stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיחזור
מיחזור בקבוקים ופחיות שתייה

שימוש חוזר בבקבוקי זכוכית קטנים היה קיים בארץ עוד בשנות ה-70 של המאה העשרים. הבקבוקים הוחזרו למפעל, עוקרו והושבו לשימוש. במקרים מסוימים שברי הבקבוקים שמשו לייצור בקבוקים חדשים.
עם הקמת המשרד להגנת הסביבה, וביתר עוצמה משנת 1998 החלו ניסיונות להעביר את חוק הפיקדון על מכלי המשקה לאיסוף ומיחזור בקבוקי שתיה ופחיות שתייה. החוק נחקק בה'תשנ"ט (1999), ושנתיים אחר כך בעקבות החוק הוקם תאגיד המיחזור אל"ה, ולאחריו הוקם גם תאגיד המיחזור מקור ירוק.
במרכולים הונחו מכונות לאיסוף פחיות (רובם עשויות מאלומיניום), ונבנו תחנות איסוף בערים. כמו כן החלה פעילות איסוף נרחבת בקרב הציבור והתפתחה תופעה של איסוף בידי חסרי אמצעים.
בנוסף לכך הוקמו בארץ מפעלים המשתמשים בפלסטיק PET (פוליאתילן טרפתאלט) שמקורו מבקבוקי שתייה ליצירת רהיטי גן, וכן פליס (או: 'פליז'). מפעל "אביב תעשיות מיחזור", מפעל המיחזור הראשון שעסק בכך, הציב ברחבי הארץ מכלי איסוף, אף הם תוצרת הארץ, שבהם משולב החומר הממוחזר מתוצרתם. הרשות המקומית הראשונה בה הוצבו מכלים הייתה תל אביב-יפו. בשנת 2002 אירע אסון ברמת בית שמש וילדה נהרגה מנפילת מכל מסוג זה. בעקבות האסון שונו התקנים וההוראות לגבי הצבת המכלים והמבנה שלהם.
שיעורי מיחזור לפי מדינה

הטבלה מציגה את דרכי טיפול בפסולת - מיחזור, שרפה, הפקת אנרגיה מפסולת והטמנה - באחוזים נכון לשנת 2017:
| מדינה | מחזור וקומפוסט | שרפה | הפקת אנרגיה מפסולת | הטמנה | אחר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בריטניה | 44 |  | 36 | 17 |  |
| טורקיה | 9 |  |  | 91 |  |
| ניו זילנד | 53 |  | 47 |  |  |
| שוודיה | 48 |  | 52 |  |  |
| ספרד | 33 |  | 13 | 54 |  |
| סלובניה | 72 | 5 | 10 | 13 |  |
| סלובקיה | 30 |  | 10 | 60 |  |
| פורטוגל | 30 |  | 20 | 50 |  |
| פולין | 36 | 2 | 21 | 41 |  |
| נורווגיה | 38 |  | 53 | 4 | 5 |
| הולנד | 55 | 1 | 43 | 1 |  |
| איטליה | 52 |  | 20 | 27 | 1 |
| ישראל | 22 |  |  | 78 |  |
| הונגריה | 35 |  | 17 | 48 |  |
| יוון | 19 |  | 1 | 80 |  |
| גרמניה | 67 |  | 31 |  | 2 |
| צרפת | 43 |  | 35 | 22 |  |
| פינלנד | 40 |  | 59 | 1 |  |
| דנמרק | 46 |  | 53 | 1 |  |
| צ'כיה | 34 |  | 18 | 48 |  |
חסרונות וביקורות

מיחזור, יותר מתעשיות אחרות, דורש שיתוף פעולה ותיאום של בעלי עניין רבים, זמן ומאמץ. ישנם מבקרים הטוענים כי מיחזור הוא למעשה שינמוך (Downcycling) משום, שבהרבה מקרים, שתהליך המיחזור מפחית מאיכות חומר הגלם והאחרון אינו איכותי מספיק לייצור המוצר המקורי ולא מחליף את השימוש בחומר הגלם. ביקורת נוספת מעלה את השאלה האם יש צורך למוצרים מחומרים ממוחזרים? האם יש להם שוק? על מנת שחברות ייצרו מוצרים מחומרים ממוחזרים צריך לייצר להם שוק. חסרון משמעותי נוסף של תעשיית המיחזור הוא חשיפת העובדים לרעלים וסכנות.
למרות הפופולריות הרבה שקיבלו פעולות המיחזור בעשורים האחרונים, אלו עדיין פעולות יקרות באנרגיה ומשאבים, בעיקר עצם תהליך המיחזור מייצר גזי חממה ופסולת, בשל הצורך בשינוע ועיבוד הפסולת. החל מינואר 2018, ערים בארצות הברית החלו להטמין או לשרוף אשפה גם על מנת לייצר אנרגיה, זאת משום שסין הפסיקה לרכוש חומרים למיחזור בגלל העלות הגבוהה של הפרדת הפסולת.
חלופות של המיחזור

