stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זהירות כלב בחצר
חוק

על פי החוק האנגלי, הצבת שלט כזה אינה פוטרת את בעל הכלב מאחריות לכל היזק שעלול להיגרם לאנשים שהותקפו על ידי הכלב. במקרים רבים, שלטי אבטחה משלבים באותו שילוט גם אזהרות טלוויזיה במעגל סגור וגם אזהרות כלב שמירה.
על פי החוק להסדרת הפיקוח על כלבים בישראל, המחזיק כלב חייב לשמור עליו בחצרו. יש לסמן את החצר בשלט "זהירות כלב". גודל כל אות בשלט לא יפחת מ-5 על 5‎ סנטימטר. על פי תקנות להסדרת הפיקוח על כלבים, התשס"ה-2005, יוטל קנס של 3,000 שקלים על עובר תקנה זו.
תקנות להסדרת הפיקוח על כלבים, התשס"ה-2004 (יבוא והחזקה של כלבים מסוכנים), הותקנו מכוח החוק להסדרת הפיקוח על כלבים, התשס"ג-2002. התקנות נועדו לקבוע את זני הכלבים המסוכנים ולהטיל שורת הגבלות על זני כלבים מסוכנים והדומים להם. החזקת כלב מסוכן ברשות הפרט חייבת להיות באופן שלא יוכל לצאת מהמתחם הסגור, תוך הצבת שלטי אזהרה, ושימת זמם בכל מקרה שיש בסביבה אדם מתחת לגיל 16.
הערות שוליים

↑  R Wright, RH Logie (1988), "How young house burglars choose targets", The Howard Journal of Criminal Justice
↑  C Wilkinson (1998), "Deconstructing the fort", Journal of Australian Studies
↑  Cheryl S. Smith (2004), The Rosetta bone, pp. 10–11, ISBN 978-0-7645-4421-7
↑  James Paterson (1877), Commentaries on the Liberty of the Subject and the Laws of England, p. 271
↑  Charles G. Addison, Horace Gray Wood (1876), A treatise on the law of torts, p. 285
↑  ""Site Security Sign". securitysignage.co.uk. נבדק ב-2019-08-17.
המייטי הירוז

| --- | --- |
 סוגה:  סדרת טלוויזיה מונפשת
 בימוי:  רלף בקשי רוברט טיילור
 מדבבים:  הרשל ברנרדי ליונל וילסון
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  21
 הפקה
 מפיקים בפועל:  ויליאם מ. ווייס
 חברת הפקה:  CBS אולפני Terrytoons
 הפצה:  ויאקום 
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBS
 תקופת שידור מקורית:  29 באוקטובר 1966 – 11 במרץ 1967
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
"המייטי הירוז" (באנגלית: "The Mighty Heroes") היא סדרת אנימציה אמריקאית שיצר האנימטור רלף בקשי עבור אולפני "Terrytoons". הסדרה שודרה לראשונה ברשת CBS ב-29 באוקטובר 1966 ורצה במשך עונה אחת עם 21 פרקים.


הסדרה שודרה בישראל בטלוויזיה החינוכית בתחילת שנות ה-80.
עלילה

עלילת הסרט מתרחשת בעיר הדמיונית גוד הייבן שמוטרדת ללא הרף על ידי נבלי-על שונים. בעת צרה, תושבי העיר מזעיקים את חמשת גיבורי העל, על ידי העלאת מופע זיקוקים ענק. חבורת גיבורי העל מונה את האיש החזק (Strong Man), איש החבל (Rope Man), איש הטורנדו (Tornado Man), איש החיתולים ׁ(Diaper Man), ואיש הקוקייה (Cuckoo Man).
הפקה

הסדרה שודרה במקור כחלק מהתוכנית "Mighty Mouse Playhouse" בין השנים 1966-1967. שם התוכנית שונה לאחר מכן ל-"Mighty Mouse and The Mighty Heroes".

השחקן הרשל ברנרדי, דיבב את קולותיהם של האיש החזק, איש החיתולים ואיש הטורנדו, והשחקן ליונל וילסון (אנ') דיבב את איש הקוקייה ואיש החבל.


הסדרה "מייטי הירוז" הסתיימה לאחר שהופקו 21 פרקים, כאשר בקשי עזב את אולפני "Terrytoons" בשנת 1967.
הדמויות

