stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים
הערות שוליים

↑  ת"ק 15508-07-10 פקדו נ' מלכה ואח'
↑  בפס"ד ארז מור נ' אייזן בר, נפסקו הפיצויים המקסימליים שבסמכות בית המשפט לתביעות קטנות, אולם אלו נפסקו עבור התובע ואשתו יחדיו; יוער שפסק הדין בוטל בערעור
↑  פס"ד חזז נ' לילה טוב הפקות בע"מ
1 2  תובענה אזרחית (ירושלים) 5901-09 - טל יעקבוביץ' ואח' נ' בית הארחה וגן אירועים יד השמונה, תק-של תא (ירושלים) 5901-09(3), 72092(03/09/2012)
אילן ליאור, בית המשפט: אולם אירועים חייב לקיים גם חתונות חד-מיניות, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2012
1 2  ע"א (חיפה) 003724/06, קיבוץ רמות מנשה נ' מזרחי יצחק
↑  פיצוי בסך 50,000 ש"ח לאדם שהופלה בכניסה למועדון בשל צבע עורו, באתר כל זכות
↑  אפליה במקומות ציבוריים: מסעדה שפרסמה הנחה לנשים בלבד שילמה פיצוי לגברים, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל, ‏13 בספטמבר 2020
↑  ת"א (נצרת) 3603-12-08 נתנאל רועי ואחרים נ' קיבוץ הזורע ואחרים, ניתן ב-24 במאי 2010
↑  בר"ע (י-ם) 478/08 ג.י.א.ת. ניהול והשקעות בע"מ נ' ארז מור, ניתן ב-25 בספטמבר 2008
↑  ע"א (נצרת) 198/09 סרור נגד רזידנט מיוזיק בע"מ
↑  רע"א 8821/09 פבל פרוז'אנסקי נ' חברת לילה טוב הפקות בע"מ, ניתן ב־16 בנובמבר 2011
↑  ת"א (חיפה) 16528-07 שלבי ואח' נגד אל על נתיבי אויר לישראל בע"מ, פס"ד מ-6 באפריל 2010
↑  ראו למשל: עת"מ (ירושלים) 1320/03 ועת"מ (ירושלים) 241/06
↑  רועי רובינשטיין, בית המשפט: שעות נפרדות לדתיים זו אפליה, באתר ynet, 6 באוגוסט 2018
↑  לילך דניאל, פסיקה בייצוגית: מתן שירות החלפת גלגל בחינם לנשים בלבד - הפליה אסורה, באתר "תקדין", 30 באוגוסט 2018
↑  תמר קריכלי־כץ, אי־שוויון מגדרי והפליה סטריאוטיפית — מחשבות בעקבות פסק־הדין בעניין מירב נ' איי.די.איי., עיוני משפט מב, 2019, עמ' 271-282
↑   אפרת נוימן, הבנק סירב לאשר ערב בן 67 - וישלם לו פיצוי, באתר TheMarker‏, 2 בדצמבר 2018
ת"ק (הרצליה) 425-07-18 דוד שי נגד בנק אוצר החייל בע"מ, ניתן ב-26 בנובמבר 2018, באתר "נבו"
↑  ת"א (הרצליה) 20-07-63860 אמיר אורגד נ' בנק לאומי לישראל בע"מ ואחרים, ניתן ב-2 בדצמבר 2021, באתר "נבו"
↑  ת"צ (י-ם) 23955-08-12 קולך - פורום נשים דתיות נ' רדיו קול ברמה בע"מ, ניתן ב-20 בספטמבר 2018, באתר "נבו"
↑  ע"א 8025/18 קולך – פורום נשים דתיות נ' רדיו קול ברמה, ניתן ב־30 ביוני 2019
↑  תא (ת"א) 15566-11-18 עדי דויטש נ' אוניברסיטת תל אביב, ניתן ב-13 ביוני 2022
↑  איתמר לוין, ערוץ 14 יפצה את הרפורמים והקונסרבטיבים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 10 בינואר 2023;
ת"א (י-ם) 37365-06-18 תל"ם - התנועה ליהדות מתקדמת בישראל ואחרים נ' חברת ערוץ ישראלי יהודי בע"מ, ניתן ב-10 בינואר 2023
שלט המורה על הגבלת גיל, בכניסה למועדון במתחם יד חרוצים בתל אביב. בהתאם לפסיקת בית המשפט העליון, הבחנה זו בין גברים לנשים מנוגדת לחוק.
חוק סדר הדין הפלילי

ערך זה עוסק בחוק סדר הדין הפלילי. אם התכוונתם לחוקים אחרים ששמם מתחיל במילים "חוק סדר הדין הפלילי", ראו .
| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  1 במרץ 1982
 תאריך חקיקה עברי:  ו' באדר תשמ"ב
 גוף מחוקק:  הכנסת העשירית
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 1043, עמ' 43
 משרד ממונה:  משרד המשפטים
 מספר תיקונים:  89
 נוסח מלא:  חוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב-1982
 
חוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב-1982 הוא החוק העיקרי המסדיר את הליכי הדיון הפלילי בישראל, החל משלב התלונה והחקירה, המשך במשפט וכלה בערעור על פסק הדין וגזר הדין.
קדם לחוק זה חוק סדר הדין הפלילי, תשכ"ה-1965 שאושר בכנסת ב-6 ביולי 1965 ונכנס לתוקף חצי שנה לאחר פרסומו, ב-15 בינואר 1966. לאחר שתוקן 14 פעמים, ב-2 בפברואר 1982 אישרה ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת נוסח משולב לחוק.
עיקרי החוק > פרקים א'–ג': הוראות כלליות, בעלי הדין ומעצר הנאשם

פרק א': הוראות כלליות: קובע, בין השאר, שאין מצרפים תביעה אזרחית למשפט פלילי, ושאין דנים אדם על מעשה שזוכה או הורשע קודם לכן בשל עבירה שבו; אולם אם גרם המעשה למותו של אדם, דנים אותו על כך אף אם הורשע קודם לכן בשל עבירה אחרת שבאותו מעשה. עוד קובע הפרק כללים לקביעת מקומו של בית המשפט שבו הנאשם יובא לדין וכללים להתיישנות של עבירה בהתאם לחומרתה
פרק ב': בעלי הדין וייצוגם: המאשים במשפט פלילי הוא המדינה, שתיוצג בידי תובע שינהל את התביעה. הנאשם בוחר סניגור שייצג אותו, ואם אין לו סניגור - בית המשפט ימנה לו סניגור. הפסקת ייצוג בידי סניגור שנבחר או מונה היא רק ברשות בית המשפט.
פרק ג': מעצר הנאשם ושחרורו: תוכנו של פרק זה בוטל בשנת 1996 והוחלף בחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים), התשנ״ו-1996. הסעיף היחיד שנותר בפרק זה קובע כי המבצע צו מעצר רשאי, כשהצו או האישור בידו, להיכנס לכל מקום שיש לו יסוד סביר להניח שהעצור נמצא בו ולהשתמש בכוח סביר נגד אדם או רכוש במידה הדרושה לביצוע הצו.
עיקרי החוק > פרק ד': הליכים שלפני המשפט

כל אדם רשאי להגיש תלונה למשטרה על שבוצעה עבירה. נודע למשטרה על ביצוע עבירה, אם על פי תלונה ואם בכל דרך אחרת, תפתח בחקירה; אולם בעבירה שאינה פשע רשאי קצין משטרה בדרגת פקד ומעלה להורות שלא לחקור אם היה סבור שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות לפתיחה בחקירה או אם הייתה רשות אחרת מוסמכת על פי דין לחקור בעבירה.
ראה תובע שהועבר אליו חומר החקירה שהראיות מספיקות לאישום אדם פלוני, יעמידו לדין, זולת אם היה סבור שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות להעמדה לדין, וקיבל אישור לעמדתו זו מבעל תפקיד שהוסמך לכך. על החלטה שלא להעמיד לדין תימסר לחשוד הודעה בכתב שבה תצוין עילת סגירת התיק והחשוד יהיה רשאי לפנות לתובע שסגר את התיק בבקשה מנומקת לשנות את עילת הסגירה; תיק שנסגר בשל חוסר אשמה, יימחק רישומו מרישומי המשטרה. על החלטה שלא לחקור או שלא להעמיד לדין תימסר למתלונן הודעה בכתב בציון טעם ההחלטה, והמתלונן רשאי לערור על החלטה זו.
אדם שיש להעמידו לדין יגיש עליו תובע כתב אישום לבית המשפט.
בפרק זה נקבעים גם כללים לסגירת תיק בהסדר.
הוגש כתב אישום בפשע או בעוון, רשאים הנאשם וסניגורו, וכן אדם שהסניגור הסמיכו לכך, או, בהסכמת התובע, אדם שהנאשם הסמיכו לכך, לעיין בחומר החקירה וכן ברשימת כל החומר שנאסף או שנרשם בידי הרשות החוקרת, והנוגע לאישום שבידי התובע ולהעתיקו. בית המשפט שהוגש לפניו כתב אישום בפשע או בעוון, רשאי - לפי בקשת התובע - לצוות על הנאשם או על סניגורו לאפשר לתובע לעיין בכל חוות דעת בכתב או בתעודת רופא, שהנאשם מתכוון להביאן לפני בית המשפט כראיה.
משהוגש כתב אישום יקבע בית המשפט מועד למשפט; בית המשפט יודיע על המועד בכתב לתובע וימציא לנאשם הזמנה בכתב למשפט בצירוף העתק מכתב האישום. בית המשפט רשאי לתת בכל עת צו הבאה נגד הנאשם, אם ראה שיש צורך בכך כדי לכפות את התייצבותו למשפט במועד שנקבע.
בית המשפט יזמין, לבקשת בעל דין, כל אדם להעיד במשפט, זולת אם היה סבור שאין בהזמנת אותו אדם להועיל לבירור שאלה הנוגעת למשפט, וכן רשאי בית המשפט להזמין עד מטעמו.
עד לתחילת המשפט רשאי הנאשם, בהודעה בכתב לבית המשפט, להודות בעובדות הנטענות בכתב האישום, כולן או מקצתן.
יש לשים לב כי בכתב אישום יש עובדות עליהם ניתן לחשוד הזדמנות סבירה להתגונן, עובדות אשר נחקרו וניתנה לחשוד הזדמנות להציג גרסתו, במידה ולא ניתנה לו הזדמות סבירה להתגונן לא ניתן להגיש כתב אישום בגינם.
יש לשים לב שיש אפשרות לבית המשפט להרשיע בעבירה שונה ממה שעולה מהעובדות, אך רק זה במידה וניתנה לחשוד הזדמנות סבירה להתגונן.
עיקרי החוק > פרק ו': ערעור

