stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האישה השומרונית בבאר
הפרק

ישו מגיע אל הבאר לאחר שעזב את יהודה והיה בדרכו חזרה לגליל. בזמן שישב לנוח ליד הבאר, באה אישה מקומית וביקש ממנה מים, בקשה שהפתיעה אותה, שכן לא הייתה יהודיה והייתה איבה בין היהודים לשומרונים באותה התקופה. ישו מבשר לה שהוא המשיח, דבר שטרם הצהיר עליו בגלוי בפני אחרים:
וַיָּבֹא לְעִיר מֵעָרֵי שֹׁמְרוֹן וּשְׁמָהּ סוּכַר מִמּוּל חֶלְקַת הַשָּׂדֶה אֲשֶׁר־נָתַן יַעֲקֹב לְיוֹסֵף בְּנוֹ׃ וְשָׁם בְּאֵר יַעֲקֹב וְיֵשׁוּעַ הָיָה עָיֵף מִן־הַדֶּרֶךְ וַיֵּשֶׁב־לוֹ עַל־הַבְּאֵר וְהָעֵת כַּשָּׁעָה הַשִּׁשִּׁית׃ וַתָּבֹא אִשָּׁה שֹׁמְרוֹנִית לִשְׁאָב־מָיִם וַיֹּאמֶר אֵלֶיהָ יֵשׁוּעַ תְּנִי־נָא לִי לִשְׁתּוֹת׃ כִּי תַלְמִידָיו הָלְכוּ הָעִירָה לִקְנוֹת אֹכֶל׃ וַתֹּאמֶר אֵלָיו הָאִשָּׁה הַשֹּׁמְרוֹנִית הֵן יְהוּדִי אַתָּה וְאֵיכָכָה תִּשְׁאַל מִמֶּנִּי לִשְׁתּוֹת וְאָנֹכִי אִשָּׁה שֹׁמְרוֹנִית כִּי־לֹא יִתְעָרְבוּ הַיְּהוּדִים עִם־הַשֹּׁמְרוֹנִים׃ וַיַּעַן יֵשׁוּעַ וַיֹּאמֶר אֵלֶיהָ לוּ יָדַעַתְּ אֶת־מַתַּת הָאֱלֹהִים וּמִי זֶה הָאֹמֵר אֵלַיִךְ תְּנִי־נָא לִי לִשְׁתּוֹת כִּי עַתָּה שָׁאַלְתְּ מִמֶּנּוּ וְנָתַן לָךְ מַיִם חַיִּים׃
 וַתֹּאמֶר אֵלָיו הָאִשָּׁה אֲדֹנִי כְּלִי אֵין־לְךָ לִשְׁאָב־בּוֹ וְהַבְּאֵר עֲמֻקָּה וּמֵאַיִן לְךָ מַיִם חַיִּים׃ הֲֲגָדוֹל אַתָּה מִיַּעֲקֹב אָבִינוּ אֲשֶׁר נָתַן־לָנוּ אֶת־הַבְּאֵר הַזֹּאת וַיֵּשְׁתְּ מִמֶּנָּה הוּא וּבָנָיו וּבְעִירוֹ׃ וַיַּעַן יֵשׁוּעַ וַיֹּאמֶר אֵלֶיהָ כָּל־הַשֹּׁתֶה מִן־הַמַּיִם הָאֵלֶּה יָשׁוּב וְיִצְמָא׃ וַאֲשֶׁר יִשְׁתֶּה מִן־הַמַּיִם אֲשֶׁר אָנֹכִי נֹתֵן לוֹ לֹא יִצְמָא לְעוֹלָם כִּי הַמַּיִם אֲשֶׁר אֶתֶּן־לוֹ יִהְיוּ בְקִרְבּוֹ לִמְקוֹר מַיִם נֹבְעִים לְחַיֵּי הָעוֹלָם׃ וַתֹּאמֶר אֵלָיו הָאִשָּׁה אֲדֹנִי תְּנָה־לִּי הַמַּיִם הָהֵם לְמַעַן אֲשֶׁר לֹא־אֶצְמָא עוֹד וְלֹא אוֹסִיף לָבוֹא הֵנָּה לִשְׁאֹב׃
 וַיֹּאמֶר אֵלֶיהָ יֵשׁוּעַ לְכִי וְקִרְאִי לְאִישֵׁךְ וְשׁוּבִי הֲלוֹם׃ וַתַּעַן הָאִשָּׁה וַתֹּאמֶר אֵין לִי אִישׁ וַיֹּאמֶר אֵלֶיהָ יֵשׁוּעַ כֵּן דִבַּרְתְּ אֵין לִי אִישׁ׃ כִּי בְּעָלִים חֲמִשָּׁה הָיוּ לָךְ וַאֲשֶׁר עַתָּה לָךְ אֵינֶנּוּ בַּעְלֵךְ לָכֵן אֱמֶת הַדָּבָר אֲשֶׁר דִבַּרְתְּ׃ וַתֹּאמֶר אֵלָיו הָאִשָּׁה אֲדֹנִי רֹאָה אָנֹכִי כִּי נָבִיא אָתָּה׃ אֲבוֹתֵינוּ הִשְׁתַּחֲווּ בָּהָר הַזֶּה וְאַתֶּם אֹמְרִים יְרוּשָׁלַיִם הִיא הַמָּקוֹם הַנִּבְחָר לְהִשְׁתַּחֲוֹת שָׁמָּה׃ וַיֹּאמֶר אֵלֶיהָ יֵשׁוּעַ אִשָּׁה הַאֲמִינִי לִי כִּי תָבוֹא שָׁעָה אֲשֶׁר לֹא תִשְׁתַּחֲווּ לָאָב בָּהָר הַזֶּה וְלֹא בִירוּשָׁלָיִם׃ אַתֶּם מִשְׁתַּחֲוִים אֶל־אֲשֶׁר לֹא יְדַעְתֶּם וַאֲנַחְנוּ מִשְׁתַּחֲוִים אֶל־אֲשֶׁר יָדָעְנוּ כִּי הַיְשׁוּעָה מִן־הַיְּהוּדִים הִיא׃ אוּלָם תָּבוֹא שָׁעָה וְעַתָּה הִיא אֲשֶׁר עֹבְדֵי אֵל הָאֲמִתִּים יִשְׁתַּחֲווּ לָאָב בְּרוּחַ וּבֶאֱמֶת כִּי בְּמִשְׁתַּחֲוִים כָּאֵלֶה חָפֵץ הָאָב׃ הָאֱלֹהִים רוּחַ הוּא וְהַמִּשְׁתַּחֲוִים לוֹ צְרִיכִים לְהִשְׁתַּחֲוֹת בְּרוּחַ וּבֶאֱמֶת׃ וַתֹּאמֶר אֵלָיו הָאִשָּׁה יָדַעְתִּי כִּי־יָבֹא הַמָּשִׁיחַ אֲשֶׁר יִקָּרֵא לוֹ כְּרִיסְטוֹס הוּא יָבוֹא וְיַגִּיד לָנוּ אֶת־כֹּל׃ וַיֹּאמֶר אֵלֶיהָ יֵשׁוּעַ אֲנִי הַמְדַבֵּר אֵלָיִךְ אֲנִי הוּא.
הפרק > פרשנות

