stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולדנבורג (אוניית מערכה, 1910)

| --- | --- |
אוניית הצי הגרמני הקיסרי "אולדנבורג"
אוניית הצי הגרמני הקיסרי "אולדנבורג"
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה
 צי:  הצי הקיסרי הגרמני
 דגל הצי:  
 סדרה:  הלגולנד
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Schichau-Werke 
 תחילת הבנייה:  1 במרץ 1909
 הושקה:  30 ביוני 1910
 תקופת הפעילות:  1 במאי 1912 – 5 בנובמבר 1919 (7 שנים)
 אחריתה:  נגרטה ב-1921
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  22,808 טון (סטנדרט), 24,700 טון (בתפוסה מלאה)
 אורך:  167.2 מטר
 רוחב:  28.5 מטר
 שוקע:  8.94 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  20.5 קשרים
 גודל הצוות:  1,113 קצינים ומלחים
 טווח שיוט:  10,200 ק"מ במהירות 12 קשר
 הנעה:  15 דוודים המזינים מנועי קיטור בהספק 28,000 כוחות סוס (20.6 מגה-וואט)
 צורת הנעה:  מנועי קיטור
 כמות הדלק:  3,200 טון פחם, 200 טון דלק
 אמצעי לחימה
 שריון:  חגורת שריון 300 מ"מ   צריחי תותחים 300 מ"מ   סיפונים 63 מ"מ   ברבטות 300 מ"מ
 חימוש:  12 תותחים בקוטר 12 אינץ' (305 מ"מ)   14 תותחים בקוטר 5.9 אינץ' (150 מ"מ)   14 תותחים 3.5 אינץ' (88 מ"מ)   6 צינורות טורפדו 20 אינץ' (500 מ"מ)
 
"אולדנבורג" (בגרמנית: SMS Oldenburg) הייתה האונייה הרביעית בסדרת הלגולנד של הצי הקיסרי הגרמני. השדרית של אולדנבורג הונחה במרץ 1909 במספנת Schichau-Werke בדנציג. היא הושקה ב-30 ביוני 1910 והוכנסה לצי ב-1 במאי 1912. האונייה צוידה ב-12 תותחי 30.5 ס"מ (12 אינץ') בשישה צריחים תאומים, ומהירות מרבית של 21.2 קשרים (39.3 קמ"ש). האונייה שובצה בשייטת אוניות המערכה הראשונה של צי הים הפתוח במשך רוב הקריירה שלה, כולל מלחמת העולם הראשונה.
יחד עם שלוש האוניות האחיות שלה, הלגולנד, אוסטפריזלנד ותירינגן, אולדנבורג השתתפה בכל מבצעי הצי הגדולים של מלחמת העולם הראשונה בים הצפוני נגד הצי הגדול הבריטי. זה כלל את קרב יוטלנד ב-31 במאי – 1 ביוני 1916, הקרב הימי הגדול ביותר במלחמה. האונייה גם לחמה בים הבלטי נגד הצי הרוסי. היא נכחה במהלך הפלישה הראשונה שלא צלחה למפרץ ריגה באוגוסט 1915, אם כי לא ראתה שום קרב במהלך המבצע.
לאחר קריסת הקיסרות הגרמנית בנובמבר 1918, רוב צי הים הפתוח נכלא בסקפה פלו במהלך משא ומתן לשלום. אולם, ארבעת אוניות המערכה מסדרת הלגולנד הורשו להישאר בגרמניה, ולכן לא היו חלק מהשמדת הצי בסקפה פלו. אולדנבורג ואחיותיה נמסרו בסופו של דבר למדינות ההסכמה המנצחות כפיצויי מלחמה; אולדנבורג נמסרה ליפן, שמכרה את כלי השיט לחברת פירוק ספינות בריטית ב-1920. היא נגרטה לגרוטאות בדורדרכט ב-1921.
תכנון

