stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משק החלב בישראל
חוק תכנון משק החלב > היסטוריה

ענף החלב מתוכנן מקום המדינה באמצעות מכסות ייצור, מחירים מפוקחים ושורת אמצעים נוספים. למרות זאת, לא זכה הענף להסדרה במסגרת מועצת ייצור סטטוטורית. ההסדרה הסטטוטורית, בדמות חוק תכנון משק החלב בישראל, תשנ"ב 1992 - עסקה רק בחלק מהדברים, קרי, בקביעת העיקרון ולפיו, אספקת החלב הגולמי תהיה מן הייצור המקומי, ותוך קביעת המכסה הארצית וחלוקתה למכסות אישיות, בצירוף הוראות הנוגעות לעניין. עיקר ההסדרה התבצעה על בסיס הסכמים במסגרת מועצת החלב. במסגרת הסכמית זו נקבעו והוסדרו מרבית העניינים הנוגעים לענף ובהם, דרכי ייצור ושיווק החלב, איכותו ובטיחותו, הבטחת התמורה ליצרנים, ויסות הכמויות בין קיץ לחורף, המימון הנדרש וכדומה.
חוק תכנון משק החלב > חקיקה

ב-28 במרץ 2011 אושר בכנסת חוק תכנון משק החלב, התשע"א-2011.
מטרות החוק
לפתח, לייעל ולבסס את משק החלב בישראל, תוך הבטחת איכות ובטיחות ייצור החלב ושיווקו.
להבטיח אספקה סדירה של חלב ומוצריו, תוך הבטחת מחירים נאותים ליצרנים, למחלבות ולציבור ותנאים הולמים לפעילות היצרנים והמחלבות.
עיקרי החוק
ייצור מקומי – שיווק חלב ומוצרי חלב בישראל יהיה מייצור מקומי בלבד, למעט יבוא שהותר באישור שר התמ"ת.
היקף ייצור כולל – היקף ייצור החלב ומוצריו יקבע בכל שנה מראש על ידי שר החקלאות בהתאם להיקף החזוי של צריכת החלב לאותה שנה.
קביעת מכסות ייצור – תוקם ועדת מכסות אשר בה יהיה חבר מנכ"ל מועצת החלב. ועדה זו תיקבע את מכסות החלב לכלל יצרני החלב בישראל.
הרשאה לייצור חלב – אדם לא יהיה רשאי לייצר ולשווק חלב, אלא אם הוא עונה על הגדרת "יצרן" כפי שמצוינת בחוק, או שהחלב אותו הוא מייצר נועד לשימוש עצמי. כמו כן, חלב גולמי ישווק רק למחלבות מורשות.
קביעת מחירים – מחיר החלב הגולמי אשר נמכר על ידי יצרני החלב למחלבות יקבע על ידי הממשלה ("מחיר מטרה").
מועצת החלב תפעל לקידום ולמימוש מטרות חוק זה.
ב-2017 נטען על ידי משרד החקלאות כי מטרות משק החלב המתוכנן הן:
הספקה סדירה של מוצר יסוד – תכנון היקף הייצור הנדרש בשנה תוך הבטחת יצור רציף של חלב באמצעות ויסות כמויות החלב במשק ברמה הארצית.
קידום מדיניות ממשלתית – למשל תמיכה באזורי עדיפות לאומית, שמירה על שטחים פתוחים, כפי שנקבעת מזמן לזמן על ידי המשרד או הממשלה. מדיניות זו כוללת מתן הזדמנות לכניסה של יצרנים חדשים לענף.
מועצת החלב

מועצת החלב או בשמה המלא "המועצה לענף החלב בישראל (ייצור ושיווק)" נרשמה כחברה בע"מ בנובמבר 1965. חברה זאת הוקמה על פי החלטת הממשלה דאז, בתור גוף שבמסגרתו יתקבלו ההסכמות לתפקודו של ענף החלב בישראל. לפיכך, משמשת המועצה מיום היווסדה ארגון גג, המשותף לכל הגורמים המעורבים בייצור חלב ומוצריו בישראל: ממשלת ישראל (העוסקת ברגולציה בתחום), ארגוני החקלאים ומגדלי הבקר והמחלבות. בפועל, עוסקת המועצה באופן שוטף בתכנון ובפיקוח של משק החלב בישראל.
מחאת הקוטג' 2011

