stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרקוס יסטרוב
הערות שוליים

↑  ראו למשל: יחזקאל קוטשר, "מצב המחקר של לשון חז"ל (בעיקר במילונות) ותפקידיו", ערכי המילון החדש לספרות חז"ל, א, עמ' 6–7; דניאל שפרבר, "מלילות ט': אספירוס, אספריסא, בורמא ומדרכו של יאסטרוב במילונאות", סיני נח (תשנ"ה), עמ' 265–271; דניאל שפרבר, "אסכלה, אסכלה ואסכרה: עוד לדרכו של יסטרוב במילונאות", ספר רפאל: מאמרים ומחקרים בתורה ובמדעי היהדות לזכרו של ד"ר יצחק רפאל ז"ל, בעריכת י"א הלוי מובשוביץ, ירושלים תש"ס, עמ' 615–619.
↑  פולין: פרקים בתולדות יהודי מזרח־אירופה ותרבותם, כרך 8
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263220205171  PLWABN: 9810579072205606  BIBSYS: 90328908  BnF: cb14528504p (data)  CiNii: DA07233608  GND: 102745013  ICCU: UBOV002354  ISNI: 0000 0001 1028 6442  LCCN: n88606168  NKC: kup20020000044018  NLA: 35675110  NTA: 070806497  RERO: 02-A003421783  SNAC: w6cv56jd  SUDOC: 069396973  Trove: 1037334  VcBA: 495/194080  VIAF: 66700757   WorldCat (עם VIAF): 66700757 
מרקוס יסטרוב
נחל ימלה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  1.6 קילומטרים
 שפך:  נחל ישעי (he) 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) נחל ימלה(למפת השפלה רגילה) נחל ימלה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל ימלה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל ימלה  he נחל ימלהhe נחל ימלהמפת  __ בית שמש (in English: Beit Shemesh)מכל הצדדים: __ מועצה אזורית מטה יהודה (in English: Mateh Yehuda Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נחל ימלה הוא נחל אכזב העובר בעיר בית שמש ונשפך לנחל ישעי.
תוואי הנחל

הנחל מתחיל סמוך לגבול בין רמת בית שמש א' ובין רמת בית שמש ב', ליד שדרות נחל קישון. משם הוא ממשיך צפונה במקביל וממערב לשדרות נהר הדן עד שהוא מתחבר אל נחל ישעי מתחת לשכונת נופי אביב.
לנחל יובל חסר שם המנקז אליו את מורדות פארק קטלב שברמת בית שמש א'.
אורך הנחל הוא כ־1.6 ק"מ.
ארכאולוגיה

סביב נחל ימלה התגלו כמה אתרים ארכאולוגים: חורבת אל-עליא, דיר עצפור, חורבת פטיר וחורבת אום א-סאמאד. נמצאו בהם דרכים עתיקות, מתקנים חקלאיים, גתות וקירות שדה המעידים כי אזור הנחל היה שטח חקלאי של היישובים שהתקיימו שם בעבר.
בעלי חיים

העמק הפתוח של נחל ימלה ערכי עבור בעלי החיים ונצפה בו מגוון של זוחלים וציפורים:
זוחלים – חומט גמד, מניפנית מצויה, קמטן וקרפדה ירוקה שבסכנת הכחדה בארץ ישראל.
ציפורים – בולבול צהוב-שת, דרור הבית, יונת הבית, ירקון, סבכי שחור-ראש, צופית בוהקת, צוצלת, קאק, שחרור, תור מצוי ותור צווארון.
צמחייה

בשטחים סביב הנחל שמצבם הטבעי הופר ישנה צמחייה פולשת או צמחייה אופיינית לבתי גידול כאלו, הכוללת גדילנים, חרדלים וחלמיות. מסביב לנחל גדל סבך קנים.
באזור הנחל גדלים אורן ירושלים, אלת המסטיק, אלון מצוי, אמיך קוצני, אמיתה גדולה, אשחר ארץ ישראלי, בוצין מפורץ, ברקן סורי, גזר קיפח, דבורנית דינסמור, זית אירופי, זמזומית מצויה, חלמית מצויה, חרדל לבן, חרחבינה מכחילה, טופח מצוי, טיון דביק, כליינית מצויה, כלך מצוי, כף-אווז האשפות, כרבולת מצויה, כתמה עבת-שורשים, לחך אזמלני, מוצית קוצנית, מקור חסידה מצוי, מרגנית השדה, מרקולית מצויה, נורית אסיה, ניסנית דו קרנית, עוזרר קוצני, עוקץ-עקרב שרוע, עירית גדולה, פשתה שעירה, קנה מצוי, רוש עקוד, שברק דביק, שומר פשוט, שיבולת-שועל, שיטה כחלחלה, שעורת התבור, תלתן חקלאי, תלתן כוכבני, תלתן לביד ותלתן תריסני.
בנוסף למרות ההפרה שעבר הנחל בשנים האחרונות, עדיין נמצאים בו מינים נדירים המאפיינים אדמות כבדות: קנרס סורי, קיצנית צמרנית, וזמזומית ורבורג וכאלה המאפיינים בתי גידול לחים: סמר מרצעני, עטיינית פקטורי, כריך מחולק, כריך מרוחק ושוש קרח[דרוש מקור].
הערות שוליים

