stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של מאוריציוס
התיישבות > שלטון בריטי (1968-1810) > שינוי הרכב האוכלוסייה והבעלות על הקרקע

תושבי מאוריציוס המכונים קריאולים הם צאצאי בעלי המטעים הצרפתים והעבדים שהובאו לעבוד בשדות קנה הסוכר. הודים תושבי מאוריציוס הם צאצאי מהגרים מהודו שהגיעו לאי במאה ה-19, וההגירה המסיבית של העובדים מהודו שינתה את הרכב האוכלוסייה. ב-1871 כבר היוו הודים 68% מהאוכלוסייה, כשיותר מ-25% מהם כבר נולדו במאוריציוס. כשבעלי חווֹת קנה הסוכר הגדולות ממוצא צרפתי החלו למכור חלקות אדמה קטנות ובלתי רווחיות רכשו אותן הודים לשם גידול עצמי של קנה סוכר. בתהליך המכונה grand morcellement גדל בהדרגה אחוז הקרקע המעובדת שבידי התושבים ממוצא הודי ומעריכים כי ב-1921 הם היו בעלים של כ-35% מהקרקע המעובדת של מאוריציוס.
בשנת 1931 היה אחוז ההודים באוכלוסייה זהה לחלקם 50 שנה קודם - 68% (רק שהפעם 93% מהם היו ילידי האי). בקהילה ההודית של מאוריציוס כלולים המוסלמים (כ-17% מהאוכלוסייה) מתת היבשת ההודית. הקריאולים היוו 20% מהאוכלוסייה והשאר היו ממוצא סיני. המפגש בין הפסיפס האנושי מהודו, סין, אפריקה ואירופה החל תהליך של מיזוג גזעים שלֻווה בחיכוכים, אבל גם בדו-שיח בין התרבויות. תהליך שהמשורר יליד מאוריציוס, קל טורבולי (Khal Torabully), כינה בשם "coolitude".
רוב חוות קנה הסוכר הגדולות מצויות עדיין בשליטת האליטה הצרפתית של מאוריציוס והיא פעילה גם בעסקים ובבנקאות, אבל כשהאוכלוסייה ההודית הפכה לרוב במאוריציוס והוקנו לה זכויות הצבעה מלאות, עבר מרכז הכוח הפוליטי מתושבי מאוריציוס ממוצא צרפתי ובני בריתם הקריאולים לתושבי מאוריציוס ממוצא הודי. תהליך זה לווה בעימותים בין הקהילה ההודית (בעיקרה עובדים חקלאיים במטעי קנה הסוכר) ותושבי האי ממוצא צרפתי שגרמו למהומות נרחבות במאוריציוס ב-1937 וב-1943 שהובילו למותם של מספר אנשים, רובם ממוצא הודי. במקביל החלו הודים וקריאולים להקים ארגונים שנועדו להביא לרפורמה פוליטית ולחקיקת חוקי עבודה מקלים. ב-1936 יסד מוריס קורה (Maurice Curé), רופא ממוצא קריאולי, את מפלגת העבודה של מאוריציוס (Mauritius Labour Party). קורה הוחלף שנה אחר־כך על ידי עמנואל אנקטיל (Emmanuel Anquetil) שניסה להשיג את תמיכתם של עובדי הנמל. לאחר מותו נטל גי רוזמון (Guy Rozemont) את מקומו בראשות המפלגה.
התיישבות > שלטון בריטי (1968-1810) > הספינה פאטריה והגלית המעפילים למאוריציוס

על מנת להבהיר את מחויבות המנדט הבריטי למאבק בעלייה הבלתי לגאלית החליטו הבריטים להגלות את מעפילי אטלנטיק, מילוס ופאסיפיק למאוריציוס המרוחקת. לצורך כך הועלו ב-4 בנובמבר 1940, 1,771 נוסעי ה"פסיפיק" וה"מילוס" על האוניה פאטריה, אוניית נוסעים צרפתית בעלת נפח של 12,000 טון שהוחרמה על ידי הבריטים לאחר כניעת הצרפתים לגרמנים.
בעקבות אסון טביעת הפאטריה הועברו הניצולים למחנה המעצר בעתלית יחד עם שאר מעפילי ה"אטלנטיק". השלטון הבריטי אפשר למעפילים שהיו על סיפון הפאטריה להישאר בארץ ישראל, תוך ניכוי מספרם ממכסת הסרטיפיקטים שהוקצבה ליישוב היהודי לאותה שנה. שבועיים אחרי טביעת פאטריה, ב-9 בדצמבר 1940 נלקחו 1,600 מעפילי ה"אטלנטיק" (שלא הספיקו לעבור אל הפאטריה) ממחנה המעצר בעתלית וגורשו לאי מאוריציוס.
הגולים יושבו במחנות בפור לואי ובבו-באסין ובבתים פרטיים, שם שהו עד סיום מלחמת העולם השנייה, ואז הותר להם לבחור לאן ברצונם לעבור. 81% בחרו בארץ ישראל והגיעו אליה באוגוסט 1945. 96 פליטים שבחרו לשוב לאירופה הועברו למחנה אונרר"א בנוסיראת עד השבתם לאירופה.
לקראת עצמאות

