stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיקסי לוט
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2009: Turn It Up
2011: Young Foolish Happy
2014: Pixie Lott
2024: Encino
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

2014: Platinum Pixie: Hits
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2009: iTunes Live from London
2010: iTunes Festival: London 2010 EP'
הופעות > סיבובי הופעות

2010: The Crazycats Tour
פוליפרכון

| --- | --- |
 לידה:  בין 390 לפנה"ס ל-380 לפנה"ס טימפאיה, יוון 
 פטירה:  303 לפנה״ס 
 מדינה:  מוקדון 
 צאצאים:  אלכסנדר 
 דרגה:  טקסיארך 
 
פוליפרכון (ביוונית: Πολυπέρχων;‏ תאריך הלידה לא ידוע במדויק סביר להניח שנולד בין 390 לפנה"ס ל-380 לפנה"ס‏ - 303 לפנה"ס) היה מצביא מוקדוני נודע, יליד אפירוס. דיאדוך בעצמו, היה דמות משנית במלחמות הדיאדוכים.
חייו

פוליפרכון החל את שירותו הצבאי תחת שלטונו של פיליפוס השני, מלך מוקדון במחצית השנייה של המאה ה-4 לפנה"ס והמשיך לשרת את בנו, אלכסנדר הגדול שאליו נלווה במסעותיו לכיבוש האימפריה הפרסית. לאחר מותו של אלכסנדר הגדול בבבל בשנת 323 לפנה"ס עבר ליוון ועזר בדיכוי המרד היווני נגד השלטון המוקדוני. לאחר רציחתו של פרדיקס, העוצר של יורש העצר, אלכסנדר הרביעי, עבר תואר העוצרות לאנטיפטרוס השישי, אך הוא נפטר בשנת 319 לפנה"ס וכך פוליפרכון התמנה לעוצר הממלכה.
עד מהרה הסתכסך עם בנו של אנטיפטרוס, קסנדר, שהיה אחד מסגניו הבכירים של פוליפרכון. מלחמתם הפנימית התפשטה חיש מהר ויתר הדיאדוכים הצטרפו למהומה. פוליפרכון מצא עצמו בברית עם אאומנס נגד קואליציה של קסנדר, אנטיגונוס מונופתלמוס ותלמי הראשון. למרות ההצלחות הראשוניות, ציו הושמד על ידי אנטיגונוס בשנת 318 וקסנדר השתלט על אתונה. פרק זמן קצר לאחר מכן נהדף פוליפרכון ממוקדון בידי קסנדר, וברח למולדתו, אפירוס, שם הצטרף לאמו של אלכסנדר הגדול אולימפיאס, אשתו רוקסנה ובנו הצעיר אלכסנדר הרביעי. החבורה כרתה ברית ואולימפיאס יצאה להחזיר לעצמה את השליטה במוקדון. אך קסנדר הביסה ורצח אותה בשנת 316 לפנה"ס. כתוצאה מהתבוסה נפלו רוקסנה ויורש העצר הצעיר בשבי קסנדרוס.
פוליפרכון נמלט לפלופונסוס, שם עדיין שלט בכמה נקודות אסטרטגיות וכרת ברית חדשה, הפעם עם אנטיגונוס שסר חינו בעיני בעלי בריתו הקודמים. פוליפרכון הצליח להשתלט על רובו של חצי האי הפלופונסי. שטחים אלה נותרו בחזקתו גם אחרי הסכם הפסקת האש משנת 311 ורציחתו של יורש העצר, אלכסנדר הרביעי בידי קסנדר. למרות הברית שהייתה לו עם אנטיגונוס החליט להפנות לו עורף ונטש אותו בשנת 309. פוליפרכון נותר דמות משנית במלחמות הדיאדוכים עד מותו כמה שנים מאוחר יותר.
לקריאה נוספת

פוליפרכון באתר ליוויוס (באנגלית)
Waldemar Heckel, The Marshals of Alexander's Empire, Routledge, 1992.
הערות שוליים

↑  Waldemar Heckel, The Marshals of Alexander's Empire, p. 174
מן הקניון אל הכוכבים...

מראה מברייס קניון
מן הקניון אל הכוכבים... (בצרפתית: ...Des canyons aux étoiles) היא יצירה תזמורתית גדולה בת 12 פרקים מאת המלחין הצרפתי אוליבייה מסייאן. פטרונית המוזיקה האמריקאית אליס טולי הזמינה את היצירה בשנת 1971 לחגוג את יובל המאתיים להכרזת העצמאות של ארצות הברית. ב-1972, תוך כדי העבודה על היצירה, ביקר מסייאן ביוטה, שם שאב השראה מן הציפורים ומן הנוף, בעיקר עושר הגוונים של הפארק הלאומי ברייס קניון (מסייאן היה בעל סינסתזיה של צליל-צבע). היצירה הושמעה לראשונה בשנת 1974. משך היצירה הוא בין 90 ל-100 דקות.
אינסטרומנטציה

