stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פציעת מפרק שיא הכתף והבריח
אבחון

פציעה של מפרק שיא הכתף והבריח מאובחנת ומסווגת בעזרת תולדות החולה, בדיקה פיזיקלית ובדיקות דימות רפואי.
נבדק פגוע יתאר את אחד ממנגנוני הפציעה האופייניים (חבלה לרום הכתף או נפילה על יד מושטת) וכאב באזור מפרק שיא הכתף והבריח.
הסתכלות ומישוש עשויים לגלות דפורמציה באזור המפרק עם הסטה של עצם הבריח לכיוונים שונים בהתאם לסוג הפגיעה. מבחנים פיזיקליים שונים כגון הנעת הזרוע במישור אופקי לכיוון הכתף הנגדית בדרך המעמיסה על מפרק שיא הכתף והבריח, עשויים לאשש אבחנה של פגיעה במפרק.
בדיקות נוספות בעזרת מיפוי עצמות, דימות תהודה מגנטית (MRI) או בדיקה על-שמעית (US) מאפשרות גם הן אבחון של פגיעה במפרק. אמצעי נוסף הוא הזרקת משכך כאב ישירות למפרק ומעקב אחרי שינוי בתסמינים ובסימנים שמציג הנבדק. צילום רנטגן מאפשר לקבוע את סוג הפגיעה במפרק.
טיפול

פגיעות מסוג I ו-II ולרוב גם פגיעות מסוג III מטופלות באופן שמרני. שימוש במתלה ליד מפחית את הכאבים ומשמש במשך מספר ימים בפגיעה מסוג I ועד מספר שבועות בפגיעה מסוג III. בנוסף למתלה, בימים הראשונים לפציעה, קירור מקומי ותרופות מסוג נוגדי דלקת שאינם סטרואידים מסייעים בהפחתת כאב, דלקת מקומית ובצקת.
בשלב שהכאבים מאפשרים תרגול שרירים ותנועות במפרק הכתף, מופעלים הללו לפי יכולת המטופלים. בתקופה הראשונה מופעלים שרירי הכתף בצורה איזומטרית, ובהמשך מופעלים השרירים תוך כדי הנעת הכתף.
חזרה מלאה לפעילות צפויה להתרחש תוך שבועות ספורים בפציעות מסוג I ו-II, אך תוך פרק זמן ארוך יותר בספורטאים שעיסוקם כולל פעילויות מאומצות של הכתף, כגון טניסאים ושחיינים.
החלמה מפציעה מסוג III צפויה להיות ארוכה יותר מאשר בפציעות קלות יותר. הבחירה בטיפול שמרני הדומה לטיפול בפציעות קלות לעומת טיפול ניתוחי שנויה במחלוקת. קיימות תוצאות טובות לטיפולים שמרניים, אך ייתכן שניתוח בשלב מוקדם מתאים לספורטאים של ספורט מגע או לספורטאי עילית שעיסוקם כולל זריקה כגון מטילי כידון.
הטיפול בפגיעות מסוג IV‏, V‏, VI וכן בפגיעות מסוג III (שהטיפול השמרני בהם לא השיג תוצאות רצויות) הוא ניתוחי. הניתוח כולל בדרך כלל חשיפה של המפרק, שחזור מיקומה של עצם הבריח וקיבועה למקומה בעזרת קיבוע פנימי. לניתוח יכול להתלוות שחזור של רצועות המפרק בעזרת תרומה עצמית של גיד.
לקריאה נוספת

Alyas F, Curtis M, Speed C, Saifuddin A, Connell D. MR imaging appearances of acromioclavicular joint dislocation. Radiographics : a review publication of the Radiological Society of North America, Inc.. 2008 Mar-Apr;28(2):463-79; quiz 619. PMID 18349451
Beim GM. Acromioclavicular joint injuries. Journal of athletic training. 2000 Jul;35(3):261-7. PMID 16558638
Acromioclavicular Joint, Wheeless' Textbook of Orthopaedics
Peter Brukner & Karim Khan, Clinical Sports Medicine, Chapter 14: Shoulder pain, McGraw-Hill Publishing Co. 2nd Revised edition ISBN 0074711083
Patrick McMahon, Current Diagnosis and Treatment in Sports Medicine, McGraw-Hill, 2007, pp. 140–141. ISBN 0071410635
הערות שוליים

↑  Alyas et al., 2008
1 2  Beim, 2000
↑  Rockwood CA. Rockwood and Green's fractures in adults. 3rd Ed. Philadelphia: Lippincott, 1991 pp. 1181-1239 in Brukner and Khan, 2001
↑  van Riet RP, Bell SN. Clinical evaluation of acromioclavicular joint pathology: sensitivity of a new test. Journal of shoulder and elbow surgery. 2011 Jan;20(1):73-6. Epub 2010 Sep 20. PMID 20850994
↑  McMahon, 2007
↑  Brukner and Khan, 2001
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פרים