האונייה הייתה באורך 167.2 מטרים (548 רגל 7 אינץ'), רוחב של 28.5 מטרים (93 רגל 6 אינץ') ושוקע של 8.94 מטרים (29 רגל 4 אינץ'), והיה לה הדחק של 24,700 טונה מטרית (24,310 טונות ארוכות) במעמס מלא. היא הונעה על ידי שלושה מנועי קיטור 4 צילינדרים תלת דרגתיים עם 15 דוודים; כל מנוע הניע מדחף בעל ארבעה להבים. מנועי האונייה דורגו ב-27,617 כוחות סוס (20,594 קילוואט) והפיקו מהירות מרבית של 21.2 קשרים (39.3 קמ"ש). אולדנבורג נשאה עד 3,200 טונות של פחם, מה שאפשר לה להפליג לטווח של 5,500 מיילים ימיים (10,200 ק"מ) במהירות של 10 קשרים (19 קמ"ש). לאחר 1915 שונו הדוודים להתיז מזוט על הפחם; האונייה יכלה לשאת עד 197 טונות (194 טונות ארוכות) של מזוט. היה לה צוות של 42 קצינים ו-1,071 מלחים.
אולדנבורג הייתה חמושה בסוללה ראשית של 12 תותחי 30.5 ס"מ (12 אינץ') SK L/50 בשישה צריחים תאומים, עם צריח אחד מקדימה, אחד מאחור ושניים בכל צד של האונייה. הסוללה המשנית של האונייה הייתה מורכבת מ-14 תותחי 15 ס"מ (5.9 אינץ') SK L/45, שכולם היו מותקנים בקזמטים בצד הסיפון העליון. להגנה מפני סירות טורפדו, היא נשאה 14 תותחי 8.8 ס"מ (3.5 אינץ') SK L/45. לאחר 1914, שניים מהתותחים בקוטר 8.8 ס"מ הוסרו והוחלפו בתותחי נ"מ בקוטר 8.8 ס"מ. תירינגן הייתה חמושה גם בשישה צינורות טורפדו שקועים בקוטר 50 סנטימטרים (19.7 אינץ'); אחד היה בחרטום, אחד בירכתיים ושניים בכל צד רוחב.
חגורת השריון העיקרית שלה הייתה בעובי 300 מ"מ (11.8 אינץ') במצודה המרכזית, והייתה מורכבת משריון מוצק של קרופ (KCA). צריחי תותחי הסוללה העיקריים שלה היו מוגנים באותו עובי של KCA בצדדים ובפנים, כמו גם הברבטות שתמכו בצריחים. הסיפון של אולדנבורג היה בעובי 63.5 מילימטרים (2.5 אינץ').
היסטוריית שירות

אולדנבורג הוזמנה על ידי הצי הקיסרי הגרמני תחת השם הזמני ארזאץ פריתיוף, כתחליף לספינת הגנת החוף הישנה פריתיוף. החוזה לאונייה הוענק למספנת Schichau-Werke בדנציג בבנייה מספר 828. שלוש אחיותיה הוזמנו לשנת 1908, אך בגלל אילוצי תקציב, נדחתה הזמנתה של אולדנבורג לשנת 1909. אדמירל אלפרד פון טירפיץ, מזכיר המדינה של הצי, נתן את החוזה לשיכו לפני אישור התקציב של 1909, ובונה הספינות החל לאגור חומרים לבניית הספינה. זה יצר את הרושם שגרמניה בונה יותר אוניות מערכה ממה שהודה בפומבי, מה שגרם להבהלה ימית בבריטניה. הציבור הבריטי דרש "אנחנו רוצים שמונה [אוניות מערכה חדשות] ולא נחכה", ובתוך שנה הונחו שמונה אוניות מערכה חדשות בבריטניה, הסלמה גדולה במירוץ החימוש הימי הבינלאומי. העבודה החלה ב-1 במרץ 1909 עם הנחת השדרית שלה, והאונייה הושקה קצת יותר משנה לאחר מכן ב-30 ביוני 1910. סופיה שרלוטה, דוכסית אולדנבורג השיקה אותה, ופרידריך אוגוסט השני, הדוכס הגדול של אולדנבורג, נשא את נאום ההשקה. לאחר מכן, הועברה האונייה הלא שלמה לקיל לצורך התאמה, כולל השלמת המבנה והתקנת חימוש, עד אוגוסט 1911. על שם דוכסות אולדנבורג בצפון גרמניה, האונייה נכנסה לשירות בצי הים הפתוח ב-1 במאי 1912, קצת יותר משלוש שנים לאחר תחילת העבודה.
לאחר כניסתה לשירות ב-1 במאי 1912, אולדנבורג ערכה ניסויים ימיים באזור הבלטי. ב-17 ביולי הוקצתה האונייה רשמית לשייטת אוניות המערכה I של צי הים הפתוח. לאחר מכן היא ערכה תרגילי אימון אונייה בודדים, ואחריהם אימוני שייטת, ולאחר מכן תמרוני צי בנובמבר. הפלגת הקיץ השנתית ביולי-אוגוסט, שבדרך כלל יצאה לנורווגיה, הופרעה על ידי משבר אגאדיר. כתוצאה מכך, השיט עבר רק לאזור הבלטי. תירינגן ושאר הצי פעלו בדפוס של אימוני ספינה בודדים, שייטת וצי מלא במהלך השנתיים הבאות של ימי שלום.
ב-14 ביולי 1914 החל שייט הקיץ השנתי לנורווגיה. במהלך השייט האחרון בזמן שלום של הצי הקיסרי, הצי ערך תרגילים מול סקיין לפני שהמשיך לפיורדים הנורווגיים ב-25 ביולי. למחרת החל הצי לחזור לגרמניה, כתוצאה מהאולטימטום של אוסטרו-הונגריה לסרביה. ב-27, כל הצי התאסף מול כף סקדנס לפני שחזר לנמל, שם הוא נשאר במצב מוכנות מוגברת. מלחמה בין אוסטרו-הונגריה וסרביה פרצה ב-28, ובתוך שבוע הצטרפו כל המעצמות האירופיות הגדולות לסכסוך. עד 29 ביולי אולדנבורג וכל שאר השייטת הראשונה היו חזרה בווילהלמסהאפן.
היסטוריית שירות > מלחמת העולם הראשונה > הפעולות הבאות

