stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאב בן אריה (שגריר)
ביוגרפיה

בן-אריה נולד בעיר חרקוב שבאוקראינה בשם ולדימיר פלנצ'יק. למד באוניברסיטת חרקוב ולאחר סיום לימודיו בשנת 1971 עלה לישראל. בשנת 1972 החל לעבוד בקול ישראל ושנים רבות היה מנהל מחלקת החדשות בשפה הרוסית. היה מחברי מערכת העיתון בשפה הרוסית "ורמיה" שיצא לאור בישראל בשנות ה-90.
בתחילת שנות ה-90 הצטרף לשירות החוץ של ישראל. תחילה עבד בתפקידים שונים בשגרירויות ישראל בקייב, מינסק ומוסקבה. באוגוסט 2004 מונה לשגריר ישראל בבלארוס, תפקיד אותו מילא עד לשנת 2009. בסוף 2009 התמנה לשגריר בלטביה ושגריר לא תושב בליטא. לאחר מכן היה תקופה קצרה יועצו של שר החוץ אביגדור ליברמן עד שנאלץ לפרוש בעקבות החשדות נגדו.
בן-אריה, הדובר כמה שפות, עוסק בספרות ותרגם כמה ספרים עבריים לרוסית.
ביוגרפיה > פרשת השגריר

בשנת 2010 נחקר בן-אריה בחשד שבהיותו שגריר בבלארוס עדכן את חבר הכנסת אביגדור ליברמן אודות בקשה לסיוע בחקירות בעניינו אותה התבקש להעביר ממשרד המשפטים הישראלי לרשויות החוק בבלארוס. על פי החשד, עובדה זו סייעה לו לקבל את תפקיד השגריר בריגה. הפרשה זכתה לכינוי "פרשת השגריר".
בשנת 2012 הורשע בן-אריה בבית משפט במסגרת עסקת טיעון ונגזרו עליו 4 חודשי עבודות שירות.
הערות שוליים

↑  מינויים בשירות החוץ, החלטה מס. 1092 של הממשלה מיום 20.12.2009
↑  אלי ברדנשטיין, שגריר המעטפות מבלרוס הולך הביתה, באתר nrg‏, 24 בנובמבר 2010
↑  Yehudah Ṿinshṭain, ha-Yoʿets: = The attorney general, Rishon le-Tsiyon: Yediʿot aḥaronot, 2022, Yediʿot sefarim, עמ' 135, ISBN 978-965-564-615-3
↑  אביאל מגנזי, 4 חודשי עבודות שירות לשגריר של ליברמן, באתר ynet, 28 באוקטובר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010744325205171  VIAF: 34164294772608410891   WorldCat (עם VIAF): 34164294772608410891 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שיה לה-באף

| --- | --- |

לה-באף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו 2017
 לידה:  11 ביוני 1986 (בן 38) ארצות הברית לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  Shia Saide LaBeouf 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 מקום לימודים:  תיכון אלכסנדר המילטון 
 בן או בת זוג:  מיה גות (10 באוקטובר 2016–ספטמבר 2018)  מיה גות (2013–2015)  איזבל לוקאס (2011–2012)  קארי מאליגן (2010–2011)  מרגרט קוואלי (דצמבר 2020–ינואר 2021)  FKA twigs (2018–2019)  מיה גות (2020–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לבידור בשעות היום 
 פרופיל ב-IMDb
 
שיה זייד לה-באף (באנגלית: Shia Saide LaBeouf; נולד ב-11 ביוני 1986) הוא שחקן, במאי ותסריטאי אמריקאי יהודי מומר. בתחילת הקריירה שלו, התפרסם בתפקידו כלואיס סטיבנס בסדרה "אצל סטיבנס" בערוץ דיסני, ולאחר מכן התפרסם רבות בזכות שלושת סרטי "רובוטריקים" בהם כיכב.
קורות חייו

לה-באף נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, לג'פרי קרייג לה-באף, ליצן ופנטומימאי נוצרי ממוצא קייג'ון-צרפתי, ולשיינה זייד, רקדנית יהודיה-אשכנזיה. גדל במסורת מעורבת, שבמסגרתה הוטבל, אך גם חגג בר-מצווה.
לה-באף עצמו תיאר את הוריו כאנשים מוזרים, שונים אך אוהבים, שהיו קרובים לתנועת ההיפים. אביו היה מגדל קנאביס, השתמש גם בסמים קשים יותר ובילה לא מעט זמן במוסדות שיקומיים. לבסוף הוריו התגרשו, ולה-באף גדל אצל האם, שהתפרנסה ממכירת בדים וסיכות נוי. האם ובנה חיו חיים צנועים באזור אקו פארק הבעייתי[דרושה הבהרה], ולה-באף למד בבתי ספר לאוכלוסיות נזקקות.
ב-2004, כתב מאמר לספר "I Am Jewish" מאת יהודה פרל, בו טען לה-באף "שיש לו קשר אישי עם האל שבמקרה עובד בגבולות היהדות". כך במשך שלושת העשורים הראשונים לחייו הגדיר עצמו כיהודי.
ב-2014, במהלך צילומי הסרט "זעם" עם בראד פיט (ובהדרכתו של פיט), לה-באף המיר את דתו מיהדות לנצרות.
קריירה

