stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יום השפה הרוסית
הערות שוליים

↑  svetkurs, June 6 is UN Russian Language Day, Light Russian, ‏2014-06-24 (ברוסית)
↑  День русского языка 6 июня, United Nations, ‏21 למאי , 2019
↑  Celebrating Multilingualism, www.un.org, ‏2017-01-06 (באנגלית)
↑  יום השפה הרוסית- 6 ביוני
יחסי בולגריה – הממלכה המאוחדת

| יחסי בולגריה – הממלכה המאוחדת |
| --- | --- |
בולגריה: הממלכה המאוחדת


בולגריה: הממלכה המאוחדת
שטח (בקילומטר רבוע)
110,879: 243,610
אוכלוסייה
6,746,791: 69,242,094
תמ"ג (במיליוני דולרים)
101,584: 3,340,032
תמ"ג לנפש (בדולרים)
15,057: 48,237
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי בולגריה–הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הבולגרית לבין הממלכה המאוחדת.
היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ביולי 1879 כאשר בולגריה השיגה את עצמאותה מהאימפריה העות'מאנית. שני העמים היו אויבים במלחמת העולם הראשונה, רוב מלחמת העולם השנייה ובמהלך המלחמה הקרה. היחסים מאז 1989 הם מאוד ידידותיים בין שני העמים. לבולגריה יש שגרירות בלונדון, ואילו לבריטניה יש שגרירות בסופיה.
ביקורים ממלכתיים

הנסיך מוויילס
6-8 בנובמבר 1998 - סופיה ופלובדיב
13-14 במרץ 2003 - סופיה וורנה
דוכס יורק
17-19 באוקטובר 2001 - סופיה
רוזן וסקס ורוזנת וסקס
23-24 ביוני 2013 - סופיה
דוכס קנט
7-9 באפריל 2014 - סופיה ופלובדיב
יום ווטרלו

| --- | --- |

גבעה בצרפת עם אנדרטה לזכר הנופלים בקרב
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, הממלכה המאוחדת 
 סוג:  חג 
 סיבה:  קרב ווטרלו 
 מועד
 תאריך:  18 ביוני
 
יום ווטרלו (באנגלית: Waterloo Day) הוא יום זיכרון המצוין מדי שנה ב-18 ביוני כזכר לניצחון הבריטים והפרוסים בקרב ווטרלו שנערך בשנת 1815. היום נחגג על ידי חלק מהגדודים של הצבא הבריטי.
ביום זה מובא מדי שנה דגל צרפתי לטירת וינדזור, והחדר בטירה המכונה "חדר ווטרלו" מקושט בצבעי גיבור הקרב האנגלי-אירי, ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון.
במדינות הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה נחגג החג בשנת 1816 כיום השנה לשחרורן משלטון נפוליאון בונפרטה, ובאותה שנה החליט המלך ההולנדי כי היום יצוין מדי שנה ב-18 ביוני.
הערות שוליים

↑  "Waterloo Day - 18th June 1815" (PDF). The British Army. Ministry of Defence. נבדק ב-7 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
יום השתיקה

| --- | --- |

לוגו של יום השתיקה
 סוג:  לאומי, בין-לאומי
 מועד
 תאריך:  ביום שישי השני בחודש אפריל
בארצות הברית, יום השתיקה (באנגלית: Day of Silence) הוא יום הפעולה של GLSEN להפצת המודעות בנוגע להשפעות על האלימות שנגד להט"בים, ביניהם גם השפעות על הבריונות וההטרדות נגד להט"ב. ביום זה, סטודנטים נודרים נדר של יום של שתיקה שמייצג באופן סמלי את השתקת התלמידים הלהט"בים.
יום השתיקה נערך בכל שנה באפריל מאז 1996. מאז 2011, נערך יום השתיקה ביום שישי השני בחודש אפריל, למעט 2018 שבו התרחש ביום שישי, 27 באפריל.
הערות שוליים

↑  "Day of Silence (April 27, 2018)". GLSEN. אורכב מ-המקור ב-2019-04-23. נבדק ב-2020-01-14.
ערך זה הוא קצרמרבנושא להט"ב ובנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי בולגריה – בוסניה והרצגובינה

| יחסי בולגריה – בוסניה והרצגובינה |
| --- | --- |
בולגריה: בוסניה והרצגובינה


בולגריה: בוסניה והרצגובינה
שטח (בקילומטר רבוע)
110,879: 51,197
אוכלוסייה
6,746,791: 3,158,147
תמ"ג (במיליוני דולרים)
101,584: 27,055
תמ"ג לנפש (בדולרים)
15,057: 8,567
משטר
רפובליקה

יחסי בולגריה–בוסניה והרצגובינה הם יחסי החוץ בין בולגריה לבוסניה והרצגובינה.
היסטוריה