יש להבחין בין מיחזור, כפי שתואר לעיל, לבין שימוש חוזר - שמשמעותו היא שימוש רב פעמי באותו המוצר שוב ושוב - למשל מילוי חוזר של בקבוק משקה, הטענת סוללות רב-פעמיות, מסירת חפצים משומשים שמצבם טוב ותיקון חפצים מקולקלים.
הן המיחזור והן השימוש החוזר הם "פתרונות קצה", כלומר דרכים לטיפול במוצרים ב"סוף חייהם", כאשר הם במצב של "פסולת". עבור חלק מהמוצרים הללו, ניתן למנוע את הפיכתם לפסולת עוד בראשית חייהם, על ידי עצם ההימנעות מצריכתם. שיטה זו, המכונה "הפחתה במקור", מכוונת להימנעות מצריכת אותם מוצרים שאפשר להסתדר בלעדיהם, כמו חלק מהאריזות והשקיות שניתנות במרכולים (החלופה: לשים כמה מוצרים באריזה אחת, או אריזת חיסכון, הליכה לחנות עם שקית-בד או עם תיק), וכן הימנעות מקניית מוצרים מיותרים.
ראו גם

מיחזור בישראל
ננוטכנולוגיה ירוקה
שימוש חוזר
מיחזור משביח לבגדים
לקריאה נוספת

פרופ' נחום רקובר, איכות הסביבה - היבטים רעיוניים ומשפטיים במקורות היהודיים, "מיחזור", 60. הוצאת ספרית המשפט העברי; משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, 1993
איסמעיל קאדרה

| --- | --- |

איסמעיל קאדרה, 2002
 לידה:  28 בינואר 1936 ג'ירוקסטרה, אלבניה אלבניה
 פטירה:  1 ביולי 2024 (בגיל 88) טירנה, אלבניה
 מדינה:  אלבניה, צרפת, קוסובו 
 לאום:  אלבנים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טירנה, מכון גורקי לספרות 
 שפות היצירה:  אלבנית 
 יצירות בולטות:  The General of the Dead Army, The Three-Arched Bridge, The File on H., אפריל שבור, The Castle, Chronicle in Stone, The Palace of Dreams 
 הושפע מ:  איטלו קאלווינו 
 בן או בת זוג:  Helena Kadare (22 באוקטובר 1963–2024) 
 צאצאים:  Besiana Kadare 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס נסיך אסטוריאס לספרות (2009)  honorary doctorate of Grenoble-III University (29 ביולי 1992)  קצין בכיר בלגיון הכבוד (31 בדצמבר 2019)  פרס נוישטדט הבין-לאומי לספרות (2020)  פרס נונינו (2018)  מפקד מסדר האמנויות והספרות (15 בפברואר 1996)  פרס בוקר הבינלאומי (2005)  פרס ירושלים (2015)  פרס הרדר (1998)  הפרס העולמי ע״ש סינו דל דוקה (1992)  מסדר כבוד האומה  מסדר הדגל הלאומי  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 חתימה:   
 
איסמעיל קָאדָרֶה (באלבנית: Ismail Kadare;‏ 28 בינואר 1936 – 1 ביולי 2024) היה סופר ומשורר אלבני, הזוכה הראשון בפרס מאן בוקר הבינלאומי ב-2005.
ביוגרפיה

קאדרה נולד בעיר ג'ירוקסטרה שבאלבניה, למד באוניברסיטת טירנה ובמכון מקס גורקי לספרות במוסקבה, ממנו גורש לאחר ניתוק הקשרים בין אלבניה לברית המועצות.
קריירה

את דרכו הספרותית החל בפרסום ספרי שירה, ב-1961 פרסם את הרומן הראשון שלו "גנרל צבא המתים" (Gjenerali i ushtrisë së vdekur), שגיבורו הוא גנרל איטלקי שנשלח יחד עם כומר לאלבניה לאתר את מקום קבורתם של חיילי הצבא האיטלקי שנפלו במלחמת העולם השנייה, ספר זה עובד לסרט קולנוע שיצא ב-1983 בכיכובו של מרצ'לו מסטרויאני. מאז חיבר עוד למעלה מ-40 רומנים, נובלות וקובצי סיפורים קצרים.
בכתביו מתח ביקורת על המשטר הסטאליניסטי במדינתו ובעקבות כך הוטלו עליו מגבלות צנזורה, וחלק מכתביו הוחרמו, לאחר שפרסם ב-1975 פואמה סאטירית פוליטית, נאסר עליו לפרסם בשלוש השנים הבאות. ב-1981 יצא ספרו "ארמון החלומות" (Nënpunësi i pallatit të ëndrrave), אלגוריה ביקורתית על המשטר הטוטאליטרי, שמתרחשת בתקופת האימפריה העות'מאנית ומייד נאסר להפצה על ידי השלטונות.
חיים אישיים

