stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון יאנג, ברון ליסגר
ביוגרפיה

יאנג נולד למשפחה אנגלו-אירית בעיר בומבי שבהודו הבריטית. הוא היה בנו הבכור של סר ויליאם יאנג שכיהן כמנהל חברת הודו המזרחית הבריטית. הוא התחנך באיטון קולג' ולמד בקורפוס קריסטי קולג' שבאוקספורד. הוא סיים את לימודיו ב-1829 והוסמך כעורך דין ב-1834. ב-1835 הוא נשא לאישה את אדלייד אנאבלה טוויט דלטון. ב-1831 הוא נבחר לפרלמנט הבריטי ובמשך 24 שנים הוא כיהן כחבר בית הנבחרים הבריטי כנציג מחוז הבחירה של קאוואן. ב-1841 מונה יאנג לתפקיד הלורד של האוצר בממשלתו של סר רוברט פיל, ב-1844 כמזכיר האוצר ובין השנים 1852 – 1855 שימש כמזכיר הראשי של אירלנד. ב-1855 הוא מונה להנציב העליון בארצות הברית של האיים היוניים. בעקבות הדלפת המזכרים הסודיים שלו שעל פיהם על האיים להפוך למושבה בריטית הוא הוחזר לבריטניה ב-1859.
ב-1860 מונה יאנג לתפקיד מושל ניו סאות' ויילס ומיד עם תחילת כהונתו הוא התמודד עם משבר שנבע מניסיונו של מזכיר הקרקעות של המושבה, ג'ון רוברטסון, להניע מהלך חקיקה רדיקלי בנושא הקרקעות. לחקיקה זו הובעה התנגדות חזקה של רוב חברי המועצה המחוקקת של ניו סאות' ויילס. יאנג נעתר לבקשתו של ראש ממשלת המושבה, צ'ארלס קאופר, למנות למועצה 21 חברים חדשים כדי שהחקיקה תעבור. אף על פי כן, התפטרו מהמועצה מספר חברים כדי שלא יתקיים קוורום, וכך נדחתה ההצבעה. בסופו של דבר עברה החקיקה. שאר תקופת כהונתו של יאנג כמושל המושבה לא התאפיין באירועים מיוחדים.
ב-1868 מונה יאנג לתפקיד המושל הכללי של קנדה וב-2 בפברואר 1869 הוא הושבע לתפקיד במקום המושל הכללי הראשון, צ'ארלס סטנלי מונק. עם סיום כהונתו ב-1872 הוא שב לאירלנד.
ב-26 באוקטובר 1870 הוענק לו תואר אצולה, ברון ליסגר.
ג'ון יאנג מת ב-6 באוקטובר 1876 באחוזתו שליד בייליבורו שבמחוז קאוואן, שבאירלנד. אף על פי שרעייתו נישאה פעמיים לאחר מותו, הם קבורים יחדיו בכנסייה המקומית.
הנרי אמרסון

הנרי אייבורי אמרסון (באנגלית: Henry Ivory Emerson‏; 15 במרץ 1871 – 28 באוקטובר 1953) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מאוהיו.
ביוגרפיה

אמרסון נולד ב-15 במרץ 1871 בליצ'פילד, מיין, עבר עם הוריו ללואיסטון, מיין, שם למד בבתי הספר הציבוריים ולמד משפטים. הוא עבר לקליבלנד, אוהיו, ב-1892 וסיים את לימודיו בבית הספר למשפטים בסינסינטי ב-1893. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין באותה שנה והחל לעסוק בכך בקליבלנד, אוהיו. הוא כיהן כחבר במועצת העיר קליבלנד בשנים 1902 ו-1903.
אמרסון נבחר כרפובליקני לקונגרסים ה-64, ה-65 וה-66, וכיהן מ-4 במרץ 1915 עד 3 במרץ 1921. הוא היה נכשל בניסיונו לקבל מינוי מחדש ב-1920. הוא חזר לעסוק בעריכת דין. הוא מת באיסט קליבלנד, אוהיו, ב-28 באוקטובר 1953, ונקבר בבית הקברות לייק ויו, קליבלנד, אוהיו.
אמרסון התחתן עם נטי נאומן בקליבלנד, ב-25 בדצמבר 1894. היא נפטרה ב-15 באוגוסט 1913, ואמרסון התחתן בשנית עם ליליאן מקורמיק, במקור מאונטריו, ב-19 בפברואר 1917. אמרסון היה חבר מתודיסט.
ריי בלנשרד

| --- | --- |

 לידה:  9 באוקטובר 1945 (בן 79) המונטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה 
 מקום מגורים:  קנדה 
 מקום לימודים:  מערכת האוניברסיטאות של אילינוי  אוניברסיטת פנסילבניה 
 מנחה לדוקטורט:  קורט פרוינד 
 מוסדות:  אוניברסיטת טורונטו 
 אתר רשמי
 
