stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוי ג'ורג'
ביוגרפיה > קריירת סולו

בסוף שנת 1984 גויס ג'ורג' על ידי בוב גלדוף להשתתף בהקלטת השיר "Do They Know It's Christmas?", ביחד עם שורה של אומנים בריטים ואירים מוכרים, במסגרת פרויקט ה"בנד אייד". ג'ורג' שהה בניו יורק כאשר גלדוף פנה אליו, אך הוא הצליח לתפוס טיסת קונקורד ללונדון, והיה הזמר האחרון שהקליט את חלקו בשיר. השיר הפך ללהיט בינלאומי ובעזרת מכירותיו גויסו מיליוני דולרים לטובת קורבנות הרעב באפריקה.
אלבום הסולו הראשון של ג'ורג', "Sold", יצא ב-1987, בשעה שהוא עדיין נאבק בהתמכרותו לסמים, והניב מספר סינגלים שזכו להצלחה בבריטניה, בראשם הלהיט "Everything I Own", שהגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי. האלבום עצמו הגיע בשיאו למקום ה-29 במצעד האלבומים הבריטי. עם זאת, ג'ורג' לא הצליח לשחזר את הצלחתה של "מועדון תרבות" בארצות הברית, והאלבום הגיע רק למקום ה-145 במצעד האלבומים האמריקאי.
ב-1989 הקים ג'ורג' חברת תקליטים משלו בשם "More Protein". בשנים 1992-1989 הקליט שירים בשם "ישו אוהב אותך" ("Jesus Loves You"), בניסיון לחזור ולזכות בהצלחה עולמית. האלבום "The Martyr Mantras" מ-1991 הגיע למקום ה-60 במצעד האלבומים הבריטי, והניב להיט בשם "Bow Down Mister" שזכה להצלחה בינונית (מקום 27 במצעד הסינגלים הבריטי).
ב-1992 ביצע ג'ורג' את שיר הנושא של הסרט "משחק הדמעות". השיר, "The Crying Game", שהופק על ידי הפטשופ בויז, זכה להצלחה והגיע למקום הראשון בקנדה, למקום ה-15 בארצות הברית ולמקום ה-22 בבריטניה. ב-1995 הוציא אלבום סולו נוסף, "Cheapness and Beauty", שלא זכה להצלחה מסחרית. קריירת הסולו שלו המשיכה להתדרדר: אלבום הסולו האחרון שלו, "U Can Never B2 Straight", שיצא ב-2002, הופץ בבריטניה וביפן בלבד, כמעט ולא קודם על ידי "וירג'ין רקורדס", והגיע למקום ה-147 בלבד במצעד האלבומים הבריטי. במקביל, החל מסוף שנות התשעים היו לו מספר שיתופי פעולה עם אמנים פופולריים כגון קניה ווסט, אנתוני והג'ונסונס, רובי ויליאמס והרכב המוזיקה האלקטרונית פיית'לס.
ביוגרפיה > תחומי פעילות נוספים

ב-1986 התארח ג'ורג' בפרק בסדרת הטלוויזיה "צוות לעניין", והופיע בתפקיד עצמו. הפרק נקרא "קאובוי ג'ורג'".
אף על פי שלא זכה להצלחה רבה בקריירת הסולו שלו, נותר ג'ורג' דמות ציבורית ידועה, והצליח לפתח קריירה שנייה כתקליטן מוערך. הוא החל לתקלט בראשית שנות התשעים. מועדון הלילה הלונדוני המפורסם "מיניסטרי אוף סאונד" שכר את שירותיו להרכיב ולערוך את אחד מאלבומי האוסף הראשון שלהם, והאלבום מכר מעל 100,000 עותקים. לאחר מכן המשיך וערך עבורם חמישה אלבומי אוסף נוספים. במקביל, תיקלט במועדונים ובמסיבות גייז.
ב-2002 השתתף במחזמר הלונדוני "טאבו", שהתבסס על חייו שלו, ואף כתב את שירי המחזמר. על כתיבת השירים היה מועמד לפרס טוני, והמחזה זכה להצלחה בווסט אנד של לונדון והוצג במשך שנתיים. עם זאת, הגרסה האמריקאית למחזמר, בהפקתה של רוזי אודונל, לא זכתה להצלחה וירדה מהבמות אחרי 100 הופעות בלבד.
במהלך 2003 הוא הגיש במשך כששה חודשים תוכנית שבועית בתחנת רדיו לונדונית. במשך מספר שנים היה לו מותג אופנה משלו, בשם "B-Rude" (בתרגום חופשי: היֵה חצוף). הבגדים שעיצב הוצגו בתצוגות אופנה בלונדון, ניו יורק ומוסקבה.
ג'ורג' פרסם שתי אוטוביוגרפיות רשמיות: ב-1995 פורסמה האוטוביוגרפיה הראשונה, "קבל את זה כמו גבר" (Take It Like A Man), במקביל ליציאת אלבום הסולו שלו, "Cheapness and Beauty". האוטוביוגרפיה הייתה רב-מכר בבריטניה. ב-2004 פורסמה אוטוביוגרפיה נוספת, בשם "סטרייט" (Straight). אוטוביוגרפיה זו התחילה במקום שבו האוטוביוגרפיה הראשונה הסתיימה, והיא הופיעה ברשימת רבי המכר של ה"סאנדיי טיימס" במשך שישה שבועות. ב-2010 שודר ב-BBC הסרט "כשג'ורג' היה בוי", דרמה ביוגרפית על חייו.
ביוגרפיה > חייו האישיים והמשך הקריירה

