stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יילן ריינולדס
הערות שוליים

↑  ברק חקלאי, כוח מחץ: על ההחתמה של ג'יילן ריינולדס, באתר ynet, 29 בדצמבר 2019
↑  פרופיל באתר מכבי תל אביב
↑  אבי סגל, ג׳יילן ריינולדס חתם במכבי ת"א, באתר ישראל היום, 28 בדצמבר 2019
↑  משה ברדה, ‏רשמית: ג'יילן ריינולדס חתם במכבי תל אביב, באתר ONE‏, 28 בדצמבר 2019
↑  בקרוב ניפגש: ריינולדס חתם בבאיירן מינכן, באתר ONE‏, 30 ביולי 2020
↑  אור שקדי‏, ג'יילן ריינולדס חתם במכבי תל אביב: "אסיר תודה על ההזדמנות לחזור", באתר וואלה, 24 ביוני 2021
↑  ‏ממשיכים להתפזר: וויליאמס חתם בפנאתינייקוס, ריינולדס בקאזאן, באתר ספורט1, 15 ביולי 2022
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
באל-סאגות'

| --- | --- |
 מקום הקמה:  שפילד 
 מוקד פעילות:  יורקשייר, אנגליה
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 סוגה:  בלאק מטאל סימפוני
 חברת תקליטים:  קאקופונוס (1998 - 1993)   ניוקליר בלאסט (1999 - עד היום)
 www.bal-sagoth.co.uk
 חברים
 ביירון רוברטס ג'וני מאודלינג כריס מאודלינג דן מולינס מארק  גרינוול
 
באל-סאגות'  (באנגלית: Bal-Sagoth) היא להקת בלאק מטאל סימפוני מאנגליה. שמה של להקה לקוח מסיפרו הקצר של סופר הפנטזיה האמריקאי, רוברט ארווין הווארד, 'The Gods Of Bal-Sagoth'.
היסטוריה > ימיה הראשונים של באל-סאגות'

בשנת 1989 החליט ביירון רוברטס להקים את באל-סאגות' בניסיון ליצור "מוזיקה שמשלבת בלאק מטאל סימפוני ודת' מטאל עם קונספט וליריקה שעוסקים בפנטזיות, סיפורי עם ומדע בדיוני".
בהשראתם של סופרי פנטזיה כמו רוברט א. האוורד, ה.פ. לאברקרפט ואדגר רייס בורוז, יצר רוברטס עולם דמיוני משלו, כאשר את הסיפורים פרי דמיונו הוא מתאר דרך המוזיקה והליריקה של הלהקה לאורך אלבומיה השונים.
בשנת 1993, שילבו כוחות האחים כריס וג'וני מאודלינג יחד עם ביירון רוברטס, כאשר כריס היה לגיטריסט הלהקה וג'וני פעל כמתופף. אחרי צירופם של השניים צורפו ללהקה עוד שני חברים בדמותם של ג'ייסון פורטר כבסיסט ווינסנט קרבטרי כקלידן. באותה השנה (1993), הקליט ההרכב את הדמו הראשון שהיה מבחינה מוזיקלית אגרסיבי ומבוסס בלאק מטאל ודת' מטאל ומתובל במעט אלמנטים סימפוניים. הדמו משך את חברת התקליטים קאקופונוס שהחתימה את הלהקה.
הלהקה החלה בהקלטות לאלבום הבכורה שלה כבר בשנת 1994, ובעקבות בעיות בחברת התקליטים האלבום יצא לאור ב-1995.
האלבום נשא את השם A Black Moon Broods Over Lemuria, והוא יותר קרוב מבחינה מוזיקלית לדת' מטאל\בלאק מטאל מסורתי, כאשר הקול הסמכותי והקריינות הבולטת של ביירון רוברטס עדיין אינם דומיננטיים והוא שר בסגנון הגרוני הנפוץ בדת' מטאל. עם השנים, האלמנטים שנודעו כבולטים שבמאפייני ההיכר של באל-סאגות', היו הביצועים הווקאליים של ביירון רוברטס, שהפכו לחלק אינטגרלי מיצירותיה המוזיקליות של הלהקה.
היסטוריה > יצירת הסאונד המוכר של באל-סאגות'

בשנת 1996 שחררה באל-סאגות' את האלבום Starfire Burning Upon the Ice-Veiled Throne of Ultima Thule, אלבום שמסמל את ההתחלה של מה שמוכר כ'סאונד' המסורתי והייחודי של באל-סאגות'. במהלך הכנתו של האלבום, נעשה דגש על עבודת התופים והקלידים על מנת ליצור אווירת קרב אפית ואטמוספירית, כמו כן, שולבו העלילות הדמיונית שטווה ביירון רוברטס בכתיבתו הפואטית-מחזאית. הסאונד שזה עתה "נתגלה" על ידי הלהקה, ימשיך להתפתח ול"היחקר" במשך ארבעת האלבומים הבאים של הלהקה.
היסטוריה > גיבוש הסאונד באלבום Battle Magic

