stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיה לאב
הערות שוליים

↑  Black Republicans break barriers: Mia Love and Tim Scott win big, אתר msnbc.com, ‏5 בנובמבר 2014
↑  Mia Love: From dreams of Broadway to Capitol Hill, סולט לייק סיטי טריביון, 9 באוקטובר 2012
↑  Mia Love, Daughter of Haitian Immigrants, Will Be GOP's First Black Woman in Congress, פיפל, 5 בנובמבר 2014
↑  Mia Love to take another crack at unseating Jim Matheson, אתר פוליטקו, 13 ביוני 2013
↑  Rising GOP star Mia Love glides into the spotlight at convention, אתר פוקס ניוז, 28 באוגוסט 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2016060241  SNAC: w6fk372n  US Congress: L000584  VIAF: 1263147907523779210002   WorldCat (עם VIAF): 1263147907523779210002
מרד סימקו שיקאק

מרד סימקו שיקאק היה מרד של השושלת הקאג'ארית תושבי צפון מערב איראן (בתמיכת כוחות טורקיים), שהתקיים בשנים 1918–1922. המרד נחשב לעימות הראשון בעת המודרנית שבו לחמו כוחות כורדים באיראן.
מרבית מ-5,000 ההרוגים במרד היו אזרחים אשורים שנטבחו בידי המורדים.
מהלך המרד

המרד החל לאחר עימותים אתניים בין האשורים לאוכלוסייה הקאג'ארית ורצח פטריארך אשורי. הקאג'ארים הכריזו על עצמאותם במרץ 1918. בשנת 1919 החל להתארגן צבא של כ-2,000 חיילים קאג'ארים בעיר אורמיה. אליהם הצטרפו כמה מאות שכירי חרב יוצאי האימפריה העות'מאנית. לאחר שכבשו את אורמיה, הצליחו המורדים לכבוש את העיירות שמסביב לה ובהן מהאבאד.
לאחר קרבות קשים בשנת 1921, התנהל משא ומתן על אוטונומיה כורדית באזור צפון מזרח איראן. במקביל הצבא האיראני החל לנצח בקרבות מול המורדים, אשר נאלצו להיכנע בשנת 1922.
ראו גם

רשימת סכסוכים במזרח התיכון בעידן המודרני
| היסטוריה מודרנית של איראן |
| --- | --- | --- |
| השושלת הקאג'ארית | מלחמות האימפריה הרוסית–פרס • המלחמה האנגלו-פרסית • מרד הטבק באיראן • מודרניזם אסלאמי • המהפכה החוקתית בפרס • המערכה בפרס במלחמת העולם הראשונה • ההסכם האנגלו-איראני • ההפיכה באיראן (1921) • מרד סימקו שיקאק | איראן |
| שושלת פהלווי | רזא שאה פהלווי • העימות במקדש האימאם א-רידא • הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן • משבר אבאדאן • ההפיכה באיראן (1953) • המהפכה הלבנה • חגיגות 2500 שנים לאימפריה הפרסית • תאוריית הקשר על הדחת השאה מאיראן • המהפכה האסלאמית • הממשלה האיראנית הגולה | איראן |
| הרפובליקה האסלאמית | הפיכת נוז'ה • משבר בני הערובה באיראן • מלחמת איראן–עיראק • הסכסוך האיראני-ישראלי • הסכסוך האיראני–סעודי • תוכנית הגרעין האיראנית • טרור אסלאמי • בדלנות כורדית באיראן • ההפגנות באיראן (2018–2019) • ההפגנות באיראן (2022–2023) | איראן |
פורטל איראן
מרטין פיירו

מרטין פיירו (בספרדית: Martín Fierro) היא פואמה אפית של הארגנטינאי חוסה הרננדס. הפואמה המקורית, "הגאוצ'ו מרטין פיירו" (El gaucho Martín Fierro) שהתפרסמה ב-1872, והמשכה, "חזרתו של מרטין פיירו" (La vuelta de Martín Fierro) שהתפרסם ב-1879, זכו לפופולריות רבה עם צאתן ונחשבות עד היום לקלאסיקות הראשונות של הספרות הארגנטינאית.
חורחה לואיס בורחס פרסם קובץ מאמרים מפורסם על הספר.
הפואמה תורגמה לעברית על ידי נפתלי הריברטו הבר.
Aquí me pongo a cantar,

