stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון רנדולף פפר
צילום > תערוכות

Rome 1969 — Marianne Courteville Gallery (2007, New York City); Galerie Photo4 (2008, Paris); Galleria del Cortile (2009, Rome); Art of Foto Gallery (2016, Saint Petersburg, Russia).
Sans Papier — Collegio Degli Armeni (2011, Venice); Galleria del Cortile (2011, Rome); Manege Museum (2012, Saint Petersburg); Galleria Moenia (2013, Todi, Italy).
Retrospective exhibition — Showcase Gallery (2015, Dubai, UAE).
Evaporations — Studio Gallery di Paolo Morello (2014, Palermo); Palazzo Esposizioni (2014, Rimini); Rosphoto Museum (2014, Saint Petersburg); Officina delle Zattere — Venice Architecture Biennale (2014, Venice); PhotoMed Photography Festival (2015, Sanary-sur-Mer); Russian State Art Museum (2015, Irkutsk); Gallery of Modern Art ARKA (2015, Vladivostok); Russian State Art Museum (2015, Novosibirsk); Russian State Art Museum (2015, Omsk); Russian Yekaterinburg Gallery of Modern Art (2015, Yekaterinburg); Gallery of Classic Photography (2016, Moscow); Museum of Modern Art (2016, Samara); Fondazione Terzo Pilastro Museo — Palazzo Cipolla (2016 - 2017, Rome).
Inhabited Deserts — Galerie du Palace (2017, Paris)
קולנוע

פפר החל את עבודתו בתחום הקולנוע בתור עוזר מנהל עבור במאים רבים, כולל ג'וזף לוסי ('Les Routes du Sud'), ג'ורג' רוי היל ('קצת רומנטיקה" ו-"העולם על פי גארפ'), דן קרטיס ('מכסחי השדים').
כמפיק פפר פיתח והביא ל את סרט הקולנוע 'המגפה' (אלבר קאמי) בבימויו של Luis Puenzo עם ויליאם הארט, רוברט דובאל, ראול ג'וליה, Sandrinne Bonnaire וז' אן-מארק באר. מוזיקה על ידי Vangelis (הפצה: Gaumont, צרפת, 1992). הוא ביים את הסרט, 'פרפר לילה' (בצרפתית: 'Papillion de Nuit' (Trinacra Productions, 2001 שהיה המנצח של 'Prix Mediavision' (2002) בפסטיבל הסרטים Sarlat.
קולנוע > פילמוגרפיה

| Year | Title | Notes |
| --- | --- | --- |
| 1962 | Eva | actor |
| 1978 | French Fried Vacation | actor |
| 1978 | Roads to the South | second assistant director |
| 1978 | Struggle for Survival | screenwriter, producer |
| 1979 | A Little Romance | second assistant director |
| 1981 | Reborn | producer |
| 1982 | The World According to Garp | second assistant director |
| 1982 | A View from the Woods | screenwriter, producer |
| 1983 | The Winds of War (The Winds Rise) | second assistant director |
| 1984 | GhostBusters | second assistant director |
| 1986 | Molly O | actor |
| 1987 | Specters | actor |
| 1989 | Fireballs | actor |
| 1990 | On Course | screenwriter, producer |
| 1991 | Danny and the Deep Blue Sea | producer, film director |
| 1992 | The Plague | producer, filmmaker |
| 1994 | Personne ne m'aime | actor |
| 1994 | Lie Down with Lions | producer |
| 1996 | Little Italy | producer |
| 2002 | Papillons de nuit | screenwriter, producer, film director |
| 2002 | A Nero Wolfe Mystery (Cop Killer) | film director |
| 2002 | A Nero Wolfe Mystery (Immune to Murder) | film director |
| 2005 | Sopra e sotto il ponte | producer |
| 2007 | 12 Noon | producer, film director |
תיאטרון

