stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארנדה
יישום הארנדה

בשיטת הארנדה התאפשרה לאצולה פעילות כלכלית המבטיחה הכנסה קבועה תוך צמצום סיכונים בטווח הקצר. האציל בעל הקרקע הגן על עצמו מפני מצב שבו ההכנסה מהנכס החכור תעלה על המשוער בעת קביעת דמי החכירה. ההגנה באה לידי ביטוי בהגבלת חוזה הארנדה, בדרך כלל, לתקופה של שנה או, במקרים מסוימים, עד שלוש או חמש שנים. בתום תקופת החוזה יכול היה בעל הנכס לדרוש מחיר גבוה יותר או לחפש חוכר אחר. קיימות עדויות שחוכרים יהודים שילמו כסף לנציגי האציל על מנת שאלו יפעלו למניעת עליית המחיר. לעיתים, כאשר ההכנסות מהנכס היו נמוכות מדי, דרש החוכר, במעמד חידוש הארנדה, להוריד את דמי החכירה. אחד מתפקידי הקהילה היה למנוע תחרות בין יהודים על חוזים אלה באמצעות הצעות מחיר גבוהות יותר. יהודי שעבר על איסורי הקהילה בעניין זה היה צפוי לחרם. למרות הגנת הקהילה, פעל החוכר תחת אילוץ כלכלי גבוה במאמץ לעמוד בדרישות המחכיר ובה בעת להבטיח פרנסה מספקת לו ולמשפחתו. התשלומים שהיה על החוכר להעביר כדמי חכירה לאציל וכן דמי ההסכמה של הקהילה הביאו אותו להתייחס לצמיתים בקפידה על מנת להבטיח תפוקה נאותה ורווחים גבוהים ככל היותר מהנכס שבניהולו. כתוצאה מכך עמד החוכר היהודי מול לחצים הן מצד האציל בעל נכס והן מצד איכריו. חיכוכים אלה הם בין הגורמים להתחזקות תופעות אנטישמיות בפולין של ימי הביניים.
דמי החכירה של ארנדה היו גבוהים מאוד והשתנו בהתאם לגודל הנכס ולזכויות הגלומות בו. המימון היהודי לדמי חכירה הגיע ממקורות שונים. בין המגורשים שהגיעו לפולין היו כאלה שהגיעו עם רכוש בעל ערך אותו הם מכרו כדי לגייס את ההון הדרוש לרכישת זכויות החכירה. אחרים היו בעלי מקצוע או סוחרים שצברו הון במהלך השנים שאפשר להם לממן רכישת ארנדה. אך היו גם כאלה שהסתכנו בלקיחת הלוואות לצורך זה. האצילים היו במרדף מתמשך אחר הכנסות, לצורך מימון רמת חייהם הגבוהה. העיסוק האינטנסיבי בהחכרת נכסים וזיכיונות יצר עבורם תזרים מזומנים שוטף שהיה חשוב גם לכיסוי חובות עבר. דמי החכירה שולמו בתשלומים בסוף כל רבעון ולעיתים חולק התשלום הרבעוני לשיעורין. אך עם זאת יכול היה בעל הנכס לדרוש תשלומים מיוחדים מהחוכר, והאחרון חייב היה לעמוד בדרישת התשלום. אי עמידה בדרישות התשלום עלולה הייתה לגרום להפקעת נכסיו הפרטיים של החוכר ואף על נכסים של הקהילה.
חולשת השלטון המרכזי בפולין אפשרה לאצולה חופש פעולה מלא בניהול השטחים שהועברו לבעלותם. בני משפחות אלה (בכל דור כ-20 משפחות במעמד הגבוה ביותר) נטלו לעצמם סמכויות חקיקה, משפט, פיקוד צבאי והם היו למעשה האחראים על כל הפעילות הכלכלית, הפוליטית, הצבאית והאזרחית – כל אחד באזור השליטה שבבעלותו (לטיפונדות). מתוקף זה, ועל מנת להבטיח את הפעילות הכלכלית הסדירה, התחייב האציל להעניק הגנה צבאית לחוכרי הארנדה וכן סיוע באכיפת סדר וצייתנות בקרב האיכרים.
יחס מוסדות הקהילה לארנדה