ערך זה עוסק בתת-משפחה במשפחת הפריים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| פרים |
| --- | --- |
 גאור זכר
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: מעלי גרה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: פרים
שם מדעי
 Bovinae ‏גריי, 1821

פרים (שם מדעי: Bovinae) היא תת-משפחה במשפחת הפריים, בה כלולים מיני הפרות, הביזונים ועוד מכפילי פרסה גדולים בעלי קרניים עבות ובולטות.
מיון פרים

שבט: בקר (Bovini)
סוג: פר (Bos )
מין: גאור (B. gaurus)
מין: גאיאל (B. frontalis)
מין: יאק הבית (B. grunniens)
מין: יאק הבר (B. mutus)
מין בנטנג (B. javanicus)
מין: קופראי (B. sauveli) - הפרט האחרון נראה ב-1988, כנראה שנכחד.
מין: בקר הבית (B. taurus)
סוג: ביזון (Bison )
מין: ביזון אמריקאי (B. bison)
מין: ביזון אירופי (B. bonasus)
סוג: פלוראוביס (Pelorovis) - נכחד
סוג: תאו (Bubalus )
מין: תאו אסייתי (B. arnee)
מין: תאו המים ההודי (B. bubalis)
מין: תאו הפיליפינים (B. mindorensis)
תת-סוג אנואה
מין:אנואה השפלה (B. depressicornis)
מין: אנואה ההרים (B. quarlesi)
סוג ומין יחיד: סאולה (pseudoryx nghetinhensis)
סוג ומין יחיד: קייטינג-וור (Pseudonovibos spiralis) - קיומו ומעמדו הטקסונומי מוטל בספק
סוג: סינצרוס (Syncerus) בו שרד המין תאו אפריקני (Syncerus caffer)
שבט: סלילני קרניים (Strepsicerotini)
סוג: קודו (Tragelaphus )
מין: קודו ניאלה (T. angasii)
מין: קודו ההרים (T. buxtoni)
מין: קודו זוטר (T. imberbis)
מין: קודו מסורטט (T. scriptus)
מין: קודו סילבטיכוס (T. sylvaticus)
מין: קודו הביצות (T. spekii)
מין: קודו גמלוני (T. strepsiceros)
מין: בונגו (T. eurycerus)
סוג: אילנד (Taurotragus )
מין: אילנד ענק (T. derbianus)
מין: אילנד מצוי (T. oryx)
שבט: קצרי קרניים (Boselaphini)
סוג ומין יחיד: ארבע קרן (Tetracerus quadricornis)
סוג ומין יחיד: נילגאי (Boselaphus tragocamelus)
לקריאה נוספת

International Commission on Zoological Nomenclature. 2003. Opinion 2027 (Case 3010). Usage of 17ΔбГ specific names based on wild species which are pre-dated by or contemporary with those based on domestic animals (Lepidoptera, Osteichthyes, Mammalia): conserved. Bull.Zool.Nomencl., 60:81-84.
זכר קודו גמלוני
נילגאי
פרס גראמי לאלבום ה-R&B המתקדם הטוב ביותר

| --- | --- |

לוגו פרס גראמי
 תיאור:  הישגים יוצאי דופן בתעשיית המוזיקה
 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  האקדמיה הלאומית לאמנויות ומדעי הקלטה
 תקופת הפרס:  2013–הווה (כ־11 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  דה ויקנד ביונסה (2)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  ביונסה מיגל (3)
 www.grammy.com
פרס גראמי לאלבום ה-R&B המתקדם הטוב ביותר הוא פרס שניתן משנת 2013 ועד היום. הפרס ניתן לאלבום מוזיקה בסגנון אורבני עכשווי (אנ'). הפרס ניתן לאלבום "יוצא דופן, ללא התחשבות במכירותיו, מיקומי השיא שלו, הצלחתו, הביקורות שהופנו כלפיו וכדומה".
קטגוריה זו הייתה אחת משלוש הקטגוריות החדשות שנוצרו עבור טקס פרסי גראמי ה-55 (אנ'), בתור האלבום האורבני העכשווי הטוב ביותר. ביוני 2020, האקדמיה להקלטות הודיעה על שינוי שם והגדרה מחדש של הקטגוריה. שמה החדש היה אלבום ה-R&B המתקדם הטוב ביותר, עם השפעה מיידית, "לסווג ולתאר כראוי את תת-ז'אנר זה. שינוי זה כולל הגדרה מדויקת יותר לתיאור הכשרון או המאפיינים של יצירות מוזיקליות או ההופעות עצמן בז'אנר ה-R&B". נוסף על כך, תיאור קטגוריה זו הוא כעת כדלקמן: "קטגוריה זו נועדה להדגיש אלבומים הכוללים את האלמנטים המתקדמים יותר של R&B ועשויים לכלול דגימות ואלמנטים של היפ הופ, דאנס ומוזיקה אלקטרונית. היא עשויה לשלב גם אלמנטים בהפקה שנמצאו בפופ, יורו-פופ, קאנטרי, רוק, פולק ומוזיקה אלטרנטיבית".
לדברי נשיא האקדמיה להקלטות הארווי מייסון ג'וניור באותה הודעה לעיתונות, שינויים אלה שיקפו את "המצב הנוכחי של תעשיית המוזיקה וכיצד היא התפתחה במהלך 12 החודשים האחרונים". הפרס מוענק לאמן, המפיק והמהנדס/ממקסס, בתנאי שהם זוכים לקרדיט של מעל ל-50% מהאלבום. מפיק ומהנדס עם פחות מ-50% מהקרדיט זכאי להגיש בקשה לתעודת "Winner Certificate".
מחלוקות

