stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחמות חדשות
ביקורת

התפיסה של קלדור לגבי מלחמות חדשות זכתה לביקורת מצד אחדים, ששואלים האם ניתן לעשות את ההבחנה בין מלחמות ישנות לחדשות. דה ואל קובע כי הרעיון של "מלחמות חדשות" בו השתמשה קלדור אינו תיאור של סכסוכים חדשים ככאלה אלא תיאור של סכסוכים במדינות פחות נשלטות.
דאפילד מציע שמה שנחשב כ"חדש" הוא השטח הביטחוני שעוצב על ידי מה שהוא מכנה מלחמות רשת, המתוארות כ"ריזומטיות ואנטי-מוסדיות באופיין" ואשר ניתן לקשר בדרך כלל לשינויים בחיי החברה. מלחמות רשת נתפסות כצורה לא ודאית ואלימה של מודרניות רפלקסיבית, שבה "מלחמה כמפעל רשת רפלקסיבי אינה עוקבת אחר הדפוס המסורתי של הסלמה המבוסס על המדינה, קיפאון ודעיכה". יתר על כן, המלחמות באפריקה נתפסות כמערבות לא רק שחקנים לאומיים אלא גם שחקנים בינלאומיים אחרים.
אדוארד ניומן כותב על החשיבות של בחינת דוגמאות היסטוריות בעבור הצהרה כלשהי על שינויים איכותיים במלחמות האחרונות. הוא מציע שישנן נקודות חשובות רבות שהועלו במחקר מלחמות חדשות, כולל החשיבות של דינמיקה חברתית וכלכלית ללוחמה, ושיש דוגמאות למלחמות מודרניות כמו מלחמת בוסניה שמתאימות לתבנית המלחמה החדשה. עם זאת, הוא טוען שרוב המרכיבים של "מלחמות חדשות" אינם חדשים למעשה, אלא קיימים לפחות במאה השני האחרונות. לדעת ניומן, אלמנטים אלה היו בולטים יותר ובולטים פחות בזמנים ובמקומות שונים, ולא רק התגברו בתקופה האחרונה, וכי ההבדלים העיקריים כעת הם ש"אנשי אקדמיה, מנתחי מדיניות ופוליטיקאים מתמקדים בגורמים הללו יותר מבעבר". ומבינים אותם טוב יותר ושהתקשורת הגבירה את המודעות הציבורית למציאות ולזוועות המלחמה.
ב-2013 התייחסה קלדור לארבעת המרכיבים העיקריים בטיעוני המתנגדים שלה: האם מלחמות חדשות הן 'חדשות'; האם מלחמות חדשות הן מלחמה או פשע; האם הנתונים תומכים בטענות על מלחמות חדשות; והאם מלחמות חדשות הן 'פוסט קלאוזוביץ'. קלדור מציינת מיד כי "אחת הבעיות של רבים מהמבקרים היא שהם מרכיבים יחד את הגרסאות השונות של הטיעון ומתייחסים לביקורת על היבט מסוים אחד הכלול בגרסה מסוימת כביקורת על כל הטיעון". ראשית, היא מתנגדת לביקורת נגד ההבחנה בין מלחמות 'ישנות' ו'חדשות'. המבקרים מודים שהתזה של 'מלחמות חדשות' מועילה בהחלטות מדיניות חוץ, מה שהייתה הכוונה הראשונית שלה.
ביקורת נוספת היא שמלחמות חדשות אינן תופסות את ההיגיון וההשפעה המגדרית של מלחמה.
לקריאה נוספת

הופמן, פרנק (2007), עליית המלחמות ההיברידיות (ארלינגטון, וירג'יניה: Potomac Institute for Policy Studies
מולר, ג'ון (2004), שרידי המלחמה (ניו יורק: קורנל אוניברסיטת פרס)
שו, מרטין (2003), מלחמה ורצח עם (Oxford: Polity Press)
מחלקת הצבא של ארצות הברית (5 בדצמבר 1990), מדריך שטח 100-20: מבצעים צבאיים בעימות בעצימות נמוכה
דה ואל, א' (2009). שליחות בלי סוף? שמירת שלום בשוק הפוליטי באפריקה. עניינים בינלאומיים (לונדון), 85(1), 99-113.
מרי קלדור: "מלחמות ישנות, מלחמות קרות, מלחמות חדשות והמלחמה בטרור", הרצאה שניתנה למרכז ללימודי המלחמה הקרה, London School of Economics, 2 בפברואר 2005
Ismail Küpeli: Die neuen Kriege - Einige Anmerkungen zu Kriegslegitimationen des 21. Jahrhunderts, בתוך: ibd.: Europas "Neue Kriege", Moers 2007,מסת"ב 978-3-9810846-4-1 (ביקורת על הרעיון של "מלחמות חדשות" בגרמנית, הורדה חינם)
הרפריד מינקלר: המלחמות החדשות. 2004,מסת"ב 978-0-7456-3337-4
בריאן סמית':  "Two Dogmas of the New War Thesis", International Journal of Military History and Historiography 2018, DOI: https://doi.org/10.1163/24683302-03801004
דותן דרוק: "המילואים יבלום" - שינוי בתפיסת הלחימה של צה"ל - https://www.idf.il/אתרי-יחידות/מרכז-דדו/גיליון-31-32-יבשה-ב/המילואים-יבלום-השינוי-בתפיסת-הלחימה-של-צה-ל-דותן-דרוק/
הערות שוליים

