stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוהאן יואכים וינקלמן

| --- | --- |

 לידה:  9 בדצמבר 1717 שטנדאל, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 נרצח:  8 ביוני 1768 (בגיל 50) טריאסטה, ממלכת הבסבורג 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 מקום קבורה:  קתדרלת טריאסטה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת האלה-ויטנברג, הגימנסיה הקלנית, אוניברסיטת פרידריך שילר 
 שפות היצירה:  גרמנית, צרפתית 
 יצירות בולטות:  הגיונות על החיקוי של יצירות אמנות יווניות ורומיות   Geschichte der Kunst des Alterthums (תולדות האמנות של ימי קדם)
 תקופת הפעילות:  1732–1768 (כ־36 שנים) 
 חתימה:   
 
יוהאן יואכים וינקלמן (גרמנית: Johann Joachim Winckelmann; ‏9 בדצמבר 1717 - 8 ביוני 1768) היה היסטוריון גרמני בתחום תולדות האמנות. הוא נחשב לחוקר תולדות האמנות המודרני הראשון. הישגו הגדול היה בביסוס גישה שיטתית לתולדות האמנות. בעבודתו, אשר התרכזה בתרבות הקלאסית, הבחין וינקלמן בין האמנות של יוון העתיקה, אמנות יוונית-רומית ואמנות האימפריה הרומית. עבודתו הייתה בעלת השפעה מכרעת על התפתחות האמנות הניאו קלאסית באירופה. חידוש חשוב של וינקלמן היה השימוש בקטגוריות של סגנון לצורך מיון והגדרה של ממצאים ארכאולוגיים, ובכך היה ממניחי היסודות למדע הארכאולוגיה.
קורות חייו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
וינקלמן נולד בשטנדאל שבפרוסיה למשפחה ענייה. אימו, אנה מריה מאייר הייתה בתו של אורג ואילו אביו, מרטין וינקלמן, עבד כסנדלר. למרות עונייה של משפחתו הצליח וינקלמן לרכוש לעצמו השכלה בלימוד שפות והיסטוריה עתיקה. הוא למד בבית הספר בשטנדאל ובגימנסיה בברלין (Köllnische Gymnasium). בשנת 1738 הוא נרשם ללימודי תאולוגיה באוניברסיטה של האלה, אולם עד מהרה נטש לימודים אלו לטובת חקר האמנות היוונית העתיקה. מקור השפעה נוסף למהלך זה מצא וינקלמן בהרצאותיו של הפילוסוף אלכסנדר גוטליב באומגרטן, מראשוני האסתטיקנים המודרניים. בשנת 1740 הוא החל בלימודי רפואה באוניברסיטה של העיר יינה, אולם נאלץ לסיים את לימודיו עקב קשיים כספיים.
בין השנים 1743–1748 וינקלמן שימש כמורה פרטי לשפות בעיר מגדבורג וכן הועסק כעוזר הרקטור בגימנסיה של זיהאוסן (Seehausen). על חוויה זו כתב מאוחר יותר כי בבוקר היה "מלמד ילדים אטומי-מוח את האלף-בית" ואילו בלילות היה שקוע "בתפילות שנערכו בביטויים השאולים מתוך הומרוס".
ב-1748 קיבל משרת ספרן בביתו של ההיסטוריון הגרמני הרוזן היינריך פון בינאו (Heinrich von Bünau). תפקיד זה אפשר לוינקלמן גישה חופשית לספרות היסטורית על אודות האימפריה הרומית, תחום המחקר של הרוזן, והתקופה הקלאסית בכללה. בתקופה זו ערך ביקורים באוספי העתיקות בדרזדן שהציתו אצלו עניין רב באמנות העתיקה והביאו אותו להחלטה לעבור לרומא.
בשנת 1754 המיר וינקלמן את דתו מפרוטסטנית לקאתולית. רוב החוקרים ראו באקט זה ניסיון לקידום מקצועי בחיקה של רומא האפיפיורית יותר מאשר אקט של אמונה. גתה תיאר את וינקלמאן כ"פאגאני", אולם המרת דתו אכן איפשרה לוינקלמן גישה אל ספריית האפיפיור. בזכות בקיאותו בשפה היוונית מונה כספרן באוסף כתבי היד של הקרדינל דומניקו פאסיונֵי (Passionei). אוגוסט השלישי, מלך פולין העניק לו קצבה בגובה 200 תאלרים כדי להמשיך את מחקריו ברומא. 
כוונתו של וינקלמן הייתה לשהות באיטליה כשנתיים, אבל מלחמת שבע השנים שינתה את תוכניותיו. בהמשך הועסק כספרן בביתו של הקרדינל אלסנדרו אלבני שיצר באותה תקופה את אוסף העתיקות שלו. בשנים אלה ביקר בחפירות פומפיי והרקולנאום. וינקלמן נתפס יותר ויותר לחקר האמנות הרומית והגיע להכרה שיצירות רבות אינן אלא חיקוי של יצירות יווניות, הכרה שהפתיעה את בני דורו. יצירת המופת שלו Geschichte der Kunst des Alterthums (תולדות האמנות של ימי קדם) ראתה אור ב-1764, ובה העמיד תיאור כרונולוגי יסודי של כל אמנות עתיקה, כולל זו של המצרים ושל האטרוסקים ותיאר אותה כמונעת מכוח גורמים תרבותיים, פוליטיים וחברתיים. ב-1756 פרסם וינקלמן את חיבורו הנודע "הגיונות על החיקוי של יצירות אמנות יווניות ורומיות" (Gedanken über die Nachahmung der griechischen Werke in der Malerei und Bildhauerkunst). החיבור זכה לתפוצה נרחבת ונודעה לו השפעה רבה בתרבות של המאה ה-18 באירופה בכך שהעמיד את אמנות יוון ורומא כמופת לגדוּלה. ב-1763, בהשתדלות פטרונו אלבני, נתמנה וינקלמן למפקח על העתיקות מטעם האפיפיור קלמנס השלושה עשר.
חשיבותו של וינקלמן כהיסטוריון

