stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'לאל א-דין רומי

| --- | --- |

 לידה:  30 בספטמבר 1207 Vakhsh, האימפריה הח'ווארזמית 
 פטירה:  17 בדצמבר 1273 (בגיל 66) קוניה, סולטנות רום 
 מקום קבורה:  מוזיאון מוולאנא 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 בן או בת זוג:  גווהר ח'אתון 
 מספר צאצאים:  4 
 
ג'לאל א-דין רומי
מולאנא ג'לאל א-דין מוחמד רוּמי, הידוע בכינויו רוּמי (בפרסית: مولانا جلال الدين محمد رومي), שנקרא גם מולאנא ג'לאל א-דין מוחמד בלח'י (محمد بلخي), ובטורקית: מולאנא ג'לאל א-דין מחמט רוּמי (Mevlânâ Celâleddin Mehmed Rumi) (30 בספטמבר 1207 – 17 בדצמבר 1273), היה משורר, משפטן, מלומד מוסלמי סוני, תאולוג פרסי, קדוש ומיסטיקן סופי בן המאה ה-13.
רוּמי הטיף באמצעות שיריו המלאים חמימות, אהבה, חושניות ותשוקה רוחנית מיסטית לשלמות האל, ליופיו ועוצמתו, והקנה חיבור בין הבנה אוניברסלית של הרוחניות לבין ההיבטים האישיים והאינטימיים של האהבה. על ידי כך, קישר רומי בין היסודות ההלכתיים המוסלמים לבין מה שנתפש עבורו הממד האינהרנטי והמהותי – המיסטיקה האסלאמית.
ג'לאל א-דין רומי היה שנים רבות אהוב וידוע במיוחד בקרב קוראי שירה פרסית בעולם המזרחי, מטורקיה, דרך איראן ועד צפון הודו. ב-20 השנים האחרונות בעקבות מסת תרגומים חדשים לשיריו, הוא התפרסם גם בארצות מערביות רבות והוכתר כמשורר הנמכר ביותר בארצות הברית.
רומי חיבר את עבודותיו בעיקר בפרסית, שהייתה שפת האם שלו, אולם הוא העלה על הכתב שירים גם בטורקית, בערבית וביוונית. כאחד המשוררים הגדולים בעולם, רומי ניחן בכישרון יוצא דופן המתבטא ביצירתיות, עומק מחשבה, כתיבה חדשנית, ידע נרחב בשפה הפרסית ונחשב לגדול המיסטיקה האסלאמית. ספר השירה שכתב בעל ששת הכרכים, ה"מת'נווי", מוערך כאחד הספרים המופלאים ומעוררי ההשראה בספרות הפרסית ולעיתים גם נחשב ל"קוראן של הפרסים".
משמעות שמו

במערב המשורר הפרסי הסופי ידוע בעיקר בכינויו "רומי". שמו המלא כאמור הוא מולאנא ג'לאל א-דין מוחמד בלח'י (مولانا جلال الدین محمد بلخى) או מולאנא ג'לאל א-דין מוחמד רומי (مولانا جلال الدین محمد رومی). הסיומות "בלח'י" ו"רומי" בשמותיו מעידות על המקור ממנו הגיע, כלומר מקורו הוא בעיר בלח' וממחוז רום (אנטוליה). פרנקלין לואיס, חוקר ומוסמך לביוגרפיה של רומי מאוניברסיטת שיקגו מסביר בספרו שחצי האי אנטוליה היה שייך לאימפריה הרומית המזרחית. לאחר מכן האזור נכבש על ידי מוסלמים, וגם כאשר היה בשליטת טורקים מוסלמים היה ידוע תמיד לערבים, לפרסים ולטורקים שהוא חלק מהאזור הגאוגרפי של רום. על כן, דמויות היסטוריות שונות שנולדו או שגרו באזור אנטוליה או ששמם מיוחס לו, ידועים כ'רומי', כאשר זו מילה השאולה מהשפה הערבית ומשמעותה 'רומאי'. בהקשר הזה המילה 'רומי' מיוחסת לביזנטיים או לאזור אנטוליה ומה שקשור אליו. השם שניתן לרומי בלידתו היה מוחמד, על שם אביו שנקרא על שם הנביא מוחמד, אולם כבר מצעירותו אביו כינה אותו ג'לאל א-דין – "פאר האמונה". כמו כן, לפי מקורות פרסיים מוקדמים רומי היה ידוע במידה רבה גם בכינוי מאוולנא או מולנא (אנגלית: Mawlana\Molana, פרסית: مولانا), ובטורקית בעיקר כ'מולנא' (Mevlânâ) כאשר המשמעות בערבית היא "המורה שלנו" ("רבנו").
חייו

