stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צוריאל קריספל
ביוגרפיה

נולד וגדל בבאר שבע כוויקטור צוריאל קריספל (קריספין). הוריו עלו ארצה ב-1938 מטריפולי שבלוב. למד בישיבה הקטנה אוהל מועד. ובישיבות בית הכרם בראשות הרב ישראל קליינר. פורת יוסף-קטמון ובריסק. משם התגייס לצה"ל ושירת כ-4 שנים בחטיבת גולני. בעל תעודת רב ומוהל, ואף השתלם בלימודי משפטים.
לאחר נישואיו, בשנת תשמ"ג בערך, התגורר באופקים. בתקופה זו למד בבאר שבע בכולל של רבי אלעזר אבוחצירא. במקביל הקים את אגף השיקום הדתי (שק"ד) בכלא באר שבע, ולאחר מכן את מוסדות אוצר החיים בעיר, מוסדות אותם ניהל למשך שנתיים.
לאחר כחמש שנים בנתיבות עבר לגור בירושלים, והחל ללמוד הוראה ודיינות בכולל יחווה דעת, שם התקרב לרב עובדיה יוסף, ושימש כמזכירו האישי[דרוש מקור]. בשנות ה-90 של המאה ה-20 נשלח על ידי הרב יוסף לשמש כעוזרו של סגן שר השיכון אריה גמליאל. במקביל לתפקיד זה כיהן כיושב ראש מינהלת הקמת העיר אלעד.
עם הקמת היישוב אלעד מונה קריספל לראש מועצה ממונה על ידי שר הפנים עוזי ברעם. בבחירות הראשונות לראשות המועצה המקומית אלעד שהתקיימו בספטמבר 2000, ניצח קריספל את יעקב אשר, מועמד רשימת "חן ביחד" שזוהתה עם דגל התורה, כאשר הוא זוכה ב־974 קולות (51.13%) לעומת 914 לאשר.
בהיותו ראש המועצה פעל לפיתוח העיר. כך, לדוגמה, העיר זכתה בחמישה "כוכבי-יופי" בשל טיפוח איכות הסביבה. כמו כן דרש קריספל להעביר את מיסי המרכזים המסחרים לעיר. בנוסף העביר קריספל חוק עירוני המחייב קבלנים לצפות את המבנים בעיר באבן ירושלמית, החלטה זו גררה מחאת קבלנים בשל נטל התקציב הכרוך בכך.
בספטמבר 2004 התמודד כמועמד עצמאי מטעם רשימת "אלעד שלנו" מול צביקה כהן שהתמודד מטעם ש"ס, והפסיד לכהן, כשהוא מקבל רק 235 קולות לעומת 5,841 לכהן. לאחר ההפסד עזב את אלעד ועבר להתגורר בשכונת רמת שלמה בירושלים.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2013 התמודד על ראשות העיר אלעד מטעם מפלגת ש"ס, כשהוא מחליף את יצחק עידן שעמד בראשות העיר מטעמה. קריספל הפסיד בבחירות לישראל פרוש, ומונה לסגן ראש העיר. בבחירות לכנסת ה-21 הוצב במקום ה-38 הסמלי ברשימת ש"ס לכנסת. במאי 2019 הודיע קריספל על התפטרותו מהעירייה.
בינואר 2020 מונה קריספל למנכ"ל מועצת בתי העלמין בירושלים. קריספל הוחלף בידי שר הדתות מתן כהנא, אך באפריל 2023 מונה שוב לתפקיד.
חיים אישיים

נשוי ואב לילדים. מתגורר ברמת שלמה בירושלים. אחיו הוא הרב אמיר קריספל, שהחליפו כמזכיר האישי של הרב עובדיה יוסף.
הרב יעיש דבדה הוא בן דודו. מצאצאי רבי יהודה דאבדא הגדול, הידוע כמקובל ובעל מופת בדרום מרוקו.
הערות שוליים

↑  ילקוט הפרסומים 4933, עמ' 354–355
↑  אבישי בן חיים, תוצאות הבחירות באלעד, באתר nrg
↑  הודעה בדבר תוצאות הבחירות לראש הרשות המקומית אלעד, ילקוט הפרסומים 5331, עמ' 48, י"ב בתשרי התשס"ה, 27 בספטמבר 2004
↑  צוריאל קריספל - מועמד מפלגת ש"ס באלעד, באתר ערוץ 7, 12 בספטמבר 2013
↑  אבי רבינא, ‏פרסום ראשון: קריספל התפטר מעיריית אלעד, באתר כיכר השבת, 5 במאי 2019
↑  ארי קלמן, הדיאטה של סגן השר והג'וב החדש של קריספל, באתר בחדרי חרדים, 21 בדצמבר 2019
↑  ישי כהן, ‏לאחר שהודח על ידי כהנא; השר מלכיאלי החזיר את קריספל, באתר כיכר השבת, 20 באפריל 2023
מארס 2020

| --- | --- |

הרובר מאדים 2020 איור: נאס"א
 מידע כללי
 סוכנות חלל:  נאס"א
 מפעיל:  נאס"א 
 יצרן:  נאס"א
 תאריך שיגור:  30 יולי 2020, 11:50 UTC
 משגר:  אטלס 5
 אתר שיגור:  LC-41, נמל החלל קייפ קנוורל
 מארס סיינס לברטורי
 משימה
 סוג משימה:  רובר
 גרם שמיים:  מאדים
 אתר נחיתה:  מכתש ג'זרו
 תאריך נחיתה:  18 בפברואר 2021 20:55 UTC
 משך המשימה הכולל:  30 ביולי 2020 – הווה (4 שנים) 
 מידע טכני
 משקל:  1,050 ק"ג
 כוח:  110 V
 אורך:  3 מטר
 רוחב:  2.7 מטר
 גובה:  2.2 מטר
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  45983
 מאגר המידע הלאומי:  2020-052A
 
