stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפילפסיה של אונה רקתית

| --- | --- |
 תחום:  נוירולוגיה 
 מיקום אנטומי:  האונה הרקתית 
 טיפול:  mephenytoin  vigabatrin  למוטריג'ין  קארבאמזפין  פניטואין  לבטיראצטם 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1184509 
 MeSH:  D004833
 סיווגים
 ICD-10:  G40.1, G40.2 
 
האונות במוח
אפילפסיה של האונה הרקתית (ידועה גם כאפילפסיה פסיכומוטורית) היא סוג של אפילפסיה מוקדית, מחלה נוירולוגית כרונית המאופיינת בהתקפים אפילפטיים חוזרים ונשנים. ידועים יותר מ-40 סוגים של אפילפסיות. הם מתחלקים לשתי קטגוריות עיקריות: אפילפסיה בה התחלת ההתקף הוא מוקדי, תלוי מיקום ואפילפסיה שבה התחלת ההתקף היא כללית. אפילפסיות מוקדיות מהוות כ-60% מכל מקרי האפילפסיה אצל מבוגרים ואפילפסיה של האונה הרקתית (TLE) היא הצורה היחידה הנפוצה ביותר הגורמת לאפילפסיה עקשנית.
אפילפסיות של האונה הרקתית הן קבוצה של הפרעות רפואיות שבהן בני אדם ובעלי חיים חווים התקפים אפילפטיים חוזרים ונשנים שמקורם באחת מהאונות הרקתיות של המוח. יש שני סוגים עיקריים המוכרים לפי הליגה הבינלאומית נגד אפילפסיה (International League Against Epilepsy‏.
אפילפסיה של האונה הרקתית האמצעית Medial temporal lobe epilepsy (MTLE). מקורה בהיפוקמפוס, בגירוס הפראהיפוקמפי ובאמיגדלה הממוקמות בחלק הפנימי של האונה הרקתית.
אפילפסיה של האונה הרקתית הצדדית Lateral temporal lobe epilepsy (LTLE) מקורה בנאוקורטקס בפאה החיצונית של האונה הרקתית.
בשל הקשרים ההדדיים החזקים התקפים המתחילים באחד מאזורי האונה האמצעיים או הצדיים מתפשטים, לעיתים קרובות, ומערבים את שני האזורים וכן אזורים קרובים באותו צד של המוח וכן באונה הרקתית בצד השני של המוח. הסיבות או האטיולוגיה לסוגים השונים של אפילפסיה של האונה הרקתית משתנות והן נדונות להלן.
תסמונת אפילפסיה של האונה הרקתית (TLE)

התסמונת הקלאסית של TLE יכולה להתחיל כאשר יש פגיעה מוקדמת מאוד בהיפוקמפוס השמאלי או הימני הגורם למוות של נוירונים. פעוטות יכולים לפתח דלקות בריאה או בעור הגורמות לחום. לתינוקות יש מערכת לא מפותחת של ויסות חום. אצל ילדים אחדים טמפרטורת הגוף הגבוהה עלולה לגרום לפרכוסי חום. פרכוסי חום הם תקינים יחסית והם קורים ל-5-2% מן הילדים מתחת לגיל 5. בצורה רגילה הם אורכים רק כמה דקות או אפילו שניות. הם אינם פרכוסים מוטוריים חמורים ואין אחריהם חולשה בצד אחד של הגוף. אצל מספר קטן של תינוקות פרכוסים אלה יכולים לארוך מעל שעה והם כוללים מקרי פרכוסים חוזרים. אלה ידועים כפרכוסי חום מורכבים וניתן לקשור אותם מבחינת גורם ל-TLE. קיימת מחלוקת האם פרכוסי חום מורכבים גורמים ל-TLE או שהם פשוט הביטוי המוקדם ביותר של TLE.
סיבות

