stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1828

הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1828 היו הבחירות ה-11 במספר בארצות הברית, ונערכו מיום שישי, 31 באוקטובר, ועד ליום שלישי, 2 בדצמבר 1828. הן היו התמודדות חוזרת בין הנשיא היוצא, ג'ון קווינסי אדמס, ואנדרו ג'קסון, שהשיג יותר אלקטורים ב-1824. בלי עוד מועמדים רציניים, ג'קסון ובן בריתו מרטין ואן ביורן השתמשו בכוחם בדרום ובניו יורק כדי לנצח את אדמס בקלות. המפלגה הדמוקרטית נוצרה מתומכי ג'קסון ותומכי ויליאם קרופורד, ובתור סגן הנשיא היוצא, ג'ון קלהון תמך בג'קסון. ג'קסון היה הנשיא הראשון שלא בא ממסצ'וסטס או מווירג'יניה.
המכס של 1828 העלה את שיעורי המכסים למעל 60%. הוא זכה להתנגדות גדולה במדינות הדרום שהיו תלויות בייבוא. ג'קסון והדמוקרטים התנגדו לחוק וכך נוצרו שני פלגים: פלג המיעוט הצפוני שתמך באדמס, והרוב הדרומי שתמך בג'קסון. ג'קסון גם הצליח מאוד במערב.
הבחירות סימנו עידן פוליטי חדש בארצות הברית, כשרוב הגברים הלבנים זכו לזכויות הצבעה. רבים טענו שהן סימלו את תחילת הפוליטיקה המודרנית בארצות הברית.
הרקע

אנדרו ג'קסון זכה ברוב האלקטורים בבחירות הקודמות, אך כשהבחירות עברו לבית הנבחרים, הוא הפסיד לאדמס (התיקון ה-12 לחוקת ארצות הברית קובע כי בחירות בהן אף מועמד לא זוכה ברוב האלקטורים עוברות לבית הנבחרים). הנרי קליי, מועמד לא מוצלח ויושב ראש בית הנבחרים, תיעב את ג'קסון בגלל המאבק שלהם על הקולות במערב ארצות הברית בבחירות ותמך באדמס, ולכן אדמס נעשה נשיא. כמה ימים אחרי הבחירות, אדמס הכריז שקליי ימונה למזכיר המדינה של ארצות הברית, בזמן שבו מחזיקי התפקיד נהיו נשיאים. ג'קסון ותומכיו מיהרו להגיד שאדמס וקליי כרתו "ברית שחיתות", והם המשיכו לחזור על טענה זאת עד לבחירות.
בנוסף לבחירות אלו, תומכי ג'קסון התחזקו בבחירות לבית הנבחרים ב-1826.
מועמדים > המפלגה הדמוקרטית

חודשים אחרי השבעתו של אדמס לנשיא ב-1825, המועצה המחוקקת של טנסי החליטה שג'קסון הוא המועמד לנשיאות בבחירות הבא, ובכך הכינה את הקרקע למאבק חוזר בין הפוליטיקאים לאחר שלוש שנים. ג'קסון בחר בקלהון בתור המועמד לסגנות הנשיאות. תומכי ג'קסון נקראו דמוקרטים, ובכך סימלו את ההתפתחות של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית של תומאס ג'פרסון למפלגה הדמוקרטית המודרנית.
מועמדים > המפלגה הרפובליקנית הלאומית

הנשיא ג'ון קווינסי אדמס הוכרז כמועמד לכהונה נוספת באמצעות מועצות מחוקקות וכנסים מפלגתיים. אדמס בחר את ריצ'רד ראש, מזכיר האוצר, בתור המועמד לסגנות הנשיאות. תומכי אדמס התחילו לקרוא לעצמם "הרפובליקנים הלאומיים", שבעתיד יהפכו למפלגה הוויגית ולאחר מכן למפלגה הרפובליקנית.
בחירות כלליות > מסע בחירות

מסע הבחירות של שני הצדדים כלל הכפשות רבות. נישואיו של ג'קסון היו מושא להתקפות: כאשר התחתן, הוא חשב שאשתו כבר סיימה את תהליך גירושיה מבעלה הקודם. אך הגירושים עוד לא הסתיימו ולכן ג'קסון היה צריך להתחתן איתה פעם נוספת אחרי סיום הליך גירושיה. אדמס ניצל זאת. ג'קסון גם הוקע כסוחר עבדים. ג'קסון גם הותקף על טבח שערך במחנות אינדיאנים ועל תחביב הדו-קרב שלו.
אדמס לא ברח מהתקפות. התברר שכשהיה שגריר ארצות הברית ברוסיה, הוא נתן משרתת אמריקנית לצאר. אדמס גם הואשם בשימוש בכספי ציבור לצורך קניית ציוד הימורים למגורים הנשיאותיים: ציוד שהתברר כסט שחמט ושולחן ביליארד.
אדמס גם שיבח שיפורים פנימיים שנעשו באירופה, כמו פיתוח מצפי כוכבים, בנאום השנתי הראשון שלו בפני הקונגרס, והכרזתו שהקונגרס "משותק בידי רצון הבוחרים" זכתה לתשומת לב תקשורתית. ג'קסון טען שאדמס הוא עריץ שלא אכפת לו מהעם. פעיליו של ג'קסון השתמשו בהרבה שיטות קמפיין מודרניות, כמו כנסים.
תומאס ג'פרסון

