stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ינון מגל
תביעות דיבה

לאחר שמגל ייחס לליאור חורב רצון לחבור פוליטית לגדי איזנקוט, הגיש חורב תביעת לשון הרע נגדו. בתגובה הגיש מגל תביעה נגדית נגד חורב. מגל לא הגיש כתב הגנה ובית המשפט קיבל את התביעה וחייב אותו לפצות את חורב ב-150 אלף ש"ח ולמחוק את הציוץ נשוא התביעה. בהמשך בוטלה הפסיקה, והושגה פשרה לפיה מגל וחורב ימשכו את התביעות ההדדיות ויתנצלו זה בפני זה.
תביעת דיבה שהגיש רביב דרוקר כנגד מגל ושמעון ריקלין נדחתה ב-6 בספטמבר 2023 ברובה הגדול, וכנגד פיצוי של 5,000 ש"ח לטובת דרוקר, פסק השופט הוצאות של 5,000 ש"ח לטובת הנתבעים.
בדצמבר 2023 הגיש מגל תביעת דיבה בסך 300 אלף ש"ח נגד איל נוה, ממייסדי "אחים ואחיות לנשק", על שטען שמגל השתמט ממילואים בגיל 30. נוה הגיש תביעה נגדית בסך 500 אלף ש"ח. לאחר גישור ביטלו מגל ונוה את תביעותיהם.
בפברואר 2024 הגיש מגל תביעת לשון הרע נגד משה רדמן ממובילי המחאה נגד הרפורמה המשפטית.
חיים אישיים

מגל, שגדל בבית חילוני, החל תהליך של חזרה בתשובה בשנת 2003, אחרי טיול בהודו ולאחר מות אביו, ובשנת 2023 סיפר שהוא נע בין אורח-חיים כדתי וכמסורתי. מגל לומד חסידות כל שבוע עם הרב אור זיו - שליח חב"ד בשכונת קטמון שבירושלים.
בשנת 2005 נישא לגיתית, מעצבת פנים, ולזוג נולדו ארבעה בנים. מתגורר בתל אביב.
למגל תואר ראשון בלימודי אסלאם, המזרח התיכון ומחשבת ישראל מהאוניברסיטה העברית בירושלים, אותו השלים בסוף 2011.
הרשות לפינוי מוקשים

| --- | --- |

 מידע כללי
 משרד אחראי:   משרד הביטחון
 תאריך הקמה:  2011
 מנהל:  שחר בק
 https://inmaa.mod.gov.il
 
הרשות לפינוי מוקשים ונפלים (רלפ"ם) היא יחידה באגף אמון (אגף מבצעים לוגיסטיים ונכסים) במשרד הביטחון שתפקידה לקבוע את המדיניות והנהלים לפינוי מוקשים ונפלים ברחבי מדינת ישראל, להפעיל חברות בפרויקטים לפינוי מוקשים ונפלים ולפקח על פעילותן. חזון הרלפ"ם הינו ישראל נקיה ממוקשים ונפלים כאשר מטרתה הוא שחרור שדות מוקשים ושטחי נפלים לצורכי תיירות, תעשייה ומסחר, חקלאות, אנרגיה ירוקה, התיישבות, ביטחון ועוד.
היסטוריה

הרשות לפינוי מוקשים ונפלים (רלפ”ם) הוקמה בשנת 2011, בעקבות פציעתו של דניאל יובל, אשר נפגע ממוקש ברמת הגולן בפברואר 2010. האירוע העלה את סוגיית שדות המוקשים בישראל לסדר היום הציבורי, והוביל לחקיקת “חוק לפינוי שדות מוקשים ושטחי נפלים, התשע”א–2011”. חוק זה קובע את סמכויות הרשות, תפקידיה ותקציבה, ומטרתו לפנות שדות מוקשים ושטחי נפלים ברחבי המדינה. 
עם הקמתה, מונה תא”ל (מיל’) ארוין לביא ז"ל  למנהל הרשות. במרץ 2016, מונה אל”ם (מיל’) מרסל אביב ז"ל למנהל הרשות, בשנת 2022 מונה סא”ל (מיל’) שרון חדד לתפקיד ובפברואר 2024, מונה תא״ל (מיל׳) שחר בק למנהל הרשות. 
מאז הקמתה, הרשות פינתה כ-45,826 דונם של שדות מוקשים ושטחי נפלים, והרחיבה את סמכויותיה לפינוי שדות מוקשים נגד טנקים, נגד אדם ולפינוי שטחי נפלים. 
בספטמבר 2024 נתחם הסכם בין הרלפ"ם לעיריית ראשון לציון לטובת פינוי הנפלים במטווח 24. במסגרת הסכם זה הרשות תפנה נפלים מהיבשה והים במחנה "מטווח 24". תחילה יחלו עבודות מחקר וניסויים לפינוי ימי שיערכו כשנתיים, לאחר מכן הרשות תבצע פיקוח ובקרה על פעולות הפינוי עד השלמת שחרור כלל השטח לעיריית ראשון לציון כאשר הוא נקי מנפלים.
היסטוריה > תפקידי הרשות

