stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ייסון בהר
הערות שוליים

↑  Swift, Andy (2019-10-06). "Roswell, New Mexico Adds Jason Behr (TV's Original Max Evans) in Season 2". TVLine (באנגלית). נבדק ב-2019-10-06.
↑  Katherine Heigl Biography : People.com
↑  Jason Behr and KaDee Strickland Welcome Son Atticus and in 2017 twin girls– Moms & Babies – Celebrity Babies and Kids - Moms & Babies - People.com (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810591489605606  BNE: XX4671802  BnF: cb15036047k (data)  ISNI: 0000 0001 1780 6623  LCCN: no00005109  NKC: pna2006338095  NTA: 317742930  SUDOC: 157134962  VIAF: 119929470   WorldCat (עם VIAF): 119929470
גאורג גרוסקורט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בדצמבר 1904 אונטרהאון, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 הוצאה להורג:  8 במאי 1944 (בגיל 39) כלא ברנדנבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הירשטראסה 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 מקצוע:  רופא, רופא פנימי, לוחם מחתרת 
 בן או בת זוג:  אנליזה גרוסקורט 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (18 באפריל 2005)  קבר של כבוד 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  גאורג גרוסקורט
 
גאורג גרוסקורט (בגרמנית: Georg Groscurth;‏ 1904, אונטרהאון (גר') שבמדינת הסן – 1944, ברנדנבורג) היה מתנגד המשטר הנאצי וחסיד אומות העולם מגרמניה שנרצח על ידי הנאצים.
קורות חיים

גרוסקורט היה רופא בהכשרתו ותומך במפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. הוא היה חברו של רוברט האבמן. השניים הכירו בשנת 1932 כשעבדו יחד במחלקה לכימיה פיזיקלית בחברת הקייזר וילהלם (אנ') בברלין. לאחר עליית הנאצים לשלטון פוטרו השניים עקב דעותיהם הפוליטיות.
קורות חיים > בתקופת מלחמת העולם השנייה

בתקופת מלחמת העולם השנייה הצליחו גרוסקורט והאבמן למצוא עבודה בבית חולים בברלין, בזכות מענקי מחקר שקיבלו. המעבדה בה עבדו הפכה למקום מפגש למתנגדי המשטר הנאצי בקרב עובדי בית החולים.
גרוסקורט הפך לרופא פרטי של בכירים במפלגה הנאצית, בהם רודולף הס ואחיו אדולף, והקשר עמם סייע לו להשיג מידע שאותו העביר למחתרת. בשנת 1943 ייסדו השניים עם האדריכל הרברט ריכטר ורופא השיניים פאול רנץ' קבוצת מחתרת בשם "האיחוד האירופי" שפעלה להצלת יהודים. בשיא פעילותה מנתה הקבוצה כחמישים חברים גרמניים.
חברי הקבוצה יצרו קשר עם שבויי מלחמה ועם עובדי כפייה באזור ברלין, וסיפקו מזון ליהודים וכן מסמכים מזויפים כדי לאפשר להם לחיות בזהות שאולה של בני הגזע הארי. בין יתר פעולותיהם, הסתירו גרוסקורט ואשתו אנליזה את היהודיה אליזבת פון שבן (לבית ויידנריך) בביתם למשך שלושה שבועות וכן נתנו לה מסמכים מזויפים.
הגסטפו גילה את פעולות הקבוצה, ובתחילת ספטמבר 1943 עצר את חבריה, בהם בני הזוג גרוסקורט ורנץ', רוברט האבמן והרברט ריכטר. אנליזה גרוסקורט ומרגרט רנץ' שוחררו לאחר חודשיים. גאורג גרוסקורט, רוברט האבמן, פאול רנץ' והרברט ריכטר נדונו למוות על ידי בית הדין העממי בברלין ב-16 בדצמבר 1943. האשמה הייתה - בגידה במדינה וסיוע ליהודים.
גאורג גרוסקורט, פאול רנץ' והרברט ריכטר הוצאו להורג בכלא ברנדנבורג (אנ') ב-8 במאי 1944. לפני שנורה כתב גרוסקורט לאשתו: "חשבי על כך שאנו מתים למען עתיד טוב יותר, לטובת חיים ללא שנאה לזולת. אני אוהב מאוד אנשים, ובוודאי הייתי עושה טוב יותר."
כל היהודים שגרוסקורט וחבריו ניסו להציל נספו בשואה, מלבד אליזבת פון שבן, ששרדה באושוויץ.
הכרה והנצחה