↑  בית שמש, סקר רמת בית שמש, באתר חדשות ארכיאולוגיות
↑  נחל ימלה, באתר חדשות ארכיאולוגיות
1 2 3  עמק רמת בית שמש ונחל ימלה, סקר טבע עירוני בית שמש
↑  מידע מתוך מערכת נתוני רט"ג, אינה פתוחה לציבור
ניטריט

| --- | --- |

 Nitrite-3D-vdW.png
 שם סיסטמטי:  dioxidonitrate(1−)
 שמות נוספים:  nitrite   יון החנקית
 מסה מולרית:  46.005 גרם/מול
 מספר CAS:  14797-65-0
ניטריט (בעברית: יון החנקית) היא תרכובת בעל הנוסחה המולקולרית  {\ce {NO2-}}. זהו יון סימטרי - אורך הקשרים בין האטומים זהים, והזווית ביניהם עומדת על כ-120°. בפרוטונציה נוצרת החומצה החלשה - חומצה חנקיתית. יון החנקית יכול להיות מחוזר או מחומצן.
החנקית חשובה גם בביוכימיה, וגם בתפקידה בניטריפיקציה.
מבנה לואיס של ניטריט
נובה זאגורה

נובה זאגורה (בבולגרית: Нова Загора) היא עיר במזרח מרכז בולגריה, השנייה בגודלה מבחינת כמות האוכלוסין במחוז סליבן ושוכנת 222 ק"מ מהבירה סופיה, 32 ק"מ מסטארה זאגורה ו-37 ק"מ מבירת המחוז סליבן.
היסטוריה

ראשית התיישבות אנושית פזורה באזור מתוארכת לתקופת האבן החדשה. ראשית ההתיישבות המאורגנת מתוארכת למאה ה-5 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. במהלך המאה ה-1 לפנה"ס נכבש המקום על ידי צבא הרפובליקה הרומית ובחפירות ארכאולוגיות נמצאו שרידיהם של כמה עשרות כפרים וכמה מאות אתרי קבורה מתקופה זו. בהמשך עבר השטח לשליטת האימפריה הביזנטית וקרבתו הגאוגרפית היחסית למרכז השלטון הביזנטי בקונסטנטינופול הביאו לפיתוחו המואץ ולשגשוגו. באזור הוקמו מספר מצודות כדי להגן על נתיבי הסחר ודרכי הגישה לבירת האימפריה ואחת מהן שנבנתה בראשית המאה ה-10 ומכונה ויאדיצה היוותה את הבסיס להקמת העיר המודרנית. במהלך המאה ה-13 עבר היישוב לשליטת האימפריה הבולגרית השנייה והיה לזירת קרבות בין הבולגרים לביזנטים ובין משפחות אצולה בולגריות מורדות לבין השלטון המרכזי.
ב-1371 נכבשה העיר על ידי צבאו של מוראט הראשון סולטאן האימפריה העות'מאנית. בשל קרבתה לסטארה זאגורה כינו אותה העות'מאנים יאנידז'ה זאגורה שמשמעה בטורקית עות'מאנית זאגורה החדשה. שמה המודרני של העיר נגזר מהשם העות'מאני. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) הועלתה העיר באש על ידי העות'מאנים וחרבה לחלוטין. במקום נמנו אלפי הרוגים ואלפי פליטים שנמלטו ליישובים סמוכים. עם נסיגת הכוחות העות'מאנים חזרו התושבים לעיר והוחל בשיקומה המואץ. לאחר המלחמה ומתוקף סיכומי קונגרס ברלין, נכללה העיר בשטח המחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית. ב-1885 אוחד המחוז ובכלל זה העיר נובה זאגורה עם הנסיכות הבולגרית.
דמוגרפיה כלכלה וחינוך