רומי נולד בשנת 1207 (604 להג'רה) בעיר בלח' שהייתה אז חלק ממחוז ח'וראסאן בפרס, והיום נמצאת בצפון אפגניסטן, ומת בשנת 1273 בעיר קוניה שהיום נמצאת בטורקיה. בגיל שמונה נאלץ לעזוב את עיר מולדתו עם משפחתו, זמן קצר לפני פלישת המונגולים בהנהגת ג'ינגס ח'אן שהביאה לכיליון וחורבן העיר. זאת בעקבות הסתכסכות אביו עם השלטונות או לפי סברה אחרת, עקב התחזקות תחושת הסכנה. לאחר שנים של נדודים, ביניהן אל מכה, מדינה, ירושלים, בגדד ודמשק, התיישבה השיירה בשנת 1228 בעיר קוניה, בירת ממלכת רום הסלג'וקית באסיה הקטנה.
אביו של רומי, מוחמד אבן חוסיין ח'טיבי, או בכינויו בהאו א-דין ולד (בנוסח הערבי: 'בהאא א-דין' ובנוסח הטורקי: 'בהאודדין') היה איש הלכה מוסלמי ומטיף חשוב בעל נטיות מיסטיות, שהיה המורה הראשון של רומי ואחד המשפיעים עליו ביותר. אביו הקפיד לכתוב ביומנו את מחשבותיו האישיות המבטאות את תפישת עולמו הרוחנית. קטעי היומן מרכיבים את הפרוזה של בהאו א-דין הקרויה ה'מעארף' (Maarif-i Waladi), בה ניתן למצוא את אומץ הלב, הכנות והתשוקה שמרגשים כל כך גם בשירתו של רומי. בדרך לאנטוליה הוא פגש את עטאר, משורר מיסטי פרסי מפורסם. לפגישה זו הייתה השפעה גדולה על מחשבתו של רומי, שהיה בן שמונה עשרה. כמו כן, לאחר מות אביו של רומי בשנת 1231 הפך תלמידו של האב והסנדק של רומי, בורהאן א-דין, למורה הדרך הבא של רומי והאחראי על המשך הכשרתו. גישתו של בורהאן א-דין התמקדה בשלילת הנפש הבהמית שמהווה את היצר הרע, לעומת המורה שלו, בהאו א-דין, שדגל בהערכת היופי והקסם שבבריאת האל. בתמיכתו של בורהאן החל רומי ללמד בקוניה ולקח את מקומו של אביו כמנהל בית הספר האסלאמי (מדרסה), הוא הטיף במסגדים, לימד בחוגים דתיים מתקדמים ואסף סביבו מספר גדול של מאמינים. הוא הוכשר בתורות דתיות ומיסטיות בידי בורהאן א-דין, אך הייתה זו פגישתו עם הדרוויש שמס א-דין תבריז ב-1244 ששינתה את חייו לחלוטין. אהבתו את שמס וצערו על מותו מצאו את ביטוים במוזיקה, ריקוד ושירה לירית, ב"דיוואן-י שמס-י תבריז". אלכסנדר פייגין, שתרגם את הדיוואן, מציין, שאין לדעת עד לאן הרחיקה אהבתם של רומי ושמס ("מה היה מאחורי הפרגוד? לעולם לא נדע").
ב-17 בדצמבר שנת 1273 נפטר רומי, וביום הלווייתו נקראו פסוקי הקוראן היפים ביותר ותפילות המואזין קראו לתחיית המתים. קברו של רומי הוא היום מוזוליאום בעיר קוניה בטורקיה ונמצא בתוך מוזיאון מולאנא (Mevlâna müzesi), אתר של עלייה לרגל בעיקר לטורקים מוסלמים. שם, כל שנה ביום הזיכרון למותו מציינים חסידיו את "יום האיחוד" ומקיימים תפילה המונית לזכרו של המשורר. שילוב הגברים והנשים יחד בתפילה ללא הפרדה הוא מחזה נדיר בעולם המוסלמי, ומהווה הוכחה חיה לערכים המבטאים שחרור, פתיחות וסובלנות, אותם שאבו מהמורה שלהם.
הסופיות

