stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הכוחות המזוינים של אלבניה
היסטוריה > לאחר 1991

ב-1992 העריכה ספריית הקונגרס כי כוחות היבשה של אלבניה מונים 35,000 חיילים. בגלל שכוח האדם של כוחות היבשה היה מספיק לאיוש שתי חטיבות, גדודים של בערך 3,000 חיילים הפכו למבנה הצבאי הגדול ביותר. ב-1991, ארבעה גדודי חי"ר היוו את החלק העיקרי בכוחות הלוחמים של כוחות היבשה.
במהלך המהומות שהתרחשו במדינה ב-1997, הניסיונות הפוליטיים להשתמש בכוחות המזוינים למחוץ את ההתנגדות הוגדרו ככישלון, שלאחריו התמוטטו הכוחות המזוינים ומתקנים צבאיים נבזזו על ידי האוכלוסייה האזרחית.
בראשית 1999 פרצה באזור מלחמת קוסובו, במהלכה נמלטו רבבות פליטים, לאלבניה אשר סיפקה להם הגנה. כמו כן איפשרה לנאט"ו לספק סיוע לוגיסטיקה דרכה לכוח קוסובו. אלבניה מהווה חלק מכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן, והכוח הבינלאומי לשמירת יציבות בעיראק. הגדלת התקציב הצבאי הייתה אחד התנאים החשובים ביותר לשילוב בנאט"ו.
בדצמבר 2006 הכוחות המזוינים ארגנו מחדש את מבנה הכוח. הוקמו שלוש מפקדות: מפקדת הכוחות המשותפים, מפקדת התמיכה המשותפת ומפקדת אימונים ותורת לחימה. מפקדת הכוחות המשותפים הורכבה מחטיבת תגובה מהירה, גדוד קומנדו, חטיבה ימית, חטיבה אווירית וחטיבת תמיכה אזורית. מפקדת התמיכה המשותפת סיפקה סיוע לוגיסטי לכל הכוחות, ומפקדת האימונים ותורת לחימה הייתה זרוע החינוך וההדרכה של הכוחות המזוינים. המבנה הורכב מ-13,800 חיילים ו-2,000 אזרחים. יחד עם זאת לאחר כשלוש שנים שונה שוב המבנה לצורתו הקלאסית.
צבא אלבניה נתמך ברובו על ידי ארצות הברית, גרמניה, הולנד, איטליה, בריטניה, יוון, טורקיה, שווייץ, דנמרק ובלגיה.
הצי האלבני מבצע בעיקר משימות של משמר חופים, מאז פברואר 2008 אלבניה לוקחת חלק פעילים בתרגולים ימיים של נאט"ו.
אלבניה הפכה לחברה מלאה בנאט"ו ב-1 באפריל 2009.
| נאט"ו ארגון האמנה הצפון-אטלנטית (NATO) |
| --- | --- | --- |
| הכוחות המזוינים של המדינות החברות | איטליה • איסלנד • אלבניה • אסטוניה • ארצות הברית • בולגריה • בלגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • טורקיה • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • מונטנגרו • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • ספרד • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קנדה • קרואטיה • רומניה |  |
| פעולות צבאיות עיקריות | מלחמת המפרץ • מבצע משמר משותף • מבצע כוח מאוחד • מלחמת אפגניסטן • מלחמת עיראק • מבצע מגן האוקיינוס • התקיפה הצבאית הבין-לאומית בלוב • מבצע המאמץ הפעיל • מבצע שומר הים |  |
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, נאט"ו מתרחבת לבלקן: אלבניה וקרואטיה צורפו, באתר ynet, 1 באפריל 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011597076305171  LCCN: n50065768  VIAF: 147717035   WorldCat (עם VIAF): 147717035 
חיילים אלבניים באפגניסטן
הפרעה סכיזופרניפורמית

| --- | --- |
 תחום:  פסיכיאטריה 
 טיפול:  prochlorperazine  promazine  (Z)-thiothixene  (E)-chlorprothixene  triflupromazine  פרפנזין  trifluoperazine  קלוזאפין  mesoridazine  קארבאמזפין  droperidol  פימוזיד  הלופרידול  תיאורידזין  acetophenazine  אולנזאפין  קווטיאפין  פלופנאזין  (±)-molindone  loxapine  כלורפרומאזין  לוראזפאם 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  292885 
 סיווגים
 DSM-5:  295.40
 ICD-10:  F 23.2
 
