stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האגודה הישראלית ללימודים פמיניסטיים וחקר המגדר
קשיים ואתגרים

א. פעילות פמיניסטית בתוך מרחב פטריארכלי- לימודי הנשים צמחו בתוך המרחב האקדמי, שהוא מרחב פטריארכלי מובהק. התוכניות ללימודי נשים, צמחו תחילה כקורסים או חלקי קורסים בתוך מגמות ומסלולים קיימים. הזירה בה פעלו הייתה כבר קיימת, מסומנת ובנויה. המרצות שהעזו, פעלו מ/ובתוך ערכים בחלקם פטריארכליים, שהופנמו והיה קשה להתנער מהם. הפעילות הייתה חתרנית ונעשתה באופן פרטני, מקומי (לוקאלי) וחדשנית, כלומר לא היו הרבה משאבים, תכנים ודגמי עבודה להתבסס עליהם. התוצאה הייתה העדר כמעט של שיח ושיתוף בין המסלולים השונים, הן ברמת התכנים והן ברמת הגדרת המטרות.
על רקע זה, המסלולים שנוצרו סבלו מחוסר משאבים ובעיקר מימון, כאשר כל מסלול, נאבק באופן עצמאי על קיומו. מאבק זה גרם להתמודדות במישור הפנימי בלבד בכל מוסד ומוסד.
כחלק מן המאבק ההישרדותי, נוצרו תוכניות לימודים, שניסו למשוך את הסטודנטיות והסטודנטים, כך שהתחרות יצרה שונות ברמת התכנים, ברמת הדרישות ועוד. המאבק התפרס כעת גם אל המיצוב של המסלולים, מיצוב שהקרין גם על מיצוב הסגל ונדרש לעמוד בהגדרות של המוסד כולו.
ההתניה, גם זו הסמויה בין כדאיות כלכלית למיצוב מקצועי על פי סטנדרטים אקדמיים אוניברסליים וגם שמירה על ערכים פמיניסטיים, יצרו לא פעם התנגשות ערכית לא פשוטה.
האגודה, אשר אחת ממטרותיה היא ליצור שיתופי פעולה בין כל העוסקות/ים בתחום, נתקלה בקשיים לא מעטים.
ב. מעמד האגודה בקרב קהילת המרצות/ים והסטודנטיות/ים - האגודה הוקמה כיוזמה של מרצות, שראו בהקמתה, עוד נדבך, שיסייע למיסוד תחום הלימוד החדש והרב תחומי של לימודי הנשים בארץ. האגודה לא הצליחה במשך השנים להפוך לגוף מרכז עבור מרצות/ים וסטודנטיות/ים. תרומתה קיימת,אך בלעדיות הפעולות שנקטה נפגמה לא פעם על ידי מרצות/ים מן התחום.
ג. קיום האגודה - בחמש השנים האחרונות אין לאגודה תקציב עצמאי ולא נגבים דמי חבר. מרבית הפעילות נסמכה בעבר על מימון המושג מקרנות, אוניברסיטאות ומכללות ולרוב זהו מימון נקודתי למיזם מוגדר כגון כנס, או מקראה ותרומות פרטיות. מירב הפעילות המקצועית (בעבר: עריכת המקראה, ניהול כנסים וחגיגות הספרים, וכיום: עריכת הפייסבוק, האתר, וחיפוש חומרים עבור הידיעון המקוון) נעשית בהתנדבות על ידי חברות וחברי האגודה.
אליעזר דן רלב"ג

| --- | --- |

 לידה:  1832 ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  אוגוסט 1895 (בגיל 63 בערך) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תקופת הפעילות:  ? – אוגוסט 1895 
 
הרב משה אליעזר דן רלב"ג (תקצ"ב 1832 – כ"ז באב תרנ"ה, אוגוסט 1895) היה ראש ישיבת עץ חיים בירושלים.
תולדותיו

