stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (1998)

הפתקים בהם השתמשו הבוחרים: פתק צהוב לבחירת ראש הרשות המקומית, פתק לבן לבחירות רשימה לרשות המקומית
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התקיימו בפעם האחת עשרה ב-10 בנובמבר 1998, כ"א בחשוון ה'תשנ"ט.
הבחירות נערכו ב־161 רשויות. ב־24 בנובמבר (ה' בכסלו) התקיים סיבוב שני ב־34 רשויות בהן לא זכה אף מועמד לרשות המועצה ב־40% הנדרשים. בכפר יאסיף ביטל בית המשפט המחוזי בחיפה את התוצאות והורה על עריכת בחירות חוזרות, כך שלא נערכו בה בחירות בסיבוב שני.
ערים ומועצות מקומיות > אבו גוש

| הבחירות לראשות מועצת אבו גוש |
| --- | --- | --- |
| תאבת יוסף אבו גוש | 1082 | 44.20% |
| איברהים ג'וודאת | 57 | 2.33% |
| סלים ג'בר | 1309 | 53.47% |
באבו גוש נערכו הבחירות לראשונה מהקמת המועצה המקומית ב־1992, לאחר שנוהלה בידי ועדה קרואה בראשות ציון הדר. לראשות המועצה נבחר סלים ג'בר, שזכה ב־1309 קולות, כ־53% מהקולות, לעומת 1082 קולות (44%) לתאבת יוסף אבו גוש ו־57 קולות לג'וודאת איברהים. תשעת המושבים במליאת המועצה התחלקו בין הפיתוח והשוויון (למ) של סלים ג'בר שזכתה בשישה מושבים, רשימת אבו גוש המאוחדת (א) של תאבת יוסף אבו גוש שזכתה בשני מושבים, והרשימה לשינוי וקידום (קם) זכתה במושב אחד. הרשימות אבו גוש 2000 (אג), אל־הודא (ם) הרשימה המודרנית לקידום המדע התרבות והספורט (נ) והאחווה (ע) לא עברו את אחוז החסימה.
ערים ומועצות מקומיות > אום אל-פחם

| הבחירות לראשות עיריית אום אל־פחם |
| --- | --- | --- |
| עפו אגבאריה | 3,134 | 19.56% |
| ראיד מחג'אנה | 11,276 | 70.38% |
| ג'מאל מחאמיד | 1,612 | 10.06% |
באום אל-פחם נבחר לראשות העירייה ראיד מחג'אנה מרשימת אל־תחאלוף אל־דימוקראט, כשהוא גובר על עפו אגבאריה וג'מאל מחאמיד. מועצת העירייה התחלקה בין אל-קותלב אל-אסלאמיה (ך) שזכתה ב־11 מושבים, קאאמת אל־ווחדה אל־ווטניה (וד) שזכתה בשלושה מושבים, אל־תחאלוף אל־דימוקראט (גד) זכתה בשני מושבים ותחאלוף אל־מוסקלין (נ) זכתה במושב אחד. הרשימות אל־חילאס (ני) ואפואגי אל־אנסאר (ק) לא עברו את אחוז החסימה.
ערים ומועצות מקומיות > אשדוד

| הבחירות לראשות עיריית אשדוד |
| --- | --- | --- |
| אריה אזולאי | 2.37% | 1,631 |
| יחיאל לסרי | 22,490 | 32.75% |
| צבי צילקר | 44,558 | 64.88% |
באשדוד ניצח ראש העירייה המכהן צבי צילקר עם כ-64% מהקולות. מולו התמודד יחיאל לסרי שקיבל כ-32% מקולות הבוחרים. 9 סיעות התחלקו ב-25 המושבים שבמועצת העיר:
אשדוד ביתנו - 9
ש"ס - 4
יהדות התורה - 2
אשדוד חדשה בראשות לסרי - 2
אומץ בהנהגת אילן גילאון - 2
ליכוד - 2
אשדוד - 2
קול הלב - 1
אחדות למען אשדוד - 1
ערים ומועצות מקומיות > אשקלון

| הבחירות לראשות עיריית אשקלון |
| --- | --- | --- |
| חיים ברדה | 5991 | 17.72% |
| בני וקנין | 25,647 | 75.84% |
| דוד סעדון | 2,179 | 6.44% |
באשקלון נבחר ראש העירייה המכהן בני וקנין לכהונה נוספת, כשהוא זוכה בכ־75% מהקולות וגובר על חיים ברדה ודוד סעדון. מושבי מועצת העירייה התחלקו בין אשקלון בתנופה (חי) של וקנין שזכתה בשש מושבים, ישראל בעליה (כן) זכתה ב־5, העבודה (אמת), יהדות התורה (ג), המהפך באשקלון של חיים ברדה ועוצמה לאשקלון (פז) זכו בשני מושבים כל אחת, ואשקלון אחת - ביתנו (א), המפד"ל (ב), תנועה למען יוצאי אתיופיה באשקלון (ק) ורשימת הסתדרות הגמלאים באשקלון (ר) שזכו במושב אחד כל אחת. רשימות אומץ לזכויות התושבים (מ), גשר (נר) והנהגה חדשה לאשקלון (ע) לא עברו את אחוז החסימה.
ערים ומועצות מקומיות > באר שבע

