stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוחות קינסי
הקשר וחשיבות

דוחות קינסי נמכרו בסך הכל בכשלושת-רבעי מיליון עותקים ותורגמו ל-13 שפות, ובכך היו לאחד הפרסומים המדעיים הנפוצים ביותר במאה ה-20. יש הקושרים לפרסום דוחות קינסי את השינוי בתדמית הציבורית של מיניות האדם. לאחר שהחל שיווקה של גלולה למניעת היריון בשנות ה-60, השינוי התדמיתי אף קיבל ביטוי ב"מהפכה המינית". בשנות ה-60 אף החלו מאסטרס וג'ונסון במחקריהם על היבטים פיזיולוגיים של יחסי מין, ובכך תרמו לניתוץ נוסף של טאבו ותפיסות מוטעות באופן דומה לזה של קינסי.
באיזו מידה היו הדוחות הגורם לשינוי ביחס החברתי לנושאי מין ובאיזו מידה הם רק שיקפו וביטאו את התנאים שהביאו לאותו שינוי, הוא נושא הנמצא במחלוקת בין חוקרים ורבות בו ההשערות.
ראו גם

נטייה מינית
נטייה רומנטית
הערות שוליים

↑  Allegations about Childhood data in the 1948 book, Sexual Behavior in the Human Male
↑  Source of Data in Tables 31-34
תרגום לאחוזים של סולם קינסי
מטה המשפחות להחזרת החטופים והנעדרים

| --- | --- |
 
 התאגדות:  משפחות החטופים ברצועת עזה והנעדרים בעקבות טבח שבעה באוקטובר
 מדינה:  ישראל ישראל
 מטה הארגון:  לאונרדו דה וינצ'י 13, תל אביב
 תקופת הפעילות:  8 באוקטובר 2023 – הווה (שנה)
 https://stories.bringthemhomenow.net/home-he
 
מטה המשפחות להחזרת החטופים והנעדרים הוא ארגון המייצג חלק מהקרובים של רוב החטופים הישראלים שנחטפו בידי ארגון הטרור חמאס וארגונים נוספים במהלך טבח שבעה באוקטובר ב-7 באוקטובר 2023 שהביאה למלחמת חרבות ברזל ועודם מוחזקים ברצועת עזה.
שולחן "סעודת השבת", עם כ-200 כיסאות ריקים המייצגים את מספר החטופים והנעדרים המוחזקים ברצועת עזה, ברחבת מוזיאון תל אביב לאמנות.
שעון הנמצא ב"כיכר החטופים והנעדרים" ומציג את הזמן שעבר מאז הטבח.
המטה עוסק בהסברה ובהפעלת לחצים בישראל ומחוצה לה מטעם משפחות החטופים והנעדרים ומארגן מיצגים, הפגנות ועצרות מאבק ותמיכה במשפחות, משלחות הסברה ופעולות מחאה לשחרורם של החטופים. פעולות אלה תפקידן לבטא את הדרישה להשבתם בשלום ללא שיהוי, כיעד עליון בראש סדר העדיפויות של קבינט המלחמה, שלדעת המטה חייב לממש כל עסקה שתביא להשבת החטופים באופן מיידי.
עמדת החתמה למען החזרת החטופים, קניון לב המפרץ, חיפה, 12 ביולי 2024
הקמה וניהול

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 329 חיילים, 58 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
המטה הוקם על בסיס שלושה מיזמים שהחלו בבוקרו של ה־8 באוקטובר והתמזגו למיזם אחד באותו יום. מיזם אחד נוצר על ידי יועץ התקשורת אסף פוזניאק יחד עם מעסיקו רונן צור, על בסיס הגדרת שתי אחיות של גיסתו של פוזניאק כנעדרות מפסטיבל נובה שנערך על יד קיבוץ רעים. יוזמה נוספת נוצרה על ידי עו"ד דודי זלמנוביץ ב־7 באוקטובר בצהריים, ששניים מבני משפחתו נפגעו במתקפה ואחד מהם עדיין חטוף. זלמנוביץ אף אירח את המטה בחודש הראשון לפעילותו במשרדי Partners & Co, מיזם 'אימפקט קהילתי' בראשו הוא עומד. יוזמה שלישית באה מצידם של האסטרטג ויועץ התקשורת חיים רובינשטיין, רז ציפריס, מור פרץ ואפרת אטון. באותו ערב הכריזו הארבעה במסיבת עיתונאים בכפר המכביה על הקמת מטה המשפחות להחזרת החטופים והנעדרים.
תחילה החל המטה באיסוף כל פיסת מידע אודות זהותם של החטופים והנעדרים ופרטים נוספים אודותיהם. ב-15 באוקטובר נרשם המטה כעמותה, בייסודם של דודי זלמנוביץ ומלכי שם טוב, בשם "מטה המשפחות להחזרת החטופים והנעדרים" ומונה יוסי מואטי למנכ״ל העמותה והאחראי על גיוס הכספים.
ב-18 בדצמבר 2023, אושרה העמותה כמוכרת לזיכוי מס על ידי ועדת הכספים של הכנסת.
ב-18 בפברואר 2024, כארבעה חודשים לאחר הקמת המטה, התפטר צור מתפקידו לבקשת משפחות החטופים..
מספר חודשים לאחר הקמת המטה מונה יוסי מואטי לתפקיד מנכ"ל מטה משפחות החטופים.
כשמונה חודשים לאחר הקמת המטה הודיע יוסי מואטי על רצונו לסיים את תפקידו, במקביל להודעה הוגשו מספר תלונות על דיבור לא ראוי כלפי עובדים דבר אשר עלול להתפרש כהטרדה.
ב- 14 ביולי 2024, נכנס לתפקיד מנכ"ל המטה אורי הכהן.
ב-27 בנובמבר 2024 התפטר ליאור חורב מתפקידו כיועץ אסטרטגי במטה.
כחלק משינוי מבנה המטה הצטרפו אליו מספר יועצים אסטרטגיים בניהם נדב שטראוכלר, אשר עבד בעבר עם נתניהו והיה יועץ בקמפיין של הליכוד, לעבוד מול הציבור הדתי-לאומי.
פעילות

