stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הונגריה במשחקים האולימפיים
משחקי החורף

הישגיהם של הספורטאים ההונגרים במשחקי החורף היו צנועים יותר, והם מסתכמים בשבע מדליות, מדליית זהב בהחלקה מהירה במסלול קצר ושש מדליות בהחלקה אומנותית.
ההונגרים האשונים שזכו במדליה אולימפית במשחקי החורף היו אמילי רוטר ולאסלו סולאש, שזכו במדליית ארד באולימפיאדת לייק פלאסיד (1932). באותם המשחקים סיימו אולגה אורגוניסטה ושאנדור סאלאי במקום ברביעי. רוטר וסולאש שחזרו את הישגם גם באולימפיאדת גרמיש פרטנקירכן (1936), וגם אז הזוג שסיים במקום היה הונגרי - פירוסקה ואטילה סקרנשי.
באולימפיאדת סנט מוריץ (1948) זכו אדה קיראיי ואנדריאה קקשי במדליית כסף. קורנל פאיור סיים במקום הרביעי בהחלקה מהירה. ארבע שנים אחר כך, באולימפיאדת אוסלו (1952) זכו בני הזוג מריאנה ולאסלו נאג' במדליית ארד. הם שחזרו את ההישג גם באולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956).
ההישג המשמעותי הבא ההי רק באולימפיאדת סאפורו (1972), אז דורגה ז'וז'ה אלמאשי במקום החמישי בתחרות ההחלקה האומנותית ליחידות. כריסטינה רגצי ואנדראש סלאי סיימו במקום החמישי באולימפיאדת אינסברוק (1976). באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) זכו השניים במדליית הכסף, המדליה הראשונה של הונגריה במשחקי החורף מזה 24 שנים, והאחרונה עד כה.
ההישגים המשמעותיים הבאים של המשלחת ההונגרית הגיעו רק באולימפיאדת טורינו (2006), אז סיימה אריקה הוסאר במקום הרביעי בהחלקה מהירה במסלול קצר, במקצה ל-1500 מטר, וויקטור קנוך הגיע למקום החמישי במקצה המקביל לגברים. באולימפיאדת ונקובר (2010) סיימה רביעיית השליחות ל-3000 מטרים במקום החמישי, ובאולימפיאדת סוצ'י (2014) סיימה במקום השישי. באותם המשחקים, דורגה גולשת הסקי האלפיני אדית מיקלוש במקום השביעי בגלישה במורד.
באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) זכתה נבחרת השליחים בהחלקה מהירה במסלול קצר במדליית זהב במקצה 5000 מטר.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
ראו גם

הונגריה במשחקים הפאראלימפיים
הונגריה במשחקים האולימפיים לנוער
יהודים בספורט ההונגרי
הערות שוליים

1 2  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-1 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-1 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
איבויה צ'אק, האלופה האולימפית בקפיצה לגובה באולימפיאדת ברלין
הקלע קארוי טקאץ', שזכה במדליות זהב אולימפיות בלונדון ובהלסינקי
המתאגרף לאסלו פאפ, שזכה 3 פעמים ברציפות בתואר האולימפי, בין 1948 ל-1956
חותרי הקיאק אנדראש סנטה וג'רג' מסארוש (משמאל), זוכי מדליות הכסף במקצה הזוגות ל-1000 מטר באולימפיאדת רומא, בטקס הענקת המדליות
הסייפת טימאה נאג', האלופה האולימפית בדקר בסידני ובאתונה
זורק הדיסקוס זולטאן קוואגו, זוכה מדליית הכסף באתונה
השחיין לאסלו צ'ה, שזכה ב-3 מדליות כסף בבייג'ינג ובמדליות ארד באתונה ובלונדון
כריסטיאן פארש, שזכה במדליית זהב ביידוי פטיש באולימפיאדת לונדון
השחיינית קטינקה הוסו, שזכתה ב-3 מדליות זהב ומדליית כסף באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו
המחליקה ז'וז'ה אלמאשי, שסיימה במקום החמישי באולימפיאדת סאפורו
המשלחת ההונגרית בטקס הפתיחה של אולימפיאדת ונקובר
האפי!

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה  קומדיה שחורה  פנטזיה  מותחן
 יוצרים:  גרנט מוריסון  דריק רוברטסון
 בימוי:  בריאן טיילור  דייוויד פטררקה  ויין ייפ
 שחקנים:  כריסטופר מלוני  ריצ'י קוסטר  לילי מירוניק  מדינה סנגורה  פטריק פישלר
 מדבבים:  פאטון אוסוולט
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 תקופת התרחשות:  תקופת חג המולד 
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  18 
 הפקה
 מפיק:  תומאס סליטי ג'וניור  ביל בטלר
 מפיקים בפועל:  ניל ה' מוריץ  פאבון שטי  טובי יפה  כריסטופר מלוני  בריאן טיילור  גרנט מוריסון  פטריק מקמאנוס
 חברת הפקה:  הסרט המקורי  כביש ליטלטון  הפקות כבל אוניברסלי
 הפצה:  נטפליקס 
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה
 מוזיקה:  גיום רוסל  בלייר מוואט
 אורך פרק:  40-50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Syfy
 רשת שידור בישראל:  נטפליקס
 פורמט (תמונה):  480i (1080i (HDTV
 תקופת שידור מקורית:  6 בדצמבר 2017 – 29 במאי 2019
 קישורים חיצוניים
 www.syfy.com/happy
 דף התוכנית ב-IMDb
 