ערעור, בין של הנאשם ובין של התובע, יהיה בהגשת הודעת ערעור מנומקת לבית המשפט שלפניו מערערים. התקופה להגשת הערעור היא ארבעים וחמישה ימים מיום מתן פסק הדין, ואם ניתנה הכרעת הדין ללא נימוקים – מיום מתן הנימוקים; הייתה דרושה רשות לערער, תוגש בקשת הרשות תוך אותה תקופה, והודעת הערעור תוגש תוך שלושים ימים מיום מתן הרשות. פסק דין המטיל עונש מוות יהא נדון בערעור אף אם הנאשם לא ערער עליו.
בית המשפט רשאי, בפסק דינו, לעשות אחת מאלה:
לקבל את הערעור, כולו או מקצתו, ולשנות את פסק הדין של הערכאה הקודמת או לבטלו וליתן אחר במקומו, או להחזיר את המשפט עם הוראות לערכאה הקודמת; קיבל בית המשפט את הערעור כאמור, רשאי הוא להטיל על הנאשם כל עונש הערכאה הקודמת הייתה מוסמכת להטיל, בין אם הנאשם החל לשאת את העונש שהטילה עליו הערכאה הקודמת או סיים לשאתו, ובין אם לאו;
לדחות את הערעור;
ליתן בקשר לפסק הדין כל החלטה אחרת שהערכאה הקודמת הייתה מוסמכת לתתה.
עיקרי החוק > פרקים ז'–ח': עבירות קנס והוראות שונות

פרק ז': סדרי דין מיוחדים בעבירות קנס: שר המשפטים רשאי לקבוע שעבירה על הוראה פלונית, שאיננה פשע, היא עבירת קנס. הפרק מפרט את כללי הטיפול בעבירה כזו.
פרק ח': הוראות שונות: בכל עת שלאחר הגשת כתב אישום ולפני הכרעת הדין, רשאי היועץ המשפטי לממשלה, בהודעה מנומקת בכתב לבית המשפט, לעכב את הליכי המשפט; הוגשה הודעה כאמור יפסיק בית המשפט את ההליכים באותו משפט. היועץ המשפטי לממשלה רשאי, בהודעה בכתב לבית המשפט, לחדש הליכים שעוכבו, כל עוד לא עברו מיום עיכובם, בפשע – חמש שנים, ובעוון – שנה; הוגשה הודעה כאמור, יחדש בית המשפט את ההליכים, ורשאי הוא להמשיך בהם מן השלב שאליו הגיע לפני ההפסקה; עוכבו ההליכים בשנית - לא יחודשו עוד.
תקנות וצווים

את החוק משלימות תקנות שהותקנו מכוחו:
תקנות סדר הדין הפלילי, תשל"ד-1974
תקנות סדר הדין הפלילי (חיקוקים לעניין סעיפים 239 ו-240 לחוק), תשכ"ו-1966
תקנות סדר הדין הפלילי (כשירות שוטר תובע וסמכויותיו), תשכ"ו-1966
תקנות סדר הדין הפלילי (תוספת פיגור מופחתת על הודעות תשלום קנס קודמות), תש"ן-1990
תקנות סדר הדין הפלילי (גביית חוב של קנסות שלא שולמו במועדם), תשס"ב-2001
תקנות סדר הדין הפלילי (קביעת סוגי פשעים שלגביהם לא תחול חובת היידוע לפי סעיף 60א(א) לחוק), התשס"ה-2005
תקנות סדר הדין הפלילי (הודעה לנאשם בדבר האפשרות לניהול דיון מקדמי), התשס"ז-2006
בנוסף הוצאו צווים רבים הקובעים עבירות שונות כעבירות של ברירת משפט (ברירת קנס - עבירות שבהן נאשם רשאי לשלם קנס בלי לעמוד לדין, או לבחור במשפט שבו יוכל לטעון שאינו אשם).
היסטוריה חקיקתית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
קדם לחוק זה חוק סדר הדין הפלילי, התשכ"ה-1965 שאושר בכנסת ב-6 ביולי 1965 ונכנס לתוקף חצי שנה לאחר פרסומו, ב-15 בינואר 1966. חוק זה ריכז הוראות שהיו פזורות ב-18 חוקים, פקודות ותקנות, וכלל גם הוראות חדשות.
תיקון מס' 7 לחוק, שאושר בכנסת ב-29 ביולי 1975, המשיך במגמת האיחוד שהחלה בחוק המקורי, ובמסגרתו נוסף לחוק פרק העוסק בסדרי דין מיוחדים בעבירות קנס, שהחליף התייחסות לנושא זה בשישה חוקים אחרים. ההתייחסות לנושא זה הורחבה בתיקון מס' 14 לחוק, שאושר בכנסת ב-17 במרץ 1981.
לאחר שהחוק תוקן 14 פעמים, ב-2 בפברואר 1982 אישרה ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת נוסח משולב לחוק: חוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], תשמ"ב-1982. נוסח משולב זה עבר 80 תיקונים עד סוף 2017.
היסטוריה חקיקתית > "חוק ההמלצות"

