stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היאוקה
שיטות פתרון

שני הכללים הראשונים חלים גם (לדוגמה) בחידות היטורי, ולפיכך, שתי החידות הללו חולקות כמה שיטות לפתרון:
אם תא מתגלה כצבוע, ידוע מיד כי כל התאים הסמוכים אליו (במאונך או במאוזן) חייבים להיות לבנים (מכלל 1).
אזור של תאים לבנים הגובלים אחד בשני (במאונך או במאוזן) לא יכול להיפרד משאר חלקי הטבלה (מכלל 2). תאים שחורים לא יכולים ליצור מחסום אלכסוני בטבלה או לולאה סגורה; כל תא שישלים מחסום או לולאה שכאלו, חייב להיות לבן.
חידות מורכבות יותר דורשות צירוף של כלל 1 עם כלל 2 על מנת להתקדם ללא ניחושים; המפתח הוא לזהות בשילוב שני הכללים מתי התאים חייבים ליצור שתי וערב ואחת משתי האפשרויות (של השתי וערב) תיצור לולאה או מחסום סגור.
שאר הכללים מייחדים את היאוקה ממשפחת החידות אליה הוא שייך:
כלל 5 הוא הכלל המנחה בחידה; צריך להציב תאים שחורים על מנת למנוע כל קו לבן (מאונך או מאוזן) החוצה שני גבולות של חדרים (או יותר).
חדרים ממוספרים מהווים בדרך כלל נקודת פתיחה, בתוך מסקנות אחרות. המסקנות הבאות הן הדוגמאות הפשוטות ביותר לחדרים המוגדרים בהתחלה:
בחדר של 2X2 בפינת הטבלה הכולל '2' בתוכו, התא הפינתי (של הטבלה כולה) חייב להיות צבוע, וכן התא בחדרו הנמצא באלכסון ממנו. מכיוון שתאים שחורים לא יכולים לחלוק צלע (כלל 1), האלטרנטיבה היחידה היא לנתק את התא הלבן הפינתי באלכסון שחור, בסתירה לכלל 2.
בחדר של 2X3 עם הצלע בגודל 3 התאים לאורך גבול הטבלה הכולל '3' בתוכו, התא המרכזי בשורת 3 התאים הצמודה לגבול הטבלה חייב להיות צבוע, וכן שני התאים בחדרו הנמצאים באלכסון אליו (מאותן הסיבות לכלל לעיל).
בחדר של 1X3 הכולל '2', שני התאים בקצה החדר חייבים להיות צבועים; אם התא המרכזי היה צבוע, כלל 1 היה נפגע. בכלליות, בחדר של (1X(2n-1 המכיל בתוכו את המספר n, כל תא שני (כאשר תחילת הספירה היא באחד מן הקצוות) חייב להיות צבוע.
בחדר של 3X3 הכולל '5', חייבת צורה של שתי וערב, כאשר התאים בכל הפינות צבועים, וכן התא במרכז.
סיבוכיות חישובית

הסיבוכיות החישובית של היאוקה נותחה לאחרונה: החלטה לחידת היאוקה נתונה אם יש לה פתרון או לא היא NP-שלמה. בשפה לא מקצועית, פירושו של דבר הוא שהחידה הזו קשה לפתירה כמו בעיית הספיקות, שהיא חידה קשה אשר נלמדת היטב במדעי המחשב.
ראו גם

רשימת החידות של ניקולי
הערות שוליים

↑  M. Holzer, O. Ruepp (2007)
טבלת היאוקה לא פתורה
טבלת היאוקה פתורה
היאלמר יוהנסן

| --- | --- |

 לידה:  15 במאי 1867 שיאן, Bratsberg, האיחוד השוודי-נורווגי 
 התאבד:  3 בינואר 1913 (בגיל 45) כריסטיאניה, נורווגיה 
 מדינה:  נורווגיה 
 השכלה:  אוניברסיטת אוסלו 
 פרסים והוקרה:  אביר דרגה ראשונה במסדר אולב הקדוש 
 
פרדריק היאלמר יוהנסן (בנורווגית: Fredrik Hjalmar Johansen;‏ 15 במאי 1867 - 3 בינואר 1913) היה חוקר קטבים נורווגי. הוא הפליג במשלחת "פראם" של פריטיוף ננסן בשנים 1896-1893, וליווה את ננסן בהשגת שיא חדש לקצה הצפון סמוך לקוטב הצפוני, במה שהיה אז האוקיינוס הארקטי הקפוא. יוהנסן השתתף גם במשלחת הקוטב הדרומי של רואלד אמונדסן בשנים 1912-1910.
ראשית חייו

