stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלבטרוס טריסטני

| אלבטרוס טריסטני |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: יסעוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אלבטרוסיים
סוג:: אלבטרוס גדול
מין:: אלבטרוס טריסטני
שם מדעי
 Diomedea dabbenena ‏מת'יוז, 1929

אלבטרוס טריסטני (שם מדעי: Diomedea dabbenena) הוא עוף ימי גדול ממשפחת האלבטרוסיים. עד לשנת 1998 לא נחשב למין העומד בפני עצמו. גם כיום, אין אחדות דעים באשר למעמדו הטקסונומי: אחדים מסכימים עם סיווגו כמין עצמאי, ואולם אחרים מקפידים על המיון הישן, לפיו האלבטרוס הטריסטני הוא תת-מין של האלבטרוס הנודד.
מאפיינים

במראהו, הוא דומה, כמעט באופן מוחלט, לאלבטרוס הנודד, וקשה להבחין בין השניים ממרחק. יחד עם זאת, הוא קטן יותר מהאלבטרוס הנודד, וגבו כהה יותר מזה של האחרון. הדמיון ביניהם כה רב, עד כי תפוצתו בימים ובאוקיינוסים איננה ידועה לאשורה. שימוש במעקב לווייני הראה כי אלבטרוסים אלו מוצאים את מזונם בדרום האוקיינוס האטלנטי. הזכרים נוטים לתור אחר מזונם מערבית לאתרי הקינון (בכיוון דרום אמריקה), בעוד שהנקבות תרות אחר מזונן מזרחית יותר (בכיוון אפריקה). הם ניזונים בעיקר מדיונונים.
האלבטרוסים הטריסטנים הם בעלי חיים אנדמיים לקבוצת האיים טריסטן דה קונה ולאי גוף. כ-1,500 זוגות אלבטרוסים, שהם מרבית האוכלוסייה הבוגרת, מקננים באי גוף. אחרים מקננים באי אינאקססיבל. בעבר הם אויומו על ידי מינים פולשים כחולדות, חתולים וחזירים, אולם אלו נלקחו ממושבות האלבטרוסים לאחר שהתגלתה השפעתם המזיקה. יחד עם זאת, צעד זה הביא לכך שהעכברים, שמספרם באיים הלך וגדל, אכלו והרגו גוזלים רבים, וזאת על אף שהגוזלים גדולים משמעותית מן העכברים. כיום האיום העיקרי על אלבטרוסים אלו, כמו על יתר מיני האלבטרוסים, מגיע מצדם של דייגים המשתמשים במערכי חכות.
בעבר מצב השימור של המין נקבע על ידי איגוד השימור העולמי (IUCN) כ"בסכנת הכחדה", אולם נראה היה שהאיום עליהם היה רב משחשבו, וכי מספרם קטן במהירות. מאוחר יותר אומתו החששות, ובעקבות זאת מצב השימור של המין הוחמר ב-2008, והוא עומד על "בסכנת הכחדה חמורה". אוכלוסייתו הכללית נאמדת בכ-9,000 עד 15,000 פרטים.
הערות שוליים

↑  אלבטרוס טריסטני באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Ross M. Wanless, Andrea Angel, Richard J. Cuthbert, Geoff M. Hilton & Peter G. Ryan 2007. Can predation by invasive mice drive seabird extinctions? Biology Letters 3(3):241-244.
| אלבטרוסיים |
| --- | --- | --- |
| אלבטרוס גדול | אלבטרוס מלכותי (אלבטרוס מלכותי צפוני) • אלבטרוס נודד • אלבטרוס טריסטני • אלבטרוס אמסטרדם • אלבטרוס אנטיפודי |  |
| אלבטרוס צפון פסיפי | אלבטרוס שטלר • אלבטרוס נצחי • אלבטרוס גלאפגוס • אלבטרוס שחור-רגל |  |
| אלבטרוס עשון | אלבטרוס עשון • אלבטרוס אפור |  |
| אלבטרוס שחפי | אלבטרוס בולר • אלבטרוס לבן-כיפה • אלבטרוס לבן-ראש • אלבטרוס צ'טהאם • אלבטרוס צהוב-חרטום • אלבטרוס צהוב-חרטום הודי • אלבטרוס אפור-ראש • אלבטרוס שחור-גבות • אלבטרוס סלבין • אלבטרוס קמפבל |  |
אלבטרוס אנטיפודי

| אלבטרוס אנטיפודי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: יסעוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אלבטרוסיים
סוג:: אלבטרוס גדול
מין:: אלבטרוס אנטיפודי
שם מדעי
 Diomedea antipodensis ‏רוברטסון ווורהאם, 1992

