stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנס-גאורג לייזר
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

בתחילת מלחמת העולם השנייה מונה לייזר לשלישו של מפקד הארמייה השביעית, וב-24 בנובמבר 1939 הוא מונה לקצין מטה בקורפוס ה-5. ב-10 ביוני 1940 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-51, ולחם עמו במהלך מבצע ברברוסה, כחלק מהדיוויזיה ה-18. ב-1 בדצמבר 1941 הועלה לייזר לדרגת אוברסט, וב-9 בדצמבר הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-3 במאי 1942 הוענק לו עיטור צלב  האבירים של צלב הברזל, וב-1 באוקטובר 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-29, עמה לחם בקרב סטלינגרד. ב-1 בנובמבר 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, ובסוף ינואר 1943 הוא נפל בשבי כוחות הצבא האדום. בקיץ 1944 חתם לייזר יחד עם עוד כ-50 גנרלים, על עצומה הקוראת לבני העם הגרמני לסלק את ההנהגה הנאצית ולסיים את המלחמה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

ב-20 באוקטובר 1949 שוחרר לייזר מהשבי, ולאחר מכן התגורר בהנובר, שם חי עד מותו ב-18 באפריל 1980.
המצור על נאמור (1792)

המצור על נאמור התרחש בין ה-21 בנובמבר ל-2 בדצמבר 1792, במהלך המערכה בארצות השפלה של מלחמת הקואליציה הראשונה. בסיום הקרב, צבא הארדנים הצרפתי תחת רוזן ואלנס כבש את העיר שהייתה אז חלק מארצות השפלה האוסטרית .
רקע

לאחר קרב ז'מפ חילק הרוזן מוולנס את כוחותיו ושלח 35,000 איש לעבר נהר המז. יחידה נכנסה ללייז' ב-28 בנובמבר בקריאות מהתושבים; השאר נשלחו לצור על נאמור.
בשל קרבתו של הצבא האוסטרי בפיקודו של יוהאן פיטר בוליו, הורה ואלנס את לצבא הארדנים לכבוש את העיר, ובמקביל לתגבר על דיוויזיית הארוויל. בולייה, שנמנע מקרב עם צבא הארדנים, נסוג בחזרה לעבר היער. שלוש בריגדות צרפתיות חנו סביב מצודת נאמור והמתינו להגעת הארטילריה שלהן ממבצר שרלמון. האסטרטג אנטואן-אנרי ג'ומיני אמר שאם היה התקדמות מהירה יותר, וולנס יכול היה ללכוד את כל הצבא האוסטרי, מה שהוא לא עשה, ולאפשר לבוליו ולכוחו להימלט.
הקרב

ב-21 בנובמבר פתחה העיר המרכזית את שעריה ונכנעה; אולם האוסטרים עדיין החזיקו במצודה עם 2,300 אנשים מצוידים היטב, והם סירבו להיכנע. ב-27 בנובמבר הפצצה צרפתית לעבר המוצב שבו שהו האוסטרים החלה. תחת ההפצצה צרפתית הכבדה, המצודה נכנעה, וב-2 בדצמבר ואלנס לקח את החיל האוסטרי הנותר בה בשבי.
ספרות

Jomini, Antoine de (1820). Histoire critique et militaire des guerres de la Révolution: Campagne de 1792 (בצרפתית). Paris.==קישורים חיצוניים==
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הערות שוליים

1 2  Jomini 1820.
ערך זה הוא קצרמרבנושא צרפת ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המצור על מיינץ (1792)

המצור על מיינץ היה עימות צבאי במהלך מלחמת הקואליציה הראשונה. הצבא הצרפתי (בהנהגת הרוזן דה קוסטין) כבש את העיר ב-21 באוקטובר 1792, לאחר שלושה ימי מצור. הצרפתים כבשו את מיינץ, וניסו לכונן בה את הרפובליקה של מיינץ, רפובליקה דמוקרטית ומדינת חסות של הרפובליקה הצרפתית, ניסיון שצלח תחילה אך התפורר די מהר.
לאחר הכרזת המלחמה של צרפת נגד ארכידוכסות אוסטריה ב-1792, וההכרזה נגד מיינץ ב-21 ביולי 1792, קיבל הרוזן דה קוסטין את הפיקוד על ארמיית הריין במקום ניקולס לוקנר, ובספטמבר כבש את דרום חבל הריין, ואת הערים שפייר ווורמס. בדיוק אז, הגדודים של הדוכס מנסאו עזבו את מבצר מיינץ ב-5 באוקטובר, כשהם עוזבים אותו חשוף לחלוטין לפגיעה צרפתית.
רקע

