stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הטסלה רודסטר של אילון מאסק

הטסלה רודסטר של אילון מאסק מחוץ לאטמוספירה
טסלה רודסטר של אילון מאסק היא מכונית ספורט חשמלית ששימשה כמטען הדמה של טיסת המבחן "פאלקון כבד" בפברואר 2018, והפכה מאז ללוויין מלאכותי של השמש. במושב הנהג הוצבה "סטארמן", בובת אדם הלבושה בחליפת חלל (על שם שירו של דייוויד בואי "Starman"). המכונית והטיל יוצרו על ידי טסלה ו-SpaceX, שתיהן חברות בראשות אילון מאסק. מודל הרודסטר משנת 2008 הוא בבעלותו האישית של מאסק, ושימש אותו בעבר בחיי היום יום. זו המכונית הראשונה ששוגרה לחלל והקיפה את השמש.
המכונית, שהורכבה על השלב השני של הרקטה, צברה מספיק מהירות כדי להימלט מכוח המשיכה של כדור הארץ ולהיכנס למסלול הליוצנטרי אליפטי שחוצה את מסלול מאדים. המסלול מגיע למרחק מרבי מהשמש באפסיד של 1.66 יחידות אסטרונומיות. בתחילת השיוט מחוץ לאטמוספירה של כדור הארץ, וידאו בשידור חי שודר בחזרה למרכז בקרת המשימה למשך מעט יותר מארבע שעות.
אנליסטים לפרסום ציינו את תחושת ניהול המותג של מאסק ושימוש במדיה חדשה להחלטתו לשגר טסלה לחלל. מאסק הסביר שהוא רוצה לעורר את הציבור לגבי "האפשרות שמשהו חדש יקרה בחלל" כחלק מחזונו הגדול יותר להרחיב את ההתיישבות האנושית בכוכבי לכת אחרים.
השפעה תרבותית

המכונית בחלל הפכה במהירות לנושא לממים באינטרנט.
משטרת מערב אוסטרליה הפיצה תמונה של אקדח מד מהירות מכוון לרודסטר בעודה מעל אוסטרליה.
סקודה הפיקה סרטון פארודי על סקודה סופרב שנוסעת ל"מארס", כפר במרכז צרפת, בעל שם זהה לכוכב מאדים.
"דונאט מדיה" ניסתה לשגר טסלה מודל X באמצעות בלון לחיזוי מזג אוויר.
ToSky, סטארט-אפ רוסי, שיגר לגובה של 20 ק"מ דגם מוקטן של לאדה מתקופת ברית המועצות, הנושאת בובת תצוגה של ראש רוסקוסמוס, דמיטרי רוגוזין.
הערות שוליים

↑  Elon Musk's Space Tesla Isn't Going to Mars. It's Going Somewhere More Important., Popular Mechanics, ‏2018-02-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  נבו טרבלסי, ‏ההחזקות של אילון מאסק: מפייפאל ועד טסלה ו-SpaceX, באתר גלובס, 27 באפריל 2022
↑  Harwood, William (8 בפברואר 2017). "'Starman' puts Earth in the rearview mirror". CBS News – via Spaceflight Now. {{cite news}}:  (עזרה)
↑   Live Views of Starman, סרטון בערוץ "SpaceX", באתר יוטיוב (אורך: 04:13:11)
↑  Dave Mosher, Elon Musk explains why he launched a car toward Mars — and the reasons are much bigger than his ego, Business Insider, ‏14 במרץ 2018
אברדייר

| --- | --- |

מבט כללי על העיירה מכביש לפרנדייל
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומת הבית:  ויילס ויילס
 מחוז:  רונד'ה קינון טב
 חבל ארץ:  עמק קינון
 שפה רשמית:  ולשית
 שטח:  2,032.76 הקטאר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  39,550 ((אמצע 2017))
 קואורדינטות:  51°42′47″N 3°26′42″W﻿ / ﻿51.713055555556°N 3.445°W﻿ / 51.713055555556; -3.445 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים אברדייר(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים אברדייר(למפת ויילס רגילה) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם בארי אנגליה הים האירי אנגלסיאברדייר(למפת ויילס מוגדלת) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם בארי אנגליה הים האירי אנגלסיאברדייר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אברדייר (באנגלית: Aberdare; בוולשית: Aberdâr; אברדר) היא עיירה באזור עמק קינון של ויילס. אוכלוסיית העיירה מונה 39,550 תושבים (נכון לאמצע שנת 2017). אברדייר ממקומת 6 קילומטרים מדרום-מערב למרת'ר טידוויל, 32 קילומטרים מצפון-מערב לקארדיף ו-35 קילומטרים מזרח-צפון לסוונסי. במהלך המאה ה-19 היא הפכה להתיישבות תעשייתית משגשגת, שהייתה בולטת גם בחיוניות חיי התרבות שלה וכמרכז פרסום חשוב.
אטימולוגיה

