stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דער יודישע וועקער
לקריאה נוספת

דוד פור, העילוי מסטאניסלוו: אברהם לבנסארט (לעבענסארט) תר"מ-תרס"ט (1880-1909) האיש ויצירתו הוצאת י.ל. פרץ, תשס"א-2001.
דרום אמריקה באופנוע

ערך זה עוסק בספר המבוסס על יומן המסע של צ'ה גווארה. אם התכוונתם לסרט המבוסס על ספר זה, ראו .
| --- | --- |

כריכת הספר בגרסה העברית
 מידע כללי
 מאת:  ארנסטו צ'ה גווארה
 שפת המקור:  ספרדית
 סוגה:  ספר זיכרונות 
 מקום התרחשות:  אמריקה הדרומית 
 הוצאה
 הוצאה:  ורסו ספרים 
 תאריך הוצאה:  17 במאי 1995 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת חרגול
 תרגום:  אורי פרויס
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002216513
 
גווארה (משמאל) עם ה"פודרוסה"
מפת המסע
גווארה (מימין) וגרנאדו על רפסודה על נהר האמזונאס, במהלך מסעם
דרום אמריקה באופנוע הוא ספר המבוסס על היומן שכתב ארנסטו צ'ה גווארה במהלך מסעו עם חברו אלברטו גרנאדו בדרום אמריקה, כשהיה סטודנט לרפואה בן 23. במהלך המסע נחשף גווארה, בן למשפחה מהמעמד הבינוני, לסבלות העניים ביבשת - כורים מנוצלים במכרות הנחושת בצ'ילה, חולים במושבת מצורעים בפרו, וסתם פשוטי עם. המסע שהחל כהרפתקאה, שינה את חייו של גווארה, ובו עוצבו השקפותיו, כפי שהעיד בעצמו:
האיש שכתב את הרשימות האלה מת ברגע ששב ודרך על אדמת ארגנטינה. האיש שעורך ומלטש אותן עכשיו, 'אני' אינו אני, או לכל הפחות אין זה אותו אני פנימי. השוטטות חסרת המטרה ברחבי 'אמריקה הגדולה' שלנו שינתה אותי יותר משציפיתי
היומן ראה אור לראשונה בקובה ב-1993, בשם Mi primer gran viaje: De la Argentina a Venezuela en motocicleta (מילולית: "המסע הגדול הראשון שלי: מארגנטינה לוונצואלה באופנוע"). ב-2002 יצאה מהדורה ראשונה של הספר בעברית בהוצאת חרגול, בתרגומו של אורי פרויס, וב-2004 יצאה מהדורה מתוקנת.
בשנת 2004 הופק בארגנטינה הסרט דרום אמריקה באופנוע, המבוסס על היומן ועל זכרונותיו של אלברטו גרנאדו. את הסרט ביים ולטר סאלס, ואת התפקידים הראשיים גילמו גאל גארסיה ברנאל (כגווארה) ורודריגו דה לה סרנה (כגרנאדו). בשנת 2005 זכה הסרט בפרס באפט"א בקטגוריית הסרט הטוב ביותר לסרט שאינו דובר אנגלית.
הומו לוזוננסיס

| הומו לוזוננסיס |
| --- | --- |
 עצם מסרק שלישית מכף רגל המסומנת CCH1 ממערת קאיאו באי לוזון.
תקופה
כ-67–50 אלף שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
על־משפחה:: הומינואידים
משפחה:: הומינידיים
תת־משפחה:: הומיננאים
שבט:: הומיניניים
תת־שבט:: הומינינים
סוג:: אדם
מין:: הומו לוזוננסיס
שם מדעי
 Homo luzonensis ‏2019

הוֹמוֹ לוזוננסיס (שם מדעי: Homo luzonensis; "הומו" מלטינית = אדם, "לוזוננסיס" = מהאי לוזון) הוא מין נכחד מן הסוג אדם, שהוגדר באפריל 2019 לתיאור עצמות מאובנות ושיניים של לפחות שלושה פרטים – שני מבוגרים וילד – שהתגלו החל משנת 2007 במערת קאיאו שבאי לוזון שבפיליפינים. השרידים מתוארכים לתקופה של 67 אלף עד 50 אלף שנה לפני זמננו, והם נבדלים בגודלם ובצורתם גם מעצמות אדם מודרני וגם מעצמות של מיני הומינינים נכחדים כמו הומו פלורסיינסיס והאדם הניאנדרטלי, הבדלים אשר לדעת מגליהם מצדיקים את סיווגם הראשוני כמין חדש למדע בסוג האדם. ייתכן שמין זה התפתח מהומינינים קדומים יותר אשר הותירו כלי אבן המתוארכים לתקופה של 709 אלף שנה לפני זמננו באתר אחר באי לוזון.
מערת קאיאו

