stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טקס החתונה באפריקה
שמלות חתונה באפריקה

שמלות חתונה באפריקה הן ייחודיות מאוד. ישנם סגנונות שונים לשמלות הכלה, בעיקר מהסיבה שיש בחתונה טקסים רבים ולכל אחד מהם יש להתאים שמלה שונה. כל שמלה היא ייחודית בפני עצמה. על חלקן יש סמלים ועיטורים שונים. השמלות הן מאוד מושקעות, צבעוניות ומחויטות גם בחתונות של בעלי המעמד הגבוה וגם בקרב בני המעמד הנמוך.
יש לציין כי הזמנים השתנו וכיום כבר כמעט ולא ניתן למצוא כלות אשר לובשות שמלות חתונה אפריקאיות מקוריות מה-"אסכולה הישנה", אבל גם על השמלות החדשות יש מוטיבים אפריקאים מובהקים. הבדים השימושיים ביותר עבור שמלות חתונה הם אנקרה ותחרת וואל.
בדרך כלל החתן והכלה מתואמים ביניהם בסוג הבד שממנו נתפרים השמלה והחליפה של החתן כך שלא ניתן לטעות במי הזוג המאושר. כל שמלה נתפרת במיוחד עבור הכלה ולכן הסגנון המיוחד שבו כל כלה בוחרת לתפור את הבדים הוא מה שהופך כל שמלה לייחודית ומיוחדת במינה.
מאכלים מסורתיים בחתונות אפריקאיות

לאוכל המוגש בחתונות באפריקה יש משמעות גדולה משום שרמת ההשקעה של הזוג באוכל המוגש משקפת את רמת האכפתיות שלו מהחוויה שהוא מציע לאורחים.
להלן דוגמאות למאכלים קלאסיים אשר מוגשים בחתונות אפריקאיות:
אורז Jollof: אורז הוא מצרך פופולרי אשר מזוהה באופן מובהק עם תזונת אפריקה ומשתלב בדרכים רבות ומגוונות בתפריט המוגש בחתונות באפריקה. אורז Jollof ידוע בתור "אוכל של מסיבות". זהו אורז בטעם רגיל המותאם לטעם הגנאי המבושל יחד עם עגבניות, תבלינים ובשר.
בננות מטוגנות: גם כן מבוסס על מצרך עיקרי ביבשת.
טלה/כבש: מנה בשרית שנהוג להגיש בחתונות. בשר, או יותר נכון Bush Meat הוא חלק חשוב, עיקרי והכרחי בכל אירוע אפריקאי כאשר הטלה והכבש נחשבים למעדני בשר. דוגמאות לתבשילי בשר: בשר יען בנוסח דרום אפריקאי, משוואי וטאג'ין מצפון אפריקה, אוגאלי נא-ניימה צ'ומה ממזרח אפריקה ועוד.
אגוזים קלויים: הגשה של אגוזים קלויים לאורחים היא דרך להראות להם שהם רצויים ומוזמנים באירוע. עוד מנהג הקיים באפריקה הוא שהגבר יכול להעניק שלושה אגוזים לאביה של האישה אליה הוא מעוניין להינשא כדרך לבקש את ידה ובנוסף, גם הצ'יף של השבט משתמש באגוזים אלו על מנת לקבל החלטות שבטיות.
יין פאלם: משקה אלכוהולי שמוכן על בסיס פרי הדקל. מתוק ומרענן, מוגש בדרך כלל לצד הארוחה (אדום או לבן).
בירה מסורתית של דרום אפריקה: הבירה המסורתית הוכנה מדגנים מקומיים, בעיקר דורה. בשל היותה יקרה מאוד, הפכה הבירה לחלק בלתי נפרד מטקסים רבים, למשל טקסי אירוסין וחתונה.
קוסקוס: מאכל צפון אפריקאי מסורתי העשוי מסולת אשר עוברים התפחה על ידי מים בתהליך של אידוי. ארוחות קוסקוס נחשבות לארוחות חגיגיות בקרב צפון אפריקאים מלוב ועד תוניס. מנת הקוסקוס מוגשת בליווי תבשילים בשריים וצמחוניים.
השפעת האסלאם והנצרות על טקס החתונה באפריקה