ב-8 באוקטובר, יום לאחר מתקפת הפתע, קיים מטה משפחות החטופים והנעדרים מסיבת עיתונאים, שבה דרש מהממשלה פתיחת שיח שוטף עם המשפחות וקיום מבצע שמטרתו להחזיר את הנעדרים הביתה, מינוי גורם שיעמוד על הקשר הרציף עם המשפחות, עירוב מיידי של נשיא טורקיה ארדואן, יורש העצר של ערב הסעודית בן סלמאן, ונשיא מצרים א-סיסי, לשחרר את החטופים. באותו היום, הממשלה מינתה את גל הירש לממונה מטעמה על נושא החטופים והנעדרים.
מספר ימים לאחר מכן, פרסם המטה שלוש דרישות:
שחרור מיידי של כל בני הערובה, היות שהחזקתם מנוגדת לדין הבין-לאומי ומוגדרת כפשע מלחמה ופשע נגד האנושות.
פתיחה מיידית של מסדרון הומניטרי לאספקת תרופות וציוד נדרש לחולים כרוניים ופצועים. ובדיקה של כל בני הערובה על ידי רופא.
התערבות וסיוע של מנהיגי המדינות השכנות לטובת שחרורם המיידי של בני הערובה החטופים.
משפחות חטופים ונעדרים קיימו ב-14 באוקטובר מסיבת עיתונאים שבה התייצבו נציגי המשפחות ודרשו מהעולם להתערב למען העברה מיידית של תרופות מצילות חיים לחטופים. פרטים על תרופות וסיוע הומניטרי הועברו לצלב האדום מ-150 משפחות.
ב-20 באוקטובר, כשבועיים לאחר החטיפה, ערכו בני משפחות החטופים והנעדרים טקס קבלת שבת, בו השתתפו גם הרב בני לאו והזמר קובי אפללו. בטקס שנערך ברחבת מוזיאון תל אביב לאמנות נקבעה גם שמה של הרחבה: "כיכר החטופים והנעדרים", וכן הוצב לראשונה מיצב שולחן "סעודת השבת", עם יותר מ-200 כיסאות ריקים המייצגים את מספר החטופים והנעדרים המוחזקים ברצועת עזה.
ב-24 באוקטובר הגיעה משלחת של מטה משפחות החטופים לדיון שהתקיים במועצת הביטחון של האו"ם בנוגע למלחמת חרבות ברזל. במקביל התקיימה במקום הפגנת תמיכה במשפחות החטופים בה נכחו ישראליים רבים לצד פעילי ארגוני יהודיים בארצות הברית, שקראו לשחרור החטופים ותקפו את מועצת הביטחון של האו"ם שלדבריהם מסרבת לפעול נגד חמאס. הוריו של עומר ניוטרה, שנחטף לעזה, נאמו בדיון במועצת הביטחון ודרשו מהאו"ם לפעול להשבת החטופים.
ב-4 בנובמבר, ארבעה שבועות מאז פרוץ המלחמה, התקיימה ב"כיכר החטופים והנעדרים" ברחבת מוזיאון תל אביב לאמנות, עצרת תמיכה והזדהות בה התאספו, לצד בני משפחות החטופים, אלפי אנשים בקריאה לשחרור החטופים. בין הדוברים בעצרת היו בני משפחה, תושבי העוטף ואישי ציבור, כמו גדי ירקוני, ראש המועצה האזורית אשכול. בין האמנים שהופיעו בתחילת העצרת היו כנסיית השכל, היהודים ויהודה פוליקר. מאז, ובמהלך הימים שלאחר מכן, נערכו במקום אירועי תמיכה, בהם הופיעו אמנים ונאמו אנשי תקשורת ואנשי ציבור.
ב-26 באוקטובר אמר רונן צור, מנהל המטה, כי "בסופו של תהליך ישראל תאלץ לשחרר את כלל האסירים הביטחוניים". ב-8 בנובמבר, לאחר פרסום מגעים להפסקת אש תמורת שחרור חלק מהחטופים, הוציא הארגון התנגדות לעסקה המתגבשת בדרישה כי כל מהלך להפסקת אש, יכלול שחרור של כל החטופים מעזה.
ב-14 בנובמבר יצאו בני משפחות החטופים לצעדה, בת חמישה ימים, מכיכר החטופים והנעדרים בתל אביב אל לשכת ראש הממשלה בירושלים, זאת במטרה להציג לו את דרישתם לשחרור מיידי של כל החטופים המוחזקים בידי החמאס.
ב־16 בדצמבר, לאחר היוודע על התקרית בה נהרגו בשוגג 3 חטופים מאש צה"ל בשג'אעייה, צעדו המוחים לכניסה הראשית של הקריה והודיעו כי יעתיקו לשם את פעילות כיכר החטופים.
ב-13 בינואר 2024 התקיימה בכיכר החטופים עצרת בת 24 שעות בהשתתפות עשרות אלפים, לציון 100 ימים למתקפת הטבח על ישובי עוטף עזה.
פעילות > יוזמות רשמיות ואזרחיות כחלק ממאמצי ההסברה

