stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Soft Cell
היסטוריה > האלבום "Non-Stop Erotic Cabaret"

אלבום האולפן הראשון של הצמד, "Non-Stop Erotic Cabaret" (בתרגום מילולי: "קברט אירוטי בלתי פוסק"), שיצא בינואר 1981, עסק ברבים משיריו בנושאים של מיניות ושפלות. השיר "Seedy Films" מדבר על לילות ארוכים בבתי קולנוע פורנוגרפיים, בעוד שהשירים "Frustration" ו-"Secret Life" עוסקים בשעמום ובצביעות שמתלווים לחיים בפרברים. במקביל ליציאת האלבום יצאה גם קלטת וידאו בשם "Non-Stop Exotic Video Show" ("מופע וידאו אקזוטי בלתי פוסק"), ובה וידאו קליפים לשירי האלבום וקטעי מעבר, בבימויו של טים פופ, שהפך לאחר מכן לבמאי הקליפים הקבוע של "הקיור". קלטת הווידאו עוררה מחלוקת בבריטניה, בעיקר בשל הסקנדל שליווה את צילומי הקליפ לשיר "Sex Dwarf". בגרסה המקורית של הקליפ, אלמונד ובול צולמו בחנות קצבים מלאת דם, כשמסביבם מסורים חשמליים, שחקנים ערומים וגמדים, והם מבצעים פעילות סאדו-מזוכיסטית. עם זאת, החומר המצולם הוחרם על ידי המשטרה והקרנתו נאסרה, עוד בטרם הוא הופץ. בקלטת הווידאו הופיע קליפ חלופי שצולם, שבו אלמונד לבוש בטוקסידו ומנצח על תזמורת סימפונית של גמדים. כיום ניתן לצפות בקטעים מהקליפ שבזמנו הוחרם וצונזר באתר האינטרנט של טים פופ.
האלבום הוקלט בניו יורק בתקציב נמוך מאוד, וכל שיריו, פרט ל-"Tainted Love", נכתבו על ידי אלמונד ובול. האלבום זכה להצלחה מסחרית רבה, הגיע למקום החמישי במצעד מכירות האלבומים הבריטי, ולמקום ה-22 במצעד האלבומים האמריקאי.
האלבום הניב עוד שני סינגלים מצליחים, פרט ל-"Tainted Love": ‏"Bedsitter" הגיע למקום הרביעי במצעד הבריטי, ו-"Say Hello, Wave Goodbye", שיצא בראשית 1982, הגיע למקום השלישי במצעד הבריטי.
היסטוריה > הדעיכה והפירוק

הצמד לא הצליח לשחזר את הצלחת האלבום הראשון והלהיט "Tainted Love". ב-1982 יצאו שני סינגלים ללא אלבום, שזכו אומנם להצלחה במצעד הבריטי: "Torch" שהגיע למקום השני ו-"What!" שהגיע למקום השלישי, אך אלבומם הבא, "The Art of Falling Apart" (בתרגום מילולי: "אומנות ההתמוטטות"), שיצא ב-1983, לא הצליח להניב אף להיט גדול. הצמד הצליח לעורר שוב מחלוקת, כשהסינגל השני מתוך האלבום, "Numbers", נאסר להשמעה ולהקרנה ב-BBC, מאחר שיש בו אזכור לשימוש בסם "ספיד". הלחץ לחזור ולהצליח והשימוש התדיר של חברי הצמד בסמים החלו לתת את אותותיהם. במקביל לפעילות של "Soft cell", אלמונד הקים הרכב צדדי בשם "מרק אלמונד והממבס".
ב-1984 קיבלו אלמונד ובול החלטה משותפת לפרק את הצמד לאחר יציאתו של אלבום האולפן השלישי שלהם, "This Last Night in Sodom" ("לילה אחרון זה בסדום"), שזכה לביקורות חיוביות אך נכשל מסחרית.
בסיכומו של דבר, 10 סינגלים של הצמד נכנסו ל-40 הגדולים במצעד הבריטי בשנים 1984–1981, ובאותן שנים ארבעה אלבומים שלהם (שלושת אלבומי האולפן ומיני-אלבום אחד) נכנסו ל-20 הגדולים במצעד האלבומים הבריטי.
היסטוריה > האיחוד

לאחר הפרידה, אלמונד החל בקריירת סולו מצליחה למדי, והוציא מספר רב של אלבומים. בול הקים ב-1990 את ההרכב "הגריד" ("The Grid"), שהיה פעיל עד שנת 1996. במהלך השנים השניים שמרו על קשר, וב-1990 בול אף ביצע רמיקס לסינגל של אלמונד "Waifs And Strays".
השניים חזרו להופיע ביחד במרץ 2001, בפתיחת מועדון לילה בלונדון. הופעת האיחוד זכתה לביקורות נלהבות, והולידה סיבוב הופעות קצר בהמשך אותה שנה. בשלהי 2002 הוציא הצמד אלבום אולפן רביעי, "Cruelty Without Beauty" ("אכזריות ללא יופי"), בעקבותיו יצאו לסיבוב הופעות ברחבי אירופה וארצות הברית בראשית 2003. האלבום הרביעי נכשל מסחרית, והגיע למקום ה-116 בלבד במצעד האלבומים הבריטי.
גרסאות כיסוי וסימפולים

