stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניבלר
יכולות > יכולות אכילה

ניבלר, כמו שאר בני מינו, יכול לטרוף בעלי חיים גדולים ממנו בהרבה, הוא נצפה אוכל את כל היצורים שמצאו מקלט בספינת החלל של פלאנט אקספרס. הוא כנראה יכול להכיל כל כך הרבה אוכל מכיוון שהוא מרכז ומפריש את זה כחומר אפל. ניבלר, לדברי לילה, "מכונת הרג בלתי עצירה". גם נחשף, שמאוכל אנושי רגיל הוא במיוחד אוהב ירך חזיר. בסרט "Bender's Big Score" מוצע שאולי קיבתו מחוברת לממד אחר. כשבנדר גורם לקרע בחוט המציאות, ניבלר צעק "כולם לצאת מהיקום! מהר!" וזלל את עצמו, ונעלם בהבזק אור כתום. למעשה לא ידוע לאן הוא נעלם (או ליקום אחר או לממד אחר); הוא חזר בסרט "Bender's Game" ולא נחשף איך הוא חזר. התאוריה "קיבה בממד אחר" נתמכת על ידי זה שמשקל גופו הוא נמוך בהרבה מכמות האוכל וממשקל צואתו. אבל, בסרט "Bender's Game", כשהחומר אפל זוהר כתגובה לקריסטל, כדור של חומר אפל נראה זוהר בקיבתו.
יכולות > מין/גזע

הגזע של ניבלר, מהפלנטה אתרניום (שממוקם "בדיוק באמצע היקום"), נקראים ניבלונים, על שם השם שלילה נתנה לו. כמו עם השם "ניבלר", השם משמש רק בנוכחותם של זרים. אבל, גם המוח-שרץ, השתמשו בשם הזה בפרק "The Why of Fry". משתמע מזה שהשם שלילה נתנה לניבלר דומה לשם של הגזע שלו, מאחר שלילה נתנה לו את השם אחרי שהיא ראתה אותו מנסה לנגוס במשהו, תכונה המשותפת לכל הניבלונים.
התיאבון הגדול של ניבלר, משותף גם לשאר בני מינו, שמנציחים אירועים דרך משתים, כמו "The Feast of a Thousand Hams" או "The Feast of a Thousand Beasts".
לדברי הניבלונים, הגזע שלהם הוא קדמון וחזק, ושכשהיקום נוצר במפץ הגדול, הגזע שלהם היה כבר בן 17 שנים, מה שעושה אותם לגזע הידוע העתיק ביותר. ניבלוני יחיד "חי הרבה", לפי ניבלר, הוא בעצמו בן לפחות 1000 שנים, ככה שהוטרינר האנושי שאמר שאולי גילו של ניבלר הוא 5 שנים כמספר הטבעות בשיניו, טעה ("I Second That Emotion").
חלק מהניבלונים מראים גם התנהגות דומה לשל חתולים, מגרגרים כשמגרדים את ראשם או משחקים עם משחקים פשוטים. זה מטריד את הניבלונים, כמו שזה גורם לזרים (גם בין עצמם) לא להתייחס אליהם ברצינות. "לפעמים אני מפחד שאנחנו חמודים", קונן ניבלר בפרק "The Day the Earth Stood Stupid" (שפיונה מגיבה לזה "Aww, niggle-snoosh", ככה שבאותו הזמן היא משחררת ומאשרת את הטענה).
מטרה

המציאות של ניבלר ומטרותיו תוכננו היטב מההתחלה על ידי יוצרי הסדרה. ניבלר חשף את זהותו האמיתית רק בשני פרקים "The Day the Earth Stood Stupid" ובפרק "The Why of Fry", כמו כן גם בסרטים "Bender's Big Score" ו"Bender's Game". רק בשני הסיפורים האלו ניבלר חשף את זהותו כמין אינטליגנטי. אבל, רמז למטרותיו הוצג בפרק הראשון של הסדרה, כשצלו נראה לזמן קצר כשכיסאו של פריי נפל אחורה, מה שמראה שמההתחלה תוכננה משימתו החשאית. הצל אפילו מוזכר ב-storyboards, מה שמוכיח שהצל הוצג בכוונה תחילה. עוד רמז נראה בפרק השני של העונה החמישית, כשהציגו פעם נוספת את השניות שבהם פריי הוקפא. באותו פרק, אפשר לראות בבירור את עינו השלישית של ניבלר מציצה מפח האשפה.
ניבלר הוצג כמי שבכוונה תחילה דחף את פריי למקפיא הקריוגני מה שגרם לו להגיע לשנת 3000. אבל, בפרק "The Why of Fry", זה היה פריי בעצמו, בעידודו של ניבלר, שעשה את המעשה בעצמו. אחר המעשה ניבלר בילה את המשך 1000 השנים על הפלנטה ורגן 6 עד שלילה לקחה אותו לפני שהפלנטה קרסה.
צילו של ניבלר בפרק הראשון של פיוצ'רמה
צילם של פריי וניבלר בפרק "The Why of Fry"
הבטחת הכנסה