ריי מילטון בנלשרד (באנגלית: Ray Milton Blanchard; נולד ב-9 באוקטובר 1945), הוא פסיכולוג קליני וסקסולוג קנדי-אמריקאי, מעורכי ה-DSM, נמנה עם חלוצי המחקר האטיולוגי על נטיות מיניות, פאראפיליות כגון טרנסווסטיזם, חנק ארוטי ופדופיליה בפרט וכן, נודע גם ממחקריו על האטיולוגיות השונות לדיספוריה מגדרית – לשיטתו של בלנשרד, מלבד הקרקע הנפוצה לפיתוח דיספוריה מגדרית שהיא הפרעת זהות מגדרית בילדות (GIDC), גם סוגים שונים של צירוף בין חוויות יחיד, ופטישיזם טרנסווסטי, יכולים לכונן את התפתחות הדיספוריה הזו בגילאים מאוחרים יותר; הן בגיל ההתבגרות והן בבגרות.
חינוך וקריירה

בלנשרד נולד בהמונטון, ניו ג'רזי. הוא השלים תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת פנסילבניה ב-1967, ותואר דוקטור באוניברסיטת אילינוי 1973. הוא המשיך למחקר פוסט-דוקטורנטי באוניברסיטת דלואיז (קנדה), אחרי כן קיבל משרה במכון המתאמי בברמפטון (עיר באזור המטרופוליטני של טורונטו). שם פגש את מורו, הרופא הצ'כי ממוצא יהודי קורט פרונד, באותה עת, פרונד ערך ניסוי חלוצי, על סירוס כימי כטיפול לתוקפי-מין. ב-1980 הצטרף בלנשרד למכון הפסיכיאטרי קלארק בקנדה (עתה חלק מהמרכז להתמכרות וטיפול נפשי שם), בו הוא עובד עד היום. בשנת 1995 בלנשרד התמנה לראש המערכה לסקסולוגיה קלינית בתוכנית למשפט ובריאות הנפש של מכון CAMH, כמו כן, משמש בלנשרד כפרופסור לפסיכיאטריה באוניברסיטת טורונטו. הוא שימש חבר בוועדה לענייני מגדר ומיניות של מחברי ה-DSM-4, ונמנה עם עורכי המהדורה החמישית של הספר. על פי אינדקס הציטוטים האקדמי אתר המדע (Web of Science), מאמריו המדעיים צוטטו למעלה מ-1800 פעמים, עם ממד H של 27.
רבים ממחקריו של בלנשרד עסקו בפרידיספוזיציות הבילוגיות להתפתחות נטיות מיניות, לגיטימיות ופתולוגיות כאחד.
דיאתזה ביולוגית להומוסקסואליות – אפקט סדר הלידות האחאי

בלנשרד הציע את תאוריית אפקט סדר הלידות האחאי (אנ'), שמקובלת על רבים בקהילה המדעית. לפי תאוריה זו, הסיכוי להופעתה של נטייה מינית הומוסקסואלית (משיכה רומנטית ומינית בין זכרים שזהותם המגדרית גברית) עולה ככל שלזכר האנושי יש יותר אחים זכרים (מספר האחיות אינו משנה במאום, לעניין זה). ההשערה מתייחסת לזכרים בלבד, כלומר אינה עוסקת בנקבות ואין ליישם את עקרונה להתפתחות צורותיה השונות של לסביות או להתפתחות הנטיות המיניות העיקריות בקרב נקבות אנושיות בכלל. יש הרואים באפקט סדר הלידות האחאי (של זכרים) כאחד המנבאים החזקים ביותר להתפתחותה של נטייה מינית הומוסקסואלית בין זכרים (לצד נון-קונפורמיות מגדרית בילדות).
לפי הממצאים, סיכויו של אדם להתפתח למצב של קיום יחסי מין עם גברים בבגרותו (או להזדהות כהומוסקסואל) הוא 2%, כל אח מגדיל את סיכויי הפרט ב-33% (בחישוב כללי התרומה היא בסביבות 2.6%) ביחס לאוכלוסייה, והסיכוי הטוטאלי של אדם להיות מושפע מאפקט סדר הלידות הוא בסביבות 4.6% (2, ועוד 2.6% יחדיו).
בלנשרד משער שאפקט סדר הלידות נגרם בשל תגובה חיסונית בגוף האם האנושית, המשפיעה על הסביבה התוך-רחמית של התינוק הזכר שלה – משום שחלבוני אנטיגן מסוג H-y נוצרים על ידי עוברים זכרים, ומערכת החיסון של האם מגיבה אליהם בכל לידה, והתקיפה כרוכה בשינוי פוטנציאלי של אופייה הביוכימי של הסביבה התוך רחמית לכזה ש"מניח את הקרקע" להתפתחות מאוחרת של נטייה הומוסקסואלית. מתוקף אופייה של מערכת החיסון עצמה, הרי שהתקיפה הזאת (המשפיעה על התפתחות המוח של העובר הזכר), הולכת ומתעצמת בכל לידה, ומגדילה את הסיכוי להתפתחות נטייה הומוסקסואלית.
יש לציין כי בלנשרד עצמו אינו רואה באפקט סדר הלידות הסבר בלעדי להומוסקסואליות, והוא סבור כי למצבים מסוימים של התנהגות הומוסקסואלית עשויים להיות הסברים אחרים.
דיספוריה מגדרית בקרב זכרים (Male-to-Female GD)