בחודש יוני 2011 קמה מחאה ציבורית אשר שמה על דגלה בין השאר את מחירי הקוטג' שעלו ב-45% בתוך שלוש שנים עד לכ-8 ש"ח. בעקבות הזינוק נפתחה קבוצת מחאה בפייסבוק הקוראת להימנעות מקנייה של גבינת קוטג'. הקבוצה זכתה לפופולריות גדולה במיוחד ומספר חבריה עלה על 100,000. הדבר הוביל לדיון ציבורי בנושא עליית מחירי המזון. הדיון עורר שאלות נוקבות ביחס לאופן תפקודו הכולל של משק החלב בישראל ובפרט העלה בחינה מחדש של הנושאים הבאים:
שוק ריכוזי הנשלט על ידי שלוש חברות גדולות – תנובה, שטראוס וטרה.
מניעת תחרות פנימית בשוק על ידי רגולציית מועצת החלב
מניעת תחרות חיצונית בשוק על ידי הטלת מיסים גבוהים על ייבוא מוצרי חלב
אופן התכנון והפיקוח המרכזיים של משק החלב הכוללים מחד מגבלות על תחרות בענף וקביעת מכסות ייצור ומאידך פיקוח על מחירי החלב.
בין חברי הכנסת התגלעו חילוקי דעות באשר לאופן הטיפול בכל אחד מן הנושאים הללו. ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, הביע תמיכה בפתיחת השוק לייבוא על ידי הקטנת מכסי הייבוא, וכך גם שר האוצר, יובל שטייניץ. טענתם היא שניסיון העבר מוכיח כי כל שוק שנפתח לייבוא הוזיל את המוצרים בשיעור ניכר. מנגד, טענה חברת הכנסת שלי יחימוביץ' ממפלגת העבודה כי ייבוא קוטג' יהווה "פתרון הרסני, שליפה מהמותן, והוא יביא באופן ודאי לסגירת מפעלים ולפיטורי עובדים שיועלו על המזבח האופנתי של סערת הקוטג'".
הערות שוליים

↑  גם בקיבוצים מחסלים את רפתות החלב, דבר, 1 באוגוסט 1974
↑  גידול הפרה בארץ, באתר מועצת החלב
↑  מתוך מרכז מידע מועצת החלב
1 2  חוק תכנון משק החלב, התשע"א – 2011, משרד המשפטים, אפריל 2011
↑  דוד לביא, חמישים שנות הישגים במחקר החקלאי, הספרייה הווירטואלית של מטח
↑  עמירם כהן, טכנולוגיה ישראלית תסייע לפרות הסיניות להגדיל את תנובת החלב ב-70%, באתר TheMarker‏, 30 באוקטובר 2006
↑  לין לשטייניץ: "בטל את המכסות על מוצרי החלב, 220% על שמנת מתוקה - זה דמיוני", באתר ביזפורטל, 16 ביוני 2011
↑  שני מוזס, ‏נתח השוק של תנובה בשוק החלב ירד; שטראוס ממשיכה להתחזק, באתר גלובס, 14 באוגוסט 2019
1 2  שפרה שורץ, החלב של היום זה לא החלב של פעם, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2013
↑  יוסף כנען, זבת חלב וסובסידיות, דבר, 30 ביולי 1958
↑  שנתון מועצת החלב לשנת 2010, (עמוד 44)
↑  הועלה אחוז השומן בחלב, מעריב, 17 בספטמבר 1958
↑  דנים בשיווק חלב דל־שומן, למרחב, 9 במרץ 1960
↑  שלמה וגשל, חלב דל שומן, דבר, 13 במרץ 1960
↑  חלב דל־שומן בקרוב בשוק, דבר, 19 בפברואר 1968
↑  חלב דל־שומו באריזה פלסטית, דבר, 13 בדצמבר 1971
↑  א. סדומי, בקרוב חלב דל־שומן באריזת פלאסטיק, דבר, 15 בנובמבר 1972
↑  דוד גלעדי, החלב נשפך לתעלות, מעריב, 14 במרץ 1954
↑  תובעים להעלות מחיר החלב, מעריב, 25 בינואר 1955
משום מה דורשים היצרנים העלאת מחיר החלב?, הַבֹּקֶר, 2 במאי 1955
↑  ביטול הסובסידיות, על המשמר, 23 במאי 1955
↑  לא יועלה מחיר החלב לצרכן, הַבֹּקֶר, 14 ביוני 1955
↑  מונעים התייקרות חלב וביצים, מעריב, 25 בינואר 1956
↑  דנים בהקטנת הסובסידיה לחלב, דבר, 17 בדצמבר 1956
↑  מחיר החלב יעלה ב-50 פרוטה לליטר, הצופה, 20 בפברואר 1957
↑  הוזלה במחירי הביצים והחלב, הצופה, 2 במאי 1957
↑  דנים בביטול הסובסידיה לחלב, דבר, 3 ביולי 1958
↑  חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים, התשנ"ו-1996, באתר משרד התמ"ת
↑  רשימת מחירים מרביים של מוצרי צריכה הנמצאים בפיקוח מחירים של משרד הכלכלה ושל משרד החקלאות, באתר משרד התמ"ת
↑  חוק תכנון משק החלב בישראל, תשנ"ב - 1992, באתר התאגדות מגדלי הבקר
↑  שנתון מועצת החלב לשנת 2010, (עמוד 62)
↑  2017 תוכנית משרדית להפחתת הנטל הרגולטורי, מכסות יצור חלב, הפחתת הנטל הרגולטורי, באתר משרד החקלאות והכפר, דצמבר 2017, עמ' 5
↑  צבי זרחיה, נתניהו הכריע: שוק החלב ייפתח ליבוא, באתר TheMarker‏, 20 ביוני 2011
↑  אורה קורן, שטייניץ: נשקול להתיר יבוא מוצרי חלב - זו הדרך הטובה ביותר להוריד מחירים, באתר TheMarker‏, 15 ביוני 2011
↑  הבלוג של שלי יחימוביץ'
שאר ישוב (בן ישעיה)

