stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קשת מוצלבת
סוגי רובי קשת > קשת מוצלבת מהירה

זהו תרגום חופשי של השם האנגלי Repeating Crossbow, לו אין תרגום מדויק לעברית. רובה הקשת המשוכלל הזה הומצא במקור על ידי הסינים, והוא נקרא צ'וּ-קוֹ-נוּ או ז'וּג-נוּ (Chu-Ko-Nu, Zhuge-nu, 诸葛弩); פירוש המילה נוּ בסינית הוא קשת-מוצלבת, וז'וּג ליאנג הוא המפקד הסיני לו מיוחסת המצאתה (עובדה שככל הנראה אינה נכונה, כיוון שהשרטוטים המוקדמים ביותר של נשק זה מתוארכים לפחות 400 שנה לפני זמנו של ז'וג). רובה-קשת זה היה בנוי בצורה מיוחדת, כך שהתחברה אליו מחסנית של עד 10 חצים. הירי בו נעשה על ידי הנעה קדימה ואחורה של ידית, מה שאפשר קצב ירי מרשים למדי של כעשרה חצים ב-15 שניות. למרות יתרונה זה, הקשת המוצלבת המהירה הייתה פחות מדויקת, והעצמה והטווח שלה בהשוואה לרובי הקשת האחרים היו פחותים.
ניתן לחשוב על נשק זה כעל תת-מקלע עתיק. השימוש האחרון בצ'ו-קו-נו היה במלחמת סין-יפן הראשונה.
סוגי רובי קשת > רובה קשת תחרותי

בתחרויות ירי אולימפי היה מקובל להשתמש ברובה קשת מודרני במשך מספר עשורים במאה ה-20, אך מאז התמעט העניין בענף וענפי קליעה אחרים הפכו לפופולריים יותר. מועדוני קליעה ספורים בישראל מחזיקים ברשותם רובי קשת תחרותיים ומדי שנה מתקיימת תחרות קליעה ברובה קשת.[דרוש מקור]
החץ שבו עושים שימוש בתחרויות הקליעה הוא קל למדי ובעל צורה ייחודית. קצהו גלילי וגודלו תקני (זהה לקוטרו של כדור אוויר), וזאת גם מן הסיבה שהמטרות המשמשות בתחרויות קליעה לרובי קשת הן גם המטרות בהן עושים שימוש לתחרויות קליעה ברובה אוויר.
דריכת הרובה נעשית בעזרת מנוף, המקל על משיכת התקן השיגור אל קצה המסילה, שם הוא ננעל עד ללחיצת ההדק.
ראו גם

חץ וקשת
רובה
רובה קשת קל
שני רובי קשת וארכובה למתיחת המיתר
זוהי דרך הפעולה של חלק מרובי הקשת הקלים והכבדים
רובה קשת כבד
רובה קשת מודרני
קתדרלת לוזאן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה
 כתובת:  Place de la Cathédrale 
 מיקום:  לוזאן
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1170–1235 (כ־65 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1170 
 אדריכל:  ז'אן כוטרל 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית
 מידות
 גובה:  79.60 מטר
 קואורדינטות:  46°31′21″N 6°38′08″E﻿ / ﻿46.5225°N 6.6355555555556°E﻿ / 46.5225; 6.6355555555556
 www.cathedrale-lausanne.ch
 he
 
קתדרלת לוזאן בשנת 1873, בין בתי העיר
קתדרלת הגבירה הצפונית של לוזאן היא כנסייה גדולה, הממוקמת במרכז העיר של לוזאן, בירת קנטון וו, שבשווייץ. הקתדרלה של לוזאן היא המבנה הגותי המפורסם ביותר בשווייץ. בנייתה החלה ב-1275 וארכה יותר ממאה שנה (קשה לקבוע מתי הושלמה ויש הטוענים שהיא מעולם לא הושלמה).
אורך הקתדרלה הוא כמאה מטרים וגובה הצריח המחודד שלה הוא כ-80 מטרים. אדריכל-מהנדס של כנסייה, בתקופת הבנייה השלישית שלה, היה ז'אן כוטרל (Jean Cotereel). שמם של שני קודמיו בתפקיד לא נשמר. כוטרל השלים את בניית מרבית מבנה קתדרלת לוזאן, שקיים כיום, כולל רחבת הכניסה, מגדל הפעמון והמגדל השני. התוכניות כללו מגדל שלישי, שמעולם לא הושלם.
הערות שוליים

