stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מדריך הג'נטלמן לאהבה ורצח
פרסים ומועמדויות

| שנה | טקס הפרס | קטגוריה | מועמד/ים | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
2014: 
| 2014 | פרס טוני | המחזמר הטוב ביותר | המחזמר הטוב ביותר | זכייה |
| 2014 | פרס טוני | המחזה הטוב ביותר עבור מחזמר | רוברט ל' פרידמן | זכייה |
| 2014 | פרס טוני | המוזיקה המקורית הטובה ביותר | סטיבן לוטוק (לחן/מילים), רוברט ל' פרידמן (מילים) | מועמדות |
| 2014 | פרס טוני | השחקן הראשי הטוב ביותר במחזמר | ג'פרסון מייס | מועמדות |
| 2014 | פרס טוני | השחקן הראשי הטוב ביותר במחזמר | ברייס פינקהאם | מועמדות |
| 2014 | פרס טוני | השחקנית הטובה ביותר במחזמר | לורן וורשאם | מועמדות |
| 2014 | פרס טוני | הבימוי הטוב ביותר במחזמר | דרקו טרסנג'ק | זכייה |
| 2014 | פרס טוני | הניצוח הטוב ביותר | ג'ונת'ן טוניק | מועמדות |
| 2014 | פרס טוני | עיצוב התפאורה הטוב ביותר | אלכסנדר דודג' | מועמדות |
| 2014 | פרס טוני | עיצוב התלבושות הטוב ביותר | לינדה צ'ו | זכייה |
| 2014 | Drama Desk Award | המחזמר הטוב ביותר | המחזמר הטוב ביותר | זכייה |
| 2014 | Drama Desk Award | המחזה הטוב ביותר עבור מחזמר | רוברט ל' פרידמן | זכייה |
| 2014 | Drama Desk Award | המוזיקה הטובה ביותר | סטיבן לוטוק | מועמדות |
| 2014 | Drama Desk Award | מילות השירים הטובים ביותר | סטיבן לוטוק, רוברט ל' פרידמן | זכייה |
| 2014 | Drama Desk Award | השחקן הטוב ביותר במחזמר | ג'פרסון מייס | זכייה |
| 2014 | Drama Desk Award | השחקן הטוב ביותר במחזמר | ברייס פינקהאם | מועמדות |
| 2014 | Drama Desk Award | השחקנית הטובה ביותר במחזמר | לורן וורשאם | זכייה |
| 2014 | Drama Desk Award | הבימוי הטוב ביותר במחזמר | דרקו טרסנג'ק | זכייה |
| 2014 | Drama Desk Award | הניצוח הטוב ביותר | ג'ונת'ן טוניק | מועמדות |
| 2014 | Drama Desk Award | עיצוב תפאורה הטוב ביותר | אלכסנדר דודג' | מועמדות |
| 2014 | Drama Desk Award | עיצוב הקול הטוב ביותר | דן מוזס שריר | מועמדות |
| 2014 | Drama Desk Award | עיצוב תאורה הטוב ביותר | ארון רין | זכייה |
| 2014 | Outer Critics Circle Award | המחזמר הטוב ביותר | המחזמר הטוב ביותר | זכייה |
| 2014 | Outer Critics Circle Award | המחזה הטוב ביותר עבור מחזמר | רוברט ל' פרידמן | זכייה |
| 2014 | Outer Critics Circle Award | המוזיקה המקורית הטובה ביותר | סטיבן לוטוק (לחן/מילים), רוברט ל' פרידמן (מילים) | מועמדות |
| 2014 | Outer Critics Circle Award | השחקן הטוב ביותר | ג'פרסון מייס | זכייה |
| 2014 | Outer Critics Circle Award | השחקן הטוב ביותר | ברייס פינקהאם | מועמדות |
| 2014 | Outer Critics Circle Award | השחקנית הטובה ביותר במחזמר | ליסה אוהאר | מועמדות |
| 2014 | Outer Critics Circle Award | הבימוי הטוב ביותר במחזמר | דרקו טרסנג'ק | זכייה |
| 2014 | Outer Critics Circle Award | הכוריאוגרפיה הטובה ביותר | פגי היקי | מועמדות |
| 2014 | Outer Critics Circle Award | עיצוב התפאורה הטוב ביותר | אלכסנדר דודג' | מועמדות |
| 2014 | Outer Critics Circle Award | עיצוב התלבושות הטוב ביותר | לינדה צ'ו | מועמדות |
| 2014 | Outer Critics Circle Award | התאורה הטובה ביותר | פיליפ ס. רוזנברג | מועמדות |
| 2014 | Drama League Award | המחזמר הטוב ביותר | המחזמר הטוב ביותר | זכייה |
| 2014 | Drama League Award | ההופעה הטובה ביותר | ג'פרסון מייס | מועמדות |
| 2015 | פרס גראמי | אלבום מחזמר הטוב ביותר | ג'פרסון מייס, ברייס פינקהאם (קולות); קורט דויטש, ג'ואל מוס (מפיקים); רוברט ל' פרידמן (מילים), סטיבן לוטוק (לחן/מילים) | מועמדות |
מזרח לוס אנג'לס

