stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברוק אליוט
פילמוגרפיה

| שנה | סרט/סדרה/מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | מה נשים רוצות | אישה בפארק | סרט |
| 2003 | טאבו | ביג סו | מחזמר בברודוויי |
| 2005 | חוק וסדר: משפט וצדק | דניס בל | פרק: "Vigilante" |
| 2005, 2007 | מרשעת | Madame Morrible (סטודנטית) ואנסמבל | מחזמר בברודוויי, סיבוב הופעות בארצות הברית + לוס אנג'לס |
| 2007 | מלכת הפיראטים | מג'לה | מחזמר בברודוויי |
| 2009–2014 | גדולה מהחיים | ג'יין בינגום | תפקיד ראשי |
| 2016 | פרסט נולד | עַנבָּר | פיילוט של CBS |
| 2017 | טרוו מתקשר | קנדרה |  |
| 2018 | נפלא בטירוף | קרי-אן | פיילוט של ABC |
| 2019 | מיתרי הלב של דולי פרטון | ננסי | פרק: "לו היו לי כנפיים" |
| 2019 | יותר יפה בגלל שנשבר | קאט |  |
| 2020-הווה | מגנוליות מופלאות | דיינה סו סאליבן | תפקיד ראשי |
| 2022 | הרמוניה כפרית של חג המולד | כריסי קסלר | סרט טלוויזיה, גם מפיקה בפועל |
הערות שוליים

↑  "'Drop Dead Diva' Star Brooke Elliott Boards CBS Family Comedy (Exclusive)". The Hollywood Reporter. 29 בפברואר 2016. נבדק ב-15 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Drop Dead Diva' Star Set as Female Lead in ABC Family Comedy". The Hollywood Reporter. 7 במרץ 2018. נבדק ב-15 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brockington, Ariana (7 במרץ 2018). "'Drop Dead Diva' Alum Brooke Elliott to Star in Bobby Bowman ABC Comedy Pilot". נבדק ב-15 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (28 בפברואר 2022). "Lifetime Greenlights Holiday Movies Starring Mario Lopez, Jana Kramer, Brooke Elliott, Patti LaBelle & Keshia Knight Pulliam". {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  "Brooke Elliott". My Lifetime. אורכב מ-המקור ב-5 בספטמבר 2012. נבדק ב-24 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Drop Dead Diva' Star Brooke Elliott Boards CBS Family Comedy (Exclusive)". The Hollywood Reporter. 29 בפברואר 2016. נבדק ב-15 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2010200132  VIAF: 160708175   WorldCat (עם VIAF): 160708175
בלי

| --- | --- |

 מקום הקמה:  בוסטון 
 תקופת הפעילות:  מ-1991–1996; 2016
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי
 חברת תקליטים:  האחים וורנר רקורדס, 4AD, סייר רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  אר.אי.אם. • הקרנבריז
 bellyofficial.com
 חברים
 טניה דונלי, טום גורמן, כריס גורמן, גייל גרינווד
 חברים לשעבר
 פרד אבונג
 
בֶּלִי (באנגלית: Belly) היא להקת רוק אלטרנטיבי שהוקמה בבוסטון, מסצ'וסטס ב-1991 על ידי טניה דונלי (שהייתה קודם לכן בלהקות תרווינג מיוזס והברידרז). ההרכב המקורי כלל את דונלי כסולנית ובגיטרה, פרד אבונג בבס, האחים טום וכריס גורמן בגיטרה ובתופים בהתאמה. הם כולם הכירו מלימודי התיכון ברוד איילנד. זמן קצר לאחר שיצא האלבום הראשון של הלהקה ב-1993, אבונג עזב והוחלף על ידי גייל גרינווד. דונלי פירקה את הלהקה ב-1996. ב-8 בפברואר 2016, יצאה הודעה על איחוד עם גרינווד באתר האינטרנט הרשמי של הלהקה.
תחילת הדרך

