stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'ו דה
ביוגרפיה > המעבר לקומוניזם > חיים מאוחרים

בשנת 1949 מונה ז'ו למפקד הכללי של "צבא השחרור העממי" (PLA), וכך הוא מצטייר בעיני הדורות הבאים. הוא גם כיהן כסגן יו"ר המפלגה הקומוניסטית (1956–1966) וסגן יו"ר הרפובליקה העממית של סין (1954–1959). ז'ו פיקח על "צבא השחרור" במהלך מלחמת קוריאה כמפקד העליון. ב-1955 הוענקה לו דרגת מרשל. בוועידת לושאן, הוא ניסה להגן על פנג דה-הואי, בר פלוגתא בהנהגת המדינה. זאת על ידי מתיחת ביקורת מתונה יותר על פנג, במקום גינוי, כפי שעשה זאת מאו דזה דונג. מאו נפגע מהתנהגותו של ז'ו דה. לאחר הוועידה פוטר ז'ו מתפקידו כסגן יושב-ראש הוועד המרכזי, בגלל נאמנותו לפנג.
באפריל 1969, במהלך "מהפכה התרבות", פוטר ז'ו מתפקידו בוועדה המתמדת של המפלגה הקומוניסטית הסינית והושעה מפעילותו בקונגרס הלאומי העממי. אולם, בשל התמיכה של ג'ואו אנלאי, הוא לא נפגע ולא נכלא. באוגוסט 1969 הוציא לין ביאו פקודה להגליית אנשי צבא מרכזיים לאזורים מרחוקים בגלל המתח בין סין לברית המועצות, ז'ו דה גורש לגואנגג'ואו. בשנת 1973 הוחזר ז'ו להיות חבר בוועדה המתמדת.
הוא המשיך להיות דמות מדינית בולטת עד מותו – ב-6 ביולי 1976.
חיים אישיים

ז'ו דה היה נשוי מספר פעמים, לפי הביוגרפיה הבלתי גמורה שכתבה אנייס סמדלי; אולם אין עדות לכך שהוא התחתן עם אם בתו היחידה (אי זיאואה) היחסים הידועים שלו היו עם:
שיאו ג'ופנג (או שיאו צ'ו פן). שיאו היה תלמידתו של ז'ו במכון קונמינג. הזוג התחתן בשנת 1912. שיאו נפטרה בשנת 1916 לאחר שילדה את בנו היחיד של ז'ו, באוז'ו.
צ'ן יוז'ן. לאחר מותה של שיאו ג'ופנג, הומלץ לז'ו למצוא אם לבנו התינוק. הוא הוצג בפני צ'ן על ידי חברים בצבא. צ'ן השתתפה בפעולות מהפכניות ב-1911, וב-1916. צ'ן קבעה כי היא לא תתחתן אלא אם כן בעלה לעתיד יציע לה את הנשואים באופן אישי, מה שז'ו עשה. השניים נישאו בשנת 1916. צ'ן השגיחה על הבית, והפיצה חוברות, ספרים ומניפסטים על מהפכת אוקטובר של רוסיה. באביב 1922 עזב ז'ו את ביתו כדי לבקר את המושל של סצ'ואן יאנג סן.  לפי הביוגרפיה של אנייס סמדלי, ז'ו עזב את צ׳אן, והרגיש חופשי להתחתן שוב, אם כי לא היו גירושים רשמיים. צ'ן נהרגה על ידי הקוומינטנג ב-1935.
אי גְ'ה-חְווָה (Zhihua). היא פגשה את ז'ו בשנחאי ונסעה אחריו לגרמניה בסוף 1922. כאשר ז'ו גורש מגרמניה בשנת 1925, היא כבר הייתה בהיריון ולימים ילדה בכפר בפאתי מוסקבה. ג'ו כינה את הבת בשם סְה-שׂוּ'ן, היחסים בין בני הזוג הורעו ואשתו דחתה את מתן השם לביתה, ונתנה לה שם אחר פייפי. ז'ו שלח את בתו לגור עם אחותה בצ'נגדו זמן קצר לאחר הלידה. ז'ו חזר לשנחאי בשנת 1928. צ'ן נישאה פעם שנייה, ובעלה נהרג על ידי חיילי הקומינטנג, והיא חזרה לסצ'ואן ונפטרה ממחלה ב-1949.
וו רולאן. וו הייתה בתו של אינטלקטואל מגְ'יוֹיֵנְטָאנְג בחונאן. הם נישאו בשנת 1928. בינואר 1929, ז'ו ו-וו היו מוקפים על ידי חיילים של קוומינטנג במקדש בהרי ג'ינגגאנג. ז'ו ברח, אבל וו נתפסה והוצאה להורג בעריפת ראשה.
קאנג קצ'ינג. ג'ו התחתן עם קאנג ב-1929 כשהיה בן 43. היא הייתה חברה בצבא האדום וגם מנהיגת איכרים. קאנג הייתה פקחית מאוד. שלא כמו רוב הנשים שהצטרפו ל"מסע הארוך", היא לא הפכה לחלק מיחידת התעמולה שצעדה מאחורי הכוח הצבאי. היא נלחמה ליד בעלה והגדירה את עצמה כחיילת קרבית.
הערות שוליים

