stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צרפת במשחקים האולימפיים
היסטוריה > אולימפיאדת סידני (2000)

גם באולימפיאדת סידני (2000) הגיעה המשלחת הצרפתית להישגים רבים. 336 הספורטאים הצרפתים צברו 38 מדליות, בהן 13 מדליות זהב, וצרפת דורגה במקום השישי בטבלת המדליות, אחרי ארצות הברית, רוסיה, סין, אוסטרליה וגרמניה.
גם הפעם השיגו רוכבי האופניים את המספר הרב ביותר של מדליות - 8, בהן 5 מדליות זהב. פליסיה בלאנז'ה ניצחה הן במרוץ הספרינט והן במרוץ ל-500 מטר נגד השעון. פלוריאן רוסו ניצח במרוץ הקיירין, היה שותף לזכייתה של שלישיית הרוכבים במרוץ הספרינט ואף זכה במדליית כסף במרוץ הספרינט ליחידים. במדליית הזהב החמישית זכה מיגל מרטינז, ששיפר את הישגו מאטלנטה וניצח במרוץ אופני הרים. מריון קליניה זכתה במדליית כסף שנייה ברציפות במרוץ המרדף, וז'ני לונגו איבדה את תוארה והסתפקה במדליית ארד במרוץ נגד השעון.
הג'ודאים הצרפתים זכו ב-6 מדליות, שתיים מכל סוג. דויד דוייה זכה במדליית זהב שנייה ברציפות כשניצח בקטגוריית המשקל של 100 ק"ג ומעלה וסוורין ואנדראנד ניצחה בקטגוריית המשקל של עד 63 ק"ג. לרבי בנדודאוד וסלין לברון זכו במדליות כסף ופרדריק דמונפוקו וסטפן טרנו זכו במדליות ארד. לטרנו הייתה זו מדליית ארד שנייה ברציפות. הסייפים זכו בשש מדליות, אך רק נבחרת הגברים ברומח זכתה בתואר האולימפי. הוג אוברי זכה במדליית כסף אישית וקבוצתית בדקר, ומתיה גורדן רשם הישג דומה בחרב. לורה פלסל איבדה את תוארה בדקר, וזכתה במדליית ארד.
החותרים מישל אנדריו וז'אן-כריסטוף רולאן זכו במדליית זהב, וכמותם גם רביעיית החותרים בסירה קלה ללא הגאי. הצמד פסקל טורון ותיבו שאפל זכה במדליית ארד בסירה קלה. חותר הקאנו טוני אסטאנגה, אחיו של פטריס שזכה במדליית ארד באטלנטה, זכה במדליית זהב בסלאלום. במקצה הקיאק לנשים זכתה בריז'יט גיבאל במדליית כסף ואן-ליז בארדה זכתה במדליית ארד. הקלע פרנק דומולן זכה במדליית זהב באקדח אוויר, ודלפין רסינה זכתה במדליית כסף בטראפ. המתאגרף בראהים אסלום זכה במדליית זהב וז'רום תומא זכה במדליית ארד.
שני מתעמלים צרפתים זכו במדליות כסף, בנז'מן ורוניאן במתח ואריק פוז'אד בסוס הסמוכות. במדליית כסף נוספת זכתה השחיינית רוקסנה מרסיננו, במשחה ל-200 מטר גב. בשני ענפים הושגו מדליות ארד ראשונות: וירז'יני דידיה ומרים ליניו בתחרות הדואט בשחייה צורנית, ופסקל ז'נטיל בטאקוונדו. במדליית ארד נוספת זכו טניסאי השולחן ז'אן-פיליפ גטיין ופטריק שילה, בטורניר הזוגות. הטניסאי ארנו די פסקל זכה אף הוא במדליית הארד, לאחר שהפסיד ליבגני קפלניקוב בחצי הגמר, וגבר על רוג'ר פדרר במשחק על המקום השלישי. לעומתו, הודחו פבריס סנטורו ונטלי דשי בסיבוב השלישי, ארנו קלמאן הודח בסיבוב השני ואמלי מורסמו הודחה כבר בסיבוב הראשון.
נבחרת הכדורסל, בשורותיה שיחקו שחקנים כמוסטפא סונקו, לוראן פוארה, אנטואן ריגודו וסטפן ריזאשה זכתה במדליית הכסף, לאחר שהפסידה במשחק הגמר 75–85 לנבחרת ארצות הברית. אחד האירועים הזכורים מטורניר הכדורסל התרחש במפגש בין שתי הנבחרות בשלב הבתים. שחקן נבחרת ארצות הברית, וינס קרטר, שגובהו 1.98 מ', פישק רגליו וקפץ מעל לראשו של שחקן נבחרת צרפת, פרדריק וייס, שגובהו 2.18 מ', בדרכו להטבעה. ההטבעה זכתה בצרפת לכינוי "הטבעת המוות" ("Le dunk de la mort"). נבחרות נוספות ששלחה צרפת למשחקים כללו את נבחרת הנשים בכדורסל שסיימה במקום החמישי, ואת נבחרות הכדוריד, לגברים ולנשים, שדורגו שתיהן במקום השישי.
לורן סיארה, שחקן נבחרת צרפת בכדורסל באולימפיאדת סידני
לוחם הטאקוונדו פסקל ז'נטיל, שזכה בשתי מדליות ארד, בסידני ובאתונה
רוכב האופניים ארנו טורנאן (משמאל), שזכה ב-4 מדליות בין 2000 ל-2008 עם מאמנו, פלוריאן רוסו, שזכה ב-4 מדליות באטלנטה ובסידני
היסטוריה > אולימפיאדת אתונה (2004)