↑  Kaldor, Mary (2012), New and Old Wars: Organized Violence in a Global Era (Cambridge: Polity)
↑  Kaldor, M., (2013). "In Defence of New Wars". Stability: International Journal of Security and Development. 2(1), p.Art. 4. http://doi.org/10.5334/sta.at
↑  Martin Shaw, War and Genocide: Organised Killing in Modern Society (John Wiley & Sons, 2015); cited in A. Dirk Moses and Lasse Heerten, Postcolonial Conflict and the Question of Genocide: The Nigeria-Biafra War, 1967–1970 (Taylor & Francis, 2017), 27.
↑  Balkhi, Mirwais. "Afghanistan's Region". YouTube. נבדק ב-2022-04-21.
↑  "Global Challenges - New Grammars of War: Conflict and Violence in the 21st Century".
1 2  Utas, Mats ed. (2012) "Introduction: Bigmanity and network governance in Africa", African Conflicts and informal power: big men and networks. London: Zed books. Pp. 1-34.
↑  Newman, Edward (2004). "The 'New Wars' Debate: A Historical Perspective Is Needed". Security Dialogue. 35 (2): 173–189. doi:10.1177/0967010604044975.
↑  Mary Kaldor, “In Defence of New Wars,” Stability: International Journal of Security and Development 2, no. 1 (March 7, 2013), https://doi.org/10.5334/sta.at, 1.
↑  Kaldor, 2.
↑  Kaldor, 3.
↑  Chinkin, Christine, Mary Kaldor, and Punam Yadav. "Gender and new wars." Stability: International Journal of Security and Development 9, no. 1 (2020).
מייקוט

מייקוט (בהונגרית: Mélykút) היא עיר במחוז באץ-קישקון בנפת יאנושהלמה.
מיקום

מייקוט ממוקמת בבאצ'קה הצפונית, כ-10 ק"מ מן יאנושהלמה, כ-13 ק"מ מבאצ'אלמאש, כ-33 ק"מ מקישקונהלש, כ-36 ק"מ מבאיה וכ-39 ק"מ מסובוטיצה, ליד הכביש הראשי 55. היא גובלת בתעלה הראשית של קידיוש (התעלה הראשית קידיוש היא נחל שאינו ניתן לשיט השייך לאגן הנחלים של הדנובה).
מיקום > נגישות

נתיב הגישה החשוב ביותר בכבישים הוא הכביש הראשי שכבר הוזכר מספר 55 המחבר את העיר הגדולה סגד עם באיה. כביש זה עובר במרכזה של העיר. בכביש זה יש גישה למייקוט משתי ערי נקודת הקצה קלוצ'ה - יאנושהלמה בכביש 5312, מטומפה דרך כביש 5501 ולאחר מכן הכביש 5502.
בין קווי הרכבת ההונגריים, היישוב מחובר לקו הרכבת באטאסק–באיה–קישקונהלש, שיש לו תחנה במקום. תחנת הרכבת מייקוט ממוקמת בחלק המערבי של האזור הפנימי של העיר, ממש ליד חציית קו הרכבת את הכביש הראשי 55.
היסטוריה

מייקוט שפירושו בהונגרית "באר עמוקה" מופיעה לראשונה במפקד הטורקי של 1572. המפקד הראשון הידוע לאחר גירוש הטורקים בשנת 1699 מראה כי בכפר התגוררו 21 אזרחים משלמי מס וכן חמישה בנים. האוכלוסייה עסקה יותר בגידול בעלי חיים מאשר בחקלאות. היישוב הקטן שוב הפך לבלתי מאוכלס מימי מלחמת העצמאות ראקוצי. בעשור השני של המאה ה-18 הגיעו מתיישבים חדשים מהמחוזות הצפוניים, המזרחיים והמערביים של הונגריה ההיסטורית. תעודה משנת 1729 כבר מפרטת אותה כמקום מיושב. ב-30 ביולי 1734 הגיע הארכיבישוף פטצ'יץ' למייקוט במהלך סיורו וביקורו. זהו המסמך הרציני הראשון הבוחן את חיי הכפר, אך גם נותן התייחסות מסוימת לעבר. נכתב שם שפעמון הכנסייה במשקל 50 קילו היה תלוי על גזע עץ ליד הכנסייה. פטרונו אינו ידוע, אם כי כעבור כמה שנים בעל האחוזות דאז, משפחת גראסאלקוביץ', קיבל על עצמו את החובות בנוסף לזכויות התואר. מייקוט היא עיר מאז 1 ביולי 2009.
קהילה יהודית