בבאר שבע התחרו כ-21 רשימות על 27 מושבי המועצה. שני המועמדים הבולטים לראשות העיר היו ראש העירייה המכהן דוד בונפלד (הליכוד) ויעקב טרנר (באר שבע אחת). בסופו של דבר טרנר ניצח בסיבוב הראשון עם 59% מהקולות לעומת 39% שהצביעו לבונפלד. מועצת העיר הורכבה מרשימתו של טרנר (7), הליכוד בראשות בונפלד (3), ישראל בעלייה (5), מפלגת ש"ס (3), המפד"ל ואגודת ישראל (2), מפלגת העבודה - מושב אחד. ארבע רשימות מקומיות קיבלו יחד 6 מנדטים.
ערים ומועצות מקומיות > גבעת שמואל

| הבחירות לראשות מועצת גבעת שמואל |
| --- | --- | --- |
| יורם אברהמי | 2,391 | 45.63% |
| זמיר בן-ארי | 2,596 | 49.54% |
| יהודה סימן טוב | 253 | 4.83% |
בגבעת שמואל נבחר זמיר בן-ארי, שהחליף את ירמי אולמרט בראשות המועצה לאחר התפטרותו של אולמרט ב־1996, לראשות המועצה כשהוא זוכה בכ־50% מהקולות וגובר על יורם אברהמי ויהודה סימן טוב.
13 מושבי מועצת העירייה התחלקו בין הגבעה שלנו (א) של ארבהמי, חזית דתית מאוחדת (בסד), הרשימה למען גבעת שמואל (גש) והליכוד ובלתי מפלגתיים של בן-ארי שזכו בשלושה מושבים כל אחת, ורישמת יהב (יהב) שזכתה במושב אחד. רשימת גבעת שמואל 1 ומאוחדת בראשות סימן טוב (חן) לא עברה את אחוז החסימה.
ערים ומועצות מקומיות > גבעתיים

| הבחירות לראשות עיריית גבעתיים |
| --- | --- | --- |
| טליה ארגמן | 1,478 | 7.67% |
| אמיר גרינבוים | 4,128 | 21.42% |
| אלי סמוכה | 2,703 | 14.03% |
| יורם רן | 885 | 4.59% |
| אפרים שטנצלר | 10,076 | 52.29% |
בגבעתיים ניצח ראש העירייה המכהן מטעם מפלגת העבודה אפרים שטנצלר ברוב של כ-52% מקולות הבוחר. המועמד המרכזי מולו היה אמיר גרינבוים מהליכוד שקיבל כ-21% מהקולות.
מועצת העיר התחלקה בין מספר סיעות, ובהן: מפלגת העבודה (6), מרצ (3), צעירי גבעתיים (3), הליכוד-צומת-ישראל בעלייה (3), מפד"ל (2), גבעתיים נטו (יורם טל) (1) וגבעתיים קדימה (טליה ארגמן) (1).
ערים ומועצות מקומיות > דימונה

| הבחירות לראשות עיריית דימונה |
| --- | --- | --- |
| יורם אדרי | 364 | 2.32% |
| בני ביטון | 6,332 | 40.35% |
| מוריס כהן | 683 | 4.35% |
| גבי ללוש | 7,371 | 46.98% |
| נסים פרץ | 941 | 6.00% |
בדימונה נבחר ראש העירייה המכהן גבי ללוש לכהונה שלישית בראשות העירייה עם כ־47% מהקולות, כשהוא גובר על בני ביטון, שזכה בכ־40% מהקולות, יורם אדרי, מוריס כהן ונסים פרץ.
15 מושבי מועצת העירייה התחלקו בין הליכוד בראשות ללוש וש"ס שזכו בארבעה מושבים, עתיד לדימונה בראשות בני ביטון (על) שזכתה בשלושה מושבים, ישראל בעליה וספורט לדימונה (פ) שזכו בשני מושבים, והעבודה ומפד"ל שזכו במושב בודד כל אחת. הרשימות מאור היהדות (זך), מורשת אבות (חי), גשר (נר) וצומת (ץ) לא עברו את אחוז החסימה.
ערים ומועצות מקומיות > הוד השרון

| הבחירות לראשות עיריית הוד השרון |
| --- | --- | --- |
| חי אדיב | 5,415 | 37.81% |
| עזרא בנימיני | 8,907 | 62.19% |
בהוד השרון זכה ראש העירייה המכהן עזרא בנימיני בכהונה שלישית בראשות העירייה כשהוא זוכה בכ־62% מהקולות וגובר על חי אדיב.
רשימת עזרא בנימיני למועצת העיר (עב) זכתה שבעה מושבים, הוד השרון אחת של אדיב זכתה בארבעה מושבים, העבודה זכתה בשלושה מושבים, הליכוד, חזית דתית מאוחדת ורשימה משותפת לש"ס ויהדות התורה (שס) זכו במושב אחד. רשימת לב רשימת יחיאל דמרי למועצת העיר (לב) לא עברה את אחוז החסימה.
ערים ומועצות מקומיות > הרצליה

