stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עודד הנודד

| --- | --- |
מתוך הסרט
מתוך הסרט
 בימוי:  חיים הלחמי
 הופק בידי:  חיים הלחמי
 תסריט:  חיים הלחמי (ע"פ סיפור של צבי ליבנה)
 שחקנים ראשיים:  שמעון פובזנר שמעון פינקל שפרה אשמן משה חורגל מנחם גנסין דבורה הלחמי מיכאל קלינגר משה טוויל
 מוזיקה:  עמנואל עמירן-פוגצ'וב
 צילום:  נתן אקסלרוד
 מדינה:  פלשתינה (א"י) 
 הקרנת בכורה:  29 בדצמבר 1932
 משך הקרנה:  כ-70 דקות
 שפת הסרט:  סרט אילם
 סוגה:  סרט דרמה, סרט אילם 
 דף הסרט ב־IMDb
 
"עודד הנודד" הוא סרט ראינוע הנחשב לסרט העלילתי האמנותי הראשון שהופק במימון פרטי וביצירת גורמים מקומיים לקהל בארץ ישראל המנדטורית. הסרט הופק בשנת 1932 בתקציב דל. בגלל התקציב הנמוך נוצר "עודד הנודד" כסרט אילם, אף על פי שסרטים עם קול כבר כבשו את השוק בתקופתו. מבחינה זו היה הסרט יוצא דופן בזמנו, דבר שהשפיע לרעה על הניסיונות לשווק אותו בחוץ-לארץ. בארץ הוא זכה להצלחה ולביקורות טובות בעיתונות. הייתה לו הצלחה קופתית והוא הוקרן מספר שבועות בפני אולמות מלאים בקולנוע "עדן" בתל אביב, בקולנוע "ציון" בירושלים, וכן בחיפה וביישובים נוספים בארץ.
את המערה בסרט צילמו במכתש בגבעתיים, לפני שהפך לאצטדיון כדורגל. חפרו גומחה קטנה בקיר החול ולאחר שאדם היה נכנס פנימה היו עוצרים את המצלמה, מוציאים אותו ומכניסים את הבא בתור, כך נוצרה אשליה של מערה עמוקה.
בדצמבר 1992 הונפק בול דואר לכבוד "עודד הנודד", במסגרת הסדרה "שבעים וחמש שנה לסרט העברי".
עלילה

עלילת הסרט מבוססת על סיפור של צבי ליבנה, איש העלייה השנייה מנהלל (יצא באדר א' תרצ"ב כחוברת בת 36 עמודים בהוצאת "קופת הספר") על נער היוצא לטיול עם בני כיתתו והולך לאיבוד. התסריט שונה בהרבה מהסיפור המקורי ועיקרו: הניסיונות לחפש את עודד האובד בהרים. הוא בנוי כסרט מסע. על זהותו של עודד יש מספר גרסאות, לפי אחת מהן, הסיפור הוא על עודד ינאי, שנולד בכפר תבור וגדל בנהלל, שם פגש אותו צבי ליבנה והשתמש בדמותו כבסיס לסיפור.
שחקנים

| שחקנ/ית | תפקיד |
| --- | --- |
שמעון פובזנר: עודד
שמעון פינקל: האבא
שפרה אשמן: האמא
משה חורגל: המורה
מנחם גנסין: מילסון
דבורה הלחמי: אישה בדואית
מיכאל קלינגר: מיכה
משה טאוויל: יגאל
גלריית תמונות

סצנת ילדים מתוך הסרט
על סט הצילומים
מודעת פרסום
מודעה לסרט בקולנוע עדן
גבעת עודד ע"ש עודד ליברמן
ביקורת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לקריאה נוספת

ד"ר אלי אשד "בחזרה אל עודד הנודד " הסרט הארץ ישראלי הראשון".בלוג המולטי יקום של אלי אשד
נתן ויעקב גרוס, הסרט העברי: פרקים בתולדות הראינוע והקולנוע בישראל, ירושלים: נ’וי’ גרוס, תשנ"ב 1991.
יוסף הלחמי, 'עודד הנודד בנופים משתנים', סינמטק 66 (1993), 18–21.
Hillel Tryster, Israel Before Israel: Silent Cinema in the Holy Land, Jerusalem: Steven Spielberg Jewish Film Archive, 1995, pp. 126-143.
הערות שוליים

↑   בורוכוב השכונה מעבר לוואדי. גבעתיים בת 90, סרטון  באתר יוטיוב דקה 28:27
↑  הבול "עודד הנודד" סרט העלילה הראשון 1932 באתר התאחדות בולאי ישראל.
מותג

