stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע ברזלית
תוכנית

התוכנית הייתה לבצע חבלה בשני מקומות בקטע שבין קנטרה לאיסמעיליה במרחק כ-10 ק"מ ביניהם. בכל מקום בקטע של 300 מטר להציב 10 חבלות מתחת לאדני הרכבת. במסילה לא הייתה כלל תנועת רכבות. המטרה הייתה להפגין נזק משמעותי מבלי לגרום אבדות. 

כוחות ומשימות – שני סיורי החבלה צפוני בפיקוד סרן שאול זיו ודרומי בפיקוד סרן גדי שפי יכללו כח של 6 לוחמי שייטת 13 ישאו את המטענים יעברו בשחייה, את התעלה, יתגנבו לפסי הרכבת, יציבו את החבלות עם השהיה ויחזרו בשחיה.

לכל סיור חבלה ימצא כח חיפוי בצד המזרחי של התעלה בפיקוד מג"ד מהחטיבה שיכלול: מחלקת תול"ר ועוד נשק מסייע. מג"ד 268 בצפון ומג"ד 19 בדרום. 

חילוץ מוטס בפיקוד מפקד סיירת חטיבה 60 עם קצין משייטת 13 יהוו כח חילוץ להעברה ב-3 מסוקי סיקורסקי S-58 חמושים במקלעי מא"ג יתמקמו בתחנת הרכבת מזרחית לקנטרה בכוננות להקפצה מעבר לתעלה.
תוכנית > הכנות

במהלך ליל 4–5 הוסע הכח המבצע מבסיס שייטת 13 לבסיס רמת דוד. משם הוטס לבסיס רפידים והוסע למפקדת חטיבה 60 בבלוזה. במקביל הוכן תיק היעד על ידי מודיעין פיקוד דרום הופצה פקודת מבצע פיקודית. בבוקר הציג אג"מ מבצעים את התוכנית לרמטכ"ל יצחק רבין וקיבל את אישורו. 

במהלך 5 ביוני מפקדים ערכו סיור בגזרת הפעולה, הכח המבצע התאמן בהפעלת חמרי החבלה ובוצע תרגיל מודל. 

בהוראת אג"ם מבצעים הועברו שלוש סירות גומי, עם שני מפעילים לכל אחת, לפיקוד הדרום.
ביצוע

לוחמי השייטת היו על הרגליים עוד מהלילה הקודם ולא נחו עד לסיום המבצע. גדי שפי שהיה על סף מחלה התעודד עם קבלת המשימה. נשאו את המטענים שהורכבו מארבעה לבנות חבלה. לבושים במדי עבודה כולל חגור קרב נעלי גומי 'פלדיום' וטלפיים וחמושים בעוזי. שני מכשירי קשר אטומים למים ומקלעון FN אחד בכל כח.

בכח הצפוני ארכה השחייה מערבה 20 דקות הנחת המטענים 20 דקות והשחייה חזרה 7 דקות. עקב הזרם שסחף דרומה וחייב לחזור לנקודות המתוכננות. הייתה תופעה של זרחן במים ותנועות השחיינים נראו בעין. לאורך הגדה לא היו תצפיות מצריות. המטענים שנשאו והמקלעון היו כבדים. לאחר העלייה צעדו הסיורים לקטעי המסילה והחבלות הונחו במרחק של כ-50 מטר ביניהן. מטענים לגזירת הפסים ומטען אחד בשכבת החצץ מתחת לאדנים. הובחנו פיצוצים של 10 חבלות.

הכח הדרומי -עקב גילוי הפעילות המצרית בסיור המקדים פעילות הכח הדרומי ארכה זמן רב יותר יותר. השחיה אל הגדה המערבית ארכה כשעה עקב גילוי חיילים על גשרון והצורך להתחמק מהם. נערכה תצפית במשך כ-20 דקות. הכח התרחק צפונה בתוך המים ועלה לחוף הנחת 10 המטענים ארכה כ-20 דקות. תוך כדי הנחת שלושת המטענים האחרונים החלו החבלות של הסיור הצפוני להתפוצץ. השחיה חזרה לצד המזרחי ארכה כ-25 דקות. נספרו פיצוצים של 9 מטענים. פיצוץ מטען עשירי ייתכן שקרה בו-זמנית עם פיצוץ אחר או כשל.
הביצוע בשני המקומות נעשה בחשאיות. באחד ממכשירי הקשר לא הושג קשר. המבצעים לא נתגלו על ידי סיורים מצריים ולא נדרש חיפוי באש מהכוחות המאבטחים. מחלקת החילוץ במסוקי סיקורסקי S-58 החמושים שוחררו וגם בסירות הגומי שהועברו מחיל הים לא נעשה שימוש.
ביצוע > סיכומים

תחקיר ראשוני נעשה על ידי אלוף הפיקוד ישעיהו גביש בחפ"ק החטיבה. הסיכום ” נוהל הקרב היה קצר ויסודי והכוח ביצע משימתו במלואה ותוך דבקות במטרה. התרגולת הנלמדת בשייטת 13 ענתה על הבעיות מבחינת המהירות ויסודיות הביצוע.”

