stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוריס אוקספורד פרינה
תמונות

מוריס אוקספורד פרינה - סדרה 5
מוריס אוקספורד פרינה - סדרה 5
מוריס אוקספורד פרינה - סדרה 5
מוריס אוקספורד פרינה - סדרה 5
מוריס אוקספורד פרינה, סטיישן, שנת 1968 - סדרה 6
מוריס אוקספורד פרינה, סטיישן, שנת 1969 - סדרה 6
מוריס אוקספורד פרינה, סטיישן - סדרה 6
מוריס אוקספורד פרינה, שנת 1963 - סדרה 6
מוריס אוקספורד פרינה, שנת 1968 - סדרה 6
מוריס אוקספורד פרינה - סדרה 6
לוגו מוריס אוקספורד פרינה
ראו גם

מוריס אוקספורד MO
מוריס אוקספורד סדרה 2
מוריס אוקספורד סדרה 3
מוריס 6 MS
מוריס נומד
מוריס מרשל
מוריס FE
מוריס J2
מוריס ביג 6
לקריאה נוספת

מוריס אוקספורד פרינה (wheels-alive.co.uk/austin-cambridge-a55-mark-iia60-morris-oxford-series-vvi-family-farina-models)
הערות שוליים

↑  מוריס אוקספורד פרינה 1959-1971classics.honestjohn.co.uk/reviews/morris/oxford-mk5-mk6
↑  מוריס אוקספורד פרינה - מפרט classiccarportraits.co.uk/pages2/Oxford_VI_Farina6172
↑  מוריס אוקספורד פרינה - מפרט טכניautomobile-catalog
↑  מוריס אוקספורד פרינה סדרה 5 vehicles/morris-oxford-series-v
מוזיאון לח"י

| --- | --- |

הכניסה למוזיאון
 מידע כללי
 סוג:  היסטוריה צבאית
 כתובת:  שטרן 8
 מיקום:   פלורנטין, תל אביב-יפו, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  משרד הביטחון
 מייסדים:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1985
 תאריך פתיחה רשמי:  4 בפברואר 1986
 קואורדינטות:  32°03′24″N 34°46′10″E﻿ / ﻿32.0566°N 34.7694°E﻿ / 32.0566; 34.7694
 דף מוזיאון הלח"י
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) מוזיאון לח"י(למפת תל אביב רגילה) מוזיאון לח"י(למפת גוש דן רגילה) מוזיאון לח"י(למפת גוש דן מוגדלת) מוזיאון לח"י  he מוזיאון לח"יhe מוזיאון לח"ימפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מוזיאון לח"י, הנקרא גם בית יאיר על שם מפקד לח"י, אברהם שטרן (יאיר), הוא מוזיאון הנמצא בבניין בו נרצח שטרן על ידי ג'פרי מורטון, קצין בולשת בריטי.
היסטוריה

אברהם שטרן שעמד בראש ארגון לח"י התגורר בשבועות האחרונים לחייו בבית זה ברחוב מזרחי ב' מס' 8 (כיום – רחוב אברהם שטרן) בשכונת פלורנטין שבתל אביב, בדירת חדר על הגג ביחד עם חברי לח"י טובה ומשה סבוראי. ב־12 בפברואר 1942 (כ"ה בשבט תש"ב) הגיע למקום קצין הבולשת תומאס ג'יימס וילקין וגילה את שטרן כשהוא מסתתר בתוך ארון בגדים. זמן קצר לאחר מכן עזב וילקין ולמקום הגיע קצין הבולשת ג'פרי מורטון. הוא העמיד את שטרן הכפות בידיו סמוך לחלון וירה בו מאחור שלוש יריות אקדח שגרמו למותו המיידי.
לאחר הקמת המדינה בקשו חברי לח"י להקים בדירה בו נרצח יאיר מוזיאון והסכם על כך נעשה עם בעלי הדירה, אולם הדבר לא יצא אל הפועל.
בשנת 1953 הוצב שלט הנצחה ליאיר על הבית, ובסוף 1963 שכרה או רכשה האגודה להנצחת חללי הלח"י את הדירה בתרומתם של ראובן גרינברג ויהודה הררי מרינבורג ובדירה הריקה הציבה פינת זיכרון ליאיר. משנת 1964 הייתה הדירה פתוחה למבקרים ביום הזיכרון ליאיר בכ"ה שבט. בתחילת 1964 נרכש כל הבניין על ידי יהודה להמן עבור האגודה. בינואר 1965 יצאה האגודה במסע לגיוס כספים כדי לפנות את דיירי הבניין ולהקים בבית מוזיאון. במודעה שפרסמו כתבו: "אין לנו קרנות, ואין לנו קרדיט, זולת זה שבלבות העם. לחמנו לא כמפלגה, אלא כשליחי העם. אל העם הזה, ולא אל המפלגות והקרנות, אנו פונים היום ומבקשים שיעזור לנו לממן את רכישת הבית, שיהיה מיועד לעם. באותו זמן שונה שם הרחוב ל"אברהם שטרן" ופורסם שהבית נרכש ב-40 אלף לירות אך דרושים עוד כרבע מיליון ל"י כדי לפנות את דייריו ולהכשירו למוזיאון.
בינואר 1981 הועבר הבית לידי משרד הביטחון לצורך הקמת המוזיאון. המוזיאון נחנך ב-4 בפברואר 1986. בראשית 1989 כלל המוזיאון את דירת הגג שבו נרצח יאיר, חדר הנצחה לעולי הגרדום ומערכת אורקולית על לח"י. הוא מופעל על ידי יחידת המוזיאונים של משרד הביטחון.
המוזיאון