מוּתָג הוא סך כל העמדות והתפיסות הקיימות אצל הצרכנים בנוגע לחברה, מוצר, קו מוצרים או שירות, ובהכללה גם גורמים נוספים כמו זכויות היוצרים, מקור היצירה, האדם יוצר, או  עמותה, אתר תיירות, מפלגה וכמובן אדם פרטי. עמדות ורגשות כמו גם סלוגנים ונוסחים, העתקות ופיתוחים אלה מכונים לעיתים גם "נכסי המותג". מותג הוא "ישות" בפני עצמה, בדיוק כפי שבעולם החשבונאי-משפטי, חברה בע"מ היא "ישות נפרדת" מבעליה, כך גם בעולם השיווק: המותג מהווה "ישות נפרדת משל עצמה" (האנשה) עם ערכים, אופי, "אישיות" ועוד.
בעבר היה נהוג להתייחס בשם מותג רק אל הסממנים הוויזואליים של התאגיד או המוצר. כגון שם, סיסמה (סלוגן או מוטו), סימן מסחרי, לוגו (סמליל) וסימנים ויזואליים אחרים כמו צבעים (צהוב של מקדונלד'ס) או עיצוב (מחשבי iMac של אפל), אולם כיום מקובל להגדיר את הסימנים הוויזואליים רק כחלק מהמותג והם מכונים בשם זהות מותגית.
המונח העברי "מותג" הוא תחדיש שיצרו פרופ'  ופרופ' מיכאל פרי, מתוך הלחם של המילים "מוצר" ו"תג".[דרושה הבהרה]
שמות מותגים על מרכז מסחרי בגטבורג, שוודיה
מטרות

מטרתו של המשווק היא לבנות מותג עם ערכים חיוביים, כמו איכות, יוקרה, הנאה ו/או שמירה על איכות הסביבה ו/או תמורה טובה לכסף וכך למשוך אליו קהל לקוחות שיזדהה עם ערכי המותג, ובסופו של דבר ירכוש אותו ויניב למשווק רווח כספי. עם זאת, למרות עבודה והשקעה של המשווק ייתכן בהחלט שלצרכנים יהיו עמדות שליליות כלפי מותג מסוים, מסיבות שונות שלאו דווקא קשורות בפרסום. הדבר ייחשב בדרך-כלל לכישלון של התהליך השיווקי.
מטרתו של המותג נעוצה במיצוב של המוצר הממותג, והשגת בידול. בשוק לא ממותג, הצרכנים כמעט שאינם מבדילים בין מוצרים מתחרים. במצב זה היצרנים (או ספקי השירותים) מתחרים ביניהם בעיקר באמצעות הורדת מחירים, באופן שפוגע ברווחיות שלהם. המיתוג מאפשר להם להתחרות גם על מאפיינים אחרים של המוצר, שאינם המחיר. אם הצרכן תופס מותג כבעל ערך עבורו, הוא יהיה מוכן לשלם עבורו יותר מאשר עבור מוצרים מתחרים. הבדל זה במחיר יכול להגיע לעשרות אחוזים, והוא מכונה "פרמיית מותג".
המיתוג הוא בעל ערך גם עבור הצרכן: ליצרן יש אינטרס שלא לפגוע בעמדות הצרכנים כלפי המותג. אם המוצר או השירות לא ייעמדו בציפיות הצרכנים, הם לא ישובו לרכוש אותם. לפיכך המותג מגלם הבטחה לצרכן של מוצר העומד בציפיותיו. בנוסף, מותגים עשויים לתת לצרכן ערך נוסף שחורג מעצם השימוש בהם, כגון העלאת ערכם העצמי או הפגנה של מעמד חברתי.
עם זאת, לעיתים עמדות ורגשות כלפי מותגים אינם נובעות מהבדל אמיתי בינם לבין מתחריהם. כך לדוגמה, צרכנים נוטים להיות נאמנים למותגי מזון ומשקאות מסוימים, על אף שבמבחני טעימה מתברר לעיתים קרובות שהם אינם מסוגלים להבדיל בין טעמם לטעם המתחרים. לכן נטען כי מיתוג עלול לגרום לצרכן להחלטות לא-רציונליות, בכך שאינו פועל באופן הטוב ביותר (לדעת הטוענים) עבור עצמו.
תהליכי מיתוג

תהליך המיתוג (Branding) הוא תהליך אסטרטגי שבו נוצר מותג חדש או מתעדכן מותג קיים. במסגרת תהליך זה מחליטים מהם 'ערכי המותג' הרצויים ומפתחים סממנים ומאפיינים ויזואליים ומילוליים האמורים לבטא 'ערכים' אלה. סממנים אלה כוללים את שם המותג, הסמליל, סוגי האותיות המשמשים להצגתו, צורות, צבעים, צלילים וכל מאפיין חושי אחר שהוא חלק מעיצוב 'חוויית המותג'. במקביל נעשית בדיקה של השוק (המכיל את כלל הצרכנים ומתחרים) מתוך כוונה לייצר למותג ערך ייחודי: מבודל ומובחן, נתפס וזכיר. בשלב זה מוגדרים הבידול, המיקוד, המיצוב והערך המוסף (ה-USP) של המותג, כחלק מאפיון אישיות המותג וערכיו. השלב הבא בתהליך המיתוג הוא לשווק ולהחדיר את המותג ו'ערכיו' לתודעה הציבורית באמצעים שונים ומגוונים כשתהליכי המיתוג הקלאסיים נעזרו בעיקר ב:פרסום, יחסי ציבור וקידום מכירות. מיתוג נעשה בדרך-כלל בעת כניסה של שירות או מוצר חדשים לשוק.
תהליכי מיתוג > מיתוג מחדש

