stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כרבלא
ההיסטוריה של העיר > ההיסטוריה האסלאמית המוקדמת

ההיסטוריה של העיר מתוארכת לתקופה הבבלית ועד הכיבוש האסלאמי, שימש אזור העיר כבית קברות נוצרי. העיר כרבלא הייתה המקום שבו התרחש אחד האירועים המכוננים של ההיסטוריה האסלאמית הזכור כאירוע טראומטי שבעקבותיו התרחש הפיצול בין סונים לבין שיעים – קרב כרבלא שהתרחש בין צבא בהנהגת חוסיין בן עלי בן אבי טאליב ומשפחתו ובין צבאו של יזיד אבן מעאויה, שהסתיים בהריגתו של חוסיין, נכדו של הנביא מוחמד. עבור השיעים, סבלו ומותו של חוסיין הפכו לסמל של הקרבה במאבק למען הצדק והאמת נגד העוול והשקר וחוסיין עצמו הפך לדמות הקורבן האולטימטיבי ולמודל של גבורה והקרבה. הקרב מונצח על-ידי השיעים במהלך תקופה שנתית של עשרה ימים במהלך חודש מוחרם, ששיאו ביום העשירי לחודש, המכונה עשוראא. ביום זה, מקיימים המוסלמים השיעים תהלוכות אבל פומביות שבמהלכן הם מכים על חזותיהם ובחלק מהמקרים מקיזים את דמם.
מקובל לראות את ה-12 בחודש מוחרם של שנת 61 להג'רה (680 לספירה), יומיים לאחר סיומו של קרב כרבלא, יום קבורתם של האימאם חוסיין ואנשיו, כראשית התפתחותה של העיר כרבלא בתקופה האסלאמית. בתקופה האומיית הפכה העיר כרבלא לסמל של התנגדות לשלטון האומיי והתקוממות נגדו. אירועי ההתקוממות הידועים ביותר בתקופה זו היו ההתקוממות של מוח'תאר א-ת'קאפי בשנת 686 לספירה וההתקוממות של החוזרים בתשובה שעלו לפקוד את קברו של חוסיין.
ההיסטוריה של העיר > תקופת השלטון הספווי והעות'מאני

העיר כרבלא נכנסה לשלב עירוני חדש לאחר שהשליט הספווי שאה אסמאעיל הראשון כבש את השטחים המהווים את עיראק בת-ימינו בשנת 914 לספירה הפרסית (1508 בלוח הגרגוריאני) ומיטב הבנאים והאדריכלים בני התקופה הספווית מכל רחבי עולם האסלאם בנו, שיקמו וקישטו מסגדים ואתרים קדושים אחרים בעיר, בנו בה בתים רבים ותרמו מאוד לפיתוחה, ואגב כך שכללו את אמנות עיטור המבנים באריחים מזוגגים צבעוניים, בעיטורי עץ, בכתובות גבס דקורטיביות ובשימוש בלבנים מסותתות. כאשר מתבוננים באופיים האדריכלי של מבני הדת בכרבלא ובערים קדושות אחרות בעיראק שנבנו בתקופת הספווית, ניכר שהם שילבו בין האלמנטים האדריכליים שהיו מוכרים במבני עיראק ואיראן בתקופות שונות כמו האיוואן הגדול והחצר הפתוחה שבמרכזה מזרקת מים.
העיר כרבלא מפורסמת בשווקים ההיסטוריים העתיקים שלה, המהווים כמה מהמונומנטים ההיסטוריים החשובים בה. מאז ראשיתה של העיר, היו השווקים חלק משמעותי של הממסד החברתי והכלכלי בעיר, שכן הם קשורים באופן אורגני למסגדים הקדושים ובנויים ביניהם וסביבם. השווקים בעיר כרבלא, ובערי עיראק בכלל, הוקמו החל מתחילת המאה השלישית לספירה, במיוחד בימי הח'ליפה העבאסי אל-מאמון, היו חלק אינטגרלי מתוכנית העיר והיו משולבים בפתרונות לבעיות העירוניות הבוערות בעת הקמתם: צורכי הדיור הגוברים, לדרישות העולים לרגל למקומות הקדושים ושיירות המסחר שפקדו את העיר. שווקים אלה אינם שונים בסגנונם האדריכלי ובתפקידם העירוני משווקים אחרים בערים ערביות ואסלאמיות. אופי האקלים השורר בכרבלא ובערי האזור היה גורם משמעותי בעיצוב השווקים בסמטאות צרות וישרות שברוב המקרים בשני צידיהן יש חנויות שונות. לעיתים קרובות הסמטאות והמעברים בשווקים הללו מקורים על מנת להגן מפני גשם, מפני שמש ישירה ומפני רוּחַ. בין המפורסמים מבין השווקים הללו ניתן למנות את שוק א-סראג'ין (עושי האוכפים), שוק החייטים, שוק אל-חייאק (האורגים), שוק באב א-סלאלמה, שוק המחנה, שוק באב אל-ח'אן, שוק א-ספארין (חרשי הנחושת) ושווקים נוספים.
ההיסטוריה של העיר > תקופת שלטון הבעת'

