stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סראסווטי
היסטוריה

בריג ודה, סראסווטי היא נהר וגם ההאנשה של הנהר כאלילה.  בעידן שלאחר הוודות, היא החלה לאבד את מעמדה כאלילת נהר ונקשרה יותר ויותר עם ספרות, אמנות, מוזיקה וכו'.
בהינדואיזם, סראסווטי מייצגת אינטליגנציה, תודעה, ידע קוסמי, יצירתיות, חינוך, השכלה, מוזיקה, אמנויות, רהיטות בעל פה וכוח.
ויוואן דנון

| --- | --- |
ויוואן דנון בציור מאת רוֹבֶּר לֶפֶֿוור (אנ'), 1808
ויוואן דנון בציור מאת רוֹבֶּר לֶפֶֿוור (אנ'), 1808
 לידה:  4 בינואר 1747 שאלון-סור-סון, צרפת 
 פטירה:  27 באפריל 1825 (בגיל 78) פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 תקופת הפעילות:  
 תפקיד:  מנהל המוזיאונים של צרפת,  מנהל מוזיאון הלובר
 פרסים והוקרה:  קצין בלגיון הכבוד הצרפתי
 
ויוואן דנון בוחן את שרידיו של אל סיד שהוצאו מקברו; ציור של פרגונאר הבן (צר') מ-1811
דנון בהליכי ארגון אוספי מוזיאון הלובר, 1811
ויוואן דנון; מצבתו בבית הקברות פר לשז בפריז
ז'אן-דומיניק ויוואן דֶנוֹן (בצרפתית: Jean-Dominique Vivant Denon;‏ 4 בינואר 1747, שאלון-סור-סון, צרפת – 27 באפריל 1825, פריז, צרפת) היה צייר, תחריטן, סופר, דיפלומט, ארכאולוג ואספן אמנות; נמנה עם חלוצי האגיפטולוגיה המודרנית והיה המנהל הראשון של מוזיאון הלובר.
קורות חייו ופועלו

דנון למד משפטים, אך העדיף לימודי רישום וציור והשתלם באמנות התחריט. הודות לקשריו עם אנשי חצרו של לואי ה-15 מונה לאוצֵר של אוסף המטבעות והמדליות המלכותי ושל אוסף אבני החן של מאדאם דה פומפדור.
את דרכו בשירות החוץ החל ב-1773 כמזכיר בשגרירות צרפת בסנקט פטרבורג ולאחר מכן בסטוקהולם ובז'נבה. מ-1779 עד 1785 מילא תפקידים שונים בשגרירות צרפת בממלכת נאפולי. בתקופה זו ערך מסעות לדרום איטליה, לסיציליה ולמלטה, עסק בציור מונומנטים עתיקים, ביצירת תחריטים וכן באיסוף ממצאים ארכאולוגיים וחפצי אמנות ומסחר בהם. בשל הישגיו האמנותיים התקבל ב-1787 כחבר באקדמיה המלכותית לציור ולפיסול (צר'). ב-1788 השתקע בוונציה. בפרוץ המהפכה הצרפתית שהה באיטליה, אך נאלץ לחזור לפריז ב-1793, בעיצומו של שלטון הטרור. שם נעצר וניצל מהוצאה להורג בזכות ידידותו עם הצייר ז'אק-לואי דויד. רובספייר אף מינה את דנון ל"אמן הרפובליקה". קשריו של דנון עם ז'וזפין דה בּוֹאַרנֵה קירבוהו לחוגו של הגנרל הצעיר נפוליאון בונפרטה.
דנון ליווה את נפוליאון במסעו הצבאי למצרים ב-1798–1801 כיועצו לנושאי אמנות. במצרים תיעד בסדרת רישומים את נופיה ואתריה ההיסטוריים. חיבורו "מסעות במצרים התחתית והעילית ב-1798 ו-1799", שכלל איורים רבים מעשה ידיו, ראה אור ב-1802, עוד לפני הפקת כרכי הסקר הנרחב של תיאור מצרים (Description de l'Égypte). דנון דאג להעברת חלק מאוצרות האמנות העתיקים של מצרים לפריז, ובכך הניח בסיס למדע האגיפטולוגיה המודרני.
בשובו ממצרים מונה דנון למנהל המוזיאון המרכזי לאמנויות, שיהיה ל"מוזיאון נפוליאון" ואחרי כן לַ"מוזיאון המלכותי של הלובר". ב-1803 התקבל כחבר במכון של צרפת. ב-1804 התמנה לתפקיד המנהל הכללי של המוזיאונים ברחבי צרפת, וב-1806 – לאחראי על עבודות האמנות במונומנטים מרכזיים המוקמים בפריז. ב-1808 הופקד על ניהול "הסלון של פריז" (צר') – התצוגה הרשמית השנתית של יצירות ציור ופיסול מטעם האקדמיה לאמנויות היפות. דנון היה הרוח החיה במפעל הביזה הנפוליאונית (Spoliations napoléoniennes) (אנ'). הוא אִרגן וניהל את המשלחות לאיתור יצירות אמנות בארצות אירופה הכבושות, תפיסתן והעברתן לצרפת, ובכך העשיר את הלובר והפכו למוזיאון הגדול בעולם באותה תקופה. הוא שמיצֵב את המוזיאון כמרכז למורשת תרבות עולמית, על-לאומית, וכמכשיר להקניית דעת.
דנון כיהן בתפקידיו אלה גם לאחר נפילת פטרונו נפוליאון ב-1814, אך פרש מהם ב-1816 לנוכח הרס מפעל חייו – התרוקנות הלובר מן האוצרות שהוחזרו, בהתאם להסדרים של קונגרס וינה, לארצות שמהן נלקחו. במקומו מונה הרוזן אוגוסט דה פורבן.
ויוואן דנון שלח ידו גם בכתיבה. הוא פרסם מאמרי ביקורת רבים בתחום האמנות. כתביו כללו גם יצירות אירוטיות. מלבד הנובלה "ללא מחר" (1776), יצר דנון סדרה של תחריטים פורנוגרפיים.
בשנותיו האחרונות התמקד דנון בטיפוח אוספיו הפרטיים בביתו שעל גדת הסן (אנ') ברובע השביעי של פריז ובשכלול טכניקות להדפסי אבן (ליתוגרפיות).
דנון מת ערירי. את אוספיו הוריש לאחייניו והם הועמדו ללא שהות למכירה פומבית והתפזרו.
ב-1803 עוטר דנון באות לגיון הכבוד הצרפתי, וב-1812 הוענק לו התואר ברון. הדרומי בשלושת האגפים המרכזיים של מוזיאון הלובר נקרא על שמו – Denon. כמו כן נקרא על שמו מרכז המחקר של המוזיאון.
לקריאה נוספת