הפרעה סכיזופרניפורמית (באנגלית- Schizophreniform disorder) המוכרת גם בשם הפרעה פסיכוטית חריפה דמוית סכיזופרניה (Acute Schizophrenia like Psychotic Disorder) היא הפרעה נפשית המאובחנת כאשר קיימים סימפטומים של סכיזופרניה למשך תקופה משמעותית של חודש, אולם ההפרעה עצמה אינה אורכת מעל שישה חודשים לצורך אבחנה של סכיזופרניה (המחייבת כי משך ההפרעה יהיה לפחות שישה חודשים). הסימפטומים, הן של הפרעה סכיזופרניפורמית והן של סכיזופרניה, כוללים קיום מחשבות שווא (דלוזיות), הלוצינציות, דיבור לא מאורגן, התנהגות לא מאורגנת או קטטונית וסימפטומים שליליים של התנהגות. הסימפטומים מתפתחים במשך כשבועיים ונותרים יציבים עד חודש מתחילתם. מהלך ההפרעה אינו סוער.
בדומה לסכיזופרניה, הפרעה סכיזופרניפורמית מטופלת באמצעות תרופות אנטי פסיכוטיות, בעיקר תרופות א-טיפיות. בנוסף לכך ניתן טיפול בפסיכותרפיה, טיפול משפחתי, תעסוקתי וכדומה. הפרוגנוזה של החולים תלויה במידת החומרה, טבע ומשך הסימפטומים, כאשר כשני שלישים מן החולים מפתחים בסופו של דבר סכיזופרניה.
היסטוריה

גבריאל לאנדפלדט (1895–1983) טבע לראשונה את המונח הפרעה סכיזופרניפורמית בשנת 1939 באוסלו, נורווגיה, על מנת לתאר מצב של התחלה של פסיכוזה פתאומית יחסית המקושרת להפרעות מצב רוח ולעיתים בלבול. מאז נותר מושג זה ב-DSM (כולל ב-DSM 5) בעוד שב ICD 10 יש שימוש במונח הפרעה פסיכוטית חריפה דמוית סכיזופרניה. מאז ימיו של לאדנפלדט התפתח המושג והשתנה.
אבחנה

האבחנה להפרעה זו ניתנת על ידי פסיכיאטר. לפי ה-DSM 5,אבחנת הפרעה סכיזופרניפורמית דורשת את קיום התנאים הבאים:
א. שניים או יותר מהתסמינים הבאים, המופיעים כל אחד למשך זמן ממושך במהלך תקופה של חודש או פחות (אם מטופל בהצלחה). לפחות אחד מהסימפטומים הבאים (1,2,3) חייב להתקיים
דלוזיות (אמונות שווא)
הלוצינציות (הזיות)
דיבור לא מאורגן (לא קוהורנטי ומאבד כיוון לעיתים קרובות)
הפרעות בתנועה או קטטוניה
סימפטומים שליליים (למשל קושי לבטא רגש וקושי לחוות רגש)
ב. אפיזודה של ההפרעה נמשכת לפחות חודש, אך פחות משישה חודשים, כשהאבחנה ניתנת בלי להמתין להחלמה היא מוגדרת כ"זמנית"
ג. נשללה אבחנה של הפרעה סכיזואפקטיבית, וכן אבחנה של הפרעה דו־קוטבית עם מאפיינים פסיכוטיים, מפני ש: 1) לא הופיעו סימנים של דיכאון או מאניה במהלך התסמינים הפעילים של ההפרעה. 2) אם התקיימו סימפטומים דיכאוניים הם התקיימו למשך זמן מועט של מהלך ההפרעה הסכיזופרנפורמית.
ד. ההפרעה אינה תוצאת השפעה פיזיולוגית של סמים או תרופות ואינה תוצאת מצב רפואי (פיזיופתולוגי) כלשהו.
אבחנה > מאפיינים אבחוניים נוספים

פרוגנוזה טובה: יכולה להינתן כשמתקיים שינוי בולט תוך ארבעה שבועות מתחילת התסמינים הפעילים: בתפקוד התעסוקתי, בתפקוד החברתי, ובסימפטומים שתוארו לעיל בקריטריונים 3,5
פרוגנוזה לא טובה: ניתנת כשלא מתקיימים התנאים הללו
עם קטטוניה - בהתאם לאבני הבוחן המתאימים לאבחנת קטטוניה.
שכיחות ואפידמיולוגיה

שכיחות ההפרעה דומה לזו של סכיזופרניה במדינות מפותחות. במדינות מתפתחות השיעור ככל הנראה גבוה מעט יותר, בעיקר עם מאפיין הפרוגנוזה הטובה שהוזכר לעיל. הקושי לאמוד את השיעור האמיתי והמדויק של הפרעה זו נובע מכך שנכון להיום, וחרף התקדמות בהבנת הפיזיולוגיה של הפרעה זו עדיין אין בדיקות פיזיולוגיות או מבחנים דיאגנוסטיים ואחרים היכולים לתת אבחנה זו במדויק.
גורמי סיכון פרוגנוסטיים: אנשים שיש להם קרובי משפחה שאובחנו עם הפרעה סכיזופרניפורמית נמצאים בסיכון מוגבר לפתח סכיזופרניה.
התפתחות ההפרעה