יהודים שישבו במייקוט נרשמו בפנקס חברה קדישא של קהילת באיה (BAJA) משנת 1790, דבר המעיד שבית הקברות היהודי של באיה שימש גם את הקהילה היהודית הקטנה במייקוט. בשנת 1909 ישבו במייקוט 113 יהודים. בשנת 1930 נמנו שם רק 71.
קהילה יהודית > תקופת השואה

מעמדם וזכויותיהם של יהודי הונגריה הוגבלו עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה (ספטמבר 1939), כשממשלת הונגריה הפרו-גרמנית חוקקה בשנת 1938 את "החוק היהודי הראשון" ולאחר מכן את החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי.
במהלך המלחממת העולם השנייה, ב-19 במרץ 1944, ניכנס הצבא הגרמני להונגריה (מבצע מרגרטה). כעבור כמה שבועות הועברו יהודי מייקוט לגיטו שנתחם בעיר באצ'למאש (BÁCSALMÁS). ב-25 ביוני 1944 גורשו יהודי הגיטו למחנה ההשמדה אושוויץ. מעטים מהם שולחו לעבודות כפייה באוסטריה.
ילידי המקום

מיקשה פנייה במקור פליישמן, (בהונגרית: Fenyő Miksa; מייקוט, 8 בדצמבר 1877 - וינה, 4 באפריל 1972) היה סופר הונגרי-יהודי, העורך הראשי המשותף של ניוגט (כתב עת), מנכ"ל איגוד התעשיינים הלאומי ההונגרי (GYOSZ), פטרון, חבר בית הנבחרים ההונגרי.
גלריית תמונות

בתי ספר יסודיים
אנדרטה של 1848
לוח זיכרון ליואכים בסבטניק
בניין הדואר
חנות במרכז דיפ וול
קהילה רומית קתולית
קהילה רומית קתולית
בלילה תאורה דקורטיבית
גן הכנסייה
בניין העירייה
חזית בית העירייה
לוח זיכרון לחנוכה
Székelykapu במרכז Mélykút
לקריאה נוספת

ההיסטוריה של מייקוט
מלון ארטס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  רב-קומות, גורד שחקים, מבנה בית מלון 
 כתובת:  Marina, 19 
 מיקום:  La Barceloneta 
 מדינה:  ספרד 
 בעלים:  Host Hotels & Resorts 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1994
 תאריך פתיחה רשמי:  1994 
 אדריכל:  סקידמור, אווינגס ומריל 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הייטק 
 מידות
 קומות:  44 
 קואורדינטות:  41°23′12″N 2°11′46″E﻿ / ﻿41.386666666667°N 2.1961111111111°E﻿ / 41.386666666667; 2.1961111111111
  (למפת ברצלונה מוגדלת) מלון ארטס(למפת ברצלונה רגילה) מלון ארטס
 
מלון ארטס (בקטלאנית וספרדית: Hotel Arts) הוא גורד שחקים על חופה של ברצלונה בקטלוניה שבספרד. המלון נמצא תחת חברת ריץ קרלטון ובו 483 חדרים.
המבנה ועיצובו

המלון נישא לגובה של 154 מטר ובו 44 קומות, קרי הוא הבניין הגבוה בברצלונה ביחד עם "טורה מאפר".
הבנייה הסתיימה בשנת 1994 ומתוכן בסגנון ההיי טק על ידי האדריכלים סקידמור, Owings & Merrill עם אדריכל קולומביאני בשם ברוס גרהם כשותף אחראי. צוות העיצוב הובל על ידי האדריכל מיגל רואנו, עם ד"ר אגוסטי אבויל.
המלון עבר שיפוץ מלא ב -2006, הכלל התקנת טכנולוגיה חדשה, שדרוג החדרים וחדרי האמבטיה לחללים מודרניים ומפוארים. 
המלון נמצא על חוף הים התיכון ובחופו של המלון נמצא פסל של דג זהב שהוכן על ידי פרנק גרי לכבוד אולימפיאדת 1992.
בניגוד להנחה הרווחת המלון לא נבנה כדי לשרת את האולימפיאדה, אם כי בנייתו הייתה חלק מהשינויים הגדולים שעברו על ידי העירייה כדי להכין את המשחקים.
מלון אספלנדה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מלון לשעבר, מבנה לשעבר 
 מיקום:  ברלין 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1908
 תאריך פתיחה רשמי:  1908 
 אדריכל:  אוטו רניג 
 קואורדינטות:  52°30′36″N 13°22′28″E﻿ / ﻿52.51°N 13.3744°E﻿ / 52.51; 13.3744
  (למפת ברלין מוגדלת) מלון אספלנדה(למפת ברלין רגילה) מלון אספלנדה
 
