stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכויות להט"ב בלוב

| --- | --- |

לוב
 מעמד בחוק:  פלילי, עונש: מ-5 עד 15 שנות מאסר (באזורים בשליטת ממשלת לוב), הוצאה להורג ללא משפט (באזורים בשליטת ארגוני טרור אסלאמיים)
 טרנסג'נדריות:  אין הכרה בשינוי מגדר
 שירות צבאי:  לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים אינם רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  אין הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד-מינית
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד-מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  נגד (תמכה בהצעה הנגדית מטעם סוריה)
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בלוב כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית. פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כעבירה פלילית במדינה מאז 1956 ועלולה לשאת עונש של מ-5 עד 15 שנות מאסר למורשעים באזורים שנשלטים על ידי ממשלת לוב, והוצאה להורג ללא משפט באזורים שנשלטים על ידי ארגוני טרור אסלאמיים על פי דין השריעה האסלאמי.
מאז נפילת המשטר הרודני של מועמר קדאפי בשנת 2011, המעמד המשפטי של ממשלת לוב כלפי קיום פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה נותר ללא שינוי. נכון לשנת 2019, במדינה פועל ארגון זכויות להט"ב לא ממשלתי יחיד בשם "Kun Libya" שפועל כארגון ללא כוונת רווח באופן מקוון.
מעמד בחוק

הקוד הפלילי של לוב אוסר על כל קיום של פעילות מינית מחוץ לנישואים בעוד על פי סעיף 407 לחוק העונשין משנת 1956, פעילות הומוסקסואלית פרטית בין מבוגרים בהסכמה הן בקרב גברים והן בקרב נשים מוגדרת כעבירה פלילית ועלולה לשאת מ-5 עד 15 שנות מאסר. בעוד שחוק העונשין אמור להיות מוחל דה יורה בפריסה ארצית, חלק גדול מלוב מנוהל על ידי ארגוני טרור אסלאמיים שמוציאים אזרחי להט"ב לובים להורג ללא משפט על פי דין השריעה. לאורך השנים דווח שארגון הטרור של המדינה האסלאמית הוציא להורג בפומבי גברים לובים על רקע היותם הומוסקסואלים. אכיפת חוק העונשין באזורים שבשליטת המדינה האסלאמית מענישה אזרחי להט"ב בזריקת הגופות שלהם מגגות של בניינים לאחר שנתפסו מקיימים פעילות הומוסקסואלית. במידה והם שורדים, הם נסקלים למוות באבנים אל מול המון. באזורים מסוימים נעשה שימוש בעריפת ראש בגלל היעדר בניינים גבוהים שהנאשם ייזרק מהם.
בשנות ה-90 של המאה ה-20, הקונגרס העממי (אנ'), בית המחוקקים של לוב במהלך קיומה של ג'מהיריה הערבית הלובית בין 1977–2011 תחת שלטונו של מועמר קדאפי, החל לאשר חקיקה של חוקי "טיהור" שנועדו לאכוף תפיסה קשה של הדין האסלאמי על האוכלוסייה, בעוד לבתי המשפט ניתנה הסמכות להשתמש בקטיעות איברים, ענישה גופנית ועונשים נוספים נגד מי שנמצאו כמפרים את המוסר האסלאמי שכללו מבצעים של פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בין היתר.
בשנת 2010 בלוג הלהט"ב המזרח תיכוני "Gay East Middle" דיווח ששני גברים לובים הואשמו ב-"קיום מעשים מגונים" שכללו פעילות הומוסקסואלית וביצוע קרוס-דרסינג במדינה. באותה שנה דווח על תיק מאת נערה לובית לסבית שביקשה מקלט מדיני בצרפת לאחר שנכלאה, נאנסה ולאחר מכן הוחזרה למשפחתה בכפייה על מנת שתכרות נישואים הטרוסקסואלים לאחר שהצהירה ברשתות החברתיות שלה שהיא לסבית.
ממשלת קדאפי לא התירה אף אזכור ציבורי לגבי מעמד זכויות אזרחי להט"ב בלוב ואם דנה בכך, הנושא הוזכר תמיד בצורה שלילית בהתאם להתייחסות הדין האסלאמי לנושא. ממשלת המעבר שלאחר קדאפי המשיכה להתנגד לחקיקת זכויות להט"ב בעוד בפברואר 2012 נציג לוב עורר ביקורות שליליות לאחר שהצהיר בפאנל זכויות האדם של האו"ם כי "הומוסקסואלים מאיימים על האנושות". עם זאת, חוקת ממשלת המעבר שלאחר שלטון קדאפי התחייבה לכבד את זכויותיו של העם הלובי "לקיום חיים פרטיים".
ב-30 באפריל 2015 דווח ששלושה גברים לובים שהואשמו בהיותם הומוסקסואלים הוצאו להורג על ידי כיתת יורים של פעילי המדינה האסלאמית בעיר דרנה. ארגוני זכויות אדם שונים דיווחו כי זהו עונש המוות הידוע הראשון על רקע אשמת הומוסקסואליות בהיסטוריה של לוב המודרנית. לאורך השנים לאחר מכן דווח בתקשורת הבינלאומית שאזרחי להט"ב לובים נשארו דיסקרטיים לגבי נטייתם המינית או זהותם המגדרית האמיתית מאז תחילת מלחמת האזרחים השנייה בלוב בשנת 2014.
תנאי מחיה