האפי! (באנגלית: !Happy בתרגום לעברית: שמח!) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית, מסוגת דרמה קומדיה שחורה ופנטזיה, שעלתה לשידור ב-6 בדצמבר 2017. הסדרה משודרת ברשת "Syfy". היא הופקה על ידי היוצרים גרנט מוריסון ודאריק רוברטסון ביחד עם תומאס סליטי ג'וניור וביל בטלר. הסדרת המבוססת על סדרת "ארבעה נושאים", סדרת הקומיקס שנושאת את אותו השם, "!Happy" (אנ'), אשר נוצר על ידי הסופר גרנט מוריסון והאמן דריק רוברטסון, עם בריאן טיילור שמשמש כבמאי עבור רוב הפרקים בסדרה (שבעה מתוך האחת עשרה).
ב-4 ביוני 2019 הודיעה רשת השידור Syfy שהסדרה בוטלה לאחר שתי עונות. למרות זאת, חטיבת הכבלים של יוניברסל מתכננת לרכוש את זכויות הסדרה.
בישראל, הסדרה משודרת בנטפליקס.
עלילה

בלש המשטרה המשופשף לשעבר ניק סאקס, שכעת עובד כרוצח שכיר, אשר מתרחק מאינטראקציה חברתית, ממלא את ימיו בשתיית אלכוהול ובהתמכרות לסמים. לאחר התקף לב מסיבי, מופיע לו חד קרן כחול בשם האפי, אשר רק הוא רואה אותו. האפי מסביר שהוא חבר דמיוני של ילדה קטנה בשם היילי, אשר נחטפה על ידי אדם מפוקפק לבוש כמו סנטה קלאוס. האפי מגלה כי היילי היא הבת של ניק, וביקש את עזרתו של ניק להאמין שהוא יהיה השוטר הגיבור שהיילי חשבה שהוא תמיד. למרות הספקות הרבות בהתחלה, ניק מסכים באי-רצון לעזור כדי להציל את היילי.
דמויות > דמויות ראשיות

ניק סאקס (כריסטופר מלוני): בלש לשעבר, ציני, אלכוהוליסט, פונה למוות.
פרנסיסקו "מר בלו" סקרמוצ'י (ריצ'י קוסטר): הבוס; פושע עשיר שמתחזה לאיש עסקים לגיטימי כיבואן יין.
אורקוס (ריצ'י קוסטר): אורקוס, שד בתוך הגוף של סקרמוצ'י.
מרדית "מרי" מקארתי (לילי מירוג'ניק): בלשית רצחנית עם עבר אפל.
אמנדה הנסן (מדינה סנגורה): אם חד הורית, אשתו לשעבר של ניק אמו של היילי.
היילי הנסן (ברייס לורנצו): נערה צעירה שנחטפה, ושולחת את ידידה הדמיוני "האפי" למצוא עזרה.
סמותי (פטריק פישלר): אחד מאנשיו של מר בלו ורוצח סוציופתי המתמחה בחקירות ובעינויים.
האפי (פאטון אוסוולט - דיבוב): החבר הדמיוני של היילי, המופיע בדמות חד-קרן כחלחל ומטופש.
סנטה קלאוס (ג'וזף ד' רייטמן) (עונה 1): סנטה רע מאוד, פסיכוטי הזוי, מכור לסמים, לבוש כמו סנטה קלאוס אוהב לחטוף ילדים.
לואי שיינברג (כריסטופר פיצג'רלד) (אורח בעונה 1; עונה 2 תפקיד ראשי): בדרן ילדים הידוע גם בשם "סאני שיין", וכחול כמו "מר באג".
דמויות > דמויות משנה

איזבלה סקרמוצ'י (דבי מזר): אחותה של בלו, כוכבת סצנת המציאות של סקס, ואמא של ארבעת האחים סקרמוצ'י שנורו על ידי ניק.
מיכלאנג'לו "מייקי" סקרמוצ'י (גאס הלפר): הצעיר של בניה של איזבלה.
ג'סיקה מקארתי (לורה פו): אמו הקשישה של מרי.
לה דייס (מייקל מאייז):  סוחר נשק הקשור לעברו של ניק סאקס.
ג'רי סקרמוצ'י (דנטה פריירה-אולסון): בנו של בלו.
ביבי דבארג (אן-מרגרט) (עונה 2): שחקנית לשעבר, אשתו של סאני שיין.
ביג פינק (פול וייט ג'וניור) (עונה 2): חבר מהכלא של בלו.
בו פיפ (ג'יימי אליזבת קלטון - קולו הדמות): חבר דמיוני של עמיתו של ליל בו פיפ ושל אהבת האהבה.
דייגלו דאג (קרטיס ארמסטרונג).
ג'וזף פרינו (פאל סקרמוצ'י).
סיימון (דניאל סונג'אטה) (עונה 2)
דמויות > אורחים

