stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Starlight
הערות שוליים

1 2  Release group “Red” by Taylor Swift - MusicBrainz, musicbrainz.org
↑  Red (Deluxe Edition), נבדק ב-2021-01-07
1 2  Red - Taylor Swift | Songs, Reviews, Credits | AllMusic (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-07-23
↑  Red (Deluxe Edition), נבדק ב-2020-07-23
↑  Country Digital Song Sales Chart, Billboard
↑  Taylor Swift – Starlight (באנגלית), נבדק ב-2021-01-14
↑  Taylor Swift – Starlight (באנגלית), נבדק ב-2021-01-14
↑  Red (Deluxe Edition), נבדק ב-2020-07-23
1 2  Rob Sheffield, Rob Sheffield, All 129 of Taylor Swift's Songs, Ranked by Rob Sheffield, Rolling Stone, ‏2021-10-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  Taylor Swift's 100 album tracks – ranked, The Independent, ‏2020-07-23 (באנגלית)
↑  Samantha Wieder, Ryan Schocket, Here Are All Taylor Swift’s Songs— From Debut To Evermore — Ranked, BuzzFeed (באנגלית)
↑  Every Taylor Swift song ranked in order of greatness, NME | Music, Film, TV, Gaming & Pop Culture News, ‏2020-09-08 (באנגלית בריטית)
↑  All 158 Taylor Swift Songs, Ranked, pastemagazine.com, ‏2020-02-05 (באנגלית)
↑  Josh KurpTwitter, The Best Taylor Swift Songs, Ranked, UPROXX, ‏2021-02-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  Nate Jones, All 179 Taylor Swift Songs, Ranked, Vulture, ‏2021-01-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  Ashley Iasimone, All the Surprise Songs Taylor Swift Has Performed on The Eras Tour (So Far), Billboard, ‏2024-07-14 (באנגלית אמריקאית)
↑  כריסטופר רו, טיילור סוויפט, פול מירקוביץ'
↑  Zoe Haylock, Bethy Squires, Taylor Swift Made Fans Work to Uncover the Red Bonus Tracks, Vulture, ‏2021-08-06 (באנגלית אמריקאית)
| טיילור סוויפט |
| --- | --- |
פרסים ומועמדויות • דיסקוגרפיית אלבומים • דיסקוגרפיית סינגלים • הופעות חיות • שירים • וידאוגרפיה • השפעה תרבותית • השפעה הפוליטית • תדמית ציבורית
אלבומי אולפן: Taylor Swift • Fearless • Speak Now • Red • 1989 • Reputation • Lover • Folklore • Evermore • Midnights • The Tortured Poets Department
אלבומי הוצאה חוזרת: Fearless (Taylor's Version) • Red (Taylor's Version) • Speak Now (Taylor's Version) • 1989 (Taylor's Version)
מיני-אלבומים: The Taylor Swift Holiday Collection • Rhapsody Originals • iTunes Live from SoHo • Beautiful Eyes
אלבומי הופעה: Speak Now World Tour – Live • Live from Clear Channel Stripped 2008 • Folklore: The Long Pond Studio Sessions (from the Disney+ Special) • Lover (Live from Paris)
אלבומי וידאו: Taylor Swift and Def Leppard • Journey to Fearless
סיבובי הופעות: Fearless Tour • Speak Now World Tour • The Red Tour • The 1989 World Tour • Reputation Stadium Tour • The Eras Tour
סרטים תיעודיים: Taylor Swift: Reputation Stadium Tour • Miss Americana • Folklore: The Long Pond Studio Sessions • All Too Well: The Short Film  • Taylor Swift: The Eras Tour
משפחה: אוסטין סוויפט (אח) • אוליביה בנסון (חתולה) • מרג'ורי פינליי (סבתא)
מורשת: ההשפעה של The Eras Tour • סוויפטיז • Nannaria swiftae‏ • Castianeira swiftay
מחלוקות: מולר נגד סוויפט • מחלוקת המאסטרס • מחלוקת טיקטמאסטר • מותה של אנה קלרה בנבידס
ערכים קושרים: אחוזת סמואל גולדווין • בומבלורינה • הולידיי האוס • וונדרסטראק • וונדרסטראק אנצ'נטד • טיילור סוויפט הפקות • City of Lover •‏ טיילור שיש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 221e6743-fe3c-4a92-af46-112a2462169f
ג'ונתן דייוויד

