stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמרילו

| --- | --- |
דגל אמרילודגל אמרילו
מרכז אמרילו
מרכז אמרילו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  טקסס טקסס
 מחוז:  פוטר, רנדל
 ראש העיר:  קול סטנלי
 תאריך ייסוד:  1887 
 שטח:  233.9 קמ"ר
 גובה:  1,099 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  200,393 (1 באפריל 2020)
  ‑ במטרופולין:  249,881
  ‑ צפיפות:  746 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  35°11′57″N 101°50′43″W﻿ / ﻿35.199166666667°N 101.84527777778°W﻿ / 35.199166666667; -101.84527777778 
 אזור זמן:  UTC -6
 www.amarillo.gov
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אמרילו(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אמרילו(למפת טקסס רגילה) אוסטין יוסטון סן אנטוניו דאלאס פורט וורת' אל פאסו קורפוס כריסטי פלאנו לארדו לאבק בראונסוויל קילין וייקו אבילין מידלנד סן אנג'לו לו. ארק. אוקלהומה ניו מקסיקו  מקסיקו מפרץ מקסיקואמרילו(למפת טקסס מוגדלת) אוסטין יוסטון סן אנטוניו דאלאס פורט וורת' אל פאסו קורפוס כריסטי פלאנו לארדו לאבק בראונסוויל קילין וייקו אבילין מידלנד סן אנג'לו לו. ארק. אוקלהומה ניו מקסיקו  מקסיקו מפרץ מקסיקואמרילו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אמרילו (באנגלית: Amarillo) היא העיר ה-14 בגודל אוכלוסייתה במדינת טקסס שבארצות הברית. אמרילו היא בירת מחוז פוטר, חלק מהעיר משתרע גם על המחוז הסמוך, מחוז רנדל. נכון למפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2010, אוכלוסיית העיר מנתה 190,695 תושבים (מתוכם 105,486 במחוז פוטר ו-85,209 במחוז רנדל). אזור המטרופולין סביב אמרילו כולל אוכלוסייה של 236,113.
זמינות הרכבות באמרילו, שבמקור נקראה אוניידה, תרמה לגדילה של אוכלוסיית העיר בשנים המאוחרות של המאה ה-19. אמרילו כונתה בעבר "בירת ההליום העולמית" על כך שהייתה העיר הפורה ביותר בתחום ההליום. העיר מוכרת גם כ"הוורד הצהוב של טקסס", בנוסף השם אמרילו הוא מהמילה הספרדית 'צהוב'. אמרילו מפעילה את אחד ממפעלי עיבוד הבשר הגדולים ביותר בארצות הברית. עוד אחד ממקומות התעסוקה הגדולים בעיר הוא מפעל פאנטקס, מפעל ההרכבה והפירוק היחיד של נשק גרעיני בארצות הברית.
היסטוריה

