stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיינקראפט
ביקורות והצלחה > מכירות

מיינקראפט מכר למעלה ממיליון עותקים פחות מחודש לאחר שנכנס לשלב הבטא שלו בתחילת 2011. עם זאת, למשחק לא היה גיבוי של מפרסמים גדולים ומעולם לא פורסם מסחרית אלא עבר מפה לאוזן בקהילת השחקנים, וקיבל הפניות שונות שלא בתשלום בתקשורת הפופולרית כמו באתר של-Penny Arcade. באפריל 2011 העריך פרסון כי מיינקראפט הרוויחה הכנסות של 23 מיליון אירו (33 מיליון דולר), אם מכלילים את 800,000 העותקים של גרסת האלפא שנמכרו, ומעל מיליון עותקים בגרסת הבטא. בנובמבר 2011, לפני הוצאה לאור מלא של המשחק, בבטא של המשחק היו 16 מיליון משתמשים רשומים ו-4 מיליון רכישות. עד מרץ 2012, מיינקראפט הפך למשחק המחשב השישי הנמכר ביותר בכל הזמנים. ב-10 באוקטובר 2014, המשחק מכר כ-17 מיליון עותקים למחשב האישי, והפך למשחק המחשב הנמכר ביותר בכל הזמנים, ובחישוב כולל, המשחק מכר באותו יום כ-60 מיליון עותקים בכל הפלטפורמות, מה שהופך אותו למשחק הווידאו הנמכר ביותר בכל הזמנים. ב-25 בפברואר 2014 המשחק מכר 100 מיליון עותקים. עד מאי 2019 נמכרו 180 מיליון עותקים בכל הפלטפורמות. בגרסת מיינקראפט סין החינמית היו למעלה מ-300 מיליון שחקנים עד נובמבר 2019. גרסת ה-Xbox 360 של מיינקראפט הפכה לרווחית עוד ביום הראשון לשחרורה בשנת 2012, כאשר המשחק שבר את שיאי המכירות של Xbox Live עם 400,000 מחוברים. בתוך שבוע מיציאתו לחנות Xbox Live, מיינקראפט מכר למעלה ממיליון עותקים. GameSpot הודיעו בדצמבר 2012 שמיינקראפט מכר למעלה מ-4.48 מיליון עותקים מאז יציאות המשחק ל-Xbox Live Arcade במאי 2012. בשנת 2012, מיינקראפט היה המשחק הנרכש ביותר ב-Xbox Live Arcade. ב-4 באפריל 2014, גרסת ה-Xbox 360 מכרה 12 מיליון עותקים. בנוסף, מהדורת הכיס מכרה 21 מיליון עותקים. גרסת הפלייסטיישן 3 מכרה מיליון עותקים בחמישה שבועות. יציאה לאור של גרסת הפלייסטיישן ויטה של המשחק הקפיץ את מכירות המשחק ב-79%, והפך את השקת הגרסאות לפלייסטיישן 3 והפלייסטיישן 4 של מיינקראפט להשקה הגדולה ביותר בפלייסטיישן. גרסת הפלייסטיישן ויטה מכרה 100 אלף עותקים דיגיטליים ביפן במהלך החודשיים הראשונים לפרסום, על פי הודעה של SCE יפן. עד ינואר 2015 נמכרו ביפן 500,000 עותקים דיגיטליים של מיינקראפט בכל פלטפורמות הפלייסטיישן, עם עלייה בקרב ילדי בגילאי בתי הספר היסודיים שרכשו את הגרסה לפלייסטיישן ויטה. מיינקראפט סייע בשיפור סך הכנסותיה של מיקרוסופט ב-63 מיליון דולר ברבעון השני של שנת 2015. המשחק, בכל הגרסאות שלו ביחד, כלל למעלה מ-112 מיליון שחקנים פעילים בחודש ספטמבר 2019. ביום השנה ה-11 של המשחק במאי 2020, מיקרוסופט הודיעו שהמשחק מכר יותר מ-200 מיליון עותקים בכל הפלטפורמות עם מעל 126 מיליון שחקנים פעילים מדי חודש.
השפעה תרבותית

