stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גומפרט אפולו
מנוע

מנוע המכונית מבוסס על מנוע אאודי V8 בנפח 4.2 ליטר. הוא מפיק 650 כוחות סוס ומומנט של 850 ניוטון-מטר. גרסה נוספת מפיקה 800 כ"ס. מנוע ה-V, המיוצר ממתכת קלה, מצויד במגדש טורבו כפול והשימון שלו מתבסס על עוקה יבשה. לראשי המנוע יש חמישה שסתומים המונעים בידי ארבעה גלי זיזים עיליים. שסתומי היניקה הם בעלי תזמון שסתומים משתנה ונעזרים בכוונון שסתומים הידראולי.
תיבת ההילוכים היא ידנית סדרתית בעלת שישה הילוכים, בהשפעת פורמולה 1. מערכת הפליטה מבוססת שני צינורות ראשיים המנוטרים בידי ארבעה חיישני חמצן וממיר קטליטי המסייעים לקבוע את תערובת ההזנה הנכונה. מערכת ההצתה מבוססת על שמונה סלילים. הזרקת הדלק היא רב-נקודתית והמצערת מבוססת על הפעלה חשמלית, ללא קשר מכני בין הדוושה למצערת. כמו כן, לוח המחוונים כולל מערכת אבחון לפעולת המנוע.
הדגם שמיוצר בתום ייצור ה"גומפרט אפולו", החל משנת 2019 הוא אפולו אינטנסה אמוזיונה.
ממדים

אורך: 4.460 מטר
רוחב: 1.998 מטר
גובה: 1.114 מטר
בסיס גלגלים: 2.700 מטר
משקל עצמי: 1,200-1,100 קילוגרם
הערות שוליים

↑  "Top Gear Power Laps". נבדק ב-10 באוגוסט 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
Legnano Type A 6/8 HP

| --- | --- |

"Legnano Type A 6/8 HP"
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  "Fabbrica Italiana Automobili Legnano" (ראשי תיבות: "Fial" (אנ'))
 שנות ייצור:  1906–1909
 הרכבה:  איטליה איטליה
 משקל:  420 ק"ג
 בסיס גלגלים:  1,990 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  2 צילינדרים, 1,135 סמ"ק המפיק 8 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות + הילוך אחורי
 מהירות מרבית:  55 קמ"ש
Legnano Type A 6/8 HP (באיטלקית: FIAL Tipo A 6/8 HP) היא מכונית בסגנון מכונית עידן פליז מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית "Fabbrica Italiana Automobili Legnano" (ראשי תיבות: "Fial" (אנ')).
מפעל החברה מוקם בעיר לניאנו במחוז לומברדיה באיטליה.
"Fabbrica Italiana Automobili Legnano"

החברה "Fabbrica Italiana Automobili Legnano" נוסדה על ידי "Guglielmo Ghioldi" ועסקה בבניית אופנועים, מכוניות ומנועי מטוסים ברישיון עבור חברת "Blériot Aéronautique" (אנ').
היצרן "Fabbrica Italiana Automobili Legnano" פעל בין השנים 1906–1915.
מתחרה של "Fabbrica Italiana Automobili Legnano" הייתה יצרנית הרכב פיאט (Fabbrica Italiana Automobili Torino) שנוסדה בשנת 1899. בשנת 1901 בנתה את דגמי ה-פיאט 8 HP, ה-פיאט 10 HP, וה-פיאט 12 HP, בשנת 1903 את דגם ה-"Fiat 16-20 HP" (אנ') ובשנת 1905 את דגם הפיאט ברווטי.
Legnano Type A 6/8 HP

מכונית פתוחה
2 מושבים
מערכת ההיגוי - בצד ימין של הרכב
בלמים - מופעלים רק על הגלגלים האחוריים, הנהג הפעיל בידו את בלמי התופים שהופעלו על הגלגלים, בעוד הדוושה הפעילה את הבלם על התוף ביציאה של תיבת ההילוכים
מערכת קירור המנוע באמצעות רדיאטור מצויד מאוורר מונע על ידי קפיץ פלדה
מצמד - בנוי מעור
צמיגים פנאומטיים במידה של 700x80 מ"מ
מחיר היחידה באיטליה בשנת 1906 עמד על 3,800 לירטות איטלקיות
תמונות

דגם "Legnano Type A 6/8 HP", שנת 1908
דגם "Legnano Type A 6/8 HP"
לוגו היצרן "Fabbrica Italiana Automobili Legnano" על קדמת דגם "Legnano Type A 6/8 HP"
הערות שוליים