מערת קאיאו (Callao Cave) היא הנגישה ביותר מתוך מערכת של יותר מ-300 מערות אבן גיר בצפון האי לוזון שבפיליפינים. בשנת 1932 ביקר במערה המושל האמריקני תאודור רוזוולט, הבן, ובשנת 1935 הפך אותה לחלק מפארק לאומי, מן הראשונים שהוכרזו בפיליפינים. מוכרים במערה תשעה חדרים, שהגישה אל שניים מתוכם נחסמה כתוצאה מרעידות אדמה. הם עשירים בספלאותמים כמו זקיפים ונטיפים.
גילוי

החל משנת 2003 נחפרה מערת קאיאו על ידי צוות בראשות הארכאולוג הפיליפיני ארמנד סלבדור מיחארס מאוניברסיטת הפיליפינים בקזון סיטי, כדי לקבוע את השכבה המבדילה בין התקופה הפלאוליתית לתקופה הנאוליתית בהולוקן התיכון והעליון. בחפירה זו נחשפו כלי חלמיש בני עד 24 אלף שנה (תארוך פחמן-14 בלתי מכוייל). ממצאים אלו היו המניע לחפירה עמוקה יותר במערה החל משנת 2007, בשיתוף עם הגאולוג הגרמני ריינר גרין (Rainer Grün) מן האוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה, המתמחה בתיארוך מאובני הומינינים, ולקח חלק גם בתיארוך ממצאי הומו פלורסיינסיס באי פלורס.
בחפירה העמוקה נמצאו בתחילה בעיקר עצמות איילים פיליפיניים, אך בעומק של 275 ס"מ מתחת לרצפת המערה נמצאה עצם מסרק שלישית מכף הרגל הימנית של אדם, שמאוחר יותר סומנה CCH1 (ראשי תיבות באנגלית: הומינין מס' 1 ממערת קאיאו). דגימות מן העצם CCH1 ומשתי שיני אייל שנמצאו בעומק דומה תוארכו בשתי שיטות שונות: תיארוך רדיומטרי אורניום-תוריום ותהודה מגנטית אלקטרונית, לתקופה של לפחות 67 אלף שנה לפני זמננו. תארוך זה הפך את העצם למאובן ההומיניני הקדום ביותר שהתגלה עד אז בפיליפינים. מאובן האדם הקדום ביותר בפיליפינים עד לתגלית זו היה אדם מודרני מתקופה של 47 אלף שנה לפני זמננו, במערת טאבון באי פלאוואן. התגלית פורסמה בשנת 2010, במאמר מדעי ששייך את CCH1 לסוג האדם בלי להגדיר את המין, וציין כי היא קטנה מאוד במידותיה, ומתאימה גם לטווח הגדלים של הומו הביליס והומו פלורסיינסיס.
הגילוי הוביל להרחבת החפירות במערה ולמחקר נוסף של הממצאים, על ידי הצוות הפיליפיני בשיתוף עם הפלאואנתרופולוג הצרפתי פלורנט דטרויט ממוזיאון האדם ומן המרכז הלאומי למחקר מדעי בצרפת, ריינר גרין וחוקרים נוספים מאוניברסיטאות בצרפת ובאוסטרליה. בבדיקות הנוספות התגלו באותה שכבה 12 שרידי אדם נוספים: 7 שיניים טוחנות וקדם-טוחנות, 2 עצמות אצבעות מכף היד, 2 עצמות אצבעות מכף הרגל, ושבר של עצם ירך. דגימות מתוך שתיים מן העצמות תוארכו לתקופה של 50 אלף שנה ו-67 אלף שנה לפני זמננו בשיטת אורניום-תוריום. שרידים אלו השתייכו לשלושה פרטים שונים לפחות, שניים מהם מבוגרים וילד אחד. אפילו אותן שיניים שהשתייכו לפרטים בוגרים לפי מידת השחיקה שלהן היו בין השיניים הקטנות ביותר שהתגלו אי-פעם אצל הומינין בוגר כלשהו. לא התגלו עדיין עצמות גפיים שלמות מספיק כדי להעריך את גובהם של בעלי העצמות, אך נראה שבדומה לפלורסיינסיס ("הוביטים") הם היו נמוכי-קומה מאוד, אולי ננסיים בגודלם. הצוות הבינלאומי הגדיר רשמית את המין הומו לוזוננסיס (על שם האי לוזון) באפריל 2019, במאמר מדעי בכתב העת המדעי היוקרתי Nature.
החוקרים ניסו גם למצות DNA מתוך העצמות, כפי שכבר נעשה בהצלחה בכמה עצמות ניאנדרטלים, דניסובים ואדם מודרני מתקופות דומות. אך כמו בשרידים אחרים באזור הטרופי, למשל אלו של פלורסיינסיס, כשלו ניסיונות המיצוי עד למועד הגדרת המין באפריל 2019, קרוב לוודאי עקב החום והלחות אשר מזרזים התפרקות חומצות גרעין לאחר המוות.
אנטומיה ומורפולוגיה