בעקבות הזכויות לממשל עצמי התפתחו בקהילה היהודית מוסדות שלטון ברמה המקומית, ואף ברמה הארצית (על ידי ועד ארבע-ארצות). הקהילה היא שבחרה מבין חבריה את המועמדים לרכישת זיכיון וחתימת חוזה ארנדה עם אציל זה או אחר. רשומות בפנקסי ועד ארבע-ארצות מ-1671 ומ-1677 אוסרות על חכירת נחלות ללא הודעה לקהילה. מועמדים לרכישת זיכיונות ארנדה נדרשו לשלם דמי הסכמה למוסדות הקהילה. הקהילה ניסתה גם למנוע מחבריה להיכנס לשותפות סמויה עם נוכרי בהתמודדות על השגת ארנדה, ובכך להימנע מתשלום דמי ההסכמה. לעומת זאת הגנו תקנות הקהילה, על בעל ארנדה מפני תחרות מצד חברים אחרים בקהילה. רבנים שונים (המהר"ם מלובלין למשל) דנים בשו"ת לענייני הארנדה וביחסי העבודה בין נוצרים ליהודים ובבעיות המתפתחות עקב כך כמו העסקת צמיתים בשבת, מסחר בבהמות לא כשרות וכדומה.
בשל חשיבות הארנדה החקלאית בחיי הקהילות היהודיות הגיעו עניינים רבים הקשורים לנושא זה לדיון בפני רבני ועדי הארצות. אחת התקנות המרחיקות לכת שתוקנה על ידי הוועד הליטאי עסקה בעניין ה"חזקה". בדומה לדין המערופיא ועל מנת למנוע תחרות בין יהודים על זכויות של ארנדה חקלאית, נקבע עונש ליהודי המנסה לזכות בחכירה שמוחזקת בידי יהודי אחר במשך שלוש שנים. תיקונים אחרים עסקו בשמירת שבת ובסוגיות הלכתיות שעלו כתוצאה מהמגע עם נוכרים במהלך ניהול האחוזות. עסקי ניהול האחוזות העמידו את היהודים בתווך בין האצולה התובעת את הגברת התפוקה והרווחים לבין הצמיתים האיכרים שונאי האצילים. יחסם של היהודים אל האיכרים היה בעיקרו טוב יותר מאשר יחסם של בעלי האחוזות. כך למשל יש עדות משנת 1602 על כינוס קהילת ולאדמיר והחלטה לתבוע ממעסיקים יהודים לשחרר את האיכרים הנוכרים מעבודה בשבתות ובחגים. "...כידוע ומפורסם... לכן אסור לו לישראל להניח להגויים הכפריים לעשות מלאכה בשבת וביום טוב... מוותר ומניח להם ימי שבת ויום טוב לגמרי".
דעיכת השיטה

השנים האחרונות של רפובליקת האצולה בפולין 1648 -1772 היו שנים של דעיכה כלכלית ותרבותית על רקע המאבקים בכנסייה הנוצרית בין קתולים לרפורמציה. השלטון המרכזי הלך ואיבד מכוחו ואצילים מקומיים חשו חופשיים ליטול את החוק לידיהם. תנאי החכירה ואופי עסקיהם של היהודים הושפעו לרעה מהתפתחות זאת. מנתוני מפקד האוכלוסין משנת 1764 מראים כי כ-2% מכלל יהודי פולין חוכרים עסקים קטנים במסגרת ארנדה, בעיקר מסבאות בערים. באזור לובלין למשל, כ-89% מהחוכרים היהודים הם בעלי מסבאות. שלמה מימון באוטוביוגרפיה שלו מסוף המאה ה-18 מתאר את חייהם העלובים של חוכרים יהודים בצל הפחד המתמיד מהאציל בעל האדמה. "...דבר זה גרם לדלדולה של אחוזת החכירה...והגשרים היו נתונים במצב רעוע, אירע לא אחת, שהגשרים האלה נשברו תחתיהם בה בשעה שאחד האצילים הפולנים עבר עליהם עם בני-לווייתו המרובים, וסוס ורכבו שקעו בביצה. מיד הבהילו את החוכר המסכן, השכיבוהו ליד הגשר ועמדו והלקו אותו, עד שסבורים היו, שהתנקמו בו כל צרכם." והוא ממשיך ומתאר גם את דלות בתי המרזח היהודים ותנאי החיים הקשים של בעליהם. למרות השם הרע שיצא לשיטת הארנדה במאה ה-18, היא היוותה במשך זמן לא מבוטל גורם משמעותי בפריחה הכלכלית והחברתית של יהודי פולין. במאה ה-19 פחתה חשיבותה של הארנדה החקלאית בחיי הכלכלה של יהודי מזרח אירופה במקביל להתקדמות המהפכה התעשייתית, תהליך העיור המוגבר והגירת יהודים אל הערים המתחזקות.
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה יודאיקה, כרך 3, עמ' 402–405.
הערות שוליים

