stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גזיאנטפ
היסטוריה

נראה שיישוב חתי התקיים באזורה של גזיאנטפ עד שנכבשה על ידי סרגון השני, מלך אשור בשנת 717 לפנה"ס. האשורים שלטו באזור משך כמאה שנה עד שהקימרים השתלטו עליו ואלה בתורם נהדפו על ידי מדי במחצית הראשונה של המאה ה-6 לפנה"ס. כשהממלכה האחמנית נדרסה תחת רגלי צבאו של אלכסנדר הגדול, נכבשה גם גזיאנטפ בשנת 333 לפנה"ס. בתקופה ההלניסטית נקראה גזיאנטפ "אנטיוכיה שבטאורוס" (Antiochia ad Taurum).
בשנת 638 נכבשה העיר על ידי הערבים אשר כינוה עינתאב, ומכאן שמה הטורקי איינטאפ ("Ayintap") שהתגלגל לאנטפ. לאחר קרב מנזיקרט ב-1071 נכבשה העיר על ידי הסלג'וקים, אך אלה איבדו את השליטה בה עת הייתה לחלק מנסיכות ארמנית קטנה שהקים פילרטוס ברכמיוס, ארמני ששימש בעברו כגנרל בצבא הביזנטי. נסיכותו של ברכמיוס קמה ב-1078 אך לקראת מותו ב-1086 התפוררה למספר ישויות מקומיות, והעיר נכבשה על ידי צלבני מסע הצלב הראשון בשנת 1097. העיר באה תחת שלטונה של רוזנות אדסה ועם נפילתה באמצע המאה ה-12 הייתה לחלק מממלכת קיליקיה הארמנית. לאחר התמוטטותה של ממלכת קיליקיה הארמנית חזרה העיר לידי הסלג'וקים וב-1516 נכשה על ידי הסולטאן סלים הראשון והייתה לחלק מהאימפריה העות'מאנית.
במשך 400 שנה שלטו העות'מאנים בעיר, אך עם תום מלחמת העולם הראשונה כבשו אותה הבריטים, וב-5 בנובמבר 1919 מסרו אותה לידי הצרפתים, הכול בהתאם להסכם סייקס–פיקו שנחתם שלוש שנים קודם לכן בין שתי המעצמות. כמו באורפה ובקהרמאנמרש לוו חילופי השלטון באנטפ בעימותים עם התושבים, אשר התנגדו לצעד זה, בעיקר בשל נוכחותם של חיילי הלגיון הצרפתי-ארמני. הצרפתים הפעילו את אנשי הלגיון הצרפתי-ארמני כעושי דברם וכן נסמכו על חייליו לשם איסוף מודיעין. החל בחודש ינואר 1920 התפתחו עימותים אלה למארבים על כוחות צרפתיים לאורך הדרכים המובילות מהעיר אל קרמאנמרש ואל קיליס, וגלשו עד מהרה למרי אזרחי מלא ולקרבות קשים שנמשכו בחלקים שונים של העיר במשך יותר משנה. ב-8 בפברואר 1921 נכנעה גזיאנטפ לאחר 384 ימי קרב, ובו-ביום החליטה האספה הלאומית הגדולה של טורקיה על שינוי שמה של העיר מ"אנטפ" ל"גזיאנטפ" (Gaziantep – "אנטפ הגיבורה"). מלחמת טורקיה–צרפת הסתיימה עם חתימת הסכם אנקרה, ב-21 באוקטובר 1921, וב-25 בדצמבר 1921 פינו הצרפתים את העיר.
באוגוסט 2016 ביצע ארגון דאעש פיגוע התאבדות בחתונה בגזיאנטפ, ובו נהרגו 57 איש. זהו היה הפיגוע הקטלני ביותר בטורקיה מאז פיגוע ההתאבדות הכפול בהפגנה באנקרה באוקטובר 2015.
ב-6 בפברואר 2023, בשעה 04:17 (שעון טורקיה), התרחשה רעידת אדמה בעוצמה של 7.8 בסולם מגניטודה לפי מומנט שהמוקד שלה היה מערבית לגזיאנטפ. על פי הדיווחים נהרגו מעל 8,000 בני אדם ומעל 40,000 אנשים נפצעו.
העיר כיום

אוכלוסיית העיר, שמנתה 45,000 איש בלבד בסוף המאה ה-19, מונה כיום יותר מ-2 מיליון תושבים, והיא אחת הערים הגדולות בטורקיה. העיר הפכה בעשורים האחרונים של המאה ה-20 למרכז העירוני והכלכלי החשוב ביותר בדרום-מזרח טורקיה, בעיקר בזכות מיזם הפיתוח האזורי רחב ההיקף המוכר כפרויקט דרום-מזרח אנטוליה (Güneydoğu Anadolu Projesi, GAP). בעיר אוניברסיטה שזכתה במעמד זה ב-1987.
בעיר שוכן המוזיאון לארכאולוגיה של גזיאנטפ, המכיל את אוסף הפסיפסים הגדול ביותר בעולם. אוסף המוזיאון כולל ממצאים מאתרים ארכאולוגים מאזור גזיאנטפ וסביבתה. אגף שלם במוזיאון הוקצה לעתיקות העיר הסלאוקית והרומאית העתיקה זאוגמה.
המטבח המקומי

