stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התפרצות הר הגעש וזוב (79)
טרום ההתפרצות

בשנת 62 התרחשה רעידת אדמה במפרץ נאפולי. ברם, העובדה שהווזוב היה רדום במשך מאות שנים לא עוררה חשד כי יהיה פעיל אי פעם. פליניוס הזקן כתב שרעידות אדמה קלות לא היו נדירות במפרץ נאפולי. רעידה אדמה זו הייתה חזקה במיוחד ולפי ממדי ההרס מעריכים כי הייתה זו רעידת אדמה בדירוג 7.5 בסולם ריכטר[דרוש מקור]. הרעידה גרמה לנזקים רבים בערים פומפיי והרקולנאום, במבני הציבור, בבתים פרטיים ובמערכת הובלת המים בערי המפרץ. בעקבותיה נטשו חלק מהתושבים את האזור ונדרשו עבודות שיקום ושיפוץ ממושכות.
מעריכים שרעידת האדמה גרמה לשינויים במבנהו הגאולוגי של הר וזוב הסמוך ומקץ 17 שנים, ב־24 או ב-25 באוקטובר בשנת 79 לספירה, התפרץ ההר בעוצמה.
בימים שלפני התפרצות הר הגעש לא הייתה כל התרעה מוחשית על העתיד לבוא. בדיעבד הסתבר כי היו סימנים מקדימים: בארות המים והמעיינות סביב ההר יבשו מספר ימים קודם להתפרצות והפרות שרעו במדרונות הווזוב התנהגו באופן מוזר. מספר רעידות אדמה קלות אירעו בימים שקדמו להתפרצות.
במכתבו הראשון מציג פליניוס הצעיר את האזהרה הראשונה לקראת ההתפרצות ולקראת אירועים שהתרחשו במהלכה:
דודי היה מוצב במיסנום כמפקד בפועל של הצי. ב-...., בערך באחת אחר הצהריים, אמי ביקשה ממנו להתבונן בענן בגודל ובצורה לא רגילים... מיד התרומם וטיפס למקום גבוה שיספק לו תצפית טובה על תופעה לא רגילה זו. ענן, שממרחק זה לא היה ברור מאיזה הר הוא מתנשא (רק לאחר מעשה נודע כי היה זה וזוב) התרומם, ואת צורתו הכללית לא אוכל לתאר לך בדיוק רב לבד מלדמות אותו לעץ אורן, מאחר שהוא התנשא לגובה רב בצורת גזע גבוה מאוד שהתפצל בראשו למעין ענפים, שנגרם, אני משער, או על ידי משב רוח פתאומי שהניע אותו בכוח שהלך ופחת כשהתקדם למעלה, או שהענן עצמו נדחף בחזרה על ידי משקלו-הוא והתפשט באופן שהזכרתי; הוא נראה לעיתים בהיר, לעיתים כהה ומוכתם, בהתאם לכמות הקרקע והאפר שהייתה ספוגה בו. תופעה זו נראתה לאדם ברמת ידע וחקר כשל דודי ראויה לבחינה נוספת. (ספר VI, מכתב 16)
מהלך ההתפרצות

