stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וידאל דה לה בלאש
ביקורת על גישתו של וידאל דה לבלאש

כמה מן המצדדים בגאוגרפיה המודרנית כשייכת למדעי החברה ביקרו את הגאוגרפיה של וידאל כמדע של ״אורחות החיים״. לפי השקפה זו, רעיונותיו של וידאל הפכו את הטבע לכוח החיצוני שדחף חברות אנושיות. רעיונות אלה שימשו כדי לאמת את הנוסחה הצרפתית של הלאומיות, הטריטוריאליזם והריבונות, שהיו רעיון בסיסי של הרפובליקה השלישית. לאמור, תפיסת עולם של פטריוטיזם כערך עליון. הנימוקים שהפכו את הטבע לכוח המניע של החברות האנושיות, היו מתאימים רק לגבי חברות כפריות וסטטיות לכאורה. וידאל נמנע מלחקור אזורים בתהליכי תיעוש, או בתהליכי הקולוניאליזם והעיור. הוא כינה תהליכים אלה ״כאדוות גלים״ בהיסטוריה - כמשבי רוח על פני אגם. כפי שהוא עצמו כתב בסוף ספרו הגאוגרפיה של צרפת - שצריך להדגיש ולחקור את היסודות הקבועים בנוף של צרפת, ולא את היסודות המתחלפים והמשתנים בו.
מדוע הגאוגרפיה של וידאל הייתה כה פופולרית בצרפת עד 1950? הסבר בולט לכך הוא שהמחשבה הצרפתית במהלך הרפובליקה השלישית נשלטה על ידי הלאומיות, שהיתה, ללא ספק, אמצעי לשליטה באוכלוסיות. מקצוע ההיסטוריה ראה את עצמו כמי שמקבל את תפקיד הצגת הופעתה של האומה והשתנותה, ותפקיד הגאוגרפיה היה להדגיש את הקבוע והיציב במולדת. רעיונותיו של וידאל היוו את הפרדיגמה העיקרית למדע הגאוגרפי של התקופה. הדוגלים בה היו אלה ששלטו באוניברסיטאות, במרכזי המחקר ובהענקת תארים. להוגי דעות שחקרו אזורים עירוניים לא היה מקום בצרפת עד 1950, מה שמסביר מדוע גאוגרפים כמו ז'אן גוטמן עזבו את צרפת כדי לפתח את הקריירה שלהם בארצות הברית.
אוון פיטרס

| --- | --- |

אוון פיטרס, 2019
 לידה:  20 בינואר 1987 (בן 38) סנט לואיס, מיזורי, ארצות הברית
 סוגה מועדפת:  אימה, אנתולוגיה
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 מקום לימודים:  IES  תיכון ברבנק  בית ספר תיכון קהילתי גראנד בלאנק 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה, פרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר במיני- סדרה, פרס גילדת שחקני המסך לפריצת השנה
 פרופיל ב-IMDb
 
אוון תומאס פיטרס (באנגלית: Evan Thomas Peters) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, זוכה פרס אמי ופרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב במיני-סדרה. ידוע בשל תפקידיו בסדרת הטלוויזיה האנתולוגית "אימה אמריקאית", דמותו של קוויקסילבר בסדרת הסרטים "אקס-מן: העתיד שהיה" ובנוסף בדמותו של הרוצח הסדרתי ג׳פרי דאהמר בסדרה "דאהמר - מפלצת: סיפורו של ג'פרי דאהמר".
ביוגרפיה

פיטרס נולד בסנט לואיס, מיזורי שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית. הוא בנם של ג'ולי ופיל פיטרס, סגן נשיא הנהלת קרן צ'ארלס סטיוארט מוט. לפיטרס יש שני אחים, אנדרו פיטרס (אח) ומישל פיטרס (אחות מצד האבא בלבד). ב-2001, עברה המשפחה למישיגן ופיטרס החל בקריירת דוגמנות וללמוד שיעורי משחק. בגיל 15, עבר עם אמו ללוס אנג'לס, כדי לקדם קריירת משחק. הוא החל ללמוד בתיכון המקומי אך בהמשך עבר ללמידה מהבית.
ביוגרפיה > קריירת משחק