המטבח המקומי של גזיאנטפ שונה מהמטבח הטורקי הכללי עקב ההשפעה רבת השנים של ארמנים, כורדים והמסורות הקולינריות של העיר חלב הסמוכה, שהייתה מרכז אדמיניסטרטיבי חשוב עבור האימפריה הסלג'וקית והאימפריה העות'מאנית. ניתן להבחין בהבדל משמעותי בתבשילי האורז המקומיים, המרק, הקבב, הקציצות ("קופטה"), ועוד. המטבח המקומי נחשב גם לחריף יותר ביחס למטבח הטורקי הכללי, בעיקר בגלל שימוש נדיב בתבלין הפלפל החלבי לצד פפריקה.
גזיאנטפ ידועה במיוחד בבקלווה שלה, המוגשת במילוי פיסטוק טחון. ככל הנראה, שף טורקי בשם סלבי גולו (Çelebi Güllü) הביא את המתכון לעיר לאחר שלמד להכין אותו בדמשק. בשנת 2013 הכריזה הנציבות האירופית על הבקלווה של העיר גזיאנטפ (Antep Baklavası) כמוגנת על-ידי אינדיקציה גאוגרפית. זהו למעשה המוצר הטורקי הראשון שזוכה לקבל הכרה כזו מהנציבות האירופית.
מאכל פופולרי נוסף באזור גזיאנטפ (וגם באורפה) הוא הלהמג'ון.
ערים תאומות

| --- | --- |
 מונגוליה אולן בטור, מונגוליה  סוריה חלב, סוריה  תוניסיה אריאנה, תוניסיה  מונטנגרו הבירה המלכותית העתיקה צטיניה (אנ'), מונטנגרו  גרמניה דיסבורג, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה  ירדן אירביד, ירדן  שוודיה קרלסטד (אנ'), שוודיה:  איראן כרמאנשאה, איראן  אוקראינה חרקוב, אוקראינה  כווית כווית, כווית  גרמניה לודוויגסהאפן, ריינלנד-פפאלץ, גרמניה  צפון קפריסין לפקושה, צפון קפריסין  צ'כיה אוסטרבה, צ'כיה  סרי לנקה סאבאראגאמאווה (אנ'), סרי לנקה  לבנון טריפולי, לבנון
הערות שוליים

↑  Turkey: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
↑  Gaziantep ve Van Yahudileri, Şalom Gazetesi (בטורקית)
↑  "Gaziantep Yahudileri ve Sinagogu Hatırlanmalı -Avlaremoz". -Avlaremoz (בטורקית). 2019-05-31. נבדק ב-2023-02-06.
↑  by Esther Brunner, Sweet journey of Güllüoğlu baklava, www.hurriyet.com.tr (בטורקית)
↑  European Commission, "Publication of an application pursuant to Article 50(2)(a) of Regulation (EU) No 1151/2012 of the European Parliament and of the Council on quality schemes for agricultural products and foodstuffs"
↑  "Greek writers praise world-famous Turkish baklava", Daily News
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567142805171  BnF: cb146049544 (data)  GND: 4086680-4  LCCN: n85162382  NKC: ge1183928  SUDOC: 08604351X  VIAF: 143134314   WorldCat (עם VIAF): 143134314 
ממצאים ארכאולוגיים מהעיר זאוגמה במוזיאון לארכאולוגיה של גזיאנטפ
בקלווה בנוסח גזיאנטפ
להמג'ון
להיות ג'יין

| --- | --- |

 בימוי:  ג'וליאן ג'רולד
 הופק בידי:  גרהם ברודבנט
 תסריט:  קווין הוד  שרה וילאמס
 עריכה:  אמה אי. היקוקס
 שחקנים ראשיים:  אן האת'וויי  ג'יימס מקאבוי  ג'ולי וולטרס  מגי סמית'  ג'יימס קרומוול
 מוזיקה:  אדריאן ג'ונסטון
 צילום:  Eigil Bryld
 מדינה:  בריטניה
 חברת הפקה:  HanWay Films 
 חברה מפיצה:  מירמקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2007
 משך הקרנה:  112 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט רומנטי, סרט דרמה 
 תקציב:  12,500,000 ליש"ט
 הכנסות באתר מוג'ו:   becomingjane
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
להיות ג'יין (באנגלית: Becoming Jane) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 2007 שביים ג'וליאן ג'רולד. הסרט מתאר פרשת אהבים של הסופרת האנגליה ג'יין אוסטן עם טום לפרוי, צעיר אירי שפגשה בהיותה כבת עשרים. הסרט מבוסס על ספרו של הביוגרף ג'ון ספנס "להיות ג'יין אוסטן", שמתעד את מערכת היחסים שנוצרה בין ג'יין אוסטן לטום לפרוי על פי מכתבים שכתבה אוסטן לאחותה קסנדרה. חלק מהדמויות בסרט לקוחות מחייה של אוסטן, אבל רוב סיפור העלילה הוא בדיוני, ואינו נאמן למציאות. פרטים אחדים בעלילה לקוחים מתוך ספרה של אוסטן "גאווה ודעה קדומה".
תקציר עלילה