הסופיות היא דרך מיסטית מגוונת בעלת ממדים רבים שהתפתחה באסלאם. כדרך חיים, הסופיות ממזגת שתי תפישות בולטות; האחת תפישה מיסטית חווייתית, המקרבת את המאמינים אל המקור האלוהי על ידי התנסויות חווייתיות, והשנייה היא תפישה דתית-אתית, הנכרכת סביב הקוראן וההלכה המוסלמית, ורואה במוחמד אחרון הנביאים. הזרם הסופי מאופיין בפרישות, חיי פשטות וצנע ובעל אורח חיים סגפני. לצדו שיטה, הקרויה גם דרך ('טריקה'), שמטרתה לקרב את האדם לאלוהיו וללמדו לאהוב ולדעת אותו. זאת באמצעות הטלת גזירות עצמיות של התנזרות וסגפנות המביאות לידי מצבי התלהבות לאל שיובילו לביטול האישיות והוויית ה'אני'. כך האדם יגיע להיעדר כל הרגשה ביחס למצבי הגוף ויתקיים ללא דאגה וללא מחשבות על תועלת או נזק. כמו כן, בתורה הזו ובדרך החיים של הסופי משולבות תחושות כפחד, צער, שפלות רוח, חוסר אונים והודיה לאל על כל שנתן, הן הטוב והן הרע.
הכינוי 'סופי' או 'צופי' נגזר מהמילה הערבית 'צוף' (صوف) שמשמעותה צמר. בעבר, מי שהיה לובש את הצבע הלבן היה נחשב לסופי, אך עם הזמן הפך המושג לכינוי לאלו ההולכים אחרי האל בדרך המיסטית ובעלי נטיות סגפניות. לפי האמונה הסופית הצמר היה לבושם של הנביאים, ומשום כך ללבישתו יש משמעות רבה, וכן היא מרמזת על סימבוליות המבדילה את הצופים מזרמים אסלאמיים אחרים.
הזרם הסופי מתבסס על מספר מאפיינים רוחניים ומיסטיים המהווים חלק בלתי נפרד מחייו של הסופי. 'תווכול' (توكل) הוא עיקרון המעיד על הביטחון המוחלט באל המביא את הסופי לידי כניעה אבסולוטית לרצון האל ולהשלמה עם הגזירה האלוהית. עקרון נוסף הוא ה'מחבה' (محبة) המביע את אהבת האל באמצעות דימויי אהבה המתארים את יחס הסופים לאל ואת כמיהתם אליו. כאשר הספרות הסופית מציגה את האספקט הזה היא מתארת את האהבה והערגה לאל כמצבים מיסטיים עוצמתיים, המכניעים את המאמין ומשתלטים על ההכרה העצמית שלו עד שקיעתו במושא אהבתו שהוא האל. משוררי אהבה סופים וג'לאל א-דין רומי שהיה הגדול בהם תיארו בשיריהם אהבה עזה כמוות, המביעה את אהבת הסופי לאלוהיו. כך כתב רומי בספר השירה המיסטי "דיוואן שמס תבריזי": "באור הזיכר [ד'כר] מתמלאת הלבנה, את כל האהובים יחזיר הוא למסילה. השכם והערב עם התפילה, כי אין עוד מלבדו – לא אלהא אל אללה". העיקרון השלישי הוא ה'מערפה' (معرفة), המציג את התקרבות הסופים לאל ואת בקשתם לדעת אותו בליבם ידיעת אמת. האל הוא הנצחי ובעל האמת היחידה, והסופי על מנת להתאחד עמו צריך להתנתק מהעולם הפיסי ולהגיע לביטול מוחלט של הווייתו האישית שהיא בת חלוף אל מול הישות העליונה.
חבר במסדר הצופי נקרא 'דרוויש', ממנו נדרש להיות נאמן לעקרונות המסדר ולמנהיגיו ולהשתתף בטקסים כאשר החשובים ביותר הם הד'כר והסמאע (ذكر وسماع) . טקס הד'כר, שפירושו הזכרה, לרוב נערך בימי שישי, בחגים ובימי ההולדת והזיכרון של הנביאים והקדושים. לפי המומחית לתורה הסופית, פרופסור שרה סבירי, טקס הד'כר "בעיקרו הוא טכניקה מדיטטיבית למיקוד התודעה ולריכוז הקשב אשר נובע מהרצון לקשור את התודעה באל בכל מצב ובכל רגע..." משמעות הטקס היא לשכוח את כל מה שאינו האל, כאשר מזכירים את שמו של אללה בנוסחאות שונות, מצטטים פסוקים מהקוראן ושרים שירה דתית. החזרה וההישנות של מנטרות אלה נהגות בקול עד אשר הן נספגות באיברי המאמין ונהגות בתוכו ללא קול.
הסופיות > טקס הסמאע