שְׁאָר יָשׁוּב היה בנו של הנביא ישעיה.
משמעות שמו הייתה לרמז על שיבת שארית ישראל, לאחר גלות בבל לארץ ישראל, על ידי עזרא הסופר, או לשובם בתשובה של שארית עם ישראל. בניו של ישעיה נקראו בשמות אשר סימלו מאורעות שונים בחיי העם. אחיו של שאר ישוב נקראו מהר שלל חש בז, ועמנו אל.
אזכורים בתנ"ך

שאר ישוב נזכר בספר ישעיה, בהקשר של מלחמת פקח בן רמליהו מלך ישראל, ורצין מלך ארם, כנגד אחז מלך יהודה. פקח ורצין עולים להילחם על ירושלים מקום מושבו של אחז. הדבר נודע לאחז והוא חרד מהבאות.
בשלב זה ישעיהו מתנבא, כי עליו לצאת יחד עם שאר ישוב בנו, אל אחז שהיה בקצה תעלת הבריכה העליונה ולהרגיעו:
"וַיֹּאמֶר ה' אֶל יְשַׁעְיָהוּ: צֵא נָא לִקְרַאת אָחָז, אַתָּה וּשְׁאָר יָשׁוּב בְּנֶךָ, אֶל קְצֵה תְּעָלַת הַבְּרֵכָה הָעֶלְיוֹנָה, אֶל מְסִלַּת שְׂדֵה כוֹבֵס. וְאָמַרְתָּ אֵלָיו: הִשָּׁמֵר וְהַשְׁקֵט, אַל תִּירָא וּלְבָבְךָ אַל יֵרַךְ מִשְּׁנֵי זַנְבוֹת הָאוּדִים הָעֲשֵׁנִים הָאֵלֶּה, בָּחֳרִי אַף רְצִין וַאֲרָם וּבֶן רְמַלְיָהוּ."
בהמשך ספר ישעיה מוזכר צירוף המילים "שאר ישוב" פעמיים אך שם מפרדים חלק מפרשני התנ"ך כי אין הכוונה לבנו של ישעיה אלא לשארית ישראל וכן הסברים נוספים.
הערות שוליים

↑  ספר ישעיה, פרק ז', פסוק ג'; אבן עזרא, הגר"א, מצודת דוד, מלבי"ם-חזון ישעיה, ורד"ק, בניגוד לתרגום יונתן בן עוזיאל, רש"י, ומהר"י קרא שמסבירים את הפסוק באופנים אחרים
↑  ישעיה ז' ג' מצודת דוד, הגר"א, והרד"ק
↑  ספר ישעיה, פרק ז', פסוק ג' מלבי"ם
↑  ”הילדים אשר נתן לי ה' לאותות ולמופתים בישראל” ספר ישעיה, פרק ח', פסוק י"ח
↑  ספר ישעיה, פרק ח', פסוק ג'
↑  ספר ישעיה, פרק ז', פסוק י"ד
↑  ישעיה, ז', א'–ב'. הפרשנים מסבירים על פי הכתוב בספר דברי הימים שפקח ורצין נלחמו לפני האירוע כל אחד לבד נגד אחד וניצחוהו, ומשום כך פחד (רש"י)
↑  יש המעלים את האפשרות שבריכת חזקיהו היא 'הבריכה העליונה' אשר מופיעה בפרק ז' בספר ישעיהו: ”ויאמר ה' אל ישעיהו, צא נא לקראת אחז, אתה ושאר ישוב בנך, אל קצה תעלת הבריכה העליונה, אל מסילת שדה כובס”. זיהוי זה אינו מקובל על האנציקלופדיה המקראית הממקמת את הבריכה העליונה במקום אחר, צפונית מזרחית ממיקומה של בריכת חזקיהו אך עדיין בתוך תחומי העיר העתיקה.
↑  ספר ישעיה, פרק ז', פסוק ג'
↑  ראו ספר ישעיה, פרק י', פסוק כ"א וספר ישעיה, פרק י', פסוק כ"ב
↑  ספר ישעיהו, פרק י', פסוק כ"א, לדוגמה רש"י
↑  ראו פרשנים במקום
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יהודה ברגינסקי

יהודה ברגינסקי (17 בנובמבר 1897 - נובמבר 1979), היה פעיל במוסד לעלייה ב' וראש מחלקת הקליטה של הסוכנות היהודית בשנות העלייה ההמונית, בשנים שלאחר הקמת מדינת ישראל, מ-1948 ועד 1961.
נולד בקונוטופ שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). קיבל חינוך תיכוני ולמד מספר שנים לימודי רפואה באוניברסיטה בקייב. היה מראשוני תנועת הנוער "דרור" שקמה בסוף מלחמת העולם הראשונה, והתנגדה להלך הרוח של הנהגת העם היהודי סביב הצהרת בלפור, מתוך אמונה כי העצמאות הלאומית היהודית לא תושג על ידי מתן הכשר מצד אומות העולם - אלא על ידי פעולה אקטיבית יהודית-ציונית של עלייה. בעקבות רדיפות של המשטר הסובייטי היגרה מנהיגות "דרור", כולל ברגינסקי, לפולין, שם הצטרף לתנועת "החלוץ" והיה חבר מרכז התנועה בפולין. עלה לארץ ישראל ב-1929 והצטרף לקיבוץ יגור. עבד בייבוש ביצות, במחצבות, בהובלת זיפזיף בגמלים ועוד. שימש גם כמזכיר הקיבוץ.
ההעפלה