נולד בירושלים, לאביו אריה לייב שהיה בנו של גבריאל, ועל שמו נקרא שם המשפחה רלב"ג; ראשי תיבות: ר' לייב בן גבריאל. הסב גבריאל (שכונה ר' גבריאל שטטישקלובר, על שם עירו) היה מראשוני עולי הפרושים לארץ ישראל, התיישב בצפת, ואחרי רעידת האדמה בשנת 1837 עבר לירושלים (נפטר בשנת 1857). אמו של הרב משה אליעזר דן, רבקה, הייתה אחות הרב בנימין דיסקין, רבן של הורודנה ולומז'ה ואביו של המהרי"ל דיסקין.
עם הקמת ישיבת עץ חיים למד בה בבחרותו. היה מתלמידי הרב שמואל סלנט והרב משה יהודה לייב זילברברג, והוסמך לרבנות על ידי הרב סלנט. נישא לחיינה, בת גבריאל מדאהלינוב, שנפטרה במגפת הכולרה שפרצה בירושלים בשנת תרכ"ו (1866). בנו היחיד מחיינה – אריה לייב – היה מראשוני הרוקחים בירושלים. נישא בשנית לצביה, בת הרב יהוסף שוורץ. מסר שיעורים בבית המדרש שיסד חותנו.
בשנת תרט"ז (1856), בהיותו בן 24 התמנה למשגיח בתלמוד תורה של ישיבת עץ חיים, כעבור שנה התמנה לר"מ בישיבה הקטנה, ובין השנים 1860 – 1865 כיהן ר"מ בישיבה הגדולה של ישיבת עץ חיים. בשנת 1887, לאחר פטירת ראש הישיבה הרב משה נחמיה כהניו, התמנה תחתיו לעמוד בראשות הישיבה, עד לפטירתו בשנת תרנ"ה (1895).
היה מראשי כולל הפרושים רייסן בירושלים ומן הגבאים הראשונים של בית החולים "ביקור חולים" בעיר העתיקה בירושלים.
מלבד תפקידו בישיבת עץ חיים מסר שיעורי תורה במקומות שונים בירושלים. במשך שנים היה הפוסק של שוחטי ירושלים ומראשי החברה קדישא של עדת הפרושים. היה בקשר הדוק עם בן דודו המהרי"ל דיסקין.
סייע לגיסו יוסף ריבלין בפעולותיו הציבוריות. הצטרף לאגודת "בוני ירושלים" שיסד ריבלין והיה מעשרת החברים הראשונים שיסדו את שכונת מאה שערים.
נפטר בשנת תרנ"ה (1895) ונקבר בהר הזיתים. כעבור שלוש שנים נקבר בצמוד לקברו בן דודו המהרי"ל דיסקין.
בשנת תשס"ט (2009) הוציא צאצאו הרב אליעזר דן רלב"ג מלייקווד שבניו ג'רזי מתוך כתב ידו את הספר "דמשק אליעזר", הכולל את חידושיו של הרב משה אליעזר דן רלב"ג על התורה ומדרש רבה.
חיים אישיים

אשתו הראשונה הייתה חיינה, בת גבריאל מדאהלינוב. ולהם בן אחד:
אריה ליב גברילוביץ (ר' לייב אפטייקר) נשא את בתו של רבי שאול בנימין הכהן קרליץ, הרב מרדושקביץ.
אשתו השנייה הייתה צביה, בת הרב יהוסף שוורץ. ילדיהם:
יהוסף - (נינו הוא רבי אריה רלב"ג) נשא את מרת שינא מלכה בת רבי חיים יעקב שפירא ראב"ד ירושלים
חיים שלום - נשא את בתו של אחיו מאב רבי ליב אפטייקר.
רבי בן ציון גדליה - חתנו של רבי שמחה סולובייצ'יק.
מרדכי בנימין רלב"ג - (נכדו הוא הרב יצחק רלב"ג) נשא את מרת מאשה בתו של רבי יחיאל מיכל מושקין
שרה נחמה סלנט - נישאה לר' יוסף זונדל נכד רבי יוסף זונדל מסלנט.
לוק וילסון

| --- | --- |

לוק וילסון, 2009
 לידה:  21 בספטמבר 1971 (בן 53) דאלאס, טקסס, ארצות הברית
 שם לידה:  Luke Cunningham Wilson 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הנוצרית של טקסס  בית הספר סיינט מארק טקסס 
 פרופיל ב-IMDb
 
לוק קנינגהם וילסון (באנגלית:  Luke Cunningham Wilson; נולד ב-21 בספטמבר 1971) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. מוכר בשל תפקידיו בסרטים "הנוכל המבריק", "לא רק בלונדינית", "משפחת טננבאום", "מועדון החברים" ו"אידיוקרטיה: הטמטום שולט" ובשל תפקידו בסדרת הטלוויזיה "מוארת" ברשת HBO ובתור פטריק "פט" דוגן בסדרת גיבורי העל "סטארגירל" ברשת The CW.
ביוגרפיה

וילסון נולד בדאלאס שבטקסס. הוא בנם של רוברט אנדרו וילסון (2017-1941) שהיה מנהל פרסום, והצלמת לאורה קניגהאם-וילסון (ילידת 1939), והוא אחיהם הצעיר של השחקנים אנדרו ואוון וילסון.
קריירה