מעט מאוד ידוע על האנטומיה והמורפולוגיה של לוזוננסיס, שכן המאובנים המעטים שהתגלו כוללים בעיקר עצמות שיניים ואצבעות. עם זאת, חוקרי המאובנים טוענים שהם שונים דים מאלו של כל מין הומיניני אחר, ולפיכך מצדיקים הגדרת מין חדש בסוג האדם.
לא התגלו גולגולות של לוזוננסיס, ולכן לא ניתן להעריך את נפח המוח אצלו. עצמות השלד שהתגלו מועטות וחלקיות מכדי להעריך את גודל גופו, אך לפי השיניים הקטנות מאוד הוערך שקומתו לא הייתה גבוהה מ-120 ס"מ, ואולי אף נמוכה יותר.
השיניים הקדם-טוחנות ממערת קאיאו דומות בגודלן לאלו של ספיינס ופלורסיינסיס, וקטנות מאלו של כל הומינין אחר. מאפיינים אנטומיים אחרים שלהם מזכירים קדם-טוחנות של אוסטרלופיתקים, אשר במידותיהן המוחלטות הן גדולות הרבה יותר. השיניים הטוחנות ממערת קאיאו קטנות אפילו מן הטוחנות של ספיינס ופלורסיינסיס, ולפיכך הן הטוחנות ההומיניניות הקטנות ביותר שהתגלו אי-פעם אצל פרט בוגר.
האנטומיה של עצמות אצבעות היד והרגל ממערת קאיאו אף היא מזכירה אנטומיה של אוסטרלופיתקים, ובפרט עצם אצבע רגל מעוקלת בדומה לעצמות אצבעות אוסטרלופיתקים, ועשויה לרמז על התאמה לטיפוס על עצים. התאמות לטיפוס נחשבו זמן רב ליוצאות דופן במינים המאוחרים של סוג האדם, הנתפס בדרך-כלל כשוכן קרקע מובהק, אך לאחרונה הוצעו גם בבדיקת שלדי פלורסיינסיס והומו נאלדי.
תפוצה וביוגאוגרפיה

הפיליפינים והאי לוזון בצפונם נמצאים ממזרח למדף סונדה, שעומקו כיום רק כמאה מטרים מתחת לפני הים, ובשיאה של תקופת הקרח של הפליסטוקן, כאשר מפלס פני הים היה נמוך יותר, איחד את מרבית איי סונדה הגדולים כמו ג'אווה, סומטרה ובורנאו עם יבשת אסיה. ייתכן שגם כמה מאיי הפיליפינים היו מחוברים למדף סונדה בתקופה זו, ובכל מקרה המצרים ביניהם צרים ורדודים אף כיום.
מבחינת עולם החי שבו משויך האי לפאונה של וולאסאה (Wallacea), על שמו של חוקר הטבע הבריטי אלפרד ראסל וולאס, שחקר את עולם החי של איי אינדונזיה במחצית השנייה של המאה ה-19, והסיק את עקרון הברירה הטבעית במקביל ובאופן בלתי-תלוי מצ'ארלס דרווין. וולאס זיהה באיים את העדויות להגירתם של מיני בעלי-חיים וצמחים מאסיה ומאוסטרליה, באותו אופן שבו זיהה דרווין את העדויות להגירתם של מינים מיבשת אמריקה הדרומית לאיי גלאפגוס. בין המינים שנדדו מיבשת אסיה לאי לוזון היו מיני קרנפים שעצמותיהם הטבוחות התגלו יחד עם כלי אבן מלפני כ-700 אלף שנה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Détroit, F., et al (2019). A new species of Homo from the Late Pleistocene of the Philippines. Nature, 568, 181–186
1 2  Ingicco, T., et al (2018). Earliest known hominin activity in the Philippines by 709 thousand years ago. Nature, 557(7704), 233.
↑  Mijares, A. S., et al. (2010). New evidence for a 67,000-year-old human presence at Callao Cave, Luzon, Philippines. Journal of human evolution, 59(1), 123-132
↑  Gerrit D. van den Bergh et al (2016) Earliest hominin occupation of Sulawesi, Indonesia.
Nature.
Vol. 529, pp. 208–211;
doi:10.1038/nature16448
↑  Tocheri, M. W. (2019). Previously unknown human species found in Asia raises questions about early hominin dispersals from Africa. Nature News and Views
מערת קאיאו
מפת מדף סונדה מראה את אזורי היבשה כיום (באפור) ובתקופה הפלאוליתית העליונה (בצבע בהיר יותר).
חמש מתוך שבע השיניים ממערת קאיאו.
עצמות מאובנות של קרנף קדום (Rhinoceros philippinensis) שהתגלו בצפון האי לוזון, עם סימני טביחה ובסמוך לכלי אבן, מתוארכים לתקופה של 709 אלף שנה לפני זמננו.
האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים באינדונזיה

