stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספוק

ערך זה עוסק בדמות במסע בן כוכבים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

ספוק (מגולם על ידי לנרד נימוי), מתוך הפרק "The Cage" – הפיילוט הראשון של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית".
 שם סרט:  מסע בין כוכבים: הסרט • זעמו של חאן • החיפוש אחר ספוק • השיבה הביתה • הגבול האחרון • הארץ הלא נודעת • סטארטרק • האויב בתוכנו – סטארטרק
 תוכנית טלוויזיה:  מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית מסע בין כוכבים: סדרת האנימציה מסע בין כוכבים: הדור הבא מסע בין כוכבים: דיסקברי
 הופעה ראשונה:  מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית (הפיילוט הראשון)
 הופעה אחרונה:  מסע בין כוכבים: דיסקברי (עונה שנייה, פרק אחרון, Such sweet sorrow pt. 2 – 2019).
 יוצרים:  ג'ין רודנברי
 גילום הדמות:  לנרד נימוי (1964–2009) זאכרי קווינטו (2009–2016) אית'ן פק (2019)
 מידע
 תאריך לידה:  2230 
 מקום לידה:  וולקן 
 גזע:  חצי וולקן (מצד האב) חצי בן אדם (מצד האם)
 מין:  זכר
 מקצוע:  קצין מדע בצי הכוכבים
 שיוך:  פדרציית הכוכבים המאוחדת
 כוחות:  צביטת עצב וולקנית, טלפתיה, mind meld 
 אזרחות:  פדרציית הכוכבים המאוחדת 
 תאריך פטירה:  2263 
 מקום פטירה:  New Vulcan 
 דמויות קשורות
 משפחה:  סארק (אב) אמנדה גרייסון (אם) סייבוק (אח למחצה) מייקל ברנהאם (אחות מאומצת)
 חברים:  ג'יימס טיבריוס קירק ליאונרד מק'קוי כריסטופר פייק
 אויבים:  חאן נוניאן סינג, נירו 
 
ספוק (באנגלית: Spock) הוא דמות בדיונית בעולם "מסע בין כוכבים", חצי אדם-חצי וולקן, המשמש כקצין המדע והקצין הראשון של ספינת החלל "אנטרפרייז" (NCC-1701) ובהמשך מפקדה ולאחר פרישתו – כשגריר מטעם פדרציית הכוכבים המאוחדת. ספוק משמש כאחת משלוש הדמויות הראשיות, יחד עם קפטן קירק וד"ר מק'קוי, בסדרה המקורית. דמותו מופיעה גם בסדרת האנימציה, בששת סרטי הקולנוע הראשונים של הסדרה, שני פרקים של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", בסרטי האתחול מחדש "סטארטרק", "האויב בתוכנו – סטארטרק" ו"סטארטרק: אל האינסוף", בעונה השנייה של הסדרה "מסע בין כוכבים: דיסקברי", בעונה השנייה של "מסע בין כוכבים: מסעות קצרים" ותופיע באופן קבוע גם בסדרה "מסע בין כוכבים: עולמות חדשים ומשונים".
ספוק מגולם על ידי השחקן לנרד נימוי בסדרה המקורית, בששת הסרטים הראשונים וב"מסע בין כוכבים: הדור הבא". כמו כן, נעשה שימוש בצילומי ארכיון של דמותו בסדרה "דיסקברי". ב"סטארטרק", סרט המבוסס על מציאות חלופית בעקבות מסע בזמן, הוא מגולם על ידי נימוי כספוק הזקן, זאכרי קווינטו כספוק הצעיר וג'ייקוב קוגן כספוק בילדותו. ב"דיסקברי", ב"מסעות קצרים" וב"עולמות חדשים ומשונים" מגלם את ספוק השחקן אית'ן פק.
ביוגרפיה

ספוק הוא בנם של סארק הוולקני (שגריר וולקן לכדור הארץ) ואמו האנושית אמנדה גרייסון (הו'), ועובדת היותו בן-תערובת היא מפתח חשוב בעלילה במהלך חלק מהופעותיו. יחד עם קירק ומק'קוי הוא אחת משלוש הדמויות המרכזיות בסדרה ובסרטים בהם הופיע, ולמעשה הקדים את שניהם בשירות על האנטרפרייז, שכן שירת עליה כ-15 שנה תחת פיקודו של קפטן כריסטופר פייק עוד בטרם הוצבו עליה קירק ומק'קוי. לאחר שפרש מצי הכוכבים הפך להיות שגריר של פדרציית הכוכבים המאוחדת, בניסיון להביא שלום בין הפדרציה לאימפריה הקלינגונית.
בעתיד רחוק יותר שימש ספוק כשגריר של הפדרציה אל מול הרומולאנים וניסה להציל את כוכב האם שלהם מלהפוך לסופרנובה בשנת 2387, ללא הצלחה. אירוע זה היה המפתח ליצירת ציר זמן קלווין כשרומולאני בשם נירו יצא לעבר במטרה לנקום על השמדת כוכב הבית שלו, ויצר בכך קו זמן חלופי.
עוד במהלך חייו, ניסה לארגן מחתרת רומולאנית שתביא לשינוי ביחסם של הרומולאנים לוולקנים בפרט ולפדרציה בכלל, ותחתור לאיחוד מחדש בין שני הגזעים. בציר הזמן המרכזי נשאו מאמציו של ספוק פרי, אם כי הוא לא הספיק לראות את ההתרחשויות במהלך חייו. לאחר השמדת כוכב הבית הרומולאני החל תהליך שארך מאות שנים, אך בסופו התאחדו מחדש הרומולאנים עם אבותיהם הוולקנים על כוכב הלכת וולקן, ששמו שונה לנא'בי. התרבות המאוחדת רואה בספוק גיבור.
סימני היכר

