stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טוגון טימור, קיסר סין
ביוגרפיה > קיסר

שושלת יואן, עקב מאבקה הפנימי הייתה בהיחלשות ממושכת. מגפת המוות השחור פגעה בהשפעתה וסמכותה של השושלת והביאה למותם של שניים מכל שלושה סינים. המגפה, שנחשבה למעשה שמיים, הביאה לאי ביטחון מצד העם הסיני בנכונות של שושלת יואן המונגולית למנדט השמיים והביאה להתחזקותן של ארגוני מחתרת שתמכו בהשבת ממשל סיני של בני האן כפי שהיה קודם שושלת סונג.
מטרתו של באיאן הייתה להחזיר את שושלת יואן לתהילה המוקדמת שלה על ידי מתיחת קו חד בין מונגולים לסיניים (בני האן) על ידי איסור לימוד השפה הסינית (מנדרינית) וחיוב ללמוד את השפה המונגולית כמו גם איסור נישואי תערובת. הוא גם אסר על סינים להחזיק סוסים וכלי ברזל, וכדי להילחם באופוזיציה הוא אפילו הציע להרוג את כל הסינים הנושאים את חמשת שמות המשפחה הנפוצים ביותר במטרה לדלדל קשות את אוכלוסייתן.
בשנת 1340 הודח באיאן בהפיכה שתוכננה על ידי אחיינו טוגטו, שהפך לקנצלר.
אף על פי שהפך כבר לאדם מבוגר, טוגון טימור לא גילה שום עניין בממשלה ובניהול המדינה, ובילה את רוב זמנו בהתמכרות לפרקטיקות בודהיסטיות לאמיות ולנושאי דת. מול מחסור בהכנסות הורה להדפיס כמויות אדירות של כספי נייר בלא גיבוי מספק, מה שגרם לאינפלציה שבתגובה רק החלישה את השושלת.
ביוגרפיה > הנפילה

בשנות ה-50 של המאה ה-14, אסונות טבע בשילוב עם ניהול כושל ברחבי המחוזות הובילו למרידות כלליות ברחבי הארץ, כששודדים, כתות דתיות ומתנגדים אחרים השתוללו, עד אשר הצבא המונגולי לא יחל היה להכיל את אותן המרידות.
בדלתה של נהר היאנגצה, מאבק בין קבוצות המורדים הסתיים בעליית כוחו של ג'וּ יְוֵּאנְגָ'אנְג, מנהיג אחוות המצנפת האדומה. ג'ו כבש והפך את נאנג'ינג לבירתו והפנה את כוחותיו נגד שושלת יואן.
בזמן שזה קרה, המשיך טוגון טימור את חייו הדתיים שלו כאשר נסיכים מונגולים החלו להילחם על השפעה ונלחמו זה בזה בצפון סין לשם שליטה. ג'ו עזב את נאנג'ינג באוגוסט 1368 לכיוון צפון סין בראש צבאו. טוגון טימור נמלט מבירתו חאנאבליק ב-10 בספטמבר, חזרה לערבות מונגוליה, ומת כעבור שנתיים, בשנת 1370. בשנתיים האחרונות לחייו הפך את שארית ממלכתו לשושלת יואן הצפונית, יורשת לאימפריה המונגולית.
ראו גם

שושלת יואן
חונגוו, קיסר סין
האימפריה המונגולית
טאולנט ג'אקה

טאולנט ג'אקה (באלבנית: Taulant Xhaka‏; נולד ב-28 במרץ 1991) הוא כדורגלן שווייצרי-אלבני המשחק בפ.צ. בזל. טאולנט הוא אחיו הבכור של גרניט ג'אקה, כדורגלן מקצועני אף הוא.
קריירת מועדונים

ג'אקה נולד בשווייץ להורים מקוסובו ממוצא אלבני. אחיו הצעיר הוא הכדורגלן גראניט ג'אקה שמשחק בנבחרת שווייץ. הוא החל את הקריירה שלו בגיל 9 בקבוצת הילדים של קונקורדיה בזל. לאחר שנתיים עבר למחלקת הנוער של פ.צ. בזל. בשנת 2010/2011 עלה לבוגרים, ב-19 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הבוגרים בניצחון 0–5 על מנדריסיו-סטאביו במסגרת הגביע השווייצרי. ב-27 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–1 על פ.צ. לוצרן. בסיום אותה עונה זכה באליפות הראשונה בקריירה שלו עם הקבוצה. ב-27 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות בתיקו 3-3 עם מנצ'סטר יונייטד באולד טראפורד. ב-18 בינואר 2012 הושאל לגראסהופרס ציריך לשנה וחצי ובקיץ 2013 חזר לבזל.
קריירת נבחרות

בצעירותו שיחק ג'אקה בכל הנבחרות הצעירות של שווייץ.  ב-2009 זכה עם נבחרת הנוער השווייצרית עד גיל 17 באליפות העולם עד גיל 17.
ג'אקה, המחזיק באזרחות אלבנית, קיבל זימון בכורה לנבחרת אלבניה הבוגרת, במאי 2013. ב-7 בספטמבר 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלבניה בניצחון המפתיע 0–1 נגד פורטוגל. ב-2018 הבקיע את שער הבכורה שלו נגד ישראל.
תארים