מוזיקאים אפרו-אמריקאים רבים עוררו מחלוקת על השימוש במונח "אורבני עכשווי", שנחשב ל"תפסן למוזיקה שנוצרה על ידי אמנים שחורים, ללא קשר לז'אנר". בראיון מאחורי הקלעים שהתקיים לאחר זכייתו הראשונה בגראמי, האמן טיילר, דה קריאייטור הצהיר כי "זה מבאס שבכל פעם שאנחנו - ואני מתכוון לבחורים שנראים כמוני - עושים כל מה שמכופף ז'אנרים או שזה משהו אחר, הם תמיד מכניסים את זה לקטגוריית ראפ או אורבני", והוסיף כי הוא "לא אוהב את המילה 'האורבנית' הזו - זו פשוט תקינות פוליטית לומר לי את מילת ה-N".
זוכים ומועמדים

| שנה | זוכה | יצירה | מועמדים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | פרנק אושן | Channel Orange |  כריס בראון – Fortune  מיגל – Kaleidoscope Dream |  |
| 2014 | ריהאנה | Unapologetic |  תמר ברקסטון – Love and War  פנטזיה – Side Effects of You  סלאם רמי – One: In the Chamber  מק ויילדס – New York: A Love Story |  |
| 2015 | פארל ויליאמס | Girl |  ג'נה אייקו – Sail Out  ביונסה – Beyoncé  כריס בראון – X  מאלי מיוזיק – Mali Is...‎ |  |
| 2016 | דה ויקנד | Beauty Behind the Madness |  האינטרנט – Ego Death  קלאני – You Should Be Here  ליאן לה הוואס – Blood  מיגל – Wildheart |  |
| 2017 | ביונסה | Lemonade |  גלאנט – Ology  קינג – We Are King  אנדרסון פאאק – Malibu  ריהאנה – Anti |  |
| 2018 | דה ויקנד | Starboy |  6lack‏ – Free 6lack  צ'יילדיש גמבינו – "Awaken, My Love!‎"  חאליד – American Teen  סיזה – Ctrl |  |
| 2019 | The Carters | Everything Is Love |  מיגל – War & Leisure  קלואי x האלי – The Kids Are Alright  כריס דייב והדראמהדס – Chris Dave and the Drumhedz  מישל נדג'וצ'לו – Ventriloquism |  |
| 2020 | ליזו | Cuz I Love You (Deluxe) |  סטיב לייסי – Apollo XXI  ג'ורג'יה אן מולדרו – Overload  NAO‏ – Saturn  ג'סי רייז – Being Human in Public |  |
| 2021 | ת'אנדרקאט | It Is What It Is |  ג'נה אייקו – Chilombo  קלואי x האלי – Ungodly Hour  פרי נשיונלס – Free Nationals  רוברט גלספר – Fuck Yo Feelings |  |
| 2022 | לאקי דיי | Table for Two |  אריק בלינגר – New Light  קורי הנרי – Something To Say  Hiatus Kaiyote‏ – Mood Valiant  טרס מרטין, רוברט גלספר, ניינת' וונדר וקמאסי וושינגטון – Dinner Party: Dessert  מאסגו – Studying Abroad: Extended Stay |  |
| 2023 | סטיב לייסי | Gemini Rights |  קורי הנרי – Operation Funk  טרסה מרטין – Drones  מונצ'יילד – Starfruit  טנק והבנגאס – Red Balloon |  |
| 2024 | סיזה | SOS |  Since I Have a Lover – 6lack  The Love Album: Off the Grid – דידי  Nova – טרס מרטין וג'יימס פנטלרוי  The Age of Pleasure – ג'אנל מונה |  |
אמנים עם מספר זכיות

