stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מצר בויד
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
מצר אנטארקטיק

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ערוץ 
 מידות
 אורך:  30 קילומטר
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  גרינלנד 
 קואורדינטות:  73°06′00″N 25°25′00″W﻿ / ﻿73.1°N 25.41667°W﻿ / 73.1; -25.41667
  (למפת גרינלנד מוגדלת) נוק קאקורטוק אילוליסאט סיסימיוט אסיאט מאניצוק טאסילאק פאמיוט נארסאק קאנאק קנגרטיטיווק קנדה איסלנד אוקיינוס הקרח הצפוני מפרץ באפין  ים גרינלנד  האוקיינוס האטלנטי  ים לברדור מצר אנטארקטיק(למפת גרינלנד רגילה) נוק קאקורטוק אילוליסאט סיסימיוט אסיאט מאניצוק טאסילאק פאמיוט נארסאק קאנאק קנגרטיטיווק קנדה איסלנד אוקיינוס הקרח הצפוני מפרץ באפין  ים גרינלנד  האוקיינוס האטלנטי  ים לברדור מצר אנטארקטיק
 
מצר אנטארקטיק (באנגלית: Antarctic Sound; בדנית: Antarctic Sund) הוא מצר ים או פיורד, באזור ארץ המלך כריסטיאן העשירי, שבצפון-מזרח גרינלנד. המצר הוא חלק מאזור הפארק הלאומי צפון מזרח גרינלנד.
גאוגרפיה

מצר הים הוא למעשה פיורד שכיוונו מצפון-מערב לדרום-מזרח בין החוף הדרומי של פיורד קייזר פרנץ יוזף שמצפון, לבין ראשון של פיורד המלך אוסקר שמדרום.
רוחבו המינימלי של המצר - 3 קילומטרים.
המצר האנטארקטי מפריד בין החוף הצפון-מזרחי של ארץ זיס (חלק מגרינלנד), לבין החוף הדרום-מערבי של האי יימר.
האי רות' ממוקם מדרום מערב לפתחו של המצר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי המצר

אלפרד גבריאל נאת'ורסט גילה את המצר בשנת 1899, בעת שהפליג על ספינתו ה-"אנטארקטיק", במסגרת המשלחת השוודית שיצאה לחפש את השורדים של משלחת הכדורים הפורחים הארקטית של ס. א. אנדרי, משנת 1897.
נאת'ורסט היה הראשונה שמיפה את המצר.
היסטוריה > מקור השם

שמו של המצר ניתן לו על אלפרד גבריאל נאת'ורסט.
נאת'ורסט קרא למצר על שם ספינתו.
| --- | --- |
 מפה של צפון־מזרח גרינלנד:  תצלום לווין לנדסאט של האי יימר. מצר אנטארקטיק בצד השמאלי התחתון של התצלום.
לקריאה נוספת

• ARTHUR B. CLEAVES; ERNEST F. FOX, , GSA Bulletin (1935) 46 (3): 463–488. https://doi.org/10.1130/GSAB-46-463
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מפת אזור המצר
הספינה אנטארקטיקה, שעל שמה נקרא המצר.
מקרופאג

| --- | --- |

 שיוך:  תא דם לבן, differentiated hemal cell, תאים מציגי אנטיגנים, פגוציט 
 תיאור ב:  האנציקלופדיה הארמנית הסובייטית 
 מזהים
 לטינית (TA98):  macrophagocytus 
 טרמינולוגיה היסטולוגיקה:  H2.00.03.0.01007 
 FMA:  63261 
 קוד MeSH:  A11.329.372 
 מזהה MeSH:  D008264 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0024432 
 
