stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיידקיק
מקור המילה

פירוש המילה "סיידקיק" במקור לא היה "עוזר" או "שותף", אלא סלנג פלילי בקרב כייסים. המילה באה משם מיושן שנתנו הכייסים לכיסים האחוריים במכנסיים, וכן נתינת שמות לכל שאר הכיסים מהם נהגו לגנוב. לכיס הקדמי בחולצה נהגו לקרוא "וול", לכיס האחורי נתנו את השם "קיק" (בעיטה) וכדומה. אולם הכיס שהיה הכי קשה לכייס היה ה"סיידקיק", השם שנתנו לכיס הירך, ולכן אנשים שרצו לשמור על ארנקיהם וכספם נהגו לטמון אותם בכיס זה. עם הזמן המונח התגלגל לפירושו כיום, "שותף" או "החבר הקרוב ביותר".
תפקידו של הסיידקיק

כדמות, הסיידקיק הוא לעיתים סטטי, כלומר לא משנה את אישיותו או תפקידו לאורך כל העלילה, אולם במקרים אחרים הוא מתפתח אל תוך דמות חיונית יותר וחשיבותו לעלילה גדלה. אף על פי כן, הוא נשאר בעמדה הכפופה לגיבור. סוגי הסיידקיקים הנפוצים מתחלקים לחמש קטגוריות: המשרת, החבר הכי טוב, המוח, הכוח והאתנחתא הקומית. ישנם סיידקיקים אשר לא נכללים באף אחת מחמש הקטגוריות.
סיידקיק המשרת – סיידקיקים הנכללים בקטגוריה זו הם ככל הנראה הכי פחות מפוארים - הם לא נאבקים, מספקים מעט מאוד אם בכלל הומור, לא המוח שמסתתר מאחורי פעולות (פסיביים) והם אף לא נחשבים כחברו הטוב ביותר של הדמות המובילה בעלילה. תפקידו העיקרי של סיידקיק העוזר הוא גם להיות איש סוד מהימן וגם תומך נאמן (שלעיתים קרובות מנחם ומעודד את הגיבור בעיתות משבר).
סיידקיק החבר הכי טוב – דמות חבר השומר על הגיבור מפני סטייה מן המסלול, מוודא שיישאר על דרך הישר, שתמיד תומך בו, תהיה אשר תהיה הסיטואציה אליה היא נקלעה. סיידקיק החבר הטוב הוא דמות פופולרית בסדרות טלוויזיה ובסרטים, זאת משום שכל דמות לרוב משלבת תכונות אחדות מקטגוריות מרובות.
סיידקיק "המוח" – לחלק מהגיבורים היכולת לגבור על הדמות הרעה בעלילה בעזרת כוחם, אולם נבצרה מהם היכולת השכלית הדרושה להם על מנת להערים על יריבם, וכאן סיידקיק המוח נכנס לתמונה. סיידקיקים אלו מיועדים להימצא בשולי הסיפור, ולרוב הם אינם מקבלים איזושהי הכרה על מאמציהם. במקום זאת הם עסוקים יותר במשימה שהוטלה עליהם, ומוודאים שהיא תושלם בבטחה ובמינימום נזקים להם, לעמיתיהם ולסביבה. הדמות המובילה או הגיבור בעלילה הוא לעיתים חסר מושג לגבי ההתערבות המועילה של הסיידקיק שלו ברקע, ולעיתים תכופות אף נוצר אצלו הרושם שהוא זה שהוביל לניצחון, אולם הקהל יודע את האמת.
סיידקיק "הכוח" – הסיידקיקים הלוחמים הללו ידועים בעיקר בשל היכולת שלהם להתמודד בכוחות עצמם. הם עומדים נאמנים לצד השותף שלהם מוכנים לקרב. מופיעים לרוב בספרי הקומיקס כאשר הם לצד או מאחורי הגיבור הראשי. עמיתיהם הפופולריים והמצליחים יותר מהם מאפילים עליהם.
סיידקיק האתנחתא הקומית – לעיתים צריכה העלילה דמות שכל מטרתה היא לגלם אישיות משעשעת במערכת היחסים בינה לבין הדמות הראשית, וכאן סיידקיק האתנחתא הקומית ממלא תפקיד. לשניים אין באמת תכלית אמיתית, נוכח העובדה שהם בדרך כלל לא כשירים לקרבות ולא ניחנים בכוחות-על מכל סוג שהוא או במיומנות יוצאת דופן. למרות זאת, המצב האידיאלי עבור הגיבור הוא לשמור שהם תמיד יימצאו בסביבה, ולו רק כדי להרגיש טוב יותר לגבי עצמם.
בספרות

