stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טריסטן דה סילבה
הערות שוליים

↑  Cosolo, Tony (19 באוקטובר 2023). "Colorado men's basketball 2023-24 player profile: Tristan da Silva". Colorado Buffaloes Wire. USA Today. נבדק ב-21 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Tristan da Silva, filho de boxeador brasileiro adia sua candidatura ao Draft da NBA - Esportelândia". www.esportelandia.com.br (בBrazilian Portuguese). 2023-06-16. נבדק ב-2024-06-27.
↑  "CU basketball finalizes 2020 spring recruiting class with Tristan da Silva". The Denver Post. 15 באפריל 2020. נבדק ב-18 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shapiro, Jake (14 באוקטובר 2021). "Already needed to step up, Tristan da Silva looks to do so again". 247Sports. נבדק ב-18 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tristan Da Silva counted on even more to step up as Colorado Buffaloes basketball leader". CBS Colorado. 20 באוקטובר 2022. נבדק ב-18 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Givony, Jonathan (31 במאי 2023). "Tristan da Silva: Extra year at Colorado to aid draft future". ESPN.com. נבדק ב-18 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tristan da Silva, filho de boxeador brasileiro adia sua candidatura ao Draft da NBA - Esportelândia". www.esportelandia.com.br (בBrazilian Portuguese). 2023-06-16. נבדק ב-2024-06-27.
↑  "Tristan Da Silva College Stats". College Basketball at Sports-Reference.com (באנגלית). נבדק ב-2024-06-29.
↑  Grubbs, Grant (2024-04-29). "Tristan Da Silva makes decision on future at Colorado, 2024 NBA Draft". On3 (באנגלית). נבדק ב-2024-06-29.
↑  "Orlando checked critical boxes with No. 18 pick in NBA's draft". Orlando Sentinel. 26 ביוני 2024. נבדק ב-27 ביוני 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NBA-Draft: Pacome Dadiet: Von ratiopharm Ulm zu den New York Knicks". Sportschau.de (בגרמנית). Sportschau. 27 ביוני 2024. נבדק ב-27 ביוני 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Men's basketball: CU Buffs NBA Draft notes". BuffZone (באנגלית אמריקאית). 2024-06-28. נבדק ב-2024-06-29.
↑  "Fleeting da Silva sibling rivalry to tip off for likely final time as CU Buffs visit Stanford". The Denver Post. 10 בפברואר 2021. נבדק ב-21 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tristan da Silva, filho de boxeador brasileiro adia sua candidatura ao Draft da NBA - Esportelândia". www.esportelandia.com.br (בBrazilian Portuguese). 2023-06-16. נבדק ב-2024-06-27.
יונה קרפילוב

| --- | --- |

שער ספרו יונת אלם
 לידה:  1909 מינסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1941 (בגיל 32 בערך) קובנה, ליטא 
 השכלה:  ישיבת כנסת בית יצחק 
 תקופת הפעילות:  ?–1941 
 רבותיו:  אלחנן וסרמן, יהושע צימבליסט, ברוך בר ליבוביץ 
 
הרב יונה קרפילוב ("יונה מינסקר") (ה'תרס"ט 1909, מינסק - א' בתמוז ה'תש"א 26 ביוני 1941, גטו קובנה), היה למדן ליטאי בולט, שנספה בשואה, מחברו של הספר "יונת אלם".
ביוגרפיה

