stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספינת הקיטור וילי

| --- | --- |

כרזת הסרט המקורית
 מבוסס על:  ספינת-הקיטור ביל ג'וניור 
 בימוי:  וולט דיסני אב אייוורקס
 הופק בידי:  רוי דיסני וולט דיסני
 תסריט:  וולט דיסני אב אייוורקס
 מדבבים:  וולט דיסני (מיקי מאוס) 
 מוזיקה:  וילפרד ג'קסון ברט לואיס
 אנימטור:  Johnny Cannon, אב אייוורקס, לס קלארק, וילפרד ג'קסון 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני וולט דיסני
 חברה מפיצה:  Celebrity Productions
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 בנובמבר 1928 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  8 דקות
 שפת הסרט:  סרט עם ערוץ קול, שכולל בעיקר מוזיקה וכן מלל דל באנגלית
 סוגה:  סרט מוזיקלי 
 תקציב:  $4,986
 סרט קודם:  The Gallopin' Gaucho
 סרט הבא:  The Barn Dance
 דף הסרט ב־IMDb
 
ספינת הקיטור וילי (באנגלית: Steamboat Willie) הוא סרט אנימציה קצר משנת 1928, בבימוים של וולט דיסני ואַבּ אָיְוֵרְקְס (Ub Iwerks). זהו סרט שחור-לבן שהופק באולפני וולט דיסני והופץ על ידי חברת Celebrity Productions. סרט קצר זה נחשב כזה שבו הוצגו לראשונה דמויותיהם של מיקי מאוס, ושל חברתו מיני, אך שתי הדמויות נחשפו לראשונה לעין הצופים מספר חודשים קודם לכן, בהקרנות ניסיון. "ספינת הקיטור וילי" הוא הסרט השלישי שהופק בכיכובו של מיקי מאוס, אך הוא היה הראשון מבין הסרטים בכיכובו שהופץ מסחרית.
הסרט נודע גם כאחד הסרטים המונפשים הראשונים עם ערוץ שמע מסונכרן. למעשה, היה הסרט המונפש הראשון ששילב פסקול מלא, ובכך נבדל מסרטים מונפשים קודמים ששילבו קול לצד תנועה, כדוגמת "Song Car-Tunes" ‏(1924-1927) של אולפני אינקוול (Inkwell) ו-"Dinner Time"‏ (1928) של אולפני ואן ביורן (Van Beuren). בנוסף, הוא נבדל מסרטי אנימציה קודמים ששילבו קול, במידת הפופולריות הרבה שרכש.
את הפסקול יצרו מעצבי הפסקולים וילפרד ג'קסון וברט לואיס, והוא כולל נעימות כדוגמת "Steamboat Bill", שהוא שירו של ארתור קולינס (Arthur Collins) מ-1911, ושיר העם האמריקני "Turkey in the Straw". שמו של הסרט מהווה פארודיה על סרטו של באסטר קיטון "Steamboat Bill Jr.‎"‏ (1928), שבתורו ביסס את שמו על שירו של קולינס "Steamboat Bill". את כל עבודת הדיבוב בסרט ביצע וולט דיסני, אם כי הפסקול כולל מעט מאוד צלילי דיבור בעלי משמעות.
לצד ביקורת מסוימת שנמתחה על הסרט על כך שהציג את נושא ההתעללות בבעלי חיים באור הומוריסטי, הורעפו עליו תשבחות רבות מצד המבקרים, לא רק על שום שהציג לעולם את דמותו של מיקי מאוס - אחת הדמויות הקלאסיות והמצליחות ביותר בהיסטוריה של האנימציה, אלא גם על שום חדשנותו. ב-1994 נבחר "ספינת הקיטור וילי" על ידי קבוצה של אלף מאנשי תעשיית האנימציה, במקום ה-13 ברשימת "50 הסרטים המונפשים הטובים ביותר". ב-1998 נבחר כסרט לשימור בידי ארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית, בשל החשבתו כסרט "בעל חשיבות תרבותית, היסטורית או אסתטית".
עלילה

