stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נסיכות אבחזיה
מהמאה השש עשרה ועד למאה השמונה עשרה

בשנות השבעים של המאה השש עשרה כבש הצי העות'מאני את מצודת צחומי והפך אותה למצודה טורקית בשם סוחום-קלה (מכאן השם המודרני סוחומי). אבחזיה הפכה להיות תחת השפעה עות'מאנית ואסלאמית. הנצרות באבחזיה הומרה בהדרגתיות לאסלאם, ורק במחצית השנייה של המאה השמונה עשרה התאסלמה משפחת שרוואשידזה עצמה. עקב מיקומה ההררי ויערות בלתי עבירים, שמרה אבחזיה על עצמאותה והפיקה רווחים ממסחר בסחורות קווקזיות מסורתיות כולל סחר בעבדים.
במהלך התקופה שבין המאה השש עשרה ועד למאה השמונה עשרה, היו האצילים האבחזים מעורבים בסכסוכי גבול בלתי פוסקים כנגד נסיכי סמגרלו. כתוצאה מכך, הגדיל בית שרוואשידזה את שליטתו לכיוון מזרח. תחילה לכיוון נהר רַ'אלִידזגָה (גאו') ולאחר מכן לכיוון נהר האנגורי שמהווה כיום כגבול בין אבחזיה ליתר גאורגיה. לאחר מותו של זֵגנַאק (אנ'), בסביבות שנת 1700, חולקה הנסיכות בין בניו. הבן הבכור רוסטום ייסד את "אבחזיה גופא" הידועה גם בשם "בזיב אבחזיה" (רו'), שהשתרעה לחוף הים השחור מגגרה של היום מצפון סמוך לנהר הבזיב ועד לנהר רַ'אלִידזגָה. מקום מושבו היה בכפר ליחני. האח השני, גִ'יכֵּשִיָה (גאו'), קיבל את אַבּז'וּאָה (אנ') שבין נהר הרַ'אלִידזגָה ועד לנהר קודורי. האח הצעיר, קווַאפּוּ (גאו'), קיבל את המחוז שהשתרע בין הר'אלידזגה ועד לנהר האנגורי לחוף הים השחור, שנודעה לאחר מכן כנסיכות סאמורזקנו על שם בנו של קווַאפּוּ, מוּרזַאקַאן (גאו'). האזורים ההרריים של צֵבֵּלדָה (גאו') היו ללא שלטון מרכזי, אבל היו שייכים לבית מרשנייה. שטח הסָדזִים (אנ')  - סדזן שנודעה בעבר בשם זוּגיה (גִ'יכֵּתִי במקורות הגאורגיים) התפשטה צפונה לכיוון "אבחזיה גופא", ששטחה באותם הימים היה בין גגרה לבין סוצ'י של היום, ונשלטה על ידי בית גֶצ'בַּה. נסיכויות אלה כללו גם מספר אחוזות פיאודליות זעירות שנשלטו בידי משפחות מבית שרוואשידזה-צ'אצ'בה או משפחות אצילים אחרות כמו אצ'בה (אנצ'בדזה), אמהא (אמוּחווארי), זיאפש-איפא, אינאל-איפא, צ'בלורחואה וצ'חוטואה. כל הנסיכויות הללו היו במידה כזו או אחרת תלויות בנסיך "אבחזיה גופא".
בין האימפריה עות'מאנית לאימפריה הרוסית

קלש-ביי (1780–1808)  היה כפי הנראה הנסיך הראשון של הנסיכות שהתאסלם, ובתמורה ניתנה לו מצודת סוֹחוּם-קַלֶה (სოხუმ-კალე) (כיום סוחומי). יחד עם זאת, המרות הדת של הנסיכים האבחזים היו הפיכות; במהלך המאה התשע עשרה, נסיכים מבית שרוואשידזה המירו את דתם הלוך ושוב, בהתאם לתוצאות המאבקים בין האימפריה העות'מאנית לבין האימפריה הרוסית.
הניסיון הראשון להתקרב לרוסים נעשה על ידי קלש-ביי בשנת 1803, זמן קצר לאחר שהרוסים סיפחו את הממלכה המזרח גאורגית כארתלי-קאחתי בשנת 1801 ויסדו את מלכות המשנה של הקווקז. לאחר שבנו של קלש-ביי, אסלן-ביי (אנ')‏ (1808–1810), התנקש באביו, ב-2 במאי 1808, הגישה בנסיכות הייתה פרו עות'מאנית, אולם לפרק זמן קצר בלבד. ב-2 ביולי 1810 הסתערו הנחתים הרוסים על סוֹחוּם-קַלֶה והחליפו את אסלן-ביי באחיו יריבו ספר-ביי (1810–1821), שהתנצר, החליף את שמו לגאורגי ונסיכות אבחזיה הצטרפה לאימפריה הרוסית כנסיכות אוטונומית.
אף על פי כן, היה שלטונו של גאורגי, כמו גם של יורשיו, מוגבל לסביבת סוֹחוּם-קַלֶה עד לאזור נהר בזיב, שם הוצב חיל מצב רוסי. החלקים האחרים של הנסיכות נותרו בשליטת האצילים המוסלמים. המלחמה הרוסית-עות'מאנית הבאה שיפרה במידה רבה את העמדות הרוסיות והובילה לפיצול עמוק יותר בקרב האליטה האבחזית, בעיקר מחלוקת דתית. במהלך מלחמת קרים (1853–1856), נאלצו הכוחות הרוסיים לסגת מאבחזיה והנסיך מיכאיל (1822–1864) עבר למראית עין לצד העות'מאני. מאוחר יותר, בשנת 1864, התחזקה נוכחות הרוסית באזור ותושביה ההרריים של מערב הקווקז הוכפפו לבסוף לשליטה הרוסית. האוטונומיה של אבחזיה, שהייתה אזור-חיץ פרו-רוסי באזור לא יציב ובעייתי, איבדה את תפקידה בעיני השלטון הצארי ושלטון בית שרוואשידזה בא לקיצו. בנובמבר 1864, הוכרח הנסיך מיכאיל לוותר על כיסאו ולהתיישב מחדש בוורונז'. אבחזיה סופחה לאימפריה הרוסית כפרובינציה צבאית מיוחדת - מחוז סוֹחוּם-קַלֶה. מאוחר יותר, בשנת 1883, הפכה לאוקרוג (אנ') בתוך פלך כותאיסי.
אחרית דבר

