stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רישיון להרוג (1997)

| --- | --- |

 בימוי:  ארתור דונג
 הופק בידי:  ארתור דונג תומאס ג'י מילר
 תסריט:  ארתור דונג
 עריכה:  ארתור דונג
 שחקנים ראשיים:  ריימונד צ'יילדס  דונלד אולדריץ'  ויליאם קרוס  קורי ברלי  קנת ג'וניור פרנץ'  ג'יי ג'ונסון  ג'פרי סווינפורד
 מוזיקה:  מרים קאלטר
 צילום:  רוברט שפרד
 מדינה:  ארצות הברית
 חברה מפיצה:  PBS P.O.V. Deep Focus Films
 הקרנת בכורה:  1997
 משך הקרנה:  77 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט להט"בי, סרט תיעודי 
 פרסים:  פסטיבל סאנדנס פסטיבל ברלין
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
רישיון להרוג (באנגלית: Licensed to Kill) הוא סרט דוקומנטרי אמריקאי שנכתב, בוים והופק על ידי ארתור דונג ויצא בשנת 1997. דונג, הומוסקסואל וזוכה שני פרסי התקשורת של הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה, יצא ב"רישיון להרוג" לראיין רוצחים שביצעו פשעי שנאה הומופוביים ורצחו את קורבנותיהם על רקע נטיותיהם המיניות.
תקציר

ב"רישיון להרוג" יצא דונג לבחון את המניעים לפשעי שנאה הומופוביים אשר התפרסמו בהרחבה בכלי התקשורת בארצות הברית. דונג עצמו היה קורבן לתקיפה על רקע נטייה מינית בשנת 1997, ובראיונות אישיים עם שבעה רוצחים שהורשעו בפרשיות רצח על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית הוא בוחן עם המורשעים את המניע למעשיהם.
אסירים אלו כוללים מגוון של פרופילים ברורים: איש צעיר שטוען שעשה מעשה מוצדק כאשר ביצע רצח כהגנה עצמית מפני הכוונות המיניות של הקורבן (מקרים הידועים כ"פאניקה הומוסקסואלית"), בחור דתי בעל שנאה עצמית שהמניע שלו לרצח היה נטיותיו ההומוסקסואליות שלו עצמו, קורבן של התעללות מינית בילדים שחשש לאבד את הגבריות שלו, איש צבא אמריקאי שזעם על מדיניות "אל תשאל, אל תספר" של צבא ארצות הברית שהתירה להומוסקסואלים לשרת בצבא, ורוצח נוסף שחיפש לדבריו "טרף קל".
הראיונות

ריימונד צ'יילדס רצח גבר הומוסקסואל בן 55 שניסה "להתחיל" איתו. הוא מרצה עונש מאסר של 25 שנים בכלא סינג סינג.
דונלד אולדריץ' רצח את ניקולאס וסט שאותו הכיר במקום בילוי ללהט"בים. בסיוע של שני שותפים לעבירה הוא ירה בו 9 פעמים. אלרדיך הוצא להורג בזריקת רעל ב-12 באוקטובר 2004 בטקסס.
ויליאם קרוס רצח גבר שהראה כלפיו כוונות מיניות. הוא נידון ל-25 שנות מאסר באילינוי. ב-13 ביולי 2006 הוא קיבל שחרור מוקדם על תנאי.
קורי ברלי רצח את נגוין תאן, מהגר וייטנאמי שבילה עם בן זוגו בפארק. ברלי, שעקב אחרי השניים וירה בתאן למוות מרצה עונש של מאסר עולם בטקסס.
קנת ג'וניור פרנץ' הרעיל למוות את וסלי קאבר, ג'יימס קיד, את'ל פארוס ופיט פארוס שהיו לקוחות במסעדה בקרוליינה הצפונית. שלא כמו שאר מקרי הרצח המוצגים בסרט, אף אחד מקורבנותיו של פרנץ' לא היה ידוע כהומוסקסואל, אך מעשהו היה מחאה על כך שנשיא ארצות הברית ביל קלינטון ביטל את האיסור הגורף על שירות צבאי של הומוסקסואלים כאשר ייסד את מדיניות "אל תשאל, אל תספר". הוא מרצה עונש של ארבעה מאסרי עולם ו-35 שנים נוספות.
ג'יי ג'ונסון רצח חבר סנאט בשם ג'ון צ'נווית' ואת חברו ג'ואל לארסון בגיי בר במיניאפוליס. שלא כמו שאר הרוצחים בסרט, ג'ונסון עצמו הוא הומוסקסואל מוצהר. הוא מרצה עונש של שני מאסרי עולם במינסוטה.
ג'פרי סווינפורד רצח את כריס מילר לאחר שהוא ושניים מחבריו פגשו את מילר בגיי בר, הלכו עמו לביתו שם צרכו סמים ואלכוהול, ולאחר מכן שדדו אותו והכו אותו למוות. עונשו נקבע ל-20 שנות מאסר.
פרסים ומועמדויות