↑  אסקפורד, על אודות לוזאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1707990464687  CiNii: DA09788567  GND: 4074052-3  LCCN: nr93000107  MusicBrainz: 70a70d3b-fbfd-4c9c-b809-3f44434d55b6  NKC: xx0271634  RERO: 02-A005497472  VcBA: 494/25799  VIAF: 151713143   WorldCat (עם VIAF): 151713143 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כנסיות ובנושא שווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרחון גרגורי (קניה)

ערך זה עוסק בקרחון בקניה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  ג'ון וולטר גרגורי 
 קואורדינטות:  0°09′00″S 37°19′00″E﻿ / ﻿0.15°S 37.316666666667°E﻿ / -0.15; 37.316666666667
  (למפת קניה מוגדלת) ניירובי מומבסה הר קניה קיסומו ואג'יר גאריסה לודוואר סומליה אתיופיה דרום סודאן  אוגנדה טנזניה האוקיינוס ההודי קרחון גרגורי(למפת קניה רגילה) ניירובי מומבסה הר קניה קיסומו ואג'יר גאריסה לודוואר סומליה אתיופיה דרום סודאן  אוגנדה טנזניה האוקיינוס ההודי קרחון גרגורי(למפת אפריקה רגילה) קרחון גרגורי(למפת אפריקה מוגדלת) קרחון גרגורי
 
קרחון גרגורי (באנגלית: Gregory Glacier) הוא קרחון על הר קניה במחוז מרו, בקניה שבאפריקה.
הקרחון נמצא במרכז המדינה, כ-140 קילומטרים צפונית לניירובי, בירת קניה.
גובהו של הקרחון 4,630 מטרים מעל פני הים.
בשל התחממות כדור הארץ קרחוני הר קניה נסוגים במהירות (ובהם גם קרחון לואיס - הגדול בקרחוני הר קניה, וקרחון גרגורי), וככל הנראה בתוך 30 שנים יימסו כולם.
היסטוריה > מקור השם

הקרחון קרוי על שמו של ג'ון וולטר גרגורי (John "Jack" Walter Gregory), גאולוג שחקר את השבר הסורי-אפריקני.
לקריאה נוספת

• JAMES A.T. YOUNG and STEFAN HASTENRATH, , P 55, U.S. GEOLOGICAL SURVEY PROFESSIONAL PAPER 1386-G-3
• LONNIE G, THOMPSON, , PP 55, 60
• MIHAI VODĂ, VICTOR SOROCOVSCHI, RAMONA RAŢIU, RADU NEGRU, , PP 76-77
הערות שוליים

↑  מידע גאוגרפי
↑  נסיגת קרחוני הר קניה
↑  קורות חייו של ג'ון וולטר גרגורי
קרחון גראן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  76°56′00″S 161°13′59″E﻿ / ﻿76.9333°S 161.233°E﻿ / -76.9333; 161.233
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון גראן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון גראן
 
קרחון גראן (באנגלית: Gran Glacier) הוא קרחון באזור חוף סקוט שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון דרום, בין הר גראן והר וולנו.
מוצאו של הקרחון בקו פרשת השלג המפריד בינו לבין קרחון בנסון, שמצפון מזרח לו.
קרחון גראן נשפך אל קרחון מקאיי.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון התגלה ומופה על ידי מחלקת הסקר הצפונית הניו זילנדית (the New Zealand Northern Survey Party) של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.
מחלקת הסקר הצפונית חקרה את אזור הקרחון בנובמבר 1957.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי מחלקת הסקר הצפונית.
הקרחון נקרא על שמו של הר גראן הסמוך לו.
הר גראן התגלה על ידי המשלחת האנטארקטיקה הבריטית (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913; משלחת טרה נובה נתנה להר את שמו; הר גראן נקרא על שמו של טריגווה גראן (Tryggve Gran), קצין בחיל הים הנורווגי, שהיה המומחה לסקי של משלחת טרה נובה.
קרחון גרימלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  69°09′00″S 64°40′00″W﻿ / ﻿69.15°S 64.6667°W﻿ / -69.15; -64.6667
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון גרימלי(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון גרימלי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון גרימלי(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון גרימלי
 
קרחון גרימלי או קרחון גרימליי (באנגלית: Grimley Glacier) הוא קרחון באזור חוף פאלייר של ארץ פאלמר בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
אורכו של קרחון גרימלי 28 קילומטרים.
רוחבו של קרחון גרימלי 6 קילומטרים.
קרחון גרימלי ממוקם 5.55 קילומטרים צפונית לקרחון סאנפיקס.
קרחון גרימלי זורם לכיוון מזרח - צפון-מזרח ונשפך אל קרחון קייסי.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