ביולי 1886 הוביל, ניסיון של השלטונות הרוסיים לאסוף נתונים לגבי מצבם הכלכלי של האבחזים למטרת מיסוי, למרד. המורדים הכריזו על מיכאל שרוואשידזה, בנו של גיאורגי כנסיך וצעדו לכיוון סוחום-קלה. המרידה הוכנעה באוגוסט של אותה שנה בידי תגבורת רוסית חזקה בראשות הגנרל סוויטופולק-מירסקי (Дмитрий Иванович Святополк-Мирский). המרידה והיחס הרוסי הנוקשה בעקבותיה הביאו להגירה ניכרת של אבחזים מוג'הירים לתחומי האימפריה העות'מאנית. ההגירה האבחזית התגברה בעיקר לאחר שהמקומיים נטלו חלק במרד של הרריים קווקזים שהוסת בידי כוחות עות'מאניים שהגיעו לאזור בשנת 1877. כתוצאה מכך הפכו אזורים רבים לאזורי רפאים ואוכלוסיית אבחזיה צומצמה לכדי שליש.
שליטים

המקורות לגבי תקופת שלטונם של נסיכי אבחזיה אינם רבים. שיניים תכופים ברצף השליטה, סכסוכים שושלתיים והתערבויות חיצוניות הוסיפו אף הם לבלבול. רשימת הנסיכים המשוערת (גאו'), מהענף הראשי של בית שרוואשידזה/צ'צ'בה, ששלטה ב"אבחזיה גופא"/"בזיב אבחזיה", נראה כך:
פּוּטוּ (גאו') (סביבות 1580 - 1620)
סֶטֵמַאן (גאו') (סביבות 1620 - 1640)
סוּסטַאר (גאו') (סביבות 1640 - 1665)
זֵגנַאק (אנ') (סביבות 1665 - 1700)
רוֹסטוֹם (גאו') (סביבות 1700 - 1730)
מַאנוּצַ'אר (אנ') (סביבות 1730 - 1750)
זוראב שרוואשידזה (אנ') (סביבות 1750 - 1780)
קלש אחמד-ביי (סביבות 1780 - 1808)
אסלן-ביי שרוואשידזה (אנ') (סביבות 1808 - 1810)
ספר עלי-ביי (גאורגי) (סביבות 1810 - 1821)
אומר-ביי (דימיטרי) (אנ') (סביבות 1821 - 1822)
מיכאל (חמוד-ביי) (סביבות 1822 - 1866)
מקורות ולקריאה נוספת

אלכסיי זברב (1966), סכסוכים אתניים בקווקז 1988-1994, (באנגלית)
גרהם סמית ואחרים (1998), בניית אומה באזורי הספר הפוסט-סובייטים: הפוליטיקה של הזהויות הלאומיות, מסת"ב 0521599687, (באנגלית)
ארדא אינה-אפא ופאטה זקריאשווילי, אספקטים של הסכסוך הגאורגי-אבחזי, (באנגלית)
לבאן גיגינאישווילי (אפריל 2003), נרטיבים סותרים באבחזיה ובגאורגיה, (באנגלית)
סאייצ'י קיטאגאווה (1996), תפקיד ההיסטוגרפיה בסכסוך הגאורגי-אבחזי, (באנגלית)
גיאורגי מירסקי (1997), על חורבות האימפריה: אתניות ולאומיות בברית המועצות לשעבר, מסת"ב 0313300445, (באנגלית)
הוג מוריי ואחרים (1837), האנציקלופדיה של הגאוגרפיה, עמ' 455, (באנגלית)
רולנד גריגור סאניי, יצירת האומה הגאורגית, מסת"ב 0253209153, (באנגלית)
ראו גם