לכל חמשת הגיבורים האדירים היה כוח על שאיפשר להם לעוף.
לאיש החזק יש כוחות על, והוא מדבר במבטא ידידותי של נער חווה ועובד כמכונאי רכב. מהלך הלחימה האהוב עליו היא מהלומת אגרוף העל שלו, שבאמצעותה הולם באויביו. על פי ספר הקומיקס משנת 1998, שמו האמיתי הוא גומר סטיד.
איש החבלים הוא מלח שעובד בנמל. הוא מלומד ובעל מבטא בריטי, ויכול להפוך לחבל באורך אינסופי לכאורה. הוא יכול להשתמש בידיו כמו לאסו, ואפילו יכול לשזור את עצמו ברשת. החסרונות בכוחותיו הם שלעיתים קרובות הוא מסתבך או נקשר, לעיתים קרובות, סביב חבריו לקבוצה. על פי ספר הקומיקס משנת 1998, שמו האמיתי הוא צ'אפ גודלי.
איש הטורנדו הוא חזאי מזג אוויר בטלוויזיה שיכול להסתובב סביב עצמו כמו טורנדו. לעיתים קרובות הוא שואב את הנבלים לתוך המערבולת שלו, ואז יורה אותם לעבר הקיר הקרוב. הוא מדבר בקול צפצפני. על פי חוברת הקומיקס משנת 1998, שמו האמיתי הוא דאסטי סטורם.
איש הקוקייה הוא בעל חנות ציפורים שכוחותיו מוגבלים ביותר בחבורה. בניגוד לגיבורים האחרים, שארבעתם יכולים לעוף ללא מאמץ, איש הקוקייה צריך לנפנף בזרועותיו כמעט כל הזמן כדי להישאר באוויר. בסיום של כל פרק תמיד מראה אותו מפגר אחרי חבריו כשהם עפים למרחק. איש הקוקייה מחליף את התחפושת שלו בכך שהוא קופץ דרך תחתית שעון הקוקייה בחנות שלו וקופץ החוצה דרך הדלת הקטנה. על פי ספר הקומיקס משנת 1998, שמו האמיתי הוא מורטימר מור.
איש החיתולים הוא תינוק ג'ינג'י, הלובש חיתול אך מדבר באופן שוטף. הנשק העיקרי שלו הוא הבקבוק שלו, אשר, על ידי אחיזה בפטמת הגומי, הוא יכול להתנדנד או לירות כמו קלע. הבקבוק יכול גם לירות זרמים בלחץ גבוה של פורמולה לתינוקות. במקרי חירום, איש החיתולים ישתה פורמולה כלשהי מהבקבוק בכל פעם שיהיה צורך בכוח נוסף.
בקומיקס משנת 1998 קיבלו גיבורי העל את כוחותיהם ותלבושותיהם, כאשר יצור דמוי מטאור התרסק על כדור הארץ; חובתו הייתה להעניק כוחות אדירים לאנשים הראויים ביותר על הפלנטה, אך במקרה זה הוא עשה טעות. אף על פי כן, החמישייה הייתה נחושה להוכיח שהיא אכן ראויה להיקרא "המייטי הירוז".
ראו גם

מייטי מאוס
פריץ החתול
הערות שוליים

↑  Don Markstein, THE MIGHTY HEROES, Toonpedia
↑  David Perlmutter, The Encyclopedia of American Animated Television Shows, Blue Ridge Summit: Rowman & Littlefield Publishers, 2018, ISBN 978-1-5381-0373-9
↑  W. Gerald Hamonic, Jerry Beck, Terrytoons: the story of Paul Terry and his classic cartoon factory, New Barnet: JL, John Libbey, 2018, ISBN 978-0-86196-729-2
1 2 3 4 5 6  Mighty Heroes comic, Read Comic Online, ‏1998
אליפות וימבלדון 1947

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  23 ביוני 1947 – 5 ביולי 1947 (13 ימים) 
 מספר תחרות:  61 
 עיר מארחת:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 זוכה:  גברים:ג'ק קרמר (ארצות הברית) נשים:מרגרט אוסבורן (ארצות הברית) זוגות גברים: רוברט פלקנבורג/ג'ק קרמר (ארצות הברית) זוגות נשים:פטרישה טוד/דוריס הארט (ארצות הברית) זוגות מעורבים: ג'ון ברומיץ' (אוסטרליה)/לואיז ברוף (ארצות הברית)
 
 → אליפות וימבלדון 1946 אליפות וימבלדון 1948 ← 
 
אליפות וימבלדון 1947 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-23 ביוני והסתיימה ב-5 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים. החל משנת 1947 לפני תחרויות הבוגרים החלו להתקיים תחרויות נוער - תחרויות יחידים לנערים ונערות.
טניסאיי ארצות הברית זכו בכל התארים, תוך שיתוף נציג אוסטרליה בתחרות זוגות מעורבים.
התחרות > תחרות הגברים

בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
ג'ק קרמר (ארצות הברית ארצות הברית), ניצח בתחרות
ג'ון ברומיץ' (אוסטרליה אוסטרליה), הודח בסיבוב הרביעי
תום בראון (ארצות הברית ארצות הברית), הפסיד במשחק הגמר
דיני פאילס (אוסטרליה אוסטרליה), הודח בחצי הגמר
ג'פרי בראון (אוסטרליה אוסטרליה), הודח ברבע הגמר
ירוסלב דרובני (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הודח ברבע הגמר
איבון פטרה (צרפת צרפת), מנצח תחרות 1946, הודח ברבע הגמר
רוברט פלקנבורג (ארצות הברית ארצות הברית), הודח ברבע הגמר
במשחק הגמר, ג'ק קרמר (ארצות הברית ארצות הברית), נפגש עם תום בראון (ארצות הברית ארצות הברית) וניצח אותו ב-3 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 96 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. מנצחת התחרות בשנת 1946 פאולין בץ (ארצות הברית ארצות הברית) לא השתתפה בתחרות. כמו בתחרות הגברים, 8 טניסאיות זכו לדירוג:
מרגרט אוסבורן (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחה בתחרות
לואיז ברוף (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בחצי הגמר
דוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידה במשחק הגמר
פאט טוד (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה ברבע הגמר
ננסי בולטון (אוסטרליה אוסטרליה), הודחה ברבע הגמר
קיי מנזיס (בריטניה בריטניה), הודחה ברבע הגמר
שיילה סאמרס (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחה בחצי הגמר
ג'ואן בוסטוק (בריטניה בריטניה), הודחה ברבע הגמר
במשחק הגמר מרגרט אוסבורן דופונט (ארצות הברית ארצות הברית) ניצחה את דוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית), ב-2 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. מנצחי התחרות בשנת 1946 תום בראון וג'ק קרמר (ארצות הברית ארצות הברית) לא השתתפו בתחרות כזוג. 4 זוגות דורגו.
רוברט פלקנבורג וג'ק קרמר (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחו בתחרות
ג'ון ברומיץ' ודיני פאילס (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו החצי הגמר
ג'ף בראון וקולין לונג (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בחצי הגמר
תום בראון ובאדג' פאטי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
במשחק הגמר רוברט פלקנבורג וג'ק קרמר (ארצות הברית ארצות הברית) שיחקו נגד טוני מוטרם (בריטניה בריטניה) וביל סידוול (אוסטרליה אוסטרליה) שלא היו מדורגים וניצחו אותם ב-3 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 48 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
לואיז ברוף ומרגרט אוסבורן (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחות תחרות 1946, הפסידו במשחק הגמר
פטרישה טוד ודוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחו בתחרות
ג'ואן בוסטוק ובטי הילטון (בריטניה בריטניה), הודחו בחצי הגמר
ננסי בולטון ונל הופמן (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
במשחק פטרישה טוד ודוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית) שיחקו נגד לואיז ברוף ומרגרט אוסבורן (ארצות הברית ארצות הברית) וניצחו אותן ב-3 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 80 זוגות. מנצחי התחרות בשנת 1946 תום בראון ולואיז ברוף (ארצות הברית ארצות הברית לא השתתפו בתחרות זו כזוג. 4 זוגות קיבלו דירוג:
ג'ון ברומיץ' (אוסטרליה אוסטרליה) ולואיז ברוף (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחו בתחרות
תום בראון ומרגרט אוסבורן (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
קולין לונג וננסי בולטון (אוסטרליה אוסטרליה), הפסידו במשחק הגמר
לנארט ברגלין (שוודיה שוודיה) ודוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית) הודחו בחצי הגמר
במשחק הגמר ג'ון ברומיץ' (אוסטרליה אוסטרליה) ולואיז ברוף (ארצות הברית ארצות הברית) ניצחו בשתי מערכות את קולין לונג וננסי בולטון (אוסטרליה אוסטרליה). באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
התחרות > נציגות ארץ ישראל

לאליפות 1947 לראשונה הגיעו נציגי היישוב היהודי.
גרטרוד קורנפלד (ישראל ישראל) שהשתתפה בתחרות הנשים. בסיבוב הראשון היא ניצחה את דניס פריטצ'הרד (בריטניה בריטניה) בשתי מערכות (4-6, 2-6) ובסיבוב השני היא הפסידה לג'וי גאנון (בריטניה בריטניה) בשתי מערכות (6-3, 6-3).
יהודה פינקלקראוט (ישראל ישראל) השתתף בתחרות הגברים במשחק הראשון הוא ניצח קם מלפרוי (אוסטרליה אוסטרליה) ב-3 מערכות. במשחק השני הוא הפסיד לוולדיסלב סקונצקי (פולין פולין) ב-3 מערכות.
מרדכי אפל (ישראל ישראל) שיחק נגד קלוד ליסטר (בריטניה בריטניה) והפסיד ב-3 מערכות.
ג'ק קרמר, מנצח תחרות הגברים
מרגרט אוסבורן, מנצחת תחרות הנשים
כמעט מפורסמים