כאמור לעיל, בפרק ד' לחוק מורה סעיף 60 שחומר שהושג בחקירה יועבר לפרקליט או לתובע משטרתי, בהתאם לסוג העבירה. בעת העברת חומר החקירה לפרקליטות המדינה נהגה המשטרה לסכמו בהמלצה על המשך הטיפול: האם לסגור את התיק או להגיש כתב אישום בעבירות מסוימות. כאשר החקירה הייתה בעלת עניין ציבורי, פורסמה ההמלצה גם באמצעי התקשורת. בתיקון מס' 81 לחוק, שאושר בכנסת בדצמבר 2017, נוסף לסעיף 60 סעיף משנה י"א, הקובע שבהעברת חומר חקירה לפרקליט מחוז, תעבירו המשטרה ללא עמדתה בכתב לעניין הגשת כתב אישום, אך כאשר המשטרה ניהלה חקירה ללא פרקליט מלווה וסברה כי יש לסגור את תיק החקירה, היא רשאית להעביר לפרקליט מחוז את עמדתה בכתב בדבר סגירת התיק.
הדיון בהצעת החוק הביא לדיון ציבורי נרחב, שבו רבים, ובהם היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, הביעו התנגדות להצעת החוק. בנוסף לנימוקים כלליים של מתנגדי החוק, היו שראו בו ניסיון להגן על ראש הממשלה, בנימין נתניהו, מפרסום המלצות בשתי חקירות שהתנהלו נגדו ("תיק 1000" ו"תיק 2000"). בעקבות ביקורת זו נקבע בתיקון שהוראותיו לא יחולו על חקירה שנפתחה לפני מועד כניסתו של החוק לתוקף. בלילה שבין 25 ל-26 בדצמבר החל דיון מרתוני בכנסת על חוק ההמלצות ועל 1,280 הסתייגויות מצד האופוזיציה, לו הוקצו 45 שעות רצופות, והחוק עבר בקריאה שלישית ב-28 בדצמבר.
ראו גם

ספרי מחשבות - ספרות אקדמאית לסטודנטים למשפטים(קיימים ספרים בסדר סדר הדין הפלילי, דיני ראיות,דיני העונשין)
מערכת נט משפט - מערכת המידע המיועדת לתקשורת בין עורכי דין/אזרחים המייצגים את עצצמם לבין מערכת המשפט באמצעות הרשמה למערכת הפתוחה לכל אזרח או עורך דין
לקריאה נוספת

יעקב קדמי, סדר הדין בפלילים, הוצאת דיונון, 1999.
גבריאל הלוי, תורת הדיון הפלילי, 2011.
ישעיהו לויט ועדי לויט, החקירה שכנגד, הוצאת סדן, 2011.
הערות שוליים

1 2   היסטוריית החקיקה של חוק סדר הדין הפלילי, תשכ"ה-1965, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
1 2  חוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב-1982, ס"ח 1043 מ-1 במרץ 1982
↑  אהרן ברק, "מן הדין להפסיק בדיקה בעניינו של אדם שנפטר", מעריב, 10 בינואר 1977
↑  הכנסת אישרה חוק סדר הדין הפלילי, הַבֹּקֶר, 30 ביוני 1965, המשך;
ראו פירוט בדברי ההסבר להצעת חוק סדר הדין הפלילי, התשכ"ג-1963, ה"ח 548 מ-11 בפברואר 1963
↑  חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 7), התשל"ה-1975, באתר הכנסת
↑  חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 14), התשמ"א-1981, באתר הכנסת
↑  הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 81), התשע"ח-2017, באתר הכנסת
↑  אביעד גליקמן, היועמ"ש על יוזמות החקיקה של הליכוד: "מטרידות את מנוחתי", באתר nana10‏, 23 בנובמבר 2017
↑  מורן אזולאי, אחרי מהומות ועימותים: חוק ההמלצות אושר סופית, באתר ynet, 28 בדצמבר 2017;
חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 81), התשע"ח-2018, ס"ח 2679 מ-3 בינואר 2018
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
חוק הגנת הצרכן

