stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלום צדיק
פרסומים בולטים > עבודתו המחקרית

מחקריו של צדיק מתמקדים בימי הביניים, במיוחד בתחומים חופש הבחירה, המוסר הטבעי והגדרת האמונה, הגות הרמב"ם והגותם של המומרים היהודים בספרד. קישור לרשימה של רוב פרסומיו המדעיים נמצא בסוף הערך.
פרסומים בולטים > עבודתו המחקרית > "מהות הבחירה היהודית בהגות היהודית בימי הביניים"

בשנת 2017 יצא ספרו הראשון של צדיק, "מהות הבחירה בהגות היהודית בימי הביניים", בהוצאת ספרים על שם י"ל מאגנס ומכון וון ליר. בספר סוקר צדיק את הגותם הפילוסופית לגבי חופש הבחירה של 21 הוגים שונים בימי הביניים, ובהם הרמב"ם, רבי חסדאי קרשקש ואבנר מבורגוס. לצד הכתיבה על כל הוגה, צדיק מציג את השינויים שהתרחשו בנושא בעקבות המעבר של מרכז הכובד של ההגות היהודית מערבית לעברית.
צדיק מגיע למסקנה שאין אחידות בהגות היהודית בנוגע לשאלת הבחירה: כל הוגה החזיק בעמדתו הפילוסופית העצמאית ופירש על פיה את המקורות ברי הסמכות בתנ"ך ובחז"ל. כדוגמה, צדיק מביא את אמירתו של רבי עקיבא "הכל צפוי והרשות נתונה". אמירה זו פורשה כתומכת בחופש הבחירה על ידי הרמב"ם (והוגים אחרים), פורשה כתומכת בדטרמיניזם על ידי רבי חסדאי קרשקש, ופורשה כתומכת באי ידיעתו של האל את העתיד על ידי רבי יצחק פולקר. צדיק טוען שיש להסביר את ההבדל בפירושים השונים משום שמתקיים משחק סכום אפס בין מחויבות לפרשנות: ככל שהוגה מחויב יותר למקור מסוים, כך הוא ייטה גם לפרש אותו כך שלא יתנגש עם הפילוסופיה של אותו הוגה.
פרסומים בולטים > עבודתו המחקרית > "הגות השמד"

בשנת 2020 יצא ספרו השני של צדיק, "הגות השמד". הספר סוקר את הגותם הנוצרית של חמישה יהודים שהתנצרו בספרד מהמאה ה-12 ועד המאה ה-15: פטרוס אלפונסי (אנ'), אלפונסו דה ולדוליד, פבלו דה סנטה מריה, ג'רונימו דה סנטה פה ופדרו דה לה קבלריה. הוא משווה בין הגותם של אותם מומרים לגבי השילוש וההתלבשות וביקורתם על מצוות התורה ומציג להשוואה גם את העמדה הרשמית של הכנסייה הקתולית באותו הזמן.
מסקנתו של צדיק היא שאין שום קשר בין הגות המומרים לגבי השילוש וההתלבשות לעמדה הקתולית המקובלת בזמנם ובינם לבין עצמם. כל אחד מאותם מומרים החזיק בעמדה שונה אחד מהשני, וכולם למעט אחד גם החזיקו בעמדה השונה באופן מהותי מהעמדה הקתולית המקובלת. לעומת זאת, צדיק טוען שכל אותם מומרים החזיקו בעמדה זהה לגבי מצוות התורה. כולם תפסו את המצוות כמזיקות וגרועות, ופעמים רבות ההוגים המאוחרים אימצו את הטענות של קודמיהם לגבי ביקורתם על מצוות התורה. לטענתו גם לא ניתן להצביע על קבוצה יהודית מסוימת שממנה יצאו המומרים. המומרים הגיעו מכל הזרמים היהודיים בספרד: פילוסופים יהודים (אבנר), מקובלים (פדרו), רבנות מסורתית והנהגת קהילה (פבלו), ולא-רבנים עם השכלה רחבה (פטרוס).
פרסומים בולטים > עבודתו המחקרית > "הרמב"ם - פילוסוף דתי רדיקלי"

רבות מעמדותיו הפילוסופיות של הרמב"ם נתונות במחלוקת עזה. הצורה שבה הוא כתב את מורה נבוכים מאפשרת לפרש אותו במגוון דרכים, ולרוב לא ניתן להגיע להכרעה חד משמעית. בספרו "הרמב"ם - פילוסוף דתי רדיקלי" (יצא בשנת 2023 באנגלית, "Maimonides – A Radical Religious Philosopher") טוען צדיק כי הרמב"ם היה פילוסוף רדיקלי שלא האמין בעל טבעי, בריאת העולם ונסים. לטענתו, הרמב"ם תפס את הדת בעיקר כיצירה אנושית שנועדה להכווין אנשים לחיים מוסריים ולהבנת האמת הפילוסופית. לטענתו של צדיק, הרמב"ם פנה בספרו לשני סוגי קוראים: הראשון הוא הנבוך, האדם שמחזיק בתפיסה פילוסופית מסוימת וחושב שהיא סותרת את התורה. עבורו נכתב הספר כך שהוא יוכל לקרוא את תפיסתו שלו בתוך הספר ובתוך התורה (ויוכל להמשיך לשמור מצוות). הסוג השני הוא התלמיד שאינו נבוך, המעוניין להבין עוד יותר את התפיסה הפילוסופית הנכונה ולהעמיק את ידיעותיו בתורה. לצד עניינים אלו, ספרו של צדיק עוסק גם בשאלת הבחירה החופשית, הגדרת ה"מפורסמות" והמוסר הטבעי בהגותו של הרמב"ם.
פרסומים בולטים > "הברית הבלתי קדושה - על גבולות המחשבה של הדת ועל הברית בין שמרנות לאתאיזם"