זוהי רשימה של האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים באוסטריה לפי נתונים שפורסמו ידי איגוד תעשיית ההקלטות האינדונזי (ASIRI).
האלבום הנמכר ביותר בכל הזמנים הזמנים באינדונזיה הוא אלבום האולפן השישי של וסטלייף, Coast to Coast ‏(2000).
תארים

איגוד תעשיית ההקלטות האינדונזי (ASIRI) מעניק "תארים" למכירת אלבומים, בדומה לאלה של ה-RIAA.
אלבומים מקומיים
זהב: 15,000
פלטינה: 30,000
אלבומים בין־לאומיים
זהב: 5,000
פלטינה: 10,000
האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים באינדונזיה > אלבומים מקומיים

| מקום | אמנ/ית | אלבום | שנה | מכירות | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | נייקי ארדילה | Bintang Kehidupan | 1990 | 6,000,000 |  |
| 2 | נייקי ארדילה | Sandiwara Cinta | 1995 | 5,000,000 |  |
| 3 | פיטר-פן | Bintang di Surga | 2004 | 3,200,000 |  |
| 4 | פאדי | Sesuatu Yang Tetunda | 2001 | 2,000,000 |  |
| 5 | נואה | Seperti Seharusnya | 2012 | 2,000,000 |  |
| 6 | אינדה דיווי פרטיווי | Hipnotis | 2010 | 2,000,000 |  |
| 7 | דיווה 19 | Bintang Lima | 2000 | 1,800,000 |  |
| 8 | ג'מרוד | Ningrat | 2000 | 1,800,000 |  |
| 9 | שילה און 7 | Kisah Klasik untuk Masa Depan | 2000 | 1,700,000 |  |
| 10 | רוסה | The Best of Rossa | 2011 | 1,500,000 |  |
| 11 | ג'מרוד | Sydney 090102 | 2002 | 1,400,000 |  |
| 12 | ראדג'ה | Langkah Baru | 2004 | 1,300,000 |  |
| 13 | שילה און 7 | 07 Des | 2002 | 1,300,000 |  |
| 14 | שילה און 7 | Sheila on 7 | 1999 | 1,300,000 |  |
| 15 | פיטר-פן | OST Alexandria | 2005 | 1,300,000 |  |
הערות שוליים

1 2  Best-selling albums in Indonesia
↑  Wayback Machine, web.archive.org
↑  "5 Album Indonesia Paling Laris Sepanjang Masa" (באינדונזית). נבדק ב-2015-10-14.
↑  "5 Album Indonesia Paling Laris Sepanjang Masa" (באינדונזית). נבדק ב-2015-10-14.
↑  "5 Album Indonesia Paling Laris Sepanjang Masa" (באינדונזית). נבדק ב-2015-10-14.
↑  "5 Album Indonesia Paling Laris Sepanjang Masa" (באינדונזית). נבדק ב-2015-10-14.
↑  "Tiga Bulan, Noah Tembus Penjualan 1,2 Juta Kopi". נבדק ב-2013-09-04.
↑  "Indah Dewi Pertiwi, Bocah Kaki Gunung Salak Pencetak 2 Juta Kopi" (באינדונזית). bintang.com. נבדק ב-2015-10-15.
1 2  "5 Album Musik Terlaris Sepanjang Masa" (באינדונזית). נבדק ב-2015-10-14.
↑  "5 Album Indonesia Paling Laris Sepanjang Masa" (באינדונזית). נבדק ב-2015-10-14.
↑  "The Best of Rossa Hadiah Buat Peminat" (באינדונזית). essebypink.com. אורכב מ-המקור ב-4 פברואר 2016. נבדק ב-15 אוקטובר 2015.
1 2 3 4  "25 Album Indonesia terlaris sepanjang masa". נבדק ב-30 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pasang Surut Industri Musik: Band dengan Album Terlaris" (באינדונזית). 18 אוקטובר 2009. אורכב מ-המקור ב-30 דצמבר 2013. נבדק ב-12 אוקטובר 2011.
| האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים |
| --- | --- | --- |
| אסיה | אינדונזיה • הפיליפינים • הרפובליקה העממית של סין • טאיוואן • טורקיה • יפן • ישראל (בין-לאומי • מקומי) • קוריאה הדרומית |  |
| אירופה | אוסטריה • איטליה • גרמניה • הממלכה המאוחדת • ספרד • פורטוגל • פינלנד • צרפת |  |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית (לטיני) • מקסיקו • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |  |
| אמריקה הדרומית | ארגנטינה • ברזיל • צ'ילה • קולומביה |  |
| ערכים קשורים | אלבומי רמיקס • המאה ה-21 • אלבומים מהירים • לפי מדינה • בידי נשים • לטיני |  |
החיים האלה

