stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאם סלים
לאחר מלחמת העולם השנייה > חזרה לצבא

בנובמבר 1948 דחה ראש ממשלת בריטניה קלמנט אטלי את הצעתו של ויקונט מונטגומרי שאת מקומו כראש המטה הכללי הקיסרי יתפוס גנרל ג'ון קרוקר, ותחתיו קרא לסלים לשוב מפרישה ולמלא את התפקיד בדרגת פילדמרשל, ובכך היה לקצין הראשון מצבא הודו הבריטית למלא תפקיד זה. באותה שנה העניקה מחלקת ההגנה של ארצות הברית לסלים את עיטור לגיון ההצטיינות בדרגת מפקד.
ב-2 בינואר 1950 קודם סלים לדרגת אביר הצלב הגדול של מסדר האמבט, ובהמשך אותה שנה אף קודם לדרגת מפקד ראשי בלגיון ההצטיינות. ב-1 בנובמבר 1952 פרש סלים מתפקידו כראש המטה הכללי הקיסרי.
לאחר מלחמת העולם השנייה > המושל הכללי של אוסטרליה

עם מינויו למשרת המושל הכללי של אוסטרליה ב-10 בדצמבר 1952 הוכתר סלים לאביר מפואר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, ונכנס לתפקידו באופן רשמי ב-8 במאי 1953. ב-2 בינואר 1953 הוכתר סלים לאביר במסדר המפואר של ג'ון הקדוש.
הבחירה בסלים למושלות אוסטרליה הייתה בחירה פופולרית, שכן סלים נחשב גיבור מלחמה שלחם לצד הכוחות האוסטרלים בגליפולי ובמזרח התיכון. ב-1954 הוא קיבל את פני המלכה אליזבת השנייה בעת הביקור הראשון של מונרך מכהן באוסטרליה. עבור שירותיו למלכה בעת ביקורה הוענק לו תואר אביר הצלב הגדול במסדר הוויקטוריאני המלכותי ב-27 באפריל 1954.
סמכויותיו של סלים כמושל כללי היו בעיקר טקסיות וכהונתו עברה ללא הפרעות. אך במהלך כהונתו פרס סלים את חסותו על חוות פיירברידג' בה חיו ילדים שעזבו את ביתם. ב-2007 העלו שלושה דיירים-לשעבר בחווה האשמות תקיפה מינית כנגד סלים, אך האשמות אלה בוטלו על ידי כל מי ששירת תחת סלים ועל ידי בנו, ג'ון סלים.
לאחר מלחמת העולם השנייה > פרישה

ב-1959 פרש סלים וחזר לאנגליה, שם פרסם את ספרי זיכרונותיו "היסטוריה בלתי רשמית" (Unofficial History) ו-"מתבוסה לניצחון" (Defeat into Victory). ב-24 באפריל 1959 הוכתר לאביר עמית במסדר הבירית. ב-15 ביולי 1960 קיבל סלים את התואר "ויקונט סלים של יארלומלה (Yarralumla) שבטריטוריית הבירה האוסטרלית ושל בישופסטון שבעיר ובמחוז בריסטול". בהמשך ישב סלים בדירקטוריון של מספר חברות בריטיות. סלים נפטר ב-14 בדצמבר 1970, בגיל 79.
בראייה היסטורית

כמפקד בריטי באסיה היבשתית, סובלת דמותו של סלים מהתעלמות מצד היסטוריונים אמריקאים, אך לאמיתו של דבר היו אלה חייליו של סלים שהעסיקו את היפנים בבורמה במשך שלוש שנים, ובכך מנעו את שליחתם לאזורי לחימה אחרים כגון גינאה החדשה, הפיליפינים, איוו ג'ימה ואוקינאווה, שם לחמו האמריקאים.
פסלו של סלים בוויטהול, הניצב מחוץ לבניין משרד ההגנה הבריטי, נחנך על ידי המלכה אליזבת' ב-1990. זהו אחד משלושה פסלים של פילדמרשלים ממלחמת העולם השנייה (האחרים הם אלן ברוק ומונטגומרי).
ראו גם

המערכה על בורמה
לקריאה נוספת

ויליאם סלים, "מתבוסה לניצחון", הוצאת מערכות, 1977.
דונובן ובסטר, "דרך בורמה", מטר, 2006.
ברברה טוכמן, "סטילוול, אמריקאי בסין, 1945-1911", הוצאת דביר, 2005.
Lewin, Ronald.  Slim: The Standardbearer : A Biography of Field Marshal the Viscount Slim, Cooper, 1990. ISBN 9780850524468.
Lyman, Rpbert. Slim, Master of War: Burma and the Birth of Modern Warfare, Constable, 2004. ISBN 9781841198118.
Slim, William. Defeat Into Victory: Battling Japan in Burma and India, 1942-1945, Cooper Square Press, 2000. ISBN 9780815410225.
הערות שוליים

