stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורי יניב
ביוגרפיה

אורי יניב נולד בחיפה וגדל בירושלים. הוא נין נינו של רבי יעקב יצחק רבינוביץ', "היהודי הקדוש". אביו, אלי יניב, היה מפקד מעוז "הכפר" במלחמת יום הכיפורים, סיים את שירות המילואים כמתאם הכוחות עם המצרים בדרגת סגן-אלוף וכיום הוא סמנכ"ל חברת ההייטק אלווריון. אימו, שושנה יניב, היא מנהלת מוזיאון מגדל דוד. אחותו, רוני יניב, היא שחקנית ומעצבת תלבושות, ואחיו אסף יניב, הוא מוזיקאי החבר בלהקת "מיומנה".
אורי יניב למד בתיכון ליד האוניברסיטה. מגיל 14 למד במרכז נורית קציר, תיאטרון הנוער הירושלמי, ביחד עם נטע שפיגלמן. בצה"ל שירת כלוחם בנח"ל והשתתף במבצע חומת מגן בגזרה בג'נין.
יניב למד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב בשנים 2003–2006. זכה במלגת הצטיינות בשנת 2004. זכה בפרס "השחקן המבטיח" לשנת 2006 במסגרת פסטיבל בתי-ספר למשחק "עתיר התיאטרון" בצוותא.
בסיום השנה השלישית ללימודיו הצטרף יניב ללהקת השחקנים של תיאטרון גשר, בו הוא משחק מאז. "עשר שניות", אחת מהצגות בה שיחק, עיבוד למחזה הגרמני "Norway Today", היא פרי עבודה עצמאית שלו ושל נטע שפיגלמן, והועלתה במשך למעלה משנה.
השתתף בעשרות הצגות, סרטים ותוכניות טלוויזיה שונות. הפרסומת לבנק איגוד בה לקח חלק ב-2008, זכתה בפרס אפי לאותה שנה. למד בקורסים למשחק מול מצלמה אצל רות דייכס ואיוואנה צ'בק בשנת 2010. במסגרת תפקידיו בתיאטרון, הופיע בפסטיבלים בינלאומיים רבים, בין היתר בניו-יורק, מוסקבה ובייג'ינג. בשנת 2010 זכה במלגת הצטיינות בתיאטרון מטעם משרדו של עו"ד אלי זהר.
יניב חבר ה"אקטורס סטודיו" מבית סדנאות הבמה, בהדרכת עודד קוטלר ואמנון מסקין.
בספטמבר 2013 נבחר לוועד המנהל של שח"ם, ומאז מכהן גם כיו"ר ועד שחקני גשר.
בשנת 2014 יצר את סדרת הרשת "הרומן שלי עם דאעש" בה הוא מככב. הפיילוט זכה בתחרות "יוצרים ברשת 2.0", והסדרה נרכשה לשידור על ידי Hot VOD.
בשנת 2016 סיים בהצטיינות תואר ראשון במדעי-המדינה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה הפתוחה.
בשנת 2017 השתתף יניב בארבע פרסומות של חברת "סנפרוסט" בתפקיד חקלאי מתלמד.
בשנת 2018 שיחק יניב בסדרה "עיר מקלט".
בשנת 2019 זכה בתחרות פרסי האקדמיה לטלוויזיה בתואר "סדרת הרשת הטובה ביותר" על "הרומן שלי עם דאעש".
בשנת 2025 שיחק בסדרה כראמל (סדרת טלוויזיה) בתור רינגו.
חיים אישיים

