stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פולינה אדמוב
עבודותיה בתיאטרון > בחו"ל

"אגדת חורף" על פי שקספיר, בבימוי יאיר שרמן - תלבושות, TEATR FREIBURG, פרייבורג תיאטר, גרמניה (2023)
"אשכבה" על פי חנוך לוין, בבימוי יאיר שרמן - תלבושות, TEATR, בייג׳ין, סין (2019)
"עיקר שכחתי" על פי שלום עליכם, תפאורה ותלבושות, TAKOI TEATR', סנקט פטרבורג (2011)
"מרקיז דה סאד", מאת יוקיו מישימה, התיאטרון הלאומי ע"ש פרנקו, קייב, תפאורה ותלבושות (2000)
"אובטורת להתראות", מאת איוון פרנקו, תיאטרון סוזירה, קייב, תפאורה ותלבושות (1999–2000)
"שמנקו דנשיק", מאת קוויטקו-אוסנוביאנינקו, תיאטרון "מולודוי", קייב, תפאורה ותלבושות (1999)
"החיים הם חלום", מאת פדרו קלדרון, תיאטרון ע"ש וכטנגוב, מוסקבה, תפאורה (1997–1998)
"טניה טניה", מאת אולה מוחינה, תיאטרון "סדנת פטר פומנקו" מוסקבה, תפאורה (1995)
פולימרים אלקטרו-אקטיביים

a- ציור של מכונת פולימרים אלקטרו-אקטיביים
b- זרם חשמלי מוזרם אל הפולימרים האלקטרו-אקטיביים הגורם לעיוות הפולימרים

c- כאשר הזרמת החשמל מופסקת, הפולימרים האלקטרו-אקטיביים חוזרים לצורתם המקורית ואוחזים את הכדור
פולימרים אלקטרו-אקטיביים (באנגלית: electroactive polymers או בקיצור EAPs) הם פולימרים שניתן לשנות את גודלם או את צורתם באמצעות שדה חשמלי.
פולימרים אלקטרו-אקטיביים יכולים לעבור שינוי בצורתם של עד כ־10% בעקבות העברת זרם חשמלי. היכולות של חומרים אלו המתקרבות ליכולתם של השרירים בגופנו לעבור עיוותים בצורתם, הקנו להם את הכינוי "שרירים מלאכותיים". דוגמאות לחומרים כאלו הן סיליקון ופולימרים אקריליים.
היסטוריה

ציון הדרך הראשון בהיסטוריה של הפולימרים האלקטרו-אקטיביים הוא גילויים לראשונה בשנת 1880 על ידי ויליאם רנטגן.
בשנת 1999 הציב ד"ר יוסף בר כהן כאתגר לחוקרים ברחבי העולם לקיים משחק "הורדת ידיים" של זרוע רובוטית (EAP) נגד אדם. קבוצות מחקר ברחבי העולם התחרו על עיצוב זרוע רובוטית המורכבת משרירי EAP שתוכל להביס אדם בהורדת ידיים. אתגר זה התקיים בכנס מתנעי פולימרים אלקטרואקטיביים בשנת 2005.
ציון דרך חשוב בהיסטוריה של הפולימרים האלקטרו-אקטיביים הוא הפיתוח המסחרי הראשון של מכשיר שכלל EAPs באופן המחקה שריר מלאכותי. הוא הופק בשנת 2002 על ידי "Eamex" ביפן. מכשיר זה היה מכשיר דמוי דג המסוגל לשחות בכוחות עצמו, כשזנבו נע באמצעות חלק דמוי שריר המבוסס על EAP. עם כל זאת, התקדמות הפיתוח המעשי לא הייתה משביעת רצון מנקודת מבטם של חוקרים ברחבי העולם.
בשנת 1990 פותח בחברת International SRI פולימר אלקטרואקטיבי באמצעות הפולימרים סיליקון ופולימרים אקריליים. הטכנולוגיה הוכנסה לייצור נסיוני של שרירים מלאכותיים בשנת 2003, ובשנת 2008 התחיל לפעול פס ייצור תעשייתי.
אלסטומרים דיאלקטרים מהווים תת-קבוצה של פולימרים אלקטרו-אקטיביים.
סוגים

פולימרים אלקטרואקטיביים מצויים בכמה מצבים מרכזיים.
סוגים > דיאלקטרי

חומרים בהם ההפעלה של הפולימר נגרמת על ידי כוחות אלקטרוסטטיים המתקיימים בין שתי אלקטרודות, אשר סוחטות ומוחצות את הפולימר.
סוג זה של פולימרים בדרך כלל דורש מתח גדול ליצירת שדות חשמליים עוצמתיים (מאות עד אלפי וולטים), אבל צריכת החשמל של הפולימר נמוכה מאוד.
סוגים > פארואלקטריק