ג'יין היא בתו הצעירה של הכומר אוסטן ואשתו, שטרם מצאה לעצמה בעל מתאים. היא שואפת להיות סופרת למורת רוחה של אמה ולשמחתו של אביה.
תומאס לפרוי הוא עורך דין צעיר ומבטיח אך עם מוניטין גרוע, שלדבריו טיפוסי לבני מעמדו. בפגישתם הראשונה ג'יין מתרשמת ממנו לרעה, ואינה יכולה לסבול את הצעיר השחצן. היא דוחה את חיזוריהם של גברים רבים, לרבות מר ויזלי אחיינה של ליידי גרשם העשירה. ג'יין מסרבת להצעת נישואים ממר ויזלי, כיוון שאינה אוהבת אותו. טום מנסה להתקרב לג'יין, ומתחיל לחשוב ברצינות על נישואים. השניים מתחילים להכיר זה את זה בהדרגה, ובסופו של דבר הם מתאהבים.
טום, ג'יין, אחיה הנרי ובת-דודתה האלמנה של ג'יין הרוזנת אלייזה, מקבלים הזמנה מאת דודו ופטרונו של טום. השופט, לורד לנגלוי, מזמין את הרוזנת העשירה ואת חבריה להתארח בביתו בלונדון. הביקור נועד להפגיש את ג'יין עם השופט כדי שיתן את ברכתו לנישואים. אולם השופט מקבל מכתב שממנו מתברר עוניה היחסי של משפחת אוסטן, והוא מתנגד בתוקף לנישואים. טום אומר לג'יין שהוא אינו יכול להתחתן איתה, והיא נותרת עם לב שבור. אך היא אינה יודעת שיש לו סיבה טובה לרצות להתחתן עם אישה עשירה, כל בני משפחתו תלויה בו לפרנסתה.
ג'יין חוזרת לביתה ומסכימה להנשא למר ויזלי, שאותו דחתה לפני כן. טום מבין שהוא אינו יכול לחיות בלעדיה, חוזר ומציע לה לברוח איתו ולהתחתן. ג'יין מסכימה והם עוזבים את הבית כאשר היחידה שמודעת לתוכניתם היא אחותה של ג'יין קסנדרה. בדרך ג'יין נתקלת במכתב מאימו של טום ומבינה את מצבו. היא אומרת לטום שהם אינם יכולים לעשות זאת, בגלל כל האנשים התלויים בו. הוא מתעקש שהם חייבים להתחתן ואומר לה "לעולם לא אוותר עליך". עוד הוא אומר שהוא ירוויח מספיק כסף, אך ג'יין יודעת שזה בלתי אפשרי, כאשר שופט בית המשפט העליון מתנגד לו, והם חסרי פרוטה. כשהוא שואל אותה אם היא אוהבת אותו, היא עונה: "כן, אך אם אהבתינו תהרוס את משפחתך, עד מהרה היא תהרוס את עצמה, בתהליך איטי של השפלה ושל אשמה ושל חרטה". אחר כך היא קמה ויוצאת לשוב לביתה. בסוף רואים את ג'יין מסתכלת דרך חלון הכרכרה, ורואה אותו הולך אחריה ואז נעמד.
אתרי צילום

הסרט "להיות ג'יין" צולם בעיר דבלין ובאזורים הכפריים של אירלנד, בין השאר במחוז ויקלו, במקום בהמפשייר שבאנגליה, מקום הולדתה של ג'יין אוסטן. סצנות רבות צולמו בטירת צ'ארלְוויל. לדברי ג'וליאן ג'רולד ההחלטה לצלם את הסרט באירלנד נבעה ממספר סיבות. האחת הייתה קבלת כספים עבור הסרט ממועצת הקולנוע האירית. השנייה, שבאירלנד הם הצליחו למצוא תחושה של כפר שנותר ללא שינוי, ואת התחושה של הנוף שבו ג'יין אוסטן גדלה. כמו כן באירלנד יש מגוון גדול של בתים ישנים מהתקופה הג'ורג'יאנית.
הצילומים של בית הכומר של סטיבנטון נעשו ב"היגינסברוק האוס" השוכן ליד טרים שבמחוז מית', אירלנד. הבית נבנה באמצע המאה ה-18. אותו בית שימש בסתיו 2006 לצילומי הסרט "מנזר נורת'אנגר" כבית משפחת מורלנד.
צוות השחקנים