אוכלוסיית העיר מצויה במגמת קיטון (תמותה לעומת ילודה). 50.9% מהאוכלוסייה הן נשים ו-49.1% הם גברים. בשטח הרשות המקומית מגדלים ענבים, חמניות ודגנים. בעיר קיים מפעל לייצור מכשירים חקלאיים ומספר יקבים ומחלבות. בנובה זאגורה תחנת רכבת הממוקמת על הקו סופיה–פלובדיב–בורגס. בנובה זאגורה 2 בתי ספר מקצועיים לחקלאות והנדסה אזרחית, 2 בתי ספר יסודיים, 2 בתי ספר תיכוניים, פנימייה אקדמית ו-5 גני ילדים.
אקלים

בנובה זאגורה אקלים ממוזג יבשתי עם השפעה מקצינה מכוון הרי הבלקן. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12oc וערכי הקיצון הממוצעים נעים ממינוס 1.2oc בינואר ועד 23.2oc ביולי.
הקהילה היהודית

ב-1835 התיישבו בנובה זאגורה פליטים יהודים מאדירנה שעזבו את העיר לאחר השריפה הגדולה שהחריבה את הרובע היהודי. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית נמלטו בני הקהילה מהעיר שחרבה וחזרו אליה רק לאחר נסיגת הכוחות הרוסים. ב-1888 נמנו בעיר 420 יהודים.
ב–1898 תועדה אגודה ציונית פעילה בעיר. בראשית המאה ה-20 נכללה הקהילה ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בנסיכות הבולגרית. ב-29 באוגוסט 1920 נערך בסופיה הכינוס הראשון של ראשי הקהילות היהודיות בממלכת בולגריה ואת קהילת נובה זאגורה ייצג יושב ראש ועד הקהילה מרדכי מרדכי. בפרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-100 יהודים ורובם עלו למדינת ישראל לאחר הקמתה. ב-28 במאי 1949 בשלהי גל העלייה, ערך הקונסיסטוריון של יהודי בולגריה מפקד ובנובה זאגורה נמנו 17 יהודים. בקרבות מלחמת העצמאות נפלו 2 לוחמים מעולי נובה זאגורה. בראשית המאה ה-21 לא התגוררו יהודים בעיר.
ערים תאומות

יוון פרס, יוון
רומניה פטרושאני, רומניה
הערות שוליים

↑  נובה זאגורה-סקירה היסטורית, באתר הרשות המקומית נובה זאגורה (בבולגרית).
↑  מערכת החינוך בנובה זאגורה, באתר הרשות המקומית נובה זאגורה (בבולגרית).
↑  האקלים בנובה זאגורה, באתר הרשות המקומית נובה זאגורה (בבולגרית).
1 2  צבי קרן, הקהילה היהודית בנובה זאגורה-סקירה היסטורית, באתר "כולנו בולגרים", אתר הבית של יהודי בולגריה.
↑  אלברט רומנו, התנועה הציונית בעשור הראשון להוסדה, בתוך:אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 193.
↑  חיים קשלס, דורות הראשונים, בתוך:אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 65.
↑  אלברט רומנו, יהדות בולגריה, בתוך:אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 439.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה - כרך ד', מאחורי מסך הברזל, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמוד 296.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564770705171  GND: 4468885-4  LCCN: n84094272  NKC: ge396076  VIAF: 236993910   WorldCat (עם VIAF): 236993910
נחל יצהר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 יובלים:  נחל חמרה 
 שפך:  נחל יסף 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) נחל יצהר(למפת הגליל המערבי רגילה) נחל יצהר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל יצהר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל יצהר
 
נחל יצהר הוא נחל הזורם בדרומו של הגליל המערבי בקרבת הקיבוצים תובל ופלך.
תוואי הנחל

ראשיתו של הנחל מערבית לדיר אל-אסד והוא נשפך לנחל יסף מערבית לכפר יסיף. הוא מנקז את מימי מתלול צורים ומשם הוא ממשיך דרך הגבעות הסמוכות לכפרים ג'וליס  ואל-מכר. משם הוא נשפך אל נחל יסף.
גאולוגיה ואזור הנחל

אזור הנחל מאופיין בסלעי גיר טרשיים מתוארכים לתקופת הקנומן ושוניות מאובנים. 
בדרום הנחל בקרבת המצוק, נמצאת "מערת המתבודד" בה נובע מעיין קטן. הדרוזים מאמינים כי במערה התבודד במאה ה-17 שיח' עלי פארס קדוש דרוזי שנביעת המעיין מיוחסת לו.
החי בסביבת הנחל