משמעות השם אברדייר הוא "שפך נהר הדאר" (בוולשית: Afon Dâr) והעיירה קרויה כך משום מיקומה על מפגש הדאר עם נהר הקינון (וולשית: Afon Cynon) ליד אזור המכונה "Yr Ynys".
היסטוריה

אברדייר הייתה קיימת עוד בימי הבניים, כנסיית "ג'ון הקדוש" בעיירה הוקמה בשנת 1189. ההתפתחות של אברדייר הייתה דווקא במאה ה-19 והתבססה על תעשיית הברזל שהתפתחה באזור (מפעל עבודות הברזל הראשון הוקם בשנת 1799) ועבודות פחם, במיוחד פחם אדים לייצוא לאחר 1836. הוקם ב-1811 סעיף של תעלת גלמורנשייר, ולאחר מכן, הוקמו רכבות אשר סיפקו גישה לנמלי דרום ויילס. במהלך המאה העשרים, תעשיית המתכות וכריית הפחם סביב העיירה דעכו משמעותית ונסגרו בהדרגה.
אברדייר כיום היא מרכז קניות ושירות מרכזי באזור עמק הקינון. התעשיות המודרניות כוללות ייצור כבלים ודלק ללא עשן, ובהירוואן מצפון מערב לעיירה, קיימת הנדסה קלה וייצור מוצרי חשמל. כמות האוכלוסייה ב-2001 הייתה 14,457 תושבים וב-2011 הייתה 14,506 תושבים.
הערות שוליים

↑  James MacKillop, Daron, Oxford University Press, 2004-01-01, ISBN 978-0-19-860967-4. (באנגלית)
↑  Aberdare | Wales, United Kingdom, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007477959105171  GND: 4788099-5  LCCN: nr2002027586  MusicBrainz: 31dd4b5e-ba1e-4343-9f45-da7626618c40  VIAF: 136504697   WorldCat (עם VIAF): 136504697
אדריכלות השינטו

מקדש פנימי (נאייקוּ) של מקדש איסה
אדריכלות השינְטוֹ, כמו דת השינטו, היא ייחודית ליפן. על אף השפעת האדריכלות הבודהיסטית, היא שמרה על מאפייני המבנים היפניים מהתקופה הפרהיסטורית. מקדשי שינטו (גִ'ינְגָ'ה) התפתחו מרחבה מגודרת בה נערכו טקסים למכלול מורכב של מבנים. בדרך כלל הבניין הראשי של המקדש הוא הוֹנְדֵן; השער הקדוש - טוריאי - הוא אחד מסמלי השינטו. ישנם סגנונות רבים של אדריכלות השינטו, שרובם מבוססים על צורתם של אסמים עתיקים.
היסטוריה

מקורה של אדריכלות השינטו היא בתקופת היָאיוֹאי. באותה תקופה התגוררו רוב היפנים בבתים תת-קרקעיים למחצה. עם התפתחות החקלאות, הם החלו לבנות אסמי עץ עם רצפה מוגבהת - טָאקָאיוּקָה (高床式倉庫). אסמים אלה שימשו כאבטיפוס לבניין הראשי של המקדש.
דת השינטו מבוססת על פולחן של אינספור רוחות (קאמי), הכוללים רוחות של אבות קדומים, תופעות טבע, ומקומות יפים או יוצאי דופן. דוגמאות לאתרי טבע כאלה הן חורשות קדושות, הרים ומפלים. בעת העתיקה לא היו קיימים מקדשים קבועים - בתקופת החגים הדתיים גודר האתר הקדוש בגדר או בחבל ובכניסה אליו הותקן שער טקסי. גם כיום ישנם כמה מקדשים שלהם אין בניין ראשי, כמו מקדש אוֹמִיבָה בסָאקוּרָאִי וסָנָטָארָה בסאיטאמה - כשמושא הפולחן הוא ההר עצמו, או כמו במקרה של מקדש מוּנָקָטָה טָאִישָה - האי כולו.
בתקופת יָאיוֹי, כאשר הפסטיבלים החקלאיים הפכו לסדירים, נוצר צורך במקומות תפילה קבועים. בהתחלה חפצים פשוטים שנקראו יוֹרִישִירוֹ שימשו כהתגלמות של קאמי - למשל, עמוד עץ שניצב במרכז אזור מגודר. כהמשך למסורת זו, בחלק מהמקדשים עדיין קיים עמוד מרכזי מקודש (心の御柱; שִין-נוֹ-מִיהָשִירָה), הממלא תפקיד סמלי בלבד. ככל הנראה, המקדשים הראשונים היו קטנים וניידים, בדומה למִיקוֹשִי (神輿) של היום, בהם משתמשים במהלך פסטיבלים (מָצוּרִי). הדבר בולט במיוחד במקדשי קָסוּגָה בנארה ובמקדשי קאמוֹ בקיוטו.
מקדשי שינטו ומקדשים בודהיסטים התפתחו במקביל, לעיתים קרובות הם היו ממוקמים סמוך זה לזה או באותו אתר. כתוצאה מעירובן של שתי הדתות ניתן היה למצוא דמויות בודהיסטיות במקדשי השינטו, ואלמנטים של שינטו, כדוגמת טוריאי, במקדשים בודהיסטים. עד ההפרדה הרשמית של שתי הדתות בסוף המאה ה - 19 (שִינְבּוּצוּ בּוּנְרִי) כהנים בודהיסטים אף יכלו לערוך טקסים במקדש השינטו. אף על פי כן, רוב מקדשי השינטו שמרו על
ייחודם הארכיטקטוני. המקדשים העתיקים והחשובים ביותר הם מקדש אִיסֵה, אִיזוּמוֹ-טָאיישָה וסוּמִייוֹשִי-טָאיישָה, שמהם התפתחו הסגנונות העיקריים של אדריכלות השינטו - שִימְמֵיי-זוּקוּרִי, טָאיישָה-זוּקוּרִי וסוּמִייוֹשִי-זוּקוּרִי.
מקדשי השינטו קיבלו מעמד שווה לזה של מקדשים בודהיסטיים בסוף המאה השביעית, כאשר האלה אמטראסו, לה סוגדים במקדש אִיסֵה, הוכרה כאלה היפנית העליונה וכאב הקדמון של המשפחה הקיסרית. מאז מקדש אִיסֵה היה המקדש החשוב ביותר במדינה והיה בקשר הדוק עם פוליטיקה.
סוגי בניינים