אן האת'וויי - ג'יין אוסטן
ג'יימס מקאבוי - טום לפרוי
ג'ולי וולטרס - מרת אוסטן
ג'יימס קרומוול - מר אוסטן
מגי סמית' - ליידי גרשם
ג'ו אנדרסן - הנרי אוסטן
לוסי קוהו - אלייזה דה פוייד
לורנס פוקס - מר ויזלי
אנה מקסוול מרטין - קסנדרה אוסטן
לאו ביל - ג'ון וורן
ג'סיקה אשוורת' - לוסי לפרוי
כריסטופר מקהלם - מר קרטיס
איאן ריצ'רדסון - השופט לנגלוי
ראו גם

ג'יין אוסטן בתרבות הפופולרית
הערות שוליים

↑  Felce, S. 2007. Becoming Jane Q&A with Anne Hathaway and director Julian Jarrold. [Online] Phase9 Entertainment. Available: http://www.phase9.tv/moviefeatures/becomingjaneinterview1.shtml
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1034294849  VIAF: 222431308   WorldCat (עם VIAF): 222431308
מטריקס (חברה)

| --- | --- |


מטה החברה בכפר סבא
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית, TASE
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  מטרקס
 תקופת הפעילות:  2001, ישראל ישראל – הווה
 חברת אם:  פורמולה מערכות 
 מיקום המטה:  כפר סבא
 משרד ראשי:  כפר סבא, עתיר ידע 3, ישראל
 מוצרים עיקריים:  שירותי IT (פיתוח, יישום, ניהול פרויקטי IT), ייצוג מוצרי תוכנה, אינטגרציה ותשתיות, הדרכה והטמעה
 שווי שוק:  5.60 מיליארד ש"ח (30 בינואר 2025)
 הכנסות:  5.23 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  393 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  247 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  1.11 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  4.08 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  גיא ברנשטיין
 מנכ"ל:  מוטי גוטמן
 עובדים:  11,500 (10.11.2022)
  
 matrix-globalservices.com
 
מטריקס אי.טי בע"מ היא חברת טכנולוגיית מידע ישראלית, חברת בת של חברת פורמולה מערכות הישראלית שהיא עצמה חברת בת של חברת אסקו הפולנית. נכון לשנת 2023 מעסיקה מטריקס כ־11,500 עובדים בארץ ובחו"ל. מטריקס נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב במדד תל אביב 125. מנכ"ל החברה הוא מוטי גוטמן.
מטריקס עוסקת בביצוע פרויקטי שילוב מערכות (אינטגרציה), פיתוח ויישום טכנולוגיות, פתרונות ומוצרי תוכנה, ייצוג ושיווק מוצרי תוכנה, שירותי תשתית, ייעוץ אסטרטגי וארגוני, Offshore, מיקור חוץ, בדיקות תוכנה, הדרכה והטמעה ופתרונות חומרה. עם לקוחותיה של מטריקס נמנים מגוון גופים וחברות בישראל בתחומי התעשייה, מסחר, בנקאות ופיננסים, טלקום, ביטחון, חינוך ואקדמיה, בריאות והמגזר הממשלתי וציבורי, הייטק ויצרני תוכנה בלתי תלויים (ISVs).
מחזור המכירות של מטריקס במהלך שנת 2023 הגיע ל-5.23 מיליארד שקל. בשנת 2024 דירגה חברת המחקר והייעוץ STKI את מטריקס כמובילת שוק שירותי ה-IT בישראל 19 שנים ברציפות.
היסטוריה