אחרי קרב יוטלנד, הוטל על אולדנבורג תפקידי שמירה במפרץ הגרמני. הנזק שנגרם ביוטלנד תוקן במהירות בווילהלמסהאפן בין 30 ביוני ל-15 ביולי. ב-18 באוגוסט, ניסה אדמירל שר לחזור על המבצע מ-31 במאי; שתי סיירות המערכה הגרמניות הפעילות - מולטקה ופון דר טאן - הנתמכות בשלוש דרדנוטים, היו אמורים להפגיז את עיירת החוף סנדרלנד בניסיון למשוך ולהשמיד את סיירות המערכה של ביטי. שאר הצי, כולל אולדנבורג, היו אמורים להפליג מאחוריהם ולספק חיפוי. הבריטים היו מודעים לתוכניות הגרמניות והוציאו את הצי הגדול לפגוש אותן, מה שהוביל לפעולה של 19 באוגוסט 1916. עד השעה 14:35, אדמירל שר הוזהר מפני התקרבותו של הצי הגדול, ומאחר שלא היה מוכן להיכנס לקרב מול כל הצי הגדול רק אחד-עשר שבועות לאחר הקרב ביוטלנד, הפך את כוחותיו ונסוג לנמלים גרמניים.
ב-25–26 בספטמבר, תירינגן וכל שאר השייטת הראשונה סיפקו תמיכה בסריקה בשרטון טרשלינג שערך פיקוד סירות הטורפדו (גר') II. שר ערך מבצע צי נוסף ב-18–20 באוקטובר לכיוון שרטון דוגר. במשך רוב 1917, תירינגן הוצבה לשמירה במפרץ הגרמני. במהלך מבצע אלביון, ההתקפה האמפיבית על האיים שבשליטת רוסיה במפרץ ריגה, תירינגן ושלוש אחיותיה הועברו למצרי דנמרק כדי לחסום כל ניסיון בריטי אפשרי להתערב. ב-28 באוקטובר הגיעו ארבע הספינות לפוטציג ויק ומשם יצאו לארנסבורג ב-29. ב-2 בנובמבר הושלם המבצע תירינגן ואחיותיה החלו את המסע חזרה לים הצפוני. גיחה אחרונה של הצי התקיימה ב-23–24 באפריל 1918. שר התכוון ליירט שיירה בריטית לנורווגיה ולהשמיד את אוניות המערכה המלוות. במהלך המבצע, סיירת המערכה מולטקה סבלה מבעיות מכניות ונאלצה להיגרר חזרה לנמל. אולדנבורג גררה את האונייה, והגוף העיקרי של הצי פנה חזרה לגרמניה בזמן שהיפר חיפש לשווא את השיירה. המודיעין הגרמני קבע בטעות את התאריך עבור השיירה המתוכננת ב-24 באפריל, ולאחר מספר שעות של הפלגה עקרה, היפר פנה גם הוא לנמל. בשעה 18:37, הצי היה מחוץ לשפך היאדה ומולטקה תוקנה מספיק כדי לאפשר לה להיכנס לנמל בכוחות עצמה.
היסטוריית שירות > גורל