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  מחוז לוס אנג'לס 
 שטח:  53.51 קמ"ר
 אוכלוסייה:  286,222 (1 באפריל 2000)
 קואורדינטות:  34°04′11″N 118°11′50″W﻿ / ﻿34.069725°N 118.197155°W﻿ / 34.069725; -118.197155
 
 
מזרח לוס אנג'לס (באנגלית: East Los Angeles או Eastside) הוא אזור בעיר לוס אנג'לס המשתרע ממזרח למרכז העסקים הראשי של לוס אנג'לס ונהר לוס אנג'לס. האזור מהווה כיום את המרכז של האוכלוסייה ההיספנית בלוס אנג'לס.
לפי מפקד האוכלוסין האמריקני של שנת 2000 חיו באזור מזרח לוס אנג'לס באותה העת 286,222 תושבים באזור המשתרע על פני 53.51 קמ"ר. נכון לשנת 2000 אזור מזרח לוס אנג'לס לא היה מגוון במיוחד מבחינה אתנית – האזור הכיל שיעור גבוהה במיוחד של אוכלוסייה היספנית – נכון לשנת 2000 אזור מזרח לוס אנג'לס הכיל 91.2% היספנים, 5.2% אסיאתיים, 2.3% לבנים, 0.7% שחורים ו-0.6% ממוצא אתני אחר. רק 5.1% מתושבי אזור מזרח לוס אנג'לס אשר בני 25 ומעלה היו בעלי תואר אקדמי. מעל לשני שלישים (66.8%) מהתושבים גרו בדיור משותף, ו-33.2% היו בעלי בתים.
שכונות אזור מזרח לוס אנג'לס

| --- | --- |
 אליס וילג'  אטווטר וילג'  בויל הייטס  ברוקלין הייטס  קליפורניה סטייטסייד/אוניברסיטי הילס  סיפרס פארק  איגל רוק  אל סרנו:  גרוואנזה  גלסל פארק  הרמון  היילנד פארק  לינקולן הייטס  מונטסיטו הייטס  מונטריי הילס  מאונט וושינגטון
אישים בולטים

אנתוני קווין, שחקן
אדוארד ג'יימס אולמוס, שחקן
הופ סנדובל, זמרת-יוצרת
ויל.איי.אם, ראפר, מוזיקאי, כותב שירים, זמר, שחקן ומפיק
מזרח מקדוניה ותראקיה

מזרח מקדוניה ותראקיה (ביוונית: Ανατολική Μακεδονία και Θράκη) הוא חבל מנהלי, אחד מ-13 המחוזות של יוון. המחוז מורכב מהחבל ההיסטורי של תראקיה, מחלקה המזרחי של מקדוניה היוונית ומהאיים תסוס וסמותרקי. זהו האזור המזרחי ביותר ביוון היבשתית.
גאוגרפיה

שטחו של המחוז הוא 14,157 קמ"ר ואוכלוסייתו הוערכה ב-2011 ב-608,182 איש. הוא גובל במדינת בולגריה בצפון, מדינת טורקיה במזרח, הים האגאי, ומחוז צפון הים האגאי בדרום, ומחוז מרכז מקדוניה במערב.
בירת המחוז היא העיר קומוטיני, העיר הרביעית בגודלה במחוז ובה גרים 66,580 איש, עיר הנמל המרכזית של מזרח מקדוניה היא קוואלה שאוכולוסיתה מונה 74,186 איש והיא גם העיר הגדולה במחוז. ערים גדולות יחסית נוספות הן קסנתי ואלכסנדרופולי.
המחוז מורכב משש יחידות אזוריות: דרמה, אברוס, קוואלה, רודופי, קסנתי ותסוס.
במחוז שוכנת אוכלוסייה מוסלמית גדולה יחסית, ממוצא טורקי ופומאקי (אנ'). במפקד אוכלוסין ב-1991 מנו המוסלמים 98,000 נפש, שהיוו אז 29% מן התושבים. בניגוד לשאר מחוזות יוון, שברובה מתאפיינת כיום באוכלוסייה הומוגנית מבחינה דתית ואתנית, המוסלמים תושבי המחוז לא נאלצו לעזוב לטורקיה בהסכם חילופי האוכלוסין בין יוון וטורקיה ב-1923.
ראו גם