הבטחת הכנסה היא קצבה המשולמת למי שהכנסתו אינה מאפשרת רכישה של צורכי קיום בסיסיים לו ולמשפחתו.
כאשר לבית אב אין בקביעות או באופן זמני הכנסות, משלמת לו המדינה הבטחת הכנסה - שמטרתה לאפשר למקבל רמת חיים מינימלית. כאשר למשפחה יש הכנסה הנמוכה מסף השכר, משלמת לה המדינה סכום המהווה השלמה להכנסה זו (ולפיכך קרוי השלמת הכנסה).
בישראל פועל מנגנון זה בשני מסלולים: הבטחת הכנסה המיועדת לכלל הציבור דרך המוסד לביטוח לאומי, והבטחת הכנסה על ידי משרד החינוך המיועדת ללומדים בישיבות (אדם הלומד בישיבה אינו עומד בתנאי הזכאות להבטחת הכנסה מהמוסד לביטוח לאומי).
הבטחת הכנסה בישראל > הבטחת הכנסה באמצעות המוסד לביטוח לאומי

במדינת ישראל פועל מנגנון הבטחת ההכנסה מתוקף חוק הבטחת הכנסה, התשמ"א-1980, שבהפעלתו עוסק המוסד לביטוח לאומי. גובה הסכום שמשפחה זכאית לו כהבטחת הכנסה נקבע לפי גודל המשפחה והרכבה, על פי המפתח המפורט בטבלה הבאה.
| הרכב משפחה | הגמלה כאחוז מן השכר הממוצע | הכנסה השוללת גמלה כאחוז מן השכר הממוצע |
| --- | --- | --- |
| יחיד | 25.0 | 38.0 |
| הורה יחיד עם ילד | 42.5 פחות נקודת קצבה | 83.3 |
| הורה יחיד עם 2 ילדים | 52.5 פחות נקודת קצבה | 100.0 |
| זוג | 37.5 | 54.5 |
| זוג עם ילד | 43.5 | 60.5 |
| זוג עם 2 ילדים | 49.5 | 66.5 |

הגמלה להבטחת הכנסה נקבעה בשלוש רמות: גמלה בשיעור רגיל ל"שוהים במערכת" בשנתיים הראשונות, גמלה מוגדלת לאלו ששוהים בה למעלה משנתיים וגמלה מוגדלת יותר למשפחות חד-הוריות, בהתאם לחוק משפחות חד-הוריות משנת 1992. הזכאות לגמלת הבטחת הכנסה מזכה, נוסף על תשלומים ישירים מהביטוח הלאומי, בהנחות בארנונה, באגרת טלוויזיה, בנסיעה בתחבורה ציבורית, בשירותי בריאות ובשכר דירה. גמלת הבטחת הכנסה חייבת במס הכנסה.
הדירוג לגמלה רגילה בשנתיים הראשונות וגמלה מוגדלת אחר כך בוצע כדי להקטין את התמריץ להישאר במערכת מקבלי הגמלה, אף כי מחקרים שונים (אחדות, 1976; גל ודורון, 2000) מורים כי לשוהים במערכת יש תמריץ חזק לאור פוטנציאל ההשתכרות הנמוך יחסית של מקבלי הגמלה וכי הגדלת התשלום ככל שמתארכת תקופת השהות במערכת מהווה תמריץ הישארות נוסף.
הבטחת הכנסה בישראל > התפתחות הבטחת הכנסה בישראל > לשכות הסעד