ב-1934 רכשו ביוון תנועות "החלוץ" והקיבוץ המאוחד את האוניה ולוס וארגנו אותה להעלאת מעפילים באופן בלתי ליגאלי לארץ ישראל. ברגינסקי נמנה עם ארבעת שליחי התנועה שארגנו את ההפלגה, הנחשבת כמבצע ההעפלה הראשון. ברגינסקי סייע גם בארגון הפלגתה השנייה של ה"וולוס" ב-1934. האונייה נתפסה על ידי הבריטים והוחזרה ליוון, ובסופו של דבר, הוחזרו מעפיליה לפולין. כישלון זה שיתק למעשה במשך שלוש שנים את המשך מאמצי ההעפלה של תנועת "החלוץ".
באוקטובר 1937 קיימו ראשי תנועת הקיבוץ המאוחד דיון במצב תנועת "החלוץ" באירופה ובאלפי אנשיה המחכים לעלייה באירופה נוכח סכנת המלחמה המתקרבת והוחלט לחדש את העלייה הבלתי ליגאלית ולהטיל על יהודה ברגינסקי לצאת לאירופה ולהיות אחראי על משימה זו. לאחר שקיבל את ברכת ברל כצנלסון לחידוש ההעפלה, פנה ברגינסקי למשה שרת שהביע התנגדות נחרצת לפעילות זו מחשש לעימות עם הבריטים. למרות זאת, הפליג ברגינסקי לאירופה וארגן יחד עם זאב שינד את ההכנות להפלגת האוניה "פוסידון". שינד, שחזר לארץ ישראל, ביקש מישראל גלילי להתלוות אליו לפגישה עם ראש הסוכנות היהודית, דוד בן-גוריון והאחרון הביע גם הוא התנגדות נחרצת למבצע ואיים בסילוקם מההסתדרות. "פוסידון הצליחה להגיע בינואר 1938 ולפרוק את 65 מעפיליה, התנגדות הסוכנות היהודית להעפלה פגעה בהתארגנות באירופה,, למרות זאת הצליחו ברגינסקי וחבריו להוציא אוניות נוספות (ארטימיסיה, אטרטו וקולרדו) עוד ב-1938 ובתחילת 1939. רק ביולי 1939 הוקם על ידי המוסדות המוסד לעלייה ב' שארגן את העלייה הבלתי ליגאלית.
המוסד לעלייה ב', שהמשיך את דרכה של תנועת "החלוץ" בארגון העלייה, פעל בדרך ריכוזית. בראשו עמד איש הההגנה שאול מאירוב. פעילי "החלוץ" המרכזיים, יהודה
ברגינסקי, זאב שינד ופעילים נוספים, שניסיונם היה רב משל מאירוב בפעילות זו, עבדו יחד עמו במרכז שהתארגן במלון מטרופול בפריז, כשמאירוב נמצא בלונדון
לצורך טיפול רפואי. ברגינסקי וחבריו עסקו ברכישת האוניות ובארגון המעפילים בעוד שמאירוב עסק בצדדים המדיניים ובגיוס המימון. מראשית 1939 ועד פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1 בספטמבר 1939 הצליח המוסד לעלייה להוציא 11 ספינות מעפילים. עם פרוץ המלחמה השתנה המצב, הוטלו הגבלות חמורות על הפעילות באירופה והמחיר שדרשו בעלי האוניות הרקיע שחקים. מרכז המוסד לעלייה ב' עבר לז'נבה שבשווייץ הנייטרלית. מחצית השנייה של 1940 החליטו ראשי ההגנה והמוסד למכור את אוניית המעפילים שנרכשה, דריאן 2 לבריטים כדי שתסייע במאמץ המלחמתי נגד מדינות הציר וזאת בשל החשש לשלומה לאחר הצטרפות איטליה למלחמה. ברגינסקי, שנסע למטרה זו ליוגוסלביה, סירב לבצע פעולה זו ודרש לשמור את הספינה למטרתה המקורית. בסופו של דבר, הספינה לא התאימה לצורכי הבריטים וחזרה לאנשי "המוסד לעלייה". בהמשך המלחמה, בתקופה בה התמעטה באופן ניכר פעולת העלייה הבלתי ליגאלית, היה ברגינסקי חבר ועדת חוץ לארץ של הקיבוץ המאוחד ועסק גם בגיוס והכנת צנחני היישוב, שנשלחו אל שרידי קהילות מרכז אירופה. ברגינסקי היה פעיל גם בתנועת הבריחה בשנים 1948-1944.
העלייה ההמונית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
לאחר הקמת מדינת ישראל, במקביל לכהונת הממשלה הזמנית (בה לא היה שר שהיה ממונה על נושא העלייה), נבחרה בספטמבר 1948 הנהלת הסוכנות היהודית החדשה (הוגדרה רשמית כהנהלה הציונית), חלוקת התיקים הושפעה ממאבקים מפלגתיים ושיקולים קואליציוניים. כראש מחלקת העלייה נבחר יצחק רפאל וכסגנו מונה ברגינסקי. שמונה גם כראש מחלקת הקליטה, תפקיד בו כיהן עד ינואר 1961.
הערות שוליים