קבוצה של פולימרי קוטב גבישי. פולימרים אלה שומרים על קיטוב חשמלי קבוע שיכול להיות הפוך מפולימרים דיאלקטרים.
סוגים > סוגים נוספים

ליקואיד קריסטלין
אלקטרוסטריקטיב גראפט
לוניק
אלקטרואולוגיקל פלויד
לוניק מאטל קומפוסיט
סטימולי ראספונסיו גאלס
אפיון

פולימרים אלקטרואקטיביים מאופיינים בדרכים רבות. ניתן לאפיין אותם על פי תכונות מכניות של פולימרים כגון החוזק והגמישות. הדבר נעשה על ידי מתן כוח הפולימר בשיעור אחיד ומדידת העיוות שנוצר כתוצאה מכך. DMTA - (Dynamic mechanical thermal analysis)(אנ') הניתוח המכני הדינמי הוא טכניקה הרסנית אך שימושית בהבנת המנגנון של עיוות המתקיים בפולימרים האלקטוראקטיביים ברמה מולקולרית. מטרתה היא להמיר את האנרגיה המכנית של המתח המאפיינת את הפולימר לאנרגיה פוטנציאלית שניתן יהיה לשחזר מאוחר יותר. המרה זאת נעשית באמצעות חומרים אלסטיים. הרעיון הוא להשתמש בכל האנרגיה הפוטנציאלית ולהשיב את הפולימר לצורתו המקורית. DETA - (Dielectric thermal analysis) דומה ל-DMTA אבל במקום פעולה של כוח מכני, פועל שדה חשמלי.
תוכניות לעתיד ומחקרים

נכון ל-2017, במעבדות שונות מתעסקות בשימושים רבים ושונים לפולימרים האלקטרו-אקטיביים. שניים מהפרויקטים הבולטים המתקיימים במעבדות אלה:
ד"ר יוסף בר-כהן העובד בנאס"א, נמצא בחזית המחקר בתחום הפולימרים האלקטרו-אקטיביים. מחקריו מכוונים לשימוש בתכונותיהם ליצירת שרירים מלאכותיים.
פרופסור סטפן רודיך ומחקרו על פולימרים אלקטרואקטביים ושימושיהם בתעשייה.
הערות שוליים

1 2   עידו אפרתי, פחות אדישים, הרבה יותר חכמים, רגישים ואקטיביים: ככה אנחנו אוהבים את החומרים שלנו, באתר הארץ, 26 בדצמבר 2014
↑  מיכה קינן, ד”ר יוסי בר-כהן האיש שלנו בנאס”א, באתר jewish journal
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 106634616X  NKC: ph644335
עונת 2021/2022 בבונדסליגה

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  13 באוגוסט 2021 – 14 במאי 2022 (275 ימים)
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  באיירן מינכן
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  954 (3.12 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  6,416,988 (20,971 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  פולין רוברט לבנדובסקי   (35 שערים)
 → 2020/20212022/2023 ←
 
עונת 2021/2022 הייתה העונה ה-59 של הבונדסליגה הגרמנית. העונה נפתחה ב-13 באוגוסט 2021 והסתיימה ב-14 במאי 2022. בעקבות מגפת הקורונה בחלק מהמשחקים חלה הגבלה על כניסת קהל למגרשים. באיירן מינכן זכתה באליפות ה-32 שלה וה-10 ברציפות. בסיום העונה גרויטר פירט וארמיניה בילפלד ירדו לבונדסליגה השנייה הרטה ברלין שסיימה במקום ה-16 התמודדה מול המבורג שסיימה במקום השלישי בבונדסליגה השנייה על מקום נוסף בעונת 2022/2023 בבונדסליגה ניצחה אותה בסיכום שני המשחקים ונשארה בליגה.
רוברט לבנדובסקי מבאיירן מינכן סיים כמלך השערים עם 35 כיבושים. תומאס מילר מבאיירן מינכן סיים כמלך הבישולים עם 18 בישולים.
קבוצות ואצטדיונים

