stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חרטה (תורת ההחלטות)

חרטה בתורת ההחלטות היא מונח המשמש להשוואת הביצועים של אלגוריתם מקוון (כזה הפועל בנסיבות שבו עליו לבחור בכל צעד פעולה, בניגוד לנסיבות שבהן אפשר לחכות לכל הקלט לפני שבוחרים פעולות), לבין ביצועים של הפעולות הטובות ביותר בדיעבד.
חרטה של סדרות תוצאות והחלטות

נניח שתהליך מייצר סדרת תוצאות מספריות: ביחידת הזמן ה- i, התוצאה היא  x_{i}. אלגוריתם מקוון משתמש במספרים שהתקבלו כדי לקבל החלטה  b_{i}=b_{i}(x_{1},\ldots ,x_{i-1}) בתחילת יחידת הזמן ה- i. לאחר שהאלגוריתם מכריז על  b_{i}, מתבררת התוצאה  x_{i}. נניח שישנה פונקציה 
 P(x,b) המודדת את התועלת מהפעולה היא  b של התוצאה  x.
החרטה של סדרת ההחלטות  b_{1},b_{2},\ldots ,b_{n} יחסית לסדרת החלטות אפשרית אחרת  {\hat {b}}_{1},{\hat {b}}_{2},\ldots ,{\hat {b}}_{n}, מוגדרת כהפרש
.
דוגמאות > השקעה בתיק מניות

בשוק המניות יש  m מניות. הווקטור   x_{i} מציין את העלייה בערכי המניות ביום ה- i (למשל  x_{i,j}=2 אם המניה ה- j הכפילה את ערכה ביום  i, ואילו  x_{i,j}=0 אם המניה ה- j אבדה את כל ערכה).
השקעה בשוק זה היא וקטור שבו כל איבר  b_{ij} הוא החלק שנוטלת המניה ה- j מתיק ההשקעות ביום ה-  i. התועלת היא קצב הצטברות הרווחים,  \log(x_{i}\cdot b_{i}). נניח שאלגוריתם ההשקעה משקיע בכל יום לפי היסטוריית השוק, כלומר וקטור ההשקעה הוא  b_{i}=b_{i}(x_{1},\ldots ,x_{i-1}), ונשווה אותו לאלגוריתם השקעה פסיבי  {\hat {b}}_{1}={\hat {b}}_{2}=\cdots ={\hat {b}}, המשקיע כל יום לפי תיק קבוע  {\hat {b}}. לפי הגדרות אלה, החרטה שבהשקעה לפי האלגוריתם יחסית בהשקעה הפסיבית היא  \sum _{i=1}^{n}\left[\log({\hat {b}}\cdot x_{i})-\log(b_{i}\cdot x_{i})\right]..
דוגמאות > חיזוי תוצאת תנאי תוכנה

במדעי המחשב המעשיים ישנה בעיה של חיזוי תנאי תוכנה. כאשר בתוכנה כתוב תנאי כלשהו, הפקודה הבאה שתתבצע עשויה להיות תלויה בתוצאת התנאי. מחשבים מודרניים מנסים לנחש מראש את תוצאת התנאי, כדי לטעון את הפקודות הבאות מהזיכרון. נוכל למדל זאת באופן הבא.
כל תוצאת תנאי היא  x_{i}\in \{0,1\}. אלגוריתם חוזה את התוצאה הבאה
 b_{i}=b_{i}(x_{1},\ldots ,x_{i-1})\in \{0,1\}.
במקרה זה, נגדיר את תועלת הנחוש כ- p(x,b)=1-|b-x|, כלומר 1 אם הניחוש הצליח, ו-0 אם לא.
החרטה בהשוואה לסדרת ניחושים 
 {\hat {b}}_{1},\dots ,{\hat {b}}_{4}=1 היא  \sum _{i=1}^{n}\left[|b_{i}-x_{i}|-|{\hat {b}}_{i}-x_{i}|\right]..
הגדרות נוספות

חרטה אפשר למדוד בהשוואה לתוחלת של סדרת התוצאות (אם לתהליך  X יש התפלגות המייצרת את סדרת התוצאות, החרטה היא  E\left[\sum _{i=1}^{n}\left[P(x_{i},{\hat {b}}_{i})-P(x_{i},b_{i})\right]\right].). אפשרות אחרת היא מדידה של התוצאה בהשוואה לסדרת התוצאות הגרועה ביותר:
 \max _{x_{1},\ldots ,x_{n}}\left[\sum _{i=1}^{n}\left[P(x_{i},{\hat {b}}_{i})-P(x_{i},b_{i})\right]\right].
אפשרות נוספת היא להגדיר את החרטה כממוצע (בזמן) של אחד הביטויים הקודמים, דהיינו תוחלת או מקסימום של
 {\frac {\sum _{i=1}^{n}\left[P(x_{i},{\hat {b}}_{i})-P(x_{i},b_{i})\right]}{n}}.
חרטה פנימית וחיצונית