לאחר המהפכה הצרפתית ב-1789 הפך הארכיבישוף של מיינץ, פרידריך קרל יוזף פון ארטל, לתומך נלהב ומסור של הקואליציה, שקיבל בזרועות פתוחות את כל האצילים הצרפתים שנמלטו מהתסיסה בצרפת שעמדה להתפוצץ. זה הפך את מיינץ למוקד של אנשי "מהפכת-הנגד", שנשבעו שיחזירו את צרפת ליושנה, אם וכאשר המהפכה תרוסק.
לאחר הכרזת המלחמה של צרפת על פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ב-20 באפריל 1792, התכנסו ביולי אנטי-מהפכנים במיינץ והבטיחו להביס את המהפכנים הצרפתים ולבצע "הטלת עונש מוחץ". ולאחר כישלון בריחתו של לואי השישה עשר, מלך צרפת לוארן הוביל למעצר ולכליאתו של מלך צרפת, היה חציית גבול מבחינת הארכיבישוף של מיינץ, שב-4 באוגוסט 1792, הצטרף אל הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה.
אך זה היה מהלך שהתברר כמסוכן לקיום הנסיכות, כאשר ניסיון הפלישה של צבאות הקואליציה לצרפת נכשל ב-20 בספטמבר בקרב ואלמי, וכעת, הצבא המהפכני החל במתקפה וחצה את נהר הריין, במטרה לכבוש את מיינץ והערים הסובבות לה.
ההתקדמות

ב-29 וב-30 בספטמבר 1792 כבשו הצבאות המהפכניים תחת גנרל קוסטין (שהחליף את ניקולא לוקנר כראש ארמיית הריין), את העיר שפייר. אך הצרפתים לא יכלו להחזיק את העיר לאורך זמן, וכעבור ארבעה ימים הם חזרו לוורמס. במיינץ פרצה בהלה. הגדודים של הדוכס מנסאו נסו מהמבצר ב-5 באוקטובר, איתם ברחו האדונים, הבישופים, האריסטוקרטים ומשרתיהם. ההערכה היא שבין רבע לשליש מ-25,000 התושבים ברחו. שאר האוכלוסייה הכריזה על עצמה מוכנה להגן על הביצורים בכל מחיר. היו להם 5,000 מתנדבים, מה שברור שלא היה מספיק כדי לכסות את המתחמים הענקיים של העיר, ולהגן ממתקפה מכמה חזיתות.
הכוחות הצרפתיים, שנקראו כעת "ארמיית הווז'" על פי החלטת האמנה, החלו בכיתור ובמצור על העיר ב-18 באוקטובר. אם זה הספיק, בליל 18 באוקטובר הגיע סיוע מגנרל ז'אן ניקולא הושאר לוויסנאו, בפאתי העיר עצמה.
"On the 19th, the army corps arrived in sight of Mainz and surrounded the place; our right was based in the village of Hechtsheim, on our left the Rhine; we occupied Bretzenheim, Zahlbach, the mill and the heights of Gonsenheim and head of Mombach woods; headquarters was established at Marienborn. One of our columns from this village Zahlbach, marched to within cannon shot of the town; the troops of Mainz, who lined the advanced works, fired and wounded few men. This operation complete, the howitzer batteries opened fire on the fort Hauptstein and the body of the place; but they were only field guns, and as the fortifications that surround the main forum for Mainz are very extensive, we quickly recognized the impossibility to wear down the city using six inch shells. The engineer commander Clémencey proposed to use red balls; Custine but laughed and said he would have the city without resorting to fire."
השמועה על 13,000 הצרפתים שהגיעו למיינץ התפשטה במהירות. מועצת מלחמה הוקמה בראשות הרוזן גימניך. גימניך כינס מועצה אזרחית וצבאית שאליה נקרא השר הפרוסי הברון משטיין, הברון פכנבאך, הברון פון פרנץ יוזף אלביני, ועוד. המועצה החליטה להיכנע ללא קרב ב-20 באוקטובר. ב-21 נכנסו הצרפתים לעיר ללא מפריע, למרות ביצוריה המשוכללים שהיו אמורים להגן על העיר.
לאחר התקיפה היום הזה היה אבן דרך ביחסים העתידיים בין צרפת והאימפריה הרומית הקדושה. 20,000 חיילים צרפתים כבשו את העיר, יותר מהאוכלוסייה המקורית. הכובשים הצרפתים ניסו לשכנע אנשים ביתרונות המהפכה. עם זאת, רעיונות מהפכניים לא עניינו את הציבור, להם, הבעיות היומיומיות נראו יותר חשובות. הגנרל קוסטין, ששוכן בטירת הנסיכים, סיפק הנחיות להגנה על האוניברסיטה וחצרי הארכיבישוף. לפיכך, אזרחים רבים של מיינץ שינו דעתם והחלו להתייחסו לצרפתים לא כפולשים, אלא כמשחררים. פרנץ קונרד מאקה כיהן כראש העיר מפברואר עד יולי 1793.
כך אמר אחד הגרמנים:
"Finally, our people began to reject their chains and gain human dignity. Soon we will be free. A few days before the French attacked our city, I already felt a great joy. Freedom and equality finally won in Mainz! The French finally arrived to remove our despots, and the first of them was our prince-bishop, who had fled a few days earlier. I confess that I am delighted at the sight of the immense despair that gripped our noble lords. They were panicked at the approach of the French and piled everything they could carry and fled the city."
ביבליוגרפיה