כדרך התמודדות עם הסביבה העוינת, לה-באף נהג להמציא סיפורים ובדיחות, ולאלתר דיאלוגים מצחיקים. כבר בגיל 10 החל להופיע במועדוני סטנד-אפ עם סיפורים פרי עטו שהיו כתובים בשפה גסה, "שיותר התאימה לבדרן בן 50 מאשר לילד בן 10". בתחילת הקריירה עבד לבד, ללא מנהל, ולכן לעיתים נהג להתחזות לסוכן כדי לסדר הופעות ותנאי שכר לעצמו. אחרי תקופה מסוימת מצא לעצמו סוכנת דרך דפי זהב האמריקאי.
לה-באף סיפר בראיונות שהתחיל לשחק בגלל הצורך לעזור בפרנסת המשפחה ולא עקב הרצון להיות שחקן. הוא התפרסם בעקבות התפקיד הראשי בסדרה "אצל סטיבנס" שהופקה על ידי ערוץ דיסני האמריקאי בין השנים 2000 - 2003. עבור גילום דמותו של לואיס סטיבנס זכה לה-באף בפרס אמי לבידור בשעות היום ב-2003 (בקטגוריה "שחקן מצטיין בתוכנית ילדים"). באותה תקופה השתתף גם במספר תוכניות הלייט נייט של ג'יי לנו. ב-2003 השתתף השחקן בהפקה אחרת של אולפני דיסני, הסרט "בורות" בו שיחק לצידם של ג'ון וויט וסיגורני ויבר.
ב-2004 השתתף לה-באף בתפקיד קטן בסרט המדע הבדיוני "אני, רובוט" וב-2005 שיחק במותחן האימה "קונסטנטין". ב-2005 השתתף גם בדרמה ההיסטורית "בובי", המתרחשת על רקע שעותיו האחרונות של רוברט קנדי.
בשנת 2006 שיחק בסרט הפשע "מדריך להכרת קדושיך" בכיכובו של צ'נינג טייטום.
את הפריצה הגדולה עשה לה-באף בשנת 2007, כאשר קיבל תפקיד ראשי לצד שרה רומר במותחן "דיסטרביה". הסרט, שמהווה מעין גרסה מודרנית לסרט "חלון אחורי" של אלפרד היצ'קוק, זכה להצלחה מפתיעה בקופות (הפקתו עלתה כ-20 מיליון דולר, אך הסרט הכניס קרוב ל-95 מיליון דולר ועמד שלושה שבועות רצופים בראש רשימת שוברי הקופות בארצות הברית). מבקרים שיבחו את עבודתו של לה-באף בסרט זה. רות' סטיין, מבקרת קולנוע של העיתון "סן פרנסיסקו כרוניקל" כתבה ש"לה-באף הופך במהרה לשחקן הצעיר הטוב ביותר בהוליווד של ימינו".
באותה שנה שיחק לה-באף גם בתפקיד ראשי בסרט "רובוטריקים", שנחשב לאחד הסרטים המובילים של עונת הקיץ של 2007 בהוליווד. סטיבן ספילברג, שהפיק את "רובוטריקים", התרשם לטובה מעבודתו של השחקן הצעיר והציע לו את אחד התפקידים הראשיים בסרט "אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח", לצדם של האריסון פורד וקייט בלאנשט. הסרט בכיכובו יצא לבתי הקולנוע במאי 2008.
בין הפרויקטים שבהם השתתף לה-באף, היה גם המותחן "לכודים ברשת" (אותו ביים די.ג'יי. קארוסו. בנוסף הופיע גם בשני סרטי ההמשך ל"רובוטריקים".
ב-2012 יצא הסרט "ארץ יבשה" בכיכובו, לצד טום הארדי, מיה וסיקובסקה וג'סיקה צ'סטיין, ובבימויו של ג'ון הילקוט. ב-2013 שיחק בסרט "נימפומנית" של הבמאי לארס פון טרייר לצידה של שארלוט גינסבורג.
ב-10 בינואר 2014, טען לה באף כי הוא רוצה "לפרוש מהחיים הציבוריים", אך למרות זאת עדיין הופיע בסרטים בשנים הבאות. בשנת 2015, הופיע בקליפ "Elastic Heart", של סיה.
ב-2019 כתב את התסריט לסרט הדרמה "ילד דבש" (בבימוי עלמה הראל), המבוסס חלקית על ילדותו ועל יחסיו עם אביו; לה-באף גילם בסרט את האב. לדבריו, הוא כתב את התסריט כחלק מתהליך הגמילה שלו.
חיים אישיים