אזור הקרחון צולם לראשונה מהאוויר ב-28 בספטמבר 1940 על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית (United States Antarctic Program (בראשי תיבות:USARP))
וכן ב-22 בדצמבר 1947 האזור צולם מהאוויר על ידי משלחת רון לחקר אנטארקטיקה (Ronne Antarctic Research Expedition (בראשי תיבות: RARE).
אזור הקרחון נסקר על הקרקע בדצמבר 1960, על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד (Falkland Islands Dependencies Survey (בראשי תיבות: FIDS)).
רדיו 538

| --- | --- |

 פרטי התחנה
 מדינה:  הולנד 
 בעלות:  538 Groep 
 תקופת הפעילות:  מ-11 בדצמבר 1992 
 www.radio538.nl
 
רדיו 538 (בהולנדית: Radio 538) היא תחנת רדיו שפועלת בהולנד החל משנת 1992. זו תחנת רדיו השנייה בפופולריות במדינה.
היסטוריה

"רדיו 538" הוקמה בשנת 1992 על ידי עובדי לשעבר של Radio Veronica וניצלה תדרים של תחנה זו. אולפן התחנה היה ממוקם בעיירה בוסום בצפון הולנד. בסוף שנות ה-90 התחנה עברה להילברסום למתחם ליד העירייה. החל משנת 2012 כל היחידות של הקבוצה הועברו למתחם חדש בשטח של 4400 מ"ר.
בשנים 1992–1995 שירודי רדיו עבוד בכבל בלבד. רק בשנת 2003 תחנה קיבלה הקצאה של תדר ארצי והיא משדרת ב-102 MHz. במאי 2005 התחנה נמכרה ל- Talpa Holding ובשנת 2007 השליטה עברה ל-RTL Nederland. בשנת 2015 השליטה חזרה ל-Talpa Holding.
שידורי "רדיו 538" מיועדות בעיקר לאוכלוסייה צעירה עם המוטו "The station of a young generation". שידורי התחנה הם בעיקר מוזיקה והעברת חדשות כל חצי שעה. פופולריות של שירודי התחנה גדלה עם השנים. בשנת 2013 היא הגיע לכ-10-12% מהשוק.
במהלך משחקי מונדיאל ויורו התחנה מארגנת הקרנה משותפת לאוהדי כדורגל. בשנים 2005–2012 תחנת רדיו הייתה מנהלת תחרות של בתי הספר. מאזיני התחנה היו יכולים להצביע עבור בית ספר שלדעתם הטוב במדינה.
שידורי התחנה אפשר לקלוט גם באינטרנט ותוך שימוש במערכת טלפוניה ניידת עולמית.
במשך שנים רבות התחנה הייתה אחריות על מצעד הפזמונים Dutch Top 40. בשנת 2018 המצעד עבר לתחנת רדיו אחרת.
עד לשנת 2011 "רדיו 538" הייתה מארגנת אירוע שנתי במוזאומפליין באמסטרדם. לאירוע היו מוזמנים אמנים רבים והיו בו כ-300 אלף מבקרים.
בשנת 2011 הוקם ערוץ טלוויזיה TV 538כערוץ אחות של התחנה.
בשנים 2002, 2004 ו-2009 התחנה "רדיו 538" קיבלה פרס "תחנת רדיו הטובה ביותר" ההולנדי.
בשנת 1999 התחנה החלה לשדר תוכנית מיוחדת למוזיקת היפ פופ Juize. בשנת 2012 לאחר 13 שנות שידור התוכנית נמכרה לתחנת רדיו אחרת.
הערות שוליים

↑  Luistercijfers april-mei: top 3 loopt uit :: RadioFreak.nl, web.archive.org, ‏2013-06-24
קרב פוטידאה

מפה עתיקה של אזור כלקידיקה
קרב פוטידאה, (ביוונית: Μάχη της Ποτίδαιας) היה קרב שנערך בין כוחות פוטידאה וקורינתוס, לבין אתונה. מקובל לזהות את הקרב כחלק מהמלחמה הפלופונסית, למרות שלמעשה הוא התרחש עוד לפניה, ויחד עם קרב סיבוטה היווה את העילה למלחמה הפלופונסית.
רקע