החוק קבע כי תפקידיה של הרשות יהיו:
לקבוע מפרט לאומי לפינוי שדות מוקשים ושטחי נפלים, בהתחשב בנהלים הנוהגים בצבא הגנה לישראל, התואם ככל האפשר את אמות המידה הבינלאומיות לפינוי מוקשים ונפלים.
להתקשר עם מפעילים, שתפקידם לבצע את הפינוי בפועל, ועם חברות מפקחות שיפקחו על המפעילים באופן שוטף.
לפקח על עבודת המפעילים והחברות המפקחות, ולאחר ששניהם הצהירו בכתב כי השטח פנוי ממוקשים, לפנות למפקד הצבאי הרלוונטי לשם ביטול צו הסגירה שהוצא.
לתאם את פעילות המפעילים מול צה"ל ומול רשויות אחרות.
לקיים ולתכנן פעילויות הסברה לשם הגברת המודעות לקיומם של שדות מוקשים.
להכין תוכניות שנתיות ורב-שנתיות לפינוי שדות מוקשים ושטחי נפלים שהרמטכ"ל קבע שאינם חיוניים לביטחון המדינה. לתוכניות מצורפות חוות דעת של ועדה מייעצת המורכבת מנציגי משרד הביטחון, המשרד להגנת הסביבה, משרד החוץ, המשרד לפיתוח הנגב והגליל, משרד התיירות, רשות מקרקעי ישראל, מרכז השלטון האזורי בישראל ונפגעי המוקשים, והיא טעונה את אישורו של שר הביטחון.
החוק קבע כי תקציב הרשות יעמוד על לפחות 27 מיליון ש"ח בשנה. כן הוקמה קרן שתפקידה לנהל כספי תרומות המיועדים לשם פינוי מוקשים.
היסטוריה > פרויקטים של הרשות מאז הקמתה

2012 – נאות הכיכר, ספיר א' (מקטע בנחל הערבה).
2013 – אילת ומתקני הערבה, ספיר ב' (מקטע בנחל הערבה), עמק המעיינות א', חוסאן א' (איו"ש).
2014 – עמק המעיינות א', חד נס, מג'דל שמס, שניר א', עין יהב א' (מקטע בנחל ערבה), נבי אליאס (איו"ש).
2015 – שניר ב', עין יהב ב' (מקטע בנחל ערבה), ים המלח דרום, נבי אליאס (איו"ש), חוסאן ב' (איו"ש).
2016 – שניר ג', בית המכס עליון, שעל, עין יהב ג' (מקטע בנחל ערבה), אום דרג' (איו"ש).
2017 – עין יהב השלמות (מקטע בנחל ערבה), קלע אלון, נווה אור, קרני שומרון, צוריף, דיר אבו דעיף (איו"ש).
2018 – בית המכס העליון, גשר בנות יעקב, קאסר אל יהוד, חצבה, רמת הגולן – מספר אזורים, איו"ש – מספר אזורים.
2019 – גשר בנות יעקב.
2020 - מיזם פינוי נפלים ראשון באשלים לטובת הקמת אתר אנרגיה מתחדשת PV2.
2021 - פינוי נפלים מתוואי הנחת קו צינור גז מחצרים לנאות חובב.
2021 – נעמה, יריחו, עין עלמין, צומת בית המכס, חוות הסוסים ומצפה גדות.
2022 - פינוי שטח נפלים במועצה תעשייתית נאות חובב לטובת הרחבת אזורי התעשייה.
2022-2023 פינוי שטח נפלים דרומית לדימונה לטובת הקמת מתקן אנרגיה, תת"ל 82.
2023 - פינוי נפלים מתוואי הנחת קו צינור גז באזור דימונה.
2024 - עין זיוון, אורטל, מרום גולן, נצר השרון E , פינוי שטח ,נפלים באשלים לטובת הקמת מתקן פוטו וולטאי PV3., נווה אור
2025 - פינוי שטח נפלים דרומית לעיר ירוחם לטובת הרחבת העיר, נצר השרון G , נאות חובב, חצבה
הערות שוליים

↑  יואב זיתון, תיעוד: פיצוץ 350 מוקשים בבת אחת בגולן, באתר ynet, 24 ביולי 2018
↑  עדי חשמונאי, צפו: פיצוץ של 100 מוקשים ברמת הגולן, באתר ישראל היום, ‏24 בספטמבר 2019
↑  צפו: כך נראה פינוי שדה מוקשים בבקעת הירדן, באתר "סרוגים", 30 במרץ 2021
↑  אחיה ראב, בעקבות פינוי מוקשים: הכביש המרכזי לגולן ייסגר לשבועיים, באתר ynet, 4 ביולי 2021
↑  אלי אשכנזי‏, תיעוד מרהיב מרמת הגולן: כך נראה פיצוץ מבוקר של מאות מוקשים, באתר וואלה, 10 באפריל 2024
לייב ניידוס

| --- | --- |

 לידה:  6 בנובמבר 1890 גרודנו, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  23 בדצמבר 1918 (בגיל 28) גרודנו, הרפובליקה העממית של בלארוס 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  גרודנו 
 שפות היצירה:  יידיש 
 זרם ספרותי:  שירה 
 אתר רשמי
 חתימה:   
 