מחוזות יוון
גאוגרפיה של יוון
מגדל וורדנקליף

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מעבדה 
 כתובת:  שורהאם 
 מיקום:  ברוקהיבן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תאריך פירוק:  1917 
 חומרי בנייה:  מתכת 
 יוצר:  ניקולה טסלה 
 אדריכל:  סטנפורד וייט 
 מידות
 גובה:  57 מ' 
 קואורדינטות:  40°56′51″N 72°53′53″W﻿ / ﻿40.947583333333°N 72.898194444444°W﻿ / 40.947583333333; -72.898194444444
  (למפת ניו יורק מוגדלת) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהמגדל וורדנקליף(למפת ניו יורק רגילה) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהמגדל וורדנקליף
 
מגדל וורדנקליף (באנגלית: Wardenclyffe Tower) הידוע גם בשם מגדל טסלה (Tesla tower) היה מגדל שתוכנן ונבנה על ידי ניקולה טסלה בכפר שורהאם (Shoreham) שבלונג איילנד שבמדינת ניו יורק בשנת 1901. המבנה היה עמוד עץ שגובהו 57 מטרים ועליו כדור בקוטר 21 מטר שדמה לפטרייה ענקית. המגדל כמעט והושלם בשנת 1903 כאשר ג'יי. פי. מורגן משך את תמיכתו הכספית. שלד המגדל נשאר עד שנקרע בשנת 1917. מטרת המבנה הייתה לאפשר תקשורת טלפונית אלחוטית בין ארצות הברית ואירופה, ולהדגמה של העברת אנרגיה חשמלית בצורה אלחוטית. הבניה מומנה בתחילתה על ידי הבנקאי ג'יי. פי. מורגן אשר השקיע 150,000 דולר בפרויקט. מתחילתו הפרויקט נתקל בקשיים רבים, ומשקיעים רבים השקיעו בפרויקט מתחרה אשר הציע תקשורת סדירה בין ארצות הברית לאירופה כבר ב-1903. כמו כן, טסלה ביצע שינויי תכנון רבים. בשנת 1905 טסלה לא הצליח להשיג מימון נוסף לפרויקט והחל בסגירתו, תהליך אשר נשלם בשנת 1907. לפיכך, המגדל מעולם לא פעל, ופורק בשנת 1917.
המבנה קרוי על שם הבנקאי ועורך הדין ג'יימס ס. וורדן, שרכש את האדמה המיועדת למגדל. בחודש יוני 2014 זוג פיזיקאים רוסיים הודיעו על קמפיין גיוס כספים באינדיגוגו על מנת לבנות את המגדל שוב ולנסות להשלים את עבודתו של טסלה.
הערות שוליים

↑  tesla universe, Tesla’s Tower - Wardenclyffe
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מאיר אוריין

| --- | --- |

מאיר אוריין, 1962
 לידה:  23 בדצמבר 1909 י"א בטבת ה'תר"ע קוטנו, רפובליקת פולין 
 פטירה:  6 באוגוסט 1978 (בגיל 68) ג' באב ה'תשל"ח חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי חוף הכרמל 
 
אברהם מאיר אוריין (בֶּכלינסקי) (י"א בטבת ה'תר"ע, 23 בדצמבר 1909 – ג' באב ה'תשל"ח, 6 באוגוסט 1978, חיפה) היה סופר וחוקר ספרות תורנית וחסידות, ופעיל ציבור חיפאי.
ביוגרפיה