היצירה כתובה לארבעה סולנים - פסנתרן, נגן קרן, נגן קסילורימבה ונגן גלוקנשפיל, ותזמורת.
חטיבת כלי הקשת כוללת רק 6 כנרים, 3 ויולות, 3 צ'לי וקונטרבס אחד, עם הוספה מונמכת של מיתר חמישי.
כלי הנשיפה מעץ מחייבים פיקולו, שני חלילי צד, חליל אלט, שני אבובים, קרן אנגלית, קלרינט במי במול, שתי קלרינטות בסי במול, קלרינט בס, שני בסונים וקונטרה-בסון אחד. מסייאן מציין: "כל תפקידי כלי הנשיפה מעץ קשים לביצוע".
נוסף לסולו של הקרן בפרק השישי, חטיבת כלי הנשיפה מממתכת כוללת גם שתי קרנות, שתי חצוצרות בדו, חצוצרה אחת ברה, שני טרומבונים וטרומבון בס אחד.
חטיבת כלי ההקשה הגדולה מן המקובל ומחולקת לחמישה נגני כלי הקשה, כוללת את הגיאופון, הכלי שמסייאן עצמו המציא, מכונת רוח, יריעת-רעם, גונג, מערכת של גונגים מכוננים, מערכת של פעמוני צינור, צמד מאראקס, שוט, תוף בס, משולש, קוביית עץ, מערכת של פעמוני רוח מעץ, מערכת של קרוטיילס, רקו-רקו ותוף טומבה, בין השאר.
ביצועי בכורה

ביצוע הבכורה העולמי של היצירה התקיים ב-20 בנובמבר 1974, באולם אליס טאלי במרכז לינקולן, בנגינת תזמורת מוזיקה אטרנה. סולני הבכורה היו:
המנצח: פרדריק ולדמן
פסנתרנית: איבון לוריו, אשתו של מסייאן, שהייתה הסולנית בביצועים רבים של יצירה זו כמו גם ביצירות אחרות של מסייאן.
קרן סולו: שרון מו
הבכורה הצרפתית התקיימה ב-29 באוקטובר 1975, בתאטר דה לה ויל בפריז, לפסטיבל הסתיו של 1975. התזמורת הייתה אנסמבל ארס נובה, בניצוח מריוס קונסטאן. הסולנים היו:
פסנתר: איבון לוריו
קרן: ז'ורז' ברבוט
מבנה

מסייאן הדגיש, שהיצירה בנויה בשלושה חלקים: החלק הראשון מכיל את פרקים 5-1, השני מכיל את פרקים 6 ו-7, והחלק השלישי מכיל את פרקים 12-8. הפרקים הם כדלקמן:
חלק 1:
"המדבר" (Le Désert)
"הזהבנים" (Les orioles)
"מה שכתוב בכוכבים" (Ce qui est écrit sur les étoiles)
"פטפוט אדום-חזה לבן-גבות" (Le Cossyphe d'Heuglin)
"מונומנט לאומי סדאר ברייקס ומתת היראה" (Cedar Breaks et le don de craint)
חלק 2
"קריאה בין-כוכבית" (Appel interstellaire)
ברייס קניון וסלעים באדום-זהוב" (Bryce Canyon et les rochers rouge-orange)
חלק 3:
"השבים לחיים ושירת הכוכב אלדברן" (Les Ressuscités et le chant de l'étoile Aldebaran)
"החקיינית הרב-לשונית" (Le Moqueur polyglotte)
הערות שוליים

↑  [eterna Players Offer 'From the Canyons הרולד ק. שנברג, ניו יורק טיימס: מסייאן חדש; נגני אטרנה מגישים את "מן הקניון אל הכוכבים"] 21 בנובמבר 1974
↑  notes, brahms.ircam.fr דברים בתוכנייה, ברהמס.אירקאם (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13916255m (data)  LCCN: n89670637  MusicBrainz work: f3aba102-0814-4e72-9bb5-cdbd521f8a64  VIAF: 181917277   WorldCat (עם VIAF): 181917277
פול סקרדון

| --- | --- |

 לידה:  6 במאי 1874 מלבורן, אוסטרליה 
 פטירה:  17 בינואר 1954 (בגיל 79) פונטנה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 מדינה:  אוסטרליה, ארצות הברית
 עיסוק:  שחקן, במאי
 בן או בת זוג:  בטי בליית' (1919–1954) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פול סקרדון (באנגלית: Paul Scardon;‏ 6 במאי 1874 - 17 בינואר 1954) היה שחקן, מפיק ובמאי על במות אוסטרליה וניו יורק.
חייו