בהרצליה התמודדו כשבעה מועמדים כשהבולטים שבהם היו יעל גרמן (מרצ), יהודה אוריאלי (רשימה עצמאית) וחיים פלד (פלד למען הרצליה). בסבב הראשון גרמן קיבלה כ-32%, יהודה אוריאלי כ-26% ופלג קיבל כ-25%. בסבב השני גרמן ניצחה כשקיבלה 25 אלף קולות, לעומת 13 אלף שקיבל אוריאלי.
מועצת העיר:
מרצ - 6
פלד למען הרצליה - 4
מפד״ל-ישראל אחת -2
הרצליה אחת - 2
הליכוד - 2
הרשימה העצמאית - 2
ש״ס - 1
ערים ומועצות מקומיות > חולון

שבעה מועמדים התמודדו לראשות עיריית חולון. מוטי ששון (53.94%), משה רום (33.35%), אפרים קורן (5.33%), יואל ישורון (3.64%), מאיר פתיחה ( 1.39%), צדוק צארום (1.24%), אורי אלמוג (1.11%). ששון ניצח בסיבוב הראשון ונבחר לכהונה נוספת.
מועצת העיר:
העבודה - 8
הליכוד - 5
ש"ס - 4
מרצ - 3
אלטרנטיבה - 2
עוצמה - 1
ישראל בעלייה - 1
מפד"ל - 1
ערים ומועצות מקומיות > חיפה

| הבחירות לראשות עיריית חיפה |
| --- | --- | --- |
| עמוס אדן | 13,985 | 15.74% |
| שלמה אטרי | 1,492 | 1.68% |
| שמואל גלבהרט | 9,242 | 10.40% |
| רמי לוי | 6,502 | 7.32% |
| עמרם מצנע | 56,912 | 64.07% |
| פנחס נרקיס | 697 | 0.79% |
גם בחיפה התחרו רשימות רבות על 31 המושבים במועצת העיר. מול ראש העירייה המכהן עמרם מצנע (מפלגת העבודה) לא התמודדו מתחרים משמעותיים, והוא ניצח עם יותר מ-64% מקולות הבוחרים. למרות זאת, סיעתו בעירייה נחתכה בחצי וירדה מ-13 נציגים ל-7. שאר הסיעות היו חיפה שלנו-הירוקים (4), ישראל בעלייה (4), דור שלם והליכוד (3), החזית התורנית למען חיפה-ש"ס-יהדות התורה, "החיפאים", חד"ש והמפד"ל (2), "לקח" והליכוד (1). מפלגת גשר לא עברה את אחוז החסימה.
ערים ומועצות מקומיות > טבריה

בטבריה הודיע ראש העירייה המכהן יוסף פרץ כי הוא לא התמודד לבחירות נוספות וסגניו, ציון פיניאן וצביקה כהן, הודיעו שיתמודדו. גם יוסף בן-דוד ודרור ללוש הודיעו כי התמודדו בבחירות לראשות העיר בפעם הראשונה. מספר חודשים לפני הבחירות הודיע מפלגת הליכוד כי היא תומכת דווקא במועמד חיצוני, בנימין קריתי, לראשות עיריית טבריה וכך למעשה כל המועמדים, למעט צביקה כהן שהתמודד מטעם מפלגת ש"ס, הודיעו כי הם פורשים מהמירוץ. הבחירות עסקו סביב בחירות בין חילוניים ודתיים כשלבסוף ניצח קרייתי ופיניאן, ללוש ובן יוסף מונו להיות סגניו.
ערים ומועצות מקומיות > טייבה

| הבחירות לראשות עיריית טייבה |
| --- | --- | --- |
| יונס ג'באלי | 56 | 0.38% |
| עבד אל-חכים חאג' יחיא | 7,292 | 49.14% |
| עיאסם מסארוה | 7,491 | 50.48% |
בטייבה נבחר לראשות העירייה עיאסם מסארוה, שזכה בכמאתיים קולות יותר מעבד אל-חכים חאג' יחיא שהגיע למקום השני. מתמודד שלישי, יונס ג'באלי, זכה ב־56 קולות בלבד.
מועצת עיריית טייבה התחלקה בין אלהודא ואלנור שזכתה בשלושה מושבים, הרשימה המאוחדת למען טייבה (אול) ואל־תג'ייר (פא) שזכו בשני מושבים כל אחת, והרשימות אל־טייבה (אט), וחדה ואמל (גא), החזית הדמוקרטית לשלום ולשוויון (ו), שיתוף ואחווה (יא), אלרסאלה (יט), כפאח אלטייבה (כט), אלפלאח (לא), אמל אלטייבה (מט), נדאא אלטייבה (נט), עדל אלטייבה (עט) שזכו כולן במושב בודד. הרשימות האמת והצדק (מ), מגד אלטייבה (נ), אלנצר (נק), חוריית אלראי (סד) אלוחדה אלווטנייה ואלשבאב אלתקדומי (צ) ואלמצלחה אלעאמה אולן (קץ) לא עברו את אחוז החסימה.
ערים ומועצות מקומיות > ירושלים