וילסון התחיל את קריירת הקולנוע שלו בשנת 1996 בסרט של וס אנדרסון "פשיעות קטנות" לצד אחיו אוון, שגם כתב את התסריט לסרט. וילסון הופיע לצד דרו ברימור שנתיים לאחר מכן בקומדיה הרומנטית "סיפור מטוגן".
בשנת 1999 שיחק בקומדיית האקשן "הנוכל המבריק" של הבמאי לס מייפילד בכיכובו של מרטין לורנס.
ב-2001 הופיע וילסון בקומדיה "לא רק בלונדינית", בסרט שיחק וילסון את אמט ריצ'מונד שותפה ולאחר מכן גם ארוסה של אל וודס (ריס וית'רספון), תפקידו בסרט העלה אותו לרמה של כוכב עולה בהוליווד.
הופעות נוספות של וילסון שזכו לביקורות חיוביות היו בסרטים "משפחת טננבאום" שם שיחק לצד שני אחיו וב"מועדון החברים" לצד ויל פרל ווינס ווהן. וילסון השתתף גם בקומדיה "אלכס ואמה" לצד קייט הדסון ובסרט ההמשך ל"לא רק בלונדינית".
שיחק גם בקומדיה "מופע שנות ה-70" בתור קייסי, אחיו של מייקל קלסו (אשטון קוצ'ר).
בשנת 2005 הופיע בדרמה הקומית "עד שהמשפחה תפריד ביננו" לצד דיאן קיטון וקלייר דיינס. ב-2006 שיחק וילסון לצד אומה תורמן ואנה פריס בקומדיה הרומנטית "הסופר אקסית שלי" ובסרט הקומי "אידיוקרטיה: הטמטום שולט". בשנת 2007 שיחק במותחן האימה "חדר פנוי" לצידה של קייט בקינסייל, בקומדיית הפשע "אתה הורג אותי" לצד בן קינגסלי ובקומדיה הרומנטית "בלונדינית בעיר הגדולה" לצידה של ג'סיקה סימפסון. בשנת 2008 שיחק וילסון בדרמה הקומית "הנרי פול כאן".
בשנת 2016 שיחק בסרט הדרמה "כל מה שהיה לנו" שביימה קייטי הולמס שגם משחקת בתפקיד ראשי. ודיבב את דמותו של בודי בסרט האנימציה "כלב מי שמנגן".
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | תיקים באפלה | שריף הארטוול | פרק: "Bad Blood" |
| 2002–2005 | מופע שנות ה-70 | קייסי קלסו | 6 פרקים |
| 2004 | הפמליה | עצמו | פרק: "Talk Show" |
| 2011–2013 | מוארת | לוי קאלו | 11 פרקים |
| 2013 | היסטוריה שתויה | ויל קית' קלוג | פרק: "Detroit" |
| 2016 | רואדיז | ביל בנסון | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2019 | חדר 104 | רימוס | פרק: "The Plot" |
| 2020–2021 | Emergency Call | מנחה | 10 פרקים שודר בערוץ ABC |
| 2020–2022 | סטארגירל | פטריק "פט" דוגן / .S.T.R.I.P.E | תפקיד ראשי (3 עונות); 39 פרקים |
| 2024 | מתבייתים | ג'יי.די קמפבל | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
הערות שוליים

↑   חן חדד, ליסה קודרו וריי רומנו לא מצליחים להציל את התסריט הירוד של הסדרה הזו, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007422631305171  PLWABN: 9810704813505606  BNE: XX1299122  BnF: cb14239549k (data)  CANTIC: a10348955  GND: 137003048  ISNI: 0000 0000 7104 540X  LCCN: no99022092  MusicBrainz: c56771c7-060c-4f65-9abf-02f4aae98002  NKC: xx0161277  NLK: KAC2018F4318  NTA: 26405332X  RERO: 02-A024249724  SUDOC: 164895604  VIAF: 81254561   WorldCat (עם VIAF): 81254561
פסל הבולבוסים

|  נתונים על היצירה |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  31°15′18″N 35°12′32″E﻿ / ﻿31.2549°N 35.208837°E﻿ / 31.2549; 35.208837
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת צפון הנגב מוגדלת) פסל הבולבוסים(למפת צפון הנגב רגילה) פסל הבולבוסים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פסל הבולבוסים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פסל הבולבוסים  he פסל הבולבוסיםhe פסל הבולבוסיםמפת  __ ערד [‌למפה דינמית של דרום הנגב‌]מצפון, ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית תמר ממערב: __ כסייפה, אזורים לא מוכרים tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פסל הבולבוסים בעיצוב יונה פיטלסון וגדעון פרידמן
רחבת פסל הבולבוסים בגן החמישה לאחר שיקום האתר
פסל הבולבוסים הוא פסל סביבתי שעוצב בהשראת מבנה ציון דרך בדואי (רוג'ום) והוקם ב-1964 בכניסה לעיר ערד.
הקמת הפסל

