קטנה (עיר מדינה)
היסטוריה > תקופת הברונזה התיכונה

בתקופת הברונזה התיכונה חל שינוי במבנה העיר: התוכנית המעגלית נזנחה, העיר גדלה והשתרעה על שטח של 1,100 דונם, סביבה הוקמו חומות ושערי עיר שתחמו את שטחה ובמרכז העיר נבנתה כיכר גדולה. בפסגת האקרופוליס נבנו מבני ציבור גדולים שהחליפו את שטחי האחסון שהיו בה ומפעל גדול לייצור כלי חרס. היה זה המפעל הגדול ביותר והשלם ביותר לייצור המוני של כלי חרס, הכולל את כל שלבי תהליך הייצור, הידוע מהאלף השני לפנה"ס בסוריה. תמורות אלה שיקפו את השינוי שחל בתפקיד העיר, שהפכה לבירת הממלכה, ואת התמורות הפוליטיות, שחלו באזור מערב סוריה במחצית הראשונה של האלף השני לפנה"ס. היה זה חלק מתהליך שהתרחש באותה עת, של התעצמות שושלות מלכים ממוצא שמי מערבי, שהקימו ממלכות ברחבי מסופוטמיה.
שמו של אישי-הדּו (Ishi-Addu), המלך הראשון של קטנה, ידוע מהארכיון של העיר מָרי. הוא היה ממוצא אמורי, והיה בברית עם שמשי-אדד הראשון, שהיה מלך אשורי בתקופת הממלכה הקדומה ומלך במאה ה-19 לפנה"ס. שמשי-אדד הראשון כבש את מרי ושלט בה. לאחר אישי-אדד, מלך בנו אמות-פי-אל, שהיה המושל של נַזַאלַה (היום העיר אל-קריתין בסוריה (Al-Qaryatayn)). הוא מלך בתקופתו של חמורבי מלך בבל (1792–1750 לפנה"ס על פי הכרונולוגיה התיכונה). בֶּלתוּם (משמעות המינוח "גבירה"), אחותו של אמות-פי-אל ששמה היה דַמחוּרַצי, נישאה בשנת 1782/1783 לפנה"ס לישמח-אדד ממרי, שהיה בנו של שמשי-אדד הראשון. חוזה הנישואים ביניהם הגדיר אותה כאשתו הראשית, אף על פי שישמח-אדד כבר היה נשוי לבתו של יחדון-לים שהיה בעבר מלך מרי. ייתכן ואמה של בלתום הייתה למאשי-אשור מאשור או מאֶכַּלַתוּם, שהייתה עיר ממלכה אמורית בצפון מסופוטמיה. מטרת הנישואים הייתה לחזק את הברית בין הממלכות. שומו-יפוע ‏(1780–1810 לפנה"ס), מלכה של יַמחַד, לא היה מרוצה מהברית הזאת ותקף את אזור הספר של קטנה. שמשי-אדד הראשון הבטיח לאישי-אדו, שלאחר שיסיים את המלחמה באזור הדיאלא יבוא לסייע לקטנה יחד עם בני בריתו מלכי אורשו, חשום וכרכמיש בטקסטים שנמצאו במרי, מופיעה משלחת ששלחה קטנה למרי לרגל חגיגות חג הקורבן לאלה אשתר שהתקיים בחודש טבת, שנת 1777/8 לפנה"ס. לאותן חגיגות הגיעו משלחות מערים נוספות שהיו בתחום השפעתו של שמשי-אדד הראשון: חשום, כרכמיש ונזאלה.
לאחר מותו של שמשי-אדד הראשון עלה לשלטון במרי המלך זמרי-לים, שנשא בשנת 1774/5 לפנה"ס לאישה את דַמחוּרַצי, שהייתה לפני כן אשתו של ישמח-אדד. היא הייתה אשתו הראשית והנישואים היו חלק מהברית בין שתי הממלכות. קטנה נשארה ממלכה עצמאית, אך לאחר שאיבדה את בעל בריתה שמשי-אדד הראשון נאלצה להפסיק את כיבושיה ולעמוד לבדה מול כוחה של ימחד, שהייתה ממלכה חזקה באותה עת. מלכה אמות-פי-אל, כרת ברית בתיווכו של זמרי-לים, עם ירים-לים הראשון מלך ימחד, בתחילת שלטונו של חמורבי הראשון מלך ימחד, לאחר ששיווה-פאלאר-הופאק מלך עילם פלש בשנת 1763/1764 לפנה"ס לבבל. ברית נכרתה בין בבל, ימחד ומרי לסייע לבבל. אמות-פי-אל מלך קטנה נקט בדיפלומטיה משלו וניסה לכרות ברית עם מלך עילם, אבל זמרי-לים מלך מרי הזהיר את חמורבי הראשון, ושליחי עילם נתפסו על הגבול כשניסו לחזור לארצם.
מותו של שמשי אדד הראשון הביא לחלוקת מסופוטמיה בין מספר מעצמות שוות בכוחן, מכיוון שבניו לא היו חזקים מספיק כדי להחזיק תחת שליטתם את כל השטחים שנכבשו על ידו. במרי נמצאה איגרת שבה נכתב:
אין מלך אשר הוא חזק בעצמו. עשרה או חמישה עשר מלכים הולכים אחר חמורבי מלך בבל; כמספר הזה הולכים אחר רים-סין מלך לרסה; כמספר הזה הולכים אחר אובל-פי-אל מלך אשנונה; כמספר הזה הולכים אחר אמות-פי-אל מלך קטנה; ועשרים מלכים הולכים אחרי ירים-לים מלך ימחד
בשיא גודלה, נפרש שטחה של קטנה בין תדמור במזרח, שם גבלה בשטח שלטונה של מרי, ועד ממלכת אמורו במערב. לאחר חורבן מרי על ידי חמורבי בשנת 1759 לפנה"ס, התמעטו המקורות העוסקים בקטנה. מצפון, הייתה הממלכה האמורית ימחד (בירתה הייתה חלב) לשכנתה החזקה ביותר של קטנה, ובתקופת מלכותו של ירים-לים השלישי, שמלך במאה ה-17 לפנה"ס בימחד, הוא יצא למלחמה נגד קטנה, שתוצאותיה אינן ידועות.