נולד ליחזקאל ובאשע בעיר מינסק בירת בלארוס. בשנת תרע"ח בהיותו בן 9, התחיל את לימודיו בישיבת "ניי-שטאדט" ושואבי המים, בראשות הרב יהושע צימבליסט, והחל בלימודי תלמוד והלכה מפי הרב שלמה מלצר. בהיותו בן 12, עבר לישיבת סמילוביץ' בה כיהן באותה עת הרב אלחנן וסרמן.
עם נדידת רבות מהישיבות משטחי רוסיה הסובייטית לפולין, נסע עם הרב ראובן גרוזובסקי לווילנה, בה הצטרפו לישיבת כנסת בית יצחק ששהתה באותה העת שם. בישיבה זו עשה את שנות בחרותו המוקדמות, והיה מבחירי תלמידיו של ראש הישיבה רבי ברוך דב ליבוביץ (המכונה "ר' ברוך בער"). האגדה מספרת כי מילות ההתפעלות הנדירות שנדפסו בסוף אחד משיעוריו של רב"ב ליבוביץ בספרו "ברכת שמואל" ”"ושמעה עמי, בינה זאת!"”, נוספו על ידו לאחר שבשעת אמירת השיעור, התפעל רבי יונה מדבריו מאוד, והוא ביקש להעביר לקוראים את תחושת התלהבותו של מי שראה כבר-סמכא. לאחר שעבר ללמוד בישיבת מיר, שקל רב"ב להזמינו לשוב לקמניץ ולהתמנות כעורך ומכין שיעוריו לדפוס.
רבי יונה קרפילוב נמנה עם קבוצת הבחורים שהגיעה לישיבת מיר בשנת תרפ"ח 1928 מישיבת "כנסת בית יצחק" כשזו העתיקה את מקומה לקמניץ (ליטא). קבוצה זו הייתה מורכבת ברובה מבוגרי ישיבת מיר בעבר שעברו זמנית לישיבת "כנסת בית יצחק" בעת שהותה בווילנה, אך בחזרתם למיר הביאו עמם כמה מטובי תלמידי "כנסת בית יצחק" ובהם הרב קרפילוב, והרב אליהו חזן, לימים ראש ישיבת תורה ודעת בניו יורק. קבוצה זו הביאה לישיבת מיר את דרך הלימוד המוכרת כ"שיטת בריסק". עד מהרה תפס יונה קרפילוב את מקומו במיר כלמדן מעמיק שחידושי תורתו עוברים מפה לאוזן בין תלמידי הישיבה ומחוצה לה, והוא נחשב בין טובי בוגריה של הישיבה, בה התקיימה בשעתו שיכבה של בחורים מבוגרים ששמם הלך לפניהם בעולם הישיבות באירופה ומחוצה לה, מהם שנודעו גם לאחר המלחמה כמו: רבי אריה לייב מאלין ראש ישיבת "בית התלמוד" בניו יורק, רבי יחיאל מיכל פיינשטיין, והרב שלמה שמשון קרליץ.
הוא וחברו רבי אריה לייב מאלין, זכו להכרה מלאה של שאר בני הישיבה בקומתם התורנית, ונעשו באופן לא פורמלי, למשיבים. מעמדם הגיע לידי כך, שבני הישיבה החלו מונים אותם ברשימה אחת בין ראשי הישיבה המכהנים.
רבי יונה קרפילוב נמנה עם קבוצת בחירי ישיבת מיר שנשלחו לבקשתו של הרב איסר זלמן מלצר לקבל תורה, בעיקר בסדר קדשים מפיו של "הרב מבריסק" רבי יצחק זאב סולובייצ'יק, בבריסק בשנים תר"צ-תרצ"א. רשימותיו משיעורי הרב מבריסק נחשבו למדויקות, בשל הבנתו את דקויות הניסוח של דרכי הלימוד הישיבתיות השונות. והן היוו את התשתית ל"כתבי הגרי"ז" שנדפסו מאוחר יותר בישראל במהדורת סטנסיל. במהדורת הכתבים החדשה והמורחבת שבדפוס, מקובל לציין בכוכביות, קטעים שמקורם ברשימותיו, כדי להבחינם ממסורות אחרות.
בנוסף ללמדנותו ובקיאותו בש"ס, היה בקיא בתנ"ך, וישנן עדויות שידע כמעט בעל פה את כל מפרשיו.
ביוגרפיה > בשואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נעשו השתדלויות רבות לחילוץ בני ישיבת מיר מהתופת האירופית. בין היתר ראוי לאזכור מכתבו של ראש הישיבה הרב אליעזר יהודה פינקל אל ד"ר זרח ורהפטיג (לימים שר בממשלת ישראל) שריכז את הפעילות בעניין, ובו הוא מזכיר בייחוד את יונה קרפילוב:
...אל נכון קיבל מר את המברקים ומשתדל אודותם, בין המנויים היה אחד מר יונה קרפילוב, שאגב כתבי כדאי להדגיש, שהנהו אחד מהגדולים ואור גדול יהיה לישראל, והנה הלז קרוב לודאי... יקבל ויזה לארה"ב יען כבר מגיע התור שלו, אי לזאת הרי גלויה וברורה התועלת של נסיעתו ליוקהמא, ומצאתי איפוא לנכון להזכיר אודותו ביחוד...
בשלב מסוים הוצעה לתלמידי ישיבת מיר דרך מילוט שהתאפשרה בעקבות פעילותו של חסיד אומות העולם צ'יאונה סוגיהארה (1900-1986). השיטה התבססה על הנפקה של ויזת מעבר ביפן, לאלו שקיבלו מחסיד אומות העולם יאן זווארטנדיק, הקונסול ההולנדי בקובנה, ויזת יעד לכיוון היעד הפיקטיבי, האי קורסאו, שהיה אז בשליטה הולנדית. הנפקת ויזת מעבר איפשרה לקבל ויזת יציאה מרוסיה, ומליטא שהייתה אז שטח כבוש בידי הרוסים. הפליטים היו צריכים לגייס סכומי כסף מופקעים (180 דולרים אמריקניים, שנחשבו להון עתק באותם ימים), לנסיעה ברכבת הטרנס-סיבירית שחצתה את רוסיה, עד לעיר הנמל הרוסית ולדיווסטוק בנסיעה שארכה 11 ימים, ומשם בשייט בספינה ליפן. עם הידרדרות המצב ובעיקר בשל השתדלותם של העסקנים היהודים, שהיו ממנהיגי הפליטים מפולין ששהו בליטא, ובראשם ד"ר זרח ורהפטיג, הייתה עלייה חדה במספר הפליטים שפנו לבקש ויזה שכזו. לאחר שבשלב מסוים סירב משרד החוץ היפני להמשיך בהנפקת הויזות מבלי הוכחה שברשות המבקשים דמי קיום מספיקים, הימרה את פיהם של הממונים עליו, והחל ב-31 ביולי 1940 הנפיק ויזות ככל שיכול, עד לסגירת הקונסוליה היפנית בלחץ הרוסים, בספטמבר 1940. רבים מתלמידי ישיבת מיר ניצלו בדרך זו והגיעו לעיר הסינית שאנגחאי, וממנה לאחר שנים מספר לישראל ולארצות הברית.
כשהוצעה ההצעה שכללה את חציית שטח רוסיה ממערב למזרח, התייחס רבי יונה קרפילוב "מינסקר", כיליד העיר מינסק, רוסיה, בחשדנות יתרה לכוונותיהם של שלטונות רוסיה הסובייטית, והיה סבור שמדובר במלכודת שטמנו לפליטים כדי למצוא תואנה להגלותם לסיביר, לדעתו הייתה עדיפה ההסתתרות במקומות מסתור בערים או מחוצה להם. הוא סירב להגיש בקשה להיתר יציאה ונשאר בעיר קובנה, בה מצא את מותו.
כתביו