עבודתו של פפר בתיאטרון בניו יורק כוללת את 'קוביסטיק' מאת תום קון', את 'אכזריותה של גברת שנייד' מאת דייוויד סוזדהורף, ואת 'Sister Mary Ignatius Explains It All To You' מאת כריסטופר דורנג. הוא היה הבמאי הצעיר ביותר כאשר הציג את 'קולות פנימיים' (באנגלית: "Inner Voices") מאת אדוארדו דה פיליפו בפסטיבל המוזיקה של ספולטו. פפר ביים מחזות בפריז שבצרפת, באירופה וברוסיה. הפקותיו כוללות את 'Retraite de Moscow' ('לסגת ממוסקבה') על ידי וויליאם ניקולסון תיאטרון Montparnasse (בפריז 2008); "מתחת למשקוף" (באנגלית: 'Underneath the Lintel' מאת גלן ברגר, בתיאטרון לדרמן, סטוקהולם, שוודיה (2005); 'Pour En Découdre" על ידי מארק-מישל ז 'ורז', 'Danny et la Grande Blu' ("דני והים הכחול העמוק") מאת ג'ון פטריק שיינלי בפסטיבל אביניון (2000) ואז בפריז, בתיאטרון Déjazet עם השחקנית Léa Drucker ומועמדות לפרס מולייר (2001).
פפר היה הבמאי הזר הראשון, שהוזמן לתיאטרון הדרמה Vasilievsky (aka Teatre Satir) בסנט פטרסבורג, רוסיה, מבלי לדבר את השפה הרוסית. הפקתו של "מתילדה יקירתי" מאת ישראל הורוביץ נמצאת עכשיו באופן קבוע ברפרטואר (2012).
בשנת 2016 פתח פפר הפקה חדשה של " דני והים הכחול העמוק" (באנגלית: "Danny and the Deep Blue Sea") באיטליה ("Danny e il Profondo Blu") בתיטרון גריבלדי בפלרמו עם Leonardo Sbragia ו-Laura Anzani ואז במילאנו, לפני שהמשיך לנאפולי, סלרנו, רומא, ולסיור באיטליה. גם ב-2016 הוא פתח את ההפקה של סם שפרד True West במכון הרוסי הלאומי לאמנויות הבמה סן פטרסבורג. בשנת 2018 פפר ביים את הבכורה האיטלקית של "ארבעה כלבים ועצם" (באנגלית: "Four Dogs and a Bone") מאת ג'ון פטריק שיינלי עם אדפטציה על ידי Enrico Vanzina. הבכורה הייתה בתיאטרון Vittorio Alfieri ב-Naso, סיציליה, ולאחר מכן עברה הרצה מוצלחת ברומא בתיאטרון OFF/OFF.
תיאטרון > הופעות תיאטרון

1983: Sister Mary Ignatius Explains It All For You (By Christopher Durang: Central Casting (New York)
1983: Cubistique (By Tom Cone, Théâtre Matrix (New York))
1983: Differente People, Differente Rooms (By Wendy Kesselman)
1986: The Cruelties of Mrs. Schnayd (By David Suehsdorf: New York Theatre Studio/T.O.M.I.)
1986: Inner Voices(By Eduardo de Filippo: American Premiere: Spoleto Festival (USA)
1999: The Weir (By Conor McPherson, Royal Court, The Players Club, N.Y.)
2000: Danny and the Deep Blue Sea (Original production April 2000 : Théâtre le Proscenium: Paris)
2000: Danny and the Deep Blue Sea (Reprise, June 2000: Théâtre Golovine: Avignon Festival)
2000: Danny and the Deep Blue Sea (Reprise February 2001: Théâtre Dejazet: Paris)
2002: Pour En Découdre (By Marc Michel Georges, Original production September 2002: Ciné 13 Théâtre – Paris)
2002: Pour En Découdre (By Glenn Berger, Original production, Teatre Le Lucernaire, Paris, France)
2002: Four Dogs and a Bone (By John Patrick Shanley, Original production July 2003 – Théâtre Golovine – Avignon Festival)
2002: The Actor's Nightmare (By Christopher Durang: Central Casting New York)
2002: A Schtick Is Born (By Sherry Nehmer and Daniel Harris, The Silver Lining – New York)
2002: Fifth of July (By Landorf Wilson, The Hangar Théâtre (New York))
2002: Tea and Sympaphy (By W. Somerset Maugham, Production Italienne)
2002: The Workingman (By Tom Walmsley), Théâtre Matrix New York)
2005: Underneath the Lintel (By Glenn Berger, Original production, TeatreStudio Leederman, Stockholm)
2007: The Retreat from Moscow(By William Nicholson, Original production, January 2007, Théâtre Montparnasse, Paris)
2012: My Dear Mathilde (By Israel Horovitz, Original production, Théâtre Satir on Vasilevski Island, Saint Petersburg, Russia)
2016: Danny and the Deep Blue Sea (By John Patrick Shanley, Original production, February 2016: Théâtre Garibaldi, Palermo, Italia)
2016: True West (By Sam Shepard, Original production, May 2016, Théâtre Academy Drammatique Nationale de Russie, Saint Petersburg, Russia)
2016: Danny and the Deep Blue Sea (By John Patrick Shanley, Reprise: March 2016, Teatro Il Delfino, Milan, Italy)
2017: Danny and the Deep Blue Sea (By John Patrick Shanley, Reprise: April 2017, Teatro Sala Uno, Rome, Italy)
2017: Danny and the Deep Blue Sea (By John Patrick Shanley, Reprise: April 2017, Teatro Asoli, Naples, Italy)
2018: 4 Dogs and a Bone (By John Patrick Shanley, Reprise: February 2018, Teatro Alfieri, Naso, Italy)
2018: 4 Dogs and a Bone (By John Patrick Shanley, Reprise: March 2018, Teatro Off / Off, Rome, Italy)
ספרים