הועלתה סברה שיש קשר בין פרכוסי חום לבין אפילפסיה של האונה הרקתית שבאה אחריהם אבל הקשר המדויק לא ידוע עדיין. מחקרים אחדים הראו חריגויות בהיפוקמפוס במהלך סטטוס אפילפטיקוס בבדיקות MRI התומכות בתאוריה שפרכוסים ממושכים מזיקים למוח. מעניין שכמה מקרים של MTLE מתבטאים בלי שינויים אופייניים של טרשת טמפוראלית אמצעית או חריגויות אחרות בסריקות MRI. דבר זה נקרא אפילפסיה פרדוקסלית של האונה הרקתית האמצעית. האפילפסיה אצל חולים אלה מתרחשת בגיל מאוחר יותר, דבר היכול להצביע על כך שאירוע מוקדם מוביל לנזק בהיפוקמפוס וגורם ל-MTLE ‏. למרות שתאוריה זו צריכה אישוש יש מחקרים שהצביעו על Human herpesvirus 6 (HHV-6) כקשר אפשרי בין פרכוסי חום ו-MTLE שבא אחרי כן. כמה מחקרים מציעים שהדבקה ב-HHV-6 מתרחשת בדרך כלל לפני התרחשות פרכוסי חום. עם זאת ניתן לקשור רק מיעוט מההדבקות הראשוניות של HHV-6 לפרכוסי חום. עם זאת ניתן לקשור רק מיעוט מההדבקות הראשוניות של HHV-6 לפרכוסי חום. שנית, מחקרים אחרים מצאו DNA של HHV-6 ברקמת המוח שהוצא בניתוח בגלל אפילפסיה של האונה הרקתית האמצעית.
לעיתים נדירות יכולה MTLE להיות תורשתית או להיות קשורה לסרטן המוח, דלקת קרום המוח, פגיעת ראש או ליקוי בכלי הדם. MTLE יכולה קשורה לליקויים אחרים במוח. ברוב המקרים לא ניתן לקבוע סיבה בצורה וודאית.
LTLE היא פחות נפוצה. היא יכולה להיות תורשתית כגורם דומיננטי כאפילפסיה של האונה הרקתית הצדדית Lateral Temporal Lobe Epilepsy (ADLTLE) עם מאפיינים שמיעתיים או חזותיים, אבל יכולה, גם, להיות קשורהעם גידולים, דלקת קרום המוח, אנצפליטיס, טראומה, ליקויים בכלי הדם או ליקויים מולדים במוח. גם במקרה הזה אצל רוב האנשים החולים אי אפשר לקבוע שום סיבה. לעיתים נראה פיזור גרגרים בשכבת התאים ברכס המשונן בהיפוקמפוס באפילפסיה של האונה הרקתית וקשרו את זה לתת ויסות של ראאלין (reelin), פרוטאין שבאופן רגיל שומר על השכבה דחוסה על ידי עצירת ההגירה הנוירונית. לא ידוע אם שינויים בראאלין משחקים תפקיד באפילפסיה.
סימפטומים

הסימפטומים אותם חש החולה והסימנים אותם רואים אחרים בזמן התקפים המתחילים באונה הרקתית תלויים באזורים באונה הרקתית ובאלה הסמוכים לה המושפעים על ידי ההתקף. שיטת המיון של התקפים אפילפטיים שפורסמה ב-1981 על ידי הליגה הבינלאומית נגד אפילפסיה (ILAE) מכירה שלושה סוגים של התקפים אותם עשויים לחוות אנשים שיש להם אפילפסיה של האונה הרקתית.
פרכוס חלקי פשוט (SPS) המערב חלקים קטנים של האונה הרקתית כמו האמיגדלה או ההיפוקמפוס. המונח "פשוט" פירושו שאין שינוי בהכרה. באפילפסיה של האונה הרקתית גורם פרכוס חלקי פשוט, בדרך כלל לתחושות. תחושות אלה יכולות להיות מנסטיות כמו דז'ה וו (הרגשה שמשהו מוכר), זָ'מה וו (הרגשה שמשהו לא מוכר), מערכת מיוחדת של זיכרון או זכרונות, או אמנזיה. התחושות יכולות להיות שמיעתיות כמו צליל או מנגינה, של חוש הטעם או של הריח כמו ריח של משהו שלא נמצא כרגע בידי החולה. תחושות יכולות להיות גם חזותיות, לערב תחושות בעור או באיברים הפנימיים. האחרונות יכולות להיות כמו משהו שנע על פני הגוף. יכולות להיות תחושות נפשיות כמו תחושה של להיות מחוץ לגוף. רגשות של דיספוריות (דיכאוניות) או אופוריות, פחד, כעס ותחושות אחרות יכולות להיות גם כן בזמן התקף מוקדי פשוט. לעיתים קשה לאנשים שיש להם פרכוס חלקי פשוט לתאר את התחושה. פרכוסים חלקיים פשוטים נקראים לעיתים קרובות אאורה על ידי לא מומחים המתבלבלים בינם לבין סימני אזהרה של התקף העומד לבוא. אנשים החווים רק התקפים מוקדיים פשוטים לא תמיד יודעים מה יש להם ולא מחפשים עזרה רפואית לבעיה. פרכוס חלקי פשוט עלול לעיתים להתפתח לסוגי ההתקפים שיפורטו להלן.
פרכוסים חלקיים מורכבים (CPS) הם בהגדרתם פרכוסים שפוגמים בהכרה במידה מסוימת. זאת אומרת שהם משנים את יכולתו של האדם לתקשר עם הסביבה. הם מתחילים בדרך כלל ב-SPS אבל אז ההתקף מתפשט לחלק נרחב יותר של האונה הרקתית דבר הגורם לפגם בהכרה. הסימנים יכולים לכלול בהייה ללא תנועה, תנועות אוטומטיות של הידיים או הפה, שינוי ביכולת להגיב לאחרים, דיבור לא רגיל או התנהגויות לא רגילות.
התקפים המתחילים באונה הרקתית אבל מתפשטים לכל המוח ידועים כפרכוסי טוני-קלוני כלליים משניים (SGTCS). אלה מתחילים כהתקף מוקדי פשוט או התקף מוקדי מורכב בשלב הראשון אבל אז הזרועות, הגוף והרגליים מתקשים (טוני) בתנוחה כפופה או מתוחה ואחרי כן מגיע השלב הקלוני של קפיצת האיברים. SGTCS ידועה בלשון העם כפרכוסים או גרנד מל.
אחרי כל התקף כזה הגוף זקוק למנוחה בה משתנים התפקודים הנוירולוגיים. דבר זה נקרא המצב הפוסט איקטלי (שאחרי התקף). דרגת ואורך הפגם מתאים לחומרת שלושת סוגי ההתקפים שנמנו לעיל. SPS נמשך בדרך כלל פחות מ-60 שניות, CPS נמשך, לעיתים קרובות פחות משתי דקות ו-SGTCS נמשך בדרך כלל פחות משלוש דקות. המצב הפוסט איקטלי במקרה של CPS ו-GTCS נמשך הרבה יותר זמן מאשר ההתקף (איקטוס) עצמו. משום שהתפקיד העיקרי של האונה הרקתית הוא זיכרון קצר מועד גורמים CPS ו-GTCS לאמנזיה של ההתקף. כתוצאה מכך אנשים רבים שיש להם התקף מוקדי פשוט ופרכוסי טוני-קלוני לא יזכרו שהיה להם התקף.
טיפול

