stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם מינץ
קורות חיים

נולד בפדובה בשנת ה'ר' (1440) בערך למשפחה רבנית שישבה על כס הרבנות בפדובה במשך שנים רבות. למד בעיקר אצל אביו רבי יהודה מינץ ("מהר"י מינץ"), ראש הישיבה בפדובה, ונסמך לרבנות על ידי רבי ישעיה בן אשר ענשכין.
נישא לבת אחותו של הרב יהודה ליווא מפירארה.
היה מעורב בענייני הרבנות וניהול הישיבה עוד בחיי אביו. נחשב לדמות פעילה ומשפיעה בניהול הקהילה, ועסק בעניינים רבניים רבים שהגיעו לפתחו. במקביל שימש גם כמוהל וכבעל תוקע.
כבר בשנת ה'רמ"ה (1485) היה מעורב בפרשה בנוגע לביטול שידוך, וכתב על כך תשובה ארוכה. באותה תקופה הוא ואביו היו מעורבים גם בסכסוך עם רבי יעקב מרגליות ובנו, רבי אייזיק. בשנת ה'רס"ז חתם יחד עם אביו על תקנות חכמי פדובה.
בשנת ה'רס"ד (1504) היה במאסר.
בכ"ט בשבט ה'רס"ט, לאחר פטירת אביו, התכנס ועד לבחירת מחליף. רבי דוד פציגיטון קיבל עשרים ושניים קולות ורבי אברהם מינץ קיבל עשרים וארבעה קולות, וירש את תפקיד אביו בז' באדר ראשון ה'רס"ט כרב וראש ישיבת פדובה. כעבור כשישה חודשים, ב-17 ביולי 1509 (י"ט בתמוז) בעת המצור על פדובה (אנ') כהשיבו הוונציאנים את פדובה לשליטתם מידי האימפריה הרומית הקדושה הואשם רבי אברהם בבגידה, בעקבות הענקת שי לכובשים בשם הקהילה, ונאלץ לברוח מן העיר.
לאחר בריחתו מפדובה עבר יחד עם הרבה מבני הקהילה להתגורר בפרארה, בביתו של עמנואל נורצי. לאחר כשנה ורבע, עבר להתגורר במנטובה, שם כיהן כרב. הוא נפטר בפדובה, שבה כיהן חתנו, מאיר קצנלנבוגן, כרב וכראש ישיבה.
ישיבתו

היו לו הרבה תלמידים, בהם רבי אליהו קפשאלי, רבי יוסף (יוזיפא) ב"ר שמואל קאסטיל פרנקו, במנטובה. רבי זלמן רונקיל.
תלמידו רבי אליהו קפשאלי (1490–1555) מתאר את דרך הלימוד בישיבתו:
וזכורני בהיותי יוצק מים בפדואה י"ע על ידי רבותי האשכנזים יתו"י, בישיבת האשל הגדול מהר"ר אברהם מינץ בן הגאון מהר"ר יודא ז"ל, היו כמה רבנים נושאים ונותנים באותם הלכות, ויום ולילה לא ישבותו מרוב דקדוקי הסוגיות ההן.
פולמוס עם הרב מרגליות

ניהל, יחד עם אביו מהר"י מינץ, פולמוס עם רבי יעקב מרגליות ובנו, רבי אייזיק. הסיפור התחיל כאשר רבי משה צוריט הביע זלזול באדם זקן בשם ר' קושמן, אשר שלח לו הזמנה להתייצב בבית הדין. רבי משה צוריט קרע את ההזמנה לעשרה קרעים, כרמז לכך שהזימון אינו שווה דבר בעיניו והוא לא ייענה לו. רבי יעקב מרגליות הגיב בחומרה כלפי צוריט, והצהיר שיש להחרים אותו. תגובה זו עוררה זעם רב מצד מהר"י מינץ. רבי אברהם, שפעל בשם אביו, השיב בחריפות רבה כלפי מרגליות, מה שעורר סערה גדולה בחוגים רבים באיטליה ומחוצה לה. כדי להגן על בנו, זימן מהר"י מינץ את כל רבני איטליה זמן קצר לפני מותו בשנת 1509, והצהיר בפומבי שבנו פעל בכל המקרה אך ורק על פי הוראותיו. מהר"י מינץ אף נידה כל מי שיתקוף את אברהם בשל כך. לאחר המקרה, רבי אברהם ביקש מחילה ממרגליות, אף שכבר הלך לעולמו, והרבנים קבעו שאין צורך לגשת לקברו של מרגליות כדי לבקש את המחילה.
פולמוס פינצי-נורצי