לפי המחקרים האחרונים, תאריך ההתפרצות היה ב־24 או ב-25 באוקטובר בשנת 79 לספירה. זרם של עשן, פומיס וסלעים געשיים החלו להתפרץ מלועו של ההר והיתמרו לגובה של עשרות אלפי מטרים. הסלעים והאפר הגעשי נעו עם הרוחות לכיוון דרום מזרח, כשהם מכסים בנופלם את העיר פומפיי ואת סביבתה, ומכלים בחומם הלוהט כל יצור חי שנקרה בדרכם. ההתפרצות כולה ארכה קרוב ל־24 שעות. חלק מתושבי פומפיי נמלטו והצילו את נפשם. התפרצות הר הגעש גרמה לשחרור של גזים רעילים לאוויר מפרץ נאפולי – בעיקר תרכובות גופרית. האפר הגעשי שמילא את האוויר גרם לאפלה באזור בשעות היום. פליניוס הצעיר הוסיף כי האוויר באזור שעל שפת הים היה כה רעיל עד כי אלה שנשמו אותו מתו, וביניהם דודו בן ה־56 שיצא בספינה לכיוון מרכז המפרץ. אוויר עכור זה מנע מרבים את האפשרות להימלט מאימת ההר מעבר לתחום המפרץ. קיימת הסברה כי מספר הנפגעים בעת המנוסה ההמונית מפומפיי לא היה נמוך ממספר הנספים בעיר עצמה. וכך כתב:
כעת היה כל-כך קרוב להר שהאפר, אשר הפך סמיך יותר ולוהט יותר ככל שהתקרב, נפל לתוך הספינות, ביחד עם אבני פומיס ופיסות שחורות של סלע בוער: גם הם היו בסכנה, לא רק מהיותם על הקרקעית בשל נסיגתו הפתאומית של הים, אלא גם מן השברים העצומים שהתגלגלו במורד ההר וחסמו את כל החוף... בינתיים להבות רחבות נראו במקומות אחדים מהר וזוב, אשר חשכת הלילה תרמה להפיכתן בהירות וברורות... הם התייעצו ביניהם שמא יהיה זה נבון מצדם לשוב לבטח לבתיהם, שהתנועעו מצד לצד בזעזועים תכופים ואלימים כאילו נוערו מעצם יסודותיהם; או לנוס אל השדות הפתוחים, שם האבנים השרופות והאפר, אם כי קלים, עדיין נפלו בממטרים גדולים ואיימו בהרס... הלהבות, מלוות במשב עז של גופרית, פיזרו את שאר הקבוצה, וכפתה עליו להתרומם. הוא הרים עצמו בעזרת שניים ממשרתיו, ומיד נפל ארצה מת; נחנק, כפי שאני מסיק, מאדים גסים ורעילים. (ספר VI, מכתב 16)
הרקולנאום שבמערב לא ניזוקה כמעט, למעט מעט נפולת של אפר, אך תושביה החלו להימלט גם הם מאימת ההר. במהלך הלילה החל החומר הגעשי ליפול על  ההר, והחל להתהוות על מורדותיו נחשול פירוקלסטי – תערובת של אפר, גזים וסלעים מותכים, בטמפרטורה של כ־400 מעלות צלזיוס – שעשה את דרכו במהירות של כ־150 קמ"ש לכיוון הרקולנאום שבקרבת חוף הים. בהמשך הלילה נוצר זרם פירוקלסטי נוסף שכיסה את העיר בשכבה נוספת של טוף – סלע געשי – אך שני הזרמים הגדולים יותר הגיעו בבוקר למחרת, והם אלה שכיסו את העיר בשכבות שהגיעו לעובי של 20 מטרים. ניתן ללמוד על אווירת הבהלה והנכאים שאחזה בנמלטים ממכתבו השני של פליניוס (שהיה בעצמו בין הנמלטים) לטקיטוס:
האפר החל ליפול עלינו, אם כי לא בכמות רבה. הבטתי לאחור; נראה שערפל דחוס וכהה עוקב אחרינו, משתרע על הארץ כמו ענן... אך זה התיישבנו כאשר ירד הלילה, לא כזה שיש כאשר השמים מעוננים, או כאשר אין ירח, אלא כזה שיש בחדר שחלונותיו הוגפו וכיבו את האור. יכולת לשמוע את צווחות הנשים, את צרחות הילדים ואת צעקות הגברים; חלקם קוראים לילדיהם, אחרים להוריהם, חלקן לבעליהן, מנסים לזהות זה את זה לפי הקולות המשיבים; אחד מקונן על מר גורלו, אחר על גורל משפחתו; חלקם מבקשים את נפשם למות, מעצם פחדם למות; חלקם נושאים ידיהם לאלים; אולם רובם השתכנעו שאין כלל אלים, ושהלילה הסופי הנצחי עליו שמענו הגיע לעולם. (ספר VI, מכתב 20)
הגאולוגים מניחים כי גובה הווזוב מעל פני הים לפני שנת 79 היה כ־2,000 מטר. גובה ההר כיום הוא 1281 מטר מעל פני הים ומכאן שכשליש מגובהו נגוז בהתפרצות.
תוצאות ההתפרצות

הערים פומפיי, הרקולנאום, סטאבייה ואופלונטיס חרבו.
תוצאות ההתפרצות > פומפיי

כמות החומר הגעשי המותך שכיסה את העיר הייתה כה רבה עד כי חלק מגגות העיר קרסו תחת העומס, להבדיל מהרקולנאום שבה ההרס נוצר על ידי נחשול פירוקלסטי וגגות בתיה שרדו. מספר הקורבנות מוערך במספר אלפים, חלקם ניספו בעיר עצמה וחלקם במהלך המנוסה ממנה. העיר כוסתה בטוף בעובי של כ־4 מטרים ונותרה קבורה עד לגילויה ולחשיפתה ב־1748.
במוזיאון המקומי בפומפיי, הממוקם בכניסה לאתר החפירות, מוצג אוסף של דגמי גבס שנוצרו על ידי מילוי החללים הריקים שנמצאו בתוך הלבה על ידי תמיסת גבס רטובה. הארכאולוג האיטלקי ג'וזפה פיורלי (Giuseppe Fiorelli) מצא את השיטה לחשיפת המודלים: הוא הזרים לחללים שנמצאו בתוך הלבה תמיסת גבס רטובה. לאחר שהגבס התגבש פורקה שכבת הטוף (האפר הגעשי אשר כיסה את העיר באופן פתאומי בשנת 79) שעטפה את החלל הריק. הדגם שהתקבל מראה את התנוחה של הקורבן ברגע שבו עטף אותו ענן האפר הגעשי, הקפיא את גופו וגרם למותו. לפי תנוחה זו, שבה הונצחו הקורבנות בעת האסון נראה כי חלקם ישנו במותם. הדגמים כוללים אנשים בודדים, קבוצת אנשים ובעלי חיים.
תוצאות ההתפרצות > הרקולנאום