אלבטרוס אנטיפודי (שם מדעי: Diomedea antipodensis) הוא עוף ימי גדול ממדים ממשפחת האלבטרוסיים. ב-1992 הוא הובחן לראשונה כתת-מין של האלבטרוס הנודד, וב-1998 חלק מן החוקרים הכירו בו כמין נפרד. עם זאת, חלק מהחוקרים אינם מסכימים עם המיון החדש. מחקר שנערך ב-2004 ושבדק את הדנ"א המיטוכונדריאלי ואת המיקרוסטלייטים של אלבטרוסים נודדים, הגיע למסקנה כי פיצול האלבטרוס האנטיפודי מוצדק.
האלבטרוסים האנטיפודים קטנים יותר מהאלבטרוסים הנודדים, אך קשה להבדיל ביניהם בשטח. הם מקננים באיים הסמוכים לניו זילנד. המין מתחלק לשני תת-מינים:
D. a. antipodensis - מקנן באיי האנטיפודה ובאיי קמפבל.
D. a. gibsoni - מקנן באיי אוקלנד. תת-מין זה נחשב למין נפרד בעבר, אולם המחקר שנערך ב-2004 הראה כי ההבדלים בינו לבין תת-המין הראשון מעטים ואינם מצדיקים פיצול.
בים, האלבטרוסים האנטיפודים נפוצים ברחבי דרום האוקיינוס השקט, החל מאוסטרליה ועד צ'ילה. תזונתם מתבססת על דיונונים, ובמידה פחותה על דגים. שלא כמו רוב האלבטרוסים הם אינם ניזונים מסרטנים.
מצב השימור של האלבטרוס האנטיפודי הוא בסכנת הכחדה.
ראו גם

M. Brooke (2004). "Procellariidae", Albatrosses And Petrels Across The World. Oxford University Press, Oxford, UK. ISBN 0-19-850125-0.
הערות שוליים

↑  אלבטרוס אנטיפודי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| אלבטרוסיים |
| --- | --- | --- |
| אלבטרוס גדול | אלבטרוס מלכותי (אלבטרוס מלכותי צפוני) • אלבטרוס נודד • אלבטרוס טריסטני • אלבטרוס אמסטרדם • אלבטרוס אנטיפודי |  |
| אלבטרוס צפון פסיפי | אלבטרוס שטלר • אלבטרוס נצחי • אלבטרוס גלאפגוס • אלבטרוס שחור-רגל |  |
| אלבטרוס עשון | אלבטרוס עשון • אלבטרוס אפור |  |
| אלבטרוס שחפי | אלבטרוס בולר • אלבטרוס לבן-כיפה • אלבטרוס לבן-ראש • אלבטרוס צ'טהאם • אלבטרוס צהוב-חרטום • אלבטרוס צהוב-חרטום הודי • אלבטרוס אפור-ראש • אלבטרוס שחור-גבות • אלבטרוס סלבין • אלבטרוס קמפבל |  |
אלברכט השני, מלך גרמניה

אלברכט השני, מלך גרמניה (בגרמנית: Albrecht II, Römisch-deutscher König ‏10 באוגוסט 1397 – 27 באוקטובר 1439) היה מלך גרמניה מ-1438 ועד 1439, ובנוסף היה גם מלך הונגריה, קרואטיה ובוהמיה.
קורות חייו

אלברכט נולד ב-10 באוגוסט 1397 לאלברכט הרביעי, דוכס אוסטריה ויוהאנה סופיה מבוואריה, בתו של אלברכט הראשון, דוכס בוואריה ורעייתו מרגרט מבריג.
בשנת 1404 מת אביו, ואלברכט עלה לשלטון במקומו כאלברכט החמישי, דוכס אוסטריה. בתחילה שימשו דודיו וילהלם, דוכס אוסטריה ולאופולד הרביעי, דוכס אוסטריה כעוצרים, אולם לאחר מותו של לאופולד בשנת 1411, תפס אלברכט את השלטון.
עם הקמת תנועתו האנטי-קתולית של יאן הוס בצ'כיה, החמיר מצבם של היהודים עקב האשמות בכך ששיתפו פעולה עימה. בשנת 1420 הגיעה הקהילה לשעת שפל חמור ביותר, עת יהודי מפרנסי העיר אנס שבאוסטריה עילית הואשם בעלילת שווא של חילול לחם הקודש. עלילה זו גרמה לכך שאלברכט פקד לאסור את כל יהודי אוסטריה. 210 יהודים הועלו על המוקד בפומבי והשאר גורשו מאוסטריה בחוסר כל. בכך הייתה אוסטריה הראשונה בין מדינות מרכז אירופה שגירשה את תושביה היהודים.
בשנת 1422 התחתן אלברכט עם אליזבת מלוקסמבורג, בתו של זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ורעייתו ברברה מצליה. בשנת 1423 סייע אלברכט לחותנו במהלך המלחמות ההוסיטיות, ובתמורה הכריז עליו זיגמונד כיורשו, והעניק לו את התואר מרקיז מוראביה.
בשנת 1437 מת חותנו זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואלברכט הוכתר למלך הונגריה, קרואטיה ובוהמיה, וב-18 במרץ 1438 אף נבחר למלך הרומאים.
ב-27 באוקטובר 1439 מת אלברכט בעיר נסמיי במהלך מסע כנגד הטורקים, ומכאן ואילך שלטו יורשיו באימפריה הרומית הקדושה עד לפירוקה בשנת 1806.
משפחתו