בשנת 2012 החל לצאת עם השחקנית האנגליה מיה גות'. ב-10 באוקטובר 2016, השניים התחתנו בטקס בלאס וגאס. בספטמבר 2018, פורסם שבני הזוג נפרדו והגישו בקשה לגירושין.
לה-באף יצא עם הזמרת האנגלייה FKA Twigs מ-2018 עד 2019.
בשנת 2020 הוא החל לצאת עם השחקנית האמריקאית מרגרט קוואלי. על פי הדיווחים הקשר הסתיים בינואר 2021, ובספטמבר סיפרה קוואלי למגזין הרפרס בזאר כי היא מאמינה להאשמות של FKA Twigs.
חיים אישיים > בעיות משפטיות

ב-26 ביוני 2014, לה-באף נעצר בתיאטרון סטודיו 54 בניו יורק ולאחר מכן הואשם בהפרת סדר, הטרדה והסגת גבול פלילית. בעקבות התקרית, לה-באף פנה מרצונו לטיפול באלכוהוליזם. הוא הודה באשמה של הפרת סדר, בעוד שהאישומים על הסגת גבול והטרדה בוטלו.
ב-8 ביולי 2017, לה-באף נעצר במרכז העיר סוואנה, ג'ורג'יה, בסביבות השעה 4 לפנות בוקר בגין שכרות והפרת סדר ציבורית. צילומי מצלמת גוף הראו את לה-באף משמיע "הערות גזעניות וניבולי פה" כלפי שוטרים במהלך מעצרו. מאוחר יותר הוא ייחס את האירוע להתמכרותו לאלכוהול. לאחר שבאוקטובר 2017 לא הודה באישום של הפרת סדר, לה-באף נמצא אשם בהתנגדות למעצר אך נמצא לא אשם בשכרות ציבורית. הוא נידון למאסר על תנאי למשך שנה ונגזר עליו לשלם קנס בסך 1,000 דולר וכן לפנות לטיפול כדי לנהל את בעיות הכעס והשימוש בסמים.
בספטמבר 2020, הואשם לה-באף בפלילים בעבירה של גניבה קטנה ובגין מעורבותו במריבה עם גבר אחר ביוני אותה שנה. הוא הודה באשמה. שופט הורה ללה-באף להיכנס לתוכנית לשליטה בכעסים במאי 2021, והאישומים יבוטלו במידה ולה-באף יסיים את התוכנית בתוך שנה.
בדצמבר 2020, לה-באף נתבע על ידי FKA Twigs, בגין פגיעה מינית, תקיפה וגרימת מצוקה רגשית. הוא ציין בתגובתו כי "התעלל" בעצמו ובסובבים אותו במשך שנים וכי הוא "מתבייש" ו"מצטער בפני מי שפגע בו." בעקבות התביעה, לה-באף לקח הפסקה ממשחק והחל לקבל טיפול.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | The Christmas Path | קאל |  |
| 1998 | Monkey Business | וויט |  |
| 2003 | הקרב על שייקר הייטס | קלי |  |
| 2003 | המלאכיות של צ'רלי: בהילוך גבוה | מקס פטרוני |  |
| 2003 | טיפשים בהפסקה שנייה: כשהארי פגש לויד | לואי |  |
| 2003 | בורות | סטנלי ילנטס הרביעי |  |
| 2004 | אני, רובוט | פרבר |  |
| 2005 | כנגד כל הסיכויים | פרנסיס ווימט |  |
| 2005 | הנסיכה מעמק הרוחות | אסבל | דיבוב |
| 2005 | קונסטנטין | צ'אז קריימר |  |
| 2006 | בובי | קופר |  |
| 2006 | מדריך להכרת קדושיך | דיטו הצעיר |  |
| 2007 | דיסטרביה | קייל ברשט |  |
| 2007 | תפוס ת'גלים | קודי מאבריק | דיבוב |
| 2007 | רובוטריקים | סאם וויטוויקי |  |
| 2008 | אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח | הנרי "מט" ויליאמס |  |
| 2008 | לכודים ברשת | ג'רי שואו / אית'ן שואו |  |
| 2009 | רובוטריקים 2: הנקמה | סאם וויטוויקי |  |
| 2009 | אוהב אותך, ניו יורק | ג'ייקוב |  |
| 2010 | וול סטריט 2: הכסף מדבר | ג'ייקוב "ג'ייק" מור |  |
| 2011 | רובוטריקים 3: אפלת הירח | סאם וויטוויקי |  |
| 2011 | Maniac | הבמאי | סרט קצר; גם במאי ותסריטאי |
| 2011 | Born Villain |   | סרט קצר; במאי ותסריטאי |
| 2012 | Howard Cantour.com |   | סרט קצר; במאי ותסריטאי |
| 2012 | ארץ יבשה | ג'ק בונדורנט |  |
| 2012 | המוצא האחרון | בן שפרד |  |
| 2013 | צ'ארלי חייב למות | צ'ארלי |  |
| 2013 | נימפומנית | ג'רום מוריס |  |
| 2014 | זעם | בויד "התנ"ך" סוון |  |
| 2015 | Man Down | גבריאל דראמר |  |
| 2016 | אמריקן האני | ג'ייק | מועמד פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר (אנ') (2016) |
| 2017 | ג'ון מקנרו נגד ביורן בורג | ג'ון מקנרו |  |
| 2019 | ילד דבש | ג'יימס לורט | גם תסריטאי מועמד פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר (אנ') (2019)  מועמד פרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2016) |
| 2019 | חיים אחרים | טיילר |  |
| 2020 | גובה המיסים | קריפר |  |
| 2020 | קרעים של אישה | שון קרסון |  |
| 2022 | Padre Pio | פדרה פיו (אנ') |  |
| 2024 | מגלופוליס | קלאודיו פולצ'ר |  |
| TBA | After Exile | מייק דילייני |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | קרוליין בעיר | איתן | פרק: "Caroline and the Bar Mitzvah" |
| 1998 | Breakfast with Einstein | ג'ואי | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 1999 | ג'סי | מו | פרק: "Momma Was a Rollin' Stone" |
| 1999 | סוף סוף סוזן | ריצ'י | פרק: "A Day in the Life" |
| 1999 | מגע של מלאכים | ג'וני | פרק: "The Occupant" |
| 1999 | תיקים באפלה | ריצ'י לופון | פרק: "The Goldberg Variation" |
| 2000 | ER | דארנל סמית' | פרק: "Abby Road" |
| 2000 | זרוקים ויורמים | הרברט | פרק: "We've Got Spirit" |
| 2003-2000 | אצל סטיבנס | לואיס אנטוני סטיבנס | תפקיד ראשי (3 עונות); 65 פרקים |
| 2001 | Hounded | רוני ואן דאסל | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2001 | The Nightmare Room | דילן פירס | פרק: "Scareful What You Wish For" |
| 2002 | The Proud Family | ג'וני קמ'ברייד | דיבוב; פרק: "I Love You Penny Proud" |
| 2002 | וידוייה של טרו | אדי ווקר | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2003 | The Even Stevens Movie | לואיס אנטוני סטיבנס | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
הערות שוליים