בחירות בשנת 1947 למועצה המחוקקת שהוקמה באותה שנה מסמלות את השלבים הראשונים בדרכו של האי מאוריציוס לשלטון עצמי. בבחירות למועצה יכלו להשתתף כל המבוגרים יודעי קרוא וכתוב. בבחירות נצחה מפלגת העבודה בראשותו של גי רוזמון. הייתה זו הפעם הראשונה שהאליטה הצרפתית סולקה ממרכז הכוח הפוליטי. מערכה למען עצמאות תפשה תאוצה אחרי 1961, כשהבריטים הסכימו להרשות ממשל עצמי נוסף ועצמאות בסופו של דבר. קואליציה המורכבת ממפלגת העבודה של מאוריציוס (בראשי תיבות MLP), ועדת הפעולה המוסלמית (Comité d'Action Musulman - CAM) של סיר עבדול ראזק מוחמד וגוש מקדים עצמאי (IFB - Independent Forward Bloc) – מפלגה הינדית מסורתית – זכתה ברוב המושבים בבחירות למועצה המחוקקת ב-1967. ניצחון זה הושג למרות ההתנגדות מצד תושבי מאוריציוס ממוצא צרפתי, התומכים הקריאולים של גָאֶטן דובל (Gaetan Duval) והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של מאוריציוס (PMSD Mauritian Social Democratic Party) של ז'יל קניג (Jules Keoing). התחרות בין המפלגות התפרשה על ידי התושבים כמשאל עם על עצמאות. הניצחון בבחירות היה בהפרש קטן. מחוז הבחירה מספר 15 היה המפתח לניצחונה של הקואליציה שתמכה בעצמאות. הברית שבראשות מפלגת MLP הצליחה לנצח במחוז בחירה זה רק הודות לתמיכת מפלגת CAM. סיר סיווסאגור ראמגולם (Seewoosagur Ramgoolam), ראש מפלגת MLP וראש הממשלה של המושבה, התמנה לראש הממשלה הראשון של מאוריציוס לאחר קבלת העצמאות ב-12 במרץ 1968. בתקופה שקדמה לתאריך זה התרחשו מהומות על רקע בין עדתי שגרמו למותם של עשרים וחמישה תושבים ולפציעתם של מאות ורק התערבות הצבא הבריטי הרגיעה את הרוחות. שיטת הממשל במאוריציוס עם קבלת העצמאות הייתה מונרכיה, כאחת מממלכות חבר העמים הבריטי.
מהעצמאות ועד סוף המאה העשרים

בשנות ה-70 של המאה ה-20 התחזקה מאוד מפלגה חדשה, ה"תנועה המיליטנטית של מאורציוס/המפלגה הסוציאליסטית של מאוריציוס (Mouvement Militant Mauricien/Parti Socialiste Mauricien) - בראשי תיבות MMM/PSM בראשותו של פול ברנז'ה (Paul Bérenger). ה-MMM נוסדה ב-1970 ובתחילה הונהגה על ידי שלושה: פול ברנז'ה, דב ויראסוומי (Dev Virasawmy) וג'וניד ג'ירוברחן (Juneid Jeeroobarkhan). ה-MMM ניצחה בבחירות הראשונות בהם השתתפה, בחירות המשנה במחוז בחירה מספר 5 בו נבחר דב ויראסוומי. סיר סיווסאגור כיהן כראש ממשלה עד 1982 כשמפלגת העבודה בראשותו מצויה בקואליציה עם מפלגת ה-PMSD בראשות דובל. בבחירות של 1982 נחלה הקואליציה של המפלגות MMM/PSM ניצחון מוחץ בבחירות. אנירוד ג'וגנת התמנה לראש הממשלה והאריש בודהו (Harish Boodhoo) כיהן כסגנו. הקואליציה התפצלה ב-1983, כשאנירוד ג'וגנת הקים את "התנועה הסוציאליסטית של מאוריציוס" (Mouvement Socialiste Mauricien) בראשי תיבות MSM, שהפכה למפלגה השלטת, כשג'וגנת מכהן כראש ממשלה. אחר־כך מונה סיר סיווסאגור לתפקיד הייצוגי של "המושל הכללי" (מטעם הכתר הבריטי) אף על פי שה-MSM דווקא תכננה לשנות את המשטר במאוריציוס מממלכה בחבר העמים הבריטי לרפובליקה בתוך חבר העמים הבריטי כשסיר סיווסאגור בתפקיד הנשיא. ניסיון נוסף לשנות את המשטר לרפובליקה עם ברנז'ה כנשיא ב-1990 נכשל בשל התנגדות פוליטית.
עם מותו של סיר סיווסאגור ירש אותו בנו, נאווין ראמגולם (Navin Ramgoolam), בראשות מפלגת ה-MLP. עם זאת המפלגות MLP ו-PMSD הובסו בבחירות של 1991, שבהם נבחר סיר אנירוד ג'וגנת מחדש. ב-12 במרץ 1992 הפכה מאוריציוס סוף סוף לרפובליקה, חלק מחבר העמים הבריטי. קאסם אוטים (Cassam Uteem) התמנה לנשיא מאוריציוס הראשון.
נאווין ראמגולם יצר קואליציה עם ה-MMM בבחירות לפרלמנט ב-1995 כשהוא מותיר את ה-MSM באופוזיציה.
הווה

