stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאיר יערי
כתביו

במרי ויכוח, מרחביה: ת"ש-1940.
במאבק לעמל משוחרר, תל אביב: עם עובד תשל"ב-1972.
בסימן אחדות ועצמאות, ראשי פרקים לוועידה החמישית של מפ"ם, תל אביב: ספרית פועלים, תשכ"ח-1968.
בדרך ארוכה: הנחות יסוד, חינוך, קיבוץ, חברה.
בפתח תקופה, מרחביה: 1942.
מבחני דורנו, 1957.
בין חזון למציאות, מרחביה: ספרית פועלים, תשכ"ג-1963.
סמלים תלושים
דיוקנו של מנהיג כאדם צעיר: מאיר יערי, פרקי חיים 1897–1929 (עורכים: דוד זית, יוסף שמיר), גבעת חביבה: 1992.
מאיר יערי בן 80, ילקוט ביבליוגרפי, מאת שלמה רכב, מרחביה: ארכיון השומר הצעיר, תשל"ז-1977.
מימים ראשונים: למאיר יערי בהגיעו לגבורות – לו משלו, מרחביה: תשל"ז-1977.
קיבוץ גלויות באספקלריה של ימינו, מרחביה: 1954.
אחדים מספריו ומפרסומיו של מאיר יערי תורגמו ליידיש ולאנגלית.
ראו גם

מפ"ם
השומר הצעיר
הקיבוץ הארצי
יד יערי
שלמה בן אלקנה
לקריאה נוספת

אביבה חלמיש, מאיר יערי: ביוגרפיה קיבוצית; חמישים השנים הראשונות, 1947-1897, תל אביב: הוצאת עם עובד ספרית אפקים, 2009.
אביבה חלמיש, מאיר יערי, האדמו"ר ממרחביה, שנות המדינה, עם עובד, 2013.
אביבה חלמיש, 'השפעתו הדיאלקטית של א"ד גורדון על "השומר הצעיר"', קתדרה, 2004.
אביבה חלמיש, 'מאיר יערי: ביוגרפיה קיבוצית', ישראל, אוניברסיטת תל אביב, 3, 2003.
אלי צור, 'בדידות המנהיג הזקן', הציונות, אוניברסיטת תל אביב, כ"ב, 2000.
אלי צור, '"סבא של יריב" ו"אויבי הסינתזה', בן-גוריון והקיבוץ, 1995.
דוד זית, 'יערי "חוזר בתשובה"', שורשים, י', 1997.
דוד זית, 'תרומתו של מאיר יערי לעיצוב דרכו הרעיונית של השומר הצעיר', מאסף לחקר תנועת העבודה, 1988.
גד אופז, 'ארבעה מייסדים ומנהיגים – מחוללי התנועות הקיבוציות בעמק', בתוך: עמק יזרעאל, תשנ"ג 1993.
דניאל בן-נחום, סוגיות בהגותו של מאיר יערי - עם קום המדינה, הדים, 107, תשל"ח 1978.
אסף ענברי, הספר האדום, ידיעות אחרונות/ספרי חמד, 2022.
הערות שוליים

