stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כמאל א-דין סולימאנה
הערות שוליים

↑  FCN har lavet femårig aftale med debuterende stortalent באתר Jyllands-Posten, ‏ 23 בפברואר 2020 (בדנית)
↑  FC Nordsjaelland unveils Kamaldeen Sulemana as new playmaker באתר News Ghana, ‏ 21 באוגוסט 2020 (באנגלית)
↑  Kamaldeen Sulemana vinder Månedens Spiller pris באתר הרשמי של ליגת העל הדנית, 29 באפריל 2001 (בדנית)
↑  KAMALDEEN SULEMANA EST RENNAIS ! באתר הרשמי של סטאד רן, 16 ביולי 2021 (בצרפתית)
↑  Officielt: Kamaldeen forlader FC Nordsjælland באתר Tipsbladet, ‏ 16 ביולי 2021 (בדנית)
↑  B.T. afslører: FC Nordsjælland har solgt Kamaldeen Sulemana for rekordbeløb באתר BT, ‏ 16 ביולי 2021 (בדנית)
↑  Otto Addo announces squad for World Cup finals באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הגנאית, 14 בנובמבר 2022 (באנגלית)
| נבחרת גאנה – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 נורודין •  2 ייאדום •  3 באפור •  4 ג'. מנסה •  5 פארטי •  6 אדו •  7 איסאהאקו •  8 קיירה •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 וקאסו •  12 אטי-זיגי • 13 בואצ'י •  14 ג. מנסה • 15 פנטסיל • 16 וולאקוט • 17 רחמן • 18 אמרטי • 19 אווסו • 20 קודוס • 21 באבא • 22 סולימאנה • 23 ג'יקו • 24 אטה • 25 טטה • 26 עבדול מומין • 27 קוואיה • 28 אבנגה • מאמן: ראייבאץ |  1 נורודין •  2 ייאדום •  3 באפור •  4 ג'. מנסה •  5 פארטי •  6 אדו •  7 איסאהאקו •  8 קיירה •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 וקאסו •  12 אטי-זיגי • 13 בואצ'י •  14 ג. מנסה • 15 פנטסיל • 16 וולאקוט • 17 רחמן • 18 אמרטי • 19 אווסו • 20 קודוס • 21 באבא • 22 סולימאנה • 23 ג'יקו • 24 אטה • 25 טטה • 26 עבדול מומין • 27 קוואיה • 28 אבנגה • מאמן: ראייבאץ | גאנה |
| נבחרת גאנה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 אטי-זיגי •  2 למפטי •  3 אודוי •  4 סליסו •  5 פארטי •  6 אווסו •  7 איסאהאקו •  8 קיירה •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 דנלאד • 13 אפרייה •  14 מנסה • 15 איידו • 16 נורודין • 17 רחמן • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 סולימאנה • 23 ג'יקו • 24 סווה • 25 סמניו • 26 סיידו • מאמן: אדו |  1 אטי-זיגי •  2 למפטי •  3 אודוי •  4 סליסו •  5 פארטי •  6 אווסו •  7 איסאהאקו •  8 קיירה •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 דנלאד • 13 אפרייה •  14 מנסה • 15 איידו • 16 נורודין • 17 רחמן • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 סולימאנה • 23 ג'יקו • 24 סווה • 25 סמניו • 26 סיידו • מאמן: אדו | גאנה |
אברהם איזנבוד

| --- | --- |

 לידה:  1 ביוני 1983 (בן 41) חולון, ישראל 
 ענף מדעי:  מתמטיקה 
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  מכון ויצמן למדע  אוניברסיטת תל אביב  שבח מופת 
 מנחה לדוקטורט:  יוסף ברנשטיין, ולדימיר ברקוביץ 
 תלמידי דוקטורט:  יותם הנדל, איתי גלזר 
 פרסים והוקרה:  פרס ארדש (2021)  פרס לויצקי (2015) 
 בן או בת זוג:  אינה אנטובה-איזנבוד 
 מספר צאצאים:  3 
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 תורת ההצגות, גאומטריה אלגברית ותורת המספרים.
 
אברהם (רמי) איזנבוד (נולד ב-1 ביוני 1983) הוא מתמטיקאי ישראלי, פרופסור מן המניין למתמטיקה במכון ויצמן למדע. תחומי מחקרו הם תורת ההצגות, גאומטריה אלגברית ותורת המספרים.
ביוגרפיה