לאחר המלחמה הדפיסו חבריו ותלמידיו מהעתקים של כתבי ידו שנשארו אצל מעריציו הרבים, בראש אחד הפרסומים, נכתבה הקדשה זו:
אחד היה בינינו, חברנו החביב, גאון המחשבה, נעים המדות, יחיד במינו, לו זכינו הי' מאיר את פני הדור בברק שכלו ואור הבנתו לחדור לתוך אמיתיות הענינים, בעוונות אבדנוהו, נרצח בידי הרוצחים בחוצות בקובנה, בחודש תמוז תש"א, הי"ד.
אחיו היה הרב זאב וילנסקי, תלמידו ועורך שיעוריו של הרב ברוך דב ליבוביץ, שהוציא לאור עוד בחייו את הכרך הראשון של ספרו "ברכת שמואל". לאחר מלחמת העולם השנייה התיישב וילנסקי בפתח תקווה, והדפיס בה את כתביהם של גדולי ראשי ישיבות ליטא, כמו "אמרי משה" ו"מלאכת יום טוב" של הרב משה סוקולובסקי, ו"קובץ שיעורים" של הרב אלחנן וסרמן. איתם הוציא גם ספרון מחידושי תורתו של אחיו הרב יונה קרפילוב, שהשתמרו בעל פה בקרב בני הישיבות, תחת השם "יונת אלם", הרומז לשמו ומבטא את היאלמו בגיל צעיר בנסיבות טרגיות. בניו הם: הרב אריאל וילנסקי, ראש ישיבת אש התלמוד בירושלים, הרב יחזקאל וילנסקי, ראש כולל תורת ארץ ישראל והרב יונתן וילנסקי ראש ישיבת דרך חכמה.
בהספד שכתב ראש ישיבת מיר הרב אליעזר יהודה פינקל והודפס בקונטרס לזכרו, נכתב בין השאר:
"דמוע תדמע עיני ורב הוא הכאב והיגון, בהיזכרי על הארז בלבנון הזה שנקטף בלא עת... אין לנו בדור הזה תמורתו... ווי לה להאי ארעא דחסרא גברא רבה, הפסדנו עתה חלק מן התורה, בא השמש בצהריים, שאילו היה קיים, היה מאיר כשמש בהירה ביום קיץ, באור תורתו ויראתו שקודמת לחכמתו. בערך שבע עשרה שנה למד ולימד בישיבתנו הקדושה בעיר מיר, ויגע ר' יונה בשבע עשרה שנה אלו מה שאחרים יגעים ולומדים במאה שנה, הספקתי בזמן הזה להכירו, וידעתי למען הבנתו הבהירה. שכלו החד והחריף, סברותיו והסברותיו היו בנויים על יסודות איתנים, מאירים כאספקלריה המאירה, בעמקות אין סוף, בזכות ובבהירות ובבקיאות עצומה בש"ס ומפרשיו ראשונים ואחרונים, וכל יודעיו ומכריו נהנו מהאור הגדול הזה מתורתו ויראתו. מלבד זאת, היה בעל שיעור קומה גבוהה במידות נאצלות, אציל הרוח ונפש עדינה, מושלם במידות תרומיות, אהוב ונחמד לבריות, אהוב למקום כי יראת ה' אוצרו"...
חידושי תורה מפיו, מלבד אלו שקובצו בספרו "יונת אלם", מוזכרים לרוב בספריהם של חבריו ותלמידיו בוגרי ישיבת מיר, כמו "קובץ ביאורים" של הרב שלום צבי שפירא, "תורת חסד" של הרב בנימין ציילברגר, ועוד.
מאמרים מסודרים מכתביו נדפסו בקבצים וספרים שונים כמו:
תורה אור, שנגהי ה'תש"ו
התבונה (כתב עת), גיליון א, ה'תש"ז
הערות שוליים