ב-1990 עזב לצרפת בה זכה למקלט מדיני, הוא חזר למולדתו ב-1999.
נפטר ב-1 ביולי 2024.
פרסים והוקרות בולטים

אות לגיון הכבוד בדרגת קצין
עמית זר באקדמיה הצרפתית למוסר ומדע המדינה - 1996
פרס מאן בוקר הבינלאומי - 2005
פרס נסיך אסטוריאס - 2009
פרס ירושלים - 2015
פרס נוישטדט הבינלאומי לספרות - 2020
ספריו שתורגמו לעברית

גנרל צבא המתים, תורגם מצרפתית בידי דניאלה יבזורי, ספרית פועלים, 1987
השנה השחורה. מצעד הכלולות קפא בקרח, תורגם מצרפתית בידי אביטל ענבר, ספרית מעריב, 1991
הפירמידה, תורגם מאלבנית בידי רמי סערי, הוצאת כרמל, 2000
היורש, תורגם מצרפתית בידי חגית בת-עדה, הוצאת כתר, 2008
אפריל שבור, תורגם מאלבנית בידי רמי סערי, הוצאת כתר, 2010
התאונה, תורגם מאלבנית בידי רמי סערי, הוצאת כתר, 2012
הערות שוליים

↑   הארץ, הסופר האלבני איסמעיל קאדרה מת בגיל 88, באתר הארץ, 1 ביולי 2024
↑  מיה סלע, איסמעיל קאדרה הוא זוכה פרס בוקר הבינלאומי, באתר הארץ, 1 במאי 2005
↑  מיה סלע, זוכה פרס ירושלים: הסופר האלבני איסמעיל קאדרה, באתר הארץ, 13 בינואר 2015
↑
אלי אשד, הרצח המסתורי באלבניה, באתר e-mago‏, 6 בספטמבר 2008
↑ ביקורות:
רבקה קרן, "אפריל שבור" מאת איסמעיל קאדרה, רקמת האבל, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2010
נעמה כרמי, חוקת המוות, באתר "העוקץ", 21 בדצמבר 2010
רות אלמוג, כוחו של הקנון, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2010
↑ ביקורות:
אבירמה גולן, ספר שיש בו הכל, רק לא אהבה, באתר הארץ, 23 בינואר 2013
יותם שווימר, "התאונה" של קאדרה: דמויות שנלכדו בדרמה, באתר ynet, 13 בינואר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274873305171  PLWABN: 9810543750405606  BIBSYS: 90330862  BNE: XX1648646  BnF: cb11909294r (data)  CANTIC: a10108117  CiNii: DA03456327  GND: 118995146  ICCU: CFIV108034  ISNI: 0000 0001 2144 5904  LCCN: n50042586  LNB: 000020772  NDL: 00514177  NKC: jn20000700843  NLA: 35256672  NLG: 61710  NLK: KAC199614299  NSK: 000002090  NTA: 069681708  RERO: 02-A024397787  SELIBR: 192485  SUDOC: 026943867  Trove: 884872  VIAF: 97033239   WorldCat (עם VIAF): 97033239
טלקינזיס

הדגמה של טלקינזיס שהוכחה כהונאה שנוצרה על ידי צלם צרפתי ב-1875
טלקינזיס (באנגלית: Telekinesis; מיוונית: "טלה" – רחוק, ו-"קינזיס" – תנועה; ידוע גם כפסיכוקינזיס) הוא תחום בפאראפסיכולוגיה העוסק בהשפעה מנטלית על התנהגותו של החומר, כאשר בדרך כלל הכוונה היא ליכולת להניע גופים ממרחק. המונח המודרני בפאראפסיכולוגיה לטלקינזיס הוא פסיכוקינזיס (או בקיצור PK).
מבחינת ההגדרה הקלאסית, הניחן ביכולת טלקינטית מסוגל להזיז עצמים בכוח מחשבתו בלבד. בשנים האחרונות גם השפעה מרחוק על מערכות ביולוגיות (אנשים, חיות, צמחים ותאים) נכללת בהגדרת המונח. בעל היכולת הטלקינטית יכול לגרום לשינוי ביולוגי, חיובי או שלילי על המערכת הביולוגית עליה הוא מפעיל את יכולתו. לדוגמה, אדם בעל יכולת טלקינטית יכול להשפיע על רגשותיו של אדם אחר על ידי התרכזות בעצם השינוי בלבד.
למרות טענות רבות, מעולם לא הוכח קיומו של טלקינזיס, והתחום נחשב לפסבדו-מדע. רבים מהאפקטים הטלקינטיים לכאורה ניתנים לביצוע באמצעים קונוונציונליים, כמו פעלולי קוסמים. במבחנים מדעיים מאורגנים היטב, נכשלו טענות לטלקינזיס.
בתרבות הפופולרית