בדרום השמורה ניתן לראות מערות יונים. אלה הן מערות קרסטיות ובהן שרידים פרהיסטוריים. במערות מקננות יונים ושוכנים בהן עטלפים. בסביבת המערה דרים שפני סלע. במצוקים מקננים בז מצוי ועקב עיטי.
צמחייה

באפיקו של הנחל ניתן לחזות  חורש ים תיכוני סבוך, עצי קטלב הצומחים לאורך תוואי הנחל, לצידם של אלון מצוי זית ואלת המסטיק, אלה ארצישראלית. במצוקו של הנחל צומחים ציפורן משתלשל, מציץ סורי ואשבל ארץ-ישראלי כמו גם מרווה משולשת, ומיני סחלביים.
הערות שוליים

↑  א-לה גוש | עיתון תושבי משגב | מטיילים | נחל יצהר ומערת המתבודד, באתר א-לה גוש, ‏5 בפברואר 2017
1 2  מושון גבאי (ע), מדריך ישראל החדש: הגליל העליון וחופו, כרך 3, ירושלים: כתר, 2001, עמ' 203
| נחלי הגליל |
| --- | --- | --- |
| הגליל העליון | נחל עמוד • נחל עכברה • נחל אביב • נחל גוש חלב • נחל דישון • נחל חצור • נחל יראון • נחל מורן • נחל מחניים • נחל מירון • נחל נריה • נחל צבעון • נחל ראש פינה • נחל רבי ינאי • נחל פשחור • נחל סתר • נחל חנניה • נחל ליבנים • נחל הוזים • נחל שכוי • נחל שמאי • נחל חוקוק • נחל רזים • נחל עצבונית • נחל חלב • נחל עלמון • נחל קציון • נחל ברעם • נחל בן זמרה • נחל מרות • נחל פרוד • נחל עפאים • נחל פקיעין • נחל זבד • נחל זווית • נחל ברתות • נחל חירם • נחל אדמונית • נחל שפנים • נחל זוך • נחל יצהר • נחל אזהב • נחל דלתון • נחל סוד • נחל בר יוחאי • נחל בירנית • נחל משמש • נחל מתת • נחל שרך • נחל בצת • נחל חניתה • נחל נמר • נחל גליל • נחל מצובה • נחל שעל • נחל אשחר • נחל נחת  • נחל יסף • נחל כזיב • נחל מרווה • נחל מירב • נחל אשרת • נחל געתון • נחל ביריה |  |
| הגליל התחתון | נחל אבליים • נחל אדמי • נחל ארבל • נחל גדורה • נחל דנה • נחל השבעה • נחל חילזון • נחל חרוד • נחל יבנאל • נחל ימה • נחל יששכר • נחל כבול • נחל נהלל • נחל נון • נחל ציפורי • נחל צלמון • נחל שונם • נחל שיזפים • נחל שכניה • נחל שרונה • נחל תבור • נחל קנקן • נחל כמון • נחל חזון • נחל שבע • נחל הארי • נחל ממלח • נחל אוזנית • נחל סביונה • נחל נמרים • נחל מזגה • נחל עקב • נחל חמוד • נחל אזנות • נחל קשת  • ואדי אל-חסין • נחל מורסן • נחל נעיאל • נחל סח'נין • נחל שגב • נחל תמרה • נחל חנינה • נחל צוף • נחל עביד • נחל חנה • נחל שזור • נחל יפתחאל • נחל סרגונה • נחל זורעים • נחל שובב • נחל פוריה • נחל חרצית • נחל צידתה • נחל אלות • נחל ברית • נחל תולע • נחל יחמי • נחל גבול • נחל צבאים • נחל זיקה • נחל גבע • נחל נעורה • נחל עכין • נחל רכש • נחל כוכב • נחל סליל • נחל הקוסמת • נחל אוכל • נחל קיש • נחל יזיר • נחל ברק בן אבינעם • נחל קמה • נחל חמוד • נחל עין דור • נחל דבורה • נחל שומר |  |
| אצבע הגליל | נחל דן • נחל שניר • נחל חרמון • נחל עיון • נחל קדש • נחל משגב • נחל השומר • נחל מרגליות • נחל קורן |  |
| הגליל המערבי | נחל שרך • נחל בצת • נחל געתון • נחל יחיעם • נחל שעל • נחל יסף • נחל כזיב |  |
נחל ערוד

| --- | --- |

נחל ערוד, 1954
 מידע כללי
 יובלים:  נחל קציעה, נחל עודד 
 שפך:  נחל פארן
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת דרום הנגב מוגדלת) נחל ערוד(למפת דרום הנגב רגילה) נחל ערוד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל ערוד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל ערוד
 