רבי אברהם היה מעורב, יחד עם רבני איטליה, בסכסוך בין אברהם רפאל פינצי מבולוניה ושותפו עמנואל נורצי, אחד מהעשירים הגדולים באיטליה, אשר ניהל בנק "ריווא" בפרארה, ואשתו הייתה ממשפחת פיסא. בשנת ה'רס"ז (1507) לאחר שפינצי שקע בחובות (לטענת מקורביו, נורצי גרם לכך שפינצי הפסיד 5,000 פלורין ועוד) פנה פינצי למכור את חלקו לגיסו של נורצי, שמואל דפיסא, לאחר שהסכים בתחילה לעסקה, חזר בו שמואל בעקבות שיחה עם נורצי, שהתנגד לרכישה, ולבסוף מכר את חלקו לנורצי במחיר נמוך מן השווי האמיתי של הנכס. פינצי טען שהמכירה הייתה בכפייה והצהיר בפני שני עדים כי הוא שומר לעצמו את הזכות לתבוע את נורצי.
בכ"ה באב שנת רע"ח (1518) תבע פינצי את נורצי בבית דין רבני בבולוניה. נורצי הסכים לעמוד לדין אך דרש שהדיון יתקיים בעירו, פרארה, בשל מצבו הבריאותי, שהגביל אותו מלצאת מהעיר. פינצי טען שבמקומו של נורצי, שהוא "עשיר ואלם", אין לו סיכוי לדין הוגן.
הסכסוך הסתבך והמעורבות הורחבה לרבנים מבולוניה, פרארה, ונציה ומנטובה. לבסוף, פסקו שמונה רבנים כי הדיון יתנהל מחוץ לפרארה. רבי אברהם שהיה במנטובה באותה עת כתב מכתב שבו הצהיר כי כל ההחלטות נגד נורצי בטלות, כיוון שהרבנים דנו בלעדיו ולא שמעו את טענותיו.
מחלוקת זו הגיעה עד למרכז אירופה ורבי יעקב פולק, (ביחד עם הרב אייזיק מרגליות, בנו של רבי יעקב מרגליות) ניהל מריבה עם מינץ שהסתיימה בנידוי הדדי. רבי גדליה אבן יחיא כתב בספרו שלשלת הקבלה: "ונתאמת אצל חכמי איטליאה שמתו בשנה ההיא שניהם ביום אחד". עם זאת דודו של אברהם, רבי יהודה ליווא מפירארה, ומחותנו רבי עזריאל דאיינה, הרב דוד פציגיטון, והרב דוד גרעץ רב במנטובה, עמדו לצדו ובטלו את החרם.
תורתו

הוסיף כמה דברים על סדר גיטין וחליצה על הלכות גירושים וחליצה, שנדפס יחד עם שו"ת בנושאים אלו שחיברו אביו רבי יהודה מינץ, וחתנו מאיר קצנלנבוגן.
הערותיו על "מנחת יהודה", בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית
השפעה

רבי משה איסרליש (הרמ"א) מביא הלכה ששמע מאביו רבי ישראל בן יוסף, ששמע ממנו "ושמעתי מאבא מורי ש"ן ששמע ממהר"ר אברהם מינץ דאסור ליתן יין אדום לתוך יין לבן בשבת משום צובע".
רבי שלמה לוריא המהרש"ל מביא תקנה שתיקן
שהורה הגאון הזקן מלא חכמה שאירי ה"ה נ"י מהר"ר מאיר מפדואה ובנו הגאון אשר בא למלאות מקום אבותיו בתורה ובחסידות מהר"ר יודא י"ץ אשר איזן וחיקר ותיקן וגדר הבקעה אשר מצא קצת גדרה מהורס כאשר בשכבר גידרו אבותיו הקדושים מנוחתם כבוד גאוני עולם מהר"ר יהודא ומהר"ר אברהם מינץ זצ"ל. ותוכן ההוראה אשר תיקן בעניין הטבילה שיכנסו הנשים לבית המרחץ בלילה ויעשו החפיפה והטבילה הכל בלילה, בסיבה שבית המרחץ עומד במקום תחנותם בחצר בית הכנסת, ומרגישים בם כל ההמון בכניסתן למרחץ שעת טבילתן היא, כי אין המנהג לשם שיכנסו הנשים בערבית לבית הכנסת להתפלל. והצנועות מתביישות. גם מידות חסידות בידם להסתיר הטבילה, כאשר יסד המקובל הגדול בעל הרוקח.
צאצאיו

בנו - יוסף, היה אף הוא פוסק הלכה
בנו - משה, היה אף הוא פוסק הלכה
בתו - חנה (נפטרה סוף חודש אדר שנת שכ"ד) נישאה לרב מאיר קצנלנבוגן (מהר"ם פדובה)
לקריאה נוספת