התושבים באפריקה הושפעו מדתות הנצרות והאסלאם וחלק מן ההשפעה ניכרת בטקס החתונה כפי שהוא מבוצע כיום.
הטקס לא התבסס מעולם על איחוד זוג אוהבים אלא על חיבור בין גבר ואישה בתוך שבט או איחוד שני שבטים דרך טקס החתונה. המשפחה מאז ומעולם היוותה חלק גדול מטקס החתונה המסורתי באפריקה כאשר האיחוד בין שתי המשפחות בא לידי ביטוי בטקס. בעצם, מטרת החתונה היא קירוב של שתי משפחות. גם כיום ניתן לראות בחתונה המסורתית באפריקה המשך של קיום טקס המקרב משפחות כאשר מטרת הטקס היא להמשיך את מסורת זו בחתונה המסורתית בנוסף לקיום טקס חתונה מודרנית.
המודרנה אילצה את המשפחות אפריקאיות לקיים שני טקסי נישואין בתרבות המערבית. טקס אחד מחובר לתרבות המודרנית של ימינו ונעשה בכנסייה, וטקס שני יותר מסורתי אשר כולל מנהגים מסורתיים אשר תוארו לעיל. אפריקנים רבים יסכימו כי מגמות המודרניזציה השפיעו ושינו את טקס החתונה. כיום, אפריקאים מודרניים יעדיפו ללכת לבית המשפט ולהסדיר את הנישואין באופן המקובל בחוק ולא רק להתחתן בטקס מסורתי חגיגי.
נשאלת השאלה איך כל זה התחיל. דעה רווחת אחת היא כי המיסיונרים שהגיעו לאפריקה לא הביאו רק דת אלא גם מסורות משלהם, כגון חתונה בכנסייה. הם השפיעו על הילידים עם הנצרות ומסורות אחרות שלהם שחלקן כוללות לבישת בגדי חתונה מערביים בכנסייה. השפעה זו גדלה לאורך השנים כאשר נשים מתחתנות בשמלה לבנה והגבר לבוש בחליפה.
בנוסף, העובדה כי נישואים פוליגמיים אינם חוקיים כיום ברוב המדינות באפריקה הוא ככל הנראה גם כן בעקבות השפעות מערביות על האפריקאים. אחד ההסברים לכך הוא שהתורה עליה מתבססת הנצרות אינה תומכת בפוליגמיה.
השפעה מערבית נוספת היא החינוך הפורמלי אשר בא לידי ביטוי בירידה במספר נישואי השידוך ועליית גיל הנישואין. צעירים אפריקאים מתחתנים בגיל מבוגר יותר ביחס לגיל הנישואין מלפני דור אחד או שניים, זאת בעקבות מודעות נשים ופיתוח שאפתנות. הנשים כיום לא ממהרות להתחתן בגלל הרצון לפתח קריירה בלב שלם או לספק את עצמן דרך פלטפורמה שעליה הן יוכלו לתרום לצרכים של המשפחה שלהן.
המוסלמים באפריקה ניסו לבצע במסגרת טקסי החתונה את המסורות בהן דגלו מלומדים מוסלמים שונים. אחד הביטויים להשפעות אלו הוא המסורת האפריקנית הנעלמת שכלה צריכה להיות בתולה. ההסברים לרצון לשינוי בתחום זה בקרב האפריקאים מבוססים על התאמה מינית ופריון. עם זאת, האסלאם אינו מאפשר רמה כזו של חופש, דבר המייצר התנגשות בין האסלאם למסורות אפריקאיות.
החוק המוסלמי אינו קובע טקס דתי מיוחד לכריתת חוזה הנישואים (הכתובה). עריכת הטקס מסורה לרשותו של הקאדי או מישהו אחר ולכן אין אפוא אחידות בעריכת הטקסים. לפי מוחמד "אין רווק באסלאם" וכל אדם צריך להתחתן. החוק המוסלמי חושב את הנישואין למעשה אזרחי, התלוי בהצעת צד אחד ובהסכמת צד אחר. לדעת בני סונה, יש להקדים את ההצעה להסכמה על מנת לעמוד על כוונות הצדדים.
כל אלו מזכירים מעט מן המסורות האפריקניות המיושנות יותר ומתיישבות עם המסורת עוד לפני כניסת האסלאם. לכן האסלאם אשר נכנס כדת חזקה מאוד ביבשת אפריקה לא נראית כמי ש"שיבשה" את הליכי החתונה האפריקאית, אלא הוסיפה על המסורות הקדומות.
מנהגים ומסורות בחתונות באפריקה

המנהגים והמסורות בטקסי החתונה באפריקה התפתחו לאורך מאות שנים ולמרות ההתמערבות חלקן עדיין מתבצעות עד היום. ביבשת אפריקה, טקסי החתונה של היום מתקיימים באווירה מסורתית לצד המנהגים המערביים. כלומר, חתונות רבות מתקיימות כאשר הן משלבות אלמנטים מהחתונות האפריקאיות המסורתיות של השבט המקורי של הנישאים. המקום בו מתקיים טקס החתונה אינו רלוונטי לשימוש באלמנטים מסורתיים משום שהזוג הנישא משתמש באלמנטים הקשורים לשבט גם אם אינם גרים בקרבת מקום השבט יותר. המנהגים והמסורות אשר מקיימים תושבי אפריקה אינם חובה בטקס החתונה האפריקאית אלא נעשים על ידי מי שמרגיש שהוא רוצה לכבד את המסורת ממנו הגיע ואת השבט אליו השתייכו אבותיו. נדגים לפי האזורים באפריקה את המסורות הנהוגות באמצעות שבטים מרכזיים מאותו אזור.
מנהגים ומסורות בחתונות באפריקה > צפון אפריקה > לוב