לאורך תקופת שלטון הבעת' הסוני, עמדה כרבלא מספר פעמים במוקד התקוממויות שיעיות נגד המשטר. התקוממות הקשה ביותר במהלך תקופה זו הייתה במהלך מרידות 1991 שכונו "האינתיפאדה". המרידות של אותה שנה בעיר פרצו ב-5 במרץ בעקבות הגעתם של עריקים משורות הצבא העיראקי לאחר התבוסה במלחמת המפרץ, שהוציאו לרחובות העיר צעירים חמושים שהתנגדו לנוכחות כוחות הביטחון ופגעו בסמלי המשטר בעיר. בניגוד להתקוממויות בערים בצרה ונג'ף, בכרבלא הייתה תגובתם של כוחות הביטחון העיראקיים מהירה וקשה ואש כבדה, לרבות אש ארטילרית וטילי קרקע-קרקע נורו במהלך המתקפה המהירה על העיר. בימי המתקפה על העיר נפגעו וניזוקו המסגדים הקדושים בעיר, חיילי משמר הרפובליקה פרצו למתחמים הקדושים והרגו עשרות מתקוממים ובתי החולים בעיר עמדו אף הם תחת מתקפה. כרבלא הייתה העיר שבה נפל מספר הקורבנות הגדול ביותר מבין כל הערים השיעיות בדרום שפתחו בהתקוממות והערכות שונות מדברות על כ-15,000 הרוגים במהלך מתקפת כוחות המשטר על העיר.
דמוגרפיה

כרבלא היא אחת הערים החשובות לשיעים ברחבי העולם, בשל נוכחות מסגד האימאם חוסיין והמסגד של עבאס, שניהם בניו של עלי בן אבּי טאלב, ולא מפתיע אפוא שהרוב המכריע של אוכלוסייתה הם מוסלמים שיעים, רובם הגדול ערבים ולצידם מיעוט של פרסים, המתגוררים ברובם בקרבת המקומות הקדושים בעיר העתיקה. בתקופות מסוימות בהיסטוריה הגיע שיעורם של הפרסים בעיר עד כדי מחצית מתושביה.
גאוגרפיה > מיקום העיר

העיר ממוקמת 105 ק"מ מדרום-מערב לבגדאד, בירת עיראק, בשולי המדבר במערב הפרת ובצד שמאל של נחל חוסייניה. העיר גובלת בצפון ובמערב במחוז אל-אנבאר, בדרום במחוז נג'ף ובמזרח ובצפון מזרח במחוז באבל. העיר נמצאת בגובה 30 מטר מעל פני הים, והיא ממוקמת במיקום חשוב המחבר אותה לגבולות סעודיה דרך אל-נוכאיב, מצפון היא מקושרת לבירה בגדאד, מדרום היא מקושרת לנג'ף וממנה. הצד הדרום מזרחי באל-חולה.
גאוגרפיה > מקורות המים של העיר

העיר כרבלא, הממוקמת בסביבה מדברית צחיחה, תלויה במי נהרות ונחלים המסתעפים מנהר הפרת והמרכזי בין הנהרות הללו הוא נהר אל-חוסייניה המהווה את מקור המים העיקרי של העיר. לצד השימוש במי הנהרות, אגירת מי גשמים שימשה לאורך ההיסטוריה כמקור מים חשוב לחקלאות בסביבת העיר.
גאוגרפיה > האקלים של העיר

האקלים בעיר כרבלא הוא אקלים מדברי מובהק, שבו הטמפרטורות גבוהות באופן קיצוני בחודשי הקיץ, אך בלילות החורף הטמפרטורות יכולות לרדת לאפס מעלות. האזור סובל גם ממיעוט גשמים ובעשורים האחרונים, בהשפעה ההתחממות הגלובלית וירידת מפלס הפרת והחידקל האזור כולו מתייבש אף יותר, סובל מבצורות ממושכות ומסופות חול מדבריות במספרים הולכים וגוברים.
| אקלים בכרבלא> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בכרבלא> ינואר.15.7.5.4.17.6 | אקלים בכרבלא> פברואר.18.8.7.0.14.3 | אקלים בכרבלא> מרץ.23.6.11.2.15.7 | אקלים בכרבלא> אפריל.30.6.17.1.11.5 | אקלים בכרבלא> מאי.36.9.22.5.3.5 | אקלים בכרבלא> יוני.41.5.26.3.0.1 | אקלים בכרבלא> יולי.43.9.28.8.0 | אקלים בכרבלא> אוגוסט.43.6.28.2.0 | אקלים בכרבלא> ספטמבר.40.2.24.3.0.3 | אקלים בכרבלא> אוקטובר.33.3.19.0.4.1 | אקלים בכרבלא> נובמבר.23.7.11.6.10.5 | אקלים בכרבלא> דצמבר.17.6.6.9.15.3 | אקלים בכרבלא> ... |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: נתוני ארגון המטאורולוגיה העולמי
ערים תאומות

