stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון האנטסמן
מועמדות לנשיאות ב-2012

שמו של האנטסמן הועלה מספר פעמים כמועמד פוטנציאלי של המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית ב-2012. ג'ון מקיין ציין את שמו במרץ 2009 כמועמד ראוי מטעם המפלגה.
באוגוסט 2010 הקימו קבוצה של אסטרטגים פוליטיים המקורבים להאנטסמן את "אופק חדש - הוועדה לפעילות פוליטית" ("New Horizon - Political Action Committee"). ארגון זה נועד לסייע לו להתמודד לנשיאות בעתיד, וישמש כפי הנראה מסגרת לפעילותו הפוליטית העתיד.
בריאיון לעיתון ניוזוויק שפורסם ב-1 בינואר 2011, אמר האנטסמן: "...אני באמת מרוכז בעבודתי הנוכחית... אבל אנחנו לא מבצעים עבודה אחת לנצח, ואני חושב שבעצמותינו בוער עוד ניסיון אחד אחרון". כשנשאל האם ירוץ לנשיאות ב-2012, הוא סירב להגיב.
ב-31 בינואר 2011 התפטר מתפקידו כשגריר ארצות הברית בסין, והודיע כי בכוונתו לשוב לארצות הברית עד חודש מאי 2011. גם בכירים במפלגה הדמוקרטית וגם מקורבים להאנטסמן אמרו כי סביר שהוא בודק את האפשרות להתמודד על המועמדות הרפובליקנית לנשיאות ב-2012.
במסיבת עיתונאים שקיימו הנשיאים אובמה וג'ינטאו בעת ביקורו של האחרון בוושינגטון, נשאל אובמה על האפשרות שהאנטסמן יתמודד מולו בעתיד. אובמה השיב: "השגריר האנטסמן עשה עבודה נפלאה כשגריר של ארצות הברית בסין. הוא דובר מנדרינית והוא הביא מיומנויות נפלאות לתפקיד, וגם התמדה וכישרון. העובדה שהוא בא ממפלגה שונה היא כוח, לא חולשה", והוסיף "אני בטוח שהעובדה שהוא עבד כל כך יפה אתי, תהיה נכס חשוב בכל בחירות מקדימות של הרפובליקנים".
ב-18 במאי 2011, פתח האנטסמן את מסע הבחירות שלו באורלנדו שבפלורידה. ב-21 ביוני 2011 הצטרף באופן רשמי למסע הבחירות של המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית ב-2012, בנאום שנשא בפארק החירות בניו ג'רזי, כשפסל החירות ברקע.
האנטסמן העדיף לוותר מראש על ההתמודדות באיווה ולהתמקד בפריימריז בניו המפשייר, שם השקיע את מרבית משאבי הקמפיין בתקווה שהישג שם יקפיץ אותו הלאה. אולם בהצבעה שנערכה ב-10 בינואר 2012 הוא הגיע רק למקום השלישי עם כ-17%, אחרי מיט רומני ורון פול, וב-16 בינואר 2012 הודיע על פרישתו מהמירוץ, ועל תמיכתו ברומני.
הוקרה

דוקטור לשם כבוד של  סנו קולג'  (2005), וסטימינסטר קולג', של אוניברסיטת יוטה (2010), אוניברסיטת פנסילבניה (2010),  אוניברסיטת ניו המפשייר דרום (2011), אוניברסיטת וושינגטון, אוניברסיטת אריזונה, אוניברסיטת מדינת יוטה, אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון
חבר באחוות "סיגמה חי
2000 - יקיר העיר גיומרי בארמניה
2024 - פרס תאודור הרצל של הקונגרס  היהודי העולמי
הערות שוליים

↑  Ferris-Rotman, Amie; Tamkin, Emily; Gramer, Robbie, "Trump's Man in Moscow", Foreign Policy, ‏March 14, 2018
↑  Dennis Romboy | Posted- Sept. 28, 2017 at 6:16 P.m, Full Senate confirms Jon Huntsman Jr. as U.S. ambassador to Russia, www.ksl.com (באנגלית)
↑  מנוסה, עשיר ורהוט - סיפור אהבה רפובליקני?, באתר ynet, 21 ביוני 2011
↑  Jon Huntsman quits Republican presidential race, endorses Mitt Romney, הוושינגטון פוסט, 16 בינואר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811571811205606  GND: 1192348737  ISNI: 0000 0000 5324 638X  LCCN: nr2005003312  VIAF: 46716687   WorldCat (עם VIAF): 46716687
גן המושבה