↑  לפי ידיעה של יספ"א שפורסמה ב'הארץ': יספ"א, גדולי רבני ליטה הי"ד, הצופה, 13 בספטמבר 1944 "... באותו לילה רצחו אנשי היטלר את העילוי המינסקאי המפורסם יונה קארפילוב...".
↑  ברכת שמואל למסכת קידושין, סימן יב אות ה.
↑  אגדה זו נדפסה במקורות רבים.
↑  למעשה, התבטלה התוכנית. הרב ליבוביץ הסביר לאחיו של ר' יונה, הרב זאב וילנסקי, כי חזר בו מכוונתו להזמין את אחיו, מחשש שהדבר יהווה פגיעה בתלמידים אחרים הלומדים בישיבה.
↑  מנחם מנדל גרליץ, חידושי הגר"ח השלם - בבא קמא, מבוא עמ' כו.
↑  ראו גם: הלל לוין, רשימת סוגיהרה עמ' 299. המתאר מפי אישים נוספים את הסיכון שהיה בבקשה לבקש אשרה רשמית מהשלטונות הסובייטיים לצאת דרך כל שטח ברית המועצות ליפן.
↑  בספרו של דוד אברהם מנדלבוים, גבורי החי"ל עמ' 197, הוא מצוטט: "הם יאפשרו לבני הישיבה לעבור את כל השלבים ולצאת במאורגן, ואז בסוף הדרך, בולדיוווסטוק, ישימו ידיהם על כל בני הישיבה ויגלום לסיביר או יוציאום להורג... עדיף להתחבא קבוצות קבוצות עד יעבור זעם".
↑  ההשערה היא שנרצח בביתו של הרב אברהם גרודזינסקי. כמו כן מעדות שהגיעה בשנים האחרונות, נודע שזכה להיקבר.
↑  נדפס בסוף שו"ת ושב הכהן של רבי רפאל הכהן כ"ץ מהמבורג, ניו יורק - בני ברק תשמ"ח.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462454605171  VIAF: 308261152   WorldCat (עם VIAF): 308261152 
שער הספר 'יונת אלם'
יוסי נשרי

יוסף צבי (יוסי) נשרי (נולד ב-1950) הוא איש ציבור, ראש עיריית קריית אונו בשנים 2003–2013.
ביוגרפיה

נשרי נולד בשנת 1950 בקיבוץ גבעות זייד. ב-1958 התפרק הקיבוץ ונשרי ומשפחתו עבר למושב מבקיעים. בגיל 18 התגייס לצה"ל, שם שירת בסיירת חרוב. לאחר השחרור נישא לסימה, בת קריית אונו והם הקימו את ביתם ביישוב.
לפני כניסתו לפוליטיקה, עבד כ-20 שנה כסוכן ביטוח במשרד עצמאי שהקים.
קריירה פוליטית