מארס 2020 (באנגלית: Mars 2020 – "מאדים 2020") היא משימה לחקר מאדים של נאס"א שנועדה לחקור את מאדים באמצעות הרובר התמדה (Perseverance). מטרותיו העיקרית הן לחפש סימני חיים על מאדים ולהכין דגימות שניתן יהיה לשלוח לכדור הארץ בעתיד. באותה משימה ישוגר מסוק מאדים (מסוק שמותאם לטיסה במאדים) עד הטסתו יהיה מחובר לאגן הגחון של הרובר.
ב־30 ביולי 2020 שוגרה בהצלחה החללית הנושאת את הרובר לעבר למאדים. ב־18 בפברואר 2021 נחתה החללית בהצלחה.
כלים

MOXIE – מכשיר להפקת חמצן שהוא למעשה תא דלק הפוך. בשונה מתא דלק רגיל שמשתמש בדלק וחומר מחמצן לייצור אנרגיה. MOXIE יעשה את התהליך ההפוך – הוא ישקיע אנרגיה בייצור חמצן מחומרי דלק. בזה שישתמש בדו־תחמוצת הפחמן, שהיא מרכיב העיקרי באטמוספירית מאדים (96%). כל מולקולה של דו־תחמוצת הפחמן (CO2), מכילה שני אטומי חמצן והשקעת אנרגיה בפירוק שלה, אמורה להניב מולקולות חמצן (O2).
SuperCam – מצלמת לייזר המיועדת לניתוח כימי של הרכב הקרקע.
Mastcam-Z – מצלמה פנורמית המאפשרת לחקור בדיוק רב את אופי המינרלים על פני השטח.
PIXL – ספקטרומטר הפועל בעזרת קרני רנטגן, ואמור לנתח את היסודות של חומרים על פני המאדים.
SHERLOC – ספקטרומטר הפועל בטווח הקרינה העל סגולה ומיועד למציאת חומרים אורגניים בקרקע.
MEDA' – מכשיר למדידת פרמטרים סביבתיים שפותח בספרד, וכולל חיישני טמפרטורה, לחות, מהירות הרוח וכיוונה וכן כמות האבק ואפיון החלקיקים שלו.
RIMFAX – מכ"ם חודר קרקע שמיועד למחקר מאפיינים גאולוגיים של מאדים מתחת לפני השטח.
שם הרובר

ביוני 2019 הוכרז על תחרות מתן שם לרובר, השמות הוצעו על ידי תלמידים ברחבי ארצות הברית. תשעת השמות שעלו לגמר הוכרזו בינואר 2020, והקהל הרחב הוזמן להצביע עליהם.
השם הנבחר, התמדה (Perseverance), הוכרז ב־5 במרץ 2020.
מצב המשימה

ב־30 יולי 2020, 11:50 UTC שוגר הרובר ומסוק מאדים הנלווה עליו על גבי משגר אטלס 5 בהצלחה.
ב־18 בפברואר 2021 נחת בהצלחה הרובר במאדים במכתש ג'זרו.
ב־5 במרץ 2021 נסע הרובר לראשונה במאדים הנסיעה ארכה 33 דקות למרחק של 6 וחצי מטר. הייתה זה נסיעת הבכורה במהלכה נבדקו כל המערכות ברובר והכל עבד בהצלחה בהמשך צריך הרובר לנסוע למרחק של 200 מטר בכל נסיעה ואף יותר.
ב-31 באוגוסט 2022 דווח בכתב העת המדעי Science Advances שהמכשיר MOXIE המחובר לרובר המיועד לייצר חמצן על מאדים הופעל בשנה הראשונה והצליח לייצר כ6 גרם חמצן בשעה כל פעם שהופעל לבין שעה לשעה וחצי והופעל שבע פעמים המכשיר הופעל בתנאי סביבה שונים וביום ובלילה ובעונות שונות להצלחת יצור החמצן יש חשיבות גדולה למרות הכמות הקטנה כי איפשרה את ההדגמה שטכנולוגיה זאת אפשרית דבר זה יוביל בבואה העת ליצור חמצן בכמות גדולה במכשור גדול ומשוכלל יותר כדי לספק חמצן למתיישבים על מאדים ולהנעת חלליות.
עלות המשימה