דונלי בחרה בשם "בלי" (בטן) כי היא חשבה המילה "גם יפה וגם מכוערת". ב-1992 הוציאה הלהקה מיני-אלבום, Slow Dust, שעשה דרכו למספר 1 במצעד האינדי בבריטניה. זמן קצר לאחר מכן, הסינגל "Feed the Tree" עלה ל-40 הגדולים במצעד הסינגלים הבריטי, והאלבום הראשון באורך מלא, Star, שיצא ב-1993, הגיע למספר שתיים במצעד האלבומים הבריטי.
בארצות הברית, האלבום הוסמך כזהב על ידי ה-RIAA, בעיקר בשל הצלחת הסינגל בתחנות רוק מודרני ו-MTV. הלהקה הוציאה שני סינגלים נוספים - "Gepetto" ו-"Slow Dog", אך הם לא נחלו את אותה ההצלחה כמו "Feed the Tree". בלי הייתה מועמדת לשני פרסי גראמי ב-1994: האמן החדש הטוב ביותר וההופעה הטובה ביותר במוזיקה אלטרנטיבית. האלבום המשיך למכור מעל 800,000 עותקים בארצות הברית, וכשני מיליון ברחבי העולם.
בתחילת 1993, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בשיתוף עם רדיוהד. לאחר מכן גם תיירו עם הקרנבריז.
המשך ופירוק הלהקה

זמן קצר אחרי שיצא האלבום Star, עזב אבונג את בלי, והוחלף על ידי גייל גרינווד, גיטריסטית מטאל, שהסכימה להיות בסיסטית בלהקה. הצטרפותה גם הניבה שינוי בסגנון המוזיקה, שהפך ליותר אלקטרוני, וכלל פחות מהסגנון החולמני של האלבום הראשון.
בהתאם, האלבום הבא של בלי,  King‏  (1995), היה יותר באוריינטציה רוקיסטית. האלבום לא נחל הצלחה פופולרית, וקהל היעד של הלהקה לא היה ברור, והיא נשארה איפשהו בין המיינסטרים לאנדרגראונד. הסינגלים שיצאו מאלבום זה לא קיבלו זמן אוויר משמעותי ברדיו או ב-MTV בארצות הברית, אך התקבלו יפה ב-MTV אירופה. הלהקה הופיעה על שער מגזין רולינג סטון ב-1995.
באותה שנה, בלי הייתה אחת הלהקות שליוו את אר.אי.אם בסיבוב הופעות עולמי.
מלבד ההופעות עם אר.אי.אם, הלהקה תרה בארצות הברית יחד בליוויין של קתרין ויל וג'ול כהופעות תומכות. השתיים היו בשלב של מעבר אל המיינסטרים האמריקאי באותה תקופה, ובלי נתנו להן חשיפה משמעותית. קתרין ויל הוציאה את אלבומה הראשון, Happy Days, ב-1995 בשיתוף עם בלי, ואלבום זה היה לראשון מבין שני אלבומים לפרוץ את בילבורד 200; הסינגל השני מהאלבום, "Judy Staring At The Sun", בהשתתפותה של דונלי בשירה, הפך ללהיט רוק מודרני בארצות הברית, והגיע למספר 22 במצעדים. גם הקליפ בהשתתפותה של דונלי היה ללהיט ב-MTV.
ב-1996, דונלי פירקה את הלהקה. היא הסבירה בראיון את הסיבות מאחורי ההחלטה שלה: "השנים הראשונות של בלי היו פיצוץ. Star היה להיט גדול וחגגנו המון. אבל כשהוצאנו את King, כבר היו המון דברים שליליים ברקע. King היה תגובה לבוהק הזוהר של Star, ולא הופתענו כשהוא לא מכר. אני מתחרטת שלא הוצאנו עוד אלבום, אבל באותו זמן חשבתי, לעזאזל עם זה, אני כבר לא כאן."
אחרי הפירוק, דונלי התחילה קריירת סולו מוצלחת, ומאז הוציאה מספר אלבומי סולו. גרינווד המשיכה בשיתופי פעולה עם להקות כמו L7 ו-Benny Sizzler. בשנות ה-2000 היא הפכה לפעילה פוליטית נגד פיתוח עירוני ברוד איילנד. האחים גורמן שינו כיוון, והיו לצלמי פרסומות בניו יורק, ובשלב מסוים גם עבדו עבור מגזין רולינג סטון. פרד אבונג עזב את עסקי המוזיקה והפך לנגר.
איחוד

ב-8 בפברואר 2016, הלהקה הודיעה באתר האינטרנט הרשמי שלה על חזרתה עם מוזיקה חדשה, וסיבוב הופעות בקיץ ברחבי ארצות הברית ובריטניה.
דיסקוגרפיה > אלבומי סטודיו