יוהנסן נולד בסקין שבמחוז טלמרק בנורווגיה. הוא היה הבן השני במשפחה של חמישה ילדים. אביו האיכר שאף לשלוח את בנו לאקדמיה צבאית, אך יוהנסן ביקש להיות לעורך דין. הוא למד בכריסטיאניה (כיום אוסלו), אך הישגיו בבית הספר למשפטים היו דלים, משום שהחמיץ הרצאות רבות. כשהיה יוהנסן בן 21, מת אביו והוא נאלץ לעזוב את בית הספר למשפטים. לאחר תקופת עבודה קצרה כפקיד, החל לעשות לו שם כאתלט; הוא היה גולש סקי מצטיין ומתעמל אמנותי, ענף שבו היה לאלוף נורווגיה ב-1885 ולאלוף עולם ב-1889, בפריז.
משלחות מחקר > החוג הארקטי

יוהנסן הצטרף למשלחתו של ננסן אל הקוטב הצפוני באונייה "פראם" בשנת 1893; הוא נאלץ להסתפק בתפקיד מסיק, כיוון שיתר התפקידים נתפסו כבר. אחרי ש"פראם" קפאה בקרח לבלי תזוזה, היה לעוזרו של זיגורד סקוט-הנסן במחקריו המטאורולוגים. על גבי מגלשי סקי ובלוויית כלבי מזחלות - יוהנסן היה נוהג כלבים מומחה - ליוה יוהנסן את מפקדו במסעם המשותף אל הנקודה הקרובה ביותר לקוטב הצפוני, '14 86° צפון, שהושגה בשנת 1895. בדרכם הביתה, נכפתה על יוהנסן וננסן שהיה למשך החורף על ארץ פרנץ יוזף בגלל נזק חמור שנגרם לקייאקים שלהם כשחצו תעלות פתוחות בקרח. במהלך המשלחת, נפל יוהנסן פעם אל בקיע בקרח וניצל בדוחק בידי ננסן. במקרה אחר, חבט דב קוטב בראשו.
עם שובן של קבוצות משלחת ננסן לנורווגיה, זכו יוהנסן ואחרים מצוות "פראם" לתהילת גיבורים. יוהנסן קודם לדרגת קפטן בחיל הרגלים הנורווגי, תפקיד שבו לא נחל הצלחה. הוא הרבה לשתות ועזב את הצבא. בין 1907 ל-1909, השתתף יוהנסן בארבע משלחות לסוואלבארד.
משלחות מחקר > אנטארקטיקה

ב-1910 היה אחד מאנשיו של אמונדסן על ה"פראם" ובאנטארקטיקה. אמונדסן, שהתחרה עם אנשיו על כיבוש הקוטב הדרומי מול רוברט פלקון סקוט, יצא אל הקוטב הדרומי במועד מוקדם מדי בעונה ונאלץ לחזור למחנה הבסיס במפרץ הלווייתנים.
יוהנסן חלק על ההחלטה לצאת בטרם עת ונאלץ להציל חבר אחר, מנוסה פחות, בקבוצה, קריסטיאן פרסטרוד, מקפיאה למוות במסע חזרה. אמונדסן לקח לידיו את מזחלת הכלבים הטובה ביותר ונחפז אל המחנה בלי לתת את הדעת על האנשים שנותרו מאחור, אל מול הסופה הממשמשת ובאה. כתוצאה מכך, פרסטרוד ויוהנסן נשארו ללא אוהל או ציוד בישול להמסת שלג, ולא הייתה להם ברירה אלא להמשיך בדרכם בכיוון המחנה בסופת שלגים נושאת רוח מקפיאה באופן קיצוני (-50°- צלזיוס) ובירידה מסוכנת לקראת הבסיס.
יוהנסן הציל את פרסטרוד ממוות ונשא אותו אל מחנה הבסיס. אמונדסן זעם על האיחור הגדול בהגעתם, שעות רבות אחריו ואחרי שאר האנשים. עם שובם למפרץ הלווייתנים, רב יוהנסן עם אמונדסן לפני שאר אנשי הקבוצה; תגובתו של אמונדסן לוויכוח הייתה להדיח את יוהנסן מן הקבוצה המתוכננת לכבוש את הקוטב הדרומי. הוא לא הסתפק בעונש הזה אלא הורה ליוהנסן לכפוף את עצמו לפרסטרוד, ולשני האנשים הורה לצאת למשלחת משנית בחשיבותה אל ארץ אדוארד השביעי, בעוד שאר חברי המשלחת יוצאים שוב אל הקוטב הדרומי.
קבוצת אמונדסן הגיעה בהצלחה אל הקוטב והתאחדה מחדש עם קבוצת המשנה. בהגיעם לטסמניה פיטר אמונדסן את יוהנסן מן ה"פראם", פרע את שארית משכורתו ופקד עליו לחזור לנורווגיה בכוחות עצמו. אחרי שיוהנסן עזב את המשלחת, החתים המנהיג המנצח את כל חברי הצוות הנותרים על התחייבות לשמור על סודיות בכל הנוגע למשלחת. רק אמונדסן לבדו היה רשאי לכתוב עליה בספר, שעמד לצאת לאור תוך זמן קצר. אחרי שובו ביחידות לנורווגיה התברר ליוהנסן, שאמונדסן לא יתייחס בשום צורה לתרומתו למשלחת, ובכלל זה מעשה ההצלה ההרואי של פרסטרוד. עם זאת, על השתתפותו במשלחת ניתנה ליוהנסן מדליית הקוטב הדרומי (Sydpolsmedaljen), המדליה הנורווגית שייסד הוקון השביעי מלך נורווגיה בשנת 1912, כגמול למשתתפי משלחת הקוטב הדרומי של רואלד אמונדסן.
כתוצאה משילוחו בחרפה מן המשלחת, חזר יוהנסן להרגלי השתיינות המופרזת שלו, נתקף דיכאון קליני ובשנת 1913 איבד עצמו לדעת.
מורשת