342 ספורטאים ייצגו את צרפת באולימפיאדת אתונה (2004). הם זכו ב-33 מדליות, בהן 11 מדליות זהב, ודורגו במקום השביעי בטבלת המדליות.
הסייפים זכו ב-6 מדליות, בהן 3 מדליות זהב. בריס גויאר ניצח בתחרות הרומח, ובשתי מדליות הזהב הנותרות זכו נבחרות הדקר והחרב. בטורניר הדקר לנשים זכתה לורה פלסל במדליית כסף, ומורין ניסימה זכתה במדליית ארד. שתיהן זכו גם במדליית ארד קבוצתית.
גם בשחייה זכו הצרפתים ב-6 מדליות. לור מנודו הייתה המעוטרת מבין השחיינים: היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי, במדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב. מנודו הייתה לשחיינית הצרפתית השנייה בהיסטוריה שזוכה במדליית זהב אולימפית, והראשונה מזה 52 שנה, לאחר שז'אן בואטו רשם הישג דומה באולימפיאדת הלסינקי (1952). פרט למנודו, זכתה מליה מטלה במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי, סולן פיגה זכתה במדליית ארד ב-200 מטר חופשי, והוג דובוסק זכה במדליית ארד ב-100 מטר חזה.
חותר הקאנו טוני אסטאנגה שמר על תוארו בסלאלום. בנואה פשייר ניצח במשט המקביל בקיאקים ופביאן לפבר זכה במדליית הארד במקצה זה. רוכב האופניים ז'וליין אבסלון זכה במדליית זהב במרוץ אופני הרים וארנו טורנאן זכה במדליית כסף במרוץ נגד השעון והיה שותף לזכייה הקבוצתית במדליית הארד במרוץ הספרינט. צמד החותרים סבסטיאן ויידאן ואדריאן ארדי זכה במדליית זהב, והצמד פרדריק דופור ופסקל טורון זכה במדליית כסף בסירה קלה. גולשת המיסטרל פוסטין מרה זכתה במדליית זהב, ושייטי הסטאר פסקל רמבו וקסבייה רואר זכו במדליית ארד. במדליות הזהב הנותרות זכו המתעמלת אמילי לה פנק בת ה-16 וחצי בתרגיל המקבילים המדורגים ונבחרת הרכיבה באיוונטינג.
הטניסאית אמלי מורסמו זכתה במדליית כסף, לאחר שהפסידה במשחק הגמר לז'וסטין הנין. סבסטיאן גרוז'אן הודח ברבע הגמר, ופבריס סנטורו וארנו קלמאן הודחו בסיבוב השני. לוחמת הטאקוונדו מרים באוורל זכתה במדליית כסף ופסקל ז'נטיל זכה במדליית ארד שנייה ברציפות. במדליות כסף נוספות זכו המתאגרף ז'רום תומא והג'ודאית פרדריק ז'וסינה. באתלטיקה באולימפיאדת אתונה זכתה נמאן קייטה במדליית ארד בריצת 400 משוכות ונבחרת השליחות ל-100X4 מטרים הגיעה להישג דומה. במדליות ארד נוספות זכו המתאבקות אנה גומי וליז לגראן.
נבחרת הנשים בכדוריד סיימה במקום הרביעי, לאחר שהפסידה לנבחרת קוריאה הדרומית בחצי הגמר ולנבחרת אוקראינה במשחק על המקום השלישי. נבחרת הגברים סיימה את שלב הבתים ללא הפסד, אך הודחה ברבע הגמר בידי נבחרת רוסיה. נבחרת הגברים בכדורעף סיימה במקום התשיעי.
הטניסאית אמלי מורסמו, זוכת מדליית הכסף באתונה
רוכב האופניים ז'וליין אבסלון, האלוף האולימפי במרוץ אופני הרים באתונה ובבייג'ינג
רוכב הסוסים סדריק ליארד, חבר נבחרת הרכיבה שזכתה במדליית הזהב באתונה
השחיינית לור מנודו, שזכתה ב-3 מדליות באולימפיאדת אתונה
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

