stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סימון הרביעי דה מונפור
מסע הצלב האלביגנזי > קרב מירה

פרו השני, מלך אראגון, שהיה גיסו של רמון השישי מבית טולוז, היה גם האדון הפאודלי של רבים מאצילי חבל לנגדוק שנחלותיהם נכבשו על ידי סימון דה מונפור, כולל רמון רוג'ה טרנקבל. הוא לא הכיר בכיבושיו של דה מונפור על בזייה וקרקסון, שהיו כפופות לו פאודלית והציע את עצמו מספר פעמים כמתווך בין הניצים. בגלל מאבקו במורים לא היה מסוגל לתמוך צבאית בגיסו, הרוזן מטולוז וגם לא רצה להסתכסך עם הכנסייה הקתולית, איתה היו לו יחסים מצוינים. ב-16 ביולי 1212 נחל, יחד עם בני בריתו, ניצחון גדול על המורים בקרב לאס נאבאס דה טולוסה ועטור בניצחון זה ניסה ללמד זכות על גיסו בפני האפיפיור אינוקנטיוס השלישי שהחליט לפתוח ויעוד בלה ואור. הוויעוד לא יצא לפועל וב-21 בינואר 1213 החליט פרו השני לקבל תחת חסותו את הרוזנים מבית טולוז, לה פואה, קומינז' והוויקונט מביארן.
פרו השני הטיל ב-8 בספטמבר 1213 מצור על אחת ממצודותיו של דה מונפור, מירה. אל צבאו התחברו במהרה הרוזנים דה פואה וקומינז' ורמון השישי הגיע עם מיליציה גדולה. לרשות צבאו של פרו השני ובני בריתו עמדו כאלפים ומאתים פרשים ועשרים עד שלושים אלף לוחמים רגליים. לדה מונפור ולבן בריתו, הוויקונט מ-Corbeil, היו כ-900 פרשים ו-700 קשתים בין מגיני החומות. פייטרו הציב את מחנהו כך שאגף אחד נשען על נחל מקומי והאגף השני על ביצה.
ב-12 בספטמבר פרו השני שלח את המיליציה הטולוזית להתקפה על חומות מירה. ההתקפה נהדפה וגיחה מהירה של הפרשים הצלבנים המיומנים, שהתפצלו לשלושה ראשי חץ בהנהגתם של Guillaume des Barres, בוּשאר דה מארלי ודה מונפור עצמו, הפתיעה את צבאו של פרו השני שנאלץ להשתתף בתגרה שלא התכונן לה. שני פרשים צלבנים, אלן דה רוּאֶה ו-Florent de Ville החליטו לצאת ולהתקיף את מלך אראגון. פרו השני, שיצא בראש צבאו, הופל מסוסו ולמרות שצעק שהוא המלך, הרגו אותו. צבאו של פרו השני נכנס לפאניקה ונפוץ לכל עבר ודה מונפור זכה בניצחון מוחץ.
בנו בן השש של פרו השני, מי שעתיד להיות חיימה הראשון, מלך אראגון, "הכובש", נשבה על ידי דה מונפור, אך האפיפיור אסר על דה מונפור לנצל עובדה זו והוא נאלץ לשלוח את הילד, עם ליווי מתאים, לממלכתו. הרוזנים דה פואה וקומינז' שבו לאחוזותיהם ורמון השישי נמלט לאנגליה, אל חצרו של ג'ון, מלך אנגליה והשאיר לחברי מועצת העיר טולוז להתדיין עם הצלבנים.
מסע הצלב האלביגנזי > קביעת הגבול הצפוני

ב-1214 האפיפיור אינוקנטיוס השלישי מינה נציג חדש במקומו של ארנו אמורי והרוזנים דה פואה וקומינז' ניצלו את ההזדמנות כדי לקבל באפריל את מרות הכנסייה הקתולית. רמון השישי, חסר הישע במצב שנוצר, מצא מקלט באנגליה בתקווה לחזור עם הצבא האנגלי שנלחם בצבא הצרפתי. האפיפיור הכריז על רוזנות טולוז כחלק ממלכת צרפת, כדי לעורר בכך את עניינו של פיליפ השני, מלך צרפת.
בחודש נובמבר התקדם דה מונפור אל הגבול הצפוני של חבל לנגדוק, אל המבצרים הניצבים לאורך נחל דורדון, באזור שליטתו של ברנאר דה קאסנאק, מהמנהיגים הצבאים של הקתרים. מבצר דום נעזב לפני הגעתו של דה מונפור וגם מבצר מונפור (על אף הדמיון בשם אין למבצר קשר ידוע עם דה מונפור) שנעזב כאשר דה מונפור התקרב אליו. בהמשך מסעו של דה מונפור הגיע לשני המבצרים המרשימים, קסטֶלנוֹ ובֵּנאק.
דה מונפור מצא גם מבצרים אלה ריקים והציב בהם חיל משמר. הוא פירק את הביצורים, אך לא פגע באוכלוסייה שהייתה תחת חסות מלך צרפת.
מסע הצלב האלביגנזי > החלטות ועידת לטראנו הרביעית