בכתיבתו הדגיש וינקלמן כי כתיבת ההיסטוריה של האמנות צריכה להתמקד במשמעות בעיני הצופה ולא המשמעות בעיני האמן. בכך ביקר את התיאור הביוגרפי שהיה העיקר בעבודתו של ג'ורג'ו ואזארי. וינקלמן תפס את האמנות הקלאסית כיחידה שלמה והרמטית שאינה ניתנת לחלוקה או לערעור. כתיבתו ב"תולדות האמנות" שילבה על כן גם כתיבה אסתטית, בתארו את האמנות היוונית כאידיאל היופי. בכתיבתו ההיסטורית, תיאר וינקלמן את המרחק מן האידיאל של האמנות הנעלה.
החיבור "הגיונות על החיקוי של יצירות יווניות ורומיות" נכתב מתוך מסורת של כתיבה אל אמנים ועוסקים באמנות. הוא הציג אלטרנטיבה ביקורתית לסגנון של אמנות הבארוק אשר שלטה באותה עת. אמנות, אשר לדעתו טעתה בהציגה ביטויי מוגזם של פאתוס ונטורליזם מוגזם. הוא הציג את האמנות הקלאסית כדגם רצוי לחיקוי על ידי האמנים. "הדרך היחידה בשבילנו להיות לגדולים", כותב וינקלמן בפתיחת חיבורו, "... להיות בלתי ניתנים לחיקוי, הוא חיקויים של היוונים". בכך ביקש וינקלמן לכונן מחדש את האידיאל של האמנות כ"יפה" לעומת האמנות בת זמנו המדגישה את הטבא ואת החוויה.
בחיבורים כדוגמת חיבור אודות הפסל "גו בלוודרה" והפסל "אפולו בלוודרה" (1759), "האיגרת אל הרוזן מבריל על התגליות בהרקולאניום" (1762), אשר דן בממצאים הארכאולוגיים שנחשפו בפומפיי ובהרקולנאום בתקופה זו ובעיקר בספריו "יצירות אמנות עתיקות שלא נתפרסמו" (1766) וכן ספרו המרכזי "תולדות האמנות של העת העתיקה" (Geschichte der Kunst des Alterthums) אשר פורסם בשנת 1764, חיבור בו הופיע לראשונה המונח "תולדות האמנות", התמקד וינקלמן לא רק בתיאור האמנות העתיקה, אלה בניסיון לפירוש הרמנויטי שלה. במסגרת זו הקדיש דיון מרכזי למשמעות הדימויים (איקונוגרפיה) בתוך המסגרת ההיסטורית של התרבות הקלאסית. התמקדות במשמעותה ובמקומה של האלגוריה במסגרת פרשנות האמנות הציג וינקלמן בחיבור "ניסיון של אלגוריה, במיוחד בשביל האמנויות" (Versuch einer Allegorie), אשר פורסם בשנת 1766.
לקריאה נוספת

יוהאן יואכים וינקלמן, הגיונות על חיקוי יצירות יווניות באמנות הציור והפיסול, מוסד ביאליק, 1992
הערות שוליים