ערך זה עוסק בסרט. אם התכוונתם לפודקאסט, ראו .
| --- | --- |

 בימוי:  קמרון קרואו
 הופק בידי:  קמרון קרואו ואיאן בריס
 תסריט:  קמרון קרואו
 עריכה:  ג'ו הטצ'ינג וסער קליין
 שחקנים ראשיים:  פטריק פיוגיט קייט הדסון בילי קרודופ ג'ייסון לי פרנסס מקדורמנד אנה פקווין נח טיילור זואי דשנל פיליפ סימור הופמן
 מוזיקה:  קמרון קרואו
 צילום:  ג'ון טול 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Vinyl Films 
 חברה מפיצה:  DreamWorks
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 בספטמבר 2000
 משך הקרנה:  122 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט דרמה, סיפור התבגרות, סרט נעורים, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  אוהיו 
 תקציב:  60,000,000‏$
 הכנסות:  47,383,689‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   almostfamous
 פרסים:  פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר (קמרון קרואו) 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
כמעט מפורסמים (באנגלית: Almost Famous) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2000, שביים וכתב קמרון קרואו. עלילתו מבוססת על חייו של קרואו כנער עיתונאי במגזין ה"רולינג סטון".
עלילת הסרט

הסרט מתחיל בשלהי שנות השישים, כשסצנת ה"סקס, סמים ורוקנ'רול" תופסת תאוצה וסוחפת אחריה בני נוער ברחבי העולם, במקביל לשמרנות מצד המבוגרים.
ויליאם מילר בן ה-11 (פטריק פיוגיט) גר עם אחותו הגדולה בסן דייגו תחת משטרה הקשוח של אימם הדאגנית והשמרנית (פרנסס מקדורמנד). האם עושה מעשים יוצאי דופן כמו לחגוג את חג המולד בחודש ספטמבר על מנת שהוא לא יהיה ממוסחר. אחותו המרדנית של ויליאם שאינה יכולה יותר, עוזבת את הבית בגיל 18 כדי להפוך לדיילת, ומשאירה לו את אוסף התקליטים שלה.
כעבור 4 שנים ויליאם הוא אינטלקטואל רוקנ'רול שכותב למגזיני מוזיקה מקומיים. כישרונו מתגלה בידי עורכי מגזין "הרולינג סטון" הנחשב, ואלה, בלי לדעת את גילו, שוכרים אותו כדי לסקר להקה בתחילת דרכה, "סטילווטר" במהלך סיבוב הופעות. ברשות אמו ובעזרתו של כתב הרוק לסטר בנגס (פיליפ סימור הופמן) הוא מצטרף אל הלהקה, ונוסע עמם מקליפורניה ועד ניו יורק באוטובוס שבהמשך מוחלף במטוס פרטי. במהלך סיבוב ההופעות הוא נחשף לצד המכוער של עולם הרוק: סמים, התעמתויות בין חברי להקה, מסחור מצד חברות התקליטים, ומעל הכל, היחס המתנשא של כוכבי הרוק למעריצות הנגררות אחרי הלהקה. ויליאם מתאהב בנערה שמכנה את עצמה "פני ליין" (קייט הדסון), מעריצה מסורה אך שברירית שמנסה לרכוש את ליבו של גיטריסט הלהקה, ראסל האמונד (בילי קרודופ). האמונד הוא כוכב על שמנצל את פני ליין ומסתיר אותה מאשתו.
הסרט כולל שירי רוק קלאסיים של להקות רוק אגדיות, שמשווים לסרט אווירה ברוח התקופה.
מועמדויות וזכיות

4 מועמדויות לפרס אוסקר: שתי שחקניות המשנה קייט הדסון ופרנסס מקדורמנד, עריכה (סער קליין) ותסריט מקורי של קמרון קרואו, עליו זכה בפרס.
6 מועמדויות לפרס ה"באפטא" (האוסקר הבריטי), ובהן לסרט הטוב ביותר. הסרט זכה בקטגוריות תסריט מקורי וסאונד.
5 זכיות בפרסי איגוד מבקרי הקולנוע של בוסטון.
3 זכיות בפרסי איגוד מבקרי הקולנוע של שיקגו.
2 זכיות בפרסי איגוד מבקרי הקולנוע של פלורידה.
מועמדות לאיגוד הבמאים האמריקני לבמאי קמרון קרואו.
4 מועמדויות לפרסי גלובוס הזהב, שתי זכיות: הסרט הקומי ושחקנית משנה קייט הדסון.
3 מועמדויות לפרס איגוד השחקנים האמריקני.
מחזמר