בולת ההכרזה על ועידת לטראנו הרביעית, שהתכנסה בארמון לטרן הרומאי, פורסמה ב-19 באפריל 1213 (שנתיים לפני הכינוס) עם הכותרת Vineam Domini Sabaoth. המועצה נועדה לטפל בבעיות השונות שעמדו בפני הכנסייה הקתולית במערב ובהן המאבק להכפפת השליטים החילוניים לסמכות הכס הקדוש, המאבק בפריחת המינות, גיוס לוחמים למסע צלב אל ארץ ישראל ועוד.
הכינוס נפתח ב-11 בנובמבר 1215, בנוכחות האפיפיור, נציגים של 80 מחוזות כנסייתיים, 412 בישופים ו-800 אבות מנזרים. במהלך הכינוס התקבלו החלטות שנועדו לסיים את המלחמה בלנגדוק ולהסדיר נושאי ריבונות ובעלות על חבלי ארץ ונשיאה בתארים שונים. אל הכינוס הגיעו גם הרוזנים רמון השישי, רמון רוג'ה דה פואה שלמדו זכות על עצמם וגי דה מונפור שטען לזכויות אחיו, סימון דה מונפור הרביעי.
על פי החלטות הוועידה, סימון דה מונפור הוכרז רוזן של טולוז, בנוסף לתוארי ויקונט ודוכס של חבלים אחרים, כמו כן בנוסף לתואר שנלקח מהרוזן רמון השישי, איבד הלז לטובת סימון דה מונפור את כל האדמות שדה מונפור כבש מידיו.
החלטה נוספת קבעה שבנו של רמון השישי, רמון השביעי, מקבל את התואר ויקונט פרובאנס וחבל פרובנס יוחזק בנאמנות עבורו עד הגיעו לגיל בגרות.
המרד בחבל לנגדוק

את המרידות נגד הרוזן (הטרי) סימון דה מונפור הרביעי התחיל ברנאר דה קאסנאק ששב אל ארמון קסטלנו והרג את חיל המצב שהשאיר שם דה מונפור. דה מונפור חזר באוקטובר עם כוח משלוח לכיבוש מחודש של המבצרים והריגת המגינים הקתרים. ברנאר דה קאסנאק התנהל בצורה שמנעה את לכידתו והמשיך להעסיק את חילות דה מונפור.
באפריל 1216 דה מונפור נשבע אמונים למלך פיליפ והכיר בו כריבון על כל כיבושיו.
המרד בחבל לנגדוק > בוקר

בין נחלותיו של רמון השישי הייתה גם בוקר, ששכנה בפרובאנס, אך למרות זאת השתלט עליה סימון הרביעי דה מונפור והעמיד שם חיל מצב בראשותו של Lambert de Thury. באפריל 1216 נחת המרקיז רמון השביעי, בנו של רמון השישי, שהגיע לגיל בגרות, במרסיי ולקח לידיו את השלטון על פרובנס. רמון השביעי שם מצור על בוקר ואביו חיפש תגבורת בממלכת אראגון. דה מונפור נחפז לבוא לעזרת העיר, אך חיל המצב הצלבני הנצור החזיק מעמד שלושה חודשים עד שאזל מזונם. דה מונפור נכשל בהתקפותיו על הצרים ולבסוף נאלץ לשאת ולתת איתם על כניעת המבצר, בתאי שיינתן לנצורים לצאת. זו הייתה המפלה הגדולה הראשונה שספג דה מונפור.
זמן קצר לאחר אובדן בוקר נאלץ דה מונפור להיחפז לדיכוי מרד שפרץ בבירתו, טולוז. לאחר זאת יצא למאבק בביגור וספג מפלה נוספת בסוף 1216, בלורד שבהרי הפירינאים.
המרד בחבל לנגדוק > המערכה על טולוז ומות סימון דה מונפור

בתחילת 1217 יצא סימון דה מונפור למערכה נגד הרוזן דה פואה ובמהלך חודשי פברואר–מרץ כבש את מוֹנגרֶנייה והמשיך הלאה. המרקיז הצעיר, רמון השביעי, ניצל את היעדרו של דה מונפור והעביר קבוצה גדולה של אראגונים, שחצו את הרי הפירינאים, אל תוככי העיר טולוז, אליה נכנסו ב-13 בספטמבר. דה מונפור שב והטיל מצור על העיר, אך כוחותיו לא התאימו למשימה זו והוא נאלץ לבנות מתקני מצור, כי ביצורי העיר נותרו חזקים. באביב התחיל דה מונפור לתכנן את כיבוש העיר, אך במהלך הכנותיו, כשיצא לעזרת אחיו, גי דה מונפור, שנפגע מחץ, פגע בסימון אבן שהרגה אותו.
מותו של סימון דה מונפור, זמן לא רב לאחר מות האפיפיור אינוקנטיוס השלישי, הביאו לשינוי במהלך מסע הצלב, שאיבד מתנופתו ונשאר ללא מנהיג. רמון השביעי והרוזן דה פואה ניצלו את הנסיבות והביסו צבא של אבירים צפוניים. האפיפיור החדש, הונוריוס השלישי, פנה אל מלך צרפת וביקשו לסייע בידי הבן הבכור של סימון דה מונפור, אמורי דה מונפור. אמורי דה מונפור המשיך במערכה, אך בהצלחה פחותה בהרבה.
הערות שוליים