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה
 יוצרים:  איימי ג'נקינס 
 כותבים:  איימי ג'נקינס, ג'ו אהירן, איאן איקבל ראשיד, אמליה באלמור, מתיו גראהם
 שחקנים:  ג'ק דוונפורט, אמיטה דירי, ג'ייסון יוז, רמון טיקראם, אנדרו לינקולן, דניאלה נרדיני
 פרסים:  גילדת התסריטאים הבריטית
 ארץ מקור:  בריטניה
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  32
 הפקה
 אורך פרק:  50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 2
 תקופת שידור מקורית:  1996–1997
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
ג'ק דוונפורט, שגילם את דמותו של מיילס
החיים האלה (באנגלית: This Life) היא סדרת דרמה בריטית שהופקה ושודרה ברשת ה-BBC בשנים 1997-1996. הסדרה עוסקת בקבוצת מתמחים במשרד עורכי דין, ששוכרים יחד בית בדרום לונדון (בעונה השנייה היו בין השותפים לדירה גם כאלה שאינם משפטנים).
העונה הראשונה כללה 11 פרקים, והשנייה 21 פרקים. בשנת 2006 צולם פרק איחוד מיוחד בן 80 דקות, שכונה "This Life + 10". הסדרה שודרה גם בישראל, בערוץ 2, בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21.
תסריטאי הסדרה זכו בפרס גילדת התסריטאים של בריטניה בקטגוריית סדרת הדרמה המקורית בשנת 1997. השחקנית דניאלה נרדיני זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה בקטגוריית שחקנית הדרמה הטובה ביותר ב-1998, ובפרס באפט"א הסקוטי באותה קטגוריה ב-1997.
עלילה > העונה הראשונה

חמשת הדיירים בבית הם אג, מילי, מיילס, אנה ווורן.
אג (אנדרו לינקולן) אינו מוצא סיפוק בעבודתו, ומפקפק באשר להתאמתו לה. בסופו של דבר הוא מתפטר מהמשרד, למגינת ליבה של מילי (אמיטה דירי), בת זוגו. מילי עצמה, וורקוהולית ושאפתנית, מגלה משיכה לבוס המבוגר שלה, אודונל (דייוויד מאלינסון). מיילס (ג'ק דוונפורט) הוא בן עשירים שמנסה להצליח בכוחות עצמו ולא כ"בן של". הוא מנהל יחסי אהבה-שנאה עם אנה (דניאלה נרדיני), סקוטית חדת לשון. השניים חולקים חדר במשרד עורכי הדין ומתמודדים זה מול זה על ניהול תיקים, והוויכוחים ביניהם מגיעים גם לבית. הקונפליקט מגיע לשיאו כאשר מיילס מכניס לדירה את חברתו דליילה, שמתגלה כבולימית ומכורה לסמים. דייר נוסף הוא וורן (ג'ייסון יוז), הומוסקסואל ולשי בהליכי יציאה מהארון שמבלה שעות ארוכות אצל הפסיכולוג. וורן נתקל לא פעם בהערות הומופוביות מצדו של מיילס.
עלילה > העונה השנייה

בתחילת העונה השנייה נעצר וורן בחשד למעשה מגונה בפומבי. הוא מפוטר מעבודתו ומחליט לעזוב את אנגליה ולנסוע לאוסטרליה. ארבעת שותפיו מחפשים לו מחליף. שני המועמדים הם פרדי (רמון טיקראם), מאהבו הביסקסואל המופנם של וורן, שמיילס נוטר לו טינה, ורייצ'ל (נטשה ליטל), המתמחה החדשה במשרד, שמילי רואה בה מתחרה. בסופו של דבר, משכנעת מילי את אנה ואג לבחור בפרדי, למגינת ליבו של מיילס.
במהלך העונה ממשיכה מערכת היחסים הסבוכה בין אנה למיילס לדעת עליות ומורדות, והיא מגיעה לשפל כאשר מיילס מנסה לטרפד את מינויה של אנה כשותפה במשרד עורכי הדין, מתוך קנאה בהצלחתה. במקביל, מנהל מיילס מערכת יחסים עם פרנצ'סקה, המבוגרת ממנו בעשור, ובפרק סיום העונה הם נישאים. אג ומילי מתרחקים זה מזה במהלך העונה. מילי מנהלת רומן עם אודונל, ואילו אג מגלה עניין בבישול, מתיידד עם אם יחידנית ומתחיל לעבוד בבית הקפה שהיא מנהלת. המתיחות בין מילי לרייצ'ל מגיעה לשיאה בפרק הסיום, שבו מגלה מילי כי רייצ'ל סיפרה לאג על הרומן שלה עם אודונל, ונגררת לחילופי מהלומות במהלך חתונתם של מיילס ופרנצ'סקה.
שתי דמויות נוספות, שהשתתפו גם בעונה הראשונה, הופכות למרכזיות יותר בעונה השנייה. דמות אחת היא קירה (לואיזה בראדשו-וייט), בת דודתו הכפרית של וורן, ששימשה כמזכירה במשרד עורכי הדין בו עבדו הוא ומילי, והביכה אותו לא אחת בהמוניותה. דמות שנייה היא ג'ו (סטיב ג'ון שפרד), שעבד בתפקיד המקביל במשרד של אנה ומיילס. בין השניים מתפתח רומן.
לאחר ירידת הסדרה מהמסכים

