stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מעין דוידוביץ'
ביוגרפיה > אולימפיאדת ריו ופרישה

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיימה דוידוביץ במקום שביעי עם 78 נקודות. אל שיוט המדליות היא עלתה מהמקום החמישי הכללי ובשיוט המדליות היא סיימה במקום התשיעי.
לאחר אולימפיאדת ריו דוידוביץ' לקחה הפסקה ולא התאמנה או התחרתה. בשנת 2018, בגיל 30, היא החליטה לפרוש ולהתמקד במנהל עסקים לאחר שסיימה לימודי תואר שני.
הערות שוליים

↑  ynet ספורט, דוידוביץ' זכתה במדליית כסף בגביע העולם בהולנד, באתר ynet, 25 במאי 2013
↑  אורן אהרוני, מדליית ארד למעיין דוידוביץ' באליפות העולם, באתר ynet, 19 בספטמבר 2014
↑  יאיר צוקר, ‏הספורטאיות הישראליות נאבקו עד הרגע האחרון אך לא זכו במדליה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 15 באוגוסט 2016
↑  שירי אלג'ם, ‏מעיין דוידוביץ' פרשה: "גאה במה שהשגתי", באתר ערוץ הספורט, 5 באוגוסט 2018
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת בייג'ינג (2008)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אלכס אברבוך • איתי מגידי • היילה סטאין • ניקי פאלי |  |
|  ג'ודו | אריק זאבי • גל יקותיאל • אליס שלזינגר |  |
|  התעמלות אמנותית | נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (אלונה דבורניצ'נקו, רחלי ויגדורצ'יק, ורוניקה ויטנברג, מריה סבנקוב, קטיה פיסצקי) • נטע ריבקין • אירה ריסנזון |  |
|  התעמלות מכשירים | אלכס שטילוב |  |
|  טאקוונדו | בת אל גטרר |  |
|  טניס | ציפי אובזילר • יוני ארליך • שחר פאר • אנדי רם |  |
|  סיף | תומר אור • דלילה חטואל • נעם מילס |  |
|  קיאק | מיכאל קולגנוב |  |
|  קליעה | דורון אגוזי • גיא סטריק • גיל סימקוביץ' |  |
|  שחייה | תום בארי • גיא ברנע • אניה גוסטומלסקי • אלון מנדל • גל נבו • איתי צ'מה • נמרוד שפירא בר אור |  |
|  שחייה אמנותית | אנסטסיה גלושקוב • אינה יופה |  |
|  שיט | נופר אדלמן • ורד בוסקילה • אודי גל • מעין דוידוביץ' •  שחר צוברי • ניקה קורניצקי • גידי קליגר |  |
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)  |
| --- | --- | --- |
|  אופניים | שני בלוך • שלומי חיימי |  |
|  אתלטיקה | דניאל גואדי • מאור טיורי • מארו טפרי • טסמה מוגס • דונלד סנפורד • לונה צ'מטאי-סלפטר • חנה קנייזבה-מיננקו • דמיטרי קרויטר |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן |  |
|  ג'ודו | לינדה בולדר •  ירדן ג'רבי • גילי כהן • שגיא מוקי • גולן פולק • שירה ראשוני •  אורי ששון |  |
|  גולף | לטיסיה בק |  |
|  היאבקות | אילנה קרטיש |  |
|  הרמת משקולות | איגור אולשנצקי |  |
|  התעמלות אמנותית | נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (יקטרינה לבינה, קרינה ליחבר, אידה מיירין, יובל פילו, אלונה קושבצקי) • נטע ריבקין |  |
|  התעמלות מכשירים | אלכס שטילוב |  |
|  טאקוונדו | רון אטיאס |  |
|  טניס | דודי סלע |  |
|  טריאתלון | רון דרמון |  |
|  קליעה | סרגיי ריכטר |  |
|  שחייה | קרן זיבנר • יעקב טומרקין • אנדראה מורז • גל נבו • עמית עברי • זיו קלונטרוב • זוהר שיקלר |  |
|  שחייה צורנית | אנסטסיה גלושקוב • יבגניה טטלבאום |  |
|  שיט | נינה אמיר • מעיין דוידוביץ' • גיל כהן • אייל לוין • דן פרויליך • שחר צוברי |  |
רי רוזנפלד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בספטמבר 1967 (בת 57) פריז, צרפת 
 שם לידה:  רבקַה אֵלזָה רוֹזנפלד 
 מדינה:  ישראל 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
רִי (רִבקַה אֵלזָה) רוֹזנפלד (נולדה ב-25 בספטמבר 1967; שמה מופיע גם כ"רי רוזנפלד" היא שחקנית, תסריטאית ויזמית ישראלית.
ביוגרפיה

