stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נתניה דברת
ביוגרפיה

נולדה בשם סאנה ליפיץ בעיר רובנו בברית המועצות (כיום באוקראינה), סמוך לגבול הפולני. במלחמת העולם השנייה, עקב מבצע ברברוסה, ברחה משפחתה לעיר באקו. לאחר המלחמה עברה המשפחה לפולין ומשם עלו עמה לארץ, לאחר מלחמת העצמאות.
בתחילת דרכה בארץ עבדה כפועלת במפעל עלית ולאחר העבודה למדה עברית וראיית חשבון.
בשנת 1950, בגיל 20, זכתה בתחרות לכישרונות צעירים מטעם משרד החינוך ועל כן הוענקה לה מלגת לימודים באקדמיה "החדשה" למוזיקה בירושלים. שם למדה אצל אדית בורושק. במהלך לימודיה הכירה את בעלה, אפרים דברת, שסייע לה גם בלימודיה וגם בהתאקלמותה החברתית. השניים נישאו עוד במהלך לימודיה וזמן קצר לאחר סיומם נולדה הבת הבכורה מירב. אחת מהופעותיה הפומביות הראשונות הייתה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית ומקהלת פועלי פתח תקווה בתפקיד הראשי בהשמעת הבכורה של האורטוריה "שיר השירים (אורכב 30.09.2013 בארכיון Wayback Machine)" של מרק לברי.
בעקבות זכייתה במקום הראשון בתחרות מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל הוענקה לה מלגת לימודים באיטליה.
במאי 1956 הופיעה ברסיטל הראשון בבית ציוני אמריקה.
בשנים 1958–1959 למדה זמרה אצל ג'ני טורל (Jennie Tourel) בבית הספר ג'וליארד שבניו יורק. במקביל, על מנת לממן את שהייתה, הופיעה בפני קהילות יהודיות.
בפסטיבל הזמר והפזמון הראשון (1960) ביצעה את השירים "עוזי וזמרת יה" ו"שיר הפלך". בשנים 1960–1961 הופיעה יחד עם התזמורת הסימפונית חיפה ובהופעות התזמורת הפילהרמונית של לונדון בארץ.
באביב 1961 יצאה לארצות הברית למסע הופעות ולהקלטות בחברת התקליטים "ואנגארד" (Vanguard). בעלה יצא עמה לחו"ל עקב מינויו כקונסול ישראל בשיקגו. במהלך שהותה שם נולד הבן זמרן סיני.
באוקטובר 1963 שבה דברת לישראל. המשפחה התגוררה ברמת גן.
במהלך שנות ה-60 הופיעה במספר קונצרטים בחו"ל, בין השאר עם המנצחים ליאונרד ברנשטיין, ג'ון ברבירולי ולאופולד סטוקובסקי ועם התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק והתזמורת הסימפונית של שיקגו.
הופיעה משנת 1967 כסולנית באופרה הישראלית בין השאר באופרות "נשף המסכות", "נבוקו", "אותלו", "אאידה", "טוסקה", "אבירות כפרית", "דולי הפנינים", "לה טראוויאטה", "חיי פריז", "ברון הצוענים", "העטלף", "מלכת שבא", "לה ג'וקונדה" ו"הכלה המכורה".
בשנת 1968 הופיעה בביצוע העברי לאופרה "הקונסול" של מנוטי במסגרת פסטיבל ישראל עם "האנסמבל הקאמרי הישראלי" והתזמורת הקאמרית הישראלית.
דברת שיחקה גם בהפקה מחודשת של "הקונסול" עם אותה הלהקה בשנת 1971. המנצח היה גארי ברתיני וההצגות הועלו בקולנוע אלהמברה. בינואר אותה שנה נפרדו בני הזוג דברת.
באמצע שנות ה-70 החלה ללמד פיתוח קול באקדמיה למוזיקה בתל אביב ובמקביל המשיכה להופיע בקונצרטים במסגרות שונות.
ב-1977 השתתפה בקונצרט מיצירותיו של שלום אהרוני.
בשנת 1971 נישאה בשנית ליעקב שפירא, מהנדס במקצועו.
בני הזוג התגרשו לאחר שהיחסים ביניהם התדרדרו ואף הגיעו לכדי אלימות הדדית במרץ 1981.
עם פתיחתה של האופרה הישראלית החדשה, בשנת 1985, הוזמנה לשמש כחברת המועצה הציבורית שלה.
במהלך הקריירה שלה הקליטה למעלה מ-20 תקליטים של מוזיקה קלאסית, שירי-עם ישראליים, רוסיים וצרפתיים ושירים ביידיש.
נתניה דברת נפטרה ממחלת הסרטן בשנת 1987, ונטמנה בבית העלמין הדרום.
דיסקוגרפיה