נראה שתושבי הרקולנאום שבמערב הצליחו ברובם להימלט מאימת ההר.
במשך שנים הייתה סברה שכל תושבי העיר הצליחו להינצל, שכן כמעט שלא נמצאו בה שלדים. ב־1982, עם הרחבת החפירות לאזור החוף, התברר כי סברה זו בטעות יסודה. למעלה מ־200 שלדי אדם נמצאו בקרבת החוף, בתוך 12 בתי סירות, שריד לתושבי העיר שניסו להימלט אל הים מאימת ההתפרצות, בחשבם שסמוך לים הם יצליחו למלט את נפשם. חומו או רעילותו של הזרם הביאו למותם אשר אירע, על פי ההערכות, סביב השעה אחת בלילה.
להבדיל מפומפיי – שכמות החומר הגעשי שניתכה עליה הייתה כה רבה עד כי חלק מגגות הבתים בה קרסו תחת העומס – בהרקולנאום, בה ההרס נוצר על ידי נחשול פירוקלסטי, גגות הבתים שרדו ברוב המקרים, היות שהבתים התמלאו בחומר הפירוקלסטי ועמדו בעומס.
תוצאות ההתפרצות > סטאבייה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תוצאות ההתפרצות > אופלונטיס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מחקר התפרצות הווזוב > תאריך ההתפרצות

תאריך ההתפרצות, כפי שמופיע ברוב המקורות המודרניים הוא 24 באוגוסט. תאריך זה התקבע על סמך מכתבו של פליניוס אך המכתב המקורי לא שרד ואנחנו מכירים רק את עותקיו המאוחרים יחסית. מחקר ארכאולוגי, לעומת זאת, מרמז שההתפרצות הייתה בסתיו ולא בקיץ. מצביעים  על כך שאריות של פרות האופיינים לתחילת הסתיו, כַדי תירוש מלאים וחתומים וביגוד חם יחסית למזג אוויר קיצי שהתגלה על חלק מהגופות. לפי מחקרים חדשים ההתפרצות לא הייתה ב-24 באוגוסט 79, אלא ב־24 או ב-25 באוקטובר בשנת 79 לספירה.
בספרות

ספרו של רוברט האריס, "פומפיי", הוא רומן היסטורי בדיוני, המתאר את הימים האחרונים שלפני התפרצות הר הגעש וזוב ואת ימי ההתפרצות עצמה, דרך סיפור קורותיו של מהנדס מים המטפל בתקלה באמת המים "אקווה אוגוסטה", שהובילה מים לערים במפרץ נאפולי.
הערות שוליים

↑  Vesuvius in 79 AD Ranks Way Down the List of History's Deadliest Eruptions
↑  סטאביה, אופלונטיס
↑  אין נתונים על התפרצויות קודמות של הר הגעש, מלבד אחת בשנת 1200 לפנה"ס ומן הסתם היא לא הייתה ידועה לתושבי המפרץ. המקור: Current Archeology.co.uk
1 2 3  לפי המחקרים החדשים, ההתפרצות הייתה ב-24 או ב-25 באוקטובר שנת 79 (ולא ב-24 באוגוסט כפי שהיה מקובל בעבר). Domenico M.Doronzo at al, The 79 CE eruption of Vesuvius: A lesson from the past and the need of a multidisciplinary approach for developments in volcanology, 2022
↑  Pompeii at the State University of Minnesot's E-museum
↑  "Visiting Pompeii - AD 79 - Vesuvius explodes". Current Archeology. אורכב מ-המקור ב-2012-01-24. נבדק ב-2006-12-08.
↑  לפי מחקרים חדשים ההתפרצות לא הייתה ב-24 באוגוסט 79, אלא ב־24 או ב-25 באוקטובר בשנת 79 לספירה
↑  הכוונה כנראה לאורן הסלע האיטלקי הנפוץ באותו אזור, Italian stone Pine או בשמו העממי Umbrella Pine (אורן מטריה), שעמוד התפרצות דומה לו בצורתו הכללית.
↑  במרוצת השנים התפרק החומר האורגני של הגוף  ונשאר חלל ריק.
↑  מקור: אתר ארכאולוגי בריטי
↑  מכאן נובעת ההשערה כי גובה ההר פחת בשליש בעקבות ההתפרצות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536677305171  LCCN: sh85142964  VIAF: 1162154381051830291887   WorldCat (עם VIAF): 1162154381051830291887 
התפרצות וזוב באוקטובר 1822 – רישום מאת הגאולוג האנגלי ג'ורג' יוליוס פולט סקרופ
אורן הסלע האיטלקי
הדמיית גבס של תושבי פומפיי שנלכדו בהתפרצות
השלדים שנמצאו בהרקולנאום
האזורים שנפגעו בהתפרצות הווזוב
טוף בעובי 20 מטרים בהרקולנאום
חוק המספרים הגדולים באמת