הפסל הוקם בעת הקמת העיר ערד ובהקמתו השתתפו מתכנן העיר האדריכל יונה פיטלסון וקבלן משנה ולימים אמן הבית של מוזיאון הזכוכית בעיר גדעון פרידמן. פיטלסון ופרדימן היו שכנים ב"שכונת ראשונים", קבוצת הצריפים בה התגורר צוות הקמת העיר ומשפחותיהם. פרידמן הקים בחצר ביתו רוג'ום קטן שמשך את תשומת לבו של פיטלסון שהציע להקים פסל סביבתי גדול בכניסה לעיר העתידה לקום. לצורך הקמת הפסל נאספו סלעי גיר בגדלים שונים מהסביבה, המכונים על פי צורתם בשם בולבוסים. לצורך ייצוב הפסל הושג כבל מיוחד שהושחל בחור שנחצב בסלעים כשלוח ברזל סוגר על הכבל בדריכה בראש הסלע העליון בפסל. במקור תוכננו 18 סלעים, אך בהמלצת מהנדס צוות ההקמה הוחלט להסתפק ב-14 סלעים בלבד. למרות החשש כי הפסל לא יעמוד ברוחות המדבר, כבר בסופה הראשונה שהייתה במקום לאחר הצבתו, הצליח הפסל להחזיק מעמד.
הפסל שהוקם במקור על אדמה בתולית עבר שינויים כבר בשנותיו הראשונות. עם הקמת הכביש בסמוך לו, והבדלי המפלסים, הוקם קיר תמך מכיוון מזרח ומדרגות רחבות המובילות אל הפסל. הקיר והמדרגות מחופים באבן המקומית המאפיינת את הבנייה המוקדמת בעיר.
בעקבות נפילתם של חמישה מבני היישוב במלחמת ששת הימים, הוחלט על הקמת "גן החמישה" בסביבת הפסל. שלט המפרט את שמות הנופלים מוצב בכניסה לאתר. לצד הפסל הוקם פסל ברזל שנועד לשמש להדלקת נר זיכרון ביום הזיכרון. מאז, מדי שנה ביום הזיכרון מתקיים ברחבה שלמרגלות הפסל טקס הזיכרון העירוני בהשתתפותם של תלמידים ותושבי העיר.
בשנת 2008 עברה הכניסה לערד שינויים ובמסגרת העבודות חודש גן החמישה והפסל ונוספה לו תאורה דקורטיבית.
הפסל בתרבות המקומית

הפסל הפך מיד עם השלמתו לנקודת ציון בנוף העיר הצומחת ומשמש עד היום כמוקד נצפה בכניסה לעיר. בעלונים הראשונים שהפיקה הנהלת חבל ערד לעידוד ההתיישבות בעיר, הופיע הפסל. גם בגלויות ובתצלומים של תושבים ומבקרים בעיר הפך הפסל ליעד מועדף לצילום. גם היום ממשיך הפסל לשמור על מעמדו בעיר, כשמדי שנה נערך באתר טקס יום הזיכרון בו משתתפים מאות מבני העיר. הפסל הופיע גם בסמל שהפיקה העירייה לכבוד 50 שנה לעיר וכן בעלונים ופרסומים אחרים. גדעון פרידמן יצר פסל זכוכית בהזמנת העירייה, המועצב בהשראת פסל הבולבוסים והמוענק לאורחיה.
הבית של יעל

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מרים רות
 איורים:  אורה איל 
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  ספרית פועלים
 תאריך הוצאה:  1977
 מספר עמודים:  30
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002361802, 002818200, 003544029, 003878464, 003940895
 
הבית של יעל הוא ספר ילדים עברי שנכתב על ידי מרים רות ואויר על ידי אורה אייל. הספר  ראה אור בספרית פועלים בשנת 1977, ונחשב לאחד מספרי הילדים הפופולריים ביותר לגיל הרך.
עלילה

לילדה בשם יעל יש רצון עז לבית משלה. יצאה לחפש מקום שיוכל לשמש לה למגורים.
תחילה היא ניסתה את סל הכבסים של אמא. הסל היה יפה בעיניה, אך לא התאים לתפקיד, מכיוון שהיה צר מדי, ובסופו של דבר התהפך.
הַבַּיִת יָפֵֶה גַּגּוֹ עֲגֹל

הַבַּיִת צִבְעוֹנִי יָרֹק אָפֹר כָּחֹל.

הַבַּיִת נֶחְמָד... אַךְ הוּא צַר,

אֵין בּוֹ מָקוֹם לְשׁוּם דָּבָר!

אֵיךְ תֵּשֵׁב יָעֵל? אֵיךְ תָּקוּם? אֵיךְ?

יָעֵל נִסְּתָה וְהַסַּל הִתְהַפֵּךְ,

נָפַל הַגַּג וְהִתְגַּלְגֵּל, רֹאשׁ עִם רֶגֶל הִתְבַּלְבֵּל, הַכֹּל סָבִיב הִסְתַּחְרֵר.