בתור דמות משנית, לסיידקיקים יש קשר חזק לז'אנר הבדיוני כשמדברים על ספרי הקומיקס וסרטי הקולנוע על גיבורי על, אולם הם הופיעו לראשונה בסיפורי המיתולוגיה המוקדמים טרם המשיכו הלאה עם השנים. בהתרשמות ראשונית, קל לדמיין את הסיידקיקים קצת מעבר לעוזרים ההומוריסטיים של הגיבור, אך העוזרים הספרותיים מבצעים תפקיד משמעותי בסיפורים בהם הם מופיעים. כאשר בוחנים את תפקידו של הסיידקיק בספרות, מגלים את הטווח המלא של יכולות הנרטיב שלהם: סיידקיקים מבצעים מספר תפקידים בסיפורים בהם הם נוכחים, ולא משמשים רק כשותפים ומסייעים בהקשר לדמויות הראשיות.
אמנם הוא אינו עוצמתי כמו הגיבור, אך הסיידקיק מניע את גלגלי העלילה, אם כי בהיקף מצומצם יותר מזה של הפרוטגוניסט, ומוכיח שהוא חלק בלתי נפרד מהסיפור. כאשר הם אינם הגיבורים הראשיים, הם אלו המספרים את הסיפור, כמו דמותו של דוקטור ווטסון בספרי שרלוק הולמס. הסיידקיק מציע ניגוד לדמות הראשית, בהיותו מבליט את התנהגותו בשביל אפקט דרמטי. סיידקיקים יכולים גם לשפוך אור על הדמות הראשית ולהכניס עליה ממד אנושי בסיפור, בהיותם הופכים את הדמות הראשית לקצת יותר נסבלת, זאת למרות שאותה התנהגות היא זו המגדירה את הדמות כראשית. סיידקיקים יכולים לסייע לגיבוריהם להתחבב על הקוראים דרך הנאמנות ההדדית השוררת ביניהם, או לחלופין מפני שהם מדגישים את תכונותיהן הטובות ביותר.
רשימת זוגות הפרוטגוניסטים והסיידקיקים מצביעה בנוסף על העובדה שמערכת יחסים של גיבור-סיידקיק נוטה להירקם בין זוגות בעלי אותו המגדר. לסיידקיקים תחום נרחב של תפקידים אשר לא באים לידי ביטוי בכל סיפור; באפשרותם לספק הומור, כמו במקרה של סנצ'ו פנסה, והם גם מסוגלים להיות יותר רציניים, כמו במקרה של אנכידו, ובמקרה של דוקטור ווטסון יכולה להיות מוטלת עליהם האחריות להיות מספרי העל. שלוש הדמויות הללו אמנם אינן הדמויות המובילות והבולטות בסיפורן, אך העלילה של כל אחת מהן בהחלט לא הייתה נראית אותו הדבר בלעדיהן.
בספרות > הסיידקיק הראשון: עלילות גילגמש

ייתכן והמונח סיידקיק היה קיים במשך קצת יותר ממאה שנה, אולם תפקידה של הדמות "החבר הקרוב" נוכחת במשך תקופה ארוכה הרבה יותר. אחת היצירות הספרותיות המוקדמות המוכרות ביותר, עלילות גילגמש מהמאה ה-21 לפנה"ס מציגות יחסי פרוטגוניסט-סיידקיק בין הגיבור הראשי גילגמש לדמות המשנית אנכידו. עיון ביצירה זו יכול לחשוף כמה מהמאפיינים המגדירים את הסיידקיק. האפוס מגלה כי הסיידקיק הוא הדמות המשנית, משום שהתמקדות הסיפור נשארה סביב הדמות הראשית. המלך גילגמש, בתור הדמות הראשית מופיע לאורך כל העלילה הראשית בסיפור, לעומת הסיידקיק, אותו מעסיקים הדברים השוליים יותר באפוס. כפרוטגוניסט, המלך מניע את רוב הפעילות והאקשן של העלילה; התנהגותו של גילגמש בתחילת הסיפור היא המסיתה את האלים ליצור את אנכידו, ולאחר מותו של הסיידקיק שלו, הרגש של גילגמש חזק מספיק כדי לספק תמריץ לפעילות נוספת בסיפור שתקדם אותו.
גילגמש ואנכידו מתחזקים מערכת יחסים לא שוויונית, כאשר האחד הוא מלך דמוי אלוהים והשני הוא פרא שעיר שהופך למשרתו. חוסר איזון זה אופייני ליחסי גיבור-סיידקיק במצבים בהם הדמות הראשית היא בעלת סמכות ושליטה במידה רבה יותר. הניגוד בין שתי הדמויות הללו אינו נגמר בכוח הלא השוויוני ביניהם. גילגמש לוקח בנים, אפילו ילדים, למטרותיו האישיות, ומספק את יצריו עם נשים, בשעה שאנכידו הוא תמים ובעל מידות טובות, רחוק מהציוויליזציה (בשל העובדה שגדל בחברת החיות). הסיידקיק הספרותי משמש כרדיד לגיבור הראשי, כאשר הוא מדגיש את התנהגות הדמות דרך ההבדל הקיים ביניהם. כוחה של התגובה הרגשית של גילגמש עקב מותו של אנכידו מאפיינת את החיבור העז שבין הגיבור לסיידקיק, וכן עומק התגובה מדגים את השינוי שעבר גילגמש מאותו עריץ שהיה טרם הופעתו של אנכידו, כאשר הוא ככל הנראה לוקח על עצמו יותר ממאפייניו של הסיידקיק שלו, התנהגויות אשר בעבר היוו את ההבדל בין השניים.
בספרות > הסיידקיק ברומן הראשון: דון קישוט

