מרדכי סתר
חייו ויצירתו

סתר נולד בשם מרק סטרומינסקי בשנת 1916 בנובורוסיסק שברוסיה. בשנת 1926 עלה עם משפחתו לארץ ישראל. למד בגימנסיה הרצליה.
בלימודי פסנתר החל בגיל שבע, עוד ברוסיה, והמשיך בהם בתל אביב אצל יעקב ויינברג, רבקה בורשטיין-ארבר ואריה אבילאה.
בשנת 1932 נסע ללמוד באקול נורמל דה מוזיק בפריז (École Normale de Musique de Paris), שם למד קומפוזיציה אצל המלחין פול דיקא, תאוריה אצל ז'ורז' דַנדֶלוֹ (אנ') ופסנתר אצל לזר לוי. בנוסף קיבל מספר שיעורי קומפוזיציה מהמלחין איגור סטרווינסקי. אצל המורה הדגולה נדיה בולאנז'ה למד שנתיים משפיעות ומעצבות, שבהן השתלם במוזיקה אירופאית מוקדמת ומוזיקה בת זמנו, בעיקר מוזיקת רנסאנס קולית, אימפרסיוניזם צרפתי שהשפיעו מאוד על סגנונו באותה עת. הקשר עם בולאנז'ה נפסק ב-1937 עקב הסתייגותו ממה שראה כהערצה עיוורת מצידה ליצירות סטרווינסקי ולנאו-קלאסיציזם במוזיקה.
בשנת 1937 שב לתל אביב. המפגש הראשון שלו עם הפולקלור המזרחי של ארץ ישראל קרה ב-1938 בעת שהמלחין יהויכין סטוצ'בסקי הציע לו לעיין ב"אוצר נגינות ישראל" של אברהם צבי אידלסון, ספר בן עשרה כרכים ובו מבחר נעימות יהודיות מתפוצות ישראל השונות. סתר מצא שהנעימות הספרדיות תואמות את סגנון הדיבור העברי הארץ-ישראלי והן מתאימות ביצירותיו כקנטוס פירמוס. בין השנים 1941 ל-1944 עיבד סתר 144 נעימות מזרחיות שפורסמו תחת הכותרת "ניגונים". בשנות החמישים עיבד גם נעימות תימניות. נעימות מזרחיות אלו חלחלו לכל יצירותיו העיקריות של סתר שנכתבו בין השנים 1939 ועד 1968 ואף ליצירותיו המאוחרות יותר. שימוש מובהק בתפילות המזרחיות נמצא ביצירותיו המקהלתיות משנות הארבעים "קנטטה לשבת" "מועדים" ו"שירי מועד" בתוך מסגרת של כתיבה בטכניקת רנסאנס ובהשפעת מוזיקה של סטרוינסקי ומלחיני תחילת המאה העשרים.
עשור של כתיבה למקהלה התחלף בסוף שנות הארבעים בכתיבה להרכבים כליים. אך המלוס המזרחי נשאר דומיננטי גם ביצירות אלו. מן המפורסמות בהן "פרטיטה" "סונטה" למיתרים ויצירתו המוכרת והמבוצעת ביותר בגרסאותיה השונות : "ריצ'רקר" שאף הוצגה כבלט.
עוד יצירות בלט כתב סתר ל"תאטרון מחול ענבל" של שרה לוי-תנאי ובהן הושפע אף יותר מן הפולקלור התימני. את הבלט "אשת חיל" וכן את הגרסה הראשונה של "תיקון חצות" כתב עבור להקת הבלט של מרתה גרהם וכן כתב סתר מוזיקה לבלטים "אגדת יהודית" ב-1962, "Part Real Part Dream " ב-1964 וכן את Stone of Destiny בשנת 1974. עבור רנה שיינפלד כתב את המוזיקה ל"בת יפתח".
שינוי קו סגנוני מסתמן כבר ביצירות המקהלתיות "הלל" ו"ירושלים", שתיהן מ-1966. הן מתחילות כבר לרמז על כיוון אינדיבידואליסטי, מסוגר, אך עקבי שמוביל ליצירות המאוחרות שכתובות לפסנתר או להרכב קאמרי. בהיותו אמן שכותב על סמך השראה סירב סתר לכתוב על פי הזמנה או להיות מעורב בפעילות ממסדית ובכך נבדל ממלחיני דורו האחרים.
פעילותו כמורה ומחנך החלה ב-1946 בסגל האקדמיה למוזיקה בתל אביב (לימים האקדמיה למוזיקה על שם רובין בתל אביב, באוניברסיטת תל אביב; כיום: בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה), ולימד בה עד פרישתו לגמלאות ב-1985.
סתר היה מן המורים רבי ההשפעה באקדמיה למוזיקה בתל אביב. בין תלמידיו: המלחינים יעקב הולנדר (שגם הפך במשך השנים לאחד מידידיו הקרובים ביותר),[דרוש מקור] צבי אבני, אריה שפירא, נורית הירש וכן המנצח גארי ברתיני, שעשה רבות לביצוע המוזיקה של מורו.
במהלך השנים 1952 ועד מותו בשנת 1994 כתב סתר גם 29 יומנים אישיים בשפות עברית, רוסית, צרפתית ואנגלית השמורים בארכיון הלאומי באוניברסיטה העברית בירושלים. תוכן היומנים הוא פרטים על יצירות, על ביצועים וקטעי ספרות בשפות השונות, אך אין בהם מידע אישי מעבר לכך.
סתר זכה בפרסים רבים והיה נערץ בקרב מלחינים, מוזיקאים, מבצעים וקהל, אולם פרסומו ירד בהדרגה עם התפתחות סגנונו המאוחר, המופנם והחידתי וביצועי יצירותיו התמעטו, אך המעמד המיתי שנוצר סביבו נותר כשהיה והתחזק עקב אישיותו הכובשת, הימנעותו מכיבודים ממסדיים והתמצאותו הבלתי רגילה בתרבויות ובמוסיקה. את הכבוד הרב שניתן לו ניתן למצוא בהחלטת התזמורת הפילהרמונית הישראלית לכלול את יצירתו "תיקון חצות" בפסטיבל המילניום לצד היצירות הגדולות - הסימפוניה התשיעית של בטהובן והמיסה בסי מינור של יוהאן סבסטיאן באך.
מרדכי סתר נפטר באוגוסט 1994 בתל אביב, בגיל 78 ונקבר בבית העלמין ירקון. הותיר אחריו את אשתו דינה לבית פבזנר (1915–2006).