אליפות שווייץ (5): 2011, 2014, 2015, 2016, 2017
הגביע השווייצרי: 2012/2013
גביע העולם בכדורגל עד גיל 17: 2009
טנא

ערך זה עוסק בסל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ילדה עם טנא בידיה בחג השבועות
טֶנֶא הוא סל עשוי מענפים המשמש לנשיאת תבואה. המונח ידוע בעיקר מאזכורו במקרא במצוות הבאת ביכורים לבית המקדש. למשל, בספר דברים:
”וְלָקַחְתָּ מֵרֵאשִׁית כָּל פְּרִי הָאֲדָמָה אֲשֶׁר תָּבִיא מֵאַרְצְךָ אֲשֶׁר ה' אֱלֹהֶיךָ נֹתֵן לָךְ וְשַׂמְתָּ בַטֶּנֶא וְהָלַכְתָּ אֶל הַמָּקוֹם אֲשֶׁר יִבְחַר ה' אֱלֹהֶיךָ לְשַׁכֵּן שְׁמוֹ שָׁם” (ספר דברים, פרק כ"ו, פסוק ב').
במדינת ישראל התחדש המנהג לשאת טנא מלא בפירות שנשתבחה בהן הארץ לכבוד חג השבועות, שפותח את עונת הבאת הביכורים.
ראו גם

סלינו על כתפינו
חמיט אלטינטופ

חמיט אלטינטופ (בטורקית: Hamit Altıntop; נולד ב-8 בדצמבר 1982 בגלזנקירכן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר טורקי יליד גרמניה ששיחק בעמדת הקשר. לזכותו של אלטינטופ 84 הופעות במדי נבחרת טורקיה. אחיו התאום הוא כדורגלן העבר חליל אלטינטופ.
קריירת מועדונים > שאלקה 04

אלטינטופ החל לשחק כדורגל כנער בקבוצת וטנשייד 09 בשנת 1997, שם שיחק לצד אחיו חליל, ועלה לבוגרים בשנת 2000, כאשר הקבוצה שיחקה בליגה האזורית של מחוז צפון בגרמניה, שהייתה אז הליגה השלישית בהיררכיית הליגות. חמיט אלטינטופ היטיב לשחק בתקופתו בווטנשייד, והצלחתו משכה את תשומת לבן של הקבוצות הגדולות בגרמניה. בשנת 2003 עבר חמיט אלטינטופ לשאלקה 04. בשאלקה שיחק בעיקר כקשר אחורי, ושיתף פעולה בהתקפה עם סוון ורמנט, יורג בומה, ג'רלד אסמואה ומייק הנקה. בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2003/04, הבקיע אלטינטופ חמישה שערים, והקבוצה סיימה שביעית. בעונת 2004/05 אלטינטופ היה שחקן הרכב קבוע, ואמנם לא הבקיע, אך סיים עם שאלקה במקום השני, מרחק 14 נקודות מהאלופה באיירן מינכן. בקיץ 2005 זכה אלטינטופ עם שאלקה בגביע הליגה הגרמנית לאחר ניצחון 1-0 על שטוטגרט בגמר. ההצלחה של שאלקה בעונת 2004/05 הקנתה לקבוצה ולאלטינטופ מקום בליגת האלופות בעונת 2005/06, בה סיימה הקבוצה במקום השלישי בשלב הבתים והמשיכה לגביע אופ"א, בו הגיעה עד לחצי הגמר והפסידה לסביליה. באותה עונה, סיימו שאלקה ואלטינטופ במקום הרביעי בבונדסליגה. בעונת 2006/07 הצטרף אל חמיט אלטינטופ בשאלקה אחיו חליל שהגיע מקייזרסלאוטרן. עונה זו החלה בכישלון עבור האחים, שהודחו כבר בשלב הראשון של גביע אופ"א על ידי נאנסי הצרפתית, אך בתום בעונה זו סיימו במקום השני בבונדסליגה, מרחק שתי נקודות בלבד מהאלופה שטוטגרט. שיתוף הפעולה בין האחים אלטינטופ נמשך עונה אחת בלבד, וביוני 2007 עבר חמיט אלטינטופ לבאיירן מינכן בהעברה חופשית.
קריירת מועדונים > באיירן מינכן