פוטידאה, הייתה מושבה קורינתית שנוסדה בידי הטיראן הקורינתי קיפסלוס. היא הייתה עיר נמל בכלקידיקי, העיר נכבשה בידי פרס, במהלך מלחמת פרס יוון, ושוחררה בעזרת אתונה. המצב שם הפך להיות מיוחד במינו, כפי שמגדיר זאת משה עמית. מחד, פוטידאה הפכה להיות חברה בליגה האטית-דלית בהנהגת אתונה, ומאידך היא שמרה על קשרים הדוקים עם עיר האם קורינתוס, ואף קיבלה שליחים ממנה מדי שנה. זאת למרות שקורינתוס הייתה חברה בליגה הפלופונסית, שבראשה עמדה ספרטה.
בשנת 433 לפנה"ס התערבה אתונה בקרב סיבוטה, שנערך בין קורינתוס לבין המושבה הקורינתית המתמרדת קרקירה. הקרב הסתיים בניצחון אתונאי-קרקירי מוחץ, אולם גרם להרעת היחסים בין אתונה לקורינתוס. אותה תקופה הודיעו האתונאים לפוטידאים, שעליהם לתת בני ערובה, לנתץ את חומותיהם, ולהפסיק לקבל שליחים קורינתים. תוקידידס, טוען שהסיבה לכך הייתה משום שפרדיקאס השני, מלך מוקדון שכעס על כך שהאתונאים תמכו באויביו הפוליטיים, ניסה לארגן ברית נגדם וקיווה לצרף לברית את קורינתוס ופוטידאה. משה עמית סבור שחשש בלבד לא היה מצדיק פעולה כה תקיפה מצד אתונה, ומעריך שנודע לאתונאים על ברית סודית בין מוקדון, קורינתוס, ופוטידאה. השלבים הבאים של המערכה מוכיחים כי השלושה אכן פעלו בתיאום ובשיתוף פעולה.
המערכה

בשנת 432 לפנה"ס, האתונאים חימשו שלושים ספינות ואלף הופליטים תחת פיקודו של ארכסטראטוס, במטרה לשלוח אותם אל מוקדון. אולם אז הגיעו שליחים מפוטידאה והפצירו בפני אספת העם שלא ינקטו צעדים חריפים כל כך נגדם. האתונאים לא התחשבו בהם, והכוח שיועד להישלח למוקדון נשלח לפוטידאה. הפוטידאים, לאחר שקיבלו הבטחות לעזרה מספרטה, קורינתוס, מוקדון, וערים נוספות, פתחו במרד יחד עם ערים נוספות בכלקידיקה. כלקידיקים רבים בסיוע המוקדונים התאחדו יחד לפדרציה משלהם, שמרכזה היה באולינתוס. הכוח האתונאי הגיע לשם לאחר שהמרד פתח, ומפקדיו סברו שלא ניתן להילחם בכל הכלקידיקים יחד. על כן פנו למטרה המקורית שלשמה נשלחו, פלשו למוקדון, והתחברו אל כוחות מוקדונים מורדים תחת פיקודו של דרדאס, בן דודו של פרדיקאס.
הקורינתים נבהלו מהפעילות האתונאית באזור, ושלחו 1,600 הופליטים ו-400 קשתים וקלעים תחת פיקודו של אריסטאס אל פוטידאה. האתונאים מיהרו וציידו 40 ספינות ו-2,000 הופליטים נוספים תחת פיקודו של קאליאס, ושלחו אותם אל כלקידיקי. הם התחברו עם הכוח של ארכסטראטוס שכבש את תרמי, וצר על פידנה. פרדיקאס מלך מוקדון, שידע שאתונה במצב קשה הציע לכרות הסכם שלום, בלית ברירה הסכימו האתונאים, כיוון שמצב העניינים בפוטידאה חייב אותם לחזור לכלקידיקי. אליהם הצטרפו 600 פרשים מוקדונים תחת פיקודם של פיליפוס אחיו של פרדיקאס, ושל פאוסניאס בן דודו של פרדיקאס. שניהם לפני כן היו בין המורדים בפרדיקאס, ולכן האתונאים יכלו לסמוך על נאמנותם גם במקרה שפרדיקאס יעתיק את נאמנותו. הם כבשו את העיר ברויאה, אולם נכשלו בכיבוש העיר סטרפסה. לאחר סטרפסה הם צעדו עוד שלושה ימים כשבמקביל הספינות שטו בים. כעבור שלושה ימים הגיעו לגיגונוס הסמוכה לפוטידאה.
בינתיים, פרדיקאס שוב בגד באתונאים והגיע עם 200 פרשים מוקדונים לפוטידאה. הקורינתים, הפוטידאים, והמוקדונים, בחרו למפקד הראשי של כוחות בעלי הברית את אריסטאס. הוא הקים את מחנהו במיצר בכיוון אולינתוס. תוכניתו הייתה כדלהלן, עיקר הכוח המורכב מכלקידיקים וקורינתים יעכב את הכוח האתונאי במיצר. בזמן שפרדיקאס ופרשיו המוקדונים יחנו באולינתוס וברגע המתאים יתקפו מהעורף את האתונאים. אולם האתונאים חזו מראש מהלך זה, והציבו את הפרשים המוקדונים שפעלו בשרותם מול אולינתוס, כדי למנוע עזרה משם. לאחר מכן המשיך הצבא האתונאי אל פוטידאה ונתקל בכוח הפוטידאי-קורינתי תחת פיקודו של אריסטוס. הקרב היה קשה, האגף שהיה נתון לפיקודו של אריסטוס נחל ניצחון ורדף מרחק רב אחרי האתונאים. אולם האגף השני ספג תבוסה מוחצת מהאתונאים ונמלט אל תוך פוטידאה. כאשר חזר אריסטוס ממרדף אחרי האתונאים הצליח אך בקושי להכניס את חייליו אל העיר. הפרשים המוקדונים של פרדיקאס לא נטלו חלק בקרב, כיוון שהיססו להילחם בפרשים של האתונאים. כך שלמעשה שני הצדדים לא השתמשו בפרשים בהתנגשות זו. תוקידידס מספר שאחרי הקרב הקימו האתונאים מצבה במקום והחזירו לפוטידאים את מתיהם. מספר ההרוגים האתונאים בקרב זה עמד על 150 איש ביניהם קאליאס, המפקד. מהקורינתים ובעלי נהרגו קצת פחות מ-300 איש.
תוצאות