איראן משהד, איראן
הערות שוליים

↑  Iraq: Governorates, Major Cities & Urban Centers - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
↑  Ja'far ibn Qūlawayh, תרגום: Sayyid Mohsen al-Husaini al-Mīlāni, Kāmil al-Ziyārāt, Miami, FL: Shiabooks.ca Press, 2008, עמ' 545. (בערבית)
↑  Muhammad ibn Jarir al-Tabari, תרגום: I.K.A Howard, The History of al-Tabari; Volume XIX (The Caliphate of Yazid b. Mu'awiyah A.D. 680-683/A.H. 60-64), Albany, NY: SUNY Press, 1990
↑  מוחמד חסן מוסטפא אאל כּלידאר, העיר של אל-חוסיין או קיצור דברי ימי כרבלא (מדינת אל-חוסיין או מוח'תסר תאריח' כרבלאא'), בגדאד: מטבעת א-נג'אח, 1949, עמ' ****
↑  ד"ר ראוף מוחמד עלי אל-אנסרי, [[[כותרת]]], עיתון אל-חיאת 12430, [[[תאריך]]], עמ' 21
↑  https://worldweather.wmo.int/en/city.html?cityId=1465 מעודכן לחודש נובמבר 2022
| אסלאם |
| --- | --- | --- |
| חמשת עמודי האסלאם | שהאדה (העדות) • אלצלאה (התפילה) • אלזכאה (הצדקה) • צום • אלחאג' (העלייה לרגל) | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| פלגים עיקריים | אסלאם סוני • אסלאם שיעי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אישים מרכזיים | מוחמד • ח'ליף ושושלות הח'ליפים • נביאי האסלאם • אימאם שיעי • מהדי • בני לווייתו של מוחמד • נשות מוחמד | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| דמויות היסטוריות נוספות | פאטמה בת מוחמד • עבדאללה אבן א-זובייר • אבו להב | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| קרבות בראשית האסלאם | קרב בדר • קרב אוחוד • קרב השוחה • קרב ח'ייבר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אנשי דת (עולמא) | מאלכ אבן אנס • אל נעמאן בן ת'אבת אבו חניפה • אחמד אבן חנבל • מוחמד אבן אידריס א-שאפעי • אבן חג'ר אל-עסקלאני • אל-ע'זאלי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| ערים קדושות | מכה • אל-מדינה • ירושלים • נג'ף • כרבלא • כופה • כאט'מיה • משהד • סאמרא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| האתרים הקדושים ביותר | מסגד אל-חראם • מסגד הנביא • מסגד אל-אקצא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| חגים | הג'רה • לוח השנה המוסלמי • עיד אל-פיטר • עיד אל-אדחא • עשוראא • ארבעין • לילת אל-קאדר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| מבנים | מסגד • מינרט • מחראב • הכעבה • אדריכלות איסלאמית | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| תפקידים דתיים | אייתולה • מרג'ע • אימאם • מולא • קאדי • מופתי • מואזין |  |
| טקסטים וחוקים | קוראן • חדית' • אסנאד • מתן • תפסיר • סונה • פיקה • פתווה • שריעה |  |
| אסכולות השריעה | חנפית • חנבלית • ג'עפרית • מאלכית • שאפעית |  |
| אסכולות הכלאם | אשעריה • ג'בריה • מאתורידי • מורג'יאה • מֻעתזילה |  |
| פלגים שיעים | את'נא עשריה • אסמאעיליה • זיידים |  |
| פלגי הח'וארג' | צאפריים • אזארקה • איבאדיה |  |
| תנועות | סופיות • והאביה • סלפיה • אסלאמיזם • אסלאם ליברלי |  |
| פלגים אחרים | אומת האסלאם • חמשת האחוזים • המסורים • אחמדים • זקרי • עלווים |  |
| אמונות קשורות | באביזם • בהאאים • יזידים • סיקיזם |  |
פורטל אסלאם • מונחים בסיסיים • כל הערכים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559914405171  GND: 4206813-7  LCCN: n85093311  SUDOC: 098864106  VIAF: 157167729   WorldCat (עם VIAF): 157167729
דניאל הכהן נהר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1804 אזמיר
 פטירה:  26 במאי 1881 (בגיל 77 בערך) כ"ז באייר ה'תרמ"א
 מקום קבורה:  אזמיר
 תאריך עלייה:  1874
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 מקום פעילות:  אזמיר, צפת
 תקופת הפעילות:  ?–1881 
 רבותיו:  הרב פנחס רפאל יהושע די שיגורה, הרב רחמים אריה אברהם ארייאש
 חיבוריו:  יד הנהר
 אב:  רבי יאושע אברהם הכהן
 צאצאים:  רבי דוד רחמים, רבי משה הכהן
 