רי רוזנפלד נולדה בשדרות לילה רוז בפריז ועלתה לארץ בשנת 1969.
גדלה במשפחה אורתודוקסית אדוקה והעבירה את ילדותה בין רמת גן לבית אל עקב גירושי הוריה. בגיל 14, יצאה בשאלה ועברה ללמוד בבית הספר תלמה ילין במגמת אמנות. בגיל שמונה עשרה, עברה להתגורר בתל אביב.
בשנת 1986, התגייסה לצה"ל ואת שירותה החלה בגלי צה"ל כתחקירנית בתוכנית "שישים שניות" עם אהוד גרף. לאחר מכן, שירתה במדור אמצעי המחשה וברבנות הראשית.
ביוגרפיה > בקולנוע

ב-1985, לפני הגיוס לצה"ל, שיחקה רוזנפלד בתפקיד ראשי בסרטו של יוחנן וולר "כל אהבותי, כאהובתו המיתולוגית של דניאל, אותו גילם אלון אבוטבול.
ב-1986 יצא לאקרנים הסרט "נאדיה", המבוסס על ספרה של גלילה רון פדר, בבימוי של אמנון רובינשטיין. רוזנפלד שיחקה בסרט את תמי, חברתה לחדר של נאדיה.
בשנת 1988, במהלך שירותה בצה"ל שיחקה בסרט "מלך הסלים" בתפקיד ורד, העיתונאית החוקרת, לצד דובי גל (שגם ביים את הסרט).
ב-1990 שיחקה בסרטו של הבמאי הצרפתי קלוד ללוש "La Belle Histories", בתפקיד אפרת הצנחנית.
ביוגרפיה > בטלוויזיה

רי רוזנפלד שיחקה במספר דרמות טלוויזיוניות ובהן "משחקים בחורף" (1988) המבוססת על אסופת הסיפורים "שקיעה כפרית" של הסופר יצחק בן-נר. הסרט מגולל את אהבתה האסורה של נערה בתקופת המנדט הבריטי. הסרט שודר בערוץ הראשון.
בשנת 1994, שיחקה בדרמת הטלוויזיה "אור אחר" של אלון ארניה בתפקיד הראשי לצד שרון אלכסנדר כמפיקה תל אביבית הסוחפת את בן זוגה החוזר בשאלה אל אורח החיים התל אביבי התוסס.
בשנת 2015, שיחקה בסדרת הטלוויזיה "לכודים בתוך הרשת" פסיכולוגית המתמחה בטיפול משפחתי. הסדרה שודרה בערוץ הראשון.
במהלך השנים, שיחקה רי רוזנפלד במגוון פרסומות וקליפים ידועים. בין השאר, כזהבה בתשדיר השירות הידוע של מועצת הפירות לקיווי בהשראת זהבה ושלושת הדובים, פרסומות למשביר לצרכן ולגולף, אפרופו, קוקה קולה, עוף טוב, דאב ובנק הפועלים. כמו כן, שיחקה בקליפ לשירה של להקת "אבטיפוס": "תשאירי לי מקום לחבק אותך בחלום" לצד איל שכטר וכמו כן בקליפ לשירו של שי זורניצר, "צולל בך".
בשנת 2002 ביימה את הסרט הדוקומנטרי "כלבלב לי" ששודר בערוץ 2. ב-2014 שימשה כתחקירנית ועורכת תוכן ודיאלוגים בסדרה "לכודים בתוך הרשת" עם עמיר מאורי.
רוזנפלד הייתה נשואה לשדרן והקריין גיל קומר. לזוג נולדה בת.
ב-2011 חלתה רי רוזנפלד בסרטן ולאחר שהחלימה, הקימה מספר מיזמים וסדנאות לרווחת מטופלים חולי סרטן.
אנדרה דה גראס

אנדרה דה גראס (באנגלית: Andre De Grasse; נולד ב-10 בנובמבר 1994) הוא אתלט קנדי, האלוף האולימפי (טוקיו 2020), סגן אלוף אולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) וסגן אלוף העולם (דוחה 2019) בריצת 200 מטר, פעמיים זוכה מדליית ארד במשחקים האולימפיים (ריו דה ז'ניירו 2016, טוקיו 2020) ובעל שתי מדליות ארד מאליפויות העולם (בייג'ינג 2015, דוחה 2019) בריצת 100 מטר, אלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים בריצות ל-100 מטר ול-200 מטר (טורונטו 2015), שיאן קנדה בריצת 200 מטר ואלוף ה-מכללות בריצות ל-100 מטר ול-200 מטר.
ביוגרפיה

דה גראס נולד במרקאם שבאונטריו, בנם של בוורלי דה גראס ואלכס ווית'. אמו, ילידת טרינידד וטובגו, הייתה אצנית מצטיינת בתקופת התיכון ועברה לקנדה בגיל 26. כנער שיחק בעיקר כדורסל ולאחר שבשנתו האחרונה בתיכון שלו פורקה קבוצת הכדורסל של בית הספר, הוא החל להתאמן באתלטיקה קלה. ב-2012 סיים את לימודי התיכון והחל ללמוד בקולג' הקהילתי קופיוויל בקנזס.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