יניב נשוי לגלי אלון, זמרת ומורה לפיתוח קול, ולהם בן ובת. מתגורר בתל אביב.
בנוסף למשחק יניב הוא גם מדריך סקי.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | תוכנית | תפקיד | במאי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | פיק אפ |  | עופר ויצמן |
| 2007 | הנפילים | מאושפז בבית חולים | רובי דואניס |
| 2008–2011 | פולישוק | ראש צוות צילום | שמואל הספרי |
| 2010 | החיים זה לא הכל | אתיאל בן ששת | עדי בנימינוב |
| 2011 | חצויה 3 | ברי | עודד לוטן |
| 2013 | משפחה לא בוחרים | מלצר | גאיה וילדמן |
| 2014 | אניגמה | עופר תבריזי | מרקו כרמל |
| 2014 | אחת אפס אפס (עונה שנייה) |  | אמיר מן |
| 2015 | הומלנד | עיסם (תפקיד אורח) | לזלי לינקה-גלטר |
| 2016 | החברים של נאור |  | נאור ציון |
| 2016 | שוורץ | צחי | דניאל אדר |
| 2017 | שלטון הצללים | ערן, מאבטח | אוהד פרח |
| 2017 | רון |  | רון פלדמן |
| 2017 | כפולים 2 | עמית, חוקר בשב"כ | עודד רסקין |
| 2018 | המנצח | בן-ציון הצעיר | אלון זינגמן |
| 2018 | עיר מקלט | יריב ניניו | איתן צור |
| 2018 | כדברא 2 | נחום ממן, מדען | עודד רז, יוני טפר |
| 2019 | נחמה |  | תומר שני |
| 2019 | בת אל הבתולה |  | עופר ויצמן |
| 2019 | שב"ס | הרב | אורן שקדי |
| 2019 | שנות ה-80 | המפקד | קובי חביה |
| 2021 | ערוץ אפס | מגוון דמויות |  |
| 2021 | החנות שיש בה הכל | יוחנן |  |
| 2021 | ספיידרז | מרקו |  |
| 2021 | סטוקהולם | חוקר משטרה |  |
| 2021 | קופה ראשית | פביאן | אורן שקדי |
| 2022 | כפולים 3 | עמית |  |
| 2022 | הכל טוב! | מגוון דמויות | עופר ויצמן |
| 2022 | צומת מילר | רמי מודלס | אדיר מילר |
| 2025 | כראמל | עוזרו של ויגו יד הברזל | רועי שגב |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | הצגה | תפקיד | תיאטרון | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | וריאציות לתיאטרון ולתזמורת |  | תיאטרון גשר | יבגני אריה |
| 2007 | הבן הבכור | מישקה | תיאטרון גשר | לנה קריינדלין |
| 2008 | לה-פונטיין |  | תיאטרון גשר | מינה יכין |
| 2008 | הלילה ה-12 | פביאן | תיאטרון גשר | רפי ניב |
| 2009 | טרטיף | דמיס | תיאטרון גשר | יבגני אריה |
| 2009 | 10 שניות | אוגוסט | תיאטרון גשר | יבגני אריה |
| 2009 | הרפר רייגן |  | תיאטרון גשר | עודד קוטלר |
| 2010 | שש דמויות מחפשות מחבר | הבן | תיאטרון גשר | יבגני אריה |
| 2010 | הכוכב דניאל | דניאל | פסטיבל חיפה להצגות ילדים | רותי רוזן |
| 2010 | רביזור | פטר איוונוביץ' בובצ'ינסקי | תיאטרון גשר | יבגני אריה |
| 2011 | דון ז'ואן | פיירו והקבצן | תיאטרון גשר | אלכסנדר מורפוב |
| 2012 | הארווי | סנדרסון | תיאטרון גשר | משה איבגי |
| 2012 | פרימה דונה | ג'יימס | תיאטרון גשר | אלכסנדר מורפוב |
| 2012 | ארוחה משפחתית |  | פסטיבל עכו | פסטיבל עכו |
| 2013 | אנטי | נגן כלי הקשה | תיאטרון גשר | יבגני אריה |
| 2013 | פיניטה לה קומדיה! | סוחר | תיאטרון גשר | אלכסנדר מורפוב |
| 2013 | כפר | השבוי האיטלקי | תיאטרון גשר | יבגני אריה |
| 2013 | יאקיש ופופצ'ה | הגיס | תיאטרון גשר | יבגני אריה |
| 2014 | הדיבוק | מנשה, מאורס ללאה | תיאטרון גשר | יבגני אריה |
| 2014 | מסעות אודיסאוס | אאורילוכוס | תיאטרון גשר | שיר גולדברג |
| 2015 | אותלו | רודריגו | תיאטרון גשר | לנה קריינדלין |
| 2015 | אליס | הפסיכולוג | תיאטרון גשר | יחזקאל לזרוב |
| 2015 | מר ורטיגו | איזופוס/הקוסם | תיאטרון גשר | עירד רובינשטיין |
| 2016 | בזעיר אנפין | טוביה | תיאטרון גשר | ארז דריגס |
| 2017 | במנהרה | תומאס הנדפילר | תיאטרון גשר | עירד רובינשטיין |
| 2017 | הרצל אמר! | מספר תפקידים | תיאטרון גשר | ליווי אומנותי: יבגני אריה |
| 2017 | טרופותי | הטורף | תיאטרון אורנה פורת | רבקה וולמן |
| 2018 | רודף העפיפונים | וואלי, חייל רוסי, זאמאן, ריימונד אנדרוז, איש טליבאן | תיאטרון גשר | נועם שמואל |
| 2018 | להציל את שמואל | השטן | צוותא - פסטיבל תיאטרון קצר | יקיר פורטל |
| 2019 | חמדת אבות | רונן | צוותא | אלון אופיר |
| 2019 | מי כמוני | אבא | תיאטרון גשר | אילאיל סמל |
| 2022 | חומות של תקווה | אנדי דופריין | תיאטרון גשר | נועם שמואל |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | במאי |
| --- | --- | --- |
| 2011 | תיק ישו | דודי ברגמן |
| 2013 | חלום קוסטוריצה | איל סיבי |
| 2013 | שבלולים בגשם | יריב מוזר |
| 2014 | המסע של האנה | יוליה פון היינץ |
| 2014 | יונה | ניר ברגמן |
| 2015 | אני לא מאמין, אני רובוט?! | טל גולדברג, גל זלזניאק |
| 2015 | סבנה | רני סער |
| 2018 | העדות | עמיחי גרינברג |
| 2019 | בזמק | אריאל וייסברוד ויוסי מאירי |
| 2019 | המתים של יפו | רם לוי |
פילמוגרפיה > סרטים קצרים

