stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עידו תדמור
פרסים והוקרה

ב-1997 זכה תדמור בשלושה פרסים: פרס ע"ש חנה ורוזנבלום גוטליב, פרס הצילינדר הנודד מ"אמנות לעם" ופרס משרד התרבות ליוצרים ולמבצעים בתחום המחול.
ב-1999 זכה לפרס על מפעל חיים מקרן התרבות אמריקה ישראל.
ב-2003 קיבל את פרס התיאטרון הישראלי על יצירתו "מכתוב".
ב-2011 קיבל את פרס לנדאו מטעם מפעל הפיס
ב-2012 כה שלשום בשני פרסים בתחרות הבינלאומית לכוריאוגרפיה על שם סרגיי דיאגילב בעיר לודז' שבפולין. פרס העיתונות עבור היצירה "החדר הריק", ופרס חביב הקהל.
יצירות מחול

"תא" (1990)
"הסיר של סימה" (1995)
אוראנוס (1999)
"נטע"
"עמורה"
"מגריט", עבור להקת בת-דור (2001).
"מכתוב" (2002)
"אולי תיקחי את האמבטיה אתך" לפי הקונצ'רטו השני מאת ברהמס, עם תזמורת ראשון לציון (2003).
"פודרה" (2010).
"חדר ריק" (2011).
"and MR" בשיתוף רייצ'ל ארדוס (2012)
”הימים שלנו”, לפי מוזיקה של שירי להקת היהודים.
"GAME ON" על פי מוזיקה של איגור סטרווינסקי, הבלט הישראלי ולהקת מיומנה (2014).
מופע מחול יחד עם להקת קומפלקשנס מניו יורק.
קיי אייבי

קיי אלן אייבי (באנגלית: Kay Ellen Ivey; נולדה ב-15 באוקטובר 1944) היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הרפובליקנית המכהנת כמושלת אלבמה מאפריל 2017. לפני כן כיהנה כגזברית המדינה וסגנית מושל אלבמה תחת רוברט בנטלי.
ביוגרפיה

אייבי נולדה וגדלה בעיירה הקטנה קמדן שבאלבמה, ועבדה בחווה המשפחתית.
ב-1967 סיימה לימודי תואר ראשון באוניברסיטת אובורן.
בתקופת לימודיה סייעה לקמפיין הבחירות של לורלין וולאס, שהתמודדה למשרת מושלת המדינה לאחר בעלה ג'ורג' וולאס, והייתה לאישה הראשונה שנבחרה לתפקיד.
ב-1967,לאחר לימודיה, התחתנה ועברה לקליפורניה ועבדה במשך מספר שנים כמורה בתיכון. לאחר שנתיים של נישואין, התגרשה ושבה לאלבמה. עם שובה לאלבמה עבדה בבנק ופיתחה תוכנית לימודים לבתי ספר על הכשרה פיננסית לתלמידים.
ב-1979 החלה לעבוד כעוזרת בלשכתו של מושל המדינה פוב ג'יימס. שימשה עוזרת לדובר בית הנבחרים של אלבמה ועוזרת לראש המשרד לפיתוח כלכלי של אלבמה. החל מ-1985 ועד 1998, ניהלה את קשרי הציבור והתקשורת של הוועדה להשכלה גבוהה של אלבמה.
ב-2002 נבחרה לגזברית המדינה וב-2006 נבחרה לתקופת כהונה שנייה.
בנובמבר 2010 נבחרה לסגנית מושל אלבמה ולכהונה שנייה בנובמבר 2014. בעקבות שערוריית ניאוף ועבירות אתיקה בכספי מערכת הבחירות בהן היה מעורב המושל רוברט בנטלי, נפתח נגדו הליך הדחה בבית המחוקקים של אלבמה בשל טיוח שביצע לרומן, והוא החליט להתפטר מתפקידו. אייבי הושבעה לתפקיד המושלת ב-10 באפריל 2017 והייתה בכך לאישה השנייה המכהנת בתפקיד.
בנובמבר 2018 נבחרה לתקופת כהונה מלאה.
בבחירות 2022 התמודדה על כהונה שנייה בתפקיד, לאחר שניצחה בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית 8 מתמודדים נגדה. בבחירות הכלליות נבחרה ברוב של 67% מהקולות מול המועמדת מהמפלגה הדמוקרטית.
חיים אישיים

אייבי הייתה נשואה פעמיים לתקופות קצרות וללא ילדים.
ב-1967 נישאה לבן לרבייה, אותו הכירה במהלך לימודיה ובעקבותיו עברה לקליפורניה. נישואין אלה החזיקו מעמד שנתיים, אשר עם הגירושין מלרביה, חזרה לאלבמה ב-1969.
ב-1993 נישאה לטום קלמנט, גם נישואין אלה החזיקו שנתיים והזוג התגרש ב-1993.
אייבי חברה בכנסייה הבפטיסטית.
ב-2019 אובחנה בסרטן הריאות והחלה לעבוד טיפולים. בינואר 2020, דווח כי החלימה לחלוטין.
הערות שוליים