במהלך מלחמת העולם הראשונה לחמה ממלכת בולגריה לצד מעצמות המרכז, אשר בוסניה והרצגובינה הייתה חלק מהם, בשל היותה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. במהלך מלחמת העולם השנייה חברה בולגריה למדינות הציר, וסייעה בכיבוש יוגוסלביה באפריל 1941. בשנת 1944 התרחשה הפיכה צבאית בבולגריה, ובעקבות כך היא חברה לברית המועצות, ואף סייעה לה בשחרור שטחי בוסניה מידי הגרמנים.
בשנת 1991 הכריזה בוסניה והרצגובינה על עצמאותה, וב-15 בינואר 1992 כוננו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים ביניהן. כיום שתי המדינות הן חברות האיחוד האירופי, ונאט"ו.
היחסים בין המדינות טובים מאוד, ללא נושאים טעונים, פוליטיים או אחרים. המדינות חולקות את אותן יעדים של מדיניות חוץ, והחשוב ביותר בהן הוא חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו, ושתיהן בעד ייצוב היחסים בדרום מזרח אירופה ומניעת טרור בינלאומי.
נציגויות דיפלומטיות

בולגריה מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות בסרייבו בלבד. בוסניה והרצגובינה מחזיקה בבולגריה שגרירות בסופיה בלבד.
יחסי בולגריה – דרום אפריקה

| יחסי בולגריה – דרום אפריקה |
| --- | --- |
בולגריה: דרום אפריקה


בולגריה: דרום אפריקה
שטח (בקילומטר רבוע)
110,879: 1,219,090
אוכלוסייה
6,746,791: 64,192,939
תמ"ג (במיליוני דולרים)
101,584: 377,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
15,057: 5,885
משטר
רפובליקה: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי בולגריה–דרום אפריקה הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה הבולגרית לבין דרום אפריקה. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו רשמית ב-2 בפברואר 1992.
יחסים כלכליים

בשנת 2016 ייצאה בולגריה לדרום אפריקה סחורה בשווי 134 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם סוללות חשמליות, עופרת נחושת, זרעי חמניות, זרעי שמן, קרבונט, מכסי פלסטיק, טבק גולמי. לעומתה, דרום אפריקה ייצאה לבולגריה סחורה בשווי 20.6 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם משאיות, לבנת פחם, פרי הדר, דם אנושי, נחושת מזוקקת וצמר מעובד.
נציגויות

בולגריה מיוצגת בדרום אפריקה על ידי קונסוליה בקייפטאון וכן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בפרטוריה, בירת המדינה.
דרום אפריקה מיוצגת בבולגריה על ידי קונסוליה בוארנה וכן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בסופיה, בירת המדינה.
יהדות דוונטר

מצבות בבית הקברות היהודי בדוונטר (הו')
הקהילה היהודית בדוונטר קיימת לסירוגין מהמחצית השנייה של ימי הביניים ועד ימינו. הקהילה נפגעה במגפה באמצע המאה ה-14 והתחדשה שוב בסוף המאה. במהלך השואה הקהילה הצטמצמה, אחר שמרבית חבריה נרצחו, והיא שבה לפעול לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, עם מספר של עשרות חברים. כיום הקהילה היא מסורתית.
ימי הביניים

הקהילה היהודית בדוונטר נוסדה במהלך המחצית השנייה של ימי הביניים, עם שגשוג העיר והפיכתה לעיר נמל ומסחר. אזכורה הראשון הוא משנת ה'ק"ט (1349), בעת שפרצה בעיר מגפה שכילתה את הקהילה היהודית, וזו חדלה מלהתקיים בעיר למעלה מ-400 שנה.
העת החדשה