ממלכת אבחזיה
מלחמת קווקז
הערות שוליים

1 2 3  ידועה גם בשמות שארוואשידזה, צ'אצ'בה או שאראשיה
↑  מוג'היר (مهاجر) - הגירה של ילידי הקווקז לתחומי האימפריה העות'מאנית, שנבעה מהמלחמה הרוסית-צ'רקסית (1763–1864
| היסטוריה של גאורגיה |
| --- | --- | --- |
| פרהיסטוריה (אנ') | תרבות שוּלבַּרִי-שוֹמוּ (אנ') • תרבות קוּרָה-אַרַאכּס (אנ') • תרבות תרִיאַלֵתִית (אנ') • תרבות קוֹלֵכִית (אנ') • דִיאַוֹחִי (אנ') | מפת ממלכות קולכיס ואיבריה |
| העת העתיקה | קולכיס • איבריה • גאורגיה בעידן הרומי (אנ') • מסע פומפאי לגאורגיה (אנ') • אגריסי • איבריה הסאסאנית (אנ') • ניצורה של איבריה (אנ') | מפת ממלכות קולכיס ואיבריה |
| ימי הביניים | המלחמות האיבריות (אנ') • המלחמות הלאזיות (אנ') • נסיכות איבריה (אנ') • השלטון הערבי בגאורגיה (אנ') • אמירות טביליסי • שושלת בגרטיוני • איבריה הבגרטידית • ממלכת אבחזיה • ממלכת קאחתי-הרתי • ממלכת הרתי • התמה של איבריה • ממלכת גאורגיה המאוחדת • תור הזהב של גאורגיה(אנ') • ארמניה בממלכת גאורגיה (אנ') • שירוואן הגאורגית (אנ') • המלחמות הביזנטי-גאורגיות • המלחמות הסלג'וק-גאורגיות (אנ') • הפלישה המונגולית • הפלישה הטימורית • הפלישה הטורקמנית (אנ') | מפת ממלכות קולכיס ואיבריה |
| העת החדשה המוקדמת | ממלכת כארתלי • ממלכת קאחתי • ממלכת אימרתי • נסיכות גוריה • סוואנתי • אבחזיה • סאמצחה (אנ') • סמגרלו (אנ') • גאורגיה הספווית (אנ') • ממלכת כארתלי-קאחתי | מפת ממלכות קולכיס ואיבריה |
| העת החדשה | גאורגיה באימפריה הרוסית (אנ') • הרפובליקה של עבר הקווקז • הרפובליקה הדמוקרטית הראשונה • הפלישה הסובייטית לגאורגיה • גאורגיה הסובייטית • מלחמת גאורגיה–רוסיה | מפת ממלכות קולכיס ואיבריה |
| גאורגיה הסכסוך הגאורגי-אבחזי אבחזיה |
| --- | --- | --- |
| מאורעות עיקריים | הטיהור האתני של גאורגים מאבחזיה • מלחמת אבחזיה • פלישת רוסיה לגאורגיה • מלחמת אבחזיה השנייה • הסכם מוסקבה (1994) • מהומות סוחומי (1989) |  |
| מוקדי סכסוך | אבחזיה עילית • מחוז גאלי • טקווארצ'לי |  |
| מעורבים בסכסוך | אבחזיה • גאורגיה • רוסיה • UNOMIG • יחסי רוסיה-גאורגיה • הממשל דה יורה של אבחזיה • כוח שמירת השלום באבחזיה |  |
| רקע | אבחזיה ססר • אבחזים • גאורגים • מגרלים • סוואנים • ממלכת אבחזיה • נסיכות אבחזיה • אבחזיה אסס"ר • מלחמת האזרחים הגאורגית |  |
| גאורגים בסכסוך | ז'יולי שרטאווה • סומבט סאקיאן • גורם גביסקיריה • ראול אשבה |  |
| אבחזים בסכסוך | סרגיי בגאפש • ולדיסלב ארדזינבה |  |
ראו גם היסטוריה של אבחזיה • היסטוריה של גאורגיה
אבחזיה, 1843
סודליט