נחל ערוד (בערבית: ואדי אלערוד, ואדי ע'דיד, ואדי אם צאלח) הוא נחל גדול, הזורם באזור הר הנגב וחוצה את קמר עריף בקניון.
תוואי הנחל

ראשיתו של הנחל במעלה ערוד, בצידו הדרומי של מכתש רמון. ממיקום זה זורם הנחל לכיוון דרום - מזרח וממשיך לכיוון מזרח. הנחל חוצה את הקער בין קמר רמון לקמר עריף. בהמשכו של הנחל, כמה בארות, בארות עודד. במקום זה נשפך הנחל אל קמר עריף. מנקודה זו מתחתר הנחל בקניון. בהדרגה לקניון עמוק. שיא עומקו של הנחל הוא כ-200 מטרים. בנקודה זו הוא חוצה את קמר הר עריף. במקום זה על הגדה הדרומית סלע ענק, שעליו חרותים המילים "פלמ"ח" ו"חמד ג"'. סמל הפלמ"ח נחקק כדי להנציח את מסעה חטיבת הנגב בדרכה למפרץ אילת במבצע עובדה. נחל ערוד זורם מאזור קמר עריף דרומית -מזרחית לבארות עודד. מכאן הוא ממשיך וזורם לכיוון נחל פארן.
צמחייה באזור הנחל

באזור המפריד בין הקמרים ניתן לחזות בריכוזים של אלה אטלנטית. לאורכו של שדרות של שיחי אשל ורותם. כמו כן בעונה צומחים לאורך הגדה של הנחל ריבס וצבעוני המדבר.
הערות שוליים

1 2  מנחם מרקוס, מדריך ישראל החדש : אנציקלופדיה, מסלולי טיול - כרך 15 : הר הנגב והערבה, ירושלים, כתר, 2001, עמ' 169
↑  אתר מסלולים, להתאהב בארץ מחדש
ניטרציה

ניטרציה (Nitration) היא תגובה כימית בה מסתפח יון חנקתי (ניטרט, -NO3) או חנקיתי (ניטריט, -NO2) לתרכובת כלשהי. במקרים רבים מקורו של יון הניטרט או הניטריט בחומצה חנקתית (HNO3) או בחומצה חנקיתית (HNO2), בהתאמה.
ניטרציה חשובה בתעשיית חומרי הנפץ והדשנים. חומר הנפץ ניטרוצלולוזה, למשל, נוצר כתוצאה מניטרציה של תאית. הדשן אשלגן חנקתי (המשמש גם בתעשיית הפירוטכניקה) נוצר כתוצאה מניטרציה של אשלגן כלורי:
\ \mathrm {KCl+HNO_{3}\rightarrow KNO_{3}+HCl}
התוצרים הם אשלגן חנקתי ומימן כלורי (HCl).
מתאו אלמן

.
| --- | --- |

 לידה:  ספטמבר 1547 סביליה, ספרד 
 פטירה:  1614 (בגיל 66 בערך) מקסיקו סיטי, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 מדינה:  ספרד 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סלמנקה, אוניברסיטת אלקלה, אוניברסיטת סביליה 
 שפות היצירה:  ספרדית 
 יצירות בולטות:  Guzmán de Alfarache 
 חתימה:   
 