טלקינזיס נפוץ ככוח על בספרות מדע בדיוני, קומיקסים, סרטים, סדרות טלוויזיה ומשחקי וידאו.
הופעה בולטת מאוד נמצאת בספר הילדים מטילדה מ-1988 ומטילדה מ-2023 והעיבוד הקולנועי המוזיקלי מ-1996 והעיבוד הקולנועי המוזיקלי מ-2022. תופעת הטלקינזיס מופיעה כן בנובלה Telek (אנ'), זיכיון המדיה מלחמת הכוכבים, הסרט שלטון המוח משנת 1981, הסרט לופר מ-2012, סדרת הטלוויזיה של נטפליקס דברים מוזרים מ-2016, הסרט Psychokinesis משנת 2018 וסדרת משחקי הווידאו Mother מ-1989. ובסדרת הספרים שומרת הערים האבודות.
ראו גם

טלפתיה
מגנטיות אנושית
תפיסה על-חושית
הערות שוליים

↑  Bösch, Holger; Fiona Steinkamp, Emil Boller (July 2006). "Examining psychokinesis: The interaction of human intention with random number generators--A meta-analysis". Psychological Bulletin 132 (4): 497–523. doi:10.1037/0033-2909.132.4.497. PMID 16822162
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546181105171  BnF: cb11953298q (data)  GND: 4047699-6  LCCN: sh85108431  NKC: ph124801
דיר איסתיא

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  סלפית
 גובה:  444 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  3,817 (2016)
 קואורדינטות:  32°07′50″N 35°08′24″E﻿ / ﻿32.130555555556°N 35.14°E﻿ / 32.130555555556; 35.14 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) דיר איסתיא(למפת צפון השומרון רגילה) דיר איסתיא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דיר איסתיא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דיר איסתיא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
דֵיר אִיסְתְיַא (בערבית: دير إستيا, בתעתיק מדויק: דיר אסתיא) הוא כפר פלסטיני, הממוקם במחוז סלפית שבצפון יהודה ושומרון, 15 ק"מ דרומית־מערבית לשכם, וכ־7 ק"מ מזרחית לסלפית. השטח הבנוי של דיר איסתיא הוא 74 דונם, ובחלק העתיק שלו יש כ־30 משפחות. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה 3,817 תושבים בשנת 2016.
היסטוריה

לפי עדויות ארכאולוגיות האזור היה מיושב החל מתקופת הברזל בארץ ישראל. והתגלו בו שרידים גם מהתקופת הצלבנית ומהתקופות האיובית והממלוכית. במרכז הכפר ממוקם מבנה מקאם "נבי איסתיא", שמו בערבית של הנביא ישעיהו.
במאה ה-18 הפך הכפר לאחד מ-24 כפרי הכס שבהם ישבו מוח'תארים בארמון או מצודה ושלטו על האזור. מוח'תאר דיר איסתיא בנה מצודה בלב הכפר. כיום באזור זה, "העיר העתיקה", פועל בית מלון ובו מתארחים גם פעילי זכויות אדם מרחבי העולם.
בעקבות מלחמת העצמאות, ולאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות של 1949, סיפחה ירדן את שטח הכפר והוא עבר לשליטה ירדנית.
היסטוריה > לאחר 1967

בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, עבר דיר איסתיא משליטה ירדנית לשליטה ישראלית.
ב-1982, החלה הקמתו של היישוב נופים מצפון מערב לכפר, כמה עשרות דונמים של מטעי זיתים הופקעו לצורך הקמת כביש הגישה ליישוב. נופים הוקמה על ידי יזמים פרטיים, ללא אישור ממשלתי, על קרקע פרטית. ב-1984 יזם היישוב, דני וינמן, נקלע לקשיים כלכליים, חברתו "נופים מפעלים כלכליים בע"מ" התפרקה ובניית היישוב נפסקה. הקמת היישוב חודשה ב-1988 בחסות משרד השיכון.
לאחר הסכמי אוסלו, 17% מאדמות הכפר מוגדרות כשטח B‏ ו-83% הם שטח C.
בשנת 2003, הופקעו כמה מאות דונמים של אדמה חקלאית ששימשה את הכפר לצורך הקמת גדר וכבישי ביטחון באזור בין היישובים עמנואל, מעלה שומרון וקרני שומרון. תושבי הכפר עתרו לבג"ץ נגד ההפקעה אך עתירתם נדחתה. בתחילת 2016, נחסמו חמש דרכים חקלאיות המובילות מהכפר למאות דונמים של מטעי זיתים של תושבי הכפר, לאחר שהמינהל האזרחי הקים מעקה לאורך שני קילומטר, בהם עובר כביש 5066 המשרת את תושבי כלל הכפרים והיישובים באזור. לאורך שתושבי הכפר קיימו מחאה לא אלימה, שבעקבותיה הסכים צה"ל לפתוח את אחת מהדרכים שנחסמו.
במרץ 2017, הוצתה דלת מסגד הכפר ועל קירותיו רוססו "ד"ש קוצרא" ו"ערבים החוצה".
במרץ 2019 מחבלים מהכפר ביצעו ירי לעבר אוטובוס שעבר בכניסה לכפר. לא היו נפגעים אך נוסעת אחת קיבלה התקף חרדה.
ביוני 2019 פורעים השחיתו 23 מכוניות בכתובות גרפיטי נאצה וניקוב צמיגים.
ביולי 2020, בזמן סגר הקורונה, פלשו מתנחלים לשטח פרטי של תושב הכפר ובנו עליו בריכה. בעקבות פנייה של ארגון יש דין, הרס המנהל האזרחי את הבריכה.
באוקטובר 2023 פרסמה עיריית דיר איסתיא תמיכה פומבית בטבח שביצעה חמאס באזרחי ישראל בישובי עוטף עזה וכינתה אותו "מבצע הירואי". בטבח נרצחו כ-1,300 איש ונחטפו כ-240 איש לעזה.
דמוגרפיה

על פי ויקטור גרן, ביוני 1870, בעיירה היו בערך 400 תושבים. במפקד 1922 של ארץ ישראל היו בה 674 תושבים, כולם מוסלמים, ובמפקד 1931 עלה מספרם ל-886 איש, שאכלסו 206 בתים. בסטטיסטיקה של העיירה משנת 1945, רשומה אוכלוסייה של 1,190 איש, מוסלמים.
ב-1961, כאשר הייתה העיירה חלק מירדן, היו בה 1,641 תושבים, ומספר זה הצטמצם בצורה דרסטית לאחר כיבוש העיירה במלחמת ששת הימים על ידי ישראל, כאשר כמעט מחצית מהתושבים היגרו בהדרגה לכווית. ב-1982 התגוררו במקום 1,500 בני אדם, והמספר עלהו ל-2,100 בשנת 1987.
במפקד שנערך בשנת 1997 על ידי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית דיר איסתיא מנתה 2,802 תושבים, מהם 2.1% בלבד היו פליטים פלסטינים. למעלה ממחצית האוכלוסייה הייתה מתחת לגיל 20 (51.8%). אנשים בין הגילאים 20 ו-44 היוו 33.3% מהאוכלוסייה, 14.8% היו בין הגילאים 45 ל-64 ו-6% היו מעל גיל 65. לפי מפקד שנערך בשנת 2007, אוכלוסיית העיירה גדלה ל-3,106 נפש.
הערות שוליים