לייב נַיידוּס (6 באוקטובר 1890 – 23 בדצמבר 1918) היה משורר יידיש, עברית ורוסית.
ביוגרפיה

ניידוס נולד ב-1890 בגרודנה למשפחה של משכילים אמידה. אביו התעניין בספרות עברית ובצעירותו כתב שירים בעברית. את שנות ילדותו העביר בקוסטין, חווה לא רחוקה מגרודנה, שהייתה מקום מושבה הקבוע של משפחת ניידוס. בגיל 10 התחיל ללמוד בבית ספר למסחר בראדום ואחרי כן לבית ספר דומה בביאליסטוק. ב-1905 גורש מבית הספר משום שהיה פעיל במפלגת הפועלים הציונית-סוציאליסטית. ב-1908 התחיל ללמוד בגימנסיה הריאלית בווילנה אבל לא הראה רצון רב ללימודים והפסיק ללמוד ב-1911 לפני שסיים אותם באופן רשמי. ב-1918 התחיל לחוש ברע והרופאים קבעו שהוא סובל מבעיות בלב וציוו עליו לנוח. אבל הוא המשיך בעבודה ספרותית מאומצת ובמתן הרצאות. הוא אמר שהוא נותן משקל לא לאורך החיים כי אם לתוכן שלהם. לשם כך שכר דירה לבד שאף אחד לא ידע את מיקומה. הבדידות והפרידה מאהובתו שהייתה חולה ונסעה לשווייץ להתרפא הרעו את מצבו. לחברתו, זו, הייתה עליו השפעה חיובית רבה. ושירים רבים שלו נכתבו עליה. היא גם הייתה זו שהשפיעה עליו לכתוב רק ביידיש. בסוף שנה זו חזר לקוסטין אבל גם שם עבד קשה, במיוחד על תרגום יבגני אונייגין של אלכסנדר פושקין. כשחזר ממסע ההרצאות האחרון שלו הוא היה מאוד חלש ואחרי התקררות שהחריפה והפכה לדיפתריה הוא נפטר בשל הבעיות בלבו.
יצירתו

ניידוס התחיל לכתוב בגיל 10 ביידיש, עברית ורוסית. שיריו ברוסית פורסמו בכתבי עת בווילנה ובגרודנה. ב-1907 פרסם את שירו הראשון ביידיש ומאז זאת הייתה השפה היחידה בה פרסם. בזמן שהותו בווילנה פרסם מאמרים ושירים בעיתונות המקומית. ב- 1915 הוציא את ספר שיריו הראשון ליריק בווילנה אבל בגלל הכיבוש הגרמני של העיר בזמן מלחמת העולם הראשונה הספר לא זכה לתפוצה ולהכרה מצד הביקורת.
ב- 1917 יצא בגרודנה מאסף ספרותי בשם ניעמאן בעריכתו של ניידוס. 
ניידוס עסק הרבה בתרגום שירה, בעיקר מרוסית וצרפתית. הוא תרגם יצירות של פושקין, לרמונטוב, מצרפתית תרגם חלקים פרחי הרע של בודלר. 
השירה שלו עסקה הרבה בטבע. למשל בספרו פלייט פון פאן (חלילו של פאן) שיצא בגרודנה. וכן הפואמה די ערד ערוואכט (האדמה מתעוררת). כמו כן כתב שירה לירית, מאמרים, פיליטונים. 
הוא שאף לייחודיות ושירתו היא אכן ייחודית במסגרת הספרותית הרחבה של שירת יידיש בתקופתו
השפה הפואטית שלו מתאפיינת בשפע של מילים בינלאומיות ומשקפת את אופקיו התרבותיים הרחבים. יש בשירתו התייחסויות למיתולוגיה היוונית, למוטיבים מזרחיים אזכורים לתרבות האירופית תופסים חלק רב בשירתו.
כתביו

ליריק. יעקאטערינאסלאוו (נדפס בווילנה), 1915.
ניעמאן: ליטערארישעס וואלטעטיגעס זאמעלבוך. גראדנא, 1916.
די פלייט פון פאן: אקווארעלען. גראדנא, 1918.
פושקין, א מעשה מיט א טויטער בת-מלכה און זיבן גבורים. איבערגעזעצט אויף יידיש פון לייב ניידוס. ווילנא: ליטערארישע קאמיסיע אויפן נאמען פון י"ל פרץ, תרע"ז.
דאס בוך פון פאעמען. ווארשע: לעווין אפשטיין און שותפים, תרפ"ג 1923.
ליטווישע אראבעסקן. ווארשע: יאטשקאווסקי, 1924.
. ווילנע: דער צענטראלער יידישער שול ארגאניזאציע, 1925.
אלע ווערק. 3 כרכים. ווארשע: בזשאזא, 1928-1926.
לקריאה נוספת