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  1 באפריל 1981
 תאריך חקיקה עברי:  כ"ו באדר ב' תשמ"א
 גוף מחוקק:  הכנסת התשיעית
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 1023, עמ' 248
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד הכלכלה והתעשייה
 מספר תיקונים:  71
 נוסח מלא:  חוק הגנת הצרכן, התשמ"א-1981
 
חוק הגנת הצרכן, התשמ"א-1981, הוא חוק מרכזי בדיני הגנת הצרכן, שנועד להגן על ציבור הצרכנים מפני הטעייה וניצול מצד העוסקים. החוק נוצר בעקבות התפתחות חיי המסחר וריבוי תלונות של ציבור הצרכנים בגין הטעיה וניצול. ביסוד החוק ניצבת מצוקת הצרכנים, שמצויים בנחיתות מבחינת כושר המיקוח והמידע שברשותם, לעומת כוחם הרב של העוסקים. חובות החוק חלות בעיקר על עוסק – שמוגדר: ”מי שמוכר נכס או נותן שירות דרך עיסוק, כולל יצרן”.
היסטוריה

החוק אושר בקריאה ראשונה באוקטובר 1980 ואושר סופית באפריל 1981 ותחילתו נקבעה ל-1 באוגוסט 1981. בהסתדרות ראו בחוק חוק מסגרת שיש צורך להוסיף לו עוד סעיפים. לעומת זאת, עמוס שוקן טען שהחוק מהווה נסיגה מעקרונות השוק החופשי שיוסיף בירוקרטיה מיותרת ויגרום להתייקרויות.
בעניין זה של הוגנות בצרכנות יש דיונים ענפים במשפט העברי שמתאימים גם למסחר המודרני ולדין הקיים.
מאז אישורו תוקן החוק 71 פעמים.
סוגיות מרכזיות בחוק

איסור הטעיה (סעיף 2) – חל איסור על עוסק להטעות צרכנים במעשה או במחדל בכל עניין מהותי בעסקה. החוק מביא רשימה לא סגורה של עניינים שייחשבו מהותיים בעסקה. כן חל איסור על הטעייה באריזה והטעייה בפרסומת, במיוחד פרסומת ודרך שיווק המכוונות לקטינים.
איסור על ניצול מצוקה (סעיף 3) – חל איסור על ניצול מצוקתו של הצרכן, בורותו, או הפעלת השפעה בלתי הוגנת עליו.
חובת גילוי (סעיף 4) – על העוסק חלות חובות גילוי בנוגע לכל פרט שעשוי להיות מהותי. על העוסק לציין את שמו ומספר הזהות שלו, ואת מדיניותו לגבי החזרת טובין שלא עקב פגם. החוק קובע הוראות מיוחדות לעניין חובת גילוי בעסקה מתמשכת.
הקמת הרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן – ממונה על אכיפת הוראות החוק.
הוראות בעסקאות מיוחדות

עסקה מתמשכת (סעיפים 13ג עד 13ח) – החוק קובע הוראות ספציפיות לעניין חובת גילוי וביטול העסקה, ונקבעו הוראות מיוחדות לעניין עסקה מתמשכת בעניין שירותי רפואה.
עסקה ברוכלות (סעיף 14) – ניתן לבטל תוך 14 יום במגבלות שונות.
עסקה בעניין רכישה של יחידות נופש (סעיף 14א) – יש לעשותה בכתב ולפרט בטופס גילוי פרטים שנקבעו בחוק. את העסקה רשאי הצרכן לבטל בהודעה בכתב תוך 14 יום.
עסקת מכר מרחוק (סעיף 14ג) – מחייבת את העוסק לגלות את הפרטים המצוינים בחוק, והצרכן זכאי לבטל את העסקה תוך 14 יום.
מכירה מיוחדת (סעיף 15) – עוסק שהודיע על מכירה מיוחדת, חייב לגלות מה המכירה כוללת, תנאי מכירה מיוחדת, מה שיעור ההנחה שניתן, אם הממכר באיכות נמוכה מהרגיל, ופרטים נוספים הקבועים בחוק.
תקנות