תא מקרופאג (בתמונה בצבע צהוב-כתום)
תאי מערכת החיסון. התאים הכחולים מהווים את מערכת החיסון המולדת, והאדומים - את מערכת החיסון הלומדת. התאים המוקפים במסגרת צהובה הם פגוציטים. חץ סגול מציין שתא המוצא הופך, או מתמיין, לתא היעד
מקרופאג או מקרופאג' (מהמילים היווניות "מקרוס" - גדול, "פאגאין" - לאכול) הוא תא בלען (פגוציט) השכיח בחולייתנים ומשתייך למערכת החיסון. הם מסלקים מנוזלי הגוף חלקיקים זרים ופתוגנים על ידי בליעתם ופירוקם. למקרופאגים תפקיד חשוב מאוד בהתגוננות של הגוף מפני פתוגנים דוגמת חיידקים ותאים סרטניים, וכן בריפוי פצעים והחלמתם. מקרופאגים מצויים ברקמת חיבור, בקשרי הלימפה, בדם, במח העצמות, בטחול ובכבד.
המקרופאגים הם מונוציטים שעברו התמיינות. הם משתייכים למערכת החיסון המולדת, כיוון שפעולתם אינה ספציפית - הם בולעים פתוגנים ללא הבחנה, ותגובתם אינה מותאמת בצורה כלשהי לפתוגן אותו הם בולעים.
המקרופאג מזהה גורם זר במספר דרכים. אפיטופים אופייניים למספר רב של פתוגנים עשויים להיות מזוהים על ידי המקרופאג. נוגדנים או חלבוני משלים הקשורים לפתוגן מזוהים על ידי המקרופאג ונבלעים על ידיו יחד עם הפתוגן. המקרופאג בולע חלקיקים על ידי שליחת "זרועות" בכיוונו, עטיפה על ידי הזרוע (בדומה לאמבה), ויצירת בועית פנימית (קצה הזרוע מתהפך פנימה כמו גרב) הנקראת "פאגוזום", בתוכה יעוכלו הגורמים הזרים, באמצעות ליזוזומים. מקרופאג בודד יכול לבלוע ולפרק כ-100 חיידקים לפני שהוא מת (מוות תאי שלא מזקנה). תוחלת חייהם של המקרופאגים היא מספר חודשים. המקרופאגים בולעים לא רק חיידקים אלא גם תאים סרטניים, תאים מתים או שבורים, שברי תאים וחלבונים, וכן חלקיקי פסולת. במובן זה, המקרופאגים שומרים על הפעילות התקינה של הגוף ומשמשים גם כמעין "שירותי ניקיון" המפנים מהגוף פסולת פנימית וחיצונית.
המקרופאג גם מפריש חומרים המזיקים לפתוגנים שסביבו, וחומרים המתקשרים עם תאים אחרים של מערכת החיסון. המקרופאגים, לצד התאים הדנדריטיים ותאי ה-B, הם תאים מציגי אנטיגן (תאי APC). לאחר שהם בולעים פתוגן ומפרקים אותו, שברי חלבונים מהפתוגן מועברים אל ממברנת המקרופאג, שם הם מוצגים על-גביה באמצעות מערכת חלבוני ה-MHC. מטרת הצגה זו היא לעורר תגובה חיסונית בתאי T. תאי ה-T מצוידים בקולטנים המזהים את האנטיגנים שמערכת ה-MHC מציגה על-גבי ממברנת המקרופאג; לאחר שנוצר זיהוי, מתרחשת סדרת תגובות בתאי ה-T הגורמת להתנעת תגובה חיסונית, להתרבות לימפוציטים ונוגדנים וליצירת דלקת. לפיכך, אף על פי שהמקרופאגים משתייכים למערכת החיסון המולדת, הם גם תורמים ישירות להפעלתה של מערכת החיסון הלומדת (או הנרכשת).
תאים מאקרופאג'ים מתחלקים לשני סוגים: תאי M1 שהם תאים אפקטורים המפרישים ציטוקינים דלקתיים (דוגמת IL-12,IL-6, IFNɤ) הגורמים לסטימולציה של מערכת החיסון; ותאי M2, אלו תאים רגולטורים, המפרישים ציטוקינים אנטי-דלקתיים (לדוגמה IL-10 TGF β) ומעכבים את תגובת מערכת החיסון. סוג התאים הראשון שכיח בעיקר בשלב המלחמה בזיהום והסוג השני שכיח בעיקר בשלבי ריפוי הפצע וההחלמה.
תאי מקרופאגים
תא מקרופאג שולח שתי זרועות על-מנת לבלוע חלקיקים זרים.
מקרופאגים מחסלים תא סרטני
תהליך הבליעה