אופן התפתחות ההפרעה דומה מאוד לזה הקיים בסכיזופרניה. כשליש מהאנשים שאובחנו עם הפרעה זו עתידים להחלים ממנה לחלוטין בתוך פרק זמן של עד שישה חודשים. כשני שלישים מהאנשים שקיבלו אבחנה של הפרעה סכיזופרניפורמית יקבלו כעבור שישה חודשים אבחנה של סכיזופרניה. אנשים שקיבלו בחלוף שישה חודשים אבחנה של סכיזופרניה או הפרעה סכיזואפקטיבית, עלולים לחוות הפרעות בתפקוד התעסוקתי, החברתי והבין-אישי .
אבחנה מבדלת

הפרעות נפשיות אחרות ומצבים רפואיים אחרים: ישנם מצבים רפואיים שונים והפרעות שונות היכולים להראות דומים להפרעה זו, למשל הפרעה פסיכוטית שמקורה במצב רפואי, דליריום, או הפרעה נוירו-קוגניטיבית, פסיכוזה או דליריום כתוצאה משימוש בסמים או תרופות, דיכאון פסיכוטי, הפרעה דו־קוטבית, הפרעה סכיזואפקטיבית, הפרעות פסיכוטיות אחרות, הפרעות אישיות מאשכול א' (סכיזואידית, פרנואידית וסכיזוטייפל). הפרעה סכיזופרניפורמית נבדלת מכל אלו בכך שאין היא תוצר של גורם חיצוני (סמים, תרופות וכדומה) וכן במשך הסימפטומית.
הפרעה פסיכוטית קצרה: נבדלת גם היא בעיקר במשך קיום הסימפטומים הפעילים.
מחקר

לגבי הפרעה זו מתקיימים מחקרים ביולוגיים רבים. אחד מהם בדקי שינויים בחומר הלבן במוח והקשר בין שינויים אלה לאובדנות בקרב אנשים עם הפרעה סכיזופרנופרומית. תחום אחר של מחקר נוגע לשיטות התערבות ושיקום לאנשים שעברו פסיכוזה ראשונה. דוגמה מצוינת לתחום מחקר כזה הוא פרויקט רייז RAISE (Recovery After an Initial Schizophrenia Episode Early Treatment Program).
טיפול

בכל הפרעות הספקטרום הסכיזופרני קיימת חשיבות עליונה בגילוי וטיפול מוקדמים ככל האפשר, שכן זה משפר משמעותית את פרוגנוזת ההפרעה. כמו כן ישנה המלצה לטיפול פסיכו-סוציאלי מקיף וצמוד, שיכלול התייחסות לכלל היבטי החיים. הטיפול התרופתי חשוב ביותר בהפרעות אלה כאמצעי להפחתת חומרת הסימפטומים, משכם וחומרת הפגיעה שהם גורמים
טיפול תרופתי: יש עדות להצלחה בטיפול תרופתי באמצעות אולנזופין (זיפרקסה) או נוגדי פסיכוזה אחרים. בחלק מהמקרים כשיש גם אפקט דיכאוני ניתן להשתמש בנוגדי דיכאון.
אשפוז: בחלק מהמקרים נדרש אשפוז, לעיתים על רקע של סכנה אובדנית ולעיתים על רקע של חומרת הסימפטומים ופגיעה חריפה בתפקוד (מה שיכול להיות תוצאה של היענות לא טובה לטיפול התרופתי.
טיפול רפואי שאינו תרופתי: בחלק מהמקרים נשקלת אפשרות של שימוש בנזעי חשמל (בעיקר כשמדובר באנשים במצב של קטטוניה).
פסיכותרפיה: ישנן ראיות ליעילות שלCBT. בנוסף, יש חשיבות בכל הפרעות הספקטרום הסכיזופרני לתיאום טיפול (Case Manager) איכותי הלוקח בחשבון את כלל היבטי החיים של האדם עם ההפרעה: בריאות פיזית, (תזונה, פעילות גופנית), תפקוד חברתי, תעסוקתי וכדומה.
שיקום: בעולם התפתחו לאורך השנים כמה שיטות וסוגי מסגרות המיועדים לטפל במצבים פסיכוטיים ראשוניים (לאו דווקא בעקבות הפרעה סכיזופרניפורמית). דוגמה מפורסמת למדי היא מיזם 'דיאלוג פתוח' הפועל בצפון פינלנד ומשתמש בשיטות של טיפול משפחתי וביקורי בית. גישה אחרת הנקראת מודל סוטריה מיושמת גם בישראל (בבית סוטריה בירושלים) אם כי היא אינה חלק משירותי סל שיקום. שירות שכן ניתן במסגרת סל שיקום הוא תיאום טיפול.
שיקום

אדם בן 18 ומעלה שנקבעו לו 40% נכות רפואית על ידי המוסד לביטוח לאומי בעקבות הפרעה נפשית זכאי לקבל שירותי סל שיקום, ראה ערך מורחב להלן
ביקורת

