stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שוטטות (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיית מצבים, סאטירה
 יוצרים:  אסף הראל, אורי גוטליב, ארז בן הרוש, אוהב פלנץ
 כותבים:  אסף הראל, אורי גוטליב, ארז בן הרוש, תמר מרום
 בימוי:  אוהב פלנץ, דני סירקין, אסף הראל
 שחקנים:  אסף הראל, אורי גוטליב, ארז בן הרוש
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  22
 הפקה
 אורך פרק:  24 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2 (רשת)
 תקופת שידור מקורית:  26 ביוני 2001 – 17 בינואר 2003
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
שוטטות היא קומדיית מצבים ישראלית זוכת פרס האקדמיה לטלוויזיה ששודרה ב"רשת", ערוץ 2 בשנים 2001–2003 במשך שתי עונות.
הסדרה שודרה בשידורים חוזרים בערוצים שונים: ב-yes, בערוץ Hot בידור ישראלי וערוץ Hot קומדי סנטרל. וכן הועלתה לשירות HOT VOD.
עלילה

הסדרה עוסקת בחלומו הגדול של אסף רותם, שרוצה להגיש, לערוך ולביים את "מסע בין כוכבים" - תוכנית אירוח בטלוויזיה שתהיה חדשנית כמו "השמן עם הסוני" של ירון לונדון ואישית כמו "פגישה לילית עם קובי מידן". את הזדמנות חייו מקבל אסף ממשה, מנהל הערוץ המקומי בראשון לציון, אולם מפאת התקציב האפסי שעומד לרשותו, הוא מתנה את הפקת התוכנית בשילובו של צוות הצילום של חברת "וידאו-טופ" (שסיסמתם היא "לגעת בטופ עם וידאוטופ"). הצוות, שמתמחה בצילום חתונות, בריתות ובר-מצווה, כולל את יניב בנבנישתי הצלם, ואהרון שריקי המקליט.
בכל פרק בסדרה מתארח סלבריטאי בתפקיד עצמו, ובכל פרק הם מצטערים על הרגע שבו הסכימו לשתף פעולה עם "חבורת הלוזרים הזו".
רקע

את התסריט כתב אסף הראל בעזרתם של אורי גוטליב, ארז בן הרוש ותמר מרום. הסדרה זכתה בפרס הסדרה הקומית הטובה ביותר בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2003. גוטליב זכה בפרס האקדמיה לשחקן הקומי הטוב ביותר על גילום דמותו של יניב בנבנישתי.
דמויות

אסף רותם (אסף הראל): מראיין שאפתן שרוצה ליצור תוכנית עם מרואיינים איכותיים, כמו "בילי בדרכים" אבל עם לוק של "השמן עם הסוני". חולם להעביר את התוכנית ל-לייט נייט בערוץ 2. סובל מבעיית חוסר טאקט.
צוות "וידאו טופ", צילום חתונות ("וידאו טופ - הטופ בצילום אירועים"):
יניב בנבנישתי (אורי גוטליב): (ידוע בתור יניב במלעיל) צלם דתי שמעיר לעיתים קרובות הערות מיותרות, ומתנדב ללמד את הסובבים אותו על מהות החיים והאיכויות הנסתרות בבני עקיבא וקבלת שבת.
אהרון שריקי (ארז בן הרוש): המקליט. יש לו מודעות עצמית נמוכה.
משה (בני כרמלי): בעל הערוץ. בעל ערוץ קהילתי עם תקציב דל מאוד. לא מסתדר עם אסף.
דמויות > בתפקיד עצמם

בסדרה מופיעים בכל פרק ידוענים ישראליים בתפקיד עצמם (המרואיינים, בדרך כלל). הידוענים שהשתתפו בסדרה היו אורנה בנאי, שרית חדד, ירון לונדון, ימית סול, יגאל שילון, מני פאר, ליאור מילר, יעל אבקסיס, להקת היי פייב, רונן חרזי, שלמה שרף, איריס קול, נתן זהבי, דידי הררי, נדב אבקסיס, ורדה רזיאל ז'קונט, דנה מודן, יגאל בשן, עוזי חיטמן, ישראל פוליאקוב, יעל פוליאקוב, יורם ארבל, אלי פיניש, מריאנו אידלמן, דנה אינטרנשיונל, שי כרם, ששי גז, גיל ריבה, צחי נוי, ישראל אהרוני, שולה חן, ישראל אוקסמן (קליוסטרו), ליאור מנור,  קורין אלאל, ברי סחרוף, קובי מידן, אביב גפן, אלונה וינד רז, ומודי בראון.
עונה 1 (2001)