בתקופת "מועדון תרבות" מראהו האנדרוגיני של ג'ורג' משך תשומת לב רבה, ועורר ספקולציות רבות בנוגע לנטיותיו המיניות. אף על פי שהוא מעולם לא הכחיש שהוא הומו, כשנשאל בראיונות על נטייתו המינית, נתן ג'ורג תשובות שונות. תשובה ידועה שלו בראיון אחר הייתה שהוא מעדיף כוס תה טוב על פני סקס. באוטוביוגרפיה הראשונה שפרסם, "קח את זה כמו גבר", הוא חשף את גרסתו שלו לרומן הסודי שהיה לו עם מתופף "מועדון תרבות" ג'ון מוס. הוא ציין שרבים מהשירים שכתב ללהקה כוונו בעצם למוס. ב-2006, במסגרת סרט דוקומנטרי בשם "השגעון של בוי ג'ורג'" שנעשה אודותיו, הוא הצהיר מול המצלמה שהוא "גיי מיליטנטי". במסגרת סרט דוקומנטרי נוסף שנעשה אודותיו ב-2008, הוא חשף פרטים אודות הפעם הראשונה בה הבין שהוא הומוסקסואל, והפעם הראשונה שבה שיתף בכך את הוריו.
שמו של ג'ורג' נקשר בכמה פרשיות פליליות. במהלך השנים הוא נעצר כמה פעמים באשמת אחזקת מריחואנה וקוקאין. בשנת 2006 הוא ריצה עונש של עבודות שירות במחלקת התברואה של ניו יורק, לאחר שהורשע בדיווח כוזב על שוד בדירתו. בדצמבר 2008 הוא הורשע בכליאתו ובהכאתו של נער ליווי בדירתו שבלונדון, לטענתו לאחר שתפס את נער הליווי גונב תמונות ממחשבו האישי. בינואר 2009 הוא נידון לחמישה עשר חודשי מאסר, אך בפועל ריצה ארבעה חודשי מאסר בלבד, אחריהם שוחרר למעצר בית של שלושה חודשים נוספים.
בשנת 2023 שיחק בוי ג'ורג' את תפקיד קפטן הוק בגרסת פנטומימה של המחזה פיטר פן על בימות אנגליה. בשנת 2024 הצטרף לצוות השחקנים של המחזמר עטור פרס הטוני "מולן רוז'" בברודוויי, שם גילם את התפקיד של הרולד זידלר.
חיים אישיים

הוא מתגורר בלונדון, וברשותו גם בית באי איביזה שבספרד ודירה בניו יורק.
דיסקוגרפיה נבחרת

לרשימת האלבומים והסינגלים של מועדון תרבות, ראו: מועדון תרבות - דיסקוגרפיה נבחרת.
1987 - Sold ‏
1990 - The Martyr Mantras (שוחרר תחת שם ההרכב שהקים ג'ורג' "Jesus Loves You") ‏
1995 - Cheapness and Beauty ‏
1998 - The Unrecoupable One Man Bandit ‏
2002 - U Can Never B2 Straight (אלבום אקוסטי)
1993 - At Worst... The Best of Boy George and Culture Club ‏
1999 - Everything I Own ‏
1987 - Everything I Own ‏
1991 - Bow Down Mister ‏
1992 - The Crying Game ‏
לקריאה נוספת

Boy George with Spencer Bright (1995), Take It Like a Man, London, Sidgwick & Jackson (אוטוביוגרפיה ראשונה)
Boy George with Paul Gorman (2004), Straight, London, Century (אוטוביוגרפיה שנייה)
הערות שוליים

↑  בכורה למחזמר של בוי ג'ורג' "טאבו" בלונדון, באתר הארץ, 2 בפברואר 2002
↑  בוי ג'ורג' מנקה רחובות, באתר ynet, 15 באוגוסט 2006
↑  ערן בר-און, הזמר בוי ג'ורג' נשלח לכלא, באתר ynet, 16 בינואר 2009
↑  Back on Broadway in Moulin Rouge!, Boy George Is Having More Fun This Time, Broadway.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012501014605171  BNE: XX1153385  BnF: cb13891781t (data)  CANTIC: a11058250  GND: 119280639  ICCU: UBOV785882  ISNI: 0000 0001 1027 0969  LCCN: n84149870  MusicBrainz: 2787bddf-6439-4c73-8162-5f4a1e5fa030  NKC: xx0036747  NLA: 49782235  NLK: KAC201944906  NTA: 07311197X  PIC: 385936  SELIBR: 42454  SNAC: w67w9qnk  SUDOC: 078625947  VIAF: 54331914   WorldCat (עם VIAF): 54331914 
בוי ג'ורג', 1995
בוי ג'ורג', 2001
בן טבאל