האתונאים הטילו מצור על פוטידאה מכל כיוון אפשרי כמעט. הצטרפו אל המצור עוד 1,600 הופליטים תחת פיקודו של פורמיון. פוטידאה הייתה נתונה כעת במצור קשה. אריסטוס עם חלק מחייליו הצליח להימלט מהעיר והמשיך לסייע למורדים באתונאים. אותה שנה החל פורמיון להשחית את הארץ.
למעשה השלום בין אתונה לספרטה נמשך הלכה למעשה, משום שקורינתוס לחמה באתונה על דעת עצמה. אולם הקורינתים והפוטידאים התלוננו בספרטה על תוקפנותה של אתונה. מה שגרם לספרטנים להכריז שכל עיר שיש לה תלונות כנגד אתונה תבוא להגיד אותן. מגארה, גם היא התלוננה על כך שאתונה סגרה בפניה את שווקיה. ואף אייגינה, הפעילה לחץ בסתר. בסופו של דבר פרצה המלחמה הפלופונסית שסחפה את כל יוון. במשך השנים הראשונות של המלחמה המשיכו האתונאים בעקשנות במצור, שבזבז להם קרוב ל-4,600 לוחמים שהיו חסרים מאוד, במיוחד בזמן מגפת הדבר הגדולה באתונה. המצור הסתיים לבסוף בחורף של שנת 430 לפנה"ס. הנצורים נאלצו להיכנע בגלל מחסור במזון. הם הורשו לעזוב את העיר עם מעט חפצים וסכום כסף קטן. הם התפזרו בכל חצי האי הכלקידיקי. קילורכים אתונאים נשלחו להתיישב בעיר השוממה. אם כי ניסיונה של אתונה להשיב לעצמה את השליטה בשאר ערי הכלקידיקי נכשל.
בתרבות

על פי המסופר אצל פלוטרכוס, וגם בדיאלוג, "המשתה" של אפלטון המצביא האתונאי המפורסם אלקיביאדס, לחם בקרב, וניצל רק תודות לתושייתו של מורו סוקרטס.
ראו גם

קרב סיבוטה
הרקע למלחמה הפלופונסית
לקריאה נוספת

תוקידידס. תולדות מלחמת פילופוניס. תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. הקדים מבוא א' פוקס. ירושלים, מוסד ביאליק, תשי"ט (1959).
משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת מאגנס, תשס"ב (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  משה עמית, "תולדות יוון הקלאסית", עמ' 137
↑  עמית עמ' 356
↑  תוקידידס, ספר ראשון, 56.
↑  עמית עמ' 357
↑  תוקידידס, ספר ראשון, 57.
↑  תוקידידס, ספר ראשון, 58. עמית, עמ' 57.
↑  תוקידידס, ספר ראשון, 59.
↑  תוקידידס, ספר ראשון, 60.
↑  תוקידידס, ספר ראשון, 61.
↑  תוקידידס, ספר ראשון, 62.
↑  תוקידידס, ספר ראשון, 63.
↑  תוקידידס, ספר ראשון, 64.
↑  תוקידידס, ספר ראשון, 65.
↑  תוקידידס, ספר ראשון, 66. עמית עמ' 358.
↑  עמית עמ' 363.
↑  פלוטרכוס, "חיי אלקיביאדס", 7
↑  אפלטון, המשתה, 220e
קתדרלת לה פלאטה

