stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הר טאי
גאולוגיה

הר טאי הוא גוש נטוי, מבנה שבירה שנוצר מהעתק נורמלי היוצר צורה של מדרגה שבו צד אחד של המדרון (הצד הדרומי של הר טאי) תלול והצד השני (הצד הצפוני) מתון. המבנה הגאולוגי של ההר מורכב והוא הדוגמה העתיקה ביותר במזרח סין לתצורה פלאו-מטמורפית ("התמרה קדומה") המתוארכת מאמצע ועד שלהי עידן העל של הפרקמבריון. תצורה זו מכונה "מתחם טאישאן" (Taishan Group Complex). המסלע הבסיסי של ההר זהה למסלע של כל צפון סין, ומורכב מ-95% גנייס-גרניט אולטרה-מאפיים, שנוצרו ממאגמה שמקורה בתימרת מעטפת ומקרום כדור הארץ במהלך עידן הארכאיקון (העידן השני בעידן העל של הפרקמבריון) לפני כ-2.7-2.5 מיליארד שנים, עם מחדרים פלוטוניים של דיוריט (בתוליתים וסילים). באזור ההתמרה המכונה חגורת האבן הירוקה (Greenstone Belt) האופייני לארכאיקון מצוי הסלע הנדיר קומטיט, סלע מאפי עשיר במגנזיום.
משלהי הפרוטרוזואיקון (העידן השלישי בקמבריון) ועד תור האורדוביק, בין לפני 600 מיליון שנים ל-200 מיליון שנים, שקע האזור מתחת לים וכוסה בשכבה של מעל ל-2,000 מטרים של אבן גיר ופצלים. באמצע האורדוביק התרחשה האורוגנזה הקלדונית שגרמה לשטח זה להתרומם להפוך להרים שעברו תהליכי שבירה וסחיפה עד שההר החל להתרומם לאורך העתקים ראשים במהלך ההפתחה של הלוח הפסיפי מתחת ללוח האירואסייתי לפני כ-70-30 מיליון שנים. ההתרוממות עדיין נמשכת בקצב מתון מאוד של כחצי מילימטר בשנה. הסלעים בהר עשירים במינרלים והשכבה מעידן העל של הקמבריון שנחשפה בצפון עשירה במאובנים.
ההר עורר עניין אצל גאולוגים כבר מהמאה ה-19. הברון פרדיננד פון ריכטהופן ביקר בהר במסעותיו בשנים 1872-1868 והיה הראשון להשתמש בכינוי מתחם טאישאן. בסוף המאה חקרו מדענים מיפן את המאובנים מהפרקמבריון. ב-1907 תיארו צמד הגאולוגים האמריקנים באיילי ויליס (Bailey Willis‏; 1949-1857) ואליוט בלקוולדר (Eliot Blackwelder 1969-1880) את מתחם טאישאן. מאז, ובייחוד לאחר 1949, נחקרת הגאולוגיה של ההר בשיטתיות על ידי חוקרים מאוניברסיטת בייג'ינג, מאוניברסיטת שאנדונג ומהלשכה לגאולוגיה. ההר הוא אתר קלסי למחקר הגאולוגיה של עידן העל של הפרקמבריון ובמקום הוקם מוזיאון לגאולוגיה.
הערות שוליים