↑  אניטה שפירא, יהודים חדשים יהודים ישנים, עמ' 257.
↑  ראו למשל: אביבה חלמיש,  מאיר יערי, תל אביב, הוצאת עם עובד, תש"ע, עמ' 267-266.
↑  מיכאל בר-זוהר, בן-גוריון, כרך ב, פרק יד, עמ' 931.
| חברי הכנסת הראשונה |
| --- | --- | --- |
| מפא"י | דוד בן-גוריון • משה שרת • אליעזר קפלן • (דוד רמז) • יוסף שפרינצק* • גולדה מאיר • יצחק בן-צבי • זלמן שזר • דב יוסף • חיים בן אשר • אברהם הרצפלד • עדה מימון • שלמה לביא • שמואל דיין • יוסף ברץ • יחיאל דובדבני • בבה אידלסון • פרץ נפתלי • פנחס לבון • זלמן ארן • בן-ציון דינור • אליהו הכרמלי • נטע הרפז • (יהודית שמחוני) • (אבא חושי) • יזהר סמילנסקי • ראובן שרי • יונה כסה • אפרים תבורי • (יוסף מיכאל לם) • (אריה שפטל) • (אברהם טביב) • צבי יהודה • עקיבא גוברין • יוסף אפרתי • אריה בהיר • חסיה דרורי • אליעזר ליבנה • דוד הכהן • ישראל גורי • עמי אסף • מאיר ארגוב • דבורה נצר • שרגא גורן • השל פרומקין • דוד בר-רב-האי • (יצחק קנב) • (הרצל ברגר) • (ז'ניה טברסקי) • (ישראל ישעיהו-שרעבי) • (ברוך אזניה) • (מנחם כהן) • (רפאל בש) |  |
| מפ"ם | (יצחק טבנקין) • מאיר יערי • יעקב חזן • נחום ניר-רפאלקס • אהרן ציזלינג • מרדכי בנטוב • ישראל גלילי • יעקב ריפתין • משה סנה • ברל רפטור • אליעזר פרי • משה ארם • חנה למדן • חנן רובין • ישראל בר-יהודה • מנחם בדר • פייגה אילנית • יצחק בן-אהרן • (דב בר-ניר) • (מנחם רצון) • (דוד ליבשיץ) |  |
| החזית הדתית המאוחדת | יהודה לייב פישמן מימון • יצחק מאיר לוין • חיים משה שפירא • משה אונא • בנימין מינץ • דוד צבי פנקס • מאיר דוד לוונשטיין • זרח ורהפטיג • אליהו-משה גנחובסקי • קלמן כהנא • מרדכי נורוק • יוסף בורג • אהרן-יעקב גרינברג • אברהם יהודה גולדראט • אברהם-חיים שאג • (משה קלמר) • (אליהו מזור) |  |
| תנועת החירות | מנחם בגין • אורי צבי גרינברג • יעקב מרידור • אריה בן-אליעזר • אברהם רקנאטי • יוחנן בדר • הלל קוק • חיים לנדאו • שמואל מרלין • חיים כהן-מגורי • אליהו לנקין • שמואל כץ • ערי ז'בוטינסקי • אסתר רזיאל-נאור |  |
| הציונים הכלליים | פרץ ברנשטיין • ישראל רוקח • שושנה פרסיץ • יוסף ספיר • יעקב קליבנוב • יעקב גיל • יוסף סרלין |  |
| המפלגה הפרוגרסיבית | פנחס רוזן • אברהם גרנות • אידוב כהן • יזהר הררי • ישעיהו פורדר |  |
| ספרדים ועדות מזרח | בכור-שלום שטרית • אליהו אלישר • אברהם אלמליח • משה בן-עמי |  |
| מק"י | שמואל מיקוניס • תופיק טובי • אליעזר פרמינגר • מאיר וילנר |  |
| הרשימה הדמוקרטית של נצרת | סיף א-דין א-זועבי, אמין-סלים ג'רג'ורה |  |
| מפלגת הלוחמים | נתן ילין-מור |  |
| ויצו | רחל כהן-כגן |  |
| התאחדות התימנים בישראל | זכריה גלוסקא |  |
בסוגריים - כהונה חלקית, * יו"ר הכנסת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269917205171  PLWABN: 9811250704505606  BnF: cb12021489s (data)  CiNii: DA16528373  GND: 119183994  ISNI: 0000 0000 8065 3714  LCCN: n87135394  NTA: 29871518X  VIAF: 74657506   WorldCat (עם VIAF): 74657506 
בוועידה עולמית של מפ"ם ב-1948, יושבים מימין לשמאל: יעקב חזן (שלישי), מאיר יערי (רביעי)
מאיר יערי בפגישה עם חברי גרעין
מאיר יערי בראיון במערכת עיתון על המשמר בתחילת שנות השישים, מראיין בצלאל לב, צילום: מרדכי אברהמוב
מעלית

דגם המעלית הראשונה של אלישע אוטיס במרכז המבקרים במפעל החדש של החברה בטיינג'ין
מעלית בבנין מגורים
מַעֲלִית היא מתקן תעבורה שנועד להעביר אנשים, ציוד וסחורה בצורה אנכית. המעליות כיום מורכבות מתא שסביבו חלל סגור הנקרא פּיר.
היסטוריה

מעליות קדומות, שפעלו בעזרת חבלים והונעו בכוח אדם, היו קיימות בעולם העתיק. ישנה עדות על מעליות שנבנו על ידי ארכימדס בשנת 216 לפני הספירה.
המהפכה התעשייתית האיצה את פיתוח המעליות. בשנת 1845 בנה ויליאם ארמסטרונג מעלית שהופעלה בכוח הידראולי. בשנת 1853 הציג אלישע אוטיס מעלית בטוחה שצוידה בהתקן המונע את נפילת התא במקרים בהם נקרע החבל.
מבנה המעלית, בקצה של בוכנה ארוכה אשר נעה בתוך גלגל היו משאבות שהחדירו שמן לתוך הגלגל, ובלחץ השמן עלתה הבוכנה שבתוך הגלגל ודחפה את המעלית כלפי מעלה. שחרור של השמן מתוך הגלגל גרם לבוכנה לרדת והמעלית ירדה.
בסוג אחר של מעליות הידראוליות, הבוכנה הייתה מושכת בחבל שהיה מחובר לגלגלים. החבל משך את המעלית כלפי מעלה או כלפי מטה. האדם היה מפעיל מנוף שהיה מותקן בתוך המעלית. גם כיום ישנם בתים גדולים ובתי מלון אשר משתמשים במעליות שמופעלות ביד לצורך העברת מצרכים מקומה לקומה. המעליות קשורות לחבל שעובר על גלגלים ומחובר בקצה למשקולת. משיכה בחבל מעלה את המעלית והמעלית יורדת למטה בכוח משקלה.
ב-23 במרץ 1857 הותקנה מעלית אוטיס הראשונה בניו יורק. פיר המעלית הראשון קדם לה בארבע שנים. הוא נבנה בבניין שבעליו, פטר קופר, המתין להמצאת המעלית הבטוחה. הפיר היה עגול ומאוחר יותר נבנתה עבורו מעלית מיוחדת.
המצאת המעלית במאה ה-19 הייתה אחד הגורמים המשפיעים ביותר להתפתחות גורדי השחקים. מסוף המאה ה-19 החלו להיבנות גורדי שחקים רבים בערים אמריקאיות (בעיקר שיקגו וניו יורק), דבר שלא יכול היה להתאפשר ללא המצאה זו. המעלית הראשונה בארץ ישראל נבנתה בבניין הפסג' ברחוב הרצל בתל אביב, ונקראה בתחילה "מעליה".
מעלית חשמלית