נאס"א מתכננת להשקיע סה"כ כ־2.75 מיליארד דולר בפרויקט לאורך 11 שנים, הכולל 2.2 מיליארד דולר לפיתוח ובניית החומרה, 243 מיליון דולר לשירותי שיגור, ו־290 מיליון דולר ל־2.5 שנות פעילות המשימה.
בהתאמה לאינפלציה, הרובר פרסווירנס היא המשימה הרובוטית השישית היקרה ביותר של נאס"א, אם כי היא זולה יותר מקודמתה, רובר קיוריוסיטי.
הרובר פרסווירנס נהנה מאותה פלטפורמת חומרה ועיצוב ממשימת קיוריוסיטי, שסייעו בהפחתת עלויות הפיתוח וחסכו ”ככל הנראה עשרות מיליונים, אם לא 100 מיליון דולר”, לדברי סגן המהנדס הראשי של משימת מארס 2020, קית' קומאו.
תמונות נבחרות

פירוט של המכשיר MOXIE שיהיה ברובר
איור אומן של הרובר
פירוט טכני של הרובר ומכשיריו
המצלמות של הרובר מאדים 2020
סביבת מכתש ג'זרו
מכתש ג'זרו נהרות עתיקים (משמאל) והקניון (בצד ימין)
PIXL – ספקטרומטר הפועל בעזרת קרני רנטגן
הדמיית הפעלת הספקטרומטר (SHERLOC) הפועל בקרינה על סגולה ומיועד למציאת חומרים אורגניים בקרקע
הדלתא של מכתש ג'זרו שינויים שנוצרו על ידי מים
ראו גם

רובר (חקר החלל)
קיוריוסיטי
מארס רובר
הערות שוליים

↑   ציוץ של NASA ברשת החברתית אקס (טוויטר), 30 ביולי 2020
↑  ראשי תיבות של Mars OXygen In situ resource utilization Experiment. בעברית: ניסוי בניצול המשאבים להפקת חמצן על מאדים.
↑  Agle, DC; Hautaluoma, Grwy; Johnson, Alana (21 בינואר 2020). "Nine Finalists Chosen in NASA's Mars 2020 Rover Naming Contest". NASA. נבדק ב-21 בינואר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hautaluoma, Grey; Johnsom, Alana; Agle, DC (5 במרץ 2020). "Virginia Middle School Student Earns Honor of Naming NASA's Next Mars Rover => "Perseverance"". NASA. נבדק ב-5 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ינון בן שושן, רכב החלל של נאס"א נחת במאדים, באתר ישראל היום, 18 בפברואר 2021
↑  NASA's perseverance drives on mars terrain for first time
↑  חמצן לנשימה על מאדים: השבוע בחלל (מכון דוידסון)
↑  המאמר בכתב העת Science Advances
↑  Mars Perseverance Landing Press Kit, Jet Propulsion Laboratory, NASA. Retrieved 17 February 2021.
תמונה ראשונה שצילם הרובר לאחר נחיתתו המוצלחת
גביע גומלסקי (כדורסל)

| --- | --- |
 ענף:  כדורסל
 תאריך ייסוד:  2008
 תאריך פירוק:  2021
 מספר מתמודדים:  4
 יבשת:  אירופה
 זוכה אחרון/נה:  צסק"א מוסקבה
 הכי הרבה זכיות:  צסק"א מוסקבה (10)
 
סמליל גביע גומלסקי בשנים 2008-2020.
גביע גומלסקי (ברוסית: Международный Кубок Александра Гомельского, הגביע הבינלאומי על שם אלכסנדר גומלסקי) היה טורניר כדורסל שנתי שנערך במוסקבה בסתיו, מאז שנת 2008 והיה טורניר הכנה לפני פתיחת עונת הכדורסל בליגות הלאומיות. ארבע קבוצות נבחרו להשתתף בטורניר, ששוחק בשיטת פלייאוף של חצי גמר וגמר. בקיץ 2021 הטורניר הוחלף על ידי הסופר קאפ של הליגה המאוחדת של VTB, כטורניר הכנה לקראת פתיחת העונה.
צסק"א מוסקבה זכתה שבע פעמים רצופות, בשנים 2010—2016, כשהטורניר נקרא גביע גומלסקי. הטורניר נערך מדי שנה מאז 2008 כטורניר הכנה לפתיחת עונת הכדורסל ומתמודדות בו ארבע קבוצות. בשנת 2020 הטורניר לא נערך עד הסוף לראשונה, בעקבות השפעות מגפת הקורונה ברוסיה כאשר השתתפו בו ארבע קבוצות מקומיות וצסק"א גברה במשחק הגמר על קבוצת פארמה.
שם

הגביע נקרא על שם אלכסנדר גומלסקי, מאמן צסק"א מוסקבה לשעבר ומאמן נבחרת ברית המועצות בכדורסל בשנים 1963-1988. גומלסקי החל את הקריירה כמאמן בסקונטו ריגה עימה זכה בשלוש המהדורות הראשונות של גביע אירופה לאלופות. עם צסק"א זכה פעם אחת בגביע האירופי ו-10 פעמים באליפות ברית המועצות. עם נבחרת ברית המועצות זכה בשתי אליפויות עולם ובשמונה אליפויות אירופה. הישגו הגדול – מדליית זהב אולימפית ב-1988.
סטטיסטיקה