↑  במקומות רבים, למשל ב-"Central and Eastern China, Taiwan and Korea", מופיע הגובה 1,545, אבל ב אתר הרשמי של סין מופיע המספר 1,523.7
↑  אתר הרשמי של סין
↑  למשל ב-"Central and Eastern China, Taiwan and Korea"
↑  הר שגובהו מעל סביבותיו עולה על 1,500 מטרים. מכיוון שבסיס ההר נמצא בגובה של 150 מטר מעל פני הים אזי ההפרש בין גובה הר טאי, גם לפי המספר המקובל בספרות, לבין בסיס ההר נמוך מ-1,500 מטרים, אבל לצורך החישוב נלקחת הנקודה הנמוכה ביותר בבסיס ההר המצויה בגובה של 40 מטרים מעל פני הים.
1 2 3 4  Mount Taishan
↑  כל פסקת הצמחייה מסתמכת על Natural Heritage מתוך אתר ה-Geopark של הר טאי
↑  פסקת בעלי חיים מתבססת על Animals and their protection in Mount Taishan Geopark מתוך אתר ה-Geopark של הר טאי
↑  לפי Mount Taishan נכתב כי ההר עודנו מתרומם, ובאתרים רבים אחרים (למשל Mount Tai Travel Guide) נכתב כי קצב ההתרוממות הוא כחצי מ"מ לשנה. לעומת זאת, ב-Advisory body evaluation של אונסק"ו נטען כי ההתרוממות פסקה בקנוזואיקון
↑  מיוונית, ניחוש העתיד על פי סימנים בקרקע
↑  Matsumoto Morio, A Kaleidoscope of China ISBN 7508509978 Pages 93-96
↑  הפרק הדן בטקס הפנג שאן. הערות ותרגום בספר Chung Kuan, Zhong Guan, W. Allyn Rickett, Guanzi: political, economic, and philosophical essays from early China : a study and translation, Princeton University Press, 1998, ISBN 0691048169, עמ' 183. הפרק נגיש בגוגל ספרים.
↑  worshipping the heaven on Mount Tai
↑  World Heritage Sites in China, ISBN 7508502264 עמ' 29
↑  Damian Harper, Andrew Burke, China, Lonely Planet, 2007, ISBN 1740599152, Pages 214-
↑  סדר האתרים המוזכרים להלן וחלק מתיאוריהם נלקחו מתוך הספר China של Damian Harper, Andrew Burke
↑  תמונות ממקדש דאי (בסינית)
↑  תמונת הפסל
↑  Guandi Temple
↑  Red Gate Palace
↑  Doumu Palace
↑  תמונת השער אל הנצח
↑  Taishan one day tour
↑  Azure Cloud Temple On Mount Tai
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558320905171  BNE: XX453960  NDL: 00640068  VIAF: 259960138   WorldCat (עם VIAF): 259960138 
דול מצוי
פסגה בהר
נקודת תצפית מהפסגה
הקיסר וו משושלת האן שערך בהר את טקס הפנגשאן שבע פעמים
מקדש דאי
עמק סוטרת האבן
השער אל הנצח
השער הדרומי אל השמים
פסגת הר טאי בחצר הפנימית של מקדש קיסר הירקן
וילהלם גדעון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בנובמבר 1898 אולדנבורג, הדוכסות הגדולה של אולדנבורג, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  23 בפברואר 1977 (בגיל 78) אולדנבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית, גרמניה הנאצית, גרמניה המערבית 
 דרגה:  האופטשטורמפיהרר 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 
וילהלם גדעון (15 בנובמבר 1898 – 23 בפברואר 1977) היה קצין שוצטאפל ומפקד מחנה ריכוז נאצי.
גדעון, שנולד באולדנבורג שבמדינת סקסוניה התחתונה, החל לעבוד כמהנדס מתלמד, אך לימודיו הסתיימו עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, כאשר התנדב לשירות בצבא הקיסרי הגרמני.
גדעון התגייס ל-SS בשנת 1933 (מספר חבר 88,657) ולמפלגה הנאצית בשנת 1937 (חבר 4,432,258). היו לו תפקידים שונים ב-SS, החל בהצבה ב-SS-Reiterstandarte ה-9 (פרשים) מ-1934 עד 1939. לאחר מכן, הוא הועבר לדיוויזיית ה-SS ה-3 Totenkopf עד 1942, ולאחר מכן סופח לזמן קצר ל-SS-Wirtschafts-Verwaltungshauptamt. הוא גם שירת לתקופה קצרה במחנה הריכוז נוינגמה וכמנהל ה־SS-Standarte ה-88 בהמבורג.
גדעון זוהה על ידי אוסוולד פוהל כקצין אס אס אמין, והועלה לדרגת האופטשטורמפיהרר על ידי מפקד מחנה הריכוז. הוא מונה למפקד מחנה הריכוז גרוס-רוזן ב-16 בספטמבר 1942, כמחליפו של ארתור רודל, והחזיק בתפקיד עד 10 באוקטובר 1943, כאשר יוהנס האסברוק החליף אותו. תפקידו האחרון היה בסגל מפקד האס אס והמשטרה בדנמרק הכבושה עד לכניעתה של גרמניה ב-1945. ההליכים המשפטיים נגד גדעון בוטלו בשנת 1962.
גדעון נמצא בשנת 1975 כאשר ההיסטוריון הישראלי תום שגב ראיין אותו לספרו "חיילי הרשע", מחקר על מפקדי מחנות הריכוז. לאחר שבתחילה שיתף פעולה עם שגב, גדעון סיים את הראיון בטוענו לפתע כי הוא אדם אחר, שבמקרה נקרא גם הוא וילהלם גדעון, ולא מפקד גרוס-רוזן לשעבר.
לקריאה נוספת

Orth, Karin: Die Konzentrationslager-SS. dtv, München 2004, ISBN 3-423-34085-1.
תום שגב: Die Soldaten des Bösen. Zur Geschichte der KZ-Kommandanten. Rowohlt, Reinbek bei Hamburg 1995, ISBN 3-499-18826-0.
Ernst Klee: Das Personenlexikon zum Dritten Reich: Wer war was vor und nach 1945. Fischer-Taschenbuch-Verlag, Frankfurt am Main 2005. ISBN 3-596-16048-0.
הערות שוליים