אולדנבורג ושלוש אחיותיה היו אמורות להשתתף במבצע הצי האחרון של המלחמה, שתוכנן ל-30 באוקטובר. המבצע נועד להסב נזק רב ככל האפשר לצי הבריטי, על מנת לשמור על עמדת מיקוח טובה יותר לגרמניה, תהיה העלות של הצי אשר תהיה. מלחים עייפים במלחמה ערכו מרד, מה שהוביל לביטול המבצע. בניסיון לדכא את התפשטות רגשות המרד, אדמירל היפר הורה לפזר את הצי. אולדנבורג ושאר האוניות של שייטת אוניות המערכה הראשונה נשלחו אל שפך היאדה ב-3 בנובמבר, ולאחר מכן הוחזרו לווילהלמסהאפן ב-6 בנובמבר.
לאחר כניעתה של גרמניה בנובמבר 1918, רוב צי הים הפתוח, בפיקודו של קונטר-אדמירל לודוויג פון רויטר, נכלא בבסיס הצי הבריטי בסקפה פלו. רק האוניות המודרניות ביותר נשלחו למעצר; ארבעת אוניות המערכה מסדרת הלגולנד הושארו בגרמניה. בבוקר 21 ביוני יצא הצי הבריטי מסקפה פלו כדי לבצע תמרוני אימון, ובשעה 11:20 שידר רויטר את הפקודה להטביע את ספינותיו. בטווח של כמה שעות, עשר אוניות מערכה וחמש סיירות מערכה טבעו במים הרדודים של סקפה פלו. אולדנבורג נמחקה מרשימות הצי ב-5 בנובמבר 1919 והוצאה מכלל שירות. גורלן של שמונה אוניות המערכה הגרמניות הנותרות נקבע בחוזה ורסאי, שקבע כי יש לפרק את האוניות מנשקן ולהימסר לממשלות של המעצמות העיקריות של מדינות ההסכמה. היא נמסרה ליפן בשם "M" ב-13 במאי 1920. לצי היפני לא היה צורך באונייה; היא נמכרה לחברת פירוק ספינות בריטית ביוני 1920 ופורקה לגרוטאות בשנה שלאחר מכן בדורדרכט.
תרשים האוניות מסדרת הלגולנד
הקייזר וילהלם השני מסייר באונייה 1912–1914 בקירוב
מסלולו של צי הים הפתוח בבוקר 16 בדצמבר 1914, במהלך הפשיטה על סקרבורו, הרטליפול וויטבי
מפות המציגות את התמרונים של הצי הבריטי (כחול) והגרמני (אדום) ב-31 במאי – 1 ביוני 1916
אונס במהלך רצח העם הארמני

ארבע נשים ארמניות שנמכרו כשפחות מין אך חולצו על ידי המיסיונרית הדנית, קארן ג'אפה (אנ')
אונס במהלך רצח העם הארמני בוצע על ידי האימפריה העות'מאנית שבראשה עמדה מפלגת הטורקים הצעירים ובוצע על ידי הצבא הטורקי, מיליציות ואנשי ציבור. עוד לפני ביצוע רצח העם הארמני שימשה השפלה מינית כשיטה להפחדת האוכלוסייה הארמנית המקומית. נשים ונערות צעירות לא רק היו קורבן לאונס אלא גם נאלצו להתחתן בכפייה, להיות חלק ממעגל זנות כפויה ועבדות מינית.
מפקדים צבאיים אמרו לחייליהם "לעשות [לנשים] מה שתרצו", מה שהביא להתעללות מינית רווחת. מגורשות הוצגו עירומות בדמשק ונמכרו כשפחות-מין באזורים מסוימים, כולל מוסול על פי דיווחו של הקונסול הגרמני שם, דבר שהיווה מקור חשוב של הכנסה לחיילים המלווים. רוסלר, הקונסול הגרמני בחלב בזמן רצח העם, שמע מארמני "אובייקטיבי" שבערך רבע מהנשים הצעירות שמראיהן היה "נאה פחות או יותר", נאנסו באופן קבוע על ידי שוטרים, וש"היפות עוד יותר" נאנסו על ידי 10–15 גברים. כתוצאה מכך נערות ונשים הושארו מאחור למות.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
במקביל לפרוץ מלחמת העולם הראשונה החל רצח העם הארמני שבו האוכלוסייה הארמנית נשלחה לצעדות מוות ולבסוף הורעבו למוות ועונו. במהלך הצעידות אנסו הטורקים את מעט הנשים, הילדות הצעירות והנערים ששרדו את אותן צעידות מוות.
במהלך רצח העם הארמני, אונס הנערות הצעירות היה דבר שתוכנן לפני ביצועו, במרבית המקרים הוחלט לתקוף את הנערות בבתיהם עוד בטרם יגורשו מהכפר או במהלך צעדות המוות שהתרחשו ברחבי המדבר הסורי. לדברי עדי ראייה ממעשי האונס כל נערה שהייתה מעל גיל שתים עשרה נאנסה, לעיתים גם צעירות יותר נאנסו. הנשים נאנסו כחלק מאונס קבוצתי וחלקן אף התאבדו לאחר מכן.
ראו גם