בלנשרד טבע את המונח "אוטוגינפיליה" (Autogynephilia) לתיאור גברים אשר יש בהם כמיהה חזקה ועקבית להיות נשים (לאו דווקא בהקשר מלבוש), ושהם תמיד מגורים מינית מכמיהה זו.
מבחינה אטיולוגית, בלנשרד מציע לחלק את ציבור הנשים הטראנסקסואליות לשני סוגים, שהוא מכנה "טרנסקסואליות הומוסקסואליות" ו"טראנסקסואליות הטרוסקסואליות", לתיאור משיכתן המינית של הראשונות לזכרים והשניות לנקבות (הקריטריון לזכריות הוא מין כרומוזומאלי), כשמטרתו של בלנשרד להדגיש את השוני האטיולוגי לשני סגנונות החיים הללו. חלוקה זו בעייתית משתי סיבות; היא צרה ומשייכת את המושג מין לכרומוזומאלים בלבד, בעוד שבעולם הסקסולוגיה, למונח מין יש מספר קריטריונים, ביניהם רמות הורמונאליות, פנוטיפ. הסיבה השנייה היא שהחלוקה מבלבלת והופכת את היוצרות – מקובל שאישה טרנסקסואליות שהיא "הומוסקסואלית" היא למעשה מי שנמשכת לנשים ולא לגברים (מבלי לייחס חשיבות לקריטריון הכרומוזומאלי), וכן ההפך, אישה טרנסקסואלית שנמשכת לגברים היא למעשה הטרוסקסואלית. מסיבות שצוינו ואחרות, ממצאיו של בלנשרד זכו לביקורת רבה בקהילת הטרנסקסואלים באופן כללי.
הפסיכולוג והמתמטיקאי ג'יי מייקל ביילי, ואן לורנס הביעו מידת מה של הסכמה עם תפיסתו של בלנשרד את האטיולוגיה של טרנסקסואליות. ביילי גם הוא ספג ביקורת על הצגת רעיונותיו של בלנשרד, בחיבור משפיע שכתב בנושא.
בלנשרד הציע גם חלוקות נוספות אך טען שנחוץ מחקר נוסף אודותיהן.
בלנשרד תומך במימון ציבורי לניתוחים לשינוי מין, כטיפול (שהוא מגדיר כפליאטיבי), משום שהוא מאמין, על סמך ראיות שהצטברו במרוצת השנים, שטיפול זה אכן מטיב עם רווחתן האישית של נשים טרנסקסואליות, ומקדם את השתלבותן בחברה.
טלאופיליה

בלנשרד טבע את המונח "טלאופיליה" (Teleiophilia) לתיאור משיכה מינית לאנשים מבוגרים - זקנים יחסית. המונח שמיש בספרות הסקסולוגית.
5 DSM

בלנשרד הוא יושב ראש הוועדה הכותבת בנושא פאראפיליות במהדורה החמישית של ספר האבחנות הפסיכיאטרי - DSM.
5 DSM > מחלוקת סביב מינוי

מתוקף המחלוקת שעורר בלנשרד בקרב קהילת הטרנסקסואליות. זכה מינויו זה לביקורת מצד פעילי זכויות להט"ב קנדיים.
5 DSM > פאראפיליות