ג'ונתן כריסטיאן דייוויד (בצרפתית: Jonathan Christian David; נולד ב-14 בינואר 2000) הוא כדורגלן קנדי המשחק בעמדת החלוץ בליל ובנבחרת קנדה.
קריירת מועדונים

דייוויד נולד בברוקלין להורים ממוצא האיטי ובגיל שלושה חודשים חזר עם משפחתו לפורט-או-פרינס. בגיל שש היגר עם משפחתו לאוטווה, בירת קנדה. הוא החל לשחק כדורגל בגיל עשר בקבוצת גולססטר דראגונס, ובהמשך שיחק במספר קבוצות מקומיות. בינואר 2018 הצטרף למחלקת הנוער של גנט הבלגית.
ב-4 באוגוסט 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בתיקו 1-1 נגד זולטה ורכם, בה גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה. חמישה ימים לאחר מכן רשם את הופעת הבכורה שלו במסגרת האירופית, בניצחון 0–1 נגד יאגלוניה ביאליסטוק הפולנית, במסגרת מוקדמות מוקדמות הליגה האירופית, וכבש במהלכו את שער הבכורה שלו בזירה האירופית. הוא כבש ברוב משחקי תחילת העונה, ועד מהרה חתם על חוזה בקבוצה עד לשנת 2022.
ב-11 באוגוסט 2020 חתם לחמש שנים בליל מליגת העל הצרפתית תמורת 30 מיליון אירו, והפך לקנדי היקר בהיסטוריה. ב-22 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה התחרותית שלו נגד סטאד רן. ב-22 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–4 נגד לוריאן. ב-3 באפריל הבקיע בניצחון 0–1 נגד פריז סן-ז'רמן, שהיה הניצחון הראשון של ליל בפריז מאז אפריל 1996. בתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות צרפת לראשונה מזה עשר שנים.
קריירה בינלאומית

בצעירותו שיחק בנבחרות הצעירות של קנדה. כאשר היה בן 20, סירב לזימון מארצות הברית.
ב-9 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, בניצחון 0–8 נגד איי הבתולה של ארצות הברית, בו כבש צמד. ב-7 בספטמבר 2019 כבש שלושער בניצחון 0–7 נגד קובה, ובכך שבר שיא של מספר כיבושים בשנה אחת בנבחרת, עם שמונה שערים.
נכלל בסגל נבחרת קנדה לטורניר מונדיאל 2022.
תארים

ליגת העל הצרפתית: 2020/2021
הסופר קאפ הצרפתי: 2021
נעל הזהב של גביע הזהב 2019
מצטייני גביע הזהב 2019
הכדורגלן הקנדי של השנה: 2019
מלך שערי ליגת העל הבלגית: 2019/2020 (ביחד עם דיומרסי אמבוקני)
פרס ז'א-קלוד ביווי: 2019/2020
הערות שוליים