בשנת 1995 נקבעה לוחית זיכרון לגרוסקורט בבית החולים בו עבד, "בית החולים מואביט" (גר') ברובע מואביט (גר') בברלין.
בשנת 2005 הכיר יד ושם בגאורג גרוסקורט בתור חסיד אומות העולם. גם עמיתיו לניסיונות ההצלה, אנליזה גרוסקורט, פאול רנץ' והרברט ריכטר, הוכרו בתואר זה באותה שנה.
סיפורם של בני הזוג גרוסקורט הונצח בספר "השנה שלי בתור רוצח" (Mein Jahr als Mörder) שכתב הסופר הגרמני פרידריך כריסטיאן דליוס (אנ') בשנת 2004, ספר המשלב מוטיבים ביוגרפיים ברומן פשע.
על שמם של בני הזוג גרוסקורט נקראה כיכר ברובע שרלוטנבורג-וילמרסדורף בברלין.
ראו שם

גלינה רומנובה
לוחית זיכרון לגאורג גרוסקורט בבית החולים בברלין, בו עבד
אבן מצבה לזכר גאורג גרוסקורט בבית הקברות באונטרהאון
גאורג החמישי, מלך הנובר

גאורג החמישי, מלך הנובר (בגרמנית: George V;‏ 27 במאי 1819 – 12 ביוני 1878) היה מלך הנובר בין השנים 1851–1866, ואיבד את שלטונו עקב ניצחון פרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה.
ביוגרפיה > בצעירותו

גאורג נולד בברלין ב-27 במאי 1819, לארנסט אוגוסט הראשון, מלך הנובר ופרדריקה ממקלנבורג-שטרליץ. בגיל שמונה איבד גאורג עין אחת בתאונה, ובגיל ארבע עשרה איבד את הראייה אף בעין השנייה בעקבות מחלה. בשנת 1837 הוכתר אביו למלך הנובר, וגאורג מונה ליורש העצר על אף שהיה עיוור.
ביוגרפיה > שלטונו

ב-18 בנובמבר 1851 מת אביו ארנסט אוגוסט הראשון, מלך הנובר, וגאורג עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1866 הצטרף גאורג לאימפריה האוסטרית במלחמת אוסטריה–פרוסיה, וב-29 ביוני נכבשה ממלכת הנובר על ידי הכוחות הפרוסים, וגאורג ומשפחתו ברחו לאוסטריה. בשלום פראג שנערך בסוף המלחמה, סופחה הנובר לממלכת פרוסיה, ונכללה בפרובינציית הנובר.
ב-12 ביוני 1878 מת גאורג בפריז, ונקבר בקפלת ג'ורג' הקדוש שבטירת וינדזור.
משפחתו

ב-18 בפברואר 1843 התחתן גאורג עם מריה מסקסוניה-אלטנבורג, בתם של יוזף, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ואמליה, דוכסית וירטמברג, ממנה נולדו לו שלושה ילדים:
ארנסט אוגוסט, נסיך הכתר של הנובר (1845–1923)
פרדריקה, נסיכת הנובר (1848–1926)
מריה, נסיכת הנובר (1849–1904)
גוטפריד ריינהולד טרוויראנוס

| --- | --- |

 לידה:  4 בפברואר 1776 ברמן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  16 בפברואר 1837 (בגיל 61) ברמן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  רופא
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן 
 מוסדות:  אקדמיה לאופולדינה 
 תרומות עיקריות
 מתומכי תורת ההורשה של תכונות נרכשות
 
גוטפריד ריינהולד טרוויראנוס (בגרמנית: Gottfried Reinhold Treviranus; ‏4 בפברואר 1776 - 16 בפברואר 1837) היה רופא וחוקר טבע גרמני.
הוא נולד בברמן ולאחר לימודים באוניברסיטת גטינגן היה מלמד באוניברסיטה המקומית.
טרוויראנוס היה מתומכי תורת ההורשה של תכונות נרכשות, אותה פיתח במקביל גם ז'אן-בטיסט דה לאמארק. ב-1802 הציג את התאוריה שלו בכרך הראשון של הספר "Biologie; oder die Philosophie der lebenden Natur". כותרת הספר הייתה אחד השימושים הראשונים במונח ביולוגיה לתיאור תחום המחקר העוסק ביצורים חיים.
ג'ון הנינג ספיק

ג'ון הנינג ספיק
ג'ון הנינג ספיק (באנגלית: John Hanning Speke;‏ 4 במאי 1827 - 15 בספטמבר 1864) היה מגלה ארצות בריטי. גילה את אגם ויקטוריה ואת מפלי ריפון ב-1858. על שמו קרוי צבי ספיקי.
ספיק יצא למסע לגילוי מקורות הנילוס הלבן ביחד עם סיר ריצ'רד פרנסיס ברטון ב-1857. במהלך המסע התפצלו השניים וספיק גילה את אגם ויקטוריה ואת מפלי ריפון. תגלית זו עוררה מחלוקת קשה בין ברטון לספיק וסערה בשיח בבריטניה. ב-1864 היה אמור להתקיים עימות בין השניים על מנת ליישב את המחלוקת, אולם בבוקרו של העימות נהרג ספיק מכדור שנפלט מרובהו בעת ציד.
טענתו שאגם ויקטוריה הוא מקורו של הנילוס הלבן הוכחה כנכונה ב-1875 על ידי הנרי מורטון סטנלי.
לקריאה נוספת