↑  חילופי משמרות במחלקת הקליטה, על המשמר, 17 בינואר 1961
1 2  דוד תדהר (עורך), "יהודה ברגינסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3057
↑  ישראל גלילי, אקטיביסט ציוני - שלושים למותו של יהודה ברגינסקי, דבר, 5 בדצמבר 1979
↑  מיכאל יעקובסון, סיבוב בקיבוץ יגור, באתר "חלון אחורי", ינואר 2016
↑  ולוס א', באתר "מעפילים" של "מחנה המעפילים בעתלית ע"ש משה סנה"
↑  ולוס ב'. באתר "מעפילים" של "מחנה המעפילים בעתלית ע"ש משה סנה"
↑  יהודה לפידות, התנועה הרוויזיוניסטית והעלייה הבלתי לגאלית 1942-1934, באתר "דעת", עמ' 7
1 2 3 4  יהודה לפידות, התנועה הרוויזיוניסטית והעלייה הבלתי לגאלית 1942-1934, באתר "דעת", עמ' 32-30
↑  פוסידון א'. באתר "מעפילים" של "מחנה המעפילים בעתלית ע"ש משה סנה"
↑  עלייה ב', באתר יד ושם
1 2 3 4  נורית אשכנזי, המוסד לעלייה ב' - ז'נבה, טהראן, קושטא - 1938–1945, עבודה במסגרת השתלמות שנתית תשס'ד בנושא "סולידריות והצלה בתקופת השואה", המרכז להוראת השואה, יד ושם, מאי 2004
1 2  יהודה ברגינסקי, באתר קיבוץ יגור
↑  מכתבה של חנה סנש לברגינסקי לפני יציאתה למשימתה באירופה
↑  ג. צפרוני, ההנהלה הציונית מתכנסת היום לישיבה ראשונה בירושלים חלחוקת התיקים, הַבֹּקֶר, 7 בספטמבר 1948
↑  הורחבה ההנהלה הציונית, על המשמר, 5 בספטמבר 1948
↑  קליטה וגיוס אמצעים בסיום דיוני הועה"פ הציוני, על המשמר, 11 במאי 1949
↑  חילופי משמרות במחלקת הקליטה, על המשמר, 17 בינואר 1961
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460985005171  VIAF: 119148874667549622377   WorldCat (עם VIAF): 119148874667549622377
ניסן רובין

| --- | --- |

ניסן רובין
 לידה:  14 בספטמבר 1934 (בן 90) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 פרסים והוקרה:  פרס מפעל חיים באנתרופולוגיה מטעם האגודה האנתרופולוגית הישראלית (2023).
 
ניסן רובין (נולד בה' בתשרי תרצ"ה, 14 בספטמבר 1934) הוא אנתרופולוג וחוקר תרבות חז"ל ופרופסור אמריטוס באוניברסיטת בר-אילן, מהמחלקה לסוציולוגיה ולאנתרופולוגיה. תחומי התמחותו העיקריים הם: חקר סוציולוגי ואנתרופולוגי של החברה היהודית בתקופת המשנה והתלמוד, כפי שהיא משתקפת בספרות חז"ל, וחקר סוציולוגי ואנתרופולוגי של טקסים בחברה בת-זמננו, ובהם טקסים לא-רשמיים וטקסים פרטיים. בשנת 2023 הוענק לרובין אות מפעל חיים באנתרופולוגיה מטעם האגודה האנתרופולוגית הישראלית.
מחקריו

רובין עוסק במחקריו בשני תחומים עיקריים. תחום אחד עוסק בחקר סוציולוגי ואנתרופולוגי של החברה היהודית בתקופת המשנה והתלמוד, כפי שהיא משתקפת בספרות חז"ל. חברה זו הייתה בעיקר מושא למחקריהם של חוקרי תלמוד, היסטוריונים ופילולוגים ורובין היה מהחלוצים ביישום תפישות סוציולוגיות ואנתרופולוגיות על חברה זו. רובין מתבסס על גישתו של יעקב כ"ץ בחקר ההיסטוריה החברתית של העם היהודי. הגישה מתבססת על בניית מודלים של "טיפוס אידיאלי" לפי שיטתו הקלאסית של מקס ובר. תחום אחר של עיסוקו הוא חקר סוציולוגי ואנתרופולוגי של טקסים בחברה בת זמננו. הדגש במחקריו הוא על חקר של טקסים לא-רשמיים ושל טקסים פרטיים, הן של קבוצות והן של יחידים, בחברה המודרנית ובחברה הפוסט-מודרנית שלכאורה מתעלמות מטקסים.
מחקריו > הטרילוגיה

