stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבי פרידמן

ערך זה עוסק ברב ודיין חרדי-ליטאי. אם התכוונתם למייסד חסידות ליסקא, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1938 (בן 87 בערך) ה'תרצ"ח חיפה, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת מרכז הרב   ישיבת פונוביז'
 השתייכות:  חרדים ליטאים (בני תורה)
 תחומי עיסוק:  דיין ופוסק הלכה
 רבותיו:  רבי אלעזר מנחם מן שך
 
 תפקידים נוספים:  רב שכונת אור החיים, גאב"ד בד"ץ מסורת, וחבר מועצת גדולי התורה של תנועת בני תורה. בעבר עמד בראשות ישיבות והיה חבר בית דין צדק בני ברק ובד"ץ שארית ישראל
 
הרב צבי פרידמן (נולד בשנת ה'תרצ"ח, 1938) הוא דיין ופוסק הלכה חרדי-ליטאי, מנהיג מחנה בתוך הפלג הירושלמי, וחבר במועצת גדולי עולם התורה של מפלגת בני תורה. הרב פרידמן הוא רב שכונת אור החיים בבני ברק, ובמקביל הוא גם רבה של השכונה רמת בית שמש ג', אב"ד בד"ץ מסורת, ראש ישיבת בית יוסף בבני ברק ונשיא רשת תלמודי התורה "תפארת יעקב", ומוסדות נוספים של הפלג הירושלמי שאינם מקבלים תקציבים ממשרד החינוך. בעבר עמד בראשות ישיבות "תפארת נתניה" ו"בית חלקיה" והיה חבר בית דין צדק בני ברק, ובד"ץ שארית ישראל.
קורותיו

נולד וגדל בשכונת נווה שאנן בחיפה, בנם של בצלאל ורחל פרידמן. הוריו היו במקורם ארץ-ישראלים, וחזרו מדרום אפריקה על מנת להעניק לילדיהם חינוך מסורתי. לאחר תקופה קצרה של לימודים בישיבת מרכז הרב עבר לישיבת פוניבז'. בשנת 1960 נישא לעליזה, בת מרדכי מאיר קרפ מפתח תקווה (נפטרה באפריל 2020). לאחר נישואיו למד בכולל פוניבז'. באמצע שנות ה-60, בשנות העשרים לחייו, הקים יחד עם הרב שמעון משה דיסקין את ישיבת "תפארת נתניה" בנתניה לבוגרי ישיבות תיכוניות.
בשנותיה הראשונות של ישיבת תושיה היה אחד הר"מים. ב-1981 מונה לר"מ בישיבת בית מתתיהו, לאחר מכן עזב והקים ישיבה בבית חלקיה שנסגרה לאחר מספר שנים.
מאז שנות ה-80 ועד 2013 היה דיין בבית דינו של הרב נסים קרליץ. בסוף שנות ה-80 מונה לרב שכונת אור החיים, לצד הרב משה שאול קליין. בשנות ה-90 הצטרף לבד"ץ שארית ישראל.
הרב פרידמן היה מקורב לרב שך. היה חבר ב"ועדה הרוחנית" של העיתון יתד נאמן ובוועדת הרבנים של דגל התורה. ביולי 2012, כשהוקם היומון הפלס, עבר לשמש כראש הוועדה הרוחנית של העיתון. בעבר היה חבר ועדת הרבנים לענייני תקשורת, מהקמתה ועד לאמצע שנת ה'תשע"ט.
ב-2014 הקים את בד"צ "מסורת", הנותן כשרות על שחיטת עופות ובקר, מספק שירותי רישום נישואין ועוד. ב-2015 הקים בתמיכת הרב שמואל אוירבך את "חסדי שלום" - ארגון צדקה לנזקקים, בעיקר כאלו מהפלג הירושלמי.
במהלך שנת 2019 החל בפלג הירושלמי תהליך של חלוקה לשני מחנות והקמת מוסדות לימוד חדשים המזוהים עם אחד הצדדים. הרב פרידמן נחשב למנהיג המחנה הקיצוני יותר בפלג. הוא מעודד הפגנות על מעצר עריקים אף כשנתפסו במעבר גבול, הפגנות על גיוס בנות, אי נטילת הקצאות מהמדינה למוסדות החינוך, לימודי יידיש בתלמודי תורה, ועוד. ככלל, תומך הוא ברובם של מאבקי אנשי העדה החרדית והישוב הישן בירושלים (כהתנגדות לרכבת הקלה ועוד). זאת בניגוד לעמדת המחנה המתון יותר (בהנהגת הרב אשר דויטש ועוד), שגורס הפגנות קצובות לבחורי ישיבות ואברכים שנעצרו באופן אקראי, קבלת הקצאות מהמדינה, ועוד.
במאי 2021 החלו תלמידיו של הרב פרידמן להוציא לאור שבועון בשם "המבט" וכן גיליון דו-שבועי בשם "על משכנות הרועים", במטרה לתת במה לעמדותיו, בנימוק שביטאון הפלג הירושלמי הפלס מתעלם מהן.
הרב פרידמן התבטא בכינוס ציבורי במהלך יולי 2021, ביחס למצבה הפנימי של קבוצתו בתוך הפלג, כי "הגלות שלנו בתוך "עץ", חמורה יותר מגלות בבל, גירוש ספרד וממשלת השמאל".[דרוש מקור]
בבחירות המוניציפליות 2024 קרא הרב פרידמן שלא לתמוך במפלגת בני תורה, והוכרז בשמו כי הוא תומך באגודת ישראל. אנשיו מייחסים לעמדה זו את ירידתה של המפלגה בכ-4 אלפי קולות ביחס לבחירות 2018.
בשנת 2024 נפגש עם פעילי תנועת אחים לנשק שביקשו לדון עימו בסוגיית גיוס החרדים. במהלך השיחה אמר להם הרב כי "ההימצאות בצבא כזה חילוני, חילוני עם הרוח והכול, יותר חמור אצלנו משבת ומכשרות ומכל הדברים" ואף הוסיף כי היה מעדיף שצאצאיו יירצחו בידי ערבים על פני האפשרות שיחיו כחילוניים.
בשנת 2024, דורג על ידי עיתון דה מרקר במקום ה-47 ברשימת מאה המשפיעים על החברה הישראלית לשנה זו.
משפחתו