ב-12 בפברואר 1422 התחתן אלברכט עם אליזבת מלוקסמבורג, בתם של זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה וברברה מצליה, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
אנה מאוסטריה, רוזנת תורינגיה (1432–1462).
גאורג (1435).
אליזבת מאוסטריה (1438–1505).
לסלו החמישי, מלך הונגריה (1440–1457).
איראקלי קובאחידזה

איראקלי קוֹבָּחִידְזֶה (בגאורגית: ირაკლი კობახიძე; נולד ב-25 בספטמבר 1978) הוא חוקר חוקה ופוליטיקאי גאורגי המכהן כראש ממשלת גאורגיה מאז 2024.
ראשית חייו ולימודים

קובאחידזה נולד ב-25 בספטמבר 1978 בטביליסי, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הגאורגית, ברית המועצות, ואביו גיורגי היה פיזיקאי ופוליטיקאי. הוא סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה הממלכתית של טביליסי בשנת 2000 ובין 2002 ל-2006 למד באוניברסיטת דיסלדורף, ממנה קיבל תואר שני במשפטים ותואר דוקטור.
בשנים 2000–2001 שימש כרכז האזורי של פרויקט החינוך הציבורי של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בין-לאומי, ובין 2006 ל-2014 היה מנהל פרויקטים בתוכנית הפיתוח של האו"ם (UNDP). ב-2011 היה חבר במשלחת הגאורגית למועצת אירופה. הוא שימש עוזר פרופסור באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי בשנים 2005–2012 ומאז 2014, וכפרופסור חבר באוניברסיטת הקווקז בין השנים 2011 ל-2014.
קריירה פוליטית

בשנת 2015 מונה קובאחידזה למזכיר בפועל של מפלגת השלטון החלום הגאורגי, לצד המזכיר הכללי קאחה קאלדזה. הוא שימש כסגן מנהל הקמפיין לבחירות לפרלמנט 2016, ומנהל קמפיין לבחירות המוניציפליות 2017, ומילא תפקיד חשוב בהצלחות המפלגה בהן. בשנת 2016 הוא נבחר לפרלמנט של גאורגיה תחת גוש החלום הגאורגי, ונבחר מחדש בבחירות ב-2020.
קריירה פוליטית > יו"ר הפרלמנט (2016–2019)

ב-18 בנובמבר 2016 מונה קובאחידזה ליושב ראש הפרלמנט של גאורגיה עם 118 קולות בעד ושלושה בלבד נגד. הוא הוביל את חיזוק הקשרים הבין-לאומיים של הפרלמנט עם הקמת האספות הפרלמנטריות של גאורגיה-אוקראינה-מולדובה וגאורגיה-פולין, וחתימת הסכמי שיתוף פעולה אסטרטגיים עם הפרלמנט הפולני, הסאימה של לטביה, האוליי מג'לס של אוזבקיסטן והאספה הלאומית של סרביה.
ב-10 בינואר 2017 נפגש עם נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין, ובאוקטובר אותה שנה ערך ביקור גומלין בישראל.
קריירה פוליטית > יו"ר הפרלמנט (2016–2019) > רפורמה חוקתית

תחת הנהגתו של קובאחידזה יישם הפרלמנט הגאורגי רפורמה חוקתית, וכיהן כיושב ראש ועדת החוקה הממלכתית שניסחה את חוקת גאורגיה (אנ'). הרפורמה כוננה צורת ממשל של רפובליקה פרלמנטרית במדינה, העבירה את הבחירות לפרלמנט לבחירות יחסיות, צמצמה את הסמכויות הביצועיות של נשיא גאורגיה, ביטלה את הבחירות הישירות לנשיאות וחיזקה את תפקיד הפרלמנט ואת הזכויות הפוליטיות של האופוזיציה.
ב-21 ביוני 2019, בעקבות מחאה על נאום של חבר הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית בפרלמנט, הגיש קובאחידזה את התפטרותו והמשיך לכהן כחבר פרלמנט.
קריירה פוליטית > יושב ראש החלום הגאורגי