חוקרים טוענים כי הסצנה שבה פוגש ישו את האישה דומה בתחילתה לסצנות דומות במקרא שהתרחשו על יד באר, לדוגמה של יעקב ורחל, על מנת שתהיה מוכרת לקוראים יהודים.
בתרבות

האישה השומרונית והדו־שיח שהתקיים בינה לבין ישו תוארו בציורים ופסלים רבים, וכן הוזכרו במספר שירים.
אנג'ליקה קאופמן, 1796.
אטורה טיטו, 1919.
הנריק סימירדזקי, 1889.
קרל בלוך, 1872.
ראו גם

באר יעקב (שכם)
השומרוני הטוב
הערות שוליים

↑  Alaa Qassasfa (علاء قصاصفة), A historical perspective on the Samaritan woman in John 4 by Alaa Qasasfa, Academic Blog Bethlehem Bible College, ‏2021-02-23
↑  ספר בראשית, פרק כ"ט
↑  Kevin Quast, Reading the Gospel of John: An Introduction, Paulist Press, 1991, עמ' 29–36, ISBN 978-0-8091-3297-3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420422705171  BNE: XX1684342  GND: 112540583X  LCCN: n92006801  VIAF: 73043913   WorldCat (עם VIAF): 73043913
החוק הריפוארי

| --- | --- |
 תאריך יצירה:  630? 
 שפות:  לטינית 
 
החוק הריפוארי (בלטינית: Lex Ripuaria, נכתב גם Lex Ribuaria) הוא קובץ חוקים גרמאניים (אנ'), שניתן לפרנקים הריפוארים, שישבו מעבר לנהר הריין, ככל הנראה לאחר שנת 596. גרסתו המעודכנת נערכה בידי המלך הפרנקי המרובינגי דגוברט הראשון (629–639).
החוק הריפוארי נכתב בהשפעתו הישירה של החוק הסאלי, קובץ החוקים של הפרנקים הסאלים.
כתבי היד ומבנה החוק