יש הרבה תרופות לטיפול בהתקפים אפילפטיים. הן נקראו בעבר "נוגדי פרכוסים" אבל מונח זה הוא מטעה משום שרוב ההתקפים אינם פרכוסים. המונח המודרני הוא תרופות אנטי אפילפטיות. בטיפול באפילפסיה של האונה הרקתית התרופות הנפוצות הן הוותיקות: פניטואין, קארבאמזפין, פרימידון, ולפוראט ופנוברביטל. תרופות חדשות יותר כמו גאבאפנטין, טופירמאט, לבטירצטאם, למוטריג'ין, פרגאבאלין, טיאגבין, לקוסאמיד וזוניסאמיד מבטיחות יעילות דומה. פלבאמאט וויגבטרין הן תרופות חדשות יותר אבל יש להן תופעות לוואי חמורות ולכן אינן נחשבות כתרופות קו ראשון. כמעט כל התרופות האנטי אפילפטיות פועלות על ידי הפחתת הריגוש בנוירונים (כלומר, על ידי חסימת תעלות נתרן מהירות או איטיות או ויסות תעלות סידן), או על ידי הגברת עיכוב יריית הנוירונים (על ידי הגדלת יעילות העיכוב של נוירוטרנסיטורים כמו GABA).
לרוע המזל התרופות לא יעזרו לרבים מן החולים, שיש להם אפילפסיה של האונה הרקתית האמצעית, להגיע לשליטה מספקת בהתקפים.
עבור חולים בעלי אפילפסיה של האונה הרקתית האמצעית שההתקפים שלהם בלתי נשלטים אחרי ניסיונות בטיפול בכמה תרופות אנטי אפילפטיות יש לשקול ניתוח הסרה. ניתוחי אפילפסיה מבוצעים מ-1860 ורופאים ומנתחים ראו במשך עשרות שנים שהניתוח הוא יעיל בשחרור אנשים מהתקפים. אבל רק ב-2001 נערך מחקר מדעי מבוסס על האפקטיביות של כריתת אונה. מחקר זה הוכיח שאחרי כישלון של תרופות אנטי-אפילפטיות לשלוט בהתקפים באפילפסיה של האונה הרקתית ניתוח הוא הרבה יותר יעיל בשחרור האדם מהתקפים מאשר ניסיון בעוד תרופות. התחילו מחקר הממומן על ידי הממשלה האמריקאית שנקרא ERSET. מטרת המחקר היא לענות על השאלה האם ניתן לבצע ניתוח בשלבים מוקדמים של TLE. עדיין אין ממצאים למחקר.
כהכנה לניתוחים כאלה עוברים החולים בדיקות בכמה שיטות כדי לקבוע את מוקד ההתקפים (כלומר האזור במוח ממנו מתחילים ההתקפים בדרך כלל לפני שהם מתפשטים). דבר זה יכול להיעשות על ידי ניטור וידאו EEG, EEG תוך-גולגולתי (מכניסים אלקטרודות מתחת לגולגולת, או במוח עצמו או מחוצה לו), דימות [[טומוגרפיית פליטת פוטון בודד |SPECT]]. ניתן להוסיף בדיקות MRI כדי לחפש הסתיידות בהיפוקמפוס. אחרי שנקבע המוקד האפילפטי ניתן לסלקו. פעולה זו דורשת בדרך כלל הסרת חלק מההיפוקמפוס ולעיתים קרובות גם את האמיגדלה. כדי להימנע מהסרת חלקים במוח האחראים לדיבור יבצע הצוות לפני הניתוח את מבחן ודה (Wada test) בו מזריקים אמוברביטל לעורק התרדמני כדי להשקיט באופן זמני צד אחד של המוח. אם החולה מראה תוצאות גרועות במבחן ודה צוות המנתחים יכול להמליץ נגד ניתוח או יציע ניתוח מצומצם יותר.
אם חולה אינו מועמד אופטימלי לניתוח ניתן להשתמש באמצעים אחרים כמו קוצב וגאלי ולילדים בדיאטה קטוגנית.
לקריאה נוספת