ראובן מירן, "ציוני דרך בחייו של ויוואן דנון", בתוך: ללא מחר, הוצאת נהר ספרים, 2011, עמ' 73–81
ויוַאן דנון, ללא מחר (תרגם מצרפתית: ראובן מירן; אחרית דבר: נדין קופרטי-צור), המפעל לתרגום ספרות מופת והוצאת נהר ספרים, 2011
הערות שוליים

↑  יש במתואר בציור אזכור לאירועי 1808 במלחמת חצי האי, שבמהלכם דאג המושל הצרפתי של קסטיליה לקבורה מחדש  של הגיבור הלאומי הספרדי  בקתדרלת בורגוס אחרי הרס קברו המקורי; סוּפּר כי דנון נטל מן העצמות ושמר אותם באוספיו, בצד שרידי דמויות היסטוריות אחרות (בהם עצמות של פייר אבלר, זיפים משפמו של אנרי הרביעי ושן של וולטר)
↑  שמו, שתחילתו בשם משפחת de Non, עבר שינויים בתהפוכות הפוליטיות שחלו בצרפת בתקופתו, והוא העדיף להיקרא Vivant Denon
↑  Voyages dans la Basse et la Haute Egypte pendant les campagnes de Bonaparte en 1798 et 1799
↑  Point de lendemain; על פי נובלה זו יצר הבמאי לואי מאל את סרטו מ-1958 "הנאהבים", ומילן קונדרה שילב את עלילתה בספרו מ-1993 "ההנאה שבאיטיות" (La Lenteur; ראה אור בעברית בתרגום חגית בת-עדה, בהוצאת זמורה ביתן, 2005)
↑  באוסף התחריטים של דנון במוזיאון הבריטי
↑  עד לבניית הכניסה מתחת לפירמידת הזכוכית שבלב המתחם היווה אגף דנון את הכניסה הראשית למוזיאון הלובר
↑  על אודות מרכז דומיניק-ויוואן דנון במוזיאון הלובר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260309405171  PLWABN: 9810583340105606  AAG: 10266  BIBSYS: 90697619  BNE: XX847077  BnF: cb120321642 (data)  CANTIC: a10348050  CiNii: DA02906290  GND: 118671499  ICCU: CFIV104968  ISNI: 0000 0001 2280 9116  KulturNav: ae753569-469b-4e0b-8bce-77bed6413a0c  LCCN: n81007122  LNB: 000231862  Léonore: 111429  NDL: 00684465  NKC: ola2002161461  NLA: 35245614  NLG: 72053  NSK: 000040970  NTA: 07043669X  RERO: 02-A000049733  RKD: 21988  SELIBR: 287133  SNAC: w6j1116m  SUDOC: 028497562  Trove: 880278  ULAN: 500032492  VcBA: 495/190008  VIAF: 64021324   WorldCat (עם VIAF): 64021324
Freed From Desire