פרס במאי הדוקומנטרי הטוב ביותר, פסטיבל סאנדנס, 1997
פרס הקולנוענים, פסטיבל סאנדנס, 1997
מועמדות לפרס בחירת השופטים, פסטיבל סאנדנס, 1997
הבחירה הרשמית, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, 1997
מועמדות לפרס אמי בקטגוריית חדשות ודוקומנטרי
תעודת ההצטיינות בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסן פרנסיסקו, 1997
מועמדות לפרס הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה, 1998
ריצ'רד קליידרמן

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1953 (בן 70) הרובע העשרים של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Philippe Robert Luc Pagès 
 שם במה:  Richard Clayderman 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1976 
 סוגה:  מוזיקה קלה 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  EMI 
 www.clayderman.co.uk
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
ריצ'רד קליידרמן (בצרפתית: Richard Clayderman, נולד בשם פיליפ פאז'ה (Philippe Pagès) ב-28 בדצמבר 1953) הוא פסנתרן ומלחין צרפתי אשר הוציא מספר אלבומים בהם מוזיקה מקורית וכן ביצועים מחודשים לשאנסונים צרפתיים ויצירות פסנתר קלאסיות.
קליידרמן זכה להצלחה רבה בסוף שנות ה-70 ובשנות ה-80 לאחר שהתפרסם בשנת 1976 עם צאת הסינגל "בלאדה לאדלין" (Ballade pour Adeline) אשר הולחנה על ידי פול דה סנוויל (Paul de Senneville). הסינגל שהיה לחן מודרני לפסנתר נמכר ב-22 מיליון עותקים ב-38 מדינות. מאז הקליט קליידרמן מאות סינגלים נוספים והיה לאחד מהנגנים המצליחים ביותר בעולם אשר מוציא אלבומים אינסטרומנטליים בלבד.
קורות חייו

קליידרמן התחיל ללמוד פסנתר אצל אביו שהיה מורה לאקורדיון ולפסנתר. בגיל 12 התקבל לקונסרבטואר של פריז שם זכה להכרה ולהערכה כנער. בריאותו הרופפת של אביו וקשיים כלכליים שחוותה משפחתו, לא איפשרו לו פיתוח קריירה כפסנתרן קלאסי. כדי להרוויח למחייתו הוא החל לעבוד כפקיד בנק וכנגן מלווה בהרכבים שונים. בין השאר ליווה זמרים שונים, בהם ג'וני האלידיי.
בלדה לאדלין

בשנת 1976 הוזמן קליידרמן על ידי אוליבייה טוסן (Olivier Toussaint) ופאול דה סנביל, מפיקי תקליטים צרפתים, להקליט בלדה עדינה לפסנתר. פאול דה סנביל הוא שהלחין את הבלדה לרגל הולדת בתו אדלין. למבחני ההקלטה התייצבו כ-20 פסנתרנים וקליידרמן זכה בתפקיד. מאוחר יותר אמר עליו טוסן: "הוא היה מוזיקאי מעניין עם מגע עדין בקלידים וטכניקה טובה, והוא גם נראה טוב.". לרגל צאת הסינגל שינה פיליפ פאז'ה את שמו לריצ'רד קליידרמן, תוך שהוא מאמץ את שם משפחתה של סבתא רבתא שלו.
קריירה

קליידרמן הקליט במהלך הקריירה שלו למעלה מ-1,300 מנגינות ויצר סגנון רומנטי חדש המשלב מנגינות מקוריות עם יצירות קלאסיות ולחנים מוכרים מתחום מוזיקת פופ. במהלך הקריירה הוא הקדיש את רוב זמנו להופעות והופיע בלמעלה מ-1,200 הופעות, בחלק מן השנים הופיע במאות הופעות בשנה. נכון לשנת 2006 הוא מכר כ-150 מיליון תקליטים בעולם, זכה ל-267 אלבומי זהב ו-70 אלבומי פלטינה. הוא נזכר בספר השיאים של גינס כפסנתרן המצליח ביותר בעולם.
הערות שוליים

↑  "Biography, Richard Clayderman"(הקישור אינו פעיל, 24.11.2019)
↑  ריאיון עם אוליבר טוסן(הקישור אינו פעיל, 24.11.2019)
↑  'Kenny G of the piano' is ready to woo. Taipei Times, September 8, 2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007346544505171  PLWABN: 9810584419405606  BIBSYS: 12023556  BNE: XX877157  BnF: cb138925569 (data)  CiNii: DA14134923  GND: 118638416  ISNI: 0000 0001 1592 2938  LCCN: n85233054  LNB: 000107049  MusicBrainz: 0baceb7b-6237-48c4-9550-3a02e9a71f44  NDL: 00436140  NKC: jn19990001415  NLA: 35578373  NLK: KAC2018K9495  NTA: 070457263  SELIBR: 341919  SNAC: w6x93j3d  SUDOC: 131272330  Trove: 1002095  VIAF: 8180817   WorldCat (עם VIAF): 8180817
רליאנט Scimitar SS1