התהליך בו בולע המקרופאג גופיפים אחרים (כגון פתוגנים ושברי תאים) נקרא "פאגוציטוזה". המקרופאג בולע מגוון רחב של גופיפים וחלקים כולל פתוגנים ובעיקר חיידקים, שברי תאים וחלבונים, תאים שבורים (למשל בפצעים), תאים מתים, תאים סרטניים וחומרי פסולת (כתוצאה מפעילות הגוף או מזיהום חיצוני). ברוב המקרים המקרופאג גם מעכל ומפרק את מה שהוא בולע, ובכך מנטרל את האיום שהוא מציב לגוף. מקרופאג יכול לבלוע ולעכל כ-100 חיידקים לפני שהוא יוצא מכלל שימוש ומת.
החלק הראשון בתהליך הבליעה (של חלקיק/פתוגן) הוא לכידתו. את זה הוא עושה באמצעות שליחת זרוע (באופן המזכיר אמבה) שעוטפת את הפתוגן וסוגרת עליו. החלק השני בתהליך הוא עיכולו. הפתוגן נכלא בתוך בועית, הנקראת "פאגוזום", ומועבר לתוך הציטופלזמה של המקרופאג, שם נצמדים לבועית זו ליזוזומים, אברונים המכילים אנזימים המתמחים בפירוק מולקולות ביולוגיות. בדרך כלל אנזימים אלה מצליחים לפרק את מה שהמקרופאג בלע אך יש מספר מיני חיידקים, נגיפים וטפילים שפיתחו עמידות נגד פירוק בשיטה הזו. בסוף תהליך הזה בתוך הבועית יש חומרי פסולת של הפתוגן המפורק והמושמד. המקרופאג או שפולט את הפסולת הזו החוצה או שהוא אוגר אותה בתוכו. באמצעות תהליך זה הוא מנטרל את האיום שמציב הפתוגן ואת הנזק שגורמת הפסולת.
הערות שוליים

↑  Martinez,F.,Gordon,S.,, The M1 and M2 paradigm of macrophage activation, time for reassessment.f1000 prime reports 10, עמ' 6-13
| תאי דם |
| --- | --- | --- |
| תאי דם אדומים | אריתרוציטים • רטיקולוציטים | תא דם |
| תאי דם לבנים | נויטרופילים • אאוזינופילים • באזופילים • מקרופאגים • לימפוציטים • מונוציטים • פגוציטים | תא דם |
| ראו גם | טסיות דם • פלזמה • דם • מחזור הדם | תא דם |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541025705171  BNE: XX530737  LCCN: sh85079451  NDL: 00561229  TH: H2.00.03.0.01007 
כיצד מקרופאג בולע ומעכל פתוגנים:

a. המקרופאג שולח זרוע אל עבר הפתוגן, מקיף אותו ובולע אותו.

b. הפתוגן שנבלע נכלא בתוך בועית שנקראת פאגוזום. אל הפאגוזום נצמדים ליזוזומים שמפרישים אנזימים שמפרקים את הפתוגן שבתוך הפאגוזום.

c. חומרי הפסולת של הפתוגן המפורק מורחקים החוצה (בתמונה) או נאגרים במקרופאג (לא מוצג בתמונה).
חלקים: 1. פתוגנים. 2. פאגוזום. 3. ליזוזומים. 4. פסולת. 5. ציטופלזמה. 6. קרום התא.
מצר ביסמרק

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  אוטו פון ביסמרק 
 סוג:  מצר ים 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  64°51′S 64°00′W﻿ / ﻿64.85°S 64°W﻿ / -64.85; -64
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצר ביסמרק(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצר ביסמרק(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצר ביסמרק(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצר ביסמרק
 
מצר ביסמרק (באנגלית: Bismarck Strait) הוא מצר ים בין ארכיפלג וילהם וארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
המצר ממוקם בקצה הדרומי של האיים אונוור ווינצקה (איים אלה הם הקצה הדרומי של ארכיפלג פאלמר).
היסטוריה > גילוי המצר

המצר התגלה על ידי ג'ון ביסקו ב-16 בפברואר 1873.
הראשונים שמיפו את המצר היו אנשי המשלחת גרמנית אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1873–1874, בפיקודו של אדוארד דלמן (Eduard Dallmann), אשר חצו את המצר מכיוון מערב למזרח בינואר 1874.
המצר מופה מחדש על ידי יחידת הסקר ההידרוגרפי של הצי המלכותי הבריטי בין השנים 1956–1958.
היסטוריה > מקור השם

דלמן נתן למצר את שמו בינואר 1874.
דלמן קרא למצר על שם אוטו פון ביסמרק, מדינאי גרמני.
לקריאה נוספת