אלן מורהד, הנילוס הלבן, הוצאת מערכות, בתרגום זיוי שורר, 1965
גבע ברקאי

גבע ברקאי (נולד ב-29 ביוני 1978) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה

ברקאי נולד בקיבוץ אילון והתחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל חיפה. בעונת 1997/1998 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, במשחק נגד הפועל כפר סבא במסגרת גביע הטוטו. בקיץ 2000 הושאל להפועל צפרירים חולון על מנת לצבור דקות משחק, ואת שער הבכורה שלו בקבוצה הבקיע בהפסד 2–4 לבני יהודה תל אביב. בסיום העונה חזר להפועל חיפה, ושיחק במדיה עונה נוספת. בעונת 2002/2003 חתם בהפועל רמת גן מהליגה הלאומית, עמה זכה בגביע המדינה.
בקיץ 2004 חתם ברקאי בבני יהודה תל אביב. במחזור ה-21 הבקיע את שער הניצחון נגד בני סכנין בדקה ה-86. בקיץ 2005 חתם בבני סכנין ובסיום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, אך עונה לאחר מכן הוא העפיל עמה בחזרה לליגת העל.
בתחילת עונת 2007/2008 לא זכה ברקאי לדקות משחק רבות, ובינואר 2008 חתם בהפועל עכו. בעונת 2008/2009 העפיל עם הקבוצה לליגת העל לאחר 31 שנים בליגות הנמוכות.
בינואר 2012 חתם בהפועל אסי גלבוע מליגה א', במטרה לסייע לקבוצה להעפיל לליגה הלאומית, אך בפלייאוף הפסידה הקבוצה למכבי יבנה. בקיץ 2012 חתם בהפועל עפולה. בסיום העונה העפיל עם הקבוצה לליגה הלאומית לראשונה בתולדות המועדון.
ביולי 2015 הצטרף למכבי עירוני קריית אתא מליגה א', במדיה שיחק עונה אחת. בנובמבר 2016 ערך הופעה אחת במדי הפועל טירת כרמל מליגה ב' ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
ג'ון פלאבל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 באוגוסט 1928 (בן 96) רוקלנד, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה התפתחותית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קלארק 
 מוסדות:  אוניברסיטת סטנפורד 
 פרסים והוקרה:  פרס עמיתי ויליאם ג'יימס (1989)  Award for Distinguished Contributions to Developmental Psychology (1986)  פרס האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה לתרומות מדעיות נכבדות לפסיכולוגיה (1984) 
 
ג'ון ה. פלאבל (באנגלית: John H. Flavell; נולד ב-9 באוגוסט 1928) הוא פסיכולוג התפתחותי אמריקאי שמתמחה בהתפתחות קוגניטיבית של ילדים.
פלאבל שינה את כיוון המחקר של הפסיכולוגיה ההתפתחותית בארצות הברית, לאחר שגילה תופעה התפתחותית חדשה וניתח את התאוריות של ז'אן פיאז'ה. הוא ערך מחקר מקיף על מטה קוגניציה ועל תאוריה של תודעה אצל ילדים. ב-1955 קיבל דוקטורט בפסיכולוגיה מאוניברסיטת קלארק. ב-1984 קיבל מהאגודה האמריקאית לפסיכולוגיה פרס על תרומה ייחודית למדע וב-1994 נבחר לאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. כיום פלאבל הוא פרופסור אמריטוס לפסיכולוגיה התפתחותית באוניברסיטת סטנפורד.
ערך יחד עם פרופסור עמנואל דונחין מחקרים הנוגעים לגלי המוח המכונים P300.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462946505171  BnF: cb123671663 (data)  CANTIC: a11616799  GND: 1068186720  ISNI: 0000 0001 0931 1380  LCCN: n50003507  NKC: mzk2014828125  NLK: KAC2018M3947  NTA: 068335113  SNAC: w6mh5137  SUDOC: 032690312  VIAF: 108331616   WorldCat (עם VIAF): 108331616 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גאבור סאבו (מוזיקאי)

| --- | --- |

 לידה:  8 במרץ 1936 בודפשט, הונגריה
 פטירה:  26 בפברואר 1982 (בגיל 45) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  גאבור אישטוון סאבו
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1958 
 סוגה:  ג'אז 
 שפה מועדפת:  הונגרית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  אימפולס רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 
גאבור אישטוון סאבו (בהונגרית: Gábor István Szabó;‏ 8 במרץ 1936 – 26 בפברואר 1982) היה גיטריסט הונגרי-אמריקאי שסגנונו שילב ג'אז, פופ, רוק ומוזיקה הונגרית.
במהלך הקריירה שלו, הוציא סאבו עשרות אלבומים, ביניהם Spellbinder שדורג במקום השני במצעד תקליטי הג'אז של בילבורד.
ביוגרפיה