הוא היה אלוף קנדה לנוער בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. במשחקים הפאן-אמריקאיים לגיל הנוער ב-2013 שהתקיימו במדיין שבקולומביה, זכה במדליית כסף בריצת 100 מטר ובמדליית ארד בריצת 200 מטר. ב-2015 החל ללמוד תואר ראשון בסוציולוגיה באוניברסיטת דרום קליפורניה. ב-16 במאי 2015 שבר את השיא הקנדי בריצת 200 מטר כשקבע תוצאה של 20.03 שניות, למחרת קבע את שיא אישי בריצת 100 מטר, 9.97 שניות. ביוני 2015 זכה באליפות ה-NCAA בריצת 100 מטר, בתוצאה של 9.75 שניות ובריצת 200 מטר בתוצאה של 19.58 שניות. שתי התוצאות נקבעו עם רוח גבית מעל המותר.
ביוגרפיה > 2015

במשחקים הפאן-אמריקאיים ב-2015 זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.05 שניות ובריצת 200 מטר בשיא קנדה חדש של 19.88 שניות.
ביוגרפיה > 2015 > שתי מדליות ארד באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג באוגוסט 2015 זכה דה גראס בשתי מדליות ארד, בריצת 100 מטר בצוותא עם טרייבון ברומל מארצות הברית בשיא אישי חדש של 9.92 שניות, אחרי יוסיין בולט מג'מייקה (9.79 שניות) וג'סטין גטלין מארצות הברית (9.80 שניות) ובריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 38.13 שניות, אחרי ג'מייקה (37.36 שניות) וסין (38.01 שניות).
ביוגרפיה > 2016 > סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה דה גראס ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.02 שניות, אחרי יוסיין בולט (19.78 שניות) ולפני כריסטוף למטר מצרפת (20.12 שניות). מדליות ארד, בריצת 100 מטר בשיא אישי חדש של 9.91 שניות, אחרי יוסיין בולט (9.81 שניות) וג'סטין גטלין (9.89 שניות) ובריצת שליחים 4X100 מטר בשיא קנדה חדש של 37.64 שניות, אחרי ג'מייקה (37.27 שניות) ויפן שקבעה שיא אסיה חדש של 37.60 שניות.
ביוגרפיה > 2017

ב-2017 זכה בפעם השלישית ברציפות באליפות קנדה בריצת 100 מטר, ובפעם הראשונה בריצת 200 מטר.
ביוגרפיה > 2019 > סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בדוחה בספטמבר 2019 זכה דה גראס בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.95 שניות, אחרי נואה ליילס מארצות הברית (19.83 שניות) ולפני אלכס קיניונס מאקוודור (19.98 שניות) ומדליית ארד בריצת 100 מטר בשיא אישי חדש של 9.90 שניות, אחרי כריסטיאן קולמן מארצות הברית (9.76 שניות) וג'סטין גטלין (9.89 שניות).
ביוגרפיה > 2021 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת טוקיו זכה דה גראס במדליית זהב בריצת 200 מטר בשיא לאומי חדש של 19.62 שניות, לפני קני בדנרק (19.68 שניות) ואלוף העולם נואה ליילס (19.74 שניות), שניהם מארצות הברית. כבר בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא לאומי חדש של 19.73 שניות. בריצת 100 מטר זכה במדליית ארד שקבע שיא אישי של 9.89 שניות, אחרי מרסל ג'ייקובס מאיטליה שקבע שיא אירופה חדש של 9.80 שניות ופרד קרלי מארצות הברית (9.84 שניות). בריצת שליחים סיים עם נבחרת קנדה במקום השלישי לאחר פסילת הנבחרת הבריטית שסיימה שנייה בעקבות הרשעת אחד מחבריה בשימוש בחומרים אסורים שודרגה המדליה של קנדה לכסף.
שיאים אישים > אצטדיון

ריצת 100 מטר: 9.89 שניות (2021)
ריצת 200 מטר: 19.62 שניות (2021), שיא קנדה
שיאים אישים > אולם

ריצת 55 מטר: 6.21 שניות (2013)
ריצת 60 מטר: 6.60 שניות (2015)
ריצת 200 מטר: 20.26 שניות (2015)
חיים אישיים

דה גראס הוא בן זוגה של האצנית האמריקאית ניה אלי, לזוג שתי בנות.
הערות שוליים

↑  Andre De Grasse (USC) wins 100M at Mt. SAC Relays in 9.87 seconds
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14535607
בית הכנסת בשדרות וילשר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 כתובת:  3663 Wilshire Boulevard 
 מיקום:  לוס אנג'לס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  Samuel Tilden Norton 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-ביזנטית 
 קואורדינטות:  34°03′45″N 118°18′11″W﻿ / ﻿34.0625°N 118.303056°W﻿ / 34.0625; -118.303056
  (למפת לוס אנג'לס מוגדלת) בית הכנסת בשדרות וילשר(למפת לוס אנג'לס רגילה) בית הכנסת בשדרות וילשר
 