Songs of the Auvergne (series 1-5) by Joseph Canteloube. Orchestra conducted by Pierre de la Roche, (1963, Vanguard) ‏ אוסף שירי-עם צרפתיים מחבל אוברן בשפה האוקסיטנית
Latin-American fiesta, with the New York Philharmonic. Orchestra conducted by Leonard Bernstein (1963, Columbia)
Behold Thou art Fair and Other Songs of Israel (1964, Vanguard) ‏ הנך יפה רעייתי - שירים ישראליים
Netania Davrath sings Yiddish Folk Songs (1965, Vanguard VSD-2127) ‏ נתניה דברת - שירי עם ביידיש
Judith - a biblical drama in three acts, with the Utah Symphony Orchestra. Orchestra conducted by Maurice Abravanel (1965, Vauguard) ‏ האופרה "יהודית" של ארתור הונגר
New Songs of the Auvergne, arr. by Gershon Kingsley (1966, Vanguard Classics SVC-38/39)
Baroque Cantatas (1967, Vanguard)
Le roi David : a symphonic psalm in three parts, with the Utah Symphony Orchestra. Orchestra conducted by Maurice Abravanel (1968, Vauguard) ‏ האורטוריה "דוד המלך" של ארתור הונגר
The Yiddish dream: a heritage of Jewish song (1971, Vanguard)
Netania Davrath Sings Russian, Israeli and Yiddish Folk Songs.Netania Davrath & Robert deCormier and His Orchestra
האורטוריה "יהודה המכבי" של הנדל - הקלטה בבנייני האומה עם תזמורת קול ישראל והמקהלה הפילהרמונית תל אביב (סי.בי.אס, 1970)
הערות שוליים

↑  http://magazine.thisworld.online/texts/uri_avnery/haolam/B-I2276-D150481.pdf#page=75&zoom=110,-55,746 העולם הזה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463024005171  PLWABN: 9810539119705606  BNE: XX5281066  BnF: cb139788717 (data)  CiNii: DA0983984X  GND: 134761871  ISNI: 0000 0000 5518 2463  LCCN: no89005247  MusicBrainz: 6a3850d0-5f35-4995-afc1-fddfe1714c7e  NTA: 106485857  RERO: 02-A003158595  VIAF: 51883563   WorldCat (עם VIAF): 51883563
קרב קורטה

הקרב על קורטה הידוע גם בשם הקרב השני של בלגיה (צרפתית: 2ème Bataille de Belgique) וכן הקרב על רוסלר (צרפתית: Bataille de Roulers) היה חלק מסדרת תקיפות של מדינות ההסכמה נגד האימפריה הגרמנית בצפון צרפת ודרום בלגיה, שהתקיימו במלחמת העולם הראשונה בסוף ספטמבר ואוקטובר 1918.
החזית המערבית ב-16 באוקטובר 1918
רקע

קבוצת הארמיות של פלנדריה, שכללה 12 דיוויזיות בלגיות, עשר דיוויזיות של הארמייה השנייה הבריטית ושש דיוויזיות של הארמייה השישית הצרפתית, בפיקודו של המלך אלברט הראשון מבלגיה, עם הגנרל הצרפתי ז'אן דגוט בתפקיד ראש מטה, ניצחו את הארמייה הרביעית הגרמנית בקרב איפר החמישי (28 בספטמבר - 2 באוקטובר). שבירת קו הינדנבורג דרומה מאזור הקרבות, הובילה את בעלות-הברית לבחור  באסטרטגיה של רדיפת הגרמנים למשך זמן רב ככל האפשר, לפני שגשמים כבדים חורפיים ימנעו המשך התקדמות יעילה. בוץ וקריסה של מערכת האספקה עצרו את ההתקדמות בתחילת אוקטובר, אך באמצע החודש התאפשר לקבוצת הארמיות לחדש את סדרת התקיפות.
מהלך הקרב

המתקפה החלה ב-14 באוקטובר, לפנות בוקר, כשקבוצת הארמיות תקפה מנהר לייה בסמוך לקומין צפונה אל דיקסמוד. הכוח הבריטי התקדם בזחילה בקצב של כ-90 מטרים לדקה, מהר יותר ורחוק יותר מאשר ב-1917, בציפייה להתנגדות מועטה של חיל רגלים גרמני. עד הערב הגיעו הכוחות הבריטיים לקרקע גבוהה ושלטו על האזור בוורביק ומנן בדרום. צפונית משם כבשו הבריטים את מורסלה וסגרו על וולם וסטיינבק. חיילים בלגים איגפו את הכוח משמאל והגיעו אל איזכם, חיילים צרפתים הקיפו את רולה וכוח בלגי נוסף כבש את קורטמרק.
רולה נכבשה למחרת וב-16 באוקטובר הבריטים שלטו בגדה הצפונית של הלייה עד הרלבייקה וחצו את הנהר בכמה מקומות. ב-17 באוקטובר, תורוט, אוסטנדה, ליל ודואה נכבשו מחדש. ברוז' וזיברוגה נפלו ב-19 באוקטובר וקבוצת הארמיות הגיעה לגבול ההולנדי למחרת. חציית הלייה וכיבוש קורטה על ידי הארמייה השנייה הבריטית ב-19 באוקטובר הובילו לנסיגה גרמנית בחזית שהחזיקה הארמייה החמישית הגרמנית, דרומה יותר, והוצבה מסביב לליל יום קודם לכן. למחרת היום היו הבריטים ברוביי ובטורקואה ועד לערב 22 באוקטובר הגיעו הבריטים לנהר סכלדה בואלנסיין ואבלכם.
השלכות