סאבו נולד בבודפשט, הונגריה. הוא החל לנגן בגיטרה בגיל 14. בעקבות המרד ההונגרי, הוא עבר לקליפורניה.
בהמשך חייו, למד במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון בין 1958 ל-1960.
קריירה

בשנת 1961, הפך סאבו לחבר בחמישייה מוזיקלית שהובלה בידי צ'יקו המילטון (אנ') וכללה את צ'ארלס לויד (אנ'). סאבו הושפע ממוזיקת רוק ומוזיקה של שנות ה-60. ב-1965 הוא היה חלק מקבוצת הג'אז-פופ בראשות גארי מקפרלנד (אנ'), ואז עבד שוב עם לויד ברביעייה אנרגטית עם רון קרטר וטוני ויליאמס.
השיר "Gypsy Queen" מתוך אלבום הסולו הראשון של סאבו, Spellbinder, הפך ללהיט עבור גיטריסט הרוק קרלוס סנטנה. במהלך שנות ה-60 המאוחרות, סאבו היה חלק מקבוצה נוספת עם הגיטריסט ג'ימי סטיוארט (אנ'). הוא הקים את חברת התקליטים סקיי רקורדס עם מקפרלנד וקאל טג'דר.
סאבו המשיך ליצור מוזיקה לעיתים קרובות בעיקר בשנות ה-70.
הוא הרבה להופיע בקליפורניה וחזר מספר פעמים להופיע בהונגריה, עד שנפטר לקראת יום הולדתו ה-46.
מותו

בזמן ביקור משפחה בבודפשט במהלך חופשת חג המולד, סאבו אושפז בבית החולים נפטר לאחר מאבק ממושך במחלת הכבד והכליות שמהן סבל ונפטר ב-26 בפברואר 1982.
הערות שוליים

1 2  GABOR SZABO: BIOGRAPHY, www.dougpayne.com
1 2 3 4 5  Gabor Szabo Biography, Songs, & Albums, AllMusic (באנגלית)
↑  Berendt, Joachim (1976). The Jazz Book. Paladin. p. 294.
↑  All About Jazz, Gabor Szabo Musician - All About Jazz, All About Jazz Musicians (באנגלית)
↑  Gary McFarland Biography, Songs, & Albums, AllMusic (באנגלית)
↑  Donal Dineen’s Sunken Treasure: Gabor Szabo’s Dreams, The Irish Times (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810589611205606  BIBSYS: 13012396  BNE: XX4579449  BnF: cb13900235b (data)  GND: 134601718  ISNI: 0000 0000 7365 3142  LCCN: n93010413  MusicBrainz: ee69197a-ca57-42ba-bd23-93b756391a5d  NLK: KAC2020Q4123  NTA: 071004866  RERO: 02-A024883897  SUDOC: 078051142  VIAF: 37103536   WorldCat (עם VIAF): 37103536
ג'ואן דידיון

| --- | --- |
ג'ואן דידיון בפסטיבל הספרים בברוקלין
ג'ואן דידיון בפסטיבל הספרים בברוקלין
 לידה:  5 בדצמבר 1934 סקרמנטו, קליפורניה, ארצות הברית
 פטירה:  23 בדצמבר 2021 (בגיל 87) מנהטן, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאית
 עיסוק:  סופרת, מסאית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, תיכון צ'. ק. מק'קלטצ'י 
 שפות היצירה:  אנגלית
 תחום כתיבה:  בדיון, מסות, זכרונות
 סוגה:  רומן, תסריט, ממואר
 זרם ספרותי:  ניו-ג'ורנליזם 
 יצירות בולטות:  Slouching Towards Bethlehem (1968), ‏ The Year of Magical Thinking (2005)
 בן או בת זוג:  ג'ון גרגורי דאן (30 בינואר 1964–30 בדצמבר 2003) 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  המדליה הלאומית למדעי הרוח (2012)  מדליית אדוארד מקדואל (1996)  American Academy of Arts and Letters Gold Medals (2005)  פרס לוס אנג'לס טיימס (2005)  פרס השגריר הספרותי (1988)  פרס הספר הלאומי (2007)  המדליה הלאומית לאומנויות (3 ביולי 2013)  היכל התהילה של קליפורניה (2014)  הפרס הספרותי של סיינט לואיס (2002)  פרס ג'ורג' פולק (2001)  פרס מדיסיס לחיבור עיוני (2007)  פרס אוולין פ. ברקי 
 www.joandidion.org
 