חרטה פנימית משווה את ההפסד של אלגוריתם מקוון להפסד של אלגוריתם מקוון ומותאם, שבו מוחלפת פעולה אחת באחרת באופן עקבי. חשיבות של החרטה הפנימית בתורת המשחקים טמונה בכך שבמשחק כללי אם כל שחקן ממזער את החרטה הפנימית שלו ההתפלגות האמפירית של המשחק מתכנסת לשווי משקל מתואם.
אם יש אלגוריתם לבעיית החרטה החיצונית ניתן להמירו, על ידי רדוקציה, לאלגוריתם מקוון ויעיל לבעיית החרטה הפנימית. הרדוקציה היא ממצב של מידע מלא, בו פעולה שנבחרה על ידי היריב נחשפת אחרי כל מקטע זמן, למצב של מידע חלקי, בו אחרי כל מקטע זמן ניתן לדעת רק עד כמה משתלמת הפעולה הנבחרת. רדוקציה זו אינה כרוכה בהגדלת החרטה החיצונית.
בהינתן רצף החלטות
 b_{1},\ldots ,b_{n}
אשר כל אחת מהן יכולה לקבל  m ערכים שונים, החרטה הפנימית מוגדרת כמקודם, אלא ששוקלים רק חרטה יחסית לסדרה
 {\hat {b}}_{1},\ldots ,{\hat {b}}_{n}
הנקבעת באופן הבא. בוחרים שני סוגי פעולות 
 i',j'\in \{1,\ldots ,m\},
ומחליפים כל פעולה מסוג  i' בסדרה המקורית בפעולה מסוג  j'.
חרטה פנימית וחיצונית > דוגמה: חרטה פנימית במירוץ סוסים

באופן דומה לדוגמה בהשקעה בתיק מניות, נניח סדרת מרוצי סוסים שבכל אחד מהם יש (אותם)  m סוסים. בכל מרוץ 
 i,
הווקטור  x_{i} מציין את הניצחון: זהו וקטור שבו כל האיברים הם 0, למעט איבר יחיד שהוא 1 (האיבר המתאים לסוס הזוכה).
גם כאן נניח שהימור הוא וקטור שבו האיבר ה- j, כלומר 
 b_{ij},
מציין את חלק ההשקעה של התיק ביום  i בסוס  j (כל רכיב כזה הוא לא-שלילי, וסכום הרכיבים בכל יום שווה ל-1), ונגדיר את תועלת ההימור כקצב הכפלת הכסף, או  \log(x_{i}\cdot b_{i}) (גם כאן זו אינה האפשרות היחידה).
החרטה הפנימית היא 
 \sum _{i=1}^{n}\left[\log({\hat {b}}_{i}\cdot x_{i})-\log(b_{i}\cdot x_{i})\right].
כאשר הסדרה
 {\hat {b}}_{1},\ldots ,{\hat {b}}_{n}
מושגת על ידי החלפת כל הימור על סוס  i' בהימור על סוס  j'.
חרטה חיצונית

בהינתן  N פעולות, נתון אלגוריתם הבוחר באופן הסתברותי פעולה יחידה כל מקטע זמן. לאחר כל מקטע זמן מוצג מה הוא ההפסד בעקבות הבחירה הנ"ל. ננסה למצוא אלגוריתם אדפטיבי היכול ללמוד את דינמיקת המערכת רבת-המשתמשים.
טכניקה בסיסית של ניתוח בעיות שכאלו נקרא ניתוח החרטה וחשיבותו בכך שמאפשר, למשל, להפיק ולמכור אלגוריתם מקון, המתמודד עם מצבים של חוסר-ודאות ושל קבלת החלטות. לאלגוריתם סיבוכיות ריצה והפסד הכרוח בשימושו. ננסה להימנע מהמצב המביך בו רוכש האלגוריתם טוען שבדיעבד ניתן היה למזער את ההפסד על ידי שימוש במדיניות חלופית π. החרטה של האלגוריתם המקוון שמכרנו הוא ההפרש בין ההפסד של האלגוריתם הנ"ל לבין ההפסד בעת השימוש באלגוריתם לאחר נקיטת מדיניות π.
קטגוריה אחת למדיניות אלטרנטיבית פשוטה היא לנקוט באותה פעולה בכל מקטע זמן, בכך החרטה החיצונית מספקת מתודולוגיה כללית לפיתוח אלגוריתמים לא מקוונים (offline), סטאטיים ואופטימאליים (וזאת על ידי מיפוי פתרונות סטאטיים כפעולות שונות).
קטגוריה שנייה למדיניות חלופית היא זו המציעה שינוי פשוט לסדרת הפעולות המקוונות לפי חוק התאמה. החרטה החלופית מאפשרת לשנות את סדרת הפעולות המקוונת על ידי החלפת פעולה  i לפעולה  j. ההבדל בין החרטה החלופית לחרטה הפנימית היא שמדיניות החרטה הפנימית היא שניתן להחליף פעולה אחת בפעולה אחרת בעוד חרטה חלופית מאפשרת להחליף אוסף של  N פעולות ב- N פעולות אחרות.
החרטה החלופית חסומה על ידי  O({\sqrt {T}}\cdot N\cdot log(N)) כאשר T הוא מספר מקטעי הזמן.
שו"מ מתואם הוא התפלגות  Q על פני מרחב הפעולות כך שלכל שחקן אין חרטות פנימיות.
חרטה חיצונית > מזעור חרטה חיצונית