שרדו 35 כתבי יד, בנוסף לכתבי יד שאבדו, ששימשו בסיס למהדורות הישנות, וכולם אינם קודמים לזמנו של קרל הגדול (מלך הפרנקים בשנים 768–814). בכל כתבי היד הללו הטקסט זהה, אבל הוא טקסט מתוקן (lex emendata).
הגרסה המעודכנת של החוק הריפוארי כוללת 89 סעיפים, ומתחלקת לשלוש חטיבות הטרוגניות. פרקים 1–31 כוללים לוח מחירים של "פיצויים" (compositio), קנס כספי שהנאשם נדרש לשלם לתובע או לניזוק, כל עוד לא מדובר באובדן בנפש; למרות שהקנסות מחושבים לפי יחידה של 18 סולידי, ולא לפי יחידה של 15 סולידי כמו בחוק הסאלי, ברור שחלק זה כבר מושפע מהחוק הסאלי. פרקים 32–64 לקוחים ישירות מהחוק הסאלי; סעיפי החוק עוקבים אחר אותו הסדר; יחידת הפיצויים היא 15 סולידי. פרקים 65–89 כוללים סעיפים מסוגים שונים, חלקם לקוחים מהחוק הסאלי, ואחרים ממקור לא ידוע.
הגרסה המעודכנת של החוק נערכה בתקופת שלטונו של דגוברט הראשון, שבה כוחם של המאיורדומי (הממונים על הארמון) עדיין היה מינימלי, שכן ידוע על מאיורדומוס שמאוים בעונש מוות על לקיחת שוחד במהלך תפקידיו השיפוטיים. עם זאת, סביר להניח ששני החלקים הראשונים עתיקים יותר מהשלישי. כבר בחוק הריפוארי השוני מהחוק הגרמאני הישן גדול יותר מאשר בחוק הסאלי. בחוק הריפוארי מיוחסת חשיבות מסוימת לתעודות כתובות; הכמורה מוגנת על ידי "כופר נפש" (wergeld) (אנ') גבוה יותר: 600 סולידי לכומר ו-900 לבישוף; מצד שני, ניתן יותר מקום לעדים בשבועה (cojuratores); ומצוינת הופעתו של משפט בדו-קרב (אנ'), שאינו מוזכר בחוק הסאלי.
לחוק הריפוארי יש השפעה גדולה על החוק הסקסוני (אנ') של שנת 802.
ראו גם

החוק הסאלי
החוק הבווארי
מהדורות

R. Sohm, "Monumenta Germaniae", Leges V (1883)
הערות שוליים

1 2 3  יצחק חן, "ממשל, חברה וכלכלה בממלכת הפרנקים", בתוך: ראשיתה של אירופה, כרך ב, יחידה 5, האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ג 2003, עמ' 225, הערה 20.
↑  יצחק חן, "ממשל, חברה וכלכלה בממלכת הפרנקים", בתוך: ראשיתה של אירופה, כרך ב, יחידה 5, האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ג 2003, עמ' 228.
1 2 3 4 5  Salic Law, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה
↑  יצחק חן, "ממשל, חברה וכלכלה בממלכת הפרנקים", בתוך: ראשיתה של אירופה, כרך ב, יחידה 5, האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ג 2003, עמ' 234.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420171605171  BnF: cb11983301d (data)  GND: 4167519-8  LCCN: n85161277  SUDOC: 027887812  VIAF: 182693245   WorldCat (עם VIAF): 182693245
היבקושה

הכוויות על עורה של האישה בתמונה הן מהקימונו שלבשה בעת ההפצצה
היבקושה (ביפנית: 被爆者) הם אזרחי יפן ניצולי ההפצצה הגרעינית על הערים הירושימה ונגסאקי.
פירוש המילה ביפנית הוא "אנשים שהושפעו מהפצצה", והיא מתארת אנשים שנחשפו לקרינה הרדיואקטיבית בעקבות ההפצצה או נפגעו ממנה בדרכים אחרות. רוב אנשי ההיבקושה חיים כיום ביפן, אך כמה אלפים, יפנים ושאינם כאלו, חיים בקוריאה, ברזיל, ארצות הברית ובמקומות נוספים.
הכרה רשמית

"חוק הסעד לניצולי ההפצצה הגרעינית" ביפן מגדיר את ההיבקושה כאנשים הנכללים באחת מהקטגוריות הבאות:
אנשים ששהו בטווח של כמה קילומטרים ממוקד הפיצוץ בשעתו.
אנשים ששהו בטווח של שני קילומטרים ממוקד הפיצוץ עד שבועיים לאחריו.
אנשים שנחשפו לנשורת גרעינית.
אנשים שנולדו לנשים ששהו בזמן הריונן במקום הפיצוץ.
ב-31 במרץ 2012 הוכרו על ידי ממשלת יפן 210,830 אנשים תחת ההגדרה היבקושה.
מתוכם כאחוז הוכרו כלוקים במחלות שנבעו עקב חשיפה לחומרים רדיואקטיביים שנפלטו בפיצוץ.
ההיבקושה זכאים לתמיכה ממשלתית. הם מקבלים סכום מסוים של קצבה חודשית. האחוז הבודד מתוכם, שנמצא סובל ממחלות הקשורות בחשיפה לחומרים הרדיואקטיביים, מקבל קצבה רפואית מיוחדת.
מצבות זיכרון בהירושימה ונגסקי מכילות רשימות של שמות אנשי היבקושה שידוע כי מתו מאז ההפצצות. הרשימה מתעדכנת מדי שנה בימי השנה להטלת הפצצות. באוגוסט 2012 הגיע מספר שמות המונצחים על המצבות לכמעט 440,000, כאשר מתוכם 280,959 מהירושימה ו-158,754 מנגסקי.
הכינוי היבקושה משמש לרוב ככינוי גנאי או לשלילה (לא אתן לך להתחתן עם בתי, אתה היבקושה).
הכרה רשמית > שורדים קוריאנים