כחלק מן הטקסים שמתקיימים בלוב, ישנו טקס שבו החתונה מתקיימת באוהל בחצר של הבית. הטקס הוא בדרך כלל אסלאמי. חתימת חוזה הנישואין מתבצע בבית הכלה, ואת הטקס והחגיגות יכולים לבצע ביום אחר במקום אחר. גוף הכלה חייב להיות מכוסה לפי המסורת, אך לאחרונה יש כל מיני הקלות והכלה יכולה ללבוש שמלת כלה מערבית וחשופה יותר. בטקס החתונה האסלאמי הזוג הטרי אוכל את ארוחת הערב בבדידות מן האורחים. בדרכם לבית החדש הקהל משליך על הזוג אורז וסוכריות למזל טוב.
מנהגים ומסורות בחתונות באפריקה > צפון אפריקה > מרוקו

רוב החתונות במרוקו מתאפיינות בכך שהחתונה נמשכת בין שלושה ימים לשבוע, תלוי באזור בו המשפחה גרה במרוקו. בחגיגות אלה המשפחות מציגות את עושרן באמצעות בגדים, מוזיקה, אומנות או מאכלים אותם מגישים. שמלת הכלה לרוב עשויה כפתן והיא מעוצבת כחלוק ארוך העשוי. חומרים חלופיים לשמלת הם משי, סאטן, שיפון או בדים עשירים אחרים. ביום החתונה עצמו הטקס מתחיל עם שירים וריקודים, קריאה של פסוקי קוראן ושירים בשבח הנביא מוחמד. בתוך חדר החתונה, החתן והכלה נישאים על כיסא גדול הנקרא "אמריה" כאשר הם מלווים מוזיקה של להקה מסורתית וכך כל האורחים חולקים כבוד לחתן ולכלה. בנוסף, במהלך הטקס הכלה מחליפה תלבושות על מנת להיראות במיטבה לשם כך היא נעזרת בצוות עוזרות.
מנהגים ומסורות בחתונות באפריקה > דרום אפריקה > שבט הזולו

אחת הדרכים לביצוע טקס החתונה במדינת דרום אפריקה באה לידי ביטוי אצל שבט הזולו, השבט הגדול ביותר בדרום אפריקה. המנהג הבולט שבו הוא החלפת הבגדים של הכלה שלוש פעמים כאשר המטרה היא להרשים את החותנים שלה. בנוסף, הכלה חובשת לראשה מחבוש (נוצות רבות ושיער אנושי המייצרים סוג של כתר גדול ומפואר) העשוי משיערותיה של אימה. לאחר מכן ממשיך הטקס בביתו של החתן, שם שוחטים פרה כאות לקבלת משפחתו של החתן אל חיקם של משפחת הכלה. הטקס מסתיים בכך שהכלה מניחה כסף בבטנה של הפרה שנשחטה ולאחר מכן הכלה מחלקת שמיכות לבני משפחתו של החתן כמתנה סופית.
מנהגים ומסורות בחתונות באפריקה > דרום אפריקה > אנגולה

כל זוג העומד להינשא מלווה על ידי יועצת אשר מורה להם מה לעשות בהכנות לקראת הטקס עצמו וגם מה לעשות לאחר החתונה. כמו כן, כל אישה שהגבר בוחר לעצמו עוברת סדרת חינוך אצל "אישה נחשבת" במשפחתו (דודתו או סבתא מצד האב) וכך מבטיח לעצמו רעיה לתפארת. בעבר, החתן היה הולך לעבוד בשדה של אביה של רעייתו לעתיד ובנוסף עוזר בעבודות הבית לאימה של הכלה המיועדת. כיום, בגלל שגברים החלו לעבוד במשרות מלאות, החתן ומשפחתו מעניקים מתנות למשפחה של הכלה במקום. ביום החתונה היועצת סוחבת את הכלה על גבה לבית ארוסה ותפקידו של החתן הוא להכין את המיטה. חשוב לציין שפוליגמיה באנגולה מקובלת יותר ממונוגמיה אך החתן מצידו מחויב לתת יחס שווה לכל אישה איתה הוא מתחתן.
מנהגים ומסורות בחתונות באפריקה > מזרח אפריקה > שבט הנואר