↑  טלי פרקש, שיה לה-בוף התנצר: "מצאתי את אלוהים", באתר ynet, 28 באוקטובר 2014
↑  https://www.interviewmagazine.com/film/shia-labeouf
↑  If only Jimmy Stewart had had Wi-Fi and a cell (באנגלית)
↑  מערכת וואלה!‏, שייה לה-בוף הודיע: "אני פורש מהחיים הציבוריים", באתר וואלה, 10 בינואר 2014
↑  Shia LaBeouf on Writing Biopic 'Honey Boy': "I Was Falling Apart", Hollywood Reporter
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007423880805171  PLWABN: 9810624535505606  BIBSYS: 8068056  BNE: XX4672688  BnF: cb15095666h (data)  CANTIC: a12003207  GND: 141237848  ISNI: 0000 0001 1754 7094  LCCN: no2003064903  MusicBrainz: 41d7a049-a826-49a8-a961-fad2eb00c6fd  NKC: xx0071287  NLA: 42289219  NTA: 296419370  SUDOC: 129915319  Trove: 1454431  VIAF: 29825446   WorldCat (עם VIAF): 29825446
קרב תרמופילאי

ערך זה עוסק בקרב בין ספרטה לפרס. אם התכוונתם לקרבות אחרים, ראו .
קרב תרמופילאי הוא קרב שנערך במצר היבשתי תרמופילאי שבמרכז יוון בשנת 480 לפנה"ס, בין צבא בן שבעת אלפים לוחמים מן הברית ההלנית בראשות לאונידס מלך ספרטה, לבין צבא האימפריה הפרסית. הצבא הפרסי, שהיה גדול לאין שיעור ומנה עשרות אלפים ויותר, פלש ליוון דרך מעבר תרמופילאי הצר. לפי הרודוטוס, במשך שבעה ימים הצליחו היוונים להדוף את התקפות הפרסים, עד שיווני בן המקום גילה לפרסים דרך הררית דרכה יכלו הפרסים לאגף את הצבא היווני ולבסוף גם להביסו. לאונידס ו-300 לוחמים ספרטנים נשארו ללחום בפרסים עד המוות. הקרב, ועמידתם של הלוחמים הספרטנים מול כוח רב מהם, הפכו למופת של אומץ לב שמלווה מאז את תרבות המערב.
רקע