↑  דגם "Legnano Type A 6/8 HP"  museoauto.it/website/it/component/content/article/66-legnano/112-legnano-mod-a-68-hp
↑  דגם "Legnano Type A 6/8 HP" woiweb.com/index.php/Fial
↑  Roberto Romano, La modernizzazione periferica: l'Alto Milanese e la formazione di una società industriale, 1750-1914, Franco Angeli Editore, 1990, pag.266
↑  Camera di Commercio di Milano, Archivio Ditte, Fascicolo n.17646/1911
↑  דגם "Legnano Type A 6/8 HP" pbase.com/antorug/old_cars
סקנקטדי

| --- | --- |
סמל סקנקטדיסמל סקנקטדי

היכל הזיכרון נוט במכללת יוניון בסקנקטדי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ניו יורק (מדינה) ניו יורק
 מחוז:  סקנקטדי
 ראש העיר:  גארי מקארתי
 תאריך ייסוד:  1798
 שטח:  28 קמ"ר
 גובה:  99 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  67,047 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  2,321 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  42°48′N 73°56′W﻿ / ﻿42.800°N 73.933°W﻿ / 42.800; -73.933
 אזור זמן:  UTC -5
 cityofschenectady.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה סקנקטדי(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה סקנקטדי(למפת ניו יורק רגילה) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהסקנקטדי(למפת ניו יורק מוגדלת) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהסקנקטדי    מיקום סקנקטדי במחוז סקנקטדי ובמדינת ניו יורק tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סקנקטדי (באנגלית: Schenectady) היא עיר הבירה של מחוז סקנקטדי במדינת ניו יורק שבארצות הברית. העיר היא חלק ממטרופולין אולבני-סקנקטדי-טרוי.
על פי מפקד האוכלוסין האמריקני של 2010 אוכלוסיית העיר באותה העת מנתה 66,135 תושבים (הישוב ה-9 בגודלו במדינת ניו יורק) וצפיפות האוכלוסין בעיר הייתה 2,321 תושבים לקמ"ר.
דמוגרפיה

לפי מפקד האוכלוסין האמריקני של 2010 היו באותה העת 66,135 תושבים בסקנקטדי. צפיפות האוכלוסייה הייתה 2,199.9 תושבים לקילומטר מרובע. 59.38% מהתושבים הם לבנים, 24.19% אפרו-אמריקאים, 0.69% אינדיאנים, 2.62% אסייתים, 8.24% מגזע אחר ו-5.74% משני גזעים או יותר.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת בחלקה המזרחי של מדינת ניו יורק, על נהר המוהוק בקרבת המפגש של נהר המוהוק עם נהר ההדסון, כ-230 קילומטרים מצפון לעיר ניו יורק. העיר משתרעת על פני שטח של כ-28.5 קילומטרים רבועים, אשר מתוכם 0.4 קילומטרים רבועים הם שטחי מים.
חינוך

בעיר פועלים 16 בתי ספר יסודיים, חטיבת ביניים אחת, ובית ספר תיכון אחד (Schenectady High School).
בתי הספר הפרטיים המקומיים כוללים את בית ספר בראון (כיתות א' עד ח') ובית ספר וילדווד (חינוך מיוחד, לכל הגילים).
תחבורה

אמטרק, חברת רכבות הנוסעים הבין-עירוניות הלאומית, מפעילה שירות רכבת סדיר המגיע לסקנקטדי לתחנת הרכבת הנמצאת בשדרות אירי 322.
בעיר פועל גם שירות רכבת חשמלית.
תושבים נודעים מסקנקטדי

תושבים נודעים בולטים אשר נולדו או גדלו בסקנקטדי כוללים את:
סר אלן צ'ארלס מקלורין מקקראס (נולד ב-1925) - מנצח אוסטרלי. נולד בסקנקטדי.
סטיב כץ (נולד ב-1945) - גיטריסט (להקת דם, יזע ודמעות) ומפיק מוזיקלי. נולד בסקנקטדי.
מיקי רורק (נולד ב-1952) - שחקן קולנוע אמריקאי
עיר אחות

הולנד נייקרק, הולנד
תכלאל

עמוד שער, תכלאל קדמונים
התִּכְּלַאל (ברבים "תְּכַּאלִיל") הוא שמו של הסידור אצל יהודי תימן. פירוש המילה "תכלאל" הוא "הכולל", דוגמת "כל בו". יש המזהים מילה זו מלשון כליל - נזר.
סידור זה כולל בתוכו את הטקסטים ותמצית מההלכות הנדרשות ליהודי במעגל השנה - ימי חול, שבתות וחגים; וכן במעגל החיים - כברית מילה, פדיון הבן, חתונה ועוד. התכלאל הוא קובץ שנערך על ידי חכמי תימן הראשונים.
נוסחאות התפילה בתימן

קיימים שני נוסחי תפילה תימניים עיקריים: נוסח בלדי ונוסח שאמי, אשר שימשו זה לצד זה ברוב ככל הערים בתימן. פירוש השם "בלדי" בערבית הוא "מקומי", כלומר, של תימן. מקור השם "שאמי" במונח הערבי "בלאד א-שאם" (الشام), כלומר, אזור הצפון. מבחינה גאוגרפית, הכוונה לסוריה, לבנון, ארץ ישראל ועבר הירדן, שנתפסו כיחידה אחת בתקופות קדומות. הנוסח הספרדי כונה "שאמי" (شامي) כיוון שהוא הובא לתימן מ"בלאד א-שאם", כלומר, מאזור ארץ ישראל שהיא חלק מ"בלאד א-שאם".
עד המאה ה-18 יהדות תימן ברובה המכריע התפללה בנוסח תפילה אחיד. הנוסח המקומי, ה"בלדי" שלט בכיפה. השפעה גדולה יותר של הנוסח ה"שאמי" החלה במחצית השנייה של המאה ה-18 על ידי פעולתו של הרב שלום עראקי.
בכפרים וביישובים הקטנים בדרך כלל נוסח אחד שלט ללא עוררין. למעט הבדלים דקים (הבדלים קצת יותר משמעותיים בנוסח השאמי), כל נוסח היה דומה בכל מקום.
נוסח בלדי

