stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרס גלובוס הזהב
היסטוריה

טקס פרסי גלובוס הזהב הראשון נערך לראשונה ב-1944 באולפני פוקס המאה ה-20, ומאז הוא נערך במקומות שונים רבים. ב-1952 ניתן פרס למפעל חיים לבמאי ססיל ב. דה-מיל, ומאז כינויו הרשמי הוא פרס ססיל ב. דה-מיל. בשנה שלאחר מכן ניתן הפרס לראשונה לוולט דיסני.
בשנים הראשונות הוגשו הפרסים על ידי עיתונאים באיגוד. בשידור הטלוויזיוני הראשון של הטקס ב-1958 השתלטה על ההגשה ה"רט פאק", חבורת שחקנים שכללה את פרנק סינטרה, דין מרטין וסמי דייוויס ג'וניור. החבורה עלתה על הבמה והגישה את הפרסים תוך כדי עישון סיגריות ושתיית ויסקי, להנאת הקהל. בשנה שלאחר מכן ביקש האיגוד מהחבורה להגיש את הטקס.
ב-1964 התקיים השידור הארצי הראשון של הטקס, כפינה בתוכנית של אנדי ויליאמס. ב-1965 חולקו לראשונה גם פרסים לתעשיית הטלוויזיה.
בשנת 2008 לא התקיים הטקס בשל שביתת התסריטאים, ובמקום זאת התקיימה מסיבת עיתונאים קצרה שבה נחשפו הזוכים.
בשנת 2021 חשף עיתון לוס אנג'לס טיימס את חוסר גיוון האתני של איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד. בעקבות כך החרימו את האיגוד חברות כמו נטפליקס, פריים וידאו ווורנר מדיה, שחקני קולנוע כמו טום קרוז וסקרלט ג'והנסון וכו', בעקבות זאת החליטה חברת NBC לא לשדר את הטקס בשנת 2022.
ב-1 באוקטובר 2021, איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד גייס 21 חברים חדשים בהתאם לגיוון האתני.
ב-15 באוקטובר 2021, פורסם כי ישנן תוכניות לקיים בכל זאת את האירוע בתור פרזנטציה ב-9 בינואר 2022, עם או בלי שידור. למרות זאת, NBC, ארגוני מדיה, שחקנים ובדרנים שונים הודיעו כי ימשיכו להחרים את הטקס. לבסוף, התקיים טקס מצומצם בצל החרם ובלי שידור טלוויזיוני.
ב-21 בספטמבר 2022, נודע כי החרם הופסק והטקס יחזור לשדר בשידור טלוויזיוני ב-NBC ב-10 בפברואר 2023.
בספטמבר 2023 פורסם כי יתווספו שתי קטגוריות חדשות לטקס. אחת תוענק ללהיטי קולנוע שהופצו באופן בינלאומי, עם נתונים משמעותיים ברווחי קופות או בצפיות בסטרימינג. המועמדים המתאימים יכללו סרטים שהכניסו לפחות 150 מיליון דולר במהלך השקתם, כשלפחות 100 מיליון דולר יגיעו מהקופות המקומיות. סרטים בסטרימינג עם נתוני צפייה תואמים, המבוססים על נתונים מ"מקורות מוכרים בתעשייה", ייחשבו גם בקטגוריה זו. עד שמונה סרטים יהיו זכאים לפרס זה, והם יכולים גם להתחרות בקטגוריות אחרות כמו " סרט הדרמה הטוב ביותר" או "סרט הקומדיה הטוב ביותר" אם הם עומדים בקריטריונים. הקטגוריה השנייה תוענק ליצירה יוצאת דופן של קומדיה בפורמט סטנד-אפ מסורתי או כהרכב או אנסמבל קומי. תכנים שכאלו זכאים להיות משודרים בערוצים מסחריים, בכבלים בסיסיים ובערוצי פרימיום, בפלטפורמות סטרימינג או בספריות תשלום לפי צפייה. לפרויקטים חייב להיות מפיץ מוכר, וחשבונות מדיה חברתית בודדים לא יהיו זכאים למועמדות.
היסטוריה > סרטים ישראליים בגלובוס הזהב

שלושה מסרטיו של אפרים קישון כיכבו בטקסי חלוקת פרסי גלובוס הזהב. ב-1964 זכה סרטו "סאלח שבתי" בשני פרסי גלובוס הזהב - השחקן (חיים טופול) והסרט הזר, ב-1972 זכה סרטו "השוטר אזולאי" בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר, וב-1969 היה סרטו "תעלת בלאומילך" מועמד לפרס באותה הקטגוריה.
בשנת 2006 זכה סרטו של הבמאי הערבי ישראלי האני אבו אסעד, "גן עדן עכשיו", בקטגוריית הסרט הזר.
בשנת 2009 זכה הסרט "ואלס עם באשיר" בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר, והפך בכך לסרט המונפש הראשון בהיסטוריה שזכה בקטגוריה זו, כמו-גם לסרט האנימציה הראשון שעלילתו מתרחשת על רקע אירועים אמיתיים, שזכה בפרס גלובוס הזהב תחת קטגוריה כלשהי.
שיאני זכיות ומועמדויות