תבנית:פארק
שדרת הדקלים, 1939
שדרת הדקלים הישנה (מימין) ולצידה שדרת הדקלים החדשה (משמאל).
הגן כיום: הברכה הרדודה, הגשר ובימת המופעים.
גן המושבה, הידוע גם כגן העיר וגן הנדיב, בראשון לציון הוא הגן הוותיק והמרכזי בעיר. הגן ניטע ב-1883 והחל כחלקות חקלאיות, אך בהמשך הפך לפארק עירוני. ברבות השנים נבנו בשטחי הגן מבני ציבור שונים. הגן משתרע על שטח של 40 דונם בין רחוב הכרמל בדרום למדרחוב רוטשילד בצפון, ובין מדרחוב זד"ל במזרח לרחוב הרצל במערב.
היסטוריה > חלקות חקלאיות ושדה ניסויים

הגן ניטע ב-1883 ושימש בהתחלה כקרקע חקלאית בידי האיכרים. החלקות נמכרו לפקידי הברון רוטשילד ואלה הקימו שם תחנת ניסויים לבדיקת התאמת גידולים חקלאיים לקרקע במושבה הצעירה. לצד התחנה ניטע בגן פרדס. בקצה הצפון מזרחי של הגן מצויים באר "מצאנו מים" ומגדל המים הישן, שסיפקו מים לחלקות.
ב-1890 נטעה בגן שדרת הדקלים הקנריים המפורסמת. השדרה ניטעה לכבוד אורחים רבי מעלה ובין הנכבדים שביקרו בה נמנו בנימין זאב הרצל, ארתור ג'יימס בלפור וסר וינסטון צ'רצ'יל.
ב-1934 הוקמה בחלקו הצפוני-מזרחי של הגן פינת משחקים לילדים.
ב-5 באפריל 1936 הונחה בדרום הגן אבן פינה למוזיאון לזכרו של הברון רוטשילד, אך המוזיאון מעולם לא הוקם.
ב-1937 הוקם בחלקו הדרומי-מזרחי של הגן "בית מכבי", ששימש שנים רבות כאולם הספורט של מכבי ראשון לציון בכדוריד.
היסטוריה > גן ציבורי

ב-1939 הגיעה המועצה להסכם עם פיק"א על העברת הפרדס לבעלות המועצה. ההסכם איפשר את עקירת הפרדס ב-1940 והפיכתו לגן ציבורי.
בשנים 1946 –1947 עוצב הגן מחדש כגן אנגלי בתכנונו של אדריכל הנוף יחיאל סגל. המשך העבודה והתכנון הופקדו בידי אדריכל הנוף צבי מילר. בשנת 1950 הסתיימו עבודות הנוף בגן, במסגרתן נחפר אגם מלאכותי בחלקו הצפון-מערבי, ניטעה שדירת עצים להפרדת הגן מרחוב הרצל; נשתלו מדשאות וניטעו עצי וושינגטוניה בחלקו הדרום-מערבי, בניסיון לטשטש את צורת הצלב שיצרו שדרות הדקלים.
ברחבי הגן פוזרו ברבות השנים כלובי חיות ובהם בין היתר איילים, קופים, בבונים, פסיונים, טווסים ועבדקן הרעמה. מרבית הכלובים הועברו בסוף שנות ה-80 לחי-כיף שבמערב ראשון. נוסף לפינת החי כלל הגן בשנות ה-80 מתקני שעשועים לילדים ואמפי-פארק טבעי.
בגן התגורר עד למותו מוישה דודל, דמות מיוחדת בהווי של "ראשון הוותיקה". פסל בדמותו הוצב בסמוך לבאר ולמגדל המים שבקצה הגן.
היסטוריה > תכנון חדש ושיפוצים