Sans Papier. Roberta Semeraro. Italy: Lanterna Magica. ISBN 978-88-97115-16-8.
Evaporations/Испарения. Elizabeth Ferrer. Italy: Istituto Superiore Per la Storia della Fotografia. ISBN 978-88-87928-19-8.
Inhabited Deserts. Kirill Petrin.
The Melodies and Passion of the Mediterranean by Marina Jigarkhanyan, Manège Museum catalogue, 2011.
Cities and People by Marina Jigarkhanyan, Manège Museum catalogue, 2012.
ראו גם

צילום רחוב
צילום ישיר
האדמה הגדולה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  רומן של דונלד המילטון
 בימוי:  ויליאם ויילר 
 הופק בידי:  גרגורי פק, ויליאם ויילר 
 תסריט:  ג'יימס ווב, רוברט וילדר, סי בארלט
 עריכה:  רוברט בלכר
 שחקנים ראשיים:  גרגורי פק צ'רלטון הסטון צ'ארלס ביקפורד ברל אייבס קרול בייקר ג'ין סימונס
 מוזיקה:  ג'רום מורוס 
 צילום:  פרנץ פלנר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  יונייטד ארטיסטס 
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 באוגוסט 1958
 משך הקרנה:  165 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מערבון, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  אריזונה 
 הכנסות:  3,500,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   bigcountry
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (ברל אייבס) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
האדמה הגדולה (באנגלית: The Big Country) הוא סרט מערבון אפי אמריקאי  משנת 1958 בבימויו של ויליאם ויילר, עם גרגורי פק, צ'רלטון הסטון, צ'ארלס ביקפורד, ברל אייבס, קרול בייקר וג'ין סימונס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על רומן של דונלד המילטון (אנ'). העלילה היא על איש הצי לשעבר, שמגיע למערב בכוונה להינשא ולהקים בית ומשפחה ומוצא את עצמו מעורב בסכסוך אלים בין שני בעלי אדמות חמיו לעתיד ושכנו עם בניו חמומי המוח.
השחקן המקסיקני אלפונסו בדויה (אנ') המשחק בתור ראמון, אחראי ראשי על הסוסים בחווה, מת מהתקף לב שמונה ימים לאחר סיום הצילומים.
תקציר העלילה