נכון לשנת 2019, בלוב פועל ארגון זכויות להט"ב לא ממשלתי יחיד בשם "Kun Libya" שפועל כארגון ללא כוונת רווח באופן מקוון.
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית: /  (פלילי, עונש: מ-5 עד 15 שנות מאסר באזורים בשליטת ממשלת לוב, הוצאה להורג באזורים בשליטת ארגוני טרור אסלאמיים)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים: 
חוקים נגד אפליה בתעסוקה: 
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים: 
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שטנה): 
נישואים חד-מיניים: 
הכרה בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור): 
אימוץ משותף על ידי זוגות חד-מיניים: 
אימוץ ילד חורג בקרב זוגות חד-מיניים: 
גישה להפריה חוץ-גופית בקרב זוגות לסביות: 
הכרה משפטית בשינוי מגדר: 
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בצבא: 
איסור על ביצוע טיפול המרה בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: 
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאים לתרום דם:
ראו גם

זכויות להט"ב
זכויות להט"ב באפריקה
זכויות להט"ב במזרח התיכון
הערות שוליים

↑  Islamic State's War on Gays, Human Rights Watch, ‏2015-06-08 (באנגלית)
↑  Libyan Penal Code of 1953, Amended 1956 (selected provisions related to women) – 4: Title III – Offences Against Freedom, Honour and Morals | Open Corpus of Laws, web.archive.org, ‏2018-02-08
↑  The situation of homosexuals in Libya is getting worse, D+C (באנגלית)
↑  LOOK: 12 Men Accused Of Being Gay Face Torture, Death By Libya's Militia, HuffPost, ‏2012-11-26 (באנגלית)
↑  Steve Robson (28 בפברואר 2015). "Sick ISIS killers blindfold 'gay' man, throw him from roof then stone his corpse". Daily Mirror. נבדק ב-15 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ISIS Hurls Gay Men Off Buildings, Stones Them: Analysts". NBC News. נבדק ב-15 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Blindfolded men are beheaded by ISIS executioner in Iraq". Mail Online. נבדק ב-15 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hugo Stokke, Astri Suhrke, Arne Tostensen, Human Rights in Developing Countries Y ..., Martinus Nijhoff Publishers, 1996, ISBN 978-90-411-0537-0. (באנגלית)
↑  Gay Libya News and Reports, archive.globalgayz.com
↑  Gay Libya News and Reports, archive.globalgayz.com
↑  Rob Cooper, Outrage as Libya tells United Nations: 'Gays threaten the future of the human race', Mail Online, ‏2012-02-14
↑  "Islamic State in Libya shoots three accused homosexuals in the head - Geller Report". 2 במאי 2015. אורכב מ-המקור ב-2017-08-19. נבדק ב-4 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Libyan LGBTQ+ activists speak out on violence by extremist militias - Al-Monitor: The Pulse of the Middle East, www.al-monitor.com (באנגלית)
↑  ‘Weggaan is het beste wat lhbti’ers hier in Libië kunnen doen’ - Wordt Vervolgd, Amnesty International (בהולנדית)
מפגינה מוחה נגד הפללת הומוסקסואליות בלוב בעת ציון אירועי "WorldPride" במדריד, 2017
חן אריאלי

חן אריאלי היא סגנית ראש עיריית תל אביב-יפו ומחזיקת תיק התרבות. אריאלי היא סגנית ראש העיר הלסבית הראשונה בתל אביב. אריאלי היא פעילה חברתית, אקטיביסטית פמיניסטית אשר פועלת בארגוני זכויות אדם ב-20 השנים האחרונות. כיום, מכנהת כיו"ר איגי - ארגון נוער גאה וכיו"ר ארגון שיטה - מכון למדיניות מקומית. כיהנה כיו"ר אגודת הלהט"ב בשנים 2015–2019 והובילה ב-2018 את מחאת הלהט"ב הגדולה בתולדות המדינה.
באוגוסט 2023, אריאלי הכריזה על כוונתה לרוץ בראש סיעה עצמאית בבחירות המקומיות למועצת עיריית תל אביב-יפו, אך ביום הגשת הרשימות הודיעה על הצטרפות לרשימתו של רון חולדאי כמספר 3, אחרי אסף זמיר.
בבחירות המקומיות בפברואר 2024, נבחרה אריאלי לקדנציה נוספת ומונתה לסגנית ראש העירייה הממונה על התרבות. החל מקיץ 2026 תקבל לידיה גם את תיק הגאווה בעיר.
ביוגרפיה