בבחירות הבאות (2001) שוב הייתה מפלגת ה-MSM של אנירוד ג'וגנת בקואליציה עם ה-MMM של פול ברנז'ה והוא חזר לשלטון כשג'וגנות התמנה לראש הממשלה. שלוש שנים אחר־כך הוא פרש מראשות הממשלה והתמנה לנשיא הרפובליקה. ביתרת הזמן עד הבחירות מילא ברנז'ה את תפקיד ראש הממשלה. בבחירות הכלליות של 2005 ניצחה קואליציית "הברית הסוציאלית" (Alliance Sociale) בראשות מפלגת ה-MLP ונאווין ראמגולם התמנה לראש הממשלה, כשסיר אנירוד ג'וגנת ממשיך לשרת כנשיא.
מאז עצמאותה של מאוריציוס השתנתה כלכלתה מהתבססות על גידול יחיד (קנה סוכר) ועיבודו לכלכלה מגוונת המבוססת על חקלאות של גידולים שונים, תעשייה ותיירות והיא נהנית כיום מדימוי של מדינה יציבה.
ב-24 במרץ 2020 הוכרז במדינה סגר כללי בעקבות מגפת הקורונה.
ראו גם

לה מורן
הערות שוליים

↑  האתר Historical Maps of Mauritius טוען בין השאר שהפיניקים, המלָאים והערבים הכירו את האי, אך אינו נותן לכך הוכחות, אבל באתר זה מופיעים השמות הערבים של האיים במפת קנטינו
↑  ambergris - חומר שמנוני הנפלט ממעי הלווייתן ראשתן גדול-ראש ומצטבר על החופים המשמש בתעשיית הבשמים
↑  Mauritius Refugees Do Not Smile, פלסטיין פוסט, 27 באוגוסט 1945
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558148605171  LCCN: sh85082323 
הנסיך מוריץ לבית נאסאו שהאי קרוי על שמו
מפה הולנדית של חוף מאוריציוס
דודו – עוף חסר יכולת תעופה, אנדמי למאוריציוס, שהושמד על ידי המתיישבים הולנדים
מפה צרפתית משנת 1791 המתארת את מאוריציוס (אז "איל דה פרנס")
מאהה דה לה בורדונה, פסל המוצב בראוניון
הקתדרלה על שם סן לואי בפור לואי שנבנתה ב-1933 במקום בו נבנתה ב-1752 - הכנסייה הראשונה במאוריציוס
26 ביוני 2003, ראש ממשלת מאוריציוס, אנרוד ג'גנאות, בפגישה עם הנשיא האמריקני ג'ורג' בוש
הוועדה לקידום השוויון בנטל

הוועדה לקידום השוויון בנטל (בקיצור: ועדת קש"ב, שנודעה בשם ועדת פלסנר, על שם מי שעמד בראשה ח"כ יוחנן פלסנר) הייתה ועדה שהקימה ממשלת ישראל השלושים ושתיים, לשם גיבוש המלצות בסוגיית הגיוס לצה"ל, ובפרט גיוסם של חרדים וערבים. הוועדה הוקמה לקראת פקיעתו הצפויה של חוק דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם ("חוק טל").
רקע להקמת הוועדה

ב-23 ביולי 2002 אושר בכנסת, בעקבות המלצותיה של ועדת טל, חוק דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם, התשס"ב-2002,. החוק, שנודע בשם "חוק טל", איפשר המשך מתן דחיית גיוס לבחורי הישיבות בכפוף לתנאים המפורטים בו. ב־18 ביולי 2007 החליטה הכנסת על הארכת תוקפו של חוק טל ב-5 שנים נוספות. ב־21 בפברואר 2012 פסק בג"ץ בדעת רוב שהחוק אינו חוקתי, ולכן אין להאריכו מעבר למועד פקיעתו הצפוי, 1 באוגוסט 2012.
בעקבות כך הוקמה ועדת פלסנר, ובה עשרה חברים, בהם ח"כים ונציגי ציבור. הוועדה החלה בדיוניה ב-21 במאי 2012, וראש הממשלה ביקש שיגבשו מסקנות עד סוף חודש יולי 2012.
הוועדה