הוא אירוע מוזיקלי של שמיעה והאזנה לדברי האל בקוראן באמצעות שירים המדברים על האהבה והכמיהה אליו, או במנגינות המובילות לידי תנועות מחול ותנועות לא רצוניות. הטקס מסמל את המפגש הראשון הקדם בריאתי בין אלוהים לנשמות בני האדם, והוא מהווה ניסיון להביא לקיום מפגש בעולם הזה. חברי המסדר מתבקשים לעיתים להגיע לאקסטזה דתית בהשפעת המוזיקה והריקודים על מנת להתקרב אל האל. שמס תבריזי הוא שהכיר לרומי את המנהג של טקס הסמאע, ומסופר כי רומי ושמס שהיו נאמנים לאל ואהבו אותו בכל מאודם, נראו ברחובות קוניה שרים ורוקדים, וכן כי רומי נהג להסתובב סביב עצמו שעות רבות בביתו.
אלמנט האהבה אצל רומי

"...אהבה וחיבה הן תכונות של האלוהים. אהבה אמיתית שייכת לאלוהים, זו בין בני אדם היא רק מטאפורה של אהבה. במילים אחרות אהבה באה לאדם מאלוהים ורק אחר כך מופיעה בבני אדם"
הציטוט לעיל לקוח מתוך ההקדמה לכרך השני של ה"מת'נווי" אשר כתב רומי, והוא מבטא בדיוק רב את אהבתו העמוקה אל האל, וכן את תפישתו על הדרך שלנו כבני אדם החיים בעולם הזה. כאמור, האיחוד המיסטי שהתחולל במפגש של רומי ושמס היה כהשלמה רוחנית של נפשות תואמות, והחברות הטהורה בין השניים הובילה את רומי לתוך מסע מופלא רווי בתובנות, וכן הביאה לעיצוב תפישת עולמו שממשיכה להשפיע רבות גם לאחר מותו. רומי אהב את שמס אהבה גדולה, אולם האהבה הזו הייתה חסרה בהיותה מותנית באדם אחר החיצוני לו, ולא תלויה בחוויה פנימית גרידא. התהליך שעבר רומי הושלם עם היפתחותו לאנשים אחרים, למורי דרך חדשים, לטוהר ויופי העולם ולאנושות כולה. כך, אהבתו של רומי בדמותו של שמס ידיד הנפש, התפתחה וצמחה להיות אהבה אחת עמוקה ומסורה לאחד והיחיד – האל הנצחי. בדרך שהתווה שמס הוא האיר לרומי את הנתיב לאהבת האל, אהבה כזו שעלולה לשרוף את נפש האדם, אם כי רק היא תשחרר אותו מכבליו. הרי עבור רומי האל נמצא בכל ומהווה את כל היקום, ואף אמר: "כאשר אנו אומרים שאלוהים אינו נמצא בשמיים, איננו מתכוונים לומר שההפך הוא הנכון, אלא בפשטות שהשמים אינם מכילים אותו, בעוד הוא מכיל את השמים".
יצירותיו העיקריות

מת'נווי (مثنوى) – ה'מת'נווי' או בפרסית ה'מסנווי' היא עבודתו הגדולה והחשובה ביותר של רומי, והיא רבת משמעות בספרות ובתרבות הפרסית. ספר השירה ה'מת'נווי' נוצר מתוך אמונה עמוקה ומחויבות לקוראן, שהוא גם המקור העיקרי שלו, ומהווה ביטוי מקיף להשקפותיו הפילוסופיות ולתורתו המיסטית, ולעיתים נקרא גם "הקוראן של הפרסים". המתודה של ספר ה'מת'נווי' בנויה באופן דומה לקוראן, והוא כולל שישה כרכים, מעל ל-26,000 בתי שיר, רמזים וציטוטים מהקוראן, חרוזים ומשחקי מילים בשפה הפרסית ולהם ממדים שונים של משמעויות. בעבודה מיסטית זו רומי מעוניין להדריך את בני האדם במסע שלהם אל השלם עם התמקדות בשלושה אלמנטים מרכזיים של הדת – אמונה, תרגול ומוסר. יש התופשים את היצירה המיסטית הזו כפרשנות (תפסיר – تفسير) פואטית של הקוראן, אולם היא נבדלת מפרשנויות אחרות בהדרכה הרוחנית של רומי את האדם ובמאמץ לגלות את המשמעויות האקזיסטנציאליות הטמונות בתבונתו. בפרשנותו רומי מעודד ערכי מוסר של ענווה, היכנעות, הסכמה והשלמה, סבלנות וסגפנות ומזהיר מפני הרגלים רעים כמו יהירות. כמו כן, כתיבת ה'מת'נווי' הביאה להשלמת התהליך שראשיתו בפגישה של רומי עם מורהו הרוחני שמס. רומי למד להרחיב את האהבה הגדולה שהייתה לו לשמס ולתורתו המיסטית לעבר כלל האנושות, וכן אהבתו האישית לחברו הפכה לאהבה אוניברסלית וקוסמית בדמוי ההכרה המיסטית העליונה.
דיוואן שמס תבריזי (ديوان شمس تبريزى) – יצירה זו כתב רומי על שם חברו ומדריכו הרוחני הנערץ שמס מטבריז שהיה מקור להשראתו. היא מכילה 2500 פיוטים ומורכבת משני חלקים, כאשר הראשון נקרא 'רובאעיאת' (رباعيت) – שירים קצרים "מרובעים", וחלקה השני נקרא 'ע'זליאת' (غزليات) – שירים ארוכים יותר. ה'דיוואן' מסמל את התאהבותו הראשונית של רומי ושורשיה העמוקים של השירה המובאת שם מצליחים לטשטש את הגבולות בן אהבה לזולת ואהבת האל.
פיהי מא פיהי (فيه ما فيه) – תרגום שם הספר לעברית: "יש בו מה שיש", והוא כפי הנראה נכתב על ידי סולטאן ולד (Sultan Walad), בנו של רומי, או על ידי אחד מתלמידיו בהשראת נאומיו של רומי ושיעורים שהעביר המכילים נושאים שונים. הספר מורכב מרישומים שנכתבו על ידי תלמידיו של רומי אשר נכחו בשיעוריו, והוא מאפשר לקורא להתבונן מקרוב במערכת היחסים של מורה ותלמיד בבית ספר סופי.
שבע הדרשות – מג'אלס סבעה (مجالس سبعة) – כולל שבעה מפגשים בהן רומי נשא דרשות בשפה הפרסית. הדרשות הכילו התבוננויות במשמעויות העמוקות ביותר של הקוראן והחדית' (אמירותיו ומעשיו של הנביא מוחמד).
המכתבים – מכאתיב (مكاتيب) – אוסף נרחב של התכתבויות בין רומי ותלמידי, בני משפחתו ומכובדי הממשל. האגרות מהוות עדות להשקעה המרובה של רומי ועיסוקו הרב בניהול בית הספר, קהילתו ותלמידיו, תוך ניהול קשרים חברתיים ופוליטיים.
השפעה