al compás de la vigüela 

que al hombre que lo desvela 

una pena estrordinaria, 

como la ave solitaria

con el cantar se consuela.
הנני עומד בזאת לשיר

למקצב הגיטרה,

מכיוון שזה שמדיר שינה מעיניו

צער נורא,

כמו העוף הבודד

מוצא נחמה בשירה.
עלילה

מרטין פיירו, גיבור הפואמה, הוא גאוצ'ו עני מהפמפס שמגויס נגד רצונו לצבא ונשלח למוצב גבול שמגן מפני התקפות האינדיאנים בתקופת שלטונו של הנשיא דומינגו פאוסטינו סרמיינטו. עד מהרה הוא עורק מתפקידו וחוזר לחווה הישנה, שם הוא מגלה שמשפחתו והחווה עצמה נעלמו כלא היו. הוא יוצא לנדודים, שבמהלכם הוא נקלע (או נכנס במתכוון) לדו-קרב ויוצא כשידו על העליונה. הוא הופך לפושע נמלט, מתחבר לקצין אחר שעורק בהשראתו, ומוצא מקלט אצל האינדיאנים.
בפואמה השנייה פיירו מגלה שהחיים אצל האינדיאנים אינם פשוטים; הוא מתקבל בחשדנות, ולמעשה מוחזק אצלם כשבוי. הוא עד למגפה שפוקדת את השבט, ובה מת חברו. מאוחר יותר הוא מציל משביה אישה שהואשמה בכישוף ועוזב את חברת האינדיאנים. אז הוא פוגש את שני בניו. הפואמה מסתיימת במעין תחרות שירה בין פיירו לפייטן שפגש, כאשר בסוף התחרות מתברר שהפייטן הוא אחיו של יריבו בדו-קרב.
מרד סוואנתי (1921)

מרד סוואנתי היה מרד כושל, שהתרחש בשנת 1921, כנגד השלטון הבולשביקי החדש בגאורגיה.
המרד התפרץ בסוואנתי, מחוז הררי בצפון-מערב גאורגיה, כמעט מיידית לאחר פלישת הצבא האדום לגאורגיה ויסודה של גאורגיה הסובייטית (פברואר-מרץ 1921). התסיסה בקרב איכרי סוואנתי הופיעה כבר במאי של אותה שנה, והתפתחה במהירות למרד חמוש כנגד ועידת המהפכה של גאורגיה, רבקום (ревком), הלא פופולרית, שהייתה הממשלה הבולשביקית שכיהנה בתקופת המעבר. פלוגה של חיילי גרילה, שהונהגו על ידי מוסוסטר דאדשכליאני, נסטור גרדפחאדזה ובידזינה פירוולי, פירקה מנישקה, בספטמבר של אותה שנה, את יחידות הצבא האדום שבסיסם היה בסוואנתי והחלו בהכנות לקראת ההתקדמות לכיוון כותאיסי, העיר השנייה בגודלה בגאורגיה.
ועידת המהפכה הגאורגית, שעמדה מול האפשרות של התרחבות המרידה למרד כלל ארצי ולמלחמת אזרחים כוללת, ייסדה, ב-7 באוקטובר של אותה שנה, פלוגות ענישה מיוחדות כדי להילחם במורדים, שהוקעו על ידם כ"שודדים פוליטיים". ב-15 בנובמבר של אותה שנה, דיווחו השלטונות הסובייטים כי מספר המורדים הסוואנים עומד על 1,600 איש, ופעילותם מתואמת עם התנועה הלאומית הדמוקרטית של גאורגיה, ששמרה על הקשרים עם התנועה המנשביקית שבסיסה בטביליסי גאורגיה.
הלחימה בסוואנתי נמשכה שישה חודשים, עד שהחיילים הסובייטים הצליחו לרסן את התפשטות המרידה למחוזות השכנים. לקראת סוף דצמבר 1921, הגיעה תגבורת רעננה של חיילי הצבא האדום שמחצה סופית את המרידה. מנהיג המורדים הוצא להורג, ומשטר של דיכוי מחמיר הושת על האזור. מפלת המרידה הסוואנית הכריחה את האופוזיציה הגאורגית הראשית לדאוג לשיתוף פעולה קרוב יותר, שהוביל מאוחר יותר למרד אנטי סובייטי רחב יותר באוגוסט 1924.
ראו גם

מרד קאחתי-חבסורתי
הערות שוליים

↑  אמי נייט (1993), בריה, הסגן הראשון של סטלין, עמ' 26, ISBN 0691010935 (או מסת"ב 0691032572), (באנגלית)
↑  ולרי בנידזה (1991), מרד 1924 בגאורגיה, עמ' 10, (בגאורגית)
↑  סטיפן ג'ונס (1988), "ייסוד הכוח הסובייטי בעבר הקווקז: מקרה גאורגיה 1921-1928", מחקרים סובייטים 40, מס. 4: 616-639, (באנגלית)
מלך הדינוזאורים

| --- | --- |

פרסומת למשחק הווידאו של מלך הדינוזאורים
 כללי
 תאריך הוצאה:  2005 (משחק)  4 בפברואר 2007 (סדרת טלוויזיה: מלך הדינוזאורים)  3 בפברואר 2008 (סדרת טלוויזיה: מלך הדינוזאורים, אגדת הפטרוזאור) 
 סוגה:  אנימה
 פיתוח:  סגה
 הוצאה לאור:  סגה
 ארץ מקור:  יפן 
 שפות:  יפנית 
 דרישות תוכנה
 פלטפורמות:  ארקייד
 מדיה:  CD ,DVD ,Animax
 kyoryu-king.com
 