יעקב בוקסנבוים, מבוא לספר שאלות ותשובות ר' עזריאל ב"ר שלמה דאיינה, חלק ראשון, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, תשל"ז. עמ' כה.
יעקב בוקסנבוים, מבוא לספר שאלות ותשובות ר' עזריאל ב"ר שלמה דאיינה, חלק שני, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, תשל"ז. עמ' יח-כ.
יעקב בוקסנבוים, מבוא לספר פרשיות מהווי יהודי איטליה במאה הט"ז, אוניברסיטת תל אביב ה'תשמ"ו. עמ' 9.
אלכסנדר מרקס, מאמרים לזכרון ר' צבי פרץ חיות, עמ' 149–193, וינה תרצ"ג, באתר אוצר החכמה (באנגלית)
Alexander Marx, A Jewish Cause Celebre in sixteen century Italy: Studies in Jewish history and booklore, New York 1944, p. 107-146.
הערות שוליים

↑  ראשי תיבות אברהם בן יהודה הלוי, כן חתם על מכתביו. וכן נכתב על מצבת בתו, ראו, קובץ מן הגנזים, ספר שלשה עשר (תש"פ), עמ' קנג, ובהערה 246.
↑  לא ידועה שנת פטירתו, נזכר עוד בחיים בקיץ לשנת ה'רפ"ב, ראו פרשיות, עמ' 9, הערה 26. באנציקלופדיה העברית ובאנציקלופדיה יודאיקה נכתב שנפטר ב-1525.
↑  אביו של רבי אברהם, המהר"י מינץ, היה תלמידו וממלא מקומו כראש ישיבה של אביו רבי אשר ענשכין.
↑  כן כתב בתשובתו לרבי בענדיט רבה של ונציה, נדפס ב'פסקים', דף כו ע"א, ובתוך פרשיות, עמ' 174.
↑  ראובן בונפיל,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'קווים לדמותם החברתית והרוחנית של יהודי איזור וויניציאה בראשית המאה הטז, ציון, מא, (תשל"ח), עמ' 68–96, באתר JSTOR.
↑  כן כתב בתשובתו לרבי בענדיט רבה של ויניציה, נדפס בפסקים, דף כו ע"א, ובתוך פרשיות, עמ' 174.
↑  רבי יעקב פולק מונה תשעה רבנים, והוסיף את ר' יהושע שאלתיאל, רב בבולניה.
↑  "FINZI-NORSA CONTROVERSY", אנציקלופדיה יודאיקה, מהדורה שנייה, 2007
↑  ר' גדליה אבן יחיא,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'שלשלת הקבלה,  דף סה ע"א, באתר היברובוקס.
↑  ר' יהודה מינץ,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'הא לכם זרע,  ויניציאה שי"ג, באתר היברובוקס.
↑  דרכי משה אורח חיים סימן שכ, אות ב.
↑  וראו בשו"ת הרמ"א סימן יט.
↑  פסקים שלו נמצא בשו"ת מתנות באדם, סי' עח, ופג, וראו שם סימן קצא. ונזכר גם בשו"ת גיסו המהר"ם פדובה, בסי' א, ב, ג, סא.
↑  ונזכר גם בשו"ת גיסו המהר"ם פדובה, בסי' נו, סא. נכדו ר' משה לוי מינץ ב"ר  יצחק מנחם לוי מינץ הדפיס הספר "המקח וממכר", בשנת שס"ב, ראו רב האי גאון,'"`UNIQ--nowiki-00000016-QINU`"'המקח וממכר,  דף ב, באתר היברובוקס.
↑  לנוסח מצבתה, ראו, קובץ מן הגנזים, ספר שלשה עשר (תש"פ), עמ' קנב-קנג.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 138388466  ISNI: 0000 0000 6188 420X  LCCN: n97084190  VIAF: 2147121645126390422   WorldCat (עם VIAF): 2147121645126390422
שירה גפן

| --- | --- |

שירה גפן, 2010
 לידה:  30 באפריל 1971 (בת 53) רמת גן, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  שחקנית, מחזאית, סופרת ילדים, תסריטאית ובמאית
 בן זוג:  אתגר קרת
 צאצאים:  לב קרת 
 מספר צאצאים:  1
 פרסים והוקרה:  מדליית לורה אינגלס וילדר 
 פרופיל ב-IMDb
 
שירה אביבה גפן (נולדה ב-30 באפריל 1971) היא שחקנית, מחזאית, סופרת ילדים, תסריטאית ובמאית ישראלית.
חיים אישיים