בנו יעקב נישא לבתו של הרב ישראל פסח פיינהנדלר. בתו חיה נשואה לרב שאול אדלשטיין, בן הרב יעקב אדלשטיין וראש ישיבה בישיבה במושב בני ראם. אחיו הרב יואל פרידמן, היה דיין בבית דינו של הרב נסים קרליץ ורב באלעד.
מספריו

נדבות פי - סדרה בה נדפסו שיעוריו על מסכתות בבא מציעא, מכות, קידושין גיטין ושבועות
קצבי הרים - על הלכות קידוש וסעודות שבת
הערות שוליים

↑  כתבה שבה מצוין שמו כרב השכונה
↑  חזקי שטרן, כ-15 שנים אחרי: מהפך ב"ועדת הרבנים לענייני תקשורת", באתר "כיכר השבת", ‏30.04.19
↑  הוקם בד"צ חרדי חדש לרישום נישואים באתר כיכר השבת
↑  ישראל כהן, ‏הגר"ש אוירבך על ועד הצדקה של 'הפלג': "אנחנו לא יכולים לסמוך על אחרים", באתר כיכר השבת, 5 במרץ 2017
↑  חנני ברייטקופף, ‏הפילוג ב'הפלג' - רשמי: נפתח שבועון חדש, באתר כיכר השבת, 19 במאי 2021
↑  החברה החרדית- בחירות לרשויות המקומיות 2024-2018, באתר המכון החרדי למחקרי מדיניות, עמ' 10
↑  יהל פרג', ‏"היה עדיף במנדט הבריטי; חילוני גרוע ממוות": כשפעילי אחים לנשק נפגשו עם הרב הקיצוני, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 19 במרץ 2024
↑  נמות ולא נתגייס (2024-03-19), 'אחים לנשק' אצל הרב צבי פרידמן: שיח נוקב והתנגדות נחרצת לגיוס חרדים לצבא - "נמות ולא נתגייס", נבדק ב-2024-08-05
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310617405171  VIAF: 65778552   WorldCat (עם VIAF): 65778552 
הרב צבי פרידמן (משמאל) בביקור אצל הרב שמואל אוירבך, (פסח ה'תשע"ג)
הצופן (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

צופן מתוך התוכנית
 סוגה:  שעשועון
 מנחים:  עמנואל הלפרין
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת, ישראל 
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 חברת הפקה:  JCS  רשות השידור
 עורכים:  רועי סטריקובסקי
 אתר צילומים:  היכל הספר, מוזיאון ישראל
 אורך פרק:  50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הערוץ הראשון
 תקופת שידור מקורית:  5 ביוני 2007 – 7 באוגוסט 2007
 קישורים חיצוניים
 http://www.iba.org.il/zofen/
 
הצופן הוא שעשועון טלוויזיה ישראלי ששודר בערוץ הראשון בקיץ 2007. הסדרה נעשתה בפורמט של סדרה של ערוץ 4 הבריטי בשם "Codex", שנוצרה בהשראת הספר "צופן דה וינצ'י".
מבקרת רשות השידור יצאה נגד העלות הגבוהה של הפקת התוכנית ונוהלי העבודה[דרוש מקור].
אופן המשחק