| --- | --- |
סודליט מברזיל
סודליט מברזיל
 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  Na8Al6(SiO4)6Cl2
 מערך קריסטלוגרפי:  איזומטרי (קובייתי)
 צורת הגביש:  מופיע כגושים חסרי צורה. לעיתים רחוקות כגבישים בצורת דודקהדרון שגודלם עד 10 ס"מ
 צבע:  כחול הנע בין בהיר לגוון מלכותי עשיר, צהוב בהיר, ורוד עד סגול,ירוק, עורקים לבנים נפוצים
 ברק:  זגוגי עמום עד שמנוני.
 שקיפות:  שקוף עד שקוף למחצה
 פצילות:  גרועה בשישה כיוונים (היוצרים דודקהדרון)
 שבירה:  בלתי שווה, דמוית קונכייה, המינרל שביר
 קשיות:  6-5.5. בסולם מוס
 משקל סגולי:  2.33-2.27
 שרטוט:  לבן
 מידע נוסף:  ניתך בקלות לזכוכית חסרת צבע, צובע להבה בצהוב (בשל תכולת הנתרן), מתמוסס בחומצת מלח ובחומצה חנקתית
 מינרלים נלווים:  קלציט, אנדרדיט, סנידין, נפלין, אגירין, מיקרוקלין, אלביט, אנקריט, בריט וקנקריניט
 סוגים
 הקמניט:  סודליט בגוונים אדום-סגול או ירוק דהה ללבן המשנה צבע בחשיפה לאור השמש
פסלון היפופוטם שגולף מסודליט מפגין את הפצילות הגרועה של המינרל. ניתן להבחין בסדקים על פני כל משטחי האבן
סוֹדָלִיט הוא מינרל בגוון כחול מלכותי שבו נעשה שימוש נרחב כאבן חן. למרות שגושי סודליט הם בדרך כלל אטומים, הגבישים הם בדרך כלל שקופים עד שקופים למחצה. המינרל סודליט הוא חבר בקבוצת הסודליט ויחד עם האיאין, נוסאן ולזוריט הוא מרכיב נפוץ באבן החן לפיס לזולי.
הסודליט נתגלה לראשונה בדרום מערב גרינלנד בשנת 1811, אך רק עם גילוי המרבצים המעולים הנרחבים של המינרל באונטריו שבקנדה ב-1891 גדלה חשיבותו כאבן לקישוט. האבן כונתה מאז "כחול הנסיכה" על שם  הנסיכה פטרישה שביקרה באונטריו זמן מה לאחר שנתגלו מרבצי הסודליט ובחרה במינרל כאבן לקישוט עבור בית מארלבורו שבלונדון.
תכונות

הסודליט הוא מינרל קל, קשה באופן יחסית, אם כי שביר. נוסחת המבנה הכימי של הסודליט היא Na8Al6(SiO4)6Cl2. מקור שמו בשל תכולת הנתרן (המכונה באנגלית "סודיום"). במינרלוגיה מוגדר המינרל כפלדשפטואיד (מינרל השייך לקבוצת המינרלים הטקטוסיליקטים - סיליקטים במבנה מרחבי, דמוי פצלת השדה אך בעל מבנה שונה והמכיל פחות סיליקה). הסודליט מתגבש במערכת הקובייתית כשהוא יוצר גבישים שקופים עד שקופים למחצה בעלי ברק זגוגי וגוונים רבים, תופעת גבישים תאומים נפוצה למדי. מבחינת תכונותיו האופטית המינרל הוא איזוטרופי וידוע בשל צבעו הכחול, אך הוא יכול להופיע גם בגוונים של אפור, צהוב, ירוק או ורוד כשהוא מנומר לעיתים קרובות בעורקים או בכתמים לבנים. קשיות המינרל נעה בין 5 ל-6 בסולם מוס ומשקלו הסגולי סביב 2.3 גרם לסמ"ק. כשלחומר יש גוון כחול אחיד נעשה בו שימוש בתכשיטים, כשנוהגים ללטש אותו כחרוזים וקבושונים. חומר באיכות נחותה יותר משמש לחיפוי או לשיבוץ בעבודות שונות. הסודליט ניתך בקלות והופך לזכוכית חסרת צבע. הסודליט צובע להבה בצהוב (בשל תכולת הנתרן שבו). בשבירת המינרל הוא מפיץ ריח אופייני כשל מימן גופרי (H2S). המינרל מתמוסס בחומצת מלח ובחומצה חנקתית.
אף על פי שהסודליט דומה מאוד ללזוריט וללפיס לזולי יש ביניהם כמה הבדלים. ראשית צבע הסודליט הוא כחול מלכותי ולא אולטרמרין, הצבע האופייני ללזוריט וללפיס לזולי. סודליט מכיל לעיתים רחוקות בלבד פיריט, תכליל נפוץ בלפיס. בנוסף צבע השרטוט שלו הוא לבן ולא כחול כשל הלפיס. הפצילות הגרועה של הסודליט בשישה כוונים ניתנת להבחנה בדמות סדקים זעירים המופיעים לאורך כל האבן.
הקמניט הוא סוג חשוב של סודליט המפגין את תכונת הטנאברסנציה (היכולת לשנות צבע בעת חשיפה לשמש). צבע ההקמניט מאזור הר סנט-אילר (Mont Saint-Hilaire) בחבל קוויבק שבקנדה או מאילימאוססק (Ilímaussaq) שבגרינלנד (המקום בו נתגלה הסודליט) שזה עתה נחצב הוא בדרך כלל סגול עמוק עד בהיר, אבל הצבע משתנה במהירות ללבן ירקרק או אפרפר. ובניגוד לכך, צבע הקמניט מאפגניסטן ומבורמה שזה עתה נחצב הוא לבן קרמי אבל הוא משתנה לסגול או אדום-ורוד בהשפעת קרני השמש. גם סוגים אחרים של סודליט מושפעים מהקרנה בקרינה אולטרה סגולה בגלים ארוכים או קצרים והם פולטים קרינה פלואורסצנטית בגוון כתום מנומר (ראו גם פוטוכרומיזם).
הכימאי האמריקני לינוס פאולינג הציע בשנת 1930 רעיון לצורת המבנה של תא היחידה של הסודליט שאומת באמצעות מחקריהם הקריסטלוגרפיים של צמד החוקרים הגרמניים לונס (Löns) ושולץ (Schulz) ב-1967.
מקור ותפוצה