תומאס ג'פרסון, נשיא לשעבר, היה תומך בולט של ג'קסון. הוא התנגד לתוצאות של הבחירות הקודמות, ובבחירות הללו (שהתרחשו שנתיים אחרי מותו) תומכי ג'קסון הציגו את עצמם כממשיכי דרכו.
תומכי אדמס טענו שג'קסון הוא רק גנרל, ושג'פרסון חשש מהתמיכה העממית  שזכה לה. הדמוקרטים טענו שמאז תוצאות הבחירות הקודמות, ג'פרסון תמך בג'קסון.
תוצאות

אדמס זכה כמעט בכל המדינות שאביו זכה בבחירות ב-1800: מדינות ניו אינגלנד, ניו ג'רזי, ודלאוור. אדמס גם זכה במרילנד, אולם ג'קסון זכה בכל שאר המדינות.
ויליאם סמית' מהמפלגה הדמוקרטית התמודד גם הוא על משרת סגן הנשיא וזכה בשבעה אלקטורים בודדים מג'ורג'יה.
| ההצבעה לנשיא> המועמד | ההצבעה לנשיא> מדינה | ההצבעה לנשיא> מפלגה | ההצבעה לנשיא> מספר קולות האלקטורים שקיבל | ההצבעה לסגן-הנשיא> המועמד | ההצבעה לסגן-הנשיא> מדינה | ההצבעה לסגן-הנשיא> מפלגה | ההצבעה לסגן-הנשיא> מספר קולות האלקטורים שקיבל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אנדרו ג'קסון | טנסי | דמוקרטית | 178 | ג'ון קלהון | דרום קרוליינה | דמוקרטית | 171 |
| ג'ון קווינסי אדמס | מסצ'וסטס | רפובליקנית לאומית | 83 | ריצ'רד ראש | פנסילבניה | רפובליקנית לאומית | 83 |
|  |  |  |  | ויליאם סמית' | דרום קרוליינה | דמוקרטית | 7 |
| סך הכל | סך הכל | סך הכל | 261 | סך הכל | סך הכל | סך הכל | 261 |
תוצאות > הרכב חבר האלקטורים

| --- | --- |
אופן בחירת האלקטורים: המדינות שבהן התקיים
כל מדינה מחולקת למחוזות, ונבחר אלקטור אחד לכל מחוז על ידי בוחרי המחוז: מרילנד, טנסי
כל אלקטור נבחר בבחירות כלליות במדינה: אלבמה, קונטיקט, אינדיאנה, מסצ'וסטס, מיסיסיפי, ניו המפשייר, ניו ג'רזי, צפון קרוליינה, אוהיו, פנסילווניה, רוד איילנד, וירג'יניה, ג'ורג'יה, לואיזיאנה, ורמונט, אילינוי, קנטקי, מיזורי
האלקטורים ממונים על ידי בית המחוקקים של המדינה: דלאוור, דרום קרוליינה
אלקטור נבחר על כל מחוז, והשניים האחרים נבחרים על ידי האלקטורים: ניו יורק
שני אלקטורים נבחרים בבחירות כלליות במדינה, והיתר - לפי מחוזות בחירה לבית הנבחרים: מיין
לאחר הבחירות

רייצ'ל ג'קסון, אשת הנשיא הנכנס, סבלה מכאבים בחזה במסע הבחירות, וההתקפות נגדה פגעו בבריאותה והובילו למותה ב-22 בדצמבר. ג'קסון האשים את אדמס ואת קליי, וטען שהוא יכול לסלוח לכל אויביו, אבל אלו שתקפו את אשתו צריכים להתפלל לרחמי האל.
עם ההכרזה על תוצאות הבחירות, המון נכנס לבית הלבן והרס את הרהיטים והמנורות. אדמס ברח במהירות כשקערות פונץ' גדולות הונחו על הדשא כדי לפתות את ההמון החוצה. השמרנים נחרדו, וחששו מאוד מהנשיא הדמוקרט הראשון.
ג'קסון נשבע אמונים ב-4 במרץ 1829.
מסמך שמתאר את הפשעים שביצע ג'קסון בצבא
מיגל ריינה

מיגל ריינה סנטוס (בספרדית: Miguel Reina Santos, נולד ב-21 בינואר 1946 בקורדובה שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער. ריינה החל את הקריירה שלו בקורדובה, ואת עיקר הקריירה שלו בילה בקבוצות ברצלונה ואתלטיקו מדריד. לאורך קריירה שנפרסה 16 שנים, בין 1964 ל-1980, הופיע מעל ל-300 פעמים בליגה הספרדית. הוא זכה פעמיים בפרס זאמורה על היותו השוער היעיל ביותר בליגה לאותה עונה. בנוסף לכך, ערך ריינה 5 הופעות במדי נבחרת ספרד והוא נכלל בסגלה למונדיאל 1966.
קריירה > קריירת נבחרות