הגן הפנימי של המלון בתכנונו של וילי וונדט.
שרידי אולם הקייזר כיום - חלק ממרכז סוני.
מלון אספלנדה (בגרמנית: Hotel Esplanade) היה מלון שעמד בעבר בכיכר פוטסדאם שבברלין בירת גרמניה. תולדות המבנה מסמלות את תולדותיה של ברלין במהלך המאה ה-20 - החל מבנייתו בראשית המאה ה-20, ההרס המבנה במלחמת העולם השנייה ובשל היותו בסמוך לחומת ברלין במהלך המלחמה הקרה, ושיקומו לאחר איחוד ברלין. כיום מהווים שרידי המלון חלק ממרכז סוני.
היסטוריה

המלון נבנה בין השנים 1907–1908 על פי תוכניותיו של האדריכל אוטו רניג (אשר תכנן גם את מלון אקסלסיור שעמד בסמוך) בעלות של 23 מיליון מארקים גרמניים. המלון נפתח בשנת 1908. חזית המבנה עוטרה באן חול בסגנון הבל אפוק ופנים המבנה נבנה בסגנון נאו - בארוק ונאו - רוקוקו. במבנה היו מספר אולמות נשפים מפוארים בהם אולם הקייזר (Kaisersaal) בו ערך הקייזר וילהלם השני אירועים. מבנה המלון כלל גן ששטחו 1,600 מ"ר. הגן, ששכן בחצר פנימית של המבנה, תוכנן על ידי אדריכל הנוף וילי וונדט.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 היה המלון אתר פופולרי של חיי החברה בברלין. במלון נערכו מסיבות תה בשעות אחר הצהריים ומסיבות ריקודים אשר שודרו ברדיו. במלון התארחו בין היתר צ'ארלי צ'פלין וגרטה גרבו.
במהלך חורף 1944–1945 נהרס 90% מהמלון בהפצצות בעלות הברית. שרידי המלון שנותרו עומדים כללו את אולם הקייזר ואולם ארוחת הבוקר של המלון. לאחר תום מלחמת העולם שוקמו חדרים אלה, ושוקמו מספר אולמות נוספים של המלון - והאולמות שימשו כמסעדות וכאתרי כנסים ותצוגות אופנה בברלין (אף שיתר המלון, כמו גם יתר מבני כיכר פוטסדאם נותר הרוסים).
בשנת 1961 הוקמה חומת ברלין מטרים ספורים משרידי המלון והשימוש בו פסק (אף שצולמו בו מספר סרטים ובהם הסרט קברט משנת 1972 והסרט מלאכים בשמי ברלין משנת 1987.
לאחר נפילת חומת ברלין בשנת 1989 הוכרז המבנה כאתר היסטורי לשימור, אולם בעת שהוחלט על שיקום כיכר פוטסדאם לא נלקח בחשבון שיקום המבנה, וכאשר תוכנן מרכז סוני הוחלט להרוס את המבנה. בשל התנגדות ציבורית הוחלט בשנת 1993 להזיז את אולם הקייזר ואולם ארוחת הבוקר למרחק של 75 מטרים ולשלב אותם בתוך מרכז סוני. עלות הזזת שרידי המבנה הסתכמה ב-75 מיליון מרקים.
מועין (זמר)

| --- | --- |

 לידה:  19 בינואר 1952 (בן 72) Najafabad, איראן 
 שם לידה:  נסרוללה מועין נג'אפבאדי
 שם במה:  Moein 
 מוקד פעילות:  איראן 
 תקופת הפעילות:  מ-1973 
 סוגה:  מוזיקת פופ פרסית
 שפה מועדפת:  פרסית 
 כלי נגינה:  עוד 
 חברת תקליטים:  Avang Music, קלטקס רקורדס, תראנה רקורדס 
 www.moeinmusic.com
 
נסרוללה מועין נג'אפבאדי (בפרסית: نصرالله معین; נולד ב-19 בינואר 1952), הידוע תחת שם הבמה מועין (בפרסית: معین; באנגלית: Moein), הוא זמר פופ איראני. בגיל 18 הוא החל את הקריירה שלו במוזיקה ובשירה. הסינגל "Yeki Ra Doost Midaram", שפורסם ב-1979, זכה להצלחה רבה והפך אותו למפורסם. לאחר המהפכה האיראנית היגר מועין לארצות הברית, כתוצאה מהטלת הגבלות על פעילי מוזיקה. שם המשיך את הקריירה שלו עם יציאת אלבומו הרשמי הראשון בשם "Miparstam".
תחילת חייו וקריירה

מועין נולד בנג'פאבאד, עיר במחוז איספהאן שבאיראן, למשפחה דתית ממעמד הביניים. מאז ילדותו מועין התעניין במוזיקה. מועין החל את הקריירה שלו בגיל 18. מועין הוציא את השיר הראשון שלו ב-1979 בטהראן עם הכותרת "Yeki Ra Doost Midaram".
הוא החל את הקריירה האמנותית שלו כזמר ברדיו והוציא מספר אלבומים לפני שהוציא לאור ב-1983 את האלבום "Miparastam", שזכה לתשומת לב רבה באיראן. בשנים האחרונות, מועין זכה להערכה רבה באיראן והוא ניגן בקונצרטים ברחבי העולם. למועין יש מיומנות בהצגת יצירות רומנטיות ועצובות, שקשורה לצריבה ולעצב החבוי בקולו.
חיים אישיים