בן טָבְאַל היה דמות המוזכרת במקרא בתור מועמדם של רצין מלך ארם ופקח בן רמליהו, מלך ישראל למלוך על ממלכת יהודה במקומו של אחז בן יותם: "יַעַן כִּי יָעַץ עָלֶיךָ אֲרָם רָעָה אֶפְרַיִם וּבֶן רְמַלְיָהוּ לֵאמֹר: נַעֲלֶה בִיהוּדָה וּנְקִיצֶנָּה וְנַבְקִעֶנָּה אֵלֵינוּ וְנַמְלִיךְ מֶלֶךְ בְּתוֹכָהּ אֵת בֶּן טָבְאַל.
בן טבאל מוזכר במקרא פעם אחת וזהותו נותרה עלומה.
השם טָֽבְאֵל֙ (א' בצירה) מופיע בתנ"ך בספר עזרא, כשמו הארמי של טוביה שישב באזור עמון בעבר הירדן המזרחי (עזרא ד, ז).
שמו

בנימין מזר משער שהקריאה המקורית הייתה "טֹבאֵל, ובצורה הארמית טָבְאֵל בקמץ גדול (בתרגום השבעים: Tαβεηλ), והשינוי בניקוד השם טָבְאַל (דהיינו "אינו טוב לשום דבר") במקום טָבְאֵל – נעשה מתוך כוונת זלזול.
לפי פירוש דעת מקרא, שמו הפרטי אינו נזכר בדברי ישעיהו, גם זה לאות זלזול.
זהותו > בפרשנות המסורתית

לפי תרגום יונתן ופרשנים שהלכו בעקבותיו, משמעות השם "טבאל" היא "טוב אלינו", כלומר מלך שיהיה טוב לנו (לרצין ופקח), ולא לאדם מסוים.
על פי כמה פרשנים קלאסיים, מדובר במלך פקח עצמו, כאשר המילה "טבאל" בכתב "אלב"ם" נקראת "רמלא" = "רמליה".
לדעת רד"ק בן טבאל היה מבני אפרים, ובדרך זו פרשו המלבי"ם והמצודות.
זהותו > במחקר

סברה רווחת היא, שהוא בן לאחת המשפחות המיוחסות ביהודה, אולי אפילו משפחה שעמדה כאופוזיציה לבית דוד ועמדה בקשרים טובים עם ממלכת ישראל. מזר מעלה את ההשערה לפיה היה בן טבאל בן ל"בני טוביה" מתקופת בית שני, שכן בתקופת יאשיהו בן אמון חלו שינויים בשמות תאופוריים מהשמות הקשורים לשם "אל" לשמות הקשורים לשם "יה". בספר עזרא נוצר קשר בין 'טבאל' לבין טוביה שישב בעבר הירדן המזרחי בסמוך לרבת עמון. טבאל היה חתנם ומחותנם של שני שרים חשובים ביהודה - שְׁכַנְיָה בֶן-אָרַח; ומְשֻׁלָּם בֶּן בֶּרֶכְיָה. קברי משפחת טוביה נתגלו בעבר הירדן המזרחי.
השערה נוספת מזהה את בן טבאל עם דמות ארמית, אולי אף רצין בעצמו.
תעודה אשורית בכתב יתדות מתקופת תגלת-פלאסר השלישי או סרגון השני, שנתגלתה ב-1952 בחפירות נמרוד (דור שרוכין), מזכירה את "אַיָנוּר" מושל "ארץ טבאל", בנוגע לתושבי ארץ "גדר" שהרגו תושבים של עיר מואבית. מתעודה זו ניתן ללמוד שארץ טבאל הייתה סמוכה לארץ מואב וכי למושל זה שלה היה מעמד חשוב במינהל האשורי בעבר הירדן, המזכיר את מעמדם של טוביה בימי נחמיה וטוביה צאצאו בימי תלמי השני.
הערות שוליים

↑  ספר ישעיהו, פרק ז', פסוקים ה'–ו'.
1 2 3 4  בנימין מזר, "בן טבאל ובית טוביה", בתוך: בוסתנאי עודד, תולדות עם ישראל בימי בית ראשון, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ב, יחידה 6, עמ' 392; הנ"ל, אנציקלופדיה מקראית כרך ב עמ' 159 - 160.
1 2  יהודה קיל, ספר ישעיהן עם פירוש דעת מקרא, פרק ז פסוק ו
↑  רבי יוסף קרא ורבי ישעיה דטראני
↑  פירוש רש"י למקרא, פירוש ר' אברהם בן עזרא בשם דונש בן לברט ורב סעדיה גאון
↑  ספר עזרא, פרק ד', פסוק ז'
↑  ספר נחמיה, פרק ו', פסוק י"ח.
↑  אירית יעקב, הטוענים לכתר מבית שאול, באתר News1 מחלקה ראשונה, 15 בנובמבר 2017
↑  בנימין מזר, "בן טבאל ובית טוביה", בתוך: בוסתנאי עודד, תולדות עם ישראל בימי בית ראשון, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ב, יחידה 6, עמ' 396.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כולרה