חן אריאלי נולדה לדן וללאה וגדלה בחיפה, ולה אח ואחות. למדה בתיכון לאומנויות במגמת גרפיקה. בצעירותה התנדבה במרכזי קליטה עם עולים יוצאי אתיופיה, והייתה חניכה בתנועת הצופים ובנוער העובד והלומד. בצה"ל שירתה בפיקוד העורף, בתפקיד מדריכת אוכלוסייה לשעת חירום. לאחר שירותה הצבאי עבדה בתחום האופנה. בין השנים 2006–2011 כיהנה כסמנכ"לית "רוני ארנון תקשורת ישראל".
בין השנים 2009–2013 הפיקה את הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה – תרבות מייצרת שינוי, בסינמטק תל אביב, בברלין ובברזיל.
בין השנים 2015–2019 ייסדה וכיהנה כמנכ"לית שותפה של מיזם חברתי 'דוגרי' שמטרתו לקדם תודעה רשתית ושיתופי פעולה בחברה האזרחית בישראל. הקמת פלטפורמה דיגיטלית לרישות ופיתוח מתודה לסדנת רישות אותה עברו כ-300 ארגונים חברתיים בישראל.
בשנים 2017–2019 הדריכה נוער בסיכון בבית השנטי בתל אביב.
בין השנים 2017–2018 הייתה מנהלת שותפה ב"לסבית קטלנית", פסטיבל קולנוע לסבי ישראלי פסטיבל הפועל במטרה לקדם קולנוע לסבי ישראלי ולהוות במה וקרש קפיצה לנשים בתחום הקולנוע והטלוויזיה.
אריאלי הייתה שותפה במיזם "ספרות גאה", והובילה מהלך של הצבת מדפי ספרות להט"בית בספריות העירוניות בעיריית תל אביב-יפו.
פעילות פוליטית

בשנת 2012 ניהלה את מטה הבחירות של מרב מיכאלי בפריימריז של מפלגת העבודה ובין השנים 2013–2015 הייתה הדוברת והיועצת הפוליטית שלה בכנסת ה-19.
בשנת 2018 נבחרה כחברת מועצת עיריית תל אביב-יפו מטעם סיעת רוב העיר.
החל מאפריל 2019 היא מכהנת כסגנית ראש עיריית תל אביב-יפו, מחזיקת תיק הרווחה ובריאות הציבור. אריאלי תופסת את תחום הרווחה ובריאות הציבור כתחום בעל חשיבות עליונה, כזה המאפשר לה השפעה מכרעת על חייהם של התושבים והתושבות. מיום כניסתה לתפקיד, אריאלי לקחה על עצמה את משימת הטיפול באוכלוסיות הסיכון הגבוהות ביותר בעיר, הכוללות את קהילת הפליטים, דיירי רחוב ונשים שורדות זנות. כמו כן, אריאלי מובילה את היוזמה לקידום פרויקט "דיור תחילה" – פרויקט ארוך תווך לדיור קבע עבור דרי רחוב. {דיור תחילה}
במהלך מגפת הקורונה אריאלי שימשה כיו"ר צוות הרווחה, לצד ד"ר סמיר זועבי, כחלק מצוות המומחים לטיפול במגפת הקורונה מטעם הקרן החדשה לישראל.
בשנת 2022 קידמה אריאלי פרויקט להפצת מפות ישראל לכל בתי הספר בעיר הכוללים הצגה של הקו הירוק וגבול הריבונות הישראלית.
בשנת 2023, הקימה אריאלי יחד עם שותפים נוספים את שיטה - מכון למדיניות מקומית, מתוך הרצון וההבנה של חשיבות חיזוק השלטון המקומי כחלק מביסוס והגדלת המחנה הליברלי דמוקרטי. כיום, אריאלי מכהנת כיו"ר מכון שיטה.
לקראת הבחירות המקומיות של 2023, תחילה הודיעה על ריצה עצמאית ובהמשך הודיעה על הצטרפות לרשימתו של רון חולדאי כמספר 3, אחרי אסף זמיר.
פעילות ציבורית