ג'ואן דידיון (5 בדצמבר 1934 – 23 בדצמבר 2021) הייתה סופרת אמריקאית. ברומנים ובמסות ספרותיות שחיברה, היא בחנה את התפוררותם של ערכים אמריקאיים ואת האי-סדר התרבותי, והתפרקותה של החברה ושל יחידים בתוכה הייתה רעיון חוזר ביצירתה.
ביוגרפיה > ראשית דרכה

ג'ואן דידיון נולדה וגדלה בסקרמנטו, בירת מדינת קליפורניה, ארצות הברית, להוריה, פרנק ריס דידיון ואדואין דידיון. היא העידה על עצמה שהחלה לכתוב בגיל חמש, אבל שהחלה לראות עצמה סופרת רק לאחר פרסום יצירתה הראשונה. כילדה, קראה כל מה שהיה בהישג יד, ואף נאלצה לקבל אישור בכתב מאמה כדי לשאול ספרים מספריית המבוגרים, ובמיוחד ביוגרפיות. היא טענה שהייתה ילדה ביישנית ומופנמת, אשר נאבקה להתגבר על התכונות הללו באמצעות משחק ונאום בציבור.
אביה שירת בחיל האוויר של ארצות הברית בזמן מלחמת העולם השנייה, ובשל כך העתיקה המשפחה את מגוריה לעיתים קרובות, מה שהקשה על דידיון הצעירה להתמיד בלימודיה. בשנת 1943–1944 שבה משפחתה והשתקעה בסקרמנטו, אך אביה עצמו חי ועבד בדטרויט. דידיון כתבה בספר זיכרונותיה "Where I Was From"‏ (2003) שהעקירות התכופות גרמו לה לחוש עצמה זרה תמיד.
בשנת 1956 סיימה דידיון את לימודיה לתואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת ברקלי. במהלך שנת הלימודים האחרונה שם, זכתה בתחרות מסות שארגן כתב העת ווג, והפרס היה משרה בצוות כתב העת.
ביוגרפיה > קריירה

במשך שנתיים בכתב העת "ווג" התקדמה דידיון מרעיונאית פרסומות לעורכת כתבות. באותה תקופה חיברה את הרומן הראשון שלה, "Run, River", שפורסם בשנת 1963. לאחר ששבה לקליפורניה עם בעלה, ג'ון גרגורי דאן, פרסמה ב-1968 קובץ מסות על החיים בקליפורניה, תחת הכותרת "Slouching Towards Bethlehem" בשנת 1979 פרסמה קובץ נוסף, בשם "האלבום הלבן", ובו מאמרים שפרסמה בשעתו בכתבי העת לייף, אסקווייר, Saturday Evening Post, הניו יורק טיימס, והNew York Review of Books.
בשנת 1970 פרסמה את ספרה "Play It As It Lays", שעלילתו מתרחשת בהוליווד, ובשנת 1977, את "ספר של תפילה פשוטה". בשנת 1983, חיברה מסה ארוכה בשם "סלוודור", לאחר שביקרה עם בעלה במשך שבועיים באל סלוודור. בשנת 1984 פרסמה את הרומן "דמוקרטיה", המתרחש על רקע המלחמה הקרה ומלחמת וייטנאם. ב-1987 פרסמה ספר בשם "מיאמי", אשר בוחן את קהילת המהגרים הקובניים במיאמי. בשנת 1992 פרסמה אוסף בן תריסר מאמרים גאוגרפיים תחת הכותרת "After Henry". בשנת 1996, פרסמה מותחן רומנטי בשם "The Last Thing He Wanted".
דאן ודידיון קיימו שיתוף פעולה הדוק במשך רוב הקריירה שלהם, וחלק ניכר מיצירתם היה משותף. דידיון חיברה עם דאן מספר תסריטים, ביניהם עיבוד לספרה "Play It As It Lays", ועיבוד לביוגרפיה של העיתונאית ג'סיקה סאביץ' לסרט שיצא תחת השם "Up Close & Personal".
ב-4 באוקטובר החלה דידיון לחבר את ספרה "שנה של מחשבות מופלאות", אשר מגולל את תחושותיה לנוכח מות בעלה ומחלתה הקשה של בתם, קינטנה רו, והיא השלימה את כתב היד מקץ 88 ימים, בערב השנה החדשה. על אף השכול, לא שינתה את תוכניתה למסע קידום לספרה זה, וקיימה ראיונות והקראות פומביות רבות ברחבי ארצות הברית. היא טענה שהתהליך היה "מרפא" עבורה בתקופת האבל הזו.
בשנת 2006 הוציאה הוצאת Everyman's Library אסופה גדולה ממאמריה ומסותיה של דידיון, תחת הכותרת "We Tell Ourselves Stories in Order to Live". האסופה כוללת את כל התוכן משבעת ספרי המאמרים הראשונים שלה, ומצורף אליה מבוא מאת המבקר ג'ון לנארד.
בשנת 2007 החלה לעבד את ספרה "שנה של מחשבות מופלאות" למחזה יחיד, אשר הועלה בברודוויי בכיכוב ונסה רדגרייב ובהפקת סקוט רודין. דידיון העירה שעל אף חששות ראשוניים, הסתבר לה שסוגת הדרמה נוחה לה.
בשנת 2011, פרסמה ספר זכרונות בשם "Blue Nighs", בהוצאת קנופף. הספר עוסק בבתה של דידיון, קינטנה רו דאן, אשר מתה בדיוק לפני פרסום ספר הזכרונות הקודם, "שנה של מחשבות מופלאות". הספר עוסק במערכת היחסים ביניהן, ובמישור כללי יותר, בחרדות שחוותה דידיון כשהחלה לגדל את ילדתה, ובתהליך ההזדקנות.
בשנת 2015, שימשה תמונה של דידיון שצילם יורגן טלר במסע הפרסום של החברה הצרפתית סלין.
ביוגרפיה > חיי משפחה