עד שנות השבעים, סיוע סוציאלי לאזרחים חסרי הכנסות אחרות התבצע דרך לשכות הסעד, והותנה בקבלת סיוע פסיכו-סוציאלי מעובדי הלשכות. התפיסה שעמדה בבסיס גישה זו הייתה כי מקורו של היעדר האמצעים הכלכליים הוא בקשיים - פסיכולוגיים או אחרים - של הפרט, ועל מנת לסייע לו יש לספק לו משאבים כלכליים מחד, וסיוע פסיכו-סוציאלי מאידך. על כן, את הסיוע הסוציאלי בלשכות סיפקו עובדים סוציאליים, וקבלת סיוע כספי הייתה מותנית בקבלת טיפול מעובד סוציאלי
מאז שנות ה-60 ספגה מערכת זו ביקורת חריפה, מכמה סיבות. ראשית, חוקרים וקובעי מדיניות החלו להצביע על כך שלעוני ולאבטלה סיבות מבניות. העובדה שאדם נותר חסר הכנסה אינה, ברוב המקרים, בתחום יכולת ההשפעה שלו, והיא נובעת פעמים רבות מתנאים השוררים בכלל המשק - כגון מיתון, עלייה באבטלה או פערי שכר גדלים. במציאות כזו, אין סיבה להתנות את הסיוע הכספי בסיוע פסיכו-סוציאלי, שכן הוא אינו עני בגלל תפקודו האישי הלקוי, ושיפור של תפקוד זה לא יביא להיחלצותו מהעוני.
ביקורת נוספת על שיטה זו התמקדה בסטיגמטיזציה הכפולה שהיא יוצרת - הן סטיגמטיזציה של העניים והן סטיגמטיזציה של מקבלי הטיפול בלשכות לשירותים חברתיים. מחד, העובדה שקבלת סיוע מותנית בקבלת טיפול פסיכולוגי, מסמנת את העניים כבעלי בעיות נפשיות, וגורמת לנזקקים לסיוע להימנע מהסתמכות על הלשכות. מאידך, העובדה שהסיוע ניתן בלשכות גרמה לכך שאלו נתפסו כאתר המיועד לטיפול בעניים בלבד, דבר שגרם ללקוחות אחרים להימנע מגישה ללשכות, ולכן מנע מאוכלוסיות אלו טיפול לו נזקקו.
מנקודת המבט של העובדים הסוציאליים, השילוב של מערך הסיוע הכספי בלשכות יצר עומס אדיר על הלשכות, שנאלצו להתמודד עם פונים רבים מיכולת הקליטה שלהם. במקביל, הענקת סיוע כספי הקשתה על העובדים להתמודד עם העבודה העיקרית שלהם, מתן סיוע פסיכו-סוציאלי, שכן היא אילצה אותם להתמודד עם רבים שלא ביקשו טיפול כזה, ועשו כל שביכולתם כדי להימנע מלקבלו, והגיעו ללשכות רק על מנת לזכות בסיוע הכלכלי.
לבסוף, צורת חלוקת משאבים זו יצרה חוסר שוויון קשה. סכומי הסיוע היו נתונים לשיקול דעתם של העובדים הסוציאליים, והסכומים שניתנו בכל אחת מהלשכות היו שונים באופן מהותי. גם חלוקת הכספים בין הלשכות לא תאמה תמיד את מספר הנזקקים בכל לשכה, ולכן נוצר אי-שוויון משמעותי על בסיס מרחבי. במקביל לתהליך זה, חלה גם שחיקה בגובה הקצבאות, שבצירוף עם העלייה ברמת החיים במהלך שנות ה-60 הביאה להתמרמרות גוברת והולכת על גובהן הנמוך של הקצבאות, ועל רמת החיים המינימלית שהן מאפשרות.
קשיים אלו הביאו להכרה בצורך לאמץ שיטה חדשה לחלוקת קצבאות קיום, ואכן - בראשית שנות ה-70 החל מהלך של פיצול קצבאות הקיום מהסיוע הפסיכו-סוציאלי. לשכות הסעד שכרו עובדים חדשים, שתפקידם היה לחלק את הקצבאות על בסיס שאינו תלוי בקבלת סיוע פסיכו-סוציאלי, וכך נוצרה בתוך הלשכות הפרדה בין העובדים הסוציאליים לבין הגורמים האמונים על חלוקת הקצבאות.
הבטחת הכנסה בישראל > הבטחת הכנסה באמצעות משרד הדתות ומשרד החינוך