ב-11 בינואר 2021 נבחר קובאחידזה ליושב ראש מפלגת החלום הגאורגי.
במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022 הביע קובאחידזה תמיכה באוקראינה וגינה את פעולותיה של רוסיה, אך מתח ביקורת על מזכיר המועצה לביטחון לאומי והגנה של אוקראינה אולקסי דנילוב על כך שגאורגיה "תעזור מאוד" לאוקראינה על ידי "פתיחת חזית שנייה" נגד רוסיה. קוביחאדזה אמר כי מהלך כזה יקל על מצבה של אוקראינה אך עלול "לעלות במחיר של השמדת גאורגיה". בשל כך הוא הואשם ברטוריקה "אנטי-אירופית" ו"אנטי-מערבית".
ביוני 2022, כשהפרלמנט האירופי העביר מספר החלטות נגד ממשלת גאורגיה וסירב להעניק לה מעמד של מועמדת לאיחוד האירופי, מתח קובאחידזה ביקורת על פעולות אלו ואמר כי הן הושפעו מהמאמץ של מה שכינה "מפלגת המלחמה הגלובלית" לדחוף את גאורגיה לתוך המלחמה. הוא הצהיר כי גאורגיה לא תסטה מדרכה לקראת חברות באיחוד האירופי וקרא לארצות הברית ולאיחוד "להימנע מקריאות לגאורגיה להיכנס למלחמה".
קריירה פוליטית > ראש ממשלת גאורגיה (2024–הווה)

ב-29 בינואר 2024 דיווח ערוץ הטלוויזיה אימדי כי מפלגת החלום הגאורגי מתכננת למנות את קובאחידזה לראש ממשלת גאורגיה, מה שאושר על ידי סגנו ארצ'יל טלקוואדזה. באותו יום התפטר ראש הממשלה איראקלי ר'אריבאשווילי מתפקידו במטרה להוביל את המפלגה בבחירות לפרלמנט בהמשך השנה.
ב-1 בפברואר מינתה המפלגה מינתה את קובאחידזה למחליפו של ר'אריבאשווילי כראש ממשלה, ואושר בתפקיד בפרלמנט ב-8 בפברואר עם 82 בעד ו-10 נגד. עם מינויו הצהיר קובאחידזה שממשלתו תתמקד בהפסקת הכיבוש הרוסי של דרום אוסטיה ואבחזיה ובמיגור העוני.
חיים אישיים

קובאחידזה נשוי לנטליה מוטסונלידזה, ולשניים שני ילדים. מלבד גאורגית, הוא דובר אנגלית, גרמנית ורוסית.
אייניקייט

גיליון אייניקייט, ינואר 1947
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
אייניקײַט (יידיש: אחדות) היה עיתון יידי שיצא לאור בברית המועצות על ידי הוועד היהודי האנטי פשיסטי. הגיליון הראשון של העיתון יצא לאור ב-7 ביוני 1942 בעיר סמרה, מ-31 באוגוסט 1943 ועד 20 בנובמבר 1948 יצא לאור במוסקבה. בסמרה יצא לאור פעם בעשרה ימים, במוסקבה בהתחלה פעם בשבוע והחל מ-22 בפברואר 1945 שלוש פעמים בשבוע. בשנת 1948 תפוצתו של העיתון הגיע לעשרת אלפים עותקים, 800 מתוכם נשלחו לחו"ל. ראש הוועד האנטי פשיסטי שלמה מיכאלס ניסח את מטרת העיתון במילים אלו: מטרת העיתון לאחד את כלל היהודים במלחמה הקדושה. . העורך הראשי של העיתון היה הפובליציסט שכנא אפשטיין.
עם כותבי העיתון נמנו דוד ברגלסון, לייב קוויטקו, איציק פפר, שמואל הלקין, מיכאיל שמבדל, אהרן קושנירוב, מרים אייזנשטדט (בין היתר פרסמה רשימת 135 יהודים גיבורי ברית המועצות) ואחרים. בין היתר תיאר העיתון את חיי היהודים בארץ ישראל ואת מלחמת העצמאות.
ביטאון אמריקאי בעל שם זהה

אין לטעות בין כתב העת הסובייטי, לבין ביטאון 'אייניקייט' אחר - שיצא לאור בניו יורק, בשנים 1943–1947, מטעמה של אגודת הסופרים והאמנים ביידיש באמריקה.
הערות שוליים

1 2  אייניקייט, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית).
ערך זה הוא קצרמרבנושא יידיש ובנושא עיתונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלון רבוע כחול ישראל