↑  וולטר, De la Croisade Contre les Languedociens, 1756.
↑  Concile de Latran IV – 1215 – douzième concile œcuménique
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008756880905171  PLWABN: 9810684336005606  BnF: cb11964267w (data)  GND: 118885499  ISNI: 0000 0003 9908 8067  LCCN: nr89008050  SUDOC: 027645053  VIAF: 29379466   WorldCat (עם VIAF): 29379466 
ציור המתאר את קרב מירה
ציור המתאר את נפילת סימון הרביעי דה מונפור
סולימאן פאשא ברגיני

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־16 
 פטירה:  המאה ה־17 טירנה, אלבניה 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 
סולימאן פאשא ברגיני או ברקינזדה (אלבנית Sulejman Pasha Bargjini, טורקית Berkinzade Suleyman Paşa) היה גנרל עות'מאני ובעל אחוזות ממוצא אלבני. סולימאן פאשא ברגיני נולד בעיירה מולט שעל יד פטרלה. משום כך הוא מוכר גם כסולימאן פאשא מולטי. הוא היה מקימה של העיר טירנה, בירתה הנוכחית של אלבניה. הוא הקים את העיר בשנת 1614, על נתיב סחר, במקום בו הייתה מצודה רומית עתיקה. בנה שם מסגד, חמאם ומרכז מסחרי עם מאפיה.
המסגד ההיסטורי שנשא את שמו נהרס בשנת 1945 על ידי השלטון הקומוניסטי כדי לפנות מקום לאנדרטה לזכר הפרטיזנים האנטי-פשיסטים.
יש הסבורים כי מקור שמה של העיר הוא על שמה של טהראן, בירתה של האימפריה הספווית, נגדה ניהל סולימאן פאשא מערכה צבאית מוצלחת באותה תקופה. אך למעשה, האזור הוכר בשם זה עוד לפני כן, ולפירוש השם יש הסברים אחרים, סבירים יותר.
ערך זה הוא קצרמרבנושא האימפריה העות'מאנית ובנושא אנשי צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סמל המועצה המקומית אזור

| --- | --- |

סמל המועצה הרשמי
 פרטים
 המחזיק בסמל:  המועצה המקומית אזור
 תאריך אימוץ:  הסמל מופיע ברשומות (YP 1650), 30 ביולי 1970
 התקנים
 מוטו:  כי מנהיגות אמיתית מתחילה בבית
סמל המועצה המקומית אזור
סמל המועצה המקומית אזור, סמלה הרשמי של המועצה המקומית אזור, אושר ב-30 ביולי 1970.
תיאור הסמל

הסמל מורכב ממגן בעל שדה תכלת חצוי באלכסון על ידי פס שחור. לאורך הפס מפוזרים 7 כוכבים מחומשים לבנים. הפס השחור מסמל את כביש 44, שהיה בעבר הכביש המרכזי מתל אביב לירושלים, ועליו יושבת המועצה. שבעת הכוכבים מסמל את שבעת הנוטרים שנפלו בפריצת הדרך לירושלים בתחילת מלחמת העצמאות.
משמאל לאלכסון השחור איור של מבנה אבן עתיק ומתחתיו שיחי צבר, שמסמלים את עברה של המועצה. מבנה האבן העתיק מסמל את האתרים העתיקים שבשטחה, כגון מצודת המישור. שיחי הצבר מסמלים את העיירה הערבית יאזור, שהייתה בשטח המועצה, והתרוקנה מתושביה במהלך מלחמת העצמאות.
מימן לאלכסון השחור מאויר יישוב לצד שדות, ובו מבני תעשייה ופרדסים, כסמל לאזור המודרנית.
בשנת 2022, סמל המועצה עבר מיתוג מחדש, אך עדיין יש שימוש בסמל המועצה המקורי.
על פי העירייה: ”הלוגו החדש של אָזור מורכב מארבעה משולשים היוצרים את האות א', האות הראשונה של אזור. ארבעת המשולשים מסמלים כל אחד את הערכים המרכזיים המאפיינים את הישוב: ירוק, קהילתי, מרכזי וקומפקטי וכולם צבועים בגוונים של ירוק, באופן המתכתב עם שורת המיצוב - "אזור - הלב הירוק של גוש דן".”
הערות שוליים