Star (1993)
King (1995)
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

Slow Dust (1992)
Gepetto (1992)
Feed The Tree (1993)
Moon (1993)
Seal My Fate (1995)
Now They'll Sleep (1995)
Super-Connected (1995)
Sun (1995)
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שנה | שיר | מיקום שיא במצעדים> US   | מיקום שיא במצעדים> US Alt. | מיקום שיא במצעדים> UK   | אלבום |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 | "Gepetto" | — | 8 | 49 | Star |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 1993 | "Feed the Tree" | 95 | 1 | 32 | Star |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 1993 | "Moon" | — | — | — | Star |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 1993 | "Slow Dog" | — | 17 | — | Star |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 1994 | "Are You Experienced?" | — | — | — | Stone Free: A Tribute to Jimi Hendrix |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 1995 | "Super-Connected" | — | 35 | — | King |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 1995 | "Now They'll Sleep" | — | 17 | 28 | King |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 1995 | "Red" | — | — | — | King |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 1995 | "Seal My Fate" | — | — | 35 | King |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 1995 | "Sun" | — | — | — | Sun EP |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
"—" denotes releases that did not chart or were not released in that region.
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

Baby Silvertooth (1993) – Japanese release
Sweet Ride: The Best of Belly (2002)
דיסקוגרפיה > שירים באלבומי אוסף אחרים

Stone Free: A Tribute to Jimi Hendrix (1993) – "Are You Experienced?"
Generation X: Alternative Point of View (1994) – "Feed The Tree"
Just Say Roe (Just Say Yes Vol. 7) (1994) – "It's Not Unusual"
With Honors [Soundtrack] (1994) – "It's Not Unusual"
UMPF (1995) – "Now They'll Sleep"
Mallrats [Soundtrack] (1995) – "Broken"
Sharks Patrol These Waters (1995) – "White Belly"
This Is Fort Apache (1995) – "Star"
Tank Girl [Soundtrack] (1995) – "Thief"
Safe and Sound: A Benefit In Response To The Brookline Clinic Violence  (1996) – "Think About Your Troubles"
A Bunch O' Hits: The Best Rock of the 90's, Vol. 1 (1996) – "Feed The Tree"
In Defense of Animals, Volume 2 (1996) – "Spaceman"
Twister [Soundtrack] (1996) – "Broken"
The Rolling Stone Women in Rock Collection (1998) – "Feed The Tree"
Intimate Portrait: Women in Rock (1999) – "Feed The Tree"
Out of Bounds: Journey Through Modern Rock (1999) – "Gepetto"
Double Shot: Pop Alternative (2000) – "Feed The Tree"
הערות שוליים

↑  Britton, Luke Morgan (9 בפברואר 2016). "Belly announce reunion 20 years after '90s split". NME. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BELLY NEWS: Feb. 28th, 2016 - BELLY". Bellyofficial.com. 28 בפברואר 2016. Gail working out bass for a new tune... {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Spanos, Brittany (8 בפברואר 2016). "Belly to Reunite for Summer Tour, Release New Music". Rolling Stone. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Belly". 4AD. אורכב מ-המקור ב-2006-02-09.
↑  "Belly Biography". אורכב מ-המקור ב-2011-10-03. נבדק ב-2017-02-25.
↑  "Belly – RS 706 (April 20, 1995)". Rolling Stone.
↑  Stubbs, Dan (בדצמבר 2007). "Where Are They Now? – Belly". Q Magazine: 35. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Belly Official Website". 8 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Minsker, Evan (8 בפברואר 2016). "Belly Reunite, Will Release New Music and Tour". Pitchfork Media. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Belly Discography at Discogs". Discogs.com.
↑  "( Belly > Charts & Awards > Billboard Singles)". allmusic.
↑  "Belly Official Chart History". Official Charts Company.
↑  Strong, Martin C. (2000). The Great Rock Discography (5th ed.). Edinburgh: Mojo Books. pp. 73–74. ISBN 1-84195-017-3.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10300305-8  ISNI: 0000 0001 0693 5905  LCCN: no98097681  MusicBrainz: c118bc97-11a7-41dc-a55e-48c3bcf22ac2  VIAF: 139170963   WorldCat (עם VIAF): 139170963
פרנסיס מריון

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1888 סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 פטירה:  12 במאי 1973 (בגיל 84) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם במה:  Francis Marion 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1912 
 בן או בת זוג:  George W. Hill (1930–1933)  Fred Thomson (1919–1928) 
 פרסים והוקרה:  פרס האוסקר לסיפור הטוב ביותר (1931)  Academy Award for Best Writing (1929) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פרנסיס מריון (באנגלית: Marion Benson Owens;‏ 18 בנובמבר 1888 – 12 במאי 1973) הייתה עיתונאית, תסריטאית, מפיקה ומחזאית אמריקאית. היא זכתה פעמיים בפרס אוסקר.
ביוגרפיה