יצירה מוקדמת נוספת ממחישה אף יותר את המאפיינים של הסיידקיק. הרומן שנכתב על ידי הסופר והמחזאי הספרדי מיגל דה סרוואנטס בתחילת המאה ה-17, דון קישוט הוא, בספק, הרומן הראשון בעולם. יצירה ספרותית זו היא גם הראשונה להציג את הסיידקיק (סנצ'ו פנסה בסיפור), אשר מסכים להיות נושא הכלים של הדמות הראשית ההזויה, כנאמן וכדמות שאפשר להתחבר אליה. בדומה לגילגמש ואנכידו, דון קישוט וסנצ'ו פנסה יוצאים למספר מסעות ביחד. התמיכה הרגשית והסיוע הפיזי שמעניק סנצ'ו לדון קישוט מסמלת את תחומי האחריות שקיימים אצל הסיידקיק. דמויות אחרות ברומן גוברות על דמותו של סנצ'ו באופן שגרתי, זאת כתוצאה מדרך חייו ופעולותיו היוצאות מגדר הרגיל של דון קישוט, המשאירות רושם רב ומפואר. התמשכות ניצחונות אלו אשר חוזרים על עצמם, מציגה שוב ושוב את נאמנותו הבלתי פוסקת של סנצ'ו כלפי הפרוטגוניסט, דבר שאופייני לסיידקיק.
סנצ'ו מראה שסיידקיקים מסייעים בהנעת העלילה קדימה בכל סיפור בהם הם נוכחים. סנצ'ו מדרבן את דון קישוט אל תוך מסע הומוריסטי לאחר שקר שסיפר לו, שקר שלבסוף סנצ'ו מאמין בו בעצמו. אותו השקר הוא הנותן דחיפה לסיפור ומקדם אותו, אולם סנצ'ו אינו הופך למרכז הסיפור מאחר שהגיבור, דון קישוט קובע את רוב ההחלטות הנוגעות למסע, ובמקרה הזה - ההחלטה שלו להיענות למשימה מבוססת שקר. באותו האופן שבו גילגמש ואנכידו הם ניגודים, שתי הדמויות הראשיות ברומן, דון קישוט וסנצ'ו פנסה הם רדידים. דרך האמונה שלו במציאות, שהיא באופן כללי כנה, סנצ'ו מייצג את הניגוד הסימבולי לדמותו המטורפת והאידיאליסטית של דון קישוט, שמאתגר טחנות רוח להילחם נגדו. סנצ'ו מוכיח את קיומן של השלכות מציאותיות הנובעות ממסעותיו המדומיינים של דון קישוט, על ידי הצגת יכולת תמידית של סבילות נוכח הטרדה פיזית.
סנצ'ו פנסה מראה בנוסף את היתרון הספרותי של הסיידקיק - הומור. אחרי שסנצ'ו ודון קישוט פוגשים בדוכס ודוכסית ערמומיים, שני המלכותיים מבינים כי מסע השקר שהמציא סנצ'ו, אשר מטרתו הייתה להפוך את דולסינאה מכפרית פשוטה בחזרה לנסיכה, הוא למעשה מתיחה. תוך שהוא מנצל את חכמתו, הזוג המלכותי מצהיר עד מהרה שלא ניתן יהיה להפוך את דולסינאה בחזרה לנסיכה, אלא אם כן סנצ'ו יצליף 3,300 פעמים על גבו, אתגר קומי לאור השקר של סנצ'ו. כפי שצוין קודם לכן, משבצת ההומור אינה המקום היחיד בו מתפקד סנצ'ו פנסה לאורך הרומן, וזהו גם אינו תפקידו היחיד של הסיידקיק.
בספרות > הסיידקיק בספרות בלשית: שרלוק הולמס