חשיארש הראשון החליט להמשיך את התפשטותה של האימפריה הפרסית שנבלמה בקרב מרתון בימי אביו, דריווש הראשון. בשנת 484 לפנה"ס התאסף צבא גדול באסיה הקטנה כהכנה למלחמה. חשיארש חצה את ההלספונטוס (הידוע כיום כדרדנלים) על גבי גשר של ספינות בשנת 480 לפנה"ס והתחיל את פלישתו ליוון. המקורות העתיקים מוסרים מספרים אסטרונומיים שמסתכמים במיליוני חיילים, אך לפי הערכות מודרניות הנשענות על חישובי אספקה, הפרסים יכלו למנות עד 200,000 איש, ואולי הרבה פחות. הצי הגדול, המורכב בעיקר מספינות פניקיות ואיוניות, תמך בפלישה. גם כאן המספרים שמוסרים המקורות עוברים את האלף, ונראה שמספר ספינותיו עמד על כ-400 עד 600 ספינות. על מנת לצמצם את מספר ספינותיו למספרים שהשתתפו בקרבות, הרודוטוס מספר על סופה קטלנית ששלחו האלים בצי הפרסי אשר גרמה לאובדן ספינות רבות.
על מנת להתנגד לפלישה, התאגדו ערי המדינה של יוון בברית המכונה "הליגה ההלנית". את ההנהגה על חילות היבשה והים מסרו לידי הספרטנים מתוך הכרה בעליונותם הצבאית. הליגה כללה כמעט את כל ערי יוון שבפלופונסוס וערים מעטות משאר אזורי יוון (לא כל ערי יוון השתתפו במלחמה, ערים מסוימות בחרו להיכנע לפרסים עוד טרם הקרב וערים אחרות עברו לצדם במהלך המלחמה).
היוונים החליטו לוותר על הגנת יוון הצפונית ושלחו כוח גדול לבלימת הפרסים במעבר תרמופילאי על מנת למשוך זמן ולכנס את כוחות הברית. הכוח הורכב מחיילים מיוון התיכונה בפיקודו של לאונידס, אשר הגיע עם חיל מובחר של הצבא הספרטני. במקורות רבים מצוין המספר "300 הספרטנים". למעשה היו בקרב 304 ספרטנים: 300 חיילי משמר המחולקים לשלוש פלוגות, קצין לכל פלוגה, ולאונידס עצמו. אולם החייל פנטיטיס יצא בשליחות אל תסאליה. והחייל אריסטודמוס לא לחם בגלל מחלה. כך שהיו 302 ספרטנים. כתמיכה בצבא היבשה יצא הצי לכיוון מצר ארטמיסיון על מנת לא לתת לכוחות הפרסיים אפשרות לאגף את צבא היבשה ולהנחית כוחות בעורפם.
הקרב