מלבד אוזניו וגבותיו המחודדות, לספוק יש יכולת ליצור קשר היפנוטי לתודעתם של יצורים דמויי אנוש על ידי לחיצה עם ידו בנקודות מפתח על ראשם, את היכולת לגרום לעילפון על ידי לחיצה על עורק ראשי בצוואר וסימן ההיכר המפורסם ביותר שלו הוא מחווה, המכונה הצדעה וולקנית, בה מצמידים את הזרת לקמיצה ואת האמה לאצבע המורה תוך כדי אמירת המשפט "חייה ארוכות ובשגשוג" (באנגלית: "Live long and prosper"), מחווה אותה הציע נימוי היהודי והמבוססת על ברכת כוהנים.
מורשת והנצחה

העיירה וולקן באלברטה שבקנדה, המגדירה את עצמה כ"בירת מסע בין כוכבים העולמית", הציבה בתחומה פסל בדמותו של ספוק.
בינואר 2020 העביר חיל האוויר האמריקאי לחיל החלל האמריקאי שהוקם חודש לפני כן את כלי הטיס ה-14 שהועבר לחייל החדש. כלי הטיס ששמו המלא הוא "Space Operations Command" (בתרגום חופשי, פיקוד מבצעי חלל") כונה בקיצור "SPOC", מחווה לדמותו של הוולקני.
כתום GGN

| --- | --- |
 
 שמות נוספים:  1-(m-sulfophenylazo)-2-naphthol-6-sulfonic acid, disodium salt
 כתיב כימי:  C₁₆H₁₀N₂Na₂O₇S₂ 
 מסה מולרית:  452.369 גרם/מול
 מספר CAS:  2347-72-0
 
כתום GGN (באנגלית: Orange GGN) היא מולקולה אורגנית, ששימשה כצבע מאכל, אך נאסרה לשימוש במזון מאז 1978. זאת משום שנתוני טוקסיקולוגיה הצביעו על כך שהיא מזיקה לבריאות. באירופה היא מסומנת במספר E כ-E111.
דראפט ה-NBA 2003

לברון ג'יימס (בחירה 1) ודוויין ווייד (בחירה 5). שיתפו פעולה עם כריס בוש במיאמי היט וזכו באליפות הליגה שנתיים ברציפות
דראפט ה-NBA‏ 2003 הוא הדראפט שקדם לעונת המשחקים 2003/2004 ב-NBA. טקס הדראפט התקיים במדיסון סקוור גארדן, אולמה של הניו יורק ניקס, ב-26 ביוני 2003. דראפט זה נחשב לאחד משלושת הדראפטים הגדולים בכל הזמנים בשל ריבוי הכוכבים שנבחרו בו. 15 שחקנים שנבחרו בדראפט זכו יחד ב-26 אליפויות הליגה, וארבעה שחקנים היו שלד הנבחרת הלאומית בשנים 2006–2008 שזכתה במדליות זהב באולימפיאדה ובאליפות העולם.
לברון ג'יימס נבחר על ידי קליבלנד קאבלירס בבחירה הראשונה. ג'יימס הוא השחקן השני בתולדות הליגה, והשלישי בכלל, שנבחר בבחירה הראשונה כתלמיד תיכון, לצד קוואמי בראון (2001) ודווייט הווארד (2004). בתום העונה זכה ג'יימס בתואר רוקי השנה.
בסך הכול שיחקו ב-NBA‏ 47 מתוך 58 הנבחרים, ומלבדם שיחקו בליגה 11 מועמדים שלא נבחרו בדראפט 2003. נכון לשנת 2023, השחקן היחיד שנותר פעיל מדראפט 2003 הוא לברון ג'יימס.
שחקני NBA שלא נבחרו

השחקנים שלהלן לא נבחרו בדראפט 2003, אך שיחקו ב-NBA:
ארצות הברית ארל בארון
ספרד חוסה קלדרון
ארצות הברית מאט קרול
ארצות הברית מרקיז דניאלס
ארצות הברית רונלד דופרי
ארצות הברית בריטון יוהנסן
ניו זילנד קירק פני
ארצות הברית ג'וש פאוול
ארצות הברית קאסיב פאוול
ארצות הברית קווינטון רוס
ארצות הברית ג'יימס סינגלטון
הערות שוליים