1 2 3 4  סמל המועצה, אתר מועצה אזור
↑  וואלה! מקומי‏, אזור מתחדשת: הלב הירוק של גוש דן, באתר וואלה, 23 בנובמבר 2022
| דגל ישראל סמלי מחוז תל אביב |
| --- | --- | --- |
| ערים | תל אביב-יפו • אור יהודה • בני ברק • בת ים • גבעתיים • הרצליה • חולון • קריית אונו • רמת גן • רמת השרון | מפת מחוז תל אביב |
| מועצות מקומיות | אזור • כפר שמריהו | מפת מחוז תל אביב |
מחוז הצפון • מחוז חיפה • מחוז תל אביב • מחוז המרכז • מחוז ירושלים • מחוז הדרום • מחוז יהודה ושומרון
מצודת המישור באזור, המופיעה על הסמל
סולימאניה (מחוז)

| --- | --- |

 מדינה:  עיראק עיראק
 חבל ארץ:  כורדיסטן העיראקית כורדיסטן העיראקית
 בירת המחוז:  סולימאניה
 שטח:  17,023 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  1,694,895 (2009)
 קואורדינטות:  35°31′0″N 45°19′0″E﻿ / ﻿35.51667°N 45.31667°E﻿ / 35.51667; 45.31667
 אזור זמן:  UTC +3
 www.suligov.com (הקישור אינו פעיל, 20 בספטמבר 2019)
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מְחוֹז סֻלַיְמַאנִיַּה (בערבית: محافظة السليمانية, תעתיק מדויק: מחאפט'ה אלסלימאניה) הוא מחוז בצפון-מזרח עיראק, בגבולה עם איראן. בירת המחוז היא העיר סולימאניה. בשטח המחוז זורם נהר דיאלא ובשטחו נבנה סכר דרבנדח'אן (سد دربندخان), המייצר אנרגיה הידרואלקטרית ואוגר מים לצורכי השקיה. שטחו של המחוז 17,023 קמ"ר, ואוכלוסייתו מונה 1.35 מיליון תושבים נכון ל-2009.
סיגל גונן

סיגל גונן קשת (נולדה ב-28 במרץ 1963) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל, שיאנית ישראל, אלופת המכביה השתים עשרה (1985) ושיאנית המכביה בקפיצה לרוחק. היא ייצגה את ישראל באליפות העולם באתלטיקה (רומא 1987).
שיאה הישראלי בקפיצה לרוחק החזיק מעמד כ-28 שנה.
ביוגרפיה

גונן התאמנה בקבוצת אס"א תל אביב. התאמנה בהדרכתו של דוד קושניר.
ביוגרפיה > 1977

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני 1977 זכתה גונן במדליית ארד בקפיצה לרוחק בשיא נערות חדש לגילאי 14 של 5.66 מטר, אחרי אורנה עוזיאל מהפועל רמת גן (5.78 מטר) ומיה קלה (5.68 מטר). בתחרות האתלטיקה של המכביה העשירית שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.41 מטר.
ביוגרפיה > 1978

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ב-4 ביוני 1978 זכתה גונן במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.68 מטר, אחרי אירית שווטיונסקי (5.75 מטר).
ביוגרפיה > 1985 > אלופת ישראל

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה באצטדיון שבהדר יוסף בתחילת יולי 1985 זכתה גונן במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.11 מטר, לפני דליה נבות (5.80 מטר) ושרה לנצנר (5.60 מטר).
ביוגרפיה > 1985 > אלופת המכביה

שבועיים לאחר מכן, בתחרות האתלטיקה של המכביה השתים עשרה שנערכה בהדר יוסף ב-23 ביולי אותה שנה, היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא מכביה חדש של 6.13 מטר, לפני דליה נבות (5.80 מטר).
ביוגרפיה > 1986 > שיאנית ישראל

בתחרות בינלאומית שנערכה בהדר יוסף במאי 1986 קבעה גונן בקפיצה לרוחק שיא אישי חדש של 6.26 מטר, סנטימטר אחד פחות משיאה הישראלי של מאיה בן-צור (6.27 מטר). חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בפירת שבמערב גרמניה ב-יוני אותה שנה היא סיימה במקום שישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.18 מטר. חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בתל אביב ב-12 ביולי 1986 היא קבעה בקפיצה לרוחק שיא ישראלי חדש של 6.46 מטר, שיפור לשיא בן השנתיים של מאיה בן-צור. שיא זה הושווה לאחר 18 שנים על ידי סבטלנה גנזדילוב ונשבר לאחר 28 שנים על ידי חנה קנייזבה-מיננקו (6.52 מטר). חודשיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בלוזאן שבשווייץ היא סיימה במקום חמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.10 מטר.
ביוגרפיה > 1987

באליפות ישראל שנערכה בתל אביב בשנת 1987 זכתה גונן במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.01 מטר.
ביוגרפיה > 1987 > אליפות עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה ברומא שבאיטליה בספטמבר אותה שנה, היא סיימה במקום 25 בקפיצה לרוחק, בתוצאה של 6.03 מטר.
חייה האישיים

