stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החי בים התיכון
החי בים התיכון > נבוביים בים התיכון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ראו גם

החי במפרץ אילת
החי בכנרת
הערות שוליים

↑  ננסות (Nanism) בדגי מולית אדומה בדרום-מזרח הים התיכון
↑  "IUCN Guidelines for the Prevention of Biodiversity Loss Caused by Alien Invasive Species" (PDF). International Union for Conservation of Nature. 2000. נבדק ב-2009-08-11.
↑  Galil, B.S. and Zenetos, A. (2002). A sea change: exotics in the eastern Mediterranean Sea, in: Leppäkoski, E. et al. (2002). Invasive aquatic species of Europe: distribution, impacts and management. pp. 325-336.‏
↑  מצרים תחפור תעלת סואץ חדשה בעלות של 4 מיליארד דולר, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2014
↑  צפריר רינת, בתוך שני עשורים: המינים הפולשים השתלטו על הדגה, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2012
↑  אילנה קוריאל, "דג נסראללה" מגיע פחות, הים התיכון מתחמם, באתר ynet, 19 בפברואר 2019
| החי בארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| קבוצות טקסנומיות | יונקים • זוחלים (נחשים ארסיים) • עופות • דו-חיים • חרקים (פרפרים, דבורים, נמלים) • רכיכות לא ימיות • עקרבים |  |
| קבוצות לא טקסנומיות | החי בים התיכון • החי במפרץ אילת • החי בכנרת • חולייתנים בעלי דם קר של מים מתוקים • בעלי חיים שנכחדו • בעלי חיים אנדמיים • בעלי חיים פולשים • בעלי חיים בתנ"ך |  |
| אירועים ותופעות | חזירי הבר בחיפה • היעלים במצפה רמון • הכרישים בחדרה • אסון העטלפים בחדרה • רותי (צבועה) • חומיבבה (נמרה) |  |
| מוסדות ומפגש עם האדם | חקר החי • צפרות • רשות הטבע והגנים • חי-בר • החברה להגנת הטבע • אגודת חובבי הפרפרים בישראל • בית החולים לחיות בר • למען חיות הבר • המרכז הארצי להצלת צבי ים • חוות בולוטין • עמותת ע.ט.ל.ף • עמותת כרישים בישראל |  |
מולית אדומה - מין דוגמה לתופעת ננסות מזרח ים תיכונית
צדפים בחוף פלמחים
תעלת סואץ, האחראית על ה"הגירה לספסית"
טריגון נקוד הוא אחד המינים שעברו דרך תעלת סואץ והתבססו במזרח אגן הים התיכון.
דיג בים התיכון
דקר הסלעים מהנחשקים ביותר כדגי מאכל, בסכנת הכחדה
שלט של רשות הטבע והגנים האוסר על דיג
שמורת ים ראש הנקרה-אכזיב
בפאתי ערי המדינה הפיניקיות צור וצידון התגלו ערימות ענקיות המכילות קונכיות שבורות ומרוסקות של ארגמון קהה קוצים וארגמון חד קוצים לשם ייצור ארגמן
חברי קיבוץ נווה ים ושלל סרדינים, 1945
עבשן קטלני
כלב ים נזירי מצוי
צב ים ירוק
כריש סנפירתן
פטישן כד-חרטום
עמלץ כחול
גלדן שחור-פה
אגפית משוישת
טריגון נקוד
סרגוס הפסים
אובלד שחור-זנב
אופון זהוב-פס
דקר המכמורת
אספירנה פסוסה
חלילון חלק
טווסון ים-תיכוני
טורפן פוטה
ניבן שינני
סוסון ים ים תיכוני
קרנון טווסי, חיפה, ישראל
שטח-ראש הודי
שפמית ארסית
סלען זיפי
לוליגו שקוף
Bryce

| --- | --- |
 מפתח:  Daz 3D
 גרסה אחרונה:  7.1.0.109 (23 בדצמבר 2010)
 מערכת הפעלה:  Microsoft Windows ו-Mac OS X
 קטגוריה:  תוכנות גרפיקה תלת־ממדיות
 אתר בית
 
ברייס (מאנגלית: Bryce) היא תוכנה ליצירת גרפיקת תלת-ממד אשר מאפשרת גם להכין סרטי אנימציה. התוכנה מתמחה במיוחד ביצירת תמונות או אנימציות של נופים פרקטליים.
השם של התוכנה נלקח מהפארק הלאומי ברייס קניון, פארק לאומי בארצות הברית המאופיין ברכסי הרים וסלעים ייחודיים הדומים לנופים אותם התוכנה מסוגלת לייצר.
היסטוריה