מקדש השינטו התפתח מרחבה מגודרת בה נערכו טקסים למתחם נרחב עם מבנים מכ־10 סוגים שונים.
אדמת המקדש נחשבת לקדושה, ולכן הגבול בין העולם הרוחני והיומיומי מסומן תמיד בדרך כלשהי. על השביל המוביל למקדש (סאנדוֹ) מותקן למטרה זו שער הטוֹרִיאִי, לעיתים יותר מאחד. ניתן לחלק את הטוריאי לשני סוגים עיקריים - שִימְמֵיי טוריאי, שלהם עמודים פשוטים וקורות ישרות, והם נמצאים לעיתים קרובות במקדשים הקשורים למקדש איסה. למיוֹג'ין טוריאי, היותר שכיחים, קורה עליונה מעוקלת, והתחתונה חוצה את העמודים. בסמוך לכניסה ממוקם ביתן לטיהור הידיים והפה - טֵמִיזוּיָה (手水舎) ופסלי חיות המשמר - קוֹמאיינוּ. לאחר טיהור הידיים, המאמינים הולכים לאולם המתפללים (拝殿, הָיידֵן). בהיידן סוגדים לקאמי ועורכים חלק מהטקסים. מאחוריו עשוי להימצא אולם המנחות (הֵיידֵן), לשם רק כוהנים מורשים להיכנס, ומאחוריו - המקדש הפנימי המרכזי, הוֹנְדֵן (本殿), המכיל את התגלמותו של הקאמי - גוֹ-שִינְטָאי. ההוֹנְדֵן סגור לכולם, אף הכהנים נכנסים לשם רק במקרים נדירים, לשם ביצוע הטקסים החשובים ביותר. האזור סביב ההוֹנְדֵן עשוי להיות פתוח, אך בדרך כלל הוא מוקף בגדר טאמאגאקי (玉垣), הבנויה מעץ או מאבן.
בנוסף למבנים הראשיים, מתחם המקדש עשוי לכלול גם אולם לריקודים טקסיים (קָאגוּרָה), חדר ישיבות של ארגון המקדשים (מִיאָזָה), חדר שאליו פורשים הכמרים לאחר שהגישו מנחות לאלים, אוצר או חדר אחסון למנחות וציוד.
במקדשים גדולים יש גם מטבחים טקסיים (שִינְסֵנְג'וֹ 神饌所), שם מכינים אוכל המשמש כמנחה לקאמי, מבנים מנהליים (שָמוּשוֹ 社務所), אולם התבודדות (סָאנְרוֹשוֹ 参籠所), שבו כהנים או מאמינים יכולים להתפלל לבדם, אולם טקס הטיהור (סָאייקָן 斎館), שאליו הכהנים פורשים לפני טקסים חשובים, בית מגורים של ההכהן. המקדש יכול לכלול השדות מקודשים (סָאיידֵן), שם מגדלים אורז המשמש למאכל ולבישול סאקה בשביל הקאמי. לעיתים בשטחו של מקדש גדול ישנם כמה מקדשי משנה קטנים יותר - "סֵשָה" ו"מָאשָה". כמו כן, לפני ההפרדה הרשמית של השינטו והבודהיזם, בשטח המקדש היה לעיתים קרובות ממוקם גם מקדש בודהיסטי המוקדש לבודהיסטווה המקביל לקאמי - גִ'ינְגוּ-גִ'י (神宮寺). שטחים נרחבים במקדש מכוסים חלוקי נחל לבנים, חצץ או חול.
סנגו