אלטינטופ הגיע לבאיירן מינכן לאחר שזו כשלה בעונת 2006/07 להגיע לליגת האלופות, ובנתה סגל חדש, כאשר יחד עם אלטינטופ הגיעו לקבוצה גם פרנק ריברי, לוקה טוני ומירוסלב קלוזה, וזה רוברטו ששב לקבוצה לאחר שנה בברזיל. כבר עם הגעתו לקבוצה, זכה אלטינטופ עם באיירן מינכן בגביע הליגה הגרמנית, כאשר בדרך לגמר הבקיע שער מ-30 מטרים בניצחון 4-1 על ורדר ברמן, ובגמר ניצח 1-0 את שאלקה 04, במשחק בו שיחק מול אחיו. בעונה הראשונה של חמיט אלטינטופ בבאיירן מינכן, זכתה הקבוצה בדאבל, לאחר שאלטינטופ כבש שלושה שערי ליגה ב-23 משחקים. בגביע אופ"א נחלו אלטינטופ ובאיירן מינכן אכזבה כאשר הודחו בחצי הגמר על ידי זניט סנט פטרסבורג לאחר הפסד 4-0 במשחק הגומלין, בו אלטינטופ לא שיחק. בעונת 2008/09 לא זכו אלטינטופ ובאיירן מינכן בתארים, ואיבדו את האליפות לוולפסבורג. אלטינטופ ערך בעונה זו 11 הופעות בלבד, והבקיע שני שערים. בעונת 2009/10 החזירו אלטינטופ ובאיירן מינכן את התארים המקומיים כאשר זכו בדאבל נוסף. אלטינטופ ערך 15 הופעות ליגה בעונה זו, ונכנס כמחליף בגמר הגביע הגרמני בו הביסה באיירן מינכן את ורדר ברמן בתוצאה 4-0. בעונה זו, הגיע אלטינטופ עם באיירן מינכן לגמר ליגת האלופות 2010, בו הפסידה הקבוצה 2-0 לאינטר מילאנו. אלטינטופ פתח בגמר זה, והוחלף בדקה ה-63 במירוסלב קלוזה שנכנס כחילוף התקפי במצב של 1-0 לאינטר. עונת 2010/11 הייתה האחרונה של אלטינטופ בבאיירן מינכן. בעונה זו הבקיע אלטינטופ שני שערי ליגה ב-14 הופעות. באיירן מינכן סיימה שלישית בבונדסליגה בעונה זו, ונשארה בלי תארים, כאשר גם מליגת האלופות הודחה הקבוצה כבר בשמינית הגמר על ידי אינטר מילאנו. בתום עונה זו, עבר אלטינטופ לריאל מדריד בהעברה חופשית, לאחר שלא צלחו המגעים בינו לבין באיירן מינכן להארכת החוזה.
קריירת מועדונים > ריאל מדריד

במאי 2011 חתם אלטינטופ על חוזה לארבע שנים בריאל מדריד, וערך את הבכורה במשחק ליגת האלופות מול אייאקס אמסטרדם, כאשר החליף את מסוט אוזיל. את הופעת הבכורה בלה ליגה ערך באוקטובר 2011, כאשר החליף את כריסטיאנו רונאלדו במשחק מול ריאל בטיס. את שערו הראשון והיחיד במדי ריאל מדריד, הבקיע אלטינטופ בדצמבר 2011 במשחק ליגה מול סביליה מבישול של צ'אבי אלונסו, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-86 במקום קארים בנזמה, והבקיע בדקה ה-89. בשלהי ינואר 2012 ערך אלטינטופ את הבכורה בהרכב הפותח של ריאל מדריד, בניצחון על סרגוסה, במשחק בו שיחק 90 דקות. בליגת האלופות פתח אלטינטופ לראשונה בהרכב באפריל 2012 במשחק מול אפואל ניקוסיה במסגרת רבע הגמר. בתום עונה זו, בה אלטינטופ זכה באליפות עם ריאל מדריד אך ערך 12 הופעות בלבד בכל המסגרות, ברובן נכנס כמחליף, נמכר אלטינטופ לגלאטסראיי מליגת העל הטורקית תמורת 3.5 מיליון אירו
קריירת מועדונים > גלאטסראיי

אלטינטופ חתם בקיץ 2012 על חוזה לארבע שנים בגלאטסראיי, בו סוכם כי ירוויח 2.4 מיליון אירו לעונה, בתוספת לפרמיות. את הבכורה בקבוצה ערך אלטינטופ בניצחון 3-2 על פנרבחצ'ה במשחק הסופר קאפ הטורקי. בתום עונת הבכורה שלו בקבוצה, 2012/13, זכה אלטינטופ באליפות ליגת העל הטורקית עם גלאטסראיי. בעונת 2013/14 ערך אלטינטופ חמש הופעות ליגה בלבד, והקבוצה איבדה את האליפות לפנרבחצ'ה אך זכתה בגביע הטורקי. בעונת 2014/15 חזר אלטינטופ להרכב גלאטסראיי, וזכה עמה בדאבל. בשנת 2016, לאחר הופעה כושלת של אלטינטופ במשחק הגביע הטורקי מול קבוצת הליגה השנייה טוזלספור, וביקורות האוהדים נגד השחקן, הוחלט לשחררו מהקבוצה.
קריירת מועדונים > דרמשטאדט 98

בינואר 2017 חזר אלטינטופ לבונדסליגה כאשר חתם בדרמשטאדט 98, שהחתימה בחלון ההעברות שחקני חיזוק כאלטינטופ וסידני סאם, לאחר סיבוב ראשון בו דורגה במקום האחרון עם תשע נקודות ליגה בלבד. אלטינטופ הפך לשחקן הרכב קבוע בדרמשטאט והביא לשיפור במשחקה של הקבוצה, אך לא הצליח למנוע את נשירתה לבונדסליגה השנייה בתום עונת 2016/17. אלטינטופ המשיך לשחק בדרמשטאט בבונדסליגה השנייה, אך ביקש להשתחרר מהקבוצה בינואר 2018 מסיבות אישיות, ועבר להתגורר בטורקיה עם משפחתו.
קריירה בינלאומית