משנת 2001, לצד לימודיו האקדמיים, החל צדיק להעביר שיעורים קבועים בישיבת עתניאל על ספרים ונושאים שונים בפילוסופיה יהודית וכללית. הוא התמיד בכך גם לאחר שנתמנה להיות מרצה בכיר באוניברסיטת בן-גוריון. שיעורים אלו הוכרו כהרצאות אקדמיות על ידי מכללת הרצוג, והיו דומים להרצאות שמסר שם ובמוסדות אקדמיים אחרים.
בשנת 2018 פרסם צדיק מאמר ב"אביע", בטאון התלמידים של ישיבת עתניאל, בו טען כי מתקיימת ברית בלתי מוצהרת בין שמרנים דתיים – צדיק מבהיר שהוא מתייחס לאלו שמחזיקים בעמדות ש"מתנגדות עקרונית לפירוש פילוסופי של הדת... [ו]טוענות שיש לדת מסר מטאפיזי ברור ועצמאי" – לבין אתאיסטים. לטענתו, שמרנים דתיים מגדירים אדם כדתי על פי אמות מידה מסורתיות שפעמים רבות נוגדות את ההיגיון (כגון אמונות המבוססות על הקבלה או על נאמנות עיוורת לחכמים), ואתאיסטים משתמשים באותן הגדרות של השמרנים כדי לכפור בדת. כהנגדה, מציג צדיק את עמדתם של "הפילוסופים הדתיים" – אלו שמפרשים את כתבי הקודש לפי ההיגיון והראיות מהמציאות, ולא להפך. לטענתו, "על פי הגישה הפילוסופית הרדיקלית לדת, הפילוסופיה היא המגדירה את תוכנם של המושגים הדתיים השונים, המתפרשים מחדש בכל פעם שהתפיסה הפילוסופית משתנה".
בסופו של המאמר קרא צדיק להכיל בחברה הדתית את מי שמקפיד על שמירת מצוות, אפילו אם הוא אינו מאמין בהשגחה פרטית, תורה מן השמים או כל תפיסה של אל פרסונלי, וטען שהיו לאורך הדורות מגדולי ישראל שסברו כך. לטענתו, אמנם אי אפשר להיות דתי מבלי להאמין באל אבל יש להגדיר את האל על בסיס ניתוח פילוסופי, וכל הגדרה של האל יכולה וצריכה להתקבל כלגיטימית מבחינה דתית. לדידו חשוב לקיים את מצוות הדת ללא קשר לאמונה מכיוון שהן מאפשרות חיים משפחתים וחברתיים טובים בסבירות גבוהה מאוד – מה שלשיטתו העולם החילוני איננו יכול לספק. מאמרו של צדיק יצר פולמוס סוער בישיבת עתניאל ומחוצה לה, והוביל להתפטרותו של הרב שמואל אריאל מישיבת עתניאל.
פרסומים בולטים > "קריאה לתחייתה של הפילוסופיה הדתית"

ספרו החמישי של צדיק, "קריאה לתחייתה של הפילוסופיה הדתית", פורסם בהוצאת כתב בשנת 2024. בשונה מספריו הקודמים של צדיק, הספר הוא ספר עיוני-פופולרי ולא אקדמי. הספר מחולק לשלושה חלקים: בחלק הראשון צדיק מציג את ההיסטוריה של הזרם הדתי-פילוסופי בימי הביניים, בחלק השני מתואר המצב הקיים באופק הדתי ומוסברות בו הבעיות אשר נובעות לשיטת צדיק מחוסר של זרם דתי נטורליסטי. בחלק השלישי צדיק מתאר עתיד אפשרי לזרם הפילוסופי הדתי וקורא להקימו לתחייה.
בחלקו הראשון של הספר טוען צדיק כי האיחוד ההכרחי בין אמונה בעל טבעי לבין חיים דתיים היא חידוש מתחילת העת החדשה. לטענתו, לאורך כל ימי הביניים היה זרם דתי-פילוסופי שדגל בשמירת מצוות קפדנית לצד חוסר אמונה בעל טבעי. בחלקו השני של הספר צדיק מבקר את התפיסה הרווחת כיום, שדורשת מאדם להכריע בין חוסר האמונה שלו בעל טבעי לבין רצונו לשמור מצוות ולהשתייך לקהילה דתית. לפי צדיק, הזרם הדתי-פילוסופי יכול לספק את רצונם של אנשים הרוצים לחיות בחברה דתית ומזדהים עם אורח חיים דתי-שמרני לקיים אורח חיים דתי למרות שאינם מאמינים באלוהים. צדיק מצביע על חסרונות הקיימים בשלושה ציבורים: הציבור החילוני-ליברלי, הציבור הדתי השמרני והציבור הדתי-ליברלי. בחלקו השלישי של הספר, קורא צדיק לדתיים שמרנים, דתיים ליברלים וחילונים אשר אינם מאמינים באל אך מעוניינים לקיים אורח חיים דתי מתוך התנגדות ומאיסה בליברליות, במתירנות המינית (אנ') ובקבלת להט"ב (אנ') מחד ותוך התנגדות לאמונות הדתיות השמרניות מאידך להצטרף לזרם הדתי-פילוסופי. בהמשך, מצהיר צדיק כי "צריך לתקוף בעוצמה זהה את שני צדדי הברית בין השמרנים לחילונים ולהצהיר בבירור, שהדת השמרנית מלאה באמונות תפלות ודומה לעבודה זרה. בה בעת יש לטעון, לא פחות בבירור, שהשיטה הליברלית המקובלת בחברה החילונית היא אסון מבחינה מוסרית וחברתית. עלינו להגיד שאנו מציגים הגדרה בלתי שמרנית של הדת ותפיסה בלתי ליברלית של המוסר, שהן לא פחות דתיות ופילוסופיות."
השקפתו התאולוגית - חברתית