בסוף שנת 2002 ראש העירייה דרור בירנבאום התפטר מתפקידו ובכך הקדים את הבחירות המקומיות לאפריל 2003 (במקום שיתקיימו כסדרן באוקטובר). נשרי הקים תנועה עירונית עצמאית בשם "תנועת התושבים" ורץ מטעמה למועצה ולראשות העיר. בסיבוב הראשון זכה נשרי ב-31.7% מקולות הבוחרים ועלה לסיבוב השני מול ישראל גל, שבו זכה ב-54.6% מקולות הבוחרים ונבחר לראשות העיר. סיעתו זכתה ב-3 מנדטים במועצת העיר ונשרי הקים קואליציה. בפברואר 2004 הפכה הקואליציה של נשרי ללעומתית ואותגרה על ידי האופוזיציה. המחלוקת אף הגיעה לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת. למרות זאת, קידם נשרי את תוכנית ההבראה שאושרה עוד בקדנציה הקודמת וצמצם את הגירעון התקציבי. בבחירות 2008 זכה בבחירות לראשות העיר ברוב דחוק של 52% מקולות הבוחרים לעומת 48% של יריבו, ישראל גל. נשרי, שסיעתו שמרה על כוחה מהבחירות הקודמות, הקים קואליציה עם סיעתו של גל וסיעות נוספות והמשיך לעסוק בנושאי חינוך, רווחה ובתאגיד המים העירוני. בבחירות 2013 התאחדה רשימתו של נשרי עם רשימתו של סגנו וממלא מקומו, איציק ציזר. הרשימה המאוחדת של נשרי וציזר (שנקראה על שם אותיותיה בקלפי, "לב") זכתה ל-4 מנדטים במועצת העיר. נשרי זכה ל-38.4% מקולות הבוחרים והפסיד לישראל גל. סיעתו נשארה באופוזיציה ונשרי פרש מהחיים הפוליטיים.
נשרי היה חבר מרכז הליכוד וחבר הליכוד (ולפני זה תנועת החרות) משנת 1971. עם הקמת מפלגת קדימה הצטרף אליה, אך חזר לליכוד כעבור זמן קצר.
לקראת הבחירות המוניציפליות בפברואר 2024, הודיע נשרי שיתמודד וירוץ שוב לראשות העיר קריית אונו, הן לראשות והן לרשימה שלו ״י.נ. תנועת התושבים״. המצע שפרסם כלל אג׳נדה א-פוליטית, כלומר ללא הזדהות עם מפלגה ממשלתית כלשהי.
לאחר הפוליטיקה

כבר בשנת 2012, עוד בתקופת כהונתו כראש עירייה, הוציא ספר ילדים בשם "חגיגה בערוגה". ב-2019 יצא ספר המשך בשם "חגיגה בגינה". כיום נשרי מייעץ לרשויות מקומיות ומשמש כמנטור לראשי רשויות חדשים.
חיים אישיים

נשרי נשוי, אב לארבעה וסב לנכדים. מתגורר בשכונת פסגת אונו בקריית אונו.
הערות שוליים

↑  ילקוט הפרסומים 5884, באתר נבו, ‏17 בדצמבר 2008
↑  צחר רותם, לוד, חולון וקרית אונו על הכוונת, באתר הארץ, 22 ביוני 2004
↑  התערבותה של ועדת הפנים ואיכות הסביבה הביאה לנסיון פשרה בין ראש עיריית קריית אונו לחברי האופוזיציה במועצה., באתר הכנסת, ‏25 ביולי 2004
↑  אריק זיו ויזר, ראש עיריית קריית אונו יוסי נשרי קורא לכינוס חירום של מרכז הליכוד, באתר ליכודניק, ‏23 בדצמבר 2010
↑  חגיגה בגנה: מאת: יוסי נשרי וד"ר אסתר רגב ; איורים: לי אשד | נשרי, יוסי, 1950 - מחבר (רגב, אסתר (מחבר) | רגב, אסתר (מחבר) ;אשד, לי (מאייר) | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007780381605171
טריסטן אגולף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בדצמבר 1971 סן לורנסו דה אל אסקוריאל, ספרד 
 התאבד:  7 במאי 2005 (בגיל 33) לנקסטר, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  Hempfield High School, אוניברסיטת טמפל 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  Lord of the Barnyard: Killing the Fatted Calf and Arming the Aware in the Corn Belt 
 בן או בת זוג:  מארי מודיאנו 
 
טריסטן אגולף (באנגלית: Tristan Egolf;‏ 19 בדצמבר 1971 - 7 במאי 2005) היה סופר אמריקאי, נגן רחוב, פעיל פוליטי.
ביוגרפיה

טריסטן אגולף נולד בסאן לורנצו, ספרד לאב נווד ואם ציירת. לאחר גירושי הוריו, אימץ את שם המשפחה של אביו החורג והיגר לארצות הברית. בארצות הברית עקרה משפחתו ממקום למקום מספר פעמים, בין היתר התגוררה בוושינגטון ובפילדלפיה. חופשות הקיץ שבילה אגולף אצל אביו שגר באינדיאנה היוו לו מקור השראה בהמשך דרכו האמנותית.
אגולף נרשם לאוניברסיטה בפילדלפיה אך עזב כעבור זמן קצר, והקדיש את זמנו לנגינה.
בשנות העשרים לחייו נחל הצלחה מסוימת בתחום המוזיקה כאשר הצטרף להרכב פאנק, אך דווקא כאשר זכה ההרכב לחוזה הקלטות והבטחה למסע הופעות ברחבי המדינה, החליט אגולף לעזוב אותו. לטענתו, הוא חשש שמא הצלחה זו תסיט אותו מייעודו האמיתי - כתיבה.
פרסום ספרו הראשון