↑  Agnes Smedley, The Great Road: The Life and Times of Chu Teh   Monthly Review Press, New York and London 1956 .pp14, 23
↑  "The Manchu Qing Dynasty (1644-1911), Internal Threats". Countries Quest. Retrieved 26 September 2011. Tongmenghui
↑  "V26N2 - Personality Profile: Zhu De [Chu Teh]". mindef.gov.sg
↑  Shum Kui-kwong, Zhu-De (Chu Teh), University of Queensland Press (St. Lucia: 1982), p. 3-4.
↑  המילון הצבאי הסיני
↑  Shum Kui-kwong, Zhu-De (Chu Teh), University of Queensland Press (St. Lucia: 1982), p. 4-5
↑  William W. Whitson, Huang Chen-hsia, The Chinese High Command: A History of Communist Military Politics, 1927-1971, Praeger Publishers: New York, 1973, p. 30f.
↑  "The legacy of overseas study for China's early leaders: Zhu De". china.org.cn.
↑  William W. Whitson, Huang Chen-hsia, The Chinese High Command: A History of Communist Military Politics, 1927-1971, Praeger Publishers: New York, 1973, p. 30f.
↑  Mao's Road to Power: From the Jinggangshan to the establishment of the ...
↑  Daniel Morley. "The Chinese Communist Party 1927-37 – The development of Maoism – Part Six". In Defence of Marxism.
↑  Pantsov, Alexander; Levine, Steven (2013). Mao: The Real Story. New York: Simon and Schuster. p. 208
↑  Lawrance, Alan (2004). China Since 1919: Revolution and Reform : a Sourcebook. London: Routledge. p. 39
↑  היסטוריה של ז'ו דה
↑  Bianco, Lucien (1957). Origins of the Chinese Revolution, 1915-1949. Stanford Press. p. 64, note 10.
↑  Mao's Road to Power - Revolutionary Writings, 1912-1949
↑  מאו
↑  המצעד הארוך
↑  הדיויזיה הרביעית הסינית
↑  Biographical Dictionary of the People's Republic of China. google.com.
↑  Marshal of People's Liberation Army: Zhu De". chinadaily.com.cn
↑  "Zhu De". Encyclopædia Britannica.
↑  "Three Chinese Leaders: Mao Zedong, Zhou Enlai, and Deng Xiaoping - Asia for Educators - Columbia University". columbia.edu
↑  Smedley, The Great Road, p. 106
↑  Smedley, The Great Road, p. 122 and 314
↑  Smedley, The Great Road, p. 223-4
↑  Ho, Alfred (2004). China's Reforms and Reformers. Westport, CT: Praeger. p. 15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259730505171  PLWABN: 9810665586105606  BnF: cb12210864f (data)  CiNii: DA08265971  GND: 118666177  ISNI: 0000 0003 6090 2885  LCCN: n81127474  LNB: 000224277  NARA: 10570330  NDL: 00623840  NKC: jx20140612006  NLA: 36607882  NLK: KAC2019E1883  NTA: 140444939  RERO: 02-A000182196  SNAC: w6j39thw  SUDOC: 03075643X  Trove: 1324566  VIAF: 222109395   WorldCat (עם VIAF): 222109395 
ז'ו דה, בשנת 1916
צמרת צבאית ומפלגתית 1937, מימין לשמאל: מאו, אנלאי, ז'ו, בו-גו
ז'ו דה ביונאן, 1940, בתקופה שמראיינת אותו אנייס סמדלי לביוגרפיה.
יוסף בן ישראל

ערך זה עוסק במשורר יהודי תימני. אם התכוונתם למוזיקאי הישראלי איש קול ישראל, ראו .
יוסף (גם יהוסף) בן ישראל משתא היה משורר ופייטן יהודי-תימני בן המאה ה-16.
קורות חייו