בזכייה אינדיבידואלית, ברברה סטרייסנד מחזיקה את שיא הזכיות עם 10 זכיות, ואחריה מריל סטריפ וטום הנקס עם 9 זכיות כל אחד. הנקס זכה בפרס גם כשחקן וגם כמפיק, ואילו הזכיות של סטריפ הן בעבור משחק בלבד. סטרייסנד זכתה בפרס גם כשחקנית, מלחינה, תסריטאית ובמאית.
נכון ל-2021, סטריפ גם מחזיקה את שיא המועמדויות לפרס עם 32 מועמדויות, ואחריה בא המלחין ג'ון ויליאמס עם 26 מועמדויות. רק ארבע שחקניות זכו בשני פרסים באותו טקס; סיגורני ויבר (1989), ג'ואן פלורייט (1993), הלן מירן (2007) וקייט וינסלט (2009).
ויליאם כהן

ויליאם סבסטיאן כהן (באנגלית: William Sebastian Cohen; נולד ב-28 באוגוסט 1940) הוא פוליטיקאי אמריקאי ממוצא יהודי, שכיהן כמזכיר ההגנה של ארצות הברית בתקופת כהונת הנשיא ביל קלינטון, בין השנים 1997–2001. קודם לכהונה כמזכיר, כיהן כהן במשך 24 שנים בקונגרס האמריקאי מטעם המפלגה הרפובליקנית, מתוכן 18 שנה בסנאט של ארצות הברית כסנאטור מטעם מדינת מיין ו-6 שנים כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית.
קורות חיים

כהן נולד ב-1940 בעיירה בנגור שבמדינת מיין, לראובן, אופה יהודי-רוסי שהיגר לארצות הברית, ולקלרה, עקרת בית ממוצא אירי-פרוטסטנטי. על אף אביו היהודי, ויליאם כהן לא מגדיר את עצמו כיהודי אלא כנוצרי בן האומה האמריקנית.[דרוש מקור]
הוא בעל תואר ראשון ממכללת בודוין (מיין) ובעל תואר במשפטים מאוניברסיטת בוסטון. לפני כניסתו לפוליטיקה הוא עסק בעריכת דין וכיהן כראש העיר בנגור שבמדינת מיין. ב-1969 נבחר למועצת העיר בנגור ובשנים 1971 עד 1972 כיהן כראש העיר. ב-1972 נבחר לבית הנבחרים האמריקני מטעם המפלגה הרפובליקנית ומקץ שלוש קדנציות בבית הנבחרים נבחר לסנאט האמריקאי (1978), שם כיהן עד 1997.
כהן כיהן כמזכיר ההגנה של ארצות הברית בממשל השני של הנשיא ביל קלינטון משנת 1997 עד 2001. מינויו הוא דוגמה למינוי של חבר קבינט ממפלגת אופוזיציה, דבר מקובל יחסית, אם כי לרוב בתפקידים יותר זוטרים, והדבר קרה שוב עם מינויו של סנאטור צ'אק הייגל למזכיר ההגנה בממשל ברק אובמה. בתפקידו כמזכיר ההגנה מילא תפקיד חשוב בניהול הפעילות הצבאית האמריקאית בעיראק ובקוסובו.
לאחר פרישתו הקים את חברת הייעוץ "קבוצת כהן".
חיים אישיים

כהן נשוי בשנית. הוא נישא לג'נט לנגהראט, שדרנית טלוויזיה לשעבר מבוסטון, ב-1996 ונחשבה ל"גברת הראשונה של הפנטגון", בזמן כהונתו כמזכיר. מנישואיו הראשונים, שהסתיימו ב-1987, יש לו 2 בנים.
הוא מחשיב את עצמו שייך לזרם הנוצרי אוניברסליזם אוניטריאני.
ריצ'רד ורניק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בינואר 1934 (בן 91) בוסטון, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1976)  פרס פוליצר למוזיקה (1977)  פרס האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות (1976) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד ורניק (באנגלית: Richard Wernick, נולד ב-16 בינואר 1934 בבוסטון, מסצ'וסטס), הוא מלחין אמריקאי. ורניק נודע בעיקר ביצירותיו הקאמריות והווקאליות. יצירתו "Visions of Terror and Wonder" ("חזיונות אימה ופליאה") זכתה לפרס פוליצר למוזיקה.
קריירה