ההשתוללות במונטה קאסינו
הערות שוליים

↑  Herzog 2011, p. 47.
↑  Miller & Miller 1999, p. 24.
↑  Ball 2011, p. 18.
↑  Smith 2013, p. 94.
אוניברסיטת אמורי

| --- | --- |
סמל האוניברסיטה

בית הספר לתאולוגיה באוניברסיטת אמורי
 אוניברסיטה פרטית
 על שם:  ג'ון אמורי 
 מוטו:  "Cor prudentis possidebit scientiam" (לֵב נָבוֹן, יִקְנֶה-דָּעַת) ספר משלי, פרק י"ח, פסוק ט"ו
 תקופת הפעילות:  1836–הווה (כ־188 שנים)
 קמפוס:  עירוני, 2.6 קמ"ר
 בעלי תפקידים
 נשיא:  גרגורי ל. פנבס (אנ')
 סגל:  2,700
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  15,846 (2021)
 סטודנטים לתואר ראשון:  8,197 (2021) 
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  7,649 (2021)
 שונות
 הון עצמי:  11 מיליארד דולר (2021)
 כינוי קבוצת הספורט:  "איגלס" (Eagle; עיטים) 
 מיקום
 מיקום:  אטלנטה, ג'ורג'יה   ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  33°47′28″N 84°19′24″W﻿ / ﻿33.791111111111°N 84.323333333333°W﻿ / 33.791111111111; -84.323333333333
 http://www.emory.edu
  (למפת אטלנטה מוגדלת) אוניברסיטת אמורי(למפת אטלנטה רגילה) אוניברסיטת אמורי
 
אוניברסיטת אמורי (באנגלית: Emory University) היא אוניברסיטה אמריקאית פרטית במחוז דקאלב (אנ') שבג'ורג'יה, ליד העיר אטלנטה.
אמורי נוסדה בשנת 1836 והיא קרויה על שם ג'ון אמורי (אנ'), הגמון פופולרי בכנסייה המתודיסטית של ג'ורג'יה (על שמו קרוי גם אמורי והנרי קולג' (אנ')). בראשית דרכה מוקמה האוניברסיטה באוקספורד (אנ'), ג'ורג'יה ונקראה "אמורי קולג'". בשנת 1915 עבר הקולג' לאטלנטה ושינה את שמו ל"אוניברסיטת אמורי". האוניברסיטה מורכבת מתשע יחידות אקדמיות הכוללות את בתי הספר לאומנות ומדע (arts and sciences), תאולוגיה, עסקים, משפטים, רפואה, בריאות הציבור, וסיעוד.
כמחצית מהסטודנטים באוניברסיטה הם סטודנטים לתואר ראשון, והמחצית השנייה מורכבת מסטודנטים הלומדים לקראת קבלת תואר שני או שלישי באחת משבע התוכניות לתארים מתקדמים.
נשיאה ה־21 של האוניברסיטה הוא ד"ר גרגורי ל. פנבס (אנ'), מהנדס בוגר אוניברסיטת קורנל ואוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
בתי ספר

הקולג' לאמנויות ומדעים (1836)
אוקספורד קולג' (אנ') (1836)
בית הספר לרפואה (אנ') (1854)
בית הספר לסיעוד (אנ') ע"ש נל הודג'סון וודרוף (1905)
בית הספר לתאולוגיה (אנ') ע"ש קנדלר (אנ') (1914)
בית הספר למשפטים (אנ') (1916)
בית הספר לתארים מתקדמים (1919)
בית הספר למנהל עסקים (אנ') ע"ש גויזטה (אנ') (1919)
בית ספר לבריאות הציבור (אנ') ע"ש רולינס (1990)
דירוג

נכון ל-2022 מדורגת אמורי במקום ה-21 בין האוניברסיטאות בארצות הברית ובמקום ה-74 בעולם על פי המדרג של U.S. News & World Report. התוכנית לתואר שני בבית הספר למנהל עסקים על שם גויזטה (Goizueta) דורגה במקום ה-21, בית הספר לרפואה דורג במקום ה-22 ובית הספר למשפטים דורג במקום ה-30 בארצות הברית בידי U.S. News & World Report לשנת 2023.
בוגרים ואנשי סגל בולטים

ג'ימי קרטר - הנשיא ה-39 של ארצות הברית (1977 – 1981) וחתן פרס נובל לשלום לשנת 2002.
אלבן ברקלי סגן הנשיא ה-35 של ארצות הברית.
לי הונג-קו (אנ') ראש ממשלת קוריאה הדרומית בשנת 1995.
דברה ליפשטדט - היסטוריונית וחוקרת שואה אשר התפרסמה הודות לתביעת הוצאת דיבה שהגיש נגדה דייוויד אירווינג, האשמה ממנה זוכתה.
טנזין גיאטסו - הדלאי לאמה הארבעה-עשר (מינוי נשיאותי מיוחד).
סלמאן רושדי - מסאי וסופר בריטי מוסלמי ממוצא הודי. חבר המחלקה לספרות אנגלית.
נטשה טרת'ווי - זוכת פרס פוליצר לשירה לשנת 2007, מורה לכתיבה יוצרת.
סמלי האוניברסיטה