מעלית חשמלית (נקראת גם מעלית חיכוך, Traction Elevator), מונעת על ידי גל חיכוך. החיכוך נוצר בין כבלי התלוי של המעלית לגל החיכוך המונע על ידי מנוע חשמלי.
המעלית החשמלית הראשונה הומצאה ונבנתה בשנת 1880 על ידי המהנדס הגרמני ורנר פון סימנס (Werner von Siemens). פעולתה מבוססת של מתקן-הרמה הנקרא כננת, המונע על ידי מנוע חשמלי. לכננת יש תוף, שעליו כרוכים (מלופפים) הכבלים; בצדם האחד תלוי תא המעלית, ובצדם השני תלויה משקולת-נגד. הכננת מותקנת בראש פיר המעלית. בטיחותן ומהירותן של המעליות החשמליות שופרו במידה ניכרת על ידי פרנק ספרגו.
מעלית הידראולית

מעלית הידראולית, היא מעלית הפועלת בעזרת לחץ שמן. המעלית ההידראולית הומצאה על ידי המהנדס הצרפתי אדו בשנת 1867. פעולתה של מעלית זו מבוססת על בוכנה גדולה המופעלת על ידי לחץ שמן, המעלה את תא המעלית לגובה. את המעלית ההידראולית אפשר עדיין לראות בבתים ישנים נושנים, או במוסכים, שם היא משמשת להרמת הרכב לשם סיכה ותיקונים. כמו כן מותקנות מעליות הידראוליות בבניינים, בעיקר בתוספת לבתים קיימים, על ידי חברות קטנות. כיום ישנן מספר חברות מצומצם אשר הפסיקו לייצר מעליות הידראוליות כגון יצרנית המעליות הפינית KONE.
המעלית בימינו

ישנן מעליות בהן מותקנת דלת אוטומטית. אם אדם נוגע בה בעודה נסגרת, היא נפתחת בצורה אוטומטית שוב. במעליות חדשניות יותר מצויה עין אלקטרונית, השולחת קרן אור לעבר פוטורזיסטור. אדם או חפץ כלשהו העוברים בפתח המעלית וקוטעים את קרן האור, יגרמו לדלתות להישאר פתוחות.
בשנת 2020, בעקבות מגפת הקורונה, הומצאו שיפורים במספר אלמנטים שמונעים מגע יד אדם.
ב-1992 החלו להתקין "בקרת יעד" (Destination_dispatch)  בבניינים בעלי מספר מעליות.  בבקרה מסוג זה בחירת קומת היעד נעשית בלוח הבקרה של הקומה לפני הכניסה למעלית. המעליות מופעלות על ידי מחשב, המבצע אופטימיזציה ובוחר את המעלית שתבצע נסיעה זו, ומציין לנוסע את הבחירה באמצעות לוח הבקרה.
שיטת בקרה זו מצריכה שינוי הרגלי המשתמש, אולם יתרונה הוא בפעולת מערכת יותר יעילה בדרך כלל מאשר בקרה "מסורתית" באמצעות כפתורי בחירה בתוך המעלית.
המעלית בהלכה

לצורך שומרי שבת ישנן מעליות שבהן מנגנון מיוחד, המכונה "פיקוד שבת" הגורם להן לעצור אוטומטית בכל קומה וקומה כך שניתן להשתמש בהן ללא חילול שבת.
כמה פוסקים דנו בשאלה האם קיים איסור ייחוד בעליה של איש ואשה במעלית.
דיון הלכתי נוסף הוא לגבי חיוב המעלית במזוזה.
ראו גם

דרגנוע
מעלית חלל
מעלון
הערות שוליים

↑  יפתח כרמלי, בלי לגעת: הכירו את המעליות של עידן הקורונה, באתר ynet, 22 בינואר 2021
↑  ראו למשל ציץ אליעזר חלק ו סימן מ פרק כב, ובאגרות משה אבן העזר חלק ד סימן סה.
↑  ראו למשל האם צריך להתקין מזוזה במעלית, באתר דין.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540848905171  GND: 4129902-4  LCCN: sh85042556  NARA: 10676318  NDL: 00562032  NKC: ph116707 
תרשים הפטנט של אלישע אוטיס, 15 בינואר 1861
שלט הכוונה למעלית הראשונה בארץ ישראל, בניין הפסג', רחוב הרצל, תל אביב
פיר מעלית
מנועי מעליות חדשות במגדל מגורים במודיעין, 12/09
לוח כפתורי מעלית נגישה עליהם כתב ברייל
מוזיאון הרכב ההיסטורי