גונן נשואה ואם לילד.
תארים והישגים

בשנת 1986 זכתה גונן בתואר אתלטית השנה של ישראל.
הערות שוליים

↑  אהרן להב, שני שיאים  בפתיחת אליפות ישראל בא"ק, דבר, 19 ביוני 1977
↑  יערב פתאל, ריצות מרתקות ב-200 מטר וב-1500 מטר והישג בפטיש, דבר, 19 ביולי 1977
↑  רמה דלה גם ביומה השני של אליפות הא"ק, דבר, 5 ביוני 1978
↑  אלכס פרלסמן, יואב שרון - הישראלי המהיר ביותר, מעריב, 7 ביולי 1985
↑  אלכס פרלסמן, אחרי 10 שנים חזרה עקרת-הבית מראשל"צ לתחר וחזרה עם "זהב", מעריב, 24 ביולי 1985
↑  עמי כברי, האורחים שלטו במסלול, מעריב, 12 במאי 1986
↑  גונן קפצה למקום השישי, מעריב, 17 ביוני 1986
↑  סיגל גונן חמישית בלוזאן, מעריב, 5 בספטמבר 1986
↑  ברוריה ביגמן, סיגל - ישראלית יחידה ברומא, מעריב, 25 באוגוסט 1987
↑  אתלטית השנה, מעריב, 4 בדצמבר 1986
סדרה (קלפים)

ארבע הסדרות של קלפי משחק צרפתיים: עלה (♠), לב (♥), יהלום (♦), תלתן (♣).
סדרה היא קטגוריה של קלפים בעלי מכנה משותף. בדרך כלל על הקלף עצמו מופיעים סימון הסדרה אליה הוא שייך באמצעות אחד מהסימנים המופיעים בתמונה וזיהוי הקלף. חפיסת הקלפים מחולקת לארבע סדרות. במשחקי ברידג' וויסט סדר הסדרות מהנמוכה (ימין) לגבוהה (שמאל) הוא:
♣, ♦, ♥, ו ♠.


בכל סדרה יש שלושה עשר קלפים. בברידג' סדר הקלפים בכל סדרה מהנמוך לגבוה הוא מ 2 ועד 10 (10 מסומן באמצעות האות T שהיא האות הראשונה במילה האנגלית Ten) ומעליו בסדר עולה (מהנמוך לגבוה):
נסיך המסומן באמצעות האות האנגלית J שהיא האות הראשונה של המילה Jack
מלכה המסומנת באמצעות האות האנגלית Q שהיא האות הראשונה של המילה Queen
מלך המסומן באמצעות האות האנגלית K שהיא האות הראשונה של המילה King
אס המסומן באמצעות האות האנגלית A שהיא האות הראשונה של המילה Ace.
ארבע הסדרות הופיעו לראשונה על קלפים בערים רואן וליון שבצרפת במאה החמש עשרה, לפיכך חפיסת הקלפים הסטנדרטית נקראת חפיסת קלפים צרפתית.
זכייה בקלף מול קלפים של מתחרים אחרים

ברוב משחקי הקלפים כל אחד מהמתמודדים חושף קלף אחד. ברוב המצבים במשחקי קלפים זוכה קלף גבוה בהתמודדות מול קלפים נמוכים ממנו. 
בחלק מהמצבים מוגדרת אחת מהסדרות כעדיפה על האחרות. סדרה זו נקראת שליט. המשמעות היא שקלף בערך כלשהו בסדרה זו זוכה בהתמודדות גם מול קלף גבוה ממנו בסדרה אחרת.
סדר הסדרות במשחקי קלפים אחרים

להלן סדר הסדרות במשחקי קלפים מהנמוך (בשמאל) לגבוה (בימין):
פוקר - ♦, ♣, ♠,♥
פרפרנס - ♠, ♣, ♦, ♥
רמי500 (גרסה של משחק רמי) - ♠, ♣, ♦, ♥
תשעים ותשע (משחק קלפים) - ♠, ♣, ♦, ♥
סקאט - ♦, ♥, ♠, ♣
Big Deuce (משחק קלפים) - ♦, ♣, ♥, ♠
ראו גם