עם חתימת הסכם שביתת הנשק, החזית התרחקה בממוצע 45 ק"מ מזרחה מקו החזית הישן, ונמשכה מטרנאוזן עד גנט, ולאורך הנהר סכלדה אל העיירה את ומשם לסן-גילאן. בסן גילן החזית התחברה לעמדות חיל המשלוח הבריטי על הסום.
גדליה גל

גדליה גל (נולד ב-14 בפברואר 1933) הוא איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם המערך ומפלגת העבודה בכנסת ה-12 וה-13.
ביוגרפיה

גל נולד במגדיאל בשנת 1933, למשפחה שהייתה ממקימות המושבה. הוא למד בבית הספר המקצועי שבח בתל אביב והוסמך כמסגר.
בנעוריו היה מדריך בסניף הנוער העובד במושבה ובגיל 16 שימש מרכז הסניף. לפני מלחמת העצמאות, כנער, עבר אימונים בהגנה ובמלחמת העצמאות שימש רץ של מפקד ההגנה במושבה.
ב-1954 נישא לרחל לבית גולדברג והתיישב עימה במשק הוריה בכפר ויתקין.
שרות צבאי

ב-1951, לפני שמלאו לו 18, התגייס לצה"ל לחיל התותחנים בו שימש בתחילה כנהג. לאחר מכן נשלח לקורס קציני תותחנים. לאחר סיום הקורס נשאר כמדריך בבית הספר לקצינים. בתפקיד זה שרת במשך השרות הסדיר ותקופה מסוימת בשרות קבע. לאחר מכן עבר לשירות מילואים בחיל הצנחנים וב-1955 היה בין מקימי גדוד המילואים הראשון של הצנחנים – גדוד 771. אחרי מלחמת סיני שרת כמפקד פלוגה וסגן מפקד גדוד 28 של חטיבת הצנחנים 55 ובתפקיד זה לחם במלחמת ששת הימים שבתחילתה נפצע.
במלחמת יום הכיפורים פיקד על גדוד חרמ"ש 54 בחטיבה 11 בחזית המצרית ואחר כך היה סגן מפקד החטיבה בדרגת סגן אלוף. בגיל 50 השתחרר משרות מילואים בדרגת סגן אלוף.
שליחויות בחו"ל מטעם המדינה

בשנת 1961 נשלח על ידי צה"ל לאתיופיה שם השתתף באימון פלוגה בדיוויזיה השלישית.
בשנת 1979 נשלח על ידי ההסתדרות והאיגוד המקצועי לאיי פיג'י לבדוק אפשרות לארגון חקלאות שיתופית.
תפקידים בתנועת המושבים

ב-1954 נענה לקריאתו של בן-גוריון, הצטרף לפרויקט התנדבותי של תנועת המושבים- תנועה ללא שם, והתגורר עם משפחתו שנה במושב מסלול, שם שימש מדריך לאחר מכן היה במשך שנה רכז המושבים בחבל הנגב.
בשנים 1964–1967 היה מרכז ועדת הנוער.
בשנים 1967–1969 היה מרכז ועדת המשק.
בשנים 1987 – 1988 היה מזכיר תנועת המושבים.
חבר כנסת

