stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיטר גרנט
תקופת לד זפלין

לאחר שציפורי החצר התפרקו, החל גיטריסט הלהקה ג'ימי פייג' לארגן סביבו הרכב חדש יחד עם רוברט פלאנט, ג'ון פול ג'ונס וג'ון בונהם. הלהקה נקראה בראשית דרכה "ציפורי החצר החדשים" אך שינתה במהרה את שמה ללד זפלין. כתוצאה מנאמנותו ומסירותו ללהקה, גרנט ניהל את הלהקה, וזאת למרות שלא נחתם בינו ובין הלהקה הסכם כתוב.
עד היום מתנהל ויכוח האם לד זפלין היו זוכים להצלחתם הגדולה לולא ניהולו של גרנט: הוא ניהל את המשא ומתן מול חברת התקליטים אטלנטיק על עסקת חמשת האלבומים הראשונים של הלהקה. פילוסופיית הניהול שלו תרמה רבות לביסוס המותג שהתפתח סביב הלהקה. הוא האמין שהלהקה יכולה להרוויח סכומי כסף נכבדים יותר מכפי שהרוויחו בעבר מבלי לאבד שליטה אמנותית, וזאת באמצעות שימת דגש רב יותר בהפקת אלבומים מאשר שחרור של סינגלים. כמו כן הוא טען שהלהקה צריכה להופיע יותר מאשר לערוך הופעות טלוויזיוניות - כלומר אם מישהו היה מעוניין להתוודע ללהקה, היה עליו להיות נוכח בהופעה שלהם.
ניתן לייחס את הצלחתה המסחרית של לד זפלין בחלקה להבנתו של גראנט את הקהל האמריקני ואת התנועה המחתרתית שהחלה גדלה וסוחפת את ארצות הברית.
הייתה זו היכרותו של גראנט את סצנת ההופעות שגרמה ללד זפלין לגרוף רווחים גבוהים מהופעותיהם, בעיקר ברחבי ארצות הברית, ולדחוף את הלהקה אל קדמת הבמה של שוק המסחרי של הרוק האמריקני. גרנט היה זה שדאג לניווט הרווחים מההופעות לידיהם של חברי הלהקה, במקום שיגיעו לידי סוכני המכירות ומקדמי ההופעות. באמצעות נקיטת גישה זו, הוא קבע סטנדרטים חדשים לניהול אמנים.
תעודת זהות

ערך זה עוסק במסמך רשמי המזהה את נושאו כתושב של המדינה שהנפיקה את המסמך. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
תעודת זהות מאסטוניה בתצורה של כרטיס חכם
תעודת זהות (בקיצור ת״ז) היא תעודה ציבורית המזהה את בעליה כאזרח המדינה, האוטוריטה או הרשות השלטונית אשר הנפיקה את המסמך.
המסמך משמש לצרכים שונים, כאשר מטרתו העיקרית היא זיהויו של נושא המסמך. עם זאת, המסמך יכול לכלול פרטים כגילו, מינו, תיאורו הפיזי או אף מוצאו האתני של נושא המסמך, וככזה, יש בו לעיתים כדי לאשש את זכויותיו וחובותיו של נושא המסמך. לדוגמה, במדינות בהן יש איסור על מכירת אלכוהול לקטינים, תעודת הזהות תשמש את רוכש האלכוהול על מנת להוכיח כי אינו קטין.
תעודת הזהות יכולה להיות מסמך שנוי במחלוקת, וזאת לפי הדרך בה משתמשת בה המדינה המנפיקה אותה. לעיתים המדובר במסמך המשמש לאפליית סוג אחד של אזרחים, או לסימונם כשונים מאחרים, ולעיתים המידע הנאסף לצורך הנפקת תעודת הזהות יוצר מאגר מידע ההופך את התחקות המדינה אחר מעשי אזרחיה לקל יותר.
סוגים של תעודות זהות

בעבר הייתה תעודת הזהות כרטיס מקרטון שעליו מודבקת תמונת בעליו. כיום מדובר לעיתים ב"כרטיס חכם" שניתן לקריאה באמצעות מחשב.
תעודת הזהות מעניקה, מבחינה מנהלית, לבעליה זהות ייחודית, לה אין שותף במדינה אשר הוציאה את התעודה הזו, ומגדירה את מעמדו של נושא התעודה במדינה מנפיקת התעודה. תעודות זהות מתקדמות כוללות מידע ביומטרי כתמונה, תיאור של תווי הפנים, גאומטריה של היד, סריקה ביומטרית של קשתית העין או אף טביעת אצבעות.
מידע שגרתי יותר הכלול בתעודת הזהות הוא לרוב שמו המלא של נושא התעודה, שמות הוריו, כתובתו, עיסוקו, והלאום אליו הוא משתייך, במדינות רב לאומיות. תעודות זהות מסוימות מציינות אף את סוג הדם. בעת מעבר למדינה זרה, תעודות זהות כמו תעודות וטפסים אחרים צריכה לעבור תרגום מקצועי כדי לקבל תוקף חוקי.
משמעות חוקית