התוכנה נוצרה במקור לצורך יצירת הדמיות מחשב ריאליסטיות של רכסי הרים וקווי חוף פרקטליים. הגרסה הראשונית של התוכנה פותחה על ידי המתכנת האמריקני קן מוסגרייב (Ken Musgrave) אשר היה סטודנט של הוגה רעיון הפרקטלים בנואה מנדלברוט. המתכנת אריק ונגר (Eric Wenger) שיפר בהמשך את התוכנה הזו באופן ניכר. בהמשך ונגר פגש ועבד יחד עם המתכנת ומעצב הממשקים הנודע קאי קראוזה אשר פיתח יחד עמו את ממשק המשתמש של התוכנה. הגרסה המסחרית הראשונה של התוכנה, Bryce 1.0, השוקה בשנת 1994 עבור מערכות המקינטוש.
הגרסה השנייה של התכונה, Bryce 2.0, הושקה במהלך שנת 1996, ואפשרה לבצע הדמיה של רכסי הרים, הוספת וכוונון של מקורות אור תאורה, הוספת אפקטים אטמוספיריים מורכבים, יצירת מודלים פשוטים ואפשרה לערוך את המרקמים של המודלים. גרסה זו הופצה בהמשך גם למערכות ווינדוס.
במהלך 1997 הושקה הגרסה השלישית של התוכנה, Bryce 3.1, בה התווספה היכולת ליצור אנימציות.
במהלך 1999 הושקה הגרסה הרביעית של התוכנה, Bryce 4.0, אשר הכילה שיפורים משמעותיים בטיפול באפקטים האטמוספיריים והשמים, בעריכת המרקמים ובייבוא והייצוא של אובייקטים.
בשנת 2000 ברייס נרכשה על ידי חברת Corel Corporation. בשנת 2001 יצאה לשווקים גרסה 5.0 של התוכנה אשר כללה מספר תכונות חדשות, בהם עורך לעצים.
בשנת 2004 התוכנה נרכשה על ידי חברת Daz 3D. בשנת 2005 הושקה גרסה 5.5 של התוכנה אשר הכילה את התוסף DAZ Studio Character שאפשר לייבא תוכן משתי תוכנות אחרות של החברה – DAZ Studio ו-Poser, ובכך הקלה על תהליך הוספת דמויות אנושיות להדמיות שאותן מייצרת התוכנה.
באוקטובר 2006 הושקו גרסאות 6.0 ו-6.1 של התוכנה אשר אפשרו לייבא אנימציות, הכילו תמיכה למעבדים בעלי ליבה כפולה והכילו תמיכה לHDR.
החל מיוני 2007 גרסה 5.5 של התוכנה מופצת כתוכנה חינמית.
בדצמבר 2009, הושקה גרסה 6.3 של התוכנה.
ביולי 2010 הושקה גרסה 7.0 של התוכנה אשר הכילה אפשרויות מתקדמות רבות. גרסה 7.0 של התוכנה זמינה ב-3 מהדורות – המהדורה החופשית אשר בעלת אפשרויות מוגבלות, המהדורה הרגילה אשר לא כוללת את התכונות החדשות ומהדורת ה-Pro שכוללת את התכונות החדשות.
גלריה

להלן דוגמאות לתמונות אשר נוצרו באמצעות התוכנה:
הערות שוליים

↑  צורי שמר, זמן דיגיטלי, דיוקן: הגורו של פוטושופ, באתר ynet, 4 באפריל 2005
Bitly

| --- | --- |

 סוג:  קיצור כתובת URL
 סלוגן:  ♥ your bitmarks 
 תקופת הפעילות:  12 ביולי 2017 – הווה (7 שנים)
 בעלות:  Spectrum Equity
 הרשמה:  אופציונאלי
 bitly.com
 
Bitly הוא שירות לקיצור כתובות אתרים ופלטפורמת ניהול קישורים. חברת Bitly, Inc, הוקמה בשנת 2008. היא נמצאת בבעלות פרטית וממוקמת בניו יורק. החברה מקצרת כ-600 מיליון קישורים בחודש, לשימוש ברשתות חברתיות, SMS ודואר אלקטרוני. Bitly מרוויחה כסף באמצעות תשלום עבור גישה לנתונים מצטברים שנוצרו כתוצאה מאנשים רבים המשתמשים בכתובות האתרים המקוצרות.
בשנת 2017 רכשה חברת "Spectrum Equity" את חלקה הגדול ב-bitly תמורת 64 מיליון דולר.
נכון לאוגוסט 2018, Bitly קיצרה מעל 37.5 מיליארד כתובות אתרים.
מוצרים