המפגש (עם אורנה בנאי)
ההופעה (עם שרית חדד)
ים המלח (עם ירון לונדון וימית סול)
התאונה (עם מני פאר ויגאל שילון)
הקלטת (עם ליאור מילר ויעל אבקסיס)
מיליון דולר (עם היי פייב, רונן חרזי ושלמה שרף)
הריב (עם איריס קול, נתן זהבי, דידי הררי וורדה רזיאל ז'קונט)
המכולת (עם יגאל בשן, דנה מודן ועוזי חיטמן)
ביקור בית (עם ישראל פוליאקוב ויעל פוליאקוב)
הפירמידה (עם יורם ארבל)
הטראומה (עם אלי פיניש ומריאנו אידלמן)
עונה 2 (2002-2003)

המשפט (עם דנה אינטרנשיונל)
התינוק (עם גיל ריבה ורון חולדאי)
העוקץ (עם צחי נוי)
הלו הלובסטר (עם ישראל אהרוני)
ספינת האהבה חלק א' - (עם שולה חן)
ספינת האהבה חלק ב' - (עם שולה חן)
הקוסם (עם ישראל אוקסמן וליאור מנור)
שעון קיץ (עם קורין אלאל וברי סחרוף)
החלום (עם קובי מידן)
מיל קבלת שבת (עם אביב גפן ואלונה וינד רז)
מילואים (עם מודי בראון ויגאל עדיקא)
שידור

| עונה | עונה | מספר פרקים | תקופת שידור מקורית ישראל> שידור ראשון | תקופת שידור מקורית ישראל> שידור אחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 11 | 26 ביוני 2001 | 4 בספטמבר 2001 |
|  | 2 | 11 | 8 בנובמבר 2002 | 17 בינואר 2003 |
צוות "מסע בין כוכבים", מימין: יניב בנבנישתי (אורי גוטליב), אסף רותם (אסף הראל) ואהרון שריקי (ארז בן הרוש).
ז'יל טראין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1972 (בן 53 בערך) 
 מדינה:  צרפת 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 אתר רשמי
 
ז'יל טראין (בצרפתית: Gilles Tréhin; נולד ב-1972) הוא אמן וסופר צרפתי, יוצר העיר הדמיונית "אורוויל" (Urville). טראין הוא אוטיסט בעל תסמונת סוואנט.
ביוגרפיה

טראין הוא אוטיסט אשר היכולות החברתיות והקוגניטיביות שלו התפתחו בצורה לא טיפוסית. הוא לא דיבר עד שהיה בן שלוש, והמילה הראשונה שלו הייתה "מטוס".
בגיל חמש גילה מספרים ראשוניים ובגיל חמש וחצי החל לצייר. בגיל שש, הרופאים גילו שיש לו איי קיו גבוה והוא מסוגל לפתור משימות מחשב מורכבות. בגיל שמונה הוא סווג כאוטיסט עם אספרגר על ידי רופאים. הוא גם רב לשוני .
אם בדמיונו טראין חי עם בת זוגו, קתרין מואט, בעיירה הדמיונית אורוויל, בני הזוג מתגוררים למעשה בקאן-סור-מר בדרום צרפת.
אורוויל

מאז 1984, ז'יל טראין עבד על עיצוב עיר דמיונית אורוויל. הוא קרא לה בשם זה בהתייחסות לבסיס האנטארקטי דומונט-ד'אורוויל (אנ') הקרוי על שמו של ז'ול דומון ד'אורוויל.
ב-2006 כתב טראין ספר המציג את אורוויל את ההיסטוריה, הגאוגרפיה, התרבות והכלכלה של העיר הדמיונית. הספר כולל למעלה מ-300 איורים של מקומות שונים בעיר הדמיונית, שאת כולם צייר טראין עצמו. הוא פיתח עולם דמיוני שלם, אך מחובר למציאות, כדי למקם את הסביבה של אורוויל. העיר ממוקמת גאוגרפית בים התיכון, על אי מול חופי קאן-סור-מר. יש לה גם נתונים דמוגרפיים וב-2006 היו בה כמעט 12 מיליון תושבים. הוא שרטט תוכניות רבות לתכנון העיר לארכיטקטורת המבנים בה . פריסת המבנים היא לרוב סימטרית ומדויקת. לאורוויל יש גורדי שחקים ושכונות עם בתים בודדים ורחובות קניות בסגנונות של המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 . לאורוויל יש גם היסטוריה המקושרת להיסטוריה המקומית, כמו גם כלכלה הכוללת מגזרים שונים ומתפתחים. לבסוף סיפק טראין לאורוויל מערכת ודמויות פוליטיות.
שברולט 150