↑  Canada Soccer announces squad for FIFA World Cup Qatar 2022 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הקנדית, 13 בנובמבר 2022 (באנגלית)
| נבחרת קנדה – גביע הזהב 2019 |
| --- | --- | --- |
|  1 לוטווילר •  2 ברול-גיארד •  3 מורגן •  4 קורנליוס •  5 ג'ונסון •  6 פייטה •  7 טייבר •  8 ארפילד •  9 לארין •  10 הויילט •   11 ל. מילר •  12 דייוויס • 13 האצ'ינסון •  14 קייה • 15 הנרי • 16 אוקלו • 17 כ. מילר • 18 בוריאן • 19 קבאליני • 20 דייוויד • 21 אוסוריו • 22 קראפו • 23 גודיניו • מאמן: הרדמן |  1 לוטווילר •  2 ברול-גיארד •  3 מורגן •  4 קורנליוס •  5 ג'ונסון •  6 פייטה •  7 טייבר •  8 ארפילד •  9 לארין •  10 הויילט •   11 ל. מילר •  12 דייוויס • 13 האצ'ינסון •  14 קייה • 15 הנרי • 16 אוקלו • 17 כ. מילר • 18 בוריאן • 19 קבאליני • 20 דייוויד • 21 אוסוריו • 22 קראפו • 23 גודיניו • מאמן: הרדמן | קנדה |
| נבחרת קנדה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 סנט קלייר •  2 ג'ונסטון •  3 אדקוגבה •  4 כ. מילר •  5 ויטוריה •  6 פייטה •  7 אאוסטקיו •  8 פרייזר •  9 קבאליני •  10 הויילט •   11 ביוקנן •  12 אוגבו • 13 האצ'ינסון •  14 קאיה • 15 קונה • 16 פנטמיס • 17 לארין • 18 בוריאן • 19 דייוויס • 20 דייוויד • 21 אוסוריו • 22 לרייאה • 23 מילר • 24 וות'רספון • 25 קורנליוס • 26 ווטרמן • מאמן: הרדמן |  1 סנט קלייר •  2 ג'ונסטון •  3 אדקוגבה •  4 כ. מילר •  5 ויטוריה •  6 פייטה •  7 אאוסטקיו •  8 פרייזר •  9 קבאליני •  10 הויילט •   11 ביוקנן •  12 אוגבו • 13 האצ'ינסון •  14 קאיה • 15 קונה • 16 פנטמיס • 17 לארין • 18 בוריאן • 19 דייוויס • 20 דייוויד • 21 אוסוריו • 22 לרייאה • 23 מילר • 24 וות'רספון • 25 קורנליוס • 26 ווטרמן • מאמן: הרדמן | קנדה |
| נבחרת קנדה – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 סנט קלייר •  2 ג'ונסטון •  3 דה פוגרולס •  4 כ. מילר •  5 ווטרמן •  6 פיט •  7 אאוסטקיו •  8 קונה •  9 לארין •  10 דייוויד •   11 בייר •  12 ראסל-רואו • 13 קורנליוס •  14 שפלבורג • 15 בומביטו • 16 קרפו • 17 ביוקנן • 18 מקגיל • 19 דייוויס • 20 אחמד • 21 אוסוריו • 22 לרייאה • 23 ל. מילר • 24 שואנייר • 25 אולוואסאיי • 26 היברט • מאמן: מארש |  1 סנט קלייר •  2 ג'ונסטון •  3 דה פוגרולס •  4 כ. מילר •  5 ווטרמן •  6 פיט •  7 אאוסטקיו •  8 קונה •  9 לארין •  10 דייוויד •   11 בייר •  12 ראסל-רואו • 13 קורנליוס •  14 שפלבורג • 15 בומביטו • 16 קרפו • 17 ביוקנן • 18 מקגיל • 19 דייוויס • 20 אחמד • 21 אוסוריו • 22 לרייאה • 23 ל. מילר • 24 שואנייר • 25 אולוואסאיי • 26 היברט • מאמן: מארש | קנדה |
זיו קלונטרוב

זיו קלונטרוב (נולד ב-15 בינואר 1997) הוא שחיין ישראלי. אלוף ישראל, שיאן ישראל בעבר, אלוף אירופה לנוער (באקו 2015) ושיאן המשחקים האירופיים במשחה ל-50 מטר חופשי.
ביוגרפיה

קלונטרוב גדל בעיר אשדוד, ולאחר מכן עברו ליישוב עומר שבדרום, בנם של גארי וטטיאנה קלונטרוב, מאמני שחיה. הוא מתאמן תחת הדרכתם של הוריו, ביישוב מגוריו.
ביוגרפיה > 2013

בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך באוטרכט הולנד ביולי 2013 זכה קלונטרוב במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בשיא אישי חדש של 2:05.78 דקות, שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט הוא סיים במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 16 של 50.95 שניות, במקום החמישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.97 דקות ובמקום השמיני במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:42.82 דקות.
ביוגרפיה > 2014

באליפות אירופה לנוער שנערכה בדודרכט הולנד ביולי 2014 סיים קלונטרוב במקום השישי במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 17 ו-18 בתוצאה של 22.80 שניות ובמקום השמיני במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.06 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא ישראלי חדש לגילאי 17 ו-18 של 50.88 שניות. שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום הרביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.90 שניות, במקום הרביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.34 דקות, במקום השמיני במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.03 שניות ובמקום התשיעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:46.61 דקות.
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בווינגייט בדצמבר אותה שנה זכה קלונטרוב בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:58.53 דקות, אחרי יעקב טומרקין ממכבי אשדוד (1:51.75 דקות) ולפני מתן סגל מהפועל ירושלים (1:59.20 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.19 שניות, אחרי יהב שחף מהפועל ירושלים (21.82 שניות) ואור סבטייה מפארק מים רעות (21.93 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 17 ו-18 של 48.72 שניות.
ביוגרפיה > 2015

בתחרות רב אומות לנוער שנערכה בווינגייט בסוף מרץ 2015 זכה קלוטרוב בשתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 22.74 שניות, לפני אמרה סקי מטורקיה (22.99 שניות) ופבל סנדיק מפולין (23.30 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 50.54 שניות, לפני אמרה סקי (50.92 שניות) ויוזף מוזר מצ'כיה (50.94 שניות).
ביוגרפיה > 2015 > שיאן ישראל

שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות העולם לבתי הספר התיכוניים שנערכה בפוזנן פולין ב-19 באפריל אותה שנה זכה קלונטרוב בשתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 22.39 שניות, שיפור לשיאו הישראלי בן ה-9 חודשים של אור סבטייה (22.54 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי. כבר בשלב המוקדמות הוא קבע במשחה ל-50 מטר חופשי שיא ישראלי חדש לנוער בתוצאה של 22.58 שניות. שיאו הישראלי מהווה את התוצאה הטובה ביותר לגילו באירופה.
ב-27 ביוני, במסגרת אליפות אירופה לנוער שנערכה במסגרת המשחקים האירופיים בבאקו זכה במדליית הזהב במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא ישראלי ושיא אירופה לנוער חדש של 22.16 שניות. תוצאה זו הבטיחה את מקומו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). במשחה ל-100 מטר חופשי, הוא סיים במקום השישי בשיא אישי חדש של 50.33 שניות.
ביוגרפיה > 2015 > אליפות עולם

באליפות העולם שנערכה בקאזאן רוסיה בשנת 2015 סיים קלונטרוב במקום 17 במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם לירן קונובלוב, יעקב טומרקין ודוד גמבורג בשיא ישראלי חדש של 3:18.31 דקות. כשחיין שלישי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 50.18 שניות.
ביוגרפיה > 2015 > אלוף ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט אותה שנה זכה קלונטרוב ב-2 מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.38 שניות, לפני אור סבטייה (22.86 שניות) ומרקוס שלזינגר מהפועל דולפין נתניה (22.89 שניות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.46 שניות, אחרי דוד גמבורג (49.62 שניות) ולירן קונובלוב (49.97 שניות). בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 50.12 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 8 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.63 דקות.
ביוגרפיה > 2016

באולימפיאדת ריו (2016) סיים קלונטרוב במקום 41 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.80 שניות ובמקום 45 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.65 שניות.
הערות שוליים

↑  אורן אהרוני, שחייה: שיא ישראלי לקלונטרוב בן ה-18, באתר ynet, 19 באפריל 2015
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)  |
| --- | --- | --- |
|  אופניים | שני בלוך • שלומי חיימי |  |
|  אתלטיקה | דניאל גואדי • מאור טיורי • מארו טפרי • טסמה מוגס • דונלד סנפורד • לונה צ'מטאי-סלפטר • חנה קנייזבה-מיננקו • דמיטרי קרויטר |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן |  |
|  ג'ודו | לינדה בולדר •  ירדן ג'רבי • גילי כהן • שגיא מוקי • גולן פולק • שירה ראשוני •  אורי ששון |  |
|  גולף | לטיסיה בק |  |
|  היאבקות | אילנה קרטיש |  |
|  הרמת משקולות | איגור אולשנצקי |  |
|  התעמלות אמנותית | נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (יקטרינה לבינה, קרינה ליחבר, אידה מיירין, יובל פילו, אלונה קושבצקי) • נטע ריבקין |  |
|  התעמלות מכשירים | אלכס שטילוב |  |
|  טאקוונדו | רון אטיאס |  |
|  טניס | דודי סלע |  |
|  טריאתלון | רון דרמון |  |
|  קליעה | סרגיי ריכטר |  |
|  שחייה | קרן זיבנר • יעקב טומרקין • אנדראה מורז • גל נבו • עמית עברי • זיו קלונטרוב • זוהר שיקלר |  |
|  שחייה צורנית | אנסטסיה גלושקוב • יבגניה טטלבאום |  |
|  שיט | נינה אמיר • מעיין דוידוביץ' • גיל כהן • אייל לוין • דן פרויליך • שחר צוברי |  |
כריסטוף גראופנר

| --- | --- |
 לידה:  13 בינואר 1683 קירכברג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  10 במאי 1760 (בגיל 77) דרמשטאדט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 מקום לימודים:  בית הספר ע"ש תומאס בלייפציג 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  צ'מבלו, עוגב 
 חתימה:  
 
קנטטה של כריסטוף גראופנר ליום הולדתו של ארנסט לודוויג מהסה-דרמשטדט, דצמבר 1726.
חתימת כריסטוף גראופנר
כריסטוף גראופנר (בגרמנית: Christoph Graupner; ‏13 בינואר 1683, קירכברג – 10 במרץ 1760, דרמשטאדט) היה צ'מבליסט ומלחין גרמני מתקופת הבארוק המאוחר.
קורות חיים