הוא התבלט כבר מנערותו, ונבחר לגלם את אדם בסרט "Clipping Adam" לאחר האודישן השני, בתפקיד שהעניק לו את פרס תגלית השנה של גילדת שחקני המסך מטעם פסטיבל הסרטים הבינלאומי של סנט לואיס ובשלל פסטיבלים שונים.
במשך שנים הופיע פיטרס בפרסומות לטלוויזיה והשתתף בסדרות טלוויזיה בודדות ובסרטים שונים.
בשנת 2004 שיחק למספר פרקים בסדרת הטלוויזיה "תקועים בזמן" בכיכובו של רביב אולמן. ב-2005 שיחק בסדרה "פלישה". ב-2008, שיחק בסרט "לעולם אל תיכנע" לצד קאם ג'יגנדה, הופיע בשישה פרקים בסדרה "מגרש ביתי" והתארח בפרק בסדרה "האוס". ב-2009, התארח בפרק בסדרה "הלוחשת לרוחות". ב-2010, התארח בסדרות: "המנטליסט", "המשרד" ו"מחשבות פליליות". בשנת 2011, שיחק בסרט ההמשך "לעולם אל תיכנע 2". בשנת 2022 שיחק בסדרה דאהמר - מפלצת: סיפורו של ג'פרי דאהמר ושיחק כשחקן ראשי בתפקיד ג'פרי דאהמר.
בשנת 2013 שיחק בסרט "עולם המבוגרים" לצד אמה רוברטס וג'ון קיוזאק. בהמשך 2013 השתתף בסרט "אקס-מן: העתיד שהיה" בו גילם את דמותו של קוויקסילבר האלטר-אגו של פיטר מקסימוף. בשנת 2015 שיחק במותחן העל-טבעי "אפקט לזרוס" לצידה של אוליביה ויילד.
בשנת 2016 שב לשחק את קוויקסילבר ב"אקס מן: אפוקליפסה". ב-2018 שיחק בסרט "דדפול 2" ובשמונה פרקים בסדרה "פוזה". ב-2019, שב לגלם את קוויקסילבר בסרט ההמשך "אקס-מן: הפניקס האפלה".
בשנת 2021 הוא גילם את דמותו של ראלף בונר, תושב ווסטוויו ש"מגלם" לכאורה את דמותו של פייטרו מקסימוף / קוויקסילבר ביקום הקולנועי של מארוול בסדרה "וונדה-ויז'ן". בשנה זו שיחק בסדרה "הסודות של איסטאון" בתפקיד בלש במשטרה עליו גם זכה באמי בפרס שחקן משנה במיני-סדרה או בסרט.
בשנת 2022 הוא גילם את דמותו של הרוצח והקניבל האמריקאי ההומוסקסואל, ג׳פרי דאהמר, בסדרה "מפלצת: סיפורו של ג׳פרי דאהמר", עליה זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה.
בספטמבר 2024, פורסם כי פיטרס יככב בסדרה "The Beauty" עבור רשת FX. ראיין מרפי יהיה שותף ליצירתה ולצידו יככבו אשטון קוצ'ר, אנתוני ראמוס וג'רמי פופ. הסדרה מבוססת על סדרת הקומיקס "The Beauty" ופיטרס יפיק בפועל את הסדרה.
ביוגרפיה > אימה אמריקאית

הפריצה הגדולה שלו הגיעה בשנת 2011, לאחר שלוהק לתפקיד הרוצח הפסיכופת טייט לנגדון, בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "אימה אמריקאית". הוא אף כיכב שנה לאחר מכן בעונה השנייה של הסדרה "אימה אמריקאית: המוסד הסגור", כקיט ווקר, מי שהואשם בטעות ברצח רעייתו האפרו-אמריקאית. הוא לוהק גם לעונה השלישית של הסדרה "אימה אמריקאית: הכישוף", כקייל ספנסר, מושא אהבתה של זואי בנסון שמגלמת טאיסה פרמיגה. פיטרס המשיך להיות חלק מהקאסט של הקבוע של הסדרה גם בעונה הרביעית "אימה אמריקאית: פריק שואו" שם הוא מגלם את דמותו של ג'ימי דרלינג המכונה "לובסטר בוי" בשל ידיו הגדומות המזכירות צבתות של לובסטר ובעונה החמישית של הסדרה "אימה אמריקאית: המלון", שם גילם את ג'יימס מארץ', רוח רפאים של רוצח סדרתי ובעל המלון "קורטז" (דמות זו מבוססת על בעל המלון והרוצח ה. ה. הולמס ודמותו של פיטרס אף עוצבה בדומה להומלס). שיחק גם בעונה השישית "אימה אמריקאית: רואנוק" שעלתה בספטמבר 2016 כרורי מונהאן, ובעונה השביעית "אימה אמריקאית: הכת" כראש הכת קאי אנדרסון. באותה עונה שיחק פיטרס גם בתפקידים של ראשי כת אמיתיים, בהם צ'ארלס מנסון, ג'ים ג'ונס, מרשל אפלוויט ודייוויד כורש. ב-2018, שיחק בעונה השמינית "אימה אמריקאית: אפוקליפסה" כספר הומוסקסואל אקסצנטרי.
ב-2019, פיטרס הודיע שלראשונה מאז שנת 2011, הוא לא ישתתף בעונה החדשה של "אימה אמריקאית" - אימה אמריקאית: 1984. הוא ושרה פולסון הם היחידים מכל חברי צוות השחקנים של הסדרה שהשתתפו בכל עונה שלה, עד 2019. שרה פולסון גם לא השתתפה בעונה החדשה, מכיוון שהיא אמרה שהיא לא רוצה להשתתף בה ללא פיטרס. פיטרס סיפר שהסיבה לכך שהוא לא משתתף היא שהסדרה גבתה ממנו מחיר נפשי גדול מאוד בעקבות גילוי דמותו של קאי אנדרסון. פיטרס אף שיתף באחד מהראיונות כי איבד קשר עם חלק מבני משפחתו ועם חברים בעקבות גילום הדמות ושהוא עומד לקחת הפסקה. פיטרס לא השתתף בעונה התשיעית אך שנה לאחר מכן, בחלק הראשון של עונה העשירית לקח חלק וגילם את הסופר והדראג קווין, אוסטין זומרס.
חיים אישיים

