stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבי בטלהיים
ביוגרפיה

בטלהיים נולד בחיפה בשם אבירם זאב. סיים את לימודיו בתיכון אורט קריית ביאליק, ובשנת 1970 התגייס לצה"ל ושירת בחטיבת גולני. תחילה כשחקן, מנחה וזמר בצוות הווי גולני ולאחר מכן כמפקד הלהקה. בשנתו השלישית היה כתב צבאי.
עם שחרורו מצה"ל בשנת 1973 החל בלימודי תואר ראשון באוניברסיטת חיפה במדעי המדינה והיסטוריה כללית, אותו השלים בשנת 1978 באוניברסיטת בר-אילן.
בטלהיים החל את עבודתו העיתונאית ב"מעריב" בשנת 1974, תחילה ככתב לענייני משפט בתל אביב. במסגרת עבודתו פרסם תחקיר על עמוס ברנס.
בשנת 1980 נתמנה לכתב לענייני מפלגות, ובשנת 1984 זכה יחד עם יעקב ארז ואברהם תירוש בפרס סוקולוב עבור תחקיר מלחמת לבנון.
בין השנים 1986–1990 היה עורך מדור הספורט במעריב וכתב, בין היתר, את טורו "אבי בטלהיים - ספורט בצד". בין השנים 1992–2001 ערך את מוסף השבת, ובין השנים 2001–2003 היה ממלא מקום וסגן עורך מעריב עד לפרישתו מהעיתון.
במהלך עבודתו העיתונאית הגיש את תוכניות הרדיו "אמצע הלילה" ו"תופסים כיוון" ברשת ב' של קול ישראל, וכן הגיש מספר תוכניות בערוץ 1 ובטלוויזיה החינוכית: ערב חדש, "אכפת לי" ובוקר טוב ישראל (1995).
משנת 1996 מופיע בדיונים בתחום התיאטרון, והגיש מדי שבת בבוקר על בימת התיאטרון הקאמרי את "שבתרבות". בין היתר הופיע ברב-שיח "לשחרר את פולארד" בסיומה של ההצגה פולארד.
בשנת 2004 נתמנה לראש אגף תקשורת במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר.
בטלהיים הוא בן זוגה של העיתונאית אורית הראל.
במשך כשלושים שנה הנחה את "שבתרבות" ברמת גן.
כיום בטלהיים מנחה מדי חודש את ״שבתרבות״ בקריה האקדמית אונו ובנווה מונוסון.
פרסם

גולני - משפחת לוחמים, [ישראל]: מיפקדת חטיבת גולני - חינוך: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תש"מ 1980.
הסוחרים: סיפורו של המסחר בארץ-ישראל: 70 שנות לשכת המסחר תל אביב-יפו, תל אביב: לשכת המסחר תל אביב-יפו, 1990.
פרסם > עריכה

גולני - משפחת לוחמים: החטיבה ולוחמיה, נצרת עילית: מפקדת פקוד הצפון, מפקדת חטיבת גולני, תשל"ד 1974.
לזכרם: קדש לחללי מלחמת יום הכפורים בני קריית ביאליק, קריית ביאליק: המועצה המקומית קריית ביאליק - מחלקת התרבות, [תשל"ד] 1974
לא המלים מדברות על המוות: חללי גדוד הבוקעים הראשון חטיבת גולני, מלחמת יום-הכפורים, אוקטובר 1973, חמו"ל, תשל"ד 1974
גולני בת 30: עלון לוחמי החטיבה, צפת: מפקדת חטיבת גולני, תשל"ח 1978
ארתור פרומר, אירופה ב-20 דולר ליום, (תל אביב): כנרת, תשמ"א 1981
גולני בשלום הגליל: 1982: דרך הקרבות של החטיבה במלחמת לבנון 1982, [צפת]: מפקדת חטיבת גולני - חינוך, תשמ"ג 1982
יעקב נמרודי, מסע חיי, אור יהודה: ספרית מעריב, תשס"ג 2003
הערות שוליים

↑  מעריב ספורט, מעריב, 1 בנובמבר 1987
↑  אבי בטלהיים - ספורט בצד, מעריב, 27 בספטמבר 1987
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304971605171  VIAF: 15184268   WorldCat (עם VIAF): 15184268
ראשיד וולאס

| --- | --- |

וולאס במדי דטרויט פיסטונס
 לידה:  17 בספטמבר 1974 (בן 50) ארצות הברית פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר 
 גובה:  2.11 מטרים
 מספר:  30
 מכללה:  אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
 דראפט:  בחירה מספר 4, 1995 וושינגטון בולטס
 קבוצות כשחקן
 1995–1996 1996–2004 2004 2004–2009 2009–2010 2012–2013:  וושינגטון בולטס פורטלנד טרייל בלייזרס אטלנטה הוקס דטרויט פיסטונס בוסטון סלטיקס ניו יורק ניקס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA ‏(2004) 4 הופעות במשחק האולסטאר (2000, 2001, 2006, 2008) חמישיית הרוקיז השנייה של העונה ב-NBA ‏(1996)
 