בגיל 38 הוא התחתן עם ספרדייה. שנתיים לאחר מכן נולד ילדו הראשון.
מועין נפרד מאשתו וחי לבד במשך זמן מה. הוא התחתן בפעם השנייה. אשתו השנייה היא איראנית בשם פנתיאה, איתה יש לו בת.
מועין הוא כיום תושב אמריקה ומתגורר באנסינו, לוס אנג'לס.
הערות שוליים

↑  "BBCPersian.com". www.bbc.com. נבדק ב-2023-05-14.
↑  "گفتگو با معین ۱". BBC News فارسی (בפרסית). 2012-05-10. נבדק ב-2023-05-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4021 5015  LCCN: n2008216799  MusicBrainz: 8db023aa-23b6-4c05-bfd7-6494aafdebde  VIAF: 16710063   WorldCat (עם VIAF): 16710063
מלון באב"ד

מלון באב"ד היה בית מלון שפעל בירושלים בזמן המנדט הבריטי.
היסטוריה

בעלי המלון היו יעקב וחנה באב"ד. המלון הוקם ברחוב יפו, פינת רחוב יהודית, מול תחנת המשטרה.
במלון השתכנו רבנים ואדמו"רים רבים, בהן רבי אברהם מרדכי אלתר, ה"אמרי אמת", רבי אליעזר הגר, ה"דמשק אליעזר", הרב חיים מרדכי רולר, האדמו"ר מצ'ורטקוב, "הרב מפוניבז'", "הרב מטשיבין" והרב בן ציון ליכטמן הרב יוסף צבי דושינסקי עבר למלון בזמן מלחמת השחרור, עקב מגוריו ליד הגבול ברחוב שמואל הנביא.
המלון שימש גם כאולם חתונות. במלון התחתנו הרב יחיאל מיכל פיינשטיין וליפשא סולובייצ'יק (בתו של הרב מבריסק).
במרתף המלון פעל לימים דפוס "ספערא" של עיתון המודיע.
לקריאה נוספת

המבשר, מוסף קהילות 261, י' באב תשע"ד, היו מלונות בירושלים
מוחמד-חוסיין דאדרס

| --- | --- |

סגן המפקד העליון של צבא איראן
 השתייכות:  כוחות היבשה של צבא איראן 
 דרגה:  בריגדיר גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת איראן-עיראק 
 
מוחמד-חוסיין דאדרס (בפרסית: محمدحسین دادرس; תעתיק מדויק: מחמדחסין דאדרס; נולד ב-1961) הוא קצין איראני בדרגת בריגדיר המשרת בתפקיד סגנו של המפקד העליון של צבא איראן – עבדולרחים מוסאווי והוא חבר בסגל ההוראה של אוניברסיטת הפיקוד והמטה של הצבא.
קריירה

בשנת 1979, דאדרס התקבל לאוניברסיטה לקצונה "אימאם עלי"
קריירה > מלחמת איראן עיראק

במהלך מלחמת איראן–עיראק דאדרס היה קצין בחיל הרגלים. הוא שירת בשדות הקרב כ-10.5 שנים, נפצע מספר פעמים (נכה מלחמה בשיעור של 55%), התקדם בתפקידי הפיקוד ואף פיקד על דיוויזיית 64 (אורמיה).
קריירה > קידום

בין השנים 2001–2005 דאדרס כיהן כסגן מפקד כוחות הקרקע של הצבא ובהמשך 2005–2008 היה מפקד חיל הרגלים של הצבא ובין 2008–2016 הוא כיהן כמתאם ראשי של הצבא.
קריירה > תפקיד נוכחי

ב-5 בנובמבר 2017 דאדרס מונה על ידי המנהיג העליון של איראן, לסגן מפקד הצבא.
בנוסף, הוא חבר ב"מועצת הארגונים הביטחוניים של איראן", הכוללת את תעשיות ההגנה, תעשיות האוויר והחלל, וארגונים נוספים הקשורים לצבא.
כמו כן, הוא מרצה וחבר בסגל ההוראה של אוניברסיטת הפיקוד והמטה של הצבא.
השכלה

דאדרס הוא בוגר האקדמיה הצבאית של חיל הרגלים האיראני,
הוא בעל תואר דוקטור לניהול אסטרטגי מאוניברסיטת ההגנה הלאומית.
כתביו

דאדרס פרסם באיראן שני ספרים:
"תאולוגיה ומשבר" (ספר).
"ניתוח ומשבר איומים" (ספר).
בנוסף, הוא פרסם מספר מאמרים בכתבי עת בינלאומיים ובפרסומים מקומיים.
תגים וסמלים

תג אוניברסיטת פיקוד ומטה
כנפי צניחה (דרגה 3)
תג חזה של אוניברסיטת ההגנה האיראנית
תג חזה של צבא איראן
תג המטה המשותף של צבא איראן
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הערות שוליים