↑  Who is Kay Ivey? Alabama’s New Governor, הניו יורק טיימס, 10 באפריל 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1175487147  SNAC: w6vr3szc  VIAF: 1178154801934256310007   WorldCat (עם VIAF): 1178154801934256310007
ג'ובאני ריביסי

| --- | --- |

ריביסי, 2009
 לידה:  17 בדצמבר 1974 (בן 50) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Antonino Giovanni Ribisi 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 בן או בת זוג:  מריה או'בריין (1997–2001)  אגניס דין (2012–2015)   אגניס דין 
 מספר צאצאים:  3 
 http://www.giovanni-ribisi.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
אנטונינו ג'ובאני ריביסי (באנגלית: Antonino Giovanni Ribisi; נולד ב-17 בדצמבר 1974) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, המוכר מתפקידיו בסרטים "להציל את טוראי ריאן", "עקיצה ב-60 שניות", "אבודים בטוקיו", "קולד מאונטן", "זרה מושלמת", "אווטאר" ו"טד" והוא ידוע בשל תפקידו הטלוויזיוניים בין היתר בסדרה "שנות הקסם" בתור ג'ף בילינגס, "חברים" בתור פרנק בופה ג'וניור ובזכות תפקידו בתור פיט מרפי בדרמת הפשע "סניקי פיט" של רשת פריים וידאו.
ביוגרפיה

ריביסי נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, בארצות הברית, למשפחה מרקע נוצרי ממוצא איטלקי, אנגלי וגרמני. אמו גאי (לבית לנדרום) היא אמרגנית של שחקני קולנוע ותסריטאים, ואביו אלברט אנתוני ריביסי הוא מוזיקאי, שהיה ידוע בתור הקלידן של להקת הרוק המיתולוגית "People!". לריביסי יש אחות תאומה, מריסה ריביסי (שהייתה נשואה למוזיקאי היהודי בק), שחקנית קולנוע אף היא, ולהם אחות נוספת בשם ג'ינה ריביסי, שהיא מדבבת.
קריירה

ריביסי החל את קריירת המשחק שלו בתחום הטלוויזיה בשנות ה-80, עם הופעות אורח בסדרות "נשואים פלוס", "שנות הקסם", "שני האבות שלי" ובסדרה "ווקר" ב-1994.
תפקידו הקולנועי הראשון היה ב-1996 בקומדיה של ריצ'רד לינקלייטר, "SubUrbia". לאחר מכן הופיע לצד טום הנקס וליב טיילור בקומדיה "מה שאת עושה לי", בסרטו של קווין קוסטנר "הדוור", ובמותחן הפסיכולוגי של דייוויד לינץ' "כביש אבוד".
בשנת 1998 שיחק ריביסי בדרמת המלחמה זוכת 5 פרסי אוסקר של סטיבן ספילברג, "להציל את טוראי ריאן". בסרט גילם ריביסי את דמותו של חובש הכוח טוראי ארווין וייד.
בשנת 2000 שיחק ריביסי במותחן הפעולה "עקיצה בשישים שניות", שבו גילם את קיפ, אחיו הצעיר של גיבור הסרט רנדל ריינס (ניקולס קייג'). בנוסף שיחק בדרמה "חדר לחץ" לצד וין דיזל.
בהמשך שיחק במותחן הפשע הרומנטי "שמיים" לצד קייט בלאנשט, בדרמה הרומנטית של סופיה קופולה "אבודים בטוקיו" לצד סקרלט ג'והנסון וביל מארי, ובדרמת המלחמה הרומנטית המבוססת על רומן מאת צ'ארלס פרייזר, "קולד מאונטן" לצד ניקול קידמן וג'וד לאו.
בין השנים - 1996–1998 ריביסי הופיע גם במספר פרקים בסדרה "חברים", שם שיחק את אחיה (מהאבא) של פיבי בופה אותה משחקת ליסה קודרו.
ב-2004 שיחק ריביסי לצד אנג'לינה ג'ולי וגווינת' פלטרו במותחן הפעולה העתידני "סקיי קפטן". כן שיחק במותחן "טיסת הפניקס" לצד דניס קווייד.
בשנת 2007 היה מועמד לפרס אמי לשחקן אורח על תפקידו בסדרה הקומית "קוראים לי ארל". בנוסף ב-2007 שיחק לצד ברוס ויליס והאלי ברי בסרט המותחן "זרה מושלמת".
בשנת 2009 שיחק ריביסי בדרמת הפשע "אויבי הציבור", לצד ג'וני דפ וכריסטיאן בייל ובסרט שובר-הקופות המדובר של ג'יימס קמרון "אווטאר".
בשנת 2012 שיחק ריביסי לצד מארק וולברג בסרט "טד" בתור דוני, הבחור המשוגע שרוצה לחטוף את טד בשביל בנו הצעיר. בספטמבר 2013 עלתה הסדרה הקומית "אבאל'ה" ברשת Fox, בכיכובו של ריביסי לצד סת' גרין. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת.
בשנת 2014 שיחק בדרמה ההיסטורית "סלמה" של אווה דוברני בתפקיד לי וייט. בשנת 2015 החל לשחק בתפקיד הראשי בסדרת הפשע "סניקי פיט" המשודרת בפריים וידאו. באותה שנה שב לגלם את דוני בסרט "טד 2" לצד מארק וולברג.
בשנת 2021 החל לככב בסדרת הטלוויזיה "מחזיקות מעמד" שיצרה וכתבה ז'ולי דלפי לשירות של נטפליקס.
בשנת 2023 יצא לאור המותחן "Strange Darling" בו ריביסי מתפקד כצלם לראשונה בקריירה שלו.
חיים אישיים