מתאו אלמן (בספרדית: Mateo Alemán;‏ 1547 – 1615) היה סופר ספרדי.
ביוגרפיה

מתאו אלמן היה בן למשפחת אנוסים מסביליה. בשנת 1564 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה המקומית, ואחר עבר ללמוד בסלמנקה. ב- 1571 נשא לאישה את קטאלינה ד'אספינוסה, אך נישואים אלה לא היו מוצלחים והוא סבל מקשיים כספיים. מ-1571 עד 1588 שימש כפקיד במשרד האוצר הספרדי. ב-1594 נעצר באשמת מעילה, אך שוחרר במהרה. בשנת 1599 התפרסם חלקה הראשון של יצירתו הידועה ביותר, "השודד" או "חייו של גוסמאן מאלפראצ'ה". יצירה זו היא הראשונה, שאין מחלוקת על השתייכותה לז'אנר הרומן הפיקרסקי הספרדי. הספר הודפס בשש עשרה מהדורות בחמש השנים לאחר צאתו לאור, והשפיע רבות על הספרות בת הזמן. ב- 1600 תורגם לראשונה לצרפתית, ובשנת 1604 התפרסם חלקו השני. באותה שנה פרסם את חיבורו "אנטוניו הקדוש מפאדובה" ואת גרסתו לשני מזמורי תהילה של הורטיוס.
בשנת 1608 היגר למקסיקו והקים בה בית דפוס. ב-1609 פרסם בעיר מקסיקו את חיבורו "אורטוגרפיה קאסטלאנה" שעסק ברפורמה של הדקדוק הספרדי.
יצירת המופת שלו, "חייו של גוסמאן מאלפראצ'ה" תורגמה שוב לצרפתית ב-1619 על ידי המשורר ז'אן שאפלן. ב-1623 היא תורגמה ללטינית ובאותה שנה לאנגלית על ידי ג'יימס מאב.
מערת לה גרמה

מערת לה גרמה או בשמה הרשמי המתחם הקרסטי של גבעת לה גרמה (בספרדית: Complejo kárstico del monte de La Garma) היא מערכת מערות פלאואנתרופולוגיות הכוללת ציורי מערות השוכנת צפונית לכפר אומוניו (Omoño), חלק מהמועצה העירונית ריבמונטאן אל מונטה (ספ') בקהילה האוטונומית קנטבריה בצפון ספרד. מתחם המערות הוא אחד מהמקומות השמורים ביותר מהתקופה הפלאוליתית, והוא מכיל יותר מ-4,000 מאובנים ולמעלה מ-500 ציורים ותחריטים. ביולי 2008 הוא נכלל באתר המורשת העולמית "מערת אלטאמירה ואמנות המערות בתקופת האבן המוקדמת בצפון ספרד" של ארגון אונסק"ו.
תיאור

מתחם המערות לה גרמה הוא מערכת מערות פלאואנתרופולוגיות הכוללת ציורי מערות השוכנת בצד הדרומי של גבעת לה גרמה (Monte de La Garma, גובה 185 מטרים מעל פני הים). במתחם נמנו יותר מ-4,000 מאובנים, ולמעלה מ-500 ציורים ותחריטים, בהם 109 סמלים, 92 דמויות של בעלי חיים ו-40 העתקים של כפות ידיים.
יש עשרה אתרים ארכאולוגיים השוכנים סביב גבעת לה גרמה: הגלריה התחתונה (Galería Inferior), לה גרמה A, לה גרמה B, לה גרמה C, לה גרמה D, מערת הים (Cueva del Mar), אל טרוצ'ירו (El Truchiro), פרדו (Peredo), ויאדר (Valladar) והמצודה בראש הגבעה (Castro de La Garma). מערת הים, ויאדר ופרדו אינם חלק ממערכת המערות של לה גרמה. מערכת מערות לה גרמה מכילה עדויות לשימוש אנושי מלפני 175,000 שנה ועד ימי הביניים.
תיאור > לה גרמה A

החל משנת 2016 הכניסה למערכת המערות מובילה דרך לה גרמה A, ככניסה היחידה למערכת המערות. היא שוכנת בגובה 80 מטרים מעל פני הים וכוללת רצף סטרטיגרפי נרחב, המכיל שכבות מהתרבויות האוריניאקית, הגרוויטית, הסולוטרנית והמגדלנית, כמו גם שכבות מהתקופות המזוליתית, הנאוליתית, הכלקוליתית, הברונזה וימי הביניים.
תיאור > לה גרמה B

לה גרמה B שוכנת בגובה 70 מטר מעל פני הים ונמצאת בין לה גרמה A לגלריה התחתונה. לה גרמה B מכילה שכבות של התקופה הכלקוליתית והברונזה. לה גרמה B מובילה לגלריה התחתונה, המכילה חפצים וציורי מערות פלאוליתיים.
תיאור > הגלריה התחתונה