אריאלי כיהנה בין השנים 2015–2019 כיושבת ראש אגודת הלהט"ב. בשנים 2015–2016 היא כיהנה כיו"ר משותף של אגודת הלהט"ב, בשותפות עם אמרי קלמן. במאי 2023, נבחרה אריאלי לכהן כיו"ר איגי - ארגון נוער גאה, אריאלי היא האישה הראשונה המכהנת בתפקיד זה.
אריאלי וקלמן הובילו את מאבק הקהילה הגאה בשנת 2016. במטרה לקדם שוויון בפני החוק, איימה לבטל את מצעד הגאווה המתקיים בתל אביב בחודש יוני. בעקבות כך, התקיים בהובלתה משא ומתן עם משרד האוצר להגדלת התקציבים לארגונים הקהילתיים, אשר קיבלו תקצוב שיא של 11 מיליון שקלים.
ביולי 2017, במחאה על אפליה של זוגות חד-מיניים בתהליכי אימוץ הובילה הפגנה מול קריית הממשלה בתל אביב עם עשרות אלפי משתתפים.[דרוש מקור] שנה לאחר מכן, ביולי 2018 הובילה את מחאת השוויון של קהילת הלהט"ב. השביתה התקיימה בפריסה ארצית לצד הפגנות בכל רחבי הארץ בעשרות מוקדי מחאה כנגד אי-שוויון בפני החוק והיעדר קידום של זכויות הורות שוות עבור בני זוג מאותו המין. באירוע השיא של מאבק הלהט"ב התקיימה עצרת מחאה בכיכר רבין בה השתתפו מעל ל-100,000 אנשים.[דרוש מקור]
אריאלי יזמה פרויקט להכשרת חברי קהילת הלהט"ב שהתמודדו בבחירות המקומיות באוקטובר 2018. יזמה וייסדה פורום מנהלי ארגונים גאים והובילה את המאבק הלהט"בי לשוויון זכויות במערכת הבחירות לכנסת ה-21.
מתוך תפיסה אידאולוגית כי המאבק הפמיניסטי מכיל בתוכו את המאבק לשוויון זכויות לקהילת הלהט"ב, בדצמבר 2018 הייתה אריאלי אחת מיוזמות מחאת הנשים הגדולה ביותר בישראל. הובילה את המאבק בשיתוף פעולה של נשים פלסטיניות ויהודיות, במחאה על רצח נשים ותקיעת תקציב שהובטח לתוכנית חירום לאומית למניעת אלימות כלפי נשים. בעקבות המחאה ייסדה אריאלי ושותפות תנועת שטח כלל ארצית של נשים.
כיום, אריאלי היא יו"ר שותפה בעמותת "אני אישה" - עמותה שמטרתה ליצור קשרים בין ארגונים ועמותות הפועלות בתחום העשייה הפמיניסטי. מאז שנת 2019, אריאלי חברה ב"שותפות" (Alliance) - רשת קשר פעילה המיועדת למנהיגים פולטיים, יהודים וערבים, אשר מתמקדת בשוויון אזרחי.
אריאלי, נבחרה לאחת הנשים המשפיעות ביותר בזירה האזרחית של היום, ונבחרה כאחת מהפעילות והפעילים החברתיים הבולטים בישראל ברשימת העיתון ידיעות אחרונות בשנים 2017 ו-2018, וברשימת גלובס 2018. באוקטובר 2022 לקחה אריאלי חלק בספיישל הטלוויזיוני "מחווה לדנה אינטרנשיונל", ששודר לרגל ציון 20 שנה לארגון הנוער הגאה (איגי) ולקריירה המוזיקלית של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. הוא ביצע קטע קריינות לשירה של אינטרנשיונל "ניצחתי".
חיים אישיים

אריאלי בזוגיות עם הלית לוי, במאית דוקומנטרית. השתיים מתגוררות ביפו.
רשתות חברתיות

חן אריאלי, ברשת החברתית פייסבוק
חן אריאלי, ברשת החברתית אינסטגרם
חן אריאלי, ברשת החברתית אקס (טוויטר)
חן אריאלי, ביישום טיקטוק
הערות שוליים