בבסיס התוכנית עמד כתב חידה הכתוב בצופן בו סימנים מחליפים אותיות. המתחרים, כקבוצה, קבלו משימות קבוציות שונות ואם הצליחו במשימה נחשפו שתי אותיות מכתב החידה. בסוף כל משימה נשאלו המתחרים שאלה כמותית ומי שתשובתו הייתה הרחוקה ביותר - הודח מן הצוות.
בכל פרק התחרו חמישה אנשים, שבילו את הלילה במוזיאון, על פיצוח צופן הקשור לאחד המוצגים במוזיאון ולהיסטוריה של עם ישראל.
לגמר, שנערך בהיכל הספר, הגיעו המתחרה ששרד את כל השלבים ואחד מבין המודחים. כל אחד מהם בחר לו עוזר ולשני הזוגות נתן זמן קצוב לפענח את הצופן. לאחר הפיענוח, נתגלה כתב חידה אשר באמצעות פתרונו היה על המתחרים בגמר לבחור את הפרט הנכון מבין חמישה פרטים אשר ב"חדר המטמון".
הפרס לזוכה (ולא תמיד היה כזה) היה נופש זוגי באחת מבירות אירופה.
הפקה

את התוכנית שצולמה במוזיאון ישראל בירושלים וכוללת עשרה פרקים, הנחה עמנואל הלפרין.
JCS הפקות פנתה לחברות הגדולות במשק ולמוסדות חינוכיים על מנת לגייס מועמדים ראויים, אך עם זאת ביקשה להדגיש כי "השכלה אינה הפרמטר העיקרי להצלחה בתוכנית, אלא יכולות אינטלקטואליות ואינטליגנציה של המתמודדים".
שודרו עשר תוכניות והאחרונה שבהן הייתה "ספיישל סלבריטאים". הפקת התוכנית האחרונה הייתה קשה להפקה, עורך התוכנית רועי סטריקובסקי אמר בריאיון לאתר Nrg: "אנו מתקשים לאתר סלבס אינטליגנטים. בהפקה הרכיבו רשימה עם האנשים הרצויים שכוללת פוליטיקאים, אנשי עסקים, מגישי טלוויזיה ספורטאים וזמרים, אולם גיוס האנשים אינו דבר פשוט שכן מרביתם חוששים מפני התוכנית, אנשים מראש לא אוהבים לבחון את עצמם בטלוויזיה, אך יש גם מי שאינם מפחדים להתמודד עם האתגר".
גורם נוסף בהפקה אמר כי "לצערנו אותם סלבריטאים שמביאים רייטינג הם לא בהכרח אלו שיעשו חייל בריאליטי שבא לבדוק את האינטליגנציה שלהם. עם זאת אני בטוח שנמצא מישהו".
הערות שוליים

↑  רותה קופפר, שעשועון ריאליטי היסטורי ותוכנית עם דב אלבוים בלוח משדרים חדש בערוץ 1, באתר הארץ, 20 במאי 2007
↑  יעל גאוני, ‏עמנואל הלפרין חוזר לערוץ 1: ינחה ריאליטי היסטורי-הרפתקני, באתר גלובס, 12 בדצמבר 2006
↑  רתם קלינה, סחורה נדירה, באתר nrg‏, 29 בינואר 2007
קיווה (יין)

| --- | --- |

דוגמה לתווית על בקבוק זינפנדל המציינת "Cuvée XXVIII"
 סוג:  תהליך הנדסי 
 
קיווה (בצרפתית: Cuvée) הוא מונח יין צרפתי שמקורו במילה cuve, שפירושו בור או מכל. יצרני יין משתמשים במונח cuvée בכמה משמעויות שונות, פחות או יותר מבוססות על הרעיון של מכל יין שמיועד למטרה כלשהי.
יינות

המילה קיווה על תוויות יין מציינת בדרך כלל יין של תערובת או אצווה ספציפיים. מכיוון שהמונח קיווה למטרה זו אינו מוסדר ורוב היינות מאוחסנים במכל או בחבית בשלב כלשהו של הייצור, נוכחותה של המילה קיווה על תווית של יצרן מסוים אינה ערובה לאיכות. עם זאת, יצרנים בעלי אבחנה המשווקים גם בלנדים רגילים וגם בלנדים שהם מכנים "קיווה ..." שומרים בדרך כלל את המילה לבלנדים מיוחדים או לתערובות נבחרות באיכות גבוהה יותר - לפחות בהשוואה ליינות הרגילים של אותו יצרן. במיוחד מונחים כמו cuvée speciale, או tête de cuvée (האחרון במיוחד ב-Sauternes AOC) אמורים להצביע על איכות גבוהה יותר. בהקשר זה, יינות קיווה איכותיות יותר מהרגילים מכונים לעיתים קרובות יינות רזרב, בעוד שקיווה נמוך באיכותו מהתערובת העיקרית, מכונה לעיתים יין שני.
באזורים מסוימים, cuvée פירושה באופן ספציפי בלנד=תערובת, כלומר, יין המופק מתערובת של מספר זני ענבים, ולא מזן בודד. זה נכון במיוחד מחוץ לצרפת.
במחוז שמפניה, ולפעמים גם באזורים אחרים שמייצרים בהם יינות נתזים בשיטה המסורתית, קיווה מתייחס גם למיץ הענבים הטוב ביותר מכבישה עדינה של הענבים. בשמפניה, הקיווה היא 2,050 הליטר הראשונים של מיץ ענבים מ-4,000 ק"ג ענבים, בעוד ש-500 הליטר הבאים ידועים בשם taille (זנב), וצפויים לתת יינות בעלי אופי גס יותר. יצרני שמפניה רבים מתגאים בכך שהם משתמשים רק בקיווה ביין שלהם.
אוכל ושתייה אחרים