הפרי העיקרי של עבודתו המחקרית בספרות חז"ל הוא הטרילוגיה העוסקת בטקסי מעגל החיים של החברה היהודית כפי שהם באים לידי ביטוי במקורות חז"ל. שלושת הספרים: ראשית החיים, קץ החיים ושמחת החיים בנויים על מודל אנתרופולוגי של טקסי מעבר. כל ספר מציג מונוגרפיה של הטקס וגם עוקב אחר שינויים במערכות הטקסים שמתרחשים בטווח ההיסטורי הארוך, במקביל לשינויים במבנה החברתי.
מחקריו > הטרילוגיה > ראשית החיים: טקסי לידה, מילה ופדיון הבן במקורות חז"ל

ספרו זה של רובין בטרילוגיה זו ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1995. הספר פותח במבוא תאורטי על משמעות הטקס בחברה ומבחין בין טקסי לידה בפיקוח גברים לבין טקסי לידה שבפיקוח נשים. הוא מראה כיצד הטקסים משקפים את מעמדה המעורער של האישה בחברה פטריארכלית, את המשמעות האנתרופולוגית של טומאת הנידה, ואת משמעות השוני של משך זמן טומאת-יולדת לאחר לידת זכר ולאחר לידת נקבה.
הפרק השני הוא על הלידה. הוא עוקב אחר "טכניקות" של תכנון מין העובר; דן בשאלת זמן כניסת הנשמה לגוף (עמ' 45 – 49); וממתי העובר הוא ישות עצמאית. לשאלה זו השלכות על המתת עובר ודין "רודף", כאשר לידת התינוק עלולה לגרום למות האם (עמ' 61 – 63). הפרק דן גם באמונות שקשורת בלידה; בשדים ורוחות המסכנים את היולדת ובטקסי ההתגוננות מפניהם באמצעות קמעות ולחשים. עוד מבקש הפרק להבין את ההחמרה במשך הדורות בדיני הנידה ובדיני טומאת היולדת.
בפרק השלישי, על ברית המילה, דן רובין בתחילה במשמעות האנתרופולוגית של המילה ואחר-כך במכלול המנהגים שלפני המילה, במנהגי המילה עצמה ובמנהגים שאחרי המילה ועוקב אחר שינויים שניתן לזהותם. אחד מחידושיו הוא שמלכתחילה לא כללה המילה את פריעת עור העורלה אלא רק את כריתתה, דבר שאיפשר את "משיכת העורלה" דהיינו את שחזורה, כך שהמבקשים לפרוש מן העולם היהודי היו יכולים להסתיר את יהדותם, כמעשי מתייוונים בזמנו, או כמושכי עורלה בימי גזרות אדריינוס ומרד בר כוכבא. לאחר המרד תיקנו חכמים את פריעת העורלה. מעתה הפריעה מנעה את משיכת העורלה, והקשתה את העריקה מהחברה היהודית (עמ' 100 – 102).
הפרק הרביעי הוא על הבכורה וטקס פדיון הבן. בפדיון הבן חייב בכור לאם ולא בכור לאב (יש עוד סוגי בכורה הפטורים מפדיון). רובין מצביע על שאלת מקום עריכת הטקס בזמן המקדש ובזמן שלאחר החורבן (עמ' 129 – 130). הוא מראה כי חמשת השקלים שהכהן היה מקבל היו סכום נכבד לשכיר יום והשתווה להכנסה חודשית, ולכן עלו פרקטיקות שונות להקלה על החייבים בפדיון: תחילה פדיון בחפצי ערך שהוחזרו לבעליהם ואחר כך בסכום נמוך של מעות שעליהן "התחללו" החפצים" (עמ' 131 – 135).
מחקריו > הטרילוגיה > קץ החיים : טקסי קבורה ואבל במקורות חז"ל

זהו הספר השני בטרילוגיית ספריו של רובין והוא יצא לאור בשנת 1997 בהוצאת הקיבוץ המאוחד. בספר הזה הוא הרכיב טיפוס אידיאלי של טקסי האבל היהודיים בספרות חז"ל. הוא ניתח את טקס האבל על שלביו השונים באמצעות המודל האנתרופולוגי של טקסי המעבר (פרקים א-ב).
הספר מקדיש פרק על תפישת החכמים את היחס שבין גוף ונפש. רובין מראה על מעבר מהתפישה המקראית שגוף ונפש הם יחידה פסיכופיזית אחת, עד לתפישה הדואליסטית, שהשתרשה אחר תקופת מרד בר כוכבא, שדגלה בהפרדה בין גוף לנפש (פרק שלישי). בספר התייחס רובין להיקף המעגלים החברתיים החייבים להשתתף באבל ולשינויים שחלו בהיקף האבלים – מחובת אבל של כל בני המשפחה המורחבת ועד לצמצומה כדי חיוב המשפחה הגרעינית בלבד - בעקבות שינויים שחלו במבנה משפחה (פרק רביעי). מקום נכבד תופסים הדיונים בשלבי האבל, החל באונן וכלה בשנת האבל הראשונה (פרק חמישי), ובטיפול במת ובקבורתו (פרק שישי).שני פרקים עוסקים במנהגי האבל ובטקסים המארגנים את היחסים בין האָבל לסביבתו החברתית (כמו "שורות", הספדים, ניחום אבלים סעודות הבראה ועוד). רובין חוקר שינויים שחלו במנהגים אלה וקושר אותם לשינויים שהתחוללו במהלך הדורות במבנה החברתי של הקהילה היהודית בארץ-ישראל ובבבל (פרקים שביעי ושמיני). מול המנהגים היהודיים המסורתיים מובאות דוגמאות מחברות שונות, כולל מנהגי האבל של הקיבוצים בישראל (עמ' 31 – 36).
מחקריו > הטרילוגיה > שמחת החיים: טקסי אירוסים ונישואים במקורות חז"ל