בשנת 1988 נבחר לכנסת מטעם המערך. הוא פעל לחקיקתו של חוק ההסדרים במגזר החקלאי המשפחתי, התשנ"ב-1992, שזכה לכינוי "חוק גל". החוק, שחוקק על רקע האינפלציה הקיצונית שהייתה בשנים 1980 - 1985 ופעולות הממשלה לבלימתה, שהביאו למשבר חמור במאות מושבים בכל קצות הארץ ממטולה ועד הערבה ובהם אלפי משפחות של מתיישבים וותיקים ומתיישבים מעולי שנות החמישים, נועד לחייב את הבנקים להגיע להסדרים של מחיקה ופריסה של חובות המושבים. לחוק זה היו מאוחר יותר השלכות רחבות הרבה יותר מאשר על מערכת היחסים בין הבנקים והמושבים. חוקתיותו נדונה בבית המשפט העליון במה שנודע כפרשת "בנק המזרחי", שמהווה את אחת מאבני הדרך המרכזיות במהפכה החוקתית.
בשנת 1991, עם הגעת גלי העלייה הגדולה מברית המועצות לשעבר, יזם את חוק לעידוד המגזר היצרני (קליטת עובדים) (הוראת שעה), תשנ"א-1991 שמטרתו עידוד מעסיקים לקלוט לעבודה עולים חדשים על ידי מתן תמריץ כספי למעסיק מדי חודש במשך שנתיים. בתום השנתיים הממשלה הבאה ראתה כי טוב והאריכה את התקופה.
בשנת 1992 נבחר גל לקדנציה שנייה בכנסת, שבה גם שימש כיו"ר ועדת הכספים. במהלך כהונתו הוביל את חקיקת חוק משק החשמל. חוק זה, שהחליף פקודה מנדטורית, נועד ליצור רגולציה במשק החשמל בישראל וליצור את התשתית לצמצום המונופול של חברת החשמל.
גל נמנה עם מקימיה של הדרך השלישית, אך משהחלה להתמסד כמפלגה בחר שלא להצטרף אליה, ונשאר במפלגת העבודה. בפריימריז שנערכו לקראת הבחירות לכנסת ה-14 הוא נדחק למקום לא ריאלי, ולא נבחר לכהונה נוספת בכנסת. גורמים פוליטיים מעריכים כי עובדים בחברת החשמל שהתפקדו למפלגת העבודה פעלו לסיכול בחירתו.
תפקידים ציבוריים נוספים

לאחר סיום כהונתו בכנסת מונה ליו"ר תנובה, ושימש בתפקיד זה עד שנת 2001. מאוחר יותר מילא שורה של תפקידים ציבוריים שונים, שאת חלקם מילא בהתנדבות. בין היתר, שימש כיו"ר הוועד המנהל של החברה להגנת הטבע, כיו"ר הנהלת גבעת התחמושת, יו"ר החברה הכלכלית "בית העמק", יו"ר מועצת הנדל"ן בקיבוץ שדות ים, כחבר בחוג עמיתי תיאטרון גשר, תיאטרון היידיש ועוד.
חיים אישיים

חי בכפר ויתקין. בעבר עסק גל בגידול בקר ותרנגולי הודו. כיום גל עוסק בנוסף בחקלאות, מגדל זיתים ואשכוליות ומתנדב בהסעת חולים פלסטינים מהמעברים אל בתי החולים במסגרת עמותת בדרך להחלמה. הוא אב לארבעה ילדים וסב לארבעה־עשר נכדים ושישה נינים.
הערות שוליים

↑  עמירם כהן ועינב בן-יהודה, גבאי: לחקור את מעורבות עובדי חברת החשמל בהפעלת חוקר פרטי נגד פורז, באתר הארץ, 9 ביולי 2004
רועי בר

| --- | --- |

 לידה:  30 בספטמבר 1961 (בן 63) ירושלים, ישראל ישראל
 עיסוק:  כימאי תאורטי
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מנחה לדוקטורט:  רוני קוזלוב
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 פרסים והוקרה:  פרס אולשוואנג (2000), פרס קלצ'קי לקידום גבולות המדע (2013), פרס הרקטור למצוינות במחקר ובהוראה (2018)
 תרומות עיקריות
 פיתוח שיטות חדשות בכימיה חישובית
 
רועי בֶּר (נולד ב-30 בספטמבר 1961) הוא כימאי תאורטי ישראלי, פרופסור מן המניין באוניברסיטה העברית בירושלים וראש מרכז פריץ הבר לדינמיקה מולקולרית.
ביוגרפיה

בר נולד בירושלים לפרופ' מיכאל בר (פיזיקאי) ומלוין בר (בעבר סגנית ראש עיריית רחובות) וגדל ברחובות.
בשנת 1979 החל את לימודיו לתואר ראשון במתמטיקה ובפיזיקה במסגרת העתודה האקדמית. בשנת 1991 חזר לספסל הלימודים והחל את לימודי התואר השני בכימיה תאורטית בהנחיית פרופ' רוני קוזלוב, אותם השלים בהצטיינות יתרה, ומיד לאחר מכן המשיך ללימודי תואר שלישי, אף הם בקבוצתו של קוזלוב. את עבודת הדוקטורט שלו הגיש בשנת 1996.
באותה שנה יצא בר לארצות הברית ושימש כעמית בתר-דוקטורי בהנחיית פרופ' מרטין הד-גורדון (אנ') באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1998 שב לישראל והצטרף כמרצה בכיר לסגל האוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2002 קודם לדרגת פרופסור חבר וב-2006 לפרופסור מן המניין, אז גם מונה לראש המחלקה לכימיה פיזיקלית ולמנהל מרכז פריץ הבר לדינמיקה מולקולרית, תפקיד בו הוא מכהן גם כיום (2022).
מנישואיו לאביטל אילון-בר נולדו שתי בנות, הבכורה היא הקריינית והכתבת אחינעם בר. בשנת 2021 אביטל ורועי התגרשו. כיום בר נשוי למתמטיקאית הישראלית-קנדית פרופ' יעל קרשון מאוניברסיטת טורונטו ומאוניברסיטת תל אביב.
מחקר