המונח יכול לחול גם על בירה, או על שוקולד, כדי להתייחס לאצווה שמעורבבת על ידי היצרנים כדי לייצר טעם מסוים. למביק (סוג בירה בבלגיה) וגוזים רבים - בירות חמצמצות בעלות מאפיינים דמויי יין - משווקים כקיווה. כאשר מתייחסים לבירה, אֵיְיל (ale) או שוקולד, למונח אין משמעות מוגדרת, אלא הוא נועד לעורר רושם של איכות גבוהה יותר - בדומה לשימוש ב"רזרב" ליין באזורים שבהם המונח אינו מוסדר בחוק.
המונח יכול לחול גם על קוניאק. לדוגמה, 3.140 cuvée, שאינו מסומן בסיווגים הסטנדרטיים של VSOP ,VS או XO - הכוונה היא לפחות שש שנים לפני הביקבוק.
ראו גם

יין רזרב
לקריאה נוספת

Hugh Johnson, Jancis Robinson (2005). The World Atlas of Wine, Fifth Edition. London: Octopus Publishing Group. p. 78. ISBN 1-84000-332-4.
Chantal Coady (2006). The Chocolate Companion, A Connoisseur's Guide. London: Running Press. p. 19. ISBN 978-0-7624-2897-7.
הערות שוליים

↑  J. Robinson (ed), "The Oxford Companion to Wine", Third Edition, p. 218, Oxford University Press 2006, מסת"ב 0-19-860990-6
↑  winepros.com.au. The Oxford Companion to Wine. "cuvee". אורכב מ-המקור ב-2008-08-09.
כוח הצלה (סדרת אנימציה)

| --- | --- |
 סוגה:  אנימציה לילדים
 יוצרים:  DHX Media
 מדבבים בעברית:  שירה נאור, אור אלטמן, תובל שפיר, אדר יהושע, לוטם מרם, איל כהן, אורלי קטן, לירון לב, שחר גת, אמיר איבגי, ניר רון, יואב בר-לב, טליה ברקאי
 ארץ מקור:  קנדה קנדה
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  78 
 הפקה
 חברת הפקה:  תאגיד השידור הקנדי 
 שידור
 רשת שידור:  CBC (אנגלית)
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הופ!
 תקופת שידור מקורית:  24 בפברואר 2003 – 11 ביולי 2006 
 קישורים חיצוניים
 saveums.ca/start.html
 דף התוכנית ב-IMDb
 
כוח הצלה (באנגלית: The Save-Ums) היא סדרת אנימציה ממוחשבת קנדית שהייתה משודרת בישראל בערוץ הופ!.
חברי כוח ההצלה הם דמויות קטנות, צבעוניות ותלת־ממדיות שבכל פרק מסייעות בפתרון בעיות ותעלומות בהן נתקלות דמויות אחרות.
לא לפני הילדים

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיית מערכונים
 יוצרים:  עידן אלתרמן יעל לבנטל דניאל נקסטרנד דנה עדן
 בימוי:  ירון ארזי  עדי סופר
 שחקנים:  עידן אלתרמן יעל לבנטל יעל שרוני ורד פלדמן אורי פפר יוסי מרשק (2009) שי גולדשטיין (2007-2008)
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  23
 הפקה
 חברת הפקה:  דנה הפקות
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 10
 תקופת שידור מקורית:  2007–2009
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
לא לפני הילדים היא קומדיית מערכונים ישראלית ששדורה בערוץ 10 בשנים 2007–2009, בכיכובם של עידן אלתרמן, יעל לבנטל, יעל שרוני, ורד פלדמן, אורי פפר, יוסי מרשק ושי גולדשטיין. לסדרה היה פורמט זהה לסדרה מתחרה בערוץ 2, "קצרים".
סקירה