בספטמבר 2019, The Guardian הכתירו את מיינקראפט כמשחק הווידאו הטוב ביותר של (העשור השני של) המאה ה-21. בנובמבר 2019, Polygon כינו את המשחק "המשחק החשוב ביותר של העשור". בדצמבר 2019 פורבס העניקו למיינקראפט אזכור מיוחד ברשימת משחקי הווידאו הטובים ביותר של העשור השני של המאה ה-21, וקבעו שהמשחק הוא "ללא ספק אחד המשחקים החשובים ביותר בעשר השנים האחרונות". ביוני 2020, המשחק נכנס להיכל התהילה העולמי של משחקי הווידאו.
מיינקראפט ידוע כאחד המשחקים המצליחים הראשונים שהשתמשו במודל גישה מוקדמת לפני יציאה לאור של הגרסה המלאה של המשחק כדי לסייע במימון הפיתוח. מכיוון שהמשחק סייע לחיזוק תעשיית משחקי מחשב אינדים בתחילת שנות העשרים, השימוש במימון המונים ומודל הגישה המוקדמת בפיתוח משחקי אינדים זינק.
רשתות חברתיות כמו פייסבוק, יוטיוב ורדיט מילאו תפקיד משמעותי בהגדלת הפופולריות של מיינקראפט. מחקרים שבוצעו על ידי בית הספר לתקשורת באוניברסיטת פנסילבניה, הראו כי שליש משחקני המשחק גילו עליו באמצעות סרטונים באינטרנט. בשנת 2010, סרטונים הקשורים למיינקראפט החלו לחדור ליוטיוב. הסרטונים האלו הכילו בדרך כלל צילומי מסך של המשחק עם קריינות קולית. עד מאי 2012 הועלו ליוטיוב למעלה מארבעה מיליון סרטונים הקשורים למיינקראפט. כמה פרשנים פופולריים של המשחק קיבלו תעסוקה בחברת Machinima, חברת משחקי וידאו המחזיקה בערוץ בידור נצפה מאוד ביוטיוב. בעקבות הפופולריות של המשחק פורטנייט בשנת 2018, הפופולריות של מיינקראפט צנחה בכל הפלטפורמות. בשנת 2019 הפופולריות של מיינקראפט ביוטיוב זינקה מחדש.
מיינקראפט אוזכר רבות במשחקי וידאו אחרים, כמו Super Meat Boy, The Elder Scrolls V: Skyrim, The Binding of Isaac ו-Super Smash Bros. Ultimate שכולל עיצובי דמותיות רשמיות המבוססות על מיינקראפט. המשחק גם קיבל אזכורים על ידי אמן המוזיקה האלקטרונית deadmau5 בהופעותיו. סימולציה של המשחק הוצגה בסרט המוזיקלי G.U.Y. של ליידי גאגא. "$Luca", הפרק ה-17 בעונה ה-25 של סיטקום האנימציה משפחת סימפסון נעשתה בהשראת מיינקראפט.
בדצמבר 2012 יצא הסרט הדוקומנטרי "Minecraft: The Story of Mojang" בהפקת החברה 2 Player Productions. הסרט סוקר את ההיסטוריה של החברה ואת תהליך הפיתוח של המשחק. בפברואר 2014 מרקוס פרסון הכריז שהאחים וורנר יוצרים סרט לייב אקשן של מיינקראפט, בהפקת רוי לי (Roy Lee) וג'יל מסיק (Jill Messick). הסרט יבוים על ידי הבמאי פיטר סולט, ויצא לאקרנים תחת הכותרת "מיינקראפט: הסרט" (Minecraft: The Movie).
השפעה תרבותית > יישומים

