stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איי קוק
פוליטיקה וממשל

איי קוק הם דמוקרטיה ייצוגית עם מערכת פרלמנטרית ביחסי מדינה קשורים עם ניו זילנד. הממשלה היא הגוף הביצועי, כאשר השר הראשי הוא ראש הממשלה. כוח החקיקה מוקנה הן לממשלה והן לפרלמנט של איי קוק. מערכת המשפט אינה תלויה ברשות המבצעת והמחוקקת. ראש המדינה הוא מלך ניו זילנד כחלק מתחום השיפוטי המלכותי של ניו זילנד (אנ'), המיוצג באיי קוק על ידי נציג המלך.
האיים בעלי שלטון עצמי ב"התאגדות חופשית" עם ניו זילנד. ניו זילנד שומרת על האחריות העיקרית לעניינים חוץ, תוך התייעצות עם ממשלת איי קוק. אזרחי איי קוק הם אזרחי ניו זילנד ויכולים לקבל שירותי ממשלה בניו זילנד, אך ההפך אינו נכון; אזרחי ניו זילנד אינם אזרחי איי קוק. למרות זאת, נכון לשנת 2014 קיימו איי קוק יחסים דיפלומטיים בשמם עם 43 מדינות אחרות. איי קוק אינם מדינה שחברה באו"ם, אך היא חברה מלאה בארגון הבריאות העולמי ובאונסק"ו, בוועדה הסוציו-אקונומית של אסיה ופסיפיק (UNESCAP) וחברה באספת מדינות בית הדין הפלילי הבינלאומי.
ב-11 ביוני 1980 חתמה ארצות הברית על חוזה עם איי קוק המציין את הגבול הימי בין איי קוק לסמואה האמריקאית וכן מוותרת על כל טענות אמריקאיות בפני פנהין, פוקאפוקה, מאניהיקי ורקאהנגה. בשנת 1990 איי קוק וצרפת חתמו על אמנה שתחמה את הגבול בין איי קוק לפולינזיה הצרפתית. בסוף אוגוסט 2012 ביקרה מזכירת המדינה של ארצות הברית הילרי קלינטון באיים ובשנת 2017 איי קוק חתמו על אמנת האו"ם בנושא איסור נשק גרעיני.
הערות שוליים

↑  דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: WPP2024_POP_F01_1_POPULATION _SINGLE_AGE_BOTH_SEXES.xlsx, שם החוצץ: Medium variant - מתוך אתר האו"ם, הערכה 1 ביולי 2024
↑  Ian Boreham, מסעו השני של ג'יימס קוק, יולי-ספטמבר 1773 (באנגלית)
↑  Nicholas Thomas (2003). Cook : the Extraordinary voyages of Captain James Cook. pp. 310–311.
↑  אחרוני המושבות הבריטיות, דבר, 15 באוגוסט 1965
| מדינות וטריטוריות באוקיאניה |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה | אוסטרליה • נורפוק |  |
| מלנזיה | איי מאלוקו ומערב גינאה החדשה (חלק מאינדונזיה) • איי שלמה • ונואטו • מזרח טימור  • פיג'י • פפואה גינאה החדשה • קלדוניה החדשה |  |
| מיקרונזיה | איי מריאנה הצפוניים • איי מרשל • גואם • מיקרונזיה • נאורו • פלאו • קיריבטי |  |
| פולינזיה | איי קוק • הוואי • ואליס ופוטונה • טובאלו • טונגה • טוקלאו • ניואה • ניו זילנד • סמואה • אי הפסחא • סמואה האמריקנית • פולינזיה הצרפתית • פיטקרן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561937705171  BnF: cb119705100 (data)  GND: 4230226-2  KulturNav: f92d907d-e4b0-4a6f-99ae-23ab504757c9  LCCN: n80020426  MusicBrainz: ef1ab25c-717b-30a8-8943-f9937aad8d1f  NARA: 10045269  NDL: 00628435  NKC: ge116614  SUDOC: 02772333X  UKPARL: QSKQUnrS  VIAF: 142437319   WorldCat (עם VIAF): 142437319 
מפת איי קוק
ישיבת עטרת ישראל

| --- | --- |

 ישיבה
 על שם:  הרב ישראל אזרחי
 מוטו:  גדלות האדם
 השתייכות:  ישיבה ליטאית
 תקופת הפעילות:  1977–הווה (כ־48 שנים)
 מייסדים:  הרב ברוך מרדכי אזרחי, הרב מאיר חדש
 בעלי תפקידים
 מנהל:  הרב בן-ציון אזרחי
 ראש הישיבה:  הרב בן-ציון אזרחי
 משגיח:  הרב יצחק לוקסנבורג
 מיקום
 מיקום:  מודיעין עילית
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°55′35″N 35°02′18″E﻿ / ﻿31.926333333333°N 35.038388888889°E﻿ / 31.926333333333; 35.038388888889
 he
 