הסודליט מופיע בעיקר כגושים חסרי צורה כשהוא ממלא עורקים בסלעי יסוד פלוטוניים כדוגמת סיאניט נפליני או פונוליט, וגם בסלעי יסוד גירניים שעברו מטאסומטיזם. הוא מופיע יחד עם מינרלים אחרים האופייניים לסביבה ענייה בסיליקה כדוגמת הלוסיט, הקנקריניט והנתרוליט.
מרבצים משמעותיים של סודליט באיכות טובה מצויים במספר מקומות קטן בעולם: בסמוך לעיירה בנקרופט (Bancroft) באונטריו ובהר סנט-אילר (Mont Saint-Hilaire) בחבל קוויבק שבקנדה; בסמוך לעיירה ליטצ'פילד (Litchfield) במדינת מיין, ולעיירה מגנט קוב (Magnet Cove) בארקנסו שבארצות הברית. בסמוך לעיירה גולדן (Golden) במדינת קולומביה הבריטית שבקנדה נתגלו לאחרונה מצבורי סודליט. מרבצים קטנים יותר מצויים באמריקה הדרומית (ברזיל ובוליביה), פורטוגל, רומניה, בורמה ורוסיה. הקמניט מצוי בעיקר בהר סנט-אילר ובגרינלנד, שממנה מופק סוג בגוון ירוק המכונה "סודליט זיקית".
גבישים שקופים מפותחים היטב מצויים בצפון נמיביה ובלבות של הר וזוב במחוז קמפניה שבאיטליה.
לקריאה נוספת

Hurlbut, Cornelius S.; Klein, Cornelis, 1985, Manual of Mineralogy, 20th ed., ISBN 0-471-80580-7
הערות שוליים

↑  נכדתה של המלכה ויקטוריה שאביה שימש כמושל כללי של קנדה
↑  לרשימה המלאה מומלץ לגשת לאתר Mindat המצוי בקישורים החיצוניים להלן.
ניסו קפילוטו

ניסים (ניסו) קפילוטו (נולד ב-1 באוקטובר 1989) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם וכיום עוזר מאמן הפועל רמת גן גבעתיים.
קריירה

קפילוטו גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ואת הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך ב-12 בדצמבר 2006, במשחק גביע הטוטו נגד הכח עמידר רמת גן, בגיל 17. בגביע אופ"א ערך את הופעת הבכורה שלו עוד לפני שהיה בן 18. החל מעונת 2007/2008 הוא שיחק בקבוצה, ואת הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך בתחילת עונה זו במשחק מול מ.ס. אשדוד. בשנים שלאחר מכן שימש כבלם מחליף, ובעונת 2010/2011 הושאל למ.ס. אשדוד. בעונה שלאחר מכן הושאל להפועל עכו.
ביוני 2012 עבר לאלקי לרנקה מליגת העל הקפריסאית, ובמדיה שיחק עונה אחת. לקראת עונת 2013/2014 חזר קפילוטו לישראל, וחתם לעונה אחת במדי בית"ר ירושלים. ב-21 באוקטובר 2013 כבש קפילוטו את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 1–0 על הפועל תל אביב. בתום העונה, אחרי שרשם 27 הופעות ליגה וכבש שני שערים, סיים קפילוטו את דרכו במועדון.
ב-12 ביוני 2014 חתם לשלוש שנים בסנט גאלן מליגת העל השווייצרית, בשכר של 150 אלף דולר לעונה. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך ב-19 ביולי 2014, כשהשלים 90 דקות בתיקו 2–2 עם יאנג בויז ברן. בהמשך העונה הוא קיבל את סרט הקפטן של הקבוצה במספר משחקים, אך פציעה קשה מנעה ממנו לחזור ליכולת הטובה עמה פתח את העונה. ב-3 ביולי 2015 חזר לישראל וחתם על חוזה לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת בבית"ר ירושלים.
ב-14 ביוני 2016 חתם לעונה אחת בהפועל חיפה. במחזור השני של גביע הטוטו לעונת 2016/2017, מול הפועל כפר סבא, כבש את שער הבכורה שלו במועדון. בעונת 2017/2018 היה שותף להצלחתה של הקבוצה להעפיל לפלייאוף העליון, והיא סיימה את העונה במקום הרביעי. בתום העונה זכה עמה בגביע המדינה, לאחר ששיחק 120 דקות בניצחון 3–1 במשחק הגמר מול בית"ר ירושלים.
ב-1 בפברואר 2023 חתם בסקציה נס ציונה.
ב-3 במרץ 2024 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
קריירה > נבחרות ישראל

לזכותו של קפילוטו 27 הופעות בנבחרת הנוער של ישראל ושתי הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
ב-23 במאי 2018 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל, לקראת משחק הידידות מול ארגנטינה שבוטל. ב-7 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כשפתח בהרכב במשחק מול אלבניה במסגרת ליגת האומות.
תארים