ורניק החל את לימודיו המוזיקה בנגינת פסנתר בגיל 11. המורה שלו לתאוריה של המוזיקה בבית הספר התיכון שם לב ליכולותיו והציג אותו לפני אירווינג פיין, שהיה אז פרופסור להלחנה באוניברסיטת הרווארד. ורניק המשיך את לימודיו לתואר ראשון אצל פיין באוניברסיטת ברנדייס. בברנדייס למד ורניק גם אצל הרולד שפירו, ארתור ויקטור ברגר וליאונרד ברנשטיין. לימודיו בטנגלווד כללו עבודת הלחנה אצל ארנסט טוך, אהרן קופלנד ובוריס בלכר וניצוח אצל ליאונרד ברנשטיין וסימור ליפקין. ורניק למד גם במיסל קולג' אצל לאון קירשנר.+
במהלך שנות ה-50' וה-60' של המאה ה-20, עבד ורניק כמלחין לתיאטרון, סרטים, טלוויזיה ומחול. תפוקתו בתקופה זו כוללת את פסקול הסרט לקומדיה הקצרה "קערת דובדבנים"
ורניק הקדיש חלק גדול מן הקריירה שלו להוראה, כפרופסור להלחנה באוניברסיטת ניו יורק (SUNY) בבאפאלו, בשנים 1964–1965 ובאוניברסיטת שיקגו בשנים 1965–1968. אבל תקופת עבודתו הארוכה ביותר הייתה באוניברסיטת פנסילבניה, מ-1968 עד 1996. דייוויד פטריק סטרנס מן ה"פילדלפיה אינקוויירר" רואה את תקופת עבודתו של ורניק באוניברסיטת פנסילבניה, כמייצגת את פסגת השפעתו כמלחין, כחלק מ"טריאומווירט" ההלחנה האוניברסיטאי (ורניק, ג'ורג' קראמב וג'ורג' רוכברג).
בשנת 1983 בחר ריקרדו מוטי בוורניק לכהן כיועץ למוזיקה חדשה לתזמורת פילדלפיה. תפקידו כיועץ היה לסייע למוטי בזיהוי יצירות חדשות לביצוע בתזמורת פילדלפיה, בדגש מוצהר על מלחינים אמריקאים.
ורניק זכה בפרס פוליצר למוזיקה לשנת 1977 על יצירתו Visions of Terror and Wonder ("חזיונות אימה ופליאה"). הוא זכה בפרסי פרידהיים של מרכז קנדי, בשנת 1986 על הקונצ'רטו לכינור שלו (מקום ראשון, יחד עם ברנרד רנדס, ב-1991 (מקום ראשון, על רביעיית מיתרים מס' 4), ו-1992 (מקום שני, על קונצ'רטו לפסנתר). כמו כן קיבל מענקים מקרן פורד, קרן גוגנהיים וקרן נאומבורג.
ורניק חי בעיבורי פילדלפיה עם אשתו, נגנית הבסון ביא ורניק. בנו, אדם ורניק, הוא מלחין תיאטרון, שזכה בכמה פרסי הלן הייס. גם בנו השני, לו ורניק, הוא מוזיקאי.
סגנון הלחנה

ורניק מתאר את סגנונו ככזה, המשתדל למצוא מכנה משותף עם הקהל:
ציפייתי היא, שאינני יורד בכתיבתי אל קהל המאזינים, אבל גם אינני כותב מעל ראשיהם. אינני כותב לקהל נבער מדעת ואינני כותב לקהל שהוא טכנית בעל השכלה מוזיקלית, אלא אני כותב לקהל, שאני מניח כי יש לו ניסיון בהאזנה למוזיקה והוא מוכן לבוא לקראתי לפחות עד חצי הדרך. אם כן, אבוא אני לקראתו ואפגוש בו בחצי הדרך.
בתור שכזה, מבקרים מגדירים לעיתים את סגנונו כנגיש יותר למאזין, בייחוד בהשוואה למלחינים מחמירים יותר בסריאליזם מן המאה ה-20. בתקופה מאוחרת יותר, מכל מקום, שמו כמה מבקרים דגש על המאפיינים המודרניסטים של סגנונו, וכינו אותו "מוצב מודרניסטי בפני מגמות עכשוויות לעבר מוזיקה מוחה יותר לאוזניים."
ניתוח הרמוני של המוזיקה של ורניק מביא למחשבה, שסגנונו מתייחס להרמוניה טונאלית, אבל מבוסס בדרך כלל על תאים קבועים של מרווחים. הוא משתמש מדי פעם ברצפים של שנים-עשר טונים ובהיפוכיהם השונים, אבל הטכניקה הזאת איננה מגדירה בהכרח את מכלול יצירתו. ורניק גם מרבה להשתמש בטכניקות קונטרפונקטיות, בייחוד ברביעיות המיתרים שלו.
ביצירות ווקאליות ותוכניתיות, בחירת הטקסטים של ורניק משקפת לא אחת מסר אידאולוגי. "קדיש רקוויאם" מתאבל על "קורבנות הודו-סין," בהתייחסו הן למלחמת וייטנאם והן לאלימות הקשורה אליה בכל האזור. בדומה לכך, פרק הסיום של ה"דואו לצ'לו ופסנתר" שלו הוא יד זיכרון לאסון התאומים ב-11 בספטמבר 2001. אחדות מיצירותיו, בייחוד "קדיש רקוויאם" ו"חזיונות אימה ופליאה", משלבות טקסטים דתיים ממסורות שונות.
בין המבצעים שוורניק מרבה לעבוד עמם רביעיית ג'וליארד, רביעיית אמרסון, דייוויד סטארובין, מסטיסלב רוסטרופוביץ', ז'אן דה גטאני, למברט אורקיס וגרגורי פולקרסון.
יצירותיו