בשנת 1997 התחתן ריביסי עם המעצבת והשחקנית לשעבר מריה או'בריין. לאחר 4 שנים הזוג התגרש בנובמבר 2001. לזוג נולדה בת, לוסיה (1997).
בשנת 2007 החל לצאת עם המוזיקאית קאט פאוור; בני הזוג חיו יחד במשך חמש שנים לפני שסיימו את מערכת היחסים שלהם ב-2012.
ב-16 ביוני 2012 נישא לדוגמנית האנגלייה אגניס דין, אך התגרשו בינואר 2015. בדצמבר 2018 פורסם שלו ולחברתו אמילי וורד נולדו תאומים.
מאז 2005 ריביסי הוא סיינטולוג, וכך גם אחותו התאומה ואמו.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | Mind Ripper | סקוט סטוקטון |  |
| 1996 | The Grave | ווקס |  |
| 1996 | מה שאת עושה לי | צ'אד |  |
| 1996 | אבודים בפרברים | ג'ף |  |
| 1997 | כביש אבוד | סטיב וי. |  |
| 1997 | First Love, Last Rites | ג'ואי |  |
| 1997 | הדוור | בנדיט |  |
| 1998 | Some Girl | ג'ייסון |  |
| 1998 | פיניקס | ג'ואי שניידר |  |
| 1998 | להציל את טוראי ריאן | ארווין וייד |  |
| 1999 | יותר מאהבה | דניאל מקמהן |  |
| 1999 | כנופיה חוקית | פיטר |  |
| 1999 | חמש ילדות יפות | המספר |  |
| 1999 | It's the Rage | סידני |  |
| 2000 | חדר לחץ | סת' דייוויס |  |
| 2000 | עקיצה ב-60 שניות | קיפ ריינס |  |
| 2000 | רואה בקלפים | באדי קול |  |
| 2001 | החיים על פי ספנסר | לואיס |  |
| 2002 | שמיים | פיליפו |  |
| 2003 | מחופשים ואנונימיים | חייל |  |
| 2003 | בייסיק | קנדל |  |
| 2003 | אבודים בטוקיו | ג'ון |  |
| 2003 | צרות של עשירים | גארי אוונס |  |
| 2003 | קולד מאונטן | ג'וניור |  |
| 2004 | Love's Brother | אנג'לו דוניני |  |
| 2004 | סקיי קפטן ועולם המחר | דקסטר "דקס" דירבורן |  |
| 2004 | טיסת הפניקס | אליוט |  |
| 2005 | The Big White | טד |  |
| 2006 | העשירי פינת וולף | ג'ואי |  |
| 2006 | The Dog Problem | סולו |  |
| 2006 | הנערה המתה | רודי |  |
| 2007 | זרה מושלמת | מיילס היילי |  |
| 2007 | הגיבור מגן עדן | ויק |  |
| 2008 | Spirit of the Forest | סבולו | דיבוב |
| 2009 | Middle Men | ויין בירינג |  |
| 2009 | אויבי הציבור | אלווין קרפיס |  |
| 2009 | אווטאר | פרקר סלפרידג' |  |
| 2011 | יומן הרום | מובורג |  |
| 2012 | המבריח | טים בריגס |  |
| 2012 | Columbus Circle | פרנק ג'יארדלו | גם מפיק בפועל |
| 2012 | טד | דוני |  |
| 2013 | יחידת גנגסטרים | קונוול קילר |  |
| 2014 | מיליון דרכים להתפגר | אדוארד |  |
| 2014 | סלמה | לי סי. וייט (אנ') |  |
| 2015 | Results | פול |  |
| 2015 | נעלם | טים |  |
| 2015 | טד 2 | דוני |  |