צָרִיךְ לְחַפֵּשׂ בַּיִת אַחֵר!
במקרה השני היא ניסתה להתגורר תחת שולחן אשר פרושה עליו מפה. השולחן התאים לתפקיד עד שהוסרה ממנו המפה.
יעל הייתה נחושה להמשיך ולחפש מקום מגורים, והפעם יצאה אל מחוץ לביתה. בחוץ היא מצאה ארגז שהתאים לדרישות שלה. אולם בהיותה בתוך הארגז הגיעו שני בחורים והעמיסו את הארגז על טרקטור, מכיוון שלא ידעו שיש ילדה קטנה בתוכו. הטרקטור נסע והגיע ליעד יחד עם יעל שקולה לא נשמע.
בסופו של דבר אמה של יעל מצאה אותה ויעל קיבלה את הארגז במתנה מהבחורים. הם העמיסו אותו שוב על הטרקטור והובילו אותו לחצר ביתה, שם שימש לה הארגז כבית משלה.
על הספר

הסיפור הפשוט לכאורה על ילדה שמחפשת בעצמה בית משלה, שנכתב בחרוזים על ידי מרים רות, שאף כתבה את הספר הפופולרי "מעשה בחמישה בלונים", כבש את לב הילדים. הספר זוכה להצלחה רבה, ונמצא כמעט בכל בית בישראל שיש בו פעוטות. במהלך השנים הוא הופיע בעשרות מהדורות וקיבל מעמד קלאסי בספרות הילדים הישראלית. הסיפור נלמד בגנים ובפעוטונים, הופק כסרטונים, וזכה לעיבודים בימתיים.
"הבית של יעל" מבטא את עצמאותה ואישיותה של ילדה קטנה, שמחליטה לבחור לה בית משלה ולעצב אותו כרצונה. הוא מאפשר לפתח את דמיונו של הילד ומעודד בחירות אישיות. האיורים של אורה איל תורמים רבות להצלחת הספר והמחשת העלילה.
עיבודים אמנותיים

הספר זכה למספר עיבודים של הקראת הסיפור על ידי מיטב האמנים. לדוגמה:
ירון לונדון מספר
ליה קניג מספרת
יונה אליאן מספרת
בנוסף זכה הספר למספר עיבודים בתיאטרון:
בשנת 1992, עיבוד בימתי לספר עלה ברחבי הארץ שנכתב ובוים בידי אבי דוד. להצגה נכתבו והולחנו שירים בידי דודיק סמדר בעיבודים של יוסי סידי. בגרסתה הראשונה של ההצגה השתתפו דון לני-גבאי בתפקיד יעל, יפה תוסיה כהן בתפקיד האמא ועוד. אותה הפקה עלתה מחדש מספר פעמים עם שדרוגים רבים (תפאורה, תלבושות, מוזיקה וכדומה) עד שנת 2008 והופקה על ידי "ערוצי בידור"/יצחק גיזרי.
בשנת 2009, עיבוד בימתי נוסף עלה ברחבי הארץ בבימויו של צביקה קורמן ובהפקת "התיאטרון הקלאסי של סידי דוד". בהצגה השתתפו ציפי מור, קרן אלאלוף-שרעבי ועמירם אטיאס. בגרסה זו, אותם שירים של דודיק מההפקה של "ערוצי בידור" חזרו. אך במקום מוזיקה מקורית שתתאים במיוחד עבורם, מילות השירים הותאמו ליצירות קלאסיות של מלחינים כמו בטהובן, ויואלדי ועוד רבים. הניהול וההפקה המוזיקלית נעשו בידי ארנון אופיר.
כוכבת הילדים מיקי הופיעה עם הצגה המבוססת על הספר בהפקת "משגב עורי הפקות", ובתוכה משולבים שירים מוכרים שלה עם שירים מקוריים.
מיכל הקטנה - הבית של יעל
שעת סיפור לקטנטנים - הבית של יעל - תיאטרון הילדים הישראלי
הערות שוליים

↑  נטעלי גבירץ,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'‏זו ילדותי: ספרי הילדים שהם חובה בכל בית, באתר ‏מאקו‏, 14 באפריל 2020
1 2 3  הבית של יעל - דפי חינוך ועבודה
שון בין

| --- | --- |

שון בין, 2015
 לידה:  17 באפריל 1959 (בן 65) הנדסוורת', שפילד, אנגליה אנגליה, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שם במה:  Sean Bean 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1984 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1983)  Rotherham College 
 פרסים והוקרה:  פרס גילדת שחקני המסך לצוות השחקנים הטוב ביותר בסרט קולנוע (2004)  פרס בחירת המבקרים לליהוק הטוב ביותר (2003)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת שפילד (2007) 
 פרופיל ב-IMDb
 
שון מארק בין (באנגלית: Sean Mark Bean; נולד ב-17 באפריל 1959) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי.
קורות חייו

בין נולד בהנדסוורת', שפילד, אנגליה לריטה ובראיין בין. לבין אחות צעירה יותר בשם לוריין. כאשר היה ילד התנגש בטעות בזכוכית דלת ביתו, כתוצאה מכך נוצרו חתכים עמוקים ברגלו שגרמו לצלקת בולטת מאוד. תאונה זו קטעה את חלומו להפוך לכדורגלן מקצועי.
ב־1975 סיים את לימודיו בבית ספר מקיף עם שתי תעודות הצטיינות בשפה האנגלית ובאומנות. לאחר שלקח מספר קורסים במכללות שונות ברחבי אנגליה חזר למכללת רוטרהאם, שם נרשם לחוג דרמה. לאחר כמה הופעות במחזות ברחבי הממלכה זכה למלגת התקבלות להאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה שם שיחק בהצגה מחכים לגודו. בין סיים בהצטיינות לימודיו בשנת 1983.
קריירה > תיאטרון