השקפתו של צדיק, המבוססת במידה רבה על מושאי עבודתו המחקרית ועל מסקנותיה, מאופיינת מחד גיסא בהתנגדות ואתגור של הדת האורתודוקסית בצורתה המקובלת כיום ומאידך גיסא באנטיליברליזם, הומופוביה, והתנגדות לתופעות שצדיק מזהה כמערביות, מודרניות ופוסטמודרניות.
צדיק הסביר את מניעו להפצת הגותו בכך שלשיטתו "אנשים שעוזבים את הדת בגלל שאינם מאמינים בעל טבעי הורסים לעצמם את החיים (וגם פוגעים בהוריהם, נשותיהם ושאר בני משפחתם) ואגב כך גם פוגעים בחברה." ומכיוון ש"שחשוב לי שידעו כמה שיותר אנשים שניתן להמשיך להיות דתי ולקיים מצוות גם ללא אמונה בעל טבעי."
חייו הפרטיים

צדיק נשוי לרבנית נווית (לבית קיים), בוגרת התוכנית לרבניות במדרשת לינדנבאום, מוסמכת לרבנות מטעם הרב שלמה ריסקין, וראש תוכנית אליסה לבנות חו"ל לאחר תואר ראשון במדרשת נשמת. בני הזוג מתגוררים בעתניאל ולהם אחד-עשר ילדים.
צדיק דובר צרפתית, עברית ואנגלית ובעל שליטה בלטינית, ספרדית, גרמנית, ערבית, איטלקית, קטלאנית ויוונית.
לקריאה נוספת

שלום צדיק, מהות הבחירה היהודית בהגות היהודית בימי הביניים, הוצאת י"ל מאגנס ומכון וון ליר, 2017
שלום צדיק, הגות השמד, הוצאת י"ל מאגנס, 2020
שלום צדיק, Maimonides – A Radical Religious Philosopher, הוצאת "Gorgias Press", שנת 2023
שלום צדיק, Natural Law: Medieval Translators and Commentators facing Nichomachean Ethics, V. 7, הוצאת "Medium Aevum", שנת 2024
שלום צדיק, קריאה לתחייתה של הפילוסופיה הדתית, הוצאת כתב, שנת 2024
הערות שוליים

↑  שלום צדיק, מהות הבחירה בהגות היהודית בימי הביניים, שלמי תודה, הוצאת מכון ון ליר, הוצאת ספרים על שם י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, ירושלים
↑  שלום צדיק, "דטרמיניזם ושילוש בהגותו של אבנר מבורגוס", דוקטורט בהנחייתו של דניאל לסקר, 2011
↑  שלום צדיק, באתר אוניברסיטת תל אביב
↑  פרופ' שלום צדיק, באתר אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
↑  מסכת אבות, פרק ג', משנה ט"ו
↑  אריה יואלי, ‏בגלל מאמר, ר"מ בישיבת עתניאל התפטר, באתר "סרוגים", 28 במרץ 2018
↑  חנן גרינווד, בגלל מאמר: רב בישיבת עתניאל התפטר, באתר ישראל היום, 28 במרץ 2018
↑    יהודה יפרח, ‏האם אפשר להיות דתי מבלי להאמין בבורא?, בעיתון מקור ראשון, 10 באפריל 2018
↑  שו"ת עם הרב יובל שרלו, מאמר של הרב שלום צדיק, באתר ישיבת אורות שאול, 31 במאי 2018
↑  שלום צדיק, קריאה לתחייתה של הפילוסופיה הדתית, הוצאת כתב, שנת 2024, עמודים 11 - 15
↑  שלום צדיק, קריאה לתחייתה של הפילוסופיה הדתית, הוצאת כתב, שנת 2024, עמודים 93 - 187
1 2  שלום צדיק, קריאה לתחייתה של הפילוסופיה הדתית, הוצאת כתב, שנת 2024, עמודים 216 - 218
1 2  "הכפירה הפוסטמודרנית אוכלת את עצמה וגורמת לחברות שדוגלות בה להתאבד. אין תקופה בהיסטוריה שבה אנשים השתמשו כל כך הרבה באמצעים כימיקליים כדי לשכוח שיש להם חיים גרועים, כמו בחברה הליברלית המודרנית רווית השפע החומרי. החיים בעולם המודרני המערבי הופכים את האדם לאומלל ואת החברה לכושלת."