היישומים הפוטנציאלים של מיינקראפט נדונו בהרחבה, במיוחד בתחומי העיצוב והחינוך בעזרת מחשבים. בפאנל בכנס Minecon בשנת 2011, מפתח שוודי דן באפשרות להשתמש במשחק לתכנון מבנים ציבוריים ופארקים, וקבע כי העיבוד באמצעות המשחק יהיה הרבה יותר ידידותי למשתמש. בשנת 2012, חבר בקבוצת Human Dynamics במעבדת המדיה MIT Cody Sumter, אמר: "פרסון לא רק בנה משחק. הוא גרם ל-40 מיליון אנשים ללמוד להשתמש בתכנון בעזרת מחשב". תוכנות שונות פותחו כדי לאפשר הדפסת עיצובים ממוחשבים באמצעות מדפסות תלת מימד מקצועיות או ביתיות.
בספטמבר 2012 החלו Mojang בפרויקט "בלוק אחר בלוק" (Block By Block) בשיתוף פעולה עם האו"ם ליצירת העולם האמיתי בתוך מיינקראפט. באמצעות הפרויקט, הקהילה סייעה בשיקום אזורי מצוקה, וכל אחד מוזמן להיכנס לשרתי המיינקראפט הרלוונטיים ולשנות את מראה השכונה שלו. פרויקט הפיילוט הראשון החל בקיברה, אחד היישובים הבלתי רשמיים בקרבת ניירובי, ונמצא בשלבי התכנון. פרויקט Block By Block מבוסס על יוזמה קודמת שהחלה באוקטובר 2011, My Block, שהעניקה לצעירים בקהילות שוודיות כלי להמחיש כיצד הם רוצים לשנות את האזור בו הם גרים. הרעיונות שהציגו האזרחים היוו מקור להחלטות פוליטיות שונות.
בשנת 2013 הקים סטיוארט דאנקן (Stuart Duncan), הידוע בכינויו האינטרנטי-AutismFather, שרת מיינקראפט לילדים אוטיסטים ובני משפחותיהם, שנקרא Autcraft. השרת נוצר מכיוון שבשרתים הציבוריים היו בריונים וטרולים רבים שגרמו לילדים האוטיסטים לכעוס ולהרגיש פגועים. לשרת יש רשימת מורשים שמתירה רק לשחקנים שאושרו על ידי צוות השרת להיכנס אליו, מתוכם 8,000 ילדים על הקשת האוטיסטית מרחבי העולם נכון לאפריל 2017. השרת מכונה "אחד המקומות הטובים ביותר באינטרנט" והיה נושא לעבודת מחקר.
באפריל 2014 בנתה הסוכנות הדנית לנתונים גאוגרפים (Danish Geodata Agency) את כל דנמרק בקנה מידה של 1:1 במיינקראפט בהתבסס על המפות שלהם. הדבר היה אפשרי כיוון שדנמרק היא אחת המדינות השטוחות ביותר, עם הנקודה הגבוהה ביותר בגובה 171 מטר (מדורגת כמדינה עם טווח הגובה ה-30 הקטן ביותר), כאשר גבול ברירת המחדל של מיינקראפט הוא סביב 192 מטר מעל גובה פני הים.
ארגונים מסוימים ניצלו את העובדה שהמשחק לא מצונזר גם במדינות שבהם רוב התוכן באינטרנט מצונזר, מה שהוביל לפתיחת שרת מיינקראפט ובו ספרייה עם תוכן ללא צנזור. השרת נפתח על ידי עיתונאים ששמו להם למטרה לקדם את חופש המידע במדינות בעלות צנזורה רחבה (למשל, מצרים, מקסיקו, רוסיה, ערב הסעודית ווייטנאם). בניין הספרייה הווירטואלי הבנוי בסגנון בנייה נאו-קלאסי נוצר במשך כ-250 שעות על ידי צוות בינלאומי של 24 אנשים.
אף על פי שמיינקראפט יוצר עולמות שפני השטח שלהם אקראיים לחלוטין, המשחק הפך מהר מאוד למשחק פופולרי עבור קהילת ה-Speedrunning. בסוג זה של סגנון משחק, השחקנים יוצרים כמות גדולה של עולמות אקראיים עד שהם מצליחים להיווצר בעולם שבו יש להם סיכוי להרוג את הבוס של המשחק דרקון הסף (The ender dragon) הכי מהר שאפשר. בעוד כמה "ספיד-ראנרים" מנסים להשיג את הזמן המהיר ביותר שאפשר ומסתמכים על מערכת יצירת העולמות של מיינקראפט כדי לייעל את המשחק שלהם, אחרים מבקשים לחזור על אותו עולם בעל פוטנציאל באופן עקבי כדי להשיג את הזמן הקצר ביותר שגבולות המשחק מאפשרים. בין הרצים הידועים ביותר אפשר למצוא את Dream, שבזכות הצלחתו בשבירת שיא העולם (כמו כן, גם סדרת היוטיוב שלו - "ציידי מיינקראפט", באנגלית: Minecraft Manhunt) ערוץ היוטיוב שלו הפך לערוץ בעל קצב הגדילה הכי מהיר בהיסטוריה של יוטיוב.
השפעה תרבותית > חינוך

נעשה שימוש במיינקראפט גם במסגרות חינוכיות. בשנת 2011 הוקם ארגון חינוכי בשם MinecraftEdu במטרה להכניס את מיינקראפט לבתי ספר. הקבוצה עובדת עם Mojang כדי להפוך את המשחק לזמין ונגיש בבתי ספר. הגרסה של מיינקראפט ש-MinecraftEDU מספקים כוללת מאפיינים ייחודיים המאפשרים למורים לעקוב אחר התקדמות התלמידים בשרת הכיתתי, ועוד תכונות כגון קבלת צילומי מסך מהתלמידים על מנת לבחון את הבנתם בחומר הנלמד. ב-21 בספטמבר 2012, MinecraftEdu ציינו שלכ-250,000 סטודנטים ברחבי העולם יש גישה למהדורת החינוך של המשחק באמצעות החברה. מגוון רחב של פעילויות חינוכיות הקשורות למשחק פותחו כדי ללמד את התלמידים נושאים שונים, כולל היסטוריה, שפות ומדעים. לדוגמה, מורה אחד בנה עולם המורכב מציוני דרך היסטוריים שונים שהתלמידים יכולים לשוטט בו ולחקור אותו. מורה אחר יצר תא של בעל חיים בקנה מידה גדול בתוך המשחק, והתלמידים יכולים לחקור אותו וללמוד כיצד הוא פועל. בית החולים הבריטי Great Ormond Street Hospital שוחזר בהעתק מדויק במיינקראפט, והוא מציע לחולים לבקר בגרסה הממוחשבת כדי לחקור את בית החולים לפני שהם מבקרים בפועל.
עם כניסתם של אבני רדסטון כתחליף למעגלים חשמליים, הצליחו המשתמשים לבנות מחשבים וירטואליים פונקציונליים בתוך המשחק. יצירות וירטואליות דומות כוללות כונן קשיח עובד, מחשב וירטואלי בן 8 סיביות, אמולציות ל-Atari 2600, ו-גיים בוי אדוונס.
השפעה תרבותית > כנס Minecon