החוק הסמיך את שר התעשייה, המסחר והתיירות (כיום שר הכלכלה והתעשייה) להתקין תקנות, ובהתאם לכך הותקנו במהלך השנים מקבצי תקנות רבים:
תקנות הגנת הצרכן (אופן פרסום בדבר הטלת עיצום כספי), התשע״ט–2018
תקנות הגנת הצרכן (האותיות בחוזה אחיד ובתנאי הכלול במידע אחר המיועד לצרכן), התשנ״ה–1995
תקנות הגנת הצרכן (אחריות ושירות לאחר מכירה), התשס״ו–2006
תקנות הגנת הצרכן (ביטול עסקה), התשע״א–2010
תקנות הגנת הצרכן (גילוי פרט מהותי לגבי נכס בידי נותן שירות), התשנ״ג–1993
תקנות הגנת הצרכן (גילוי פרט מהותי לגבי שירות משלוח טובין), התשע״ו–2015
תקנות הגנת הצרכן (הצגת מודעה בדבר מדיניות החזרת טובין), התשס״ה–2005
תקנות הגנת הצרכן (חובת גילוי וחשיפה נאותה של מצרך מזון בפיקוח), התשע״ב–2012
תקנות הגנת הצרכן (חובת גילוי משקל של מוצר), התשע״ה–2015
תקנות הגנת הצרכן (חובת גילוי פרטים במכירת קרקע שאינה זמינה לבנייה), התשע״ז–2016
תקנות הגנת הצרכן (חישוב שיעור ריבית שנתי), התשמ״ד–1983
תקנות הגנת הצרכן (מכירות באשראי, מכירה מיוחדת ועסקה ברוכלות), התשמ״ג–1983
תקנות הגנת הצרכן (מתן שירות טלפוני), התשע״ב–2012
תקנות הגנת הצרכן (עריכת חוזה בכתב ופרטים שרוכל חייב למסור לצרכן), התשס״ח–2008
תקנות הגנת הצרכן (פרסומת ודרכי שיווק המכוונים לקטינים), התשנ״א–1991
סוגיות שהוסדרו בתקנות

סימון מוצרים, פרטים בנוגע לאופן הסימון, הפרטים שיסומנו, שפת הסימון ועוד.
פרסומת ודרכי שיווק המכוונים לקטינים.
פרטי חוזה הלוואה שאינה הלוואה בנקאית, יש חובה לערוך את החוזה בכתב ולציין בו את הפרטים המופעים בתקנות.
האותיות בחוזה אחיד ובתנאי הכלול במידע אחר המיועד לצרכן, יש דרישה שהאותיות לא יהיו קטנות מדי או קשות מדי לקריאה.
עילות לביטול מכר בהקשר לחלקי חילוף, במכירת מוצרים מסוימים ניתן לבטל את החוזה אם לא צוינו פרטים בנוגע לאפשרות לרכוש חלקי חילוף.
חישוב שיעור ריבית שנתי, את שיעור הריבית יש לחשב כאמור בתקנות, להציגו ולהודיע לצרכן.
גילוי פרט מהותי לגבי נכס בידי נותן שירות, עוסק המתקן או המחליף חלק בנכס, חייב ליידע את הצרכן אם החלק מקורי, חליפי, משומש או משופץ, ומחירי החלק לפי סוגים האלה.
ראו גם

הגנת הצרכן
המועצה הישראלית לצרכנות
רשות ההגבלים העסקיים
מחיר
תיאום מחירים
לקוח שבוי(אנ')
לקריאה נוספת

נתנאל מונדרר, חוק הגנת הצרכן, התשמ"א-1981 ותקנותיו - הדין, ההלכה, התאוריה והמעשה, הוצאת "אוצר המשפט"
הרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן, משרד הכלכלה והתעשייה
הערות שוליים

↑  הצעת החוק להגנת הצרכן, דבר, 15 באוקטובר 1980
↑  אושר חוק הגנת הצרכן, דבר, 2 באפריל 1981
↑  ההסת' דורשת שינויים בחוק הגנת הצרכן, דבר, 8 ביולי 1981
↑  מנכ"ל הארץ: חוק הגנת הצרכן - נסיגה מעקרונות משק חופשי, דבר, 17 ביולי 1981
↑  נחום רקובר "המשפט העברי בחקיקת הכנסת – המקורות היהודיים בשילובם בדיוני הכנסת ובחוקי מדינת ישראל", בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), כרך ראשון עמ' 950–952 חוק הגנת הצרכן, באתר דעת.
↑  בקשות התנתקות שלא נענו או חיובים ביתר? דעו את זכויותיכם במקרה של ביטול עסקה מתמשכת, באתר המועצה הישראלית לצרכנות, ‏8 ביוני 2017
↑  ביטול עסקה וביטול עסקה מתמשכת, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל, ‏20 במרץ 2017
↑  ביטול עסקה מתמשכת, באתר כל זכות
↑  עסקת מכר מרחוק, באתר הרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן, ‏19 בינואר 2022
↑  ביטול עסקאות מכר מרחוק - מה צריך לדעת וכיצד ניתן לבטל?, באתר המועצה הישראלית לצרכנות
↑   גבריאלה דוידוביץ'-ויסברג, תם עידן ה-99 אגורות // הרשתות יחויבו לעגל את מחיריהן מ-2014, באתר TheMarker‏, 17 באוקטובר 2013
↑   גבריאלה דוידוביץ'-ויסברג, תוקפם של תווי הקנייה יהיה לפחות 5 שנים וערכם יהיה זהה בכל הרשתות, באתר TheMarker‏, 6 בינואר 2014
↑  צבי לביא ומורן אזולאי, בוטלה העמלה על קניית כרטיסים באינטרנט, באתר ynet, 9 באפריל 2014
↑  חדשות 2, ‏ביטלתם את המנוי לחדר כושר? מעכשיו - הקנס מוגבל, באתר ‏מאקו‏, 18 במרץ 2014
↑  תיקון 39 לחוק הגנת הצרכן באתר הכנסת
↑  תיקון 45 לחוק הגנת הצרכן באתר הכנסת
↑  מירב קריסטל, אושרו חוק הפופקורן וקנסות לבתי עסק, באתר ynet, 15 ביולי 2014
1 2  סעיף 18 לחוק הגנת הצרכן, תשמ"א-1981
↑  יעל אלנתן, ‏בזמן שחיכיתם, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 22 ביולי 2019
↑  תקנות הגנת הצרכן (מתן שירות טלפוני), התשע״ב–2012
↑  חוק הגנת הצרכן, תשמ"א-1981, סעיף 18: תיקון מס' 24.
↑  חוק הגנת הצרכן, תשמ"א-1981, סעיף 2: תיקון מס' 2.
↑   חוק חוזה הביטוח, תשמ"א-1981, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  חוק הגנת הצרכן. פרק ה'1: אכיפה מינהלית
↑  חוק הגנת הצרכן. פרק ו': עונשין ותרופות
ראשונים

