stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גיא בלילה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בפברואר 1982 באר שבע
 פטירה:  25 בדצמבר 2021 (בגיל 39) באר שבע
 מקום קבורה:  בית העלמין החדש בבאר שבע
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  2011–2021 (כ־10 שנים)
 מקום לימודים:  המכללה האקדמית ספיר
 יצירות בולטות:  "בני אור"
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה
 פרופיל ב-IMDb
 
גיא בָּלִילָה (16 בפברואר 1982 – 25 בדצמבר 2021) היה תסריטאי, במאי קולנוע וטלוויזיה, מפיק ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה

גיא בלילה נולד ב-16 בפברואר 1982 בעיר באר שבע, וגדל בשכונה ב' שהייתה אז מוקד לפשע מאורגן. אמו של בלילה, שרה, עבדה כאחות בבית החולים סורוקה, ואביו היה עבריין מכור לסמים. בלילה החל להשתמש בסמים בגיל 15, יחד עם חברו הטוב אלעד ביטון שבהמשך הפך לשותפו המקצועי, ולאחר שנתפש סוחר בסמים לסטודנטים באוניברסיטת בן-גיריון הוא סולק מבית הספר. כשהיה בן 20, אביו של בלילה ביקש ממנו להביא לו תיק לבית הסוהר בזמן שריצה עונש מאסר, אך בבידוק בבית הסוהר התברר כי בתיק הוחבאו סמי הרואין. בלילה נשלח למעצר, ושוחרר רק לאחר שהתברר כי לא היה מודע לסמים שהוחבאו. אירוע זה עובד לפרק הפתיחה של סדרת הטלוויזיה המבוססת באופן חלקי על חייו של בלילה, "בני אור". אביו של בלילה מת ממנת יתר כארבע שנים לאחר מכן, ובלילה נותר עם אמו ושני אחיו הגדולים. בריאיון שהעניק לאחר התפרסמותו, בלילה סיפר כי הוא חושש למות ממנת יתר בדיוק אביו.
ב-2009, בלילה החל לימודי קולנוע והנדסה במכללה האקדמית ספיר. במהלך לימודיו, בלילה הועמד כמה פעמים לוועדות משמעת בעוון התנהגות בלתי הולמת. בשנה הראשונה ללימודיו, בלילה התבקש להגיש כפרויקט גמר סרט סטודנטים קצר בן כחמש דקות – אך הגיש דווקא תסריט מלא לסרט בן כחצי שעה. בעלילת סרט זה, בלילה – המגלם את דמות עצמו – מנסה לפגוש בדוגמנית אגם רודברג עליה הוא דלוק. בלילה הצליח לשכנע את רודברג להשתתף בסרט, ואף גייס אליו את השחקנים המובילים אורי גבריאל, זאב רווח ומשה איבגי. מעבר להגשה המקצועית כפרויקט גמר, בלילה הצליח גם להביא לשידור הסרט בערוץ "ביפ". ב-2018, בלילה יצר יחד עם חברתו, הקומיקאית הילי לואיס, סדרת רשת, "הזוג הזה", שעלתה לאתר האינטרנט "ynet". בלילה, שמעולם לא עזב את בית אמו, איננו הצליח למצוא עבודה קבועה בתעשיית הטלוויזיה והקולנוע, ועבד בעבודות מזדמנות בהן לא החזיק זמן רב.
את סיפורי ילדותו והתבגרותו בבאר שבע ברקע הפשיעה המאורגנת בעיר, בלילה עיבד יחד עם חברו אלעד ביטון לכדי סדרת דרמת פשע – "בני אור". לאחר כשבע שנים בהן השניים ניסו למכור את הסדרה לחברות הפקה ולגופי שידור, היא נרכשה על ידי חברת ההפקות של יואב גרוס וגוף השידור "yes". עבור עבודתו על הסדרה, בלילה השתכר בכ-240,000 ש"ח ברוטו. "בני אור" עלתה לשידור ב-2021, ולאחר שזכתה להצלחה כבירה – ובין היתר הפכה לסדרה הנצפית ביותר של "yes" באותה השנה – היא חודשה לעונה שנייה, שיועדה לשידור כבר ב-2022 או ב-2023. מלבד תחילת העבודה המשותפת עם ביטון על העונה השנייה, בלילה החל לעבוד במקביל גם על סדרה חדשה.
לאחר הצלחת "בני אור", הדיכאונות ותחושות הבדידות והריקנות של בלילה – שסבל משברון לב ולא הצליח למצוא זוגיות – הלכו וגברו. ב-25 בדצמבר 2021, ביטון הגיע לדירה המשותפת של בלילה ואמו על מנת להמשיך את עבודתם על העונה השנייה של "בני אור". לאחר שבלילה איננו ענה לדפיקות הדלת של ביטון, הוא פרץ לבית דרך החלון. ביטון מצא את בלילה שוכב במיטתו מחוסר הכרה, וניסיונותיו שלו להעיר אותו ושל כוחות מד"א לטפל בו עלו בתוהו ונקבע מותו. בסמוך לגופת בלילה נמצאו כלי עישון, ועל גופתו אותרו שיירי הרואין וקוקאין וכן מדבקות פנטיל. הגופה נשלחה לנתיחה שלאחר המוות, בה נקבע באופן עקרוני כי סיבת המוות היא דום לב, ולאחר מכן בלילה נטמן בבית העלמין החדש בבאר שבע.
לאחר מותו, בלילה הועמד יחד עם ביטון לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לתסריט הטוב ביותר של סדרת דרמה. בלילה וביטון זכו בפרס, כשאמו של בלילה קיבלה אותו בשמו. בדצמבר 2022, כשנה לאחר המוות, חודשו העבודות על העונה השנייה של "בני אור" – אך לאחר כשנה נוספת, בדצמבר 2023, ביטון החליט יחד עם "yes" לגנוז את העבודות והסדרה בוטלה.
הערות שוליים