| --- | --- |

Reliant Scimitar SS1, שנת 1987
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  "רליאנט מוטורס" (אנ')
 שנות ייצור:  1984–1990
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 סיווג:  מכונית ספורט רודסטר
 אורך:  3,886 מ"מ
 רוחב:  1,582 מ"מ
 גובה:  1,240 מ"מ
 משקל:  839 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,133 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים 1,296 סמ"ק (מנוע פורד מסוג "Ford CVH")  4 צילינדרים 1,392 סמ"ק המפיק 75 כ"ס (מנוע פורד מסוג "Ford CVH")  4 צילינדרים 1,597 סמ"ק המפיק 97 כ"ס ב-6,000 סל"ד (מנוע פורד מסוג "Ford CVH")  4 צילינדרים 1,809 סמ"ק המפיק 137 כ"ס ב-6,000 סל"ד טורבו (מנוע ניסאן מסוג ""CA18ET turbo, מדגם "Nissan Silvia" (אנ'))
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 4 מהירויות  תמסורת ידנית – 5 מהירויות
 מהירות מרבית:  177 קמ"ש (מנוע 1,597 סמ"ק)  202.8 קמ"ש (מנוע ניסאן, מגדש טורבו, 1.8 ליטר)
 מעצב:  Giovanni Michelotti (אנ')
| --- | --- |

Reliant Scimitar Sabre, שנת 1994
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  "רליאנט מוטורס" (אנ')
 שנות ייצור:  1992–1995
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 סיווג:  מכונית ספורט רודסטר
 אורך:  3,886 מ"מ
 רוחב:  1,582 מ"מ
 גובה:  1,240 מ"מ
 משקל:  839 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,133 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים 1,392 סמ"ק, המפיק 75 כ"ס (מנוע פורד מסוג "Ford CVH")  4 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, 1,396 סמ"ק (מנוע רובר מסוג "Rover K-series engine" (אנ'))  4 צילינדרים 1,809 סמ"ק המפיק 137 כ"ס ב-6,000 סל"ד טורבו (מנוע ניסאן מסוג "CA18ET turbo", מדגם "Nissan Silvia" (אנ'))
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 5 מהירויות
 מהירות מרבית:  181.9 קמ"ש (מנוע 1,396 סמ"ק מתוצרת רובר מסוג "Rover K-series engine" (אנ'))
 מעצב:  William Towns (אנ')
רליאנט Scimitar SS1 (באנגלית: Reliant Scimitar SS1) היא מכונית ספורט, בתצורת רודסטר, 2 מושבים, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית רליאנט מוטורס (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1984–1990.
דגם ה-"Scimitar SST" יוצר בין השנים 1990–1991 ודגם "Scimitar Sabre" יוצר בין השנים 1992–1995.
לוחות מרכב הרכב היו עשויים פוליאוריתן או זכוכית מחוזקת פוליאסטר, והותקנו על שלדת מסבך צינורות פלדה.
דגמים

"Scimitar SS1" (יוצר בין השנים 1984–1990)
"Scimitar SST" (יוצר בין השנים 1990–1992)
"Scimitar Sabre" (יוצר בין השנים 1992–1995)
תאוצות

דגם "Scimitar SS1" בין 0–97 קמ"ש היא 9.6 שניות (מנוע פורד 1,596 סמ"ק)
דגם "Scimitar SS1" בין 0–97 קמ"ש היא 7.6 שניות (מנוע מגדש טורבו, מתוצרת ניסאן 1,809 סמ"ק מדגם "Nissan Silvia" (אנ'))
דגם "Scimitar Sabre" בין 0–97 קמ"ש היא 9.4 שניות (מנוע "רובר" 1,396 סמ"ק)
תמונות

"רליאנט Scimitar SS1"
"רליאנט Scimitar SS1" – מבט לתא הנהג
"רליאנט Scimitar SS1"
"רליאנט Scimitar SS1", שנת 1988
"רליאנט Scimitar SS1"
"רליאנט Scimitar SS1"
"רליאנט Scimitar SS1"
"רליאנט Scimitar SS1"
"רליאנט Scimitar SS1"
"רליאנט Scimitar SS1", שנת 1985, מנוע 1,296 סמ"ק
ראו גם