בבואם למעבר, החלו היוונים בביצורו. המעבר היה צר ורוחבו לא עלה על כמה מאות מטרים. על מנת לבצרו, החלו היוונים לשקם את החומה העתיקה שעמדה במקום והציבו חיל משמר בדרך צדדית בהרים שבעזרתה אפשר היה לעקוף את המעבר. זה היה המעבר היחיד בו יכלו הפרסים לעבור, ולכן החזקתו הייתה עשויה למנוע מהם לכבוש את שאר יוון.
חשיארש לא התרשם מהכוח היווני שעמד על 7,000 חיילים וחשב שצבאו ימחץ אותם בעצם מספרו העדיף. לפי פלוטרכוס, שלח המלך הפרסי שליחים אל לאונידס והבטיח לו את כתר יוון תמורת שיתוף פעולה עמו, ליאונידס ענה: "אם היה לך מושג כלשהו בדבר הנושאים הנשגבים בחיים, היית נמנע מלחמוד רכושם של אחרים. עבורי, מוות למען יוון עדיף לעומת היותי שליט יחיד על בני עמי". לאחר קבלת תגובתו של לאונידס, שלח אליו חשיארש דרישה שהספרטנים ימסרו את נשקם (כלומר ייכנעו), על דרישה זו ענה לו לאונידס בהתגרות: "בוא, קח אותם".
למרות נחיתותם העצומה, היה המורל במחנה הספרטני גבוה. הרודוטוס מספר על סייר פרסי, שיצא לרגל אחר הספרטנים. כאשר חזר ממשימתו, דיווח שהספרטנים נצפו כשהם שרועים מחוץ לחומה שהקימו, נשקיהם מונחים במערום, והם עסוקים בתרגילי התעמלות ובסירוק שערם הארוך, כאילו מדובר בבילוי על שפת הים. הסייר סיפר כי הספרטנים הניחו לו להתקרב ולתצפת עליהם ולא ניסו לרדוף אחריו, או לפגוע בו. חשיארש הנדהם, התקשה להבין את פשר מעשיהם, ויועצו דֵמַרַטוֹס הסביר: "האנשים הללו באו להילחם איתנו במעבר, ולזאת הם מתכוננים. כי חוק להם הקובע ככה: כשהם יעמדו לחרף נפשם, אז עליהם לקשט את ראשם". עוד מספר הרודוטוס על הקצין הספרטני דִיאנֵקֵיס, שאחרי ששמע שכמות חיציהם של הפרסים עצומה כל כך, עד שהם יאפילו על השמש, הגיב בסגנון לאקוני אופייני, ואמר: "מצוין, נילחם בצל".
חשיארש שלח את כוחותיו לקרב, אך התוצאות היו אפסיות וההתקפה נהדפה. הקרב הפך עד מהרה לטבח בן יומיים, שבמהלכו איבדו הפרסים אלפי חיילים בלי שהצליחו לשבור את היוונים. חשיארש חשש שהוא עומד להפסיד במלחמה, כשלמזלו הגיע למחנהו יווני בשם אֵפִיאַלְטֵס. (מאז אותו יום, שמו הוא מילה נרדפת לבוגד ביוונית), וסיפר לפרסים אודות המעבר הצר בהרים, מתוך ציפייה לקבל שכר על מידע זה.
חשיארש שלח את הגיס המכונה "בני האלמוות" - יחידת עילית פרסית בת 10,000 לוחמים, תחת פיקודו של הידרנס. הם הצליחו לאגף את היוונים. כשראה לאונידס שהמצב אבוד, שלח רצים לצי בארטמיסיון על מנת להודיע להם על מפלתו, שחרר את בעלי הברית היווניים, ונשאר להגן על נסיגתם עם הספרטנים וכוח עזר מתספיאה. הקרב נמשך עוד כמה שעות עד שאחרון הספרטנים נהרג. בסיכומו של הקרב, איבדו הפרסים אלפי חיילים תמורת מספר הקטן לפחות פי 10 מזה. למרות האבדות, המשיך הצבא הפרסי בהתקדמותו דרומה ועד מהרה הגיע עד אתונה ושרף אותה. רק הניצחון הימי של האתונאים בקרב סלמיס והניצחון היבשתי בקרב פלטאיה, שבא בעקבותיו, הצליח לבלום את התקדמות הפרסים, והם נסוגו צפונה.
לאחר הדיפת הפרסים מיוון, הוצבה במקום הקרב אנדרטה המנציחה את זכר הלוחמים שנפלו בקרב. על האנדרטה נחרטו המילים:
הו עובר אורח, הודע נא ללקדימונים כי כאן אנו שוכבים, נאמנים לחוקיהם
קיימת סברה במקורות העתיקים כי לאונידס החליט להקריב את עצמו ואת חייליו כדי להציל את הצי האתונאי שנתקע במעבר הצר בין אוובויה ליבשה, על ידי כך שיעכב את הפרסים ויאפשר לו את זמן החילוץ הנחוץ. סברה אחרת מתייחסת לנבואת האורקל מדלפי, אשר ניבא לפני הקרב שספרטה תיהרס או תאבד את אחד ממלכיה בקרב, וטוענת שלאונידס בחר במותו להצלת ספרטה. לא ברור עד כמה עדויות אלה אמיתיות ומה חלקן של האגדות בעדויות אלה.
הקרב בתרבות הפופולרית

מאז התרחשותו, שימש הקרב בתרמופילאי השראה ליצירות תרבותיות רבות ומגוונות: שירה, פרוזה ורומנים, ציור, קולנוע, טלוויזיה ואף משחקי וידאו. נכתבו אודותיו ספרים דוגמת שערי האש, רומן מאת סטיבן פרספילד, וכן "הנער מנכסוס", רומן מאת אהרן אבדי. כמו כן נעשו עיבודים קולנועיים. "300 הספרטנים" היה סרט משנת 1962 שנוצר תוך שיתוף פעולה עם הממשל היווני. בסרט כיכבו ריצ'רד איגן כליאונידס מלך ספרטה, ודייוויד פרר כמלך פרס חשיארש הראשון. סרט אחר הוא "300", עיבוד מ-2007 לפי הנובלה הגרפית של פרנק מילר, בכיכובם של ג'רארד באטלר כמלך ספרטה, ורודריגו סאנטורו כמלך פרס. להקת המאטל השוודית "סבטון" פרסמה את השיר "Sparta" שעוסק בקרב. קרב תרמופילאי הוזכר גם באפילוג של משחק הווידאו "Assassin's Creed Odyssey", שמתרחש בהיסטוריה בדיונית כחמישה עשורים לאחר מכן, במהלך המלחמה הפלופונסית.
צבאות רבים כיום, ובהם צה"ל, ראו בצבא הספרטני מודל לחיקוי. במיוחד מוערכים בקרב צבאות העולם ותאורטיקנים צבאיים המשמעת הצבאית, הלכידות היחידתית והדבקות במשימה של צבא ספרטה בכלל והלוחם הספרטני בפרט.
ראו גם

צבא ממלכת פרס האחמנית
הצבא היווני בתקופת יוון הקלאסית
צבא ספרטה
קרב השערים הפרסיים - קרב בטופוגרפיה דומה שנערך כעבור כ-150 שנים בין הפרסים לצבא יווני-מקדוני בהנהגת אלכסנדר הגדול.
מולון לאבה
300
שערי האש
הערות שוליים

