ראס-אל-גול
ביוגרפיה בדיונית > ראשית חיים

שמו האמיתי של ראס-אל-גול, כמו גם תולדות ראשית חייו וגילו המדויק תוארו באופן שונה בידי כותבים שונים לאורך היסטוריית פרסומו. סיפור מקורו לאחר המשבר בעולמות האינסופיים סופר ברומן הגרפי "באטמן: לידתו של השד" משנת 1992 מאת הכותב דניס אוניל והאמן נורם ברייפוגל. סיפור מקור זה שוכתב בהמשך ותוקן בידי הכותב פיטר מיליגן והאמן דייוויד לופז בחוברת השנתית ה-26 של חוברות באטמן משנת 2007 כחלק מקשת הסיפור "באטמן: חזרתו לחיים של ראס-אל-גול". השיכתוב האחרון ביותר לסיפור המקור בחוברת Batman and Robin Vol.2 #23.3 מהכותב ג'יימס טיניון הרביעי והאמן ג'רמי הון התייחס לאותם שינויים קודמים תוך שמירת אלמנטים שכיחים שהובילו לכך שראס יאמץ את הכינוי שלו. כך למשך תואר מקצועו של ראס כרופא מטפל, תיאור מותה של אשתו והשמדת עירו של הסולטן.
כפי שסופר בסיפור "לידתו של השד", ראס-אל-גול נולד לפני כשש מאות שנים בטרם הופיע לראשונה בחוברות באטמן לשבט של נוודים אירואסייתים (אנ') שהתמקמו בצדה המזרחי של אפריקה הצפונית קרוב לעיר ששלט בה סולטן. הוא גילה התעניינות במדע מגיל צעיר, נטש את השבט שלו לטובת חיי העיר והחל לעסוק בחקר השיטה המדעית. עד מהרה הוא הפך לרופא ונשא אישה בשם סורה.
ראס גילה את סודותיהם של בורות לזרוס והציל נסיך גוסס על ידי הורדתו לתוך הבורות. הנסיך – שהיה סדיסטי באופיו – נדחף לכדי שיגעון בידי בורות לזרוס והחל לחנוק את סורה עליה הוא שם את עינו. הסולטן – שלא היה מוכן להודות בפשעיו של בנו – קבע שראס אשם בפשע וגזר את דינו למות מוות איטי בעינויים בכלוב יחד עם גופתה של סורה. ראס השתחרר מכלאו בעזרת היואי – בנה של אישה מזדקנת שראס טיפל בה בעבר. הבן הרגיש שהוא חב לראס חוב על הטיפול באמו בשעותיה האחרונות לחייה. השניים ערכו מסע למדבר בעקבות שבטו של ראס, וראס שכנע את ראש השבט – דודו – להצטרף אליו למסע הנקמה שלו על ידי הבטחת הפלתו של הסולטן משלטונו. ראס השתמש בידע המוקדם שלו לגבי תאוריית החיידקים המפיצים מחלות, והדביק את הנסיך בווירוס קטלני על ידי זיהום אריגי בגדיו. כשהסולטן ביקש ממנו לרפא את הנסיך, ראס הרג אותו ואת בנו. הוא הוביל את השבט אל תוך העיר והחריב אותה עד ליסוד, בכך הורג את כל תושביה. בעקבות כך, ראס הכריז על עצמו כ"ראס-אל-גול" – ראש השדים.
הסיפור "לידתו של השד" משערך את גילו של ראס כ-500 שנים. משום שחי כל כך הרבה שנים, הוא בעצמו הפסיק לספור. חוברת מספר 6 של עזראל מיולי 1995 מתארכת את גילו של ראס בסביבות 450 שנים, וכפי שהוא אומר לז'אן-פול ואלי, "נדמה שאני בשנות ה-50 הנמרצות שלי כשלמעשה אני בסביבות ה-448... או שאולי 453? הפסקתי לספור אחרי המגפה השחורה". בחוברת השנתית מספר 25 משנת 2006, ראס-אל-גול מתואר כטרוריסט בין-לאומי בן 700 שנים – היקף שנים שתואר גם בחוברת Batman and Robin Vol.2 #23.3 ובחוברת שבאה בעקבותיה מספר 30, שבה תואר היקף זמן של כאלף שנים שבהם ראס יצא בעקבות מקום הימצאותה של תמיסקירה.