החל משנת 1997, באל-סאגות' השקיעו זמן רב ומחשבה רבה בכתיבה ובהלחנת האלבום שנחשב לאחד המוצלחים שהם הוציאו, Battle Magic. הקלטת האלבום נערכה כחודש, והדגש על עבודת הקלידים באלבום הייתה ניכרת. דוגמה לכך היא העבודה המסובכת כל-כך בשיר " Circus Maximus ", לו נעשו הכנות מרובות בעיקר בקטעי הקלידים - הכנות והקלטות שארכו כ-6 ימים.
האלבום מגבש ומלטש את הסאונד שהחל להיווצר באלבום הקודם של הלהקה, סיפוריו של ביירון רוברטס מועברים דרך הליריקה, המוזיקה והקריינות הסמכותית והאפלה שלו. עבודת התופים המהירה גם היא משמעותית, וגם בה הושקעה עבודה רבה ומיוחדת על מנת להעצים את האווירה האטמוספירית והאפית של המוזיקה. רבים מחשיבים את האלבום ליצירת מופת של מטאל סימפוני. בשנת 1998, כאשר האלבום יצא לאור הוא מיידית משך את תשומת הלב של מספר חברות תקליטים גדולות ונחשבות. ניוקליר בלאסט (Nuclear Blast), חברת התקליטים הגרמנית הגדולה, החתימה את הלהקה על חוזה ענק שכולל הפצה בינלאומית.
במסע ההופעות שקידם את האלבום, הלהקה לא נחה וכבר שקדה על חומר חדש לקראת אלבום הבכורה שלה בחברת התקליטים הגרמנית. במהלך אותו המסע, החליט ג'וני מאודלינג לפעול כקלידן בהופעות, ואת מקומו כמתופף תפס דייב מקינטוש (מאוחר יותר בלהקת הפאוור מטאל הבריטית דראגונפורס).
היסטוריה > תקופת ניוקליר בלאסט

בשנת 1999 שחררה באל-סאגות' את אלבומה הראשון תחת חברת התקליטים ניוקליר בלאסט, The Power Cosmic.
האלבום שהתעסק כמיטב המסורת של באל-סאגות' בסיפורי הפנטזיות והמלחמות, וסיפורים קוסמיים אחרים, הביא את באל-סאגות' לגבהים חדשים, הן מבחינה אומנותית והן מבחינת הפופולריות שצברה הלהקה. מבחינת הסאונד האלבום מהווה המשך לBattle Magic שיצא לפניו, כאשר באל-סאגות' מתפתחים אומנותית בצורה גדולה מאוד באלבום הנוכחי.
לאחר הוצאתו של האלבום הלהקה "נעלמה" ולא הופיעה כלל עד לצאתו של האלבום Atlantis Ascendant ב-2001.
הלהקה חזרה להופיע בסוף 2001 ואף הייתה הלהקה הבכירה בפסטיבל "The Fifth Cataclysm Devours Europe: Phase 1", שבו הופיעו להקות מטאל נחשבות אחרות כמו: ויידר הפולנית, אמון אמארת' ומרדוק השוודיות ולהקת הבלקאנד דת' מטאל ההולנדית God Dethroned.
מאוחר יותר בשנת 2002, הלהקה הופיעה בפסטיבל המטאל בלודסטוק, ובשנת 2004 תמכה באל-סאגות' בלהקת הת'ראש מטאל הבריטית הוותיקה, סאבאת (Sabbat).
שנת 2004 הייתה השנה בה עזב דייב מקינטוש (מתופף הלהקה) ללהקת הפאוור מטאל דראגונפורס; הוא הוחלף על ידי דאן מולינס שערך את הופעת הבכורה שלו עם הלהקה בפסטיבל ואקן הנחשב באוגוסט 2004.
במרץ 2006 הוציאה הלהקה את אלבומה השישי והראשון מזה חמש שנים, אלבום לו חיכו רבים ממעריציה, The Chthonic Chronicles. האלבום כולו הולחן והוקלט באולפני ההקלטות של קלידן הלהקה ג'וני מאודלינג "Waylands Forge Studios".
ידיעות ושמועות בעולם המטאל מעידות על כך ש- The Chthonic Chronicles יהיה אלבומה האחרון של הלהקה.
המיתולוגיה של באל-סאגות' > מערכת העולמות