בשנת 2012, פיטרס החל לצאת עם השחקנית אמה רוברטס, לאחר שהכירו על בסט של הסרט "עולם המבוגרים". ביולי 2013, בזמן שהם שהו במלון במונטריאול, קנדה, שכן שמע סכסוך שהגיע מחדרם והזעיק את המשטרה. לאחר "ויכוח סוער", הם החלו להכות אחד את השני. כשהמשטרה הגיעה, הם עצרו את רוברטס מאחר שהיא עצמה לא נפצעה כלל אך פיטרס היה עם אף ושפה מדממים וסימני חבלה ונשיכה רבים על גופו. פיטרס סירב להגיש נגדה כתב אישום ורוברטס שוחררה מספר שעות לאחר מכן. בהצהרה משותפת כינו זאת בני הזוג "אירוע מצער ואי הבנה", והצהירו כי הם "עובדים יחד כדי לעבור את זה". במרץ 2014 פיטרס ורוברטס התארסו. במרץ 2019 פורסם שפיטרס ורוברטס סיימו את הקשר.
משנת 2019 עד לאמצע שנת 2020 היה פיטרס במערכת יחסים עם הזמרת הלסי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Clipping Adam | אדם שפרד |  |
| 2004 | מסיבת פיג'מות | ראסל "בוב-ספוג" הייז |  |
| 2007 | פשע באמריקה | ריקי הובס |  |
| 2007 | הרוס על אמא | קיית' | ללא קרדיט |
| 2008 | Remarkable Power | רוס |  |
| 2008 | גני הלילה | בריאן |  |
| 2008 | לעולם אל תיכנע | מקס קופרמן |  |
| 2010 | קיק אס | טוד היינס |  |
| 2011 | לעולם אל תיכנע 2: הביטדאון | מקס קופרמן |  |
| 2011 | הרופא הטוב | דוני ניקסון |  |
| 2013 | עולם המבוגרים | אלכס |  |
| 2014 | אקס-מן: העתיד שהיה | קוויקסילבר |  |
| 2015 | אפקט לזרוס | קליי |  |
| 2015 | Safelight | צ'ארלס |  |
| 2016 | אלביס וניקסון | דווייט צ'אפין |  |
| 2016 | אקס-מן: אפוקליפסה | קוויקסילבר |  |
| 2017 | הפיראטים של סומליה | ג'יי באהאדור |  |
| 2018 | חיות אמריקאיות | וורן ליפקה | מועמד פרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן המשנה הטוב ביותר (אנ') (2018) |
| 2018 | דדפול 2 | קוויקסילבר | הופעת קמע |
| 2019 | אקס-מן: הפניקס האפלה | קוויקסילבר |  |
| 2019 | I Am Woman | ג'ף וולד |  |
| 2023 | המשאלה | סיימון | דיבוב |
| 2025 | טרון: ארס |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | הימים | קופר דיי | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2005-2004 | תקועים בזמן | סת' ווסמר | 5 פרקים |
| 2006-2005 | פלישה | ג'סי ווארון | תפקיד ראשי; 22 פרקים |
| 2008 | צהוב! | קרייג הופ | פרק: "God Bless the Child" |
| 2008 | ללא עקבות | קרייג בסקין | פרק: "A Bend in the Road" |
| 2008 | מונק | אריק | פרק: "Mr. Monk and the Genius" |
| 2008 | האוס | אוליבר | פרק: "Last Resort" |
| 2009-2008 | מגרש ביתי | ג'ק דניאלס | 6 פרקים |
| 2009 | Off the Clock | ג'ו | סדרת רשת; פרק: "Gorgonzola y Pinto" |
| 2009 | הלוחשת לרוחות | דילן | פרק: "Excessive Forces" |
| 2010 | מחשבות פליליות | צ'רלי הילרידג' | פרק: "Mosley Lane" |
| 2010 | המנטליסט | אוליבר מק'דניאל | פרק: "18-5-4" |
| 2010 | המשרד | לוק קופר | פרק: "Nepotism" |
| 2011 | הורים במשרה מלאה | ברנדון | פרק: "New Plan" |
| 2011 | שומרת סוד | ג'ואי רוסטון / ג'ואי וילסון | פרק: "Crazy Like a Witness" |
| 2011 | אימה אמריקאית: בית הרצח | טייט לנגדון | תפקיד ראשי; 12 פרקים |
| 2013-2012 | אימה אמריקאית: המוסד הסגור | קית' ווקר | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2014-2013 | אימה אמריקאית: הכישוף | קייל ספנסר | תפקיד ראשי; 11 פרקים |
| 2015-2014 | אימה אמריקאית: פריק שואו | ג'ימי דרלינג | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2016-2015 | אימה אמריקאית: המלון | ג'יימס פטריק מארץ' | תפקיד ראשי; 12 פרקים |
| 2015 | China, IL | קלינט | דיבוב; פרק: "Magical Pet" |
| 2016 | אימה אמריקאית: רואנוק | אדוארד פיליפ מוט / רורי מונהן | תפקיד משנה; 3 פרקים |
| 2017 | אימה אמריקאית: הכת | קאי אנדרסון / אנדי וורהול / ג'ים ג'ונס דייוויד קורש / מרשל אפלוויט / ישו / צ'ארלס מנסון | תפקיד ראשי; 11 פרקים |
| 2018 | פוזה | סטן בוס | תפקיד ראשי; (עונה 1); 8 פרקים |
| 2018 | אימה אמריקאית: אפוקליפסה | מר גלנט / ג'יימס פטריק מארץ' / טייט לנגדון / ג'ף פפיסטר | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2021 | וונדה-ויז'ן | ראלף בונר | תפקיד ראשי; 4 פרקים |
| 2021 | הסודות של איסטאון | הבלש קולין זייבל | מיני-סדרה פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2021) מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2021) |
| 2021 | אימה אמריקאית 10 | אוסטין סאמרס | 5 פרקים |
| 2022 | דאהמר - מפלצת: סיפורו של ג'פרי דאהמר | ג'פרי דאהמר | מיני-סדרה מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2022) מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי במיני סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2023) |
| 2024 | אגתה לאורך כל הדרך | ראלף בוהנר | פרק: "Familiar by Thy Side" |
| יפורסם בהמשך | The Beauty | יפורסם בהמשך | גם מפיק בפועל |
הערות שוליים