סמל הת"ת שפועל בישיבה
ישיבת עטרת ישראל היא ישיבה גדולה חרדית-ליטאית במודיעין עילית, בראשה עומד הרב בן-ציון אזרחי.
מייסדי הישיבה הם הרב ברוך מרדכי אזרחי, שעמד בראשה מהקמתה עד לפטירתו ואחיו הרב אורי אזרחי ששימש כמנהל בפועל.
היסטוריה

הישיבה נוסדה בירושלים בשנת 1976 (ה'תשל"ו) על ידי האחים אזרחי, הרב  ברוך מרדכי אזרחי, שכיהן קודם לכן כר"מ בישיבת חברון כנסת ישראל, והרב אורי אזרחי, על שם אביהם הרב ישראל אזרחי. הרב מאיר חדש, חותנו של הרב אזרחי, שכיהן קודם לכן כמשגיח של ישיבת חברון, התמנה למשגיח בישיבה. בשנת 1988, בשל זיקנתו, התמנה במקומו הרב חיים וואלקין, שכיהן קודם בישיבת אור ישראל בפתח תקווה. עם המעבר ב-2019 למודיעין עילית, התמנה הרב יצחק לוקסנבורג במקומו של הרב חיים וואלקין.
הר"מים בישיבה הם הרבנים ישעיהו הדר גלזמן (חתנו של הרב ברוך מרדכי אזרחי), חיים אזרחי (בנו של ראש הישיבה הנוכחי - הרב בן ציון אזרחי), אברהם דוד אברמוביץ', יואל שפירא ואברהם כ"ץ (חתנו של הרב בן ציון אזרחי). בעבר כיהנו כר"מים הרב אריאל וילנסקי, חתנו של הרב אזרחי וכיום ראש ישיבת 'אש התלמוד', הרב דוד כהן והרב משה מרדכי פרבשטין (שניהם כיום ראשי ישיבת חברון), הרב אליעזר צבי סילבר, לשעבר ראש ישיבת דרך חכמה, והרב ישראל לנדא, כיום ראש ישיבת היכל יצחק. ראש הישיבה הנוכחי הרב בן ציון אזרחי - מנהל את מוסדות הישיבה.
הישיבה פועלת לפי שיטת "גדלות האדם" שפיתח הרב נתן צבי פינקל (ה"סבא מסלבודקה"). בעולם הישיבות החרדי-ליטאי נחשבת ישיבת עטרת ישראל לאחת הישיבות ה'מודרניות' או ה'פתוחות', בעגה החרדית. ומטבע הדברים סגנון הלבוש של הבחורים פתוח יותר, בניגוד לישיבות חרדיות רבות. בשנים האחרונות שינתה הנהלת הישיבה את הנהלים והחלה לנקוט גישה מחמירה יותר, כדוגמת איסור על הוצאת רישיון נהיגה.
בליל שבת הרב אזרחי היה מוסר 'חבורה' בביתו הסמוך לישיבה, שאליה היו נוהרים בחורים מישיבות נוספות. בשבתות חנוכה וזכור התקיים במקום החבורה מעין טיש, ובשבת וישלח התקיים מעמד מיוחד גם כן.
בישיבה פועל גם כולל אברכים. כמו כן, לצד הישיבה הגדולה קיימת ישיבה קטנה בשכונת בית וגן בירושלים. בישיבה הקטנה מכהן גם הרב יהושע קנל, חתנו של הרב ברוך מרדכי אזרחי וכן הרב מאיר טוביה פולק בנו של סגן ראש עיריית ירושלים לשעבר יהושע פולק.
בנוסף פועלים בישיבה באופן עצמאי גם ארגון ת"ת ואוצר ספרים עשיר.
בשנת 2019 עברה הישיבה למודיעין עילית. חלק מהבחורים המבוגרים עברו ל"קיבוץ" (שנה רביעית ומעלה) שנפתח בבניין ישיבת חכמת שלמה בראשות הרבנים אהרון וינר וישעיהו הדר גלזמן (שלאחר זמן מה חזר לכהן כר"מ בישיבה במודיעין עלית), חתניו של הרב ברוך מרדכי אזרחי, או למסגרות אחרות.
בי"א חשוון תשפ"ד נפטר מייסד וראש הישיבה הרב ברוך מרדכי אזרחי, ובמהלך הלווייתו שהתקיימה למחרת מונה בנו הרב בן ציון להמשיך את דרכו של אביו בראשות הישיבה ומוסדותיה.
בוגרים בולטים