אלטינטופ ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת טורקיה, ותפס מקום בהרכב באופן מיידי. אלטינטופ ונבחרת טורקיה כשלו להעפיל למונדיאל 2006, אך במסגרת מוקדמות יורו 2008 כבש אלטינטופ צמד במשחק מול נורווגיה, וסייע לנבחרתו להעפיל ליורו 2008. בטורניר עצמו, אלטינטופ היה שותף להגעת הנבחרת לחצי גמר יורו 2008, כאשר במשחק האחרון בשלב הבתים, כאשר טורקיה הייתה עם הגב אל הקיר ובפיגור 2-0 מול נבחרת צ'כיה, בישל אלטינטופ את כל שלושת השערים שסייעו לטורקיה להפוך את התוצאה ל-3-2, ולהעפיל לרבע הגמר על חשבון צ'כיה. ברבע הגמר, שהסתיים בתיקו 1-1 מול נבחרת קרואטיה, הבקיע אלטינטופ את הפנדל המנצח לזכות טורקיה, והעלה אותה לחצי הגמר, בו הפסידה לנבחרת גרמניה בתוצאה 3-2. אלטינטופ שיחק בכל חמשת משחקי הנבחרת בטורניר, ונבחר על ידי הצוות הטכני של אופ"א לסגל מצטייני הטורניר. אלטינטופ הוא הטורקי הראשון אי פעם שמגיע למעמד הזה.
אלטינטופ השתתף גם במוקדמות מונדיאל 2010, אך כשל להעפיל עם טורקיה למונדיאל 2010 עצמו. במסגרת מוקדמות יורו 2012 הבקיע אלטינטופ שער נדיר ביופיו בניצחון 3-0 על נבחרת קזחסטן, כאשר תרגם כדור קרן של אמרה בלוזוגלו לשער בבעיטת יעף מקצה הרחבה. שער זה זיכה את אלטינטופ בפרס פושקש לשנת 2010, הניתן לשער היפה ביותר. למרות שער זה, ושער נוסף שאלטינטופ הבקיע בניצחון 3-2 על נבחרת בלגיה, כשלה הנבחרת להעפיל ליורו 2012. אלטינטופ השתתף עם נבחרת טורקיה גם במוקדמות מונדיאל 2014, אך לאחר כישלונה של הנבחרת להעפיל למונדיאל 2014 עצמו, פרש אלטינטופ מהנבחרת הלאומית, בה שיחק עשר שנים, והבקיע שבעה שערים ב-82 הופעות.
תארים

גביע הליגה הגרמנית: 2005
גביע הליגה הגרמנית: 2007
אליפות הבונדסליגה: 2007/08, 2009/10
הגביע הגרמני: 2007/08, 2009/10
הסופר קאפ הגרמני: 2010
אליפות ספרד: 2011/12
הגביע הטורקי: 2013/14, 2014/15, 2015/16
אליפות טורקיה: 2012/13, 2014/15, 2015/16
הסופר קאפ הטורקי: 2012, 2013, 2015, 2016
פרס פושקש: 2010
נבחרת הטורניר של יורו 2008
הערות שוליים

↑  Livio Caferoglu, "Official: Galatasaray sign Hamit Altintop from Real Madrid", goal.com, retrieved July 15 2012
| נבחרת טורקיה – יורו 2008 |
| --- | --- | --- |
|  1 רושטו •  2 סרבט •  3 בלטה •  4 זאן •  5 אמרה בלוזוגלו •  6 טופאל •  7 אאורליו •  8 ניהאט •  9 שנטורק •  10 קרדניז •   11 מטין •  12 זנגין • 13 אמרה גונגור •  14 טוראן • 15 אמרה אשיק • 16 בורל • 17 טונג'אי • 18 קאזים • 19 אקמן • 20 סריאוגלו • 21 ארדינץ' • 22 אלטינטופ • 23 דמירל • מאמן: טרים |  1 רושטו •  2 סרבט •  3 בלטה •  4 זאן •  5 אמרה בלוזוגלו •  6 טופאל •  7 אאורליו •  8 ניהאט •  9 שנטורק •  10 קרדניז •   11 מטין •  12 זנגין • 13 אמרה גונגור •  14 טוראן • 15 אמרה אשיק • 16 בורל • 17 טונג'אי • 18 קאזים • 19 אקמן • 20 סריאוגלו • 21 ארדינץ' • 22 אלטינטופ • 23 דמירל • מאמן: טרים | טורקיה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1061874877  VIAF: 311665059   WorldCat (עם VIAF): 311665059
חצי משוגע

"חצי משוגע" הוא סינגל של הזמרת הישראלית נועה קירל. השיר יצא לאור ב-18 ביולי 2016, כסינגל שלא מתוך אלבום. השיר יצא בחסותו של רוברטו מיוזיק.
בשבוע צאתו, הצליח השיר להגיע אל המקום ה-3 במצעד ה-TV של מדיה פורסט.
רקע כתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי דולב רם ופן חזות, והופק על ידי רוברטו בן-שושן. השיר הוא שיר בסגנון ה-EDM ונכתב על קשר שלא שרד, הבטחות של גברים, אחרי שהכל נגמר וכבר אין אמונה אבל עדיין יש תקווה שהכל יסתדר בסוף.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר צולם בווילה יוקרתית, בה קירל רוקדת עם מספר רב של רקדניות בלבד, כדי להמחיש את הפמיניזם שבו. בתחילת הקליפ ניתן לראות את קירל, כשהיא הולכת על שפת בריכת הוילה, ומסביבה ישנן נשים רבות.
נכון לספטמבר 2024, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-9.1 מיליון צפיות.
הופעות חיות