קלף משחק
משחק קלפים
ברידג'
וויסט
שליט (קלפים)
סדרה דודג' LCF

| --- | --- |

Dodge LCF series
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Dodge C series  Dodge C500-C1000  Dodge CT series  Dodge NC series  Dodge NCT series  Dodge PC series  Dodge PD series  Fargo LCF
 יצרן:  דודג' באמצעות מפעל המשאיות של קרייזלר Warren Truck Assembly (אנ') (בארצות הברית)  GM Colmotores (אנ') חברת בת של "קרייזלר". משנת 1979 בשליטה של ג'נרל מוטורס (קולומביה)
 שנות ייצור:  1960 – 1976 (ארצות הברית)  1967 – 1978 (קולומביה)
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית  קולומביה קולומביה
 חברת אם:  קרייזלר
 בסיס גלגלים:  3,073 – 5,385 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנועי בנזין V8 צילינדרים, 5.2 ליטר  V8 צילינדרים, 5.9 ליטר  V8 צילינדרים, 6.8 ליטר  V8 צילינדרים, 7.8 ליטר  V8 צילינדרים, 8.8 ליטר מנועי דיזל 6 צילינדרים, 5.8 ליטר, מנוע מתוצרת "Perkins"  V8 צילינדרים, 9,299 סמ"ק המפיק 300 כ"ס מתוצרת "Detroit Diesel" (אנ') סדרה "Detroit Diesel Series 71" (אנ')  V8 צילינדרים, 14,974 סמ"ק המפיק 289 כ"ס מתוצרת "Cummins" (אנ') סדרה "Cummins V-903"
סדרה דודג' LCF (באנגלית: Dodge LCF series) היא סדרה של משאיות בינוניות וכבדות מתוצרת חטיבת דודג' באמצעות מפעל המשאיות של קרייזלר Warren Truck Assembly (אנ') בקונצרן כלי הרכב קרייזלר אשר יוצרה בין השנים 1960–1976 בארצות הברית.
בקולומביה יוצרו בין השנים 1967–1978 המשאיות באמצעות GM Colmotores (אנ') (שם רשמי: General Motors - Colombiana de Motores S.A), שהייתה עד שנת 1979 בבעלות "קרייזלר" (שליטה של 60%), ומשנת 1979 בשליטה של ג'נרל מוטורס (77.4%).
דגמי "500 – 700" הוגדרו כמשאיות בינוניות, ודגמי "800 – 1,000" הוגדרו כמשאיות כבדות.
גלריה

"סדרה דודג' LCF"
"סדרה דודג' LCF" דגם "D-900"
"סדרה דודג' LCF" דגם "D-500"
"סדרה דודג' LCF"
לוגו דודג'
ראו גם

דודג'
הערות שוליים

↑  דודג' LCF" / "HCF" olddodges.com/cseries
↑  דודג' LCF - דיזל olddodges.com/literature/cseries/cnt900
↑  דודג' משאיות כבדות שנת 1969 סדרות C, D, L allpar.com/trucks/dodge/heavy-duty
סייבר בעולם הרכב

רכב אוטונומי. עולם הAutomotive hacking צפוי להגיע לשיא עם עלייתו לכביש
סייבר בעולם הרכב (מכונה באנגלית: Automotive hacking) הוא מונח המתאר ניצול של פגיעויות במערכת התוכנה, החומרה והתקשורת של מכוניות ואמצעי תחבורה.
סקירה כללית

בשנים האחרונות עולם הסייבר בתחבורה הולך וצובר תאוצה, זאת בשל העלייה בשימוש ברכיבים דיגיטליים ברכבים. נכון להיום, רכבים חדישים משלבים מספר רב של מחשבים המופעלים לצורך ביצוע שורה של פונקציות טכניות והנדסיות כגון ניהול מערכות הרכב ועוד. יחידות אלו, המכונות יחידות בקרה אלקטרוניות (ECU), מתקשרות ביניהן באמצעות מגוון רשתות ופרוטוקולים כמו CAN-bus לתקשורת בין רכיבי רכב, LIN לאינטראקציה בין רכיבים פשוטים, MOST לרכיבי טלמטיקה ומסכים, ו-FlexRay לתקשורת מהירה עבור מערכות כמו בקרת שיוט ומתלי הרכב.
טכנולוגיות אלו הביאו חוקרי אבטחה להתחיל ולחקור את המערכות. על פי דו"ח שפרסמה חברת הסייבר הישראלית Upstram, כ-150 מתקפות סייבר בוצעו על כלי רכב בשנת 2019 - עלייה של קרוב ל-50% משנת 2019 ועלייה של 96% משנת 2016. כמו כן, להערכת החברה, מתקפת סייבר בודדת יכולה להסב ליצרנית הנפגעת נזק של כ-1.1 מיליארד דולר. לטענתה, ללא הגנה מספקת, תעשיית הרכב כולה עשויה לספוג הפסד כולל של כ-24 מיליארד דולר עד 2023.
אירועי Automotive hacking בולטים