הרב דניאל הכהן נהר (1804 - 26 במאי 1881) היה רב באזמיר ובצפת במאה ה-19 ומחבר ספר יד הנהר.
תולדותיו

נולד למרים ולרבי יאושע אברהם הכהן באזמיר. למד תורה מפי הרב פנחס רפאל יהושע די שיגורה (הפרד"ס), מחבר ספר אות היא לעולם, ומחמיו, הרב רחמים אריה אברהם ארייאש, בעל ספר שפתי רננות.
בהיותו כבן 25, חלה אביו, ורבי דניאל נאלץ לעסוק במסחר כדי לפרנסו ואת בניו שלו.
בגיל 70 עלה לארץ ישראל והתיישב בצפת, שם כיהן בנו רבי משה כדיין. כעבור ארבע שנים מאוחר שב למכורתו, אזמיר על מנת לחזור לארץ ישראל, אך לא עלה בידו. באזמיר שב לעסוק במסחר עד לפטירתו.
בניסן התרמ"א חלה, אך נשאר צלול עד לפטירתו בכ"ז באייר תרמ"א (1881), כשהוא בן 77. נטמן באזמיר. רבי יוסף פלאג'י הספיד אותו.
תולדותיו > צאצאיו

רבי משה הכהן נהר, המכונה אבא, בעל ספר כסא דברכתא ורבה של תירייא (ליד איזמיר), לשם שב אחרי כהונתו כדיין בצפת. נישא לבתו של רבי אברהם פאלאג'י,
רבי דוד רחמים.
רבי אברהם
רבי יאודה שהיה נדבן ידוע
חיבוריו

חיבורים רבים של הרב דניאל נשרפו בשרפה הגדולה באזמיר בשנת התר"א. בנו הוציא לאור אחרי מותו את דרושי אביו בספר:
יד הנהר (אזמיר תרמ"ד) - י"ד דרושים, וכן דרושים נוספים מבן המחבר, רבי משה. לספר הסכמה מאת רבי אברהם פלאג'י, ונערך על ידי הרב אברהם סאנסולו.
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה לחכמי טורקיה, עמוד 196
הערות שוליים

1 2  יד הנהר, הסכמת הרב אברהם פאלאג'י
↑  ההספד נדפס בספר יד הנהר.
שער ספר יד הנהר
ארז מלול

ארז מלול (נולד ב־22 בנובמבר 1973) הוא פוליטיקאי ועורך דין ישראלי-חרדי המכהן כסגן יושב ראש הכנסת וחבר הכנסת מטעם מפלגת ש"ס. לשעבר ראש פורום האקדמאים החרדים.
ביוגרפיה

מלול למד בנעוריו בישיבת יקירי ירושלים ובישיבת עטרת ישראל. לאחר נישואיו למד בכולל "יחוה דעת". במהלך לימודיו הוסמך להוראה בתעודת "יורה יורה", ומונה למנהל המכון "יחוה דעת".
למד לתואר ראשון ושני במשפטים בקריה האקדמית אונו. מוסמך לעריכת דין.
מלול שימש מ־2015 כיועץ חקיקה לשר לשירותי דת דוד אזולאי, וב־2016 מונה לראש מטה מנכ"ל המשרד לשירותי דת עודד פלוס.
ב-2019 מונה לממלא מקום מנכ"ל מועצת בתי העלמין בירושלים במקום הלל הורוביץ. מלול נבחר לחבר הנהלת ועד העדה הספרדית בירושלים.
ב-2 בפברואר 2023 הפך לחבר הכנסת ה-25, עם התפטרותו של השר יעקב מרגי במסגרת החוק הנורווגי. הוא אף מכהן כסגן יושב ראש הכנסת ה-25.
אחיו, הרב דוד מלול, הוא ראש כולל "יביע אומר" של הרב אהרון בוטבול.
רעייתו, גילה מלול, היא מנהלת בכירה בעמותת "עלי שיח".
הערות שוליים