בזכות יכולתו הטובה במדי קורדובה, זומן ריינה לסגל נבחרת ספרד למונדיאל 1966 על ידי המאמן חוסה ויילונגה, עוד טרם ערך את הופעת הבכורה במדיה, והוא לא שותף באף דקה במהלך הטורניר. את הופעת הבכורה ערך לבסוף ב-15 באוקטובר 1969, במשחק מוקדמות מונדיאל 1970 מול פינלנד, בו ניצחה ספרד 6-0. ספרד כשלה להעפיל למונדיאל לאחר שסיימה במקום ה-3 בביתה בשלב המוקדמות. בהמשך פתח ריינה בשני משחקים במוקדמות יורו 1972, בניצחון 2-0 על קפריסין ובתיקו 0-0 עם ברית המועצות, אך פעם נוספת כשלה ספרד להעפיל לטורניר הגמר.
ריינה פתח במשחק אחד במוקדמות מונדיאל 1974, בניצחון 3-1 על יוון. משחקו החמישי והאחרון במדי הנבחרת הספרדית היה ב-2 במאי 1973, במשחק ידידות מול הולנד. ריינה הבקיע שער עצמי וספרד הפסידה 3-2.
חיים אישיים

ריינה הוא אביו של חוסה מנואל ריינה, הידוע בכינוי "פפה ריינה", שוער גם הוא. פפה גדל במחלקת הנוער של ברצלונה ובהמשך הקריירה שיחק בין היתר בוויאריאל ובליברפול. כמו כן הוא זכה עם נבחרת ספרד במונדיאל 2010 וביורו 2008 ו-2012, אם כי בעיקר כשוער גיבוי.
תארים > קבוצתיים

הגביע הספרדי (2): 1967/1968, 1970/1971
גביע ערי הירידים (2): 1965/1966, 1971
אליפות ספרד (1): 1976/1977
הגביע הספרדי (1): 1975/1976
הגביע הביניבשתי (1): 1974
תארים > אישיים

פרס ריקרדו זאמורה (2): 1972/1973, 1976/1977
הערות שוליים

↑  Víctor Valdés breaks Miguel Reina's unbeaten record,‏ באתר הרשמי של ברצלונה, 1.11.2011
| נבחרת ספרד – מונדיאל 1966 |
| --- | --- | --- |
|  1 איריבר •  2 סאנצ'יס •  3 אלאדיו •  4 דל סול •  5 סוקו •  6 גלריה •  7 אופרטה •  8 אמנסיו •  9 מרסלינו •  10 סוארס •   11 חנטו •  12 בטנקורט • 13 ריינה •  14 ריבייה • 15 רייחה • 16 אוליביה • 17 גאייגו • 18 פירי • 19 פוסטה • 20 פיירו • 21 אדלרדו • 22 לפטרה • מאמן: וייאלונגה |  1 איריבר •  2 סאנצ'יס •  3 אלאדיו •  4 דל סול •  5 סוקו •  6 גלריה •  7 אופרטה •  8 אמנסיו •  9 מרסלינו •  10 סוארס •   11 חנטו •  12 בטנקורט • 13 ריינה •  14 ריבייה • 15 רייחה • 16 אוליביה • 17 גאייגו • 18 פירי • 19 פוסטה • 20 פיירו • 21 אדלרדו • 22 לפטרה • מאמן: וייאלונגה | ספרד |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1761408  VIAF: 87545123   WorldCat (עם VIAF): 87545123
מוחמד אבו גבל

מוחמד קוטב אבו גבל עלי (בערבית: محمد قطب أبو جبل علي; נולד ב-29 בינואר 1989), הידוע גם בכינויו גבסקי הוא כדורגלן מצרי המשחק בעמדת השוער בהבנק הלאומי של מצרים ובנבחרת מצרים.
קרירה > קריירת מועדונים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
קרירה > קריירה בינלאומית

אבו גבל רשם את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של נבחרת מצרים ב-3 בספטמבר 2011 בהפסד 2–1 לנבחרת סיירה לאון במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2012.
גבסקי נכלל בסגל הנבחרת עבור גביע אפריקה לאומות 2021. הוא רשם את הופעת הבכורה שלו בטורניר כאשר נכנס בדקה ה-88 כמחליפו של מוחמד א-שנאווי הפצוע במסגרת משחק שמינית הגמר מול נבחרת חוף השנהב. במשחק זה שנגרר לדו-קרב פנדלים, הוא הדף את בעיטתו של אריק באיי, הדיפה שעזרה לנבחרת להעפיל לשלב הבא. בשלב רבע הגמר מול נבחרת מרוקו, גבסקי נכנס פעם נוספת כמחליף לשוער הראשון שנפצע, מוחמד סובחי, בדקה ה-96. בלית ברירה, אבו גבל לבש את אפודת השוער הראשון במשחק חצי הגמר מול נבחרת קמרון, משחק שהלך לבעיטות מהנקודה הלבנה ובו הוא היה אחראי לשתי הדיפות: האחד להרולד מוקודי והאחר לג'יימס ליאה סיליקי, הדיפות אלו סייעו לנבחרתו להעפיל לגמר. במשחק הגמר מול נבחרת סנגל הוא שמר על שער נקי, כשהדף את בעיטת הפנדל של סאדיו מאנה בדקה השביעית. המשחק נגרר אף הוא לדו-קרב בעיטות מ-11 מטרים, כשאבו גבל הדף את בעיטתו בונה סאר; לעומת זאת, הדיפה זו לא עזרה לנבחרת המצרית לזכות באליפות היבשת.
נכלל בסגל נבחרת מצרים לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
תארים > קבוצתיים