גפן נשואה לסופר אתגר קרת ולהם בן, לב.
מתגוררת בצפון תל אביב.
ספריה

פעם הים היה מרק, איור: רינת הופר הוצאת דביר, 1993 (הספר בקטלוג ULI)
על עלה ועל אלונה, איור: דוד פולונסקי. הוצאת עם עובד, 2002 (הספר בקטלוג ULI)
לילה בלי ירח, נכתב במשותף עם אתגר קרת ואויר על ידי דוד פולונסקי, הוצאת עם עובד 2006 (הספר בקטלוג ULI)
בלוֹנה, איור: ליאורה גרוסמן, הוצאת עם עובד 2008 (הספר בקטלוג ULI)
לילה טוב מפלצת, איור: נטלי וקסמן שנקר, הוצאת עם עובד 2012 (הספר בקטלוג ULI)
אגם הדמעות איור: עינת צרפתי, הוצאת דביר, 2014 (הספר בקטלוג ULI)
חוט הזהבה איור: מאיה שלייפר, כנרת, זמורה, דביר, 2019
אתגר קרת ושירה גפן, העץ שאף ילד לא דמיין, כנרת, זמורה, דביר, 2023
הערות שוליים

↑  אביבה קרול,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'‏נימנומים בקשת, באתר גלובס, 9 באוגוסט 2000
↑  ילדה בת 4 אשה בת 80, באתר הארץ, 27 ביוני 2007
↑  נילי ברקן,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'‏חתונה אומללה ומשעממת, באתר גלובס, 23 בפברואר 2000
↑  אורי קליין, נירית אנדרמן,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'שני פרסים לסרט הישראלי "מדוזות", באתר הארץ, 27 במאי 2007
↑  אורון שמיר, עכבר העיר,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'"בורג": כשמציאות הכיבוש והחלומות של שירה גפן נפגשים, באתר הארץ, 1 במאי 2015
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'אורי קליין,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'שירה גפן מתברגת במקום הלא נכון, באתר הארץ, 4 במאי 2015
↑  נירית אנדרמן,'"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'"בורג" של שירה גפן זכה בפרס הגדול בפסטיבל הסרטים של מכון הקולנוע האמריקאי, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2014
↑  דיגיטל 14,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'בלוויית אביה: החולצה המתריסה שלבשה שירה גפן מעוררת סערה, באתר עכשיו 14
↑  רן בוקר,'"`UNIQ--nowiki-00000010-QINU`"'שירה גפן על החולצה שלבשה בלוויית אביה: "כל המקומות כשרים למחאה", באתר ynet, 23 באפריל 2023
↑  "צריך עוד אנשים כמוה": בתו של יהונתן גפן תרמה את תכולת ביתו לכפרים פלסטינים, באתר וואלה, 14 ביוני 2023
↑  ynet,'"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'שירה גפן זכתה בפרס בפסטיבל הסרטים בשנגחאי, באתר ynet, 24 ביוני 2024
↑  יעל דר,'"`UNIQ--nowiki-00000015-QINU`"'לדפדף בין העלים, באתר הארץ, 2 באפריל 2002
↑  יעל דר,'"`UNIQ--nowiki-00000017-QINU`"'אם אין אור, אז איך זה שהכל זוהר כל כך, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2006
↑  הדס ליבוביץ', עכבר העיר,'"`UNIQ--nowiki-00000019-QINU`"'הדור המצויין של שירה גפן, באתר הארץ, 10 ביוני 2008
↑  מיה סלע,'"`UNIQ--nowiki-0000001B-QINU`"'מפלצות לא חייבות להתחבק, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2012
↑  '"`UNIQ--nowiki-0000001D-QINU`"'אנה הרמן,'"`UNIQ--nowiki-0000001E-QINU`"'"אגם הדמעות": המחאה האמיצה של שירה גפן, באתר הארץ, 3 במרץ 2015
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000020-QINU`"'עופרה רודנר,'"`UNIQ--nowiki-00000021-QINU`"'אתגר קרת ושירה גפן מעבירים שיעור בדמיון, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2023
↑  כדי שהקו יסמן הורות הוא צריך לרדת למטה
↑  בחלק מהמקרים משך הנשואין מופיע מעל הקו
1 2 3 4 5  כאשר אדם עוסק ביותר מתחום אחד שבתרשים, צבע הרקע יהיה לפי תחום עיסוקו המשמעותי ביותר.
↑  נושא משרה ציבורית בכירה או היה אישיות ציבורית בעלת חשיבות היסטורית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520602905171  PLWABN: 9810551112105606  BnF: cb15578599c (data)  GND: 13360408X  ISNI: 0000 0001 0867 7022  LCCN: n2009055131  MusicBrainz: a002e4e9-5bfe-4eae-9873-37662815dd92  NTA: 314324968  SUDOC: 118412760  VIAF: 7704575   WorldCat (עם VIAF): 7704575 
איור מאת דוד פולונסקי לספרה של גפן, "על עלה ועל אלונה" משנת 2002
מיכל זילבר

| --- | --- |

הרב מיכל זילבר
 לידה:  7 באוקטובר 1943 (בן 81) ח' בתשרי ה'תש"ד טבריה, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ירושלים
 השתייכות:  חסידות סלונים 
 תחומי עיסוק:  ראש ישיבה ומגיד שיעור בדף היומי
 תלמידיו:  הרב אריאב עוזר, הרב יצחק מרדכי רובין
 חיבוריו:  לב ים, בים דרך, שיעורי היום
 