החוק מגביל בדרך כלל את מספר האנשים הרשאי לדרוש הצגתה של תעודת זהות. לרוב המדובר באנשי משטרה ורשויות ההגירה, אך נהוג להציג תעודת זהות במגוון רחב של מצבים, כגון בעת שימוש בכרטיס אשראי, או רכישת אלכוהול וסיגריות. העובדה כי אדם אשר אינו מציג תעודת זהות אינו יכול לבצע מגוון של פעולות אזרחיות, כמו גם צפוי להיות מעוכב לחקירה אם יידרש להציגה על ידי שוטר, ויימצא כי אינו נושא אותה, הופכת את נשיאת תעודת הזהות לחובה דה פקטו בארצות רבות, גם אם אין חובה חוקית דה יורה לנשיאת התעודה.
לעיתים ישנם מסמכים רשמיים המשמשים כתחליף מעשי לתעודת הזהות, כגון רישיון נהיגה או דרכון, היכולים לסייע לרשויות בזיהוי הנושא אותם אף אם אינו נושא תעודת זהות. עם זאת, בדרך כלל תעודת זהות ניתנת לכלל התושבים החוקיים במדינה, בעוד שמסמכים אלו ניתנים רק למבקש אותם.
טיעונים בעד ונגד הנפקת תעודת זהות

בארצות בעלות מסורת המשפט המקובל, ישנו ויכוח על הנפקת תעודת הזהות. ויכוח זה אינו מתעורר בדרך כלל בארצות אחרות בהן נהוגה הנפקת תעודת הזהות.
בארצות הברית ובבריטניה תעודת הזהות מהווה נושא השנוי במחלוקת עזה, וישנם הרואים בהנפקת תעודת הזהות לכל אזרח, ובחיובו לשאת אותה, משום התערבות של המדינה בתחום הפרט, ושלילה של חירויות הפרט.
לרוב, הביקורת מופנית כלפי מאגרי המידע הכוללים את המידע הכלול בתעודת הזהות, ולא כנגד המסמך עצמו.
טיעונים בעד ונגד הנפקת תעודת זהות > נימוקים בעד תעודת הזהות

המדובר בכלי מינהלי המגביר את יעילות הממשלה ומסייע במאבק בפשיעה.
המתנגדים לשימוש בתעודת זהות חשים שיש להם "מה להסתיר". אזרח הגון, שומר חוק ונאמן אינו רוצה להסתיר דבר מן הרשויות. (לטיעון זה משיבים המתנגדים כי גם אזרחים שומרי חוק רשאים לשמור על פרטים מסוימים חסויים, ממגוון של סיבות, למשל הרצון להימלט מהטרדה מאיימת בידי אדם אחר, כשם שישנם אזרחים שומרי חוק השומרים על מספר הטלפון שלהם חסוי.)
אם המדינה לא תנפיק תעודות זהות, תדרושנה חברות פרטיות, כחברות אשראי, מסמך מקביל, אשר לא יהיו לו את היתרונות של תעודת הזהות.
פשעים כ"גנבת זהות" יצומצמו באופן דרסטי, והם נדירים במדינות בהן נעשה שימוש בתעודות זהות מתוחכמות, והן נדרשות לשם פתיחת חשבון בנק, או קבלה למקום עבודה.
טיעונים בעד ונגד הנפקת תעודת זהות > נימוקים נגד תעודת הזהות

אנשים התומכים בליברליזם כלכלי וחברתי הם לרוב בעלי דעה חשדנית בנוגע לתעודות הזהות, בשל כך שהם סבורים כי אין לכפות על האזרח נשיאת מסמך רשמי, ובשל רצונם להתערבות מועטה ככל האפשר של המדינה בחיי אזרחיה.
לעיתים, ההתנגדות לקיומן של תעודות זהות נוצרת כתוצאה מן החשש שהן תשמשנה למעקב אחר תנועות האזרח וחייו הפרטיים, תוך סיכון פרטיותו.
המתנגדים טענו כי ישנן מדינות בהן חייב האזרח לשאת תעודת זהות בכל עת. ברור כי הדבר אינו מכביד מבחינה פיזית, שכן תעודת הזהות היא לרוב מסמך קטן וקל, אך החשש הוא כי קיומה של החובה החוקית הזו יוביל לפעולה שרירותית של המשטרה, אשר תדרוש הצגת המסמך אפילו בנסיבות שאינן מצדיקות זאת, ונגד אזרחים שאין כנגדם כל חשד אחר.
מתנגדים אחדים השוו את הדרישה לנשיאת תעודת זהות לאופן בו התנהגו משטרים טוטליטריים, אשר דרשו מאזרחיהם נשיאת תעודות, והשתמשו בכך באופן מדכא. דוגמה לשימוש פסול במסמכי זיהוי הוא הנפקתם של "דרכונים פנימיים" לתושבי דרום אפריקה בעת משטר האפרטהייד, והשימוש בכך על מנת לדכא את האוכלוסייה השחורה.
תעודות זהות במדינות העולם