↑  חיים הלל בן-ששון, פרקים בתולדות היהודים בימי הביניים, תל-אביב: עם עובד, 1958, עמ' 75
↑  שמעון דובנוב, דברי ימי עם עולם, כרך ג, תל אביב: ידיעות אחרונות, 1955, עמ' 1392
1 2  חיים הלל בן-ששון, פרקים בתולדות היהודים בימי הביניים, תל אביב: עם עובד, 1958, עמ' 79
↑  חיים הלל בן-ששון, פרקים בתולדות היהודים בימי הביניים, תל אביב: עם עובד, 1958, עמ' 79–80
↑  חיים הלל בן-ששון, תולדות עם ישראל בימי הביניים, כרך ג, תל אביב: דביר, 1969, עמ' 246
↑  יהודה רוזנטאל, לקורות היהודים בפולין לאור שו"ת המהר"ם מלובלין, סיני לא, 1952
↑  חיים הלל בן-ששון, תקנות איסורי-שבת של פולין ומשמעותן החברתית והכלכלית, ציון 21, 1956, עמ' 205
↑  חיים הלל בן-ששון, תולדות עם ישראל בימי הביניים, כרך ג, תל אביב, 1969, עמ' 281
↑  שלמה מימון, תרגום: י"ל ברוך, חיי שלמה מימון, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2009, עמ' 23
מטבעות מפולין מימי הביניים עם כיתוב עברי
מכרה מלח
פמליית אציל פולני בדרכים
מבשלת בירה במאה ה-16
בני מעמד האצולה פולנית הגבוהה
"תולדות שלמה מימון" בתרגום ישראל חיים טביוב. הוצאת תושיה, ורשה 1898. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 5
בלה מאלנאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בדצמבר 1878 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  31 באוגוסט 1941 (בגיל 62) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Manheimer Béla 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לטכנולוגיה ולכלכלה של בודפשט (1901) 
 
בלה מלנאי (במקור מנהיימר, בהונגרית: Málnai Béla; בודפשט, 14 בדצמבר 1878 – בודפשט, 31 באוגוסט 1941) היה אדריכל יהודי-הונגרי, מעצב תפאורה. הוא היה אחד היוצרים המשמעותיים של האדריכלות ההונגרית המודרנית.
ביוגרפיה

מאלנאי נולד במשפחה יהודית כבנם של האופה הנריק מנהיימר ושל רוזה מַרקברייט. בשנת 1901 קיבל תואר באדריכלות באוניברסיטה הטכנולוגית של בודפשט. תחילה היה תלמידו של אדן לכנר ואחר כך של בלה לייטה. מאוחר יותר התאגד עם דיולה האס והקימו משרד משותף. המשרד שלהם תכנן עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה סדרה שלמה של יצירות אדריכלות מדהימות של אדריכלות הונגרית מתקדמת. בשנים 1908–1911 היה העורך של כתב העת "הבית" (A Ház) שהיה כתב עת אדריכלי ואמנותי. עבודתו העיקרית של מאלנאי היא ברובע 5 של בודפשט ברחוב נאדור 6 (6 Nádor u). זהו בניין המשרדים של בנק התעשייה הצ'כי-הונגרי לשעבר (כיום OTP), שתכנן בשנת 1912 יחד עם דיולה האס. המבנה שהוא בניין מגורים משולב עם שטחי משרד של הבנק נחשב לאחת היצירות החלוציות של האדריכלות ההונגרית המודרנית. בשנת 1919, בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, מונה לפרופסור במחלקה החדשה לאדריכלות תעשייתית וכלכלית. לאחר נפילת הרפובליקה, בשנת 1921 בוטל מינויו של מאלנאי. עבודותיו המאוחרות יותר - גם מסיבות פרנסה - חזרו לצורות מסורתיות, טיפוח אדריכלות נאו-בארוקית. למשל בית הדירות לשעבר של עובדי MÁK (מכרה פחם כללי הונגרי) בצד הצפוני של כיכר קושוט ליוש ברובע 5 בבודפשט וכו'. בשנות העשרים של המאה ה-20 היה גם מעצב התפאורה של תיאטרון הקומדיה של בודפשט; חלק מעיצובי התפאורה שלו נשמרים על ידי המחלקה להיסטוריה של התיאטרון.
העבודה העיקרית של תקופת יצירה זו היא בית הדירות בן שש הקומות (1927), המהווה את חומת הגבול הצפונית של כיכר קושוט לאיוש בבודפשט. חזיתו מחולקת לשלושה מפלסים לפי חגורות מדפים. הכוכריות הפינתיות מודגשות, כל אחת מחולקת בארבעה עמודים יוניים ומעוטרת בפסלים.
באשר למיקומם ולפרופורציות של הכוכריות הפינתיות, כמו גם פתחי הקרקע המעוקלים, ניתן למצוא פתרון דומה בתוכניתו של מאלנאי משנת 1913 לבניית היכל הסחר ההונגרי בכיכר סבדשאג (Szabadság tér), שלא יושם אז. בית הדירות בכיכר קושוט הוא בעל הנפח הגדול ביותר ביצירות מאלנאי והוא גם המרשים ביותר מבחינת הנוף העירוני.
מאלנאי התמיד באקלקטיות במשך מספר שנים לאחר הקמת בניין המגורים כיכר קושוט לאיוש. הווילה ברחוב גאבור סרוואש נבנתה באותה שנה כמו בית הדירות בכיכר קושוט; וילת מנדה ברחוב אורלו, שתוכננה בשנת 1931, עדיין תומכת במרפסת החזית עם עמדות העמודים המקושתות, שיש לה אפקט היסטורי וכבר מסתכלת לעבר האדריכלות החדשה.
ב־22 בספטמבר 1912 נשא מאלנאי לאישה בבודפשט את וילמה, בתם של ז'יגמונד ויידה וברטה שטרן.
הנצחה