מיקי מאוס מנווט ספינת קיטור ששטה בנהר, ומכך ניתן להסיק כי הוא רב-החובל של הספינה. הוא שורק בעליצות את נעימת "Steamboat Bill" ומשתמש בשלוש המשרוקיות של הספינה ככלי נגינה בשירו. תוך זמן קצר מגיע רב-החובל האמיתי (פיט), המגרש את מיקי בכעס מגשר הספינה. מיקי מפגין מחווה של זלזול כלפי פיט, ופיט בועט בו וגורם לו ליפול ולהתגלגל על גרם המדרגות המוביל אל סיפון הספינה, להחליק על גוש סבון על הסיפון ולנחות בתוך דלי מים. תוכי הנמצא על הסיפון לועג לו, ומיקי משליך עליו בתגובה את דלי המים.
כעת פיט מנווט את הספינה בעצמו, ובמהלך כך הוא לועס טבק ויורק אותו כלפי הרוח. הטבק שהוא יורק עף לאחור, פוגע בפעמון הספינה וגורם לו לצלצל. פיט משתעשע מכך ויורק שוב, אך הפעם הטבק עף אל פניו.
הספינה עוצרת בנקודת איסוף של מטען, ומיקי מעלה לסיפון חיות משק שונות. כאשר הספינה יוצאת שוב לדרכה, מופיעה מיני מאוס בריצה, ומנסה להספיק לעלות על הספינה לפני שהיא מתרחקת. מיקי לא מבחין בה בזמן, אך היא רצה אחרי הספינה על החוף ומיקי מעלה אותה לסיפון בעזרת המנוף המשמש להעלאת מטען לספינה.
מיני אוחזת בגיטרה ובדפים הכוללים תווי נגינה לשיר "Turkey in the Straw", ובנחיתתה על הסיפון, נופלים אלו מידיה ונאכלים על ידי עז שהועלתה לסיפון. מיקי ומיני מסובבים את זנבה של העז כאילו היה זרוע פטיפון, ומתוכה בוקעים קולות השיר שאת דפי התווים שלו זללה. מיקי משתמש בחפצים שונים על הספינה ככלי הקשה, ו"מנגן" בבעלי החיים שעל הסיפון כאילו היו כלי נגינה.
לבסוף מגיע פיט, הזועם בשלב זה, והוא שולח את מיקי לעבוד בקילוף תפוחי אדמה. בחדר קילוף תפוחי האדמה, מופיע אותו תוכי מקודם, מתיישב על החלון ולועג שוב למיקי. מיקי זורק עליו תפוח אדמה קלוף למחצה, ומפיל אותו בכך לנהר שעליו שטה הספינה. בסיום הסרט נראה מיקי צוחק למשמע התוכי הנאבק לשחות במים והקורא לעזרה.
רקע

לדברי רוי דיסני, וולט דיסני שאב את ההשראה ליצירת "ספינת הקיטור וילי" כשצפה בסרט "זמר הג'אז" (1927), מהסרטים הראשונים שכללו פסקול מסונכרן עם התמונה, שזכה להצלחה מרובה. דיסני יצר את מיקי מאוס כדמות הדגל החדשה של אולפניו, במקום אוסוולד הארנב בר המזל, שאת זכויות היוצרים עליו הפסיד לצ'ארלס מינץ (Charles Mintz). אולם, שני הסרטים הראשונים שהופקו בכיכובו של מיקי, גרסאות אילמות של "שיגעון של אווירון" ו"הגאוצ'ו הדוהר", לא קנו אחיזה בקרב הקהל, ודיסני לא הצליח להשיג עליהם חוזה הפצה עם חברת הפצה קולנועית. דיסני היה סבור כי הוספת הממד הקולי תהפוך את סרטיו של מיקי למושכים יותר ותסייע להגביר את העניין סביבם.
"ספינת הקיטור וילי" לא היה הסרט המונפש הראשון ששילב ערוץ שמע המסונכרן עם התמונה. "אולפני אינקוול" ("Inkwell Studios") של דייב ומקס פליישר הפיקו עוד קודם לכן שבעה סרטים מונפשים עם ערוץ קול, במסגרת סדרת סרטי "Song Car-Tunes" שהחלה במאי 1924. אולם, "אינקוול" לא הצליחו בסרטי "Song Car-Tunes" לסנכרן את הקול בצורה מושלמת עם התמונה, וב"ספינת הקיטור וילי" הצליחו אולפני דיסני במשימה זו, בעזרת שימוש בטכניקת "קְלִיק טְרַאק" (click track), שבה שולבו בסרטי התמונה סימנים מיוחדים שסייעו לנגנים לשמור על התיאום ועל הקצב הנכון (בעקרון פעולה דומה למטרונום). חודש לפני שיצא הסרט לאקרנים, הופץ "Dinner Time", סרטו של פול טרי (Paul Terry) ששילב אף הוא ערוץ שמע, אך זה כשל בקופות.
ביוני 1927 ניסה איש העסקים פאט פאוורס (Pat Powers) לרכוש את חברת "פונופילם" ("Phonofilm") של לי דה פורסט, ששיווקה את המצאתו של דה פורסט לטכניקה להוספת ערוץ שמע לסרטים, אך פאוורס לא הצליח לרכוש אותה. בעקבות זאת שכר פאוורס את שירותיו של אחד מעובדיו לשעבר של דה פורסט, ויליאם גריטי (William Garrity), על מנת שיעתיק את מערכת הפונופילם עבורו, בגרסה שאותה כינה פאוורס "הסינפון של פאוורס" ("Powers Cinephone"). באותו שלב היה דה פורסט במצב כלכלי רעוע מכדי שיוכל לפתוח בהליך משפטי כנגד פאוורס, על הפרת זכויות היוצרים שלו. פאוורס שכנע את דיסני להשתמש במערכת הסינפון ב"ספינת הקיטור וילי", זאת לפני שהתגלע בין השניים ויכוח כספי, שסב גם סביב כך שפאוורס שכר את שירותיו של האנימטור אב אייוורקס ב-1930, בעת שזה עבד באולפניו של דיסני.
הפקה