בקומה השלישית נמצאת דירת הגג בה התחבא ונרצח שטרן. במשקוף החלון נראה חור מאחד הקליעים שפגעו בו. הרהיטים הם מקוריים כולל הארון שבתוכו התחבא שטרן. במקום מוקרן סרט על פרשת רציחתו.
הגג נסגר וקורה ובו חדר הנצחה ל-127 לוחמים ולוחמות לח"י שנהרגו בפעולות המחתרת ובשורות צה"ל ולעולי הגרדום וחדר הנצחה לשטרן.
בקומה השנייה – תערוכה על פעולות לח"י עם מיצגים שונים.
בקומה הראשונה נמצאים משרדי עמותת לח"י הפועלת להנציח ולשמר את מורשת לח"י לדורות הבאים.
גלריה

החדר בו נרצח אברהם שטרן. חור קליע בצד ימין של משקוף החלון והארון בו התחבא שטרן
חדר יזכור במוזיאון
שלט ההנצחה בכניסה למוזיאון
הערות שוליים

↑  אנשי לח"י לשעבר טוענים נגד מנהיגיהם, דבר, 6 בפברואר 1950
↑  שלט-זכרון ליאיר על הבית בו נרצח, מעריב, 11 בפברואר 1953.
1 2  אזכרה לא. שטרן, הצופה, 10 בפברואר 1964
↑  יהודית וינקלר, גבורי האתמול מתייחדים בבית בו נפל מחולל לח"י, חרות, 10 בפברואר 1964
1 2  הבית בו נרצה יאיר ייהפך לארכיון לח"י, חרות, 19 במרץ 1964
↑  אזכרה ל"יאיר" אברהם שטרן הי"ד, הצופה, 15 בפברואר 1966
25 שנה לנפילת יאיר, מעריב, 5 בפברואר 1967
יוסף אחימאיר, במלאת 30 שנה לרצח: מאות על קברו של יאיר, מעריב, 11 בפברואר 1972
↑  דן מירקין, בית הרצח יהפוך למוזיאון, חרות, 28 בינואר 1965
↑  ברחוב מזרחי ב', מעריב, 31 בינואר 1965
↑  רחוב ע"ש שטרן בתל אביב, למרחב, 28 בינואר 1965
↑  בית יאיר שטרן ביטוי לפעלה של לח"י, דבר, 23 בינואר 1981
↑  יצחק בן חורין, 44 שנים לאחר רצח "יאיר" בא "מיכאל" לחנוכת בית על שמו, מעריב, 5 בפברואר 1986
↑  בית לח"י, מעריב, 20 במרץ 1989
| אברהם שטרן (יאיר) |
| --- | --- | --- |
| פעילות | אצ"ל • לח"י |  |
| שיריו | חיילים אלמונים • השבועה • הרי את מקודשת לי • חיים אנחנו במחתרת |  |
| הנצחתו | חוות יאיר • כוכב יאיר צור יגאל • נווה יאיר • מוזיאון הלח"י |  |
| הגותו | עיקרי התחיה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307057305171
מחזיר פינתי

מהלך קרני האור בפגיעה במחזיר פינתי עשוי מראות. ניתן לראות שהקרניים חוזרות לכיוון שבאו ממנו, ללא תלות בזווית הפגיעה
מחזיר פינתי (באנגלית: Corner reflector) הוא עצם פסיבי, שצורתו כצורתה של פינה שנחתכה מקובייה, המשמש כמחזיר לאות בתחום מגלי רדיו עד לאור נראה. ייחודו הוא בכך שאינו מפזר את האות הפוגע באופן שווה לכל הכיוונים, אלא מחזיר את רובו לכיוון המשדר.
עקרון הפעולה

כאשר פוגע גל בעצם אקראי, חלקו מוחזר ממנו. בהחזרה רגילה תקף החוק באופטיקה, שלפיו זווית הפגיעה שווה לזווית ההחזרה. לפיכך, כאשר פוגע אות בעצם כלשהו, הסיכוי שחלק ממנו יחזור לכיוון מקור האות הוא קטן: לשם כך על העצם להיות ניצב לקרינה הפוגעת, והסיכוי לקבלת מצב זה באקראי הוא נמוך מאוד. במחזיר פינתי, לעומת זאת, יש שלושה משטחים מחזירים, ניצבים זה לזה. בגלל הגאומטריה המיוחדת, האות שפוגע באחד המשטחים מוחזר למשטח אחר, ומוחזר גם ממנו, בחזרה לכיוון המשדר. לכן חלק גדול מהאות שפוגע במחזיר הפינתי יחזור למשדר.
שימושים