אברהם איזנבוד נולד ב-1983 בחולון. בשנים 1995–2001 למד בבית הספר "שבח מופת" בתל אביב. במקביל ללימודיו אלה למד לתואר ראשון במתמטיקה במסגרת תוכנית בנו ארבל של אוניברסיטת תל אביב, ובשנת 2001 קיבל תואר ראשון במתמטיקה בהצטיינות, והחל בלימודי תואר שני. בשנים 2002–2005 שירת בצה"ל כאלגוריתמיקאי באגף המודיעין. במקביל לשירותו הצבאי המשיך בלימודי תואר שני, שאותו קיבל בשנת 2006 בהנחיית פרופ' יוסף ברנשטיין. בשנת 2010 קיבל תואר דוקטור למתמטיקה ממכון ויצמן למדע, על עבודה בהנחייתם של פרופ' יוסף ברנשטיין ופרופ' ולדימיר ברקוביץ, שכותרתה "זוגות גלפנד והתפלגויות אינווריאנטיות". על עבודתו זו קיבל את פרס קנדי של מדרשת פיינברג. בשנים 2010–2013 שהה בפוסט-דוקטורט ב-MIT.
בשנת 2013 הצטרף בתמיכת מלגת אלון כחוקר בכיר לסגל הפקולטה למתמטיקה ומדעי המחשב במכון ויצמן למדע. בשנת 2016 מונה לפרופסור חבר ובשנת 2021 מונה לפרופסור מן המניין.
בשנת 2015 הוענק לו פרס לויצקי, המוענק לחוקר ישראלי בתחום האלגברה. בשנת 2021 הוענק לו פרס ארדש, המוענק על ידי האיגוד הישראלי למתמטיקה למתמטיקאי ישראלי.
בשנים 2020–2023 עמד בראש נבחרת ישראל במתמטיקה לאולימפיאדת המתמטיקה הבין-לאומית, והוא חבר בוועדה המלווה האקדמית של הנבחרת.
ביולי 2023, בעיצומה של המחאה נגד הרפורמה המשפטית, נמנה עם יוזמי עצומה של פרופסורים שקראה לשמור את האקדמיה מחוץ למחלוקות הפוליטיות, ובפרט לא להשבית את המוסדות האקדמיים למטרות פוליטיות. בספטמבר 2024 נמנה עם פרופסורים במכון ויצמן למדע שמחו על השבתת המכון על ידי הנהלתו בעקבות שביתה פוליטית בת יום שיזמה ההסתדרות בדרישה לקידום עסקה להשבת החטופים הישראלים המוחזקים ברצועת עזה על ידי ארגוני טרור פלסטיניים.
אברהם איזנבוד נשוי למתמטיקאית אינה אנטובה-איזנבוד, פרופסור חבר באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ולהם שלושה ילדים. מתגורר ברחובות.
הערות שוליים

↑  הזוכה בפרס לויצקי לשנת 2015, באתר האגוד הישראלי למתמטיקה, 12 באפריל 2015
↑  פרס ארדש, באתר האגוד הישראלי למתמטיקה
↑  בר חיים, מאות פרופסורים קוראים: לשמור את האקדמיה מחוץ למאבק הפוליטי, באתר עכשיו 14, 25 ביולי 2023
↑  החלטת בית הדין לעבודה סעיף 11
↑  ישי פרידמן, מרצים במכון וייצמן זועמים על השביתה: "פרס לחמאס", באתר עכשיו 14, 12 בספטמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297460005171  BIBSYS: 1560455408020  CiNii: DA19271819  GND: 1185834737  ISNI: 0000 0004 0203 4642  LCCN: no2018143453  MGP: 147708  SUDOC: 236716468  S2AuthorId: 100940510  VIAF: 297224692   WorldCat (עם VIAF): 297224692
צוותא

| --- | --- |


הלובי בצוותא
 מדינה:  ישראל ישראל
 משרד ראשי:   תל אביב-יפו
 מייסדים:  תנועת השומר הצעיר אברהם שלונסקי
 מנכ"ל:  חיים (חיימון) גולדברג
 תקופת הפעילות:  1955–הווה (כ־70 שנה)
 נוצר מתוך:  "המרכז לתרבות מתקדמת"
  אתר האינטרנט הרשמי של צוותא
 קואורדינטות:  32°04′30″N 34°46′55″E﻿ / ﻿32.07505556°N 34.782°E﻿ / 32.07505556; 34.782
 תבנית:לשוניות2
 
מועדון צוותא בתל אביב הוא מהמרכזים הוותיקים לאירועי תרבות ואמנות. "צוותא" הוקם כ"מרכז לתרבות מתקדמת" על ידי השומר הצעיר כזרוע אמנותית לביטוי ערכי התנועה, לצד מפ"ם בפוליטיקה והקיבוץ הארצי בפיתוח הקיבוצים בארץ. המשורר אברהם שלונסקי היה הוגה הרעיון וממייסדיו ופעיליו המרכזיים של "צוותא" ואף העניק למועדון את שמו. בחודש פברואר 1972 עבר מועדון "צוותא" למשכנו הנוכחי ברחוב אבן גבירול 30 (בניין לונדון מיניסטורס). הצייר יחזקאל קמחי עיצב את הסמל של "צוותא".
"צוותא", מוגדר כ"מרכז לתרבות מתקדמת". המרכז משמש במה להופעות בידור, תיאטרון ומוזיקה, לצד פעילויות תרבות ואמנות שונות ומגוונות. במקום ישנם שני אולמות בהם מתקיימים כ-90 אירועים בחודש.
ארכיון "צוותא" נמצא בארכיון המרכזי של השומר הצעיר, ארכיון יד יערי בגבעת חביבה.
משכן צוותא