בעוד שנראה כי המונח סיידקיק מציין את האדם שבא במקום השני במערכת יחסים הרואית, לא ניתן לומר שהסיידקיק מבצע תפקיד שאינו חיוני. בסדרת הספרים הבלשית של שרלוק הולמס, הסיידקיק דוקטור ווטסון משמש תפקיד נרטיב קריטי; בדומה לסנצ'ו פנסה, הדוקטור הוא דמות שניתן להתחבר אליה כאשר הוא עובד עבור גאון שיוצא מכלל הנורמה. ווטסון מספק לקוראים, שסביר להניח אינם מחזיקים בתעוזה הבלשית של הולמס, דמות עמה הם יכולים להזדהות יותר בפן האישי. הסופרת פטרישיה בריי אומרת על סיידקיקים ש"הם מעוררים עניין בקרב הקהל כאשר הם מדברים בגוף ראשון, במקביל להיותם מתעדים", ומדגימה את דבריה בעודה מתייחסת לדמות של ווטסון כאשר היא מציינת כי "ווטסון הוא מספר העל בסיפור, מטפל בפרטים היומיומיים בעבודה, כל זאת בעודו ממשיך לדבר בגוף ראשון, ובכך יוצר שער להזדהות הקורא עמו". ווטסון הופך את הגאון קשה העורף הולמס לקצת יותר סימפתי על ידי הוכחת נאמנותו לבלש.
התעלומות של שרלוק הולמס מוכיחות כי סיידקיקים יכולים לעיתים להיות מספרי על, כאשר ווטסון הוא בדרך כלל הדמות שמספרת על מעלילותיו של הולמס וממחישה כיצד סיידקיקים יכולים לפעמים להיות הדמות שנקודת המבט שלה היא זו המתעדת את שקורה, למרות שהם אינם מוקד הסיפור והוא לא מדבר עליהם. כיוון שדוקטור ווטסון מספר לקוראים את המתרחש בסיפור, הוא תופס את הולמס כדי שיסביר לו צעד אחר צעד על קפיצות ההיגיון שלו ותובנותיו לגבי דברים שעבור הקורא, עדיין נמצאים בגדר מסתורין. זאת על מנת שקהל הקוראים יבין מה בדיוק מאורע, באופן שבו נקודת מבט מבפנים לא בהכרח תגלה לו זאת.
הדיאלוג בין ווטסון והולמס מזכיר יחסים מודרניים של פרוטגוניסט-סיידקיק במונחים של קומיקאים בתוכניות אירוח; לג'וני קרסון היה את אד מקמהון, ולדייוויד לטרמן היה השותף פול שייפר. הפטפטת השוטפת והמהירה בין זוגות אלו מאפשרת לדמות הראשית - או למנחה התוכנית - להמשיך בשיח המבדר מאשר לפתח מונולוג. המנחים מספקים את ההומור לקהל, בעוד הסיידקיקים נוטים לספק תשובות ישירות וענייניות שנותנות מקום לבדיחות, דינמיקה הדומה במקצת להתנהגותו הבדרך כלל ריאליסטית של סנצ'ו פנסה כלפי הנלעגות של דון קישוט.
בספרות > מחזות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בספרות > ספרי קומיקס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פרק זה מתייחס לספרי הקומיקס האמריקאים בלבד.
בספרות > ספרי קומיקס > רקע

ספרי קומיקס מוקדמים, אשר שיבחו אותם עצם היותם מבוססים על עקרון 'הטוב מנצח את הרע', היו בנוסף נגועים בסטריאוטיפים גזעניים, היו בעלי דיאלוגים חסרי כל רגישות ובעלי תיאורים של אידיאלים בעלי גישה אתנוצנטרית - אשר בדרך כלל באו לידי ביטוי באמצעות תפקידו של הסיידקיק. היכן שיש גיבור, ישנו גם סיידקיק; במשך אלפי שנים אותם המשועבדים לכאורה קישטו את דפי הספרות, גם במקרא. זה אופייני לסיידקיק, לעיתים קרובות הוא פועל בתור משקל נגד מאופק ופחות נראה לידי ביטוי בהקשר לגיבור הסיפור.
בתחום ספרי הקומיקס, הסיידקיק חוזר לתחילת דרכו של הז'אנר, בו תפקידו היה לעיתים קרובות לשמש כבסיס לאנתחתא קומית. בעוד מספר סיידקיקים מכובדים היו קיימים בשנות ה-40 (כמו רובין של באטמן), הם למעשה היו לרוב אווילים חביבים שכל מבוקשם היה לא יותר מאשר לרצות את אדוניהם - גיבורי העל אותם הם שירתו, וככאלו, הסיידקיקים לעיתים נכתבו כמיעוטים במהלך תקופה זו - לרוב כאסייתים ואמריקאים-אפריקאים, אשר החברה בדרך כלל התייחסה אליהם כפחותי ערך. חוקי ג'ים קרואו משלהי המאה ה-19 עדיין השתרשו באמריקה: שחורים היו בעלי מעמד נפרד אבל שווה, ובמקביל פרצה מלחמת העולם השנייה והחייתה את האידאולגיות הגזעניות כלפי אסייתים; לאחר המתקפה על פרל הארבור, כלל האסייתים הפכו יעד להשפלה ולאתנחתא קומית בתקשורת. כתוצאה מכך המיעוטים לא נכללו כגיבורים בעולם הקומיקס, שם גילמו את תפקידם כעוזרים נחותים, ולרוב כסטריאוטיפים הגרועים ביותר.
בספרות > ספרי קומיקס > בנוף החברתי