ראשיד עבדול וולאס (באנגלית: Rasheed Abdul Wallace; נולד ב-17 בספטמבר 1974) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות 4 ו-5 (הפאוור פורוורד והסנטר). גובהו 2.11 מטרים. לאחר פרישתו שימש במשך שנתיים כעוזר המאמן בדטרויט פיסטונס.
רקע

בדראפט 1995 נבחר על ידי וושינגטון בולטס (לימים וושינגטון וויזארדס) מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. כבר בעונתו הראשונה ב-NBA וולאס נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה, עוד באותה עונה הועברו הוא והארווי גראנט לפורטלנד טרייל בלייזרס תמורת רוד סטריקלנד וקווין דאקוורת'. ב-2001 קבע שיא קריירה של 42 נקודות למשחק כששיחק במדי פורטלנד טרייל בלייזרס נגד הדנוור נאגטס, באותה שנה הגיעה פורטלנד טרייל בלייזרס לגמר המערב. בעונת 2002 קבע את הממוצע הטוב בקריירה שלו - 19.4 נקודות למשחק.
ב-2004 הועבר ראשיד לדטרויט פיסטונס (לאחר ששיחק משחק אחד בקבוצת אטלנטה הוקס) ועזר לה לזכות באליפות ה-NBA, האליפות הראשונה שלו והשלישית של המועדון. גובהו של וולאס הוא 2.11 מ', הוא ידוע בשמירה החזקה שלו, בכמות הריבאונדים שהוא לוקח וביכולת המסירה שלו, בנוסף הוא ידוע בהתקפה הרב-גונית שלו, מהטבעות מרשימות ועד זריקות מהשלוש באחוזים טובים.
אישיות

וואלס הוביל לא פעם את ליגת ה-NBA בכמות העבירות הטכניות שלו (בעונת 2000/2001 נשרקו לחובתו 41 עבירות טכניות. זהו שיא NBA לעבירות טכניות בעונה) דבר שפגע לו מאוד במוניטין בנוסף לעבירות שביצע על המגרש ומחוצה לו.
לוולאס בעיות התנהגות גם מחוץ למגרש, הוא נעצר בשל אחזקת מריחואנה, ובשל נהיגה ללא רישיון.
מאז שהגיע לדטרויט פיסטונס, תחת אימונו של לארי בראון, התנהגותו השתפרה מאד. אמנם עדיין נשרקות הרבה עבירות טכניות לחובתו אך התנהגותו מחוץ למגרש השתפרה והוא אף הקים קרן על שמו שעוזרת בפיתוח החינוך בפילדלפיה, פורטלנד, דורהאם ובעוד מספר קהילות. ראשיד וולאס ידוע כשחקן שלא אוהב לדבר עם כלי התקשורת ובעבר הגיב כמעט לכל עיתונאי ששאל אותו על המשחק כך: "היה משחק טוב, שתי הקבוצות התאמצו".
ראשיד נשוי לפטימה וואלס. לזוג ארבעה ילדים: שניים משותפים ועוד אחד לכל אחד ממערכות יחסים קודמות.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

ראשיד החל את קריירת הכדורסל שלו בפילדלפיה, פנסילבניה.
אחרי עונת 1992–1993 בליגת התיכונים, הוכתר ראשיד לשחקן השנה בתיכונים על ידי עיתון ה-USA Today ובאותה שנה נבחר על ידי עיתון ה-Basketball Times לנבחרת הראשונה של שחקני התיכונים. בממוצע של 19 דקות בלבד למשחק, ראשיד נתן ממוצעים מרשימים של 16 נקודות, 15 ריבאונדים ו-7 חסימות כבר בעונה הראשונה. בנוסף לכדורסל השתתף ראשיד באותה שנה בתחרויות ריצה וקפיצה לגובה.
ביוגרפיה > מכללה

באוניברסיטת קרוליינה הצפונית היה דין סמית' מאמנו של ראשיד. בשנותיו במכללה הצליח מאוד ונבחר על ידי Associated Press לנבחרת השנייה של המכללות האמריקניות. בנוסף, רשם ראשיד שיא במשחקי החוף האטלנטי עם אחוזי קליעה של 63.5 אחוזים מהשדה.
ביוגרפיה > קריירת ה-NBA

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .
ביוגרפיה > קריירת ה-NBA > וושינגטון בולטס

בשנתו הראשונה שיחק וולאס 65 משחקים בוושינגטון, ב-51 מתוכם הוא עלה בחמישייה הפותחת. בנוסף לניסיונו בעמדה מספר 4 (פאוור פורוורד) רכש ניסיון גם כסנטר בשל מבנה גופו. וולאס שיחק בנבחרת הרוקיז בסוף שבוע האולסטאר של ה-NBA. שנה לאחר מכן הוא שבר את האגודל במשחק נגד אורלנדו מג'יק ולא חזר לשחק עד לעונה הבאה.
ביוגרפיה > קריירת ה-NBA > פורטלנד טרייל בלייזרס