"Freed From Desire" (בעברית: "משוחררת מתשוקה") הוא שיר יורודאנס שנכתב והוקלט על ידי הזמרת והפזמונאית האיטלקייה גאלה. השיר יצא בשנת 1996 כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלה, Come into My Life (אנ').
השיר נכתב והולחן על ידי גאלה, והופק על ידי המפיקים האיטלקיים פיליפו אנדריאה כרמני ומאוריציו מוללה (צר').
ביקורות

השיר הפך ללהיט במדינות רבות באירופה, והגיע למקום הראשון במספר ההאזנות בצרפת ובבלגיה. השיר יצא בהממלכה המאוחדת ביולי 1997, כשנה לאחר שיצא באירופה, ומוקם במקום השני במצעד הסינגלים במדינה. על בסיס הישגי שיר זה קיבלה גאלה פרסי הוקרה ממדינות שונות: תואר יהלום בצרפת, תוארי פלטינה בבלגיה ובבריטניה, ותואר זהב באיטליה.
בדירוג של "10 מנגינות הריקוד המובילות של שנות ה-90" שערך מגזין בריטי[דרושה הבהרה] ב-2016, דורג השיר במקום השלישי. "Pop Rescue" כינו אותו שיר "נהדר", וציינו לשבח את "המקצבים, התופים, המילים המסחררות, הבס הנפלא, וכמובן הקטע הקליט ביותר 'Na na na na na na na, na na na, na na'". דייב פאוברט מ-ShortList תיאר את השיר כ"באנגר מוחלט", וכינה אותו כ"שיר שהביטלס היו גאים לכתוב".
המשך התפשטות השיר בעולם

"Freed from Desire" המשיך והפך ללהיט ענק בכל רחבי אירופה, ולסינגל המצליח ביותר של גאלה. השיר הגיע למקום הראשון בבלגיה ובצרפת, והגיעה לעשירייה הראשונה בדנמרק, איסלנד, אירלנד, איטליה, הולנד, סקוטלנד והממלכה המאוחדת. השיר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי ב-3 באוגוסט 1997, ושהה 8 שבועות ב-10 הראשונים ו-14 שבועות בסך הכל ב-75 הראשונים; בנוסף, השיר הופיע גם ב-20 הראשונים באוסטריה, פינלנד, גרמניה ושווייץ.
השיר בכדורגל

השיר שימש כ"המנון כדורגל" על ידי אוהדי בוהמיאנס האירית עוד באפריל 2011, והוא הושר על ידי האוהדים כך שהפזמון הוחלף ל-"The Bohs have got no money, we've got a bag of E's", תוך כדי משחק חוץ נגד סלייגו רוברס. בהתייחסות לאירוע, "Irish Independent", עיתון אירי דאז, כתבו: "במשך 45 דקות האוהדים האורחים - שבבירור תכננו יום שישי טוב ויבש - שאגו את קלאסיקת הריקודים 'Freed From Desire', לכאורה בלא-יודעין למצבה של הקבוצה שלהם על המגרש". החגיגה תועדה על ידי אוהדי סלייגו רוברס ביציע הנגדי.
הפזמון שימש גם כ"המנון כדורגל" בשנת 2012 על ידי אוהדי סטיבנייג'. ששרו על שחקן הכנף לוק פרימן: "!Freeman's on fire, your right back is terrified". לאחר מכן, בתחילת 2016, אוהדי ניוקאסל יונייטד עיבדו את השיר עבור החלוץ אלכסנדר מיטרוביץ' הסרבי, והפזמון היה: "!Mitro's on fire, your defence is terrified", שבו השתמשו גם אוהדי פולהאם לאחר שעבר לשם. הפזמון הפך ויראלי במאי של אותה שנה, כאשר אוהד ויגאן את'לטיק העלה ליוטיוב את הגרסה שלו ל"Freed from Desire" בשם "Will Grigg's on Fire", כהוקרה על הישגיו האחרונים של ויל גריג, שחקן וויגאן, בסרטון שהפך ויראלי. גרסה זו הוקלטה גם על ידי המפיקים "Blonde", והיא הגיעה למקום ה-76 במצעד הסינגלים הבריטי.
אוהדים מצפון אירלנד שרו גם את "Will Grigg's on Fire", בעיקר במהלך יורו 2016, כשגריג שיחק בצפון אירלנד. אוהדי אירלנד, ויילס, אנגליה וצרפת הכינו גרסאות משלהם לשיר, כדוגמת "Vardy's on Fire" ו-"Grizi's on Fire", שמאוחר יותר הוא נחשבו כשירים הלא-רשמיים של יורו 2016. "Freed From Desire" עצמו שימש כהמנון לא רשמי של נבחרת בלגיה במהלך מונדיאל 2018, שבמהלכו גם הופיעה גאלה עצמה לפני המשחק של בלגיה נגד יפן ושרה את השיר.
בינואר 2022 נבחר "Freed from Desire" באמצעות סקר אוהדי מלבורן ויקטורי כשיר הניצחון שלהם. השיר נוגן ברמקולים של האצטדיון המלבני לאחר כל ניצחון ביתי של הקבוצה.
התאחדויות הכדורגל הלאומיות של אנגליה, שווייץ ופולין בחרו ב-"Freed from Desire" כמנגינת השערים שלהם, שינוגן אחרי כל שער שהובקע במונדיאל 2022.
השיר עובד גם על ידי אוהדי מילאן ל-"Pioli's Is On Fire", כמחווה לשחקן האגדי של הקבוצה ומאמנה לשעבר סטפנו פיולי.
גאלה עצמה הביעה תמיכה בשימוש בשיר כהמנון ספורט, ואמרה כי "זה דבר כל כך יפה שלשיר יש אנרגיה בפני עצמו".
גרסאות אחרות