2 זכיות
דה ויקנד
ביונסה (אחת כ-The Carters)
אמנים עם מספר מועמדויות

3 מועמדויות
ביונסה (אחת כ-The Carters)
מיגל
2 מועמדויות
קלואי x האלי
כריס בראון
ג'נה אייקו
ריהאנה
סטיב לייסי (אחת עם האינטרנט)
דה ויקנד
6lack
טרס מרטין
סיזה
צימוד אפאפטי

צימוד אפאפטי (באנגלית: Ephaptic coupling) הוא צורת תקשורת היפותטית בתוך מערכת העצבים, בה פעילותם החשמלית של מספר תאים מושפעת ברמה מסוימת האחת מהשנייה (ולרוב מסתנכרנת). תקשורת זו נבדלת מתקשורת ישירה במערכת העצבים דוגמת סינפסות חשמליות וסינפסות כימיות.
המונח עשוי להתייחס לצימוד בין סיבי עצב סמוכים (משיקים) הנגרמת מתחלופה של יונים בין התאים.
לחלופין, המונח עשוי להתייחס לצימוד חשמלי של סיבי עצב כתוצאה משדות חשמליים מקומיים (LFP). בשני המקרים, צימוד אפאפטי יכול להשפיע על סנכרון ותזמון של ירי פוטנציאלי פעולה בנוירונים.
קבוצות מחקר רואות בקיומו של צימוד אפאפטי חשיבות רבה, בין השאר בשל היותו אמצעי נוסף להעברת אינפורמציה בין תאי עצב או קבוצות תאי עצב בתוך מערכת העצבים המרכזית.
עצם היתכנותה של התופעה שנויה במחלוקת. לאורך השנים, נמצאו עדויות לקיומה של התופעה בתנאי מבחנה (in-vitro), מחוץ לאורגניזם החי (ex-vivo) וכן בתוך האורגניזם החי (in-vivo). אולם, מחקרים אלו עשו שימוש בשדות חשמליים מלאכותיים (אקסוגניים) וטרם הודגמה השפעתו של שדה חשמלי שמקורו בפעילותו האנדוגנית של האורגניזים. על כן, לצד מודלים תאורטיים התומכים ברעיון יש הטוענים כי השפעתה של התופעה בתנאים אלו, אם בכלל קיימת, היא זניחה.
מיאליניזציה (תהליך עטיפת האקסונים בשכבות מיאלין) נחשבת לגורם המעכב תופעות של צימוד אפאפטי.
הערות שוליים

↑  Costas A Anastassiou, Christof Koch, Ephaptic coupling to endogenous electric field activity: why bother?, Current Opinion in Neurobiology 31, 2015-04, עמ' 95–103 doi: 10.1016/j.conb.2014.09.002
↑  C Y Chan, C Nicholson, Modulation by applied electric fields of Purkinje and stellate cell activity in the isolated turtle cerebellum., The Journal of Physiology 371, 1986-02-01, עמ' 89–114 doi: 10.1113/jphysiol.1986.sp015963
↑  Costas A Anastassiou, Rodrigo Perin, Henry Markram, Christof Koch, Ephaptic coupling of cortical neurons, Nature Neuroscience 14, 2011-01-16, עמ' 217–223 doi: 10.1038/nn.2727
↑  Kyung-Seok Han, Chong Guo, Christopher H. Chen, Laurens Witter, Ephaptic Coupling Promotes Synchronous Firing of Cerebellar Purkinje Cells, Neuron 100, 2018-11, עמ' 564–578.e3 doi: 10.1016/j.neuron.2018.09.018
↑  Antonin Blot, Boris Barbour, Ultra-rapid axon-axon ephaptic inhibition of cerebellar Purkinje cells by the pinceau, Nature Neuroscience 17, 2014-01-12, עמ' 289–295 doi: 10.1038/nn.3624
↑  S. Ozen, A. Sirota, M. A. Belluscio, C. A. Anastassiou, Transcranial Electric Stimulation Entrains Cortical Neuronal Populations in Rats, Journal of Neuroscience 30, 2010-08-25, עמ' 11476–11485 doi: 10.1523/jneurosci.5252-09.2010
↑  Gary R. Holt, Christof Koch, Electrical Interactions via the Extracellular Potential Near Cell Bodies, Journal of Computational Neuroscience 6, 1999, עמ' 169–184 doi: 10.1023/a:1008832702585
↑  C. A. Anastassiou, S. M. Montgomery, M. Barahona, G. Buzsaki, The Effect of Spatially Inhomogeneous Extracellular Electric Fields on Neurons, Journal of Neuroscience 30, 2010-02-03, עמ' 1925–1936 doi: 10.1523/jneurosci.3635-09.2010
↑  Joshua H. Goldwyn, John Rinzel, Neuronal coupling by endogenous electric fields: cable theory and applications to coincidence detector neurons in the auditory brain stem, Journal of Neurophysiology 115, 2016-04, עמ' 2033–2051 doi: 10.1152/jn.00780.2015
↑  Don W. Esplin, INDEPENDENCE OF CONDUCTION VELOCITY AMONG MYELINATED FIBERS IN CAT NERVE, Journal of Neurophysiology 25, 1962-11, עמ' 805–811 doi: 10.1152/jn.1962.25.6.805
↑  John Wilson, What Philosophy Can Do, London: Palgrave Macmillan UK, 1986, עמ' 41–59
↑  R.C. Barr, R. Plonsey, Electrophysiological interaction through the interstitial space between adjacent unmyelinated parallel fibers, Biophysical Journal 61, 1992-05, עמ' 1164–1175 doi: 10.1016/s0006-3495(92)81925-2
↑  Daniel K. Hartline, What is myelin?, Neuron Glia Biology 4, 2008-5, עמ' 153 doi: 10.1017/S1740925X09990263
↑  Hemant Bokil, Nora Laaris, Karen Blinder, Mathew Ennis, Ephaptic Interactions in the Mammalian Olfactory System, The Journal of Neuroscience 21, 2001-10-15, עמ' RC173–RC173 doi: 10.1523/jneurosci.21-20-j0004.2001
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צבע טרי (יריד אמנות)