בשנים 1996 –1997 עוצב הגן מחדש על פי תוכנית של אדריכל הנוף משה בירקנטל. עלות הפרויקט עמדה על כ-7.3 מיליון ש"ח. שדירת העצים שהפרידה בין הגן לרחוב הרצל, גבולו המערבי של הגן, נעקרה, ומפלס הקרקע הוגבה למפלס הרחוב. שערי הגן עוצבו כשערי הפרדס הישן שהיה במקום. האגם נהרס לטובת בריכת מים רדודה עם מזרקות וגשר ממעל. בבריכה ברווזים ובסביבתה מצויות עשרות יונים הבאות לאכול ואף תרנגולות. מדרום לבריכה רחבה ובימת מופעים מקורה ("הפגודה") הפונה אל עבר המדשאה הגדולה.
שדירת הדקלים שופצה ומשני צידיה ניטעו דקלים חדשים, כאשר ביניהם לבין הדקלים הישנים מפרידות שתי אמות מים מלאכותיות ובהן מזרקות, זכר לתעלות ההשקיה שהעבירו מים לחלקות החקלאיות שהיו במקום. השדרה משתרעת מהמדרחוב בצפון עד לרחוב הכרמל בדרום וממנה יש מבט על המבנה האדום של היקב העתיק.
בדרום הגן פינות משחקים לילדים ובצפון סככה מקורה עם שולחנות למשחקי שחמט, דומינו, דמקה וקלפים. ליד הסככה הוקמה ב-1996 אנדרטה לזכר 25 בני ראשון שנהרגו בהפצצות חיל האוויר המצרי על המושבה במלחמת העצמאות. ב-22 במאי 2002 התפוצץ ליד הסככה מחבל מתאבד פלסטיני בן 16 ורצח שני ישראלים.
בחלק המזרחי של הגן מדשאות, פינת משחקים לילדים, עצים רבים, ספסלים וכן מגדל המים הישן (בצפון).
במסגרת "פרויקט זד"ל" נהרס בשנות ה-90 של המאה ה-20 "בית מכבי הישן" (אולם הספורט) ושונו פניו של רחוב זד"ל. בשטחו של האולם נבנה בית העירייה החדש, שאוכלס לבסוף בשנת 2005. לצד הבניין כיכר רחבה שפונה אל הגן ומתחברת לשדרת הדקלים. רחוב זד"ל, גבולו המזרחי של הגן, הפך למדרחוב, כשמפלס הכביש הורד אל מתחת לפני הקרקע. בית העם שופץ והושב לו מראהו המקורי. שאר המבנים ברחוב נהרסו. צידו המערבי של הרחוב נותר פתוח לגן ובצידו המזרחי הוקמו שני בניינים המערבים שימושי מסחר, משרדים ומרכז דיור מוגן לקשישים. לאורך המדרחוב בנק, חנויות ובית קפה. מגרש המיני גולף ומגרש ההחלקה לגלגיליות שבקצהו הדרומי-מערבי של הגן נסגרו ונהרסו.
בשנת 2012 הוקמה פינת חי לציפורים על חלק משטחו של הקצה הדרומי-מערבי. שאר השטח שוקם במהלך 2013–2014, נסללו בו מחדש שבילים, נשתלו מדשאות והוקמה מזרקה עם אורות צבעוניים.
היסטוריה > מותה של שדרת הדקלים

ב-2015 ניזוקה קשות שדרת הדקלים המפורסמת של גן המושבה ועשרות עצים מתו מפגיעת חדקונית הדקל האדומה. כתוצאה מכך בנובמבר 2015 נאלצה עיריית ראשון לציון לכרות את הדקלים המתים מחשש שיקרסו וייפלו על המבלים בגן. במאי 2016 החלה העירייה בנטיעת 150 דקלים חדשים במטרה לשחזר את השדרה. במהלך נטיעת הדקלים החדשים שופרו התשתיות בשדרה, הותקנו 60 עמודי תאורה חדשים וכן מצלמות אבטחה.
גלריה

מבט מכיוון מדרחוב זד"ל
פינת משחקים בדרום-מערב הגן
מגדל המים הישן
אנדרטה לזכר נרצחי ההפצצה המצרית
המזרקה הישנה במדרחוב שאינה קיימת עוד
(לצפייה הזז עם העכבר את סרגל הגלילה בתחתית התמונה)
לקריאה נוספת

יונה שפירא (אוצרת), רוח בשדרה: 120 שנה לשדרת הדקלים, גן המושבה ראשון-לציון, קטלוג תערוכה. מוזיאון ראשון-לציון, ינואר 2010.
מבקר העירייה, דוח שנתי 18 לשנת 1997, ראשון לציון: תמוז התשנ"ח – יולי 1998. פרק ו' – "פרויקט גן העיר – דוח מסכם", "חשבון סופי של פרויקט גן-העיר", עמ' 299–347. ISSN 0793-3673
הערות שוליים

↑  דוב חביב לובמן וזרובבל חביב, קורות ראשון-לציון, ראשון לציון: תשל"א – 1971, עמ' 163–165.
↑  דוב חביב לובמן וזרובבל חביב, קורות ראשון-לציון, ראשון לציון: תשל"א – 1971, עמ' 174.
↑  גן המושבה, פרדס המושבה, באתר מוזיאון ראשון-לציון.
↑  על ההחלטה להנציחו: ורד עוזיאל, ראשל"צ: מוכר העיתונים המיתולוגי יונצח בפסל, באתר nrg‏, 4 באוגוסט 2009.
↑  מבקר העירייה, דוח שנתי 18 לשנת 1997, ראשון לציון: יולי 1998, עמ' 318.
↑  אלי סניור, 2 הרוגים וכ-40 פצועים בראשון לציון, באתר ynet, 23 במאי 2002.
↑  גיא נרדי, השדרה המפורסמת של ראשל"צ מתה: החדקונית הרגה את הדקלים, באתר Xnet‏, 30 בנובמבר 2015
↑  משמרים את ההיסטוריה של ראשון לציון, אתר עיריית ראשון לציון, מאי 2016.
↑  שופרה התאורה בשדרת הדקלים אתר עיריית ראשון לציון, נובמבר 2017.
שדרת הד
קלים בת 125 השנים היא הסמל המזוהה ביותר של גן המושבה. תמונה מ-2013.
הצטלבות שדרת הדקלים הישנה עם החדשה, ורחבת בית העירייה החדש, 2009
חנה לוין