גביע המדינה: 2017/2018
אלוף האלופים: 2018
הערות שוליים

↑  ורד יעזוב את הפועל ת"א? קפילוטו בנס ציונה, ערן לוי בליגה ב', באתר וואלה, 1 בפברואר 2023
↑  ניסו קפילוטו הודיע על פרישה: "לא מסוגל עוד להיאבק בגוף שלי", באתר ynet, 3 במרץ 2024
ניקולא בואלו

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1636 פריז, ממלכת צרפת 
 פטירה:  13 במרץ 1711 (בגיל 74) פריז, ממלכת צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  כנסיית סן ז'רמן דה פרה 
 מקום לימודים:  סורבון, Collège de Beauvais, collège d’Harcourt, אוניברסיטת סן לואי 
 שפות היצירה:  צרפתית, יוונית עתיקה 
 חתימה:   
 
ניקולא בואלו
ניקולא בואלו (בצרפתית: Nicolas Boileau-Despréaux;‏ 1 בנובמבר 1636 – 13 במרץ 1711) היה משורר ומבקר ספרות צרפתי.
קורות חייו

בואלו נולד בפריז כבן החמישה עשר לאב שהיה פקיד בפרלמנט (המועצה המשפטית) של פריז. אמו נפטרה בהיותו בן שנתיים, ונראה כי סבל מהזנחה בילדותו. נועד לכמורה ולמד תאולוגיה בסורבון, אך העדיף את לימוד המשפטים וב-1656 הוסמך כפרקליט. הוא מאס במקצועו זה והתאונן על גנבת הדעת המתבצעת במעטה של עשיית צדק. ב-1657 נפטר אביו ובואלו קיבל בירושה סכום שאיפשר לו להקדיש את זמנו לשירה. ב-1660 הופיעה הסאטירה הראשונה שלו, שהייתה חיקוי של המשורר הרומי יובנליס. על סאטירה זו נוספו סאטירות אחרות, ומספרן הושלם ל-12 ב-1666. בסאטירות אלה תקף בואלו משוררים של תקופתו, ובהם ז'אן שאפלן, והציע לבסס את החריזה על סדר ושיטה, ולעשות שימוש יעיל יותר בשפה הצרפתית. בין היתר, תקף את ספורי הגבורה והאהבה של מדלן דה סקודרי ושל מאדאם דה לה פאייט. בואלו היה בן דורם של המשורר ז'אן דה לה פונטן ושל המחזאים רסין ומולייר ולפי המסורת נהג להיפגש אתם כדי לשוחח על נושאים ספרותיים. בואלו ניחן להפליא בחוש ביקורת. היה לו טעם טוב שאיפשר לו להבחין מיד בערכן של יצירות ספרותיות, ואומץ לב לומר את כל אשר חשב והרגיש. שארל אוגוסטן סנט-בב אמר כי ללא השפעתו של בואלו, מולייר היה כותב יותר מחזות כמו "מסייה דה פורסוניאק" ופחות מחזות כמו "שונא הבריות", ז'אן דה לה פונטן היה כותב יותר מעשיות ופחות משלים, ורסין יותר יצירות כמו "אלכסנדר הגדול" ופחות יצירות כמו "בריטאניקוס".
החל מ-1669 הופיעו ה"אגרות" של בואלו, שבהן הלך בדרכו של המשורר הרומי הורטיוס, וכתב בסגנון מהודר ומלוטש. "אגרות" אלה עוררו את התפעלותו של המלך לואי הארבעה עשר שהעניק לבואלו קצבה שנתית. ב-1674 הופיע ספרו "אמנות השירה" שהיה חיקוי ליצירה בשם דומה (על אמנות הפיוט) שנכתבה על ידי הורטיוס הרומי. בספר זה הניח בואלו את יסודות האמנות הקלאסית בשירה הצרפתית כדלקמן:
על הטבע להוביל את האמנות; אך לא הטבע החיצוני, אלא הטבע האנושי המאופיין על ידי רגשותיו הנצחיים של האדם.
כדי להכיר את הטבע האנושי צריך ללמוד ולחקות את סופרי העולם העתיק שבטאו אותו באופן מושלם.
סגולתו החשובה של האמן היא הבינה, החייבת לשלוט בדמיון, בשגיאה ובטעם הרע.
על הבינה להיות מודרכת על ידי משמעת קפדנית וציות לחוקי הכתיבה שהם פרי הניסיון והחוכמה.
המשורר אינו יכול להביע את היופי, אלא אם כן הוא בעל נפש כנה, כי הכול נובע מן הנשמה.
לספרו זה של בואלו נודעה השפעה גם על השירה האנגלית.
ב- 1669 הופיע גם "עמוד הקריאה" - שירת גבורה שנכתבה בסגנון היתולי. ב-1677 בואלו ורסין נתמנו לכותבי ההיסטוריה של המלך לואי הארבעה עשר. ב-1684 בואלו התקבל כחבר האקדמיה הצרפתית בהמלצתו של המלך. ב-1687 פרש מתפקידיו וקנה בית בכפר. ב-1705 מכר את הבית, חזר לפריז והתגורר עם כומר הווידוי שלו במנזר של הקתדרלה נוטרדאם, ושם נפטר ב-1711.
תרגום עברי ראשון ל"אמנות השירה" של בואלו (קטעים נבחרים) מופיע בגיליון 5 של כתב העת "הו!" (עברית: דורי מנור).
סטודיבייקר סקוטסמן

| --- | --- |

סטודיבייקר  סקוטסמן, שנת 1957
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סטודיבייקר 
 שנות ייצור:  1957–1958 (גרסת סדאן), 1958–1959 (גרסת טנדר)
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 בסיס גלגלים:  3,060 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, המפיק 101 כ"ס
 צריכת דלק:  7.8 ליטר ל-100 ק"מ
 