כשעבדה בניו יורק בכתב העת "ווג", פגשה דידיון את בעלה לעתיד, ג'ון גרגורי דאן, עיתונאי בכתב העת "טיים". הם נישאו בשנת 1964 ועקרו ללוס אנג'לס, שם חיו כעשרים שנה.
במסה "האלבום הלבן" בכרך הנושא שם זה, תיעדה דידיון התמוטטות עצבים שחוותה בקיץ 1968. לאחר אבחון פסיכיאטרי, אובחנה כסובלת מורטיגו ובחילה. במקביל, אובחנה כלוקה בטרשת נפוצה.
בדצמבר 2003, בעוד בתה המאומצת של דידיון, קינטנה רו דאן, שכבה ביחידה לטיפול נמרץ, שרויה בתרדמת עקב הלם זיהומי שנגרם מדלקת ריאות, מת בעלה של דידיון מהתקף לב בזמן שסעד. על אף שהחלימה בשנת 2004, מתה קינטנה רו מדלקת לבלב חריפה באוגוסט 2005, במהלך מסע קידום המכירות של ספרה של דידיון, "שנה של מחשבות מופלאות". קינטנה רו הייתה בת 39 במותה.
דידיון נפטרה ב-23 בדצמבר 2021.
כתבים מאוגדים > סיפורת

Run, River ‏(1963)
Play It as It Lays ‏(1970)
ספר של תפילה פשוטה (1977). יצא בעברית בהוצאת ספרית פועלים בתרגום אביבה גור, 1980.
Democracy ‏(1984)
הדבר האחרון שהוא רצה‏ (1996) - הופץ כסרט קולנוע ב-2019 בבימויה של די ריס.
כתבים מאוגדים > מאמרים, מסות, וזכרונות

Slouching Towards Bethlehem ‏(1968)
The White Album ‏(1979)
Salvador ‏(1983)
Miami ‏(1987)
After Henry ‏(1992)
Political Fictions ‏(2001)
Where I Was From ‏(2003)
Fixed Ideas: America Since 9.11 ‏(2003)
שנה של מחשבות מופלאות (2005). יצא בעברית בהוצאת מטר, בתרגום אירית מילר, 2006.
We Tell Ourselves Stories in Order to Live ‏(2006, אוסף)
Blue Nights ‏(2011), ‏ ISBN 978-0-307-26767-2
כתבים מאוגדים > מחזות

שנה של מחשבות מופלאות (2006)
כתבים מאוגדים > תסריטים

The Panic in Needle Park ‏(1971)
Play It as It Lays ‏(1972)
כוכב נולד (1976)
True Confessions ‏(1981)
Up Close & Personal ‏(1996)
לקריאה נוספת