| --- | --- |

Chevrolet 150
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  שברולט
 שנות ייצור:  1953–1957
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית  קנדה קנדה
 מודל קודם:  Chevrolet Stylemaster 
 מודל אחריו:  Chevrolet Delray (אנ')
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 פלטפורמה:  GM A platform (אנ')
 אורך:  4,966 מ"מ (דגמי סדאן)  5,024 מ"מ (דגמי סטיישן)
 בסיס גלגלים:  2,921  מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, בטור, 3,850 סמ"ק המפיק 93 כ"ס, 108 כ"ס, 115 כ"ס, 125 כ"ס (יוצר בין השנים 1953-1954)  6 צילינדרים, בטור, 3,850 סמ"ק המפיק 123 כ"ס, 136 כ"ס, 180 כ"ס (יוצר בשנת 1955)  6 צילינדרים, בטור, 3,850 סמ"ק המפיק 140 כ"ס (יוצר בין השנים 1956–1957)  6 צילינדרים, בטור, 3,850 סמ"ק המפיק 162 כ"ס (יוצר בשנת 1957)  V8 צילינדרים, 4,341 סמ"ק המפיק 170 כ"ס, 210 כ"ס, 225 כ"ס (יוצר בשנת 1956)  V8 צילינדרים, 4,635 סמ"ק המפיק 185 כ"ס, 220 כ"ס, 270 כ"ס, 283 כ"ס (יוצר בשנת 1957)
 הילוכים:  תמסורת ידנית- 3 מהירויות  תמסורת ידנית - 3 מהירויות + אוברדרייב  תמסורת אוטומטית - 2 מהירויות תוצרת ג'נרל מוטורס מסוג "Powerglide" (אנ')  תמסורת אוטומטית תוצרת שברולט מסוג "Turboglide" (אנ') (משנת 1957)
 
שברולט 150 (באנגלית: Chevrolet 150) היא מכונית משפחתית גדולה מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, חברת בת של ג'נרל מוטורס אשר יוצר בין השנים  1953–1957.
תצורות

4 דלתות - סדאן.
2 דלתות - קופה (Utility Sedan).
2 דלתות - קבריולה.
2 דלתות - סטיישן.
2 דלתות - מסחרית.
תצורות > דורות

דור ראשון - יוצר בין השנים 1953 - 1954.
דור שני - יוצר בין השנים 1955 - 1957.
מאפיינים

מנוע קדמי.
מנוע הנעה אחורית.
בשנת 1957 יוצרו 56,266 יחידות מדגם סדאן, וכ-70,000 יחידות מדגם סדאן, 2 דלתות.
תמונות

"שברולט 150" סדאן, 4 דלתות, שנת 1956
"שברולט 150" סדאן, 4 דלתות
"שברולט 150" סטיישן, 2 דלתות, שנת 1956
"שברולט 150" סטיישן, 2 דלתות
"שברולט 150", מסחרית, שנת 1956
"שברולט 150" קופה, 2 דלתות, שנת 1957
"שברולט 150", קבריולט
"שברולט 150", שנת 1957
ראו גם

שברולט פליטמסטר
שברולט דה לוקס
שברולט 210
הערות שוליים

↑  Flory, Jr., J. "Kelly" (2008). American Cars, 1946-1959 Every Model Every Year. McFarland & Company, Inc., Publishers. ISBN 978-0-7864-3229-5.
↑  שברולט בל אייר 1953 Chevrolet 150 Special and 210 Deluxe  howstuffworks.com/chevrolet-bel-air5
↑  "שברולט 150", סדאן, 4 דלתות, שנת 1955 barrett-jackson.com/Events/Event/Details/1955-CHEVROLET-150-4-DOOR-SEDAN
↑  "שברולט 150" Utility_Sedan forza.fandom.com/wiki/Chevrolet_150_Utility_Sedan
כלפון משה הכהן

| --- | --- |

 לידה:  30 בינואר 1874 י"ב בשבט ה'תרל"ד ג'רבה, תוניסיה 
 פטירה:  7 בינואר 1950 (בגיל 75) י"ח בטבת תש"י ג'רבה, תוניסיה 
 כינוי:  הכמ"ה, מוהרמ"ך
 מקום קבורה:  ג'רבה. מ-2005 בהר המנוחות בירושלים
 מדינה:  הבייליק של תוניסיה, תוניסיה הצרפתית, האימפריה העות'מאנית 
 תקופת הפעילות:  ? – 7 בינואר 1950 
 תחומי עיסוק:  ראב"ד ג'רבה
 רבותיו:  אביו הרב שלום הכהן, הרב יוסף ברבי
 חיבוריו:  שו"ת שואל ונשאל, ברית כהונה, מטה משה, תורה וחיים, דרש משה, גאולת משה
 שם השושלת:  משפחות כהן#כהן אברי"ש
 צאצאים:  שושן הכהן 
 