מריון בנסון אוונס נולדה בסן פרנסיסקו. הוריה התגרשו כאשר היא הייתה בת עשר והיא התגוררה עם האם. בהיותה בסן פרנסיסקו היא עבדה כעוזרת צלם. בקיץ 1914 היא התחילה לעבוד אצל לויס וובר כעוזרת תסריטאי ועברה ללוס אנג'לס. כאשר הוקמה סרטי יוניברסל, לויס וובר המליצה לקחת גם את מריון. באותה תקופה היא לקחה שם במה "פרנסיס". זמן קצר אחרי זה, חברה שלה, מרי פיקפורד המליצה לה להתחיל לכתוב תסריטים לסרטים. התסריט הראשון לסרט בו בהמשך הצטלמה מרי פיקפורד, נמכר לאדולף צוקור תמורת 125 דולר. בשנת 1917 היא הוחתמה על חוזה שנתי של 50 אלף דולר לכתיבת תסריטים.
במהלך מלחמת העולם הראשונה היא נסעה לאירופה כעיתונאית. לאחר סיום המלחמה, מריון חזרה לארצות הברית והמשיכה בכתיבת תסריטים לחברות שונות. ב-1930 כתבה תסריט לסרט אנה כריסטי בכיכובה של גרטה גרבו.
בשנת 1931 פרנסיס מריון זכתה בפרס אוסקר עבור התסריט ובשנת 1932 זכתה בפעם השנייה. בסך הכל היא כתבה תסריטים לכ-300 סרטים והפיקה כ-130 סרטים. במשך שנים רבות היה לה חוזה עם מטרו גולדווין מאייר. בשנת 1946 היא עזבה את תעשיית הקולנוע ועברה לכתיבת מחזות וספרים.
פול דן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בנובמבר 1912 הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד מנצ'סטר, אנגליה, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד
 פטירה:  30 בספטמבר 1976 (בגיל 63) הממלכה המאוחדת צ'לסי, לונדון, הממלכה המאוחדת
 שם לידה:  Paul Edward Dehn 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  1950–1974 (כ־24 שנים)
 עיסוק:  תסריטאי
 מקום לימודים:  קולג' ברייזנוז  בית ספר שרוסברי 
 פרסים והוקרה:  פרס האוסקר לסיפור הטוב ביותר (1950)  פרס אדגר (1965) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פול אדוארד דן (באנגלית: Paul Edward Dehn;‏ 5 בנובמבר 1912 – 30 בספטמבר 1976) היה תסריטאי בריטי שהיה ידוע בעבודותיו על תסריטי הסרטים "גולדפינגר", "המרגל שחזר מן הכפור", "כוכב הקופים" ו"רצח באוריינט אקספרס".
ביוגרפיה

דן נולד במנצ'סטר, התחנך בשרוסברי ולמד באוניברסיטת אוקספורד. בהיותו באוקספורד כתב ביקורות סרטים עבור התואר הראשון.
הוא החל את הקריירה שלו ב-1936 כמבקר קולנוע בכמה עיתונים בלונדון. הוא שימש מבקר קולנוע ב"ניו כרוניקל (אנ')" עד לסגירתו ב-1960 ולאחר מכן ב"דיילי הרלד" עד 1963.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא הוצב באונטריו. לפי הסופר ג'ון לה קארה, דן עבד במנהלת המבצעים המיוחדים כמתנקש במהלך המלחמה. הוא היה קצין לוחמה פוליטית מ-1942 עד 1944 והשתתף במשימות בצרפת ובנורווגיה.
לאחר המלחמה כתב מחזות, אופרטות ומחזמרים. הוא כתב את מילות השירים לסרטים "מולן רוז'" ו"החפים מפשע (אנ')".
במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 התמקד בכתיבת תסריטים לסרטי ריגול, כולל "גולדפינגר", "המרגל שחזר מן הכפור" ו"הפרשה הקטלנית (אנ')". מאוחר יותר כתב את התסריטים לסרטים 2–4 ב"כוכב הקופים".
תסריטו האחרון היה לסרט "רצח באוריינט אקספרס", המבוסס על ספרה של אגתה כריסטי. על עבודתו בסרט זה היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
הוא נפטר בגיל 63.
הערות שוליים