זהו הספר השלישי בטרילוגיית ספריו של רובין והוא התפרסם בשנת 2004 בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הספר מנתח את טקס הנישואים והאירוסים כטקס מעבר כפי שהם משתקפים במקורות ההלכתיים והאגדיים של חז"ל, מנקודת מבט אנתרופולוגית. הספר מתאר את כל שלל הטקסים שמהשידוכים והאירוסים, דרך הטקסים של העברת הכלה מביתה לבית החתן, ולבסוף טקסי הנישואים בבית החתן.
מתוך ניתוח הטקסטים מעלה רובין דעות של חכמים על מעמד האישה ומעמד הגבר (פרק א) ; את שאלת גיל הנישואים ופער הגילים בין החתן לכלה (פרק שני); איך בוחרים בני זוג (פרק שלישי); טקס האירוסים וההסדרים הכלכליים שהמשפחות היו עורכות ביניהן (פרק רביעי). פרק מיוחד עוסק בטקס המורכב של העברת הכלה מבית הוריה לבית החתן, בייפוי הכלה בבגדים וקישוטים ובהעלאתה לדרגת אייקון המייצג את משפחתה, זאת למרות מעמדה הנחות של האישה בחברה (פרק חמישי). מהות החופה, מיהם השושבינים של החתן והכלה, ברכת החתנים בשבעת ימי המשתה, ברכת הבתולים ומנהגי "זכר לחורבן" נידונים בפרק על הנישואים (פרק שישי). רובין בודק את השינויים שחלו בתחומים הללו במשך השנים וקושר אותם לתהליכי שינוי במבנה החברתי של הקהילה.
מחקריו > Time and Life Cycle in Talmud and Midrash: Socio-Anthropological Perspectives

הספר יצא לאור בהוצאת Academic Studies Press בבוסטון, בשנת 2008 והוא עוסק בהיבטים סוציולוגיים ואנתרופולוגיים של חקר ספרות חז"ל. בספר מכונסים מאמרים שראו אור מעל במות שונות.
הפרק הראשון הוא מתודולוגי, בו מסביר רובין את גישתו למחקר סוציולוגי-אנתרופולוגי בחקר ספרות חז"ל ומבאר איך למצות תובנה מדעית מתוך טקסטים. הוא מציע להשתמש בגישה דדוקטיבית המבוססת על ידע תאורטי מצוי, כדי לגזור השערות מחקר. זאת לצד הגישה האינדוקטיבית הפילולוגית-היסטורית. הפרק השני עוסק בתפישת הזמן אצל חז"ל. הוא יוצא מתוך ניתוח תפישת חז"ל את גלגולי הבגד של אדם הראשון ומשמעותו האפוקליפטית. הבגד של אדם הראשון מתגלגל לאורך ההיסטוריה. הוא עובר ממנו לנמרוד ואז לעשו, ליעקב וליוסף, והוא עתיד להיות הבגד של המלך המשיח. רובין מראה כיצד מתבטלת תפישת הזמן ההיסטורית, אך עם זאת, ניתן משקל מיוחד לזיכרון. הם עצבו זיכרון קולקטיבי שהוא יותר מיתולוגי מאשר היסטורי.