↑  ישי כהן, ‏פרסום ראשון: זו חלוקת התפקידים בלשכת שר הדתות דוד אזולאי, באתר כיכר השבת, 28 במאי 2015
↑  ישי כהן, ‏שר הדתות אזולאי מינה את עו"ד משה בא-גד ליועצו החדש, באתר כיכר השבת, 10 בינואר 2016
↑  דוהרים לבחירות, באתר News1 מחלקה ראשונה, 6 בדצמבר 2019
↑  בנצי רובין, ‏עוד שני שרי ש"ס יתפטרו: אלו הח"כים החדשים שייכנסו, באתר "סרוגים", 31 בינואר 2023
| חברי הכנסת המכהנים בכנסת העשרים וחמש |
| --- | --- | --- |
(חברי הכנסת ששמותיהם מודגשים מכהנים גם כשרים או כסגני שרים בממשלת ישראל השלושים ושבע)
| סיעות הקואליציה של ממשלת ישראל השלושים ושבע (68 חברי הכנסת)  | סיעות הקואליציה של ממשלת ישראל השלושים ושבע (68 חברי הכנסת)  |  |
| הליכוד (32) | נתניהו • לוין • אוחנה • ברקת • דיכטר • ישראל כ"ץ • קרעי • ביטן • אדלשטיין • רביבו • דיסטל-אטבריאן • ואטורי • דנינו • גוטליב • מילביצקי • ביסמוט • סעדה • דלל • גמליאל • אופיר כץ • גולן • אילוז • קלנר • עטייה • הלוי • מלקו • שקלים • שטרית • פסל • גואטה • בוארון • עבד |  |
| ש"ס (11) | דרעי • מלכיאלי • ארבל • אזולאי • אבוטבול • בוסו • טייב • בצלאל • מישרקי • מלול • מושיאשוילי |  |
| הציונות הדתית (7) | סופר • סטרוק • רוטמן • וולדיגר • טל • סולומון • סוכות |  |
| יהדות התורה (7) | גפני • טסלר • אשר • אייכלר • פינדרוס • רוט • ברוכי |  |
| עוצמה יהודית (6) | בן גביר • וסרלאוף • אלמוג כהן • פוגל • סון הר-מלך • קרויזר |  |
| הימין הממלכתי (4) | סער • אלקין • השכל • בוסקילה |  |
| נעם (1) | מעוז |  |
| סיעות האופוזיציה (52 חברי הכנסת) | סיעות האופוזיציה (52 חברי הכנסת) |  |
| יש עתיד (24) | לפיד • מאיר כהן • אלהרר • מירב כהן • שטרן • מיקי לוי • בן ארי • בן ברק • סגלוביץ • טופורובסקי • שיר • רול • להב-הרצנו • בליאק • רון כץ • צרפתי הרכבי • מזרסקי • סאקס פרידמן • דבורה ביטון • טור-פז • דוידסון • שירי • מירון • ירון לוי |  |
| המחנה הממלכתי (8) | גנץ • איזנקוט • תמנו • טרופר • מיכאל ביטון • כהנא • פרקש-הכהן • שוסטר |  |
| ישראל ביתנו (6) | ליברמן • פורר • סובה • ניר • מלינובסקי • עמאר |  |
| רע"מ (5) | עבאס • טאהא • אל-הואשלה • ח'טיב-יאסין • חוג'יראת |  |
| חד"ש-תע"ל (5) | עודה • טיבי • תומא סלימאן • כסיף • עטאונה |  |
| העבודה (4) | מיכאלי • לזימי • קריב • רייטן |  |
קארן ארמסטרונג

| --- | --- |

 לידה:  14 בנובמבר 1944 (בת 80) ווסטרשייר, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  סנט אן קולג' (אוקספורד) 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  פרס ד"ר לאופולד לוקאס (2009)  פרס TED (2008)  פרס נסיכת אסטוריאס למדעי החברה (2017)  עיטור ארבע החירויות – חירות הפולחן  עמית החברה המלכותית לספרות  קצינה במסדר האימפריה הבריטית 
 charterforcompassion.org
 
קארן ארמסטרונג (באנגלית: Karen Armstrong; נולדה ב-14 בנובמבר 1944) היא סופרת בריטית שחיברה ספרים רבים בנושא דתות משוות. התפרסמה בזכות ספרה 'ההיסטוריה של אלוהים' (History of God).
ארמסטרונג היא נזירה קתולית לשעבר, הטוענת כי "כל המסורות הגדולות אומרות דבר זהה, על אף ההבדלים ביניהן המופיעים על פני השטח". לדבריה כולן מדגישות את חשיבות החמלה, כפי שהדבר מתבטא בכלל הזהב: "מה ששנוא עליך אל תעשה לחברך".
כמחברת ספרים אחדים שעניינם מסורות מוסלמיות, הפכה למרצה מבוקשת ברחבי ארצות הברית לאחר פיגועי 11 בספטמבר. בפברואר 2008 קראה ארמסטרונג לעריכת מסמך הדוגל בחמלה, יוזמה בין-אמונתית, שלדבריה, כבר נהנית מתמיכה של דמויות כגון הארכיבישוף דזמונד טוטו והאומות המאוחדות.
ביוגרפיה > בצעירותה