בשנת 2019 הועלה מחזמר בעל אותו שם המבוסס על הסרט בסן דייגו.
בורזוי

| --- | --- |

 ארץ מוצא:  רוסיה
 שימושים:  תערוכות ולוויה
 קבוצה:  כלבי רוח
 תכונות
 משקל:  27-45 ק"ג
 גובה כתפיים:  70-80 ס"מ
 גובה:  75 ס״מ 
 תוחלת חיים:  12-15 שנים
 אופי:  גזע זה הוא בעל אופי עצמאי. הוא ממעט להתרפס, ללקק או לנבוח, הוא אינו טריטוריאלי ואינו כלב שמירה. מאד נאמן וקשור לבעליו ומשפחתו. הבורזוי כלב חכם, ממושמע, עדין, לומד מהר אך אינו מגיב טוב לאילוף כוחני המבוסס על עונשים. הוא כלב רגיש ומופנם. אם נפגעו רגשותיו או לא הבינו אותו הוא נוטה להסתגר ולהתרחק. נטייתו לקחת ללב דברים, גם כשלא מופנים ישירות אליו, עשויה לגרום לו לחלות או למות בגיל צעיר.
 אילוף:  הסתגלות גבוהה
 תיאור:  כלב ציד גבוה חינני והדור, גופו חזק, אתלטי ובנוי לריצה מהירה למרחקים ארוכים. ראשו צר, מאורך וזנבו הארוך נישא נמוך. פרוותו רכה עם ברק משיי, בינונית באורכה ובכל הצבעים או צירופי הצבעים.
 
הבורזוי (ברוסית: Русская псовая борзая, נהגה: russkaya psovaya borzaya) הוא כלב ציד גדול ממשפחת כלבי הרוח המאופיינים במהירות ריצתם ובכושר ראייתם החדה. מוצא הגזע ברוסיה.
היסטוריה של הגזע

הבורזוי הוא כלב מגזע עתיק יומין שהופיע כבר במאה ה-11. הוא התגלה ככלב ציד יעיל ביותר והאצולה הרוסית הוקירה אותו על כך. האצילים בעלי הרכוש הרב יכלו להמיר כלב בורזוי אחד בשטחי אדמה נרחבים או בכפר שלם על תושביו הכפופים להם. נוצרה גם שפה המיועדת לכלבים אלו של פקודות לכלבים ותאור המראה המיוחד להם שנשתמר עד היום ומאפיין את הקשר בין הכלב לבעליו.
צורת הציד הנפוצה הייתה שחרור כמות גדולה של כלבי ציד כמו פוינטרים באזור הציד המיועד על מנת להבריח את בעלי החיים הניצודים לעבר הציידים שחיכו על סוסיהם. תפקידם של הבורזואים היה לרדוף ולתפוס את החיות ששרדו והצליחו לברוח. בדרך כלל החזיק הבורזוי את החיה בחיים עד שבעליו הגיע והרג אותה בירייה.
במהפכת 1917 עם שריפת האחוזות ורצח בני האצולה, הרגו האיכרים המתקוממים גם את רוב כלבי הבורזוי שהיוו סמל למעמד האצולה. מעטים מהם הוברחו לאירופה ובעיקר לשווייץ, שם המשיכו לשמור על טוהר הגזע. לאחר שנרגעו הרוחות חזרו הבורזואים לרוסיה והפכו לנכס מוגן. במלחמת העולם השנייה קיבלה בעלת בית גידול לבורזואים במוסקבה מזון משובח עבור כלביה כאשר סביב גוועו אנשים ברעב. הבורזואים מעולם לא חזרו למעמדם הרם כבתקופה שלפני מהפכת אוקטובר. כיום הם נפוצים באירופה (שם הם נחשבים לצאצאיהם הישירים של כלבי האצולה הרוסית), בארצות הברית ובקנדה (עם תקן גזע מעט שונה מהתקן האירופי).
הבורזוי בישראל

לארץ הגיעו רוב הבורזואים עם העולים מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים. בגלל אופיו הלא מוכר ובגלל שאינו כלב שמירה או כלב שעשועים, לא התאקלם הבורזוי בארץ.
לקריאה נוספת

Borzois, Gail C. McRae, T.F.H Publications Inc 1990
The Borzoi, By John Gordon, John Bartholomew &Son Ltd, 1973
בורזוי
אליהו לסקובסקי

| --- | --- |

 לידה:  1886 ה'תרמ"ו
 פטירה:  אפריל 1942 (בגיל 56 בערך) ניסן ה'תש"ב דווארט
 מקום פעילות:  טולישקוב, גלובנו, דווארט
 תקופת הפעילות:  ? – אפריל 1942 
הרב אליהו לסקובסקי (לאסקאווסקי; ה'תרמ"ו, 1886 גראבוב – ניסן ה'תש"ב, אפריל 1942 דווארט) היה רב יהודי-פולני. רבה האחרון של דווארט. נרצח בשואה.
ביוגרפיה