בלנשרד הציע לשכתב את ההגדרה המקצועית המובאת ב-DSM-4 לתופעת הפדופיליה, אל ה-DSM-5, הוא הציע להתחיל בשינוי שם האבחנה מפדופיליה ל"הפרעה פדופילית" - פעולה שקרא לביצועה כבר במספר פרסומים, וסיבותיה בין היתר, היא ההבחנה הכללית שבלנשרד מבקש להטמיע בעולם הפסיכולוגיה - הבחנה בין פאראפיליה כשלעצמה, לבין הפרעה-פאראפילית (Paraphilic disorder) - מונח המדגיש את היות הפאראפיליה אגו-דיסטונית לבעילה (כלומר, הפרט חש אנטגוניזם כלפי הפאראפיליה שלו). בלנשרד ציין דעות דומות בקרב עמיתיו, דוגמת ריצ'רד גרין, ויליאם או'דונאיו
בשנת 2008 פרסם בלנשרד, יחד עם מספר עמיתים ממכון CAMH ואוניברסיטת טורונטו, מאמר משפיע המציע לכלול את המונח "הבפיליה" (Hebephilia), המתאר משיכה מינית לילדים בגיל 11–14 במהדורה החמישית של המדריך. מצד אחד, ההצעה ספגה לביקורת ממספר פסיכולוגים ידועים, מהמישור המגדרי-מיני והמשפטי. המבקרים טענו שהצעתו של בלנשרד מבקשת להדביק תווית פתולוגית על התנהגות שאינה בהכרח בעייתית מבחינה ביולוגית - כל מקרה לגופו. בין המקרים היו הפסיכולוג והעורך-דין ריצ'רד גרין, עורך ה-DSM-4 מייקל פירסט, הפסיכולוגית המשפטית קרן פרנקלין, ורופא המין צ'ארלס אלן מוסר. מצד שני, היו מי שטענו שהצעתו של בלנשרד אינה הולכת מספיק רחוק, כלומר שצריך להרחיבה ולפתח עוד יותר את החקיקה בנושא, ולא ההפך, כמו למשל הפסיכולוג-סקסולוג, המומחה לטיפול בהתעללות מינית בילדות, ויליאם או'דונאיו.
5 DSM > על התנהלות הוועדה לחיבור הפרק על פאראפיליות ב-DSM-5

בלנשרד ציין בריאיון לפרופסור לביו-אתיקה אליס דרגר (Alice Dreger):
"ניסינו להרחיק לכת ככל הניתן ב דה-פתולוגיזציה של פאראפיליות קלות ולא-מזיקות, תוך הכרה שפאראפיליות חריפות שמטרידות ו\או פוגעות באינדיבידואלים ונוזקות אותם ו\או זולתם צריכות להתייג כהפרעות".
ביקורת

הפסיכיאטר והסקסולוג ריצ'רד גרין חולק על טענתו של בלנשרד כי יש להכיר בתופעת ההבפיליה כפסיכופתולוגיה.
ראו גם

פסיכולוגיה
סקסולוגיה
זהות מגדרית
נטייה מינית
ארתור סוול

| --- | --- |

 לידה:  25 בנובמבר 1835 באת', מיין, ארצות הברית  
 פטירה:  5 בספטמבר 1900 (בגיל 64) סמול פוינט, מיין, ארצות הברית  
 מדינה:  ארצות הברית 
 מפלגה:   המפלגה הדמוקרטית
 
ארתור סוול (באנגלית: Arthur Sewall‏; 25 בנובמבר 1835 – 5 בספטמבר 1900) היה בונה ספינות אמריקאי ממיין, הידוע בעיקר בתור המועמד הדמוקרטי לסגן נשיא ארצות הברית בבחירות 1896, חברו למועמדותו של ויליאם ג'נינגס ברייאן. מ-1888 עד 1896, הוא כיהן כחבר בוועדה הלאומית הדמוקרטית והתמודד ללא הצלחה על מושב הסנאט של מיין נגד יוג'ין הייל. התפקידים הבחירה היחידים שסיוול החזיק היו כחבר מועצה ויועץ משפטי בעיר באת', מיין.
ביוגרפיה