לאור הפופולריות הרבה לה זוכה עד היום גרסת הצמד לשיר "Tainted Love", שיר זה ושירים אחרים מאלבומם "Non-stop Erotic Cabaret" זכו לגרסאות כיסוי ולסימפולים רבים, הבולטים שבהם הם:
1984 - הלהקה הבריטית "Coil" - גרסת כיסוי ל-"Tainted Love". ‏
1991 - הלהקה הבריטית "Carter USM" - גרסת כיסוי ל-"Bedsitter". ‏
1992 - הלהקה הבריטית "Inspiral Carpets" - גרסת כיסוי ל-"Tainted Love". ‏
1999 - הזמר הבריטי דייוויד גריי - גרסת כיסוי ל-"Say Hello, Wave Goodbye". ‏
2000 - הרכב הטכנו הגרמני "סקוטר" - גרסת כיסוי ל-"Sex Dwarf". ‏
2001 - להקת המטאל האמריקאית "מרילין מנסון" - גרסת כיסוי ל-"Tainted Love". ‏
2004 - הלהקה האמריקאית "Nine Inch Nails" - גרסת כיסוי ל-"Memorabilia". ‏
2005 - להקת הבנות האמריקאית הפוסיקט דולז - גרסת כיסוי ל-"Tainted Love". ‏
2006 - הזמרת האמריקאית ריהאנה - סימפול של "Tainted Love" בסינגל "SOS", שהגיע למקום הראשון במצעדים רבים בעולם.
דיסקוגרפיה נבחרת

להלן דיסקוגרפיה (רשימה של אלבומים ואוספים) נבחרת מהקריירה של Soft Cell.
דיסקוגרפיה נבחרת > אלבומי אולפן

1981 - Non-Stop Erotic Cabaret ‏
1983 - The Art of Falling Apart ‏
1984 - This Last Night In Sodom ‏
2002 - Cruelty Without Beauty ‏
2022 - Happiness Not Included ‏
2024 - Happiness Now Completed ‏
דיסקוגרפיה נבחרת > מיני-אלבומים

1980 - Mutant Moments ‏
1982 - Non-stop Ecstatic Dancing ‏
דיסקוגרפיה נבחרת > אלבומי הופעה חיה

2003 - Live ‏
2003 - Soft Cell at the BBC (תיעוד הופעות שהוקלטו בשנים 1981–1983)
דיסקוגרפיה נבחרת > אוספים

1986 - The Singles ‏
1991 - Memorabilia - The Singles ‏
1996 - Say Hello to Soft Cell ‏
2002 - The Very Best of Soft Cell ‏
2006 - 20th Century Masters - The Millennium Collection: The Best of Soft Cell ‏
דיסקוגרפיה נבחרת > סינגלים בולטים

1981 - Tainted Love ‏
1981 - Bedsitter ‏
1982 - Say Hello, Wave Goodbye ‏
1982 - Torch ‏
1982 - What! ‏
1983 - Numbers ‏
1983 - Soul Inside ‏
1984 - Down in the Subway ‏
דיסקוגרפיה נבחרת > וידאו

1982 - Soft Cell's Non-Stop Exotic Video Show ‏ (VHS) ‏
2002 - Live in Milan ‏ (DVD) ‏
קיינודיכטיס

| קיינודיכטיס |
| --- | --- |

תקופה
סוף אאוקן- תחילת אוליגוקן 37.2–28.4 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: כלבי דוב
סוג:: קיינודיכטיס
מינים
 C. elegans  C. lacustris
שם מדעי
 Cynodictis ‏Bravard & פומל, 1850

קיינודיכטיס (שם מדעי: Cynodictis; מילולית: "כלב-דלק צנום") הוא סוג של טורף נכחד מהמשפחה הקדומה כלבי דב שהיה קרובו של האמפיקון. הוא חי לפני 28–37 מיליון שנה בכמה אזורים באירואסיה מסין עד האי וייט שבבריטניה וכמה מאובנים בצרפת.
יצור זה הגיע לגובה 27-30 סנטימטרים והיה בעל גוף נמוך ורגליים קצרות בעלות 5 אצבעות. ליצור היו פנים מוארכות כמו כלבים מודרניים וניבים גדולים שהותאמו לאכילת בשר. צורת גופו מזכירה גם צורה של דלק וייתכן שחי כמותו בין ענפי העצים וצד יונקים קטנים עם ניביו.
בתרבות