↑  פול דן, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007441620505171  PLWABN: 9810651377005606  BNE: XX1010548  BnF: cb140416729 (data)  GND: 137752318  ISNI: 0000 0001 2320 0361  LCCN: n91067345  LNB: 000103772  MusicBrainz: 9d1fde1a-0fc3-41b2-a54f-00ad69ecb9e8  NKC: pna2008456599  NTA: 071350551  SELIBR: 304458  SNAC: w6k36q03  SUDOC: 129271047  Trove: 1510769  VIAF: 22343251   WorldCat (עם VIAF): 22343251
בנצי שטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בדצמבר 1997 (בן 27) ז' בכסלו תשנ"ח 
 מוקד פעילות:  ישראל
 מקום לימודים:  מוסדות חסידות ויז'ניץ, ישיבת אורייתא
 עיסוק:  זמר, נגן, מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי
 זרם:  חסיד ויז'ניץ
 סוגה:  מוזיקה חסידית
 שפה מועדפת:  עברית, יידיש
 כלי נגינה:  פסנתר
 שיתופי פעולה בולטים:  אברהם פריד, ארי היל, חיים ישראל, פנחס ביכלר
 צאצאים:  1
 
בן ציון (בנצי) שטיין (נולד ב-ז' בכסלו תשנ"ח, 6 בדצמבר 1997) הוא זמר, מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי-חסידי.
ביוגרפיה

שטיין נולד לשאול יהודה, מחנך חסיד ויז'ניץ. למד בתלמוד תורה, ישיבה קטנה "ישועות משה" ובישיבה גדולה בית ישראל ודמשק אליעזר. ולאחר מכן המשיך בישיבת אורייתא בירושלים.
קריירה מוזיקלית

שטיין הוא חבר במקהלת מלכות, ובנוסף יש לו קריירה עצמאית כזמר (לעיתים כסולן במקהלת מלכות).
ביוני 2019 הלחין את השיר "אבא", וביצעו אותו אברהם פריד וארי היל בדואט. השיר הפך ללהיט, ושטיין התפרסם כמלחין מצליח.
לקראת חג החנוכה 2019 הלחין את השיר "מנורה", שבוצע על ידי מקהלת מלכות יחד עם הזמרים מוטי ויזל והרשי סגל, בשילוב מקהלת הילדים 'חסידימלעך'.
בתקופת התפרצות נגיף הקורונה בישראל ביקשה עמותת "רחשי לב" (בה מתנדב שטיין) להפיק סינגל עבור הילדים הנעזרים בעמותה. שטיין כתב מילים חדשות ללחן של שירו "מנורה", והוציא את השיר תחת השם "אבא איתי". השיר בוצע בדואט של הזמר החסידי ארי היל והזמר המזרחי חיים ישראל.
בשנת תשפ"ב (2021), הפיק את אלבום הבכורה שלו בשם "שיר ציון", ובו 15 מלחניו שבוצעו על ידי אמנים שונים, ביניהם אהרלה סמט, אברהם פריד, ארי היל ובערי וועבער. שטיין עצמו מבצע שיר באלבום.
בסיוון תשפ"ג הוציא את השיר "אל תיפול", שגם אותו הלחין גם הוא במסגרת עמותת רחשי לב, ובוצע בדואט שלו עם אברהם פריד וחיים ישראל. השיר זכה בתואר "שיר השנה" במצעדי המוזיקה של כיכר השבת, קול חי מיוזיק, בחדרי חרדים, והמחדש, ובמקום השני בקטגוריה זו במצעד של רדיו קול ברמה, ושל רדיו קול פליי.
באב תשפ"ד הוציא את השיר "אלו ואלו", אותו ביצע לצד הזמרים חיים ישראל ושמוליק סוכות. השיר זכה במקום השני בקטגוריית "דואט השנה" במצעד המוזיקה השנתי של אתר המחדש, במקום השלישי בקטגוריית "שיר השנה" במצעד של קול חי מיוזיק ושל קול פליי, ובמקום הרביעי במצעד של קול ברמה.
קריירה מוזיקלית > הוקרה