בשנת ה'תקנ"ו (1796), תחת ממשלת הרפובליקה הבטאווית, התקבלו היהודים בדוונטר כאזרחים מן השורה עם מתן זכויות אזרח מלאות, ובשנת ה'תקנ"ז (1797) נוסדה מחדש קהילה רשמית קטנה חדשה, ונבנה בעיר בית כנסת קטן. הקהילה היהודית גדלה, ולאחר כ-100 שנה, בשנת ה'תרנ"ב (1892) נבנה בית הכנסת הגדול בדוונטר, ובית הכנסת הקטן הוסב לבית ספר עבור הקהילה היהודית. בשנת ה'תרע"ח (1918), בסוף מלחמת העולם הראשונה, החלה בקהילה היהודית פעילות של מרכז חלוצים לאומיים.
בשנת ה'ת"ש (1940) מנתה הקהילה 590 חברים, ובקיץ של ה'תש"ב (1942) החלו להישלח למחנות השמדה. בין יהודי העיר, אתי הילסום, המשוררת והכותבת היהודיה, חיה בדוונטר במהלך המלחמה עד אשר גורשה לאושוויץ. 401 מחברי הקהילה נרצחו במהלך השואה. לאחר תום המלחמה התקיימה בעיר קהילה יהודית מצומצמת מתוך אלו ששרדו את השואה. בשנת ה'תש"ז (1947), שופץ בית הכנסת הגדול מנזקיו והוא שב לתפקד כבית כנסת במשך כחמש שנים עבור הקהילה המקומית. מבנה בית הכנסת היה גדול מדי עבור הקהילה הקטנה שנותרה, והיא מכרה אותו לכנסייה הרפורמית הנוצרית בהולנד (אנ').
בסביבות שנת ה'תש"ס (2000) התאגדו הקהילות היהודיות של אפלדורן, זוטפן (Zutphen) ודוונטר והן יצרו יחד את NIG De Stedendriehoek. התפילות נערכו בבית הכנסת של זוטפן, ומדי פעם בבית הכנסת באפלדורן.
בשנת ה'תש"ע (2010) נוסדה בעיר מחדש קהילה יהודית מקומית בשם "בית שושנה", מבנה בית הכנסת הגדול הושכר לקהילה היהודית. הקהילה מונה כמה עשרות חברים. בשנת ה'תשע"ד (2013) חגגו לראשונה בקהילה היהודית החדשה את חגיגות החנוכה. בסוף חורף ה'תשע"ו (מרץ 2016) הפכה הקהילה לקהילה מסורתית[דרושה הבהרה]. בחורף של שנת ה'תשע"ח (ראשית 2018) נמכר בית הכנסת על ידי בעליו הכנסייה המאוחדת ליזם טורקי, ובהמשך, בכ' באב ה'תשע"ח (1 באוגוסט 2018), פונתה הקהילה היהודית, כשהיא נוטלת עמה את ספר התורה ותשמישי הקדושה שבבית הכנסת, ועוברת לבית הכנסת לשעבר של ראלטה.
ראו גם

בית הכנסת הגדול בדוונטר
הערות שוליים

↑  על העיר, ראה ערך ‏(Raalte (plaats בוויקיפדיה ההולנדית.
בית הכנסת הגדול בדוונטר
יחזקאל אדירם

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1936 פוניבז', ליטא 
 פטירה:  3 ביוני 2020 (בגיל 83) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  ידיעות אחרונות 
 
יחזקאל אדירם (1 בספטמבר 1936 – 3 ביוני 2020) היה עיתונאי ישראלי, חבר מערכת "ידיעות אחרונות" בשנים 1953–2017.
ביוגרפיה

אדירם נולד בעיר פוניבז', שבליטא. ביום הולדתו השלישי פרצה מלחמת העולם השנייה. בשנת 1949 עלה לישראל ולמד בבית-הספר היסודי "ביל"ו" בתל אביב ובמדרשית נעם.
שירת בצה"ל ביחידה 8200 החל מ-1955. בזמן מלחמת יום הכיפורים ניהל את התחקיר על הניסיון הכושל לחצות את התעלה בעזרת גשר הגלילים.
ב-1 במרץ 1953 הצטרף למערכת ידיעות אחרונות, שם שימש ככתב במשך 64 שנים עד סוף יולי 2017.
במשך כל הקריירה העיתונאית שלו שימש ככתב לעניינים משפטיים. במשך השנים פרסם אלפי ידיעות וכתבות, והפך ל"מוסד" בבתי-המשפט של תל אביב.
בשנת 1959 חשף את פרשת יוסל'ה שוחמכר. בנוסף לפעילות העיתונאית בפרשה עמד בראש "הוועד הציבורי להצלת יוסלה", נפגש עם ראש הממשלה דוד בן-גוריון, ושכנע אותו להפעיל את שירות הביטחון הכללי בהנהגת איסר הראל, להשבת הילד להוריו.
בשנות השישים והשבעים פיתח נוהג של הסגרת עבריינים מבוקשים למשטרה. אסירים נמלטים ועבריינים שהמשטרה חיפשה נהגו לפנות לאדירם, לספר את סיפורם לעיתון, ולהסגיר עצמם למשטרה כשצלם של העיתון עוקב אחרי התהליך. הוא זכה לתואר "המסגיר הלאומי" ועבריינים סיפרו ש"רחוב המסגיר" נקרא על שמו.
המקרה הידוע ביותר של הסגרה אירע באוגוסט 1988, כאשר הרוצח הרצל אביטן נמלט מהכלא. בעוד המשטרה עורכת אחריו מצוד בכל הארץ, טילפן אביטן לאדירם, והתראיין מן המסתור שבו התחבא. בסופו של דבר, הסגיר את עצמו.
בשנות השבעים של המאה העשרים היה אדירם חבר מרכז הליכוד, והתמודד בשם התנועה פעמיים על ראשות עיריית חולון. הוא לא נבחר, ושימש כראש האופוזיציה בחולון.
משנת 1997 ועד שנת 1999 כיהן כיו"ר אגודת העיתונאים בתל אביב. במשך עשרות שנים שימש כחבר ועד העיתונאים ב"ידיעות אחרונות" בהמשך שימש כיו"ר ועד העיתונאים.
התגורר שנים רבות בחולון ולאחר מכן בצפון תל אביב, עד פטירתו.
הערות שוליים