סטודיבייקר סקוטסמן (באנגלית: Studebaker Scotsman) היא  מכונית משפחתית קומפקטית, (6 מושבים), אשר יוצרה על ידי חברת סטודיבייקר האמריקאית בין השנים 1957–1958. יוצרו כ-9,000 יחידות.
הגברת הראשונה של ארצות הברית אלינור רוזוולט רכשה מכונית מהדגם  "סטודיבייקר סקוטסמן".
בשנת 1957 מחיר הדגם "סטודיבייקר סקוטסמן" בתצורת סדאן, בארצות הברית היה 1,776 דולר.
תאוצת הדגם 0-97 קמ"ש היא כ-20 שניות.
סטודיבייקר Scotsman
תצורות  "סטודיבייקר סקוטסמן"

סדאן, 4 דלתות (1957-1958)
סטיישן
טנדר (1958-1959)
ראו גם

סטודיבייקר
סטודיבייקר אלקטריק
סטודבייקר-גרפורד
סטודיבייקר דיקטטור
סטודיבייקר Light Four
סטודיבייקר Light Six
סטודיבייקר קומנדר
סטודיבייקר לנד קרוזר
לארק
סטודיבייקר אוואנטי
סטודיבייקר Golden Hawk
סטודיבייקר Flight Hawk
סטודיבייקר Gran Turismo Hawk
סטודיבייקר צ'אמפ
סטודיבייקר Transtar
סטודיבייקר סדרה M
סטודיבייקר סטארליט
לקריאה נוספת

סטודיבייקר Scotsman (Automotive History: 1957-1958 Studebaker Scotsman)
נחל אלונה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מוצא:  דרומית לגבעת ניל"י
 שפך:  נחל תנינים
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל
  (למפת הכרמל מוגדלת) נחל אלונה(למפת הכרמל רגילה) נחל אלונה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל אלונה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל אלונה
נחל אלונה הוא נחל אכזב ברמות מנשה, מיובליו של נחל תנינים. ראשיתו של אפיק הנחל דרומית למושב גבעת ניל"י, והוא נמשך מערבה עד לשפכו צפונית למושב אביאל.
מעל תוואי הנחל, סמוך לגבעת ניל"י, עובר מקטע 18 של כביש 6. בדומה לשאר הנחלים הגדולים המתנקזים מרמות מנשה מערבה.
מעל הנחל בנוי גשר, שהוא למעשה סכר המטה את המים לתעלה מאספת המוליכה את המים אל מאגרי נחלי מנשה ממזרח לפרדס חנה.
ראו גם

מועצה אזורית אלונה
פארק אלונה
הערות שוליים

↑  מערכת מסע אחר אונליין, נחלי מנשה, אתר מסע אחר
ערך זה הוא קצרמרבנושא נהרות ונחלים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נסיך חג המולד: החתונה המלכותית

| --- | --- |

כרזת הסרט הרשמית
 בימוי:  ג'ון שולץ 
 הופק בידי:  איימי קרל
 תסריט:  נתן אטקינס
 עריכה:  מרשל הארווי
 שחקנים ראשיים:  רוז מקייבר בן לם שרה דאגלס אליס קריגה טיירה שאריף
 מוזיקה:  זאק ראיין
 צילום:  ויורל סרגוביצי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  MPCA
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  30 בנובמבר 2018
 משך הקרנה:  92 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה סרט רומנטיקה סרט קומדיה סרט לכל המשפחה סרט חג המולד
 סרט קודם:  נסיך חג המולד
 דף הסרט ב־IMDb
 
נסיך חג המולד: החתונה המלכותית (באנגלית: A Christmas Prince: The Royal Wedding) הוא סרט אמריקאי מסוגת רומנטיקה-קומית לכל המשפחה שבוים על ידי ג'וש שולץ, נכתב על ידי התסריטאים רובין ברנהיים ונתן אטקינס ומככבים בו רוז מקייבר, בן לם, שרה דאגלס, אליס קריגה וטיירה שאריף שחזרו לגלם את דמויתיהם מהסרט הקודם - "נסיך חג המולד".
הסרט עלה לשידור ב-30 בנובמבר 2018 לשירות הזרמת המדיה "נטפליקס".
עלילת הסרט