רוב יצירותיו של ורניק יצאו לאור בהוצאת תאודור פרסר רוב כתבי היד שלו שמורים באוספים המיוחדים של ספריית ואן פלט באוניברסיטת פנסילבניה. האוסף מכיל גם פרטיטורות מסומנות מביצועי הבכורה של יצירות מלחינים אחרים שוורניק ניצח עליהן.
הקלטות

יצירותיו של ורניק מוצגות על כמה מן ההקלטות המוקדמות של "תקליטי ברידג'", חברה שהקים הגיטריסט דייוויד סטארובין.יצירותיו הוקלטה גם בחברות ההקלטה דויטשה גרמופון, "נונסאץ' רקורדס", "סנטאור רקורדס", "התאחדות קומפוזרס רקורדינגס" ו"אולבני רקורדס".
מוזיקה של ריצ'רד ורניק, "תקליטי ברידג' 9303"
דואו לצ'לו ופסנתר, סקוט קלוקסדאהל, צ'לו, נורין קאסידי-פולרה, פסנתר, סנטאור רקורדס 2765: "כלי צליל"
"תפילה לירושלים" למצו סופרן וכלי הקשה, ז'אן דה-גטאני וגלן סטיל. קומפוזרס רקורדינגס (ניו וורלד רקורדס) s-344.
"שירי זיכרון": ארבעה שירים לשאום, קרן אנגלית, אבוב ומצו סופרן, ז'אן דה-גטאני ופיליפ וסט, נונסאץ' רקורדס CD 71342
קדנצות ווריאציות II לכינור סולו, גרגורי פולקרסון. ניו וורלד רקורדס CD 80313 "קדנצות ווריאציות II"
קדנצות ווריאציות III לצ'לו סולו, סקוט קלוקסדאהל. קומפוזרס רקורדינגס. (ניו וורלד רקורדס) CD 762 "קווים לצ'לו סולו"
"מוזיקה פטולמיקה" לחמישיית כלי נשיפה ממתכת, צ'סטנאט בראס קומפני. אולבני רקורדס TROY 233: "מוזיקה עכשווית לחמישיית כלי נשיפה ממתכת"
רביעיית מיתרים מס' 4, רביעיית אמרסון. דויטשה גרמופון 2–437537: "יצירות עכשוויות אמריקאיות"
Da'ase לגיטרה, דייוויד סטארובין. ברידג רקורדס CD 9084: "ניודאנס: 18 ריקודים חדשים לגיטרה סולו"
סונאטה לפסנתר מס' 1: "השתקפויות של אור אפל", למברט אורקיס. ברידג' רקורדס CD 9003: ,למברט אורקיס מנגן מוזיקה של קראמב וורניק"
"ריצ'רד ורניק" ברידג' רקורדס CD 9082
קונצ'רטו לפסנתר ותזמורת, למברט אורקיס, פסנתר; ריצ'רד ורניק, ניצוח
קונצ'רטו לכינור ותזמורת, גרגורי פולקרסון, כינור; לארי רכלף, ניצוח
ריצ'רד ורניק, "נוה פילגרים". "נגני מוזיקה קאמרית עכשווית", אוניברסיטת שיקגו, קומפוזרס רקורדינגס (ניו וורלד רקורדס) s-379 (גם CD 817)
"קדיש-רקוויאם: טקס תפילה חילוני לקורבנות הודו-סין", אנסמבל מוזיקה קאמרית עכשווית, ארתור וייסברג, מנצח, ז'אן דה-גטאני, מצו סופרן, נונסאץ' רקורדס CD 79222: "ספקטרום: מוזיקה אמריקאית חדשה"
"עץ רעל" לחליל, קלרינט, כינור, צ'לו, פסנתר וסופרן, קונסורט המאה ה-20, כריסטופר קנדול, מנצח, לוסי שלטון, סופרן, אוסף סמיתסוניאן מס' 27
"עץ רעל" לחליל, קלרינט, כינור, צ'לו, פסנתר וסופרן, "אנסמבל סירקוז למוזיקה חדשה", נווה פילגרים, סופרן, ספקטרום רקורדס SR-183
קונצ'רטו לוויולה: "דומם אל נא תלך", וולטר טרמפלר, ויולה, התזמורת הקאמרית פרו ארטה של בוסטון, לאון בוטשטיין, מנצח. קומפוזרס רקורדס (ניו וורלד רקורדס) CD 618
פרסים ואותות הוקרה