LaPlante, Eve (1993). Seized: Temporal Lobe Epilepsy as Medical, Historical and Artistic Phenomenon. ISBN 978-0060166731. Discusses link between TLE and artistic creativity.
"Transcript of (BBC TV series) "Horizon" documentary "God on the Brain"". BBC.co.uk.
Paraclete. "Theological Aspects of Temporal Lobe Function"., including bibliography
Bard P (1934). "On emotional expression after decortication with some remarks on certain theoretical views". Psychological Review. 41: 309–329. doi:10.1037/h0070765.
Blumer D (2002). "The illness of Vincent van Gogh". Am J. Psychiatry. 159 (4): 519–526. doi:10.1176/appi.ajp.159.4.519. PMID 11925286.
Broca P (1878). "Anatomie comparé de circonvolutions cérébrales. Le grand lobe limbique et la scissure limbige dans la série des mammiféres". Revue d'Anthropologie. 1: 385–498.
Cannon WB (1927). "The James-Lange theory of emotion". Am J. Psychology. 39 (1/4): 106–124. doi:10.2307/1415404. JSTOR 1415404.
Dewhurt K, Beard AW (1970). "Sudden religious conversions in temporal lobe epilepsy". Br. J. Psychiatry. 117 (540): 497–507. doi:10.1192/bjp.117.540.497. PMID 5480697.
Hohmann GW (1966). "Some effects of spinal cord lesions on experienced emotional feelings". Psychophysiology. 3 (2): 143–56. doi:10.1111/j.1469-8986.1966.tb02690.x. PMID 5927829.
James W (1884). "What is an emotion?". Mind. 9: 188–205. doi:10.1093/mind/os-IX.34.188.
Kingsley, RE (2000). Concise Text of Neuroscience (2nd ed.). Lippincott Williams and Wilkins. pp. 884–8.
Lange CG, 1887, "Uber Gemuthsbewegungen", Liepzig: T Thomas
Lowe J, Carroll D (1985). "The effects of spinal injury on the intensity of emotional experience". Br J Clin Psychol. 24 (2): 135–6.
MacLean PD (1955). "The limbic system ("visceral brain") and emotional behaviour". Arch. Neurology and Psychiatry. 73: 130–4.
Ogata A, Miyakawa T (1998). "Religious experiences in epileptic patients with a focus on ictus-related episodes". Psychiatry and Clinical Neuroscience. 52: 321–5. doi:10.1046/j.1440-1819.1998.00397.x.
Papez JW (1937). "A proposed mechanism of emotion". Arch. Neurology and Psychiatry. 38: 725–743.
Persinger MA (1983). "Religious and mystical experiences as artefacts of temporal lobe function: a general hypothesis". Percept Mot Skills. 57 (3): 1255–62. PMID 6664802.
Ramachandran VS, Blakeslee (1998). "Chapter 9". Phantoms in the Brain. Fourth Estate.
Thompson JG (1988). The Psychobiology of Emotion (1st ed.). New York: Plenum Press.
Sadi Ranson-Polizzotti. "Lewis Carroll". tantmieux.squarespace.com. אורכב מ-המקור ב-2013-01-22. נבדק ב-2011-07-22.
אסכולת אשקאן

דמפסי ופירפו, 1924, ציור מאת ג'ורג' בלווז
אסכולת אשקאן היא קבוצת אמנים אמריקאים שציירה בסגנון ריאליסטי בתחילת המאה העשרים. אש קאן פירושו פח אשפה - השם ניתן לקבוצה בשל הצבעים הקודרים שבהם השתמשו כדי לתאר נופים עירוניים. בראש הקבוצה עמד רוברט אנרי שלתפיסתו ולחזונו האומנותי הייתה השפעה רבה בעיקר על אדוארד הופר, ג'ורג' בלווז ואחרים.
הרקע להיווצרות הקבוצה