בשנת 2016 הקליטה גאלה גרסה אקוסטית של "Freed from Desire" באולפני ההקלטות סנט ז'רמן בפריז, עבור הסרט הצרפתי "להתאהב מעל הראש" (בצרפתית: Un homme à la hauteur) בבימויו של לורן טיראר ובכיכובו של ז'אן דוז'רדן.
הקליפ לשיר

הקליפ של "Freed from Desire" צולם בשפייכרשטאדט שבהמבורג, ובוים על ידי הצלמת הגרמנייה נינה ביטל. הוא צולם עם פילטר ספיה ובו מוצגים מספר גברים רודפים אחרי גאלה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1996–1997)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1996–1997)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1996–1997)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1996–1997)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 16 |  |
|  איסלנד | הפלייליסט | 9 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 4 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 2 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 2 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 14 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 7 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 5 |  |
|  הולנד | מצעד הסינגלים ההולנדי | 5 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 2 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הדאנס הבריטי | 4 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 1 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 3 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 17 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 1 |  |
|  צרפת | SNEP | 1 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 42 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 13 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1996)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1996)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1996)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1996)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 60 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 6 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 3 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 65 |  |
|  צרפת | SNEP | 3 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1997)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1997)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1997)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1997)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 15 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 43 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 52 |  |
|  הולנד | מצעד הסינגלים ההולנדי | 90 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 17 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 30 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 19 |  |
|  צרפת | SNEP | 55 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| איטליה (FIMI) | 2× פלטינה | — |
| בלגיה (BEA) | 2× פלטינה | 100,000 |
| גרמניה (BVMI) | זהב | 250,000 |
| דנמרק (IFPI Denmark) | זהב | 25,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | 3× פלטינה | 1,800,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 2,175,000 |
הערות שוליים

↑  - Attitude.co.uk, web.archive.org, ‏2021-09-26
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 30c1efb8-7c9a-3eb0-9c76-35d83d3aef46  MusicBrainz work: 2caa8313-ee49-4350-902e-484c532b73d1
יעל גבירץ

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1954 (בת 70) ריו דה ז'ניירו, ברזיל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 בן או בת זוג:  ראובן גבירץ 
 צאצאים:  נטעלי גבירץ 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  yael.gvirtz
 
יעל גבירץ (נולדה ב-1 בנובמבר 1954) היא עיתונאית, ביוגרפית, מרצה לתקשורת, מייסדת ומנכ"לית עמותת "אליפלט - אזרחים למען ילדי פליטים".
ביוגרפיה