הרב יצחק פרץ – רב העיר רעננה.
הרב יוסף חברוני - ראש ישיבת חברון.
הרב יאיר שלמה זק"ש - ראש ישיבת תפארת מרדכי.
הרב דוד אברהם - ראש ישיבת בנין אב.
הרב יהונתן וילנסקי – לשעבר ראש ישיבת דרך חכמה.
הרב אברהם שינדלר - חבר בית הדין הרבני הגדול.
הרב יהודה דרעי- רבה הראשי של באר שבע
הרב עוזי שוויצה – רב העיר כפר יונה.
הרב יהודה גראמי - הרב הראשי של איראן.
יוסף (יוסי) שוינגר - מנכ"ל המקומות הקדושים.
ישראל קלרמן - סגן ראש עיריית ירושלים.
משה לאופר - מלחין ומפיק של מוזיקה חסידית.
משה ליבוביץ - שימש ראש העיר הראשון של ביתר מחבר ספר, לקחת מוסר
חיים ביטון - מנכ"ל תנועת ש"ס ושר במשרד החינוך.
ארז מלול - חבר כנסת מטעם מפלגת ש"ס.
אברהם וינרוט - פרופסור למשפטים.
שוקי סלומון - אמן, יוצר, מוזיקאי, זמר, מגיש ואיש נדל"ן.
הרב מנחם דן מייזלס – ראש ישיבת ראדין לשעבר; חבר מחזור המייסדים של הישיבה.
הרב מיכאל גוגיג - ראש ישיבת ראדין
הרב צבי צביאלי – מראשי כולל נחלת משה.
הרב אברהם צוריאל – רב העיר נס ציונה.
הרב ישראל קירשטיין – ראש ישיבת קריית שמונה.
הרב אפרים קשש – ראש ישיבת עטרת ישראל לצעירים.
הרב מאיר טוביה פולק – משגיח ישיבת עטרת ישראל לצעירים ודרשן.
הרב ניסן גולדברג – מראשי ישיבת אור ישראל.
הרב ישראל יפרח – לשעבר ראש אבות בתי הדין בירושלים וחבר בית הדין הרבני הגדול.
מחנה "בני תורה"

בשנת 1964 הקים הרב אזרחי את מחנה בני תורה, שנועד לכוון תלמידים מישיבות תיכוניות ללימודים בישיבות החרדיות. המחנה נערך מדי שנה במתכונת של מחנה קיץ. מגיעים אליו כמה מאות בני נוער מהציבור הדתי-לאומי והחרדי ובמשך שבוע מדריכים אותם בני הישיבה (יחד עם בחורים מישיבות ליטאיות נוספות) בלימוד תורה המלווה בפעילות חברתית ומוזיקלית מגוונת. המשתתפים במחנה מחולקים לקבוצות לפי הישיבות שמהן הגיעו, כשבכל קבוצה מספר שווה של בוגרי ישיבות תיכוניות ובוגרי ישיבות חרדיות.
במחנה מתקיים מדי ערב "רב שיח", שבו מדגישים המדריכים את חשיבות לימוד התורה במשך שנים רבות בישיבות חרדיות. בסעודה שלישית היה הרב אזרחי מוסר שיחה שבמרכזה סיפורו על הרב יצחק אלחנן ספקטור ("יצחק אלחנן שמאלה"), ובה הציג את החשיבות הרבה של המאמץ לשקוע בלימוד תורה למרות הקשיים. השיחה נחשבת כגולת הכותרת של המחנה.
הערות שוליים

↑   סרטונים בערוץ של תת עטרת ישראל, באתר יוטיוב
↑  אבי רבינא, לראשונה במודיעין עילית: ההקפות של 'עטרת ישראל', באתר כיכר השבת, ‏22 באוקטובר 2019
↑  משה ויסברג, הסוד מאחורי הסכם השלום ב'עטרת ישראל', באתר בחדרי חרדים, 13 באוגוסט 2019
↑  מרן הגאון רבי ברוך מרדכי אזרחי זצוק"ל זקן ראשי הישיבות איננו, באתר בחדרי חרדים, ‏2016-07-20
↑  בהלוויית מרן הגרב"מ אזרחי זצ"ל הוכרז: זה היורש של ראש הישיבה
↑  בחורי 'תפארת מרדכי' סיימו סוכה - הגרב"מ אזרחי הגיע - בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il, ‏2022-06-19
↑  מיוחד: יובל ל'בני תורה' • הרב אזרחי הוא המגשר בין הדתיים לעולם החרדי, באתר רדיו קול חי, ‏2014-08-15
↑  יובל לכור ההיתוך ● רעווא דרעווין ב'מחנה בני תורה', באתר כל הזמן, ‏2015-08-09
↑  כעת זה להיט: כשרבי יצחק אלחנן פנה שמאלה, באתר רדיו קול חי, ‏2016-08-18
↑  שידור חוזר: הגרב"מ אזרחי מספר את הסיפור של "יצחק אלחנן שמאלה" • צפו;, באתר המחדש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301527305171  ISNI: 0000 0001 2221 2707  LCCN: n84214387  VIAF: 138430875   WorldCat (עם VIAF): 138430875 
הרב ברוך מרדכי אזרחי
סמליל תנועת בני תורה
אמיר ראובני

| --- | --- |

אמיר ראובני, 1973
 לידה:  נובמבר 1936 (בן 88) אשדות יעקב, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1955–1984 (כ־29 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 12 (ברק)  מפקד גדוד 68  מפקד עוצבת חירם  מפקד חטיבת גולני  נספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון באירופה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה  מבצע קלחת 4 מורחבת   מלחמת יום הכיפורים  מבצע ליטני
 עיטורים
 אות לגיון הכבוד הצרפתי.
 