לאחר שנה, עבר ראשיד וולאס לקבוצת פורטלנד טרייל בלייזרס, הוביל את הקבוצה בסטטיסטיקות הקליעה 12 פעמים ודורג שלישי בליגה באחוזי הקליעה.
כשפורטלנד התחילה במומנטום חיובי, שבר שוב וולאס את האגודל. היה זה במשחק נגד קבוצת וושינגטון בולטס, אשר בחרה אותו בדראפט והעבירה אותו לפורטלנד טרייל בלייזרס. בעקבות הפציעה נאלץ להפסיק לשחק למשך חודש ימים.
וולאס חזר מהפציעה שלו עם מוטיבציה גבוהה במיוחד והוא היה לנקודת האור היחידה של הקבוצה בסיבוב הראשון של הפלייאוף של אותה עונה (עונת 96–97) נגד הלוס אנג'לס לייקרס, הופעה זו בסיבוב הראשון הייתה לתקוות המועדון לקראת עונת 97–98.
העונה הבאה אכן הייתה מצוינת בשביל ראשיד, לאחר שהאריך חוזהו בקבוצה.
בעונת 1999 ובעונת 2000 הוביל וולאס את קבוצתו לגמר המערב ובשתי העונות הפסיד איתה, באחת לסן אנטוניו ספרס ובשנייה ללוס אנג'לס לייקרס, שתי הקבוצות, זכו בשנים אשר בהן ניצחו בפורטלנד טרייל בלייזרס באליפות ה-NBA.
סדרת גמר המערב של שנת 2000 נגד לוס אנג'לס לייקרס היא הבולטת ביותר מבחינת הקבוצה מכיוון שבמשחק השביעי והאחרון בסדרה הובילו ברבע האחרון ב-13 נקודות הפרש, ואיבדו את ההובלה ואיתה את אליפות המערב.
לאחר הפסד אליפות המערב בשנת 2000, ראשיד וולאס לא זכה להצלחה נוספת ברמה הזאת עם הפורטלנד טרייל בלייזרס.
ביוגרפיה > קריירת ה-NBA > דטרויט פיסטונס