↑  מערכת Wdg, חן אריאלי נכנסה רשמית לתפקיד סגנית ראש העיר ת'א, ‏2019-04-15
↑  הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה
↑  Lethal Lesbian | Israeli Lesbian Film Festival, Lethal Lesbian (באנגלית)
↑  רועי יולדוס רוזנצוייג, ‏פרסום ראשון: יוקם מדף ספרות גאה בספריות בתל אביב, באתר ‏מאקו‏, 25 באפריל 2013
↑  עידן יוסף-ימין, ‏חן אריאלי מונתה לתפקיד יו"ר ארגון הנוער הגאה איגי, באתר ‏מאקו‏, 4 במאי 2023
↑   אילן ליאור, כחלון נפגש עם ראשי הקהילה הגאה והבטיח להגדיל את התקציבים לארגוני הלהט"ב, באתר הארץ, 9 במאי 2016
↑  אילנה שטוטלנד, ‏יום האישה 2019: חן אריאלי מובילה את מאבק הקהילה הלהט"בית לשוויון, באתר מעריב אונליין, 7 במרץ 2019
↑  אני אישה אני בוחרת: מחאת הנשים ממשיכה מהרחובות – לקלפיות, באתר onlife,‏ 28 בינואר 2019
↑  האקטיביסטיות של ישראל 2018, באתר גלובס lady
1 2  בר זגה, דיוות: נונו, יאיר לפיד וכוכבי "קופה ראשית" בערב מחווה לדנה אינטרנשיונל, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 28 באוגוסט 2022
בעת החתימה על הגשת בג"ץ נישואים. בתמונה: עו"ד חגי קלעי, עו"ד אוהד רוזן, חן אריאלי, אימרי קלמן, עודד פריד
חיל המשלוח הבריטי (מלחמת העולם השנייה)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 בספטמבר 1939 – 3 בספטמבר 1940 (שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה.
 פיקוד
 מפקדים:  ג'ון גורט
 
נושאי ברן של רגימנט ההוסארים 13/18 במהלך תרגיל ליד וימי, 11 באוקטובר
חיל המשלוח הבריטי (BEF) היה השם של כוחות הצבא הבריטי במערב אירופה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 תכננה ממשלת בריטניה למנוע פריצת מלחמה על ידי חיזוק הצבא, שהיה ברמת מוכנות נמוכה מאוד של תחילת שנות ה-30, וביטלה את חוק העשר שנים. חלק הארי של הכסף הנוסף הלך עבור הצי המלכותי וחיל האוויר המלכותי, אך תוכננו תוכניות לצייד מחדש מספר קטן של דיוויזיות הצבא והצבא הטריטוריאלי עבור משימות בחו"ל.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ב-3 בספטמבר 1939 מונה ג'ון גורט למפקד חיל המשלוח, וה-BEF החל לעבור לצרפת ב-4 בספטמבר 1939. ה-BEF התאסף בגבול בלגיה-צרפת, משמאל לכוחות הארמייה הצרפתית הראשונה, והייתה תחת פיקוד קבוצת הארמיות הראשונה של הצבא הצרפתי (1 re groupe d'armées) של החזית הצפון-מזרחית (Front du Nord-est). מרבית חיילי ה-BEF בילו את תקופת המלחמה המדומה בחפירת הגנות שדה בגבול. כאשר החלה המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה ב-10 במאי 1940, ה-BEF היווה 10 אחוז מכוחות בעלות הברית בחזית המערבית.
ה-BEF השתתף בתוכנית דיל-ברדה, שכללה התקדמות מהירה לבלגיה לקו הנהר דיל, אך קבוצת הארמיות הראשונה נאלצה לסגת במהירות דרך בלגיה וצפון מערב צרפת, לאחר הפריצה הגרמנית דרומה יותר בקרב על סדאן (12 – 15 במאי). התקפה נגדית מקומית בקרב אראס (21 במאי) הייתה הצלחה טקטית ניכרת אך כוחות BEF, צרפת ובלגיה מצפון לסום נסוגו לדנקירק בחוף הים הצפוני הצרפתי זמן קצר לאחר מכן, וכוחות בריטים וצרפתים פונו במבצע דינמו (26 במאי – 4 ביוני) לאחר כניעת צבא בלגיה.
כוח נוסף שכלל את הדיוויזיה ה-51 (היילנד) ותגבורות, השתלט על חלק מקו מזינו. הכח נלחם עם יחידות צרפתיות מקומית לאחר 10 במאי, והצטרף לכוחות הארמייה העשירית מדרום לנהר הסום, יחד עם דיוויזיית בומן המאולתרת והדיוויזיה המשוריינת ה-1, ולחמו בקרב אבוויל (27 במאי - 4 ביוני). הבריטים ניסו לבנות מחדש את BEF עם כוחות שהיו באימונים בבריטניה, כוחות שפונו מצרפת וכוחות שהיו דרומית לנהר סום (נודע באופן רשמי בשם BEF השני) אך מטה BEF לא נפתח מחדש.
לאחר ההצלחה של המתקפה הגרמנית השנייה בצרפת (מבצע אדום), חיילי חיל המשלוח של בעלות הברית פונו מלה האבר במבצע מעגל (10–13 ביוני) ומחופי האוקיינוס האטלנטי במבצע אריאל (15–25 ביוני, באופן לא רשמי עד 14 באוגוסט). הצי הבריטי חילץ 558,032 איש, כולל 368,491 חיילים בריטים, אולם BEF איבד 66,426 חיילים מהם 11,014 נהרגו או מתו מפצעיהם, 14,074 פצועים ו-41,338 נעדרו או נפלו בשבי. ננטשו כ-700 טנקים, 20,000 אופנועים, 45,000 מכוניות ומשאיות, 880 תותחי שטח ו-310 ציוד גדול יותר, כ-500 תותחים נגד מטוסים, 850 תותחים נגד טנקים, 6,400 רובים נגד טנקים ו-11,000 מקלעים. כאשר הגיעו יחידות לבריטניה הם חזרו לסמכותו של המפקד הראשי, כוחות הבית.
סדר הכוחות