בר עוסק בפיתוח של תורות ושיטות חישוביות חדשות שמטרתן לחזות תכונות של מולקולות, ננו גבישים וחומרים שונים על בסיס החוקים היסודיים של מכניקת הקוונטים. מחקרו מאפשר שימוש במתמטיקה, בחישובים ובסימולציות מחשב לתאר את התהליכים המולקולריים האחראים על הפקה יעילה של אנרגיה בת קיימא, ובכלל זה המרה של אור שמש לחשמל באמצעות תאים סולאריים, וכן הפקה של דלקים נקיים ויעילים מגז טבעי. בר פיתח, בשיתוף עם תלמידותיו ד"ר תמר שטיין וד"ר אסתר ליבשיץ, ועם פרופ' ליאור קרוניק ממכון ויצמן ותלמידתו ד"ר סיוון רפאלי-אברמסון, שיטות חישוב המאפשרות הערכה מדויקת של האנרגיה הדרושה להעביר אלקטרון בין אזורים שונים של מולקולות גדולות. שיטות אלה מיושמות תדיר להערכה של הפער האנרגטי היסודי במולקולות ובחומרים מתקדמים.
בר נבחר מספר פעמים למרצה מצטיין ואף זכה בפרס הרקטור להצטיינות במחקר ובהוראה. בין תלמידיו: ד"ר תמר שטיין, וד"ר אסתר ליבשיץ מהאוניברסיטה העברית, ופרופסור וויטק וולאצ'ק מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה.
פרסים והוקרה

פרס וולף לתלמידי דוקטורט (1995)
פרס מרכז פריץ הבר למחקר (1996)
פרס יוספה ולאוניד אולשוואנג, מטעם האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (2000)
פרס קלצ'קי להתקדמות בחזית המדע (2013)
מופקד הקתדרה לכימיה על שם משפחת רטנר (2015)
פרס רקטור האוניברסיטה העברית למצוינות במחקר ובהוראה (2018)
שלמה בסטומסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  יולי 1891 וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  5 במרץ 1941 (בגיל 49) וילנה, ברה"מ 
 שפות היצירה:  יידיש 
 בן או בת זוג:  חיימסאן, מלכה, 1888-1941 
 
שלמה בַּסטומסקי (בכתיב יידי: באַסטאָמסקי; 1891–1941) היה סופר יידיש, אספן פולקלור, עורך, מו"ל ומחנך.
קורות חיים

שלמה בסטומסקי, בן למשפחת מסגר ענייה בוילנא, התייתם בילדותו. הוא למד ב"חדר" וגם בבית-ספר רוסי עממי. בשנת 1912 סיים את הסמינר למורים הידוע של וילנה, ועסק בהוראה בבתי ספר יהודיים של "מפיצי השכלה". בנוסף, בסטומסקי היה בעל יזמה חינוכית וייסד את בית הספר העממי הראשון בווילנה, שלשון ההוראה בו הייתה יידיש. בסטומסקי היה גם אספן חשוב של יודאיקה נשכחת מליטא וסביבותיה, ופרסם יצירות פולקלור יהודיות בבמות מיוחדות.
בסטומסקי החל לפרסם כבר בשנת 1910, והיה סופר פורה מאוד. הוא פרסם מאמרים בענייני חינוך, ערך כתבי עת לילדים, ובהם ה"גרינינקע ביימאלאך" (יידיש: "העצים הירקרקים"). שותפו לעבודתו זו היה פלק הלפרין. אשתו, סופרת הילדים מלכה חיימסון, שגם ניהלה את 'הגימנסיה היהודית', הייתה שותפתו ליצירה כל חייו.
בסטומסקי פרסם קרוב לתשעים כרכים ביידיש, רובם ראו אור בווילנה, אך גם בקובנה, במקסיקו ובניו יורק. יצירותיו לא תורגמו לעברית.
נפטר בווילנא.
מספריו

ביים קוואל: מאטעריאלן צום יידישן פאלקלאר: יידישע פאלקסלידער (געזאמלט, דערקלערט, קלאסיציפירט, קאנטראלירט און איבערגעגעבן צום דרוק מיט א פארווארט פון זאמלער ש' באסטאמסקי), וילנה: נייע יידישע פאלקסשול, 1923.
ביים קוואל: יידישע שפריכווערטער, רעדנסארטן, סגולות זאבאבאנעס (געזאמלט און דערקלערט פון ש' באסטאמסקי; רעדאקטירט פון רייזען זלמן).
בלימעלעך: זאמלונגען פון לידלעך און מעשהלעך, פאר קליינטשינקע, וילנה: נייע יידישע פאלקסשול, 1927.
א מאל איז געווען: ידישע פאלקסמעשיות, וילנה: נייע יידישע פאלקסשול, 1928.
הערות שוליים