החוק של המספרים הגדולים באמת קובע שכאשר מתרחש מספר גדול מספיק של אירועים, צפוי שיקרו גם כאלה שהם מאוד לא סבירים בפני עצמם. מקור שם החוק הוא פרפרזה על שמו של חוק המספרים הגדולים.
החוק מסביר תופעות שבפני עצמן נראות לא סבירות, כמו אדם שמזדמן למקום בדיוק בשעה שזקוקים לו, או דבר הקורה בדיוק כשחושבים עליו. בגלל מספרן העצום של האינטראקציות בין אנשים ושל המחשבות שחולפות במוחם של אנשים, מפעם לפעם אמורים לקרות דברים הנחשבים מפתיעים. אם אירוע שהסיכוי להתרחשותו הוא אחד למיליון הוא "אירוע פלאי", הרי שבכל יום יתרחשו אירועים פלאיים רבים, משום שיש הרבה יותר ממיליון בני אדם.
חוק ליטלווד מהווה מקרה פרטי של חוק זה.
ראו גם

משפט הקוף המקליד
שמורת מבוא אשדוד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  שמורת טבע
 תאריך הכרזה:  12 באפריל 1973 
 נתונים ומידות
 שטח:  863 דונם
 צומח:  שיטה מלבינה
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:   אשדוד
 קואורדינטות:  31°49′37″N 34°42′00″E﻿ / ﻿31.827°N 34.7°E﻿ / 31.827; 34.7
  (למפת אשדוד מוגדלת) שמורת מבוא אשדוד(למפת אשדוד רגילה) שמורת מבוא אשדוד(למפת השפלה רגילה) שמורת מבוא אשדוד(למפת השפלה מוגדלת) שמורת מבוא אשדוד
 
שְׁמוּרַת מבוא אשדוד היא שמורת טבע של מקבץ עצי השיטה המלבינה הגדול ביותר בישראל. גודל השמורה הוא כ-863 דונם, והיא הוכרזה ב-12 באפריל 1973.
היסטוריה

בשנות ה-60 הייתה השמורה אתר לטיולים לחובבי טבע. תוכנית מפורטת של השמורה אושרה בספטמבר 1969. הכרזה על השמורה התעכבה ורשות שמורות הטבע הצהירה שתאפשר לחברת החשמל להשתמש ב-8 דונם משטח השמורה לצורך הקמת חוות שנאים. לבסוף השמורה הוכרזה באפריל 1973. לימים, בשנת 2011, נגרע שטח החווה משמורת הטבע.
בתחילת ספטמבר 2020 אירעה שריפה גדולה בשמורה וכשליש משמורת הטבע נשרפה.
מיקום

השמורה שוכנת מצפון למחלף אשדוד ומחוברת במסדרון אקולוגי עם חולות פלמחים.
צמחייה

בשמורה נמצאת מקבץ השיטה המלבינה הגדול ביותר בישראל.
בשמורה נמצאים גם עצי שקמים ואקליפטוסים, רותם המדבר, אטד החוף וטבורית נטויה וכן רימונים וצבר מצוי שנותרו מבוסתנים שחרבו. בשמורה מצויים מספר צמחים נדירים כמו אירוס הארגמן, היפוכריס קרח, קחוון פלשתי, חרצית דביקה וגלונית פלשתית. צמחים נוספים הגדלים בשמורה הם פרחי סביונים וחומעה עטוייה. בשנת 1981 הועברו מספר פרטים של סחלב הביצות לשמורה אך אלו לא נצפו בשנים האחרונות. במרץ 2014 נצפה בשמורת מבוא אשדוד, מגלית מצרית, שנחשב במשך זמן רב לפרח שנכחד מארץ ישראל.
הערות שוליים