הרב יחיאל מיכל זילבר (נולד בח' בתשרי ה'תש"ד, 7 באוקטובר 1943) הוא ראש ישיבת זוויעהל בירושלים. בנוסף הוא מגיד שיעור בולט, שיעוריו על דף היומי בתלמוד בבלי מוקלטים במסגרת קול הדף וזוכים לאלפי האזנות. בעבר היה ראש ישיבת איתרי.
ביוגרפיה

נולד בטבריה למשפחה של חסידי סלונים, ששהו בטבריה מעליית רבי מנחם מנדל מוויטבסק, בצעירותו למד בישיבות סלונים והיה תלמידו של הנתיבות שלום, ובישיבת סלבודקה. לאחר נישואיו עבר להתגורר בירושלים. שימש כראש ישיבה בישיבת איתרי ובישיבת פרשבורג, והוא ראש ישיבת זוויעהל ומלמד גם בישיבת תפארת ישראל שפתח חתנו הרב ישראל מאיר דרוק.
הרב זילבר נוהג לסיים בכל שנה בחג הסוכות את התלמוד הבבלי, התלמוד הירושלמי ואת ששת סדרי המשנה. לשם כך הוא לומד מדי יום שבעה דפי גמרא בתלמוד הבבלי, ארבעה דפים בתלמוד הירושלמי ושמונה עשר פרקי משניות. פתח בירושלים מוסד לילדים חרדיים בעלי לקויות למידה בשם לימודי ה'.
עם פתיחת קול הדף בתחילת שנות ה-80 החל להקליט את שיעוריו על דף היומי בתלמוד בבלי, שיעוריו מאופיינים בחיתוך דיבור ובבהירות והם נמסרים בעברית וגם ביידיש, כל שיעור הוא 60 דקות בדיוק והוא כולל את פירוש הגמרא והסוגיא ומפרשי הגמרא לפי הצורך. בנוסף הוא מוסר שעורים בפרשת שבוע המופיעים בקול הלשון והוציא מספר ספרים בשם "לב ים".
עוסק גם בתורת הקבלה, ולמד אצל המקובל הרב יעקב משה הלל. בשנים עברו אף היה מופיע ביום ראש השנה בישיבת "אהבת שלום" לצורך כוונות בתקיעת שופר.
ביוגרפיה > משפחתו

חתנו הוא הרב ישראל מאיר דרוק ראש ישיבת "תפארת ישראל".
חיבוריו

כתב מספר ספרים בעיקר על סדר הגמרא:
לב ים - שיעורים על מסכתות בש"ס
שיעורי היום - ביאורים על דברי הגמרא בתוספת ביאורים מהאחרונים
בים דרך - על ההפטרות, פרשת השבוע ומאמר בריאת העולם
בים דרך - הגדה של פסח, ליקוטים מתורתו ומשיעוריו
טיפה מן הים - על סדר פרשיות השבוע
בית קברות

מצבות בבית העלמין ירקון
בית קברות יהודי בגרמניה
בית עלמין נוצרי במקסיקו
בית קברות בדואי בבאר שבע
בית קברות צבאי בריטי בבאר שבע
בית קברות יהודי עתיק בפודו אילואיי, רומניה
בית הקברות היהודי בעיר טוקאי בהונגריה
בית קברות יהודי מודרני
בית הקברות היהודי העתיק בפראג
קבורה בקומות בבית העלמין ירקון
נשיא מדינת ישראל יצחק הרצוג בבית העלמין בקיבוץ רעים 7 באוקטובר 2024, מסע זיכרון לטבח 7 באוקטובר 2023.
בית קברות או בית עלמין או בית חיים (בלשון סגי נהור), הוא שטח אדמה ייעודי, שבו נטמנות גופות אנשים לאחר מותם.
בתי הקברות נחשבים לאתרים שנועדו לספק למת מנוחה שלווה, ולשמש מקום הנצחה ראוי ומכובד לאלה הרוצים לכבד את זכרו ולפקוד את מקום קבורתו. במקרים רבים בית הקברות הוא מוסד דתי המנוהל על ידי אנשי דת ומתחם בית הקברות נחשב למקום מקודש מחד וטמא מאידך.
מיתוסים רבים ואמונות טפלות נקשרו בבתי הקברות, ברובם מתבססים על הפחד האנושי מן המוות ועל מסורות שונות המאמינות בתחיית המתים או בהיפרדות נשמתו של המת מגופו הגשמי. בתי קברות הצטיירו בפולקלור העממי כמקומות רדופי רוחות רפאים, המועדים לפורענות בעיקר בשעות הלילה.
היסטוריה