↑  Evan Peters, Golden Globes (באנגלית)
1 2  Joe Otterson, Evan Peters and Ryan Murphy to Reunite for FX’s ‘Beauty,’ Co-Starring Ashton Kutcher, Anthony Ramos, Jeremy Pope, Variety, ‏2024-09-30 (באנגלית אמריקאית)
| פרס אמי לשחקן משנה מצטיין במיני סדרה או סרט |
| --- | --- | --- |
| 1975–2000 | אנתוני קווייל (1975) ‏•‏‏ אד פלנדרס (1976) ‏•‏‏ ברג'ס מרדית' (1977) ‏•‏‏ האוורד דה סילבה (1978) ‏•‏‏ מרלון ברנדו (1979) ‏•‏‏ ג'ורג' גריזרד (1980) ‏•‏‏ דייוויד וורנר (1981) ‏•‏‏ לורנס אוליבייה (1982) ‏•‏‏ ריצ'רד קיילי (1983) ‏•‏‏ ארט קרני (1984) ‏•‏‏ קארל מולדן (1985) ‏•‏‏ ג'ון מלקוביץ' (1986) ‏•‏‏ דבני קולמן (1987) ‏•‏‏ ג'ון שיה (1988) ‏•‏‏ דרק ג'קובי (1989) ‏•‏‏ וינסנט גרדניה (1990) ‏•‏‏ ג'יימס ארל ג'ונס (1991) ‏•‏‏ יום קרונין (1992) ‏•‏‏ בו ברידג'ס (1993) ‏•‏‏ מייקל גורג'יאן (1994) ‏•‏‏ דונלד סאת'רלנד (1995) ‏•‏‏ טום הולס (1996) ‏•‏‏ בו ברידג'ס (1997) ‏•‏‏ ג'ורג' סי. סקוט (1998) ‏•‏‏ פיטר או'טול (1999) ‏•‏‏ האנק עזריה (2000) |  |
| 2001–הווה | בריאן קוקס (2001) ‏•‏‏ מייקל מוריארטי (2002) ‏•‏‏ בן גזארה (2003) ‏•‏‏ ג'פרי רייט (2004) ‏•‏‏ פול ניומן (2005) ‏•‏‏ ג'רמי איירונס (2006) ‏•‏‏ תומאס היידן צ'רץ (2007) ‏•‏‏ טום וילקינסון (2008) ‏•‏‏ קן האוורד (2009) ‏•‏‏ דייוויד סטראתיירן (2010) ‏•‏‏ גאי פירס (2011) ‏•‏‏ טום ברנג'ר (2012) ‏•‏‏ ג'יימס קרומוול (2013) ‏•‏‏ מרטין פרימן (2014) ‏•‏‏ ביל מארי (2015) ‏•‏‏ סטרלינג קיי בראון (2016) ‏•‏‏ אלכסנדר סקושגורד (2017) ‏•‏‏ ג'ף דניאלס (2018) ‏•‏‏ בן וישו (2019) ‏•‏‏ יאיא עבדול-מאטין השני (2020) ‏•‏‏ אוון פיטרס (2021) ‏•‏‏ מאריי בארטלט (2022) ‏•‏‏ פול וולטר האוזר (2023) ‏•‏‏ למורן מוריס (2024) |  |
| פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| 1981–2000 | מיקי רוני (1981) • אנתוני אנדרוז (1982) • ריצ'רד צ'מברלין (1983) • טד דנסון (1984) • דסטין הופמן (1985) • ג'יימס וודס (1986) • רנדי קווייד (1987) • מייקל קיין/סטייסי קיץ' (1988) • רוברט דובאל (1989) • ג'יימס גארנר (1990) • בו ברידג'ס (1991) • רוברט דובאל (1992) • ג'יימס גארנר (1993) • ראול ג'וליה (1994) • גארי סיניז (1995) • אלן ריקמן (1996) • וינג ריימס (1997) • סטנלי טוצ'י (1998) • ג'ק למון (1999) • בריאן דנהי (2000) |  |
| 2001–היום | ג'יימס פרנקו (2001) • אלברט פיני (2002) • אל פצ'ינו (2003) • ג'פרי ראש (2004) • ג'ונתן ריס מאיירס (2005) ביל ניי (2006) • ג'ים ברודבנט (2007) • פול ג'יאמטי (2008) • קווין בייקון (2009) • אל פצ'ינו (2010) • אידריס אלבה (2011) • קווין קוסטנר (2012) • מייקל דאגלס (2013) • בילי בוב תורנטון (2014) • אוסקר אייזק (2015) • טום הידלסטון (2016) • יואן מקגרגור (2017) • דארן כריס (2018) • ראסל קרואו (2019) • מארק ראפלו (2020) • מייקל קיטון (2021) • אוון פיטרס (2022) • סטיבן יאון (2023) ‏•‏‏ קולין פארל (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5329384  BnF: cb169999738 (data)  CANTIC: a11585717  GND: 1148689931  ISNI: 0000 0000 4126 0053  LCCN: n2008084116  MusicBrainz: 324ffbd9-2d70-4fb7-a2c3-79700a3c8811  NLK: KAC2020P2171  NTA: 416169694  SUDOC: 182233111  VIAF: 46242808   WorldCat (עם VIAF): 46242808
וילהלם פון קולבאך