↑  תום שגב, Soldiers of Evil, Berkley Books, 1991, pg. 68
1 2 3  Wilhelm Gideon profile; accessed 14 March 2022.
↑  Michael Thad Allen, The Business of Genocide: the SS, Slave Labor, and the Concentration Camps, University of North Carolina Press, 2002.
↑  מחנה גרוס-רוזן (וילהלם גדעון נזכר בשם וילהלם גידאון), באתר יד ושם
↑  Bella Guṭterman, A Narrow Bridge to Life: Jewish Forced Labor and Survival in the Gross-Rosen Camp System, 1940-1945, Berghahn Books, 2008, pg. 75
↑  Segev, pg. 219
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1034732722  VIAF: 301149615   WorldCat (עם VIAF): 301149615
וילהלם בריקה

| --- | --- |

 לידה:  4 במרץ 1800 דילנהאוס, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  1 באפריל 1874 (בגיל 74) ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 מקום לימודים:  האקדמיה הפרוסית לאמנות 
 תחום יצירה:  ציור נוף 
 
יוהאן וילהלם בריקה (בגרמנית: Johann Wilhelm Brücke;‏ 4 במרץ 1800 – 1 באפריל 1874) היה צייר אדריכלות ונוף גרמני.
ביוגרפיה

יוהאן וילהלם בריקה היה החמישי מבין שבעה בנים של צורף בסטרלסונד, יוהאן גוטפריד בריקה ואשתו אנה ברברה בריקה. לאחר מותו המוקדם של האב בשנת 1812, ניהלו האם והבן הבכור יוהאן כריסטיאן בריקה את הסדנה לצורפות עד לפשיטת רגל בשנת 1827.
לאחר שסיים את לימודיו בעיר הולדתו למד באקדמיה לאמנות בברלין. הוא למד בין השאר אצל יוהאן ארדמן הומל. את התמחותו כצורף, אותה החל בגיל 15. הוא למד בברלין בין השנים 1819–1824, וקיבל מלגה מעיר הולדתו. בתמיכת מוריו ומלגה קטנה נסע בריקה לרומא בשנת 1829.
בתקופה זו תיאר בתמונותיו את האדריכלות הרומית, כמו גם את הנוף ואת האנשים. עבודותיו באיטליה נעשו תחילה ברישום והועברו לצבעי שמן לאחר חזרתו לברלין. הם נחשבים לציורים מוצלחים במיוחד. בסתיו 1834, בריקה עזב את איטליה והתיישב בברלין כצייר עצמאי. כאן השתתף בקביעות בתערוכות השנתיות של האקדמיה לאמנות עד סוף ימיו.
בריקה גילה את סגנונו בשלב מוקדם מאוד, אך בעבודתו המאוחרת, במיוחד עם כמה עבודות בברלין ובסנקט פטרבורג, הוא התקרב בצורה אמנותית לצייר אדוארד גרטנר. היצירות של בריקה זכו לתשומת לב הרבה אחרי מותו. בשנת 1906 הוא יוצג בכמה תמונות בתערוכת המאה של האמנות הגרמנית בברלין.
הציורים של בריקה מאופיינים ויזואלית בצבעם האדמדם ולכן קל יחסית לזהות אותם. העוצמה של ציור בית העירייה העתיק של ברלין ברחוב ספנדאואר, שנוצר בשנת 1840, טמונה בייצוג המיומן של הארכיטקטורה של שורות הבתים, שנראית כאן עדיין כבעיירה קטנה, אך מעל הכל בתצוגה של חיים בורגניים צבעוניים המתרחשים ברחוב.
כביש טבעתי בסטרלסונד שנבנה בשנת 2017 נקרא וילהלם-ברוקה-רינג.
הערות שוליים

↑  Gerhard Hansen (Hrsg.): Wilhelm Brücke. Galerie unter den Linden, Berlin 1851. (Ausstellungskatalog)
↑  Irmgard Wirth: Berliner Malerei im 19. Jahrhundert. Siedler Verlag, Berlin 1990, ISBN 3-572-10011-9, S. 195.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 129528854  RKD: 13272  ULAN: 500122319  VIAF: 52770804   WorldCat (עם VIAF): 52770804
התפוצצות מכלית הדלק בריאד

| --- | --- |
 תאריך:  1 בנובמבר 2012
 שעה:  07:20
 גורם:  תאונת דרכים
 הרוגים:  26
 פצועים:  135
 