כשהיה בן 15, סקרדון הופיע לראשונה על הבמה כקונטוריסט בוודוויל. הוא התקדם מזה לפנטומימה ואז הצטרף ללהקה בראשותו של ג'יי סי ויליאמסון, שטיילה בניו זילנד ובאוסטרליה במשך חמש שנים. ב-1905 הוא הצטרף ללהקה בראשותו של נאנס אוניל, וסיבוב ההופעות של הלהקה הביא אותו לארצות הברית.
השתתף בין היתר בהצגות הבאות בברודוויי: "כוללים את גברת באמפסטד-לי" (1911), "בקי שארפ" (1911), "הקקדו הירוק" (1910), "האנל" (1910), "החייבים" (1909), "אגנס" (1908), "בן דודנו האמריקאי" (1908) ו"בריגדיר ג'רארד" (1906).
סקרדון נסע להוליווד בשנת 1910. בקולנוע, הוא עבד עבור Majestic Pictures, אולפני Reliance-Majestic ואולפני Vitagraph. הוא ביים את בלאנש סוויט ב"בעל לא מוכן", את בסי באריסק בכמה מההפקות המצליחות ביותר שלה, ואת רוב המלודרמות שבהן כיכבה אשתו, השחקנית בטי בליית'. סקרדון, שפרש עם כניסתם של סרטי הסאונד, חזר לקולנוע כשחקן בשנות ה-40 של המאה ה-20, שם שיחק בתפקידים קטנים עד שפרש מתעשיית הקולנוע ב-1948.
מותו

סקרדון היה נשוי לשחקנית בטי בליית' מ-1919. ב-18 בינואר 1954 מת סקרדון מהתקף לב בפונטנה, קליפורניה, בגיל 79.
פילמוגרפיה

הרפתקאותיו של מארק טוויין (1944) - רודיארד קיפלינג (ללא קרדיט)
קיטי (1945) – אובזרבר (ללא קרדיט)
הדלטונים רוכבים שוב (1945) - עורך דין (ללא קרדיט)
סינדרלה ג'ונס (1946) - השופטת רוטלדג' (ללא קרדיט)
דרך מיזורי (1946) - פרופ' לואיס
ג'נטלמן ג'ו פלוקה (1946) - דייל בחדר תיקים (ללא קרדיט)
פסק הדין (1946) - סקסטון (ללא קרדיט)
נרדף (1947) - חבר מושבעים (ללא קרדיט)
זמן מחוץ לתודעה (1947) - באטלר (ללא קרדיט)
ג'ו פלוקה בנוקאאוט (1947) - פקיד רכבת (ללא קרדיט)
מג'יק טאון (1947) - הודג'ס
מרטון של הסרטים (1947) - חבר מועדון (ללא קרדיט)
הטקסני המופלא (1947) – אזרח (ללא קרדיט)
סוד מעבר לדלת (1947) - עיני ינשוף (ללא קרדיט)
ג'ו פלוקה ב"מטורף נלחם" (1948) - ד"ר בורמן
סימן האיל (1948) – פרוון (ללא קרדיט)
קנון סיטי (1948) - ג'ו בונדי
הוא הלך בלילה (1948) – בעל חנות משקאות חריפים (ללא קרדיט)
חזה שנגחאי (1948)
יאנקי מקונטיקט בחצר המלך ארתור (1949) - רוכל לבן שיער (ללא קרדיט)
הדולינים של אוקלהומה (1949) - תפקיד קטן (ללא קרדיט)
שמשון ודלילה (1949) – קבצן (ללא קרדיט)
בל ממקסיקו הישנה (1950) - מר אמברקרומבי (ללא קרדיט) (תפקיד קולנועי אחרון)
פילמוגרפיה > במאי

האליבי
כל האדם
דירה 29
ארסן לופין (1917)
רווקים ילדים
לנצח את הסיכויים
חסין יופי
נקודת השבירה (1921)
השער השבור
ילדים לא רצויים
השעה האפלה ביותר
שחר החופש
האישה הנחשקת
האויב
נשיקות שווא (1921)
נלחמים בגורל
המהמרים
משחק עם הגורל
גאלוס הזהב
שער הזהב (1918)
האל הירוק (1918)
תעלומת גרל (1917)
הנץ
רצונה החופשי (1924)
זכותה לחיות
אולכסה דוב-בוש

| --- | --- |

 לידה:  1700 פצ'ניז'ין, האיחוד הפולני-ליטאי 
 פטירה:  24 באוגוסט 1745 (יוליאני) (בגיל 45 בערך) Kosmach, האיחוד הפולני-ליטאי 
 מדינה:  האיחוד הפולני-ליטאי 
 
אולכסה ואסילייביץ' דוב-בוש (1700, הכפר פצ'ניז'ין, פולין-ליטא — 24 באוגוסט 1745, הכפר קוסמץ', פולין-ליטא) היה מנהיג תנועת המורדים של עמי הקרפטים.
ביוגרפיה