באזור אמרילו קיימות חוות חקלאיות גדולות: בין היתר, חוות XIT שנסגרה וחוות JA אשר הוקמה על ידי צ'ארלס גודנייט וג'ון אדאיר בשנת 1877 ועדיין פועלת. גודנייט המשיך את השותפות עם אלמנתו של אדאיר במשך זמן מה לאחר מותו. אלמנתו של אדאיר, קורניילה ריצ'י, הייתה הבעלים הבלעדי של החווה משנת 1887 עד מותה בשנת 1921.
באפריל 1887, ג'.י. ברי הקים עיירה באזור רווי מים לאורך מסילת הרכבת של פורט וורת'-דנבר. ברי והסוחרים מקולורדו סיטי רצו להפוך את העיירה החדשה למרכז הסחר העיקרי באזור. ב-30 באוגוסט 1887, זכתה העיירה של ברי בבחירות לבירת המחוז ונוסדה במחוז פוטר. זמינות הרכבות ושירות ההובלה לאחר בחירת בירת המחוז הפכו את העיירה למרכז שיווק בקר.
ההתיישבות נקראה במקור אוניידה, לאחר מכן שונה שמה ל'אמרילו' (צהוב בספרדית) שכנראה נובע מפרחי הבר הצהובים שצמחו בשפע בתקופות האביב והקיץ.
בשנות התשעים המאוחרות של המאה ה-19, אמרילו צמחה והפכה לאחת מנקודות משלוח הבקר העמוסות ביותר בעולם ואוכלוסיית העיר גדלה באופן משמעותי. בשנים המוקדמות של המאה ה-20 העיר הפכה למרכז ייצור וטחינת דגנים אחרי גדילה בתפוקת חיטה ודגנים קטנים. גילוי הגז הטבעי באזור בשנת 1918 ושלוש שנים מאוחר יותר עם גילוי הנפט הביאו את חברות הגז והנפט אל אזור אמרילו. ממשלת ארצות הברית קנתה את שדה הגז בשנת 1927 ולשכת המכרות של ארצות הברית החלה לתפעל את מפעל ההליום שנתיים לאחר מכן. מפעל ההליום הפך מאוחר יותר למפיק הבלעדי של ההליום המסחרי בעולם למספר שנים.
בשנת 1929, ארנסט תומפסון, גנרל מעוטר ממלחמת העולם הראשונה ואיש עסקים מאמרילו, נבחר לראש העיר ועבד על פרויקטים גדולים לשיפור העיר ולהפחתת שיעורי ההתייקרות והמחיה. הוא הצטרף לוועדת התחבורה המסילתית של טקסס בשנת 1933. תומפסון הפך למומחה בינלאומי בשימור והפקת נפט וגז טבעי. גברת תומפסון הראשונה, מאי פיטרסון, זמרת לשעבר במטרופוליטן אופרה עסקה באומנות. מאוחר יותר הזוג עבר לעיר אוסטין.
אמרילו נפגעה בסופות קערת האבק (שורה של סופות אבק שהתחוללו במרכז ארצות הברית וקנדה החל מ-1931 ועד 1939) ונכנסה למשבר כלכלי, השפל הגדול. מלחמת העולם השנייה הובילה להקמת שדה תעופה צבאי במזרח אמרילו אשר היה ליד מפעל הפאנטקס הצבאי שייצר פצצות ותחמושת. עם סיום המלחמה, שני המתקנים נסגרו. בשנת 1950, מפעל הפאנטקס נפתח וייצר נשק גרעיני במהלך המלחמה הקרה. בשנה שלאחר מכן, הבסיס האווירי הצבאי הופעל שוב והתרחב כדי להתאים אותו לB-52 סטרטופורטרס של פיקוד האוויר האסטרטגי. בין השנים 1950 ל-1960 גדלה אוכלוסיית אמרילו מ-74,443 תושבים ל-137,969. אולם, סגירת הבסיס הצבאי האווירי של אמרילו ב-31 בדצמבר 1968 גרם לירידת האוכלוסייה ל-127,010 תושבים בשנת 1970.
בשנת 1970, לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית פרסם את נתוני האוכלוסייה באמרילו, 6.1% לבנים ממוצא היספני ו-88.5% לבנים ממוצא אחר. בשנות השמונים של המאה ה-20, תאגידים כגון: ASARCO, Tyson Foods, Owens Corning, Weyerhaeuser בנו מפעלים באמרילו. בעשור הבא, אמרילו הקיפה גבולות של 155 קמ"ר במחוזים פוטר ורנדל. כביש בין-מדינתי 27 מחבר בין אמרילו ולאבק ונבנה בעיקר בשנות השמונים.
גאוגרפיה ואוכלוסין

אמרילו ממוקמת בצפון-מערב מדינת טקסס. פני השטח באזור יחסית שטוח, עקב חוסר מערכות ניקוז מפותחות, הרבה מהגשמים מתאדים, מחלחלים לתוך הקרקע או מצטברים באגמים. על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטחה הכולל של העיר הוא 234 קמ"ר מתוכם 233 קמ"ר אדמה ו-1.0 קמ"ר מים. אזור המטרופולין של אמרילו הוא ה-180 בגודלו מבחינת אוכלוסייה בארצות הברית, אוכלוסיית המטרופולין היא 236,113 תושבים בארבעה מחוזות: אמסטרונג, קרסון, פוטר ורנדל.
המבנים התת-הקרקעיים הנקראים גם הרי אמרילו הם ההתפשטות של הרי ארבקל ממדינת אוקלהומה והרי קוואצ'יטה של מדינת ארקנסו. הם כמה אלפי מטרים מתחת לקרקע. משוער כי כמה מפסגות ההרים בגובה של 3,000 מטרים. הפסגה הגבוהה ביותר משוערת בגובה של 750 מטרים מתחת לאדמה ונמצאת בצפון מחוז פוטר.
על פי נתוני מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2010, התגוררו באמרילו 185,743 תושבים, גדילה של 9.8% ממפקד האוכלוסין של שנת 2000.
מהאוכלוסייה בעיר, 59.7% לבנים, 6.3% שחורים או אפרו-אמריקאים, 0.5% אינדיאנים, 3.1% אסיאתים, 0.1% מגזע אחר ו-1.5% משני גזעים או יותר.
גאוגרפיה ואוכלוסין > נוף העיר