↑   "טלטלנו את ה-NBA": חמשת השורדים מהאירוע ששינה את הליגה, באתר הארץ, 23 בדצמבר 2018
↑  אמיר בוגן, דראפט ה-NBA: ג'יימס בקליבלנד, מיליצ'יץ' בדטרויט, באתר ynet, 27 ביוני 2003
כריס בוש (בחירה 4). חבר הדראפט הראשון שנבחר להיכל התהילה של הכדורסל
עין עיטם

התוואי המפותל של האמה התחתונה (אדום) ושל האמה העליונה (סגול)
עין עיטם הוא מעיין באזור ירושלים הנזכר בדברי חז"ל, שממנו הגיעו מים לבית המקדש, למילוי המקוואות ולמטרות נוספות. הוא נזכר גם כאחד המקומות שהיו מועמדים לבניית בית המקדש הראשון. זיהוי המעיין הנזכר בשם זה אינו מוסכם, אך ההשערה המקובלת ביותר היא לזהותו עם מעיין הנמצא דרומית לירושלים, בסמוך לארטאס ולבריכות שלמה.
זיהויו

עין עיטם מופיע בחז"ל כמעיין הממוקם באזור גבוה במיוחד, 23 אמה (כ-11.5 מטר) יותר מגובה קרקע העזרה, שהובילו ממנו מים לעזרה. גובה זה אינו מחשב את הגובה הנצרך עבור יצירת השיפוע עד למקום המקווה במקדש, אלא רק את הגובה של נקודת כניסת המים במקדש, שכן שער המים היה גבוה 20 אמה, והמקווה עצמה הייתה גבוהה שלוש אמות. יש להניח כי ציון הגובה של 23 אמה, הוא מלבד גובה השיפוע הנצרך. מהגמרא במסכת זבחים עולה כי מיקומה היה בתוך שטח נחלת בנימין, ולא כמו בית המקדש שהיה בקו התפר בין גבול נחלת בנימין לבין גבול נחלת יהודה.[דרושה הבהרה]
בין הראשונים יש שזיהו את מעיין זה עם "מֵי נֶפְתּוֹחַ" המוזכר בספר יהושע בתחום נחלת יהודה. בהנחה ש"מי נפתוח" זה הוא אותו האתר המוכר כיום בשם זה (ליפתא), אתר זה אינו תואם את תנאי הטופוגרפיה הנחוצים להובלת המים לבית המקדש (הוא נמוך מגובה הר הבית בכ-40 מטרים).
במחקר מקובל לזהות אותו עם מעיין השופע במרחק של כעשרה קילומטרים דרומית לירושלים, ליד הכפר ארטאס. גובה המעיין הוא 765 מטרים מעל פני הים, בעוד שגובה פני הר הבית, "התחנה הסופית" של האמה, הוא 735 מטרים. מי עין עיטם נוקזו בתעלה פתוחה קצרה אל בריכת אגירה, שנבנתה על גבי מעיין נוסף וניקזה מי מעיינות סמוכים.
המעיין היה בשטחי עיר קדומה (עיטם) המזוהה כיום עם "ח'רבת אלח'וח'" שליד בריכות שלמה, אשר המעיין הנמצא בסמוך אליה נקרא עד ימינו בשם עין עטן (או עין עיטן, וכן עין עיטון). בריכות שלמה נחשבות כמקור מים עבור ירושלים כבר בימי שלמה, על פי המתואר בנ"ך ובדברי יוספוס פלאביוס. בריכות אלו שוכללו עוד בתקופת החשמונאים ובימי הורדוס. רבי יהוסף שווארץ מקבל את זיהוי זה. אך סובר כי המקום בו סברו לבנות את בית המקדש מתחילה, אינו ממש במקום המעיין, כי אם צפונה ממנו, במקום שנקרא כיום אל-ח'דר.
קיימים הצעות נוספות לזיהוי, אך אין כאלו רווחות במיוחד, שכן לא קיימים מעיינות נוספים באזור אשר גבוהים מגובה הר הבית. על פי מחקרים שנערכו באזור, לא חלו שינויים אקלימיים בסביבות ירושלים, החל מתקופת הברונזה התיכונה בארץ ישראל.
שימושו לבית המקדש

העיר ירושלים הייתה עיר מרכזית בימי בית המקדש השני. בימי הרגלים התמלאה בהמון אדם שעלו לרגל. מיקומה על גבול מדבר יהודה הקשה על אספקת המים עבור התושבים ועולי הרגלים. מעיין הגיחון ובורות מי הגשמים לא היו מספיקים לאנשים הרבים, בהמותיהם ושאר צורכיהם.