הסייף ז'רום ז'נה, חבר נבחרת הסיף של צרפת שזכתה במדליית זהב בבייג'ינג
המחליק האומנותי פטריק פרה, שזכה בשתי מדליות ארד בגרנובל ובסאפורו
השחיין הוג דובוסק, שזכה בשלוש מדליות ארד באתונה ובבייג'ינג
הביאתלט ונסן דפראן, שזכה ב-3 מדליות בסולט לייק סיטי ובטורינו
הביאתלט מרטן פורקאד, הספורטאי האולימפי הצרפתי המעוטר ביותר, שזכה ב-5 מדליות זהב ו-2 מדליות כסף בוונקובר, בסוצ'י וב פיונגצ'אנג
מדליות > לפי ענף

נמאן קייטה, זוכה מדליית הארד ב-400 מטר משוכות באולימפיאדת אתונה
כריסטין ארון, חברת נבחרת השליחות של צרפת שזכתה במדליית ארד באולימפיאדת אתונה
סנדרין ביילי, חברת נבחרת הביאתלון של צרפת, שזכתה במדליית ארד בטורינו
מאהיידין מחיסי-בנאבאד, זוכה מדליית הכסף בריצת 3000 מטר מכשולים בבייג'ינג
ראו גם

צרפת במשחקים הפאראלימפיים
צרפת במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  באותה העת (עד אולימפיאדת סטוקהולם (1912)) הוענקו רק מדליות כסף וארד, לזוכים במקומות הראשון והשני. כדי שתהיה התייחסות אחידה לזכיות, החליט הוועד האולימפי הבינלאומי בשלב מאוחר יותר לשנות ברישומיו את סוג המדליות שהוענקו לזוכים במקום הראשון והשני עד 1908 לזהב וכסף, כמקובל כיום, ולהוסיף רישום של מדליית ארד לזוכה במקום השלישי, במקומות שבהם נקבע כזה. ההתייחסות למספר המדליות בערך זה היא בהתאם לרישום בדיעבד של הוועד האולימפי הבינלאומי.
↑  אתר historyplace‏
↑  Albert Speer, Inside the Third Reich, p. 73
↑  רנו לאבילני: "החזקתי את הדמעות בפנים עד שלא יכולתי עוד", באתר וואלה, 17 באוגוסט 2016
1 2  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-14 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-14 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
האצטדיון האולימפי איב-דו-מנואר, האצטדיון המרכזי בו נערכה אולימפיאדת פריז ב-1924
רוכבי האופניים פול מאסון (מימין) ולאון פלמאן
קבוצת אוניון דה סוסייטה פרנסז דה ספורט אתלטיק, ששימשה כנבחרת הכדורגל של צרפת במשחקים
אנרי דלוז', זוכה מדליית הכסף בריצת 1500 מטר באולימפיאדת פריז
רוכב האופניים אמיל דמנז'ה, שזכה במדליית כסף באולימפיאדת לונדון
הטניסאית סוזן לנגלן, שזכתה בשתי מדליות זהב ובמדליית ארד אחת באולימפיאדת אנטוורפן
מרים המשקולות ארנסט קאדין, שזכה במדליית זהב באנטוורפן
הסייף רוז'ר דוקרה, שזכה ב-8 מדליות אולימפיות בין 1920 ל-1928
רוכב האופניים רוז'ה בופראן מקבל עיסוי לפני גמר הספרינט בו ניצח באולימפיאדת אמסטרדם
נבחרת רוכבי האופניים הצרפתים באולימפיאדת ברלין
רוכב האופניים ז'אק אקטיל, חבר נבחרת צרפת שזכתה במדליית ארד במרוץ נגד השעון בהלסינקי
רוכב האופניים מישל רוסו, שזכה במדליית זהב במרוץ הספרינט במלבורן
קולט בסו חוגגת את ניצחונה בריצת 400 מטר באולימפיאדת מקסיקו סיטי
גי דרו (במרכז), זוכה מדליית הזהב בריצת 110 מטר משוכות במונטריאול
הג'ודוקא ברנאר טשולויאן (מימין), במהלך הקרב על מדליית הארד באולימפיאדת מוסקבה
ז'וזה טורה, שחקן נבחרת צרפת בכדורגל באולימפיאדת לוס אנג'לס
רוכבת האופניים ז'ני לונגו, שזכתה ב-4 מדליות בין 1992 ל-2000
הקופץ במוט ז'אן גאלפיון, זוכה מדליית הזהב באולימפיאדת אטלנטה
חותר הקאנו טוני אסטאנגה, המנצח בתחרויות הסלאלום בסידני, באתונה ובלונדון
הסייף פבריס ז'נה, שזכה ב-3 מדליות באתונה ובבייג'ינג
השחיינים אלן ברנאר (מימין) ואמורי לבו (משמאל) בטקס חלוקת המדליות במשחה ל-50 מטר חופשי
המתאבק סטיב גנו חוגג את זכייתו במקום הראשון
זוכי המדליות הצרפתים בלונדון במסע ניצחון בשאנז אליזה
חותרת הקיאק אמילי פר, שזכתה במדליית זהב בסלאלום, במהלך אולימפיאדת לונדון
הג'ודאית לוסי דקוס, עם מדליית הזהב בה זכתה בלונדון
המתאגרף טוני יוקה, עם מדליית הזהב בה זכה בריו
הג'ודאית אמילי אנדאול עם מדליית הזהב בה זכתה בריו
המחליק האומנותי אלן קלמט, שזכה במדליית כסף באולימפיאדת אינסברוק (1964)
האחים פול ואיזבל דושאזנה, שזכו במדליית כסף באולימפיאדת אלברוויל
הביאתלט רפאל פוארה, שזכה ב-3 מדליות בסולט לייק סיטי ובטורינו
גולש הסקי למרחקים רודי דרגון, שזכה במדליית כסף בטורינו
מחוז קראגנדי