הפרעה סכיזופרנפורמית הוחרגה מתוך אבחנת הסכיזופרניה ב-DSM לאחר שנמצא כי באוכלוסיית מדינות מתפתחות יש מהלך מחלה שונה מאשר במדינות מפותחות. ההבדל בינה לבין סכיזופרניה הוא פחות בתסמיני ההפרעה ויותר במשך הזמן שבו התסמינים נמשכים. נראה שדרוש עוד מחקר כדי להבחין בצורה טובה יותר בין הפרעה זו ובין סכיזופרניה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  .American Psychiatric Association, Schizophrenia Spectrum and other Psychotic Disorders, Diagnostic & Statistical Manual of Disorder, 5th, WDC: .American Psychiatric Association, 2013, עמ' 96-99
↑  אגוד הפסיכיאטריה בישראל, הסיווג והאבחון הפסיכיאטרי לפי ארגון הבריאות העולמי / בעריכת: איגוד הפסיכיאטרייה בישראל ומשרד הבריאות., דיונון, 1995
↑  William Coryell, The Medical Basis of Psychiatry, Springer, New York, NY, 2016, עמ' 121–135. (באנגלית)
1 2 3  חנן מוניץ (עורך), 8 הפרעות נפשיות פסיכוטיות, פרקים נבחרים בפסיכיאטריה, שישית, דיונון, 2016, עמ' 187-188
↑  Sung-Jae Lee, Borah Kim, Daeyoung Oh, Min-Kyoung Kim, White matter alterations associated with suicide in patients with schizophrenia or schizophreniform disorder, Psychiatry Research: Neuroimaging 248, 2016-02-28, עמ' 23–29 doi: 10.1016/j.pscychresns.2016.01.011
↑  John M. Kane, Nina R. Schooler, Patrici Marcy, Christoph U. Correll, The RAISE early treatment program for first-episode psychosis: Background, rationale, and study design, Journal of Clinical Psychiatry 76, 2015-03-01 doi: 10.4088/JCP.14m09289
1 2  Royal Australian And New Zealand College Of Psychiatrists Clinical Practice Guidelines Team For The Treatment Of Schizophrenia And Related Disorders, Royal Australian and New Zealand College of Psychiatrists Clinical Practice Guidelines for the Treatment of Schizophrenia and Related Disorders, Australian & New Zealand Journal of Psychiatry 39, 2005-01-01, עמ' 1–30 doi: 10.1080/j.1440-1614.2005.01516.x
↑  Delbert G. Robinson, Nina R. Schooler, Majnu John, Christoph U. Correll, Prescription Practices in the Treatment of First-Episode Schizophrenia Spectrum Disorders: Data From the National RAISE-ETP Study, American Journal of Psychiatry 172, 2014-12-04, עמ' 237–248 doi: 10.1176/appi.ajp.2014.13101355
↑  Grace A. Masters, Ross J. Baldessarini, Dost Öngür, Franca Centorrino, Factors associated with length of psychiatric hospitalization, Comprehensive Psychiatry 55, 2014-04-01, עמ' 681–687 doi: 10.1016/j.comppsych.2013.11.004
↑  William M. McDonald, Richard D. Weiner, Laura J. Fochtmann, W. Vaughn McCall, The FDA and ECT, The journal of ECT 32, 2016-6, עמ' 75–77 doi: 10.1097/YCT.0000000000000326
↑  David Trevor Turner, Mark van der Gaag, Eirini Karyotaki, Pim Cuijpers, Psychological Interventions for Psychosis: A Meta-Analysis of Comparative Outcome Studies, American Journal of Psychiatry 171, 2014-05-01, עמ' 523–538 doi: 10.1176/appi.ajp.2013.13081159
↑  Christopher Gordon, Vasudha Gidugu, E. Sally Rogers, John DeRonck, Adapting Open Dialogue for Early-Onset Psychosis Into the U.S. Health Care Environment: A Feasibility Study, Psychiatric Services 67, 2016-07-15, עמ' 1166–1168 doi: 10.1176/appi.ps.201600271
↑  מודל סוטריה | בית במקום מוסד רפואי לחולים הפסיכיאטרים, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2009
↑  תיאום טיפול, באתר www.ispraisrael.org.il (ארכיון)
↑  סל שיקום למתמודדי נפש, באתר כל זכות
היסטוריה של נורמנדי