בעוד בשבטים אחרים משדכים בין החתן לכלה או נותנים להם לבחור את הזיווג המתאים להם, בשבט הנואר בוחר הנער בצעירותו את הנערה עמה הוא רוצה להתחתן ואף נוסע למרחקים על מנת למצוא אותה. כל זאת בעזרת חבר אשר מלווה אותו ונקרא על כך "המלווה שלו".
הנער יציע נישואין לנערה המוצאת חן בעיניו והיא תסכים רק במידה ויש לו צאן להציע כמתנה. כאשר הנערה מסכימה, הנער חוזר למשפחתו ומבקש את ידה של הנערה ממשפחתה. כל עוד למשפחת הנער ישנו צאן ושם טוב, אין סיבה שידחו את ההצעה.
הטקס, הכולל הכנת בירה, נערך בבית הכלה כאשר בבית החתן מתקיימים הילולות, שירים וריקודים אל תוך הלילה. טקס החתונה כולל בתוכו את המיקוח על הצאן בין המשפחות, את ריקוד החתונה וכמובן בצהריים ובערב מעלים עולה בשם החתונה. המיקוח על הצאן מתרחש לכל אורך הבוקר והצהריים של יום החתונה כאשר לאחר מכן הצעירים מתקדמים יחד אל עבר האזור בו מתרחש יתרת הטקס. כחלק מן הטקס, זועק החתן לרעייתו הטרייה שהיא תלד לו בן זכר. מטרת הזעקה היא הבקשה לבן זכר ראשון מתוך הנישואין. כפי שציין קודם, ילדים הם חלק מרכזי של המשכיות המשפחה ומהווים חלק גדול בחיים הבוגרים של האפריקאים. לאחר מכן, מתרחש טקס משני של העלאת עולה של שור שהרגו למטרה זו. זוהי מתנה אשר ניתנת למשפחתו של החתן ממשפחת הכלה. הבשר ברובו נאכל על ידי משפחת החתן, חלקו נלקח לבני משפחה מבוגרים שלא היו יכולים להגיע לטקס וגם מתחלק בין בני משפחה ששמרו על הצאן או סייעו בהכנת החתונה. לאחר מכן הטקס ממשיך בפלירטוטים, ריקודים ויחסי מין. הצעירים כולם אוכלים את מאכליה שעבדה עליהם הכלה בזמן שהחתן צם. בבוקר שלאחר מכן, בני המשפחה כולם קמים ושותים מן הבירה וחוזרים למשא ומתן על הצאן. רק כאשר התינוק ייוולד יהיה זה הסימן שטקס החתונה והמיקוח על הצאן הסתיים. לפיכך ניתן להבין שטקס החתונה נמשך זמן רב.
מנהגים ומסורות בחתונות באפריקה > מזרח אפריקה > אתיופיה

באתיופיה ישנם שבטים רבים השונים אחד מהשני בצורה מהותית. כלומר, ישנם שבטים שעדיין מתקיימים בצורה מסורתית את טקס החתונה וישנם אלו אשר השתלבו בחיים מערביים בעקבות ההשפעה החיצונית למדינה. בחלק משבטים אלה, הנישואין מתקיימים על ידי משא ומתן של שתי המשפחות. תהליך החתונה קורה כאשר מישהו מהצד של החתן נשלח כדי לבקש אישור לחתונה ועליו לוודא כי החתן והכלה המיועדים אינם קרובי משפחה על ידי בדיקת השושלת שלהם מינימום של שבעה דורות. בפגישה השנייה מקבלים אישור פסק דין על הנישואין.
ביום החתונה, הנשים בבית של הכלה חוסמות את הכניסה לבית והגברים, החברים של החתן, מפלסים את דרכם ונכנסים בכוח לבית. לאחר מכן, הם משפריצים בושם, ובני המשפחה של הכלה שמה שירים כחלק מן המסורות של ההילולות.
באתיופיה ישנם נישואים קתוליים כאשר בנישואים קתוליים ישנה חשיבות עליונה לכך שהכלה תהיה בתולה, ואם היא איננה בתולה אז בני המשפחה מתביישים בה מאוד.
מנהגים ומסורות בחתונות באפריקה > מזרח אפריקה > קניה

בקניה, בנות ה'מסאי' גדלות עם נערים בני גילן ויוצרות עמן יחסים טובים, אך כשזה מגיע לנישואים, הבנות צריכות להתחתן עם מישהו מבוגר יותר מהן. בטקס החתונה, הן מקבלות ברכה מאחיהן על ידי יריקה על שיערן. לאחר מכן הן יוצאות מן הבית מלוות בבעלן הטרי וכך הן מתחילות את המסע אל ביתן החדש של הבעל. מסע זה יכול להיות משעמם וארוך, כ-13-16 שנים.
מנהגים ומסורות בחתונות באפריקה > מערב אפריקה > גאנה

טקס מסורתי בו החתן הולך לבית הכלה כאשר הוא מלווה על ידי משפחתו ושואל רשמית את ידה של הכלה בנוכחות חברים ובני משפחה. כשבועיים לפני החתונה עצמה, הבעל לעתיד, יחד עם אביו ועוד בני משפחה נוספים, מגיע לבית הכלה ועושה טקס מסביב לביתה המלווה ב"דפיקות" על הבית. מטרת הטקס היא להצהיר על כוונות הזוג. לטקס מביא איתו החתן ומשפחתו שני בקבוקי יין ומעט כסף. המשפחה של הכלה לוקחת את בקבוקי היין במידה והיא מעוניינת בחיתון של בני הזוג. ביום החתונה, משפחת החתן יושבת בצד מסוים ואילו משפחת הכלה יושבת בצד השני. הטקס מתחיל בברכות, תפילות והיכרויות. משפחת החתן תציג את הנדוניה ויכול להתפתח משא ומתן לגביו. הכלה לא נמצאת בכל התהליך הזה.
מנהגים ומסורות בחתונות באפריקה > מערב אפריקה > בנין