| שנה | סרט | במאי | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | וידאו קסם | שיר קומאי | זוכה פסטיבל אייקון 2011 |
| 2011 | יום נפלא | אריאל וייסבורד ויוסי מאירי |  |
| 2015 | על הגבול | דימה קונופליוב | זוכה פסטיבל הסטודנטים הבינלאומי תל אביב |
פילמוגרפיה > דיבוב

| שנה | סרט/סדרה | ערוץ | במאי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | יו-גי-הו! |  | גדי לוי |
| 2010 | צוללים עם אולי | ערוץ הופ! | אסנת סדן |
| 2011 | ג'ננה בסוואנה |  | אסנת סדן |
הרשות לנהיגה ספורטיבית

אימון ראלי בדרום ישראל
הרשות לנהיגה ספורטיבית היא רשות שתפקידה לפקח על הספורט המוטורי בישראל.
הרשות הוקמה בשנת 2007, בעקבות אישור חוק הנהיגה הספורטיבית, במטרה לפקח על קיומן של תחרויות ונהיגה ספורטיבית בישראל. הרשות, בראשה עומד יוסי ניסן, פועלת במסגרת משרד התרבות והספורט. מיום אישור החוק, קידמה הרשות בשיתוף עם משרד התחבורה וגופים נוספים את ניסוחן ואישורן של 15 תקנות, אשר נועדו להניח את היסודות החוקיים והארגוניים לנהיגה הספורטיבית בישראל. ניסוח ואישור התקנות ארך עד שנת 2010 ועד אותה עת טרם אושר קיום תחרויות ספורט מוטורי בישראל.
הרשות מנפיקה רישיונות לכלים המיועדים לנהיגה ספורטיבית, רישיונות לנהגים, אישורים לקיום אירועים לנהיגה ספורטיבית, רישיונות למסלולים, ייבוא כלים וחלפים ועוד. משרד התרבות והספורט הכיר בשלוש התאחדויות לנהיגה ספורטיבית הפעילות בישראל, ואף החל בהכשרה של מדריכים, מאמנים ובוחני כלים.
קיומו של חוק הנהיגה הספורטיבית והרשות המפקחת על הספורט המוטורי הם ייחודים לישראל. במדינות אחרות בעולם מתקיימות תחרויות ספורט מוטורי ללא פיקוח של המדינה, אלא על פי כללים של אגודות פרטיות ופדרציות בינלאומיות. ביקורת מוטלת על תפקוד הרשות בשל הבירוקרטיה השלטת שמונעת התפתחות של הספורט המוטורי ונטען כי פקידי הרשות אינם מקלים את פיתוח מסלולי המרוצים.[דרוש מקור].
משרדי הרשות ממוקמים בתל אביב ובירושלים.
מאז 2019 מנהל הרשות לנהיגה ספורטיבית הוא דימיטרי קוזניצוב.
ראשי הרשות

יוסי ניסן (2007 - 2013)
יניב אסרף (ממלא מקום 2013)
אילן ג'ורג'י (ממלא מקום 2013)
יוסי ניסן (2014 - 2018)
דמיטרי קוזניצוב (2019 ואילך)
איסמאל קונה

איסמאל קנת ז'ורדן קונה (בצרפתית: Ismaël Kenneth Jordan Koné; נולד ב-6 ביוני 2002 באביג'אן שבחוף השנהב) הוא כדורגלן קנדי יליד חוף השנהב המשחק בעמדת הקשר בקבוצת סטאד רן מהליגה הצרפתית הראשונה ובנבחרת קנדה.
ביוגרפיה

קונה נולד באביג'אן שבחוף השנהב, ובגיל צעיר עבר לקנדה והתגורר במונטריאול.
קריירת מועדונים

באוגוסט 2021 חתם בקבוצת מונטריאול מה-MLS. עט לאחר שחתם הוא נפצע בברכו וערך את הופעת הבכורה שלו רק ב-23 בפברואר 2022, בניצחון 3–0 על סנטוס לגונה במסגרת ליגת האלופות של CONCACAF בעונת 2022. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. בדצמבר 2022, חתם בקבוצת ווטפורד בליגת המשנה האנגלית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-7 בינואר 2023 והבקיע את שערו הראשון ב-28 בנובמבר 2023 בניצחון קבוצתו על נורוויץ' 3–2. ביוני 2024, הודיע אולימפיק מרסיי על התחמתו בכפוף לבדיקה רפואית ככל הנראה תמורת 15 מיליון ליש"ט. ב-3 בפברואר 2025 הושאל לסטאד רן.
קריירה בינלאומית