הגבולות ההיסטוריים של נורמנדי
נורמנדי היה אזור בצפון-מערב צרפת תחת המשטר הישן. תושביו המקוריים היו קלטים ושבטים בלגים במזרח, ואיברים במערב. האזור נכבש בשנת 56 לספירה על ידי הרומאים והוכלל בתוך פרובינקיית גאליה לוגדנסיס על ידי הקיסר אוגוסטוס. במאה ה-4 הקיסר גרטיאנוס חילק את הפרובינקיה לערי מדינה שהיו הבסיס לגבולות העתידיים.
לאחר נפילתה של רומא במאה ה-5 הפרנקים הפכו לשליטי האזור. הם בנו מנזרים רבים והחליפו את התרבות המקומית בתרבות האימפריה הקרולינגית. לקראת סוף המאה ה-8 פלישות ויקינגיות החריבו את האזור ובשנת 911 מנהיגם רולו קיבל מידי המלך הצרפתי את דוכסות נורמנדי בתמורה לנאמנותו. לאחר 150 שנות התפשטות הגבולות של נורמנדי יוצבו, והשטח של הדוכסות כלל את השטחים המודרניים של נורמנדי עילית, נורמנדי תחתית ואיי התעלה.
ב-1204 נורמנדי היבשתית, ללא האיים, שולבה בתוך ממלכת צרפת. במהלך מלחמת מאה השנים ומלחמות הדת האזור ניזוק קשות, בעיקר משום שבנורמנדי היו יותר תושבים שהמירו את דתם לפרוטסטנטיות מאשר באזורים אחרים של צרפת.
במאה ה-20 הפלישה של בעלות הברית בשנת 1944 לאירופה החלה על חופי נורמנדי במה שנקרא הפלישה לנורמנדי. בשנת 1956 חבל נורמנדי חולק לשני חבלים, נורמנדי עילית ונורמנדי תחתית, אולם עד היום ישנם הקוראים לאיחוד מחדש של האזור ההיסטורי.
מהפרהיסטוריה לימי הביניים > נורמנדי לפני הכיבוש הרומאי

מציאות ארכאולוגיות כמו ציורי מערות מוכיחות שבני אדם התיישבו באזור כבר בתקופת הפרהיסטוריה, במיוחד במחוזות אֶר וקלבדוס. ניתן למצוא באזור מספר מגליתים שרובם נבנו בסגנון אחיד.
ההיסטוריה הקלטית של נורמנדי ברורה יותר משום שקיימים מקורות ארכאולוגים רבים יותר וקלים יותר לתארוך. כבר במאה ה-19 ארכאולוגים מצאו חפצים חשובים מהתקופה (בעיקר בנורמנדי עילית), כמו קסדה מכונפת מהמאה הרביעית לפני הספירה. הם גם בחנו בתי קברות עתיקים באזור בהם נותרו כדי קבורה לשרידים שנשרפו. החפצים שהתגלו מוכיחים שהגאלים ישבו באזור כבר בתקופת תרבות האלשטאט, בערך מהמאה ה-12 לפנה"ס.
הקלטים הבלגים, הידועים כגאלים, פלשו לנורמנדי במספר גלים רצופים מהמאה ה-4 ל-3 לפני הספירה. רוב הידע שלנו על הגאלים מגיע מספרו של יוליוס קיסר, מלחמת גאליה. קיסר מזהה מספר קבוצות שונות בין הגאלים שישבו באזורים שונים וחיו בעיירות חקלאיות סגורות. בשנת 52 לפני הספירה הגאלים התאחדו תחת ורסנז'טוריקס בניסיון להתנגד לפלישת צבאו של קיסר. לאחר תבוסתם באלסיה תושבי נורמנדי המשיכו להילחם עד 51 לפנה"ס, אז יוליוס קיסר השלים את כיבוש גאליה.
מהפרהיסטוריה לימי הביניים > נורמנדי הרומית

בשנת 27 לפנה"ס הקיסר אוגוסטוס ארגן מחדש את הטריטוריות הגאליות והכליל את נורמנדי בפרובינקיית גאליה לוגדנסיס, שבירתה הייתה בליון. תושבי החבל קיבלו את התרבות הרומאית והחלו להתיישב בערים. ידוע על וילות גאלו-רומאיות רבות בנורמנדי, בעיקר הודות לעבודות חפירה שנעשו במחוז סן-מריטים לשם בניית כביש מהיר. בתי כפר אלו נבנו בדרך כלל לפי שתי תוכניות עיקריות: הראשונה הייתה מבנה גבוה וצר עם חזית פתוחה הפונה דרומה; השנייה דמתה לווילות האיטלקיות, עם מערך מסודר סביב חצר פנימית מרובעת. הווילות נבנו בעזרת חומרים מקומיים כמו צור, קירטון, אבן גיר, עץ ולבנים. המבנים חוממו על ידי היפוקאוסט, חימום מרכזי שהומצא על ידי הרומאים.
חקלאות האזור סיפקה חיטה ופשתן, לפי פליניוס הזקן. פליניוס מזכיר גם את הימצאותם של מקדשים רומים רבים באזור. בימי קדם המקדשים של העיר אוורה (Évreux) הפכו אותה לאתר עלייה לרגל חשוב. היו בה גם פורום, מרחצאות רומיות, בזיליקה ותיאטרון רומאי. באוורה נמצאו גם פסלים רבים של אלות אמהות.
מהפרהיסטוריה לימי הביניים > עזיבת הרומאים