↑  טיולים בארץ אשדוד – מולדת השיטה המלבינה, הארץ, 15 במרץ 1963
↑  הודעה בדבר אישור תכנית מפורטת, הצופה, 29 בספטמבר 1969
↑  רשות שמורות הטבע ויתרה על השיטה, מעריב, 4 באוקטובר 1972
↑  שמורת מבוא אשדוד, באתר "טבע ונופים בישראל"
↑  דור גפני, אשדוד: שריפה גדולה משתוללת בשמורת השיטה, באתר כאן דרום אשדוד, 4 בספטמבר 2020
↑  דור גפני, שליש משמורת הטבע נשרף אך הגורם לדליקה אפילו לא נבדק, באתר כאן דרום אשדוד, 8 באוקטובר 2020
↑  דור גפני, אשדוד: אזור תעשייה חדש יוקם בשטח בעל רגישות אקולוגית "גבוהה ביותר", באתר כאן דרום אשדוד, 19 באוקטובר 2020
↑  צבי אילן, אתרי אשדוד וחופיה, דבר, 3 ביוני 1976
1 2  סקר תשתיות טבע עירוני אשדוד, דצמבר 2016, עמודים 56–57
↑  מגלית מצרית, באתר רשות הטבע והגנים, 17 במרץ 2014
|  שמורות טבע בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן | אירוס הביצות נוב • אלי על • בריכת בראון • גמלא • הר אביטל • הר חרמון • הר חרמונית • הר פרס • הר שיפון • יער אודם • יער יהודיה • נחל גילבון • נחל משושים • נחל הבניאס • מג'רסה • סוסיתא |  |
| צפון | אבוקה • אלון • אלונה • אלוני אבא • אלוני בית קשת • נחל בית העמק • בריכת פסוטה • אלוני ברעם • אלוני יצחק • בוריקה • גאון הירדן •  החולה • הר ארבל • הר חורשן • הר יונה • הר מירון • הר שכניה • חוטם הכרמל • חוף דור-הבונים • חורבת קרתא • חורשת טל • חי-בר כרמל • מערת פער •  נחל בזק • נחל בצת • נחל דישון • נחל הקיבוצים • נחל כזיב • נחל מערות • נחל עמוד • נחל ראש פינה • נחל שניר • נחל שרך • נחל תבור • נחל תות • נחל עיון • עין אפק • עין ארובות • עין נוטרה • עין נימפית • עין תאו • פארק הכרמל • ראש הנקרה • רמות מנשה • תל דן • תל אנפה • תל סהרון • תל שמרון |  |
| מרכז | ביצת זיתא • בני ציון (חרוצים) • בריכת דורה • בריכת יער • גבעת האירוסים • גדור • געש • האירוסים • הדסים • המסרק • חולות ניצנים • מבוא אשדוד • חורבת מדרס • חורבת סעדים • מערת אבשלום • מערת התאומים • נאות קדומים • נחל דולב • נחל כפירה • נחל פולג • נחל קטלב • נחל שורק • נחל התנינים • עינות גיבתון • שער פולג |  |
| יהודה | אלוני שמואל • אל כנוב • הר הטייסים • ואדי מכוך • נחל אוג • נחל בזק עילי • נחל פרת • עינות צוקים • קנה וסמר |  |
| השומרון | הר כביר • יער אום צפא • יער ריחן • נבי רביח • נחל פצאל • נחל קנה • עינות זרקא • רכס טמון • ביצת ואדי מלחה • בור הציפורים • נחל שילה עילי |  |
| הנגב | בקעת תמנע • בתרונות רוחמה • גבעות להב • הבשור • המכתש הגדול • המכתש הקטן • הר הנגב • הר חירן • הר עמשא • הרי אילת • חולות משאבים • חולות סמר • חוף האלמוגים • חי-בר יטבתה • מכתשים בנגב • מצוק הצינים • נחל גרר • נחל ערוגות • נחל עשוש • נחל צין • עין גדי • ערבת עברונה • פארק הלס • פורה |  |
| שמורות ימיות | איי חוף ראש הנקרה • ים ראש הנקרה-אכזיב • שקמונה • ים ראש הכרמל • ים דור-הבונים • ים שקמה • איי חוף דור-מעגן מיכאל • ים גדור • ים האלמוגים • חוף האלמוגים • הים הדרומי • הפרעת פלמחים |  |
יעקב בוצ'ן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1946 (בן 78 בערך) אוסטריה 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס ברנשטיין (1997)  פרס היצירה לסופרים עבריים (1993)  פרס היצירה לסופרים עבריים (2002) 
 