גראופנר נולד בהארטמנסדורף סמוך לקירכברג בסקסוניה. את ראשית השכלתו המוזיקלית קיבל מדודו, נגן עוגב בשם ניקולאוס קויסטר. גראופנר למד באוניברסיטה של לייפציג, שם למד משפטים (כמו רבים ממלחיני התקופה), ואז השלים את לימודי המוזיקה אצל יוהאן קונאו, מנצח המקהלה של כנסיית תומאס הקדוש.
בשנת 1705 עזב גראופנר את לייפציג והתמנה לנגן הצ'מבלו באופרה של המבורג תחת שרביטו של ריינהרדט קייזר, יחד עם הנדל שהועסק שם ככנר. נוסף לנגינה בצ'מבלו, חיבר גראופנר שלוש אופרות בהמבורג יחד עם קייזר, מלחין אופרות פופולרי בגרמניה.
בשנת 1709 קיבל גראופנר בחצר הסה-דרמשטדט ובשנת 1711 היה למנצח תזמורת החצר (Hofkapellmeister). גראופנר עשה את שאר הקריירה שלו בחצר הסה-דרמשטדט, שם היו חובותיו העיקריות לספק מוזיקה לתזמורת החצר. הוא כתב מוזיקה במשך קרוב ליובל שנים, משנת 1709 עד 1754, כאשר התעוור. הוא מת שש שנים אחר כך.
שלא מדעת מילא גראופנר תפקיד מפתח בתולדות המוזיקה, המצב הפיננסי הרעוע בדרמשטדט בעשור השני של המאה ה-18 הביא לצמצום הכרחי בחיי המוזיקה. בית האופרה נסגר ומשכורותיהם של רבים ממוזיקאי החצר היו בפיגור (כולל זו של גראופנר). אחרי ניסיונות רבים להביא לתשלום משכורתו, ובהתחשב בכך, שהיו לו אשה וכמה ילדים לפרנס, הגיש גראופנר, בשנת 1722, בקשה לקבל את משרת מנצח המקהלה בלייפציג. טלמן היה המועמד הראשון לתפקיד, אבל הוא הסיר את מועמדותו אחרי שקיבל העלאה במשכורת בהמבורג. מגניפיקט ה"אודיציה" של גראופנר, שנכתב בסגנון של מורו ומדריכו, יוהאן קונאו, הקנה לו את המשרה, אך פטרונו, ארנסט לודוויג מהסה-דרמשטדט, מיאן להתיר את החוזה שלו. שכרו של גראופנר, שזמנו עבר, שולם עתה במלואו ואף ניתנה לו העלאה במשכורת והבטחה, כי מקומו בצוות המוזיקאים בחצר מובטח גם במקרה שהקאפלה שלו תפוזר. הטבת תנאים זו שכנעה את גראופנר להישאר בדרמשטדט, ובכך פינה את הדרך לבאך לתפוס את משרת מנצח המקהלה בלייפציג.
אחרי שנודע לו כי באך הוא שנבחר ללייפציג, שלח גראופנר ב-4 במאי 1723 מכתב אדיב אל מועצת העיר להניח את דעתם, כי באך "הוא מוזיקאי חזק בה במידה בעוגב כשם שהוא בקיא ביצירות כנסייתיות ובקטעי מקהלה" וכאדם "יבצע ביושר וכיאות את התפקידים שיופקדו בידיו."
יצירה והוצאות מודרניות

גראופנר היה יוצר שקדן ופורה. כ-2000 יצירות ששרדו רשומות בקטלוג שלו, בהן 113 סינפוניות, 85 אוברטורות (סוויטות), 44 קונצ'רטי, 8 אופרות, 1,418 קנטטות דתיות ו-24 חילוניות, 66 סונאטות ו-40 פרטיטות לצ'מבלו. כמעט כל כתבי היד של גראופנר מאוחסנים בספריית האוניברסיטה הטכנית בדרמשטאדט שבגרמניה.
צירופי כלים שכיחים בכתיבתו הקאמרית כמו אבוב ד'אמורה, חליל ד'אמורה וויולה ד'אמורה. יותר מחצי הסינפוניות שלו דורשות כלי נשיפה ממתכת וטימפני, מהן כ-25 כתובות ל-3 עד 4 טימפני וסינפוניה אחת בסול מז'ור (GVY 596) חוברה ל-7 טימפני.
אלמוניות