בשנת 2010, פרסמו שבעה חוקרי אבטחה כי הצליחו ליצור השפעה ממשית על מערכות הבקרה של הרכבים, בעזרת פריצה ל-ECU. החוקרים פירטו כיצד בעזרת קבלת גישה פיזית ל-ECU, הם הצליחו להשיג שליטה מלאה בכל מערכות הרכב. מאוחר יותר פרסמו החוקרים מאמר נוסף בו הוכיחו כי ניתן לפרוץ לרכבים אף ללא קבלת גישה פיזית כלל, בעזרת נגני מדיה, Blutooth ומכשירים אשר מתמשקים לרכב.
בשנת 2011 פרסמו חוקרים מאוניברסיטת וושינגטון ואוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו מאמר, במסגרתו הוכיחו כי ניתן לחדור באופן אלחוטי למערכות קריטיות ולהשבית את המנועים והבלמים במכוניות מסוג Sedan. החוקרים לא חשפו את שם החברה ודגם המכונית בה אותרו הפגיעות, במטרה לא לגרום לגל פריצות על ידי האקרים בעלי כובע שחור. שנתיים לאחר מכן, ב-2013, חשפו צמד החוקרים צ'רלי מילר וכריס וואלסק פרצות אבטחה ברכבי טויוטה פריוס ופורד אסקייפ, אשר מאפשרים לשלוט במערכות רבות ברכב, החל ממערכות כמו צופר וחגורת הרכב ועד למערכות האיזון והבלמים. בעקבות חשיפת הפריצה, הודיעו הסנאטורים אד מרקי וריצ'רד בלומנטל כי יקדמו חקיקה בנושא אבטחת סייבר לכלי רכב, במסגרתה ידרשו כי יוצבו סטנדרטים של בטיחות והגנה מפני מתקפות סייבר על כלי רכב, שיחייבו את כל יצרני המכוניות בארצות הברית. מאוחר יותר, ב-2017, גם בבריטניה ובאיחוד האירופי פרסמו את עקרונות המפתח שלהם להגנה על כלי רכב מפני פרצות סייבר.
לא רק את הפרצה בפורד וטויוטה חשפו מילר ווואלסק. UConnect היא מערכת ניהול ממוחשבת לרכבים מתוצרת פיאט קרייזלר. בעזרת שימוש במערכת יכול בעל הרכב לשלוט במערכת הניווט של הרכב, לסנכרן מדיה, לבצע שיחות טלפון ולהשתמש בWi-Fi. ביולי 2015 חשפו צמד החוקרים מספר פגיעויות במערכת הUConnect, אשר אפשרו להאקרים לשלוט במערכות האיזון והבלמים של הרכב, לבצע בו נעילת ופתיחת דלתות ועוד. לאחר פרסום הפרצה על ידי צמד החוקרים, הודיעה פיאט קרייזלר על שחרור עדכון למערכות הבקרה של הרכב. העדכון הופץ ל-1.4 מיליון רכבי פיאט מדגמי דודג' וקרייזלר אשר היו חשופים לפרצה, אלא שהדרך היחידה להתקין אותו היא בעזרת חיבור התקן USB ייעודי.
אפליקציית OnStar - RemoteLink של ג'נרל מוטרס מאפשרת למשתמשים להשתמש ביכולת הOnStar מהסמארטפונים שלהם. OnStar Remotelink יכולה לאתר, לפתוח, לנעול ואפילו להפעיל כלי רכב. ב-2015 פרסם החוקר סמי קרמר כי מצא פגיעות, אשר מאפשרת להאקרים לפתוח, לנעול ואף להפעיל את רכבי GM, בעזרת יירוט השיחה בין האפליקציה לשירות הנעילה והפתיחה של הרכב. כמו כן, בפברואר 2018 הדגים קרמר כיצד בעזרת מכשיר ייעודי, ניתן ליירט אותות כניסה שנשלחו משלטי רכב בסביבה ולהשתמש בהם לפתיחת הרכבים ולהפעלת המנוע של המכוניות. פרצה דומה נחשפה באפריל 2020 על ידי חוקרים מאוניברסיטת ברימינגהם בבריטניה ואוניברסיטת בלויבן בבלגיה במיליוני מכוניות מדגמי טויוטה, קיה ויונדאי.
Automotive hacking בעולם הרכב האוטונומי

אחת מהסיבות בגינה רכבים אוטונומיים טרם עולים על הכביש, בשונה מההערכות שצפו כי ב-2020 כבר יהיו כאלו, היא סוגיית הגנת הסייבר על כלי-הרכב, לה טרם נמצא פתרון מלא. ככל שהמכוניות מורכבות מיותר ממערכות מחשוב, כך הסיכון שייפגעו מפריצת סייבר גדל. כשמדובר ברכב שכולו אוטומציה, המשימה קשה הרבה יותר. אחד מהאתרים המעניינים שהכניס עולם האוטו-טק ל-Automotive hacking הוא אפשרות הפריצה בעזרת הנדסה חברתית, שבמקרה של מכוניות אוטונומיות תתייחס לראשונה ל'הנדסה חברתית כלפי בינה מלאכותית'. בפברואר 2020 פרסמו חוקרי אבטחה ישראלים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב כי הצליחו לשטות ברכבים האוטונומיים של חברת טסלה על ידי הקרנת תמונות המציגות דמויות על הכביש או על שלטי חוצות, אותן זיהתה מערכת ה-ADAS של המכוניות כבני אנוש ובעקבות כך עצרה את נסיעת הרכב/הפנתה אותו לנתיב השני.
שוק הסייבר לכלי-רכב