הסרט "ספינת הקיטור וילי" הופק בין יולי לספטמבר 1928, בתקציב משוער של 4,986$. תחילה היו האנימטורים של הסרט בספק כי סרט מונפש עם פסקול ייראה מספיק אמין, ועל כן לפני שהופק לסרט פסקול, דיסני ערך הקרנת מבחן של הסרט מול קהל צופים, כשאת הסרט מלווה פסקול המנוגן על ידי להקה חיה. ההקרנה נערכה ב-29 ביולי, כשהסרט עדיין אינו גמור. קהל הצופים ישב בחדר הסמוך למשרדו של דיסני. רוי אחיו מיקם את המקרן מחוץ לבניין, והסרט הוקרן דרך חלון, כך שרחש המקרן לא יפריע לפסקול החי. אב אייוורקס פרש סדין מאחורי המסך, ומאחוריו הוא הציב מיקרופון שחובר לרמקולים שהוצבו לצד הקהל. המוזיקה החיה נוגנה על ידי נגנים שישבו מאחורי הסדין. וילפרד ג'קסון ניגן על מפוחית פה, אב אייוורקס הקיש על סירים ומחבתות בקטע שבו מיקי מקיש על החפצים בספינה וג'וני קאנון (Johnny Cannon) הפיק קולות מגוונים באמצעות כלים שונים, למשל השתמש במשרוקית מגופה ובמרקקה כדי להפיק קולות פעמון. וולט דיסני היה אמון על דיבוב הדיאלוג הדל שהיה בסרט, בעיקר נהמות, קולות צחוק וצווחות. לאחר כמה חזרות, הם היו מוכנים להופעה מול קהל, שהורכב מעובדי האולפן של דיסני ומנשותיהם.
תגובת הקהל הייתה חיובית ביותר, וההקרנה נסכה בוולט דיסני ביטחון להמשיך ולסיים את הסרט. בהעלותו את זיכרונותיו מהקרנה ראשונה זו, אמר אייוורקס כי "ההשפעה שהייתה לסרט על הקהל הקטן שלנו הייתה לא פחות ממחשמלת. הם הגיבו כמעט באופן אינסטינקטיבי לשילוב זה של קול ותנועה. חשבתי שהם צוחקים עליי. אז הם הביאו אותי לצפות במופע מהקהל, וההקרנה החלה מחדש. זה היה פשוט נוראי, אבל נהדר! וזה היה משהו חדש! לעולם לא התרגשתי כך לפני כן בחיי. שום חוויה שחוויתי לאחר מכן לא השתוותה לכך."
בחפשו חברה שתפיק את פסקול הסרט, נסע דיסני לניו יורק. לבסוף החליט להשתמש במערכת הסינפון של פאט פאוורס, שאותה ביסס פאוורס על המצאתו של לי דה פורסט, הפונופילם (מבלי להעניק לדה פורסט קרדיט על כך).
את הפסקול של הסרט בגרסתו הסופית ניגנה להקת "גרין בראדרס נובלטי באנד" ("Green Brothers Novelty Band"), בניצוחו של קרל אדוארדה (Carl Edouarde). האחים ג'ו וליו גרין מהלהקה אף סייעו בתזמון של המוזיקה ביחס לתמונה בסרט. הניסיון הראשון לסנכרן את הפסקול עם התמונה היה לכישלון חרוץ. דיסני נאלץ למכור את מכוניתו כדי לממן ניסיון שני להקליט את הפסקול. הפעם הניסיון עלה יפה, בזכות השימוש בטכניקת "קליק טראק", שבה נוסף לסרט "כדור קופץ" (טכניקת 'Bouncing ball'), שעזר לשמור על הקצב המתאים בעת הקלטת הקול.
הקרנה מסחרית ותהודה

הקרנת הבכורה של "ספינת הקיטור וילי" נערכה ב-18 בנובמבר 1928 ב"תיאטרון קולוני של יוניברסל" ("Universal's Colony Theatre"; כיום הברודוויי ת'יאטר) בניו יורק. הסרט הופץ על ידי חברת "Celebrity Productions" ותקופת ההקרנה המסחרית הראשונה שלו ארכה שבועיים. דיסני קיבל על הסרט 500$ בשבוע, סכום כסף שנחשב סכום גדול באותה תקופה. הסרט הוקרן לפני "Gang War" ("מלחמת כנופיות"), סרט גנגסטרים באורך מלא שהופק עצמאית. "ספינת הקיטור וילי" היה להצלחה מיידית, בעוד ש-"Gang War" לא זכה להצלחה מרובה ושקע בתהום הנשייה.
מידת ההצלחה שלה זכה "ספינת הקיטור וילי" הביאה פרסום עולמי לא רק לוולט דיסני, אלא גם לדמותו של מיקי מאוס. ב-21 בנובמבר פרסם המגזין וראייטי ביקורת על הסרט, ובה נכתב "אין זה הסרט המונפש הראשון שבו התמונה מסונכרנת עם פסקול, אך הוא הראשון שגורף את אהדת הקהל. [ספינת הקיטור וילי] מציג מידה גדושה של חדשנות והמצאה בתחום האנימציה, שמשולבת בצורה חכמה עם צלילי הפסקול. השילוב של שניהם סוחט צחוק מתגלגל. פרצי צחוק נשמעו ב'קולוני' במהירות כזו, שהם נדחקו ונדחסו באולם."
בעקבות הצלחת הסרט, הופקו לשני סרטיו הקודמים של מיקי מאוס גרסאות עם פסקול נלווה, שהוקרנו בתפוצה נרחבת.
ב-28 ביולי 2023 הופץ בדיסני+ ספיישל מתוך הסדרה "העולם המופלא של מיקי מאוס", אשר נקרא "ספינת הקיטור סילי-וילי" ומשמש כמחווה לסרט זה.
צנזורה