תבנית:מבנה
ילדים על כיסא הנהג במוזיאון הרכב ההיסטורי
מוזיאון הרכב ההיסטורי של חברת אגד נמצא בחניון חולון של החברה, ומציג אוטובוסים שונים שפעלו על כבישי הארץ. המוזיאון ידוע גם בשם מוזיאון אגד. במוזיאון מוצגים כ-70 אוטובוסים מתקופות שונות במנדט הבריטי ובישראל, משנות ה-40 של המאה ה-20 ועד למאה ה-21.
רעיון המוזיאון

הרעיון למוזיאון הרכב ההיסטורי הועלה בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20, כאשר במזכירות אגודת אגד התקבלו לא מעט בקשות של מפיקים ישראלים לצלם סרטים, ובעת הצילום לשלב אוטובוסים ישנים מתקופות שונות כך שיתאימו לשנים ומאורעות שמצולמים בסרט. ראש המזכירות דאז, שלמה לוין, החליט לשתף פעולה עם בקשות אלה ויזם את הקמת מוזיאון הרכב ההיסטורי ב-1982.
איתור ושיקום אוטובוסים למוזיאון

בעקבות הרעיון לפתוח את המוזיאון, היה צורך באיתור אוטובוסים ישנים רבים, שעד אז לא נשמרו לאחר שיצאו מהשירות. איתור האוטובוסים הנטושים בוצע על ידי יוס'קה שמיר, שכיהן אז כמנהל הארכיון ההיסטורי של אגד, יחד עם מוטי שובל מבית אגד בחיפה. שמיר ושובל הצליחו לאתר עשרות אוטובוסים במגרשים ובחניוני אגד בכל הארץ. מרבית האוטובוסים שנמצאו נשתמרו במצב נסיעה, בין השאר הודות לכך שחלקם הפכו למחסנים או לאוטובוסי סדנה ושירות.
האוטובוסים שנאספו הועברו למוסכי אגד המרכזיים בישראל, שם שופצו ונצבעו מחדש, הורכבו בהם החלקים שהוסרו מהם בעבר, הותקנו בהם מחדש הספסלים שנעקרו מהם, ונפתחו החלונות שנאטמו. בתחילה שופצו שמונה אוטובוסים, ביניהם גם אוטובוס משוריין שהורכב על פי תוכנית מתקופת מלחמת העצמאות, ובהמשך שוקמו עשרות אוטובוסים נוספים.
מפיקי סרטים אשר ביקשו את האוטובוסים לשם צילומי הסרטים שלהם, החלו להשתמש בשירותי המוזיאון ולשכור אותם לצילומים. חלק מהסרטים בהם נעשה שימוש באוטובוסים ששופצו, הם: "אסקימו לימון", "הקיץ של אביה", "זעם ותהילה", וכן בסרטים חדשים יחסית, כמו "סוף העולם שמאלה". האוטובוסים מובאים גם לתהלוכות, תערוכות ואירועים אחרים, כמו חגיגות 1 במאי או אירועי יום העצמאות.
פגיעה בשימור

מרבית האוטובוסים וחלקי החילוף שלהם עמדו במוסך אגד במחסום ארז, שם פורקו אוטובוסים מושבתים על ידי פועלים מרצועת עזה. כאשר שהו שם האוטובוסים המיועדים לשימור, פורקו גם האוטובוסים שהועברו לשם שימור. מאז נכתב על כל אוטובוס המיועד לשימור כי האוטובוס מיועד לארכיון, בשפות אנגלית, ערבית ועברית.
מכיוון שהשטח שבו אוחסנו האוטובוסים במחסום ארז, היה מועד לפיגועי טרור, הורה יוסק'ה שמיר להעביר אותם למוסך צפון של אגד (עיר גנים), ושם להקים את המוזיאון המיועד, בתחומי התחנה המרכזית הישנה של חיפה. מוטי שובל הכין את התוכנית להקמת המוזיאון בשטח התחנה המרכזית הישנה, אך התוכנית לא יצאה לפועל. בעקבות כך ביקש שמיר לעזוב את פרויקט השימור.
הקמת המוזיאון בחולון