הגלריה התחתונה של לה גרמה ממוקמת בגובה 59 מטרים מעל פני הים, אורכה כ-300 מטר. היא התגלתה בנובמבר 1995. הכניסה המקורית שלה נאטמה במהלך הפליסטוקן על ידי התמוטטות סלעים לפני כ-16,000 שנה, מה ששימר את קומת המערה במצבה הקדמוני. קומת המערה של הגלריה התחתונה המתוארכת לתרבות המגדלנית היא אחת מהמערות השמורות ביותר מהתקופה הפלאוליתית, ולכן היא מעניינת מאוד את הפלאואנתרופולוגים. החוקרים חילקו את הגלריה התחתונה לתשעה אזורים. הממצאים הארכאולוגיים התגלו בעיקר באזורים I‏, III ו-IV. המערה משתרעת על שטח של יותר מ-500 מטרים רבועים. אלפי עצמות בעלי חיים וצדפים נמצאו בקטע זה, כולל חפצים מאבן, מקרניים ומעצמות. התגלו שלושה מבני אבן, ככל הנראה המעידים על שימוש למגורים. מהתקופה של לפני התרבות המגדלנית התגלו ברחבי הגלריה התחתונה 27 העתקים של כפות ידיים בצבע אדום, נקודות אדומות, וציורים פשוטים של בעלי חיים באדום. ציורים מאמצע תקופת התרבות המגדלנית ושרידי מבני מגורים התגלו בסמוך לכניסה לקטע זה של המערה. ציור אנכי של ביזון מאזור IX תוארך ישירות לסביבות 16,512-17,238 שנים לפני זמננו.
תיאור > לה גרמה C ו-D

לה גרמה C ו-D ממוקמים מעל לה גרמה A ומכילים קברים מהתקופה הכלקוליתית.
תיאור > מערת אל טרוצ'ירו

מערת אל טרוצ'ירו שוכנת בגובה 39 מטר מעל פני הים ומכילה שכבות מהתקופה המזוליתית והכלקוליתית. במערה התגלתה קבורה מהתקופה המזוליתית העליונה המתוארכת לסביבות 5560–5310 לפני הספירה, עם שלד אנושי קבור בארון עץ מקליפת עץ אלון.
ממצאים מיוחדים > שרידי מערת האריה

תשעה טפרים מאריה מערות בוגר התגלו בגלריה התחתונה. אחד הטפרים תוארך ישירות לתאריך של בערך 14,800 לפני הספירה. מאובני אריה המערה הגיעו מדגימה קטנה של אריות מערה אירואסייתיות שהיו נפוצים בקנטבריה. הטפרים מראים סימנים דומים לאלה שיוצרים ציידים מודרניים כאשר הם מסירים את העור מבעל חיים כדי לשמור על פרוותו. מכיוון שלא התגלו חלקים מאובנים אחרים של האריה במערה, מאמינים החוקרים כי הטפרים המאובנים הם שרידים של פרווה מאריה מערה שתושבי המערה הסירו את עורו.
ממצאים מיוחדים > אמנות על חפצים

לה גרמה בולטת במאגר העשיר שלה לאמנות על חפצים מהתרבות המגדלנית שהתגלו בגלריה התחתונה. החפץ הבולט ביותר הוא תיאור יעל הפונה לאחור שגולף על צלע מבקר. אלמנטים אמנותיים ניידים אחרים שנמצאו במתחם המערות כוללים שרביטים מחוררים (אנ'), תליונים קטנים של ראשי חיות מגולפים בעצם (contour découpé), לוחיות אבן מעוטרים בתבליטים ותליונים לא מעוטרים.
ממצאים מיוחדים > מנהגי קבורה

במהלך התקופה הנאוליתית, שימשה לה גרמה פחות ופחות כאתר מגורים. החל מהתקופה הכלקוליתית ועד תקופת הברונזה היא שימשה בעיקר כאתר קבורה משותף. בעומק מערכת המערות נמצאו שרידים יוצאי דופן של חמישה נערים ויזיגותיים. לאחר שהגופות הרקיבו והפכו לשלדים כל גולגולותיהם נמחצו באופן מכוון.
הערות שוליים