לאחר מספר עונות בינוניות שלו, הועבר ראשיד לאטלנטה הוקס ולאחר משחק אחד הועבר משם לדטרויט פיסטונס, שם זכה למעמד של שחקן בחמישייה הפותחת כבר בעונה הראשונה של שנת 2003–2004.
בעונה זאת עזר ראשיד לקבוצה לסיים את העונה ברצף ניצחונות מרשים ובסופה גם לקחת את האליפות שאף אחד לא האמין שייקחו, בסדרת משחקים נגד הלוס אנג'לס לייקרס ניצחו 4:1 בסדרה של חמישה משחקים.
לאחר הזכייה באליפות ראשיד קנה לכל אחד מחברי הקבוצה "חגורת אליפות" לפי עיצוב אישי ונתן להם את החגורות עם פתיחת מחנה האימונים של העונה שלאחר מכן.
בעונת 2004–2005 ראשיד נשא איתו את "חגורת האליפות" לחדר ההלבשה לפני כל משחק כדי לעודד את הקבוצה להגן על התואר.
החל מהפלייאוף של אותה עונה כונה ראשיד בכינוי Guaransheed, שילוב בין שמו לבין המילה Guarantee - ערבון, זאת מכיוון שלאחר הפסד נגד האינדיאנה פייסרס, הבטיח את הצלחת הקבוצה במשחק שאחרי (ולא בפעם הראשונה), ואכן עזר לקבוצה לנצח בסדרה כולה, 4:2.
לאחר סיום סדרה זאת, עלו הדטרויט פיסטונס לגמר המזרח נגד המיאמי היט, לאחר הפסדים בשני המשחקים הראשונים הבטיח שוב ראשיד את ההצלחה, ושוב עזר לבצע כשקלע בממוצע בסדרה 14.5 נקודות ב-50 אחוזים.
במשחק ה-7 ניצחו הדטרויט פיסטונס בעזרת משחק קליעות מצוין של ראשיד, דבר שהעלה אותם לגמר ה-NBA.
בגמר ה-NBA פגשו דטרויט פיסטונס את הקבוצה החזקה במערב, הסן אנטוניו ספרס, שהחזיקו ביתרון הביתיות (2 משחקים בסן אנטוניו, 3 משחקים בדטרויט ועוד 2 משחקים בסן אנטוניו).
הסדרה נפתחה בשני הפסדים של הפיסטונס, אך הם לא ויתרו ונלחמו כדי להשאיר את התואר במישיגן, והם השוו את הסדרה ל-2:2.
במשחק החמישי הגיע הכדור האחרון לרוברט הורי שהיה בערב קליעות מצוין מהשלוש, ראשיד וולאס השאיר אותו פנוי לזריקה מהשלוש וסן אנטוניו ספרס ניצחו במשחק. בזכות ניצחון זה היו למשחק אחד מניצחון הסדרה, 3:2.
במשחק השישי ידע ראשיד שהוא צריך להחזיר את הקבוצה לתמונה ושאין עוד הזדמנויות אחרי משחק זה (משחק 6, בחוץ) והוא אכן עזר לפיסטונס להגיע למשחק 7 כשהקבוצה השוותה את הסדרה ל-3:3.
במשחק השביעי והאחרון הפסידו הפיסטונס 81:74 ובכך הפסידו את האליפות לסן אנטוניו ספרס.
בהצבעת האולסטאר של שנת 2006 לא נבחר וולאס לפתוח בהרכב של המזרח (אזור קבוצתו, דטרויט) כשזכה ל-866,932 קולות בלבד (מקום שלישי בין הפורוורדים במזרח ושני בין ה-PF במזרח) לעומת 1,291,836 שהלכו לג'רמיין אוניל, שנבחר ל-PF הראשון של המזרח אך בעקבות פציעה לא היה יכול לקחת חלק במשחק. אף על פי שלא נבחר על ידי הקהל לחמישייה הפותחת, מאמני המזרח בחרו בוולאס כשחקן ספסל (בפעם השנייה שלו באולסטאר, הפעם הראשונה בנבחרת הרוקיז) יחד עם עוד 3 משחקני ההרכב הפותח של הפיסטונס, צ'אנסי בילאפס הרכז שזוהי השתתפותו הראשונה באולסטאר, ריצ'רד המילטון השוטר-גארד שגם עבורו זוהי השתתפות ראשונה באולסטאר ובן וולאס הסנטר, שעבורו זו הופעה רביעית באולסטאר.
את המשחק סיים ראשיד עם 2 נקודות ו-2 ריבאונדים ב-17 דקות.
בפלייאוף 2006, אחרי עונתם הטובה ביותר של דטרויט - אכזב וולאס כשקלע 14 נקודות בממוצע בכל הפלייאוף ו-10.5 נקודות בלבד בסדרת גמר המזרח נגד המיאמי היט (אשר הדיחה את דטרויט באותה סדרה ולקחה אליפות לאחר שהדיחה בסדרה שאחרי את הדאלאס מאבריקס) לאחר שסובב את קרסולו.
לקראת עונת 2009/2010, עם תום חוזהו בדטרויט, חתם וולאס על חוזה לשלוש שנים בבוסטון סלטיקס, אולם לאחר עונה חלשה, בה רשם את הממוצעים החלשים בקריירה, הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
ביוגרפיה > חזרה מהפרישה

וולאס הודיע על חזרה מפרישתו לאחר שתי עונות בהן לא שיחק, וחתם על חוזה בניו יורק ניקס לקראת עונת 2012/2013. במהלך העונה שותף וולאס ב-21 משחקים בלבד, לאחר שסבל משברי מאמץ חוזרים. הוא תרם 7.0 נקודות ו-4.0 ריבאונדים, ובעקבות פציעה נוספת לקראת סיום העונה, הודיע על פרישתו השנייה.
ביוגרפיה > קריירת האימון > דטרויט פיסטונס

לאחר פרישתו, ביולי 2013, הצטרף וואלאס לצוות האימון של הדטרויט פיסטונס כעוזר מאמן. הוא שימש כעוזר מאמן בעונת 2013-14 אך לא המשיך לעונה הבאה לאחר הגעת המאמן הראשי החדש: סטן ואן גנדי.
ביוגרפיה > קריירת האימון > תיכון צ'ארלס א. ג'ורדן

במרץ 2019, מונה וואלאס למאמן הראשי של קבוצת כדורסל התיכונים בדוראהם, צפון קרולינה.
ביוגרפיה > קריירת האימון > ממפיס טייגרס

באוגוסט 2021, הצטרף וואלאס לצוות האימון של קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ממפיס, הממפיס טייגרס. שם שימש כעוזר מאמן לשחקן העבר, אנפרני הארדווי וכן הצטרף למאמנו לשעבר לארי בראון שהיה בצוות המאמנים. בינואר 2022, התבקש וואלאס לסיים את העונה בעבודה מרחוק עקב מגבלות שנבעו מהתפרצות מגפת הקורונה.
הערות שוליים