מטרות מכ"ם בונים ממחזירים הבנויים משלושה משטחים ניצבים מוליכים, שמחזירים אות RF לכיוון השידור.
אנטנה כיוונית שבה לפחות שני משטחים ניצבים, כדי להשיג כיווניות.
בתחום הנראה או בתת אדום בנויים מחזירים פינתיים משלושה משטחים ניצבים, מצופים במראות. מחזירים כאלה ניתן לייצר גם בגדלים זעירים ולשלב אותם במחזירי אור (לאופניים, לרכב וכדומה).
באופטיקה - מדידת מרחק מדויקת באמצעות תחנה כוללת
מוזיאון הגאון מווילנה להיסטוריה יהודית

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון יהודי 
 על שם:  הגאון מווילנה 
 מדינה:  ליטא 
 מייסדים:  Ministry of Culture of Lithuania 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1989
 תאריך פתיחה רשמי:  1989 
 www.jmuseum.lt
 
מוזיאון הגאון מווילנה להיסטוריה יהודית (בלטבית: Valstybinis Vilniaus Gaono Žydụ Muziejus; ביידיש: דער ווילנער גאון מלוכהשער יידישער מוז) הוא מוזיאון ליטאי בעיר וילנה המוקדש למורשת ההיסטורית והתרבותית של יהדות ליטא.
היסטוריה

המבנה נמצא בידיים יהודיות שנים רבות. הוא שימש כבית תמחוי המחלק ארוחות חינם או זולות מאד. לאחר מלחמת העולם הראשונה שימש המבנה כמרכז תיאטרון ותרבות יהודי.
מוזיאון הגאון מווילנה הוקם בשנת 1989 על ידי משרד התרבות הליטאי כמוזיאון סמואל בק. במהלך השנים הורחב האוסף שלו והוא כולל כיום גם חפצים ממוזיאונים אחרים בליטא. שמו של המוזיאון שונה בשנת 1997 לציון 200 שנה למותו של הרב המפורסם המקומי הגאון מווילנה.
למוזיאון חמישה סניפים המתמקדים בהיבטים שונים של ההיסטוריה והתרבות היהודית:
האוספים של מרכז הסובלנות כוללים יצירות של אמנות קדושה, מודרנית ומסורתית יחד עם חומרים היסטוריים
הבית הירוק הוא תערוכה העוסקת בשואה
אנדרטת פונאר מוקדשת לטבח פונאר
מוזיאון הזיכרון של ז'אק ליפשיץ בדרוסקינינקאי מציג את הליטוגרפיות שלו
גימנסיה תרבות לשעבר מציגה את ההיסטוריה של יהודי ליטא בתקופה שבין המלחמות ואת שואת יהודי ליטא
המוזיאון רוכש חומרים, מוציא פרסומים, עורך מחקרים, מארגן תערוכות קבועות וזמניות ונותן חסות לפעילויות חינוכיות.
הפריטים העיקריים באוסף הם שלושה פרטי פנים אותנטיים מבית הכנסת הגדול של וילנה, שנבנה בסוף המאה ה-16, תחילת המאה ה-17: הדלתות הכפולות של ארון קודש,  תבליט עם עשרת הדיברות והפמוט משולחן החזן.
כמו כן, יצירות אמנות של הציירים המפורסמים תיאו טוביאס (אנ'), מאנה כץ, פנחס קרמין (אנ'), מקס בנד (אנ') ואחרים הם חלק מהאוסף הקבוע.
בשנת 2010, המוזיאון והשירות למען זיכרון השואה באוסטריה שיתפו פעולה על מנת להשיק את פרויקט אטלס השואה הליטאי. תוך הרחבת מחקרים קודמים על אתרי השואה בליטא, הפרויקט יצר מאגר מידע אינטרנטי, ובשנת 2011 פרסם את "אטלס השואה הליטאי", ספר עיון בן 318 עמודים עם ציון 227 קברי אחים ועם מידע מפורט על המיקום, הקואורדינטות, המבצעים, הקורבנות ומספרם. ד"ר ארונס בובניס (אנ') שימש כהיסטוריון של הפרויקט.
ראו גם

יהדות ליטא
הערות שוליים

1 2  "Vilna Gaon Jewish State Museum", Times of Israel, אורכב מ-המקור ב-2013-02-04, נבדק ב-2012-03-06
1 2  Vilna Gaon State Jewish Museum, AEJM (באנגלית אמריקאית)
↑  Lithuanian Holocaust Atlas, compiled by Milda Jakulytė-Vasil, Vilnius: Vilna Gaon State Jewish Museum and the National Land Service under the Ministry of Agriculture of the Republic of Lithuania, 2011. 318 pages; illus.; maps מסת"ב 978-9955-767-14-5
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269436905171  ISNI: 0000 0001 0941 7337  LCCN: n99010833  NKC: kn20130520004  VIAF: 134095901   WorldCat (עם VIAF): 134095901
מחלוקת ביטבורג