התפוצצות מכלית הדלק בריאד היא אסון שאירע ב-1 בנובמבר 2012 בעיר ריאד שבערב הסעודית, ובו מעורבות של מכלית דלק בתאונת דרכים גרמה לפיצוץ ולשרפה שבהם נהרגו 26 אנשים ונפצעו 135 נוספים.
האירוע

ההתפוצצות התרחשה ב-1 בנובמבר 2012, בסביבות השעה 07:20, בצומת בעל הפרדה מפלסית במזרח העיר ריאד, בירתהּ של ערב הסעודית.
מכלית הדלק מלאת הבנזין פגעה במגדל תומך של גשר בצומת בעל הפרדה מפלסית, וההתנגשות גרמה לדליפת דלק שלאחר מכן הוצת והוביל להתפוצצות.
לפי הדיווחים הראשוניים בפיצוץ ובשרפה נהרגו 22 אנשים ונפצעו 111 נוספים, ולמחרת הודיע משרד הבריאות הסעודי כי ישנם 26 הרוגים וכ-135 פצועים.
מעוצמת הפיצוץ נפלה משאית נוספת, שהייתה במפלס העליון. הנזק לרכוש הוערך בכ-300 מיליון ריאל סעודי.
תגובות

זירת הפיצוץ סמוכה לאוניברסיטאות ולמבני ממשל, ובשל כך החשד המיידי שעלה הוא שמדובר בפיגוע טרור, אך חשד זה נשלל במהרה.
משטרת ריאד טענה כי התנועה בזמן הפיצוץ הייתה מועטת בשל חג הקורבן, וכי אם הפיצוץ היה מתרחש ביום רגיל מספר הנפגעים היה מזנק משמעותית.
המשטרה גם ביקשה מהציבור להתרחק מאזור הפיצוץ, לאחר שכ-10,000 אנשים הגיעו לזירה בתוך שעה מזמן הפיצוץ.
הערות שוליים

↑  "Saudi Arabia fuel truck crash kills 22 in Riyadh". BBC News (באנגלית בריטית). 2012-11-01. נבדק ב-2021-11-11.
↑  סוכנויות הידיעות, סעודיה: הרוגים בפיצוץ מכלית בכביש מרכזי, באתר nrg‏, 1 בנובמבר 2012
↑  "Riyadh blast toll rises to 26". IOL News. 2 בנובמבר 2012. נבדק ב-2 בנובמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  At least 23 killed in Riyadh fuel truck blast, רויטרס, ‏2 בנובמבר 2012
↑  "Death toll of Saudi truck jumps to 22". Kuwait News Agency. 1 בנובמבר 2012. נבדק ב-2 בנובמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
וילהלם בץ

| --- | --- |

וילהלם בץ
 לידה:  21 במאי 1916 במברג, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  11 בספטמבר 1988 (בגיל 72) אברן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 כינוי:  וילי
 השתייכות:  גרמניה הנאצית הוורמאכט   גרמניה המערבית הבונדסוור
 תקופת הפעילות:  1935–1945   1956 – 1972
 דרגה:   מיור (לופטוואפה)    אוברסט (בונדסוור)
 תפקידים בשירות
 טייס קרב, מפקד להק, מפקד כנף תובלה 63
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   אות הפציעה (כסף)
 
וילהלם בץ (בגרמנית: Wilhelm Batz; ‏21 במאי 1916 – 11 בספטמבר 1988) היה טייס קרב ואלוף הפלות בלופטוואפה הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

בץ נולד ב-21 במאי 1916 בבמברג, ולאחר סיום לימודיו התגייס בשנת 1935 ללופטוואפה. בץ הוסמך כטייס קרב, ובשנת 1937 מונה למדריך בבית הספר לטיס.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ביקש בץ ללא הרף להעבירו למשימה קרבית, אך בקשותיו נדחו שוב ושוב. רק בדצמבר 1942 הועבר בץ לחזית המזרחית, וב-11 במרץ 1943 השיג בץ את ניצחונו הראשון. בץ לחם ב-445 טיסות מבצעיות ונזקפו לזכותו 237 ניצחונות אוויריים (הפלות), כולם מלבד שלושה כנגד מטוסי חיל האוויר הסובייטי בחזית המזרחית, הוא נחשב במקום השישי ברשימת אלופי ההפלות של כל הזמנים. במהלך קרבות האוויר הופל ארבע פעמים ונפצע שלוש פעמים, על פציעותיו עוטר באות הפציעה (כסף).
בשנתיים האחרונות של המלחמה שירת בץ בכנף קרב 52, שם בין היתר פיקד על טייסת 5, להק II ולהק III. חודש לפני סוף המלחמה לאחר שעבר את רף ה-200 הפלות, עוטר בץ בצלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות – העיטור השני בחשיבותו בגרמניה הנאצית. את כל ההפלות שלו השיג בכנף 52 החל ממרץ 1943, תשע פעמים צוין כ"אלוף ביום אחד" על שהשיג לפחות חמש הפלות ביום, השיא שלו היה ב-31 במאי 1944 במהלך מבצע דנייפר-קרפטי כאשר הפיל 15 מטוסי אויב ביום אחד.
לאחר המלחמה, בשנת 1956 חזר לשירות בלופטוואפה שהוקם מחדש בגרמניה המערבית, שם הגיע לדרגת אוברסט (קולונל) ופיקד בין היתר על כנף התובלה 63. בשנת 1972 פרש בץ משירות הבונסוור ופנה לחיים אזרחיים, ב-11 בספטמבר 1988 נפטר וילהלם בץ בגיל 72 ונקבר בלברקוזן.
הערות שוליים