כחלק מפעילות מטה משפחות החטופים והנעדרים, הועלו מיצבי אמנות ויוזמות לטובת המאבק הציבורי לשחרור החטופים:
שולחן "סעודת השבת", עם יותר מ-200 כיסאות ריקים המייצגים את מספר החטופים והנעדרים המוחזקים ברצועת עזה. לראשונה, נערך ברחבת מוזיאון תל אביב לאמנות בתל אביב.
בובות דובי פרווה מכוסי עיניים ומוכתמים בכתמי צבע אדום-דם, המייצגים את 30 הילדים שנחטפו על ידי מחבלי חמאס לעזה. כיכר דיזנגוף, תל אביב.
קמפיין שלטי "נחטף על ידי חמאס" (באנגלית: "kidnapped by Hamas"). לראשונה, הופץ בניו יורק.
הכיסא הריק - מיצב כיסאות צהובים. הוצב ברחבת מוזיאון תל אביב לאמנות בתל אביב ובכניסה למקומות ציבוריים, מוסדות וארגונים.
"הלב שלנו שבוי בעזה" – דסקית צבאית עם חריטה "הלב שלנו שבוי בעזה" ו-"Bring them home - now!" לאות הזדהות עם משפחות החטופים והנעדרים.
סרט מודעות צהוב - קשירת סרט צהוב כצמיד, לאות הזדהות עם משפחות החטופים והנעדרים.
מיצב "המיטות הריקות" - יוזמה של חברי קיבוץ ניר עוז שאיבד רבע מחבריו (חלקם נרצחו וחלקם נחטפו או מוגדרים נעדרים), עם המטה. הוצב לראשונה בכיכר ספרא בירושלים, ולאחר כך ברחבת כיכר התרבות.
"לכל חטוף יש סיפור משלו, לכל חטופה יש סיפור משלה" – מיצג המוצג בספרייה הלאומית ובו עשרות רבות של כיסאות שחורים מוצבים בלב אולם הקריאה במשכן הספרייה החדש ועליהם מונחות תמונות החטופים. לצידם – כיסאות צבעוניים של ילדי גן וילדי בית ספר וכיסא תינוק אחד. על כל כיסא ממתין ספר לצד תמונות החטופים, ספר שאוצרת המיצג, דורית גני, הניחה במיוחד עבורם. חלק מהספרים נבחרו על ידי קרובי החטופים, חלקם הותאמו אישית על פי תחומי העניין והתחביבים של כל אחד, וחלקם נבחרו בהתאם לרוח הספר, כותרתו או תוכנו. בתוך כל אחד מהספרים הוכנס כרטיס קורא אישי, ובכולם אותו תאריך החזרה – "עכשיו".
מיצב "המנהרה" - מיצב המדמה את המציאות הנוראית שבה נמצאים החטופים בעזה, במקביל לתקווה שבאה עם האור בקצה המנהרה. המיצב, של האמן רוני לבבי ובהפקה של מטה החטופים ומתנדבים, הוקם בכיכר החטופים והנעדרים לציון 100 ימים בהם החטופים נמצאים בשבי.
במרץ 2024 הושק הקמפיין "מקומם איתנו" ביוזמתו של הפרסומאי החברתי יוסי בן טוב ובשיתוף מטה המשפחות להחזרת השבויים והנעדרים, הקמפיין נועד להשתלב בשגרת החיים התרבותיים ובמסגרתו הוצעו לקהל 134 כרטיסים (כמניין החטופים) למופע של שלומי שבת ב-9.3.24 בהיכל התרבות. על גבי המקומות שנרכשו הוצבו תמונות החטופים באותה עת במטרה להנכיח את היעדרותם מחיי היום יום, ועל מנת לשריין להם מקום פיסי בתוך הקהל כתזכורת ויזואלית לעובדה שגם כאשר חיי השגרה ממשיכם, הם אינם יכולים להיות שלמים בלעדיהם.
יותר מ-3500 מתומכי מטה המשפחות צעדו ביוני 2024 במצעד התמיכה השנתי בניו יורק, לבושים בחולצות "BRING THEM HOME NOW", בהובלת יותר מ-70 בני משפחות החטופים.
מחלוקת סביב פעילות המטה