עוד משחר הדורות נהוג היה, במרבית התרבויות, לקבור את גופות המתים באדמה. בימי קדם נהוג היה לקבור את פשוטי העם בחלקת אדמה אקראית וזמינה, בעוד שמלכים, בני אצולה ומיוחסים זכו לקבורה בחלקה ייעודית, אישית או משפחתית, בלוויית ציון מבני כלשהו שנועד להנציח את זכרו ומורשתו של המת. בתרבות הכנענית והפיניקית היה נהוג לטמון את אבות המשפחה במערת קבורה, ואחת לשנה לקיים טקס המכונה מרזח, שבו היו עורכים סעודה במערה בה קבורים אבות המשפחה. בתרבות המצרית האמינו כי אדם שלא נקבר לא יזכה לחיי נצח. בהתאם לאמונה זו המלכים השקיעו משאבים רבים בחניטה וקבורה. גם פרים פולחניים זכו לחניטה וקבורה. בימי המשנה היה נהוג בארץ ישראל לקבור את האנשים החשובים בגלוסקמאות במערות קבורה. המפורסמים שבהם נמצאו בבית שערים.
הן הקבורה במערות והן הקבורה על פני הקרקע, התפתחו ככל הנראה באותו העת. קבורה על פני הקרקע התאפיינה בהצבת סלע מעל מקום הקבורה כמצבות. תפקידן היה לציין את מקום הקבר ונועדו לשמרו מפני פגיעות אנשים וחיות. האבנים אשר הונחו על גבי הקברים היו משוללי קישוט וסימן.
בתי הקברות במתכונת הקיימת היום החלו להיות בשימוש באירופה בתחילת המאה ה-19, עם הוצאת הקבורה מידי הכנסייה והעברתה לרשויות המוניציפליות. צמיחת הערים ואכלוסן חייבו מציאת חלופה הולמת שתאפשר הקצאת שטחי אדמה נרחבים לקבורה המונית מכובדת, מבלי לפגוע בחיים העירוניים והפיתוח האורבני. לצורך כך יועדו שטחי קרקע בפאתי הערים.
בתי הקברות של הדתות השונות נבדלים בסממנים רבים. בעוד שבתי קברות נוצריים רבים מדושאים ומרווחים, ומעל לקבר מוצב צלב או לוח שיש עליו כתובים פרטי הנפטר, ביהדות ובאסלאם נהוג לבנות מצבה מעל כל חלקת הקבר, כשעליה מונח לוח שיש ועליו פרטי הנפטר.
בית קברות ביהדות

ביהדות קשור מנהג הקבורה לאמונה בתחיית המתים ובצלם אלוהים שבאדם. גוף האדם ששימש משכן לנשמה אלוהית "נגנז" בכבוד בעפר בתכריכים לבנים, כדין חפצי קודש. כשנקבע שטח קרקע חדש עבור בית קברות, נערך טקס "הקדשת בית הקברות". מתחם בית הקברות נחשב לאתר מקודש שיש לנהוג בו בכבוד. ישנן הלכות שונות הקשורות למתחם זה.
כך למשל נזכר במשנה במסכת בבא בתרא (פרק ב) חיוב על הרחקת הקברים מהעיר למרחק של לפחות חמישים אמה וכך גם נפסק להלכה ברמב"ם (הלכות שכנים פרק י, הלכה ג). ובמקום אחר כתב הרמב"ם שאת בית הקברות יש להקים במרחק של שלושת אלפים אמה מהעיר (הלכות שמיטה ויובל פרק י"ג, הלכה ג). הסיבה לשוני בין פסקי הרמב"ם היא, שבעבר היו נוהגים לתת לבשר להתעכל ולהרקב במשך זמן מה, ולאחר תקופה זאת היו אוספים את עצמות המת וקוברים אותן.
יום איסוף עצמות המת נקרא יום ליקוט עצמות וקרובי המת היו נוהגים בו מנהגי אבלות מסוימים. לכן מצווה המשנה על הרחקת המתים למרחק של לפחות חמישים אמה כדי למנוע מטרד של ריח מתושבי העיר, אך המתים מונחים באתר זה באופן זמני בלבד. לעומת זאת, כיום שמקצים את הקרקע באופן קבוע וארוך טווח, יש להקצות על פי ההלכה קרקע ברדיוס של שלושת אלפים אמה מסביב לעיר למטרות של חקלאות ואיכות הסביבה, ורק במרחק גדול מזה מקימים את בית הקברות.
בית קברות ביהדות > ברכת אשר יצר אתכם בדין