ק"ק בני ברית, הידוע בשמו הנפוץ בית כנסת בשדרות וילשר (באנגלית: Wilshire Boulevard Temple), הוא בית הכנסת הוותיק ביותר באזור לוס אנג'לס קליפורניה, ובו אחת מהקהילות הרפורמיות הידועות בארצות הברית.
בית הכנסת הוקם על ידי הקהילה היהודית ב-1862 בפינת הרחובות טמפל וברודוויי. בתחילה התפללו בו במנהג פולין (נוסח אשכנז המזרחי) אך בשנות ה-80 של המאה ה-19 נעשה בהדרגה לרפורמי. ב-1929 עבר בית הכנסת למקומו הנוכחי בשדרות וילשר.
לקריאה נוספת

Sam Hall Kaplan, L A Lost & Found: An Architectural History of Los Angeles, Hennessey & Ingalls, 2000 ISBN 978-0940512238
זאב לוז

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  20 בפברואר 1932 מינכן, גרמניה גרמניה
 פטירה:  2 באוקטובר 2018 (בגיל 86) רחובות, ישראל ישראל
 ענף מדעי:  תהודה מגנטית גרעינית 
 עיסוק:  כימאי פיזיקלי
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  מכון ויצמן למדע
 מנחה לדוקטורט:  שאול מייבום
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע
 פרסים והוקרה:  מדליית הזהב של החברה הישראלית לכימיה (2008)
 תרומות עיקריות
 שימושי תהודה מגנטית גרעינית בחקר דינמיקה מולקולרית
 
זאב לוז (20 בפברואר 1932 – 2 באוקטובר 2018) היה כימאי פיזיקלי ישראלי, פרופסור אמריטוס בפקולטה לכימיה במכון ויצמן למדע, ולשעבר הדקאן שלה וסגן נשיא המכון לעניינים אקדמיים. חלוץ בתחום התהודה המגנטית הגרעינית (NMR) בישראל, חתן פרס רוטשילד ופרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים.
ביוגרפיה

זאב לוז נולד במינכן שבגרמניה בשם וולפגנג עמנואל נוסבאום. בקיץ 1934, כשנה וחצי לאחר עליית השלטון הנאצי, עלה יחד עם משפחתו לארץ ישראל, והתיישבו בבנימינה, שם שימש אביו כרופא.
בנערותו למד בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה, אשר הציע לו עם סיום לימודיו מלגה אקדמית בתמורה להישארותו בבית הספר כמורה. לוז נרשם ללימודי כימיה באוניברסיטה העברית בירושלים, והשלים שם תואר ראשון ושני (באותה התקופה, מוסד זה הציע לימודים ישירים לתואר שני). בשנת 1957 החל את לימודי התואר השלישי במכון ויצמן למדע, בהנחיית פרופ' שאול מייבום. כמחצית מזמנו הוא הקדיש לתפקידו כמורה, שם התוודע לאלכסנדר פיינס, שהיה תלמיד בכפר ולימים הפך לעמיתו במחקר.
לאחר סיום הדוקטורט שימש עמית בתר-דוקטורי במעבדות בל בארצות הברית. בשנת 1964, חזר למכון ויצמן כחוקר, והקים את קבוצת המחקר שלו במחלקה לאיזוטופים, שהוקדשה לחקר ספקטרוסקופיה של תהודה מגנטית גרעינית ואלקטרונית (NMR ו-ESR).
בשנת 1970 הועלה לדרגת פרופסור חבר וב-1974 לפרופסור מן המניין. בשנים 1973–1976 היה יו"ר ועדת ההוראה של כימיה במדרשת פיינברג, בשנים 1979–1980 כיהן כראש המחקלה לפיזיקה כימית ובשנים 1979–1983 כדקאן הפקולטה לכימיה. בהמשך כיהן כסגן נשיא מכון ויצמן לעניינים אקדמיים.
בשנים האחרונות לחייו לקה בניוון רשתית ואיבד את ראייתו.
לוז היה נשוי לאביגיל (אחותו של דן בבלי) והם היו הורים לארבעה. התגורר ברחובות.
מחקר