ג'יימס מקאיי (גרגורי פק), ימאי לשעבר ואיש ספנות עשיר ממרילנד נוסע בכרכרה לפגוש את ארוסתו פטרישה טריל (קרול בייקר) בתו של בעל חוות בקר ענקית, הנרי "מייג'ור" טריל (צ'ארלס ביקפורד) במערב הישן של אמריקה.
לתחנת המעבר מגיע סטיב ליץ' (צ'רלטון הסטון), הפועל הראשי של החווה, כדי להביא אותו לארוסתו. ליץ' חשק בפטרישה אך היא העדיפה את ג'יימס ולכן הוא עוין אותו. בחווה פוגש ג'יימס את ארוסתו וגם את מרגרט מרגון (ג'ין סימונס) שמשמשת כמורה באזור.
ג'יימס לא מודע לסכסוך הקשה בין מייג'ור לחוואי רופוס הנסי (ברל אייבס) וארבעת בניו הפראיים ובעיקר בכורו באק (צ'אק קונורס). כאשר ג'יימס נוסע בכרכרה עם פטרישה, מתנפלים עליו בני הנסי קושרים אותו בחבלים ומתעללים בו כדי לבזותו. השמועה מגיעה למיג'ור והוא מגייס את אנשיו שמגיעים לחוות הנסי, גורמים לנזק ואחר כך תופסים את שלושת בניו ומפליאים בהם את מכותיהם. רק באק מצליח להימלט.
בחוות מייג'ור נערך נשף מפואר לרגל אירוסיהן של ג'יימס ופטרישה. את החגיגה מפסיק רופוס הנסי שמגיע עם רובה ומזהיר את מיג'ור ואנשיו כי לא ישתוק להבא.
ג'יימס מבין שהמאבק הוא על שליטה באדמות ובעיקר על אדמת ששם נמצא מקור המים היחיד באזור והוא בבעלות מרגרט שירשה אותה מסבה. ללא הודעה מראש הוא יוצא רכוב מצויד במפה ומצפן, מגיע למקווה המים, פוגש במרגרט ומשכנע אותה למכור לו את המקום, שם הוא רוצה לבנות חווה ומקור המים ישרת את שתי המשפחות.
פטרישה ואביה אכולי דאגה וחושבים שהוא אבד במדבר. הם שולחים אנשים לחפש אותו בראשות ליץ' כשהוא חוזר מכנה אותו ליץ' "שקרן" וג'יימס לא מגיב. פטרישה מטיחה בו שהוא פחדן וג'יימס מבין שהם לא מתאימים ועובר לגור בעיירה הסמורה.
לפני שהוא עוזב הוא מזמין את ליץ' לקרב אגרופים שנגמר בתיקו (אחת מסצנות קרבות האגרופים הארוכות בקולנוע).
הבורים של מייג'ור מניסים את הפרות של הנסי ממקור המים. הוא מורה לבאק להביא אליו את מרגרט ומורה לה לחתום על מסמך מכירת אדמתה. היא אומרת לו שכבר מכרה אותה לג'יימס.
פטרישה מגיעה למלון בו מתגורר ג'יימס ואומרת לו שהיא רוצה לחזור אליו אבל כשהוא מגלה לה שרכש את שטח מקור המים שישרת את שתי החוות, היא מטיחה בו מילים קשות ונמלטת מהמקום.
מייג'ור מגייס את אנשיו למלחמה כי להשיב את מרגרט אבל ליץ' יודע שלא זאת הסיבה למלחמה. בינתיים מגיע ג'יימס לחוות הנסי ומתעמת עם באק. רופוס מציע להם דו-קרב אקדחים לפי החוקים. באק יורה ומחטיא, ג'יימס יורה על האדמה וכאשר באק רוצה לפגוע בו שוב, יורה בו אביו והורג אותו.
בינתיים מתפתח קרב גדול בין אנשי מייג'ור ואנשי רופוס. לבסוף קורא רופוס להפסיק את היריות. הוא יוצא למול מייג'ור ובדו-קרב נהרגים שניהם.
האנשים עוזבים וג'יימס רוכב עם מרגרט לקראת עתיד חדש.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| גרגורי פק | ג'יימס מקאי |  |
| צ'רלטון הסטון | סטיב ליץ' | עובד ראשי |
| צ'ארלס ביקפורד | מיג'ור הנרי טריל | בעל חווה |
| ברל אייבס | רופוס הנסי | בעל חווה |
| קרול בייקר | פטרישה טריל | בתו של מייג'ור |
| ג'ין סימונס | ג'ולי מרגון | מורה |
| אלפונסו בדויה | ראמון | אחראי על הסוסים בחווה |
| צ'אק קונורס | באק הנסי | בכורו של רופוס |
פרסים

ברל אייבס זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
ג'רום מורוס היה מועמד לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר.
ויליאם ויילר היה מועמד לפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר.
גרג הפלי

| --- | --- |

גרג הפלי
 שם ספר:  יומנו של חנון (ספר) יומנו של חנון - רודריק שולט יומנו של חנון - הקש האחרון יומנו של חנון - קיץ קטלני יומנו של חנון - עובדות החיים יומנו של חנון - מכת קור יומנו של חנון - הצלע השלישית יומנו של חנון - משחקי מזל יומנו של חנון - חופשה על גלגלים יומנו של חנון - קולות מהעבר יומנו של חנון - הכול או כלום יומנו של חנון - יציאת חירום יומנו של חנון - המלחמה הקרה יומנו של חנון - בית ההריסות יומנו של חנון - במים עמוקים יומנו של חנון - קליעה גורלית יומנו של חנון: מלחמת הלהקות
 שם סרט:  יומנו של חנון (סרט) יומנו של חנון 2: רודריק שולט (סרט) יומנו של חנון 3: קיץ קטלני (סרט) יומנו של חנון 4: חופשה על גלגלים (סרט)
 הופעה ראשונה:  יומנו של חנון (2007)
 הופעה אחרונה:  הרפתקה של חבר מושלם
 יוצרים:  ג'ף קיני
 גילום הדמות:  זקרי גורדון (2010–2012) ג'ייסון דרוקר (2017)
 דיבוב:  בריידי נון (2021)
 מידע
 שם אמיתי:  גרגורי הפלי
 כינויים:  גרג
 סטטוס:  תלמיד
 מין:  זכר
 מקצוע:  תלמיד חטיבה
 דת:  נצרות
 אזרחות:  אמריקאית
 דמויות קשורות
 משפחה:  פרנק הפלי (אבא) סוזן הפלי (אמא) רודריק הפלי (אח) מני הפלי (אח)
 חברים:  ראולי ג'פרסון
 אויבים:  פרגלי הגבינה
גְרֶגוֹרִי (גְרֶג) הֶפְלִי (באנגלית: Gregory "Greg" Heffley) הוא דמות בדיונית של אנטי-גיבור והפרוטגוניסט בסדרת הספרים "יומנו של חנון".
בסדרת הסרטים "יומנו של חנון", אשר מבוססת על סדרת הספרים, מגלם את דמותו של גרג בשלושת הסרטים הראשונים זקרי גורדון ובסרט הרביעי ג'ייסון דרוקר. בסרט הנפשה ממוחשבת שמשמש כאתחול לסרט הסרטים, אשר נקרא "יומנו של חנון", מדבב את גרג השחקן בריידי נון.
מאפיינים