• Defense Mapping Agency 1992, , P 253
• National Imagery and Mapping Agency 2002, , P 142
• Rafael Ricardo Torres Parra, Ana Lucía Caicedo Laurido, José David Iriarte Sánchez, , Deep Sea Research Part I: Oceanographic Research Papers, Volume 161, 2020, https://doi.org/10.1016/j.dsr.2020.103278.
• Kerr, Rodrigo & Goyet, Catherine & Cotrim da Cunha, Leticia & Orselli, Iole & M. Lencina Avila, Jannine & Mendes, Carlos & Carvalho-Borges, Mariah & Mata, Mauricio & Garcia, Virginia. (2017), , 1er Simposio Latino-Americano de Acidificación del Océano LAOCA 2017
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , PP 7, 141, 163 - 165
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
↑  לפי מקור אחר אדוארד דלמן גילה את המצר.
| ארכיפלג וילהלם |
| --- | --- | --- |
| קבוצות איים: | אנגרמה • ארגנטינה • רוקה |  |
| איים: | אקולה |  |
| איים בארכיפלג פאלמר |
| --- | --- | --- |
| איים | אבוט • אולין • אומגה • אטא • אלפא • אלקה • אונוור • אפסילון • בראבנט • בוב • גאנד • גלארוס • דייוויס • דינק • דלתא • דרים • הארי • וינצקה • טאוור • למדא • לייז' • לקוואנט • פמפה |  |
| קבוצות איים | איי אומיקרון • איי טטראד • איי כריסטיאניה • איי מלכיור • איי סיגמא • איי פאי • איי פסי |  |
| איונים | סלע גריינדר |  |
מרקוס פולביוס פלאקוס

מרקוס פולביוס פלאקוס (בלטינית: Marcus Fulvius Flaccus; המאה ה-2 לפנה"ס - 121 לפנה"ס) היה מדינאי רומי, סנאטור, קונסול ובעל בריתם של "האחים הגרקכים".
חייו

בשנת 130 לפנה"ס מונה למנהלן של הרפורמה האגררית. כפתרון לבעיה של חלוקת אדמות לבעלות הברית האיטלקיות של רומא, הציע להעניק אזרחות רומאית לאזרחים של בעלות הברית, ובכך עורר שאלה שהטרידה את הפוליטיקה הרומית במשך שנים רבות.
בשנת 125 לפנה"ס נבחר לקונסול והצטווה על ידי הסנאט לעזור למסיליה (מרסיי המודרנית) כנגד ביזה בידי ה- Salluvii. הוא היה הראשון שגבר על הליגוריאנים שמעבר לאלפים וחזר לרומא כמנצח בשנת 123 לפנה"ס.
בשנת 129 לפנה"ס התמנה פלאקוס לוועדה האגררית. בשנת 122 לפנה"ס התמנה לטריבון הפלבס על מנת לעזור לגאיוס גרקכוס ליישם גרסה מתוקנת של המדיניות שלו בנוגע לאזרחות רומית לאיטלקים, ובכך היה לקונסול-לשעבר היחיד שהחזיק במשרת טריבון.
פלאקוס פנה לייסד פרובינקיה רומית על חורבותיה של קרתגו. כאשר הוא וגרקכוס נכשלו בניסיונם להיבחר מחדש בשנת 121 לפנה"ס, הוביל פלאקוס מחאת המונים על גבעת האוונטין, אולם הקונסול לוקיוס אופימיוס דיכא אותה באכזריות. פלאקוס נהרג יחד עם רבים אחרים, וגרקכוס התאבד.
פלוטרכוס מתאר אותו כתועמלן מלידה. קיקרו מתאר את פלאקוס כנואם ממוצע.
לא ידוע מי הייתה אשתו של פלאקוס. היה לו בן בשם מרקוס פולביוס פלאקוס במבליאו, אשר נישא לסמפרוניה גרקכה, בתו של גאיוס גרקכוס. מנישואים אלו נולדה בתם היחידה פולביה פלאקה במבולה, שהייתה נכדתו היחידה של פלאקוס.
מקרוני פו-פלוטסקי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנה, מנת פסטה 
 מוצא:  רוסיה 
 מרכיבים עיקריים:  פסטה, בשר 
 