1 2  מתוך עמוד אודות בץ באתר לקסיקון הוורמאכט.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 137162960  ISNI: 0000 0000 8005 2134  LCCN: nb2010015551  VIAF: 81392172   WorldCat (עם VIAF): 81392172
התנהגות ארגונית חיובית

התנהגות ארגונית חיובית (באנגלית: Positive Organizational Behavior, POB), מתייחסת למושג החיוביות כפי שהוא בא לידי ביטוי בעולם הארגוני. היא מוגדרת כ"מחקר ויישום של משאבים אנושיים חיוביים ויכולות פסיכולוגיות אשר ניתן למדוד, לפתח ולנהל בצורה אפקטיבית שתאפשר שיפור ביצועים במקום העבודה של ימינו".

הגדרה זו מבדילה בין POB לרעיונות פופולריים רבים בימינו המתקשרים לנושא של חיוביות, על ידי ההדגשה של היבט מהותי בתחום ההתנהגות הארגונית החיובית: בניית תאוריה מבוססת מחקר במטרה להביא לשיפור ביצועי הארגון.
על מנת שמאפיין פסיכולוגי כלשהו יוכל להיחשב כחלק מהתנהגות ארגונית חיובית, הוא מוכרח להיות חיובי, בר מדידה ומבוסס על יסודות תאורטיים ומחקריים. כמו כן, מאפיין זה צריך להיות מבוסס על תכונה מצבית הניתנת להתפתחות ומאפשרת שיפור בביצועים.
התכונות המצביות החיוביות העומדות בקריטריון ה-POB נחקרות, נמדדות ומפותחות ברמה האינדיבידואלית.
רקע

התנהגות ארגונית חיובית היא יישום של גישת הפסיכולוגיה החיובית למקום העבודה. היא מתמקדת ביתרונות ונקודות חוזק בארגון ובעובדיו מתוך ההנחה הבסיסית שניתן לחקור את היבט החיוביות ולמצוא דרכים אפקטיביות להשגת תנאי עבודה אופטימליים אשר יובילו לשיפור בביצועי הארגון.
רקע > מקור ההתנהגות הארגונית החיובית: תנועת הפסיכולוגיה החיובית

למרות שחקר התנהגות ארגונית חיובית הוא חדש יחסית, רעיונות הליבה שלו מבוססים על מושגים קודמים. המחקר בתחום זה צמח מתנועת הפסיכולוגיה החיובית, אשר הוקמה ב-1998 על ידי מרטין סליגמן ועמיתיו. מטרת הפסיכולוגיה החיובית היא להעביר את הפוקוס בפסיכולוגיה מהתמקדות בהיבטים שליליים לעבר התמקדות בהיבטים חיוביים המדגישים יתרונות אנושיים ומגבירים התפתחות של בריאות נפשית.
רקע > התפתחות ההתנהגות הארגונית החיובית

פרד לות'נס (Fred Luthans) הניח את היסודות לחקר התנהגות ארגונית חיובית ב-1999, כאשר הוא מיזג בין שני תחומים בפסיכולוגיה שעד אז היו נפרדים: הפסיכולוגיה החיובית והפסיכולוגיה הארגונית. מאז, לות'נס ועמיתיו התמקדו במחקר שמטרתו מציאת דרכים לעיצוב סביבות עבודה אופטימליות אשר מאפשרות לאדם להיות במיטבו הן בעבודתו והן ביחסיו עם אנשים אחרים.
על אף התפתחות תאורטית ומחקרית, התנהגות ארגונית חיובית עדיין נמצאת בשלב הינקות. דרוש מחקר נוסף באשר למנבאים, הגורמים הסיבתיים והתהליכים בבסיס ההתנהגות הארגונית החיובית. האתגר המרכזי הניצב כיום בפני התחום הוא השגה של הבנה מעמיקה ומדויקת יותר של השלכות התכונות החיוביות על התפקוד הארגוני, כמו גם מציאת דרכים להגברת תכונות אלו במסגרת מקום העבודה.
מחקר