אוריין נולד בשם מאיר בכלינסקי בעיירה קוטנה שבפולין הרוסית, בנם של רחל לבית הנדלס ושלמה בנלר-ברלינסקי, חסיד, מתומכי פשיסחה-קוצק-גור. קיבל חינוך מסורתי ב"חדר" ובישיבה, ובגיל 18 נסמך לרבנות מטעם חבר הרבנים בוורשה. היה פעיל בתנועת החלוץ הדתי. בשנת 1933 נשא לאישה את שרה יעקובוביץ. באותה שנה עלה לארץ ישראל והחל לעבוד כפועל בפרדסי בני ברק ובבניין.
בשנת 1935 השתקע בחיפה ובה עסק בפעילות ציבורית, תרבותית וחינוכית. היה מנהל המחלקה לתרבות של הוועד הלאומי במחוז חיפה, ולקראת קום המדינה היה מזכיר ועדת המצב בחיפה. היה מזכיר ועד הנהלת בית הכנסת המרכזי בחיפה, חבר ועד אגודת הסופרים בחיפה וחבר נשיאות המרכז של הפועל המזרחי, חבר המועצה לתרבות ולאמנות שעל יד משרד החינוך והתרבות, חבר אגודת הסופרים העברים ויו"ר איגוד הסופרים הדתיים בישראל. ייסד והדריך את חוג הרמב"ם בחיפה.
בשנות ה-60 ניהל את לשכת הבריאות המחוזית בחיפה. היה ציר לקונגרס הציוני ה-25.
בין הספרים שחיבר - "מורה לדורות: רבינו משה בן מימון" (ירושלים תשט"ז), "סנה בוער בקוצק" (ירושלים, תשכ"ב) - על הרבי מנחם מנדל מורגנשטרן מקוצק וספרים נוספים בנושא החסידות.
כתב בקביעות בעיתונות הדתית: "הצופה", "גוילין" (ביטאון המפד"ל) ו"מחניים", ב"כרמלית" (השנתון הספרותי של סופרי חיפה), ב"מעריב" ועוד, ונתן הרצאות בנושאים שונים.
נקבר בבית הקברות חוף הכרמל בחיפה. בתו היחידה היא יהודית אוריין, עיתונאית, מבקרת ספרות וקולנוע.
על שמו רחוב בחיפה.
ספריו

המורה לדורות: רבינו משה בן מימון, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשט"ז. (הופיע במהדורות נוספות) (ראה אור בתרגום לספרדית ב-1975)
סנה בוער בקוצק: נתיב חייו של רבי מנדל, ירושלים: ר’ מס ('ספריית דני למדע פופולרי'), תשכ"ב. (הופיע במהדורות נוספות; מהדורה ה מתוקנת ומשוכללת בתוספת הקדמה ומפתח: עם מפתח מפורט והקדמה מאת הרב יצחק אלפסי, תשס"ז 2006)
רבי ד"ר יהודה אבן-שמואל (קופמן) עם הגיעו לגבורות: קווים לדמותו ותווים למשנתו, חיפה: החוג ללמודי הרמב"ם שע"י הפועל המזרחי, תשכ"ז. (ספרון)
בחיל, בכח וברוח: קובץ מאמרים, חיפה: רעים, תשכ"ח. (מתוך "הצופה", אייר, סיוון תשכ"ז, ניסן תשכ"ח, ומתוך "גוילין", כסלו תשכ"ח) (ספרון)
חסידות באספקלריה של בובר (סקירה בקרתית), חיפה: פנת הספר, 1970.
מדרגות בעולמה של החסידות, רמת גן: מסדה, 1975.
במעגלות החסידות ובנתיבות זמננו, ירושלים: ר’ מס, תשל"ח 1977. (מסות)
Meir Orián, Maimónides, maestro de generaciones: vida y obra de Rabi Moisés Ben Maimón; traducción del hebreo, Zeev Zvi Rosenfeld, Montevideo: Editado por la Comunidad Israelita del Uruguay, 1975. (ספרדית: המורה לדורות: רבינו משה בן מימון)
הערות שוליים

↑  סנה בוער בקוצק מאת מאיר אוריין, במרכז ישיבות בני עקיבא.
↑  מאיר אוריין באתר חברה קדישא חיפה
↑  ביקורת: פנינה מיזליש, הרמב"ם – בדורו ולדורות, מעריב, 11 באוגוסט 1961.
↑  ביקורות: פנינה מיזליש, דמות חורגת מהמקובל – בחסידות, מעריב, 5 בינואר 1962; מנדל זינגר, התועה בדרכי החסידות, דבר, 1 ביוני 1962.
↑  ביקורת קצרה: יעקב גורן, חסידות מלוא חפניים, דבר, 4 ביולי 1975.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271543905171  CiNii: DA18903994  GND: 104183697X  ISNI: 0000 0000 6695 1264  LCCN: n87104531  NTA: 331359618  RERO: 02-A003658793  VIAF: 65514348   WorldCat (עם VIAF): 65514348
מאיר סוקולר

| --- | --- |

 לידה:  17 במאי 1944 (בן 80) בוכרה, אוזבקיסטן
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת ניו יורק 
 
מאיר סוקולר (נולד ב-17 במאי 1944 בבוכרה שבאוזבקיסטן) הוא כלכלן ודוקטור לכלכלה ישראלי, ששימש במגוון תפקידים בכירים בבנק ישראל, לרבות כממלא מקום נגיד בנק ישראל.
ביוגרפיה