גבירץ נולדה בריו דה ז'ניירו לשמואל "פיסקה" פירסטנברג – חלוץ תרבות, מייסד "צוותא" ומוביל המאבק לביטול הממשל הצבאי, וחנה פירסטנברג לבית פרוטר, שעסקה בחינוך לגיל הרך. השניים, ממייסדי קיבוץ יקום, שהו בברזיל חמש שנים בשליחות מטעם הקיבוץ הארצי. כשהייתה בת חצי שנה חזרה המשפחה לקיבוץ. בשנת 1963, כשהייתה בת תשע, נפטרו אמה ואחיה שעמד להיוולד, במהלך לידה שהסתבכה.
ב-1968 עזבה המשפחה את הקיבוץ. יעל פירסטנברג הפכה לילדת חוץ בקיבוץ בית אלפא. היא קפצה כיתה (י"א), התגייסה לצה"ל בגיל 17 ושירתה בפיקוד הנח"ל כעוזרת קצינת להקת הנח"ל וכאחראית על פיתוח קורסי תרבות להיאחזויות הנח"ל.
ב-1979 נישאה למוזיקאי ראובן גבירץ. השניים נפרדו בשנת 1988.
ב-1980, בעקבות ידיעות ראשונות על כוונתה של עיריית תל אביב להחיות את "לב תל אביב", ששימש בעיקר למגורי קשישים וכאזור משרדים, עברה המשפחה להתגורר בשכונה המתעוררת. גבירץ הצטרפה לצוות היוזם והמוביל שפעל להקמת שכונה תוססת, פעילויות תרבות, גני ילדים ובתי ספר לאוכלוסייה הצעירה שהגיעה. היא נמנתה עם מקימי עמותת מקהל"ת - מרכז קהילתי לב תל אביב ועם מקימי גן מעורבות הורים ממנו צמח הרעיון של אשכול הגנים של לב תל אביב.
קריירה מקצועית > כתיבה עיתונאית

בשנת 1984 התחילה גבירץ לעבוד בעיתון "העיר" ככתבת המוניציפלית. כעבור ארבעה חודשים הצטרפה לעיתון "חדשות", שם כתבה בקביעות במוסף הפוליטי של סוף השבוע.
ב-1990 עברה ל"ידיעות אחרונות", שם שימשה ככותבת במגזינים של העיתון, נמנתה עם הצוות הקבוע המצומצם של כותבי מאמרי המערכת של העיתון ושימשה ככותבת קבועה של מאמרי דעה ופרשנות.
אחד המאמרים היותר מפורסמים של גבירץ - "קופסה שחורה" המתעד את החודש האחרון בחיי ראש הממשלה המנוח, יצחק רבין, משמש כחומר לימודי ובטקסי זיכרון ביום השנה להירצחו.
קריירה מקצועית > הוראה

בסוף 2008 פרשה גבירץ מ"ידיעות אחרונות" והחלה ללמד בבית הספר "כותרת", באוניברסיטת תל אביב ובמכללת "מנשר", כשהיא מתמקדת בכתיבה חברתית לרשתות החברתיות ולאינטרנט, מרצה בנושאי תקשורת ואקטואליה, כתיבה תיעודית וכתיבת ביוגרפיה והקשר בין המהפכה הדיגיטלית למהפכה הרפואית המובילה לאריכות ימים.
קריירה מקצועית > ספרים

בשנת 2003 פרסמה את הספר "ילד לא רצוי, יצחק בן אהרון – ביוגרפיה אינטימית", פרי שיחות עומק ארוכות עם יצחק בן אהרון.
בשנת 2008 פרסמה את "אלבום רוח שיבא – תולדות המרכז הרפואי ע"ש שיבא 1948 – 2008", בהוצאת המרכז הרפואי ע"ש שיבא.
בשנת 2011 פרסמה את "ספר היובל – 50 שנות לשכה 1961 – 2011" של לשכת עורכי הדין בישראל.
שני ספרי הביוגרפיה המוסדית נכתבו תוך יצירת ארכיון שלא היה קיים קודם לכן.
קריירה מקצועית > כתיבה נוספת

בתקופת נישואיה לראובן גבירץ כתבה שירים לשלישיית קצה השדה ("בין העולמות") וללהקת חלב ודבש, ובהם השיר "מסע ארוך" שחודש על ידי אסף אמדורסקי.
כיום כותבת גבירץ מעת לעת מאמרי דעה ב"ידיעות אחרונות".
ייסוד עמותת אליפלט