שמו של יוהנסן נבלע לאחר מותו, במידה רבה, בנשייה שאמונדסן שוחר הנקם איחל לו. עם זאת, בשנת 1997 פרסם הביוגרף ראגנר קוואם הבן ביוגרפיה של חוקר הארצות הנשכח, "האיש השלישי". כתוצאה מספר זה ומספר אחר, טוהר שמו של יוהנסן בתולדות חקר הקוטב הנורווגי והושב למקומו הראוי.
בשנת 2005 אישר הארגון ההידרוגרפי הבינלאומי באופן רשמי את הצעתו של מדען אמריקאי, חוקר האזור הארקטי, לקרוא על שם הייאלמר יוהנסן את הר הים (seamount), מבנה וולקני רב-מידות, שהתגלה לא מכבר על קרקעית האוקיינוס הארקטי צפונית-מערבית לשפיצברגן. מיקומו הוא 82 מעלות, 57 דקות צפון, 3 מעלות 40 דקות מערב, ופסגת ההר התת-ימי נמצאת בעומק מים של 4800 מטרים.
הערות שוליים

↑  Fridtjof Nansen (1861–1930)
↑  Rainer-K. Langner, Scott & Amundsen, translated 
to English by T. Beech, Haus Publishing2007, ISBN 978-1-905791-08-8, p.173
↑  Langner, p. 176
↑  Tom Griffiths, "Slicing the Silence", Harvard University Press, 2007, ISBN=13:978-0-674-02633-9, p.172
↑  The eighteenth meeting of the GEBCO Sub-Committee on Undersea Feature Names (SCUFN).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285006705171  PLWABN: 9810556624405606  BIBSYS: 90798665  BnF: cb10439470x (data)  GND: 117162159  ISNI: 0000 0000 7373 1657  KulturNav: a93a665c-811a-4e7a-8ae4-b8826ae80e23  LCCN: n98016087  NKC: xx0107626  NTA: 137030398  SELIBR: 249558  SUDOC: 067203043  VIAF: 22911990   WorldCat (עם VIAF): 22911990 
יוהנסן על "פראם"
יוהנסן בשנת 1896
הסופר קאפ היווני

| --- | --- |
 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1987
 תאריך פירוק:  2007
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל של יוון 
 מספר מתמודדים:  2
 מדינות משתתפות:  יוון יוון
 הכי הרבה זכיות:  פנאתינאיקוס, אולימפיאקוס (3 זכיות כל אחת)
 www.epo.gr
 
הסופר קאפ היווני (ביוונית: Σούπερ Καπ Ελλάδος, שם המפעל הרשמי היה גביע החברות והסולידריות, ביוונית: Κύπελλο Φιλίας και Αλληλεγγύης) היה מפעל כדורגל יווני המוכרע במשחק אחד, ומפגיש בין אלופת יוון לבין מחזיקת הגביע היווני. נקבע כי במקרה של זכייה בדאבל (האלופה היא גם מחזיקת הגביע), לא יתקיים מפגש.
המפעל נחנך רשמית בשנת 1987, ושוחק שבע פעמים בעשור הראשון מאז היווסדו. בשנת 2007 חזר לפעילות, אך בשלוש השנים הבאות לא התקיים המפגש בעקבות זכייתן של אולימפיאקוס (2008, 2009) ופנאתינאיקוס (2010) בדאבל, ולמעשה המפעל לא המשיך להתקיים מאז.
בסך הכול שוחקו שמונה מהדורות רשמיות של המעפל, וזכו בו שלוש קבוצות שונות בלבד. שיאניות הזכיות בתואר הן פנאתינאיקוס ואולימפיאקוס עם שלוש זכיות כל אחת, בעוד לא.א.ק. אתונה שתי זכיות בתואר.
היסטוריה