כאשר גבר הצורך למקור מים חיצוניים, ונבנה קו אמת מים מעין עיטם לבית המקדש, תוך שימוש בכוח הכבידה. מהמעיין היו מושכים מים לצורכי המקדש, למקוואות, כולל למקווה הגבוה שמעל שער המים, הכיור, וכן ים של שלמה. אמה זו שימשה גם כמקור מים עבור אמת המים שבמקדש. מתלמוד ירושלמי עולה כי אותה אמת המים נבנתה כבר בימי שלמה.
במדרש רבה מצוין כי אמת המים, לפחות בקטע החיבור שלה לבית המקדש, נהרסה על ידי הסיקריים.
במחקר מזוהה קו מים זה עם האמה התחתונה, שהייתה אחת משלוש אמות שנמתחו אל ירושלים. האמה הובילה את המים דרך מסועפת ומפותלת הכוללת גשרי אבן, צינורות ואף מנהרות חצובות (במקום להתפתל סביב ההר, כמו בבית לחם ובאזור ארמון הנציב), באורך של עשרות קילומטרים. שיפוע האמה היה כ-1.4 פרומיל.
ראו גם

עיטם
האמה התחתונה
הערות שוליים

↑  ראו תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ל"א, עמוד א'.
1 2  אוריאל פרנק, גובהו של עין עיטם, באתר פורטל הדף היומי, ח' בטבת תשע"ד.
↑  תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף נ"ד, עמוד ב'.
↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק ט'.
↑  מסכת יומא, דף ל"א, עמוד א', ד"ה עין עיטם ומסכת זבחים, דף נ"ד, עמוד ב', ד"ה סבור; רד"ק, פירוש הרד"ק, על ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק ט'; רבי משה מקוצי, ספר מצוות גדול, עשין, סימן ר"ט.
↑  אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ו', עמ' 186-187.
↑  ראו ספר מלכים א', פרק ח', פסוק ס"ה; יוספוס פלאביוס, קדמוניות היהודים, ח', ז'.
↑  רבי יהוסף שווארץ, תבואות הארץ, פרק ז', עין עיטם, ירושלים תר"ס, עמ' שנ"ה–שנ"ח, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  רבי יהוסף שווארץ, תבואות הארץ, פרק ז', עין עיטם, ירושלים תר"ס, עמ' שנ"ז, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  גרשון בר-כוכבא, "מצור טיטוס על ירושלים – הצעת שחזור מנגנון האספקה הרומי", מחקרי יהודה ושומרון, כה 1 תשע"ו, עמ' 83.
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ל"א, עמוד א'.
1 2  תלמוד ירושלמי, מסכת יומא,  פרק ג', הלכה ח'.
↑  רי"ד, תוספות רי"ד, על תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף ק"ד, עמוד א', ופסקי רי"ד על תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף ק"ד, עמוד א'; ופסקי רי"ד על תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ס"ה, עמוד א'; רבי מנחם המאירי, בית הבחירה למאירי, על תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף י"ט, עמוד א'.
↑  איכה רבה, פרשה ד', פסקה ד'.
בריכות שלמה וח'רבת אלח'וח' בשנת 1890 לערך - מיקומה המשוער של העיר עיטם. בסמיכות לאזור זה שכן עין עיטם
חלוקה מנהלית של צרפת

חלוקת צרפת לחבלים ומחוזות

השלטון המקומי בצרפת פועל במספר רמות. החלוקה הרחבה ביותר של המדינה היא לחבלים והקטנה ביותר היא לקומונות. החלוקה כוללת גם את צרפת המטרופולינית (השטח שממוקם על אדמת אירופה והאיים הסמוכים לה) ואת המושבות מעבר לים. כל האזרחים ב: הטריטוריות הצרפתיות, מבלי קשר להגדרתן, מורשים להצביע בבחירות.
צרפת המטרופוליטנית

צרפת המטרופולינית מחולקת ל-13 חבלים (régions) (קורסיקה לא מוגדרת כחבל רשמי אלא כ"קולקטיב טריטוריאלי" (ר' בהמשך), אולם בדיבור היומיומי עדיין מתייחסים אליה כחבל).
החבלים מחולקים ל-96 מחוזות (départements).
המחוזות מחולקים ל-329 נפות (arrondissements).
הנפות מחולקות ל-3,879 קנטונים.
הקנטונים מחולקים ל-36,569 קומונות (חלק מהקומונות הגדולות יותר נמצאות במספר קנטונים).
שלוש קומונות (פריז, מרסיי וליון) מחולקות שוב ל-45 רבעים מוניציפליים בשל גודלן.
ישנן 2,573 "קומונות משותפות" המקבצות בתוכן 33,327 מהקומונות בצרפת.
מושבות מעבר לים

