stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרסנוגורסק

קרסנוגורסק (ברוסית: Красногорск) היא עיר במחוז מוסקבה, ברוסיה, המרכז האדמיניסטרטיבי ובירת מחוז מוסקבה.[דרושה הבהרה]
על שטח העיר קרסנוגורסק בפאתי העיר, ליד הכפר מיאקינינו וכביש הטבעת של מוסקבה מתנהלת הקמת מרכז אדמיניסטרטיבי של מחוז מוסקבה, שם נמצא בית ממשלת מחוז מוסקבה, בניין בית המשפט המחוזי של מוסקבה, נבנה בניין חדש לדומה המחוזית של מוסקבה. תחנת המטרו הראשונה במחוז מוסקבה - "מיאקינינו" גם ממוקמת שם.
אוכלוסיית העיר עומדת על 153,393, נכון לנתונים משנת 2017.
העיר נמצאת על גדות נהר מוסקבה, במרחק 22 קילומטרים ממרכז העיר מוסקבה וסמוכה מכיוון צפון-מערב לכביש הטבעת של מוסקבה.
אתרים ראויים לציון

בית ממשלת מחוז מוסקבה, השוכן סמוך לכפר מיאקינינו ובתחומו גם בניין בית המשפט המחוזי של מוסקבה.
קרוקוס סיטי
תחנת המטרו מיאקינינו
ספורט

העיר משמשת כמרכז העיקרי במחוז מוסקבה לספורט חורף, ובה מרכז גדול לסנובורד ולסקי.
משנת 1994 פועל בעיר מגרש גולף בשם Moscow Country Club כמועדון גולף ובו גם בית מלון קטן.
בעיר פועלים גם מועדון הכדורגל זורקי קרסנוגורסק, מועדון כדורעף ומועדון הבנדי זורקי קרסנוגורסק, שזכה באליפות ברית המועצות בשנת 1979 ומתמודד בליגת העל הרוסית בבנדי.
הערות שוליים

↑  Красногорск станет столицей Московской области через три года
↑  מסמך החוק העירוני באשר לסטטוס העיר (ברוסית)
↑  החוק אודות החלוקה המינהלית של מחוז מוסקבה
↑  "Власти Красногорска опубликуют информацию о пустующих площадях в открытом доступе".
| מחוז מוסקבה |
| --- | --- | --- |
| מרכז אדמיניסטרטיבי | קרסנוגורסק |   |
| יישובים | אודינצובו • אוזיורי • אורחובו-זויבו • איוואנטייבקה • איסטרה • אלקטרוגורסק • אלקטרוסטאל • אלקטרואוגלי • אפרילבקה • בארוויחה • בלאשיחה • ברוניצי • גוליצינו • דדובסק • דזרז'ינסקי • דמיטרוב • דולגופרודני • דומודדובו • דרזנה • דובנה • וריה • וידויה • וולוקולמסק • ווסקרסנסק • ויסוקובסק ז'וקובסקי • זראיסק • זווניגורוד • חימקי • חוטקובו • טלדום • יאחרומה • יגורייבסק • ליקינו-דוליובו • לובניה • לוסינו-פטרובסקי • לוחוביצי • ליטקארינו • ליוברצי • מוז'איסק • מיטישצ'י • נארו-פומינסק • נוגינסק • סרגייב פוסאד • סרפוחוב • סולנצ'נוגורסק • סטראיה קופאבנה • סטופינו • פאבלובסקי פוסאד • פרסווסט • פודולסק •  פריאזינו • פרוטווינו • פושקינו • פושצ'ינו • צ'רנוגולובקה • צ'כוב • קאשירה • קלין • קולומנה • קורוליוב • קוטלניקי • קרסנוארמייסק • קרסנוזאבודסק • קרסנוזנאמנסק • קובינקה • קורובסקויה • ראמנסקויה • ראוטוב • רושאל • רוזה •  שאטורה • שצ'לקובו |   |
| מושלים | אנטולי טיאג'לוב • בוריס גרומוב • סרגיי שויגו • אנדריי וורוביוב |   |
| שונות | סמל • דגל • חלוקה מנהלית • הדומה המחוזית • ממשלת המחוז • משטרת המחוז |   |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4270451-0  LCCN: n89119093  MusicBrainz: 3610c662-73f9-480f-a3f6-883c3b3cbd55  NKC: xx0319050  VIAF: 136162897   WorldCat (עם VIAF): 136162897 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חורב (רשת חינוך)

| --- | --- |


בית הספר במעונו שברחוב אבידע, קיץ 1950
 מדינה:  ישראל 
 משרד ראשי:  ירושלים
 תקופת הפעילות:  1934–הווה (כ־91 שנים) 
 