1 2  גיא בלילה, אישים
1 2 3 4 5 6  יאנה פבזנר, שמעון איפרגן, ‏כשהאור כבה, באתר ‏מאקו‏, 30 בדצמבר 2021
↑   איתי שטרן, גיא בלילה בער כמו אבוקה שדולקת במלוא הכוח, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2021
↑  בני אור 🔪 – פרק 1 המלא לצפייה ישירה, yes (באתר שיתוף הווידאו "YouTube")
1 2  ויקו אטואן ויקו אטואן, אור וצל: סיפור חייו ומותו בטרם עת של גיא בליל, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 9 בינואר 2022
↑  פגשתם כבר את אגם?, "Cinevas" (ברשת החברתית "Facebook", ‏4 במרץ 2013
↑  הילי לואיס, גיא בלילה, "אסור לספר שהכרנו בטינדר. מה אני? סטוץ?", באתר ynet, 29 בינואר 2018
↑  כרמל שטרן שמעון איפרגן, ‏"'בני אור' הייתה ממש כל החיים שלו", באתר ‏מאקו‏, 26 בדצמבר 2021
↑  עמי פרידמן, "בני אור" ירוק: הסדרה המצליחה קיבלה אישור לעונה שנייה, ישראל היום, 17 ביוני 2021
↑  יניר יגנה‏, "שייך לזן מיוחד": החברים נפרדים מגיא בלילה, יוצר "בני אור", באתר וואלה, 1 בינואר 2022
↑  שמעון איפרגן., ‏"רק אתה ואלוהים יודעים מה הסוד שבגללו אתה לא איתנו", באתר ‏מאקו‏, 27 בדצמבר 2021
↑  רן בוקר, אחרי מותו: יוצר "בני אור" מועמד לפרס האקדמיה לטלוויזיה, באתר ynet, 15 בפברואר 2022
↑  יואב בירנברג, גיא בלילה המנוח, יוצר "בני אור", זכה בפרס התסריט בטקס פרסי הטלוויזיה, באתר ynet, 24 במרץ 2022
↑  גיל משעלי, ‏לאחר מות היוצר: חודשה העבודה על ההמשך של "בני אור", באתר ‏מאקו‏, 13 בדצמבר 2022
↑  רינת קרמר יבלינוביץ, ‏למרות שחודשה לעוד עונה: הסדרה האהובה בוטלה, באתר "סרוגים", 31 בדצמבר 2023
ג'ורג' ויליאם רנדל

סר ג'ורג' ויליאם רנדל (באנגלית: George William Rendel;‏ 1889 – 6 במאי 1979) היה דיפלומט בריטי עם שורשים אנגליים ואיטלקיים.
רנדל מילא תפקידים דיפלומטיים חשובים בבלקן ובמזרח התיכון. בין השאר, כראש דסק המזרח במשרד החוץ בשנים 1930–1938 הטביע חותם כאחד המעצבים של המדיניות הבריטית בארץ ישראל. אחרי מלחמת העולם השנייה היה פעיל כנציג בריטניה בפורומים שונים של האיחוד האירופי ושל האו"ם.
עמד בראש הוועדה שהמליצה על הענקת חוקה חדשה ואוטונומיה לסינגפור.
רקע משפחתי ופרטים ביוגרפיים

ג'ורג' ויליאם רנדל נולד כאחד מארבעת ילדיו (שלושה בנים ובת) של מהנדס הספינות ג'ורג וייטוויק רנדל (1833–1902), מנישואיו השניים לאשה איטלקייה מרומא בשם ליצ'יניה פינלי (1846/1847 -1934). לאב, שהתאלמן מאשתו הראשונה, הרייט, היו עוד חמישה ילדים מנישואיו הראשונים.
משפחת רנדל הייתה קתולית ומקורה באזור דבון באנגליה אך רבים מבניה התיישבו בוויילס, באירלנד ובאמריקה
.
ג'ורג' ויליאם התייתם בגיל 13 מאביו שנפטר אחרי נכות ממשוכת בשנת 1902 בגיל 69. הוא למד בדאונסייד סקול, מוסד חינוך של הנזירים הבנדיקטינים, ובקווינס קולג' באוקספורד וסיים תואר בהיסטוריה מודרנית ב-1911.
פעילותו בבלקן ובמזרח התיכון > התחלת עבודתו הדיפלומטית. פעילותו בבלקן