↑  וואלה! תרבות‏, העיתונאי יחזקאל אדירם ("ידיעות אחרונות") הלך לעולמו בגיל 83, באתר וואלה, 3 ביוני 2020
1 2  יחזקאל אדירם, "לעשות את מה שאני אוהב", 25 ביולי 2017, באתר אגודת העיתונאים בתל אביב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296688905171  ISNI: 0000 0004 0209 3757  VIAF: 297392013   WorldCat (עם VIAF): 297392013
יחסי גרמניה – פפואה גינאה החדשה

| יחסי גרמניה – פפואה גינאה החדשה |
| --- | --- |
גרמניה: פפואה גינאה החדשה


גרמניה: פפואה גינאה החדשה
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 462,840
אוכלוסייה
84,431,715: 10,623,157
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 30,932
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 2,912
משטר
רפובליקה פדרלית: מונרכיה חוקתית

יחסי גרמניה-פפואה גינאה החדשה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין המדינה העצמאית של פפואה גינאה החדשה.
היסטוריה

בסוף שנות השבעים ובראשית שנות השמונים של המאה ה-19 השפיעו חוגי ימין לאומנים על הקנצלר הגרמני אוטו פון ביסמרק לפתוח במדיניות התפשטות קולוניאלית. אזור זה היה אחד היעדים של מצדדי ההתפשטות הקולוניאלית הגרמנית והוקמה חברה בשם "חברת גינאה החדשה הגרמנית" (Deutsche Neuguinea-Compagnie).ב-3 בנובמבר 1884 הונף הדגל הגרמני על השטח הצפון-מזרחי של גינאה החדשה ועל האיים הסובבים. החלק הדרום-מזרחי היה בשליטה בריטית (מאוחר יותר עם הקמת אוסטרליה ב-1901 הועבר לשלטונה של אוסטרליה) והחלק המערבי של האי היה בשליטה הולנדית. על פי חוזה בין גרמניה לספרד מ-1899 קנתה גרמניה את איי קרוליין ואת איי מריאנה הצפוניים (לא כולל גואם שהועברה שנה קודם מספרד לארצות הברית לאחר מלחמת ארצות הברית–ספרד). איים אלו סופחו לגינאה החדשה הגרמנית וב-1906 סופחו גם איי מרשל. כדי להגדיל את הרווחיות של המטעים שניטעו באי על ידי מתיישבים גרמנים הועסקו תושבים מקומיים, לעיתים בכפייה. בתקופות מסוימות הובאו לעבוד גם פועלים מסין מיפן וממיקרונזיה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נכבשו גינאה החדשה הגרמנית והאיים הסמוכים על ידי כוחות צבא אוסטרלים. יפן השתלטה על שאר האיים שהיו בשליטה גרמנית באוקיינוס השקט. פעולת הכיבוש הייתה כמעט ללא כל התנגדות וב-21 בספטמבר 1914 נכנע כל הכוח הצבאי הגרמני במושבה. בחוזה ורסאי ב-1919 לאחר המלחמה, איבדה גרמניה את כל מושבותיה וגינאה החדשה הגרמנית הפכה ל"טריטוריה של גינאה החדשה" (Territory of New Guinea) שהייתה שטח מנדט אוסטרלי מטעם חבר הלאומים עד 1949 (להוציא את תקופת הכיבוש היפני במהלך מלחמת העולם השנייה) ואז הפכה לחלק מ"הטריטוריה של פפואה וגינאה החדשה" שהפכה בסופו שלל דבר למדינה העצמאית של פפואה גינאה החדשה.
יחסים דיפלומטיים

גרמניה מחזיקה בפפואה גינאה החדשה קונסוליה בפורט מורסבי, ואילו פפואה גינאה החדשה מחזיקה בגרמניה קונסוליה בהמבורג.
יחסי ספרד–קרואטיה

| יחסי ספרד–קרואטיה |
| --- | --- |
ספרד: קרואטיה


ספרד: קרואטיה
שטח (בקילומטר רבוע)
505,370: 56,594
אוכלוסייה
47,905,341: 3,868,460
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,580,695: 82,689
תמ"ג לנפש (בדולרים)
32,996: 21,375
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי ספרד–קרואטיה הם יחסי החוץ שבין ספרד לקרואטיה. שתי המדינות (ששתיהן בעלות אוכלוסייה קתולית) הן בעלות יחסים טובים ביותר, וחברות באיחוד האירופי ונאט"ו.
לקרואטיה יש שגרירות במדריד וקונסוליות בברצלונה, פלמה דה מיורקה, סביליה ופמפלונה. לספרד יש שגרירות בזאגרב ובקונסוליה בדוברובניק.
היסטוריה