לקחים לשייטת 13  הייתה זו הפעולה הקרבית הראשונה של הקומנדו הימי לאחר מלחמת ששת הימים. ללוחמי השייטת הייתה זו יציאה מהסטראוטיפ של פעולות שלא הביאו הישגים. מפקד השייטת דב שפיר גיבש מסקנות להמשך פעילות השייטת.
לקחת בחשבון את הזרחן במי התעלה והצורך בדיסקרטיות.
נושא הזרם בתעלה כיוונו ועצמתו ניתן לקבל מהמודיעין הימי
יש להשקיע באימוני הפשיטה כדי להגיע לרמה גבוהה אצל כל לוחמי השייטת כדי להיערך למשימות נוספות באזור התעלה.
לאמן ואת הנושא של חוליות מבצעות בשיתוף פעולה עם כוחות מחפים.
מקלעון FN שנלקח לפעולה הכביד ומהמנותו בספק. להקצות לשייטת רובי סער קלשניקוב מהשלל.
לבדוק מהימנות מכשיר המוטורולה שלא היה בו קשר.
לקיים מפגש לדיון מקדים בין אנשי השייטת ענף תכנון מבצעים חיל הים ופיקוד הדרום על מנת ללמוד ביחד את היעדים החזויים לפעילות מבצעית.
השייטת תצטרך לקבוע את סוג החגור וכלי הנשק המתאימים לפשיטת כאלה.
נוהל הקרב החפוז מנע מנוחה מהמבצעים. הדבר לא השפיע אך יש לחשוב בעתיד לשבץ מנוחה.
הוקרה הצוותים המבצעים נשלחו לשבוע נופש במלון 'רוזנבלט' בנהריה. במהלך הנופש התבשרו שאול זיו וגדי שפי שאושרה להם דרגת רס"ן בקיצור פז"מ ובמקום התארגנה מסיבה.
גלריה

פושטים שחיינים של שייטת 13 בחגור וטלפיים כפי שהיו חמושים בעת מעבר התעלה.
מפקד חיל הים אלוף שלמה אראל עם מפקד שייטת 13 סא"ל דב שפיר בתצפית על תעלת סואץ. יוני 1967.
אחת מאוניות "הצי הצהוב", שנשארה תקועה בתעלת סואץ עקב חסימתה על ידי המצרים.
בעלי תפקידים