בשבט הבניין נהוג שהבנות מתארסות עם לידתן לנערים צעירים. כאשר הנערה והנער מתקרבים לבגרות המשפחה של הנער צריכה להתחיל לשלוח מתנות למשפחה של הנערה.
שני האבות יקבעו באופן משותף יום רשמי לטקס האירוסין של ילדיהם. ביום האירוסין יינתנו מתנות מסורתיות כמו יין, תמרים ואגוזים ממשפחת החתן למשפחת הכלה. לבסוף, על מנת להפוך את טקס הנישואין לרשמי, על החתן לתת תשלום למשפחת הכלה. ביום החתונה עצמו הכלה נלקחת אל בית המשפחה של החתן אבל הוריה אינם מורשים לנסוע איתה. עם הגעתה, על אחת מקרובות המשפחה של החתן יהיה לשטוף את ידי הכלה עם מים, דבר המסמל פוריות ומראה שהיא מתקבלת על המשפחה של בעלה. לאחר טקס זה אשר מכונה "טקס הטיהור" על הכלה לסעוד לבד.
לקריאה נוספת

Cynthia T. Cook, Polygyny; Did the Africans Get It Right?, Journal of Black Studies, Nov. 2007
Kanwal Mand, Place, Gender and Power in Transnational Sikh Marriages, Global Networks, 2002
Dominique Meekers, The Process of Marriage in African Societies: A multiple Indicator Approach, Population Council, 1992.
Julia Pauli, Celebrating Distinctions: Common and Conspicuous Weddings in Rural Namibia, Department of Anthropology, The University of Pittsburgh, Pittsburgh,2011
Ava Laboy Capo, Wedding Traditions From Around the World, AuthorHouse LLC, 2013
סלע (אדום)

| --- | --- |
סלע העתיקה באזור אדוםסלע העתיקה באזור אדום
 מיקום
 מדינה:  ירדן 
 קואורדינטות:  30°46′17″N 35°34′59″E﻿ / ﻿30.771388888889°N 35.583055555556°E﻿ / 30.771388888889; 35.583055555556
  (למפת ירדן מוגדלת) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלסלע(למפת ירדן רגילה) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלסלע
 
סלע היא עיר באדום המוזכרת בתנ"ך. בעבר זהותה על פי יוסף בן מתתיהו עם פטרה, אך כיום יותר מקובל לזהותה עם מוצב סלע ליד הכפר א-סלע צפונית מבצרה בצפון אדום, מדר' דרום מזרח לים המלח.
בתנ"ך

סלע מוזכרת בתנ"ך במלחמת אמציה מלך יהודה נגד אדום:
פסוקים נוספים בהם מופיעה המילה "סלע" מפורשים לעיתים כמתייחסים לסלע אדום. פסוק אחד הוא בדברי בלעם על הקיני:
פסוק שני הוא בתיאור ההתיישבות של בני ישראל בתחילת ספר שופטים:
פסוקים נוספים הם בעובדיה:
שיש שראו במילה "מקטל" שיבוש של "יקתאל", היא הסלע.
זיהוי

תרגום השבעים תרגם את הסלע כשם עצם ולא כשם מקום. אוסביוס מקיסריה זיהה את הסלע עם רקם שזוהתה עם פטרה ובעקבותיו היה מקובל עד המאה ה-20 לזהות את הסלע עם פטרה. בשנות ה-30 של המאה ה-20, נלסון גליק חקר את אזור אדום, גילה מצודת סלע בסמוך לכפר א-סלע שמצפון לבצרה, אולם קבע שהמיקום של סלע הוא אכן באום אל ביארה שבסמוך לפטרה. לעומת זאת, באותה תקופה היו שפקפקו לגבי זיהוי סלע בפטרה, בגלל שסלע נמצאת, לפי הפסוקים ליד מעלה עקרבים וגיא מלח שזוהו מדרום לים המלח, הרחק צפונה מפטרה. מחקר נוסף באזור פטרה שלל, לטענת בנו רותנברג, את האפשרות שסלע נמצאת בה. לטענתו של רותנברג, הסלע הוא שם עצם והמקום ששונה שמו ליקתאל נמצא בהרים שממערב לערבה הצפונית. אולם רוב החוקרים עברו לתמוך בזיהוי של הסלע במצודה האדומית א-סלע. גילוי כתובת נבונאיד בא-סלע חיזקה את הדעה שסלע הייתה במצודת א-סלע.
הערות שוליים

↑  זיוון זאב, 2001. עברות שמות מקומות בנגב. אריאל – כתב עת לידיעת ארץ -ישראל, 150-151 – עם הפנים אל הנגב, עמ' 21–26.
↑  ספר מלכים ב', פרק י"ד, פסוק ז'
↑  ספר במדבר, פרק כ"ד, פסוק כ"א
↑  ספר שופטים, פרק א', פסוק ל"ו
↑  ספר עובדיה, פרק א', פסוק ג'
1 2  צבי גרץ, תולדות היהודים, בית דוד ובני יהוא (עמוד 60, העמוד ה-11 בתצוגה), הצפירה, 7 ביולי 1905
1 2  בנימין מזר, סלע, הסלע, אנציקלופדיה מקראית, כרך ה', עמ' 1050-1051
↑  יצחק בן-צבי, בסלע אדום, העולם, 16 ביולי 1936
↑  הסלע האדום, חרות, 17 ביוני 1960
↑  יצחק בן-צבי, עבר הירדן, העולם, 20 בפברואר 1941
↑  יצחק בן-צבי, רקם ותושביה, העולם, 27 באפריל 1939
↑  בנו רותנבורג, היכן סלע אדום?, מעריב, 16 בספטמבר 1960
↑  סלע, אתר דעת
↑  אלי וטל רז, אלכסנדר אוצ'יטל, ‏מצודות סלע בהרי אדום, קתדרה 101, מר חשוון תשס"ב, עמ' 11-12
לא תפחידונו (אוניית מעפילים)