בנוסף להבטחת ההכנסה באמצעות המוסד לביטוח לאומי, הייתה קיימת הבטחת הכנסה של משרד החינוך (עד 2004 של משרד הדתות) המיועדת עבור לומדים במוסדות תורניים העומדים בקריטריונים שונים. קצבה זו מיועדת לתמיכה בלומדים במעמד תורתו אומנותו. סעיף בספר התקציב המיועד עבור קצבה זו היה קיים החל משנת 1982, בעקבות הסכם קואליציוני שביקש להחיל על אברכים את קצבת הבטחת ההכנסה הרגילה שנכנסה לתוקף באותה שנה. סכום הקצבה משתנה בכל שנה בהתאם לסך התקציב המיועד למטרה זו המתחלק למספר הזכאים.
על מנת לקבל קצבה זו נדרשו האברכים למלא מספר תנאים. תנאים אלו אינם נקבעים עקב חוק כל שהוא, אלא על פי קריטריונים שנקבעו במשרד הדתות ובמשרד החינוך. עד 2005 היו אלו קריטריונים פנימיים, ולאחר שנה זו נקבעו הקריטריונים על ידי ועדה. התנאים העיקריים לקבלת קצבה זו הם:
לימוד של יום שלם במוסדות תורניים מוכרים, ומעמד של תורתו אומנותו.
הכנסה של עד כ־1200 שקלים בחודש למשפחה (לא כולל מלגת לימודים מהמוסד התורני, ללא תלות בגודלה וכן ללא קצבאות ילדים).
בני זוג עם לפחות 3 ילדים.
אי החזקה בנכסים משמעותיים (למעט דירת מגורים).
אי קבלת הבטחת הכנסה, דמי אבטלה או קצבת נכות מהמוסד לביטוח לאומי.
סך התקציב שיועד עבור קצבה זו ב־2009 עמד על כ־121 מיליוני שקלים. בשנת 2010 קיבלו את הקצבה כ־10,000 אברכים, כ־20% מכלל ציבור האברכים, רובם המוחלט חרדים.
בשנת 2000 הוגשה עתירה לבג"ץ על ידי ארנן יקותיאלי, שהיה אז חבר מועצת עיריית ירושלים, כנגד משרד הדתות, בטענה שקצבה זו מנוגדת לשוויוניות, היות שהיא מיועדת רק עבור אברכים, ולא עבור נשים וסטודנטים, לדוגמה. העתירה נדונה במשך כ־10 שנים, ורק ביוני 2010 פסק בג"ץ בהרכב של 7 שופטים (ברוב של שישה מול אחד) כי הסעיף המקצה את הכספים בעבור תשלום קצבה זו אינו יכול להימצא בספר התקציב החל מתחילת שנת 2011, היות שהוא מנוגד לשוויוניות, שהיא אחת מעקרונות התקציב. בעקבות זאת, הקימה הממשלה ועדה בין משרדית עליה הוטל לגבש המלצות בנושא. בדצמבר 2010 קיבלה הממשלה את המלצות הוועדה, והחליטה להמשיך ולשלם קצבה זו תחת השם "מלגת לימודים ועידוד השתלבות בתעסוקה", בהגבלות מסוימות, כך שבפועל האברכים המשיכו לקבל את הקצבה. הסכום שהוקצה לקצבה זו עמד על 110 מיליון שקל לשנת 2011 ו-109 מיליון שקל לשנת 2012.
בשנת 2013 קיבלו את הקצבה כ-9,400 אברכים, וסך הסכומים שהועברו היה כ-120 מיליוני שקלים.
בשנת 2011 הוגשה עתירה נוספת לבג"ץ על ידי התאחדות הסטודנטים, עמותת חדו"ש ועוד, בטענה כי ההסדר מפלה כלפי נשים, בני דתות אחרות, זרמים אחרים ביהדות וסטודנטים, שמהם נשללת קצבת הבטחת הכנסה בזמן לימודיהם, וכי ההסדר מפלה כלפי כל מקבלי הבטחת הכנסה על-פי חוק הבטחת הכנסה, בכך שמאברכים המקבלים קצבה לא נדרש להראות מיצוי כושר השתכרות לצורך קבלת הקצבאות. העתירה נדונה במשך כ-3 שנים, ובמאי 2014 פסק בג"ץ שקצבה זו נוגדת את עקרון השוויון, ואינה מעודדת את השתלבות האברכים בשוק העבודה בסיומה של התקופה, ולכן יש לבטלה. בעקבות כך הודיע משרד החינוך על ביטול תשלום מלגת הלימודים לאברכים, החל מינואר 2015.
ראו גם

מלכודת הרווחה
מס הכנסה שלילי
הכנסה בסיסית לכול
בג"ץ מחויבות לשלום וצדק חברתי
לקריאה נוספת

ד"ר עינת אלבין, "דיני הבטחת הכנסה והשלכתם על זכותן של נשים עניות לשוויון בשוק העבודה", עבודה, חברה ומשפט, 11: 155-185, 2005
קרנית פלוג, ניצה (קלינר) קסיר ואירנה מידן, "חוק משפחות חד -הוריות, היצע עבודה ועוני", רבעון לכלכלה שנה 56, מספר 3 (ספטמבר), עמ' 516-463, 2006. מאמר הדן בהשפעת הבטחת הכנסה על התעסוקה והעוני בקרב חד הוריות.
ברנדר עדי, פלד-לוי אוסנת וניצה (קלינר) קסיר, "מדיניות הממשלה ושיעור ההשתתפות בכוח העבודה של האוכלוסייה בגילי העבודה העיקריים – ישראל ומדינות ה-OECD בשנות התשעים", סקר בנק ישראל 74, אוגוסט 2002, עמ' 61-7, 2002. מאמר זה בחן את הקשר שבין נדיבות מערכת הבטחת הכנסה להשתתפות בכוח העבודה.
ברנדה מורגנשטיין, נירה שמאי ותמר הרון, "חוק הבטחת הכנסה בישראל: רקע וחקיקה בעתיד", ספר מנחם גולדברג, הוצאת סדן, 2001.
הערות שוליים

