stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 2019/2020 בצ'מפיונשיפ
שינויי מאמנים

| קבוצה | מאמן יוצא | סיבה | תאריך | מיקום בטבלה | מאמן נכנס | תאריך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| לוטון טאון | אנגליה מייק הארפורד |  | 4 במאי 2019 | טרום עונה | אנגליה גריים ג'ונס | 7 במאי 2019 |
| קווינס פארק ריינג'רס | אנגליה ג'ון אוסטאס |  | 5 במאי 2019 | טרום עונה | אנגליה מארק וורברטון | 8 במאי 2019 |
| ווסט ברומיץ' אלביון | אנגליה ג'יימס שאן |  | 14 במאי 2019 | טרום עונה | קרואטיה סלאבן ביליץ' | 13 ביוני 2019 |
| מידלסברו | ווילס טוני פוליס | סיום חוזה | 17 במאי 2019 | טרום עונה | אנגליה ג'ונתן וודגייט | 14 ביוני 2019 |
| סוונסי סיטי | אנגליה גרהאם פוטר | עבר לאמן בברייטון אנד הוב אלביון | 20 במאי 2019 | טרום עונה | ווילס סטיב קופר | 13 ביוני 2019 |
| הול סיטי | אנגליה נייג'ל אדקינס | סיום חוזה | 8 ביוני 2019 | טרום עונה | אנגליה גרנט מקאן | 21 ביוני 2019 |
| ברמינגהאם סיטי | אנגליה גארי מונק | פוטר | 18 ביוני 2019 | טרום עונה | ספרד פפ קלוטט | 4 בדצמבר 2019 |
| נוטינגהאם פורסט | אנגליה מרטין אוניל | פוטר | 28 ביוני 2019 | טרום עונה | צרפת סברי למוצ'י | 28 ביוני 2019 |
| דרבי קאונטי | אנגליה פרנק למפארד | עבר לאמן בצ'לסי | 4 ביולי 2019 | טרום עונה | הולנד פיליפ קוקו | 5 ביולי 2019 |
| שפילד ונסדיי | אנגליה סטיב ברוס | התפטר | 15 ביולי 2019 | טרום עונה | אנגליה גארי מונק | 6 בספטמבר 2019 |
| האדרספילד טאון | גרמניה ג'אן סווירט | פוטר | 16 באוגוסט 2019 | 20 | אנגליה דני קאולי | 9 בספטמבר 2019 |
| מילוול | אנגליה ניל האריס | התפטר | 3 באוקטובר 2019 | 18 | אנגליה גארי רווט | 21 באוקטובר 2019 |
| בארנסלי | גרמניה דניאל סטנדל | פוטר | 8 באוקטובר 2019 | 23 | אוסטריה גרהרד סטרובר | 20 בנובמבר 2019 |
| רדינג | פורטוגל חוסה מנואל גומס | פוטר | 9 באוקטובר 2019 | 22 | ווילס מארק בואן | 14 באוקטובר 2019 |
| סטוק סיטי | ווילס נתן ג'ונס | פוטר | 1 בנובמבר 2019 | 24 | אנגליה מייקל אוניל | 8 בנובמבר 2019 |
| קארדיף סיטי | אנגליה ניל וורנוק | הסכמה הדדית | 11 בנובמבר 2019 | 14 | אנגליה ניל האריס | 16 בנובמבר 2019 |
| לוטון טאון | אנגליה גריים ג'ונס | הסכמה הדדית | 24 באפריל 2020 | 23 | ווילס נתן ג'ונס | 28 במאי 2020 |
| מידלסברו | אנגליה ג'ונתן וודגייט | פוטר | 23 ביוני 2020 | 21 | אנגליה ניל וורנוק | 23 ביוני 2020 |
| בריסטול סיטי | אנגליה לי ג'ונסון | פוטר | 4 ביולי 2020 | 12 |  |  |
| ברימינגהאם סיטי | ספרד פפ קלוטט | הסכמה הדדית | 8 ביולי 2020 | 17 | ספרד אייטור קראנקה | 31 ביולי 2020 |
| האדרספילד טאון | אנגליה דני קאולי | פוטר | 19 ביולי 2020 | 18 | ספרד קרלוס קורברן | 23 ביולי 2020 |
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | לידס יונייטד | 46 | 28 | 9 | 9 | 77 | 35 | 42+ | 93 | עלייה לפרמייר ליג |
| 2 | ווסט ברומיץ' אלביון | 46 | 22 | 17 | 7 | 77 | 45 | 32+ | 83 | עלייה לפרמייר ליג |
| 3 | ברנטפורד | 46 | 24 | 9 | 13 | 82 | 38 | 42+ | 81 | פלייאוף עלייה לפרמייר ליג |
| 4 | פולהאם | 46 | 23 | 12 | 11 | 64 | 48 | 16+ | 81 | פלייאוף עלייה לפרמייר ליג |
| 5 | קארדיף סיטי | 46 | 19 | 16 | 11 | 58 | 48 | 10+ | 70 | פלייאוף עלייה לפרמייר ליג |
| 6 | סוונסי סיטי | 46 | 18 | 16 | 12 | 62 | 53 | 9+ | 70 | פלייאוף עלייה לפרמייר ליג |
| 7 | נוטינגהאם פורסט | 46 | 18 | 16 | 12 | 58 | 50 | 8+ | 70 |  |
| 8 | מילוול | 46 | 17 | 17 | 12 | 57 | 51 | 6+ | 68 |  |
| 9 | פרסטון נורת' אנד | 46 | 18 | 16 | 12 | 59 | 54 | 5+ | 66 |  |
| 10 | דרבי קאונטי | 46 | 17 | 13 | 12 | 62 | 64 | 2- | 64 |  |
| 11 | בלקברן רוברס | 46 | 17 | 12 | 17 | 66 | 63 | 3+ | 62 |  |
| 12 | בריסטול סיטי | 46 | 17 | 12 | 17 | 60 | 65 | 5- | 63 |  |
| 13 | קווינס פארק ריינג'רס | 46 | 16 | 10 | 20 | 67 | 76 | 9- | 58 |  |
| 14 | רדינג | 46 | 15 | 11 | 20 | 59 | 58 | 1+ | 56 |  |
| 15 | סטוק סיטי | 46 | 16 | 8 | 22 | 62 | 68 | 6- | 56 |  |
| 16 | שפילד ונסדיי | 46 | 15 | 11 | 20 | 58 | 66 | 8- | 56 |  |
| 17 | מידלסברו | 46 | 13 | 14 | 12 | 48 | 61 | 13- | 53 |  |
| 18 | האדרספילד טאון | 46 | 13 | 12 | 21 | 52 | 70 | 14- | 51 |  |
| 19 | לוטון טאון | 46 | 14 | 9 | 23 | 54 | 82 | 28- | 51 |  |
| 20 | ברמינגהאם סיטי | 46 | 12 | 14 | 20 | 54 | 75 | 21- | 50 |  |
| 21 | בארנסלי | 46 | 12 | 13 | 21 | 49 | 69 | 20- | 49 |  |
| 22 | צ'רלטון את'לטיק | 46 | 12 | 12 | 22 | 50 | 65 | 25- | 48 | ירידה לפוטבול ליג הראשונה |
| 23 | ויגאן את'לטיק | 46 | 15 | 14 | 17 | 57 | 56 | 16+ | 49 | ירידה לפוטבול ליג הראשונה |
| 24 | הול סיטי | 46 | 12 | 9 | 25 | 57 | 87 | 30- | 45 | ירידה לפוטבול ליג הראשונה |
טבלת הליגה > פלייאוף