חשיבותו של רומי מרחיקה הרבה מעבר לאזור הגאוגרפי שבה הוא פעל. דוברים של השפה הפרסית באיראן, אפגניסטן וטג'יקיסטן רואים בו את אחד מהמשוררים הקלאסיים החשובים ביותר, וכהשפעה על משוררים במהלך ההיסטוריה. הייתה לו גם השפעה רבה על הספרות הטורקית. השירה שלו מהווה בסיס למוזיקה קלאסית איראנית ואפגאנית. עבור מערביים רבים, תורותיו הן ההקדמה הטובה ביותר לסופיות. המשורר הלאומי הפקיסטני, מוחמד איקבל (1877–1938) גם הושפע מיצירותיו של רומי וראה בו את מורו הרוחני. רומי אף קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת טהראן. גם הזמרת שכילא קיבלה השראה מיצירותיו של רומי.
כתביו בעברית

ההארה, תרגם מאנגלית גיל רון שמע, רימון-חיים אחרים, 2001.
הדיוואן - אוסף שירי שמשי טיבריז, תרגם מפרסית אלכסנדר פייגין, הוצאת חדקרן / עולם קטן, 2005.
שיר אחד, תרגם מאנגלית גיל רון שמע, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2007.
ריקוד האהבה לאלוהים, אוסף מדרשותיו של רומי, הוצאת חדקרן, 2012.
שירת רומי: שירים מהמת’נווי ופרקים בהגותו של ג’לאל אל-דין רומי, תרגום, מבוא והערות: משה מנשהוף, עריכת תרגום: יואב איתמר. הוצאת כתב, 2013.
הפרדס, תרגום: גיל רון שמע, הוצאת חדקרן, 2022.
הפרדס, תרגום: גיל רון שמע, הוצאת חדקרן, 2023.
לקריאה נוספת

דיפאק צ'ופרה, אלוהים - סיפור של התגלות, הוצאת מודן, 2013, עמ' 124–152
זאב בן אריה, לאהוב יותר : מסע בעקבות הדרווישים המחוללים, הוצאת פראג, 2013
הערות שוליים