על פי הארגון הבינלאומי לפרטיות, "Privacy International", נכון לשנת 1996, כמאה מדינות ברחבי העולם מחייבות את אזרחיהן לשאת תעודת זהות. על פי ארגון זה, אף אחת ממדינות המשפט המקובל אינה מנפיקה לאזרחיה תעודות זהות.
תעודות זהות במדינות העולם > תעודת הזהות בישראל

מדינת ישראל היא מהמדינות שבהן חייבים התושבים לשאת תעודת זהות. עם זאת הגשת כתב אישום בגין הפרת סעיף זה נדירה מאוד בתחומי מדינת ישראל מאז ביטול הממשל הצבאי על ערביי ישראל.
הרשות המוסמכת בישראל להנפקת תעודות זהות היא רשות האוכלוסין וההגירה במשרד הפנים, באמצעות לשכותיה ברחבי הארץ. תעודות זהות מונפקות לכל תושבי המדינה בהגיעם לגיל 16 היושבים בה דרך קבע במעמד חוקי, כולל אלה שאינם אזרחים. לרוב מחולקת התעודה במסגרת בית ספרית בכיתה י', אם כי ניתן להנפיקה באופן עצמאי במשרד הפנים.
בתעודה הישראלית מופיעים פרטים אישיים מתוך מרשם האוכלוסין, ובהם מספר ייחודי הנקרא מספר זהות, שמו של בעל התעודה ושם משפחתו, שמות הוריו, תאריך לידתו, מקום הלידה, מינו של האדם ותמונתו, בעבר גם לאום. לתעודת הזהות מצורף ספח בו מופיעים הכתובת, המצב האישי, האזרחות, שמות קודמים של האדם, שם בן הזוג ומספר הזהות שלו וכן פרטים אישיים על ילדיו.
מאבקים רבים התקיימו על רישום סעיף הלאום במרשם האוכלוסין ובתעודת הזהות הניתנת על-פיו. מאז שנת 2002 לא מופיע הלאום בתעודה, אלא סדרת כוכביות במקום. הסיבה להשמטת סעיף הלאום הייתה פסיקת בג"ץ ב־2002 שהורתה לרשום כיהודים מתגיירים שעברו גיור רפורמי. שר הפנים דאז אלי ישי ממפלגת ש"ס החליט להשמיט את סעיף הלאום, על מנת להימנע מלרשום במסמך רשמי את יהדותו של אדם בניגוד לעמדת ההלכה האורתודקסית (עם זאת, סעיף הלאום עדיין מופיע במרשם האוכלוסין עצמו).
לתעודת הזהות הישראלית קדמה תעודת זהות שהנפיקו שלטונות המנדט הבריטי, החל משנת 1946 שהייתה כרטיס שעליו תמונתו של נושא התעודה, ופרטים אישיים כמקום מגוריו, ותיאורו החיצוני, וכן את "גזעו" (Race), כשהכוונה ללאום.
על מנת שבתעודה לא יהיה משום מתן לגיטימציה למעפילים שהגיעו לארץ ישראל במסגרת תנועת ההעפלה, כמהגרים בלתי לגליים, התנוססה בראש התעודה חותמת האומרת: "נשיאת תעודה זו אינה יוצרת בשום פנים זכות למגורים חוקיים בארץ ישראל" (Palestina).
בעבר, תעודת הזהות הישראלית לא הייתה מוגבלת לתוקף. בעשורים האחרונים הפכה תעודת הזהות למוגבלת בתוקף, כאשר תעודת הזהות הישנה (שאינה ביומטרית) בתוקף עד שנת 2024, ותעודות הזהות הביומטריות בתוקף בין 5 ל-10 שנים ממועד הנפקתן.[דרושה הבהרה]
תעודות זהות במדינות העולם > תעודת הזהות בבריטניה