יעקב בוצ'ן (נולד ב-13 בדצמבר 1946) הוא סופר וצייר ישראלי.
ביוגרפיה

נולד באוסטריה ועלה לישראל עם הוריו, ניצולי השואה, בגיל שנתיים. בילדותו התגוררה משפחתו בתל אביב וסבלה מעוני.
כתיבתו של בוצ'ן משלבת את חוויותיהם הרגשיות של ילדי ניצולי השואה, בני הדור השני, הווי חיילים ומלחמות, ארץ ישראל, אהבות, אכזבות, נשים ואנשים. ניכר בה דמיון מה ליצירת פנחס שדה, מצד הסגנון ומצד התוכן. מבקרים הגיבו לה לרוב בצורה קיצונית - אהבו מאוד או שנאו מאד.
בין פועליו הספר "שביל ישראל", אלבום המשלב פרוזה עם מידע וציורי מקור (של הסופר) ומתאר מסע רגלי אמיתי לאורך שביל ישראל, מדן ועד אילת.
בוצ'ן זכה עד היום בשני פרסי ראש הממשלה לספרות, פרס ברנשטיין (על כתב היד של ספרו "ילד שקוף") ופרס אקו"ם לספרי ילדים. בוצ'ן אף עיצב מספר עטיפות לספרי סופרים אחרים.
מנחה מזה חמש-עשרה שנים כתיבה יוצרת בחוגים למבוגרים.
בוצ'ן מתגורר כיום בכפר-מונש ועובד כגרפיקאי. ממעט להתראיין ואינו מעורב בחבורות ספרותיות.
מספריו

שני חיי יעקב (רומן אוטוביוגרפי) ספרית פועלים
מימים ימימה (רומן) ספרית פועלים
עיוור צבעים (רומן) עם עובד/הספרייה לעם
צרעה (סיפורים) עם עובד
ילד שקוף (רומן) זמורה ביתן
כחול חלודה (רומן) זמורה ביתן
שביל ישראל (אלבום מסע) כרטא
תמיד ילווה אותו צל (ספר ילדים) הוצאת הקיבוץ המאוחד
האיש שעבר דרך קירות (ספר ילדים) ידיעות אחרונות
נחל חלב ותפוז דם (רומן) הקיבוץ המאוחד
מודל עירום גוונים
פנטזיה לבנטינית (רומן) ספרית פועלים
גבריאלה (רומן לבני הנעורים) ספרית פועלים
לאורך הקירות, מחזה, זכה בציון לשבח בתיאטרונטו
ילד שקוף תורגם לגרמנית, בהוצאת בלייכר
נר מהלך (רומן), ספרית פועלים
צרחה אילמת ספרית פועלים
חלום אינסופי הוצאת פרדס 2016.
תאי עצב הוצאת כרמל 2019.
מחזה "שריקה" 2019 תיאטרונטו ,תורגמה לאנגלית בידי השחקנית הדר גלרון ,הצגה הופיעה בפראג,לונדון,ניו יורק, מיאמי, יוסטון.
לקריאה נוספת

אמנון נבות, מקרי מבחן בספרותנו, על דוד שחר, א. דורית, יצחק בן-נר, דויד גרוסמן, יעקב בוצ’ן, אריה סמו, הדרה לזר, נדפס בעכשיו, 49, תשמ"ד 1984.
דן מירון,  על גבולות הכנות לשמה, או - האדם המשעמם והמוגבל כנסיך-יגונות בעיני עצמו, נדפס בידיעות אחרונות, יוני 1983.
פנחס אלעד,  ריבותיו המשגעות של יעקב, על "שני חיי יעקב", נדפס במאזנים, נ"ב, 1, תשמ'א 1981. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
לאה חובב,  דור שני לשואה - "תמיד ילווה אותו צל", על יעקב בוצ'ן, נדפס בספרות ילדים ונוער, 27, ג', תשס"א 2001.
ג'רמי אשדאון

ג'רמי ג'ון דורהאם "פאדי" אשדאון (באנגלית: Jeremy John Durham Ashdown,‏ 27 בפברואר 1941 – 22 בדצמבר 2018) היה פוליטיקאי בריטי אשר שימש כמנהיג המפלגה הליברל-דמוקרטית וכמושל הבין-לאומי של בוסניה-הרצגובינה.
ביוגרפיה

אשדאון נולד בניו דלהי, הודו, וגדל בצפון אירלנד. בשנת 1959 התגייס לחיל הנחתים המלכותי. אשדאון עבר הכשרה כלוחם וקורס קציני חיל רגלים. לאחר מכן שימש במספר תפקידי פיקוד בחיל ובשנת 1965 התנדב ליחידת ה-SBS. אשדאון עבר את מבדקי המיון ליחידה ואת מסלול ההכשרה ושירת בה עד 1970. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בחיל הנחתים בדרגת סרן והוביל אותה בפעילות מבצעית בצפון אירלנד. בשנת 1972 השתחרר מן החיל והצטרף לשירות המודיעין הבריטי. בשנת 1975 פרש ופנה לפוליטיקה.[דרושה הבהרה] שימש בין היתר כמנהיג המפלגה הליברל-דמוקרטית וכמושל הבינלאומי של בוסניה-הרצגובינה.
נפטר ב-22 בדצמבר 2018 מסרטן שלפוחית השתן.
הערות שוליים