למזעור החרטה החיצונית יש השלכה חשובה בתחום בעיות הניתוב: אם כל שחקן ממזער את החרטה החיצונית שלו, מובטח כי התנועה הכוללת תתכנס בקירוב לשיווי משקל נאש. במצבים רבים יש צורך לקבל החלטות חוזרות בתנאי סביבה של אי־ודאות כמו, למשל, בבחירת הדרך לנסיעה לעבודה או בביצוע משחק חוזר נגד יריב שהאסטרטגיה שלו אינה ידועה. בהקשר זה יש אלגוריתמים לומדים, המסגלים את עצמם למצב ומניבים תוצאה טובה כמעט באותה מידה בהשוואה למצב בו ההחלטות מבוצעות בדיעבד, וזאת על ידי מזעור החרטה החיצונית.
מודל

נניח מודל מקוון  בו  N פעולות אפשריות: 
{X = {1,…,N. בכל מקטע זמן  t אלגוריתם מקוון  H בוחר התפלגות  p^{t} מעל  N הפעולות, לאחר-מכן היריב בוחר וקטור הפסד  l^{t}\in [0,1]^{N} כאשר 
 l_{i}^{t}\in [0,1] הוא ההפסד בפעולה ה- i-ית במקטע ה- t. במודל האינפורמציה המלאה האלגוריתם  H מקבל את וקטור ההפסד  l^{t} ומחשב את 
 (l^{t})_{H}=\sum _{i=1}^{N}p_{i}^{t}\cdot l_{i}^{t}. במודל האינפורמציה החלקית האלגוריתם המקון מקבל  (l^{t},k^{t}) כאשר  k^{t} מפולג לפי  p^{t} ו- l_{H}^{t}=l_{(}^{t}k_{)}^{t} הוא  ההפסד. ההפסד של הפעולה ה- i-ית במקטע הזמן  T הוא  L_{i}^{T}=\sum _{i=1}^{T}l_{i}^{t} וההפסד של האלגוריתם ה- H הוא  L_{H}^{T}=\sum _{i=1}^{T}l_{H}^{t}. נגדיר את החרטה החיצונית באופן שתהיה האפשרות לבחור מבין אוסף אלגוריתמים  A, הנקראת קבוצת הכיווץ, את האלגוריתם עם הביצועים הטובים ביותר כך שההפסד יהיה: 
 L_{A}^{T},min=\min L_{a}^{T} כאשר  a\in A.
נרצה למזער את החרטה החיצונית  R_{A}=L_{H}^{T}-L_{A}^{T},min. בהינתן  A=X וגם 
 R=L_{H}^{T}-L^{T},min, נחפש את האלגוריתם המקוון שהפסדו קרוב ל-  L^{T},min=\min _{i}L_{i}^{T}.
חרטה חיצונית משתמשת בקבוצת כיווץ  A קבועה.
נתייחס לחוקי ההתאמה כפעולות המשנות את הפעולות שנבחרו על ידי האלגוריתם המקוון. על ידי השינוי הנ"ל מתקבלת אסטרטגיה חלופית בה נרצה להשתמש כנגד היריב.
לחוק ההתאמה  F  מקבל כקלט את היסטוריית הבחירות ואת הבחירה הנוכחית שבוצעה על ידי האלגוריתם המקוון ומחזיר כפלט פעולה אופציונלית. נסמן ב-  F^{T} את הפונקציה  F בזמן  t, כולל תלות בהיסטוריה.
בהינתן אוסף התפלגויות הסתברותיות  p^{t} (בהן נעשה שימוש באלגוריתם המקוון  H) וחוק ההתאמה  F נגדיר סדרה חדשה של התפלגויות הסתברותיות  f^{t}=F^{t}(p^{t}) כאשר  f_{i}^{t}=\sum _{i}p_{i}^{t} כאשר  j:F^{t}(j)=i. ההפסד של הסדרה המתואמת הוא  L_{H},_{F}=\sum _{t}\sum _{i}f_{i}^{t}\cdot l_{i}^{t}. חוק ההתאמה  F מניב התפלגויות שונות.
בהינתן קבוצת חוקים סופית וחסרת זיכרון (=שאינה תלויה בהיסטוריה) Ғ ואוסף וקטורי הפסד, החרטה של האלגוריתם המקוון  H היא:  R_{F}=\max L_{H}^{T}-L_{h}^{T},_{F} כאשר Ғ F\in .
ראו גם

ניתוח תחרותיות (competitive analysis) - חקר איכות החלטות של אלגוריתמים מקוונים.
הערות שוליים