Mickey Pearlman (ed.), American Women Writing Fiction: Memory, Identity, Family, Space, University of Kentucky Press, 1989 (הספר בקטלוג ULI)
Allan Hepburn, Intrigue: Espionage and Culture, Yale University Press, 2005 (הספר בקטלוג ULI)
Chip Rhodes, Politics, Desire, and the Hollywood Novel, University of Iowa Press, 2008 (הספר בקטלוג ULI)
Doug Underwood, Journalism and the Novel: Truth and Fiction, 1700-2000, Cambridge University Press, 2008 (הספר בקטלוג ULI)
Michael Szalay, Hip Figures: a Literary History of the Democratic Party, Stanford University Press, 2012 (הספר בקטלוג ULI)
Andrew Stark, The Consolations of Mortality: Making Sense of Death, Yale University Press, 2016 (הספר בקטלוג ULI)
Scott F. Parker, Conversations with Joan Didion, University Press of Mississippi Press, 2018 (הספר בקטלוג ULI)
Daniel Worden, Neoliberal Nonfictions: the Documentary Aesthetic from Joan Didion to Jay-Z, University of Virginia Press, 2020 (הספר בקטלוג ULI)
Matthew R. McLennan, Joan Didion and the Ethics of Memory, Bloomsbury Academic, 2022 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  התייחסות לשורה מתוך שיר ידוע של ויליאם בטלר ייטס בשם "הביאה השנייה", אשר בתורו מתייחס לביאה השנייה של ישו.
↑  התייחסות לשמו של ספר התפילה הבסיסי של הכנסייה האנגליקנית.
↑  כתבה על הספר בכתב העת ניו יורק מגזין
1 2 3  כתבה על דידיון בכתב העת גרניקה
↑  הודעה על הפרסום באתר קוראי דידיון
↑  ביקורת על הספר מאת ג'ון באנוויל, בניו יורק טיימס.
↑  סהר שלו, הסופרת ג'ואן דידיון: הפנים החדשות של סלין, באתר הארץ, 7 בינואר 2015
↑  ריאיון עם דידיון עם צאת מחזה על בסיס ספרה "שנה של מחשבות מופלאות" באתר האינדיפנדנט הבריטי.
↑  על שם קינטנה רו
↑  ynet, הסופרת ג'ואן דידיון הלכה לעולמה בגיל 87, באתר ynet, 23 בדצמבר 2021
↑  גילי איזיקוביץ, הסופרת ג'ואן דידיון מתה בגיל 87, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274092405171  PLWABN: 9810702637805606  BIBSYS: 90051490  BNE: XX991146  BnF: cb11900149g (data)  CANTIC: a11524248  CiNii: DA03397997  GND: 118884131  ICCU: CFIV015053  ISNI: 0000 0001 2103 3969  LCCN: n78089822  LNB: 000249548  NDL: 00437880  NKC: xx0055173  NLG: 98910  NLK: KAC200606252  NSK: 000053457  NTA: 072849282  RERO: 02-A003179238  SELIBR: 238781  SNAC: w66b0c7t  SUDOC: 026831635  VIAF: 100261335   WorldCat (עם VIAF): 100261335
גבע (יישוב מקראי)

ערך זה עוסק בערך זה עוסק ביישוב המקראי גבע בנחלת שבט בנימין, שמוזכר גם בשם גבע בנימין. אם התכוונתם לעיר המקראית גבעה, הידועה גם בשם גבעת שאול, בירתו של שאול ומרכז שבט בנימין, ראו .
גֶּבַע (נודע גם כגֶבַע בִּנְיָמִן, כדי להבחינה מערים נוספות באותו השם) היא עיר מקראית בנחלת שבט בנימין המוזכרת מספר פעמים בתנ"ך. העיר מזוהה עם הכפר הפלסטיני ג'בע הנמצא צפונית לירושלים, ומשמר את שמה העברי הקדום של העיר. הכפר ג'בע שוכן מצידו הדרומי של נחל מכמש, כאשר מצידו האחר נמצא הכפר מוח'אמס, המשמר את שמה של מכמש המקראית. צפונית לכפר א-ראם, המזוהה עם רמה המקראית. בשנת 1984 נוסדה ההתנחלות גבע בנימין (אדם) בסמוך לכפר ג'בע, כך ששני היישובים, הישראלי והפלסטיני, משמרים את שם היישוב הישראלי הקדום. יש להבחין בין גבע בנימין לבין העיר המקראית גבעת שאול (ידועה גם כגבעה או גבעת בנימין), עירו המרכזית של שבט בנימין ובירתו של שאול המלך, המזוהה כיום עם תל אל-פול, תל הסמוך לפסגת זאב.
הריסות גבע בנימין, כפי שתועדו בשנת 1881.
אזכורים לאורך התנ"ך