מלך הדינוזאורים הוא שמה של סדרת מוצרים יפנית, הכוללת בין היתר קלפי משחק, משחק וידאו ושתי סדרות אנימה הכוללות יחדיו 79 פרקים, אשר שודרו מ-2008 בערוצי ילדים ונוער ברחבי העולם. את משחקי הווידאו של הסדרה מייצרת חברת המשחקים היפנית "SEGA", והם מותאמים בין היתר לקונסולת המשחקים הניידת "נינטנדו DS" של חברת "נינטנדו".
בישראל שודרו סדרות האנימה של "מלך הדינוזאורים" במסגרת שידורי ערוץ הילדים בחודשים יולי-אוגוסט 2009, ובדיבוב לעברית מטעם אולפני "דאבי דאב".
תקציר העלילה

הסדרה מספרת את עלילותיהם של חברי "צוות דִ'" (D-Team): מקס, רקס וזואי, נערים המשתייכים לחבורת מגלי דינוזאורים סודית שמטרתה לאסוף את כל הדינוזאורים הלכודים בתוך קלפים קסומים, ולמנוע משודדי הדינוזאורים "צוות אלפא" להשתלט עליהם וליצור בעזרתם ממלכה של דינוזאורים בעולם המודרני.
על פי העלילה, בתקופה כלשהי בעתיד, נלכדים הוריו הביולוגיים של רקס (המכונים "הזוג עתיק" - Ancient) על ידי צוות אלפא, אשר מעוניין להשתלט על מכונת זמן שהם ייצרו כדי להגשים את מטרותיו. במהלך המאבק שולחים ההורים את רקס אל העבר, כדי להצילו מצוות אלפא. רקס מגיע למאה ה-21, ושם הוא מאומץ על ידי פלאונטולוג (חוקר דינוזאורים) בשם ד"ר אואן . רקס מתיידד עם בנו של ספייק טיילור, מקס, ועם ידידתו זואי. החברים יוצאים למסע הרפתקאות במטרה להציל את הוריו של רקס ואת הדינוזאורים המוחזקים בתוך קלפים, בהם "חיות המחמד" שלהם, הדינוזאורים הקטנים צ'ומפ, אייס ופריס.
דמויות

מקס טיילור - נער החבר בצוות ד', בן 12. משתמש באלמנט הברק.
רקס אוון - נער בן 12, חבר בצוות ד'. משתמש באלמנט הרוח.
זואי דרייק- נערה חברה בצוות ד'. משתמשת באלמנט העשב.
ד"ר ריס דרייק - אחותה הגדולה של זואי, חברת צוות ד' ומדענית.
ד"ר ספייק טיילור - פלאונטולוג, אביו  של מקס.
ד"ר אואן -  פלאונטולוג, אביו המאמץ של רקס.
הזוג עתיק - הוריו הביולוגיים של רקס. מתגלים לקראת סיום הסדרה.
ד"ר Z - מדען "מטורף", ממנהיגי צוות אלפא. בעבר היה מדען בצוות מפתחי מכונת הזמן של "הזוג עתיק".
סת' - מדען שעבד בעבר עם "הזוג עתיק", אך מזימותיו הביאו אותו לעבור לצוות אלפא ולפיראטי החלל.
אורסולה - חברה בצוות אלפא. משתמשת באלמנט האש. מכונה "אישה זקנה" על ידי זואי.
זאנדר - חבר בצוות אלפא. משתמש באלמנט המים.
אד - חבר בצוות אלפא. משתמש באלמנט האדמה.
ג'ונתן - משרת רובוטי של הזוג עתיק.
הלגה - משרתת רובוטית של צוות אלפא.
רוד - נכד של ד"ר Z.
לורה - נכדה של ד"ר Z.
דינוזאורים של הדמויות (רשימה חלקית)

צ'ומפ - הדינוזאור של מקס, נקרא כך משום שהוא נוהג לנשוך חפצים ואנשים בהם הוא נתקל. מהדינוזאורים בעלי כוחות הברק. טריצרטופס.
אייס - הדינוזאור של רקס, נקרא כך משום שלדעת רקס הוא מספר 1 (אייס באנגלית אומר אס, שמייצג את מספר אחד במשחקי קלפים) מהדינוזאורים בעלי כוחות הרוח. קרנוטאורוס.
פריס - הדינוזאור של זואי, נקראת כך כקיצור לשמו של הדינוזאור. מהדינוזארים בעלי כוחות העשב. פרזאורולופוס.
טרי - הדינוזאור של אורסולה, נקרא כך כקיצור לשמו של הדינוזאור. מהדינוזאורים בעלי כוחות האש. טירנוזאורוס רקס.
ספיני - הדינוזאור של זנדר, נקרא כך כקיצור לשמו של הדינוזאור. מהדינוזאורים בעלי כוחות המים. ספינוזאורוס.
טנק - הדינוזאור של אד, נקרא כך משום שצורתו דומה לצורת טנק. מהדינוזאורים בעלי כוחות האדמה. סאיצ'נייה (Saichania).
מר בריה דרבנא