הרב כַלְפוֹן משה הכהן (שם לידה המלא; כלפון עקיבא משה הכהן כינויו הכמ"ה ובראשי תיבות: מוהרמ"ך; י"ב בשבט ה'תרל"ד, 30 בינואר 1874 – י"ח בטבת ה'תש"י, 7 בינואר 1950) היה רבה הראשי של ג'רבה ומגדולי רבני תוניסיה. כתב חיבורים רבים, בהם ספרי הלכה, חינוך, מוסר, דרשות ושו"ת.
היה תומך נלהב של הציונות ופעל כל חייו לשיבה לארץ ישראל. כתב חזון קוסמופוליטי שדגל בשלום עולמי ובהקמת ארגון דוגמת האו"ם בירושלים. נפטר בג'רבה ערב עלותו ארצה, ובחשוון ה'תשס"ו (אוקטובר 2005) הועלו עצמותיו לירושלים.
ביוגרפיה > שושלת משפחתו

משפחת הכהן הייתה ממשפחות הכהנים "כהן אברי"ש" המיוחסות, לפי מסורת משפחתית, לעזרא הסופר. אבי סבו הוא הרב שאול הכהן שהיה אב בית הדין של הרובע הקטן (חארה זגירה) באי ג'רבה. סבו מצד אביו הוא הרב משה הכהן, מחבר הספר "פני משה", ועל-שמו נקרא. אביו, רבי שלום, חיבר את הספרים "נהר שלום", "חפץ יקר" ו"חיים ושלום", היה אב בית הדין של העיירה ז'רז'יס הסמוכה לג'רבה.
ביוגרפיה > שמו

הכינוי "כלפון" שנוסף לשמו הוא כינוי חיבה שניתן לו על ידי אמו. יש הטוענים שהקפיד להקדים את השם כלפון לשם משה ולהיקרא "הרב כלפון משה הכהן", על מנת שהציבור לא יטעה ויחשוב שהשם כלפון הוא שם משפחתו וישמיט את השם "הכהן" אולם נמצאו מסמכים של התכתבות בין רבי משה לבין ידידו הרב לוי יצחק (לואיס) רבינוביץ' שבו פונה אליו רבי משה בתלונה על כך שאנשים מעוותים את שמו ומקדימים את השם "כלפון" לשם "משה".
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות

נולד בשנת ה'תרל"ד, 1874 לרב שלום הכהן ותראכּי, באי ג'רבה בדרומה של תוניסיה. בילדותו ידעה משפחתו שנות עושר ושובע והייתה ידועה בגמילות חסדים ובתמיכתה בחכמי ועניי ג'רבה. בבחרותו הידרדר מצבה הכלכלי של משפחתו, והוא נאלץ לצאת לעזור בפרנסת הבית, בין השאר על ידי הגהת והעתקת ספרים. למד אצל אביו ואצל הרב יוסף ברבי, לימים רבה הראשי של ג'רבה.
כאשר נקרא אביו להנהיג את קהילת ז'רז'יס נתבקש מוהרמ"ך לשמש כשוחט לבני הקהילה. בהיותו בן שבע עשרה למד שחיטה אצל הרב בנימין חדאד (השוחט של הרובע הגדול - "חארה צגירה = קטן"), ושימש כשוחט ובודק. עקב תנאי העבודה הקשים, תחת כיפת השמים בימי הקיץ החמים, חלה בקדחת וראייתו נפגעה. למרות זאת, בתחילה לא רצה להפסיק את עבודתו לטובת פרנסת ביתו, ורק לאחר הפצרות רבות חזר לג'רבה להמשיך בלימודיו.
ביוגרפיה > משפחתו

בשנת 1895 נשא הרב כלפון משה הכהן לאשה את מסיעדה, בת דודו מצד אמו, הרב אברהם כהן. לזוג נולדו שלושה בנים וחמש בנות:
בנו, הרב אברהם מגוץ הכהן; הוא כתב את ספרו התורני הראשון, "ברכת אברהם", בגיל 21. נפטר בגיל שלושים ושלוש לאחר מחלה קצרה. מות הבן השפיע רבות על אביו, אירוע אישי שקיבל ביטוי רב בזיכרונותיו.
בנו, הרב שושן הכהן, שירש את אביו כרבה הראשי של ג'רבה. חיבר את הספרים "מעשה שושן", "פרח שושן", "ממלכת כהנים" ועוד. לאחר עלייתו לארץ נתמנה לרבו של מושב איתן.
בן נוסף נפטר בגיל 4 חודשים, ולא נזכר בשמו בכתבי הרב אלא רק בראשי התיבות רמ"ז.
בנותיו היו:
בתו, אַמִימָה (נפטרה לפני נישואיה)
בתו, פְלִילָה, אשר נישאה לאחי אביה (מצד האב) לאחר שהתאלמן
בתו, רחל
בתו, תרכייה
בתו, חְבִּיבָּה
נכדו רבי שלום כהן כיהן כרב המועצה אזורית שפיר
ביוגרפיה > מנהיגותו