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |


|  |  סוונסי סיטי - ברנטפורד | 0-1 |   |  |  |  |
|  |  ברנטפורד - סוונסי סיטי | 1-3 |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  ברנטפורד | 1 |
|  |  |  |   |   |  פולהאם | 2 |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  |  |
|  |  קרדיף סיטי - פולהאם | 2-0 |   |   |  |  |
|  |  פולהאם - קרדיף סיטי | 2-1 |   |   |  |  |
סטטיסטיקה > מלך השערים

| מקום | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | סרביה אלכסנדר מיטרוביץ' | פולהאם | 26 |
| 2 | אנגליה אולי ווטקינס | ברנטפורד | 25 |
| 3 | אנגליה לואיס גראבן | נוטינגהאם פורסט | 20 |
| 4 | אנגליה קרלן גרנט | האדרספילד טאון | 19 |
| 5 | ברמודה נהקי וולס | קווינס פארק ריינג'רס/ בריסטול סיטי | 18 |
| 6 | אלג'יריה סעיד בנרחמה | ברנטפורד | 17 |
| 7 | אנגליה פטריק במפורד | לידס יונייטד | 16 |
| 7 | אנגליה ג'רוד בואן | הול סיטי | 16 |
| 7 | אנגליה אדם אמסטרונג | בלקברון רוברס | 16 |
| 8 | צרפת בריאן מבואמו | ברנטפורד | 15 |
| 8 | גאנה אנדרה איו | סוונסי סיטי | 15 |
הערות שוליים

↑  לויגאן נוכו 12 נקודות
עזרא אהרון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 במרץ 1903 י"ז באדר תרס"ג האימפריה העות'מאנית בגדאד, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  1995 (בגיל 91 בערך) ישראל ירושלים, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 
עזרא אהרון (בערבית: عزرا أهارون; נולד בשם: עזורי שעשוע, בערבית: عزوري شعشوع; שם במה: עזורי אפנדי, בערבית: عزوري أفندي; י"ז באדר תרס"ג, מרץ 1903 – 1995) היה מלחין, נגן עוד וזמר ישראלי. תרומתו והשפעתו על התרבות הישראלית היו רבות, בעיקר בתקופת היישוב, בשילוב העולם המוזיקלי של המזרח בעת ההיא.
קורות חיים