יליד משפחת איכרים שירדה מנכסיה. אולכסה דוב-בוש הצטרף מוקדם למאבק השחרור האנטי -פאודלי של תושבי הקרפטים המזרחיים, שהתאחדו נגד האצילים שעסקו בחלוקת העושר המופרז של האדונים הפיאודליים ושותפיהם לטובת האיכרים העניים ביותר. פעילותו של דוב-בוש זכתה לתמיכה רבה באוכלוסייה המקומית - על פי האגדות, פעם אפילו נעזר במייסד החסידות הבעל שם טוב.
בשנת 1738, דוב-בוש כבר הוביל יחידת מרד רבות עוצמה, שפעלה לא רק בארץ מולדתו של אולכסה - אזור פצ'נזצ'ין ומעבר יבלוניבסקי הסמוך - אלא גם כמעט בכל שלוחות הקרפטים האוקראינים: באזור הקרפטים, בוקובינה וטרנסקרפטיה. יחידות האופרישקי, בראשותו של דוב-בוש, ירדו לא פעם לאזורים הנמוכים של גליציה והקרפטים. הוא תקף את האצילים ובעלי הקרקעות הפולנים וההונגרים. דוב-בוש חילק את הרכוש המוחרם בקרב איכרים.
אמנם בתחילה פעל אולכסה יחד עם אחיו איוואן, אך לאחר שבשנת 1739, במהלך ריב, איוואן דוב-בוש גרם לפציעות קשות ברגלו של אחיו עם גרזן, אולכסה צלע למשך שארית חייו. בשנת 1740 הגיעה תנועת האופרישקי בראשות דוב-בוש לשיאה. בהסתערות הכוחות הפולנים נסוג דוב-בוש לעמק בוקובץ, משם ירדו לצ'ורנוהורה, קולומויצ'ינה, בוקובינה וטרנסקרפטיה (באותה תקופה פעל איוואן דוב-בוש במערב, ליד פשמישל). בשנת 1744 פעל אולכסה דוב-בוש באזור טורקה ודרוהוביץ'. הוא ביצע מספר פשיטות על סולוטווין ונדבירנה, כבש את מבצר בוגורודצ'נסקאיה לזמן קצר. בסופו של דבר, הוא נהרג בבגידה על ידי תושב הכפר קוסמאצ'י (כיום אזור איוואנו-פרנקיבסק), סטפן דז'ווינצ'וק, ששיתף פעולה עם השלטון הפולני.
מורשת

פעילותו ומותו הטרגי של אולכסה דוב-בוש מצאו את השתקפותם בסיפורי עם ואגדות אוקראיניות שהביאו גם להופעתם של שמות טופונימיים (אנ') רבים, כגון "סלע דוב-בוש", "אבן דוב-בוש" (למשל סלעי דוב-בוש באזור איוואנו-פרנקיבסק).
דמותו ידועה לא רק בפולקלור האוקראיני, אלא גם במסורת העממית בעל פה של הספרות ההונגרית, הפולנית והמולדובית. בשנת 1941 הפסל ובמאי הקולנוע איוואן קוואלרידזה החל לצלם את הסרט "אגדת דוב-בוש", שהפקתו הופסקה בשל המלחמה. בשנת 1960, הבמאי ויקטור איוואנוב צילם סרט עלילתי על חייו של אולכסה דוב-בוש עם אפאנסיי קוצ'טקוב בתפקיד הראשי המבוסס על אותו תסריט.
בשנת 2018 יצא לאקרנים הסרט "אגדת הקרפטים" וב-2022 יצא לאקרנים האפוס ההיסטורי דוב-בוש, בהפקת חברת FILM.UA Group ובתמיכת משרד התרבות של אוקראינה.
בפצ'ניז'ין, מחוז קולומיסקי, הוקם המוזיאון להיסטוריה ולמידע מקומי של אולכסה דוב-בוש (סניף של מוזיאון איוואנו-פרנקיבסק לאומנות מקומית).
בקייב, צ'רנוביץ, לבוב, איוואנו-פרנקובסק ודולינה נקראו רחובות על שמו.
הערות שוליים

↑  Гнатюк В. "Народнi оповідання про опришків" // Етнографічний збірник. Т. 26. Львів, 1910
↑  Довбуш
↑  Довбуш. Офіційний тизер-трейлер (прем'єра фільму восени 2021 року)
↑  Історичний екшен «Довбуш» вийде в кінотеатрах у травні 2022 року
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007519211105171  PLWABN: 9810689649905606  GND: 11938731X  ISNI: 0000 0000 3534 9019  LCCN: n95019408  VIAF: 27880510   WorldCat (עם VIAF): 27880510 
בול דואר אוקראיני לכבוד 300 שנה להולדתו של אולכסה דוב-בוש
סלעי דוב-בוש
מרכז אופק

| --- | --- |

 בית ספר
 תקופת הפעילות:  2008–הווה (כ־17 שנים)
 מייסדים:  נעמה בן מיור, בנג'י ואיריס קאהן
 שכבות לימוד:  גני ילדים, בית ספר יסודי, חטיבת ביניים
 תלמידים
 :  300 (נכון ל־2023) 
 מיקום
 מיקום:  עמק חפר
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°23′04″N 34°54′36″E﻿ / ﻿32.38434242401°N 34.910121102629°E﻿ / 32.38434242401; 34.910121102629
 www.merkazofek.co.il
  (למפת נתניה מוגדלת) מרכז אופק(למפת נתניה רגילה) מרכז אופק(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מרכז אופק(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מרכז אופק
 
מרכז אופק הוא מרכז חינוכי המכיל גנים ובית ספר המשתייך לזרם האנתרופוסופי. הוא שוכן ביישוב אלישיב שבעמק חפר.
המרכז פועל על-פי חינוך ולדורף. במרכז פועלים שלושה גני ילדים, בית ספר יסודי (כיתות א'-ו') וחטיבה עליונה (כיתות ז'-ח').
במרכז לומדים, נכון ל-2023, כ-300 ילדים.
היסטוריה

