נקסליטים
היסטוריה > מרד איכרים בהשפעה קומוניסטית מאואיסטית

הקומוניזם התחיל את צעדיו הראשונים בהודו בתחילת המאה ה-20. בשנת 1924 קמה המפלגה הקומוניסטית של הודו בראשותו של מאנאבנדרה נאת רוי. בתום מלחמת העולם השנייה עודדה המפלגה התקוממות מהפכנית שבאה לידי ביטוי בעיקר במרד בטלנגאנה. בעקבות דיכוי המרידות בחרה המפלגה הקומוניסטית בדרך של שיתוף פעולה במשחק הדמוקרטי והשתתפות בבחירות לפרלמנט. בשנת 1964 בהשראת סין של מאו, ידעה המפלגה הקומוניסטית פיצול ראשון: היא נעזבה על ידי פלג פרו-סיני שהתנגד למדיניות המפלגה הקומוניסטית הסובייטית אותה הוקיעה כ"רוויזיוניסטית" וסירבה לוותר על רעיון המאבק האלים. פלג זה הקים את המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית). המפלגה החדשה הגדירה את המדינה ההודית כ"אורגן של השלטון המעמדי של הבורגנות ושל בעלי האחוזות בראשות הבורגנות הגדולה ובשיתוף פעולה הולך וגובר עם חוגי הפיננסים העולמיים בדרכם לפיתוח הקפיטליזם"
עם זאת גם במפלגה החדשה שלטה בכיפה סיעה מרכזית שבחרה בסופו של דבר להמשיך בדרך הפרלמנטריזם ואכזבה את החוגים היותר לוחמניים במפלגה.
המושג "נקסליטים" מקורו בשם הכפר נקסלברי או נקשלברי במערב בנגל, שבו פעל סניף של המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) בראשותם של צ'ארו מזומדר, קאנו סניאל וג'נגל סנתאל ושבו פרצה בשנת 1967 התקוממות שהוגדרה לפי תורתו של מאו כ"מרד איכרים". הארגון בסילינגורי של תנועת האיכרים הקומוניסטים קישאן סאבהה בראשות ג'נגל סנתאל הביע את תמיכתו בהתקוממות שניזומה על ידי קאנו סניאל ואת הנכונות לצאת למאבק מזוין למאן חלוקה מחדש, יותר צודקת, של האדמות. כעבור שבוע על יד הכפר נקסלברי הותקף אריס על ידי אנשי בעל האחוזה תוך כדי מחלוקת על האדמות. ב-24 במאי 1967 כשבא צוות משטרתי לעצור את מנהיגי האריסים, נפל במארב של אנשי השבטים בפיקודו של ג'נגל סנתאל ומפקח משטרה נהרג על ידי מטח של חיצים. בעקבות התקרית רבים מבני השבט סנתאל ועניים רבים הצטרפו לתנועת המרד והתחילו לתקוף בעלי אחוזות מקומיים.
סכסוכים אלה היו קשורים לאי יישומם של הנספחים 5 ו-6 לחוקת הודו. בתאוריה נועדו נספחים אלה לספק צורה מוגבלת של אוטונומיה שבטית בנוגע לשימוש במשאבים הטבעיים על אדמות השבטים - למשל, שימוש בצמחי המרפא, זכויות כרייה, וקביעת תקרות קרקע שתגבלנה את גודל האחוזות הגדולות וכן חלוקת אדמות עודפות לאיכרים ולעובדים חקלאיים חסרי אדמה. בהשראת הגותו המהפכנית של מאו דזה טונג מנהיגי תנועת הנקסליטים דגלו בהדחה בכוח של ממשלות המעמדות הגבוהים. נמצאו משכילים צעירים רבים ובני המעמד הבינוני הנמוך בערים, כולל רופאים ומורים, שנמשכו לאידאולוגיה זו שהופצה בעיקר באמצעות כתביו של צ'ארו מג'ומדר, במיוחד "שמונה התעודות ההיסטוריות" שהיוו יסוד לאידאולוגיה הנקסליטית. הנקסליטים הקימו לפי הדגם של מאו, בתי דין עממיים שבהם שפטו את מתנגדיהם ועינו והוציאו אותם להורג בעזרת גרזינים, סכינים ומכות או הגלו אותם. הסופר ו.ס. נייפול בספרו "הודו: ציוויליזציה פצועה" ציטט חוקרים שראו בשיטותיהם האלימות של המהפכנים עקבות של מסורות דתיות עתיקות מקומיות כמו פולחן האלה קאלי.
מנהיגי ההתקוממות במערב בנגל היו חברים במפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) שהצטרפה מזה מספר חדשים לממשלת קואליציה במדינה. מנהיגי המפלגה כמו שר החקלאות הרי קרישנה קונאר שעד השתמשו בעבר ברטוריקה מהפכנית וטענו שהפקעת אדמות בכוח הזרוע מידי העשירים הנצלנים היא חלק ממצע המפלגה. כעת ששהם היו בממשלה, הם והמפלגה לא אישרו את המרד המזוין וכל מנהיגים המקומיים וכמה מתומכיהם בקולקטה סולקו מן המפלגה. כתוצאה מכך בנובמבר 1967 הקבוצה המרדנית בראשות סושיתאל ראי צ'ודהורי, הקימה את הוועד המתאם הכל-הודי של המהפכנים הקומוניסטים (AICCCR). בכמה מקומות בהודו אורגנו באותם הימים מרידות אלימות. ביום הולדתו של לנין, 22 באפריל בשנת 1969, מתוך AICCCR קמה המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לניניסטית). שם זה אומץ בעולם על ידי הרבה קבוצות פוליטיות ומפלגות קומוניסטיות המושפעות על ידי המהפכה המאואיסטית, לרבות מה שנקרא מהפכת התרבות בסין.
בפועל כל הקבוצות הנקסליטיות מקורם במפלגה זו - המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית-לניניסטית) - בקיצור CPI (ML). אולם התקיימה שלוחה נפרדת - "המרכז הקומוניסטי המאואיסטי" שהתפתח מתוך קבוצת "דקשין דש". קבוצה זו התמזגה עם קבוצת "מלחמת העם" והקימה את המפלגה הקומוניסטית של הודו (מאואיסטית). שלוחה מיוחדת שלישית היו "הקומוניסטית המהפכנים של אנדרה" -UCCRI (ML) - שהונחו על ידי מורשתו ההמונית של ט. נאגי רדי, שעזב את AICCCR בשלב מוקדם יותר. בשנות ה-1970 המוקדמות נפוץ הנקסליזם כמעט בכל מדינות הודו, פרט למערב הודו. במהלך שנות ה-1970 אחרי מותו של צ'ארו מג'ומדר, התפלגה התנועה לסיעות יריבות רבות. בסביבות שנת 1980 פעלו כמשוער כ-30 קבוצות נקסליטיות, עם בערך 30,000 פעילים. אחד מוקדים העיקריים להתנגשות עם השלטון היה סלילת הכבישים והפקת חומרי הגלם והמחצבים. המורדים התאמצו לאיים על תהליכי פיתוח אלה מאות ואלפי אקדמאים הודים צעירים שהוקסמו על ידי רעיונות המהפכה של הנקסליטים קיפחו את חייהם תוך כדי הפעילות המחתרתית.