כל תוכנית מורכבת ממערכונים קומיים. המערכונים עוסקים בסיטואציות יומיומיות, ובנושאים רגילים מהחיים כשבדרך כלל הם מוצגים בצורה מוגזמת. חלק מהנושאים הם מיניות, מוות, פערים חברתיים ויחסים בין גברים לנשים.
התוכנית שודרה לראשונה בדצמבר 2007 בערוץ 10. העונה הראשונה כללה עשרה פרקים, ורשמה ממוצע של 9.1 אחוזי רייטינג. שי גולדשטיין עזב את התוכנית בתום העונה הראשונה לאחר שעבר לתוכנית "מועדון לילה" שבערוץ 2.
העונה השנייה יצאה ב-5 בספטמבר 2009. את גולדשטיין החליף יוסי מרשק. בנוסף הצטרפו לסדרה בעונה השנייה גם שחקני המשנה גל זייד ואייל רוזלס. העונה השנייה כללה 13 פרקים.
הסדרה נמכרה למקסיקו וצ'ילה, שם היא דובבה מחדש. זו הסדרה הישראלית הראשונה ששודרה מחוץ לישראל בדיוק כפי ששודרה בערוץ 10.
ראו גם

קצרים
הערות שוליים

↑  רותה קופפר, עידן אלתרמן ויעל לבנטל יככבו בטלוויזיה המקסיקאית, באתר הארץ, 23 ביוני 2009
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עוזי שוויצה

| --- | --- |

 לידה:  1948 (בן 77 בערך) ה'תש"ח תל אביב 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  כפר יונה
 חיבוריו:  "על כנפי היונה"   "מעוז צור"
 
 תפקידים נוספים:  רבה של כפר יונה
 
הרב עוזי שוויצה (נולד בשנת ה'תש"ח, 1948) הוא רבה האשכנזי של העיר כפר יונה משנת 1974.
קורות חייו

נולד בתל אביב ב-1948 לאלימלך וחנה שוויצה. בוגר מדרשית נעם, ישיבת כנסת חזקיהו בכפר חסידים וישיבת חברון בירושלים. שוויצה נמנה עם קבוצת התלמידים המייסדים של ישיבת "תפארת נתניה" בנתניה, בראשות הרב צבי פרידמן והרב שמעון משה דיסקין. היה פעיל בתנועת בני תורה בראשותו של הרב ברוך מרדכי אזרחי.
נישא לצביה, בתו של הרב יצחק יוסף ויסקי, מראשי ישיבת תפארת צבי בירושלים ונכדת הרב ישראל זיסל דבורץ. לאחר נישואיו התגורר בירושלים, ולאחר מכן עבר לרחובות, שם כיהן כרב בית כנסת "אבות ובנים" בשכונת חבצלת. הוסמך לרבנות על ידי הרב שלמה גורן והרב עובדיה יוסף.
בשנת ה'תשל"ד (1974) התמנה לרבה של כפר יונה ומשמש בתפקידו עד היום.
בשנת ה'תשל"ז (1977) הקים בכפר יונה את מתיבתא "שיח יצחק", על שם חותנו, הרב יצחק יוסף ויסקי. בשנת ה'תש"ן (1990) הקים את הישיבה הגבוהה של חסידות מודז'יץ בכפר יונה.
בתחילת שנות השמונים שידר פינה קבועה "פרשת השבוע בניחוח מיוחד" בתוכנית "סנדלים" של דורי בן זאב בגלי צה"ל. בעקבות כך יזם מפגשי הגות בפרשת השבוע לחוג של שחקנים ואנשי במה, ביניהם מאיר אריאל. החל משנת 1990 שידר את פינת "משנה יומית" בערוץ 7, וכיום משודרת הפינה באתר האינטרנט של הערוץ.
בשנת תשנ"א (1991) לימד נ"ך במדרשיית נעם.
הרב שוויצה הוא אחד מרבני הגוף הבוחר לרבנות הראשית לישראל. היה חבר בחבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי. הוא נמנה עם חסידי מודז'יץ, והיה ממקורביו של רבי שלמה קרליבך.
משפחתו

אשתו, צביה, עוסקת בייעוץ והכוונה להקמת בית יהודי. כתבה את הספר האוטוביוגרפי "עבותות".
בנו, ישראל דן, הוא סגן מנהל ת"ת קריית הרצוג בבני ברק. בתו נעמי שי ניהלה את מערך התקשוב במינהל חינוך ירושלים ומפקחת במחוז החרדי במשרד החינוך. בין חתניו: הרב אברהם הלוי ליפשיץ, רב היישוב כפר גדעון; הרב משה יוסף שי, רב קהילת "אהל רבקה" בקריית שמואל בירושלים; דוד מרגלי, מנהל מוסדות חסידות מאקווא; הרב חנוך ווסרמן, רב קהילת ישמח ישראל-כפר יונה.
ספריו