רליאנט סברה
סברה ספורט
רליאנט Scimitar
הערות שוליים

↑  אינדקס מכוניות ספורט "רליאנט"
↑  Bladon, Stuart (1985). Observer's Book of Automobiles. Harmondsworth, UK: Warne. ISBN 0-7232-1675-4.
↑  "רליאנט Scimitar SS1" – מפרט ומידות
↑  "רליאנט Scimitar SS1" – מבחן דרכים
↑  "רליאנט Scimitar SS1" – התפתחות היסטורית
רחוב סנט ג'יימס (ירושלים)

| --- | --- |

 מיקום
 עיר:  ירושלים
 רובע:  הרובע הארמני
 קואורדינטות:  31°46′31″N 35°13′45″E﻿ / ﻿31.775166666667°N 35.229277777778°E﻿ / 31.775166666667; 35.229277777778
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) רחוב סנט ג'יימס(למפת ירושלים העתיקה רגילה) רחוב סנט ג'יימס(למפת ירושלים רגילה) רחוב סנט ג'יימס(למפת ירושלים מוגדלת) רחוב סנט ג'יימס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מפת הרובע הארמני
רחוב סנט ג'יימס או רחוב ג'יימס הקדוש הוא רחוב מרכזי ברובע הארמני בעיר העתיקה בירושלים, במערבו הוא ניפגש עם רחוב הפטריארכיה הארמנית, ובמזרחו עם רחוב אררט אשר תוחם בין הרובע הארמני לרובע היהודי. 
נקרא על שם יעקב הקדוש (באנגלית: סנט ג'יימס) אחד משנים-עשר השליחים תלמידיו של ישו. לזכרו נבנתה קתדרלת יעקב הקדוש הנמצאת בסמוך.
היסטוריה

הרחוב וסביבתו בנויים על חורבות העיר העליונה של ירושלים בתקופת בית שני שנחרבה על ידי הרומאים.
מאז ימי הביניים, הוא דרך ברשות הרבים במתחם הסגור של הרובע הארמני. הדרך חוצה את המתחם בין שני חלקיו (המוקפים בחומה): בין החלק הצפוני, שבו מתגוררים אזרחים ומשפחות ממוצא ארמני, לבין החלק הדרומי, שמשמש כ"מתחם הנזירי" וכולל את קתדרלת יעקב הקדוש, מנזר ארמני, ספריית גולבנקיאן, המוזאון הארמני ובית הספר טארמצ'טאס הקדוש. והיא הדרך הקצרה לבאים משער יפו אל הרובע היהודי.
בספרו הרצון לחיים מתאר ג'ון פיליפס את הרחוב כנתיב שבו הועברו השבויים אנשי ההגנה והאצ"ל ותושבים יהודים מקומיים, שהשתתפו בקרב על הרובע היהודי במלחמת העצמאות למעצר במבנה הקישלה, לאחר שנחתם הסכם הכניעה של תושבי הרובע. חיילי הלגיון הערבי הרחיקו אז מהדרך ומהרחוב "את האזרחים הערבים העוינים שחסמו את הדרך לקישלה". והשבויים הוכנסו לקישלה, ואחר נשלחו למחנה מעצר בירדן (ממנו שוחררו לאחר חודשים אחדים למדינת ישראל).
שלט בכניסה המערבית לרחוב
הערות שוליים

↑  ישעיהו פרס, ארץ-ישראל - ספר המסעות, ירושלים-ברלין-וינה תרפ"א, עמ' 169.
↑  ג'ון פיליפס, הרצון לחיים, ירושלים העתיקה מניתוק לתקומה, ירושלים, הוצאת עידנים, מהדורת ידיעות אחרונות, 1977, עמ' 40.
| רחובות מרכזיים בעיר העתיקה  |
| --- | --- | --- |
| הרובע הארמני | רחוב הפטריארכיה הארמנית • רחוב סנט ג'יימס •  רחוב אררט • רחוב הארמנים |  |
| הרובע היהודי | רחוב היהודים • רחוב הקארדו • רחוב משגב לדך • רחוב תפארת ישראל • רחוב בתי מחסה • רחוב חב"ד |  |
| הרובע המוסלמי | רחוב הגיא • רחוב שער האריות •  רחוב שער הפרחים • רחוב השלשלת • ויה דולורוזה  • מעלות המדרשה • רחוב בית הבד |  |
| הרובע הנוצרי | רחוב דוד • רחוב השער החדש • רחוב הבורסקאים • רחוב הפטריארכיה הלטינית • רחוב הנוצרים |  |
| אתרי הרובע הארמני |
| --- | --- | --- |
| רחובות ושערים | שער יפו • שער ציון • רחוב הפטריארכיה הארמנית • רחוב סנט ג'יימס • כיכר עומר אבן אל ח'טאב |  |
| אתרים | מגדל דוד • המוזיאון הארמני • מוזיאון הדגמים של קונרד שיק • קישלה |  |
| אתרים נוצריים | כנסיית המשיח • מנזר מרקוס הקדוש • הפטריארכיה הארמנית של ירושלים • קתדרלת יעקב הקדוש |  |
| אתרים יהודיים | ישיבת ברכת התורה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010400062305171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רחל אבישר-אבלס

אין תמונה חופשית
רחל אבישר-אבלס (נולדה ב-2 בנובמבר 1969) היא עורכת דין ישראלית. החל מ-2018 מכהנת כפרקליטת מחוז מרכז (פלילי) בפרקליטות המדינה.
ביוגרפיה

נולדה לרוזה ובן ציון אבישר. היא בעלת תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במשפטים בהצטיינות מאוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה > פרקליטות המדינה