הוועדה כללה נציגים ממפלגות הקואליציה למעט נציגי המפלגות החרדיות (ש"ס ויהדות התורה) שהחרימו את הוועדה.
לקראת סיום עבודתה, כחודש וחצי לאחר שהוקמה, הודיע ראש הממשלה בנימין נתניהו על פירוק הוועדה, זאת לאחר שמספר נציגים ממפלגות הקואליציה פרשו ממנה. חרף זאת, פרסם ח"כ פלסנר, יו"ר הוועדה, את המלצותיו.
לאחר הבחירות לכנסת בינואר 2013 והרכבת ממשלת נתניהו השלישית, הוקמה בעקבות ההסכם הקואליציוני ועדת שרים בראשותו של יעקב פרי, אשר הכינה הצעת חוק בתחום זה. חוק זה אושר בכנסת שנת 2013.
חברי הוועדה והצוותים המקצועיים

חברי הוועדה בהקמתה:
ח"כ יוחנן פלסנר, נציג קדימה, יו"ר הוועדה
ח"כ זאב אלקין, נציג הליכוד
ח"כ דוד רותם, נציג ישראל ביתנו. המפלגה פרשה מהוועדה ב-28 ביוני.
ח"כ אורי אורבך, נציג הבית היהודי. המפלגה פרשה מהוועדה ב-28 ביוני.
ח"כ עינת וילף, נציגת סיעת העצמאות.
יהודה שגב, לשעבר ראש אכ"א
עו"ד יעקב וינרוט. פרש מהוועדה ב-1 ביולי.
יואב קיש, נציג הציבור, מראשי תנועת "המחנה המשותף"
פרופ' יפה זילברשץ, פרופסור למשפטים באוניברסיטת בר-אילן
פרופ' ידידיה שטרן, פרופסור למשפטים באוניברסיטת בר-אילן
פירוק הוועדה

בעקבות פרישתם של נציגי ישראל ביתנו והבית היהודי, הודיע ב-2 ביולי 2012 ראש הממשלה שהוועדה מבוטלת מאחר שאין ביכולתה לגבש המלצה שתשיג רוב בכנסת.
הודעתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו על פירוק הוועדה יצרה משבר פוליטי קואליציוני בינו לבין שאול מופז, יו"ר מפלגת קדימה. ראש הממשלה האשים את פלסנר ואת מפלגתו בכך שבניגוד למנדט שניתן לוועדה הוא לא הסכים לדון בהגברת השוויון בקרב ערביי ישראל באמצעות שיתופם בשירות אזרחי, ושמאידך התעקש פלסנר על עמדה נוקשה כלפי הציבור החרדי. מנגד, האשים מופז את הליכוד שהעדיף את החרדים כשותפיו הטבעיים לקואליצייה על פני שינוי מהותי שיביא לגיוסם הכולל לצה"ל, כצבא העם.
הדו"ח של חבר הכנסת פלסנר והמלצותיו

לאחר פירוק הוועדה פרסם היושב ראש שלה, יוחנן פלסנר, ב-4 ביולי 2012, דו"ח משלו שהתבסס על טיוטת הדו"ח של הוועדה. מלבד חברי הוועדה שפרשו, גם ידידיה שטרן, שלא פרש, הסתייג מן הדו"ח. המטרה שהציב הדו"ח הייתה גיוס 80% מכל שנתון של חרדים החל משנת 2016 והטלת קנסות כבדים על משתמטים ועל הישיבות שבהן הם לומדים.
עיקרי ההמלצות:
היעד: עד 2016 כ-80% מכל שנתון של חרדים ישרתו במסלולי שירות משמעותי בצבא או בשירות אזרחי.
אחריות אישית: האחריות לשירות אישית - יוטל קנס כספי, ענישה פלילית ושלילת הטבות.
גיל הגיוס: כולם נדרשים לשרת עד גיל 22 למעט קבוצת "מתמידים", 1,500 בשנתון.
מסלולי שירות: צה"ל והשירות האזרחי יפתחו וירחיבו מסלולים ייעודיים.
אחריות קהילתית ומוסדית: זיקה ישירה בין עמידה ביעדי הגיוס לתקציב הישיבות והטלת סנקציות.
הדו"ח של חבר הכנסת פלסנר והמלצותיו > סנקציות על המשתמטים

קנס מיידי בגובה 7,500 ש"ח
קנס נוסף של 75 ש"ח על כל יום של אי התייצבות לשירות צבאי
ביטול קצבת הישיבה וביטול זכות למלגת הבטחת הכנסה לאברכים
ביטול מעמד כבחור ישיבה במוסד לביטוח לאומי
ביטול זכאות לתמיכת המדינה בדיור ובמשכנתאות
ביטול זכאות להנחה בארנונה
ישיבה שרבע מתלמידיה נעדרים משירות לא תקבל תשלומי תמיכה, ואם בביקורת נוספת יימצא מצב דומה - היא תיסגר.
משרד החינוך יערוך ביקורות בישיבות. תלמיד שלא יימצא בעת הביקורת יקבל התראה. אם לא יימצא בפעם נוספת - ייקנס ב-50 אלף ש"ח.
ועדת פרי