↑  בר-אל, עדינה, עיתונות ילדים ביידיש ובעברית בפולין, 1918-1939, כרך כרך א', חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה, האוניברסיטה העברית, 2001, עמ' 164-196
↑  יוסף קרוק, תחת דגלן של שלוש מהפכות - כרך ב', תל אביב, מחברות לספרות, 1970, עמ' 403.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007288669805171  PLWABN: 9810679199705606  GND: 136951899  ISNI: 0000 0000 6688 4401  LCCN: nr95016625  LNB: 000249059  NTA: 299302385  VIAF: 63897331   WorldCat (עם VIAF): 63897331 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זיזי למברינו

| --- | --- |

 לידה:  3 באוקטובר 1898 רומאן, רומניה 
 פטירה:  11 במרץ 1953 (בגיל 54) ניי-סיר-סן, צרפת 
 שם לידה:  Jeanne Marie Valentine Lambrino 
 מדינה:  רומניה 
 בן או בת זוג:  קרול השני, מלך רומניה (31 באוגוסט 1918–אוגוסט 1919) 
 
זיזי למברינו
זיזי למברינו (ברומנית: Joanna Marie Valentina "Zizi" Lambrino‏; 3 באוקטובר 1898 - 27 במרץ 1953) הייתה בתו של גנרל רומני ואשתו הראשונה, של מי שעתיד היה להיות קרול השני, מלך רומניה.
כצאצאית של משפחת אצולה ותיקה, זיזי למברינו הייתה בתם של הגנרל קונסטנטין למברינו ורעייתו אאופרוסינה אלקז. היא נולדה ברומאן, ברומניה. בילדותה נשלחה להתחנך במנזר צרפתי, משם שבה לרומניה ב-1910 והתקבלה היטב בחוגי החברה הגבוהה של בוקרשט. היא דיברה צרפתית ואנגלית, ניגנה בפסנתר וציירה.
בעת הכיבוש הגרמני של בוקרשט, במלחמת העולם הראשונה, למברינו ואימה עברו ליאשי, שם התגוררו בדירה בת שני חדרים. ביאשי, במסיבה שערך השר אלכסנדרו מרגילומן, פגשה למברינו את קרול, מי שהיה יורש העצר של מלך רומניה וקצין בצבא רומניה. השניים התאהבו ויצאו יחד למסיבות ובילויים. קרול התחיל לחפש מוצא לאיסור החוקתי להתחתן עם רומניה וכשלא מצא החליט לעשות מעשה - הוא ביקש את ידה של זיזי למברינו ולאחר שזו נענתה בהתלהבות ערק ממשמרתו הצבאית (היה מפקד הרגימנט השמיני של הציידים ההריים עם הבסיס בטרגו ניאמץ), כשהוא לבוש במדי קצין רוסי. יחד עם חבר קרוב ועם זיזי, עברו את הגבול לרוסיה, נכנסו לאזור בשליטת האויב האוסטרו-הונגרי, זוהו וקיבלו ליווי של קצין גרמני ולאחר שהגיעו לאודסה שילם קרול 50,000 לאי לכומר מקומי, שחיתן אותו עם זיזי למברינו ביום 31 באוגוסט 1918, בכנסייה פוקרובסקאיה.
עם היוודע דבר החתונה להורי קרול, שלח המלך שליחים, שהחזירו אותם בכוח לרומניה. קרול וחברו נשפטו על עריקה ונידונו ל-75 ימי מעצר באחד המנזרים. זיזי הורחקה מבעלה. הורי קרול הפעילו לחצים לביטול נישואי הצעירים, אך קרול סירב ואף איים לוותר על תוארו כיורש עצר.
הנישואים, שנערכו בניגוד לרצון ההורים, בוטלו בהחלטה משפטית שנויה במחלוקת. קרול נשלח להפרדה למנזר Horaita-Neamt, אך השניים המשיכו להתראות עוד תקופת מה וזיזי נכנסה להריון ממנו. בית המלוכה דאג לזמן מחדש את מריה מרטיני וקרול חידש את הקשר איתה. גם מרטיני נכנסה להריון ואנשי בית המלוכה ארגנו לה נישואים עם מנהל תחנת רכבת, שהסתבך בפלילים.
לזיזי למברינו נולד ילד ב-8 בינואר 1920. הילד קיבל את השם מירצ'אה גרגור קרול למברינו. מירצ'אה לא הוכר כבן משפחת המלוכה הרומנית (אך כן הוכר כחלק מסדר הירושה לכתר הבריטי, בזכות היותו של קרול נינה של המלכה ויקטוריה), ולמברינו נשלחה לצרפת עם קצבה דו שנתית של 110,000 פרנקים. בניי-סיר-סן נקנה עבורה בית. היא חתמה על חוזה עם הבנק המרכזי של רומניה, חוזה בו הובטחה קצבתה וגם נקבעו מצבים עתידיים אפשרים, כמו נישואים לאדם אחר.
לאחר הדחת המלוכה ברומניה נפסקה גם התמיכה בלמברינו ומצבה הכלכלי התדרדר. ב-1953 מתה ובנה פנה לאביו לבקש את מימון הוצאות הקבורה, אך לא נענה.
הערות שוליים