ג'רי ספרינגר: בתפקיד עצמו.
פספרי (בילי וסט - קולו של הדמות): בולדוג סגול תלת-ראשוני דמיוני.
גבר בייבי (וירד אל ינקוביק - קולו של דמות).
הנוצה הכחולה (אמנדה פאלמר): מנהיגה הנוצה הכחולה.
סקירה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 8 | 8 | 6 בדצמבר 2017 | 31 בינואר 2018 |
|  | 2 | 10 | 10 | 27 במרץ 2019 | 29 במאי 2019 |
אולגה רובין

| --- | --- |

 לידה:  18 באוגוסט 1989 (בת 35) מוסקבה, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 גובה:  174 ס"מ
 ספורט
 ענף ספורט:  ג'ו ג'יטסו ברזילאי
 משקל:  נוצה
 הישגים
 דרגה:  חגורה סגולה בג'יו ג'יטסו ברזילאי
 
אולגה רובין (נולדה ב־ 18 באוגוסט 1989) היא לוחמת MMA ישראלית המתחרה בליגת בלאטור (אנ'), ואלופת ישראל לשנת 2015 בג'יו ג'יטסו ברזילאי.
ביוגרפיה

רובין החלה להתאמן בגיל 3 בהתעמלות אמנותית, התעמלות קרקע ובלט ודבקה בענפים אלו במשך 15 שנה. בשנת 2012, לאחר שחוותה הטרדות רחוב (אנ') ואף ניסיון שוד, החליטה בהשראת צפייה בקרב עם רונדה ראוזי, להתאמן ב-MMA. במסגרת האימונים, למדה אגרוף תאילנדי וג'יו ג'יטסו ברזילאי. בינואר 2015, בהיותה בת 25, זכתה בתואר אליפות ישראל בקטגוריית משקל 70 קילו, בג'יו ג'יטסו ברזילאי.
ב-10 בנובמבר 2016, נלחמה באירוע בלאטור 164 של בלאטור (אנ'), ליגת ה-MMA השנייה בגודלה בעולם. רובין התמודדה מול לאוריטה ליקר ציביריס מבאר שבע וגברה עליה בנוק אאוט טכני בסיבוב הראשון. ב-12 ביולי 2019, רובין נלחמה בקרב על תואר האליפות במשקל נוצה מול האלופה ג'וליה באד (אנ'), ובכך הפכה ללוחמת ה-MMA הישראלית הראשונה (מקטגורית גברים ונשים כאחד) להילחם בקרב אליפות בינלאומית. רובין הפסידה בקרב זה בסיבוב הראשון בנוקאאוט טכני.
נכון לנובמבר 2019, מאזן התוצאות של רובין עומד על שישה ניצחונות ושני הפסדים.
הישגים

2014 - מדליית זהב במסגרת BJJ North Open Championship.
2015 - מדליית זהב במסגרת BJJ North Open Championship.
2015 - מדליית זהב בקופה דה ישראל.
2015- מדליית זהב במסגרת JJIF Israeli Championship
2015 - מדליית זהב במסגרת Abu Dhabi no-gi
חיים אישיים

רובין בעלת תעודת הדרכת כושר ממכון וינגייט ועוסקת באימון כושר ובהוראת MMA וקרוספיט.
רובין נשואה ואם לילד.
הערות שוליים

↑  אולגה רובין הולכת לעשות היסטוריה, אתר אלוף אמנויות לחימה, 25 במרץ 2019
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אולגה רובין".
אדווין ואלרו

| --- | --- |
 
 לידה:  3 בדצמבר 1981 מרידה, ונצואלה 
 התאבד:  19 באפריל 2010 (בגיל 28) ולנסיה, ונצואלה 
 מידע כללי
 שם לידה:  Edwin Antonio Valero Vivas 
 מדינה:  ונצואלה
 גובה:  1.68 מטר, מוטה 1.75 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  איגרוף
 משקל:  קל
 תקופת הפעילות:  2002–2010 (כ־8 שנים)
 הישגים
 דירוג שיא:  אלוף העולם
 