עיקר צמיחת האוכלוסייה וההתפתחות המסחרית של העיר מתרחשים בחלק הצפון-מערבי של אמרילו. בדומה להרבה ערים באזור הצפון מערבי של מדינת טקסס, העיר סבלה מהידרדרות כלכלית במהלך השנים. כדי לשקם את העיר, הוקם הארגון 'Center City of Amarillo' וניסה להקים שותפויות עם ארגונים בעלי נוכחות גדולה בעיר. מאז שנות התשעים העיר מימנה פרויקטים של אמנות ציבורית והתחילה מסיבות רחוב בעיר.
מחלקת הנופש והפארקים באמרילו מפעילה מעל ל-50 פארקים עירוניים, כולל סקייטפארק במערב העיר, ובנוסף מממנת את 'Funfest', פסטיבל בידור לכל המשפחה. פסטיבל Funfest נערך בתומפסון ממוריאל פארק בסוף השבוע של יום הזיכרון.
מבט אווירי על מחוז העסקים באמרילו, 1912.
'פסגת המגדלור' בקניון פאלו דורו, דרום העיר.
אפטאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 היסטוריה
 תרבויות:  יוון העתיקה 
 תקופות:  יוון העתיקה 
 מיקום
 מדינה:  יוון 
 קואורדינטות:  39°08′27″N 23°16′27″E﻿ / ﻿39.1408°N 23.2743°E﻿ / 39.1408; 23.2743
  (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןאפטאי(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןאפטאי
 
אַפֶטַאי (ביוונית: Ἀφεταί) הייתה עיר בתסאליה שביוון, לחופו של מפרץ פאגאסאי.
ההיסטוריון היווני הרודוטוס מספר, כי שם המקום, הנגזר מן הפועל ביוונית שמשמעו "להפליג", ניתן לו משום שכאן על פי המסורת עצרו הארגונאוטים את מסעם בים כדי להצטייד במים, ועל חופה של אפטאי השאירו יאסון וחבריו את הגיבור הראקלס והמשיכו בדרכם אל קולכיס בחיפוש אחר גיזת הזהב.
ב-480 לפנה"ס, בעת פלישת קסרקסס מלך פרס ליוון, היה חופה של אפטאי מקום עגינת הצי הפרסי לפני ההתנגשות הראשונה עם אוניות היוונים בקרב ארטמיסיון.
הערות שוליים

↑  הרודוטוס, ספר ז', 193.
↑  שם.
אפוקליפס

ערך זה עוסק בדמות קומיקס. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

אפוקליפס, כפי שהופיע על עטיפת החוברת House of X #5 מספטמבר 2019, אמנות מאת פפה לאראס ומרטה גרסיה.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  X-Factor #5 (יולי 1986)
 יוצרים:  לואיז סימונסון וולטר סימונסון
 גילום הדמות:  אוסקר אייזק ("אקס-מן: אפוקליפסה")
 מידע
 שם אמיתי:  עין סבאח נור אוון סבאחנור
 כינויים:  הנצחי, סת, קלי-מה
 סטטוס:  פעיל
 מקום לידה:  מצרים העתיקה 
 מקצוע:  מורד, רוצח המונים
 כוחות:  מניפולציה מולקולרית, אלמוות, כוח/מהירות/זריזות/סיבולת/רפלקסים על אנושיים, טכנופתיה, טלפורטציה, שליטה מוחית, גאונות
 חבר בקבוצה:  אקסקליבר, המועצה השקטה של קרקואה
 חבר לשעבר בקבוצה:  מנהיג ומייסד שבט אקבה, פרשי אפוקליפס, הרוכבים האפלים וברית הרשע
 אזרחות:  מצרים 
 דמויות קשורות
 משפחה:  שבט אקבה (אבות קדמונים) בעל (אב חורג, מת) נייתן סאמרס (בן מאומץ ממציאות חלופית, מת) ג'נסיס (נכד מאומץ) פרדריק סלייד (צאצא) מרגרט סלייד (צאצאית, מתה) המילטון סלייד (צאצא, מת) קלריס פרגוסון (צאצאית) ג'ונותון סטארסמור (צאצא) אוון סבאחנור (שיבוט)
 אויבים:  קייבל, אקס-מן, מגנטו, אקס פקטור, אנג'ל (קומיקס), נייט גריי, דרקולה 
 
אפוקליפס (באנגלית: Apocalypse - אפוקליפסה) הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת X-Factor #5 מיוני 1986, ונוצרה על ידי הכותבת לואיז סימונסון והמאייר וולטר סימונסון. כדמות מהעידן המודרני של הקומיקס, אפוקליפס הופיע במספר כותרים של אקס-מן כולל סדרות ספין אוף ומהדורות מוגבלות.
אפוקליפס הוא האלטר-אגו של עין סבאח נור, מהמוטאנטים העתיקים ביקום מארוול. אפוקליפס היה היריב העיקרי של קבוצת אקס פקטור באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, עד שנהרג ככל הנראה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. הוא חוזר כחלק מאירוע הקרוסאובר "אקס-מן: שירת התליין", אך בסוף הקרוסאובר דמותו נחשבת למתה בשנית. בשנת 1995 פורסמה קשת הסיפור הפופולרית "עידן אפוקליפס", המספרת על ציר זמן חלופי בו אפוקליפס כבש את רוב העולם, אשר מחליף זמנית את יקום מארוול הראשי. במהלך אירוע הקרוסאובר "אקס-מן: סאגת אונסלוט", אפוקליפס קם לתחייה פעם נוספת.
דמותו של אפוקליפס מדורגת במקום ה-24 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים, לפי IGN. את דמותו של אפוקליפס גילם בהופעת קמע בסצנה שאחרי הכתוביות בסרט הלייב אקשן "אקס-מן: העתיד שהיה" השחקן ברנדן פדר, ובתפקיד מלא בסרט "אקס-מן: אפוקליפסה" היה זה השחקן אוסקר אייזק.
ביוגרפיה בדיונית > מקור, הזמנים העתיקים עד לעידן המודרני