מאז ימי קדם, מקדשי שינטו רבים פורקו ונבנו מחדש באופן קבוע. לדוגמה, קאסוּגָה-טָאיישָה בנארה נבנה מחדש כל 20 שנה, איזוּמוֹ-טָאיישָה - כל 60 שנה, סוּמִייוֹשִי-טָאיישָה - כל 30 שנה. בנייה מחדש כזאת נקראת "סֵנגוּ" או "שיקינֵן סֵנגוּ" (式年遷宮). במקדש איסֵה ישנן שתי חלקות סמוכות, במהלך הבנייה מחדש משתמשים בהן לסירוגין. במקדש קאמיגָמו בקיוטו ישנן גם שתי חלקות, אך העיקרית היא המזרחית, המערבית משמשת להצבה זמנית של גוֹ-שינְטאי במהלך תיקונים או הבנייה מחדש. ככל הנראה, מנהג זה איפשר לשמר את הסגנון והטכניקה של הבנייה; תוך כדי כך, מתלמדים צעירים יכלו ללמוד את השיטות מאומנים בעלי ניסיון. סיבות אפשריות אחרות למנהג הן הצורך בהחלפת הכלונסאות באקלים היפני הלח, כמו גם תפיסת הטיהור בשינטו, לפיה יש צורך "לחדש" את כוח הקאמי והמקדש אחרי פרק זמן מסוים. אף על פי שבדרך כלל הבנייה המחודשת שחזרה את צורת הבניין הישן במדויק, לעיתים הוכנסו אליו אלמנטים חדשים, השאולים למשל מהאדריכלות הבודהיסטית. בנוסף, מעת לעת היו תנועות של חזרה למקורות, תוך פישוט סגנון המקדש.
לקריאה נוספת

Е.К. Симонова-Гудзенко; Г.Б. Навлицкая (2010). "Основные святилища и их устройство".  In И.С. Смирнов (ed.). Боги, святилища, обряды Японии - энциклопедия синто [Japan: Gods, Shrines, Rites Encyclopedia of Shinto]. Orientalia etClassica - труды Института восточных культур (ברוסית). Москва: изд. центр РГГУ. ISBN 978-5-7281-1087-3.
בית"ר אשדוד

ערך זה עוסק במועדון כדורגל ישראלי. אם התכוונתם לקבוצת כדורסל ישראלית, ראו .
סמל הקבוצה בתקופה המוקדמת
שחקני נתיב אשדוד בעונת 1988/1989
בית"ר אשדוד הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר אשדוד. בשיאה הגיעה הקבוצה לליגה השנייה והשתתפה בה במשך ארבע עונות. ב-1999 פורקה הקבוצה, וב-2016 הוקמה מחדש. ב-2022 הקבוצה נסגרה.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1962 על ידי יוסף אביטן והאחים שומר, ונרשמה לליגה ג' בעונת 1962–1963. במשך שנים נחשבה לאגודה קטנה שהתבססה מתרומות של אוהדים מסורים. בעשור הראשון לקיומה שיחקה הקבוצה בליגה האחרונה ובמקביל השתתפה באופן קבוע במשחקי גביע המדינה ללא הצלחה יתרה. בעונת 1963–1964 הוגרלה בסיבוב השלישי מול הפועל מחנה יהודה וסיימה בתבוסה צורמת 10-1. הישג השיא בגביע הוא ההגעה לסיבוב השישי בעונת בעונת 1977–1978 בו הפסידה למכבי באר שבע בחוץ בפנדלים 3-2, לאחר תיקו מאופס.
בתחילת בעונת 1970–1971 התבצע איחוד של בית"ר אשדוד ששיחקה בליגה ד', עם קבוצת בית"ר רחובות/עקרון ששיחקה עד אז בליגה ב', תחילה באופן ניסיוני למשך שנה, ובהמשך הפך לקבוע
בתום עונת בעונת 1974–1975 (עם המאמן מישל סרוסי) העפילה לליגה א' (הליגה השנייה דאז) מהמקום הראשון. בעונת 1975–1976 זכתה הקבוצה לארח ראשונה את הדרבי של אשדוד בליגת המשנה, שהסתיים בתוצאה 2-2 לעיני 4000 צופים. בסיום עונת 1978–1979 נשרה לליגה ב' מהמקום האחרון.
בתאריך 9 במאי 1981 אירעה תקרית חמורה בסיום משחק ביתי מול הפועל שדרות, שבעקבותיה נידונה הקבוצה על ידי בית הדין של ההתאחדות להפסקת פעילות עד סוף העונה, פסיקה זו גרמה לירידתה לליגה ג' מהמקום האחרון. בעקבות ההתדרדרות פורקה הקבוצה ושחקניה הבולטים הועברו לקבוצת מכבי אשדוד מליגה ב', שהפכה לקבוצה עירונית אחת שנקראת מכבי עירוני אשדוד.
בית"ר נתיב אשדוד