בשנת 1995 החלה להתמחות בפרקליטות המדינה, והחל מ-1996 החלה לעבוד כפרקליטה במחוז מרכז של הפרקליטות, שימשה מנהלת מחלקה (החל מ-2012), אחראית תחום תיקי ההמתה במרחב שפלה, תחום חומרי חקירה וחסיונות, וראש צוות פרקליטים.
במסגרת תפקידיה ניהלה אבישר-אבלס במהלך השנים תיקים רבים, ביניהם תיקי ארגוני הפשיעה דוגמת "חוט השני" במסגרתו נעצר ונכלא העבריין חגי זגורי (אחיו של יניב זגורי), משפחת שורפי ומשפחת ואבו שחאדה (תיק שכלל 25 נאשמים), ותיקים מתוקשרים דוגמת רצח נשותיו של שמעון קופר, ועוד. כן ניהלה תיקי שחיתות שלטונית כתיק מחמוד חדיגה ראש העיר קלנסווה, וסיני גלבוע סגן ראש עיריית פתח תקווה. מטפלת בתיק אפי נוה ואתי כרייף, ועוד.
ביוגרפיה > פרקליטת מחוז מרכז (פלילי)

בינואר 2018 נבחרה לכהן כפרקליטת מחוז מרכז (פלילי). במסגרת תפקידה ליוותה והובילה אבישר-אבלס לאורך שנים את תיק הפיגוע בדומא מתחילתו, החל מהחקירה הסמויה שנערכה בהיותה פרקליטה במחוז, ועד מתן גזר דינו של עמירם בן אוליאל אשר ניתן בהיותה פרקליטת המחוז. במסגרת תפקידה מובילה את תיק פרשת מינויי שופטים תמורת שוחד.
בדצמבר 2019, במסגרת המאבק בין שר המשפטים אמיר אוחנה והיועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט על מינוי ממלא מקום לתפקיד פרקליט המדינה, ציין השר את קידומה המהיר של אבישר-אבלס בפרקליטות המדינה. יצוין כי המועמדת בה בחר באותה עת השר אוחנה לתפקיד ממלא המקום, אורלי בן-ארי, כפופה בתפקידה לאבישר-אבלס, והאחרונה אף זכתה בהתמודדות בין שתיהן על תפקיד פרקליטת המחוז (פלילי). במאי 2020 הייתה אבישר-אבלס בין בכירי הפרקליטות שתקפו בחריפות את ממלא מקום דן אלדד, בטענה שבדיקה שפתח כנגד היועץ מנדלבליט בפרשת הרפז נעשתה משיקולים שאינם עניינים ופרסומה ברבים היה "מעשה שלא ייעשה".
חיים אישיים

נשואה לעורך הדין רמי אבלס ואם לשלוש בנות.
הערות שוליים

↑  ציוץ של הפקולטה למשפטים ע"ש בוכמן אוניברסיטת תל אביב ברשת החברתית טוויטר, 4 בינואר 2018.
↑  ארנון בן-יאיר, כרוניקה של הודאה ידועה מראש, באתר הארץ, 27 ביוני 2007
↑  הסדר למניעת ניגוד עניינים בהעסקה של רחל אבישר-אבלס, 3 במאי 2018.
↑  גלעד גרוסמן‏, אישום: חיילי זגורי הציתו, איימו וסחטו, באתר וואלה, 21 בפברואר 2010
↑  ורד לוביץ', בית המשפט הרשיע את ארגון הפשע שורפי, באתר ynet, 14 בספטמבר 2008
↑  ורד לוביץ', חסר תקדים: 27 שנות מאסר לראש ארגון פשע, באתר ynet, 23 במרץ 2009
↑  הרשעת שמעון קופר ברצח שתי נשותיו, באתר משרד המשפטים.
↑  ורד לוביץ', 25 שנה לגבר ש"אנס בסאדיזם" וגרם למוות, באתר ynet, 14 בפברואר 2007
↑  גלעד גרוסמן‏, אישום: רצח את אשתו כי התנגדה שיישא אישה נוספת, באתר וואלה, 16 במאי 2011
↑  חן מענית, ‏כתב אישום: ראש העיר קלנסווה לקח שוחד וסחט באיומים חבר מועצה, באתר גלובס, 5 ביולי 2011
↑  יובל יועז, ‏הסדר טיעון: עו"ד סיני גלבוע יודה ויורשע בהפרת אמונים, באתר גלובס, 5 באפריל 2012
↑  חן מענית, ‏אפי נוה נגד שי ניצן: "מקבל החלטות משיקולי רייטינג" | בלעדי, באתר גלובס, 31 בדצמבר 2018
↑   רויטל חובל, העליון התיר לפרסום לבקשת "הארץ": אתי כרייף היא השופטת החשודה בשוחד מיני לאפי נוה, באתר הארץ, 13 במרץ 2019
↑  דניאל דולב‏, השופט רוזן: הפרקליטות התנהלה שלא כדין בעניינו של רוזנשטיין, באתר וואלה, 6 ביוני 2019
↑  מינויים חדשים לראש מחלקת בג"צים בפרקליטות ופרקליטת מחוז מרכז (פלילי), באתר משרד המשפטים.
↑  נטעאל בנדל, מציאות מטלטלת: החגיגה סביב פסילת ההודאות בדומא מוקדמת, באתר מקור ראשון, ‏22 ביוני 2018
↑  פרשת דומא: התיק נגד רכז הנוער יסגר מחוסר אשמה!, באתר חננו.
↑  חן מענית, ‏עמירם בן אוליאל הוא הנאשם המרכזי ברצח משפחת דוואבשה, באתר גלובס, 3 בינואר 2016
↑  שלמה פיוטרקובסקי, הפרקליטות: לא נקבע שהנאשמים עונו, באתר ערוץ 7, ‏19 ביוני 2018
↑  גלעד מורג, 3 מאסרי עולם לרוצח משפחת דוואבשה: "קיצוניות וגזענות", באתר ynet, 14 בספטמבר 2020
↑  אוחנה: בפרקליטות מרכז הקפיצו מישהי חמש דרגות, את בן ארי הקפצתי שתיים, באתר כאן, ‏7 בדצמבר 2019
↑   נטעאל בנדל, בן ארי־גיזנברג: הפרקליטה המוערכת שלא הצליחה לזכות בתפקידים, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2019
↑  ציוץ של כתב גלובס חן מענית ברשת החברתית טוויטר, 17 בדצמבר 2019.
↑  חן מענית, ‏בכירי הפרקליטות נגד עו"ד דן אלדד: "התנהלותך מנוגדת לכל אתוס", באתר גלובס, 24 באפריל 2020
↑  מכתב בכירי פרקליטות המדינה אל דן אלדד, 24 במאי 2020.
↑  רמי אבלס ברשת החברתית טוויטר
רוברט פיצרוי