חנה לוין (16 בדצמבר 1897– 26 במרץ 1985) הייתה פוליטיקאית ישראלית, שכיהנה כראש עיריית ראשון לציון בשנים 1956–1960, והייתה האישה הראשונה בישראל שנבחרה לראשות עירייה, והיחידה שנבחרה לתפקיד זה עד שנת 1998. שירתה בחיל העזר לנשים של הצבא הבריטי ונשאה את פנקס השירות מס' 1 של חיל הנשים בצה"ל. שירתה כקצינת גיוס ראשית של חיילות לשירות חיל הנשים וב-1950 השתחררה בדרגת רב-סרן. מילאה שורה של תפקידי ציבור בויצו.
ביוגרפיה

חנה לוין נולדה ברומני, פלך פולטבה ברוסיה ב-16 בדצמבר 1897 (כ' בכסלו תרנ"ח), לאריה כהן מביאליסטוק ולאלקה (לקה) למשפחת ריבלין, יוצאי שקלוב. לוין התחנכה בגימנסיה ברוסיה ולמדה לנגן בפסנתר בקונסרבטוריון למוזיקה באודסה. עוד בילדותה נהגה להאזין להרצאות בנושא ארץ ישראל שנשא אחיה באוזני בני הנוער ברוסיה וחלמה לעלות לארץ. ב-30 בדצמבר 1923 עלתה ארצה עם הוריה והיא בת 26. המשפחה התיישבה בחדרה. בשנת 1924 נישאה למיכאל לוין, לימים ראש מועצת ראשון לציון (1936–1939).
לפי אליהו הכהן, היא זו שהזמינה מיעקב פיכמן את השיר "אגדה" (על שפת ים כנרת).
חנה ומיכאל לוין היו חשוכי ילדים ולאחר פטירתו של מיכאל קיימה לוין עד שנותיה האחרונות מפגשי זיכרון לבעלה.
חנה לוין נפטרה במרץ 1985.
על שמה ועל שם בעלה נקרא רחוב בעיר.
פעילותה בהנהלת ויצו

בשנת 1925 החלה את פועלה הציבורי בוויצו וכיהנה עשרות שנים כיושבת ראש ויצו בראשון לציון, כיושבת ראש הנהלת ויצו בארץ וכחברה בהנהלת ויצו העולמית. במסגרת פעילותה בוויצו הקדישה מאמצים מיוחדים לטיפול בקליטתם של עולים ועולות חדשים. היא דאגה לקצר עבורם הליכים ביורוקרטיים ולסייע להם במציאת מקורות תעסוקה ופרנסה. בכספה הפרטי הקימה קרן להלוואות לעולים חדשים וחתמה על ערבויות אישיות במטרה לסייע להם בתהליך קליטתם בארץ. במשך כל אותן שנים נהגה להגיע בעצמה אל ריכוזי העולים בארץ. ביתה נודע כ"בית פתוח" לכל חוגי האוכלוסייה; עולים חדשים כוותיקים.
באחד הראיונות שנתנה לידיעון ראשון לציון בעת כהונתה כראש העיר, סיפרה על ימי פעילותה בוויצו:
אינני נוהגת בתקיפות בבני אדם. אני מעדיפה שישמעו לי בלי שאפעיל סמכויות שלטון. איני דורשת מזולתי את אשר איני מקיימת בעצמי. בעבודתי בוויצו, למשל, אני מטילה על עצמי תחילה תפקיד מסוים, ורק לאחר מכן אני מבקשת מאת החברות לעזור לי ולהירתם אף הן לעול. הן תמיד נענות לי.
שירותה בצבא הבריטי ובצה"ל

בשנת 1942, ימי מלחמת העולם השנייה, התגייסה לוין לשורות הצבא הבריטי ונמנתה עם חמישים המתגייסות הראשונות ל-ATS, חיל העזר הבריטי, בו שירתה עד תום המלחמה בארץ ישראל ובמצרים. במהלך שירותה הקדישה את רוב זמנה לטיפול בחיילות העבריות וזכתה לכינוי "אם החיילות העבריות" או "אם החיילות הארצישראליות". בשנת 1945 סיימה את שירותה בדרגת לוטננט (סגן), והוסיפה לתרום לשיקום חיילות וחיילים משוחררים במסגרת לשכת השחרור שהוקמה על ידי הסוכנות היהודית והוועד הלאומי. בזכות פעילות זו, במסגרת המאבק באויב הנאצי זכתה בעיטור "גור אריה". העיטור, שניתן לה על ידי איגוד החיילים המשוחררים מכל הצבאות שנלחמו בנאצים הוענק לה על ידי רב-אלוף חיים לסקוב, שכיהן אז כיושב ראש האיגוד.
עם ההכרזה על הקמת מדינת ישראל התגייסה לצה"ל והיא כבת 50 ונשאה את פנקס השירות מספר 1 של חיל הנשים. בימי מלחמת העצמאות שימשה כקצינת גיוס ראשית לחיל נשים. לאחר המלחמה שירתה כקצינת מטה כללי הממונה על קציני העיר בישראל. לוין הקימה בתי תרבות ובידור לרווחת החיילים והחיילות באחד מבסיסי האימונים של הצבא ובסיס זה שימש דגם שלפיו נבנו מוסדות נוספים בצה"ל. גם לאחר שסיימה את שירותה הסדיר, המשיכה לפעול למען החיילים המשוחררים, ובייחוד לשיקומם של נפגעי הקרבות במסגרת תפקידה במזכירות איתור החיילים המשוחררים וחברת ההנהלה של הוועד הארצי למען החייל, מטעמו טיפלה בהיאחזויות הנח"ל עם דגש מיוחד על שיפור תנאי השירות של החיילים והחיילות. במשך השנים עברה מהיאחזות להיאחזות, דאגה לשיפור המזון המוגש לחיילים ואף גייסה את עזרת ויצו לשם כך. במשך עשרות שנים הרצתה בהתנדבות לפני מתגייסים על החשיבות שבשירות משמעותי. לימים זכתה בתואר "עמית כבוד" של האגודה למען החייל.
הראשונה כראש עירייה