רנדל התחיל את הפעילותו בשרות הדיפלומטי הבריטי בשנת 1913. שירת בהתחלה בברלין, אחר כך באתונה, ברומא, ליסבון ובמדריד (1917) בימי מלחמת העולם הראשונה.
.
רנדל כיהן כמזכיר בצירות הבריטית באתונה שמו נודע במיוחד הודות לתזכיר ששלח למשרד החוץ הבריטי ב-20 במרץ 1922, שבו דיווח על טבח שביצעו הטורקים באוכלוסייה היוונית באנטוליה אחרי חתימת הסכם הפסקת האש בעקבות המלחמה בין טורקיה ובין יוון. הוא ציטט, בין השאר, מקורות שדיברו על גירושם מאנטוליה, בין השנים 1914–1922, של כ־500,000 יוונים, מהם רובם "לא שרדו".
פעילותו בבלקן ובמזרח התיכון > ראש הדסק המזרחי במשרד החוץ > שאלת ארץ ישראל

בין השנים 1938-1930 מילא רנדל את תפקיד ראש הדסק המזרחי במשרד החוץ הבריטי. מתוקף תפקידו שיחק רנדל תפקיד מוביל בעיצוב המדיניות ביחסים עם הערבים ועם היישוב העברי בארץ ישראל, כשבזמנו השפעת משרד החוץ גברה במישור הזה על זו של משרד המושבות.
הוא סבר שהמדיניות הבריטית צריכה להשתחרר מעוינותם הגוברת של הלאומנים הערבים, שמקורה בתסכול מהתפקיד ששיחקה בריטניה בהקמת ישות מדינית יהודית בארץ ישראל.
בעקבות הבעיות פוליטיות שהתעוררו עם פריצת המרד הערבי בארץ ישראל בשנת 1936 ובקשר לסוגיות נוספות במדיניות הבריטית במזרח התיכון, הוזמן רנדל על ידי המלך אבן סעוד ובחודשים פברואר-מרץ וביוני-יולי 1937 ערך ביקורים באזור חצי האי ערב והמפרץ הפרסי. הוא ביקר בבושהר שבאיראן, בעיראק, בכווית, בבחריין ובערב הסעודית. התקבל בהזדמנות זו יחד עם אשתו על ידי מלך סעודיה. הוא ניהל התכתבות עם המלך ועם אישים שבחצר המלך כמו יוסוף יאסין וחפיז והבה. בשיחות עם אבן סעוד ביקש לבדוק את איתנות היחסים בין המלך ובין בריטניה. אשתו של רנדל, ג'רלדין (1884 – 1965), הייתה לאשה הנוצרייה הראשונה שזכתה להתקבל בארמון מלך ערב הסעודית בריאד.
ב-1937, במסגרת מגעיו בנוגע לשאלת ארץ ישראל, העלה רנדל בפני פקיד בכיר אמריקאי טרוניה בנוגע ללחצים שמפעילים יהודי ארצות הברית בעניין חלוקת ארץ ישראל והדגיש שמבחינת בריטניה חשובות גם עמדותיהם של צדדים אחרים, למשל, "רגשותיהם של יהודי ורשה" או של המוסלמים והערבים השכנים.
באותה שיחה הסביר רנדל שהערבים אינם "פראי אדם" כמו האינדיאנים באמריקה אלא "עם בעל תרבות וציוויליזציה שאי אפשר להתייחס אליהם כאל כפראי אדם".
במכתב אל דיפלומט אמריקאי ב-1 ביוני 1937 הוא העלה אפשרות לערוך שינויים במנדט הבריטי בארץ ישראל.
כשהתבקש לנסח את הערותיו לגבי התוכנית של ועדת פיל לחלוקת ארץ ישראל היו לרנדל "ביקורות רציניות" לגבי דו"ח הוועדה (מ-22 ביוני 1937) שהציע את חלוקת ארץ ישראל לשתי מדינות - ערבית ויהודית. חסרונות הדו"ח נגעו לדבריו בנקודות הבאות: המדינה הערבית המוצעת תהיה "חסרת מוצא לים", היהודים יזכו במיטב האדמות, יתעוררו קשיים ביצירת הפרוזדורים, הבריטים יצטרכו לעסוק בשיטור במספר ערים בצפון הארץ, וקשיים סביב סוגיית הכללת המדינה הערבית באמירות עבר הירדן. בהמשך כששר המושבות אורמסבי-גור המליץ לממשלה הבריטית לאשר את דו"ח פיל, ציין רנדל כי עקרון החלוקה הוא אמנם צודק וצריך להתקבל, אך התנגד לקבלת תוכנית החלוקה כפי שהיא והמליץ לבצע בה שינויים.. בנוגע לצורך להגביל את עליית היהודים לארץ ישראל, לפי מקורות מסוימים סבר רנדל ב-1937 כי יש חשש שהמהגרים היהודים מגרמניה יהפכו את המקום ל"מושבה רוחנית" של גרמניה.
בניגוד להמלצה החד-משמעית של ועדת פיל להגדיל בשביל יהודי גרמניה הנאצית, שנמצאו בסכנה, את המכסה להגירה לארץ ישראל, כתב רנדל בתזכיר שהגיש לשר החוץ אידן שיש להגביל את ההגירה היהודית :"עלינו להרגיע את הערבים שלא יהיו שוב בסכנה להיהפך למיעוט בארצם הם או להימצא במצב שהאדמות הפוריות היחידות שברשותם תילקחנה מהם ותימסרנה בבעלות מלאה למהגרים זרים".
בשנת 1938 העביר רנדל את תפקיד ראש דסק המזרח במשרד החוץ הבריטי לידי ס.וו. בקסטר.
גם אחרי השואה כשהועלו בפניו דיווחים על פוגרום קיילצה מ 4 ביולי 1946 ורדיפות נוספות נגד שארית הפליטה בפולין, הביע רנדל בהתאם למדיניות הרשמית הבריטית התנגדות לעליית יהודים אלה לארץ ישראל וסבר שהפתרון הוא על ידי שפור מצב היהודים במקום שבהם נמצאים.
בערוב ימיו בשיחה עם ההיסטוריון מרטין גילברט הביע ג'ורג' רנדל צער על שלא עשה יותר כדי למנוע את הקמתה של מדינת ישראל.
פעילותו בבלקן ובמזרח התיכון > ראש הדסק המזרחי במשרד החוץ > שאלת ה"אשורים" בעיראק