הגביע המצרי (1): 2010/11
ליגת העל המצרית (2): 2014/15, 2020/21
הגביע המצרי (3): 2013/14, 2014/15, 2018/19
הסופר קאפ המצרי (1): 2019/20
הסופר קאפ האפריקאי (1): 2020
תארים > אישיים

איש המשחק: גביע אפריקה לאומות 2021
הערות שוליים

↑  فيتوريا يعلن قائمة منتخب مصر لبطولة أمم أفريقيا ٢٠٢٤ בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל המצרית, 30 בדצמבר 2023 (בערבית)
↑  סנגל זוכה באליפות אפריקה הראשונה בתולדותיה, מנצחת 2–4 את מצרים בדו-קרב פנדלים
| נבחרת מצרים – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 א-שנאווי •  2 עבד אל-מונעם •  3 כמאל •  4 א-סוליה •  5 פתחי •  6 חגאזי •  7 טרזגה •  8 עאשור •  9 שריף •  10 סלאח •   11 ר. סובחי •  12 אשרף • 13 פתוח •  14 מוחמד • 15 מחמוד חמדי • 16 אבו גבל • 17 א-נני • 18 לאשין • 19 א-סעיד • 20 עלא • 21 זיזו • 22 מרמוש • 23 מ. סובחי • 24 גאד • 25 תאופיק • 26 עאדל • 27 מחמוד חמדי • 28 מרואן חמדי • מאמן: קיירוש |  1 א-שנאווי •  2 עבד אל-מונעם •  3 כמאל •  4 א-סוליה •  5 פתחי •  6 חגאזי •  7 טרזגה •  8 עאשור •  9 שריף •  10 סלאח •   11 ר. סובחי •  12 אשרף • 13 פתוח •  14 מוחמד • 15 מחמוד חמדי • 16 אבו גבל • 17 א-נני • 18 לאשין • 19 א-סעיד • 20 עלא • 21 זיזו • 22 מרמוש • 23 מ. סובחי • 24 גאד • 25 תאופיק • 26 עאדל • 27 מחמוד חמדי • 28 מרואן חמדי • מאמן: קיירוש | מצרים |
| נבחרת מצרים – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 א. א-שנאווי •  2 גבר •  3 האני •  4 כמאל •  5 ח. פתחי •  6 חגאזי •  7 טרזגה •  8 עאשור •  9 קוקה •  10 סלאח •   11 כהרבא •  12 חמדי • 13 פתוח •  14 עטיה • 15 אבראהים • 16 מ. א-שנאווי • 17 א-נני • 18 מ. פתחי • 19 מוחמד • 20 חמאדה • 21 סאמי • 22 מרמוש • 23 אבו גבל • 24 עבד אל-מונעם • 25 זיזו • 26 סובחי • 27 לאשין • מאמן: ויטוריה |  1 א. א-שנאווי •  2 גבר •  3 האני •  4 כמאל •  5 ח. פתחי •  6 חגאזי •  7 טרזגה •  8 עאשור •  9 קוקה •  10 סלאח •   11 כהרבא •  12 חמדי • 13 פתוח •  14 עטיה • 15 אבראהים • 16 מ. א-שנאווי • 17 א-נני • 18 מ. פתחי • 19 מוחמד • 20 חמאדה • 21 סאמי • 22 מרמוש • 23 אבו גבל • 24 עבד אל-מונעם • 25 זיזו • 26 סובחי • 27 לאשין • מאמן: ויטוריה | מצרים |
ג'יימס מקדיוויט

| --- | --- |

ג'יימס מקדיוויט
 לידה:  10 ביוני 1929 שיקגו, אילינוי
 פטירה:  13 באוקטובר 2022 (בגיל 93) טוסון, ארצות הברית 
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית אמריקאי
 השכלה:  Kalamazoo Central High School (1947)  אוניברסיטת מישיגן (1959)  Jackson College (1950)  בית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר האמריקני (22 באפריל 1960) 
 עיסוק בעבר:  טייס ניסוי
 תקופת השירות:  1962–1972 (כ־10 שנים)
 דרגה:  בריגדיר גנרל בחיל האוויר האמריקאי
 זמן שהייה בחלל:  14 יום, שעתיים ו־56 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  ג'יימס מקדיוויט
 משימות
 ג'מיני 4, אפולו 9
 