במהלך מלחמת העולם השנייה גייסה יפן קוריאנים רבים להירושימה ונגסאקי, והעסיקה אותם בעבודות כפייה. על פי הערכות אחרונות, כ-20,000 קוריאנים נהרגו בהירושימה וכ-2,000 קוריאנים מתו בנגסקי. ההערכה היא כי אחד מכל שבעה מקורבנות הירושימה היה ממוצא קוריאני.
במשך שנים רבות דרשו הקוריאנים הכרה בהם כקורבנות הפצצה, אך בקשותיהם נדחו והם לא קיבלו קצבת בריאות נוספת. עם זאת, בשנים האחרונות טופלו רוב הבעיות באמצעות תביעות משפטיות.
ראו גם

ליקווידטור (צ'רנוביל)
הערות שוליים

↑  "Overseas Atomic Bomb Survivors Support Program" Atomic Bomb Survivors Affairs Division Health And Welfare Department Nagasaki prefectural Government. Retrieved 2007-08-25.
↑  איתו מסאמי 7 באוגוסט 2012 "Hiroshima honors A-bomb dead; protesters chant" בעיתון The Japan Times . Retrieved 2012-08-11.
↑  "Relief for A-bomb victims"
↑  Hiroshima Remembers Atom Bomb Victims On 67th Anniversary
↑  "Nagasaki vows to help Fukushima victims, urges end to nukes"
↑  Mikiso Hane (2001). Modern Japan: A Historical Survey. Westview Press. מסת"ב 0-8133-3756-9.
↑  Hibakusha: A Korean's fight to end discrimination toward foreign A-bomb victims Mainichi Daily News. May 9, 2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh85009314 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
החוק הבווארי

| --- | --- |

 תאריך יצירה:  741? 
 שפות:  לטינית 
 
החוק הבווארי, כתב יד מתחילת המאה ה-9, ספריית אוניברסיטת מינכן.
החוק הבווארי (בלטינית: Lex Baiuvariorum) היה קובץ של חוקים גרמאניים (אנ') שבטיים של הבווארים (אנ') במאות ה-6 עד ה-8, שנכתבו בלטינית. הקובץ הראשון נערך על ידי אברסווינד (Eberswind), אב המנזר הראשון של מנזר נידראלטייך (אנ'), בשנת 741 או 743. אודילו, דוכס בוואריה, השלים את החוק בסביבות 748. זהו אחד הגופים המתועדים ביותר של החוק השבטי הגרמאני.
על קובץ החוקים

חלקים מהחוק הבווארי זהים לחוק של אווריך (אנ'), החוק הוויזיגותי של אווריך (אנ'), ולקוחים מהחוק האלמאני (אנ'). החוק הבווארי, לפיכך, מאוחר יותר מזה של האלמאנים.
החוק הבווארי נכתב בהשפעתו הישירה של החוק הסאלי.
הוא מתוארך ללא עוררין לתקופה שבה השלטון הפרנקי היה חזק מאוד בבוואריה, כשהדוכסים היו וסאלים של המלכים הפרנקים. מיד לאחר מרד בוואריה בשנת 743, נאלץ הדוכס הבווארי אודילו להיכנע לפפין הגוץ ולקרלומן, בניו של קרל מרטל, ולהכיר בשלטון הפרנקי. עוד באותה תקופה בערך, אורגנה כנסיית בוואריה על ידי בוניפציוס, והארץ חולקה לכמה בישופויות; ומצויות התייחסויות תכופות לבישופים אלו (בלשון רבים) בחוק הבווארי. מצד שני, ידוע שהחוק קדם לתקופת שלטונו של הדוכס טסילו השלישי (749–788). תאריך הקיבוץ חייב, לפיכך, להיות בין 743 ל-749.
וילהלם שטירמר (Wilhelm Störmer) טוען שלמרות שהחוק הבווארי משתמש בכמה כותרות זהות כמו טקסטים ויזיגותיים ואלמאניים, טקסטים סינודיים ו"ספר המסורת של פרייזינג" מצביעים על כך שזה לא יכול להיות פשוט עותק. ק. ריינדלס (K. Reindels) טוען שאפשר שהחוק פותח בשלבים, החל מתקופת שלטונו של המלך הפרנקי תיאודברט הראשון (539–548) עד הגרסה שידוע היום שנוצרה בתקופת שלטונו של אודילו. מה שוודאי הוא שהחוק הבווארי נוצר בהוראת האדונים הפרנקים.
החוק הבווארי כולל בעיקר חוקים נפרדים ואת העונש הכספי שיש לשלם לקורבן או למשפחתו, כמו גם לאוצר הציבורי. רבים מכתבי היד הקיימים הם בפורמט קטן, אינדיקציה ברורה לכך שספר החוקים היה בהישג יד כאשר האדון עמד בראש בית המשפט.
החוקים נשארו בתוקף עד שנת 1180.
כתב היד העתיק ביותר מתוארך לסביבות שנת 800 והוא נמצא ברשות הספרייה של אוניברסיטת מינכן.
מבנה החיבור