מרכז "אופק" החל לפעול בספטמבר 2008. הוקם ביוזמתם ותרומתם של נעמה בן מיור (שכיהנה כמנהלת הראשונה של המוסד), איריס ובנג'מין קאהן.
בראשיתו צמח המרכז מתוך גני הילדים שהקימה וניהלה נעמה בכפר נטר, לאחר מכן בעזרתה של משפחת קאהן, התאגדה קבוצה גדולה של משפחות והורים בעמק חפר תחת עמותה במטרה לענות על צורך בבית ספר אלטרנטיבי באזור.
בשנותיו הראשונות התפתח כבית ספר צומח ובכל שנה נוספה כיתה. בתקופת הקמתו שכן בבית העם של המושב אלישיב. בסיוע תרומה של משפחת קאהן, עם השנים התרחב ונבנו מבנים חדשים לשימוש בית הספר והגנים. המבנים נבנו על שטח אדמה ששימש בשנות השבעים כמוסד חינוכי של רשת "מפת"ן".
בשנותיו הראשונות הוגדר כמוסד "מוכר שאינו רשמי" על ידי משרד החינוך, אך החל משנת הלימודים תשע"ח, הוא הפך לרשמי וממומן על ידי משרד החינוך. בית הספר הפך לממלכתי ונכון ל-2023הוא חלק ממערכת החינוך של המועצה האזורית עמק חפר.
הערות שוליים

↑  כוכב - רשת עיתונות מקומית, סקירת סיור של יו"ר מועצת עמק חפר רני אידן בבתי ספר באזור
טנדו

| --- | --- |

 סוגה:  תוכנית אירוח 
 יוצרים:  ירון לונדון 
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 הפקה
 אורך פרק:  60 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  הערוץ הראשון 
 תקופת שידור מקורית:  26 ביוני 1974 – 1976 
 
טנדו הייתה תוכנית אירוח שהנחה ירון לונדון בשנות ה-70 בערוץ הראשון.
רקע

שם התוכנית "טנדו" שאול מארמית ופירושו "בשניים, ביחד, בצוותא".
במסגרת התוכנית אירח לונדון אורחים לריאיון עומק.
בתוכנית הופיעו שלושה אורחים, ובין הראיונות ניגן יצחק שטיינר קטעי קישור מוזיקליים בפסנתר ובסיום התוכנית סבו האורחים יחדיו ושאלו אחד את השני שאלות.
בין האורחים היו גולדה מאיר, משה דיין ונשיא ההסתדרות הציונית העולמית. בנוסף מרגוט קלאוזנר, הסופר סמי מיכאל והפילוסוף משה קרוי, אילה גליקסברג ויגאל מוסינזון.
פרק הבכורה שודר ב-24 ביוני 1974 ובו התארחו ראש עיריית ירושלים טדי קולק, שמוליק קראוס ואסתר ראב.
מפיקת התוכנית הייתה העיתונאית הדוקומנטרית יהודית לוץ.
הראיון עם ניסים סרוסי

ב-20 בינואר 1975 אירח לונדון את הזמר ניסים סרוסי שהיה אז כוכב עולה. לונדון פנה לסרוסי בשאלות שלעגו למראהו החיצוני וסגנונו המוזיקלי בהם "רק במדינה כמו ישראל אדם שנראה כך יכול להיהפך לכוכב". תפישתו של לונדון ושאלותיו נתפסו בעיני הציבור כמתנשאות וגזעניות כלפי יהדות המזרח ונתפס בתקשורת ובציבור כחלק מן השסע העדתי בישראל.
לדברי לונדון עצמו לא הייתה לו כוונה להעליב את סרוסי; לטענתו, שאב השראה מראיון עם שארל אזנבור, שבו מראיין צרפתי שאל אותו שאלות מתגרות. כן הוסיף כי אז לא הייתה לו את ההבנה שלימים התגבשה אצלו לגבי "ישראל השנייה", שרובה הוא יהודים ספרדים, מזרחים ועולים חדשים.
סרוסי שנפגע מהדברים ירד מן הארץ והתגורר בצרפת אך ליבן לבסוף את הדברים מול לונדון בשנת 2016 כשראיין אותו בתוכניתו לונדון את קירשנבאום.
הראיון עובד למערכון בתוכנית הסאטירה ניקוי ראש ובסרט שלאגר משנת 1979 בהשתתפות לונדון עצמו.
ביקורות

מבקרת הטלוויזיה הדה בושס כתבה לאחר שידור התכנית הראשונה, אותה כינתה "טנדו מאכזב", שלונדון "אינו מצליח 'לעבור' את המסך הקטן" וכי "הופעתו אינה משכנעת ומאוזנת".
הערות שוליים