בית הקברות בעת הביקור
מחלוקת ביטבורג הייתה סערה ציבורית שפרצה בשנת 1985 בארצות הברית ובמדינות נוספות סביב כוונתו של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן לבקר בבית קברות צבאי בגרמניה המערבית, שבו נקברו גם חיילים של הוואפן אס אס, במסגרת אירועי ציון מלאת 40 שנה לסיום מלחמת העולם השנייה באירופה. רייגן הוציא את הביקור לפועל למרות המחאה.
הביקור

ביום ראשון, 5 במאי 1985, ביקרו הנשיא רייגן והקאנצלר קוהל באתר מחנה ברגן-בלזן. מאוחר יותר הגיעו לבסיס חיל האוויר ביטבורג וממנו יצאו אל בית הקברות קולמסהוהה. האבטחה הייתה הדוקה: לאורך הדרך בת 5.5 הקילומטרים בין שני האתרים ניצבו 2,000 שוטרים גרמנים. מפגינים מעטים ניצבו ליד בית הקברות, וביניהם הבמאי מייקל מור וחבר יהודי שלו, שהוריו נכלאו באושוויץ. הם נשאו שלט שנקלט במצלמות הטלוויזיה ששידרו בשידור חי מהמקום, ובו נכתב: "באנו ממישיגן, ארצות הברית, כדי להזכיר לך: הם הרגו את משפחתי.".
המצבות בבית הקברות קושטו בפרחים על ידי תושבים מקומיים. עיטורים על מצבות חיילי הוואפן אס אס ומזכרות שהונחו עליהן הוסרו לפני ביקור הנשיא רייגן והוחזרו למקומם לאחריו.
רייגן שהה בבית הקברות שמונה דקות. עמו ועם קוהל הגיעו שני ותיקי מלחמת העולם השנייה - גנרל מת'יו רידג'וויי בן ה-90, שפיקד במלחמה על הדיוויזיה המוטסת ה-82 וגנרל יוהנס שטיינהוף, בן 71, אשר שירת במלחמה בלופטוואפה ולימים מילא תפקיד בכיר בברית נאט"ו. הארבעה השתתפו בהנחת זר הנשיא לרגלי כותל הזיכרון באתר ועמדו דום בעת שחצוצרן השמיע תרועת אבל. לאחריה פנה שטיינהוף בצעד בלתי מתוכנן ולחץ את ידו של רידג'וויי.
בהמשך היום נשא רייגן נאום בפני קהל של 7,500 צופים בבסיס חיל האוויר ביטבורג. נאום זה - כמו הנאום שנשא מוקדם יותר בברגן-בלזן - נוסח באופן שכיוון להכיר ברגשותיהם של קרבנות הנאצים וותיקי המלחמה האמריקאים ולנסות לתקן את חלק מנזקי המחלוקת סביב הביקור בבית הקברות. הקאנצלר קוהל אמר באותו מעמד שהביקור בבית הקברות לא היה קל לעשייה, והודה לרייגן על שקיבל על עצמו לערוך אותו.
הערות שוליים

↑  אנשי צוותו של רייגן דרשו מוויזל לפני הטקס שלא להתייחס בדבריו שם למחלוקת ביטבורג, אך ויזל השיב כי אם לא יינתן לו להתבטא בחופשיות הוא לא ישתתף בטקס.
מוזיאון הטכנולוגיה והתחבורה ההונגרי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לתחבורה 
 כתובת:  11 Városligeti körút, רובע Zugló בודפשט, הונגריה
 מיקום:  בודפשט
 מדינה:  הונגריה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1899
 תאריך פתיחה רשמי:  1899 
 קואורדינטות:  47°30′51″N 19°05′30″E﻿ / ﻿47.514202777778°N 19.091663888889°E﻿ / 47.514202777778; 19.091663888889
 https://kozlekedesimuzeum.hu/hu
 he
 