↑  Chris Carey, Thermopylae: Great Battles. הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2019. עמ' 49.
↑  דמרטוס היה לפני כן מלך ספרטה אולם הודח בידי קלאומנס הראשון.
↑  הרודוטוס, ספר ז', 209.
↑  הרודוטוס, ספר ז', 226.
↑  הרודוטוס, ספר ז', 214-213, הרודוטוס עצמו אינו בטוח בזהות הבוגד, ומציין גם את אוֹנֵיטֵיס מקרִיסְטוֹס ואת קוֹרֶידַלוֹס מאַנְטִיקִירָה כבוגדים אפשריים.
↑  הרודוטוס, ספר ז', 228.
↑  גל פרל, "מוֹלוֹן לאבֶּה", הבלוג על הכוונת, ‏ 21 בינואר 2024.
↑  אמיר ברעם, "מעטים מול רבים", במחנה, ‏ נובמבר 2004.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534155705171  LCCN: sh85134814  NKC: ph135758 
האנדרטה בתרמופילאי לזכר הקרב
אלכסנדר חינשטיין

אלכסנדר חינשטיין (באנגלית: Александр Хинштейн; נולד ב-26 באוקטובר 1974) הוא פוליטיקאי ועיתונאי רוסי-יהודי. משמש מאז דצמבר 2024 כממלא מקום מושל מחוז קורסק בדרום רוסיה.
ביוגרפיה

אלכסנדר נולד ב-26 באוקטובר 1974 במוסקבה למשפחה יהודית של מהנדסים. הוא סיים את לימודיו בפקולטה לעיתונאות של האוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה על שם מיכאיל לומונוסוב (2001) ולאחר מכן קיבל השכלה משפטית מהאוניברסיטה המוסקבאית של משרד הפנים של רוסיה (2007). השלים הסבה מקצועית באקדמיה הנשיאותית הרוסית לכלכלה לאומית ומינהל ציבורי במסגרת "תוכנית להסבה מחדש של העתודה הגבוהה ביותר של אנשי ניהול" (2013), תוכנית שיזם דמיטרי מדבדב בהיותו נשיא רוסיה.
מאז 1992 עבד בעיתון הקומסומולץ המוסקבאי (ככתב, כתב מיוחד ולאחר מכן בעל טור של העורך הראשי). זכה להכרה רחבה הודות לתחקירים עיתונאיים בעלי פרופיל גבוה בנושא שחיתות. בעקבות פרסומיו נפתחו תיקים פליליים רבים, פוטרו כמה מאות פקידים בכירים, קציני אכיפת חוק ושירותים חשאיים ועשרות הובאו למשפט. מ-1999 עד 2002, שימש כיוצר ומנחה של התוכנית הפופולרית "חומרים סודיים" בערוץ TVC.
קריירה ציבורית