2006: "פרס מלחין השנה" (קרן הקלטות קלאסיות)
2000: פרס אלפרד דופון
1992: פרס פרידהיים מרכז קנדי, מקום שני
1991: פרס פרידהיים קנד'י סנטר, מקום ראשון
1986: פרס פרידהיים מרכז קנדי, מקום ראשון
1982: מענק הלחנה מקרן מענקים לאומית לאמנויות
1979: מענק הלחנה מקרן מענקים לאומית לאמנויות
1977: פרס פוליצר למוזיקה
1976: מלגת גוגנהיים
1976: פרס המוזיקה מן המכון הלאומי לאמנויות ולספרות
1976: פרס נאומברג להקלטות
1975: מענק הלחנה מקרן המענקים הלאומית לאמנויות
1962-64: מענקי הלחנה מקרן פורד
הערות שוליים

↑  Cheifetz, Tori. "Never Compromise." The Jerusalem Post. January 28, 2009, p. 24
↑  יהואש הירשברג, "ורניק, ריצ'רד", מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
1 2 3 4 5 6  הירשברג, גרוב
↑  "Wernick, Richard" ריצ'רד ורניק במסד הנתונים הקולנועי
↑  Stearns, David Patrick. "Philadelphia's Latest Generation of Emerging Composers". The Philadelphia Inquirer. May 2, 2010, p. H01
↑  Holland, Bernard. "Riccardo Muti Makes Music His Way". The New York Times. October 9, 1983, Arts and Leisure p. 1
↑  דאפי, ברוס. "Composer Richard Wernick: A Conversation with Bruce Duffie" "המלחין ריצ'רד ורניק: שיחה עם ברוס דאפי
↑  Horowitz, Joseph. "Wernick's 'Introits and Canons'". The New York Times. January 15, 1978, p.47
↑  Stearns, David Patrick. "75th birthday concert honors Penn's Wernick". The Philadelphia Inquirer. October 21, 2008, p. E01
↑  Griffiths, Paul. "Virtues of Persistence, Persistently Applied". The New York Times. October 7, 1999
↑  הוצאת תאודור פרסר, Richard Wernick: List of works
↑  Kozinn, Alan. "Holding onto a Niche, Very Firmly". The New York Times. October 9, 2011, p.21
↑  Bridge Records Catalog, http://www.bridgerecords.com/catpage.php?call=9303
↑  Unless otherwise indicated, list of awards sourced from Theodore Presser Company. "Wernick, Richard"
↑  Holland, Bernard (September 7, 1992). New York Times
↑  New York Times (November 13, 1991). "4 Composers Honored At Kennedy Center"
↑  "Baker">Kuhn, Laura (2000). "Wernick, Richard", Baker's Dictionary of Opera, p. 886. Schirmer Books. ISBN 0-02-865349-1
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269825005171  PLWABN: 9810687331305606  BnF: cb139637241 (data)  GND: 10378568X  ISNI: 0000 0000 8354 4599  LCCN: n84054285  MusicBrainz: 6cf7813a-172c-44dd-86eb-120f24eeb28d  NKC: jo20221147240  NTA: 097440612  SNAC: w6ws9dhx  SUDOC: 203874323  VIAF: 7581206   WorldCat (עם VIAF): 7581206
עתודה מדעית טכנולוגית

עתודה מדעית טכנולוגית (ראשי תיבות: עמ"ט) היא תוכנית מצוינות שש שנתית של משרד החינוך שמטרתה להעלות את מספר התלמידים המסיימים לימודי חמש יחידות במתמטיקה, מדעים ומדעי המחשב.
אודות התוכנית

מסלול עתודה מדעית טכנולוגית הוא מסלול שש שנתי – מכיתה ז' ועד כיתה י"ב (מלבד בעיר רמת גן, בה התוכנית מתקיימת במשך ארבע שנים - בין כיתה ט' לכיתה י"ב). 