אברהם סתיו, "גם אם אנו רק קופים מתוחכמים, המצוות גורמות לנו להיות מאושרים", באתר מקור ראשון, ‏31.10.2024
↑  "אני חושב שצריך אכן, ש[יחסים הומוסקסואלים], יהיה מבחינת החברה הדתית... דבר שהוא זוכה... לציון חברתי שלילי ביותר. כמו, לצורך העניין, זוגיות פתוחה, בגידות..."

ד"ר רועי יוזביץ, הפרופסור שהסעיר את העולם הדתי עם ספר (כפירה?) חדש, 1 בדצמ׳ 2024. 01:19:59 היחס ללהטב בחברה הדתית
↑  "לסיכום, להוציא אדם מן הדת בשל אמונותיו זה לא נכון מבחינה היסטורית ודתית, ואסון מבחינה מוסרית וחברתית. הסיבה שהחלטתי לצאת למאבק בנושא הוא מכוון שחשוב לי שידעו כמה שיותר אנשים שניתן להמשיך להיות דתי ולקיים מצוות גם ללא אמונה בעל טבעי. אנשים שעוזבים את הדת בגלל שאינם מאמינים בעל טבעי הורסים לעצמם את החיים (וגם פוגעים בהוריהם, נשותיהם ושאר בני משפחתם) ואגב כך גם פוגעים בחברה. לפי שיטת הרמב"ם (מורה נבוכים ג: כה-מח) המצוות בונות חברה טובה ויעילה והעדרם מביא לבסוף לקריסת החברה ועל פי רב גם לאומללות האדם. לדעתי עדיף לאנשים השוגים שיקבלו לכל הפחות את תיקון הגוף, גם אם אין להם כלל את תיקון הנפש.[8] קרי יחיו חיים טובים ומועילים להם ולכלל האומה גם אם הם מאמינים באוסף של אמונות תפלות בתמימות."

דיון בין הרב שמואל אריאל לשלום צדיק על גבולות האמונה (ארכיון)
↑  2023 - 2022 Nishmat’s Alisa Flatow Post College Program, הערוץ של מדרשת נשמת, באתר יוטיוב, 25 באפריל 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307089805171  BnF: cb17766561m (data)  GND: 1044411279  ISNI: 0000 0004 3315 4233  LCCN: no2017096084  VIAF: 305355299   WorldCat (עם VIAF): 305355299
שמואל אליקים קדר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  יולי 1953 כ"ה בתמוז ה'תשי"ג בארות יצחק
 פטירה:  אוקטובר 2006 (בגיל 53) י"ז בתשרי ה'תשס"ז
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ?–2006 
 חיבוריו:  #ספריו בעל פרס ירושלים לתרבות תורנית על חיבורו "אהלי שלמה"
 בן או בת זוג:  מירה קדר 
 צאצאים:  5, בניהם יפעת ארליך והרב עדאל קדר
 
 תפקידים נוספים:  ראש כולל
 
הרב שמואל אליקים קדר (כ"ה בתמוז ה'תשי"ג, יולי 1953 – י"ז בתשרי ה'תשס"ז, אוקטובר 2006) היה רב, ראש כולל ומחבר ספרי שו"ת היכל שלמה.בעל פרס ירושלים לתרבות תורנית על חיבורו "אהלי שלמה".
קורות חייו

נולד בבארות יצחק למרדכי ואסתר, ניצולי השואה שניצלו על ידי חסידת אומות העולם לואיז דלוניה.הוא נקרא על שם סבו מצד אביו, ר' שמואל אליקים קייזלר. בעזבם את הקיבוץ נדדו הוריו לדרום הארץ, ומשם הגיעו עם שלושת ילדיהם לרמת אביב.
את לימודיו התיכוניים סיים בתיכון "צייטלין". מאחר שלא היה סניף של בני עקיבא בשכונה, יזם הקמת סניף של הצופים הדתיים. התגייס לצבא במסגרת הנח"ל וריכז את שבט "משואות" של הצופים הדתיים בירושלים, שם הכיר את אשתו, מירה לבית אלידר. עם גמר שירותו בצבא, בשנת תשל"ה, החל ללמוד בישיבת מרכז הרב, ובמקביל הדריך בישיבה לצעירים שעל ידה. בט"ו באב תשל"ה נישא למירה.
בשנת תשל"ז עבר לכולל מר"ץ שבמבשרת ירושלים. מר"ץ (מרכז צוותות) שולח צוותי תלמידים בוגרים לעיירות פיתוח; אך לרב קדר אושר באופן חריג להישאר ולהמשיך ללמוד מעבר לשלוש השנים המקובלות. לאחר זמן מה החל אף לשמש כ'נושא ונותן' בישיבה, אז גם התחיל לערוך חוברות של טבלאות, "הלכה סדורה", בהלכות שבת ובהלכות נידה. במשך שנים רבות, מאז ועד חודש לפני פטירתו, נהג להשכים וללמוד יום-יום טרם עלות השחר.
במשך שנים ארוכות אימצה משפחתו משפחות של עולים חדשים שגרו במרכז קליטה במבשרת ירושלים, והוא אף דאג לקליטתן במקומות שונים בארץ, עם חלקן שמר על קשר רצוף גם לאחר תקופת האימוץ.
עם השנים החל לתת שיעורים ולשמש כר"מ בישיבה. בתשנ"ד, בעקבות הסכמי אוסלו, עברה המשפחה לעפרה.
בשנת תשנ"ז נישאה בתו הבכירה רויטל לשמואל רוט. כדי למנוע כפילות בשם, הוסיף הרב קדר את השם אליקים לשמו הפרטי. לפיכך הופיעו כל ספרי "טובו אהליך" החל מאז תחת שם המחבר שמואל אליקים קדר.
בשנת תשנ"ט החל לשמש גם כראש התוכנית בכולל לרבנות והוראה במצפה יריחו. בשנת תש"ס נתבקש על ידי כמה מתושבי עפרה להעביר שיעור בהלכה בשבתות.
נפטר לאחר מחלה ממארת בי"ז בתשרי תשס"ז. לאחר פטירתו הוסיפו חדר לימוד לבית הכנסת בעפרה וקראוהו על שמו,  "אהל שמואל".
בתקופת מגוריו במבשרת ציון נולדו חמשת ילדיו. בתו היא העיתונאית יפעת ארליך, בנו הוא הסופר הרב עדאל קדר ממשיך דרכו.
קורות חייו > חיבוריו