↑  טנדו במילון אבניאון - מילון עברי עברי
↑  יעקב בר-און, ‏לא מחכה לכם: ירון לונדון חוזר לתחנות בחייו לרגל יום הולדתו ה-80, באתר מעריב אונליין, 22 באוגוסט 2020
↑  כל הארץ, שינוי בתכנית "טנדו" - היום, דבר, 28 באפריל 1975
↑   הארץ, מתה ג'ודי לוץ, כתבת החינוך בערוץ הראשון לשעבר, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2024
↑  מערכת, לונדון, ירון, באתר העין השביעית
↑  זאב גלילי, ירון לונדון ותחיית הזמר המזרחי, היגיון בשיגעון, ‏9 באפריל 1998
↑  אטילה שומפלבי, ניסים סרוסי: "ירון לונדון לא למד לקח", באתר ynet, 16 בפברואר 2016
↑  לונדון וקירשנבאום, 40 שנה אחרי הראיון המתוקשר: ירון לונדון וניסים סרוסי נפגשו שנית, באתר nana10‏, 17 באוגוסט 2016
↑  שגיא בן נון‏, "אני בודד יותר ויותר, רוב החברים שלי כבר מתים. הגעגוע גובר", באתר וואלה, 20 ביוני 2024
מנוע קרנו

דיאגרמה של מחזור החום של מנוע קרנו
מנוע קרנו או מחזור קרנו הוא מושג בתרמודינמיקה המתאר את מנוע החום בעל הנצילות המקסימלית. המנוע נקרא על שם סאדי קרנו, ממניחי יסודות התרמודינמיקה.
למרות תיאור התהליך שלכאורה ניתן לביצוע, מנוע קרנו הוא תאורטי בלבד ואיננו ניתן לבנייה בפועל.
רקע

המהפכה התעשייתית החלה עם המצאת מנוע הקיטור על ידי ג'יימס ואט ב-1774. בהמשך פותחו סוגים נוספים של מנועי חום, כאשר הרעיון בבסיסם היה השימוש באנרגיה הכימית האצורה בחומרי דלק, אשר משתחררת כאנרגיה תרמית (חום) עם שריפת הדלק, אותה ניתן להפוך לאנרגיה מכנית – עבודה. ברם, עד מהרה התברר שבתהליך רק חלק קטן מהחום הופך לעבודה, וצצה השאלה האם זו בעיה טכנולוגית או עקרונית, ומה היעילות המרבית שניתן להשיג בתהליך הפיכת החום לעבודה. תשובות לשאלות אלה נמצאו בעבודתו של המדען הצרפתי סאדי קרנו בשנות ה-20 של המאה ה-19. במונחים מודרניים, הוא גילה שיש גבול תאורטי לנצילותו של מנוע חום, ונצילות זו תלויה בהפרש הטמפרטורות שבין מאגר החום של המנוע לזו של הסביבה.
בימי קרנו הייתה מקובלת תאוריית הקלוריק שהניחה כי החום הוא זורם (כמו נוזל או גז) חסר מסה. קרנו חשב על פעולת המנוע כעל דחיפה של בוכנה על ידי זורם היפותטי זה, בעת תנועתו. מושגי האנרגיה וכן מושג העבודה לא היו קיימים בתקופת קרנו. הוא ניסח שני עקרונות שעומדים גם במבחן התרמודינמיקה המודרנית:
הנצילות המרבית תושג במנוע בו כל התהליכים הם הפיכים.
התהליך של מעבר חום יכול להיות הפיך, רק כאשר החום עובר בין שני גופים בעלי אותה טמפרטורה.
בשנות הארבעים של המאה ה-19, אחרי מותו של קרנו, ניסח מחדש אמיל קלפרון את תגליותיו של קרנו בצורה מתמטית, והביא אותם לידיעת הציבור המדעי, שכמעט שלא היה ער להן. בשנות החמישים והשישים המשיך רודולף קלאוזיוס לפתח רעיונות אלה; הוא ניסח בעזרתם את החוק השני של התרמודינמיקה, והסביר אותם בעזרת מושג האנטרופיה שהמציא.
מעגל קרנו