↑  במשחק סכום אפס אלגוריתם מעין זה מניב את ערך המינימקס של המשחק
יונדאי סנטה קרוז

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יונדאי מוטור
 שנות ייצור:  2021–הווה
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סיווג:  טנדר קומפקטי
 מרכב:  טנדר עם ארבע דלתות
 אורך:  4,971 מ"מ
 רוחב:  1,905 מ"מ
 גובה:  1,694 מ"מ
 בסיס גלגלים:  3,005 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין I4 צילנדרים בנפח 2.5 ליטרים המספק כ-190 כוחות סוס מנוע טורבו בנזין I4 צילנדרים בנפח 2.5 ליטרים המספק כ-275 כוחות סוס
 הילוכים:  תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים או תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שמונה הילוכים
 קשר:  יונדאי טוסון
יונדאי סנטה קרוז (באנגלית: Hyundai Santa Cruz) היא מכונית במרכב טנדר, שמיוצרת על ידי יונדאי מוטור משנת 2021. היא הוצגה ב-16 באפריל 2021. נכון ל-2021 הוא מיועד לשוק האמריקאי בלבד. הסנטה קרוז מבוסס בעיקרו על היונדאי טוסון דור רביעי. בשנת 2015 הציגה יונדאי דגם קונספט מקדים.
עיצוב

הסנטה קרוז הוא הכלאה בין קרוסאובר לטנדר העיצוב מזכיר מאוד את היונדאי טוסון דור רביעי פנים הרכב הוא בעיצוב קרוסאובר מאחור נמצא ארגז גדול פתוח (ללא מכסה). כמו בטוסון נמצא לוח מחוונים דיגיטלי ומערכת מולטימדיה מתקדמת עם מסכים בגודל של 10.25 אינצים. השלדה של הטנדר היא שלדה אחודה בדומה לקרוסאובר ולמכונית נוסעים, ובניגוד לרוב הטנדרים המשתמשים במרכב הרוכן על שלדת סולם, דבר התורם לצריכת דלק נמוכה יותר משל רוב הטנדרים.
מפרט טכני

הסנטה קרוז כוללת שתי אפשרויות למנועים.
מנוע בנזין I4 צילנדרים בנפח 2.5 ליטרים המספק כ-190 כוחות סוס.
מנוע טורבו בנזין I4 צילנדרים בנפח 2.5 ליטרים המספק כ-275 כוחות סוס.
גלריה

מבט קדמי
מבט אחורי
פנים
הערות שוליים

↑  יונדאי סנטה קרוז נכנסת לייצור, באתר מוטור 1, ‏23 ביוני 2021
↑  חזי גורן, הטנדר החדשני יונדאי סנטה קרוז נחשף רשמית, באתר פורטל הרכב גיר, ‏18 באפריל 2021
↑  יונדאי סנטה קרוז נחשף - טוסון שהפך לטנדר, באתר קארטיוב, ‏16 באפריל 2021
↑  כריס ברוס, Hyundai Santa Cruz Truck Rendered With 2022 Tucson Cues, באתר מוטור1, ‏16 בספטמבר 2020
↑  יונדאי סנטה קרוז קרוסאובר טנדר קונספט, באתר אוטובלוג, ‏12 בינואר 2015
יונתן אגסי הציל את חיי

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  תומר הימן
 הופק בידי:  ברק הימן תומר הימן
 תסריט:  תומר הימן
 עריכה:  טל רבינר אלכס חוסיד
 מוזיקה:  מתן דסקל אלברטו שוורץ
 צילום:  עדי רייס תומר הימן יונתן אגסי
 מדינה:  ישראל ישראל גרמניה גרמניה
 חברת הפקה:  סרטי האחים הימן
 הקרנת בכורה:  30 באוגוסט 2018
 משך הקרנה:  106 דקות
 שפת הסרט:  עברית אנגלית
 סוגה:  סרט תיעודי סרט להט"בי
 פרסים:  הסרט התיעודי הטוב ביותר העריכה הטובה ביותר (פסטיבל ירושלים) פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר
 דף הסרט ב־IMDb
יונתן אגסי הציל את חיי (באנגלית: Jonathan Agassi Saved My Life) הוא סרט תיעודי ישראלי-גרמני משנת 2018 שכתב וביים תומר הימן. זוכה פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים לשנת 2018 ופרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2019.
רקע

הסרט הופק בתמיכת קרן מקור לסרטי קולנוע וטלוויזיה, הוט – ערוץ 8 ומועצת הפיס לתרבות ולאמנות. הוא הופץ בישראל ברשת בתי קולנוע לב. הקרנת הבכורה שלו הייתה ב-30 באוגוסט 2018.
תקציר עלילה

הסרט מתמקד ביונתן אגסי (שם הבמה של יונתן לנגר), נער דחוי מחולון שהמציא את עצמו מחדש כאחד מכוכבי הגיי-פורנו הגדולים בעולם, שחולק את חייו בין ברלין לישראל. הסרט מספק מבט נדיר על עולם הפורנו והליווי, בפירוט אינטימי ומפוכח, לצד יחסים מפתיעים בין אם ובנה שבוחנים מחדש את גבולות התא המשפחתי. זה סרט על אדם בודד שמחפש אהבה ומשמעות אך נשאב למסלול חיים הרסני.
הערות שוליים