כשהיה בן עשרים וחמש נדרש לקבל משרת חבר בבית הדין של ג'רבה, אך הוא דחה את ההצעה בטענה שאינו רוצה ליהנות מן הציבור. על אף סירובו, לאורך השנים המשיכו לזרום אליו הצעות לשמש בתפקידים רבניים שונים, לעיתים גם בצירוף הבטחה לפרס גדול ומכובד, אך הוא תמיד סירב.
בשנת 1917, בגיל 43, התמנה לבסוף לחבר בית הדין בג'רבה (לצד הרב ציון כהן יהונתן והרב מרדכי אמייס הכהן, בן דודו מצד אביו), אולם גם אז סירב לכהן בתור ראש בית הדין אלא רק כשלישי בדין, ורק במשך מספר שעות מסוים ביום. למעשה התנאים לא התקיימו, וכל היום הוא היה עסוק בעבודתו כאשר כמעט כל בית הדין של ג'רבה מוטל על כתפיו. מספר פעמים הוא אף שקל להתפטר עקב מצבו הבריאותי מפאת הקושי לעמוד בעומס העבודה. במהלך כהונתו תיקן תקנות חשובות בג'רבה, ועמד על משמר הדת בכל רחבי האי. פרשה מיוחדת בה בלטה מנהיגותו הייתה בעת פלשו הנאצים לג'רבה וביקשו 50 קילו זהב מהקהילה היהודית, היה זה ביום השבת והוא נסע עימם ברחבי השכונות היהודיות וחייב כל יהודי להביא את כל הזהב שיש לו.
ביוגרפיה > פטירתו וקבורתו

בשנת תש"ט, כשהיה בן שבעים וחמש, חלה אנושות. לאחר שיפור קל במצבו הוא הורע שוב, והוא נפטר בג'רבה ביום שבת בי"ח בטבת ה'תש"י (1950). ביום קבורתו כמעט התרוקנו ערי הסביבה מיושביהן היהודים, והשוק הראשי של ג'רבה (אשר רוב החנויות בו היו בבעלות יהודית) נסגר. רבבות אנשים, בהם נציגי ממשל תוניסאיים וצרפתיים, השתתפו בהלוויה. נקבר בג'רבה, בז' בחשוון שנת תשס"ו (2005), 55 שנה לאחר פטירתו, הועלו עצמותיו מתוניסיה (דרך צרפת) לישראל, והוא נקבר בהר המנוחות בירושלים על יד הרב שלום משאש. העלאת עצמותיו לארץ הייתה כרוכה במבצע מדיני מורכב אשר היה מעורב בו גם שר החוץ התוניסאי. במסע ההלוויה, שנמשך שלושה ימים[דרוש מקור], נטלו חלק רבבות משתתפים מישראל, תוניסיה וצרפת, ובהם הרב מרדכי אליהו והרב עובדיה יוסף, שאפיין בדברים שנשא שם את דרכו ההלכתית של הנפטר: אי סטייה, לרוב, משיטת פסיקתו של מחבר הספר שולחן ערוך.
על שמו קרויים בתי כנסת, ישיבות וכולל אברכים[דרוש מקור], ובערים נתיבות ואשקלון קיימים רחובות על שמו. באוקטובר 2010 נקרא על שמו רחוב בשכונת הר חומה בירושלים.
דעותיו ומשנתו > כל ישראל חברים

עם הקמת בתי ספר של חברת כל ישראל חברים במאה ה-19 בתוניסיה, הוביל החינוך המודרני שלה להתרחקות מהמסורת. בניגוד לרבה הראשי של תוניסיה, הרב ישראל זיתון ורבנים נוספים, ביקש הרב כלפון לשמור על החינוך התורני-מסורתי, והתנגד יחד עם בן דודו, הרב מרדכי אמייס הכהן (לימים אב"ד ג'רבה והרב הראשי לתוניסיה) להקמת בית ספר של החברה באי. הוא לא שינה את דעתו גם לאחר שקיבל פניה מרבה של תוניסיה, שביקש ממנו לתמוך בחברה. גם לאחר שהוקם בית הספר, מרבית התושבים נשמעו לרב כלפון, ולא שלחו את ילדיהם אליו.
דעותיו ומשנתו > ציונות וארץ ישראל