יונק קדום זה הופיע בסדרה ללכת עם חיות.
גלי קרקע

טבלני צולל ויוצר גלי קרקע
גלי קרקע הם סוג של גלים משטחיים המתפשטים לאורכו של תווך בתוך מדיום שונה, כמו גלי כובד בין שני נוזלים בעלי צפיפות שונה. גלים מכניים עשויים להיות אלסטיים או סייסמיים, כמו גלי ריילי (אנ'), או גלים אלקטרומגנטיים המתקדמים במוליך גלים בעל אינדקס שבירה משתנה בצורה הדרגתית. בשידורי רדיו, גלי קרקע הם גלים משטחיים המתפשטים בקרבת פני כדור הארץ.
גלים אלקטרומגנטיים

גלי קרקע מתפשטים במקביל ובסמוך לפני כדור הארץ, ועוקבים אחר העקמומיות של כדור הארץ. גלים המתקדמים ביעילות בצורה זו הם בעלי תדירויות נמוכות מ-3MHz. זאת משום שהם מצליחים לבצע עקיפה מוצלחת יותר סביב מכשולים בדרכם, בשל אורך הגל הגבוה שלהם. לפני כדור הארץ מקדם שבירה השונה מזה של האטמוספירה, ובתחום התדירויות הנמוכות מאוד (VLF- very low frequencies) זה מוביל ליצירתו של מוליך גלים התומך בהתקדמותם של גלי הקרקע בקיטוב אנכי.
מוליכותה של הקרקע משפיעה על התפשטותם של גלי הקרקע. כאשר פני הקרקע מוליכים יותר, כמו מי ים, הדבר תורם להתפשטות בעלת איבודים פחותים יותר. באופן כללי, הקרקע אינה מוליך מושלם, ובעלת אינדקס שבירה משתנה באזורים שונים שלה. לכן, עם התקדמותם, הגלים לעיתים נוטים כלפי הקרקע ונבלעים בה, ולכן חלק מהסיגנל דועך אקספוננציאלית עם התקדמותו. גלי קרקע גם רגישים להפרעות אלקטרומגנטיות צמודות קרקע, כגון עמודי חשמל, או סערות ברקים. הגדלה של הספק השידור תאפשר שידור לטווח גדול יותר.
מרבית שידורי ה-LF (בתחום 30-300kHz) הם כתוצאה מהתפשטותם של גלי קרקע. תדרי הביניים (בין 300kHz ו- 3MHz), כולל שידורי AM, מתקדמים כגלי קרקע, ואם היעד רחוק מאוד, אזי בשידור של גלי רקיע.
ככל שיורדים בתדירות, כך ההפסדים בשידור גלי הקרקע קטן. כמו כן, בשידורים תת-ימיים, תדרים נמוכים ידועים מתקדמים טוב יותר במי הים. לכן שידורי VLF ו־LF שימושיים לרוב לשידורים צבאיים של ספינות וצוללות.
גלי קרקע משמשים רדארי Over the Orizon (מעבר לאופק), שיכולים לאתר מטרות במרחקים גדולים מאוד, מעבר לאופק שיכול הרדאר לאתר בטווח ישיר, וזאת לרוב בתדרים של בין 2 עד 20MHz, וזאת בעזרת התקדמות על פני ימים ואוקיינוסים. כמו כן, לגלי הקרקע חשיבות עליונה בהתפתחותו של הרדיו, כאשר שידורי רדיו מקצועיים הסתמכו מאוד על גלי קרקע בתדרים נמוכים. תחנות שידור חובבניות הוגבלו אז לשידור בתדרים הגבוהים, בתחום HF, על מנת למנוע התאבכות וחסימה של שידורים של תחנות שונות המשדרות באותם תדרים.
ראו גם

עקיפה
גלי רקיע
אולפנת חורב

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 אולפנה
 שכבות לימוד:  6
 מיקום
 מיקום:  הרב שמשון רפאל הירש 3 ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°45′44″N 35°11′33″E﻿ / ﻿31.762122°N 35.192629°E﻿ / 31.762122; 35.192629
 ulpenat-horev.co.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) אולפנת חורב(למפת ירושלים רגילה) אולפנת חורב(למפת הרי ירושלים רגילה) אולפנת חורב(למפת הרי ירושלים מוגדלת) אולפנת חורב
אולפנת חורב היא אולפנה בירושלים המשתייכת לרשת החינוך חורב.
הקמת אולפנת חורב