אהרון נולד בשנת 1903 בבגדאד, עיראק, מקום בו רכש מוניטין כמוזיקאי קולי רבגוני כמו גם וירטואוז ומלחין מוביל. חברת His Master's Voice ו-Baidaphon הקליטו רבות מיצירותיו. ב-1932 נבחר על ידי השלטונות העיראקים לעמוד בראש קבוצה של מוזיקאים שתייצג את מדינתו בקונגרס הבינלאומי הראשון למוזיקה ערבית, שהתקיימה בקהיר באותה שנה, שם הופיע בשם "עזורי אפנדי". המשלחת הייתה מורכבת משישה נגנים יהודים ועוד זמר שהיה מוסלמי. המשתתפים בקונגרס, כולל המלחינים בלה בארטוק ופאול הינדמית והמוזיקולוגים רוברט לכמן, קורט זאקס, והנרי ג'ורג' פארמר, בחרו באהרון כמוזיקאי הטוב ביותר אז.
אהרון עלה לארץ ישראל ב-1934 והתיישב בירושלים, שם, שנה מאוחר יותר, הוקמה לכבודו אגודה מיוחדת לצורך קידום הזמר המזרחי העברי על ידי פרופ' דוד ילין, יצחק בן-צבי, לימים נשיאה השני של מדינת ישראל, המחנך דוד אבישר, רוברט לכמן, התומך הגדול שלו, ואחרים. עם הקמת תחנת הרדיו הראשונה בירושלים ב-1936, נבחר אהרון על ידי המלחין קראל שלמון לעמוד בראש מדור מיוחד למוזיקה יהודית אוריינטלית.
לאחר קום המדינה הקים וניהל את תזמורת קול ישראל בערבית. הוא הלחין 270 שירים בעברית, כולל פיוטים לבית הכנסת ומנגינות שיועדו לשירים של משוררים עבריים מפורסמים מימי הביניים ועכשוויים, כגון חיים נחמן ביאליק, שאול טשרניחובסקי, דוד שמעוני וש. שלום, כמו גם 200 יצירות ניגון ושירה ערביות, המייצגים ציון דרך בהיסטוריה של המוזיקה היהודית-מזרחית. בהופעותיו עם יצירותיו העבריות הופיע יחד עם מוזיקאים מזרחיים ומערביים. ערבים ומוזיקאים יהודים מזרחיים ניגנו ושרו את יצירותיו בערבית.
עזרא אהרון חיבר גם לחן מזרחי לשיר-העם הידוע של ביאליק: "לא ביום ולא בלילה".
נפטר בירושלים בשנת 1995. בשנת 2015 נקרא על שמו רחוב בירושלים. ארכיון עזרא אהרון מופקד במחלקת המוזיקה בספרייה הלאומית בירושלים.
בשנת 2012 התוודע ציבור גדול שלא הכיר את יצירתו של אהרון ללחן שכתב לפיוט יעלה יעלה מאת ר׳ ישראל נג׳ארה, לאחר שהפיוט בוצע על-ידי דניאל זמיר, ברי סחרוף ומתיסיהו עבור אלבומו של זמיר ״נחמה ועידוד״ וזכה להשמעות ברדיו ולהאזנה רבה באינטרנט.
אחד ממשיכי דרכו הוא יוסי אהרון, מוזיקאי, זמר ונגן עוד שגדל על המוזיקה הערבית הקלאסית וממשיך את מורשתו של עזרא אהרון.
לקריאה נוספת

אברהם בן-יעקב, יהודי בבל בארץ ישראל מהעליות הראשונות עד היום, ירושלים: ר’ מס, תש"מ 1980, עמ' 445.
ניר שוחט, סיפורה של גולה: פרקים בתולדות יהדות בבל לדורותיה, ירושלים: האגודה לקידום המחקר והיצירה (אח"י) מיסודם של יוצאי עיראק בישראל, תשמ"א 1981, עמ' 296.
הערות שוליים

↑  רפי מן, המערכה הראשונה בקרב על המוזיקה המזרחית, 22 במאי 2015 באתר "הערות שוליים להיסטוריה" ופורסם במקור בעיתון ליברל
1 2 3  AHARON, EZRA, encyclopedia.com
↑  "לא ביום ולא בלילה" (לחן: עזרא אהרון), זמרשת
↑  רחוב אהרון (שעשוע) עזרא, שמות רחובות בירושלים, באתר עיריית ירושלים
↑  ארכיון עזרא אהרון באתר הספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007314184605171  ISNI: 0000 0003 7030 0191  VIAF: 236174536   WorldCat (עם VIAF): 236174536
פאול יונר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בספטמבר 1887 ציריך, שווייץ 
 פטירה:  10 בספטמבר 1938 (בגיל 51) ברלין, גרמניה הנאצית 
 הישג בולט:  היה מס' 10 בעולם בשנת 1921
 מד כושר מרבי:  2637 (ביוני 1925)
 מדינה:  שווייץ
 