בן ישראל חי בשרעב במאה ה-16–17 והיה ראשון המשוררים ממשפחת משתא. לשירתו נודעת השפעה על שירי בן משפחתו הרב שלום שבזי, שחי כחמישים שנה אחריו, מבחינת סוגי השירים ורעיונותיהם והשימוש המופלג בלשון הערבית. הופנו אליו שאלות בתחום המחשבה היהודית.
לדעת הרב יוסף קאפח, מגיע ר' יוסף בן ישראל לשיאו בשיר "טאיר אלגון יבאת יחדי", שבו הוא נותן ביטוי להתרוממות מצורכי הגוף בזמן שהוא דבוק במושכלות.
ידועים לנו כ-110 שירים שכתב, בהם סליחות, קינות ושירי חול, וכן שירים העוסקים בגלות וגאולה, מחשבה ומוסר. כמה משיריו התחבבו במיוחד על יהודי תימן ובהם: אשאל אלהי יגאלה שבויים; אלהים אשאלה יוצר מאורים; ישקף אלקים ממעון קדשו.
שימש כרב וכמנהיג קהילות.[דרושה הבהרה] בנו, ר' ישראל ספרא, היה גם הוא משורר ומעתיק ספרים. ר' שלום שבזי מזכיר דברי תורה בשמו.
לקריאה נוספת

יהודה עמיר, ‏ר' זכריה אלצאהרי בשבח ר' יוסף בן ישראל - לקשר בין שני גדולי השירה העברית בתימן במאות הט"ז-הי"ז, פעמים 59, אביב תשנ"ד, עמ' 84-79
יהודה עמיר, שירי החידה של יוסף בן ישראל, בקורת ופרשנות 32 (תשנח) 137-161.
יהודה עמיר, שירתו של רבי יוסף בן ישראל: תימן, סוף המאה הט״ז וראשית הי״ז, אוניברסיטת בר-אילן, 2000.
יהודה עמיר, שירת ר' יוסף בן ישראל ופרקי יסוד בשירת יהודי תימן. כרך א יצא על ידי האגודה לטיפוח חברה ותרבות, תש"ף.
יהודה רצהבי, שני שירי חידה ליוסף בן ישראל ("מגדולי משוררי תימן"), ידע-עם: במה לפולקלור יהודי יב, 31-32 (תשכ"ז), עמ' 56–60, תל אביב.
יוסף קאפח, כתבים חלק ב', עמודים 989–990.
הערות שוליים

↑  כתבים,ב, עמוד 990
↑   הפיוט אשאל אלהי יגאלה שבויים, באתר הפיוט והתפילה.
↑   הפיוט אלהים אשאלה יוצר מאורים, באתר הפיוט והתפילה.
↑   הפיוט ישקף אלהים, באתר הפיוט והתפילה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574429005171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא משוררים ובנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שם בן כ"ב

על פי תורת הקבלה, שם בן כ"ב האותיות הוא שם קדוש הנגזר מחמש המילים הראשונות של ברכת כהנים (ספר במדבר, פרק ו', פסוקים כ"ד–כ"ה). שם זה מסמל חיבורים רוחניים בין העולמות ומבוסס על צירופי אותיות המתקבלים משיטות חילוף שונות. צירופי האותיות הם:
אנקתם
פסתם
פספסים
דיונסים
תהליך יצירת השם

לפי אחד ההסברים, השמות נבנים על ידי חילופי אותיות מתוך פסוקי ברכת כהנים, תוך שימוש בשיטות חילוף שונות:
א"ת ב"ש: חילוף האות הראשונה באלפבית באחרונה, השנייה בשנייה מהסוף, וכן הלאה.
א"ב ג"ד: חלוקה לזוגות אותיות בסדר עולה (א → ב, ג → ד וכו').
אח"ס בט"ע: שילוב בין אותיות הקצה באלפבית.
אלב"ם: חלוקה של האלפבית לשתי קבוצות שוות והחלפת אותיות מקבילות כל אות באות האחת עשרה שאחריה או לפניה.
אי"ק: האלפבית העברי מתחלק לתשע קבוצות, כל קבוצה מכילה אותיות שמתחילות באותה ההברה או אותו צליל: אי"ק - א, י, ק. בכ"ר - ב, כ, ר. גל"ש - ג, ל, ש. דמ ת - ד, מ, ת. הנ"ך - ה, נ, ך. וס"ם - ו, ס, ם. זע"ן - ז, ע, ן. חפ"ף - ח, פ, ף. טצ"ץ - ט, צ, ץ.
תהליך יצירת השם > פירוט השמות