↑  אמיר ברעם וגל פרל פינקל, רף פצ"ן – לחשל את החרב, כתב העת "בין המערכות" באתר צה"ל, 20 ביולי 2021.
| מפקדים עליונים של הכוחות וראשי המטה הכללי של הצבא הבריטי |
| --- | --- | --- |
| מפקדים עליונים של הכוחות | ג'ורג' מונק • ג'יימס סקוט • ג'ון צ'רצ'יל • מיינהרד שומברג • ג'ון צ'רצ'יל • ג'יימס באטלר • ג'ון דרלימפל • ג'ורג' וייד • הנסיך ויליאם • ג'ון ליג'ונר • ג'ון מנרס • ג'פרי אמהרסט • הנרי סימור קונווי • ג'פרי אמהרסט • הנסיך פרדריק • דוויד דנדס • הנסיך פרדריק • ארתור ולסלי • רולנד היל • ארתור ולסלי • הנרי הרדינג • הנסיך ג'ורג', דוכס קיימברידג' • גרנט ג'וזף וולסלי • פרדריק רוברטס • נוויל ליטלטון |  |
| ראשי המטה הכללי | נוויל ליטלטון • ויליאם ניקולסון |  |
| ראשי המטה הכללי הקיסרי | ויליאם ניקולסון • ג'ון פרנץ' • צ'ארלס דאגלס • ג'יימס וולף-מארי • ארצ'יבלד מארי • ויליאם רוברטסון • הנרי וילסון • רודולף למברט • ג'ורג' מילן • ארצ'יבלד מונטגומרי-מסינגברד • סיריל דוורל • ג'ון ורקר • אדמונד איירונסייד • ג'ון דיל • אלן ברוק • ברנרד לו מונטגומרי • ויליאם סלים • ג'ון הארדינג • ג'רלד טמפלר • פרנסיס פסטינג |  |
| ראשי המטה הכללי | ריצ'רד האל • ג'יימס קסלס • ג'ופרי בייקר • מייקל קרבר • פיטר האנט • רולנד גיבס • אדווין ברמאל • ג'ון סטאינר • נייג'ל בגנול • ג'ון שאפל • פיטר אינג • צ'ארלס גאת'רי • רוג'ר ווילר • מייקל ווקר • מייק ג'קסון • ריצ'רד דנאט • דוויד ריצ'רדס • פיטר וול • ניק קרטר • מארק קרלטון-סמית • פטריק סנדרס • רולנד ווקר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268201505171  PLWABN: 9810621303805606  ADB: slim-sir-william-joseph-11713  BnF: cb12682027n (data)  GND: 122560671  ISNI: 0000 0000 8154 0148  LCCN: n50035278  NARA: 10581450  NTA: 262284561  SNAC: w69z9gmj  SUDOC: 067030947  Trove: 624696  VIAF: 73975540   WorldCat (עם VIAF): 73975540
אליפות וימבלדון 1962

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  25 ביוני 1962 – 7 ביולי 1962 (13 ימים) 
 מספר תחרות:  76 
 עיר מארחת:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 זוכה:  גברים:רוד לייבר (אוסטרליה) נשים:קארן סאסמן (ארצות הברית) זוגות גברים בוב יואיט/פרד סטולי (אוסטרליה) זוגות נשים:קארן סאסמן/בילי ג'ין קינג (ארצות הברית) זוגות מעורבים: ניל פרייזר (אוסטרליה)/מרגרט אוסבורן דופונט (ארצות הברית)
 
 → אליפות וימבלדון 1961 אליפות וימבלדון 1963 ← 
 
אליפות וימבלדון 1962 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-25 ביוני והסתיימה ב-7 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
התחרות > תחרות הגברים

בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
רוד לייבר (אוסטרליה אוסטרליה), מנצח תחרות 1961, ניצח בתחרות
רוי אמרסון (אוסטרליה אוסטרליה), הודח בסיבוב הרביעי
ניל פרייזר (אוסטרליה אוסטרליה), מנצח תחרות 1960, הודח בסיבוב הרביעי
רמנתן קרישנן (הודו הודו), הודח בסיבוב השלישי
צ'אק מקינלי (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בסיבוב השני
מנואל סנטנה (ספרד ספרד), הודח ברבע הגמר
ניקולה פייטרנג'לי (איטליה איטליה), הודח בסיבוב השלישי
בוב יואיט (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודח ברבע הגמר
במשחק הגמר, נפגש רוד לייבר מאוסטרליה, עם אוסטרלי נוסף, מרטין מאליגן, שלא היה מדורג וניצח אותו ב-3 מערכות. במהלך שנת 1962 רוד לייבר ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה, אליפות צרפת הפתוחה ואליפות ארצות הברית הפתוחה, בכך הוא זכה ב-4 טורנירי גראנד סלאם בתחרויות הגברים במהלך השנה.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. 8 טניסאיות זכו לדירוג:
מרגרט סמית' קורט (אוסטרליה אוסטרליה), הודחה בסיבוב השני
דרלין הארד (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה ברבע הגמר
מריה בואנו (ברזיל ברזיל), מנצחת בשנים 1959–1960, הודחה ברבעה גמר
סנדרה פרייס (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחה ברבע הגמר
אן היידון ג'ונס (בריטניה בריטניה), הודחה בחצי הגמר
אנג'לה מורטימר (בריטניה בריטניה), מנצחת תחרות 1961, הודחה בסיבוב הרביעי
לסלי טרנר (אוסטרליה אוסטרליה), הודחה ברבע הגמר
קארן סאסמן (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחה בתחרות
במשחק הגמר, ניצחה קארן סוסמן מארצות הברית את ורה סוקובה מצ'כוסלובקיה שלא הייתה מדורגת, בשתי מערכות .
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. 4 זוגות דורגו:
ניל פרייזר ורוי אמרסון (אוסטרליה אוסטרליה), מנצחי תחרות 1959 ו-1961, הודחו בחצי הגמר
בוב יואיט ופרד סטולי (אוסטרליה אוסטרליה), ניצחו בתחרות
רוד לייבר וג'ון פרייזר (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
ניקולה פייטרנג'לי ואורלנדו סירולה (איטליה איטליה) הודחו בסיבוב הראשון
צ'אק מקינלי ודניס רלסטון (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו ברבע הגמר
במשחק הגמר בוב יואיט מדרום אפריקה ופרד סטולי מאוסטרליה שיחקו נגד בורו יובנוביץ' וניקי פיליץ' מיוגוסלביה שלא היו מדורגים וניצחו אותם ב-4 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 48 זוגות. בתחרות 4 זוגות קיבלו דירוג:
מריה בואנו (ברזיל ברזיל) ודרלין הארד ארצות הברית ארצות הברית), הודחו ברבע הגמר
קארן סאסמן ובילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית) מנצחות תחרות 1961, ניצחו בתחרות
ג'סטינה בריקה (ארצות הברית ארצות הברית) ומרגרט סמית' קורט (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בחצי הגמר
סנדרה ריינולדס ורנה שורמן (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הפסידו במשחק הגמר
במשחק הגמר קארן סאסמן ובילי ג'ין קינג מארצות הברית ניצחו את סנדרה ריינולדס ורנה שומן מדרום אפריקה ב-3 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 80 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
פרד סטולי ולסלי טרנר (אוסטרליה אוסטרליה), מנצחי תחרות 1961, הודחו בחצי הגמר
בוב האו (אוסטרליה אוסטרליה) ומריה בואנו (ברזיל ברזיל), הודחו בחצי הגמר
ניל פרייזר (אוסטרליה אוסטרליה) ומרגרט אוסבורן דופונט (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחו בתחרות
אירז'י יאבורסקי וורה סוקובה (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הודחו ברבע הגמר
במשחק הגמר ניל פרייזר מאוסטרליה ומרגרט אוסבורן דופונט מארצות הברית נפגשו עם דניס רלסטון מארצות הברית ואן היידון ג'ונס מבריטניה שלא היו מדורגים וניצחו אותם ב-3 מערכות. מרגרט אוסבורן דופונט ניצחה לראשונה באליפות וימבלדון עוד בשנת 1946, אך בתחרויות זוגות מעורבים זה היה הניצחון הראשון שלה.
רוד לייבר, מנצח התחרות
משה מרקוביץ (קצין)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1955 (בן 70 בערך) צפת, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1973–2002 (כ־29 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין הקשר של פיקוד הדרום  רמ"ח אג"ם ותורה במקשר"ר  קצין קשר אלקטרוניקה ומחשבים ראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון הראשונה
 
משה מרקוביץ (נולד ב־1955) הוא קצין צה"ל בדימוס שכיהן כקצין קשר אלקטרוניקה ומחשבים ראשי בצה"ל, בדרגת תת-אלוף.
ביוגרפיה