עם פרוץ הקרבות ב-10 במאי 1940 כלל חיל המשלוח את היחידות הבאות:
חיל המשלוח הבריטי - גנרל ג'ון גורט
פיקוד ישיר:
הדיוויזיה ה-5 - מייג'ור גנרל הרולד פרנקלין
הדיוויזיה ה-12 - מייג'ור גנרל רודריק לורן פטרי
הדיוויזיה ה-23 - מייג'ור גנרל ויליאם נורמן הרברט
הדיוויזיה ה-46 - מייג'ור גנרל הנרי קרטיס
הקורפוס ה-1 - לוטננט גנרל מייקל בארקר, ולאחריו מייג'ור גנרל הרולד אלכסנדר
הדיוויזיה ה-1 - מייג'ור גנרל הרולד אלכסנדר
הדיוויזיה ה-2 - מייג'ור גנרל צ'ארלס לויד, ולאחריו בריגדיר נואל אירווין
הדיוויזיה ה-48 - מייג'ור גנרל אנדרו תורן
הקורפוס ה-2 - לוטננט גנרל אלן ברוק, ולאחריו מייג'ור גנרל ברנרד מונטגומרי
הדיוויזיה ה-3 - מייג'ור גנרל ברנרד מונטגומרי, ולאחריו בריגדיר קנת' אנדרסון
הדיוויזיה ה-4 - מייג'ור גנרל דאדלי ג'ונסון
הדיוויזיה ה-50 - מייג'ור גנרל גיפרד מרטל
הקורפוס ה-3 - לוטננט גנרל רונלד אדם
הדיוויזיה ה-42 - מייג'ור גנרל ויליאם הולמס
הדיוויזיה ה-44 - מייג'ור גנרל אדמונד אוסבורן
ראו גם

המלחמה המדומה
המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה
לקריאה נוספת

יו סבאג מונטיפיורי, דנקרק - לחימה עד האיש האחרון, הוצאת דביר, 2010
הערות שוליים

1 2 3  הדיוויזיה לא הייתה דיוויזיה קרבית אלא שימשה כדיוויזיית עבודה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261907705171  LCCN: n83222384  SUDOC: 027464059  VIAF: 137164703   WorldCat (עם VIAF): 137164703
תורת הרפואה של פליניוס

"תורת הרפואה של פליניוס" או "הכתבים הרפואיים של פליניוס" (בלטינית: Medicina Plinii, תעתיק: מדיקינה פְּלִינִיאִי) הוא קובץ לטיני מאת מחבר אנונימי של תרופות רפואיות, המתוארך לתחילת המאה ה-4 לספירה.
על החיבור

מלקט הקטעים בקובץ, באומרו שהוא מדבר מניסיון, מציע את החיבור כאמצעי קומפקטי לנוסעים, בהתמודדות עם רוכלים שמוכרים תרופות חסרות ערך במחירים מופקעים, או עם בורים שרק מעוניינים ברווח כספי. החומר מוצג בשלושה ספרים בסדר הרגיל (a capite ad calcem, "מראש עד עקב"), הראשון עוסק בטיפולים הקשורים לראש ולגרון, השני בגוף העליון ובגפיים התחתונות, והשלישי במחלות מערכתיות, מחלות עור ורעלים.
הספר מכיל יותר מ-1,100 מתכונים פרמקולוגיים, רובם הגדול מהספר "תולדות הטבע" של פליניוס הזקן. בין המקורות האחרים נמנים קלסוס, סקריבוניוס לארגוס ודיוסקורידס. מרבית המתכונים מכילים מספר מצומצם של מרכיבים, ובניגוד לאוספים מורחבים ויסודיים יותר כמו De medicamentis liber של מרקלוס אמפיריקוס (אנ'), מידות מדויקות בדראכמה, דנארי או יחידות אחרות, מצוינות עבור נוסחאות מעטות בלבד.
אולי מכיוון ששמו של פליניוס צורף אליו, הספר נהנה מפופולריות רבה והשפעה, עם גרסאות כתב-יד רבות מימי הביניים. הוא שימש לעיתים קרובות כמדריך במרפאות של נזירים נוצרים.
האוסף נזכר גם בשם Medicina Plinii Secundi ("תורת הרפואה של פליניוס סקונדוס") או Plinii valeriani (של פליניוס ואלריאנוס), ומחברו מצוין לפעמים בשם "פסאודו-פליניוס". הוא שימש כמקור עיקרי עבור הקובץ Physica Plinii ("הכתבים המדעיים של פליניוס"), אוסף רפואי מהמאה ה-5 או ה-6.
תרופות לדוגמה