| 2015 | המינגוויי בקובה | אד מיירס |  |
| 2016 | חברה רעה | בובי |  |
| 2018 | מיליון רסיסים קטנים | ג'ון |  |
| 2022 | אווטאר: דרכם של המים | פרקר סלפרידג' |  |
| 2023 | רצח ממבט ראשון | ארט פאלון | צלם |
| 2024 | אווטאר 3 | פרקר סלפרידג' |  |
| 2024 | הורייזון: סאגה אמריקאית |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1985 | הדרך לגן העדן | קרטיס ג'ונסון | 2 פרקים |
| 1985 | Simon & Simon | ילד #1 | פרק: "The Skull of Nostradamus" |
| 1985 | אזור הדמדומים | אזור הדמדומים | פרק: "The Beacon" |
| 1985–1989 | The New Leave It to Beaver | דאפי גאת'רי | 16 פרקים |
| 1986–1987 | ילד הקראטה | טרוויס | 4 פרקים |
| 1987, 1989 | נשואים פלוס | טדי | 2 פרקים |
| 1987–1990 | אבא יש רק שניים | קורי קפקוס | 42 פרקים |
| 1991 | בלוסום | מיטשל | פרק: "Blossom Blossoms" |
| 1991–1992 | Davis Rules | סקינר באקלי | תפקיד ראשי (עונה 2); 16 פרקים |
| 1992–1993 | שנות הקסם | ג'ף בילינגס | 15 פרקים |
| 1993 | איש משטרה | ג'ואי בורק | 2 פרקים |
| 1993 | Family Album | אלביס דה מאטיס | 6 פרקים |
| 1993 | The Positively True Adventures of the Alleged Texas Cheerleader-Murdering Mom | פיט רייס | סרט טלוויזיה של HBO |
| 1994 | ווקר | טוני קינגסטון | 2 פרקים |
| 1994 | NYPD Blue | ברוס | 2 פרקים |
| 1994 | אלן | קופאי | פרק: "Pilot" |
| 1995 | תיקים באפלה | דארין פיטר אוסוולד | פרק: "D.P.O." |
| 1995 | Marker | אדי | פרק: "Dead Man's Marker |
| 1995 | שיקגו הופ | מייקל וובר | פרק: "Every Day a Little Death" |
| 1995–1998; 2003 | חברים | פרנק בופה ג'וניור | 9 פרקים |
| 1996 | טרייסי אולמן נאבקת ב... | אבא | פרק: "Family" |
| 1999 | The Hunger | אדי פודן | פרק: "Sanctuary" |
| 2001 | Shot in the Heart | מייקל גילמור | סרט טלוויזיה של HBO |
| 2005–2008 | קוראים לי ארל | ראלף מריאנו | 6 פרקים מועמד לפרס אמי לשחקן אורח מצטיין בסדרה קומית (2007) |
| 2008 | הפמליה | ניק | 2 פרקים |
| 2010 | ממפיס ביט | ג'יני טמפלר | פרק: "One Night of Sin" |
| 2013 | איש משפחה | רנדי | דיבוב; פרק: "Call Girl" |
| 2013–2014 | אבאל'ה | וורנר וויט'מור | תפקיד ראשי; 19 פרקים |
| 2015–2019 | סניקי פיט | פיט מרפי / מריוס יוסיפוביץ׳ | תפקיד ראשי (3 עונות); 30 פרקים גם מפיק ובמאי הפרק: "Inside Out" |
| 2021 | מחזיקות מעמד | ג'רי | תפקיד ראשי; 12 פרקים |
| 2022 | ההצעה | ג'וזף קולומבו | מיני-סדרה |
| 2023 | Waco: The Aftermath | דן קוגדל | מיני-סדרה |
הערות שוליים