↑  יונתן אגסי הציל את חיי, באתר פסטיבל הקולנוע ירושלים, ‏2018
↑  יונתן אגסי הציל את חיי, באתר קרן מקור לסרטי קולנוע וטלוויזיה
| פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| שנות התשעים של המאה העשרים | שאנן שיא (1991) • שנת 66' הייתה טובה לתיירות (1992)  • סנג'ין (1993)  • אל תגעו לי בשואה (1994)  • באבא לובה (1995)  • בית שאן: סרט מלחמה (1996)  • האולימפיאדה הראשונה של אמא (1997)  • יומן ראש הממשלה (1998) • הקומדיאנטים (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה העשרים ואחת | רשימת אהבה (2000) • תומר והשרוטים (2001) • מייק ברנט - לס מואה ט'מה (2002) • ההרוג ה-17 (2003) • את שאהבה נפשי (2004) • 18 קילו אהבה (2005) • סובנירים (2006) • מרגל השמפניה (2007) • ילדי השמש (2008) • שיטת השקשוקה (2009) |  |
| העשור השני של המאה העשרים ואחת | חיים יקרים (2010) • הדירה (2011) • הצלמניה (2012) • שומרי הסף (2013)  • הנסיך הירוק (2014) • שיח לוחמים. הסלילים הגנוזים (2015) • פרינסס שואו (2016) • בן-גוריון, אפילוג (2017) • ארץ זרה (2018) • יונתן אגסי הציל את חיי (2019) |  |
| העשור השלישי של המאה העשרים ואחת | לאה צמל, עורכת דין (2020) • שפר בדרך להוליווד (2021) • מחברות שחורות (2022) • אם זה נגמר - ענבל פרלמוטר (2023) |  |
יו דואק רנקין

| --- | --- |

 לידה:  2 ביולי 1878 Loda, ארצות הברית 
 פטירה:  3 בינואר 1956 (בגיל 77) 
 
יו דואק רנקין, באנגלית: Hugh Doak Rankin (2 ביולי 1878 - 3 בינואר 1956) היה אמן אמריקאי שאייר את מגזין המדע הבדיוני Weird Tales בשנות ה-20 וה-30.
ראשית חייו

יו קופ נולד בלודה, אילינוי, בנם היחיד שנותר בחיים של ויליאם קופ ואלן רנקין קופ. אמו הייתה פסלת.  כשהוריו נפרדו, אלן ויו נסעו לגור במינכן וללמוד אמנות.  ב-28 ביוני 1897, אביו הלך לבית אשתו כדי לגרום לה לחתום על מסמך המאשר את פיוסם. לאחר מכן הוא תקף את משפחתה של אשתו בסכין גילוח ובאקדח. סבו ואמו של רנקין נפצעו באירוע. המשטרה התערבה ועצרה את קופ. לאחר אירוע זה, יו קופ התרחק ממשפחת אביו ושינה את שמו ליו דואק רנקין. הוא שירת בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם הראשונה.
קריירה

יו קופ התחיל מוקדם להציג כאמן - בהיותו נער, פסל הפאנל שלו של "המירוץ" סוסים דוהרים דרך משוכות הוצג בחדר הילדים של בניין הנשים בתערוכה העולמית בשיקגו ב-1893.  לאחר התערוכה, הוא קיבל 300 דולר להמשך לימודי האמנות שלו.
כבוגר, יו רנקין יצר איורים לעיתונים באוהיו ובשיקגו, לפני מלחמת העולם הראשונה. הוא נודע בעיקר בזכות השערים ואיורים למגזין ל-Werd Tales החל משנת 1927.  לפעמים הוא חתם על עבודתו "ה.ר". או השתמש בשמו האמצעי - דואק. הוא אייר יצירות של סופרים אמריקאים.
עיקר יצירותיו של רנקין הייתה כמאייר לשערים של סיפורי מדע בדיוני.
סגנונו של רנקין כונה "עבודת אר-דקו מוזרה, דמיונית - כמעט מופשטת " שנים רבות לאחר מכן.  הוא גם תרם לצעצוע לילדים, "Ziggity-zoo", שכלל "רישומים של חיות עם ראשים מתחלפים".
חיים אישיים

לאחר מות אימו, הוא התגורר בשיקגו עם סבתו מצד אמו, סוזנה רנקין, ואחותה של אמו, לואיזה, ובעלה פול אי. הרמס, הוא עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה, שם הוא נפטר בשנת 1956. הוא היה בן 77 שנים.
כותיק מלחמת העולם הראשונה, שרידיו נקברו בבית הקברות הלאומי פורט רוזקרנס בסן דייגו. שמו נוסף גם למצבה של אמו במחוז לוגן, אילינוי.
הערות שוליים