מחבר המבוא לחוק הבווארי ציטט קטע מחיבורו של איזידורוס מסביליה, "האטימולוגיות" (המאה ה-7), שבו הציב בראש המחוקקים הגדולים בהיסטוריה, את "משה, בן העם העברי, שהיה הראשון להסביר את חוקי האל בשפת הקודש" (האטימולוגיות, 5, 1).
הפתיחה לחוק הבווארי מספרת על יוזמתו של המלך הפרנקי בנושא החקיקה: "תיאודריך מלך הפרנקים, בשעה ששהה בשלון, בחר אנשים חכמים מבני ממלכתו אשר היו בקיאים בחוקים העתיקים... הוא ציווה לכתוב את החוק של הפרנקים, של האלמנים, של הבוורים ושל כל עם שהיה בשלטונו, כל אחד מהם על פי מנהגיו. הוא הוסיף את הדרוש ומחק את הלא ברור ואת המנוגד".
החוק הבווארי מחולק ל-23 כותרות. כותרות 1–6 מסדירות את דיני הדרגות החברתיות השונות. כותרות 7–23 מציעות פסיקות משפטיות בנושאי משפט פלילי ופרטי.
כותרת 1: הגנה על הכנסייה, על אנשים רוחניים, על אנשיה ורכושה כולל משרתים ובני חסות.
כותרת 2: הגנה על הדוכס, מישרתו ופעולותיו הצבאיות.
כותרת 3: קובעת את האגילולפינגים כמשפחת האצולה המובילה שממנה נבחרים שליטי בוואריה. משפחות האצולה האחרות הנזכרות במפורש הן: אניונה (Anniona), פאגאנה (Fagana), האהילינגה (Hahilinga), הואוסי (אנ') וטרוזה (Trozza או דרוזה Drozza).
כותרת 4: הגנת החופשיים. תחת המילה "חופשיים", החוק הבווארי עושה הבחנה בין "אלה החופשיים" לבין "אלה ששוחררו לחופשי". קנסות בגין עבירה על החוק משתנים בהתאם למעמדם של האנשים המעורבים: חופשיים, משוחררים ובלתי חופשיים.
כותרת 8: על נשים ועניינים משפטיים שלהן המתרחשים לעיתים קרובות. הכותרת מתייחסת בראש ובראשונה לקנסות ולמקרים של רצח מוצדק הנלווים למעשי בגידה של נשים (חופשיות או משועבדות) ומעשי ניאוף. היא מתייחסת גם לקנסות שנגרמו עקב התנהגות בלתי הולמת של גברים (חופשיים או משועבדים) והטרדה של נשים.
הכותרות השונות סודרו באופן הבא:
1. על הכמורה או על חוקי הכנסייה
2. על הדוכס והתיקים המשפטיים הנוגעים לו
3. על המינים ועונשיהם
4. על החופשיים, לאחר שכיפרו עליהם
5. על עבדים משוחררים, כיצד יש לגמול להם
6. על משרתים, כיצד יש לגמול להם
7. על איסור נישואי גילוי עריות
8. על נשים והתיקים המשפטיים שלהן, כפי שהם קורים לעיתים קרובות
9. על גניבה
10. על הצתות בתים
11. על זעם
12. על שלטי גבול הרוסים
13. על משכונים
14. על חיות מזיקות
15. על דברים מופקדים [ושאולים]
16. על מכירות
17. על עדים
18. על לוחמים
19. על המתים ועל מה שנוגע להם
20. על כלבים ועונשיהם
21. על נצים וציפורים
22. על פרדסים, יערות ודבורים
23. על חזירים
ראו גם

החוק הסאלי
החוק הריפוארי
הערות שוליים

↑  יצחק חן, "ממשל, חברה וכלכלה בממלכת הפרנקים", בתוך: ראשיתה של אירופה, כרך ב, יחידה 5, האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ג 2003, עמ' 228.
↑  יצחק חן, "ממשל, חברה וכלכלה בממלכת הפרנקים", בתוך: ראשיתה של אירופה, כרך ב, יחידה 5, האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ג 2003, עמ' 223.
↑  יצחק חן, "ממשל, חברה וכלכלה בממלכת הפרנקים", בתוך: ראשיתה של אירופה, כרך ב, יחידה 5, האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ג 2003, עמ' 225.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289709205171  GND: 4167507-1  VIAF: 176273286   WorldCat (עם VIAF): 176273286
הכוחות המזוינים של הונדורס

| --- | --- |


 מדינה:  הונדורס
 תקופת הפעילות:  1825–הווה (כ־199 שנים) 
 זרועות בצבא:  זרוע היבשה זרוע האוויר צי הונדורס
 מטה:  טגוסיגלפה 
 מנהיגות
 המפקד העליון:  סיומרה קסטרו
 כוח אדם
 סוג שירות:  התנדבותי
 כוחות פעילים:  53,000
 תעשייה
 ספקים זרים:  ארצות הברית ישראל מדינות מערביות נוספות
 www.ffaah.mil.hn
 
הכוחות המזוינים של הונדורס (בספרדית: Fuerzas Armadas de Honduras) הוא השם של הכוחות הצבאיים של רפובליקת הונדורס. תפקידם העיקריים הוא לשמור על ריבונות המדינה ולסייע במישור האזרחי והלאומי.
מבנה וציוד