קתדרלת לה פלאטה
החזית עם שני הצריחים וחלון הרוזטה
קתדרלת לה פלאטה
קתדרלת לה פלאטה, המוקדשת להנחת הטוהר של מריה, אם ישו, היא קתדרלה קתולית בלה פלאטה, ארגנטינה. הקתדרלה בנויה בסגנון התחייה הגותית וממוקמת במרכז העיר, מול כיכר "פלצה מורנו" ובית העירייה. זוהי הקתדרלה הגדולה ביותר בארגנטינה והגבוהה ביותר בכל אמריקה.
תכנון הקתדרלה הושפע מקתדרלת אמיין וקתדרלת קלן ותוכננה על ידי האדריכל ארנסטו מייר תחת השגחתו של מהנדס העיר פדרו בנואה. אבן הפינה הונחה ב-1884.
בשנות ה-30 של המאה ה-20, מפחד שיסודות המבנה הוערכו שלא כשורה, הפועלים עצרו את הבנייה. הצריחים המחודדים נשארו לא שלמים וחיפוי אבן חיצוני לא הותקן על שלד הקתדרלה. באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 יזמו פרנסי הקתדרלה תוכנית שאפתנית לשיקום והשלמת הקתדרלה. התוכנית כללה:
חיזוק היסודות.
תיקון הנזק שנגרם ללבנים ולחיבורים.
השלמת שני הצריחים המחודדים בחזית המערבית, 6 צריחים בשאר המבנה, 200 צריחונים ו-800 מחטים.
התקנת פעמונה של 25 פעמונים.
אחרי שהלבנים שוחזרו, הוחלט לא לבנות מעליהן חיפוי. החוץ חשוף הלבנים של הקתדרלה הוא לא רגיל במובן מסוים, דבר שגורם לקתדרלה להידמות לכנסיות גותיקת לבנים בצפון ומזרח אירופה, כגון קתדרלת אופסלה בשוודיה. השחזור הושלם ב-2000 ובאותה שנה נפתחה הקתדרלה לציבור.
עם זוג צריחיה, המתנשאים לגובה 111 מטרים (364 רגל), זו הקתדרלה הגבוהה ביותר באמריקה. אחריה באות קתדרלת מניזאלס (105.7 מטר), קתדרלת זאמורה (ה-Santuario Guadalupano de Zamora במיחוקאן) במקסיקו (104.8 מטר) וקתדרלת פטריק הקדוש (ניו יורק) בארצות הברית (100 מטר).
גלריה

חזית הקתדרלה
חלון הרוזטה מבפנים
פרטים של חלון ויטראז'
מבט על התמיכות הדואות
פנים הקתדרלה
המזבח הראשי באפסיס
מבט על התמיכות הדואות של הקתדרלה
החזית המערבית
החזית המערבית, מבט מרחוק
קומת התאורה
חלון הרוזטה
חלון הרוזטה והנרתקס
רדיו & רקורדס

| --- | --- |
 תאריכי הופעה:  5 באוקטובר 1973 – 4 באוגוסט 2006 (32 שנים) 
 שפה:  אנגלית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ISSN:  0277-4860
 
רדיו & רקורדס (באנגלית: Radio & Records; בראשי תיבות: R&R) היה מגזין מוזיקה שבועי אמריקאי שהוקם על ידי בוב ווילסון ורוברט קרדשיאן ב-5 באוקטובר 1973. מגזין המוזיקה פרסם מצעדי מוזיקה שבועיים על בסיס נתונים מ-Mediabase‏, WWOne ונילסן מיוזיק קונטרול.
ב-6 ביולי 2006, VNU, חברת האם של מגזיני המוזיקה בילבורד ובילבורד רדיו מוניטור, הודיעה על רכישת המגזין, וחודש לאחר מכן, ב-1 באוגוסט, קיבלה את הבעלות באופן רשמי. הגיליון האחרון של המגזין פורסם ב-4 באוגוסט 2006. המגזין מוזג עם בילבורד רדיו מוניטור ויצא תחת מגזין המוזיקה R&R.‏
ביאורים

↑  מצעדי המוזיקה היו: מצעד CHR/Top 40, מצעד השירים הקצביים, מצעד שירי הנשמה, מצעד השירים האורבניים, מצעד שירי הקאנטרי, מצעד השירים העכשוויים למבוגרים, מצעד שירי הרוק, מצעד השירים הנוצריים, מצעד השירים הלטינים ומצעד שירי הסמות' ג'אז.
הערות שוליים