 עיטורים
 
 
ג'יימס אלטון "ג'ים" מקדיוויט (באנגלית: James Alton McDivitt;‏ 10 ביוני 1929 – 13 באוקטובר 2022) היה בריגדיר גנרל בחיל האוויר של ארצות הברית, טייס חלל בתוכנית אפולו וג'מיני. נולד בשיקגו, אילינוי.
השכלה

ב-1959 קיבל תואר בוגר במדעים בהנדסת תעופה מאוניברסיטת מישיגן.
שירות צבאי

ב-1951 התקבל לחיל האוויר האמריקאי. ב־1952 סיים את בית הספר לטיסה, ונשלח לקוריאה, שם ביצע 145 משימות קרביות במהלך מלחמת קוריאה, במטוסי F-80 ו־F-86 בטייסת ההפצצה ה־35. שב לארה״ב בספטמבר 1953 ושירת בטייסת היירוט ה־19 כטייס ועוזר קצין מבצעים. בנובמבר 1954 למד בבית הספר לטיסה מתקדמת של חיל האוויר, וביולי 1955 הוצב בטייסת היירוט 332 בניו ג'רזי כטייס, קצין מבצעים, ומאוחר יותר כמפקד טיסה. ב־1957 יצא ללימודים באוניברסיטת מישיגן במסגרת המכון הטכנולוגי של חיל האוויר.
היה בוגר בית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר האמריקאי וקורס טייסי מחקר אירוספייס של חיל האוויר. הוא שירת כטייס ניסוי בבסיס חיל האוויר אדוארדס בקליפורניה.
שירות בנאס"א

בספטמבר 1962 נבחר על ידי נאס"א כאסטרונאוט. בין 3 ל־7 ביוני 1965 היה מפקד ג'מיני 4. במשימה זו ביצע פעילות חוץ רכבית. במשימת ג'מיני 5 היה "קפקום", איש הקשר בין הקפסולה (החללית) לחדר הבקרה. ב־3 במרץ 1969 שוגר למשימת אפולו 9 כמפקד המשימה.
במאי 1969 מונה למנהל פעולות נחיתה על הירח, והוביל צוות שתכנן את תוכנית המחקר הירחי, ותכנן מחדש את החללית על מנת להשיג משימה זו. באוגוסט אותה שנה מונה למנהל תוכנית החללית אפולו, והיה מנהל התוכנית של אפולו 12, 13, 14, 15 ואפולו 16.
לאחר נאס"א

פרש מחיל האוויר בדרגת בריגדיר-ג'נרל (תת-אלוף) ביוני 1972. מונה לסגן נשיא מינהלי לעניינים תאגידיים בחברת קונסומר פאוואר. במרץ 1975 מונה לסגן נשיא של חברת פולמן, ובאוקטובר אותה שנה מונה לנשיא חטיבת הסטנדרטים של פולמן, חטיבת קרונות הרכבת, ומאוחר יותר קיבל אחריות על החכרה, הנדסה ובניה בחברה. חברה זו היא היצרן הגדול ביותר של קרונות רכבת בארצות הברית.
בינואר 1981 מונה לסגן נשיא בכיר לניהול אסטרטגי בחברת רוקוול. חברה זו ייצרה בעבר את מנועי הסטורן 5, ואת מעבורת החלל. פרש לגמלאות באפריל 1995.
נפטר ב-13 באוקטובר 2022.
אותות ועיטורים

דוקטור לשם כבוד במדעי אסטרונאוטיקה מאוניברסיטת מישיגן, 1965
דוקטור לשם כבוד במדעים מאוניברסיטת סטון-הול, 1969
דוקטור לשם כבוד במדעים מאוניברסיטת מיאמי באוהיו, 1970
דוקטור לשם כבוד במשפטים מאוניברסיטת מזרח מישיגן, 1975
מדליית צ'ונג מו מקוריאה הדרומית.
מדליית השירות המצוין של חיל האוויר (פעמיים)
צלב התעופה המצוינת (4 פעמים)
מדליית האוויר (5 פעמים)
ועוד אותות הצטיינות אחרים מנאס"א ומחיל האוויר האמריקאי.
בית הנבחרים של קנדה

| --- | --- |

 מדינה:  קנדה קנדה
 סוג:  בית תחתון של הפרלמנט הקנדי
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  1867–הווה (כ־157 שנים) 
 רשות קודמת:  Legislative Assembly of the Province of Canada 
 הרכב
 מספר מושבים:  338
 
 ממשלת הוד מלכותו       המפלגה הליברלית (158) האופוזיציה הנאמנה להוד מלכותו        המפלגה השמרנית (119) מפלגות אחרות       גוש קוויבק (33)       המפלגה הדמוקרטית החדשה (25)       מפלגת הירוקים (2)       עצמאיים (1)
 בחירות
 שיטת בחירות:  בחירות אזוריות
 בחירות קודמות:  2021
 בחירות הבאות:  2025
 מנהיגים
 יושב ראש:  גרגורי פרגוס, המפלגה הליברלית
 ראש הממשלה:  ג'סטין טרודו, המפלגה הליברלית
 מנהיג האופוזיציה:  ארין אוטול, המפלגה השמרנית
 משכן
 