המשכן הנוכחי של צוותא ברחוב אבן גבירול 30 במרתף בניין הלונדון מיניסטורס תוכנן על ידי האדריכל מיכאל קון וכולל שלושה אולמות - אולם צוותא 1, אולם צוותא 2, ואולם חזן-צוותא 3 (ע"ש יעקב חזן).
אולם צוותא 1 נקרא גם אולם לולה, על שם לולה לוקסנבורג. לולה החלה את דרכה בצוותא עוד בהיותו מועדון קטן ברחוב דיזנגוף בתל אביב, בניהולו של המשורר אברהם שלונסקי, כחלק מפעילותה בתנועת "השומר הצעיר". לולה טיפחה אמנים שהופיעו בצוותא במהלך השנים.  לולה נולדה בפולין ב-1 במאי 1918. לרגל חגיגות יום הולדתה ה-90  הוחלט לקרוא את האולם המרכזי על שמה.
צוותא ההיסטורית (1946–1973) > לקראת הקמתו של "המרכז לתרבות מתקדמת"

השם "צוותא" הוענק למועדון התל אביבי בשנת 1956, עוד בטרם היו לו שלוחות ברחבי הארץ. בעשור הראשון של קיומו, בין השנים 1946 ו-1956 לא היה זה עדיין "צוותא", לא בשם ואף לא בתוכן הפעילות או בצורתה, אלא "המרכז לתרבות מתקדמת". מקורו של הרעיון הקמתו בחוג חברתי-רעיוני שפעל בתל אביב בשנות ה-40 של המאה העשרים ובו חברו כמה מאנשי הרוח הגדולים של התקופה ובראשם אברהם שלונסקי, אל הפעילים הפוליטיים של "השומר הצעיר" שישבו בתל אביב לצורך פעילותם.
שלונסקי היה הרוח החיה מאחורי הרעיון להקמתו של "המרכז לתרבות מתקדמת". מעורבותו בעשייה התרבותית בשומר הצעיר החלה סביב הקמתה של ההוצאה לאור "ספרית פועלים" בשנת 1939. להקמת ההוצאה לאור קדם חיפוש של אמנים חברי הקיבוץ הארצי אחר אכסניה שתשמש לשיח משותף והפריה הדדית ביניהם ושתבטא את העשייה התרבותית העשירה של הקיבוץ הארצי, שבשנות ה-30 התעוררה וקיבלה תנופה לאחר שפל של שנים ביצירה בתוך קיבוצים.
הקובץ "בשיר ובחרט" שיצא בינואר 1939 ביטא כמיהה זו, ודוד כנעני ממרחביה, שכעבור זמן מה יהיה שותף בהקמת ספרית פועלים, כתב על הקובץ מאמר בביטאון 'הדים', בו הוא עוסק ביחס בין החיים והאומנות וחייו של האומן בחברה הנאבקת על קיומה. הייתה זו סוגיה שבה שלונסקי, שראה לאומנות תפקיד חשוב ב'חינוכו' של העם, עסק רבות בפעילותו בשבועון "טורים".
שבועון זה, שיצא לאור משנת 1933 ואילך, איחד בתוכו סופרים ומשוררים צעירים שיצאו נגד הזרמים המרכזיים בספרות העברית. תפיסת האמנות של שלונסקי וחבריו ב'טורים' עברה שינוי מהשקפה ששללה מעורבות של אמנים בפוליטיקה להשקפה נגדית, ששלונסקי היה ממקדמיה ושגררה עזיבה של כמה מהכותבים, שחייבה נקיטת קו רעיוני ברור ואמירה פוליטית משמעותית.
בשנת 1939 נסגר 'טורים' עקב בעיות מימון ועימותים פנימיים. שלונסקי, לאה גולדברג וחבריהם ביקשו להם במה להמשך עבודתם האמנותית, ושלונסקי, שהיה מקורב למפא"י, ניסה להתקבל על ידי המנגנון הממסדי של המפלגה, אך דוד בן-גוריון, מנהיג מפא"י, לא גילה נכונות לאמץ אותו. הצורך הנואש של שלונסקי להמשיך ביצירתו הביאה להתקרבותו לאנשי השומר הצעיר, כאשר אלה האחרונים ראו בקשר עמו ועם חבורתו אמצעי חשוב לחיבור לאינטליגנציה העירונית ומגזרים אחרים.
בקיץ 1939 התקבלה בקיבוץ הארצי פנייתם של שלונסקי ושותפיו לשתף פעולה בתחום ההוצאה לאור, ובכך נסללה הדרך להקמת "ספרית פועלים" כעבור מספר חודשים. היה זה לאחר יותר משנה של שיתוף פעולה בין שלונסקי, לאה גולדברג ואחרים ובין "השומר הצעיר", בעריכת "דפים לספרות" (המדור הספרותי של שבועון הקיבוץ הארצי "משמר"), שבו נוצרו עיקר דפוסי הפעולה של השותפות בין האינטלקטואלים העירונים ואנשי הקיבוץ הארצי במישור הפוליטי והתרבותי. בהתאם לדרישה שהוצגה במשא ומתן על שיתוף הפעולה, מונה שלונסקי להיות עורך המדור הספרותי של "משמר". החל משנת 1943 יצא משמר כעיתון יומי ושמו שונה ל"על המשמר", ושלונסקי המשיך ואף הגביר את מעורבותו בעיתון ובהוצאת הספרים התנועתית.
קרבתו האידאולוגית לרעיונות "השומר הצעיר" ומעורבותו של שלונסקי בעשייה התרבותית יצרה קשר מיוחד וקרוב בינו ובין יעקב חזן. התחום התרבותי היה קרוב ללבו של חזן וכשהועתק מרכז הפעילות התנועתית ממשמר העמק לתל אביב החל חזן להיפגש בקביעות עם אנשי רוח, ומפגשיהם בבתי הקפה התארכו לעיתים לשיחות אל תוך הלילה בפנסיון בו שכן יחד עם פעילי התנועה האחרים ששהו בתל אביב.
צוותא ההיסטורית (1946–1973) > כנס מרחביה