גוואדלופ, גיאנה הצרפתית, מרטיניק, ראוניון ומיוט נחשבים לחבלים מעבר לים ויש להם סטטוס זהה לזה של החבלים בצרפת המטרופוליטנית. כמו שהוואי במעמד זהה לשאר מדינות ארצות הברית. חבלים אלו מסווגים כמחוזות מעבר לים עם סטטוס כשל המחוזות בצרפת היבשתית. גוואדלופ, גיאנה הצרפתית, מרטיניק וראוניון הוגדרו כחבלים מעבר לים ב-1946 ואליהם הצטרפה מיוט ב-2011.
ארבעת החבלים/מחוזות מעבר לים מחולקים ל-12 רבעים. במיוט אין רבעים.
הרבעים מחולקים ל-172 קנטונים.
הקנטונים מחולקים ל-129 קומונות.
ישנן 15 "קומונות משותפות" המקבצות בתוכן 87 מהקומונות בחבלים מעבר לים.
פולינזיה הצרפתית, סן ברתלמי, ואליס ופוטונה, סן-פייר ומיקלון סן מרטן, קרויים קולקטיבים מעבר לים ולהם ספר חוקים משלהם.
פולינזיה הצרפתית מחולקת לחמישה אזורים של שלטון מקומי, ואלו מחולקים ל-48 קומונות.
סן ברתלמי הוא קולקטיב שנוצר ב-22 בפברואר 2007. לפני כן  נחשב לקומונה בחבל גוואדלופ. האי הוא אחת משלוש טריטוריות צרפתיות מיושבות ללא מבנה רבעים, קנטונים וקומונות.
סן מרטן הוא קולקטיב שהוקם ב-2007. לפני כן נחשב לקומונה בגוואדלופ. האי הוא אחת משלוש הטריטוריות ללא מבנה רבעים, קנטונים וקומונות.
סן-פייר ומיקלון בעלי אותו הסטטוס של קורסיקה (קולקטיב טריטוריאלי) ומחולקים לשתי קומונות.
ואליס ופוטונה מחולקים לשלושה מחוזות התואמים את הממלכות המסורתיות באיים. על כל מחוז שולט מלך. שלושת המלכים באיים הם המלכים היחידים המוכרים ברפובליקה הצרפתית. האיים הם אחת משלוש הטריטוריות ללא מבנה רבעים, קנטונים וקומונות.
קלדוניה החדשה נחשבת ל"קולקטיב מיוחד" (collectivité sui generis ) עם סטטוס ייחודי ברפובליקה הצרפתית, בין קולקטיב טריטוריאלי למדינה ריבונית.
האיים מחולקים לשלושה מחוזות.
המחוזות מחולקים ל-33 קומונות.
ארץ אדלי ועוד מספר איים הנמצאים באנטארקטיקה ובאוקיינוס ההודי נקראים ביחד הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת ונחשבים ל"טריטוריה מעבר לים". אין בהם שום אוכלוסייה קבועה או קומונות.
האי קליפרטון הוא אטול ממערב למקסיקו ללא אוכלוסייה ומנוהל ישירות על ידי הממשל בצרפת.
קולקטיב טריטוריאלי

אזורים אדמיניסטרטיביים צרפתיים בעלי חופש שלטון מוגבל וממשל נבחר נקראים קולקטיבים טריטוריאליים. בכינוי הזה נקראים חבלים, מחוזות, קומונות, קולקטיבים מעבר לים וכן קורסיקה. כל הקולקטיבים מיוצגים בסנאט הצרפתי.
חלוקה למחוזות לפי חבלים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אוברן-רון-אלפ (Auvergne-Rhône-Alpes) 03 אלייה (Allier)  15 קנטל (Cantal)  43 לואר עילי (Haute-Loire)  63 פוי-דה-דום (Puy-de-Dôme)  01 אַן (Ain)  07 ארדש (Ardèche)  26 דרום (Drôme)  38 איזר (Isère)  42 לואר (Loire)  69 רון (Rhône)  73 סבואה (Savoie)  74 סבואה עילית (Haute-Savoie)  איל-דה-פראנס (Île-de-France) 75 פריז (Paris)  77 סן ומארן (Seine-et-Marne)  78 איוולין (Yvelines)  91 אסון (Essonne)  92 או-דה-סן (Hauts-de-Seine)  93 סן-סן-דני (Seine-Saint-Denis)  94 עמק המארן (Val-de-Marne)  95 עמק האואז (Val-d'Oise)  גראנד אסט (Grand Est) 67 בא-רן (Bas-Rhin)  68 או-רן (Haut-Rhin)  54 מרת ומוזל (Meurthe-et-Moselle)  55 מז (Meuse)  57 מוזל (Moselle)  88 ווז' (Vosges)  08 ארדן (Ardennes)  10 אוב (Aube)  51 מארן (Marne)  52 מארן עילית (Haute-Marne)  ברטאן (Bretagne) 22 קוט-ד'ארמור (Côtes-d'Armor)  29 פיניסטר (Finistère)  35 איל ווילן (Ille-et-Vilaine)  56 מורביאן (Morbihan) |  אוקסיטניה (Occitanie) 11 אוד (Aude)  30 גאר (Gard)  34 ארו (Hérault)  48 לוזר (Lozère)  66 הפירנאים המזרחיים (Pyrénées-Orientales)  09 ארייז' (Ariège)  12 אוורון (Aveyron)  31 גארון עילית (Haute-Garonne)  32 ז'ר (Gers)  46 לוט (Lot)  65 הפירנאים העליונים (Hautes-Pyrénées)  81 טארן (Tarn)  82 טארן וגארון (Tarn-et-Garonne)  או-דה-פראנס (Hauts-de-France) 59 נור (Nord)  62 פה-דה-קאלה (Pas-de-Calais)  02 אֵן (Aisne)  60 אואז (Oise)  80 סום (Somme)  נורמנדי (Normandie) 27 אר (Eure)  76 סן-מריטים (Seine-Maritime)  14 קלבדוס (Calvados)  50 מאנש (Manche)  61 אורן (Orne)  סאנטר-עמק הלואר (Centre) 18 שר (Cher)  28 אר ולואר (Eure-et-Loir)  36 אנדר (Indre)  37 אנדר ולואר (Indre-et-Loire)  41 לואר ושר (Loir-et-Cher)  45 לוארה (Loiret)  פיי דה לה לואר (Pays-de-la-Loire) 44 הלואר האטלנטי (Loire-Atlantique)  49 מן ולואר (Maine-et-Loire)  53 מאיין (Mayenne)  72 סארת (Sarthe)  85 ונדה (Vendée) |  פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור (Provence-Alpes-Côte d'Azur) 04 האלפים של פרובאנס עילית (Alpes-de-Haute-Provence)  05 האלפים העליונים (Hautes-Alpes)  06 האלפים הימיים (Alpes-Maritimes)  13 שפך הרון (Bouches-du-Rhône)  83 ואר (Var)  84 ווקלוז (Vaucluse)  בורגון-פראנש-קונטה (Bourgogne-Franche-Comté) 21 קוט-ד'אור (Côte-d'Or)  58 נייוור (Nièvre)  71 סון ולואר (Saône-et-Loire)  89 יון (Yonne)  25 דו (Doubs)  39 ז'ורה (Jura)  70 סון עילית (Haute-Saône)  90 טריטוריית בלפור (Territoire de Belfort)  אקיטן החדשה (Nouvelle-Aquitaine) 24 דורדון (Dordogne)  33 ז'ירונד (Gironde)  40 לאנד (Landes)  47 לוט וגארון (Lot-et-Garonne)  64 הפירנאים האטלנטיים (Pyrénées-Atlantiques)  19 קורז (Corrèze)  23 קרז (Creuse)  87 ויין עילית (Haute-Vienne)  16 שראנט (Charente)  17 השראנט הימי (Charente-Maritime)  79 דה-סוור (Deux-Sèvres)  86 ויין (Vienne)  קורסיקה (Corse) 2A קורסיקה הדרומית (Corse-du-Sud)  2B קורסיקה עילית (Haute-Corse)  מחוזות צרפת מעבר לים (régions d'outre-mer) 971 גוואדלופ (Guadeloupe)  972 מרטיניק (Martinique)  973 גיאנה הצרפתית (Guyane)  974 ראוניון (La Réunion)  976 מיוט (Mayotte) |
ראו גם