קברו נמצא בבודפשט, בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה, חלקה 1 / A, קטע N / A, שורה 8, 16. (נכס מוגן לשימור משנת 2005)
עבודותיו העיקריות

בניין דירות, בודפשט, רובע 2 רחוב מרגיט (1906)
בניין דירות, בודפשט רובע 6. רחוב אטווש (עם דיולה האס, 1911)
בנק התעשייה הצ'כי-הונגרי (בודפשט רובע 5 (1912)
בניין דירות ברחוב יורניץ' בבודפשט (1912)
בניין דירות ברחוב בודפוקי (1909)
בניין דירות MÁK (מכרה פחם כללי הונגרי) (בודפשטרובע 5 Kossuth Lajos tér 13-15) (1927)
בניין דירות בדרך אטילה (1932)
בניין דירות בדרך פוז'וני (1936)
"בית מגורים משפחתי של דיולה אלינגר ואשתו" בודפשט רובע 2, רחוב ברניסקו 38 (1936)
בניין דירות בפארק סנט אישטוואן (1938)
בניין דירות תחת בבולוואר קארוי
בודפשט רובע 8. Népszínház u. 35. (בית רוכלינדר)
הר גלרט, רחוב ברץ 13 -15
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי
לקסיקון לאמנות - בודפשט, 1967.
אנציקלופדיה הונגאריקה (בריטניקה) 2005. CD ver.
Esztétikai kislexikon
Modern építészeti lexikon.
Z. Szentkirályi: היסטוריה עולמית של אדריכלות כרך 2 - Bp. 1980. אמנות יפה. AK - ISBN 963-336-121-4
נורה פמר: אדריכלות הונגרית בין שתי מלחמות העולם - Mssaki K. Bp. 1986 - ISBN 963-10-6505-7
נערך על ידי: סנדור קונתה: אמנות הונגרית 1919–1945. (כרך 1–2, עמ ' 327-367) - אקדמאי ק. עמ '1985. - ISBN 963-05-2542-9.
דרצ'ני-זאדור: תולדות האמנות ההונגרית הקטנה - 1980. . AK - ISBN 963-05-3240-9 ו- מסת"ב 963-336-128-1
פאל פורגו: אדריכלות חדשה. בודפשט, 1928.
פ. רלה: בלה מאלנאי (ז'נבה, 1931, באנגלית ובגרמנית)
ז'וז'ה מנדול: בלה מאלנאי (1973)
לקסיקון יהודי הונגרי
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Pesti Izraelita Hitközség születési akv. 1754/1878. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 643/1941. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári házassági akv. 468/1912. folyószáma alatt".
↑  http://intezet.nori.gov.hu/nemzeti-sirkert/budapest/kozma-utcai-izraelita-temeto/malnai-bela/
↑  Ismeretlen Budapest: Kívül szürke, belül romjaiban is egy csoda http://24.hu/kultura/2016/02/16/ismeretlen-budapest-kivul-szurke-belul-romjaiban-is-csoda/ 20170620
↑  A MÁK bérház http://kep-ter.blog.hu/2015/10/23/a_mak_berhaz 20170620
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16590456f (data)  GND: 119560372  ISNI: 0000 0000 7862 3735  LCCN: no2008172882  SUDOC: 176296166  ULAN: 500122554  VIAF: 25415354   WorldCat (עם VIAF): 25415354
אילש אדלר

| --- | --- |

 לידה:  1868 סנטה, סרביה 
 פטירה:  19 בפברואר 1924 (בגיל 56 בערך) טרזווארוש (רובע 6), הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
אילש אדלר (בהונגרית: Adler Illés; סנטה, 1868 – בודפשט, 19 בפברואר 1924)  היה תאולוג הונגרי ורב. הוא היה עמית וכותב של ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים.
ביוגרפיה