כנס היסוד של "המרכז לתרבות מתקדמת" נערך במרחביה ביולי 1946 והיה תולדה של קרבה זו בין האמנים ואנשי הרוח לאנשי השומר הצעיר. שלונסקי, לאה גולדברג ונתן אלתרמן היו הוגיו של רעיון הקמתו של מרכז תרבותי שיאחד את כל כוחות היצירה העברית ה'מתקדמת'. ואכן, כל המי ומי של התרבות הישראלית הבלתי ממסדית נכחו בכנס מרחביה: אנשי תיאטרון כיוסף מילוא, ציירים ופסלים מאנשי קבוצת "אופקים חדשים" כיוסף זריצקי, אביגדור סטימצקי ומרסל ינקו, המוזיקאי פרנק פלג ואיש המדע פרופ' שמואל סמבורסקי, אנשי הגות ופוליטיקה כיהודה גוטהלף, סופרי המשמרת הצעירה - משה שמיר, אהרן מגד, נתן שחם, אנשי חינוך כצבי זהר ועוד.
משתתפי הכנס דנו בהתלהבות במשך שלושה ימים בתרבות ובתפקידה החברתי. הכול הסכימו שיש צורך בתרבות מתקדמת, משמע תרבות העומסת על כתפה אחריות ציבורית, חברתית, אמנות שהיא חלק מן המאבק הפוליטי, מ"מלחמת המעמדות". יהודה גוטהלף, מעורכי "דבר" שהשתתף בכינוס, כתב על כך: "הכינוס במרחביה עמד בסימן המצפון המתעורר. הזכות לעסוק באומנות רק לאלה שיש להם מצפון - לא תיתכן תרבות של יחידי סגולה, אלא תרבות שאינה מוותרת על ההמונים. אין היוצר יכול להיות על מעמדי, על מפלגתי". שלונסקי נזכר: "החלטנו על קורסים, על הקמת תיאטרון, אנשי המפלגה לא הבינו בדיוק מה לתיאטרון ולמפלגה פוליטית, וגם נבהלו קצת מגודל ההשקעה הדרושה ומהאחריות. כל אחד מן המשתתפים בכינוס ניסה לנסח תוכניות בשטח יצירתו. התיאבון היה גדול" .
שנת 1946, השנה שבה הוכרז על הקמת 'המרכז לתרבות מתקדמת', הייתה גם השנה שבה נוסדה 'מפלגת השומר הצעיר', ולא במקרה. הקמת המפלגה, כמו גם הקמת ה'מרכז לתרבות מתקדמת', נעשתה כחלק ממאמץ של הקיבוץ הארצי לאחר התפתחותו המואצת בשנות ה-30, להקים שורה של ארגונים שיהוו 'חזית שמאל'; 'ליגה' שתהווה חלק מעולם המהפכה, ושתביא לידי ביטוי את כוחו בפוליטיקה המקומית. כמו כן, זהותו האידאולוגית (וכחלק ממנה הזיקה לברית המועצות) התבטאה גם ברצון עז לקשרים בינלאומיים עם ארגוני שמאל עולמיים, וניסיון למסד קשרים אלו במסגרות שונות. הקשרים עם עולם המהפכה נתפסו לעיתים כחשובים לא פחות ולעיתים אף יותר מהמרחב הפוליטי המקומי.  עד אמצע שנות החמישים ימשיכו חלקים ניכרים בשומר הצעיר להאמין שמהפכה קומוניסטית בישראל, אם לא בעולם כולו, היא עניין של זמן, ולכן דבר שיש להיערך אליו. החזית הסוציאליסטית העולמית, בייחוד נוכח מגמת הממלכתיות של מפא"י ונטישתה את ההשקפה הסוציאליסטית, הייתה שותפה רעיונית לרבים מאנשי השומר הצעיר, אף יותר משכניהם הפוליטיים הקרובים בארץ ישראל. שאלת 'השותפים האמיתיים' עתידה לבוא לידי ביטוי נרחב בוויכוח פנימי במפ"ם בשנים הבאות.
אנשי השומר הצעיר ראו בעשייה תרבותית כלפי חוץ שדה פעילות חשוב בחזית זו, לצד תנועת הנוער, התנועה המיישבת ומאוחר יותר המפלגה. נושא התרבות היה קרוב במיוחד ללבו של יעקב חזן, המנהיג הפוליטי של השומר הצעיר והדמות המרכזית בפיתוחו של הממסד התרבותי של התנועה.
שני ארגוני תרבות הוקמו על ידי אנשי השומר הצעיר עוד לפני הקמת המפלגה: ספריית פועלים בשנת 1935 והעיתון היומי 'על המשמר' בשנת 1943. מוסדות אלו היו צינור חשוב ביצירת הקשרים בין השמאל העולמי ותומכיו בארץ ישראל. אוסף היוצרים, האומנים והכותבים, תומכי השמאל העולמי שקשרו את עצמם אל השומר הצעיר, ראו תפקיד חשוב לעצמם ביצירת הקשר בין עשייתם התרבותית ומציאות החיים הישראלית ושאפו להשפיע על הציבור באופן פוליטי. כל אלה היוו כוח לא מבוטל שב'השומר הצעיר' ידעו את ערכו ועשו בו שימוש לצורך השפעה פוליטית, או כפי שקרא לכך מאיר יערי  "הליכה אל העם" . ייסוד 'המרכז לתרבות מתקדמת' בשנת 1946 השלים את הקמת 'החזית התרבותית' של השומר הצעיר.
צוותא ההיסטורית (1946–1973) > המרכז לתרבות מתקדמת - תחילת הדרך