↑  מצוטט בתוך: ברש, משה, "וינקלמן: כינונן של תולדות האמנות", מחשבת האמנות בדורות האחרונים, מוסד ביאליק, ירושלים, 1977, עמ' 23.
↑  ברש, משה, "וינקלמן: כינונן של תולדות האמנות", מחשבת האמנות בדורות האחרונים, מוסד ביאליק, ירושלים, 1977, עמ' 26-28.
↑  פומפיי התגלתה בשנת 1748 ואילו הרקולנאום התגלתה לראשונה בשנת 1709.
↑  ברש, משה, "וינקלמן: כינונן של תולדות האמנות", מחשבת האמנות בדורות האחרונים, מוסד ביאליק, ירושלים, 1977, עמ' 36.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270060505171  PLWABN: 9810659867905606  BIBSYS: 90131167  BNC: 000156328  BNE: XX879953  BnF: cb120260458 (data)  CANTIC: a1017915x  CiNii: DA01994441  GND: 118633600  ICCU: RAVV029384  ISNI: 0000 0001 2280 9108  LCCN: n50015795  LNB: 000027180  NDL: 00461160  NKC: jn20000720330  NLA: 36526625  NLG: 74329  NLK: KAC2018I6989  NSK: 000105850  NTA: 068900074  RERO: 02-A000176824  RKD: 278534  SELIBR: 227559  SNAC: w6514vmn  SUDOC: 028422058  Trove: 1273442  ULAN: 500021722  VcBA: 495/17428  VIAF: 64019631   WorldCat (עם VIAF): 64019631 
וינקלמן בוחן את ציור תבליט השיש של אנטינואוס, 1768
יחידת אכיפה לזרים

יחידת האכיפה לזרים הוקמה באוקטובר 2002, זאת בעקבות החלטת ממשלת ישראל על צמצום מספר השוהים הלא חוקיים בישראל.
יחידה זו הוקמה כתת-יחידה בתוך משרד התמ"ת אך מהחלטת ממשלה הועברה היחידה למנהל האוכלוסין השייך למשרד הפנים.
פעילותה משולבת עם יחידת עוז שקמה ביולי 2009, שאף היא הוקמה בעקבות החלטת הממשלה, בכל רחבי הארץ.
מיקום ופריסה

בצפון: ממוקמת  בחיפה, אחראית לתא השטח מנתניה בדרום ועד לקריית שמונה.
בדרום: ממוקמת בעומר, אחראית לתא השטח מאשדוד בצפון ועד לאילת בדרום.
בירושלים: ממוקמת בתלפיות, אחראית למרחב ירושלים רבתי.
במרכז: ממוקמת בת"א, אחראית על תא השטח בשפלה.
תחומי אחריות

היחידה אחראית על כל תנאי העסקתם של הזרים הנמצאים בעבודה אצל מעסיקיהם, או השמה מחדש לעבודה עבור אלו היכולים להמשיך ולעבוד בישראל על פי חוק כאשר תנאיהם הופרו אצל מעסיקם המקורי.
תפקידה העיקרי של היחידה הוא בדיקת תנאי ההעסקה של העובד הזר אצל מעסיקו הישראלי. בין היתר נבדקים: תנאי העסקתו של העו"ז, חוזה העסקה, תלושי משכורות (שכר מינימום שמשולם לעו"ז), ביטוח רפואי לעו"ז, מגורי העו"ז. אם אחד מסעיפים אלו נמצא לא תקין על ידי מפקחי היחידה על המעסיק מוטל קנס בעבור כל סעיף וסעיף.
בתקופה האחרונה נדרשה יחידה זו לאכוף גם לשכות פרטיות בסיעוד- אכיפה מנהלית. 
אכיפה מנהלית משמעותה כי אם הלשכה הפרטית המייבאת עו"ז לארץ או מבצעת השמות בארץ של עו"ז מפרה את תנאי ההיתר שניתן לה על ידי משרדי הממשלה ההיתר של הלשכה מוטל בסיכון.
תנאי ההיתר מפורטים ב"נוהל לשכות פרטיתו בסיעוד".
יהי שלום בחילנו

יְהִי שָׁלוֹם בְּחֵילֵנוּ (מוכר גם במילות הפזמון החוזר בְּסִימָן טוֹב בֵּן בָּא לָנוּ) הוא פיוט קדום לברית מילה שמחברו לא נודע, הנפוץ במיוחד בקהילות הספרדים ועדות המזרח, והוא פיוט ברית המילה הוותיק ביותר המצוי בידינו כיום.
על הפיוט

מחברו של הפיוט אינו ידוע לנו, אך מהאקרוסטיכון של בתי השיר עולה כי שמו היה יהושע.
הפיוט כולל שישה בתים, כאשר המשפט החותם את הבית הראשון "בְּסִימָן טוֹב בֵּן בָּא לָנוּ בְּיָמָיו יָבֹא הַגּוֹאֵל' משמש לעיתים כפזמון חוזר בין הבתים, ובסוף כל בית עונים "אמן". לכל בית חריזה פנימית, ושורת הסיום של כל בית ובית מסתיימת בצליל "...אֵל".
הפיוט נדפס לראשונה בשנת 1522 בוונציה, והתפשט במהרה לסידורי תפילה וספרי פיוטים ברחבי העולם היהודי, בין השאר באיטליה, בארצות הבלקן וטורקיה, בחצי האי קרים, במצרים, בפרס, בעיראק, בהודו ואף בליטא. יש נוהגים לומר את שני הבתים הראשונים של הפיוט ("יהי שלום...", "הילד יהי...") בתפילת ערבית של השבת שלפני ברית מילה. לפי מנהג יהדות כורדיסטן, היו שרים את הפיוט לאבי הבן, כשהיה עולה לתורה בשבת שלפני הברית.
תוכן הפיוט הוא ברכות לרך הנימול, שיגדל בתורה ושיזכה לשפע ולחיים ארוכים.
לדעת יצחק אבישור, הפיוט פותח במילים "בסימן טוב" ולא "במזל טוב", משום שבעדות המזרח הברכה "מזל טוב" הייתה נהוגה להולדת בת וברכת "סימן טוב" ללידת בן.
אזכורים