מתוך 18 הקבוצות שהשתתפו בבונדסליגה, 16 המשיכו מהעונה שעברה. שתי המסיימות הראשונות בבונדסליגה השנייה, בוכום וגרויטר פירט העפילו לבונדסליגה במקומן של שאלקה 04, וורדר ברמן, שסיימו בשני המקומות האחרונים בעונת 2020/2021.
בוכום העפילה לבונדסליגה לאחר היעדרות של 11 שנים, ואילו גרויטר פירט, שבה לאחר היעדרות של 8 שנים. שאלקה 04 שבה לבונדסליגה השנייה לאחר 30 עונות רצופות בבונדסליגה, ואילו ורדר ברמן שבה לבונדסליגה השנייה לאחר 40 עונות רצופות בבונדסליגה.
| קבוצה | עיר | מדינה פדרלית | אצטדיון | תכולה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אאוגסבורג | אאוגסבורג | בוואריה | WWK ארנה | 30,660 |
| אוניון ברלין | ברלין | ברלין | שטאדיון אן דר אלטן פרסטראיי (אנ') | 22,012 |
| איינטרכט פרנקפורט | פרנקפורט | הסן | קומרצבנק ארנה | 51,500 |
| ארמיניה בילפלד | בילפלד | נורדריין-וסטפאליה | בילפלדר אלם (אנ') | 27,300 |
| באייר לברקוזן | לברקוזן | נורדריין-וסטפאליה | באיי ארנה | 30,210 |
| באיירן מינכן | מינכן | בוואריה | אליאנץ ארנה | 75,000 |
| בוכום | בוכום | נורדריין-וסטפאליה | וונוביה רוהרשטדיון | 27,599 |
| בורוסיה דורטמונד | דורטמונד | נורדריין-וסטפאליה | זיגנאל אידונה פארק | 81,360 |
| בורוסיה מנשנגלדבך | מנשנגלדבך | נורדריין-וסטפאליה | בורוסיה פארק | 54,010 |
| גרויטר פירט | פירט | בוואריה | שפורטפארק רונהוף תומאס זומר (אנ') | 16,626 |
| הופנהיים 1899 | זינסהיים | באדן-וירטמברג | ריין-נקר ארנה | 30,150 |
| הרטה ברלין | ברלין | ברלין | האצטדיון האולימפי של ברלין | 74,475 |
| וולפסבורג | וולפסבורג | סקסוניה התחתונה | פולקסווגן ארנה | 30,000 |
| מיינץ 05 | מיינץ | ריינלנד-פפאלץ | אופל ארנה | 34,000 |
| פ.צ. קלן | קלן | נורדריין-וסטפאליה | אצטדיון ריין אנרגי | 49,698 |
| פרייבורג | פרייבורג | באדן-וירטמברג | אצטדיון אירופה פארק | 34,700 |
| ר.ב. לייפציג | לייפציג | סקסוניה | רד בול ארנה | 42,959 |
| שטוטגרט | שטוטגרט | באדן-וירטמברג | מרצדס-בנץ ארנה | 60,441 |
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | באיירן מינכן | 34 | 24 | 5 | 5 | 97 | 37 | 60+ | 77 | העפלה לשלב הבתים בליגת האלופות |
| 2 | בורוסיה דורטמונד | 34 | 22 | 3 | 9 | 85 | 52 | 33+ | 69 | העפלה לשלב הבתים בליגת האלופות |
| 3 | באייר לברקוזן | 34 | 19 | 7 | 8 | 80 | 47 | 33+ | 64 | העפלה לשלב הבתים בליגת האלופות |
| 4 | ר.ב. לייפציג | 34 | 17 | 7 | 10 | 72 | 37 | 35+ | 58 | העפלה לשלב הבתים בליגת האלופות |
| 5 | אוניון ברלין | 34 | 16 | 9 | 9 | 50 | 44 | 6+ | 57 | העפלה לשלב הבתים בליגה האירופית |
| 6 | פרייבורג | 34 | 15 | 10 | 9 | 58 | 46 | 12+ | 55 | העפלה לשלב הבתים בליגה האירופית |
| 7 | פ.צ. קלן | 34 | 14 | 10 | 10 | 52 | 49 | 3+ | 52 | העפלה לשלב הפלייאוף בקונפרנס ליג |
| 8 | מיינץ 05 | 34 | 13 | 7 | 14 | 50 | 45 | 5+ | 46 |  |
| 9 | הופנהיים 1899 | 34 | 13 | 7 | 14 | 58 | 60 | 2– | 46 |  |
| 10 | בורוסיה מנשנגלדבך | 34 | 12 | 9 | 13 | 54 | 61 | 7− | 45 |  |
| 11 | איינטרכט פרנקפורט | 34 | 10 | 12 | 12 | 45 | 49 | 4− | 42 | העפלה לשלב הבתים בליגת האלופות |
| 12 | וולפסבורג | 34 | 12 | 6 | 16 | 43 | 54 | 11− | 42 |  |
| 13 | בוכום | 34 | 12 | 6 | 16 | 38 | 52 | 14− | 42 |  |
| 14 | אאוגסבורג | 34 | 10 | 8 | 16 | 39 | 56 | 17− | 38 |  |
| 15 | שטוטגרט | 34 | 7 | 12 | 15 | 41 | 59 | 18− | 33 |  |
| 16 | הרטה ברלין | 34 | 9 | 6 | 19 | 37 | 71 | 34− | 33 | התמודדות במשחקי הפלייאוף |
| 17 | ארמיניה בילפלד | 34 | 5 | 13 | 16 | 27 | 53 | 26− | 28 | ירידה לליגה השנייה |
| 18 | גרויטר פירט | 34 | 3 | 9 | 22 | 28 | 82 | 54− | 18 | ירידה לליגה השנייה |
↑  פרנקפורט העפילה לליגת האלופות בעקבות זכייתה בליגה האירופית
סטטיסטיקה > מלך השערים