| --- | --- |

צילום במיקרוסקופ אלקטרוני של החיידק Vibrio cholerae, הגורם למחלת הכולרה
 תחום:  מחלות זיהומיות 
 שכיחות:  3–5 מיליון מקרים בשנה
 סיבות:  החיידק Vibrio cholerae
 גורם:  Vibrio cholerae 
 תסמינים:  שלשולים מרובים והתייבשות מהירה
 אבחון:  תרבית צואה ותבחיני אנטיגן
 טיפול:  החזרי נוזלים ומלחים, אנטיביוטיקה
 מניעה:  טיהור מים, חיסון
 פרוגנוזה:  שיעור תמותה של 100,000 בני אדם בשנה
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/962643 
 DiseasesDB:  29089
 MeSH:  D002771
 MedlinePlus:  000303
 סיווגים
 ICD-10:  A00
 ICD-11:  1A00 
 
כוֹלֵרָה (בספרות העברית מצוי גם הכתיב חֳלִירַע ובכתיב מלא חולירע; בלועזית: Cholera) היא מחלה זיהומית מידבקת, הנגרמת מהחיידק Vibrio cholerae ומתבטאת בשלשולים מרובים, לעיתים עד כדי התייבשות ומוות. תפוצתה העולמית של המחלה גבוהה, במיוחד באזורים בעלי תשתית תברואה ירודה או אזורים מוכי אסון, ומגיעה לממדי מגפה. החיידק פוגע במערכת העיכול וגורם לאיבוד מהיר של עד ליטר נוזלים בשעה. 50% מהמפתחים מחלה קשה, אם אינם מטופלים, מתים מהמחלה (אך אחוזי התמותה נמוכים יותר).
מקור המילה "כולרה" הוא במונח היווני-לטיני למרה, הליחה הצהובה אשר נקשרה במחלות שלשולים ובעונת הקיץ, בדומה למחלת הכולרה.
אפידמיולוגיה

תיאורים ראשונים של מחלה בעלת מאפיינים של כולרה מופיעים בכתבים עתיקים בסנסקריט, והסברה הרווחת היא כי כולרה הייתה מצויה באזורי הדלתה של נהר הגנגס בהודו במשך מאות בשנים, לאחר שהתפתחה שם בעקבות זיהום הנהר. גרסיה דה אורטה, רופא פורטוגלי ממוצא יהודי שפעל בגואה במאה ה-16, היה הראשון לתאר בפירוט את תסמיני המחלה בספרו, "שיחות על אודות צמחי מרפא וסמים של הודו".
אפידמיולוגיה > מאפיינים אפידמיולוגיים נוספים

שיעורי התחלואה בכולרה אינם מדויקים מאחר שמקרים רבים מתרחשים במדינות מתפתחות, שם אבחנה ודאית אינה אפשרית, מערכות הדיווח לוקות בחסר ולעיתים ישנו אינטרס של המדינה לטשטש את ממדי המחלה בתחומה בשל השפעת הסטיגמה שיש למחלה על מסחר ותיירות. עם זאת, ארגון הבריאות העולמי אומד את שיעור ההיארעות ב-3–5 מיליון מקרים בשנה.
באירועי מגפה, שיעורי התחלואה אינם משתנים עם הגיל, אם כי מבוגרים מפתחים פחות תסמינים מילדים. במדינות בהן המחלה היא אנדמית, התחלואה גבוהה יותר בקרב ילדים קטנים. יוצאים מכלל זה הם תינוקות יונקים, שנחשפים פחות למים מזוהמים וכן מקבלים נוגדנים בחלב האם.
מזג האוויר וגורמים סביבתיים משפיעים אף הם על מועדי התפרצויות כולרה. במדינות בהן המחלה אנדמית, ובאסיה בפרט, עולה מספר מקרי כולרה לפני עונת גשמי המונסון ואחריה, ובעת שיטפונות עולים שיעורי כולרה בהשוואה לתקופות יבשות. כמו כן, שינויים בטמפרטורת פני המים ושגשוגם של פלנקטון מביאים לגידול באוכלוסיית החיידק.
גורם