↑  .Bausani, A. and Ritter, H, D̲j̲alāl al-Dīn Rūmī
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  ג'לאל- אדין רומי, תרגום: מפרסית: אלכסנדר פייגן, הדיוואן: מתוך אוסף שירי שמשי טבריז, ירושלים: עולם קטן, 2005, עמ' 10,17,18
1 2 3 4 5 6 7 8 9  ג'לאל א-דין רומי, תרגום: מאיטלקית ומאנגלית: שירלי פינצי, אסף פרסיה, טליה חלמיש, ריקוד האהבה לאלוהים, חדקרן, 2012, עמ' 39
↑  Annemarie Schimmel, The Triumphal Sun: A Study of the Works of Jalaloddin Rumi, Suny Press, 1993, עמ' 193
1 2  Maulana, Jalal al-Din Rumi, תרגום: from Persian by A.J. Arberry, Mystical poems of Rumi, Chicago: University of Chicago press, 2010, עמ' 28
↑  A.J. Arberry, Tales From the Masnavi, London: Allen and Unwin, 1961, עמ' 11
↑  Seyed Ghahreman Safavi, Rumi’s mystical design: reading the Mathnawi, Albany: Suny Press, 2009, עמ' 1
1 2  Lewis, Franklin D, Rumi-Past and Present, East and West: The Life, Teachings, and Poetry of Jalâl Al-Din Rumi, Oneworld Publications, 2014, עמ' 9-10
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  ג'לאל אל-דין רומי, תרגום: משה מנשהוף, שירת רומי: שירים מהמת'נווי ופרקים בהגותו של ג'לאל אל-דין רומי, תל- אביב: כתב, 2013, עמ' 18
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  זאב בן אריה, לאהוב יותר: מסע בעקבות הדרווישים המחוללים, הוצאת פראג, 2013, עמ' 55
1 2  Maulana Jalāl al-Dīn Rūmī, תרגום: Nesreen Akhtarkhavari and Anthony A. Lee, Love is my savior, Michigan State University Press, 2016, עמ' ix
↑  Shahram Shiva, RUMI'S UNTOLD STORY, chapter 5. Rumi & Shams: A Love Story or Personal Necessity? The Untold Story
↑  חדקרן, ג'לאל א-דין רומי
↑  מסע אחר, הדרווישים המחוללים: נפש משתחווה לנפש(הקישור אינו פעיל)
1 2 3 4 5  שרה סבירי, הסופים: אנתולוגיה, תל אביב: מפה, 2008, עמ' 369
1 2 3 4 5 6 7  חוה לצרוס יפה, "חסידות ומיסטיקה", פרקים בתולדות הערבים והאסלאם, תל אביב: רשפים, 1967, עמ' 328
1 2 3 4  יצחק יהודה גולדציהר, "הסגפנות והצופיות", הרצאות על האסלאם, ירושלים: מוסד ביאליק, 2002, עמ' 111
1 2 3 4 5 6  Victor Amaro Vicente, The aesthetics of motion in musics for the Mevlana Celal ed-Din Rumi, ProQuest, 2007, עמ' 16-18, 20
1 2 3  Anne Fremantle, "whirling darvishes", History Today, 1976, עמ' 331
1 2 3  Shems Friedlander, Rumi and the Whirling Dervishes: Being an Account of the Sufi Order Known as the Mevlevis and Its Founder the Poet and Mystic Mevlana Jalalu'ddin Rumi, American University in Cairo Press, 2003, עמ' 91
1 2 3  Yasin PİŞgin, "MEVLÂNÂ'NIN MESNEVİ'SİNDE İŞÂRÎ TEFSİR ÖRNEKLERİ", Electronic Turkish Studies 11.17, 2016, עמ' 570, 571
↑  Grounded Globalism: How the U.S. South Embraces the World, P. 159
↑  زندگیهشکیلادرسایتآفتاب Retrieved December 24, 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267346005171  PLWABN: 9810609508605606  BIBSYS: 90183293  BNC: 000182350  BNE: XX949088  BnF: cb119039002 (data)  CANTIC: a20053253  CiNii: DA00341125  GND: 118716158  ICCU: BVEV013673  ISNI: 0000 0001 2144 9235  LCCN: n81059876  LNB: 000198398  MusicBrainz: 6ccbf2fe-c59d-46d8-8be4-756fdc9ff90c  NDL: 00444476  NKC: jn19981000927  NLA: 35206392  NLG: 75406  NLK: KAC200309390  NSK: 000125897  NTA: 068513127  RERO: 02-A000141132  SELIBR: 64197  SNAC: w6md9s0g  SUDOC: 026878844  TDVİA: mevlana-celaleddin-i-rumi  Trove: 864814  ULAN: 500337998  VcBA: 495/362888  VIAF: 98930150   WorldCat (עם VIAF): 98930150
שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה

| --- | --- |

פסל של שארל הראשון מאת ארנולפו די קמביו במוזיאונים הקפיטוליניים
 לידה:  21 במרץ 1226 פריז, ממלכת צרפת 
 פטירה:  7 בינואר 1285 (בגיל 58) פוג'יה, איטליה 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  קתדרלת נאפולי 
 בן או בת זוג:  ביאטריס מפרובנס (1246–?) Margaret of Burgundy (1268–?) 
 