נוסח תימן הבלדי תואם בעיקרו את נוסח התפילה של הרמב"ם המובא בספרו משנה תורה. ההנחה הפשוטה היא שהתימנים אימצו את נוסח הרמב"ם, אולם בקרב יהודי תימן ישנה מסורת שהרמב"ם, למרות היותו ספרדי, ראה בנוסח התפילה התימני את הנוסח האותנטי ביותר ובשל כך אימץ את נוסח התפילה של יהודי תימן. אחת הראיות לדעה זו היא שבתוך ספרו משנה תורה הרמב"ם מציין את הנוסח הספרדי, שהיה שגור על פיו, ומכאן מוכח שנוסח תימן לא היה נוסחו המקורי של הרמב"ם ויהודי תימן אימצו אותו, אלא הרמב"ם אימץ את נוסח התפילה של יהודי תימן.
בין כך ובין כך, הגם שהנוסח הבלדי לא השתנה כמעט בכלל במהלך הדורות, נתווספו לו קטעים רבים בהשפעת סידורי ספרד והקבלה במהלך השנים. הדרדעים מיעטו מאוד בתוספות אלה, והשמיטו אותן בשלבים מאוחרים יותר כמעט כליל.
עד המאה ה-16 כלל נוסח זה בעיקר את תפילות היסוד הקבע והחובה שיסודן באנשי הכנסת הגדולה, במשנה ובתלמוד, וכן תוספות של פיוטים, סליחות ומזמורי תהילים שנאמרו על פי מסורת שבעל פה. מסוף המאה ה-16, בעקבות השפעת נוסח ספרד על ארץ ישראל, נכנסו תוספות מעטות לסדר התפילה. סדר התפילה הקרוי היום "בלדי" גובש על ידי מהרי"ץ (הרב יחיא צאלח) בשנות ה-70 של המאה ה-18. מהרי"ץ ערך את הסידור וכתב לו פירוש מקיף בשם "עץ חיים". בכוח אישיותו הצליח מהרי"ץ לבלום את אימוץ נוסח ספרד. הגרסה של מהרי"ץ לנוסח התפילה הבלדי דחקה את שאר הגרסאות הבלדיות, כך שמרבית מתפללי הבלדי נהגו על פי סידורו של מהרי"ץ.
ההשפעה הגדולה ביותר לנוסח התפילה הבלדי היה באזור צנעא, מעוז הנוסח הבלדי, ובסביבתה, וכן באזורים שהיה להם קשר רוחני הדוק עם קהילת צנעא. הנוסח הבלדי אף היה נפוץ בצפון תימן ובערים הגדולות שבאזור צנעא. בדרום תימן הייתה השפעת הנוסח הבלדי מעטה.
נוסח שאמי וההתנגדות אליו