בשנת 2001, בזמן המשבר הכלכלי שחווה השוק העולמי והישראלי, הוחזקו על ידי קבוצת פורמולה מערכות הישראלית אשכול רחב של חברות טכנולוגיה, חלקן ספקיות שירותי טכנולוגיות מידע (IT) וחלקן חברות שפיתחו טכנולוגיות. דני גולדשטיין, יו"ר פורמולה מערכות דאז, החליט כי יהיה יעיל יותר לאחד את כל החברות המספקות שירותי טכנולוגיות מידע בישראל לחברה אחת תחת מותג אחד. לצורך משימת איחוד החברות גויס מוטי גוטמן, שהחל במלאכת הקמת החברה ומיזוג החברות. בשלב הראשוני בוצע מיזוג של חמש חברות (פורסופט, ניקוב, איי-סופט, אלרון טלסופט ובשן מערכות) שהביא להקמתה של חברת מטריקס בספטמבר 2001 כאשר בחודש דצמבר באותה השנה הונפקה חברת מטריקס בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בשנת 2002 המשיך תהליך המיזוג בו החברות ניו- אפליקום, קומסופט, סיון מערכות וסינטק מוזגו עם חברת מטריקס. מטריקס נסחרת כיום במדד תל אביב 100. קבוצת פורמולה מערכות מחזיקה ב-50.5% ממניות מטריקס. בשנת 2006 מכר גולדשטיין את השליטה בפורמולה לקבוצת אמבלייז, אשר מכרה אותה בשנת 2010 לקבוצת Asseco הפולנית, המדורגת בין עשר חברות התוכנה המובילות באירופה.
מראשית הקמתה ולאורך שנות קיומה אסטרטגיית הצמיחה של מטריקס מושתתת הן על צמיחה אורגנית והן על רכישות ומיזוגים של חברות כבסיס לגידול וכניסה למגזרים חדשים. בין החברות אותן רכשה החברה לאורך השנים, ג'ון ברייס הדרכה, טנגרם, סיבם, קבוצת סינטק, קבוצת ניו-אפליקום, אפקט, ספיה, טאקט מערכות, אונואפס, נטווייז, 2Bsecure ,באבקום, המי"ל, Exzac, Xtivia, Aviv AMCG, programa (הנקראת כיום Matrix-IFS),זברה טכנולוגיות, RDT Systems, אורטק, Alacer, גב מערכות ועוד.
למטריקס נציגויות ושותפויות עסקיות עם חברות תוכנה בינלאומיות מובילות רבות, ביניהן: Dynatarce, BMC, Red Hat, SAP
בשנת 2004, מול מגמת הקמת מרכזי פיתוח במודל Off-Shore בהודו ובדרום-מזרח אסיה, הקימה מטריקס את מיזם תלפיות - מרכז פיתוח בישראל המעסיק נשים חרדיות שהוכשרו מקצועית על ידי חטיבת ההדרכה וההטמעה במטריקס. המיזם פועל תחת הכללים והתנאים הסביבתיים שמאפשרים העסקת נשים חרדיות קרוב למקום מגוריהן, ובברכת ראשי הקהילה, וכולל נכון ל-2014 כ-900 נשים חרדיות העובדות בתחום פיתוח תוכנה ובדיקות תוכנה עם עשרות לקוחות בשוק הישראלי והעולמי. צעד חדשני זה זיכה את מטריקס בפרסים ובשבחים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מטריקס בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  . באתר מאי"ה
↑  לפי הפרופיל באתר החברה
↑  מטריקס ממשיכה להוביל בתחום שירותי ערך מוסף, ‏ מאי 2020
↑  אתר חברת asseco
↑  מטריקס גלובל חוגגת 6 שנים, אתר BIZGEEK
↑  "פרויקט תלפיות הוא מפעל חשוב שמסייע למגזר החרדי לצאת מהעוני ועוזר גם להיי-טק הישראלי"
↑  מוטי גוטמן מקבל פרס מיוחד על שילוב נשים חרדיות, אוקטובר 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011508877105171
לואיס מקסוול

| --- | --- |

 לידה:  14 בפברואר 1927 קיצ'נר, קנדה 
 פטירה:  29 בספטמבר 2007 (בגיל 80) פרימנטל, אוסטרליה 
 שם לידה:  Lois Ruth Hooker 
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  1946–2001 (כ־55 שנים) 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1945) 
 פרופיל ב-IMDb
 
לואיס מקסוול (באנגלית: Lois Maxwell; ‏ 14 בפברואר 1927 – 29 בספטמבר 2007‏) הייתה שחקנית קנדית.
מקסוול החלה את הקריירה הקולנועית שלה בשלהי שנות הארבעים, וזכתה בפרס גלובוס הזהב כשחקנית החדשה הטובה ביותר של השנה עבור הופעתה בסרט That Hagen Girl ‏(1947). אחרי כן הופיעה בתפקידי משנה במספר סרטים והיא הייתה בלתי מרוצה ונסעה לאיטליה ועבדה שם בתעשיית הסרטים בשנים 1951–1955, ובעקבות נישואיה היא עברה לאנגליה שם שיחקה במספר הפקות טלוויזיה.
היא יצרה את תפקיד מיס מניפני בסדרת סרטי ג'יימס בונד, וגילמה את הדמות בארבעה עשר סרטים, החל מד"ר נו (1962) ועד להופעתה האחרונה ברצח בעיניים (1985).
אחרי שהקריירה של מקסוול דעכה, היא חיה באנגליה, שווייץ ואנגליה, עד שהיא אובחנה כחולה בסרטן המעי הגס ב-2001. היא עברה לפרת', אוסטרליה המערבית, שם גרה עם בנה עד למותה ב-2007, בגיל שמונים.
שנותיה הראשונות