אדווין ואלרו (בספרדית: Edwin Valero; 3 בדצמבר 1981 –  19 באפריל 2010) היה מתאגרף מקצועי ונצואלי, שהתחרה בין השנים 2002–2010. ואלרו היה אלוף העולם בלתי מנוצח בשתי קטגוריות משקל, לאחר שהחזיק בתואר משקל הנוצה של WBA בין השנים 2006 ל-2008 ובתואר ה-WBC במשקל קל בין השנים 2009 ל-2010. עם סגנון לחימה אגרסיבי ביותר וכוח חבטות יוצא דופן, ואלרו נותר האלוף היחיד לאורך 30 השנים של ה-WBC שזכה בכל קרב בקריירה שלו בנוקאאוט. בשנת 2010 התאבד ואלרו בכלא לאחר שנעצר בחשד לרצח אשתו.
הערות שוליים

↑  ונצואלה: אלוף האגרוף שרצח את אשתו - התאבד, באתר ynet, 19 באפריל 2010
איגור סקלייאר

| --- | --- |

 לידה:  18 בדצמבר 1957 (בן 67) קורסק, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה 
 השכלה:  האקדמיה לאמנויות התיאטרון בסנקט פטרבורג (1979) 
 תקופת הפעילות:  מ-1973 
 בן או בת זוג:  Natalya Akimova 
 פרסים והוקרה:  אמן העם של הפדרציה הרוסית (2013)  אמן כבוד של הפדרציה הרוסית (1996)  פרס פיגארו  עיטור הידידות (רוסיה) 
 www.sklyarjazz.ru
 
איגור בוריסוביץ' סקלייאר (נולד ב-18 בדצמבר 1957, קורסק) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון זמר, מוזיקאי וגיטריסט סובייטי ורוסי, אמן העם של הפדרציה הרוסית (2013).
זוכה הפרס לבכורה הטובה ביותר בפסטיבל "הנוער מוספילם" (1984, על תפקידו בסרט "אנחנו מג'אז"). זוכה הפרס לשחקן הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע הרוסי הפתוח של קינוטאבר בסוצ'י (1994, על תפקידו בסרט "שנת הכלב").
ביוגרפיה

נולד בקורסק למשפחת מהנדסים, וסיים את לימודיו בתיכון שם (1975). במהלך לימודיו שר וניגן בגיטרה בהרכב בית ספר והתחיל לעסוק בספורט (טניס שולחן, הוקי, כדורגל, אתלטיקה, סיורים מסביב, אגרוף).
יחד עם השחקנית טטיאנה וסילייבה, היא משחקת במופע היזמות "מרק קנרי".
בשנת 1979 סיים את לימודיו במכון לנינגרד לתיאטרון, מוזיקה וסינמטוגרפיה (קורס לב דודין וארקדי קצמן). בעונת 1979–1980 הוא היה שחקן תיאטרון הנוער טומסק (באותה תקופה התיאטרון היה ממש בבנייה).
הוא גויס לצבא בסתיו 1980, שירת בכפר ההנדסה, אזור גורקי (יחידה צבאית 63309), ואז הועבר לאזור מוסקבה.
מאז 1983 הפך איגור לשחקן התיאטרון האזורי דרמה לנינגרד מלי, ושירת בו עד 2002. כאן שיחק תפקידים מורכבים, דו-משמעיים, דרמטיים חדים (השוטה הקדוש בכפר ב"אחים ואחיות "מאת פ. אברמוב, פדקה ההרשעה ב"שדים" מאת פיודור דוסטויבסקי, ג'ק סימון ב"שר הזבובים "מאת וו. החזקה).
הוא התפרסם לראשונה בשנת 1985 לאחר ביצוע השיר "Komarovo" בסרט "התחל שוב".
במחצית השנייה של שנות השמונים גילם תפקידים במספר הופעות מוצלחות. בתחילת שנת 2000 עזב איגור סקלייאר את תיאטרון מאלי הדרמה, וקרא למנהלו "בעל ורודן" וביקר את אופן ניהול התיאטרון שלו. עכשיו הוא עובד ב-"NIKART" וניקיטה סוקולוב.
בשנת 2006 התקבל ללהקה של תיאטרון "הבית והפסטיבל של בלטי".
במרץ 2015 הוענק לו פרס התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה בתחום קולנוע הטלוויזיה בקטגוריית "השחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה / סדרת טלוויזיה" על תפקידו בסדרה "הטבע היוצא".
איגור סקלייאר הוא שחקן זמר. יודע לנגן בגיטרה. הוא השתתף בעשרות סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה.
חיים אישיים

גר בפבלובסק.
האב - בוריס מיכאילוביץ' סקלייאר (1929–18 ביולי 2004), מהנדס אזרחי.
אם - גלינה מיכאילובנה סקלייאר (1936–1997), מהנדסת תהליכים.
נשוי שנים רבות לשחקנית נטליה אקימובה. בשנת 1991 לזוג נולד דן וסילי.
איגור סקלייאר קיבל תואר אמן מכובד של הפדרציה הרוסית בשנת 1996 ואמן העם בשנת 2003.
הערות שוליים