מקור השם הוא במילה הערבית "שאם", שמשמעותה סוריה הגדולה (שכללה גם את ארץ ישראל). זאת אומרת שנוסח זה הוא נוסח ארץ-ישראלי, כפי שנהג במאה ה-16 על ידי מתיישבי ארץ ישראל החדשים - נוסח הספרדים (השונה מנוסח ארץ ישראל הקדום). נוסח התפילה השאמי הוא בעיקרו הנוסח הספרדי עם מעט הבדלים שנשמרו על פי הנוסח התימני המקורי (הבלדי). נוסח זה הוחדר לתימן בתחילת המאה ה-18, ביחד עם סידורי הדפוס שהובאו לשם. היו חכמים שדגלו בצורך לעבור לנוסח זה אך כנגדם עמדו מספר חכמים שהתנגדו לכך ודגלו בנוסח התימני המקורי.
בשליש השני של המאה ה-18 הייתה השפעה גדולה לנוסח השאמי בתימן, כיוון שנוסח הספרדים הופץ על ידי סידורים ספרדיים שנדפסו בהמוניהם מחוץ לתימן. הנוסח המקורי של יהודי תימן היה כתוב על כתב יד ולא נדפס, כיוון שבתימן לא היה בית דפוס (הדפוס נאסר עד הדור האחרון לגלות תימן על ידי מלך תימן האימאם יחיא חמיד א-דין). כאשר הנוסח הספרדי מופץ בהמוניו על ידי בתי דפוס, לא היה כמעט סיכוי לנוסח תימן שבכתב יד לשרוד. יתירה מזו, רוב יהודי תימן היו עניים, וסידורים כתבי יד עלו ביוקר רב לעומת[דרוש מקור] סידורים מודפסים. יש לזקוף הפצה זאת גם לרוח התקופה ולפעולות של הרב שלום עראקי ובנו הרב יחיא עראקי. במאה ה-19 צומצמה השפעת הנוסח השאמי בצורה ניכרת, זאת כנראה בשל פעולת המהרי"ץ וכן לעובדה שלנוסח השאמי לא היה נוסח אחיד.
נוסח השאמי היה פופולרי מאוד במחוז שרעב, שבדרום תימן. אף על פי כן, גם שם נשתמרו כמה מנהגים ייחודיים ליהודי תימן, כמו למשל, פיוטי שמחת תורה ופיוטי הושענות לסוכות, שהמקור שלהם הוא בסידור של רבי סעדיה גאון. כמו כן, קריאת התרגום עם קריאת התורה נשתמר בכל קהילות השאמי.
אחד מהמתנגדים העיקריים להחדרת הנוסח הספרדי לתימן היה הרב יחיא צאלח (מהרי"ץ), שחי ופעל בעיר צנעא בתימן באמצע המאה ה-18. הוא חיבר פירוש על סידור התפילה התימני (הבלדי) שנקרא "עץ חיים". אחת הסיבות שהביאו אותו לכתוב את פירושו "עץ חיים" היא הרצון לבסס את מנהגי יהודי תימן המקוריים ולמנוע את השפעת הסידור הספרדי על התימני. רוב המתפללים על פי הנוסח הבלדי הולכים על פי נוסחאותיו של מהרי"ץ אותן קבע בחיבורו "עץ חיים". יש לציין שגם בנוסח הבלדי הרגיל ישנן כמה הוספות שנוספו בהשפעת הנוסח הספרדי (בעיקר פיוטים) ובהשפעת הקבלה (למשל אמירת הקטע "בריך שמיה" מספר הזוהר). הדרדעים התנגדו להוספות אלו ושאפו להתפלל על פי נוסח התפילה של הרמב"ם ללא כל תוספת (ובשל כך התפילה אצלם קצרה בהרבה מהמקובל אצל שאר התימנים וגם אצל שאר עדות ישראל).
הרב יוסף צוברי, רבה של העדה התימנית בתל אביב הביא בסידורו "כנסת הגדולה" שני תכאליל קדומים (בני שלוש מאות שנים) שכמה מנוסחאותיו קרובות לשאמי. כך שנראה כי הנוסח השאמי היה נמצא בתימן ולא הוחדר על ידי הרב עראקי. אמנם נראה יותר, כי הסידורים המודפסים שהגיעו מחוץ לתימן כמאה שנה לפני הרב עראקי, הם שגרמו לשינוי בנוסח כתבי היד של לבלרי תימן המאוחרים.
התכאליל הקדומים ביותר המושפעים מספרי הדפוס הם מסוף המאה ה-16, ובאלו שלפניהם לא נכרת השפעה זו, והנוסח קרוב לבלדי.
הפיוט בתכלאל

הפיוטים המקובלים אצל יהודי תימן הם פיוטים שהתחברו בתימן עצמה, פיוטי רב סעדיה גאון או פיוטים שמוצאם בספרד (מתקופת תור הזהב).
כמעט ואין פיוטים שנאמרים בתוך הברכות, ובשונה ממנהג רוב העדות, בקהילות הבלדי נאמר סדר העבודה לאחר חזרת הש"ץ של תפילת מוסף ולא בתוכה, בעקבות החשש מהפסק (בקהילות שאמי, אומרים את סדר העבודה בתוך חזרת הש"ץ כמנהג הספרדים). החריג היחיד הוא שבליל הסדר אומרים בנוסח הבלדי את הפיוט "תרומה הבדילנו" באמצע הקידוש.
תכאליל נפוצים

תכלאל עם פירוש עץ חיים - ירושלים תרנ"ד-תרנ"ח. עם הערות של המו"ל הרב אברהם אלנדאף (התכלאל באתר ויקיטקסט).
סידור תפילת כל פה - ירושלים ה'תרס"ג. ושוב נדפס עם הוספות מהרב שלום יצחק הלוי בשנת ה'תרצ"ה.
סידור שיבת ציון - הוצאת אשכול תשי"ב בעריכת הרב יוסף קאפח.
תכלאל קדמונים - צילום כתב יד הרב שלום קורח ירושלים תשכ"ד.
סידור שיח ירושלם - הוצאת מכון משה.
תכלאל תורת אבות - מהדורה שישית מתוקנת, ה'תשנ"ו. בהוצאת הרב נתנאל אלשיך.
תכלאל עם פירוש עץ חיים והערות - בהוצאת הרב שמעון צאלח.
התכלאל המבואר (לימות השנה בלבד) - נערך על ידי ד"ר אדם בן נון, עם פירוש "עין ולב" של הרב פנחס קורח.
סידורים בנוסח שאמי