עם סוג אחר של פסטה
אותו מאכל עם פסטה מסוג פרפלה
מקרוני פו-פלוטסקי (ברוסית: макароны по-флотски שפירושו "מקרוני בסגנון הצי") הוא מאכל רוסי של פסטה עם בשר טחון.
מאפיינים

המנה העשוי מפסטה מבושלת (בדרך כלל מקרוני, פנה או פוזילי) מעורבבת עם מלית עשויה בשר טחון מבושל (בדרך כלל בקר או חזיר) ובצל מטוגן, ומתובלת במלח ובפלפל שחור. המנה שהוגשה במקור בכוחות הימיים של ברית המועצות, הפכה לפופולרית ברוסיה בשל הפשטות, העלות הנמוכה וזמן ההכנה הקצר שלה. מקרוני פו-פלוטסקי הפך לפופולרי במיוחד לאחר מלחמת העולם השנייה בתקופות של העוני הגדול בברית המועצות.
הכנה

הפסטה מבושלת במים רותחים מומלחים. הבצל נקצץ היטב, בעוד הבשר נטחן. לאחר מזיגת שמן על המחבת, מטגנים את הבצלים הקצוצים ולאחר שהם מקבלים צבע זהוב מוסיפים להם את הבשר לטיגון. את המלית מתבלים במלח ובפלפל. כשהבשר מטוגן והפסטה מבושלת, מערבבים אותם יחד. המנה מוגשת לרוב ללא תוספות, אך ניתן לאכול אותה עם חמוצים.
את הבשר הטחון אפשר להחליף בבשר משומר (טושונקה). "שימורי בקר" ממוצע המכונה כאמור טושונקה מכילים הרבה תבלינים והיא עסיסית מספיק כדי להחליף את הבצל, בעוד שיש בה גם כמות הגונה של בשר. גם הטושונקה היה במקור מאכל צבאי.
ראו גם

רשימת סוגי פסטה
רשימת מנות פסטה
ספגטי בולונז
הערות שוליים

↑  П. В. Абатуров;  et al. (1955). "1620. Макароны отварные с мясом (по-флотски)". Кулинария. Москва: Госторгиздат, Министерство пищевой промышленности СССР. p. 566. [P. V. Abaturov;  et al. (1955). "1620. Cooked pasta with meat (navy-style)". Cookery (ברוסית). Moscow: Gostorgizdat, USSR Ministry of Food Industry. p. 566.]
1 2  Delicious TV: Russian pasta navy-style
מלאך-ים יפני

| מלאך-ים יפני |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: מלאכי ים
משפחה:: מלאך-ימיים
סוג:: מלאך ים
מין:: מלאך-ים יפני
שם מדעי
 Squatina japonica ‏בליקר, 1858
תחום תפוצה


מלאך-ים יפני (שם מדעי: Squatina japonica) הוא מין של כריש בן למשפחה מלאך-ימיים אשר מצוי על קרקעית הים שלחופי סין, קוריאה יפן ועוד כמה איים במזרח האוקיינוס השקט.
מלאך-ים זה הוא אחד הגדולים ביותר במשפחתו ומגיע לאורך 1.5-2.5 מטר, דומה למלאך-ים כנוף. הוא בעל פה רחב, סנפירים שטוחים המותאמים לשכיבה על קרקעית הים, כמה זיזי קוצניים מעל הגב וזנב דו-אונתי והוא בעל פה עצום עם שפתיים רחבות ויכולות לשאיבה של טרף חולף במהירות גדולה ובתוף פיו שורות של שיניים צרות המיועדות לתפיסת טרף. כריש זה משריץ 2–10 צאצאים חיים המגיחים מבטן אימם. הכריש הוא טורף ממארב בעודו מוסווה בצבעי חום מנומרים בכתמים בהירים, כמו הקרקעית ומחכה לטרף של סרטנים, דגים אחרים (לרבות דגי סחוס אחרים) ודיונונים. הוא מצוי עד לעומק 300 מטרים מתחת למים.
הכריש מצוי כיום בסכנת הכחדה עקב דיג למטרת אכילה וכן לשימוש בעור הכריש לחומרים קוסמטיים. כמו כן הוא נתפס ברשתות דיג שמוטלים לעבר הקרקעית. בכמה מקומות הוא גם נפגע מזיהום מים. הוא מין מוגן אך ממשיכים לצוד אותו בחופי יפן.
הערות שוליים