"על כנפי היונה" - כתב עת תורני
"מעוז צור" - פירוש על הזוהר
"הגדת עוז" - פרוש להגדה של פסח
"פרוש הכוזרי" - פרוש על הכוזרי ל-רבי יהודה הלוי
"פרקי אבות המבואר" - סדרת שיעורים על פרקי אבות
עוז לעמו (3 כרכים) - שיעורים על ספר בראשית, שמות וויקרא
הערות שוליים

↑  הרב הראשי לישראל, הרב שלמה גורן - דואר יוצא+נכנס 10/1972-10/1973 - כרך ב', באתר ארכיון המדינה, עמ' 125.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008121574805171  LCCN: n2015023125  VIAF: 315591700   WorldCat (עם VIAF): 315591700
קבוצת אקטון

| --- | --- |

איי אקטון שוכנים צפונית מערבית לאיי גמבייה
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט
 קואורדינטות:  21°22′59″S 136°34′59″W﻿ / ﻿21.383°S 136.583°W﻿ / -21.383; -136.583
 ארכיפלג:  פולינזיה
 שטח:  13.46 קמ"ר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  צרפת 
 אוכלוסייה:  0
 צפיפות:  0 תושבים/קמ"ר
 אזור זמן:  UTC-10
 מגלה:  פדרו פרננדש דה קיירוש או יו קאמינג (אנ')
 תאריך גילוי:  1606 או 1828
  (למפת פולינזיה הצרפתית מוגדלת) פפאטה פאאה טאיאוהא רורוטו האוקיינוס השקטקבוצת אקטון(למפת פולינזיה הצרפתית רגילה) פפאטה פאאה טאיאוהא רורוטו האוקיינוס השקטקבוצת אקטון
 
מפה של קבוצת אקטון
קבוצת אקטון (בצרפתית: Groupe Actéon, באנגלית: Acteon Group) היא תת-קבוצה מבודדת ובלתי מיושבת, הנמצאת בדרום המזרח הרחוק של קבוצת אטול טואמוטו בפולינזיה הצרפתית. תת-קבוצה זו ממוקמת כ-1,400 קילומטרים דרום-מזרחית לטהיטי בקו רוחב: 21° 17' 60 S, קו אורך: 136° 29' W.
אטולים

קבוצת אקטון כוללת ארבעה אטולים בגודל קטן יחסית:
מאטוריוואבו
טנאררו
טנארונגה
וואהנגה
באף אחד מהאיים באטולים אלה אין תושבים קבועים.
היסטוריה

האירופי המתועד הראשון שראה את קבוצת אקטון היה פדרו פרננדש דה קיירוש ב-5 בפברואר 1606. הוא תיאר את הקבוצה כ"ארבעה אטולים עטורי דקלי קוקוס". בכתבים השונים של חברים אחרים במשלחת ספרדית זו, המתארים את המסע, הוצגו האיים כ-"Las Cuatro Coronadas" (ארבעת העטורים), "Las Cuatro Hermanas" (ארבע האחיות),"Las Virgenes" (הבתולות) או "Las Anegadas" (האלה המוצפים).
הגילוי המחודש של קבוצת אקטון מזוהה עם תומאס אבריל, קפטן ספינת המסחר הטהיטית Amphitrite, שגילה את האיים הללו בשנת 1833. עם זאת, הם נצפו ב-14 במרץ 1828 על ידי האספן וחובב הטבע הבריטי יוּ קאמינג (אנ') בספינתו Discoverer, שהושטה בידי קפטן סמואל גרימווד.
שמם ניתן להם כעבור ארבע שנים, ב-1837, על ידי לורד אדוארד ראסל – מפקד ה-HMS Acteon – על שם ספינתו. בשנת 1983 אטולים אלה הוכו על ידי ציקלון.
מינהל

מבחינה אדמיניסטרטיבית ארבעת האטולים של קבוצת אקטון שייכים לקומונה גמבייה.
הערות שוליים

↑  "Oceandots – Actéon". אורכב מ-המקור ב-2010-12-23. נבדק ב-2009-03-14.
1 2  Brand, Donald D. The Pacific Basin: A History of its Geographical Explorations The American Geographical Society, New York, 1967, p.136.
↑  Kelly, Celsus, O.F.M. La Austrialia del Espiritu Santo.
↑  "– History". אורכב מ-המקור ב-2011-11-01. נבדק ב-2008-03-10.
קוסובו באירוויזיון לרוקדים צעירים

| --- | --- |
 מדינה:  קוסובו קוסובו
 רשת שידור:  RTK
 השתתפות ראשונה:  נורווגיה אוסלו, 2011
 זכיות:  0
 השתתפויות:  1 (0 גמר)
 היעדרויות:  0
 אירוח האירוויזיון:  לא אירחה
 השתתפות אחרונה:  נורווגיה אוסלו, 2011
 