מחוז קראגנדי (בקזחית: Қарағанды облысы; ברוסית: Карагандинская область – קרגנדינסקאיה אובלסט) הוא מחוז בקזחסטן הקרוי על שם בירתו, קראגנדי.
היסטוריה

בימי ברית המועצות, שימש המחוז לכריית פחם בידי מחנות עבודה של גולאג. לאחר מלחמת העולם השנייה, יוזף סטלין, הצאר של ברית המועצות, גירש אנשים ממוצא גרמני אל המחוז.
היו מספר שינויי גבולות בהיסטוריה של המחוז. בשנת 1954, המחוז ויתר על חלקים ממנו לטובת מחוז קוסטנאי ומחוז אלמטי. בשנת 1973, מחוז ג'זקזגן התפצל ממנו. בשנת 1988, מה שנותר ממחוז קרגנדה נמסר לחלק הדרומי של מחוז אקמולה. כשקזחסטן קיבלה עצמאות לבסוף בשנת 1991, מחוז קראגנדי התנתק חזרה למצב שהיה לפני שנת 1988. בשנת 1998 מחוז אקמולה התפצל ומוזג עם מחוז קראגנדי, מה שגרם לו להיות המחוז הגדול ביותר בשטחו קזחסטן.
היסטוריה > ממצאים ארכאולוגיים

ביולי 2019, נמצאו במחוז שרידים של זוג צעיר מלפני 4,000 שנה, בידי קבוצה של ארכאולוגים בהנהגת איגור קוקושקין. קוקושקין הניח שהיו ממשפחה עשירה ע"פ חפצי הזהב והתכשיטים שנמצאו לידם.
גאוגרפיה > גבולות

מחוז קראגנדי מכסה שטח של כמעט 428,000 קמ"ר, מה שגורם לו להיות המחוז הגדול ביותר בשטחו בקזחסטן. אף על פי שהמחוז לא גובל באף מדינה אחרת, הוא גובל כמעט בכל המחוזות, בגלל מיקומו באמצע המדינה. המחוזות שהוא גובל בהם הם: מחוז אקטובה ממערב, מחוז קוסטנאי מצפון-מערב, מחוז אקמולה מהצפון, מחוז פבלודר מצפון-מזרח, מחוז מזרח קזחסטן ממזרח, מחוז אלמטי מדרום-מזרח, מחוז ז'אמבול ומחוז טורקיסטן מדרום, ומחוז קיזילידורה מדרום-מערב.
גאוגרפיה > פארקים לאומיים

המחוז ברובו צחיח ושטוח, בנוי ממישורים עם מעט גבעות, ונחלים עונתיים. הפארק הלאומי קרקרלי, המכסה שטח של 903,000 דונם, נמצא בשטח המחוז. פארק לאומי אחר במחוז, נקרא נווה המדבר של הרי קיזילראי, שיש בו סביבה טבעית ומראות היסטוריים.
גאוגרפיה > מקורות מים

נהר אישים (2,450 ק"מ), יובל של נהר אירטיש (אנ'), מתחיל בשטח המחוז. נהר נורה (978 ק"מ), הוא עוד נהר עיקרי בשטח המחוז. שני הנהרות מחדשים את המים שלהם מנהר אירטיש, בעזרת תעלת אירטיש-קראגנדי בת 451 הקילומטרים. אגם בלחש ממוקם בצד הדרום-מזרחי של המחוז.
דמוגרפיה

על פי אומדן רשמי מתאריך 1 באוקטובר 2022, במחוז מתגוררים כ-1.134 מיליון בני אדם.
דמוגרפיה > קבוצות אתניות

הרכב האוכלוסייה נכון לשנת 2020:
| קבוצה אתנית | אחוזים במחוז |
| --- | --- |
קזחים: 52.36%
רוסים: 35.07%
אוקראינים: 2.84%
גרמנים: 2.28%
טטרים: 2.21%
אחרים: 5.24%
חלוקה מנהלית