בשנות ה-30 פנה לורד רוברט סיסל לג'ורג' רנדל בנוגע לקריאות לעזרה של הנוצרים האשורים שסבלו ממעשי טבח מצד השכנים המוסלמים. רנדל הגיב באומרו שההבטחות שאולי ניתנו ל"אשורים" בימי מלחמת העולם הראשונה הותנו בניצחון מעצמות "ההסכמה" על טורקיה והיו ל"מיתוס ישן נושן". הן נותרו בעלות משמעות "היסטורית" בלבד, מפני שבסופו של דבר כוחות "ההסכמה" לא הצליחו לכפות את תנאיהם על טורקיה באזור המדובר.
רנדל סבר שאין האשורים יכולים להישאר כישות הומוגנית, "מדינה בתוך מדינה" בעיראק המאוחדת המתגבשת. באותה תקופה הועלו הצעות להעבירם לארצות קרובות כמו סוריה או קפריסין, או רחוקות כמו ברזיל, בורנאו או "סודאן הצרפתית" (מאלי של היום).
פעילותו בבלקן ובמזרח התיכון > בחזרה לבלקן. הפיצוץ באיסטנבול

בימי מלחמת העולם השנייה כיהן רנדל כשגריר בבולגריה עד לניתוק היחסים באביב 1941.
בעת כהונתו בסופיה בתקופה רגישה ביותר, הביע רנדל מורת רוח על הפעילות האינטנסיבית מדי לטעמו של השירותים החשאים הבריטים שניסו להכין את השטח למצב שלאחר הכרזת המלחמה. בפברואר 1941 הוברח, בידיעתו של רנדל, מבולגריה לטורקיה, במשאית שנשאה את ארכיון הצירות הבריטית בסופיה, אחד מהמתנגדים למשטר הפרו-נאצי, ד"ר גאורגי מיחוב דימיטרוב, ששיתף פעולה עם שרותי הביון הבריטים.
בסיום משימתו נסע גם ג'ורג' רנדל לאיסטנבול ברכבת עם פמליה של 50 אנשי הצירות. בהגיעו ליעד ב-11 במרץ 1941 פצצה שהוסתרה במטעניו התפוצצה בלובי של המלון "פרה פאלאס"
 והרגה 6 אנשים בעוד 30 נפצעו. במלון פרצה דליקה. בתו של רנדל, אן, אז בת 21, נדחפה על ידי ההדף אך לא נפצעה. עם ההרוגים נמנו 4 אזרחים טורקים, ביניהם שני סבלים של המלון, ושתי פקידות בריטיות: מזכירתו של רנדל, גרטרוד אליס, שהובלה במצב אנוש, בטעות לבית החולים הגרמני באיסטנבול, שם נפטרה וסטנוגרפית בשם תרז ארמסטרונג. רנדל עצמו יצא ללא פגע מפני שעם הגעתו עלה מיד לחדרו להציץ במסמכים ונמצא רחוק ממקום הפיצוץ. התברר שהפצצה נמצאה במזוודה של הפרסונל הבריטי. יש סברו כי היה מדובר בניסיונות הביון הגרמני להתנקש בחייו של רנדל. כשנשאל, רנדל עצמו טען שהיפותזה של פיגוע גרמני או בולגרי "דמיונית מדי כדי להיות אפשרית". מקורות מגרמניה הנאצית טענו שמדובר בפצצות שהחזיקו הבריטים עצמם לצורך ביצוע מעשי חבלה (למשל נגד גשרים) בבולגריה. מזוודה חשודה שנייה של הצירות הבריטית שנמצאה במלון אחר פונתה בחפזון לרחוב על ידי אחד העובדים הבריטים שנזכר בה והיא פורקה על ידי חבלנים טורקים.
השלטונות הטורקיים פתחו בהליכים משפטיים ארוכי שנים נגד הפרסונל הדיפלומטי הבריטי. רנדל עצמו נעצר מיד אחרי הפיצוץ לחקירה ושוחרר אחרי זמן קצר. משרד החוץ הבריטי המליץ לדיפלומטים שנתבעו לא לבקר יותר בטורקיה. ב-30 ביולי 1941 התמנה רנדל לציר, וב-13 במאי 1942 לשגריר ליד ממשלת יוגוסלביה שיצאה לגלות לונדון. מילא את תפקיד זה עד שנת 1943. אז זכה לתואר אצולה מדי מלך ג'ורג' השישי.
אחרי מלחמת העולם השנייה