זמן קצר לאחר הקמת מטה משפחות החטופים, החלו להישמע דברי ביקורת מתוך המטה עצמו. חבר המטה, דוד מידן, הודיע ב-29 באוקטובר 2023 על פרישה מפעילות במטה בטענה כי המטה מזמין לפגישות עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו רק מספר מצומצם של משפחות שסווגו כ-"נוחות". אחריו עזבו את המטה גם יעקב פרי ודודי זלמנוביץ (חזר בהמשך לסייע למטה).
על המטה נמתחה ביקורת מימין בטענה שהוא מוטה ממניעים פוליטיים נגד נתניהו, ובפרט על רונן צור שהיה פעיל במחאה נגד הרפורמה המשפטית, בטענה שהוא משתמש במשפחות כאמצעי ניגוח פוליטי. בין המבקרים היו גם מספר משפחות של חטופים שטענו כי מובילי המטה מובילים אותו לצרכים פוליטיים על גב המשפחות, וכן כי עמדתם המתנגדת לשחרור מחבלים במסגרת המתווה שמוקדם על ידי המטה, מושתקת על ידי המטה ואינה נשמעת בציבור. ביקורת זו הביאה משפחות אלה להתאגד בנפרד בפורום תקווה. ביקורת נוספת מימין הייתה שהקמפיין של המטה פוגע במאמץ החזרת החטופים ובמאמץ הלחימה. רמי איגרא, שהיה ראש חטיבת שבויים ונעדרים במוסד, טען שהמטה בראשות צור גרם להעלאת המחיר שדרש חמאס בעסקה. גם בנימין נתניהו וראש השב"כ רונן בר הביעו טענות דומות. ביקורת גם נמתחה על החלטת המטה לפרסם סרטון שכולל צילומים של הנער יגיל יעקב שנעשו על ידי חמאס בעודו בשבי.
מנגד נטען על ידי אנשי שמאל כמו איש התקשורת חן אגרי, כי נתניהו ותומכיו חצו את הקו שבין ויכוח לגיטימי לגבי האופן שבו צריך להתנהל במאבק לשחרור החטופים, ומקעקעים את המטה באופן לא לגיטימי, על ידי הצגת המטה כאילו הוא מנסה להוביל את ישראל להפסד במלחמתה ולהדיח את נתניהו מהשלטון.
הארגון "פייק ריפורטר" דיווח על בסיס בחינת אמצעי התקשורת, כי עד פברואר 2024 כמחצית מהשיח הציבורי הנוגע למטה היה שלילי וכשליש חיובי. לטענת הארגון "משפיענים תומכי ראש הממשלה, בהם אנשי תקשורת ופעילי ליכוד, פועלים למסגר את מאבק משפחות החטופים כלא לגיטימי ולא אותנטי". עוד טענו אנשי הארגון לקשר בין שיח שלילי זה לבין מקרי אלימות כנגד פעילי המאבק.
ב-18 בפברואר 2024 התפטר מתפקידו ראש המטה, רונן צור, לבקשת משפחות חטופים בעקבות הביקורת על זיהויו הפוליטי והטענה כי פעילותו מוטה פוליטית.
ב־19 במרץ התפטר מחליפו של רונן צור, דניאל קוגן, מניהול המטה, בעקבות חילוקי דעות עם חלק מהמשפחות שביקשו "להחמיר את הטון". כשעתיים לאחר מכן הודיעה גם ליאת בל סומר, ראש מערך תקשורת בינלאומית במטה, על פרישתה בעקבות חילוקי דעות.
ראו גם

מחאות בישראל על רקע מלחמת חרבות ברזל
תגובות חברתיות וציבוריות בעולם למלחמת חרבות ברזל
מסכים

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה, רומנטיקה
 יוצרים:  אודי סגל, לוליפופ הפקות בע"מ, יזהר הר-לב, ארז קו-אל, דקלה קידר, סיון ארבל, רונה סגל, יונתן גורפינקל, אלדד זיו, איתן ענר, דני סירקין, אבנר ברנהיימר, עודד לוטן, דוד אופק, עומר תדמור, אודי ירושלמי, יורם מנדל
 שחקנים:  אניה בוקשטיין, רן דנקר, איתי תורג'מן, רינת מטטוב, דאנה איבגי, יורם חטב, הנרי דוד, דניאלה קרטס, אורי גוטליב, חנה חגין, שרון אלכסנדר, אורנה פיטוסי, אורי אומנותי, בר בלפר, קובי שטמברג, ולדימיר פרידמן, ריימונד אמסלם
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  100
 הפקה
 חברת הפקה:  לוליפופ
 אורך פרק:  כ-30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  yes stars ישראלי yesVOD
 תקופת שידור מקורית:  2007–2009
 קישורים חיצוניים
 yes.walla.co.il?w=1%2F7010
 דף התוכנית ב-IMDb
 