בין הופיע ב־1983 ב"תיאטרון ווטרמיל" בברקשייר בהצגה "רומיאו ויוליה".
מלבד קריירת התיאטרון לבין הייתה גם קריירת טלוויזיה עם הופעות במספר סדרות בריטיות מקומיות, בין 1984 ל־1988 עבד בין עבור הלהקה השייקספירית המלכותית שם כיכב בהצגות, "הגברת הנאה מהדרום" ו־"חלום ליל קיץ".
קריירה > קולנוע

את תפקידו הקולנועי הראשון קיבל בין בסרט הבריטי "קאראווג'ו" ב־1986, בהמשך שיחק במספר סרטים וסדרות מקומיות.
את ההכרה הבינלאומית שלו קיבל בין ב־1992 על תפקידו במותחן הפעולה "משחקים פטריוטיים" לצד האריסון פורד.
שלוש שנים מאוחר יותר כיכב בין בסרט ה-17 בסדרת ג'יימס בונד, "גולדן איי", לצד פירס ברוסנן, בסרט גילם בין את דמותו של סוכן הרשע 006 אלק טראבליאן.
בסוף שנות ה-90 שיחק בין לצד רוברט דה נירו וז'אן רנו במותחן האקשן "רונין" ובסרט המלחמה "קוד בראבו" שבו גילם את חייל ה"SAS" אנדי מקנב.
בשנת 2001 שיחק בין בסרטו שובר הקפות ועטור הפרסים של הבמאי פיטר ג'קסון, "שר הטבעות: אחוות הטבעת", לצד אלייז'ה ווד ושון אוסטין, בסרט גילם בין את דמותו הספרותית של בורומיר, באותה שנה גם שיחק בדרמת הפשע "אל תוציא מילה" לצד מייקל דאגלס.
שנה לאחר מכן שיחק בין בסרט האקשן "שיווי משקל" לצד כריסטיאן בייל.
בשנת 2004 שיחק בין בשוברי הקופות "אוצר לאומי" לצד ניקולס קייג' וב"טרויה" לצד בראד פיט ואורלנדו בלום שבו גילם את דמותו של מלך "איתקה" אודיסאוס.
בשנת 2005 שיחק בסרטו של מייקל ביי, "איילנד", לצידם של סקרלט ג'והנסון ויואן מקגרגור, בדרמת המסתורין "הטיסה", לצידה של ג'ודי פוסטר, ובדרמה "ארץ קרה", לצידה של שרליז תרון.
ב-2006 שיחק במותחן האימה "סיילנט היל" ובמותחן המסתורין "האופל", לצידה של מריה בלו.
ב-2007 גילם את דמותו של הרוצח הטרמפיסט ג'ון ריידר בחידוש למותחן האימה משנת 1986, "הטרמפיסט".
ב-2010 שיחק בסרט "פרסי ג'קסון וגנב הברק", בתפקיד זאוס. ובתפקיד אולריק, ראש האבירים הנוצרים הקנאיים בסרט "המוות השחור".
ב-2020 שיחק במותחן האימה "Possessor" לצד אנדראה רייסבורו וכריסטופר אבוט.
קריירה > טלוויזיה

אחת מהדמות שבין מזוהה איתן היא דמותו של ריצ'רד שארפ, בסדרת הטלוויזיה "שארפ". הוא לא היה המועמד הראשון לתפקיד, מכיוון שפול מקגאן היה אמור לגלם את דמותו של שארפ, אבל נבצר ממנו לשחק בסדרה בגלל פציעתו במשחק כדורגל. הסדרה בת 16 הפרקים מבוססת על ספרים של ברנרד קורנוול על אודות מלחמות נפוליאון. הפרק הראשון בסדרה הוא "הרובים של שארפ". הסדרה עוקבת אחרי עלילותיו של ריצ'רד שארפ תוך כדי קידומו מדרגת סרג'נט (המקבילה לסמל) עד שהוא מגיע להיות קצין בדרגת לוטננט-קולונל (המקבילה לסגן-אלוף) בקרב ווטרלו.
הסדרה הופקה ושודרה בין השנים 1993 ל-1997, כשבכל שנה הופקו שלושה פרקים. אחרי מספר שנים ושמועות רבות הופקו פרקים נוספים, באפריל 2006 שודר "האתגר של שארפ", ובסתיו 2008 שודר הפרק "הסכנה של שארפ".
תפקידים בולטים נוספים שלו בטלוויזיה היו בהפקות של ה-BBC, "קלאריסה" ו"מאהבה של ליידי צ'טרלי". הוא כיכב לצידו של ריצ'רד האריס בסרט "השדה" של ג'ים שרידן, על פי מחזה של ג'ון ב. קיני. כמו כן שיחק בתפקיד לורד ריצ'רד פנטון בסדרת הטלוויזיה "סקרלט", המבוססת על ספר ההמשך לרומן של מרגרט מיטשל, "חלף עם הרוח".
בין גילם את דמותו של לורד אדארד סטארק בסדרת הדרמה של HBO "משחקי הכס".
בין השנים 2014–2015 השתתף בסדרה "זהות נרדפת" של TNT.
בשנת 2021 שיחק את התפקיד הראשי במיני סדרה של ה-BBC בשם Time (נקראה "כלואים" בהוט ואילו ב-yes נקראה בשם "מאסר").
בשנת 2021 החל לשחק בעונתה השנייה של סדרת הדרמה האפוקליפטית של רשת TNT "רכבת הקרח", בין מגלם את מיסטר ווילפורד, הבעלים של "תעשיות ווילפורד" שבנה ויזם את פרויקט רכבת הקרח.
חיים אישים