1 2  Nuwer, Rachel (26 באוקטובר 2016). "Humans May Have Hunted Cave Lions to Extinction—For Throw Rugs". Smithsonian. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gay, Marine;  et al. (2015). "Palaeolithic paint palettes used at La Garma Cave (Cantabria, Spain) investigated by means of combined in situ and synchrotron X-ray analytical methods". Journal of Analytical Atomic Spectrometry. 30 (3): 767. doi:10.1039/c4ja00396a.
1 2 3 4 5 6 7  Cueto, Marián;  et al. (2016). "Under the Skin of a Lion: Unique Evidence of Upper Paleolithic Exploitation and Use of Cave Lion (Panthera spelaea) from the Lower Gallery of La Garma (Spain)". PLoS ONE. 11 (10): e0163591. doi:10.1371/journal.pone.0163591. PMC 5082676. PMID 27783697.
↑  Corchón, María;  et al. (2014). Cien años de arte rupestre paleolítico. Universidad de Salamanca. p. 174.
↑  Bahn, Paul G.;  et al. (1997). Journey Through the Ice Age. University of California Press. p. 11.
↑  Pettitt, Paul;  et al. (2014). "New views on old hands: the context of stencils in El Castillo and La Garma caves (Cantabria, Spain)". Antiquity. 88: 47–63. doi:10.1017/s0003598x00050213.
↑  Valladas, H;  et al. (2013). "Dating french and spanish prehistoric decorated caves in their archaeological contexts". Radiocarbon. 55 (3–4). doi:10.2458/azu_js_rc.55.16346.
↑  Arias, Pablo;  et al. (2009). "Burials in the cave: new evidence on mortuary practices during the Mesolithic of Cantabrian Spain".  In McCartan, Sinead;  et al. (eds.). Mesolithic horizons: Papers Presented at the Seventh International Conference on the Mesolithic in Europe, Belfast 2005. Oxbow Books. ISBN 9781842173114.
↑  Arias, Pablo;  et al. (2012). "La Garma (Spain): Long-Term Human Activity in a Karst System".  In Bergsvik, Knut Andreas;  et al. (eds.). Caves in Context The Cultural Significance of Caves and Rockshelters in Europe. Oxbow Books. ISBN 978-1-84217-474-6.
↑  St. Fleur, Nicholas (26 אוק' 2016). "Prehistoric People Decorated With Cave Lion Pelts". New York Times. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Arias, Pablo;  et al. (2013). "Cantabrian portable art in its context: An approach to the study of Palaeolithic graphic expression in northern Spain.".  In Pastoors, Andreas;  et al. (eds.). Pleistocene foragers on the Iberian Peninsula: their culture and environment.
אזור IV במתחם, בו התגלו הטפרים של אריה המערות
גרזן אבן מלוטש שהתגלה בלה גרמה C
תליון בן 16,000 שנים (התרבות המגדלנית) של דוב מגולף מצלע של אייל. הגלריה התחתונה של לה גרמה
נגד פלאקוס והמשלחת לגאיוס

נגד פְלָאקוּס (ביוונית: Εἰς Φλάκκον, בלטינית: In Flaccum) והמשלחת לגָאיוּס או המלאכות אל קאיוס (יוונית: Περι αρετων και πρεσβειας προς Γαιον, לטינית: De legatione ad Caium), הם צמד חיבורים של פילון האלכסנדרוני המציגים את רדיפת יהודי אלכסנדריה בימיו של גאיוס קיסר (הידוע גם בשם קליגולה), קיסר האימפריה הרומית. פילון, תושב אלכסנדריה, היה עד למהומות, ומשום כך אופי הכתבים גרפי למדי.
שני החיבורים משמשים מקור בעל חשיבות עליונה בחקר ההיסטוריה של העם היהודי במחצית הראשונה של המאה ה-1 לספירה.
הסדרה המקורית

לימינו שרדו רק שני הספרים המוזכרים לעיל, אולם סביר להניח כי הם היו שניים מתוך חמישה כרכים. הראשון מבין השניים, "נגד פלאקוס" (בחלק מכתבי היד נקרא גם "על ההשגחה"), מתחיל באמירה המרמזת על ספר קודם, והחיבור השני, "המשלחת לגאיוס", מסתיים באמירה המרמזת על ספר המשך.
חיבור זה לא נשתמר בשלמותו.
הספר שקדם לנגד פלאקוס, דן ביחס הקיסר טיבריוס, רדיפת היהודים על ידי יד ימינו סיאנוס ויחסו של פונטיוס פילאטוס.
הוא עסק ככל הנראה באירועים ברומא בשנים 19–31 לספירה ונקרא כנראה "נגד סיאנוס".
הספר האחרון כנראה עסק ביחסו של הקיסר קלאודיוס, יורשו של קליגולה, ליהודים. ממקורות אחרים ידוע לנו כי הספר שעסק ברדיפת סיאנוס היה השני מסה"כ העבודות, ומכאן שמספר הספרים היה חמש.
לדברי דניאל שוורץ, בטקסט של "המשלחת אל גאיוס" יש עדויות ברורות לכך שחלק ניכר של החיבור אבד, בסופו וכנראה גם במקומות אחרים.