אמיר ראובני (נולד בנובמבר 1936) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, שירת כמפקד חטיבת גולני. במלחמת יום הכיפורים פיקד כמג"ד על המעוזים בגזרה הצפונית בתעלת סואץ.
ביוגרפיה

אמיר ראובני נולד בקיבוץ אשדות יעקב בנובמבר 1936. באוגוסט 1955 התגייס לצה"ל שירת בחטיבת גולני כלוחם בגדוד 13 (גדעון). כקצין שימש סגן מפקד סיירת גולני. לאחר שחרורו חזר לעבודה חקלאית במשק הקיבוץ. ב-1963 יצא לשליחות באפריקה מטעם המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי של משרד החוץ. במלחמת ששת הימים היה מפקד פלוגה בסיירת חרוב ולחם עמה בחזית הירדנית. במלחמת ההתשה שימש ראש זירת צפון וזירת משולבים באג"ם מבצעים. בדצמבר 1970 מונה לסגן מפקד גדוד 12 (ברק) ב-1971 פיקד כארבעה חודשים על כוחות מגולני במעוזי התעלה במרכזה ובדרומה. וב-1972 מונה למפקדו. באותה שנה פיקד על אחד הכוחות שפעלו במסגרת "כוח ברק" במבצע קלחת 4 מורחבת בדרום לבנון.
ב-1973 מונה למג"ד בקורס קצינים, במינוי חירום פיקד על גדוד 68, גדוד מילואים של חטיבת ירושלים. ערב מלחמת יום הכיפורים הוצב הגדוד בתעסוקה מבצעית בקו בר-לב והחזיק במעוזים הצפוניים. הגדוד מנה 363 חיילים מהם 230 איישו 16 מתוך כלל 20 המעוזים והיו תחת פיקוד החטיבה המרחבית וחטיבה 14. החיילים היו מבוגרים יחסית, כחצי מהם היו ללא הכשרה קרבית (שלב ב'), וללא שעברו אימון מקדים, (אך עברו אימון בשטח על ידי ראובני ואנשיו). בתדריכים שנמסרו לגדוד על ידי מח"ט הגזרה פנחס נוי, נאמר כי לא צפויה מלחמה בזמן התעסוקה. התרעות שהעביר הגדוד לדרגים הממונים על הכנות המצריים וריכוז הכוחות לא זכו להתייחסות רצינית. במלחמה עצמה נפלו כל המעוזים שתפס הגדוד מלבד מעוז בודפשט, בקרבות נהרגו 76 מחיילי הגדוד ומעל 60 נפלו בשבי.
לאחר המלחמה יצא ראובני ללימודים בבית הספר הגבוה למלחמה בפריז. בשנים 1976–1977 פיקד על עוצבת חירם, החטיבה המרחבית המזרחית בגבול הצפון. ב-1977 מונה למפקד חטיבת גולני, בתקופתו יזם את ההקמה של פלוגת החבלה וההנדסה כפלוגה סדירה בחטיבה, ואת ההקמה המחודשת של הפלנ"ט. הוא פיקד על החטיבה במהלך מבצע ליטני. בשנים 1981–1984 שירת כנספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון באירופה בדרגת תא"ל. הוא זכה לעיטור אות לגיון הכבוד הצרפתי.
הערות שוליים

↑  אורי מילשטיין, ‏בלי בג"צ ובלי בצלם: כך ניצחה מדינת ישראל באינתיפאדה הראשונה, באתר מעריב אונליין, 15 בינואר 2016
↑  יוסי אלי,‏, קציני צה"ל באגרנט: "כשרוצים לחיות, נאחזים בציפורניים", באתר וואלה, 1 בספטמבר 2013.
↑  העדויות מהחזית: "הרגשנו שתהיה שואה", באתר ynet, 1 בספטמבר 2013
↑  רתם קליגר, עשרה טיפים למח"ט המתחיל, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 3 בנובמבר 2014
↑  מבצע ליטני, מתוך האתר הרשמי של גדוד הסיור של חטיבת גולני
איציק אוחנה

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1997 (בן 27) רכסים, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  כיכר השבת (אתר אינטרנט) 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  ok125125
 
איציק אוחנה (נולד ב-10 בספטמבר 1997, ח' באלול ה'תשנ"ז) הוא כתב ועורך מדור בידור וסלבס באתר החרדי 'כיכר השבת' ועמוד 'הרבנית של האינסטגרם' וממייסדי עמוד התקשורת הדתי.
ביוגרפיה

נולד ב-1997 ברכסים לאביו אברהם, רב בעיר אלעד ומנהל מחלקת כשרות ונישואין במועצה הדתית נס ציונה ולאימו חגית, מנהלת מחלקת חינוך בעיריית אלעד. אחותו היחידה רחלי נפטרה בגיל 7 ממחלה.
אוחנה התחנך בתלמוד תורה זכרון יעקב ובישיבת אורחות יהודה באלעד.
קריירה