במסגרת התנהגות ארגונית חיובית נחקרים משאבים פסיכולוגיים חיוביים ברמת הפרט. בין המרכזיים בהם ניתן למנות מאפייני תקווה, חוללות עצמית (self-efficacy), גמישות ויכולת התאוששות. שילוב של מאפיינים אלו יחדיו הוליד ענף מחקר בתוך התנהגות ארגונית חיובית הנקרא הון פסיכולוגי חיובי.
מחקר > רמות הניתוח בפסיכולוגיה ארגונית חיובית

קיימות 3 רמות ניתוח מרכזיות במסגרת גישת ה-POB. הרמה הראשונה מתמקדת בהיבט הסובייקטיבי של ההתנסות החיובית כגון שביעות רצון מהעבר, שמחה וסיפוק מההווה, ותקווה ואופטימיות לגבי העתיד. הרמה השנייה מתמקדת ברמת הפרט (נקראת גם micro level) ומדגישה בעיקר תכונות חיוביות כמו יכולת אהבה, סלחנות, חוכמה וכישרון. הרמה השלישית מתמקדת בארגון (נקראת גם macro level) וכוללת ערכים ארגוניים חיוביים כמו סובלנות ואתיות וארגונים המעודדים התנהגויות חיוביות כגון עזרה הדדית והתנהגות אזרחית ארגונית.
ראו גם

הון פסיכולוגי חיובי
הערות שוליים

↑  Luthans, 2002a, p. 59
↑  Luthans, F. (2002a). Positive organizational behavior: Developing and managing psychological strengths. Academy of Management Executive, 16(1): 57-72.
↑  Luthans, F. (2002b). The need for and meaning of positive organizational behavior. Journal of Organizational Behavior, 23: 695-706.
↑  Seligman, M., & Csikszentmihalyi, M. (2000). Positive psychology. American Psychologist, 55, 5–14.
↑  Luthans, F., & Youssef, C. M. in 2007a. Emerging positive organizational behavior. Journal of Management, 33:321-349.
↑  Luthans, F. (2002b). The need for and meaning of positive organizational behavior. Journal of Organizational Behavior, 23: 695-706.
וילהלם גאורג, רוזן העיר קירכברג, רוזן זיין-הכנבורג

וילהלם גאורג, רוזן העיר קירכברג, רוזן זיין-הכנבורג (בגרמנית: Wilhelm Georg Graf zu Sayn-Hachenburg Burggraf von Kirchberg‏, 23 באפריל 1751 - 7 בפברואר 1777), הוא אב קדמון של אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג.
ביוגרפיה

וילהלם גאורג נולד בהכנבורג ב-23 באפריל 1751, לווילהלם לודוויג, רוזן העיר קירכברג, רוזן זיין-הכנבורג וללואיזה, רוזנת זאלם-דאון, בתם של היינריך האחד עשר, נסיך רויס-גרייץ וקונרדינה אלאונורה, נסיכת רויס-קסטריץ.
ב-1 ביוני 1771 התחתן וילהלם גאורג עם איזבלה אוגוסטה, נסיכת רויס-גרייץ, בתם של היינריך האחד עשר, נסיך רויס-גרייץ וקונרדינה אלאונורה, נסיכת רויס-קסטריץ, ובשנת 1772 נולדה בתם היחידה לואיזה איזבלה, רוזנת העיר קירכברג. ב-7 בפברואר 1777 מת וילהלם גאורג בהכנבורג, ובשנת 1788 התחתנה בתו עם פרידריך וילהלם, נסיך נסאו-ויילבורג. בשנת 1816 עלה נכדו וילהלם, דוכס נסאו לשלטון, ובשנת 1824 מתה אשתו איזבלה אוגוסטה בהכנבורג.
ויליאם א. בארקלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע אישי
 לידה:  14 ביוני 1857 דבלין, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  30 בינואר 1917 (בגיל 59) ליברפול, הממלכה המאוחדת 
 