↑  Sweetland, Phil (26 בדצמבר 2005). "Arts, Briefly; Brooks Back on Top". The New York Times. ארכיון מ-2016-06-04. נבדק ב-20 בדצמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Kardashian-Simpson Bond Stands Test of Time, Trouble". Los Angeles Times. 6 ביולי 1994. ארכיון מ-2013-10-13. נבדק ב-2024-08-02. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kening, Dan (13 ביולי 1993). "Radio & Records Isn't Just Statistics; It's an Industry Bible". Chicago Tribune. נבדק ב-20 בדצמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, July 2024)
↑  Leeds, Jeff (2 באוקטובר 2006). "Song Tracker Finds a New Way to 'Publish' Its Charts". The New York Times. ארכיון מ-2022-03-10. נבדק ב-20 בדצמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
ראובן סיוון

| --- | --- |

 לידה:  28 ביוני 1912
 פטירה:  23 בנובמבר 1994 (בגיל 82)
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 פרסים והוקרה:  פרס נציבות שירות המדינה
 תרומות עיקריות
 תיקון הלשון, מחקרה וחידושה
 
ראובן סיוון (סילמן) (י"ג בתמוז תרע"ב, 28 ביוני 1912 – כ"א בכסלו תשנ"ה, 23 בנובמבר 1994) היה מחנך ובלשן, חוקר, עורך ומתרגם, בוגר הגימנסיה העברית ירושלים ובית המדרש למורים העברי מיסודו של דוד ילין ומראשוני התשבצאים העברים.
קורות חייו

נולד בירושלים לאסתר ולסופר והמורה קדיש־יהודה סילמן. אביו היה ממייסדי העיר תל אביב, רמת גן ושכונת בית הכרם שבירושלים (והוא שנתן לַשכונה את שמה). משחר ימיו ינק הבן את תחיית הלשון העברית ואת התחדשותה, ומאז כרת ברית עולמים עם לשון זו. כבר בילדותו, בהיותו תלמיד בית־הספר תַּחְכְּמוֹנִי, חידש מילים בעברית.
שירת ביחידה עברית בצבא הבריטי, ב״הגנה״ ובצה"ל. נלחם בקרבות ירושלים, ב־1948 וגם נפצע בגופו. בשנת 1951 התמנה לקצין העיתונות וההסברה של משרד החינוך והתרבות, ומשך שנים ארוכות היה לדובר האקדמיה ללשון העברית. נבחר לחבר־יועץ באקדמיה בי"ג באב תשמ"ה, והיה פעיל בוועדותיה. היה חבר הוועדה למונחי דקדוק לבתי הספר והוועדה למונחי הבולאות באקדמיה. היה ממייסדי האגודה הישראלית לבלשנות שימושית, ועסק בהוראה, בעיקר בהוראת הלשון בבתי־ספר לשלביהם, במכללות להכשרת מורים ובאוניברסיטאות. שנים רבות עסק בהוראה במכללה לחינוך ע"ש דוד ילין.
סיוון ערך תוכניות רדיו בנושא הלשון העברית והשתתף בהן מאז 1937. באחת מתוכניות הלשון שלו, ״שבילי לשון״, ראיין גם את המילונאי אברהם אבן-שושן.
כל ימיו, לא הרפה סיוון מאהבתו הישנה לשפה העברית. הוא שקד על הוראת הלשון ועל הנחלתה, חיבר ספרי לימוד וספרי עיון רבים בלשון העברית, מרביתם בנושא תקנת הלשון. ספרים אחרים עוסקים במעקב אחר ההתחדשות של העברית בימינו, בעיקר בתחום אוצר המילים (כמו הספר ״תצלצל שפתנו״). הוא חקר את תולדותיה ומקורותיה וערך תיקוני לשון, וראה במלאכתו זו מלאכת קודש. בתקופה מסוימת בחייו, שבה שהה באנגליה, עסק גם בהוראת העברית ליהודי התפוצות.
סיוון ליווה את כתיבת מילון אבן שושן עוד מראשיתו. היה מעורכי קובץ ההשלמות הראשון והשני של המילון לאחר מות המחבר.
בערב יום העצמאות תש"ן (1990) הִשִּׂיא מַשּׂואה לכבוד שנת הלשון העברית.
סיוון נשא את דורין, ולזוג נולדה בת, אסתר סיוון.
על מצבתו שבהר המנוחות חקוק הפסוק: ”מִי הָאִישׁ הֶחָפֵץ חַיִּים, אֹהֵב יָמִים לִרְאוֹת טוֹב” (תהלים, ל"ד, י"ג).
השכלה ותרומות