הכוחות המזוינים כוללים כ-53,000 חיילים (ומספר דומה במילואים) בשלוש זרועות עיקריות:
יבשה: זרוע היבשה מחולקת לחמש חטיבות מרחביות, עם כ-32,000 חיילים וציוד הכולל: כ-20 טנקים קלים, כ-600 רכבי שטח (חלקם משוריינים) כ-30 קני ארטילריה.
אוויר - זרוע האוויר פועלת מארבע בסיסים הסמוכים לשדות תעופה אזרחיים לצד בסיסים נוספים, ובהם כ-16,000 חיילים המפעילים: כ-80 כלי טיס כולל כ-20 מטוסים חמושים וכ-10 מסוקים.
צי - הצי כולל כ-5,000 חיילים שפועלים בכ-70 כלי שיט בעלי יכולות בט"ש וסיוע ליחידות הקרקע. הצי פועלם מארבע בסיסים והוא כולל גם את גדוד הנחתים ושתי יחידות אימונים והדרכה.
מרבית הציוד הצבאי והאימונים מגיעים ממדינות המערב ובפרט מדינות כמו ארצות הברית וישראל. אבל בדומה למדינות רבות באזור חלק גדול מהציוד הכבד ישן ובאיכות ירודה.
היסטוריה

הצבא נוסד לראשונה בידי הנשיא הראשון המשמש גם כמפקד העליון של כוחות הצבא, וזאת בהתאם לסעיף 44 לחוקה שנקבע עם קבלת העצמאות. זה היה צבא קטן וראשוני שכלל בעיקר חמישה גדודים המחולקים בין מחוזות המדינה ומרכז אימון שהוקם בסיוע צרפתי. לאורך השנים מבנה הצבא השתנה משמעותית מספר פעמים, בין בטכנולוגיה ובין בגודלו, ואף היה לזמן מה בין הצבאות החזקים באמריקה המרכזית. הצבא היה מעורב במעט סכסוכים ובין היתר עקב "המתח" הרבה שהיה שרוי בין הונדורס לשכנותיה (דוגמת מלחמת הכדורגל), ומשימות מעבר לים, לצד מספר רב של הפיכות שהתרחשו במדינה.[דרוש מקור]
ראו גם

מלחמת הכדורגל
הונדורס
הערות שוליים

↑  Inicio | Secretaría de Defensa Nacional, sedena.gob.hn
↑  SEDENA | Secretaría de Defensa Nacional, sedena.gob.hn
↑  2024 Honduras Military Strength, www.globalfirepower.com (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n78095307  VIAF: 123138301   WorldCat (עם VIAF): 123138301 
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא ובנושא אמריקה המרכזית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
השמיים נופלים לו על הראש

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  אלבר אודרזו
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  קומיקס
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  ספטמבר 2005 (הגרסה הצרפתית)
 סדרה
 סדרת ספרים:  אסטריקס
 ספר קודם:  אסטריקס ושובם של הגאלים
 הספר הבא:  אסטריקס ואובליקס, יום ההולדת - ספר הזהב
השמיים נופלים לו על הראש (בצרפתית: Le ciel lui tombe sur la tête) הוא הספר ה-33 בסדרת ספרי הקומיקס אסטריקס אשר פורסם במקור בשנת 2005. הספר נכתב ואויר על ידי אלבר אודרזו. זה היה הספר האחרון בסדרת ספרי אסטריקס שנכתב ואויר על ידי אודרזו לפני שהוא העביר את השליטה היצירתית על הסדרה לאמנים וכותבים חדשים.
תקציר העלילה

שני גזעי חייזרים מתחרים מגיעים לכפר הגאלי - הטדסילוויאנים (Tadsylwiens; אנגרמה של וולט דיסני), הדומים לחייזרים קטנים וירוקים קלאסיים אשר מבחינה ויזואלית נוצרו בהשראת הסגנון של דמויות וולט דיסני, וה"נגאמים" (Nagmas; אנגרמה של המילה מאנגה) השריריים אשר מבחינה ויזואלית נוצרו בהשראת דמויות גיבורי על. החוצנים מעוניינים בשיקוי הקסם של הגאלים, אשר מעניק למי שצורך אותו כוחות על אנושיים, משום שכל צד מעוניין להשתמש בשיקוי על מנת להביס את גזע החוצנים היריב.
ראו גם

אסטריקס
אלברט אודרזו
הערות שוליים

↑  Pauli, Michelle (22 באוקטובר 2013). "Asterix embarks on first adventure in eight years with new artists". {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "New Asterix book pokes fun at US" (באנגלית בריטית). 2005-10-14. נבדק ב-2024-11-13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb40057422m (data)  LCCN: n2006022220   WorldCat (עם LCCN): n2006-022220
כילדברט המאומץ

| --- | --- |

 לידה:  650? 
 פטירה:  662 (בגיל 12 בערך) 
 