30 שניות הוסרו מהסרט בחלק מגרסאותיו, מאחר שהוצגו בהם תכנים שעלולים להיתפס כהתעללות בוטה בבעלי חיים, למשל קטע המציג את מיקי מאוס מושך בזנבו של חתול תוך דריכה עליו, ולאחר מכן מסובב אותו מעל לראשו כשהוא אוחז בזנבו, וכן קטע המציג אותו מושך חזירים צעירים מעטיניה של אימם המיניקה אותם, ומותח את צווארו של ברווז, כל זאת כחלק מהשעשוע שלו בנגינה לצלילי השיר "Turkey in the Straw". הסרט בגרסתו המלאה נכלל בין היתר במארז ה-DVD‏ "Mickey Mouse in Black and White" ("מיקי מאוס בשחור-לבן") מתוך סדרת "Walt Disney Treasures" ("אוצרות וולט דיסני"). בסרט המלא ניתן לצפות גם ברשת, בחשבון YouTube רשמי של דיסני (ראו כאן).
זכויות יוצרים

הסרט היה מושאן של מספר מחלוקות הנוגעות לזכויות יוצרים. תוקפן של זכויות היוצרים על הסרט התארך מספר פעמים לפי חוקים שנחקקו בקונגרס האמריקאי. עם זאת, הועלתה הטענה שהסרט נמצא ברשות הציבור, בשל עניינים טכניים הנוגעים להצהרת זכויות היוצרים המקורית של הסרט.
מספר פעמים היה "ספינת הקיטור וילי" קרוב לעבור לרשות הציבור בארצות הברית. בכל פעם, הוארך תוקפן של זכויות היוצרים. במהלך השנים היו 4 תאריכים שונים שבהם היה הסרט צפוי לעבור לרשות הציבור: לראשונה ב-1956, לאחר מכן התאריך חודש ל-1984, אז ל-2003 לפי חוק זכויות היוצרים של 1976, ולבסוף ל-2023 (התאריך הנוכחי שבו צפויות זכויות היוצרים עליו לפוג), לפי חוק הארכת זכויות היוצרים של 1998 (שכונה גם "חוק ההגנה על מיקי מאוס"). זכויות היוצרים של הסרט בארצות הברית פגו אמנם בסוף שנת 2023.
נטען כי הארכות אלו של תוקף זכויות היוצרים היו תוצאה של פעילות אינטנסיבית של שדלנים מטעם חברת וולט דיסני. אחרים טענו כי חוקי הקונגרס שהאריכו את זכויות היוצרים, נחקקו בתגובה לשינויים במוסכמות בינלאומיות הנוגעות לתוקף זכויות יוצרים, מוסכמות שאליהן מחויבת ארצות הברית.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 קבע גרגורי ס. בראון (Gregory S. Brown), שערך בעבר מחקרים בעבור דיסני, כי הסרט נמצא כבר ככל הנראה ברשות הציבור בארצות הברית, בשל טעויות בניסוח הודעת זכויות היוצרים המקורית. בפרט, הוא טען כי הודעת זכויות היוצרים המקורית של הסרט ציינה שני שמות נוספים לאחר "דיסני" ולפני הצהרת זכויות היוצרים, ועל כן, לפי חוק זכויות היוצרים של 1909, כל תביעה להכרה בזכויות יוצרים היא בטלה וחסרת תוקף. פרופסור דניס קרג'לה (Dennis Karjala) מאוניברסיטת המדינה של אריזונה הציע שאחד מתלמידיו בפקולטה למשפטים ייקח על עצמו כמטלת קורס לבדוק האם יש בטענותיו של בראון ממש. לורן ונפלט (Lauren Vanpelt) לקחה על עצמה לבדוק את הנושא, וחיברה מאמר שבו היא אישרה את טענותיו של בראון. היא פרסמה את הפרויקט שלה ברשת ב-1999. אחריה חיבר סטודנט למשפטים מאוניברסיטת ג'ורג'טאון מאמר המאשר את מסקנותיו של בראון, שעליו הגיבה חברת דיסני באיום בתביעה על אותו סטודנט.
ב-1 בינואר 2024 "ספינת הקיטור ווילי" הפכה ליצירה ברשות הציבור בארצות הברית.
הפצה בישראל