משה מרקוביץ נולד בשנת 1955 בצפת, להורים ניצולי השואה. בשנת 1973 התגייס לצה"ל ושירת כאלחוטן מורס. בשנת 1975 סיים קורס קציני קשר. שירת כקצין קשר בגדוד "הבוקעים הראשון" של חטיבת גולני וכמ"פ הפעלה בגדוד הקשר של פיקוד הצפון. השתחרר מצה"ל ולמד לתואר ראשון בסוציולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בסיום לימודיו חזר לשירות קבע ומונה לקצין קשר חטיבתי של חטיבת גולני, תפקיד אותו מילא במלחמת שלום הגליל, שבה נפצע בעת ההכנות לכניסה לביירות. שירת כקצין אג"ם קשר בפיקוד צפון, סגן קצין קשר באוגדה 36 וראש מדור מבצעים במפקדת קצין קשר ואלקטרוניקה ראשי (מקשר"ר). בשנת 1986 מונה לקצין קשר במפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי בדרגת סא"ל, ובהמשך מונה לראש ענף מבצעים במקשר"ר וקצין קשר של אוגדה 36. בשנת 1991 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד קשר ואלקטרוניקה פיקודי (מקשא"פ) דרום.
בשנת 1994 למד לתואר שני במינהל עסקים באוניברסיטת תל אביב ולאחר מכן מונה לרמ"ח אג"ם ותורה במקשר"ר. בוגר קורס מפקדי אוגדות.
ביולי 1999 מונה לקצין קשר אלקטרוניקה ומחשבים ראשי. שירת בתפקיד זה עד אוגוסט 2002.
מאז שחרורו מצה"ל עוסק בתפקידי ניהול. בנובמבר 2002 מונה לסמנכ"ל פיתוח עסקי בחברת תדיראן קשר ובשנת 2004 מונה לסמנכ"ל ומנהל חטיבת הקשר הטקטי בחברה. בשנת 2007 מונה לסמנכ"ל בחטיבת היבשה של חברת אלביט מערכות ושימש בתפקיד זה עד 2012.
יחד עם אבי כהן הקים את חברת הסייבר Celare והוא משמש יו"ר שלה. בדצמבר 2018 הקים את חברת "מגניפיקה וי אר" להדרכה באמצעות מציאות מדומה והוא מנכ"ל החברה.
מרקוביץ הוא בעל תואר ראשון במשפטים מהמרכז הבינתחומי הרצליה ומשנת 2018 הוא חבר בלשכת עורכי הדין.
הערות שוליים

↑  עינב בן יהודה, משה מרקוביץ, עד לאחרונה קצין קשר ראשי, מונה לסמנכ"ל פיתוח עסקי בתדיראן קשר, באתר TheMarker‏, 20 בנובמבר 2002
↑  אבי וייס, חשיפת סטארטאפ שהיה עד כה "מתחת הרדאר" בתחום הגנת הסייבר, Telecom News,‏ 2 בפברואר 2019
אליפות וימבלדון 1965

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  21 ביוני 1965 – 3 ביולי 1965 (13 ימים) 
 מספר תחרות:  79 
 עיר מארחת:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 זוכה:  גברים:רוי אמרסון (אוסטרליה) נשים:מרגרט סמית' קורט (אוסטרליה) זוגות גבריםג'ון ניוקומב/טוני רוץ' (אוסטרליה) זוגות נשים:מריה בואנו (ברזיל) ובילי ג'ין קינג (ארצות הברית) זוגות מעורבים: קן פלטצ'ר/מרגרט סמית' קורט (אוסטרליה)
 
 → אליפות וימבלדון 1964 אליפות וימבלדון 1966 ← 
 
אליפות וימבלדון 1965 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-21 ביוני והסתיימה ב-3 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
מ-16 משתתפי הגמרים, 10 היו מאוסטרליה והם זכו בתחרויות הגברים, הנשים, זוגות גברים וזוגות מעורבים.
התחרות > תחרות הגברים

בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
רוי אמרסון (אוסטרליה אוסטרליה), מנצח תחרות 1964, ניצח בתחרות
פרד סטולי (אוסטרליה אוסטרליה), הפסיד במשחק הגמר
יאן-אריק לינדקוויסט (שוודיה שוודיה), הודח בסיבוב השני
דניס רלסטון (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בחצי הגמר
וילהלם בונגרט (גרמניה גרמניה), הודח בסיבוב השלישי
ג'ון ניוקומב (אוסטרליה אוסטרליה), הודח בסיבוב הרביעי
טוני רוץ' (אוסטרליה אוסטרליה), הודח בסיבוב השני
רפאל אוסונה (מקסיקו מקסיקו), הודח ברבע הגמר
במשחק הגמר, כמו בשנה הקודמת רוי אמרסון מאוסטרליה נפגש עם פרד סטולי מאוסטרליה וניצח אותו ב-3 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. 8 טניסאיות זכו לדירוג:
מריה בואנו (ברזיל ברזיל), מנצחת בשנים 1959–1960 ו-1964, הפסידה במשחק הגמר
מרגרט סמית' קורט (אוסטרליה אוסטרליה), מנצחת תחרות 1963, ניצחה בתחרות
לסלי טרנר (אוסטרליה אוסטרליה), הודחה ברבע הגמר
ננסי ריצ'י (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה ברבע הגמר
בילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בחצי הגמר
קרול גרבנר (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בסיבוב השני
אנט ואן זיל (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), לא השתתפה בתחרות
פרנסואז דיר (צרפת צרפת), הודחה בסיבוב הרביעי
במשחק הגמר כמו בשנה הקודמת מרגרט סמית' קורט מאוסטרליה נפגשה עם מריה בואנו מברזיל, אך השנה היא ניצחה בשתי מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות ארצות הברית הפתוחה ואליפות אוסטרליה הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. מנצחי תחרות 1964 בוב יואיט מדרום אפריקה ופרד סטולי מאוסטרליה השתתפו בתחרות אך עם פרטנרים חדשים. 4 זוגות דורגו:
רוי אמרסון ופרד סטולי (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השלישי
ג'ון ניוקומב וטוני רוץ' (אוסטרליה אוסטרליה), ניצחו בתחרות
הם ריצ'רדסון ודניס רלסטון (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
בוב יואיט (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) וקן פלטצ'ר (אוסטרליה אוסטרליה), הפסידו במשחק הגמר
במשחק הגמר ג'ון ניוקומב וטוני רוש מאוסטרליה שיחקו נגד בוב יואיט מדרום אפריקה וקן פלטצ'ר מאוסטרליה וניצחו אותם ב-3 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות אוסטרליה הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 48 זוגות. 3 זוגות קיבלו דירוג:
לסלי טרנר ומרגרט סמית' קורט (אוסטרליה אוסטרליה), מנצחות תחרות 1964, הודחו בסיבוב השלישי
מריה בואנו (ברזיל ברזיל) ובילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחו בתחרות
קרול גרבנר וננסי ריצ'י (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
במשחק הגמר מריה בואנו מברזיל ובילי ג'ין קינג מארצות הברית ניצחו בשתי מערכות את פרנסואז דיר וז'אנין ליפריג מצרפת שלא היו מדורגות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות צרפת הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 80 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
פרד סטולי ולסלי טרנר (אוסטרליה אוסטרליה), מנצחי תחרות בשנים 1961 ו-1964, הודחו בחצי הגמר
קן פלטצ'ר ומרגרט סמית' קורט (אוסטרליה אוסטרליה), מנצחי תחרות 1963, ניצחו בתחרות
דניס רלסטון (ארצות הברית ארצות הברית) ומריה בואנו (ברזיל ברזיל), הודחו בחצי הגמר
ניל פרייזר (אוסטרליה אוסטרליה) והלגה שולצה (מערב גרמניה מערב גרמניה), הודחו בסיבוב השני
במשחק הגמר קן פלטצ'ר ומרגרט סמית' קורט מאוסטרליה נפגשו עם הזוג האוסטרלי הנוסף טוני רוש וג'ודי טגאר שלא היו מדורגים וניצחו אותם בשתי מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות צרפת הפתוחה. מרגרט סמית' קורט ניצחה באליפות אוסטרליה הפתוחה עם ג'ון ניוקומב ובאליפות ארצות הברית הפתוחה עם פרד סטולי. בכך בשנת 1965 היא זכתה ב-4 פרסי גראנד סלאם בתחרויות זוגות מעורבים, כמו בשנת 1963.
רוי אמרסון, מנצח התחרות
מרגרט קורט - מנצחת התחרות
כאב ודמעות

"כאב ודמעות" הוא אלבום האולפן השישי של הראפר הישראלי פלד. האלבום יצא לאור ב-15 בינואר 2025, בהפצת Mobile1 Music.
רקע