חבלי צרפת
מחוזות צרפת
הקנטונים של צרפת
טריטוריות של צרפת בעולם
חלוקה מספרית למחוזות צרפת
דיאגרמת ראמצ'נדרן

דיאגרמת ראמצ'נדרן (באנגלית: Ramachandran plot; מכונה גם "מפת ראמצ'נדרן" או "תרשים ראמצ'נדרן", על שמו של גופאלאסמודרם ראמצ'נדרן) ממפה את הזוויות הדו-מישוריות בין הקשרים הכימיים לאורך שרשרת חומצות האמינו המרכיבות חלבון נתון. הדיאגרמה משמשת לבחינת תכונות בסיסיות של החלבון, להשוואה בין חלבונים שונים ולחשיפת שגיאות במבנה חלבוני מוצע.
דיאגרמת ראמצ'נדרן של החלבון PCNA המשמש לאחיזת DNA ומכיל סלילי אלפא ומשטחי בתא. הנקודות הפזורות לאורך צירי הדיאגרמה מתאימות לשיירים שבקצות השרשרת הפפטידית, עבור כל אחת משלוש תת-היחידות המרכיבות את החלבון.
ניתן לתאר את הדיאגרמה כגרף של פונקציה מהצורה:
 f:\left[-\pi ,\pi \right]\times \left[-\pi ,\pi \right]\rightarrow \mathbb {R_{{}+{}}} .
הזווית \ \phi בין האטומים  \mathrm {C^{\prime }-N-C^{\alpha }-C^{\prime }}  ממופה לציר האופקי x, והזווית  \ \psi  בין האטומים  \mathrm {N-C^{\alpha }-C^{\prime }-N}  ממופה לציר האנכי y.
הפרעות מרחביות הדדיות בין חומצות אמינו שכנות מאלצות את מרבית הזוויות בחלבון לתחומים זוויתיים מוגבלים (ראו איור). אילוצים חריפים ביותר קיימים על הזוויות המותרות בין הקשרים עם חומצת האימינו פרולין. לעומת זאת גליצין, חומצת האמינו הקטנה ביותר, מסוגלת ליצור זוויות חריפות יותר עם החומצות השכנות לה הודות לשייר הקטן שלה - פרוטון בודד. לכן גליצין משמשת לעיתים כציר סיבוב בין חלקים שונים בחלבון. גם אספרגין ואספרטט מסוגלות להימצא לעיתים בזוויות חריגות על ידי יצירת קשר מימן נוסף המייצב את הקונפורמציה החריגה. הימצאות זוויות בין חומצות אמינו אחרות מחוץ לתחומים המותרים בדיאגרמה עשויה להעיד על אתר פעיל בחלבון. עם זאת, אם חלק ניכר (~רבע או יותר) מהזוויות בחלבון נתון פזורות מחוץ לתחומים המותרים בדיאגרמה, יש מקום לחשוד כי נפלו שגיאות בפענוח מבנה החלבון. בפרט, יש לצפות לגמישות זוויתית מועטה יותר בלב החלבון מאשר בשפתו.
הדיאגרמה פותחה בשנת 1963 על ידי V. Sasisekharan, תלמידו של הפיזיקאי ההודי הנודע גופאלאסמודרם ראמצ'נדרן.
ניתן להשתמש בדיאגרמה באופן דומה לייצוג הזוויות ברב-סוכרים ומבנים פולימריים אחרים.
ראו גם