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (25 במאי 2016–BSI)  הבורסה לניירות ערך בתל אביב (BSI) 
 מייסדים:  המשביר המרכזי וחברת העובדים
 תקופת הפעילות:  1932 כ"קו-אופ תל אביב" – הווה
 מיקום המטה:  יקום 
 משרד ראשי:  מתחם יורופארק 10, קיבוץ יקום
 שליטה בחברה:  מוטי בן משה (100.00%)
 ענפי תעשייה:  מגזר קמעונאות המזון 
 מוצרים עיקריים:  חברת החזקות
 הכנסות:  9.12 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  1.07 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח:  508 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  4.00 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  19.3 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  בן-משה מוטי (מרדכי)
 מנכ"ל:  בן-משה מוטי (מרדכי)
  
 www.bsi.co.il
 
הלוגו הקודם של החברה
אלון רבוע כחול ישראל בע"מ (בעבר "ריבוע כחול ישראל") הוא קונצרן ישראלי שבסיסו בקיבוץ יקום. החברה מנוהלת על ידי יו"ר הדירקטוריון אביגדור קפלן, ומנכ"ל החברה ישראל יניב. החברה מגדירה את עצמה כחברת השקעות מגוונות, שתחומי הפעילות שלה הם מסחר, נדל"ן, דלק, קמעונאות ותקשורת.
בעל השליטה בחברה הוא מוטי בן משה.
היסטוריה > רקע

החל משנות העשרים ארגן המשביר המרכזי אגודות לקואופרציה צרכנית בערים ובמושבות, כלומר אגודות המנצלות את השיתוף בכוח הקנייה של החברים על מנת לרכוש מוצרים בסיטונאות מהספקים ולמכרם לחברים במחיר נמוך ממחיר השוק הקמעונאי. לכל חבר באגודה הצרכנית הייתה מניה שהקנתה לו חברות באגודה ואפשרות לבחור לוועד המנהל שלה. אגודות ה"קו-אופ" השונות אוגדו במסגרת "ברית הקואופרציה הצרכנית בישראל" שהוקמה על ידי המשביר המרכזי וחברת העובדים של ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל בשנת 1932.
ב-1972 התמזגה קו-אופ תל אביב עם "דן השרון אגודה צרכנית שיתופית", והוקמה "קואופ תל אביב דן השרון", אגודה צרכנית שיתופית שמספר חבריה הגיע לכמה עשרות אלפים.
ב-1982 התמנה בני גאון למנכ"ל "קו-אופ ת"א דן השרון", שצמחה בניהולו מרשת צרכניות לעסק רווחי וצומח. חברה בת בשם "יחדיו - חברה להספקה במחוז ת"א", שהוקמה עוד בשנת 1961, הפכה לחברה ציבורית ב-1988, כשהשתחררה מחברת העובדים של ההסתדרות והנפיקה איגרות חוב לציבור.
בשנת 1988 קיבלה קו-אופ ריבוע כחול את הזיכיון להפעלת סניפי "וונדיס" בישראל, והיא פתחה את הסניף הראשון של הרשת בכיכר דיזנגוף שבתל אביב. בהמשך נפתחו עוד שלושה סניפים בישראל. בתחילת שנות ה-90 הפסיקה הרשת את פעילותה בישראל.
היסטוריה > הקמת החברה

בשנת 1991 הקימה האגודה חברה עסקית בשם "קו-אופ הריבוע הכחול אגודה צרכנית שיתופית בע"מ", שהונפקה בבורסה. חברה זו כללה רק חלק מסניפי הרשת, וכן אחזקה של כ-80% במניות המשביר לצרכן, שנמכרו מאז. האגודה השיתופית קו-אופ הריבוע הכחול, החזיקה 82% ממניות החברה.
בשנות התשעים צמחו מאוד עסקי החברה, בין היתר כתוצאה מגידול באוכלוסייה בעקבות העלייה ההמונית מברית המועצות לשעבר, וכן שינוי בטעמי הציבור וברמת המינוע, שהביאו את הרשת לפתוח את רשת חנויות הדיסקאונט "סופר-סנטר", ומאוחר יותר את רשת ההיפרמרקטים "מגה".
ב-1996 אוגדו עסקי האגודה השיתופית, ובכלל זה האחזקה במניות החברה הבת (כ-80%), לחברה בע"מ, בשם הריבוע הכחול ישראל, והיא הונפקה בניו יורק בשם Blue Square Israel. בשנת 2000 רשמה החברה האם גם את מניותיה שלה למסחר בישראל (רישום דואלי).
המיתון בתחילת המאה ה-21 לא פסח על הרשת, אם כי היא צלחה אותו תוך פגיעה קלה יחסית.
בעקבות רכישת דור אלון שונה שם החברה ל"אלון רבוע כחול ישראל בע"מ".
תחומי פעילות