במהלך מלחמת העולם הראשונה החל השימוש בתעודות הזהות בבריטניה אך נזנח בשנת 1919. במהלך מלחמת העולם השנייה הונפקו שוב לאזרחים תעודות זהות, אך בשל ביקורת ציבורית, שוב חדל השימוש בהן בשנת 1952.
מאז ועד היום סברו רבים משרי הפנים בבריטניה כי יש להנפיק לאזרחים תעודות זהות. בשנת 2003 הצהיר שר הפנים, דייוויד בלאנקט על תוכניתו, כי עד לשנת 2013 ינפיק משרד הפנים תעודת זהות המבוססת על טכנולוגיה ביומטרית ומאגר מידע ארצי, ויחייב את האזרחים לשאת את התעודה. למטרה זו הועלתה בפרלמנט הצעת חוק שזכתה לתמיכה של רוב מצומצם בפרלמנט, ולהתנגדות קולנית מצד ארגוני זכויות האזרח.
ב-13 בפברואר 2006 אישר הפרלמנט חוק המאפשר לאזרחים לשאת תעודת זהות אם רצונם בכך. כל אזרח הפונה לקבלת דרכון יחויב לרכוש תעודת זהות בו בזמן, אך לא יחויב לשאתה. עלות התעודה תהא 30 לירות שטרלינג. החוק בוטל בשנת 2009.
תעודות זהות במדינות העולם > צרפת

בצרפת החל השימוש בתעודות זהות בשנת 1940. המתנגדים לשימוש בתעודת הזהות מציינים כי השימוש בתעודת הזהות בצרפת היה כלי חשוב בידיה של ממשלת צרפת של וישי בזיהויים, למטרת השמדתם של 76,000 היהודים הצרפתים שנספו בשואה.
בעבר, הייתה נשיאת תעודת הזהות חובה, והיה על האזרח לדאוג לעדכונה של תעודת הזהות מדי שנה, אם שינה את מקום מגוריו, ומדי עשר שנים אם נותר באותו מקום מגורים. עדכון מסוג זה היה כרוך בתשלום אגרה. בנוסף לתצלום נושא תעודת הזהות, כללה התעודה גם את שמו המלא, מקום לידתו ותאריך לידתו, ומספר תעודת זהות, אשר שימש גם את רשויות הצבא לשם זיהוי החייבים בגיוס, את רשויות הביטוח הלאומי לשם תשלום גמלאות וקיצבאות, את הרשויות המשפטיות ורשויות המס.
לאחר מכן שונה החוק, כך שכל מסמך שהונפק באופן רשמי, שכלל תמונה ושם, יכל לשמש לשם זיהוי.
תעודות הזהות המונפקות עתה לאזרחי צרפת הן בחינם, ואין חובה לשאת אותן (מנגד קיימת חובה לשאת מסמך מזהה כלשהו בכל עת). ישנם המקדמים חקיקה להנפקת תעודת זהות ביומטרית שנשיאתה תהיה חובה, אך הצעות אלו זוכות לביקורת רבה. תעודות הזהות המונפקות משנת 2004 כוללות מידע ביומטרי, תמונה סרוקה באופן ממוחשב, תיאור דיגיטלי של טביעת האצבעות, חתימה סרוקה של נושא התעודה, ואמצעים דיגיטליים שונים למניעת זיוף התעודה, המוטבעים בפלסטיק ממנו היא עשויה.
תעודות זהות במדינות העולם > ארצות הברית

בארצות הברית אין שימוש בתעודת זהות פדרליות. אין כל רשות פדרלית המנפיקה תעודת זהות לכלל תושבי המדינה. ניסיונות ליצור רשות מסוג זה נכשלו בשל הביקורת מצד גופים ליברטריאנים ופוליטיקאים שמרנים, המתייחסים אל השימוש בתעודת זהות כמאפיין של משטר טוטליטרי.
בפועל, משמשים רישיונות הנהיגה המונפקים על ידי המדינות השונות בארצות הברית כסוג של תעודת זהות, ולעיתים קרובות נדרשת תעודה זו גם בנסיבות שאינן קשורות לנהיגה, כגון בעלייה למטוס בטיסה פנים ארצית, או בכניסה לבניין פדרלי. המדינות השונות בארצות הברית יכולות להנפיק תעודות זהות של המדינה.
תעודות זהות במדינות העולם > הונג קונג

להונג קונג היסטוריה ארוכה של שימוש בתעודות זהות, החל מהכרטיס הממולא ידנית בו השתמשו בעבר, עד לכרטיס ה"חכם" שהוכנס לשימוש לאחרונה. השימוש בתעודת הזהות לא עורר כל מחלוקת בהונג קונג.
תעודות זהות הונפקו לראשונה בהונג קונג בשנת 1949, השנה בה השתלטו הקומוניסטים על סין, וזאת במטרה לעצור את זרם המהגרים הבלתי חוקיים שהגיע אל הטריטוריה של הונג קונג, שהייתה באותה העת מושבה בריטית. האזרחים נדרשו להרשם ולקבל תעודת זהות, אך לא לשאת אותה עמם.
בשנת 1980 הוכרז כי נשיאת התעודה היא חובה, וזאת בשל גל נוסף של הגירה בלתי חוקית שהציף את העיר. בשנת 2003 הוכנס לשימוש כרטיס "חכם" הכולל שבב מחשב האוגר מידע אישי על נושא התעודה וניתן לקריאה באמצעות מכונה המיועדת לכך.
תעודות זהות במדינות העולם > תעודות זהות בטריטוריות שנויות במחלוקת