Minecon הוא כנס המעריצים הרשמי של מיינקראפט שנערך מדי שנה. הכנס הראשון נערך בנובמבר 2011 במלון ובקזינו של מפרץ מאנדליי בלאס וגאס. הכנס כלל את ההשקה של הגרסה הרשמית של המשחק, נאומים מרכזיים (כולל נאום מאת פרסון), תחרויות בנייה וקוספליי, תערוכות של חברות מובילות בתחום המשחקים, מרצ'נדייז ועמדות חתימה ותמונות עם עובדי Mojang ויוצרי תוכן ידועים בקהילת המיינקראפט. בכל שנה מקבל כל מי שמשתתף בכנס גלימה ייחודית לדמות שלו במשחק.
ראו גם

מיינקראפט דאנג'נס - משחק הרפתקה שפותח על ידי "Mojang"
Minecraft Earth - משחק מציאות רבודה שפותח על ידי "Mojang" ובוטל מאז
לקריאה נוספת

Alessandro Canossa, Josep B. Martinez, Julian Togelius, "Give Me a Reason to Dig: Minecraft and Psychology of Motivation", Foundations of Digital Games, 2013, pp. 282-283
Daniel Short, "Teaching Scientifc Conceptsusing a Virtual World - Minecraft", Teaching Science: The Journal of the Australian Science Teachers Association 58(3), September 2012, pp. 55-58
Greg Lastowka, "Minecraft as Web 2.0: Amateur Creativity in Digital Games", In Dan Hunter (ed.), Amateur Media: Social, Cultural and Legal Perspectives, Routledge, 2012
Sean C. Duncan, "Minecraft, beyond construction and survival", Well Played 1(1), January 2011, pp. 1-22
ביאורים

↑  למחשב האישי/גרסת ה-Java,‏ Android, iOS, Wii U, 3DS וSwitch
↑  ל-Xbox 360, Xbox One, Windows Phone ו-Windows 10 Edition
↑  לפלייסטיישן 3, פלייסטיישן 4 ו-PlayStation Vita
↑  המספר נובע מהמגבלה של גודל המספר שניתן לייצג בגודל של 64 ביט.
↑  מגבלת ה-30 מיליון נוצרה בתור תיקון באג בגרסאות הישנות של המשחק, בהן הפונקציות המתמטיות ליצירת צ'אנקים חדשים לא עבדו כראוי ממספר מסוים וגרמו ליווצרות אזור הקרוי "far lands". החל מ- 2^{32} בלוקים מנקודת ההתחלה, הרינדור נשבר לחלוטין ולא ניתן להמשיך יותר לשחק.
↑  כאשר מתחשבים בכל האפשרויות להתאמה האישית של העולם.
אגדות האחים גרים (אנימה)

| --- | --- |
 
אגדות האחים גרים
 סוגה:  הרפתקאות, אנימה, פנטזיה

 אנימה
 אורך פרק:  23 דקות
 במאי:  פומיו קורקאווה
 אולפני אנימציה:  Nippon Animation (יפן יפן)
 רשת שידור:  ANN (יפן) ערוץ 2 הניסיוני ערוץ הילדים ערוץ ג'וניור
 מדבבים בשפה העברית:  ניקו בר, אבי פניני, דבי בסרגליק, יהויכין פרידלנדר, שרית סרי, אייל ברטונוב, רונית כץ, גילת מואב, שרון מלמד-אלקנה, אסתי קוסוביצקי, אורנה כץ, שמעון כהן, דב רייזר, אורלי קטן, מלאכי חזקיה, גבי ינון, עופר שיקרצ'י, דורית הר-פזרין, קארין, אורית פרוכטר, ג'יל בן דוד.
 תקופת שידור מקורית:  21 באוקטובר 1987 – 30 במרץ 1988
 מספר העונות:  2
 מספר הפרקים:  46 פרקים (24 בעונה הראשונה, 22 בעונה השנייה)
אגדות האחים גרים (ביפנית: グリム名作劇場, באנגלית: Grimm Masterpiece Theatre) היא סדרת אנימה יפנית בת 46 פרקים, שהופקה לטלוויזיה ב-1987, למשך שתי עונות, בהשראת "מעשיות האחים גרים".
בישראל, הסדרה שודרה בערוץ 2 הניסיוני, בערוץ הילדים, ובשידורים חוזרים גם בערוץ ג'וניור.
רקע