במחזור ארם צובה נדפס פיוט בעל פתיחה דומה  ("יהי שלום בחילנו שלוה בקהלנו במזל טוב בן בא לנו") ובית אחרון זהה, ולו אקרוסטיכון "טוביה". על פי ההערכות, פיוט זה הוא חיקוי של הפיוט שנדפס ב-1522 באקרוסטיכון "יהושע".
השיר "מזמורי ברית מילה" שכתב חיים חפר, פותח בבית הראשון של הפיוט כמעט בדיוק:
יהי שלום בחילנו ושלוה בישראל, בסימן טוב הוא בא לנו,
בימיו יבוא גואל
לחנים

בשל תפוצתו הרחבה של הפיוט, הוא זכה למגוון רחב של לחנים בתפוצות השונות.
הלחן הנפוץ והמוכר ביותר הוא לחן של יהודי בבל. לחן זה זכה לביצועים רבים (ראו להלן).
לחן נפוץ נוסף הוא של יהודי מרוקו, זהו לחן עממי המבוצע במקאם "סאחלי" השמח.
לקריאה נוספת

ישראל דוידזון, אוצר השירה והפיוט, כרך ב, ניו יורק תרפ"ט, עמ' 325.
הערות  שוליים

↑  על פי ספר תהילים, פרק קכ"ב, פסוק ז': "יְהִי שָׁלוֹם בְּחֵילֵךְ שַׁלְוָה בְּאַרְמְנוֹתָיִךְ"
↑  על פי ספר תהלים, פרק צ"א, פסוק א': "יֹשֵׁב בְּסֵתֶר עֶלְיוֹן בְּצֵל שַׁדַּי יִתְלוֹנָן"
↑  על פי ספר משלי, פרק ה', פסוק י"ח: "יְהִי מְקוֹרְךָ בָרוּךְ"
↑  על פי מכילתא לפרשת משפטים: "כשולחן הערוך" וברכת המזון בנוסח הספרדים: "ושולחנו ערוך לכל"
↑  על פי ספר תהלים, פרק קי"ט, פסוק ס"ג: "חָבֵר אָנִי לְכָל אֲשֶׁר יְרֵאוּךָ וּלְשׁמְרֵי פִּקּוּדֶיךָ"
↑  על פי מדרש שמואל טו: "ירובעל בדורו כמשה בדורו, בדן בדורו כאהרן בדורו, יפתח בדורו כשמואל בדורו"
↑  על פי ספר ישעיהו, פרק מ"ו, פסוק ד': "וְעַד זִקְנָה אֲנִי הוּא וְעַד שֵׂיבָה אֲנִי אֶסְבֹּל"
↑  על פי ספר עזרא, פרק א', פסוק ג': "מִי בָכֶם מִכָּל עַמּוֹ יְהִי אֱלֹהָיו עִמּוֹ"
↑  על פי ספר תהילים, פרק כ"ז, פסוק ד': "לַחֲזוֹת בְּנֹעַם ה' וּלְבַקֵּר בְּהֵיכָלוֹ"
↑  ראו למשל: "ספר השירים", בגדד תרס"ו, עמ' קמט
↑  סידור תפילת החודש, ליוורנו תרנ"ג עמ' 187; מחזור כמנהג בני רומה ליום הכיפורים, עמ' 39; סרמוניטה ופיאטלי, סדר התפילות כמנהג איטאלייאני עמ' 17 ועמ' 71
↑  מרדכי יונה, "אנציקלופדיה של יהודי כורדיסתאן", חלק א עמ' 198
↑  יצחק אבישור, לשונות הברכה "סימן טוב" ו"מזל טוב" בלשונות היהודים, לשוננו לעם נד,ד (תשסג-תשסד) עמ' 147-153
↑  מילות השיר "מזמורי ברית מילה", באתר שירונט
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יהי שלום בחילנו".
יוסי אקרמן

| --- | --- |

אקרמן נואם בהפגנה נגד הרפורמה המשפטית בישראל בקריית ביאליק, 23 במרץ 2023
 לידה:  31 במאי 1949 (בן 75) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 
יוסף (יוסי) אקרמן (נולד ב-31 במאי 1949) הוא נשיא ומנכ"ל אלביט מערכות בשנים 1996–2013.
ביוגרפיה