על מנת להתקבל לתוכנית, יש לעבור מבחן, אליו ניגשים תלמידי כיתה ו' המעוניינים לקחת חלק בפרויקט. בחטיבת הביניים מקבלים משתתפי התוכנית שעות תוספתיות במתמטיקה, פיזיקה, מדעי המחשב וביולוגיה על פי תוכנית ייחודית. בחטיבה העליונה מקבלים תלמידי התוכנית שיעורי תגבור במתמטיקה ובמקצועות המדעים על פי צורכיהם האישיים. התוכנית מתקיימת בבתי ספר רבים ברחבי הארץ, וביניהם  בתל אביב (בתיכון חדש ושבח מופת), ברמת-גן (באהל שם, תיכון בליך ותיכון אורט אבין), בגבעתיים (בתיכון קלעי, ובן צבי), ברעננה (בתיכון אוסטרובסקי ומטרו-ווסט), בחיפה (בבית ספר חוגים), בקרית חיים (תיכון קריית חיים), בראשון לציון (הגימנסיה הריאלית ,עמית עמל וחטיבת טביב), עתיד למדעים בלוד, בחדרה, ברשת אורט ישראל, בירושלים, במודיעין, בבית שמש, ברמת-גן, בראשון לציון, ברחובות, בטבריה, בבאר שבע, בקריית שמונה, ופתח תקווה ועוד.
הערות שוליים

↑  משרד החינוך - עתודה מדעית טכנולוגית
↑  קבוצת עמל - חדרה
↑  אורט נתן אלתרמן
↑  רשימת עמ"ט - בתי ספר בתוכנית
ערך זה הוא קצרמרבנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ישיבת כינור דוד

| --- | --- |


 ישיבה תיכונית
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־27 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°59′54″N 35°10′45″E﻿ / ﻿31.998231959429°N 35.179268647609°E﻿ / 31.998231959429; 35.179268647609
 www.kinor.co.il/default.asp
  (למפת גוש דן מוגדלת) ישיבת כינור דוד(למפת גוש דן רגילה) ישיבת כינור דוד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת כינור דוד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת כינור דוד
 
ישיבת כינור דוד היא ישיבה תיכונית בעטרת, שהוקמה בשנת תשנ"ח (1998), הישיבה היא בהגדרתה ישיבה תיכונית למצוינות במוזיקה ומצוינות במדעים וטכנולוגיה ועל כן משלבת לימודי מוזיקה ברמה מוגברת בתוכנית הלימודים או לחלופין לימודי מדע וטכנולוגיה ברמה מוגברת. הישיבה משלבת לימודי תורה, מוזיקה, מדע וטכנולוגיה ומסלולי הלימוד בה עומדים בסטנדרט של הישיבות התיכוניות. הישיבה כוללת גם פנימייה. הישיבה משתייכת למרכז ישיבות בני-עקיבא. בראשות הישיבה עומד הרב מוטי הרשקופ.
לימודי המוזיקה

לימודי המוזיקה נחלקים ללימודים עיוניים ול"לימודי ביצוע":
הלימודים העיוניים כוללים את המקצועות המקובלים בכל מגמות המוזיקה, התלמידים מתבקשים לבצע מטלות ומבחנים במסגרת בחינת הבגרות. במסגרת "תוכניות לימודים ייחודיות" במשרד החינוך, החל משנת הלימודים תשע"ח התלמידים לומדים בתוכנית חדשה בנושא "מוזיקה יהודית ישראלית כמורשת תרבותית".
ב"לימודי הביצוע" מתמחה כל תלמיד בכלִי נגינה לפי בחירתו. ומקבל שיעור פרטי בישיבה אחת לשבוע. בנוסף, רוב התלמידים נבחנים בבחינת בגרות בתחום הביצוע (רסיטל).
הישיבה דוגלת בפיתוח התלמידים בסגנונות מוזיקליים שונים: ג'אז, קלאסית, רוק ומוזיקה ערבית ובשילוב ביניהם.
מנהלי המגמה בעבר והיום:
1998-2001: אהרן רזאל
2001-2005: ניר עמיר
2005-2008: ד"ר אמירה ארליך
2008-2010: אביאל בן עמי
2010-2015: מיכאל קרסנר
2015-2016: דודי לייבוביץ'
2016 עד היום: אביעד רייך
מדי שנה עורכת הישיבה קונצרט מרכזי בהשתתפות תלמידי הישיבה, אליו מוזמנים הורי התלמידים ואורחים נוספים.
בשנת 2025 ראש הישיבה הרב מוטי הכריז להפסיק עם קונצרט זה ולהעביר אותו לפורמט שונה
א-דהריה