מבנה שניוני
קונפורמציה (כימיה)
הערות שוליים

↑  Ramachandran Plot
חו האנמין

| --- | --- |

 לידה:  9 בדצמבר 1879 Panyu District, הרפובליקה העממית של סין 
 פטירה:  12 במאי 1936 (בגיל 56) גואנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין 
 מדינה:  הרפובליקה הסינית, שושלת צ'ינג 
 השכלה:  אוניברסיטת הוסיי 
 מפלגה:  קוומינטנג, Tongmenghui 
 
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
חוּ הָאנְמִין (胡漢民; באנגלית: Hu Hanmin;‏ 9 בדצמבר 1879 – 12 במאי 1936) היה אחד המנהיגים הראשונים של מפלגות הימין השמרני, קוומינטנג במהלך מלחמת האזרחים הסינית.
ביוגרפיה

האנמין היה ממוצא האקה מג'יאן, ג'יאנגשי. אביו עבר לגואנגדונג, כדי לקבל משרה רשמית. אחרי סיום לימודיו בגיל 21 שנים, יצא ללמוד ביפן החל משנת 1902, והצטרף לטונגמנגואי (הברית המהפכנית הסינית) ב-1905 כעורך העיתון "מין באו". בשנים 1907–1910 השתתף במספר מהפכות מזוינות. זמן קצר לאחר מהפכת שינהאי בשנת 1911, הוא התמנה למושל של גואנגדונג וכמזכיר הראשי של הממשלה הזמנית. הוא השתתף במהפכה השנייה בשנת 1913, והצטרף לסון יאט-סן שעבר ליפן לאחר כישלון המהפכה השנייה. שם הם הקימו את הקוומינטנג (המפלגה הלאומנית הסינית). הוא חי בגואנגדונג בין 1917 ו-1921 ועבד עבור סאן יאט-סן, כשר התחבורה ויועץ הראשי מאוחר יותר.
הוא נבחר לוועד הפועל המרכזי בוועידה הראשונה של הקואומינטנג בינואר 1924. בספטמבר הוא פעל כסגן הנשיא, כאשר סון יאט-סן עזב את גואנגג'ואו לשאוגואן. סאן מת בבייג'ינג במרס 1925, וחו היה אחת משלוש הדמויות החזקות ביותר בקוומינטנג. שני האחרים היו וואנג ג'ינגווי וליאו ז'ונגקאי. ליאו נרצח באוגוסט באותה שנה, והו נחשד ונעצר. לאחר ״פיצול נינגהאן״ (=הפסקת שיתוף הפעולה בין הקוומינטנג ובין המפלגה הקומוניסטית) בשנת 1927, הוא תמך בצ'יאנג קאי שק, ומונה לתפקיד שלטוני בכיר בנאנג'ינג.
מאוחר יותר, ב -28 בפברואר 1931, הוא הוכנס למעצר בית על ידי צ'יאנג עקב מחלוקות על החוקה הזמנית החדשה. לחץ פנימי במפלגה אילץ את צ'יאנג לשחרר אותו. לאחר מכן, הוא הפך למנהיג רב עוצמה בדרום סין, שדגל בשלושה עקרונות פוליטיים: התנגדות לפלישה היפנית, התנגדות לקומוניסטים מיליטריסטים, ולבסוף התנגדות למנהיג המוצהר, צ'יאנג קאי-שק.
הפלגים שהתנגדו לצ'יאנג בקואומינטאנג התכנסו בגואנגג'ואו כדי להקים ממשלה יריבה. הם דרשו את התפטרות צ'יאנג מתפקידיו הכפולים כנשיא המדינה וראש הממשלה. מלחמת האזרחים נמנעה על ידי הפלישה היפנית למנצ'וריה. הו המשיך לשלוט בדרום סין, בלב ליבו של הקואומינטאג, בסיוע צ'ן ג'יטנג וחבורת ניו-גואנג-שי. שם הוא ניסה ליצור ממשלה ללא שחיתות כאלטרנטיבה למשטר של צ'יאנג. הו ביקר את צ'אנג שלא נקט מדיניות חזקה ״כלפי הכוח הזר [יפן] שקרע והרס את מולדתנו!"
חו ביקר באירופה והפסיק את ההתקפה הפוליטית שלו על צ'יאנג קאי-שק ביוני 1935. בפגישה הראשונה של הוועידה החמישית של קואומינטאנג בדצמבר 1935 נבחר ליו"ר הוועדה המרכזית. הוא חזר לסין בינואר 1936, חי בגואנגג'ואו עד שמת מדימום במוחו ב -12 במאי 1936.
מותו עורר משבר. צ'יאנג רצה להחליף את חו בחסידיו הנאמנים בדרום סין ולחסל את האוטונומיה שממנה נהנה הדרום תחת חו. כתוצאה מכך, צ'ן והחבורה של גואנגשי קשרו קשר נגד צ'יאנג. במה שקרוי "תקרית ליאנג-גואנג". צ'ן נאלץ להתפטר מתפקידו כמושל גואנג-דונג לאחר שצ'יאנג שיחד רבים מקציניו לערוק והמזימה התמוטטה.
הערות שוליים