בחודש מרץ 2022 זומן קונה לראשונה לסגל נבחרת קנדה, לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2022. ב-24 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 0–1 לנבחרת קוסטה ריקה. ב-11 בנובמבר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 2-2 נגד נבחרת בחריין במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת קנדה לטורניר מונדיאל 2022 ושיחק בשלושת המשחקים של נבחרתו. בסוף אותה השנה הוא נבחר לשחקן הצעיר של קנדה מטעם ההתאחדות הכדורגל הקנדית. תואר שבו זכה גם בשנה לאחר מכן.
בשנת 2023 שותף במשחקי הגמר של ליגת האומות של CONCACAF 2023 בו נבחרתו הגיע למקום השני. קונה זומן ושיחק בקופה אמריקה 2024.
תארים

שחקן הצעיר של קנדה (2): 2022, 2023
סגנות ליגת האומות של CONCACAF: 2022/23
הערות שוליים

↑  Le CF Montréal ajoute le jeune Ismaël Koné à sa formation באתר La Presse, ‏ 13 באוגוסט 2021 (בצרפתית)
↑  Ismaël Koné: La Carte Cachée באתר TVA Sports, ‏ 7 בספטמבר 2021 (בצרפתית)
↑  דיווח על המעל לאולימפיק מרסיי, מאתר ה-BBC
↑  Ismaël Koné déjà appelé à l'équipe nationale באתר Le Journal de Québec, ‏ 20 במרץ 2022 (באנגלית)
↑  Canada Soccer announces squad for FIFA World Cup Qatar 2022 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הקנדית, 13 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  הודעה על שחקן השנה הקנדי 2022 מאתר ההתאחדות הקנדית
↑  הודעה על שחקן השנה הקנדי 2023 מאתר ההתאחדות הקנדית
| נבחרת קנדה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 סנט קלייר •  2 ג'ונסטון •  3 אדקוגבה •  4 כ. מילר •  5 ויטוריה •  6 פייטה •  7 אאוסטקיו •  8 פרייזר •  9 קבאליני •  10 הויילט •   11 ביוקנן •  12 אוגבו • 13 האצ'ינסון •  14 קאיה • 15 קונה • 16 פנטמיס • 17 לארין • 18 בוריאן • 19 דייוויס • 20 דייוויד • 21 אוסוריו • 22 לרייאה • 23 מילר • 24 וות'רספון • 25 קורנליוס • 26 ווטרמן • מאמן: הרדמן |  1 סנט קלייר •  2 ג'ונסטון •  3 אדקוגבה •  4 כ. מילר •  5 ויטוריה •  6 פייטה •  7 אאוסטקיו •  8 פרייזר •  9 קבאליני •  10 הויילט •   11 ביוקנן •  12 אוגבו • 13 האצ'ינסון •  14 קאיה • 15 קונה • 16 פנטמיס • 17 לארין • 18 בוריאן • 19 דייוויס • 20 דייוויד • 21 אוסוריו • 22 לרייאה • 23 מילר • 24 וות'רספון • 25 קורנליוס • 26 ווטרמן • מאמן: הרדמן | קנדה |
| נבחרת קנדה – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 סנט קלייר •  2 ג'ונסטון •  3 דה פוגרולס •  4 כ. מילר •  5 ווטרמן •  6 פיט •  7 אאוסטקיו •  8 קונה •  9 לארין •  10 דייוויד •   11 בייר •  12 ראסל-רואו • 13 קורנליוס •  14 שפלבורג • 15 בומביטו • 16 קרפו • 17 ביוקנן • 18 מקגיל • 19 דייוויס • 20 אחמד • 21 אוסוריו • 22 לרייאה • 23 ל. מילר • 24 שואנייר • 25 אולוואסאיי • 26 היברט • מאמן: מארש |  1 סנט קלייר •  2 ג'ונסטון •  3 דה פוגרולס •  4 כ. מילר •  5 ווטרמן •  6 פיט •  7 אאוסטקיו •  8 קונה •  9 לארין •  10 דייוויד •   11 בייר •  12 ראסל-רואו • 13 קורנליוס •  14 שפלבורג • 15 בומביטו • 16 קרפו • 17 ביוקנן • 18 מקגיל • 19 דייוויס • 20 אחמד • 21 אוסוריו • 22 לרייאה • 23 ל. מילר • 24 שואנייר • 25 אולוואסאיי • 26 היברט • מאמן: מארש | קנדה |
מלכות המשנה של גרנדה החדשה

חלוקה פוליטית ב-1740
חלוקה פוליטית ב-1810
מלכות המשנה של גרנדה החדשה (בספרדית: Virreinato de la Nueva Granada) הייתה מלכות משנה באימפריה הספרדית שהתקיימה בין השנים 1717–1723, 1739–1810, ו-1815–1819, בצפונה של יבשת אמריקה הדרומית. מלכות המשנה השתרעה, בקירוב, על פני שטחן של המדינות המודרניות של ונצואלה, טרינידד וטובגו, קולומביה, פנמה ואקוודור, וכן חלקים מגיאנה, ניקרגואה ומברזיל. בירת מלכות המשנה הייתה סנטה פה דה בוגוטה.
ראו גם