מערכת העולמות של באל-סאגות' (הנקראת בפי מעריצי הלהקה "Sagothverse", על משקל "Multiverse") היא מציאות מדומה אשר נכתבה על ידי סולן הלהקה ביירון רוברטס ומופיעה בליריקה של הלהקה. הליריקה בדרך כלל מתארת אירועים שקרו בעבר העתיק, בין אם אלו מלחמות בין-גלקטיות, קרבות כוח והתכתשויות בין קיסרים עתיקים וחצאי אלים, תיאורים של אימפריות וממלכות עתיקות, אוצרות וחפצי ערך רבי עוצמה, הכול ברוח הפנטזיה ובהשראתם של גדולי ספרות הפנטזיה, המדע הבדיוני וההרפתקאות, ובהם הווארד פיליפס לאבקרפט, אדגר רייס בורוז, ובמיוחד רוברט ארווין האוורד. לעיתים, מתייחס רוברט בשיריו גם למקומות או דמויות הלקוחות ממשחקי וידאו, למשל דום. חלק מן המקומות בהם מתרחשות העלילות למעשה לקוחים מהפולקלור האירופאי, ומוגדרים כיבשות אבודות ועלומות ובהם היפרבוריה, אטלנטיס, למוריה, אולטימה תולה ויס.
המיתולוגיה של באל-סאגות' > הסאגות הליריות של הלהקה

חלק משיריה של באל-סאגות' מרכיבים סאגה גדולה יותר של סיפורים המתחברים זה לזה ונשזרים על פני כמה אלבומים. הליריקות בשירים נכתבות בסגנון פואטי ושייקספירי, וברוב שירי הלהקה ישנו דו-שיח או רב שיח בין כמה דמויות, מה שמרכיב עלילה היסטורית או פנטסטית שיכולה 'להימתח' על פני כמה שירים, ליצירת סאגות ליריות. לעיתים, סאגה שלמה או קונספט שלם מתואר בשיר אחד. הסאגות כדלקמן:
The Splendour of a Thousand Swords Gleaming Beneath the Blazon of the Hyperborean Empire - סאגה בעלת שלושה חלקים בה אחד ממלכיה של היבשת האגדית היפרבוריה נאלץ להתעמת עם 'לגיונות הכאוס' בהנהגת לורד אנסגאר (שעל פי הסיפורים שיצר רוברטס ניסה כבר לכפות את מרותו על העולם) במתחם המקדש "אזורה-קאי" (A'zura-Kai), שם כוחותיהם של השנייהם נאבקים על השליטה על הקריסטל רב העוצמה של מרה (Mera). הליריקות שבשירים מתארות את המלך מניף את "חרב הצללים" האגדית ששומשה בעבר על ידי אדוני היבשת האבודה אולטימה תולה על מנת להביס את אנסגאר בניסיון האימפריאלי הראשון שלו, על מנת לנצחו שוב. הסאגה מתחילה באלבום Strafire Burning, נמשכת באלבום Battle Magic ומסתיימת באלבום Atlantis Ascendant.
The Obsidian Crown Saga - הסיפור אודות מלחמתן של שתי מעצמות - וירגותיה (Vyrgothia) והאימפריום (The Imperium), כשזו האחרונה פולשת לאדמות וירגותיה ומטילה מצור על המצודה של העיר גול-קות'ות' (Gul-Kothoth) כשהמלך של הממלכה המבוצרת משתמש בכתר האבן הוולקנית (Obsidian Crown) שמכיל קסם רב עוצמה בו עשה שימוש מלך הצללים, ישות בעל כוח קולוסלי אשר חרף במשך עידנים רבים. הסאגה מתוארת באלבומים Starfire Burning... ו- The Chthonic Chronicles.
The Battles of the Tribal Over-King Caylen-Tor - לוחם ברברי יוצר ברית עמומה עם השבטים של מולדתו קיילן טור (Caylen-Tor) ונאלץ להנהיגם נגד אימפריית המייתוס קון (Mytos K'unn) מהמזרח. ההתנגשות המכריעה בין שני הצבאות מתרחשת בעמק בלקהלם (Blackhelm) כשלבסוף הכוחות הברברים מנצחים. הסאגה מתוארת בשני שירים באלבום Starfire Burning.
The Quest of Zurra for the Empyreal Lexicon - סיפור מדע בדיוני משולב בפנטזיה המתאר את קורותיו של זורה, גנב וחצי-אל (אך למעשה תוצר של ניסוי גנטי שהשתבש) שהיה כלוא ב"ים הדמעות" (Mare Imbrium, שמו של מכתש בירח של כדור-הארץ), ששוחרר וכעת מחפש אחר הלקסיקון השמיימי, פריט המכיל עוצמה הטמונה בידע אינסופי. בדרכו הוא מותיר הרס וחורבן ביישובים גלקטיים כמו מו (Mu), פוגש בשדים של זקסולת' (Z'xulth), בשכפולו הגנטי זורנטוס (Zuranthus) אשר מנסה לסכל את מזימתו בדומה לדמות אחרת שנקראת "הנוסע המהולל" (The Great Voyager). הסאגה מופיע באלבום The Power Cosmic.
The Guardians of the Astral Gate - סאגה המתארת את סיפור זימונם של שלושה זקיפים גלקטיים, השומרים על השער בין המימד של ז'קסולת' והממדים הטרנים (Terran, ככל הנראה השם נלקח מספרו של רוברט היינליין, סטארשיפ טרופרס). שלושת הזקיפים הללו, המונהגים על ידי זוקול (Xuk'ul), נודעים כחצי אלים ולעיתים קרובות מזמנים אותם שאפתנים למיניהם בניסיון לצבור כוח וידע, אך כאשר מזמנים אותם הם בדרך-כלל נוהגים באופן חסר רחמים ואכזרי כלפי אלו המעוניינים להשתמש בכוחם. הסאגה אודות שומרי השער הבין-ממדי היא הארוכה מבין הסאגות של באל-סאגות' ומתוארת בכל אלבומיה של הלהקה.
חברי ההרכב