גרג הוא תלמיד חטיבת ביניים אמריקאי ממוצע שמודאג בדרך כלל מרמת הפופולריות שלו בבית הספר. הוא מכור למשחק וידאו ואוהב להתבטל. הוא נחוש להיות מפורסם כשיגדל, ומדמיין זאת פעמים רבות. גרג חושב שאין לו כישרון מיוחד, מלבד כישוריו במשחקי וידאו וציור קומיקס.
גרג נוטה להתנהג כעצלן, אגואיסט ופרנואיד, ולא פעם הוא מכניס את עצמו ואת סביבתו לצרות כשהוא זומם מזימות שונות בניסיון לשפר את המעמד החברתי שלו. בדרך כלל גרג מחפש למצוא מישהו כדי שיוכל להטיל עליו את האשמה, וכמעט אף פעם לא מודה בהיותו לא-בסדר. הוא נוהג לעוות את ההתרחשויות שהוא מתאר ביומנו כדי להציג את עצמו כתמים וחף מפשע. עם זאת, הוא מתחרט לעיתים על התנהגותו ומסתיר בלבו חיבה כנה כלפי בני משפחתו.
חברו הטוב ביותר של גרג הוא ראולי ג'פרסון, ילד לא-פופולרי בעל אישיות ילדותית. גרג מנצל לרוב את התמימות של ראולי ומשתמש בו כדי לנסות לצבור פופולריות, או סתם מתאכזר אליו. עם זאת, פעמים רבות נרמז בספרים שגרג אכן מחבב את ראולי אבל מסרב להודות בכך ביומנו. הוריו של ראולי מתנגדים לחברות שלו עם גרג וטוענים שהוא מהווה השפעה שלילית על בנם.
רודריק, אחיו הגדול של גרג, נוהג להציק לו בכל הזדמנות שעולה בדרכו. הוא חבר בלהקת רוק בשם "חיתול טעון", אם כי רודריק, שלא מצטיין באיות, כותב על המסחרית שלו "חיתול תאון". הלהקה שלו מתאמנת במרתף של בית משפחת הפלי, ליד חדרו של רודריק. מני, אחיו בן השלוש של גרג, אהוב על הוריו במיוחד ומתחמק מעונשים על מעשיו שלפעמים גורמים לגרג צרות רבות. לפי היומן של גרג, מני מנצל את מעמדו כ"ילד תמים" באופן ציני. אמו של גרג, סוזן, היא מורה וגננת לשעבר. למרות שגרג לומד בחטיבת ביניים היא מתייחסת אליו לעיתים כאל ילד קטן. היא מנהלת טור שבועי על הורות בעיתון המקומי ולא פעם כותבת על גרג באופן פומבי באופן מביך. אביו של גרג, פרנק, לא פעם מביע אכזבה מההתנהגות של גרג, אותו הוא תופס כ"לא מספיק גבר". פרנק מכור לג'אנק פוד ומתעניין רבות בכל מה שקשור במלחמת האזרחים האמריקנית. הוא מחזיק בחדר הכביסה שדה קרב מיניאטורי של מלחמת האזרחים ומבלה שם רבות.
| יומנו של חנון מאת ג'ף קיני |
| --- | --- | --- |
| ספרים | יומנו של חנון (2008) • רודריק שולט (2009) • הקש האחרון (2009) • קיץ קטלני (2010) • עובדות החיים (2011) • מכת קור (2012) • הצלע השלישית (2013) • משחקי מזל (2014) • חופשה על גלגלים (2015) • קולות מהעבר (2016) • הכול או כלום (2016) • יציאת חירום‏ (2017) • המלחמה הקרה‏ (2018) • בית ההריסות (2019) • במים עמוקים (2020) • קליעה גורלית (2021) • מלחמת הלהקות (2022) • ראש פתוח (2024) |  |
| יומנו של חבר מושלם | יומנו של חבר מושלם (2019) •  הרפתקה של חבר מושלם (2020) • סיפורי אימה של חבר מושלם (2021) |  |
| ספרים מיוחדים | יומנו של סרט (2010) • עשה זאת בעצמך (2008) • יומנו של סרט: רודריק שולט (2011) • עשה זאת בעצמך שוב (2011) • יומנו של סרט: חופשה על גלגלים (2018) |  |
| סרטים | יומנו של חנון (2010) • רודריק שולט (2011) • קיץ קטלני (2012) • חופשה על גלגלים (2017) |  |
| סרטי הנפשה | יומנו של חנון (2021) • יומנו של חנון 2: רודריק שולט (2022) • יומנו של חנון בכריסמס: מכת קור (2023) |  |
| דמויות | גרג הפלי • דמויות נוספות |  |
גשרי טוקו רי