במרכז סמלה של האוניברסיטה נמצאים לפיד וחצוצרה מוצלבים. הלפיד מסמל את אור החכמה והידע והחצוצרה את הפצתם. מוטיבים אלו היו מצויים גם בשלט האצולה של האוניברסיטה שכיום אינו בשימוש וכן בחותם האוניברסיטה. בחותם האוניברסיטה מוצגים גם שני התאריכים המשמעותיים בתולדותיה, תאריך הייסוד ותאריך המעבר לאטלנטה. המוטו של אוניברסיטת אמורי, "לֵב נָבוֹן, יִקְנֶה-דָּעַת", לקוח מספר משלי, י"ח, ט"ו והוא משולב בסמלי האוניברסיטה מאז 1890.
ראו גם

המרכז לבקרת מחלות ומניעתן
מוזיאון מיכאל סי. קרלוס
אוניברסיטת אלבמה

| --- | --- |


 אוניברסיטה ציבורית
 תקופת הפעילות:  1831–הווה (כ־193 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  סטיוארט ר. בל
 סגל:  1,122 
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  37,098 (2015)
 סטודנטים לתואר ראשון:  31,958
 שונות
 כינוי קבוצת הספורט:  Crimson Tide (גאות אדומה)
 מיקום
 מיקום:  טסקלוסה, אלבמה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  33°12′39″N 87°32′46″W﻿ / ﻿33.210833333333°N 87.546111111111°W﻿ / 33.210833333333; -87.546111111111
 ua.edu
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוניברסיטת אלבמה(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוניברסיטת אלבמה(למפת אלבמה רגילה) מונטגומרי ברמינגהאם האנטסוויל מוביל טסקלוסה דיקייטר דותן מ י ס י ס י פ י  טנסי ג'ורג'יה פלורידה מפרץ מקסיקואוניברסיטת אלבמה(למפת אלבמה מוגדלת) מונטגומרי ברמינגהאם האנטסוויל מוביל טסקלוסה דיקייטר דותן מ י ס י ס י פ י  טנסי ג'ורג'יה פלורידה מפרץ מקסיקואוניברסיטת אלבמה
 
קלארק הול, בניין הקולג' לאומנויות ומדעים
מושל מדינת אלבמה ג'ורג' וולאס חוסם את דלת הכניסה לאודיטוריום פוסטר באוניברסיטה במטרה למנוע אינטגרציה גזעית וכניסת סטודנטים אפרו-אמריקאים לאוניברסיטה, 11 ביוני 1963
אוניברסיטת אלבמה (באנגלית: The University of Alabama) היא אוניברסיטה ציבורית בעיר טסקלוסה שבמדינת אלבמה בארצות הברית. האוניברסיטה נוסדה ב-1831 ולומדים בה כ-37,100 סטודנטים.
היסטוריה

האוניברסיטה נוסדה ב-1831 וכללה שבעה מבנים: שני מבני לימוד, שני מעונות סטודנטים, מעבדה, בית מלון ורוטונדה ששימשה כספרייה.
ב-1860 הפכה האוניברסיטה למכללה צבאית והכשירה קצינים לצבא הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. ב-1865 נשרף מרבית הקמפוס על ידי צבא האיחוד. במהלך תקופת השיקום בארצות הברית נפתחה מחדש האוניברסיטה ב-1872. ב-1893 פתח המוסד את שעריו גם לסטודנטיות.
ב-1956 החלה ללמוד לראשונה אות'רין לוסי, סטודנטית אפרו-אמריקאית, אך היא הושעתה מהאוניברסיטה לאחר שלושה ימים בלבד מחשש לביטחונה, בעקבות מהומות והתפרעויות ברחבי הקמפוס, החמורות ביותר בארצות הברית מאז פסק דין בראון נגד מועצת החינוך. רק ב-1963 חזרו סטודנטים אפרו-אמריקאים ללמוד באופן רצוף במוסד וסיימו בו תואר.
מבנה וחלוקה ארגונית