| --- | --- |

מיצב מאת שירה זלוור ביריד "צבע טרי" 2009
 סוג:  יריד אמנות
 מיקום:  תל אביב-יפו
 מועדים
 תאריכי פעילות:  2008–הווה (כ־16 שנים)
 מועד שנתי:  משתנה
 משך הפסטיבל:  5 ימים
 www.freshpaint.co.il
 
"צבע טרי" הוא יריד אמנות ועיצוב הפועל בישראל מאז שנת 2008, במקומות שונים ברחבי תל אביב-יפו. היריד משלב בין תצוגות של גלריות לבין תצוגה מיצירותיהם של אמנים צעירים עצמאיים ותצוגות מעצבים ישראלים.
היסטוריה

יריד "צבע טרי" נערך לראשונה במרץ 2008 במתחם קסטיאל בדרום העיר. ביריד השתתפו 16 גלריות לאמנות עכשווית וכ-70 אמנים עצמאים. את היריד יזמו יפעת גוריון, האחראית על הניהול האמנותי והאוצרות, ושרון טילינגר, האחראית על הניהול והפיתוח העסקי של היריד.
היריד השני נערך במרץ 2009, בהשתתפות 17 גלריות ו-50 אמנים עצמאיים בשטח מתחם תחנת הרכבת יפו. במאי 2010 נערך יריד "צבע טרי" השלישי בהאנגר בנמל יפו. ביריד השתתפו 28 גלריות ו-70 אמנים עצמאיים. קבוצת אמנים שלא התקבלו ליריד השלישי החליטו להקים כמחאה תערוכת נגד תחת הכותרת "סלון הדחויים".
היריד הרביעי התקיים בין התאריכים 5–9 באפריל 2011 במתחם הגן הבוטני בדרום העיר. היריד החמישי ב-2012 התקיים במבנה בית הספר תיכונט בצפון העיר. היריד השישי ב-2013 התקיים במרכז הלוגיסטי החדש של העירייה בדרום העיר בטרם נכנס לשימוש שוטף.
היריד השביעי ב-2014 התקיים בהיכל קבוצת שלמה, ההיכל של קבוצת הכדורסל הפועל תל אביב סמוך לגני התערוכה.
בחג הסוכות ב-2015 נוסד תחת מותג היריד אירוע בשם "צבע משפחתי" שכלל פעילות מגוונת של כיתות אמן לילדים ולמבוגרים, תערוכות של אמנים צעירים שהשתתפו בירידי "צבע טרי" ופעילויות יצירה שונות לילדים בתחומי האמנות השונים. בשגרה מתקיימות פעילויות לילדים במסגרת יריד "צבע טרי" עצמו ולא התקיימו ירידי "צבע משפחתי" נוספים.
היריד השמיני התקיים ב-2016 באתר יריד המזרח ששופץ במסגרת שיפוץ רצועת החוף של תל אביב וכלל לראשונה גם אמנים מחו"ל. היריד התשיעי ב-2017 התקיים במבנה מוזיאון הטבע החדש בקמפוס אוניברסיטת תל אביב. ביריד השביעי נגנבה יצירה של אמן פולני אורח.
היריד העשירי ב-2018 התקיים במרכז הירידים תל אביב ואחת מהאטרקציות בו הייתה חידוש קירות הביתנים בגני התערוכה בציורי חוץ גדולים שיושארו בקביעות. היריד ה-11 התקיים ב-2019, גם הוא במרכז הירידים.
בשנת 2020 פורסם שהיריד יערך במתחם של מוזיאון בתי האוסף לתולדות צה"ל שנסגר, אולם היריד נדחה עקב מגפת הקורונה בישראל. לאחר מכן הוצע לקיימו בספטמבר 2020 במתחם ולודרום סילבן אדמס בהדר יוסף, ולבסוף החליטו ביריד על קיום "מהדורה מיוחדת" בצורה דיגיטלית בלבד באוקטובר 2020. ולודרום סילבן אדמס אירח את היריד באוקטובר 2021.
בשנת 2023 (30 במאי - 4 ביוני) חנך היריד את מתחם נמל יפו המתחדש. תערוכות היריד והתצוגות השונות התפרשו על פני מחסנים 2 ו-3 החדשים בנמל יפו, ובכיכר העירונית המחברת ביניהם, חשפו את המבנים לקהל הרחב.
בשנת 2024 התקיים היריד בחודש יולי במתחם הדר יוסף במבנה החדש של מרכז הספורט, באוהל זמני במתחם הטניס במרכז הספורט וברחבה לצידם.
פרסים