מהדורה לא רשמית של המפעל שוחקה לראשונה כבר ב-1980, אך בשנת 1987, ייסדה התאחדות הכדורגל היוונית את מפעל הסופר קאפ באופן רשמי בשם "גביע החברות והסולידריות". המהדורה הראשונה של המשחק שוחקה ב-29 באוגוסט 1987, ובה ניצחה אולימפיאקוס האלופה את מחזיקת הגביע OFI כרתים בתוצאה 0–1.
ב-1990, לאחר שלוש עונות רצופות בהן התקיים המפעל, בוטל המשחק שהיה צריך להפגיש את האלופה פנאתינאיקוס עם מחזיקת הגביע אולימפיאקוס, בעקבות חשש מהתפרעויות בין מחנות האוהדים על רקע המתח בין המועדונים היריבים שהתגבר עם מעברו של סטרטוס אפוסטולקיס מאולימפיאקוס לפנאתינאיקוס.
המפעל המשיך להתקיים באופן רציף עד לשנת 1996, להוציא את מהדורות 1991 ו-1995, שלא שוחקו בעקבות זכייתה של פנאתינאיקוס בדאבל. ביטולו של המפעל לאחר מכן נבע בעיקר מהקושי לשלוט במחנות האוהדים והחשש מהתפרעויות והפרות סדר, וכן בעקבות הקושי לאתר תאריכים פנויים.
בשנת 2007 החזירה הסופר ליגה היוונית את המפעל לפעילות, כאשר האלופה אולימפיאקוס גברה 0–1 על לאריסה, אך בשתי העונות הבאות זכתה אולימפיאקוס בדאבל, והמפעל לא התקיים. ב-2011 תוכנן מפגש בין אולימפיאקוס לא.א.ק. אתונה, אך לא התקיים מסיבות שאינן ידועות. בשתי העונות הבאות זכתה אולימפיאקוס בדאבל, ולמעשה המפעל לא חזר להתקיים.
היסטוריית המשחקים

המנצחת במשחק מופיעה בכתב מודגש.
| עונה | אלופה | תוצאה | מחזיקת גביע | אצטדיון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1987 | אולימפיאקוס | 0-1 | OFI כרתים | האצטדיון האולימפי, אתונה |
| 1988 | לאריסה | 3-1 | פנאתינאיקוס | האצטדיון האולימפי, אתונה |
| 1989 | א.א.ק. אתונה | 1-1 (5-6 פ) | פנאתינאיקוס | האצטדיון האולימפי, אתונה |
1990: לא התקיים
1991: לא התקיים
| 1992 | א.א.ק. אתונה | 3-1 | אולימפיאקוס | האצטדיון האולימפי, אתונה |
| 1993 | א.א.ק. אתונה | 1-0 | פנאתינאיקוס | האצטדיון האולימפי, אתונה |
| 1994 | פנאתינאיקוס | 0-3 | א.א.ק. אתונה | האצטדיון האולימפי, אתונה |
1995: לא התקיים
| 1996 | פנאתינאיקוס | 1-1 (9-8 פ) | א.א.ק. אתונה | אצטדיון קאראיסקאקיס, פיראוס |
1997: לא התקיים
1998: לא התקיים
1999: לא התקיים
2000: לא התקיים
2001: לא התקיים
2002: לא התקיים
2003: לא התקיים
2004: לא התקיים
2005: לא התקיים
2006: לא התקיים
| 2007 | אולימפיאקוס | 0-1 | לאריסה | אצטדיון קאראיסקאקיס, פיראוס |
זכיות לפי קבוצה

| קבוצה | זכיות | זכייה אחרונה | סגנות | סגנות אחרונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פנאתינאיקוס | 3 | 1994 | 2 | 1996 |
| אולימפיאקוס | 3 | 2007 | - | - |
| א.א.ק. אתונה | 2 | 1996 | 3 | 1994 |
| לאריסה | - | - | 2 | 2007 |
| OFI כרתים | - | - | 1 | 1987 |

| כדורגל ביוון יוון |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל היוונית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | סופרליג • פוטבול ליג • פוטבול ליג 2 |  |
| תחרויות גביע | הגביע היווני • הסופר קאפ היווני |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • נבחרת הנשים |  |
היאכטה המלכותית בריטניה

| --- | --- |
 הסמל המלכותי של היאכטה

היאכטה המלכותית בריטניה במקום עגינתה באדינבורו, 2007
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  היאכטה המלכותית 
 צי:  הצי המלכותי הבריטי הצי המלכותי הבריטי  (1954–1997)  הצי ההיסטורי הלאומי הבריטי הצי ההיסטורי הלאומי הבריטי  (1997–הווה) (אנ')
 דגל הצי:  
 סדרה:  היאכטה המלכותית 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  ג'ון בראון (אנ')
 תחילת הבנייה:  16 ביוני 1952
 הושקה:  16 באפריל 1953
 תקופת הפעילות:  11 בינואר 1954 – 11 בדצמבר 1997 (43 שנים)
 אחריתה:  הוצאה משירות, מוצגת כאוניית מוזיאון באדינבורו
 מיקום:  55°58′56″N 3°10′38″W﻿ / ﻿55.9821331°N 3.1773017°W﻿ / 55.9821331; -3.1773017 
 מידות
 תפוסה:  5,769 
 מעמס:  5,769 טון
 אורך:  126 מטרים
 רוחב:  17 מטרים
 שוקע:  4.6 מטרים
 נתונים טכניים
 מהירות:  39.8 קילומטר לשעה
 גודל הצוות:  21 קצינים, 250 חוגרים
 מספר נוסעים:  250
 טווח שיוט:  4,400 קילומטרים
 מספר תרנים:  3
 גובה התרנים:  עד 42 מטרים
 הנעה:  שני דודי קיטור
 צורת הנעה:  2 טורבינות קיטור תוצרת Pametrada 12,000 כ"ס (8,900 kW)
 