↑  מלאך-ים יפני באתר הרשימה האדומה של IUCN
מוחמד זיא אל-חאק

מוחמד זיא אל-חאק (באורדו: محمد ضياء الحق, באנגלית: Muhammad Zia-ul-Haq; ‏12 באוגוסט 1924 – 17 באוגוסט 1988) היה נשיא פקיסטן ושליטה הצבאי החל מחודש יולי 1977 ועד למותו באוגוסט 1988. זיא מונה למפקד הצבא בשנת 1976 והפך לשליטה של פקיסטן לאחר שב-5 ביולי 1977 הוביל הפיכה צבאית כנגד ראש הממשלה זולפיקאר עלי בהוטו. לאחר שהפך לשליטה של המדינה, הכריז על משטר צבאי וביטל את החוקה. ההפיכה עצמה התבצעה כמעט ללא שפיכות דמים, אולם לאחר שעלה לשלטון העמיד זיא את בהוטו לדין והוא הוצא להורג. זיא שלט בפקיסטן במשך כשנה תחת משטר צבאי ובחודש ספטמבר 1978 נטל את סמכויות הנשיא. ב-17 באוגוסט 1988 נהרג זיא אל-חאק יחד עם כמה מקציניו הבכירים, בחברת שגריר ארצות הברית לפקיסטן ארנולד לואיס רפאל, בתאונת מטוס מסתורית שנסיבותיה נותרו עלומות. רבים ראו במותו, וגם במות שגריר ארצות הברית, רצח שתוכנן מראש.
שנותיו הראשונות

זיא נולד בשנת 1924 בעיר ג'אלאנדר שבמדינת פנג'אב בהודו, והיה בן לקאסטה האריאנית, אשר עיקר עיסוקם בחקלאות. הוא היה בנו השני מתוך חמישה ילדים, של מוחמד אכבר, אשר עבד בדלהי ובשימלה בטרם חולקה הודו. את לימודיו החל בשימלה ואחר כך עבר ללמוד בסנט סטפאן קולג' בדלהי המהווה היום חלק מאוניברסיטת דלהי. בשנת 1943 הוא הוסמך לקצונה בגדוד פרשים של הצבא הבריטי בהודו ושירת במלחמת העולם השנייה. לאחר שפקיסטן קיבלה את עצמאותה, הצטרף זיא כקצין בדרגת מייג'ור לצבא הפקיסטני שנוסד. בין השנים 1962–1964 שהה בארצות הברית והשתלם במכללה לפיקוד של צבא ארצות הברית. במשך מלחמת סין-פקיסטן בשנת 1965, זיא פיקד על כוח טנקים. בין השנים 1967–1970 הוא שהה בממלכת ירדן כיועץ צבאי וכן הוביל כוח צבאי ירדני בעת אירועי ספטמבר השחור. ב-1 באפריל 1976 הוא מונה על ידי ראש ממשלת פקיסטן, זולפיקאר עלי בהוטו, לעמוד בראש צבא פקיסטן, אף שבמטה הכללי שרתו אותה עת מספר קצינים בכירים ממנו.
מרי אזרחי והפיכה