↑  Leader makes new appointments in Iran's Army, Mehr News Agency, ‏2017-11-05
↑  1979 - השנה שבה התרחשה המהפכה האיראנית
1 2 3 4 5  جانشین جدید ارتش جمهوری اسلامی ایران را بیشتر بشناسید, خبرگزاری مهر | اخبار ایران و جهان | Mehr News Agency, ‏2017-11-05
1 2  10, جانشین فرمانده كل ارتش: تمامی تهدیدات منطقه ای توسط ارتش رصد می‌شود, ایرنا, ‏2017-11-11
↑  Iranian commander: Iranian defense budget not sufficient given current foreign threats, Trend.Az, ‏2013-07-05 (באנגלית)
↑  10, سه انتصاب جدید در ارتش جمهوری اسلامی ایران انجام شد, ایرنا, ‏2017-11-05 (בפרסית)
מטמון גורדון

מגש לחם הקודש ממטמון גורדון
הגביע ממטמון גורדון
מטמון גוּרדון הוא מטמון מטבעות וכלי זהב מסוף המאה החמישית או תחילת המאה השישית, שהוטמן לאחר 524 והתגלה ליד העיר גוּרדון במחוז סון ולואר בצרפת ב-1845.
המטמון הכיל מערכת כלים - גביע ומגש מלבני ללחם הקודש שעוטרו באופן דומה בטכניקת קלואזונה (cloisonné) באבני גארנט וטורקיז, וכמאה מטבעות זהב שנטבעו מתקופת לאון הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית (מהשנים 474-457) עד תקופתו של יוסטיניוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית (מהשנים 518-527).
בשל עיטור הצלב בתוך המגש, מערכת הכלים מזוהה באופן חד משמעי כנוצרית. המלך המרובינגי כלוביס הראשון התנצר ב-496 כך שהגביע והמגש עשויים להיות מהתקופה המרובינגית המוקדמת או מסוף התקופה הגאלו-רומית.
במאה השישית שכן בגורדון מנזר, המקור הסביר לחפצי המטמון. התאריך המאוחר ביותר של מטבעות המטמון הוא סביב 524. ייתכן שהאוצר הוטמן בשל חשש מפשיטה. בעשור ה-520 היו הגאלים עדים למלחמות של ארבעת יורשי כלוביס בבורגונדים. המלחמה המכרעת בה הובסו הבורגונדים התרחשה ב-524.
מציאת המטמון התרחשה בנסיבות מקריות - נערת רועים מצאה אותו תחת אריח רומי, עליו היה חרוט צלב. המטמון נמכר במכירה פומבית בפריז ב-20 ביולי 1846, הגביע והמגש נקנו על ידי המדינה אך המטבעות פוזרו ועקבותיהן אבדו. מטמון גורדון שמור כיום באגף המדליות בספרייה הלאומית של צרפת בפריז.
הגביע קטן, גובהו 7.5 ס"מ, בסיסו חרוט קטום, בעל שתי ידיות בדמות ציפור מופשטת המזוהה רק בזכות המקור ועיניה העשויות מאבני גארנט. לגביע בסיס בעל קימורים, חלקו העליון מתרחב מעט, מעוטר בחבלי זהב ובשיבוצים בטכניקת קלואזונה של אבני גארנט וטורקיז בתוך עיטורים דמויי לבבות ועלי דקל.
הגביע דומה לגביעי מתכת או חרס ששימשו את הרומאים לשתיית יין. מאידך, העיטור הוא ברברי, הן מבחינת איקונוגרפיה והן מבחינת טכניקת הקלואזונה והקלילות האופיינית בעיצוב. מוטיבים דומים של ציפורים ניתן למצוא ביצירות אמנות ממתכת של הויזיגוטים, הלומברדים והמרובינגים.
מידות המגש הן 19.5  \times  ‏12.6 ס"מ ועומקו 1.6 ס"מ. שוליו משובצים גארנט, בטכניקת קלואזונה, במרכזו צלב גארנט ובארבע הפינות מוטיבים בטורקיז.
מירוסלב ווטאבה

מירוסלב "מירקו" ווטאבה (בצ'כית: Miroslav "Mirko" Votava, נולד ב-25 באפריל 1956 בפראג שבצ'כוסלובקיה) הוא כדורגלן עבר גרמני ממוצא צ'כי, ששיחק בעמדת הקשר. בתחילת הקריירה שלו שיחק ווטאבה בבורוסיה דורטמונד ובאתלטיקו מדריד, אך הוא מזוהה בעיקר עם ורדר ברמן, שם שיחק 11 עונות, עד אשר היה בן 40, וזכה עמה בחמישה תארים קבוצתיים, ביניהם גביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1992. לווטאבה חמש הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית, עמה זכה ביורו 1980.
ווטאבה ערך במדי בורוסיה דורטמונד ובמדי ורדר ברמן 546 הופעות במצטבר בבונדסליגה, והוא מדורג חמישי בטבלת שיאני ההופעות בבונדסליגה בכל הזמנים. על אף מספר הופעותיו הגבוה והאופי ההגנתי היחסית של תפקידו במגרש, ווטאבה מעולם לא ספג כרטיס אדום.
קריירת מועדונים > בורוסיה דורטמונד ואתלטיקו מדריד