סוקולר סיים את לימודי הדוקטורט שלו ב-1975 באוניברסיטת ניו יורק. עבד בבנק ישראל  בין השנים 1976-2006. הוא החל את עבודתו ככלכלן ביחידת הפיקוח על הבנקים בה התקדם לתפקיד בכיר, לאחר מכן מונה לסגן מנהל מחלקת המחקר, ממנה התקדם ומונה למנהל המחלקה המוניטרית.
בין השנים 2002-2006 שימש סוקולר משנה לנגיד הבנק, מינוי בהמלצת הנגיד דאז ד"ר קליין, ובין 17 בינואר ל-30 באפריל 2005 אף מילא מקום נגיד בנק ישראל. הוא פרש מבנק ישראל לאחר כניסתו של פרופ' סטנלי פישר לתפקידו.
בשנת 2005 היה סוקולר חבר בוועדת בכר שמונתה לצורך ביצוע רפורמה בשוק ההון - הפחתת ריכוזיות וצמצום ניגודי אינטרסים בבנקים.
לאחר פרישתו מהבנק שימש כיועץ בכיר בקרן המטבע הבינלאומי.
הוא נשוי ואב לשלושה ילדים.
מארק טוקסברי

מרכוס "מארק" טוּקְסְבֵּרי (באנגלית: Marcus "Mark" Tewksbury; נולד ב-7 בפברואר 1968), הוא שחיין עבר קנדי. אלוף אולימפי (ברצלונה 1992), סגן אלוף העולם (פרת' 1991) במשחה ל-100 מטר גב ושיאן עולם.
טוקסברי היה לספורטאי הקנדי הראשון שיצא מהארון.
ביוגרפיה

טוקסברי נולד בקלגרי, אלברטה. הוא התאמן באוניברסיטת קלגרי תחת הדרכתו של המאמן דריק סנלינג.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד בשנת 1986 סיים טוקסברי פעמיים במקום הרביעי, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.62 שניות ובמשחה השליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:43.38 דקות.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בבריזביין, אוסטרליה בשנת 1987 זכה טוקסברי ב-3 מדליות, מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.89 שניות, מדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:01.56 דקות אחרי דן ויטץ' מארצות הברית (2:01.38 דקות) ומדליית כסף נוספת במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:42.14 דקות, אחרי האמריקאים (3:41.73 דקות).
ביוגרפיה > מדליית כסף אולימפית

אל אולימפיאדת סיאול (1988) הגיע טוקסברי מדורג במקום השני בעולם. הוא היה שותף למדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:39.28 דקות אחרי המנצחים מארצות הברית שקבעו שיא עולם חדש 3:36.93 דקות. במשחה ל-100 מטר גב הוא סיים במקום החמישי המאכזב עבורו בתוצאה של 56.09 שניות. המנצח היה דייצ'י סוזוקי מיפן (55.05 שניות) לפני דייוויד ברקוף מארצות הברית (55.18 שניות) שקבע שיא עולם מדהים בשלב המוקדמות 54.51 שניות ואיגור פוליאנסקי (55.20 שניות). במשך מספר שנים היה אחד השחיינים הטובים בעולם בסגנון הגב.
סגנונו של טוקסברי לא היה מספיק טוב בסגנון הצלילה בגב, הוא ריחף מעל פני המים. וכשהצלילה החלה להיות שכיחה הוא ירד בהישגיו.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1989 זכה טוקסברי בשתי מדליות, מדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.65 שניות ומדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:43.42 דקות, אחרי האמריקאים (3:39.27 דקות).
ביוגרפיה > סגן אלוף העולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1991 זכה טוקסברי במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.29 שניות, 6 מאיות השנייה איטי יותר אחרי המנצח האמריקאי ג'ף ראוס (55.23 שניות) ולפני שיאן העולם במרחק הכפול מרטין לופז זוברו מספרד (55.61 שניות). במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, הרביעייה הקנדית פסיפסה במאית השנייה את מדליית הארד לגרמניה (3:43.13 דקות) כששחתה 3:43.14 דקות, המנצחת במשחה זה הייתה הרביעייה האמריקאית (3:39.66 דקות) לפני ברית המועצות (3:40.41 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 1991 זכה טוקסברי בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.19 שניות, אחרי ראוס 54.67 שניות ובמשחה ל-4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:40.64 דקות, אחרי האמריקאים שקבעו שיא עולם חדש (3:37.15 דקות).
טוקסברי התאמן בנוסף למאמניו הרגילים עם מאמנת השחייה צורנית דבי מור על מנת לשפר את סגנונו. הוא השתמש בבעיטות פרפר ברגליו ובכך שיפר את הזינוק ואת הסיבובים.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה טוקסברי בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא אולימפי חדש של 53.98 שניות, לפני ג'ף ראוס (54.04 שניות) ודייוויד ברקוף (54.78 שניות). הייתה זו המדליה הראשונה של קנדה באולימפיאדת ברצלונה וכן הראשונה שלהם בשחייה מאז החרם הקומוניסטי על אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:39.66 דקות, אחרי ארצות הברית (3:36.93 דקות) והמשלחת המאוחדת (3:38.56 דקות).
טוקסברי פרש משחייה לאחר המשחקים באולימפיאדת ברצלונה.
הוא קיבל תואר מאוניברסיטת ניו סאות' וולס שבסידני, אוסטרליה בשנת 1995 במדע המדינה.
טוקסברי נבחר לייצג את הספורטאים עבור הוועד האולימפי הבינלאומי, תפקיד שמילא עד שנת 1998 לאחר שהתפטר בעקבות השחיתות שפשתה בוועד האולימפי הבינלאומי. הוא היה חלק מקבוצת ספורטאים אולימפיים לשעבר שתבעו את התפטרותו של הנשיא חואן אנטוניו סמראנש, כל זה מספר חודשים לאחר ששערוריית משחקי החורף האולימפיים בסולט לייק סיטי התפוצצה. טוקסברי הפך למבקר החריף ביותר של הוועד מסביב לעולם ודרש רפורמות בארגון.
טוקסברי היה המבקר החריף ביותר של איגוד השחיה הקנדי על הופעתם החלשה של השחיינים באולימפיאדת אתונה, כשלא זכו במדליה אולימפית. לדעתו איגוד השחיה הקנדי התנהל בחוסר אחריות ושהמאמן הראשי דייב ג'ונסון היה נוקשה מדי כלפי השחיינים.
ביוגרפיה > היציאה מהארון