1 2  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  בסאם אלמוהור, דיר איסתיא: היסטוריה חקוקה באבן הסמטאות הישנות, באתר "שיחה מקומית", 21 בנובמבר 2014
↑  Canaan, 1927, pp. 284-285; cited in Sharon, 2004, p. 64
↑  Macalister, R. A. Stewart; Masterman, E. W. G., "Occasional Papers on the Modern inhabitants of Palestine, part I & part II"., Quarterly Statement - Palestine Exploration Fund, 1905, עמ' 355
↑  יוסי לוי, התכנית לבניית "נופים" תשונה בשל פגיעה בנוף, מעריב, 27 בדצמבר 1982
אנשי של"י הפגינו ליד משרד "נופים", דבר, 20 במרץ 1983
↑  איה אורנשטיין אהרן פריאל, קוני בתים בנופים תובעים פירוק החברה, מעריב, 27 בפברואר 1984
יוסף וקסמן, דוד לוי: אין לממשלה התחיבות ל"נופים", מעריב, 28 בפברואר 1984
↑  איה אורן, הסכם: נופים ייבנה בשיטת בנה ביתך בעזרת משרד השיכון, מעריב, 7 ביולי 1988
ברוך מאירי, בית המשפט העליון ביטל משכנתאות של משתכני נופים לטובת בנק טפחות, מעריב, 22 בספטמבר 1989
↑  בג"ץ 05/2942 - בג"ץ 05/4050 - בג"ץ  06/3877
↑  יובל יועז, בג"ץ דחה עתירה נגד תוואי גדר ההפרדה בשומרון, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2006
↑  אביב טטרסקי, צפו בסרטון: תושבי הכפר הפגינו במחאה לא אלימה - והצבא התקפל, באתר "שיחה מקומית", 5 ביוני 2017
 חסימת הכניסה לכפר דיר איסתיא בידי צה"ל, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 5:50)
↑  חיים לוינסון, ג'קי חורי, גילי כהן, פשע שנאה נוסף בגדה: דלת מסגד הוצתה וקירותיו רוססו , באתר הארץ, 30 במרץ 2017
↑  דיווח ראשוני: ירי לעבר אוטובוס בכניסה לדיר אסתיא, באתר "סרוגים", 20 במרץ 2019
↑   ג'קי חורי ויהושע בריינר, 23 מכוניות הושחתו בכפר פלסטיני ליד אריאל ורוססו עליהן כתובות נאצה, באתר הארץ, 18 ביוני 2019
↑  אחמד אלבאז/ אקטיבסטילס, מתנחלים פלשו לאדמת כפר פלסטיני: "בנינו בריכה לילדים", באתר "שיחה מקומית", 5 ביולי 2020
↑  אחמד אל באז, פעילים פלסטינים וישראלים ציינו ניצחון קטן על פלישת מתנחלים, באתר "שיחה מקומית", 25 באוגוסט 2020
↑  https://m.facebook.com/story.php?story_fbid=pfbid0x7bjQGy2jMdphYox4mJR8DJyz1LS47mPKCq2xR7SX9JWpN1AHujcV214tSKypqvEl&id=100061266326653&mibextid=Nif5oz
↑  Palestinian Population by Locality and Refugee Status (אורכב 20.05.2011 בארכיון Wayback Machine) Palestinian Central Bureau of Statistics
| Flag of Senegalיישובי נפת סלפית |
| --- | --- | --- |
| ערים | סלפית |  |
| מועצות מקומיות | בידיה • בורוקין • דיר איסתיא |  |
| כפרים | דיר בלוט • פרח'ה • איסכאכא • כפר א-דיכ • חארס • ח'ירבת קיס • כיפל חארת' • מרדה • מסחה • קראוות בני חסאן • קירה • ראפאת • סרטא • יאסוף • זאוויה |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007518511005171
עקרבה

.
| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  שכם
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  34 קמ"ר
 דת:  אסלאם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  8,180 (2007)
 קואורדינטות:  32°07′35″N 35°20′37″E﻿ / ﻿32.126436111111°N 35.343561111111°E﻿ / 32.126436111111; 35.343561111111 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) עקרבה(למפת צפון השומרון רגילה) עקרבה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עקרבה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עקרבה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
עקרבה (ערבית: عقربا; תעתיק מדויק: עקרבא) היא עיירה פלסטינית בנפת שכם, הממוקמת כ-13 ק"מ דרומית-מזרחית לשכם, וכ־7 ק"מ ממזרח לצומת תפוח, בשומרון. מבחינת מעמדה, היא נחשבת לשטח B על פי הסכמי אוסלו.
העיירה מזוהה עם עיר המחוז היהודית עקרבת, הנזכרת בכתבי יוסף בן מתתיהו ובכתבי חז"ל.
על פי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה מתגוררים בעיירה, נכון לשנת 2007, 8,180 תושבים.
היסטוריה > העת העתיקה

בכפר נתגלו שרידים ארכאולוגים מתקופת בית שני, וכתובות מאוחרות יותר ביוונית.
העיר נזכרת פעמים רבות בכתביו של יוסף בן מתתיהו, כאחת מערי המחוז ביהודה, על גבול שטח השומרונים, אשר נפלה בסופו של דבר בידי הרומאים. כמו כן, ציין יוסף בן מתתיהו כי בעיר פעל שמעון בר גיורא, אשר ריכז בה את כוחותיו.
בנוסף, העיר נזכרת במשנה לעניין הבאת מעשרות לירושלים: ”כרם רבעי עולה לירושלים, מהלך יום לכל צד, ואיזה הוא תחומה - אילת מן הדרום, עקרבת מן הצפון, לוד מן המערב, והירדן מן המזרח”.
העיר גם נמצאה מוזכרת בשטר יהודי מימי מרד בר כוכבא, בו הוזכר כפר בת שלה - "גלוד". כפר זה מזוהה כיום עם הכפר ג'אלוד, כ־7 ק"מ דרומית מערבית לעקרבה.
אוסביוס באונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה) ציין כי מיקומה של העיר הוא דרומית מזרחית לשכם, תוך שקישר בטעות בינה ובין העיר המקראית שבנגב "מַעֲלֵה עַקְרַבִּים", והעיר נזכרת כך גם במפת מידבא.
היסטוריה > העת החדשה