אנקתם
י → א (באי"ק).
ב → ט (באח"ס בט"ע).
תחת ט → נ (בא"ת ב"ש).
ר → ק (באבג"ד).
כ → ת (באלב"ם).
ך → ת (באלב"ם).
תחת ת → מ (באי"ק).
פסתם
י → פ (באח"ס בט"ע).
ה → ו (באבג"ד).
תחת ו → ס (באי"ק).
ו → מ (באח"ס בט"ע).
תחת מ → ת (באי"ק).
ה → ו (באבג"ד).
תחת ו → מ (באח"ס בט"ע).
פספסים
ו → פ (באלב"ם).
י → מ (בא"ת ב"ש).
תחת מ → ס (באי"ק).
ש → י (באלב"ם).
תחת י → פ (באח"ס בט"ע).
מ → ס (באי"ק).
ר → מ (באח"ס בט"ע).
תחת מ → י (בא"ת ב"ש).
ך → ת (באלב"ם).
תחת ת → מ (באי"ק).
דיונסים
י → מ (בא"ת ב"ש).
תחת מ → ד (באי"ק).
א → י (באי"ק).
ר → ו (באח"ס בט"ע).
י → ט (באבג"ד).
תחת ט → נ (בא"ת ב"ש).
ה → ו (באבג"ד).
תחת ו → ס (באי"ק).
ו → פ (בא"ת ב"ש).
תחת פ → י (באח"ס בט"ע).
ה → ו (באבג"ד).
תחת ו → מ (באח"ס בט"ע).
משמעות ומקורות השם

שם בן כ"ב האותיות נחשב לשם קדוש ביותר בתורת הסוד. הוא מופיע בספרות המאגית הקדומה, ובספרות הקבלית, ב"ספר היחוד" בעקבות "חוג העיון" כתוב: "כל הרוצה להתפלל ולבקש תחנה במדת חסד יזכור אלו השמות שנתנו למשה מתוך ענוה וכשרון". ורבי מנחם ציוני מביאו ב"ספר ציוני", ורבי משה קורדובירו בפרדס רימונים, ומיוחס לו כוח להשפיע על עולמות עליונים ותחתונים כאחד. נאמר בחלק מהקהילות בתפילה שלפני תקיעת שופר. רבי נתן נטע הנובר בספר שערי ציון כתב תפילה שנאמרת במקומות רבים בימים טובים בשעת נשיאת כפיים בעת שהכהנים מנגנים ומאריכים באמירת המילה 'שלום' המסיימת את ברכת כהנים. והוא היה האחראי להכניס את השם לתוך ליטורגיה פופולרית של ברכת כהנים, והוא גם חיבר שירים במודל של אנא בכוח, תוך שימוש בשם של כ"ב אותיות כאקרוסטיכון.
קמיעות מגניזת קהיר (אוקספורד e.107:10, T-S K 1.127) מכילות את השם "אנקתם פסתם פספסים ודיונסים". קמיע דומה נכלל בסוף ספר רזיאל המלאך, המכיל את השמות אנקתם פסתם פספסים דיונסים, אשר הפירוש מתאר כ"שם של כ"ב אותיות". מוצאו של שם זה אינו ידוע, ואין קשר מצוי לעברית או ארמית, ולא נמצא הסכמה על מקור מסוים ביוונית או בזורואסטריות.
לפי מסורת יהודית, מובא על ידי רבי מרדכי הכהן בספרו שפתי כהן, פרשת נשא: "זהו שם בן עשרים ושתים, מקובל איש מפי איש עד יעקב אבינו שמסרו ליוסף".
רבי יואל בעל שם מציין שיש סגולה לחרות את השמות האלו (מתוך שאר שמות) על טבעת כסף, במיוחד לבעל קרי.
סגולות השם

לכל אחד מהד' שמות הנזכרים מיוחסת סגולה מיוחדת:
אנקתם: שם זה נחשב טוב להשמיע תפילה, ופירושו הוא "שומע אנקת תמים". ולפי "ספר היחוד": "שמע אנקתם תם, כמו ששמעת יעקב שנקרא איש תם יושב אוהלים, כך תשמע אנקתם".
פסתם: שם זה נותן פסת בר לצריכים מזון, מלשון "יהי פסת בר בארץ" (ספר תהלים, פרק ל"ז, פסוק י"ט). ולפי "ספר היחוד": "כמו שהשפעת פסת יד ליעקב בחנם".
פספסים: מלשון "ויעש לו כתונת פסים" (ספר בראשית, פרק ל"ז, פסוק ג'), והוא נותן בגד ללבוש. ולפי "ספר היחוד": "כמו שאתה מתלבש מעין כתנת פסים". ולפי ספר ציוני מלשון: "בפס ידו בקע הים והטביע את מצרים ובפס ידו הציל את ישראל זהו שאמר הכתוב ימינך ה' נאדרי בכח ימינך ה' תרעץ אויב".
דיונסים: שם זה עושה נסים ונפלאות. ופירש בספר ציוני: "די"ו ניסים. ר"ל הרבה ניסים". ולפי "ספר היחוד": "למענך שאתה אחוז בדיוקנו של יעקב אבינו".
לקריאה נוספת