בסצנת הסיום של העונה השנייה נראית מודעה למכירת הבית. בתחילה, הייתה כוונה להפיק גם עונה שלישית, עם דיירים חדשים, אך בסופו של דבר נסוגו יוצרי התוכנית מרעיון זה, והעדיפו להוריד אותה מהמסכים כשהיא בשיאה.
בשנת 2001 שידרה רשת NBC האמריקנית סדרת טלוויזיה בשם "First Years", המבוססת על "החיים האלה". הסדרה ספגה ביקורות שליליות, סבלה ממידרוג נמוך, וירדה מהמסכים זמן קצר לאחר שהוחל בשידורה.
הרפתקאות פרז ופניני השיניים

| --- | --- |
 בימוי:  חואן פבלו בוסקריני
 הופק בידי:  חוליו פרננדז פבלו בוסי
 שחקנים ראשיים:  אלחנדרו אוודה מאריאנו ציסה רולי סיראנו דלפינה וארני פביאן מאזי אנה מריה אורוזקו ג'ו ריגולי דייגו גנטיל
 מדבבים:  Delfina Varni Fabián Mazzei Nicolás Torcanowski Pochi Ducasse Diego Gentile אלחנדרו אוואדה Roly Serrano Joe Rígoli Carlos Aurelio López Piñeiro אנה מריה אורוסקו Mariano Chiesa 
 מדינה:  ספרד ספרד ארגנטינה ארגנטינה
 חברת הפקה:  Patagonik Film Group 
 חברה מפיצה:  Walt Disney Studios Motion Pictures International, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 ביולי 2006
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  ספרדית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט מונפש למחצה, סרט קומדיה 
 תקציב:  2,300,000 דולר אמריקאי
 פרסים:  פרס גויה לסרט אנימציה 
 סרט הבא:  הרפתקאות פרז ופניני השיניים 2 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הרפתקאות פרז ופניני השיניים (בספרדית: El Ratón Pérez, באנגלית: The Hairy Tooth Fairy) הוא סרט קולנוע ספרדי-ארגנטינאי משנת 2006. הסרט משלב הנפשה ולייב אקשן.
בשנת 2008 יצא לסרט המשכון בשם "הרפתקאות פרז ופניני השיניים 2".
תקציר העלילה

לוסיה הקטנה מאבדת את אחת משיניה, אביה מספר לה שפיית השיניים תבוא לאסוף אותה ותשאיר במקומה כסף. אך אף אחד לא מצפה שפיית השיניים היא עכבר חביב בשם פרז. 
פרז חי בספינה נטושה יחד עם מאות עכברים אחרים. העכברים עמלים יום וליל בצחצוח השיניים שהוא מביא לספינה כדי להפוך אותן לפנינים יקרות. בעוד פרז מתקרב אל יעדו כדי לבצע את המוטל עליו, חוטפים אותו קבוצת בריונים מרשעים הזוממים להשתלט על הספינה שלו ועל אוסף הפנינים היקר שהיא מכילה. למזלו של פרז, לוסיה הקטנה תבוא לעזרתו.
מדבבים בעברית

מולי שולמן - פרז / גורדו
מאיה מיטלפונקט - לוסי
לורן סביר - רמירו
מתי אטלס - סנטיאגו / רוק / שומר
מיה בכר - פילאר / סבתא
ענבל לורי - גברת עכברה / רוזנת / מורה / סמנתה
דן קיזלר - מר מוריאנטס / עכברים
ניב קייקוב - פיפו
אריאל קוזלובסקי - רב חובל צ'ייסטר
החמניות

.
אגרטל עם חמניות, שמן על בד, 1888, פינקוטק החדש, מינכן, גרמניה
חמניות (בצרפתית: Tournesols) הוא נושאן של שתי סדרות ציורי טבע דומם, שמן על בד של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך. הסדרה הראשונה צוירה בפריז בשנת 1887, והיא כוללת ציורי חמניות המונחות על הקרקע. הסדרה השנייה נוצרה בארל וכוללת זרי חמניות באגרטל.
הקשר בין הסדרות נוצר כאשר הצייר פול גוגן, ידידו של ואן גוך, התרשם מהסדרה הפריזאית וקנה שתיים מהיצירות בה. כשמונה חודשים לאחר הרכישה של גוגן קיווה ואן גוך לשוב ולהרשים את ידידו בציורים החדשים של חמניות, וקישט בהם את חדר האורחים שנועד לשמש את גוגן בעת ביקורו ב'בית הצהוב', ביתו של ואן גוך בארל. אחרי עזיבתו של גוגן חיבר ואן גוך את שני ציורי החמניות המרכזיים שבסדרה ואת תמונת 'המערסלת' (לה ברקוז) לטריפטיך, שהחמניות הן שתי כנפיו. את הטריפטיך כלל ואן גוך בין ציוריו בתערוכה הקבוצתית של ה-Les XX (צרפתית, 'העשרים') בבריסל. כפי ששער ואן גוך ב-1889, הפכו החמניות, לצד הדיוקנאות העצמיים שלו, ליצירות המייצגות ביותר שלו, וכל תערוכה רטרוספקטיבית של ואן גוך מבקשת להציגן.
החמניות של פריז