ב-25 בנובמבר 1835, ארתור סוול נולד לוויליאם ורייצ'ל סוול בבאת', מיין. בשנת 1892 השיק סוול את ה-Roanoke, שהייתה בזמנו ספינת העץ הגדולה בעולם.
לאחר מות אביו, הוא ואחיו הובילו את עסקי בניית הספינות המצליחים והעשירים שלהם, והוא השתלט על שליטה מוחלטת בעקבות מות אחיו ב-1879. הוא כיהן כנשיא מסילת הברזל המרכזית של מיין מ-1884 עד 1893 וכן כיהן כנשיא הבנק הלאומי של באת'.
הוא השתתף בכל ועידה לאומית דמוקרטית בין 1872 ל-1900, למעט 1876, אם כי היה מעריץ עז של המועמד של המפלגה הדמוקרטית לנשיאות באותה שנה, סמואל טילדן, ומאז ואילך האמין שהבחירות נגנבו מטילדן בבחירות 1876. הוא הובס גם במרוץ לסנאט האמריקאי ב-1893.
ביוני 1895, הוא יצא בתמיכה בכסף חופשי, והוא קיבל את המקום השלישי בהצבעה הראשונה לסגן הנשיא בוועידה הלאומית הדמוקרטית של 1896 מאחורי הנציג ג'וזף סיבלי והמוציא לאור ג'ון ר. מקלין ולאחר שהפסיד בתחילה צירים ב-1896 בהצבעה השנייה התאושש והשיג את הרוב בהצבעה החמישית לפני שהוצעה בקול קורא. על פי ההערכות, בחירתו הייתה מאמץ לזכות בקולות בקרב חברי המפלגה השמרנים וניו אינגלנד, שהפריעו להם ההיבטים הפופוליסטים של ויליאם ג'נינגס ברייאן. הוא היה בעד מכסים גבוהים וכמעט אימפריאליסטי במדיניות החוץ, ולכן הוא וברייאן הסכימו במידה רבה רק בשאלה המוניטרית. ארתור סוול היה גם אחד הפוליטיקאים הבודדים שהיה חסיד של Swedenborgiansm, דת המבוססת על כתביו של התאולוג השוודי עמנואל סוודנבורג.  יריבו העיקרי של סגן הנשיא, גארט א. הובארט (רפובליקני), היה גם בנקאי ותעשיין מזרחי ששימש בוועד הלאומי של מפלגתו. סוול היה חברו למועמדותו של ברייאן בפעם הראשונה מבין שלוש הפעמים של בריאן כמועמד הדמוקרטי לנשיאות.
ב-5 בספטמבר 1900, סוול מת בסמול פוינט, מיין, מאפופלקס. הוא קבור בבית הקברות אוק גרוב בבאת', מיין. בזמן מותו, הוא היה שווה 5,000,000 דולר (167,350,000 דולר ב-2022 דולר).
מורשת

נכדו של סוול, סאמנר סוול, כיהן כמושל מיין בין השנים 1941 עד 1945, כרפובליקני.
ב-2008, ה-St. Louis Post-Dispatch התייחס לסוול במאמר שביקר את בחירתו של הסנאטור ג'ון מקיין במושלת שרה פיילין כסגנית הנשיא שלו בבחירות לנשיאות 2008, ואמר כי הוא בחר ב"חבר המתמודד הכי פחות כשיר מאז בונה הספינות השוודיבורגי ארתור סוול רץ בתור מספר 2 של ויליאם ג'נינגס ברייאן ב-1896".
הערות שוליים

↑  "The Political Graveyard: Swedenborgian Politicians".
↑  St. Louis Post-Dispatch article: "Obama gets newspapers' support"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281642005171  ISNI: 0000 0000 4251 1811  LCCN: n96039542  SNAC: w6rn3xxm  VIAF: 4195100   WorldCat (עם VIAF): 4195100
תופסת (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  סיפור אמיתי וול סטריט ג'ורנל
 בימוי:  ג'ף טומסיץ' 
 הופק בידי:  טוד גראנר 
 תסריט:  רוב מקיטריק 
 שחקנים ראשיים:  אד הלמס נורה דאן לסלי ביב בריאן דנהי תומאס מידלדיטץ' סבסטיאן מאניסקאלקו ליל ריי הווארי ג'ארן לואיסון ג'רמי רנר ג'ון האם ג'ייק ג'ונסון איילה פישר אנאבל ווליס חניבעל בורס ראשידה ג'ונס Tyler Crumley 
 מוזיקה:  ז'רמן פרנקו
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Warner Bros. Pictures
 חברה מפיצה:  InterCom, האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  5 ביולי 2018 
 משך הקרנה:  101 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 תקציב:  28 מיליון דולר
 הכנסות:  78.1 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   tag
 www.tagthemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
תופסת (באנגלית: Tag) הוא סרט קומדיה אמריקאי. הסרט מבוסס על סיפור אמיתי על קבוצת גברים שפורסם ב"וול סטריט ג'ורנל", שאותם משחקים אד הלמס, ג'ייק ג'ונסון, חניבעל בורס, ג'ון האם וג'רמי רנר, ששיחקו במשך חודש כל שנה תופסת. הסרט יצא לאקרנים ב-15 ביוני 2018, על ידי אולפן האחים וורנר.
עלילה