מר בריה דרבנא, ולפי נוסח הדפוסים מר בריה דרבינא, היה אמורא בבלי בדור הרביעי, בימי אביי ורבא. אמורא זה איננו בנו של האמורא המפורסם רבינא, שהיה מאוחר לו.
רבותיו וחבריו

מסר דברי תורה בשם רב נחמן ורב ששת.
חבריו בלימוד התורה היו רב זירא, רבא, רב נחמן בר יצחק, רב פפא ורב נחומי בר זכריה.
כשהקשה קושיה על  רבא התבטא בעדינות ובלשון סגי-נהור: ”מותבינן תיובתא כלפי סנאיה דרבא”.
ממאמריו

האמורא רב הלל סיפר לרב אשי על כך שראה רשימה של עריות שאסרו חכמים שנרשמה לדבריו על ידי מר בריה דרבינא, ורב הלל רצה ללמוד מרשימה זו חידוש הלכתי כלשהו. אולם רב אשי סירב להסתמך עליה, בטענה שמר בריה דרבינא אינו חתום על הרשימה.
החזיק בדעה שמאחר שראה הקדוש ברוך הוא שהגויים אינם מקיימים את שבע מצוות בני נוח החליט שגם אלו שמקיימים יזכו לשכר מופחת.
התייחס בשלילה מרובה לאישיותו של בלעם, והורה לבנו שבדרשותיו אודות רשעים אחרים לא ירבה לדקדק בפסוקים וללמוד על רשעותם, פרט לבלעם, שיש לדייק בפסוקים ככל שניתן על רשעתו.
הגדיר כ"ייסורים" שמסוגלים לכפר על עוון האדם אפילו אי הצלחה קלה, כגון הלובש בגד והתברר שלבש אותו הפוך.
הנהגותיו המיוחדות

בתלמוד הוזכרו רבות מהנהגותיו המיוחדות של מר בריה דרבינא. מר בריה דרבינא הוגדר בפי חברו רב נחמן בר יצחק "ירא שמים", עקב הקפדתו על בפרטי הפרטים של ההלכה, ושאיפתו לנהוג באופן שמוסכם על פי כל הדעות. חלק ניכר ממנהגיו נקבעו הלכה למעשה עד היום.
דוגמה לכך היא מחלוקת בתלמוד לגבי מי שיש לפניו ככר לחם שלמה מקמח שעורים, ולעומתה פרוסת לחם מקמח חיטים, על מה עדיף לברך "המוציא לחם מן הארץ", האם על הככר השלמה או על הפרוסה העשויה מחומר איכותי יותר. מר בריה דרבינא נהג לצאת ידי כל הדעות: הניח את הפרוסה בתוך הככר השלמה ובצע על שתיהן יחד.
מחלוקת אחרת עוסקת בסדר המתאים לנעילת הנעליים, האם להקדים את הימין או השמאל. מר בריה דרבינא היה נועל תחילה את של ימין, אך לא קושר את השרוכים; נועל את השמאל וקושר את השרוכים; ושוב חוזר לימין וקושר. נוהג זה מופיע להלכה בשולחן ערוך.
בתלמוד נמסר נוסח תפילה מיוחד שהיה נוהג לומר בסיום תפילת העמידה. נוסח זה, בעיקרו, שולב בסידורי התפילה עד ימינו:
אלהי, נצור לשוני מרע ושפתותי מדבר מרמה, ולמקללי נפשי תדום, ונפשי כעפר לכל תהיה, פתח לבי בתורתך ובמצותיך תרדוף נפשי, ותצילני מפגע רע מיצר הרע ומאשה רעה ומכל רעות המתרגשות לבא בעולם, וכל החושבים עלי רעה מהרה הפר עצתם וקלקל מחשבותם. יהיו לרצון אמרי פי והגיון לבי לפניך ה' צורי וגואלי
הוא מסר משמו של רב נחמן את נוסח הברכה שמברך הרואה קברי ישראל, כמובא במסכת ברכות: ”תנו רבנן: הרואה קברי ישראל אומר ברוך אשר יצר אתכם בדין וזן אתכם בדין וכלכל אתכם בדין ואסף אתכם בדין ועתיד להקימכם בדין. מר בריה דרבינא מסיים בה משמיה דרב נחמן: ויודע מספר כולכם והוא עתיד להחיותכם ולקיים אתכם ברוך מחיה המתים”.
היה משלשל את רצועות התפילין מלפניו, כמנהג המקובל היום. היה מכניס ארבעה חוטי ציצית לחור שבבגד ומקפל אותם, כך שנוצרו שמונה חוטים.
היה נוהג לצום הרבה בכל ימות השנה, פרט לשלושה ימים: פורים, חג השבועות וערב יום הכיפורים, בהם יש מצווה מיוחדת לאכול.
בנישואי בנו שמחתם של תלמידי החכמים הייתה נראית לו מופרזת, והביא כוס יקרה שוות ערך ל-400 זוז ושבר בפניהם, כדי לגרום לעצב. זהו המקור למנהג לשבור כוס, צלחת או כלי אחר בנישואין ולומר ”אִם אֶשְׁכָּחֵךְ יְרוּשָׁלָ‍ִם תִּשְׁכַּח יְמִינִי”, כדי לציין את חורבן בית המקדש.
לא איפשר לבנו לבצע בו טיפול רפואי שהיה כרוך בהקזת דם, מאחר שחשש לאיסור "מכה אביו ואמו".
מסופר עליו כי נעשו לו שני ניסים: פעם הלך בערבה צחיחה, היה צמא למים, ונעשה לו נס ונברא שם מעיין. פעם אחרת היה בסביבת מחוזא וגמל פראי כמעט דרס אותו, וקיר שלידו התפרק ואיפשר לו להיכנס ולהינצל. מר בריה דרבינא היה מברך במקום הראשון "ברוך שעשה לי נס בערבות ובגמל" ובשני "בגמל ובערבות".
כשהיה מגיע לעיר בבל הקדומה, שכבר הייתה חרבה בימיו, היה לוקח מעפרה וזורק אל מחוצה לה, כדי לקיים את נבואת הפורענות שנאמרה על בבל בספר ישעיהו: ”וְטֵאטֵאתִיהָ בְּמַטְאֲטֵא הַשְׁמֵד”.
מאמרים עליו