עין סבאח נור נולד בעקבה העתיקה לפני כ-5000 שנים ביקום מארוול, ונחשב לאחד מן המוטאנטים הראשונים, אם לא הראשון. הוא נולד עם עור אפור ושפתיים כחולות, מה שגרם לשבטו לנטוש אותו והוא נמצא בידי נוודים, אשר מנהיגם זיהה את הפוטנציאל שבו. מנהיגם העניק לו את שמו "עין סבאח נור" או "הראשון", וגידל אותו לפי כללי הישרדות החזקים. בזמן זה, קאנג הכובש נסע אחורה בזמן למצרים העתיקה והשתלט עליה כפרעה ראמה-תות. הוא שולח את הגנרל אוזימנדיאס להביא אליו את עין סבאח נור, הבורח עם שבט הנוודים מאוזימנדיאס. לפני מותו, מנהיגם מגלה במערה טכנולוגיה השייכת לגזע "השמימיים" החוצני והעתיק. עין סבאח נור נשבע לנקום ונכנס לבירתו של ראמה-תות במסווה של עבד, ומושך את תשומת לבה הרומנטית של אחותו של אוזימנדיאס. כאשר היא רואה את עורו ושפתיו ובורחת להגנת אחיה, זעמו של עין סבאח נור גרם לו לשנות צורה לצורה ענקית ולגלות את יכולותיו המוטאנטיות המלאות. ראמה-תות ברח ועין סבאח נור השתמש בטכנולוגיית השמימיים כדי לשעבד את אוזימנדיאס כחוזה עתידות עיוור עשוי אבן, ומכריז על עצמו כאפוקליפס.
אפוקליפס עזר לקבוצת "אחוות המגן" הנוסעים בזמן להביס את פלישת גזע הברוד החוצני לצד האווטאר הראשון של אל הירח ח'ונסו. באלף השנים הבאות הוא נסע ברחבי העולם, שכנע תרבויות שונות כי הוא אל ותמרן אותם למלחמות. צאצאיו הפכו לשבט אקבה, והוא פגש את גזע "הנצחיים" האלמותי ואת חבריו איקריס וסרסי שהתייחסו אליו ביראה ובכבוד. הוא נלחם באסגרדי תור בשנת 1013 עם גלגולם הראשון של פרשי אפוקליפס, וזאת לאחר שקיבל מידע מראמה-תות כי תור יגרום לו צרות בעתיד.
הוא פגש את סרסי שוב במאה ה-12, ועורר את כוחותיו המוטאנטיים של הצרפתי בנט דופרי/אקסודוס. הוא הביס את המצביא ולאד צפש במהלך המאה ה-15, וצפש נעשה למלך הערפדים דרקולה. בשנת 1859, אפוקליפס עובר לאנגליה פוגש את המדען הבריטי נתניאל אסקס, ולומד ממנו על טבע המוטאנטים. אפוקליפס משתמש בטכנולוגיית השמימיים כדי להפוך את אסקס למיסטר סיניסטר העוצמתי, וכופה עליו ועל מועדון הלפייר לעזור לו בתוכניתו לכיבוש העולם. סיניסטר מתנגד לאפוקליפס, וכולא אותו בתרדמת. דרקולה תקף את שבט אקבה בשנת 1897 כנקמה על תבוסתו, והם העירו את אפוקליפס שהביס אותו בעזרת אברהם ואן הלסינג. הוא חזר לתרדמתו וקיווה להישאר בה כמאתיים שנה, עד שאוכלוסיית המוטאנטים בעולם תעלה.
ראו גם

דארקסייד - דמות בדיונית דומה של חברת DC קומיקס המתחרה
ארנסט היינקל

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 1888 Remshalden, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  30 בינואר 1958 (בגיל 70) שטוטגרט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  הנדסת אווירונאוטיקה, בניית כלי טיס, תעשיית הנשק, לוחמה אווירית, תעופה, הנדסת מכונות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שטוטגרט 
 מוסדות:  היינקל 
 פרסים והוקרה:  פרס רודולף דיזל  מנהיג כלכלה צבאית 
 