| --- | --- |

כרזת גשרי טוקו רי
 מבוסס על:  The Bridges at Toko-ri 
 בימוי:  מארק רובסון
 הופק בידי:  ראלף נלסון
 תסריט:  ספר: ג'יימס מיצ'נר תסריט:  ולנטין דייוויס
 עריכה:  עלמה מקרורי 
 שחקנים ראשיים:  ויליאם הולדן גרייס קלי מיקי רוני פרדריק מארץ' ארל הולימן
 מוזיקה:  ליין מארי 
 צילום:  לויאל גריגס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  סרטי סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  דצמבר 1954
 משך הקרנה:  103 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  טוקיו 
 הכנסות:  4,700,000‏$
 פרסים:  פרס אוסקר לאפקטים מיוחדים 
 דף הסרט ב־IMDb
 
גשרי טוקו רי (באנגלית: The Bridges at Toko-Ri) הוא סרט מלחמה אמריקאי משנת 1954. הסרט מבוסס על ספר בשם זה מאת ג'יימס מיצ'נר ומבוסס על חוויותיו ככתב צבאי במלחמת קוריאה.
הסרט מתאר את קורותיהם של טייסי קרב אמריקאיים המשרתים על נושאת מטוסים המשייטת בין יפן לקוריאה. הזמן הוא נובמבר 1952, מלחמת קוריאה בעיצומה והטייסים מסכנים את חייהם כל הזמן במבצעים בקוריאה ובנחיתה.
הסרט הופק בעזרת צי ארצות הברית ויש בו סצנות קרב עם אפקטים טכניים רבים שזיכו אותו בפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר לשנת 1955.
תקציר העלילה

לוטננט הארי ברובייקר (ויליאם הולדן) משרת כטייס קרב במילואים על נושאת מטוסים. הוא ותיק קרבות מלחמת העולם השנייה, עורך דין מצליח בדנוור, קולורדו, נשוי ואב לשתי בנות קטנות. מתגייס לפי בקשת הצבא למרות שיש לו השגות על התועלת במלחמה זו.
בשובו ממשימה בקוריאה הצפונית הוא נאלץ לנחות נחיתת חירום בים. מסוק חילוץ ובו הטייס מייק פורני (מיקי רוני) ואיש חיל האוויר נסטור גמבידג' (ארל הולימן) טס לקראתו והוא מוטס לנושאת המטוסים כשהוא קשור לחבל הצלה. פורני הוא טייס ממוצא אירי הנוהג לחבוש מגבעת ירוקה ולענוד צעיף ירוק כדי לעודד את הטייסים אותם הוא מציל מהים.
לאחר התאוששות נקרא ברובייקר לשיחה עם מפקד נושאת המטוסים, תת-אדמירל ג'ורג' טארנט (פרדריק מארץ'). טארנט מחבב את ברובייקר המזכיר לו את בנו שנהרג בקרב מידווי. ברובייקר מתרעם בפניו מדוע דווקא הוא נקרא לשרת במלחמה ולעזוב את משפחתו ועבודתו בעוד שאחרים לא נקראו לשירות והמלחמה כמעט אינה מורגשת בארצות הברית. לדעתו יש לסגת מקוריאה ולסיים בכך את המלחמה אך טארנט אומר זה יגרום לנפילת ארצות אחרות כמו הפיליפינים ואינדונזיה (תאוריית הדומינו). הוא מודיע לו כי משימתם הבאה היא להרוס את גשרי טוקו רי, השולטים על צומת דרכים חיוני בקוריאה הצפונית דבר שיגרום למפנה במלחמה כן הוא מודיע לו שהם שטים לחופשה קצרה ביפן וכי אשתו ובנותיו נמצאות שם.
על החוף פוגש ברובייקר את אשתו ננסי (גרייס קלי) ובבית המלון הוא נפגש עם בנותיו. מגיע אליו נסטור ומודיע שפורני הסתבך בתגרה ונמצא בבית כלא צבאי. ברובייקר נוסע אליו ומצליח לשחררו בערבות. בינתיים משוחח המפקד טארנט עם ננסי ומספר לה על בנו שנפל ועל ההשפעה הקשה שהייתה על כלתו ואשתו. הוא משתף אותה בפעולה שעומדת להיות בטוקו רי ומכין אותה נפשית למקרה שברובייקר ייהרג.
לאחר החופשה משתתף ברובייקר במשימת צילום מעל גשרי טוקו ומצליח לחזור ללא פגיעה.
לקראת הפעולה נערך תדרוך ומוקרן הסרט שצולם מעל הגשרים הממחיש את כל אש הנ"מ שנורתה עליהם. ברובייקר נתקף בחרדה, הולך לחדרו ומנסה לכתוב מכתב פרידה לאשתו אך ללא הצלחה.
בהתקפה על גשרי טוקו רי נפגע מטוסו של ברובייקר והוא נאלץ לנחות נחיתת חירום בשטח האויב. הוא מוצא מחסה בתעלה ומטוסים מפציצים חיילים מצבא קוריאה הצפונית המנסים להסתער עליו.
פורני ונסטור נקראים לחלץ אותו. המסוק נוחת לידו אך נפתח עליו אש. נסטור נהרג ופורני מצליח להיחלץ ולהגיע לברובייקר המסתתר בתעלה. תוך זמן קצר הם נהרגים על ידי חיילים המסתערים עליהם.
כשטארנט מקבל הודעה על כך הוא אומר :"היכן יש עוד אנשים כאלה".
יצורים יפהפיים