כנסת הגדולה לפי הרב יוסף צוברי (מהדורה ראשונה עם פירוש אמ"ת ויצי"ב בעריכתו, מהדורה שנייה ללא הפירוש בעריכת תלמידיו הרב יוסף עראקי הכהן ואדם בן נון).
בית יעקב והמחזורים זכור לאברהם, בית הזיכרון, בית הכפורת - בהוצאת יעקב קרואני.
תפילת החודש הוצאת יוסף חסיד.
ראו גם

תאג'
דיואן תימני
הערות שוליים

↑  הרב פנחס קורח בהקדמתו לתכלאל המבואר עמוד 15 "יש הסוברים שלהיותם כוללים וכו' לכן נקראו בשם זה, אך לענ"ד נראה משמעות תכלאל מקבילה למשמעות תאג' בחומשי התורה, וכשם שהתאג', הוא כתר בלשון הקודש, כן קראו לסידור בשם תכלאל מלשון כליל, הוא נזר ועטרה, שכן הוראת המילה אכליל בלשון ערבי הוא נזר ועטרה".
↑  החוקרים המודרניים מקבלים את הטענה כי הנוסח הבלדי הוא נוסח התפילה המקורי של יהודי תימן לאור בדיקה של סידורים תימניים עתיקים מכתבי יד.
↑  כך היא דעתו של הרב שלום יצחק הלוי בהסכמתו לתכלאל קדמונים, וראה גם במאמר מיפוי נוסחי התפילה, הרב אהרן גבאי הערה 13.
↑  כך היא דעת הרב יוסף קאפח בהקדמתו לסידור "שיבת ציון", וכך היא דעת הרב יצחק רצאבי הובאו דבריו בתכלאל עץ חיים בהוצאת הרב שמעון צאלח.
↑  הרב יוסף קאפח, הקדמה לסדר התפילות, משנה תורה ספר אהבה
↑  'שאם' הוא שמאל והארצות הצפוניות נקראו שמאל כשהמבט תמיד מזרחה. כמו בלשון התורה 'ואפנה על ימין או על שמאל'
↑  למעט בעשרות שנים האחרונות שמספר קהילות שאמי בארץ קצרו את התרגום בגלל השפעה ספרדית, וקהילת עדן שביטלה אותו עוד בחוץ לארץ.
↑  משה גברא, מחקרים בסידורי תימן, בני ברק תש"ע, חלק א עמוד 50
↑  רחמים שר–שלום, ‏מנהגים ודינים ליהודי תימן, באתר "דעת" ; שם טוב גאגין, כתר שם טוב, עמוד תמה, באתר היברובוקס.
↑  הגדה של פסח נוסח יהודי תימן, משפחת זכריה תשס"ד, עמ' 18.
| נוסחי תפילה ביהדות |
| --- | --- | --- |
| נוסחים קדומים | נוסח ארץ ישראל • סדר רב עמרם גאון • סידור רב סעדיה גאון • סידור רש"י • מחזור ויטרי • סידור רבי שלמה בן נתן |  |
| נוסחי עדות | נוסח הספרדים • נוסח אשכנז • תכלאל (נוסח תימן) • נוסח איטליה • נוסח רומניא • נוסח צרפת (צפון צרפת) • נוסח פרובאנס (דרום צרפת) • נוסח קטלוניה • נוסח ארם-צובא • נוסח פרס • נוסח צפון אפריקה |  |
| נוסחי זרמים חדשים | נוסח האר"י •  נוסח ספרד • נוסח אדמו"ר הזקן • נוסחים לא אורתודוקסיים • נוסח צה"ל האחיד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554973305171
נינו ברגיג

נינו ברגיג (22 ביוני 1939 – 6 בנובמבר 2023) היה כדורגלן ישראלי ומאמן כדורגל, כמו כן כיהן בכמה תפקידים בוועדות ההתאחדות לכדורגל בישראל.
קורות חייו

ברגיג נולד בטריפולי שבלוב ועלה בגיל 10 ליישוב שעימו היה מזוהה לאורך השנים, באר יעקב. היה כדורגלן בקבוצת הפועל באר יעקב, בה הצטיין בתפקיד החלוץ, והיה גם קפטן הקבוצה. הוא החל לאמן בשנות ה-60 בקבוצה בה גדל, והיה גם למזכיר המועדון. לאחר 10 שנים, ב-1972 עזב את מועדון ילדותו. לאחר מכן אימן מספר קבוצות: הפועל ירושלים, הפועל ראשון לציון, הפועל יהוד, הפועל לוד, הפועל באר שבע ומכבי שעריים. אחד ההישגים הזכורים שלו בתור מאמן היה הובלת קבוצת הפועל ראשון לציון (אז שיחקו במדים בצבע אדום) לצמרת הליגה הבכירה בכדורגל בישראל בעונת 1980/1981, כשאימן את הקבוצה המצליחה ביותר בתולדות העיר, שסיימה שישית בטבלה, כשלפניה מדורגות שמשון תל אביב, מכבי פתח תקווה, מכבי יפו, בני יהודה תל אביב והאלופה, הפועל תל אביב.
בהמשך ברגיג היה שותף פעיל וחבר בוועדות שונות בהתאחדות לכדורגל לאורך השנים ופעל לטובת שיפור התנאים והמקצועיות במחלקות הנוער השונות.
ברגיג הלך לעולמו בגיל 84, ב-6 בנובמבר 2023, בבית החולים תל השומר, לאחר שהיה מורדם ומונשם מספר שבועות עקב מצב בריאותי לקוי, והוא נקבר בעיר הולדתו, באר יעקב.
הערות שוליים