ספרי הקומיקס בזירה של שנות ה-40 לא הפכו אף קבוצת מיעוט לכוכב הראשי בהם, כאשר במקום זאת הם מילאו תפקיד שהיה צפוי מראש באמריקה של לפני זכויות האזרחים: הסיידקיק המשועבד. כשהם כותבים במודע על חלק מהדמויות שלהם באופן זה, ספרי הקומיקס - הספרות של ה"חפים מפשע" - מקדמים מיעוטים כלא שווים. גיבור אמריקאי-אפריקאי בתפקיד הגיבור הראשי לא צץ לו כלל עד שנות ה-60, וגם אז, התגלתה לה שורה של בעיות. אותו גיבור ראשי ראשון לוהק בתור הפנתר השחור ככוכב סדרת ספרי הקומיקס Jungle Action, אשר לא האריכה ימים. אפשר לטעון כי "זה רק היה חלק מאותם הזמנים", או שדימויים מסוג זה היו נפוצים ברוב אמצעי התקשורת האמריקאים בתקופה זו, שהייתה זמן מלחמה והופצו סרטי, עיתוני ומגזיני תעמולה, אך בז'אנר הנשלט על ידי גברים לבנים חסונים מחופשים בטייץ צמודים, נראה כי נידוי המיעוטים נוכח במיוחד. הדמויות בהם אנו נתקלים כאן לא נוצרו באופן שונה משאר הדמויות במטרה להשיג את אהדתם של הקוראים האמריקאים. לחלופין, יצירת דמותו של הסיידקיק בקומיקס - ליצן חצר רדוד עם תכונות מתגמלות מוגבלות, השאיר פתח למיעוטים בעל רקע גזעני להיכלל בו, אולם באופן שמספק סטריאוטיפים בעלי אופי גזעני.
בספרות > סיידקיק בספרות העברית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בקולנוע

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בטלוויזיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
סיידקיקים בטלוויזיה בדרך כלל ממלאים תפקיד מרכזי ביחס לכוכב. דוגמאות כוללות את: אתל מרץ ללוסי ריקרדו (אני אוהב את לוסי), אד נורטון לראלף קרמדן (ירח הדבש), Screech Powers לזאק מוריס (Save by the Bell), מייג'ור רוג'ר הילי למייג'ור אנתוני "טוני" נלסון (I Dream of Jeannie), או אפילו קבוצה של אנשים כמו ה-Sweathogs to Mr. Kotter (ברוכים הבאים חזרה, Kotter). צמדים בעלי חשיבות שווה בטלוויזיה כמו קייט מקארדל ואלי לואל (קייט ואלי), אוסקר מדיסון ופליקס אונגר (הזוג המוזר), ברט מאבריק ובארט מאבריק (מאבריק), או לאברן דה פאציו ושירלי פיני (לברן ושירלי), לפעמים שניהם נקראים sidekicks זה לזה, אם כי המובן הרגיל של המונח מציין אי שוויון.
תוכניות אירוח רבות בטלוויזיה עושות שימוש בסיידקיק כמנחה שותף אשר לו תוכנית יחד עם הכוכב הראשי. אד מקמהן שיחק את התפקיד הזה בצורה מפורסמת עם ג'וני קרסון ב"תוכנית הלילה בכיכובו של ג'וני קרסון", אנדי ריכטר לקונאן או'בריאן בתוכנית "לילה מאוחר עם קונאן או'בריאן", "תוכנית הלילה וקונאן". המופע המאוחר עם קרייג פרגוסון העסיק סייד-קיק רובוט מכני בשם ג'וף פיטרסון (בקולו של ג'וש רוברט תומפסון).
קלרנס גילארד הודיע לצופים בפרסומת בטלוויזיה של ווקר טקסס ריינג'ר שהוא לא הצד של צ'אק נוריס, במקום זאת אמר בהומור " זהו הצד של צ'אק נוריס" על צילומים של נוריס בועט בנבל.
דון קישוט עם סנצ'ו פנסה
עוד אני הולך (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  יקי יושע
 הופק בידי:  דורית יושע
 תסריט:  יקי יושע
 שחקנים ראשיים:  דני גבע נינה קוטלר עמוס לביא דביר בנדק מרינה שויף ראידה אדון
 מוזיקה:  ריצ'רד ברגר
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  יקי יושע בע"מ
 הקרנת בכורה:  30 בדצמבר 2010
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
"עוד אני הולך" הוא סרטו העלילתי השמיני באורך מלא של הבמאי יקי יושע. הסרט מבוסס על ספרו העלילתי של הבמאי תחת אותו השם ולדברי יושע: ”עוד אני הולך הוא האח הגדול של "שלום", ומציג את הצעירים המתחבטים במצב החברתי והפוליטי שהם חיים בו, כשהם מבוגרים בשנות דור. הסרט שילך בעקבות הספר, יתחקה אחר יפי הבלורית והתואר שבלוריתם כבר נשרה, שהתואר שלהם מפוקפק, ושהמקום שבו הם חיים – לא עלינו.”
פרטי העלילה