↑  "Указ Президента РФ от 08.04.2013 № 340". נבדק ב-2020-04-17.
↑  Встречи со звёздами и не только… — Игорь Скляр
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1063381797  ISNI: 0000 0004 4409 4993  LNB: 000194124  MusicBrainz: f4bc09e5-e432-4df3-a20f-444703e8b859  SUDOC: 241158257  VIAF: 312620776   WorldCat (עם VIAF): 312620776
מארב אלברט

| --- | --- |

אלברט בשנת 2008
 לידה:  12 ביוני 1941 (בן 83) ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  מרווין פיליפ אופרישטיג, Marvin Philip Aufrichtig
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת סירקיוז, אוניברסיטת ניו יורק
 תקופת הפעילות:  1963–2021 (כ־58 שנים)
 עיסוק:  שדרן ספורט
 מעסיק:  NBC 
 צאצאים:  קני אלברט
 
מארב אלברט (באנגלית: Marv Albert; נולד ב-12 ביוני 1941 בשם מרווין פיליפ אופרישטיג, באנגלית: Marvin Philip Aufrichtig) הוא שדרן ספורט יהודי-אמריקאי, אשר הנחה שידורי משחקים בליגות ספורט שונות בארצות הברית בין השנים 1963–2021. פועלו העיקרי היה כשדרן בליגת ה-NBA, אולם לאורך השנים הנחה שידורי משחקים רבים גם בליגות ה-NFL, ה-NHL וה-MLB.
בתור אחד משדרני ה-NBA הוותיקים והמוערכים ביותר, זכה לכינוי "קולו של הכדורסל" ("The Voice of Basketball").
קריירה כפרשן > בליגת ה-NBA

אלברט נולד למשפחה יהודית בברוקלין, ניו יורק. בין השנים 1959–1963 למד באוניברסיטת סירקיוז, ובשנתיים הבאות למד באוניברסיטת ניו יורק.
בשנת 1963 החל להנחות שידורי משחקים של קבוצת ניו יורק ניקס בתחנת הרדיו המקומית WCBS, כמחליפו של השדרן מארטי גליקמן. החל משנת 1967 היה אלברט שדרן הקווים הראשי של משחקי הניקס בטלוויזיה וברדיו, עד שפוטר בשנת 2004 על ידי בעלי הקבוצה, ג'יימס דולאן, לאחר שהטיח ביקורת בקבוצה בשידור חי.
במקביל, בין השנים 1990–2002, היה אלברט המנחה הראשי של שידורי משחקי ה-NBA ברשת NBC, ובין השנים 1999–2021 החזיק בתפקיד זהה בערוץ TNT. המשחק האחרון אותו שידר היה המשחק השישי של סדרת גמר המזרח 2021 בין מילווקי באקס לאטלנטה הוקס, ב-3 ביולי 2021.
קריירה כפרשן > מחוץ ל-NBA

בין השנים 1965–1995 שידר אלברט ברדיו את משחקי קבוצת ניו יורק ריינג'רס מליגת ה-NHL. מאז עזיבתו, שדרן הקבוצה ברדיו הוא בנו, קני אלברט.
בין השנים 1973–1976 החליף את מארטי גליקמן כשדרן הרדיו של קבוצת ניו יורק ג'איינטס מליגת ה-NFL. בין השנים 2002–2010 הנחה את שידורי משחקי ה-NFL בתחנת הרדיו "Westwood One", ובין 2011–2014 שידר את משחקי הליגה ברשת הטלוויזיה CBS.
כמו כן, לאורך השנים הנחה שידורי מרוצי סוסים, קרבות אגרוף, משחקי ליגת המכללות האמריקאית ומשחקים באליפות וימבלדון.
פרשת התקיפה המינית

בשנת 1997 הואשם אלברט בתקיפה מינית של אישה בת 42, בשם ונסה פרץ'. לטענת פרץ', לאחר ויכוח בין השניים במלון בווירג'יניה, הטיח אותה אלברט על המיטה, נשך אותה, והכריח אותה לקיים עמו מין אוראלי. במשפט נגדו הודה אלברט באשמת התקיפה, אך לא באשמת מעשה סדום, ונגזרו עליו 12 חודשי מאסר על תנאי. בעקבות הפרשה הושעה אלברט מתפקידו ברשת NBC, בה עבד ב-20 השנים הקודמות. ב-3 השנים הבאות החליף אותו השדרן הוותיק בוב קוסטאס, בטרם חזרתו של אלברט ל-NBC כשדרן הקווים הראשי בעונת 2000/2001.
הערות שוליים

1 2  אלברט פורש אחרי 37 שנים, באתר USA Today,‏ 4 ביולי 2021
↑  אלברט מודה באשמה ומושעה מ-NBC, באתר לוס אנג'לס טיימס, 26 בספטמבר 1997
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14073925q (data)  ISNI: 0000 0000 0120 8728  MusicBrainz: ecc6944e-4d70-48d6-bae0-245d6ae1e594  VIAF: 61752272   WorldCat (עם VIAF): 61752272
דוד