בגמרא מסופר על ניסים שאירעו לו:
ומר בריה דרבינא הוה קאזיל בפקתא דערבות וצחא למיא, אתעביד ליה ניסא איברי ליה עינא דמיא ואישתי. ותו, זמנא חדא הוה קאזיל ברסתקא דמחוזא ונפל עליה גמלא פריצא, איתפרקא ליה אשיתא, על לגוה, כי מטא לערבות בריך ברוך שעשה לי נס בערבות ובגמל כי מטא לרסתקא דמחוזא בריך ברוך שעשה לי נס בגמל ובערבות. כי מטא לערבות בריך ברוך שעשה לי נס בערבות ובגמל, כי מטא לרסתקא דמחוזא בריך ברוך שעשה לי נס בגמל ובערבות.
תרגום: פעם אחת היה מהלך בבקעה של (מקום ששמו) ערבות והיה צמא למים ובסכנת התייבשות, ונעשה לו נס ונברא לו מעיין של מים. עוד נס נעשו לו כשהיה מהלך בשוק של מחוזא והסתער לעברו גמל משוגע, ובאותה שעה נפלה חומת בית שהיה סמוך לו והוא נכנס לתוך הבית ומצא מסתור מהגמל. כשהוא הזדמן לערבות בירך "ברוך שעשה לי נס בערבות ובגמל" וכשהזדמן למחוזא בירך "ברוך שעשה לי נס בגמל ובערבות".
בפולקלור היהודי נפוצו סיפורים עם אלמנטים דומים, כולל האגדה שמובאת בספר מעשה נסים על אמו של רבי יהודה החסיד, שכמעט ונדרסה בידי גדוד חיילים שעבר בסמטה בוורמס עד שחמל עליה אחד מקירות הבתים ונבקע.
משפחתו

על אמו מסופר שהכינה לו שבעה בגדים שונים לשבעת ימי השבוע, מאחר שהיה מפונק ואם היה לובש בגד במשך יומיים רצופים הדבר היה מפריע לו להתרכז בלימודו. עוד מסופר עליה ששמרה עבורו חטים מיוחדות לפסח במקום מיוחד כבר משעת הקצירה.
בנו היה אף הוא תלמיד חכם, ושיחותיו עם אביו בענייני לימוד תורה מוזכרות בכמה מקומות. כנראה היה דורש בפני הציבור. שמו אינו ידוע.
אחיו של מר בריה דרבינא היה אף הוא אמורא בשם רבי יוחנן, ונמסרו חילופי דברים שלו עם רב נחמן בר יצחק, חברו של מר בריה דרבינא.
מרד סעיד

מרד סעיד (בטורקית: Şeyh Said İsyanı, בכורדית: Serhildana Şêx Seîdê Pîranî) היה מרד של כורדים תושבי דרום-מזרח טורקיה, שהתקיים בשנת 1925. מטרת המרד הייתה להקים ח'ליפות כורדית באזור. בסופו של דבר המרד דוכא על ידי כוחותיה של טורקיה.
רקע