בסוף המאה ה-3 פלישות ברבריות החריבו את נורמנדי. עקבות לשריפות ואוצרות שנקברו במהרה מעידים על מידת אי הביטחון בנורמנדי הגאלית. יישובים חופיים היו בסיכון גדול במיוחד, בשל פשיטות של פיראטים סקסונים. המצב היה כל כך חמור שלגיון רומאי שלם היה מוצב בעיר קונסטנטיה (קוטאנס), הנמצאת במחוז מאנש של היום. כתוצאה מהרפורמות של הקיסר דיוקלטיאנוס נורמנדי הופרדה מברטאן אך נשארה בגאליה לוגדנסיס. הנצרות החלה להתפשט באזור במאה ה-3 ונוצר התפקיד של בישופ רואן. בשנת 406 שבטים גרמאנים החלו לפלוש מהמזרח בעוד הסקסונים כבשו את אזורי החוף. הקיסר הרומי נטש את רוב נורמנדי והחזיר לה את שמה הקדום, ארמוריקה. כפרים חקלאיים ננטשו והרומאים שנותרו ביצרו את עצמם בביצורים אורבניים.
ימי הביניים > ימי הביניים הקדומים

כבר ב-486 האזור שבין נהרות הסום והלואר היה תחת שליטת הפרנקים ומלכם כלוביס הראשון. ההתיישבות הפרנקית באזור לא הייתה מסיבית וגם והנוכחות המנהלית והצבאית באזור לא הייתה גדולה. האזור המזרחי של נורמנדי הפך לבסוף למקום משכנם של המלכים המרובינגים.
המרת האזור לנצרות המשיכה עם בנייתם של קתדרלות בערים הראשיות וכנסיות בערים קטנות יותר. התושבים נקברו בחצר הכנסייה המקומית עד לתקופה הקרולינגית. האצולה הנורמנית התפתחה במאה ה-6 באזורים המבודדים של מערב נורמנדי. במאה ה-7 אצולה זו ייסדה מספר מנזרים בעמק הסן שאימצו את הנזירות הבנדיקטית. מנזרים אלו היו בעלי שטחים נרחבים ברחבי צרפת מהם הם קיבלו הכנסה רבה, וכתוצאה מכך הם הפכו למעורבים ביריבויות פוליטיות ושושלתיות.
ימי הביניים > פלישות סקנדינביות

מקור השם נורמנדי בפולשים הוויקינגים שאיימו על חלקים נרחבים של אירופה בסוף האלף הראשון, שנקראו נורסמן (אנשי הצפון, Normanni בלטינית). השם שימש כבסיס האטימולוגי למונח "נורמנים". קצב ההתיישבות הסקנדינבית באזור נראה בטופונומיה של המקומות הנורמנים והשינוי בשמות המשפחה המקומיים.
הפלישות הוויקינגיות הראשונות התרחשו בין 790 ל-800 על חופי מערב צרפת. מספר אזורים חופיים נכבשו מידי הפרנקים בתקופת שלטונו של לואי הצדיק במאה ה-9. הפלישות בשנת 841 גרמו לנזקים חמורים בעיר רואן. התוקפים הוויקינגים ביקשו לגזול את האוצרות שהיו במנזרים בשל חוסר האונים של הנזירים להגן על עצמם. בשנת 845 משלחת ויקינגית עלתה במעלה הסן והגיעה עד לפריז. הפלישות התרחשו בעיקר בקיץ בעוד את החורף הוויקינגים בילו בסקנדינביה. לאחר 851 הם החלו להישאר בעמק הסן גם בחורף. בינואר 852 הם שרפו את מנזר פונטנל. נזירי נורמנדי ניסו להעביר את אוצרותיהם וספריותיהם דרומה אך רבים מהם נשרפו על ידי הוויקינגים.
המלכים הקרולינגים ששלטו באותה התקופה נטו להחזיק בפוליטיקות מנוגדות, עובדה שהייתה בעלת תוצאות חמורות. ב-867 שארל הקירח הסכים לוותר על מערב נורמנדי למלך הברטוני סלומון, בתנאי שזה האחרון יישבע נאמנות למלך וילחם לצידו נגד הוויקינגים. אולם ב-911 המנהיג הוויקינגי רולו הכריח את שארל התם לתת לו את אזור נורמנדי עילית של היום כדוכסות נורמנדי בתמורה לשבועת אמונים מצידו. רולו הוטבל לנצרות, הפך לוסאל של שארל והסכים להגן על האזור מפלישות ויקינגיות נוספות. לאחר סדרה של כיבושים הטריטוריה של דוכסות נורמנדי התרחבה בהדרגה עד שב-1050 הגיעה לשטחה המוכר.
הערבוב של האוכלוסייה הסקנדינבית והמקומית בנורמנדי ליצירת העם הנורמני תרמה ליצירת אחת המדינות הפאודליות החזקות במערב אירופה. היכולת הימית של הנורמנים אפשרה להם מאוחר יותר לכבוש את אנגליה וכן להשתתף במסעות הצלב.
דוכסות נורמנדי > כוחם של הדוכסים הנורמנים לפני המאה ה-11