סגן אדמירל רוברט פיצרוי (באנגלית: Robert FitzRoy; 5 ביולי 1805 – 30 באפריל 1865) היה קפטן ספינת המחקר ביגל, חלוץ בתחום חיזוי מזג האוויר, ממפה ימי ומושל ניו זילנד.
רקע

רוברט פיצרוי נולד באמפטון הול, סאפוק שבאנגליה, במשפחה מהמעמד הגבוה של האריסטוקרטיה הבריטית ולמסורת של שירות ציבורי. רוברט היה צאצא של צ'ארלס השני מלך אנגליה, דרך אחד מבניו הלא חוקיים הרבים.
בגיל 12 (1818) החל ללמוד במכללה של הצי המלכותי. הוא סיים את לימודיו בהצטיינות וקודם לדרגת סגן ב-7 בספטמבר 1824, כשהוא קובע תקדים בציונים שקיבל במבחני הסיום. לאחר שירות של מספר שנים על ה-Thetis, התמנה לתפקיד "Flag Lieutenant" תחת פיקודו של רוברט וולר אותוואי (Robert Waller Otway), מפקד התחנה הדרום-אמריקאית.
באותו הזמן, ביצעה הביגל משימת מיפוי ימי של ארץ האש, תחת פיקודו של קפטן פרינגל סטוקס (Pringle Stokes). באחד השלבים הקשים של המסע באזור נידח ושומם במצר מגלן בארץ האש הקפטן של הביגל נתקף דיכאון עמוק ונעל עצמו בחדרו במשך 14 יום. באוגוסט 1828 הוא התאבד בירייה. סגן המפקד, סגן וו.ג. סקיירינג, מונה לקפטן של הביגל. משם הם הפליגו לריו דה ז'ניירו כאשר ב-15 בדצמבר 1828 מונה רוברט פיצרוי בן ה-23 למפקד הספינה הזמני. פיצרוי הוכיח את עצמו כמפקד ראוי וכבעל יכולות מיפוי מצוינות. בתקרית מסוימת התושבים המקומיים של ארץ האש גנבו סירה מאחת הספינות, פיצרוי העלה את בני משפחות הגנבים לאוניה והחזיק בהם כבני ערובה. בסופו של דבר הוא החזיק בארבעה: שני גברים, נערה וילד שאותם הוא לקח עמו חזרה לאנגליה. ב-14 באוקטובר 1830 הסתיים המסע.
המסע השני של הביגל