 Centre Block 
 אתר אינטרנט
 www.ourcommons.ca
 
בית הנבחרים של קנדה (באנגלית: House of Commons ובצרפתית: Chambre des communes) הוא הבית התחתון של הפרלמנט של קנדה ואחד משלושת הגופים המרכיבים את הפרלמנט (יחד עם המלוכה הקנדית והסנאט הקנדי).
בבית הנבחרים של קנדה 338 חברים הנבחרים בבחירות ישירות, כאשר כל אחד מהחברים נבחר לתקופה של עד חמש שנים (או פחות – אם פוזר הפרלמנט) באחד מאזורי הבחירה הפדרליים של קנדה.
בית הנבחרים הוקם בשנת 1867 בעקבות חקיקת חוק צפון אמריקה הבריטית 1867 והקמת דומיניון קנדה. הבית התחתון תוכנן להוות מקביל לבית הנבחרים הבריטי – הבית התחתון של הפרלמנט הבריטי. אך שהוא נקרא "הבית התחתון" בפועל, יש לו סמכויות רבות יותר מאשר ל"בית העליון" – הסנאט הקנדי.
בית הנבחרים ממוקם בבניין המרכזי של הפרלמנט בגבעת הפרלמנט באוטווה שבפרובינציית אונטריו.
מקור השם

בית הנבחרים הקנדי נקרא "בית הקומונז" ("House of Commons"). מקור המילה "Commons" במילה הצרפתית העתיקה "communes" שמשמעה קהילות- ולמעשה מדובר בבית נציגי הקהילות (על פי מקורו ההיסטורי של הפרלמנט הבריטי כאשר באנגליה שלחו הקהילות השונות את נציגיהם - לרוב האצולה הנמוכה, לבית התחתון, בעוד שהאצולה הגבוהה דנה בחקיקה בבית הלורדים). בהתאם - שם המוסד בצרפתית הוא "la Chambre des communes".
היסטוריה

בית הנבחרים של קנדה, כמו גם הסנאט הקנדי, הוקמו בשנת 1867 בעקבות חקיקת חוק צפון אמריקה הבריטית על ידי הפרלמנט הבריטי. חוק זה הפריד את פרובינציות קוויבק ואונטריו שהיו פרובינציה אחת, וצירף את נובה סקוטיה וניו ברנזוויק כשתי פרובינציות נוספות, והקים את הדומיניון בשם קנדה כמדינה פדרלית.
על פי החוק, כלל הפרלמנט הקנדי שלושה גופים: מונרך, בית עליון (הסנאט הקנדי) ובית תחתון – בית הנבחרים. שיטה זו התבססה על המבנה של הפרלמנט הבריטי ובהתאם נקראת שיטת וסטמינסטר על שם ארמון וסטמינסטר בו ממוקם הפרלמנט הבריטי.
בשונה מהשיטה הבריטית, מוגבלות סמכויות הפרלמנט בכך שחלק מהסמכויות נתונות לבתי המחוקקים של הפרובינציות השונות.
הפרלמנט הקנדי הוגבל בסמכויותיו, וחלק מהסמכויות (בעיקר בענייני משפט חוקתי) נותרו בידי הפרלמנט הבריטי, וכן חלק מסמכויות ממשלת קנדה הוגבלו ונותרו בידי ממשלת הממלכה המאוחדת אשר שלטה למעשה ברחבי האימפריה הבריטית שקנדה הייתה חלק ממנה.
בחירת חברי בית הנבחרים > חישוב מספר החברים בבית הנבחרים