מנוע חום ממיר חום לעבודה, תוך ניצול זרימת החום בין שני מאגרי חום, שלהם טמפרטורות שונות. המנוע פועל בצורה מחזורית, כך שבסוף כל מחזור (או מעגל, כפי שנהוג לכנות בהקשר זה) מצב המנוע עצמו חוזר לקדמותו, כפי שהיה בתחילת המחזור.
מעגל קרנו מתאר פעולת מנוע בעירה חיצונית אידיאלי המורכב ממאגר חום בטמפרטורה גבוהה  T_{H}, מאגר חום בטמפרטורה נמוכה  T_{L}, והמנוע עצמו המכיל חומר המסוגל לשנות את נפחו ולחצו (למשל גז) תוך עשיית או קבלת עבודה (למשל על ידי בוכנה). החומר שבתוך המנוע יכול להיות לסירוגין במגע תרמי עם המאגר החם, להיות במגע תרמי עם המאגר הקר, או להיות מבודד תרמית מהסביבה. כמו כן אין במערכת חיכוך, או גורמים בלתי־הפיכים אחרים.
פעולת מעגל קרנו מורכבת מארבעה שלבים:
התפשטות איזותרמית: בשלב זה זורם חום מהמאגר החם למנוע. כשהמנוע נמצא במשך שלב זה בטמפרטורה השווה לטמפרטורה  T_{H} של המאגר החם. בשלב זה הגז במנוע מתפשט וכך המנוע עושה עבודה, בקצב כזה שהטמפרטורה נשארת קבועה.
התפשטות אדיאבטית: בשלב זה הגז במנוע מבודד תרמית מהסביבה, לא זורם חום אל המערכת או ממנה, ולכן האנטרופיה קבועה; הגז ממשיך להתפשט כך שהמנוע ממשיך לעשות עבודה. במהלך ההתפשטות, הטמפרטורה יורדת עד שהיא מגיעה לטמפרטורה  T_{L} של המאגר הקר.
התכווצות איזותרמית: בשלב זה זורם חום מהמנוע למאגר הקר, כשהמנוע נמצא במשך שלב זה בטמפרטורה השווה לטמפרטורה  T_{L} של המאגר הקר. במהלך שלב זה הגז במנוע מתכווץ, כלומר נעשית עבודה על המנוע.
התכווצות אדיאבטית: בשלב זה המנוע שוב מבודד תרמית; הגז ממשיך להתכווץ כך שעדין נעשית עבודה על המנוע. בגלל הבידוד, ההתכווצות גורמת לחימום הגז במנוע, עד שהוא מגיע לטמפרטורה  T_{H} של המאגר החם, והמנוע חוזר למצבו בתחילת שלב 1.
נצילות מנוע חום

נצילותו של מנוע חום מוגדרת כיחס שבין העבודה שהופקה ממנו לבין אנרגיית החום שהושקעה בו, והיא תהיה תמיד קטנה מ-1.
במשך מחזור פעילות שלם, סך כל החום בכמות  Q_{H} זורם ממאגר חום חם אל המנוע, כאשר חלק ממנו מומר לעבודה  W, והשאר
 Q_{L}, זורם למאגר חום קר. כלומר:
נצילות המנוע לכן נתונה על ידי:
אי אפשר להפוך את כל החום המתקבל מהמאגר החם לעבודה, כי כאשר זורם חום בכמות  dQ, לתוך המנוע כשהטמפרטורה המוחלטת בו היא  T, עולה בו גם כמות האנטרופיה לפי:
לעומת זאת, יציאת אנרגיה, בצורת עבודה, לא יכולה להקטין את כמות האנטרופיה; בסוף המעגל המחזורי, על המנוע לחזור למצבו ההתחלתי, גם מבחינת כמות האנטרופיה. לכן: חייב לזרום חום למאגר הקר, כדי להוריד את האנטרופיה במנוע. מאחר שככל שהטמפרטורה נמוכה יותר, ניתן לקבל שינוי באנטרופיה בעזרת כמות חום קטנה יותר, נוצר הפרש שאותו ניתן לנצל לעבודה.
כדי שהמנוע יחזור למצבו ההתחלתי, האנטרופיה המתווספת למנוע בשלב הראשון:
צריכה להיות שווה לאנטרופיה שנגרעת ממנו בשלב השלישי:
ומכאן:
ולכן יעילות המנוע תהיה:
נצילות זו עולה ככל שההפרש בין הטמפרטורות גדול יותר, אולם אי אפשר להגיע ליעילות מושלמת, כלומר לנצילות של 100%.
כדי להגיע לנצילות של 50% במנוע הנמצא בסביבה יומיומית – בטמפרטורת החדר (טמפרטורה של כ-300 קלווין), צריך מאגר חם בעל טמפרטורה של לפחות 600 קלווין, שהן כ-300 מעלות צלזיוס.
בשני השלבים הראשונים מבצע המנוע עבודה על הסביבה, ובשני השלבים האחרונים הסביבה היא זו שמבצעת עבודה על המנוע. אולם מדיאגרמת P-V (לחץ-נפח) ניתן לראות שכמות העבודה המבוצעת על ידי המנוע בשני השלבים הראשונים גדולה מכמות העבודה המבוצעת על המנוע בשני השלבים האחרונים.
חוק קרנו