ביירון רוברטס 'לורד ביירון' - שירה, אפקטים ווקאלים.
כריס מאודלינג - גיטרה
ג'וני מאודלינג - קלידים
דן מולינס - תופים
מארק גרינוול - גיטרה בס
חברי ההרכב לשעבר

ג'ייסון פורטר - בס
וינסנט קרבטרי - קלידים
דייב מקינטוש - תופים (עזב לדראגונפורס)
אלבומים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנת הוצאה | שם | חברה |
| 1993 | Demo 1993 | הוצאה עצמית |
| 1995 | A Black Moon Broods Over Lemuria | Cacophonous Records |
| 1996 | Starfire Burning Upon the Ice-Veiled Throne of Ultima Thule | Cacophonous Records |
| 1998 | Battle Magic | Cacophonous Records |
| 1999 | The Power Cosmic | Nuclear Blast Records |
| 2001 | Atlantis Ascendant | Nuclear Blast Records |
| 2006 | The Chthonic Chronicles | Nuclear Blast Records |
ברביקן קרקוב

| --- | --- |

השער הדרומי לברביקן, פונה לשער פלוריאן הקדוש בעיר העתיקה
 מידע כללי
 סוג:  ברביקן 
 כתובת:  קרקוב 
 מיקום:  קרקוב 
 מדינה:  פולין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1498
 תאריך פתיחה רשמי:  1498? 
 חומרי בנייה:  לבנה 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית 
 קואורדינטות:  50°03′56″N 19°56′30″E﻿ / ﻿50.06553056°N 19.94165556°E﻿ / 50.06553056; 19.94165556
 אתר רשמי
  (למפת קרקוב מוגדלת) ברביקן קרקוב(למפת קרקוב רגילה) ברביקן קרקוב
 
ברביקן קרקוב (בפולנית: barbakan krakowski) הוא מבנה ברביקן מבוצר שהיווה את אחד השערים שהובילו לעיר העתיקה של קרקוב בדרום פולין. הברביקן של קרקוב הוא בין הביצורים הבודדים מבין אלה שהקיפו את העיר ושרדו עד ימינו, והיה בעבר חלק בלתי נפרד מחומות העיר. כיום משמש המבנה כאתר תיירות וכמקום אירוח לתערוכות.
הברביקן, הבנוי בסגנון גותי והוקם בסביבות שנת 1498, הוא אחד משלושה ביצורים מסוג זה באירופה ששרדו עד ימינו, והשמור מביניהם. הברביקן הוא מבנה לבנים מעוגל, מוקף חפיר, ובמרכזו חצר בקוטר 24.4 מטרים. למבנה שבעה צריחים, עובי קירותיו כ-3 מטרים ובתוכם 130 אשנבי ירי.
הברביקן היה במקור מחובר לחומות העיר באמצעות מעבר מקורה שהוביל לשער פלוריאן הקדוש.
על צדו המזרחי של הברביקן תלוי שלט זיכרון למרצ'ין אורצביץ', תושב העיר, שלפי האגדה, במהלך המאבק בין קונפדרציית באר לכוחות הרוסים שצרו על העיר ב-1768, טען את הרובים של מגני העיר, שנגמרה להם התחמושת, בכפתורי מתכת, וכך הצליח להרוג את מפקד הכוח הרוסי.
הברביקן בקרקוב
הברביקן ושער פלוריאן הקדוש בצורתם לפני המאה ה-19
ברנד דרהר

ברנד דרהר (בגרמנית: Bernd Dreher, נולד ב-2 בנובמבר 1966 בלברקוזן שבגרמניה המערבית) הוא שוער עבר גרמני, והתפרסם בעיקר כשוער המשנה של באיירן מינכן לאורך שנים רבות. דרהר משמש כיום כמאמן השוערים בקבוצת רד בול זלצבורג מליגת המשנה האוסטרית.
קריירת מועדונים > באייר לברקוזן

דרהר גדל בקבוצת הנוער של באייר לברקוזן, ממנה עלה לבוגרים בשנת 1986, בגיל 20. דרהר לא תפס מקום כשוער הראשון של הקבוצה, ובמשך ארבע שנים עמד בשערה של לברקוזן תשע פעמים בלבד. עם לברקוזן זכה דרהר בגביע אופ"א בשנת 1988, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר מול אספניול.
קריירת מועדונים > באייר אורדינגן