ארתור צ'וקט : L'Expédition de Custine (1892), . (in French)
ארתור צ'וקט: מיינס (1792-1793) (L. Cerf, 1892), . (in French)
Mainz - Die Geschichte der Stadt - Mayence - Histoire de la ville ; עורכים: פרנץ דומונט, פרדיננד שרף, פרידריך שיץ ; 1. Aufl.; נערך על ידי פיליפ פון זברן, מיינץ 1998, . (in German)
Smith, D. The Greenhill Wars Napoleonic Data Book . Greenhill Books, 1998,מסת"ב 978-1853672767
הערות שוליים

↑  Jean Louis Camille Gay de Vernon, Baron Gay de Vernon: Mémoire sur les opérations militaires des généraux en chef Custine et Houchard, pendant les années 1792 et 1793; Firmin-Didot frères, 1844, p. 63
↑  Johan Alois BECKER, letter to my best friend, November 29, 1792, Archives of Mainz (Germany), Series 1512.
הנזירה (סרט, 2018)

| --- | --- |
כרזת הסרט בעברית
כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  קורין הארדי
 הופק בידי:  ג'יימס ואן   פיטר ספרן
 תסריט:  ג'יימס ואן גארי דאוברמן
 עריכה:  מייקל אלר קן בלקוול
 שחקנים ראשיים:  דמיאן ביצ'יר טאיסה פרמיגה ז'ונאס בלוקה
 מוזיקה:  אבל קוז'ניובסקי
 צילום:  מקסים אלכסנדר
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  ניו ליין סינמה אטומיק מונסטר ספרן קומפני
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  7 בספטמבר 2018
 משך הקרנה:  96 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  אימה • על-טבעי • מותחן
 תקציב:  22 מיליון דולר
 הכנסות:  365.6 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   thenun
 סרט קודם:  "אנאבל 2" (2017)
 סרט הבא:  "קללת לה יורונה" (2019)
 סרטים בסדרה:  היקום הקולנועי של לזמן את הרוע
 www.thenunmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
"הנזירה" (באנגלית: The Nun) הוא סרט אימה על-טבעי גותי מסוגת מותחן המהווה ספין אוף לסרט האימה "לזמן את הרוע 2", שיצא בשנת 2016 וסרט חמישי ביקום הקולנועי של לזמן את הרוע. הסרט בוים על ידי קורין הארדי ונכתב על ידי ג'יימס ואן, ומככבים בו טאיסה פרמיגה, דמיאן ביצ'יר, בוני ארונס, שארלוט הופ, אינגריד בישו וז'ונאס בלוקה. הסרט יצא לאקרנים ב-7 בספטמבר 2018.
הסרט מתמקד סביב דמותה של הנזירה השטנית אשר הופיעה כדמות מרכזית בסרט "לזמן את הרוע 2" וכן הופיעה הופעה קצרה בסרט "אנאבל 2".
צוות השחקנים והדמויות

טאיסה פרמיגה - האחות איירין
דמיאן ביצ'יר - האב בורק
בוני ארונס - ואלאק/הנזירה השטנית
שארלוט הופ - האחות ויקטוריה
אינגריד בישו - האחות או'אנה
ז'ונאס בלוקה - פרנצ'י
מארק סטגר - הדוכס
סנדרה טלס - האחות רות
מנואלה קיוקר - האחות כריסטיאן
אני סאבה - האחות ג'סיקה
ג'ארד מורגן - המרקיז
אוגוסט מטורו - דניאל
קלאודיו צ'ארלס שניידר - שד
הפקה > פיתוח

