המלוכה הספרדית
המלוכה מודרנית > פופולריות וביקורת

לפני המשבר הכלכלי בספרד ב-2008 נהנתה המלוכה מתמיכה ופופולריות רחבה בקרב האזרחים הספרדים מאז שיקומה החוקתי ב-1978. לפי פרננדו וייספין, נשיא מרכז המחקר הסוציולוגי של ספרד (Centro de Investigaciones Sociológicas, CIS), דירוג התמיכה במלך, למעלה מ-70% לאורך השנים, עלה בעקביות על אלו של מנהיגים פוליטיים נבחרים, כאשר אחוז דומה של נשאלים חשבו שהמלך מילא תפקיד חשוב בשמירה על הדמוקרטיה הספרדית ואמון הציבור במלכותו של חואן קרלוס "היה שני רק לזה של נציב קבילות הציבור". בני משפחת המלוכה נבחרו באופן שגרתי בין הדמויות הציבוריות המכובדות ביותר בספרד, ובשנת 2010 כ-75% מאזרחי ספרד דירגו את המלוכה "מעל כל מוסד ציבורי אחר במדינה", לפי ד"ר חואן דיאז-ניקולאס, נשיא ה-CIS לשעבר.
המלך נחשב לרוב לאחת מעשרת הדמויות הפופולריות ביותר בספרד, כאשר לא פחות מ-80% מהספרדים מאמינים שהמעבר של ספרד לדמוקרטיה לא היה מתאפשר ללא התערבותו האישית של המלך. ההיסטוריון והביוגרף המלכותי צ'ארלס פאוול אמר ל-BBC ב-2008 כי "יש תחושה עמוקה של הכרת תודה על תפקידו של המלך במעבר לדמוקרטיה, והסקרים מראים שהוא האדם לו מיוחסת הדמוקרטיזציה בצורה החזקה ביותר. תחושת הכרת התודה חוצה קווים מעמדיים ואידאולוגיות".
לפני המשבר הכלכלי יוחסה חלק מהפופולריות של המלוכה למאפייניו האישיים של חואן קרלוס, שהפילוסופיה שלו על משפחתו, על יושרה אישית ועל מוסר עבודה חסר אנוכיות התגלו במכתבים פרטיים לבנו פליפה, נסיך אסטוריאס, בין 1984 ל-1985, כשפליפה למד באוניברסיטה בקנדה. לפי חואן קרלוס אסור למלך לקבל את מעמדו כמובן מאליו, אלא לעבוד לרווחת העם ו”להיראות מלא חיים גם כשאתה עייף; אדיב גם כשלא מתחשק לך; קשוב אפילו כאשר אתה לא מעוניין; מועיל גם כאשר זה דורש מאמץ [...] אתה צריך להיראות טבעי, אבל לא וולגרי; מטופח ומודע לבעיות, אך לא פדנטי או מתנשא”.
חואן קרלוס המשיך:
למי שאלוהים בחר להיות מלכים ולעמוד בראש מדינה אין ברירה אלא להתחיל להבין את החשיבות ואת המאפיינים המיוחדים של התפקיד, כי אפשר לומר שאנשים אלו מתחילים להיות בוגרים הרבה לפני בנים אחרים בני גילם. אם בחיים האלה חשוב לעצב ולחזק אופי מספיק כדי לאפשר לנו להנהיג, לא פחות מכך לדעת לציית. למרות התפקידים הגבוהים שאנו מחזיקים, תמיד יהיה חיוני לדעת שיש לנו גם חובות לבצע והציות כרוך תמיד בכבוד אמיתי [...] עלינו לבנות משפחה מאוחדת, ללא סדקים או סתירות, אסור לשכוח שאל כולם ואל כל אחד מאיתנו נשואות עיניהם של ספרדים שאותם עלינו לשרת בגוף ובנפש. איני רוצה להאריך עוד את מכתבי הראשון כדי לא לעייף אותך, אך אקווה שגם זה וגם הבאים שאני שולח לך ישאירו בך רושם עמוק ויקראו ברוגע וחשבו ברצינות.
עם זאת, המלוכה הפכה למוקד לביקורת חריפה מצד חלק מהשמאל והימין של הקשת הפוליטית הספרדית, ומצד בדלנים אזוריים. 22% מאזרחי ספרד חשים שרפובליקה תהיה צורת ממשל טובה יותר עבור ספרד, בעוד שבדלנים ותומכי עצמאות בחבל הבסקים ובקטלוניה מוחים נגד המלוכה כסמלה של ספרד המאוחדת. חלק מהשמאל מבקר את מוסד המלוכה כאנכרוניסטי, בעוד שהימין הרדיקלי מבקר את המלך חואן קרלוס באופן אישי משום שנתן את הסכמתו המלכותית ואישורו בשתיקה למה שהם תופסים כאג'נדה ליברלית בספרד וחילוניות של החיים הספרדיים.