באמצע שנות ה-80 החליט תאגיד Nippon Animation להפיק סדרת טלוויזיה על פי אגדות העם הידועות של האחים גרים. הם בחרו בבמאי פומיו קורקאווה, והוא בחר 24 סיפורים, חלקם מפורסמים וחלקם פחות ידועים, כדי לבסס עליהם סדרת אנימה. בין האגדות שנבחרו; שלגיה, עמי ותמי, נסיך צפרדע, כיפה אדומה, החתול במגפיים, כחול הזקן, היפהפייה הנרדמת, סינדרלה, היפה והחיה, רפונזל ועוץ לי גוץ לי.
בשנת 2007, הפיצה חברת "פליי רקורדס קידס" מבחר פרקים מסדרת הטלוויזיה עם הדיבוב המקורי בהוצאת DVD מחודשת, כאשר בכל דיסק 2 פרקים.
רקע > עונה ראשונה

העונה הראשונה שודרה בערוץ 2 הנסיוני מ-21 באוקטובר 1987 עד 22 בנובמבר 1987 והיו בה 24 פרקים.
הפרקים מסודרים, לפי סדר שידורם המקורי בטלוויזיה.
המוזיקאים מברמן
עמי ותמי
נסיך צפרדע (שני חלקים)
כיפה אדומה
היפה והחיה
אווז הזהב
החתול במגפיים (שני חלקים)
שלגונית ואדמונית
שלגיה (ארבעה חלקים)
ששת ההרפתקנים
מעיין החיים
כחול הזקן
ג'ורינדה וג'ורינגל
היפהפייה הנרדמת
הסולטן הזקן
המלך אפור הזקן
השטן וסבתו
סינדרלה (שני חלקים)
רקע > עונה שנייה

בעקבות הצלחת הסדרה הופקה לה עונה שנייה בת 22 פרקים, עם סיפורים נוספים שליקטו האחים גרים.
הפרקים מסודרים לפי סדר שידורם המקורי בטלוויזיה.
כדור הבדולח
נישואיה של גברת שועלה
הזמיר המרקד ומקפץ
כרוב החמור
רפונזל
הזקנה ביער
גבעת הקברים
הזאב והשועל
אמא הולה
ששת הברבורים
כל מיני פרוות
אח ואחות
האחים המוצלחים
הרוח בבקבוק
תנור הברזל
איש הדב
הארנב והקיפוד
איש הברזל
נעלי ריקוד
החייט
הגדרון והדוב
עוץ לי גוץ לי
בתולת הים
סנדק המוות
ראו גם

"סימסאלה גרים"
כריסטיאנה פלשרינו

ערך זה עוסק בחייה של כריסטיאנה פלשרינו. אם התכוונתם לסרט על התמכרותה להרואין, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 במאי 1962 (בת 62) המבורג
 מדינה:  גרמניה
 מקום מגורים:  ברלין
 כינויים נוספים:  Christiane f., Christiane X., Christiana
 ידועה בשל:  ספר הביוגרפיה (1978) וסרט קולנוע (1981) על התמכרותה להרואין והידרדרותה לזנות בגיל 14.
 מקצוע:  זמרת רוק ושחקנית
 f-foundation.org
 
כּריסטיאנֶה פֶלְשֵׁרִינוֹ (בגרמנית: Christiane Felscherinow‏, נולדה ב-20 במאי 1962) שנודעה בשם המקוצר כריסטיאנה פ', היא ידוענית גרמנייה שהתפרסמה והייתה לאייקון תרבות בעקבות ספר הביוגרפיה שנכתב על התמכרותה להרואין והידרדרותה לזנות בהיותה נערה צעירה (1978), והסרט המבוסס על הביוגרפיה (1981). הספר והסרט נקראים בשפת המקור "אנחנו הילדים מתחנת הרכבת של גן החיות" (בגרמנית: Wir Kinder Vom Bahnhof Zoo), והם שופכים אור על נגע הסמים והזנות בקרב בני נוער במערב ברלין בשנות ה-70 של המאה ה-20.
במחצית הראשונה של שנות ה-80 ניסתה פלשרינו את כוחה כזמרת רוק, והופיעה כשחקנית בשני סרטי גל חדש, אך הקריירה שלה הייתה קצרת-ימים.
במשך השנים הייתה פלשרינו למרואיינת מבוקשת, והעיתונות ממשיכה להזכיר אותה ולעקוב אחר קורותיה. היא נתנה ראיונות רבים בשנת 2013, עם צאת הספר השני שהיא כתבה יחד עם העיתונאית סוניה ווקוביץ', על-אודות אי יכולתה להיגמל מסמים. הספר נקרא "החיים השניים שלי" (בגרמנית: Mein Zweites Leben; באנגלית: My Second Life).
בחודש יולי 2017 נמסר על פיתוח סדרת טלוויזיה גרמנית כעיבוד של סרט הקולנוע. הסדרה שתכלול שמונה פרקים, היא הפקה משותפת של חברת "סרטי קונסטנטין" שהפיקה את הסרט בשנת 1981, ושל חברת "Amazon Prime Video" שרכשה את זכויות ההפצה.
פרטים בערך זה, אודות שנות ילדותה והתמכרותה להרואין, מבוססים על התרגום העברי של הביוגרפיה.
הספר