המרכיבים והשיטות ב"מדיקינה" אופייניים למדריכים פרמקולוגיים לטיניים. חומרים עשויים להיות בוטניים, מבעלי חיים או מתכתיים; תהליכים כוללים הרתחה של צמחים (אנ'), החלבה (ערבוב בין נוזלים), חימום לטמפרטורה מאוד גבוהה (אנ') ותסיסה. המרקחות ניתנות לשימוש באופן מקומי או באכילה. מאפיין קבוע של המדריכים היה קסם, אותו ניתן אולי להשוות לריפוי באמונה.
להלן מרשם לעיניים אדומות, המופיע בספר הראשון: "השתמש בדם של יונה או תור כטיפות. השתמש בהרתחה של אספלניום (אנ') בדבש ותחבושת צמר טבולה בשמן או יין. שימוש בשורש רוטה (אנ') מסייע גם הוא."
בספר השלישי רשומים מספר טיפולים עבור קדחת quartanis (ככל הנראה מלריה). הראשון דורש מסמר ששימש בצליבה, שצריך לקשור לראש ברצועת בד, או בחבל מצלב, ואז לפזר עליו זבל פרה שחומם בטמפרטורה גבוהה. בשמונה משפטים של תרופות - בהם מעורבים, בין חומרים אחרים, זרעי שמיר, לב של ארנבת, שתן של ילד וצפרדע מבושלת בשמן, ואף לכידת עכבר חי, קיטום אוזניו ושחרורו - היעדרם של מעברים תחביריים גורם לכך שפחות ברור מאשר בחיבורו של מרקלוס, אם מדובר ברצף של אותו טיפול או סדרת אלטרנטיבות מוצעות. הפרק מסתיים בלחש קסם ובהוראות קפדניות למבצע:
הקסם הסימפתטי (אנ') שמופעל כאן (עץ = אדם) דומה לקסמי הריפוי באמצעות עצים אצל קאטו הזקן ומרקלוס. השם "גאיוס סיאוס" (או "גאיוס לוקיוס") היה המקבילה הלטינית ל"פלוני", והיה צריך להחליפו בשם המטופל. לחשים וכתובות של קסמים רפואיים, כמו על קמעות, לעיתים קרובות מאנישים ופונים בדברים אל המחלה עצמה. ההתייחסות לשלמה המלך אינה יוצאת דופן בהתחשב באופיו הסינקרטיסטי והבינלאומי של הקסם בעולם ההלניסטי; שלמה מזומן לעיתים קרובות בקסמי ריפוי או מתואר על קמעות כמגרש או מביס נגע.
כוחו נגד שדים נזכר ביוונית אצל יוסף בן מתתיהו, בספר החיצוני "צוואת שלמה" (אנ') ועל גבי פפירוסים של קסמים וקמעות. הצירוף המילולי המופיע כאן בלטינית Solomon te sequitur, נמצא על גבי קמעות ביוונית.
הערות שוליים

↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר שמיני, פרק ב, פסקה ה, סעיף 47.
↑  Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem 1980, Vol.2, CXLVII. Medicina Plinii, pp. 649-650
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4230379-5
יאיר הורביץ

| --- | --- |

יאיר הורביץ תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1 באפריל 1941 תל אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  26 ביולי 1988 (בגיל 47) בריסל, בלגיה 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 תקופת הפעילות:  1956–1988 (כ־32 שנים)
 פרסים והוקרה:  פרס ברנשטיין 
 
לוחית זיכרון על ביתו של יאיר הורביץ ברח' שלמה המלך 94 בתל אביב
יאיר הוּרביץ (1 באפריל 1941 - 26 ביולי 1988) היה משורר ומתרגם שירה ישראלי.
ביוגרפיה