| הבחירות לראשות עיריית ירושלים |
| --- | --- | --- |
| אהוד אולמרט | 97,171 | 61.00% |
| נאום בדר | 1,208 | 0.76% |
| ארנן יקותיאלי | 13,540 | 8.50% |
| אריאל כהן | 16 |  |
| אלישע שמעון פלג | 4,198 קולות | 2.64% |
| שמעון שטרית | 36,567 | 22.95% |
בירושלים התמודד ראש העירייה המכהן אהוד אולמרט מול כשישה מועמדים, כשהבולט בהם הוא שמעון שטרית (מטעם "ירושלים אחת"), שנהנה מתמיכת המפלגות העבודה, שינוי והדרך השלישית. אולמרט זכה ב-97 אלף קולות, שהיוו 61% מהבוחרים, ושטרית זכה ב-23% מהקולות. מועצת העיר התחלקה בין "ירושלים המלוכדת" של אולמרט (שקיבלה שלושה מושבים) לבין "יהדות התורה" (7), ש"ס (5), "ירושלים עכשיו" של ארנן יקותיאלי (4), מרצ (3), המפד"ל, קהילות למען ירושלים "ירושלים אחת" (העבודה, הדרך השלישית ושינוי) (2 כל אחת), "יהורם גאון אני ירושלמי" ורשימת "יש עתיד בירושלים" קיבלו מנדט אחד. הליכוד, גשר, מולדת, צומת ירושלים שתיים, נ.ש.י - נביא שכל ישר, תנועת נכי ירושלים, ירושלים של כולנו (ימין סויסה), תל"מ - תושבים לפני מפלגות (ישראל שולודרמן), למען ירושלים (אלישע פלג), ירושלים היהודית (טירן פולק), ירושלים שלי (מאיר תורג'מן), ירושלים האחרת (הרצל בנימין), ירושלים לכל העם והרשימה הערבית העצמאית לא עברו את אחוז החסימה.
ערים ומועצות מקומיות > כפר סבא

חמישה מועמדים התמודדו לראשות העיר כפר סבא: יצחק ולד (26%), עמירם מילר (23%), יואל קרול (22%), יעקב אוחיון (16%) ודניאל אלדר (8%). בסיבוב השני ניצח יצחק ולד עם כ-13,000 קולות לעומת 11,500 שקיבל מילר.
מועצת העיר:
העבודה - 4
מרצ - 4
כפר סבא שלנו - 3
הליכוד-גשר-צומת -2
המפד"ל - 2
ש"ס - 2
כפר סבא 2000 - 2
ישראל בעלייה - 1
רשימת אלדר -1
ערים ומועצות מקומיות > מעלות-תרשיחא

| הבחירות לראשות עיריית מעלות-תרשיחא |
| --- | --- | --- |
| שלמה בוחבוט | 5,716 | 60.01% |
| יקי גוב ארי | 3,809 | 39.99% |
במעלות-תרשיחא זכה ראש העירייה הוותיק שלמה בוחבוט בכהונה נוספת עם כ־60% מהקולות, כשהוא גובר על יקי גוב ארי.
במועצת העירייה זכתה רשימת יחד (י) בארבעה מושבים, יש דרך אחרת תפנית במעלות תרשיחא (בהד) של גוב ארי ומעלות תרשיחא שלנו (מתש) של בוחבוט זכו בשלושה מושבים כל אחת, ישראל בעליה זכתה בשני מושבים, אחוה ושיתוף (אח), תרשיחא אלמוסתקבל (נ) וברית לאומית דמוקרטית (צ) זכו במושב אחד. מרצ, מולדת (ט), המפלגה הדמוקרטית הערבית (ע) ובעד נשים וצעירים (פ) לא עברו את אחוז החסימה.
ערים ומועצות מקומיות > נהריה

| הבחירות לראשות עיריית נהריה |
| --- | --- | --- |
| ז'קי סבג | 6,327 | 45.99% |
| רון פרומר | 3,550 | 17.50% |
| דוד רוזן | 3,162 | 15.59 |
| רובי רוט | 3,544 | 17.47% |
| אשר שמואלי | 669 | 3.45% |
בנהריה זכה ראש העירייה המכהן ז'קי סבג בכהונה שלישית עם כ־46% מהקולות. מולו התמודדו רון פרומר, דוד רוזן, רובי רוט ואשר שמואלי מטעם העבודה.
רשימת נהריה אחת (חי) של סבג זכתה בשישה מושבים במועצת העירייה, נהריה נטו (הד) של פרומר זכתה בשלושה מושבים, העבודה (אמת), לנהריה מאוחדת (הנ) של רוט וציבור למען שינוי (זך) של רוזן זכו בשני מושבים, וישראל בעליה (כן) והליכוד (מחל) זכו במושב אחד. רשימת עליה למען נהריה (ע) לא עברה את אחוז החסימה.
ערים ומועצות מקומיות > נס ציונה