כילדברט השלישי המאומץ (בלטינית: Childebertus Adoptivus) היה מלך פרנקי במחצית השנייה של המאה ה-7.
כילדברט היה בנו של גרימואלד הזקן, המאיורדומוס (הממונה על הארמון) של המלך הפרנקי המרובינגי, ונכדו של פפין הזקן, אבי משפחת הפיפינידים. הוא אומץ על ידי המלך המרובינגי סיגברט השלישי והמלכה כימנכילד (אנ').
כאשר מת סיגברט השלישי בשנת 656, דאג גרימואלד לעשות טונזורה (אנ') (תספורת של נזיר) לבנו הביולוגי של סיגברט, דגוברט השני, שלח אותו למנזר אירי ולאחר מכן הכריז על כילדברט כמלך אוסטרזיה.
גרימואלד, כילדברט ואנסגיזל (שנשא לאישה את בגה, בתו של פפין הזקן) נתפסו לבסוף והועברו לידי מלך נויסטריה, כלוביס השני, שהרג אותם. עם זאת, ישנם שני תיאורים שונים של מותו. או שכלוביס והמאיורדומוס שלו, ארכינואלד (אנ'), תפסו אותו והוציאוהו להורג בשנת 657, או שכלותאר השלישי סיפח את אוסטרזיה בשנת 661, ובתוך כך הדיח את הטוען לכתר הצעיר והוציא להורג את שניהם בשנת 662.
המשפחה הופיעה שוב בפוליטיקה עם עליית בנו של אנסגיזל, פפין האמצעי.
הר היאיי

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  848.1 מ' 
 מדינה:  יפן 
 מיקום:  סקיו-קו, יפןיפן
 רכס הרים:  Higashiyama 
 קואורדינטות:  35°04′00″N 135°50′18″E﻿ / ﻿35.066666666667°N 135.83833333333°E﻿ / 35.066666666667; 135.83833333333
  (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט הר היאיי(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט הר היאיי(למפת מחוז שיגה רגילה) אוצו נגהאמה היגשיאומי היקונה קוקה טקשימה אגם ביווה פוקואי גיפו מיאה קיוטו ים יפןהר היאיי(למפת מחוז שיגה מוגדלת) אוצו נגהאמה היגשיאומי היקונה קוקה טקשימה אגם ביווה פוקואי גיפו מיאה קיוטו ים יפןהר היאיי
 
הר היאיי (ביפנית: 比叡山) הוא הר מצפון מזרח לקיוטו על הגבול בין מחוזות קיוטו ושיגה ביפן.
ב-788 הוקם במקום מנזר אנריאקוג'י (延暦寺) של זרם הטנדאי של הבודהיזם ביפן על ידי סאיצ'ו ובמרוצת השנים התפתח לקומפלקס של מקדשים ומבנים שאותם ניתן לחלק לשלושה חלקים:
סאיטו (西塔, הפגודה המערבית) - אזור בסמוך לפסגה
טודו (東塔, הפגודה המזרחית) - גם חלק זה סמוך לפסגה. במקום זה נוסד מנזר אנריאקוג'י.
יוקאווה (横川, בסמוך לנהר) - בחלק הצפוני ביותר של הר היאיי. עקב ריחוקו עבר תקופות של דעיכה ובנייה מחדש: הוקם בראשיתו על ידי הנזיר אנין, נוסד מחדש בידי האב ריוגן וזכה לפרסום הודות למלומד גנשין.
ההר מתנשא לגובה של 848 מטר מעל גובה פני הים, והוא השני בגובהו בקיוטו. מן ההר ניתן לצפות בקיוטו ובאגם ביווה, האגם הגדול ביפן. ההר מושך מטיילים, ואוטובוסים ושני קווי רכבל מקשרים לפסגתו.
מנזר אנריאקוג'י

עם התחזקות זרם הטנדאי בתקופת הייאן (המאות ה-8 עד ה-12), ההר והמקדשים שבו היו בעלי השפעה רבה ובעלי חשיבות פוליטית. רבים מההוגים הבודהיסטים החשובים יצאו משם, בהם הנזיר הונן (אנ'), ניצ'ירן, דוגן ושינרן, אשר למדו במנזר אנריאקוג'י לפני שעזבו את הר היאיי כדי להקים את המוסדות שלהם.
ב-1571 חרב מתחם המקדש על ידי כוחותיו של אודה נובונאגה שפעל לדיכוי של הכוח הגובר של הנזירים הלוחמים של טנדאי (שנקראו סוהי; 僧兵). מתחם המקדש נבנה מחדש וממשיך לשמש כמרכז של זרם הטנדאי גם כיום.
על שמו של ההר נקראו אוניית הקרב היאיי מהמאה ה-19 וכן אוניית המערכה היאיי שפעלה בתקופת מלחמת העולם השנייה.
מנזר אנריאקוג'י > קאיהוגיו ומרתון הנזירים

הכומר ג'ון סטיבנס כתב את הספר "מרתון הנזירים של הר היאיי" שבו תיאר את המנהג ללכת הליכות ארוכות של עשרות קילומטרים ביום במשך מאה ימים רצופים במטרה להגיע להארה.
המנהג המוכר גם כ"קאיהוגיו" מוזכר גם בסרט עורבים לבנים.
הערות שוליים

↑  Mount Hiei | Traditional Kyoto (באנגלית)
↑  John Stevens, The Marathon Monks of Mount Hiei, Echo Point Books & Media, LLC, 2021-11-30. (באנגלית)
↑   נתנאל שלומוביץ, "עורבים לבנים": להמשיך לצעוד או לשים קץ לחייך, באתר הארץ, 29 במאי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00645232  VIAF: 254175505   WorldCat (עם VIAF): 254175505
חיל האוויר הרביעי של ארצות הברית