פאול יונר (בגרמנית: Paul Johner;‏ 10 בספטמבר 1887, ציריך, שווייץ – 25 באוקטובר 1938, ברלין, גרמניה) היה שחמטאי שווייצרי.
יונר היה כנר מחונן, ואחיו הבכור של הנס יונר. יונר חלק מקום ראשון-שני באליפות שווייץ בשחמט בשנים 1907, 1908, 1928, 1932 וניצח בשנים 1925 ו-1930.
יונר שיחק בתחרויות בינלאומיות רבות. בשנת 1904 חלק את המקום ה-12–13 בתחרות קובורג (דרג ב'). בשנת 1905/06 הגיע למקום השני בתחרות ניו-יורק. בשנת 1907 הגיע למקום ה-21 בתחרות קרלסבד (ניצח: עקיבא רובינשטיין. בשנת 1908 הגיע למקום ה-14 בתחרות וינה (ניצחו: אולדריך דוראס, גזה מארוצי וקרל שלכטר). באותה שנה הגיע למקום השמיני בתחרות דוסלדורף (ניצח: פרנק מרשל). בשנת 1909 הגיע למקום הרביעי בתחרות ברלין. בשנת 1911 חלק את המקום ה-19–21 בתחרות קרלסבד (ניצח: ריצ'רד טייכמן).
יונר ניצח באליפות התשיעית של ארצות הצפון שהתקיימה בקופנהגן בשנת 1916 (ראה עמ' 9 ב-
). הוא חלק את המקום הראשון-שני עם ולטר ג'ון בתחרות ברלין 1917. יונר ניצח בתחרות גטבורג 1920 (דרג ב'), וחלק את המקום הראשון-שני עם רודולף שפילמן בתחרות שבינגן 1923. בשנת 1923 ניצח יונר בתחרות הבינלאומית שהתקיימה בטריסטיה.
ההצלחה השחמטאית הבולטת ביותר של יונר הייתה ניצחון בתחרות ברלין 1924, בהקדימו את עקיבא רובינשטיין, ריצ'רד טייכמן וז'ק מיזס.
יונר שיחק בלוח השני של נבחרת שווייץ באולימפיאדה הבלתי רשמית שהתקיימה בשנת 1936 במינכן +4 -7 =6 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בין ניצחונותיו באולימפיאדה יש לציין את ניצחונו על מיגל ניידורף ועל ולדאס מיקאנס.
משחקים מפורסמים > לבן:  פאול יונר      שחור: עקיבא רובינשטיין קרלסבד 1907

כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "Karlsbad"]
[Site "Karlsbad (Karlovy Vary) AUH"]
[Date "1907.09.03"]
[EventDate "1907.??.??"]
[Round "11"]
[Result "0-1"]
[White "Paul F Johner"]
[Black "Akiba Rubinstein"]
[ECO "C91"]
[WhiteElo "?"]
[BlackElo "?"]
[PlyCount "98"]
1. e4 e5 2. Nf3 Nc6 3. Bb5 a6 4. Ba4 Nf6 5. O-O Be7 6. Re1 b5
7. Bb3 d6 8. c3 Bg4 9. d4 O-O 10. a4 Re8 11. Bd5 Qd7 12. dxe5
Nxd5 13. exd5 {הרע במיעוטו היה 13. א:ב5 פ:ה5 14. פ:ה5}
Nxe5 14. Nxe5 dxe5 15. Qb3 Bd6 {עדיף 15...צהב8 במטרה לפתוח בהתקפה באגף המלכה}
16. axb5 axb5
17. Rxa8 Rxa8 18. Na3 Ra5 19. c4 bxc4 20. Nxc4 Rxd5 21. Nxd6
Qxd6 22. Qb8+ Qd8 23. Qxd8+ Rxd8 24. f3 Be6 25. Kf2 Rd5 26. b4
h6 27. g3 Bd7 28. Be3 f5 29. Rc1 c6 30. Rc2 Kf7 31. Ke2 g5
32. Bc5 f4 33. Ra2 Bf5 34. gxf4 Bd3+ 35. Ke1 gxf4 36. Ra7+ Kg6
37. Re7 Bb5 38. Re6+ Kg7 39. Bd6 Kf7 40. Rxh6 Rd3 41. Kf2 Re3
42. Bc5 Re2+ 43. Kg1 Bc4 44. Rxc6 Bd5 45. Rd6 {עדיף 45. צג7 או צג8}
Bxf3 46. h4 e4
47. Bd4 {חיוני צד8 והעמדה שקולה. כעת העמדה אבודה ללבן}
Rd2 48. Be5 e3 49. Bxf4 Rg2+ 0-1
הערות שוליים

↑  Virgilio Community - Page Not Found, xoom.virgilio.it
↑  OlimpBase :: Chess Olympiad, Munich 1936, Switzerland, web.archive.org, ‏2008-07-23
↑  Paul Johner vs Akiba Rubinstein (1907), www.chessgames.com
פאול לאונהרדט

| --- | --- |

 לידה:  13 בנובמבר 1877 פוזנן, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  14 בדצמבר 1934 (בגיל 57) קניגסברג, גרמניה הנאצית 
 הישג בולט:  היה מס' 15 בעולם בשנת 1911
 מד כושר מרבי:  2639 (יוני 1910)
 מקצוע נוסף:  סופר 
 מדינה:  גרמניה
 הערות:  יהודי
 