רשת מוסדות חורב, רשת מוסדות חינוך דתית לאומית הפועלת בירושלים, ובה בית ספר יסודי, ישיבה תיכונית ואולפנה לבנות.
מייסדי בית הספר היסודי היו פרופ' שמשון ברויאר, ד"ר הופמן, ד"ר לוינגר, ד"ר שלזינגר ועולים נוספים מגרמניה, המזוהים עם האסכולה של הרב שמשון רפאל הירש. עולים אלה דגלו בקו המנחה – "תורה עם דרך ארץ", שמקורו בפרקי אבות, ואומץ ופורש מחדש על ידי הרב שמשון רפאל הירש. הרעיון המרכזי של "תורה עם דרך ארץ" באסכולת הירש הוא לשלב בין לימודי קודש מעמיקים ולימודי חול המאפשרים קיום בעולם (כגון: מדעים, מתמטיקה, שפות) והכרת התרבות הכללית בצורה מעמיקה. המוסדות מזוהים בעיקר עם הזרמים המחמירים יותר בקרב הציבור הדתי לאומי.
הקמת בית הספר

במהלך העלייה החמישית שבשנות השלושים, שרובה עולי מרכז אירופה (בעיקר גרמניה), עלתה גם קבוצה של יהודים אורתודוקסים שהביאו איתם מסורת חינוכית שמקורה ברב שמשון רפאל הירש ובשיטתו החינוכית – "תורה עם דרך ארץ". מחנכים אלו חיפשו דרכים חדשות להתאים את חינוך ילדיהם למציאות בארץ. כך הוקם בשנת 1934 בית הספר "חורב" (על-שם אחד מספריו של הרב הירש), ובו 16 תלמידים ותלמידות (בית הספר היה מעורב בנים ובנות). מייסדי בית הספר היו פרופ' שמשון ברויאר, ד"ר הופמן, ד"ר לוינגר וד"ר פאלק שלזינגר, והם פנו לרב ד"ר יונה כהן בכדי שינהל את בית הספר.
אנשי העדה החרדית בראשות הרב יוסף צבי דושינסקי בקשו להטיל חרם על בית הספר, אולם לבסוף הוסכם שבכיתה הגבוהה יופרדו הבנים והבנות, בית הספר לא יקבל תלמידים מבני היישוב הישן ולא ילמדו בבית הספר אנגלית ובעקבות זאת עברו החרדים מהיישוב הישן בשתיקה על הקמת בית הספר.
בית הספר שכן בתחילה בדירתו של פרופ' שמשון ברויאר ברחוב אברבנאל 18, שם למדו הבנים, ואילו הבנות למדו בדירתו של המנהל ברחוב החבשים (ששינה את שמו לרחוב אתיופיה) ליד שכונת מאה שערים בירושלים. בהמשך עבר בית הספר דרך בית רעוע בגן העיר (היום בית מכון כרם), רחוב הרב אבידע ורחוב שטראוס, עד שהגיע למשכנו הקבוע – הבניין ברחוב כובשי קטמון בשכונת קטמון בירושלים.
בשנות השישים, בניהולו של מרדכי ברויאר, התרחבו מוסדות חורב, ונפתחו ישיבה תיכונית ואולפנה לבנות (כדלהלן).
תלמידי המוסדות משתייכים כיום לזרם הדתי לאומי. בעבר היה ניתן למצוא במוסדות יותר מחנכים ומורים ואף תלמידים חרדים, אך כיום נדיר למצוא תלמידים שאינם משתייכים לזרם הדתי-לאומי. רוב מוחלט של בוגרות האולפנה ממשיכות לשירות לאומי ובוגרי הישיבה ממשיכים לישיבות הסדר, לישיבות גבוהות ולמכינות קדם-צבאיות ולצבא.
בית הספר היסודי

כיום בית הספר היסודי פועל בשכונת קטמון, ומנהיג יום לימודים ארוך עד השעה שלוש ורבע אחר הצהריים. מלבד לימוד מקצועות הקודש (ובתוכם לימוד גמרא לבנים מכיתה ד'), ישנם לימודי חול סדירים כמדעים, חשבון, אנגלית, עברית, טבע, מחשבים ותקשורת. חלק מבוגרי בית הספר ממשיכים לישיבה התיכונית או לאולפנא. עד שנת הלימודים תשע"ג ניהל את בית הספר הרב יצחק בריאור, מצאצאיו של הרב הירש. בשל גירעון תקציבי, החליט הוועד של העמותה שהייתה הבעלות על בית הספר מיום הקמתו, להצטרף למסגרת החינוך הממלכתי דתי במשרד החינוך החל משנת הלימודים ה' תשע"ג. עד לאותה שנה היה בית הספר היסודי חורב "מוסד מוכר שאינו רשמי" כמשמעותו בחוק, עם המעבר פוצל בית הספר חורב לשני בתי ספר, בנים ובנות בנפרד.
אולפנת חורב