↑  ברגיג לא יאמן בבאר יעקב, עיתון מעריב, 12 ביוני 1972
↑  עולם הספורט של ראשון לציון נפרד מנינו ברגיג: "היה האבא של השחקנים", Mynet ראשון לציון, שי בנימין-שמש, 13 בנובמבר 2023
↑  ההתאחדות לכדורגל כואבת את פטירתו של שחקן העבר והמאמן נינו ברגיג, אתר מגזין ההתאחדות לכדורגל, 6.11.2023
↑  מאמן העבר נינו ברגיג הלך לעולמו בגיל 84, באתר וואלה, 6 באוקטובר 2023
אלכסנדר נמש

אלכסנדר נמש נודע גם כאלכסנדר נויפלד (בהונגריה נודע כשאנדור נמש) (25 בספטמבר 1899 – 27 באוקטובר 1977) היה כדורגלן יהודי הונגרי, ששיחק בעמדת החלוץ והקיצוני ימני, ולאחר מכן אימן במספר מדינות ביניהן: הונגריה, אוסטריה, שווייץ, ארצות הברית, יוגוסלביה, ושיחק גם בנבחרות הונגריה ואוסטריה.
תארים

אליפות אוסטריה: 1
עם הכח וינה: 1924/1925
אליפות הליגה האמריקאית: 1
עם פול ריבר מרקסמן: 1930
ליגת העל היוגוסלבית: 1
עם BSK בלגרד: 1932/1933
ליגת העל היוגוסלבית: 1
עם BSK בלגרד: 1930/1931, 1932/1933, 1935/1936, 1938/1939
הערות שוליים

↑  נמש מאמן "אמוניה", מאת חיים גולדברג, עיתון דבר, 8 ביוני 1955
↑  א. נמש על כישלון נבחרת ישראל בארצות הברית, מאת אלכסנדר אלכסנדרוני, עיתון הבקר, 7 בנובמבר 1948
תפלת החדש

| --- | --- |
סידור תפלת החודש שנדפס בליבורנו בשנת 1844
סידור תפלת החודש שנדפס בליבורנו בשנת 1844
 מידע כללי
 שפת המקור:  עברית
 קישורים חיצוניים
 ויקיטקסט:  סידור תפילת החדש
 היברובוקס:  תפילת החדש - עם פירוש עבודה שבלב, באתר היברובוקס
תפִלת החֹדֶש הוא שמו של סידור בנוסח הספרדים. הסידור יצא לאור לראשונה בשנת ה'תקס"א (1801) בליוורנו שבאיטליה, והוא משקף את מנהגי התפילה של יהודי צפון מערב איטליה, צפון אפריקה, קווקז, גאורגיה, וקהילות המזרח וגם בין חלק מיהודי תימן שהתפללו על פי נוסח שאמי. הסידור נדפס בליוורנו חמש שנים לפני מות החיד"א ומובאות בו מפסיקותיו, הגהותיו והנהגותיו.
שמו של הסידור

הסיבה שהסידור נקרא תפלת החדש מפורטת בשער הסידור על ידי המוציאים לאור בכמה מן המהדורות:
סידור זה נקרא תפלת החדש לפי שהוא לשפוך שיחה לפני אל חי מדי יום ביומו, מדי שבת בשבתו ומדי חדש בחדשו
נוסח הסידור

נוסחו של הסידור הוא לפי מנהג הספרדים והוא זהה לנוסח הסידור "תפלת ישרים" שנדפס באמסטרדם בשנת ה'ת"ק (1740) ובמספר מהדורות שהאחרונה שבהן נדפסה בליוורנו בשנת ה'תק"ס (1800) בהגהתו של החיד"א.
מהדורות הסידור ותפוצתו

המהדורה הראשונה של הסידור הידועה נדפסה בשנת ה'תקס"א (1801) בליוורנו, שם נדפס הסידור במהדורות רבות (ידועות לפחות 19), עד לשנת ה'תשל"ב (1972). כן נדפס הסידור במספר רב של מהדורות במקומות שונים, במהלך המאה ה-19 ה-20 וה-21.
מהדורות הסידור ותפוצתו > מהדורות עם פסקי הלכות ופירושים