אחרי המלחמה כיהן סר ג'ורג' ויליאם רנדל בשנת 1947 כנציג של בריטניה בוועדת ההסכם עם אוסטריה ואחר כך כשגריר בבריסל ובלוקסמבורג בין השנים 1947–1950 וב-17 במרץ 1948 חתם שם כנציג של בריטניה על הסכם לשיתוף פעולה כלכלי, חברתי, תרבותי ולהגנה עצמית קולקטיבית עם בלגיה, צרפת, לוקסמבורג והולנד שהתרחב ב-1949 לברית נאט"ו. בתוקף תפקידו התנגד לצירוף ארצות סקנדינביות לנאט"ו. לדבריו הארגון הצפון-אטלנטי חייב להישאר מועדון קטן ואקסקלוסיבי. כשגריר דן בין היתר עם ממשלת בלגיה בראשותו של ואן זלנד בנושא המיסים על יצוא אורניום.
אחרי שפרש לגמלאות ממדשד החוץ בשנת 1950, בין השנים 1950–1964 עבד רנדל בוועדות או"ם שונות.
ב-1951–1952 השתתף במו"ם עם גרמניה לגבי תשלומי חובותיה אחרי המלחמה.
ב-1955 היה חבר בוועדה האירופית בנוגע לחבל הסאר.
"חוקת רנדל"

אחרי 12 שנות משטר חירום בסינגפור בשלהי 1953 הסמיכה הממשלה הבריטית ועדה בראשותו של סר ג'ורג' רנדל להציע רפורמה פוליטית מנהלית במושבה. על סמך מסקנות ועדת רנדל משנת 1953 הוענקה לסינגפור חוקה חדשה (הידועה כ"חוקת רנדל"), הונהגה אוטונומיה, ונערכו בחירות בשנת 1955 שבהם השתתפו לראשונה רבים מהרוב הסיני.
סר ג'ורג' ויליאם רנדל נפטר בשנת 1979. השאיר שתי בנות - אן ורוזמרי.
הוא קיבל בשנת 1943 את התואר אביר מפקד של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
ספרים

1957 - "החרב והזית" - זכרונות משליחות דיפלומטית ובשרות החוץ 1954-1913
לקריאה נוספת

Elie Kedourie, ‘Great Britain, the Other Powers, and the Middle East before and after World War I’, in Uriel Dann (ed.), The Great Powers in the Middle East 1919–1939 (New York, London, 1988), pp. 3–11.
Abraham Ben Zvi, Aharon Klieman (ed) Global Politics, Frank Cass Publishers, Portland, Oregon 2001 ch 6 Proximate Policy makers
הערות שוליים