יוסי אקרמן נולד בישראל בשנת 1949 לישראל אקרמן. סיים לימודי תיכון במגמת אלקטרוניקה בבית הספר המקצועי בסמ"ת בחיפה. במסגרת העתודה האקדמית קיבל תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה מהטכניון בחיפה. התגייס לקורס טיס, ממנו הודח לאחר שנה. שירת בחיל האוויר כמהנדס במרכז ניסויי טיסה. בעקבות מות אביו סיים את שירותו בשנת 1975 בדרגת רס"ן, על מנת לנהל את המשק החקלאי של אביו במושב בית לחם הגלילית.
בשנת 1982 הצטרף לאלביט מערכות וכיהן בתפקידי ניהול, בהם סגן נשיא בכיר ומנכ"ל חטיבת מערכות ההגנה, מנכ"ל חברת הבת EFW בארצות הברית, סגן נשיא בכיר בחטיבת התפעול, וסגן נשיא בחטיבת מערכות קרב מתקדמות החל מ-1989.
בשנת 1996 מונה לנשיא ומנכ"ל אלביט מערכות, שימש גם יו"ר קבוצת אלישרא (שנרכשה על ידי אלביט מערכות) ויו"ר ודירקטור במועצות המנהלים של חברות נוספות בקבוצת אלביט מערכות. במהלך כהונתו הוביל רכישה של חברות רבות בידי אלביט מערכות, ובהן:
1999 - סאיקלון מוצרי תעופה - חברה העוסקת בייצור חלקי מבנה למטוסים.
2000 - אל-אופ - העוסקת בפיתוח וייצור מערכות אלקרואופטיות מתקדמות.
2005 - רכישת 70% מחברת אלישרא העוסקת בפיתוח וייצור מערכות לוחמה אלקטרונית.
2007 - תדיראן קשר - העוסקת בפיתוח וייצור מערכות תקשורת צבאיות.
2009 - שירון - העוסקת בתקשורת פס רחב באמצעות לווין.
2009 - קינטיקס - העוסקת בפיתוח וייצור מערכות בקרת אקלים לרכב קרבי משוריין.
2009 - BVR - העוסקת בפיתוח סימולטורים ומערכות אימון ותחקור.
2010 - שלוש חברות בת של מיקאל: סולתם, הפעילה בתחום הארטילריה, סיימאר, הפעילה בתחום הרק"מ (רכב קרבי משוריין), ו-85% ממניותיה של ITL, המפתחת ומייצרת מערכות בתחום האלקטרו-אופטיקה הצבאית.
2011 - רכישת 30% הנותרים של חברת אלישרא.
באוגוסט 2012 הודיע על כוונתו לפרוש מתפקידו בסוף מרץ 2013. מיקי פדרמן, יו"ר הדירקטוריון של אלביט מערכות, עמד על תרומתו של אקרמן לחברה: "תחת הנהגתו, הגדילה החברה את הכנסותיה עשרות מונים וצמחה מחברה מקומית בעיקרה, למובילה גלובלית בתחום העשייה הביטחונית. ליוסי חלק גדול בהישג זה בזכות החזון האסטרטגי, איכויות הניהול וההבנה העסקית."
חיים אישיים

אקרמן גדל ומתגורר במושב בית לחם הגלילית, נשוי ואב לארבעה.
שימש בהתנדבות כיו"ר "שותפות 2000" - ארגון שהוקם על ידי הסוכנות היהודית והקהילה היהודית בדטרויט, לתמיכה בפרויקטים בגליל.
בשנת 2009 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון.
במאי 2014 מונה לחבר הוועדה לבחינת תקציב הביטחון ("ועדת לוקר"), שהגישה המלצותיה ביולי 2015.
בשנת 2020 יצא ספרו מה שאלת היום (יחד עם אוריין צפלין).
במרץ 2023 הצטרף לקבוצת בכירים לשעבר בתעשיות הביטחוניות שיצאו נגד נגד המהפכה המשפטית. במאי 2023 היה שותף להקמת המיזם החברתי "הסיפור המשותף", שמטרתו לאחד את הקרעים בחברה הישראלית.
הערות שוליים