ערך זה עוסק באסכולה באסלאם. אם התכוונתם לעיר בנפת חברון, ראו .
אַ-דַּהְרִיַּה (בערבית: الدهرية) היא אחת האסכולות הקדומות באסלאם שדחתה את הקיום הנצחי ואת העונש או הגמול בעולם הבא. חסידי הדהריה דגלו במימושם של דחפים ותאוות, משום שסברו שאין לאדם חיים אחרי המוות ואין הוא נושא בדין על מעשיו על האדמה. לפיכך, לא הקפידו חסידי התנועה במילוי המצוות הדתיות, כמו גם המצוות החברתיות של מתן צדקה וסעד לנזקקים. בספרות ההלכתית האסלאמית הדהריה זוכים ליחס רע ככופרים שהתנכרו לבורא, ואשר שוללים את איומיו. בסורת אל-ג'את'יה בקוראן מוזכרת תפישה דומה לזו של הדהריה:
وَقَالُوا مَا هِيَ إِلاَّ حَيَاتُنَا الدُّنْيَا نَمُوتُ وَنَحْيَا وَمَا يُهْلِكُنَا إِلاَّ الدَّهْرُ.
הם אמרו, דבר אין לנו מעֵבר לחיינו בעולם הזה; האחד ימות והאחר יחיה, ורק הזמן יביא עלינו כלָיה.
חסידי הדהריה דגלו בטענה שהזמן הוא ללא ראשית או סוף ושמהלכו הוא הכוח המשמעותי ביותר המעצב את החיים על פני האדמה. הם דחו את קיומו של בורא, וטענו שהעולם כפי שהוא עומד כיום הוא תוצר מקרי. אל-ג'אחז, המלומד האסלאמי שנפטר בקהיר בשנת 1325 כתב עליהם בספרו ש"הדהרי לא מבחין בין אדם לחיה. דבר רע הוא העומד בינו ובין מימוש מאוויו. כל דבר הנוגע לו סובב את השאלה אם הוא גורם לו עונג או כאב. הדבר היחיד שטוב לדעתו הוא הדבר שמביא לו תועלת, אף אם יעלה לאלף אנשים בחייהם שלהם" מנגד, מציין אל-ג'אחז את מגמותיהם הרציונליסטיות שהתבטאו בדחיית אמונות טפלות, האמונה במלאכים ובשדים, ופקפוק באפקטיביות של קסם וקריאת חלומות. המלומד והתיאוסוף אל-ע'זאלי (מת 1111) ייחס את שורשיהם לפילוסופיה היוונית, ובעיקר למחשבה בה הגורסת כי בעוד קיים בורא, הרי שלנשמה אין קיום נצחי.
לדהריה הייתה השפעה מסוימת על היהדות, ורב סעדיה גאון נלחם לבלום את התרחבות מעגל חסידיה בקרב יהודי בבל. בפירושו לספר היצירה, הוא מטיל דופי באמונתם בקיומו הנצחי של העולם. עוד הוא מגנה את אמונתם רק בדברים שניתן לתפוש באמצעות החושים האנושיים. הוא תרגם את ההתייחסות ל"אורח עולם" בספר איוב כהתייחסות לדהריה.
ראו גם

אתאיזם
לקריאה נוספת

Gibb (Ed.), "Dahriya", Shorter Encyclopedia of Islam, Leiden: Brill, 1961, pp. 67-69.
Mansour Shaki, Daniel Gimaret, "DAHRĪ", Encyclopædia Iranica, Vol. VI, Fasc. 6, pp. 587-590
I. Goldziher and A.M. Goichon, "Dahriyya", Encyclopaedia of Islam New Edition Online (EI-2 English)
Patricia Crone, The Qurʾānic Pagans and Related Matters: Collected Studies in Three Volumes, BRILL, 2016, volume 1, chapter 6: The Qur'anic Mushrikun and Resurrection (Part II)
הערות שוליים

↑  סורת אל-ג'את'יה [45], פס' 24 (תרגום אורי רובין).
↑  אל-ג'אחז, כתאב אל-חיואן, כרך 5, פסקה 20.
↑  אל-ע'זאלי, אל-מנקד' מן אל-צ'לאל, כרך 8
↑  Lambert (Translator), Sefer Jesirah, Paris 1891, pp. 63-65
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TDVİA: dehriyye 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אסון המוקש בחוות הלימוד

מצבת החניך יונתן בן-שמעון בבית הקברות שייח' באדר. מצבות ההרוגים באסון עוצבו בתבנית אחידה
אסון המוקש בחוות הלימוד בירושלים התרחש ב-13 במרץ 1950. נערים חניכי החווה הביאו אליה מוקש שמצאו, והוא התפוצץ וגרם למותם של שבעה נערים בגילאי 16 עד 18.
האסון