| --- | --- |

אונית המעפילים "לא תפחידונו"
 שם צופן:  הנוצרייה
 ארגון:  המוסד לעלייה ב'
 קורות ההפלגה
 יום היציאה:  11 בדצמבר 1947
 נתוני האונייה
 שם קודם:  סאטורנה, Maria Christina
 תאריך רכישה:  (נחכרה)
 הדחק:  371 טון
 אורך:  132 רגל
 רוחב:  29 רגל
 שוקע:  14 רגל
 הנעה:  מנוע דיזל
 מהירות:  9 קשר
מסלול ההפלגה של "לא תפחידונו"
לא תפחידונו הייתה אוניית מעפילים שארגן "המוסד לעלייה ב'" של "ההגנה". שמה היה ביטוי של מחאה כלפי שלטונות המנדט הבריטי שהתנגדו להעפלה.
תולדותיה > "סאטורנה" – אוניית משא"

"סאטורנה" (וגם "Maria Christina" ) הייתה אוניית משא מסוג סקונר (schooner). נבנתה ב-1946[דרושה הבהרה], הייתה עשויה עץ, בעלת שני תרנים וסיפון אחד. בעלת מנוע דיזל מדגם אנסלדו איטלקי, 300 כ"ס.
תולדותיה > "לא תפחידונו" – אוניית מעפילים > רכש והכנה

האונייה נרכשה על ידי המוסד לעלייה ב' באמצעות אגיס קבלן אוניות מיוון, עבור הרוכש פראטלי ד'אמיקו (Fratelli D’Amico).
הוכנה להפלגה על ידי בעלי מלאכה מקומיים ומלווי הספינה, ונבנו בה דרגשי לינה. הספינה צוידה בסירת עץ ל-10 בני אדם ושלוש סירות גומי.
בעיצומן של ההכנות נשלחה ללב ים לחלץ ספינה ששקעה.
וכן צוידה ב-21 טון דלק (טון וחצי ליום), מזון ל-14 יום, מכלי מים 30 טון.
מפקד האונייה היה גד לסקר איש הפלי"ם ולצדו פנחס מישקוב, והגדעונית הייתה צפורה רוזן.
לרשותם עמדו שני מקלטים, שני משדרים, ושני גנרטורים.
עבור המלווים אנשי הפלי"ם נבנה סליק בחרטום מתחת למחסן המזון.
רב החובל ושמונת הימאים היו כולם איטלקים.
תולדותיה > "לא תפחידונו" – אוניית מעפילים > המעפילים

853 המעפילים הגיעו מאתרים אחדים באירופה: הונגריה, רומניה, צ'כיה, פולין. חלקם היו חברי תנועות נוער ציוניות; רובם בגיל 30 ומעלה. הם נאספו על ידי אנשי המוסד לעלייה ב' באתרים שונים באזור ההעמסה וכן בצפון איטליה. הם נעו בקבוצות קטנות של 30–40 בני אדם; והגיעו במשאיות, ברגל וברכבת, מאנקונה בצפון איטליה, הגיעו 300 איש. אלה מהם שנסעו ברכבת לוו על ידי אנשי המוסד לעלייה ב' שעלו בתחנת פזארו לבושים מדים של הצבא האמריקאי. קבוצה נוספת הגיעה ב-8 בדצמבר באוטובוס. האונייה יצאה מפשה רומנה, עיירת דייגים. זאת על פי מה שספרה עדה סרני שנכחה במקום. באונייה היו כ-250 תינוקות עד גיל שנתיים ונשים רבות בהריון. זאת האונייה הראשונה שיצאה לאחר הצבעת האומות המאוחדות בכ"ט בנובמבר. ההעמסה הייתה באזור צ'יוויטווקיה בחוף המערבי של איטליה מול קורסיקה. ההעמסה נעשתה בחשאי, בעזרת סירות בשעה 03:00 ב-10 בדצמבר, ונמשכה עד עלות השחר של 11 בדצמבר.
להפלגה הצטרפו ארבעה אנשים מצוות הפקה שעסק בצילומי הסרט הבלתי חוקיים (נקרא גם בשם "לא תפחידונו"), על ההעפלה מאירופה: הסופר האמריקאי מאיר לוין שהפיק וביים את הסרט, השחקנים טרסקה טורס ויענקל מיכאלוביץ (לימים יצחק מיכאלי), והצלם ברטראן הס. אלומות האור החזקות הביאו למקום ההעמסה על החוף כפריים רבים ששוכנעו על ידי פעילת העלייה עדה סרני כי הם מצלמים סרט על מלחמת העולם השנייה ותו לא. הכפריים ביקשו לעזור ואכן עזרו בהעמסה והשטת הסירות, ואף באו על שכרם. בשנת 1950 כתב והוציא לאור מאיר לוין גם ספר אוטוביוגרפי שבו תיעד את מהלך הסרטת הסרט, בשם In Search.
בעלותם לסיפון התארגנו המעפילים בקבוצות על פי השתייכותם הארגונית, וחולקו להם תפקידים.
תולדותיה > "לא תפחידונו" – אוניית מעפילים > ההפלגה