1 2  גיא רולניק, "החלטה פראית ובלתי אחראית": כך הפך יוסי אקרמן למנכ"ל חברת התעשייה הבטחונית הגדולה בישראל, באתר TheMarker‏, 9 ביולי 2009
↑  עידו טל, היערכות חדשה בהנהלת אלביט לקראת התרחבות, חדשות, 27 באוגוסט 1989
↑  יוסי אקרמן מונה לנשיא ומנכ"ל אלביט ואל-אופ המאוחדות, באתר גלובס, 6 ביולי 1999
↑  מאת שי שלו, ‏אלביט יודעת גם לקנות: אלביט מערכות תרכוש את סאיקלון ב-u מעל מחיר השוק, באתר גלובס, 10 במרץ 1999
↑  אורה קורן, אלביט מערכות רוכשת את אלישרא לפי שווי חברה של 100 מיליון דולר; שליש מהמחיר אותו שילמה תע"א בנובמבר 2002, באתר TheMarker‏, 6 ביולי 2005
↑  הארץ, אלביט מערכות השלימה את רכישת תדיראן קשר בהשקעה של 1.5 מיליארד שקל, באתר TheMarker‏, 29 באפריל 2007
↑  נתן שבע, אלביט מערכות רוכשת את בי.וי.אר תמורת 34 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 20 ביולי 2009
↑  יורם גביזון, אלביט מערכות רכשה את מיקאל של גילת ונפתלי תמורת 90 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 2 בספטמבר 2010
↑  יורם גביזון, אלביט מערכות תרכוש 30% מאלישרא תמורת 65 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 22 בפברואר 2011
↑  יורם גביזון, אקרמן פורש; מנכ"ל אלביט מערכות הבא: בצלאל מכליס, באתר TheMarker‏, 13 באוגוסט 2012
↑  יובל אזולאי, ‏יוסי אקרמן פורש מאלביט מערכות; בצלאל מכליס יחליפו, באתר גלובס, 13 באוגוסט 2012
↑  מתנת יום הולדת 60 ליוסי אקרמן: תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון, באתר הטכניון
↑  מוטי בסוק, ועדת לוקר לבחינת תקציב מערכת הביטחון תתכנס בראשונה מחר, באתר TheMarker‏, 28 במאי 2014
↑  מוטי בסוק, הדו"ח שנתניהו מעוניין להסתיר: אלה ההמלצות העיקריות של ועדת לוקר לתקציב הביטחון, באתר TheMarker‏, 12 ביולי 2015
↑  ניצן שפיר, ‏ברחבי הארץ התקיימו מחאות רבות נגד המהפכה המשפטית; כמאה מפגינים נעצרו, באתר גלובס, 23 במרץ 2023
↑  עידו א. זן, "הרפורמה המשפטית היא גפרור שנזרק לחבית של דינמיט, צריך לטפל בדינמיט", באתר ynet, 29 במאי 2023
יוליה נצ'לובה

| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1981 וורונז', ברה"מ 
 פטירה:  16 במרץ 2019 (בגיל 38) מוסקבה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרויקורובסקויה 
 שם לידה:  Юлия Викторовна Началова 
 סוגה מועדפת:  מוזיקת פופ, מוזיקת נשמה, R&B עכשווי, בלו-אייד סול, אסטרדה, ג'אז 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  1986–2019 (כ־33 שנים) 
 מקום לימודים:  Gnessin State Musical College (2000)  האקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון 
 צאצאים:  ורה אלדונינה 
 http://julianachalova.com
 פרופיל ב-IMDb
 
יוליה ויקטורובנה נצ'לובה (ברוסית: Юлия Викторовна Нача́лова; ינואר 1981 - 16 במרץ 2019) הייתה זמרת סובייטית ידועה ממוצא רוסי, שחקנית ומנחת טלוויזיה.
חיים אישיים

בין 2001-2004 הייתה נשואה לזמר דמיטרי לנסקוי.
ב-2006 נישאה ליבגני אלדונין, לזוג נולדה בת באותה שנה.
בין 2011-2016 הייתה במערכת יחסים עם שחקן ההוקי המקצועי אלכסנדר פרולוב
ב-2019 אושפזה בשל עליה חדה ברמת הסוכר בדם ונפטרה מבצקת מוחית ואלח דם בבית חולים במוסקבה.
הערות שוליים

↑  "Вечно юная Юлия Началова". womenclub.ru. נבדק ב-2016-10-02.
↑  "Сергей Лазарев о Юлии Началовой". gazeta.ru. נבדק ב-2019-03-16.
↑  Юлия Началова - о себе и Александре Фролове - Чемпионат.com
↑  "Умерла Юлия Началова" (ברוסית). RIA Novosti. נבדק ב-16 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Умерла певица Юлия Началова". meduza.io. נבדק ב-2019-03-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000273583  MusicBrainz: 6eb931be-cc46-445e-8c49-9063fcee57ef 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוליאן בראנדט

יוליאן בראנדט (בגרמנית: Julian Brandt; נולד ב-2 במאי 1996 בברמן שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק כקשר כנף בקבוצת בורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה ובנבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים

בראנדט נולד בברמן שבגרמניה. הוא שיחק במחלקות הנוער של המועדונים המקומיים SC בורגפלד ו-FC אוברנוילנד, לפני שעבר למחלקת הנוער של וולפסבורג.
ב-12 בדצמבר 2013 נודע כי בראנדט עבר לבאייר לברקוזן וחתם על חוזה עד לשנת 2019. ב-8 בפברואר 2014 ערך הופעה בבאייר לברקוזן II, קבוצת המילואים של באייר לברקוזן. באותו משחק גם הבקיע שער, וב-15 בפברואר 2014, שבוע לאחר מכן, ערך בראנדט את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף בדקה ה-82 את סון יונג-מין בהפסד 1–2 לשאלקה 04 במסגרת המחזור ה-21 בבונדסליגה. ב-18 בפברואר ערך בראנדט את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשהחליף בהפסקת המחצית את סון יונג-מין בהפסד 0–4 לפריז סן-ז'רמן במסגרת שמינית גמר ליגת האלופות לעונת 2013/14. ב-4 באפריל הבקיע בראנדט את שער הבכורה שלו בבונדסליגה, שער בדקה ה-58 בהפסד 1–2 להמבורג במסגרת המחזור ה-29.
בראנדט הבקיע בשישה משחקי בונדסליגה רצופים בין ה-20 במרץ ל-30 באפריל 2016, והיה השחקן הצעיר ביותר שהשיג הישג זה מאז שעשה זאת גרד מולר.
ב-22 במאי 2019 ברנדט חתם בסגנית אלופת גרמניה בורוסיה דורטמונד לחמש שנים תמורת 25 מיליון יורו.
קריירה בינלאומית

בראנדט שיחק בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה, וערך את הופעת הבכורה בנבחרת גרמניה הבוגרת במאי 2016, כשנכנס כמחליף במשחק הכנה ליורו 2016, בו הפסידה גרמניה בתוצאה 1–3 לנבחרת סלובקיה. בראנדט נכלל בסגל ההתחלתי ליורו, אך נופה לקראת תחילת הטורניר מהסגל הסופי. באוגוסט 2016 השתתף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, וזכה עם הנבחרת הגרמנית האולימפית במדליית כסף, לאחר הפסד בגמר בבעיטות הכרעה לנבחרת ברזיל האולימפית. ביוני 2017, בהופעתו השביעית במדי הנבחרת הבוגרת, הבקיע בראנדט את שערו הראשון בנבחרת, בניצחון 0–7 על נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. בראנדט נכלל בסגל הגרמני לגביע הקונפדרציות 2017 ולמונדיאל 2018..
נכלל בסגל נבחרת גרמניה לטורניר מונדיאל 2022.
תארים

הגביע הגרמני: 2020/21
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016): מדליית כסף
גביע הקונפדרציות: 2017
נבחרת העונה בבונדסליגה: 2018/19, 2022/23
כדורגלן החודש בבונדסליגה: ינואר 2023, פברואר 2023
הערות שוליים

↑  Flick beruft Moukoko, Füllkrug und Götze in WM-Kader באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הגרמנית, 10 בנובמבר 2022 (בגרמנית)
| נבחרת גרמניה – אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) |
| --- | --- | --- |
|  1 הורן •  2 טוליאן •  3 קלוסטרמן •  4 גינטר •  5 זולה •  6 סוון בנדר •  7 מאייר •  8 לארס בנדר •  9 זלקה •  10 גורצקה •   11 בראנדט •  12 הות • 13 מקס •  14 באואר • 15 כריסטיאנסן • 16 פרומל • 17 גנאברי • 18 פטרסן • 22 אולשלאגל • מאמן: רובש |  1 הורן •  2 טוליאן •  3 קלוסטרמן •  4 גינטר •  5 זולה •  6 סוון בנדר •  7 מאייר •  8 לארס בנדר •  9 זלקה •  10 גורצקה •   11 בראנדט •  12 הות • 13 מקס •  14 באואר • 15 כריסטיאנסן • 16 פרומל • 17 גנאברי • 18 פטרסן • 22 אולשלאגל • מאמן: רובש | גרמניה |
| נבחרת גרמניה – גביע הקונפדרציות 2017 |
| --- | --- | --- |
|  1 טראפ •  2 מוסטפי •  3 הקטור •  4 גינטר •  5 פלטנהארדט •  6 הנריכס •  7 דראקסלר •  8 גורצקה •  9 וגנר •  10 דמירביי •   11 ורנר •  12 לנו • 13 שטינדל •  14 ג'אן • 15 יונס • 16 רודיגר • 17 זולה • 18 קימיך • 20 בראנדט • 21 רודי • 22 טר שטגן • מאמן: לב |  1 טראפ •  2 מוסטפי •  3 הקטור •  4 גינטר •  5 פלטנהארדט •  6 הנריכס •  7 דראקסלר •  8 גורצקה •  9 וגנר •  10 דמירביי •   11 ורנר •  12 לנו • 13 שטינדל •  14 ג'אן • 15 יונס • 16 רודיגר • 17 זולה • 18 קימיך • 20 בראנדט • 21 רודי • 22 טר שטגן • מאמן: לב | גרמניה |
| נבחרת גרמניה – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 נוייר •  2 פלטנהארדט •  3 הקטור •  4 גינטר •  5 הומלס •  6 ח'דירה •  7 דראקסלר •  8 קרוס •  9 ורנר •  10 אוזיל •   11 רויס •  12 טראפ • 13 מילר •  14 גורצקה • 15 זולה • 16 רודיגר • 17 בואטנג • 18 קימיך • 19 רודי • 20 בראנדט • 21 גונדואן • 22 טר שטגן • 23 גומז • מאמן: לב |  1 נוייר •  2 פלטנהארדט •  3 הקטור •  4 גינטר •  5 הומלס •  6 ח'דירה •  7 דראקסלר •  8 קרוס •  9 ורנר •  10 אוזיל •   11 רויס •  12 טראפ • 13 מילר •  14 גורצקה • 15 זולה • 16 רודיגר • 17 בואטנג • 18 קימיך • 19 רודי • 20 בראנדט • 21 גונדואן • 22 טר שטגן • 23 גומז • מאמן: לב | גרמניה |
| נבחרת גרמניה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 נוייר •  2 רודיגר •  3 ראום •  4 גינטר •  5 קהרר •  6 קימיך •  7 האברץ •  8 גורצקה •  9 פילקרוג •  10 גנאברי •   11 גצה •  12 טראפ • 13 מילר •  14 מוסיאלה • 15 זולה • 16 קלוסטרמן • 17 בראנדט • 18 הופמן • 19 זאנה • 20 גונטר • 21 גונדואן • 22 טר שטגן • 23 שלוטרבק • 24 אדיימי • 25 בלה-קוצ'אפ • 26 מוקוקו • מאמן: פליק |  1 נוייר •  2 רודיגר •  3 ראום •  4 גינטר •  5 קהרר •  6 קימיך •  7 האברץ •  8 גורצקה •  9 פילקרוג •  10 גנאברי •   11 גצה •  12 טראפ • 13 מילר •  14 מוסיאלה • 15 זולה • 16 קלוסטרמן • 17 בראנדט • 18 הופמן • 19 זאנה • 20 גונטר • 21 גונדואן • 22 טר שטגן • 23 שלוטרבק • 24 אדיימי • 25 בלה-קוצ'אפ • 26 מוקוקו • מאמן: פליק | גרמניה |
יוליה פישר