לאחר כנס מרחביה הייתה הדרך למימוש הרעיון עוד ארוכה. מעל 15 שנה עתיד "המרכז לתרבות מתקדמת" לפעול כחוג חברתי מכובד ומבודד שעיקר משתתפיו היו אינטלקטואלים מתל אביב ומעריצים של שלונסקי, יחד עם חברי קיבוץ שהזדמנו לעיר. עד לשנת 1953, כששכר הקיבוץ הארצי אולם לפעילות 'המרכז לתרבות מתקדמת', התקיימה הפעילות ללא פרסום, תוכנית מסודרת, תקציב או ארגון, ואף ללא תיעוד הפעילות. באולם השכור והקטן ברחוב נחלת בנימין 48 הייתה חבורה של כמה עשרות אנשים מתכנסת פעם-פעמיים בשבוע כדי לשמוע את הרצאותיהם של גדולי השירה, הספרות והאמנות העברית כמו גם אנשי ביטחון ופוליטיקה - הכול בניצוחו של שלונסקי. בשנת 1955 נשכר אולם קטן אחר בבניין דירות ברחוב דיזנגוף 214, והפעילות הועתקה לשם. צוותא נחנך ב-3 ביוני 1955. האירוע הראשון שהתקיים במקום היה מחווה ללאה גולדברג והכרזה על פרס שלונסקי לספרות יפה.
המעבר לאולם בדיזנגוף היה תחילתה של התמסדות הפעילות של 'צוותא', תהליך שקרה בדחיפת אנשי המפלגה. תקנות אגודת "צוותא – מרכז לתרבות מתקדמת" נוסחו בשנת 1957, על ידי שלונסקי, צבי זהר, משה שפירא,  חיים דרין, יצחק פטיש, ורדה (רוז'קה) צור ומאיר תלמי. מטרותיה הוגדרו כ"פיתוח ועידוד של מפעלים אמנותיים, ספרותיים, חינוכיים, תרבותיים, חברתיים ומדעיים, ברוח הציונות החלוצית וערכי תנועת העבודה בישראל ובעולם; הקמה והחזקה של מועדון אשר ישמשו בית ועד לאמנים, סופרים, עיתונאים, אנשי רוח ומדע, מבין אזרחי ישראל, יהודים וערבים; הפצת ערכי תרבות ואמנות יהודיים וסוציאליסטיים בין אזרחי ישראל, ובייחוד בין השכבות העמלות ואנשי האינטליגנציה העובדת בעיר, בכפר ובהתיישבות העובדת" .
התוכנית הלא סדירה, הקהל המצומצם והמקום הפיזי הצפוף המשיכו להיות מתכונת הפעילות גם בתחילת שנות ה-60, עד שסביב בחירות 1962 חל שינוי בתפיסת אנשי הקיבוץ הארצי ומפ"ם את המרכז התרבותי הנידח. הרקע לכך היה כינוסי הבחירות של מפ"ם, שנערכו תחת הסיסמה "דבר אלי אמת", שבהם הופיעו לראשונה אמנים, לא כסוכרייה שלאחר הנאומים, אשר לעיתים נתפסו כמשמימים, של פעילים ונציגים, אלא כמשתתפים בוויכוח הבחירות עצמו. כך השתתפו באסיפות גילה אלמגור ואילי גורליצקי, אורי זהר ואחרים. השתתפות האמנים עוררה התלהבות ועניין בקרב אנשי מפ"ם. כפי שזיהו אנשי השומר הצעיר באנשי הרוח שהתעניינו בשיתוף פעולה עימם סיכוי להרחבת השפעתם בארץ 20 שנה קודם לכן, כך בקשו לממש גם הפעם את הקרבה הרעיונית.
את קמפיין "דבר אלי אמת" הוביל רכז החטיבה הצעירה (ח"ץ) של מפ"ם, שמואל פירסטנברג שנקרא בפי כל 'פיסקה'. פיסקה התחנך בקן השומר הצעיר בתל אביב והיה חבר קיבוץ יקום. לפני שהחל לכהן כרכז ח"ץ מפ"ם שהה מספר שנים בשליחות תנועתית בברזיל, וכבר שם זכה להוקרת יערי וחזן.
לאחר שוך סערת הבחירות הוטל על פיסקה לנסות ולעורר לחיים חדשים את "המועדון לתרבות מתקדמת" ששכן אותה עת ברחוב דיזנגוף. גם שלונסקי הבין שתחת ידו צמח מקום שיש לשנות את דרכו כדי לפתח אותו, ורק ביקש שערבי קריאת השירה השבועיים ביום ו' בערב לא ייפגעו. פיסקה התנה את עבודתו בכך שהמועדון יפעל במשך שבעה ימים בשבוע, ושמקום חדש ומרווח יימצא במהרה, שכן הסכסוכים עם השכנים בבניין בדיזנגוף הגיעו כבר לתביעות משפטיות.
צוותא ההיסטורית (1946–1973) > ברחוב אבן גבירול 30