בחורף 2011 הצטרפה גבירץ ליוזמת פייסבוק בשם "מרק לוינסקי", שקראה לאזרחים להביא אוכל לגינת לוינסקי עבור מבקשי מקלט מאריתריאה וסודאן, שנשלחו על ידי המדינה מבאר שבע לאזור התחנה המרכזית הישנה של תל אביב, ומצאו עצמם ללא פרנסה וקורת גג.
ב-27 באפריל 2012 התפרסמה ידיעה על כך שבשעה שתיים לפנות בוקר הושלכו בקבוקי תבערה לתוך דירה ששימשה כ"בייביסיטר" לילדים של מבקשי מקלט מאריתריאה וסודאן. הידיעה לוותה בתמונה קשה בה נראו הצעצועים והציוד הדל שרופים לחלוטין. גבירץ איתרה את המקום, גייסה חברים וחברות, וביחד ציידו מחדש את המקום תוך שהם רוכשים מזון, בגדים ורהיטים. באותה העת דרש בעל הדירה לפנות את הילדים מהמקום. גבירץ אספה קבוצת חברות וחברים, וביחד סייעו במציאת דירה חלופית וציודה. הקבוצה, שמנתה באותה העת כ-20 אנשים, נחשפה לתופעת ה"בייביסיטרים" (המכונים בתקשורת "מחסני ילדים") והחליטה להקים עמותה שתסייע לילדים השוהים בכוכים חשוכים מבוקר עד לילה בתנאים של רעב ועוני.
העמותה נרשמה בינואר 2013 ונקראה בהשראת שירו של נתן אלתרמן בשם עמותת אליפלט – אזרחים למען ילדי פליטים. מייסדת העמותה - גבירץ, משמשת כמנכ"לית העמותה.
באותה השנה יצאה העמותה לדרך, כשהיא מסייעת באמצעות 20 מתנדבים ל"בייביסיטר" אחד שהיו בו 21 ילדים. ב-2014 הקימה העמותה מועדונית לילדים וילדות בגילאי בית הספר היסודי. נכון ל-2016 מונה העמותה כ-200 מתנדבים המסייעים ל-14 "בייביסטרים" בהם שוהים מעל 750 תינוקות וילדים. כמו כן הקימה העמותה והיא מפעילה שתי מועדוניות טיפוליות לילדים בני 3 – 12.
משפחה

לגבירץ שני ילדים:
נטעלי גבירץ - מחברת ספרים וסדרות לילדים, מאיירת, כותבת ועורכת ב־mako, בת זוגו של אמיר שור, ממייסדי פאסט מיוזיק. השניים הורים לשלושה ילדים.
ניתאי גבירץ – שחקן שהחל דרכו הקולנועית בסרט כנפיים שבורות של ניר ברגמן, ומוזיקאי שהשתתף בהרכבים מוזיקליים וכתב מוזיקה לסדרות, בן זוגה של טליה דור, בתם של שלומית אהרון ויובל דור מ"הכל עובר חביבי", מאמנת אישית לנשים. השניים הורים לבת.
לגבירץ אח - דוד פירסטנברג – יזם היי טק, אביה של השחקנית חני פירסטנברג הקרויה על שם אמה של גבירץ, ואחות – ד"ר רות עדן - כימאית בתחום המזון.
הערות שוליים

1 2  יעל גבירץ, בגיל 51 עזב החבר שמואל את קיבוץ יקום ופתח בחיים חדשים, חדשות, 19 בספטמבר 1990
↑  "קופסה שחורה" יעל גבירץ, מוסף 7 ימים, ידיעות אחרונות, 3 בספטמבר 1996
↑  חוברת פעילויות ליום הזיכרון לרצח ראש הממשלה יצחק רבין, מועצה אזורית עמק יזרעאל.
↑  קטעים לטקס, זוכרים את הרצח נאבקים על הדמוקרטיה, אתר בית ספר עמקים תבור.
↑  יעל גבירץ - כתיבה מתקשרת
↑  יעל גבירץ, "ילד לא רצוי, יצחק בן אהרון – ביוגרפיה אינטימית", ידיעות אחרונות, 2003
↑  מסע ארוך, שירונט

 מסע ארוך, אסף אמדורסקי, סרטון  באתר יוטיוב
↑  יגאל שתיים, מרק לוינסקי, באתר פייסבוק
↑  עורכת: טלי קריצמן-אמיר, לוינסקי פינת אסמרה, מכון ון ליר בירושלים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2015, עמ' 31
↑  מור שמעוני‏, בקבוקי תבערה הושלכו לעבר בתי פליטים בתל אביב, באתר וואלה, 27 באפריל 2012
↑  ילדי הצל, רענן שקד, ידיעות אחרונות, מוסף 7 ימים, 15 בנובמבר 2013.
↑  עינת פישביין, גני מבקשי המקלט: הילדים שאין להם יום הולדת, באתר "המקום הכי חם בגיהנום", 15 בספטמבר 2016
↑  מוות במחסני הילדים בת"א: גבי גזית מראיין את יגאל שתיים, 103FM, רדיו ללא הפסקה, 8.9.2016
↑  עמותת אליפלט
↑  נטעלי גבירץ, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה
↑  ניתאי גבירץ, באתר אישים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310114605171  BnF: cb14584746f (data)  ISNI: 0000 0000 4981 3804  LCCN: nr2004014211  MusicBrainz: 8848ec25-14b2-42db-b5a9-d3d9edfc9028  VIAF: 64252578   WorldCat (עם VIAF): 64252578
רוברט ג'נקינסון