נולדה בשם לואיס רות' הוקר (באנגלית: Lois Ruth Hooker) בקיצ'נר, אונטריו, אמה הייתה אחות ואביה היה מורה. היא גדלה בטורונטו ולמדה ב-Lawrence Park Collegiate Institute. היא הייתה שבעת רצון מפרנסתה כבייבי סיטר וחיפשה אחרי הכנסה רווחית יותר והתחילה לעבוד כמלצרית בעיר הקיט הגדולה והיוקרתית ביותר בקנדה, Bigwin Inn. ב-Bigwin Inn באגם ביי, אונטריו, קנדה. היא ברחה מהבית בגיל 15 כדי להצטרף לחיל הנשים הקנדי במהלך מלחמת העולם השנייה, יחידה שנועדה לשחרר את הגברים לחובות הקרב. סגל החיל הורכב ממזכירות, נהגות כלי רכב, מכונאיות וביצוע כל התפקידים שאינם כרוכים בלחימה. מקסוול נהייתה במהרה חלק מצוות הווי ובידור של צבא קנדה. היא הוצבה באנגליה, הופיעה במופעים מוזיקליים ורקדה על מנת לבדר את החיילים, לעיתים הופיעה עם הקומיקאים הקנדים ויין ושוסטר. האמת על גילה נחשפה כשהקבוצה הגיעה ללונדון, ועל מנת להימנע מהחזרתה לקנדה, היא השתחררה, ואז נרשמה לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה שם היא התיידדה עם עמיתה הסטודנט רוג'ר מור.
קריירה

מקסוול נסעה להוליווד בהיותה בת עשרים, וזכתה בפרס גלובוס הזהב כשחקנית החדשה הטובה ביותר של השנה עבור תפקידה בקומדיה של שירלי טמפל That Hagen Girl,

היא גם השתתפה בתצלום של מגזין לייף בשנת 1949 שבו דגמנה לצידן של השחקנית המבטיחה דאז מרילין מונרו. בזמן הזה היא שינתה את שמה למקסוול, שם אותו שאלה מרקדנית בלט חברתה. יתר בני משפחתה גם הם אימצו את השם מקסוול.

רוב עבודתה הייתה בתפקידים משניים בסרטים סוג ב' (B movies).
היות שהתעייפה מהוליווד, היא עברה לאירופה, חיה ברומא במשך חמש שנים מ-1950 ל-1955. שם היא שיחקה בסדרת סרטים, ולזמן מה הייתה נהגת מרוצית חובבת. אחד מסרטיה האיטלקיים היה עיבוד משנת 1953 של האופרה אאידה שבו מקסוול הופיעה בתפקיד הראשי. קולה דובב בידי שחקנית אחרת והיא הופיעה במספר סצנות עם הכוכבת לעתיד סופיה לורן, שאף היא שיחקה בעוד שמישהי אחרת דיבבה את קולה. בעת טיול לפריז, היא פגשה את בעלה לעתיד, מפיק הטלוויזיה פיטר מריוט, הם נישאו ב-1957. ועברו לגור בלונדון. בתם מלינדה (נולדה ב-1958) ובנם כריסטיאן (נולד ב-1959) נולדו שניהם בלונדון. מריוט, מפקדם לשעבר של Viceroy of India's household troops עבר מבחן בד אצל אלברט ברוקולי לתפקיד ג'יימס בונד.
במהלך שנות השישים, היא הופיעה בסדרות טלוויזיה וסרטים רבים בבריטניה ובקנדה גם יחד, וכיכבה ב-Adventures in Rainbow Country, בשלהי העשור. היא שיחקה בפרקים בסדרות המלאך ו-The Persuaders!, שבשניהם כיכב רוג'ר מור. מקסוול גם הופיעה בתפקיד משנה בסרטו של סטנלי קובריק, לוליטה. היא דיבבה את אטלנטה בסדרת המדע הבדיוני לילדים Stingray ב-1963. ב-1965 הופיעה מקסוול בתפקיד אורח בפרק "Something for a Rainy Day" של סדרת The Baron ברשת ITC, שם גילמה את דמותה של חוקרת ביטוח. היא גם נכנסה לנעליה של מיס מניפני בספיישל Welcome to Japan, Mr. Bond שנעשה ב-1967 לטלוויזיה (בהפקת חברת EON Productions.
מיס מניפני

מקסוול השתדלה לקבל את התפקיד בסרט ג'יימס בונד, היות שבעלה חטף התקף לב והם היו זקוקים לכסף. הבמאי טרנס יאנג שפעם דחה אותה בטענה שהיא נראית כאילו שהיא "מריחה מסבון", הציע לה את תפקיד מניפני או את תפקיד חברתו הקבועה של בונד, סילביה טרנץ', אבל היא חשה שלא בנוח עם הסצנות החושפניות שיהיו לטרנץ' על המרקע. תפקיד מזכירתו של M סיפק לה רק שני ימי עבודה בשכר של ₤100 ליום, מקסוול השתמשה בבגדיה שלה לתפקיד.