ערך זה עוסק בדוד המלך. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
דָּוִד הוא דמות מקראית, המתואר במקרא כמלכהּ השני של ממלכת ישראל המאוחדת (אחרי שאול המלך) ואבי שושלת בית דוד ששלטה בממלכת יהודה במשך למעלה מ-400 שנה לאחר מותו עד חורבן בית המקדש הראשון. התיאורים התנ"כיים השונים, מייחסים לדוד כיבוש חבלי ארץ נרחבים בצפון ארץ ישראל ובמערבה.
דמותו ופועלו של דוד תפסו מקום חשוב במסורת היהודית ובפולקלור, והוא נחשב לדמות מופת ולאחד מגדולי האומה. דוד המלך מכונה במקרא ”נְעִים זְמִרוֹת יִשְׂרָאֵל” (שמואל ב', כ"ג, א'), המסורת היהודית רואה בו את המחבר של רוב ספר תהילים. על פי המסורת, המשיח יהיה אדם מזרע דוד. מסורת זו אומצה גם בברית החדשה, בה נאמר כי ישו היה נצר לבית דוד. בקבלה נמנה דוד כאחד מ"ארבעת רגלי המרכבה לשכינה", שעליהם מתבססת השראת השכינה בעולם לאורך ההיסטוריה (השלושה הנוספים הם אבות האומה אברהם יצחק ויעקב).
דוד הוא חלק מרשימה בת 53 דמויות מקראיות, שקיומן ההיסטורי אושש במחקר על פי עדויות ארכאולוגיות, ותקופתו מתוארכת לסביבות המאה ה־10 לפני הספירה.
התיאור התנ"כי של חיי דוד משקף מסורות רבות, אך מכיוון שהטקסטים המקראיים הנמצאים בידינו היום נערכו מאות שנים אחרי תקופת חייו הנהוגה במחקר, לאורך השנים חוקרי מקרא, ארכאולוגים והיסטוריונים, היו חלוקים בדעתם ביחס לדוד ולתיאור מלכותו אל מול המציאות ההיסטורית שהייתה בתקופתו. ביחס לקיומה של מלכות דוד, אסכולות מסוימות מקבלות את הסיפור התנ"כי כנכון בעיקרו, גם אם מוגזם לעיתים, ואחרות רואות בסיפורי דוד מסורות שהגיעו מסיפורים אחרים ושויכו בהמשך לדוד.
ביוגרפיה > חיים מוקדמים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ביוגרפיה > משיחתו כנער

דוד מוזכר בפעם הראשונה בתנ"ך כאשר נשלח שמואל הנביא במצוות אלוהים אל בית ישי בבית לחם, על מנת למשוח למלך אחד מבניו. סיפור זה בא אחרי שנקרעה מלכות ישראל משאול המלך ובעקבות צו ה' לשמואל נשלח לבית ישי, ונזקק שמואל להעמיד פנים כאילו בא לזבוח זבח לאלוהים בבית לחם, כדי לפגוש בישי ולבחור לו את הבן הראוי למשיחה למלכות.
שמואל מתרשם מבכורו של ישי, אליאב, אך אלוהים אומר לו ”וַיֹּאמֶר יְ-הוָה אֶל שְׁמוּאֵל אַל תַּבֵּט אֶל מַרְאֵהוּ וְאֶל גְּבֹהַּ קוֹמָתוֹ כִּי מְאַסְתִּיהוּ כִּי לֹא אֲשֶׁר יִרְאֶה הָאָדָם כִּי הָאָדָם יִרְאֶה לַעֵינַיִם וַי-הוָה יִרְאֶה לַלֵּבָב.” (שמואל א', ט"ז, ז'), ובאופן דומה נדחים גם שאר בניו של ישי. לבסוף שואל שמואל ”הֲתַמּוּ הַנְּעָרִים?” (שמואל א', ט"ז, י"א) וישי משיב בשלילה וקורא לקטן ביותר שרעה את הצאן, לפי חז"ל, ישי לא קרא בהתחלה לדוד מפני שחשד שדוד הוא לא באמת בנו, שאשתו ילדה את דוד מזרעו של אחר. כאשר רואה שמואל את דוד, המתואר כ”אַדְמוֹנִי עִם יְפֵה עֵינַיִם וְטוֹב רֹאִי” (שמואל א', ט"ז, י"ב), הוא שומע מפי אלוהים: ”קוּם מְשָׁחֵהוּ כִּי זֶה הוּא” (שמואל א', ט"ז, י"ב), ומאותו יום ”וַתִּצְלַח רוּחַ יְ-הוָה אֶל דָּוִד” (שמואל א', ט"ז, י"ג).
ביוגרפיה > סיפורים נוספים > מנגן בפני המלך