יאכטת הוד מלכותה בריטניה הייתה היאכטה המלכותית של אליזבת השנייה, מלכת בריטניה, בין השנים 1954–1997. מאז הוצאתה משירות היא מוצגת כאוניית מוזיאון בעיר אדינבורו שבסקוטלנד ופתוחה לציבור לביקור.
היאכטה

היאכטה בריטניה נבנתה במספנת ג'ון בראון על גדת נהר הקלייד בסקוטלנד. היא הושקה על ידי המלכה אליזבת השנייה ב-16 באפריל 1953 ונכנסה לשימוש ב-11 בינואר 1954. עם השקתה היא הייתה ליאכטה המלכותית ה-83 במספר מאז השבת המלך צ'ארלס השני על כנו ב-1660 והיאכטה המלכותית השנייה שנשאה את השם בריטניה.
היאכטה כללה חמישה סיפונים ובהם דירה מלכותית, מגורים ל-250 אורחים ול-271 אנשי צוות וכן למחלקה של חיילי חיל הנחתים המלכותי, שהוצבה על האונייה כל אימת שנמצא על סיפונה מי מבני המשפחה המלכותית. כל אנשי הצוות היו מתנדבים מן הצי המלכותי. הקצינים בצוות הוצבו על סיפונה לשנתיים ואילו יתר אנשי הצוות הוצבו בה עד למועד בו יבקשו לעזוב. חלקם שירתו על סיפונה עשרים שנים ויותר.
באונייה נקבעו שלושה תרנים נושאי דגלים בגובה של 41 מטרים, 42 מטרים ו-36 מטרים (תורן קדמי, אמצעי ואחורי, בהתאמה).
בריטניה תוכננה באופן שניתן יהיה להסב אותה בעת מלחמה לאוניית בית-חולים. דבר זה מעולם לא נעשה. במקרה של מלחמה גרעינית נועדה היאכטה לשמש כמקום מקלט למלכה ולהסתתר במפרצים שבצפון מערב סקוטלנד. מעולם לא נעשה שימוש כזה ביאכטה ולכן יצאה משימוש ולא הוחלפה בחדשה.
תולדות היאכטה

בריטניה יצאה להפלגת הבכורה שלה בחודש אפריל 1954 מפורטסמות' אל האי מלטה. היא הובילה את הנסיכים צ'ארלס ואן (אז בני שש וארבע) לפגישה עם הוריהם, שיצאו לביקור מלכותי באזור. המלכה והנסיך פיליפ עלו על סיפון האונייה ב-1 במאי. מאז שימשה האונייה את המלכה ובני המשפחה המלכותית ב-696 ביקורים מחוץ לבריטניה ו-272 ביקורים בבריטניה עצמה. במהלך שירותה גמאה האונייה מרחק של 2,014,278 קילומטרים. למלכה מיוחסת האמירה כי על סיפונה של בריטניה היא הרגישה עצמה חופשייה יותר מבכל מקום אחר.
ביולי 1959 הפליגה בריטניה דרך נתיב המים סנט לורנס, שנפתח זה מקרוב, בביקור הראשון של מונרך בריטי בקנדה, ועגנה בעיר שיקגו. במהלך ההפלגה בנתיב המים שהה על סיפונה נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר. גם הנשיאים ג'רלד פורד ורונלד רייגן התארחו לימים על סיפון האונייה.
ב-1981 יצאו הנסיך צ'ארלס והנסיכה דיאנה לירח דבש על סיפון האונייה. לעומת זאת, ב-1986 פינתה האונייה מעדן 1,000 פליטים של מלחמת האזרחים שם.
לקראת הבחירות הכלליות בבריטניה ב-1997 עמדה האונייה בת ה-43 בפני הוצאה משימוש. המפלגה השמרנית דגלה בהחלפת האונייה ביאכטה מלכותית אחרת, בנימוק שההוצאות הכרוכות בכך הן מוצדקות נוכח התועלת שמביאה יאכטה מלכותית בקידום יחסי החוץ של בריטניה והאינטרסים שלה בחו"ל. מפלגת הלייבור, שזכתה בבחירות, החליטה להוציא את האונייה משימוש בלי לבנות יאכטה מלכותית אחרת במקומה.
הפלגתה הבינלאומית האחרונה של האונייה הייתה כאשר הובילה מהונג קונג את המושל הבריטי האחרון שלה, כריס פאטן, ואת הנסיך צ'ארלס לאחר העברת השלטון שם לידי סין ב-1 ביולי 1997. היא הוצאה משירות ב-11 בדצמבר 1997. בטקס ההוצאה משירות, שבו נכחו בכירי המשפחה המלכותית, הזילה המלכה דמעה.
האונייה הוכללה באוסף הצי ההיסטורי הלאומי של בריטניה.
בינואר 2012 אמר ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון כי הוא תומך ברעיון שלמלכה תהיה יאכטה מלכותית חדשה לרגל יובל היהלום למלכותה – כל עוד לא הציבור יישא בעלות שלה.
לאחר ההוצאה משירות