אילש אדלר הוא בנם של שאנדור אדלר ויוזפין ובר. הוא למד עברית ואת הכשרתו לרב בפקש, בבלשגיארמט וברטיסלאבה, ולימודים כלליים באופן פרטי. בשנת 1891 הפך לרב של קישקונפלדיהאזה, ובין 1896 לבין 1907 נבחר וכיהן כרב של אובודה. הוא עבד שם אחת עשרה שנים כאשר הקהילה היהודית של פשט הזמינה אותו כרב להחליף את הרב אלעזר פולק בבית הכנסת רומבך. בצעירותו המוקדמת היה חבר מערכת במגזין "שוויון" (Egyenlőség) וכמה ממאמריו פורסמו שם וכן בעיתונים יהודיים וכן בשנתונים של האגודה הספרותית היהודית-הונגרית IMIT ושל האגודה הלאומית היהודית לחינוך בהונגריה. סדרת המאמרים המפורסמת ביותר שלו הייתה על מסע רבני הונגריה לארץ הקודש שהופיעה ב"שוויון". הוא חקר בין שאר את ספרות הקבלה. בקרב רבני בודפשט היה אחד   ונואמים הפופולריים ביותר  ושירת כאמור בבית הכנסת ברחוב רומבך שתוכנן על ידי האדריכל אוטו וגנר. במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש כרב צבאי בדרגת סרן. כרב השתייך ל"זרם הסטטוס קוו אנטה".
נישא לינקה קרמר ונולדו להם ארבעה ילדים.
מותו ב-1924 נגרם מדלקת כיס המרה. הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
דרשותיו ונאומיו שפורסמו

דרשת חניכה. נשא את הדרשה כשנכנס לתפקיד הרב באובודה, בודפשט, 1897.
חתונת זהב. נאום חגיגה. נשא אותו ב-11 באפריל 1898. הופיע על חשבון הקהילה היהודית של אובודה, בודפשט, 1898.
אתה אחינו! נאום כניסה, נשא אותו כשהתקבל כחבר בחברה קדישא של פשט ב-2 בינואר 1910.  בודפשט, 1910.
הספד לזכרו של מיקשה סאבולצ'י. נשא אותו ב-21 ביוני 1915, בבודפשט.
לקריאה נוספת

פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. סידרה חדשה. 1944-1939. 2002-1990.
הלקסיקון החדש של רוואי. ISBN 963-901-594-6
קברים יהודיים בבודפשט. עורך ג'רג' הראסטי. בודפשט, ועדת החסד הלאומית, 2004.
הערות שוליים

↑  Halálesete bejegyezve a Bp. VI. ker. állami halotti akv. 340/1924. folyószáma alatt.
↑  Adler Illés. Magyar Életrajzi Index. Petőfi Irodalmi Múzeum.
↑  Adler Illés. Öröklét.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257573405171  ISNI: 0000 0004 0274 9306  LCCN: no00097173  VIAF: 97609923   WorldCat (עם VIAF): 97609923
גולפיגאנית יהודית

| --- | --- |
 כתב:  אלפבית עברי
 משפחה:  הודו-איראנית
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
גולפיגאנית יהודית הייתה ניב של פרסית יהודית שדוברה על ידי הקהילה היהודית שחיה בגולפיגאן שבמערב מחוז אספהאן, באיראן. הסימנים הראשונים לנוכחותן של קהילות יהודיות באזור זה מתוארכים לשנת 750 לפני הספירה לערך.
בעקבות עזיבתה של הקהילה היהודית האיראנית את איראן באמצע המאה ה-20, השימוש בשפה זו פחת בהדרגה, ודובריה באיראן החלו לדבר פרסית יהודית, המדאנית יהודית ופרסית. שפתן של קבוצות מהגרים לארצות הברית ולישראל עברה בהדרגה לאנגלית ולעברית.
לגולפיגאנית־יהודית, כמו לשפות יהודיות אחרות, היו הרבה מילות מושאלות מעברית, והיא נכתבה באלפבית העברי.
ראו גם

יהדות איראן
פרסית יהודית
הערות שוליים

↑  אוסף תעודות מקהילת גולפייגאן, אירן | פריט NNL_ARCHIVE_AL990032567270205171, באתר הספרייה הלאומית
בית הכנסת של אלבה יוליה