חותמו של שארל
שארל הראשון לבית אנז'ו, מלך נאפולי וסיציליה או קרלו הראשון לבית אנג'ו (בצרפתית: Charles Ier de Sicile‏ או Charles d'Anjou, באיטלקית: Carlo I d'Angiò‏; 21 במרץ 1226 – 7 בינואר 1285) היה בנם הצעיר של לואי השמיני, מלך צרפת ושל בלנקה, נסיכת קסטיליה, ואחיו של לואי התשיעי, מלך צרפת.
דור דניאל

| --- | --- |

 לידה:  29 באוגוסט 1982 (בן 42) הוד השרון
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 סוגה:  פופ
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  הליקון
 
דור דניאל (נולד ב-29 באוגוסט 1982) הוא זמר, פזמונאי ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה

דניאל גדל בהוד השרון ולמד בתיכון הדרים בעיר.
בגיל 18 זכה לחשיפה ראשונה כששירו "אם הייתי אלוהים" הגיע במקרה לידיו של שדרן הרדיו שמוליק טיאר מרדיו 103FM.
בצה"ל שירת בלהקת חיל הקשר, שם פגש לראשונה בהראל סקעת. לאחר שחרורו שימש דניאל כבוחן במבחני הקבלה השנתיים של הלהקות הצבאיות.
קריירה

לפרסומו הראשון כיוצר זכה דניאל בשנת 2005, כשכתב והלחין לשירי מימון את הסינגל "אהבה קטנה" מתוך אלבומה הראשון. את השיר כתב דניאל כשהיה בן 17, כניסיון לכתוב בלשון נקבה. לפני מימון הקליטה אותו הזמרת טליה גיחון, בסקיצה לא רשמית.
לאלבומו של הראל סקעת שיצא ב-2006 הלחין דניאל את השיר "משהו ממני" למילים של סמדר שיר, אמה של חברתו של דניאל דאז. כעבור כשנה זכה להצלחה שיר נוסף שהלחין למילים של שיר, "את יפה" בביצועו של עידן יניב. שירים נוספים שכתב והלחין לאחרים כוללים את "תישאר" של הילה זיתון, "זמנים חולפים" של מאיה בוסקילה, ו"חלק ממך" של שירי מימון. למימון כתב והלחין גם את השיר "אתה" והלחין את "מנהרת הזמן", עבור סדרת הטלוויזיה "ילדות רעות" שבה השתתפה.
אף על פי שלפרסומו הראשון זכה ככותב לאחרים, ראה עצמו דניאל בראש ובראשונה כזמר. לאחר שהתפרסם השיר "אהבה קטנה", חתם דניאל על חוזה תקליטים עם חברת הליקון. כשהאלבום כבר היה בשלבי הפקה מתקדמים, נאלץ דניאל לעבור ניתוח במיתרי הקול, שעיכב את המשך ההפקה למספר חודשים.
בשנת 2007 נבחר דניאל לעמוד בראש מערך איתור הכישרונות בתוכנית הריאליטי "כוכב נולד", עד לירידתה מהמסכים.
קריירה > 2009 - 2010: אלבום בכורה

באפריל 2009 הוציא דניאל את אלבום הבכורה "בין החלומות". דניאל כתב והלחין את כל שירי האלבום, כשבעיבוד הטקסטים של רוב השירים השתתף הפזמונאי מאיר גולדברג. את האלבום הפיקו ועיבדו מוזיקלית רפי קריספין ואדם פרי. לאלבום זה קדמו הסינגלים "מקום לצידך" ו"רציתי", שזכו להצלחה רבה, הושמעו רבות ברדיו והגיעו לראש מצעדי הפזמונים השבועיים בתחנות הרדיו השונות. בחודש מאי, לאחר יציאת האלבום, יצא כסינגל שיר הנושא של האלבום, "בין החלומות" שזכה להצלחה גדולה כמו קודמיו. סינגל נוסף היה "מחר יהיה בסדר". בעקבות האלבום זכה דניאל בתואר "פריצת השנה" במצעדי הפזמונים השנתיים של רשת ג' ושל גלגלצ לשנת תשס"ט.
באותה השנה, נבחר דניאל להשתתף בתוכנית "יום בחיי", המתעדת את חייהם של ידוענים ישראלים תוך הצגת סדר יומם.
קריירה > 2011 - 2013: אלבום שני