המלוכה הפכה נתונה לביקורת מושחזת במהלך המשבר הכלכלי, במיוחד ב-2012 שהפכה למעין "Annus horribilis" (שנה נוראה) עבור המלוכה, כאשר בני משפחת המלוכה נתפסו יותר ויותר כמחוץ למיינסטרים הספרדי ונגררו לשערוריות. המלכה סופיה ספגה ביקורת ב-2008 על כך שחשפה את דעותיה נגד נישואי הומוסקסואלים בביוגרפיה שפורסמה בפומבי באותה שנה. בשנת 2011 הואשם איניאקי אורדנגארין, דוכס פלמה דה מיורקה, בעלה של כריסטינה, נסיכת ספרד, בהלבנת הון ובחוסר תקינות על שימוש בקשר שלו למשפחת המלוכה למטרות רווח כספי אישי. באפריל 2012 נכדו של המלך, פרוילן בן ה-13, ירה ברגלו במהלך אימון קליעה באחוזתו של אביו, מה שהזכיר תאונת אקדח דומה אך חמורה בהרבה בה היה מעורב המלך בשנת 1956, כשלפי היסטוריונים ניקה חואן קרלוס בן ה-18 אקדח וירה בטעות למוות באחיו אלפונסו בן ה-14. כמו כן, בשנת 2012 נתפסה המלוכה נתפסה כמנותקת מהעם במהלך המשבר הכלכלי כשהמלך יצא לציד בספארי בבוטסואנה בזמן שאזרחי המדינה סבלו מאבטלה משתקת ומצעדי צנע. המלך צולם לבוש באפוד ציד ורובה מעל פיל מת שנשען על עץ. על אף שהמלך נודע כחובב ציד, תמונה זו גררה ביקורת בשל ניגודה לחסותו של בית המלוכה הספרדי על הקרן העולמית לשימור חיות הבר. אף על פי שציד פילים חוקי בשמורת הציד בבוטסואנה, הפיל נחשב למין בסכנת הכחדה על ידי הקרן, והמחאה הציבורית הובילה אותה לשלול מהמלך את חסות הכבוד שלו ביולי 2012. בשל מה שנתפס כניתוק בית המלוכה מהעם, בדצמבר 2011 ירדה התמיכה הציבורית במונרכיה לשפל חדש של 49% בלבד.
בשל השערוריות נקט המלך באמצעים כדי להחזיר את אמון הציבור במלוכה. בעקבות השערורייה סביב דוכס פלמה דה מיורקה דיבר המלך בנאומו בערב חג המולד ב-2011 על כך שאיש אינו מעל החוק. בנוסף התייחס המלך לביקורת המתמשכת על המלוכה על ידי פרסום התקציב שהושקע בבית המלוכה. בשנת 2012 התנדבו המלך ונסיך אסטוריאס להפחתת שכר נוספת של 7% בהזדהות עם פקידי הממשל, והביאו את הכנסתו החייבת של המלך לשנת 2012 לכ-270,000 אירו, ושל הנסיך על 131,000 אירו. על האירועים בספארי פרסם המלך התנצלות נדירה ואמר "אני מאוד מצטער. עשיתי טעות. זה לא יקרה שוב."
סקרי דעת קהל שפורסמו באפריל 2012 חשפו כי הציבור הספרדי סלח למלך ברוב המקרים על השערוריות, אך ייחל לשקיפות רבה יותר של המלוכה. עם זאת, הביקורת גברה יותר ויותר כלפי בכירים רבים במשפחת המלוכה, כאשר החקירות המשיכו להיות בראש הכותרות במהלך 2013, ובתחילת 2014 הראו סקרים שרוב העם תומך בפרישתו של המלך. ב-19 ביוני 2014 ויתר חואן קרלוס על כס המלוכה לטובת בנו הפופולרי יותר, פליפה השישי, אך למרות זאת השפיעו הפרשיות על דעת הקהל הכללית על המלוכה ומאז 2018 קיים שוויון בין מונרכיסטים לרפובליקנים במדינה.
בתגובה לשערוריות הגבירו חואן קרלוס ופליפה את ההתקשרויות הציבוריות, במיוחד אלה בעלות אופי עסקי, במאמץ לקדם את "המותג ספרד", ואנשי עסקים ספרדים התגייסו למען המלך וטענו כי "מנקודת מבט תאגידית הוא השגריר מספר אחד של ספרד". עבור תומכי המלוכה המלך הוא "משאב שאין לו תחליף" בעל יחסים מיוחדים עם מנהיגי עולם אחרים, וחואן קרלוס נחשב לזה שהקל את המתיחות בין ממשלתו של חוסה לואיס רודריגס ספאטרו הסוציאליסט לבין ממשלו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש, תוך סיוע בפתרון מחלוקות באמריקה הלטינית.
אחת הדוגמות המייצגות לכהונתו של חואן קרלוס הייתה עסקת הרכבת בערב הסעודית: המלך תיווך בעסקה בשווי 9.9 מיליארד דולר אמריקאי עבור קונסורציום ספרדי לבניית קו רכבת מהירה בסעודיה על ידי מינוף יחסיו האישיים עם המלך הסעודי עבדאללה, ושר החוץ מיגל מורטינוס טען כי "ללא המלך העסקה לא הייתה יוצאת לפועל". עם זאת, במרץ 2020 נפתחה נגדו חקירה בחשד שקיבל 100 מיליון דולר מעבדאללה והעביר חלק מהם לפילגשו, ובאוגוסט הוא עזב את המדינה ל"גלות עצמית" בשל החשדות, שהובילו לחקירה נוספת בשווייץ בשל עבירות מס. פרשה זו ייצגה הן את מעורבותו של המלך בניסיון לשפר את כלכלת המדינה, והן את פרשיות השחיתות בהן היה מעורב.