שנה לאחר אירועי הסרט הראשון, אמבר וריצ'רד עדיין מאורסים. לקראת תקופת חג המולד, אמבר ואביה, רודי, נוסעים לאלדוביה על מנת לתכנן את חתונתם של אמבר וריצ'רד. במקביל, אמבר ממשיכה להעלות פוסטים לבלוג שלה על חיי המלוכה לצידו של ריצ'רד.
אמבר מקבלת הלם כשהיא נחשפת למסורות הדיקטטוריות של הפרוטוקולים המלכותיים ולחוסר יכולתה לתכנן בעצמה את חתונתה, שמתוכננת ומעוצבת במקום על ידי המעצב סאהיל וגברת אבריל הראוותניים והשתלטניים, בזמן שריצ'רד נאבק ביישום כושל של תוכנית חידוש הכלכלה האלדוביאנית שלו, יוזמת אלדוביה החדשה, מכיוון שכסף נעלם באופן מסתורי מקופת המדינה במקביל לעליית האבטלה שמותירה את האוכלוסייה המקומית חסרת אונים. כדי לסייע במאמצים הכלכליים, המלכה האם הלנה מביאה את לורד ליאופולד לסייע לריצ'רד כפי שעזר לאביו של ריצ'רד לפניו. בינתיים, סיימון, שמתרושש במהירות בגלל גירושיו מסופיה, מתחנן לחזור להתגורר בארמון; וריצ'רד, שמתרעם בעקבות כך, מסכים לכך בחוסר רצון.
יחסיהם של אמבר וריצ'רד הולכים ונבחנים כאשר ריצ'רד נהיה יותר ויותר מוסח מהדרישות המלכותיות, ואמבר מסרבת להסכים להנחיותיה הקפדניות של גברת אבריל. לאחר שהמחזה של הנסיכה אמילי בוטל עקב שביתה על ידי עובדי הממשלה, אמבר מארחת את המחזה בארמון. ההחלטה של אמבר מתקבלת היטב, אך אמבר זועמת כאשר גברת אבריל מסירה פוסטים על הרומן שלה עם ריצ'רד מהבלוג שלה בגלל אופיים ה"מזדמן", ועוד יותר זועמת כאשר סאהיל וגברת אבריל דורשים ממנה להסיר את המשכית שלה (שמכילה את תמונתה של אמה המנוחה) עבור דיוקן מלכותי.
לאחר שהיא מקבלת כרטיס חג מריר מעובד מובטל, אמבר חוקרת את עניין הכספים המלכותיים עם חבריה, שבאו לחגוג את חתונה, והיא לומדת שיוזמת אלדוביה החדשה נכשלה מפני שקבוצה של חברות חדשות כבר שילמו לעובדים מקומיים משכורות גבוהות יותר וגרמו לכסף לאזול מקופת המדינה. במהלך מארב של פפראצי, אמבר ניצלת על ידי סיימון, שרוצה לעזור לחקור את הנושא הכלכלי. בעזרתה של אמילי, השלישייה פורצת לאתר שבו מתגלה שחברות הקש הן בבעלות איגוד שנקרא "גלוקנשפיל קונסורציום". גברת אבריל מתעמת עם ריצ'רד ואמבר על תמונות פפראצי של אמבר בבר בעת חקירתה את העניין, ואמבר מודה במעשיה. כאשר ריצ'רד נכשל בהגנה עליה נגד גברת אבריל, אמבר פורצת החוצה בסערה. ריצ'רד מודה בבפני אמילי בכישלונותיו כארוס, ואחרי שמצא את אמבר, השניים מתפייסים.
במהלך חגיגה מלכותית, בה הלנה מעניקה לאמבר את הברכה לאיזו טקס שהיא תבחר לערוך, הקבוצה מגלה כי איגוד "גלוקנשפיל קונסורציום" נמצאת בבעלותו ליאופולד, שנזרק לצינוק הארמון בשל מעשיו. ריצ'רד מכריז בהודעת חג המולד חגיגית שהעובדים האלדובינאניים יקבלו בונוסים לקראת החג, והאוכלוסייה חוגגת. ריצ'רד ואמבר סוף סוף מתחתנים בטקס שמשלב בין המסורתיות למודרניות, וכולם חוגגים בזמן שריצ'רד ואמבר עוזבים את החדר כדי לחלוק נשיקה פרטית.
צוות השחקנים

רוז מקייבר - המלכה אמבר
בן לם - המלך ריצ'רד
שרה דאגלס - גברת אבריל
אליס קריגה - המלכה האם הלנה
הונור קניפסי - הנסיכה אמילי
תיאו דבאני - הרוזן סיימון
ג'ון גרסיו - ארל רודי
אנדי לוקאס - מר זאבלה
סיימון דוטון - לורד ליאופולד
טיירה שאריף - מליסה
קטרינה צ'אס - השף איוונה
ריצ'רד אשטון - מר ליטל
ראג' באג'אג' - סאהיל
ג'ואל מק'בי - אנדי
בילי אנג'ל - טום קוויל
טום נייט - ראש הממשלה דנזיל
קלאודיו טרנדאפיר - דראנקארד
דייוויד ברוטון דייוויס - ארנסט מייסון
ראזבן גאוריו - פסטור