לחברה תחומי פעילות מגוונים. בשנת 2021 הוכנסה על ידי הוועדה לצמצום הריכוזיות לרשימת הגורמים הריכוזיים, בשל מחזור מכירות ואשראי שעלו בשנת 2019 על 5.98 מיליארד ש"ח.
מתחמי תדלוק ומסחר: חברת הבת דור אלון אנרגיה בישראל (1988) בע"מ, הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב ומוחזקת בשיעור של כ-82.3%, היא חברת קמעונאות הדלק הרביעית בגודלה בישראל, המפעילה רשת של מעל 200 תחנות דלק שלצידן חנויות נוחות. חברת דור אלון נרכשה בשנת 2010.
נדל"ן: חברת הבת רבוע כחול נדל"ן בע"מ, הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב והמוחזקת בשיעור של כ-74.8%, מחזיקה, מחכירה ומפתחת נדל"ן מסחרי מניב ועוסקת בייזום פרויקטים.
עד שנת 2008 הייתה לחברה חברת בת, הריבוע הכחול נכסים והשקעות, שנסחרה בבורסה. בעקבות הצעת רכש נמחקה הריבוע הכחול נכסים והשקעות המסחר.
קמעונאות וסיטונאות בתחומים שאינם מזון: חברת הבת בי קמעונאות בע"מ, המוחזקת בשיעור של 100%, פועלת כקמעונאית וכסיטונאית וכוללת כ-130 חנויות מתמחות, בהפעלה עצמית ובזכיינות, ובהן מגה הום, רשת כלי הבית "נעמן" (שאליה מוזגה רשת "ששת"), רשת כלי המיטה "ורדינון", רשת לתינוקות "דוקטור בייבי" (ביולי 2015 מונה ל"דוקטור בייבי" מפרק זמני). באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 רכשה החברה 50% מרשת "כפר השעשועים", ועד שנת 2010 השלימה רכישת 100% מהרשת. בשנת 2013 מכרה חזרה 65% מהרשת למייסדה רונן לוי, ובשנת 2015 מכרה לו את יתרת אחזקתה ברשת.
תקשורת:
YouPhone, אלון סלולר בע"מ - מפעילה סלולרית הפועלת במודל MVNO עם המותג YouPhone. פעילות זו נמכרה בנובמבר 2015 לחברת פלאפון תקשורת.
חלק בבעלות על חברת דיינרס קלוב ישראל בע"מ הפועלת בתחום ההנפקה והסליקה של כרטיסי אשראי בישראל ומנפיקה את כרטיסי האשראי YOU לחברי מועדון הלקוחות של הקבוצה. פעילות זו נמכרה בנובמבר 2015 לחברת כרטיסי אשראי לישראל.
רדיו ללא הפסקה, רדיו אקו 99 FM,
החינמון "ישראל פוסט", בשותפות עם אלי עזור. חלק ניכר מהמודעות בחינמון היה של רשת "מגה". בעקבות המשבר שפקד רשת זו בשנת 2015 צומצם הפרסום שלה בחינמון, וקבוצת אלון נערכה ליציאה מהשותפות.
בעלות

בשנת 2003 רכשה אלון חברת הדלק לישראל, יחד עם מתיו ברונפמן ושלום פישר את השליטה ב"ריבוע כחול - ישראל בע"מ" מאגודת "קואופ תל אביב-דן- השרון" כך שהבעלות על גרעין השליטה התחלקה בין קבוצת אלון (כ-73.5%) וברונפמן-פישר (כ-26.5%). תמורת המכירה חולקה בין חברי האגודה השיתופית לאחר הליך משפטי ממושך.
בשנת 2007 רכשה קבוצת אלון את חלקם של ברונפמן ופישר בקבוצה תמורת 52.6 מיליון דולר.
ב-29 בינואר 2016 הודיעה החברה האם, אלון חברת הדלק לישראל, על מכירת 72.71% מהחזקותיה ב"אלון רבוע כחול ישראל" לחברת "גינדי ישראל 2010" שבשליטת גינדי החזקות, תמורת 115 מיליון ש"ח. להשלמת העסקה נדרשת "אלון חברת הדלק לישראל" לעמוד בתנאים אחדים, ובהם הסדר חוב עם בעלי האג"ח של "אלון רבוע כחול ישראל" והבנקים.
ב-15 בפברואר 2016 הכריעו מחזיקי האג"ח של החברה בהצבעה שקיימו, לקבל את הצעתו של מוטי בן משה לרכישת החברה, ולדחות את הצעתה של גינדי.
בעלי תפקידים