בשנת 1998 הודיע מארק טוקסברי בריאיון בתקשורת שהוא הומוסקסואל. הוא היה הספורטאי הקנדי הראשון שיצא מהארון ביוזמתו. בעקבות ההודעה הוא הפסיד שישה חוזים גדולים כדובר, בטענה שהוא "הומוסקסואל יותר מידי חופשי".
טוקסברי הפך לתומך נלהב במאבק לזכויות הלהט"ב בקנדה ובעולם כולו.
ב-16 במאי 2003 הצטרף טוקסברי לוועד המנהל של האאוטגיימס העולמי הראשון שנערך במונטריאול ומונה לעוזר נשיא.
טוקסברי הגיש בתוכנית הטלוויזיה "How It's Made" במהלך העונה הראשונה שלה. בשנת 2006 פרסם את ספרו השני האוטוביוגרפי: "Inside Out: Straight Talk from a Gay Jock".
טוקסברי חבר בקרן לספורטאים הומולסביים.
ב-29 ביולי 2006, נחשפה הצהרת מונטריאול בטקס הפתיחה של טורניר האאוטגיימס העולמי הראשון כאשר במהלך הטקס הוא והטניסאית מרטינה נברטילובה קראו את הצהרת מונטריאול.
ב-30 בנובמבר 2006 שימש טוקסברי כראש טקס ההוקרה לראש הממשלה לשעבר של קנדה פול מרטין בוועידת המפלגה הליבראלית הדו שנתית במונטריאול.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) שימש טוקסברי כפרשן שחייה בשידורים של חברת CBC Sports ביחד עם סטיב ארמיטאג'.
תארים והישגים

בסך הכל שבר טוקסברי 7 שיאי עולם בבריכות קצרות, אחד במשחה ל-200 מטר גב ו-6 ב-100 מטר גב. הוא זכה ב-21 תוארי אליפות קנדיים (11 אישיים) ותואר אליפות אחד של ארצות הברית. הוא זכה ב-4 מדליות זהב במשחקי חבר העמים הבריטי וכן ב-7 מדליות (2 מזהב 5 מכסף) במשחקים הפאן פסיפיים.
בשנת 2000 זכה טוקסברי להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
טוקסברי זכה בתואר ספורטאי השנה בקנדה 4 פעמים בשנים 1987, 1988, 1992 ו-1993.
טוקסברי זכה להרשם על קיר התהילה של הספורטאים הקנדיים האולימפיים ועל קיר התהילה של הספורטאים הקנדיים.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב
נברטילובה וטוקסברי בטקס הפתיחה של אירוע האאוטגיימס העולמי הראשון שנערך במונטריאול, 2006
מגדל התקשורת של איסטנבול