מיקי, בוגר סיירת ובכיר בשב"כ לשעבר, מוצא עצמו בסיומו של ליל הימורים שבו הגיע לחוב עצום, מוטל בשלולית.
עד שהוא מחלים מהתקף לב, אנו למדים שהוא נשוי לאורה, אלכוהוליסטית בהווה והבטחה גדולה בעבר, שבתו (יעל איזנברג) שונאת אותו ובו בעת אוהבת אותו, שהוא קשור לאולגה, עובדת בזנות, ושרשת הביטחון של החברים לנשק חלפה עם הרוח.
תוך כדי ניסיון להתחמק מחיבוטי נפש מכאיבים של "איפה טעינו", מיקי נמלט מפני גובי חובות אלימים.
הערות שוליים

↑  מתוך ריאיון לעיתון "גלריה", 9 באוגוסט 2007
עונת 1999/2000 בסרייה א'

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  29 באוגוסט 1999 – 14 במאי 2000 (260 ימים)
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  לאציו
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  764 (2.5 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  אוקראינה אנדריי שבצ'נקו   (24 שערים)
 → 1998/19992000/2001 ←
 
עונת 1999/2000 בסרייה א' הייתה העונה ה-98 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-29 באוגוסט[דרושה הבהרה] 1999 והסתיימו ב-14 במאי 2000.
בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
ורונה, טורינו, לצ'ה ורג'אנה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
לאציו זכתה באליפות הליגה בפעם השנייה בתולדות המועדון.
בסיום העונה, ב-8 בספטמבר 2000 נערך משחק של הסופר קאפ האיטלקי בו לאציו ניצחה את אינטר 3:4 וזכתה בגביע.
בסיום העונה לסרייה ב' ירדו טורינו, ונציה, קליארי ופיאצ'נצה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו ויצ'נצה, אטאלנטה, ברשה ונאפולי.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | לאציו | 34 | 21 | 9 | 4 | 64 | 33 | 31 | 72 | זכייה בליגה   העפלה לליגת האלופות |
| 2 | יובנטוס | 34 | 21 | 8 | 5 | 46 | 20 | 26 | 71 | העפלה לליגת האלופות |
| 3 | מילאן | 34 | 16 | 13 | 5 | 65 | 40 | 25 | 61 | העפלה לליגת האלופות |
| 4 | אינטר | 34 | 17 | 7 | 10 | 58 | 36 | 22 | 58 | זכייה בגביע איטליה  העפלה לליגת האלופות |
| 5 | פארמה | 34 | 16 | 10 | 8 | 52 | 37 | 15 | 58 | העפלה לגביע אופ"א |
| 6 | רומא | 34 | 14 | 12 | 8 | 57 | 34 | 23 | 54 | העפלה לגביע אופ"א |
| 7 | פיורנטינה | 34 | 13 | 12 | 9 | 48 | 38 | 10 | 51 | העפלה לגביע אופ"א |
| 8 | אודינזה | 34 | 13 | 11 | 10 | 55 | 45 | 10 | 50 | העפלה לגביע אינטרטוטו |
| 9 | ורונה | 34 | 10 | 13 | 11 | 40 | 45 | 5- | 43 | העפלה לגביע אינטרטוטו |
| 10 | פרוג'ה | 34 | 12 | 6 | 16 | 36 | 52 | 16- | 42 |  |
| 11 | בולוניה | 34 | 9 | 13 | 12 | 32 | 39 | 7- | 40 |  |
| 12 | רג'אנה | 34 | 9 | 13 | 12 | 31 | 42 | 11- | 40 |  |
| 13 | לצ'ה | 34 | 10 | 10 | 14 | 33 | 49 | 16- | 40 |  |
| 14 | בארי | 34 | 10 | 9 | 15 | 34 | 48 | 14- | 39 |  |
| 15 | טורינו | 34 | 8 | 12 | 14 | 35 | 47 | 12- | 36 | ירדה ליגה |
| 16 | ונציה | 34 | 6 | 8 | 20 | 30 | 60 | 30- | 26 | ירדה ליגה |
| 17 | קליארי | 34 | 3 | 13 | 18 | 29 | 54 | 25- | 22 | ירדה ליגה |
| 18 | פיאצ'נצה | 34 | 4 | 9 | 21 | 19 | 45 | 26- | 21 | ירדה ליגה |
כדורגלנים מצטיינים