ככל שהתארכה כהונתו של בהוטו במשרת ראש הממשלה גברה הביקורת הציבורית על מנהיגותו, והאהדה אליו הלכה ופחתה. בהוטו סבל מאופוזיציה הולכת וגוברת באספת הנבחרים. אף בקרב חברי מפלגתו, מפלגת העם, החלו נשמעים קולות התנגדות למנהיגותו ורציחת אביו של אחד מן הבולטים במתנגדיו מבית, אחמד ראזה קאסורי, הובילה לביטויי זעם כלפי בהוטו והאשמות של השתתפות בתכנון הרצח. כמה מן המנהיגים הבולטים במפלגת העם גינו את בהוטו באופן פומבי וקראו להפגנות כנגד משטרו. המשבר המדיני בחבל הצפון-מערבי של פקיסטן ובבלוצ'יסטן החריף כאשר הוכרז על ביטול שורה של חירויות אזרח באזורים אלה וכ-100,000 חיילים נשלחו לאזור והואשמו בפגיעה בזכויות אזרח ובהרג מספר רב של אזרחים.
ב-8 בינואר 1977 מספר גדול של חברי אופוזיציה התאספו כדי ליצור את "הברית הפקיסטנית הלאומית" (PNA – Pakistan National Alliance). בהוטו קרא לבחירות חדשות לאספה הלאומית וה-PNA השתתפה בבחירות, אולם מיד עם היוודע כי לא הצליחה לגבור על מפלגת העם, האשימה את בהוטו בהטיית התוצאות. בתגובה החרים ה-PNA את הבחירות המקומיות והכריז כי ממשלתו החדשה של בהוטו איננה חוקית. אף מנהיגים מוסלמים בולטים קראו להפיכה נגד משטרו של בהוטו. לאור גל גואה של אי-שקט והפגנות נפגש בהוטו לשיחות עם מנהיגי ה-PNA, אשר בסופן הושג הסכם לפיזור בתי הנבחרים ולבחירות חדשות אשר עד לעריכתן תכהן ממשלת אחדות לאומית. אולם, ב-5 ביולי 1977 בהוטו וחברי ממשלתו נעצרו על ידי כוחות הצבא בפיקודו של גנרל זיא.
מרי אזרחי והפיכה > דחיית הבחירות וקריאה להטלת אחריות ציבורית

לאחר שנטל את השלטון כראש מנהל השלטון הצבאי, הבטיח זיא לקיים בחירות לבתי הנבחרים האזוריים והלאומי בתוך 90 יום ולהעביר את השלטון לנציגיו הנבחרים של העם. הוא אף הכריז כי לא ביטל את חוקתה של פקיסטן, אלא השעה אותה זמנית. אולם, בחודש אוקטובר 1977, הוא הכריז על דחיית הבחירות והחליט לפתוח בתהליך של הטלת אחריות ציבורית על מדינאים. זיא הכריז כי שינה את תוכניתו לערוך בחירות לאור דרישה של העם לבחון את מנהיגיו המדיניים אשר התרשלו בניהול השלטון עד לעלייתו. לכן נקט במדיניות של "ראשית, גמול יאה ואחר כך הבחירות", מדיניות שלה קראה כבר מפלגת ה-PNA.
הוקם טריבונל שיפוטי לצורך פסילת מועמדות מועמדים לבית הנבחרים, ומספר חברי פרלמנט מן העבר הואשמו ברשלנות ונפסלו מלהמשיך ולהשתתף בהליך הפוליטי למשך שבע שנים. זיא פרסם ספר לבן המאשים את ממשלת זולפיקאר עלי בהוטו המודח בגרימת עוולות לאומה.
שלטונו כראש מנהל השלטון הצבאי > דוקטרינת ההכרח

אשתו של זולפיקאר עלי בהוטו, נוסראט בהוטו, הגישה תביעה כנגד שלטונו הצבאי של גנרל זיא וקראה תיגר על חוקיות ההפיכה הצבאית. תביעה זו הביאה את בית המשפט העליון של פקיסטן לפסוק, במה שיכונה מאוחר יותר כדוקטרינת ההכרח, כי לאור המצב המדיני הבלתי יציב והמסוכן קודם לביצוע ההפיכה, ההפיכה של גנרל זיא והדחתה בכוח של ממשלת בהוטו הייתה חוקית ובגדר הכרח בנסיבות שבהן התבצעה. פסק דין זה חיזק את אחיזתו של זיא בשלטון.
שלטונו כראש מנהל השלטון הצבאי > קבלת משרת נשיא המדינה

אף על פי שרוב ממשלתו של בהוטו פוזרה, שוכנע נשיא המדינה פאזאל לאהי צ'אודרי להמשיך במשרתו הסמלית. ב-16 בספטמבר 1978, לאחר שתמה כהונתו, למרות ניסיונותיו של זיא להאריך את הכהונה, התפטר צ'אודרי וגנרל זיא נטל על עצמו אף את משרת הנשיא. בכך הפך לשליטה הבלעדי של פקיסטן.
במשך שש השנים הבאות חתם זיא על מספר צווים נשיאותיים, אשר תיקנו את החוקה והוסיפו לסמכויותיו. הבולט שבהם היה צו "חידוש חוקת 1973", אשר שם בידי זיא את הכוח לפזר את אספת הנבחרים על פי רצונו הבלעדי.
שלטונו כראש מנהל השלטון הצבאי > משפטו של זולפיקאר עלי בהוטו