1 2  גל, ג'וני (2005). ביטחון סוציאלי בישראל. ירושלים: מאגנס
1 2 3  עידית וייס, ‏השלכות חוק הבטחת הכנסה על תפקוד המחלקות לשירותים חברתיים: האם התממשו הציפיות?, ביטחון סוציאלי 58, נובמבר 2000, עמ' 79–96
↑  אברהם דורון ואורי ינאי, ‏הבטחת הכנסה – שינוי המדיניות ודרכי הביצוע, ביטחון סוציאלי 31, פברואר 1988, עמ' 74–87
↑  (ר' כאן)
↑  מראה מקום: ס"ח 2375, התשע"ב, 2.8.2012, עמ' 610. בעקבות החוק הותקנו גם תקנות: ק"ת 7165, התשע"ג, 24.9.2012, עמ' 5 ו- 8
↑  טל כרמון, ‏מבטיחים את הגמלה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 21 במאי 2018
↑  יוסי דהאן, פסק הדין הזה נועד לשיעורי אזרחות, באתר "העוקץ", 24 במאי 2018
↑  בג"ץ 4124/00 ארנן יקותיאלי ז"ל ואחרים נ' השר לענייני דתות ואחרים, ניתן ב־14 ביוני 2010. פ"ד כרך ס"ד, חלק ראשון, עמ' 142–214
↑  מלגת לימודים ועידוד השתלבות אברכי כוללים בתעסוקה, החלטת הממשלה 2614
↑  בג"ץ 616/11 התאחדות הסטודנטים בישראל ואחרים נ' ממשלת ישראל ואחרים, ניתן ב־25 במאי 2014
חסן פדלאללה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1967 (בן 58 בערך) 
 מדינה:  לבנון 
 השכלה:  האוניברסיטה הלבנונית  אוניברסיטת סן-ז'וזף 
 תפקיד:  חבר הפרלמנט הלבנוני 
 מפלגה:  חזבאללה 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 
חסן פדלאללה (בערבית: حسن فضل الله, בתעתיק מדויק: חסן פצ'ל אללה; נולד ב-1967) הוא פוליטיקאי שיעי לבנוני. החל משנת 2005 הוא חבר הפרלמנט הלבנוני המייצג את מחוז בינת ג'בייל. הוא חבר מחנה 8 במרץ של חזבאללה.
ביוגרפיה

פדלאללה נולד בעיינתא שבדרום לבנון. את השכלתו היסודית והתיכונית קיבל במספר בתי ספר בעיינתא ובביירות. הוא סיים את התיכון הציבורי בורג' אל-בראג'נה ב-1985. הוא החל ללמוד בפקולטה לתקשורת המונים באוניברסיטה הלבנונית, וקיבל תואר בעיתונאות ב-1989. הוא קיבל תואר שני בחינוך מאוניברסיטת סן-ז'וזף ב־1999. הוא קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת סן-ז'וזף בביירות ב-2009. פדלאללה מרצה באוניברסיטת לבנון, הפקולטה לתקשורת המונים, לתואר שני.
החל מסוף שנות ה-80 הוא עומד בראש מחלקת התקשורת של חזבאללה. הוא שימש כמנהל חדשות ומנכ"ל של רדיו נור מ-1988 עד 1998, היה העורך הראשי של העיתון אל-עהד ב-1995, והיה מנהל החדשות של תחנת הטלוויזיה אל-מנאר מ-2001 עד 2005.
הוא מונה לחבר במועצה המדינית של חזבאללה במשך שתי קדנציות רצופות, ושימש בתפקיד מ-1998 עד 2004. בשנת 2005 נבחר כחבר הלשכה המדינית של חזבאללה במחוז בינת ג'ביל, ובשנת 2009 נבחר מחדש.
בנוסף, הוא משמש כיו"ר ועדת התקשורת בפרלמנט הלבנוני וחבר ועדות הכספים, התקציב, החינוך, ההשכלה הגבוהה והתרבות.
ביוגרפיה > חיים אישיים

נשוי לאישה ממשפחת פקיה, ואב לארבעה ילדים.
בנו נהרג בהתפוצצות זימוניות חזבאללה.
הערות שוליים

↑  Testing How Long the Mideast Cease-Fire Can Last
↑  גורם בחיזבאללה: ישראל תשלם על הפשעים שלה בדרום לבנון, באתר ynet, 15 בפברואר 2024
↑  שמעון מיג'אן, נעלם מתחילת המלחמה: איפה נסראללה?, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 22 באוקטובר 2023
↑  רועי נחמיאס, חיזבאללה: לא ניסוג, לא נתפרק מהנשק, באתר ynet, 16 באוגוסט 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007594899705171  GND: 1095515780  ISNI: 0000 0000 4914 2393  LCCN: nr96036057  NTA: 217095739  VIAF: 44199474   WorldCat (עם VIAF): 44199474 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חסן פדלאללה".
משה נרבוני

ערך זה עוסק בפילוסוף מהעיר נרבון. אם התכוונתם לרב תלמודי בן עיר זו, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  סוף המאה ה-13 או תחילת המאה ה-14 פרפיניאן, צרפת 
 פטירה:  המאה ה-14 פרפיניאן, צרפת 
 השקפה דתית:  יהדות 
 עיסוק:  רב, פילוסוף, רופא 
 מדינה:  כתר אראגון 
 
ר' משה בן מאיר או בן יהושע, מכונה "הנרבוני" ע"ש מושבו בעיר נרבון. פילוסוף, פרשן ומתרגם יהודי. נולד בפרפיניאן (Perpignan) שבדרום צרפת סמוך לשנת ה'ס' (1300), ונפטר בין השנים ה'קכ"ב-ה'קכ"ח (1368–1362).
קורות חייו