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  מראה יחזקאל
 כתובת:  רחוב טודור ולדימירסקו 2
 מיקום:  אלבה יוליה (בעבר - קרלסבורג), חבל טרנסילבניה
 מדינה:  רומניה (בעבר נסיכות טרנסילבניה וממלכת הונגריה)
 בעלים:  פדרציית הקהילות היהודיות ברומניה
 זרם:  אורתודוקסי
 נוסח תפילה:  אשכנזי
 מנהל:  בשנים 1823–1845 הרב ואב בית הדין יחזקאל פאנט
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1827–1840 (כ־13 שנים)
 חומרי בנייה:  לבנים
 סגנון אדריכלי:  נאו-בארוק, יסודות נאו-קלאסיים
 מידות
 שטח:  400 מ"ר
 קומות:  אחת
 
 קואורדינטות:  46°04′24″N 23°34′47″E﻿ / ﻿46.073472222222°N 23.579833333333°E﻿ / 46.073472222222; 23.579833333333
 he
 
בית הכנסת הישן "מראה יחזקאל" באלבה יוליה (ברומנית: Sinagoga Veche din Alba Iulia) הוא בית הכנסת הראשון הבנוי מלבנים בחבל טרנסילבניה, כיום ברומניה.
הוא ממוקם במרכז העיר אלבה יוליה, בעיר התחתית שבצפון-מזרח היישוב, ברחוב טודור ולדימירסקו מס. 2. השטח, של 400 מ"ר שעליו נבנה, הועמד לרשות הקהילה היהודית האשכנזית בשנת 1827 על ידי הדיוקסיה הרומית-קתולית של אלבה יוליה, באישור הבישוף איגנאץ ספשי. בניית בית הכנסת הושלמה בשנת 1840.
היסטוריה

אלבה יוליה הייתה העיר הראשונה בנסיכות טרנסילבניה שבה אושר רשמית התיישבות היהודים. בשנת 1656 המטיף השוודי קונרד יאקוב הילדברנדט ציין שבעיר פעל בית כנסת.
בשנת 1822 בישוף הכנסייה הרומית-קתולית של טרנסילבניה, ההונגרי איגנאץ ספשי, ברון נגייש, אישר את סמכותו של הרב מנחם מנדל יוסף כרב העיר אלבה יוליה וכרב מדינת טרנסילבניה. כמו כן אישר בנייתו לראשונה של בית כנסת מלבנים במקום בית הכנסת הבנוי מעץ.
בניין בית הכנסת מתיישר עם שאר הבתים ברחוב ויש לו חצר צדית. בית הכנסת נודע כ"בית הכנסת הישן" (לעומת בית הכנסת הספרדי שנבנה מלבנים מאוחר יותר וכונה "בית הכנסת החדש"). הוא כונה במהלך השנים גם בית הכנסת "מראה יחזקאל" לפי הרב יחזקאל פאנט בעל "מראה יחזקאל" (1845-1783), יליד פולין, שכיהן כרב הכולל של יהודי טרנסילבניה בשנים 1823–1845, ושבזמן שירותו נחנך בית הכנסת בשנת 1840.
אחרי הקרע ביהדות הונגריה בשנת 1868 קהילת בית הכנסת הכריזה עצמה אורתודוקסית וקראה לעצמה "קהילת בני ישראל האוטונומית האורתודוקסית". בשנת 1886 היא בחרה במעמד של קהילת "סטטוס קוו אנטה"
בשנת 1932 היא התמזגה עם הקהילה החרדית בעיר.
בימי מהפכת 1848 (אביב העמים) בימי טקס התפילה ביום כיפור נורו, כנראה בשגגה, אל עבר בית הכנסת כמה מטחי תותח מכיוון המבצר, שבה התאמנה יחידה צבאית קיסרית בלחימה נגד המורדים. שלושה פגזים שנראים עד היום נשארו תקועים בחומה החזיתית של בית הכנסת מעל חלון. איש לא נפגע, מה שנחשב על ידי בני הקהילה ל"נס"
ב-20 בנובמבר 1938 בימי שלטון הדיקטטורה המלכותית ברומניה, שאותגרה על ידי תנועת הלגיונרים הקיצונית, בלילה הראשון של סליחות, הזדעזע הבניין בעוצמה עקב פיגוע מטען. נהרסו חלק מקיר אחד, הרהיטים והנברשות.
לא היו קרבנות בנפש מכיוון שרוב המתפללים עברו בגלל מזג האוויר הקר, אל "בית הכנסת החדש" שממול (בית הכנסת הספרדי, שנהרס על ידי הרשויות בשנת 1983 כשבמקומו נבנה "חנות כל-בו").כמה מהגברים שנשארו להתפלל, בהתאם למסורת, בבניין הישן, בחדר ה"פוליש" שליד הכניסה, נפגעו קלות על ידי רסיסי זכוכיות. מאוחר יותר נקבע לוח זיכרון המציין את האירוע על הקיר שעל ידו התפוצץ המטען.
בית הכנסת שופץ ב-1940 וגם לאחרונה, בשנים 2012–2017. הוא נחנך מחדש ב-26 בנובמבר 2017.
בשיפוץ האחרון הותקנו גם ויטראז'ים בחלונות המייצגים את החגים היהודים. בית הכנסת פעיל רק בחגים היהודיים הגדולים.
בחניכתו השתתפו בין היתר ד"ר אורל ויינר, יושב ראש הפדרציה של הקהילות היהודיות, הרב הראשי של רומניה, רפאל שפר, ראש העיר אלבה יוליה, והארכיבישוף האורתודוקסי של אלבה יוליה, אירינאו.
פרטים אדריכליים