הסרט נכלל בקלטת האוסף "דיסני וידאו: סדרת הזהב - מיקי מאוס", שאותה הפיצה בישראל חברת פורום פילם כקלטת וידאו, שכוללת דיבובים בעברית לכמה מקטעיו הקלאסיים של מיקי מאוס. האוסף כולל את הגרסה הלא-מצונזרת של "ספינת הקיטור וילי", וכולל משפט אחד בעברית - כאשר מיקי מקלף תפוחי אדמה בתא הקילוף, שואל אותו התוכי בלעג "להביא לך עוד תפוחי אדמה?".
בתרבות

הקטע שבו מיקי נוהג בספינה הפך לסרטון הסמליל של חטיבת ההנפשה של דיסני.
בסרט "אלאדין ומלך הגנבים" ג'יני יוצא מתוך הצב הענק כמיקי מאוס בסרטון.
בסרטון שיצא בסוף סוף התשעים "איך להיות כמלצר" בכיכובו של גופי, גופי במהלך הסרטון עושה הסבה לכוכב קולנוע, בהסבר על אחד הסוגות הוא מופיע כשהוא נוהג בספינת קיטור, וכשמיקי מתנגש בן, הספינה של מיקי טובעת.
ביאורים

↑  המילים היחידות בעלות המשמעות שנאמרות בסרט הן "רד למטה!" ("Get down there!‎") שממלמל פיט בכעס; התוכי אומר "הצילו! מלח נפל למים!" ("Help! Man overboard!‎"); וכמו כן אומר התוכי למיקי לאחר שהוא מתגלגל על גרם מדרגות: "אני מקווה שלא נפצעת, בחור גדול!" ("Hope you don't feel hurt, big boy!‎" - ראו Plane Crazy About Mickey Mouse, MousePlanet.com).
↑  רשימה זו נתפרסמה בספר ייעודי: Beck, Jerry (ed.) (1994). The 50 Greatest Cartoons: As Selected by 1,000 Animation Professionals. Atlanta: Turner Publishing. ISBN 1-878685-49-X.
↑  האוסף, מבית דיסני, נקרא בגרסתו המקורית "Cartoon Classics: Limited Gold Editions: Mickey" (מסדרת "Limited Gold Edition I"), והוא חלק מסדרה של קלטות אוסף לקטעיהן של דמויות דיסני. הוא הופץ לראשונה לווידאו ב-1984, באנגלית.
הערות שוליים

↑  באשר להגייה הנכונה: ראו מדריך הגייה באתר ספריית הקונגרס בנוגע לשם המשפחה, והתייחסות להגיית שמו הפרטי ב-‎2001 Official Disneyana Convention, Part 3 - 9/28/01, MousePlanet.com
↑  Walt Disney Treasures - Mickey Mouse in Black and White (1932)‎ באתר Amazon; חטיבת תיאור המוצר, של מארז DVD זה של סרטיו של מיקי מאוס, שהופק בידי דיסני, מתארת את "ספינת הקיטור וילי" כסרטון הבכורה של מיקי מאוס.
1 2 3 4   "ספינת הקיטור וילי", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
1 2  Steamboat Willie (1929), Screen Savour
↑  ראו באתר
Main Street Cinema, אשר תכניו מובאים מטעם דיסני, ושמציין את הקשר בין הסרטים.
↑  Rimgaila Salys, The Musical Comedy Films of Grigorii Aleksandrov: Laughing Matters, Intellect Books, 2009, page 86
↑  Stephen Jay Gould, Perpetual Youth, New Scientist, 7 June 1979, page 832
↑  Hal Leonard, The New Illustrated Treasury of Disney Songs, Hal Leonard Publishing Corporation, 1998
↑  Finch, Christopher (1995). The Art of Walt Disney from Mickey Mouse to the Magic Kingdom. New York: Harry N. Abrahms, Inc., Publishers. p. 23. ISBN 0-8109-2702-0.
↑  Fanning, Jim (1994). Walt Disney. Chelsea House Publishers. ISBN 9780791023310.
↑  The Test Screening of Steamboat Willie
1 2  Steamboat Willie at The Encyclopedia of Disney Animated Shorts
↑  Broadway Theater Broadway | The Shubert Organization 1691 Broadway, between 52nd and 53rd streets, now The Broadway Theater.
↑  Robert Palestini, Going Back to the Future: A Leadership Journey for Educators, page 63
↑  Lawrence Lessig, Copyright's First Amendment, 48 UCLA L. Rev. 1057, 1065 (2001)
↑  Lessig, Free Culture, p. 220
1 2  Menn, Joseph (2008-08-23). "Disney's rights to young Mickey Mouse may be wrong". Los Angeles Times. נבדק ב-2008-08-22.
↑  Vanpelt, Lauren (Spring 1999). "Mickey Mouse -- A Truly Public Character". אורכב מ-המקור ב-2008-10-02. נבדק ב-2008-08-22.
↑  Hedenkamp, Douglas A. "Free Mickey Mouse: Copyright Notice, Derivative Works, and the Copyright Act of 1909 (Spring, 2003)". Virginia Sports & Entertainment Law Journal (2).
↑  ‎2 Va. Sports & Ent. L.J. 254, full text, ASU College of Law
↑  Mickey, Disney, and the Public Domain: a 95-year Love Triangle | Duke University School of Law, web.law.duke.edu (באנגלית)
↑  "דיסני וידאו: סדרת הזהב - מיקי מאוס", פורום פילם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5113676  VIAF: 228036646   WorldCat (עם VIAF): 228036646 
הסרט המלא
מיקי מאוס ופיט על גשר הספינה, בפריים מתוך "ספינת הקיטור וילי".
הברודוויי ת'יאטר בניו יורק, ב-2007. שם הוקרן "ספינת הקיטור וילי" בהקרנת הבכורה שלו, ב-1928. באותו זמן נקרא המקום בשם "תיאטרון קולוני של יוניברסל".
ישראל רוזנברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 במרץ 1875 אדר ב' ה'תרל"ה לומז'ה, פולין
 פטירה:  26 בינואר 1956 (בגיל 80) י"ג בשבט ה'תשט"ז
 מקום פעילות:  ארצות הברית
 