אליהו נולד בעיר גראבוב, בנו של הסוחר צבי. את לימודיו הראשונים עבר תחת הדרכת רב העיר, רבי דוד בר. כבר בילדותו הצטיין בכשרונותיו הרבים, במיוחד בזיכרונו המופלא ובשקידתו הרבה בלימודים.
בהמשך, למד אליהו אצל האדמו"ר מסוכאטשוב, רבי אברהם בורנשטיין מחבר הספר "אבני נזר", והיה ידיד קרוב של רבי דוד בורנשטיין, האדמו"ר האחרון לשושלת הרבי מסוכאטשוב לפני מלחמת העולם השנייה. הרבי מסוכאטשוב התייחס אליו באהבה רבה, והביע תקווה כי בעתיד הקרוב יהיה אליהו לרב בכיר, וכל קהילה יהודית תוכל להתברך בהנהגתו ובתורתו.
בשנת ה'תרס"ח (1908) בהיותו כבן 22 מונה לרב בהעיר טולישקוב. ומשם עבר להתגורר בהעיר גלובנו.
בשנת ה'תר"פ (1920) אליהו מונה לרב בהעיר דווארט, לאחר שעזב אותה הרב מאיר דן פלוצקי. היה ידע שפות פולנית.
שם היה לומד עם בחורים צעירים, יחד עם חתנו הרב חיים משה לוונטאהל.
ביוגרפיה > הירצחו בשואה

רבי אליהו לסקובסקי ניספה בשואה בשנת תש"ב (1942). בספר הזיכרון לדווארט, מובא תיאורה של כתריאל מוניץ על מותו של הרב לסקובסקי ובני הקהילה:
בתקופת השואה לא רצה לעזוב את צאן מרעיתו בדווארט, הגרמנים התעללו בו בימים הראשונים לבואם תפסוהו גזזו את זקנו וישימוהו ללעג ולקלס רבים מהיהודים ומהגויים הזדעזעו למראה ההתעללויות האלה הרב קיבל הכל באהבה כראוי לצדיק אמיתי' וראה בכל הנעשה גזירה מהשמיים הרב לא התייחס אל הגרמנים כאל רשות שיש לקבל את חוקיה מבחינת דינא דמלכותא דינא ולמעשה נלחם בהם בצורה סבילה ובכל עת ובכל רגע היה מוכן למות על קידוש השם הוא קיים מניין בביתו אם כי המעשה הזה היה קשור בסכנת נפשות הרב הבין את כוונות הגרמנים ועל כן היה סבור שצריך לעשות הכל כדי לשמור על צלם האלוהים בזמן הוצאתם להורג של עשרת יהודי דווארט בכ"ח בניסן תש"ב היה הוא השלישי לא שמענו מדבריו אבל כל אחד כנראה הבין אותם לפי דרכו אבל המכנה המשותף להבנת כולם היה בערך כזה גזירה היא מן השמים את הכל צריך לקבל באהבה וסוף סוף יבוא גם יומו של עמלק זה ועל עמנו לזכור ולא לשכוח אחריו נתלה בנו”
ומשה שוטן מתאר
הרב לסקובסקי כגבור הלך בעצמו על הגרדום עלה בעצמו את החבל על צווארו ענד ולי נדמה היה שאמר אחרי הווידוי ואחרי שמע ישראל ה' אלוהינו ה' אחד עוד משהו... מהמלים הבודדות שהגיעו לאוזני ושנקלטו בזכרוני נתרשמתי שגידף את התליינים שנפרד מאתנו ועודד אותנו... יודע אני שאנו הקרבנות של עברנו אבל במותנו לא תקנו אתם הרוצחים את נצחונכם ואתם אחי כל מי שרק יישאר בחיים עליו לעשות הכול שדמנו שנשפך על לא עוול בכפנו לא יהיה לשוא עמי חי ויחיה לנצח חופשים בארצנו על אפם וחמתם של צוררינו התליינים לא נתנו לו לסיים”
משפחתו

היה לו ששה בנים, ובת אחת
בנו - רבי אלעזר. נישא למלכה בתו של הרב אריה צבי פרומר. נרצח בשואה.
בתו - נישאה לרבי חיים משה לוונטאהל.
בנו - רבי ישראל צבי. מתלמידי ישיבת חכמי לובלין. נרצח בשואה יחד עם אביו בניסן ה'תש"ב
בנו הצעיר - רבי פישל. מתלמידי ישיבת חכמי לובלין.
לקריאה נוספת

אליעזר אסתרין, 'כי מדווארט תצא תורה', בתוך: דווארט – ספר קהילה, ישראל תשל"ד, עמ' 181
כתריאל מוניץ, 'הרב ר' אליהו לסקובסקי', בתוך: דווארט – ספר קהילה, ישראל תשל"ד, עמ' 190–191
מרדכי מינטוס, 'הרב ר' אליהו לסקובסקי', בתוך: דווארט – ספר קהילה, ישראל תשל"ד, עמ' 343–346
יהושע אייבשיץ, בקרובי אקדש, ירושלים תשס"ה, עמ' 54–55
דוד אברהם מנדלבוים, כוכבי אור - ב, בני ברק תשס"ג, עמ' רסח-רע, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
משה פרידנזון, אלה אזכרה, ניו יורק תשכ"ה, עמ' 71–74, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
מאיר אמסל, שו"ת המאור - ב, ניו יורק תשל"ד, עמ' תקלג, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
זאב קיבל, הסנה איננו אכל - א, בני ברק חש"ד, עמ' 33–35, באתר אוצר החכמה
שלמה פרנק (פרנקל), טאָגבוך פון לאָדזשער געטאָ (ביידיש)
הערות שוליים