הרעיון להקמת מתחם המוזיאון ירד מהפרק למשך מספר שנים והועלה שוב בשנת 1988. נח סלוצקי, שהיה אז מנהל משק דרום, קיבל לידיו את משימת הקמת המוזיאון. הוא החל במלאכת האיתור והשימור של האוטובוסים הנטושים. בעיתונות פורסמו מודעות שקראו לציבור לאתר אוטובוסים נטושים ולהודיע על כך לאגד, ותוך זמן קצר הגיעו עשרות פניות. סלוצקי, יחד עם יוסי כהן שפיקח על גרירת האוטובוסים, תיעדו בצילום ובכתב את האוטובוסים הנטושים ואת העברתם לשימור. האוטובוסים נגררו לחניון אגד במחסום ארז, שם שופצו. קשיים שעלו בשיפוץ היו בין השאר חלודה רבה שהעלו האוטובוסים, מה שהצריך פירוק לגורמים ובנייה ושחזור מדויק, תוך היעזרות בתמונות מארכיון אגד, על מנת לשמור על צורתם המקורית.
בבוקר יום העצמאות של שנת 1991, נחנך מוזיאון הרכב ההיסטורי סמוך לחניון אגד בחולון. המוזיאון נחנך תוך כדי ציון 43 שנה למדינת ישראל ו-40 שנה לאיחוד הקואופרטיבים "אגד", "שחר" ו"דרום יהודה".
פעילות המוזיאון

המוזיאון פתוח לציבור ללא תשלום בימי שישי וכן לביקורי קבוצות במהלך השבוע בתיאום מראש. בכניסה למוזיאון ניצב השלד המפויח של האוטובוס מפיגוע אוטובוס הדמים, שנחטף והותקף לצורך פיגוע מיקוח ב-11 במרץ 1978. במוזיאון מוצגים גם מכלית דלק, רכבים פרטיים ששימשו את האגודה, טנדר וגרר. המוזיאון נחשב אתר שימור של המועצה לשימור אתרים. גם לאחר הקמתו, נמשכים מאמצי איתורם ושיפוצם של אוטובוסים נוספים לשימור במוזיאון.
מוצגים בולטים

טייגרים במוזיאון
מרצדס O-305 בשירות אגד
מראה כללי של התצוגה
שרידיו המפוייחים של אוטובוס הדמים מפיגוע כביש החוף בכניסה למוזיאון
אוטובוס תוצרת פורד (1942)
אוטובוס אגד מתוצרת שוסון צרפת (1949)
עלות

בכלכלה, בעסקים ובחשבונאות, עלות היא מחיר ששולם, אירוע מסחרי או עסקה כלכלית. יתר על כן, לעיתים עלויות מתאפיינות בהתבסס על עיתוי (תקופת התשלום) או צורת היישום (תשלום במזומן, באשראי או כדומה). בארגונים יצרניים קיימת הבחנה בין עלות הייצור של מוצר (או שירות), שהיא סכום התשלומים ששולמו כדי לייצר לפרסם ולשווק את המוצר, ובין מחיר המוצר לצרכן. כדי שהארגון ירוויח עליו לוודא כי העלות המשולמת קטנה מן המחיר המתקבל.
עלות היסטורית לעומת עלות אלטרנטיבית

עלות היסטורית מייצגת את סך הכסף (או ערך כספי של נכסים) שהושקעו במהלך קניית נכס.
עלות אלטרנטיבית היא ערך החלופה הטובה ביותר שנזנחה כדי להשלים את האלטרנטיבה הנבחרת, אשר נשאף שתניב רווח גדול יותר. כלומר, השימוש הטוב ביותר באמצעים ומקורות שהושקעו עבור האפשרות הנבחרת. עלות זו מייצגת את החלופות שנזנחו.
לדוגמה, אם לאדם יש אפשרות לעבוד תמורת 25 ש"ח לשעה, אך בוחר לחטוף תנומה, אזי העלות ההיסטורית היא אפס - האדם לא שילם דבר תמורת השינה. לעומת זאת, העלות האלטרנטיבית היא 25 ש"ח שיכול היה להרוויח בעבודתו.
כאשר מצוין "עלות" ללא סימוכין בתחום הכלכלה, מדובר לרוב בעלות אלטרנטיבית; ובתחום החשבונאות - מדובר בעלות היסטורית.
עלות ישירה, עקיפה, חברתית ונפשית

כאשר מתרחשת עסקה, היא כרוכה בעלויות ישירות, עלויות עקיפות כמו גם רווחים ישירים ועקיפים. העלויות הישירות הן אותן עלויות שהקונה משלם למוכר. לעומת זאת, העלויות העקיפות הן אותן עלויות שנאלצים אחרים[דרוש מקור] לשלם בעקבות העסקה. נושאי עלויות אלו יכולים להיות אנשים ספציפיים או אף החברה בכללותה. לעיתים עלויות עקיפות אינן עלויות כספיות ולכן קשה לכמת אותן כדי להשוותן לערכים כספיים. זיהום אוויר ועלויות חברתיות עתידיות הן דוגמאות לעלויות עקיפות.
עלויות חברתיות הן סכומן של העלות הישרה והעלות העקיפה גם יחד. כלומר, אם מדובר במפעל תעשייתי, אזי העלות החברתית לייצור מוצרים במפעל זה היא פונקציית הייצור של המפעל ועוד העלויות העקיפות אשר אינן כלולות בפונקציית הייצור.
לדוגמה, מחיר הרכישה של מכונית מייצגת את העלות הישירה בהתאם לחישובי היצרן. עלויות עקיפות יכולות להיות זיהום אוויר הנגרם כתוצאה מייצור הרכב ומהשימוש בו. רווח ישיר של רכישת הרכב יהיה ההנאה מהשימוש בו, עלייה באיכות החיים כמו גם חיסכון לרוכש בעלויות אחרות. רווח עקיף הוא למשל שיפור התברואה הציבורית בכך שנמנעת הצפת הדרכים בגללי סוסים (כפי שהיה עד התחלת השימוש ברכב מנועי).
העלויות הנפשיות הן עלויות ספציפיות הגורמות למתח נפשי או לירידה באיכות החיים, בין אם אלו עלויות ישירות, עלויות עקיפות או שתיהן גם יחד.
ראו גם