שירות קיצור כתובות ה-URL של Bitly הפך לפופולרי בטוויטר לאחר שהפך לשירות ברירת המחדל לקיצור כתובות אתרים באתר ב־6 במאי 2009. לאחר מכן הוחלף בשירות t.co של טוויטר עצמו.
החברה שעומדת מאחורי Bitly השיקה שירות דומה, אך לסרטונים מקוונים כדי לקבוע מה הסרטונים הפופולריים ביותר באינטרנט.
החברה מציעה פתרון בתשלום בשם "Bitly Enterprise" המספק תכונות מיתוג מתקדמות, מידע אודות קהל, מעקב אחר קמפיינים בכל ערוצים ועוד. חברות יכולות להשתמש בתחומים מותאמים אישית משלהם כדי ליצור קישורים מקוצרים; לדוגמה, "הניו יורק טיימס" משתמש ב-nyti.ms, וב- פפסיקו משתמשים ב-pep.si זה מאפשר לחברה לדחוף מודעות למותג על שירותים כמו טוויטר אך להשתמש במנוע Bitly כדי ליצור את כתובות ה-URL המקוצרות ולעקוב אחר מדדי השיווק. ל-"Bitly Enterprise" יש גם תכונות ניתוח מתקדמות ומשתמשת בנתוני Bitly כדי לספק כלים מתקדמים לתובנות חברתיות, חברות ומותגים.
טכנולוגיה

החברה משתמשת בהפניות מחדש של HTTP 301 לקישורים שלה. קיצורי הדרך נועדו להיות קבועים ולא ניתן לשנות אותם לאחר יצירתם. כתובות אתרים המקוצרות בשירות Bitly משתמשות בדומיין bit.ly או בכל דומיין כללי אחר שהשירות מציע.[דרוש מקור] החל מ־12 באוקטובר 2010, משתמשים יכלו ליצור אוטומטית קודי QR שכאשר נסרקים עם קורא קוד QR נייד, הפנו משתמשים באופן אוטומטי לקישורים מקוצרים. מאוחר יותר זה הוסר.
ב־29 במאי 2012, Bitly הכריזה על "Bitmarks" – תוכנת חיפוש חדשה עם פרופילים ציבוריים משופרים ואפליקציית אייפון.
טכנולוגיה > תצוגה מקדימה של כתובות אתרים קצרות

כדי לראות מידע של כתובת אתר קצרה - לחשוף או להציג תצוגה מקדימה של כל כתובת URL של Bitly ניתן להוסיף סימן פלוס "+" לאחר הכתובת, למשל בכדי לראות את הכתובת המלאה של bit.ly/xyz יש להזינה +bit.ly/xyz.
.ly הוא סיומת אינטרנט של קוד המדינה (ccTLD) בלוב. בשנת 2011, כתובת bit.ly הוגדרה להפניה מחדש ל-bitly.com.
ה-TLD של .ly נשלטת על ידי ממשלת לוב, שהסירה בעבר תחום אחד שנחשב לבלתי תואם לחוק המוסלמי.
ניתן לגשת לכל כתובת אתר מקוצרת שנוצרת באמצעות Bitly על ידי החלפת הדומיין בכל אחת מהפעולות הבאות:
bitly.com
j.mp (רשום ל-bitly, ומשתמש בתחום העליון של איי מריאנה הצפוניים, חבר העמים של ארצות הברית).
דומיין מותאם אישית, שנרשם בנפרד על ידי המשתמש ומופנה לשרתי bitly דרך "Domain Name System".
הערות שוליים

↑  Newman, Andrew Adam (1 בדצמבר 2014). "Bitly Helps the Red Cross Get to Hope.ly". The New York Times. אורכב מ-המקור ב-3 בדצמבר 2014. נבדק ב-22 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wauters, Robin (6 במאי 2009). "URL Shortening Wars: Twitter Ditches TinyURL For bit.ly". TechCrunch. נבדק ב-4 ביולי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Twitter Help Center | About Twitter's link service <http://t.co>". Support.twitter.com. נבדק ב-2014-03-19.
↑  Schonfeld, Erick (17 בדצמבר 2009). "Watch The Buzz On Bitly.TV". TechCrunch. נבדק ב-4 ביולי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ali, Imran (6 בפברואר 2009). "bit.ly.Pro: Create Short URLs With Your Own Domain". GigaOM. אורכב מ-המקור ב-4 בנובמבר 2010. נבדק ב-6 בנובמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Indvick, Lauren (17 בדצמבר 2009). "URL Shortener Bit.ly Now Generates QR Codes, Too". Mashable. נבדק ב-13 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The bitly .qrcode has stopped working". 7 באפריל 2014. נבדק ב-24 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lardinois, Frederic (29 במאי 2012). "Bitly Launches New Bookmarking Features, Profiles, Search & iPhone App". Techcrunch.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "What is the Bitly info page?". אורכב מ-המקור ב-15 ביולי 2016. נבדק ב-23 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Horn, Leslie (2010-10-06). "Libya Seizes URL Shortener Vb.ly". נבדק ב-2010-10-10.
CD-R

CD (ראשי תיבות של: Compact Disc) הוא תקליטור דיגיטלי שהומצא על ידי חברות סוני ופיליפס.
ניתן לשמור עליו מוזיקה, מידע ואף סרטים (באמצעות VCD).
סימונים