בשנת 1987 הקים ישראל רפאלי אגודה חדשה בשם "בית"ר נתיב אשדוד". האגודה השתייכה תחילה למרכז הפועל ובהמשך למרכז בית"ר. בתום עונת 1992–1993 העפילה הקבוצה לליגה ב'. במועדון הופעלה גם מחלקת נוער. בעונת 1996/1997 סיימה הקבוצה במקום ה-15 וחזרה לליגה ג'. בסיום עונת 1998/1999, בעקבות המהלך של איחוד קבוצות הכדורגל בעיר, התפרקה הקבוצה סופית.
הקמה מחדש

ב-31 ביולי 2016 הקים יוסי כנפו את הקבוצה מחדש, ורשם אותה לליגה ג' מרכז. בעונת 2018–2019  הגיעה הקבוצה עד לגמר הגביע המחוזי והפסידה לקבוצת הפועל גדרה 5-2.
בעונת 2019–2020 (עם המאמן ניר איבגי) התמודדה הקבוצה בצמרת על מנת להעפיל לליגה ב'. באפריל 2020 החליטה ההתאחדות לכדורגל בישראל להפסיק את הליגות (א' עד ג') בשל מגפת הקורונה. באותו הזמן מוקמה בית"ר אשדוד במקום ה-1 בליגה ג' מרכז והוחלט שתעפיל לליגה ב'.
בעונת 2020/2021 ירדה מליגה ב' בחזרה לליגה ג' לאחר שסיימה את העונה עם שלושה ניצחונות, תיקו אחד ו-16 הפסדים.
לקראת עונת 2022/2023 הקבוצה נסגרה, בעקבות קניית בעליה את קבוצת הפועל אדומים אשדוד.
מאמני עבר

מישל סרוסי
ז'אן קלוד אוואט
משה מאירי
אשר מסינג
ראובן כהן
יהודה קירט
חיים נוריאלי
עזרא אלבז
מחלקת הנוער

בשנת 2019 הוקמה מחדש מחלקת הנוער של הקבוצה. תחילה שתי קבוצות גיל. נערים ב' וילדים א'. 
בשנת 2020 הוקמו גם מחלקות נערים א' ונערים ג'.
הערות שוליים

↑  שלושה משחקי גביע בעיתון על המשמר 6 בפברואר 1964
↑  בית"ר אשדוד - השביעית שנכנעה לנציגת ליגה ג', בעיתון מעריב 1 בינואר 1978
↑  מחסור בעסקנים הביא לאיחוד רחובות-אשדוד בעיתון מעריב 31 באוגוסט 1970
↑  גם לאשדוד יהיה "דרבי" בעיתון מעריב 15 ביוני 1975
↑  הדרבי הראשון של אשדוד בליגת המשנה, מתוך עיתון דבר, 16 בנובמבר 1975
↑  ביריוני בית"ר אשדוד תקפו את שחקני הפועל שדרות, בעיתון "מעריב" 10 במאי 1981
↑  רשמי: בית"ר אשדוד חיה ובועטת באתר אשדוד 10, 31 ביולי 2016
↑  אנחנו נהיה הסוס השחור של ליגה ב', אביחי דלאל באתר דאבל פס 15 באפריל 2020
שבת בחמש

| --- | --- |
סמל התוכנית
סמל התוכנית
 מנחים:  גדעון אוקו
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 הפקה
 חברת הפקה:  חברת החדשות
 אורך פרק:  שעה
 שידור
 רשת שידור:  קשת 12
 תקופת שידור מקורית:  2020–הווה
 קישורים חיצוניים
 https://www.mako.co.il/news-channel12/shishi_five
שבת בחמש היא תוכנית טלוויזיה בהגשת גדעון אוקו המסכמת את השבוע, המשודרת בימי שבת בקשת 12. החל משנת 2024.
היסטוריה

התוכנית החלה את דרכה ב-2020 בהגשת גדעון אוקו בימי שישי בתור המהדורה המסכמת של השבוע של חדשות 12.
התוכנית קיבלה את האריזה הגרפית שלה בספטמבר 2020. לפני כן היה שימוש בפתיח משדר מיוחד.
התוכנית שודרה בימי שישי בשעות 16:00-18:00.
במאי 2024 עברה התוכנית לימי שבת, ושמה שונה ל"שבת בחמש".
משודרת בימי שבת בין השעות 17:00-18:00
הערות שוליים

↑  מערכת אייס, מגיש חדשות 12 נפרד ממהדורה: זו התוכנית שיגיש במקום, באתר אייס, 3 באפריל 2024
↑  שבת בחמש, באתר קשת 12
סמליל שישי בחמש
דאשה אסטפייבה

| --- | --- |

 לידה:  4 באוגוסט 1985 (בת 39) פוקרוב, אוקראינה 
 שם לידה:  Дарія Вікторівна Астаф'єва 
 מוקד פעילות:  אוקראינה 
 שפה מועדפת:  רוסית, אנגלית, אוקראינית 
 חברת תקליטים:  Best Music 
 פרסים והוקרה:  נערת החודש של פלייבוי (ינואר 2009)  Golden hearts (award) (9 בדצמבר 2022) 
 dashaastafieva.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דאשה ויקטורבנה אסטפייבה (ברוסית: Дарья (Даша) Викторовна Астафьева, באוקראינית: Дар'я Вікторівна Астаф’єва; נולדה ב-4 באוגוסט 1985) היא דוגמנית, זמרת, שחקנית ומנחת טלוויזיה אוקראינית. סולנית להקת NikitA (אנ') בשנים 2008–2017. זכתה לפרסום על ידי כאשר הייתה לנערת החודש במגזין פלייבוי.
ביוגרפיה