מחולל הכולרה הוא החיידק Vibrio cholerae, מתג גראם-שלילי אווירני בעל צורת פסיק, החי בסביבה מימית ונפוץ באזורי שפך נהר וחוף. החיידק התגלה באופן בלתי תלוי על ידי פיליפו פצ'יני ב-1854 באיטליה, ועל ידי רוברט קוך שלושים שנה לאחר מכן, עת בודד את החיידק בתרבית מצואה נגועה בעת התפרצות במצרים ובהודו.
אורכו של החיידק 1.5–2 מיקרון ורוחבו 0.5 מיקרון. הוא בעל שוטון דק המקנה לו כושר תנועה גבוה, והוא צומח על מצעים פשוטים כגון מי פפטון. הטמפרטורה המיטבית להתפתחותו היא בין 30 ל-40 מעלות צלזיוס, אם כי החיידק מסוגל להתקיים על פני טווח טמפרטורות גדול. החיידק מומת במהירות יחסית במים מזוקקים, וכן מתקשה להתקיים בתנאי יובש, אך במי שתייה, מי ביוב, בהפרשותיו של אדם חולה ובבגדים רטובים הוא יכול להתקיים מספר ימים. באדם נגוע בכולרה, מספרם של חיידקים אלה מגיע לכ-500 מיליון בכל סמ"ק של נוזל מעי.
החיידק מסווג למעל 200 זנים הנבדלים סרולוגית, בהתבסס על האנטיגן O של הליפופוליסכריד. מתוך אלה רק הזנים O1 ו-O139 הם הזנים הגורמים להתפרצויות ולמגפות. הזן O1 נחלק לשני תת-זנים: הקלאסי ואל טור. המגפות המודרניות של כולרה נגרמו כולן, ככל הנראה, מהתת-זן הקלאסי של O1, למעט השביעית המשויכת לאל טור. הזן O139 מוגבל לדרום אסיה.
פתוגנזה > העברה

לרוב, מקור ההדבקה הוא במחזור צואה-פה, עת אדם נגוע המפריש את החיידק בצואתו או במזון או מי שתייה מזוהמים בחיידק. רסיסי צואה הנגועים במחלה יכולים לזהם פירות וירקות המושקים במי ביוב וגם את הידיים, אם אין מקפידים לרחוץ אותן היטב לאחר עשיית הצרכים. לצורך הדבקה נדרש מזרע (אינוקולום) גבוה של 100 מיליון חיידקים, אך פחות מכך אם ישנה ירידה בחומציות הקיבה. תקופת הדגירה של החיידק נמשכת עד חמישה ימים.
החיידק נעלם מהפרשות החולה ימים ספורים (על פי רוב שבוע) לאחר החלמתו. קיים אחוז מזערי של בני אדם, המסוגלים להידבק בחיידק אך לא לחלות במחלה עצמה, הללו הופכים למפרישי-חיידקים, ועלולים להפיץ את המחלה מחוץ לאזור המגפה.
פתוגנזה > גורמי אלימות ורעלנים

החיידק מגיע לדופן המעי באמצעות שוטון ונצמד אליה בעזרת פילוס המשמש להיצמדות ונקרא toxin coregulated pilus, ובראשי תיבות TCP. הפילי הללו מקודדים בעיקרם על ידי האופרון tcp, שבו הגן tcpA מקודד לתת-יחידה העיקרית בו. אופרון זה נמצא על גבי אי מרענות המקודד למספר גורמי אלימות יחדיו וככל הנראה נרכש בהעברה גנטית אופקית על ידי אב קדמון של החיידק. מעבר להיצמדות עצמה לתאי המעי, הפילוס מתווך יחסי גומלין בין חיידקי הכולרה ליצירת מושבות במעי הדק ומקנה עמידות נגד חומרים במעי שרעילים לחיידק.
בעת התיישבותו במעי החיידק מפריש רעלן מעי (אנטרוטוקסין), שנקרא רעלן הכולרה, הפוגע באפיתל המעי וגורם בתחילה לדלקת, אשר מלווה בפליטה מוגברת של נוזלים (מים ובתוכם מומסים מלחים) מן הגוף אל תוך חלל המעי. רעלן הכולרה הוא חלבון המורכב מתת-יחידות A ו-B. חמש תת-יחידות מסוג B נקשרת לקולטן ספציפי מסוג גליקוספינגוליפיד, GM1, המצוי על פני קרום תא המעי (אנטרוציט). קישור זה מאפשר את חדירתה של תת-יחידה A אל ציטופלזמת התא ופגיעה בו. התת-יחידה A מתווכת את הקישור בין ADP ריבוז לקולטן המצומד לחלבון G אשר מגביר רמות אדנילאט ציקלאז, שגורם לעלייה ברמות cAMP. כתוצאה מכך עולה הפרשת יוני כלור לחלל המעי, עלייה שמלווה באובדן נוזלים לחלל המעי בצורת שלשול.
מקור הגנים המקודדים לרעלן הכולרה, ctxA ו-ctxB, אינו בגנום הקדום של חיידק הכולרה, אלא בבקטריופאג' CTXΦ, אשר הדביק את החיידק והפך אותו לחיידק מחולל מחלה. הקולטן אשר מאפשר את כניסת הבקטריופאג' לתא החיידק הוא TCP, ולא זו בלבד, אחד ממשפעלי השעתוק של הגנים לרעלן הכולרה, דומה גנטית לאופרון tcp ומקודד בתוך אי הפתוגניות של TCP. אחד המנגנונים האמונים על בקרת הפרשת הרעלנים בעת נוכחות החיידק במעי הוא חישת מניין. מנגנוני בקרה נוספים הם משפעלי השעתוק ToxT ו-ToxR, אשר נמצאים בקרום התא החיידקי ומתחילים שרשרת איתותים ביוכימיים אשר מביאים לשעתוקם של גנים הקשורים בגורמי האלימות של החיידק.
תסמינים וסימנים

