בוהוסלב בלבין
מפעלו

בוהוסלב בלבין היה מעריץ גדול, לפעמים בצורה לא בקורתית דיה, של הכרוניקן וצלב האייק מליבוצ'ן, שהשפיע מאוד על כתיבתו.
הוא לקח מהאייק כמה שגיאות היסטוריות, שהיו קשורות להאדרת העבר של בוהמיה.
ספרו הראשון בשני כרכים ובעל 304 עמודים, נשא את הכותרת "Diva Vartensis seu Origines et Miracula magnae Dei hominumque Matris Marie, quae a tot retro saeculis Wartae in limitibus Silesiae comitatusque Glacensis … colitur“
שהופיע בשנת 1665. הוא מתאר על אתר קתולי קדוש בטוז'אני (וארטה),יעד לעליות לרגל על יד ברנו, ועל האנדרטה של ומרים הקדושה בהר הקדוש על יד פז'יברם.
בלבין לא סיים את כתיבת הספר, כשנתבקש על ידי הישועים לכתוב את תולדות מסדרם בבוהמיה.
בשנים 1633-1632 כתב בלבין בקלאדובה את Dissertatio apologetica pro lingua Slavonica, praecipue Bohemica(דברי שבח על השפה הסלבית, ובמיוחד הצ'כית), עבודה שפרסם בעילום שם והוטל עליה איסור.
הספר בא להגן על שפה הצ'כית, גינה עם זאת את הנטיות להתבדלות, אך כלל בד בבד גם דברי בקורת כלפי המעמד השלט, הפקידות הבכירה, מוסדות החינוך והכנסייה. הספר התפרסם שוב רק בשנת 1775 על ידי פרנטישק מרטין פלצל. הוא תורגם לשפה הצ'כית בשנת 1896 והפך למפורסם בכתביו.
מפעל חייו היה בעיניו עריכת ההיסטוריה של צ'כיה. קודם כתב בלטינית קטע מתוך תולדות בוהמיה תחת הכותרת "„Epitome historica rerum Bohemicarum מהתנצרות הארץ ועד שנת 1526. דובר בה בעיקר על ימי שלטונו של הקיסר קרל הרביעי, שהיוו מעין תור הזהב של ההיסטוריה של בוהמיה. הצנזורים של הספר התעניינו בכתיבה מחדש של כמה מפרקי הספר, במיוחד אלו בהם כתוב על השתלטות האוסטרים והשטירים על האזור. את החלק הראשון של ספרו המקיף, שהיה עשוי לכלול 30 כרכים, ונשאר לא גמור, פרסם בלבין בשנת 1676 תחת הכותרת Miscellanea historica regni Bohemiae (דברים משונים ומגוונים מן ההיסטוריה של ממלכת בוהמיה)
חלק מן הספר הנקרא Bohemia docta ("בוהמיה המלומדת") הוקדש להיסטוריה התרבותית של האזור. הוא דן בהיסטוריה של הספרות הצ'כית ושאר ההיבטים התרבותיים בבוהמיה. אף על פי שנכתב מנקודת מבט קתולית, הפגין בלבין בספר רגשי אהבה למולדת ולתולדותיה. בכרך הראשון "Liber naturalis" מתאר את בטבע של בוהמיה ותולדותיו
השני Popularis מוקדש לתושבים, השלישי Chorographicus למטופוגרפיה ולתאור המקומות. הכרך "Hagiographicus
או Bohemia sancta (בוהמיה הקדושה) הוא קובץ טקסטים המוקדשים ל 134 קדושים של בוהמיה, ולהמרטירים שלה ולנסים שהם עוללו. הכרך הבא Parochialis או „Sacerdotalis“ מתאר את הפרוכיות, הכרך
Episcopalis מורדש לבישופות של פראג, הכרך Regalis מדבר על שליטי בוהמיה, וה Epistolaris מסביר את חוקי הארץ. כרך אחר דן בשופטים ובפקידים הבכירים של בוהמיה תחת הכותרת ,Liber curialis seu de magistratibus et officiis curialibus regum Bohemiae. שני כרכים דנים בגנאלוגיה של המשפחות הבוהמיות.
ספר זה של בלבין הוצא לאור בשנית בשנת 1770 על ידי י. דיזבאך, עם הערות של העורך.
בלבין כתב גם ספרים על תולדות הדת ועל חיי יאן מנפומוק וקדושים אחרים. באחד מספריו
תאר את המקומות שהוקדשו לבתולה הקדושה מרים או שנקראו לפי שמה.
כתב למען תלמידיו את הספר Verisimilia humanorum disciplinarum ואחרי אחת עשרה שנה גם את Auxilia poetices.
הספר Vita venerabilis Arnesti primi archiepiscopi Pragensis מתאר את חיי הארכיבישוף ארנסט מפרדוביצה. ספר אחר,Origines illustrissimorum comitum de Guttenstein, ubi refertur Vita B. Hroznatae“ עוקב אחרי שורשי משפחת הרוזנים מגוטנשטיין, וייחוסיהם אל משפחת הרוזנאטי.
בלבין כתב גם שירים שפורסמו בספר Examen melissaeum.
האחרון בספריו שהושלמו היה Vita vener. Patris Nicolai Lancicii, "ספר חיי האב הנכבד מיקולאש לנצ'יצקי".