ארמסטרונג נולדה למשפחה ממוצא אירי בוילדמור, ווסטרשייר, שלאחר לידתה עברה לברוסמגרוב ולאחר מכן לברמינגהאם. בנעוריה, בין השנים 1962 עד 1969, היא שירתה כנזירה ב"חברה של ישו הילד הקדוש" (Society of the Holy Child Jesus), שהוא מסדר הוראה. היא התקדמה ממועמדת לנזירות, לנזירה מתחילה ולנזירה מתלמדת ונשלחה לקולג' סנט אן (St Anne's College) שבאוקספורד, על מנת ללמוד אנגלית. ארמסטרונג עזבה את המסדר בטרם סיימה. לאחר שסיימה היא החלה לימודי דוקטור על המשורר אלפרד טניסון. בעודה ממשיכה לעבוד על הדוקטורט, היא לימדה באוניברסיטת לונדון, אולם לאחר שבודקים חיצוניים דחו את התזה שלה, הדבר היה טראומטי לגביה. היא עזבה לבסוף את האקדמיה בלי שהשלימה את הדוקטורט. תקופה זו הותירה בה את אותותיה בצורת חולי - באוטוביוגרפיה שלה 'גרם המדרגות הלולייני' (במקור: The Spiral Staircase) - היא מתארת את האפילפסיה שהייתה מנת חלקה כל חייה אולם לא פוענחה באותה עת, כמו גם את קשיי ההסתגלות לעולם החיצון מהם סבלה.
ביוגרפיה > קריירה

ב-1976 נהייתה ארמסטרונג מורה לאנגלית בבית הספר לבנות בדולביץ', אולם בריאותה הלקויה גרמה לה להיעדר ימים רבים מן העבודה, עד שהיא נתבקשה לבסוף לעזוב בשנת 1981. בשנה שלאחר מכן היא פרסמה את ספרה 'דרך שער צר' (במקור: Through the Narrow Gate), דיווח של יסורי נזירה שהתקבל היטב על ידי הביקורת. במידה רבה בהתבסס על הצלחתה זו, שכר את ארמסטרונג ערוץ 4 הבריטי על מנת שתכתוב ותציג סדרת טלוויזיה תעודית על חייו של פאולוס. כעת הגיע מה שארמסטרונג מחשיבה כחויה פורצת דרך עבורה. עצם היותה בירושלים, והעובדה שהדבר ערער את השקפת עולמה הקודמת - היא נעשתה עוינת לדת (הכשרה כנזירה סייעה לה חלקית לקבל את עבודתה מלכתחילה) - הדבר חולל תמורה בגישתה למסורות הדתיות של העולם. ארמסטרונג מתארת בספרה 'גרם המדרגות הלולייני' (במקור: The Spiral Staircase) כיצד נהפכה כל עבודה מאז להיות, במובן מסוים, תוצר של התקופה הקצרה יחסית בה שהתה בירושלים. ב-1993 פרסמה את ספרה "ההיסטוריה של אלוהים" בו היא עוקבת אחר התפתחותן של שלוש המסורות המונותאיסטיות העיקריות מתחילתן במזרח התיכון ועד ימינו, וכן דנה בהינדואיזם ובודהיזם. ב-1996 היא פרסמה את ספרה 'ירושלים: עיר אחת, שלוש אמונות' (במקור: Jerusalem: One City, Three Faiths).
עניינה המוגבר בוויכוח הנסוב על השפעת האסלאם הפך את ארמסטרונג למרצה פופולרית, וגרם למשקיפים שונים לשבח את היותה בעלת השפעה בהעברת השקפה "אובייקטיבית יותר" על האסלאם לציבור הרחב באירופה ובצפון אמריקה.
ספרה 'התמורה הגדולה: ראשיתן של אמונותינו הדתיות (במקור: The Great Transformation: The Beginning of Our Religious Traditions), פורסם במרץ 2006, ובאותה שנה היא הוזמנה על מנת לבחור את שמונת הדיסקים האהובים עליה ביותר בתוכנית הרדיו של ה-BBC 'דיסקים על אי המטמון' (Desert Island Discs)
ב-2007 הזמינה את ארמסטרונג 'מועצת סינגפור לדת האסלאם' (Majlis Ugama Islam Singapura) על מנת להעביר את הרצאת הפתיחה של המועצה לשנת 2007.
ארמסטרונג היא עמיתה ב"סמינר ישו" (Jesus Seminar). היא כתבה מאמרים רבים עבור הגארדיאן ופרסומים אחרים. בשנת 2008, ארמסטרונג הייתה אחת משלושת הזוכים בפרס טד (TED Prize) של ועידת TED.
בנאומה בוועידת TED, לאחר זכייתה בפרס TED, היא הביעה את רצונה ליזום מסמך בינלאומי של חמלה - לסייע לשקם את 'כלל הזהב' כמרכז הפרטיקה הדתית וחיי היומיום ברחבי תבל. על כל פנים, כוונתה של ארמסטרונג היא שהמסמך יתייחס לאנשים המשתייכים לשלוש האמונות שיצאו מחוטר אברהם.
השקפתה על הדתות