האלבום כולל שבע רצועות שהופקו על ידי כהן ואורי שוחט, אשר הפיקו גם את כל אלבומיו הקודמים של פלד. בהפקת "בליבי כואב" השתתף גם המפיק ארגוב. האלבום מהווה מחווה לז'אנר שירי הדיכאון, עליו גדל פלד, ועימו מזוהים אמנים כמו יוסי עדן, אשר משתתף ברצועה הפותחת את האלבום, ואבי ביטר, ששירו "שחטה" נדגם בשיר "שאכטה". באלבום משתתף גם הרכב ההיפ הופ כלא 6, שהתפרק ב-2011 והתאחד בשיר זה.
מתוך האלבום יצא הסינגל המוביל "בליבי כואב" ב-19 בנובמבר 2024. בפברואר 2025 יצא השיר "אנטרטיקה" מתוך האלבום כסינגל שיווקי לתחנות הרדיו הישראליות.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | כאב ודמעות (בהשתתפות יוסי עדן)   | 3:17 |
| 2. | בליבי כואב  | 3:32 |
| 3. | אנטרטיקה (בהשתתפות ספיר סבן)   | 3:48 |
| 4. | חייל של הכאב (בהשתתפות כלא 6)   | 3:41 |
| 5. | הכל בגללך  | 3:29 |
| 6. | שאכטה  | 2:13 |
| 7. | חיים משוגעים (בהשתתפות ארגמן)   | 2:46 |
| משך כולל: | משך כולל: | 22:48 |
הערות שוליים

↑  כוכב ההיפ הופ הישראלי בבשורה למעריצים: "יחשוף צד אחר בו", באתר אייס, 19 בנובמבר 2024
↑  מתן שרון, ‏מבול אלבומים: ינואר הנוכחי הוא כבר חודש היסטורי להיפ הופ הישראלי, באתר "Time Out ישראל", 13 בינואר 2025
↑  25.2.pdf, Google Docs
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 00fcbbeb-0f3f-4dbb-b5b3-465a66d6579a
יחסי אוגנדה–טונגה

| יחסי אוגנדה–טונגה |
| --- | --- |
אוגנדה: טונגה


אוגנדה: טונגה
שטח (בקילומטר רבוע)
241,038: 747
אוכלוסייה
50,817,478: 103,920
תמ"ג (במיליוני דולרים)
49,273: 500
תמ"ג לנפש (בדולרים)
970: 4,814

יַחֲסֵי אוּגַנְדָה–טוֹנְגָה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין הָרֶפּוּבְּלִיקָה שֶׁל אוּגַנְדָה לבין מַמְלֶכֶת טוֹנְגָה. בין שתי המדינות מתקיימים יחסים לבביים למדי.
היסטוריה

יחסי החוץ בין שתי המדינות כוננו ב-15 באפריל 2024.
ראש ממשלת התארח לאחר מכן בטונגה.
ייצוג

טונגה מיוצגת על ידי אוסטרליה ביחסים.
קרקטואה

| --- | --- |

פעילות געשית באנאק קרקטואה, 2008
 מידע כללי
 סוג הר:  הר געש שכבתי פעיל
 גובה:  813 מטר
 מדינה:  אינדונזיה 
 מיקום:  מצר סונדה, אינדונזיה
 מספר הר געש:  262000
 התפרצות אחרונה:  אפריל 2020
 קואורדינטות:  6°06′07″S 105°25′23″E﻿ / ﻿6.102°S 105.423°E﻿ / -6.102; 105.423
  (למפת אינדונזיה מוגדלת) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פקרקטואה(למפת אינדונזיה רגילה) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פקרקטואה(למפת סומטרה רגילה) ת. מלזיהקרקטואה(למפת סומטרה מוגדלת) תאי. מלזיהקרקטואה  מפת אזור מצר סונדה
 
איור של התפרצות הר הגעש בקרקטואה במאי 1883, התפרצות שהקדימה את ההתפרצות הגדולה באוגוסט אותה שנה
קרקטואה (Krakatoa; באינדונזית: Krakatau) הוא אתר געשי מסוג קלדרה הנמצא בארכיפלג קרקטואה השייך לאינדונזיה, במצר סונדה שבין ג'אווה לסומטרה.
ב-1883 התרחשה בארכיפלג התפרצות געשית בעוצמה VEI-6, אשר יצרה את הפיצוץ החזק ביותר שתועד בהיסטוריה האנושית. האזור ממשיך להיות פעיל געשית גם במאה ה-21.
ב-1991 נכלל קרקטואה באתר המורשת העולמית הפארק הלאומי אוג'ונג קולון.
התפרצות 1883