יחסי המדינות החלו עוד במאה ה-16, כאשר האימפריה הספרדית תמכה בקרואטיה בעימותיה כנגד האימפריה העות'מאנית. בזמן מלחמת האזרחים בספרד, קרואטים רבים התנדבו לשרת במלחמה, במיוחד לטובת הכוחות הרפובליקניים, בהם יוסיפ ברוז טיטו שלימים הנהיג את יוגוסלביה. התקשורת הקרואטית סיקרה רבות את המלחמה. גופים קומוניסטים ופשיסטיים קרואטים הביעו תמיכה בכוחות השונים שנלחמו.
יחסים דיפלומטיים אלו החלו ב-9 במרץ 1992 לאחר עצמאותה של קרואטיה מיוגוסלביה. בשנת 2013 ספרד פעלה למען הצטרפותה של קרואטיה לאיחוד.
נשיא קרואטיה, סטייפן מסיץ' ביקר בספרד פעמיים (בשנים 2000 ו-2005). בשנים 1997 ו-2001 ביקר ראש הממשלה הקרואטי בספרד. בשנת 2000 ביקר ראש ממשלת ספרד, חוסה מריה אסנאר בקרואטיה. מלבד ביקורים אלו, התקיימו ביקורים רבים של שרי החוץ משני הצדדים.
יעקב רובינשטיין

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־20 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר מנהטן למוזיקה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  כינור 
 http://rubinstein.cc/
 
יעקב (קובי) רובינשטיין הוא כנר ישראלי, כנר ראשי של התזמורת הסימפונית של במברג (1995–2009), של הסינפונייטה הישראלית באר שבע (2022-2024) ושל אנסמבל סולני תל אביב.
קריירה

יעקב רובינשטיין החל ללמוד נגינה בכינור בגיל 7 אצל שלמה בורנשטיין ומגיל 13 אצל המורה אילונה פהר. לאחר שרותו הצבאי כמוזיקאי מצטיין למד באקדמיה למוזיקה בתל אביב אצל יאיר קלס. בהמשך סיים את לימודיו לתואר ראשון בפרנקפורט ולתואר שני בבית הספר מנהטן למוזיקה בניו יורק (1993–1995).
בשנים 1995–2009 כיהן ככנר ראשי בתזמורת הסימפונית של במברג, אחת מהתזמורות הגדולות והחשובות בגרמניה.
כסולן הופיע עם תזמורות רבות בארץ ובעולם, כמו עם התזמורות של מנהיים, ברנדנבורג וטיבינגן. כמו כן ניגן ברסיטלים והרכבים קאמריים רבים ושונים.
הוא מוזמן באופן קבוע לנגן עם מיטב התזמורות המובילות בעולם כמו התזמורות של תזמורת הרדיו של מינכן, קלן, שטוטגרט, באדן-באדן, הנובר, אוסלו, מדריד, ולנסיה, סאו פאולו, אוקלנד ועוד.
רובינשטיין ניגן עם גדולי המוזיקאים, כגון: לוצ'אנו פבארוטי ושלושת הטנורים, מידורי, לורין מאזל, לאנג לאנג, מסטיסלב רוסטרופוביץ', מישה מייסקי ורבים אחרים.
בין הסגנונות המייחדים אותו ניתן למנות את נגינת הבארוק והמוזיקה היהודית.
בשנת 2010 השתתף בהקמת התזמורת הקאמרית "קאמרטה במברג". בשנת 2011 הקים את פרויקט הכלייזמר הקרוי על שמו: "רובינשטיין כלייזמר פרוג'קט". מאז חזרתו לארץ בשנת 2012 משמש ככנר ראשי באנסמבל סולני תל אביב כסולן וכנגן ראשי אורח בתזמורות שונות כגון: אנסמבל פניקס למוזיקה עתיקה, התזמורת הקאמרית הישראלית, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, הקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הקאמרית כפר סבא "סולני ישראל" והתזמורת הסימפונית חיפה.
הערות שוליים