קוסובו השתתפה בתחרות האירוויזיון לרוקדים צעירים פעם אחת בלבד, ב-2011.
הרקדנים והריקודים שייצגו את קוסובו באירוויזיון לרוקדים צעירים

| שנה | אמן | ריקוד | כוריאגרף | חצי גמר | גמר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | טרינגה היסה | "Rebirth" | רודינה ברדינאי | - | לא העפילה לדואט הגמר |
ראו גם

האירוויזיון לרוקדים צעירים
קוסובו באירוויזיון
הערות שוליים

↑  "New Born (Kosovo) - EYD 2011".
↑  Kosovo: New steps in EBU agreement באתר albavisiontk,‏ 7 באפריל 2011
גיל פרישה

גיל פרישה הוא הגיל שבו זכאי אדם לפרוש מעבודתו מחמת גילו ולקבל פנסיה וזכויות נוספות. גיל זה נקבע בחקיקה ובהסכמים קיבוציים.
בשנת 1889 נוצרה בקיסרות הגרמנית, על ידי וילהלם הראשון, קיסר גרמניה ובעידודו של הקנצלר אוטו פון ביסמרק, הזכות לקצבת זקנה. גיל הזכאות נקבע ל-70 שנה, ובשנת 1916 הופחת ל-65 שנה. (הרציונל בקביעת גיל זה היה שלאור תוחלת החיים באותה תקופה, מעט אנשים יחסית יגיעו לגיל זה) בעקבות קביעה זאת, במדינות רבות, וישראל בתוכן, היה גיל הפרישה במשך שנים רבות 60 שנים לאישה ו-65 שנים לגבר. עליית תוחלת החיים הביאה במדינות אחדות להעלאת גיל הפרישה, הרצון להימנע מהפליה מחמת גיל הוליך לביטול מוחלט של גיל הפרישה האחיד במספר מדינות, והחתירה לשוויון בין המינים הביאה במדינות אחדות להשוואת גיל הפרישה של האישה לזה של הגבר.
ישראל

בשנת 1987 נקבע בחוק גיל פרישה שווה לעובדת ולעובד שעובדת אשר בהסדרה קיבוצית (לא בחוזה אישי), נקבע לה גיל פרישה נמוך מזה שנקבע לעובד, רשאית לפרוש בכל גיל שבין גיל הפרישה שנקבע לעובדת וגיל הפרישה שנקבע לעובד. ב-1 באפריל 2004 הוחלף חוק זה בחוק גיל פרישה. חוק זה מגדיר שלושה מושגים:
גיל פרישה: גיל הזכאות לפרוש מהעבודה בשל גיל ולקבל, בהתקיים התנאים הקבועים לכך על פי דין או הסכם, גמלה בשל פרישה מעבודה. גיל זה הוא 67 שנים לגבר ו-62 שנים לאישה.
גיל פרישה מוקדמת: גיל הזכאות לקבל גמלה, בהתקיים התנאים הקבועים לכך, מחמת פרישה מהעבודה בשל גיל, לפני גיל פרישה. גיל זה הוא 60 שנים לגבר ולאישה.
גיל פרישת חובה: הגיל בו ניתן לחייב עובד לפרוש מעבודתו בשל גילו. גיל זה הוא 67 שנים לגבר ולאישה. בבג"ץ גביש נגד הכנסת נפסק כי הוראה זו מפלה מחמת גיל אך תקפה.
לעיסוקים שונים (למשל לשופטים) ובנסיבות שונות (למשל להורה לילד שנפטר ומועסק אצל מעסיק גדול) נקבעו בחקיקה או בהסכמים קיבוציים גילאי פרישה שונים מאלה שבחוק (נמוכים או גבוהים יותר). בפסק דין של בית הדין הארצי לעבודה, נפסק שמעביד חייב לשקול באופן ענייני בקשת עובד להמשך העסקה לאחר גיל פרישה.
בנוסף לפנסיה, שהזכות לה תלויה בביטוח הפנסיוני של העובד, גיל פרישה הוא הגיל המותנה לזכאות לקצבת אזרח ותיק מהמוסד לביטוח לאומי. בגיל זה הקצבה משולמת בתנאי שההכנסה של האדם אינה עולה על תקרה הקבועה לכך והגיל המזכה לזכויות הניתנות בחוק האזרחים הוותיקים. בהתאם לחוק פיצויי פיטורים התפטרות של עובד לאחר שהגיע לגיל הפרישה דינה כפיטורים.
ראו גם

בג"ץ נעמי נבו
מים עוינים

| --- | --- |
כריכת הספר מים עוינים
כריכת הספר מים עוינים
 מידע כללי
 מאת:  פיטר האצ'האוזן, איגור קורדין ור. אלן ווייט
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספרי צבא ומלחמה
 נושא:  K-219 
 מקום התרחשות:  האגן המערבי של האוקיינוס האטלנטי
 תקופת התרחשות:  המלחמה הקרה
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  St. Martin's Press (US)  Hutchinson (UK)
 תאריך הוצאה:  יולי 1997 
 תאריך הופעה ראשונה:  יולי 1997
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כנרת בית הוצאה לאור
 תאריך:  1999
 תרגום:  רות וינשטין
 מספר עמודים:  304
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורה ראשונה:  יולי 1997 באנגלית
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 0-312-96612-1
 