↑  Newspaper clippings about Hu Hanmin in the 20th Century Press Archives of the German National Library of Economics (ZBW)
↑  "CHINA: Swath to Success". TIME. July 23, 1934. Retrieved May 22, 2011.
↑  CHINA: Swath to Success". TIME. July 23, 1934. Retrieved May 22, 2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308544105171  BnF: cb10824813g (data)  CiNii: DA07584362  GND: 136857469  ISNI: 0000 0000 7263 2040  LCCN: n81010496  NDL: 00750163  NKC: jo2015853499  NTA: 167915428  RERO: 02-A024504518  SUDOC: 112154018  VIAF: 55461064   WorldCat (עם VIAF): 55461064
מנזר שיו-מר'ווימה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מנזר אורתודוקסי 
 על שם:  Shio of Mgvime 
 מיקום:  מצחתה מתיאנתי 
 מדינה:  גאורגיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־6
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־6 
 
 קואורדינטות:  41°51′44″N 44°38′25″E﻿ / ﻿41.86236111°N 44.64025°E﻿ / 41.86236111; 44.64025
  (למפת גאורגיה מוגדלת) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור מנזר שיו-מר'ווימה(למפת גאורגיה רגילה) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור מנזר שיו-מר'ווימה
 
מנזר שיוֹ-מר'ווימֶה (בגאורגית: შიომღვიმე, פירוש: "מערת שיו") הוא קומפלקס מנזרי מימי הביניים בגאורגיה הממוקם בתוך קניון צר מאבן גיר, על גדותיו המערבים של נהר הקורה, כ-30 ק"מ מטביליסי, בירת גאורגיה, ובקרבת העיר מצחתה.
קומפלקס שיו-מר'ווימה

על פי המסורת ההיסטורית, הקהילה הנזירית הראשונה במקום זה נוסדה במאה ה-6 על ידי הנזיר, שיו, אחד משלוש עשרה האבות האשוריים שהגיעו לגאורגיה כמיסיונרים נוצריים. שיו הקדוש בילה את שנותיו האחרונות כנזיר במערה עמוקה ליד מצחתה שנקראה לאחר מכן על שמו "שיו-מר'ווימה" ("מערת שיו"). המבנה המוקדם - מנזר יוחנן המטביל - הייתה כנסייה דמוית צלב, מאוד ישרה וקפדנית בעיצובה, שאכן מתוארכת לשנים 560–580, וניתן עדיין לראות את המערות שהוקמו על ידי הנזירים מסביב למנזר עם תקרה בצורת חרוט, ובזמנו אוכלס בציירי קיר מיומנים שקישטו את המנזר בתמונות של קדושים ונמצאים כעת במוזאון לאומנות יפה בטביליסי. המנזר השתנה במקצת במאות ה-11 וה-18, אבל שימר בחלקו הגדול את האריטקטורה המקורית שלו.
הכנסייה העליונה ("זֶמוֹ אֶקלֶזיה") נקראה על שמו של תאוטוקוס (ביוונית: Θεοτόκος, בגאורגית: ღვთისმშობელი, ר'וותיסמשוֹבֶּלי) היא החלק המרכזי של הקומפלקס, שהוקם בסוף המאה ה-12 על פי פקודה של דוד הבנאי. כנסיית בעלת כיפה, שנהרסה לאחר מכן על ידי פולשים זרים, ושוחזרה בשנת 1678 כבזיליקה. בין המאה ה-12 לבין המאה ה-17, נבנה חדר אוכל ומקושר באופן ישיר עם מערתו של שיו הקדוש. במאה ה-12, קפלה מקושטת בסגנון ימי הביניים, ניצבה בנפרד על הר קרוב.
משלחת ארכאולוגית גילה בשנת 1937, אקוודוקט באורך 2 ק"מ, שמימנו קיבלו אנשי המנזר את אספקתם. האקוודוקט מוביל לכפר סחלטדה, ומתוארך לשנת 1202 ונבנתה על ידי בישוף "אנטון צ'קונדידי", שר בממשלתה של תמר המלכה.