1 2  Michael Nordine, ‘Strange Darling’ Review: Love Hurts in Electric Serial Killer Movie Shot by Giovanni Ribisi, Variety, ‏2023-09-27 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007434767605171  PLWABN: 9810690397505606  BNE: XX4580496  BnF: cb142203051 (data)  GND: 141140054  ISNI: 0000 0001 2142 269X  LCCN: no2002070032  MusicBrainz: 2f3b43c6-bfa9-49c4-b740-5ccba7717c66  NKC: xx0079846  NTA: 216558727  SNAC: w6h42t9k  SUDOC: 088076695  VIAF: 85826553   WorldCat (עם VIAF): 85826553
שדה התעופה T-4

שדה התעופה T-4 הוא בסיס של חיל האוויר הסורי השוכן במחוז חומס, כ-60 ק"מ ממערב לתדמור. זהו אחד הבסיסים הצבאיים הגדולים ביותר בסוריה. הבסיס הצבאי הוא הבסיס הצבאי האווירי הגדול ביותר ששימש את חיל האוויר הסורי. הוא קרוי על שם תחנת השאיבה הסמוכה T4 של צינור הנפט כירכוכ-בניאס.
בבסיס מוצבות טייסות של מטוסי מיג-25, סוחוי Su-22 וסוחוי Su-24.
היסטוריה

בשעות אחר הצהריים של 5 ביוני 1967, ביום הראשון של מלחמת ששת הימים, במהלך מבצע מוקד תקפו את הבסיס שבעה מטוסי מיראז' 3 של חיל האוויר הישראלי. לאחר יעף הפצצה ויעפי צליפה התפתח באזור קרב אוויר שבמהלכו הופלו שני מטוסי מיג-21 סוריים.
בשנות ה-70 ובשנות ה-80 השתמשה גם ברית המועצות בבסיס זה. במהלך מלחמת האזרחים בסוריה שימש הבסיס את כוחות המשטר לשם תקיפת כוחות המורדים. בדצמבר 2016 תקפו כוחות של המדינה האסלאמית את הבסיס, ולדבריהם השמידו בו ארבעה מטוסים.
במהלך מלחמת האזרחים בסוריה הוצבו בבסיס גם כוחות איראניים. ב-10 בפברואר 2018 התחיל בסיס זה את העימות האווירי בין ישראל לסוריה ואיראן: מבסיס זה יצא מל"ט איראני מדגם שאהד 141 שחדר לישראל והופל באזור בית שאן. בתגובה תקפו מטוסי F-16I ישראלים את קרון ההפעלה של המל"ט בבסיס T-4 והשמידו אותו. אחד מהמטוסים התוקפים נפגע והתרסק בשטח ישראל ובתגובה תקף צה"ל 12 מטרות סוריות ואיראניות ברחבי סוריה.
ב-9 באפריל 2018 הופצץ הבסיס פעם נוספת, כנראה בידי ישראל. בתקיפה נהרגו כ-14 אנשי צבא, בהם לפחות 7 אנשי משמרות המהפכה האסלאמית של איראן. מטרת התקיפה הייתה, לפי אחד המקורות, מערך מל"טים איראני, ולפי מקור אחר – מערכת הגנה אווירית איראנית.
ב-8 ביולי 2018 דיווחה סוריה על תקיפה נוספת של שדה התעופה T-4, וייחסה אותה לישראל.
בלילה שבסוף 2 ביוני 2019 נערכה תקיפה אווירית ישראלית על השדה, ולפי הדיווחים הושמד בה מחסן טילים ונפגעו מבנים נוספים.
ב-2 בספטמבר 2020 נערכה תקיפה אווירית על השדה: 16 פעילי מיליציות פרו-איראניות נהרגו ומסלולי ההמראה והנחיתה ניזוקו.
ב-8 באוקטובר 2021 דיווחה סוריה על תקיפה אווירית: 6 חיילים פרו איראנים נפגעו ומסלולי ההמראה והנחיתה ניזוקו.
ב-13 באוקטובר 2021 דיווחה סוריה על תקיפה אווירית נוספת על שדה התעופה מכיוון אזור אל-טנף. חיילים סורים נהרגו כתוצאה מהתקיפה ונגרם נזק רב בתוך שדה התעופה.
הבסיס נכבש על ידי אנשי הצבא הסורי החופשי בתחילת דצמבר 2024.
בדצמבר 2024 תקפה ישראל את הבסיס במסגרת מבצע חץ הבשן, והשמידה בו שתי טייסות של חיל האוויר הסורי, טייסת סוחוי Su-22 וטייסת סוחוי Su-24.
הערות שוליים