ב-15 ביוני 2016 הכריזו האחים וורנר וניו ליין סינמה על ספין-אוף ששמו יהיה "הנזירה" לסרט "לזמן את הרוע 2" שיצא בשנת 2016. התסריט הראשוני עבור הספין-אוף נכתב על ידי דייוויד לסלי ג'ונסון-מקגולדריק, והופק על ידי פיטר ספרן וג'יימס ואן. ב-17 בפברואר 2017, הוכרז כי קורין הארדי חתם על חוזה לבימוי הספין-אוף, שנכתב עבורו תסריט חדש על ידי ואן וגארי דאוברמן. במהלך צילומי הסרט "אנאבל 2", סאפרן גילה כי "הנזירה" יהיה הסרט הראשון שמתרחש כרונולוגית בסדרת הסרטים של "לזמן את הרוע". עובדה זו הפכה את הסרט לפריקוול נוסף לסרטי "לזמן את הרוע", יחד עם הסרטים "אנאבל" ו"אנאבל: הבריאה". סאפרן חשף שמפיקי סדרת הסרטים יצרו לוח בו מופיעים כל הסרטים בסדרה באופן כרונולוגי, כך שיוכלו לעקוב אחרי עלילות הסרטים.
הפקה > ליהוק

ב-5 באפריל 2017, דמיאן ביצ'יר לוהק לצוות השחקנים ככומר שאחראי לחקירת התאבדותה המסתורית של נזירה. זמן קצר לאחר מכן, טאיסה פרמיגה לוהקה לתפקיד הראשי הנשי. קורין הארדי אמר לאחר מכן שבתחילה הוא לא הייתה מעוניין ללהק את טאיסה בשל היותה אחותה של ורה פרמיגה, הכוכבת הראשית של סדרת הסרטים, אך שינה את דעתו כאשר ראה את האודישנים שלה, "ראיתי מאה אודישנים לתפקיד הזה והיה לה איזה סוג של נוכחות ברורה מחוץ לגוף שלה, והיא פשוט פנומנלית." בוני ארונס חזרה לגלם את דמותה של הנזירה השטנית ואלאק מ"לזמן את הרוע 2".
הפקה > צילומים

צילומי הסרט הראשיים החלו ב-3 במאי 2017 באולפני קסטל בבוקרשט, רומניה, כשהצלם מקסים אלכסנדר שימש כצלם. סצנות נוספות צולמו גם בארמון המשמש את בניין הפרלמנט המקומי ביוני, תמורת 5,000 אירו לשעה. הצילומים התקיימו גם בטירת קורווין בהונדוארה ובסיגישווארה שבטרנסילבניה. הארדי הודיע באמצעות החשבונות שלו ברשתות החברתיות שהצילומים הסתיימו ב-23 ביוני 2017, לאחר 38 ימי צילום.
פסקול

המלחין אבל קוז'ניובסקי נבחר להלחין את הפסקול עבור הסרט.
עלייה לאקרנים

במקור, הסרט תוכנן לצאת לאקרנים ב-13 ביולי 2018. בפברואר 2018, האתר Deadline דיווח שיציאת הסרט לאקרנים נדחתה ל-7 בספטמבר 2018. ב-12 ביוני 2018, טיזר פוסטר עבור הסרט הופץ רשמית ויום לאחר מכן, הטיזר טריילר עלה ברחבי הרשת.
ב-7 בספטמבר 2018, עלה הסרט לאקרנים, ובפחות משבוע הכניס סכום של 131 מיליון דולר. סרט זה נחשב לסרט האימה ה-5 המכניס ביותר בהיסטוריה.
סרט המשך

ב-12 באוגוסט 2017, ואן דיבר לראשונה על אפשרות להפקת סרט המשך פוטנציאלי ל"הנזירה", ועל קו העלילה שהסרט עתיד לכלול: "אני יודע היכן הפוטנציאל טמון, אם 'הנזירה' יצליח, לאן 'הנזירה 2' יכול להוביל וכיצד הוא יתקשר לעלילה של אד ולוריין שביססנו כבר בשני סרטי 'לזמן את הרוע' ולהביא את כל הסדרה לסגירת מעגל."
הערות שוליים