במרכזו של הסרט עומדים חמישה גברים, הוגאן (אד הלמס), בוב (ג'ון האם), צ'ילי (ג'ייק ג'ונסון), סייבל (חניבעל בורס) וג'רי (ג'רמי רנר), חברי ילדות ותיקים, שככל שהשנים עוברות הם מתרחקים ומתקשים להיפגש. הם החליטו על מסורת מקורית ומיוחדת, שתעזור להם להתגבר על המגבלות ולשמור על קשר. כל שנה, בכל חודש מאי, כולם עוזבים את עיסוקיהם ומשחקים את משחק הילדות המפורסם "תופסת". הזמן והמרחק עושים את שלהם, אבל המסורת נמשכת ועובדת. כאשר ג'רי, שמחזיק בתואר "ההוא שאף פעם לא נתפס", מתחתן, הארבעה מחליטים להתאחד ולנסות לנצל את החתונה שלו כדי להפתיע ולנסות לתפוס אותו. הם מצרפים לתוכנית שלהם גם את אנה (איילה פישר), אשתו של הוגאן, ואת רבקה (אנאבל וואליס), כתבת של "וול סטריט ג'ורנל" שבאה במקרה לראיין את בוב, אך הבנות אינן מורשות לשחק כי זהו משחק לבנים בלבד.
ברגע שהם מגיעים לעיר הולדתם, ספוקיין שבוושינגטון, הם מפתים את ג'רי להיכנס למועדון הקאנטרי המקומי שבו יתחתן על מנת לתפוס אותו, אך הם נכשלים מכיוון שג'רי טוב יותר מדי במשחק. ג'רי מציג את ארוסתו סוזן, והחברים מביעים אכזבה מכך שלא הוזמנו לחתונה למרות היחסים ההדוקים שלהם. ג'רי מסביר להם שהם לא הוזמנו כי הוא רוצה חתונה נורמלית והוא לא רוצה שהם כל הזמן ינסו לתפוס אותו. הם מסכימים לא לשחק את המשחק בשום אירוע שקשור לחתונה בתמורה להזמנות לחתונה. למרות זאת, הקבוצה עושה מספר ניסיונות לתפוס את ג'רי גם לפני וגם מיד אחרי האירועים הקשורים לחתונה.
הקבוצה מנסה לבנות תוכנית על מנת לתפוס את ג'רי. לאחר שהתברר שג'רי משתתף בפגישות של אלכוהוליסטים אנונימיים, הקבוצה מחליטה לטרפד את פגישתו הבאה שאמורה להיות ביום חתונתו. כהכנה הם נועלים כל יציאה ומניחים מלכודות עכברים על האדמה בחוץ כדי למנוע מג'רי לקפוץ מהחלונות. הם מבצעים את המהלך שלהם וכמעט תופסים את ג'רי, אבל ברגע שהוא מוצא את עצמו לכוד, ג'רי נועל את עצמו במחסן של היין בבניין. הוא נשאר שם מספר שעות בזמן שהחבר'ה צרים על החדר, עד שסוזן מגיעה מספר שעות לפני שהחתונה עומדת להתחיל. סוזן אומרת לג'רי ולאחרים שהם מסכנים את החתונה בגלל משחק ילדותי, ולפתע היא מתעלפת ועוברת הפלה. ג'רי יוצא לעזור. צ'ילי משוכנע שמדובר בתחבולה, אך המצב נראה אותנטי, וג'רי עצמו גם אומר להם שזה לא משחק ושאם התינוק שלו ימות הוא יהרוג אותם.
החבר'ה מקבלים הודעות שהחתונה נדחית בגלל ההפלה. עם זאת אנה חושדת, אך רואה כי השושבינות כולן פרסמו פוסטים דומים באינסטגרם. אנה יוצרת עבור בוב פרופיל מזויף כדי לפתות את אחת השושבינות שהכירה את בוב לומר את האמת. ברגע שהם מקבלים גישה לפרופיל הפרטי של השושבינה הם רואים פוסט של השושבינה של סוזן בשמלתה עם הבהרה שהחתונה תתקיים בזמנה. החבורה מתרגזת מהטריק של ג'רי ומחליטה לפוצץ את החתונה. עם הגעתם, סוזן מאשרת את המתיחה, כולל ההיריון המזויף. הוגי כועס על ג'רי ומחליט לתפוס אותו ברגע שהטקס יסתיים. הוגי מסתער על ג'רי, אך מחמיץ ובסופו של דבר מכה בטעות את הכומר ונופל על האדמה. לאחר מכן, הוגי מאבד את הכרתו, ג'רי חושב שהוגי מעמיד פנים שאיבד את ההכרה, אך אנה מאשרת שמצבו של הוגי חמור וקוראת לאמבולנס.
כולם נפגשים בבית החולים, שם הוגי אומר להם שהוא חולה בסרטן הכבד. ג'רי גם מגיע לבקר אותו ביחד עם סוזן. ג'רי אומר לחבר'ה שהוא אף פעם לא היה קרוב אליהם כמו שהם היו קרובים אחד לשני, והוגי מסביר לו שזה נכון רק מפני שפיזית הם היו יותר קרובים אך בו מעולם לא היה אפשר לגעת. הוגי מבקש מג'רי להסכים לו לתפוס אותו ולאחר התלבטות ג'רי מסכים. הוגי תופס אותו ואז הם ממשיכים את המשחק בבית החולים כאשר הפעם גם אנה ורבקה מורשות להצטרף.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן | שם הדמות |
| --- | --- |
אד הלמס: הוגאן (הוגי) מלואי
ג'רמי רנר: ג'רי פירס
ג'ון האם: בוב קלחאן
ג'ייק ג'ונסון: רנדי "צ'ילי" קיליאנו
חניבעל בורס: קווין סבול
אנבל ווליס: רבקה קרוסבי כתבת הוול סטריט ג'ורנל
איסלה פישר: אנה מלואי אשתו של הוגאן
לסלי ביב: סוזן ארוסתו של ג'רי
הפצה