ספרו הראשון "אהלי שלמה", עוסק בביאור שיטת רש"י בפירושו לש"ס. חלק א' של ספר זה – חידושי תורה בסוגיות מוקצה – זכה בשנת תשמ"ט זכה בפרס ירושלים לספרות תורנית. כעבור שש שנים, בשנת תשנ"ד, הוציא הרב חלק ב' לספר "אהלי שלמה" – כללי מלאכות שבת והשבותין.
במקביל החל להוציא גם את המהדורה הראשונה של שו"ת "היכל שלמה" (תשובות לשאלות שנשאלו במבחני ההסמכה לרבנות) בהלכות שבת, כמו גם המהדורה הראשונה של "תוספת אהל" (בירור סוגיות בשו"ע ונושאי כליו [על פי העקרונות של "אהלי שלמה"]) בהלכות שבת.
הוצאת הספרים הפכה למפעל חייו, ובאמצעותה נעזרים בספריו ללימוד תורה מסודר ומבורר וכחזרה למבחני ההסמכה לרבנות. את כל ספריו מכר במחירי עלות.
בשנת תשנ"ו אחרי שהחל להרצות במכללה לבנות שבירושלים קורס בתורה שבכתב כמבוא לתורה שבעל-פה, החל לכתוב את הספר "תורת אהל". 3 כרכים של חלק א' יצאו לאור כעבור שנתיים.
בתשס"ד יזם סדרה רביעית של ספרים שכתב: "הלכה שנונה", כדי לעזור ללומדי ההלכה לשנן את לימוד הלכות השולחן ערוך, וכדי להקל על הנבחנים להסמכה לרבנות. בסדרה זו נתן הרב כותרת לכל סעיף בכל סימן בשולחן ערוך וכן תמצות קצר של דברי האחרונים העיקריים והמהותיים על הסעיף.
הרב קדר גם עיצב טבלת סיכום לספר "מסילת ישרים".
קורות חייו > המשך מפעל היכל שלמה

סדרת ספרי היכל שלמה הומשכה לאחר פטירתו על ידי בנו, הרב עדאל, שהוציא לאור את היכל שלמה על הלכות חופה וקידושין, מילה וגרות, תפילה קריאת התורה ובית כנסת, ברכות ומזוזה.
ספריו

אהלי שלמה - ביאור שיטת רש"י לסוגיות בש"ס.
תורת אהל - על השתלשלות מתורה שבכתב לתורה שבעל פה.
שו"ת היכל שלמה - תשובות לשאלות שנשאלו במבחני ההסמכה לרבנות של הרבנות הראשית לישראל.
שבת
איסור והיתר
מקוואות (כיום במבחנים לרבנות עיר)
נדה
אבלות
מילה וגרות (רבנות עיר. על ידי הרב עדאל קדר, בן הרב)
עירובין (כיום במבחנים לרבנות עיר)
תפילה בית כנסת וברכות (עודכן על ידי הרב עדאל קדר, בן הרב)
חופה וקידושין (על ידי הרב עדאל קדר, בן הרב)
תוספת אהל - בירור סוגיות בש"ס ובנושאי כליו.
שבת
איסור והיתר
נידה
הלכה שנונה - סימני השו"ע הנצרכים למבחני ההסמכה לרבנות בתוספת תמצות קצר של האחרונים.
הלכה סדורה - טבלאות עזר לשינון הלכות בשו"ע.
הערות שוליים

↑  יפעת ארליך, היא הצילה את מרדכי, שהעמיד בישראל שבט של כמעט מאה צאצאים, וכעת זכתה להוקרה הראויה, באתר ישראל היום, 2 בפברואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310450305171  ISNI: 0000 0001 1883 1572  LCCN: nr90027304  VIAF: 161012922   WorldCat (עם VIAF): 161012922
אבי מעוז