1 2  The Nun, Box Office Mojo
↑  Kit, Borys (June 16, 2016). "'Conjuring 2' Spinoff 'The Nun' in the Works (Exclusive)". The Hollywood Reporter. Retrieved May 3, 2017.
↑  McNary, Dave (February 2, 2017). "Corin Hardy to Direct 'Conjuring 2' Spinoff 'The Nun'". Variety. Retrieved May 3, 2017.
↑  Eisenberg, Eric (May 30, 2017). "How Annabelle: Creation Connects Back To The First Movie". Cinema Blend. Retrieved June 11, 2017.
↑  Kit, Borys (April 5, 2017). "Demian Bichir to Star in 'Conjuring' Spinoff 'The Nun' (Exclusive)". The Hollywood Reporter. Retrieved May 7, 2017.
↑  McNary, Dave (April 24, 2017). "Taissa Farmiga to Play Titular Role in Horror Movie 'The Nun'". Variety. Retrieved April 24, 2017.
↑  Sandwell, Ian (August 29, 2017). "Why Corin Hardy didn't initially want to cast American Horror Story star in The Nun". Digital Spy. Retrieved August 30, 2017.
↑  Kit, Borys (April 26, 2017). "'Conjuring 2' Actress Reprising Demon Nun for New Line's 'The Nun' (Exclusive)". The Hollywood Reporter. Retrieved May 7, 2017.
↑  Cureton, Sean (May 1, 2017). "The Conjuring: Nun Spinoff Begins Filming This Week". Screen Rant. Retrieved May 3, 2017.
↑  Popescu, Irina (April 25, 2017). "Scenes from new Warner Bros horror film to be shot at Romania's famous Parliament's Palace". Romania Insider. Retrieved May 7, 2017.
↑  "Romania: thieves break into castle, steal $40,000". Times Colonist. May 2, 2017. Archived from the original on May 2, 2017. Retrieved May 13, 2017.
↑  "Warner Bros films horror movie in Romania". Romania Insider. April 10, 2017. Retrieved May 7, 2017.
↑  Hardy, Corin [@corinhardy] (June 22, 2017). "We began filming #TheNun 37 days ago, somehow we have reached the last day, tomorrow..." (Tweet) – via Twitter.
↑  "Abel Korzeniowski to Score 'The Conjuring' Spinoff 'The Nun'". Film Music Reporter. September 8, 2017. Retrieved September 10, 2017.
↑  Miska, Brad (February 17, 2017). "'Conjuring' Spinoff 'The Nun' Gets a Friday the 13th Release!". Bloody Disgusting.
↑  D'Alessandro, Anthony (February 14, 2018). "'The Nun' Moves To Warner Bros' New Favorite Spot On Calendar: Post-Labor Day Weekend". Deadline.com. Retrieved February 14, 2018.
↑  "First Trailer for 'The Nun' Promises Unholy Scares – Variety". Variety. June 13, 2018. Retrieved June 14, 2018.
↑  The Nun (2018) - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com (באנגלית)
↑  Lammers, Timothy (August 12, 2017). "James Wan Teases The Nun And How A Sequel Would Connect To The Conjuring". Screen Rant.
| ג'יימס ואן |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | "המסור 0.5" • "המסור" • "דממת המוות" • "הרוע שבפנים" • "לזמן את הרוע" • "הרוע שבפנים 2" • "מהיר ועצבני 7" • "לזמן את הרוע 2" • "אקוומן" • "ממאיר" • "אקוומן 2: הממלכה האבודה" |  |
| סרטים שהפיק | "אנאבל" • "השד" • "הרוע שבפנים 3" • "כיבוי אורות" • "אנאבל: הבריאה" • "הרוע שבפנים: המפתח האחרון" • "הנזירה" • "קללת לה יורונה" • "אנאבל חוזרת הביתה" • "לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן" |  |
| סרטים שהסריט | "המסור 3" • "הנזירה" • "אנאבל חוזרת הביתה" • "לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן" |  |
| קומיקסים שכתב | "הגבר הממאיר" |  |
| ערכים קשורים | אטומיק מונסטר |  |
הנס שול

| --- | --- |

 לידה:  22 בספטמבר 1918 הקיסרות הגרמנית אינגרסהיים (גר'), ממלכת וירטמברג 
 הוצאה להורג:  22 בפברואר 1943 (בגיל 24) גרמניה הנאצית מינכן, המדינה החופשית של בוואריה 
 מדינה:  רפובליקת ויימאר, גרמניה הנאצית 
 מקום קבורה:  בית הקברות ביער פרלצ'ר 
 השכלה:  אוניברסיטת מינכן 
 השקפה דתית:  לותרניזם 
 