מחוז קראגנדי מחולק ל-13 נפות:
| נפה | מרכז מנהלי |
| --- | --- |
נפת אבאי: אבאי
נפת אקטוגאי: אקטוגאי
בוכר ז'יראו: בוטקרה
נפת קרקרלי: קרקרלי
נפת נורה: קייבקה
נפת אוסקרוב: אוסקרובה
נפת שט: אקסו איולי
נפת אוליטאו: אוליטאו
נפת ז'נהארקה: אטאסו
במשך כמה עשורים בתקופת ברית המועצות, החלק הדרומי של מחוז קראגנדי היה מחוז נפרד, הנקרא מחוז ג'זקזגן, והמרכז המנהלי שלו היה העיר ג'זקזגן.
בחירות

| מפלגה | כמות הצבעות | % |
| --- | --- | --- |
| מפלגת נור אוטן | 548,864 | 83.20 |
| המפלגה הדמוקרטית של קזחסטן – אק ז'ול | 50,599 | 7.67 |
| המפלגה הקומוניסטית של קזחסטן | 50,071 | 7.59 |
| המפלגה הדמוקרטית-סוציאלית של קזחסטן – אויל | 8,642 | 1.31 |
| המפלגה הדמוקרטית-סוציאלית הארצית | 1,188 | 0.18 |
| בירליק | 330 | 0.05 |
| פתקים ריקים | 0 | - |
| סה"כ | 659,694 | 100 |
ערים תאומות

קוריאה הדרומית אולסן, קוריאה הדרומית
הערות שוליים

1 2  Kazakhstan: Administrative Division (Regions and Districts) - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information
↑  Bronze Age Couple Unearthed in Kazakhstan - Archaeology Magazine, www.archaeology.org
↑  Owen Jarus 01 August 2019, This Young Man and Woman Were Buried Face-to-Face 4,000 Years Ago in Kazakhstan, livescience.com, ‏2019-08-01 (באנגלית)
↑  Chris Ciaccia, Mysterious 4,000-year-old grave reveals boy and girl buried face to face, Fox News, ‏2019-08-02 (באנגלית אמריקאית)
↑  Karaganda travel guide, Caravanistan (באנגלית אמריקאית)
↑  https://www.stat.gov.kz/api/getFile/?docId=ESTAT355258
↑  http://www.karaganda-region.kz/rus/map-region/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557601305171  GND: 4808092-5  LCCN: n85307848  MusicBrainz: faaabd03-5760-4072-9722-6eba05a1f3d2  VIAF: 151344679   WorldCat (עם VIAF): 151344679
פילוסוף

ערך זה עוסק במי שפילוסופיה היא תחום עיסוקו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סוקרטס נחשב בעיני רבים לאבי הפילוסופיה המערבית
פילוסוף (בעברית, הוגה דעות) הוא אדם העוסק בפילוסופיה. הפילוסוף שואל שאלות כגון מהו מבנה העולם, האם קיים אלוהים ומהי הנפש האנושית. הוא דן בשאלות רבות ובהן מוסריות, קיומיות ומדעיות.
אטימולוגיה

ישנה מסורת הטוענת שהמונח 'פילוסופיה' נולד כשנשאל פיתגורס האם לדעתו הוא חכם. תשובתו של פיתגורס הייתה: "אינני חכם, אני אוהב חכמה" (מיוונית: פיליה=אהבה סופיה=חכמה). אף על פי שאיננו הפילוסוף הראשון, פיתגורס היה הראשון שהגדיר את עצמו ככזה.
בימינו נקראים פילוסופים הן אנשים שעוסקים בפילוסופיה כמקצוע אקדמאי והן אנשים שאוהבים פילוסופיה וחקירה.
העיסוק בפילוסופיה

השאלה "מיהו פילוסוף" היא שאלה פילוסופית בעצמה. אריסטו, מהפילוסופים הגדולים ביותר שעמדו לאנושות, פתח את ספרו "מטאפיזיקה א'" באימרה ”כל בני האדם שואפים מטבעם לדעת”.
יצר הסקרנות והחקירה מלווה את האדם, כמו גם את האנושות, מתחילת ימיו ועד למותו.
מאז ומתמיד בני אדם שאלו שאלות על העולם שסביב. נפש האדם התפלאה למראה תופעות תבל וחיפשה הסברים לשאלות שנקרו בתוכה. אך לא כל אדם ששואל שאלות ייחשב לפילוסוף. אפשר לומר שהפילוסוף הוא זה שעושה את החקירה לדרך חיים. הוא בונה לעצמו השקפת עולם, מנסח שיטות מחקר, מחפש כשלים בתאוריות קיימות ושואף להבין את מכלול היש החיצוני וכן את זה ההכרתי.
פילוסופים שונים היו בנים לכל המעמדות. חלקם עניים, חלקם עשירים, בני דתות שונות ותרבויות שונות.
הפילוסוף היווני אפלטון הקים את האקדמיה. במוסד זה לימדו פילוסופיה, לצד מתמטיקה, לוגיקה, רטוריקה ועוד תחומים, שחשובים גם כשלעצמם וגם ככלים לעיסוק הפילוסופי.
העיסוק בפילוסופיה > פילוסופים בימינו