| מקום | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | פולין רוברט לבנדובסקי | באיירן מינכן | 35 |
| 2 | צ'כיה פטריק שיק | באייר לברקוזן | 24 |
| 3 | נורווגיה ארלינג האלנד | בורוסיה דורטמונד | 22 |
| 4 | צרפת אנתוני מודסט | פ.צ. קלן | 20 |
| 4 | צרפת כריסטופר אנקונקו | ר.ב. לייפציג | 20 |
| 6 | ניגריה טאיוו אווניי | אוניון ברלין | 15 |
| 7 | גרמניה סרג' גנאברי | באיירן מינכן | 14 |
| 8 | צרפת מוסא דיאבי | באייר לברקוזן | 13 |
| 9 | גרמניה יונאס הופמן | בורוסיה מנשנגלדבך | 12 |
| 9 | גרמניה מקס קרוזה | אוניון ברלין/ וולפסבורג | 12 |
סטטיסטיקה > מלך הבישולים

| מקום | שחקן | קבוצה | בישולים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | גרמניה תומאס מילר | באיירן מינכן | 18 |
| 2 | צרפת כריסטופר אנקונקו | ר.ב. לייפציג | 13 |
| 3 | צרפת מוסא דיאבי | באייר לברקוזן | 12 |
| 3 | גרמניה מרקו רויס | בורוסיה דורטמונד | 12 |
| 5 | גרמניה יוזואה קימיך | באיירן מינכן | 11 |
| 5 | גרמניה דויד ראום | הופנהיים | 11 |
| 7 | גרמניה פלוריאן וירץ | באייר לברקוזן | 10 |
| 8 | סרביה פיליפ קוסטיץ' | איינטרכט פרנקפורט | 9 |
| 8 | קרואטיה אנדריי קרמאריץ' | הופנהיים | 9 |
| 8 | גרמניה כריסטיאן גינטר | פרייבורג | 9 |
הערות שוליים

↑  Statistics | Bundesliga | Season 2020/2021, bundesliga.com - the official Bundesliga website (באנגלית)
↑  German Bundesliga Top Scorers, BBC Sport (באנגלית בריטית)
↑  Statistics | Bundesliga | Season 2020/2021, bundesliga.com - the official Bundesliga website (באנגלית)
↑  German Bundesliga Top Assists, BBC Sport (באנגלית בריטית)
פליפ וילסון

| --- | --- |

 לידה:  8 בדצמבר 1933 ג'רזי סיטי, ארצות הברית 
 פטירה:  25 בנובמבר 1998 (בגיל 64) מליבו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1963–1998 (כ־35 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי 
 פרופיל ב-IMDb
 
קלרו "פליפ" וילסון ג'וניור (באנגלית: .Clerow "Flip" Wilson Jr;‏ 8 בדצמבר 1933 - 25 בנובמבר 1998) היה קומיקאי ושחקן טלוויזיה אפרו-אמריקאי. וילסון שכונה "הכוכב השחור הראשון בטלוויזיה" היה לזוכה הראשון בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסדרה קומית על הנחיה ותפקידיו המגוונים בסדרת הבידור "המופע של פליפ וילסון".
ביוגרפיה

וילסון נולד בג'רזי סיטי, ניו ג'רזי, בנם של קורנליה בולוק וקלירוו וילסון האב. וילסון החל את פועלו כקומיקאי ב"תיאטרון אפולו" שבהארלם וכאמן אורח בתוכנית המערכונים "Laugh-In". בשנת 1970 זכה וילסון בפרס גראמי על אלבום הקומדיה הטוב ביותר 
"The Devil Made Me Buy This Dress".
ביוגרפיה > המופע של פליפ וילסון

בשנת 1970 עלתה לאוויר תוכנית הבידור "המופע של פליפ וילסון" בערוץ אן בי סי בהנחייתו של וילסון. וילסון הרבה לארח בתוכנית שחקנים ואומנים אפרו אמריקאים כגון חמישיית הג'קסונים. הסדרה שודרה במשך ארבע עונות שבמהלכן היא זכתה לפופולריות רבה.
וילסון שהיה הכוכב הראשי ומכותבי הסדרה זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרה הקומית (השחקן הראשון שזכה בפרס זה) ובשני פרסי אמי על הכתיבה.
חיים אישיים