אנדריי שבצ'נקו (אוקראינה אוקראינה) שחקנה של מילאן כבש 24 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
התאחדות הכדורגל האיטלקית העניקה פרסים לשחקנים מצטיינים:
כדורגלן השנה - פרנצ'סקו טוטי, רומא
כדורגלן זר של השנה - אנדריי שבצ'נקו (אוקראינה אוקראינה), מילאן
כדורגלן איטלקי של השנה - פרנצ'סקו טוטי, רומא
שוער השנה - פרנצ'סקו טולדו, פיורנטינה
בלם השנה - אלסנדרו נסטה, לאציו
עונת 2000/2001 בבונדסליגה

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  11 באוגוסט 2000 – 19 במאי 2001 (282 ימים) 
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  באיירן מינכן
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  897 (2.93 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  9,461,600 (30,920 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  בוסניה והרצגובינה סרגיי ברברז (המבורג)   דנמרק אבה סאנד (שאלקה 04): 22 שערים כל אחד
 → 1999/20002001/2002 ←
 
עונת 2000/2001 הייתה העונה ה-38 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-11 באוגוסט 2000 והסתיימה ב-19 במאי 2001.
פ.צ. קלן, בוכום ואנרגי קוטבוס (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) עלו מהליגה השנייה.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-16-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה.
באיירן מינכן זכתה בתואר האליפות בפעם ה-16 בתולדות המועדון ובפעם השלישית ברציפות. ערב מחזור הנעילה של הליגה, הובילה באיירן מינכן על סגניתה שאלקה 04 בשלוש נקודות, אולם בהפרש שערים נחות יותר. באיירן מינכן זכתה באליפות לאחר תיקו 1-1 נגד המבורג שהושג משער של פטריק אנדרסון בבעיטה חופשית בתוספת הזמן של המשחק, בעוד ששאלקה 04 ניצחה 3-5 את אונטרהאכינג אך כאמור הניצחון לא הספיק לאלקה שהסתפקה במקום השני לאותה עונה.
אונטרהאכינג, איינטרכט פרנקפורט ובוכום ירדו לבונדסליגה השנייה.
כדורגלנים מצטיינים

סרגיי ברברז הבוסני, שחקנה של המבורג, ואבה סאנד הדני, שחקנה שאלקה 04, כבשו כל אחד 22 שערים וזכו יחדיו בתואר מלך השערים של הליגה.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | באיירן מינכן (אלופה) | 34 | 19 | 6 | 9 | 62 | 37 | 25 | 63 | העפלה לליגת האלופות |
| 2. | שאלקה 04 | 34 | 18 | 8 | 8 | 65 | 35 | 30 | 62 | העפלה לליגת האלופות |
| 3. | בורוסיה דורטמונד | 34 | 16 | 10 | 8 | 62 | 42 | 20 | 58 | העפלה לליגת האלופות |
| 4. | באייר לברקוזן | 34 | 17 | 6 | 11 | 54 | 40 | 14 | 57 | העפלה לליגת האלופות |
| 5. |  הרטה ברלין | 34 | 18 | 2 | 14 | 58 | 52 | 6 | 56 | העפלה לגביע אופ"א |
| 6. | פרייבורג | 34 | 15 | 10 | 9 | 54 | 37 | 17 | 55 | העפלה לגביע אופ"א |
| 7. | ורדר ברמן | 34 | 15 | 8 | 11 | 53 | 48 | 5 | 53 | העפלה לגביע אינטרטוטו |
| 8 | פ.צ. קייזרסלאוטרן | 34 | 15 | 5 | 14 | 49 | 54 | 5- | 50 |  |
| 9. | וולפסבורג | 34 | 12 | 11 | 11 | 60 | 45 | 15 | 47 | העפלה לגביע אינטרטוטו |
| 10. | פ.צ. קלן | 34 | 12 | 10 | 12 | 59 | 52 | 7 | 46 |  |
| 11. | מינכן 1860 | 34 | 12 | 8 | 14 | 43 | 55 | 12- | 44 | העפלה לגביע אינטרטוטו |
| 12. | הנזה רוסטוק | 34 | 12 | 7 | 15 | 34 | 47 | 13- | 43 |  |
| 13. | המבורג | 34 | 10 | 11 | 13 | 58 | 58 | 0 | 41 |  |
| 14. | אנרגי קוטבוס | 34 | 12 | 3 | 19 | 38 | 52 | 14- | 39 |  |
| 15. | שטוטגרט | 34 | 9 | 11 | 14 | 42 | 49 | 7- | 38 |  |
| 16. | אונטרהאכינג | 34 | 8 | 11 | 15 | 35 | 59 | 24- | 35 | ירדו ליגה |
| 17. | איינטרכט פרנקפורט | 34 | 10 | 5 | 19 | 41 | 68 | 27- | 35 | ירדו ליגה |
| 18. | בוכום | 34 | 7 | 6 | 21 | 30 | 67 | 37- | 27 | ירדו ליגה |
סיסג'נדר