"מיתוג מחדש" (re-branding) הוא תהליך שמטרתו לשנות את המותג ו"ערכי המותג" של חברה, מוצר, או קו-מוצרים קיים כחלק מאסטרטגיה שיווקית בה נבחנת מחדש הרלוונטיות של המותג ומבוצעות התאמות בהתאם לחקר שוק. לעיתים מתגלה כי יש צורך לפתח זהות מותגית ואסטרטגיה שיווקית חדשה כלפי צרכנים, משקיעים ובעלי עניין אחרים. לעיתים להתרחק מהתדמית השלילית של המיתוג הקודם. כניסה לשווקים חדשים או מתחרים חדשים שנכנסו לשוק עלולים להצריך התאמות או שינויים במותג הקיים.
דוגמה מובהקת למיתוג מחדש הוא מיתוגן של סיגריות מרלבורו. תחילה שווקו הסיגריות לנשים תחת הסיסמה "Mild As May", ומסע הפרסום ציין שלא נשארים עליהן כתמי שפתון. שיטת שיווק זו נכשלה, וכתוצאה מכך נעשה שינוי קיצוני במיתוג הסיגריה. באמצעות "איש המרלבורו" - בוקר קשוח המעשן מרלבורו, שעמד במרכז מסע הפרסום של המותג משנות השישים עד שנות התשעים, הפך מרלבורו למותג הסיגריות הנמכר ביותר בעולם. דוגמה בישראל היא תהליך המיתוג מחדש של חברת הסלולר פרטנר, שבוצע בשנת 2016, בעקבות התנתקותה מהמותג הבינלאומי אורנג' - כשנאלצה למתג עצמה תחת שם אחר (שם החברה המקורי, להבדיל משם המותג הבינלאומי שבו השתמשה עד לאותו מועד), לגבש ולהציג זהות מיתוגית חדשה (שינוי לוגו ושפת מותג) ולשדר ולפרסם ערכים אסטרטגיים חדשים (מסרים שיווקיים מותאמים שונים).
תהליכי מיתוג > מיתוג ערכי

מיתוג ערכי (Value-branding) הוא תהליך שמטרתו לחבר בין "ערכי המותג" לערכים החשובים בקרב קהל המטרה. הבסיס למיתוג הערכי מבוסס על ההנחה שקיים קהל לקוחות שבחירתם במותג כזה או אחר אינה מבוססת על מחיר או על איכות המוצר. לקוחות אלו יעדיפו מוצרים הנתפסים בעיניהם ככאלה שמבטאים את העולם הערכי שלהם - כדוגמת ערכי חברה, סביבה, מגדר, חינוך, אמונה ועוד.
תהליכי מיתוג > ארכיטקטורת מותג

ארכיטקטורת מותגים היא תהליך קבלת ההחלטות הקשורות למערכת היחסים בין המותג למותגים אחרים המשווקים על ידי אותה חברה. ישנן ארבע אסטרטגיות עיקריות לתהליכים אלו על פי המודל הבא:
בית ממותג – זהות מוחלטת בין מותג העל (החברה) למותגי המשנה (המוצרים). לדוגמה: חברת וירג'ין ומוצריה.
תת-מותגים – מותגים המרחיבים את מותג העל ומוסיפים לו זהויות נוספות על גביו. לעיתים המותג הראשי מוביל - לדוגמה: Fox men ולעיתים בהובלה משותפת לדוגמה: הונדה אקורד.
הקרנה – מותגים עצמאיים הנהנים מערכי המותג הראשי. לדוגמה: במבה של אסם.
בית מותגים – חברה המשווקת מגוון מותגים ללא זהות מותגית תאגידית. לדוגמה: יוניליוור או פרוקטר אנד גמבל.
מושגים במיתוג