אהרן יואל זקוסקי, לייב ניידוס. בוענאס-איירעס, 1951.
אברהם זאק, לייב ניידוס, ביאגראפישע נאטיצן. בתוך: ליטווישע אראבעסקן. עמ' V-XIX.
לעקסיקאן פון דער נייער יידישער ליטעראטור, באנד 6, ניו יורק 1963.
הערות שוליים

↑  אברהם זאק, לייב ניידוס, ביאגראפישע נאטיצן, עמ' XIV
↑  אברהם זאק, עמ' XII
↑  אברהם נוברשטרן באנציקלופדיה של ייווא ליהודים במזרח אירופה
↑  נוברשטרן, שם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297943405171  PLWABN: 9810652036105606  GND: 11915837X  ISNI: 0000 0001 0399 4870  LCCN: nr95015903  NTA: 298908018  SELIBR: 136891  VIAF: 7357290   WorldCat (עם VIAF): 7357290
נעים קאסם

השייח' נעים קאסם (בערבית: نعيم قاسم; נולד בפברואר 1953) הוא מזכ"ל ארגון הטרור חזבאללה. שימש כסגן המזכיר הכללי של חזבאללה מ־1991 ועד 2024.
ביוגרפיה

נעים קאסם נולד ב-1953 אל־בסטה אל־תחתא בביירות למשפחה שיעית מכפר פילא (אנ') שבדרום לבנון. קאסם מחזיק בתואר בלימודי דת. בשנת 1977 קיבל קאסם תואר שני בכימיה מהאוניברסיטה הלבנונית. קאסם לימד כימיה ברמת קולג'.
ב־1974 הצטרף קאסם לתנועת אמל ושימש סגן הממונה על תחום התרבות ולאחר מכן מונה למזכיר מועצת ההנהגה של התנועה ואחראי הדוקטרינה והתרבות. לאחר המהפכה האיראנית ב־1979 עזב קאסם את אמל ושב ללימודיו הדתיים ובמקביל נתן שיעורים במסגדים ובמקדשים שיעיים.
קאסם גם היה ממייסדי איגוד הסטודנטים המוסלמים הלבנוני, ועמד בראש האגודה לחינוך דתי אסלאמי בשנים 1974–1988.
חיבר כחמישה עשר ספרים בנושאים כגון זכויות האזרח, מעמד האישה, מעמד המורה והתלמיד, זכויות הבעל והאישה וחובות ההורים כלפי ילדיהם. היה תלמידו של מוחמד חוסיין פדלאללה.
ביוגרפיה > חזבאללה

קאסם הוא חבר מייסד של ארגון הטרור חזבאללה בשנת 1982. הוא בקיא בדת האסלאם ונחשב הפוסק ההלכתי של הארגון. במאי1991 מונה לסגן מזכ"ל חזבאללה תחת המזכ"ל עבאס מוסאווי, והמשיך בתפקיד זה גם לאחר הריגתו של מוסאווי במבצע שעת לילה בפברואר 1992 ומינוי חסן נסראללה למזכ"ל. קאסם היה אחראי לניהול השתתפות חזבאללה בבחירות בלבנון מ־1992 ועל פעילות חברי הפרלמנט והשרים מטעם חזבאללה לצד עיסוק בפעילויות החברתיות.
בשנת 2002 התפרסם ספרו של קאסם "חזבאללה: הסיפור מבפנים", בו מספר קאסם את תולדות הארגון מתקופת כינונו ועד כתיבת הספר, לצד האידאולוגיה והעקרונות אשר מניעים את הארגון. בסך הכל חיבר קאסם 11 ספרים על המאבק של חזבאללה ועל האסלאם.
הממשל האמריקאי הכריז במאי 2018 על קאסם כטרוריסט בינלאומי, לצד מנהיגי חזבאללה אחרים. ההכרזה נעשתה בשיתוף פעולה עם ערב הסעודית, הממלכה המאוחדת, בחריין, עומאן, קטר ואיחוד האמירויות הערביות.
ביוגרפיה > חזבאללה > מזכ"ל

במהלך מלחמת חרבות ברזל, ב-29 באוקטובר 2024, בעקבות הריגת של מזכ"ל חזבאללה של חסן נסראללה במבצע סדר חדש ובהמשך של האשם ספי א-דין שהיה מיועד להחליפו, מונה קאסם למזכ"ל חזבאללה.
במהלך כהונתו החלה הפסקת אש בין חזבאללה לישראל, החל מ-27 בנובמבר 2024, ונפילת משטר אל-אסד בסוריה ב-8 בדצמבר 2024.
בפברואר 2025 פורסם צו של המנהיג העליון של איראן עלי חמינאי הממנה את קאסם לנציגו ההלכתי בלבנון.
חיים אישיים