לאחר מחלוקת מסוימת על מקום עגינתה הוצבה האונייה בנמל רובע ליית' (Leith) באדינבורו שבסקוטלנד והיא פתוחה שם לביקור הציבור. האונייה מנוהלת על ידי קרן היאכטה המלכותית בריטניה. בכל שנה מבקרים בה 250 אלף איש.
בין השאר פתוחים לביקור באונייה חדר האירוח המלכותי, חדר האוכל המלכותי וחדר השינה של המלכה (המוגן בקיר זכוכית). ב-2009 נפתח לציבור גם סיפון התה המלכותי. עוד נמצאת לתצוגה על סיפון האונייה מכונית רולס-רויס פנטום V, ששימשה את המשפחה המלכותית בשנות השישים.
האונייה גם מושכרת לאירוח אירועי ערב שונים. כך, ביולי 2011 נערכה על סיפונה מסיבת קוקטייל לקראת נישואי נכדת המלכה זארה פיליפס וארוסה מארק טינדל.
גלריה

חדר ההארחה המלכותי
חדר האוכל המלכותי
פעמון האונייה ומעליו שלט-סמל "היאכטה המלכותית ויקטוריה ואלברט" (אנ').
משמעות הכיתוב התחתי בצרפתית:
"God and my right"
הערות שוליים

↑  הכיתוב בניב צרפתי-נורמני מהמאה ה-14 "HONI SOIT QUI MAL Y PENSE" שהוא המוטו של מסדר הבירית ומלכי בריטניה ומשמעותו "הבוז למי שיהגה בו רעה"
↑  Pay for your own yacht, PM tells Queen, באתר האוסטרלי TheAge.com.au
המסדר הריבוני הצבאי של מלטה

מסדר ההוספיטלרים הריבוני הצבאי של יוחנן הקדוש של ירושלים, רודוס ומלטה (ידוע בקיצור גם בשם "המסדר הריבוני הצבאי של מלטה") הוא מסדר קתולי עמאי (לא מיועד לאנשי כמורה) אשר מפקדתו שוכנת ברומא. המסדר נחשב על ידי רבות ממדינות העולם כבעל מעמד ריבוני עצמאי והוא בעל מעמד של משקיף באומות המאוחדות.
מקורו של המסדר של ימינו הוא במסדר ההוספיטלרים אשר הוקם בירושלים באמצע המאה ה-11 במטרה לספק עזרה לצליינים חולים ועניים. לאחר נפילת מדינת הצלבנים בירושלים בשנת 1187 הפך למסדר צבאי אשר היה מיועד לאבירים ולאצילים. לאחר הכיבוש הסופי של ארץ ישראל על ידי המוסלמים עברה פעילות המסדר לרודוס (1310–1523) ולאחר מכן למלטה (1530–1798), שם שימש המסדר כריבון של האי. לאחר כיבוש מלטה על ידי נפוליאון חדל המסדר מלשמש כריבון אולם המשיך לפעול, ומאז הוא ממשיך לטעון לריבונות עצמאית.
כיום במסדר כ-13 אלף חברים, כ-80 אלף מתנדבים קבועים וכ-20 אלף רופאים, אחיות ואנשי סגל רפואי. מטרת המסדר היא לעזור לזקנים, נכים, פליטים, ילדים, חסרי דירה וחולים בכל רחבי העולם, ללא הבחנה של גזע או דת.
בשנת 1993 קיבל המסדר מעמד של משקיף באומות המאוחדות. על אף שריבונות המסדר מוכרת על ידי יותר ממאה מדינות, המסדר הוא הישות העצמאית היחידה בעולם שאין לה טריטוריה כלשהי.
בשנת 2019 התקיים שיתוף פעולה אקדמי ראשון בין גורם רשמי מטעם המסדר, ד"ר פבריציו בוצאטו (שגריר המסדר ברפובליקת נאורו), לבין איש אקדמיה ישראלי, פרופ' דב בער קוטלרמן (אוניברסיטת בר-אילן) - אשר שימשו יו"ר משותפים של כנס "דיפלומטיה הומניטרית ולימודי יהדות", שהתקיים על אדמת טאיוואן והוקדש לשני חסידי אומות העולם האסייתים - צ'יאונה סוגיהארה מיפן וחה פנגשאן מסין.
הערות שוליים