לאחר הקמת ממשלת נתניהו השלישית במרץ 2013, הוקמה ועדת שרים בראשותו של יעקב פרי ממפלגת יש עתיד, שהמליצה על תוכנית גיוס אשר לפיה יהיו פטורים מגיוס רק 1,800 "מתמידים" בכל שנתון. הוועדה קבעה כי יוטלו סנקציות כלכליות על ישיבות שלא יעמדו ביעדי הגיוס, ואילו ישיבות בעלות אחוזי גיוס גבוהים יתוגמלו כספית. כמו כן המליצה הוועדה כי אם יעדי הגיוס לא יתממשו, ייפתחו הליכים פליליים כנגד המסרבים להתגייס.
ב-7 ביולי 2013 אישרה הממשלה הגשה של הצעת חוק לגיוס הדרגתי של תלמידי הישיבות בהתאם לעקרונות שאימצה ועדת פרי. נציגים חרדים הגיבו בחריפות לאישור הצעת החוק בממשלה. חבר הכנסת יעקב ליצמן אמר: "מי שחושב שבכפיה, בכוח, בסנקציות, בגזירות ובאיומים יכניעו את לומדי התורה – טועה טעות מרה. מוטב שיסתכל להיסטוריה הארוכה של עמנו וייווכח שההפך הוא הנכון”.
ביולי 2013 הניחה הממשלה על שולחן הכנסת שתי הצעות חוק להסדרת גיוסם של בני ישיבות לצה"ל ולשילובם בשירות אזרחי. ב-12 במרץ אושר החוק החדש בכנסת.
ראו גם

גיוס בני ישיבות
הערות שוליים

↑  חוק דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם, התשס"ב-2002, ס"ח 1862 מיום 1 באוגוסט 2002
↑  ההצבעה על הארכת חוק טל באתר הכנסת
↑  אופיר בר-זהר, החלופה לחוק טל - הוועדה לקידום השוויון בנטל התכנסה לראשונה, ללא נציג ערבי, באתר הארץ, 21 במאי 2012
1 2  מורן אזולאי ואטילה שומפלבי, ליברמן בהתנגשות עם נתניהו: דורש גיוס לכול, באתר ynet, 28 ביוני 2012
↑  אטילה שומפלבי וקובי נחשוני, התפטרות וינרוט: "נתניהו מנסה לפוצץ את העסק", באתר ynet, 2 ביולי 2012
↑  "נתניהו קבר את ועדת פלסנר: "לא יכולה לגבש המלצה שתשיג רוב", מעריב, 2 ביולי 2012
↑  יאיר אטינגר, כשדו"ח ועדת פלסנר הפך לדו"ח יוחנן פלסנר, באתר הארץ, 4 ביולי 2012
↑  ועדת פרי אישרה: סנקציות פליליות על חרדים משתמטים, באתר nrg
↑  שלומי פריד, חוק הגיוס אושר ברוב של 14 • ח”כי יהדות התורה מגיבים, באתר JDN, כ״ט בתמוז תשע״ג
↑  הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 19 והוראת שעה) (שילוב תלמידי ישיבות), התשע"ג-2013, ה"ח הממשלה 787 מיום 10 ביולי 2013
↑  הצעת חוק שירות אזרחי לתלמידי ישיבות (הוראת שעה), התשע"ג-2013, ה"ח הממשלה 787 מיום 10 ביולי 2013
↑  ברוב של 67 מול מתנגד אחד: אושר חוק השוויון בנטל, באתר ‏מאקו‏, 12 במרץ 2014
ללכת עד הסוף (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  פיטר קאטאנו
 הופק בידי:  אוברטו פאסוליני
 תסריט:  סימון בופוי
 עריכה:  דיוויד פרימן, ניק מור 
 שחקנים ראשיים:  רוברט קרלייל פול בארבר הוגו ספיר לזלי שארפ סטיב הויסון טום וילקינסון ויליאם סנייפ אמילי ווף מארק אדי ברוס ג'ונס 
 מוזיקה:  אן דאדלי 
 צילום:  ג'ון דה בורמן 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Film4 Productions, סרצ'לייט פיקצ'רס, Redwave Films 
 חברה מפיצה:  Fox Searchlight Pictures
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 באוגוסט 1997 (ארצות הברית)   29 באוגוסט 1997 (בריטניה)
 משך הקרנה:  91 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דרמה קומית, סרט קומדיה, סרט להט"בי 
 מקום התרחשות:  שפילד 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-80 של המאה ה-20 
 תקציב:  3.5 מיליון $
 הכנסות:  257,850,122 $
 הכנסות באתר מוג'ו:   fullmonty
 פרסים:  פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר לקומדיה או מחזמר (אן דאדלי)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע בחירת הקהל לסרט האירופי הטוב ביותר (פיטר קאטאנו)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לסרט הטוב ביותר (פיטר קאטאנו, אוברטו פאזוליני)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 סרט הבא:  The Full Monty 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ללכת עד הסוף (באנגלית: The Full Monty) הוא סרט קומי בריטי שהוקרן לראשונה ב-1997. עלילת הסרט עוסקת בשישה גברים מובטלים, מתוכם ארבעה שעבדו בתעשיית הפלדה, המחליטים להפיק מופע חשפנות גברי על מנת להתפרנס, ועל מנת שגאז (הדמות הראשית) יוכל לראות את בנו. למרות העלילה הקומית הסרט עוסק בנושאים יותר מורכבים כגון אבטלה, זכויות אב, דיכוי, הפרעה בזקפה והתאבדות. בגלל תכניו נאסר הסרט לצפייה לילדים מתחת לגיל 15.
קבלה ביקורתית, קבלה מסחרית ופרסים