בנושא הזמן דן רובין גם במאמר שהתפרסם במקום אחר

וגם בו הוא מצביע על תפישת הזמן שמבטלת את ההיסטוריה. הפרק השלישי בספר דן בשינויים שחלו בפרקטיקה של המילה. הוא דן בהרחבה בנושא משיכת העורלה, שנידון בקצרה בספר הראשון בטרילוגיה, ומראה שאת תקנת פריעת המילה תקנו חכמים לאחר מרד בר כוכבא וכתוצאה מכך לא הייתה יותר אפשרות למשוך את העורלה.
מחקר אחר של רובין בספר עוסק בלידה ובנישואים תוך קריאה ביקורתית של הטקסטים. מהמחקר עולה עובדת הדרתה של האישה ממרכז החיים החברתיים (פרק חמישי). שלשת הפרקים האחרונים עוסקים בקשר שבין החיים למתים. פרק שישי דן בתפיסת היחס בין גוף לנפש אצל חז"ל ומראה שמהתפיסה המקראית המוניסטית של גוף ונפש כיחידה פסיכופיזית אחת, חל מהפך הדרגתי, שבא על ביטויו המלא לאחר מרד בר כוכבא, לקראת תפיסה דואליסטית של גוף-נפש. שינוי זה נקשר בשינויים מבניים בחברה. הפרק השביעי דן בתפיסת חכמים את גופת המת. רובין מראה שהטיפול בגופה מלווה בסמלים של הדרגה והמשכיות. הסמלה זו מבטאת את מצב המעבר המשברי של האבלים. הפרק השמיני והאחרון דן במנהג "ברכת אבלים" שכלל מגוון מורכב של ברכות הן בקבורה והן בסעודת ההבראה. מספרן של הברכות הלך והצטמצם בהדרגה במשך השנים, ורובין קושר זאת בהצטמקות המשפחה ממשפחה מורחבת למשפחה גרעינית.
מחקריו > מסגרות מתעקמות: תהליכי שינוי במסורות חז"ל

הספר ראה אור ב-2019 בהוצאת הקיבוץ המאוחד ובו ארבעה עשר מאמרים שמבררים את מנגנוני השינויים התרבותיים והחברתיים בחברה היהודית המסורתית בארץ-ישראל ובבבל.
מחקריו > כוחן של מילים: אנתרופולוגיה של טקסטואליות יהודית

ספר זה נערך עם ד"ר שלמה גוזמן כרמלי וראה לאור ב-2021 בהוצאת כרמל. בספר שנים עשר מאמרים של חוקרים שעניינם עיונים אנתרופולוגיים על פרשנויות של טקסט דתי ועל המשמעות המיוחסת לטקסט ביהדות לגווניה.
ספר יובל

ב 2021 ראה אור ספר הוקרה לכבוד פעלו של רובין. הספר: בין הזמנים: טקס וטקסט בחברה משתנה בהוצאת כרמל, נערך על ידי פרופ' חיים חזן, פרום' רחל שרעבי וד"ר ענבל סיקורל, ובו ארבעה עשר מאמרים שכתבו חבריו ותלמידיו בחקר הטקס והטקסט בחברה היהודית-ישראלית.
ספרים

שיטות מחקר במדעי החברה: אסטרטגיה, תכנון ומדידה, תל אביב: דקל, 1978 (עם ארנסט קראוס וסטיבן מילר)
ראשית החיים: טקסי לידה, מילה ופדיון-הבן במקורות חז"ל , תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1995;
גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
קץ החיים: טקסי קבורה ואבל במקורות חז"ל , תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1997;
גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
שמחת החיים: טקסי אירוסים ונישואים במקורות חז"ל, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשס"ד 2004
Time and Life Cycle in Talmud and Midrash: Socio-Anthropological Perspectives. Boston,MA: Academic Studies Press, 2008
New Rituals – Old Societies: Invented Rituals in Contemporary Israel. Boston, MA: Academic Studies Press, 2009
מסגרות מתעקמות - תהליכים של שינוי במסורות חז"ל , הקיבוץ המאוחד, 2019;
גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
כוחן של מילים: אנתרופולוגיה של טקסטואליות יהודית   (עריכה, יחד עם שלמה גוזמן כרמלי), הוצאת כרמל, 2021.
הערות שוליים

↑  פרס מפעל חיים של האגודה האנתרופולוגית הישראלית יוענק לניסן רובין
↑  נוסח שונה של המאמר פורסם בעברית: ניסן רובין ואדמיאל קוסמן, "'גרביים בפנים וגרביים בחוץ': הלבוש החרדי ותפיסת הזמן בעולם הדתי" אקדמות כ, תשס"ח, 15 - 131
↑  "זמן היסטורי וזמן לימינלי פרק בהיסטוריוסופיה של חז"ל. היסטוריה יהודית 2(2), ז- כב, 1988
↑  נוסח עברי: "מבנה חברתי ודפוסי אבל", חברה ורווחה ז, 219 – 231, 1987
↑  נוסח עברי: "ביטויי אבל והנצחה לא רשמיים ביחידה צבאית" מגמות ל, 139 – 150, 1987
↑  נוסח עברי: "אבל בקיבוץ לא דתי: שימוש בסמלים מקודשים בחברה חילונית" מגמות לא 53 – 64, 1988
↑  נוסח עברי: ניסן רובין, כרמלה שמילוביץ ומאירה וייס, "'השמן' ו'הרזה'; טקסי הגדרה אישיים של שינוי זהות אצל שמנים שרזו לאחר ניתוח לקיצור קיבה" מגמות לו 9 – 15, 1994
↑  נוסח עברי: ניסן רובין ודרורה פאר, "טקסי פרישה מצהל - טקסים רשמיים וטקסים פרטיים", מגמות מ 103 – 130, 1999
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267461305171  BnF: cb14501215d (data)  ISNI: 0000 0000 4213 3398  LCCN: no95023078  SUDOC: 116529555  VIAF: 71623694   WorldCat (עם VIAF): 71623694