אוטו דה פה
היסטוריה > היסטוריה של אוטו דה פה בספרד

האוטו דה פה הראשון של האינקוויזיציה הספרדית התרחש בסביליה ב-6 בפברואר 1481 האירועים הבאים היו רשמיים ומנותקים מהקהילה, שלא היה יותר מטקס דתי פשוט שבו נקבעו העונשים לאפיקורסים שנעצרו. הטקס אפילו לא נערך בהכרח בפומבי, דבר שבהכרח צמצם את הנוכחות של הציבור הרחב.
בשנת 1504 נערכו טקסי אוטו דה פה נרחבים בקורדובה. לאחר שמאות נאשמים נחקרו ונשפטו בבית המשפט של האינקוויזיציה, 107 אנשים, גברים ונשים, נשרפו בחיים באחד הטקסים הגדולים ביותר שנערכו בספרד. במהלך המאה ה-16, טקסי אוטו דה-פה הפכו מטקסים דתיים גרידא לאירועים חגיגיים וממושכים.
החל משנת 1598 חויבו נציגי השלטון האזרחי של ספרד לסייע לאינקוויזיציה בעת ביצוע טקסי האוטו דה פה, תחת האיום של נידוי אלו שסירבו לשאת בעול הכלכלי והארגוני של הטקסים. על מנת להבטיח שיתוף פעולה מינתה האינקוויזיציה את אחד מהאצילים המקומיים לתפקיד "נשיא" הטקס ושאפו למנות לתפקיד זה אנשי חצר או את המלך בכבודו ועצמו. נוכחות מלכותית אכן פרשה את חסותה על טקסי האוטו דה פה מפורסמים נערכו בפלאצה מאיור של ויאדוליד הראשון ב-21 במאי בו הועלו למוקד 14 נאשמים ו-16 נידונו לעונשים קלים, והשני ב-8 באוקטובר 1559, ובו עלו על המוקד שלושה עשר נאשמים. טקסים אלו נערכו בראש וראשונה על מנת להילחם בתופעת הפרוטסטנטיות שהחלה לרכוש חסידים ותומכים בערי ספרד. בטקס הראשון השתתפה יורשת העצר חואנה מאוסטריה, נסיכת פורטוגל ובשנייה המלך פליפה השני, מלך ספרד. בשנה שלאחר מכן ארגנה האינקוויזיציה של טולדו אוטו-דה-פה לרגל נישואיו של פליפה השני עם אליזבת דה ולואה, נסיכת צרפת. בשנת 1564, אורגן טקס אוטו דה פה בברצלונה לרגל ביקור המלך במושב חגיגי של הפרלמנט של קטלוניה. פליפה השני עמד בראש אוטו דה פה אחרים - בליסבון ב-1582; בטולדו בשנת 1591. ההיסטוריון הצרפתי ז'וזף פרז כתב: "כנראה, הוא אהב מאוד את הטקסים הללו, ולא בגלל סדיזם, כפי שנאמר פעמים רבות - הבה נזכור שהנידונים למוות הוצאו להורג לאחר האוטו דה פה, וכי השלטונות אינם נוכחים בהוצאה להורג — אלא אהב את הפאר: התהלוכה, המיסה, והדרשה"
פליפה השלישי, מלך ספרד גם ניהל מספר טקסים של אוטו דה פה, כמו זה שהתקיים ב-6 במרץ 1600 בטולדו, ופליפה הרביעי, מלך ספרד ביקש לערוך טקס בחצר המלוכה ב-1632 כדי לחגוג את החלמתה של אשתו, איזבל דה בורבון. אוטו דה פה נוסף בחסות מלכותית נערך במדריד בשנת 1680 לציון חתונת קרלוס השני, מלך ספרד ומארי לואיז ד'אורליאן, זהו אחד מטקסי האוטו-דה-פה המפורסמים ביותר מאחר שהונצח בציור של פרנסיסקו ריזי המלך בחר את התאריך, 30 ביוני, חגו של פאולוס, "כדי לציין את הניצחון הגדול של האמונה הקתולית ותבוסתה של העקשנות היהודית".
החל מהמאה ה-17, וביתר שאת במהלך המאה ה-18, טקסי האוטו דה פה ירדו בתדירות ופופולריות. הטקס האחרון בנוכחות המלך הספרדי נערך ב-1720 בפניו של פליפה החמישי, מלך ספרד. אחת הסיבות לירידה במספר טקסי האוטו דה פה הייתה עלותם הגבוהה שהרתיעה את האינקוויזיציה ומאחר לא תמיד היו הכספים הדרושים לקיום טקסים ציבוריים גדולים. בסביליה במחצית השנייה של המאה ה-16 התקיימו לפחות עשרים ושלושה טקסי אוטו-דה-פה, במדריד בין 1632 ל-1680 לא נערך ולו טקס אחד.
החל משנת 1750 הדחף העיקרי לקיומה של האינקוויזיציה חדל להתקיים: ההעמדה לדין של עשרות אלפי מתייהדים, פרוטסטנטים וכתות של מינים וכופרים שונות השיגה במידה רבה את מטרותיה. ההיסטוריון פרז קובע, "פשוט לא היו עוד פרוטסטנטים, נון-קונפורמיסטים או אגודות סתרים בספרד". האינקוויזיציה המשיכה להעמיד לדין מכשפות, ביגמיסטים ועבריינים אחרים אבל המוסד פעל כעת בעיקר כישות פוליטית שהתמקדה במאבק ברעיונות ליברליים.
האוטו-דה-פה הכללי האחרון שנערך בספרד התרחש בסביליה בשנת 1781. הקורבן הייתה מריה דה לוס דולורס לופז, אישה ממעמד חברתי נמוך, שהואשמה בזיוף התגלות אלוהית וקיום יחסי מין עם חסידיה. האישה לא הביעה חרטה על מעשיה בפני בית הדין של האינקוויזיציה ונידונה למוות. טקס האוטו דה פה נמשך שתים עשרה שעות ובו הופיעה האישה הנידונה לבושה בבגד של נידונים הידוע בשם "סמבניטו" (ספרדית:sambenito ) ובכובע מחודד בשם "קורוזה" ועליו ציור של להבות ושדים, היא נמסרה לידי מוציאים להורג שהרגו אותה בחנק על מתקן גארוט (Garrote) וגופתה הועלתה על המוקד.
ז'וזף בונפרטה מלך ספרד סיים את פעילות האינקוויזיציה ב-1808, אך רק בשנת 1834 האינקוויזיציה נעלמה כליל מספרד.