ארנסט היינקל (בגרמנית: Ernst Heinkel‏ 24 בינואר 1888 - 30 בינואר 1958) היה מתכנן ובונה מטוסים גרמני, מייסדה ומנהלה של חברת היינקל. כחבר המפלגה הנאצית שימש ספק מוביל של מטוסים למשרד התעופה בעת ההכנות למלחמת העולם השנייה ובמהלכה. חלוץ השימוש בהנעה סילונית והנעה רקטית בכלי טיס.
תולדות חייו

נולד בגרומבאך שבמדינת באדן-וירטמברג. למד באקדמיה הטכנית בשטוטגרט, שם נחשף לראשונה לתכנון וייצור צפלין. בשנת 1909 בנה לראשונה מטוס, לפי תוכניות שיצר אנרי פרמן, שנתיים לאחר מכן התרסק עם מטוסו. באותה עת החל לעבוד כמתכנן בחברת אלבטרוס מטוסים, שם היה חתום על תכנונו של האלבטרוס B-II, מטוס סיור דו-כנפי ששימש את הצבא האוסטרו-הונגרי ואת הצי הקיסרי הגרמני בשלבים הראשונים של מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1922 ייסד היינקל את החברה שנקראה על שמו בעיר רוסטוק. בשל ההגבלות שהטיל חוזה ורסאי על גרמניה ואסרו על ייצור מטוסים בשטחה, העביר היינקל את הייצור לשוודיה וייעץ לצי הקיסרי היפני בבניית מטוסים ימיים שיואצו להמראה על ידי מנגנון קטפולטה (כלומר קצור מסלול ההמראה ואיפשור המראה מעל נושאת מטוסים). מנגנון דומה הותקן על הספינה ברמן לשם שיגור מטוסי דואר קלים מסיפונה.
עליית הנאצים לשלטון פתחה בפני חברתו של היינקל אפשרויות להתקדמות ופיתוח.  היינקל שכר שני מהנדסים, וילפריד וזיגפריד גינטר, אשר יצרו עבורו תכנונים עבור מגוון מטוסים, בהם ההיינקל He 70, ששימש קווי דואר של לופטהנזה, והוסב למפציץ צבאי ומטוסי הקרב המהירים היינקל He 51; היינקל He 112 ו-היינקל He 100. היינקל עצמו היה חבר המפלגה הנאצית ושיתף פעולה עם הרמן גרינג ומשרד התעופה לשם ציוד הלופטוואפה במפציצי טורפדו היינקל 59 He ו-היינקל He 111. ב-1938 העניק לו אדולף היטלר את "פרס גרמניה למדע ואמנות" (Deutscher Nationalpreis für Kunst und Wissenschaft), "פרס נובל הגרמני" אותו חלק עם וילי מסרשמיט. למרות נטייתו להענות לתביעות ולהנחיות משרד התעופה, ניסו היינקל ומהנדסיו להתנגד לדרישה להוסיף למפציץ הכבד היינקל He 177 גם יכולות תקיפה בצלילה, בניגוד לדעת המומחים. בסופו של דבר הובילה דרישה זו לעיכוב בהצטיידות במטוס זה ולבלימת יכולתו האסטרטגית של הלופטוואפה.
היינקל ביקש להגביר ככל הניתן את מהירות הטיסה. הוא שיתף פעולה עם ורנר פון בראון והנס פון אוהיין בפיתוח סדרת מטוסי ניסוי בהנעה סילונית ורקטית. פרי הניסויים היו המטוסים החלוציים ההיינקל He 178, מטוס הסילון הראשון בעולם וההיינקל 176 He, כלי הטיס הראשון שהונע באמצעות מנוע רקטי מבוסס דלק נוזלי.
הלאמת מפעלי היינקל