פאול לאונהרדט (בגרמנית: Paul Saladin Leonhardt; ‏13 בנובמבר 1877, פוזן – 14 בדצמבר 1934, קניגסברג), שחמטאי יהודי-גרמני.
קריירה

אף על פי שבשיאו היה לאונהרדט מסוגל לנצח את עילית השחמטאים בתקופתו, הוא היה שחקן עם פרופיל נמוך וללא ניצחונות בתחרויות רבות, ולכן נשכח מרוב הספרים.
בין שחמטאי הצמרת שניצח בזכות סגנונו הפראי והתוקפני היו זיגברט טאראש, סבלי גריגורייביץ' טרטקובר, אהרון נימצוביץ', גזה מארוצי וריכרד רטי . בין השנים 1905 ל-1920 זכה במספר פרסי יופי על משחקיו.
במספר תחרויות חזקות סיים לאונהרדט במקומות גבוהים: בתחרות קופנהגן 1907 ניצח, לפני גזה מארוצי וקרל שלכטר וכך זכה בתואר אלוף ארצות הצפון. 
באותה שנה הגיע למקום השלישי בתחרות קרלסבד 1907, אחרי עקיבא רובינשטיין וגזה מארוצי. בתחרות גטבורג 1909 הגיע למקום השני, אחרי מילן וידמר. באותה שנה הגיע למקום השני אחרי רודולף שפילמן בתחרות סטוקהולם.
בדו-קרבות סיים לאונהרדט בתיקו עם רודולף לומן +4 -4 =2 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו), ניצח את ג'יימס מורטימר +5 -0 =3 בשנת 1904 בלונדון, ניצח את הקטור שוסמית' +5 -0 =1 בשנת 1905 בלונדון, הפסיד לז'ק מיזס +1 -5 =1 בשנת 1905 בלונדון, הפסיד לרודולף שפילמן ששנת 1906 במינכן +4 -6 =5, הפסיד לפרנק מרשל +1 -2 =4 בשנת 1911 בהמבורג, הביס את אהרון נימצוביץ' +4 -0 =1 בשנת 1911 בהמבורג וניצח את משה לובצקי +5 -1 =1 בלייפציג בשנת 1913.
כמומחה לשלב הפתיחה כתב לאונהרדט מונוגרפיה על הפתיחה הספרדית "Zur Spanische Partie" בשנת 1913. מספר רב של הסתעפויות בפתיחה מיוחסות אליו בפתיחה הספרדית, הסיציליאנית, פונציאני, גמביט אבנס וההגנה הסקנדינבית.
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1911

פאול לאונהרדט מול חוסה ראול קפבלנקה, 28.2.1911, A Pawn is All I Need   Leonhardt vs Capablanca   San Sebastian (1911)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90203757  GND: 1166970744  ISNI: 0000 0003 8809 0217  NTA: 089391985  VIAF: 281165354   WorldCat (עם VIAF): 281165354
פוטנציאל זטה

פוטנציאל זטה הוא הפוטנציאל הכימי על פני שטח של חלקיק טעון. המטענים החשמליים על חלקיק נחלקים לשני אזורים. האזור הראשון נקרא שכבת סטרן ובה יונים בעלי מטען הופכי למטען החלקיק וקשורים בצורה חזקה לפני השטח של החלקיק, והאזור השני הוא שכבה דיפוסיונית שבה ריכוז היונים הנגדיים קטן והיא תלויה במרחק. הירידה בפוטנציאל פני החלקיק היא במרחק שבו הפוטנציאל קטן עד לe/1 מערכו ההתחלתי. כיוון שמדידת פוטנציאל פני השטח היא בעייתית עקב המצאות שכבת סטרן, במציאת פוטנציאל זטה נמדד פוטנציאל פני השטח יחד עם מרחק זה (המסומן ב1/K ונמדד ביחידות של nm).
פוטנציאל זטה נמדד (ביחידות של mV) על ידי אלקטרופורזה. בהפעלת מתח חשמלי מתחילה תנועה של החלקיקים הטעונים לעבר האלקטרודה בעלת המטען המנוגד למטען החלקיק (חלקיק חיובי ינוע לעבר האלקטרודה השלילית ולהפך). החלקיק ינוע יחד עם היונים המקיפים אותו (האטמוספירה היונית שלו). לפי זמן הגעת החלקיק לאלקטרודה ניתן למדוד את הפוטנציאל שלו. הפוטנציאל שנמדד הוא למעשה הפוטנציאל האפקטיבי של החלקיק, שכן הוא כולל את פוטנציאל פני השטח יחד עם שכבת סטרן, המהווה חלק מהאטמוספירה היונית של החלקיק.
גודלו של פוטנציאל זטה מהווה מדד ליציבות המערכת. כאשר ערך הפוטנציאל גבוה מ40mV (בערך מוחלט) המערכת נחשבת ליציבה ומיוצבת על ידי אינטראקציות אלקטרוססטיות. כאשר הפוטנציאל קטן מערך זה אינטראקציות אלה זניחות יחסית והמערכת אינה יציבה.
עיתונות נשים עברית