| --- | --- |

 לידה:  15 באוקטובר 1805 באד ארולזן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  7 באפריל 1874 (בגיל 68) מינכן, הקיסרות הגרמנית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הדרומי העתיק במינכן 
 תקופת הפעילות:  1820–1874 (כ־54 שנים) 
 הושפע על ידי:  פטר פון קורנליוס 
 פרסים והוקרה:  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1853)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 
וילהלם פון קולבאך (בגרמנית: Wilhelm von Kaulbach ‏; 15 באוקטובר 1805 – 7 באפריל 1874) היה צייר גרמני, שהיה ידוע בציורי קיר ותקרה גדולים עם תוכן היסטורי ואיורים ספרותיים.
ביוגרפיה

וילהלם קולבאך נולד כשלישי מבין ארבעת ילדיהם של פיליפ קרל פרידריך קולבאך (1775–1846) ואשתו תרזה, אנגלברכט. האב היה צורף ולימד את עצמו חריטת לוחות נחושת וציור בצבעי שמן. לעיתים קרובות הוא שינה את מקום מגוריו והרגיש שהוא אמן שלא הובן כל חייו. בשנת 1816 עברה המשפחה למילהיים, שם בתחילה מצא פיליפ קרל פרידריך עבודה כחרט במפעל הטקסטיל של יוהאן קספר טרוסט. לאחר פיטוריו הסתדר עם עבודות אמנותיות מזדמנות ושיעורי רישום פרטיים, שלא היו פרודוקטיביים במיוחד, כך שילדותו של וילהלם קולבאך התאפיינה בעוני.
וילהלם קיבל את שיעורי האמנות הראשונים שלו מאביו ולמד מ־1822 כתלמידו של פטר פון קורנליוס באקדמיה בדיסלדורף. הוא הודח משם בשנת 1826 בגלל סכסוך עם סטודנט אחר. יחד עם חלק מחבריו לכיתה הוא הלך אחרי קורנליוס למינכן בשנת 1826, שם עבד בתחילה בציורי הקיר בכמה מקומות בעיר.
בשנת 1831 התחתן קולבאך עם בת הסוחר במינכן יוזפינה סוטנר (1809–1896). נולדו להם ארבעה ילדים, שלוש בנות והצייר לעתיד הרמן. בשנת 1835, לאחר מות בתו הבכורה ובתקופה קשה מבחינה אמנותית, יצא קולבאך לנסיעתו הראשונה לאיטליה, שהובילה אותו לוונציה. שם יצר רישומים רבים של הנוף האיטלקי. הוא מונה לצייר בית המלוכה על ידי המלך לודוויג הראשון מבוואריה בשנת 1837, והצליח לנסוע שוב לאיטליה מאוקטובר 1838 עד מאי 1839, הפעם לרומא.
משנת 1845 ואילך שהה בברלין פעמים רבות, ועבד עבור המלך פרידריך וילהלם הרביעי מפרוסיה כדי לפקח על ציור חדר המדרגות של המוזיאון החדש בברלין. במקביל, הוא רכש וילה מפוארת במינכן שהפכה למרכז חברתי ואמנותי.
בשנת 1849 מונה למנהל האקדמיה לאמנות במינכן, היה גם חבר באקדמיות ברלין, דרזדן ובריסל. בשנת 1863 התקבל כחבר זר באקדמיה לאמנות ובשנת 1870 נבחר לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים.
קולבאך נפטר מכולרה במגפת מינכן הגדולה בשנת 1874.
קברו של קולבאך נמצא בבית העלמין הדרומי העתיק במינכן.
יצירה