| ספירת מדליות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מועדון |  |  |  | סך הכל |  |  |
| רוסיה צסק"א מוסקבה | 10 | 2 | 1 | 13 |  |  |
| יוון פנאתינייקוס | 1 | 3 | 4 | 8 |  |  |
| ליטא ז'לגייס קובנה | 1 | 1 | 0 | 2 |  |  |
| רוסיה חימקי | 1 | 0 | 0 | 1 |  |  |
| רוסיה לוקומוטיב קובאן | 0 | 2 | 0 | 2 |  |  |
| ישראל מכבי תל אביב | 0 | 1 | 0 | 1 |  |  |
| רוסיה פארמה פרם | 0 | 1 | 0 | 1 |  |  |
| טורקיה פנרבחצ'ה | 0 | 1 | 0 | 1 |  |  |
| טורקיהאנאדולו אפס | 0 | 1 | 0 | 1 |  |  |
| יוון אולימפיאקוס | 0 | 1 | 2 | 3 |  |  |
| ליטא ריטאס וילנה | 0 | 0 | 2 | 2 |  |  |
| רוסיה אוניקס קאזאן | 0 | 0 | 1 | 1 |  |  |
| טורקיה דרושפאקה | 0 | 0 | 1 | 1 |  |  |
| ספרדלבוראל קוצ'ה | 0 | 0 | 1 | 1 |  |  |
סטטיסטיקה > משחקי הגמר

| שנה | זוכה | תוצאה | סגנית |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | ליטא ז'לגיריס קובנה | 80 - 69 | יוון פנאתינייקוס |
| 2009 | יוון פנאתינייקוס | 80 - 69 | רוסיה צסק"א מוסקבה |
| 2010 | רוסיה צסק"א מוסקבה | 79 - 73 | ליטא ז'לגיריס קובנה |
| 2011 | רוסיה צסק"א מוסקבה | 73 - 57 | טורקיה פנרבחצ'ה אולקר |
| 2012 | רוסיה צסק"א מוסקבה | 82 - 65 | רוסיה לוקומוטיב קובאן |
| 2013 | רוסיה צסק"א מוסקבה | 76 - 65 | רוסיה לוקומוטיב קובאן |
| 2014 | רוסיה צסק"א מוסקבה | 75 - 46 | יוון פנאתינייקוס |
| 2015 | רוסיה צסק"א מוסקבה | 81 - 80 | יוון פנאתינייקוס |
| 2016 | רוסיה צסק"א מוסקבה | 95 - 73 | ישראל מכבי תל אביב |
| 2017 | רוסיה חימקי מוסקבה | 84 - 77 | רוסיה צסק"א מוסקבה |
| 2018 | רוסיה צסק"א מוסקבה | 87 - 83 | רוסיה אנאדולו אפס |
| 2019 | רוסיה צסק"א מוסקבה | 91 - 66 | יוון אולימפיאקוס |
| 2020 | רוסיה צסק"א מוסקבה | 91 - 51 | רוסיה פארמה פרם |
סטטיסטיקה > זוכות לפי קבוצה

| כמות | מועדון | שנים |
| --- | --- | --- |
| 10 | צסק"א מוסקבה | 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2018, 2019, 2020 |
| 1 | ז'לגיריס קובנה | 2008 |
| 1 | פנאתינייקוס | 2009 |
| 1 | חימקי מוסקבה | 2017 |
סטטיסטיקה > זוכות גביע גומלסקי לפי מדינה

| מדינה | גביעים | קבוצות |
| --- | --- | --- |
| רוסיה רוסיה | 11 | 2 |
ליטא ליטא: 1
| יוון יוון | 1 | 2 |
הערות שוליים

↑  מכבי תל אביב הובסה בגמר גומלסקי 73:95
↑  CSKA dominates Parma to lift 2020 Gomelsky Cup
↑  Международный баскетбольный турнир «Кубок имени А.Я. Гомельского»
↑  גומלסקי ייקבר מחר במוסקבה
↑  ערן סלע, ‏עוד אחד לאוסף: צסק"א זכתה בגביע גומלסקי, באתר ONE‏, 3 באוקטובר 2010
↑  יעל מרגלית, מוסקבה, ‏טורניר גומלסקי: מכבי הובסה מול צסק"א מוסקבה, באתר ONE‏, 24 בספטמבר 2008
↑  הצהובים סיימו במקום השני בגביע גומלסקי
↑  תבוסה למכבי ת"א בגמר טורניר גומלסקי, באתר ynet, 25 בספטמבר 2016
↑  טורניר גומלסקי: צסק"א הביסה את מכבי תל אביב 73:95
יוסף קוט

| --- | --- |

קוט, 1965
 לידה:  4 ביולי 1898 פוניבז', ליטא 
 פטירה:  14 ביולי 1976 (בגיל 78) תל אביב-יפו, ישראל 
 תפקידים:  רופא 
 
יוסף קוט (4 ביולי 1898 – 14 ביולי 1976) היה רופא פנימי ישראלי, ראש שירותי הרפואה בהגנה, פעיל בעלייה ב', מנהלו הראשון של בית החולים מאיר (1962–1970) ונשיא מד"א (1973–1976).
ביוגרפיה