↑  "Mrs. Ellen Rankin Copp"
↑  "Chicago Boy Abroad"
↑  "To Slay a Family". Chicago Tribune. 1897-06-29. p. 1. נבדק ב-2024-02-25.
↑  Catalog, www.pulpartists.com
↑  Campbell's Illustrated Monthly, 1893. (באנגלית)
↑  Bertha Johnston, E. Lyell Earle, The Kindergarten-primary Magazine, 1893. (באנגלית)
↑  Summary Bibliography: Hugh Rankin, isfdb.org
↑  Richard W. Gombert, World Wrecker: An Annotated Bibliography of Edmond Hamilton, Wildside Press LLC, 2009-10-01, ISBN 978-1-4344-5726-4. (באנגלית)
↑  Everett Franklin Bleiler, Science-fiction, the Early Years: A Full Description of More Than 3,000 Science-fiction Stories from Earliest Times to the Appearance of the Genre Magazines in 1930 : with Author, Title, and Motif Indexes, Kent State University Press, 1990, ISBN 978-0-87338-416-2. (באנגלית)
↑  Playboy Article, www.shawnnacol.com
שער העיתון המדע הבדיוני, 1929
יונדאי סטאריה

| --- | --- |

גרסת הפרימיום
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  יונדאי מוטור
 שנות ייצור:  2021–הווה
 הרכבה:  דרום קוריאה דרום קוריאה
 מודל קודם:  יונדאי סטארקס/i800
 סיווג:  מכונית קומפקטית/מסחרית
 מרכב:  מיניוואן בעלת חמש דלתות
 פלטפורמה:  יונדאי-קיה N3
 אורך:  5,255 מ"מ
 רוחב:  1,995 מ"מ
 גובה:  בין 1,990 ל-2,000 מ"מ
 משקל:  בין 1,990 ל-2,390 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,275 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין בנפח 2.5 ו-3.5 ליטר, מנוע גז או מנוע דיזל
 הילוכים:  תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים או תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים
 קשר:  קיה קרניבל
יונדאי סטאריה (באנגלית: Hyundai Staria) היא מכונית קומפקטית במרכב מיניוואן, שמיוצרת על ידי יונדאי מוטור משנת 2021. היא נחשפה ב-18 במרץ 2021 והגיעה לישראל ב-31 במאי 2022. היא המחליפה של יונדאי i800. ב-19 באפריל 2022 הוצגה גרסת מוטורהום לסטאריה, המכונה "לאונג' קאמפר".
מפרט טכני

היא משווקת עם מנועי בנזין, גז ודיזל. מנועי הבנזין בנפחי 2.5 ליטר ו-3.5 ליטר המספק 272 כ"ס ב-6,400 סל"ד. מנוע הגז בנפח 3.5 ליטר המספק 240 כ"ס ב-6,000 סל"ד, מנוע הדיזל בנפח 2.2 ליטר טורבו המספק 177 כ"ס ב-3,800 סל"ד. כל המנועים משווקים לבחירה בין תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים לבין תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים.
גרסת פרימיום

הגרסה היוקתית מגיעה עם שבעה או תשעה מקומות, נורות לד בתוך המכונית מושבי כורסא נוחים, המעניקים חווית נסיעה. המושבים מסתובבים בצורה של פנים מול פנים או פנים אל גב.
גלריה

הגרסה הבסיסית
הגרסה היוקרתית (פרימיום) - פנים
ראו גם

קיה קרניבל
טויוטה סיינה
הערות שוליים

↑  cartube, יונדאי i800 החדש 2021 נחשף - יונדאי סטאריה, באתר cartube
↑  cartube, יונדאי סטאריה 2022 בישראל - מחיר החל מ-236,900 שקל, באתר cartube
↑  אלדד מנורי, יונדאי סטאריה, מחליפו של יונדאי i800 נחשף, באתר גיר, ‏21 במרץ 2021
↑  ניר בן זקן, יונדאי מציגה: פולקסווגן יכולה? אז גם אנחנו, באתר ynet, 24 באפריל 2022
יחסי אלג'יריה–פרו

| יחסי אלג'יריה–פרו |
| --- | --- |
אלג'יריה: פרו


אלג'יריה: פרו
שטח (בקילומטר רבוע)
2,381,740: 1,285,216
אוכלוסייה
46,970,063: 34,307,937
תמ"ג (במיליוני דולרים)
239,899: 267,603
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,107: 7,800
משטר
דמוקרטיה חצי נשיאותית: רפובליקה

יחסי אלג'יריה–פרו הם היחסים הבילטרליים בין אלג'יריה לפרו. שתי המדינות חברות באו"ם ובמדינות הבלתי-מזדהות.
היסטוריה