המוסד החינוכי "חוות הלימוד" מצא עצמו לאחר מלחמת העצמאות בשטח מפורז בדרום מזרח ירושלים, כ-500 מטר מקו הגבול. לאחר המלחמה למדו בחווה עשרות חניכים, רובם עולים מטורקיה.
ביום האסון יצאו כמה מחניכי החווה, לאחר תום לימודיהם, לקטוף כלניות בשטח שבין החווה והגבול. הם מצאו חפץ מתכתי שסברו שהוא נראה כפרימוס ונטלו אותו עמם בחזרה לחווה. הנערים הכניסו את החפץ למטבח החווה. אחת מעובדות המטבח חשדה בחפץ והזעיקה למקום מדריך של החווה, שהיה קצין לשעבר בצה"ל.
המדריך הרחיק את המוקש לשטח הפתוח, כמאה מטר מחדר האוכל של החווה. שם ירה לעברו ארבע יריות מאקדח שהיה ברשותו במטרה לפוצצו, אך המוקש לא התפוצץ. המדריך החל ללכת חזרה לחווה, ואז הרים אחד מהנערים שנמצאו במקום את המוקש והשליך אותו אל סלעים בשטח. כתוצאה מכך התפוצץ המוקש.
עקב ההתפוצצות והרסיסים שהמטירה נפגעו המדריך ועמו 17 מהנערים שנמצאו בקרבת המוקש. שניים מהנערים נהרגו במקום. רוב הפצועים נפצעו פצעים קשים.
האסון אירע בשעה 17:30. קול ההתפוצצות נשמע למרחוק וענן עשן היתמר מעל מקום האסון. במקום נראה מחזה קשה וקמה מהומה.
משקיפי האו"ם מארמון הנציב הסמוך נזעקו למקום והחלו להעביר במכוניותיהם את הנפגעים לבתי החולים הדסה ושערי צדק במרכז העיר. פצועים אחרים הועברו לשם באמבולנסים של מגן דוד אדום.
לאחר האסון באו לחווה השרים גולדה מאיר ודוד רמז וכן חברי הכנסת בבה אידלסון ויצחק בן-צבי, שאשתו רחל ינאית בן-צבי הייתה מנהלת החווה.
הטרגדיה הסלימה לאחר ששלושה מהפצועים מתו מפצעיהם ביום האסון ועוד שניים מתו בימים הבאים. הנערים שנהרגו הובאו לקבורה בבית הקברות בשיח באדר בירושלים. אנדרטה הוקמה לזכרם, והם הוכרו לימים כחללי פעולת איבה.
חקירת האסון

משקיפי האו"ם החלו לחקור ראשונים את האסון. לאחריהם חקרה אותו משטרת ישראל באמצעות ועדת בדיקה שהוקמה ובה שלושה קצינים. מסקנות הוועדה הוגשו לכנסת ב-20 במרץ. הוועדה מצאה כי המוקש היה מדגם ששימש את צה"ל ומשקלו היה חמישה קילוגרם. היא קבעה שהחניכים שהביאו את המוקש אל החווה נהגו בחוסר זהירות, שכן הוזהרו מפני הימצאות מוקשים בשטח. כמו כן קבעה כי המדריך שטיפל במוקש התרשל כאשר לא הרחיק ממנו את החניכים.
ראו גם

אסון הילדים
הערות שוליים

↑  השגיאה במקור.
דונובן מיטשל

| --- | --- |

מיטשל בשנת 2023
 לידה:  7 בספטמבר 1996 (בן 28) גריניץ' שבקונטיקט, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.91 מטר
 מספר:  45
 מכללה:  אוניברסיטת לואיוויל (2015–2017)
 דראפט:  בחירה מספר 13, 2017 דנוור נאגטס
 קבוצות כשחקן
 2017–2022 2022–:  יוטה ג'אז קליבלנד קאבלירס
 הישגים כשחקן
 6 בחירות למשחק האולסטאר של ה-NBA‏ (2020-2025)  חמישיית הרוקיז של העונה (2018)‏  אלוף תחרות ההטבעות ב-NBA‏ (2018)  בחירה לחמישיית העונה השנייה‏ (2023)
דונובן מיטשל (באנגלית: Donovan Mitchell; נולד ב-7 בספטמבר 1996) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת קליבלנד קאבאלירס מליגת ה-NBA, בעמדת הקלע.
תיכונים ומכללות

מיטשל נולד בעיר גריניץ' שבקונטיקט, וכתלמיד בניו מילפורד הסמוכה הצטיין הן בקבוצת הכדורסל והן בקבוצת הבייסבול. לאחר שנפצע בשורש כף היד במהלך משחק בייסבול החליט להתמקד בכדורסל, ובגיל 16 עבר ללמוד ב"אקדמיית ברוסטר" שבוולפבורו, ניו המפשייר, בה למדו בעבר שחקני NBA רבים כגון ג'ף אדריאן, תומאס רובינסון, ויל בארטון וטי. ג'יי. וורן.
לאחר לימודיו התיכוניים קיבל מלגת ספורט מאוניברסיטת לואיוויל בה למד במשך שנתיים. בעונת הסופמור שלו הפך לשחקן חמישייה קבוע בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, תחת המאמן ריק פיטינו, והעמיד ממוצעים של 15.6 נקודות, 4.9 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים למשחק. בסיום אותה עונה, בה נבחר הן לחמישיית ההגנה והן לחמישיית העונה של מחוז ה-ACC‏ (Atlantic Coast Conference), נרשם לדראפט ה-NBA ובכך ויתר על המשך לימודיו האקדמיים.