| הבחירות לראשות עיריית נס ציונה |
| --- | --- | --- |
| חנן פרץ | 2,395 | 21.05% |
| יוסי שבו | 8,984 | 78.95% |
בנס ציונה זכה ראש העירייה יוסי שבו בכהונה נוספת בראשות העירייה כשהוא זוכה בכ־80% מהקולות לעומת כ־20% לחנן פרץ.
רשימת נס ציונה נטו בראשות יוסי שבו (טל) זכתה בשמונה מושבים במועצת העירייה, העבודה זכתה בשלושה מושבים, מפד"ל, ישראל בעליה, אומץ בראשות ג'קי עמית (מ), גשר (נר), פז (פז) וש"ס זכו במושב אחד. נאמני נס ציונה (יד) לא עברה את אחוז החסימה.
ערים ומועצות מקומיות > נצרת

| הבחירות לראשות עיריית נצרת |
| --- | --- | --- |
| סלמאן אבו אחמד | 15,613 | 47.59% |
| ראמז ג'ראיסי | 17,192 | 52.41% |
בנצרת נבחר ראש העירייה ראמז ג'ראיסי לכהונה נוספת, כשהוא מביס את סלמאן אבו אחמד שהתמודד מולו. בבחירות למועצת העירייה התמודדו חמישה רשימות: רשימת נצרת המאוחדת, רשימת האחווה, חזית נצרת הדמוקרטית, תג'מוע אלנצרה אלוטני וג'בהת אלעמל אלוטני ואבנא אלבלד. רק שתי רשימות עברו את אחוז החסימה: רשימת נצרת המאוחדת (10), וחזית נצרת הדמוקרטית (9).
ערים ומועצות מקומיות > נצרת עילית

בנצרת עילית ביקש זאב הרטמן להתמודד על ראשות העיר מטעם רשימה משותפת למפלגת צומת, מולדת וגשר. לבקשת היועץ המשפטי לממשלה נזקק יו"ר ועדת הבחירות המרכזית לבקשה לפסול את הרשימה ואת הרטמן על סמך הסתה לגזענות. יו"ר הוועדה החליט לפסול את הרטמן אך לא את רשימתו. בערעור שהגיש היועץ המשפטי לממשלה לבית המשפט העליון הוחלט לפסול גם את הרשימה.
ערים ומועצות מקומיות > נתניה

| הבחירות לראשות עיריית נתניה |
| --- | --- | --- |
| יואל אלראי | 11,277 | 19.71% |
| מוטי הוד | 8,889 | 15.54% |
| ויקטור סרוסי | 6,354 | 11.11% |
| שוש ערער | 3260 | 5.69% |
| מרים פיירברג | 27,433 | 47.95% |
בנתניה התפטר ראש העירייה צבי פולג ב־1998, וורד סוויד שימשה כממלאת מקום עד לאחר הבחירות. לראשות העירייה נבחרה מרים פיירברג מטעם רשימת הליכוד שזכתה ב־47% מהקולות וגברה על יואל אלראי, מוטי הוד (העבודה), ויקטור סרוסי ושוש ערער (מרצ).
מועצת העירייה התחלקה בין גל - לקידום חינוך בריאות ורווחה (גל), סיעת ויקטור סרוסי (דף), המפד"ל (ב), ישראל בעליה (כן), הליכוד (מחל) ומרצ שזכו כל אחת בשלושה מנדטים, העבודה (א), יואל אלראי (יא), טומי ריגלר נ־2000 (פז) ומפלגת ש"ס שזכו בשני מנדאים כל אחת, וגשר נתניה בראשות עו"דיורם זנו שזכתה במושב אחד. הרשימות הדרך השלישית (הד) נתניה שלי (זך), אהבת ישראל (חי), לב אחד (ים), תקוה לשויון (ף), ביתינו נתניה (ק) ורשימת הנכים –אזרחים למען אזרחים (קז) לא עברו את אחוז החסימה.
ערים ומועצות מקומיות > פתח תקווה