וילסון נישא והתגרש פעמיים במהלך חייו והיה אב לילד אחד מנישואיו השניים לטואנצ'איי מקאנזיי.
וילסון נפטר ב-26 בנובמבר 1998 ממחלת סרטן הכבד במאליבו בגיל 64.
פייטרו טנראני

| --- | --- |

 לידה:  11 בנובמבר 1789 קרארה, איטליה 
 פטירה:  16 בדצמבר 1869 (בגיל 80) רומא, מדינת האפיפיור 
 הושפע על ידי:  לורנצו ברטוליני, Pietro Marchetti, Jean-Baptiste Frédéric Desmarais 
 יצירות ידועות:  פסיכה הנטושה 
 פרסים והוקרה:  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  אביר מפקד במסדר הקדוש גרגוריוס 
 צאצאים:  קרלו טנראני 
 
פייטרו טנראני (באיטלקית: Pietro Tenerani;‏ 1789,  טוראנו (קרארה)  – 1869, רומא) היה פסל איטלקי, שפיסל בסגנון הניאו קלאסי.
ביוגרפיה

טנראני  החל את הכשרתו אצל דודו הפסל פייטרו מרקטי.
טנראני למד באקדמיה לאמנויות יפות בקרארה אצל מנהל האקדמיה הצייר ז'אן בטיסט פרדריק דמאריס ואצל הפסל הצעיר לורנצו ברטוליני.
בשנת 1813 קיבל טנראני מלגה ללמוד ברומא שם למד בעיקר אצל ברטל תורוואלסן.
טנראני  הכשיר פסלים.
בנו קארלו היה אדריכל.
גלריה

קופידון שולף קוץ מרגלה של ונוס בארמיטאז'
פסיכה בגלריה הלאומית לאמנות מודרנית (רומא)
פסיכה הנטושה בגלריה לאמנות מודרנית בפירנצה
פאון מנגן בחליל בגלריית כיכר סקאלה במילאנו
פסל סימון בוליבר בבוגוטה
מונומנט לפיוס השמיני בבזיליקת פטרוס הקדוש
פייטרו טאקה

| --- | --- |

נער תוקע בקרן  בארמיטאז'
 לידה:  16 בספטמבר 1577 קרארה, איטליה 
 פטירה:  26 באוקטובר 1640 (בגיל 63) פירנצה, הדוכסות הגדולה של טוסקנה 
 צאצאים:  פרדיננדו טאקה 
 
פייטרו טאקה (באיטלקית: Pietro Tacca; ‏ 1577, קרארה – 1640, פירנצה) היה פסל איטלקי, תלמיד וממשיך של ג'אמבולוניה שהחל ליצור בסגנון מנייריסטי והמשיך ליצור בסגנון הבארוק.
הצטרך לסטודיו של ג'אמבולוניה בגיל 15, ובגיל 31 לאחר מותו של ג'אמבולוניה, השלים את עבודותיו הבלתי גמורות והחליף אותו כפסל החצר של מדיצ'י הדוכס הגדול של טוסקנה, וכמן ג'אמבולוניה התמחה בפיסול בברונזה.
יצירתו מזרקת חזיר הבר של פירנצה (פורצ'לינו) הפכה לאחד מסמליה של פירנצה, המקור נשמור במוזיאון בארדיני בפירנצה והיא מהווה העתק ברונזה של פסל שיש רומי עתיק השמור בגלריית אופיצי המבוסס על מיתוס חזיר הבר הקלידוני מהמיתולוגיה היוונית.
יצירתו האחרונה הייתה פסל פליפה הרביעי, מלך ספרד על פי עיצוב של דייגו ולאסקס המבוססת כנראה על ציור אבוד של פטר פאול רובנס ויציבותה המאתגרת תוכננה על ידי גלילאו גליליי.
לאחר מותו החליף אותו כראש הסטודיו בנו פרדיננדו טאקה שהיה גם האדריכל של תיאטרו דלה פרגולה ולאחר מותו של פרדיננדו החליף אותו כראש הסטודיו ג'ובאני בטיסטה פוג'יני.
גלריה

העתק פורצ'לינו - מזרקת חזיר הבר של פירנצה בלוג'ה דיי מרקטו נואובו
חטיפתה של דייאנירה בידי הקנטאור נסוס בארמיטאז'
מזרקת מפלצות הים בכיכר סנטיסימה אנונציאטה (הבשורה הקדושה) בפירנצה
אחד המורים מתוך מצבת ארבעת המורים בליבורנו
פסל פרדיננדו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה מאת ג'אמבולוניה שהושלם על ידי טאקה בכיכר סנטיסימה אנונציאטה בפירנצה
פסל פליפה השלישי, מלך ספרד בפלאסה מאיור במדריד של ג'אמבולוניה שהושלם על ידי של פייטרו טאקה.
פסל פליפה הרביעי, מלך ספרד בפלאסה דה אוריינטה בארמון המלכותי של מדריד
פסקס