אחרי מותו, נידון גראופנר לשיכחה ואלמוניות, מכמה סיבות. כתבי היד שלו היו במחלוקת משפטית ממושכת בין יורשיו לבין מושלי הסה-דרמשטדט. פסק הדין הסופי שנתן בית המשפט שלל את זכות הבעלות של עזבון גראופנר על כתבי היד המוזיקליים. היורשים לא השיגו היתר מכירה או הוצאה לאור של יצירותיו, ובכך נמנעה הפצתן. עם זאת, מן הצד החיובי, תפיסת עיזבונו המוזיקלי של גראופנר בידי הנסיך מהסה-דרמשטדט הבטיחה את המשך קיומו "in toto" - בשלמותו. להבדיל מהמקרה עם יצירותיו של באך. עוד גורם שתרם לאלמוניותו של גראופנר לאחר מותו היה, שלגראופנר, בניגוד לבאך, היו מעט מאוד תלמידים, פרט ליוהאן פרידריך פאש, להמשיך את מורשתו המוזיקלית.
כפי שסיכם המבקר דויד ורניה, גראופנר הוא "אחד מאותם קורבנות, שהגורל והנסיבות עשו עמם עוול - בן זמנם של באך, הנדל וטלמן שנשאר במידה רבה - ושלא בצדק - זנוח ונשכח."
האזנה ליצירותיו

יצירה לחג המולד של כריסטוף גראופנר, סרטון  באתר יוטיוב
בורה בדי מינור של כריסטוף גראופנר
הערות שוליים

↑  Christoph Wolff, Johann Sebastian Bach: The Learned Musician, W.W. Norton & Company, New York & London, 2000, p. 224.
↑  Prima la musica! began publishing a series of modern scores for some of Graupner's, ouvertures,sinfonias, and annual cantata cycles of cantatas in 2007.
↑  David Vernier, Review of L'Ensemble des Idées heureuses, Geneviève Soly: Christoph Graupner, Analekta 2-3162, Classics Today
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279955005171  PLWABN: 9810669889105606  BIBSYS: 90518405  BNE: XX1579716  BnF: cb147914484 (data)  CiNii: DA09697756  GND: 118718517  ISNI: 0000 0001 2139 0384  LCCN: n81108881  LNB: 000139548  MusicBrainz: d48846f6-f2c3-41fa-98f4-93dd6c4207fa  NKC: jn20030924048  NLA: 35538600  NSK: 000671686  NTA: 073541338  RERO: 02-A000074034  SELIBR: 271240  SNAC: w6377mr4  SUDOC: 119244624  Trove: 988991  VcBA: 495/284246  VIAF: 71657987   WorldCat (עם VIAF): 71657987 
פטרונו של כריסטוף גראופנר, ארנסט לודוויג פון הסן-דרמשטדט.
בנג מינה

| --- | --- |

מינה בהופעה ב"Gimhae Lotte Water Park"
 לידה:  13 במאי 1993 (בת 31) קוריאה הדרומית אינצ'ון, קוריאה הדרומית
 שם לידה:  방민아 
 שם במה:  Minah 
 מוקד פעילות:  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הנשים של דונגדוק, Jinseon Girls' High School 
 עיסוק:  זמרת, שחקנית
 סוגה:  קיי פופ
 שפה מועדפת:  קוריאנית 
 חברת תקליטים:  Dream Tea Entertainment
 פרופיל ב-IMDb
 
זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
בנג מינה (בקוריאנית: 방민아, תעתיק מדויק: בֵנְג מִין אָה; ‏נולדה ב־13 במאי 1993) היא זמרת דרום קוריאנית ושחקנית. חברה בלהקת הבנות Girl's Day 2010, התחילה קריירת סולו ב-2015.
שיחקה בסרטים שונים ובסדרות טלוויזיה, ובהן (Vampire Idol (2011 ו-(Holly (2013.
ביוגרפיה > ראשית חייה

מינה נולדה באינצ'ון, קוריאה הדרומית. היא למדה בבית הספר התיכון לבנות "Jinsun" ולמדה באוניברסיטת "Dongduk" לנשים.
ביוגרפיה > Girl's Day