בדצמבר 2003, חינשטיין נבחר כחבר הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית מטעם מחוז הבחירה 122 סמנובסקי (מחוז ניז'ני נובגורוד) והפך לאחד חברי הפרלמנט הצעירים ביותר (בן 29) ושימש כחבר פרלמנט ומחוקק עד 2024. למרות היבחרו לפרלמנט, הוא המשיך לשמש כעיתונאי והיה מפרסם באופן קבוע את תוצאות חקירותיו. היה מומחה קבוע ומשתתף בתוכניות חברתיות-פוליטיות בערוצי הטלוויזיה הפדרליים. בשנותיו בפרלמנט שימש כסגן יו"ר הוועדה לתעשייה, בנייה וטכנולוגיות עתירות מדע, חבר בוועדה למאבק בשחיתות, חבר בוועדת הדומא הממלכתית ליישום חקיקת הבחירות וכן כיו"ר משותף של קבוצת העבודה ללימוד הנוהג בהוצאת כספים תקציביים המוקצים למימון והשקעות בסלילת כבישים. נחשב למחוקק מצטיין לאחר שיזם למעלה מ-100 הצעות חוק בתחום המשפט הפלילי, המנהלי והאזרחי. בשנים 2006–2016 עמד בראש קבוצת העבודה של נשיאות המועצה הכללית של מפלגת רוסיה המאוחדת להגנה על זכויותיהם של מחזיקי מניות ומפקידים.
בסתיו 2016, הוא עבר לשרת בסוכנות פדרלית חדשה שנוצרה - השירות הפדרלי של כוחות המשמר הלאומי של הפדרציה הרוסית (רוסגווארדיה). שימש כיועץ למפקד העליון של המשמר הלאומי כשהוא פיקח על נושאי חקיקה ועבודת מידע והסברה.
ביולי 2018, חזר לפרלמנט ושימש כיו"ר הוועדה למדיניות מידע, טכנולוגיות מידע ותקשורת, היה חבר בקבוצת העבודה לניתוח ושיפור החקיקה בתחום ארגוני הביטחון הפרטיים ובקרה על תפוצת הנשק במסגרת הוועדה לביטחון ולמניעת שחיתות, כשאת היוזמה ליצירתה העלה באוקטובר 2018. בנובמבר 2019, מונה לסגן מזכ״ל המועצה הכללית של מפלגת רוסיה המאוחדת, חבר נשיאות המועצה הכללית של מפלגת רוסיה המאוחדת.
בפברואר 2020, מונה לחבר בוועדה הממשלתית לפיתוח דיגיטלי, שימוש בטכנולוגיות מידע לשיפור איכות החיים והתנאים לעשיית עסקים. הנציבות הממשלתית היא גוף מתאם להבטחת פעולות מתואמות של הגופים המבצעים הפדרליים והגופים המבצעים של הישויות המרכיבות את הפדרציה הרוסית ליישום משימות עדיפות בתחום הפיתוח והגברת רמת השימוש בטכנולוגיות מידע במינהל הציבורי, בתחום החברתי, כדי להבטיח אבטחה, לשפר את האקלים העסקי של הממשל האלקטרוני של הפדרציה הרוסית ושאר נושאי המידע של החברה הרוסית. היה חבר נשיאות איגוד עורכי הדין של רוסיה. חבר במועצה המרכזית של החברה ההיסטורית הצבאית הרוסית. חבר באיגוד העיתונאים הרוסי, חבר נשיאות איגוד העיתונאים של מוסקבה וחבר באיגוד הספרים הרוסי.
על פעילותו החברתית והחקיקתית והיצירתית זכה להוקרה רבה ופרסים בהם אות מסדר אלכסנדר נבסקי, אות מסדר הכבוד, תעודת כבוד של נשיא הפדרציה הרוסית, אות הכבוד של הדומה הממלכתית "עבור שירותים לחיזוק הפרלמנטריזם", תעודת הכבוד של הדומה, הכרת תודה מיושב ראש הדומה הממלכתית (שלוש פעמים), הפרס העיתונאי המקצועי הגבוה ביותר "עט הזהב של רוסיה", מספר פרסים מקצועיים, כולל הוקרה מגופי ביון וביטחון רוסיים על תחקיריו.
מושל מחוז קורסק

בדצמבר 2024 נשיא רוסיה החליט למנותו למושל מחוז קורסק.
כתביו

חינשטיין הוא מחברם של 10 ספרים, בהם "הסוף של אטלנטיס. מדוע פוטין לעולם לא יהפוך לגורבצ'וב", "מהו צבע הפחד?", "סודות לוביאנקה", "ציד אנשי הזאב", "ילצין. קרמלין. תולדות המחלה", "ברזובסקי ואברמוביץ'. אוליגרכים מהכביש המהיר", "איך רוסיה נהרגת", "משבר", "סיפור הזמן האבוד", "סוף אטלנטיס".
חיים אישיים

הוא הכיר את אשתו הראשונה, יוליה פדוטובה, במהלך שנות לימודיו. הנישואים לא נמשכו זמן רב ולא נולדו להם ילדים. אשתו השנייה היא אולגה פוליאקובה (ילידת 1983), שחקנית קולנוע וטלוויזיה, שלמדה במכון VGIK אצל השחקן ויטלי סולומין. בשנת 2004, היא הופיעה לראשונה בסרט תחת שם הבמה פוליה פוליאקובה. תפקידה הבולט הראשון היה בסרטו של פאבל סנאייב "אפס קילומטר". עד 2021, היא הופיעה ב-39 סרטים וסדרות. ב-29 באפריל 2014 נולד בנם ארטיום ובמאי 2017 נולד בנם לב.
הערות שוליים

↑  Taĭny Lubi︠a︡nki by Khinshteĭn, Aleksandr
↑  Konet͡s Atlantidy: pochemu Putin nikogda ne stanet Gorbachevym by Khinshtein, Aleksandr, author
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 143697234  ISNI: 0000 0001 1608 7065  LCCN: nr2002034504  LNB: 000133425  NKC: jo2015869215  NTA: 290501059  SELIBR: 276864  SUDOC: 132632535  VIAF: 311250941   WorldCat (עם VIAF): 311250941
יפה לך

| --- | --- |
 סוגה:  תוכנית אירוח 
 מנחים:  מיכל אמדורסקי, שרון חזיז, אורנה דץ, איגי וקסמן 
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  4 
 הפקה
 אורך פרק:  150 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 24 
 תקופת שידור מקורית:  17 בינואר 2010 – (דרוש עדכון) 2011?
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
יפה לך היא תוכנית טלוויזיה יומית בהנחיית מיכל אמדורסקי, אורנה דץ ושרון חזיז (אשר הוחלפה בידי איגי וקסמן) ששודרה בערוץ 24, החל מ-17 בינואר 2010 במשך כשנה.