ווטאבה נולד בפראג שבצ'כוסלובקיה, ורכש את כישוריו בדוקלה פראג. במסגרת האביב של פראג, משפחתו של ווטאבה עזבה את צ'כוסלובקיה כאשר היה בן 12, והשתקעה תחילה באוסטרליה ואחר כך בעיר ויטן שבגרמניה המערבית. בשנת 1974 החל ווטאבה לשחק ברמה מקצוענית בבורוסיה דורטמונד, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. בעונתו השנייה במועדון, 1975/76, העפיל ווטאבה עם בורוסיה דורטמונד לבונדסליגה, והיה לשחקן משמעותי מאוד בקבוצה. בין השנים 1977 ו-1982 החמיץ ווטאבה חמישה משחקי ליגה בלבד, אך לא זכה כלל בתארים. בשנת 1982 עזב ווטאבה את בורוסיה דורטמונד לאחר שצבר במדיה 257 הופעות ליגה והבקיע 28 שערים, וחתם באתלטיקו מדריד תמורת 58 מיליון פסטות ספרדיות. ווטאבה הפך מיד לשחקן הרכב קבוע באתלטיקו מדריד, שם שיחק שלוש עונות, ובכולן הקבוצה סיימה לכל הפחות במקום הרביעי, אך לא זכתה באליפויות. בשנת 1985 זכה ווטאבה עם אתלטיקו מדריד בגביע המלך, לאחר ניצחון 2-1 בגמר על אתלטיק בילבאו, בו שיחק ווטאבה 90 דקות.
קריירת מועדונים > ורדר ברמן

בקיץ 1985, כאשר היה בן 29, חתם ווטאבה בוורדר ברמן, שם החל קריירה ארוכה ועשירה שנמשכה מעל 11 עונות, והפך במהרה לשחקן מוביל בקבוצה, בה שיחקו אז רודי פלר, פרנק נויבארט וגינטר הרמן. בעונתו השלישית בקבוצה, 1987/88, זכה ווטאבה עם ורדר ברמן באליפות הבונדסליגה. בשתי העונות הבאות, הגיע ווטאבה עם ורדר ברמן לגמר הגביע הגרמני, אך הפסיד פעמיים, לבורוסיה דורטמונד ולקייזרסלאוטרן. בעונת 1990/91 הגיעו ווטאבה וברמן בפעם השלישית ברציפות לגמר הגביע הגרמני, והפעם ידם הייתה על העליונה, לאחר ניצחון בגמר על פ.צ. קלן בבעיטות הכרעה, כאשר ווטאבה שיחק 120 דקות בגמר זה. זכייה זו של ורדר ברמן בגביע הגרמני העניקה לה כרטיס לגביע אירופה למחזיקות גביע לשנת 1992, וגם בו זכו ווטאבה וברמן, לאחר ניצחון 2-0 בגמר על מונקו. ווטאבה שימש קפטן בגמר זה.
בעונת 1992/93 זכה ווטאבה באליפות השנייה שלו עם ורדר ברמן, כשהוא משתף פעולה עם שחקנים כאנדראס הרצוג, וינטון רופר, מרקו בודה ודיטר איילטס. בתום עונת 1993/94 זכה ווטאבה עם ורדר ברמן בפעם השנייה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 3-1 בגמר על רוט-וייס אסן, בו שיחק ווטאבה 90 דקות. באוגוסט 1996, כאשר היה בן 40 שנים ו-121 ימים, הבקיע ווטאבה בהפסד 2-1 לשטוטגרט, והיה למבקיע המבוגר ביותר בתולדות הבונדסליגה. ווטאבה החזיק בשיא זה עד לפברואר 2019, אז נשבר שיאו על ידי קלאודיו פיסארו. ווטאבה נשאר בברמן עד לפגרת החורף של עונת 1996/97, אז עזב את המועדון לאחר ששיחק במדיו 357 משחקי ליגה והבקיע 18 שערים, וחתם באולדנבורג מהבונדסליגה השנייה. ווטאבה נשר באותה עונה עם אולדנבורג לליגה השלישית מהמקום האחרון. לאחר מכן, פרש ווטאבה ממשחק פעיל, והפך למאמנה של אולדנבורג, ואחר כך אימן גם את SV מפן ואת אוניון ברלין.
החל משנת 2004 ווטאבה מאמן קבוצות נוער בוורדר ברמן.
קריירה בינלאומית