בשנות האלפיים, הכשרה של פילוסופים נעשית באוניברסיטאות, במסגרת החוג לפילוסופיה. כיום הפילוסופים פעילים בעיקר באוניברסיטאות ועוסקים בהוראה ובמחקר. התוצר העיקרי של פילוסוף העוסק במחקר הוא מאמרים, המתפרסמים בכתבי-עת פילוסופיים.
תחום חדש יחסית בפילוסופיה הנקרא פילוסופיה יישומית או ייעוץ פילוסופי, משתמש בפילוסופיה להבהרת תפיסת העולם של הנועץ, הקבוצה או הארגון הפונים אליו. הם עוסקים בהתמודדות עם דילמות מוסריות, כתיבת חזון על פי תפיסת העולם, מימוש עצמי ועוד. דוגמה לכך הייתה כאשר הפילוסוף הישראלי אסא כשר ייעץ בכתיבת מסמך "רוח צה"ל".
ראו גם

| --- | --- |
: ספר: פילוסופיה
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
פילוסופיה
פילוסופיה - מונחים
קטגוריית פילוסופים
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541266305171  BNE: XX527440  BnF: cb119331025 (data)  GND: 4045790-4  LCCN: sh85100836  LNB: 000050376  NDL: 00572947  NKC: ph117191
שירלי פינטו

שירלי פינטו קדוש (נולדה ב-15 במרץ 1989, ח' באדר ב' תשמ"ט) היא  פעילה ישראלית לקידום זכויות, נגישות ושוויון הזדמנויות לאנשים עם מוגבלויות, הנמנית בין מייסדי "המרכז הישראלי ללימודי חירשות"; חבר הכנסת ה־24 מטעם רשימת "ימינה".
ביוגרפיה

שירלי פינטו נולדה וגדלה בקריית ים, בת להורים שנולדו למשפחת עולי מרוקו, אב חירש ואם חירשת־עיוורת. אמה היא שחקנית תיאטרון במרכז "נא לגעת". את שנות התיכון עשתה בבית חינוך כרמל זבולון בקיבוץ יגור. פינטו סובלת מלקות שמיעה, דוברת שפת הסימנים הישראלית ויש לה אח שומע, הצעיר ממנה.
את רוב שנות ילדותה בילתה בבית הורי אמה השומעים, לצד הוריה דוברי שפת הסימנים. כך רכשה את שפת הסימנים הישראלית והשפה העברית. מילדותה ראתה את הקושי ואת חוסר ההנגשה השפתית אצל הוריה בחיי היום־יום ומול הרשויות וגם לה היו קשיים יומיומיים עקב חוסר מודעות במרחב הציבורי. כשבגרה, החליטה לפעול לשינוי מציאות זו של אנשים חירשים וכבדי שמיעה.
בצה"ל שירתה במערך הטכני של חיל האוויר כמנהלת פריטים בלהק הציוד בתחום הלוגיסטיקה, המשיכה לשירות קבע, ובשנת 2009 קיבלה אות הצטיינות ממפקד חיל האוויר ואות מצטיינת הנשיא משמעון פרס.
אחרי סיום שירותה הצבאי ב-2011, פנתה ללימודי תואר ראשון במשפטים (LL.B) במכללה האקדמית נתניה והשתתפה בתוכנית המצוינות של המכללה. במהלך לימודיה השתתפה, במסגרת קורס בדיני עבודה, במשלחת ל-ILO ולאו"ם בז'נבה. ב-2013 הייתה סטודנטית בלשכתו של השופט בנימין ארנון בבית המשפט המחוזי מרכז למשך שנה, במסגרת קליניקת משפט ושיפוט הלכה למעשה מטעם המכללה. ב-2014 התמחתה אצל חברת הכנסת קארין אלהרר וטיפלה בהצעות חוק שהגישה אלהרר, בפניות הציבור אליה וסייעה בהתאמות לאנשים עם מוגבלות.
פינטו התמחתה במשרד עורכי הדין FWMK (פירט, וילנסקי, מזרחי, כנעני). משנת 2016 היא מרצה בקורס "תרגום בבתי משפט ובחקירות משטרה" בלימודי תרגום בשפת הסימנים הישראלית באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