האוניברסיטה היא האוניברסיטה הגדולה במערכת האוניברסיטאות של אלבמה. האוניברסיטה משתרעת על פני 1,970 אקר בטסקלוסה וכוללת כ-300 מבנים. בנוסף לאוניברסיטה גן בוטני על פני 60 אקר ומעבדה ימית בדופין איילנד.
מבחינה ארגונית כוללת האוניברסיטה 13 קולג'ים ובתי ספר:
בית הספר למשפטים - נוסד ב-1892
הקולג' לאומנויות ומדעים - נוסד ב-1909
הקולג' להנדסה - נוסד ב-1909
בית הספר לתארים מתקדמים - נוסד ב-1924
הקולג' לחינוך - נוסד ב-1928
הקולג' למסחר וניהול - נוסד ב-1929
הקולג' למדעי הבריאות - נוסד ב-1971
הקולג' לאחיות - נוסד ב-1975
בית הספר לעבודה סוציאלית - נוסד ב-1975
הקולג' ללימודי המשך - נוסד ב-1983
הקולג' למדעי הסביבה - נוסד ב-1987
הקולג' לתקשורת ומידענות - נוסד ב-1997
הקולג' ללימודי תעודה - נוסד ב-2003
ספורט

תוכניות הספורט של האוניברסיטה כוללות 21 קבוצות המתחרות בענפי ספורט שונים. לאוניברסיטה היסטוריה של הצטיינות בפוטבול, ענף בו זכתה הקבוצה ב-18 אליפויות של ליגת מכללות. בהתעמלות מכשירים זכתה קבוצת הבנות בשש אליפויות NCAA. אליפויות נוספות נרשמו בתחרויות גולף לגברים (פעמיים) ופעם אחת בתחרויות גולף לנשים ובסופטבול.
כינוי קבוצות הספורט של האוניברסיטה הוא "Crimson Tide" (גאות אדומה). את הכינוי טבע עורך מדור בספורט בברמינגהאם, שסיקר את המשחק בין קבוצת הפוטבול של אלבמה לזו של אוניברסיטת אובורן ב-1907. אלבמה הצליחה לכפות על אובורן הפייבורטית שוויון בהתמודדות ששוחקה במגרש בוצי שהכתים את מדי הקבוצה בצבע אדום.
הערות שוליים

↑  How the Crimson Tide Got its Name, אתר אוניברסיטת אלבמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269220305171  PLWABN: 9810695759605606  BIBSYS: 90802751  BnF: cb121486152 (data)  CiNii: DA01592073  GND: 5004214-2  ISNI: 0000 0001 0727 7545  LCCN: n79139264  MusicBrainz: 248f0b72-aa41-4ced-abff-1d8952dbd55a  NLA: 36562717  NSK: 000161461  RERO: 02-A000186786  SNAC: w64r1s0j  SUDOC: 029973929  Trove: 1294209  VIAF: 153307830   WorldCat (עם VIAF): 153307830
אולאדי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  בליני 
 מרכיבים עיקריים:  בלילה 
 
אולאדי (ברוסית: оладьи; בצורת הקטנה: оладушки ,оладья; באוקראינית: оладки) הן חביתיות או פריטר קטנות עבות הנפוצות במטבח הרוסי ובמטבח האוקראיני.
מאפיינים

הבלילה לאולאדי עשויה מקמח חיטה או (כיום לעיתים רחוקות יותר) מקמח כוסמת, ביצים, חלב, מלח וסוכר עם שמרים או סודה לשתייה. הבלילה עשויה להכיל גם קפיר, חלב מוחמץ או יוגורט. אולאדי עשוי לכלול גם תוספות שונות, כגון תפוח או צימוקים .
אולאדי מוגשים בדרך כלל עם סמטנה (שמנת חמוצה), וכן עם תוספות מתוקות כגון ריבה, פובידל, דבש וכו' ניתן להגיש גרסאות מלוחות עם קוויאר, בדומה לבליני .
בדרך כלל, המונח אולאדקי במטבחים המזרחיים הסלאביים עשוי לציין גם לביבות העשויות עם מרכיבים אחרים, למשל לביבות תפוחי אדמה (картофельные оладьи), פנקייק שעועית (оладьи), לביבות אורז (рисовые оладьи), לביבות דלעת (кабачковые оладьи) וכו'. סירניקי (לביבות מטבורוג) עשויה גם להיחשב כסוג של אולאדי.
אטימולוגיה

המילה הסלאבית המזרחית העתיקה oladya כשם עצם, מקורה באה לידי ביטוי לראשונה בשנת 1470. כמאכל, הוא מוזכר לראשונה בדומוסטרוי (אנ'), הספר הרוסי מהמאה ה-16 של חוקי הבית, הוראות ועצות. המילה נובעת מיוונית עתיקה ἐλάδιον, הקטנה של ἔλαιον, "שמן זית", "חומר שמן".
המילה "לטקה" המציין לביבות תפוחי אדמה במטבח היהודי נגזרת מהמילה אולאדקה.
לקריאה נוספת