יאיר הורביץ נולד בתל אביב ב-1 באפריל 1941. התייתם מאביו כשהיה בן שמונה, ומות האב מלווה את שירתו המוקדמת. פרסומו הראשון היה בעיתון "דבר" בשנת 1957. בהמשך עסקו שירים רבים שלו בתלאות הגוף ובפחד המוות, בעקבות מחלת-לב שסבל ממנה מגיל צעיר. שירתו עוסקת גם בעירו, תל אביב, שבה נולד וחי, וכן במשורר ובמעשה השיר, קרי נושאים המאפיינים כתיבה  ארס פואטית. מטרת השירה, לפי הורביץ, היא "להעביר לאדם אחר באופן המדויק ביותר" חוויה אנושית. מנגד, בסמיכות זמנים לראיון בו ביטא הורביץ עמדה זו, שנתיים לפני מותו, התפרסם שירו 'הנורא' המסתיים במילים: "היום אני אומר:/ השירה היא דיבור/ במקום שלעולם,/ לעולם אין בו חיבור".
הורביץ חבר ליונה וולך ולמאיר ויזלטיר והשלושה פעלו יחדיו כחבורה יוצרת. ייחודו של הורביץ היה, בין היתר, בכתיבתו העשירה ורבת הדימויים, שהבנתה כרוכה בהיכרות עם עולמו השירי.
הורביץ נפטר ב-26 ביולי 1988, בן 47, בעודו ממתין להשתלת לב בבלגיה. לאחר מותו קובצו שיריו בספר "גורל הגן: כל השירים חלק א'". ביולי 2008, במלאת עשרים שנה למותו, ראה אור כרך מקיף של כל שירתו. ערך את הספר מנחם פרי, שהיה חברו הקרוב של הורביץ והמו"ל של שיריו. יצירות הפרוזה של הורביץ ותרגומים שלו טרם קובצו בספר.
סמוך לאחר פטירתו הלחין שלמה גרוניך שניים משיריו של הורביץ - 'בשעת ההתבהרות' המוקדם (מתוך 'שירים ללואיס'), ו'פתח לי שער' שהתפרסם בספר 'ציפור כלואה', הקיבוץ המאוחד, 1987. שירים נוספים הולחנו על ידי גרוניך, יוני רכטר ואחרים במלאת עשור לפטירתו. במלאת עשרים שנה למותו הלחינו משיריו המוזיקאים ערן צור, שלומי שבן ואחרים.
פרסים

פרס מרדכי ברנשטיין לשירה (1983)
פרס נתן אלתרמן (1986)
פרס היצירה מטעם קרן ראש הממשלה (1987, 1974).
ספר לזכרו

מחברת שירה יאיר הורביץ : מחוות שיר ליאיר במלאת עשרים שנים לפטירתו, (כותרים נוספים : מחות שיר ליאיר), בית הקונפדרציה על שם קלמן סולטניק. המרכז למוזיקה אתנית ולשירה, ירושלים, שעת החסד - מפגשי יהודה עמיחי לשירה, ירושלים, מוציא לאור לא ידוע, כ"ב בתמוז תשס"ח, 25 ביולי 2008.
מספריו של יאיר הורביץ

ברחובות אלמים, שירים, רישומים יעקב אלוני, עקד, 1961.
שירים מן הקצה הנמוך, מוציא לאור : מנו שיר, תל אביב, 1962.
זוטא - מקום (רכה), הוצאת הקיבוץ המאוחד, לא ידועה שנת ההוצאה.
שירים ללואיס, עכשיו, 1963.
סלויון, שירים, מוציא לאור : עכשיו, ירושלים, 1966.
בעיר שרקיעים לה אין : ומרגועה מחסה, (שירים), / יאיר הורביץ, נוי (איור) - שוש שורץ, מוציא לאור: תל אביב : גוג, תל אביב, 1968.
עונת המכשפה, (שירה), מוציא לאור : דגה, תל אביב, תש"ל, 1969.
יונייקה, (ספור), רישום : אורי ליפשיץ, הוצאת עקד, תל אביב, תש"ל, 1969.
נרקיסים למלכות מדמונה, (שירים), מוציא לאור : מרחביה, תל אביב, ספרית הפועלים, תשל"ב, 1972.
שירים 1973 - 1960, (ספרי סימן קריאה), מפעלים אוניברסיטאים להוצאה לאור, תל אביב, תשל"ד, 1973.
בשבתי לבדי, מפעלים אוניברסיטאיים / ספרי סימן קריאה, תשל"ו, 1976.
מקום, (שירים), רישומים : יואב בראל, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1978.
פרקים מספרי החלום : שירים לבני הנעורים, ציורים : נחום כהן, (ספר סימן קריאה), הקיבוץ המאוחד, תל אביב, תשל"ט, 1979.
אנטומיה של גשם, שירים, ליואב בראל, הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, 1980.
ארץ בחירה, שירים 1961–1981, הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, 1982.
ילקוט לידידים, (שירים), ירושלים, תשמ"א, 1982.
יחסים ודאגה, (שירים), הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, תשמ"ה, 1986.
ציפור כלואה, (שירים), ציורים - משה קופפרמן, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1987.
גורל הגן, כל השירים חלק א', הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, 1989.
כל השירים, הספריה החדשה לשירה, הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, 2008.