ארמסטרונג סבורה כי פונדמנטליזם דתי הוא, באופן פרדוקסלי, הן תגובה והן תוצר של התרבות העכשווית. מקור השפעה חשוב על גישתה הכוללת של ארמסטרונג למסורות הדתיות של העולם הוא, כפי שהיא מתייחסת לכך בספרה 'גרם המדרגות הלולייני' (The Spiral Staircase). כך גם עליית התנועה הדתית-לאומית המודרנית של ישראל בעשורים האחרונים גם היא אינה תופעה מיוחדת במינה. המשיחיות המדינית היהודית היא חלק מתופעה רחבה יותר: מאז שנות ה-70 של המאה הקודמת נרשמת התחזקות של תנועות פונדמנטליסטיות ביהדות, בנצרות ובאסלאם. היא סבורה כי עליית הדתיות האפוקליפטית היא תגובה להתעצמותה של התקשורת הגלובלית, המאיימת על כל המסורות הדתיות. והתוצאה היא הקצנה והסתגרות.
ביקורת על מחקריה

ההיסטוריון הישראלי אפרים קארש, העומד בראש המרכז ללימודי המזרח התיכון בקינגס קולג' שבלונדון מאפיין את הביוגרפיה שכתבה ארמסטרונג על מוחמד כ"רוויזיוניסטית" ולא מדויקת. הוא מכנה את טיפולה בסוגיה הבעייתית של 'בנו קריט'ה' (Banu Qurayza) בספרה 'מוחמד: ביוגרפיה של הנביא' בשם "פרודיה של האמת". בעוד ארמסטרונג רואה את היהדות והנצרות לאור הנורמות החברתיות בנות זמננו; הוא טוען כי היא נוטה להגן על האסלאם באמצעות קנה מידה ישן יותר. מבקרים כמוהו טוענים שבעוד שייתכן שהיא מבקרת את המסורת הנוצרית בשל התפקיד המוגבל שהיה לנשים בכנסייה, היא נוקטת בשתיקה דיפלומטית כאשר הדבר מגיע למצבן של הנשים בחברות מוסלמיות רבות.
חוקר האסלאם עמנואל סיון כתב על התרגום לעברית של הביוגרפיה" ”חבל שהוצאת "כתר" בחרה דווקא בספר הזה כדי להרחיב את מדף הספרים העברי במדור האיסלאם...חבל גם שהעדר הביקורתיות הגמור המאפיין את ספרה של ארמסטרונג יאפיל על מעלה גדולה שיש בו, והיא האמפתיה כלפי ההיבטים הרגשיים והמיסטיים של דמות הנביא, בעיקר כשמוחמד שרוי במשבר תודעתי של ספק עילפון ספק הזיה, ואז הוא שומע את דברי אללה אליו בפסוק זה או אחר של הקוראן. כאן מתגלה יכולתה של המחברת להפיק תובנות מאלפות, המנוסחות בלשון כמעט פיוטית, אלא שתובנות אלה, שהן פנינים של ממש, טבועות בדיונות החול של התיאור המסורתי, שסיפורי אגדה, המצאות שנועדו לפתור בעיות מאוחרות וגרעיני אמת משמשים בו בערבוביה”.
יו פיצ'ג'רלד, במאמרו מאפריל 2005, ב-New English Review, מתאר את הכשרתה כתאולוגית וכהיסטוריונית של הדתות בלשון זו: "עבור קארן ארמסטרונג אין ההיסטוריה קיימת. היא כחומר ביד האדם הכותב את ההיסטוריה. אתה משתמש בה על מנת לנקוט עמדה, לעשות טוב כפי שאתה רואה את פני הדברים." וכן... "היא אינה יודעת דבר אודות האסלאם (עובדה שאינה מונעת ממנה מלכתוב עליו, ללא סוף)..."
ספריה שתורגמו לעברית

מוחמד: ביוגרפיה של הנביא, מאנגלית: מיכל סלע, (ירושלים: כתר, 2004).
תולדות המיתוסים, מאנגלית: דרורה בלישה (תל אביב, הוצאת פן, 2005).
ההיסטוריה של אלוהים : מאברהם אבינו עד היום : 4000 שנות חיפוש אחר אלוהים, מאנגלית: אריה חשביה (ירושלים: כתר, 2006).
ספריה באנגלית