במהלך העלייה החמישית שבשנות השלושים, שרובה עולי מרכז אירופה (בעיקר גרמניה), עלתה גם קבוצה של יהודים אורתודוקסים שהביאו איתם מסורת חינוכית שמקורה היא מהרב יעקב אטלינגר ובתלמידו הרב שמשון רפאל הירש (הרש"ר הירש) ובשיטתו החינוכית - "תורה עם דרך ארץ. מחנכים אלו חיפשו דרכים חדשות להתאים את חינוך ילדיהם למציאות החיים בארץ. כך הוקם בשנת 1934 בית הספר "חורב" (על-שם אחד מספריו של הרב הירש), ובו 16 תלמידים ותלמידות (בית הספר היה מעורב בנים ובנות). מייסדי בית הספר היו פרופ' שמשון ברויאר, ד"ר הופמן, ד"ר לוינגר וד"ר פאלק שלזינגר, והם פנו לרב ד"ר יונה כהן בכדי שינהל את בית הספר.
הבנות למדו בדירתו של המנהל ברחוב החבשים (ששינה את שמו לרחוב אתיופיה) ליד שכונת מאה שערים בירושלים. בהמשך עבר בית הספר דרך בית רעוע בגן העיר, רחוב הרב אבידע ורחוב שטראוס, עד שהגיע למשכנו הקבוע - הבניין ברחוב כובשי קטמון בשכונת קטמון בירושלים.
בשנות השישים, בניהולו של מרדכי ברויאר, התרחבו מוסדות חורב, ונפתחו ישיבה תיכונית וכן אולפנה לבנות (כדלהלן).
תלמידות המוסדות משתייכות כיום לזרם הדתי לאומי. בעבר היה ניתן למצוא במוסדות יותר מחנכות ומורות וכן תלמידות המשתייכות לבתים חרדים, אך כיום נדיר למצוא תלמידות שאינן משתייכות לזרם הדתי-לאומי. רוב מוחלט של בוגרות האולפנה ממשיכות לשירות לאומי וחלקן לצה"ל.
אולפנת חורב כיום

האולפנה שוכנת כיום בשכונת בית וגן בירושלים ובראשה עמד הרב מאיר יעקובוביץ עד לשנת תשס"ח. בשנת הלימודים תשס"ט החליף אותו הרב עודד מייזליש שלימד במשך שנים רבות בישיבה התיכונית.
יום הלימודים מחולק בין שיעורים המתעמקים במקורות ישראל לבין שיעורי חוכמות העולם. תלמידות האולפנה ניגשות לבגרות מלאה בתנ"ך, תושב"ע, לשון והבעה, מתמטיקה, אנגלית, חינוך גופני, היסטוריה, ספרות, אזרחות, מחשבת ישראל ומגמה.
מגמות הלימוד באולפנה הן: מחשבים-אלקטרוניקה, ביוטכנולוגיה, פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, אמנות, לימודי ארץ ישראל, פסיכולוגיה ושלוש מגמות על- רפואה, אלקטרוניקה על והשלמה לחמש יחידות לימוד במחשבת ישראל.
אולפנת חורב דורגה במקום הרביעי בממוצעי בחינות הבגרות מכלל התיכונים בישראל.
האולפנה מוגדרת כ"יוקרתית".
סערת הסרטון הגזעני

לפני פורים 2023 פרסמו בנות האולפנה "סרטון הכתרה" בו הבנות מציגות מה היה קורה אילו האולפנה הייתה מזרחית, הסרטון הכיל בלאקפייס והתבטאויות גזעניות כנגד יהדות המזרח, כחודש לאחר פרסום הסרטון התפרסם הסרטון והביא לתגובות ומחאות חריפות מאת שר החינוך יואב קיש, ראש הממשלה בנימין נתניהו, אריה דרעי, קרן מרציאנו ורבים אחרים
בוגרות ידועות

ברכה אופיר-תום - שופטת ישראלית
תמר אלרם - מנהלת בית החולים הדסה הר הצופים
תמר בזק-רפפורט - שופטת ישראלית
רוחמה וייס - משוררת וחוקרת ישראלית
יעל וילנר - שופטת בבית המשפט העליון
ציפורה לוריא - אוצרת וחוקרת אומנות
ימימה מזרחי - רבנית וסופרת פופולרית
חנה ספראי - פילוספית ישראלית
בכל סרלואי - משוררת ישראלית
תהילה שוורץ אלטשולר - חוקרת במכון הישראלי לדמוקרטיה
אביגיל שפרבר - קולנוענית ישראלית
טליה עמר - מלחינה ופסנתרנית
נועה שקרג'י - משוררת עורכת וחוקרת ספרות ומדיה ישראלית
לקריאה נוספת

ישיבת חורב
חורב (רשת חינוך)
קטגוריה:בוגרות אולפנת חורב
הערות שוליים

↑  היום בית מכון כרם
↑  ידיעות אחרונות, 25 באוגוסט 2009.
↑   מירב ארלוזורוב, הסרטון הגזעני שגילה איך מתקבלים לבית ספר יוקרתי בישראל, באתר TheMarker‏, 21 באפריל 2023
↑  נועם (דבול) דביר, סערת הסרטון המקומם של אולפנת חורב: קיש הנחה לפתוח בבירור, הבנות פרסמו הבהרה - ולא התנצלו, באתר ישראל היום, 13 באפריל 2023; גלעד כהן, מורן אזולאי, סיון חילאי, תמר טרבלסי חדד, נתניהו על הסרטון של בנות האולפנה: "אין לאפליה ולגזענות שום מקום במדינת ישראל", באתר ynet, 13 באפריל 2023; תגית באתר ערוץ 7;  מירב ארלוזורוב, הסרטון הגזעני שגילה איך מתקבלים לבית ספר יוקרתי בישראל, באתר TheMarker‏, 21 באפריל 2023
↑   קרן מרצינו מגיבה לסרטון הגזעני באולפנת חורב, סרטון בערוץ "כל מה שמעניין", באתר יוטיוב (אורך: 02:08)
נתרן יודי