לאחר מלחמת העולם הראשונה, טורקיה אימצה מדיניות אנטי-כורדית מובהקת. מוסטפא כמאל אטאטורק הכריז בנאום בינואר 1923 כי לא יתנגד "לניסיון הבריטי להקים מדינה כורדית". בריטניה אכן ניסתה לקדם הקמת מדינה כורדית והכריזה על כך בועידת סן רמו. בסופו של דבר, בריטניה העבירה את הטיפול בנושא לחבר הלאומים בשנת 1924.
בתחילת 1925 החלה להתגבש אופוזיציה דתית אסלאמיסטית לאטאטורק, שביקרה את שלטונו החילוני. במקביל, אטאטורק המשיך בהתנגדותו ללאומיות הכורדית. השם כורדיסטן לא מופיע במפות, והוטלו מגבלות על החינוך הכורדי והשימוש בשפה הכורדית.
מהלך המרד

בתחילת פברואר מספר אנשי דת מוסלמים החלו להתסיס בדרשותיהם כנגד השלטון, ולאחר מכן החל המרד. ב-21 בפברואר הממשל הטורקי הכריז על אזור דרום-מזרח טורקיה כעל אזור מלחמה. לאחר קרבות, המורדים נסוגו לעיר דיארבקיר. ב-1 במרץ הצליחו הכורדים לתקוף את שדה התעופה דיארבקיר ולהרוס שלושה מטוסים. בתחילת מרץ טורקיה החלה במצור בן עשרה ימים על העיר, מה שהוביל למותם ולכניעתם של רבים מן המורדים. מרבית הקרבות הסתיימו עד סוף מרץ. רבים מן המורדים שנשבו הוצאו להורג. בסך הכל הועמדו לדין מעל 7,000 איש על ידי בתי הדין לעצמאות ויותר מ-600 איש הוצאו להורג.
ראו גם

מרד אררט
מכון פוליס

| --- | --- |

 מכון מחקר
 תקופת הפעילות:  9 במאי 2011 – הווה (13 שנים) 
 מיקום
 מיקום:  8 HaAyin Het St. 
 קואורדינטות:  31°46′59″N 35°13′36″E﻿ / ﻿31.783111111111°N 35.226555555556°E﻿ / 31.783111111111; 35.226555555556
 www.polisjerusalem.org
  (למפת ירושלים מוגדלת) מכון פוליס(למפת ירושלים רגילה) מכון פוליס(למפת ירושלים רגילה) מכון פוליס(למפת ירושלים מוגדלת) מכון פוליס
 
פוליס – המכון ללשונות ולמדעי הרוח בירושלים הוא מלכ"ר אקדמי שמטרתו הפצת השפות העתיקות והשמיות. המכון ממוקם בשכונת מוסררה, על יד העיר העתיקה בירושלים.
היסטוריה

קורסי שפות מטעם פוליס אורגנו לראשונה בשנת 2008, כאשר כריסטוף ריקו, מרצה ליוונית שחתר ללמד את השפות העתיקות כשפות מודרניות, החליט לפתוח קורס קיץ ביוונית באוניברסיטת סנטה-קרוצ'ה (אנ') ברומא. מאז, קורסים אינטנסיביים בעברית מקראית, יוונית עתיקה ולטינית מתקיימים כל קיץ באוניברסיטה זו.
בעקבות קורסי הקיץ ברומא, ייסד ריקו את מכון פוליס בירושלים, בעזרת כמה עמיתים. המכון החל להציע קורסים בערבית פלסטינית ועברית מודרנית לצד קורסים בשפות עתיקות. בד בבד החל המכון לארגן שיעורים ביוונית ולטינית בפלורידה, כחלק משיתוף פעולה עם אוניברסיטת אווה מריה (אנ'), בלימה וברבאט.
בשנת 2013 הודיע המכון על פתיחת תוכנית דו-שנתית בפילולוגיה עתיקה. הצוות האקדמי מורכב ממרצים מהארץ, מאירופה ומארצות הברית.
שיטה

המכון מבקש ללמד שפות עתיקות באופן שבו נפוץ ללמד שפות מודרניות. כל השפות נלמדות באפיפה טוטאלית (אנ'): השפה היחידה בשימוש בשיעור היא השפה הנלמדת. האפיפה הטוטאלית מקבלת חיזוקים משיטות פדגוגיות אחרות כמו ה-Storytelling וה-Total Physical Response ועוד (אנ'), המשחזרות את התנאים בהם תינוק לומד את שפת אמו.
פעילות המכון

המכון מציע קורסים במשך השנה במגוון שפות מודרניות ועתיקות כמו עברית (מקראית ומודרנית), יוונית עתיקה, סורית קלאסית, לטינית וערבית (ספרותית ומדוברת). בנוסף, המכון מציע שיעורי קיץ ברחבי העולם, בשיתוף עם אוניברסיטאות ומוסדות אחרות: רומא (אוניברסיטת סנטה-קרוצ'ה), קנטקי (ארצות הברית), לימה (אוניברסיטת פיורה (אנ')) ורבאט.
פעילות המכון > תוכניות אקדמיות