הרב ישראל הלוי רוזנברג (אדר ב' ה'תרל"ה – י"ג בשבט ה'תשט"ז; 15 במרץ 1875 – 26 בינואר 1956) היה רב אמריקאי ופעיל ציבורי בולט בקרב יהדות ארצות הברית, מייסד ומנהל מפעל "עזרת תורה", נשיא אגודת הרבנים, ממייסדי וראשי "ועדת הסיוע המרכזית" (Central Relief Committee), ממייסדי תנועת המזרחי בארצות הברית, ועוד.
ביוגרפיה

ישראל הלוי רוזנברג נולד וגדל בלומז'ה שבפולין, בן לגרשון וציפה לבית שמילביץ. בהיותו בן 14 החל ללמוד בישיבת כנסת ישראל בסלובודקה בליטא. לאחר שנים אחדות החל ללמוד ב"קיבוץ" במלץ' (אנ') (מאלטש), ולאחר מכן בישיבת נובהרדוק. באותה תקופה נסמך לרבנות בידי הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין (מחבר "ערוך השולחן"), רבה של נובהרדוק. לאחר נישואיו התגורר מספר שנים בנארבקה (אנ'), בפלך גרודנו, בבית חותנו פייבל גרינברג, שהיה בעל הון.
ביוגרפיה > שנים ראשונות בארצות הברית

בשלהי שנת תרנ"ח (1898) נסגר בית המסחר הסיטונאי של חותנו בפקודה מטעם שלטון הצאר, ורוזנברג היגר לארצות הברית בה התגורר גיסו. כעבור שבועות אחדים החל לשמש כרבה של קהילה יהודית קטנה בפוקיפסי, ניו יורק. באותה עת הצטרפו אליו אשתו ושתי בנותיו. לאחר שנה ומספר חודשים החל לשמש כרב בבייון, ניו ג'רזי.
באותה תקופה החל להיות פעיל באגודת הרבנים, ותוך זמן קצר הפך לאחד מהרבנים המשפיעים ביותר באגודה. הוא החל לפרסם מאמרים בנושאים שונים. גישתו לפיה על רבנים להיות מעורבים בכל עניין יהודי ציבורי חדרה לתנועה, העמיקה את פועלה והפכה אותה ברבות השונים לגורם בעל משקל מכריע בתחומים רבים ביהדות ארצות הברית.
לאחר מכן החל רוזנברג לשמש ברבנות בברלינגטון, ורמונט, אולם רצונו להיות במרכז החיים היהודיים, חרף המשכורת המכובדת בקהילה, הביא אותו לעבור למשרת רבנות צנועה בפטרסטון, ניו ג'רזי. לאחר מספר שנים נבחר מטעם שלושה בתי כנסת לשמש כרב העיר. פרסם מאמרי הלכה ומחשבה מפעם לפעם.
ביוגרפיה > ועדת הסיוע המרכזית, עזרת תורה ופעילויות נוספות

