stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקס פקטור
ביוגרפיה

נולד כמקסימיליאן פקטורוביץ' בזדונסקה וולה שליד לודז' (אז באימפריה רוסית וכיום בפולין), עבד עם הבלט המלכותי הרוסי והיגר בשנת 1904 לארצות הברית.
במהלך שנות השלושים של המאה העשרים, שהיו תור הזהב של הוליווד, פקטור היה אחד המאפרים הראשיים של כוכבי הקולנוע של אותה עת, ומיוחסות לו המצאות רבות בתחום (ביניהן הריסים המלאכותיים).
פיליס הייבר, קלודט קולברט, בטי דייוויס וכמעט כל השחקניות החשובות האחרות היו לקוחות קבועות בסלון היופי שלו, שמוקם לא הרחק משדרות הוליווד. מקס פקטור הוזכר בקרדיטים של סרטים רבים ואף הופיע בתפקידים זעירים.
כוכבניות קולנוע רבות הסכימו להופיע עבורו בפרסומות צבע במגזינים, וכך מותג הקוסמטיקה "מקס פקטור" הפך לנודע בעולם כולו ומהווה אחת מחברות הקוסמטיקה הגדולות בעולם (תחת תאגיד פרוקטר אנד גמבל). המותג נמכר בכ-3 מיליארד דולר.
למקס היו חמישה ילדים. ביניהם, לואיס פקטור. היזם, עמית כוכבי, הוא נינו של מקס פקטור.
מסע בג'ונגל

הכניסה למתקן
מסע בג'ונגל (באנגלית: Jungle Cruise) הוא מתקן המצוי בפארקי השעשועים של חברת וולט דיסני: דיסנילנד שבקליפורניה, ממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה, דיסנילנד שבטוקיו ודיסנילנד שבהונג קונג. 
המתקן הוא אחד מ-22 האטרקציות שפעלו החל מפתיחת דיסנילנד ב-17 ביולי 1955.
בפארק דיסנילנד שבפריז מתקן זה אינו קיים. הסיבה לכך הייתה שהמתכננים סברו שתושבי אירופה לא יראו כל ייחוד בנסיעה בסירות.
תיאור המתקן

המתקן הוא מסע הומוריסטי בסירה. "רב החובל" של הסירה מסיע את האורחים דרך נהרות וג'ונגלים באסיה, אפריקה ודרום אמריקה. הטקסט הנאמר על ידי רב החובל קבוע ברובו אך כולל בדיחות נוספות המשתנות מעת לעת.
המתקנים שונים במקצת מפארק לפארק. בדיסנילנד נוספה ב-2005 סצנה בה גורילות תוקפות את מחנה החוקרים וזורקות דינמיט לנהר. בממלכת הקסם ובטוקיו יש סצנות בתוך מקדש, ובהונג קונג סצנה של אלי טיקי זועמים.
סרט קולנוע

| --- | --- |
 :  ראו גם – ג'אנגל קרוז
חברת וולט דיסני הודיעה בשנת 2005 כי היא מתכוונת להפיק סרט על בסיס המתקן (בדומה לסרטים שודדי הקאריביים, הטירה המכושפת וג'מבורי דובי הכפר). הסרט עתיד לצאת לאקרנים ב-30 ביולי 2021.
נתוני המתקן > דיסנילנד

פתיחה: 17 ביולי 1955 (עם פתיחת הפארק)
עיצוב: WED מיזמים
שטח: 10,000 מ"ר
מספר שיפוצים שנעשו: 5
1962 - הוספת בריכת הפילים האינדיאנית
1964 - סצנת הספארי האבוד
1993 - תוספות שונות
1994 - בניין בית הסירות
2005 - הוספת דגי הפירנה
מספר הסירות: 12:
אמזון בל (Amazon Belle)
קונגו קווין (Congo Queen)
גנגס גל (Ganges Gal)
הונדו האטי (Hondo Hattie)
אשת האירוואדי (Irrawaddy Woman)
קיסימי קייט (Kissimmee Kate)
נסיכת הנילוס (Nile Princess)
הרפתקאות האורינוקו (Orinoco Adventuress)
סוואני ליידי (Swannee Lady)
יוקאילי אונא (Ucayali Una)
לוטוס הנהר הצהוב (Yangtze Lotus)
גברת הזמבזי (Zambezi Miss)
סירות שהוצאו משימוש בשנת 1999: 2
עלמת מגדלנה (Magdalena Maiden)
עלמת מקונג (Mekong Maiden)
סוג המתקן: נסיעה בסירות
נתוני המתקן > ממלכת הקסם