באביב 1978 העידה פלשרינו במשפטו של היינץ ג., גבר שהואשם והורשע בעבירות מין ובכך שסיפק הרואין לה ולחברותיה, תמורת שירותי מין. שני עיתונאים מטעם השבועון שטרן, קאי הרמן והורסט ריק, שסיקרו את המשפט במסגרת תחקיר עיתונאי על מצב הנוער ובעיית הסמים בברלין, פגשו את פלשרינו לריאיון קצר אחרי שהעידה, אך כאשר הבינו השניים את היקף המידע שברשותה על חיי הזנות והסמים של בני נוער בברלין, הם ראיינו אותה בבית סבתה בהמבורג במשך חודשיים. את הראיונות המוקלטים עיבדו שני העיתונאים לספר עיון דוקומנטרי שיועד לצורכי חינוך. לאחר שכמה הוצאות סירבו להדפיס אותו עקב עיסוקו בזנות של ילדים וסמים, פרסמו שני העיתונאים את הספר כסדרה של מאמרים, בתקווה שפרסומם יביא לשינוי. בסופו של דבר הדפיס ה"שטרן" את הספר ב-60,000 עותקים שחולקו לבתי ספר, ו-5,000 עותקים נוספים נמסרו לבית הספר לעיתונאות שליד מערכת השבועון. הספר הוכנס לתוכנית הלימודים, אך עד מהרה עלה הביקוש על מספר העותקים שהודפסו, הוא הפך לרב-מכר, ויותר מארבעה מיליון עותקים נמכרו. ברם, הספר הביא לתוצאה הפוכה, ובמקום להרתיע, בני נוער רבים נישבו במסתורין וברומנטיקה של חיי נערה צעירה בעולם הסמים והזנות, ופלשרינו הפכה לאייקון תרבות ומודל לחיקוי.
הספר נכתב בגוף ראשון ומתאר את חייה של פלשרינו מגיל 6 עד אחרי המעבר להמבורג. תרמו לו עדויות, אף הן כתובות בגוף ראשון, של אמא של כריסטיאנה, של מנהלו לשעבר של המרכז הקהילתי "בית המרכז" בגרופיוסשטאט, של אנשי רשויות שטיפלו במגפת הסמים במערב ברלין באותן שנים, ושל מתבגרים שתרמו לספר את שמותיהם ותמונותיהם, מתוך רצון לשבור את השתיקה שנבעה מבושה. הספר תורגם ל-21 שפות, יצא לאור ב-35 מדינות, שהה במשך 95 שבועות בראש רשימת רבי המכר של השבועון "דר שפיגל" ובכך היה לספר התיעודי הגרמני המצליח ביותר בתקופת גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה. בישראל הוא תורגם מגרמנית על ידי גדעון טורי, ויצא בשם "אני, כריסטיאנה פ.".
בפברואר 2013 ראה אור בארצות הברית תרגום חדש לאנגלית לנוער של הספר, בשם "תחנת גן החיות - סיפורה של כריסטיאנה פ." (Zoo Station – The Story of Christiane F). במהדורה זו, מופיע השם christiane f כמחברת, בעוד ששמותיהם של הרמן וריק, שהיו חתומים על הספר המקורי כמחבריו, לא מופיעים כלל. הספר נשמר בספריית הקונגרס תחת מספר 2012936083.
הסרט

בשנת 1981 יצא לבתי הקולנוע סרט המבוסס על הביוגרפיה, בהפקתו של ברנד אייכינגר ובבימויו של אולריך אדל. התסריט נכתב על ידי הרמן ויגל בשיתוף העיתונאים ריק והרמן. כותרת הסרט בגרמנית הייתה כריסטיאנה פ. - אנחנו הילדים מתחנת הרכבת של גן החיות (Christiane F. – Wir Kinder vom Bahnhof Zoo), ובתרגום לאנגלית הוא נקרא "Christiane F" בלבד. בישראל נקרא הסרט כשם הספר בתרגום לעברית. כריסטיאנה שימשה יועצת להפקה, אבל לא הופיעה בסרט בעצמה. אפיזודות נרחבות צולמו באתרי התרחשות אותנטיים בסביבות גרופיוסשטאט, תחנת הרכבת "ברלין גן החיות" ודיסקוטק "סאונד". דייוויד בואי, הזמר האהוב על כריסטיאנה בשנות העלילה, תרם לסרט הופעת קמע כמחווה לפלשרינו, בהיותו מכור לסמים בעצמו בשנים ההן. בואי גם סיפק את פסקול הסרט הכולל תשעה שירים שלו, מהם שמונה מתקליטים שהקליט בשנות שהותו בברלין (1980-1976) יחד עם המפיק בראיין אינו, וגרסה גרמנית לשיר "Heroes", שכתבה זמרת הליווי הגרמניה אנטוניה מאאס.
פלשרינו הייתה אנונימית עד צאת הסרט לבתי הקולנוע. זהותה נחשפה כאשר נסעה לארצות הברית לקדם את ההפצה, מכיוון שהשחקנית נָטְיָה בּרוּנְקְהוֹרסט שגילמה את דמותה, הייתה צעירה מדי. בסרט צפו כחמישה מיליון איש.
סדרת טלוויזיה