ויליאם א. בארקלי (באנגלית: William E. Barclay) היה מאמנה הראשון של קבוצת אברטון וכן מאמנה הראשון של ליברפול, בשיתוף עם מזכיר הקבוצה ג'ון מק'קנה. בארקלי אימן את אברטון במשך 22 משחקיהם הראשונים בלבד. כאשר החליטו אנשי אברטון לעזוב את אצטדיון אנפילד בעקבות סכסוך בנושא השכירות, נשאר בארקלי באנפילד והיה ממקימי מועדון הכדורגל ליברפול.
בעת שלא מונה בליברפול מאמן באופן רשמי, שימש בארקלי כמאמנה יחד עם מזכיר הקבוצה, ג'ון מק'קנה. יחד הוליכו השניים את ליברפול לזכייה באליפות הליגה השנייה פעמיים בעונות 1893-94 ו-1895-96. בארקלי כיהן גם כיו"ר המועדון במשך 2 קדנציות וכן עבד בהתאחדות הכדורגל האנגלית.
תארים כמאמן ליברפול

אליפות ליגת המשנה האנגלית (2): 1893-94, 1895-96.
אליפות ליגת מחוז לנקשייר (1): 1892-93.
התנהגות חולנית

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיה שחורה
 יוצרים:  סם ביין
 כותבים:  סם ביין
 שחקנים:  כריס גיר טום ריילי
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 מפיקים בפועל:  איאן מוריס דיימון ביזלי
 הפצה:  הולו 
 אורך פרק:  60 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  BBC
 רשת שידור בישראל:  BBC Entertainment
 תקופת שידור מקורית:  נובמבר 2017 – 3 בספטמבר 2017 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
התנהגות חולנית (באנגלית: Ill Behaviour) היא סדרת טלוויזיה בריטית מסוגת דרמה-קומית ששודרה לראשונה בשנת 2017.
תקציר עלילה

צ'ארלי מאובחן כחולה במחלת הסרטן מסוג לימפומת הודג'קין הניתנת לטיפול, אבל הוא מחליט לנסות טיפולים אלטרנטיביים כגון חוקן קפה והומאופתיה.
חבריו של צ'ארלי, טס וג'ואל שהתגרש לא מזמן, חוטפים אותו, כולאים אותו במרתף, ומתחילים להזריק לו תרופות כימותרפיות נגד רצונו. הם נעזרים ברופאה אמריקאית בשם נדיה, שרישיונה נשלל ממנה. טס וג'ואל נוקטים בצעדים נואשים כדי לחפות על התוכנית שלהם. הם מנסים למנוע מצ'ארלי לברוח, ולהטעות את אשתו קירה.
צוות השחקנים

כריס גיר – ג'ואל
טום ריילי – צ'ארלי
ג'סיקה ריגן – טס
ליזי קפלן – נדיה
כריסטינה צ'ונג – קירה
הפקה

את הסדרה הזמינו ערוץ BBC3. סם ביין כתב את התסריט, וסטיב בנדלק ביים. מפיקי הסדרה היו Fudge Park Productions.
שידור

הסדרה "התנהגות חולנית" שודרה לראשונה בנובמבר 2017 בערוץ BBC2 ובערוץ שואוטיים. הסדרה שודרה בשישה פרקים נפרדים, וגם כתוכנית אחת בת שלוש שעות.
ביקורת

הסדרה "התנהגות חולנית" קיבלה תגובות בינוניות מהמבקרים, על פי אתרי הדירוגים. נכון לינואר 2020 קיבלה הסדרה באתר Metacritic ציון 55, ובאתר Rotten Tomatoes 67 אחוז.
הערות שוליים

1 2 3 4  Stanhope, Kate (4 באוקטובר 2017). "Showtime Acquires BBC Comedy Miniseries 'Ill Behaviour'". The Hollywood Reporter. Valence Media. נבדק ב-26 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Allen, Ben (20 באוגוסט 2017). "BBC comedy Ill Behaviour has homeopathy, not cancer, in its crosshairs". Radio Times. Hubert Burda Media. נבדק ב-26 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bain, Sam (22 ביולי 2017). "Kidnap and chemo! Why Peep Show's Sam Bain made cancer-com Ill Behaviour". The Guardian. Guardian Media Group. נבדק ב-26 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Heritage, Stuart (21 ביולי 2017). "Ill Behaviour review – cancer comedy from Peep Show creator Sam Bain". The Guardian. Guardian Media Group. נבדק ב-26 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ill Behaviour". Metacritic. CBS Interactive. נבדק ב-26 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ill Behaviour: Miniseries". Rotten Tomatoes. Fandango Media. נבדק ב-26 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
וורו (כדורגלן)

סלבדור (וורו) גונסאלס מרקו (בספרדית: Salvador (Voro) González Marco; נולד ב-9 באוקטובר 1963), הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ספרדי.
קריירת משחק