↑  Secrete de familie: Zizi Lambrino, soția morganatică a lui Carol al II-lea (ברומנית)
↑  בעת לידתו היה מירצ'אה במקום ה-15 Persons eligible to succeed to the British Throne as of 1 Jan 1921, www.wargs.com.
↑  Prinţul Carol şi Zizi Lambrino, divorţ regal cu iz de tabloid (ברומנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17167741r (data)  VIAF: 2766151304652149460008   WorldCat (עם VIAF): 2766151304652149460008 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רגליים קרות (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  דורון ערן
 הופק בידי:  פניליין פרודקשן בע"מ
 תסריט:  עופר כספי
 שחקנים ראשיים:  רון שחר  הילה וידור  ציון ברוך  איריס פן
 מוזיקה:  קרני אלדד   פלג חג'יבי   אווה ספיטקובסקי
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  2009 
 משך הקרנה:  82 דקות
 שפת הסרט:  עברית, צרפתית
 דף הסרט ב־IMDb
 
דורון ערן (עומד) מביים סצנה במסעדה בהשתתפות רון שחר והילה וידור (יושבים) והמלצר ז'יל בן-דוד.
"רגליים קרות" הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של דורון ערן, שיצא לאקרנים ב-2009. הסרט מבוסס על ספרו של הסופר אורי אדלמן "חתונה" ומוקדש לזכרו. הסרט הופק ב-2004 אך הושלם רק לאחר שאיש עסקים רכש את הזכויות על הסרט.
הסרט זכה לביקורות שליליות בעיקרו. בין השאר תיאר אותו מבקר הקולנוע מאיר שניצר כ"סוג של סרט המתחנן לתחרות כלל-ארצית, שבה יתמודדו רבים וטובים על ניסוח עלבונות ודברי גנאי כלפיו", ואורי קליין כ"סרט חובבני ומרושל".
תקציר העלילה

חתן (המגולם על ידי רון שחר) ננטש על ידי כלתו (המגולמת על ידי הילה וידור) בערב החתונה, כאשר המוזמנים החלו להגיע לטקס החתונה באולם האירועים. החתן יוצא לחפש את הכלה, המגיעה למסעדה ומתלבטת האם היא אוהבת את החתן.
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
רון שחר: עומר
הילה וידור: רוני
ציון ברוך: שי
איריס פן: איריס
איריס ברנע: אם החתן
יוסי יבלונקה: אבי החתן
דינה לימון: אם הכלה
ארנון צדוק: שוטר
הילה ערן: שירי
ריקי בליך: 
ז'יל בן-דוד: מלצר צרפתי
הפקה

המוזיקה בסרט הולחנה על ידי המוזיקאית קרני אלדד.
הערות שוליים

1 2  דורון חלוץ, לרון אלכסנדרי שרכש את זכויות הסרט הישראלי "רגליים קרות", יש תוכנית שתהפוך אותו לשלאגר, באתר הארץ, 3 באפריל 2009
↑  מאיר שניצר, צופי "רגליים קרות" זכאים להחזר כספי, באתר nrg‏, 25 במרץ 2009
↑  אורי קליין, רגליים קרות: סרט חובבני ומרושל, באתר הארץ, 26 במרץ 2009
באד אומנס

| --- | --- |

באד אומנס, 2023
 מקום הקמה:  ארצות הברית ריצ'מונד, וירג'יניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 סוגה:  מטאל אלטרנטיבי ‏•‏‏ נו-מטאל ‏•‏‏ אינדסטריאל מטאל ‏•‏‏ מטאלקור
 חברת תקליטים:  Sumerian
 www.badomensofficial.com
 חברים
 ניקולס ראפילו נואה סבסטיאן ניק פוליו ג'ולי קרלסון
 חברים לשעבר
 וינסנט ריקייר
באד אומנס (באנגלית: Bad Omens) היא להקת הבי מטאל אמריקאית שנוסדה בשנת 2015 בריצ'מונד, וירג'יניה.
היסטוריה > 2013–2015: השנים הראשונות