הפליגה ב-11 בדצמבר 1947 מפשיה רומנה באיטליה. האונייה יצאה ללא בעיות, אל נתיב השיט המתוכנן: דרך מיצר מסינה, כרתים, אלכסנדריה, לאורך החוף המצרי.
הדרך נמשכה 13 יום. ביום השישי התחוללה סערה עזה.
תולדותיה > "לא תפחידונו" – אוניית מעפילים > עימות עם הבריטים

דגל טורקי שהניפה הספינה ושמה המוצהר "קבאצ'ו", לא הטעו ולא מנעו מהבריטים לעקוב אחריה.
ב-22 בדצמבר ב-10:10 הופיע מטוס בריטי מדגם ליברטי, שחג כעשר דקות. ב־18:00 בקירוב הגיעו ארבע משחתות.
המלווים והמעפילים קבלו הנחיות: כי אין להתנגד בלב ים; אם ייתקלו במשחתת זרה יאמרו כי מפליגים עם מטען לאלכסנדריה. אם ישתלטו הבריטים על הספינה, והמלווים נצטוו להתערב בין המעפילים ולהמשיך עימם לקפריסין, להמשיך בקשר עד לרגע ההשתלטות, ואחר כך להחביא את המכשירים.
ב־23 בדצמבר ב-06:30 בבוקר, במרחק 90 מיל מהחוף, השתלטו הבריטים על הספינה ללא התנגדות. והאונייה נגררה לנמל חיפה.
ב־10:15, ב-23 בדצמבר, הועברו האנשים לספינת הגירוש "אושן ויגור". ההעברה נעשתה בשקט. עיתונאים וצלמים סיקרו את הפעולה.
המעפילים, יחד עם אנשי הצוות שהתערבבו בהם נשלחו למחנות המעצר בקפריסין.
עולים לסיפון בטרם הפלגה
מעפילים בדרגשי עץ בבטן האונייה
המלווים אנשי ההגנה אוחזים בדגל עם מגן דוד
הערות שוליים

↑  Meyer Levin, In Search: An Autobiography, Jabberwocky Literary Agency, Inc., 2014-08-06, ISBN 978-1-62567-088-5. (באנגלית)
↑  עדה סרני, ספינות ללא דגל, ישראל: ספריית אפקים- עם עובד, 1975, עמ' 172,173
הבליינים

| --- | --- |

עטיפת האלבום "שירים של מלחמות"
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  2001–2003 (כשנתיים)
 סוגה:  רוק, פופ
 חברת תקליטים:  נענע דיסק
 חברים
 מאור כהן אורן לוטנברג
הבליינים הייתה להקת פופ ורוק ישראלית שהוקמה בשנת 2001. הלהקה הורכבה משניים מיוצאי להקת הרוק זקני צפת: מאור כהן ואורן לוטנברג.
היסטוריה

שיתוף הפעולה בין לוטנברג לכהן, שהופסק לאחר שלוטנברג עזב את זקני צפת ב-1994, חודש ב-2001 עם הקמתו של הצמד "הבליינים". הסינגל הראשון יצא בנובמבר של אותה שנה ונקרא "בטלפון", וסגנונו ההומוריסטי הזכיר לרבים את זקני צפת ויצר ציפיות רבות, שמומשו ב-2003 לאחר שנתיים של הופעות. האלבום נקרא "שירים של מלחמות" ושני הסינגלים הבאים, "שוביניסט" ו"גולה גולה", זכו להצלחה. "שוביניסט" ו"אל תאמר לי לא" הם השירים היחידים באלבום שבהם לוטנברג שר. עוד ניגנו באלבום בין השאר יוצא זקני צפת תום מוכיח, פיטר רוט וז'אן פול זימבריס.
השיר "השד" כולל הופעת אורח של ברי סחרוף. עוד יצאו כסינגלים: "איש אחר", "הכל יכול" (שזכה גם לגרסת כיסוי של פאר טסי) ו"אתה חייב". כמעט כל השירים כוללים נגיעות של מוזיקה אלקטרונית.
הלהקה התפרקה בשנת 2003.
אלבומים

שירים של מלחמות (2003)
איתמר גרוס

| --- | --- |

איתמר גרוס, 2010
 לידה:  1980 (בן 44 בערך)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  בוגר בית הספר למוסיקה בקריה האקדמית אונו
 עיסוק:  פסנתרן, מלחין, מנהל מוזיקלי, מפיק מוזיקלי ומוביל להקת הגרובטרון
 כלי נגינה:  פסנתר, קלידים
 שיתופי פעולה בולטים:  להקת הגרובטרון  אתי אנקרי  נורית גלרון  להקת הדורבנים  יוני רכטר  שלמה גרוניך  איה כורם  התזמורת הפילהרמונית הישראלית  תזמורת הג'אז בישראל
 אתר רשמי
 