| מבצעים ומפקדים> תפקיד | מבצעים ומפקדים> שם | מבצעים ומפקדים> אירוע / ציון לשבח | מבצעים ומפקדים>  | מבצעים ומפקדים>  | מבצעים ומפקדים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | מבצעים |  |  |  |  |
| מפקד סיור חבלה צפוני | סרן שאול זיו | לוחמים: אריה יצחק, יוסף קן, עמי אילון, אורי קלע ובצלאל רם. |  |  |  |
| מפקד סיור חבלה דרומי | סרן גדי שפי | לוחמים: אמנון צור, איתמר לוי, אהוד גיא, איתן הראל וגדי צרפתי. |  |  |  |
| מפקד גדוד 268 |  | מפקד הביצוע הצפוני בכוננות לאבטחה והתערבות |  |  |  |
| מפקד גדוד 19 |  | מפקד הביצוע הדרומי בכוננות לאבטחה והתערבות |  |  |  |
|  | מפקדים |  |  |  |  |
| שר הביטחון | משה דיין |  |  |  |  |
| הרמטכ"ל | רב-אלוף יצחק רבין |  |  |  |  |
| סגן הרמטכ"ל | אלוף חיים בר-לב |  |  |  |  |
| ראש אגף המבצעים | אלוף עזר ויצמן |  |  |  |  |
| מפקד חיל הים | אלוף שלמה אראל |  |  |  |  |
| מפקד פיקוד הדרום | אלוף ישעיהו גביש |  |  |  |  |
| ראש מחלקת ים | אלוף-משנה יצחק רהב |  |  |  |  |
| מפקד שייטת 13 | סא"ל דב שפיר |  |  |  |  |
| סגן מפקד שייטת 13 | רס"ן ראובן פנחס |  |  |  |  |
| מפקד חטיבה 60 | אל"ם מנחם אבירם |  |  |  |  |
| קצין מודיעין פיקוד הדרום | סא"ל יהושע שגיא |  |  |  |  |
| קצין אג"ם פיקוד הדרום | סא"ל עמיהו לוי |  |  |  |  |
לוח אירועים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
לוח אירועים
| זמן | מקום  | הכח המבצע | תיאור המבצע  |  |  |
| 4 ביוני 1967 שעה 16:00 | בסיס רפידים | פיקוד דרום | קבלת פקודה מס 1 מהמטכ"ל |  |  |
| 19:00 | בסיס רפידים | חטיבה 60 | קבוצת תכנון ראשונה. |  |  |
| 21:00 | מבסיס רמת דוד ל בסיס רפידים | חיל האוויר ולוחמי שייטת 13 | העברת 22 לוחמים לסיני |  |  |
| ליל 4–5 ביוני | מעתלית לבלוזה | כוחות השייטת ומסוקים | הטסת כוחות לשטח |  |  |
| 5 ביוני 05:00 | בלוזה | מח"ט 60 ומש"ט 13 | קבוצת תכנון ופקודות |  |  |
| 07:30 | מטכ"ל | אג"מ מבצעים | קבלת תוכנית הפיקוד ואישורה |  |  |
| 11:30 | מטכ"ל | אג"מ מבצעים לרמטכ"ל | הצגת התוכנית ואישורה על ידי הרמטכ"ל |  |  |
| במהלך יום 5 ביוני | בקרבת התעלה | מפקדי הסיורים | סיורי מפקדים ואימונים מקדימים. |  |  |
| 16:30 | רפידים | אלוף הפיקוד | אשור התוכניות לפעולה. |  |  |
| 20:00 | בקרבת התעלה | כוחות הסיור | יציאה משטחי הכינוס לעמדות ההערכות. |  |  |
| 21:00 עד 23:30 | בקרבת התעלה | חפ"ק חטיבה 60 וכוחות | מיקום והיערכות. |  |  |
| 23:15 | על שפת התעלה | סיור חבלה צפוני | בנקודת ההיערכות ביצוע תצפית |  |  |
| 23:25 | תעלה | סיור חבלה צפוני | ירידה לתעלה ושחיה לחציית התעלה |  |  |
| 23:30 | על שפת התעלה | סיור חבלה דרומי | בנקודת ההיערכות ביצוע תצפית |  |  |
| 23:45 | מזרח התעלה | סיור חבלה דרומי | ירידה למים ושחיה לחציית התעלה. |  |  |
| 23:45 | מערב תעלה | סיור חבלה צפוני | גמר חציית התעלה וביצוע תצפית. |  |  |
| 23:55 | מערב התעלה | סיור חבלה צפוני | עליה לחוף ותחילת ביצוע החבלה. |  |  |
| 6 ביולי 00:25 | מערב התעלה | סיור חבלה צפוני | גמר הנחת מטענים ונסיגה לתעלה. |  |  |
| 00:35 | מערב תעלה | סיור חבלה דרומי | גמר חציית התעלה וביצוע תצפית. |  |  |
| 00:35 | מזרח התעלה | סיור חבלה צפוני | חזרה ועליה לגדה. |  |  |
| 00:35 | מערב התעלה | סיור חבלה דרומי | גמר חצייה וביצוע תצפית |  |  |
| 00:45 | מערבית לתעלה | סיור חבלה דרומי | עליה לחוף ותחילת מיקוש. |  |  |
| 01:15 | בקטע הצפוני |  | תחילת התפוצצות המטענים. |  |  |
| 01:20 | מערב התעלה | סיור חבלה דרומי | גמר חבלה וירידה לתעלה. |  |  |
| 01:45 | בתעלה | סיור חבלה דרומי | מעבר התעלה והתחברות עם כוחת צה"ל. |  |  |
| 02:22 | בצד המזרחי | סיור חבלה דרומי | הכח חזר מהביצוע לנקודת ההיערכות. |  |  |
| 02:30 | בקטע הדרומי |  | תחילת התפוצצות עשרת המטענים. |  |  |
| 05:00 | חפ"ק חטיבה 60 | אלוף הפיקוד | תחקיר ראשוני. |  |  |
מקורות וקריאה נוספת

מייק אלדר, שייטת 13 'סיפורו של הקומנדו הימי' ספרית מעריב, 1993 ע' 335–336, 342, 359, 360.
דב שפיר, דו"ח מבצעי מסכם 'פעולת ברזלית', פנימי בחיל הים, 8 ביולי 1967.
הערות שוליים

↑  מייק אלדר, ע' 336.
↑  עמיהו  לוי מבצע ברזלית –דו"ח ראשוני פיקוד דרום, 6 ביולי 1967.
מוסטפא דואן

מוסטפא דואן (בטורקית: Mustafa Doğan, נולד ב-1 בינואר 1976 באספרטה שבטורקיה) הוא כדורגלן עבר גרמני ממוצא טורקי ששיחק בעמדת הבלם. את מרבית הקריירה העביר דואן בבאייר אורדינגן, פנרבחצ'ה ובשיקטש. דואן ערך שתי הופעות בנבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים

דואן נולד בטורקיה, ובנעוריו היגר לגרמניה, ושיחק כילד במועדון אסברג הגרמני. בשנת 1989, כאשר היה בן 13, החל דואן לשחק בבאייר אורדינגן, מועדון מצליח בגרמניה באותם ימים. בעונת 1993/94 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של אורדינגן, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה, וערך שתי הופעות בעונה זו, בה העפילה הקבוצה לבונדסליגה. גם בעונת 1994/95 מיעט דואן לשחק, אך הפך לשחקן משמעותי בעונת 1995/96, בה שיתף פעולה בהגנה עם השוער ברנד דרהר ושחקני השדה יאן היינצה, שטפן פסלאק והלמוט ראנר. בתום אותה עונה, נשרה אורדינגן בחזרה לבונדסליגה השנייה, ודואן עזב את המועדון וחתם בפנרבחצ'ה הטורקית.
דואן הפך עם הגעתו לפנרבחצ'ה לשחקן מפתח בהגנת הקבוצה, שכללה אז את השוער רושטו רצ'בר ואת שחקני השדה יס הוג, אוצ'ה אוקצ'וקוו וקמלטין שנטורק. פנרבחצ'ה בתקופת דואן הייתה קבוצת צמרת ובשש העונות הראשונות שלו בקבוצה לא ירדה מהמקום הרביעי, אך מיעטה לזכות בתארים מקומיים. דואן זכה באליפות אחת בשנת 2001 בה שיתף פעולה בהגנה בעיקר עם זוראן מירקוביץ' היוגוסלבי. בשתי עונותיו האחרונות בקבוצה, פחתה כמות ההופעות של דואן. בקיץ 2003, לאחר עונת שפל בה פנרבחצ'ה סיימה שישית, עזב דואן את המועדון לאחר שצבר 165 הופעות ליגה בהן הבקיע שער אחד, וחתם בפ.צ. קלן מהבונדסליגה. דואן שיחק עונה אחת בקלן, בה ערך 25 הופעות והבקיע שער אחד בניצחון 1-0 על פרייבורג, אך הקבוצה סיימה במקום האחרון ונשרה אל הבונדסליגה השנייה.
בקיץ 2004, לאחר עונה אחת בקלן, חזר דואן לטורקיה וחתם בבשיקטש, יריבה מושבעת של קבוצתו לשעבר פנרבחצ'ה. דואן שיחק שלוש עונות בבשיקטש, אך ערך הופעות מעטות בגין סדרה של פציעות שגרמו לו להיעדר לתקופות ארוכות. למרות זאת, זכה דואן פעמיים ברצף בגביע הטורקי. בעונת 2005/06 לאחר ניצחון 2-3 בגמר על פנרבחצ'ה, ובעונת 2006/07 לאחר ניצחון 1-0 בגמר על קייסריספור. בתום עונה זו, פרש דואן ממשחק פעיל בגיל 31 בלבד, בגין ריבוי הפציעות.
קריירה בינלאומית

דואן שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה וערך מספר הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21. בשנת 1999 ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת גרמניה, כששיחק 90 דקות בהפסד 2-0 לנבחרת ארצות הברית במחזור האחרון בשלב הבתים של גביע הקונפדרציות 1999, שבסיומו הודחה גרמניה מהטורניר. שלושה חודשים מאוחר יותר, ערך דואן את הופעתו השנייה והאחרונה, בתיקו 0-0 מול נבחרת טורקיה במסגרת מוקדמות יורו 2000. דואן היה יכול לבחור אם לייצג את טורקיה בה נולד, או את גרמניה בה גדל, ובחר לבסוף לייצג את גרמניה.
לאחר הפרישה

לאחר שפרש ממשחק פעיל, החל דואן לעבוד כפרשן כדורגל בטלוויזיה הטורקית.
תארים

עם פנרבחצ'ה:
אליפות ליגת העל הטורקית: 2000/01
עם בשיקטש:
הגביע הטורקי: 2005/06, 2006/07
הסופר קאפ הטורקי: 2006
מחלף אונו

| --- | --- |

גשר מחלף אונו
 תאריך הקמה:  2007
 מיקום:  פתח תקווה, קריית אונו, גבעת שמואל
 כבישים במחלף:    כביש 471 כביש 4622
 אתרים סמוכים:  קאנטרי קלאב קריית אונו, פארק דרום גבעת שמואל
 קואורדינטות:  32°04′09″N 34°51′37″E﻿ / ﻿32.06912°N 34.860241°E﻿ / 32.06912; 34.860241
 