למרות התנגדותו להכנסת המודרניזציה אל בתי הספר של חברת כל ישראל חברים, הרב כלפון היה תומך נלהב בתנועה הציונית, על אף שהיה מודע לכך שפעיליה המרכזיים היו רחוקים ממסורת:
"בימינו אלה, רבים מאחינו בית ישראל, אף כי לא גדלו על ברכי היהדות, התורה והמצווה, וכתינוק הנשבה בין הגוים הם נדונים. על כל פנים, התעורר בלבבם רגש לאומי, לאהבת קיום האומה הישראלית והתמדתה להיותה אומה נבדלת מן האומות אשר בתבל"
על בנימין זאב הרצל כתב: "בימינו אלה הופיע בקרבנו איש רם המעלה זך השכל וחד הרעיון, בנימין זאב הרצל שמו... המציא רעיון נכבד להיות כל איש הבא להסתופף בצל החברה הציונית ובשם ציוני יקרא... ודפק על פתחי מלכים ורוזנים לקחת מהם משפט גלוי להיות ארץ ישראל לנו כמלפנים".
בשנת 1919 נמנה עם מייסדי התנועה הציונית "עטרת ציון" בג'רבה, שפעלה בשיתוף עם הקרן הקיימת וקרן היסוד, לחיזוק השפה העברית וחבריה התעדכנו בחדשות מארץ ישראל, בין היתר על ידי קריאת עיתונים עבריים כמו "הלבנון", "המגיד", "הצפירה" ו"החבצלת".
בדרשתו בשבת פרשת נשא, בי"ב בסיוון תר"פ, ימים אחדים לאחר תום ועידת סן-רמו ואשרור הצהרת בלפור בידי חבר הלאומים, אמר שמדובר ב"אתחלתא דגאולה". את הדרשה הזו שִׁכְתֵּב במוצ"ש, ופרסמה כ"הדרוש החמישי לאתחלתא דגאולה" בספרו "מטה משה", וכך כתב: "מעתה אין ספק כי זהו ראשית והתחלת הגאולה, וראוי לכל איש ישראלי לתת אלפי תודות לו ברוך הוא על הגאולה ועל התשועה, כי פקד ה' את עמו והוציאנו משעבוד לגאולה".
הרב כלפון סבר שהיכרות עם ארץ ישראל תגביר משמעותית את העלייה אליה, ובחזון שכתב בשנות ה-20 של המאה ה-20, הציע לארגן ביקורים של צעירים יהודים מרחבי העולם בארץ ישראל במימון התנועה הציונית. רעיון דומה מומש עם הקמת פרויקט תגלית בשנת 2000.
הרב כלפון עודד עלייה לארץ ישראל, ודאג שבני קהילתו יתמכו בעולים. הוא גם קרא לקניית קרקעות בארץ ופעל להחייאת השפה העברית. עם הקמת מדינת ישראל, קבע לחגוג באי ג'רבה את יום העצמאות של מדינת ישראל במשך שלושה ימים רצופים (ד'-ו' באייר).
דעותיו ומשנתו > ציונות וארץ ישראל > ניסיונותיו לעלות לארץ

בשנת תרנ"ח, כשהיה בן עשרים וארבע, ניסה לראשונה לעלות ארצה בעזרת ידיד מטריפולי, עמו היה בקשרי ידידות מביקוריו שם בדרכו לרפא את עיניו. אולם, לאחר שהנסיעה כבר הוסדרה, אביו שמע על כך וביקש להניא אותו מלעלות בטענה שלפי חשבונו המשיח יבוא בשנת תרע"ז ועליו לחכות עד אז. על מנת שלא לצער את אביו ר' משה כלפון שמע בקולו וויתר על ההזדמנות לעלות, הזדמנות שהצטער עליה כל ימיו.
כהכנה לעלייה ארצה קנה חלקת אדמה בשכונת בית הכרם בירושלים, ובערוב ימיו, כאשר בריאותו רופפת, החליט לנסות לעלות לארץ פעם נוספת. בשנת תש"ט הוא השיג רישיון עלייה, ובנו שושן יצא לתוניס על-מנת להסדיר את המסמכים. אולם, עקב מחלה נדחתה עלייתו לארץ בשל ההחמרה במצבו הבריאותי, אשר לא השתפר די הצורך עד יומו האחרון.
דעותיו ומשנתו > חזון איחוד האומות, שלום עולמי והכפר הגלובלי-מוסרי