פתיחה: 1 באוקטובר 1971 (עם פתיחת הפארק)
מתכנן: WED מיזמים
כמות המים בנהר: 6,624,470 ליטר
סירות: 16
אני מהאמזונס (Amazon Annie)
ברתה מבומקאנדי (Bomokandi Bertha)
קוני מקונגו (Congo Connie)
גרטי מהגנגס (Ganges Gertie)
אירמה מהאיראוואדי (Irrawaddy Irma)
קייט מקוואנגו (Kwango Kate)
מילי ממונגאלה (Mongala Millie)
נלי מהנילוס (Nile Nelly)
איידה מהאורינוקו (Orinoco Ida)
רובי מרוטשורו (Rutshuru Ruby)
סיידי מסנקורו (Sankuru Sadie)
סאל מסנגל (Senegal Sal)
לולי מיוקיאלי (Ucyali Lolly)
ואל מוולטה (Volta Val)
וונדה מוומבה (Wamba Wanda)
זלדה מזאמבזי (Zambesi Zelda)
אורך הנסיעה: 9:05
סוג המתקן: נסיעה בסירות
מסדר ההצטיינות של ניו זילנד

| --- | --- |

ככוכב אביר עמית גבוה
 
 פרטים
 מדינה:  ניו זילנד ניו זילנד
 סוג:  אות כבוד
 מפקד המסדר:  מלך ניו זילנד
 נוסד:  1996
תג חבר מסדר
תג עמיתה
מסדר ההצטיינות של ניו זילנד (באנגלית: The New Zealand Order of Merit) הוא אות הכבוד המוענק בניו זילנד מאז שנת 1996 לאישים אשר פעלו בהצטיינות עבור הכתר והאומה הניו זילנדית או שהצטיינו בפועלם, בכישוריהם או בתרומתם לאחרים.
במסדר חמש רמות חברות:
אביר עמית גדול (Knight Grand Companion) או גבירה עמיתה גבוהה (Dame Grand Companion) (בעלי תואר זה רשאים לציין לאחר שמם את הקידומת: GNZM)
אביר עמית (Knight Companion) או גבירה עמיתה (Dame Companion (בעלי תואר זה רשאים לציין לאחר שמם את הקידומת: KNZM או DNZM)
עמית או עמיתה (Companion) (בעלי תואר זה רשאים לציין לאחר שמם את הקידומת: CNZM)
קצין או קצינה (Officer) (בעלי תואר זה רשאים לציין לאחר שמם את הקידומת: ONZM)
חבר או חברה (Member) (בעלי תואר זה רשאים לציין לאחר שמם את הקידומת: MNZM)
היסטוריה

קודם לשנת 1996 קיבלו אזרחי ניו זילנד אותות כבוד שונים השייכים למסדרי הממלכה המאוחדת ובהם מסדר האמבט, מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, מסדר האימפריה הבריטית ומסדר עמיתי הכבוד. ועדה שהוקמה בשנת 1995 המליצה להקים מסדרים עבור ניו זילנד, ובעקבות המלצות הוועדה הוקם המסדר.
באפריל 2000 הכריזה ראש ממשלת ניו זילנד מטעם מפלגת הלייבור של ניו זילנד, הלן קלארק, על ביטול תוארי האבירות, ותקנון המסדר שונה בהתאם. בין השנים 2000–2009 התארים הגבוהים ביותר של המסדר שהוענקו היה "חבר ראשי" (Principal Companion) (מקבלי תואר זה רשאים היו להוסיף לאחר שמם את הקיצור: PCNZM) ו"חבר נכבד" (Distinguished Companion) (מקבלי תואר זה רשאים היו להוסיף לאחר שמם את הקיצור: DCNZM), מקבלי התואר לא היו רשאים להיקרא "סר" ("Sir") או "דיים" ("Dame") ‏. צעד זה נעשה בעקבות סקר שנערך במרץ 2004 שבו עלה ש-54% מתושבי הממלכה סבורים שיש לבטל את התארים.
בבחירות שנערכו בשנת 2005 נושא התארים עלה, וראש מפלגת האופוזיציה באותה עת דון בראש הצהיר שאם ייבחר ישיב את תוארי האצולה.
בשנת 2009 הורה ראש ממשלת ניו זילנד, ג'ון קי, על השבת תוארי האצולה, והשיב את תקנון המסדר לתקנון שקדם לאפריל 2000. לאישים שקיבלו תארים בין השנים 2000 - 2009 ניתנה הבחירה לשנות את תוארם לתואר אבירות. כל מקבלי התואר בחרו באפשרות זו, ובהם אף חברת מפלגת הלייבור מרגרט שילדס (וזאת על אף לחץ מצד ראש המפלגה הלן קלארק לא לעשות זאת).
מספר חברים

מספר החברים ברמה העליונה במסדר מוגבל ל-30 חברים. מדי שנה מקבלים 15 איש תואר אבירות, 40 תואר ברמת עמית, 80 תואר ברמת קצין ו-140 תואר ברמת חבר.
התואר מוענק לאישים שהם אזרחי ניו זילנד, או אזרחי ממלכות חבר העמים המכירים במלך צ'ארלס השלישי כראש מדינתם.
במקרים מסוימים ממונים "חברים מיוחדים" (Additional" members"). מספרם של אלה אינו מוגבל, ומדובר בתואר חברות לשם כבוד המוענק לאישים זרים.
סמלים