תושבי סהרה המערבית אשר אינם מכירים בשלטון המרוקאי בטריטוריה משתמשים בתעודות זהות ספרדיות מלפני שנת 1975, המבדילות אותם מן המתיישבים המרוקאים שהגיעו לאחר מכן.
לאומנים בסקים הנפיקו "תעודות זהות" כאמצעי להראות את שלילתם את השלטון הספרדי והצרפתי בחבל הבסקים. צרפת וספרד הן מדינות בהן נשיאת תעודת זהות היא חובה. בנשיאת תעודת הזהות ה"בסקית" במקום זו הרשמית יש משום התרסה כלפי השלטונות.
לאחר הקמת הרשות הפלסטינית, המשרד לעניינים אזרחיים שלה החל להנפיק תעודות זהות פלסטיניות באישור ישראל, שקובעת גם את מספרי הזהות. תעודות אלה דומות לתעודות המנהל האזרחי הכתומות, אך הנרתיק שלהן הוא בצבע ירוק ועליו מוטבע סמל הרשות הפלסטינית, והכיתוב בערבית קודם לזה שבעברית.
תעודות זהות במדינות העולם > מדינות בהן נשיאת תעודת הזהות אינה חובה

אוסטריה אוסטריה
יפן יפן
פינלנד פינלנד
קנדה קנדה
שוודיה שוודיה החלה באחרונה להנפיק תעודות זהות לאזרחיה, אך אינה מחייבת אותם לשאתה.
שווייץ שווייץ
תעודות זהות במדינות העולם > מדינות בהן אין שימוש בתעודת זהות

איסלנד איסלנד
אירלנד אירלנד
ארצות הברית ארצות הברית כתחליף משתמשים ברישיון נהיגה, תעודה מזהה דמוית רישיון נהיגה או כרטיס ביטוח לאומי
דנמרק דנמרק
נורווגיה נורווגיה
ראו גם

זיהוי ביומטרי
דרכון
אשרה
מספר זהות
ID2020
תעודת זהות ישראלית בפורמט הישן
תעודת זהות ישראלית ביומטרית
צונקו אוקזקי

| --- | --- |

Tsuneko Okazaki
 לידה:  7 ביוני 1933 (בת 91) נגויה, יפן 
 ענף מדעי:  ביולוגיה מולקולרית
 מקום מגורים:  יפן יפן
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נגויה  Aichi Prefectural Asahigaoka Senior High School 
 מוסדות:  אוניברסיטת וושינגטון  אוניברסיטת סטנפורד  אוניברסיטת נאגויה  אוניברסיטת Fujita Health  מכון מחקר כרומו
 פרסים והוקרה:  מסדר התרבות (2021)  פרס ההצטיינות בתרבות (2015)  פרס לוריאל-אונסק״ו לנשים במדע (2000) 
 בן זוג:  רייג'י אוקזקי
 
ד"ר צונקו אוקזקי (ביפנית: 岡崎 恒子; נולדה ב-7 ביוני 1933) היא חוקרת ביולוגית מולקולרית, שגילתה בשיתוף עם בעלה את מקטעי אוקזקי. גילוי מקטעי אוקזקי היווה פריצת דרך משמעותית בהבנת מנגנון שכפול ה-DNA. ד"ר צונקו תרמה רבות להתקדמות המחקר הגנטי והיא עודה פעילה באקדמיה בימים אלה.
ראשית חייה והשכלתה

צונקו אוקזקי נולדה במחוז אאיצ'י שביפן בשנת 1933 ולמדה תואר ראשון ודוקטורט בביולוגיה בבית הספר למדע באוניברסיטת נגויה. היא סיימה את הדוקטורט שלה בשנת 1956 והכירה באותה השנה את בעלה, רייג'י אוקזקי. הם התחתנו באותה שנה וזמן קצר לאחר מכן איחדו את עבודות המחקר והמעבדות שלהם.
גילוי מקטעי אוקזקי