בחיבוריו המוקדמים, עוד בטרם קמה מדינת ישראל, הוא דן ברעיונות מדיניים מפורטים הלכה למעשה, לא רק בנוגע לרעיון הציוני אלא גם ברעיונות קוסמופוליטיים מובהקים.
בעקבות מלחמת רוסיה-יפן שפרצה ב-1904, הרב כלפון הגיע למסקנה שתורת ישראל לא מסתפקת בגאולת ישראל, אלא מבקשת לבנות עולם שלם ומתוקן עבור האנושות כולה. הוא ניסח חזון קוסמופוליטי נרחב, שבו קיימים מנגנונים ומוסדות שיכוננו שלום עולמי. בשל חששו כי דבריו לא יתקבלו בשל מעמדו ומעמד ארץ מגוריו השוליים יחסית, גנז את הרב כלפון החזון. עיתון בשפה הערבית שהגיע לידיו 15 שנים לאחר מכן, חשף בפניו להפתעתו רעיונות מדיניים הזהים לרעיונות שכתב ב-1905. מאז החליט כי מחובתו לפרסם את רעיונותיו בפומבי.
בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 נשא הרב כלפון דרשות שבהן הדגיש את הצורך לעסוק במשפט בינלאומי, וניסח בפירוט הצעה מעשית להקמת ממשלה עולמית ולכינון משפט בינלאומי. הוא פיתח מנגנון לפתרון סכסוכים, וניסח תוכנית מדינית מפורטת בת סעיפים רבים.
הרב כלפון קרא לייסד בירושלים ועד מדינות ובית דין בינלאומי שיבחן את התנהלותן של המדינות בהתאם לטובתם של כלל בני האדם, ויכלול נציגים מכל המדינות שיחד יכריעו בסכסוכים בינלאומיים וימנעו שימוש בכוח ובאלימות. רעיון זה, שהתממש בהמשך עם הקמת האו"ם, כלל גם מספר רעיונות נוספים, בהם רעיון להקמת צבא בינלאומי שיהיה אמון על טיפול במדינות שיסרבו להישמע לוועד המדינות, רעיון לייסוד ועד שיפעל לחינוך לסובלנות באופן מוסרי, רעיון לייסוד בנק מרכזי עולמי, שחלק מהכנסותיו יופנה לסיוע עבור עניים במדינות העולם, ורעיון ליצירת מטבע בינלאומי שישמש למסחר כלל עולמי, שערכו יהיה שווה בכל המדינות. הרעיון האחרון מומש גם הוא, עם המצאת הביטקוין עשרות שנים לאחר מכן.
הרב כלפון סבר שהקמת מרכזו הגדול של ועד המדינות צריכה להיות בירושלים, "כי שם שאיפה גדולה לכל העמים – לנו היהודים ולנוצרים ולישמעאלים.
עם התרחבות תנועת שיבת ציון והצהרת בלפור, החייאת השפה העברית והטבת מצבם של היהודים במדינות המפותחות ראה הרב כלפון כראשיתו של עידן הגאולה.
הרב כלפון ראה בהתפתחות הטכנולוגית אמצעי שהופך את העולם לכפר גלובלי, המחייב את מדינות העולם לבוא לעזרת מדינות השרויות במצוקה כחלק מהערבות ההדדית והשלום העולמי. המושג האחרון גם היווה עבורו חובה דתית, וההתקדמות הטכנולוגית סימלה בעיניו בסיס לעליית מדרגה רוחנית.
לקריאה נוספת