1 2 3  שופן כפול ומכופל, באתר מדור לדור
↑  World violinist Yaakov Rubinstein in Zagreb (בקרואטית)
↑  יעקב רובינשטיין - אנסמבל סולני תל אביב
↑  התזמורת הקאמרית הישראלית מנגנת שוסטקוביץ' ומוצרט וגם גילטבורג שם, באתר ששת, 3 בפברואר 2019
↑  מרב יודילוביץ', התזמורת הסימפונית חיפה משיקה עונה חדשה, באתר ynet, 27 באוגוסט 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: bdf69c7e-870c-486a-a3e9-a93d56e2b1fd
יחסי גרמניה – ערב הסעודית

| יחסי גרמניה – ערב הסעודית |
| --- | --- |
גרמניה: ערב הסעודית


גרמניה: ערב הסעודית
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 2,149,690
אוכלוסייה
84,431,715: 34,113,889
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 1,067,583
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 31,295
משטר
רפובליקה פדרלית: מונרכיה אבסולוטית

יחסי גרמניה–ערב הסעודית מתייחסים לקשרים הדו-צדדיים של גרמניה וערב הסעודית. בין שתי המדינות קיימים קשרים ידידותיים, לעומת זאת, כמה ארגונים לא ממשלתיים גרמנים מבקרים את הפגיעה השיטתית בזכויות האדם בסעודיה.
היסטוריה

בשנת 1929 נחתם הסכם ידידות בין רפובליקת ויימאר לבין ממלכת נג'ד וחג'אז בראשות המלך אבן סעוד. בשנת 1938 מונה ד"ר גרופה לשגריר גרמניה בבגדאד, ובנוסף הוא מונה לשגריר לא תושב של גרמניה בסעודיה. לאחר הקמת גרמניה המערבית לאחר מלחמת העולם השנייה, החליטו שתי המדינות לכונן את היחסים מחדש, ואכן בשנת 1954 שוחזרו היחסים בין המדינות. בשנת 1964 נותקו היחסים בין המדינות, בעקבות הכרת גרמניה המערבית במדינת ישראל, אולם בשנת 1973 היחסים כוננו מחדש.
בין המדינות מתקיים דיאלוג פוליטי ברמה גבוהה, וכן נערכו ביקורים רשמיים הדדיים רבים במהלך השנים. בנוסף, קיימים קשרים מסחריים בין המדינות, ובשנת 2017 הסתכם היצוא הסעודי לגרמניה בשווי 1.461 מיליארד ריאל סעודי, ואילו היבוא הסעודי מגרמניה הסתכם ב-29.497 מיליארד ריאל סעודי.
כמו כן, בין המדינות מתקיים שיתוף פעולה בנושא המאבק הבין לאומי בטרור ובפשע המאורגן, וכן שיתוף פעולה ביטחוני בתחומים רבים, אולם קיימת ביקורת גרמנית בשל קיומו של עונש מוות בסעודיה, ובשל הפגיעה המתמשכת בנושא זכויות האדם בממלכה.
נציגויות דיפלומטיות

גרמניה מחזיקה בסעודיה שגרירות בריאד וקונסוליה כללית בג'דה. מאידך, סעודיה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין וקונסוליה כללית בפרנקפורט.
יחסי גרמניה – קוריאה הדרומית

| יחסי גרמניה – קוריאה הדרומית |
| --- | --- |
גרמניה: קוריאה הדרומית


גרמניה: קוריאה הדרומית
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 99,720
אוכלוסייה
84,431,715: 51,704,841
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 1,712,793
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 33,126
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

היחסים בין גרמניה לדרום קוריאה כוננו בשנות ה-50 של המאה ה-20 והם ממלאים תפקיד חיוני במדיניות החוץ של שתי המדינות כיום.
רקע היסטורי

הממלכה הקוריאנית שושלת ג'וסון כוננה לראשונה יחסים דיפלומטיים עם האימפריה הגרמנית במסגרת אמנת גרמניה – קוריאה משנת 1883 שנשארה בתוקפה גם לאחר סיפוחה של קוריאה על ידי יפן בשנת 1905.
המצב הנוכחי

מאז איחוד גרמניה מחדש בשנת 1990, נעשה מאמצים רבים על ידי שתי המדינות לשיפור היחסים הדיפלומטיים זה עם זה. באמצע שנות ה-2000 חודש בין שתי המדינות חוזה גרמניה-קוריאה משנת 1883, והוא נכנס רשמית לתוקף ב-19 בדצמבר 2008, כצורת זיכרון לציון 125 שנה לאמנה המקורית.
ב-20 בדצמבר 2012 בירכה קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל את פאק גון-הייה על מינויה לנשיאת דרום קוריאה והזמינה אותה לערוך ביקור רשמי בגרמניה. שני הפוליטיקאים הדגישו את החשיבות להמשך ולחיזוק "הקשר הטוב ביותר באופן מסורתי" בין המדינות. מרקל גם נשבעה לסייע באתגרים הפוטנציאליים של איחוד קוריאה עתידי, מכיוון שגרמניה עצמה עברה איחוד מחודש.
יחסי ספרד–קירגיזסטן

| יחסי ספרד–קירגיזסטן |
| --- | --- |
ספרד: קירגיזסטן


ספרד: קירגיזסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
505,370: 199,951
אוכלוסייה
47,905,341: 7,213,335
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,580,695: 13,988
תמ"ג לנפש (בדולרים)
32,996: 1,939
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי ספרד–קירגיזסטן הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין ספרד וקירגיזסטן. קירגיזסטן אינה מיוצגת בספרד לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה. ספרד מיוצגת בקירגיזסטן באמצעות שגרירותה בנור-סולטן, קזחסטן.
יחסים דיפלומטיים