↑  ההודעה באתר הרשמי של בוסטון סלטיקס
↑  זה סופי? ראשיד וואלאס פרש מכדורסל בפעם השניה, באתר ערוץ הספורט
↑  Coach Wallace, www.nba.com (באנגלית)
↑  Ben Leibowitz, Rasheed Wallace No Longer on Detroit Pistons' Coaching Staff, bleacherreport.com (באנגלית)
↑  Rasheed Wallace will serve as Head Men's Basketball Coach at Jordan High School, www.dpsnc.net (באנגלית)
↑  Rasheed Wallace - Assistant Coach - Men's Basketball Coaches, University of Memphis Athletics (באנגלית)
↑  Rasheed Wallace joins Memphis as assistant, ESPN.com, ‏2021-08-26 (באנגלית)
↑  Jason Munz, Memphis men's basketball assistant coach Rasheed Wallace to finish season working remotely, USA TODAY (באנגלית אמריקאית)
וולאס, במשחק שבין דטרויט לשיקגו. 5 במאי 2007
אהרון פוגל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 באפריל 1947 (בן 77) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  בית הספר הריאלי העברי בחיפה 
 
אהרון פוגל (נולד ב-19 באפריל 1947 בחיפה) הוא כלכלן, מנכ"ל  משרד האוצר בישראל לשעבר, ובהמשך כיהן כיו"ר אי די בי חברה לפיתוח, יו"ר הדירקטוריון של נס טכנולוגיות, בין השנים 1999–2010, יו"ר הדירקטוריון של איילון אחזקות ויו"ר צים.
ביוגרפיה

פוגל למד בבית הספר הריאלי העברי, סיים תואר ראשון בכלכלה וסטטיסטיקה ותואר שני בכלכלה באוניברסיטה העברית.
כבר כסטודנט התחיל לעבוד כעוזר מחקר בבנק ישראל, מ-1973 עבד במשרד האוצר, מ-1979 כיהן כסגן הממונה על התקציבים לנושאים כלכליים במשרד האוצר. בשנים 1982–1984 עבד בקונצרן "כלל" כמנהל מחלקת הכלכלה והבקרה בקונצרן. בשנים 1984 -1987 חזר לשירות המדינה כממונה על התקציבים. בשנים 1987 - 1992 כיהן כיו"ר בנק לאומי להשקעות וכדירקטור בבנק לאומי. לאחר מכן כיהן כמנכ"ל האוצר בין השנים 1992–1995.
לאחר פרישתו מהשירות הציבורי עבד כיועץ כלכלי. כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של בתי החולים הדסה, וכיו"ר חברת אנרו אנרגיה ותקופה מסוימת היה מנכ"ל החברה, היה ממנהלי קרן הסיכון ג'יי.וי.פי.
יצחק רבין, בכהונתו כראש ממשלה, טבע את הביטוי "פוגלים", הנגזר משמו, כאשר התייחס לפקידי האוצר ובמיוחד לפוגל בעל הדעות הבלתי שגרתיות.
שימש כיו"ר דירקטוריון נס טכנולוגיות מאוגוסט 1999 עד סוף 2010. מסוף 2000 ועד 2013 היה יו"ר הדירקטוריון של מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים. משנת 2003 ועד לפירוקה בשנת 2010 שימש כיו"ר הוועדה והמועצה המייעצת לבנק ישראל.
בינואר 2014 מונה ליו"ר אי.די.בי, אך במהלך חודש מאי 2014, הודיע פוגל על סיום תפקידו, וזאת עקב חילוקי דעות עם אדוארדו אלשטיין, בעל השליטה בחברה.
בספטמבר 2014 מונה ליו"ר צים, תפקיד בו כיהן עד 2020.
בשנת 1990 צורף לחבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית.
כתב את הספר "התנור והחמאה - מבט שובר מוסכמות על כלכלת ישראל" שיצא לאור בהוצאת כתר ב-2013.
נשוי לאיה פוגל.
הערות שוליים

↑  אחרי יותר מעשור, אהרון פוגל, יו"ר נס טכנולוגיות, פורש, באתר TheMarker‏, 7 בספטמבר 2010
↑  ורדה וולפו, "האוצר מזלזל בבטיחות הנהגים - למרות הסכום העצום שהוא גובה מהם, מעריב, 20 בפברואר 1986
↑  מיכל רווה, ‏אהרון פוגל - יו"ר הדסה, באתר גלובס, 11 בנובמבר 1996
↑  דיווח על מינויו הזמני של פוגל למנכ"ל אנרו אנרגיה - באתר גלובס
↑  אודי נחשון ואבי טמקין, ראש הפוגלים, חדשות, 5 במרץ 1993
↑  מאיר אורבך, אחרי 12 שנה: יו"ר נס טכנולוגיות אהרון פוגל פורש מתפקידו, באתר כלכליסט, 7 בספטמבר 2010
↑  שירות גלובס, ‏אהרון פוגל פורש מתפקידו כיו"ר מגדל בתום כ-13 שנים, באתר גלובס, 24 ביוני 2013
1 2  סבר פלוצקר, "אם הקיצוניים ינצחו, ישראל תפסיד", באתר ynet, 30 במאי 2024
↑   שלי אפלברג, מיכאל רוכוורגר, אהרון פוגל הולך הביתה: לא ימונה לתפקיד יו"ר קבוע באי.די.בי פיתוח, באתר TheMarker‏, 7 במאי 2014
↑  מינויים באוניברסיטה העברית, מעריב, 16 בפברואר 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007527036805171  LCCN: no2014017343  VIAF: 307461079   WorldCat (עם VIAF): 307461079
טיסה 77 של אמריקן איירליינס