בין היה נשוי חמש פעמים במהלך חייו:
לדברה ג'יימס, אותה הכיר בימיו בתיכון. הזוג התחתן בשנת 1981 והתגרש סופית בשנת 1990.
לשחקנית מלאני היל, אותה הכיר באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. הזוג התחתן בשנת 1990 והתגרש בשנת 1997, לזוג נולדו שתי בנות.
לאביגייל קרוטנדן, שחקנית שאותה הכיר על סט סדרה בריטית מקומית. הזוג התחתן בשנת 1997 והתגרש בשנת 2000, לזוג נולדה בת.
לשחקנית ג'ורג'ינה סוטלייף, בתחילת 2008, לאחר שהנישואים התבטלו 24 שעות בלבד לפני המועד המקורי. הזוג חי יחדיו בצפון מערב לונדון.
לאשלי מור ב 2017
בין הוא אוהד נאמן של קבוצת הכדורגל שפילד יונייטד שאותה העריץ עוד מילדותו.
פילמוגרפיה > קולנוע

קאראווג'ו (1986)
יום שני הסוער (1988)
איך להתקדם בפרסום (1989)
השדה (1990)
משחקים פטריוטיים (1992)
ליידי צ'טרלי (1993)
בלק ביוטי (1994)
גולדן איי (1995)
כשבא יום שבת (1996)
אנה קארנינה (1997)
רונין (1998)
קוד בראבו (1999)
נערי אסקס (2000)
שר הטבעות: אחוות הטבעת (2001)
אל תוציא מילה (2001)
שר הטבעות: שני הצריחים (2002)
שיווי משקל (2002)
שר הטבעות: שיבת המלך (2003)
גאווה (2004)
אוצר לאומי (2004)
טרויה (2004)
איילנד (2005)
הטיסה (2005)
ארץ קרה (2005)
סיילנט היל (2006)
האופל (2006)
האתגר של שארפ (2006)
הטרמפיסט (2007)
עבריינים (2007)
Far North ‏(2007)
טרילוגיית כיפה אדומה (2009) - סרט טלוויזיה של ערוץ 4
מרוץ המוות 2 (2010)
כסף (2010)
העתיד האבוד (2010) - סרט טלוויזיה של Syfy
פרסי ג'קסון וגנב הברק (2010)
איום מבפנים (2012)
סיילנט היל: התגלות (2012)
פרסי ג'קסון וים המפלצות (2013)
דם זדוני (2014)
כל יום (2015)
עלייתה של ג'ופיטר (2015)
פיקסלים (2015)
להציל את מארק וואטני (2015)
קינגסגלייב: פנטזיה סופית 15 (2016) - דיבוב
בני ערובה במילכוד (2017)
נהר אפל (2017)
Possessor ‏(2020)
מוליכי הזאבים (2020) - דיבוב
מומיות (2023) - דיבוב
Knights of the Zodiac ‏ (2023)
Rogue Trooper ‏ (2025) - דיבוב
Anemone ‏ (TBA)
The Yellow Tie‏ (TBA)
Deep Cover‏ (TBA)
Watch the Skies‏ (TBA) - דיבוב
פילמוגרפיה > טלוויזיה

סקרלט (1994)
משחקי הכס (2011)
היעלמות (2012)
זהות נרדפת (2014–2015)
תולדות פרנקנשטיין (2015–2017)
האימפריה הרומית (2016) - קריין
מדיצ'י (2018)
The Oath‏ (2018)
נקודת זינוק (2019)
עולם בלהבות (2019)
רכבת הקרח (2020-הווה)
כלואים (2021)
מניעת התאבדות