יהושע טרכטנברג (אנ'), 92-94 290, Jewish Magic and Superstition, ‏1939 (באנגלית)
יוסף דן, תולדות תורת הסוד העברית כרך ז', מרכז זלמן שזר, עמ' 104-103
ראו גם

שמות של אלוהים ביהדות
הערות שוליים

↑  ראו: פטר שפר, סינופסית לספרות ההיכלות, סעיפים 364, 499, 541.
↑  סוף פרשת נשא.
↑  שער כא פרק יד.
↑  אברהם ברלינר, כתבים נבחרים, א, עמ' 42.
↑  קב הישר, פרק ע, באתר היברובוקס
פטר אוגוסט, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק

| --- | --- |

 לידה:  7 בדצמבר 1697 קניגסברג, ברנדנבורג-פרוסיה ברנדנבורג-פרוסיה 
 פטירה:  22 במרץ 1775 (בגיל 77) טאלין, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 בת זוג:  סופיה, רוזנת הסן-פיליפסטאל   נטליה ניקולאייבנה גולובין
 פרסים והוקרה
 אביר במסדר אלכסנדר נבסקי  עיטור אנדריי הקדוש 
 
פטר אוגוסט, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (בגרמנית: Peter August von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck;‏ 7 בדצמבר 1697 – 22 במרץ 1775), היה דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק.
ביוגרפיה

פטר אוגוסט נולד ב-7 בדצמבר 1697 בקניגסברג, הוא היה בנו החמישי והצעיר של פרידריך לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק ולואיזה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג, בתם של ארנסט גינטר, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג ואוגוסטה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג.
בשנת 1743 מונה פטר אוגוסט למושל הכללי של אסטוניה, וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1753, ושוב בין השנים 1758–1775. כמו כן הוא מונה לפילדמרשל בצבא האימפריה הרוסית.
פטר אוגוסט היה רק בעל תואר "דוכס", אולם לא ירש בפועל את הטריטוריה של בק. דודו אוגוסט, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק ירש אותה בשנת 1675, ולאחר מכן ירש אותה בן דודו פרידריך וילהלם הראשון, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק, ולאחר מכן נמכרה בשנת 1732 בידי אלמנתו, לאחיו של פטר אוגוסט, פרידריך וילהלם השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק. אולם הוא מכר אותו מחדש בשנת 1745 לברונית מגדלנה פון לדבור-קניגסבירק, ומשום כך, לאחר מות אחיו קרל לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק בשנת 1774, ירש פטר אוגוסט תואר בלבד, ללא שלטון בטריטוריה בק עצמה. ב-22 במרץ 1775 מת פטר אוגוסט, ונכדו פרידריך קרל לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק ירש את תאריו.
פטר אוגוסט הוא אב קדמון של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק, האראלד החמישי, מלך נורווגיה ושל צ'ארלס, נסיך ויילס.
משפחתו

ב-5 בספטמבר 1723 התחתן פטר אוגוסט עם סופיה, רוזנת הסן-פיליפסטאל, בתם של פיליפ, רוזן הסן-פיליפסטאל וקתרינה אמליה מזולמס-לאובאך, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
קרל, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1724–1726).
אולריקה אמליה וילהלמינה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1726).
קרל אנטון אוגוסט, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1727–1759).
ב-15 במרץ 1742 הוא התחתן בשנית עם הרוזנת נטליה ניקולאייבנה גולובין, בתם של הרוזן ניקולאי פדורוביץ' גולובין ואשתו סופי ניקיטצ'נה פושקין ונכדתו של הרוזן פיודור גולובין. לזוג היו שני בנים ובת אחת:
פטר, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1743–1751).
אלכסנדר, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1744).
קתרינה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1750–1811); סבתא של הפילדמרשל הרוסי הנסיך אלכסנדר סולז באריאטינסקי.
הערות שוליים

↑  Burke's Guide to the Royal Family (1973), Burke's Peerage,
↑  Huberty, Michel; Alain Giraud; F. and B. Magdelaine (1994). L'Allemagne Dynastique Tome VII Oldenbourg (בצרפתית). France. pp. 79, 97, 118, 141. ISBN 2-901138-07-1.
↑  Darryl Lundy (25 במרץ 2006). "Peter August Herzog von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck". ThePeerage.com. נבדק ב-2008-09-04. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1151642975  LNB: 000327585  VIAF: 1893151778206918130002   WorldCat (עם VIAF): 1893151778206918130002
אנדרה פיליפס

אנדרה פיליפס (באנגלית: Andre Phillips;‏ 5 בספטמבר 1959) הוא אתלט עבר אמריקאי, אלוף אולימפי (סיאול 1988) בריצת 400 מטר משוכות וזוכה מדליות זהב בריצות 400 מטר משוכות ושליחים 4X400 מטר (תחרויות הגביע הבין-יבשתי 1985).
ביוגרפיה