פסקס רומאי
פָסְקֶס (בלטינית: fasces, לשון רבים של fascis - "אגודה" או "צרור") הוא סמל של כוח הנובע מאחדות וסמכות שיפוטית ושלטונית.
הסמל מורכב מצרור של זמורות (במקור מעץ הליבנה) הקשורות יחדיו בחבל אדום המחזיקות להב גרזן ומקורו נובע מתרבות רומא העתיקה. במהלך השנים מאז התפרקות האימפריה הרומית השתמשו בסמל הפסקס מדינות וגופים שונים. בניגוד לצלב הקרס, הסטיגמה השלילית שנוצרה עקב אימוץ הסמל על ידי הפאשיזם האיטלקי דעכה, וניתן עדיין למצוא את סמל הפסקס בדגלים, בסמלים ובחותמים רשמיים במדינות רבות, והוא גם משמש כסמלה הרשמי של צרפת.
הפסקס בעת העתיקה

ה-fasces lictoriae (הפסקס של הליקטורים) סימל ברומא העתיקה את הסמכות והעוצמה (האימפריום) של השלטון. הוא נישא על ידי הליקטורים, משרתי ציבור רומיים שתפקידם היה ללוות מגיסטראטים (בעלי תפקידים שלטוניים ברפובליקה הרומית, כגון קונסולים, קווסטורים ודיקטטורים) ולספק להם הגנה ושירותים שונים. כמו כן נשאו את הפסקס במהלך הטריומף, מצעד הניצחון הרומי, לוחמים שנפצעו בקרב.
הפסקס מסמל את ה"כוח שבאחדות". הכוח מתבטא בצרור האיתן של הזמורות שכוחן עולה בהרבה על זמורה אחת הנשברת בקלות. להב הגרזן מסמל את סמכות העונשין של המדינה כלפי הפרט. הזמורות מסמלות את מחויבותה של המדינה לנהוג באיפוק בשימוש בכוחה.
מקור מנהג נשיאת הפסקס אחר דמויות שלטוניות, כמו כל מורשת הליקטורים, טמון בהיסטוריה העתיקה של רומא. לפי ליוויוס, ייתכן והמנהג שאול מן האטרוסקים, ששלטו על רומא בתקופת המלוכה הרומית. לפי ישראל שצמן, מנהג הפסקס היה נפוץ בחברה האטרוסקית, והשליטים של ערי אטרוריה, במאות ה-6 וה-5 לפנה"ס, לוו בליקטורים נושאי פסקס. ייתכן שלסמל זה שורשים קדומים יותר, שמקורם בליבריס, גרזן זהב כפול מיניאטורי, שמקורו בתרבויות ים תיכוניות, כמו התרבות המינואית.
לפי המנהג המקובל, כאשר נישא הפסקס בתוך הפומריום, הגבולות הקדושים של העיר רומא עצמה, הוסר ממנו להב הגרזן. מטרת ההסרה הייתה לציין, בנסיבות פוליטיות רגילות, את העובדה שלמגיסטארים בעלי האימפריום אין סמכות שיפוטית של חיים ומוות בתוך העיר, מכוון שבתוך גבולותיה, סמכות זאת ניתנה לעם דרך האספות. לעומת זאת, במצב חירום, כאשר הוכרז על דיקטטורה ברומא, הליקטורים שליוו את הדיקטטור בתוך הפומריום, נשאו את הפסקסים עם להבים מחוברים, וזאת כסמל לכוחו הבלתי מוגבל של הדיקטטור באותה עת.
שימוש בסמל הפסקס בתקופה המודרנית

מאז ימי רומא נעשה שימוש בפסקס על ידי תנועות לאומיות וחברתיות. אלה השתמשו בסמל הגרפי בלבד ולא נעשה עוד שימוש בחפץ עצמו.
הפאשיזם האיטלקי אימץ את סמל הפסקס בשנות ה-20, כחלק ממגמה לאמץ לתנועתם סמלים רומים עתיקים, שישוו להם תדמית של מי שמחיים באיטליה את ימי העבר המפוארים של האימפריה הרומית.
אחד מסמלי המהפכה הצרפתית היה פסקס שעליו מונחת מצנפת פריגית (אייקון שמסמל חירות וחופש), שילוב המסמל את הכח שניתן לעם הצרפתי המשוחרר. היום משמש הפסקס כחלק מסמל צרפת והוא מוטבע על גבי כריכת הדרכון הצרפתי.
שני פסקס מופיעים בסמלים של משטרת נורווגיה ומשטרת שוודיה והמשמר האזרחי הספרדי.
סמל קנטון סנט גאלן בשווייץ הוא פסקס לבן על רקע ירוק.
דוגמאות לשימוש בסמל הפסקס בארצות הברית