תורת התמחיר
עלות המכירות
עסקה
ניתוח עלות-תועלת
הערות שוליים

↑  https://www.accessmagazine.org/spring-2007/horse-power-horsepower/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567987205171  GND: 4032579-9  LNB: 000115970  NKC: ph115498
אינטליגנציה בבעלי חיים

שימפנזה מצוי משתמש בכלים כדי לחלץ טרמיטים מקינם
השאלה האם קיימת אינטליגנציה בבעלי חיים ומה הם מאפייניה, הייתה במהלך העשורים האחרונים נושא למחקר מקיף. לאור עליית תורת האבולוציה, והתבססות התפישה אשר לפיה תהליך הדרגתי הוא זה שהביא להיווצרותו של המין האנושי מבעלי חיים אחרים, תהו החוקרים האם ניתן למצוא את תכונתו הייחודית ביותר של האדם, האינטליגנציה, במינים מהם הוא התפתח ובמינים דומים להם. כמו כן, חקירת דרכי החשיבה של בעלי חיים השונים מבני האדם יכולה ללמד על האינטליגנציה האנושית בהשוואה שבניגוד. עם זאת, הפער בין האינטליגנציה של הפחות באנשים, לזו של החכם בבעלי החיים, הוא עצום, והדבר עודנו בגדר חידה למדע.[דרוש מקור]
יונקי ים > דולפינים

ליונקים ימיים יש מוח מפותח ביותר בהשוואה לגודל גופם, והדבר מסייע להם בפיענוח אותות חושיים מאברי חוש מפותחים יותר מאשר של האדם. בנוסף לכך, ליונקים ימיים רבים קל לתקשר עם בני אדם הן בטבע והן בשבי, הם מחפשים את קרבת האדם[דרוש מקור] ומרשימים אותו כבעלי חיים תבוניים. הדולפינים ידועים כחיה תבונית ותקשורתית במיוחד. קיימות עדויות מחקריות מפתיעות לאינטליגנציה הדולפינית ולשימוש בשפה. בנוסף, ישנם הישגים שנרשמו אצל דולפינים שאליהם אף קופי אדם, הנחשבים בעלי החיים האינטליגנטיים ביותר, לא הגיעו. דוגמה לאחד ההישגים מסוג זה, היא ההבנה שבעקבות הצבעה באצבע, יש להסתכל לא באצבע, אלא על הכיוון שאליו האצבע מכוונת[דרוש מקור].
באחד הניסויים הפרידו בין דולפין זכר לדולפין נקבה, בבריכה, על ידי מחיצה, ולימדו את הנקבה ללחוץ על דוושה כדי לקבל פרס. התברר שגם הזכר החל ללחוץ על הדוושה, מבלי שעבר תהליך של לימוד[דרוש מקור]. ההסבר שנתנו החוקרים, הוא שבאמצעות גלי הקול, שעברו דרך המחיצה, סיפרה הנקבה לזכר על כדאיות הלחיצה על הדוושה.
בניסוי אחר, מרשים אף יותר, דולפינים למדו באמצעות שפה של שריקות וסימנים, לבצע פקודות. הם ידעו לצרף מילים לביטוי חדש והצליחו להבחין בין מושאים שונים, כמו ההבדל בין "הבא את הכדור לסל", לבין "הבא את הסל לכדור"[דרוש מקור].
יש מקום להניח שדולפינים מנהלים סוגים מסוימים של דיונים. ערבוביית הקולות שהם משמיעים, בהתאספותם במקום אחד, הולכת ומקבלת גוון הרמוני יותר ומסתיימת ביציאה לפעולה.
טקטיקת הציד הבסיסית של דולפינים, כוללת כיתור של להקות דגים ואז שחייה בפה פתוח לתוכן, בתקווה שהדגים לא יצלחו להתחמק, עקב הצפיפות. הדגים, מצדם, מנסים לשבור את המרקם ההומוגני ולמנוע את ריכוזם בכדור דגים גדול. במאוריטניה, נצפה שיתוף פעולה בין דייגים לבין דולפינים. הדייגים חבטו במי הים בידיהם בשיטה המסורתית, העוברת בשבטם מאות שנים (והקימו בכך קול רעש תת-ימי גדול), והדולפינים, שהגיעו תוך מספר דקות, דחפו על ידי שחייה והימום סונאר את להקות הדגים אל החוף. משנאספו הדגים לתוך רשתות גדולות הפתוחות לכיוון הים במים רדודים, יכלו הדולפינים ליהנות מציד נוח, עקב המחסום המלאכותי. הדייגים, מצדם, קיבלו להקות דגים שלמות בלי הצורך לצאת עם סירה לים.
יונקי ים > לווייתנים