| --- | --- |

נתיב הטיסה של טיסה 77
 תאריך:  11 בספטמבר 2001
 מיקום:  ארצות הברית הפנטגון
 גורם:  חטיפה על ידי טרוריסטים איסלאמיים
 קואורדינטות:  38°52′16″N 77°03′29″W﻿ / ﻿38.871111111111°N 77.058055555556°W﻿ / 38.871111111111; -77.058055555556
 הרוגים:  64 (במטוס)  125 (בפנטגון)
 פצועים:  106 (בפנטגון)
 ניצולים:  0
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  בואינג 223–757
 מספר זנב:  N644AA
 מוצא:  נמל התעופה דאלאס, וושינגטון, ארצות הברית
 יעד:  נמל התעופה לוס אנג'לס, ארצות הברית
 מפעיל:  אמריקן איירליינס
 נוסעים:  58
 אנשי צוות:  6
 he
 
שתי תמונות סטילס ממצלמת האבטחה של הפנטגון - רגע לפני ההתנגשות ורגע לאחר ההתנגשות.
המטוס שהיה מעורב בחטיפה בדצמבר 2000
טיסה 77 של אמריקן איירליינס הייתה הטיסה השלישית שנחטפה במסגרת פיגועי 11 בספטמבר. טיסה זו התרסקה בכוונה על מבנה הפנטגון. הטיסה יצאה מנמל התעופה הבינלאומי וושינגטון דאלס שליד עיר הבירה וושינגטון כאשר יעדה היה נמל התעופה הבינלאומי של לוס אנג'לס. המטוס נחטף על ידי טרוריסטים איסלאמיים 35 דקות לאחר ההמראה.
המטוס התנגש בחזית המערבית של הפנטגון בשעה 09:37 בבוקר (שעון חוף מזרחי). כל 64 האנשים על המטוס ו-125 מעובדי הפנטגון נהרגו, כולל החוטפים. עשרות אנשים היו עדים להתרסקות וחברות החדשות החלו לדווח על האירוע בתוך מספר דקות. הפגיעה גרמה נזק רב לחלק ממבנה הפנטגון, ולשריפה גדולה. חלק ממבנה הפנטגון התמוטט והכבאים עבדו מספר ימים כדי לכבות את הלהבות לחלוטין. החלק הניזוק נבנה מחדש בשנת 2002, והשימוש במבנה החדש החל ב-15 באוגוסט באותה שנה, קרוב לשנה אחרי הפגיעה.
184 הקורבנות מונצחים בפארק זיכרון הסמוך לפנטגון. בפארק 184 ספסלים, אחד עבור כל אחד מהנספים, והם מסודרים לפי שנת הלידה, החל מ-1930 (גיל 71) עד 1998 (גיל 3).
הפיגוע אירע שישים שנה בדיוק לאחר טקס תחילת הבנייה של הפנטגון.
החוטפים