במצעדי המוזיקה לשנת 2020 זכה שטיין בתואר "מלחין השנה" באתר בחדרי חרדים, ובמקום השני בקטגוריה זו במצעד של רדיו "קול פליי".
באוקטובר 2023 זכה שטיין בתואר "מלחין השנה" במצעד המוזיקה של האתר כיכר השבת, ובמצעד של רדיו קול חי מיוזיק.
באוקטובר 2024 זכה שטיין בתואר "מלחין השנה" במצעד המוזיקה של האתר כיכר השבת ושל רדיו קול פליי. השיר "עברתי בחושך" שביצע שמוליק סוכות אותו הלחין שטיין, זכה בתואר "שיר השנה" במצעד המוזיקה השנתי של אתר כיכר השבת, של אתר המחדש ושל רדיו קול פליי ובמקום השני בקטגוריה זו במצעדי המוזיקה של רדיו קול חי מיוזיק ושל רדיו קול ברמה.
מלחניו

| הזמר | שם השיר |
| --- | --- |
אברהם פריד: אבא (עם ארי היל), אוטוטו, אל תיפול (עם חיים ישראל)
אהרלה סמט: למדים בתורה, שמחו נא, ניגון קרסטיר (עם ברי וובר)
מוטי ויזל: בני אתה
חיים ישראל: אבא איתי, (עם ארי היל), אל תיפול, (עם אברהם פריד ובנצי שטיין)
שמוליק סוכות: באה השמחה, עברתי בחושך, אלו ואלו (עם חיים ישראל), להתקרב, התעוררי
זאנוויל ויינברגר: והנה הנער בוכה
ארי היל ומשה דוד ויסמנדל: יבוא המלך
מיכאל שניצלר: אדוני המלך
יענקי היל: ליבי ובשרי
אברומי ברקו: שיר ציון
מנדי וייס: יאמר לצרותינו די
שלמה כהן: ר' שמעון
עקיבא גרומן: קח אותנו הביתה
יהודה פליישמן: יבנה ביתו
אברימי לונגר: טובים מאורות
הרשי סגל: לבוש מלכות
שוכי גולשטיין: תורה חיים היא
ארי היל: בעט ניסים, מנורה (עם חיים ישראל), אבא (עם אברהם פריד).
בערי וובר: ניגון קרסטיר (עם אהרלה סמט)
חיים אישיים

נישא באוקטובר 2020, והוא אב לילד.
ג'וליה אורמונד

| --- | --- |

ג'וליה אורמונד, 2006
 לידה:  4 בינואר 1965 (בת 60) אפסום, סארי שבאנגליה
 שם לידה:  Julia Karin Ormond 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1989
 מקום לימודים:  האקדמיה של וובר דאגלס למשחק דרמטי  בית ספר קרנלי  תיכון גילדפורד 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר במיני סדרה או בסרט טלוויזיה (2010) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וליה קארין אורמונד (באנגלית: Julia Karin Ormond; נולדה ב-4 בינואר 1965) היא שחקנית אנגלייה, זוכת פרס אמי על תפקידה בסרט הטלוויזיה "טמפל גרנדין" בשנת 2010.
ביוגרפיה