↑  Simon Kotlerman, The Order of Malta: From the Caliphs to modern Israel, The Jerusalem Post, ‏24 בפברואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263945205171  PLWABN: 9810557524505606  BIBSYS: 90305740  BNE: XX144828  BnF: cb118777640 (data)  CiNii: DA06075793  GND: 43583-1  ISNI: 0000 0001 2216 3036  LCCN: n79114238  LNB: 000079105  NKC: kn20010711430  NLA: 35276777  RERO: 02-A000125394  SELIBR: 314876  SUDOC: 084016213  ULAN: 500271811  VcBA: 494/5369  VIAF: 125677859   WorldCat (עם VIAF): 125677859
ההיסטוריונים החדשים

"ההיסטוריונים החדשים" הוא כינוי למספר היסטוריונים ישראלים, מחברי היסטוריוגרפיה של תולדות היישוב במאה ה-20, שעבודתם עוסקת בסוגיות הציונות והסכסוך היהודי-ערבי, חלקן מנקודת מבט פוסט-ציונית, וכולן ביקורתיות כלפי ישראל ומלוות בהצעות ערעור על מוסכמות בהיסטוריוגרפיה ובציבוריות בישראל.
מאפיינים

במאמר שכתב אבי שליים, הציג את חמשת הטיעונים המרכזיים שמאפיינים את "ההיסטוריונים החדשים"[דרוש מקור]:
בשנים שקדמו להקמת מדינת ישראל ניסתה בריטניה למנוע הקמת מדינה פלסטינית ותמכה מאחורי הקלעים בהקמת מדינה יהודית, בניגוד לגישה לפיה ניסתה למנוע הקמת מדינה יהודית.
הפליטים הפלסטינים ברובם גורשו, במידה זו או אחרת, מארץ ישראל, בניגוד לגישה לפיה רובם ברחו מרצונם ובעקבות הנחיות מטעם הוועד הערבי העליון.
לישראל הייתה במלחמת העצמאות עדיפות בכוח אדם ובאמצעי לחימה, בניגוד לגישה שלערבים בגיבוי מדינות ערב הייתה עדיפות בתחומים אלה.
שלילת הגישה לפיה לערבים הייתה תוכנית מתואמת להשמדת ישראל.
תפיסה לפיה נוקשותה של ישראל היא זו שמנעה השגת שלום, בניגוד לגישה שהשלום נמנע עקב נוקשות הערבים.
ספרים בולטים של "ההיסטוריונים החדשים"

שמחה פלפן, לידתה של ישראל: מיתוסים ומציאויות.
אילן פפה, בריטניה והסכסוך היהודי-ערבי.
בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים, 1947-1949, (תרגום מאנגלית: ארנון מגן), מהדורה מורחבת ומתוקנת של המקור האנגלי שהופיע ב-1987, תל אביב : הוצאת עם עובד, תשנ"א 1991.
אבי שליים, קנוניה מעבר לירדן: המלך עבדאללה, התנועה הציונית וחלוקת פלסטין.
ראו גם

פוסט ציונות
הסכסוך הישראלי-פלסטיני
מלחמת העצמאות
הנכבה
ההיסטוריוגרפיה של הציונות
לקריאה נוספת

אפרים קארש, פיברוק ההיסטוריה הישראלית: "ההיסטוריונים החדשים", תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999.
אניטה שפירא, יהודים חדשים יהודים ישנים, הוצאת עם עובד, 1997, הפרק "פוליטיקה וזיכרון קולקטיבי - הוויכוח על אודות 'ההיסטוריונים החדשים'", עמ' 19–45. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
הערות שוליים

↑  B. Morris, The new historiography: Israel confronts it’s past, Tikkun 3/6 (1988), pp.19-23,99-102.
1 2  בני מוריס, תיקון טעות, מבוא, עמ' 11–12.
↑  פרופ' דן מכמן, מכסחי הציונות עיקרי השקפת העולם של הזרם ה"פוסט-ציוני" בחברה הישראלית העכשווית, בתוך: הנ"ל (עורך), "פוסט ציונות" ושואה, הפולמוס הציבורי הישראלי בנושא ה'פוסט-ציונות' בשנים 1993–1996 ומקומה של סוגיית השואה בו, 1997.
↑  אניטה שפירא, יהודים חדשים יהודים ישנים, פוליטיקה וזיכרון קולקטיבי – הוויכוח על־אודות "ההיסטוריונים החדשים", עמ' 20.
↑  אניטה שפירא, יהודים חדשים יהודים ישנים, הערות, הערה 2, עמ' 329.
↑  בני מוריס, תיקון טעות, מבוא, עמ' 13.
↑  בני מוריס, תיקון טעות, מבוא, עמ' 14.
↑  יואב גלבר, קוממיות ונכבה, מבוא, עמ' 13.
↑  תום שגב, הציונים החדשים, עמ' 9–10.
↑  תום שגב, הציונים החדשים, עמ' 104.
1 2 3  תום שגב, הציונים החדשים, עמ' 109.
↑  TNR Online | The Past Is Not a Foreign Country by Anita Shapira, ontology.buffalo.edu
↑  אפרים קארש, פיברוק ההיסטוריה הישראלית: "ההיסטוריונים החדשים", תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999, עמ' 28.
↑  אבי בקר, שובה של ההיסטוריה, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2009
↑  'לאומיות, היסטוריוגרפיה ורוויזיה היסטורית'
↑  יואב גלבר, קוממיות ונכבה, מבוא, עמ' 14.
↑  תום שגב, הציונים החדשים, עמ' 113.
↑  על בסיס העבודה לקבלת תואר דוקטור מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב בהנחיית הפרופסור טוביה פרילינג: מהלכי משרד החוץ של הלייבור הבריטי כנגד הקמת מדינה יהודית בת-קיימא, וכגורם חשאי ומכריע בהמרצת פלישות ערביות לארץ-ישראל בשנת-1948 (דצמבר 1946 עד יולי 1948)
↑  עזרא נשרי, הסוס הטרויאני הבריטי במלחמת השחרור הישראלית, אפילוג, 2019
↑  סספורטס, עיון בהיסטוריוגרפיה המזרח תיכונית הקאנונית של אלי כדורי, 2013, עבודה לתואר דוקטור. בחלק הראשון בפרק V במרוכז, ובהמשך לאורך העבודה: Hinsley. British Intelligence, 1986, viii
המצולות