רפובליקת קולומביה הגדולה
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
ארצות הברית של קולומביה

ארצות הברית של קולומביה (בספרדית: Estados Unidos de Colombia) הוא שמה של קונפדרציה שהתקיימה באמריקה הדרומית בשנים 1863–1886. הקונפדרציה הוקמה בעקבות חוקת ריונגרו ושכנה בתחומי קולומביה ופנמה של ימינו. לאחר פירוקה הוקמה בשטחה רפובליקת קולומביה (שהיא קולומביה של ימינו), וב-1903 פרשה ממנה פנמה והפכה למדינה עצמאית.
היסטוריה

כשהפדרציה של "רפובליקת קולומביה הגדולה" התפוררה בשנת 1830, שלוש המחלקות שהרכיבו אותה התפצלו לשלוש מדינות עצמאיות:
מחלקת ונצואלה – הפכה למדינה עצמאית בשם "רפובליקת ונצואלה".
מחלקת קיטו – הפכה למדינה עצמאית בשם "רפובליקת אקוודור".
מחלקת קונדינמרקה – שהייתה הגדולה מבין המחלקות, הפכה גם היא לעצמאית ושינתה את שמה ל"רפובליקת גרנדה החדשה".
בשנת 1863 שינתה "קונפדרציית גרנדה" את שמה ל"ארצות הברית של קולומביה" בעקבות חוקת ריונגרו. בשנת 1886, לאחר מספר שנות מלחמת אזרחים, הוביל הצד המנצח בראשות רפאל נונז שינוי בחוקה שביטל את "ארצות הברית של קולומביה" ויצר את "רפובליקת קולומביה" של ימינו.
מבנה

"ארצות הברית של קולומביה" שכנה בגבולות קולומביה ופנמה של ימינו. היא הייתה קונפדרציה שהורכבה מתשע מדינות וארבע טריטוריות.
המדינות:
Antioquia
Bolivar
Boyaca
Cauca
Cundinamarca
Magdalena
פנמה
Santander
Tolima
הטריטוריות:
Caqueta
San Martin
Nevada
Motilones
סרט פשע

סצנה מסרט הפשע "אויב הציבור" משנת 1931
סרט פשע הוא ז'אנר קולנועי המתמקד בחייהם של עבריינים ופושעים. הגישה הסגנונית של סרט הפשע עשויה להשתנות, החל מתיאורים ריאליסטיים של ביוגרפיות אמיתיות של אנשים שקיימים (או שהיו קיימים) במציאות, וכלה בסיפורים דמיוניים מופרכים אודות מעשי רשע שטניים של נבלים בדיוניים.
הפרוטגוניסט בסרט הפשע הוא לרוב עבריין או פושע, ובדרך כלל הסיפור יסופר מנקודת מבטו. היחס של הסרט כלפי הפושע, וכלפי מעשי הפשע שלו, הוא בדרך כלל יחסי שאיננו שיפוטי. הגיבור-הפושע יוצג כדמות מורכבת, ובמקרים רבים אף יוצגו המניעים למעשיו כחיוביים או כצודקים, זאת בניגוד לסרטים שבהם האנטגוניסט הוא הפושע, ואז הוא יוצג כנבל, כרשע מוחלט.
עלילתו של סרט פשע עוסקת, לרוב, במעשה פשע אחד מסוים (או בכמה מעשי פשע), באירועים שהובילו לאותו מעשה פשע (למשל: הסבר רגשי מדוע הגיבור התדרדר לחיי פשע, אופן גיבושה של קבוצה הפושעת שהחליטה לבצע את הפשע יחדיו, תכנון מעשה הפשע וכדומה), באירועים שמתרחשים בזמן ביצוע מעשה הפשע, וכן באירועים שמתרחשים לאחר וכתוצאה ממעשה הפשע (למשל: חלוקת השלל בין חברי הקבוצה, רדיפתם על ידי רשויות אכיפות החוק, יציאתם לביצוע מעשה פשע נוסף וכדומה).
תתי-ז'אנרים בולטים בסרטי פשע > סרט מאפיה

"סרט מאפיה" הם סרטים אשר הגיבורים בהם מעורבים בפעילות של המאפיה, או חברים בכנופיות וארגוני פשיעה. סרטים בולטים בז'אנר זה: פני צלקת (1932) ופני צלקת (1983), הסנדק, היו זמנים באמריקה, החבר'ה הטובים, ספרות זולה, לוק, סטוק ושני קנים מעשנים, כנופיות ניו יורק, הבלתי משוחדים, קזינו, האירי, כלבי אשמורת והשתולים.
תתי-ז'אנרים בולטים בסרטי פשע > סרט מאפיה > סרטי יאקוזה

"סרטי יאקוזה" הוא ז'אנר פופולרי בקולנוע היפני המתמקד בפעילותה של המאפיה היפנית, היאקוזה. למשל: איצ'י דה קילר.
תתי-ז'אנרים בולטים בסרטי פשע > נוהלי משטרה