האולפנה שוכנת כיום בשכונת בית וגן בירושלים ובראשה עמד הרב מאיר יעקובוביץ עד לשנת תשס"ח. בשנת הלימודים תשס"ט החליף אותו הרב עודד מייזליש שלימד במשך שנים רבות בישיבה התיכונית.
יום הלימודים מחולק בין שיעורים המתעמקים במקורות ישראל לבין שיעורי חוכמות העולם. תלמידות האולפנא ניגשות לבגרות מלאה בתנ"ך, תושב"ע, לשון והבעה, מתמטיקה, אנגלית, חינוך גופני ומגמה.
מגמות הלימוד באולפנה הן: ביוטכנולוגיה, פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, אמנות, לימודי א"י, רפואה, מחשבים פסיכולוגיה ואלקטרוניקה.
אולפנת חורב דורגה במקום הרביעי בממוצעי בחינות הבגרות מכלל התיכונים בישראל.
ישיבת חורב

בסוף שנות החמישים הוקמה הישיבה התיכונית. ראש הישיבה הראשון היה הרב אליהו שכטר, תלמידו של הרב נריה ולימים תלמידם של הרב יצחק אייזיק שר והרב מרדכי שולמן בישיבת סלבודקה, וכן תלמידו של הרב אליעזר יהודה פינקל בישיבת 'מיר' בירושלים. הרב שכטר הקים את הישיבה ברוח ישיבות סלבודקה ומיר, תוך כך שלימודי הקודש יהיו ברמה ישיבתית מובהקת (על אף שבישיבה לומדים גם לימודי חול). לאחר שנתיים הביא הרב שכטר את הרב שמעון-אשר כהן, מחנך ותיק ובעל שיעור קומה, לכהן במקומו כראש הישיבה, כאשר הרב שכטר נשאר לכהן כ'מגיד שיעור' בכיר בישיבה למשך שנים רבות. לאחר פרישתו של הרב שמעון אשר כהן החליף אותו הרב מרדכי אלון, ולאחר שהאחרון עבר לשמש כראש ישיבת הכותל החליף אותו יצחק דור, ששימש בעבר גם כראש ישיבת נתיב מאיר, והוא ראש הישיבה עד היום.
הישיבה התיכונית "חורב" שכנה עד שלהי 1991 ברחוב אלרואי שבשכונת קטמון הישנה (הישיבה שכנה ליד מגרשה הישן של הפועל ירושלים). כיום שוכנת הישיבה בשכונת סנהדריה הסמוכה לאזור התעשייה "הר חוצבים".
הישיבה כוללת בתוכה חטיבת ביניים וישיבה תיכונית. ישיבת חורב נחשבת לאחת מהמובילות בזרם הציוני דתי, והיא השנייה בכמות התלמידים שבה מבין כלל הישיבות התיכוניות בארץ[דרוש מקור].
ראו גם

בוגרי ישיבת חורב
הערות שוליים

↑  אנשי אגודת ישראל מגרמניה הכריחו את הירושלמים להסתגל קצת לרוח זמן, אך החשוכים קוראים תגר, דבר, 13 במרץ 1935
↑  ידיעות אחרונות, 25 באוגוסט 2009.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297680305171  LCCN: no2007056923  VIAF: 142440943   WorldCat (עם VIAF): 142440943 
בית הספר במעונו שברחוב הרב אבידע בתקופת המנדט (בתחתית התמונה). ברקע - בריכת ממילא
בכניסה לבית הספר חורב לבנים, ירושלים
ראנדסטאד

| --- | --- |

 מדינה:  הולנד הולנד
 שטח:  11,372.15 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ באגד ערים:  8,400,000 (2023)
 קואורדינטות:  52°11′27″N 4°39′20″E﻿ / ﻿52.190833°N 4.655556°E﻿ / 52.190833; 4.655556 
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מפת בועות המציגה את גודלי האוכלוסייה של העיירות והערים הגדולות יותר באזור ראנדסטאד, נכון לשנת 2012]  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ראנדסטאד (בהולנדית: Randstad) היא אגד ערים בצורת סהר או קשת הממוקם בהולנד, בו גרים קרוב למחצית מאוכלוסיית הולנד.
גאוגרפיה