אלג'יריה ופרו כוננו יחסים דיפלומטיים ב-10 במרץ 1972, כאשר נשלטו על ידי הווארי בומדיין וחואן ולסקו אלווארדו (אנ'). לפני כינון היחסים הדיפלומטיים, פרו החזיקה בקונסוליה באלג'יריה הצרפתית מאז המאה ה-19יחסי כחלק מיחסיה הדיפלומטיים עם צרפת.
בשנת 1985 החלה אלג'יריה במדיניות חוץ שמטרתה הכרה ברפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית על ידי מדינות אמריקה הלטינית, מה שהוביל להכרתה של פרו ברפובליקה ב-1987.
שגרירות פרו באלג'יר נפתחה ב-1972, אך היא נסגרה ב-1990 ונפתחה מחדש ב-2005. באותה שנה נחתמה שורה של אמנות בין שתי המדינות כחלק מהידוק היחסים ביניהן.
קיימת ליגה פרלמנטרית של ידידות בין אלג'יריה לפרו.
אלג'יריה ופרו מקיימות חילופי מסחר חשובים. אלג'יריה מייבאת 47 מיליון דולר בשנה במוצרים מפרו, המהווים 47.3% מסך היבוא מהעולם הערבי לפרו. השקעות אלג'יריה בפרו מסתכמות בכמעט מיליארד דולר.
נציגויות דיפלומטיות

לאלג'יריה יש שגרירות בלימה.
לפרו יש שגרירות באלג'יר.
יו קלפרטון

| --- | --- |

 לידה:  18 במאי 1788 אנאן, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  13 באפריל 1827 (בגיל 38) סוקוטו, ניגריה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 
ביין יו קלפרטון (באנגלית: Bain Hugh Clapperton‏; 18 במאי 1788 – 13 באפריל 1827) היה קצין ימי סקוטי וחוקר מערב אפריקה ומרכז אפריקה.
ראשית הקריירה

קלפרטון נולד באנן, דמפרישייר, שם אביו, ג'ורג' קלפרטון, היה כירורג. קלפרטון רכש ידע במתמטיקה מעשית וניווט, ובגיל שלוש עשרה עלה על סיפון כלי שיט שחצה את האוקיינוס האטלנטי בקו בין ליברפול לצפון אמריקה. לאחר שיצא למספר נסיעות הוא התקבל לצי הבריטי, ועד מהרה עלה לדרגת איש מקצוע ימי. במהלך מלחמות נפוליאון היה בשירות פעיל, ובקרבות בפורט לואי, מאוריציוס, בנובמבר 1810, הוא היה הראשון שפרץ והפיל את דגל צרפת.
בשנת 1814 נסע קלפרטון לקנדה, הועלה לדרגת סגן, וקיבל פיקוד על ספינה ששטה באגמים הקנדיים. בשנת 1817 כשפורקה השייטת של האגמים, הוא שב לביתו. בשנת 1820 עבר קלפרטון לאדינבורו, שם הכיר את וולטר אודני, שעורר את התעניינותו בנסיעות אפריקאיות.
חקירות באפריקה

לאחר שנכשל הניסיון של סגן ג'. ליון, להגיע לממלכת בורנו (בצ'אד וצפון ניגריה) דרך טריפולי, החליטה ממשלת בריטניה על קיום משלחת שנייה למדינה זו. ולטר אודני הצטרף למשלחת, במטרה להמשיך לבורנו כקונסול, בליווי יו קלפרטון. מטריפולי, בתחילת 1822, הם יצאו דרומה אל מורזוק, שם הצטרף אליהם מאוחר יותר רב-סרן דיקסון דנהאם, שמצא את שני הבריטים במצב עלוב. בסופו של דבר הם המשיכו דרומה ממורזוק ב־29 בנובמבר 1822. בשלב זה נוצרו חיכוכים עמוקים בין קלפרטון לדנהאם, ודנהאם שלח בסתר דיווחים זדוניים על כך שקלפרטון קיים יחסים הומוסקסואליים עם אחד המשרתים הערבים. ההאשמה, שהתבססה על שמועה שהפיץ משרת ממורמר שהודח על ידי קלפרטון בגין גנבה, הייתה מופרכת. בהמשך דנהאם ביטל אותה אך בלי לומר לקלפרטון שעשה זאת. מה שהוביל את ההיסטוריון בוביל למסקנה כי "עדיין קשה לזכור בכל ההיסטוריה של הגילויים הגאוגרפים .... אדם יותר מעצבן מאשר דיקסון דנהאם".
ב־17 בפברואר 1823 הגיעה המשלחת בסופו של דבר לעיר קוקה (בניגריה), בירת האימפריה של בורנו, שם התקבלו יפה על ידי הסולטאן שייח' אל-קאנייני, לאחר שהיו האנשים האירופאים הראשונים שראו את אגם צ'אד. בעודם בקוקה, ב-14 בדצמבר, קלפרטון ואודני נפרדו מדנהאם כדי לחקור את מהלך נהר הניז'ר. דנהאם נותר מאחור לחקור ולסקור את החופים המערביים, הדרומיים והמזרחיים של אגם צ'אד, ואת החלקים התחתונים של הנהרות וובה, לוגונה ושרי. עם זאת, רק כמה שבועות לאחר מכן מת אודני בכפר מורמור, הסמוך לעיירה קטאגום בדרך לקאנו.
באין מפריע המשיך קלפרטון את מסעו לבדו דרך קאנו לסוקוטו, בירת האימפריה פולאני, שם בהוראת הסולטאן מוחמד בלו הוא נאלץ לעצור, אם כי הניג'ר היה רק במרחק מסע של חמישה ימים מערבה. מותש ממסעותיו, הוא שב דרך זריה וקצינה לקוקה, שם מצא אותו דנהאם ובקושי זיהה אותו.
קלפרטון ודנהאם עזבו את קוקה לטריפולי באוגוסט 1824 והגיעו אליה ב־26 בינואר 1825. השנאה ההדדית שלהם לא השתנתה, הם לא החליפו מילה במהלך המסע בן 133 הימים. הצמד המשיך במסעם לאנגליה, כשהם הגיעו הביתה זכו לקבלת פנים של גיבורים ב-1 ביוני 1825. דיווח על מסעותיהם פורסם בשנת 1826 תחת הכותרת Narrative of Travels and Discoveries בצפון ומרכז אפריקה בשנים 1822–1823 ו-1824.
מיד לאחר שובו לאנגליה, הועלה קלפרטון בדרגה, ונשלח עם משלחת נוספת לאפריקה, כשהסולטאן בלו מסוקוטו התיימר בלהיטותו לפתוח סחר בחוף המערבי. קלפרטון יצא בספינת הצי HMS Brazen שהצטרף לשייטת של מערב אפריקה שעסקה בדיכוי סחר העבדים. הוא חנה בבאדגרי שבמרכז בנין, והחל לחדור פנימה לארץ לחיפוש הניז'ר ב־7 בדצמבר 1825. היו איתו משרתו ריצ'רד לנדר, קפטן פירס, וד"ר מוריסון, מנתח ימי ואיש טבע. לפני שהחודש הסתיים פירס ומוריסון מתו מחום. קלפרטון המשיך את מסעו, וכשעבר במדינת יורובה, בינואר 1826, הוא חצה את הניז'ר בבוסה, המקום בו נפטר מונגו פארק עשרים שנה לפני כן.
מוות