↑  תולדות משפחת רנדל
↑  ארכיון של משפחת רנדל בספריה הלאומית של ויילס
↑  תקציר רנדל קטע ראשון
↑  מילר - בריטניה, ארץ ישראל והאימפריה:שנות המנדט מבוא -ציטוט מאלי כדורי עמ' 7, הערת שוליים 14
↑  שבה נמצאה נציגות בריטניה באזור המפרץ הפרסי, שהייתה כפופה למינהל הבריטי בהודו
↑  קטע מאת מדאווי אל-ראשיד על "ערב הסעודית ומלחמת פלסתין מעבר להיסטוריה הרשמית", בבלוג של ההיסטוריון מדאווי אל-ראשיד
↑  תעודות דיפלומטיות אמריקאיות בנוגע לשאלת ארץ ישראל Foreign Relations US- 1937 - ספריית אוניברסיטת ויסקונסין עמ' 886
↑  תעודות דיפלומטיות אמריקאיות בנוגע לשאלת ארץ ישראל Foreign Relations US- 1937 - ספריית אוניברסיטת ויסקונסין עמ' 885
↑  [Palestine Report, Preliminary departmental comments on the recommendations of the Royal Commission, 23 June1937, pp.4-6 (PRO FO 371/20807 E 3427 6029. ציטוט מספרו של חיים סימונס "סקירה היסטורית של ההצעות לטרנספר הערבים מארץ ישראל 1947-1895,(באנגלית) קריית ארבע, 2004, עמ' 198 הערות 4,5
↑  [3 / Palestine Report, Memorandum from Foreign Office (Rendel Minutes), 28 June 1937, p.2
(un- numbered), (PRO FO371/20807 E 3531 5268).4 / Ibid., pp.4-7 (un-numbered ציטוט לפי ספרו של חיים סימונס - A historical survey of proposals to transfer Arabs from Palestine, Kiryat Arba 2004 עמ' 199 הערות 4,3
↑  ,Michael R. Marrus, Robert O.Paxton Vichy France and the Jews Stanford University Press 1995 עמ' 62 הערת שוליים
↑  מרטין גילברט - המדיניות הבריטית כלפי הפליטים היהודים 1946-1933
↑  Arieh Kochavi Post-Holocaust politics:Britain, United States and the Jewish refugees 1948-1945 University of North Carolina Press, 2001 עמ' 177
↑  תום שגב בעיתון "הארץ", 10 ביוני 2011
↑  Fisher, J. (2008) Man on the spot: Captain George Gracey and British policy towards the Assyrians, 1917-45. Middle Eastern Studies, 44 (2). pp. 215-235. ISSN 00263206 עמ' 14–15, עמ' 42
↑  Fisher, J. (2008) Man on the spot: Captain George Gracey and British policy towards the Assyrians, 1917-45. Middle Eastern Studies, 44 (2). pp. 215-235. ISSN 00263206 עמ' 21
↑  פוליטיקאים או פרטיזנים? תסכולי המבצעים המיוחדים הבריטים בבולגריה 1940–1944 ב"אנמנזיס" כרך א, 2006 מס.3
↑  כתבה במגזין "טיים" ב-24 במרץ 1941
↑  "Evening Leader" 12 במרץ 1941, עמ' 1
↑  פרויקט אנדרטות המלחמה הסקוטי
↑  ראו עיתון "טולדו בלייד", 1979
↑  שם
↑  בלוג של דיפלומט בריטי
↑
↑  Martin H.Folly -Breaking the Vicious Circle:Britain, the United States,and the Genesis of the North Atlantic Treaty, Diplomatic History vol.12, Issue 1, p. 59-77 January 1988
↑  ג'ונתן הלמרייך - המו"ם על המס על יצוא האורניום הבלגי בשנת 1951 עמ' 328
Jonathan E.Helmreich The Negotiation of the Belgian Uranium Export Tax of 1951, Revue belge de philologie et d'histoire, Année 1990, Vol.68 Nr.68-2.p.328
↑  באתר רשמי של שווייץ
↑  תקציר מעיתון "אינטרנשנל אורגנייזיישן, קיימברידג', 1 בנובמבר 1955
↑  קטע עיתון "לונדון גאזט" משנת 1941
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280379805171  GND: 1197725555  ISNI: 0000 0000 3281 7171  LCCN: n89651187  SNAC: w6g26bp7  VIAF: 21289420   WorldCat (עם VIAF): 21289420 
תושבים יוונים בורחים מסמירנה - איזמיר, 1922
עבד אל-עזיז אבן סעוד
המלון "פרה פאלאס" באיסטנבול בשנת 1900
גברי ברגיל

| --- | --- |

ברגיל בפברואר 2011
 לידה:  29 במאי 1958 (בן 66) רמות מנשה
 מדינה:  ישראל 
 מפלגה:  מרצ, העבודה
 
גברי ברגיל (נולד ב-29 במאי 1958) הוא יו"ר מכללת אורנים, כיהן בעבר כמג"ד מילואים וכמזכיר התנועה הקיבוצית.
ביוגרפיה