אביגדור (אבי) מעוז (נולד בכ"ז בתמוז ה'תשט"ז, 6 ביולי 1956) הוא יו"ר מפלגת נעם. סגן שר במשרד ראש הממשלה וחבר הכנסת מטעמה.
קודם לכן כיהן כמנכ"ל משרדי הפנים והבינוי והשיכון. היה מראשי מטה "שלח את עמי" לשחרור אסירי ציון ומסורבי העלייה מברית המועצות. ממקימי קיבוץ מגדל עוז בגוש עציון. היה חבר הנהלת עמותת אלע"ד, הרוכשת קרקעות בעיר דוד ובסילואן, ונציג מטעמה בוועדה המשותפת לחברת "עמידר" ומשרד השיכון.
ביוגרפיה

נולד בשם אביגדור פישהיימר בקריית שמואל שבחיפה, בן לניצולת השואה אסתר ולישראל פישהיימר. בשנת 1975 התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל המוצנח. לאחר שירותו היה שותף בהקמת קיבוץ מגדל עוז בגוש עציון ושימש כמזכיר הקיבוץ. בין השנים 1980–1991 למד בישיבת מרכז הרב. רבו הוא הרב צבי ישראל טאו, נשיא ישיבת הר המור.
בין השנים 1984–1986 החל לעבוד בפעילות ציבורית במסגרת מטה "שלח את עמי" לשחרור אסירי ציון ומסורבי העלייה מברית המועצות, ופעל באופן ממוקד עם אביטל שרנסקי לשחרור נתן שרנסקי מהכלא הסובייטי. במסגרת זו נפגש עם נשיאים וראשי מדינות והקים לובי של חברי פרלמנט בעולם. פעילותם הביאה להירתמותו של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן למאבק ולהשגת שחרורו של שרנסקי [דרוש מקור].
בין השנים 1991–1995 היה מעוז מראשי עמותת אלע"ד ותואר כמי שניהל את מערך רכישת הקרקעות והבתים, את המערך המשפטי, את גיבוש גרעין ההתיישבות בסילואן שבמזרח ירושלים, ושימש כגורם מייעץ לעמותת עטרת כוהנים, בפרויקט ההתיישבות היהודית בשכונת ראס אל-עמוד. בשנת 1991 היה מראשוני המתיישבים היהודים בעיר דוד בירושלים מטעם עמותת אלעד במסגרת מבצע לילי שתכנן מעוז עם דוד בארי העומד בראשה.
במקביל לפעילות בירושלים עבד מעוז כפרויקטור התיישבות מטעם הסוכנות היהודית וכן בפיתוח וייזום עסקי ותעשייתי בגוש קטיף. מלבד זאת, היה מעוז פעיל במטה מחאת "העם עם הגולן" נגד הצעתה של ממשלת רבין לסגת מרמת הגולן בתמורה לנורמליזציה ושלום מלא עם סוריה.
בשנת 1996, לאחר שסייע בהצלחתה של מפלגת ישראל בעליה במערכת הבחירות, מינה אותו שר התעשייה והמסחר נתן שרנסקי לראש לשכתו וחבר בצוות היועצים שלו. בין השנים 1999–2000 היה מנכ"ל משרד הפנים תחת שרנסקי, ובשנת 2001 מונה למנכ"ל משרד הבינוי והשיכון תחת שרנסקי ובהמשך תחת אפי איתם (מהמפד"ל).
עם פרישת איתם מתפקידו בשנת 2004, במחאה על תוכנית ההתנתקות ומינוי ציפי ליבני כממלאת מקום שר השיכון, פרש גם מעוז מתפקיד מנכ"ל המשרד והקדיש את זמנו ללימודי קודש בישיבת הר המור.
בדצמבר 2014 מונה למנכ"ל "גבעות עולם חיפושי נפט". ביולי 2016 התפטר מתפקידו על רקע חילוקי דעות עם הדירקטוריון.
בשנת 2018 שימש יו"ר מִנהלת המעבר של תע"ש לנגב.
במהלך השנים היה חבר קבוע מטעם ממשלת ישראל במועצת מקרקעי ישראל, חבר במועצה הארצית לתכנון ולבנייה, יו"ר דירקטוריון בחברת "השתתפויות בנכסים בישראל", חבר דירקטוריון בחברת עמיגור ודירקטור חיצוני בחברת "אברות תעשיות". מעוז הוא יזם פרטי בתחומי הנדל"ן ויועץ לחברות בנושא רגולציה, תכנון וקידום פרויקטים.
ביוגרפיה > במשרד הבינוי והשיכון