הלכה אחרת הקשורה לבית הקברות היא ברכה מיוחדת אותה מברך המזדמן לבית קברות של יהודים לאחר שלושים יום בהם לא היה בבית קברות. המקור להלכה זאת מצוי בתלמוד הירושלמי ובתלמוד הבבלי בפרק תשיעי של מסכת ברכות. לגבי נוסח הברכה ישנן גרסאות שונות.
הנוסח המקובל לברכה זאת הוא :
"ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם, אשר יצר אתכם בדין וכלכל אתכם בדין, והמית אתכם בדין, ויודע מספר כולכם, והוא עתיד להחיותכם ולקים אתכם בדין. ברוך אתה ה' מחיה המתים"
בספר אוצר דינים ומנהגים נכתב שבזמנו לא נהגו לברך ברכה זו (הספר נכתב בשנת 1917) אך בספרי ההלכה והאחרונים פסקו שאף היום יש לאומרה וכך הוא המנהג הנפוץ.
בית קברות ביהדות > לועג לרש

הלכה נוספת הנוגעת לבית קברות היא האיסור להסתובב בו עם תפילין או ציצית גלויים. היות שהעושה כן נראה כלועג למתים שאינם חייבים בקיום מצוות התורה ואילו הוא מקיימם כעת. מקורה של הלכה זאת בתלמוד הבבלי מסכת ברכות (דף יח, עמוד א). ולכן נוהגים להכניס את פתילי הציצית לתוך הבגדים כשעומדים בשטח בית הקברות כדי שלא יֵרָאו.
בית קברות ביהדות > מנהגים נוספים

בשל האמונה בתחיית המתים, יהודים רבים חיפשו להיקבר בהר הזיתים, שכן עליו יעמוד המשיח, ובו תתחיל תחיית המתים.
בעבר נהגו היהודים להקצות לבתי עלמין מקומות יפי נוף כגון מדרון הר הזיתים, ממנו נשקף מראה העיר העתיקה בירושלים, בחברון שכן בית העלמין העתיק בתוך חורשת זיתים עתיקת יומין ובטבריה כוסה המדרון הפונה לכנרת גם הוא קברים.
קיים מנהג הלכתי וקבלי שלא לבקר בבית קברות בשבתות ובחגים, משום שבזמנים אלו אין הנשמות מצויות בקבריהן. במקרה של תפילה על חולה מסוכן, יש מי שכתב שניתן להתפלל עליו בקבר של צדיק או של אבותיו.
ראו גם

בית הקברות של חומת הקרמלין
בית הקברות היהודי בהר הזיתים
בית קברות צבאי
קברים וקבורות בתקופת הברונזה הביניימית
מערכת מידע לבית קברות
קריפטה
קטקומבות
לקריאה נוספת

אבריאל בר-לבב, "מקום אחר - בית הקברות בתרבות היהודית", פעמים 98-99, סתיו-חורף תשס"ד, עמ' 5–37
הערות שוליים

1 2  יעקב פינקרפלד, "בשבילי אמנות יהודית", עמ' 96, הוצאת ספריית פועלים
↑  זכריה,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'י"ד,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'ד'. ילקוט שמעוני ישעיה רמז תסט ד"ה לאמר לאסורים צאו. פסיקתא רבתי (איש שלום) פיסקא לא - ותאמר ציון.
↑  רבי אהרון הכהן מלוניל, אורחות חיים, הלכות אבל, סוף אות י"ב - לעניין ראש חודש; רבי חיים ויטאל בשם האר"י, שער הגלגולים, הקדמה ל"ח, ד"ה גם צוה אותי, ירושלים תשמ"ד עמ' קל"ב; הרב יוסף שווארץ, הדרת קודש, חלק המכתבים, אות נ"ב, תרצ"א, עמ' 76; כל בו על אבילות, חלק א', פרק שלישי, סעיף ח', ניו יורק תש"ז עמ' 165, בשם הדרת קודש הנ"ל; רבי אברהם ישעיהו קרליץ (החזו"א), פסקי החזו"א, ס"ק ק"ג; הרב יחיאל מיכל טוקצינסקי, גשר החיים, חלק א', פרק כ"ט, אות ו', ירושלים תש"כ, עמ' ש"ח; הרב יהושע ישעיה נויבירט, שמירת שבת כהלכתה, חלק ב', פרק ס"ה, הע' רפ"ג, ירושלים תשמ"ט עמ' ש"מ; הרב מרדכי אליהו, שו"ת הרב הראשי תש"נ–תשנ"ג, סימן ק"א, ירושלים תשס"ט, עמ' 236; הרב יצחק יוסף, ילקוט יוסף, הלכות אבלות, פרק מ', סעיף כ"ה ואילך.
↑  הרב שלום שכנא צ'רניאק, חיים וברכה, הלכות שמחות, אות ה', סעיף כ"ט, ורשה תר"צ, עמ' ק'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284977505171  BNE: XX525519  BnF: cb11938920h (data)  GND: 4018537-0  HDS: 007864  LCCN: sh85021756  NARA: 10637738  NDL: 00560906  NKC: ph121017  NLK: KSH1998005697  TDVİA: mezarlik
יחידות התגמול הסובייטיות