הסרט יצא לאקרנים ב-15 ביוני 2018.
ג'ו רובינסון

| --- | --- |

 לידה:  31 במאי 1927 הממלכה המאוחדת ניוקאסל על הטיין, נורת'מברלנד, הממלכה המאוחדת
 פטירה:  3 ביולי 2017 (בגיל 90) הממלכה המאוחדת ברייטון, מזרח סאסקס, הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  1952–1971 (כ־19 שנים)
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1948) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ו רובינסון (באנגלית: Joe Robinson;‏ 31 במאי 1927 – 3 ביולי 2017) היה שחקן ומתאבק מקצועי אנגלי.
ביוגרפיה

רובינסון נולד בניוקאסל על הטיין, נורת'מברלנד, הממלכה המאוחדת. אביו וסבו היו גם כן מתאבקים. ב-1931 עברו רובינסון ומשפחתו לדרום אפריקה, שם ניהל אביו חדר כושר. רובינסון עבד בחדר הכושר של אביו והתאמן בפיתוח גוף מגיל צעיר. מאוחר יותר עסק באמנויות לחימה יפניות והשיג חגורה שחורה בקראטה ובג'ודו.
ב-1948 חזר לאנגליה ועבר ללונדון ב-1950, על מנת ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. באותה השנה זכה גם באליפות אירופה במשקל כבד (אנ').
מלבד זאת היה רובינסון גם שחקן ובמרוצת השנים שיחק במגוון סרטים וסדרות טלוויזיה כגון "בדידותו של הרץ למרחקים ארוכים" ובשניים מסרטי ג'יימס בונד: "מרוסיה באהבה" ו"יהלומים לנצח".
רובינסון נישא פעמיים ונולדו לו ארבעה ילדים. הלך לעולמו בברייטון בגיל 90.
הערות שוליים

↑  ג'ו רובינסון, באתר 007 Magazine
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1547558  VIAF: 2859147373407941580002   WorldCat (עם VIAF): 2859147373407941580002
אלנתן שלום

| --- | --- |

 לידה:  16 בספטמבר 1986 (בן 38) י"ג באלול ה'תשמ"ו שדמות מחולה, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  ישיבת כינור דוד, מכללת BPM 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה בס, גיטרה אקוסטית, פסנתר 
 צאצאים:  4 בנות
 
אלנתן שלום (נולד ב-16 בספטמבר 1986, י"ג באלול ה'תשמ"ו) הוא זמר-יוצר, מלחין ומפיק ישראלי.
ביוגרפיה

שלום נולד במושב שדמות מחולה בבקעת הירדן. הוריו, ג'ק ומגי סיאלום עלו ארצה ב-1984 מפריז שבצרפת, במקור שניהם מתוניס. בגיל 5 עבר ליישוב פסגות בסמוך לירושלים. למד בבית הספר "בית אל" היסודי ובחטיבת הביניים למד במקור חיים. בגיל 14 החל לנגן בגיטרה בעצמו ומשם המשיך ללימודי מוזיקה בישיבה תיכונית מוזיקלית ישיבת כינור דוד שם עשה בגרות ורסיטל. למד בישיבת רמת גן והתגייס לחטיבת הצנחנים כלוחם בגדוד 890. ניהל קונסרבטוריון אזורי, היה יועץ בחנות לכלי נגינה והקים יחד עם אלישיב כהן את להקת "רוח צפונית" שם שימש כסולן. למד סאונד ותוכנה במכללת BPM.
ביוגרפיה > קריירה