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מחלף אונו(למפת גוש דן רגילה) מחלף אונו(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף אונו(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף אונו  he מחלף אונוhe מחלף אונומפת __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono)  __ מחנה דורי (in English: Tel HaShomer Base) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel), __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva) ממזרח: __ גני תקווה (in English: Ganei Tikva), __ סביון (יישוב) (in English: Savyon), __ יהוד-מונוסון (in English: Yehud-Monosson) מדרום: __ אור יהודה (in English: Or Yehuda) ממערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחלף אונו הוא מחלף המחבר את הערים פתח תקווה וקריית אונו עם כביש 471 ואת גבעת שמואל עם דרך יצחק רבין וגני תקווה עם רחוב רפאל איתן/דרך התקווה.
בבסיס המחלף גשר באורך 80 מטר החוצה את כביש 471 ומחבר בין פתח תקווה בצפון וקריית אונו בדרום, צורת המחלף דומה בצורתו למחלף יהלום כאשר בקצותיו צמתים מרומזרים, למעט המגיעים מכיוון מזרח בכביש 471 ופונים לכיוון פתח תקווה המשתמשים ברמפה סיבובית ללא צורך בעצירה.
המחלף משמש את תושבי האזור ומחבר בין שני הרחובות הראשיים;דרך יצחק רבין הנמצאת בפתח תקווה, דרך לוי אשכול הנמצאת בקריית אונו וגם כן רחוב רפאל איתן/דרך התקווה המשמש את תושבי פסגת אונו וגני תקווה
המחלף סמוך לשכונת פסגת אונו ולקאנטרי קלאב המשמש את תושבי השכונה ואחד מכבישי הגישה הראשיים לשכונה. סמוך למחלף קיים גן אירועים בשם "הבאר של סבא" וגם כן פארק כפר גנים ג.
המחלף נחנך בשנת 2007 יחד עם סלילת כביש 471,ב-2019 החלו במקום עבודות תשתית ושיקום נופי.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף בר-אילן | מחלפים בכביש 471 | הבא: מחלף פתח תקווה דרום |
מחלף אכסאל

| --- | --- |
 תאריך הקמה:  2008
 מיקום:  אכסאל
 כבישים במחלף:    כביש 60
 אתרים סמוכים:  גשר רפאל איתן
 קואורדינטות:  32°40′32″N 35°17′28″E﻿ / ﻿32.67551944°N 35.29101944°E﻿ / 32.67551944; 35.29101944
 
  (למפת הכרמל מוגדלת) מחלף אכסאל(למפת הכרמל רגילה) מחלף אכסאל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף אכסאל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף אכסאל
 
מחלף אכסאל הוא מחלף המחבר את הכפר אכסאל לכביש 60 המשמש ככניסה לערים נצרת ונוף הגליל.
המחלף נפתח לתנועה בסוף שנת 2008 עם סלילת התוואי החדש של כביש 60 בקטע שבין המחלף לנוף הגליל במקום הדרך המפותלת שהייתה בתוך העיר נצרת.
את כביש 60 חוצה גשר הקרוי על שמו של רפאל איתן כביש הגישה מנצרת לאכסאל, ומהכביש לנצרת ישנם נתיבי השתלבות ויציאה לכביש 60 בתוואי החדש בכיוון נוף הגליל ומנהרת אכסאל.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מארקאנטוניו ג'וסטיניאן

מארקאנטוניו ג'וסטיניאן (באיטלקית: Marcantonio Giustinian;‏ 2 במרץ 1619 - 23 במרץ 1688) היה דוכס ונציה בין השנים 1684–1688, ה-107 במספר.
ג'וסטיניאן היה הרביעי מבין ששת בניהם של פייטרו ומרינה ג'וסטיניאן. המשפחה ישבה בארמון רחב ידיים, פאלאצו ג'וסטיניאן שעל התעלה הגדולה בוונציה, שבו הלחין ריכרד וגנר במאה ה-19 את המוזיקה עבור האופרות טריסטן ואיזולדה ופרסיפל.
ג'וסטיניאן היה אדם אדוק ומלומד, ששלט בעברית, בלטינית וביוונית. לאחר שלמד פילוסופיה, תאולוגיה והיסטוריה באוניברסיטת פדובה, החזיק ג'וסטיניאן במשרות ציבוריות שונות. מונה לתפקיד שלטוני (Provveditore) בזמן המלחמה בכרתים ולשגריר של מלך צרפת שהעניק לו תואר אבירות. בזכות כישורי הנאום בהם ניחן, הוא שכנע את צרפת לספק לוונציה מימון במלחמתה בכרתים. בוונציה עצמה הוא כיהן כקונסיליירה וכחבר מועצת העשרה, גוף שלטוני ברפובליקת ונציה.
אחרי מות דוכס ונציה אלוויזה קונטאריני, נבחר ג'וסטיניאן ב-26 ינואר 1684 לדוכס, זאת בניגוד לציפיות שלתפקיד ייבחר המפקד הצבאי המהולל פרנצ'סקו מורוזיני. ג'וסטיניאן עצמו העדיף ככל הנראה לפרוש למנזר סן ג'ורג'ו, והשתתף בבחירות בחוסר רצון לאחר מאמצי שכנוע מצד המועצה, שראתה בו אדם גמיש שיהיה קל יותר לשלוט בו מאשר מורוזיני.
לאחר טקס ההכתרה שלו חגגה ונציה את ניצחונותיה על הטורקים בידי פרנצ'סקו מורוזיני, בטקסי הודיה כנסייתיים, פסטיבלים, ריקודים והדלקת אורות בעיר; המארגנים היהודים מגטו ונציה בלטו במיוחד ביצירתיות שלהם. אירוע פאר נוסף בעיר שכלל תאורת לילה, משטי ספינות והפרחת כדורים היה הקרנבל, שמשך כבר אז כמות רבה של תיירים מאירופה.
תקופת שלטונו הקצרה בת ה-4 וחצי שנים התאפיינה בסדרת חגיגות שופעות פאר. כל אירוע שימש עבורו כעילה לחגיגה, שהחלה בשירת ההמנון הנוצרי טה דאום (Te Deum) בכנסייה והמשיכה עם מסיבות. את ההחלטות החשובות הותיר ליועציו, עובדה שעוררה עליו ביקורת מצד חלק מתושבי ונציה.
ג'וסטיניאן מת ב-13 במרץ 1688 במפתיע כתוצאה מניתוח כושל, ונקבר על פי צוואתו בכנסיית סן פרנצ'סקו דלה ויגנה. לאחר מותו הופץ שיר הומוריסטי אודות שני הרופאים, טון ודולפין, (שמיתרגמים גם ל"טונה" ו"דולפין"), שבו נטען שהדוכס נהרג בידי שני דגים.
ג'וסטיניאן מעולם לא נישא ואף לא קיים יחסי מין עם אישה, ואהב להתפאר שבכך נמנע מחטא.
מגרש הקריקט לורדס