↑  אבינעם מיסניקוב, ‏קרבות אויר והפלות מעל שדה T-4 בסוריה, באתר "מרקיע שחקים";
אליעזר (צ’יטה) כהן וצבי לביא, השמים אינם הגבול: סיפורו של חיל-האוויר הישראלי, ספריית מעריב, 1990, עמ' 303–305
↑  Sofia Lotto Persio, After retaking control of Palmyra, Islamic State targets Tiyas airbase, IBTimes, December 12, 2016
↑   אודם כץ, כך יירט צה"ל את המל"טים האיראניים בדרכם לישראל, באתר צה"ל, 7 במרץ 2022
↑  כך נראים שברי המל"ט האיראני והבסיס הסורי ממנו שוגר, באתר צה"ל, 10 בפברואר 2018
↑  עדי חשמונאי, דניאל סיריוטי, שלומי דיאז, שלמה צזנה, מתקפה נרחבת בעומק סוריה: מטוסי חיל האוויר תקפו את מערך ההגנה האווירית הסורית ומטרות איראניות, באתר ישראל היום, 10 בפברואר 2018.
↑  ynet, בכירים בארה"ב: "ישראל תקפה בסוריה ועדכנה מראש את וושינגטון", באתר ynet, 9 באפריל 2018.
↑  דיווח: יעד התקיפה בסוריה - מערכת הגנה אווירית איראנית חדשה, באתר ynet, 18 באפריל 2018
↑  אלעד זיני, אלון בן דוד, דיווחים בסוריה: ישראל תקפה את בסיס T4; כוחות איראניים נפגעו, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 8 ביולי 2018
↑  דניאל סלאמה, סוריה: ישראל תקפה את שדה התעופה T-4, חמישה נהרגו, באתר ynet, 3 ביוני 2019
↑  מסלול המראה נפגע: תיעוד נזקי התקיפה מגבול סוריה-עיראק, באתר ynet, 3 בספטמבר 2020
↑  ליעד אוסמו, סוריה: "צה"ל תקף שדה תעופה צבאי במרכז המדינה, שישה חיילים נפצעו", באתר ynet, 8 באוקטובר 2021
↑   פרטים חדשים ותיעודים מהמבצע להשמדת האמל"ח האסטרטגי בסוריה, באתר צה"ל, 12 בדצמבר 2024
כוח גברא (נטילת ידיים)

| --- | --- |
 משנה:  משנה, מסכת ידים, פרק א', משנה ה'
 תלמוד בבלי:  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ק"ז, עמוד א'
 משנה תורה:  משנה תורה לרמב"ם, ספר אהבה, הלכות ברכות, פרק ו', הלכה י"ג
 שולחן ערוך:  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן קנ"ט, סעיפים ז'-י"ג
 
בהלכה, כוח גברא הוא אחד התנאים הנדרשים לנטילת ידיים תקינה. משמעות הדרישה היא שמי הנטילה יישפכו על הידיים מכח נתינה של אדם (גברא, בארמית), ולא די בהרטבת הידיים במים הזורמים מאליהם.
מקור הדין והמושג

המשנה מתארת אופנים שונים של נתינת המים על הידיים וכשרותם ההלכתית. ממשנה זו עולה שיש צורך שמישהו יתן את המים על הידיים בנטילת ידיים, ולא מספיק שהמים יזרמו מאליהם. התנאים נחלקו בשני מקרי ביניים שבהם הנטילה נעשית על ידי בעל חיים (קוף) ולא אדם, או על ידי 'כוח גברא' קדום (הטיית חבית והרטבת הידיים במים הנשפכים ממנה לאחר מכן):
הכל כשרים ליתן לידים, אפילו חרש שוטה וקטן. מניח חבית בין ברכיו ונוטל. מטה חבית על צדה ונוטל. והקוף נוטל לידים. רבי יוסי פוסל בשני אלו.
התלמוד במסכת חולין עוסק בדינו של אדם הנוטל ידיו מתוך זרם מים שזורם בצינור ששפכו אליו מים. התלמוד קובע שרק כשהאדם קרוב למקום בו שפכו את המים לצינור הנטילה כשרה, כיוון שהם באו מכוח גברא. על פי זה כתבו הראשונים שצריך שהמים יבואו מכח מישהו. וכך נפסק בשולחן ערוך.
בהגהות מיימוניות הסביר שחכמים הצריכו כוח גברא בנטילת ידיים מפני שלמדו זאת מהזאת מי חטאת, שנאמר לגביה ”וְהִזָּה הַטָּהֹר עַל הַטָּמֵא” (ספר ויקרא, פרק י"ט, פסוק י"ט).
דין כוח גברא הוא דווקא בנטילת ידיים ממים שאובים, אך בטבילת ידיים במי מעיין או מקווה אין צורך בכוח גברא.
פרטי הדין > פתיחת פקק וברז

כאמור במשנה, אדם יכול להניח כלי בין ברכיו ולהטותו כך שישפכו מים על ידיו, והנטילה באופן זה כשרה. אך כאשר החבית כבר מוטה על צדה ונשפכים ממנה מים - לא ניתן ליטול ממנה ידיים, כיוון שהמים לא באים מכוח גברא. במקרה בו המים נשפכים מנקב בחבית שניתן לסותמו בפקק - כתבו בעל התרומה, סמ"ג, סמ"ק ועוד ראשונים שניתן לסתום את הפקק ולפותחו וכך ליטול ממנו, והמים שיוצאים לאחר פתיחת הפקק נחשבים שיצאו מכוח גברא. וכך נפסק בשולחן ערוך.
פרטי הדין > נטילת ידיים מכח קדום ומכח קוף