בספטמבר 2016 קירל ביצעה את השיר בתוכנית של נוי אלוש בגלגלצ. במרץ 2017 ביצעה קירל את השיר בגרסה אקוסטית בתוכנית של גידי שפרוט בגלגלצ.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | מדיה פורסט TV | 3 |  |
הערות שוליים

↑  Media Forest, mediaforest.biz (ארכיון)
1 2  נועה קירל - הערוץ הרשמי (2016-07-18), נועה קירל - חצי משוגע | הפקה: רוברטו, נבדק ב-2018-03-27
1 2  מיטל שבח, ‏נועה קירל בשיר העצמה לנשים: "חצי משוגע", באתר ‏מאקו‏, 18 ביולי 2016
↑  גלגלצ, הערוץ הרשמי, נועה קירל - חצי משוגע (חי באולפן גלגלצ), באתר יוטיוב
↑  גלגלצ, הערוץ הרשמי, נועה קירל - חצי משוגע (חי באולפן גלגלצ), באתר יוטיוב
| נועה קירל |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים |  |
| פסקולים | כפולה |  |
| סינגלים | "מדברים" • "קילר" • "יש בי אהבה" • "רק אתה" • "חצי משוגע" • "תן לי סימן" • "מקום לשינוי" • "אצל הדודה והדוד" • "טיקיטאס" • "מגיבור לאויב" • "בא לי אותך" • "Drum" • "חצוף" • "פאוץ'" • "SLT" • "אם אתה גבר" • "מיליון דולר" • "אמבולנס" • "יהלומים – Bling Bling" • "טרילילי טרללה" • "Please Don't Suck" • ‏"Bad Little Thing" • "רעשים" • "Thought About That" • "פעמון" • "Dale Promo" • "שלושה בנות" • "שחרר אותי" • "פנתרה" • "מאמי" • "Gone" • ‏"Unicorn" • "פרובוקטיבית" • "Deja Vu" • "בנות כמוני לא בוכות" • "משקפיים" • "Doctor" • "אני" • "שיהיה לך טוב" • "Ba Da Bing" |  |
| השתתפות בסינגלים | "סינדרלה" • "לרקוד עם דמעות בעיניים" • "מאושרים" • "Lucky" • "גושפנקא" |  |
| שירים נוספים | "מחול מטורף" |  |
| פילמוגרפיה | "כמעט מפורסמת" • "ליפסטאר" • "כפולה" • "גוט טאלנט ישראל" • "שלטון הצללים" • "בית ספר למוסיקה" • "פלמ"ח" • "אוהב אותך צ'ארלי" |  |
| חברות תקליטים | NMC • אטלנטיק |  |
| ערכים קשורים | ישראל באירוויזיון 2023 • אירוויזיון 2023 |  |
חרבת ב"ק

חרבת ב"ק, אוקטובר 2017
חרבת ב"ק, אוקטובר 2017
אבן ים בשימוש כשוקת ליד באר רום, אוקטובר 2017
מאגורת ב"ק, אוקטובר 2017
חרבת ב"ק (או חרבת רום) הם שרידי חווה חקלאית, שהוקמה על ידי ישראל ב"ק באדמות הכפר ג'רמק שעל הר מירון, ופעלה בשנים 1834-1840. התיישבות זו נתפסת לעיתים באופן חלוצי, כראשית ההתיישבות החקלאית היהודית בעת החדשה, וישראל ב"ק ידוע בגלל טענתו ש"הקדים בכך את אם המושבות, פתח תקווה, כמעט ביובל שנים".
כיצד קיבל ב"ק את שטח החווה