השיר הראשון שהלחין אלנתן ויצא לאוויר העולם היה "אמא אם הייתי" של חנן בן ארי. במקביל, החל לעבוד עם הפזמונאי נעם חורב והלחין את השירים "אחותי" ו"יש לי הכל" של הזמרת שירי מימון.
בסוף אותה שנה, התמודד בתוכנית The Voice 4 שם הכיר את הזמרת מירי מסיקה, לה הלחין 6 שירים: "היד שלך היא בית" שכתב חורב, "לשמור עלי", "מפחד עלייך" שכתבה שחף וולמן, "חוה" שכתבה מסיקה, הדואט "יש לך אותך" עם מיקה משה שכתבה הודיה חיוט, והדואט "ממרחק נשימה" עם עברי לידר שכתבו מסיקה ואבי אוחיון - שגם הלחין אותו יחד עם אלנתן. את הזמר בניה ברבי גם הכיר באותה תוכנית ואיתו התמודד בדו-קרב. לימים, הלחין לו את השיר "אחרי שייגמר" שכתב נעם חורב.
ב-2018 הוציא אלנתן את הסינגל הראשון שלו, "אחד ועוד אחת", אשר הלחין למילותיה של שחף וולמן ולהפקתו של גל פדה. ב-2019 ליווה את הזמרת שירה אורן, הלחין והפיק לה את השירים "אחת ולתמיד" שכתב עמרי קסטן ו-"התחלנו מהסוף" שכתבו אורן וקסטן, ואף הפיק את המופע שלה. בשנת 2020 חבר למפיק חיים וייס ויחד עבדו על השירים: "נושם" שהלחין וגם כתב יחד עם שחר הדר, "כמה מחשבות" שהלחין למילותיה של הדר, "זוג עיניים" שכתבה דורין דנאי, "חוטי האמונה" שכתב גיא בן חיים ו"שינויים" אותו כתבה שחר הדר והפיק אלנתן יחד עם גלעד שמואלי - כל אלו עתידים לצאת באלבום הבכורה של שלום.
שלום מנגן על גיטרה בס, גיטרה אקוסטית ופסנתר.
ביוגרפיה > חיים אישיים

שלום נשוי לרבקה באואר, אב ל-4 בנות והם מתגוררים ביישוב קריית נטפים.
דיסקוגרפיה > שירים שהלחין

אמא אם הייתי - חנן בן ארי (ינואר 2015)
קחי לך - ריטה ומשי קלינשטיין (אוגוסט 2017)
אחותי - שירי מימון (ינואר 2018)
עד שנראה את האור - דוד דאור (מרץ 2018)
יש בי טוב - הלהקות הצבאיות (מאי 2018)
מפחד עלייך - מירי מסיקה (אוקטובר 2018)
הם אומרים לי - עדי ביטי (מרץ 2019)
אחרי שייגמר - בניה ברבי (אפריל 2019)
יש לי הכול - שירי מימון (יולי 2019)
געגוע - שיר לוי (דצמבר 2019)
שרפתי - יהונתן בן סימון (דצמבר 2019)
חווה - מירי מסיקה (מרץ 2020)
יש לך אותך - מירי מסיקה ומיקה משה (נובמבר 2020)
רעידת אדמה - מיקה משה (דצמבר 2020)
הרימי עיניים - להקת שלווה (דצמבר 2020)
ממרחק נשימה - מירי מסיקה ועברי לידר (ינואר 2021)
שקט - משי קלינשטיין (אוקטובר 2021)
אחת בלילה – מירי מסיקה (מאי 2023)
1970 – מירי מסיקה (נובמבר 2024)
דיסקוגרפיה > סינגלים

אחד ועוד אחת (אוגוסט 2018)
נושם (פברואר 2020)
כמה מחשבות (יולי 2020)
חוטי האמונה (נובמבר 2020)
זוג עיניים (ינואר 2021)
שינוים (אוגוסט 2021)
הערות שוליים

1 2  Eliezer Shmuely, היוצר אלנתן שלום בראיון אישי: "המציאות אמרה לי יבוא זמנך, אבל לא ככה", באתר ערוץ מאיר - אתר היהדות הגדול בעולם, ‏2021-12-13
↑  אריאל פייגלין, אלנתן: "אני עוד ילד שמפחד לגדול", באתר ערוץ 7, 25 במאי 2021
↑  לינוי משעלי, ‏"כולם פה אבודים אבל אני טיפה יותר": בניה ברבי נחשף בקליפ חדש. צפו, באתר "סרוגים", 23 במאי 2019
↑  אלנתן שלום, אחד ועוד אחת, באתר yosmusic.com, ‏2018-08-21
↑  לינוי משעלי, ‏"חוטי האמונה": אלנתן שלום פותח את הלב בשיר חשוף, באתר "סרוגים", 23 בנובמבר 2020
↑  הדס סיון, ‏אלנתן שלום, כוכב "דה וויס" בשיר חדש: שינויים, באתר "סרוגים", 15 באוגוסט 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007403774005171  MusicBrainz: aca24359-8388-4e63-ba77-9199f444cd35  VIAF: 22153530937248701632   WorldCat (עם VIAF): 22153530937248701632