מטבע הדיים האמריקאי שהוטבע בין השנים 1916–1945 נשא את סמל הפסקס לצד ענף עץ זית. המטרה הייתה לסמל את מוכנות ארצות הברית למלחמה יחד עם הרצון לשלום.
שני סמלי פסקס מופיעים לצדי דגל ארצות הברית, מאחורי דוכן הנאומים של בית הנבחרים של ארצות הברית, מייצגים את כוחו של הבית ושל המדינה.
החותם הגדול של הסנאט האמריקני מכיל שני פסקס החותכים זה את זה באלכסון, המייצגים חופש וסמכות.
באנדרטת לינקולן בבירת ארצות הברית, ידיות המושב של פסל אברהם לינקולן משובצות בסמלי פסקס.
בסמלו של מסדר אבירי קולמבוס, ארגון אחווה קתולי, נמצא סמל הפסקס שמאחוריו מוצלבים עוגן וחרב קצרה.
הסמל של רובע ברוקלין בעיר ניו יורק, שמופיע על דגל הרובע, מורכב מאשה הנושאת פסקס.
דוגמאות לפסקס בדגלים וסמלים בעולם

סמל קנטון סנט גאלן
סמל חיל אכיפת החוק האוקראיני
סמל אקוודור
סמל קמרון
סמל צרפת עד 1995
סמל המשמר האזרחי הספרדי
סמל וילנה
סמל המשמר הלאומי של ארצות הברית
סמל המפלגה הפשיסטית הלאומית של איטליה (עם פסקס במרכז) – מפלגתו של בניטו מוסוליני
הערות שוליים

↑  ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית, הוצאת מאגנס, ירושלים, 1989, עמ' 22.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567947305171  BnF: cb12248745f (data)  GND: 4223181-4  LCCN: sh85047350  LNB: 000336704 
גרזן גודע פסקס. דגל התנועה האנטי-פשיסטית האיטלקטית ארדיטי דל פופולו (Arditi del Popolo)
פסלו של אברהם לינקולן, עם משענות בצורת פסקס
חותם הסנאט של ארצות הברית מעוטר בפסקס.
פגוש את היונים

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  גארי צ'פמן 
 הופק בידי:  ג'ון ה. ויליאמס, John Henry Williams 
 תסריט:  ג'ורג' ובסטר
 מדבבים:  פיפ טורנס אוליביה ויליאמס ריקי ג'רווייס ריק מייאל יואן מקגרגור יו לורי טים קארי ג'ון הרט ג'ון קליז ג'ים ברודבנט 
 מוזיקה:  ג'ורג' פנטון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Vanguard Animation, אולפני אילינג 
 חברה מפיצה:  אולפני אילינג בואנה ויסטה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 במרץ 2005
 משך הקרנה:  76 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט הרפתקאות 
 תקציב:  $35,000,000
 הכנסות:  $61,746,888
 הכנסות באתר מוג'ו:   valiant
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
פגוש את היונים (באנגלית: Valiant, בתרגום חופשי: "אמיץ") הוא סרט אנימציה ממוחשבת המספר את מלחמתם של היונים במלחמת העולם השנייה. הסרט יצא בישראל ב-7 ביולי 2005.
עלילה

היון הגוזל וולינט רוצה להצטרף לחייל יוני הדואר המלכותי להילחם בחזית ולשלוח הודעות במלחמת העולם השנייה, בינתיים הנץ המרושע גנרל פון טאלון ועוזריו שלו קפלינק ואנדרלינק מתכוונים לכלוא את היונים בזמן המלחמה, בעזרת יון ערמומי בשם באגזי מצליח וולינט להתגייס ביחד עם באגזי לחייל יוני הדואר ונלקח לבסיס לשם אימונים האימונים קשים ומפרכים כדי להילחם בנצים, בהמשך הם פוגשים את העכברים שארלס דה גירל ורולו אשר עזרו להם להתחמק מנצים, בסוף הסרט וולינט נבחר סוף סוף לאימונים.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
עונת 2020 בגביע סודאמריקנה

| --- | --- |

 מארחת:  קורדובה, ארגנטינה
 תקופת התחרות:  4 בפברואר 2020 – 23 בינואר 2021 (355 ימים)
 מספר משתתפות:  44
 הזוכה:  ארגנטינה דפנסה וחוסטיסיה
 מספר משחקים:  105
 מספר שערים:  239 (2.28 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ארגנטינה בריאן רומרו (10 שערים)
 → 20192021 ←
עונת 2020 בגביע הסודאמריקנה היא העונה ה-19 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-4 בפברואר 2020, ומשחק הגמר נערך ב-7 בנובמבר 2020 באצטדיון מריו אלברטו קמפס, קורדובה, ארגנטינה.
קבוצות משתתפות