כאמור במשנה, נחלקו התנאים בשני מקרים: כאשר אדם היטה חבית וישב ורק לאחר זמן מה חזר ונטל מים מהקילוח שזורם ממנה; וכאשר מי שנתן את המים על הידיים הוא קוף. בשני מקרים אלו תנא קמא סובר שהנטילה כשרה ורבי יוסי סובר שהנטילה פסולה, והסביר הבית יוסף שלפי תנא קמא מספיק שיהיה כח מסוים שיתן את המים, ואילו לפי רבי יוסי צריך דווקא כוח גברא (איש). בראשונים נחלקו גם כן כמי לפסוק: רבי יהודאי גאון, הרמב"ם והרשב"א פסקו כתנא קמא שניתן ליטול ידיים מכח קדום או מכח קוף, ואילו הראב"ד, התוספות, בעל התרומה ועוד ראשונים פסקו כרבי יוסי שאין ליטול אלא מכוח גברא. להלכה, רבי יוסף קארו בספריו בית יוסף ושולחן ערוך פסק כרבנו יהודאי והרמב"ם, כיוון שמדובר בדין מדרבנן, ואילו הרמ"א פסק כראב"ד כיוון שיש ללכת אחר הרוב והאחרונים.
פרטי הדין > נטילה מכח חסרי דעת

המשנה מאפשרת נטילה גם על ידי חרש, שוטה וקטן, למרות שהם חסרי דעת. עם זאת, חלק מהפוסקים כרבי יוסי סוברים שדווקא קטן מגיל 6 ומעלה יכול ליטול ידיים ונתינת המים מכוחו נחשבת ככוח גברא.
פרטי הדין > נטילה מכח טמאים

התוספתא אומרת שניתן ליטול ידיים מטמאים, אלא אם כן הם מטמאים במשא. לפי זה היה אסור ליטול ידיים מגוי או מנדה, שכן חכמים גזרו עליהם שיטמאו במשא. למרות זאת, התוספות, בעל התרומה, הרשב"א ועוד ראשונים מתירים ליטול ידיים מגוי ומנדה, כיוון שממילא כל המים בימינו טמאים. וכך נפסק בשולחן ערוך.
פרטי הדין > כוונה בנטילה

מהתלמוד במסכת חולין ובמסכת חגיגה משמע בפשטות שאין צורך בשום כוונה בנטילת ידיים לחולין (בשונה מנטילה לתרומה ולמעשר). עם זאת, מהתוספתא עולה שיש צורך שאחד הצדדים בנטילה יכוון: ”הַנּוֹטֵל לַיָּדַיִם: הַנּוֹטֵל מִתְכַּוֵּן וְהַנּוֹתֵן אֵין מִתְכַּוֵּן, הַנּוֹתֵן מִתְכַּוֵּן וְהַנּוֹטֵל אֵין מִתְכַּוֵּן - יָדָיו טְהוֹרוֹת. וְרַבִּי יוֹסֵי אוֹמֵר: יָדָיו טְמֵאוֹת” (תוספתא ידים פרק א משנה יג). לפי זה כתב הרשב"א שיש צורך בכוונה של הנותן את המים או של הנוטל את ידיו, כדעת תנא קמא. וכך פסקו השולחן ערוך והרמ"א.
פרטי הדין > טבילת ידיים בכלי

התלמוד במסכת זבחים מסתפק מה דינה של נטילת ידיים של כהן בתוך הכיור, כאשר הספק הוא אם נטילת הידיים צריכה להיות מהכיור או שגם בתוכו הנטילה יכולה להיות כשרה. הראשונים נחלקו לגבי ההשלכה של הסתפקות זו על טבילת ידיים בכלי שלא במסגרת עבודת המקדש: התוספות, הרמב"ם, בעל התרומה ועוד ראשונים סוברים שלא ניתן לצאת ידי חובת נטילת ידיים כאשר טובלים את הידיים בכלי. לעומתם, בה"ג ורשב"א סוברים שניתן לטבול ידיים בכלי ולצאת ידי חובת נטילת ידיים. התוספות הסבירו שבה"ג סובר שאין הלכה כתלמוד בחולין שמצריך כוח גברא, או לחלופין שלדעתו פעולת הטבילה של הידיים בכלי נחשבת בעצמה לכוח גברא. להלכה, השולחן ערוך הביא את דעת בה"ג בלשון 'יש אומרים' ולאחריה את דעת התוספות בלשון 'יש אומרים', ולבסוף כתב שבשעת הדחק אפשר לסמוך על בה"ג ולטבול ידיו בכלי, ואם אחר כך מזדמן לו ליטול כדעת כולם - יטול שוב בלי ברכה.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ק"ז, עמוד א'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן קנ"ט, סעיף ז'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן קנ"ט, סעיף ט'
1 2 3  ארבעה טורים, אורח חיים, סימן קנ"ט
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן קנ"ט, סעיפים י'-י"ב
↑  משנה, מסכת ידים, פרק א', משנה ה'
↑  דעת הגהות אשירי שהובאה ברמ"א על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן קנ"ט, סעיף י"א
↑  תוספתא מסכת ידיים פרק א משנה יב
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן קנ"ט, סעיף י"ב
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ל"א, עמוד ב'; תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף י"ח, עמוד ב'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן קנ"ט, סעיף י"ג
↑  תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף כ"א, עמוד א'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן קנ"ט, סעיף ח'
ג'ניפר הומאנס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1960 (בת 65 בערך) שיקגו, ארצות הברית 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (2013) 
 