ערך המותג הוא המחיר אותו היה צריך לשלם תאורטית על מנת להעביר בעלות על המותג וערכיו - כלומר הסימנים הוויזואלים של המותג והערכים והמוניטין המתלווים אליהם. במותגים מובילים (כדוגמת קוקה-קולה) עולה לעיתים ערך המותג על כלל נכסי החברה ה"גשמיים" - כמו מפעלים, רווחים וכוח אדם.
נכסיות מותג הן שלל תפיסות או ערכים אשר מזוהים עם המותג אצל קהל היעד ומהווים יתרון (נכס) המייצר העדפה על פני מותגים אחרים בשוק. נכסיות מותג יכולה להתבטא בבידול מוצרי, בתפישת שירות, בערוצי הפצה, בסטטוס הציבורי או החברתי, בתפישות איכות ובמיצוב, במובילות שוק, ובפרמטרים נוספים ומשתנים הנחשבים בעיניי קהל היעד.
פרמיית מותג הוא המחיר והעלות הנוספים, שלקוח מסוים בשוק צרכני מסוים, יהיה מוכן להוסיף ולשלם בתמורה למותג, וזאת בהשוואה למוצר דומה שאינו ממותג בהתאם. פרמיית המותג היא נגזרת אחת של ערך המותג ושווי נכסיותו. לדוגמה: אם מותג מסוים נמכר בהצלחה במחיר המגלם תוספת של 20 אחוז על מחירי השוק הממוצעים של מוצרי המתחרים, אזי נגדיר את "פרמיית המותג" כעומדת על שווי של 20%. חישוב פרמיית המותג הצפויה כתוצאה מהמיתוג - משמש גם ככלי לחישוב הכדאיות בתהליך של מיתוג.
מושגים במיתוג > מותג פרטי

מותג פרטי הוא מוצר שמיוצר על ידי חברות עבור רשתות שיווק ונושא את שמן של רשתות השיווק ולא של החברות המקוריות המייצרת את המוצר (מותג יצרן). בצורה זו חוסכות חברות השיווק את פערי התיווך, ומצליחות להביא למדף מוצרים זולים יותר. בדרך כלל מוצרים כאלו נמכרים רק ברשת השיווק הממתגת את המוצר. אף שהדבר מוריד מרווחי החברות המייצרות, האופציה האחרת שעומדת לרשותן היא לא למכור את מוצריהן כלל באותה רשת, או להפסיד את הייצור לחברה אחרת. החיסרון העיקרי בשיטה זו הוא שלרשת השיווק הממתגת עניין לשווק ולדחוף את מוצריה, על חשבון מוצרים מקבילים של חברות אחרות שנדחקות מפניה, וכך הצרכן מאבד את יכולת הבחירה שלו לברור בין מוצרים שונים לפי איכותם ולפי טעמו האישי.
גם לישראל חדר המותג הפרטי. הרשת הראשונה שהחלה להציע מוצרים תחת המותג הפרטי היא רשת סופר פארם שבשנת 1994 החלה לשווק מוצרים תחת המותג "Life", המותג הפרטי של הרשת.
חוק קידום התחרות בענף המזון, תשע"ד-2014 מגדיר "מצרך מותג פרטי": "מצרך הנושא שם מסחרי, סימן מסחר, סמל, כיתוב מיוחד, עיצוב גרפי או סימנים ייחודיים אחרים שניתן לזהותו עם קמעונאי גדול או קמעונאים גדולים".
מושגים במיתוג > מיתוג קולי

מיתוג קולי (Sonic branding או Audio branding) הוא תהליך של יצירת זהות מותגית מובחנת באמצעות אודיו.
אמצעים למיתוג קולי:
לוגו מוזיקלי - כאשר קיים צליל מובחן אשר מלווה את הלוגו של החברה או פעילות מרכזית של החברה. כך למשל חברות כמו נטפליקס או HBO יצרו לעצמן צלילים מובחנים שמזוהים איתם.
ג'ינגל ייחודי לחברה
קריינות קבועה - שיוך קולו של הקריין למרחבים שונים של החברה ויצירת אסוציאציה בינו לבין ערכי החברה
מושגים במיתוג > עיוורון מותגים

"עיוורון מותגים" מתאר צרכנות המתעלמת לחלוטין מהשפעות המיתוג המלווה את המוצרים הנצרכים. פעילי אנטי גלובליזציה ואנטי תרבות הצריכה קוראים להחדרת עיוורון המותגים לחוגים רחבים יותר ויותר של צרכנים כך שאלו ישפטו את המוצרים לפי מדדי עלות-תועלת ללא השפעות הפרסום והלחץ החברתי הנגרם כתוצאה מחדירת המותגים לשכבות רחבות באוכלוסייה. רבים סברו שיום שישי של מרלבורו הוא יום המפנה בדרך לחברה צרכנית עיוורת למותגים אולם התקווה לדור צרכני חדש נכזבה עם השנים כאשר מאז כלכלת המותגים רק הלכה והתפתחה בתקציבי פרסום הולכים וגדלים סביב המותגים החדשים-ישנים.
היסטוריה