בשנת 1990 חתם דרהר בבאייר אורדינגן, שבאותן שנים התנדנדה בין ליגת הבונדסליגה לליגת הבונדסליגה השנייה. דרהר היה שותף לשלוש עליות ושלוש ירידות ליגה של הקבוצה. דרהר הצטיין במדי אורדינגן, ובמשך שש עונות צבר 201 הופעות וגרר התעניינות מקבוצות נוספות.
קריירת מועדונים > באיירן מינכן

בשנת 1996 חתם דרהר בבאיירן מינכן, והפך במהרה לשוער השני בהיררכיה של הקבוצה, לאחר אוליבר קאן. דרהר שיחק במשך שתי קדנציות בבאיירן מינכן, הראשונה נמשכה בין השנים 1996-2003, בהן הספיק לזכות בתארים רבים עם הקבוצה, כמו חמש אליפויות בבונדסליגה, שני גביעים מקומיים וארבעה סופר קאפ. כמו כן, דרהר ישב על הספסל בגמר ליגת האלופות 1999 בו הפסידה באיירן מינכן למנצ'סטר יונייטד משני שערים בתוספת הזמן, ובגמר ליגת האלופות 2001, בו ניצחה באיירן מינכן את ולנסיה בפנדלים. דרהר מחזיק בנוסף גם בזכייה בטורניר הגביע הביניבשתי בשנת 2001, בו ישב על הספסל בגמר נגד בוקה ג'וניורס. בשנת 2003 פרש דרהר ממשחק פעיל עם 11 הופעות ברזומה, ומונה למאמן שוערי הנוער בבאיירן מינכן, וכעוזרו של השוער האגדי ספ מאייר בתחום. עם זאת, בשנת 2005 חזר מפרישה לבקשתו של מאמן הקבוצה פליקס מגאת, והפך לשוער השלישי ברוטציה לאחר אוליבר קאן ומיכאל רנסינג. דרהר פרש בשנית בשנת 2008. בקדנציה השנייה בקבוצה כשחקן פעיל, הוסיף דרהר לרזומה עוד שני דאבלים וסופר קאפ אחד. עם זאת, בקדנציה השנייה שלו שיחק רק פעמיים במהלך שלוש שנים.
לאחר הפרישה

במרץ 2015 מונה דרהר למאמן השוערים בקבוצת רד בול זלצבורג האוסטרית.
תארים

עם באייר לברקוזן:
גביע אופ"א: 1987/88
עם באיירן מינכן:
אליפות הבונדסליגה (7): 1996/97, 1998/99, 1999/00, 2000/01, 2002/03, 2005/06, 2007/08
הגביע הגרמני (5): 1997/98, 1999/00, 2002/03, 2005/06, 2007/08
גביע הליגה הגרמנית (5): 1997, 1998, 1999, 2000, 2007
ליגת האלופות: 2001
הגביע הביניבשתי: 2001
הערות שוליים

↑  Bernd Dreher verstärkt Trainerteam der Austria, באתר הרשמי של רד בול זלצבורג (בגרמנית)
ג'יימס טיסו

| --- | --- |

טיסו בשנת 1898, דיוקן עצמי
 לידה:  15 באוקטובר 1836 נאנט, הלואר האטלנטי, המונרכיה של יולי 
 פטירה:  8 באוגוסט 1902 (בגיל 65) שנסי בולון, דו, צרפת 
 שם לידה:  Jacques-Joseph Tissot 
 מקום קבורה:  Château de Buillon 
 מקום לימודים:  Lycée Saint-François-Xavier de Vannes  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות 
 זרם באמנות:  ג'פוניזם, ריאליזם 
 הושפע על ידי:  ז'אן-איפוליט פלנדרן, Louis Lamothe 
 יצירות ידועות:  הצליבה, מבט מן הצלב, The Shop Girl, Le Cercle de la rue Royale, La Fortune (James Tissot) 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (1894) 
 בן או בת זוג:  Kathleen Newton 
 
ג'יימס ז'אק ז'וזף טיסו (בצרפתית: James Jacques Joseph Tissot;‏ 15 באוקטובר 1836 – 8 באוגוסט 1902) היה צייר צרפתי, אשר התגורר במשך מרבית הקריירה האמנותית שלו בבריטניה.
קורות חיים