רוברט ג'נקינסון, הרוזן השני מליברפול (באנגלית: Robert Jenkinson, 2nd Earl of Liverpool ‏ 7 ביוני 1770 – 4 בדצמבר 1828) היה מדינאי בריטי מהמפלגה השמרנית (טורית) שכיהן כראש ממשלת בריטניה בין השנים 1812–1827. הוא היה בן 42 כאשר מונה לתפקידו, ובכך היה לצעיר ביותר מבין ראשי הממשלה שבאו אחריו, עד לרישי סונאק. כראש ממשלה היה ליברפול ידוע בנקיטת מדיניות הנחשבת לדכאנית יחסית, על מנת לשמור על הסדר הציבורי, אך גם הנהיג את המדינה במשך תקופה המאופיינת ברדיקליזם ואי-שקט שהתפתחו בעקבות המלחמות הנפוליאוניות. הוא קיבל את התארים לורד הוקסברי (Lord Hawkesbury) ב-1796, ברון הוקסברי (Baron Hawkesbury) מ-1803, ורוזן ליברפול (Earl of Liverpool) לאחר מות אביו בשנת 1806.
במהלך כהונתו כראש ממשלה התרחשו מלחמת 1812, הקואליציה האנטי-צרפתית השישית, הקואליציה האנטי-צרפתית השביעית, סיומן של המלחמות הנפוליאוניות בקונגרס וינה, חוקי הדגן, טבח פיטרלו, חוק טריניטי ותחילת הדיון בשוויון הזכויות לקתולים.
ראשית חייו

רוברט ג'נקינסון היה בנם של צ'ארלס ג'נקינסון, הרוזן הראשון מליברפול, שהיה יועצו הקרוב של המלך ג'ורג' השלישי, ושל אשתו הראשונה אמיליה. הוא הוטבל ב-29 ביוני 1770 בכנסיית סנט מרגרט. אמו בת ה-19 מתה כתוצאה מסיבוך הקשור ללידתו בהיותו בן חודש.
ג'נקינסון התחנך בבית הספר צ'ארטרהאוס (Charterhouse) שבמחוז סארי ובקולג' כרייסט צ'רץ' שבאוקספורד. בקיץ 1789 בילה ארבעה חודשים בפריז כדי לשפר את הצרפתית שלו וכדי להעשיר את ניסיונו החברתי. הוא שב לאוקספורד כדי להשלים את חובות לימודיו, ובמאי 1790 קיבל את התואר השני שלו.
באותה שנה נבחר לפרלמנט מטעם מחוז הבחירה של ריי (Rye), והחזיק במושב בפרלמנט עד ל-1803. באותה עת היה עדיין מתחת לגיל המתאים לכניסה לפרלמנט ולכן בילה את החורף הבא ואת ראשית האביב בטיול גדול באיטליה ובהולנד, שנמשך עד שהגיע לגיל המתאים לאייש את כיסאו בפרלמנט. לא ברור מתי נכנס בסופו של דבר לפרלמנט, שכן יום הולדתו ה-21 לא חל לפני סוף המושב של 1791 וככל הנראה המתין עד לשנה הבאה.
בזכות השפעתו של אביו ובזכות כישרונו הפוליטי, התקדם באופן די מהיר יחסית בממשלה הטורית. בפברואר 1792 השיב בשם הממשלה לביקורת של סמואל וויטברד (Whitbread) בנוגע למדינות הממשלה כלפי רוסיה. הוא נשא כמה נאומים נוספים במהלך אותו מושב, כולל נאום כנגד איסור סחר העבדים, ששיקף את התנגדותו הנחרצת של אביו למערכה שניהל ויליאם וילברפורס.
במסגרת תנועת ההתגוננות שבאה בעקבות מעשיי האיבה מצידה של צרפת, היה ג'נקינסון אחד משרי הממשלה הראשונים שהתגייסו למיליציות שקמו אז. ב-1794  הועלה לדרגת קולונל ותפקידיו הצבאיים אילצו אותו להיעדר תכופות מישיבות בית הנבחרים. ב-1796 נשלח הרגימנט שלו לסקוטלנד והוא בילה זמן מה בעיר דומפריס (Dumfries). נוכחותו בישיבות הפרלמנט הייתה מועטה גם עקב תגובתו להתנגדות של אביו לנישואיו עם ליידי לואיזה הארווי. לאחר שויליאם פיט הצעיר והמלך התערבו לטובתו, נערכה לבסוף החתונה ב-25 במרץ 1795 בווימבלדון. במאי 1796, כאשר אביו קיבל את התואר הרוזן מליברפול, הוא קיבל את התואר לורד האוקסברי (Hawkesbury) ונשאר בבית הנבחרים. בנובמבר 1803 קיבל את התואר הברון האוקסברי בזכות עצמו ועבר לבית הלורדים כאות הכרה על פעילותו כשר החוץ.
בממשלה