"צווארון" שאותו רשאי לשאת רק המלך. במרכז הצווארון מדליון ועליו סמל ניו זילנד.
"כוכב" - כוכב בן שמונה קצוות, שבמרכזו סמל המסדר. אביר עמית גדול עונד כוכב מוזהב, ואביר עמית עונד כוכב מוכסף.
"תג" - בעלי שלוש הדרגות העליונות של המסדר רשאים לענוד תג בצורת צלב בצבעי זהב ולבן, ואמייל שבמרכזו סמל ניו זילנד בתוך עיגול אמייל ירוק, ותחתיו המוטו: "For Merit Tohu Hiranga", כשמעל הסמל כתר מלכותי. לחברי שתי הדרגות התחתונות של המסדר סמל דומה בצבע כסף במקום זהב. בדרגה הגבוהה, לובשים את התג על סרט סביב הכתף הימנית. בשתי הדרגות הבאות עונדים אותו סביב הצוואר על סרט, ובשתי הדרגות הנמוכות עונדים את הסמל על החזה.
ראו גם

מסדר ניו זילנד
מסדר שירות המלכה
הערות שוליים

↑  הכרזת ראש ממשלת ניו זילנד הלן קלארק על ביטול תוארי האבירות בממלכה
↑  אמנדה ספראט, בראש מתכנן להשיב את תוארי האצולה, הניו זילנד הראלד, 4 בספטמבר 2005
↑  החלטת ממשלת ניו זילנד להשבת תוארי האבירות
↑  אודרי יאנג, הלן קלארק הפסידה במאבק, 14 באוגוסט 2009, הניו זילנד הראלד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 124b092f-7d40-44bb-9fd9-1f2f8799430b 
אליזבת השנייה, מלכת ניו זילנד עונדת את סמלי מסדר ניו זילנד, את מסדר שירות המלכה ואת מסדר ההצטיינות של ניו זילנד.
מלחמתה של חנה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  מנחם גולן
 תסריט:  מנחם גולן סטנלי מאן
 שחקנים ראשיים:  מרושקה דטמרס אלן בורסטין אנתוני אנדרוז דונלד פלזנס דייוויד וורנר
 מוזיקה:  דובי זלצר 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  קנון גרופ
 הקרנת בכורה:  23 בנובמבר 1988
 משך הקרנה:  148 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית הונגרית
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט מלחמה 
 תקציב:  20 מיליון דולר
 הכנסות:  139,796 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   hannaswar
 דף הסרט ב־IMDb
 
מלחמתה של חנה (באנגלית: Hanna's War) הוא סרט של המפיק והבמאי הישראלי מנחם גולן, המספר את סיפורה של חנה סנש. גולן התבסס על יומניה של סנש, וכן על הספר "רוח גדולה באה" מאת יואל פלגי.
היסטוריה

בשנת 1964 קיבל מנחם גולן ממשפחתה של חנה סנש זיכיון להכין עליה סרט, בתנאי שיציג למשפחה את התסריט, הסרט יופק תוך שלוש שנים ולא יעורב בו כסף גרמני. אולם בהמשך המשפחה נסוגה מהזיכיון בגלל הפרות נטענות של ההסכם על ידי גולן, ובורר אישר את טענותיהם. אולם בבית המשפט המחוזי קבע השופט לם שאין צורך בזיכיון המשפחה כדי להכין סרט על חנה סנש שכן היא מהווה דמות ציבורית. בשנת 1967 פורסם שהסרט יוסרט לאחר תום העבודה על 999... עליזה מזרחי. העבודה על הסרט התעכבה בגלל בעיות מימון ובשנת 1971 הוסכם שהסרט יופק על ידי ג'ו היימן המפיק של הסרט בלומפילד ושמנחם גולן יהיה הבמאי. מיה פארו נבחרה לגלם את סנש והוחלט להסריט את הסרט בהונגריה או יוגוסלביה וכן באיטליה וישראל. גולן בדק חמישה תסריטים שנכתבו על חנה סנש ולא היה מרוצה מאף אחד מהם ולכן כתב בעצמו תסריט על סמך הספר של יואל פלגי, "רוח גדולה באה". העבודה על הסרט נתקעה, ובשנת 1983, לטענת גולן, ביקשה המשפחה מגולן שיאיץ את הכנת הסרט. לייזה מינלי נבחרה לגלם את סנש, אולם ככל הנראה בגלל משבר אישי הדבר לא יצא אל הפועל. שלטונות הונגריה באו לקראת גולן כדי שהסרט יוסרט בהונגריה, דבר שאפשר חסכון רב בהוצאות. הסרט צולם במשך שבועיים בישראל (בג.ג. אולפני ישראל) וארבעים ימים בהונגריה.
עלילה