ב-9 ביולי 2010, מינה התחילה את הקריירה המוזיקלית שלה בלהקת הבנות הקוריאנית "Girl's Day" בתוכנית הטלוויזיה "Music Bank" עם הסינגל הראשון "Tilt My Head" (בקוריאנית: 갸우뚱).
Girl's Day הוציאו שלושה אלבומים מלאים, אלבום אוסף אחד וחמישה מיני אלבומים.
דיסקוגרפיה > אלבומים

| שם | תאריך שחרור | חברות תקליטים |
| --- | --- | --- |
| I Am A Woman Too | 16 במרץ 2015 | DreamTea Entertainment, LOEN Entertainment |
סליבן

ערך זה עוסק בעיר בבולגריה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סְלִיבֶן (בבולגרית: Сливен) היא עיר במזרח מרכז בולגריה, בירת מחוז סליבן השוכנת 270 ק"מ מזרחית מהבירה סופיה, 114 ק"מ מבורגס ו-28 ק"מ מימבול. סליבן נודעה במהלך המאה ה-19 בהיידוקים הבולגרים שיצאו ממנה לפשיטות כנגד הכובשים העות'מאנים וזיכו אותה בכינוי עיר 1,000 הוויוודים.
היסטוריה

ראשית ההתיישבות האנושית הפזורה באזור מתוארכת לתקופת האבן החדשה. ראשית התיישבות אנושית מאורגנת מתוארכת למאה ה-5 לפנה"ס עידן הממלכה התראקית. במקום הוקם יישוב במהלך המאה ה-7, תקופת האימפריה הבולגרית הראשונה ובסמוך אליו מצודה אשר כונתה בהמשך בפי הביזנטים טואידה. השם סליבן הוזכר לראשונה ב-1153 בכתביו של הכרוניקן מוחמד אל-אדריסי, אשר סייר בבלקן ותיאר את סליבן כעיר גדולה ושוקקת. משמעות המילה סליבן בבולגרית היא מיזוג והשם הוענק לעיר בשל המיזוג בין גורמי טבע שונים המצוים בסמיכות אליה כגון נהרות, עמקים והרים.
במהלך המאה ה-14 נכבשה על ידי האימפריה העות'מאנית ובכתבים עות'מאנים מכונה העיר איסלימייה. בראשית המאה ה-19 מנתה אוכלוסיית סליבן 20,000 נפשות, העיר הייתה ערש התחייה הלאומית הבולגרית ונודעה במפעלי הטקסטיל, הנשק והמחלבות שבה, אך גם בהיידוקים שיצאו ממנה ותקפו ללא הרף את הכוחות העות'מאנים. מקרב בני העיר נמנו רבים מראשי ומתנדבי מיליציית האופלצ'נצי שלחמו לצד צבא האימפריה הרוסית במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) שהובילה לשחרור הבולגרים מעול העות'מאנים. לאחר המלחמה נותרה סליבן מתוקף סיכומי קונגרס ברלין חלק מהמחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית. בספטמבר 1885 הכריז באופן חד צדדי אלכסנדר בטנברג, נסיך בולגריה על איחוד המחוז ובכלל זה העיר סליבן עם נסיכות בולגריה.
דמוגרפיה וכלכלה

סליבן ידעה גידול מואץ בכמות האוכלוסייה ב-3 העשורים האחרונים של המאה ה-20. בין 1970 – 2000 גדלה אוכלוסיית העיר ב-42.87%. בעשור הראשון של המאה ה-21 חל קיטון באוכלוסייה (ילודה לעומת תמותה) ובין 2000 ל-2009 ירד מספר התושבים ב-13.2%. 49% הם גברים ו-51% הן נשים. התוצר המקומי הגולמי לנפש בסליבן הוא 4,545 לבות והוא נמוך מהתמ"ג הארצי לנפש העומד על 6,411 לבות, אם כי מצוי במגמת עלייה. בין 2003 ל-2007 הוכפל התוצר המקומי הגולמי הכללי בעיר בשל פיתוח כלכלי מואץ. 35.4% מהתמ"ג מגיע ממגזר התעשייה, 37.8% ממגזר המסחר והשירותים הטכניים ו-13.9% מענף הכרייה.
בין 2004 ל-2008 ירד שיעור האבטלה ב-48.75% והוא עומד על 8.5%, שיעור הנמוך מהממוצע הארצי. סליבן מחוברת לעורק מספר 8 של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים המחבר בין אלבניה, מקדוניה, בולגריה ורומניה. בסמיכות לעיר ממוקם נמל התעופה בארשן המשמש לתעבורה פנים בולגרית של נוסעים וסחורות.
חינוך ותרבות