שאול מייבום, מנחהו של לוז לדוקטורט, בנה ספקטרומטר תהודה מגנטית גרעינית, שהיה אחד מהראשונים בעולם. מייבום, לוז ושאר חברי הקבוצה היה חלוצים בחקר תופעות NMR כמו צימוד ספינים, השפעת הצימוד על הספקטרום של NMR ופיתוח שיטות מדידה. במחקרים אלה הומחש הפוטנציאל של מחקר בתהודה מגנטית גרעינית לקידום ההבנת הקינטיקה של תגובות כימיות, וההבנה הקוונטית של צימוד ספין-ספין.
לוז כתב עבודות חלוציות העושות שימוש באיזוטופ חמצן-17 בחקר תגובות כימיות בשיווי משקל והבנת המבנה המולקולרי של גבישים אורגניים. במקביל הוא קידם את ההבנה של אינטראקציית העל-דק ברדיקלים חופשיים.
בהמשך החל לחקור גבישים נוזליים במספר היבטים – תנועה מולקולרית, סידור מקרוסקופי, מעברי פאזות ופיתוח חומרים חדשים – בעודו משלב עבודה ניסיונית ותאורטית. הוא הראה את ייחודיות ה-NMR באפיון חומרים אלה, במיוחד השימוש ב-NMR של דאוטריום. בין היתר, חקר את הדינמיקה של מולקולות אורגניות מומסות בגבישים נוזליים מסוגים שונים ואת הסדר והמבנה של מזופאזות עם תכונות סימטריות שונות. עבודתו הביאה להבנת הסדר המולקולרי בגבישים נוזליים והתנהגותם בשדות מגנטיים.
לאורך כל הקריירה המחקרית שלו, עשה לוז שימוש בתהודה מגנטית בחקר דינמיקה מולקולרית. הדבר בא לידי ביטוי בשני היבטים: בחירת הניסיונות המתאימים לגילוי התהליך הדינמי, ופענוח התוצאות הספקטרליות במונחים של מנגנון וקצב. בשנות ה-70 הוא פיתח יחד עם פרופ' שלמה אלכסנדר, גישות תאורטיות ונומריות חדשות לפענוח צורות-קו ב-ESR ו-NMR של מולקולות העוברות תהליכים דינמיים כמו שינויי קונפורמציה, קפיצות מולקולריות, דיפוזיה רוטציונית וטרנסלטורית ושחלוף כימי. יחד עם רפי פופקו, הרברט צימרמן, הנס ספיס ואחרים פיתח במשך שנים שיטות חדשות בתהודה מגנטית גרעינית חד ודו-ממדית לחקר תהליכים דינמיים איטיים במוצקים.
לצד מחקריו נודע לוז גם כמורה רב השראה, אשר העניק הרצאות מדע פופולרי לילדים ולנוער. בהרצאות נהג בין היתר להראות את הקסם במשוואות דיפרנציאליות ופתרונותיהן, או את המתמטיקה והפיזיקה שמאחורי בועות סבון (אשר שטח הפנים שלהן נקבע על פי עיקרון המילטון).
הפרופסורים שמעון וגה ודניאלה גולדפרב היו תלמידיו לדוקטורט.
פרסים והוקרה

פרס זקס (1961)
פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים (1998)
פרס רוטשילד (2000)
מדליית הזהב של החברה הישראלית לכימיה (2008)
לקריאה נוספת

לזכרו של פרופ' זאב לוז, באתר מסע הקסם המדעי, מאת פרופ' לוסיו פרידמן, פרופ' דניאלה גולדפרב ופרופ' שמעון וגה.
הערות שוליים

↑  העלאות בדרגה במכון ויצמן, באתר מעריב, ‏13 ביולי 1970
↑  העלאות בסגל המדעי של מכון ויצמן, באתר מעריב, ‏12 באוגוסט 1974
↑  דוד אפלבוים, פרופ' אלעד יו"ר ועדת הוראת כימיה ב"פיינברג", באתר מעריב, ‏12 בינואר 1976
1 2  מודעת האבל על אביגיל לוז, באתר אבלים, ‏29 בדצמבר 2016
↑  קיבלו פרסי זקס עבור מחקרים בשדה הכימיה, באתר חרות, ‏8 במאי 1961
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007413227305171  VIAF: 30156674993633581503   WorldCat (עם VIAF): 30156674993633581503
שמואל טשרנוביץ

| --- | --- |

 לידה:  13 בדצמבר 1879 סבז', רוסיה 
 פטירה:  30 ביולי 1929 (בגיל 49) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 שפות היצירה:  עברית 
 
שמואל טשרנוביץ (צ'רנוביץ'; נודע בשם העט "ספוג"; 13 בדצמבר 1879, כ"ח בכסלו תר"מ – 30 ביולי 1929, כ"ב בתמוז תרפ"ט) היה סופר, עיתונאי ופעיל ציבור.
קורות חיים