קוט נולד בפוניבז' שבליטא. למד בחדר ובגימנסיה. בעקבות גירוש יהודי העיר על ידי הממשל עקרה המשפחה לקרמנצ'וק שבאוקראינה, שם היה קוט לאחד ממנהיגי תנועת הצופים, השומר הצעיר, ומראשי הסטודנטים הציונים. בשנת 1916 התחיל קוט ללמוד רפואה בסנט פטרסבורג אך לאחר מספר חודשים עבר לסימפרופול, שם התמנה לאחד ממפקדי ההגנה היהודית נגד האיום של צבא פטליורה. בשנת 1921 עבר קוט לווינה, שם סיים בשנת 1924 את לימודי הרפואה.
בשנת 1925 התחתן עם אסתר לבית אהרונוביץ. באותה השנה עלו בני הזוג לארץ ישראל. לאחר עלייתו לארץ עבר "תקופת הסתכלות"[דרושה הבהרה] של מספר חודשים בבית החולים הדסה (תל אביב). בתום תקופה זו החל קוט לעבוד כרופא קופת חולים הכללית במחניים, איילת השחר, תל יוסף ובבית החולים על שם שוויצר בטבריה. עם הקמת מפעל החשמל בנהריים התמנה קוט לרופא מחנה העובדים.
בשנת 1931 עבד כרופא בכפר סבא ברעננה, ובישובי השרון: גן השרון, קלמניה, גן חיים, תל-מונד, חירות, עין ורד, כפר מל"ל. בשנת 1934 עבר קוט לחיפה ולקריות, שם עבד כרופא כללי. בשנת 1936 יצא קוט להשתלמות ברפואה פנימית לגרמניה. בשובו התמנה קוט כרופא פנימי בזמנהוף וראש שירותי הרפואה בהגנה. קוט שירת כרופא במחנות העקורים באירופה מטעם הסוכנות היהודית ופעיל בעלייה ב'.
בעת בניית הגדר בגבול הצפון של ארץ ישראל שמטרתה הייתה למנוע חדירת כנופיות ערביות, התמנה קוט לארגן את הגשת העזרה הרפואית. הוא היה אחראי גם על בריאות העובדים היהודים במחנות הצבא הבריטי בארץ ישראל ובסיני. בשנת 1948 היה קוט רופאם של 45 עובדי מפעל הנשק התת-קרקעי "איילון".
בין השנים 1950–1960 ניהל את קרן הנכות של ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, שהקימה מוסדות לחולים כרוניים: גהה, שלוותה, טלביה ובית לווינשטיין, שנוסד בשנת 1945 כבית חולים לשחפת. במקביל נוסד בית החולים פיינסטון ששימש כבית חולים לחולים כרוניים, ובהדרגה הפך לבית חולים שיקומי. בשנת 1958, התאחדו שני בתי החולים, בית לוינשטיין ופיינסטון, ובית החולים לחולי שחפת ומחלות ריאה בכפר סבא הפך לבית החולים מאיר. קוט ניהל את בית החולים מאיר בין השנים 1962 – 1970.
קוט היה בין מקימי מד"א ובין השנים 1950 – 1973 שימש כיו"ר הוועד. בין השנים 1973 – 1976 כיהן כנשיא מגן דוד אדום.
קוט נפטר ב-1976, והובא למנוחות בבית העלמין הדרום.
לקריאה נוספת

ד"ר יוסף קוט - הרופא הראשון בגוש (אורכב 24.10.2013 בארכיון Wayback Machine)  (ד"ר נח קפלינסקי)
"מידע לרופא", 9 ביולי 1976, עמוד 4
הערות שוליים

↑  יוסף קוט באתר GRAVEZ
↑  "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, עמוד 360
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009302889505171  BnF: cb16533734f (data)  VIAF: 186021859   WorldCat (עם VIAF): 186021859
יעקב ועשו (שיר)

"יעקב ועֵשָׂו" הוא שיר מאת חיים נחמן ביאליק העוסק בהשוואה בין יהודי לגוי. גיבורי השיר הם יעקב ועֵשָׂו, המייצגים יהודי טיפוסי לעומת גוי טיפוסי, תוך רמיזה לדמויות המקראיות של התאומים יעקב ועשו.
השיר נכתב על בסיס שיר העם היידי "גייט אַ גוי אין שענקל אַרײַן" (הגוי הולך לבית המרזח) וראה אור לראשונה בשנת ה'תרפ"ג, תחת הכותרת "פזמון עם" בעיתון "על המשמר".
למרות שהשיר מבטא את הניגודים שבין יעקב ועשו התנ"כיים, ניכר כי השיר נכתב באווירת השטעטל המזרח-אירופית שהייתה חלק מחייו המוקדמים של ביאליק והשפיעה על שירתו: השיר מצביע על עליונותו של יעקב בהשוואה אל עשו, כאנלוגיה לעליונותו של היהודי שומר המצוות לעומת שכנו הגוי הסלאבי השיכור והאלים. השיר מבטא אלכוהוליזם ואלימות קשה מצד הגוי כלפי בני משפחתו, חייו הם כוסו וזרועו. לעומתו היהודי עוסק בתפילות ומתוך כך שמח עם בני משפחתו ובני משפחתו נהנים ממנו. חייו הם בניו והוא חייב להודות לאלוהים.
לשיר מספר לחנים, והוא בוצע, בין היתר, על ידי מרדכי הרשמן ביידיש ללחן עממי, אריק איינשטיין ללחן של שם טוב לוי, וליאור ייני ללחן של דרורה חבקין.
מילות השיר