כבר מימי קדם היו בתחומי מסחר מסוימים יצרנים שהיו ידועים יותר מאחרים, בעיקר אמנים ואומנים שייצרו מוצרים יקרים ואיכותיים יותר שנועדו לשכבה העשירה של האוכלוסייה. עשירי האצילים עשויים היו לשלם ממון רב בעד רהיט של נגר מסוים, או בעד חרב של נפח מסוים. עם זאת, לאורך רוב ההיסטוריה האנושית, עד תום התקופה הפיאודלית באירופה, משקי הבית נקטו בשיטת הכלכלה האוטרקית ומרבית המוצרים יוצרו באופן פרטי על ידי מי שגם צרכו אותם. כך משקי בית רבים ייצרו לעצמם מזון ותפרו בגדים. גם הסחורות שנמכרו בשווקים נמכרו לרוב בתפזורת, ושם האיכר או האומן שייצר אותם לא היה ידוע.
במאה ה-19 חל תהליך התיעוש, שהפחית מאוד את הייצור הביתי, והופיעו המוצרים הארוזים שיוצרו בייצור המוני. היצרנים החלו לעשות שימוש בכיתוב ועיטור על האריזות על מנת לשכנע את הצרכנים לרכוש את המוצרים. הפרסום במובנו המודרני החל להופיע, והסימן הייחודי של האריזות נדרש עכשיו גם כדי לאפשר לצרכן לזהות את המוצר ששמע או קרא עליו. למעשה תפקידו ההיסטורי הראשוני של המותג היה בקרת איכות, סוג של תו תקן. צרכנים ידעו שמוצר מסוים עם הסימן המסוים (הסמליל) הוא יותר טוב ואותו הסימן היה הזיהוי לאיכות.
עם השנים התבררה חשיבותו הכלכלית של המותג, והוא התפשט מענף מוצרי הצריכה בייצור-המוני לענפי הכלכלה השונים. ברשימת המותגים המובילים בעולם של השבועון "Business Week", מופיעים מותגים בתחומים מגוונים כמו מחשוב (חומרה, תוכנה ואינטרנט), אלקטרוניקה, מכוניות, ריהוט, בנקאות, תעופה, תקשורת ובידור. יתר על כן, לקראת סוף המאה ה-20 החלו להשתמש במושגים שיווקיים כמו מיתוג גם בפוליטיקה ובמגזר השלישי.
היסטוריה > מיתוג וגלובליזציה

המותג הוא כאמור תוצר של המהפכה התעשייתית שהחליפה ייצור ביתי וקהילתי בייצור המוני. אין זה מפתיע לכן שתהליך הגלובליזציה, כלומר המעבר לייצור ושיווק גלובליים, מחזק עוד יותר את חשיבות המותג. מותגים בינלאומיים, המוחזקים בידי תאגידי ענק, מוכַּרים ומוכְרים היום כמעט בכל מדינה בעולם. חברת קוקה-קולה, לדוגמה, שהמותג שלה נחשב לראשון בעולם ושוויו מוערך בכ-70 מיליארד דולר, משווקת את משקאותיה כיום בכ-200 מדינות. כמעט כל המותגים המופיעים ברשימת ה-100 המובילים של Business Week ניתנים לרכישה בישראל.
תהליך המיתוג (או המיתוג-מחדש) הוא תהליך יקר מאד, בשל השימוש האינטנסיבי וארוך הטווח בפרסום וקידום מכירות. מיתוג בשוק הישראלי עשוי לעלות עשרות מיליוני דולרים; מיתוג בינלאומי עולה לעיתים מיליארדים רבים. רק חברות ענק מסוגלות לעמוד בעלויות אלה, וכך הן זוכות ליתרון גדול על חברות קטנות ומקומיות.
ראו גם

תקשורת שיווקית
פרסום
מיתוג מקומות
מיתוג מעסיק
תרבות הצריכה
בלי לוגו
מיתוג אישי
מיתוג פנים ארגוני
לקריאה נוספת

נעמי קליין, בלי לוגו: המטרה: בריוני המותגים, תרגמה עידית פז, תל אביב: הוצאת בבל, תשס"ב, 2002.
שמואל ורשבסקי, ללכת עם לוגו, הוצאת ידיעות אחרונות, 2005.
מארק גובה, מיתוג רגשי: הדרך לחבר בין מותגים לאנשים. מאנגלית: אפרת אביסרור, תל אביב: אופוס, 2005
מאט הייג, סודות המותגים: 50 שנסקו, 50 שקרסו, הוצאת ידיעות ספרים וגלובס, 2007.
הערות שוליים

↑  דניאל רוט-אבנרי, מותג הוא שם המשחק, באתר ישראל היום, 27 בדצמבר 2017
↑  גיל רונן, כך הפכה סופר-פארם לענקית הפארם הישראלית, באתר ynet, 23 בנובמבר 2016
↑  Netflix extends iconic 'ta-dum' intro sound, www.marketing-interactive.com (באנגלית בריטית)
↑  HBO 2.0 : Planet Money, NPR.org (באנגלית)
↑  המושג כלכלה אוטרקית מתייחס למשק המספק את כל צרכיו בעצמו ואינו נזקק ליבוא מוצרים מבחוץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph166532 
המותג הפרטי של שופרסל
אשר טללים

| --- | --- |

 לידה:  30 במרץ 1950 טנג'יר, מרוקו
 פטירה:  21 באוקטובר 2022 (בגיל 72) לונדון, הממלכה המאוחדת
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1976–2022 (כ־46 שנים)
 פרופיל ב-IMDb
 