התסמינים האופייניים למחלה הם הפרשת כמויות גדולות מאוד של שלשול מימי (עד עשרה ליטרים ביום), הקאות, התכווצויות שרירים מלוות בכאב, ירידה בחום הגוף, הלם והפסקת השתן. התמותה במקרים חמורים ובלתי מטופלים מגיעה לכ-50% ולמעלה מזה. סיבת המוות העיקרית היא איבוד נוזלים בעקבות השלשול וההקאה. לרוב המחלה מופיעה באופן פתאומי ללא סימני אזהרה. שרירי הבטן והגפיים מתכווצים בחוזקה, לעיתים עד כדי קריעת שריר. הנשימה נעשית מהירה ושטחית והדופק מהיר וחלש. הקול נחלש והדיבור מתקרב ללחש. בשל ההתייבשות הנוצרת כתוצאה מאיבוד מים, הפנים הופכות כחושות (האף הופך מחודד והעיניים נראות שקועות בארובותיהן) והעור נמלא קמטים. החולה חש צימאון שקשה להרוותו, אולם הכרתו אינה נפגמת. המוות עלול לבוא תוך שעות אך בדרך כלל תוך יומיים לאחר הופעת הסימנים הראשונים.
השינויים הפתולוגיים הם תוצאה של ההפסד העצום של נוזלי גוף ועימם של כלורידים ומתכות אלקליות. קיים גם הפסד ניכר ברמת האשלגן. שיעור הנוזלים בדם יורד, תהליך הגורם לעליית מספר הכדוריות האדומות ביחס לנפח הנוזלים וכן עלייה בריכוז החלבונים בפלסמת הדם. המשקל הסגולי של הדם עולה ולחץ הדם יורד. הפרשת השתן נפסקת וכמות השתנן בדם עולה. לאחר המוות, מופיעה צפידת מוות מהירה, השרירים קשים וצבעם אדום ביותר. גם הכבד והכליות גדושים בדם. המעיים הדקים מתנפחים על ידי נוזלים ולרירית שלהם צבע אדמדם, אך אין הריסה ניכרת של תאי הציפוי ואין בקיעים ברירית. הממצא העיקרי הוא התרחבות רבה של נימים.
סיבת ההפסד העצום של נוזלי הגוף בעקבות מחלת הכולרה עדיין שנויה במחלוקת. יש סבורים, שהוא נגרם על ידי שינויים במעי הגס, המאבד את כושרו לספוג את הנוזלים היורדים לתוכו, ויש סבורים שהוא נגרם על ידי נזק לחומר הרקע הבין נימי והריסת המוצין, על ידי הרעלן החיידקי.
בדיקות עזר > בדיקות דם

למרות שבירת המאזן האלקטרוליטרי במעי, רמות האלקטרוליטים בדם נשמרות על פי רוב, אולם עלייה בקראטינין וב-Blood urea nitrogen יכולה להעיד על התייבשות. ספירת הדם עשויה להדגים המטוקריט גבוה בשל ריכוז הדם על רקע ההתייבשות ולויקוציטוזיס כביטוי למצב הזיהומי החריף. בבדיקת הגזים בדם ניתן לראות חמצת מטבולית עם ערכי pH סביב 7.2, ביקרבונט נמוך בצורה ניכרת עקב יציאתו בשלשולים המרובים ופער אניוני גבוה בשל העלייה בריכוזם של חומצה לקטית, חלבונים וזרחה.
בדיקות עזר > בדיקות מיקרוביולוגיות

ניתן לזהות את חיידק הכולרה בצואה בהסתכלות ישירה דרך מיקרוסקופיית שדה אפל, ולהבחין בין הקבוצות הסרולוגיות באמצעות אנטיסרום. בידוד החיידק וגידולו בתרבית דורשים מצעי מזון בררניים כגון אגר טאורוכלורט-טלורין-ג'לטין (TTG) או אגר תיוסולפט-ציטרט-מלחי מרה-סוכרוז (TCBS). שיטה נוספת לזיהוי במקום של החיידק היא בתבחין מסחרי שבו נעשה שימוש במקלון טבילה בצואה, והוא נועד למקומות שבהם שיטות המעבדה אינן מתקדמות ויש צורך בזיהוי מקורב ומידי.
אבחנה