בתחילת המאה העשרים העקרונות האומנותיים בארצות הברית היו עדיין מושפעים מהזרמים המסורתיים בציור האירופאי. המגמות המהפכניות האירופאיות טרם קנו אחיזה בתרבות האירופאית ולכן לא היו מוכרות בארצות הברית. התערוכה שלמעשה תרמה רבות לאפיון ה"שמונה" ולאסכולת אש קאן הייתה תערוכת הארמורי. בתערוכה זו הוצגו לראשונה בניו יורק יצירות אירופאיות מודרניות לצד יצירות אמריקאיות מודרניות.
שמונת החברים הבולטים בקבוצה (שכונתה באופן טבעי "השמונה") היו:
רוברט אנרי
ארתור דייוויס
מוריס פרנדרגסט
ארנסט לוסון
ויליאם גלקנס
אוורט שין
ג'ון סלואן
ג'ורג' בנג'מין לוקס
בוקובל

| --- | --- |

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 גובה:  1,000 מטרים
 קואורדינטות:  48°21′32″N 24°23′50″E﻿ / ﻿48.358888888889°N 24.397222222222°E﻿ / 48.358888888889; 24.397222222222 
 http://bukovel.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםבוקובל(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםבוקובל(למפת מחוז איוואנו-פרנקיבסק רגילה) איוואנו-פרנקיבסק קאלוש קולומיאה נדבורנה דולינה בורשטין בולחוב סניאטין קוסוב לבוב טרנופול צ'רנוביץ רומניה זקרפטיהבוקובל(למפת מחוז איוואנו-פרנקיבסק מוגדלת) איוואנו-פרנקיבסק קאלוש קולומיאה נדבורנה דולינה בורשטין בולחוב סניאטין קוסוב לבוב טרנופול צ'רנוביץ רומניה זקרפטיהבוקובל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בוקובל (באוקראינית: Буковель) הוא אתר הסקי הגדול ביותר במזרח אירופה, הממוקם באוקראינה במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבמערב המדינה. האתר ממוקם במרומי רכס הרים בהרי הקרפטים בגובה של כ-900 מטרים מעל פני הים.
אריתרופויזה

אריתרופויזה
אריתרופויזה (באנגלית: Erythropoiesis) הוא תהליך יצירת תאי דם אדומים (אריתרוציטים). תא אדום מתחיל מהתמיינות של תא גזע במח העצם, לתא מחויב, שכיוון ההתקדמות הכללי שלו קבוע ליצירת תא דם אדום (Proerythroblast). בתהליך ישנה הצטמקות יחסית של הציטופלזמה ולאחר מכן גם הצטמקות הגרעין עד לפליטתו מהכדורית האדומה.
כל עוד הגרעין נמצא בכדורית, ישנו יצור מוגבר של המוגלובין, עד למצב של כמעט רוויה. במצב זה ייפלט הגרעין מהכדורית והיא תקרא רטיקולוציט במשך כשלושה ימים, שבהם תמשיך ביצירת המוגלובין עד למצב רוויה מוחלטת והתנוונות הריבוזומים (העוזרים ביצירת ההמוגלובין). בסיום תהליך רוית הכדורית בהמוגלובין תיקרא הכדורית אריתרוציט (Erythrocyte), ולרוב יציאתה למחזור הדם תיעשה בשלבים אלו. במיעוט הפעמים (0.5%-1.5%) תצא הכדורית במצב של רטיקולוציט (כדורית דם צעירה, אך מתפקדת).
אתרי ייצור תאי הדם

המטופוייזה (Haematopoiesis) הוא התהליך שבו נוצרים תאי הדם השונים (וביניהם, כדוריות דם אדומות, כדוריות דם לבנות וטסיות-דם). העובר מתחיל לייצר תאי דם כבר בסוף השבוע השלישי ברחם: תאי הדם הצעירים מתמיינים משכבת המזודרם (המנגיובלאסטים) והם יתמיינו בסופו של דבר לכלי הדם השונים (עורקים, ורידים) ולתאי הדם השונים. בשבוע החמישי, ניתן לראות התפתחות של תאי דם במקביל לייצור הפלזמה. במהלך החיים העובריים האיברים המשתתפים בייצור דם הם שק החלמון, הכבד, הטחול, מח העצם, וקשריות הלימפה.
לאחר הלידה, תהליכי המטופוייזיס נורמליים מתרחשים רק בתוך מח העצם (נקרא "המטופוייזיס מדולרי")- אצל ילדים, מח העצם פעיל בכל השלד וקרוי גם מח העצם האדום, ולאחר גיל ההתבגרות תהליך ההמטופוייזיס מצטמצם לשלד האקסיאלי, הכולל את חוליות עמוד השדרה, עצם הסטרנום, הצלעות והאגן, וכן החלקים הפרוקיסמליים (הקרובים) של עצמות הגפיים- עצם הירך (פמור) ועצם הזרוע (הומרוס). לעיתים יכול להתקיים תהליך המטופוייזיס שאינו תקין באיברי המערכת הרטיקולו-אנדותליאלית- (כבד, טחול וקשריות הלימפה): תאים באיברים אלו "זיכרון מולקולרי" עוד מההתפתחות העוברית, המאפשר להם לחדש את ייצור כדוריות הדם (נקרא "המטופוייזיס אקסטרה-מדולרי")- באופן כללי ניתן לזהות לפי צורת תאי הדם, האם מדובר בתאים ממח העצם או מאתרים אחרים.
השורה האדומה