הנס פריץ שול (בגרמנית: Hans Fritz Scholl;‏ 22 בספטמבר 1918 – 22 בפברואר 1943) היה אחד מהחברים המייסדים של קבוצת "הוורד הלבן", שהיוותה פרק חשוב בתולדות ההתנגדות הגרמנית לנאציזם. הוא נידון למוות על פעילותו בקבוצה, והוצא להורג, יחד עם אחותו סופי שול ועם חברים נוספים בקבוצה, בעריפה בגיליוטינה. כיום נחשב שול בגרמניה, ביחד עם יתר חברי הקבוצה, כמופת לאומץ לב ולהומאניות אל מול משטר האימים הנאצי.
ביוגרפיה

שול נולד באינגרסהיים אן דר יאגשט (Ingersheim an der Jagst), הילד השני מתוך שישה של משפחה לותראנית. אביו היה לימים ראש העיר של פורכטנברג שעל נהר קוכר. ב-1930 המשפחה עברה ללודוויגסבורג, ושנתיים לאחר מכן לאולם, שם שימש אביו כרואה חשבון. בשנת 1933 הצטרף שול לנוער ההיטלראי, על אף שאביו התנגד לאידאולוגיה הנאצית. משהתאכזב מהאידאולוגיה הנאצית ב-1934 הצטרף שול יחד עם עוד חברים לתנועת הנוער ההיטלראית בעיר אולם לתנועת הנוער "d.j.1.11". תנועה שמזוהה עם תנועות הנוער בונדיש (Bündisch). בשנת 1937 בהיותו בן 16 נעצר שול על השתייכותו לתנועת נוער זו ועל חשדות בהפרת "סעיף 175" בחוק הענישה הנאצי. זהו סעיף בחוק האוסר על הומוסקסואליות. תמלילי חקירת הגסטפו מגלים ניצני אופיו העתידי כמבוגר, כאדם המוכן להיאבק על אידיאלים ואף להקריב עצמו למען אחרים. הוא הודה באשמה וביקש לקחת אחריות מלאה על מנת שלא יאשימו את חבריו. בנוסף, הוא ניסה להצדיק את המקרה על סמך העידוד הבלתי רשמי של קרבה הומוארוטית בין בני נוער בתנועות הנוער הגרמניות.
בקיץ 1939 החל שול ללמוד רפואה באוניברסיטת לודוויג-מקסימיליאן במינכן. שם היה בין מייסדי הוורד הלבן. מחתרת סטודנטים שהתנגדה לשלטון הנאצי. על אף שהאוניברסיטאות היו מעוז אליטיסטי ועל כן נאצי באותה תקופה. שול הושפע מהדרשות אשר נשא הבישוף קלמנס פון גאלן בשנת 1941 כנגד הגסטפו וכנגד התוכנית הנאצית תוכנית T4 - אותנסיה.
בשנת 1942 בזמן חופשה מהלימודים הוא נשלח כאח לחזית המזרחית. שם חזה במו עיניו, כמו אחרים בקבוצת הוורד הלבן, בזוועות המלחמה, ובפשעי המלחמה שבוצעו על ידי הוורמאכט, הן בשדה הקרב והן כנגד אזרחים חסרי מגן. באותה שנה אביו, רוברט שול, נעצר במשך ארבעה חודשים על כך שאמר בפני מזכירתו "היטלר הוא העונש של אלוהים לבני האדם, ואם המלחמה לא מסתיימת בקרוב הרוסים ישבו בברלין".
ב-22 בפברואר נמצא הנס שול אשם בבגידה במשטר הנאצי והוצא להורג עוד באותו יום.
הוא היה בן 24 במותו.
הוורד הלבן