אנדרה פיליפס נולד ב-1959 במילווקי, ויסקונסין. בנעוריו למד בתיכון "סילבר קריק" (אנ') בסאן חוזה, קליפורניה ובהמשך למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס והשלים תואר ד"ר להוראה (אנ') באוניברסיטת קונקורדיה (אנ') באירוויין, קליפורניה.
פיליפס החל לעסוק בספורט כבר בתקופת לימודיו בתיכון וב-1977 זכה בריצת 330 יארד משוכות באליפות התיכוניים של קליפורניה (אנ') והוא עדיין מחזיק בשיא התיכון במקצוע זה. ב-1981, בתקופת הלימודים באוניברסיטה, זכה בריצת 400 מטר משוכות באליפות התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי.
לאחר פרישתו מהקריירה הספורטיבית שלו הפך למורה בתיכון "סטאג" (אנ') בעיר סטוקטון, קליפורניה, סגן מנהל בתיכון "פרנקלין" (אנ') בסטוקטון ומנהל תיכון "סטאג".
ב-2009 צורף להיכל התהילה של האתלטים של ארצות הברית (אנ').
קריירה ספורטיבית > 1981

באליפות ארצות הברית באתלטיקה (אנ') שנערכה בסקרמנטו, קליפורניה זכה פיליפס במדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 48.10 שניות אחרי אדווין מוזס (47.59 שניות) ולפני דייוויד לי (אנ') (48.53 שניות).
קריירה ספורטיבית > 1983

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד סיים פיליפס את ריצת 400 מטר משוכות במקום החמישי בתוצאה של 49.24 שניות. פיליפס השתתף, עם נבחרת ארצות הברית, גם במוקדמות של ריצת שליחים 4X400 מטר וסייע להעלות את הנבחרת לחצי הגמר אך הוחלף בהמשך התחרות.
קריירה ספורטיבית > 1985

בתחרויות הגביע הבין-יבשתי של התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית (אנ') שנערכה בקנברה, אוסטרליה זכה פיליפס בשתי מדליות זהב: בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 48.42 שניות לפני אלכסנדר וסילייב (אנ') מברית המועצות (48.61 שניות) והרלד שמיד ממערב גרמניה (מייצג את נבחרת אירופה) (48.83 שניות) ובריצת שליחים 4X400 מטר (ביחד עם נבחרת ארצות הברית) בתוצאה של 3:00.71 דקות לפני נבחרת מזרח גרמניה (3:00.82 דקות) ונבחרת אוקיאניה (3:01.35 דקות).
בתחרויות הגרנד פרי של התאחדות האתלטיקה הבין-לאומית (אנ') שנערכו ברומא, איטליה זכה פיליפס במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.29 שניות אחרי טוני קמפבל (אנ') (13.27 שניות) ולפני סם טרנר (אנ') (13.44 שניות) (שניהם מארצות הברית).
קריירה ספורטיבית > 1988 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת סיאול זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בשיא משחקים של 47.19 שניות לפני אמאדו דיה בה מסנגל (שיא לאומי 47.23 שניות) ובן ארצו אדווין מוזס (47.56 שניות).
הערות שוליים

↑  אנדרה פיליפס, באתר usatf.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14348349
נחל אדוריים

| --- | --- |
נחל אדוריים
נחל אדוריים
 מידע כללי
 אורך:  30 ק"מ
 מוצא:  חלקו הדרומי של כפר דורא שבנפת חברון
 גובה מוצא הנהר:  800 מטרים
 יובלים:  נחל דומה, נחל כלך, נחל מאחז 
 שפך:  נחל שקמה 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל ישראל
  (למפת הר חברון מערב מוגדלת) נחל אדוריים(למפת הר חברון מערב רגילה) נחל אדוריים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל אדוריים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל אדוריים
 
פריחת כלניות בנחל אדוריים
הסכר בנחל אדוריים
החפירה להטיית נחל אדוריים
מערת האסורים "אל חבס" בנחל אדוריים
נַחַל אֲדוֹרַיִם הוא נחל אכזב הנובע בהר חברון, זורם מערבה לאורך כ-30 ק"מ עד שהוא חובר לנחל שקמה ומימיו נאספים למאגר שקמה שמצפון לרצועת עזה. הוא נקרא על שם אדוריים המקראית.
בתקופת הגשמים יוצר הנחל, בזכות שטח הניקוז הגדול שלו, זרימה חזקה בערוצו. לאורך הנחל מספר אתרים היסטוריים ובתקופת החורף מתאפיין המקום בפריחה (במיוחד של כלניות) המושכת מטיילים רבים.
גאוגרפיה