טיסו נולד בנאנט שבצרפת. בשנת 1856 החל את לימודיו בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות (École des Beaux-Arts) בפריז, ולמד תחת ז'אן-איפוליט פלנדרן ולואי למות'. במהלך לימודיו התחבר עם אדגר דגה ועם ג'יימס מקניל ויסלר.
בשנת 1859 הציג טיסו לראשונה את יצירותיו במסגרת סלון פריז: שני דיוקנאות נשים ושלוש יצירות המציגות סצנות מתוך פאוסט.
בשנות ה-60 של המאה ה-19 החל טיסו לצייר דיוקנאות נשים בסגנון "ג'פונזי" (סגנון בהשפעת האמנות היפנית, בדומה לקלוד מונה ואלפרד סטיבנס).
טיסו השתתף בלוחמה במסגרת מלחמת צרפת–פרוסיה ולאחר מכן לחם במסגרת הקומונה הפריזאית. לאחר תבוסת הקומונה בשנת 1871 עבר ללונדון, והחל לעבוד כקריקטוריסט עבור מגזין ואניטי פייר (כתב עת, 1868), וכן הציג מיצירותיו במסגרת האקדמיה המלכותית.
בשנת 1874 אדגר דגה הציע לטיסו להשתתף בתערוכת האימפרסיוניסטית שארגן, אולם טיסו סירב. באותה שנה הצטרף לאדואר מאנה והשניים ביקרו בוונציה שבאיטליה.
בשנת 1875 פגש טיסו את הגברת קייתלין ניוטון שהפכה להיות ידידתו ודוגמנית ברבות מיצירותיו. בשנת 1876 עברה ניוטון להתגורר בביתו של טיסו, ביער סנט ג'ון שבלונדון, והתגוררה בביתו עד מותה משחפת בשנת 1882.
לאחר מותה של ניוטון שב טיסו לפריז והציג בשנת 1885 בגאלרי סדלמייר (Galerie Sedelmeyer). ‏ חמש עשרה היצירות שהציג, שכונו "נשות פריז" (La Femme à Paris) היו שונות בסגנונן מסגנון היצירות שצייר בלונדון.
באמצע שנות ה-80 של המאה ה-19, התגברה אמונתו הדתית של טיסו בעקבות חוויה דתית שעבר בעת ביקור בכנסיית סן סולפיס, והחל מתקופה זו צייר אך ורק ציורים ואיורים של התנ"ך והברית החדשה. טיסו ביקר במזרח התיכון בשנים 1886, 1889 ו-1896 וצייר סדרה של 350 איורים המתארים את חייו של ישו. איורים אלה הוצגו בפריז (בשנים 1894–1895), בלונדון (1896) ובניו יורק (1898–1899). בשנת 1900 נקנו האיורים על ידי מוזיאון ברוקלין.
בשנותיו האחרונות צייר טיסו סדרה של ציורים העוסקים באירועים מהתנ"ך. 80 מיצירות אלה הוצגו בפריז בשנת 1901.
טיסו מת בדו שבצרפת בשנת 1902 בעת שביקר בשאטו דה בואיון (Château de Buillon), אחוזה אותה ירש מאביו בשנת 1888.
יצירות ידועות

הצליבה, במבט מהצלב
הזבנית
"מחבואים", 1877
"האישה הפרה היסטורית"
Le Balcon du Cercle de la rue Royale (The Circle of the Rue Royale), 1868
Le rendez vous secret
"חדשות רעות"
"חדשות רעות"
"נימרוד הקטן"
"קתלין ניוטון בכורסה"
"שקט!"
"חוף הים"
La partie carrée
"פרחי לילך", 1875
"מיג'ור ג'נרל ג'יימס מקדונלד", איור עבור ואניטי פייר
"מרפסת אוניית הוד מלכותה כלכותה, פורטסמות'", 1877
"גברת ניוטון עם שמשיה", שנת 1879 לערך
"להתראות", 1881
"ספסל הגן", 1882
"השושבינה", 1883-83
דיוקן עצמי, שנת 1865 לערך
דיוקן הגברת ניוטון, 1876
"צליבה, מבט מן הצלב", 1886-94
"הפטריארך הלטיני של ירושלים"
"קפטן פרדריק גוסטבוס ברנבי"
"הזבנית"
"שובו של הבן האובד", 1862
"הדרכמה האבודה", צבעי מים, 1886-94
"האוצר הגנוז", צבעי מים, 1886-94
"על התמזה", מעשה ידי טיסו
בליבן חומה

| --- | --- |

 בימוי:  יוסי אשדות
 הופק בידי:  שלומי אפריאט
 תסריט:  יוסי אשדות 
 מדינה:  ישראל
 חברה מפיצה:  טופ ליין תקשורת
 הקרנת בכורה:  2005 
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 
בליבן חומה הוא סרט תיעודי של הבמאי יוסי אשדות המביא את סיפורן של אימהות אסירות בכלא נווה תרצה.
רקע