לאחר סיום לימודיו בישיבה ב-2015, החל לעסוק בתחום התקשורת כמגיש ב'קווי נייעס'. בתחילה, הגיש ב'קול החרדי', ולאחר מכן עבר להגיש חדשות ולשדר ב'חדשות הסקופים'. במקביל, עבד כ-4 שנים ככתב ועורך באתר 'בחדרי חרדים', בשנת 2019, עבר לשמש ככתב בידור וסלבס באתר 'כיכר השבת', ביחד עם הפקת אולפן המרכזי.
בשנת 2020, ייסד את עמוד התקשורת 'הרבנית של אינסטגרם' ביחד עם איש התקשורת יוני קודם וכוכב הרשת שוקי סלומון.
נכון לאוגוסט 2023, אוחנה מגיש ועורך את מדור הרכילות השבועי הפופולרי ביותר 'ז'ופניק בכיכר', המסכם את השבוע בציבור החרדי. בנוסף, הוא משמש כפרשן לענייני דת וחרדים עם דגש על ידוענים בעולם זה, עבור גופי התקשורת הכללית.
אוחנה הוא גם מנהלו האישי של הזמר וכוכב הרשת שוקי סולומון.
בשנת 2024, נבחר לרשימת "40 הצעירים המבטיחים לשנת 2024" של אתר ‘אייס’
חיים אישיים

אוחנה רווק ומתגורר באלעד.
הערות שוליים

↑    רחלי מלק-בודה, ‏הרשת שפתם: העיתונאים החרדים מאחורי "הרבנית של האינסטגרם", בעיתון מקור ראשון, 12 ביולי 2021
↑  איציק אוחנה בסיכום שנה "העצובה בחייו" חושף פרטים מאחורי הקלעים, באתר בחדרי חרדים, 19 בספטמבר 2017
↑  איציק אוחנה, 40UNDER40 - הצעירים המבטיחים 2024 - אייס, באתר Ice
סוג'וד (ג'זין)

| --- | --- |

מוצב צה"ל שהיה מעל הקבר הקדוש בסוג'וד
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  מחוז דרום לבנון
 נפה:  נפת ג'זין
 גובה:  1,050 מטרים
 קואורדינטות:  33°25′57″N 35°32′07″E﻿ / ﻿33.4325°N 35.535277777778°E﻿ / 33.4325; 35.535277777778 
 he
ס֫וּג'וּד (בערבית: سُجد, בתעתיק מדויק: סֻגֻ'ד) הוא כפר לבנוני בנפת ג'זין, מחוז דרום לבנון, כ-19 דרומית לעיירה ג'זין וכ-40 ממזרח לצידון (עיר הבירה של הנפה), בגובה ממוצע של כ-1,050 מ' מעל פני הים.
אטימולוגיה

שם הכפר נגזר מהשורש ס-ג'-ד (س.ج.د.) שהוראתו העיקרית: לסגוד. אפשר שהשם נגזר מהקבר הקדוש שעל הפסגה שמצפון לכפר. על פי המוסלמים מדובר בקבר של קדוש מוסלמי. על פי מסורת יהודית, זה ציון קברו של אהליאב בן אחיסמך בן לשבט דן, שהיה מבוני המשכן. יהודים ומוסלמים נהגו לעלות ולהתפלל שם (ראה להלן).
גאוגרפיה

הכפר שוכן על אחת הפסגות התלולות של ג'בל ריחן (جبل الريحان) יש רק כביש גישה אחד, המגיע מהכפר ריחן השוכן ממזרח לכפר. מצד מערב, הכפר משקיף על הכפרים ג'רג'וע וערבסאלים השוכנים מעבר לנהר הזהרני.
היסטוריה

הקבר הקדוש שבפסגה, נמצא בחורבה שהייתה מצודה צלבנית.
בתאריך 30 ינואר 1963 היישוב הוכר ככפר עצמאי.
בתקופת מלחמת לבנון הראשונה הכפר ננטש, כמעט לחלוטין בשל קרבות והיתקלויות רבות שהיו בכפר ובסביבתו הקרובה. לאחר עזיבת צה"ל, בשנת 2000 הוחל בשיקום הכפר, בסיוע ממשלת כווית. במהלך השיקום נפצעו כ-20 תושבים מתחמושת ונפלים שהיו פזורים במקום. פרויקט השיקום כלל גם בניית בית ספר וכן מבנה קהילתי. עד קיץ 2006 חזרו כ-1,000 תושבים לכפר. במלחמת לבנון השנייה ב-2006, צה"ל הפציץ מטרות של ארגון חזבאללה, בכפר ובסביבתו. בכפר פועל ארגון MAG שייעודו לחנך לזהירות מפני מוקשים ונפלי תחמושת וכן סיוע בסימונם ופינויים.
צה"ל בין השנים 1982–2000

על הפסגה שמצפון לכפר היה מוצב סוג'וד שבו שהו לסירוגין חיילי צה"ל וחיילי צבא דרום לבנון.
אוכלוסייה