בקבוצת יונקי הים לא רק הדולפינים מושכים את תשומת לבם של חוקרי אינטליגנציה, אלא גם לווייתנאים. לחלק מהלווייתנים יש שפה שהיו שהגדירוה "שירה". באופן מפתיע, נמצאו נקודות דמיון בין התנהגותם החברתית ולשונם לבין אלו של הפילים.
קופי אדם

חקר האינטליגנציה בקופי האדם התפתח מאוד, בהשוואה לזה של דולפינים, מאחר שקל בהרבה לנהל אותו במעבדה מאשר לחקור דולפינים בים או בבריכה.
קופי אדם > יכולת מנטלית להוליך שולל

בקרב קופים - בבונים ובקרב קופי אדם חברתיים - שימפנזים וגורילות התגלו תכונות של אלטרואיזם והכרת טובה לאורך זמן, אך גם יכולת להוליך שולל. בין השאר תועד מקרה שבו שימפנזה השמיע זעקת בהלה כדי להבריח את בני קבוצתו ומיד זלל את הבננות שהם הותירו אחריהם. יש חוקרים שסבורים שמצאו ראיות ליכולתם של קופי אדם לתכנן אסטרטגיות ארוכות טווח, אפילו על פני חודשים, ואף להקריב מטרות בטווח הקצר למען הטווח הארוך.
מחקר אחר מצא כי בבונים ניחנים גם הם ביכולת לשקר ולהונות, כאשר הניחו החוקרים בננה ליד שיח באופן כזה שרק הבבון הקרוב לחוקר הבחין במעשה.
משהתקרבו אליו חבריו לקבוצה הוא נעץ את מבטו אל-על, לעבר ענף של עץ שכן. הבבונים עקבו אחרי מבטו ומשלא גילו דבר על ענפי העץ נואשו ועזבו את המקום. רגע אחרי שנטשו את המקום אץ הבבון לעבר השיח ולקח את הבננה[דרוש מקור].
קופי אדם > שימוש בכלים

קופים מסוגלים לעשות שימוש בכלים. שימפנזה רעב שרואה בננה תלויה על הקיר יכול לאסוף ארגזים, לשים אותם זה על זה, לעלות עליהם ולהגיע אל הפרי. בטבע מפורסמת יכולתם של הקופים לעצב סוגים שונים של זרדים כדי לשלוף טרמיטים, או להוציאם באמצעות ענף אחרי שמרטו את עליו.
שימפנזים נצפו לועסים עלים ויוצרים מהם ספוג לשאיבת מים מנקיקים בסלע, פעולות הדורשות שימוש בדמיון חזותי וביכולת ליצור כלים פונקציונליים ייחודיים. ההבדל בין פעילות זו לבין סיתות אבנים על ידי הומו הביליס נחשב להבדל של דרגה ולא של מהות.
בספארי ברמת גן, אורנגוטן בשם מושון היה חובט במוט בחוטי החשמל, שובר את המבודדים מה שגורם לקצר. וזאת על מנת שיוכל לרדת לתעלה של הספארי, שאליה היה יורד בעזרת הכנסת מקלות לתוך חורי הניקוז היוצאים לתעלה, ולאחר מכן, אחיזה באותם מקלות; לחלופין היה מבקש שחבר ייתן לו יד והוא יוכל להאחז בו, ואז לרדת לאסוף משם אוכל שנזרק על ידי הקהל.
קופי אדם > קופים לומדים שפה

מחקר רב נערך על יכולתם של קופים ללמוד שפת סימנים, ונרשמו הצלחות בתחום זה, אם כי עוד לא נמצא קוף המסוגל לנהל שיחה של ממש או לעשות במילים שימוש המיועד להשביע סקרנות ולא צרכים בסיסיים פשוטים.
לימדו בהצלחה שימפנזה, בשם שרה, לסמן האם שני עצמים שהוצגו בפניה הם זהים או לא. כמו כן הצליחה לבטא משפטים שיאפשרו לה לקבל מהמטפלת שלה תגמול (למשל "מרי נותנת לשרה תפוח").
באופן כללי עלה יפה הניסיון ללמד את השימפנזה לקשר בין סמל לבין עצם מוחשי. התברר שהשימפנזות מסוגלות גם לתת תוויות לעצמים בלתי מוכרים על פי עצמים ידועים. מלפפון למשל זכה לכינוי "בננה ירוקה".
הקופים הצליחו להשיג הישג שתינוקות אנושיים מגיעים אליו רק בגיל שנתיים, לראות במראה כתם על מצחם ולגעת במצח ולא בראי. התנהגות כזו מראה לכאורה על מודעות עצמית.
גם בקרב האורנגאוטן נמצאה אינטליגנציה גבוהה יחסית. קוף בשם שאנטק ידע להבטיח "לא שיניים" משום ש"דייב חסר אצבע", כלומר שייזהר לא לנשוך מטפל פצוע באצבעו בעת משחק.
עם זאת אין לקופים כל יכולת לבצע שינויים בתחביר, לעבור מלשון פעילה לסבילה ("אני אכלתי את הבננה" - "הבננה נאכלה על ידי").
בעלי חיים נוספים > תוכים