CD-R : התקליטור ניתן לכתיבה/צריבה פעם אחת בלבד ומרגע שהמידע נכתב עליו הוא ניתן לקריאה בלבד (Read-only), כלומר, אין אפשרות להוסיף עוד נתונים לתקליטור אפילו שנשאר עוד מקום פנוי. בעבר נקרא CD-WO (ראשי תיבות של: Compact Disc Write Once).
CD+R: בתקליטור ניתן לכתוב/לצרוב עוד נתונים אם נשאר מקום פנוי בצריבה הראשונה.
CD-RW: התקליטור ניתן למחיקה ומאפשר כתיבה/צריבה חוזרת (עם מגבלות מסוימות).
R (ראשי תיבות של: Recordable)
W (ראשי תיבות של: Rewritable)
מבנה ותקנים

מבחינת מבנה ומראה התקליטורים זהים לתקליטורים אחרים (ההבדל היחד הוא באופן שבו מיוצג המידע). התקליטור עשוי מחומר פלסטי שקוף בעובי 1.2 מ"מ ועליו עלה אלומיניום דק המשמש כמחזיר אור. על גבי התקליטור ערוכים תאים המסודרים בצורת ספירלה, כאשר קרן הלייזר של כונן התקליטורים מאירה על התאים הקרן מוסטת מעט ומוחזרת בחזרה וההיסט מתורגם למידע בינארי.
התקן לכתיבת וקריאת נתונים מתקליטור נוצר ב-1988 על ידי מהנדסים של חברות סוני ופיליפס וקובצו ל"ספר הכתום", שהוא אחד מ"ספרי הקשת" בהם הוגדרו התקנים בנושאי תקליטורים.
קוטרו של התקליטור הסטנדרטי הוא 120 מ"מ והוא יכול להכיל עד 74 דקות של מוזיקה. ישנם גם תקליטורים שמסוגלים להכיל 80 דקות ואף דיסקים של 90 ו-99 דקות תוך שימוש בפונקציה שנקראת Overburn. קיימים גם תקליטורים בקוטר 80 מ"מ, חלקם בממדים דומים לכרטיס אשראי, אך תקליטורים אלו נדירים יותר.
ClickOnce

ClickOnce היא טכנולוגיה של מיקרוסופט המאפשרת למשתמש להתקין ולהפעיל יישומים חכמים של צד הלקוח (smart client) מבוססות Windows על ידי לחיצה על קישור בדף אינטרנט. ClickOnce היא רכיב של .NET Framework 2.0 (או מתקדם יותר), ותומכת פריסת יישומים שנעשו עם Windows Forms או WPF בדומה Java Web Start עבור פלטפורמות Java או טכנולוגיית Zero Install של לינוקס.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גיבתון צהוב

| גיבתון צהוב |
| --- | --- |
 גיבתון צהוב זכר מתת-המין E. c. citrinella    שירה של זכר, דבון, אנגליה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
משפחה:: גיבתוניים
סוג:: גיבתון
מין:: גיבתון צהוב
שם מדעי
 Emberiza citrinella ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה
 תחום התפוצה של גיבתון צהוב   מקייץ   יציב   חורף

גִּבְּתוֹן צָהֹב (שם מדעי: Emberiza citrinella) הוא מין של ציפור ממשפחת הגיבתוניים שמקורו באירואסיה והובא בידי אדם לניו זילנד ואוסטרליה.
בישראל הוא מוגדר כחורף לא שכיח בעיקר בצפון הארץ, לרוב באזור הגליל – צפת עד הר מירון, ובגולן, כמו גם בחרמון. תצפיות מועטות יותר דווחו גם באזור השומרון – גוש עציון ונחל רפאים.
רוב הציפורים האירופאיות נשארות באזורי הקינון כל השנה, אך תת-המין המזרחי נודד בחלקו, כאשר חלק גדול מהאוכלוסייה חורפת דרומה יותר. לזכר הצהוב ראש צהוב עז, גב חום מפוספס, על-שת ערמוני וחלקים תחתונים צהובים. הגיבתון הצהוב נפוץ בשטחים פתוחים עם שיחים או עצים מפוזרים, ויוצר להקות קטנות בחורף. שירתו דומה מאוד לזו של קרוב משפחתו הקרוב ביותר - גיבתון לבן-כיפה - איתו הוא יוצר בני כלאיים.
עונת הקינון מתחילה בעיקר באפריל ומאי, כאשר הנקבה בונה קן דמוי כוס מרופד במקום נסתר על הקרקע או בסמוך לה. היא מטילה 3-5 ביצים, שעליהן דוגמת רשת של קווים כהים עדינים. זה המקור לשמה הישן של הציפור - "עפרוני משורטט" או "עפרוני כותב". הנקבה דוגרת על הביצים במשך 12–14 ימים לפני הבקיעה, ומגדלת את הגוזלים עד שהם פורחים 11–13 ימים אחר כך. שני המבוגרים מאכילים את הגוזלים בקן ומגדלים שניים או שלושה מחזורים בכל שנה. מכרסמים או עורבים יכולים לפשוט על הקן, והבוגרים ניצודים על ידי עופות דורסים. הגיבתונים הצהובים ניזונים על האדמה, ובדרך כלל מתלהקים מחוץ לעונת הקינון. תזונתם מורכבת בעיקר מזרעים, אולם בעונת הקינון הם יאכילו את הצעירים בחרקים.
שינויים בשיטות החקלאות הובילו לירידה באוכלוסייה במערב אירופה, אך מספריו הגדולים ותפוצתו הרחבה גורמים לכך שהגיבתון הצהוב מסווג כמין ללא חשש על ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע.
טקסונומיה