בשנת 2014 היו בכפר 942 בעלי זכות בחירה לפרלמנט הלבנוני.
קברו של אהליאב בן אחיסמך

בעיתון "שערים" הופיעה בשנת 1958 כתבה על אודות קברים יהודיים בלבנון ובה מידע מספרים קדומים, על קברו של אהליאב בן אחיסמך בכפר סוג'וד.
לגבי המיקום נכתב: ”הקבר של אהליאב בן אחיסמך נמצא על פסגה רמה מהרי הלבנון, כ־1122 מ' מעל פני הים התיכון, ממנה מראה נהדר על כל הסביבה, אפשר להשקיף למרחקים עד קצה הרי הגליל העליון ועמק החולה, בנחלתו הצפונית של שבט דן. הקבר קדוש גם לערבים בסביבה. הם קוראים לו א־נבי סויג'וד - נביא הסגידה, מלשון סגידה והשתחוויה. גם רכס ההר סביב נקרא ג'בל סויג'וד.”
העלייה לרגל וסגולות המקום: ”... השופט יעקב אזולאי סיפר לסופר זאב וילנאי, שבהיותו ילד בצפת, הובל עם אביו בשיירה אל קבר אהליאב, בקירוב בשנת תרס"ח (, (1908 שם גנזו את שערותיו לראשונה, כנהוג גם במירון. הוא סיפר מעשיה הזכורה לו מנעוריו, על פלאיו של אהליאב . פעם, בשעה שהמונים התאספו סביב קבר אהליאב, נפל ילד בתוך הבור הסמוך. מיד נזעקו האנשים סביב הבור ולא נמצא מי שיעיז לרדת ולהציל'. למראה אסון זה התחילו האנשים צועקים סוג'וד סוג'וד! אהליאבו אהליאב! רק צדקתך הרבה תוכל להביא הצלה לנער הטובע, רחם רחם עלינו! והנה פתאום התחילו המים להתרומם בבור. כשהילד צף על פניהם. בריא ושלם. המים הביאו את הילד אל פי הבור וכך ניצל בזכותו של אהליאב, לשמחתם הרבה של אבותיו. בחדר ציון אהליאב הייתה תלויה נברשת גדולה ובד. עששיות שמן להדלקה, לזכר נשמות המתים. מספרים כשהיו המוני יהודים מתאספים בחדר זה, מתחת לנברשת שכל עששיותיה היו דולקות היו יוצאים בריקודים כעיגול גדול, ובשעת התלהבותם היו קוראים אל הנברשת, בערבית: וחיאת סידך - דורי! וחיאת סידך! בחיי אדוניך! (אהליאב) הסתובבי! בחיי אדוניך הסתובבי! והנברשת היתה מסתובבת מעצמה, יחד עם תנועות הרוקדים.”
הערות שוליים

↑  , بلة سجد, lebanonnow1
↑  זאב וילנאי, אריאל - אנציקלופדיה לידיעת א"י, 1976, עמ' 72 (ערך: אהליאב)
↑  אנציקלופדיה יהודית דעת - צידון;, באתר www.daat.ac.il
↑  انشاء بلدية في قرية سجد - قضاء جزين, الجامعة اللبنانية, ‏17/2/1964
↑  Risk education | MAG, www.maginternational.org (באנגלית בריטית)
↑  Lebanon: Improving quality of life in Sejoud - Lebanon | ReliefWeb, reliefweb.int, ‏2008-09-16 (באנגלית)
↑  بلدة سجد - Sejoud, lub-anan.com, ‏צפייה: 18 פברואר 2024
1 2 3  דוד שניר, קברים יהודיים בלבנון (2), בעיתון "שערים⁩", 18 בנובמבר 1958 (הקישור לאתר אוסף העיתונות, הספרייה הלאומית)
חואן מאטה

חואן מנואל מאטה גרסיה (בספרדית: Juan Manuel Mata García; נולד ב-28 באפריל 1988 בבורגוס שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בוסטרן סידני וונדררס.
מאטה הוא אחד משלושת השחקנים היחידים בהיסטוריה של הכדורגל העולמי (יחד עם פרננדו טורס ופדרו רודריגס), שזכה בארבעת התארים החשובים בכדורגל האירופי: ליגת האלופות, הליגה האירופית, המונדיאל והיורו.
ביוגרפיה

מאטה נולד באפריל 1988 בבורגוס, אך בגיל צעיר עבר לאוביידו שם גדל, שם גם החל לשחק כדורגל בגיל 12, בריאל אוביידו, המועדון בו בילה אביו, שגם עונה לשם חואן, את מרבית שנותיו.
בגיל 15 עבר למחלקת הנוער של ריאל מדריד, שם טיפס והתקדם עד שהגיע לקבוצת הנוער הבכירה של המועדון, בעונת 2005/2006, אז הבקיע 21 שערים, 18 שערים במסגרת הליגה ושלושה שערים נוספים במסגרת טורניר האלופות, כולל גם שער ניצחון מול קבוצת הנוער של ריאל ואיאדוליד בגמר הגביע הספרדי לנוער. עונה אחר כך קודם לריאל מדריד B מליגת המשנה וסיים כסגן מלך השערים עם עשרה כיבושים.
קריירת מועדונים > ריאל מדריד קסטיליה