הסרט עוסק בחנה סנש, יהודייה ילידת הונגריה. חנה בוחרת לוותר על החיים השקטים בארץ ישראל המנדטורית, ומתגייסת לחיל האוויר הבריטי כדי להילחם לצדו במלחמת העולם השנייה. במסגרת פעילותה, הופכת חנה לצנחנית ומוצנחת ביוגוסלביה שם היא משתפת פעולה עם כוחות פרטיזנים מקומיים ומגיעה להונגריה. בהונגריה היא נתפסת, נחקרת ועוברת עינויים קשים, אולם לא מסגירה את חבריה ומסתירה את הקוד הסודי של המשדר, שבעזרתו ההונגרים יכולים לתפוס את חבריה. היא נשפטת, אולם עוד לפני שמסתיים המשפט מוצאת להורג בידי כיתת יורים.
בתפקידים משניים בסרט שיחקו הישראלים יהודה אפרוני, שמעון פינקל, אלי גורנשטיין, רמי ברוך ועוד. את חנה סנש גילמה השחקנית ההולנדית/צרפתייה מרושקה דטמרס (Maruschka Detmers).
דמויות

חנה סנש (מרושקה דטמרס)
קתלין (אלן בורסטין)
מק'קורמק (אנתוני אנדרוז)
קפטן תומאס רוז'ה (דונלד פלזנס)
קפטן יוליאן סימון (דייוויד וורנר)
יואל (וינסנט ריוטה)
אליהו גולומב (אבי קוריין)
מרגריט (אינגריד פיט)
ד"ר קומולי (ג'ון סטריד)
דוד בן-גוריון (שמעון פינקל)
הערות שוליים

↑  אגדת חנה סנש - על הבד, מעריב, 5 במאי 1964
↑  שרגא הר גיל, אם שכולה נאבקת נגד עיוות דמות בתה בסרט קולנוע, מעריב, 24 בדצמבר 1965
1 2  מאבקים סביב ההפקה, מעריב, 29 באפריל 1988
↑  דליה רביקוביץ, גיבורים אינם רכוש נטוש, מעריב, 4 במרץ 1966
↑  טלילה בן זכאי, מסך ומסכה (טור שמאל למטה), מעריב, 8 בפברואר 1967
1 2  מיה תגלם את חנה סנש, מעריב, 18 ביוני 1971
↑  יעקב העליון, מנחם גולן מביים: משפט לנינגרד וחנה סנש, מעריב, 3 ביוני 1971
↑  מיה פארו תגלם בסרט דמותה של חנה סנש, מעריב, 8 בספטמבר 1971
↑  יוסף פריאל, ליזה מינלי תגלם את חנה סנש בסרט הוליוודי שיצולם בישראל, דבר, 23 בספטמבר 1983
↑  מאיימים לא להסריט על חנה סנש בארץ, דבר, 21 בדצמבר 1983
↑  יעקב בראון, סרטים על חנה סנש ומשה דיין - ביו ההפקות של גולן את גלובוס, דבר, 21 בנובמבר 1983
↑  גיל קיסרי, המלחמה של חנה וגולן, מעריב, 29 באפריל 1988
↑   "מלחמתה של חנה", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
מרכז ז'ורז' פומפידו

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לאומנות מודרנית
 על שם:  ז'ורז' פומפידו 
 מיקום:  רובע סן-מרי 
 מדינה:  צרפת 
 מייסדים:  ז'ורז' פומפידו 
 מבקרים בשנה:  3,273,867 (נכון ל־2019)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1971-1977
 תאריך פתיחה רשמי:  31 בינואר 1977 
 אדריכל:  ריצ'רד רוג'רס, רנצו פיאנו 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הייטק 
 מידות
 אורך:  166 מ' 
 רוחב:  60 מ' 
 גובה:  42 מ' 
 קואורדינטות:  48°51′38″N 2°21′08″E﻿ / ﻿48.860642°N 2.352245°E﻿ / 48.860642; 2.352245
 http://www.centrepompidou.fr
  (למפת פריז מוגדלת) מרכז ז'ורז' פומפידו(למפת פריז רגילה) מרכז ז'ורז' פומפידו
 
מרכז ז'ורז' פומפידו (בצרפתית: Centre Georges-Pompidou) הוא מרכז תרבות עירוני בפריז, המשמש משכן לספרייה ציבורית ומוזיאון לאמנות מודרנית. הכיכר הענקית שלידו הפכה לאתר תוסס של מופעי רחוב מכל הסוגים. המבנה קרוי על שמו של ז'ורז' פומפידו, נשיא צרפת בסוף שנות ה-70.
חלק מהפריזאים קוראים למרכז גם "בובור" על שם הרובע שבו הוא נמצא.
המבנה האדריכלי נבחר לאחר תחרות גדולה בין אדריכלים רבים. בסופו של דבר הוא תוכנן על ידי האדריכלים רנצו פיאנו וריצ'רד רוג'רס בסגנון היי-טק. הבניין מעוצב כך שכל מערכותיו והצנרת שלו חשופות ותלויות בחוץ. המערכות לאוורור, להובלת מים, חשמל, ביוב וגז, וכן גרמי המדרגות, תלויים על הקירות החיצוניים ואינם מוצנעים בתוך הקירות כמקובל. הצנרת צבועה לפי תפקודה. בראש הבניין נמצאות מסעדה יוקרתית בשם "ז'ורז'" ומרכז לתצפית על גגות העיר.
עיצובו של המבנה עורר דיון ציבורי נרחב. הוא אף זכה לכינוי "בית הזיקוק של פריז" בפי תושבי פריז שהתנגדו לו.
מסמך השופטים החסוי