| --- | --- |

 בימוי:  ג'יימס קמרון 
 הופק בידי:  גייל אן הורד, Van Ling 
 תסריט:  ג'יימס קמרון 
 עריכה:  קונרד באף ה-IV, הווארד סמית 
 מוזיקה:  אלן סילבסטרי 
 צילום:  מיקאל סלומון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Lightstorm Entertainment, פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 בספטמבר 1989 
 משך הקרנה:  146 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט דרמה, סרט הרפתקאות, סרט בלשי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   abyss
 פרסים:  פרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר (הויט ייטמן, ג'ורג' לוקאס, John Bruno, Dennis Skotak) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
המצולות (באנגלית: The Abyss) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 1989 שנכתב ובוים על ידי ג'יימס קמרון. בסרט מככבים אד האריס, מרי אליזבת מסטרנטוניו ומייקל בין.
הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר וזכה בפרס האוסקר בקטגוריה האפקטים החזותיים הטובים ביותר.
הסרט, אשר הופק בתקציב של כ-47 מיליון דולרים, גרף בסך הכל כ-90 מיליון דולרים ברחבי העולם.
תקציר העלילה

צוות עובדים באסדת נפט, בראשותו של וירג'יל "באד" בריגמן (אד האריס), מגויסים על ידי הצי האמריקני לסייע במשימה סודית ביותר - צוללת גרעינית אמריקנית טבעה באופן מסתורי והצוות נדרש לסייע לצי האמריקני להוציא מהמים את הצוללת. הצוות כולל בין היתר את אשתו הפרודה של באד, ד"ר לינדזי בריגמן (מרי אליזבת מסטרנטוניו). בעת שהם חוקרים את ההריסות של הצוללת במעמקי האוקיינוס הצוות מגלה צורת חיים חייזרית מסתורית ואינטליגנטית. הצוות מבין בהמשך שחייזרים שוכנים במעמקי האוקיינוס ושיש לחייזרים טכנולוגיות מתקדמות בהרבה מהטכנולוגיות האנושיות.
צוות השחקנים הראשי

אד האריס - בתפקיד וירג'יל "באד" בריגמן
מרי אליזבת מסטרנטוניו - בתפקיד ד"ר לינדזי בריגמן
מייקל ביהן - בתפקיד לוטננט חירם קופי
ליאו בורמסטר - בתפקיד קאטפיש דה פריס
טוד גראף - בתפקיד אלן "היפי" קארנס
קימברלי סקוט - בתפקיד ליסה סטנדינג
הערות שוליים

↑  The Abyss (1989), web.archive.org, ‏2009-03-03
המזכירה

| --- | --- |

כרזת הסרט "המזכירה"
 בימוי:  סטיבן שיינברג 
 הופק בידי:  ג'יימי בירדסלי
 תסריט:  ארין קרסידה, וילסון מרי, גייטסקיל (סיפור)
 שחקנים ראשיים:  מגי ג'ילנהול, ג'יימס ספיידר
 מוזיקה:  אנג'לו בדלמנטי 
 צילום:  סטיבן פיירברג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  ליונסגייט פילמס, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 בספטמבר 2003 
 משך הקרנה:  106 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט דרמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, קומדיה רומנטית 
 הכנסות באתר מוג'ו:   secretary
 פרסים:  Sundance Special Jury Prize for Originality 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
המזכירה (באנגלית: Secretary) הוא סרט דרמה רומנטית אמריקאי משנת 2002 שביים סטיבן שיינברג וכתבה ארין סרסידה וילסון על בסיס סיפור קצר בעל אותו שם מתוך הספר "התנהגות רעה" של מרי גייטסקיל. בסרט מככבים מגי ג'ילנהול וג'יימס ספיידר והוא עוקב אחר מערכת יחסי שליטה סאדו-מאזוכיסטית שמתפתחת בין מזכירה לעורך דין דומיננטי.