לפי חוק קרנו, יעילות מעגל קרנו היא הנצילות המקסימלית האפשרית עבור מנוע חום.
דבר זה מושג בזכות העובדה שחום הנכנס למנוע, יוצא ממנו רק כאשר אין הפרש טמפרטורות בינו לבין המאגר הרלוונטי. אם, למשל, החום היה נכנס למנוע כשהטמפרטורה שלו נמוכה מזו של המאגר החם, האנטרופיה שהוא היה מרוויח הייתה גדולה מהאנטרופיה שנגרעה מהמאגר החם. לכן, כדי להיפטר ממנה היה המנוע צריך להזרים כמות חום גדולה יותר למאגר הקר, ופחות אנרגיה הייתה נשארת לעבודה.
לעומת זאת, אם טמפרטורת המנוע הייתה גבוהה מזו של המאגר החם, אזי על פי החוק השני של התרמודינמיקה לא יכול היה חום לזרום מהמאגר למנוע, כי הדבר היה מקטין את האנטרופיה הכוללת (החוק קובע שבמערכת סגורה האנטרופיה אינה יכולה לרדת; המנוע עצמו אינו מערכת סגורה, אולם המנוע ושני מאגרי החום כן מהווים יחדיו מערכת סגורה).
אם בשלב מסוים יש תהליך שיוצר אנטרופיה נוספת מעבר לזו שהתווספה למנוע מהמאגר החם, המנוע צריך לפלוט יותר חום למאגר הקר כדי להיפטר ממנה, וכך נשארת פחות אנרגיה שניתן להפוך לעבודה, כלומר יעילות המנוע יורדת.
מבחינה פורמלית, ניתן לראות שהשינוי הכולל באנטרופיה מורכב מהשינוי באנטרופיות שני המאגרים, ועל פי החוק השני של התרמודינמיקה גודל זה לא יכול לקטון:
ולכן:
ומתקבל:
מקרר קרנו

על פי החוק השני של התרמודינמיקה יכול חום לזרום באופן ספונטני רק מאזור חם לאזור קר. אולם אפשר להזרים חום בכיוון ההפוך אם משקיעים לשם כך אנרגיה. ניתן להשיג זאת על ידי הפיכת הכיוון במעגל קרנו. כך, המקרר דווקא יידחס כשהוא במגע תרמי עם המאגר החם (ובשלב שלפני כן), ויתפשט כשהוא במגע תרמי עם המאגר הקר (ובשלב שלפני כן).
כאשר המכשיר פועל בתור מקרר או מזגן הרי שהמאגר הקר הוא פנים המקרר או החדר, והמאגר החם הוא הסביבה.
יעילות מכשיר זה כמקרר מוגדרת על ידי היחס בין כמות החום שהוּצאה מהמאגר הקר לבין העבודה שהושקעה לשם כך:
נצילות זו יכולה להיות גדולה או קטנה מאחד. הנצילות גדלה ככל שהפרש הטמפרטורות בין הפנים לסביבה קטן, והיא הולכת וקטנה ככל שהפרש הטמפרטורות גדל. נצילות הקירור שואפת לאפס כאשר מתקרבים לאפס המוחלט – כלומר אפשר להתקרב אליו, אך בגלל ירידת נצילות הקירור לאפס, לא ניתן לקרר עד לאפס המוחלט ממש.
במזגן אפשר להשתמש גם לחימום – אם המאגר הקר הוא הסביבה והמאגר החם הוא פנים החדר. היעילות המקסימלית שניתן לקבל בצורה זו מוגדרת כיחס שבין החום המוזרם למאגר החם לבין העבודה הדרושה לשם כך, והיא:
גודל זה גדול מאחד מאחר שהמערכת אינה הופכת את העבודה לחום, אלא משתמשת בעבודה כדי להעביר חום, והיא מתווספת לחום שהועבר מהמאגר הקר. מזגנים רבים יכולים גם לחמם. אמנם אין זה משתלם כלכלית להתקין מזגן לצורך חימום, אך אם מזגן כבר קיים, משתלם יותר להשתמש בו גם לחימום, במקום בתנור חימום שהופך אנרגיה חשמלית ישירות לחום.
תיאור סכמטי של ארבעת שלבי פעולת מנוע קרנו: 1. התפשטות איזותרמית 2. התפשטות אדיאבטית 3. דחיסה איזותרמית 4. דחיסה אדיאבטית
מעגל קרנו (קו שחור) וקווים איזותרמיים, המייצגים את השינויים האפשריים בטמפרטורה קבועה, (אדום) ואיזוטרופיים, המייצגים שינויים אפשריים באנטרופיה קבועה (ירוק). למעלה, המעגל מתואר במרחב של הלחץ (P) כנגד הנפח (V). השטח הכלוא בתוך המעגל הוא סה"כ העבודה שנעשתה על ידי המנוע. למטה, אותו מעגל מתואר במרחב של הטמפרטורה (T) כנגד האנטרופיה (S) השטח הכלוא בתוך המעגל הוא סה"כ החום שהפך לעבודה.
דיאנג'לו ראסל

| --- | --- |

ראסל בשנת 2021
 לידה:  23 בפברואר 1996 (בן 28) לואיוויל שבקנטקי, ארצות הברית
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.91 מטרים
 מספר:  1
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של אוהיו
 דראפט:  בחירה שנייה, 2015 לוס אנג'לס לייקרס
 קבוצות כשחקן
 2015–2017   2017–2019   2019–2020   2020–2023   2023–:  לוס אנג'לס לייקרס   ברוקלין נטס   גולדן סטייט ווריורס   מינסוטה טימברוולבס   לוס אנג'לס לייקרס
 הישגים כשחקן
 בחירה למשחק האולסטאר (2019)   חמישיית הרוקיז השנייה (2016)
דיאנג'לו דאנטה ראסל (באנגלית: D'Angelo Danté Russell; נולד ב-23 בפברואר 1996) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת ברוקלין נטס מליגת ה-NBA