| --- | --- |


הפביליון   
 כינוי:  לורדס   "משכן הקריקט"
 מיקום:  סנט ג'ונס ווד, וסטמינסטר, לונדון, הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°31′46″N 0°10′22″W﻿ / ﻿51.5294°N 0.1727°W﻿ / 51.5294; -0.1727
 תקופת הפעילות:  1814–הווה (כ־210 שנה)
 בעלים:  מועדון הקריקט מרילבון
 מפעיל:  מועדון הקריקט מרילבון
 קבוצות:  מועדון הקריקט מרילבון, מועדון הקריקט של מחוז מידלסקס
 מושבים:  29,000
 www.lords.org
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסמגרש הקריקט לורדס(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסמגרש הקריקט לורדס(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטימגרש הקריקט לורדס(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטימגרש הקריקט לורדס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מגרש הקריקט לורדס (באנגלית: Lord's Cricket Ground) המכונה בקיצור "לורדס" (Lord's) הוא מגרש קריקט הממוקם בשכונת סנט ג'ונס ווד ברובע הסיטי של וסטמינסטר של לונדון, בירת הממלכה המאוחדת.
המגרש נקרא על שם מייסדו, תומאס לורד ומנוהל כיום על ידי מועדון הקריקט מרילבון (MMC). המגרש משמש את מועדון הקריקט של מחוז מידלסקס, את ועד הקריקט של אנגליה וויילס (ECB), את מועצת הקריקט האירופית (ECC) ועד אוגוסט 2005 שימש את מועצת הקריקט הבינלאומית (ICC).
המגרש, המכונה לעיתים "משכנו של הקריקט" אינו ניצב באתרו המקורי. מיקומו הוא המיקום השלישי שבו ניצב המגרש. האתר המקורי, המכונה כיום המגרש הישן של לורדס, שפעל בין 1787–1811, היה ממוקם בקרבת כיכר דורסט של ימינו. משכנו השני של המגרש (המכונה המגרש האמצעי של לורדס) שימש בפועל בין השנים 1811–1813. המגרש הנוכחי ממוקם כ-250 מטרים צפונית מזרחית לאתר השני.
באתר המגרש ממוקם מוזיאון הקריקט, שנחשב למוזיאון הספורט הוותיק ביותר בעולם.
המגרש הנוכחי נחנך במשחק קריקט בין מועדון הקריקט של מרילבון ומועדון הקריקט של הרטפורדשייר, שנערך ב-22 ביוני 1814.
תיאור המגרש > היציעים

למגרש תשעה יציעים:
הפוויליון (The Pavilion)
יציע וורנר
היציע המרכזי (Grandstand)
יציע קומפטון
יציע התקשורת
יציע אדריק
יציע מאונד (Mound Stand)
יציע טאוורן (Tavern Stand)
יציע אלן
מרבית שטחי המגרש נבנו מחדש בשלהי המאה ה-20. בשנת 1987 נפתח יציע מאונד החדש, בתכנונו של סר מייקל הופקינס ולאחריו היציע המרכזי בתכנונו של ניקולס גרימשו בשנת 1994. יציע התקשורת הנוכחי נבנה בשנים 1998–1999 ותכנונו זכה לפרס סטרילניג של איגוד האדריכלים המלכותי של בריטניה.
ביציעים מקומות ל-32,000 צופים.
תיאור המגרש > הפוויליון