שמואל טשרנוביץ נולד לרב אלכסנדר זיסקינד ולאה בת הרב שלמה דרוזד בעיירה הקטנה סבז' (אז בפלך ויטבסק בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית). הוא התחנך בחינוך דתי, בין השאר בישיבת סלבודקה, אך כשהתבגר, פנה להשכלה, ללימודי חול ושפות. בשנת 1896 (תרנ"ז), בגיל 17, פרסם את מאמרו הראשון ב"המליץ". במקביל הצטרף לתנועה הציונית, ונתמנה למזכירו של הרב שמואל יעקב רבינוביץ מסופוצקין, מזכיר הציונים באזור גרודנו.
נשא את בלה בת יעקב פרידמן, ולזוג נולדו שלושה ילדים: הסופרת ימימה אבידר-טשרנוביץ, יעקב צור (אביו של מוקי צור), שגריר ישראל בארגנטינה ובצרפת, ואלכסנדר.
טשרנוביץ עבר לאודסה, מקום מגוריו של אחיו, הרב חיים טשרנוביץ ("רב צעיר").
בשנת תרס"ג עבר לוורשה, והחל לעבוד בעיתונים עבריים כעורך וכותב. בתרס"ה עבר לווילנה על מנת להיות חבר מערכת בעיתון שהקים בן-ציון כ"ץ, "הזמן". בעיתון פרסם מאמרים פובליציסטיים ופיליטונים בשם "שיחות" תחת שם העט ספוג (שגם מופיע על קברו). ביתה של משפחת טשרנוביץ בעיר היה מקום מפגש של סופרים ואנשי רוח יהודים צעירים, בהם ישעיהו ברשדסקי, פרץ הירשביין וגיסו א. קבק.
ב-1910 חידש עיתון "הצפירה" את הופעתו לאחר שהיה סגור כמה שנים בשל קשיים כלכליים, וטשרנוביץ הוזמן על ידי עורך העיתון, נחום סוקולוב, לשמש כסגנו. במסגרת העיתון פרסם את המונוגרפיה על "בני-משה ותקופתם" (סיפור תנועת חיבת ציון). הוא כתב גם ב"השילוח" וב"העולם". בתרע"ד התגורר זמן קצר בפינסק ומשם עבר למוסקבה.
בזמן המהפכה הרוסית עבר להתגורר באומסק שבסיביר ועסק שם במסחר, מאחר שהעיתונות העברית נסגרה על ידי הממשלה הצארית. כן עבד שם בוועד העזרה לפליטים. לאחר המהפכה חזר למוסקבה, השתתף בעריכת השבועון "העם" ופרסם בו סדרת מאמרים על מצב הפליטים היהודים מחוץ לתחום המושב; כשהפך העיתון ב-1917 ליומון, היה טשרנוביץ לעורכו. אחרי סגירת העיתון על ידי השלטונות עבר לקייב, וערך שם את הביטאון הציוני "דאס אידישע פאלק" (יידיש: "העם היהודי").
בשנת תרפ"א עבר טשרנוביץ לפולין, ובראשית שנת תרפ"ב (1921), אחרי הקונגרס הציוני ה-12, עלה לארץ ישראל למושבה בית-גן שבגליל התחתון (שלימים הסתפחה למושבה יבנאל). ב-1925 עברה המשפחה לתל אביב. טשרנוביץ היה חבר מערכת "הארץ", ונתמנה למזכיר הוועד הלאומי. בנוסף היה פעיל בארגון כנסת ישראל ובכתיבת חוקתה. הוא יצא בשליחות קרן היסוד לפולין, ליטא ולטביה, ולאחר מכן עבד בקרן הקיימת לישראל.
טשרנוביץ היה ממייסדי אגודת הסופרים, השבועון "מאזנים" ואהל שם. גם בתל אביב היה ביתם של משפחת טשרנוביץ מוקד למפגשי סופרים ואנשי רוח.
טשרנוביץ נפטר מקדחת שבה נדבק בהיותו בחדרה בנסיעה מטעם כנסת ישראל, שנה וחצי אחרי מותה של אשתו (בט"ז בשבט תרפ"ח) ממחלה ממושכת. נקבר בבית הקברות טרומפלדור.
על שמו רחוב בחיפה.
הערות שוליים

↑  עליית המשפחה מתועדת בספרו של בנו יעקב "שחרית של אתמול".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007473036605171  PLWABN: 9810664238405606  GND: 1198789999  LCCN: nr99038461  NTA: 314329587  VIAF: 19602021   WorldCat (עם VIAF): 19602021 
שמואל טשרנוביץ (רביעי מימין) יחד עם קבוצת סופרים בקונגרס הציוני בבזל, 1927.
חתימתו של שמואל טשרנוביץ בגב התמונה לעיל. התמונה נמסרה לנחום הלוי-לוין מהמושבה כנרת בפסח 1929 כאות תודה על כך שכאשר טשרנוביץ הגיע לארץ ב-1921, הוא נסע בעגלה לבית גן, אך מכיוון שהיה יום חורף ובוץ רב לא יכלו להגיע לבית גן ועצרו בכנרת. הם דפקו בדלת של נחום לוין-הלוי ונשארו ללון שם. עם שמואל טשרנוביץ הייתה אשתו, אמו ושלושת ילדיו. בפסח 1929 כשבאו לבקר בכנרת נתן טשרנוביץ למשפחת נחום הלוי-לוין את התמונה עם ההקדשה ל"זיכרון פרוסת הלחם הראשונה בארץ ישראל" בהתייחסו ליום הגעתם ב-1921
פאושיי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 באוגוסט 1996  (בת 28)
 שם לידה:  בריטני פאושיי
 שם במה:  פאושיי
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2018
 מקום לימודים:  Bridgewater-Raritan High School 
 עיסוק:  זמרת-יוצרת • מוזיקאית
 סוגה:  R&B אלטרנטיבי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  RCA • Trackmasters
 http://www.fousheeofficial.com
 פרופיל ב-IMDb
 