בהמשך אותו פרק בספר שמואל, מסופר כי בעת משיחתו של דוד סרה רוח ה' מעל שאול המלך, ועבדיו הציעו כי ייקח לו מנגן שיקל על מצב–רוחו העגום, וממליצים על דוד, ”בֵּן לְיִשַׁי בֵּית הַלַּחְמִי יֹדֵעַ נַגֵּן וְגִבּוֹר חַיִל וְאִישׁ מִלְחָמָה וּנְבוֹן דָּבָר וְאִישׁ תֹּאַר וַי-הוָה עִמּוֹ” (שמואל א', ט"ז, י"ח). דוד מגיע לחצר שאול, מנגן בפניו ומקל על רוחו הרעה, ונושא חן מלפניו עד כדי כך שהוא הופכו לנושא כליו.
ביוגרפיה > סיפורים נוספים > עלייתו לגדולה בחצר שאול

בחצרו של שאול נקשרת נפשו של יהונתן בן שאול לאהבו "כנפשו", והוא כורת עמו ברית, בנוסף יהונתן מביא לדוד את מדיו, את חרבו, את קשתו ואת חגורתו מפני שדוד בא מבית עני. שאול הופך אותו לשליחו האישי ופעולתו המוצלחת בתפקיד זה נושאת חן בעיני הלוחמים, העם ועבדי שאול גם יחד, ודוד צובר כוח והופך ל"שר אלף". הכתוב מגלה כאן עוינות רבה מצד שאול, ומאשים אותו במספר חטאים: ראשית, נטען כי שאול מקנא בדוד על הצלחתו בקרב עם גָּלְיָת, שכן אחרי הקרב יצאו בנות ישראל בשירה "הִכָּה שָׁאוּל בַּאֱלְפיו וְדָוִד בְּרִבְבֹתָיו" דבר שהיה לצנינים בעיני המלך; שנית, שאול, האחוז רוח רעה, מטיל בדוד המנגן בפניו את חניתו כמה פעמים במטרה להורגו; ושלישית, שאול מבקש להשיא את בתו הבכורה, מרב, לדוד, ודורש ממנו לצאת למלחמות כדי להוכיח את יכולתו ואומר לעצמו: "אַל־תְּהִי יָדִי בֹּו וּתְהִי־בֹו יַד־פְּלִשְׁתִּים".
אחרי הדברים הללו דוד מתבקש על ידי שאול להינשא גם למרב וגם לבתו הצעירה של שאול, מיכל, שאהבה את דוד. אך מכיוון שלטענתו היה עני ולא יכול היה לשלם את המוהר, סירב דוד לשתי ההצעות. כתחליף למוהר מציע שאול לדוד להביא לו מאה עורלות פלשתים, דוד מצליח מעל למשוער, ומביא מאתיים עורלות, הוא נישא למיכל בת שאול, עליה נאמר כי: "וּמִיכַל בַּת־שָׁאוּל אֲהֵבַתְהוּ".
ביוגרפיה > בריחתו משאול > ניסיונות ההתנקשות של שאול

למרות הקרבה ביניהם, נמשכת קנאת שאול בדוד, והוא שוב ושוב מבקש להמיתו. דוד ניצל בזכות עזרתם של בני שאול - מיכל ויהונתן. לבסוף הוא נמלט לרמתיים צופים - מקום מושבו של שמואל, שם גורם שמואל לכל מבקשי נפשו של דוד מטעם שאול "להתנבא" ככל הנראה להתפשט ולנהוג כאחוזי רוח קודש.
ביוגרפיה > בריחתו משאול > פגישה עם יהונתן

בפרק כ' בספר שמואל א' נשלח יהונתן להביא את דוד אל שאול, אך דוד ממאן לבוא וחושש משאול המבקש את נפשו. יהונתן מנסה להרגיעו בכך שאביו מגלה לו את כל שבחפצו לעשות ואין זו כוונתו. דוד מוסיף ואומר כי לשאול נודע כי דוד מצא חן בעיני יהונתן, ועל כן עשוי להסתיר את כוונותיו להרוג את דוד ממנו, ומציע ליהונתן מבחן: כאשר ישב עם המלך לאכול, יאמר לו כי דוד הלך לבית לחם לזבוח שם זבח עם משפחתו. אם יאמר שאול "טוב" אז "שָׁלֹום לְעַבְדֶּךָ" - סימן הוא שאין כוונתו רעה, אבל אם שאול יכעס אז ידעו כי כוונתו רעה.
יהונתן מסכים למבחן, ומוסיף ומבקש מדוד כי יעשה עמו חסד ולא ישמיד את ביתו כאשר יהפוך הוא למלך. כאשר יהונתן חוזר לבית אביו, הוא אינו אומר לשאול דבר על היעדרותו של דוד, ורק בערב השני שאול שואל לסיבת היעדרו, ויהונתן נוקב בסיבה שביקש ממנו דוד לנקוב: הוא הלך לבית לחם לזבוח "זבח משפחה". שאול כועס, כפי שצפה דוד, ואומר ליהונתן (פסוקים כ'-כ"א): "בֶּן נַעֲוַת הַמַּרְדּוּת הֲלֹוא יָדַעְתִּי כִּי בֹחֵר אַתָּה לְבֶן יִשַׁי לְבָשְׁתְּךָ וּלְבֹשֶׁת עֶרְוַת אִמֶּךָ׃ כִּי כָל הַיָּמִים אֲשֶׁר בֶּן יִשַׁי חַי עַל הָאֲדָמָה לֹא תִכֹּון אַתָּה וּמַלְכוּתֶךָ." שאול נוטל את החנית בידו, כמבקש להכות את בנו, יהונתן קם והולך מהשולחן בזעם, ושולח נער לאסוף חיצים שנורו על ידו לעבר מטרה מסוימת - סימן שנקבע מראש בין יהונתן לדוד לכך ששאול אכן מבקש את נפשו של דוד. השניים נפגשים, מתחבקים מתנשקים ובוכים איש על כתפי רעהו ונשבעים על ברית שלום ביניהם. ואז נפרדים, שכן ברור להם כי אין כל אפשרות לדוד להיוותר בחצר המלך.
ביוגרפיה > בריחתו משאול > טבח הכהנים בנֹב