חוקר ארץ ישראל הצרפתי ויקטור גרן ביקר בעקרבה בשנת 1870, וכתב כי בעיירה גרים לפחות 2,000 איש, והיא מחולקת לארבעה רבעים, שכל אחד מהם מהווה מעיין כפר בפני עצמו ובראשו עומד שיח'. הוא מצא בעיירה ברכה מאבני גזית נאות, מסגד שנבנה בחלקו מאבנים עתיקות, ועל אחת מהן מצא גילוף של שושנה וכתובת יוונית עתיקה, ושרידי מצודה המשוקעים בתוך בית פרטי בשם "דאר אלחסן".
במפקד האוכלוסין של 1931 נמנו בכפר 1478 נפשות ב-309 בתים מיושבים, כולם מוסלמים. בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל נאמדו תושבי הכפר (ביחד עם ח'רבת פצאל) ב-2060, בשטח של 142,530 דונם, מתוכם 2,343 דונם של קרקע ציבורית.
אדמות הכפר השתרעו על שטחים גדולים בבקעת הירדן וכללו כ-35,000 דונם, מתוכם כ־1,800 דונם של שטח בנוי. בשנת 1968 סגר צה"ל אלפי דונמים בבקעת הירדן לכניסה וייעד אותם כאזור אימונים. בינואר 1972 הורחב השטח הסגור בכ-5,000 דונם נוספים. לאחר שתבואה צמחה באזור הסגור השמיד צה"ל את היבולים בריסוס מהאוויר, באפריל 1972. פעולה זו כונתה על ידי שר הביטחון דאז משה דיין ונדליזם. במקביל פעל המנהל האזרחי לקחת את אדמות הנפקדים מהכפר. הריסוס ונטילת אדמות הנפקדים עוררו מחאות בישראל, בין השאר מצד תנועת "שמאל ישראלי חדש", שהפגינה במקום. בעקבות ההפגנה נדונו 5 מהמפגינים לקנס של 3,000 ל"י כל אחד, אולם בעקבות המחאה הציבורית על גובה הקנס המתיק דיין את העונש לקנס 500 ל" כ"א. האירוע עורר גם דיון בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת. למרות המחאות, שימשו 3,800 דונם של אדמות נפקדים מהכפר כשטחים עבור גיתית ומכורה. בשמאל טענו שהשטחים שרוססו היו מיועדים להקמת גיתית ומכורה, בעוד הממשלה טענה שאין קשר בין הדברים וכי ההתנחלויות נועדו לקום על שטחים אחרים.
שטחי החקלאות הסמוכים לכפר עקרבה היוו מוקדי מחלוקת בין מתיישבים מאיתמר לבין פלסטינים. באוקטובר 2002 תקפו מתנחלים מוסקי זיתים מהכפר, הרגו את תושב הכפר האני בני מניה ופצעו שני תושבים אחרים.
ב-2014 הוצת מסגד בעיירה ורוססו עליו כתובות נאצה.
ב-2018 הוצתה דלת מסגד בעיירה ורוססו עליו כתובות נאצה, כחודש לאחר רצח עדיאל קולמן בירושלים בידי מחבל תושב העיירה. באפריל 2024, לאחר רצח בנימין אחימאיר, במהלך עימותים בין כ-50 מתנחלים למספר רב של תושבי הכפר, 2 פלסטינים נורו למוות. לפי פרסום בהארץ חיילים שהיו במקום לא פעלו למניעת ההרג. לפי פרסומים אחרים דובר בניסיון לינץ' ברועי צאן יהודים שרעו במרחב, והירי נועד להגנה עצמית.
פרנסה

בכ-62% משטחי החקלאות בכפר נטועים עצי זית ושקד, בכ־8% ירקות ועצי פרי אחרים, ושאר השטח משמש למרעה. כמה מאות מתושבי עקרבה עובדים בהתנחלויות בקעת הירדן בעיקר בחקלאות. מקור פרנסה נוסף בכפר הוא ייצור תכשיטים ומזכרות לתיירים.
בינואר 2022 נהרגו תשעה נערים מהעיירה בתאונת הדרכים בצומת פצאל, בעת ששבו מעבודתם בחקלאות.
הערות שוליים