↑  לפי עדותו של משה שוטן בדווארט – ספר קהילה, (עמ' 421), נתלה בכ"ה בניסן. ויש מציינים התאריך לכ"ח בניסן (עמ' 181, 190), ובכמה מקורות (ביד ושם, מובא ב"קישורים חיצוניים" בJewishGen) כתוב שהיה בל"ג בעומר.
↑  ב"אלה אזכרה" כתוב שיש אומרים שנולד בטורק, ויש אומרים שנולד בקויל.
↑  צילום מהזמנת חתונתו נמצא בדוד אברהם מנדלבוים, תולדות רבינו בעל ארץ צבי, בני ברק תשפ"ב, עמ' 375, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
↑  דברי תורתו, ראו דוד אברהם מנדלבוים, כוכבי אור - א, בני ברק תשס"ג, עמ' רעד, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
רבי אליהו לסקובסקי בצעירותו בהעיר גלובנו
רבי אליהו לסקובסקי עם בנו רבי ישראל צבי
חוליו ולאסקס

חוליו ולאסקס סנטיאגו (בספרדית: Julio Velázquez Santiago; נולד ב-5 באוקטובר 1981 בסלמנקה שבספרד) הוא מאמן כדורגל ספרדי.
קריירת אימון

ולאסקס אימן את קבוצות פניה רספואלה, ארנדינה, אתלטיקו וייקרלוס,, פולידפורטיבו אחידו, ויאריאל, ריאל מורסיה, ריאל בטיס, בלננסש, אלקורקון, אודינזה, ויטוריה סטובל, מאריטימו ודפורטיבו אלאבס.
דוג דה בורדו

| --- | --- |

דוג דה בורדו
 ארץ מוצא:  צרפת
 שימושים:  כלב שמירה ולוויה
 קבוצה:  פינצ'ר ושנאוצר, דמויי דוגה וכלבי הרים שווייצריים
 תכונות
 משקל:  זכרים: 50-70 ק"ג נקבות: 40-70 ק"ג
 גובה כתפיים:  זכרים: 60-68 ס"מ נקבות: 58-66 ס"מ
 גובה:  60 ס״מ 
 תוחלת חיים:  5–6 שנים
 אופי:  הכלב רגוע ועדין, בעל אופי יציב ונוח וביטחון עצמי רב. הוא אינו תוקפן, אך מצטיין ככלב שמירה בזכות הטריטוריאליות והערניות שלו. מסתדר מצוין עם ילדים, ואין לו בעיה לקבל מהם מרות. כלב זה מקנה לילדים תחושה של רוגע וביטחון. בגלל הסתדרותו המצוינת עם ילדים  פעמים רבות משתמשים בכלב זה כאמצעי לטיפול בבעיות רגשיות ובעיות עצבים של ילדים.
 אילוף:  הסתגלות בינונית
 תיאור:  הפרווה קצרה וצבעה הוא חום-אדמדם. לעיתים מופיעה מסיכה שחורה-אדומה באזור הפנים. תקן הגזע מתיר גם כתם לבן בחזה או בקצות הרגליים. פני הכלב פחוסים וזרבובית האף יכולה להגיע עד לאורך של כפעמיים אורך הראש (מהעיניים ועד לסוף הגולגולת).
 
דוג דה בורדו (בצרפתית: Dogue de Bordeaux), הידוע גם כמסטיף צרפתי, הוא כלב בית ושייך למשפחת הכלביים.
היסטוריה של הגזע

מוצאו של גזע זה איננו ודאי. יש הטוענים שמוצאו בכלבים עתיקים בשם מולוסרים, כלבי הגנה, שמירה וסחיבת משאות, שהופצו על ידי היוונים ברחבי אירופה. הצרפתים טוענים שמקורו בצרפת, ומסתמכים על ממצאים ארכאולוגיים של שלדי כלבים גדולים ומסיביים מהתקופה הפרהיסטורית. בשל יכולת השמירה שלו, היה הדוג דה בורדו פופולרי מאוד בבתי אצילים בצרפת. הוא אומן להגן על רכוש, לשמור על עדרי בקר, לצוד חזירי בר, לסחוב את עגלות הקצבים, לעייף שוורים לפני שחיטה וככלב שמירה בנמלים כנגד פשיטות של שודדי ים. מימי הקיסרות הרומית ועד תחילת המאה ה-20 שימש לקרבות כנגד כלבים וחיות אחרות, כמו דובים, שוורים ואף כנגד בני אדם. במאה ה-16 השתמשו בכלבים אלו כאמצעי להענשת אסירים. ב-1863 התקיימה תערוכת הכלבים הראשונה בצרפת, שקבעה תקני גזע טיפוסיים ואחידים של כל הגזעים החיים בצרפת, על שם עיר הבירה של המחוז שבו הוכלא - בורדו. הכלבים יצאו מגבולות צרפת רק בשנות ה-60 של המאה ה-19. בעבר, כאשר השתמשו בגזע זה למטרות עבודה, הוא חונך לתוקפנות ונודע ככלב מפלצתי בעל לסתות אימתניות, אולם לאחר תערוכת הכלבים ב-1863 החלו אצילי צרפת לרכוש את הדוג דה בורדו ככלב לוויה נאמן בעל מזג נינוח.
כיום אנשים רבים רוכשים כלב זה כחיית מחמד.
מבנה כללי