סיוון קיבל תואר דוקטור באוניברסיטה העברית בירושלים על מחקרו: ״צורות ומגמות בחידושי הלשון בעברית בתקופת תחייתה״, שבו חקר חידושים בתחום הפועל העברי בימינו, ומגמות אחרות של חידושי לשון בתקופת התחייה.
סיוון פעל ליישום עקרונות הכתיב המלא, לדיבור בהגייה ספרדית, לתקנת השפה, והפיץ בקרב הציבור הרחב ממחקריו על תולדות המילים והמושגים ועל תולדות השפה העברית לרבדיה. מחידושי המילים שטבע: מְתֻחְכָּם (בהשפעת תחכמוני), חֲוָיוֹן (הֶפֵּנִינְגּ), שמעון (ווֹקְמֵן), בו־זמני, תַּחְדִּישׁ, מְשִׁיבוֹן, הדמיה, הִדְמָה (פועל).
סיוון אף יזם ותכנן מכונת כתיבה עברית מנקדת, וזכה על כך בפרס נציבות שירות המדינה.
ספרים וחיבורים

סיוון חיבר ספרי ילדים וספרים לעולה וללומד המבוגר. ספרו ״כפֿעמון הכסף״ זיכה אותו בפרס היצירה ללומד המבוגר. החוברת ״הלשון הירושלמית והתגבשות הסגנון החדש״ (הוצאת האקדמיה ללשון העברית) הוּצאה לאור במהדורה מיוחדת כ״מחווה לראובן איש ירושלים״ מטעם גופים שונים. הוא פרסם מאות מאמרים ורשימות, גם בעיתונות היומית. ערך מחקרים רבים ועסק גם בתרגום ספרי מדע (כמו הכרך הראשון של ״אנציקלופדיה מדעית לנוער״).
ספרים וחיבורים > ספרים שחיבר

על אובני לשון ימינו, הוצאת א. רובינשטיין, 1976.
מדריך הכתיב המלא, הוצאת א. רובינשטין, 1975.
נכתוב מלא: מדריך הכתיב חסר הניקוד לפי הכללים שקבעה האקדמיה ללשון העברית לבית הספר היסודי ולחטיבת הביניים (איירה: תמי בצלאלי), ירושלים, הוצאת א. רובינשטיין, 1979.
תולדות לשוננו, הוצאת א. רובינשטיין.
לקסיקון לשיפור הלשון, הוצאת דביר.
תְּצַלְצֵל שְׂפָתֵנוּ – סיפור התחדשותה של העברית בארץ ישראל, הוצאת מסדה, 1989.
The Revival of the Hebrew Language
הוויות וחוויות בלשוננו המתחדשת
החלום ושברו – מבחר כתבים בענייני לשון לאליעזר בן־יהודה
בהתחדש לשון – חליפות ותמורות בעברית של ימינו, הוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993.
16 חוברות מיוחדות בסדרת לשוננו לעם בהוצאת האקדמיה ללשון העברית, בהן:
לשון בתחייתה
שמונים שנה (לוועד הלשון)
חמישים שנה (לַשידור העברי)
ספרים וחיבורים > ספרים שערך

מילון ״מגידו״ ומילון ״בנטם״, עברי־אנגלי ואנגלי־עברי (עם פרופסור א' לבנסטון)
שתי מהדורות המילואים הראשונות של מילון אבן־שושן לאחר מות המחבר (עם ד״ר רפאל ספן)
קָבצי שנינה והומור, כגון:
״אוצר מימרות שנונות״
״המילון העליז״
״כל השומע יצחק!״
הערות שוליים

↑  חידת תשבץ מספר ב', דואר היום, 20 במרץ 1931
↑   יום העצמאות | 1990, באתר כאן ארכיון, 29 באפריל 1990
↑  שושנה בהט, על "תולדות לשוננו" לראובן סיוון, לשוננו לעם לו, תשמ"ה, עמ' 25–27
↑  חיים נקר, לקסיקון לשיפור הלשון (סקירה), לשוננו לעם לא, תש"ם, עמ' 30–32
↑  ראובן מירקין, מילון עברי-אנגלי חדש, לשוננו לעם טז, תשכ"ה, עמ' 275-279;
ראובן מירקין, מילון אנגלי-עברי חדש, לשוננו לעם יז , תשכ"ו, עמ' 272–275
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268190105171  PLWABN: 9810536882505606  BnF: cb12778789j (data)  GND: 134050991  ISNI: 0000 0001 1638 2646  LCCN: n84028652  NLA: 35466790  NTA: 073033340  RERO: 02-A003836039  SUDOC: 081120788  Trove: 963348  VIAF: 49350862   WorldCat (עם VIAF): 49350862