נעים קאסם נשוי ואב לשישה.
הערות שוליים

↑  Christou, William (2024-10-29). "Hezbollah elects new leader after Israeli killing of Nasrallah". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077.
1 2 3 4  מזכ"ל חזבאללה החדש - שיח' נעים קאסם: קווים לדמותו - מרכז המידע למודיעין ולטרור על שם אלוף מאיר עמית, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, 4 בנובמבר 2024
↑  צבי בראל, חבל שחסן נסראללה לא כתב את הספר הזה, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2006
↑   צבי בראל, פרשנות | גם אם יורחק מהגבול, חזבאללה ימשיך לשלוט בפוליטיקה בלבנון, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2024
↑  Sayyed Nasrallah re-elected for another term, אתר thefreelibrary.com
↑   יניב אופק, הראל לוי, השייח' נעים קאסם, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
↑  Treasury and the Terrorist Financing Targeting Center Partner Together to Sanction Hizballah’s Senior Leadership, U.S. Department of the Treasury, ‏2024-09-20 (באנגלית)
↑  US and Gulf countries announce fresh Hezbollah sanctions, The Arab Weekly, ‏May 20, 2018
↑  ליאור בן ארי, עינב חלבי, חיזבאללה הודיע: נעים קאסם מונה למזכ"ל הארגון, באתר ynet, 29 באוקטובר 2024
↑  מחליף את נסראללה: נעים קאסם מונה למזכ"ל חיזבאללה, באתר "סרוגים", 29 באוקטובר 2024
↑  מבט לאיראן ולציר השיעי (29 בינואר - 6 בפברואר 2025), באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור, 5 בפברואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308254205171  BIBSYS: 6084105  BnF: cb14647241d (data)  CiNii: DA15239246  GND: 1089409125  ISNI: 0000 0001 2127 6338  LCCN: nr2002041969  NDL: 01200950  NKC: jo2007279089  NTA: 315705477  RERO: 02-A013705249  SUDOC: 09032997X  VIAF: 34715487   WorldCat (עם VIAF): 34715487
המכללה האקדמית תל אביב-יפו

| --- | --- |
סמל המכללה

 מכללה
 מוטו:  Make an IMPACT
 תקופת הפעילות:  1994–הווה (כ־31 שנים) 
 בעלי תפקידים
 נשיא:  פרופ' גליה צבר
 סגן נשיא:  פרופ' מיכל פרנס
 יו"ר:  עו"ד אמיר הלוי
 מנכ"ל:  אלי מרזל
 תלמידים
 כלל הסטודנטים:  4,251
 סטודנטים לתואר ראשון:  3,487
 סטודנטים לתואר שני:  764
 סטודנטים מתוקצבים:  3,579
 מיקום
 מיקום:   רחוב רבנו ירוחם 2, תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°02′49″N 34°45′37″E﻿ / ﻿32.046972222222°N 34.760305555556°E﻿ / 32.046972222222; 34.760305555556
 https://www.mta.ac.il
  מפת מיקום  מפה דינמית #invoke:תבנית חוזרת tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סמלילה הישן של המכללה
המכללה האקדמית תל אביב-יפו היא מכללה אקדמית המוסמכת להעניק לבוגריה תארים ראשונים (.B.A‏, B.Sc‏, .B.S.N‏) ותארים שניים (.M.A‏, M.Sc‏, .M.B.A‏) השוכנת בתל אביב-יפו. המוסד מוגדר כ"מכללה ציבורית" ושכר הלימוד בו זהה לזה שבאוניברסיטאות.
היסטוריה

האקדמית תל אביב-יפו הוקמה בשנת 1994 ביוזמה משותפת של אוניברסיטת תל אביב, עיריית תל אביב-יפו והוועדה לתכנון ולתקצוב של המועצה להשכלה גבוהה, כמוסד אקדמי ציבורי להשכלה גבוהה (האקדמית זכתה להכרה כמוסד להשכלה גבוהה ב-1996). נשיאה הראשון היה פרופסור אלעזר כוכבא, זואולוג מאוניברסיטת תל אביב, שכיהן בתפקיד עד שנת 2000.
בשנים הראשונות לפעולתה פעלה המכללה בארבעה קמפוסים קטנים ברחבי העיר תל אביב-יפו: ברחוב אנטוקולסקי שכן בית-הספר למדעי המחשב, ברחוב דפנה בית-הספר למדעי ההתנהגות, ברחוב סאלד שכנו בית-ספר למדעי המחשב (שנה א') ובית-הספר למדעי ההתנהגות (שנה א') וברחוב מלצ'ט שכנו בית הספר לכלכלה וניהול ובית הספר לממשל וחברה. הנהלת המכללה שכנה במגדל המאה ברחוב אבן גבירול. כיום מרוכזת פעילות המוסד בקרית הקבע שלה ברחוב רבנו ירוחם ביפו, במתחם בו עמד קודם שלד מבנה בית החולים אייזנברג. התוכנית הכללית לקמפוס נעשתה על ידי משרד האדריכלים קולקר-אפשטיין.
היסטוריה > נשיאי המכללה

| תקופת כהונה | שם |
| --- | --- |
1994-2000: אלעזר כוכבא
2000-2008: נחמיה פרידלנד
2008-2011: ישראל צנג
2011-2014: נחמיה פרידלנד
2014-2020: שלמה בידרמן
2020-2024: דרור ורמן
2024–מכהנת: גליה צבר
תוכניות לימוד ומכונים