במהלך ינואר–פברואר 2021 צפויה לצאת סדרת טלוויזיה גרמנית בת שמונה פרקים, המבוססת על הביוגרפיה של כריסטיאנה פלשרינו, ונושאת את שמו המקורי של הספר: "אנחנו הילדים מתחנת הרכבת של גן החיות" (גר'). אורכו של כל פרק יהיה 60 דקות. שלב הצילומים, שהתקיים בפראג ובאתרים אותנטיים בברלין החל באמצע יולי 2019 והסתיים ב-6 בפברואר 2020. תקציב ההפקה מוערך ב-25 מיליון אירו, סכום שיא בגרמניה לסדרת טלוויזיה.
הסדרה הוקרנה לקהל קַניינים במסגרת אירועי "MIPCOM" באוקטובר 2020. היא תופץ תחילה למדינות דוברות גרמנית באירופה (גרמניה, אוסטריה ושווייץ) באמצעות "Amazom Prime Video" (אנ'), שירות הזרמת המדיה של חברת "אמזון", ואת ההפצה הבינלאומית תעשה "פרימנטל" (אנ'), חברה בריטית להפקה והפצה של תכנים לטלוויזיה.
כבר בסוף יולי 2017 הודיעה חברת ההפקות הגרמנית "קונסטנטין", מפיקת סרט הקולנוע משנת 1981, שהביוגרפיה של פלשרינו תעובד לסדרת טלוויזיה. מפיקי הסדרה הם אוליבר בֶּרְבֶּן המכהן כחבר הדירקטוריון של "סרטי קונסטנטין", וסופי פון אוּסְלָר. הבמאי הוא פיליפ קאדלבך (אנ'), ועל התסריט אחראית אנט הס שעמדה בראש סדנת כתיבה שבה השתתפה בין היתר התסריטאית והבמאית הגרמניה לינדה ברידה. בראיון מפברואר 2018 הסבירה הס שסדרה עלילתית מודרנית מאפשרת כיום לתאר את חיי כריסטיאנה וחבריה מזוויות מבט שונות בדיוק היסטורי מקיף וחסר רחמים, ולכן הסדרה לא תיועד להקרנה בשעות צפיית השיא בערב. הס הסבירה שבסדרה יודגשו היבטים שחסרו בסרט: הזנחה מצד ההורים, תנאי החיים של ילדי גרופיוסשטאט, האלימות וצמצום מרחב המחיה שלהם, והוסיפה שהסדרה תשרטט דיוקן מוסרי של תקופה של קיצוניות, התמכרות ואיומי טרור מצד השמאל הקיצוני. לדבריה, כאז כן היום, הנוער מהווה סייסמוגרף של החברה, וגורלם של כריטיאנה וחבריה הוא אישי ואוניברסלי בעת ובעונה אחת.
ב-13 בפברואר 2019 הודיעה חברת "אמזון" שהחברה רכשה את זכויות ההפצה, ובכך הפכה הסדרה להפקה משותפת של "סרטי קוסנטנטין" ו"אמזון פריים וידאו". ברבן אמר בהודעה שהסדרה לא תציג את הילדים כקורבנות, אלא כחזקים, אמיצים וכובשי לב. ב-10 באוקטובר 2019 פורסמו פרטים ראשונים ותצלום קבוצתי של אנסמבל השחקנים העיקרי. את דמותה של כריסטיאנה פ' מגלמת השחקנית האוסטרית-אוסטרלית יאנה מק'קינון (גר'), ודמויות נוספות מגולמות על ידימיקלאנג'לו פורטוצי ("בֶּנוֹ"), לאה דרינדה ("בבסי"), לנה אורצנדופסקי ("סטלה"), יירמיאס מאייר ("אקסל"), וברונו אלכסנדר ("מיכי"). בניגוד לסרט משנת 1981 שהתמקד בדמותה של כריסטיאנה, הסדרה תעניק התייחסות שווה לכל הדמויות בחבורה. כמו כן, בני הנוער יבואו מרקע חברתי מגוון ולכן יתמודדו עם בעיות שונות, וגורלותיהם יצטלבו בתחנת הרכבת הידועה לשמצה.
הבדל נוסף בין הסדרה לסרט הוא בהקשר התקופתי. בעוד שהסרט מעוגן באופן מובהק בשנות ה-70 של המאה ה-20, הסדרה מהווה פרשנות מודרנית לזכרונותיה של פלשרינו, אך המפיק אוליבר ברבן הסביר שהסדרה תהיה מנותקת מהגדרת זמן מסוים.
מיס שרלוק

| --- | --- |
 מבוסס על:  שרלוק הולמס
 סוגה:  דרמת פשע יפנית
 בימוי:  ג'וניאיצ'י מורי 
 שחקנים:  יוקו טקאוצ'י  Shihori Kanjiya  Ran Itō 
 ארץ מקור:  יפן 
 שפות:  יפנית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  8 
 הפקה
 חברת הפקה:  Robot Communications
 הפצה:  הולו, HBO Max 
 שידור
 רשת שידור:  HBO Asia 
 תקופת שידור מקורית:  27 באפריל 2018 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 http://hboasia.com/HBO/en-ph/shows/miss-sherlock/
 דף התוכנית ב-IMDb
 