אגולף נסע לאירופה, השתקע בפריז, ומצא את פרנסתו בנגינה ברחובותיה. שם פגש במקרה בחורה בשם מארי מודיאנו, בתו של פטריק מודיאנו, סופר ומוציא לאור מהחשובים בצרפת. בעקבות המפגש חזר אגולף לארצות הברית על מנת להשלים את יצירתו הראשונה - "אדון החצר".
מאוחר יותר שב אגולף לפריז כאשר הרומן עדיין לא גמור.
מודיאנו סירב לעיין ביצירה עד שתושלם. אגולף עבר לבית מודיאנו בפריז וחילק את זמנו בין נגינה ברחובות לבין כתיבת הרומן. אגולף סיים את כתיבת הרומן והראה אותו למודיאנו. מודיאנו הציע לאגולף להוציא את הספר מיד (1998) בהוצאת גאלימר הצרפתית. אגולף סירב כי רצה שהספר יפורסם בארצות הברית, אך לאחר ששבעים מוציאים לאור אמריקאים דחו את ספרו, הסכים להצעתו של מודיאנו. הספר יצא לאור בצרפת וזכה להצלחה רבה, וכעבור שנה הודפס הספר בארצות הברית והפך תוך זמן קצר לרב-מכר.
לאחר יציאת הספר סיפר פטריק מודיאנו לעיתון לה מונד כי עיין בטיוטות של אגולף בשעה שזה גר בביתו: "קצת מוזר לומר, אבל לא הייתי צריך לקרוא הרבה כדי להבין שזו גאונות, הוא היה אז בן 23, ולא יכולתי להעלות בזיכרוני סופר אמריקני אחד שכתב רומן מדהים כזה בגיל כל כך צעיר".
אגולף אופיין בכתיבתו הייחודית, תוך דגש על דמויות מוקצנות משולי החברה.
בראיון שהעניק לעיתון הארץ באפריל 2001 תיאר את הדמות הראשית בספרו אדון החצר: "גיבור הספר בשבילי הוא פיצוי על הרבה תבוסות. הוא אינדיבידואליסט שנשאר נאמן אך ורק לעצמו ולכן מנודה מהחברה. מתחילת הספר ועד סופו אי אפשר לדעת אם הוא פשוט חולה נפש או האדם הכי שפוי בסביבה".
פעילות פוליטית

אגולף היה המייסד של קבוצה אקטיביסטית בשם Smoketown Six. הוא ושאר חברי הקבוצה נאסרו ביולי 2004 לאחר שביצעו פירמידה אנושית (לבושים בחוטיני בלבד), בעת ביקור של הנשיא בוש הבן בפנסילבניה על מנת למחות על פרשת ההתעללות באסירים עיראקיים בכלא אבו גרייב.
מותו

במאי 2005 נמצאה גופתו ירויה בדירה בפנסילבניה, מה שנראה כהתאבדות. חבריו סיפרו לאחר מכן כי אגולף סבל בשנה וחצי שקדמו למותו מדיכאון עמוק.
רומן חדש אמור היה לצאת סמוך למותו. אגולף כתב ופרסם חלקים ממנו זמן קצר קודם לכן.
מיצירותיו

אדון החצר - 'הגיע הזמן לשחוט את העגל לסעודה, ולחזק את ישרי הדרך בחבל התירס' (כותרת משנה), תרגמו צילה אלעזר ודנה אלעזר-הלוי, הוצאת מעריב - הד ארצי, 2001.
חצאית וכינור, תרגם אסף גברון, הוצאת זמורה-ביתן, 2006.
kornwolf
אדון החצר בהוצאה הצרפתית
טרינקומלי