מעט מאוד ידוע על פעילותו של ואך גוך בשנתיים בהן חי עם אחיו תיאו בפריז, 1886-1888. העובדה שכבר החל לצייר חמניות בתקופה זו נחשפה במכתב ששלח ואן גוך לתיאו באביב 1889. בתגובה לדרישתו של גוגן לקבל את אחת מגרסאות ארל, בתמורה לציור הכנה שהותיר אחריו כאשר ביקר אצל ואן גוך בארל, התמרמר ואן גוך וטען כי לא הייתה לגוגן כל זכות לדרוש זאת: "ברור שהחמניות המדוברות נשארות אצלי. כבר יש לו שתיים, שיסתפק בזאת. ואם הוא לא מרוצה מההחלפה שביצע עימי, הוא יכול לקחת חזרה את הבד הקטנטן של מרטיניק ואת הדיוקן העצמי ששלח לי מבריטני ולהחזיר לי את שני הפורטרטים ואת שני הבדים עם החמניות שלקח לפריז".
חמניות-סקיצה (F.377), מוזיאון ואן גוך, אמסטרדם
חמניות (F.375), מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ניו יורק
חמניות (F.376), קונסט מוזיאום, ברן
חמנית (F.452), מוזיאון קרולר-מילר, אוטרלו
שתי החמניות המדוברות הן שתי וריאציות על אותו נושא - שני ראשי פרחים המונחים על הקרקע. לאחת מהן קדמה סקיצת הכנה, המהווה גם היא חלק מן הסדרה. הציור הרביעי בסדרה, בד גדול שצויר מאוחר יותר, כולל שילוב של שתי הגרסאות. ואן גוך צייר חמניות קודם לכן, כחלק מציורי טבע דומם ונופים, אך אלו היו הציורים הראשונים שלו שהוקדשו במלואם לחמניות.
החמניות של ארל

כעת, כשאני מחכה לחיות עם גוגן בסטודיו משלנו, אני רוצה להכין קישוטים לסטודיו. רק פרחים גדולים. ואן גוך, מכתב 526.‏
סדרת החמניות של ארל כוללת גרסאות שונות על אותו נושא: זר חמניות הנתון באגרטל. הגרסאות צוירו בשתי תקופות, והן מובחנות זו מזו ומתייחסות זו אל זו באופנים שונים. בסדרת הגרסאות הראשונה מארל, אותה השלים ואן גוך באוגוסט 1888, בולט יותר המשחק בשינויים ומתבטא בהבדלים בניגוד הצבע, בגודל הבד, בנקודת המבט ובמספר החמניות. בסדרת הגרסאות השנייה, אותה השלים ואן גוך בינואר 1889, מצטמצמים ההבדלים – גודל הבד אחיד, נקודת המבט קבועה, מספר החמניות כמעט זהה ופלטת הצבעים בה משתמש ואן גוך מצומצמת הרבה יותר. הגרסאות השניות מתייחסות לציור השלישי ולציור הרביעי מן הקבוצה הראשונה.
סדרת הגרסאות הראשונה של ארל, אוגוסט 1888
חמניות, גרסה ראשונה (רקע טורקיז), אוסף פרטי
חמניות, גרסה שנייה (רקע כחול מלכותי), נשרפה במלחמת העולם השנייה ב-6 באוגוסט 1945 Vincent van Gogh: The Paintings (Still Life: Vase with Five Sunflowers), www.vggallery.com
חמניות, גרסה שלישית (רקע ירקרק כחלחל), פינקוטק החדש, מינכן, גרמניה
חמניות, גרסה רביעית (רקע צהוב), הגלריה הלאומית בלונדון, אנגליה
סדרת הגרסאות השנייה של ארל, ינואר 1889
חמניות, חזרה על גרסה 3, מוזיאון פילדלפיה לאמנות, פילדלפיה, ארצות הברית
חמניות, חזרה על גרסה 4 (רקע צהוב), מוזיאון ואן גוך, אמסטרדם, הולנד
חמניות, שעתוק של גרסה 4 (רקע צהוב ירקרק), מוזיאון סומפו לאמנות, טוקיו, יפן
שתי החזרות על גרסה 4 השתנו ממועד יצירתן. לגרסת אמסטרדם הוספה בחלק העליון רצועת עץ - ככל הנראה על ידי ואן גוך עצמו - ואילו גרסת טוקיו הוגדלה על ידי תוספת היקפית של בד, שינוי שנעשה בתקופה מאוחרת יותר, כנראה על ידי הרוכש הראשון, אמיל שופננקר.
טריפטיך המערסלת
בינואר 1889, כשסיים ואן גוך את הציורים החוזרים של אוגוסטין רולן, 'המערסלת' (Berceuse), ואת סדרת החמניות, הוא כתב לאחיו תיאו: "אני מדמיין לעצמי את הבדים האלו בין אלו של החמניות, כך שהם יהיו כמו מנורות או פמוטים לצידם... וכך השלם יהיה מורכב משבעה או עשרה בדים". דברים אלו הם רמז ברור לארגון טריפטיך 'המערסלת' ששרטט ואן גוך במכתב מיולי 1889.
חמניות, גרסת מינכן
המערסלת (Berceuse), גרסת אוטרלו
חמניות, גרסת לונדון
ערכן של היצירות