בעונת 2006/2007 החל מאטה לשחק בריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של ריאל מדריד, וקיבל בה את המספר 28. על אף ירידתה של קסטיליה מליגת המשנה הספרדית, נחל מאטה הצלחה בעונה זו כשכבש תשעה שערי ליגה וסיים כסגן מלך השערים של הקבוצה לעונה זו, אחרי אלברו נגרדו. במקביל קיבל מאטה את המספר 34 בקבוצה הבוגרת של ריאל מדריד, אך לא שותף באף משחק במדי הקבוצה הבוגרת.
קריירת מועדונים > ולנסיה

בקיץ 2007 עזב את ריאל מדריד וחתם על חוזה בוולנסיה. בשל פציעותיו החוזרות ונשנות של ויסנטה והדחתו של מיגל אנחל אנגולו מסגל הקבוצה, החל מאטה הצעיר להשתלב בקביעות בהרכב הקבוצה הבוגרת של ולנסיה. הוא סייע לקבוצתו לזכות בגביע המלך הספרדי בעונתו הראשונה בקבוצה, ואף כבש צמד שערים בחצי גמר הטורניר נגד ברצלונה ושער במשחק הגמר מול חטאפה. הוא כבש גם חמישה שערים בליגת העל הספרדית, וזכה בתואר השחקן הצעיר הטוב של השנה במועדון, מטעם האוהדים והשחקנים.
בעונה הבאה, 2008/2009, היה מהשחקנים הבולטים בוולנסיה, כאשר כבש 11 שערי ליגה וסייע לקבוצתו לסיים במקום השישי.
בעונת 2009/2010 היה חלק מההרכב הפותח של הקבוצה, הבקיע קרוב ל-20 שערים והביא את הקבוצה למקום השלישי בלה ליגה ולמקום בליגת האלופות.
קריירת מועדונים > צ'לסי

באוגוסט 2011 עבר לצ'לסי מהפרמייר ליג. ב-27 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה כאשר עלה כמחליף במשחק הליגה מול נוריץ' שהסתיים בתוצאה 1–3 לטובת צ'לסי. באותו משחק כבש שער בתוספת הזמן ורשם את שער הבכורה שלו בקבוצה. מאטה נבחר כשחקן המצטיין של צ'לסי ב־2012.
בעונה זו זכה עם הקבוצה בגביע ה-FA ובליגת האלופות, כשבדרך הוא כובש מספר שערים.
מאטה בישל את שער הניצחון בגמר הליגה האירופית 2013, עם הגבהת קרן מדויקת לראשו של ברניסלב איבנוביץ' שלוש דקות בתוך תוספת הזמן.
קריירת מועדונים > מנצ'סטר יונייטד

ב-25 בינואר 2014 חתם במנצ'סטר יונייטד בעבור 37.1 מיליון פאונד וקיבל את המספר 8. ב-28 בינואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במנצ'סטר יונייטד בניצחון 0–2 על קארדיף סיטי. את שער הבכורה שלו במדי יונייטד כבש ב-29 במרץ 2014, בניצחון מנצ'סטר יונייטד 1–4 על אסטון וילה. ב-21 במאי 2016 כבש שער בניצחון 1–2 של יונייטד על קריסטל פאלאס בגמר הגביע האנגלי וזכה עם הקבוצה בתואר.
מאטה כבש את שער הליגה הראשון של מנצ'סטר יונייטד בעונת 2016/17 נגד בורנמות'. בסיום אותה עונה זכה עם קבוצתו בטורניר הליגה האירופית, לאחר שפתח בהרכב למשחק הגמר מול אייאקס, ואף היה מעורב בשערה השני של קבוצתו, אותו כבש הנריך מחיתריאן.
ב-20 ביוני 2019 האריך את חוזהו בקבוצה בשנתיים נוספות. במאי 2022 עזב את הקבוצה אחרי שמונה שנים וחצי.
קריירת מועדונים > גלאטסראיי

ב-8 בספטמבר 2022 חתם בגלאטסראיי לעונה אחת. ב-1 באוקטובר ערך את הופעתו הבכורה בתיקו 0-0 נגד אדנה דמירספור.
קריירת מועדונים > ויסל קובה

ב-3 בספטמבר 2023 חתם בוויסל קובה מליגת העל היפנית. הוא שותף כמחליף במשחק אחד ב-16 בספטמבר, ובינואר 2024 הסתיים חוזהו והוא שוחרר מהקבוצה.
קריירת מועדונים > וסטרן סידני