בשנת 2014 הצטרפה לעמותת "שמע" לילדים חירשים וכבדי שמיעה, והועסקה כמדריכה ורכזת פעילות חינוכית בלתי פורמלית. בהמשך מונתה למנהלת המועדון של מחוז גוש דן. לקראת סיום תפקידה כמנהלת המועדון ב-2016, הקימה יחד עם מייסדים נוספים את עמותת המרכז הישראלי ללימודי חירשות, במטרה לקדם את מעמדם של אנשים חירשים וכבדי שמיעה דוברי שפת הסימנים, להביא להכרה בשפת סימנים כשווה לשפה מדוברת, וליצור מודעות לצורך החירשים בנגישות ובקבלה על ידי הציבור הרחב.
בהמשך הקימה את הקמפיין "אני מסמן אני שווה" לשינוי התודעה לחשיבות של שפת הסימנים בציבור, ולקידום חקיקה של שפת הסימנים הישראלית כשפה מוכרת בישראל. תחת קמפיין זה הובילה שבוע מודעות לחירשים בספטמבר 2016, שכותרתו הייתה "אני מסמן אני שלם". בעקבות הקמפיין, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב הייתה האוניברסיטה הראשונה בישראל שהכירה בשפת הסימנים הישראלית כשפה רשמית לאנשים חירשים. במרץ 2017 התקיים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב טקס שבו העניקה פינטו תעודת הוקרה מהמרכז ללימודי חירשות לנשיאת האוניברסיטה, פרופ' רבקה כרמי, על הכרת האוניברסיטה בשפת הסימנים הישראלית.
ב-2017 יזמה פינטו הצעת חוק להנגשת תשדירי ציבור ממשלתיים בטלוויזיה לשפת הסימנים, בהובלתם של חברי הכנסת עיסאווי פריג' ואיתן כבל.
פינטו העלתה, בתקשורת הכתובה והמשודרת ובוועדות בכנסת, שורת כשלים מהותיים שבהם נתקלו ישראלים חירשים וכבדי שמיעה. כשלים אלה התבטאו בחוסר הנגשה ובחוסר הכרה ציבורית של שפת הסימנים במערכת החינוך, התעסוקה, הבריאות והמשפט.
משנת 2015 פועלת פינטו להידוק הקשר בין ישראל למדינות העולם, למען שיפור הנראות של אנשים חירשים וכבדי שמיעה ולקידום מעמדה של ישראל בתחום. בנובמבר 2017 נבחרה לייצג את ישראל בוועידה של הפדרציה העולמית לחירשים (אנ') בבודפשט בהונגריה. בנאומה בפדרציה, דיברה פינטו על חשיבות השילוב בין כל האנשים החירשים וכבדי השמיעה, בין שהם דוברי שפת סימנים ובין שאינם, כאחד.
בתחילת אוקטובר 2017 פנתה פינטו אל שר הרווחה חיים כץ וביקשה ממנו כי גם בימי חול המועד יופעל שירות הממסר הטלפוני על ידי המכון לקידום החירש. בתחילת דצמבר 2017 השיב כץ שבקשתה התקבלה, והשירות יופעל בימי חול המועד במתכונת של יום עבודה מקוצר.
בדצמבר 2018 מונתה ליועצת לענייני מוגבלויות ונגישות לראש עיריית רמת גן כרמל שאמה הכהן.
ב-20 באוקטובר 2020 מונתה לצירה מטעם מפלגת "הימין החדש" בקונגרס הציוני העולמי ה־38 והייתה הצירה החירשת הראשונה בקונגרס.
ביוגרפיה > בפוליטיקה

בבחירות לעיריית רמת גן בשנת 2018 התמודדה פינטו ברשימת "הרמתגנים עם אביהוא" בראשות אביהוא בן משה, אולם לא נכנסה למועצת העיר. לאחר הבחירות מונתה ליועצת ראש העיר לענייני מוגבלויות ונגישות.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת הצטרפה למפלגת "הימין החדש". היא שובצה במקום העשירי ברשימה, אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה.
בנאום בחירות לכנסת העשרים ושתיים תיארה פינטו את תפיסת הימין החברתי שלה. היא פרסמה את עמדותיה, הכוללות השגחה על פעוטונים, אכיפת חקיקה, נגישות לאנשים עם מוגבלות, קידום הנוער בפריפריה, חיזוק מעמד העצמאיים בישראל ודאגה לגיל הזהב. היא שובצה במקום ה-15 ברשימת ימינה ולא נבחרה לכנסת.
ב-3 בדצמבר 2019 ביום הבינלאומי לזכויות אנשים עם מוגבלות, נאם חבר הכנסת מתן כהנא בשם פינטו שהתארחה במליאה, וסיים במשפט בשפת הסימנים הישראלית: "אני מאמינה בכם".
לקראת הבחירות לכנסת ה-23, שובצה במקום התשיעי ברשימת "ימינה" אך לא נבחרה לכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-24 שובצה במקום התשיעי ברשימת "ימינה". אחרי התפטרותו מהרשימה של ראש עיריית שדרות אלון דוידי, עלתה למקום השמיני. עם "ימינה" כללה פינטו בקווי היסוד של הממשלה ה-36, כי הממשלה תפעל להעלאת המודעות בקרב האוכלוסייה הכללית לאנשים עם מוגבלות, ותעודד את השימוש בשפת הסימנים. בעקבות התפטרותו מהכנסת של השר לענייני דת מתן כהנא, הושבעה פינטו ב-16 ביוני 2021 כחברת כנסת.
בכנסת ה-24 הייתה חברה בוועדת הפנים והגנת הסביבה, ועדת החינוך, התרבות והספורט ובוועדת העבודה והרווחה, ויושבת ראש ועדת המשנה לנגישות עירונית וועדת המשנה לחינוך המשלב.
ב-3 באוגוסט 2022 הודיעה על פרישתה ממפלגת "הימין החדש" בראשות איילת שקד ושלא תתמודד ברשימת המפלגה המאוחדת, "הרוח הציונית", בבחירות לכנסת ה-25. שלושה שבועות לאחר מכן הודיעה על הצטרפותה לרשימת "המחנה הממלכתי" ועל שילובה ברשימת המפלגה לכנסת במקומות המיועדים למפלגת "תקווה חדשה". פינטו הוצבה במקום ה-23 ברשימה. הרשימה זכתה ב-12 מנדטים ולכן, לא נכנסה לכנסת העשרים וחמש. עקב פרישת "תקווה חדשה" מ"המחנה הממלכתי", פינטו עברה למפלגת "כחול לבן חוסן לישראל".
פינטו הייתה חברת הכנסת החירשת הראשונה. עקב חירשותה, אושר לה תקן נוסף (מעבר לשלושת העוזרים המגיעים לכל חבר כנסת) של מתורגמנית לשפת הסימנים, אשר נמצאה עימה במליאה, תרגמה עבורה את הדוברים, ותרגמה את דבריה של פינטו לכלל הנוכחים. בנוסף לכך, פינטו הייתה חברת הכנסת הצעירה ביותר בכנסת ה-24.
פינטו נשואה למייקל קדוש, חירש שעלה לישראל מארצות הברית, שחקן ארגון הספורט של החרשים בישראל בנבחרת ישראל בקטרגל. השניים הורים לבן ולבת ומתגוררים ברמת גן.
מחוז אקמולה