נכון ל-2021, בבית הנבחרים של קנדה 338 חברים. כל אחד מהחברים מייצג אזור בחירה אחד. החוק קובע מספר מינימלי של 282 אזורי בחירה, ואלה משתנים כתלות במספר התושבים המתגוררים בהם. מדי עשר שנים נערך מפקד אוכלוסין ובהתאם לתוצאות המפקד מחולקים אזורי הבחירה השונים ונקבע מספר הנציגים מכל פרובינציה, אולם החוקה קובעת מספר תנאי סף:
"סעיף הסנאט" (senatorial clause) קובע כי מספר הנציגים שיש לכל פרובינציה לא יפחת ממספר הסנאטורים שיש לאותה פרובינציה בסנאט הקנדי.
"סעיף הסב" (grandfather clause) קובע כי מספר הנציגים שיש לכל פרובינציה לא יפחת ממספר הנציגים שהיו לה בשנת 1986.
סעיף ההפחתה קובע כי לא תהא הפחתה של יותר מ-15% במספר הנציגים של פרובינציה בכל פעם שנערך מפקד אוכלוסין.
כתוצאה מסעיפים אלה, לפרובינציות הקטנות (בהם האוכלוסייה הולכת וקטנה) יש ייצוג יתר בבית הנבחרים. הפרובינציות קוויבק, אונטריו, קולומביה הבריטית ואלברטה מיוצגות פחות או יותר ביחס נאות למספר תושביהן.
קביעת אזורי הבחירה מבוצעת כדלקמן:
מספר החברים המינימלי, כאמור בחוקה, הוא 282 מושבים. מהם יש להפחית שלושה מושבים הניתנים לטריטוריות קנדה. אוכלוסיית קנדה מחולקת ב-279 ומתקבל יחס החלוקה הפדרלי. לאחר מכן מבוצעת חלוקה בין אוכלוסיית פרובינציה מסוימת ליחס זה, ומתקבל מספר המושבים של אותה פרובינציה.
| פרובינציה או טריטוריה | מספר מושבים מינימלי בהתאם לחוק החוקה, 1867 | חישוב> אוכלוסין ב-2006 | חישוב> יחס לאומי | חישוב> תוצאה מעוגלת | חישוב> תיקון בשל סעיפים מיוחדים | חישוב> סה"כ | יחס אלקטורלי (מספר תושבים ממוצע למחוז בחירה) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ניופאונדלנד ולברדור | 7 | 505,469 | 107,220 | 5 | 2 | 7 | 72,209 |
| אי הנסיך אדוארד | 4 | 135,851 | 107,220 | 1 | 3 | 4 | 33,962 |
| נובה סקוטיה | 11 | 913,462 | 107,220 | 8 | 3 | 11 | 83,042 |
| ניו ברנזוויק | 10 | 729,997 | 107,220 | 7 | 3 | 10 | 72,999 |
| קוויבק | 75 | 7,546,131 | 107,220 | 70 | 5 | 75 | 100,615 |
| אונטריו | 95 | 12,160,282 | 107,220 | 106 | 0 | 106 | 114,719 |
| מניטובה | 14 | 1,148,401 | 107,220 | 10 | 4 | 14 | 82,028 |
| ססקצ'ואן | 14 | 968,157 | 107,220 | 9 | 5 | 14 | 69,154 |
| אלברטה | 21 | 3,290,350 | 107,220 | 28 | 0 | 28 | 117,512 |
| קולומביה הבריטית | 28 | 4,113,487 | 107,220 | 36 | 0 | 36 | 114,263 |
| נונאווט | 1 | 29,474 | – | – | – | 1 | 29,474 |
| הטריטוריות הצפון מערביות | 1 | 41,464 | – | – | – | 1 | 41,464 |
| יוקון | 1 | 30,372 | – | – | – | 1 | 30,372 |
| סה"כ | 282 | 31,612,897 |  |  |  | 308 | 102,639 |
בחירת חברי בית הנבחרים > בחירות כלליות

בחירות כלליות נערכות לאחר פיזור הפרלמנט על ידי המונרך (ובהיעדרו, על ידי המושל הכללי של קנדה). לרוב, מועד פיזור הפרלמנט נקבע על ידי ראש ממשלת קנדה, הפונה אל המושל ומבקש את פיזור הפרלמנט. מושב הפרלמנט אינו יכול להימשך יותר מחמש שנים, ולכן אם לא פוזר הפרלמנט, תערכנה בחירות כלליות בתום חמש שנים מכינוסו.
החוק הקנדי קובע כי בחירות כלליות ייערכו תמיד ביום שני בשבוע (למעט ימי חג), וכי קמפיין הבחירות יערך לא פחות מ-36 ימים. המועמדים במחוזות הבחירה השונים נקבעים לרוב על ידי המפלגות בקנדה, אולם מועמד יכול לרוץ במחוז בחירה באופן עצמאי (נדירים המקרים בהם מועמד עצמאי זוכה, בהיעדר מימון מפלגתי). מרבית חברי הפרלמנט העצמאיים הם מועמדים ממפלגות שונות שסולקו ממפלגתם בשל חוסר משמעת סיעתית, ולא מועמדים אשר זכו בבחירות כמועמד עצמאי.
על מנת לרוץ כמועמד לבית הנבחרים, מועמד צריך להגיש את מסמכי המועמדות (nomination papers) ובהם חתימות של 50 או 100 תומכים (כתלות בגודל מחוז הבחירה).
בכל מחוז בחירה נבחר מועמד אחד. על מנת להצביע למועמד על המצביע להיות בן למעלה מגיל 18, ואזרח קנדה.
מועמד שנבחר מכהן כחבר בית הנבחרים עד פיזורו של הפרלמנט, אלא אם נפטר, התפטר או מפסיק לעמוד בתנאי הסף להיות חבר בית נבחרים - מקרה בו מתפנה כיסאו. חברי בית הנבחרים יכולים להצביע על הדחת אחד החברים במקום בו הורשע בפעילות של פשיעה חמורה או התנהגות שאינה הולמת באופן חמור.
כאשר כיסא מתפנה, נערכות בחירות במחוז הבחירה על מנת לבחור נציג חדש.
בחירת חברי בית הנבחרים > תואר ושכר

המונח "חבר פרלמנט" ("Member of Parliament") מתייחס לרוב לחברי בית הנבחרים ולא לחברי הסנאט (על אף שהסנאט הוא חלק מהפרלמנט הקנדי). חבר פרלמנט מוסיף את האותיות "MP" לאחר שמו בתכתובותיו הרשמיות.
המשכורת השנתית של חבר פרלמנט היא 147,700 דולר קנדי. חבר בית הנבחרים הנושא משרה נוספת (כגון משרת יושב ראש בית הנבחרים) יקבל תוספת משכורת בגין משרה זו.
תנאי סף לבחירה