בספר יהושע, העיר נזכרת כאחת מארבע ערי נחלת שבט בנימין שניתנו לכוהנים.  בספר שופטים מוזכרת העיר בסיפור פילגש בגבעה אך ניתן לטעון שהכוונה היא לעיר גבעה ולא לגבע. בספר שמואל א' גבע בנימין מוזכרת כמיקומו של נציב הפלשתים. לאחר ששאול כובש את גבע הוא ממקם בה את מפקדתו וממנה יוצא יהונתן בנו לתקוף את מחנה הפלשתים. בספר ישעיהו נזכרת העיר במסע סנחריב, בין מכמש ורמה. גבע בנימין נזכרת במספר מקומות נוספים בתנ"ך, בין השאר כעיר שאסא מלך יהודה ביצר, כגבול ממלכת יאשיהו בצפון וכאחת הערים שיישבו שבי ציון בשובם מבבל, אך גם במקומות אלו יש הטוענים שהכוונה היא לגבעה ולא לגבע.  כמו כן היא נזכרת בנבואה האחרונה בספר זכריה.
הערות שוליים

↑  ספר יהושע, פרק י"ח, פסוק כ"ד.
↑  ספר יהושע, פרק כ"א, פסוק י"ז.
↑  ספר שופטים, פרק כ', פסוק י'.
↑  ספר ישעיהו, פרק י', פסוק כ"ט.
↑  ספר מלכים א', פרק ט"ו, פסוק כ"ב.
↑  ספר מלכים ב', פרק כ"ג, פסוק ח'.
↑  ספר נחמיה, פרק י"ב, פסוק כ"ט.
↑  אנציקלופדיה מקראית ערך גבע, כרך ב', 411-412
↑  ספר זכריה, פרק י"ד, פסוק י'.
| ערי הכהנים בעת בית ראשון ושני |
| --- | --- | --- |
| תשע ערים משבט יהודה ושמעון | חברון • לִבְנָה • יַתִּר • אֶשְׁתְּמוֹעַ • חלן • דְּבִר	 • עין • יֻטָּה • בית שמש |  |
| ארבע ערים משבט בנימין | גבעון • גבע • עֲנָתוֹת • עַלְמוֹן |  |
| כ"ד ערי הגליל בהן התיישבו משמרות הכהונה לאחר חורבן בית שני | מירון • ציפורי • פסוטה • עילוט • בית לחם הגלילית • יודפת • עיילבון • שדה עמודים • חירבת אירביד • כאבול • כפר כנא • צפת • תל מעון (טבריה) • שיחין • מע'אר • חרבת יבנית • כפר ממלח • נצרת • עראבה • מגדל • כוכב הירדן - כאוכב אל הווא • כפר ענאן • תל צלמון • חמי טבריה (חמת אריח) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007526175505171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גוגל באז

| --- | --- |

 סוג:  אתר אינטרנט
 תקופת הפעילות:  9 בפברואר 2010 – הווה (14 שנים)
 מייסדים:  חברת גוגל 
 בעלות:  גוגל
 שירותים עיקריים:  רשת חברתית מקוונת
 http://www.google.com/buzz
 
גוגל באז (באנגלית: Google Buzz) היה שירות של חברת גוגל בסגנון רשת חברתית מקוונת, המבוסס על שירות הדואר האלקטרוני של החברה - Gmail. השירות מאפשר למשתמשים לשתף קישורים, הודעות סטטוס ותמונות. השירות נחשף ב-9 בפברואר 2010, במסיבת עיתונאים במטה החברה בקליפורניה, בהשתתפות סרגיי ברין. החברה הודיעה על סגירת השירות באוקטובר 2011.
מאפיינים

גוגל באז מבוסס על הממשק והעיצוב של Gmail, אך מכיל תכונות נוספות המאפיינות רשת חברתית. השירות מאפשר שיתוף של עדכונים, תמונות, קטעי וידאו וקישורים למספר מצומצם של חברים או לכל העולם. השירות מאפשר למשתמשים ליצור פרופיל משלהם בו יתפרסמו העדכונים שלהם. גוגל באז מאפשר אינטגרציה עם שירותי גוגל אחרים דוגמת Picasa וגוגל רידר, אך גם שירותים של חברות אחרות כמו פליקר וטוויטר. הוא מכיל גם ממשק משתמש מיוחד המתאים לטלפונים חכמים.
רישום לשירות יוצר אוטומטית רשימת עוקבים המוצגת בפומבי. ברשימת העוקבים נכללים משתמשי ג'ימייל שהנרשם מרבה להתכתב או לשוחח עמם בצ'אט. יש המבקרים את השירות וטוענים כי צעד אוטומטי זה נחשב לפגיעה בפרטיות של הנרשם. לאחר תביעות בבתי המשפט על הפרת פרטיות, הוסכם בספטמבר 2010 כי גוגל תשלם פיצויים בסך 8.5 מיליון דולר לקבוצות העוסקות בהגנת פרטיות של גולשים.
סגירת השירות

באוקטובר 2011 הודיעה החברה על סגירת גוגל באז בתוך מספר שבועות, במטרה להתמקד ברשת החברתית החדשה של גוגל, Google+.