בראש החוטפים של טיסה 77 עמד האני חנג'ור, אשר הטיס את המטוס לתוך הפנטגון. חנג'ור הגיע לראשונה לארצות הברית ב-1990. הוא התאמן במרכז ההדרכה בסקוטסדייל שבאריזונה, והוסמך כבעל רישיון טייס מסחרי באפריל 1999. הוא ביקש להיות טייס מסחרי עבור חברת התעופה הלאומית של סעודיה, אך נדחה כשניסה להתקבל לבית הספר לתעופה אזרחית "ג'דה" ב-1999. אחיו של חנג'ור הסביר מאוחר יותר כי אחיו חש תסכול מכך שלא הצליח למצוא עבודה והחל לקרוא טקסטים דתיים ולצפות בקלטות וידאו של מטיפים אסלאמיים קיצוניים. חנג'ור עזב את ערב הסעודית בסוף 1999, ואמר לבני משפחתו כי הוא עובר לאיחוד האמירויות הערביות על מנת לעבוד עבור חברת תעופה. במקום זאת, סביר להניח כי חנג'ור הגיע לאפגניסטן, שם גויס על ידי ארגון אל-קאעידה שחיפשו אנשים בעלי מיומנויות מיוחדות. מנהיגי אל-קאעידה בחרו בחנג'ור להוביל צוות של ארבעה חוטפים.
בדצמבר 2000, הגיע חנג'ור לסן דייגו והצטרף לחוטפים נאווף אל-חזמי וחאלד אל מיהדר, ששהו שם מאז נובמבר 1999. זמן קצר לאחר מכן עברו חנג'ור ואל-חאזמי לעיר מסה שבאריזונה, שם החל חנג'ור אימון בשדה תעופה אזרחי. בחודש אפריל 2001 עברו לעיירה כנסיית פולס שבווירג'יניה, שם חיכו להגעתם של יתר החוטפים. אחד החוטפים, מג'ד מוקד, הגיע ב-2 במאי 2001 יחד עם חוטף טיסה 175 אחמד אל-גמדי מדובאי.
ב-21 במאי 2001 שכר חנג'ור חדר במלון "פטרסון" שבניו ג'רזי שם הוא נשאר עם חוטפים אחרים עד סוף אוגוסט. החוטף האחרון, סאלם אל-חזמי, הגיע ב-29 ביוני 2001 עם חוטף טיסה 11 עבד אל-עזיז אל-עומרי, ולן עם חנג'ור. האני חנג'ור קיבל הוראות ממפעילו וביצע טיסות ניסיון בשדה התעופה טטנבורו שבניו ג'רזי (אנ') ובאקדמיית טיס "קלדוול" (אנ'), אף היא בניו ג'רזי. חנג'ור עזב את חדרו במלון "פטרסון" והגיע למלון "ולנסיה" במרילנד ב-2 בספטמבר 2001. בעודם במרילנד התאמנו החוטפים בחדר הכושר "גולד" שבגריינבלט. ב-10 בספטמבר קיבל חנג'ור הסמכה לטיסה בגיית'רסבורג (אנ') שבמרילנד. באותו יום עברו נאווף אל-חזמי ויתר החוטפים למלון מריאט בעיירה נדרון (אנ') בווירג'יניה.
הטיסה

טיסה 77 בוצעה על ידי מטוס נוסעים מסוג בואינג 223–757 (מספר שלדה N644AA). אנשי הצוות כללו את הטייס צ'ארלס ברלינגם, הקצין הראשון דייוויד צ'רלבויס, ואת הדיילים מייקל היינדנברגר, ג'ניפר לואיס, קנת' לואיס, ורנה מאי. קיבולת המטוס הייתה 176 נוסעים, אך בבוקר 11 בספטמבר היה המטוס בתפוסה של 33% (58 נוסעים).
הטיסה > העלייה למטוס

בבוקר 11 בספטמבר 2001, חמשת החוטפים הגיעו לשדה התעופה הבינלאומי דאלאס, שמחוץ לעיר וושינגטון. בשעה 07:15, ביצעו ח'אלד אל-מיחדאר ומאג'ד מוקד צ'ק-אין ולאחר מכן, בשעה 07:18, הגיעו לביקורת הביטחון. שניהם הפעילו את גלאי המתכות ועברו בדיקה מדוקדקת יותר לאחר מכן. האחים אל-חאזמי ביצעו צ'ק-אין בשעה 07:29. האני חנג'ור ביצע צ'ק-אין בנפרד והגיע לבדיקת הביטחון בשעה 07:35. לאחר מספר דקות הגיעו האחים אל-חאזמי לביקורת הביטחון ואחד מהם, נוואף, הפעיל את גלאי המתכות. המאבטח לא הצליח לקבוע מה גרם לאזעקה לפעול. בתיעוד מצלמות האבטחה שפורסמו לאחר מכן, ניתן להבחין בנוואף אל-חאזמי נושא עצם בלתי מזוהה בכיסו האחורי, אך בכל מקרה באותה תקופה התיר ה-FAA (סוכנות התעופה הפדרלית) לשאת סכין באורך של עד עשרה סנטימטרים.
כל החוטפים עברו בדיקות מדוקדקות יותר בתיקיהם. האני חנג'ור, ח'אלד אל-מיחדאר, ומאג'ד מוקד נבחרו על ידי מערכת האבטחה (מסוג CAPPS) ואילו נוואף אל-חאזמי וסאלם אל-חאזמי נבחרו מכיוון שלא סיפקו מספיק מידע ועוררו את חשדם של המאבטחים. חנג'ור, אל-מיחדאר ונוואף אל-חאזמי לא הביאו עמם תיקים לטיסה. תיקיהם של מוקד ושל סאלם אל-חאזמי הועלו למטוס רק לאחר שהשניים עלו עליו בעצמם. עד 07:50 עלו חמשת החוטפים עם הסכינים שנשאו למטוס. חנג'ור התיישב במחלקה ראשונה במושב 1B, בעוד האחים אל-חאזמי התיישבו במושבים 5E ו-5F, אף הם במחלקה ראשונה. מג'ד מוקד וחאלד אל-מיהדר ישבו מאחוריהם במושבים 12A ו-12B. המטוס היה מתוכנן לצאת בשעה 08:10 אך יצא לאחר עשר דקות איחור משער D26.
הטיסה > החטיפה