במסגרת היריד חולקו הפרסים:
פרס "בחירת הפטיש" - פרס של בית המכירות הפומביות סותבי'ס בו נבחרה עבודה אחת של אחד ממשתתפי היריד, והיא נמכרה אחר כך במכירה פומבית של אמנות ישראלית בניו יורק. הוצאות המכירה מומנו על ידי סות'ביס וההכנסה מהמכירה עברה לאמן הנבחר.
פרס "אוסף יגאל אהובי לאמן המבטיח" - פרס שכלל תערוכת יחיד ביריד צבע טרי בשנה הבאה וכן מענק כספי בשווי 40,000 שקל תרומת המיליארדר יגאל אהובי.
הערות שוליים

↑  חגית פלג רותם, ‏אמנות לעם, באתר גלובס, 13 בפברואר 2008
↑  סמדר שפי, צבע טרי: גלויה משולח אנונימי, באתר הארץ, 9 במרץ 2009
↑  טל לוין, עכבר העיר, מצגת תמונות: יריד צבע טרי 3 יוצא לדרך, באתר הארץ, 27 באפריל 2010
↑  רותם רוזנטל, עכבר העיר, נקמת הדחויים: מה עשו האמנים שלא התקבלו ליריד צבע טרי?, באתר הארץ, 2 במאי 2010
↑  סמדר שפי, "צבע טרי" מסחרי, אך בלי לפגום בהנאה, באתר הארץ, 18 במאי 2012
↑  שני ליטמן, יריד האמנות "צבע טרי" יתקיים בהיכל הספורט החדש בתל אביב, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2014
↑   נעמה ריבה, "צבע טרי" 2017: בין הומאז' למאטיס לביגוד בטיחותי, באתר הארץ, 28 במרץ 2017
↑   נעמה ריבה, נעלמה עבודה של אמן פולני מיריד "צבע טרי", באתר הארץ, 2 באפריל 2017
↑   נעמה ריבה, המעצבים שכדאי לראות ביריד "צבע טרי", באתר הארץ, 30 במאי 2019
↑  ענת ציגלמן, עיצוב במקום רובים: יריד צבע טרי במקומו של המוזיאון לתולדות צה"ל, באתר Xnet‏, 11 בפברואר 2020
↑  מחזירים את הצבע לעיר: יריד האמנות האהוב צבע טרי חוזר, באתר "Time Out ישראל", 22 בספטמבר 2021
↑  יריד צבע טרי 2023, באתר צבע טרי
↑  רעות ברנע, ‏הצבע מתעורר: 11 עבודות שאסור להחמיץ ביריד צבע טרי 2024, באתר "Time Out ישראל", 2 ביולי 2024
↑  טל לוין, עכבר העיר, ניבי אלרואי היא הזוכה בפרס האמן המבטיח ביריד צבע טרי, באתר הארץ, 5 במאי 2010
↑  מיכאל רוכוורגר, המספרים של יגאל אהובי: 30 מיליארד שקל, 10 שנים, באתר TheMarker‏, 29 בנובמבר 2007
קבוצה שולטת