במכללה מתקיימים לימודי תואר ראשון במדעי המחשב, כלכלה וניהול, מערכות מידע, פסיכולוגיה, פכ"מ (פילוסופיה-כלכלה-מדע המדינה) ולימודי אֲחָיוּת (סיעוד).
לימודי תואר שני מתקיימים במקצועות: פסיכולוגיה, מדעי המחשב, מנהל עסקים, ייעוץ ופיתוח ארגוני, לימודי משפחה, לימודי צעירוּת, מערכות מידע ואֲחָיוּת.
עוד במכללה פועלים המכון לחקר חברה וכלכלה RISE IMPACT, "בית לאמנות ישראלית" - מכון לימוד ומחקר של אמנות ישראלית, מרכז SEED להתפתחות רגשית מוקדמת, וכן מכון מפרשים לחקר והוראת הפסיכותרפיה.
קהילה

במכללה פועלת אגודת הסטודנטים והסטודנטיות.
בשנת הלימוד תשע"ה זכתה המכללה בפרס המוסד המצטיין ע"ש שוש ברלינסקי שינפלד ז"ל במעורבות ועשייה חברתית בקהילה על ידי המועצה להשכלה גבוהה.
מעונות הסטודנטים

באוקטובר 2019 נחנכו מעונות סטודנטים במתחם המכללה. במבנה המעונות 400 חדרים והוא תוכנן על ידי משרד האדריכלים אלדן.
בניין 1 - בית הספר למדעי ההתנהגות ע"ש אלפרדו ברנשטיין, בנימין רוזנטל, פומנטו-מקסיקו
בניין 2 - בית הספר למדעי המחשב ע"ש ג'ודי וג'וש ווסטון
בניין 3 - בית הספר לניהול וכלכלה
מעונות הסטודנטים במכללה האקדמית תל אביב-יפו
הערות שוליים

1 2 3  לפי לוח 8 - סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה באתר המועצה להשכלה גבוהה, נכון לשנת הלימודים ה'תש"ף (2019–2020)
↑  התקציב הרגיל של ות"ת לשנת הלימודים תשע"ג נספח 4
↑  שרון קדמי, ‏יפו: החלה עבודת הפירוק של שלד בית החולים במתחם אייזנברג, באתר גלובס, 17 באוגוסט 2003
↑  הענקת התואר בפכ"מ מותנית באישור המועצה להשכלה גבוהה.
↑  המכון לחקר חברה וכלכלה, באתר המכללה האקדמית תל אביב-יפו
↑  בית לאמנות ישראלית, באתר המכללה האקדמית תל אביב-יפו
↑  מרכז SEED להתפתחות רגשית מוקדמת, באתר המכללה האקדמית תל אביב-יפו
↑  מכון מפרשים לחקר והוראת הפסיכותרפיה, באתר המכללה האקדמית תל אביב-יפו
↑  האגודה - אגודת הסטודנטים והסטודנטיות ת"א-יפו
↑  האקדמית תל אביב-יפו זכתה בפרס על מעורבות חברתית!, באתר המכללה האקדמית תל אביב-יפו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256818205171  BnF: cb16719763d (data)  ISNI: 0000 0004 0604 7651  VIAF: 149468034   WorldCat (עם VIAF): 149468034
אליפות וימבלדון 2019

| --- | --- |

המגרש המרכזי
 ענף:  טניס 
 תאריך ייסוד:  1877
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לטניס 
 תקופת התחרות:  1 ביולי 2019 – 14 ביולי 2019 (14 ימים) 
 מספר תחרות:  133 
 כספי זכייה:  38 מיליון לירות שטרלינג
 עיר מארחת:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 זוכה:  גברים:נובאק ג'וקוביץ' (סרביה)  נשים:סימונה האלפ (רומניה)  זוגות גברים: חואן סבסטיאן כבל ורוברט פרח (קולומביה)  זוגות נשים: שיה שוויי (טאיוואן) וברבורה סטריצובה (צ'כיה)   זוגות מעורבים:לטישה צ'אן (טאיוואן) ואיוואן דודיג (קרואטיה)
 www.wimbledon.com
 