כלא נווה תרצה הוא כלא הנשים היחיד במדינת ישראל. בכלא זה כלואות נשים אשר כשלו בעולם האזרחי והן נשפטו לתקופת זמן שונות בתוך כותלי בית הסוהר, כמו כן, נמצאות בין כותלי בית הסוהר, נשים עצורות לפני משפט.
האסירות סגורות במתחם אחד המחולק לארבעה אגפים נפרדים. שני האגפים המרכזיים בכלא הם: אגף הנקיות - אלה שאינן משתמשות בסמים, אגף זה מאכלס ברובו עברייניות צווארון לבן, אסירות שנשפטו לפרקי זמן קצרים ואסירות 'שקטות'. האגף השני מאוכלס באסירות 'משתמשות', נרקומניות, אלה הצורכות תחליפי סם באישור ובסמכות. האגף השלישי מיועד לאסירות דתיות ומסורתיות והאגף הרביעי, אגף מעורב, מאכלס אסירות בעלות עבר עברייני עשיר ומעשי אלימות רבים אשר אינן מכורות לסמים.
עד שנת 2005, לא היו תקנות וחוקים מיוחדים לגבי תנאי כליאתן של אסירות אמהות לילדים, אסירות לפעוטות ואסירות שנכלאו בזמן הריון ועתידות ללדת בזמן שהותן בבית הסוהר. כל מקרה נשקל לגופו על פי נתוני האסירה ותנאי הכליאה בבית הסוהר באותה עת, מחקר מקיף בנושא נערך במרכז המחקר והמידע של הכנסת בנושא: 'הסדרים ייחודיים לאסירות הרות או אמהות לילדים קטנים' הוגש לוועדה לקידום מעמד האישה בכנסת. בעיית אמהות אסירות באותה העת צפה ועלתה לעיון ציבורי והסרט 'בליבן חומה' נעשה כמסמך תיעודי הנוגע וחושף נשים אלו, שבגין תנאי כליאתן, נמנע מהן לראות את ילדיהן ואף לגדלם.
במשך 5 חודשים בילה הבמאי יוסי אשדות באגפים השונים בכלא 'נווה תרצה' קרוב מאוד לאימהות, תיעד את תסכולן, כאבן וגעגועיהן לילדיהן שנותרו מחוץ לכותלי בית הסוהר.
הסרט

הסרט נפתח במונולוג ישיר של אם צעירה בת 19, אשר על פי עדותה ילדה את תינוקה בתנאי כליאה קשים ובלתי סבירים, ומיד לאחר הלידה נלקחת ממנה התינוקת שזה אך נולדה, ונמסרת לאימוץ. משם מתפתח הסרט ומספר את סיפור חייהן של עוד שלוש אסירות, לימור בודרום אם לשלושה ילדים, אסירה לפני משפט אשר במהלך הסרט נגזר דינה. פאני אטדגי, מכורה לסמים, אם לילד בן 8. וולינה סאבט, אם לילדה בת 11 שנלקח ממנה דרך אימוץ כפוי בגיל 6 ומאז לא ראתה ולא שמעה ממנה. את הסרט מלווה לאורכו מפקדת הכלא, תת-גונדר לאה קליינר.
במהלך הסרט הצופים מתוודעים לתנאי חייהן של כל אחת מהאסירות באגפים השונים של הכלא ונחשפים לסיפוריהן האישיים, בסוף הסרט חושף הבמאי יוסי אשדות בפני הצופים את הפרטים היבשים מכתב האישום הקשה אשר בגינן הן יושבות בבית הסוהר. חשיפת פרטים אלה בסוף הסרט, לאחר שהצופים מתחברים ומזדהים עם ארבע האסירות, מעוררת קונפליקט בין האמפתיה שנרכשה כלפיהן במהלך הסרט, לבין האמת הקשה העומדת מאחורי כליאתן מאחורי סורג ובריח.
המוזיקה בסרט מורכבת מיצירות קלאסיות של מוצארט, צ'ייקובסקי וברהמס, אשר ברוב המקרים עומדות בניגוד חריף למתרחש על המסך ועל ידי כך מעצימות את האירועים הנחשפים בפני הצופים.
הסרט הוקרן פעמים רבות בסינמטק תל אביב וירושלים, זכה לאלפי צפיות ישירות באתר יס-דוקו, ומוקרן עד היום בכנסים ובהרצאות הנוגעים לאימהות אסירות.
הסרט 'בליבן חומה' תרם לשיפור כללי האכיפה כנגד אמהות אסירות. שירות בתי הסוהר קבע תקנות מקלות יותר למפגשים בין ילדים לאימהות אסירות, הותרו מפגשים אישיים פתוחים ורבים יותר, כמו כן, רוככו החוקים בנוגע לגידול תינוקות שזה אך נולדו בתוך כותלי בית הסוהר וכיום, בסיוע וליווי עובדות סוציאליות ושירות פסיכולוגי ניתנת האפשרות לאסירות המעוניינות בכך ללדת ולגדל את ילדיהן עד לגיל 3 שנים, בזמן שהותן בבית הסוהר.
הערות שוליים

↑  מלבד כלא 400 הצבאי
↑  גידול תינוקות וילדים של אסירות בכלא, באתר כל זכות
בליגרוד

| --- | --- |
סמל בליגרודסמל בליגרוד

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  פודקרפצקיה פודקרפצקיה
 מחוז:  לסקו
 תאריך ייסוד:  1615 
 שטח:  68.8 קמ"ר
 גובה:  340 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,254 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  49°19′N 22°17′E﻿ / ﻿49.317°N 22.283°E﻿ / 49.317; 22.283
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיבליגרוד(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיבליגרוד(למפת פרובינציית פודקרפצקיה רגילה) ז'שוב פשמישל סטאלובה וולה מיילץ שוויינטו. לובלין פולין קטן  סלובקיה אוקראינהבליגרוד(למפת פרובינציית פודקרפצקיה מוגדלת) ז'שוב פשמישל סטאלובה וולה מיילץ שוויינטוקז'יסקיה לובלין פולין קטן  סלובקיה אוקראינהבליגרוד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בליגרוד (בפולנית: Baligród) הוא כפר במחוז לסקו שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, בו שכנה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