בשנת 1942 הודח היינקל רשמית על ידי גרינג (שסיפח את המפעל לקונצרן "מפעלי הרמן גרינג" - Herman Goring Werke) ועבר לווינה, שם עסק בתכנון מפציץ כבד, שיחליף את ההיינקל He 177 הכושל. שני דגמי אב טיפוס של המפציץ המתוכנן, היינקל He 274, שנבנו על אדמת צרפת הכבושה ליד סירן, נזנחו ב-1944.
במהלך המלחמה, על מנת לעמוד בקצב הייצור הנדרש ולצמצם עלויות, דרשו שר החימוש אלברט שפר ושר התעופה גרינג ממפעלי הייצור לעשות שימוש בעובדי כפייה, אסירי מחנות ריכוז ושבויי מלחמה, שהועבדו בתת-תנאים ועד אפיסת כוחות. קיימים דיווחים על הפעלת עבודות כפייה במפעלי היינקל, למשל במחנה העבודה בודזין (Budzyn) ליד קרשניק (לובלין) השאלה האם אישר היינקל אישית שימוש בעבודת כפייה שנויה במחלוקת. רוברט רני טוען שעבודת הכפייה במפעלים אמנם יושמה להלכה רק לאחר שהולאם וכאשר היינקל עצמו כבר לא היה בעמדה ניהולית פעילה, אך שהדבר מעיב על דמותו כמי שהיה הרוח החיה במפעלים גם לאחר מכן, שהוא מתעלם מהסוגיה לחלוטין באוטוביוגרפיה שחיבר והוא אף לא הביע צער או חרטה על הדבר.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה אסרו בעלות הברית על גרמניה לפתח תעשיית מטוסים והיינקל פנה לתעשיית רכב קל, בפרט קטנועים ומכוניות מיקרו.
ב-1956 חיבר היינקל אוטוביוגרפיה בשם "חיים סוערים" (Stürmisches Leben), בה הוא מהלל את הישגיו ומטהר את עצמו מכל שיקולים פוליטיים בעבודתו (הספר תורגם לאנגלית בנפרד בארצות הברית ובבריטניה וראה אור בשתי מהדורות שונות).
רק בשנת 1959 הוגשה תביעה נגד חברת היינקל (לאחר מותו של היינקל עצמו) בגין שימוש בעבודת כפייה במהלך המלחמה, אולם בית המשפט העליון של מערב גרמניה דחה את התביעה בטענה שמנהלי המפעל היו חסרי אונים.
לקריאה נוספת

Heinkel, Ernst, Stormy Life: Memoirs of a Pioneer of the Air Age, New York: E.P. Dutton&Company, Inc, 1956 ארצות הברית
Heinkel, Ernst, He1000, Hutchinson & Co., 1956 בריטניה
הערות שוליים

↑  Budzyn Labour Camp
↑  The Problem of Ernst Heinkel: Nationalism and State Power in Early Twentieth Century German Aviation עמ' 65
↑  The Problem of Ernst Heinkel: Nationalism and State Power in Early Twentieth Century German Aviation עמ' 63-64
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574755405171  PLWABN: 9810647119305606  BnF: cb10957211n (data)  GND: 11854814X  ISNI: 0000 0000 2015 0007  KulturNav: 331cf135-28ec-4faf-92e6-25aea23d0e47  LCCN: n84800148  NKC: osa20201095292  NTA: 217881971  SUDOC: 174908504  VIAF: 76779620   WorldCat (עם VIAF): 76779620 
ארנסט היינקל (מימין) עם המהנדס זיגפריד גינטר, 1941
ארץ הפרווה

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  ז'ול ורן 
 איורים:  ג'ול פרט (Jules Férat)
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  רומן הרפתקאות
 הוצאה
 הוצאה:  פייר-ז'ול הצל 
 הוצאה בשפת המקור:  פייר-ז'ול הצל
 תאריך הוצאה:  1873 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת שמעוני
 תאריך:  1954
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורה ראשונה:  1873
 מספר כרכים:  2
 סדרה
 סדרת ספרים:  מספר 10 בסדרה Voyages Extraordinaires (אנ')
 ספר קודם:  הרפתקאות שלושה רוסים ושלושה אנגלים באפריקה החמה 
 הספר הבא:  מסביב לעולם בשמונים יום 
 
ארץ הפרווה (בצרפתית: Le Pays des fourrures) הוא רומן הרפתקאות מאת הסופר הצרפתי ז'ול ורן מסדרת הספרים שלו Voyages Extraordinaires (אנ'), שיצא לראשונה על ידי פייר-ז'ול הצל בשנת 1873. הספר מספר על תחנה שהקימו סוחרי פרווה על קרחון־ענק בצפון קנדה ש"נתלשת" ומשייטת ברחבי האוקיינוס.
הרומן פורסם כסדרת מאמרים ב-Magasin Éducation et de Récréation מספטמבר 1872 עד דצמבר 1873. המהדורה הצרפתית המקורית הראשונה עם שני הכרכים והמהדורה המאוירת הראשונה בפורמט גדול פורסמו בשנת 1873. התרגום הראשון לאנגלית, מאת נ. ד'אנברס (שם בדוי של גברת ארתור (ננסי) בל), פורסם גם הוא בשנת 1873.
הספר תורגם לעברית על ידי ג. בן־חנה [גדליהו אמיתי] בשם הקצין גובסון, בשנת 1954, יצא לאור על ידי הוצאת שמעוני.
תקציר עלילה