יחידות התגמול הסובייטיות (Трофейные бригады) היו יחידות צבאיות בצבא האדום שעסקו באיסוף שלל אויב מסוגים שונים (צבאיים וגם לא צבאיים: כלי נשק, ציוד, תחמושת, אוכל, רפואה, תכשיטים, ערכים חומריים, חפצי אמנות ועוד) שנותרו לאחר שהצד הלוחם עזב את השטח שנכבש ממנו, כתגמול ופיצוי על הסבל שגרמה גרמניה הנאצית. היחידות פעלו במלחמת העולם השנייה, בשנים 1943–1945, לפני שנערכה ועידת פוטסדאם, שהסדירה את נושא הפיצויים.
ראו גם

ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים
מבצע רוזנברג
נשק שלל
מבצע מהדק נייר
ציידי האוצרות (סרט)
החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה
מזבח פרגמון
חדר הענבר
פרשת השלל
קרן המדינה של ברית המועצות
הערות שוליים

↑  В. Ф. Ворсин — НЕЗАВИСИМОЕ Военное обозрение, 2003-04-25.
↑  Б. Е. Черток — «РАКЕТЫ И ЛЮДИ. ГОРЯЧИЕ ДНИ ХОЛОДНОЙ ВОЙНЫ» 1999
↑  П. Кнышевский «Добыча» М., «Соратник», 1994
↑  Семиряга М. И. «Как мы управляли Германией», Изд. Российская политическая энциклопедия, 1995, — 400 с. ISBN 5-86004-032-6
↑  д/ф Трофеи из Германии. Правда о трофеях Великой Отечественной войны. (Россия-1, видео)
↑   // Известия
Flowers (שיר של מיילי סיירוס)

"Flowers" (בעברית: "פרחים") הוא סינגל של הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס. השיר יצא לאור ב-12 בינואר 2023, על ידי חברת התקליטים קולומביה רקורדס, כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, Endless Summer Vacation.
הוצאה

ב-31 בדצמבר 2022, בזמן שהנחתה את הספיישל הטלוויזיוני Miley's New Year's Eve Party ב-NBC לצד דולי פרטון, הכריזה סיירוס אל תאריך צאתו של "Flowers". השיר יצא בחצות 13 בינואר בזמן UTC.
ביקורות > רשימות ודירוגים

| ארגון | רשימה | דירוג | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| רולינג סטון | 100 השירים הטובים ביותר לשנת 2023 | 12 |  |
| בילבורד | 100 השירים הטובים ביותר של 2023: בחירות הצוות | 4 |  |
הצלחה מסחרית

עם יציאתו "Flowers" שבר מספר שיאים בשירות הסטרימינג ספוטיפיי. במהלך שבעת ימיו המלאים הראשונים (13–20 בינואר 2023) השיר צבר כ-96,032,624 השמעות בספוטיפיי ברחבי העולם; שיא של כל הזמנים לשיר בתולדות הפלטפורמה (בעבר השיא הוחזק על ידי "Easy on Me" של אדל עם למעלה מ-85 מיליון השמעות). בשבעת הימים הבאים (21–27 בינואר 2023) הוא צבר כ-115,156,896 השמעות, ושבר את השיא בשנית. הוא גם הפך לשיר המהיר ביותר שחצה את רף 100 מיליון ההשמעות בספוטיפיי ברחבי העולם (שבעה ימים), ושבר את השיא שהוחזק בעבר בידי "Butter" של BTS שעשה זאת בשמונה ימים. יאנה קופי, אחת מהנשים הבכירות של ספוטיפיי, ציינה שהפופולריות של "Flowers" גדלה מיום ליום, בעוד שלהבדיל ממנו, שירים שקבעו שיאים בעבר נחלשו בחלוף הזמן; דבר שאינו קורה עם שירה של סיירוס, שמתחזק במקום זאת.
"Flowers" הופיע לראשונה במקום הראשון הן במצעד הבילבורד גלובל 200 והן במצעד בילבורד גלובל ללא ארצות הברית, במשך ארבעה שבועות רצופים. הוא הפך לסינגל הראשון של סיירוס שדורג בראש המצעדים, שהושקו בספטמבר 2020. במהלך שלושת השבועות הראשונים ליציאתו, הוא צבר כ-179.1, 217.1 ו-185.6 מיליון השמעות ברחבי העולם ברציפות, מה שהפך אותם לשבוע החמישי, השני והרביעי בגודלם אי-פעם לשיר בתולדות מצעד הבילבורד גלובל 200.