הגיבתון הצהוב תואר על ידי קרל לינאוס במהדורה העשירית שלו משנת 1758 של Systema Naturae תחת שמו המדעי הנוכחי. Emberiza נגזרת מהמילה הגרמנית העתיקה Embritz, גיבתון, ו-citrinella היא מאיטלקית, ציפור צהובה קטנה. נראה כי השם האנגלי Yellowhammer הגיע מ-Ammer, מילה גרמנית נוספת ל-bunting, והוא תועד לראשונה בשנת 1553 בתור yelambre.
משפחת הציפורים גיבתוניים מכילה סוג אחד גיבתון, עם כ-45 מינים, המוגבלים לעולם הישן. בתוך הסוג, הגיבתון הצהוב קשור באופן הדוק ביותר לגיבתון לבן-כיפה, שאיתו הוא יוצר מין כלאיים. הם נחשבו לעיתים כמין אחד.  כקרובים אליהם במיוחד בתכונות ומאפיינים נחשבים שני המינים - גיבתון משוכות וגיבתון שחור-סנטר. היכן שמרחבי התפוצה שלהם נפגשים, הגיבתון הצהוב והגיבתון לבן-כיפה יוצרים בני כלאיים; הגיבתון הצהוב דומיננטי, והאזור ההיברידי מתפשט מזרחה.
טקסונומיה > תתי - מינים

ישנם כיום 3 תת-מינים מוכרים של הגיבתון הצהוב:
E. c. citrinella (Linnaeus, 1758), תת-המין החולק את אותו שם עם המין, המופיע בדרום מזרח אנגליה וברוב אירופה ממזרח לפינה הצפון מערבית של רוסיה ומערב אוקראינה.
E. c. caliginosa (Clancey, 1940) הוא תת-המין הנמצא באירלנד, באי מאן ובבריטניה הגדולה (למעט דרום מזרח אנגליה).
E.c erythrogenys (Brehm, 1855) מקנן מרוסיה, מרכז אוקראינה ומזרח הבלקן מזרחה לסיביר וצפון מערב מונגוליה, ויש לו גם אוכלוסיות מבודדות ממזרח לים השחור ובקווקז.
תיאור

הגבתון הצהוב הוא גבתון גדול, אורכו 16-16.5 ס"מ ומואת כנפיו 23-29.5 ס"מ; הוא שוקל 20-36.5 גרם. הזכר מתת-המין E. c. citrinella בעל ראש צהוב בהיר, גב חום מפוספס בכבדות, על-שת אדום, חלקים תחתונים צהובים ונוצות הזנב החיצוניות לבנות. לנקבה צבעים חלשים יותר, והיא מפוספסת יותר על הכיפה, החזה ובצדדים. לשני המינים צבעים פחות חזקים מחוץ לעונת הקינון, כאשר השוליים הכהים על נוצות חדשות מסתירות את הנוצות הצהובות. הצעירים הרבה יותר דהויים ופחות צהובים מהבוגרים, ולעיתים קרובות יש לו על-שת חיוור יותר.
לאחר הקינון, למבוגרים יש חילוף מלא, שאורכו לפחות שמונה שבועות; זכרים מקבלים יותר צהוב בנוצות בכל פעם שהם מתחלפים. לצעירים יש חילוף חלקי זמן קצר לאחר פריחתם, המחליף את נוצות הראש, הגוף וכמה סוככות.
נקבות וצעירים, במיוחד מתת-המין המזרחי החיוור, E. c. erythrogenys, עלולים להידמות לגבתונים לבני-כיפה, אך יש להם תמיד נוצות בגוון צהוב, על-שת צהוב חיוור יותר, וחלק עליון אחיד יותר בהשוואה למין זה.
ניתן להבחין בין נקבות וצעירים של גבתון צהוב לבין גבתוני משוכות לפי העל-שת האפור-חום של המין האחרון
בני-כלאיים זכרים עם גבתון-לבן כיפה הם לרוב בעלי פנים לבנות וקצת צבע צהוב על הראש, בחלקים התחתונים או באברות התעופה. לגבי נקבות-הכלאיים - בדרך כלל לא ניתן להבחין בינן לבין הנקבות של גבתון צהוב.
תיאור > קולות