עֵשָׂו מַשְׁכִּים לְבֵית הַמַּרְזֵחַ,
חָבִית מַשְׁקִים מִפִּיו תִּתֵּן רֵיחַ.
אוֹי, אוֹי, אוֹי,
לְעֵשָׂו הַגּוֹי.
כּוֹסוֹ – חַיָּיו,
לִשְׁתּוֹת חַיָּב,
כִּי-עַל-כֵּן הוּא גוֹי.
יַעֲקֹב מַשְׁכִּים לְבֵית הַתְּפִלָּה,
נוֹתֵן לְיוֹצְרוֹ שֶׁבַח וּתְהִלָּה.
הוֹ, מַה-טּוֹב
חֵלֶק יַעֲקֹב.
אֶל צוּר חַיָּיו
לְהוֹדוֹת חַיָּב,
כִּי שְׁמוֹ יַעֲקֹב.
עֵשָׂו חוֹזֵר לְבֵיתוֹ בַּלַּיְלָה
אוֹי לָהּ לְאִשְׁתּוֹ מֵאֶגְרוֹף יַד בַּעְלָהּ.
אוֹי, אוֹי, אוֹי,
לְעֵשָׂו הַגּוֹי.
זְרוֹעוֹ – חַיָּיו,
לְהַכּוֹת חַיָּב,
כִּי-עַל-כֵּן הוּא גוֹי.
יַעֲקֹב חוֹזֵר בָּעֶרֶב אֶל-נָווֹ,
אִשְׁתּוֹ וִילָדָיו מְשַׂמְּחִים לְבָבוֹ.
הוֹ, מַה-טּוֹב
חֵלֶק יַעֲקֹב.
בָּנָיו – חַיָּיו,
לְגַדְּלָם חַיָּב,
כִּי שְׁמוֹ יַעֲקֹב.
הערות שוליים

↑  גלגולו של ניגון: למה גוי שותה יי"ש ומה היהודי עושה בינתיים?, באתר עונג שבת, ‏21 בנובמבר 2013
↑  אריק איינשטיין - יעקב ועשיו, באתר youtube
↑  יעקב ועשיו- ליאור ייני-מילים: חיים נחמן ביאליק-לחן: דרורה חבקין-1970, באתר youtube
↑  על פי הפסוק בספר תהלים, פרק ט"ז, פסוק ה' "ה' מנת חלקי וכוסי".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 7afb5a5c-9c55-41c4-b397-d676e3465940
זאב שטיל

זאב שטיל (1911–1968), היה אתלט ישראלי יליד פולין. אלוף המכביה השנייה (1935), אלוף ישראל ושיאן ישראל במשך שנים רבות (כ-17 שנים), בזריקת דיסקוס.
ביוגרפיה

שטיל נולד וגדל בפולין.
במכביה הראשונה שנערכה בשנת 1932 זכה שטיל במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 40 מטר, אחרי הרי שניידר (48.30 מטר) ודוד אילדמן (41.36 מטר), שניהם מארצות הברית.
במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה שטיל במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.11 מטר, לפני בלא וייס
מצ'כוסלובקיה (36.91 מטר) וטוביה מיורצ'יק מפולין (35.49 מטר)
באליפות האתלטיקה הראשונה של ארץ ישראל שנערכה באצטדיון ימק"א ירושלים בסוף נובמבר 1935 זכה שטיל בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 37.65 מטר, לפני  אריה אטרמן ממכבי תל אביב (32.21 מטר) ולב גוריון מבר כוכבא ירושלים (32.17 מטר) ומדליית כסף, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.36 מטר, אחרי אריה אטרמן (11.77 מטר) ולפני דב רבינוביץ' ממכבי תל אביב (10.56 מטר).
באליפות האתלטיקה של ארץ ישראל שנערכה ברחובות ב-3 באפריל 1937 קבע שטיל שיא ישראלי חדש של 40.56 מטר. שיא זה החזיק מעמד כ-15 שנים ונשבר בשנת 1952 על ידי אורי גלין.
ב"אולימפיאדת המזרח הקרוב" בהשתתפות, טורקיה, יוון, מצרים, נבחרת הצבא הבריטי במצרים וארץ ישראל שנערכה בקהיר, במאי 1940 זכה שטיל במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.10 מטר.
שיאים אישיים

זריקת דיסקוס: 40.56 מטר (1937)
הערות שוליים

1 2 3  50 התוצאות הטובות ביותר בכל הזמנים בזריקת דיסקוס, באתר איגוד האתלטיקה בשיראל
↑  טבלאות ושיאים של השגי 6 המכביות ושל ישראל, מעריב, 22 באוגוסט 1965
↑  הישגי המכביה השנייה (סכום שני), דואר היום, 7 במאי 1935
↑  נעילת המכביה השניה,  הירדן, 9 באפריל 1935
↑  התחרויות לרבנאות א"י באתלטיקה קלה, הַבֹּקֶר, 1 בדצמבר 1935
↑  לאחר ההתחרויות לרבנאות באתלטיקה, הַבֹּקֶר, 6 בדצמבר 1935
↑  אלישע שוחט, 75 שנים לרבַּנָאות הראשונה באתלטיקה - חלק שני, באתר sportweb, ‏18 באוקטובר 2011
↑  כיצד קבלו את האתלטים מא"י במצרים, הַבֹּקֶר, 6 במאי 1940
מואיז קטומבי