אסטפייבה נולדה ב-4 באוגוסט 1985, במחוז דניפרופטרובסק שבאוקראינה. במחלקת הבימוי, שבה למדה אסטפייבה, לימדו שירה. לדבריה, היא מאוד אהבה את השיעורים, אז היא למדה באופן קבוע עם המורה לבדה.
מאז 2007, כבר בהיותה עובדת בחברת Mamamusic, החלה אסטפייבה ללמוד שירה באופן מקצועי.
מאוחר יותר אסטפייבה זכתה לפופולריות הודות להשתתפותה בלהקת NikitA.
במרץ 2009 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלה "משינה" (מכונה). באותה שנה, להקת ניקיטה הגישה בקשה להשתתפות באירוויזיון כנציגי אוקראינה, אך בסופו של דבר קיבלו סירוב, שנבע בעיקר מהפופולריות המוגברת של אסטפייבה כדוגמנית.
בשנת 2011 היא הצטלמה בסרט "מאוהבים לקייב" לצד אלכסנדר יאצנקו.
הערות שוליים

↑  Даша Астафьева, 24SMI (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: e0f2df83-f4ab-4780-a3c1-d5de5ff739fa
יחסי גאנה–צרפת

| יחסי גאנה–צרפת |
| --- | --- |
גאנה: צרפת


גאנה: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
238,533: 643,801
אוכלוסייה
34,692,951: 66,591,382
תמ"ג (במיליוני דולרים)
76,370: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,201: 45,515
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה נשיאותית למחצה

יחסי גאנה–צרפת הם יחסי החוץ בין גאנה וצרפת.
יחסים דיפלומטיים

בין 2013 ל-2018 התקיים דיאלוג פוליטי שנתי בין שני משרדי החוץ, בנובמבר 2017 ביקר נשיא צרפת ביקור ראשון של ראש מדינה צרפתי בגאנה.
יחסים כלכליים > סחר

היצוא הצרפתי לגאנה מתרכז סביב שלושה מגזרים - ציוד מכני המקושר לתחום הפחמימנים, מוצרי נפט מזוקקים ומוצרי תרופות, ואלה מהווים 70% מסך המסחר.
בשנתיים האחרונות נחתמו בין השאר חוזים של עשרות ומאות מילוני דולרים בתחום התשתיות והאנרגיה - ביניהם מכרו חברות צרפתיות לגאנה ציוד לפיתוח שדה גז ימי ו את חיבור רשתות החשמל של גאנה עם בורקינה פאסו. בנוסף חברה צרפתית נשכרה להקמת פלטפורמת נמל של בנמל תמה החדש, שהיה פרויקט ה-PPP הגדול ביותר בתולדות גאנה. בשנת 2017 הושקה טיסה ישירה בין פריז לאקרה, של אייר פראנס, ונפתחה חנות רשת ציוד הספורט הצרפתית דקטלון במדינה. חברות צרפתיות מתפעלות כ-60 סניפים בגאנה עם הון השקעה כולל של 1.4 מיליארד אירו, נכון להיום[דרושה הבהרה].
שיתוף פעולה ביטחוני

צרפת משתתפת במרכז ההדרכה הבינלאומי לשמירת שלום (KAIPTC), ומכשירה קצינים גאניים בשפה הצרפתית בצרפת או בבתי ספר לאומיים המכוונים לאזור (ENVR).
כחלק מקבוצת ידידי G7 ++ של מפרץ גינאה, פורום בינלאומי לתמיכה ביישום תהליך יאונדה ובכך לשיפור הביטחון הימי באזור, גאנה הסכימה לשמש כיו"ר הגוף יחד עם צרפת לשנת 2019. שיתוף הפעולה המשטרתי של שתי המדינות מתמקד במשימות מומחיות ואימונים, במיוחד בכל הנוגע למאבק בטרור (שיתוף פעולה שהושק בהצלחה בשנת 2016), סחר בסמים ופשע מאורגן.
שיתוף פעולה אירופי