כבר בהוצאה הראשונה היה הסידור עשיר בפסיקותיו והנהגותיו של החיד"א, ואולם החל מהמהדורה שנדפסה בליוורנו בשנת ה'תר"י (1850) ניכרת תוספת של פסקים, ליקוטים והערות רבים, מתוך הסידורים של רבי אברהם אנקווה. את פסקי ההלכה עד הלכות ברכות העתיק הרב אנקווה מהספרים "קשר גודל" לחיד"א. מהלכות ברכות ואילך הוא ליקט את הלכות בעיקר מספרי החיד"א ומהספרים "משפט כתוב" לרבי אברהם פינסו ו"זכור לאברהם" לרבי אברהם אלקלעי, וכן מספר חיי אדם לרבי אברהם דנציג ופוסקים אחרים. ללקט הפסקים הוא הוסיף בתוך סוגריים פסקים והערות משלו.
החל מהמהדורה של שנת ה'תרט"ו (1855) נוסף לסידור פירוש "עבודה שבלב" מרבי אליהו בן אמוזג, העוסק בהבאת טעמים ונימוקים על ענייני התפילה, הלכותיה ונוסחאותיה. הרב בן אמוזג הוסיף לסידור גם את מנהגי עירו ליוורנו. יצוין כי החל ממהדורת ה'תרט"ז (1856) הפירוש מכונה במהדורות מסוימות "שלימות הלב". פירוש זה מבוסס ברובו על הספר "לקט הקציר" של רבי אברהם כלפון. עם תוספות אלו נשאר הסידור עד למהדורות שיוצאות בימינו.
מהדורות הסידור ותפוצתו > תפוצת הסידור ומהדורות חדשות

תפוצת הסידור ידעה עליות ומורדות, בעיקר עקב ההשפעה של הסידורים והמחזורים "חקת עולם" שנדספו על ידי שלמה מוסיוף בירושלים בשנת ה'תרנ"ג (1893), כשהוא נעזר ברב נסים עיני, שנחשב לבקיא בדקדוק ובנוסחאות שמקורם מהקבלה. סידורו נחשב למועדף בין היתר משום שהתפילות נדפסו בו במקומן וללא דילוג - דבר שהיה נחשב לחידוש בזמנו; וכן שילבו בו שם אדנות בתוך האות ה' השנייה של שם הויה - כפי המלצת מקובלים. מאז נדפסו סידורים שונים שאימצו את הנוסח והחידושים הללו כשהם מוסיפים את נוסחאותיו של הבן איש חי, ודחקו בכך את מקומו של "תפלת החדש", וכך מרבית הסידורים שנדפסו בארץ ישראל מאז, מבוססים על נוסח הסידור של רבי נסים עיני, כשנוסחם מכונה "נוסח עדות המזרח". אך למרות הירידה בביקוש, גם לאורך כל המאה ה-20 נדפסו מהדורות חדשות של "תפלת החדש" (חלקן הגדול מהדורות צילום).
בראשית המאה ה-21 מתחזקת המגמה בקרב מספר עדות לשוב למנהגן הקדום ולהתפלל בסידור "תפלת החדש", וכך חלה עדנה מחודשת במעמדו של הסידור שנסדר מחדש ויצא במספר מהדורות חדשות ולתפוצה נרחבת. בשנת ה'תשנ"ח (1998) נדפס הסידור מחדש על ידי מכון "אוצרות גאוני וחכמי ספרד". בשנת ה'תשס"ד (2004) יצאה לאור מהדורה בשם "תפלת החדש - ליוורנו - מהדורת ארץ ישראל", על ידי דוד לוי על פי הנחיות הרב מאיר זייני  (שאינה זהה למהדורה המקורית אלא משנה את הנוסח לפי מנהגי אלג'יריה, ומספר תיקונים פרי המהדיר), ובשנת ה'תשס"ז (2007) הוציא רואי מרגלית מהדורה חדשה של תפלת החדש המיועדת ליוצאי תימן המתפללים בנוסח השאמי שהיה נפוץ ביהדות שרעב. יצאה מהדורה נוספת בשם "תפילת החודש החדש - נוסח ליוורנו" בהוצאת ישיבת אור וישועה, על פי הנחיות הרב אליהו זייני ואביו הרב מאיר זייני.
עם התגברות המגמה בקרב חלקים מהעדה המרוקאית לשוב אל המנהגים שנהגו במרוקו, קיבל סידור תפילת החודש, שהיה נפוץ בקרב העדה, עדנה מחודשת. וכך יוצא לאור סידור "תפלת החדש - השלם" במספר מהדורות, החל משנת ה'תשע"ג (2012), על ידי מכון "ספורנו". במהדורות אלו הוחזרו למקומן כל ההשמטות, ועשתה עבודה המסתמכת על 19 המהדורות הידועות של הסידור המקורי שהודפס בליוורנו, הכוללת תיקוני מילים וניקוד, פתיחת ראשי תיבות, פירוש "שלמות הלב", הדגשת שווא נע וקמץ קטן, ועוד מספר תוספות לפי מנהג מרוקו.
לקריאה נוספת

רפאל תורג'מן, מסורת הלשון של התפילות בסידור "תפילת החודש", אוניברסיטת בר-אילן, ה'תשמ"ד.
הערות שוליים