הרעיון להקים את להקת "באד אומנס" נולד בשנת 2013 כאשר נואה סבסטיאן, חבר להקת Immoralist בוושינגטון די. סי., החל לכתוב שירים בסתר בזמן שניגן בגיטרה בלהקה זו. בשנת 2014 עזב סבסטיאן את להקתו הקודמת מתוך כוונה להקים את "באד אומנס". בשנת 2015 פנה לחבר ותיק, ניקולס ראפילו, כדי להתחיל לעבוד על הפרויקט. בהמשך הצטרפו חברים נוספים, ביניהם וינסנט ריקייר וג'ולי קרלסון משוודיה. קרלסון, שהכיר את ריקייר מפרויקט מוזיקלי משותף בעבר, שכנע את הלהקה לעבור להתגורר בארצות הברית כדי להתמקד בהקלטת שירים בחברת תקליטים עצמאית שהקים חברו. ניק פוליו הצטרף כמתופף לאחר ששלח ללהקה קאבר מקוון לדמו שפרסמו.
שם הלהקה, "באד אומנס", נבחר במקור כשם לאחד משיריה הראשונים, אך בסופו של דבר הפך השיר ל"Glass Houses". בתחילת דרכה, פרסמה הלהקה מיני-אלבום דמו ללא שם רשמי שכלל גרסאות מוקדמות של שירי אלבום הבכורה שלהם, אשר משכו את תשומת לבה של חברת Sumerian Records.
היסטוריה > 2015–2017: אלבום הבכורה – Bad Omens

לאחר חודשי חזרות במרתף של ניק פוליו, נסעה הלהקה לבלוויל, ניו ג'רזי, כדי להקליט את אלבום הבכורה שלהם עם המפיק וויל פוטני. בדצמבר 2015 חתמה הלהקה על חוזה עם חברת Sumerian Records ושחררה את הסינגל הראשון שלה, "Glass Houses", יחד עם קליפ נלווה. הסינגל השני, "Exit Wounds", פורסם חודש לאחר מכן.
באפריל 2016 יצא הסינגל "The Worst in Me", שהביא ללהקה פרסום נרחב והגיע לכמעט מיליון השמעות בחודש אחד. בעקבות הצלחתו, השתתפה הלהקה בסיבוב הופעות לציון עשור לחברת Sumerian Records לצד להקות כמו אסקינג אלכסנדריה ובורן אוף אוסיריס. אלבום הבכורה, Bad Omens, יצא באוגוסט 2016 וזכה לביקורות חיוביות, כולל ציון של 8.5 מתוך 10 במגזין Metal Injection.
בשנת 2017 השתתפה הלהקה בפסטיבל ואנס וארפד טור, שחשף אותה לקהל חובבי הפופ-פאנק והמטאל כאחד.
היסטוריה > 2019–2020: Finding God Before God Finds Me

הלהקה תוכננה לפתוח את סיבוב ההופעות של The Amity Affliction ו-Senses Fail בשנת 2019, אך פרשה מהליין-אפ בטענה להפרת תנאי חוזה. תגובתם כללה פרסום חולצה עם לוגו קטן כפרודיה על המקרה.
בדצמבר 2019 הוציאה הלהקה גרסה מורחבת של האלבום Finding God Before God Finds Me, שכללה שלושה שירים חדשים, ביניהם גרסה מחודשת לשיר "Come Undone" של דוראן דוראן. בפברואר 2020 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בארצות הברית, אך סיבוב זה נפסק בשל מגפת הקורונה.
היסטוריה > 2022–הווה: The Death of Peace of Mind

בנובמבר 2021 פרסמה הלהקה את הסינגל "The Death of Peace of Mind", והכריזה על אלבום באותו שם שיצא בפברואר 2022. האלבום כלל סינגלים כמו "Like a Villain" ו-"Just Pretend". בשנת 2023 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בצפון אמריקה ובאירופה, שכלל תמיכה בלהקות כמו Bring Me the Horizon.
סגנון מוזיקלי

"באד אומנס" מתוארת כלהקת מטאלקור, אלטרנטיב מטאל, ומלודי מטאלקור, עם השפעות של נו-מטאל ומטאל תעשייתי. המוזיקה שלהם משלבת בין פירוקי גיטרה אגרסיביים לפזמונים אנתמיים, והליריקה שלהם עוסקת בנושאים כמו ייאוש, מאבקים נפשיים והתמכרות.
חברי הלהקה

חברים נוכחיים:
נואה סבסטיאן – שירה ראשית, תכנות (2015–הווה)
ניקולס ראפילו – גיטרה בס (2018–הווה); קולות רקע, גיטרה רית'ם (2015–2018)
ג'ואקים (ג'ולי) קרלסון – גיטרה מובילה, תכנות, קולות רקע (2015–הווה)
ניק פוליו – תופים, כלי הקשה (2015–הווה)
חברים לשעבר:
וינסנט ריקייר – גיטרה בס, קולות רקע (2015–2018)
דיסקוגרפיה

2016: Bad Omens
2019: Finding God Before God Finds Me
2022: The Death of Peace of Mind
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | עבור | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס המוזיקה של בילבורד | 2024 | אמן הארד רוק מוביל | באד אומנס | מועמדות |
| פרס המוזיקה של iHeartRadio | 2024 | האמן החדש הטוב ביותר (אלטרנטיבי ורוק) | באד אומנס | מועמדות |