יחד עם משלחת האיחוד האירופי, גרמניה וארבע מדינות חברות אחרות, צרפת תומכת ומחויבת לתהליך התכנות המשותף החדש שמטרתו לתעל ולשלב פעולות ומשאבים בתחומי עדיפות, מה שהופך אותם לגלויים יותר וקוהרנטיים עם יעדי ממשלת גאנה. מסמך התכנות המשותף יתמקד בתחומי הממשל והביזור, הכלכלה (תמיכה במגזר הפרטי, בעיקר בחקלאות ובאנרגיה) ובמאבק בשינויי אקלים ובשוויון מגדרי. בשנת 2017 הסחר בין גאנה לאיחוד האירופי הגיע ל-5.5 מיליארד אירו. האיחוד האירופי הוא השוק העיקרי של גאנה לתוצרת החקלאית שלה (פולי קקאו וקקאו מעובד, שימורי טונה). האיחוד האירופי תומך גם בגאנה באמצעות תוכניות שיתוף פעולה.
גאנה נהנית מאסטרטגיית התכנות המשותפת של השותפים האירופיים (2017–2020). תהליך התכנות המשותף נועד במיוחד לתמוך בגאנה בהתפתחותה וכשהוא מגבש את מעמדה כמדינה עם הכנסה בינונית, את צמיחתה הכלכלית ואת הממשל הדמוקרטי שלה. המטרה היא להתקדם לשותפות המועילה הדדית ולהתחיל להשתמש בצורות אסטרטגיות יותר של שיתוף פעולה. עם תקציב של כ-1.25 מיליארד אירו לשנים 2018–2021, התוכנית מתמקדת בשני מגזרים עדיפים שזוהו על ידי ממשלת גאנה בתוכנית הפיתוח הלאומית ארוכת הטווח שלה, קרי תמיכה במגזר הפרטי ובממשל.
רוזונדה תומאס

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1971 (בת 53) אטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית
 שם לידה:  רוזונדה אוסיאליאן תומאס
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 מקום לימודים:  Benjamin Elijah Mays High School 
 עיסוק:  זמרת, שחקנית, אשת טלוויזיה, כותבת שירים, רקדנית, דוגמנית
 סוגה:  R&B • פופ • היפ-הופ - נשמה • ניו ג'אק סווינג • פאנק
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  לה-פייס רקורדס, אריסטה רקורדס, אפיק רקורדס
 בן או בת זוג:  אשר (2001–2003) ניק קאנון (2015–2016) 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוזונדה אוסיאליאן תומאס (באנגלית: Rozonda Thomas), אשר ידועה גם בשם הבמה שלה צ'ילי, היא זמרת-יוצרת, רקדנית, שחקנית ודוגמנית אמריקאית, אשר התפרסמה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 בזכות חברותה בלהקת הבנות TLC, אשר הפכה לאחת מלהקות הבנות המצליחות ביותר בהיסטוריה.
ראשית חייה

תומאס נולדה באטלנטה ג'ורג'יה לעבדול עלי ממוצא ערבי ובנגלי ולאווה שהיא אפרו-אמריקאית. תומאס גודלה בעיקר על ידי אימה ופגשה את אביה לראשונה מזה הרבה שנים בשנת 1996 כשהייתה בת 25, במסגרת תוכנית הטוק שואו של סאלי ג׳סי רפאל. תומאס למדה וסיימה את לימודיה בתיכון על שם בנג'מין אי מייס.
כשהייתה ילדה נהגה סבתה מצד אימה לקחת אותה לכנסייה.
קריירה מוזיקלית

תומאס שימשה תחילה כרקדנית של הצמד המוזיקלי "Damian Dame". בשנת 1991 היא הצטרפה ללהקת TLC ושם קיבלה את שם הבמה שלה צ'ילי. לפני תומאס הייתה בלהקה חברה בשם קריסטל ג'ונס וביחד עם החברות האחרות בלהקה - טיון ווטקינז וליסה לופז, הן יצרו מראשי התיבות של שמותיהן את שם הלהקה. אך כאשר תומאס באה במקום ג'ונס, ראשי התיבות היו צריכים להשתנות ולכן כל אחת מבנות הלהקה הייתה צריכה להמציא לעצמה כינוי משלה כדי לשמור על ראשי התיבות של הלהקה. כך נוצר לה הכינוי "צ'ילי". הלהקה זכתה להצלחה אדירה עד כדי כך שמכרה 65 מיליון עותקים ובכך הפכה ללהקת הבנות האמריקאית המצליחה ביותר בכל הזמנים וללהקת הבנות השנייה המצליחה ביותר אחריי הספייס גירלז. במסגרת עבודתה עם הלהקה זכתה תומאס ב-4 פרסי גראמי.
לאחר מותה של ליסה לופז, הלהקה התפרקה, אך התאחדה באופן חד פעמי בשנת 2017, אם כי במהלך הזמן הזה הן המשיכו להופיע בפסטיבלים והופעות צדקה.
בסוף 2011 ערוץ VH1 החל לתכנן סרט ביוגרפי אודות הלהקה אשר שודר בסופו של דבר ב-2013 בשם CrazySexyCool: The TLC Story. תומאס וחברת הלהקה השנייה שנותרה בחיים, טיון ווטקינז, שימשו כמפיקות. הזמרת והשחקנית קקה פאלמר גילמה את דמותה של תומאס בסרט.
בשנת 2019 הלהקה הייתה אמורה להופיע שוב לראשונה מאז 2017, הפעם בשני ירידים. הופעותיהן בוטלו לאחר שתומאס חלתה בדלקת במיתרי הקול אך מאוחר באותה שנה הן יצאו לסיבוב הופעות משותף עם הראפרים נלי ופלו ריידה.
קריירה מוזיקלית > קריית סולו