בהתאם לחוק החוקה, 1867, יכול בית הנבחרים לקבוע את תנאי הסף לבחירה. חוק הבחירות של קנדה שהתקבל בשנת 2000 קובע כיום את תנאי הסף:
בעל זכות בחירה ביום הצגת המועמדות (היינו, המועמד חייב להיות אזרח קנדה, ומעל גיל 18).
אסירים אינם רשאים להציג מועמדות.
אנשים שהורשעו בעבירות הקשורות לבחירות אינם רשאים להציג מועמדותם במשך 5 או 7 שנים מיום ההרשעה (כתלות בחומרת העבירה, ומבלי קשר לענישה בגינה).
החוק קובע כי נושאי משרה מסוימים אינם רשאים להציג מועמדותם לבית הנבחרים:
בעלי תפקידים ונבחרים של בתי המחוקקים הפרובינציאליים.
תובעים כלליים.
שופטים.
חברי ועדת בחירות (ראש ועדת הבחירות וסגנו אינם רשאים אף להצביע בבחירות).
בהתאם לחוק החוקה, 1867, חברי הסנאט אינם רשאים להציג מועמדותם לבית הנבחרים, ואם חבר בית הנבחרים ממונה לסנאט או לשפיטה, עליו לוותר על מושבו בבית הנבחרים.
נושאי משרה > יושב ראש בית הנבחרים וסגניו

בראש בית הנבחרים ניצב יושב ראש בית הנבחרים של קנדה, הנושא את התואר "Speaker" ("ספיקר" – "דובר") המבוסס על התואר המקביל של העומד בראש בית הנבחרים הבריטי.
יושב ראש נבחר בראשית מושב הפרלמנט על ידי חברי הפרלמנט. בעבר, בחר ראש ממשלת קנדה את היושב ראש, וההצבעה הייתה פורמלית בלבד. מאז שנת 1986 נבחר היושב ראש בהצבעה חשאית.
נושאי משרה נוספים המסייעים ליושב ראש בתפקידו, וממלאים בפועל את תפקיד יושב ראש בית הנבחרים בדיונים הם:
סגן היושב ראש, הממלא את תפקיד יושב ראש ועדת כל בית הנבחרים (Chair of Committees of the Whole) – ועדה של בית הנבחרים שבה חברים כל חברי בית הנבחרים.
סגן יושב ראש ועדת כל בית הנבחרים.
העוזר לסגן יושב ראש ועדת בית הנבחרים.
בזמן השאלות (Question Period) ובדיונים בעלי חשיבות יושב ראש בית הנבחרים מנהל בפועל את הישיבה, ולא משאיר זאת לסגניו.
יושב ראש בית הנבחרים שולט במהלך הדיון בכך שהוא מחליט מי מבין חברי בית הנבחרים ישא דברים, וכן קובע מתי כללי סדרי הדיון הופרו, ואף יכול להעניש את חברי הבית שהפרו את הכללים.
יושב ראש בית הנבחרים אחראי על ניהול הפרלמנט, ויושב בראש ועדת כלכלת הפנים של בית הנבחרים (Chair of the Board of Internal Economy).
יושב ראש בית הנבחרים הנוכחי של קנדה הוא גרגורי פרגוס.
נושאי משרה > מנהיג הממשלה בבית הנבחרים

חבר בממשלת קנדה האחראי על נושא החקיקה בבית הנבחרים מכונה מנהיג הממשלה בבית הנבחרים המכונה "The Government House Leader". נושא משרה זה דואג לקביעת הדיונים בבית הנבחרים במטרה להשיג הסכמה רחבה לדברי חקיקה שהממשלה מנסה להעביר (ממשלות קנדה הן לרוב ממשלות מיעוט ולא ממשלות קואליציוניות, ולכן נדרשת הסכמת חברי האופוזיציה על מנת להשיג רוב הנדרש להעברת דברי חקיקה).
נושאי משרה > נושאי משרה שאינם חברי בית הנבחרים

בין נושאי המשרה בבית הנבחרים שאינם חברי בית הנבחרים ניתן למנות את מזכיר בית הנבחרים (Clerk of the House of Commons), סגנו (the Deputy Clerk) והמזכיר לענייני חקיקה והיועץ לעניינים פרלמנטריים (the Law Clerk and Parliamentary Counsel).
ה"סרג'נט אט ארמס" ("Serjeant-at-Arms" - "הסמל נושא הנשק") אחראי על הביטחון והסדר בבית הנבחרים. משטרת קנדה אחראית על הסדר מחוץ למבנה הפרלמנט, אולם מטעמי הפרדת רשויות אינה רשאית להיכנס למבנה מבלי הזמנה של יושב ראש בית הנבחרים. הסרג'נט נושא עמו את האלה הטקסית בכל ישיבה של בית הנבחרים, וזו מונחת על שולחן בית הנבחרים בראשית כל ישיבה ומוסרת בסיום כל ישיבה.