היחסים בין ספרד לרפובליקה הקירגיזית עדיין לא מפותחים בצורה טובה. למעשה, לרפובליקה הקירגיזית אין שגרירות המוסמכת לשלטונות ספרד. מפברואר 2002, עם הפסקה בין יוני 2003 לאוגוסט 2004, ועד אוקטובר 2009, החזיקה ספרד כ-50 חיילים בבסיס האווירי של מנאס, במטרה לספק תמיכה לכוחות הספרדים שנכחו באפגניסטן.
בעקבות ביטול ההסכם שבאמצעותו השתמשה ספרד בבסיס מאנאס, על ידי קירגיזסטן, היה צורך להעביר את הבסיס לתמיכה לוגיסטית לכוחות ספרד בשטח אפגניסטן לטג'יקיסטן.
יחסים כלכליים

לספרד יש עם הרפובליקה הקירגיזית הסכם למניעת מיסוי כפול שעבר בירושה מהתקופה הסובייטית שיש לו תוקף על פי הצהרת אלמא אטא משנת 1991. עם זאת, הרשויות הקירגיזיות הכריזו באפריל 2011 על כוונתן לכונן הסכמים חדשים בנושא, הסיבה לכך שהטיוטות הראשוניות להסכם APPRI הוחלפו. לאחר כניסתו לתוקף של אמנת ליסבון, הכשירות להסכם מסוג זה היא של האיחוד האירופי.
חוסר הוודאות הפוליטי והחקיקתי של הרפובליקה הקירגיזית בשנים אלו בלם משקיעים ספרדיים ובינלאומיים. בהתחשב בחוסר ההתפתחות של המדינה, משיכת השקעות זרות היא אחת העדיפויות של המדיניות הכלכלית בקירגיזסטן.
יחסי גרמניה–דומיניקה

| יחסי גרמניה–דומיניקה |
| --- | --- |
גרמניה: דומיניקה


גרמניה: דומיניקה
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 751
אוכלוסייה
84,431,715: 66,121
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 654
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 9,891
משטר
רפובליקה פדרלית: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי גרמניה–דומיניקה הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין גרמניה לבין דומיניקה.
סקירה כללית

היחסים הפוליטיים והכלכליים בין המדינות הם ידידותיים אך חלשים למדי. שיתוף הפעולה מתקיים בעיקר בצורה של שיתוף פעולה בפיתוח ופרויקטים תרבותיים וכן פעולות במסגרת האומות המאוחדות. הייצוא העיקרי של דומיניקה לגרמניה הוא תוצרת חקלאית. בנוסף, דומיניקה מקבלת הכנסות משמעותיות מגרמניה מתיירים גרמנים.
הסכם הגנה וקידום השקעות דו-צדדי קיים מאז 1986. הסכמי שיתוף פעולה וסחר אחרים קיימים במסגרת ההסכמים בין האיחוד האירופי לבין מדינות ה-ACP (אפריקה, הקריביים, האוקיינוס השקט) וכן בין מדינות אירופה ו-CARIFORUM (מדינות חברות ב-CARICOM בתוספת הרפובליקה הדומיניקנית). התפתחות נוספת של יחסי הסחר עם אירופה עוקבת מקרוב בדומיניקה ובאזור כולו על רקע המשא ומתן המתמשך של האיחוד האירופי על הסכם שותפות חדש עם מדינות אפריקה, האוקיינוס השקט והאיים הקריביים (הסכם פוסט-קוטונו).
שיתוף פעולה בפיתוח