מבנה הפוויליון הוא השריד העיקרי למבני המגרש מהתקופה הוויקטוריאנית. המבנה נבנה בין השנים 1889–1890 בתכנונו של האדריכל תומאס וריטי. המבנה נחשב למבנה היסטורי לשימור, ובין השנים 2004–2005 שופץ בעלות של כ-8 מיליון ליש"ט.
המבנה משמש את חברי מועדון הקריקט של מרילבון ואת חברי מועדון מחוז מידלסקס, וממוקמים בו מושבי חברי המועדון, פאבים עבור החברים וחנות מזכרות. כמו כן, בביתן ממוקמים חדרי ההלבשה ומרפסות צפייה עבור השחקנים.
תיאור המגרש > היציע המרכזי

בראש היציע המרכזי ניצבת שבשבת בצורת אב הזמן. השבשבת הובאה לאתר ביוזמת סר הרברט בארקר בשנת 1926, וניצבה בצד הצפון מערבי של היציע. בשנת 1996 הועברה למקומה הנוכחי - בצד הדרום מזרחי של המגרש.
תיאור המגרש > מרכז התקשורת

מרכז התקשורת הוקם בשנת 1999 עבור גביע הקריקט העולמי. המבנה, בעת שנבנה, היה המבנה הראשון ברחבי כדור הארץ שנבנה מאלומיניום בלבד. המבנה בעל הצורה הייחודית נבנה בטכנולוגיה של בניית ספינות. המבנה ממוקם 15 מטרים מעל המגרש. שני פירי מעליות מאפשרים גישה למבנה. בתחתית המבנה מושבים ל-100 כתבים, ובראש המבנה חדרים למגישי תוכניות ספורט ברדיו ובטלוויזיה, המשדרים את המשחק.
תכנון המבנה זכה בפרס סטירלינג לשנת 1999. בעת הקמתו מומן המבנה על ידי חברת נאטווסט. כיום המבנה מתוחזק בחסות חברת אינווסטק.
תיאור המגרש > יציע טאוורן

יציע טאוורן (יציע הפאב) עומד במקום בו עמד בעבר פאב של קבוצת יושבי הפאב של לורדס (Lord's Taverners) - קבוצה פילנתרופית שחבריה היו חובבי קריקט. חברי הקבוצה נהגו להיפגש בפאב בשטח המגרש. כיום הפאב של חברי הקבוצה ממוקם בשטח יציע הפאוויליון.
תיאור המגרש > המגרש

אחד המאפיינים הידועים של המגרש הוא שיפועו. הקצה הצפון מערבי של המגרש גבוה בכשני מטרים מהקצה הדרום מזרחי.
בשנת 2007 הותקנה תאורה מודרנית במגרש אולם זו הוסרה בעקבות תלונות של השכנים בגין זיהום האור, בשנת 2008. בשנת 2009 התירה מועצת רובע וסטמינסטר להתקין במקום פנסי תאורה מיוחדים, אשר ימנעו זיהום אור לבתי השכנים.
תיאור המגרש > שערי גרייס

אחד המאפיינים הארכיטקטוניים של מהגרש הם זוג שערים מעוטרים הקרויים על שמו של וו. ג'י. גרייס. השערים הוקמו בשנת 1923, בכניסה למתחם מכיוון סנט ג'ונס ווד. השערים תוכננו על ידי סר הרברט ווקר, ונחנכו בנוכחות סר סטנלי ג'קסון.
שימושים

המגרש מארח תחרויות בינלאומיות, וכן את אליפות הכפרים הלאומית של אנגליה, תחרויות אוניברסיטאות ותחרויות בין המועדונים המקומיים.
כמו כן המגרש מארח את המשחק השנתי בין מכללת איטון לבית הספר הארו (אשר נערך מאז שנת 1805 ברציפות).
מוזיאון הקריקט

במגרש ממוקם מוזיאון הקריקט של מועדון הקריקט מידלסקס (MCC Museum) - מוזיאון הספורט הוותיק ביותר בעולם. במוזיאון מוצגים פרטים שנאספו מאז שנת 1864 ובהם ציוד קריקט בו נעשה שימוש בידי שחקנים מרכזיים ובהם ויקטור טראמפר, ג'ק הובס, דון בראדמן ושין וורן, וכן חפצים של וו. ג'י. גרייס.
פיתוח עתידי

הוצעו תוכניות להגדלת המגרש והקמת מושבים ל-10,000 צופים נוספים.
שימושים נוספים

במהלך מלחמת העולם השנייה שימש המגרש למשחקי בייסבול.
המגרש אירח את תחרויות הירי בחץ וקשת במהלך משחקי אולימפיאדת לונדון בשנת 2012.
הערות שוליים