הבניין נבנה בסגנון נאו-בארוקי עם יסודות נאו-קלאסיים. יש לו "ספינה" אחת בלבד. בקצה המערבי נמצאת הכניסה והמסדרון ("פוליש"), שמעליו גלריית עזרת הנשים. באמצע האולם נמצאת הבימה, ובקיר המזרחי ארון הקודש. הבימה וארון הקודש עתירי קישוטים מפוסלים. הקירות, פשוטים וחלקים, צבועים בצבעים בהירים, העומדים בניגוד לצבע החום של הכיסאות והספסלים. על יד ה"פוליש" נמצא חדר נוסף, אשר שימש בעבר הרחוק למטרות מאסר. הסיבה לשימוש זה, שהוא נדיר בבניין בית כנסת, היא, שבאותה תקופה שימש הרב הראשי של הקהילה גם כאב בית דין.
מעל הכניסה בחזית הבניין יש כתובת בעברית המצטטת מספר מלכים א, ח, ל"ח וכ"ח
ביבליוגרפיה

Arh. Aristide Streja, Arh. Lucian Schwarz, Sinagoga în România, Hasefer, București, 2009, pp. 240–241.
Ana-Maria Caloianu Istoria comunității evreiești din Alba Iulia : (sec. XVII-1948), Hasefer, București, 2006
ראו גם

יהדות אלבה יוליה
הערות שוליים

1 2 3  קהילת יהודי אלבה יוליה הייתה פעם הקהילה הגדולה ביותר בטרנסילבניה  באתר סכונת החדשות agerpres גישה ב-12 במאי 2020
1 2  מצוטט ב-A. Streja, L. Schwarz 2009, עמ'. 240
↑  A. Streja, L. Schwarz 2009, עמ' 241
↑  אתר agerpress, 2015, לפי א.מ.קאלויאנו 2009
↑  אתר בית התפוצות בתל אביב
1 2 3  M.Gedalia
1 2 3  האתר פולאק-קראוס-רוסמן
אנדראש פלדמר

| --- | --- |

 לידה:  28 באוקטובר 1940 (בן 84) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Feldmár András 
 מדינה:  הונגריה 
 השכלה:  אוניברסיטת מערב אונטריו  אוניברסיטת טורונטו 
 www.andrewfeldmar.ca
 
אנדראש פלדמר (בהונגרית: Feldmár András; באנגלית: Andrew Feldmár;‏ בודפשט, 28 באוקטובר 1940) הוא פסיכותרפיסט יהודי קנדי ממוצא הונגרי.
פעילותו מנוגדת לפרקטיקה המסורתית של פסיכולוגיה ופסיכיאטריה, ככל שהוא מחשיב את מה שנקרא שיטה נפוצה לאבחון מחלות נפש (ראה. DSM-V) והטיפול המבוסס עליו. מהות גישתו היא שבמקום להשתמש בהתבוננות ובשיטות, על המטפל להיכנס למערכת יחסים אנושית אמיתית, כלומר ספונטנית וכנה, עם המטופל שלו. במקום תיוג, טיפול תרופתי ושינוי של המטופל, הוא שם דגש על שינוי סביבת האדם הסובל והזדהות עמו. פלדמר תומך בשימוש מוצדק מבחינה טיפולית ב-MDMA, LSD וחומרים פסיכדליים אחרים תחת פיקוח מומחים, ומדגיש שתרופות אלו יכולות לעזור לא לבד, אלא כמרכיב של מערכת היחסים בין מטפל למטופל. הוא משתתף כיועץ במחקר שנערך בימינו על פסיכותרפיה פסיכדלית ומציג את הנושא בכנסים בינלאומיים.
סרטים על עבודתו