"נוהלי משטרה" (באנגלית: Police procedural) הם תת-סוגה של ספרות בלשית ולרוב בעלי סוף מפתיע. העלילה מתמקדת בפעילותה של המשטרה במהלך פענוח פשע. לדוגמה: החשוד המיידי, רצח מתקתק, צ'יפס, The Bill.
תתי-ז'אנרים בולטים בסרטי פשע > פילם פוליסייר

פילם פוליסייר (פולאר) (בצרפתית: Film policier) הוא מונח המורכב מחיבור בין שתי מילים (פילם-סרט, פוליסייר- משטרה) בהקשר של ז'אנר הפילם נואר הצרפתי. סרטי הפולאר (פילם פוליסייר) הם ז'אנר ספציפי של דרמת פשע בה מעורבת תעלומה עיקרית וגיבור ראשי, בסרטים השייכים לז'אנר מככבים דמויות של גנגסטרים, בריונים, ובלשי משטרה, הלבושים במעיל גשם ארוך וכובע.
סרטי הפולאר התפתחו מוקדם בקולנוע הצרפתי בכוונה לחקות את סרטי הפילם נואר האמריקאי בשנות ה-40. הז'אנר עבר מספר גלגולים הכוללים: פולאר, נאו פולאר, ופוסט נואר.
הקריטריונים לפילם נואר תמיד ניתנים לזיהוי. הן מבחינת התאורה האפלה, זוויות הצילום והסאונד. הפילם נואר (והפולאר) סובב סביב הדמות הראשית שכמעט תמיד אאוטסיידרית ובודדה, גבר שמראהו והתנהגותו קשוחה. איש חוק או פושע בעל מוסריות גבוהה מאוד הנלחם קרב הישרדותי בכוח חזק ממנו. הגיבור המרכזי בדרך כלל אינו ניתן לשבירה (לדוגמה דמויות המשוחקות על ידי ז'אן-פול בלמונדו) הדמות המרכזית בדרך כלל תמות בחמש דקות האחרונות של הסרט.
סרטים המזוהים עם ז'אנר הפולאר: "הסמוראי" של מלוויל. הסרט touchez pas au grisbi של ז'אק באקר (Jacques backer) משנת 1953 שהוא אחד מהסרטים המוקדמים בז'אנר ששלט במשך עשורים רבים בקולנוע הצרפתי.
תתי-ז'אנרים בולטים בסרטי פשע > קומדיית פשע

"קומדיית פשע" היא הצגת נושא הפשיעה באופן הומוריסטי, לרוב בתור גרוטסקה או פארודיה על עולם הפשע, או ניסיונות פשיעה מרושלים. למשל: "ברוז'", "קח את הכסף וברח", "נוכלים בניו יורק", "טעות בסנדק", "הבלש בעל רגלי הקטיפה", "לוק, סטוק ושני קנים מעשנים" וסדרת סרטי "האקדח מת מצחוק".
תתי-ז'אנרים בולטים בסרטי פשע > סרט אפל

"סרט אפל" (פילם נואר) סגנון קולנועי משנות ה-40 ושנות ה-50 הייחודי באווירה, בסגנון, במערכת ערכים מוסרית ובדרך הצגת הדמויות. שורשיו של הסרט האפל הם בסוגת "הבלש הקשוח" (Hard Boiled Detective). דוגמאות: הנץ ממלטה. נאו-נואר מתייחס לסרטים מודרניים שהושפעו מהפילם נואר הקלאסי, כגון עיר החטאים.
תתי-ז'אנרים בולטים בסרטי פשע > סרטי שוד

"סרטי שוד" הם סרטים בהם העלילה נסובה סביב אירוע שוד או גנבה אחד, לרוב על ידי קבוצת אנשים. דוגמאות: אושן 11 והאחד עשר של דני אושן, כלבי אשמורת, אחר צהריים של פורענות והעוקץ.
תתי-ז'אנרים בולטים בסרטי פשע > דרמה משפטית

סרטי "דרמה משפטית" (או "דרמת בית משפט" או "דרמת חוק") הם סרטים שלא עוסקים בפשע עצמו באופן ישיר, אלא בתהליכים המשפטיים המנהלים אחריו. עלילה אופיינית תציג עורך דין בתפקיד הגיבורי הראשי, בין אם כתובע ובין אם כסניגור המנסה להוכיח את חפותו של מרשו. לדוגמה: אל תיגע בזמיר, 12 המושבעים, קרמר נגד קרמר ובחורים טובים.
תתי-ז'אנרים בולטים בסרטי פשע > סרטי בית סוהר

"סרטי בית סוהר" הם סרטים העוסקים בחיים בין כותלי בית הסוהר או הימלטות ממנו. למשל: אמריקה X, בשם האב, קן הקוקייה, הניסוי ואקספרס של חצות.
תתי-ז'אנרים בולטים בסרטי פשע > סרטי פשע פסיכולוגיים