ישראל ב"ק עלה לארץ ישראל בשנת 1831 מברדיצ'ב שברוסיה (אוקראינה), והתיישב בצפת. ראשיתה של התיישבותו החקלאית קשורה בחילופי השלטון שעברו על הארץ באותו עשור: בסוף שנת 1831 נכבשה ארץ ישראל על ידי צבא מצרי בפיקודו של איבראהים פאשא, כיבוש שהחזיק עד שנת 1840. השלטון המצרי ניסה ליצור סדרי ממשל חדשים בתחומים רבים, דבר ששיפר את מעמדו של היישוב היהודי, אך הרע לערבים.
בשנת 1834 התקוממו הערבים נגד השלטון המצרי שחייב אותם לראשונה בגיוס לצבא, וכחלק ממרד זה התחולל טבח ביהודי הערים הגדולות – ירושלים, צפת, חברון וטבריה. גם ישראל ב"ק נפגע מהמהומות – בית הדפוס שהקים בצפת נהרס, ואותו "הכו מאוד מאוד, על כן חלה את רגליו" – הוא נשאר צולע לכל ימיו. איברהים פאשא הצליח לדכא את המרד, וכפיצוי על הנזק, העניק לישראל ב"ק את שטחי הכפר ג'רמק, על הר מירון. הדעות חלוקות לגבי הנסיבות המדויקות שהובילו לפיצוי זה: דעה אחת גורסת כי איברהים פאשא הציע ליהודים נוספים אחוזות וכפרים במתנה, אך כולם סירבו לקבל הצעה זו מפני שחששו מהערבים. דעה שנייה, אגדית באופיה, מספרת כי כשחלה איברהים פאשא בקדחת ולא נמצאה לו רפואה, ריפא אותו ישראל ב"ק. בתמורה, קיבל ב"ק את התואר "חכים באשא" (רופא הפחה) וכן הבטחה ש"ימולאו כל משאלותיו". הבטחה זו מומשה זמן מה לאחר מכן, כשב"ק סייע לתושבי הכפר ג'רמק מול הפחה, והם בתמורה העניקו לו מחצית מכפרם.
לפי עדותו של ב"ק עצמו:
לא ארכו הימים ואבראהים פאשא פחת מצרים בא כנחל שוטף לכבוש גם את ארצנו... וה' נתן חיני בעיני השר הזה ואת כל אשר שאלתי ממנו לא אצל מאתי. בשנת תקצ"ד (1834) הייתה כל העיר צפת לשלל ולביזה, ונשארנו בחוסר כל. אז שמתי פני לשר הפחה ההוא אל עיר עכו עיר מושבו, התנפלתי לרגליו, ואבקשהו חסד ורחמים, את עמי בבקשתי, ונפשי ונפש ביתי בשאלתי. והשר הזה חמל עלי ויתן לי כפר קטן הנקרא 'זארמיק' לאחוזה. הכפר ההוא עומד על ראש הר תבור*, ומעינות מים סביב לו, איננו רחוק מכפר 'מיראן' (מירון) כי אם חצי שעה.
החווה החקלאית ופעילותה

בשנתיים הראשונות (1834–1836) לפעילות המשק החקלאי ניהל אותו ב"ק מרחוק, כמו בעלי אדמות יהודים אחרים. אמנם נבנו בתים אחדים בכפר ג'רמק, ומשפחות יהודיות מעטות התיישבו שם, אך השדות עובדו על ידי אריסים. ישראל ב"ק המשיך לעסוק בדפוס, והפקיד את בנו, ניסן ב"ק, על ניהול המשק. בשנת 1837 שוב פקד אסון את העיר צפת, הפעם בדמות רעידת אדמה קשה, שהחריבה את העיר כמעט כליל. כאלפיים יהודים נהרגו, רבים נפצעו, ומפעל הדפוס של ישראל ב"ק חרב שנית. בעקבות החורבן, עבר ישראל ב"ק לחיות בג'רמק והחל בעבודה חקלאית. יצחק בן צבי מתאר אותו באור חלוצי-ציוני:
ר' ישראל היה אחד מאנשי המעשה, שעלה ארצה לשם בניין ממש... ניסה להכניס לארצנו חיים חדשים במעשה חרושת וחקלאות... לאחר פרוץ הרעש בשנת תקצ"ז החליט ר' ישראל ב"ק להגשים מיד את חלומו, עבר לג'רמק, בנה בתים, נטע גינות וחרש וזרע שדות.
מקור אחר מציין כי: "במקום הוקמה חווה חקלאית שגידלו בה צאן ועיבדו את אדמתה". זכרונותיו של ב"ק עצמו מספקים את התיאור המפורט ביותר של החווה:
לפנים היה בכפר הזה גם גנות ופרדסים, אך בעת הזאת אין שם כי אם יער ואבנים גדולות, וכל מזרע הארץ ההיא הוא בין פלחי האבנים ההן. בשנת צ"ז בירח טבת, בארבעה ועשרים בו (1 בינואר 1837), היה הרעש הגדול אשר הפך בחמתו את צפת וטבריה, אז נאלצתי לבוא בכפר אשר נתן לי הפחה. בניתי בו בתים לשבת, עשיתי לי גינות וזרעתי שדות, ועוד בשנה ההיא אכלתי לשובע מזרע הארץ. בשנה השנייה היה לי בקר וצאן, ששה כבשים וששה עיזים, סוסים וחמורים, ובעזרת השם גם שמרתי את השבת בכל פרטיה ודקדוקיה, גם כל המצוות התלויות בארץ קיימתי באופן נעלה, גם ביתי היה פתוח לרווחה, וברכת ה' הייתה על כל פעולתי, בבית ובשדה. אם כי המקום ההוא איננו מקום זריעה, כי אבנים רבות בו, בכל זאת ידי עשתה חיל, וה' היה בעזרי.
בשנת 1839 ביקר מונטיפיורי בג'רמק, כחלק מניסיונו להחיות את היישוב החקלאי בארץ ישראל. אשתו יהודית תיארה ביקור זה ביומנה: "באנו אל בית הרב ר' ישראל, ובני ביתו, צאצאיו וצאצאי צאצאיו, שלושה דורות, יצאו לקראתנו לברכנו...". נראה כי השר מונטיפיורי התרשם מהמפעל החקלאי היהודי והתחזקה אמונתו ביכולתו לפתח חקלאות יהודית:
נוכחתי לדעת כי סביבות צפת מוכשרות ביותר ליסוד מושבות עבריות... זו אדמה אשר תתן יבול למכביר בלי עמל רב... ראשית דבר אבקש מאת הסולטאן לתת לנו בחכירה למשך חמישים שנה, חבל אדמה בערך מאתיים כפרים... בשובי לאנגליה אייסד, ברצות ה', אגודה להרחבת עבודת האדמה בארץ הקודש, ולעזור לאחינו באירופה לשוב לארץ אבותיהם. (מתוך יומנו של מונטיפיורי, 1839).
תושבי הכפר הגישו למונטיפיורי תזכיר בנוגע לכפר, שמעיד כי בית ב"ק מנה כ-20 נפשות. עדויות נוספות של מיסיונרים שביקרו בג'רמק באותה שנה, מספרות כי בביתו של ב"ק מצאו כ-15 איש.
למרות התוכניות הגדולות, זמן מועט אחרי ביקורו של מונטיפיורי נאלצה משפחת ב"ק לעזוב את הכפר. בשנת 1840 איברהים פאשא נמלט עם צבאו מהארץ, והשלטון העות'מאני חזר אליה. תחת השלטון החדש-ישן, ובלחץ ערביי האזור שלא אהדו את ההתיישבות היהודית במקום, אולצו ב"ק ומשפחתו לנטוש את המשק החקלאי ולעבור לירושלים:
כאשר הרגישו הפלחים של פקיעין, כי צבאות איברהים עוזבים את המקום, מיד מיהרו להשיב לרשותם את נכסי בני-ג׳רמק. ר' ישראל ובנו ר׳ ניסן ומשפחתם נמלטו אז אל ידידם הנאמן, שיך אחד של כפר סמוך, וככה הצילו את נפשותיהם. אולם רכושם נשדד בידי אנשי פקיעין, ובעירום ובחוסר כל הגיעה משפחת ב״ק ירושלימה... עד היום מראים בג'רמק על בתים-חורבות בשם "חרבת אל-יהוד". אומרים, שאלה הם בתיו של ב"ק.
מעמדה החלוצי של ההתיישבות בג'רמק