נולד לרבי מאיר בן רבי משה בן אבא מרי בן רבינו דוד בן יוסף מנרבונא. מכונה מאשטרי וידאל. היה חכם, רופא ופילוסוף. חי בסביבות שנות ה'ק'.
חיבר מספר ספרים בפילוסופיה, בהם ביאורים לספרי אבן סינא, ביאור לספר 'כוונות הפילוסופים' של אל-ע'זאלי, ביאור על ספר "מילות הגיון" להרמב"ם, ספר אורח חיים בענייני רפואה, ספר שלמות הנפש במוסר, ספר אגרות בשם "מאמר הבחירה" נגד המומר אבנר מבורגוס, בלי להזכיר את שמו של אבנר, וכולם בכתבי יד בספריות שונות.
ביאורו של נרבוני למורה הנבוכים נחשב ליצירה האחרונה שלו. את פירושו זה התחיל בטולדו בשנת ה'קט"ו (1355) וסיימו בשוריא (Soria) שבספרד ביום א' באייר ה'קכ"ב [26.4.1362] בדרכו לארץ מולדתו. הספר הודפס לראשונה בברלין בשנת ה'תקנ"א (1791). חתימת הפירוש נדפסה על ידי אהרן ילינק בתוך "קונטרס המפתח" בווינה ה'תרמ"א (1881).
פירושו של ר' משה נרבוני למורה הנבוכים ידוע בקיצוניותו השכלתנית, והוא מבוסס על גישתו הפילוסופית של אבן רושד מבית מדרשו של אריסטו. הוא שולל את אפשרות הניסים, ואפשרות השגחה פרטית. כמו כן, לדעתו התורה והמצוות, כולל הקרבנות, נועדו בעיקר בשביל ההמון, כדי לאפשר קיום תקין של החברה, שתוכל לתת למיוחדים שבה - קרי, הפילוסופים - את האפשרות להעפיל אל פסגת העיון השכלי הפילוסופי.
פירושו של נרבוני מתאפיין ברוח השכלתנית הקיצונית שבדבריו, וכתוצאה מכך, שורה ארוכה של חכמים מסורתיים תקפו באופן חריף את פירושו של ר' משה נרבוני לאורך הדורות. דון יצחק אברבנאל כתב עליו "גוי לא צדיק גוי לא חסיד בא לעיין בספרו ויחס אליו דעותיו הרעות וידבר באלוהים ובמשה", ובמקום אחר: "ומזאת הכת הארורה היו אבן כספי... והנרבוני". הרב יוסף קאפח כתב עליו:
נראה שהוא היה בעל דעות חורגות מן המסור והמקובל באומה ואף בדברים יסודיים כגון האמונה בתחית המתים וכדומה, ולא היה אכפת לי אם היה מבטא את כפירותיו והזיותיו בתור דעות שלו, הנו ככל הפקפקנים הספקנים והכפרנים שבעולם, אך מצער הדבר שהוא מנסה להשחיל את דעותיו כאלו רבנו [הרמב"ם] חלילה סבור כך, ולפעמים נדמה כי ביודעין הוא מנסה להתעות את הקורא, ויש להזהר בו
הרב יוסף רוזין, הידוע בכינוי הרוגוצ'ובר, התייחס לפירושו, ואף כתב הערות למכביר על הנרבוני. במכתב העוסק בטיב פרשני ספר מורה הנבוכים שהכיר, מסכם הרוגצ'ובר: "אך באמת כולם לא ירדו לדעתו של רבינו לא בנגלה ולא בחקירה ... ויש אחד מבאר, אשר הבין קצת, אך הוא ... שמו נרבוני", אך בנושאים הנוגעים לאמונה הוא יוצא חוצץ נגד פרשנותו, במקרה מסוים הוא אף כותב עליו: "ה' יצילינו מהאי דעתא... דבריו קוץ מכאיב... תקטע יד דכתבו זה... עוקר עיקרי התורה".
רבי מנחם קרא ורבי יום טוב ממילהוזין בעל ספר הניצחון, מרבני פראג, הביאו מדבריו על אף שנמנו על המקובלים.
לקריאה נוספת