נחל אדוריים מתחיל את מהלכו בגובה 800 מטר מעל פני הים, בחלקו הדרומי של כפר דורא שבנפת חברון כשבין מקורותיו ניתן למנות גם את הגבעות עליהן שוכנים הכפרים השכנים אל-קוסור, אל-מראג'ם, א-טבקה ואל-מאג'ור. הנחל ממשיך לאורכו של כביש 3265 וסמוך לכפר בית עווא, הוא חותך את כביש 354, את הקו הירוק ואת כביש 358. בהמשך מתעקל הנחל בתוך יער אמציה, סמוך למושב אמציה. באזור זה מתחברים אליו מכוון דרום נחל דומה ובהמשך נחל כלך. לאחר מספר ק"מ עובר הנחל מתחת לכביש 6 (מצפון למחלף מאחז), סוללת הרכבת לבאר שבע, וכביש 40 (בין מושב אחוזם לשמורת פורה) ומתאחד עם נחל שקמה. נחל שקמה ממשיך משם מערבה דרך הנגב הצפוני עד שמימיו נאספים למאגר שקמה שמדרום לקיבוץ זיקים.
אתרים לאורך הנחל

לאורך הנחל מספר אתרים ומכיוון שהערוץ רדוד, ברובו הגדול, ניתן לטייל לאורכו ברגל או ברכב:
תל עֵיטוֹן (בקרבת הקו הירוק) - התל נחקר על ידי החוג לארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן בראשות פרופסור אברהם פאוסט. נחשפו מבנים רבים עם שכבת חורבן מהמאה השמינית לפני הספירה כולל חומת העיר בעובי 4.5 מטרים ומבנה גדול. נתגלו בתל מאות כלים עם ממצא אורגנים כגון זיתים וענבים.
הסכר - נבנה ב-1963 על ידי קק"ל, בתחילת שמורת יער אמציה, ונועד לאגור את מי השיטפונות.
תל אַגְרָה - נמצא בשמורת יער אמציה. הנחל מקיף את התל בעיקוף צפוני גדול. על התל מערות מסתור ושרידי ישוב.
החפיר להטיית הנחל - למרגלות תל אגרה נמצאה פרצה בערוץ הנחל ובחפירות ארכאולוגיות שנערכו במקום חושבים החוקרים שערוץ הנחל הוסט כדי למנוע הצפת שטחים חקלאיים
מערות - במקום כ-250 מערות וחלקן הגדול טרם נחקר על ידי ארכאולוגים. חלק מהמערות נחפרו עוד בתקופת מרד החשמונאים. בתקופות מאוחרות שימשו המערות למסתור לנזירים שהיו בדרכם לאשקלון או למדבר יהודה. לחלק מהמערות ניתנו שמות (למשל מערת האסורים - מערת הפעמון בחורבת "אל חבס" ועוד).
חורבת שלוּם - ממערב לתל אגרה. כוללת מספר מערות אגירת מים.
תל חֲרָקִים - מצפון מערב לחורבת שלום - שרידי חומה, חפיר ומגדל.
באר כֶּלֵךְ - בנקודת המפגש עם נחל כלך שבא מדרום (לפני מעבר כביש 6). באזור בורות מים וסכר.
באר שיקמה - נמצאת ליד מעבר הנחל מתחת כביש 40.
תל קֶשֶת - ממערב למעבר הנחל מתחת כביש 40. בסקר שנעשה במקום נמצאו חרסים מתקופת הברונזה המאוחרת עד לתקופה הביזנטית.
שמורת נחל שקמה (לאחר החיבור לנחל שקמה)
בתקופת החורף מספיקה כמות הגשם לפריחה עשירה לאורך ערוץ הנחל (במיוחד של כלניות) שמושכת הרבה מטיילים.
לאורך חלקו המרכזי של הנחל (מכביש 6 עד תל קשת) עובר שביל ישראל.
השילוב של מדרונות נוחים, אדמה מתאימה ומזג אוויר נכון עודדו את ענף גידול הכרמים לאורך חלקים של ערוץ הנחל באזור אמציה.
הערות שוליים