למרות תיאורו החלוצי של ב"ק ומפעלו, חשוב לראות את פעילותו החקלאית בהקשרה:
זיקתם של יושבי ארבע ערי הקודש למשק החקלאי ולעבודת האדמה בארץ ישראל זכתה לתשומת לב מרובה בספרות התיאור ובספרות המחקר, אולם לעתים קרובות הוצא החומר ההיסטורי הנוגע לכך מהקשרו הקונקרטי ונתלו בו מגמות לאומיות מודרניות, שרובן היו זרות לרוחו של היישוב הישן... בגליל עדיין נמצאו יהודים בכפרים, ועם חורבן צפת ברעש האדמה של שנת 1837 אף נתרבה מספרם לזמן מה, אך המגמה הכללית הייתה עזיבת הכפרים ומעבר לערים.
התיישבותו של ישראל ב"ק בג'רמק הייתה קצרה יחסית, ונבעה בעיקר מחוסר הברירה שהותירה רעידת האדמה. ידוע על רכישת אדמות על ידי יהודים כבר מראשית המאה ה-19 – אך יש כאלה המנסים להטיל דופי בכך וטוענים כי אין לבלבל רכישת אדמות עם פעילות חקלאית – לדבריהם, היהודים רק השתלבו במגמה הכללית של מעבר אדמות לידי העירוניים. לטענתם, לולא רעידת האדמה, ייתכן והמשק של ב"ק היה מצטרף לרשימה זו של אדמות המוחזקות בידי יהודים. תיאור נוסף של החווה תומך בגישה הסקפטית, שאינה רואה בה חידוש כלשהו: "חווה זו, שבה עבדו אריסים יהודים, מהווה דוגמה של חקלאות פרברית על ידי עירוניים ולא של התיישבות חקלאית ממשית".
מצד שני, חשוב לציין שבאותה תקופה עיסוק חקלאי מובהק היה נדיר. בין היתר מפני שהחוק העות'מאני אסר על מכירת אדמות ליהודים בארץ. במפקד האוכלוסין של צפת בשנת 1839 מוזכרים שני עובדי אדמה בלבד (לא ברור האם מדובר במשפחת ב"ק). לכך אפשר לצרף את עדותו של כומר שביקר בארץ ב-1840, והופתע מהמאמץ לעודד התיישבות חקלאית יהודית, מפני שחשב שהיא חסרת סיכוי. ראיות אלה מצטרפות לכדי הבנה שהתיישבותו החקלאית של ב"ק, גם אם לא הייתה דוגמת מופת למשק חקלאי, כן הייתה מיוחדת, והיוותה את הסימן הראשון להתעוררות החקלאות היהודית. לכן יש הקובעים כי הזיקה היהודית לחקלאות "נמשכה משנות השלושים של המאה ה-19 ועד ראשית המאה העשרים".
ראו גם