י' טאפראווער, תולדות החכם ר' משה נרבוני - האסיף, ג, תרמ"ז, עמ' 176-174;
י' צינברג, תולדות ספרות ישראל, ב, מרחביה - תל אביב 1956, עמ' 115-
גתית הולצמן, תורת הנפש והשכל בהגותו של ר’ משה נרבוני: על פי ביאוריו לכתבי אבן רשד, אבן טופיל, אבן באג’ה ואלגזאלי, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור, האוניברסיטה העברית, תשנ"ז 1997.
יאיר שיפמן, פירוש נרבוני ל"חי בן יקט'אן" לאבן טפיל, מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, ירושלים 2018.
גתית הולצמן, "דת, מדינה ורוחניות בהגותו של רבי משה נרבוני", בתוך: בנימין בראון, מנחם לורברבוים, אבינועם רוזנק, ידידיה צ' שטרן (עורכים), על דעת הקהל - דת ופוליטיקה בהגות היהודית, מרכז זלמן שזר, 2012, עמ' 211-191.
E. Renan, Les écrivains juifs français du XIVe siècle, Paris 1893, p. 320-335 [666-681];
H. Gross, Gallia Judaica, Paris 1897, p. 427-428, 467;
H. Friedenwald, The Jews and medicine, Baltimore 1944, p. 159, 683-684
הערות שוליים

↑  כך לפי הביאור למורה נבוכים דפוס וינה תרי"ג. על נוסח זה סמך יוסף שלמה דלמדיגו (אגרות יש"ר, מחברת א' עמ' 115). אך בדפוס ברלין הנוסח "משה בן יהושע", והעיר על כך יצחק בר לוינזון (בית האוצר, וילנא תר"א עמ' 255). יש שהעדיפו גרסה זו כיון שכיוצא בה נמצא גם באיגרת על הספר שיעור קומה, אך לא הוברר יחוסה לנרבוני זה, וייתכן שהיא לבן דורו שהיה בן יהושע
↑  The Logical Part of Al-Ghazali's Maqasid Al-falasifa : In An Anonymous Hebrew Translation with the Hebrew Commentary of Moses of Narbonne / Edited and Translated with Notes and an Introd. and Translated into English by Gershon B. Chertoff. (1952).
↑  פירוש אברבנאל על פתיחת המורה, דף ו' ע"ב
↑  ספר מפעלות אלהים, דף י"ב ע"א
↑  צפנת פענח החדשות, חלק ג, מכתב יב, מודיעין עילית, תשעז, עמ' תסב
↑  צפנת פענח דברים, ניו יורק תשכ"ד, הערות על מורה נבוכים, עמ' תכב
| פרשני מורה הנבוכים |
| --- | --- | --- |
| מתרגמים | שמואל בן יהודה אבן תיבון • יהודה אלחריזי • מנדל לפין •אהרן מני  • יוסף קאפח • מיכאל שורץ • הלל גרשוני |  |
| פרשנים ראשונים | משה בן שלמה מסלרנו • שם טוב בן יוסף אבן פלקירה • אברהם אבולעפיה • יוסף אבן כספי • משה נרבוני • האפודי • אשר קרשקש • זכריה הרופא • מרדכי כומטינו • שם טוב בן יוסף אבן שם טוב • יצחק אברבנאל • דוד בן יהודה מסר לאון • מרדכי יפה  • רבי דוד ברבי יהושע הנגיד |  |
| פרשנים מהעת החדשה | שלמה מימון • יהודה אבן שמואל • ליאו שטראוס • שלמה אבינר • מפעל משנה תורה |  |
| תרגומים לשפות אחרות | שלמה מונק (צרפתית) • שלמה פינס, מיכאל פרידלנדר (אנגלית)  • אלכסנדר אלטמן (גרמנית) • מיכאל שניידר (רוסית) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265644805171  BnF: cb12025449h (data)  GND: 118884824  ISNI: 0000 0000 7979 427X  LCCN: n81133846  NKC: mzk2009510014  NTA: 304295337  SELIBR: 78128  SUDOC: 067025056  VIAF: 293459163   WorldCat (עם VIAF): 293459163
מחנה השינה

| --- | --- |

 בימוי:  רוברט הילציק 
 הופק בידי:  רוברט הילציק ג'רי סילבה ג'ק גרוסברג
 תסריט:  רוברט הילציק 
 שחקנים ראשיים:  פליסה רוז   ג'ונתן טירסטן קרן פילדס
 מוזיקה:  אדוארד בילוס
 צילום:  בנג'מין דייוויס דייוויד מ. וולש
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  American Eagle Films
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1983
 משך הקרנה:  88 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה, סרט נעורים, סרט סלאשר, סרט להט"בי 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  350,000 דולר
 סרט הבא:  מחנה השינה 2
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מחנה השינה (באנגלית: Sleepaway Camp) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 1983, אשר בוים, נכתב והופק על ידי רוברט הילציק. לסרט יצאו 3 סרטי המשך: "מחנה השינה 2: מחנאים לא מאושרים" (1988), "מחנה השינה 3: נוער מתבגר" (1989) ו"חזרה למחנה השינה" (2008, יצא ישירות ל-DVD). ב-1992 החלו צילומי הסרט "מחנה השינה 4: הניצולה", אך הם נעצרו באמצע בשל פשיטת הרגל של חברת ההפקות. החומר המצולם יצא לאור לבסוף בשנת 2002 במארז שכלל גם את שלושת הסרטים הראשונים בסדרה.
צוות שחקנים