 → אליפות וימבלדון 2018 אליפות וימבלדון 2021 ← 
 
אליפות וימבלדון 2019 היא טורניר טניס גראנד סלאם שנערך על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. האליפות התקיימה בין 1–14 ביולי 2019. תוכנית התחרות כוללת תחרויות יחידים גברים, יחידים נשים, זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים. הטורניר הוא המהדורה ה-133 של האליפות.
האלוף מהאליפות הקודמת, נובאק ג'וקוביץ' שמר על תוארו. לעומתו, האלופה הקודמת אנג'ליק קרבר הפסידה כבר בסיבוב השני ללוראן דייוויס.
הפרסים

סכום הפרסים באליפות לשנת 2019 הוגדל בפעם השמיני ברצף לסכום כולל של 38 מיליון לירות שטרלינג (עליה של 11.8% לעומת השנה הקודמת).
הפרס של אלופי הטורניר בטורניר היחידים עמד על 2,350,000 לירות שטרלינג. הזוכים בטורניר הזוגות גרפו לכיסם סכום של 540,000 לירות שטרלינג.
משתתפי תחרויות קיבלו את הפרסים הבאים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תחרות | מנצח | גמר | חצי הגמר | רבע הגמר | הסיבוב הרביעי | הסיבוב השלישי | הסיבוב השני | הסיבוב הראשון |
| בודדים | £2,350,000 | £1,175,000 | £588,000 | £294,000 | £176,000 | £111,000 | £72,000 | £45,000 |
| זוגות | £540,000 | £270,000 | £135,000 | £67,000 | £32,000 | £19,000 | £12,000 | - |
| זוגות מעורבים | £116,000 | £58,000 | £29,000 | £14,500 | £7,000 | £3,500 | £1,750 | - |
1 2  סכום הפרס הוא לכל הצוות ולא לכל אחד
התחרויות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. זוהי הרשימה של הזוגות החזקים שזכו בדירוג.
לוקאש קובוט (פולין פולין) ומרסלו מלו (ברזיל ברזיל), הודחו ברבע הגמר
חואן סבסטיאן קבל ורוברט פארה (קולומביה קולומביה), המנצחים
רייבן קלאסן (דרום אפריקה דרום אפריקה) ומייקל ונוס (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בחצי הגמר
מטה פביץ' (קרואטיה קרואטיה) וברונו סוארס (ברזיל ברזיל), הודחו בסיבוב השני
ז'אן-ז'וליין רוייר (הולנד הולנד) והוריה טקאו (רומניה רומניה), הודחו ברבע הגמר
ניקולה מקטיץ' ופרנקו שקוגור (קרואטיה קרואטיה), הודחו בסיבוב השלישי
בוב בריאן ומייק בריאן (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
הנרי קונטינן (פינלנד פינלנד) וג'ון פירס (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
מקסימו גונסאלס והורסיו סבאיוס (ארגנטינה ארגנטינה), פרשו בסיבוב השלישי
ג'יימי מארי וניל סקפסקי (בריטניה בריטניה), הודחו בסיבוב הראשון
ניקולה מאי ואדואר רוז'ר וסלין (צרפת צרפת), הודחו בגמר (מקום שני)
רג'יב ראם (ארצות הברית ארצות הברית) וג'ו סולסברי (בריטניה בריטניה), הודחו בסיבוב השלישי
קווין קרביץ ואנדראס מיס (גרמניה גרמניה), הודחו בסיבוב הראשון
אוליבר מרך ויורגן מלצר (אוסטריה אוסטריה), הודחו בסיבוב השני
דומיניק אינגלוט (בריטניה בריטניה) ואוסטין קרייצ'ק (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
רובין הסה (הולנד הולנד) ופרדריק נילסן (דנמרק דנמרק), הודחו בסיבוב השלישי
מנצחי תחרות 2018 בוב בריאן וג'ק סוק מארצות הברית הפרידו כוחות באליפות הזו, בריאן שיחק עם אחיו, מייק בריאן, והודח בסיבוב השלישי בעוד סוק כלל לא השתתף בתחרות. במשחק הגמר, חואן סבסטיאן קבל ורוברט פארה מקולומביה נפגשו עם ניקולה מאי ואדואר רוז'ר וסלין מצרפת וניצחו ב-5 מערכות.
התחרויות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. זוהי הרשימה של הזוגות החזקים שזכו בדירוג.
טימאה באבוש (הונגריה הונגריה) ורריסטינה מלדנוביץ' (צרפת צרפת), הודחו בחצי הגמר
ברבורה קרייצ'יקובה וקטרינה סיניאקובה ,(צ'כיה צ'כיה), מנצחות תחרות 2018 הודחו בחצי הגמר
שיה שוויי (טאיוואן טאיוואן) וברבורה סטריצובה (צ'כיה צ'כיה), המנצחות
גבריאלה דברובסקי (קנדה קנדה) וסו ייפאן (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), הודחו בגמר (מקום שני)