קבוצות שולטות (קודקודים אדומים).
בתורת הגרפים, קבוצה שולטת בגרף (G(V,E היא תת-קבוצה D של הצמתים ב-V כך שכל צומת שאינו ב-D מחובר בקשת לפחות לצומת אחד ב-D. דרגת השליטה (γ(G בגרף היא מספר הצמתים הקטן ביותר המהווים קבוצה שולטת בגרף. בעיית הקבוצה השולטת היא בעיה NP-קשה (יותר מכך היא בעיה NP-שלמה), הבודקת בהינתן גרף כלשהו ומספר K, האם קיימת קבוצה שולטת קטנה מ-K.
בעיית הקבוצה השולטת נחקרה החל משנת 1950 אך החלה למשוך תשומת לב מחוקרים בתחום בעיקר החל משנות ה-70. בשנת 1988 היה ידוע על יותר מ-800 מאמרים בנושא שרובם עסקו באלגוריתמים למציאת דרגת השליטה במחלקות מסוימות של גרפים.
חסמים

יהי G גרף בעל n ≥ 1 צמתים ותהי Δ הדרגה המקסימלית של הגרף. ידוע כי:
מכיוון שכל צומת יכול לשלוט על Δ צמתים לכל היותר, דרגת השליטה של הגרף (γ(G חסומה מלמטה על ידי (n/(1+Δ. כלומר (γ(G) ≥ n/(1+Δ.
קבוצת כל הצמתים V בגרף היא קבוצה שולטת. כלומר γ(G) ≤ n.
אם הגרף קשיר אזי קיימות לפחות שתי קבוצות שולטות זרות לחלוטין בגרף. לכן, בכל גרף קשיר γ(G) ≤ n/2.
הערות שוליים

↑  S. T. Hedetniemi and R. C. Laskar, Bibliography on domination in graphs and some basic definitions of domination parameters, Discrete Mathematics, Volume 86, Issues 1-3, 14 December 1990, Pages 257-277
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549490505171  LCCN: sh97008149
פרוסקו

| --- | --- |

 מוצא:  איטליה 
 
פּרוֹסֶקוֹ (באיטלקית: Prosecco) הוא יין לבן איטלקי בעל מעמד גאוגרפי מוגן (התוויות DOC ו-DOCG) המיוצר באזור גדול המשתרע על תשע נפות במחוזות ונטו ופריולי-ונציה ג'וליה בצפון איטליה, וקרוי על שם הכפר פרוסקו. הוא מיוצר מענבי פרוסקו (שם הזן שונה לגלרה (אנ') בשנת 2009 בתוך האיחוד האירופי כדי לשמור על השם המסחרי לאזור הגידול המקורי), אך כללי המוצר מאפשרים לעד 15% מהיין להיות מזנים מותרים אחרים.
פרוסקו מיוצר כמעט תמיד כיין נתזים (spumante) או יין נתזים למחצה (frizzante), אם כי מותר לייצרו גם כיין נטול פחמן דו-חמצני המכונה יין שקט (tranquillo). בתוך האזור הגאוגרפי המוגדר הגדול יותר נמצאים שני אזורים קטנים בעל ההתוויה המחמירה יותר DOCG, "פרוסקו קונליאנו וואלדוביאדנה" (Conegliano Valdobbiadene Prosecco) בגבעות שבין העיירות קונליאנו וואלדוביאדנה (אנ'), ו"פרוסקו אזולו" (Asolo Prosecco) סביב העיירה הסמוכה אזולו (אנ'). פרוסקו סופריורה (Prosecco Superiore) הוא תמיד יין נתזים, ומגיע רק מאזורי DOCG אלו.
בשנת 2019 הפך אזור "גבעות הפרוסקו של קונליאנו וואלדוביאדנה" (Le Colline del Prosecco di Conegliano e Valdobbiadene) לאתר מורשת עולמית של אונסק"ו, בעיקר בגלל התפקיד של האזור בייצור פרוסקו.
היסטוריה