פליסה רוז - אנג'לה בייקר
ג'ונתן טיירסטן - ריקי
קרן פילדס - ג'ודי
כריסטופר קולט - פול
קתרין קאמהי - מג
פול דיאנג'לו - רוני
סוזן גלאז - סוזי
מייק קלין - מל
דזירה גולד - דודה מרתה
אוון יוז - ארטי
רוברט ארל ג'ונס - בן
ג'ון א. דאן - קני
לוריס סלהיין - בילי
תומאס נייגל

| --- | --- |

נייגל מרצה על אתיקה באוניברסיטת ניו-יורק, 2008.
 לידה:  4 ביולי 1937 (בן 87) בלגרד, ממלכת יוגוסלביה 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת קורנל 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ון רולס
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 מונחה לדוקטורט:  שלי קגן, רבקה גולדסטיין, סמואל שפלר
 זרם:  פילוסופיה אנליטית
 תחומי עניין:  פילוסופיה של הנפש, פילוסופיה פוליטית, אתיקה
 עיסוק:  פילוסוף, מרצה באוניברסיטה, סופר 
 הושפע מ:  עמנואל קאנט, לודוויג ויטגנשטיין, ג'ון אוסטין, ג'ון רולס
 מדינה:  ארצות הברית 
 יצירות ידועות:  What Is it Like to Be a Bat?
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1966) פרס רולף שוק ללוגיקה ופילוסופיה (2008) פרס PEN/Diamonstein-Spielvogel למאמר (1996) פרס בלצן (2008) 
 בן או בת זוג:  Anne Hollander (1979–2014) 
 אתר רשמי
 
תומאס נייגל (באנגלית: Thomas Nagel; נולד ב-4 ביולי 1937) הוא פילוסוף יהודי-אמריקאי, פרופסור אמריטוס לפילוסופיה ולמשפטים באוניברסיטת ניו יורק, שם הוא לימד מ-1980 עד 2016. תחומי העניין העיקריים שלו הם: פילוסופיה של הנפש, פילוסופיה פוליטית ואתיקה.
בתחום הפילוסופיה של הנפש, נייגל ידוע בשל ביקורתו את הרדוקציוניזם-המטריאלי של חקר התודעה, במיוחד במאמרו מ-1974 "איך זה להיות עטלף?" ("?What Is it Like to Be a Bat"), ניסוי מחשבתי פרדיגמאטי בתחום בעיית הגוף והנפש וחקר הקווליה. הוא המשיך ב-2012 את ביקורתו על הרדוקציוניזם "רוח וקוסמוס" ("Mind and Cosmos"), שבו הוא טוען כנגד הגישה הנאו-דרוויניסטית.
נייגל ידוע גם בשל הגותו המוסרית ותורתו הפוליטית הדאונטולוגיות-ליברליות, העולות בספרו מ-1970 "אפשרות האלטרואיזם" ("The Possibility of Altruism") ובכתבים אחרים.
פרסומים נבחרים > תורגמו לעברית

מה המשמעות של כל זה?, תרגום: יוסי דהאן, ספרי עליית הגג, 2008.
שאלות עלמוות, תרגום: רונן ס. צדקה, מאגנס, 2010.
פרסומים נבחרים > ספרים

Nagel, Thomas (1970). The possibility of altruism. Princeton, N.J: Oxford University Press. ISBN 9780691020020. (Reprinted in 1978, Princeton University Press.)
Nagel, Thomas; Held, Virginia; Morgenbesser, Sidney (1974). Philosophy, morality, and international affairs: essays edited for the Society for Philosophy and Public Affairs. New York: Oxford University Press. ISBN 9780195017595.
Nagel, Thomas (1979). Mortal questions. London: Canto. ISBN 9780521406765.
Nagel, Thomas (1986). The view from nowhere. New York: Oxford University Press. ISBN 9780195056440.
Nagel, Thomas (1987). What does it all mean?: a very short introduction to philosophy. Oxford: Oxford University Press. ISBN 9780195174373.
Nagel, Thomas (1991). Equality and partiality. New York: Oxford University Press. ISBN 9780195098396.
Nagel, Thomas (1997). The last word. New York: Oxford University Press. ISBN 9780195149838.
Nagel, Thomas (1999). Other minds: critical essays, 1969–1994. New York Oxford: Oxford University Press. ISBN 9780195132465.
Nagel, Thomas; Murphy, Liam (2002). The myth of ownership : taxes and justice. Oxford New York: Oxford University Press. ISBN 9780195176568.
Nagel, Thomas (2002). Concealment and exposure: and other essays. Oxford New York: Oxford University Press. ISBN 9780195152937.
Nagel, Thomas (2010). Secular philosophy and the religious temperament: essays 2002–2008. Oxford New York, N.Y: Oxford University Press. ISBN 9780195394115.
Nagel, Thomas (2012). Mind and Cosmos: why the materialist neo-Darwinian conception of nature is almost certainly false. Oxford New York: Oxford University Press, ISBN 9780199919758