עד שנת 1883 כלל הארכיפלג את האיים לאנג (Lang, בהולנדית "ארוך"), וורלאטן (Verlaten, בהולנדית "נטוש"; כיום קרוי סרטונג Sertung), פולשה הוד (Poolsche Hoed, בהולנדית "כובע פולני") ורקאטה (Rakata) או "קרקטואה הגדול". האי רקאטה היה הגדול מביניהם, ובו היו הר הגעש הפעיל רקאטה, ושני הרי געש נוספים שהיו בלתי פעילים מעל 200 שנה: דנאן (Danan) במרכזו ופרבואטן (Perboewatan) בצפונו.
ב-27 באוגוסט 1883 אירעה באי רקאטה סדרה של ארבע התפרצויות געשיות אדירות. כתוצאה מהן נעלמו לחלוטין האי פולשה הוד ו-21 מתוך 31 קילומטר רבוע מהאי רקאטה. הר הגעש דנאן שהתנשא לגובה של 455 מטרים כמעט נעלם כליל, ונותר ממנו איון בשם בוטסמנסרוטס (Bootsmansrots), ואילו הר הגעש פרבואטן, שהתנשא לגובה של 122 מטרים, נעלם כליל. מהאי כולו נותר רק הר הגעש רקאטה שגובהו כיום הוא 813 מטרים. האיים לאנג וסרטונג נפגעו רק במידה מעטה.
כתוצאה מהפיצוץ הועפו רסיסי סלעים לגובה של כ-30 קילומטר. כעשרים קילומטרים מעוקבים של סלעים הפכו לאבק שהועף לאטמוספירה. הדבר הביא להחשכת אור היום בקרקטואה למשך כשבוע. רעש ההתפוצצות הגיע למרחק של כ-5,000 קילומטר ונשמע בפרת' שבאוסטרליה מדרום ובאי רודריג שבמאוריציוס, שסמוכה לחופי אפריקה, ממערב. גל ההדף של הפיצוץ תועד ברישומי ברוגרף בכל רחבי העולם בחמשת הימים שלאחר האירוע, כאשר בחלק מהמקרים הופיעו שבעה שיאים, שמהם ניתן להסיק כי גל ההדף ביצע לפחות שלוש וחצי הקפות של כדור הארץ בכל כיוון לפני שדעך.
ההתפוצצות יצרה מכתש גדול אליו זרמו במהירות מי האוקיינוס. כתוצאה מזרימה זו נוצר גל צונאמי אדיר, וגלי מים שגובהם מוערך ב-30 מטרים נעו מן האי אל הים. מהצונאמי נהרסו כ-300 כפרים ונהרגו 36,380 נפש באיים הסמוכים שבארכיפלג המלאי. העשן והאבק באזור קרקטואה גרמו למותם של צמחים ובעלי חיים רבים באזור. האבק הרב שהתפרץ מהר הגעש נישא בזרמי האוויר והקיף את כל כדור הארץ.
בעקבות התפרצות זאת נחזו במשך שנים לאחר מכן בכל רחבי העולם דמדומים ושקיעות מרשימים. תופעה זו דווחה גם בעקבות התפרצויות געשיות אחרות, אך זו של קרקטואה הייתה חסרת תקדים בעוצמתה.
עוצמת הפיצוץ הכוללת באירוע מוערכת כשקולה ל-200 מגהטון TNT, פי ארבעה מזו של פצצת הצאר, פצצת המימן הגדולה ביותר שהופעלה אי פעם. עוצמת הקול של הפיצוץ השלישי בסדרה, במרחק 100 קילומטר, מוערכת ב-180 דציבל. מעריכים כי העוצמה באזור הפיצוץ הייתה כ-310 דציבל, וזהו הרעש החזק ביותר שנשמע באירוע כלשהו שתועד בהיסטוריה האנושית.
אירועים נוספים

בשנת 1927 צץ אי געשי חדש מן הים, בשטח שהיווה חלק מאי רקאטה טרם ההתפוצצות. האי החדש נקרא בשם אנאק קרקטואה (אינדונזית: "הילד של קרקטואה"). אנאק קרקטואה הוא הר געש פעיל והוא גדל בקצב של כ-6.8 מטרים בשנה.
ב-22 בדצמבר 2018 התפרץ אנאק קרקטואה. בהתפרצות התמוטט כל חלקו המערבי של ההר לתוך הים. גובהו של האי ירד מ-340 מטרים ל-110 מטרים. 150–170 מיליון טון סלעים גלשו בבת אחת למים וגרמו לגלים בגובה 5 מטרים. הצונאמי הוביל למותם של יותר מ-420 בני אדם במצר סונדה.
ב-10 באפריל 2020 התפרץ אנאק קרקטואה פעם נוספת.
לקריאה נוספת