גברי ברגיל נולד בקיבוץ רמות מנשה בשנת 1958 להורים ממקימי הקיבוץ שעלו מאורוגוואי. היה חניך ומדריך בשומר הצעיר. התגייס לצה"ל לחיל התותחנים והמשיך בשירות קבע. הגיע לדרגת סא"ל בשירות המילואים ובין השנים 1990 ל-1996 שימש כמפקד גדוד תותחנים במילואים.
בשנים 1984–1988 החזיק במספר משרות בתנועת הקיבוץ הארצי ובהנהגת השומר הצעיר. בשנת 1988 לאחר פרוץ האינתיפאדה, הצטרף לשלום עכשיו כפעיל והיה למזכ"ל התנועה בשנים 1990–1994. בשנת 1994 סיים בהצטיינות תואר שני במדעי המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1994–1996 כיהן כמזכיר קיבוץ רמות מנשה. בשנים 1996–1999 שימש כשליח המרכזי של התנועה הקיבוצית וכנציג השומר הצעיר בצפון אמריקה.
בשנת 2000 נבחר לתפקיד מזכיר תנועת הקיבוץ הארצי. במהלך הקדנציה הראשונה שלו ביצע את תהליך איחוד התנועות הקיבוציות, וב-2005 נבחר לקדנציה שנייה כמזכיר התנועה הקיבוצית. סיים את תפקידו במרץ 2009.
מהשנים 2009 ואילך היה חבר בחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית, כיהן כיו"ר של תנועת השומר הצעיר העולמי, יו"ר מועדון צוותא בתל אביב, יו"ר עמותת דרכים ויו"ר בקיבוצים כפר עזה, שילר, כרמים, נתיב הל"ה, כרמיה, הראל, תל יצחק, מגידו וביישוב הקהילתי גבעות בר.
בבחירות לכנסת ה-22 הוצב במקום ה-12 ברשימת העבודה-גשר לכנסת ולא נכנס לכנסת לאחר שהמפלגה קיבלה 6 מנדטים.
כיום מכהן כיו"ר במכללת אורנים, יו"ר בקיבוצים גבעת ברנר, כיסופים ונחשונים. כמו כן, הוא מכהן כיו"ר מחוז הקיבוצים במפלגת העבודה וחבר בהנהלת קיבוץ כישורית (קיבוץ של בעלי צרכים מיוחדים).
הערות שוליים

↑  פנחס וולף‏, מרצ: גם לנו יש "רשימת כוכבים", באתר וואלה, 18 בנובמבר 2008
גוביהדרוס

| גוביהדרוס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון, 96–83.6 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרפודה
סוג:: גוביהדרוס
מין:: Gobihadros mongoliensis
שם מדעי
 Gobihadros

גוביהדרוס (שם מדעי: Gobihadros; מילולית: "הדרוזאור גובי") הוא סוג של דינוזאור מקבוצת האורניתופודים שהיה קרוב רחוק להדרוזאוריים והשתייך לקבוצה הדרוזאורומורפה. הוא התקיים במשך הקרטיקון של מרכז אסיה במדבר גובי לפני 96 עד 83.6 מיליון שנה מזמננו, בין הקנומן לסנטון. הסוג הכיל מין יחיד - Gobihadros mongoliensis, על שם מונגוליה, בה התגלה.
המאובנים של דינוזאור זה התגלו בידי משלחת מחקר יפנית ומונגולית בין 1993 ל-2004 בתצורות בהאן שירה (אנ') שבמונגוליה והוא תואר בידי החוקר Khishigjav Tsogtbaatar ב-2019, אף שכבר תואר בעבודת המחקר שלו מ-2008, נוסף על החוקרים: David B. Weishampel‏, David Christopher Evans ו-Mahito Watabe.
ממצאי ההדרוזאור היו כמעט שלמים למעט הגולגולת עם עצם ירך באורך 72.8 ס"מ עד 104 ס"מ, וכנראה הפרט הבוגר הגיע לאורך 3 עד 7.5 מטרים, אם כי כנראה שהיה צעיר. ישנה מחלוקת על אורכו המתבססת בשאלה האם הייתה בחלק מהאזורים ספיגת עצמות, אשר נראות יותר קצרות מכפי שהיו בחיי הדינוזאור.
המחקרים מראים שהיה קרוב לדמויי-הדרוזאורים כמו הבקטרוזאורוס, הפרובקטרוזאורוס, האאולמביה והקלאוזאורוס אך בניגוד אליהם היה בעל רכסי שיניים בעלי אמייל דו-שכבתי על שיני רכס הקצה של הלסת העליונה המכונה פרה מקסילה (Premaxilla) ובלטו בלסת התחתונה שלוש רכסי שיניים קטנות יחסית, דבר השונה ממרבית דמויי-ההדרוזאורים וקרוב להדרוזאוריים האמיתיים.
גוסס

גּוֹסֵס הוא כינוי הלכתי לאדם העומד למות. אין גבול ברור מתי נחשב אדם לגוסס, אך בדרך כלל הכוונה לאדם ברגעיו האחרונים קודם מותו. להלכה אדם גוסס דינו כחי, אך ישנם דינים מיוחדים הנוגעים לגוסס.
אטימולוגיה

מקור המילה גוסס הוא מהתלמוד, ואין לו מקבילה בתנ"ך. הועלו כמה הסברים אפשריים למהות המילה:
יש שכתבו שהוא משורש 'גּוֹסֶה' היינו מפהק או מוציא קול מחמת אכילה גסה, מתאר את הקול היוצא מפי הגוסס בנשימותיו האחרונות - חרחורי גסיסה. או משורש 'מגיס-מערבב בקדירה' ליחה העולה אל גרונו.
יש שכתבו שהשורש ג.ס.ס קרוב אל גשש, שמשמעותו-נוגע ולא נוגע ('ספינה גוששת' היא הנמצאת במים רדודים וחככת בקרקע).
דינו