↑  בחלקו העליון מוזרמים אל הנחל חלק מהשפכים של היישובים הערביים שבסביבה
↑  צבי אילן, הסטת נחל אדוריים, דבר, 7 במרץ 1980
↑  פירוש המילה "אל חבס" בערבית היא בית-סוהר ונראה שבתקופת השלטון הטורקי השתמשו במערה זו להחזקת אסירים בזמן העברתם מחברון או ירושלים לאשקלון או יפו
השבעתו הראשונה של דונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית

| --- | --- |


טראמפ מושבע לנשיא ארצות הברית בידי נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית ג'ון רוברטס, 20 בינואר 2017
 מידע כללי
 סוג:  השבעת נשיא ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  הקפיטול 
 קואורדינטות:  38°53′23″N 77°00′33″W﻿ / ﻿38.8898°N 77.0091°W﻿ / 38.8898; -77.0091
 מארגן:  United States Congress Joint Committee on Inaugural Ceremonies 
 משתתפים:  מייק פנס, ג'ון רוברטס, דונלד טראמפ, קלרנס תומאס 
 תאריך:  20 בינואר 2017 
 
 he
 
ההשבעה של דונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית נערכה ב-20 בינואר 2017, במהלכה הושבע דונלד טראמפ לנשיא ארצות הברית ה-45. בטקס הציבורי השתתפו על פי ההערכות בין 300,000 אנשים ל-600,000 אנשים. טקס ההשבעה נערך כנהוג בחזית המערבית של בניין הקפיטול ששוכן בוושינגטון די.סי, ההשבעה פתחה את היום הראשון בתקופת כהונה בת ארבע השנים של טראמפ כנשיא ושל מייק פנס כסגן נשיא ארצות הברית. אירועי ההשבעה כללו את טקס ההשבעה הראשי, ארוחת צהריים, תהלוכה, נשף וטקס דתי.
הטקס נוהל על ידי נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית, ג'ון רוברטס. רוברטס השביע את טראמפ, ואת פנס השביע קלרנס תומאס, הוותיק מבין שופטי בית המשפט העליון של ארצות הברית.
רקע

ההשבעה סימנה את שיאו הרשמי של תהליך העברת הנשיאות מהנשיא היוצא ברק אובמה לנשיא הנבחר, דונלד טראמפ, אשר זכה בבחירות לנשיאות שנערכו ב-8 בנובמבר 2016 ויום לאחר מכן הוכרז כנשיא הנבחר. טראמפ נבחר רשמית בהצבעת חבר האלקטורים שנערכה ב-19 בדצמבר באותה השנה, וזכייתו אושרה באופן סופי בהצבעה בקונגרס שהתקיימה ב-6 בינואר 2017.
עם השבעתו הפך טראמפ לנשיא הראשון שנבחר חרף העובדה שהוא ללא ניסיון פוליטי או צבאי. טראמפ הוא גם האדם המבוגר ביותר והעשיר ביותר שנכנס לתפקיד נשיא ארצות הברית. אשתו של טראמפ, מלניה טראמפ, היא הגברת הראשונה השנייה שנולדה מחוץ לארצות הברית (הראשונה הייתה לואיזה אדמס, שנולדה בממלכת בריטניה הגדולה)
תכנון ההשבעה

ההשבעה תוכננה על ידי ועדת הקונגרס המשותפת לטקסי ההשבעה.
תכנון ההשבעה > ועדת הקונגרס המשותפת לטקסי ההשבעה

טקס ההשבעה וארוחת הצהריים לנשיא הנבחר טראמפ וסגן הנשיא הנבחר פנס תוכננו על ידי ועדת הקונגרס המשותפת לטקסי השבעה. הוועדה הורכבה מהסנאטורים האמריקאים: רוי בלאנט, יו"ר הוועדה, מנהיג הרוב הרפובליקני בסנאט, מיץ' מקונל, מנהיג המיעוט הדמוקרטי בסנאט, צ'אק שומר, יו"ר בית הנבחרים, פול ראיין, מנהיג הרפובליקנים בבית הנבחרים, קווין מקארתי ומנהיגת הדמוקרטים בבית הנבחרים, ננסי פלוסי.
ועדת ההשבעה פרסמה את לוח הזמנים המלא של אירועי ההשבעה ב־21 בדצמבר 2016.
תכנון ההשבעה > ועדת ההשבעה הנשיאותית

ועדת ההשבעה הנשיאותית ארגנה כמה אירועים נוספים, בהנחיית הנשיא הנבחר וסגן הנשיא הנבחר. יו"ר הוועדה היה תומאס ברק ג'וניור, משקיע נדל"ן ומכר ותיק של טראמפ. חברי הוועדה היו אנשי העסקים והנדבנים היהודים, בני הזוג אלדסון, שלדון ומרים, ג'יל אייקן (אשתו של הטייקון האמריקאי, קרל אייקן), הרולד האם, מנכ"ל חברת קידוחי הנפט קונטיננטל ריסורסס ואף וודי ג'ונסון שהיה בעלי חברת התרופות ג'ונסון אנד ג'ונסון.
חברי הוועדה הצליחו לגייס סכום של כ-107 מיליון דולר, סכום כפול מהסכום שגייסה ועדת ההשבעה הקודמת.