סמנתה סטוסור (אוסטרליה אוסטרליה) וזאנג שאווי (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), הודחו בסיבוב השני
אליסה מרטנס (בלגיה בלגיה) וארינה סבלנקה (בלארוס בלארוס), הודחו ברבע הגמר
ניקול מליצ'ר (ארצות הברית ארצות הברית) וקבטה פשקה (צ'כיה צ'כיה), הודחו ברבע הגמר
אנה-לנה גרונפלד (רומניה רומניה) ודמי שחורס (הולנד הולנד), הודחו ברבע הגמר
צ'אן האו-צ'ינג ולטישה צ'אן (טאיוואן טאיוואן), הודחו בסיבוב השלישי
ויקטוריה אזרנקה (בלארוס בלארוס) ואשלי ברטי (אוסטרליה אוסטרליה), פרשו בסיבוב השלישי
לוציה הרדצקה (צ'כיה צ'כיה) ואנדרייה קלפץ' (סלובניה סלובניה), הודחו בסיבוב הראשון
קירסטן פליפקנס (בלגיה בלגיה) ויוהאנה לארסון (שוודיה שוודיה), הודחו בסיבוב השני
דואן יאנג-יינג וזהאנג סאיסאי (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), הודחו בסיבוב השלישי
ורוניקה קודרמטובה (רוסיה רוסיה) וילנה אוסטפנקו (לטביה לטביה), הודחו בסיבוב הראשון
אירנה-קמליה בגו ומוניקה ניקולסקו (רומניה רומניה), הודחו בסיבוב השלישי
רקל אטאוו (ארצות הברית ארצות הברית) וליודמילה קיצ'נוק (אוקראינה אוקראינה), הודחו בסיבוב השני
מנצחות תחרות 2018 ברבורה קרייצ'יקובה וקטז'ינה סיניאקובה מצ'כיה הודחו בחצי הגמר. במשחק הגמר, שיה שוויי מטאיוואן וברבורה סטריצובה מצ'כיה נפגשו עם גבריאלה דבראוסקי מקנדה וסו ייפאן מהרפובליקה העממית של סין וניצחו ב-2 מערכות.
התחרויות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 48 זוגות. זוהי הרשימה של הזוגות החזקים שזכו בדירוג.
ברונו סוארס (ברזיל ברזיל) וניקול מליצ'ר (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו ברבע הגמר
ז'אן-ז'וליין רוייר ודמי שחורס (הולנד הולנד), הודחו בסיבוב השני
מטה פביץ' (קרואטיה קרואטיה) וגבריאלה דברובסקי (קנדה קנדה), הודחו בסיבוב השלישי
ג'ון פירס (אוסטרליה אוסטרליה) וג'אנג שוואי (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), הודחו בסיבוב השלישי
וסלי קולהוף (הולנד הולנד) וקבטה פשקה (צ'כיה צ'כיה), הודחו בחצי הגמר
ניקולה מאקטיץ' (קרואטיה קרואטיה) ואליציה רוסולסקה (פולין פולין), הודחו בסיבוב השלישי
מקסימו גונסאלס (ארגנטינה ארגנטינה) וסו ייפאן (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), פרשו
איוואן דודיג (קרואטיה קרואטיה) ולטישה צ'אן (טאיוואן טאיוואן), המנצחים
ניל סקפסקי (בריטניה בריטניה) וצ'אן האו-צ'ינג (טאיוואן טאיוואן), הודחו בסיבוב השני
מייקל ונוס (אוסטרליה אוסטרליה) וקטרינה סרבוטניק (סלובניה סלובניה), הודחו בסיבוב השני
אדואר רוז'ר-וסלין (צרפת צרפת) ואנדרייה קלפץ' (סלובניה סלובניה), הודחו בסיבוב השלישי
פרנקו שקוגור (קרואטיה קרואטיה) ורלוקה אולרו (רומניה רומניה), הודחו ברבע הגמר
רוהאן בופאנה (הודו הודו) וארינה סבלנקה (בלארוס בלארוס), הודחו בסיבוב השני
פבריס מרטין (צרפת צרפת) וראקל אטאוו (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
רומאן יבאבי ולוציה הרדצקה (צ'כיה צ'כיה), פרשו
דיביג' שאראן (הודו הודו) ודואן יאנג-יינג (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), הודחו בסיבוב השני
מנצחי תחרות 2018 אלכסנדר פאייה מאוסטריה וניקול מליצ'ר מארצות הברית הפרידו כוחות, מליצ'ר התמודדה יחד עם ברונו סוארס מברזיל והודחה ברבע הגמר בעוד פאייה כלל לא התמודד. במשחק הגמר, לטישה צ'אן מטאיוואן ואיוואן דודיג מקרואטיה נפגשו עם ילנה אוסטפנקו מלטביה ורוברט לינדסטדט משוודיה וניצחו ב-2 מערכות.
ישראלים בתחרות

יוני ארליך לצד ארטם סיטאק מאוסטרליה השתתף בתחרות זוגות והודח בסיבוב הראשון.
נובאק ג'וקוביץ' מנצח התחרות
סימונה האלפ מנצחת התחרות
חואן סבסטיאן קבל ורוברט פארה מנצחי התחרות
מנצחות תחרות זוגות נשים