1 2 3  ראו: תפלת החדש, "מבוא", הוצאת ספורונו, ה'תשע"ח.
1 2  מהדורות לדוגמה: ירושלים (תרנ"ה, תרע"ד, תש"ל, תשל"ה, תשמ"ב, תשס"ו, תשע"ד), וינה (תרס"ה, תר"פ, תרצ"א, תרצ"ד, תרצ"ח), תל אביב (תשכ"ו, תש"ל, תשל"ב), מומבי (תרמ"ט, תרצ"א, תרצ"ז), אשדוד (תשנ"ח). ראו עוד: רשימת הפרסומים של תפלת החדש, בקטלוג הספרייה הלאומית.
↑  חסד לאברהם (ליבורנו, תר"ה), ונדפסו שוב בסידור תפלת כל פה חלק ב - לימודי ה' (ליבורנו, תר"ח).
↑  את הפירוש הוא הדפיס בשם "אב"א" הרומז לשמו, וממה שכתב בסדר קריאת שמע "מר זקני מהרר"א קורייאט" עולה המסקנה ש"אב"א" המדובר הוא ר"א בן אמוזג. וראו: תפילת החדש - סדר קריאת שמע, באתר היברובוקס; והערה.
↑  ראו הקדמת הסידור "חקת עולם". כרטיס הספר של הסידור "חקת עולם" באתר הספרייה הלאומית.
↑  סידור תפילת החודש - נוסח ליוורנו, באתר www.beitel.co.il
↑  סידור תפילת החודש מהודר, באתר אור וישועה חנות ספרי קודש, מגוון ענק של ספרי קודש
סחלין (מחוז)

מחוז סחלין (ברוסית: Сахалинская область, בתעתיק: סחלינסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח המחוז הפדרלי של המזרח הרחוק הרוסי. המחוז נמצא על חוף ים אוחוצק והאוקיינוס השקט.
המחוז הוקם ב-2 בינואר 1947 וכולל את האי סחלין (לרבות דרום סחלין) והאיים הקוריליים הנמצאים בים אוחוצק ובים יפן ומהווים שטחים במחלוקת ביחסים עם יפן לאחר שהשטח נכבש על ידי ברית המועצות בתקופת מלחמת העולם השנייה. מבחינה אדמיניסטרטיבית המחוז מחולק ל-17 אזורים. בשטח המחוז נמצאים כ-160 הרי געש והוא מתאפיין ברמת פעילות סייסמית גבוהה.
נכון לינואר 2024 התגוררו במחוז 457,590 תושבים.
היסטוריה

בימי הביניים השטח היה שייך לתחומי האימפריה הסינית ומאוכלס בדלילות רבה.
בשנת 1643 משלחת הולנדית הגיע לאזור. בטעות הוא מיפה את האזור כחוף צפוני של אי הוקאידו ותקופה ארוכה כך זה הופיע במפות.
לוסילי פויארקוב נודע עם קיום האי, אך בעקבות הסכם נרצ'ינסק רוסים אבדו התעניינות באזור. בתחילת המאה ה-18 משלחות רוסיות עשוי מיפוי של האיים הקוריליים ונחתו באי סחלין בשנת 1742. בסוף המאה ה-18 יפנים החלו ליישב את האיים הקוריליים.
בשנת 1805 משלחת מדעית של אדם יוהאן פון קרוזנשטרן חקרה את אזור. בהמשך היו משלחות נוספות ובשנת 1853 הוקם יישוב רוסי ראשון באי סחלין. במהלך מלחמת קרים היישוב פונה.
בשנת 1855 נחתם הסכם בין האימפריה הרוסית לבין יפן. האיים הקוריליים חולקו בין המדינות ואי סחלין הוכרז שטח בשליטה משותפת. בשנת 1875 נחתם הסכם חדש לפיו אי סחלין עבר לרוסים והאיים הקוריליים ליפנים.
בעקבות מלחמת רוסיה–יפן החלק הדרומי של סחלין עבר ליפן. בשנת 1909 בחלק הצפוני הוקם מחוז סחלין.
בפברואר 1945 במהלך ועידת יאלטה סוכם שבסיום המלחמה דרום סחלין ואיים קוריליים יועברו לברית המועצות.
סוף אוגוסט 1945 בעקבות הפלישה לאיים הקוריליים סחלין והאיים עברו לשליטת ברית המועצות. הסכם גבול לא נחתם עד היום (נכון לשנת 2024).
בשנת 1950 החלה בניית מנהרה תת-ימית למסילת רכבת במטרה לקשור את סחלין עם רשת רכבות ביבשה. לאחר פטירת יוסיף סטלין הבנייה הופסקה.
בשנת 1973 החלו לפעול מעבורות.
בסוף המאה ה-20/תחילת המאה ה-21 החל קידום פרויקטים גדולים להפקת נפט וגז טבעי באזור.
ממשל

הרשות המחוקקת היא "דומה של מחוז סחלין" שכוללת 28 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר ל-5 שנים. בספטמבר 2019 לתפקיד נבחר ולרי לימרנקו. בשנת 2024 הוא זכה בבחירות והחל את הכהונה השנייה.
מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-17 ראיונים ועיר בעל חשיבות מחוזית.