סרטי פשע פסיכולוגיים - סרטים העוקבים אחרי הלך הרוח של אדם שפוי או חולה נפש שמסתבך בפשע. לדוגמה: שתיקת הכבשים או נהג מונית
ראו גם

רשימה של סרטי פשע (באנגלית)
סמל המסמל סרטי פשע
רפובליקת קולומביה הגדולה

רפובליקת קולומביה בשנת 1824
מחלקות ברפובליקה
קולומביה הגדולה (בספרדית: "Gran Colombia") הייתה מדינה שהתקיימה לזמן קצר בין השנים 1819–1830 באזור דרום אמריקה והורכבה משטחים שכיום ידועים כמדינות קולומביה, ונצואלה, אקוודור ופנמה. קודם לעצמאותה היה שטח הרפובליקה חלק ממלכות המשנה של גרנדה החדשה.
מקור השם

שמה הרשמי של הרפובליקה היה "רפובליקת קולומביה" (בספרדית: República de Colombia), התוספת "הגדולה" לא היה בשימוש בהתכתבויות והיא נוספה בתקופה מאוחרת יותר על ידי היסטוריונים כדי להבדיל אותה מרפובליקת קולומביה של ימינו, מכאן שמעולם לא הייתה מדינה בשם "קולומביה הגדולה".
השם "קולומביה" מקורו בשם של מגלה הארצות כריסטופר קולומבוס. השם הומר לקולומביה על ידי המהפכן פרנסיסקו דה מירנדה כך שיתאים לעולם החדש, במיוחד לכל הטריטוריות והקולוניות האמריקאיות שהיו תחת שלטונם של הספרדים והפורטוגזים.
המשחרר הדרום אמריקאי סימון בוליבר ומהפכנים אחרים מ"הרפובליקה ראשונה של ונצואלה" השתמשו בשם הזה כדי לציין את כל אמריקה הספרדית עד ההכרזה על הרפובליקה בשנת 1819.
הקמת הרפובליקה

ההכרזה על הקמת "רפובליקת קולומביה הגדולה" התבצעה בקונגרס אנגוסטורה בשנת 1819. תחילה הקונגרס הרהר בהקמת רפובליקה פדרלית המורכבת משלוש מחלקות שלכל אחת עיר בירה משלה:
מחלקת קונדינמרקה (במרכז) שבירתה בוגוטה.
מחלקת ונצואלה (במזרח) שבירתה קראקס.
מחלקת קיטו (במערב) שבירתה קיטו.
באותה שנה לא כל המחוזות היו חופשיים.
החוקה והשלטון

טיוטת החוקה של רפובליקה החדשה הוכנה בשנת 1821 בקונגרס קוקטה ובה נקבע כי הבירה תהיה בבוגוטה. מידה רבה של ריכוזיות נוצרה בבירה החדשה וזאת כיוון שרבים האמינו כי הדבר נחוץ לצורך ניהול טוב יותר נוכח המאמץ המלחמתי ההולך וקרב.
חלוקה טריטוריאלית חדשה נוצרה כאשר שלוש המחלקות התחלקו למחוזות משנה. סימון בוליבר נבחר לנשיא הרפובליקה ופרנסיסקו דה פאולה סנטנדר שימש כסגן הנשיא.
בשנים הראשונות לקיומה הרפובליקה הצעירה עזרה למחוזות אחרים שעדיין נלחמו מול ספרד וניסו לזכות בעצמאות. פנמה צורפה לפדרציה בשנת 1821, וכך גם שאר המחוזות של קיטו ושל ונצואלה. שחרור פרו בא מאוחר יותר בשנת 1824 בעזרתה של קולומביה הגדולה.
חוסר היציבות והמאבקים הפנימיים

ככל שהמלחמה מול ספרד התקרבה לסיומה החלו לעלות על פני השטח שאיפות בדלניות של האזורים השונים. הפרלמנט קרא לשינויים בחלוקה הפוליטית (במקביל לוויכוחים כלכליים ומסחריים), כתוצאה מהעימותים הפנימיים בין האזורים הובילו הדברים לשינויים אזוריים ופשרות שונות. השינויים מעולם לא השביעו את רצונם של האנשים והפרלמנט לא גובש, מה שגרם לחוסר יציבות במבנה המדינות.
בוליבר חלם על איחוד דרום אמריקה אך לא יכל להשיג זאת במהלך המאבק לעצמאות. קולומביה הגדולה הייתה המהלך הראשון שלו ליצירת מדינה אחת לכל היבשת. ואולם, פוליטיקאים אחרים ומנהיגים מקומיים התנגדו לרעיונותיו, ובוליבר המאוכזב התפטר מהפרויקט בשנת 1828 ומהנשיאות בשנת 1830.
התפרקות הרפובליקה