| --- | --- |

 לידה:  15 ביוני 1983 (בת 41) מינכן, גרמניה המערבית 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה למוזיקה ותאטרון של מינכן, תיכון אוטו פון טאובה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  כינור 
 פרסים והוקרה:  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (21 בדצמבר 2016)  פרס אקו-קלאסיק: נגן השנה (2007)  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (10 בנובמבר 2021)  פרס ההוקרה התרבותי של בירת המדינה מינכן (2022) 
 www.juliafischer.com
 פרופיל ב-IMDb
 
יוליה פישר (נולדה ב-15 ביוני 1983) היא כנרת יהודייה-גרמנייה. פישר היא גם פסנתרנית מקצועית, אך לא מרבה בנגינת פסנתר בהופעותיה.
קורות חיים

יוליה פישר נולדה במינכן, גרמניה לאם גרמנייה יהודייה, שהיגרה לגרמניה מקושיצה שבסלובקיה ב-1972, ולאב גרמני שבאותה השנה היגר מסקסוניה שבמזרח גרמניה למערבה.
יוליה התחילה ללמוד לנגן בכינור עוד לפני שהייתה בת ארבע. חודשים ספורים לאחר מכן החלה ללמוד פסנתר מאמה. פישר מעידה כי אחיה וגם אמה ניגנו בפסנתר, והיא רצתה להביא כלי נוסף למשפחה. היא החלה ללמוד במוסד רשמי לנגינה - לאופרד מוצרט באאוגסבורג. בגיל תשע החלה ללמוד באקדמיה למוזיקה במינכן. פישר זכתה בפרסים יוקרתיים רבים - ביניהם, התחרות הבינלאומית יהודי מנוחין לכינור, בה בחן אותה יהודי מנוחין בכבודו ובעצמו. היא זכתה בפרס הראשון של ביצוע סולו של באך ב-1995, ובתחרות האירוויזיון השמינית לנגנים צעירים ב-1996.
בסתיו 2004 הוציאה את הדיסק הראשון שלה: קונצ'רטי רוסיים לכינור עם יעקוב קרייצברג והתזמורת הרוסית.
הרפרטואר שלה (מבאך ועד פנדרצקי, מוויולדי ועד שוסטקוביץ) כולל יותר מארבעים יצירות עם תזמורת ועוד כשישים יצירות של מוזיקה קמרית.
יוליה מנגנת על כינור גואדניני משנת 1742. ויש ברשותה כינור סטרדיוואריוס שכינויו "בוטן" (Bootn) משנת 1716.
הערות שוליים

↑  www.signandsight.com, January 10, 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007346897205171  PLWABN: 9810579583105606  BIBSYS: 7019673  BnF: cb15071653s (data)  GND: 135277477  ISNI: 0000 0001 2136 8187  LCCN: nr2004023018  LNB: 000301356  MusicBrainz: 80c55753-a426-4aa5-8d47-d60c2be82a81  NKC: js20061201003  RERO: 02-A011680426  SUDOC: 152873724  VIAF: 64295679   WorldCat (עם VIAF): 64295679