האבחנה הסופית של כולרה אינה נדרשת בטרם התחלת טיפול, אולם באזורים שאינם אנדמיים גובר הצורך לאבחן באופן ודאי זיהום בכולרה מטעמים אפידמיולוגיים. לפי ארגון הבריאות העולמי החשד לכולרה כגורם למחלה השלשולית מתעורר בהתקיים אחד מאלה:
באזורים אנדמיים לכולרה, החל מגיל 5, בעת שלשול מימי חריף, בליווי או בהיעדר הקאות
באזורים שאינם אנדמיים לכולרה, החל מגיל 5, בעת שלשול מימי חריף הגורם להתייבשות חמורה או למוות.
האבחנה מתבצעת כאמור בזיהוי החיידק בדגימות צואה בשיטות המיקרוביולוגיות המצוינות לעיל.
אבחנה > אבחנה מבדלת

באבחנה המבדלת לכולרה עומדות מחלות זיהומיות אחרות של הקיבה והמעיים, לרבות זיהומים הנגרמים כתוצאה מחיידקים אחרים כגון אשריכיה קולי או סלמונלה.
טיפול > נוזלים

עיקר הטיפול בכולרה מתמקד בהשבת מאזן הנוזלים, כאשר אופן מתן הנוזלים וקצב החזר הנוזלים תלויים במידת ההתייבשות, בגיל האדם החולה ובמשקלו. החזר של מים ואלקטרוליטים בשתיית תמיסות השבת נוזלים פומיות (Oral Rehydration Solution, ובראשי תיבות ORS) אפשרי במקרים קלים–בינוניים. תמיסות אלו כוללות מים ואלקטרוליטים כגון נתרן, כלור וגלוקוז, שילוב אשר מגביר את כושר ספיגת הנוזלים חזרה תוך שימוש בנשא גלוקוז מסוג SGLT1, אשר מעביר גלוקוז ונתרן מחלל המעי לתוך תאי הרירית. ניתן להכין תמיסות אלו מתכשירים ייעודיים להכנת ORS או באופן ביתי בהוספת חצי כפית מלח בישול ושש כפיות סוכר לליטר מים נקיים. תמיסות אלה אינן כוללות אשלגן, שאותו ניתן להשיג מהמזון. אנשים שאינם מסוגלים לשתות, ומידת ההתייבשות שלהם אינה דורשת עירוי נוזלים, יכולים לקבל את החזרי הנוזלים בזונדה.
הטיפול באנשים בדרגת התייבשות קשה מכולרה כולל החזרי נוזלים ואלקטרוליטים בעירוי. מבין התמיסות הקיימות, תמיסת הרטמן (לקטט רינגר), ובפרט תמיסת הרטמן בתוספת דקסטרוז בריכוז 5%, היא התמיסה המועדפת להחזר נוזלים בעירוי. תמיסה נוספת בשם סליין כולרה, או תמיסת דאקה, מכילה כבר דקסטרוז, יחד עם יותר אשלגן וביקרבונט מאשר הרטמן, ועל כן היא נותנת מענה לאובדן אלקטרוליטים נוספים בצואה. קצב העירוי הממוצע באדם עם התייבשות קשה הוא 200 מ"ל לק"ג גוף ב-24 השעות הראשונות, כאשר חצי מהכמות ניתנת ב-3–4 השעות הראשונות. לאחר החייאת נוזלים מספקת, וברגע שהאדם המקבל את העירוי מסוגל לשתות, מתווספים גם החזרי נוזלים בשתייה.
טיפול מתאים בנוזלים מפחית את התמותה מכולרה לפחות מ-1%. עם זאת, במדינות נחשלות שבהן תשתית הרפואה ובריאות הציבור ירודה, אנשים רבים מתים מכולרה עוד בטרם מגיעים לטיפול רפואי.
טיפול > אנטיביוטיקה

התפקיד של אנטיביוטיקה בטיפול בכולרה הוא משני ושמור למקרים בדרגת חומרה בינונית–קשה. הטיפול האנטיביוטי מקצר את משך המחלה, מפחית בכ-50% את נפח השלשולים ומקצר את משך הפצת החיידק לסביבה. מתן האנטיביוטיקה מתבצע רק לאחר תיקון מאזן הנוזלים, על פי רוב לאחר ארבע השעות הראשונות לטיפול בנוזלים. בחירת סוג האנטיביוטיקה מתבססת על דפוסי העמידות המקומיים.
שלוש קבוצות תרופות משמשות בטיפול בכולרה: טטרציקלינים, פלואורוקינולונים ומקרולידים. מבין הטטרציקלינים, טטרציקלין ודוקסיציקלין משמשות בטיפול בכולרה, אולם שיעורי העמידות לקבוצה זו הולכים ועולים, ועל כן הן אינן משמשות לטיפול אמפירי, אלא אם כן ידוע שהתפרצות מסוימת נגרמת מזן הרגיש לתרופה. העמידות למקרולידים נדירה, ועל כן טיפול באזיתרומיצין, אשר ניתן במנה חד-פעמית, הוא המועדף. גם לפלואורוקינולונים דוגמת ציפרופלוקסצין ישנם אזורים עם עמידות נרחבת.
טיפול > טיפול תומך נוסף