מסכים היא סדרת דרמה בת שתי עונות העוסקת במערכות יחסים שונות המתקיימות בווידאו צ'ט. הסדרה מביאה שפה טלוויזיונית חדשה המורכבת מטכנולוגיה של עולם הווידאו צ'טים, מצלמת המחשב. כל קו עלילה בסדרה מצולם משלוש זוויות הנותנות לצופה תחושת שותפות במתרחש מאחורי הצ'אט - החיים הלא וירטואליים. הסיפורים אינם קשורים אחד לשני, וכל אחד מהם מבוים ומתוסרט על ידי אנשים שונים. הסדרה הייתה הפקה משותפת של אתר וואלה! ו-YES.
עונות הסדרה > עונה ראשונה (50 פרקים)

העונה הראשונה שודרה בין ה-27 ביוני ל-6 בספטמבר 2007.
עונות הסדרה > עונה ראשונה (50 פרקים) > הנמלט

בני יוצר קשר עם שירי, בתו של מאפיונר העומד להרוג אותו בגלל חוב כספי. הוא מנסה לתעד אותה מפלילה את אביה ברצח. בני מספר לשירי שהכיר אותה מילדותה בשיכון ד' שבבאר שבע. היא אינה זוכרת אותו והוא מתרץ זאת בכך שהיה ילד מופנם ושקט בילדותו. הוא מציג עצמו כאיש עסקים מצליח המסתובב בעולם, אך למעשה הוא מתחבא בדירת מסתור (ואף מארגן בכל פעם תפאורה אחרת). היא לא יודעת שהבחור נמלט מפני אביה ראש המאפיה. במהלך הכרותם, שירי מתאהבת בו, ומספרת לו על חייה, על השתתפותה במחזה רומיאו ויוליה במסגרת לימודי משחק ועל שותפה המסומם שאף סימם אותה. בני מורה לאחיו לפצוע אותו, בלי ידיעתה.
שחקנים: אניה בוקשטיין (שירי), איתי תורג'מן (בני), ארז בן הרוש. בימוי: דני סירקין, תסריט: יזהר הר לב.
עונות הסדרה > עונה ראשונה (50 פרקים) > תומאס ונעמה

סיפור המבוסס על תקדים משפטי מארצות הברית, שקבע כי גבר גרוש יכול לראות את ילדיו דרך מצלמת האינטרנט במשך רבע שעה בכל יום. בסדרה מדובר בזוג שנפרד והאב מואשם במעשה מגונה בילד. הוחלט שהילד יכול לבקר את האב, אבל האם תפקח עליהם דרך האינטרנט.
שחקנים: אורי גוטליב (תומאס), חנה חגין (נעמה) ואמנון וולף (הרצי). בימוי: איתן ענר; תסריט: ארז קו-אל.
עונות הסדרה > עונה ראשונה (50 פרקים) > גולי וגידי

אב יוצר קשר עם בתו דרך האינטרנט אחרי שעזב אותה ואת אמה לפני כ-5 שנים, כשהייתה בת 12. מאז רק שלח לה ברכות לאקוניות ליום ההולדת. מתברר שהוא מתגורר בחו"ל וצריך ממנה משהו: תרומה של מח עצם.
שחקנים: דאנה איבגי (גולי), יורם חטב (גידי), מלאני פרס (קורדולה, אשתו של גידי), יותם ישי (איתמר). בימוי: סיון ארבל. תסריטאית: דקלה קידר.
עונות הסדרה > עונה ראשונה (50 פרקים) > דניה וזוהר

חיילת שצילמה את עצמה שרה באתר נוסח יו-טיוב מקבלת פנייה מצעיר רוסי שחי בניו יורק. הוא רוצה להשתמש בחלק מהשיר כסימפול ביצירה מוזיקלית שכתב. הם מתאהבים וגוררים זה את זה לסיפור הרסני של סמים. "זה ה'טריינספוטינג' של הסדרה", מגדיר אותו מנדל.
שחקנים: הנרי דוד (דניה), דניאלה קרטס (זהר) ודנה עדיני (רוני). בימוי: יונתן גורפינקל; תסריט: רונה סגל.
עונות הסדרה > עונה ראשונה (50 פרקים) > דובים

זוג בחורים מממשים את אהבתם לפני שאחד מהם נוסע לברלין, והקשר נמשך דרך האינטרנט. הבחור בברלין מסתיר את נטייתו המינית מאביו, אבל למרבה האירוניה גם האב מסתיר ממנו משהו - את היותו הומוסקסואל.
שחקנים: שרון אלכסנדר (זיו), יובל רז (בן), אלדד פריבס ( דרור), חני פירסטנברג (אילאיל). בימוי: עודד לוטן; תסריט: אבנר ברנהיימר.
עונות הסדרה > עונה ראשונה (50 פרקים) > לורנצו ואוזי