הוורד הלבן (בגרמנית: Die Weiße Rose) הייתה קבוצת סטודנטים שהתנגדה לשלטון המפלגה הנאצית בגרמניה.
קבוצת "הוורד הלבן" כללה התאגדות של חמישה סטודנטים, כולם בתחילת שנות העשרים לחייהם, באוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן. בין יוני 1942 ופברואר 1943 הכינה הקבוצה והפיצה שישה עלונים שונים וגרפיטי בהם קראו לסיום שלטון הרודנות הנאצי באמצעות התנגדות פעילה של העם הגרמני. העלונים קראו להתנגדות עממית לשלטון הדיקטטורה הנאצית, בטענה כי תבוסתה של גרמניה היא רק עניין של זמן, וכי קרוב היום בו ישלם העם הגרמני על פשעי המשטר.
על פי התמלילים של חקירתו בגסטפו לקח שול אחריות מלאה על ציורי הגרפיטי אשר יוחסו לוורד הלבן. סביר כי הוא לקח אחריות מלאה, כפי שעשה עוד בהיותו בן 16 במעצרו הקודם, על מנת למנוע צער וענישת חבריו. שלוש פעמים במהלך חודש פברואר 1943 כתבו חברי הקבוצה את הסיסמה "חירות" ו"הלאה היטלר" על קירות האוניברסיטה ובניינים אחרים במינכן. הכתובות נכתבו באמצעות זפת. גרפיטי דומה הופיע במקומות שונים בערים הסמוכות, ונראה כי צויר על ידי אנשים שאינם קשורים לקבוצה, שקיבלו עידוד ממעשי הקבוצה.
שול ואחותו סופי נעצרו ראשונים במסגרת פעילותם בקבוצה והפכו לסמל. שאר החברים בקבוצה היו כריסטוף פרובסט, אלכסנדר שמורל ווילי גראף. אליהם הצטרף מרצה בשם קורט הובר אשר ניסח את שני העלונים האחרונים. כל ששת חברי הקבוצה נעצרו, נשפטו, והוצאו להורג בעריפה באמצעות הגיליוטינה. 
ב-18 בפברואר 1943 נאסרו שול ואחותו לאחר שנתפסו מפיצים את העלון השישי במספר באוניברסיטת מינכן. טיוטה של עלון שביעי נמצאה על שול בעת מעצרו.
המשטר הנאצי ראה את ההתפרצות הספונטנית של הוורד הלבן כמדאיגה, שכן אפילו בימים שלפני עליית הנאצים לשלטון היו האוניברסיטאות מעוז אידאולוגי לנאציזם. בה במידה עודדה פעילותם של אנשי "הוורד הלבן" את קבוצות ההתנגדות האחרות.
מאסר ומשפט

ב-18 בפברואר 1943, אותו היום עצמו בו נשא שר התעמולה יוזף גבלס את נאומו המפורסם ב"ארמון הספורט", נאום בו קרא לעם הגרמני ל"מלחמה טוטאלית", הביאו סופי והנס שול מזוודה מלאה בעלונים אל האוניברסיטה. הם פיזרו ערימות של עלונים במסדרונות הריקים, במטרה שיימצאו על ידי הסטודנטים כאשר אלו יצאו מכיתות הלימוד. כאשר התכוונו לעזוב את המקום החליטו לנסות ולהפיץ כמה עותקים נוספים שנותרו במזוודתם. הם שבו על עקבותיהם, עלו בגרם המדרגות אל הקומה העליונה, וסופי פיזרה את העלונים באוויר. פעולה זו נצפתה על ידי משגיח בשם יאקוב שמיד. שמיד הזעיק את המשטרה, והנס וסופי שול נעצרו על ידי הגסטפו. עד מהרה נעצרו יתר חברי ההתאגדות, ורבים אחרים הקשורים עמם, והובאו לחקירה.
הנס וסופי שול, ופרובסט, היו הראשונים שעמדו למשפט בפני ה"פולקסגריכט" בית הדין העממי הידוע לשמצה, שדן בפשעים פוליטיים כנגד המשטר הנאצי. ב-22 בפברואר נמצאו השלושה אשמים בבגידה, וראש בית הדין, רולנד פרייזלר דן אותם לעונש מוות. השלושה נערפו באמצעות הגיליוטינה עוד באותו היום. כל השלושה גילו אומץ כאשר הובלו אל מותם.
מילותיו האחרונות של שול היו "יחי החופש" (Es lebe die Freiheit)‏.
ב-13 ביולי 1943 נערפו אלכסנדר שמורל וקורט הובר, וב-12 באוקטובר 1943 נערף וילי גראף. ידידים ועמיתים של אנשי הוורד הלבן, שסייעו בהכנת הכרוזים והפצתם, ובאיסוף כסף עבור מחייתם של אלמנתו של פרובסט וילדיו הקטנים, נדונו לעונשי מאסר שבין שישה חודשים לעשר שנים.
נוסח העלון השישי הוברח אל מחוץ לגרמניה, דרך סקנדינביה והגיע לאנגליה. באמצע שנת 1943 הופצו בגרמניה מיליוני עותקים של עלון זה באמצעות מטוסי בעלות הברית, בכותרת "מניפסט הסטודנטים של מינכן".
מורשת