בממשלתו של הנרי אדינגטון נכנס ג'נקינסון לקבינט כמזכיר המדינה לענייני חוץ ובתפקידו זה ניהל את המשא ומתן עם הצרפתים על הסכם אמיין ב-1802. במשך רוב זמנו בתפקיד עסק במגעים עם צרפת ועם ארצות הברית. הוא המשיך לכהן כשר הפנים בממשלתו השנייה של ויליאם פיט הצעיר, בזמן מחלתו של פיט, היה אחראי על הקבינט וניסח את הנאום מן הכס שנשא המלך בטקס פתיחת הפרלמנט. עם מותו של פיט ב-1806, הציע המלך לג'נקינסון לקבל את תפקיד ראש הממשלה, אך הוא סירב בהאמינו שאין לו את הרוב המתאים בבית הנבחרים. במהלך כהונתו של ויליאם גרנוויל כראש ממשלה הנהיג את האופוזיציה והייתה זו התקופה היחידה בשנים שבין 1793 ועד לפרישתו מהחיים הפוליטיים שלא מילא תפקיד בממשלה. ב-1807 התמנה כשר הפנים בממשלתו של הדוכס מפורטלנד.
עם מות אביו בדצמבר 1808 קיבל ג'נקינסון את התואר לורד ליברפול. בשנה שלאחר מכן קיבל את תפקיד מזכיר המדינה לענייני מלחמה ולמושבות בממשלתו של ספנסר פרסיבל. צעדו הראשון של ליברפול כאשר נכנס לתפקידו היה להשפיע על הדוכס מוולינגטון להצהיר הצהרה נחרצת מספיק על יכולתו להתנגד להתקפה צרפתית, כדי שחברי הקבינט ישתכנעו להחליט על תגבור הכוח הקטן שהוא החזיק בפורטוגל.
ראש ממשלה

כאשר נרצח ספנסר פרסיבל במאי 1812 ירש ליברפול אותו בתפקידו. הקבינט הציע לו שלורד קסלרי ימלא את מקומו כמנהיג בית הנבחרים. אך לאחר הצבעה בלתי מוצלחת בבית התחתון, הם התפטרו שניהם. הנסיך העוצר לא הצליח לגייס קואליציה חלופית ומינה מחדש את ליברפול כראש ממשלה ב-8 ביוני. ממשלתו של ליברפול כללה רבים ממנהיגיה הגדולים של בריטניה בשנים הבאות, כמו לורד קסלרי, ג'ורג' קנינג, הדוכס מוולינגטון, רוברט פיל וויליאם הסקינסון (Huskisson). ליברפול נחשב לפוליטיקאי מוכשר וידע לאחד את האגפים הליברליים והראקציונרים של המפלגה הטורית שיורשיו בתפקיד, קנינג, גודריץ' ווולינגטון, התקשו להתמודד איתם.
ראש ממשלה > המלחמות הנפוליאוניות וקונגרס וינה

תקופת כהונתו של ליברפול כראש ממשלה הייתה ארוכה ורבת מאורעות. מלחמת 1812 עם ארצות הברית והשלבים האחרונים של המלחמות הנפוליאוניות התנהלו במהלך כהונתו. בתקופת כהונתו התנהלה גם מלחמת חצי האי בפיקודו של וולינגטון. עם תבוסתה של צרפת במלחמות הנפוליאוניות הוענק לזה האחרון תואר אביר מסדר הבירית. בשיחות השלום שהתנהלו לאחר מכן הייתה דאגתו העיקרית של ליברפול להבטיח את קיומו של הסדר מדיני ביבשת שבמסגרתו ישמרו הולנד, ספרד ופורטוגל על עצמאותן וצרפת תשוב לגבולותיה שלפני המלחמות, מבלי שכבודה הלאומי יפגע. כדי להשיג מטרות אלו, היה מוכן ליברפול לוותר על כל הכיבושים הקולוניאליים של בריטניה. ברוח דברים אלה הנחה את קסלרי שהיה הנציג הבריטי בקונגרס וינה, שהיה האירוע החשוב הבא בתקופת כהונתו של ליברפול כראש ממשלה. במהלך דיוני הקונגרס נתן אישור מידי ליוזמתו של קסלרי לכרות ברית הגנה עם אוסטריה ועם צרפת בינואר 1815. צעד זה הבטיח שלום לשנים רבות.