| --- | --- |
 אתרים עיקריים:  אשכנז, צרפת, ספרד
 טווח תאריכים:  1038–1492 (כ־454 שנים)
 אירוע התחלה:  פטירת רב האי גאון
 אירוע סיום:  גירוש ספרד
 תקופה קודמת:  תקופת הגאונים
 תקופה הבאה:  תקופת האחרונים
 
ערך זה עוסק ברבנים שפעלו בין המאה ה-11 למאה ה-15 לערך. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
בתולדות עם ישראל, הראשונים הם גדולי הרבנים היהודיים שפעלו בין המאה ה-11 והמאה ה-15 בקירוב. המושג "ראשונים", משמש בעיקר בהקשר של השתלשלות ההלכה ופרשנות התלמוד. תקופת הראשונים באה אחרי תקופת הגאונים ולפני תקופת האחרונים, ונודעה לה חשיבות רבה בעיצוב עולם ההלכה וביצירת ארון הספרים היהודי. מראשוני הראשונים היו רבנו גרשום, רבנו חננאל ורב ניסים גאון שפתחו את התקופה והעמידו תלמידים רבים, מאחרוני הראשונים היו הר"ן, הריב"ש והמהרי"ק, וחכמי ההלכה שבדורות הבאים כבר מכונים אחרונים.
בין הרבנים המוכרים בתקופת הראשונים: הרי"ף, רש"י, בעלי התוספות, הרמב"ם, הרא"ש, בנו רבי יעקב בן אשר, הרמב"ן ומאות נוספים שיצרו בתחומי ההלכה, פרשנות המקרא והתלמוד, הפילוסופיה היהודית, המיסטיקה היהודית, השירה, הפיוט ועוד.
סקירה היסטורית > ראשית תקופת הראשונים

אין תאריך מוגדר לתחילת תקופת הראשונים. בדרך כלל נהוג לציין את תום תקופת הגאונים עם מותו של רב האי גאון בשנת ד' אלפים תשצ"ח (1038) וסגירת ישיבת פומבדיתא שנתיים לאחר מכן, וסביב אותה תקופה נסגרה גם ישיבת סורא. המעבר מתקופת הגאונים לתקופת הראשונים מתאפיין בירידת קרנה של יהדות בבל שהיוותה את מרכז פסיקת ההלכה בזמן הגאונים, ובמעבר הקהילות היהודיות והיצירה היהודית לאירופה, לספרד ולצפון אפריקה. מעבר זה בא לידי ביטוי ביחס ליהדות ספרד וליהדות צפון אפריקה ב"מעשה ארבעת השבויים", על ארבעה רבנים חשובים שנשבו בדרך מבארי והובאו לספרד ולצפון אפריקה, שהתפרסם במיוחד עקב העובדה כי הוא מסמל את מעבר עולם התורה וההלכה – מערבה. ביחס ליהדות אשכנז, נהוג לקבוע את ראשית הפעילות לפי מעברה של משפחת קלונימוס מאיטליה לגרמניה, ולמעשה ייסוד יהדות גרמניה במחצית המאה העשירית.
סקירה היסטורית > מוקדי היצירה בתקופת הראשונים