ביולי הגיע קלפרטון לקאנו ומשם לבירת פולאני סוקוטו, מתוך כוונה להמשיך לבורנו ולחדש את היכרותו עם מנהיג קאנורי, שייח' אל-קאנייני. עם זאת, הפולאנים היו במצב מלחמה עם אל-קנייני, והסולטאן בלו סירב לתת לו רשות לעזוב. לאחר מעצר של חודשים רבים, ונגוע במלריה, דיכאון ודיזנטריה, נפטר קלפרטון, והותיר את משרתו לנדר כשורד היחיד של המשלחת. לנדר חזר לחוף, ובפרננדו פו, בצירוף מקרים יוצא דופן פגש את האנטגוניסט הזקן של קלפרטון, דיקסון דנהאם, שהעביר את הידיעה על מותו של קלפרטון ללונדון.
מורשת

קלפרטון היה האירופי הראשון שהכיר מהתצפית האישית את מדינות ההאוזה, בהן ביקר זמן קצר לאחר הקמת ח'ליפות סוקוטו על ידי הפולה. ריצ'רד לנדר, שהחזיר את הרשימות של אדונו, פרסם גם את רישומי המשלחת האחרונה של קפטן קלפרטון לאפריקה, עם הרפתקאותיו של המחבר (2 כרכים, לונדון, 1830).
הערות שוליים

1 2  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Clapperton, Hugh". Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press.
↑  Salak, Kira. "National Geographic article about Libya". National Geographic Adventure
↑  Bovill, E. W. (ed.) (1966). Missions to the Niger. Vols. II – IV. The Bornu Mission, 1822–25. Cambridge University Press.
↑  Oudney, Dr, Walter". The annual biography and obituary for the year 1825. 9. London: Longman, Hurst, Rees, Orme, Brown, and Green. 1825. pp. 446–447.
↑  James R. Bruce-Lockhart, Clapperton in Borno: Journals of the Travels in Borno of Lieutenant Hugh Clapperton RN, from January 1823 to September 1824 (Cologne, 1996)
↑  ames R. Bruce-Lockhart, John Wright, Difficult and Dangerous Roads: Hugh Clapperton's Travels in Sahara and Fezzan 1822–1825 (London: Sickle Moon Books, 2000)
↑  Kryza, F. T. (2007). The Race for Timbuktu. Harper Collins, New York
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259698605171  PLWABN: 9810700574205606  BnF: cb12531139g (data)  Botanist: Clapperton  GND: 119426943  ISNI: 0000 0001 1873 3198  LCCN: n88138601  NKC: zmp20231194725  NLA: 36553212  NLG: 218219  NTA: 070378932  SNAC: w6wb850f  SUDOC: 034568549  Trove: 1288645  VIAF: 14882386   WorldCat (עם VIAF): 14882386 
הסולטן אל קאמני מקבל את קלפרטון ודנהאם, 1823