מוזיאון הטכנולוגיה והתחבורה ההונגרי (בהונגרית: Magyar Műszaki és Közlekedési Múzeum) שעדיין מכונה לעיתים קרובות בשמו הקודם, Közlekedési Múzeum ("מוזיאון התחבורה"), הוא מוזיאון בבודפשט, הונגריה, המחזיק באחד מאוספי התחבורה העתיקים ביותר באירופה. במוזיאון ישנו אוסף ייחודי של קטרים וקרונות רכבת. משמעות הדבר היא כי קטר למשל באורך של 10 מטרים משוכפל עם כל הפרטים בדגם באורך 2 מטרים. הדגמים מייצגים מגוון רחב של טכנולוגיות רכבת. המוזיאון מציג גם קטר ועגלה בגודל אמיתי עם תחנת רכבת מהעשור הראשון של המאה ה-20.
בחלקים אחרים של המוזיאון מוצגים גם:
ההיסטוריה של התנועה בכבישים: כלי רכב רתומים לסוסים ומכונות, בניית כבישים וגשרים עם אוסף של מכוניות, אופנועים ואופניים ישנים.
ההיסטוריה של השיט (שיט מפרשיות): הפלגותה מהתקופות הפרהיסטוריות; ההיסטוריה של ייצור הסירות ההונגריות, המוצגת על ידי דגמים.
במיקום עמוק יותר בפארק יש תערוכת קבע על תולדות הטיסה והטיסות לחלל, כולל מטוסים הונגריים וזרים מקוריים, כולל Junkers F-13, מטוס התובלה הראשון עשוי מתכת. יש בו גם את תא הנוסעים של האסטרונאוט ההונגרי הראשון, ברטלן פרקש. מודגמים גם פיתוח של מנועים ומכשירים וטכניקות הנדסת רקטות מודרניות.
ההיסטוריה של התחבורה העירונית מראה את התנועה הציבורית בבודה ובפשט לפני הופעתם של החשמלית והאוטובוס.
המוזיאון מחזיק גם באוסף המטוסים בארופארק (Aeropark), מוזיאון תעופה המוקדש להיסטוריה של התעופה האזרחית ההונגרית, הנמצא ליד נמל התעופה הבין-לאומי בודפשט פרנץ ליסט.
מדינות ההסכמה

ערך זה עוסק במלחמת העולם הראשונה. אם התכוונתם להסכם באפריקה, ראו .
מדינות ההסכמה
מדינות ההסכמה הוא שם כולל למדינות אשר לחמו במלחמת העולם הראשונה נגד מעצמות המרכז והיו לצד המנצח במלחמה. מדינות אלה לא היו מאוגדות מתוקף ברית אחת ויחידה, אלא לחמו במשותף – חלקן מתוקף בריתות חתומות, חלקן מתוקף מלחמה באויב משותף וחלקן מתוקף תמיכה הדדית. מתוך כלל המדינות ניתן למנות שש אשר מילאו תפקיד מרכזי במהלך המלחמה: בריטניה, צרפת, הקיסרות הרוסית, סרביה, ממלכת איטליה וארצות הברית.
מקורו של השם "מדינות ההסכמה" הוא בהסכמה המשולשת – ברית צבאית לא רשמית בין צרפת, רוסיה ובריטניה, אשר כוננה מתוקף ההסכמים הדו-צדדיים בין המדינות והייתה לברית הנגד לברית המשולשת של הקיסרות הגרמנית, האימפריה האוסטרו-הונגרית ואיטליה. השם "ההסכמה המשולשת" נגזר מ"ההסכמה הלבבית", כינויה של הברית בין בריטניה לצרפת מ-1904.
איטליה הייתה מאז 1882 בעלת ברית לאימפריה הגרמנית והאוסטרו-הונגרית, אך היו לה תוכניות משלה נגד שטחים אוסטריים בדרום טירול, איסטריה ודלמטיה, והבנה סודית עם צרפת שאיינה למעשה את התחייבויותיה לבעלות בריתה. היא הצטרפה למדינות ההסכמה ב-23 במאי 1915, והכריזה מלחמה נגד גרמניה 15 חודשים לאחר מכן.
לאחר מהפכת 1917 החליט השלטון הקומוניסטי ברוסיה לפרוש מהמלחמה, וחתם על הסכם שלום נפרד עם גרמניה. אך ארצות הברית הצטרפה לברית ובכך הגדילה את כוחה מאוד ותרמה תרומה גדולה לניצחון הברית במלחמה.
רשימת מדינות ההסכמה > מדינות שנשאו בנטל הלחימה והאבדות העיקרי

האימפריה הבריטית ומושבותיה (אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה, מושבות הכתר הבריטי, קנדה, האימפריה ההודית וניו פאונדלנד)
צרפת ומושבותיה
האימפריה הרוסית (פרשה מהמלחמה לאחר המהפכה הקומוניסטית בנובמבר 1917)
איטליה (הצטרפה באפריל 1915, עד אז שמרה על נייטרליות אף על פי שהייתה חתומה על ברית עם גרמניה ואוסטרו-הונגריה)
בלגיה ומושבותה (קונגו)
סרביה
מונטנגרו
רומניה (הצטרפה לאחר חתימת הסכם בוקרשט באוגוסט 1916 - פרשה במאי 1918)
רשימת מדינות ההסכמה > מדינות נוספות