ב-5 בספטמבר 2024 חתם בוסטרן סידני וונדררס האוסטרלית.
סטטיסטיקות קריירה

נכון ל-4 ביולי 2020
| מועדון | עונה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | גביע ליגה> הופעות | גביע ליגה> שערים | אירופה/אחר> הופעות | אירופה/אחר> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ריאל מדריד ב' | 2006/2007 | 39 | 10 | – | – | – | – | – | – | 39 | 10 |
| ולנסיה | 2007/2008 | 24 | 5 | 8 | 4 | – | – | 1 | 0 | 33 | 9 |
| ולנסיה | 2008/2009 | 37 | 11 | 2 | 1 | – | – | 8 | 2 | 47 | 14 |
| ולנסיה | 2009/2010 | 35 | 9 | 2 | 0 | – | – | 14 | 5 | 51 | 14 |
| ולנסיה | 2010/2011 | 33 | 8 | 3 | 0 | – | – | 7 | 1 | 43 | 9 |
| סך הכל בולנסיה | סך הכל בולנסיה | 129 | 33 | 15 | 5 | – | – | 30 | 8 | 174 | 46 |
| צ'לסי | 2011/2012 | 34 | 6 | 7 | 4 | 1 | 0 | 12 | 2 | 54 | 12 |
| צ'לסי | 2012/2013 | 35 | 12 | 6 | 1 | 5 | 2 | 18 | 5 | 64 | 20 |
| צ'לסי | 2013/2014 | 13 | 0 | 0 | 0 | 2 | 1 | 2 | 0 | 17 | 1 |
| סך הכל | סך הכל | 82 | 18 | 13 | 5 | 8 | 3 | 32 | 7 | 135 | 33 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2013/2014 | 15 | 6 | – | – | – | – | – | – | 15 | 6 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2014/2015 | 33 | 9 | 2 | 1 | 0 | 0 | – | – | 35 | 10 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2015/2016 | 38 | 6 | 4 | 3 | 1 | 0 | 11 | 1 | 54 | 10 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2016/2017 | 25 | 6 | 3 | 0 | 3 | 2 | 11 | 2 | 42 | 10 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2017/2018 | 28 | 3 | 5 | 0 | 1 | 0 | 6 | 0 | 40 | 3 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2018/2019 | 22 | 3 | 3 | 1 | 1 | 1 | 6 | 1 | 32 | 6 |
| מנצ'סטר יונייטד | 2019/2020 | 19 | 0 | 4 | 1 | 3 | 0 | 8 | 2 | 34 | 3 |
| סך הכל | סך הכל | 180 | 33 | 21 | 6 | 9 | 3 | 42 | 6 | 252 | 48 |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 430 | 94 | 49 | 16 | 17 | 6 | 104 | 21 | 600 | 137 |
סטטיסטיקות קריירה > נבחרת לאומית

נכון ל-15 בנובמבר 2016
| נבחרת | שנה | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| ספרד | 2009 | 7 | 3 |
| ספרד | 2010 | 3 | 0 |
| ספרד | 2011 | 6 | 2 |
| ספרד | 2012 | 4 | 1 |
| ספרד | 2013 | 12 | 3 |
| ספרד | 2014 | 2 | 1 |
| ספרד | 2015 | 4 | 0 |
| ספרד | 2016 | 3 | 0 |
| סה"כ | סה"כ | 41 | 10 |
נבחרת לאומית

מאטה שיחק בצעירותו עבור נבחרת ספרד עד גיל 19, והיה שחקן מפתח בזכייתה באליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2006. הוא סיים כסגן מלך השערים של הטורניר עם ארבעה שערים בחמישה משחקים.
מאטה היה חלק מסגל נבחרת ספרד במוקדמות מונדיאל 2010, בזכיית נבחרתו מונדיאל 2010 וביורו 2012, שם אף כבש את השער הרביעי לזכות נבחרתו בגמר.
תארים

גביע המלך הספרדי - 2007/2008
הגביע האנגלי - 2012
ליגת האלופות - 2011/2012
הליגה האירופית - 2012/2013
הגביע האנגלי - 2016
מגן הקהילה - 2016
גביע הליגה - 2017
הליגה האירופית - 2016/2017
זכייה באליפות אירופה עד גיל 19 - 2006
זכייה באליפות העולם בכדורגל - 2010
זכייה באליפות אירופה עד גיל 21 - 2011
זכייה באליפות אירופה בכדורגל - 2012
אליפות טורקיה: 2022/2023
מלך השערים של אליפות אירופה עד גיל 19 - 2006
סבסטיאן אבראו

וושינגטון סבסטיאן אבראו גאלו (בספרדית: Washington Sebastián Abreu Gallo; נולד ב-17 באוקטובר 1976, במינאס שבאורוגוואי) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת החלוץ. אבראו הוא הכדורגלן שעבר במספר הקבוצות המקצועניות הגדול ביותר בהיסטוריה של הכדורגל העולמי, כשחתם ב-32 קבוצות בסך הכל (וביצע 37 מעברי קבוצות בקריירה), ב-11 מדינות שונות. בעיתונות ובפי האוהדים מכונה השחקן "אל לוקו" אבראו ("אבראו המשוגע" בספרדית).