צייר שמסתגר בביתו פוצח במערכת יחסים אינטרנטית עם בת 25 גותית ואפלה. "דן בן אמוץ פוגש את תומרקין", מגדיר מנדל את הצייר.
שחקנים: שמואל וילוז'ני (לורנצו) ורינת מטטוב (אוזי). בימוי: איתן ענר; תסריטאי: אלדד זיו. בסוף העונה אוזי יורה בעצמה בביתו של לורנצו בזמן שהוא בביתה שלה ורואה את כל הנעשה.
עונות הסדרה > עונה ראשונה (50 פרקים) > המחתרת

עיתונאית עובדת על תחקיר ויום אחד חודר למחשב שלה האקר בצורת דמות וירטואלית. היא נטפלת למחשב שלה וממררת את חייה.
שחקנים: אורנה פיטוסי (נירה), אורי אומנותי (האקר), קובי שטמברג (עופר). תסריט: יזהר הר לב; בימוי: דני סירקין.
לבסוף התגלה שההאקר הוא, בעצם, האקרית - בתם של נירה ועמוס הירשנזון, שאומצה על ידי דב (בר בלפר).
עונות הסדרה > עונה ראשונה (50 פרקים) > אינסומניה

אדם מנסה לשבור את שיא גינס בחוסר שינה. הוא פותח אתר שבו הצופים יכולים לצפות בו 24 שעות ביממה. ילדה בת 12 מהמרת כמה זמן יעמוד במשימה, ואילו אמה מנסה לשכנע אותו לוותר על האתגר.
שחקנים: ולדימיר פרידמן (אולג), רותי בורנשטיין (טלי), רומי גרנט (תום). בימוי: דוד אופק; תסריט: עומר תדמור.
עונות הסדרה > עונה שנייה (50 פרקים) > נמרוד וללה

גלי היא חשפנית באינטרנט שמנסה לסיים את התואר שלה, אך מתקשה להחזיק את עצמה כלכלית. יום אחד עולה מולה באתר החשפנות נמרוד, בחור צעיר הסובל מפיגור קל שבדיוק עבר לגור לבד בדיור מוגן, וחושב שבאתר ימצא קוסמת שעושה טריקים. גלי מנסה לנפנף אותו בהתחלה, אך זה לא כל כך פשוט, כי נמרוד מתחיל להיות יותר ויותר משוכנע שגלי היא בעצם ללה, חברת ילדותו ואהבתו הראשונה שלא ראה מאז גיל 12. נמרוד מרבה להתקשר. הוא מחבב את גלי, בטוח שהיא ללה, ומציע לתת לה כסף. גלי לא רוצה לקחת את כספו, אך כשהיא מגלה שיש לו כישרון מיוחד לזכור מספרים וסטטיסטיקות של משחקי ספורט, היא מחליטה לנצל את הידע שלו.
שחקנים: נטע גרטי (גלי), רן דנקר (נמרוד) ומיכל גבריאלוב (אסתי). תסריטאי: ארז קו-אל; במאי: איתן ענר
עונות הסדרה > עונה שנייה (50 פרקים) > אורה הכפולה

הילה, דוגמנית ישראלית מצליחה, עושה את צעדיה הראשונים בהוליווד לאחר שקיבלה תפקיד קטן בסרט של שפילברג. היא מלווה בכל צעד וצעד על ידי אמה אורה, שנשארה בארץ אך נמצאת תמיד בסביבה באמצעות המסך. זו תקופה קשה לאורה ולהילה, שרגילות להיות צמודות 24 שעות ביממה, שכן אורה היא לא רק האמא הפושרית הטיפוסית, היא גם שימשה כסוכנת של בתה מאז ילדותה, כשזו החלה לדגמן. אך הילה לא לגמרי לבדה בהוליווד. מצטרפת אליה נתניה, פליטת ריאליטי שהפכה מגישת טלוויזיה, שנשלחת לעשות על הילה סרט תיעודי. נתניה, תעשה הכל כדי לנצל את ההזדמנות שניתנה לה, ולו רק בשביל שרומנו המפיק, הראשון בעולם שבאמת האמין בה, ושאיתו יש לה מערכת יחסים מורכבת, יהיה גאה ומרוצה.
שחקנים: טל טלמון (הילה), מיקי קם (אורה), דניאלה וירצר (נתניה), דורון צברי רומנו. תסריטאים: אבנר ברנהיימר, גיא סידיס; במאי: דני רוזנברג.
עונות הסדרה > עונה שנייה (50 פרקים) > איה וניצן