מים עוינים (באנגלית: Hostile Waters) הוא ספר עיון בתחום היסטוריה צבאית, העוסק באירוע מימי המלחמה הקרה בין ארצות הברית וברית המועצות, שהתרחש בין התאריכים 3 בספטמבר 1986 ועד 6 באוקטובר 1986. המהדורה האנגלית יצאה לאור בשנת 1997, והמהדורה העברית יצאה לאור בשנת 1999 בהוצאת כנרת, בתרגומה של רות וינשטין. מחברי הספר הם קפטן פיטר הוכטהאוזן (אנ'), מצי ארצות הברית, קפטן איגור קורדין, מהצי הסובייטי  (סגן מפקד K-219 לשעבר) של ברית המועצות ור. אלן ווייט. הספר מתאר את מסעה של הצוללת הגרעינית הסובייטית K-219 בפיקודו של קפטן איגור בריטנוב (אנ') וטביעתה מול חופי ברמודה כתוצאה מתקלה טכנית שלא נתגלתה במספנה בטרם יציאתה לים. משימת הצוללת הייתה סיור לאורך חופי מזרח ארצות הברית ועד קובה.
בעותק הספר שיצא לאור בעברית, בכריכה רכה, מוצגת בגב הספר תמונה בשחור-לבן של צוות הצוללת לפני האסון שפקד אותם.
הספר מורכב מ-18 פרקים ונספחים, הכוללים תמונות, תרשים של מדורי הצוללת K-219, מצבת כוח האדם שלה לפי שמות, תפקידים ודרגות, ורשימת הנספים באסון שפקד את הצוללת.
התקרית תוארה גם בסרט באותו שם (אנ') משנת 1997.
הקדמה ומבוא

ההקדמה לספר מאת טום קלנסי מתחילה בהערה לקורא:
"אסון ה-K-219 התרחש בשיאה של המלחמה הקרה. מרביתה של הפרשה עדיין חסויה. חיל הים האמריקאי איננו מוכן לחשוף מבצעים שבהם מעורבות צוללות שלו.
למרבה האירוניה, קל יותר היה להשיג מידע בנושא זה מן הרוסים. הדבר בא לידי ביטוי בתיאור האירועים בספר. תיאור מעשיהם, שיחותיהם ואפילו מחשבותיהם הפרטיות של אנשי צוותה של K-219 מקורו בעדויותיהם או ביומן הצוללת.
הפעילות בתוך הצוללת האמריקאית שוחזרה על סמך עדויות ותצפיות הרוסים, דיווחים אמריקאים, ראיונות עם קציני צי אמריקאים רבים ועם מומחים וכן על סמך ניסיונם העשיר של המחברים בתחום הימי. ייתכן שהשיחות וההוראות המתוארות בספר אינן המילים המדויקות שנאמרו, הפקודות שנתנו, או ההוראות שנתקבלו.
בדומה לכל ניתוח מודיעיני, המחברים נאלצו לשחזר את הסיפור ממקורות רבים. לעיתים חלקו זה על זה בנוגע לפרטים. עם זאת הם אמתיים"...
אל"ם פיטר האצ'האוזן (אנ'), ממחברי הספר, כותב במבוא באפריל 1997:
"כאשר הגיעו אל העיתונות ב-1986 שברי ידיעות על פרשת K-219, הייתי בדרכי למוסקבה לתפקידי החדש כנספח הימי של ארצות הברית במשך שלוש השנים הבאות. בדרך כלל סיפור מעין זה היה מודחק לשוליים תוך זמן קצר. הסובייטים צנזרו מידע על תאונות צבאיות שאירעו אצלם, והממשל האמריקאי סירב לדון בפעילות של הצוללות בכלל ומבצעים אפלים בפרט. סקרנותי התעוררה כאשר קראתי בוושינגטון פוסט את עדותו של מפקד סובייטי אשר סירב לציית להוראות לנטוש את הצוללת הפגועה שלו.
במהלך שהותי במוסקבה לא העלה איש מן הצדדים את המקרה באופן רשמי. רק לאחר שהתחלתי להתחקות אחר הפרשה, נפגשתי עם ניצולים ועם בני משפחותיהם וראיינתי את מפקד הצוללת, החלו לחדור להכרתי ממדיה של דרמת המלחמה הקרה הזו....
זהו סיפור של הצוללת הגרעינית נושאת הטילים היחידה שטבעה בים. זהו סיפור גבורה, על פחדנות ועל הקרבה. הסיפור מסופר כאן לראשונה."