תהליך ההמטופוייזיס מתקיים בכמה "שורות": השורה האדומה, ממנה נוצרת כדורית הדם האדומה, השורה הלבנה (המיילואידית) ממנה נוצרים תאי הדם הלבנים, והשורה המגה-קריוציטית - ממנה מתפתחות טסיות-הדם.
התפתחות השורה האדומה:
התא הראשון בתהליך הוא פרו-אריתרובלסט: זהו תא כחול וגדול עם גרעין גדול. זהו התא הראשון שניתן לזהותו מבחינה מורפולוגית, מדובר בתא גדול יחסית (12-20 מיקרון).
basophilic-erythroblast- זהו השלב השני, זהו תא מעט קטן יותר, בעל טיפולסמה יותר באזופילית (כחולה) כתוצאה מנוכחות ריבוזומים, עם גרעין.
polychromatic erythroblast- תא בעל צבע מעט יותר אדום בגלל התחלת ייצור ההמוגלובין, בעל גרעין.
orthochromatic erythroblast- תא שצבעו זהה לצבע של כדורית הדם הבשלה. בשלב זה, הגרעין של התא יוצא ממנו החוצה (לא בתהליך ספונטני, אלא בבליעה על ידי מקרופאג').
רטיקולוציט - זהו השלב הבא, התא חסר גרעין, עדיין מכיל RNA, והראשון המסוגל לצאת לסירקולציה (מחזור הדם). במצב נורמלי רמותיו הן 2.5% מתאי הדם האדומים. משך חייו הוא 4 ימים. רמות גבוהות יותר שלו יצביעו על פעילות יתר של השורה האדומה, כדי להשלים חוסרים כגון אובדן דם או המוליזה.
כדורית הדם האדומה - (אריתרוציט): זהו התא האחרון בשורה האדומה, המאופיין בצורה דיסקואידית ייחודית. גודלו 7-9 מיקרון, הוא נטול גרעין ותפקידו לספק חמצן לכל רקמות הגוף. משך חייו הוא 120 יום עם תחלופה שבין 1%-0.8% מהתאים מדי יום.
ויסות תהליך יצירת כדוריות הדם

באופן כללי, לכל סוגי תאי הדם בתהליך ההמטופוייזיס, יש במסגרת שלבי ההתפתחות ויסות והליכי בקרה האחראים על ההתמיינות במח העצם. הוויסות מתבצע על ידי גורמי גדילה, פקטורי שעתוק, או ויסות על ידי היפוקסיה (למשל על ידי אריתרופוייטין).
גורמי גדילה הקרויים stem cell factor ‏(SCF) פועלים על תאי הגזע עצמם, ועוזרים להם להתרבות ולהתמיין לשורות השונות. פקטור זה מיוצר במח העצם, בתאי המשתית (סטרומה) ובעל פעילות פרארקרינית - על התאים הסמוכים לו. בנוסף לכך לפקטור זה יש השפעה אנדוקרינית (דרך מחזור הדם) על תאי פיברובלסטים בכל הגוף ובתאי הכבד. הרצפטור שלו הוא C-Kit.
בנוסף לגורמי גדילה אלו, IL3 הוא ציטוקין המיוצר בתאי T, ותפקידו להשפיע על ההתפתחות של כל שורות התאים (השורה האדומה, הלבנה והמגה-קריוציטית). כמו כן, אריתרופוייטין (להלן יקרא EPO) הוא הורמון חשוב המיוצר בתאי הפרי-טובולריים בכליה, ומשפיע על התפתחות השורה האדומה במנגנון שיוסבר בהמשך, החל משלב הפרו-אריתרובלסטים.
מלבד גורמים אלו שנסקרו לעיל, קיימים פקטורים נוספים אשר משפיעים בין היתר על שורות אחרות -
גורמי גדילה מסוג G-CSF, GM-CSF- המשפיעים על השורה הלבנה: GM-CSF מיוצר בתאי T ובפיברובלסטים ומשפיע הן על הגרנולוציטים (גרנולוציטים הם תאי דם לבנים בעלי גרנולות - נויטרופיל, באזופיל, אאוזינופיל). והן על המונוציטים, בעוד ש- G-CSF מיוצר במונוציטים, מקרופאגים ופיברובלסטים והוא ספציפי לגרנולוציטים בלבד.
תרומבופוייטין – Tpo- מיוצר בכבד ובכליות, ומשפיע על התמיינות תאי הגזע והשורה המגה-קריוציטית.
מנגנון ויסות על ידי אריתרופוייטין