פלדמר הופיע בסרט מ-1989 בשם Did you used to be R. D. Laing .
בשנת 2001 Benedek Fliegauf צילם עליו סרט דיוקן בשם "האם יש חיים לפני המוות?" שהוצג לאחר מכן במשך כמה שנים בבית הקולנוע בבודפשט, וחומריו פורסם גם בספר ב-2004.
ב-2004 צילמה סינדי לו גריפית' (Cindy Lou Griffith) סרט ראיון עם אנדראש פלדמר בשם Deconstructing Psychiatry, שהוקרן בקנדה ב-2009 וב-2013.
התוכנית הקומית האמריקאית Colbert Report צולמה עם אנדראש פלדמר בשנת 2007, בעת שנאסרה עליו הכניסה לארצות הברית למספר שנים בגלל אחד ממחקריו הקשור לסמים פסיכדליים.
הוא הופיע כמומחה בסרט תיעודי משנת 2014 From Neurons to Nirvana: The Great Medicines שהציג סמים פסיכדליים ואפשרויות הפסיכותרפיה עימם.
בשנת 2019, Clear Horizon הפיק איתו סרט דיוקן מרובה חלקים.
לאסלו לנהרדט צילם סרט קצר באיטליה בשנת 2021, אשר נוצר בהשראת עבודתו של אנדראש פלדמאר.
האם יש חיים לפני המוות? סרטו של בנדק פליגאוף על אנדראש פלדמר (2001)
אנדראש פלדמר : מציאות, דמיון, שפה ויחסי אנוש (2005)
אנדראש פלדמר: אהבה, תשוקה, רצון ומין (2005)
קרן סוטריה: אנדראש פלדמר – קרבה, מרחק – גבולות האינטימיות (2007)
אנדראש פלדמר: אם אני מדבר על חופש, אני צריך לדבר על זה בצורה כזו שהוא ישחרר אותי (2008)
קרן סוטריה: איך אדם אחד יכול לעזור לאחר? (2012)
פחד, זעם, סקס ותוקפנות (2015)
המצגת של אנדראש פלדמאר בכנס חוכמת הדורות, 2019
שיחות עם אנדראש פלדמאר (HVG Psychology, 2020-)
יחסים חברתיים: גיהנום או גן עדן? - המצגת של אנדראש פלדמר בכנס יום האושר העולמי, 2022
סרטים על עבודתו > סרטים באנגלית

Did You Used to Be R.D. Laing? (TV movie, 1989)
Cindy Lou Griffith: Deconstructing Psychiatry (2004, Vancouver)
Andrew Feldmár – Lunar Eclipse -- A Life Worth Living (TEDxDanubia, 2011)
Andrew Feldmár on the Colbert Report (2007)
Andrew Feldmar: MDMA for PTSD (MAPS, 2012)
The Psychedelic Apprentice – Andrew Feldmar (Psychedelic Science, 2013)
Interview with Andrew Feldmar (Conscious Living Radio, 2014)
From Neurons to Nirvana: The Great Medicines: https://www.youtube.com/watch?v=-2rrn_0uTro
Therapeutic Use of Psychedelics Overview & Personal Journey – Andrew Feldmar (Psychedelic Psychotherapy Forum, 2015)
Andrew Feldmar on Psychedelic Therapy (Breaking Convention, 2015)
Andrew Feldmar – LSD, MDMA, & Therapy (ChangeTruth, 2016)
Andrew Feldmár on Psychotherapy (Feldmar Institute, 2016)
Andrew Feldmár on Shame (Feldmar Institute, 2016)
Andrew Feldmár on Dependancy and Emancipation (Feldmar Institute, 2016)
Legalizing Psychedelic Medicine – Andrew Feldmar – Trust (MAPS Canada, 2017)
The LSD Psychotherapists – King’s Society for Psychedelic Studies 2017, London
A lecture and Q&A by Andrew Feldmár at Depression Confessions (Vancouver, 2017)
Andrew Feldmár: R. D. Laing – Existentialism & Buddhism (UBC, 2017)
Andrew Feldmár: Portrait of a Therapist (Asher Penn, 2019)
The Psychedelic Society – Meetup 21: Andrew Feldmar on Psychedelics & Radical Psychotherapy, 2020
Psychoanalysis and Psychedelics: The Inaugural Event with Andrew Feldmar, Paul Zeal and Nathan Gorelick | The Maudsley Psychedelic Society, 2021
Andrew Feldmar – Radical Adventure: Prolegomena to Psychedelic Psychotherapy, 2021
Let's talk about love – Andrew Feldmár – TEDxBudapestSalon, 2021
'They Promised You That The River Ain't Deep' – A short film by László Lenhardt, 2021
Psychedelics & Psychotherapy Book Launch – Institute of Psychedelic Therapy, 2022
Andrew Feldmar and Michel Odent – a conversation ('Do We Need Midwives?', YouTube, 2022)