במסכת אבל רבתי מובא ש”גוסס הרי הוא כחי לכל דבריו”. כך נפסק אף בשולחן ערוך. במשנה במסכת שבת נפסק כי אין לגעת במת בשעה שהוא גוסס, מאחר שהדבר יכול לקרב את מותו:
אין מעצמין את המת בשבת ולא בחול עם יציאת נפש, והמעצים עם יציאת הנפש הרי זה שופך דמים
בתלמוד הוסיפו שאדם העושה כן נחשב כרוצח ”תנו רבנן המעצמו עם יציאת הנפש הרי זה שופך דמים משל לנר שכבה והולכת אדם מניח אצבעו עליה מיד כבתה”.
הרמ"א פוסק שאסור לגרום בכל מעשה שהוא למיתתו של הגוסס: ”וכן אסור לגרום למת שימות מהרה, כגון מי שהוא גוסס זמן ארוך ולא יוכל להיפרד, אסור להשמט הכר והכסת מתחתיו, מכח שאומרים שיש נוצות מקצת עופות שגורמים זה, וכן לא יזיזנו ממקומו”
גוסס נחשב כחי גם לעניין זה שמותר לחלל עליו שבת על מנת להאריך את חייו אפילו במעט, מדין פיקוח נפש דוחה שבת, על אף שמדובר רק לעניין זמן מועט ("חיי שעה"). ואילו הם דברי הרמב"ם:
הגוסס הרי הוא כחי לכל דבר. אין קושרין לחייו. ואין פוקקין נקביו ואין מניחין כלי מתכות וכלי מיקר על טבורו שלא יתפח. ולא סכין אותו. ולא מדיחין אותו. ולא מטילין אותו על החול ולא על המלח עד שעה שימות. והנוגע בו הרי זה שופך דמים. למה זה דומה לנר שמטפטף כיון שיגע בו אדם יכבה. וכל המאמץ עיניו עם יציאת נפש הרי זה שופך דמים אלא ישהא מעט שמא נתעלף.
רוב גוססין למיתה

להלכה נפסק שרוב גוססין למיתה, לפיכך כאשר אין אנו יודעים אם הגוסס עודנו בחיים, יש לתלות או לחשוש לכך שמת, מכוח זה נאמרו כמה דינים מיוחדים בגוסס:
גט – שליח המביא גט ממדינה אחרת ועזב את הבעל במצב שהוא גוסס, השליח אינו יכול לתת את הגט לאישה מאחר שאנו חוששים שהבעל מת, ואין גט לאחר מיתה, על אף שבדרך כלל אנו תולים שהבעל עודנו חי מדין חזקה.
אכילת תרומה – אשת כהן שבעלה גוסס, ואינה יודעת אם בעלה עודנו בחיים, אינה אוכלת בתרומה.
תפילה – לדעת הערוך השולחן אין להתפלל על גוסס שיחיה, מחשש שתפילה כזו דינה כברכה לבטלה. על אף שרוב גוססין למיתה ישנם דינים שאנו מחשיבים אותו כחי:
טומאה – גוסס אינו מטמא טומאת מת.
אשת איש – עדים שראו אדם גוסס, אין לנו לסמוך על כך שהוא מת, על מנת להתיר את אשתו להינשא. בטעם הדבר יש שכתבו משום שהוא מיעוט המצוי שגוססים חיים, ויש שכתבו שמשום איסור איש החמירו. אמנם אדם שגוסס מחמת פעולה של אדם אחר, ניתן להעיד עליו, שוודאי מת. לדעת רבי שמואל מפיורדא בפירוש 'בית שמואל', אף על גוסס בידי שמים ניתן להעיד לאחר שגסס שלושה ימים. ויש שכתבו שאין לחלק.
רציחה – אדם שהרג גוסס, הרי הוא מתחייב מיתה כאילו הרג אדם בריא, בניגוד לאדם שהוא 'טריפה' – שאינו נהרג.
ראו גם

שכיב מרע
מוות
רגע המוות
הערות שוליים

↑  פירוש תוספות יום טוב על מסכת ערכין.
↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן של"ט, סעיף א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קנ"א, עמוד ב'
↑  תוספות על תלמוד בבלי, מסכת שבועות, דף ל"ג.
↑  תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף כ"ח, עמוד א', וכן נפסק בשולחן ערוך, אבן העזר, סימן קמ"א, סעיף ח'.
↑  רמב"ם תרומות ט ג.
↑  ערוך השלחן או"ח רפח יז.
↑  פירוש הרא"ש על מסכת בכורות ג ב; וראו בפירוש בית שמואל על שולחן ערוך אבן העזר, יז, צד.
↑  תוספות יבמות קכ ב; בית שמואל שם.
↑  ראו בשו"ת נודע ביהודה מהדורה תנינא נט. וכן פתחי תשובה שם ס"ק קלא.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר נזקים, הלכות רוצח ושמירת נפש, פרק ב', הלכה ז'