| הבחירות לראשות עיריית פתח תקווה |
| --- | --- | --- |
| יצחק אוחיון | 27,787 | 41.92% |
| נחום אוסי | 172 | 0.26% |
| מוניקה כהן | 2318 | 3.50% |
| גיורא לב | 23,224 | 35.03% |
| חנוך מילוא | 7,168 | 10.81% |
| מיכאל רצון | 4565 | 6.89% |
| אשר שגב | 1,057 | 1.59% |
בפתח תקווה הביס יצחק אוחיון, שזכה בכ־42% מהקולות, את ראש העירייה המכהן גיורא לב. בנוסף התמודדו נחום אוסי, מוניקה כהן, סגן ראש העירייה חנוך מילוא, מיכאל רצון ואשר שגב.
רשימתו של אוחיון, פתח תקווה אחת (פ), זכתה בחמישה מושבים. רשימת מרצ בראשות מוניקה כהן זכתה בארבעה מושבים, העבודה, הליכוד, מפד"ל ורשימה משותפת לש"ס, פא"י, וארגון הנכים זכו בשלושה מושבים, יהדות התורה (ג), ישראל בעליה (כן), נאה נאמני אם המושבות (נאה), התנועה לאחוה (ענ), סיעה בלתי מפלגתית למען פתח תקווה (פת) של רצון ועליה בפתח תקווה (ק) זכו במושב אחד כל אחת. הרשימות הדרך השלישית (הד), תנועת טל (זך), אשר שגב – מנהיגות ותקווה – רשימה לא מפלגתית (ים), שינוי שומרי הסביבה (יש) וגשר תנועה חברתית לאומית (נר) לא עברו את אחוז החסימה.
ערים ומועצות מקומיות > רעננה

ברעננה ניצח המועמד זאב בילסקי ברוב משמעותי של כ-72%. מועצת העיר התחלקה כך:
הרשימה העצמאית של בילסקי - 4
מרצ - 4
העבודה - 4
הרשימה הדתית -3
רשימת דן ברוך - 1
הליכוד -2
ש״ס - 1
ערים ומועצות מקומיות > שדרות

בשדרות התחרו 3 מועמדים בולטים: דוד בוסקילה (38%), אלי מויאל (34%) והרצל שאולי (16%). בסבב השני ניצח מויאל את בוסקילה ברוב של כ-52% מול 48%. מושבי מועצת העיר התחלקה בין רשימת ש״ס-העבודה (4) ורשימת ישראל בעלייה (3). הרשימות ״עם אחד״, ״גשר״, ״עוצמה״ ו״חיים חדשים״ קיבלו כשני מושבים. הליכוד והמפד״ל לא עברו את אחו החסימה.
ערים ומועצות מקומיות > תל אביב-יפו

| הבחירות לראשות עיריית תל אביב-יפו |
| --- | --- | --- |
| יהודית ארד | 2,385 | 1.83% |
| דן דרין-דרבקין | 3,282 | 2.51% |
| שמואל וילוז'ני | 17,655 | 13.51% |
| רון חולדאי | 65,701 | 50.28% |
| נפתלי לוברט | 7,888 | 6.04% |
| אריה צוטוק | 837 | 0.64% |
| דורון רובין | 32,917 | 25.19% |
בתל אביב-יפו התחרו כ-27 רשימות על 31 מושבי מועצת העיר. בבחירות אלו ראש העירייה רוני מילוא בחר שלא להתמודד, והמועמדים המרכזיים לראשות העיר היו רון חולדאי (יורשו של מילוא), דורון רובין והשחקן שמואל וילוז'ני. בסופו של דבר, חולדאי קיבל כ-65,000 קולות, שהיוו כ-50.3% מקולות הבוחרים. רובין קיבל כרבע מהקולות ווילוז'ני כ-13.5%. מועצת העיר התחלקה בין סיעת "תל אביב אחת" בהובלת חולדאי שקיבלה 5 מושבים ולאחריה מרצ והליכוד (4), ש"ס, דור שלם וכוח לגמלאים (3), הירוקים, רשימת דורון לתל אביב ורשימת "העיר שלנו" של וילוז'ני (2), ואילו המפד"ל, הרשימה החילונית ויהדות התורה קיבלו כמושב אחד. מפלגת העולים הארצית "ישראל בעליה", כולנו למען יפו- הרשימה היהודית־ערבית, מאיר מנדלסון...לא טוב האדם לבדו, תל אביב בוחרת בתושבים של יהודית ארד, סיעת אלי אמינוב, יפואים למען איכות חיים– מומי אוחנה, לה הרשימה של דן דרין, תל אביב 2000 אריה צ'רטוק, רוני לוי כוח אמיתי לשכונות, השכונות בראשות בנצי מורדוב, דודו כהן אני איתך, עוגן, עניין משותף ואופק – יעקב אשרי רשימה כלל עירונית למען הקהילה לא עברו את אחוז החסימה.
לקריאה נוספת

ארז צפדיה, תחרות על משאבים פוליטיים בין ותיקים ומהגרים: הבחירות לרשויות המקומיות בערי הפיתוח, אופקים בגאוגרפיה 53, תשס"א – 2001, עמ' 59–70‏, JSTOR 23704632
הערות שוליים

↑  בחירות לרשויות המקומיות, באתר מבקר המדינה, דוח שנתי 49 לשנת 1998 ולחשבונות שנת הכספים 1997, ‏אפריל 1999
↑  רון שפירא, הבחירות לשלטון המקומי — התייצבות השיטה וסקירת סוגיות משפטיות בעניין הבחירות בשלטון המקומי, מדינה וחברה 5 (1), 2005, עמ' 1023–59‏, JSTOR 23637408
הבחירות לסנאט של ארצות הברית בדלאוור (2002)