| --- | --- |

 מדינה:  סרי לנקה סרי לנקה
 מחוז:  מחוז המזרח
 שטח:  7.5 קמ"ר
 גובה:  8.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  99,135 (2012)
 קואורדינטות:  8°34′00″N 81°14′00″E﻿ / ﻿8.5666666666667°N 81.233333333333°E﻿ / 8.5666666666667; 81.233333333333 
 אזור זמן:  UTC +5:30
 http://www.sathi-us.net/sindu/designs/trincomalee/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סרי לנקה מוגדלת) קולומבו סרי ג'ייוורדנפורה קוטה  קאנדי קאלמונאי אנוראדאפורה ג'פנה קורונגלה רטנאפורה גאלה בדולה מפרץ בנגל טרינקומלי(למפת סרי לנקה רגילה) קולומבו סרי ג'ייוורדנפורה קוטה  קאנדי קאלמונאי אנוראדאפורה ג'פנה קורונגלה רטנאפורה גאלה בדולה מפרץ בנגל טרינקומלי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טרינקומלי (בסינהלית: ත්‍රිකුණාමළය; בטמילית: திருகோணமலை; באנגלית: Trincomalee), הידוע גם בשם גוקנה (באנגלית: Gokanna) ובשם גוקרנה (באנגלית: Gokarna), היא עיר במחוז המזרח (אנ'), סרי לנקה. באזור העיר, נמצא מקדש קונסוואראם (אנ').
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ב-25 באוגוסט – 3 בספטמבר 1782, התרחש באזור העיר, כחלק ממלחמת העצמאות של ארצות הברית, קרב טרינקומלי (אנ').
גאוגרפיה

העיר ממוקמת כ-236 ק"מ מבירת סרי לנקה, סרי ג'ייוורדנפורה-קוטה. בנוסף, העיר נמצאת ליד מפרץ טרינקומלי (אנ').
תנועה ותחבורה

העיר נמצאת ליד הכבישים הלאומיים A6‏, A12‏, A15‏, B340 ו-B424. באזור העיר, נמצא נמל טרינקומלי (אנ') ושדה התעופה צ'איינה ביי (אנ').
אקלים

| אקלים בטרינקומלי> חודש.שיא טמפרטורה מרבית (C°).טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).שיא טמפרטורה מזערית (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בטרינקומלי> ינואר.34.8.27.9.24.3.18.5.132 | אקלים בטרינקומלי> פברואר.35.4.29.2.24.5.18.2.100 | אקלים בטרינקומלי> מרץ.39.2.30.9.25.1.19.5.54 | אקלים בטרינקומלי> אפריל.39.0.33.0.25.8.19.2.50 | אקלים בטרינקומלי> מאי.39.8.34.5.26.4.19.1.52 | אקלים בטרינקומלי> יוני.39.5.34.7.26.4.20.6.26 | אקלים בטרינקומלי> יולי.39.0.34.4.25.8.21.2.70 | אקלים בטרינקומלי> אוגוסט.39.4.34.2.25.5.20.9.89 | אקלים בטרינקומלי> ספטמבר.39.5.33.9.25.2.18.7.104 | אקלים בטרינקומלי> אוקטובר.38.7.31.8.24.6.18.7.217 | אקלים בטרינקומלי> נובמבר.36.2.29.3.24.2.18.7.334 | אקלים בטרינקומלי> דצמבר.32.7.28.1.24.2.18.7.341 | אקלים בטרינקומלי> שנה.39.8.31.8.25.2.18.2.1,569 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
גלריה

חוף מרבל, טרינקומלי
מקדש קונסוואראם (אנ')
חוץ נילאבי, טרינקומלי
הספרייה הציבורית העירונית של טרינקומלי
בית הקברות לזכר נפטרי מלחמת העולם השנייה בטרינקומלי
הערות שוליים

1 2 3  Trincomalee, Trincomalee (באנגלית)
↑  Cunat, Charles (1852). Histoire du Bailli de Suffren. Rennes: A. Marteville et Lefas. p. 447.
↑  Malleson, George Bruce (1884). Final French Struggles in India and on the Indian Seas. W.H. Allen.
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  "Climate Normals for Trincomalee". National Oceanic and Atmospheric Administration. נבדק ב-18 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Klimatafel von Trincomalee (Tirikunamalaya) / Sri Lanka (Ceylon)" (PDF). Baseline climate means (1961–1990) from stations all over the world (בגרמנית). Deutscher Wetterdienst. ארכיון (PDF) מ-2020-02-24. נבדק ב-18 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ever Recorded Daily Extreme Values" (PDF). Department of Meteorology. אורכב מ-המקור (PDF) ב-29 בדצמבר 2009. נבדק ב-8 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557557205171  LCCN: n82115503  SUDOC: 092098207  VIAF: 130210617   WorldCat (עם VIAF): 130210617 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוסף באראן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בדצמבר 1856 נאדאודבר, הונגריה 
 פטירה:  15 באפריל 1916 (בגיל 59) טרזווארוש (רובע 6), הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 השכלה:  בית המדרש לרבנים בבודפשט (1885)  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1885) 
 
יוסף באראן (בהונגרית: Bárány József; נאדאודבר, 11 בדצמבר 1856 – בודפשט, 15 באפריל 1916) היה רב, הרב הראשי של העיר קצ'קמט, מחנך, סופר.
ביוגרפיה

