שטח גלילי
בארצות הברית

בממשל המקומי בארצות הברית, שטח גלילי נקרא אזור לא מאוגד. זה מתייחס בדרך כלל לחלק של מחוז שנמצא מחוץ לכל תחום שיפוט של עירייה. קהילה לא מאוגדת היא מונח כללי אחד לאזור גאוגרפי בעל זהות חברתית משותפת, ללא ארגון עירוני או ייעוד פוליטי רשמי כעיר או עיירה. שני הסוגים העיקריים של קהילות לא מאוגדות הם:
שכונה או קהילה אחרת הקיימת בתוך אזור אחד או על פני מספר אזורים משולבים קיימים (כלומר, ערים או עיירות). במובן זה, קהילה היא חלק משלטון מוניציפלי אך לא מאוגדת ממנו בנפרד. לדוגמה: הָיַאנִיס מסצ'וסטס (אנ'), הוא כפר לא מאוגד בתוך העיירה ברנסטייבל (אנ'), ואינטרוֵויל בניו המפשייר (אנ'), היא קהילה לא מאוגדת על גבול העיירות ברטלט (אנ') וקונווי (אנ').
שכונה או קהילה אחרת הקיימת מחוץ לשלטון עירוני מאוגד. במובן זה, הקהילה נמצאת מחוץ לכל שלטון עירוני ואינה מאוגדת לחלוטין. דוגמאות כוללות את: סנדסטון (וירג'יניה המערבית), הובלנד במינסוטה (אנ'); נאטבוש בטנסי (אנ'); ויוקה באריזונה (אנ'); כולם יישובים כפריים קטנים עם אוכלוסייה קטנה ודלילה.
רוב המדינות העניקו צורה כלשהי של שלטון מקומי, כך שלוועדות מחוזיות, או מועצות יש אותן סמכויות באזורים אלה כמו שיש למועצות ערים או מועצות ערים באזורים המשולבים בהתאמה. יש מדינות שמעבירות את הסמכויות הללו לידי עיירות, שהן חטיבות אזרחיות קטנות של כל מחוז ונקראות "עיירות" בחלק מהמדינות.
הבדלים בחוקי כל מדינה לגבי שילוב קהילות, מובילות לשונות גדולה בתפוצה ובאופי של אזורים לא מאוגדים. אזורים לא מאוגדים למעשה אינם קיימים בשמונה מהמדינות הצפון-מזרחיות: כל הקרקעות בניו ג'רזי, קונטיקט, מסצ'וסטס, ניו יורק ורוד איילנד, וכמעט כל הקרקע בניו המפשייר, פנסילבניה וורמונט, הן חלק מאזור משולב מסוג כלשהו. באזורים אלה, סוגים (ושמות רשמיים) של גופים ממשלתיים מקומיים יכולים להשתנות. בניו אינגלנד (הכוללת חמש מתוך שמונה מדינות אלה, בתוספת המדינה הפחות מאוגדת במלואה של מיין), עיריות מקומיות ידועות כעיירות או ערים, ורוב העיירות מנוהלות על ידי סוג של דמוקרטיה ישירה, כגון מפגש העיר הפתוח(אנ') או ישיבת עיר ייצוגית(אנ'). עיירות גדולות יותר בניו אינגלנד עשויות להתאגד כערים, עם צורה כלשהי של ממשל מוניציפלי של ראש עירייה. בניו ג'רזי, קיימים גם סוגים מרובים, כגון עיר, עיירה, עיר, רובע או כפר (city, township, town, borough, or village), אך הבדלים אלו הם במבנה הזרועות המחוקקות, ולא בסמכויות או בתפקודים של הישויות עצמן.
בקצה הנגדי של הספקטרום נמצא מודל "מחוז חזק" של וירג'יניה. וירג'יניה ומדינות אחרות בעלות מודל זה, כמו אלבמה, מרילנד וטנסי, מציבות דרישות מחמירות להתאגדות או מעניקות למחוזות סמכויות רחבות שבמדינות אחרות מבוצעות על ידי ערים, מה שיוצר חוסר תמריץ להתאגד, ולכן יש להם אזורים עירוניים גדולים אשר אין ממשלה עירונית מתחת לרמת המחוז.
במדינות אמצע האוקיינוס האטלנטי כמו ניו יורק ופנסילבניה, נפוץ מודל היברידי המנסה לאזן בין שתי הגישות, כאשר קיימות הקצאות כוח שונות בין עיריות ומחוזות.
ברחבי ארצות הברית, כמה ערים גדולות סיפחו(אנ') את כל האזורים הבלתי מאוגדים שמסביב בתוך המחוזות שלהן, ויצרו את מה שמכונה צורות ממשל מאוחדות של עיר-מחוז (למשל, ג'קסונוויל, פלורידה ונאשוויל, טנסי). במקרים אלה, אזורים לא מאוגדים ממשיכים להתקיים במחוזות אחרים של המטרופולינים שלהם. לעומת זאת, אי מחוז(אנ') מוקף ברוב או מכל הצדדים ברשויות מקומיות. באזורים של אוכלוסייה דלילה, רוב הקרקעות בכל מדינה נתונה עשויה להיות בלתי מאוגדת.
מדינות מסוימות, כולל צפון קרוליינה, מעניקות סמכות שיפוט חוץ-טריטוריאלית(אנ') לערים ועיירות (ולעיתים רחוקות לכפרים) כדי שיוכלו לשלוט בתכנון אזורי למרחק מוגבל לאזורים לא מאוגדים סמוכים. פעולה זו נחשבת לעיתים קרובות כגורם מבשר (ולפעמים כדרישה משפטית) לסיפוח מאוחר יותר של אותם אזורים. זה שימושי במיוחד במחוזות כפריים שאין להם ייעוד כלל, או רק ייעוד נקודתי עבור קהילות לא מאוגדות.
בקליפורניה, לכל המחוזות מלבד העיר ומחוז סן פרנסיסקו יש אזורים לא מאוגדים. אפילו במחוזות מאוכלסים מאוד, החלקים הלא מאוגדים עשויים להכיל מספר רב של תושבים. במחוז לוס אנג'לס, ממשלת המחוז מעריכה את אוכלוסיית האזורים הלא מאוגדים בה כעולה על מיליון איש. למרות שיש 88 ערים ועיירות משולבות, כולל המאוכלסות ביותר במדינה, 65% מהקרקעות במחוז לוס אנג'לס אינן מאוגדות. אלה מורכבים בעיקר מהיער הלאומי של אנג'לס(אנ') ואזורים דלילים מצפון לו. בקליפורניה, חוקת המדינה מכירה רק בסוג אחד של עירייה, העיר. הקוד הממשלתי של קליפורניה מאפשר לערים לקרוא לעצמן עיירות, אם הן רוצות, למרות שהייעוד הוא קוסמטי בלבד.