שש פעמים נבחרה לוין לתפקיד חברת מועצת העיר ראשון לציון. בסוף שנות השלושים שימשה כראש מחלקת החינוך של המועצה המקומית ופעלה למען פיתוח מוסדות החינוך ותחזוק המועדונים לנוער. בנוסף לחינוך החזיקה את תיקי הבריאות והרווחה.
ב-22 באוקטובר 1956, נבחרה לוין מטעם הציונים הכלליים לתפקיד ראש עיריית ראשון לציון, לאחר שראש העירייה הקודם גרשון מן התפטר מתפקידו, ולוין נבחרה לתפקיד בהצבעת המועצה, ובכך לראשונה בתולדות מדינת ישראל, נבחרה אישה לראשות עירייה.
לוין סברה כי נשים בישראל יכולות לתפוס עמדות סמכות וכוח בחברה הישראלית. במקביל לתפקיד הציבורי, המשיכה למלא את התפקידים המסורתיים של נשים בבית; בישול וניקיון. בראיון שנתנה בערב בחירתה לתפקיד אמרה:
עד יום היבחרי כראש העירייה, הייתי עסוקה בישיבות, דיונים ומועצות לאין מספר, ועם זאת ניהלתי את משק ביתי בעצמי, ערכתי את הקניות, בישלתי ואפיתי. העוזרת הייתה באה אליי רק פעם בשבוע, יום שישי הוקדש לענייני הבית בלבד, ומה שלא הספקתי לעשות ביום, הייתי עושה בערב. מנוחה? לזאת שמורה לי השבת. ברם, חוששתני שמעתה ואילך יהא עליי להגביר את קצב עבודתי על חשבון עבודת הבית, או על חשבון שעות השינה.
בתקופת כהונתה כראש העירייה נסלל הכביש המחבר את העיר לחוף הים, במטרה לפתח את אזורי החולות של העיר. הוקם השירות הפסיכולוגי העירוני, נפתחו מועדוני הנוער הראשונים במושבה, הוקם קונסרבטוריון עירוני ללימודי נגינה והוקצתה קרקע להקמת בית אבות לגמלאי צה"ל וליוצאי הצבא הבריטי והבריגדה. לוין יזמה את "מפעל ההזנה" בראשון לציון שכלל הגשת כוס קקאו לילדי בתי הספר, מתוך ההנחה כי ילדים רבים בעיר אינם ניזונים כראוי, ולכן פחות פנויים ללמידה. במהלך כהונתה העמידה בראש סדרי העדיפויות את נושא החינוך. הקצתה כספים רבים בעבור מלגות לתלמידים ולסטודנטים נזקקים ותרמה סכום כסף גדול להקמת בית ויצו בראשון לציון המשמש עד היום כמועדון לילדים וקרוי על שמם של חנה ומיכאל לוין.
פעילות ציבורית

לאחר כהונתה כראש העיר ראשון לציון המשיכה בפועלה בוויצו, שימשה כיו"ר האיגוד הסוציאלי, כחברת המועצה הארצית של הג"א וחברת המועצה לענייני דמוגרפיה. בשנת 1984, נבחרה להדליק משואה בטקס הממלכתי בפתיחת חגיגות העצמאות ה-36 למדינת ישראל, בהר הרצל בירושלים, כאות הוקרה על פעילותה הציבורית והאישית הענפה. במהלך כל השנים סירבה בעקביות ובתקיפות לקבל כספי ציבור, אף לא כהחזר הוצאות אותן הוציאה מכיסה הפרטי.
הערות שוליים