על-אף שהידע התאורטי על האפשרות של פריצה לכלי-רכב היה קיים מאז ומתמיד, הרי שרק לאחר הפריצה של צ'רלי מילר וכריס וואלסק לרכבי פיאט קרייזלר, החל הנושא לצבור פופולריות ובהתאם לכך, החלו גם יצרניות הרכב לעלות הילוך בכל הקשור לטיפול באבטחה והגנה על כלי-רכב מפני אירועי סייבר. בשנת 2016 הודיעה חברת פולקסווגן על הקמת חברת CyMotive Technologies שתתמקד במציאת פתרונות לאבחת כלי רכב עתידנים. את החברה הקימה פולקסווגן יחד עם ראש השב"כ לשעבר יובל דיסקין, ראש אגף מחשוב ומידע בשב"כ לשעבר ד"ר תמיר בכור, וראש אגף טכנולוגיה בשב"כ לשעבר צפריר כץ.
נכון לסוף 2019, לשוק הסייבר בכלי-רכב נתח של כ-1% בלבד מהשווי הכולל של שוק הסייבר. עם זאת, על פי דו"ח שפרסמה חברת המחקר Research & Markets, בשנים הקרובות צפוי לצמוח שוק זה בקצב שנתי של 22.6% ושווי השוק שלו צפוי לקפוץ מ-1.09 מיליארד דולר בשנת 2016 לכ-6.81 מיליארד דולר בשנת 2026.
על אף שבישראל קיימת חברה אחת בלבד העוסקת בייצור כלי-רכב, הרי שבתחום אבטחת סייבר לכלי רכב, עוסקות חברות הזנק ישראליות רבות ותעשיית הסטארטאפ הישראלית נחשבת לחלוצה ומובילה עולמית בתחום.
הערות שוליים

↑  Upstream Security (באנגלית)
↑  Karl Koscher et. al, Experimental security analysis of a modern automobile
↑  Stephen Checkoway et. al, Experimental security analysis of a modern automobile
↑  Stephen Checkoway et. al, compehensive Experimental Analyses of automotive attack surfaces
↑  Andy Greenberg, Hackers Reveal Nasty New Car Attacks--With Me Behind The Wheel (Video), Forbes (באנגלית)
↑  Greenberg, Andy (2015-07-21). "Senate Bill Seeks Standards For Cars' Defenses From Hackers". Wired. ISSN 1059-1028. נבדק ב-2020-04-21.
↑  The key principles of vehicle cyber security for connected and automated vehicles, GOV.UK (באנגלית)
↑  Vehicle Hacking, Argus Cyber Security (באנגלית)
↑  נמרוד צוק, תאונה בקליק: האקרים השתלטו על מכונית מרחוק, באתר כלכליסט, 22 ביולי 2015
↑  בעקבות פירצת האבטחה: ריקול ל-1.4 מיליון מכוניות פיאט-קרייזלר בארה"ב, באתר כלכליסט, 24 ביולי 2015
↑  Greenberg, Andy (2015-07-21). "Hackers Remotely Kill a Jeep on the Highway—With Me in It". Wired. ISSN 1059-1028. נבדק ב-2020-04-20.
↑  "UPDATE 1-Researcher says can hack GM's OnStar app, open vehicle, start engine". Reuters (באנגלית). 2015-07-30. נבדק ב-2020-04-20.
↑  This 'Gray Hat' Hacker Breaks Into Your Car — To Prove A Point, NPR.org (באנגלית)
↑  "Hackers Can Clone Millions of Toyota, Hyundai, and Kia Keys". Wired (באנגלית). ISSN 1059-1028. נבדק ב-2020-04-21.
↑  Phantom of the ADAS, Ben Nassi (באנגלית)
↑  Tesla, Mobileye Autopilots Duped By ‘Phantom’ Images, threatpost.com (באנגלית)
↑  תומר הדר ורפאל קאהאן, פולקסווגן מקימה חברת סייבר עם ראש השב"כ לשעבר יובל דיסקין, באתר כלכליסט, 14 בספטמבר 2016
↑  שוק הסייבר לרכב: 6.8 מיליארד דולר עד 2026, באתר TechTime‏, 26 באוגוסט 2019
↑  Research and Markets ltd, Automotive Cyber Security - Global Market Outlook (2017-2026), www.researchandmarkets.com (באנגלית)
↑  לראשונה מאז הסוסיתא: רכב תוצרת הארץ - רכב, באתר ערוץ 7
↑  יוליה ויימן ודן שמילוביץ', אבטחת הרשת עולה על הכביש, באתר כלכליסט, 14 במרץ 2018
↑  דובי בן גדליהו, ‏לא רק נגד טרוריסטים: הסייבר-סקיוריטי הוא הדבר החם הבא בתעשיית הרכב, באתר גלובס, 16 באוגוסט 2016
↑  דובי בן גדליהו, ‏[https://www.globes.co.il/news/article.aspx?did=1001212131 אינטרקונטיננטלית:
 איך הפכה ארגוס למעצמת אבטחת הסייבר לרכב?], באתר גלובס, 16 בנובמבר 2017
↑  גם בלי רכב אוטונומי: כמה גייס ענף האוטו-טק המקומי ב-2019?, באתר גלובס, 12 ביוני 2019