ב-10 בינואר 1972 נחגגה פתיחת "צוותא" החדש במעונו הנאה והמרווח, יחסית לאותם ימים, ברחוב אבן גבירול 30.
אולם צוותא 2 הוקם לאירועים קטנים ולמען הצגות מסוגת תיאטרון פרינג'. כמנהל המועדון התמנה בשנת 1977 ציון נסים מקיבוץ רשפים, שעודד יוצרים אשר יצירתם עסקה בעיקר בנושאים בעלי עמדה שמאלית-פוליטית ושמאלית-חברתית. במשך תקופת עבודתו, הפך המועדון להיות, מה שהגדירו חבריו: מעין "בית כנסת" חילוני, מעוז השמאל ממנו יצאו להפגנות, בו העזו להגיד הכול, להראות הכול, להתחצף לממסד ולקבל על כך מחיאות כפיים. נסים כיהן עשרים שנה בתפקיד, עד פטירתו ממחלת הסרטן ב-1994. אחריו ניהל את צוותא משה טנא מקיבוץ גת.
צוותאות נוספות

עם השנים נוסדו בערים נוספות מועדוני צוותא. החשוב שבהם נוסד בירושלים, במבנה אבן ישן ברחוב המלך ג'ורג' 35. היה זה המועדון הירושלמי הראשון שבו נערכו הופעות בערב שבת ובשבת בבוקר. המועדון נסגר בשנת 1992, כאשר אז ניהל אותו הארכאולוג הירושלמי ד"ר יובל ברוך.
בחיפה נסגר מועדון "צוותא" בעשור הראשון של המאה ה-21.
בראשון לציון פעל מועדון "צוותא" ברח' ביאליק 8.
ב-2018 נחנך באזור מועדון צוותא
תוכניות אמנותיות > שחרית מוזיקלית 11:11

סדרת קונצרטים של מוזיקה קלאסית אשר מתקיימת מזה שנים רבות מדי שבת בשעה אחת עשרה ואחת עשרה דקות בדיוק. על הניהול המוזיקלי והפקת השחרית מופקד דורון סלומון.
תוכניות אמנותיות > תיאטרון קצר