אירופה:
יוון (הצטרפה במאי 1917)
פורטוגל ומושבותיה
ארמניה (הצטרפה עם הקמתה במאי 1918. הארמנים מרדו נגד העות'מאנים קודם לכן).
צ'כוסלובקיה (הצטרפה ב-1918. לגיון צ'כוסלובקי השתתף במלחמה עוד בטרם הוקמה המדינה).
המדינות הזעירות אנדורה וסן מרינו, שהצטרפה יחד עם איטליה במאי 1915.
צפון אמריקה:
ארצות הברית (הצטרפה באפריל 1917)
אמריקה הלטינית (מדינות אלה הצטרפו בשלהי המלחמה, אחרי ארצות הברית):
בוליביה (הצטרפה באפריל 1918)
ברזיל (הצטרפה באוקטובר 1917)
קוסטה ריקה (הצטרפה במאי 1918)
קובה (הצטרפה באפריל 1918)
אקוודור (הצטרפה בדצמבר 1917)
גואטמלה (הצטרפה באפריל 1918)
האיטי (הצטרפה ביולי 1918)
הונדורס (הצטרפה ביולי 1918)
ניקרגואה (הצטרפה במאי 1918)
פנמה (הצטרפה בדצמבר 1917)
פרו (הצטרפה באוקטובר 1917)
אורוגוואי (הצטרפה באוקטובר 1917)
אסיה ואפריקה:
סיאם (תאילנד, הצטרפה ביולי 1917)
יפן
סין (הצטרפה באוגוסט 1917)
ליבריה (הצטרפה באוגוסט 1918)
ראו גם

מלחמת העולם הראשונה
בעלות הברית
מעצמות המרכז
הגורמים למלחמת העולם הראשונה
תוצאות מלחמת העולם הראשונה
הערות שוליים

↑  בנימין נויברגר, הפאשיזם האיטלקי: אידאולוגיה ופוליטיקה, עמ' 8-10
| מדינות במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| מדינות ההסכמה | איטליה • ארצות הברית • בלגיה • האימפריה הבריטית (אוסטרליה • אירלנד • דרום אפריקה • ניו זילנד • קנדה) • יוון • האימפריה היפנית • ליבריה • מונטנגרו • סין • סרביה • פורטוגל • צרפת • רומניה • האימפריה הרוסית • לוקסמבורג |  |
| מעצמות המרכז | האימפריה האוסטרו-הונגרית (הונגריה) • בולגריה • הקיסרות הגרמנית • האימפריה העות'מאנית |  |
התפלגות חללי מדינות ההסכמה בין המדינות הלוחמות. מספר ההרוגים הכולל מוערך ב-5.7 מיליון. חללי הדומיניונים (אוסטרליה, קנדה, ואחרים) נמנים עם חללי האימפריה הבריטית
מוריס אוקספורד סדרה 3

| --- | --- |

Morris Oxford Series III, שנת 1959
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Morris Motors Limited
 שנות ייצור:  1956 – 1959
 יחידות שיוצרו:  58,117
 הרכבה:  בריטניה בריטניה  אוסטרליה אוסטרליה
 מודל קודם:  מוריס אוקספורד סדרה 2
 מודל אחריו:  מוריס אוקספורד פרינה
 חברת אם:  The British Motor Corporation (משנת 1952)
 אורך:  4,343 מ"מ
 רוחב:  1,651 מ"מ
 גובה:  1,600 מ"מ
 משקל:  1,120 ק"ג (דגם סדאן 4 דלתות)
 בסיס גלגלים:  2,515 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 1,489 סמ"ק המפיק 51 כ"ס ב-4,200 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  125 קמ"ש (דגם סדאן 4 דלתות)
מוריס אוקספורד סדרה 3 (באנגלית: Morris Oxford Series III) היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Morris Motors Limited אשר יוצרה בין השנים 1956–1959.
"מוריס אוקספורד סדרה 3"

יוצרו 58,117 יחידות.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 28.0 שניות.
דגם הינדוסטן אמבסדור (בהינדי हिंदुस्तान एम्बैसेडर) מתוצרת "Hindustan Motors" (אנ') שיוצרה בהודו בין השנים 2014–1957 מבוססת על דגם "מוריס אוקספורד סדרה 3".
בין השנים 1957–1960 יוצרה ה-"Oxford Traveller all-steel Series IV" בתצורת מכונית סטיישן.
תצורות "מוריס אוקספורד סדרה 3"

4 דלתות - סדאן.
2 דלתות + דלת אחורית הנפתחת לצדדים - סטיישן.
ארצות בהם הורכב "מוריס אוקספורד סדרה 3"

בריטניה.
אוסטרליה.
תמונות

מוריס אוקספורד סדרה 3
מוריס אוקספורד סדרה 3, שנת 1958
מוריס אוקספורד סדרה 3, שנת 1958
מוריס אוקספורד סדרה 3, שנת 1958
מוריס אוקספורד סדרה 3, שנת 1958
מוריס אוקספורד סדרה 3, שנת 1957
מוריס אוקספורד סדרה 3
מוריס אוקספורד סדרה 3, שנת 1957
מוריס אוקספורד סדרה 3
ראו גם

מוריס אוקספורד 6
מוריס אוקספורד פרינה
מוריס 6 MS
מוריס נומד
מוריס מרשל
מוריס FE
מוריס J2
הערות שוליים