וורו גדל בוולנסיה, והחל לשחק כבלם במחלקות הנוער של הקבוצה המקומית, ולאחר מכן בקבוצת המילואים שלה. לאחר השאלה של עונה וחצי בטנריפה מהסגונדה דיוויסיון שב לוולנסיה ושיחק במדיה שמונה עונות, שבע מהן בלה ליגה, לפני שעבר לשחק בדפורטיבו לה קורוניה ו-CD לוגרונייס טרם פרישתו.
קריירת משחק > קריירת נבחרת

וורו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד ב-13 באוקטובר 1993, בניצחון 3–1 על אירלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994. הוא גם היה חלק מסגל הנבחרת במונדיאל 1994.
קריירת אימון

בשנת 2004 החל לאמן את קבוצת המילואים ולנסיה ב', אותה אימן במשך שתי עונות. לאחר מכן הצטרף לצוות המקצועי והחל לשמש כנציג הקבוצה הבכירה מול אופ"א והרשויות המקומיות.
ב-21 באפריל 2008 מונה למאמן הזמני של ולנסיה לאחר פיטוריו של רונלד קומאן. לאחר שהציל את הקבוצה מירידת ליגה עם ארבעה ניצחונות בחמישה משחקים, הוחלף על ידי אונאי אמרי ושב לתפקידו הקודם.
בדצמבר 2012 אימן את הקבוצה במשחק אחד אחרי פיטוריו של מאוריסיו פלגרינו. בנובמבר 2015 אימן את הקבוצה בשני משחקים לאחר עזיבתו של נונו אספריטו סנטו. בספטמבר 2016 קיבל את תפקיד המאמן הזמני בפעם הרביעית, כשאימן בשלושה משחקים לאחר פיטורי פאקו אייסטאראן.
ב-30 בדצמבר 2016 שב לעמדת המאמן הזמני לאחר התפטרותו של צ'זרה פראנדלי, וב-10 בינואר 2017 הפך לראשונה למאמן הקבוע של הקבוצה כאשר ולנסיה נמצאת במקום ה-17 ובסכנת ירידה. תחת וורו הקבוצה הוציאה רצף תוצאות טובות, ובסופו של דבר סיימה את העונה במקום ה-12. בתום העונה מונה מרסלינו למאמן, והוא הפך לעוזר מאמן.
ב-29 ביוני 2020, שישה מחזורים לתום העונה, פוטר המאמן אלברט סלאדס, ובפעם השישית וורו שב לתפקיד המאמן הזמני, עד לתום העונה, אותה סיימה הקבוצה במקום התשיעי. בתום העונה שב לתפקיד עוזר המאמן.
במאי 2021 שב בפעם השביעית לתפקיד המאמן הזמני, כאשר החליף את המאמן המפוטר חאבי גארסיה, לפני מינויו של המאמן חוסה בורדאלאס.
ב-30 בינואר 2023 שב לקבוצה בפעם השמינית, כמחליפו של ג'נארו גאטוזו שפוטר לאחר רצף תוצאות שליליות.
הערות שוליים

↑  MARCA.com, La leyenda de Voro en el Valencia, MARCA.com, ‏2 בדצמבר 2015 (בספרדית)
↑  "Voro & Neville take Valencia training". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-05-26.
↑  Gary Neville takes charge of Valencia | Goal.com, www.goal.com
↑  "Struggling Valencia sack Ayestaran". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-05-26.
↑  CARLOS BOSCH @Carlos_Bosch, Voro sigue hasta final de temporada, Superdeporte, ‏10 בינואר 2017 (בספרדית)
↑  Otra vez Voro... y van siete, AS.com, ‏3 במאי 2021 (בספרדית)
↑  Valencia Club de Fútbol, www.valenciacf.com
| נבחרת ספרד – מונדיאל 1994 |
| --- | --- | --- |
|  1 זוביזרטה •  2 פרר •  3 אוטרו •  4 קמארסה •  5 אבלרדו •  6 היירו •  7 גויקוצ'אה •  8 גאררו •  9 גוארדיאולה •  10 באקרו •   11 צ'יקי •  12 סרג'י • 13 קניסארס •  14 חואנלה • 15 קמינרו • 16 מינמברס • 17 וורו • 18 אלקורטה • 19 סלינאס • 20 נדאל • 21 לואיס אנריקה • 22 לופטגי • מאמן: קלמנטה |  1 זוביזרטה •  2 פרר •  3 אוטרו •  4 קמארסה •  5 אבלרדו •  6 היירו •  7 גויקוצ'אה •  8 גאררו •  9 גוארדיאולה •  10 באקרו •   11 צ'יקי •  12 סרג'י • 13 קניסארס •  14 חואנלה • 15 קמינרו • 16 מינמברס • 17 וורו • 18 אלקורטה • 19 סלינאס • 20 נדאל • 21 לואיס אנריקה • 22 לופטגי • מאמן: קלמנטה | ספרד |