בשנת 1859, סגן ג'ספר הובסון וחברים אחרים בחברת מפרץ הדסון עוברים דרך הטריטוריות הצפון-מערביות של קנדה לקייפ באת'רסט שבאוקיינוס הקרח הצפוני, במשימה להקים מאחז בקו הרוחב 70 מעלות, צפונית לחוג הארקטי.
האזור אליו הם מגיעים עשיר מאוד בחיות בר ומשאבי טבע. ג'ספר הובסון והצוות שלו מקימים מאחז. בשלב מסוים, מתרחשת רעידת אדמה, ומכאן ואילך, נראה שחוקי הפיזיקה השתנו (ליקוי חמה שאמור להיראות כמלא, נראהכ חלקי בלבד; הגאות והשפל אינם מורגשים יותר וכדומה). בסופו של דבר הם מבינים שהם נמצאים על קרחון, שנפרד מהקרח שבאוקיינוס הקרח הצפוני ושנסחף דרומה.
הובסון מבצע מדידה יומית כדי לדעת את מיקומו של הקרחון. הקרחון עובר את מיצרי ברינג. הקרחון (שהופך קטן בהרבה, מכיוון שהמים החמים יותר המיסו חלקים ממנו) מגיע סוף סוף לאי קטן. ספינת לווייתנים דנית מוצאת אותם. כל חברי הצוות של הובסון חולצו, וכולם שורדים.
היסטוריית הפרסום

1873, בריטניה, לונדון: סמפסון נמוך, תאריך פרסום נובמבר 1873; המהדורה הראשונה בבריטניה, שתורגמה על ידי גברת ארתור (ננסי) בל, כ-The Fur Country or Seventy Degrees North Latitude
1874, ארצות הברית, בוסטון: ג'יימס אוסגוד, תאריך פרסום 1874; המהדורה הראשונה בארצות הברית
1955, ישראל, תרגום: ג. בן־חנה בשם הקצין גובסון
אליפות העולם באתלטיקה 2007

| --- | --- |

 ענף:  אתלטיקה 
 ארגון מפעיל:  התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית 
 תקופת התחרות:  24 באוגוסט 2007 – 2 בספטמבר 2007 (10 ימים) 
 מספר תחרות:  11 
 מספר מתמודדים:  1,800 
 עיר מארחת:  Yanmar Stadium Nagai 
 → אליפות העולם באתלטיקה 2005 אליפות העולם באתלטיקה 2009 ← 
 קואורדינטות:  34°36′50″N 135°31′06″E﻿ / ﻿34.61389°N 135.51833°E﻿ / 34.61389; 135.51833
 he
 
אצטדיון נגאי שבאוסקה
טקס הפתיחה של התחרות באוסקה
אליפות העולם באתלטיקה 2007 הייתה אליפות העולם ה-11 באתלטיקה, שנערכה בין ה-24 באוגוסט ל-2 בספטמבר 2007 באוסקה שביפן. בתחרות השתתפו 1,978 אתלטים. טקס הפתיחה והתחרויות התקיימו באצטדיון נגאי.
אוסקה התמודדה מול ברלין ובודפשט על אירוח האליפות, אך ב-1 באוקטובר 2002 ברלין ובודפשט נסוגו מהצעותיהן וב-15 בנובמבר באותה שנה אוסקה הוכרזה כעיר המארחת על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית.
אירועים מרכזיים

באליפות לא נשבר אף שיא עולם, אך נשברו שני שיאי אליפות (בריצת 3000 מטר מכשולים לנשים ובריצת 200 מטר לגברים).
אירועים מרכזיים > ריצות קצרות > נשים

ריצת 100 מטר לנשים הייתה צמודה מאוד והסתיימה רק לאחר פוטו פיניש צמוד. ורוניקה קמפבל-בראון זכתה בזהב עם זמן של 11.01 והקדימה באלפית השנייה בלבד את לורין ויליאמס האמריקנית. במקום השלישי סיימה כרמליטה ג'טר האמריקנית עם 11.02 שניות. קמפבל לא הצליחה להשלים זכייה גם בריצה למרחק הכפול של 200 מטר, וסיימה שנייה עם זמן של 22.34 שניות, אחרי אליסון פליקס האמריקנית שזכתה בזהב עם 21.81 שניות.
בריצה ל-400 מטר שלטו הבריטיות, כשזכו בשני המקומות הראשונים לאחר ששברו את שיאיהן. ראשונה סיימה כריסטין אוהורוגו עם 49.61 שניות ושנייה סיימה ניקולה סנדרס עם תוצאה של 49.65 שניות.
במרוצי השליחות שלטו האמריקניות לאחר שזכו בריצה ל-100X4 מטרים ובריצה ל-4X400 מטרים.
אירועים מרכזיים > ריצות קצרות > גברים