חיים כהן, מחבר המסמך
גד פרומקין, הנפגע העיקרי מחיבור המסמך
מסמך השופטים החסוי הוא מסמך חשאי שהוכן על ידי חיים כהן ערב הקמת מדינת ישראל, ובו חוות דעת על השופטים היהודים שכיהנו במערכת המשפט בתקופת המנדט הבריטי, במטרה לסייע בהחלטה איזה מהם ימשיכו בתפקידם לאחר הקמת המדינה.
רקע

לאחר החלטת עצרת האומות המאוחדות על הקמת מדינת ישראל ב-29 בנובמבר 1947, הקימו מוסדות היישוב את ועדת המצב, שתפקידה היה להכין את התשתית הארגונית למוסדות המדינה שבדרך. ועדת המצב חולקה למספר ועדות משנה לפי נושאים, ועל אחת מהן, המועצה המשפטית, הוטל לעסוק בסוגיות המשפטיות העומדות על הפרק. בראשה עמדו היועץ המשפטי של הוועד הלאומי, מרדכי עליאש והיועץ המשפטי של הסוכנות היהודית, ברנרד ג'וזף (לימים דב יוסף). בפועל, מאחר שבמשך תקופה ממושכת שהה עליאש בדיוני עצרת האומות המאוחדות בניו יורק, שימש ג'וזף לבדו כיושב ראש המועצה.
גם המועצה המשפטית חולקה לוועדות משנה. אחת מהן הופקדה על "מבנה מיניסטריון המשפטים ובתי הדין", ובראשה עמד יושב ראש הסתדרות עורכי הדין היהודים בארץ ישראל, ד"ר מנחם דונקלבלום. למזכיר ועדת המשנה מונה בתחילה עורך הדין יהודה גולן, אך הוא הוחלף בראשית 1948 בעורך הדין הרמן כהן (לימים חיים כהן).
ב-30 בינואר 1948 פנה ג'וזף לכהן, והורה לו להכין "כרטיסים" על כל אחד מעובדי מערכת המשפט, לרבות השופטים, ובהם פרטים אישיים על העובדים, הערכות והמלצות לגבי המשך עבודתם. "כרטיסים" דומים הוכנו לגבי כל היהודים שעבדו בשירות המנדט, והם נאלצו לעמוד בפני "ועדות טיהור" שקבעו האם יוכלו להמשיך בתפקידיהם לאחר קום המדינה.
כהן העביר את המסמך לג'וזף במרץ 1948, אך זה לא הספיק לעסוק בעניין, שכן בראשית אפריל מינה אותו דוד בן-גוריון למושל ירושלים. המסמך הועבר בהמשך לשר המשפטים הראשון, פליקס רוזנבליט (פנחס רוזן), שעשה בו שימוש.
תוכן המסמך

המסמך, שנחתם ב-16 במרץ 1948, התייחס ל-73 העובדים היהודים במערכת המשפט המנדטורית - שופטים, עורכי דין ועובדי מינהלה. לצדו של כל אחד משמות העובדים סומן "+" או "-", בהתאם להמלצה האם להעסיקם גם בשירות מדינת ישראל, וכן מספר הערות על תפקידיהם.
מבין 73 העובדים, 23 היו שופטים. לגבי רובם נמסרו הערכות טובות. כך, למשל, על השופטים שמעון אגרנט, בנימין הלוי, שניאור זלמן חשין, משה לנדוי, משה עציוני, יצחק קיסטר וגינטר שטולץ נכתבו המילים "שופט טוב מכל הבחינות" (לצד שמו של קיסטר צוין גם כי הוא "חבר פועלי אגודת ישראל"). על אליהו מני נאמר כי הוא "ישר ומוכשר" ועל יעקב אזולאי נכתב כי הוא "שופט פלילי טוב. יודע הליכות הערבים".
על כמה מהשופטים נכתבו חוות דעת מעורבות, אך הומלץ להמשיך ולהעסיקם. כך, למשל, נכתב על שופט בית המשפט המחוזי בתל אביב מקס קנטרוביץ כי הוא "שופט טוב. בעל הבנה והגיון. הרושם הוא שהוא ישר, אך בת"א יש מרננים אחרת". על עמיתו שלום קסאן נכתב כי הוא "שופט ישר. חלש מבחינה משפטית", ואילו על שופט בית המשפט המחוזי בחיפה אהרן שמש נכתב כי הוא "שופט בעל ותק גדול" אך "מבחינה מקצועית אין להמליץ עליו".
הערות שוליים

↑  מסמך השופטים החסוי באתר ארכיון המדינה (עמ' 38 - 42)
מנגנוני תנועה במערכת העיכול