ג'ניפר א. הומאנס' (באנגלית: Jennifer A. Homans; נולדה ב-1960) היא היסטוריונית, סופרת ומבקרת מחול אמריקאית. ספרה "Apollo's Angels: A History of Ballet" היה מועמד לפרס חוג מבקרי הספרים הארצי בשנת 2010.
ביוגרפיה > ילדות, נעורים ולימודים

הומאנס גדלה בשיקגו, אילינוי, שם למדה בלט מגיל שמונה. בנעוריה נרשמה לשיעורי מחול באוניברסיטת שיקגו ובהמשך עברה להכשרה רצינית יותר בבית הספר לאמנויות של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בווינסטון.
ובית הספר לבלט אמריקאי. לאחר תקופה כרקדנית מקצועית בלהקת הבלט פסיפיק נורת'ווסט, החליטה הומאנס, בגיל 26, להירשם לאוניברסיטת קולומביה. לאחר שקיבלה תואר ראשון בספרות צרפתית, נרשמה לאוניברסיטת ניו יורק לדוקטורט בהיסטוריה מודרנית של אירופה.
ביוגרפיה > קריירה

לאחר קבלת הדוקטורט, התקבלה הומאנס לעבודה כ"מלומדת הבית הנכבדה" באוניברסיטת ניו יורק, שם כתבה את ספרה הראשון, Apollo's Angels: A History of Ballet("מלאכי אפולו: תולדות הבלט"). "מלאכי אפולו" מתחקה על מקורות הבלט מן הרנסאנס עד לזמן המודרני.
ניו יורק טיימס תיאר את הספר כ"היסטוריה האמיתית היחידה המגדירה את הבלט". הספר היה מועמד לפרס חוג מבקרי הספרים הלאומי טענתה של הומאנס, כי הבלט הוא צורת אמנות גוועת, חוללה מחלוקת. מבקרת האמנות קלודיה לה רוקו הזימה את קביעותיה של הומאנס וביקרה את הספר על התעלמות לכאורה מהתפתחויות פוסט-ז'ורז' בלנשין בבלט, בהן הכוריאוגרף ויליאם פורסיית'.
בשנים 2012 ו-2013 קיבלה הומאנס מלגת גוגנהיים כשהחלה לכתוב את ספרה השי, היסטוריה של ז'ורז' בלנשין. בשנה שלאחריה, ייסדה את המרכז לבלט ולאמנויות באוניברסיטת ניו יורק במימון מקרן אנדרו וו. מלון לקראת "ביסוס הבלט כנושא רציני למחקר אקדמי." במושב ה]פתיחה שלו, קיבל המכון שבעה חברים: ג'ון קאראפה, גרגורין מושר, ג'. דייוויד ולמן, הת'ר וואט, פרדריק וייסמן, כריסטופר ד'אמבואז וג'ון מייקל שרט.
ב-2016 נבחרה הומאנס כעמיתה במרכז דורותי ולואיס ב. קולמן לחוקרים וסופרים של הספרייה הציבורית של ניו יורק.} כמו כן התמנתה למבקרת המחול של הניו יורקר, כיורשתה של ג'וראן אקוסלה.
הומאנס התקבלה כעמיתה לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 2021. ספרה משנת 2022, "מר B: המאה ה-20 של ז'ורז' בלנשין" היה ברשימה הסופית של המועמדים לפרס הלאומי לביוגרפיה של חוג מבקרי הספרים ולפרס פוליצר לביוגרפיה.
חיים אישיים

הומאנס נישאה לטוי ג'ודט והם הורים לשני ילדים.
ספריה

Homans, Jennifer (2010). Apollo’s angels : a history of ballet.
— (2022). Mr. B : George Balanchine's 20th Century.
</d