בתפקידו כמנכ"ל משרד הבינוי והשיכון פעל מעוז להרחבת ההתיישבות היהודית בנגב, בגליל וביהודה ושומרון. בין השאר פעל להקמת העיר חריש (יש הטוענים במטרה לעצור את "ההתפשטות הערבית מוואדי-ערה"), להקמת היישוב הקהילתי צור יצחק (יש הטוענים במטרה "ליצור חיץ בין כוכב יאיר לטייבה") וכן פעל לקידום התוכנית של הגרעין התורני בלוד להקמת שכונת "רמת אלישיב" (ראו: אלישיב רייכנר, דווקא שם: סיפורם של אנשי ההתיישבות החברתית, עמ' 86–87, הוצאת ידיעות אחרונות, 2013).
על פעילותו של מעוז כמנכ"ל משרד הבינוי והשיכון נמתחה ביקורת בדוח מבקר המדינה מ-2003 וזאת בשל העברת תקציבים "ליישובים עירוניים באיו"ש" בהיעדר שקיפות ולהעדפת יישובים אלה ללא הנמקה ומבלי שנקבעו קריטריונים וסדרי עדיפויות מבעוד מועד.
דו"ח ששון שפורסם ב-2005 מתח גם הוא ביקורת על פועלו של מעוז כמנכ"ל המשרד וקבע כי "חלק נכבד מתקציב משרד הבינוי והשיכון שמופנה למינהל לבנייה כפרית, לפחות בשנים 2000–2004, הוזרם לבנייה בשטחים, ובכלל זה למאחזים בלתי מורשים".
בעקבות דוח ששון נחקר מעוז ב-2006 ביאח"ה. בהתייחסו לחקירת המשטרה טען מעוז כי "לא יצא כלום מהחקירה הזאת, כי כולם סייעו לבנייה מה שקרוי הלא מוסדרת ולהתיישבות הצעירה, כולם סייעו לזה, כל הממשלות החל מראש הממשלה, והחל מהיועצים המשפטיים של הממשלה"
ביוגרפיה > בפוליטיקה

ביולי 2019, לקראת הבחירות לכנסת ה-22, היה בין מייסדי מפלגת נעם. המפלגה פרשה מהמרוץ יומיים לפני יום הבחירות.
בסוף ינואר 2021 חתם על הסכם ריצה משותפת (כבלוק טכני) של מפלגתו עם עוצמה יהודית. ב-3 בפברואר נחתם הסכם ריצה משותפת גם עם האיחוד הלאומי – תקומה, במסגרת רשימת "הציונות הדתית", ומעוז הוצב במקום השישי ברשימה. הרשימה זכתה ב-6 מנדטים והוא נבחר לכנסת ה-24.
בעקבות הקדמת הבחירות לכנסת העשרים וחמש ל-1 בנובמבר 2022 התפצל מעוז לסיעת יחיד לקראת אפשרות של התמודדות עצמאית לכנסת אך בסופו של דבר בלחץ נתניהו הגיעו 3 המפלגות להסכמות והוא התמודד בשנית ברשימת הציונות הדתית ועוצמה יהודית, הפעם במקום ה-11 ברשימה. הרשימה זכתה ב-14 מנדטים ומעוז נבחר בשנית לכנסת, וזמן קצר אחרי כינונה הגיש בקשה להקמה מחדש של סיעת היחיד נעם, בקשה שאושרה יחד עם בקשתה של עוצמה יהודית לפיצול ב-20 בנובמבר.
נבחר, יחד עם חבר הכנסת צביקה פוגל מעוצמה יהודית, למקום ה-8 ברשימת 100 המשפיעים של עיתון "מעריב" לשנת 2022.
ב-28 בדצמבר 2022 נחתם הסכם קואליציוני בין סיעת נעם לסיעת הליכוד, בו נקבע כי בממשלה המוקמת יכהן מעוז כסגן שר במשרד ראש הממשלה ויהיה אמון על הרשות לזהות לאומית יהודית. למחרת, ב-29 בדצמבר, הושבעה הממשלה. ב-15 בינואר 2023 פורסם שבמסגרת ההסכם עם מפלגת נעם תעבור היחידה לתוכניות חיצוניות ממשרד החינוך על תקציביה לידי מעוז וכן תועבר אליו אחריות ל-10% משעות הלימוד בחינוך הממלכתי. ההסכם עורר התנגדות בקרב הורים ומנהלי בתי הספר שטענו לצמצום סמכויותיהם, ניסיונות הדתה בחינוך הממלכתי ופוליטיזציה של היחידה שאמורה להיות גוף מקצועי תחת משרד החינוך. במספר רשויות מקומיות אף הודיעו על התנגדותם לשינוי הסטטוס-קוו ועל כך שימשיכו לממן תוכניות חיצוניות שיבוטלו על ידי מעוז.
ב-27 בפברואר 2023 הגיש את התפטרותו מהממשלה. התפטרותו נכנסה לתוקף ב-1 במרץ, אך מעוז הצהיר שימשיך להיות חלק מן הקואליציה.
לאחר אישור התקציב, שב מעוז לממשלה ומונה מחדש לתפקיד סגן שר במשרד ראש הממשלה, כשתחת אחריותו גוף חדש שהוקם, "הרשות לזהות לאומית יהודית".
עמדותיו > כללי