תומאס החלה לעבוד על אלבום משלה בשנת 2000, אך הפסיקה לעבוד עליו כאשר TLC החלו לעבוד על אלבומן הרביעי. בשנת 2006 נפוצה שמועה כי היא חתמה על חוזה בן 4 אלבומים בחברת התקליטים של הזמר אייקון, אך תומאס הכחישה שמועות אלו אם כי היא אמרה שהיא כן בוחנת הצעות מחברות תקליטים שונות. לאחר מכן נחשף כי אלבומה ייקרא "Bi-Polar" אך בסופו של דבר הוא נגנז בעקבות עיכובים בלתי פוסקים ועימותים. על פי השמועות האלבום היו אמור לכלול שיתוף פעולה עם מיסי אליוט ועבודה עם המפיקים טי-פיין וטריקי סטיוארט. בין השנים 2006 ל-2008 הודלפו שירים שונים אשר היו מיועדים לאלבום כמו השיר "Gameproof" שהיה בשיתוף עם חברת הלהקה השנייה שנותרה בחיים, טיון ווטקינז. ב-2007 הודלף באופו רשמי השיר עם מיסי אליוט בשם "Straight Jack" בהפקותו של פאולו דה דון. אף על פי שהודלף הוא הצליח להיכנס למקום ה-35 במצעד האמריקאי של שירים של אמנים שחורים. באפריל 2008 הוציאה בפעם הראשונה שיר סולו רשמי בשם "Dumb Dumb Dumb".
ב-2012 היא הופיעה בקליפ לשיר "Nothing On You" של הזמר טייריס גיבסון.
ב-2016 הוציאה שיר בשם "Body" ששימש עבור קמפיין כושר.
הופעות בטלוויזיה ובקולנוע

תומאס עשתה הופעות אורח בתוכניות רפואה שלמה, מופע שנות ה-70, Living Single ,The Parkers, Single Ladies. בנוסף ב-1992 היא הופיעה בקליפ לשיר "Jump" של הצמד קריס קרוס. בשנת 2000 היא השתתפה בסרטים הטלוויזיוניים
"A Diva's Christmas Carol" ו-"Love Song" ובאותה שנה בסרט הקולנוע "Snow Day". אך את הופעת הבכורה שלה בקולנוע עשתה בשנת 1998 בסרט Hav Plenty. ב-2001 היא השתתפה גם בסרטים אומנות החבלה ומסיבת בית 3.
בשנת 2005 תומאס ביחד עם חברת להקת TLC השנייה טיון ווטקינז יצרו את תוכנית הריאלטי "R U The Girl", תחרות שירה שבה הזוכה זוכה להקליט שיר איתה ועם ווטקינז. ביוני 2009 VH1 העלו תוכנית ריאלטי בה השתתפה תומאס. ב-11 באפריל 2010 הועלה לשידור דוקו ריאלטי בשם What Chilli Wants, שעסק בחייה של תומאס. הסדרה המשיכה גם לעונה שנייה שנה לאחר מכן.
בשנת 2013 השתתפה בתוכנית הריאלטי "Rachael vs. Guy: Celebrity Cook-Off". בשנת 2014 היא התארחה בפרק ה-14 של תוכנית ההיאבקות "WWE Countdown" כאשר דיברה על דוויין ג'ונסון ובאותה שנה גם שימשה כשופטת בתוכנית הריאלטי "Fake Off". בשנת 2016 נודע כי הצטרפה לקאסט השחקנים של הסרט מרשל. כשנה לאחר מכן הסרט יצא לאקרנים.
חיים אישיים

כשהייתה בת 20 נכנסה להיריון מהמפיק המוזיקלי דאלס אוטסין אך החליטה לעבור הפלה בעקבות לחצים מהסביבה ורצון להתמקד בקריירה שלה אך בהמשך חשפה כי התחרטה על ההחלטה. תומאס ואוסטין המשיכו במערכת היחסים שלהם ובסופו של דבר נולד להם בן בשם טרון אוסטין בשנת 1997. בשנת 2001 היא החלה לצאת עם הזמר אשר אותו הכירה כאשר השתתפה בקליפים שלו לשירים "U Remind Me" ו-"U Got It Bad". אך בדצמבר 2003 הם נפרדו. עם יציאת אלבומו הרביעי של אשר מעריצים רבים של הזמר טענו כי בגידה הייתה סיבת הפרידה ביניהם בעקבות רמיזות שהיו בשירים שלו לכך. אך בפברואר 2004 התראיינה תומאס ברדיו וטענה כי היא זו שרצתה להיפרד מאשר ושהיא לא רוצה להיות איתו יותר אף פעם. גם אשר מאוחר יותר הכחיש את הטענות על בגידה וטען כי "זה פשוט לא הסתדר ביניהם".