↑  דוד מקלברג, באתר ynet.
↑  מאת נתן גוטמן, ואשינגטון, נדחתה הצעת ארה"ב לפשרה על הכוח בבוסניה, באתר הארץ, 3 ביולי 2002.
↑  קורות חייו, אתר המשרד לנציגות בכירה בבוסניה-הרצגובינה.(הקישור אינו פעיל, 7 בינואר 2019)
↑  מערכת וואלה! NEWS‏, אתר פרסם רשימה של סוכני ביון בריטיים, באתר וואלה, 31 באוגוסט 2005.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437596205171  BnF: cb13595748f (data)  GND: 124264999  ICCU: PUVV206441  ISNI: 0000 0000 8121 8968  LCCN: n90693299  NKC: xx0242176  NTA: 215146883  SELIBR: 294561  SUDOC: 052491420  UKPARL: R4WvYSIy  VIAF: 42766719   WorldCat (עם VIAF): 42766719
רות פפאו

| --- | --- |

 לידה:  9 בספטמבר 1929 לייפציג, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  10 באוגוסט 2017 (בגיל 87) קראצ'י, פקיסטן 
 שם לידה:  Ruth Katherina Martha Pfau 
 מדינה:  פקיסטן, גרמניה, הראג' הבריטי 
 מקום קבורה:  Gora Qabaristan, Karachi 
 מקום מגורים:  גרמניה, קראצ'י 
 השכלה:  אוניברסיטת מיינץ 
 מעסיק:  Marie Adelaide Leprosy Centre 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 פרסים והוקרה:  עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר (1985)  Commander of the Order of the Great Leader (1969)  Damien-Dutton Award (1991)  Itzel Award (2003)  דוקטור לשם כבוד (2004)  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (5 באוגוסט 1969)  הילאל-אי-אימטיאז (1979)  Order of the Great Leader (14 באוגוסט 2010)  Jinnah Award (11 באפריל 2003)  פרס מריון דנהוף (2005)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרייבורג (2014)  פרס אלברט שווייצר (2004)  פרס רמון מגסאיסאי (2002)  פרס במבי (2012)  הילאל-י פקיסטן (1989)  אזרחות כבוד (פקיסטן, 1988)  Klaus Hemmerle Award (2014)  Staufer Medal (2015) 
 
רות פְּפָאו (בגרמנית Ruth Katherina Martha Pfau;‏ 9 בספטמבר 1929 – 10 באוגוסט 2017) הייתה נזירה קתולית ורופאה גרמנייה-פקיסטנית. היא השתייכה למסדר הנזירות "בנות הלב של מריה" (Gesellschaft der Töchter vom Herzen Mariä).
רות פפאו נולדה בגרמניה, ועברה בשנת 1961 לפקיסטן כדי להילחם במחלת הצרעת שם. למלחמה זו הקדישה 55 שנות חיים, ועל כך העניקה לה ממשלת פקיסטן מספר לא קטן של עיטורי כבוד.
פפאו, הידועה בכינויה "אמא תרזה הפקיסטנית", תרמה רבות להקמת 157 מרפאות לצרעת ברחבי פקיסטן, שטיפלו ב-56,780 חולים.
קורות חיים > ילדותה

רות פפאו נולדה בשנת 1929 בלייפציג, גרמניה, להורים נוצרים לותרניים. ביתם נהרס בהפצצה במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר הכיבוש הסובייטי של מזרח גרמניה בעקבות מלחמת העולם השנייה, עברה עם משפחתה, שכללה עוד ארבע אחיות ואח אחד, למערב גרמניה, ובחרה ללמוד רפואה.
קורות חיים > לימודיה

היא למדה רפואה באוניברסיטת מיינץ, שם פגשה נוצרייה הולנדית שהייתה פליטה ממחנה ריכוז, ופפאו החליטה להקדיש את חייה "להטיף לאהבה ולסליחה". היא גם החלה להתעניין שם בלימודי הפילוסופיה והספרות הקלאסיים. עם השלמת הבחינות המעשיות ברפואה עברה למרבורג להמשך לימודיה. בשנת 1951 הצטרפה לכנסייה האוונגליסטית הפרוטסטנטית, ובשנת 1953 המירה את דתה לקתולית, נסעה לפריז והצטרפה למסדר הקתולי "בנות ליבה של מריה" (Daughters of the Heart of Mary).
קורות חיים > החיים בפקיסטן