עיתונות נשים עברית צמחה בארץ ישראל בשנות ה-20 של המאה ה-20 והתפתחה לכתבי עת עצמאיים לנשים ולמדורים בעיתונות הכללית.
רקע

נשים נעדרו כמעט לגמרי מן העיתונות היהודית-עברית עד ראשית המאה ה-20. באותה תקופה נשים משכילות, שידעו עברית והיו בעלות מסוגלות לכתיבה, השתייכו למיעוט ולכן גם כתיבתן יועדה למיעוט המשכיל. רוב הנשים כתבו ביידיש שפנתה לקהל קוראות וקוראים רחב יותר. 
נשים החלו לכתוב לקראת סוף המאה ה-19 בעיתונות ביידיש. הכותבות בעיתון "קול מבשר" שהופיע באודסה ובפטרבורג בשנים 1862–1871, אופיינו בהיותן בעלות מודעות נשית, ביכולתן לכתוב מנקודת-מבט נשית ובמחאתן נגד קיפוח האישה. למשל: נחמה פוחצ'בסקי וחמדה בן-יהודה. גם בעיתון "יידישעס פאלקס-בלאט" שהחל להופיע ב-1881 בליטא ובאוקראינה שותפו נשים בכתיבה. אחת הכותבות הבולטות בעיתונות עברית היא רחל מורפורגו שכתבה ב"כוכבי יצחק" שהופיע בווינה.
עיתונות נשים בישראל במאה ה-20 החל משנות ה-70

שנות ה-70 של המאה ה-20 הביאו לשינוי בשיח המובא בעיתונות נשים: באותה תקופה עדיין קיימת התייחסות רבה לתפקידי האישה כרעיה וכאם ולנושאים כמו קוסמטיקה, אפייה ובישול אך במקביל החלה העיתונות, שנפתחה למערב, לתת מקום גם לכתבות העוסקות בקריירה של נשים ואף להתייחס לסוגיות של דיכוי נשים, במיוחד דיכוי מיני של נשים בידי גברים, או אפליית נשים על ידי גברים. בסוף שנות ה-70 עם הקמת  התנועה הפמיניסטית  הישראלית בראשות מרשה פרידמן, ובעקבותיה התחזקות ארגוני נשים כ"נעמת" ו"הקרן לעזרת האשה" עלה נושא אפליית נשים על סדר היום התקשורתי והפוליטי.
את רוח הפמיניזם הכניס בשנות ה-70 הירחון "את" בעריכת שרה ריפין. העיתון יועד לנשים עצמאיות וחושבות וצומצמו בו מדורי הבישול והאופנה. במקביל, נוצרו שינויים מבניים בתחום המגדר שבאו לידי ביטוי בשינוי שמות המדורים שנועדו, עד אז, לנשים וכללו את המילה "אישה" – לשמות כלליים יותר כמו "סגנון חיים" ו"אדם וביתו". שינוי זה ביטא כיוונים חדשים בגישה החברתית לתפקידי נשים ופתח דלת גם לגברים לקרוא מדורים אלה.
תכניו החדשים של העיתון לא תרמו לרווחיותו וריפין נאלצה לפנות את מקומה לעורך שטען שלא ניתן לקיים עיתון רק על בסיס אידאולוגיה, שכן עיתון חייב בראש ובראשונה להצדיק עצמו מבחינה כלכלית.
בשנות ה-80 וה-90 החלה העיתונות לטפח כותבות מוכשרות ולהתייחס לסוגיות אפליית נשים בצורה גלויה. נשים ככותבות בעיתונות יצרו דגם חדש לצורת ביטוי היוצאת מתוך נקודת מבט חדשה ורעננה על נשיות, גבריות ויחסים בין המינים. הן עושות זאת באמצעות כתיבה שנונה, הומוריסטית ואסרטיבית. בהן נמצאות ורדה רזיאל-ז'קונט, יעל פז-מלמד, בילי מוסקונה-לרמן, נרי ליבנה וגפי אמיר.
את המהפך בגישה אפשר לבחון מתוך הגידול במספרן של נשים חברות אגודות העיתונאים בארץ: בשנות ה-60 היו כ-30 נשים שהיוו כ-7 אחוזים מחברי האגודות ובשנות ה-90 היו כבר 581 נשים – 31 אחוזים. כמו כן גדל מספר העיתונאיות פי 19.4. ב-1996 היוו העיתונאיות 40 אחוז מכלל העיתונות הארצית ו- 50 אחוז מהעיתונאים בעיתונות המקומית. נשים גם התחילו להשתלב, אם כי במספר מצומצם, בתחומי עיתונאות כמו צבא וביטחון והתחומים הפוליטיים.
בסקר חשיפה לעיתונות מ-1993 נמצא שיותר גברים מודים שהם קוראים עיתוני נשים. נתון זה משמעותי בהתייחס לטשטוש ההבדלים בין הפרטי לציבורי, כפי שהיטיב לתאר נועם יורן: "חדר ההמתנה ממקם את עיתונות הנשים באזור סף, ספק פרטי ספק ציבורי (או נכון יותר, אזור גבול שמארגן את הזמן הפרטי במרחב הציבורי).
אתרי אינטרנט לנשים