| --- | --- |
סמל המחוזסמל המחוז
הפארק הלאומי בורבאי (אנ')
הפארק הלאומי בורבאי (אנ')
 יישובים ועיירות במחוז:  685
 מדינה:  קזחסטן קזחסטן
 אקים:  ארמק בורנבאביץ' מרז'יקפאב
 נפות במחוז:  17
 ערים במחוז:  8
 בירת המחוז:  קוקשטאו
 תאריך ייסוד:  14 באוקטובר 1939 
 שטח:  146,219 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  715,000 (1 ביוני 2017)
  ‑ צפיפות:  4.9 נפש לקמ"ר (1 ביוני 2017)
 קואורדינטות:  52°N 69°E﻿ / ﻿52°N 69°E﻿ / 52; 69 
 אזור זמן:  UTC +6
 http://akmo.gov.kz/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת מחוז אקמולה מוגדלת) קוקשטאו סטפנוגורסק שצ'וצ'ינסק אטבסר אקקול ירימנטאו אסיל אסטרחנקה אקמול קראגנדי קוסטנאי צפון פ ב ל ו ד ר מחוז אקמולה(למפת מחוז אקמולה רגילה) קוקשטאו סטפנוגורסק שצ'וצ'ינסק אטבסר אקקול ירימנטאו אסיל אסטרחנקה אקמול קראגנדי קוסטנאי צפון פ ב ל ו ד ר מחוז אקמולה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז אקמולה (בקזחית: Ақмола облысы) הוא מחוז בקזחסטן, ועיר הבירה שלו היא קוקשטאו. בשטח המחוז נמצאת גם עיר הבירה של קזחסטן, אסטנה, אבל העיר נפרדת מבחינה פוליטית למחוז משלה. אוכלוסיית המחוז היא 715,000 איש; אוכלוסיית עיר הבירה קקושטאו היא 157,000 איש, כ-22% מכלל האוכלוסייה. שטח המחוז הוא 146,219 קמ"ר. מחוז אקמולה ומחוז קראגנדי הם המחוזות היחידים בקזחסטן, שלא גובלים במדינה אחרת. מחוז אקמולה גובל במחוז צפון קזחסטן מצפון, במחוז פבלודר ממזרח, מחוז קרגנדה מדרום, ומחוז קוסטנאי ממערב. במחוז יש משקעים של זהב ופחם.
אטימולוגיה

השם "אקמולה" בא מהמילים בשפה הקזחית "אק" (לבן) ו"מולה" (קבורה).
דמוגרפיה > קבוצות אתניות

| קבוצה אתנית | כמות |  % |
| --- | --- | --- |
| קזחים | 379,326 | 51.36 |
| רוסים | 242,707 | 32.86 |
| אוקראינים | 31,835 | 4.31 |
| גרמנים | 25,965 | 3.52 |
| טטרים | 13,174 | 1.78 |
| בלארוסים | 9832 | 1.33 |
| פולנים | 7748 | 1.05 |
| אינגוש (אנ')‏ | 4864 | 0.66 |
| צ'צ'נים | 3318 | 0.45 |
| אזרבייג'נים | 2150 | 0.29 |
| בשקירים (אנ') ‏ | 1898 | 0.26 |
| מולדובים | 1611 | 0.22 |
| קוריאנים | 1392 | 0.19 |
| ארמנים | 1266 | 0.17 |
| אודמורטים | 994 | 0.13 |
| מארי | 761 | 0.10 |
| מורדבינים | 883 | 0.12 |
| אחרים | 8863 | 1.20 |
| סה"כ | 738,587 | 100 |