ישראל ב"ק
היישוב הישן
אבראהים פאשא
לקריאה נוספת

בן-צבי, יצחק. ארץ ישראל ויישובה בימי השלטון העות'מאני. ירושלים: ביאליק, 1955.
ברטל, ישראל ובן-אריה, יהושע (עורכים). ההיסטוריה של ארץ-ישראל: שלהי התקופה העות'מאנית (1799 - 1917). ירושלים: כתר, 1983.
טריואקס, יצחק, ושטינמן, אליעזר (עורכים). ספר מאה שנה. תל אביב: יצחק טריואקס, 1938.
יערי, אברהם (קיבץ וביאר). זכרונות ארץ ישראל: מאה ועשרים פרקי-זכרונות מחיי היישוב בארץ מהמאה השבע-עשרה ועד ימינו. ירושלים: המחלקה לענייני הנוער של ההסתדרות הציונית, תש"ז.
מלאכי, אליעזר רפאל. פרקים בתולדות היישוב הישן. תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1971.
ענר, זאב (עורך). סיפורי משפחות: סיפורן של חמישים משפחות בתולדות היישוב. תל אביב: משרד הביטחון, 1990.
קרגילה, צבי. היישוב היהודי בארץ-ישראל בתקופת הכיבוש המצרי (1840-1831). תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, 1989.
הערות שוליים

1 2  מושון גבאי (עורך), מדריך ישראל החדש, כרך 3: הגליל העליון וחופו (ירושלים: כתר, 2001), עמ' 107.
↑  זאב ענר (עורך), סיפורי משפחות: סיפורן של חמישים משפחות בתולדות היישוב (תל אביב: משרד הביטחון, 1990), עמ' 66.
1 2  זאב ענר (עורך), סיפורי משפחות, עמ' 66.
↑  צבי קרגילה, היישוב היהודי בארץ-ישראל בתקופת הכיבוש המצרי (1831–1840) (תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, 1989), עמ' 11.
↑  צבי קרגילה, היישוב היהודי בארץ-ישראל בתקופת הכיבוש המצרי, עמ' 20–21. וכן: יצחק בן-צבי, ארץ ישראל ויישובה בימי השלטון העות'מאני (ירושלים: ביאליק, 1955), עמ' 346.
↑  אלעזר רפאל מלאכי, פרקים בתולדות היישוב הישן (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1971), עמ' 65.
↑  אלעזר רפאל מלאכי, פרקים בתולדות היישוב הישן, עמ' 71.
↑  אלעזר רפאל מלאכי, פרקים בתולדות היישוב הישן, עמ' 77.
↑  יצחק טריואקס, אליעזר שטינמן (עורכים), ספר מאה שנה (תל אביב: יצחק טריואקס, 1938), עמ' 415-416.
↑  אברהם יערי (קיבץ וביאר), זכרונות ארץ ישראל: מאה ועשרים פרקי-זכרונות מחיי הישוב בארץ מהמאה השבע-עשרה ועד ימינו (ירושלים: המחלקה לעניני הנוער של ההסתדרות הציונית, תש"ז), עמ' 144–145. בהערה *5 מעיר יערי כי יהודי צפת כינו בטעות את הר עצמון בשם "הר תבור".
↑  יצחק טריואקס, אליעזר שטינמן (עורכים), ספר מאה שנה (תל אביב: יצחק טריואקס, 1938), עמ' 416.
↑  אלעזר רפאל מלאכי, פרקים בתולדות היישוב הישן, עמ' 27. וכן: יצחק בן-צבי, ארץ ישראל ויישובה בימי השלטון העות'מאני, עמ' 387.
1 2  זאב ענר (עורך), סיפורי משפחות, עמ' 67.
↑  יצחק בן-צבי, ארץ ישראל ויישובה בימי השלטון העות'מאני, עמ' 401.
↑  מושון גבאי (עורך), מדריך ישראל החדש, כרך 3, עמ' 107.
↑  אברהם יערי (קיבץ וביאר), זכרונות ארץ ישראל, עמ' 144-145.
↑  ישראל ברטל ויהושע בן-אריה (עורכים), ההיסטוריה של ארץ-ישראל: שלהי התקופה העות'מאנית (1799 - 1917) (ירושלים: כתר, 1983), עמ' 227.
1 2  יצחק בן-צבי, ארץ ישראל ויישובה בימי השלטון העות'מאני, עמ' 402.
↑  יצחק טריואקס, אליעזר שטינמן (עורכים), ספר מאה שנה (תל אביב: יצחק טריואקס, 1938), עמ' 417.
1 2 3  ישראל ברטל ויהושע בן-אריה (עורכים), ההיסטוריה של ארץ-ישראל: שלהי התקופה העות'מאנית, עמ' 226.
↑  חיים י' פלס, יחסם של בני היישוב הישן להתיישבות בארץ-ישראל במאה היט, ציון מ"א ג-ד, 1976, עמ' 148
↑  צבי קרגילה, היישוב היהודי בארץ-ישראל בתקופת הכיבוש המצרי, עמ' 138.
↑  צבי קרגילה, היישוב היהודי בארץ-ישראל בתקופת הכיבוש המצרי, עמ' 136.
↑  נתן שור, תור הזהב של ספרות הנוסעים: רשומות ועדויות לקורות היישוב היהודי בארץ-ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-19 (ירושלים: אריאל, 1986), עמ' 79.