דוד מגיע אל נוב ומבקש מהכהן הגדול אחימלך בן אחיטוב פת מזון וחרב מפני שהוא נמצא במשימה סודית מטעם שאול. אחימלך נותן לו כבקשתו. משם הוא נמלט אל אכיש מלך גת הפלשתי, שם הוא מעמיד פני משוגע כדי שאכיש לא ימיתו, ומשם הוא נמלט פעם נוספת למערות עדולם, שם הוא מקבץ סביבו חבורה של ארבע מאות אנשי שוליים (”כָּל־אִישׁ מָצֹוק וְכָל־אִישׁ אֲשֶׁר־לֹו נֹשֶׁא וְכָל־אִישׁ מַר־נֶפֶשׁ”) ועובר עמם למואב, ארץ מוצאה של רות - אם סבו. אחרי שהוא יושב שם תקופת מה, הוא עובר בחזרה לנחלת יהודה ומתיישב ביער חרת.
לשאול נודע כי דוד יושב ביער חרת, וזועם על עבדיו. הוא שואל בסרקזם האם דוד הבטיח לתת להם שדות וכרמים, או להפוך את כולם ל"שָׂרֵי אֲלָפִים וְשָׂרֵי מֵאֹות"?! שכן אין הסבר אחר, לדעתו, לעובדה ש"קְשַׁרְתֶּם כֻּלְּכֶם עָלַי וְאֵין־גֹּלֶה אֶת־אָזְנִי בִּכְרָת־בְּנִי עִם־בֶּן־יִשַׁי". שאול רואה במעשהו של יהונתן בגידה בו וחלק מקשר בין דוד ויהונתן להמיתו.
דואג האדומי ראש הסנהדרין אומר לשאול כי דוד הגיע לנוב - אל הכהן אחימלך בן אחיטוב, וזה העניק לו צידה ואת חרב גָּלְיָת הפלשתי. שאול קורא לאחימלך ושואל אותו מדוע סייע לדוד, והוא משיב לו כי אך דבר טבעי היה זה, שכן על–פי המידע שהיה בידו "דָוִד נֶאֱמָן וַחֲתַן הַמֶּלֶךְ וְסָר אֶל־מִשְׁמַעְתֶּךָ וְנִכְבָּד בְּבֵיתֶךָ", ומכריז על תמימותו: "לֹא־יָדַע עַבְדְּךָ בְּכָל־זֹאת [על הסכסוך בין שאול ודוד] דָּבָר קָטֹן אֹו גָדֹול".
שאול אינו מאמין לדבריו ומכריז כי יהרוג את אחימלך וכל הכהנים בנוב. עבדיו אינם רוצים לשלוח את ידם, אך דואג האדומי מתחיל במלאכת ההרג, ומתואר כי שאול מכה בכל יושבי נוב ”לְפִי חֶרֶב מֵאִישׁ וְעַד אִשָּׁה מֵעֹולֵל וְעַד יֹונֵק וְשֹׁור וַחֲמֹור וָשֶׂה לְפִי חָרֶב”. רק אחד מבני אחימלך, אביתר, נמלט ומספר על הטבח בנוב עיר הכהנים לדוד, וזה אומר: ”יָדַעְתִּי בַּיֹּום הַהוּא כִּי שָׁם דֹּוֵיג הָאֲדֹמִי כִּי הַגֵּד יַגִּיד לְשָׁאוּל אָנֹכִי סַבֹּתִי בְּכָל נֶפֶשׁ בֵּית אָבִיךָ”. כלומר דוד רואה בדואג האדומי מי שעומד בלב הסכסוך ביניהם וזה המסית את שאול כנגד דוד.
בשל מעשיו אלו של דואג (הלשון הרע שסיפר על דוד ורצח כהני נוב), מונה אותו התלמוד כאחד מארבעה הדיוטות שאין להם חלק לעולם הבא.