(2010) The Case for God
The Bible: A Biography (2007)
The Great Transformation: The Beginning of Our Religious Traditions (2006)
Muhammad: A Prophet For Our Time (2006)
A Short History of Myth (2005)
The Spiral Staircase (2004)
Faith After September 11th (2002)
The Battle for God: Fundamentalism in Judaism, Christianity and Islam (2000)
Buddha (2000)
Islam: A Short History (2000)
In the Beginning: A New Interpretation of Genesis (1996)
Jerusalem: One City, Three Faiths (1996)
A History of God: The 4000-Year Quest of Judaism, Christianity and Islam (1993)
The End of Silence: Women and the Priesthood (1993)
The English Mystics of the Fourteenth Century (1991)
Muhammad: a Biography of the Prophet (1991)
Holy War: The Crusades and their Impact on Today's World (1988)
The Gospel According to Woman: Christianity's Creation of the Sex War in the West (1986)
Tongues of Fire: An Anthology of Religious and Poetic Experience (1985)
Beginning the World (1983)
The First Christian: Saint Paul's Impact on Christianity (1983)
Through the Narrow Gate (1982)
הערות שוליים

↑  ניו יורק טיימס, נוסטרדמוס כוכב עליון, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2001
1 2  ‏שיחה עם קארן ארמסטרונג: משאלת זוכת פרס TED: מסמך החמלה, , באתר של ועידת TED
1 2 3  איתי להט, הגלובליזציה מגיעה גם לדת, באתר כלכליסט, 11 ביוני 2009
↑  Armstrong, Karen. The Spiral Staircase: My Climb Out Of Darkness. New York: Random House, 2004.
↑  ‏ג'ואן אדוארדו קמפו (נובמבר 1996) סקירה של 'מוחמד ומקורות האסלאם' בידי פ.אי. פיטרס International Journal of Middle East Studies 28 (4): 597-599.
↑  אתר BBC Radio 4‏
↑  ‏הרצאתה של קארן ארמסטרונג ב'מועצת סינגפור לדת האסלאם'(הקישור אינו פעיל, 4 ביולי 2017)
↑  ‏בלוג טד המכריז על זוכי פרס טד לשנת 2008
↑  קרלו שטרנגר, השבתאים החדשים, באתר הארץ, 4 במרץ 2011
↑  הכנוע המושלם, ניו יורק סאן, 25 בספטמבר 2006
↑  עמנואל סיון, היסטוריה טבולה במי ורדים, באתר הארץ, 28 ביוני 2004
↑  קארן ארמסטרונג: העקביות בחוסר העקביות שלה, New English Review מאי 2007
↑  ביקורות:
אריאנה מלמד, הכל אודות מוחמד, באתר ynet, 1 ביוני 2004
עמרי הרצוג, על הספר "מוחמד, ביוגרפיה של הנביא, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2004
↑  אריאנה מלמד, המיתוס חי וקיים, באתר ynet, 21 במרץ 2006
↑  יצחק לאור, שמו אחד, אבל "אל אחד" יש כמה, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2006
אריאנה מלמד, מה רוצים מאלוהים?, באתר ynet, 4 ביוני 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257844305171  PLWABN: 9810538465505606  BIBSYS: 1592508329151  BNE: XX837224  BnF: cb12345437f (data)  CANTIC: a11073032  CiNii: DA01411339  GND: 119304791  ICCU: TO0V544721  ISNI: 0000 0003 5546 7858  LCCN: n81049455  LNB: 000027833  MusicBrainz: ee1b49ae-2d93-4bd2-92d5-e3a2f2ec1365  NDL: 00511766  NKC: jn20000600400  NLA: 36519479  NLG: 82808  NLK: KAC200207111  NSK: 000149663  NTA: 072285893  RERO: 02-A013785621  SELIBR: 36626  SNAC: w6j96vqx  SUDOC: 032421230  Trove: 1269229  VcBA: 495/310360  VIAF: 97630837   WorldCat (עם VIAF): 97630837
אברהם צבי מרגלית

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1952 (בן 73 בערך)  כ"ז כסלו ה'תשי"ב
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  כרמיאל
 מקום פעילות:  כרמיאל
 חיבוריו:  דבר התשובה, דבר התפילה, דבר התורה, מפיק מרגליות
 
הרב אברהם צבי מרגלית (נולד בכ"ז בכסלו ה'תשי"ב, 1952) הוא הרב הראשי האשכנזי של העיר כרמיאל ומכהן לצד הרב אליהו מלכה. הקים רשת מוסדות חינוך חרדי בשם "קרן אורה" בכרמיאל ועומד בראשה.