בשנת תרע"ה (1915), בתקופת מלחמת העולם הראשונה, לצד הרב אהרון טייטלבוים והרב מאיר בר-אילן מהמזרחי, היה בין מייסדי וראשי "ועדת הסיוע המרכזית" (Central Relief Committee) שסייעה כלכלית יהודים וקהילות שנפגעו מהמלחמה, ושימש כסגן הנשיא הראשון שלה, לצד הרב משה זבולון מרגליות וטייטלבוים שעמד בראשה. עם תום המלחמה עמד בראש משלחת מטעם הוועדה לסיוע ליהדות ליטא, פולין וגרמניה. לארצות הברית עם שובו הוביל גיוס כספים למטרה זו של למעלה מ-14 מיליון דולר, סכום עצום במונחי התקופה. בהמשך היה בין מובילי איחוד "ועדת הסיוע" והג'וינט.
באלול תרע"ה (1915), חודשים אחדים לאחר להקמת "ועדת הסיוע", בסיוע עמיתיו באגודת הרבנים הקים רוזנברג את "עזרת תורה" שסייעה כלכלית לרבנים, מוסדות תורה ותלמידי ישיבות שנפגעו מהמלחמה. רוזנברג שימש כנשיא המוסד במשך כארבעים שנה, עד לפטירתו. הוא פעל במרץ ובהצלחה במגוון גדול של דרכים לביסוס כלכלי ולסיוע ישיר לרבנים ומוסדות תורניים, בעיקר בארצות הברית. מנקודת מבט היסטורית, איתנותה של היהדות הדתית בארצות הברית ומוסדותיה הושפעה באופן מכריע מפעילותו.
החל מתרפ"ה לצד רוזנברג ניהל את המוסד הרב יוסף אליהו הנקין, שנחשב לפוסק ההלכה החשוב בארצות הברית ועמד עם רוזנברג בקשרים רציפים. סגנו היה עמיתו להקמת הארגון הרב אליעזר סילבר. החל מתרע"ו (1916) השתלבה גם תנועת המזרחי בראשות העמותה.
עם יסוד תנועת המזרחי בארצות הברית הצטרף אליה רוזנברג, בהשפעת ידידו הרב מאיר בר-אילן, ונותר חבר בה שנים רבות. לאחר מלחמת העולם הראשונה, לצד הרב דוב אריה לוינטל, שימש כציר מטעם התנועה בוועידה הציונית הראשונה שנערכה לאחר המלחמה בלונדון. בשנת תרפ"א (1921) החליף במשך כשנה את הרב ד"ר דב רבל בראשות ישיבת רבינו יצחק אלחנן, שבה תמך מיסודה וסייע להתפתחותה והעצמתה במשך עשרות שנים.
בשנת תרפ"ד מונה רוזנברג לחבר נשיאות אגודת הרבנים, בשנתיים הבאות לראש הנשיאות, ובשנתיים שלאחר מכן כנשיא היחידי. בתרפ"ט נבחר שוב לתפקיד אולם סירב לתפקיד, ולבקשתו מונה לתפקיד ידידו סילבר. החל מתרצ"ט שימש שוב כחבר נשיאות אגודת הרבנים. כן שימש כחבר נשיאות ב"ועד ההצלה" ובמוסדות צדקה נוספים. בתקופת השואה פעל לצד אישים נוספים לרתימת ממשל ארצות הברית וגופים בינלאומיים נוספים להצלת יהדות אירופה. ההצלחה בתחום זה הייתה אפסית.
ביוגרפיה > אחרית ימיו

בשנת תש"ט, במלאת לרוזנברג שבעים שנה הוציאה לאור לכבודו "עזרת תורה" ספר יובל בשם "עדות לישראל", בו בין השאר, מכתבי ברכה ומאמרי הערכה לפועלו מעשרות רבנים, בהם יצחק אייזיק הלוי הרצוג, בן ציון מאיר חי עוזיאל, יוסף אליהו הנקין, זליג ראובן בנגיס, יצחק מאיר לוין, מאיר בר-אילן ועוד, וכן מטעם ארגונים רבים, מוסדות תורה בארצות הברית ובמדינת ישראל, ורבנויות מקומיות.
רוזנברג נפטר בביתו בי"ג בשבט ה'תשט"ז (26 בינואר 1956). בהלווייתו בבית העלמין "הר הלבנון" בקווינס השתתפו המונים. ספרייתו האישית הועברה לספרייה התורנית המרכזית בהיכל שלמה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

נישא בשנת תרנ"ד (1894) לשרה לבית גרינברג (נפטרה בת 78 בתשי"ב, 1952). להם תשעה ילדים.
לקריאה נוספת

'הרב ר' ישראל בן המופלג בתו"י ר' גרשון ראזענבערג', בתוך: שמואל גוטליב, אהלי שם, פינסק תרע"ב, עמ' 296
'ראזענבערג, הרב ר' ישראל הלוי', בתוך: בן ציון אייזנשטאט, דורות האחרונים: ספר ראשון (נ-ת), ניו יורק תרע"ה, עמ' 321–323
אשר זלקא ראנד, 'הרב הגאון רבי ישראל רוזנברג בן שבעים', בתוך: עדות לישראל, ניו יורק תש"ט, עמ' 5–14
הרב שמחה עלברג, 'הגאון ר' ישראל הלוי ראזענברג ז"ל איננו', הפרדס [ל,ה], שבט תשט"ז, עמ' 45–46
הנ"ל, 'אחרי מטרתו של חכם' הפרדס [ל,ח], אייר תשט"ז, עמ' 3–4
הרב יהודה אלטוסקי, 'אבי אבי, רכב ישראל ופרשיו', שם, עמ' 5–7
הרב אברהם הפטרמאן, 'על חכם שמת', שם, עמ' 8–9
הרב מאיר שווארצמאן, 'הרב ר' ישראל הלוי רוזנברג ז"ל', שם, עמ' 10–12
הרב אהרון בן ציון שורין, קשת גיבורים, חלק א, ירושלים תשכ"ד, עמ' 259–263
גאולה בת יהודה, 'רוזנברג, ישראל הלוי', בתוך: אנציקלופדיה של הציונות הדתית, כרך ה, ירושלים תשמ"ג, עמ' 610–612
לקריאה נוספת > מפרסומיו