| --- | --- |

 כתיב כימי:  INa 
 מסה מולרית:  149.894 גרם/מול
 מספר CAS:  7681-82-5
 צפיפות:  3.67 גרם/סמ"ק
 מסיסות:  1842 גרם לליטר ב 25°C
 ממסים:  אתנול, אצטון
 טמפרטורת היתוך:  661 °C   934.15 K
 טמפרטורת רתיחה:  1,304 °C   1577.15 K
 מקדם שבירה:  1.774
 אנתלפיית התהוות סטנדרטית:  287.8− קילוג'ול למול
 אנטרופיה מולרית תקנית:  98.5 ג'ול למול למעלה
 NFPA 704:       0 ‏ 1 1 
 
נתרן יודי (Sodium iodide) היא תרכובת אי-אורגנית המורכבת מיוני נתרן ויוני יוד שנוסחתה NaI. החומר הוא מוצק גבישי לבן מסיס במים המשמש כתוסף תזונה וכמקור ליוני יוד בתגובת התמרה נוקלאופילית.
שימושים > תוסף תזונה

משתמשים בנתרן יודי ובאשלגן יודי כתוסף למניעת מחסור ביוד למשל באמצעות הוספה של החומר למלח שולחן בריכוז 10 מ"ג לק"ג.
שימושים > סינתזה אורגנית

בתגובות סינתזה אורגנית משתמשים בנתרן יודי מומס באצטון לקבלת אלקיל יודי מאלקיל כלורי במנגנון SN2.
R-Cl+NaI{\xrightarrow[{}]{Acetone}}R-I+NaCl_{(s)}
התגובה נוטה לכיוון התוצרים כי NaCl, בניגוד לנתרן יודי, אינו מסיס באצטון.
שימושים > רפואה

ברפואה גרעינית משתמשים בצורות רדיואקטיביות של החומר כדוגמת Na131I או Na125I לטיפול בסרטן בלוטת התריס וכן למטרות הדמיה.
שימושים > גלאי קרינה

סימום של נתרן יודי בתליום נותן גביש הפולט קרינה בתחום הנראה כאשר פוגעת בו קרינה מייננת (בטא או רנטגן).
שימושים > תאורה

נתרן יוד נפוץ בנורות מתכת הליד בעיקר בנורות בגווני צהוב עד לבן 2700-4500K.
שינדו רנמי

שינדו רנמי (ביפנית: 臣道連盟 בפורטוגזית: Shindo Renmei) היה ארגון טרור יפני שפעל בברזיל בין השנים 1942-1947. חברי הארגון האמינו שהאימפריה היפנית לא הפסידה במלחמת העולם השנייה, וכי הידיעות שפורסמו על כניעת האימפריה היפנית וסיום המלחמה לא היו אלא מהלך תעמולתי מצד בעלות הברית. חברי הארגון נשארו נאמנים להירוהיטו, קיסר יפן.
לאחר שחברי הארגון רצחו 23 בני אדם בין 1946 ל-1947 פרקה משטרת ברזיל את הארגון. כ-300 מחברי הארגון נעצרו וכ-80 גורשו ליפן.
רקע היסטורי

המהגרים היפנים הראשונים הגיעו לברזיל בשנת 1908 על אונייה בשם קאסאטו מארו שיצאה מנמל קובה. הם היו קבוצה שמנתה כ-791 נפש, והם יצאו לברזיל במטרה למצוא תנאי מחיה טובים יותר. רבים מהם (כמו גם מהגרים סיניים) הפכו לפועלים בחוות קפה. באותה עת, היה בברזיל מחסור בחוואים, ולכן זו קיבלה בברכה מהגרים מאירופה, וכך זרם של עובדים יפניים על מנת לספק את הדרישה. מרבית המהגרים היפנים הגיעו לברזיל מתוך כוונה לצבור עושר ולחזור לארץ הולדתם. הם מצאו מדינה שונה לחלוטין, עם שפה אחרת, דת, אקלים, מזון, ומנהגים. הם חיו בבידוד יחסי מהתרבות סביבם, ומעטים מהם טרחו ללמוד פורטוגזית. ככאלה, הם סבלו בדרך כלל מחשדנות מצד האוכלוסייה הכללית. עם זאת, בשנת 1930, ברזיל הייתה המדינה עם הקהילה הגדולה ביותר של מהגרים יפנים בעולם.
בשנת 1930 עלה לשלטון בברזיל ז'טוליו ורגאס וכונן את המשטר שנודע בשם "המדינה החדשה". במסגרת שלטונו השתדל ורגאס להדגיש את הלאומיות הברזילאית על ידי דחיקת לאומיות זרה של מהגרים. ב-18 באפריל 1938, הוציא ורגאס את "צו 383" במסגרתו זרים לא יכלו לקחת חלק בפעילות פוליטית, נאסר עליהם לדבר שפות זרות בפומבי וילדיהם נדרשו ללמוד פורטוגזית. שידורי רדיו בשפות זרות נאסרו, ופרסום בשפות זרות הורשה רק במהדורות דו לשוניות. באותה תקופה יותר מ-90 אחוזים מכלל המהגרים היפניים בברזיל היו מנויים לעיתונים מקומיים בשפה היפנית. החובה לפרסם בצורה דו-לשונית, הפכה את ההדפסה ליקרה מאוד ועיתונים רבים כאלו נסגרו. מה גם שיפנים רבים לא ידעו פורטוגזית כלל, וכך היו במובן מסוים מנותקים ממה שקורה מחוץ לברזיל.
בשנת 1942, בעקבות לחץ אמריקאי, ניתקה ברזיל את היחסים עם האימפריה היפנית והכריזה מלחמה על מדינות הציר לצד בעלות הברית. בשל כך, נותק באופן סופי הקשר שהיה למהגרים עם מולדתם, כניסתם של מהגרים נוספים נאסרה, ואזרחים יפנים לא הורשו לנוע בחופשיות או לגור בערי החוף ללא אישור מיוחד מהמשטרה. כעת נאסרו גם עיתונים דו-לשוניים, והממשלה החרימה גם עיתונים בגרמנית ואיטלקית, שכן גרמניה הנאצית ואיטליה הפשיסטית היו בעלות ברית של יפן.
הקמת הארגון