כשההורים של איה וניצן החליטו על פרידה זמנית, עבר האב לדירה שכורה בתל אביב. כמה ימים אחר כך רבה איה המרדנית עם אמה ועוברת על דעת עצמה לגור עם אביה. ניצן נשארת עם אמא בבית בחיפה. איה בת ה 16 וניצן בת ה 12 מנסות להתמודד ולהבין את המצב החדש, ומקוות לגרום להורים לחזור. אלא שבמהלך חקירתן את נסיבות הפרידה, הן מגלות שאמא דפנה בקשר עם גבר מסוים ובטוחות שהיא בגדה איתו באבא עוזי.
שחקנים: הילה שניצקי (איה), נילי נויטל (ניצן), שירי גולן (דפנה), איצ'ו אביטל (עוזי). תסריטאית: דקלה קידר; במאית: סיון ארבל.
עונות הסדרה > עונה שנייה (50 פרקים) > איילת ופאף דודי

איילת היא אישה הסובלת מתסמונת טורט שהחליטה להיכנס להריון מתרומת זרע. היא מפרסמת באינטרנט סרטון בו היא מחפשת את תורם הזרע. הסרטון הופך ללהיט שעובר בכל הרשת, והיא מקבלת תגובות רבות ומתחילה וידאו-בלוג קבוע ומוצלח שבו היא מספרת על עצמה ועל בת דודתה ובעלה המוזר, בנצי. יום אחד מופיע מולה במסך פאף דודי (לביא זיטנר), בעל אתר למכירת ערכות לגידולים ביתיים, וטוען שהוא התורם.
שחקנים: יעל לבנטל (איילת), לימור גולדשטיין (עם), בנימין יגינדורף (בנצי), לביא זיטנר (פאף דודי). תסריטאיות: עיינה אברהם, יעל לבנטל, טליה לביא, הילה גרטי; במאית: טליה לביא.
עונות הסדרה > עונה שנייה (50 פרקים) > ים יבשה

יעל ורועי הם חברי ילדות שגדלו יחד. האבות של שניהם היו שותפים וחברים הכי טובים, עד לפני כמה שנים, כשסכסוך בין השניים גרם לנתק בין המשפחות ולמפלה הכלכלית של משפחתו של רועי, שנאלצו לעזוב את הארץ. יעל ורועי היו אז בני 18. כיום, כ 7 שנים אחרי, רועי צץ חזרה בחייה של יעל. יום אחד כשיעל מדברת ב"מסכים" עם אביה, שנמצא בטיול על היאכטה שלו, היא מופתעת לראות שם את רועי. התרגשות הפגישה המחודשת מתפוגגת מהר מאוד כשיעל מבינה שנסיבות הגעתו של רועי אינן תמימות בכלל.
שחקנים: אביגיל ערמון (יעל), יפתח אופיר (רועי). תסריטאי: אורן יעקובי; במאי: שחר ברלוביץ'.
עונות הסדרה > עונה שנייה (50 פרקים) > הנמלט 2

(המשך מהעונה הקודמת). עברה שנה, וכיום שירי היא שחקנית בהצגות ילדים, שיוצאת עם פבלו, כוכב טלנובלות שנמצא על אי, מנחה תוכנית בנוסח "הישרדות". שירי מופתעת לקבל שיחה מאביה, ויקטור חדאדייב, שחשבה שהוא בכלא בארצות הברית, ושאיתו לא דיברה מאז מה שקרה, ומגלה שאבא שלה עובד על עסקת טיעון עם המשטרה שתקנה לו הקלה משמעותית בעונש. בעזרת יונה אידלמן, השוטר שאחראי על המבצע, הוא משכנע את שירי לשתף פעולה.
שחקנים: אניה בוקשטיין (שירי), אנחל בונני (פבלו), שמוליק קלדרון (ויקטור חדאדייב), סמי הורי (יונה אידלמן). תסריטאי: יזהר הר לב; במאי: דני סירקין.
עונות הסדרה > עונה שנייה (50 פרקים) > פרילנד

בועז הוא בחור סטלן חסר אמביציות שחי במושב עם חברתו מזה שנים, ענת. הוא לא ממש אוהב את המקום ואין לו מה לעשות שם, לכן הוא לא מתנגד כשדרמוט, חבר אנגלי שלו, מבקש ממנו עזרה במשהו קטן, בתשלום לא רע בכלל. דרמוט רוצה שבועז יכנס לעולם הווירטואלי, ייצור לעצמו דמות וירטואלית ויצור קשר עם בחורה מסוימת שמסתובבת שם בחוף ומוכרת לאנשים אווטרים שהיא מעצבת. עז לא ממש מבין מה המטרה, וגם ענת לא מרוצה מהעיסוק הזה שלו שלוקח לו את רוב הזמן ונראה לה מוזר. היא אפילו מתחילה לקנא בבחורה הזו, לאקי, שבועז מדבר איתה כל הזמן.
שחקנים: אמנון פישר (בועז), טינקרבל (ענת), אנתוני קול (דרמוט), מאיה מרון (לאקי). במאי ותסריטאי: גור בנטביץ.
עונות הסדרה > עונה שנייה (50 פרקים) > נבוכדנצר