אורמונד נולדה באפסום שבמחוז סארי, אנגליה, לג'וזפין, טכנאית מעבדה, וג'ון אורמונד, מהנדס תוכנה מצליח שהפך למיליונר בגיל 31. אביה של ארמונד עזב את אמה ואת ילדיהם המשותפים כשהיא הייתה צעירה. למדה בבית הספר התיכון גילדפורד ולאחר מכן בבית הספר הפרטי קארנליי. בשנת 1988 השלימה לימודיה באקדמיה של וובר דאגלס למשחק דרמטי בלונדון.
תחילה הופיעה אורמונד בעיקר על במת התיאטרון. בין היתר, השתתפה בהצגות ציד המכשפות מאת ארתור מילר, אנקת גבהים מאת אמילי ברונטה, אמונה, תקווה וצדקה מאת כריסטופר האמפטון (על תפקידה זכתה בפרס מבקרי התיאטרון של לונדון לשחקנית המבטיחה לשנת 1989) ו-My Zinc Bed מאת דייוויד הייר (על תפקידה הייתה מועמדת לפרס לורנס אוליבייה).
סרטי הקולנוע הידועים בהם שיחקה בתפקיד ראשי הם סרטו של פיטר גרינאוויי התינוק של מאקון (1993, עם רייף פיינס), רוחות של תשוקה (1994, עם אנתוני הופקינס, בראד פיט ואיידן קווין), אסירים (1994, עם טים רות'), ראשון האבירים (1995 עם שון קונרי וריצ'רד גיר) גרסת הבמאי סידני פולאק לסרט סברינה (1995, עם האריסון פורד), חוש השלג של העלמה סמילה (1997) והספר מסיביריה (1998). שיחקה גם במעקב (2008, עם ביל פולמן). השתתפה בתפקידי משנה גם בסרטו של דייוויד לינץ' Inland Empire ‏ (2006), ב"אני יודעת מי הרג אותי" (2007), בקיט קיטרג': נערה אמריקנית (2008) ובסרט על קורותיו של צ'ה גווארה "גרילה" (2008).
אורמונד השתתפה גם בסרטי הטלוויזיה "סטלין" (1992, לצד רוברט דובאל), "חוות החיות" (1999, לצד קלסי גראמר), "מלחמתו של וריאן" (2001, לצד ויליאם הרט) ו-Iron Jawed Angels ‏ (2004), בסדרת הטלוויזיה "טראפיק" (1989) ובסרט הקולנוע הסיפור המופלא של בנג'מין באטן (2008). כמו כן דיבבה את דמותה של ג'סי בסרט הטלוויזיה חוות החיות (1996).
ב-2010 זכתה בפרס אמי בקטגוריית שחקנית המשנה בסרט טלוויזיה, על תפקידה בסרט המבוסס על חייה של טמפל גרנדין. באותה שנה שיחקה בסרט הטלוויזיה "האיש הלא נכון" של ערוץ לייפטיים האמריקאי.
בשנים 2014-2013 היא שיחקה בשתי עונות בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה העל-טבעית "המכשפות מאיסט אנד", בתפקיד של ג'והאנה בושאמפ, מכשפה ומורה בבית ספר.
בשנת 2016 החלה לשחק בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה האמריקאית "הון שלטון", בגילום דמותה של אליזבת' קראוס. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת בלבד.
בשנת 2017 שיחקה בדרמת המסתורין של הבמאי מארק פלנסקי, "זיכרון מחדש" לצד פיטר דינקלג'. בשנת 2018 שיחקה בסרט הדרמה האוסטרלי "גבירותיי בשחור", והתארחה בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "פוראבר" כמריסול, ברשת פריים וידאו.
בשנת 2019 כיכבה במיני-סדרת הדרמה של BBC One "גולד דיגר" בתור ג'וליה די, אישה אמידה בשנות ה-60 לחייה שמתאהבת בגבר הצעיר ממנה.
בשנת 2020 החלה לשחק בתור אליזבת' קאבלק בסדרה "המתים המהלכים: העולם שמעבר"; הספין אוף השני לסדרה "המתים המהלכים" ברשת AMC.
חיים אישיים

אורמונד נישאה לרורי אדוארדס, שחקן בו פגשה כאשר השתתפו במחזה "אנקת גבהים". הנישואין הסתיימו בשנת 1994. בשנת 1999 נישאה בשנית לפעיל הפוליטי ג'ון רובין ולשניים נולדה בת בשנת 2004. השניים התגרשו בשנת 2008.
בבעלותה של אורמונד חברת הפקות בשם Indican אשר הפיקה, בין היתר, את הסרט התעודי עטור הפרסים Calling the Ghosts: A Story of Rape, War and Women ‏ (1996).
אורמונד עצמה פעילה נגד סחר בבני אדם מאז אמצע שנות ה-90 ומסייעת לסוכנות האו"ם לפיקוח על סמים ולמניעת פשיעה (UNODC). בנוסף לכך היא מעורבת בפעילות להגברת המודעות למחלת האיידס ברוסיה ובאוקראינה. ב-2 בדצמבר 2005 מונתה על ידי האו"ם לשגרירה של רצון טוב, כאשר עיקר פעילותה מתמקד בסחר בבני אדם. בתפקידה זה ייעצה, בין היתר, לכמה ועדות של בית הנבחרים של ארצות הברית. אורמונד הקימה את הברית להפסקת העבדות ולסיום הסחר (ASSET). ברית ASSET סייעה להעברת חוק שקיפות בקליפורניה לגבי רשתות אספקה.
הערות שוליים