הארגון הוקם על בסיס של ארגון קדום יותר בשם "פיא" שנועד במקור לספק תמיכה כלכלית ליפנים בברזיל. בשנת 1942 כאשר גברה העוינות של הברזילאים כלפי שכניהם היפנים שינה הארגון את שמו ל"שינדו רנמי" והחל לעודד את האוכלוסייה לבצע מעשי טרור וחבלה כנגד שכניהם הברזילאים וכנגד התעשייה הצבאית הברזילאית.
הארגון הפיץ עלוני תעמולה בקרב היפנים, קרא להם להישאר נאמנים לקיסר ולמולדת, ולהפסיק לייצר משי וחומרי גלם נוספים, בטענה שהללו משמשים את התעשייה הצבאית הנלחמת ביפן. הבסיס הראשי של הארגון היה בסאו פאולו, וכ-64 בסיסים נוספים שלו היו מפוזרים ברחבי סאו פאולו ומדינת פרנה.
ב-2 בספטמבר 1945, חתמו נציגי הקיסר על כניעת האימפריה היפנית, וכוח כיבוש אמריקאי הוצב במדינה. הממשלה הברזילאית הפיצה הודעות כי המלחמה הסתיימה, אולם חברי הארגון טענו כי ההודעה על הכניעה היא שקר תעמולתי וכי המלחמה ממשיכה. המהגרים היפנים בברזיל, כמו מרבית היפנים, ראו בקיסר מעיין אל ולכן כניעתו נחשבה בעיניהם אירוע לא ריאלי ולא הגיוני. בעקבות האמונה של רבים בקהילה המהגרים היפנים כי המלחמה איננה נגמרה, הקהילה היפנית התחלקה בברזיל לשתי קבוצות: "המנצחים" שהאמינו שהמלחמה ממשיכה, והורכבו בעיקר מהאזרחים האמידים ומטה שקיוו עוד לחזור ליפן. וה"תבוסתנים", שהיו אנשים עשירים יותר ומעודכנים יותר במה שקורה בעולם וידעו שהמלחמה הסתיימה. אנשי שינדו רנמי זייפו עלוני תעמולה ועיתונים ביפנית שבישרו על "ניצחון גדול" דמיוני של הצבא היפני הקיסרי, וכן הציעו לאזרחים יפנים לרכוש קרקעות במרחב השגשוג המשותף של מזרח אסיה רבתי. כמו כן הם דאגו להפיץ בקרב היפנים את הין יפני, שבאותה תקופה היה חסר שימוש לאור הכיבוש האמריקאי של יפן.
פעולות הארגון