| --- | --- |

כרזת הסרט הרשמית
 מבוסס על:  הרומן "יצורים יפהפיים" מאת קאמי גארסיה ומרגרט סתוהל
 בימוי:  ריצ'רד לה-גראוונס 
 הופק בידי:  אנדרו קוסובה, ברודריק ג'ונסון, דייוויד ואלדס 
 תסריט:  ריצ'רד לה-גראוונס 
 שחקנים ראשיים:  אליס אנגלרט אלדן ארנרייך אמה תומפסון
 מוזיקה:  Thenewno2
 צילום:  פיליפ רושלוט
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר, אלקון אנטרטיימנט 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  14 בפברואר 2013 (עולמית)
 משך הקרנה:  124 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט דרמה, סרט נעורים, סרט פנטזיה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  קרוליינה הדרומית 
 תקציב:  65 מיליון דולר
 הכנסות:  $60,052,138
 הכנסות באתר מוג'ו:   beautifulcreatures13
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
יצורים יפהפיים (באנגלית: Beautiful Creatures) הוא סרט אמריקאי בבימויו של ריצ'רד לה-גראוונס שמבוסס על הספר של קאמי גרסיה ומרגרט סטוהל בעל אותו שם. הסרט יצא לאקרנים בפברואר 2013.
עלילה