הייצור של אריתרופוייטין, או Epo, בתאי הכליה, תלוי ברמות החמצן בדם- התאים מרגישים את רמות החמצן: במצב שבו יש רמות חמצן מספיקות, חלבון בשם HIF2α ‏(hypoxia inducible factor) עובר פרולין-הידרוקסילציה, על ידי החלבון PHD, ולאחר מכן נקשר לחלבון VHL ‏(von hippel landau) ושניהם מתעכלים. (מוטציות בכל אחד מהגנים האחראים לייצור חלבונים אלו, יכולה להביא לפוליציטמיה- מאחר שחלבונים אלו אחראים על עיכוב HIF2α, וכאשר יש בהם מוטציות, לא יהיה עיכוב של HIF2α ויהיה עודף ייצור של כדוריות דם אדומות).
עם זאת, במצבים בהם רמות החמצן אינן מספיקות (יכול להיגרם כתוצאה מהיפוקסיה, היצרות עורק הכליה, או אנמיה), לא תהיה פרולין-הידרוקסילציה, והחלבון HIF2α  חופשי- ואז הוא נכנס לגרעין התא ופועל כפקטור שעתוק- בעיקר לגן Epo.
לאחר ש- Epo נוצר, הוא מגיע למח העצם שם הוא נקשר לרצפטורים על גבי תאי הפרקורסור CFU-E, BFU-E. לאחר הקישור, הרצפטור ל- Epo עובר דימריזציה עם רצפטור נוסף- וכתגובה לתהליך מופעל מסלול הנקרא JAK-STAT: למעשה, הדימריזציה גורמת להפעלה של חלבון JAK (העיקרי מבין חלבונים אלו הוא JAK2) אשר מביא להפעלה של STAT5 שמפעיל גנים בגרעין התא המביאים להבשלת הפרו-אריתרובלסט ולחלוקת התאים- לסיכומו של דבר, הקישור של Epo מביא להגברת הפעילות של השורה האדומה, ובתגובה לכך עלייה במסת תאי הדם האדומים ובעקבותיה עליה ברמות החמצן בדם. מוטציה ב-JAK2 היא הגורם להיווצרות פוליציטמיה וורה: זוהי מוטציה מסוג gain of function, הגן המעודד את ייצור כדוריות הדם יפעל גם ללא קישור של Epo לרצפטור וקיום דימריזציה: כתוצאה מכך, תהיה פרוליפרציה תמידית של תאים מהשורה האדומה.
חומרי היסוד ליצירת כדורית אדומה > ברזל

צריכת ברזל (Fe) נעשית בעיקר על ידי אכילת מוצרים מן החי, כבשר, עוף, דגים וביצים, וכן מזונות מן הצומח כמו טחינה, קטניות וירקות ירוקים. הכמות המומלצת היא 20-50 מילי-גרם ביום, וספיגתו נעשית במעיים. בדם, יקושר הברזל ל-Transferrin אשר יעביר אותו למקומו הרצוי:
יצירת המוגלובין (Hb) במח העצם
יצירת מיוגלובין (Mb) בשריר
אגירת העודף ב-Ferritin במח העצמות, בכבד ובטחול.
חיסכון ברזל - מתייחס לניצול מחדש של ברזל, מהמוגלובין המתפרק בטחול (לדוגמה: מפירוק כדורית דם זקנה).
איבוד ברזל - יקרה בשעת דימום וסתי, התקלפות תאים במערכת העיכול, ודימומים שונים.
חומרי היסוד ליצירת כדורית אדומה > חומצות אמינו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
חומרי היסוד ליצירת כדורית אדומה > ויטמין B12

ויטמין B12 נמצא בעיקר במזון מן החי כגון, כבד, דגים, ביצים, חלב ומוצריו; כמו כן מזונות כגון קורנפלקס מועשרים בו על פי רוב, אף כי לטבעונים רצוי לקבלו מתוספי מזון. זוהי מולקולה גדולה המכילה קובלט (קובלאמין) הנוצרת על ידי חיידקים וחייבת להיקלט במזון. הספיגה תעשה בסוף המעי הדק, באזור המעי העקום. לגוף האדם נדרש בכמויות זעירות של 1 מ"ג ליום, והוא נאגר בגוף למספר שנים.
חומרי היסוד ליצירת כדורית אדומה > חומצה פולית