השירה של גיבתון צהוב זכר הוא סדרה של תווים קצרים, הגדלים בהדרגה בעוצמתם ואחריהם תו אחד או שניים ממושכים נוספים. לעיתים קרובות הוא מיוצג כ-"A little bit of bread and no cheese", וניתן לבלבל את הגרסה המלאה עם השיר הכמעט זהה של גיבתון לבן-כיפה. אם מושמטים התווים הסופיים, ייתכן בלבול עם גיבתון משוכות.
ציפור צהובה בולטת זו שימשה השראה לשירים של רוברט ברנס וג'ון קלייר, והשיר האופייני לה השפיע על יצירות מוזיקליות של בטהובן ומסיאן. סופרת הילדים אניד בלייטון סייעה לפופולריות של הייצוג האנגלי הסטנדרטי של השיר.
זכרי גיבתונים צהובים לומדים את שיריהם מאבותיהם, ועם הזמן התפתחו ניבים אזוריים, עם הבדלים קלים לסיום השיר הבסיסי; כולם מזוהים על ידי ציפורים מאזורים שונים. לכל זכר יש רפרטואר אינדיבידואלי של גרסאות שירים בתוך הניב האזורי שלו; נקבות נוטות להזדווג עם זכרים החולקים את הניב שלהן, ומעדיפות את אלו עם הרפרטואר הגדול ביותר.
גיבתון לבן-גרון וגיבתון צהוב קשורים כל כך שכל אחד מגיב לשיר של השני. השיר של הגיבתון הצהוב הזכר מושך יותר לנקבות, והוא אחת הסיבות לדומיננטיות של אותו מין שבו מרחבי התפוצה חופפים.
תפוצה ובית גידול

הגיבתון הצהוב מתרבה ברחבי האזור הפלארקטי. זהו הגיבתון האירופי הנפוץ ביותר, למרות שהוא נעדר מהרים גבוהים, אזורים ארקטיים, מערב הולנד, רוב איבריה, יוון ואזורים נמוכים של מדינות אחרות הסמוכות לים התיכון. הוא מקנן ברוסיה ממזרח לאירקוטסק וברוב שטחה של אוקראינה.
הטווח האסייתי משתרע לצפון מערב טורקיה, הקווקז וצפון קזחסטן.
רוב הגיבתונים הצהובים האירופיים חורפים בטווח הרבייה שלהם, רק אזור הצפון הרחוק מתרוקן, אם כי כמה ציפורים נעות מדרום לטווח הרבייה שלהן בספרד, איטליה ומדינות ים תיכוניות אחרות. מרחקי הנדידה יכולים להגיע עד 500 קילומטרים עבור ציפורים צפוניות. ציפורים אסייתיות נודדות יותר, וחורפות בעיראק, איראן ודרום מרכז אסיה. הגיבתון הצהוב מזדמן באיחוד האמירויות הערביות, מצרים, כווית, מרוקו, מלטה, הרי ההימלאיה (נודד חורף מצפון אפגניסטן למרכז נפאל ), האיים הבלאריים, איסלנד ופארו.
גיבתונים צהובים של תת-המין הבריטי והאירי, E. c. caliginosa, הובאו בידי אדם לניו זילנד על ידי אגודות התאקלמות מקומיות ב-1862, ועד מהרה התפשטו על פני האיים המרכזיים. לפעמים הם מבקרים באיים התת-אנטארקטיים של ניו זילנד, אם כי לעיתים רחוקות נשארו כדי לקנן, והגיעו לאי לורד האו של אוסטרליה במספר הזדמנויות. בתחילת המאה ה-20 נתפס גיבתון זה כמזיק חקלאי רציני בארצות אלו.
אוכלוסיות של גיבתונים צהובים הובאו גם לאיי פוקלנד ודרום אפריקה.
הגיבתון הצהוב הוא ציפור של שטחים יבשים ופתוחים, רצוי עם מגוון סוגי צמחייה וכמה עצים, המאפשרים עמידה בגובה לשם שירת סימון טריטוריה וקריאה לנקבות. הוא נעדר מאזורים עירוניים, יערות ואדמות ביצות. כנראה, מפני שמקום חיותו הראשוני היה בשולי יערות וקרחות יער גדולות, הוא השתלב היטב באזורי החקלאות המסורתית, שיצרה שטחים פתוחים נרחבים עם משוכות וגושי עצים.
התנהגות > קינון