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:  פיקוד המילואים של חיל האוויר של ארצות הברית 
 
חיל האוויר הרביעי (באנגלית: Fourth Air Force, או בקיצור AF‏ 4) הוא כוח אווירי הכפוף לפיקוד המילואים (AFRC) בחיל האוויר של ארצות הברית. המטה שלו נמצא בבסיס מילואי אוויר מרצ' (אנ') בקליפורניה.
חיל האוויר הרביעי מנהל את הפעילות ומפקח על הכשרתם של למעלה מ-30,000 חיילי מילואים בחיל האוויר. במקרה של הפעלתם, יוקצו יחידותיו לפיקוד התובלה, פיקוד החינוך והאימונים ולכוחות האוויר באוקיינוס השקט.
חיל האוויר הרביעי הוא אחד מארבעת חילות האוויר המקוריים מלפני מלחמת העולם השנייה, והופעל לראשונה ב-18 בדצמבר 1940. בתחילה, היה תפקידו הגנה אווירית על דרום מערב ארצות הברית ודרום המערב התיכון. במהלך המלחמה השתנתה משימת החיל לארגון והכשרה של יחידות קרביות לקראת פריסתן לחילות האוויר הקרביים שמעבר לים.
מפקד החיל משנת 2022 הוא מייג'ור גנרל דרין ס. דורהאם.
היסטוריה

חיל האוויר הרביעי הוקם כמחוז האוויר הדרום-מערבי של הגיס האווירי של צבא ארצות הברית. שמו שונה ל"חיל האוויר הרביעי" ב-26 במרץ 1941.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה חיל האוויר הרביעי אחראי על ההגנה האווירית של החוף המערבי. הפיקוד גם הטיס סיורים נגד צוללות לאורך אזורי החוף של מפרץ מקסיקו מאז המתקפה על פרל הארבור ועד אוקטובר 1942.
ב-29 בספטמבר 1942 נרכש נמל התעופה העירוני רייס על ידי החיל, והיה פעיל עד ה-26 באוקטובר 1942.
החל ממאי 1942 שונתה משימתו של חיל האוויר הרביעי להובלת אימונים מבצעיים של יחידות וצוותים. רוב צוותי ה-P-51 מוסטנג ו-לוקהיד P-38 לייטנינג אומנו על ידי חיל האוויר הרביעי, בעיקר בשל קרבתם למפעלי הייצור של המטוסים. עד 1944 הסתיימו רוב ההכשרות המבצעיות של החיל.
ב-1 בספטמבר 1960 השבית פיקוד ההגנה האווירית את חיל האוויר הרביעי, והעביר את משימת האימון המילואים שלו לחיל האוויר השישי. חיל האוויר הרביעי הופעל מחדש ב-20 בינואר 1966 עם תחומי אחריות דומים. החיל הושבת שוב ב-1968 וחזר שוב לפעילות ב-8 באוקטובר 1976.
אנשי חיל האוויר הרביעי היו מעורבים בפעולות בגרנדה ובפנמה. יותר מ-8,000 חיילי מילואים של חיל האוויר הרביעי שירתו בארצות הברית, אירופה והמפרץ הפרסי במהלך מלחמת המפרץ. בהם גם 2,900 אנשי רפואה. מאז תום המלחמה הקרה, תמך חיל האוויר הרביעי במשימות הומניטריות, ובהן גם משימות בבלקן ובסומליה. החיל גם דאג לסיוע הומניטרי בעקבות הפיגוע באוקלהומה סיטי. יחידות חיל האוויר הרביעי סיפקו סיוע בכמה אסונות טבע, בהם רעידת האדמה בנורת'רידג' לוס אנג'לס ב-1994. יחידות חיל האוויר הרביעי תומכות באופן שגרתי במשימות האומות המאוחדות ומחלקת המדינה של ארצות הברית. בשנת 2003 הפך חיל האוויר הרביעי לדרג ביניים האחראי בעיקר על כל יחידות התדלוק האווירי של פיקוד הניידות האווירית במערב ארצות הברית. חיל האוויר היה מעורב במלחמת אפגניסטן (2001-2021), מלחמת עיראק (2003-2011); ובהמשך גם  נגד דאעש.
אזור חיל האוויר הרביעי של ארצות הברית, תחילת מלחמת העולם השנייה
הנס-יורגן קריישה

הנס-יורגן "הנזי" קריישה (בגרמנית: Hans-Jürgen "Hansi" Kreische, נולד ב-19 ביולי 1947 בדרזדן שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק לאורך כל הקריירה בדינמו דרזדן מליגת העל המזרח גרמנית בעמדת החלוץ. לקריישה 50 הופעות ו-25 שערים במדי נבחרת גרמניה המזרחית, עמה זכה במדליית ארד באולימפיאדת מינכן, והשתתף במונדיאל 1974. קריישה הוכתר ארבע פעמים כמלך השערים של ליגת העל המזרח גרמנית, ובשנת 1973 נבחר ככדורגלן השנה בגרמניה המזרחית.
קריישה עובד כיום כסקאוט במועדון ר.ב. לייפציג.