מנגנוני תנועה במערכת העיכול הם מנגנונים שונים אשר מסייעים למעבר האוכל ולתנועתיות לאורך מערכת העיכול. 
מנגנונים אלו כוללים שרירים שונים במערכת העיכול, עצבוב, קיום תנועה פריסטלטית המסייעת בהעברת המזון ופירוקו, קיומם של ספינקטרים שונים ועוד.
בליעת מזון

תהליך הבליעה מחולק למספר שלבים - השלב האוראלי, והשלב הפרינגיאלי (של הלוע).
השלב האוראלי מתחלק לשני שלבים:
oral preperatory: ההכנה להכנסת האוכל (למשל, בעקבות ריח) - לפני התחלת הבליעה יש זיהוי סנסורי של האוכל, לפי גודלו וצמיגותו. ככל שהמזון מוצק יותר, למשל, כך נבלע ממנו בכמויות קטנות יותר. שלב זה כולל את ערבוב האוכל עם הרוק.
Oral - בשלב זה, לאחר הלעיסה, הלשון מעבירה את האוכל לחלק האחורי של הפה ולתוך הלוע. זהו שלב רצוני, המורכב משרירים רצוניים.
השלב הפרינגיאלי עובד כרפלקס, כלומר, האוכל מגרה קולטנים בקיר הלוע האחורי, והם שולחים אינפורמציה למרכז הבליעה במוח (רצפת החדר הרביעי במוח) - גרעינים כגון Nucleus tractus solitarius, אשר מעריך את סוג הבליעה, ובהתאם מעביר גירוי לגרעין המוטורי של העצב התועה (vagus nerve) אשר מתחיל את תהליך הבליעה.
תהליך הבליעה כולל מספר תהליכים שונים הפועלים יחדיו. באופן כללי, בזמן בליעה יש גל של תנועה פריסטלטית של התכווצות שרירי הלוע. מיתרי הקול נסגרים זמן רב יחסית לפני שהאוכל מגיע ללוע עצמה, והבליעה אורכת מחצית שנייה (לשם השוואה מיתרי הקול סגורים בערך 2 שניות). במהלך הבליעה, יש סגירה של הפתח האורו-נזאלי (בין האף לפה) כדי למנוע יציאה של אוכל מהאף. תיבת הקול, עולה כלפי מעלה, ונסגרת על ידי מיתרי הקול על מנת שלא תהיה אספירציה לדרכי הנשימה. הלשון זזה לחלק האחורי, ויש פתיחה של הספינקטר העליון של הושט - upper esophageal sphincter. במהלך הבליעה, לא ניתן לנשום, ולכן באופן כללי לא ניתן לבצע יותר מ-3 בליעות רצופות ללא לקיחת אוויר בין לבין.
מעבר מזון בוושט

הוושט הוא צינור שתפקידו העברת מזון מהפה לקיבה. המעבר בוושט אורך בין 7 ל-10 שניות, כאשר לוושט יש סוגר עליון וסוגר תחתון. כאשר האוכל נמצא בלוע, יש התכווצות ראשונית בוושט (גל פריסטלטי ראשוני) וכאשר האוכל מגיע לוושט עצמו הספינקטר העליון נפתח ולאחר מכן נסגר שוב כדי שאוכל לא יעלה בחזרה. לאחר מכן יש גל פריסטלטי נוסף (שניוני) אשר מביא לפתיחתו של הספינקטר התחתון בוושט, 
lower esophageal sphincter (להלן- LES), יחסית באופן מהיר. זאת כדי לאפשר מעבר מהיר של מזון ובייחוד נוזלים אשר עוברים במהירות רבה. מייד לאחר שהאוכל עובר לקיבה, נסגר הספינקטר התחתון של הוושט, כדי למנוע ריפלוקס (חזרה של אוכל מהקיבה).
מעבר מזון בוושט > הרפיה וכיווץ של הספינקטר הוושטי

פעולת הכיווץ וההרפיה של שרירי הוושט, מתווכת על ידי אצטילכולין אשר גורם לכיווץ הוושט, יחד עם גירוי של NO‏ - nitric oxide, המשמש להרפיה של הוושט. בדרך זו יש כיווץ למעלה והרפיה למטה, מה שמאפשר לאוכל לעבור.
ישנם גורמים שונים אשר משפיעים על התכווצותו של הספינקטר הוושתי התחתון, ה- LES: חלבונים, תרופות שונות, או הורמונים כגון גסטרין, ואזופרסין ומוטילין אשר מגבירים את כיווץ הספינקטר. מאידך, ישנם גורמים המשפיעים על הרפיית הספינקטר, כמו אלכוהול, שומן, קפה, תרופות כגון אטרופין, חוסמי תעלות סידן, ניטרטים, תיאופילין או הורמונים שונים כגון סקרטין, פרוגסטרון, CCK וגלוקגון.
אכלזיה היא הפרעה בה אין כמעט הרפיה של ה-LES, אין הפרשה של NO הגורם להרפיה ויש רק כיווץ של אצטילכולין. הפרעה נוספת היא Diffuse spasm of the esophagus - אין גל פריסטלטי אלא מפושט, כל הוושט מתכווץ בבת אחת. מחלה דומה נוספת היא nutcracker esophagus בה עוצמת ההתכווצות של הוושט חזקה מאוד. שתי המחלות אלו גורמות לכאב בזמן הבליעה.
מעבר מזון בקיבה