צאצאיו של רולו קיבלו את התואר דוכס נורמנדי והם הגדילו את כוחה של הדוכסות, אולם הם היו חייבים לשמור על עליונותם של מלכי צרפת. הדוכסים ייצרו את מטבעות הכסף של עצמם, היו אחראים על המשפט ואיזנו את המיסים. הם הגדילו את צבאם וקבעו את הבישופים במחוזותיהם. כך הם הפכו לכמעט עצמאים מהמלך הצרפתי למרות שהם עדיין שמרו על נאמנותם.
הדוכסים שמרו על קשרים עם מלכים זרים ובמיוחד עם מלך אנגליה. לדוגמה, אחותו של ריצ'רד השני דוכס נורמנדי נישאה למלך אתלרד השני. הם מינו חברי משפחה לתפקידים של רוזנים וויקונטים שנוצרו בערך בשנת 1000. הם עדיין החזיקו בכמה שטחים בסקנדינביה. הדוכסים הנורמנים גם וידאו שהאדונים הוסאלים שלהם לא יהפכו לחזקים מדי כדי שלא יהפכו לאיום על הסמכות הדוכסית. כך הם החזיקו בכוח גדול יותר על שטחם מאשר נסיכים אזוריים אחרים בצפון צרפת. העושר שלהם אפשר להם להעניק אדמות נרחבות למנזרים ולהבטיח את נאמנותם של הוסאלים שלהם עם מתנות של פיפים. הכיבוש הנורמני של אנגליה תחת ויליאם דוכס נורמנדי הביא אדמה נרחבת לדוכסים שאפשרה להם להמשיך במנהגים הללו בעוד הם מחזיקים במספיק שטח כדי להבטיח את כוחם.
האצולה הנורמנית באותה התקופה כללה קבוצה קטנה של גברים סקנדינבים, בעוד שרוב המנהיגים הפוליטיים של הנורמנים היו ממוצא פרנקי. בתחילת המאה ה-11 הדוכסות הותקפה על ידי ברטונים מהמערב, גרמנים מהמזרח ובני אנז'ו מהדרום. הוסאלים באזורים המותקפים הגנו על האזור בשם נאמנותם לדוכס, ובתקופה זו החל המונח "ברון", המציין אבירי עילית וחיילים של הדוכס, להחליף את המונח "וסאל" במסמכים רשמיים.
דוכסות נורמנדי > לאחר המאה ה-11

בשנת 1066 הביס ויליאם דוכס נורמנדיה, שנודע מאוחר יותר כוויליאם הכובש, את המלך האנגלי הרולד גודווינסון בקרב הייסטינגס, והוכתר כמלך אנגליה. היחסים בין האנגלו-נורמנים לצרפתים הפכו למורכבים יותר לאחר הכיבוש הנורמני, שכן הדוכסים הנורמנים קיבלו את תארם ושטחיהם בתמורה לנאמנות וסאלית למלך צרפת, אולם כעת היו שווי ערך למלך כמלכי אנגליה. במאה ה-12, עם יסודה של השושלת האנגווינית, שלטו הנורמנים במחצית מצרפת ובכל אנגליה, אולם עדיין נחשבו טכנית לווסאלים של צרפת.
המלכים הנורמנים הזניחו את שטחיהם בנורמנדיה עצמה, שם חבו את נאמנותם למלך צרפת, והעדיפו לגבש את כוחם בממלכת אנגליה החדשה. עושרם הרב שימש לבניית קתדרלות, טירות וביסוס המשטר באנגליה ולא להגנת נורמנדיה, וכך הם ניכרו את האוכלוסייה המקומית והחלישו את הדוכסות בעוד כוחם של מלכי צרפת גדל. הדוכסות נשלטה כחלק מהממלכה האנגלו-נורמנית עד 1204 אז פיליפ השני, מלך צרפת כבש את כל שטחי הדוכסות מלבד איי התעלה.
במהלך מלחמת מאה השנים כבשו האנגלים מספר פעמים את נורמנדיה, אך ב-1468 החזיקו בה הצרפתים באופן סופי. מהלך מלחמת מאה השנים ומלחמות הדת האזור ניזוק קשות, בעיקר משום שבנורמנדי היו יותר תושבים שהמירו את דתם לפרוטסטנטיות מאשר באזורים אחרים של צרפת.
המהפכה הצרפתית ב-1789 סימנה את קיצן של זכויותיה ההיסטוריות של הדוכסות, וב-1790 חולק השטח לחמישה מחוזות.
במאה ה-20 הפלישה של בעלות הברית בשנת 1944 לאירופה החלה על חופי נורמנדי במה שנקרא הפלישה לנורמנדי. בשנת 1956 חבל נורמנדי חולק לשני חבלים, נורמנדי עילית ונורמנדי תחתית.
כיום ג'רזי וגרנזי מהווים את דוכסות נורמנדיה המודרנית. באיים אלו צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת מוכר כ"דוכס נורמנדיה".
ראו גם