אשר טללים (30 במרץ 1950 – 21 באוקטובר 2022) היה במאי קולנוע ישראלי, שביים וערך עשרות סרטים ארוכים וזכה בפרס האקדמיה הישראלית (אופיר). טללים שילב עשיית סרטים עם הוראת קולנוע, והיה פעיל במוסדות ידועים בתחום הקולנוע. מרכז פעילותו של טללים היה בישראל, אך מ-1998 ועד 2021 פעל בלונדון.
ביוגרפיה

טללים נולד ב-1950 בטנג'יר שבמרוקו בשם מסוד בן-טולילה לאסתר ויעקב בן-טולילה. ממרוקו עברה המשפחה למאלגה שבספרד, וב-1960 עלה לישראל עם משפחתו וקיבל את השם אשר. המשפחה התיישבה בבני ברק שם למד בבית ספר התיכון הדתי. ב-1968 התגייס טללים לחטיבת גולני ושירת בסיני בתקופת מלחמת ההתשה ובהמשך השתתף במלחמת יום הכיפורים. החוויות משתי מלחמות אלו היוו את הבסיס ליצירותיו הראשונות.
טללים גר ופעל תקופה ארוכה בירושלים ועסק בבימוי ועריכת סרטים וכן בהוראה. ב-1986 ייסד את הקורס הפופולרי "קולנוע – טריטוריה נסתרת" בסינמטק ירושלים והיה שותף בניהולו ואף הירצה בו עד 1997.
ב-1989 היה בין מייסדי בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה ושימש בו כמורה לעריכת קולנוע.
ב-1998 עבר טללים עם אשתו השנייה, רונית, לגור בלונדון (בעקבות לימודי הדוקטורט של אשתו) שם הוזמן להצטרף לסגל הקבוע של בית הספר הגבוה לקולנוע של בריטניה (National Film and Television School), ה־NFTS ולימד בו. בתקופה זו הפעיל טללים קרן לסרטים קצרים TPSFF@UKJF והיה שותף להפקתם של 29 סרטים (23 עלילתיים, 3 דוקומנטריים, 3 סרטי אנימציה).
טללים חזר לפעילות קולנועית בישראל באפריל 2021 והתגורר תקופה ביישוב כליל שהיה בין מייסדיו ב-1979. לאחר תקופה בכליל חזר לגור בלונדון.
משפחתו

טללים נישא בנישואים ראשונים למירי שטראוס טללים (לבית פיליפ) ונולדו להם 2 ילדים (ענהאל ותום קרלוס). נישא שנית לרונית (לבית יואלי) ומנישואים אלו נולדו לו 2 ילדים נוספים (אביגיל ויהונתן). נפטר באוקטובר 2022 בלונדון לאחר מאבק במחלת הסרטן.
בנו, תום קרלוס, שנקרא על שם דודו, קרלוס בן-טולילה (אחיו הצעיר של טללים), שנהרג ב-1973 במהלך מלחמת יום הכיפורים, הוא מלחין, כותב, מתכנת וסולן.
בתו, ענהאל צימרמן, היא קלינאית תקשורת, מטפלת DIR, מדריכה, מרצה וצלמת, מתגוררת בתל אביב.
טללים הוא סב לחמישה נכדים.
פעילותו האמנותית > בימוי סרטים

1976 – ירושלים 24.4.74
1981 – עמק הבכא
1983 – מפגש במדבר, סדרת טלוויזיה של 7 פרקים על מפגש משפחתו של ג'וליאן שגרן עם משפחה בדואית.
1984 – יום ביומן אישי, דוקומנטרי. תעוד יום אחד ביומנו של דוד פרלוב.
1988 – התמונה החסרה, סרט על העשייה של הסרט "הלם קרב" של יואל שרון.
1988 – הקרב על החרמון.
1992 – זמן הגמל. טללים גם הפיק וכתב את התסריט לסרט. היה מועמד לפרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר.
1994 – אל תגעו לי בשואה. זוכה פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר
1998 – טרמפיסטים, (דינמיקה בין ישראלי ממוצע ושלושה טרמפיסטים שאסף: חייל דתי, בחורה היפית ובחור ערבי). היה גם העורך.
1999 – החלום של אמא, סרט קולנוע. היה גם התסריטאי.
2009 – פאזל ירושלים.
2003 – גלות, מבט אישי בפרספקטיבה מלונדון על הקונפליקט הישראלי/פלסטיני. השתתף פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין ובפסטיבל הקולנוע ירושלים
2010 – ללא בית.
פעילותו האמנותית > בימוי קלטות ילדים

1992 – דיג דיג דוג (בהשתתפות דליק ווליניץ, שרון שחל ונורית הירש)
1993 – עוד דיג דיג דוג
1994 – עולם קטן (בהשתתפות יעל אבקסיס, נורית הירש וצ'רלי סופר)
1995 – ילדיש (בהשתתפות עוזי חיטמן. הוקרן גם בערוץ 2 מטעם טלעד)
1995 – דיג דיג דוג 3
1995 – בא לי מסיבה לי (בהשתתפות אורנה דץ ומשה דץ)
1996 – אפרוחים (בהשתתפות ענת אלימלך, אסי לוי ושרון צור)
1996 – הולכים לגן (בהשתתפות שרון שחל ואביגיל אריאלי)
פעילותו האמנותית > בימוי סדרות טלוויזיה