הארגון התרכז בפעילות בעיקר בתוך הקהילה היפנית בברזיל. חברי הארגון דאגו להפיץ את "האמת" שיפן ניצחה במלחמה. הם היו עושים זאת באמצעות הגנבת שורות לתוך עיתונים דו-לשוניים והקמת תחנות רדיו מחתרתיות. חברי הארגון היו ברובם צעירים יחסית, והם ריכזו רשימה של כל מנהיגי ה"תבוסתנים" שעליהם למות באשמת בגידה. חברי הארגון נהגו לצאת למשימות התנקשות והיו רוצחים את אותם אנשים, לרוב באמצעות שיסוף ראשם בקטאנה או בחרבות מסוגים אחרים. לעיתים קרובות הם נהגו לשלוח מכתבי איום זמן קצר לפני כן, בו הם מפרטים בפני קורבנותיהם את אשמתם וממליצים להם לבצע ספוקו (סוג של התאבדות טקסית יפנית) כדי להחזיר לעצמם את הכבוד האבוד. הם נהגו לסיים מכתבים כאלו במילים: "יש לך לב מלוכלך, כך שעליך לשטוף את הגרון!" היינו לשסף אותו בחרב.
הרציחות בוצעו לרוב בנוכחות בני משפחת הנרצח. על פי נתונים רשמיים, מינואר 1946 עד תחילת 1947, רצחו חברי הארון 23 אנשים ופצעו 147, כולם ברזילאים יפנים. אלו מהם שנתפסו לאחר הרצח, הצהירו תמיד כי הם אינם פושעים רגילים, וכי אין להם דבר נגד ברזיל או הברזילאים, והם רק ממלאים את חובתם ליפן.
למרות שמרבית חברי הקהילה הודיעו כי הם אינם תומכים בארגון, הרי שמעשי הרצח הסדרתיים יצרו בקרב האוכלוסייה הכללית בברזיל את הרושם שכל היפנים טרוריסטים לאומנים. רצח של נהג משאית ברזילאי בידי יפני ב-31 ביולי 1946, כמעט שגרר לינץ' של אזרחים ברזילאים באזרחים יפניים, ורק התערבות המשטרה הפדרלית הברזילאית מנעה זאת. לאחר מכן החליטה הממשלה להתחיל לטפל ברצינות בבעיה ובוצעו סדרת מעצרים בקרב האוכלוסייה היפנית. עד תחילת 1947 כבר פורק הארגון, כ-300 מחבריו נעצרו וכ-80 גורשו ליפן.
הערות שוליים

↑  Memória Viva – A história de Aiko Higuchi
ברזילאים

| --- | --- |

תפוצת ברזילאים ברחבי העולם
 אוכלוסייה
 211,812,617 (נכון ל־22 ביולי 2020)
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 סה"כ ברחבי העולם מלבד ברזיל: בערך 4.59 מיליון (2022) הנתונים שלהלן נכונים נכון ל-2022: ארצות הברית ארצות הברית: 1,900,000 פורטוגל פורטוגל: 360,000 פרגוואי פרגוואי: 254,000 הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת 220,000 יפן יפן: 206,990 ספרד ספרד: 165,000 גרמניה גרמניה: 160,000 איטליה איטליה: 157,000 קנדה קנדה: 133,170 צרפת גינאה הצרפתית: 91,500 ארגנטינה ארגנטינה: 90,320 צרפת צרפת: 90,000 אירלנד אירלנד: 80,000 הולנד הולנד: 76,500 שווייץ שווייץ: 64,000 אורוגוואי אורוגוואי: 59,090 בוליביה בוליביה: 56,500 אוסטרליה אוסטרליה: 46,630 מקסיקו מקסיקו: 45,000 בלגיה בלגיה: 40,000 סורינאם סורינאם: 30,000
 שפות
 פורטוגזית, Portuñol 
 דת
 נצרות קתולית, נצרות פרוטסטנטית 
 
ברזילאים (בפורטוגזית: Brasileiros) הם אזרחי ותושבי ברזיל. ברזילאי יכול להיות גם אדם שנולד מחוץ לברזיל להורה ברזילאי או לאפוטרופוס חוקי וכן אדם שרכש אזרחות ברזילאית דרך מגורים. ברזיל היא חברה רב-תרבותית, מה שאומר שהיא ביתם של אנשים ממוצא אתני מגוון, ואין מתאם בין מוצאו של האדם לזהות הברזילאית שלו.
להיות ברזילאי זו תופעה אזרחית, ולא אתנית. כתוצאה מכך, מידת ההזדהות של אזרחי ברזיל עם שורשי אבותיהם משתנה באופן משמעותי בהתאם לפרט, לאזור המדינה ולמוצא האתני הספציפי המדובר. אולם לרוב, רעיון האתניות כפי שהוא מקובל בעולם המערבי אינו פופולרי בברזיל.
לאחר כיבוש ברזיל על ידי פורטוגל ב־1550, ובמהלך רוב המאה ה-16, המילה "ברזילאי" ניתנה לסוחרים הפורטוגלים של עץ ברזיל, תוך שהיא מציינת אך ורק את שמו של מקצוע כזה, שכן תושבי הארץ היו, ברוב המדינות ילידים, או פורטוגזים שנולדו בפורטוגל או בטריטוריה שנקראת כיום ברזיל.
עם זאת, הרבה לפני עצמאותה של ברזיל, בשנת 1822, הן בברזיל והן בפורטוגל, כבר היה מקובל לשייך את המושג ברזיליאי לכל מי שעבר לגור בברזיל, לרוב היו אילו מהגרים ממוצא פורטוגלי ברור, תושב או שמשפחתו מתגוררת במדינת ברזיל (1530–1815), שהשתייכה אז לאימפריה הפורטוגזית. לעומת זאת במהלך חייה של הממלכה המאוחדת של פורטוגל, ברזיל והאלגרבים (1815–1822), היה בלבול לגבי המינוח ברזילאי.
נכון ל-2021, האוכלוסייה בברזיל מונה 214 מיליון איש. המספר מעודכן בשידור חי על ידי המכון הברזילאי לגאוגרפיה וסטטיסטיקה (IBGE - Census).
קבוצה של ברזילאים במהלך גביע העולם בכדורגל.
ברזילאים מבלם, פראיבה, עם בגדים אופייניים.
הגדרה