במחקרים על תוכי מסוג אפרור אפריקני (Psittacus erithacus) הראתה החוקרת איירין פפרברג (אנ') כי הוא מסוגל לספור, לזהות צורות, ואף להבין את מושג דמוי-אפס. בספר שיצא מטעם אוניברסיטת הרווארד ב-1999 שסיכם את מחקרה נכתב כי באחת מנסיעותיה, כשעזבה את התוכי אלכס, סימנה לו פפרברג באצבעותיה כמה ימים תיעדר. כשנעדרה יום אחד יותר מהמתוכנן, גילתה שהוא החל למרוט את נוצותיו.
בעלי חיים נוספים > כלבים וחתולים

בשנת 2010 התפרסם כי מדענים באוניברסיטת אוקספורד מצאו שהאינטליגנציה של כלבים התפתחה מהר יותר ולרמה גבוהה יותר, ביחס לאינטליגנציה של חתולים. ככל הנראה מוחו של החתול לא התפתח במהירות דומה לזו של הכלב בעקבות מיעוט אינטראקציות חברתיות של החתול עם הסביבה.
בעלי חיים נוספים > אנפית הבקר

אנפית נצפתה נוטלת במקורה פירורי לחם ומשליכה אותם למים כפיתיון לדגים. לכאורה, זה מעשה הדורש לא רק זיכרון ויכולת למידה, כי אם גם זיהוי סוגי המזון האכילים לדגים והבנת אורחות חייהם.
בעלי חיים נוספים > נמלים

צוות מחקר גרמני שווייצרי הראה כי נמלים מסוג נווטת מסוגלות לזכור כיצד לחזור למחילה שלהם גם כאשר אין סימנים סביבתיים היכולים לשמש לשם זיהוי המיקום. הנמלים עושות זאת באמצעות סכימה וקטורית של הצעדים שלהם (גודל וכיוון). המחקר שהתפרסם בכתב העת Science השווה נמלים שחזרו ממקום ההאכלה. במקום ההאכלה הותקנו לחלק מהנמלים תוספות המגדילות את הרגלים, לחלק מנמלים קוצרו הרגליים, וחלק אחר מהנמלים הושאר ללא שינוי. במחקרם החוקרים הראו כי הנמלים בעלות הרגלים המוגדלות העריכו יתר על המידה את המרחק שעליהן ללכת, והנמלים עם הרגלים המקוצרות העריכו הערכת חסר את המרחק.
בעלי חיים נוספים > עורבים

עורבים מניחים אגוזי מלך על כביש סואן וממתינים בצדי הדרך למשאיות שיפצחו אותם, מעשה המחייב הבנה מורכבת של הקשר בין סיבה למסובב.
הם יכולים להשתמש בכלים, לדוגמה במקרה שהתפרסם נצפה עורב אשר הוציא דבר מאכל מכוס ארוכה וצרה באמצעות קנה מכופף שהחזיק בפיו.
התברר מעל לכל ספק שבעלי חיים כמו עורבים ניחנים ביכולת המנטלית לשקר ולהונות. באחד המקרים נצפה עורב המתחזה למת ליד פגר של ארנבת. התחזותו גרמה ככל הנראה לעורבים אחרים להסיק מסקנה מוטעית שהפגר מורעל. משהסתלקו מהמקום, העורב המתחזה קם על רגליו ואכל את בשרה של הארנבת.
עורבים ניחנים באינטליגנציה רגשית, המתבטאת בניחום עורבים אחרים, עימם יש להם קשר בעל ערך, לאחר עימות. הניחום נעשה על ידי התנהגויות כמו מגעים עדינים או אכילה משותפת.
במחקר קטן הראו כי לעורבים שחורים יש יכולת תכנון ודחיית סיפוקים: הם למדו איזה פריט לבחור כדי לקבל פרס לאחר זמן מה ובמקום אחר ואף התגברו על פיתוי של סיפוק מידי על מנת לקבל פרס גדול יותר בעתיד. מחקר אחר הראה כי לעורבים יש יכולת לתפוס מספרים. הם למדו לזהות ייצוג של מספר בין 1 ל-4, כספרה או כצליל, ולקרוא מספר קריאות מתאים, אם כי נטו להתבלבל יותר במספרים גבוהים יותר. החוקרים הראו, על ידי מעקב אחרי הזמן שלקח לעורב להגיב, כי העורבים מתכננים את מספר הקריאות לפני שהם מתחילים בתשובתם, ולוקח להם זמן ארוך יותר לתכנן סידרה ארוכה יותר של קריאות.