בסליבן 12 גני ילדים, 8 בתי ספר יסודיים, 9 חטיבות ביניים ובתי ספר תיכוניים, שלוחה של אוניברסיטת סופיה ללימודי הנדסה אזרחית, שלוחה של אוניברסיטת תראקיה מסטארה זאגורה ללימודי רפואה ושלוחה של אוניברסיטת בורגס ללימודי מינהל עסקים. בעיר 4 מוזיאונים וביניהם מוזיאון המציג את העיר ותושביה במהלך המאה ה-19 ומוזיאון ארכאולוגי המשלב ביקור במצודת טואידה והצגת ממצאים ופריטים מימי הביניים.
אקלים

בסליבן אקלים ממוזג יבשתי עם השפעה מקצינה מכוון הרי הבלקן. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12.4oc וערכי הקיצון הממוצעים נעים ממינוס 1.2oc בינואר ועד 23.2oc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 596 מילימטרים.
הקהילה היהודית

בין 1730 ל-1757 בעת ששלטו באימפריה העות'מאנית הסולטאנים מהמוט הראשון ועות'מאן השלישי חלה הידרדרות במעמדה הפוליטי והצבאי. הצי של הרפובליקה של ונציה שלט בים התיכון והצר את צעדי העות'מאנים מחד וסכסוכים בלתי פוסקים מול האימפריה הרוסית והאוסטרים הרעו מאוד את המצב הביטחוני והכלכלי במחוזות הגבול ובכלל זה בשטחי בולגריה (איילט רומליה), מאידך. בשנים אילו מתועדת לראשונה קהילה יהודית בעיר סליבן והיא הוקמה על ידי פליטים שנמלטו מהערים וידין וניקופול. היהודים עסקו ביבוא ויצוא, במתן הלוואות בריבית וחלקם היו עמילי מכס.
תרומת בני הקהילה הייתה משמעותית לתהליך הפיכתה של סליבן למרכז סחר אזורי עד לסוף המאה ה-18. ב-1893 נוסד ארגון הנוער היהודי "לה מאנסיביס". בראשית המאה ה-20 נכללה הקהילה ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בנסיכות הבולגרית ומנתה כ-800 נפשות.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה מנתה הקהילה כ-1,000 נפשות שהיוו 10% מכלל האוכלוסייה. ב-29 באוגוסט 1920 נערך בסופיה הכינוס הראשון של ראשי הקהילות היהודיות בממלכת בולגריה ואת קהילת סליבן ייצג יושב ראש ועד הקהילה משולם צורף.
בראשית שנות ה-20 פעלו בסליבן גן ילדים ובית ספר יסודי יהודים ובהם 4 כיתות לימוד. ב-1920 למדו בהם 53 תלמידים, ב-1925 71 תלמידים וב-1927 58 תלמידים, כאשר הממשלה הבולגרית מימנה 4% מתקציבם ועיריית סליבן 8%.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בסליבן 800 יהודים. בינואר 1941, לאחר פרסום החוק להגנת האומה שגרו ראשי הכנסייה הנוצרית אורתודוקסית בראשות המטרופוליט סטפן מכתב מחאה חריף לממשלה הבולגרית כנגד החוק ואחד החתומים עליו היה המטרופוליט של סליבן. הגברים היהודים בגילאי 20–40 נשלחו לעבודות כפייה ובראשית מרץ 1943 יועדו בני הקהילה לגירוש אל מחנה טרבלינקה, אך הוא בוטל שעות ספורות לפני ביצועו כאשר היהודים נתונים היו בעוצר בבתיהם. בסיום המלחמה נמנו בעיר 850 יהודים, רובם עלו למדינת ישראל בגל העלייה בין 1948 – 1949. ב-28 במאי 1949 בשלהי גל העלייה, ערך הקונסיסטוריון של יהודי בולגריה מפקד ובסליבן נמנו 117 יהודים. בראשית המאה ה-21 התגוררו בסליבן 40 יהודים, וב-2022 נמנו בעיר 65 יהודים.
ערים תאומות

רומניה אלבה יוליה, רומניה
רוסיה וורונז', רוסיה
גרמניה גרה, גרמניה
ירדן ג'רש, ירדן
יוון קסאריאני, יוון
גאורגיה כותאיסי, גאורגיה
הונגריה פץ', הונגריה
בלארוס סבייטלהורסק, בלארוס
טורקיה טקירדא, טורקיה
אוקראינה טרנופול, אוקראינה
הרפובליקה העממית של סין צ'ונגצ'ינג, הרפובליקה העממית של סין