הרב ישראל הלוי רוזנברג, 'שנוי ערכין', בתוך: מזרחי: קובץ היובל, ניו יורק תרצ"ו, עמ' 27–28
הערות שוליים

↑  שנת הלידה על פי התאריך לועזי מדויק בדף על אודות הרב רוזנברג באתר kehilalinks (ראו "קישורים חיצוניים"). עם זאת, במספר גדול של חיבורים תוארכה שנת לידתו כתרל"ו. באתר Geni ׁהוקדמה שנת לידתו ל-1972 (ראו שם)
↑  ראו גם: ספר היובל של אגודת הרבנים האורטודוכסים, אגודת הרבנים תרפ"ח, עמ' קל
↑  ראו בין השאר אצל איתם הנקין, "מרא דאתרא דאמריקה" (על הרב יוסף אליהו הנקין), ישורון כ, תשס"ח, עמ' קמא-קמב
↑  ראו בהרחבה אצל: ר' משה יעקב אסקוט, 'ראשית דרכו של 'מוסד 'עזרת תורה", ישורון לב, תשע"ה, עמ' תתקיב והלאה
↑  הרב יהודה ליב מימון, תולדות המזרחי, ירושלים תרפ"ז, עמ' עב; מלקט, הרב ר' ישראל רוזנברג, הצופה, 14 ביולי 1946; יצחק אלפסי, דורשי ציון בפועל, ירושלים תשס"ו, עמ' 396; ועוד
↑  הרב אהרן פצ'ניק, 'התנועה בין שתי מלחמות העולם', חזון תורה וציון, ירושלים תש"ך, עמ' רכא; עדות לישראל, ניו יורק תש"ט, עמ' 13; ועוד
↑  ראו: הרב ד"ר הלל קליין, הודעה גלויה מישיבת "רבינו יצחק אלחנן", ⁨⁨דיא אידישע וועלט⁩, 29 באפריל 1904⁩; 'לתולדות המחברים ראשי הישיבה, זכרונם לברכה', בתוך: יבול היובלות, ישיבת רי"א תשמ"ו, עמ' 204
↑  ראו לאורך ספרו של יוסף פונד, תנועה בחרבות: מנהיגות אגודת ישראל לנוכח השואה, ראובן מס 2008
↑  'ההלווי' של הרב ר' ישראל הלוי ראזענברג ז"ל', הפרדס [ל,ה], שבט תשט"ז, עמ' 47
↑  תלמוד דפוס וויניציאה רפ"ב (1522) – לספריה התורנית המרכזית, הצופה, 12 ביולי 1957; דוד יוסיפון, אוצרות סגולה בספריה התורנית המרכזית לישראל, הצופה, 17 באוגוסט 1958
↑  משה אוקראינסקי, ברכת מזל טוב לנישואין, הצפירה, 7 במאי 1894
↑  ראו תיקון שנת לידתו (מתרל"ג לתרל"ה) ותיקון פלך כפר לידתו, במדור "תיקונים והשמטות" שם כרך א (נ-ת), עמ' 351
↑  נדפס בשנית בספרו תולדות אנשי השם, חלק א, ניו יורק תש"י, עמ' 125; ובשלישית תחת הכותר: 'תולדות הרב ר' ישראל הלוי רוזנברג', הפרדס [ל,ח], אייר תשט"ז, עמ' 13–19
↑  ובהרחבה בספרו עיני העדה, ניו יורק תשנ"ו, עמ' תרי-תרכא, 'הגאון הרב ישראל הלוי רוזנברג זצ"ל: נשיא "אגודת הרבנים" באמריקה'
רות רפפורט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  אוגוסט 1984 (בת 40) אב תשמ"ד בני ברק, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 שם עט:  יונה ספיר
 עיסוק:  כתיבת ספרים
 מקום לימודים:  בית הספר והסמינר של חסידות גור, בני ברק.
 שפות היצירה:  עברית
 תחום כתיבה:  ספרים לכל הגילאים
 סוגה:  ספרי ילדים ונוער, נשים, מתח, עלילה
 זרם ספרותי:  חרדי ישראלי
 נושאי כתיבה:  ספרי ילדים, אומנות הריגול, לוחמה, לוחמה פסיכולוגית, פנטזיה.
 יצירות בולטות:  עשרים ואחד בבית אחד, מרגל להשכרה
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 הושפעה מ:  ג'יי קיי רולינג
 מספר צאצאים:  8
 https://yona-sapir.co.il/
 
רות רפפורט (ידועה גם בשם העט יונה ספיר; נולדה באוגוסט 1984, אב תשמ"ד בבני ברק) היא סופרת, עורכת ותסריטאית חרדית ישראלית.
רפפורט כותבת ספרי ילדים, נוער, נשים וספרי מתח. את ספרי המתח כותבת רפפורט תחת שם העט "יונה ספיר", זאת על מנת ליצור בידול בין שתי הסיגנונות של כתיבתה, עם זאת, יש כמה ספרי מתח שיצאו תחת השם רות רפפורט, כמו הספר "כחול עמוק יותר", "חללית בהתרסקות" ועוד.