מיס שרלוק (ביפנית: ミス·シャーロック) הוא עיבוד נשי לספרי הבלשים של סר ארתור קונאן דויל אודות שרלוק הולמס. הסדרה מתרחשת בעיקר בטוקיו, יפן ומהווה הפקה משותפת בין HBO אסיה להולו יפן. את שתי הדמויות הראשיות, המבוססות על שרלוק הולמס וד"ר ג'ון ווטסון, מגלמות נשים, יוקו טקאוצ'י ושיהורי קנג'יה בהתאמה והיא הסדרה הגדולה הראשונה שמלהקת אישה כבלש דמוי הולמס. הסדרה שאבה השראה ברורה מהעיבוד של BBC, "שרלוק".
בתור הסדרה הגדולה הראשונה שמלהקת נשים לשתי הדמויות המובילות, היא זכתה לשבחים על הבחירה הזו. יוקיאושי אוזאווה, המגלם את אחיו הבכור של שרלוק, אמר "אני לא מנסה להעליב אף בחורים, אבל יש סוגים של חבר'ה שחושבים מאוד מרובע. נשים רגישות יותר ויודעות לגעת בלבם של אנשים, ולכן הן יודעות לנצח את המשחק. אני חושב שהן מגלמות בלשים פרטיים טובים יותר."
עלילה

"הבלשית המייעצת" שרה "שרלוק" שלי פוטאבה פותרת תעלומות שונות בטוקיו של ימינו. שרלוק נעזרת בחברתה לדירה, ד"ר וואטו טצ'יבאנה, רופאה שחזרה לאחרונה מסיוע רפואי בהתנדבות בסוריה. בשל כישורי ההבחנה והדדוקציה הנמרצים של שרלוק, היא מתבקשת לעיתים קרובות על ידי הפקח ג'נטארו ריימון ממחלקת משטרת המטרופולין של טוקיו לעזור בתיקים.
אף על פי שהסדרה מתארת מגוון פשעים ומבצעים, שרלוק צריך להתמודד עם הארגון החשאי, סטלה מאריס, שעומד מאחורי חלק מהפשעים שהם פותרים. דמויות חוזרות אחרות כוללות את קימי הטאנו, בעלת הבית בה מתגורר שרלוק, וקנטו פוטאבה, מזכיר ראש הממשלה ואחיו הגדול של שרלוק.
שחקנים ודמויות > דמויות ראשיות

יוקו טקאוצ'י בתפקיד שרה "שרלוק" שלי פוטאבה, בלשית מייעצת מבריקה. לעיתים קרובות היא מתבקשת על ידי משטרת המטרופולין של טוקיו לעזור בחקירות. הדמות מציגה את שרלוק הולמס מהרומנים, אך שואבת את רוב ההשראה מהסדרה של BBC שרלוק, בכיכובו של בנדיקט קמברבאץ'.
שיהורי קנג'יה בתפקיד ד"ר וואטו ("וואטו-סאן" ) טשיבאנה, רופאה שחזרה לאחרונה מסיוע רפואי בהתנדבות בסוריה. אחרי שהמלון בו שהתה באופן זמני נשרף, היא נאלצת לעבור לגור עם שרלוק. הדמות היא עיבוד לד"ר ווטסון מהרומנים.
קניצ'י טקיטו כפקח ג'נטארו ריימון, בלש העובד במשטרת המטרופוליטן. הדמות מהווה עיבוד למפקח לסטרייד מהרומנים.
טומויה נקאמורה כסמל טצויה שיבאטה, קצין משטרה העובד בפיקוח ריימון.
יוקיאושי אוזאווה בתפקיד קנטו פוטאבה, מזכיר ראש הממשלה ואחיו הגדול של שרלוק. הדמות היא עיבוד למייקרופט הולמס מהרומנים.
רן איטו בתפקיד קימי הטאנו, בעלת הבית של הבניין ששרלוק גרה בה וחברה משפחתית של שרלוק. הדמות מהווה עיבוד לגברת הדסון מהרומנים.
שחקנים ודמויות > דמויות משנה

ריוהיי אוטאני בתפקיד טורו מוריה, צלם מלחמה.
יוקי סאיטו בתפקיד מריקו איריקאווה, יועצת פסיכולוגית המייעצת לוואטו ומוריה. בהתחלה היא נודעה בסתר בשם סטלה מאריס והופכת לאנטגוניסטית הסופית של סדרת הטלוויזיה.
שחקנים ודמויות > חברי צוות נוספים

קיי טנאקה בתפקיד טושיו יוניימה (פרק 3)