1 2 3 4  אסי, תמר, "גברתי, ראש העיר", תיק חנה לוין, מוזיאון ראשון לציון
↑  השיר "אגדה"
1 2  הארכיון הציוני המרכזי, 27 באוגוסט 2004
↑  אלבום המשפחות, אתר מוזיאון עיריית ראשון לציון
חנה לוין, דוד בן-גוריון, משה דיין ושמעון פרס בתערוכה הצבא בבית דגן, 1957
ציור קיר לזכרה של חנה לוין בבית נשים בראשון לציון
אנדריי גורבונוב

אנדריי אלכסנדרוביץ' גורבונוב (בבלארוסית: Андрэй Аляксандравіч Гарбуноў; נולד ב-29 במאי 1983) הוא כדורגלן עבר בלארוסי ששיחק בעמדת השוער.
קריירת מועדונים

גורבונוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של דניפר מוהילב. בשנת 2000 הושאל לוויינו ועונה לאחר מכן לספרטק שקלוב. מחזרתו בעונת 2002 גורבונוב שימש כשוער שני, עד שבעונת 2006 הפך לשוער הראשון של הקבוצה.
לפני עונת 2008 גורבונוב חתם בדינמו מינסק. במינסק, מעמדו של גורבונוב לא היה יציב וביוני 2011 גורבונוב חתם בניימן הורדנה.
בינואר 2012 גורבונוב חתם בבאטה בוריסוב. בבוריסוב, גורבונוב הפך לשוער הראשון של הקבוצה. בסיום העונה, גורבונוב נבחר לכדורגלן העונה בבלארוס. בינואר 2014 באטה צירפה לשירותיה את השוער סרגיי צ'רניק, ולגורבונוב נמסר כי הוא לא חלק מהתוכניות של הקבוצה. ב-1 באפריל 2014 שוחרר רשמית מהמועדון והפך לשחקן חופשי.
ביולי 2014 גורבונוב חתם באטרומיטוס מליגת העל היוונית. גורבונוב התחיל כשוער שני, עד שבדצמבר 2014 הפך לשוער הראשון. במהלך עונת 2015/2016, גורבונוב איבד את מקומו בהרכב של אטרומיטוס, אך חזר אליו עונה לאחר מכן. ב-17 במאי 2017 פורסם כי גורבונוב יעזוב את קבוצה בסיום העונה.
את עונת 2017/2018 גורבונוב התחיל ללא קבוצה ובינואר 2018 חזר לקדנציה שנייה בדינמו מינסק.
בינואר 2021, גורבונוב הודיעעל פרישה מכדורגל.
קריירת מועדונים > קריירה בינלאומית

במרץ 2015 גורבונוב זומן לראשונה לסגל נבחרת בלארוס. ב-30 במרץ 2015 גורבונוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד גבון.
תארים

ליגת העל הבלארוסית: 2012, 2013
הסופר קאפ הבלארוסי: 2013
כדורגלן העונה בבלארוס: 2012
גמלא (שמורת טבע)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שמורת טבע
 תאריך הכרזה:  9 בינואר 2003
 נתונים ומידות
 שטח:  8.38 קמ"ר
 מאפיינים עיקריים:  בשמורה נמצאים: מפל האיתן הגבוה בארץ  מושבת קינון של נשרים הגדולה ביותר בישראל  שדה דולמנים שבו כ-700 דולמנים
 צומח:  ראו בערך
 בעלי חיים:  ראו בערך
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  מחוז הצפון 
 קואורדינטות:  32°54′10″N 35°44′26″E﻿ / ﻿32.902777777778°N 35.740555555556°E﻿ / 32.902777777778; 35.740555555556
 אתרים בפארק:  גמלא העתיקה
 שמורת טבע גמלא, באתר רשות הטבע והגנים
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) שמורת טבע גמלא(למפת הגליל העליון רגילה) שמורת טבע גמלא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת טבע גמלא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת טבע גמלא
 
כלוב האיקלום של הנשרים על שפת המצוק
תצפית על תהום בגמלא. גודל האנשים מדגיש את העומק של התהום.
מבט מתוך מצפור הנשרים
שְׁמוּרַת גַּמְלָא היא שמורת טבע ואתר ארכאולוגי במרכז רמת הגולן, כ-20 קילומטרים דרומית לקצרין. השמורה הוכרזה ב-9 בינואר 2003. שטחה הוא 8,380 דונם. השמורה נגישה לכיסאות גלגלים ולמתניידים בעלי צרכים מיוחדים.
השמורה