מואיז קטומבי, בצילום משנת 2010
מואיז קטומבי שאפווה (בצרפתית: Moïse Katumbi Chapwe, נולד ב-28 בדצמבר 1964 בקשובווה) הוא איש עסקים ופוליטיקאי קונגולזי, שכיהן בשנים 2007–2015 כמושל הפרובינציה קטנגה. קטומבי עומד משנת 1997 בראש מועדון הכדורגל מזמבה (TP Mazembe) שזכה חמש פעמים באליפות אפריקה בכדורגל והגיע לגמר גביע העולם בכדורגל בשנת 2010. בשנת 2015 נבחר על ידי המגזין "ז'ן אפריק" ל"איש השנה של אפריקה". אחרי שתמך בעבר בנשיא ז'וזף קבילה, בינואר 2016 הצטרף קטומבי לאופוזיציה ולחזית האזרחית.
בשנת 2016 נתמך קטומבי על ידי חזית האופוזיציה G7 כמועמד לנשיאות קונגו.
באותה שנה נידון בהיעדרו ל-36 חודשי מאסר וקנס בשווי מיליון דולר, מה שמנע ממנו להתייצב בבחירות. בדצמבר 2021, מואיז קטומבי השיק רשמית את מפלגתו הפוליטית לאור הבחירות לנשיאות ב-2023.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

מואיז קטומבי שאפווה נולד בשנת 1964 בקשובווה. אביו, נסים סוריאנו, היה יהודי ספרדי יווני מן האי רודוס שעזב את רודוס בשנת 1938, אחרי שאיטליה של מוסוליני, ששלטה אז באי, הנהיגה חוקי גזע נגד היהודים. יחד עם שתי אחיותיו היגר למושבה קונגו הבלגית. הם התיישבו במחוז קטנגה, על יד אגם מווארו, קרוב לגבול עם רודזיה הצפונית של אז. סוריאנו פתח שם עסק לממכר דגים. אמו של קטומבי היא בת למשפחה המלכותית קזמבה של בני לונדה, אתניה החיה בקונגו ובזמביה של ימינו. אביה היה המלך מוואטה קזמבה הארבעה עשר של בני לונדה. המשפחה שלה אימצה את השם קטומבי לפי סבא רבא מצד האם. לפי כמה הצהרות מהמחנה הנשיאותי, מואיז קטומבי מחזיק באזרחות זמבית.
מואיז קטומבי למד בבית הספר היסודי קבוקוויקווי, אחר כך בתיכון קיוולה בלובומבאשי, ובהמשך למד הוראה במיסיון הבנדיקטיני קפולווה. בהמשך עבד כמנהל בשירות עסקיו של אחיו הבכור למחצה, רפאל קטבה קטוטו (איש עסקים החי כעת בבלגיה, פעל בזמנו גם כפוליטיקאי והנהיג בשנת 2006 מפלגת אופוזיציה שהתנגדה לנשיא ז'וזף קבילה). קטומבי עבד גם בזמביה, שם למד אנגלית והשתלם במנהל עסקים.
ביוגרפיה > הקריירה כאיש עסקים

מואיז קטומבי עבד מגיל 13 בעסק הדגים של אביו, שמכר דגים מלוחים וטריים לחברת המכרות הממלכתית "ז'קאמין" וללקוחות אחרים.
בחופשות הקיץ ליווה משאית עם דגים של החברה המשפחתית בהובלות בין האגם אגם טנגניקה לקייפטאון.
לפי עצת אחיו, ויתר על לימודים אקדמיים כדי להמשיך לעבוד בעסק. עם הזמן הרחיב קטומבי את עסקי המשפחה לענפים נוספים.
בשנת 1987 הקים חברת החזקות בשם Établissement Katumbi שכלל את כל עסקיו בתחום המכרות, התובלה ועיבוד המזון.
בשנת 1997 הקים קטומבי את MCK (חברת המכרות קטנגה Mining Company Katanga), שהתמחתה בכרייה ובלוגיסטיקה ובקבלנות משנה בתחום הכרייה ששירתה את חברות המכרות באזור, לרבות "ז'קאמין". עד שנת 2015 חברתו זו העסיקה 1,900 עובדים והפכה לחברת מכרות מובילה.
בנובמבר 2015 מכר אותה לחברה הצרפתית "נקוטראנס" תמורת סכום שלא פורסם.
בסביבות שנת 2000, בימי מלחמת קונגו השנייה, עבר קטומבי לגור בזמביה וניהל בה עסק בתחום התובלה.
חזר כעבור שלוש שנים (2003) לפי הזמנת הנשיא קבילה, שביקש ממנו לעזור לו בארגון מחדש של תעשיית המכרות של קטנגה.
קטומבי הוא אחד האנשים העשירים בקונגו והונו מוערך בימינו למאה מיליון דולר.
ביוגרפיה > הקריירה כאיש עסקים > פעילותו בתחום הכדורגל