יוסף באראן היה בנם של מאתיאש באראן, סוחר כללי ושל מריה אלטמן. בין השנים 1877–1885 היה תלמיד בבית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1885 קיבל את הדוקטורט במדעי הרוח באוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד), ובשנת 1886 קיבל סמיכה לרבנות. בשנת 1887 היה רב בדברצן, בשנים 1888–1891 היה מפקח על בתי הספר של הקהילה היהודית של פשט, ומשנת 1891 נבחר לרב הראשי של קצ'קמט. הוא היה כתב ועמית מערכת של כתבי העת היהודיים "שוויון" (Egyenlőség) ושל הסקירה יהודית-הונגרית בהם כתב מאמרים רבים. הוא נפטר בשנת 1916 בבית החולים היהודי ברחוב סאבולץ' (כיום שמו: המרכז הרפואי הלאומי) של הקהילה היהודית של פשט.
משפחתו

אשתו הייתה אירמה ויץ (1876–?), בתו של הקצב אנטאל ויץ, ושל אמה ויץ, שנישאה לבאראן ב-25 בדצמבר 1895 בקצ'קמט.
בנו ג'רג' באראן (1897–?) היה עיתונאי. אשתו הייתה ארז'בט בראוור.
כתביו (חלקי)

הפילוסופיה של שלמה אבן גבירול. בודפשט, 1885.
ההיסטוריה של ישראל. חלק א'. סיפור המקרא עד לכיבוש הארץ. עם טקסט עברי והפרדות לבתי ספר תיכוניים, חטיבות ביניים ולבתי ספר גבוהים לבנות. בודפשט, 1890. (עם אברהם שטרן)
הספד ללאיוש קצ'קמטי. 20 בנובמבר 1915. קצ'קמט, 1916.
לקריאה נוספת

Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944 (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I - XIX. בודפשט: איגוד הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. יוסף באראן
כתבי יוסף באראן ב-Arcanum
הרב יוסף באראן ב-Arcanum
תולדות ישראל של יוסף באראן באתר MANDA
דרשת הרב יוסף באראן מ-1886 במוזיאון והארכיון היהודי-הונגרי
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a nádudvari izraelita hitközség születési akv. 127/1856. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 934/1916. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a kecskeméti polgári házassági akv. 97/1895. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258388505171  ISNI: 0000 0004 0259 9598  VIAF: 298227584   WorldCat (עם VIAF): 298227584
יחסי איראן–תוניסיה

| יחסי איראן–תוניסיה |
| --- | --- |
איראן: תוניסיה


איראן: תוניסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,648,195: 163,610
אוכלוסייה
91,781,231: 12,295,083
תמ"ג (במיליוני דולרים)
401,505: 48,530
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,375: 3,947
משטר
רפובליקה איסלאמית: רפובליקה

יחסי איראן–תוניסיה (בערבית: العلاقات الإيرانية التونسية) הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין הרפובליקה התוניסאית.
יחסים היסטוריים ומודרניים

בניגוד לרוב העולם הערבי העוין את איראן באופן עמוק, תוניסיה היא אחת המדינות הערביות הבודדות שפיתחו יחסים טובים עם איראן, במיוחד מאז המהפכה האיראנית בשנת 1979 והקמת הרפובליקה האסלאמית. הנייטרליות של תוניס נתנה להם דימוי טוב ביחסיהם, ואף הרגיזה את ערב הסעודית.
תוניסיה היא אחת המדינות הערביות הבודדות שהביעו תנחומים על מתקפת הטרור בטהראן ב-2017, ושתי המדינות מצהירות כי אין גבול לשיתוף פעולה גדול יותר בין איראן לתוניסיה.
תוניסיה, יחד עם אלג'יריה, הואשמו בשיבוח איראן, דבר אשר הוכחש על ידיהם.
תוניסיה פועלת גם כמעצמה נייטרלית ומאוזנת, כדי לאזן את ההתנגדות בין איראן לסעודיה.
יחסי איראן–רומניה

| יחסי איראן–רומניה |
| --- | --- |
איראן: רומניה


איראן: רומניה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,648,195: 238,391
אוכלוסייה
91,781,231: 18,988,203
תמ"ג (במיליוני דולרים)
401,505: 351,003
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,375: 18,485
משטר
רפובליקה אסלאמית: רפובליקה

שר החוץ האיראני ג'וואד זריף (מימין) נפגש בטהראן עם מקבילו הרומני לזר קומנסקו, 2016
יחסי איראן–רומניה הם יחסי חוץ, כלכלה ותרבות בין רומניה לאיראן.