הקינון מתחיל בדרך כלל בתחילת מאי, אך לעיתים קרובות באפריל בדרום מרחב התפוצה. הגיבתונים הצהובים הם מונוגמיים ומתרבים בגיל שנה. הזכרים מבססים טריטוריות לאורך משוכות או שולי חורש ושרים מעץ או שיח, ולעיתים קרובות ממשיכים גם ביולי או אוגוסט. הזכר מחזר אחרי הנקבה על ידי הרמת כנפיו וריצה לעברה. הקן נבנה על ידי הנקבה על הקרקע או בסמוך לו, והוא בדרך כלל מוסתר היטב בסבך, על גדה או נמוך בשיח. הוא בנוי מחומר צמחי זמין, כגון עלים, דשא יבש וגבעולים, והוא מרופד בעשבים עדינים ולעיתים שיער בעלי חיים. רוחבו 11.5-13 ס"מ ועומקו 4-4.5 ס"מ.
התטולה בדרך כלל כוללת שלוש עד חמש ביצים לבנבות, לרוב בדוגמת רשת של קווים עדינים וכהים. הנקבה דוגרת על הביצים במשך 12–14 ימים עד לבקיעה, ומטפחת את הגוזלים עד שהם פורחים 11-13 ימים אחר כך. שני המבוגרים מאכילים את הגוזל בקן ושניים או שלושה מחזורים גדלים מדי שנה.
שיעור ההישרדות השנתי של בוגרים בבריטניה הוא בסביבות 54%, ושיעור ההישרדות השנתי של צעירים בשנתם הראשונה הוא 53%. תוחלת החיים הטיפוסית היא שלוש שנים, אם כי תיעודים מבריטניה וגרמניה מצביעים על ציפורים ששרדו יותר מ-13 שנים.
התנהגות > הרגלי אכילה

שיחור מזון מתרחש בעיקר על הקרקע, ותזונת הציפור מורכבת בעיקר מזרעים. זרעים שמנים, כמו אלה של ברסיקה, זוכים להתעלמות לטובת פריטים עמילניים יותר. דשאים גם מהווים מרכיב חשוב, במיוחד דגנים, ודגן מהווה חלק ניכר מהמזון הנצרך בסתיו ובחורף, כאשר חיטה ושיבולת שועל עדיפות על שעורה. כשהם אינם מקננים, הגיבתונים הצהובים מתלהקים בלהקות שיכולות למנות מאות ציפורים, ולעיתים קרובות מכילים פרושיים וגיבתונים אחרים.
הגיבתון הצהוב מוסיף חסרי חוליות לתזונתו בעונת הרבייה, במיוחד כמזון לגוזלים הגדלים שלו. מגוון רחב של מינים נלקח, כולל קפצזנבאים, חגבים, זבובים, חיפושיות, זחלים, תולעי אדמה, עכבישים וחלזונות. במהלך הימים הראשונים מאכילים את הגוזלים אך ורק בטרף חסרי חוליות, אך החל מהיום השלישי הם ניזונים גם מגרגרי דגנים, אותם יכולים האפרוחים לעכל ביעילות. התנהגות זו נחשבת מכוונת על-ידי ההורים כדי לאפשר לגוזלים להתאים את הפיזיולוגיה שלהם לאכילת זרע.
טורפים וטפילים

הטורפים של הגיבתון הצהוב כוללים את הנץ המצוי, נץ גדול, עיט חורש ובז עצים. הוא אינו פונדקאי משמעותי של הקוקיה האירופית, אם כי כציפור מקננת קרקע, הביצים והגוזלים שלו פגיעים לטריפה של יונקים קטנים כמו עכברים ומכרסמים אחרים. על הקינים פושטים גם עורבים, עורבנים ועקעקים. הטריפה היוותה יותר מ-60% מהכישלונות בקינון בסקר שנערך ב-2012 בגרמניה.
13 מינים של פרעושים מהסוגים Ceratophyllus ו-Dasypsyllus נמצאו על גיבתון זה, וטפילים פנימיים כוללים את Ascaridia galli. הגיבתון הצהוב עשוי לשאת טפילי דם המטוזים כגון Haemoproteus coatneyi. זכרים עם רמות גבוהות של טפילים הולידו פחות צאצאים (אין השפעה כזו על נקבות), ונוטים להיות פחות צבעוניים. הנוצות הבולטות של הזכר מפגיניות כשירות להתרבות. גיבתונים צהובים הנגועים בהמופרוטאוס עשויים להיות בעלי שיעורי הישרדות נמוכים יותר בחורף עקב נטייה לכנפיים קצרות יותר.
סטטוס ושימור

האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע מעריך את האוכלוסייה האירופית של הגיבתון הצהוב בין 54–93 מיליון פרטים, מה שמרמז על סך האוכלוסייה האירו-אסייתית של 73–186 מיליון ציפורים. למרות שנראה שהאוכלוסייה נמצאת בירידה, הירידה אינה מהירה מספיק כדי להפעיל את קריטריוני הפגיעות של האיגוד. המספרים הגדולים וטווח הרבייה העצום של כ-12.9 מיליון קמ"ר, משמעותם שהגיבתון הזה מסווג על ידי ה-IUCN כללא חשש.
המספרים ירדו בעשורים האחרונים במערב אירופה, כולל האיים הבריטיים, בלגיה, הולנד, אוסטריה ואיטליה. הגיבתון הצהוב הוא מין ברשימה האדומה (בירידה חמורה) באירלנד ובבריטניה. בשנת 2016 המין נכחד מהאי מאן. במזרח אירופה נראה שהמספרים יציבים, אם כי המגמה ברוסיה אינה ידועה. השינויים בשיטות החקלאות נחשבות כאחראיות לצפיפות הרבייה המופחתת. האוכלוסייה שהוצגה בניו זילנד הצליחה מאוד, עם צפיפות רבייה גבוהה בהרבה מאשר בבריטניה.
גלריה

זכר מהתת-מין E. c. caliginosa, ניו-זילנד
זכר בשירה
נקבה, אואולו, פינלנד
מבט מהגב, נקבה, אוקראינה
קן עם ביצים
גוזל בקן
ביצים בעלות דוגמת ה"כתב המקושקש", האופיינית למין, אוסף מוזיאון טולוז
סרטון של האכלת גוזלים
צחיחן חום-כיפה

| צחיחן חום-כיפה |
| --- | --- |
 צחיחן חום-כיפה, זוג זכרים מהתת-מין הטיפוסי  E. s. signatus, אגם טורקאנה, אתיופיה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: עפרוניים
סוג:: צחיחן
מין:: צחיחן חום-כיפה
שם מדעי
 Eremopterix signatus ‏אוסטל, 1886
תחום תפוצה
 מפת התפוצה של צחיחן חום-כיפה

צְחִיחָן חוּם-כִּפָּה (שם מדעי: Eremopterix signatus) הוא מין של ציפור שיר בסוג צחיחן שבמשפחת העפרוניים. תפוצתו משתרעת ברחבי צפון-מזרח אפריקה. בתי הגידול הטבעיים שלו הם סובטרופיים או טרופיים, בתות יבשות וערבות בשפלה, ואזורי מדבר חמים.
בישראל נרשמה תצפית אחת בלבד, מהאחד במאי 1983 באילת על-ידי הדורם שיריחי.
טקסונומיה ואטימולוגיה

השם המדעי של הסוג, Eremopterix, מגיע מיוונית עתיקה מהמילים eremos - מדבר, ו-pterux - כנפיים. שם המין הספציפי, signatus, מגיע מלטינית, ומשמעותו בולט או מסומן היטב, מהמילים sinare - להבחין או signum - סימן.
טקסונומיה ואטימולוגיה > תת-מינים

ישנן שני תת-מינים מוכרים:
E. s. signatus (אמיל אוסטל, 1886) - תת-המין הטיפוסי, מצוי בדרום ובמזרח אתיופיה, סומליה ומזרח קניה
E. s. harrisoni (ויליאם רוברט אוגולוי-גרנט, 1900) - מצוי בדרום-מזרח דרום סודאן ובצפון-מערב קניה
תיאור

לזכר צווארון וסינר חום-ערמוני כהה, לחיים לבנות, כתמים לבנים עגולים בעורף ובכיפה, המוקפים בגבול חום-ערמוני המשתלב בצווארון. הצבע הכהה נמשך עד בסיס הזנב ובתת-כנף, המופרדת מהבטן בכתמי צד מוארכים ולבנים. מקורו בצבע לבן שנהבי. בדומה לשאר המינים בסוג, הנקבות שונות מאוד בהיותן בעלות גוון חום-חולי מפוספס.
התנהגות ואקולוגיה

צחיחן זה מצוי בדרך כלל בזוגות או להקות קטנות של עד ארבעים פרטים, ונצפה לעיתים קרובות סביב בורות מים. תעופתו נמוכה וקרובה לקרקע, והוא נוהג לשיר בתעופה או בעמידה על קרקע חשופה.
סטטוס

למין יש תפוצה נרחבת ואוכלוסייה שמוערכת כגדולה (אף כי לא נערך אומדן מדויק), ובשל כך מסווג צחיחן זה במצב שימור של "ללא חשש" על-ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע (IUCN).
תצפיות מדרום קניה מרמזות כי אוכלוסיית המין אף נמצאת במגמת עלייה.
הערות שוליים

↑  צחיחן חום-כיפה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  צחיחן חום-כיפה, Eremopterix signatus, באתר מרכז הצפרות הישראלי
↑  The Helm dictionary of scientific bird names, archive.org
↑  "IOC World Bird List 6.4". IOC World Bird List Datasets. doi:10.14344/ioc.ml.6.4.
↑  Kenya Birds (אורכב 11.06.2011 בארכיון Wayback Machine)
↑  Chestnut-headed Sparrow-lark Eremopterix signatus, BirdLife Data Zone
זכר (במרכז) ונקבה (משמאל), קניה
איור של זוג מהתת-מין E. s. harrisoni, 1901