בתחילת מאי 1831 פיצרוי היה מועמד מטעם המפלגה הטורית בבחירות באזור אישסוויץ', אך הובס. פיצרוי התחבט בשאלה כיצד יוכל להחזיר את הילידים הדרום אמריקאים שלקח עמו במסעו הראשון (בזמן שהייתם באנגליה החטופים הפכו למיסיונרים). הוא שקל לשכור ספינה על חשבונו כדי להחזירם אך "דוד נדיב" התערב וב-25 ביוני הוא מונה מחדש להיות הקפטן של הביגל.
הביגל עברה מספר שיפורים טכניים בהוראתו של פיצרוי שלא חסך בהוצאות כדי להתאימה בצורה טובה יותר למשימת המחקר. השיפור העיקרי היה הגבהת הסיפון העליון ב-20 ס"מ והזזתו לכיוון החרטום ב-30 ס"מ (דגם הספינה הזה נודע לשמצה בנטייתו לטבוע). המיקום החדש של הסיפון סייע לניקוז מהיר יותר של המים מחלקה העליון של הספינה.
הפיקוד על משלחת חקר באותה תקופה היה כרוך במתח נפשי ובבדידות, כפי שהוכיחה התאבדותו של קפטן סטוקס. דודו של פיצרוי עצמו, וייקונט קאסלריי, התאבד ב-1822 בשל לחץ עבודה בלתי פוסקת.
פיצרוי היה מוטרד מבדידותו במסע הארוך, בעיקר עקב התאבדותו של הקפטן סטוקס, וגם בגלל התאבדותו של דודו. עקב כך, ביקש מהממונה עליו, שהיה גם חברו, לצרף לו בן לוויה שיארח לו לחברה בזמן המסע הארוך. פרופסור ג'ון סטיבנס הנסלו, מרצה לבוטניקה מאוניברסיטת קיימברידג', המליץ על הצטרפותו של תלמידו צ'ארלס דרווין למסע, כחוקר טבע. השניים הסתדרו טוב במהלך המסע שהתארך ליותר מחמש שנים, מלבד פעם אחת, בה נפלה מחלוקת ביניהם בנושא חוקיות העבדות. דרווין זועזע קשות ממאורע שהתרחש במרץ 1830 בו נכח במקרה של התנהגות ברוטלית כלפי עבדים, בעוד שפיצרוי על אף שלא היה אדם ברוטלי מטבעו צידד בעבדות ואף טען כי שמע מפי מגדל בקר שהוא שאל פעם את עבדיו אם הם חפצים להיות חופשיים והם השיבו שלא.
דרווין תיאר את פיצרוי כאדם בעל קסם ודעות פתוחות וליברליות.
עם חזרתה של הביגל ב-2 באוקטובר 1836 הוענקה לפיצרוי מדליית זהב על ידי החברה הגאוגרפית המלכותית (1837).
לאחר חזרתו החל פיצרוי לתעד את המסע, התיעוד כלל עריכת ההערות של הקפטן הקודם של הביגל, במאי 1839 פורסם ספרו Narrative of the surveying voyages of H.M.S. Adventure and Beagle בארבעה כרכים שכללו את היומן וההערות של דרווין.
פיצרוי נבחר כחבר פרלמנט מטעם דורהאם (Durham) וכאַפּוֹטְרוֹפּוֹס עבור חבל מרזיסייד.
מושל ניו זילנד

מושל ניו זילנד, ויליאם הובסון נפטר בסוף 1842 וחברה לכנסייה מיסיונרית (Church Missionary Society), שהייתה בעלת נוכחות חזקה בניו זילנד הציעה את פיצרוי כמחליף. פיצרוי קיבל על עצמו את התפקיד באפריל 1843.
המשימה שהוצבה בפניו הייתה קשה. לפי ההוראות שקיבל היה עליו לשמור על הסדר, להגן על המאורים ולספק את "הרעב לכיבוש" של מסות המתיישבים החדשים שהגיעו. המשאבים הצבאיים שעמדו ברשותו היו מועטים וכך גם מקורות ההכנסה, בעיקר ממכסים.
דרכו של פיצרוי לא צלחה. המשאבים שהיו ברשותו לא אפשרו לו לשלוט ולהשליט סדר. בתקופתו החלו קרבות ופיצרוי לא הצליח להביא לסיומם המהיר. פיצרוי הודח מתפקידו ב-1845.
חיזוי מזג אוויר

למרות ההדחה פיצרוי לא נכלם. הוא חזר לאנגליה ובספטמבר 1848 מונה למפקח של מספנות הצי בוולוויץ' (Woolwich) ובמרץ 1849 קיבל את תפקיד הפיקוד האחרון בחייו, פיקוד על הפריגאטה ארוגנט (Arrogant). ב-1851 הוא פרש עקב בריאותו ובחירתו לחברה המלכותית בתמיכתם של 13 חברים שביניהם דרווין.
ב-1854 הוא מונה כאחראי על מחלקה חדשה שתטפל המידע הרב שנאסף על מזג האוויר בים. הוא הורה לקפטנים לספק מידע שייאסף בעזרת ציוד שהושאל לספינות במיוחד למטרה זו. בתקופת שהותו על הביגל הוא פיתח עזרים לחיזוי וכעת הוא נדרש לפתח ולהפיץ ברומטר מיוחד "זכוכית סערה" שיותקן בכל נמל כדי שהספנים יוכלו להיעזר בו כדי להחליט האם לצאת לים או לא.
הסערה האיומה ב-1859 שגרמה לטביעתה של הרויאל צ'ארטר נתנה לפיצרוי את ההשראה לשרטט מפות שיאפשרו לחזות את מזג האוויר. 15 תחנות הוקמו והן צוידו בטלגרף שהעביר דיווחי מזג אוויר שוטפים. התחזית החלה להתפרסם בעיתון The Times. בשנה שלאחר מכן (1860) הוקמו מערכות התרעה נגד סערות בנמלים החשובים. ב-1863 הוא פרסם את "ספר מזג האוויר" ("Weather Book") שהקדים את הדעות המדעיות של אותה התקופה.
ב-1863, פרש פיצרוי מתפקידו בדרגת סגן אדמירל.
סיום חייו