בשנת 1830 הוא יצר את הציור נרנהאוס, ששוכפל ונודע בזכות התיאור הרגיש שלו של חולי נפש. במקביל הוא עבד על עבודתו העצמאית הראשונה, שהושלמה בשנת 1831, כמו כן רישומים של פרידריך שילר, שהועתקו כתחריטים וליטוגרפיות, תרמו אף הם לתהילת כאמן הצעיר.
בערך באותה תקופה החל את עיצוביו המפורסמים הממחישים את ההיסטוריה של האנושות עבור המוזיאון החדש בברלין, שבוצעו על ידי תלמידיו והושלמו בשנת 1860. הם מורכבים משישה ציורי קיר, המייצגים את מגדל בבל, הומרוס והיוונים, חורבן ירושלים, קרב ההונים (Hunnenschlacht) - ציור שנתן השראה לסימפוניה ה-11 של פרנץ ליסט. כמו כן יצר את כניסת הצלבנים בשערי ירושלים ועידן הרפורמציה. חורבן ירושלים היה עותק של ציור שמן קודם, שזכה להערכה רבה של פרידריך וילהלם הראשון מפרוסיה, והיה אז כבר באוסף של לודוויג הראשון מבוואריה.
הציורים הגדולים האלה שכל אחת מהן כולל למעלה ממאה דמויות, הוקפו בקומפוזיציות משניות סך הכל יותר מעשרים ציורים. הרעיון היה להתכנס סביב הדרמות ההיסטוריות בעולם כגורמי הציוויליזציה. כך צוירו דמויות אלגוריות של אדריכלות ואמנויות אחרות, של מדע ותחומי ידע אחרים. התצוגה שנבחרה הייתה דידקטית מרשימה לאורך גרם המדרגות הגדול במוזיאון החדש בברלין. גרם המדרגות ניזוק קשות במהלך מלחמת העולם השנייה ונותרו רק עקבות מעבודתו של קולבאך.
דרכו הבולטת והראוותנית גם זיכתה אותו בעיסוק כמאייר ספרים. בין העיצובים החקוקים שלו גלריית איורים לשייקספיר, וגלריה לגתה ועוד.
בקומפוזיציות גדולות כמו חורבן ירושלים וקרב ההונים, קולבאך מגלה דמיון יצירתי. הוא משול למשורר דרמטי המספר את הסיפור, מתאר את האופי האנושי, תופס את הפעילות והסיטואציה, וכך כובש בסערה את עיני הצופה. הסגנון אולי רעשני מדי פעם, אך האפקט הוא חזק.
בשנים האחרונות לחייו היה קולבאך בעיקר עסוק בעבודה על הציור המונומנטלי קרב סלמיס.
ויליאם פרדריק ריטשל היה בין תלמידיו.
משפחה

וילהלם פון קולבאך היה מייסד משפחת ציירים מפורסמת, כולל בנו הרמן פון קאולבך (1846-1909), בן דודו פרידריך קולבאך (1822-1903) ובנו פרידריך אוגוסט פון קולבאך (1850-1920).
גלריה

קרב סלמיס
ציירים גרמנים ברומא
קרב ההונים
חורבן ירושלים על ידי טיטוס
הערות שוליים

↑  Atkinson, Joseph Beavington, Kaulbach, Wilhelm von, 1911 Encyclopædia Britannica Volume 15
↑  Karlholm, Dan (2006). Art of illusion : the representation of art history in nineteenth-century Germany and beyond (2nd ed.). Bern: P. Lang. p. 236
↑  Kimmelman, Michael (2009-03-11). "For Berlin Museum, a Modern Makeover That Doesn't Deny the Wounds of War (Published 2009)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-03-02.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278426105171  PLWABN: 9810548411105606  BIBSYS: 90084961  BNE: XX3348429  BnF: cb133311603 (data)  CANTIC: a10412670  CiNii: DA03730473  GND: 118560751  ISNI: 0000 0001 0891 8295  KulturNav: 94d88356-5346-4a5f-92d9-30ad2f233fcd  LCCN: n84087346  LNB: 000162245  MusicBrainz: 9655804f-7ea9-4c72-bbef-e09b67232f1d  NKC: xx0107437  NLA: 35642921  NLG: 66528  NTA: 067838979  PIC: 9871  RKD: 43650  SELIBR: 273042  SNAC: w6959vkq  SUDOC: 035709375  Trove: 1024849  ULAN: 500006137  VcBA: 495/254463  VIAF: 41986932   WorldCat (עם VIAF): 41986932
כד קטן