↑  אתר מוזיאון הקריקט
↑  MCC Museum | Lord's, www.lords.org
| הסיטי של וסטמינסטר |
| --- | --- | --- |
| שכונות | בייזווטר • בלגרביה • הוברן • הייד פארק • וסט אנד • ליסון גרוב • מיידה וייל (ונציה הקטנה) • מייפייר • מילבנק • מרילבון • נייטסברידג' • סוהו וצ'יינה טאון • סנט ג'ונס ווד • סנט ג'יימס • פדינגטון • פימליקו • פיצרוביה • קובנט גרדן • קווינז פארק |  |
| אתרים בעלי חשיבות | ארמון בקינגהאם • בית הגילדות של מידלסקס • בית הסעודות • בית קלרנס • הגלריה הלאומית • וייטהול • כיכר טרפלגר • מוזיאון טייט בריטניה • מנזר וסטמינסטר • רחבת משמר הסוסים • קתדרלת וסטמינסטר • מגרש הקריקט לורדס • בית ברלינגטון • טייברן |  |
| פארקים | גני קנזינגטון • הייד פארק • גרין פארק • פארק סנט ג'יימס • ריג'נטס פארק |  |
| אזורי בחירה | ריג'נטס פארק וקנזינגטון צפון • הסיטי של לונדון והסיטי של וסטמינסטר |  |
| ראו גם | אתרים נוספים בווסטמינסטר |  |
| אתרי אולימפיאדת לונדון (2012) |
| --- | --- | --- |
| האזור האולימפי | האצטדיון האולימפי • מרכז ספורט המים • ולופארק • ריברבאנק ארנה • הארנה לכדורסל • קופר בוקס • הארנה לכדורמים |  |
| אזור הנהר | מרכז התערוכות אקסל • צפון גריניץ' ארנה • פארק גריניץ' • קסרקטיני חיל התותחנים המלכותי |  |
| אתרים אחרים בלונדון | אצטדיון ומבלי • הארנה של ומבלי • אצטדיוני הטניס בווימבלדון • מגרש הקריקט לורדס • ריג'נטס פארק • רחבת משמר הסוסים • הייד פארק • מרכז התערוכות ארלז קורט • מסלול המרתון |  |
| אתרים מחוץ ללונדון | מרכז החתירה במים סוערים עמק לי • אגם דורני • אקדמיית השיט הלאומית ויימות' ופורטלנד • טירת האדלי |  |
| אצטדיוני כדורגל | אצטדיון ומבלי • האמפדן פארק • אצטדיון המילניום • אולד טראפורד • סנט ג'יימס פארק • ריקו ארנה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293547605171  LCCN: sh00005160  VIAF: 316746050   WorldCat (עם VIAF): 316746050 
מיקום היציעים.
היציע המרכזי
מרכז התקשורת.
יציע המאונד. היציע הציבורי משמאל, והיציע לחברי הטאוורן מימין. במרכז ניתן לראות את שבשבת אב הזמן.
משחק בין אנגליה ואוסטרליה. 10 ביולי 2005.
מיכאל צלרמאיר

אין תמונה חופשית
מיכאל (מיקי) צלרמאיר (נולד ב-1942) הוא עורך דין ישראלי, המתמחה במיזוגים ורכישות.
אודות

בוגר תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים (LL.B. 1967). בין השנים 1969 ל-1971 עבד במשרדFried, Frank, Harris Shriver & Jacobson. בשנת 1971 הצטרף כשותף למשרד פורת הגין בראשות העו"ד משה פורת. בשנת 1975 נשלח על ידי ריצ'רד רוברטס להקמת סניף של משרדו בניו יורק. עם חזרתו בשנת 1984 היה שותף מייסד במשרד "צלרמאיר, פילוסוף, רוזובסקי, צפריר, טולידאנו ושות’". משרד זה התפרק בתחילת 2016 בעקבות פרישת שניים מהשותפים הבכירים וצלרמאיר הצטרף כשותף למשרד "פישר, בכר, חן, וול, אוריון ושות'".
צלרמאיר ליוה משפטית את רכישת תנובה על ידי קרן אייפקס. הוא ייצג את חיים סבן, אייפקס ומורי ארקין ברכישת גרעין השליטה בבזק. הוא ייצג את סבן בעסקת מכירת מניותיו בקשת תמורת כ-15 מיליון דולר ואת קבוצת גורס ברכישת גילת רשתות לווין, את אהוד בן-ש"ך ברכישת חברת קניאל מצדיק בינו, לפי ערך של 220 מיליון שקל.
צלרמאיר משמש כיו"ר דירקטוריון התזמורת הפילהרמונית הישראלית. נשוי לפרופסור מיכל צלרמאיר, מרצה במכללת לוינסקי.
הערות שוליים

↑  משה גורלי, עו"ד מיקי צלרמאיר מצטרף למשרד 'פישר בכר חן וול אוריון', באתר כלכליסט, 21 בפברואר 2016