המחקר המוקדם של צונקו וריי'גי אוקזקי כלל חקר של שכפול DNA ומאפיינים ספציפיים של נוקלאוטידים בביצי צפרדעים וקיפודי ים. עבודה זו הובילה לגילוי תמידין-דיפוספט רמנוזה, נוקלאוטיד שקשור לסוכר. גילוי זה פתח עבורם את האפשרות לעבודה בארצות הברית, שם המשאבים למחקריהם היו זמינים יותר. הם עבדו באוניברסיטת וושינגטון ובאוניברסיטת סטנפורד במעבדותיהם של ג'.ל סטרומינגר וארתור קורנברג בהתאמה. בשנת 1968, לאחר השלמת מחקר רב בארצות הברית וביפן כאחד, צונקו ורייג'י פרסמו את פריצותיהם המדעיות בדבר מקטעי אוקזקי ב-PNAS. בשנת 1975, לאחר מותו המוקדם של רייג'י אוקזקי מלוקמיה שנגרמה מהקרינה הרבה שנוצרה על ידי הפצצה ילד קטן שהוטלה על הירושימה, צונקו המשיכה במחקרה להוכחת הקשר בין מבנה תחל ה-RNA למקטעי אוקזקי.
תרומות מחקר נוספות

צונקו ממשיכה את פעילותה בפרויקטי מחקר שונים עוד בימים אלה, והיא חוקרת בעיקר היבטים שונים של DNA. היא עמדה בראש מעבדות שונות, שימשה כמנחה ראשית של סטודנטים רבים והייתה תורמת אינטלקטואלית משמעותית במחקרים רבים. אחת מתרומותיה הייתה במחקר שהראה כי hGCMa הוא בקר תעתוק בשליה, שככל הנראה מעורב בביטוי של גנים רבים הספציפיים לשליה. תרומה נוספת שלה הייתה במחקר שהראה שהחלבון B בצנטרומר האנושי משרה התמקמות נוקלאוזומים על רצפי α-satellite. היא תרמה להבנת הבקרה הגנומית של HLA-G והאופן בו הנוכחות של הדכאן LINE1 מסבירה את הפחתת הביטוי של HLA-G. בנוסף היא תרמה למחקר על עכברים בעלי תסמונת דאון במטרה להבין את המאפיינים הגנוטיפים והפנוטיפיים של תסמונת דאון בבני אדם.
היא עבדה על הבנת הרגולציה הגנומית של HLA-G וכיצד נוכחות של משתיק גנים LINE1 עשויה להסביר את הביטוי המוגבל של HLA-G. היא גם תרמה למחקר על עכברים עם מאפיינים של תסמונת דאון על מנת להבין את מאפייני הגנוטיפ-פנוטיפ של תסמונת דאון אצל בני אדם.
קריירה

צונקו הייתה פרופסורית עמיתה בביולוגיה מולקולרית בבית הספר למדע באוניברסיטת נגויה מ-1967 ועד 1983. היא החזיקה במשרה זו עד שהפכה לפרופסורית מובילה מ-1983 עד 1997. ב-1997 היא עברה לקרן המקיפה למדע רפואי באוניברסיטת Fujita Health, שם כיהנה כפרופסורית לחמש שנים ולאחר מכן כיהנה כפרופסורית אורחת עד ל-2008. בנוסף, בשנים 2004 עד 2007, עבודתה העיקרית הייתה במשרדי סטוקהולם (Stockholm Office) שם כיהנה כנציגת החברה היפנית לקידום המדע. היא הייתה גם נשיאת ומנכ"לית של ארגון המחקר כרומו (Chromo Research Inc) מ-2008 עד 2015.
חיים אישיים

צונקו ילדה את בנה הבכור בשנת 1963, לאחר שחזרה מאוניברסיטת וושינגטון ואוניברסיטת סטנפורד יחד עם בעלה, ואת בנה השני בשנת 1973. באותה תקופה היה ביפן מחסור במסגרות לגיל הרך וצונקו, שעבדה כחוקרת במשרה מלאה, התקשתה למצוא עזרה בטיפול בילדיה. עקב כך היא לקחה חלק פעיל בקמפיין אזרחי וצעדה למען הרחבת מסגרות התמיכה בטיפול בילדים. רייג'י אוקזקי נפטר בשנת 1975, אך צונקו המשיכה לקדם את המחקר עליו עבדו עד להשלמתו.
הוקרה

צונקו זכתה בפרס לוריאל-אונסק"ו לנשים במדע בשנת 2000.
כמו כן, הוענקו לה: המדליה עם הסרט הסגול (Medal with Purple Ribbon) בשנת 2000; מסדר האוצר הקדוש (Order of the Sacred Treasure); וקרני זהב עם סרט צווארון (Gold Ray with Neck Ribbon) בשנת 2008.
בשנת 2015 אוניברסיטת נגויה השיקה את פרס צונקו ורייג'י אוקזקי, "לכבוד רוחם ומורשתם של הפרופסורים אוקזקי".
בשנת 2015 קיבלה את פרס ההצטיינות בתרבות (Person of Cultural Merit).
הערות שוליים