האצן האמריקני טייסון גיי זכה בריצה ל-100 מטרים כשקבע זמן של 9.85 שניות. אסאפה פאוול מג'מייקה, שהיה יריבו הגדול של גיי באותה תחרות, אכזב כשסיים רק במקום השלישי עם תוצאה של 9.96 שניות, אחרי דריק אטקינס שסיים במקום השני עם זמן של 9.91 שניות.
גיי זכה גם בריצה ל-200 מטר וקבע שיא אליפות חדש עם תוצאה של 19.76 שניות. באותה ריצה, יוסיין בולט הג'מייקני סיים במקום השני וואלאס ספירמון האמריקני סיים במקום השלישי.
במרוץ השליחים ל-100X4 מטרים, זכתה נבחרת ארצות הברית לאחר שרביעיית השליחים שלה גמאה את המרחק ב-37.78 שניות. בקרב על המקום השני הקדימה נבחרת ג'מייקה את נבחרת בריטניה לאחר שקבעה זמן של 37.89 שניות.
בריצה ל-400 מטר, האמריקנים הפגינו שליטה מלאה כשזכו בשלושת המקומות הראשונים. במקום הראשון זכה האצן ג'רמי וורינר כשהוא מקדים את לאשון מריט ואת אנג'לו טיילור.
אירועים מרכזיים > ריצות בינוניות וארוכות > נשים

בריצה ל-800 מטר זכתה הקנייתית ג'נט ג'פקוסגאי ובריצה ל-1500 מטר זכתה מרים יוסוף ג'מאל מבחריין. בריצות הארוכות שלטו האתיופיות: מסרט דפאר זכתה בריצה ל-5000 מטרים וטירונש דיבאבה זכתה בריצה ל-10000 מטרים. בריצה ל-3000 מטר מכשולים קבעה הרוסייה יקטרינה וולקובה שיא אליפות חדש, עם תוצאה של 9:06.57 דקות.
אירועים מרכזיים > ריצות בינוניות וארוכות > גברים

בריצה ל-800 מטר, הקדים אלפרד קירווה יגו הקנייתי את יריבו הקנדי גארי ריד במאית השנייה בלבד. יגו סיים עם תוצאה של 1:47.09 דקות וריד סיים כאמור מאית שנייה אחריו. ברנרד לגט האמריקני זכה בריצות למרחק של 1500 מטר (3:34.77 דקות) ול-5000 מטר (13:45.87 דקות). בריצה ל-10000 מטרים זכה שיאן העולם קנניסה בקלה עם תוצאה של 27:05.90 ובריצת המרתון זכה הקנייתי לוק קיבט לאחר שגמא את המרחק ב-2:15.59 שעות.
אירועים מרכזיים > ענפי שדה > נשים

בגמר הקפיצה לרוחק שלטו האתלטיות הרוסיות וזכו בשלושת המקומות הראשונים. טטיאנה לבדייבה זכתה במקום הראשון ואחריה סיימו לודמילה קולצ'נובה וטטיאנה קוטובה.
בגמר התחרות להדיפת כדור ברזל הובילה נדזיה אוסטפצ'וק מבלארוס עד לסבב ההדיפות האחרון, ואז עברה אותה ואלרי אדמס מניו זילנד, שקבעה תוצאה של 20.54 מטר וזכתה במקום הראשון.
בתחרות קרב שבע זכתה קרולינה קלופט השוודית עם תוצאת מרשימה של 7032 נקודות, ובכך קבעה שיא אירופי חדש.
בתחרות יידוי הפטיש הובילה בטי הידלר הגרמנייה עם תוצאה של 74.76 מטר. יריבתה הקובנית יפסי מורנו קבעה ביידויה האחרון תוצאה של 74.74 מטר וסיימה במקום השני.
אירועים מרכזיים > ענפי שדה > גברים

שלושה קופצים לגובה השיגו תוצאה 2.35 מטר, ודירוגם נקבע לפי מספר הפסילות שלהם. דונלד תומאס מאיי בהאמה הפתיע וזכה במדליית הזהב, ירוסלב ריבקוב הרוסי זכה במדליית הכסף וקיריאקוס יואנו הקפריסאי זכה במדליית הארד, שהיוותה מדליה היסטורית עבור מדינתו. סטפן הולם השוודי אכזב כשסיים רק במקום הרביעי.
גמר הקפיצה לרוחק היה צמוד מאוד. דוויט פיליפס, אלוף העולם מ-2005, קפץ בקפיצתו הראשונה למרחק של 8.30 מטרים. לאחר מכן, אירווינג סלדינו מפנמה קפץ למרחק של 8.46 ועלה למקום הראשון. בקפיצתו השישית והאחרונה של אנדרו האו האיטלקי הוא ניתר למרחק של 8.47 מטרים, קבע שיא לאומי ועלה למקום הראשון. אך מיד לאחר מכן, הגיב סלאדינו בקפיצה ל-8.57 מטר וזכה בזהב.
בדו-קרב הגדול בין אנדריאס תורקילדסן הנורווגי לטרו פיטקמקי הפיני, ניצח האחרון עם תוצאה של 90.33. בתחרות לקרב עשר ניצח רומן שברלה הצ'כי עם 8676 נקודות.
בריאן קליי, אלוף העולם בקרב עשר מ-2005, פרש במהלך התחרות בעקבות פציעה.
האמריקני בראד ווקר, שזכה במקום השני בתחרות הקפיצה במוט ב-2005, זכה במקום הראשון בתחרות זו ב-2007.