המגמה הכללית של פתיחת אתרי חדשות באינטרנט, כשלוחה של עיתון מודפס או כאתר עצמאי, מתקיימת גם בעיתונות הנשים העברית:
אתר Xnet כולל גם תכנים שמקורם בשבועון "לאשה".
תכנים כתב העת "את" הוצגו באתר nrg, ולאחר מכירת כתב העת הם מוצגים באתר משלו.
אתר Onlife הוא אתר חדשות עצמאי. קישורים למאמרים באתר נכללים באתר "הארץ" ובאתר "nrg".
לקריאה נוספת

עוז אלמוג, "חלוצה, צברית, עקרת בית, יאפית : שינויים בדמות האשה הישראלית ובמעמדה החברתי", בקורת ופרשנות 34, 2000, עמ' 19–64.
בילי מלמן, "אגדת שרה: מגדר, זיכרון וארץ ישראליות 1917 - 1990", ציון סה, ג, תש"ס, עמ' 378-343.
נורית גוברין, "נשים בעיתונות העברית - ההתחלות" בתוך קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה, כרך ג', 2008, הוצאת כרמל, ירושלים. עמ' 271–291.
הערות שוליים

↑  "אזרחי - שמו של המגזר היישובי ואף לאחר הקמת המדינה שלא השתייך לתנועת העבודה"
1 2  טליה דיסקין, "לא עיתון נשים רגיל: דגם האישה האזרחית בעקבות הירחון הארצישראלי 'האשה' וסוכנותיו 1926 - 1929" ישראל 18-19, 2011, עמ' 65–98
1 2 3  יפה ברלוביץ, אחרית דבר: סיפורת מ"יבשת אבודה". בתוך: יפה ברלוביץ, שאני אדמה ואדם - סיפורי נשים עד קום המדינה, הספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2003, עמ' 319–360
↑  נורית גוברין, "נשים בעיתונות העברית - ההתחלות", בתוך קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה, כרך ג', הוצאת כרמל, 2008, עמ' 271–291
1 2 3  חנה הרצוג, ‏"עתונות נשים - מרחב משעתק או מרחב לקריאת תיגר?", קשר 28, סתיו 2000, עמ' 43–52
1 2 3 4  עוז אלמוג, "חלוצה, צברית, עקרת-בית, יאפית: שינויים בדמות האשה הישראלית ובמעמדה החברתי", בקורת ופרשנות 34, תש"ס, עמ' 19–64
↑  בילי מלמן, "אגדת שרה: מיגדר, זיכרון וארץ ישראליות 1917 - 1990", ציון סה, ג, עמ' 378-343
↑  נועם יורן, "חדר ההמתנה של הזונה: חנוך לוין ועיתונות נשים", תיאוריה וביקורת 10, 1997, עמ' 81–103
1 2 3  צפי סער, השינויים שעברו על עיתונות הנשים, באתר הארץ, 25 בפברואר 2010
↑  צופיה הירשפלד, מגזין נשים בטעם חרד"ל, באתר ynet, 19 בינואר 2011
אתר העיתון פנימה
עארורה

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  רמאללה ואל-בירה
 גובה:  550 מטרים
 קואורדינטות:  32°02′30″N 35°10′18″E﻿ / ﻿32.041666666667°N 35.171666666667°E﻿ / 32.041666666667; 35.171666666667 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) עארורה(למפת גוש דן רגילה) עארורה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עארורה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עארורה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
עארורה (בערבית: عارورة) הוא כפר פלסטיני בנפת רמאללה - אל-בירה, בגובה של כ־550 מטר מעל פני הים. הכפר מנוהל על ידי ועד מקומי, במסגרת המועצה המקומית בני זייד א-שרקייה (بني زيد الشرقية), הכוללת גם את הכפר השכן מזארע א-נובאני (مزارع النوباني). אוכלוסיית הכפר מוסלמית.
מקור השם

זאב וילנאי העלה השערה שמדובר ב"גרסה הלועזת של הכפר ארויר (ERUIR) שמובא בתרגום הלטיני של הספר "אונומסטיקון" מהמאה הרביעית לספירה.
היסטוריה