בשמורת הטבע שני נחלים: נחל דליות ונחל גמלא, שלאורכו שוכן המפל האיתן הגבוה ביותר בארץ ישראל, מפל גמלא (51 מטרים גובהו). עוד נמצאים בשמורה שדה דולמנים שבו כ-700 דולמנים, מושבת הקינון הגדולה ביותר בישראל של נשרים. החל משנת 1994 מתקיים במקום סקר על האוכלוסייה, כולל תצפיות קבועות על הקינון. המטרה היא למנוע את הכחדת האוכלוסייה על ידי איתור בזמן של בעיות באוכלוסייה.
בנוסף קיים במקום מגוון של בעלי חיים כגון צבי ארץ ישראלי, יעל נובי, תנים, דרבנים, חולדים, שועלים, זאבים, קרקלים ועוד. במקום מקננים עופות דורסים נוספים הכוללים רחם, חיוויאי, עקב עיטי ועיט ניצי. הצמחייה כוללת עצי אלון התבור, אלה אטלנטית עוזרר קוצני, שיזף מצוי, כליל החורש ועוד.
בשמורה שרידיה המשוחזרים בחלקם של העיר העתיקה גמלא, שחרבה בזמן המרד הגדול של יהודי ארץ ישראל נגד שלטון האימפריה הרומית בסוף ימי הבית השני. בשמורה נמצא גם אתר הנצחה למתיישבי רמת הגולן שנפלו במערכות ישראל ובפעולות איבה. כמו כן, נמצאים בשמורה שרידי הכפר העתיק דיר קרוח, שתחילתו בתקופה הביזנטית.
על שפת המצוק המשקיף על נחל גמלא נמצא מבנה "מצפור הנשרים" המאפשר תצפית נוחה על אוכלוסיית הנשרים והעופות הדורסים. על תקרת המבנה דגמים של עופות דורסים כפי שהם נראים ממבט מלמטה; מטרת הדגמים היא להקל על זיהוי העופות הדורסים. המבנה שוקם לזכרה של ארנה אשד, שהייתה חוקרת נשרים ואקולוגית השמורה.
ב-27 במאי 2010 בלילה פרצה בשמורה שרפה גדולה, שפגעה קשות בצומח ובחי בשמורה. אנשי רשות שמורות הטבע והגנים הספיקו לחלץ חלק גדול מהנשרים לפני התפשטות השרפה, ובכך מנעו פגיעה קשה באוכלוסיית הנשרים במקום. השרפה פרצה מנפילת פגז בשטח אש בסמוך לשמורה, בזמן אימון של צה"ל. השרפה כילתה כ-20 אלף דונמים של חורש.
פעילות לשיקום אוכלוסיית הנשרים

ביוני 2007 הורעלה אוכלוסיית הנשרים המקננת במצוק. בעקבות כך הועברו שבעה גוזלים לגידול בחי בר בכרמל. לאחר שהגוזלים התאוששו, הם הוחזרו לכלוב אקלום במקום.
בשנת 2008 הופעלה במקום תוכנית שמטרתה לשקם את אוכלוסיית הנשרים. ביצי הנשרים מוצאות מהקן ומועברות לגן החיות התנ"כי בירושלים להמשך דגירה, לאחר מכן מוחזרים הגוזלים לכלוב האקלום השוכן על שפת המצוק, ומאפשר את קרבת הגוזלים לאוכלוסיית הנשרים במקום. כשהגוזלים מגיעים לבגרות הם משוחררים לטבע.
לקריאה נוספת

עפר בהט, ליאורה בהט, גמלא טבע ונוף, הוצאת משרד הביטחון, 1991
הערות שוליים

↑  שמורת גמלא באתר טבע ונופים בישראל
↑  חגי עינב, נזקים כבדים לשמורת גמלא, המצפור לא נשרף, באתר ynet, 27 במאי 2010
תצפית על שמורת גמלא מגמלא העתיקה. מימין נחל דליות, במרכז נקודת התצפית משביל הנשרים, משמאל נחל גמלא
|  שמורות טבע בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן | אירוס הביצות נוב • אלי על • בריכת בראון • גמלא • הר אביטל • הר חרמון • הר חרמונית • הר פרס • הר שיפון • יער אודם • יער יהודיה • נחל גילבון • נחל משושים • נחל הבניאס • מג'רסה • סוסיתא |  |
| צפון | אבוקה • אלון • אלונה • אלוני אבא • אלוני בית קשת • נחל בית העמק • בריכת פסוטה • אלוני ברעם • אלוני יצחק • בוריקה • גאון הירדן •  החולה • הר ארבל • הר חורשן • הר יונה • הר מירון • הר שכניה • חוטם הכרמל • חוף דור-הבונים • חורבת קרתא • חורשת טל • חי-בר כרמל • מערת פער •  נחל בזק • נחל בצת • נחל דישון • נחל הקיבוצים • נחל כזיב • נחל מערות • נחל עמוד • נחל ראש פינה • נחל שניר • נחל שרך • נחל תבור • נחל תות • נחל עיון • עין אפק • עין ארובות • עין נוטרה • עין נימפית • עין תאו • פארק הכרמל • ראש הנקרה • רמות מנשה • תל דן • תל אנפה • תל סהרון • תל שמרון |  |
| מרכז | ביצת זיתא • בני ציון (חרוצים) • בריכת דורה • בריכת יער • גבעת האירוסים • גדור • געש • האירוסים • הדסים • המסרק • חולות ניצנים • מבוא אשדוד • חורבת מדרס • חורבת סעדים • מערת אבשלום • מערת התאומים • נאות קדומים • נחל דולב • נחל כפירה • נחל פולג • נחל קטלב • נחל שורק • נחל התנינים • עינות גיבתון • שער פולג |  |
| יהודה | אלוני שמואל • אל כנוב • הר הטייסים • ואדי מכוך • נחל אוג • נחל בזק עילי • נחל פרת • עינות צוקים • קנה וסמר |  |
| השומרון | הר כביר • יער אום צפא • יער ריחן • נבי רביח • נחל פצאל • נחל קנה • עינות זרקא • רכס טמון • ביצת ואדי מלחה • בור הציפורים • נחל שילה עילי |  |
| הנגב | בקעת תמנע • בתרונות רוחמה • גבעות להב • הבשור • המכתש הגדול • המכתש הקטן • הר הנגב • הר חירן • הר עמשא • הרי אילת • חולות משאבים • חולות סמר • חוף האלמוגים • חי-בר יטבתה • מכתשים בנגב • מצוק הצינים • נחל גרר • נחל ערוגות • נחל עשוש • נחל צין • עין גדי • ערבת עברונה • פארק הלס • פורה |  |
| שמורות ימיות | איי חוף ראש הנקרה • ים ראש הנקרה-אכזיב • שקמונה • ים ראש הכרמל • ים דור-הבונים • ים שקמה • איי חוף דור-מעגן מיכאל • ים גדור • ים האלמוגים • חוף האלמוגים • הים הדרומי • הפרעת פלמחים |  |
יחסי אפגניסטן–דנמרק