כשהוא משתמש בבורות לזרוס כדי להאריך את חייו, ראס העביר את המאות הבאות במסעות ברחבי העולם. הוא נלחם בתקופות המהפכה הצרפתית והמלחמות הנפוליאוניות והפך ללוחם מעורר יראה. כשהעולם נכנס לתקופת העת החדשה ותיעוש החל לכסות חלקים נרחבים מכדור הארץ, ראס החל לשנוא את בני האדם אותם האמין שמשמידים את המשאב הטבעי של העולם והדבר הוביל אותו לבצע מעשים של אקו-טרוריזם. במהלך זמן זה, ראס, דודו והיואי השתמשו בבורות לזרוס כדי להאריך את חייהם במהלכה של תקרית בלונדון. ראס תפס את היואי כותב את זיכרון דבריו בשפה הסינית המקורית שלהם, ממנה אסר ראס מלהשאיר כל תיעוד. במהלך קרב, ראס הרג את היואי ונמלט לבורות הלזרוס. בשובו לביתם שבלונדון, דודו נעלם עם כל האזכורים לתיעוד ההיסטורי שלהם.
במשך הזמן, ראס נעשה מיומן במגוון רחב של אמנויות לחימה, לרבות סיף. הוא אגר לעצמו עושר רב והקים את "השד", ארגון בין-לאומי גדול-ממדים. כפי שצוין בחוברת מספר 94 של ליגת הצדק:
הדבר נלחש במקומות האפלים ביותר למשך חמש מאות שנים שקרטל של פושעים ינק לאט לאט את דרכו לתוך עורקיו של כדור הארץ. רבים הם שמותיו כפי שנאמרו מפיהם של אנשים אך כמעט תמיד הוא קולל רק בכינוי 'השד'. ויש לו מנהיג. 'הראש'.
ליגת המתנקשים, אחד מתוך רבים מהארגונים שמרכיבים את "השד", נקרא לעיתים "הניב של השד".
מקורותיו האתניים של ראס-אל-גול מתוארים כמזרח אסייתים לפי "לידתו של השד" ו"חזרתו לחיים של ראס-אל-גול", וטליה-אל-גול מתייחסת גם אל האימפריה הרומית המזרחית/הביזנטיון בחוברת השנתית מספר 26 של באטמן. הרקע הרומי המזרחי נרמז גם בחוברת Batman and Robin Vol.2 #23.3. חשיבות הפרופיל האירואסייתי של אל-גול מיוחס גם למורשתו מצד אביו, בזמן ששאיפתו לשליטה עולמית מיוחסת ומשווית לדמויות היסטוריות כמו אלכסנדר הגדול. השפעה זו נכללת גם בין חברי משפחה אחרים כמו הסנסיי, טליה אל-גול ודמיאן ויין. זאת ועוד, השם "דמיאן" נגזר מהמונח "דמיאנוס", שפירושו ביוונית "לאלף". יתר על כן, בשל תיאורו החזותי המורכב של ראס מבחינת פנוטיפ דומיננטי בספרות המקור, הוא היה אופורטוניסט שהפיק תועלת ממשאבים גלובליים של העולם המערבי כמו עידן התגליות והרייך השלישי. הרגליו של ראס-אל-גול לאמץ לעצמו כינויים ושפה ממוצא ערבי מקורם מהעבר ההתיישבותי שלו ומההיסטוריה התרבותית ששאב לעצמו עקב בקיאותו הרבה בבורות לזרוס ובמקורות מאריכי חיים שחשף לאורך השנים ברחבי המזרח התיכון הגדול (אנ') (למשל באר החטאים שבחצי האי ערב ואפרסקי האלמותיות שבמזרח אסיה. השימוש שלו בכינויים (בכל הנוגע לשדים) נועד למטרת טקטיקת הפחדה המקדמת את השפעתו ושלטון האימה שלו ברחבי המזרח התיכון הגדול, בין היתר חיסול שלטון הסולטנות.