ווטאבה בחר לשחק בנבחרת גרמניה המערבית, על אף שיכול היה לשחק בנבחרת צ'כוסלובקיה, משום מוצאו הצ'כי. בנובמבר 1979 ערך ווטאבה את הופעת הבכורה במדים הלאומיים, בניצחון 3-1 על נבחרת ברית המועצות במשחק ידידות. בשנת 1980 זומן ווטאבה ליורו 1980, שם ערך הופעה אחת, בתיקו 0-0 בשלב הבתים מול נבחרת יוון, וזכה עם הנבחרת בטורניר זה. בינואר 1981 ערך ווטאבה את הופעתו החמישית והאחרונה במדים הלאומיים, בהפסד 4-1 לנבחרת ברזיל.
תארים

עם אתלטיקו מדריד:
גביע המלך: 1984/85
עם ורדר ברמן:
אליפות הבונדסליגה (2): 1987/88, 1992/93
הגביע הגרמני (2): 1990/91, 1993/94
גביע אירופה למחזיקות גביע: 1991/92
עם נבחרת גרמניה המערבית:
אליפות אירופה בכדורגל: 1980
הערות שוליים

↑  טבלת שיאני ההופעות של הבונדסליגה באתר worldfootball.net
| נבחרת מערב גרמניה – יורו 1980 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 שומאכר •  2 בריגל •  3 קולמן •  4 ק.פורסטר •  5 דיץ •  6 שוסטר •  7 ב.פורסטר •  8 רומניגה •  9 רובש •  10 מילר •   11 אלופס •  12 ממרינג • 13 בונהוף •  14 מגאת • 15 שטיליקה • 16 צימרמן • 17 דלהאי • 18 מתאוס • 19 ווטאבה • 20 קאלץ • 21 יונגהאנס • 22 אימל • מאמן: דרוואל |  1 שומאכר •  2 בריגל •  3 קולמן •  4 ק.פורסטר •  5 דיץ •  6 שוסטר •  7 ב.פורסטר •  8 רומניגה •  9 רובש •  10 מילר •   11 אלופס •  12 ממרינג • 13 בונהוף •  14 מגאת • 15 שטיליקה • 16 צימרמן • 17 דלהאי • 18 מתאוס • 19 ווטאבה • 20 קאלץ • 21 יונגהאנס • 22 אימל • מאמן: דרוואל | מערב גרמניה |
מירוסלאב קאדלץ

מירוסלאב קאדלץ (בצ'כית: Miroslav Kadlec; נולד ב-22 ביוני 1964 באוהרסקה הראדישטה שבצ'כוסלובקיה) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בעמדת הבלם בעיקר בקייזרסלאוטרן, עמה זכה בשתי אליפויות ובגביע הגרמני, בנבחרת צ'כוסלובקיה, עמה הגיע לרבע גמר מונדיאל 1990, ובנבחרת צ'כיה, בה שימש קפטן ועמה הגיע לגמר יורו 1996.
קריירת מועדונים

קאדלץ החל את הקריירה בקבוצת הנוער סלובצקה סלביה אוהרסקה הראדישטה מעיר הולדתו. בשנת 1983 החל לשחק בבוגרים של פ.צ. ויטקוביצה מליגת העל הצ'כוסלובקית, ובהמשך עבר למועדון הכדורגל וזדה חב, שם שיחק שתי עונות, ואחר כך חזר לויטקוביצה, שם שיחק ארבע עונות וביסס את מעמדו בהגנה.
בעונת 1990/91 החל לשחק בקייזרסלאוטרן מהבונדסליגה, וכבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכה באליפות מפתיעה, כאשר היה חלק מחוליית הגנה שכללה את אקסל רוס, מרקו האבר, ריינהארד שטומפף ומרקוס קראנץ. בעונת 1995/96 זכה קאדלץ עם קייזרסלאוטרן בגביע הגרמני לאחר ניצחון 1-0 בגמר על קרלסרוהה במשחק בו שיחק 90 דקות, אך גם ירד ליגה עם הקבוצה באותה עונה, בפעם הראשונה בהיסטוריה של המועדון. קייזרסלאוטרן וקאדלץ שבו לבונדסליגה מהר מאוד בעונת 1996/97 כאשר הם סיימו את העונה במקום הראשון בבונדסליגה השנייה. בעונת 1997/98, בעונה הראשונה של קייזרסלאוטרן בבונדסליגה לאחר העלייה, קאדלץ זכה עם הקבוצה באליפות השנייה שלו, כאשר חבריו להגנה היו מיכאל שיונברג, הארי קוך ואקסל רוס, ובנוסף שיחקו בקבוצה גם חבריו לנבחרת צ'כיה, פטר קובה ופאבל קוקה. בתום עונה זו, עזב קאדלץ את קייזרסלאוטרן לאחר שמונה עונות, בהן הבקיע 17 שערי ליגה ב-234 הופעות, ועבר לפ.צ. פטרה דרנוביצה מליגת העל הצ'כית, שם שיחק שלוש עונות. לאחר מכן שיחק עונה אחת בפ.צ. ברנו הצ'כית, ובסיומה פרש מכדורגל, בתום עונת 2001/02.