↑  מתוך אתר הגאוגרפיה במשנה
↑  מלחמות היהודים, ספר ב', 235, 568; ספר ג' 48.
↑  מלחמות היהודים, ספר ד', 551.
↑  מלחמות היהודים, ספר ב', 652; ספר ד', 504, 511.
↑  משנה, מסכת מעשר שני, פרק ה', משנה ב'.
↑  ואדי מורבעאת, DJD 2, טקסט 115, שורות 3, 22.
↑  י' אליצור, שמות מקומות קדומים בארץ ישראל השתמרותם וגלגוליהם, הוצאת יד יצחק בן-צבי והאקדמיה ללשון העברית, עמ' 62.
↑  אונומסטיקון 14, 10.
↑  מתוך אתר פרנציסקני
↑  ויקטור גרן, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ-ישראל - כרך חמישי: השומרון (ב), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 1984, עמ' 2-3
↑  Census of Palestine 1931. Population of villages, towns and administrative areas, Jerusalem, 1932 באתר ה-Internet Archives , עמוד 59
↑  הדאווי, סקר הכפרים, עמוד 62
↑  לא יוקמו יישובים באדמות הכפר עקראבה בשומרון, דבר, 3 ביולי 1972
↑  דני רובינשטיין, השמדת היבול בשטח הסגור בעקרבה, דבר, 4 ביולי 1972
↑  ראו למשל ז. דויד, קצרות, דבר, 7 ביולי 1972
↑  טדי פרויס, שווים ושווים פחות, באתר דבר, ‏26 במרס 1973
↑  הפעולות בלבנון ופרשת עקרבה בוע' החוץ והבטחון, דבר, 9 ביולי 1972
↑  נחום ברנע, השטחים הסגורים וההתנחלות, דבר, 1 בפברואר 1973
↑  ידיעה לא נכונה על עקרבה, דבר, 30 ביולי 1972
↑  עמירה הס, התוקפים היו באים בשבת, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2002
↑  עמוס הראל, פלשתינאי נהרג ושלושה נפצעו בירי מתנחלים על מוסקי זיתים בגדה, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2002
↑  חיים לוינסון, ג'קי חורי, ניר חסון, מסגד הוצת בכפר עקרבא דרומית לשכם וכתובות נאצה רוססו, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2014
↑  יותם ברגר, צה"ל לא יהרוס בית של מחבל לאחר שהוכח כי היה חולה נפש, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2018
↑  יותם ברגר, אלמונים הציתו דלת של מסגד באזור שכם וריססו כתובות נאצה, באתר הארץ, 12 באפריל 2018
↑  Israeli settlers kill two Palestinians in West Bank, officials say, The Guardian, ‏16/4/24
↑    שילה פריד, ‏מי ירה בפורעים הפלסטינים: הגרסאות לניסיון הלינץ' בבקעת הירדן, בעיתון מקור ראשון, 16 באפריל 2024
↑  Applied Research Institute Jerusalem (ARIJ), Land Research Center (LRC), A new Expansion in the colony of Itamar on the Lands of the Palestinian Town of Aqraba, אתר poica, ‏21 באוקטובר 2007
↑  מתוך אתר קו לעובד
| Flag of Senegalיישובי נפת שכם |
| --- | --- | --- |
| ערים | שכם |  |
| מועצות מקומיות | עקרבה • עסירה א-שמאלייה • ביתא • חווארה • ג'מאעין • קבלאן • סבסטיה • בית פוריכ |  |
| כפרים | עסירה אל-קבלייה • עזמוט • עוורתא • אל-באד'אן • בלאטה אל-בלד • בית דג'ן • בית חסאן • בית איבא • בית אימרין • בית וזן • בזאריה • בורין • עיראק בורין • בורקה • ג'אלוד • דיר אל-חטב • דיר שרף • דומא • עינאבוס • פורוש בית דג'ן • איג'ניסיניא • ג'וריש • כפר קליל • לובאן א-שרקיה • מאדמא • מג'דל בני פדיל • א-נאקורה • ניסף ג'בייל • א-נסאריה • אודלה • עוסארין • קריות • קוסין • קוסרה • רוג'ייב • סאלם • סרה • א-סאוויה • תלפית • טלוזה • תל • עוריף • יאנון • יאסיד • יתמא • זאוואתא • זיתא ג'מעין • קריית לוזה |  |
| מחנות פליטים | בלאטה |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582049805171