איתן וייט הוא נער המתגורר בעיירה בשם גטלין בדרום קרוליינה, החולם מדי לילה על נערה, ולא מבין את פשר החלום. בכל בוקר, לאחר לילה שטוף אותו חלום, איתן מתעורר עם בוץ מתחת לציפורניים, וריח של רוזמרין ולימון, כפי שהיה מתואר בחלומו, כאילו החלום הוא מציאות.
אביו מתמודד עם מות רעייתו על ידי הסתגרות בחדרו, כאשר מטפלת ושמה אמה, המנהלת את משק-הבית ותפקידה הגדול משחושבים מתגלה מאוחר יותר, דואגת לשניהם.
יום אחד מגיעה לעיירה נערה בשם לינה דוקיין, אחייניתו של תושב העיירה מייקן, אשר שאר התושבים טוענים כי הוא לא יוצא מביתו, ובטוחים שביתו רדוף רוחות ועל כן בבית הספר מנדים את לינה. לינה, עם עבר מרשים של תאונות בבתי ספר, מנפצת את חלונות הכיתה ביומה הראשון, כאשר שתי בנות לועגות לה. באותו יום רכבה נתקע בגשם ואיתן אוסף אותה.
השניים מתאהבים, מגלים שהם חלמו אחד על השנייה, ומגלים את ההיסטוריה של אמו של איתן ודודה של לינה, בעוד שדודה של לינה מתנגד לחברות הזו. לאט לאט איתן מגלה את סודה של לינה- שהיא בעצם מטילה (בספר השם הוא מלחשת).
השניים מגלים שבתקופת מלחמת האזרחים סבתא רבתא רבא רבא של לינה, ז'נבייב, החייתה את אהובה בן האנוש, ובכך איבדה את נשמתה, ומאז קללה, האוסרת על אהבת בן אנוש ומטילה, רובצת על משפחתה. בנוסף, הם מגלים שמהסיבה הפשוטה שאימה של לינה סרפיין ובת דודתה רידלי הפכו למטילות (מלחשות) של האופל, גם לינה תהפוך לכזו. מאז, דודה של לינה מונע ממנה לפגוש את איתן, עד שאמא של לינה מגיעה לביתו ומנסה לפתות אותו, אך לא מצליחה בשל כישוף שלינה הטילה על ביתו.
איתן הולך לדבר עם לינה, ובביתה איתן מצליח לשבור את המגנים שמציבים בני משפחתה עליה מפניו, והם מבינים שמרגע זה הוא זה ששומר עליה ולא הם. איתן ולינה מנסים למצוא דרך לשבור את הקללה. לינה כבר כמעט מתייאשת ודווקא אז היא מוצאת דרך.
הבעיה היא שהדרך היחידה לשבור את הקללה היא להרוג את אהובה, ולכן היא משכיחה מאיתן את מה שהיה ביניהם עד ליום של שחזור מלחמת האזרחים בעיירה, בו איתן נורה על ידי חברו הטוב, והקללה נשברת. כאשר לינה מגיעה אליו, מופיעות מולה אמה סרפיין, ובת דודתה רידלי, המוכנות לקבלה לצד האפל.
אך רגע לפני שהיא הופכת למלחשת (מטילה) אפלה, היא מגלה כי מי שנורה הוא בעצם דודה מייקן, שלבש את צורתו של איתן, ובשל כך היא הופכת את עצמה למלחשת (מטילה) חצי אפלה וחצי מוארת, משחררת את רידלי, והורגת את אמה.
הסרט מסתיים שישה חודשים לאחר מכן, כאשר איתן בדרכו לקולג' בניו יורק. הוא מציג את עצמו בפני לינה, והיא נותנת לו ספר שנתנה לו ביום שנפגשו. איתן קורא קטע מן הספר במכונית ובדרכו החוצה מן העיירה, ברגע שהוא חלם עליו כל כך, לעזוב את גטלין, המכונית עוצרת בפתאומיות. איתן יוצא מתוכה וקורא בשמה של לינה, כאשר זו בספריה שומעת אותו ומרימה את ראשה, מה שמעיד על זיכרונו בה וככל הנראה גם על סרט המשך.
שחקנים ראשיים

איתן וייט - אלדן ארנרייך
לינה דוקיין - אליס אנגלרט
גברת לינקולן/סאראפן - אמה תומפסון
מייקון רייוונווד - ג'רמי איירונס
אמה - ויולה דייוויס
רידלי דוקיין - אמי רוסום
אמילי אשר - זואי דויטש
לארקין - קייל גאלנר
ג'נבייב דוקיין - רייצ'ל ברוסנהאן
ווסלי "לינק" לינקולן - תומאס מאן
הפקה > פיתוח

האחים וורנר רכשו את זכויות ההסרטה לרומן "יצורים יפהפיים" בשנת 2009, והחתימו את הבמאי ריצ'רד לאגרונס. הליהוק לסרט החל בסוף שנת 2011. בפברואר 2012 לוהקה ויולה דייוויס, ובהמשך לוהקו ג'ק אוקונל ואליס אנגלר לתפקידים הראשיים. אוקונל עזב לאחר מכן את הסרט בשל סכסוך, ואלדן ארנרייך לוהק לתפקיד דמותו של איתן. ליהוק נוסף כלל את אמה תומפסון בתפקיד כפול כסאראפן וכגברת לינקולן, וג'רמי איירונס בתפקיד דודהּ התימהוני של לינה, מייקון רייוונווד.
הפקה > צילומים

הצילומים החלו במאי 2012 בניו אורלינס, והסתיימו בסוף יולי. הבמאי בחר לשלב אפקטים מיוחדים לצד אפקטים מבוססי מחשב לסצנות מסוימות, בעיקר סצנה בה מתנפצים חלונות הכיתה. ב-19 בספטמבר 2012 יצא הטריילר הראשון לסרט.
הפקה > מוזיקה

להקת הרוק האלטרנטיבי "Thenewno2" הקליטה את פסקול הסרט באולפני אבי רוד.