עובדיה חן (עורך), עמוד ההוראה, הוצאת מכון הרב מצליח, בני ברק, תשס"ח
ראובן מאמו (עורך), תהילה למשה - פרקים במשנתו הציונית של הרב כלפון משה הכהן (הכמ"ה), ירושלים תשס"ט
צבי זוהר, אשרור דתי של הציונות כתנועה לאומית חילונית: פרק במשנתו של הרב כלפון משה הכהן, בתוך: ישראל (סדרה חדשה), כרך 2, תשס"ב-תשס"ג (המכון לחקר הציונות, אוניברסיטת תל אביב), עמ' 107–126
ירון נעים, הרב כלפון משה הכהן - בין שמרנות למודרנה, עבודה לתואר שלישי, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן תשס"ט
עטיה רונאל, משנתו החינוכית של הרב כלפון משה הכהן מג'רבה, עבודת דוקטורט, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, תשע"ד
עטיה רונאל,'הגדיים יהיו תיישים' – למנהיגותו החינוכית של הרב כלפון משה הכהן מג'רבה בראשית המאה העשרים, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשפ"ד
הרב בוגיד חנינא סעדון, קדושת משה: סיפורים ועניינים לכבוד מוה"ר... כלפון משה הכהן, מכון הרב מצליח, בני-ברק תשמ"ח. נספח לו מאותו מחבר הילולא דמשה שבו הספדים ודרשות לכבוד הרב משה כלפון שנאמרו ביום פטירתו מדי שנה או בשבת עם דברי מוסר וסיפורים.
הרב משה אלחרר, ענק התורה ואוהב ציון: הרב ... משה כלפון הכהן ... גדול רבני ג'רבא בדור האחרון, "מעלה - המרכז לציונות דתית", ירושלים תשנ"ז
משה חיים חדד, קונטרס זיכרון משה, נתיבות תשנ"א. על חייו וחיי אבותיו של הרב משה כלפון ועם שלוש דרשות בפטירתו ודרשה באזכרה השנתית לזכרו
שרה ברדה, שלשה צדיקים מאי אחד: תולדות חיי רבותינו הגאונים... ר' כלפון משה הכהן, ר' רחמים חי חויתא הכהן, ר' חיים חורי..., הוצאת "ספרי קדש מעיין חיים", ירושלים תשנ"א
יהודה מוריאל, והיו עיניך רואות את מוריך: גדולי רבני תוניסיה ולוב ב', "מרכז מורשת יהדות המזרח", ירושלים תשמ"ו
גדעון מאיר גליקרוב, האיר המזרח: סיפור חייהם, פעלם והנהגותיהם של גדולי ישראל מרבותינו הספרדים בדורות האחרונים, ירושלים תשס"ב
יצחק שוראקי, מסורת בעידן המודרני: חכמים ספרדים בדורות אחרונים, מבחר מכתביו, עמודים 115–154, סדרת עם הספר, הוצאת משכל, תל אביב, 2009
ירון נעים, תקופת החופש והדרור: הרב כלפון משה הכהן מג'רבא: בין שמרנות למודרנה. באר שבע תשפ"ב.
עטיה רונאל, בין ציונות לגאולה – מדוע ויתר הרב כלפון משה הכהן מג'רבה על הזדמנות לעלות לארץ ישראל?," ציונות דתית ז (תשפ"ב), עמ' 207–218
ביאורים

↑  שמו בלידתו הוא משה, וכינויו הוא כלפון, כך על פי כתביו הוא.
↑  מורנו הרב משה כלפון; כך מכונה בספרות התורנית המקומית המתייחסת אליו ואל חיבוריו.
הערות שוליים

↑  ראה להלן ברשימת ספריו שאחד משמות ספריו ברית יעקב על שם שמו השני עקיבא שהוא גימטריה יעקב
↑  עמוס ישראל-פליסהואור יחס ההלכה למשפט בין-
לאומי ויחסי הגומלין ביניהם (עבודת דוקטורט, אוניברסיטת תל אביב – הפקולטה למשפטים, 2011, עמ' 50–77)
↑  ראה על כך - מערכת בית נאמן, רבי שלום הכהן זצ"ל - סיפור, באתר מוסדות 'חכמת רחמים', ‏21 באוגוסט 2017(הקישור אינו פעיל, 24.8.2024)
↑  כך העיד על עצמו בקונטרס 'סתרי משה' שבראש הספר 'דרש משה' עמ' 30.
↑  ראו חכם בנימין חדאד, באתר "החכם היומי"
↑  ראה 'שואל ונשאל', ח"א, הקדמה; וכן 'פרח שושן', עמ' 9, מאת נכדו רב שושן הכהן
↑  שמעון כהן, רחוב בירושלים ע"ש ראש רבני ג'רבה, באתר ערוץ 7, 24 באוקטובר 2010
↑  שמעון כהן, ליבו במזרח - בגליון השבוע, באתר ערוץ 7, 15 בינואר 2004
↑  עופר אדרת, "בן יהודה" התוניסאי, שדאג שגם בג'רבה ידברו עברית, באתר הארץ, 7 ביולי 2016
↑  ויקהל משה, עמ 22 ואילך
↑  מסורת בעידן המודרני, עמ 146
↑  חלק מהאגף לחינוך הדתי שבמשרד החינוך והתרבות.
↑  כרך שמיני בסדרת "ספרית המורה הדתי : תולדות ישראל"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301800005171  BnF: cb16133408c (data)  GND: 140712658  ISNI: 0000 0000 7851 4467  LCCN: n88063708  VIAF: 77860860   WorldCat (עם VIAF): 77860860 
הרב כלפון משה הכהן בשנת 1927 - 1928
מצבת הרב משה כלפון הכהן בירושלים