דמותה של טרנץ' בוטלה אחרי הסרט מרוסיה באהבה.
מקסוול כעסה למשך זמן מה על שון קונרי על שב-1967 הופיע בפרודיית המרגלים האיטלקית Operation Kid Brother ביחד עם אחיו ניל קונרי וברנארד לי. ב-1971 מקסוול כמעט שהוחלפה בסרט יהלומים לנצח משום שדרשה העלאת שכר. ב-1975 היא גילמה את מניפני שמבכה את מותו של ג'יימס בונד בסצנה קצרה ביחד עם ברנארד לי ששיחק את M בקומדיה הצרפתית Bons baisers de Hong Kong.. עבור צילום רצח בעיניים, הופעתה האחרונה, אמר לה מפיק בונד אלברט ברוקולי, שהוא והיא הם השניים היחידים שעדיין עובדים בסדרה מאז הסרט ד"ר נו. מקסוול ביקשה שיהרגו את דמותה, אבל ברוקולי ליהק מישהי אחרת במקומה. ירשה אותה בתפקיד קרולין בליס ואחריה סמנתה בונד.
לפי הסופר תום ליסנטי, תפקידה כמניפני היה "עוגן" בסדרה. פלירטוטיה עם בונד שלוו בתשובות שנונות הביאו לסרט ריאליזם והומניזם. עבור מניפני בונד היה "בלתי מושג", דבר ששחרר את הדמויות מלקיים יחסי מין מבישים double entendres.. באותו הזמן דמותה הוסיפה רק מעט טון פמיניסטי לסדרה.
למרות שהיא זכתה לפרסום בינלאומי על תפקידה, זמן המסך הכולל שלה כמניפני ב-14 סרטים היה פחות מעשרים דקות, והיא אמרה פחות ממאתיים מילים.
זקנותה

ב-1973 בעלה של מקסוול, שהיה חולה מזה זמן רב בעקבות התקף לב קשה בראשית שנות השישים, הלך לעולמו. מקסוול שבה לקנדה, התיישבה בטורונטו, שם היא כתבה טור עבור העיתון טורונטו סאן double entendres. תחת שם העט מיס מניפני והיא הפכה לאשת עסקים בתעשיית הטקסטיל. ב-1994 היא שבה לאנגליה פעם נוספת כדי להיות קרובה לבתה, ופרשה לקוטג' בפרום שבסאמרסט.
ימיה האחרונים ומותה

היא לקתה בסרטן המעי הגס ועברה ניתוח ב-2001, שלאחריו עברה לפרת', אוסטרליה, כדי לחיות עם משפחתו של בנה. היא נשארה שם, עבדה על האוטוביוגרפיה שלה, עד למותה בבית החולים בפרימנטל ב-29 בספטמבר 2007.
"זה ממש מזעזע" אמר חברה משכבר הימים רוג'ר מור ל-Fremantle Hospital, "היא הייתה תמיד משעשעת, היה נפלא להיות בחברתה והיא הייתה ליהוק פשוט מושלם", הוא אמר על תפקידה כמיס מניפני, והמשיך בהערה המיוחסת למקסוול שהיא רצתה שמיס מניפני תמונה ל-M החדשה אחרי פרישתו של מור מתפקיד בונד. "זה ממש חבל שאחרי שעזבתי את סדרת בונד, הם לא לקחו אותה כדי להמשיך עם סרטיו של טימותי דלטון. אני חושב שהדבר ציער אותה מאוד שהיא לא קודמה לתפקיד M. היא הייתה יכולה להיות M נפלאה."
פילמוגרפיה

A Matter of Life and Death (הופעת הבכורה שלה בקולנוע, עליה לא קיבלה קרדיט) (1946)
That Hagen Girl ‏(1947)
Corridor of Mirrors ‏(1948)
Satellite in the Sky ‏(1956)
Kill Me Tomorrow ‏(1957)
The Unstoppable Man‏ (1960)
ד"ר נו (1962)
לוליטה (1962)
מרוסיה באהבה (1963)
בוא לטוס איתי (1963)
גולדפינגר (1964)
כדור הרעם (1965)
אתה חי רק פעמיים (1967)
Operation Kid Brother ‏(1967)
בשירות הוד מלכותה (1969)
יהלומים לנצח (1971)
Endless Night ‏(1972)
חיה ותן למות (1973)
האיש בעל אקדח הזהב (1974)
Bons baisers de Hong Kong ‏(From Hong Kong with Love) ‏(1975)
המרגלת שאהבה אותי (1977)
מונרייקר (1979)
לעינייך בלבד (1981)
אוקטופוסי (1983)
רצח בעיניים (1985)
המלאך הרביעי (2001)
פילמוגרפיה > סדרות טלוויזיה