בטריאסטה בתחילת המאה השש-עשרה, שווק היין המקומי "ריבולה"" (Ribolla) כיצירה מחדש של יין הפוקיניאן, שפליניוס הזקן הילל בספרו תולדות הטבע וליוויה אשתו של הקיסר אוגוסטוס שיבחה את תכונותיו הרפואיות. הצורך להבדיל בין "ריבולה" של טריאסטה לבין יינות אחרים בעלי אותו שם, שיוצרו באזור גוריציה ובעלות נמוכה יותר באיסטריה, הוביל בסוף המאה לשינוי שם. בעקבות מקום הייצור כביכול בעת העתיקה, היין נקרא "קסטלום נובילה וינום פוקינום" (castellum nobile vin Pucinum), על שם הטירה הסמוכה לכפר פרוסקו.
האזכור הידוע הראשון של השם פרוסקו מיוחס לנוסע האנגלי פיינס מוריסון (אנ'), אם כי הוא השתמש באיות Prosecho. מוריסון, שביקר בצפון איטליה בשנת 1593, מציין: "כאן מגדלים את היין פוקינום, שמכונה כיום פרוסצ'ו, שפליניוס הרבה לשבח". הוא ממקם את פרוסקו בין היינות המפורסמים של איטליה. שיטת הייננות, המאפיין המובהק של פרוסקו המקורי, התפשטה תחילה בגוריציה, אחר כך דרך ונציה בדלמטיה, ויצ'נצה וטרוויזו.
בשנת 1754 מופיעה לראשונה המילה פרוסקו בספר "איל רוקולו דיטירמבו" (Il Roccolo Ditirambo), שנכתב על ידי אורליאנו אקנטי (Aureliano Acanti) בנובולדו, השוכנת בנפת ויצ'נצה.
עד שנות ה-60 של המאה ה-20 היה יין נתזים של פרוסקו מתוק למדי, ובקושי ניתן להבחין בינו לבין יין אסטי (אנ') המיוצר בפיימונטה. מאז השתפרו טכניקות הייצור והובילו ליינות איכותיים יותר המיוצרים כיום. על פי דיווח בניו יורק טיימס משנת 2008, גדלה מאוד הפופולריות של פרוסקו בשווקים מחוץ לאיטליה, כאשר המכירות העולמיות גדלו באחוזים דו ספרתיים מאז שנת 1998, וסייע לכך גם מחירם הנמוך יחסית. היין חדר לשוק היין האמריקני בשנת 2000 באמצעות מיונטו, כיום היבואן הגדול ביותר של פרוסקו. הצריכה גדלה מאוד גם בבריטניה, שהפכה באמצע העשור השני של המאה ה-21 לשוק הייצוא הגדול ביותר של פרוסקו, וצרכה רבע מכל הייצור האיטלקי.
עד 2008 היה הפרוסקו מוגן על ידי התוויה של DOC בתחומי איטליה, כ"פרוסקו די קונליאנו-ואלדוביאדנה", "פרוסקו די קונליאנו", "פרוסקו די ואלדוביאדנה" ו-"פרוסקו די קולי אזולני".
משנת 2009 קודמו שני האזורים הללו למעמד DOCG. כדי להגן עוד יותר על השם, העמותה של מגדלי פרוסקו מסורתיים קדמה את הרעיון לקבל מעמד גאוגרפי מוגן לפרוסקו מצפון איטליה על פי החוק האירופי. מכאן שמאז 1 בינואר 2010, פרוסקו הוא, על פי הוראת שר החקלאות האיטלקי מיום 17 ביולי 2009, כבר לא שמו של זן ענבים (שכונה כיום גלרה), אלא כינוי מקור בלבד. שינוי זה אושר על ידי תקנה EG. 1166/2009 מיום 30 בנובמבר 2009.
ייצור

שלא כמו שמפניה, פרוסקו מיוצר בשיטה האלטרנטיבית של שרמה-מרטינוטי (Charmat–Martinotti), שבה מתרחשת התסיסה המשנית בתוך מכלי פלדת אל-חלד במקום בכל בקבוק בפני עצמו, מה שהופך את היין לזול יותר לייצור וזמן הייצור המינימלי הוא 30 יום. פרוסקו איכותי יותר בשיטה זו יתסיס את היין לאורך תקופה ארוכה יותר, עד לסביבות 9 חודשים (שארמה לונגו). עם זאת, כללי הייצור של שני אזורי ה-DOCG מאפשרים גם להשתמש בשיטה המסורתית של תסיסה משנית בבקבוק, הידועה באיטליה בשם "השיטה הקלאסית" (Método Classico). כללי ה-DOC וה-DOCG מאפשרים לעד 15% מיין פרוסקו להיות תערובת של ורדיסו (Verdiso), ביאנצ'טה טרוויאנה (Bianchetta Trevigiana), פררה (Perera), שרדונה, פינו ביאנקו, פינו גרי או פינו נואר.
בשנת 2008 יוצרו בערך 150 מיליון בקבוקי פרוסקו. מאז חלה צמיחה אדירה בביקוש ומכאן בייצור, ונתון זה התקרב ל-600 מיליון בקבוקים בשנת 2018.
מאז שנות האלפיים מגדלים ענבי גלרה ומייצרים מהם יין במדינות אחרות, כולל ברזיל, רומניה, ארגנטינה ואוסטרליה.
באזור ה-DOCG של קונליאנו וואלדוביאדנה ישנם יותר מ-150 יצרנים, ויחד הם מהווים את ה"קונסורציום להגנה על פרוסקו מקונליאנו וואלדוביאדנה" (\Consorzio per la Tutela del Prosecco di Conegliano e Valdobbiadene). לאזור של אזולו יש קונסורציום משלו, עם 94 יצרנים.