החל מ-2013, המכון מציע תוכנית דו-שנתית בפילולוגיה עתיקה. מטרת התוכנית היא להקנות את הכלים הלשוניים הדרושים להבנת הטקסטים המקוריים של התנ"ך והספרות היוונית-רומית העתיקה. התוכנית מורכבת מקורסי שפה אינטנסיביים, בלשנות, פלאוגרפיה, היסטוריה ופילולוגיה. המכון גם מציע תוכנית דו-שנתית בשפות של המזרח התיכון, תוכנית דו-שנתית ברכישת יוונית עתיקה כשפה חייה (כולל הבנה, דיבור, קריאה וכתיבה), תוכניות שנתיות וקורסים במגוון נושאים במדעי הרוח.
פעילות המכון > כנסים

כל שנה, המכון מארגן קונגרס בינלאומי על נושא הקשור למדעי הרוח. לכנסים אלו מוזמנים מומחים של אספקטים שונים של הנושא, במטרה לפתח דיון בינתחומי פורה.
קונטקסט אורבני

שכונת מוסררה, שהייתה בעבר אזור של מתחים חברתיים ואתניים, חווה כרגע תחייה מסוימת: אמנים, אינטלקטואלים, עובדים ומתנדבים בינלאומיים עוברים לשכונה שהפכה לפלורלית ושקטה. מוסדות תרבות כמו בית הספר לאמנות "מוסררה", מוזיאון "על התפר" ופוליס תורמים לתדמית החדשה של השכונה. גם האקדמיה לאמנות בצלאל מתכננת לעבור לשכונה, במגרש הרוסים.
המכון קרוב למרכזים אחרים של מחקר מקראי, כמו בית הספר המקראי והארכאולוגי הצרפתי בירושלים והמכון התאולוגי השוודי (אנ').
הערות שוליים

↑  מכון פוליס, באתר "גיידסטאר ישראל"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007355546105171  GND: 1136910530  LCCN: nb2017006486  VIAF: 391149066827665602767   WorldCat (עם VIAF): 391149066827665602767
מידד שיף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באוגוסט 1917 ראשון לציון, מנהלת שטחי האויב הכבושים 
 פטירה:  10 בנובמבר 2004 (בגיל 87) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מקום לימודים:  בית הספר לכלכלה של לונדון 
 שפות היצירה:  עברית 
 צאצאים:  אגור שיף 
 
מידד שיף (25 באוגוסט 1917 – 10 בנובמבר 2004) היה סופר עברי ועיתונאי.
ביוגרפיה

נולד בראשון לציון וגדל בתל אביב. פרסם סיפורת מגיל צעיר. סיפוריו נתפרסמו בעיתונים ובכתבי עת ספרותיים, בעיקר של מחנה השמאל. בשנות ה-40 היה חבר ב"הגנה", אך בניגוד לסופרים בני דורו לא התקבל על ידי הממסד הספרותי בישראל ונחשב למתנגד חריף לממשלת מפא"י. תקופה מסוימת כתב ב"העולם הזה" ושיתף פעולה עם אורי אבנרי. ספרו הראשון, "מחרוזת דר": סיפורים, נדפס בשנת 1941. ספרו השני, "תחליף מודרני", הוא רומן בחרוזים המושפע מהרומנים המחורזים של אלכסנדר פושקין. ספרו המפורסם ביותר, שעורר מחלוקות ומהומות ספרותיות, הוא "שמעון צהמרא" – ספר שגיבורו הוא אדם שאמו יהודייה ואביו לבנוני בן העדה המרונית, אשר מנסה להשתלב בבוהמה התל אביבית של ראשית שנות המדינה.
בשנות ה-50 הרבה להופיע בתוכניות מלל של קול ישראל, ועורר עניין רב בקרב המאזינים בשל סגנון דיבורו הייחודי. שנים רבות שימש עורך לשוני בעיתון "הארץ", ב"ידיעות אחרונות" וב"קול ישראל". בשל דחייתו ואי ההבנה של יצירותיו חדל לפרסם בשלב מוקדם של חייו.
בנו הוא הסופר והקולנוען אגור שיף, בתו - ד"ר ברקת שיף-קרן, רופאה, מנהלת מרפאת כאב ופעילה פוליטית.
כתביו

מחרוזת זר, לשהיו בציפייה לשיהיו, תל אביב, הנקדן, 1941
תחליף מודרני, רומן בארבעה פרקים, תל אביב, גוטנברג, 1947
בני בליעל, סיפורים, תל אביב, ארץ ישראל הצעירה, 1948
שמעון צהמרא, רומן, תל אביב, טברסקי, 1951
סנשו פנצ'ר, מסיפורי מידד (שיף), תל אביב, מנר, 1961
קטעי ספרות ללמודי כתיבה בשנה א, אסף מידד שיף, באר שבע, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, הפקולטה למדעי הרוח והחברה, תשמ"א, 1980
כתביו > ממאמריו