ויטמין חומצה פולית הנמצא בעיקר בעלים ירוקים כגון אספרגוס, תרד, חסה, וספיגתו נעשית במעי הדק. רגישותו לטמפרטורה, גורמת לכך שיאבד מתכונותיו במהלך בישול וייהרס. לגוף האדם נדרש 50 מ"ג ליום, וזאת מכיוון שהמאגרים בגוף קטנים יחסית, הוויטמין לא ניתן למיחזור בתוך הגוף, והמאגרים נשמרים רק ל-4 חודשים. לנשים בהריון מומלץ ליטול תוספי חומצה פולית כדי למנוע סכנה התפתחותית לעובר.
תאי דם אדומים
אנטוניו דה קורג'ו

| --- | --- |

 לידה:  30 באוגוסט 1489 קורג'ו, איטליה 
 פטירה:  5 במרץ 1534 (בגיל 44) קורג'ו, איטליה 
 לאום:  איטלקים 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  רנסאנס 
 הושפע על ידי:  Francesco Bianchi, Antonio Begarelli 
 יצירות ידועות:  Jupiter and Io, Assumption of the Virgin, Ganymede Abducted by the Eagle 
 צאצאים:  Pomponio Allegri 
 
אנטוניו דה קורג'ו (באיטלקית: Antonio da Correggio;‏ 30 באוגוסט 1489 – 5 במרץ 1534), אשר שמו המקורי הוא אנטוניו אלגרי (Antonio Allegri), היה צייר איטלקי. את כינויו קיבל על שם מקום הולדתו, קורג'ו, עיר קטנה בעמק הפו שבשטח איטליה של היום (אז חלק מדוכסות מודנה ורג'ו).
לגבי תולדות חייו ומוצאו קיימים חילוקי דעות בין מקורות שונים. מניחים שנולד ב-1489 אולם גרסאות אחרות מדברות על טווח השנים שעד 1494. יש טוענים, כי קורג'ו נולד למשפחה ענייה מאוד, בעוד אחרים טוענים כי משפחתו הייתה בעלת אמצעים, רוב המקורות טוענים שאביו היה סוחר.
קורג'ו נחשב לאחד הציירים החדשניים של המאה ה-16, שנטש את האיפוק הקלאסי של הרנסאנס וצייר בסגנון הבארוק האופייני למאה ה-17 עוד בטרם נעשה זה מקובל בקרב חוגי האמנות. סגנונו בא לידי ביטוי בשימוש חופשי וזורם במכחול, בפרספקטיבה הייחודית ובאינטראקציה יוצאת הדופן שיצר עם הצופה.
לקורג'ו סדרה בת ארבע יצירות מיתולוגיות, המתארות את "אהבת יופיטר" ונחשבות בין 
הידועות שביצירותיו המיתולוגיות השונות. הסדרה כוללת את היצירות הבאות: "לדה והברבור" ("Leda with the Swan"), "יופיטר ואיו" ("Jupiter and lo"), "גנימדס" ("Ganymede") ו"דנאה" ( "Danae").
היצירה "דנאה" משקפת בצורה ברורה את סגנונו הייחודי של קורג'ו וניתן לראות כיצד היצירה "יופיטר ואיו" תורמת להדגשת רעיון זה. שתי יצירות אלו היו בתנועה רבה יחסית לאחרות, מפני שהרבו לעבור מיד ליד ונחשבו כזוג כמעט לאורך כל דרכן. כיום היצירה "יופיטר ואיו" נמצאת בווינה ואילו "דנאה" ברומא. ביוגרפיה של קורג'ו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.
קורג'ו והמיתולוגיה

לקראת אמצע חייו הפך קורג'ו לצייר נחשק מאוד בארמונות האצולה. אשתו של מושל העיר קורג'ו, ורוניקה גאמבארה (Veronica Gambara) העירה את תשומת לבו של פדריגו גונזגה, דוכס מנטובה (Federigo Gonzaga) לכישרונו הרב ויוצא הדופן של קורג'ו. הדוכס, שהיטה אוזן לעצתה, החליט לתת לקורג'ו עבודות גדולות וחשובות. הדוכס ייחס חשיבות רבה לקלאסיקה, ומשום כך דרש מקורג'ו לצייר בהשראת סיפורי אלים מיתולוגיים. הוא התבקש לצייר 4 סצנות מיתולוגיות (אחת מהן "דנאה"),שהדוכס ממנטובה התכוון להעניק כשי לקיסר קארל החמישי בשנת 1531.
אף כי במקרה זה נראה כי בחירתו של קורג'ו בנושאי ציוריו נבעה מהזמנת הדוכס, קיימות עדויות לכך, שצייר סצנות מהמיתולוגיה לא רק כשהתבקש לכך, וכי הנושאים המיתולוגיים עניינו אותו עוד מימי ראשית הקריירה שלו. ארבעים מציוריו ששרדו עד היום מציגים נושאים דתיים ומיתולוגיים.