במרץ 2011 יצא אלבומו השני של דניאל, "עשרה חודשים", שגם בו כתב והלחין את כל השירים. בדצמבר 2010 יצא סינגל ראשון לקראת האלבום, "קורא לך", שזכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו והגיע לראש מצעדי הפזמונים. זמן קצר לפני יציאת האלבום יצא סינגל נוסף, "כולי שלך". לאלבומו של עידן יניב "כן לאהבה" שיצא באותה שנה כתב והלחין את השיר "לא מוותר". באותה השנה, שימש כראש הוועדה המקצועית של תוכנית הריאליטי "בית ספר למוסיקה".
בשנת 2012 השתתף בתוכנית דוקו-ריאליטי "גולסטאר" ב-HOT3, בה גם כתב את המוזיקה לתוכנית. בנוסף, נבחר לפרזנטורחברת הביטוח "ביטוח ישיר" עם להיטו "מקום לצידך".
באפריל 2013 יצא הסינגל "הצפון הישן", אשר זכה אף הוא להצלחה.
באותה השנה עבר דניאל ניתוח שני במיתרי הקול. הפעם קצב ההחלמה היה ארוך יותר ודניאל נאלץ להפסיק לשיר למשך תקופה ארוכה עד להחלמתם המלאה של מיתרי הקול. בתקופה זו עבר למאחורי הקלעים ויצר עבור הזמרת שירי מימון את "שרה מהלב", השיר עמו השתתפה מימון בפסטיגל. בנוסף, הנחה סדנאות כתיבה והלחנה בשיתוף חברת התקליטים "הליקון".
קריירה > 2014 - הווה

בשנת 2014 נבחר דניאל לבצע את השיר "כנראה שניצחנו" שמלווה את יום ההוקרה לפצועי מערכות ישראל ופעולות האיבה. השיר הושמע בטקס הרשמי במעמד נשיא המדינה וכן בטקסים במחנות צה"ל ומוסדות חינוך.
בשנת 2015, לקראת הגעתו של זמר ארט גרפונקל מהצמד סיימון וגרפונקל להופעה בארץ, נבחר דניאל להפיק ביצוע מיוחד של השיר "The sound of Silence" עם מיטב זמרי ישראל, ביניהם קובי אפללו, מיקי גבריאלוב וסיון טלמור.
באותה השנה, חזר דניאל לשיתוף פעולה נוסף עם הזמרת שירי מימון, לה כתב, הלחין והפיק את השיר "זכוכיות", שזכה, כמו קודמיו, להצלחה רבה.
בשנת 2016, השתתף בפאנל לבחירת הנציג הישראלי לתחרות האירוויזיון-ג'וניור והלחין את השיר שייצג את ישראל בתחרות באותה שנה - "Follow My Heart" שבוצע על ידי שירה פריימן וטימוטי (טים) סניקוב, והגיע למקום ה-15 בתחרות. באותה השנה, כתב דניאל את השיר "לאט לאט" לזמר שלומי שבת, אשר הופיע באלבומו "הלב", וזכה למעמד של אלבום פלטינה.
החל משנת 2017 עוסק בכתיבת מוזיקה לטלוויזיה ולתיאטרון, והלחין בין השאר את המוזיקה המקורית לקמפיין השנתי של מיצובישי, יונדאי, ערוץ הקניות, טיב טעם, ולתוכנית הדגל של ערוץ 2 - "רק רוצים לרקוד".
בינואר 2017 יצא סינגל ראשון מאלבומו השלישי, "ארבע שנים" לקידום סיבוב ההופעות החדש שלו.
חיים אישיים

מאורס לבת זוגו מוראל קדושים. הזוג מתגורר לסירוגין ברמת גן ובלוס אנג'לס.
דניאל ידוע בתור אוהד הפועל תל אביב. בשנת 2010 הוציא את השיר הרשמי של הקבוצה.
דיסקוגרפיה > אלבומים

"בין החלומות" (2009)
"עשרה חודשים" (2011)
דיסקוגרפיה > סינגלים

"מקום לצידך" #1 בגלגלצ, #2 במצעד השנתי (2008)
"רציתי" #1 בגלגלצ, #14 במצעד השנתי (2009)
"בין החלומות" #1 בגלגלצ, #12 במצעד השנתי (2009)
"מחר יהיה בסדר" (2009)
"קורא לך" #2 בגלגלצ (2010)
"כולי שלך" (2011)
"מסתובבת בלילות" (2011)
"לאן" (2011)
"בואי אליי" (2011)
"הצפון הישן" (2013)
"תמונה משתנה" (2013)
"ארבע שנים" (2017)
״שירים על המים״ (2017)
יעל פוליאקוב

| --- | --- |

יעל פוליאקוב, 2008
 לידה:  14 במרץ 1977 (בת 47) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 עיסוק:  שחקנית
 בן זוג:  אלעד מילוא
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית: 2008   2010
 פרופיל ב-IMDb
 
יעל פוליאקוב (נולדה ב-14 במרץ 1977) היא שחקנית, קומיקאית, תסריטאית ומגישת טלוויזיה ישראלית, זוכת פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.