הפלישה הנורמנית
פסיפס רומאי בעיר לילבון שבמחוז סן-מריטים. הפסיפס מתאר את אורפיאוס ואשתו
מנזר מון סן מישל מהמאה ה-8
הכיבוש הנורמני של אנגליה כפי שמתואר בשטיח באייה
שניאור זלמן שכטר

| --- | --- |

 לידה:  7 בדצמבר 1847 כ"ט בכסלו תרי"א פוקשאן, Lower Moldova, נסיכות מולדובה 
 פטירה:  19 בנובמבר 1915 (בגיל 67) י"ב בכסלו תרע"ו ארצות הברית ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  עברית, יהדות, מדעי היהדות, גניזת קהיר 
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונט היברון 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיימברידג'  אוניברסיטת וינה  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  בית המדרש הגבוה למדעי היהדות 
 מוסדות:  יוניברסיטי קולג' לונדון  אוניברסיטת קיימברידג'  בית המדרש לרבנים באמריקה 
 בן או בת זוג:  Mathilde Roth Schechter 
 צאצאים:  Amy Esther Schechter, Ruth Schechter 
 תרומות עיקריות
 גילוי והצלת הגניזה הקהירית מיוצרי דרכה של התנועה הקונסרבטיבית
 
שניאור זלמן הכהן שכטר, שנודע גם בשם סולומון שכטר (Solomon Schechter;‏ 7 בדצמבר 1847, פוקשאן, נסיכות מולדובה – י"ב בכסלו תרע"ו 19 בנובמבר 1915, ניו יורק), היה רב אמריקאי, יליד-מולדביה, חוקר חשוב במדעי היהדות ובמיוחד של גניזת קהיר, מייסד ונשיא איחוד בתי הכנסת של אמריקה (United Synagogue of America), מנהלו של בית המדרש לרבנים באמריקה (ה-JTS) בניו יורק ומורה דרכה של התנועה הקונסרבטיבית ביהדות.
ביוגרפיה

נולד בעיר פוקשאן, בנסיכות מולדובה, מאוחר יותר חלק מרומניה. אביו, יצחק הכהן, חסיד חב"ד מאזור ווהלין, התיישב עם אשתו חיה רחל בפוקשאן כדי לשמש שוחט בקהילה המקומית, ושם נולד שכטר. מספרים כי בגיל 5 ידע את התורה. למד בבית ספר יהודי בפוקשאן, בגיל 10 עבר ללמוד בישיבה בפיאטרה ניאמץ שברומניה, ומגיל 13 למד בישיבה בלמברג כתלמידו של הרב יוסף שאול נתנזון.
חזר לזמן מה לרומניה ונשא אשה, אך נישואים ראשונים אלה לא עלו יפה והוא התגרש. בשנת 1865, בגיל 18, נסע ללמוד בבית המדרש של אהרן ילינק בווינה. שם היה תלמידם של הרבנים ילינק, יצחק הירש וייס ומאיר איש שלום. בגיל 19 הוסמך כרב על ידי הרב וייס. למד פילוסופיה ודקדוק באוניברסיטת וינה, ואחר-כך המשיך לימודים כלליים באוניברסיטת ברלין ובמקביל לימודי יהדות בבית הספר הגבוה למדעי היהדות שבעיר, שם התעמק בלימוד הביקורת ההיסטורית של הספרות הרבנית. עם מוריו שם נמנו הרב ישראל לוי ופנחס פרנקל.
בברלין הכיר את קלוד מונטיפיורי, קרוב משפחתו של סר משה מונטפיורי, אשר הזמינוֹ לאנגליה. שניאור זלמן, שנודע בהמשך באנגליה ובארצות הברית בשם שלמה (סולומון), התחתן שנית ב-1887, בגיל 40, עם מטילדה רוט, ילידת ברסלאו, שאותה הכיר בעת פעילותו המחקרית במוזיאון הבריטי בלונדון. לזוג נולדו שלושה ילדים.
בתום שהייה במצרים לצורך מחקריו, ביקר שלמה שכטר במשך חודש בארץ ישראל אצל אחיו התאום ישראל שכטר (1847–1912), ממייסדי זכרון יעקב, ותרם למושבה כמה מכתבי יד עבריים שגילה בגניזה בקהיר. אחד מבניו של אחיו היה ראש מועצת זכרון יעקב הראשון, אבא שכטר. אחד מניני אחיו מזכרון יעקב היה הקריקטוריסט והמחבר הישראלי דודו גבע.