1981 – עמוד האש, פרק 13
1983 – מפגש במדבר - סדרת טלוויזיה לילדים
1990 – כל האנשים הבודדים. סדרה דוקומנטרית בת 3 פרקים המתעדת מוזיקאים ישראלים (ימיה המוקדמים של להקת החברים של נטאשה, אלברט עמר ואהוד בנאי).
1998 – תקומה, פרק 22
פעילותו האמנותית > עריכה

1980 – טרנזיט, סרט קולנוע (יחד עם לוי זיני)(אנ')
1983 – פרידה מסיני, תיעוד הפרידה מסיני. בימוי אליה סידס.
1986 – משלים שועליים, סדרת אנימציה בפלסטלינה. במאי ומפיק: רוני אורן
1992 – דרך האטלס, סדט תיעודי ששודר בערוץ הראשון
פעילותו האמנותית > הוראת קולנוע

מורה בחוג לקולנוע באוניברסיטת ת"א (1987–1999).
מורה בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים (1989–2018).
חבר סגל באקדמיה בצלאל (1993-–1999).
מורה במעלה - בית הספר לקולנוע ולטלוויזיה (1990–1998).
מורה במכללת תל חי.
מורה בבית ברל.
ESCAC בברצלונה.
CCC במקסיקו סיטי (2003–2006).
METFILM
QUEEN MARY SOAS בלונדון.
פרסים והוקרה

1990 – פרס וולגין לסרט התיעודי הטוב ביותר, פסטיבל הקולנוע ירושלים עבור "כל האנשים הבודדים"
1994 – פרס אופיר על הסרט "אל תגעו לי בשואה".
2008 – סרט קצר שהיה שותף בהפקתו נבחר לרשימה הקצרה של האוסקר האמריקאי.
2015 – סרט שסייע בהפקתו היה מועמד ל־BAFTA הבריטי.
הערות שוליים

1 2  נירית אנדרמן, הבמאי אשר טללים ("אל תגעו לי בשואה") מת בגיל 72, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2022
1 2 3  שאול אדר, גאולה כפול שש - הקרנה ראשונה לשניים מששת הסרטים שביים אשר טללים, בניסיון להשתחרר מטראומת יום־הכיפורים, כל העיר, 20 באפריל 1990
↑  ניר בכר, הצגת הקולנוע הראשונה - לבית־הספר החדש לקולנוע יש כבר בית, מורים, קפטריה ותוכנית הוראה. נותרו עדיין כרטיסים בודדים לשנת הלימודים הבאה, כל העיר, 4 באוגוסט 1989
1 2  הדס חיימוב, משפחה מהסרטים, באתר "עלונדון.נט", 22 במרץ 2013
↑  רן בוקר, איש הקולנוע אשר טללים הלך לעולמו בגיל 72, באתר ynet, 22 באוקטובר 2022
↑  תום טללים, באתר QUBE
↑  הסרט מספר על יום בחייה של אלמנת מלחמה ושיחקה בו מירי טללים שהייתה אשתו באותה תקופה
↑  איתן בירנהולץ, בחזרה לטראומת החרמון - אשר טללים הלך לעשות סרט על הקרבות והכשלונות במערכה על החרמון, 1973, כל העיר, 16 בספטמבר 1988
↑  המועמדים לפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר, חדשות, 24 בנובמבר 1992
↑  הסרטים התיעודיים שיתחרו בפסטיבל ירושלים, באתר הארץ, 12 ביוני 2003
↑  סדרה על חיי הבדווים. כתב, ערך וביים אשר טללים, דבר, 30 בספטמבר 1983
↑   כל האנשים הבודדים | פרק 1 - החברים של נטאשה, באתר כאן ארכיון, 25 באוקטובר 1990
↑  חן קוטס, זו לא פורנוגרפיה של סבל, מעריב, 25 באוקטובר 1990
↑  אורי קליין, סוף הדרך - תקווה נוספת של הקולנוע הישראלי , נגוזה עם הקרנת "טרנזיט, דבר, 10 באוקטובר 1980
↑  ראה כותרות הסיום של פרקי הסדרה באנגלית
↑  הגר רם, אצלנו בכפר טודרא, חדשות, 1 באוקטובר 1992
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310871505171  ISNI: 0000 0000 7068 4752  LCCN: no96050029  VIAF: 297143684   WorldCat (עם VIAF): 297143684
ביקור התזמורת