הרפובליקה התפרקה סופית במהלך 1830, למרות מאמציו של הגנרל רפאל ארדנטה בבוגוטה, עקב הסכסוכים הפנימיים בין האזורים השונים אשר הוגברו לאחר התפטרותו של בוליבר. התפוררות קולומביה הגדולה אפיינו את כישלון חלומו של בוליבר. המחוזות שנוצרו לאחר ההתפוררות כללו את:
קולומביה
אקוודור
ונצואלה
פנמה
כשהפדרציה של קולומביה הגדולה התפוררה ב-1830 מחלקת קונדינמרקה (כמו שהוקמה באנגוסטורה) הפכה למדינה חדשה - "רפובליקת גרנדה החדשה". בשנת 1863 שינתה גרנדה החדשה את שמה ל"ארצות הברית של קולומביה", ובשנת 1886 היא אימצה את שמה הנוכחי "רפובליקת קולומביה".
מולי גורדון

| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1995  (בת 29) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  מולי ג'ון גורדון
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 עיסוק:  שחקנית ‏•‏‏ במאית ‏•‏‏ תסריטאית
 פרופיל ב-IMDb
 
מולי ג'ון גורדון (באנגלית: Molly June Gordon; נולדה ב-6 בדצמבר 1995) היא שחקנית, תסריטאית ובמאית אמריקאית-יהודיה.
ביוגרפיה

גורדון נולדה וגדלה בוונציה, לוס אנג'לס, להורים יהודים. היא בתם של הבמאי בריאן גורדון (אנ') והתסריטאית-במאית ג'סי נלסון (אנ'). היא הופיעה על במת לוס אנג'לס מגיל צעיר, וגדלה עם השחקן בן פלאט, איתו שיחקה בהפקות של "כנר על הגג" בגיל ארבע ו"איך להצליח בעסקים מבלי להתאמץ" בגיל חמש. יחד עם פלאט וביני פלדסטין, חברת ילדות נוספת, הקימה גורדון קבוצה בשם "התיאטרון גיקים של אמריקה", שהופיעה לעיתים קרובות בבתי אבות מקומיים. היא צפתה בקביעות בתוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב" והשתתפה בהופעות של קבוצת הקומדיה דה גאונדלינגס (אנ'), מה שהוביל אותה להתעניין במשחק קומי. היא גילמה את דוט בהופעה של בית הספר התיכון שלה של "יום ראשון בפארק עם ג'ורג'" כשהייתה בת 17. היא למדה לזמן קצר באוניברסיטת ניו יורק, ועזבה לאחר שבועיים עקב חוסר שביעות רצון מהתוכנית שלה, ובמקום זאת נרשמה לקורסי לילה ועבדה כמארחת בבראסרי במנהטן, בלתזר (אנ').
קריירה

ההופעה הקולנועית הראשונה של גורדון הייתה בסרט הדרמה של נלסון מ-2001 "קוראים לי סם" כקלי, ואחריו גילמה ילדה בסרטה של נורה אפרון משנת 2005, "סמנתה" (אנ').
גורדון עברה לניו יורק בשנת 2014 כדי ללמוד באוניברסיטת ניו יורק ולעסוק במשחק כמקצוע. לאחר שעזבה את אוניברסיטת ניו יורק, היא הופיעה בתפקידים קטנים שונים בהפקות מחוץ לברודוויי, בטלוויזיה ובקולנוע. באוגוסט 2015, היא לוהקה לתפקיד ניקי בפיילוט של רשת TNT, "ממלכת החיות" (אנ'), המבוסס על הסרט האוסטרלי מ-2010 באותו שם. הפיילוט הוזמן ל-10 פרקים בדצמבר 2015, והסדרה עלתה ביוני 2016, עם גורדון כשחקנית קבועה.
היא גילמה את מאדי, בתה של דמותה של מליסה מקארתי, בסרט הקומדיה "האמא של המסיבות" (אנ') משנת 2018.
גורדון החלה בחזרות לגלם את אליס ספנסר בהפקת אוף-ברודוויי של "Alice by Heart" בדצמבר 2018. המחזמר בוים ונכתב על ידי אמה, ג'סי נלסון, וסטיבן סאטר (אנ'), ועלה בפברואר 2019. ריצת המופע הסתיימה במאי 2019. גורדון גילמה את אנאבל, או "טריפל איי", בסרט הקומדיה "חורשות את הלילה" משנת 2019, בבימויה של אוליביה ויילד. בשנת 2019, היא הופיעה גם בשלושה פרקים של סדרת הטלוויזיה "ראמי".
בשנת 2021 הופיע גורדון בסרט הבכורה העלילתי של אמה זליגמן "שבעה בייבי" (אנ').
ביוני 2022, הוכרז שגורדון תפיק, תככב ותביים את סרט הקומדיה המוזיקלי "חזרה גנרלית" (אנ') בהשראת הסרט הקצר באותו שם משנת 2020 שנכתב יחד עם נואה גאלווין, בן פלאט וניק ליברמן. הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל סאנדנס בינואר 2023. בזמן עריכת הסרט, הוצע לגורדון לתפקיד את מושא האהבה של ג'רמי אלן ווייט, קלייר, בעונה השנייה של "הדוב", שעלתה ביוני 2023.
בשנת 2024 נכללה ברשימת פורבס 30Under30.