Danger Man ‏(1960)
Zero One ‏(1962)
הגומלים (1964)
Ghost Squad ‏(1964)
Stingray ‏(1964)
Gideon's Way ‏(1964)
המלאך (1966)
(Randall and Hopkirk (Deceased ‏(1969)
Adventures in Rainbow Country ‏(1969) - תפקיד ראשי
Department S ‏(1970)
UFO ‏(1971)
The Persuaders! ‏(1972)
Alfred Hitchcock Presents ‏(1987)
הערות שוליים

1 2  "כוכבת בונד לואיס מקסוול נפטרה בגיל 80", חדשות BBC‏ 30 בספטמבר 2007
1 2 3  תום ליסנטי, לואיס פול, פילם פטאלס: נשים בסרטי ריגול וטלוויזיה 1973-1962,
McFarland & Company. 2002 ISBN 0786411945.
↑  דברים לזכרה "הטלגרף", נדפס מחדש ב"The Age",‏ 3 באוקטובר 2007‏Businessday, עמ' 13
1 2  מרקוס הרן, אלן ברנס, קיס קיס בנג! בנג!: המדרחך הבלתי רשמי לסרטי ג'יימס בונד
↑  מרטין וול,"לואיס מקסוול, 80, מיס מניפני בסרטי בונד", וושינגטון פוסט, 3 באוקטובר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007401721305171  PLWABN: 9810625118105606  BnF: cb14204882d (data)  GND: 133736350  ISNI: 0000 0001 1446 789X  LCCN: no2001098375  MusicBrainz: 53de0b70-61c7-4cb5-8070-461ae10bc6a8  NKC: xx0132980  SUDOC: 160452767  VIAF: 66676695   WorldCat (עם VIAF): 66676695
מולוקאי

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  21°08′06″N 157°00′36″W﻿ / ﻿21.135°N 157.01°W﻿ / 21.135; -157.01
 שטח:  673.4 קמ"ר
 אורך:  60 קילומטר
 רוחב:  16 קילומטר
 גובה מרבי:  1,510 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ארצות הברית 
 אוכלוסייה:  7,345 (2010)
 אזור זמן:  UTC-10
 עיר ראשית:  קאונקאקאי 
  (למפת הוואי מוגדלת) הונולולו הילו ליהואה קאהולואי קאפאה קאונקאקאי לאנאי האוקיינוס השקטמולוקאי(למפת הוואי רגילה) הונולולו הילו ליהואה קאהולואי קאפאה קאונקאקאי לאנאי האוקיינוס השקטמולוקאי
 
לשון עמק האלווה בקצה המזרחי של מולוקאי
מולוקאי (באנגלית: Molokai בהוואית: Molo.kaʻi) הוא אי וולקני במחוז מאווי שבמדינת איי הוואי, והחמישי בגודלו באיי הוואי.
אטימולוגיה

מולוקאי הוא השני בגודלו במחוז מאווי ומכונה במספר כינויים: ״האי הידידותי״ (Friendly Isle), ״האי הכי הוואי״ (The Most Hawaiian Island), ״ארץ השפע״ (Āina Momona).
הוא מכונה גם בשם "Moloka'i Pule O'o" שמשמעותו היא ״אי של תפילות חזקות״. השם משקף את האמונה הרווחת בקרב תושביו הילידיים, שכוחן הרוחני של התפילות היה כל כך עוצמתי, עד כדי כך שלפי האגדות המקומיות, הם יכלו בעזרת תפילות לגרש פולשים זרים. מסורת תושבי האי מדגישה את התפקיד החשוב של התפילות בהגנה על האי, אך גם בשימור התרבות, אורח החיים ומשאבי הטבע שלהם.
מידע כללי > שלטון

האי מולוקאי, כפוף למחוז מאווי ונמצא תחת סמכות מדינת הוואי בכל הנוגע למערכת השלטון. המדינה אחראית על ניהול השירותים המרכזיים באי כגון חינוך, תחבורה (שדות תעופה ונמלים), כבישים, בריאות ומערכת המשפט. מערכת המיסוי של מדינת הוואי היא ריכוזית ורוב המיסים שאינם מיסים פדרליים נִגְבִּים ישירות על ידי המדינה, דבר שמאפשר ניהול יעיל של השירותים באי.
מידע כללי > אוכלוסייה

מולוקאי הוא אחד מ-7 האיים המאוכלסים (הוואי, מאווי, לנאי, מולוקאי, אואהו, קוואי ונייהאו) באיי הוואי. בשנת 1923, הגיע מספר תושביו ל-1,000 ורובם התפרנסו מדיג. מספר התושבים מוערך בכ-8,000 איש, שחציים מתגוררים בעיר קאונאקאקאי (Kaunakakai). בשנת 2020 התקיים באי מפקד אוכלוסין כאשר במזרח האי נמנו 4,441 תושבים.
קבוצת התושבים האתנית הגדולה ביותר מורכבת מילידי האי המתגוררים במקום דורות רבים, ואחריהם קבוצת תושבים אתנית שהם תושבים ממוצא פיליפיני.