ערך זה עוסק בסרט ישראלי מ-2007. אם התכוונתם למחזמר אמריקאי, ראו .
| --- | --- |

ביקור התזמורת
 בימוי:  ערן קולירין
 הופק בידי:  אילון רצ'קובסקי קובי גל רדאי
 תסריט:  ערן קולירין
 עריכה:  אריק להב ליבוביץ
 שחקנים ראשיים:  ששון גבאי רונית אלקבץ רינת מטטוב סאלח בכרי ח'ליפה נאטור אורי גבריאל
 מוזיקה:  חביב סבח
 צילום:  שי גולדמן
 מדינה:  ישראל, צרפת 
 חברת הפקה:  יולי אוגוסט תקשורת והפקות, Dulac Productions 
 חברה מפיצה:  Mikado Film 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 בספטמבר 2007
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית עברית ערבית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  הנגב 
 הכנסות:  14,555,884 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   bandsvisit
 פרסים:  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לתגלית השנה באירופה (ערן קולירין)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר (ששון גבאי)  פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
"ביקור התזמורת" הוא סרט קולנוע ישראלי שזכה ב-8 פרסי אופיר ועלה לאקרנים בשנת 2007. זהו סרט הביכורים של הבמאי הישראלי ערן קולירין, שגם כתב את התסריט. הסרט זכה להצלחה ביקורתית ומסחרית גדולה בישראל ובעולם ואף זכה בפרסים רבים בתחרויות בינלאומיות.
עלילת הסרט

עלילת הסרט היא סיפור בדיוני על אודות ביקור תזמורת המשטרה של אלכסנדריה בישראל. התזמורת מוזמנת לנגן בטקס הפתיחה של מרכז לתרבות ערבית בפתח תקווה. אולם, עקב אי-הבנה, נוסעים שמונת חברי התזמורת לעיירת פיתוח מדברית בשם "בית התקווה" (הסרט צולם ברובו בעיירה ירוחם שבנגב). חברי התזמורת, המגיעים מעיר גדולה ועתירת מוסדות תרבות, במדינה שמרנית, לעיירה חילונית שאין בה כל מוסד תרבות או מוסד אומנות שהוא, נתקפים בהלם תרבות. אולם, בעיירה הם קושרים קשרים לרגע עם התושבים.
תאופיק (ששון גבאי) הוא מפקד התזמורת והמנצח עליה. תאופיק הוא אב שכול, אלמן, מסוגר ומאופק. רונית אלקבץ מגלמת את דינה, ישראלית תושבת עיירת הפיתוח שהיא ההפך הגמור מתאופיק - פתוחה, חושנית ומפלרטטת. תאופיק חייב לנהוג יפה במארחת שלו, אף על פי שכאדם שחי כל חייו במדינה שמרנית, הוא חש מבוכה רבה לצידה. אולם, דווקא בפני דינה, תאופיק מתוודה לראשונה על רגש האשמה שהוא חש בהתאבדות בנו ובמות אשתו משברון לב.
חאלד (סאלח בכרי) הוא נגן כינור צעיר, שמנסה לנצל את הביקור בישראל כדי לפתח קשרים עם נשים מקומיות. תאופיק מתייחס אל חאלד כאל עושה הצרות של התזמורת. תאופיק מנסה למנוע מחאלד להסתובב בעיירה, אך חאלד מצליח להתחבר עם המקומיים ומוצא עצמו, בעת ביקור במועדון גלגיליות, מלמד את פאפי, ישראלי צעיר ומסוגר תושב העיירה, איך לנהוג בבחורה. בעקבות הווידוי של תאופיק בפני דינה, תאופיק מרכך את יחסו אל חאלד.
חברי תזמורת אחרים, ובהם סימון (ח'ליפה נאטור) מבלים את הערב והלילה בבית משפחה ישראלית ובמהלך ארוחת הערב נחשפים הן לפערים התרבותיים והן לגשרים המחברים בין הישראלים והמצרים. ארוחת הערב, שהייתה אמורה להיות מסיבת יום הולדת נעימה בחיק המשפחה, הופכת למביכה משום שבעלת השמחה לא מפסיקה לרמוז לאורחים שהם אינם רצויים. מעבר לזאת, בני המשפחה הישראלית לא מפסיקים להתווכח ביניהם. אולם, דווקא בבית אותה משפחה מצליח סימון לעשות את מה שהוא נכשל בו מזה שנים - לסיים את הלחנת הקונצ'רטו הראשון שלו.
רקע

בריאיון בטלוויזיה סיפר קולירין כי הפקת הסרט התעכבה במשך שנים עקב היעדר מימון, וכי התסריט לא זכה להערכה רבה. גם כאשר הושג בסופו של דבר מימון להפקת הסרט, התקציב היה מוגבל ביותר והסרט צולם בהפקה זולה בהרבה משתוכנן במקור. לאור לחצים מצד עמיתים למקצוע שינה קולירין את התסריט, כך שהקנה לעלילה אופי דרמטי יותר, וכן כלל התייחסות ישירה לקונפליקט הישראלי-ערבי. בסופו של דבר התחרט קולירין, והחליט לצלם את הסרט בתסריט המקורי, המאופק יותר, וכמעט ללא התייחסות לקונפליקט.