ארגנטינה וברזיל - 6
אקוודור, קולומביה, פרו, צ'ילה, בוליביה, אורוגוואי, פרגוואי, וונצואלה- 4
| מדינה | קבוצה | הופעות קודמות |
| --- | --- | --- |
| אורוגוואי אורוגוואי | ליברפול | 2009, 2011, 2019 |
| אורוגוואי אורוגוואי | פלאסה קולוניה | 2016 |
| אורוגוואי אורוגוואי | ריבר פלייט | 2008, 2009, 2010, 2013, 2014, 2019 |
| אורוגוואי אורוגוואי | פניקס | 2011, 2016 |
| ארגנטינה ארגנטינה | ארחנטינוס ג'וניורס | 2008, 2010, 2011, 2012, 2019 |
| ארגנטינה ארגנטינה | ולס סארספילד | 2003, 2005, 2006, 2009, 2010, 2011, 2013 |
| ארגנטינה ארגנטינה | אינדפנדיינטה | 2003, 2008, 2010, 2011, 2012, 2015, 2017,2017, 2019 |
| ארגנטינה ארגנטינה | אוניון | 2019 |
| ארגנטינה ארגנטינה | הורקאן | 2015, 2017 |
| ארגנטינה ארגנטינה | לנוס | 2006, 2007, 2009, 2011, 2013, 2014, 2015, 2016, 2018 |
| אקוודור אקוודור | אוניברסידד קאתוליקה | 2014, 2015, 2016, 2017, 2019 |
| אקוודור אקוודור | אאוקאס | 2002, 2004, 2016 |
| אקוודור אקוודור | אמלק | 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 |
| אקוודור אקוודור | אל נסיונל | 2005, 2006, 2007, 2018 |
| בוליביה בוליביה | נסיונל פוטוסי | 2014, 2017, 2018, 2019 |
| בוליביה בוליביה | בלומינג | 2008, 2009, 2012, 2013, 2016, 2018 |
| בוליביה בוליביה | אולווייס רדי | - |
| בוליביה בוליביה | אוריינטה פטרולרו | 2002, 2010, 2012, 2013, 2015, 2017, 2019 |
| ברזיל ברזיל | פורטלזה | - |
| ברזיל ברזיל | גויאס | 2004, 2005, 2007, 2009, 2010, 2014, 2015 |
| ברזיל ברזיל | באהיה | 2012, 2013, 2014, 2018, 2019 |
| ברזיל ברזיל | ואסקו דה גאמה | 2003, 2006, 2007, 2008, 2011, 2018 |
| ברזיל ברזיל | אתלטיקו מיניירו | 2003, 2004, 2008, 2009, 2010, 2011, 2018 |
| ברזיל ברזיל | פלומיננסה | 2003, 2005, 2006, 2009, 2014, 2017, 2018, 2019 |
| ונצואלה ונצואלה | סמורה | 2007, 2009, 2015, 2017 |
| ונצואלה ונצואלה | מינרוס דה גואיאנה | 2005, 2006, 2012, 2013 |
| ונצואלה ונצואלה | יאנרוס דה גואנרה | - |
| ונצואלה ונצואלה | ארגואה | 2008 |
| פרגוואי פרגוואי | סול דה אמריקה | 2016, 2017, 2018, 2019 |
| פרגוואי פרגוואי | נסיונל | 2011, 2013, 2015, 2017, 2018 |
| פרגוואי פרגוואי | ריבר פלייט | - |
| פרגוואי פרגוואי | ספורטיבו לוקניו | 2015, 2016, 2017, 2018 |
| פרו פרו | ספורט ואנקאיו | 2010, 2013, 2016, 2017, 2018, 2019 |
| פרו פרו | מלגר | 2013, 2015, 2019 |
| פרו פרו | קוסקו | - |
| פרו פרו | אתלטיקו גראו | - |
| צ'ילה צ'ילה | אוניון לה קאלרה | 2019 |
| צ'ילה צ'ילה | קוקימבו אונידו | - |
| צ'ילה צ'ילה | ואצ'יפאטו | 2006, 2014, 2015 |
| צ'ילה צ'ילה | אאודקס איטליאנו | 2007 |
| קולומביה קולומביה | דפורטיבו קאלי | 2005, 2008, 2009, 2010, 2014, 2017, 2018, 2019 |
| קולומביה קולומביה | אתלטיקו נסיונל | 2002, 2003, 2005, 2007, 2013, 2014, 2016 |
| קולומביה קולומביה | מיונאריוס | 2014, 2007, 2012, 2014, 2018 |
| קולומביה קולומביה | דפורטיבו פאסטו | 2003, 2013 |