| --- | --- |

 שיר
 יצא לאור:  1948
 סוגה:  שירי חג
 שפה:  עברית
 כתיבה:  אהרן אשמן
 לחן:  יחיאל ולבה
"כַּד קָטָן" הוא שיר לחג החנוכה שכתב אהרן אשמן, והולחן על ידי יואל ולבה.
השיר מספר את סיפור נס פך השמן שהתרחש לאחר שחרור בית המקדש השני במרד החשמונאים, כיצד "כד קטן", פך (כלי קיבול קטן לנוזלים) של שמן טהור, שכמותו אמורה הייתה להספיק להדלקת המנורה למשך יום אחד הספיק לשמונה ימים.
השיר פורסם לראשונה בשנת 1948, בתוך חוברת שירים לילדים. במשך השנים הוקלטו לו ביצועים רבים והוא הפך לאחד מסמלי חג החנוכה.
פעמים כאשר השיר מושר על ידי ילדים נשמע שיבוש במילים "שמונה ימים שמנו נתן", שתי המלים "שמנו נתן" – סמוכות מאוד זו לזו מבחינה ריתמית ולא אחת הן בלתי מובנות לילדים, שמבטאים במקומן צלילים ומילים קרובות למה ששמעו, כמו: "שמונה ימים שם נונתן", "שמונה ימים שם יונתן".
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף כ"א, עמוד ב'
↑  "ספר שירים ומנגינות לגני ילדים ולבתי ספר [קובץ ראשון]", קרית ספר, תש"ח, עמוד 29
↑  על שיבושים בשירי עם בכלל ושירי חנוכה בפרט, יוסף ספיבק, הגיגי גבעה, א', תשנ"ג
דנידין הרואה ואינו נראה

.
| --- | --- |

עטיפת הספר "דנידין במלחמת ששת הימים"
 מידע כללי
 מאת:  שרגא גפני (בשם העט און שריג)
 איורים:  הספר הראשון: אליעזר ויסהוף;  מרבית ספרי הסדרה: מ' אריה
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  ספרות ילדים ונוער
 הוצאה
 הוצאה:  מ. מזרחי
 תאריך הוצאה:  1961–2001
 סדרה
 מספר ספרים:  29
דנידין הרואה ואינו נראה היא סדרת ספרי ילדים ישראלית בת 29 ספרים מאת שרגא גפני (בשם העט און שריג) שהופיעה בשנים 1961–2001.
עלילה

דנידין (בהתחלה: דני תפוחי) היה ילד רגיל שגר ברחוב שמשון מס' 6 בשכונת הברושים, תל אביב. בפתיחת הספר הראשון בסדרה, ב-1961, שותה דנידין הצמא נוזל סגול שהניח פרופ' קתרוס לרגע על אדן החלון, והופך מאותו רגע לרואה ואינו נראה.
עלילותיו של דנידין מתארות את זווית המבט המיוחדת של מי שרואה ואינו נראה. בספרים הראשונים, דנידין מסייע לילדי השכונה, ונכנס לצרות, בעקבות היותו בלתי נראה. בהמשך הסדרה, המוקד החשוב הוא הגשמת משימות לאומיות שאין הממסד יכול לבצע עקב מגבלותיו, ולכן הממסד פונה אל הילד בעל כוחות ההיעלמות המיוחדים.
בצה"ל

במהלך הספרים דנידין משתף פעולה עם הצבא בהגנה על המולדת, כשבהתחלה ב-1964 ("דנידין בשירות הריגול") הוא בחיל המודיעין, ואחרי שנתיים ("דנידין במלחמת ששת הימים") הוא בחיל השריון. בספר "דנידין בשבי" הוא מועלה לדרגת אלוף-משנה, כדי שניתן יהיה להחליפו בעסקת שבויים עם קולונל מצרי.
במהלך שרותו זכה דנידין בעיטור הגבורה ("דנידין גיבור ישראל"), בחמישה צל"שי מח"ט (אחד ב"דנידין בשירות המודיעין" וארבעה ב"דנידין במלחמת ששת הימים"), צל"ש אלוף ממפקד חיל האוויר ("דנידין במטוס החטוף") וצל"ש הרמטכ"ל ("דנידין משגע את סדאם"). כמו כן הוא הרג 720 חיילים ו-7 קצינים עיראקים בספר זה, ומספר לא ידוע של מצרים בספר "דנידין במלחמת ששת הימים".
דמויות נוספות