↑  "מוריס אוקספורד סדרה 3", מנוע 1,480 סמ"ק flickr.com/photos/45676495
↑  Sedgwick, M.; Gillies, M. (1986). A-Z of Cars 1945–1970. Bay View Books. ISBN 1-870979-39-7
↑  "מוריס אוקספורד סדרה 3" - מפרט automobile-catalog.com/make/morris/oxford_2/oxford_iii_saloon/1957
↑  'Double Bed' New Estate Cars. The Times, Wednesday, Sep 28, 1960; pg. 4; Issue 54888
↑  "מוריס אוקספורד סדרה 3" - תמונות carandclassic.co.uk/car/C1017094
↑  BMC-Leyland Australia Heritage Group, Building Cars in Australia, 2012, page 207
↑  Morris Oxford Series III 1956-59 in Australia, Restored Cars #125, page 54
מוזיאון הטבע והאדם (טנריפה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון ארכאולוגי
 כתובת:  Fuente Morales street, Santa Cruz de Tenerife
 מיקום:  סנטה קרוס דה טנריפה 
 מדינה:  ספרד 
 מפעיל:  Museos de Tenerife 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1958
 תאריך פתיחה רשמי:  1958 
 קואורדינטות:  28°27′50″N 16°14′58″W﻿ / ﻿28.463946°N 16.249471°W﻿ / 28.463946; -16.249471
 http://www.museosdetenerife.org
  (למפת האיים הקנריים מוגדלת) לאס פאלמאס סנטה קרוס דה טנריפה  ארסיפה פוארטו דל רוסריו האוקיינוס האטלנטימוזיאון הטבע והאדם(למפת האיים הקנריים רגילה) לאס פאלמאס סנטה קרוס דה טנריפה  ארסיפה פוארטו דל רוסריו האוקיינוס האטלנטימוזיאון הטבע והאדם
 
מומיה גואנצ'ית
מוזיאון הטבע והאדם (בספרדית: Museo de la Naturaleza y el Hombre), הוא מוזיאון הממוקם בעיר סנטה קרוס דה טנריפה והוא הגדול והחשוב במוזיאונים שבאיים הקנריים. הוא מכיל ממצאים ארכאולוגיים חשובים רבים ונחשב לאוסף הטוב ביותר של חפצים מהתקופה הפרה-היספנית של האיים הקנריים. המוזיאון משמש גם בית לאוספים משמעותיים בתחומי הפלאונטולוגיה, בוטניקה, אנטומולוגיה ובעלי חוליות ימיים ויבשתיים. המוזיאון משמר את האוספים במצב מעולה ונחשב לספריית הטבע של האיים הקנריים.
המוזיאון מכיל בתוכו את מוזיאון הארכאולוגיה של טנריף, את המכון הקנרי הביו-אנטרפולוגי והמוזיאון למדע הטבע של טנריף. המוזיאון ממוקם באזור מרכז העיר של סנטה קרוז, בבניין בסגנון נאו-קלאסי ששימש כבית חולים אזרחי לשעבר. המוזיאון נוסד בשנת 1958 ונחשב למוזיאון החשוב ביותר בקבוצת האיים של מקרונזיה.
למוזיאון יש את אוסף המומיות גואנצ'יות הגדול ביותר. אוסף המוזיאון כולל אבן זנאטה שהתגלה בשנת 1992 מהווה ממצא לתרבות ילידי האי.
הערות שוליים

↑  El viejo hospital cede su espacio a las momias
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיאונים ובנושא האיים הקנריים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחלון וכליון

שֵׁם הָאִישׁ אֱלִימֶלֶךְ וְשֵׁם אִשְׁתּוֹ נָעֳמִי וְשֵׁם שְׁנֵי-בָנָיו מַחְלוֹן וְכִלְיוֹן, אֶפְרָתִים--מִבֵּית לֶחֶם, יְהוּדָה; וַיָּבֹאוּ שְׂדֵי-מוֹאָב, וַיִּהְיוּ-שָׁם.

— מגילת רות, פרק א', פסוק ב'
 משפחת אלימלך בדרכה למואב, בציור "גלות מיהודה" מעשה ידי אלכסנדר בידה, המאה ה-19
מַחְלוֹן וכִלְיוֹן הם דמויות מקראיות של שני אחים המופיעים במגילת רות.
השניים הם בניהם של אלימלך ונעמי. השניים נישאו לשתי אחיות: רות וערפה, בהתאמה, שעל-פי חז"ל היו בנותיו או נכדותיו של עגלון מלך מואב.
משפחתם התגוררה בבית לחם ועקב הבצורת והרעב עזבה המשפחה את ארץ ישראל והתיישבו בשדה מואב.
אלימלך ושני בניו מתו במואב ואילו נעמי ורות האלמנות חוזרות לארץ ישראל, לאחר שהבצורת והרעב תמו. ערפה מחליטה להישאר במואב.
מדרש שמם