ב-4 באפריל 1979 הוצא זולפיקאר עלי בהוטו להורג בתלייה, לאחר שבית המשפט העליון דחה את ערעורו ואישר את גזר דינו של בית המשפט העליון בלהור, שהרשיעו בקשר לרציחת אביו של אחמד ראזה קאסורי, מדינאי שהתנגד למפלגת העם. פסק דינו של בית המשפט העליון של פקיסטן התקבל בהכרעה של ארבעה כנגד שלושה. זיא סירב להעניק לבהוטו חנינה, למרות פניות רבות מראשי מדינות זרות, באומרו כי מדובר ב"פעילות של איגוד מקצועי". התגובות להוצאתו להורג של ראש ממשלה נבחר על ידי שליט צבאי שתפס את השלטון בכוח זכו לביקורת עזה בעולם ובקרב הקהילה המשפטית בפקיסטן.
ייצוב המצב בבלוצ'יסטן > הכרזת חנינה

בעת שתפס את השלטון בפקיסטן, ירש זיא מרי אזרחי נרחב שהחל עוד בעת שלטונו של בהוטו, בפרובינציה הגדולה בפקיסטן, בלוצ'יסטן. סכסוכים שבטיים והתנגשויות על רקע שליטה בקרקעות הביאו את בלוצ'יסטן אל סף פרישה והכרזת עצמאותה מפקיסטן. זיא פעל במהירות והכריז על חנינה כללית לאלה אשר יניחו את נשקם וכן פעל לפיוס בין השבטים הניצים. כאשר ראה כי מאמציו אינם משפיעים על שינוי האווירה השלטת, זיא הורה על הסגת חלק ניכר מכוחות צבא פקיסטן מן החבל ובכך הביא לקיצן תנועות מרי אזרחי.
תקופת שלטונו של זיא נחשבת כתור הזהב של בלוצ'יסטן ובתקופתו נערכו השקעות ענק בחבל ארץ זה, אשר כללו פרויקטים גדולים.
ייצוב המצב בבלוצ'יסטן > מינוי רחימודין חאן

זיא מינה את גנרל רחימודין חאן, אשר בלט עד לאותה עת כקצין מצטיין, למשרת המושל הצבאי בבלוצ'יסטן (ומאוחר יותר אף מושל חבל סינד). גנרל רחימודין החל מיד במדיניות של בידוד המשפחות הפאודליות ממשרות שלטוניות. הוא שלט בבלוצ'יסטן באופן קפדני ודיכא כל סימן למרי אזרחי.
מינויו של רחימודין, לאור אופי שלטונו הדיקטטורי בבלוצ'יסטן, עוררה מחלוקת במדינה, כיוון שלמעשה שלט בחבל ארץ זה כמעט באופן עצמאי מן השלטון המרכזי במדינה. הביקורת שהושמעה על המינוי נעלמה לאחר שהתבררו הישגיו של רחימודין בקידומה של בלוצ'יסטן בעת שלטונו (1978–1984).
שנותיו כנשיא המדינה > הקמת המאג'ליס-א-שורא

לאחר שפיזר את אספת נבחרים, החליט זיא להקים מערכת אלטרנטיבית. בשנת 1980 הוא הציג את המאג'ליס-א-שורא. רוב חברי השורא היו אינטלקטואלים, מלומדים, עיתונאים, כלכלנים ואנשי מקצוע מתחומי חיים שונים. השורא פעלה כמועצה מייעצת לנשיא. כל 284 חברי השורא מונו על ידי הנשיא באופן אישי.
שנותיו כנשיא המדינה > משאל העם בשנת 1984

גנרל זיא החליט לקיים בחירות בפקיסטן. אולם לפני העברת השלטון לידי נבחרי הציבור, הוא החליט להבטיח את משרתו כעומד בראש המדינה. בחודש דצמבר 1984 התקיים משאל עם שבו עמדה לבחירה השאלה, האם לבחור בגנרל זיא כנשיא המדינה העתידי. על פי התוצאות הרשמיות, יותר מ-95% מן הציבור בחר בהמשך כהונתו של זיא כנשיא המדינה, ולכן נבחר לתקופת כהונה נוספת של חמש שנים. אולם, משאל העם לווה בהאשמות קשות על אי-סדרים והפרות חוק באופן הנוגד בחירות דמוקרטיות.