הבחירות לסנאט של ארצות הברית בדלאוור 2002 (באנגלית: 2002 United States Senate election in Delaware) התקיימו ב-5 בנובמבר 2002. הסנאטור הדמוקרטי האמריקני המכהן ג'ו ביידן זכה בבחירה מחדש לקדנציה שישית, והביס את ריימונד קלאטוורת'י במרוץ חוזר. אלו הן הבחירות האחרונות לסנאט שבהן הפחית ביידן את אחוז הקולות שלו מאז הבחירות הקודמות והפעם היחידה שבה ביידן הפסיד את מחוז קנט בשבע בחירותיו לסנאט.
עם בחירות אלו, ביידן הפך לסנאטור הראשון בדלאוור שזוכה בשש קדנציות והפך לסנאטור המכהן למשך הזמן הארוך ביותר במדינה.
בחירות כלליות > מועמדים

ג'ו ביידן (D), סנאטור מכהן בדלאוור התמודד לקדנציה שישית ברציפות
ריימונד קלאטוורתי (R), איש עסקים ומועמד לסנאט האמריקאי ב-1996
מוריס בארוס (IPoD), מנהל חנות כלבו לשעבר.
ריימונד טי בוראנלו (L)
רוברט א. מטסון (NLP)
בחירות כלליות > תוצאות

| מפלגה | מועמד | קולות | % | ±% |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המפלגה הדמוקרטית | ג'ו ביידן | 135,253 | 58.22% | -1.82% |
| המפלגה הרפובליקנית | ריימונד ג'. קלאטוורת'י | 94,793 | 40.80% | +2.67% |
| המפלגה העצמאית | מוריס בארוס | 996 | 0.43% |  |
| המפלגה הליברטריאנית | ריימונד ט. בוראנלו | 922 | 0.40% | -0.82% |
| מפלגת החוק הטבעי | רוברט א. מטסון | 350 | 0.15% | -0.47% |
| רוב | רוב | 40,460 | 17.42% | -4.49% |
| אחוז הצבעה | אחוז הצבעה | 232,314 |  |  |
| ניצחון דמוקרטי | ניצחון דמוקרטי |  |  |  |
הערות שוליים

↑  "GOP says Biden-Clatworthy race is potential sleeper". אורכב מ-המקור ב-2012-11-02. נבדק ב-2017-07-07.
↑  "The Voter's Self Defense System". Vote Smart. נבדק ב-2021-08-26.
1 2  "2002 Senatorial General Election Results - Delaware". David Leip's Election Atlas. ארכיון מ-2013-05-27. נבדק ב-26 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
יחידת הביטחון של חזבאללה

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  לבנון לבנון ומדינות נוספות
 שיוך:  חזבאללה חזבאללה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  העשור של 1980 – הווה
 מלחמות:  המערכה ברצועת הביטחון  מלחמת לבנון השנייה  מלחמת האזרחים בסוריה  מלחמת חרבות ברזל
 נתוני היחידה
 ייעוד:  הרתעת גורמים המהווים איום לחזבאללה
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  חזבאללה חד'ר יוסף נאדר
יחידת הביטחון של חזבאללה או יחידה 900 היא יחידה בארגון הטרור השיעי חזבאללה האחראי על חיסול גורמים המהווים איום לחזבאללה. מפקד היחידה הוא ח'דר יוסף נאדר.
שיטת פעולה

יחידה זו רודפת עיתונאים ואנשים היוצאים נגד חזבאללה, פעילות רדיפת עיתונאים עובדת כך ביחידה, בשלב הראשון אנשים באים לביתם והולכים אליהם ברחוב ומאיימים עליהם. בשלב השני הם עושים נזק לרכוש ובשלב השלישי לאחר שסיימו לבנות תיק מפליל או היחידה או יחידה 121 חוטפים ובמקרים מסוימים מחסלים את העיתונאים.
מטרות

מטרת היחידה היא לדאוג שלא יהיה אנשים שיוכלו לאיים על חזבאללה ושחזבאללה תוכל להמשיך להתקיים, היחידה עושה את זה ברחבי העולם, יחידת הביטחון הראשית עושה זאת ברחבי המזרח התיכון ויחידת מודיעין החוץ עושה זאת בשאר מדינות העולם עם התמקדות על אמריקה ואירופה.
אמצעים

מעקבים - ליחידה יש אנשים המומחים במעקב בלי להיתפס, היחידה משתמש בהם על מנת לעקוב אחרי אנשים ולתכנן איך לחסל אותם, אחד מהפעמים בהם אמצעי זה שומש היה על מנת לעקוב אחר מסיח אלינז'אד בארצות הברית.
תחקירים ביטחוניים - ליחידה יש אנשים שלמדו איך לבצע תחקירים ביטחוניים בדומה לצבאות ומשטרות ברחבי העולם, היחידה עושה תחקיר לגבי כל פעיל שמצטרף לחזבאללה.
היסטוריה