הסרט זכה בשבחי הביקורת, כולל ציון 96% באתר "Rotten Tomatoes". הוא היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר: פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (בו התחרה, עם תקציבו הזעום, מול סרטים שנעשו בתקציבים גדולים פי כמה עשרות), פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ופרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר - מחזמר או קומדיה, הפרס היחיד בו זכה לבסוף.
ב-1997 זכה הסרט בפרס הסרט הטוב ביותר מטעם אקדמיית הסרטים האירופית ובפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר. רוברט קרלייל זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי וטום וילקינסון זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה כשהוא גובר בין השאר על מארק אדי, שהיה אף הוא מועמד לפרס. תפקידיהם של וילקינסון ואדי נחשבים לפריצת הדרך האמנותית של שניהם.
סדרת המשך

ב-2023 עלתה בשירותי הסטרימינג הולו ודיסני פלוס סדרת הטלוויזיה "ללכת עד הסוף" שחוזרת אל גיבורי הסרט בעיר שפילד, 26 שנה לאחר אירועי הסרט. ששת הדמויות הראשיות בסרט מופיעות גם בסדרה ומגולמות על ידי השחקנים המקוריים, יחד עם מספר דמויות משנה מהסרט - גם הן בגילום השחקנים המקוריים - ומספר דמויות חדשות שנוצרו במיוחד עבור הסדרה.
מספר חודשים לאחר השלמת הסדרה הלך לעולמו אחד מכוכבי הסרט המקורי, טום וילקינסון, שתפקידו בסדרה - קטן ומשני לעומת תפקידו הדומיננטי בסרט - היה תפקידו האחרון.
עיבודים תיאטרוניים

בשנת 2000 עלה לראשונה בברודוויי עיבוד תיאטרוני של הסרט למחזמר (שנכתב בידי טרנס מקנאלי). בעקבות ההצלחה של המחזמר, הוא הועלה גם בישראל, עם תומר שרון בתפקיד הראשי.
עיבוד תיאטרוני נוסף של הסרט, הפעם למחזה, הועלה בשנת 2013 בשפילד.
שחקנים ודמויות

רוברט קרלייל - גארי "גאז" סקופילד
מארק אדי - דייב הורספול
ויליאם סנייפ - נייתן סקופילד
סטיב הויסון - לומפר
טום וילקינסון - ג'רלד ארתור קופר
פול בארבר - ברינגטון "הורס" מיטשל
הוגו ספיר - גאי
לזלי שארפ - ג'ין הורספול
אמילי ווף - מנדי
דירדרי קוסטלו - לינדה קופר
פול בטרוורת' - בארי
דייב היל - אלן
ברוס ג'ונס - רג'
אנדרו ליווינגסטון - טרי
ויני דילון - שרון
אהבתיהם

אֲהַבְתִּיהֶם הוא אלבומו ה-21 של הזמר והמוזיקאי הישראלי שלמה ארצי משנת 2000. האלבום הגיע למעמד אלבום פלטינה משושה.
בשנת 2000 הוציא ארצי את האלבום "אהבתיהם", הכולל עיבודים חדשים לשירי עבר שלו. מתוך האלבום הצליחו במיוחד החידושים ל"פתאום עכשיו, פתאום היום" ("אהבתיה"), "נוף ילדות" (בו התארחו בקולות רקע פבלו רוזנברג ודוד ד'אור) ו"שיר פרידה", אותו כתב במקור לאריק סיני, וביצע באלבום בדואט עם בנו בן ארצי. השיר החדש היחיד באלבום היה "עלאש - שט לבדי עם הרוח", בו ביצע ארצי דואט בסגנון מזרחי עם הזמר שמעון בוסקילה. האלבום כלל גם גרסה חדשה לשירו של ארצי שהתחרה בתחרות האירויזיון של שנת 1975, "את ואני". שירים נוספים באלבום היו הדואט עם יעל דקלבאום "לא יודע מה עובר לך בראש" שביצעה במקור ריטה שנה קודם בלשון נקבה, "מעביר דף" בדואט עם נורית גלרון שביצעה את השיר במקור, "כבר עבר די זמן" עם בן ארצי, "גברים הולכים לאיבוד" בו התארחו דני סנדרסון, מיכה שטרית, קובי אוז, אריק סיני ודודו טופז, וגרסה עברית ל-"When You Are a King" שירה של להקת White Plains (אנ') האנגלית, שארצי תרגם כ"בשבילה אתה מלך העולם".
כ-250,000 עותקים נמכרו מהאלבום, ובעקבותיו יצא ארצי לסיבוב הופעות מצליח נוסף.
באפריל 2004, פורסמו נתוני אקו"ם ולפיהם הדיסק הישראלי הנמכר ביותר בעשור האחרון היה "אהבתיהם" של ארצי. באפריל 2009 נאמר באתר החדשות ynet כי האלבום הוא אחד מחמשת האלבומים הישראלים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
על עטיפת האלבום תמונה שצולמה במקור על ידי אילן בשור. התצלום המקורי שבו ארצי מעשן סיגריה עבר עיבוד, והסיגריה הוחלפה בפרח.
רשימת רצועות