דינה דין: בת דודה של דנידין. הפכה לבלתי נראית אחרי שנדבקה ממנו.
פרופסור קתרוס: ממציא מפוזר שיצר את המים הסגולים ושתה מהם בטעות בעצמו. בין השאר מצא את מחולל מזג האוויר של ד"ר מריאן.
המפקח תבורי: פקד במשטרה, ראש אגף המודיעין הנגדי. הראשון שגייס את דנידין לכוחות הביטחון, ומופיע בכמה ספרים כאיש הקשר שלו.
אלוף-משנה רפי: המפקד של דנידין בצבא, בהתחלה מח"ט שריון בחזית הדרומית. לאחר מלחמת ששת הימים מונה למח"ט הצנחנים.
ספרי הסדרה

בהוצאת מ. מזרחי (תחת השם "און שריג"), אם לא מצוין אחרת על הספר, אויר על ידי מ' אריה. ב-1993 עברו הספרים הראשונים עריכה מחדש ועדכון לשוני בידי המחבר.
הרפתקאות דני הרואה ואינו נראה, אייר אליעזר ויסהוף, 1961(הספר בקטלוג ULI)
דני-דין הקוסם, 1962(הספר בקטלוג ULI)
דנידין מופיע בתיאטרון, 1963(הספר בקטלוג ULI)
דנידין מפליג בים, 1963 (הספר בקטלוג ULI)
דנידין טס לאמריקה, 1963 (הספר בקטלוג ULI)
דנידין בין הפראים, 1963 (הספר בקטלוג ULI)
דנידין ואוצר שודדי הים, 1964
דנידין בקרקס, 1964
דנידין בשירות הריגול, 1964
דנידין גיבור ישראל, 1965
דנידין באליפות הכדורגל, 1965
הרפתקאות דנידין בקבוץ, 1966
דנידין בשרות המודיעין, 1968
דנידין במלחמת ששת הימים, 1968
דנידין בשבי, 1969
דנידין במשימה בלתי אפשרית, 1970
דנידין במטוס החטוף, 1971
דנידין משחרר השבויים, 1974
דנידין לוכד המחבלים, 1976
דנידין מקים חבורה, 1979, מבוסס על המחזמר באותו שם
דנידין וחבורתו יוצאים לפעולה, 1988, מבוסס על המחזמר
דנידין הרואה ואינו נראה משגע את סאדאם, אופוס, 1991. (פרק מספר זה הופיע לראשונה תחת השם "דנידין במערב עיראק" בעיתון "ידיעות אחרונות - עיתון תל אביב" 15 בפברואר 1991, עם איורים של מ. אריה). הספר אויר בידי פזית מלר-דושי.
הרפתקאות דנידין ודינדין הרואים ואינם נראים, 1994. בספר זה מופיעה לראשונה דינה בת דודה של דנידין, שהופכת כמוהו לבלתי נראית.
הרפתקאות דנידין ודינדין באליפות הכדורסל, 1994
הרפתקאות דנידין ודינדין שומרי השלום, 1995
הרפתקאות דנידין ודינדין בהרפתקה בחלל, 1996
דנידין ודינדין מצילים את הנשיא, 1996
דנידין ודינדין משגעים את החייזרים, 1997
דנידין בג'ונגל, 2001. בספר זה מבקר דנידין בזימבבואה ופוגש ישראלי בשם "שירן" שהפך למקביל של טרזן ונילחם בנומה האריה.
כן הופיעו בסדרה שני סיפורים קצרים שלא ראו אור בספר:
"דנידין נלחם בחמאס", עיתון תל אביב (ידיעות תקשורת), 23 באפריל 1993.
"עלילות הרואה ואינו נראה באולימפיאדת אטלנטה", כל העיר, 2 באוגוסט 1996, עמ' 74, 77 – דנידין עוזר ליעל ארד באולימפיאדה (ככל הנראה נכתב בידי עיתונאי).
בנוסף, אמורים היו להיות ספרים נוספים בסדרה שלא יצאו:
דנידין יוצא למשימה סודית, (אחרי "דנידין בשבי")
דנידין בקומנדו הימי, (אחרי "דנידין משחרר השבויים" ו"דנידין ודינדין משגעים את החייזרים")
דנידין מתנחל בהר הפלאות, (אחרי "דנידין לוכד המחבלים")
דנידין במלחמת השכונות, (אחרי "דנידין וחבורתו יוצאים לפעולה")
דנידין באינתיפאדה
דנידין מנהל את מלחמת המפרץ, (אחרי "דנידין משגע את סאדאם")
דני דין אליל הג'ונגל, (אחרי "דנידין בג'ונגל")
מאוקטובר 2020 עד 2021 יצאו עוד שלושה ספרים דיגיטליים בסדרה מאת שאול גפני (בנו של שרגא גפני), בה שם המחבר הוא שם האב אבל הספרים נכתבו בשנים האחרונות:
דנידין הרואה ואינו נראה - חוזר לשכונה (2020)
דנידין הרואה ואינו נראה - משגע את הווירוס (2021)
דנידין הרואה ואינו נראה - גיבור על (2021)