| --- | --- |

המגדל, 2019
 מידע כללי
 סוג:  מגדל תקשורת
 כתובת:  Küçük Çamlıca 
 מיקום:  איסטנבול
 מדינה:  טורקיה
 בעלים:  משרד התחבורה והתשתיות הטורקי 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ספטמבר 2016 – ספטמבר 2020 (כ־4 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  ספטמבר 2020 
 חומרי בנייה:  בטון 
 אדריכל:  Melike Altinisik 
 מידות
 גובה:  369 מ' (1,211 רגל) מטר
 גובה מעל פני הים:  580 מ' 
 קומות:  49
 קואורדינטות:  41°00′59″N 29°03′56″E﻿ / ﻿41.016444444444°N 29.065472222222°E﻿ / 41.016444444444; 29.065472222222
 camlicakule.istanbul
  (למפת איסטנבול מוגדלת) מגדל התקשורת של איסטנבול(למפת איסטנבול רגילה) מגדל התקשורת של איסטנבול
 
מגדל התקשורת של איסטנבול (בטורקית: Küçük Çamlıca TV-Radyo Kulesi), הוא מגדל תקשורת עם תצפית ומסעדות ברובע אוסקודר שבאיסטנבול, טורקיה.
גובהו הכולל של המגדל הוא 369 מטר (1,211 רגל). גובה אנטנת הפלדה של המגדל הוא 168 מטר (551 רגל). עם גובה כולל של 587 מטרים מעל פני הים, הוא נושא את תואר המבנה הגבוה ביותר באיסטנבול ובאירופה. בנייתו החלה בסוף 2016 והסתיימה ארבע שנים מאוחר יותר בספטמבר 2020. עם זאת, הפרויקט אמור היה להיות להסתיים עד סוף 2019. הוא נחנך ב־29 במאי 2021.
בהצעה הראשונה שנערכה ב־31 בדצמבר 2014, נאמדה עלות הפרויקט ב־73.1 מיליון דולר. עם זאת, בשל דרישות הבניין המשתנות, הוגשו 3 הצעות חדשות, ועלות הפרויקט הסתכמה בסך של 121.7 מיליון דולר (381.8 מיליון לירות טורקיות).
עיצוב

המגדל תוכנן על ידי חברת Melike Altınışık אדריכלים (MAA), שהוקמה על ידי Melike Altınışık. הבניין עצמו הוא מבנה אחד המעוצב בהשראת פרח הצבעוני, סמל לטורקים בתקופת האימפריה העות'מאנית. הציר המרכזי של המגדל כולל את השורשים ואת גבעול הפרח. מרפסת התצפית ורצפות המסעדה מזכירות ניצן צבעוני שטרם פרח.
מעליות פנורמיות העולות מקומת הקרקע לקומה העליונה, ממוקמות משני צידי הבניין. מעליות אלו מסמלות את הבוספורוס הטורקי, המפריד ומחבר את יבשות אסיה ואירופה.
הערות שוליים

↑  Çamlıca TV Tower now open to visitors - Turkey News, Hürriyet Daily News (באנגלית)
מהפכות הצבע

מהפכות הצבע בשנות האלפיים
מהפכות הצבע או מהפכות הפרחים הם השמות שניתנו לשורה של תנועות קשורות ביניהן שהתפתחו במדינות שהיו שייכות בעבר לברית המועצות במרכז ובמזרח אירופה, ובמרכז אסיה.
המשתתפים במהפכות הצבע השתמשו בהתנגדות בלתי אלימה ברובה, כדי להפגין נגד ממשלות שהואשמו בשחיתות, סמכותניות וחוסר קשר עם העם, וכדי לקרוא לדמוקרטיה, לליברליזם ולעצמאות מדינית. 
במקרים רבים המפגינים אימצו צבע ספציפי או פרח כסמל שלהם. ארגונים לא ממשלתיים ובמיוחד ארגוני סטודנטים נטלו חלק חשוב בקיומן של הפעילויות ובארגון של התנגדות יצירתית ולא אלימה.
עד כה תנועות אלו הצליחו ביוגוסלביה (במיוחד בסרביה - מהפכת הבולדוזר בשנת 2000), בפיליפינים (מהפכת ESDA בשנת 2001), בגאורגיה (מהפכת הוורדים בשנת 2003), באוקראינה (המהפכה הכתומה בשנת 2004) ובקירגיזסטן (מהפכת הצבעונים בשנת 2005 - אף שהייתה מהפכה אלימה יותר מקודמותיה). בכל המקרים שלעיל, בחירות שנויות במחלוקת גררו אחריהן הפגנות רחוב מסיביות שהביאו להתפטרות או להדחה של מנהיגים שנתפסו על ידי יריביהם כמושחתים וסמכותניים.
ראו גם