סיסג'נדר (באנגלית: Cisgender, לעיתים ציסג'נדר או בקיצור: סיס) הוא מונח המתאר מצב בו אדם חש התאמה בין זהותו המגדרית לבין ייעודו המגדרי או לבין זוויגו. זאת בניגוד לאדם טרנסג'נדר, למשל, שלא חש התאמה כזו.
יש המעדיפים הגדרה על דרך השלילה של המושג, לפיה סיסג'נדר הוא כל מי שאינו טרנסג'נדר, ג'נדרקוויר או קרוסדרסר.
אטימולוגיה וטרמינולוגיה

למונח "סיסג'נדר" יש רישא בשפה הלטינית "cis" (תעתיק: ציס או קיס), שפירושו: "בצד הזה של", שהיא מילת ההיפוך לרישא "trans" (תעתיק: טראנס) שפירושה "מול" או "בצד השני". שימוש ברישות אלו ניתן למצוא בהבחנת ציס-טראנס בכימיה, בדיקת ציס-טראנס או השלמה בגנטיקה, סיסקאי וטרנסקאי משני צדי נהר הקאי בדרום אפריקה, בצפון הקווקז (מנקודת המבט הרוסית) ובמונח הרומי העתיק "גאליה קיסאלפינה" (כלומר, "גאליה שבצד הזה של האלפים"). במקרה של מגדר, הרישא cis משמשת כדי להתייחס להתאמה בין הזהות המגדרית שאדם יודע וחש לגבי עצמו לבין הייעוד המגדרי שלו בעיני אחרים, כגון החברה או הוריו.
אלי ר' גרין מסבירה שהמונח סיסג'נדר עדיף על המונח "נורמלי מגדרית", משום שאינו רומז על כך שהזהות הטרנסג'נדרית היא לא נורמלית.
הסקסולוג הגרמני פולקמאר זיגוש עושה שימוש במונח "cissexual" (בגרמנית: "zissexuell") בפרסום רשמי במאמרו משנת 1998‏ "The Neosexual Revolution", בו הוא מצטט מאמר אחר שלו, משנת 1991,‏ "Transsexuals and our nosomorphic view", כמקור למונח. כמו כן גם השתמש במונח בכותרת של מאמרו משנת 1995,‏ "Transsexual desire and cissexual defense".‏
במונחים "סיסג'נדר" ו-"סיססקסואל" נעשה שימוש במאמר משנת 2006 שפורסם בכתב העת "Journal of Lesbian Studies"‏ ובספר משנת 2007 מאת ג'וליה סרנו בשם "Whipping Girl".‏ לאחר מכן, המונח הפך לפופולרי במידה מסוימת בקרב אקטיביסטים וחוקרים דוברי אנגלית. ג'ילנה אנטין כתבה בשנת 2009 כי המונח סיס-סקסואל נועד "להראות שישנן הנחות מוטבעות, אשר מקודדות בקונפורמיות שאנו מצפים שתהיה חלקה".
ג'וליה סרנו משתמשת גם במונח "סיס-סקסיזם", שפירושו האמונה כי "טרנסקסואלים הם נחותים, או שהם פחות אותנטיים, מאשר סיס-סקסואלים". בשנת 2010, המונח "פריבילגיה סיססקסואלית" הופיע בספרות אקדמית; משמעותו של המונח: "אוסף של יתרונות שיש לאנשים, לא משום שהרוויחו אותם, אלא רק כי הם מזדהים עם המגדר שיוחס להם בעת לידתם, ושאותם הם צוברים אך ורק בגלל זהותם הסיסג'נדרית".
בחודש פברואר 2014, פייסבוק החל להציע אפשרויות מגדר "מותאמות אישית", המאפשר למשתמשים להזדהות עם מונחים הקשורים למגדר אחד או יותר מרשימה שנבחרה, כוללים סיס, סיסג'נדר ואחרים. המונח "סיסג'נדר" נוסף למילון האנגלי של אוקספורד ביוני 2015, תחת ההגדרה: "התייחסות לאדם אשר תחושת הזהות האישית שלו תואמת למין ולמגדר שיוחסו לו או לה במהלך הלידה (בניגוד לטרנסג'נדרים)."