ועדת החקירה העריכה כי המטוס נחטף בין השעה 08:51 לבין השעה 08:54, דקות ספורות לאחר שהמטוס הראשון שנחטף התנגש במרכז הסחר העולמי (בשעה 08:46). התשדורת הרגילה האחרונה התקבלה במרכז הבקרה בשעה 08:50:51. בשעה 08:54, החל המטוס לסטות מהמסלול המתוכנן ולפנות לכיוון דרום. החוטפים הסתערו על תא הטייס והכריחו את הנוסעים לעבור לאחורי המטוס. האני חנג'ור, אחד החוטפים שהתאמן כטייס לקח פיקוד על הטסת המטוס. החוטפים כיוונו את הטייס האוטומטי לכיוון וושינגטון הבירה. עד השעה 08:56 היה המטוס בדרך מזרחה לכיוון העיר וושינגטון ומשדר-האותות שלו היה כבוי. בנקודה זו הבינה ה-FAA שיש לפניהם מקרה חירום. עד לנקודה זו, טיסה 11 כבר התנגשה במרכז הסחר העולמי והיה ידוע שטיסה 175 נחטפה אף היא לאחר שבתוך מספר דקות התנגשה אף היא במרכז הסחר העולמי. לאחר ששמע על החטיפה השנייה שבה נחטף מטוס אמריקאי, הורה ג'ררד ארפיי, סגן נשיא אמריקן איירליינס, על השבתה ארצית כוללת של מטוסיה של החברה. מרכז הבקרה האווירי של אינדיאנפוליס, כמו גם המוקדנים של אמריקן איירליינס, עשו מספר ניסיונות לתקשר עם המטוס, אך לשווא. בזמן שהמטוס נחטף, הוא טס באזור בעל כיסוי מוגבל של המכ"ם. היות שפקחי הטיסה לא הצליחו ליצור קשר עם המטוס ולאתר את מיקומו, פקיד באינדיאנפוליס הצהיר כי ייתכן שהמטוס התרסק בשעה 09:09.
מספר נוסעים ביצעו שיחות טלפון ליקיריהם והעבירו להם מידע לגבי החטיפה ללא ידיעת החוטפים. שתי נשים בטיסה 77 יצרו קשר עם הקרקע, האחת נוסעת והשניה דיילת. הדיילת רנה מאי התקשרה לאמה בשעה 09:12, ננסי מאי, בלאס וגאס. במהלך השיחה, שנמשכה כשתי דקות, מאי אמרה שהטיסה שלה נחטפה על ידי שישה אנשים וכי כולם הועברו לאחורי המטוס. מאי ביקשה מאמה לפנות לאמריקן איירליינס וזו עשתה זאת מיד. בנקודה זו כבר ידעה חברת התעופה על החטיפה. בין 09:16 ו-09:26, התקשרה הנוסעת ברברה אולסון לבעלה, פרקליט המדינה טד אולסון, ודיווחה לו כי המטוס נחטף וכי ברשות החוטפים היו סכינים. היא סיפרה כי הנוסעים הועברו לחלק האחורי של המטוס וכי החוטפים אינם מודעים לשיחה שביצעה. דקה מתחילת השיחה, השיחה התנתקה. טד אולסון פנה למרכז הפיקוד של מחלקת המשפטים, וניסה ליצור קשר עם התובע הכללי ג'ון אשקרופט, אך לשווא. כחמש דקות מאוחר יותר התקשרה שוב אשתו מהמטוס וסיפרה לבעלה שהטייס הודיע על החטיפה ברמקול. לאחר מכן שאלה אותו "מה עלי לומר לטייס לעשות?". בעלה שאל אותה לגבי מיקומה, והיא דיווחה לו שהמטוס טס מעל שטח בנוי. בנקודה זו סיפר לה על מה שאירע במרכז הסחר העולמי. לאחר מכן השיחה התנתקה.
הרדאר של שדה התעופה דאלאס זיהה שוב את המטוס כשהוא החל להתקרב לוושינגטון, פונה ומנמיך גובה במהירות. פקחי הטיסה חשבו בתחילה שמדובר במטוס קרב, בגלל המהירות הגבוהה וכושר התמרון שלו. פקחי טיסה בנמל התעופה רייגן ביקשו ממטוס חולף, שהיה שייך למשמר הלאומי האמריקאי, לזהות את המטוס ולעקוב אחריו. הטייס, סגן-אלוף סטיבן אובריין, סיפר להם שמדובר בבואינג 757 או 767 וכי ככל הנראה מדובר במטוס של אמריקן איירליינס על פי הצבע הכסוף של המטוס. היה לו קושי להבחין במטוס בערפל אך לבסוף הבחין בכדור אש גדול והבין שהמטוס פגע בקרקע. כשהתקרב לפנטגון הצליח לראות את אזור הפגיעה בצד המערבי של המבנה ועל כך דיווח למרכז הבקרה רייגן: "נראה שהמטוס התנגש בפנטגון, אדוני".