התיעוד הראשון ליישוב הוא מראשית המאה ה-17, אך נראה שהמקום היה מיושב עוד מאות בשנים קודם לכן. בשנת 1634 הוענקו ליישוב זכויות מגדבורג. היישוב נודע בשל הירידים שהתקיימו בו, בהיותו על נתיב מסחר מרכזי בין הונגריה ופולין.
מספר מתושבי היישוב נודעו בפעילותם במרד ינואר בשנת 1863, ובהמשך, ניטלו מהיישוב זכויותיו העירוניות.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה, ובמיוחד במרץ 1915, נערכו קרבות קשים בסביבת היישוב, אשר גרמו לו לנזקים כבדים.
באוגוסט 1944 נרצחו ביישוב 42 תושבים פולנים בידי מיליציה אוקראינית.
יהודי בליגרוד > תולדות הקהילה

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בבליגרוד הוא מראשית המאה ה-17. בשנת 1765 חיו ביישוב 144 יהודים, ובשנת 1870 הפכה הקהילה ביישוב לעצמאית, כאשר עד אז הייתה כפופה לקהילת לסקו. יהודי המקום, שהיו חסידים, התפרנסו ממלאכה ומרוכלות.
בסוף המאה ה-19 כיהן במקום הרב יהושע רובין, בנו של הרב מנחם-מנדל רובין מלינסק. באותה עת התקיימו בכפר שלושה בתי תפילה, וכן חצרות של חסידות סאדיגורה ושל חסידות דינוב.
במהלך מלחמת העולם הראשונה נפגעה הקהילה בכפר בשל הרס היישוב, ובשל פרעות כפריי הסביבה בשלהי 1918, ורבים מיהודי היישוב עזבוהו. בשנת 1921 נמנו בבליגרוד 515 יהודים. בשנות העשרים השתקמה הקהילה במקום בסיוע הג'וינט, וקמו ביישוב סניפים של חלק מהמפלגות הציוניות, וקן של תנועת הנוער עקיבא.
בשנת 1939 נמנו בכפר 990 יהודים, קרוב למחצית מכלל תושביו.
יהודי בליגרוד > בשואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה החלו יהודים מהכפר להימלט מזרחה. עם הכיבוש הגרמני של האזור, הוטלו על יהודי הכפר גזירות שונות, וחובת עבודות כפייה בבניית ביצורים בגבול הסובייטי. מעת לעת הגיעו למקום אנשי הגסטאפו והמשטרה הגרמנית, והיו מתעללים ביהודים, ובוזזים את רכושם.
בשנת 1941 הוחרם רכוש ועד הקהילה בכפר, והוטלו על יהודי הכפר תשלומי כופר, ובהמשך, שולחו יהודים מהכפר למחנה העבודה זאסלאב שבנפת סאנוק. בחורף 1942-1941 נפטרו יהודים רבים בכפר כתוצאה מרעב וממגפות.
בקיץ 1942 גורשו כל יהודי הכפר למחנה זאסלאב, אשר שימש באותה עת כמחנה ריכוז ליהודי הסביבה. במחנה זה שוכנו בצריפים, והועסקו בעבודה במנסרות, תוך הוצאה להורג של יהודים שנמצאו בלתי כשירים לעבודה.
בשלהי 1942 ובראשית 1943 שולחו יהודי בליגרוד, יחד עם יתר יושבי מחנה הריכוז, למחנה ההשמדה בלז'ץ.
בית העלמין היהודי בבליגרוד
בלי עין הרע (אלבום של אדרת)

"בלי עין הרע" הוא אלבום הבכורה של הזמרת הישראלית אדרת. את האלבום הוציאה בשנת 2001 לאור חברת התקליטים הליקון. זוהי יצירה מוזיקלית המספרת על חייה של אדרת באמצעות שילוב בין פופ אלקטרוני לבין מוטיבים אתניים עם מוזיקה עכשווית.
ביקורות

בפורום GoGay נכתב על ידי מושיקו כי נכללים באלבום מספר רב של להיטים קליטים ומעניינים. אולם הוא ציין כי הפקתם לא טובה, והסביר כי זו הסיבה לחוסר ההצלחה שנחל. בנוסף, טען כי המהלכים השיווקיים שבוצעו כדי לקדם את בלי עין הרע לא ניצלו היטב את הסיקורים התקשורתיים שצברה אדרת כזמרת טרנסג'נדרית ישראלית. השיר "סוף דבר" תואר כ"דאנס משובח".
שיר הנושא מתוך האלבום, "בלי עין הרע", זכה להצלחה מתונה וצולם לו וידאו קליפ נלווה, בבימויו של דודי אוחיון.