דודי וייסמן כיהן עד 17 במרץ 2015 כמנכ"ל אלון רבוע כחול ישראל.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  אלון רבוע כחול ישראל בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  מירב קריסטל, מקו-אופ הריבוע הכחול ועד You: תולדות מגה, באתר ynet, 18 ביולי 2015
↑  ועדת הריכוזיות מעדכנת את רשימת הגורמים הריכוזיים לשנת 2021, באתר רשות התחרות
↑   יסמין גואטה, הצרות של מגה ממשיכות: מונה מפרק זמני לדוקטור בייבי, באתר TheMarker‏, 28 ביולי 2015
↑  נורית קדוש, קבוצת אלון נפטרת מכפר השעשועים, באתר כלכליסט, 30 באפריל 2015
↑  גד פרץ, ‏פלאפון רוכשת את יופון מקבוצת מגה בעסקת חלוקת הכנסות, באתר גלובס, 6 ביולי 2015
↑  נורית קדוש, אלון רבוע כחול מכרה לכאל את חלקה בדיינרס תמורת 130 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 29 בנובמבר 2015
↑  אילנית חיות, לי-אור אברבך, ‏קבוצת אלון ל"פוסט": בעוד 3 חודשים נפרוש מהבעלות, באתר גלובס, 30 ביוני 2015
↑  קבוצת ברונפמן, בבעלות מתיו ברונפמן, בעל השליטה בבנק דיסקונט, ושלום פישר. השניים מחזיקים כיום בנתח ברשת המתחרה שופרסל
↑  גלי ברגר, ויסמן נפרד מברונפמן ופישר: אחרי שנים של סכסוכים קונה את חלקם ברשת רבוע כחול תמורת 53 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 4 בינואר 2007
↑  הילה ציאון, גינדי החזקות הודיעה על רכישת 72.7% ממניות אלון ריבוע כחול, באתר ynet, 29 בינואר 2016
ALON BLUE SQUARE ANNOUNCES AGREEMENT BY ITS CONTROLLING SHAREHOLDER, ALON ISRAEL OIL COMPANY, TO SELL ITS HOLDINGS IN ALON BLUE SQUARE, באתר "מאיה", 29 בינואר 2016
↑  ALON BLUE SQUARE ISRAEL ANNOUNCES RESIGNATION OF CHIEF EXECUTIVE OFFICER, באתר "מאיה", 15, במרץ 2015
אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג

אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-לינבורג (בגרמנית: Albrecht II, Herzog zu Braunschweig und Lüneburg;‏ אוגוסט 1268 – 22 בספטמבר 1318), היה דוכס בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1279–1318.
ביוגרפיה

אלברכט נולד באוגוסט 1268, לאלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ולאדליידה ממונטפראט, בתם של בוניפאצ'ו השני, מרקיז מונטפראט ומרגריטה מסבויה.
בשנת 1279 מת אביו אלברכט הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ואלברכט ואחיו ירשו את נחלותיו, תוך שבתחילה משמש כעוצר דודו קונרד מבראונשווייג-לינבורג, בישוף ורדן, ולאחר מכן אחיו היינריך. בשנת 1286 חילקו אלברכט ואחיו את הנחלות; היינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-גרובנהאגן קיבל את אזור גרובנהאגן, וילהלם הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג קיבל את אזור בראונשווייג, ואילו אלברכט קיבל את אזור גטינגן. בשנת 291 חילקו האחים סופית את הנחלות, אולם בשנת 1292 מת וילהלם הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ואלברכט והיינריך ירשו את נחלותיו. בתחילה התעורר סכסוך בין האחים על חלוקת הנחלה, אולם עד מהרה השתלט אלברכט על רוב הנחלה שירשו מווילהלם.
ב-22 בספטמבר 1318 מת אלברכט, ובנו אוטו המתון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ירש את נחלותיו.
משפחתו

בשנת 1284 התחתן אלברכט עם ריקסה מוורלה, בתם של היינריך הראשון, נסיך מקלנבורג-גיסטרוב וריקיסה בירגרסדוטר, ממנה נולדו לו 10 ילדים:
אדליידה מבראונשווייג-לינבורג, התחתנה עם יוהאן, רוזן הסן התחתונה
ריכנצה, אם המנזר של גאנדרסהיים
מכטילד מבראונשווייג-לינבורג
יוטה מבראונשווייג-לינבורג
אוטו המתון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1292–1344)
לודר מבראונשווייג-לינבורג
אלברכט השני, בישוף הלברשטט (1294–1358)
היינריך השלישי מבראונשווייג-לינבורג (1296–1362)
מגנוס הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג (1304–1369)
ארנסט הראשון, דוכס בראונשווייג-גטינגן (1305–1367)
איינטרכט בראונשווייג