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי שלמה ארצי (למעט היכן שמצוין אחרת).
| רצועות:> מס' | רצועות:> שם | רצועות:> מילים | רצועות:> לחן | רצועות:> משך | רצועות:>  | רצועות:>  | רצועות:>  | רצועות:>  | רצועות:>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | נוף ילדות  |   |   | 4:04 |  |  |  |  |  |
| 2. | שעות בין הערביים  |   |   | 3:52 |  |  |  |  |  |
| 3. | בשבילה אתה מלך העולם (תרגום מאנגלית לשיר "When You Are A King")   | תרגום ושכתוב מאנגלית: שלמה ארצי | White Plains | 2:43 |  |  |  |  |  |
| 4. | גברים הולכים לאיבוד (בהשתתפות: אריק סיני, דני סנדרסון, קובי אוז, מיכה שטרית ודודו טופז)   |   |   | 3:18 |  |  |  |  |  |
| 5. | שיר פרידה (דואט עם בן ארצי)   |   |   | 3:29 |  |  |  |  |  |
| 6. | עלאש - שט לבדי עם הרוח (דואט עם שמעון בוסקילה)   | בעברית: שלמה ארצי, יהודה מסס בערבית מרוקאית: מייק קרוצ'י | שמעון בוסקילה | 3:18 |  |  |  |  |  |
| 7. | הרדיו הישן  |   |   | 5:05 |  |  |  |  |  |
| 8. | אהבתיה (במקור נקרא "פתאום עכשיו, פתאום היום")   | תרצה אתר | יעקב הולנדר | 4:01 |  |  |  |  |  |
| 9. | אנחנו לא צריכים  | אבי קורן | שמואל אימברמן | 3:00 |  |  |  |  |  |
| 10. | כבר עבר די זמן (דואט עם בן ארצי)   |   |   | 4:57 |  |  |  |  |  |
| 11. | את ואני  | אהוד מנור | שלמה ארצי | 3:10 |  |  |  |  |  |
| 12. | לעיתים  | ג'וני שועלי | ג'וני שועלי | 3:45 |  |  |  |  |  |
| 13. | לא יודע מה עובר לך בראש (דואט עם יעל דקלבאום)   |   |   | 3:26 |  |  |  |  |  |
| 14. | מעביר דף ("המסטיקנים הסינים") (דואט עם נורית גלרון)   |   |   | 5:03 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 53:11 |  |  |  |  |  |
טריוויה על האלבום