כיום נחשבים אנשי הקבוצה בגרמניה למופת לאומץ לב והומניות גם אל מול שלטון אימים דיקטטורי.
חברי הקבוצה נחשבים כיום בגרמניה לאישים דגולים, ופועלם מוערך בציבור הגרמני. בתוכנית טלוויזיה ששודרה בגרמניה בשנת 2003 בערוץ הפופולרי ZDF, נקראו הגרמנים לבחור ב"עשרת הגרמנים הגדולים בהיסטוריה". בקבוצת הגיל שמתחת ל-40 נבחרו הנס וסופי שול במקום הרביעי, כאשר מתחתיהם דורגו אישים כבאך, גתה, גוטנברג ואיינשטיין. באותה השנה בחרו קוראי מגזין הנשים "בריגיטה" בסופי שול כ"אישה הגדולה ביותר במאה ה-20".
על שמם של חברי הקבוצה בכלל והאחים שול בפרט הוצבו לוחות זיכרון, אנדרטאות וקרויים רחובות, כיכרות ובתי ספר בגרמניה וגם במדינות נוספות.
אוניברסיטת מינכן, בה פעלו חברי הקבוצה קראה למכון למדע המדינה המצוי בשטחה על שם האחים שול.
ב-22 בפברואר 2003 הוצב פסל של סופי שול, אחותו של הנס, באנדרטת ולהאלה, בית זיכרון לאנשי שם בבוואריה, על ידי ממשלת בוואריה.
חייהם של האחים שול היו נושא לשלושה סרטים. בשנת 1982 יצר הבמאי פרסי אדלון שנודע בסרטו "קפה בגדד" את הסרט "חמשת הימים האחרונים" (Fünf letzte Tage), המתאר את ימיהם האחרונים של האחים שול, מנקודת ראותה של חברתה לתא הכלא של סופי. את סופי שול גילמה לנה שטולצה. באותה השנה חזרה סטולצה לגלם את שול בסרטו של מיכאל ורהובן "הוורד הלבן" (Die Weiße Rose).
בפברואר 2005 הוקרן לראשונה הסרט סופי שול - הימים האחרונים (Sophie Scholl – Die letzten Tage), בו גילם השחקן פביאן הינריכס את הנס שול. השחקנית יוליה ינטש גילמה את סופי שול. הסרט מבוסס על ראיונות עם מקורבים לקבוצה ששרדו, ועל פרוטוקולים שנותרו בארכיבים בגרמניה המזרחית. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר כסרט הזר הטוב ביותר בשנת 2006.
הפרס הספרותי "פרס האחים שול" קרוי על שמם של הנס וסופי.
ראו גם

ההתנגדות הגרמנית לנאציזם
סופי שול
קורט הובר
וילי גראף
הוורד הלבן
נערי הסווינג
לקריאה נוספת

ינינה אלטמן, הוורד הלבן, הוצאת פרדס, 2007.
דני אורבך, ואלקירי – ההתנגדות הגרמנית להיטלר, הוצאת ידיעות אחרונות, 2009.
קונסטנטין פיצגיבון, 20 ביולי – הקשר נגד היטלר, הוצאת מערכות.
אגון לארסן, לוחמי חירות, הוצאת מסדה בע"מ, 1964, עמודים 110–131
Peter Hoffmann, History of the German Resistance.
Michael Balfour, Withstanding Hitler in Germany.
Joachim Fest, Plotting Hitler's Death.
Fabian von Schlabrendorff, The Secret War against Hitler.
Hans B. Gisevius, To the Bitter End.
הערות שוליים

↑  Newborn, Jud, "Solving Mysteries: The Secret of 'The White Rose'," 2006 Judnewborn.com (267 KB)
↑  "The White Rose: A Lesson in Dissent", Jewish Virtual Library.
↑  Gestapo interrogation transcripts: Willi Graf, Alexander Schmorell, Hans Scholl and Sophie Scholl, Volumes 1-16 By Ruth Sachs
↑  Helga Pfoertner "Mahnmale, Gedenkstätten, Erinnerungsorte"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267887305171  PLWABN: 9810653970705606  BnF: cb12340940h (data)  CiNii: DA04112108  GND: 118610309  ICCU: USMV937140  ISNI: 0000 0001 0907 360X  LCCN: n79026409  NDL: 00455712  NKC: jn20000604944  NLA: 36021182  NTA: 070467293  SUDOC: 032365802  Trove: 1189313  VIAF: 61619938   WorldCat (עם VIAF): 61619938 
קברם של הנס שול, סופי שול וכריסטוף פרובסט במינכן
אנדרטה לזכר "הוורד הלבן" במינכן, בצורת עלונים מפוזרים על המדרכה.
האולם הראשי באוניברסיטה היכן שהנס וסופי נתפסו בעת פיזור עלונים
כיכר האחים שול
פסל האחים שול על אולם הכינוסים בכיכר הוורד הלבן במינסטר