על פי חוקת ברזיל אזרח ברזילאי הוא:
כל מי שנולד בברזיל, גם אם להורים ילידי חוץ. עם זאת, אם ההורים הזרים היו בשירות של מדינה זרה (כגון דיפלומטים זרים), הילד אינו ברזילאי.
כל מי שנולד בחו"ל לאב ברזילאי או לאם ברזילאית, עם רישום לידה בשגרירות ברזיל או בקונסוליה. כמו כן, מי שנולד בחו"ל לאב ברזילאי או לאם ברזילאית שלא הייתה רשומה אך לאחר שמלאו לו 18 שנים נסעו להתגורר בברזיל.
זר המתגורר בברזיל שהגיש בקשה והתקבל כאזרח ברזילאי.
על פי החוקה, כל האנשים המחזיקים באזרחות ברזילאית שווים, ללא הבדל גזע, מוצא, מין או דת.
זר יכול להגיש בקשה לאזרחות ברזילאית לאחר שחי ארבע שנים רצופות בברזיל ויודע לדבר בשפה הפורטוגזית. אדם שנולד במדינה בה השפה הרשמית היא פורטוגזית (פורטוגל, אנגולה, מוזמביק, כף ורדה, סאו טומה ופרינסיפה, גינאה ביסאו, גינאה המשוונית ומזרח טימור) יכול לבקש את האזרחות הברזילאית לאחר שנה אחת בלבד בה חי רצוף בברזיל. לאדם יליד חוץ המחזיק באזרחות ברזילאית יש בדיוק את אותן זכויות וחובות של האזרח הברזילאי מלידה, אך אינו יכול לשמש בתפקידים ציבוריים מיוחדים כגון נשיאות הרפובליקה, סגן נשיא הרפובליקה, שר (מזכיר) ההגנה, נשיאות (יושב ראש) של הסנאט, נשיאות (יושב ראש) של בית הנבחרים, קצין הכוחות המזוינים ודיפלומט.
שפה > שפה לאומית

פורטוגזית היא השפה הרשמית המדוברת על ידי כל האוכלוסייה. ברזיל היא המדינה הדוברת פורטוגזית היחידה ביבשת אמריקה, מה שמקנה לה זהות תרבותית מובהקת ביחס למדינות אחרות ביבשת. זוהי עדיין השפה המדוברת ביותר בדרום אמריקה (50.1% מהדרום אמריקאים דוברים אותה).
פורטוגזית היא השפה הרשמית המדוברת והכתובה היחידה בברזיל, עם כמה וריאציות אזוריות בצורת הדיבור. זוהי השפה המשמשת במוסדות חינוך, בתקשורת ובעסקים. עם זאת, גם שפת הסימנים הברזילאית נחשבת לאמצעי תקשורת חוקי במדינה.
השפה המדוברת בברזיל שונה בחלקה מזו המדוברת בפורטוגל ובמדינות אחרות דוברות פורטוגזית. הפורטוגזית הברזילאית והפורטוגזית האירופית לא התפתחו באופן אחיד, עם כמה הבדלים בפונטיקה ובאיות, אם כי למרות ההבדלים בין שתי הגרסאות לא קיימת בעיה של הבנה הדדית. ההבדלים בין השפה הכתובה הרשמית של פורטוגל וברזיל דומים להבדלים שנמצאו בין אנגלית בריטית ואנגלית אמריקאית.
שפה > שפות ילידים ומהגרים

נכון ל-1550 אז הגיע האדם הלבן לברזיל, ההערכה היא שבברזיל דיברו יותר מאלף שפות שונות. כיום מתוכן שרדו כ-180 שפות. מתוך 180 השפות, רק ל-24 יש יותר מאלף דוברים; ל-108 שפות יש בין מאה לאלף דוברים; בעוד של-50 שפות, יש פחות מ-100 דוברים ולמחצית מהן, יש פחות מ-50 דוברים, מה שמראה שמספר גדול מהשפות הללו נמצאות בסכנת הכחדה חמורה.
בשנים הראשונות של הקולוניזציה, שפות ילידים היו בשימוש גם על ידי מתיישבים פורטוגזים, שאימצו שפה מעורבת המבוססת על שפת הטופי. מכיוון שהיא מדוברת על ידי כמעט כל תושבי ברזיל, היא נודעה כשפה כללית. עם זאת, במאה ה-18 הפכה השפה הפורטוגזית לרשמית בברזיל, מה שהוביל להיעלמותה של שפה משותפת זו.
במהלך מאות השנים, הילידים הושמדו או נשלטו על ידי פעולת קולוניזציה, וכתוצאה מכך מאות משפותיהם נכחדו. כיום, שפות ילידים מדוברות בעיקר בצפון ובמרכז - מערב. השפות המדוברות ביותר הן של הניב הטופי – גוארני.