בכפר נמצאו שרידים וחרסים מתקופת הברזל, האימפריה הפרסית, ההלניסטית, הרומית, הביזנטית, הצלבנית, האיובית וכן מהתקופה הממלוכית. מוסלמי שחי בירושלים בשלהי המאה ה-15 הזכיר כפר בשם ערזן, בגבול מחוז ירושלים עם מחוז שכם, וככל הנראה מדובר בכפר זה.
היסטוריה > העידן העות'מאני

בשנת 1596, השם עארורה הופיע לראשונה ברישומי המס העות'מאניים, ככפר בסנג'ק של ירושלים. התושבים שילמו מס קבוע של 33.3% על מוצרי חקלאות שונים.  בשנת 1838 ביקר בכפר החוקר האמריקני אדוארד רובינסון וכתב שזה כפר אסלאמי באזור בני זייד, מצפון לירושלים.
בשנת 1882 נזכר הכפר בסקר הקרן לחקר ארץ ישראל (PEF) ותואר כ"כפר קטן בשטח גבוה, עם חמישה מקומות קדושים בצדו המערבי".
במלחמת העולם הראשונה חנה הגדוד העברי, בסביבות הכפר.
היסטוריה > עידן הרשות הפלסטינית

לאחר הקמת הרשות הפלסטינית שויכה המועצה המקומית לנפת רמאללה ואל-בירה. בסביבות שנת 2004 מוזג הכפר עם הכפרים השכנים מזארע א-נובאני ועבווין והרשות המוניצפאלית המאוחדת נקראה: "בני זייד אל-שרקייה".
מאוחר יותר נפרד הכפר עבווין מהמיזוג, ובשנת 2020 פורק המיזוג לחלוטין, ושני הכפרים חזרו להיות עצמאיים, במסגרת המועצה המקומית, בני זייד אל-שרקייה".
אוכלוסייה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
מפקדי אוכלוסין
| שנה | תושבים | מקור | הערות |
| 1870 | 350-400 |  | הארכאולוג הצרפתי ויקטור גוארין |
| 1870 | 300 |  | אלברט סוצין (גרו ב-91 בתים) |
| 1896 | 540 |  |  |
| 1922 | 426 |  | מפקד אוכלוסין של המנדט הבריטי |
| 1931 | 566 |  | מפקד אוכלוסין של המנדט הבריטי (גרו ב 131 בתים) |
| 1945 | 660 |  | סקר הכפרים (1945) של המנדט הבריטי |
| 1961 | 1,337 |  | מפקד אוכלוסין של ממשלת ירדן |
| 1967 |  |  | לאחר מלחמת ששת הימים, עזבו תושבים רבים את הכפר. |
| 1982 | 849 |  |  |
| 1987 | 1,418 |  |  |
| 1997 | 2,087 |  | מתוכם 30 תושבים (1.4%) היו פליטים פלסטינים. |
| 2006 | 2,967 |  | הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה |
| 2007 | 3,068 |  | הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה |
אדמה חקלאות ומים

במפקד בשנת 1945 נמצא ששטח האדמה היה כ-10,978 דונם, מתוכם 10,974 דונם - אדמה רשומה כפרטית ועוד ארבע דונם מושע. השטח הבנוי של הכפר הוא כ-26 דונם.
מי השתייה לכפר מסופקים מ"עין ערורה", שמצפון לכפר. מי ההשקיה מגיעים ממעיינות נוספים, בארות ובורות מים.
אתרים

בכפר ולידו נמצאים כמה אתרים מקודשים:
שייח' רדואן - מדרום-מערב לכפר, על גבעה בגובה של כ-600 מטר מעל פני הים, מיוחס לשייח' רדואן בן עולאייל אל-ארסופי (الشيخ رضوان الأرسوفي), ששם משפחתו מעיד עליו שמוצא משפחתו מארסוף והיה אדם חשוב שנקבר בכפר. חוקרים מוסלמים הציעו שהשייח' רדואן היה ממשפחת עולאיל. בסמוך למקדש נבנה מסגד.
שייח' מוחמד אלעארורי (محمد العاروري) - מתחם מגודר במרכז הכפר, באזור בית הקברות. על פי התושבים מדובר בקדוש צופי.
שייח' אחמד (الشيخ أحمد) - נמצא ממערב לעארורה.
אל-ח'דר (مقام الخضر) - במרכז הכפר. לא ידועים פרטים. ככל הנראה הוקדש לאיש חשוב או קדוש. השם נפוץ בכמה עיירות וכפרים ערבים (משמעות השם בערבית: "הירוק" - כינויו של אליהו הנביא)
אישים

סאלח אל-עארורי (صالح العاروري) - בכיר בארגון הטרור חמאס, ממונה על פעילות הארגון ביהודה ושומרון וסגן ראש הלשכה המדינית של חמאס. ב-21 באוקטובר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, השתלט צה"ל על ביתו הנטוש שבכפר ותלה עליו שלט המודיע שהמקום הפך למתקן צבאי של שירות הביטחון הכללי. ב-31 באוקטובר הרסו כוחות הביטחון את הבית. ב-2 בינואר נהרג בסיכול ממוקד בלבנון.