"יש תקווה, תתקשר". שלט בגשר הזהב בסן פרנסיסקו.
פוסטר מניעת התאבדות של צבא ארצות הברית
מניעת התאבדות הוא מונח כללי המשמש אנשי מקצוע במקצועות הרלוונטיים, המתייחס לדרכים בהן ניתן להפחית את השכיחות של אובדנות. מעבר להתערבויות ישירות המיועדות לעצור התאבדות בטווח המידי, המונח מתייחס גם למניעת התאבדות בטווח הרחוק, על ידי טיפול בסימפטומים פסיכולוגיים ופסיכו-פיזיולוגיים של דיכאון, שיפור אסטרטגיות התמודדות של אנשים ששוקלים התאבדות ברצינות, ומניעה או הפחתה מחומרתם של מצבים שנחשבים כמהווים גורמי סיכון להתאבדות, וכדומה. בישראל, לדוגמה, מתאבדים מדי שנה כ-500 בני אדם, וברחבי העולם כ-1 מיליון. הציפייה היא להקטנת מספרים אלו על ידי הגברת המאמצים בתחום זה.
מניעת התאבדות כוללת אמצעי מניעה פרואקטיביים בתחומים של רפואה, בריאות הנפש, בריאות הציבור (אנ') ותחומים משיקים. משום שגורמי סיכון שעלולים לגרום לאדם ליטול את חייו קשורים לנושאים שונים ורבים, כמו תמיכה חברתית, גישה לאמצעים קטלניים, וכדומה, הנושא אינו מטופל אך ורק כסוגיה רפואית או נפשית, אלא בקרב כל הגורמים שיכולים להיות קשורים לנושא. בישראל, לדוגמה, הוקמה המועצה הלאומית למניעת אובדנות בהובלת משרד הבריאות ששותפים בה משרדים וארגונים מתחומים רבים ושונים, כמו משרד החינוך, משרד הרווחה, משרד העלייה והקליטה, צה"ל, אנשי אקדמיה ומחקר, ועוד.
היסטוריה

אף שהתאבדות היא תופעה אנושית המוכרת כבר מתקופות קדומות מאוד, התפיסה לפיה ניתן לפעול כדי למנוע התאבדות, היא תפיסה חדשה יחסית בת עשרות שנים בלבד. עם זאת, הטיעונים המוסריים השוללים התאבדות והמצדדים במניעתה היו קיימים עוד טרם התפתחה התפיסה לפיה ניתן למנוע התאבדות. התפתחות התפיסה לפיה ניתן למנוע התאבדות קשורה לשני שינויים עיקריים בהבנת התאבדות: ראשית, התאבדות מתרחשת כמעט תמיד בתוך הקשר חברתי כלשהו. שנית, החברה בה חי האדם יכולה לנקוט בצעדים שונים כדי להקטין את הסיכון להתאבדות של פרטים בתוכה.
היסטוריה > צידוקים מוסריים וערכיים למניעת התאבדות > ובחרת בחיים (מניעים דתיים)

יחס היהדות להתאבדות בימי המקרא נגזר מהפסוק "שופך דם האדם באדם דמו יישפך". כלומר התאבדות נתפסה כסוג של רצח. מימי הביניים ואילך הפך יחס היהדות להתאבדות להיות פחות גורף. יחס הנצרות להתאבדות מודגם בקאנטו 11 ב"התופת", (החלק הראשון בקומדיה האלוהית, של דנטה אלגיירי) שם מתוארים מתאבדים כמי שהפכו לעצים המעוטרים בקוצים נוטפים ארס. המקורות הדתיים לא דיברו במושגים של נקיטת צעדים אקטיביים למניעה של התאבדות, אך עם זאת לעצם השלילה המוסרית של המעשה והתפיסה לפיה מעשה ההתאבדות מבטא כפירה בעקרונות הדת הייתה השפעה מניעתית מסוימת.
היסטוריה > צידוקים מוסריים וערכיים למניעת התאבדות > צידוקים חברתיים

החל מתקופת "האמנה החברתית" לרוסו התעצבו נימוקים הומניסטיים, המדגישים את מחויבותה של חברה לכבודו של אדם ולחייו, זאת אפילו בנסיבות בהן האדם מוותר מרצונו על זכויות אלה במאה ה-20 עבר בהדרגה מרכז הכובד מהענשת המנסים להתאבד להגנה על חייהם.
אמיל דורקהיים (Durkheim, 1952) בחיבורו המפורסם על התאבדות מציג טקסונומיה ראשונית לסיבות להתאבדות. היה זה אחד החיבורים המדעיים הראשונים שהצביעו על כך שלהתאבדות יש סיבות שמקורן בחברה או ליתר דיוק ביחסי הגומלין בין החברה לאדם הבודד. לפי חיבור זה שורשי המעשה האובדני נעוצים לא רק באדם המתאבד עצמו אלא גם במאפייני החברה בה הוא חי, וביחסי הגומלין שלו עם חברה זו. במדינות שונות ובחברות שונות נתפסה ההתאבדות כצורה של הפרעה לסדר החברתי. בהתאם לכך נקבעו למנסים להתאבד עונשים שונים. גם בארץ ישראל של ימי המנדט הבריטי היה קיים חוק כזה.