פסטיבל תיאטרון קצר מתקיים מדי שנה מאז 1995 ביוזמת השחקן שלום שמואלוב ונועד ליזום ולפתח מחזות קצרים. כ- 15 מחזות קצרים (עד 30 דקות) מקוריים מועלים מדי שנה בבכורה. ב-2011 שמואלוב פרש ובמקומו התמנה אבי מלכה כמנהל האומנותי של הפסטיבל. בשנת 2014 רותם קינן מונה להיות המנהל האמנותי של הפסטיבל.
תוכניות אמנותיות > צו קריאה

צו קריאה הוא פסטיבל תיאטרון קריאה בצוותא אשר מתקיים מדי שנה מאז 2006. בכל שנה מוקראים שישה מחזות מקוריים (פרט לראשון בו הוקראו שמונה מחזות) מאת כותבים ישראליים בבכורה עולמית, ובסוף נבחר מחזה אחד מביניהם, הזוכה להפקה במסגרת צוותא.
צו קריאה 1 (25-27 בדצמבר 2006)
צו קריאה 2 (21-23 ביוני 2007)
צו קריאה 3 (26-28 ביוני 2008)
צו קריאה 4 (25-27 ביוני 2009)
צו קריאה 5 (24-26 ביוני 2010)
צו קריאה 6 (23-25 ביוני 2011)
צו קריאה 7 (29-31 מרץ 2012)
צו קריאה 8 (14-16 פברואר 2013)
צו קריאה 9 (20-22 מרץ 2014)
צו קריאה 10 (24-26 דצמבר 2015)
צו קריאה 11 (01-03 ספטמבר 2016)
צו קריאה 12 (16-18 נובמבר 2017)
הערות שוליים

↑  ⁨"צוותא' ת"א למעון חדש ⁩ | ⁨על המשמר⁩ | 9 יולי 1964 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  יעקב העליון, הגלגול האחרון של צוותא, מעריב, 20 בינואר 1972
↑  מועצה מקומית אזור, פתיחת מועדון צוותא אזור, באתר פייסבוק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310083705171
פרנסס קליבלנד

פרנסס קלרה פולסום קליבלנד פרסטון (באנגלית: Frances Clara Folsom Cleveland Preston;‏ 21 ביולי 1864 – 29 באוקטובר 1947) הייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית מנישואיה לגרובר קליבלנד שהיה נשיא ארצות הברית בין השנים 1886–1889 ובין השנים 1893–1897.
חתונתם של פרנסס וגרובר
ביוגרפיה

פרנסס קליבלנד נולדה בשם פרנסס קלרה פולסום (Frances Clara Folsom) בעיר באפלו במדינת ניו יורק, והייתה בתם הבכורה של אמה הרמון (Emma C. Harmon) ואוסקר פולסום (Oscar Folsom). בתם השנייה נפטרה בינקותה.
אביה היה שותף במשרדי עורכי הדין שהיה שייך לגרובר קליבלנד, שהיה חבר המשפחה. גרובר התכתב עם פרנסס בזמן לימודיה במכללת ולס, ונהג לשלוח לה פרחים למכללה.
בשנת 1885 ביקרו פרנסס ואימה בבית הלבן בעת כהונתו של הנשיא, ובעקבות ביקור זה, ועל אף הפרש הגילאים של 27 שנים ביניהם, החל בין פרנסס וגרובר רומן שהסתיים בחתונתם, ב-2 ביוני 1886 - החתונה היחידה של נשיא בבית הלבן.
לאחר הנישואים הפכה פרנסס לגברת הראשונה של ארצות הברית. האירועים הרבים שארגנה הביאו לה פופולריות רבה. כמו כן היא נהגה להיפגש מספר פעמים בשבוע בשעות אחר הצהריים עם נשים עובדות, במטרה לעודד שוויון זכויות לנשים ועבודת נשים. קליבלנד הייתה הגברת הראשונה הצעירה ביותר בתולדות ארצות הברית.
לאחר שגרובר הפסיד בבחירות הנשיאות ב-1888 עברו בני הזוג לעיר ניו יורק שם נולדה בתם רות. לאחר בחירתו המחודשת של גרובר לנשיא שבו בני הזוג לבית הלבן. בתם השנייה אסתר נולדה בבית הלבן בשנת 1893, ובתם השלישית מריאן נולדה בשנת 1895.
שני בניהם של בני הזוג נולדו לאחר תום כהונתו השנייה של גרובר קליבלנד, בעת מגוריהם בפרינסטון שבניו ג'רזי. בשנת 1908 נפטר גרובר.
בשנת 1913 נישאה פרנסס לתומס פרסטון הבן, פרופסור לארכאולוגיה באוניברסיטת פרינסטון.
פרנסס נפטרה בגיל 84 ונקברה בפרינסטון.
לקריאה נוספת