בריטני פאושיי' (באנגלית: Britanny Fousheé; נולדה ב-1 באוגוסט 1996 בארצות הברית) המוכרת בשם פאושיי, היא זמרת-יוצרת. היא זכתה לתשומת לב רחבה כשהקולות של השיר שלה "Deep End" שימשו ללהיט של הראפר Sleepy Hallow בשנת 2020. היא הוציאה את אלבום הבכורה שלה Time Machine, ביוני 2021. לאחר מכן היא הוציאה את אלבום האולפן השני שלה, Softcore, ב-17 בנובמבר 2022.
ביוגרפיה

פאושיי נולדה וגדלה בניו ג'רזי. אמה הג'מייקנית הייתה מתופפת של PEP, להקת רגאיי ג'מייקנית של כל הנשים משנות ה-80. פושי כתבה את השיר הראשון שלה כשהייתה בת חמש. בשנותיה הצעירות למדה קול, תקשורת, מוזיקה קלאסית, עיבוד רקע, גיטרה ופסנתר והופיעה עם קבוצות שהקימה עם חברי ילדותה. היא למדה בבית הספר התיכון ברידג'ווטר-ריטן  והמשיכה בפעילותה המוזיקלית לקולג'. במאי 2018, הוציאה פאושיי את המיני-אלבום הבכורה שלה Speak Up. בשנת 2019, עברה פאושיי להתגורר בלוס אנג'לס.
ביוגרפיה > תחילת דרכה "Deep End Freestyle"

פאושיי הוזמנה לתרום דגימות ווקאליות ל-Splice, מאגר מוזיקה ללא תמלוגים. Sleepy Hallow מצאה את השיר "Deep End" שלה והשתמשה בו בסינגל שלו "Deep End Freestyle" משנת 2020, שנזקף לזכותו במשך מספר חודשים בלבד לפני שקיבלה את הקרדיט שהיה אמור לה. הודות לאתגרים שונים של ריקודים השירה הלא מוכרת של פאושיי הפכה לוויראלית בטיקטוק, למרות שהיא לא ידעה זאת בהתחלה. "Deep End (Freestyle)" השיר "Deep End Freestyle", קיבל מעמד פלטינה על ידי RIAA באוגוסט 2020.
ביוגרפיה > פריצת דרך כאמן סולו ומשתף פעולה

בשנת 2020 פאושיי הוציאה גרסה משלה לשיר "Deep End", השיר הגיע למקום ה-10 במצעד ה-Alternative Airplay של בילבורד, מה שהפך אותה לאישה השחורה הראשונה שהגיעה לטופ 10 שם מאז "Crossroads" של טרייסי צ'פמן בשנת 1989.
ביוני 2020 הוחתמה פאושיי בחברת התקליטים RCA רקורדס. באוקטובר 2020, מגזין "Essence" הקרין בבכורה את הסרטון שלה לרצועה שלה "By One".
במרץ 2021 מגזין בילבורד כינה אותה ככוכבת החדשה של מוזיקת ה-R&B/היפ הופ. ב-4 ביוני 2021, הוציאה את המיני-אלבום שלה Time Machine. באותו החודש היא זכתה בתואר אפל מיוזיק: הבא לאותו החודש והופיעה על השער של גיליון קיץ 2021 של מגזין Wonderland.
ב-29 במרץ הוציאה את הסינגל שלה "Gold Front" בהשתתפות ליל ויין, לאחר מכן התארחה ברצועה "Take Me Home" של וינס סטייפלס, וביצעה אותו בתוכנית "The Tonight Show Starring Jimmy Fallon". ב-16 ביולי הוציאה את הקליפ לשיר "Clap for Him" בהשתתפות ליל יאכטי. בספטמבר 2021, היא הופיעה עם ג'יימס בלייק בתיאטרון שיקגו אולם המוזיקה רדיו סיטי.
ב-13 ביולי 2022 השתתפה פאושיי בסינגל "Sunshine" של הזמר סטיב לייסי, אשר הייתה שותפה לכתיבה, וכן הייתה שותפה לכתיבת השיר "Bad Habit", ששניהם הופיעו באלבום של לייסי הנקרא Gemini Rights.
ב-2 בספטמבר 2022 חשפה פאושיי שתוציא את אלבום האולפן הבכורה שלה הנקרא Softcore, לאור ב-17 בנובמבר.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2022: Softcore
2024: Pointy Heights
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2020: Relative Motion
2021: Time Machine
דמיטרי קרויטר