בשונה משאר המעי, הקיבה מורכבת משלוש שכבות של שריר. השכבה החיצונית ביותר מורכבת משרירים אורכיים, השכבה מתחתיה בנויה משרירים מעלים והשכבה הפנימית בנויה משרירים אלכסוניים (oblique). 
פעילות הקיבה מתבטאת בגלי פריסטלטיקה, המתחילים בקרדיה (פי הקיבה) ונעים לעבר הפיילורוס (השוער התחתון). כשהמזון מגיע לקיבה, הגלים מתחזקים בקרדיה ונחלקים בהגיעם לפיילורוס. גלים אלו מתגברים בעוצמתם עם הזמן ונוטים להתחזק, כאשר הקצב הוא 4 גלים בדקה.
ההתכווצות הבסיסית של הקיבה נובעת מגירוי עצבי בתוך דפנותיה, המתחיל בגירוי של הרחבתה. הקיבה מכילה קוצב, pacemaker, האחראי לפעילותה ונמצא באזור שבין הפונדוס לגוף הקיבה. תפקידו לשלוח גירוי חשמלי לתאי הקיבה, המגיע לשכבות השריר דרך רשת של תאים הנקראים ע"ש cajal.
מעבר מזון בקיבה > סוגי התכווצויות בקיבה

במצבי צום (חוסר אכילה) ישנו גל ארוך של התכווצות, אשר נקרא MMC‏ (migrating motor complex‏). זהו גל המאופיין בהעברת חלקיקים גדולים יחסית של עד 2.5 ס"מ. לגל זה יש שלוש פאזות: הפאזה השקטה, האורכת 45 דקות. הפאזה השנייה הכוללת התכווצויות לא מסודרות, 45 דקות נוספות של התכווצויות. לאחר מכן מגיע שלב שלישי הכולל התכווצויות חזקות מאוד, במהלכן כל האוכל עובר לתריסריון. זהו השלב הקצר ביותר ואורכו 10 דקות. לאחר מכן יש הרפיה של התהליך, באופן בו כל מחזור הפעילות של הגל אורך שעתיים.
לאחר ארוחה, ישנה התכווצות אינטנסיבית, המאפשרת את פעולת הקטנת החלקיקים הנכנסים למעי כדי למקסם את יכולת פעילות הספיגה במעי. בשונה מהתהליך המתרחש בצום, לאחר ארוחה ה- MMC נפסק ויש תהליך של 3 התכווצויות בדקה, המערבבות את המזון, עד להתפנותו מהקיבה. לאחר האכילה יש שלב ביניים, הנקרא Lag, בין חצי שעה לשעה, ולאחריו הופעה של גלים חזקים אחת לשעתיים המפנים את שאריות המזון שנותרו בקיבה.
מעבר מזון במעי הדק

גלי ה-MMC, פועלים רק עד אזור התריסריון. לאחר הגעת המזון לתריסריון, המהווה את תחילת המעי הדק, יש התכווצויות שאינן שיטתיות, אשר ממשיכות כל עוד יש מזון במעי. ההתכווצות מתרחשת רק באזורים בהם יש מזון באותו הזמן, כדי למנוע התכווצות של כל המעי. שלא בדומה לקיבה, ההתכווצות במעי היא אינטנסיבית יותר, 12 התכווצויות לדקה במהלך עיכול המזון ולא 3 לדקה.
מעבר מזון במעי הגס

במעי הגס ישנן גם התכווצויות אולם הן איטיות ולא סדירות, המחולקות להתכווצות בעת מנוחה, והתכווצות נוספת שתפקידה לדחוף את תוכן המעי הגס אל הרקטום התחתון והתעלה האנאלית.
מעבר מזון במעי הגס > התכווצות המעי הגס

ישנן מספר התכווצויות המתרחשות בעת מעבר המזון למעי הגס. סוג אחד, נקרא colonic Non cyclic motor event - במנוחה. אלו הן התכווצויות סגמנטליות, המערבבות את הצואה ומאפשרות ספיגת מים. תוכן מגיע מהמעי הדק לצקום (המעי העיוור המהווה את תחילתו של המעי הגס). האוכל עובר במעי הגס מצד לצד, אולם ללא התקדמות קדימה. תנועה זו מאפשרת ספיגה טובה של הנוזלים. מפעם לפעם יש התכווצות חזקה בחלק הימני יותר של המעי הגס, גל המתחיל במעי הגס העולה עד אזור הסיגמואיד, כאשר גל זה מאפשר את דחיפת האוכל לצד ימין עם התקדמות האוכל קדימה- התכווצות זו מתרחשת פעמיים ביום. 
הסוג השני של ההתכווצות הוא colonic cyclic motor event - בצד ימין, באזור ה- rectus-sigma, ודיסטלית (מרוחק) אליו, מתחיל גל כל בערך שעה וחצי עד שלוש שעות, שדחוף את התוכן כלפי מטה לאזור הרקטום והתעלה האנאלית. זהו גל הנמשך בערך 10 דקות כל מספר שעות. בלילה, גל זה מופיע בתדירות גבוהה יותר (כל 50-90 דקות). גל זה אינו סינכרוני עם גל ה- MMC שתואר קודם לכן. גל מעגלי זה מביא לצורך של האדם בצאייה. אם אין צאייה כתוצאה מהימנעות, התוכן יעלה למעלה, לגל לא מעגלי, עד להופעת הגל המעגלי בשנית.
התעלה האנאלית