ציורי החמניות של ואן גוך נחשבו חדשניים בתקופת יצירתן, גם בשל השימוש בספקטרום הצבע הצהוב, בין היתר הודות להמצאת פיגמנטים חדשים שאיפשרו יצירת צבעי שמן חדשים. את ייחודן האמנותי זיהו מיד ואן גוך עצמו והצייר פול גוגן. במכתב לאחיו תיאו, כתב ואן גוך: "הם מסוג הציורים שאופיים משתנה ומעמיק ככל שאתה מתבונן בהם. ומעבר לכך, כפי שאתה יודע, גוגן מעריך אותם בצורה יוצאת דופן. אחד הדברים שאמר לי בין היתר הוא: 'זה...זהו.. הפרח.' אתה יודע האדמונית היא של ג'ינין, והחוטמיות שייכות לקוסט, אבל החמניות הן די שלי."
ציורי החמניות של ואן גוך נפוצו, בהעתקים צבעוניים, והפכו אחת היצירות המוכרות של האמן. במרץ 1987, כאשר רכש יאסו גוטו אחד מציורי הסדרה ב-39,921,750 דולר, הפכו ציורי החמניות מן היקרים ביצירות האמנות המודרניות ושם דבר בשוק המסחרי. מאז האמיר מחירן של כלל היצירות של ואן גוך, כאשר השיא האחרון עומד על 53.9 מיליון דולר ששולמו בתמורה ל'אירוסים'.
הערות שוליים

↑  פורטרט עצמי, 'לחברי גוגן'
↑  571
↑  מכתב 526
↑  Dorn 1999
↑  574
↑  592
↑  במאות ה-18 וה-19, החל מהמהפכה התעשייתית, החלו לייצר צבעי שמן המבוססים על תרכובות מיסודות שהופרדו ממינרלים, כגון מנגן וקובלט, אשר איפשרו לצייר בצבעים שעד אז הצליחו ליצור רק בזכוכית צבעונית אך לא על הבד.
↑  ג'וזף ג'ינין
↑  ארנסט קוסט
↑  573
| וינסנט ואן גוך |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | אגוסטינה סגטורי יושבת בקפה דו טמבורין • אוכלי תפוחי האדמה • אירוסים • בית החולים בארל • בית העירייה באובר • ברושים • גולגולת עם סיגריה בוערת • גן בית הכומר בנונן • גשר לנגלואה בארל • דיוקנו של ד"ר גאשה • דיוקנו של פר טנגי • דיוקן אמו של האמן • דיוקן עצמי ללא זקן • דיוקן עצמי עם אוזן חבושה • דיוקן עצמי של ואן גוך • דיוקנאות של וינסנט ואן גוך • דיוקנה של מאדאם ז'ינו • דרך ברושים וכוכב • דרך ליד ארל • הבית הלבן לעת לילה • הבית הצהוב • הזואווי • הרועה (על פי מילה) • זיכרון הגן באטן • חדר שינה בארל • החמניות • הכיסא של ואן גוך • הכנסייה באובר • הכרם האדום • לה מוסמה • ליל כוכבים • ליל כוכבים מעל הרון • מרפסת בית הקפה בלילה • משפחת רולין • נוף מושלג • נוף עם כרכרה ורכבת • נופי פריז מחדרו של וינסנט ברו לפיק • סמטת אליסקאמפס • סרטן על גבו • עגלה ופר שחור • על סף הנצח • עצי זית •  פרחי פרג • פריחות שקד • קפה הלילה • שדה חיטה עם ברושים • שדה חיטה עם עורבים • שדה חיטה עם עפרוני • שורשי עץ • שני סרטנים |  |
| סרטים | תאווה לחיים (1956) • חלומות (1990) • וינסנט ותיאו (1990) • לאהוב את וינסנט  (2017) • ואן גוך: בשערי הנצח (2018) |  |
| ראו גם | תאו ואן גוך • מוזיאון ואן גוך • מוזיאון ד'אורסה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7643174-5 
"ורדים וחמניות", 1886, מוזיאון קנסטל מנהיים