Craig Hart, A Genealogy of the Wives of the American Presidents and their First Two Generations of Descent, McFarland & Company, Inc., 2004 (הספר בקטלוג ULI)
Annette Dunlap, Frank: the Story of Frances Folsom Cleveland, America's Youngest First Lady, Excelsior Editions, 2009 (הספר בקטלוג ULI)
Robert P. Watson, The Presidents' Wives: the Office of the First Lady in U.S. Politics, Lynne Rienner Publishers, 2014 (הספר בקטלוג ULI)
Katherine A.S. Sibley, A Companion to First Ladies, Credo Reference, 2017 (הספר בקטלוג ULI)
ג'ק רובי

| --- | --- |

 לידה:  25 באפריל 1911 שיקגו, ארצות הברית 
 פטירה:  3 בינואר 1967 (בגיל 55) בית החולים פרקלנד ממוריאל, ארצות הברית 
 שם לידה:  Jacob Leon Rubenstein 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות ולסטון 
 
ג'ק רובי (באנגלית: Jack Ruby; ‏25 במרץ 1911 – 3 בינואר 1967) היה בעל מועדון לילה יהודי-אמריקאי בדאלאס, טקסס, אשר רצח את לי הארווי אוסוואלד, הרוצח של ג'ון קנדי.
ביוגרפיה

נולד ב-1911 בשיקגו שבאילינוי בשם יעקב לאון רובינשטיין, בנם החמישי מתוך שמונה של זוג מהגרים יהדים אורתודוקסים מפולין. אין ודאות באשר לתאריך המדויק של היוולדו, שכן רישום הלידות בשיקגו בשנת 1911 לא היה חובה, ובהזדמנויות שונות נתן רובי תאריכים שונים, בין מרץ ליוני. התאריך 25 במרץ הוא היותר נפוץ מבין התאריכים המיוחסים ליום הולדתו.
רובינשטיין בא ממשפחה לא מתפקדת, והיה ילד בסיכון אשר בילה חלק מנערותו במוסדות לנוער עברייני. כשהתבגר עבד בתחילה כסוכן הימורים בהימורי סוסים, ולאחר מכן סחר בגרוטאות ברזל. היו לו קשרים לפשע המאורגן, ולמאפיה של אל קאפון. בין השנים 1946-1943, הוא שירת כמכונאי מטוסים בצבא ארצות הברית בחלקה האחרון של מלחמת העולם השנייה, וזמן מה לאחר תום המלחמה. לאחר שחרורו הוא עבר לדאלאס ועבד בניהול מועדוני לילה, מועדוני חשפנות, אולמות ריקודים, וכן שימש כאמרגן לזמרים וכסרסור לזונות. באותה תקופה, ג'ק, וכמוהו יתר האחים, שינו את שם משפחתם מרובינשטיין לרובי. רובי נסע לקובה בשנת 1959, על מנת לבקר ידיד בשם לואיס מקווילי (McWillie), שנשלח לכלא על ידי משטרו של פידל קסטרו. מקווילי היה קשור לארגוני הפשע של סנטו טרפיקנטה ג'וניור (Trafficante) ומאיר לנסקי.
רובי לא נישא, לא נולדו לו ילדים ולפי מקורות רבים היה הומוסקסואל.
רצח רוצחו של קנדי

רובי (שכונה "ספארקי") נשא לרוב אקדח, ועדים ראו אותו עם אקדח בבניין משטרת דאלאס מספר פעמים לאחר 22 בנובמבר 1963, הוא יום רצח קנדי. ידוע כי התחזה לעיתונאי, ושהה בבניין בליל 22 בנובמבר, אם כי הסיבה לכך אינה ברורה. ב-24 בנובמבר ירה רובי בלי הארווי אוסוואלד בשעה שזה הועבר מבניין משטרת דאלאס אל תא הכלא.
רובי טען כי ירה באוסוואלד ברגע של זעם, כאשר הייתה לו ההזדמנות לכך. כאשר נעצר טען שירה באוסוואלד כדי להראות "שליהודים יש ביצים", ושרצח אוסוואלד ימנע מז'קלין קנדי את עוגמת הנפש של מתן עדות במשפטו של אוסוואלד. הרצח עצמו אירע במהלך שידור ישיר בטלוויזיה שמיליונים צפו בו. האקדח בו השתמש רובי היה קולט קוברה 0.38.
המסלול שעשה רובי כדי להגיע למרתף בית הכלא בדאלאס שנוי במחלוקת. הוצעו כמה מסלולים שמהם משתמע שלרובי היה סיוע מבפנים על מנת להגיע ליעדו, זאת על אף שעיתונאים רבים הסתובבו בתחנה אותו יום מבלי שנבדקו. רובי העיד שנכנס לכלא אותו יום דרך דלת הכניסה, ושוטר בשם נפוליאון דניאלס העיד כי ראה אותו נכנס בדרך זו.
בדיקת פוליגרף שנערכה לרובי הראתה כי אחת השאלות שהוא שיקר לגביהן הייתה האם הכיר את לי הרווי אוסוואלד קודם לרצח.