"ושונא מתנות יחיה", לשוננו לעם, כ"ג, תשל"ב-1972
"לשון שאין מלאכי השרת מכירין בו", מאזנים, נ"ב, 1, 1981. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
מידד שיף, טורח רב בלא־דבר, הארץ, 5 באוגוסט 1960
מידד שיף, טרומפלדור - החי והמת, דבר, 21 באפריל 1972; המשך
מידד שיף, שפה ערוכה מאוד, דבר, 17 באפריל 1970
מידד שיף, "האילואים" האלה, דבר, 27 במרץ 1970
הערות שוליים

↑   גילי איזיקוביץ, הסופר אגור שיף בועט בלב הספרות הקאנונית, באתר הארץ, 16 במרץ 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302433505171  GND: 1139668013  ISNI: 0000 0000 7105 7216  LCCN: n88229669  VIAF: 63110490   WorldCat (עם VIAF): 63110490
מרגרט דונגו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 במרץ 1960 (בת 64) 
 מדינה:  זימבבואה זימבבואה
 השכלה:  בית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד 
 
מרגרט דונגו (באנגלית: Margaret Dongo; נולדה ב-14 במרץ 1960) היא פוליטיקאית מזימבבואה, הידועה בשל פעילותה למען זכויות נשים ונגד שחיתות. ב-1975 עברה את הגבול למוזמביק, על מנת להצטרף לצבא השחרור, וכדי להביא קץ לשלטון הקולוניאלי. ב-1990 נבחרה דונגו לפרלמנט בזימבבואה ועזרה בהקמת איחוד הדמוקרטים של זימבבואה. לאחר הבחירות בשנת 2000, שבהן יצאה כנגד המועמד המוביל, הותקפה דונגו בביתה.
מלחמת העצמאות

בשנת 1975, בגיל 15 עזבה את בית הספר התיכון והלכה למוזמביק, על מנת להצטרף ללוחמי החירות של האיחוד הלאומי האפריקני של זימבבואה (ZANU, שנקרא מאוחר יותר ZANU-PF כאשר התוספת פירושה החזית הפטריוטית). ארגון זה ניהל מלחמת שחרור נגד המשטר הקולוניאלי בראשותו של איאן סמית (אנ'), מנהיג רודזיה. דונגו הוכשרה כחובשת קרבית. היא כונתה Chimurenga ("מלחמת השחרור") וססמתה הייתה "Tichaona Muhondo" ("נתראה בשדה הקרב"). היא תיארה אז את מפקד ה-ZANU יאשיה טונגוגרה כ"איש עקרונות": "הוא היה נחוש ולא ערער בשאלה עבור מה הוא נלחם, לא ניתן היה לפתות אותו לשחיתות.... האמנתי לו." בדצמבר 1979 דונגו הייתה אחת האחרונות שראתה אותו בחייו.
עם הפסקת האש והכרזת העצמאות בשנת 1980 היא חזרה לזימבבואה, השלימה קורס בהקלדה, קבלה תעודת מומחית להפעלת טלפרינטר, ועבדה בתור המזכירה לענייני נשים של המטה הארצי של ZANU-PF בהארארה. בשנת 1983 קבלה תפקיד במשרד לביטחון המדינה. היא נשארה עובדת מדינה עד 1989, ועבדה בו-זמנית גם במשרד הנשיא, וגם עבור ארגון המודיעין המרכזי (CIO). במהלך תקופה זו, היא נודעה כדוברת נאמנה של ותיקי המלחמה (הווטרנים), ונאבקה עבור זכויותיהם, בטענה כי הם לא נהנים מספיק מתוצאות מלחמת השחרור בה נלחמו ואף ניצחו.
בית הנבחרים

בשנת 1989, הקימה דונגו קבוצת תמיכה עבור לוחמי חופש לשעבר (National Liberation War Veterans Association ). עם תמיכה וגיבוי של ארגון המודיעין המרכזי היא נגשה לבחירות הפנימיות למושב הפרלמנטרי מטעם מזרח הארארה, וניצחה. בגיל שלושים, היא הייתה החברה הצעירה ביותר בפרלמנט. בזמן היותה חברת פרלמנט מטעם ZANU-PF נאבקה למען הדמוקרטיה, זכויות האדם, וקבוצות שוליים בזימבבואה. דונגו זכתה לתשומת לב רבה בשל תקיפתה את השחיתות בתוך ההנהגה של המפלגה, הפעלת לחצים ליצירת תוכניות נוספות והפרשת קרקעות עבור לוחמי החופש לשעבר. כאשר נוצר משרד חדש לעניינים פוליטיים, הצהירה דונגו כי זוהי רק עוד פלטפורמה להעמדת פנים שבעלי התפקידים במפלגה אכן משרתים את האזרחים, והם אינם באמת עובדים למען המדינה.