ב-1859, כאשר פורסם מוצא המינים שכתב צ'ארלס דרווין, פיצרוי חש נבגד ואשם על חלקו בהתפתחות התאוריה ה"כופרת". הוא התעמת מול דרווין בעניין זה.
פיצרוי סבל מדיכאון כרוני והתאבד ב-1865 בעזרת תער, כמעשה דודו.
הנצחת מורשתו

ההר פיץ רוי - נמצא בדרום יבשת דרום אמריקה בארגנטינה קרוב לגבול עם צ'ילה ליד כפר בשם אל צ'אלטן. נקרא על שמו בידי המדען והחוקר פרנצ'סקו מורנו. גובהו 3440 מ' והוא מהווה אטרקציה תיירותית.
נהר פיצרוי - נמצא בצפון מערב אוסטרליה. נקרא על שמו על ידי לואיט ג'ון לורט שהיה מפקדה של הביגל לאחר פיצרוי והיה תחת פיקודו של פיצרוי. כמו כן קיים עץ מחט דרום אמריקאי שקרוי על שמו.
ב-4 בפברואר 2002, שונה שמה של ספינה לחקר מזג האוויר אשר נשאה את השם "Finisterre", ל"פיצרוי".
הערות שוליים

↑  Desmond and Moore (1991), p. 104.
| המושלים והמושלים הכלליים של ניו זילנד |
| --- | --- | --- |
| מושלים | הובסון • פיצרוי • גריי • גור בראון • בואן • ג'יימס פרגוסון • נורמנבי • רובינסון • המילטון גורדון • ג'רבויס • אונסלו • גלאזגו • רנרפלי • פלנקט • איזלינגטון • ליברפול |  |
| מושלים כלליים | ליברפול • ג'ליקו • צ'ארלס פרגוסון • בלדיסלאו • גולוויי • ניואול • פרייברג • נורי • קובהם • ברנרד פרגוסון • פוריט • בלנדל • הוליאוק • ביטי • ריבס • טיזרד • הרדי בויס • קרטרייט • סטיאננד • מטפארה • רדי • קירו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261247505171  PLWABN: 9812854273505606  BIBSYS: 90256576  BNC: 000334772  BNE: XX1271031  BnF: cb122753081 (data)  GND: 117512184  ISNI: 0000 0000 6644 8941  LCCN: n86868913  NDL: 00620662  NKC: xx0023296  NLA: 35087739  RERO: 02-A025284597  SNAC: w6417tg8  SUDOC: 031940285  TePapa: 44913  Trove: 822793  ULAN: 500060019  VIAF: 32057224   WorldCat (עם VIAF): 32057224 
"ביגל" נחה על גדת נהר סנטה קרוז לצורך ניקוי התחתית מן "הַזָקָן" שדבק בה. תחריט מאת תומאס לנדסיר (1838) על פי ציור של קונרד מרטס (1834).
דיוקנו של רוברט פיצרוי
רחוב ספרוס 8

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 כתובת:  רחוב ספרוס 8
 מיקום:  ניו יורק, ארצות הברית.
 מדינה:  ארצות הברית 
 בעלים:  פורסט סיטי אנטרפרייזס 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2006–2010 (כ־4 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  פברואר 2011 
 אדריכל:  פרנק גרי
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות פוסט-מודרנית 
 מידות
 גובה:  265 מטר
 קומות:  76
 קואורדינטות:  40°42′39″N 74°00′20″W﻿ / ﻿40.710833°N 74.005556°W﻿ / 40.710833; -74.005556
 www.newyorkbygehry.com
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזירחוב ספרוס 8(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזירחוב ספרוס 8(למפת מנהטן רגילה) רחוב ספרוס 8(למפת מנהטן מוגדלת) רחוב ספרוס 8
 
מגדל רחוב ספרוס 8 (באנגלית: 8 Spruce Street, על שם כתובתו, ידוע גם כמגדל ביקמן -  Beekman Tower) הוא בניין מגורים הממוקם ברחוב ספרוס 8 במנהטן תחתית, מנהטן, ניו יורק סיטי, ניו יורק. במגדל 76 קומות והוא מתנשא לגובה של 265 מטרים. הבניין ממוקם דרומית לבניין העירייה של ניו יורק וגשר ברוקלין. המבנה בנוי בסגנון האדריכלי הידוע בשם דה-קונסטרוקטיביזם, ותוכנן על ידי האדריכל הידוע פרנק גרי.