גדי הוא הבן של דבורה בר-און, שופטת בכירה, שהוחזר מהודו במצב פסיכוטי לאחר חוויית סמים קשה ובטוח שהוא נבוכדנצר, האחראי על חורבן הבית הראשון. גדי נמצא בכפר טיפולי המנוהל על ידי מישל (מאיר סוויסה), ומדבר עם אמו דרך ה"מסכים" לאחר שלא התמודד טוב עם ביקוריה. דבורה מוטרדת, בלשון המעטה, מכך שבהודו גדי התחתן עם חברתו נטלי. גדי ונטלי הם זוג מהאוניברסיטה, שניהם לומדים משפטים. הם נסעו יחד להודו בחופשת הסמסטר, שם התחתנו בספונטניות ממש לפני שלקחו את הטריפ שגרם לגדי להתקף.
שחקנים: יונתן מילר (גדי), רבקה נוימן (דבורה בר-און), מאיר סוויסה (מישל), ריימונד אמסלם (נטלי). תסריטאי: יזהר הר-לב; במאי: דני סירקין.
הערות שוליים

↑  רותה קופפר, סקס, שקרים ואינטרנט, באתר הארץ, 27 ביוני 2007
↑  יעל גאוני, ‏סנונית ראשונה של פרויקט הווידאו האינטרנטי של וואלה ו-YES, באתר גלובס, 20 ביוני 2007
↑  מערכת עכבר העיר, מכבים את המסך, באתר הארץ, 6 בספטמבר 2007
חוק הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  3 בינואר 2006
 תאריך חקיקה עברי:  ג' בטבת תשס"ו
 גוף מחוקק:  הכנסת השש עשרה
 תומכים:  21
 מתנגדים:  0
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 2050, עמ' 234
 הצעת חוק:  פרטית
 משרד ממונה:  המשרד לביטחון פנים
 מספר תיקונים:  6
 נוסח מלא:  חוק הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין, התשס"ו–2006
 
חוק הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין, התשס"ו–2006 אושר בכנסת השש עשרה ב-21 בדצמבר 2005 ונכנס לתוקף ב-1 באוקטובר 2006. מטרת החוק מוצגת בסעיף 1 שלו: "מטרתו של חוק זה להגן על הציבור מפני ביצוע עבירות מין על ידי ביצוע הערכות מסוכנות לגבי עברייני מין בשלבים השונים של ההליך המשפטי, וכן ביצוע פיקוח ומעקב ושיקום מונע לעבריינים כאמור, והכל לשם מניעת ביצוע עבירות מין חוזרות."
מטרת החוק ודרכי הגשמתה

מטרת החוק ודרכי הגשמתה מוצגות בדברי ההסבר להצעת החוק:
תמצית החוק

החוק מגדיר:

"עבירת מין" –
"עבריין מין" – מי שהורשע בעבירת מין ומתקיים בו אחד מאלה:
החוק מסמיך את שר הבריאות ושר הרווחה למנות מעריכי מסוכנות שתפקידם לערוך הערכות מסוכנות, ולפקח על פעילותם. הערכת מסוכנות היא הערכת הסיכון, לרבות רמת הסיכון, הנשקפים מאדם לביצוע עבירת מין נוספת (למעט עבירה לפי סעיף 214(ב3) לחוק העונשין) על ידו, ולפי העניין גם המלצות לעניין פיקוח ומעקב ולעניין שיקום מונע. מעריך מסוכנות הוא אחד מאלה, שהוא גם בעל הכשרה וכישורים באבחון ובטיפול בתחום עבריינות המין:
הערכת מסוכנות עדכנית נדרשת טרם קבלת החלטה בנוגע לעברייני מין על ידי הגופים המפורטים להלן,:
עבריין מין יהיה מצוי בפיקוח ובמעקב, במטרה להגן על הציבור מפני ביצוע עבירת מין נוספת על ידי עבריין המין ובמידה הנדרשת כדי למלא אחר מטרה זו. בפיקוח ובמעקב עוסקת יחידת פיקוח שהוקמה על ידי השר לביטחון הפנים, ותפקידיה:
בית המשפט, לאחר שקיבל הערכת מסוכנות, רשאי להוציא לגבי עבריין מין צו פיקוח ומעקב לתקופה שיקבע, ולא יותר מחמש שנים, אם סבר, לאחר שקיים דיון בעניין, שרמת הסיכון כי עבריין המין יבצע עבירת מין נוספת אינה נמוכה.
עבריין מין יעבור שיקום מונע, שיינתן בקהילה ובבית הסוהר.
הערות שוליים

↑  חוק הגנה על הציבור מפני עברייני מין, התשס"ו–2006, באתר הכנסת
↑  הצעת חוק עברייני מין (הגנה על הציבור), התשס"ב–2002, ה"ח 3180 מ-17 ביולי 2002
ויליאם טרימבל

ויליאם אלן טרימבל (באנגלית: William Allen Trimble;‏ 4 באפריל 1786 – 13 בדצמבר 1821) היה פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם אוהיו.