П. В. Абатуров;  et al. (1955).  М. О. Лифшиц (ed.). Кулинария. Москва: Госторгиздат, Министерство пищевой промышленности СССР. [P. V. Abaturov;  et al. (1955).  M. O. Lifschitz (ed.). Cookery (ברוסית). Moscow: Gostorgizdat, USSR Ministry of Food Industry.]
Olena Benediktova (2016). 25 Popular Dishes from Ukraine. Olenka Books. ISBN 978-1-31018-162-7.
Matthew Goodman (2001-11-23). "On Chanukah, Cheese Was the Norm, But Then Came the Potato". Forward. אורכב מהמקור ב-2005-09-07. נבדק ב-2017-05-30.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
Marks, Gil (2010-11-17). Encyclopedia of Jewish Food. Houghton Mifflin Harcourt. p. 707. ISBN 978-0544186316. נבדק ב-22 בדצמבר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
Елена Молоховец (1901). Подарок молодым хозяйкам (ברוסית). Санкт-Петербург. A Gift to Young Housewives, English translation (shortened): Joyce Stetson Toomre (1998). Classic Russian Cooking: Elena Molokhovets' a Gift to Young Housewives. Indiana University Press. ISBN 978-0-253-21210-8.
Tatiana Whitaker (2010). A Taste of South Russia. Tatiana Whitaker. ISBN 978-1-44618-668-8.
Vasmer, Maksimilian Romanovich (1973) [1958]. "Etimologichesky slovar russkogo yazyka" (Этимологический словарь русского языка) [Russian Etymological Dictionary] (ברוסית). Moskva: Progress.
הערות שוליים

↑  Цвек Д.Я. (1989). Солодке печиво. Львів: «Каменяр». p. 101. ISBN 5-7745-0248-1.
↑  UKRAINIAN CULINARY GLOSSARY (PDF). UKRAINIAN NATIONAL WOMEN'S LEAGUE OF AMERICA. 1980. p. 65.
↑  "1775. Сырники сладкие". Кулинарная Энциклопедия. Рецептуры предприятий общественного питания (ברוסית). נבדק ב-2022-12-27.
אולאדי מוגש עם קוויאר וסמטנה
אורי בר-נר

אורי בר-נר הוא דיפלומט ישראלי. בעבר שגריר ישראל בטורקיה.
בר-נר מילא מספר תפקידים במשרד החוץ בהם בשגרירויות ישראל בהודו, דנמרק וארצות הברית. היה סמנכ"ל משרד החוץ והקונסול הכללי בשיקגו ובניו יורק. בין השנים 1998–2001 היה השגריר הישראלי בטורקיה.
בר-נר מונה לתפקיד בפברואר 1998, לאחר שטורקיה התנגדה למינויו ב-1997 של הפרופסור לתולדות האימפריה העות'מאנית, אהוד טולידאנו.
בר-נר בוגר תואר ראשון באמנות מהאוניברסיטה העברית ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת אמורי. כיום הוא יועץ לליגת הידידות ישראל-ארצות הברית ועוסק בקידום הקשרים בין המדינות, ויועצן של כמה חברות.
הערות שוליים

↑  יעל לוי, "הזכרת השואה הארמנית בכנסת - נזק דיפלומטי", באתר ynet, 6 במאי 2009
↑  יאיר אורון, הכחשה : ישראל ורצח העם הארמני, עמ' 216.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוניברסיטת אל-קרוויין

| --- | --- |

 אוניברסיטה
 תקופת הפעילות:  859–הווה (כ־1,165 שנים)
 מייסדים:  פאטמה אל-פהרי 
 קמפוס:  פאס אל באלי
 מיקום
 מיקום:  פאס, מרוקו
 מדינה:  מרוקו מרוקו
 קואורדינטות:  34°03′52″N 4°58′24″W﻿ / ﻿34.064444444444°N 4.9733333333333°W﻿ / 34.064444444444; -4.9733333333333
 uaq.ma
  (למפת פאס מוגדלת) אוניברסיטת אל-קרוויין(למפת פאס רגילה) אוניברסיטת אל-קרוויין he
 
אוניברסיטת אל-קרוויין (בערבית: جامعة القرويين, בברברית: ⵜⵉⵎⵣⴳⵉⴷⴰ ⵏ ⵍⵇⴰⵕⴰⵡⵉⵢⵢⵉⵏ, בצרפתית: Université Al Quaraouiyine) היא אוניברסיטה בפאס, מרוקו. האוניברסיטה הוקמה כמדרסה ומסגד בשנת 859 על ידי פאטימה מוחמד אל-פהרי, ובהמשך היא הפכה למרכז רוחני ואינטלקטואלי של העולם המוסלמי בימי הביניים.
אוניברסיטת אל-קרוויין נחשבת על ידי ספר השיאים של גינס כמוסד האקדמי העתיק ביותר שהתקיים ברציפות עד ימינו. והוגדרה על ידי אונסק"ו "האוניברסיטה העתיקה בעולם".