↑  PEOPLE PILL, Julia Karin Ormond
| פרס אמי לשחקנית משנה מצטיינת במיני סדרה או סרט |
| --- | --- | --- |
| 1975–2000 | ג'ולייט מילס (1975) ‏•‏‏ רוזמרי מרפי (1976) ‏•‏‏ דיאנה היילנד (1977) ‏•‏‏ אווה לה גליאן (1978) ‏•‏‏ אסתר רול (1979) ‏•‏‏ מייר וינינגהם (1980) ‏•‏‏ ג'יין אלכסנדר (1981) ‏•‏‏ פני פולר (1982) ‏•‏‏ ג'ין סימונס (1983) ‏•‏‏ רוקסנה ז׳אל (1984) ‏•‏‏ קים סטנלי (1985) ‏•‏‏ קולין דיוורסט (1986) ‏•‏‏ פייפר לורי (1987) ‏•‏‏ ג'יין סימור (1988) ‏•‏‏ קולין דיוורסט (1989) ‏•‏‏ אווה מארי סיינט (1990) ‏•‏‏ רובי די (1991) ‏•‏‏ אמנדה פלאמר (1992) ‏•‏‏ מרי טיילר מור (1993) ‏•‏‏ סיסלי טייסון (1994) ‏•‏‏ ג'ודי דייוויס / שירלי נייט (1995) ‏•‏‏ גרטה סקאקי (1996) ‏•‏‏ דיאנה ריג (1997) ‏•‏‏ מייר וינינגהם (1998) ‏•‏‏ אן בנקרופט (1999) ‏•‏‏ ונסה רדגרייב (2000) |  |
| 2001–הווה | תמי בלנשרד (2001) ‏•‏‏ סטוקרד צ'אנינג (2002) ‏•‏‏ ג'ינה רולנדס (2003) ‏•‏‏ מרי-לואיז פארקר (2004) ‏•‏‏ ג'יין אלכסנדר (2005) ‏•‏‏ קלי מקדונלד (2006) ‏•‏‏ ג'ודי דייוויס (2007) ‏•‏‏ איילין אטקינס (2008) ‏•‏‏ שוהרה אע'דאשלו (2009) ‏•‏‏ ג'וליה אורמונד (2010) ‏•‏‏ מגי סמית' (2011) ‏•‏‏ ג'סיקה לאנג (2012) ‏•‏‏ אלן בורסטין (2013) ‏•‏‏ קתי בייטס (2014) ‏•‏‏ רג'ינה קינג (2015) ‏•‏‏ רג'ינה קינג (2016) ‏•‏‏ לורה דרן (2017) ‏•‏‏ מריט ויבר (2018) ‏•‏‏ פטרישה ארקט (2019) ‏•‏‏ אוזו אדובה (2020) ‏•‏‏ ג'וליאן ניקולסון (2021) ‏•‏‏ ג'ניפר קולידג' (2022) ‏•‏‏ ניסי נאש (2023) ‏•‏‏ ג'סיקה גאנינג (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007330033105171  PLWABN: 9810583315505606  BNE: XX1109154  BnF: cb14029680f (data)  GND: 141295201  ISNI: 0000 0001 1952 0661  LCCN: no95059273  NKC: xx0041692  NTA: 124302335  SUDOC: 071528156  VIAF: 85562592   WorldCat (עם VIAF): 85562592
גלן הנסרד

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1970 (בן 54) באלימון, דבלין, אירלנד
 שם לידה:  Glen James Hansard
 מוקד פעילות:  אירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 מקום לימודים:  האקדמיה לקולנוע של ניו יורק 
 עיסוק:  זמר, כותב שירים, שחקן
 סוגה:  פולק, רוק, פולק רוק, רוק אלטרנטיבי, אינדי פולק, אינדי רוק
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  אנגלית, הולנדית 
 כלי נגינה:  שירה, גיטרה, פסנתר, מנדולינה
 חברת תקליטים:  פלאטו רקורדס, אוברקואט רקורדינגס, איילנד רקורדס
 בן או בת זוג:  מרקטה אירגלובה 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר
 www.glenhansardmusic.com
 פרופיל ב-IMDb
 
גלן הנסרד (באנגלית: Glen Hansard; נולד ב-21 באפריל 1970) הוא כותב שירים, זמר ושחקן אירי. מאז 1990, הוא היה הסולן של להקת הרוק האירית "The Frames", אשר איתה הוציא שישה אלבומי אולפן שארבעה מהם הגיעו לעשירייה הראשונה במצעד האלבומים האירי. בשנות ה-2000, הוא היה עם מרקטה אירגלובה בצמד הפולק רוק "The Swell Season" לפני שהוא הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, "Rhythm and Repose" ב-2012. האלבום השני שלו, "Didn't He Ramble", מ-2015 היה מועמד לפרס הגראמי לאלבום הפולק הטוב ביותר.
הוא שיחק וכתב מוזיקה לסרטים. הוא הופיע בסרט זוכה פרס הבאפט"א "הקומיטמנטס" (1991) וכיכב בדרמת המוזיקה האירית "פעם אחת" (2007), עליה זכה בכמה פרסים כולל פרס האוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר על "Falling Slowly" יחד עם אירגלובה. הסרט עובד אחר כך למחזמר זוכה פרסים.