היצירה בתקופת הראשונים התרכזה בשני מוקדים גאוגרפיים – האחד באשכנז (גרמניה) וצרפת, והאחר בספרד – לרבות צפון אפריקה. בתווך פעלה יהדות פרובאנס, ובמקביל יהדות איטליה ועוד.
בין יהודי ספרד ליהודי אשכנז היו הבדלים רבים בדרכי החיים ובאופי היצירה, דבר שלבסוף הוביל להבדלי המנהגים בין האשכנזים לספרדים. בספרד נשמר מבנה הקהילה שאפיין את יהדות בבל בתקופת הגאונים, של הנהגה תורנית מרכזית שעל פיה יישק דבר, ומקור כוחה וסמכותה מן התלמוד הבבלי שנלמד בישיבות. לעומת זאת באשכנז ובצרפת הייתה אוטונומיה רבה לקהילות, והן נטו לשמר ולפתח מסורות ומנהגים שונים במקומות בהם חיו. העיסוק הלא-הלכתי בספרד נטה יותר לצד הפילוסופיה והקבלה, ואילו באשכנז נטה יותר לצד האגדה והמדרש. בספרד המוסלמית היה גם, בעיקר במחצית הראשונה של תקופת הראשונים, מצב ייחודי שבו העוצמה הפוליטית והתרבותית לא הייתה בידי הרבנים דווקא אלא אצל אנשי החצר, המשכילים והמשוררים (כשהם כולם אנשי תורה ומקיימי מצוות). זו הייתה מציאות נדירה, שלא נמצאה כמותה באשכנז ולא בשאר הקהילות היהודיות עד העת החדשה.
סקירה היסטורית > ישראל והעמים בתקופת הראשונים

חיי היהודים באירופה בימי הביניים מתאפיינים במעברים תכופים מתקופות של שלווה יחסית לתקופות של רדיפות, פרעות וגירושים. המאה ה-11 הייתה נוחה יחסית ליהודים: בספרד המוסלמית (אל-אנדלוס) היה תור הזהב בעיצומו, ובגרמניה הלך והתבסס היישוב היהודי. אולם בסוף המאה בא מסע הצלב הראשון (1096), שבהיסטוריה של יהדות אשכנז מוכר כפרעות תתנ"ו או "גזירות שו"ם", ובעקבותיו עבר מרכז הכובד התורני לצרפת ופרובאנס.
במאה ה-12 התעשר מאוד לימוד התורה בצרפת, על רקע עושר מקביל בתרבות הכללית בצרפת, בתקופה המכונה "הרנסאנס של המאה ה-12". בספרד, לעומת זאת, סימנה המאה ה-12 את סופו של תור הזהב, עם התקדמות הכיבוש הנוצרי (רקונקיסטה).
במאה ה-13 הייתה תקופה נוספת של שלווה יחסית: בצרפת ובאשכנז הנוצרית (ממלכת פרנקיה המערבית והמזרחית, כיום בצרפת ובגרמניה) התקיימה פעילות לימודית רבה ונוסדו האוניברסיטאות הראשונות, אבל החלו גם סימנים של הרעת היחס אל היהודים: ויכוחים פומביים, בדרך כלל כפויים, בין מלומדים יהודים ונוצרים, ושרפת התלמוד במשפט פריז. בספרד התאוששה היצירה היהודית ממאורעות הכיבוש הנוצרי, ובדרך כלל נטו המלכים הנוצרים חסד ליהודים (למרות אירועים מקומיים כגון ויכוח ברצלונה).
במאה ה-14 החל המצב להידרדר, תחילה באשכנז ובצרפת ואחר כך בספרד. בצרפת היו בזה אחר זה סדרה של גירושי יהודים מן המדינה, עד שבסוף המאה כבר לא נותרו בה יהודים. חלקם ברחו מזרחה לאשכנז, וסבלו גם שם רדיפות ופרעות, אך לא גירוש כללי (משום שבצרפת היה שלטון מרכזי ובגרמניה שלטון מפוצל בין נסיכויות וערים קטנות). אחרים עקרו לספרד והביאו למיזוג של מנהגי אשכנז ויצירתם בעולמם של יהודי ספרד. מפורסם בהקשר זה מעברו של הרא"ש לטולדו ב-1305, וספרו פסקי הרא"ש הדן במנהגי ופסיקות יהודי אשכנז וצרפת ובמיוחד בית המדרש של בעלי התוספות, באמצעות דיון על ספר ההלכות של הרי"ף – הספרדי. באמצע המאה הורע עוד מצבם של היהודים באשכנז בעקבות מגפת המוות השחור. לקראת סוף המאה התעצמה גם רדיפת היהודים בספרד, בעת גזירות קנ"א (1391), ובמהלך המאה ה-15 גבר כוחה של האינקוויזיציה עד שבא לשיאו בגירוש ספרד.
על היצירה היהודית בתקופת הראשונים הייתה במידה מסוימת השפעה מן הפעילות המדעית וההשכלתית בעמים שבתוכם ישבו היהודים. בערי אירופה נוסדו האוניברסיטאות הראשונות, והחל עיון נרחב בכתבים היסטוריים, בעיקר בחיבורים של המשפט הרומי. פעילות זו השפיעה גם על היהודים, שאימצו את שיטות העיון המשפטי ודרכי המחקר לארון הספרים היהודי, בפרט לעיון בתלמוד[דרוש מקור]. היהודים גם אולצו להשתתף בוויכוחים עם אנשי דת נוצרים, דבר שדחף אותם לחדד ולנסח את עיקרי האמונה היהודית. ייתכן שגם העיסוק הנוצרי בכתבי הקודש השפיע על התגברות העיסוק היהודי בפרשנות המקרא[דרוש מקור].