תזונה עתירת קלוריות מיד לאחר החזר הנוזלים הראשוני מומלצת למניעת תת-תזונה וסיבוכי היפוקלמיה והיפוגליקמיה. אמהות מיניקות מעודדות להמשיך להיניק תינוקות חולים במקביל ל-ORS. תוספי אבץ הוכחו כמפחיתים משך שלשולים ונפח צואה בילדים, כמו גם אירועים חוזרים של שלשולים בחודשים שלאחר ההחלמה מכולרה. על כן ממליץ ארגון הבריאות העולמי לתת תוספי אבץ לילדים מתחת לגיל 5.
תרופות עוצרות להפחתת תנועתיות המעיים ותרופות להפחתת הקאות לא הוכחו כמועילות בכולרה, ואף עלולות להאריך את משך הזיהום.
מניעה

מגפות הכולרה באירופה במהלך ההיסטוריה נתנו דחיפה עצומה להתפתחות ההיגיינה הציבורית. לאחר המגפות הגדולות, הותקנו מערכות ביוב והונהג סינון דרך חול למי השתייה בערים הגדולות, הוכנסו שיפורים בתנאי הדיור, ובייחוד בבניית בתי שימוש. הארגון התברואתי המודרני הוא במידה רבה תוצאה של הפחד שעוררו מגפות הכולרה הגדולות במאה ה-19.
מערכת סניטרית תקינה (כמו זו שקיימת בארצות מפותחות) היא תנאי הכרחי – ובדרך כלל גם מספיק – למניעת המגפה. היא חסרה עדיין בכמה ערים בהודו ובמזרח הרחוק, ומקרי כולרה מופיעים בהן כמעט מדי שנה. הסגר בזמן מחלה הכרחי, אך אינו מספיק לבדו. מרדכי זאב חבקין פיתח חיסון נגד כולרה על ידי חיידק מומת. השימוש בחיסון הונהג בהודו ובאזורי סיכון אחרים, אך הופסק לימים עקב יעילות נמוכה. בהודו עדיין נוהגים לחסן המונים בזמן מגפה או בזמן סכנת מגפה, ובייחוד עולי רגל למקומות קדושים. לאחר הזריקה מצב החסינות נמשך כ־3–4 חודשים בלבד, זריקות נוספות נדרשות כל שישה חודשים. ב-1995 פותח חיסון חדש הניתן בשתייה, שהוא יעיל ובעל תופעות לוואי מעטות.
גם החלמה מכולרה אינה מבטיחה חסינות מפני מחלה חוזרת. הטיפול המונע הטוב ביותר למחלת הכולרה הוא הקפדה על היגיינה בדגש על שטיפת ידיים, הימנעות ממגע עם צואת החולים, מניעת השקיית ירקות במי ביוב וכן טיהור מי השתייה.
ראו גם

מקס פון פטנקופר
לקריאה נוספת

Matthew K. Waldor and Edward T. Ryan, Vibrio cholerae, Mandell, Douglas, and Bennett's Principles and Practice of Infectious Diseases, 8th Edition, Elsevier Saunders, 2015, pp. 2471-2479.
הערות שוליים

1 2 3 4  CHOLERA, Austin Community College (ארכיון)
↑  
McNeill, William Hardy. Naples in the Time of Cholera, 1884-1911. Bulletin of the History of Medicine, vol. 71 no. 3, 1997, p. 546-547. Project MUSE,
↑  שפרה שורץ, "קופת-חולים הכללית - עיצובה והתפתחותה כגורם המרכזי בשירותי הבריאות בארץ-ישראל", המרכז למורשת בן-גוריון, קריית שדה-בוקר, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 1997, עמוד 12
↑  Evolution of Seventh Cholera Pandemic and Origin of 1991 Epidemic, Latin America, CDC
↑  סוכנויות הידיעות, התפרצות כולרה בתימן: 8,500 נדבקו, 115 מתו, באתר ynet, 15 במאי 2017
1 2  Sajeev Handa, Cholera, eMedicine, June 22, 2017
1 2 3 4 5  Harris JB, LaRocque RC, Qadri F, Ryan ET, Calderwood SB, Cholera, Lancet. 2012;379(9835):2466
↑  Nelson EJ, Harris JB, Morris JG Jr, Calderwood SB, Camilli A, Cholera transmission: the host, pathogen and bacteriophage dynamic, Nat Rev Microbiol. 2009;7(10):693
↑  Matson JS, Withey JH, DiRita VJ. Regulatory networks controlling Vibrio cholerae virulence gene expression. Infect Immun. 2007 Dec;75(12):5542-9. doi: 10.1128/IAI.01094-07.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285758705171  BnF: cb11940300h (data)  GND: 4147855-1  HDS: 022717  LCCN: sh85024645  NARA: 10639659  NDL: 00566625  NKC: ph136526 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מקומות בהם קיימת כולרה
החיידק Vibrio cholerae
הד מיינר

הד מיינר (נולד ב-1986) הוא מעצב אופנה ישראלי, המציג בקביעות בשבוע האופנה בפריז וחתן פרס קרל לגרפרד של תאגיד LVMH.