המסדר שלח אותה לדרום הודו, אך איחור בהגעת הוויזה אליה אילץ אותה להמתין בקראצ'י אשר בפקיסטן. היא החלה להתעסק גם שם וגם באפגניסטן שמעבר לגבול בהצלת חולי צרעת על מנת לסייע לחולי צרעת, שננטשו על ידי משפחותיהם או נכלאו בחדרים קטנים במשך כל החיים.
קורות חיים > פעילותה בפקיסטן

בשנת 1960, בגיל 31, היא החליטה להקדיש את חייה לתושבי פקיסטן ולמאבקם נגד התפרצויות הצרעת. היא נהגה לומר ש"לא כל אחד יכול למנוע מלחמה, אך רוב האנשים יכולים להקל על סבל גופני ונפשי של אחרים". בהיותה בקראצ'י היא גילתה מושבת מצורעים, והחלה להעניק טיפול רפואי בצריף שהיה ממוקם במתחם (שממנו התפתחו מאוחר יותר גם הסניפים לחולי שחפת ועיוורון), שהעניק גם טיפולים סוציאליים לחולים ולמשפחותיהם). חולים מכל רחבי פקיסטן ואף מאפגניסטן החלו להגיע למרפאה לטיפולים.
בשנת 1979 פפאו מונתה כיועצת הפדרלית לצרעת של משרד הבריאות והרווחה של ממשלת פקיסטן. פפאו נסעה לאזורים מרוחקים בפקיסטן, בהם לא היו מתקנים רפואיים לחולי צרעת, ואספה תרומות בגרמניה ובפקיסטן להקמת מרפאות טיפול.
בהוקרה על שירותה, הוענקה לה אזרחות פקיסטנית בשנת 1988.
בשל פעילותה רבת השנים, ב-1996 ארגון הבריאות העולמי קבע כי פקיסטן היא אחת המדינות הראשונות באסיה שהשתלטו על מחלת הצרעת – מספר החולים במדינה ירד משמעותית מ־19,398 חולים בשנת 1980 ל־531 חולים בשנת 2016.
ב-9 בספטמבר 1999, חגג הארכיבישוף של קראצ'י במיסה חגיגית, בה נכחו נוצרים ומוסלמים, את יום הולדתה ה-70 של פפאו.
קורות חיים > פטירתה

פפאו אושפזה ב-4 באוגוסט 2017 בשל קשיי נשימה. מצבה הורע, וב-6 באוגוסט חוברה למכונת הנשמה. בעקבות דרישתה היא הוסרה מהמכונה למחרת.
פפאו נפטרה ב-10 באוגוסט 2017, בסביבות השעה 4:00 לפנות בוקר, בבית החולים האוניברסטיאי אגה חאן שבקראצ'י.
נשיא פקיסטן הספיד אותה באומרו ש"לא ניתן לשכוח את מאמציה של ד"ר פפאו למיגור מחלת הצרעת בפקיסטן. היא עזבה את ארץ מולדתה, והפכה את פקיסטן לביתה כדי לשרת את האנושות. האומה הפקיסטנית מצדיעה לה".
קורות חיים > הלוויה ממלכתית

ב-19 בספטמבר 2017, ארונה הוצב בבית החולים המשפחה הקדושה (Holy Family Hospital) שבקראצ'י לקראת הלווייתה. טקס ההלוויה נערך בקתדרלת פטריק הקדוש, ודגל פקיסטן ודגל קריית הוותיקן הונפו כשהם בחצי תורן. על ארונה של פפאו הונח דגל פקיסטן, ו-19 מטחי כבוד נורו על ידי כל שלושת הענפים של הכוחות המזוינים של פקיסטן. טקס הלווייה שודר בשידור חי בטלוויזיה הפקיסטנית.
רות פפאו הייתה הלא מוסלמית הראשונה שזכתה להלווייה ממלכתית בפקיסטן.
היא נקברה בבית הקברות הנוצרי גורה קאראביסטאן שבקראצ'י.
לקריאה נוספת

To Light a Candle: Reminiscences and Reflections of Dr Ruth Pfau. Islamabad: National Book Foundation. 1987
הערות שוליים

↑  ,Asif Aqeel, Master of her own destiny, saviour of others, Daily Times
↑  Ruth Pfau: Why Google honour her today
↑  Dr. Ruth Pfau: The magic healer, The Express Tribune, Septembre 10th, 2019
↑  Candle of Hope, Dawn, June 9th, 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810616544705606  BnF: cb15558040x (data)  GND: 118593528  ISNI: 0000 0001 0976 4152  LCCN: n84035314  NKC: jn20000701401  NLK: KAC200609246  NSK: 000182564  SUDOC: 082088691  VIAF: 58009974   WorldCat (עם VIAF): 58009974