הפרווה קצרה וצבעה הוא חום-אדמדם. לעיתים מופיעה מסיכה שחורה-אדומה באזור הפנים. תקן הגזע מתיר גם כתם לבן בחזה או בקצות הרגליים. פני הכלב פחוסים וזרבובית האף יכולה להגיע עד לאורך של כפעמיים אורך הראש (מהעיניים ועד לסוף הגולגולת). כלבים שפניהם פחוסים במיוחד נוטים לסבול מבעיות נשימה ויכולתם הגופנית מוגבלת.
בגלל משקלם הרב של כלבים אלו, נדרשים להם שרירי אגן וגב חזקים במיוחד שייתמכו בעצמותיהם המסיביות, אחרת הם עלולים לרכוש בעיות יציבה שונות, שהמסוכנת מכולם היא היפ דיספלסיה. היפ דיספלסיה היא בעיה באגן, המדורגת ברמות שונות E - A. דרגה A משמעה אגן תקין. דרגה וE היא המצב החמור ביותר, שבו בדרך כלל נאלצים להמית את הכלב כדי לשים קץ לסבלו. באילן היוחסין של כלבים גזעיים מצוין מצב האגן של כל כלב שלושה דורות אחורה.
גובה: זכר - 60-68 ס"מ, נקבה - 58–66 ס"מ.
משקל: זכר - כ-55 עד 70 ק"ג, נקבה - כ-40 עד 50 ק"ג.
תוחלת החיים: 7-9 שנים בממוצע.
ייעוד: הכלב הוא כלב עבודה ומשפחה. הוא מתאים גם לחיים בבית למרות גודלו, ויגן על בעליו בחירוף נפש.
אופי

הכלב רגוע ועדין, בעל אופי יציב ונוח וביטחון עצמי רב. הוא אינו תוקפן, אך מצטיין ככלב שמירה בזכות הטריטוריאליות והערניות שלו. מסתדר מצוין עם ילדים, ואין לו בעיה לקבל מהם מרות. כלבים אלו אינם קלים לאילוף: הם דומיננטיים ועקשנים מאוד, בגלל כוחם הרב המקנה להם ביטחון ורוגע במגע עם אנשים וכלבים זרים.
כלבי הדוג דה בורדו ידועים ככלבים עצלנים מעט אך נדרשת להם רמת פעילות מסוימת, כדי לחזק את שרירי האגן שלהם.
ר"מ

ערך זה עוסק ברב המלמד בישיבה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
ר"מ בהקשר המודרני הוא תוארו של רב המלמד תלמוד בישיבה. במקורה שימשה המילה כראשי תיבות של "ריש מתיבתא" (בארמית: ראש ישיבה). לעיתים נקרא הר"ם גם בתואר מגיד שיעור. מכונה גם מג"ש.
בישיבות השונות

תפקיד הר"מ בישיבות חרדיות בעיקר מסתכם בהוראת התלמוד. עם זאת, פעמים רבות - בעיקר בישיבות לצעירים - תפקידו של הר"מ רחב הרבה יותר, והוא משמש גם כיועץ רוחני וכאוזן קשבת לתלמידים, בדומה למשגיח. באופן כללי ישנה התנגדות בציבור החרדי להכשרת ר"מים מבחינה פדגוגית.
בישיבות קטנות לאומיות ובישיבות תיכוניות, הר"מים הם מלמדי התלמוד אך גם המחנכים בפועל, ואילו שאר המורים (גם למקצועות קודש אחרים) אינם נושאים תואר זה. בדרך כלל הר"מים בישיבות אלו הם בעלי השכלה פדגוגית. הפירוש המקובל לראשי התיבות בישיבות אלו הוא "רב מחנך". בישיבות הגבוהות ובישיבות ההסדר של הזרם הדתי לאומי אפשר למצוא גם ר"מים לתנ"ך ור"מים לאמונה ולמחשבת ישראל.
ישנן ישיבות, כמו ישיבת רבנו יצחק אלחנן, שהר"מים הבכירים בהן, שאינם ראשי הישיבה, מקבלים את התואר "ראש ישיבה ב... ".
על בסיס התואר נוצר התואר חצר"מ (חצי ר"מ), לתיאור בעלי תפקידים דומים בישיבה הנמצאים במשרה חלקית או המשמשים כעוזרים לר"מים.