לדומיניקה יש קשרים עקיפים עם גרמניה באמצעות הסכמים גרמניים עם הקהילה הקריבית (CARICOM), שיתוף פעולה המתמקד בפיתוח כלכלי בר קיימא, קידום אנרגיה מתחדשת והתאמה לשינויי האקלים והגנת הדייג. בנוסף, גרמניה מעניקה סיוע באמצעות מיקרו-פרויקטים ואמצעי קידום בתחום הספורט. ארגוני הסיוע הבינלאומיים הפעילים בדומיניקה בעקבות אסון השיטפון שגרמה הסופה הטרופית אריקה באוגוסט 2015 כללו את הצלב האדום הגרמני ושיתוף פעולה לפיתוח גרמני (באמצעות מעורבותם בפרויקטים של CARICOM).
בספטמבר 2017, דומיניקה נהרסה על ידי הוריקן מריה, כאשר 90% מהבתים נהרסו או ניזוקו קשות. גרמניה העניקה סיוע הומניטרי מיידי לנפגעים. בנייה מחדש של האי עשויה לארוך שנים.
יונס יונסון

| --- | --- |

צילום מ-2012
 לידה:  6 ביולי 1961 (בן 63) וקשה, שוודיה
 מדינה:  שוודיה 
 עיסוק:  עיתונאי, יועץ תקשורת וסופר
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטבורג 
 שפות היצירה:  שוודית 
 יצירות בולטות:  הזקן בן המאה שיצא מהחלון ונעלם
 פרסים והוקרה:  Swedish Booksellers Award (2010), German Pioneer Prize, Danish Audiobook Award (2011), Prix Escapades (2012)
 www.jonasjonasson.com
 
יוֹנָס יוֹנָסוֹן (בשוודית: Pär-Ola Jonas Jonasson‏; נולד ב-6 ביולי 1961) הוא עיתונאי וסופר שוודי. מוכר בעיקר בזכות ספרו הראשון "הזקן בן המאה שיצא מהחלון ונעלם", אשר נמכר רק בשוודיה עצמה בכ-800,000 עותקים.
שנותיו הראשונות

יונסון נולד בווקשה שבשוודיה ב-6 ביולי 1961. אביו התפרנס בתור נהג אמבולנס ואמו עבדה בתור אחות. לאחר שלמד שוודית וספרדית באוניברסיטת גטבורג, עבד כעיתונאי בעיתון Smålandsposten בוקשה, ובתור כותב בצהובון שוודי בערבים, כך עד שנת 1994. בשנת 1996, הקים חברת מדיה מצליחה בשם "OTW" אשר גדלה לכ-100 עובדים.
הסבת מקצוע

לקראת סוף 2003, יונסון סבל מבעיות לחץ וכאבים רבים. למרות טיפול רפואי, בשנת 2005 נאלץ לשנות את אורח חייו לחלוטין לאחר 20 שנות תעסוקה בתעשיית התקשורת. יונסון מכר את העסק שלו ועבר לעיר סמורלנד המרוחקת עם חתולו. ב-2007, לאחר מספר שנים בהן חי בגפו, נישא לאישה נורווגית ועבר לגור בטיצ'ינו שבשווייץ, שם עמל על סיום כתיבת ספרו שעבד עליו זמן רב, "הזקן בן המאה שיצא מהחלון ונעלם". הספר פורסם ב-2009, ותורגם לכ-26 שפות שונות (התרגום לעברית הוא של רות שפירא). הנישואין לא נחלו הצלחה והשניים התגרשו. בזמן תהליך הגירושין, נולד בנו, ולאחר מאמץ מפרך הצליח יונסון לזכות במשמורת על ילדו. החל משנת 2010, חי יונסון באי גוטלנד שבשוודיה יחד עם בנו.
ספרו השני, Analfabeten som kunde räkna ‏(2012), "האנאלפביתית שידעה לספור" יצא לאור בעברית ב-2014 גם הוא בהוצאת כתר וגם אותו תרגמה רות שפירא. הספר מגולל את סיפורה של נומבקו מיאקי, ילידת סווטו שבדרום אפריקה, ועוקב בצורה הומוריסטית אחריה במקביל להתרחשויות בעולם.
ספרו השלישי, Mördar-Anders och hans vänner (samt en och annan ovän), תרגום חופשי: "אנדרס הרוצח וחבריו (וכמה אויבים)", יצא בשוודית ב-2015. יצא לאור בעברית ב-2016 גם הוא בהוצאת כתר ובתרגומה של רות שפירא, תחת השם- "הרוצח שחלם על מקום בגן עדן". ספר רביעי "הזקן בן המאה ואחד שחשב שהוא חושב יותר מדי" תורגם גם הוא לעברית. בשנת 2021 יצא ספרו החמישי בעברית "נקמה מתוקה בע"מ".
הסרט

לאור הצלחת ספרו הראשון, הוחלט להסריטו על ידי הבמאי השוודי פליקס הנגרן, בכיכובו של הקומיקאי רוברט גוסטאפסון. חלקו הראשון של הסרט יצא ב-2012 וחלקו השני ב-2013, אך לא זכה להצלחה כמו הספר.
זכיות ופרסים

(Swedish Booksellers Award (2010
(German Pioneer Prize (M-Pionier Preis) from Mayersche Buchhandlung (2011
(Danish Audiobook Award (2011
(Prix Escapades (2012