בשנת 2005 יחידה זו בשיתוף פעולה עם יחידה 121 התנקשו בנשיא לבנון רפיק אל-חרירי.
בשנת 2006 נחשף כי ג'מל קאשמר ראש חטיבת התקשורת בצבא לבנון עבד בשביל היחידה והעביר מידע ל-2 פעילים ביחידה.
בשנת 2018 התגלה כי גורם במשרד ממשלתי של לבנון היה סוכן של חזבאללה, לפי הערכות הוא העביר לחזבאללה מידע חשוב על סעד אל־חרירי וגורמים אחרים.
בשנת 2020 היחידה בשיתוף פעולה עם יחידה 121 התנקשו בעיתונאי רביח טלאיס שהוגלה מלבנון לערב הסעודית לאחר שאמר ביקורת על חזבאללה.
ב-28 בספטמבר 2024 במהלך מבצע חיצי הצפון צה"ל הרג בסיכול ממוקד את נביל קאוק שהוא ראש יחידת הביטחון המסכל ומהווה כמקביל לח'דר יוסף נאדר ביחידה.
ב-4 בנובמבר 2024 נחשף כי חוליית מרגלים איראנית ניסתה להתנקש במפקד בסיס נבטים, החולייה נעצרה לפני שהוציאה את ההתנקשות לפועל והאבטחה סביב המפקד תוגברה.
ב-8 בנובמבר 2024 נחשף כי איראן ניסתה לחסל בעזרת חוליית מחבלים שהופעלו על ידי היחידה את העיתונאית האמריקאית-איראנית מסיח אלינז'אד, החולייה תצפתה על ביתה ותכננה לחסל אותה אך המחבלים נעצרו לפני שהתוכנית יצאה לדרך.
הערות שוליים

↑  ספיר ליפקין, ‏רשת קשרים בינ"ל, התנקשויות והיחידה ש"יותר מפחידה מאלוהים": הצצה למנגנון השליטה של חיזבאללה, באתר ‏מאקו‏, 20 בינואר 2024
1 2  Nic White, Journalist was second target of Iranian plot to kill Trump, Mail Online, ‏2024-11-08
1 2  Tal Beeri, Hezbollah's Security Unit (900), Alma Research and Education Center, ‏2023-01-12 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Tal Beeri, Hezbollah's Security Unit (900), Alma Research and Education Center, ‏2023-01-12 (באנגלית אמריקאית)
↑  יאסר עוקבי, ‏תחקיר מטלטל באיחוד האמירויות: כך השתלט חיזבאללה על לבנון, באתר מעריב אונליין, 26 בנובמבר 2018
↑  אמיר בוחבוט‏, צה"ל: חיסלנו את חבר המועצה המרכזית של חזבאללה, באתר וואלה, 29 בספטמבר 2024
↑  דוד הכהן, דיווח: איראן ניסתה לחסל את מפקד .., באתר כיכר השבת, ‏2024-11-04
דגל הממלכה המאוחדת

.
| --- | --- |

 כינוי:  היוניון ג'ק
 כינויים נוספים:  דגל האיחוד
 סוג הדגל:   דגל לאומי
 יחס אורך/גובה:  3:5, 1:2
 הונף לראשונה:  1 בינואר 1801
 קבלת מעמד רשמי:  1 בינואר 1801 
 מוטיבים עיצוביים:  צלב אדום ממוסגר בלבן, מונח על סאלטייר אדום ממוסגר בלבן ועל סאלטייר לבן על רקע כחול
 גרסאות נוספות
 דגלון חרטום בשימוש הצי המלכותי הבריטי
 
  דגל הצי הצבאי
 הנס הלבן
 
  דגל הצי הצבאי
 הנס הכחול
 
  דגל הצי המדיני
 הנס האדום
 
  דגל הצי האזרחי
 גרסאות היסטוריות
 דגל ממלכת בריטניה הגדולה   1606–1800
 
   דגל לאומי  היסטורי
 
דגל הממלכה המאוחדת, אשר ידוע גם כ"יוניון ג'ק" (באנגלית: Union Jack, דגלון האיחוד) וכ"דגל האיחוד" (Union Flag), הוא דגלה הלאומי של הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד. בעבר הונף הדגל בכל רחבי האימפריה הבריטית, ועודנו בעל מעמד רשמי למחצה בממלכות חבר העמים הבריטי. עיצובו הנוכחי של הדגל מתוארך לאיחודה של בריטניה הגדולה ואירלנד משנת 1801. הוא מורכב משילוב של שלושה צלבים, המונחים זה על גבי זה: צלב גאורגיוס הקדוש, פטרונה של אנגליה, בצבע אדום על רקע לבן; צלב פטריק הקדוש, פטרונה של אירלנד, צלב אלכסוני אדום; וצלב אנדראס הקדוש, פטרונה של סקוטלנד, צלב אלכסוני לבן על רקע כחול.