סיימון וינצ'סטר, היום שבו התפוצץ העולם - התפרצותו ההרסנית של הר הגעש קרקטואה, דביר, תרגום: עמנואל לוטם, 2009
Symons, G.J. (ed) The Eruption of Krakatoa and Subsequent Phenomena (Report of the Krakatoa Committee of the Royal Society). London, 1888. Internet Archive. 1888.
הערות שוליים

↑  Krakatau, GLOBAL VOLCANISM PROGRAM, SMITHSONIAN INSTITUTION
↑  Symons, pages 104-153 (original page numbers 57-88)
↑  Justin M. Oliveira, Sabrina  Vedo, Michael D. Campbell, Joseph P. Atkinson. KSC VAB Aeroacoustic Hazard Assessment.{{cite conference}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link), page 43
↑  Anak Krakatau: Indonesian volcano's dramatic collapse
↑  Krakatoa (Krakatau) volcano news & eruption updates:, in "Volcano Discovery" website, April 10, 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548345905171  BNE: XX5055250  GND: 4264310-7  LCCN: sh85073242  NKC: ge129667  SUDOC: 027887731  VIAF: 234253081   WorldCat (עם VIAF): 234253081
חופש פוליטי

חופש פוליטי (המכונה גם אוטונומיה פוליטית או עצמאות פוליטית) הוא מושג מרכזי בהיסטוריה ובמחשבה מדינית ואחד המאפיינים החשובים ביותר של חברות דמוקרטיות. חופש פוליטי מוגדר כחופש מדיכוי או כפייה היעדר הגבלות על הפרט וקיום בתנאים מאפשרים, או היעדר תנאי חיים של כפייה, למשל כפייה כלכלית. אף על פי שחופש פוליטי מתפרש לרוב כחירות שלילית, בהיותו חופש ממגבלות חיצוניות בלתי סבירות, הוא יכול להתפרש גם כחירות חיובית, בהיותו מימוש חיובי של זכויות, יכולות ואפשרויות פעולה ומימוש זכויות חברתיות או קבוצתיות.חופש פוליטי יכול לכלול גם חופש ממגבלות פנימיות על פעולה או דיבור פוליטיים (למשל חופש מקונפורמיות חברתית או התנהגות לא אותנטית). מושג החופש הפוליטי קשור קשר הדוק למושגים של חירויות האזרח וזכויות האדם, אשר בדרך כלל מוגנים בחברה דמוקרטית על פי חוקי המדינה.
היסטוריה

חנה ארנדט חיפשה את המקורות הרעיוניים של החירות בפוליטיקה היוונית העתיקה. על פי עבודתה, בעבר מושג החופש היה מזוהה עם פעולה פוליטית. פוליטיקה יכלה להתקיים רק על ידי אלה ששחררו את עצמם מצרכי החיים כדי שיוכלו להשתתף בתחום העניינים הפוליטיים. לפי ארנדט, בסביבות המאה ה-5 לספירה, מושג החופש נקשר לרעיון הנוצרי של חופש הרצון, או חירות פנימית, ומאז נזנחה התפיסה של חופש כפעולה פוליטית אף על פי שלדבריה, החופש הוא "סיבת קיומה של הפוליטיקה".
ארנדט גורסת שחופש פוליטי מנוגד מבחינה היסטורית לריבונות ולכוח רצון משום שביוון העתיקה וברומא המושג חופש היה מקושר לפעולות, ולא היה קשור לקונפליקט בין הרצון לבין העצמי. באופן דומה, הרעיון של חירות כחופש מפוליטיקה הוא רעיון שהתפתח בעת החדשה. זה מנוגד לרעיון של חופש כיכולת "להתחיל מחדש", אשר ארנדט רואה בו הקבלה למצב האנושי הטבעי של לידה, או להיות בני האדם "התחלות חדשות ולכן במצב התחלתי".
לדעת ארנדט, פעולה פוליטית היא שיבוש של תהליך אוטומטי, טבעי או היסטורי. החופש להתחיל מחדש הוא הרחבה של "החופש להביא משהו שלא היה קיים קודם לכן, אפילו לא בהכרה או בדמיון, ולכן, לא ניתן היה לדעתו".
ראו גם

סינון תכנים באינטרנט
זכויות אזרח
אזור מפורז
חופש
חופש ההתאגדות
חופש התנועה
חופש דת
חופש הביטוי
חופש העיתונות
חופש אקדמי
ליברטריאניזם
שוויון
אי-שוויון חברתי
אסיר פוליטי