איתמר גרוס (נולד בשנת 1980) הוא פסנתרן, מלחין, מנהל מוזיקלי ומפיק מוזיקלי ישראלי. זכה להכרה כחבר להקת הגרובטרון.
ביוגרפיה

גרוס הוא בוגר האולפנה למוזיקה עמק יזרעאל, יוצא להקת חיל האוויר. בוגר בית הספר למוסיקה בקריה האקדמית אונו.
חלק מהאומנים איתם ניגן והקליט הם אתי אנקרי, נורית גלרון, להקת הדורבנים, יוני רכטר, שלמה גרוניך, איה כורם, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, ותזמורת הג'אז הישראלית וכקלידן בהרכב התכנית " זהו זה".
גרוס יצר את המיזם האומנותי Followspot יחד עם אהרון לוין.
ב-2020 זכה במענק מפעל הפיס לתרבות, על יצירתו המקורית " פולוספוט".
ב-2024 יצר עבודת סאונד עבור מוזיאון בית העיר תל אביב יפו, יחד עם אמן האנימציה שחף רם, אשר מציגה כחלק מאוסף המוזיאון.
גרוס נשוי ואב לשני ילדים. הוא מתגורר בתל אביב-יפו.
ביוגרפיה אמנותית > הלחנת מוזיקה להצגות ועבודות מחול

2012 הבימה - ״איש עומד מאחורי אישה יושבת״.
2013 פסטיבל עכו - ״פפפפפפ״ (ההצגה הזוכה בפסטיבל).
2014 בית צבי - ״המתלבט״.
2014 תיאטרון החאן - ״הדלת ממול״.
2015 מחזמר הצגה לילדים - "החולד הקטן".
2016 סמינר הקיבוצים - "השחף"
2017 תיאטרון נוצר - ״הנידפים״
2018 להקת תיאטרון המחול ענבל 2018 - "בזמן שהגחליליות נעלמות"
2018 סמינר הקיבוצים - ״רוברטו צוקו״.
2018 סמינר הקיבוצים - ״הנערות ההולכות בשנתן״
2019 תיאטרון אלעד - "דב מצב רוח טוב".
2020 סמינר הקיבוצים -״ההולכים בחושך״
2020 תיאטרון השעה הישראלי בשילוב תיאטרון לילדים ולנוער באר שבע - ״כלב חתול ואיש״
2021 תיאטרון באר שבע - "שלוש אחיות"
2021 תיאטרון החאן - "הסבתות"
2022 התיאטרון הקאמרי - "אני סבתא שלך"
2022 תיאטרון הקאמרי - "פיקוח נפש"
2022 תיאטרון אורנה פורת - "הרון הלא נכון"
2022 תיאטרון אורנה פורת - "נוצה ברוח"
2022 סמינר הקיבוצים - "אקווס"
2023 סמינר הקיבוצים - "אדוארד השני"
2023 תיאטרון אורנה פורת - "הרפתקה בזמן"
2023 "Ballet Munich - ‏"BonBon
2023 "Divadlo Jozefa Gregora Tajovskho, Slovakia - ‏"I love Mama
2024 "Scapino Ballet, Rotterdam - ‏ "Killing The Butterfly
2024 תיאטרון אורנה פורת - "קוביות של שוקולד"
2024 ניסן נתיב - "איפיגניה באאוליס"
2024 תיאטרון הקאמרי - "להעיר אריות"
2024 תיאטרון בית לסין - "יומני חוף ברייטון"
2024 תיאטרון החאן - "ביבר הזכוכית"
ביוגרפיה אמנותית > ניהול מוזיקלי ועיבודים להצגות

2014 תיאטרון חיפה, ״מסע הדוד מקס״.
2014 תיאטרון היידישפיל, ״רביזור״.
2015 הבימה, ״אבא גוריו״.
2017 מדיטק, ״נשיקה בכיס״.
2019 התיאטרון הקאמרי, ״אניהו״
2023 תיאטרון אורנה פורת - "פטר והזאב"
2024 התיאטרון הקאמרי, ״מי שלא נולד - מפסיד״ (מופע לרגל מלאת 80 שנה להולדת חנוך לוין)
ביוגרפיה אמנותית > מוזיקה לסרטים

2009 ערוץ ג׳טיקס, שיר הפתיח של סדרת הילדים ״בילי״.
2012 הסרט הקצר "חסר טעם חסר ריח". מנגינה מקורית איתמר גרוס.
2012 יס דוקו וערוץ 10, הסרט התיעודי "סיפור על ילד אחר״.
2015 דוק אביב הערוץ הראשון, הסרט התיעודי ״סיפור סגור״.
2017 ״ידע ואהבה״ סרט קצר
2020 פסטיבל הקולנוע ירושלים, "מורנוב".
2022 פסטיבל הסרטים חיפה, פסטיבל אסטרה רומניה, הסרט התיעודי "בידיים ריקות"