↑  Willingham, Emily Jane (2010). The Complete Idiot's Guide to College Biology. Penguin. ISBN 978-1-59257-848-1. נבדק ב-6 בינואר 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  (ביפנית)"『岡崎フラグメントと私』岡崎 恒子 | サイエンティスト・ライブラリー | JT生命誌研究館". サイエンティスト・ライブラリー | JT生命誌研究館. נבדק ב-2016-05-15.
1 2 3  "Days weaving the lagging strand synthesis of DNA - A personal recollection of the discovery of Okazaki fragments and studies on discontinuous replication mechanism". Proceedings of the Japan Academy. Series B, Physical and Biological Sciences. 93 (5): 322–338. במאי 2017. doi:10.2183/pjab.93.020. PMC 5489436. PMID 28496054. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Shmaefsky, Brian (2006). Biotechnology 101. Greenwood Publishing Group. ISBN 9780313335280.
↑  "Mechanism of DNA chain growth. I. Possible discontinuity and unusual secondary structure of newly synthesized chains". Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America. 59 (2): 598–605. בפברואר 1968. doi:10.1073/pnas.59.2.598. PMC 224714. PMID 4967086. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Tsuneko & Reiji Okazaki Award - Okazaki Fragment". www.itbm.nagoya-u.ac.jp. נבדק ב-2018-05-22.
↑  "Cell to cell transfer of the chromatin-packaged human beta-globin gene cluster". Nucleic Acids Research. 38 (5): e33. במרץ 2010. doi:10.1093/nar/gkp1168. PMC 2836578. PMID 20007595. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "LINE1 family member is negative regulator of HLA-G expression". Nucleic Acids Research. 40 (21): 10742–52. בנובמבר 2012. doi:10.1093/nar/gks874. PMC 3510505. PMID 23002136. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "A novel mouse model for Down syndrome that harbor a single copy of human artificial chromosome (HAC) carrying a limited number of genes from human chromosome 21". Transgenic Research. 23 (2): 317–29. באפריל 2014. doi:10.1007/s11248-013-9772-x. PMID 24293126. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  (2015-04-05)
 DNA researcher Okazaki wins int'l award for female scientists., the Free Library, Retrieved 2017-10-31.
↑  "My Life & Okazaki Fragments | Features | Nagoya University Academic Research & Industry-Academia-Government Collaboration". Nagoya University Academic Research & Industry-Academia-Government Collaboration (ביפנית). נבדק ב-2018-05-22.
↑  "Tsuneko & Reiji Okazaki Award". www.itbm.nagoya-u.ac.jp. נבדק ב-2017-10-31.
↑  "T.O.L.講義：2015度の文化功労者に選ばれた、名古屋大学名誉教授　岡崎恒子先生による特別講義を実施しました！". isen.ac.jp. archive.is. 2015-11-13. אורכב מ-המקור ב-2016-03-15. נבדק ב-2017-10-31.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA0313024X  VIAF: 110220324   WorldCat (עם VIAF): 110220324
רצועת הביטחון (תוכנית רדיו)

| --- | --- |
 ארץ מקור:  ישראל 
 שידור
 רשת שידור:  גלי צה"ל 
 תקופת שידור מקורית:  1998–הווה 
 
רצועת הביטחון היא תוכנית אקטואלית, צבאית - ביטחונית יומית, המשודרת בגלי צה"ל.
התוכנית עלתה לאוויר בשנת 1998 והיא משודרת עד היום. העורך הראשי הראשון היה יצחק טוניק, שהיה גם מגיש התוכנית, ומפקד גל"צ לשעבר. בשנת 2007 החליפה אותו טלי ליפקין-שחק, שמשמשת בתפקיד עד היום ובנוסף גם עורכת את התכנית. במהלך השנים הגישו את התוכנית עיתונאים צבאיים בולטים בישראל, ובהם: עמוס הראל, יואב לימור, פנחס עידן, ואלכס פישמן.
התוכנית עוסקת בנושאים מגוונים ובהם: צבא, אסטרטגיה וממשל, המזרח התיכון והעולם הערבי, וצבא-חברה.
מפעם לפעם נערכות תוכניות מיוחדות בהן טלי ליפקין-שחק מארחת מרואיין באולפן לתוכנית שלמה. במהלך מבצע עופרת יצוקה, כמו גם במלחמת לבנון השנייה, שודרה התוכנית בשידור חי, במשך שעה בכל ערב.
צוות התוכנית