החל משנת 1997 מכהן קטומבי כיושב ראש מועדון הכדורגל ט.פ. מזמבה ("הכל יכול – מזמבה" Tout Puissant Mazembe) בלובומבשי, תפקיד שירש מאחיו רפאל. קבוצה זו זכתה חמש פעמים – כולל בשנים 2009, 2010 ו-2015 בתחרויות ליגת האלופות CAF. כמו כן בשנת 2010 הייתה הקבוצה הראשונה מאפריקה ששיחקה בגמר משחקי גביע העולם בכדורגל.
קטומבי השקיע הרבה בקבוצה, דבר שתרם להצלחתה. בין השאר, גייס המועדון בהנהגתו גם שחקנים זרים מזימבבווה, מטנזניה, מגאנה ומזמביה ותגמלה את הכדורגלנים המקומיים במשכורות הגדולות ביותר הידועות באפריקה בתחום זה.
בשנת 2011 הסתיימה בניית אצטדיון מקומי שקטומבי השקיע בו 35 מיליון דולר.
ב-2014 הקים קטומבי אקדמיה לכדורגל הנחשבת גם לתוכנית חברתית דרך גיוסם ואימונם של צעירים במחוז קטנגה. ב-2015 תוכנית זו כללה 2,000 צעירים.
ב-2012 נבחר קטומבי לוועדה האסטרטגית של פיפ"א. ב-2013 נבחר לוועד המארגן של גביע האומות של אפריקה לכדורגל. החל מ-2009 כיהן גם בוועד השיווק של הקונפדרציה האפריקאית לכדורגל.
ביוגרפיה > הקריירה הפוליטית

ב-2006 נבחר קטומבי באספה הלאומית של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. בינואר 2007 היה למושל קטנגה הראשון שנבחר בבחירות דמוקרטיות כשהוא זכה ב-94 קולות מתוך 102.
ביוגרפיה > הקריירה הפוליטית > מושל קטנגה 2015-2007

נכנס לתפקיד המושל ב-4 בפברואר 2007 וכיהן בו 8 שנים.
בעת כהונתו כמושל קטנגה חלה בפרובינציה צמיחה כלכלית על ידי פיתוח התשתיות, עידוד ההשקעות הזרות תוך הקלות במיסים וברגולציה ומאבק בשחיתות.
בתקופה זו עלתה הגבייה ממסים מקומיים מ-80 מיליון דולר ב-2007 ל מעל 3 מיליארד דולר ב-2014. ההכנסה השנתית של חבל קטנגה עלתה מ-100 מיליון דולר ב-2007 למיליארד וחצי דולר ב-2013.
זמן קצר אחרי כניסתו לתפקיד המושל, הטיל קטומבי מגבלה על ייצוא מינרלים גולמיים, כולל קובלט ואילץ את חברות המכרות החשובות לבנות מפעלי זיקוק בתוך המחוז או לשלם מס על ייצוא תרכיזי קובלט ונחושת. תחת הנהגתו, עלתה תפוקת הנחושת בקטנגה מ-8,000 טון ב-2006 למיליון טון ב-2014.
קטומבי עודד גם את תעשיית השירותים, תעשיית האנרגיה והחקלאות. עודד את החוואים המקומיים על ידי הקלות במיסים והענקת חלקות אדמה על מנת לעודד את ייצור המזון. חלק הייבוא באספקת המזון ירד בשנים 2006–2011 ב-68%. בשנת 2014 עלתה כמות המזון ממקור מקומי פי שלושה.
בעת כהונתו חל שיפור בתחום התובלה ובמסחר על ידי הבנייה והבנייה מחדש של למעלה מ-1,500 ק"מ כבישים (30% מכלל הכבישים) ובניית תשתיות נוספות – גשרים, בתי חולים ובתי ספר. גישת התושבים למים נקיים עלתה מ-3% ל-67%. תוך 6 שנים עלה מספר הילדים הלומדים בבתי ספר מ-400,000 ב-2007 ל 3 מיליון ב-2014. מספר הבנות הלומדות עלה פי שלושה.
בספטמבר 2015 התפטר קטומבי מתפקיד המושל וממפלגתו – מפלגת העם לשיקום ודמוקרטיה מתוך כוונה לרוץ לנשיאות קונגו.
אולם ב-22 ביוני 2016 הורשע בהיעדרו על עבירת מרמה – מכירה לכאורה של בית שלא היה בבעלותו – ונידון ל-36 חודשי מאסר.
יש שראו במשפט נגדו חלק מניסיונות הנשיא קבילה להאריך את תקופת שלטונו.
ביוגרפיה > הקריירה הפוליטית > השקפותיו

בשנים 2006 ו-2011 תמך קטומבי בז'וזף קבילה במערכות הבחירות לנשיאות. בשנת 2015 הביע את דעתו כי על הנשיא לכבד את החוקה ולפנות את התפקיד. בינואר 2016 הצטרף קטומבי לשורה של דמויות ציבוריות ידועות בקואליציה שנקראה "החזית האזרחית 2016" (Front Citoyen 2016) שנאבקה להגנת החוקה ולקיומן של בחירות לנשיאות ב-2016.
קטומבי התבטא נגד הנטייה שמצאה תמיכה בקרב חלק מהתושבי קטנגה להיפרד מהרפובליקה של קונגו.