| יחסי אפגניסטן–דנמרק |
| --- | --- |
אפגניסטן: דנמרק


אפגניסטן: דנמרק
שטח (בקילומטר רבוע)
652,230: 43,094
אוכלוסייה
43,348,339: 5,992,181
תמ"ג (במיליוני דולרים)
14,502: 404,199
תמ"ג לנפש (בדולרים)
335: 67,454
משטר
אמירות איסלאמית: מונרכיה חוקתית

יחסי אפגניסטן–דנמרק הם יחסי החוץ בין אפגניסטן לדנמרק. אפגניסטן מיוצגת בדנמרק, באמצעות שגרירותה באוסלו, נורווגיה. עד אוגוסט 2021 דנמרק החזיקה באפגניסטן שגרירות בקאבול אך כיום אין נציגות רשמית דנית במדינה. דנמרק מחזיקה 760 חיילים באפגניסטן, המרוכזים במחוז הלמנד. היחסים בין המדינות ידידותיים. בדנמרק מתגוררים כ-9,578 אפגנים.
יחסים דיפלומטיים כוננו בשנת 1947. ב-24 במאי 1967 נחתם הסכם שירות אווירי בקאבול. ב-2 במרץ 1979 נחתם הסכם על הלוואה דנית לאפגניסטן.
הצבא הדני באפגניסטן

מאז 2001, הצבא הדני המלכותי מעורב במלחמה באפגניסטן כחלק מ-ISAF. הצבא הדני המלכותי יחד עם הצבא הבריטי היו מעורבים בעימותים עם הטליבאן במחוז הלמנד. לדנמרק מחזיקה שניים ממטוסי ה-F16 שלהם בבסיס האוויר של מאנאס, קירגיזסטן כדי לתמוך בכוחותיהם באפגניסטן.
סיוע

הוועדה הדנית לעזרה לפליטים אפגנים היא ארגון הפועל באפגניסטן. הארגון הוקם כדי לתמוך באפגנים, שנמלטו לפקיסטן ואיראן. הסיוע הדני באפגניסטן מסתכם בכל שנה ב-80 מיליון דולר. מאז נפילת הטליבאן בשנת 2001, דנמרק תמכה באפגניסטן בחינוך ובדמוקרטיזציה. בשנת 2005 אישר הפולקטינג 670 מיליון קרונה דנית לבנייה מחדש של אפגניסטן.
במהלך ביקור באפגניסטן בנובמבר 2012, הצהיר השר הדני לשיתוף פעולה בפיתוח, כריסטיאן פריס באך, כי ממשלתו התחייבה בסך 100 מיליון דולר במהלך חמש השנים הבאות.
ביקורים רמי דרג

ב-28 בינואר 2006 ביקר הנשיא האפגני חאמיד כרזאי את אנדרס פוג ראסמוסן במרינבורג, מעון הקיץ של ראש ממשלת דנמרק. בספטמבר 2009 ביקר ראש ממשלת דנמרק אנדרס פוג ראסמוסן במחנה בסטיון. ב-23 ביוני 2010 ביקר באפגניסטן ראש ממשלת דנמרק לארס לקה ראסמוסן, שם נפגש עם חמיד קרזאי. ב-10 בינואר 2011, שר החוץ האפגני זלמאי ראסול ביקר בדנמרק כדי לדון ביחסים הדו צדדיים.