פירוש שמם הפשוט הוא מתיקות ("חילו" בערבית - מתוק) ושלמות (כליל), אך המדרש מוצא בשמם קיים רמז לגורלם המר של הבנים, בבחינת שם המעיד על בעליו, וילקוט שמעוני מבאר את שמם: " למה נקרא שמם מחלון וכליון? - מחלון שעשו עצמם חולין וכליון, שנתחייבו כליה". מדרש רות רבה מפרש את שמם כך: "מחלון וכליון - מחלון שנימח מן העולם, וכליון, שכלה מן העולם".
בגמרא מקשרים מחלון וכליון לבין "יואש ושרף" שמוזכרים בספר דברי הימים. הגמרא מסבירה מדוע הם נקראו בשני שמות: ”רב ושמואל – חד אמר מחלון וכליון שמן, ולמה נקרא שמן שרף ויואש? יואש – שנתיאשו מן הגאולה; שרף שנתחייבו שרפה למקום. וחד אמר יואש ושרף שמן, ולמה נקרא שמן מחלון וכליון? מחלון – שעשו גופן חולין; וכליון – שנתחייבו כליה למקום”
הערות שוליים

↑  במגילה מסופר כי מחלון נישא לרות, ואילו כליון לערפה. רבי יוחנן דורש אפוא את שמם: "מחלון" - מלשון מחילה, שנישא לרות שהייתה מרתתת מן העבירות של ערפה כלפי חמותה. (ילק"ש רות פרק א' רמ"ז ת"ר)
↑  יאיר זקוביץ, מקרא לישראל: רות, ירושלים, מאגנס, 1990, עמ' 48.
↑  ילקוט שמעוני, רות
↑  רות רבה ב' ה'
↑  ספר דברי הימים א', פרק ד', פסוק כ"ב
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף צ"א, עמוד ב'
| תקופת השופטים |
| --- | --- | --- |
| שופטי ישראל | עתניאל בן קנז • אהוד בן גרא • שמגר בן ענת • דבורה הנביאה • גדעון בן יואש •  תולע בן פואה • יאיר הגלעדי • יפתח הגלעדי • אבצן מבית לחם • אילון הזבולוני • עבדון בן הלל • שמשון  • עלי הכהן • שמואל הנביא • יואל ואביה בני שמואל |  |
| דמויות בולטות נוספות | בני קיני • ברק בן אבינעם • יעל אשת חבר הקיני • אבימלך בן גדעון • יותם בן גדעון • פינחס בן אלעזר הכהן • אלקנה • חנה • פנינה • חפני ופינחס • אשת פינחס • מנוח • אשת מנוח • בת יפתח • משפחת אביעזר • יהונתן בן גרשום |  |
| דמויות במגילת רות | אלימלך • בעז • נעמי • רות • ערפה • מחלון וכליון |  |
| דמויות נוכריות בולטות | עגלון מלך מואב • יבין מלך חצור • סיסרא • דלילה • אם סיסרא • כושן רשעתים • זבח וצלמונע |  |
| אירועים | מלחמת סיסרא • שירת דבורה • פסל מיכה • פילגש בגבעה • מגילת רות |  |
| מקומות | גלגל • משכן שילה • נחלות שבטי ישראל • המצפה • מעברות הירדן • חרושת הגויים •  קריית יערים • אלון מעוננים • אלון מוצב • תומר דבורה • בית אל • מרוז |  |
| עמים | שבעת העממים • כנען • פריזי • יבוסי • אמורי • חיווים • חתים • גרגשי • ארמים • מואב • עמון • עמלק • פלשתים • מדין • בני קדם • הקיני |  |
מחלה פסיכוסומטית

מחלה פסיכוסומטית (מיוונית: פסיכו - נפשי, סומטי - גופני) היא מחלה גופנית המושפעת ולעיתים אף נובעת מגורמים נפשיים, בעיקר מלחץ נפשי. תופעות פסיכוסומטיות כוללות גם מצבים של כאב כרוני ואף שיתוק איברים עם וללא אבחנה רפואית של איבר שאינו מתפקד כראוי.
פסיכוסומטיה מבוססת על ההנחה כי ישנה השפעת גומלין בין הגוף לנפש. מחלות הפורצות בעקבות מצבי דחק (לחץ) או שהסימפטומים שלהן מחמירים בעקבות מצבים אלו, הן מחלות פסיכוסומטיות. ההשפעה יכולה להיות גם לכיוון המיטיב, ועם הגעת אהבה ושלווה לחייו של אדם, מצבו הבריאותי ישתפר ומחלות כרוניות עשויות להירפא או להיחלש.
לדוגמה, אנשים הסובלים מחרדה נוטים לסבול מהפרעות נשימה (ביניהן אסתמה), ואנשים בעלי אישיות מטיפוס A נוטים לסבול מלחץ דם גבוה ומגוון מחלות המושפעות מכך. אלרגיות וסבוראה משתנות בחומרתן בהתאם למצבו הנפשי של האדם.