טלי ליפקין-שחק - מגישה ועורכת ראשית
ג'קי חוגי - מגיש
סמדר פרי - מגישה
אמיר בר-שלום - מגיש
ג'ף באנה

| --- | --- |

באנה, 2017
 לידה:  29 ביוני 1977 מיאמי, ארצות הברית 
 התאבד:  3 בינואר 2025 (בגיל 47) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Jeffrey Lance Baena 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות ע"ש טיש (1999)  Miami Killian High School 
 בת זוג:  אוברי פלזה
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'פרי באנה (באנגלית: Jeffrey Baena;‏ 29 ביוני 1977 – 3 בינואר 2025) היה תסריטאי ובמאי קולנוע יהודי-אמריקאי.
ביוגרפיה > חיים מוקדמים

ג'פרי באנה נולד ב-29 ביוני 1977, וגדל במשפחה יהודית חילונית בעיר מיאמי שבפלורידה. בהמשך סיים תואר תואר שני בלימודי קולנוע מבית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק.
לאחר שסיים את לימודיו עבר ללוס אנג'לס על מנת להתחיל להתמקד בקריירת בימוי.
ביוגרפיה > קריירה

באנה החל את הקריירה בתעשיית הקולנוע כעוזר מפיק של הקולנוען רוברט זמקיס, ובמסגרת זו לקח חלק בפיתוח הסרטים "האמת שמתחת לפני השטח" ו"להתחיל מחדש" (שניהם יצאו לאקרנים בשנת 2000). בהמשך עבד כעוזר עורך של הכותב-במאי דייוויד או. ראסל. במהלך התקופה בה עבד עם ראסל באנה נפצע באחת מעיניו בתאונת דרכים קלה. על מנת לעודד אותו ולסייע לו להעביר את הזמן בעת שהוא החלים, ראסל החל לעשות איתו סיעור מוחות לתסריטים פוטנציאלים, והדבר הוביל לבסוף להפקתם של ארבעה תסריטים, כולל "I Heart Huckabees", אשר יצא לאקרנים בשנת 2004 ואותו ביים ראסל, ו"פגוש את הפוקרס" שאותו ביים ג'יי רואץ' (אשר גם יצא לאקרנים ב-2004).
סרט הדרמה הקומי "Joshy" היה אמור להיות סרט הבכורה של באנה כבמאי, אף על פי כן, הפרויקט התעכב לבסוף משום שהשחקן אדם פאלי אשר היה צריך לככב בסרט נאלץ לדחות את השתתפותו בסרט מסיבות אישיות. בעקבות כך באנה החל להתמקד בהפקת קומדיית הזומבים "Life After Beth" שהתבסס על תסריט אותו הוא החל לכתוב בשנת 2003. הקרנת הבכורה של הסרט, בו כיכבה השחקנית אוברי פלאזה, התקיימה בפסטיבל סאנדנס 2014, והוא היה לבסוף סרט הבכורה של באנה כבמאי.
בהמשך באנה חזר לעבוד על בימוי הסרט "Joshy" והקרנת הבכורה שלו התקיימה לבסוף בשנת 2016 בפסטיבל הסרטים סאנדנס. הסרט הבא אותו הוא ביים היה סרט הקומדיה השחורה "The Little Hours" אשר בו כיכבו אליסון ברי, דייב פרנקו, קייט מיקוצ'י, אוברי פלאזה, ג'ון סי. ריילי ומולי שאנון ואשר הקרנת הבכורה שלו התקיימה בשנת 2017. הוא ביים בהמשך שני סרטים נוספים בכיכובה של אליסון ברי - "דוהרת" שיצא לאקרנים ב-2020 ו-"Spin Me Round" שיצא לאקרנים ב-2022.
ביוגרפיה > חיים אישיים

משנת 2011 באנה היה בזוגיות עם השחקנית האמריקאית אוברי פלזה. הם התחתנו בשנת 2021 בטקס קטן בחצר האחורית של ביתם, במלאת כעשור לתחילת הקשר הזוגי שלהם.
ביוגרפיה > פטירתו

ב-3 בינואר 2025 עוזרו מצא את גופתו של באנה בביתו שבלוס אנג'לס. פטירתו בטרם עת של באנה נקבעה בהמשך בזירה, בעת שהיה בן 47, כשסיבת הפטירה שדווחה לתקשורת הייתה התאבדות בתלייה.
פילמוגרפיה חלקית > סרטים

| שנה | שם הסרט | במאי | תסריטאי | מפיק |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | I Heart Huckabees (אנ') | לא | כן | לא |
| 2014 | Life After Beth (אנ') | כן | כן | לא |
| 2016 | Joshy (אנ') | כן | כן | לא |
| 2017 | The Little Hours (אנ') | כן | כן | לא |
| 2020 | דוהרת | כן | כן | כן |
| 2022 | Spin Me Round (אנ') | כן | כן | כן |
פילמוגרפיה חלקית > טלוויזיה

| שנה | שם התוכנית | במאי | תסריטאי | מפיק |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | Cinema Toast | כן | כן | כן |