הגירוי הכי חזק לצאייה הוא ה-gastrocolic reflex. רפלקס זה מופיע עשרים דקות עד חצי שעה לאחר ארוחה- נוצר כתוצאה מגירוי הורמונלי. פי הטבעת מורכב משני ספינקטרים- חיצוני ופנימי, הנמצאים אחד על גבי השני. הספינקטר הפנימי אינו רצוני, והוא מעוצבב אוטונומית- הוא שומר על כך שתוכן הרקטום לא יצא החוצה- טונוס קבוע. כאשר מתרחשת פעולת הצאייה, האדם מרפה רצונית את הספינקטר החיצוני.
משה אהרן שטרן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  יולי 1925 כ"ח בתמוז תרפ"ה ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  מרץ 1998 (בגיל 72) ח' באדר תשנ"ח
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ?–1998 
 תחומי עיסוק:  משגיח ישיבת קמניץ
 
הרב משה אהרן שטרן (כ"ח בתמוז תרפ"ה, יולי 1925 - ח' באדר תשנ"ח, מרץ 1998) היה משגיח  בישיבת קמניץ.
ביוגרפיה

נולד בניו יורק לר' יום טוב ליפמן ולחיה אסתר בת הרב יעקב יוסף הרמן. בילדותו חלה והיה על סף מוות, ובהמלצת אחד הרבנים קיבל על עצמו קבלה, להתפלל תמיד במניין.
למד אצל הרב שמחה שעפס בישיבת תורה ודעת, ובהמשך עלה ללמוד בירושלים. הוא התקרב ל"רב מבריסק", שרבו הרב שעפס היה מתלמידיו. נישא לרחל בת הרב חיים יוסף קרויזר.
כיהן עשרות שנים כמשגיח בישיבת קמניץ. הרב יוסף דב סולובייצ'יק נהג לומר לתלמידיו שלא ילכו לשמוע שיחות בישיבות מלבד את שיחותו של הרב שטרן, שהוא "אוחז במה שהוא מדבר"[דרוש מקור]. מסר שיחות גם בחו"ל.
בין גיסיו: הרב שמואל קרויזר, הרב אברהם קרויזר רבה של יבנה והרב מאיר דב הלפרין, מחבר הספרים "אמרי כהן". בניו הם הרב יצחק זונדל שטרן, מרבני קהל פרושים והרב יחיאל מיכל שטרן. בין חתניו: הרב דב טורק, בעבר ר"מ בישיבת גבעת שאול, והרב יוסף יצחק הבלין, רב קהילת חב"ד בשכונת רמת שלמה.
בנו הרב יחיאל מיכל הוציא את הספר בית ומנוחה, הדרכות והנהגות לבנין הבית, מתורתו.
נינו הוא החזן והזמר חיים שטרן.
לקריאה נוספת

המשגיח, ירושלים תשנ"ח - הרב יחיאל מיכל שטרן.
למשפחותם, קהילות המבשר 277, כ"ה בכסלו תשע"ה - מרדכי ברנשטיין.
הערות שוליים

↑  בחוג בריסק הייתה התנגדות לתנועת המוסר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268570705171  ISNI: 0000 0004 0245 7741  VIAF: 298007721   WorldCat (עם VIAF): 298007721
מריט-פתח

| --- | --- |
 לידה:  2700 לפנה"ס. תקופת השושלת השנייה או השלישית של פרעוני מצרים. הממלכה העתיקה של מצרים 
 פטירה:  המאה ה־27 לפנה״ס כנראה הממלכה העתיקה של מצרים 
 ענף מדעי:  רפואה
 מקום מגורים:  מצרים העתיקה
 
מריט-פְתָח (משמעות השם: "האהובה על האל פתח") מתוארת בספרות הפופולרית המודרנית כרופאה ומדענית בתקופת מצרים העתיקה, בסביבות שנת 2700 לפנה"ס – הרופאה הראשונה הידועה ואחת המדעניות הראשונות בהיסטוריה. אולם על פי מחקר של ההיסטוריון הרפואי יאקוב קצ'ינסקי דמות כזאת לא הייתה קיימת ומדובר בערבוב של מספר דמויות עתיקות.