דמיטרי "דימה" קרויטר (ברוסית: Дмитрий Кройтер; נולד ב-18 בפברואר 1993) הוא אתלט ישראלי, 7 פעמים אלוף ישראל (2009, 2011, 2012, 2014, 2015, 2017 ו-2018), אלוף העולם לקדטים, אלוף אולימפי לנוער וסגן-אלוף אירופה עד גיל 23 בקפיצה לגובה. שיאו האישי אותו קבע באוגוסט 2015, הוא 2.29 מטר.
ביוגרפיה

קרויטר נולד בעיר נריונגרי הנמצאת בדרום יקוטיה שבמזרח רוסיה ועלה לישראל ב-1999 עם אמו. עד יולי 2009 החזיק בתעודת מעבר בלבד ולא בדרכון ישראלי, זאת לאחר שמשרד הפנים סירב להנפיק לו דרכון בדרישה שיציג מסמכים מאביו, שאינו נמצא בקשר עמו מאז גירושי הוריו. למד בבית הספר שבח מופת בתל אביב.
קריירה

בגיל 14 וחצי השתתף לראשונה באליפות ישראל לבוגרים וקבע תוצאה של 1.98 מטר. שנה מאוחר יותר, ב-2008, העפיל לגמר באליפות ישראל, בו קבע תוצאה זהה שהספיקה לו למקום החמישי. באותה שנה קבע תוצאה של 2.12 מטר באליפות אירופה למועדונים שנערכה בפורטוגל.
בשנת 2009 התמודד בפעם השלישית באליפות ישראל באתלטיקה לבוגרים, ממנה נעדר ניקי פאלי, הזוכה בארבע האליפויות הקודמות. קרויטר קבע בגמר תוצאה של 2.19 מטר וזכה במקום הראשון ובתואר אלוף ישראל.
באליפות העולם באתלטיקה לקאדטים שנערכה בקיץ 2009 בברסנונה שבאיטליה, זכה קרויטר במדליית הזהב לאחר שעבר בניסיון הראשון גובה של 2.20 מטר. בכך היה לאתלט הישראלי הראשון שזוכה בתואר אלוף העולם במפעל זה.
במרץ 2010, בתחרות האתלטיקה הארצית של בתי הספר שבר קרויטר את שיא בתי הספר בקפיצה של 2.22 מטר.
קרויטר משתייך לאגודת הספורט של מכבי תל אביב ומתאמן תחת הדרכתו של אנטולי שפרן.
באולימפיאדת הנוער שנערכה בסינגפור באוגוסט אותה שנה זכה קרויטר במדליית זהב בקפיצה לגובה כשעבר גובה של 2.19 מטר, לפני ברנדון סטארק מאוסטרליה (2.19 מטר).
קריירה > 2011

בתחרות אתלטיקה שנערכה בהדר יוסף בפברואר 2011, קבע קרויטר שיא אישי של 2.28 מטר, כבר בניסיון הראשון, תוצאה שרק ששני קופצים ישראלים בעבר הצליחו להשיג טובה ממנה (קונסטנטין מטוסביץ' וניקי פאלי). באליפות העולם באתלטיקה 2011 לא העפיל לגמר וסיים במקום ה-31 בלבד עם תוצאה של 2.16 מטר.
קריירה > 2012

באליפות העולם לנוער (עד גיל 19) שנערכה בברצלונה, ספרד ב-2012 סיים במקום רביעי ביחד עם איליה איוואניוק מרוסיה בתוצאה של 2.21 מטר.
קרויטר סבל מפציעה ממושכת ברגלו ואף עמד לפרוש מאתלטיקה עד שעבר טיפולים בגרמניה.
קריירה > 2015

באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 23 שנערכה ביולי בטאלין שבאסטוניה, זכה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.24 מטר, אחרי איליה איוואניוק (2.30 מטר). באוגוסט 2015 שיפר את שיאו האישי כשעבר גובה של 2.29 מטר. בכך הבטיח את הקריטריון להשתתפות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו.
קריירה > 2016

באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם, הולנד ביולי 2016 סיים קרויטר במקום 13 בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.23 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו קבע תוצאה של 2.17 מטר ולא עבר את שלב המוקדמות.
קריירה > 2017

באוניברסיאדה שהתקיימה בטאיפיי, טאיוון בשנת 2017, סיים דימה קרויטר במקום ה-6 לאחר שקבע תוצאה של 2.23 מטר.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לגובה: 2.29 מטר (2015)
קפיצה לרוחק 7.30 מטר (2010)
קפיצה משולשת 15.88 מטר, ושיא ישראלי עד גיל 18 של 15.40 מטר
שיאים אישיים > אולם

קפיצה לגובה: 2.24 מטר (2010)