מעוז תומך בכך ש"כל אדם יעשה מה שהוא רוצה בשטחו הפרטי. כל מה שקשור לשלטון, לפרהסיה – שינהג כמו במדינה יהודית" כשהוא שואף ליישם את עמדותיו על ידי חקיקה שתקדם את זהותה היהודית של המדינה בנושאי שבת, כשרות, מעמד הרבנות הראשית, מקומו של המשפט העברי, וערכי המשפחה, על פי פרשנותם המסורתית ביהדות. במסגרת זו תומך מעוז בהכפפת הגיור לרבנות הראשית ובהידוק הפיקוח על מתן אזרחות ואשרות שהייה לזרים.
בראיון בערוץ "על המשמעות" אמר מעוז שחלום כל הדורות היה להקים פה "מדינה יהודית" ולא "מדינת כל אזרחיה" או "הדמוקרטיה היחידה במזרח" או "מדינת חיה ותן לחיות".
על פי החוקר מרדכי מילר מעוז מושפע בצורה ניכרת מתפיסותיו הדתיות והמטפיזיות של הרב טאו. לדידו של מילר, מעוז מנסה להגשים בפועל את מאבקו הרעיוני של הרב טאו ברעיונות אותם הוא מייחס לפוסטמודרניזם ובייחוד ”טשטוש ההבחנות הבינאריות שעומדות ביסוד הקיום האנושי ולמעשה פגיעה ב׳פשטות׳ וב׳נורמליות׳”. טשטוש זה, בעיניו, עומד על סקלה אחת עם טשטוש בין אדם ובהמה (משכב בהמה), מבוגר וילד (פדופיליה), ובעיקר ההבחנה בין יהודים ושאינם יהודים. כך, באחד מנאומיו בכנסת אמר מעוז כי ”טשטוש הזהויות הוא הדבר העיקרי שלשמו באנו לפוליטיקה”.
בשנת 2019 הכינה מפלגת נעם רשימות של אנשים וארגונים שמקדמים רעיונות ליברליים. לאחר שהתעוררה על כך סערה בתקשורת, נשא מעוז נאום מעל במת הכנסת שבו טען שלא הייתה כוונה לפגוע באיש, ושהרשימות נועדו לחוגי בית, וכן על מנת להחליש את הקואליציה.
עמדותיו > שוויון נשים

מעוז מתנגד למאבק הנשים לשוויון ובכתבה בערוץ 14 במרץ 2022 טען שהמאבק מסמן את הנשים כמקופחות באופן קבוע ויוצר מאבק תמידי בין המינים. מעוז הקים את השדולה ל"חיזוק ושימור הזהות היהודית בישראל" (ומינה את עו"ד רוני ססובר למנהלת שלה) ואף קבע, כמחאה, כנס של השדולה בתאריך החופף את "יום האישה הבינלאומי" שצוין בכנסת.
מעוז מתנגד לשילוב נשים ביחידות קרביות ולשירות נשים בצה"ל בכלל (כולל נשים חילוניות) ומעדיף שהן תיפננה לשירות לאומי. הוא סובר שהתרומה הגדולה ביותר של נשים היא בנישואים וגידול משפחה. תפיסת המשפחה לשיטתו היא "אמא ואבא לילדים".
עמדותיו > הקהילה הגאה ומגדר

את הרעיון של משפחות גאות הוא רואה כאיום על עם ישראל ועל החברה הישראלית. בנוסף לכך, מעוז תומך בערכי המשפחה ההטרונורמטיבית ומתנגד למשפחות הומוסקסואליות. מעוז מסרב להכיר בקיומן של זהויות טרנסג'נדריות ומבקש לאסור ניתוחים להתאמה מגדרית. בעבר התבטא בעד טיפולי המרה. בפברואר 2022 אסר חוזר המנכ"ל של משרד הבריאות, בראשות ניצן הורוביץ, על "טיפול שמטרתו לשנות, כביכול, את הזהות המגדרית ואת נטייתו המינית של האדם, לרבות טיפול שיחתי, תרופתי, התנהגותי, או חינוכי". לאחר מכן, הבהיר מעוז שהוא מתנגד לטיפולי המרה במובנם הקלאסי, אך טען שיש להתיר טיפול פסיכולוגי וייעוץ להומוסקסואלים אשר מעוניינים להקים משפחה הטרונורמטיבית; לדעתו, סוג זה של טיפול איננו טיפול המרה.
מעוז מתנגד לקיום מצעדי גאווה באופן כללי, ובפרט למצעד הגאווה והסובלנות בירושלים. מעוז כינה אירוע זה "מצעד תועבה זנותי בפרהסיה", והבטיח לבטלו. מעוז טוען כי המצעד פוגע בקדושת ירושלים ובמרחב הציבורי שלה. מעוז גם נמנה עם מתנגדי התאוריה הקווירית בישראל.
בכתבה שפורסמה בוואלה באוגוסט 2021 השווה מעוז בין הומוסקסואליות לפדופילייה וטען ש"אם אין רע באנשים שנמשכים לבני מינם, מה רע באנשים שנמשכים לקטינים".
בעקבות פסיקת בג"ץ בעניין חוק הפונדקאות, שקבעה שגם זוגות הומואים יהיו רשאים להביא ילדים לעולם באמצעות פונדקאות, אמר מעוז ש"בג"ץ פוגע בערכי המשפחה ומתערב בנושאים לא לו ללא סמכות ובניגוד להפרדת רשויות - והכל בדרך למדינת כל אזרחיה".
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש הודיע מעוז על כוונתו לצמצם את הפעילות החינוכית בבתי ספר התיכוניים בשאלות של זהות מגדרית ונטייה מינית רק לנושאים שיאושרו על ידי מנהל וועד ההורים.