איינטרכט בראונשווייג, הוא מועדון כדורגל גרמני המייצג את העיר בראונשווייג, סקסוניה התחתונה, המשחק בבונדסליגה השנייה.
המועדון היה אחד מהמועדונים הראשונים ששיחקו בבונדסליגה וזכה באליפות אחת בשנת 1967. המועדון אף זכה 7 פעמים בגביע האינטרטוטו כאשר הזכייה הראשונה הייתה בשנת 1968. בשנת 1985 ירד המועדון לליגת המשנה ולאחר 28 שנים שבהן אף היה בליגה השלישית עלה המועדון בעונת 2012/2013 לליגה הראשונה. לאחר עונה אחת בלבד חזר המועדון לליגת המשנה. במאי 2018 נשר המועדון לליגה הגרמנית השלישית, ובסיום עונת 2019/2020, שב לבונדסליגה השנייה, אולם לאחר עונה אחת נשרה הקבוצה שוב לליגה השלישית, ושוב עלתה לאחר עונה אחת.
מאז 1923 איינטרכט בראונשווייג משחקת באיינטרכט שטאדיון. למועדון יש יריבות ידועה עם הנובר 96.
כדורגלני עבר מפורסמים

גרמניהברנד פרנקה
גרמניה ריינר הולמן
גרמניה רונאלד וורם
גרמניה פול ברייטנר
גרמניה לוץ אייגנדורף
גרמניה וולפגנג דרמלר
גרמניה דיטר הקינג
גרמניה כרים בלערבי
גרמניה טוביאס ראו
איראן דניאל דבארי
אוקראינה איגור בלאנוב
תארים

אליפויות (1) :
1967
אלברכט השני, מרקיז מייסן

| --- | --- |

 לידה:  1240 מייסן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  20 בנובמבר 1314 (בגיל 74 בערך) ארפורט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 בן או בת זוג:  מרגרטה מסיציליה (1256–?) Kunigunde of Eisenberg (1272–?) Elisabeth von Orlamünde 
 
אלברכט השני, המנוון (בגרמנית: Albrecht II der Entartete‏; 1240 – 20 בנובמבר 1314) היה מרקיז מייסן, רוזן תורינגיה ורוזן פלטין של סקסוניה. הוא היה חבר בבית וטין.
משפחתו

ביוני 1255 התחתן אלברכט עם מרגרטה מסיציליה, בתם של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואיזבלה מאנגליה. לאלברכט ומרגרטה היו חמישה ילדים:
היינריך, הלורד של פליסנרלנד (1256–1282), ירש את הפליסנרלנד ב-1274; התחתן עם הדוויג, בתו של הנריק השלישי הלבן.
פרידריך הראשון, מרקיז מייסן (1257–1323).
דיטריך, מרקיז לוסטיה, שנקרא דיזמן (1260–1307).
מרגרטה (1262 - אחרי 17 באפריל 1273).
אגנס (1264–1332), התחתנה עם היינריך הראשון, דוכס בראונשווייג-גרובנהאגן.
הערות שוליים

↑  "E-Familytree.net". אורכב מ-המקור ב-2009-07-07. נבדק ב-2008-11-03.
↑  Genealogy data by Herbert Stoyan. According to this site Elisabeth and her husband had seven children.
↑  ThePeerage.com. In this site Elisabeth's death is cited after 23 April 1326 and her husband is named Henry II, not III. Also, the death of Elisabeth's brother Apitz is cited on 27 June 1301, four years before the current date of the article.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810550763105606  GND: 121358836  VIAF: 69782474   WorldCat (עם VIAF): 69782474 
אלברכט השני, מרקיז מייסן (1288–1307) ופרידריך הראשון, מרקיז מייסן (1307–1324); Fürstenzug, דרזדן, גרמניה בתהלוכת הנסיכים
אלברכט השני, מרקיז מייסן (1288–1307) ופרידריך הראשון, מרקיז מייסן (1307–1324); Fürstenzug, דרזדן, גרמניה
איבון ואן חניפ

איבון מריה תרסה ואן חניפ (בהולנדית: Yvonne Maria Therèse van Gennip ;‏ נולדה ב-1 במאי 1964) היא ספורטאית הולנדית בעבר, מתחרה בהחלקה מהירה על הקרח, אלופה אולימפית, בעלת 3 מדליות זהב שהושגו כולן באולימפיאדת קלגרי (1988), סגנית אלופת עולם ו-3 פעמים ברציפות סגנית אלופת אירופה בקרב רב ושיאנית עולם (4 שיאי עולם).
במהלך הקריירה שלה זכתה ואן חניפ ב-13 תוארי אליפות הולנד וב-10 ניצחונות בגביע העולם.
ואן חניפ זכתה בשנת 1988 בתואר ספורטאית השנה בהולנד.
שיאיה האישיים

| מרחק | זמן |
| --- | --- |
500 מטר: 41.54 שניות
1000 מטר: 1:21.21 דקות
1500 מטר: 2:00.68 דקות
3000 מטר: 4:11.94 דקות, שיא עולם בעבר
5000 מטר: 7:14.13 דקות, שיא עולם בעבר
10000 מטר: 15:25.25 דקות