אביב העמים
סתיו העמים
מבצע סנטינל

מבצע סנטינל (בצרפתית: Opération Sentinelle; מילולית: "מבצע זקיף") הוא מבצע צבאי צרפתי בו השתתפו 10,000 חיילים ו-4,700 שוטרים וז'נדרמים שנפרסו מאז פיגועי איל-דה-פראנס בינואר 2015 (אנ') שבוצעו על ידי אל-קאעדה בחצי האי ערב, במטרה להגן על "נקודות" השטח הנחשבות רגישות מפני טרור. המבצע תוגבר במהלך התקפות פריז בנובמבר 2015 כחלק ממצב חירום מתמשך בצרפת עקב המשך איומי הטרור והתקפות.
רקע

המבצע יצא לדרך לראשונה לאחר התקפות איל-דה-פראנס בינואר 2015 ותוגבר בעקבות ההתקפות בפריז בנובמבר 2015, התקפות שנטען כי בוצעו על ידי קבוצות האסלאם הקיצוני אל-קאעידה בחצי האי ערב והמדינה האסלאמית של עיראק והלבנט (ISIL). מספר התקפות אחרות התרחשו בצרפת מאז התקפות אלה.
מדינות אירופאיות אחרות פרסו גם חיילים להגנה על אזורים מסוימים עקב איומי טרור או פיגועים, כולל בבלגיה, איטליה ובריטניה.
התקפות נגד חיילים

לפחות בשש הזדמנויות הופעלו חיילים במבצע הארצי. חיילים שנפרסו תחת מבצע סנטינל ב-3 בפברואר 2017 חסמו תוקף במתקפת מצ'טה על הלובר בכניסה למוזיאון, שם לטענתו התכוון להשחית את האמנות בצבע ריסוס כמתקפה סמלית על צרפת; הוא תקף את החיילים המסיירים במצ'טה.
בפיגועי איל-דה-פראנס במרץ 2017, שני חיילים בשדה התעופה אורלי הרגו אדם שאמר "אני כאן למות למען אללה" בזמן שהוא הטיח לרצפה חבר אחר בצוות שלהם, חייל שהתוקף התכוון לגנוב את רובה הסער שלה.
ב-9 באוגוסט 2017 בלבלואה-פרט נפצעו שישה חיילים מגדוד הרגלים ה-35 בתאונת דריסת רכב שנהגו נמלט. החיילים לא הספיקו להשתמש בכלי הנשק שלהם כתגובה.
הערות שוליים

↑  Willsher, Kim (9 באוגוסט 2017). "French police search home of man suspected of driving into soldiers". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-10 באוגוסט 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  אהרון חליוה וגל פרל פינקל, דרוש משמר לאומי, מרכז דדו, 16 ביוני 2021.
↑  "Suspect in hit-and-run on French soldiers unknown to spy agencies: source". Business Insider. 10 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Patel-Carstairs, Sunita (9 באוגוסט 2017). "Man held after terror attack on French soldiers". Sky News. נבדק ב-9 באוגוסט 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Chrisafis, Angelique (15 באפריל 2016). "Thousands of troops on Paris streets but are they France's new Maginot line?". The Guardian. נבדק ב-14 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  McAuley, James (4 ביוני 2016). "In France, are soldiers outside the Eiffel Tower and the Louvre really worth it?". Washington Post. נבדק ב-14 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Belgium deploys army as Europe remains on high alert". France24. 17 בינואר 2015. אורכב מ-המקור ב-11 ביולי 2018. נבדק ב-19 באוגוסט 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Italy deploys soldiers to guard against terror attacks". Reuters. 18 בפברואר 2015. נבדק ב-23 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑    Gordon Rayner, ‏What is Operation Temperer: Theresa May becomes first PM to deploy up to 5,000 soldiers on streets, The Telegraph, 24 May 2017
↑  Rios, Michael (3 בפברואר 2017). "2017Louvre Museum attacker in life-threatening condition, French prosecutor says". PBS NewsHour. נבדק ב-14 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Last words of Paris attacker: I am here to die for Allah". CBC.
↑  "Militaires renversés à Levallois: un suspect interpellé". 9 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Militaires blessés à Levallois-Perret : le suspect identifié". 9 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Attaque contre des militaires à Levallois-Perret : Emmanuel Macron félicite les "forces de l'ordre qui ont appréhendé l'auteur de l'attaque"". 9 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
חיילים צרפתים בהפסקה ממשמרת סיור.