נוף ילדות: במקור מתוך אלבומו של ארצי "על אנשים" מ-1971. בגרסה המחודשת שכתב ארצי את הבתים האחרונים של השיר, והוסיף מספר שורות חדשות.
שעות בין הערביים: ארצי כתב את השיר במקור לפבלו רוזנברג, והוא נכלל באלבומו של רוזנברג "בין ערביים" מ-1998. רוזנברג משתתף בביצוע המחודש של השיר בקולות רקע.
בשבילה אתה מלך העולם: גרסה עברית לשיר "When You Are A King" של להקת White Plains. את המילים העבריות כתב ארצי.
גבר הולך לאיבוד: גרסת דקלום לשיר "גבר הולך לאיבוד", במקור מתוך האלבום "גבר הולך לאיבוד" מ-1978. בגרסה זו משתתפים דני סנדרסון, מיכה שטרית, קובי אוז, אריק סיני ודודו טופז. השיר כולל את נגינת הפסנתר המקורית של משה לוי.
שיר פרידה: ארצי כתב את השיר במקור לאריק סיני, שהקליט אותו בסוף 1977. השיר נכלל באלבום הבכורה של סיני שיצא ב-1980. הגרסה המחודשת היא דואט של ארצי עם בנו בן ארצי. בגרסה זו נוסף בית אחד בסוף השיר, שלא נכלל בגרסה המקורית.
עלש - שט לבדי עם הרוח: דואט של ארצי עם שמעון בוסקילה, בשיר המקורי היחיד שנכתב עבור האלבום. השיר משלב מילים עבריות שכתבו ארצי ויהודה מסס עם מילים בערבית מרוקאית שכתב מייק קרוצ'י. את השיר הלחין בוסקילה.
הרדיו הישן: השיר נכלל במקור באלבומו של ארצי "לילה לא שקט" מ-1986, ובוצע באלבום זה עם לחן ועיבוד מחודשים.
אהבתיה: במקור נקרא השיר "פתאום עכשיו, פתאום היום". ארצי ביצע אותו על בימת פסטיבל הזמר והפזמון ב-1970, וזכה במקום הראשון. את השיר כתבה תרצה אתר והלחין יעקב הולנדר. בגרסה שמופיעה ב"אהבתיהם" השמיט ארצי מספר בתים שהופיעו בביצוע המקורי.
אנחנו לא צריכים: את השיר כתב אבי קורן על חברו שנפל בשבי והלחין שמואל אימברמן, במקור עבור אלבום הבכורה של ארצי.
כבר עבר די זמן: ארצי ביצע את השיר במקור באלבומו "תרקוד" מ-1984, שבו הוא נקרא "מה רצינו להגיד". בגרסה המחודשת משתתף בן ארצי.
את ואני: שיר שאיתו ייצג ארצי את ישראל באירוויזיון 1975. את השיר כתב אהוד מנור והלחין ארצי. מופיע באלבום זה בגרסה שקטה, לעומת הגרסה המקורית שהייתה קצבית.
לעיתים: את השיר ביצעה במקור להקת רעש ב-1994. כותב השיר הוא סולן הלהקה, ג'וני שועלי. ארצי הקליט את גרסתו לשיר עבור הפרויקט "עבודה עברית" מ-1998.
לא יודע מה עובר לך בראש: את השיר ביצעה במקור ריטה באלבומה "תפתח חלון" מ-1999, שם הוא נקרא "לא יודעת מה עובר לך בראש". לארצי מצטרפת בדואט הזמרת יעל דקלבאום.
מעביר דף: ידוע גם כ"המיסטיקנים הסינים". ארצי כתב את השיר לנורית גלרון עבור אלבומה "המקום ההוא" מ-1996. הגרסה המחודשת היא דואט של ארצי וגלרון, והשורות שאותן שר ארצי שוכתבו מעט כדי שיתאימו לדובר זכר.
משתתפים באלבום

עיבודים: אבי סינגולדה, גיל פלדמן, ז'אן פול זימבריס, שלמה ארצי, יהודה עדר, נאור דיין, מאיר ישראל, יאיר שרגאי, בן ארצי, טל שגב, עמי אופיר, ניצן עין הבר, לואי להב, משה לוי, ליאור טבת
הפקה מוזיקלית: גיל פלדמן, לואי להב, שלמה ארצי, בן ארצי, טל שגב, משה לוי, ליאור טבת
יועץ אומנותי: יהודה עדר
עריכות דיגיטליות: לואי להב, טלי כץ
דקלום, קריאה: דני סנדרסון, מיכה שטרית, קובי אוז, אריק סיני ודודו טופז (ב"גבר הולך לאיבוד")
שירה: בן ארצי (ב"שיר פרידה" ו"כבר עבר די זמן"), נורית גלרון (ב"מעביר דף"), יעל דקלבאום (ב"לא יודע מה עובר לה בראש")
מקהלה: פבלו רוזנברג, דוד ד'אור, יעל דקלבאום, צילי ינקו (ב"נוף ילדות")
קולות רקע: פבלו רוזנברג
כלי נשיפה: עדי מאירי, שי דגן, שי מאירי
תופים וכלי הקשה: ז'אן פול זימבריס, מאיר ישראל, ישראל נחום, טל עמירן, בן ארצי, גיל פלדמן, רוני צדיק
גיטרה, גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית: אבי סינגולדה, נאור דיין, בן ארצי, טל שגב, יאיר מיכאל
פסנתר, פסנתר חשמלי: גיל פלדמן, רביב גזית, משה לוי, בן ארצי, טל שגב, ערן מיטלמן
כינורות: יעקב מורנו
סינתיסייזר: בן ארצי
חצוצרה: עדי מאירי
בס: גיל פלדמן, ששי מזרחי, בן ארצי, עמי אופיר, אבי יפרח
מנדולינה: יאיר מיכאל
ניצוח על המקהלה: יבגני לויטס
תקלוט, הקלטות, עריכה מוזיקלית: ליאור טבת, איתמר אשפר, גיל פלדמן, עמי איילי, אייל קצב, ירון משרקי, עמי איילי, ראובן שפירא, יועד נבו, יותם אגם
הוקלט ונערך באולפנים: המון, גל-קול, DB Studios, זאזא, סינמה פקטורי
עיצוב כריכה: יעל שילר
צילומים: ברק אוסטרביץ', אילן בשור, דן לב
הפקה: ליהי רולניק ברלינר, גיל פלדמן, טלי כץ מיכל אוחיון ויסברג
יחסי ציבור: מאיה קרבט
טכנאים: יעל כרמלי, יוסי חסון, איוון קדלבורג, ארז זילברשטיין, נתי פטישי, ירון משרקי, אבי צוקרל, רונן שטרן, דמיטרי קלניק, נתי רביץ, ארז רוסו, אורון אפלבוים, רונן שטרן, יותם אגם