אזור ראנדסטאד כולל בין היתר את ארבע הערים הגדולות ביותר של הולנד (אמסטרדם, רוטרדם, האג, ואוטרכט), הפרברים של אותן הערים, ועיירות רבות ביניהן, שכולן צמחו והתמזגו זה בזה. בין היתר, אזור זה כולל את נמל רוטרדם (הנמל העמוס ביותר בעולם מחוץ לאסיה), את נמל אמסטרדם (אנ') (הנמל הרביעי בעומסו באירופה), ואת נמל התעופה סכיפהול (נמל התעופה העמוס ביותר באירופה לפי תנועות מטוסים). נכון לשנת 2023 אזור ראנדסטאד כולל כ-8.4 מיליון אנשים. זהו אחד מהאזורים המטרופולינים הגדולים ביותר באירופה, הדומה בגודל האוכלוסייה שבו לאזור אזור מפרץ סן פרנסיסקו, והוא משתרע על פני 11,372 קמ"ר. התמ"ג של אזור ראנדסטאד עמד על 397 מיליארד אירו נכון לשנת 2017, מה שהפך אותו לאזור השלישי היצרני ביותר באיחוד האירופי, אחרי אזור איל-דה-פראנס בצרפת ואזור המטרופולין ריין-רוהר (אנ') שבגרמניה. אזור ראנדסטאד כולל בין היתר את אזור המטרופולין של אמסטרדם (אנ') והן את אזור המטרופולין רוטרדם-האג (אנ'). אזור ראנדסטאד הוא חלק מהמגלופוליס הגדול יותר אשר מכונה "הבננה הכחולה".
הערים העיקריות של אזור הראנדסטאד הן – אלמיירה, אמסטרדם, דלפט, דורדרכט, הארלם, האג, ליידן, רוטרדם, אוטרכט וזוטרמר. עיירות בולטות אחרות כוללות בין היתר את אלקמאר, אלפן אן דן ריין, אמסטלפיין, קאפל אן דן איסל, חאודה, הורהוגווארד, הילברסום, הילברסום, הורן, ליסטאד, ניווחיין, פורמרנד, רייזוויק, שיידאם, ספייקניס, וייננדאל, פייננדאל, זאנדאם, וזייסט.
השם "ראנדסטאד" נטבע בשנת 1938 על ידי אלברט פלסמן (אנ'), מייסד חברת התעופה ההולנדית KLM, בעת שהוא טס מעל האזור, והחליט להשתמש בשם זה על מנת לתאר את רצועת הערים שהייתה ממוקמת אז בשולי אזור חקלאי ירוק גדול (אזור "הלב הירוק" (אנ')).
גלריית תמונות

אמסטרדם
האג
רוטרדם
אוטרכט
ראו גם

צפון בראבנט
עיר עולם
גרנט פישר

גרנט ג'קסון פישר (באנגלית: Grant Jackson Fisher; נולד ב-22 באפריל 1997) הוא אתלט אמריקאי, זוכה מדליית ארד אולימפית (פריז 2024), מקום רביעי באליפות העולם (יוג'ין 2022), סגן אלוף ארצות הברית (2022) ושיאן ארצות הברית בריצת 10000 מטר. זוכה מדליית ארד אולימפית (פריז 2024), שיאן עולם באולם, מקום שישי באליפות העולם (2022), אלוף ארצות הברית (2022) ושיאן ארצות הברית בריצת 5000 מטר. שיאן עולם באולם בריצת 3000 מטר.
ביוגרפיה

גרנט נולד בקלגרי באלברטה שבקנדה לסוניה ודן פישר. יש לו אחות גדולה, היילי, ואח צעיר, מארק (אנ'), שחקן כדורגל. הוא גדל בגרנד בלאן, מישיגן ולמד באוניברסיטת סטנפורד בפאלו אלטו, קליפורניה. הוא מתאמן בהדרכתו של מייק סקנל.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט 2021 סיים במקום חמישי בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:46.39 דקות ובמקום תשיעי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:08.40 דקות.
ביוגרפיה > 2022 > מקום רביעי באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביולי 2022 הוא סיים במקום רביעי בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:28.14 דקות, 17 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד ובמקום שישי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:11.65 דקות.
ביוגרפיה > 2024 > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת פריז שנערכה ביולי זכה במדליית ארד בריצת 10000 מטר בתוצאה של 26:43.46 דקות, אחרי ג'ושוע צ'פטגאי מאוגנדה שקבע שיא אולימפי חדש של 26:43.14 דקות, לפני בריהו ארגאווי מאתיופיה (26:43.44 דקות).
ביוגרפיה > 2025 > שיאן עולם באולם

בתחרות שנערכה באולם בניו יורק, ארצות הברית ב-8 בפברואר 2025 הוא קבע בריצת 3000 מטר של 7:22.91 דקות, שיפור לשיא בן בשנתיים של לאמצ'ה גירמה מקניה (7:23.81 דקות). שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבוסטון ב-14 בפברואר הוא קכע בריצת 5000 מטר שיא עולם חדש של 12:44.09 דקות, שיפור לשיא העולם הוותיק בן 21 השנים של קנניסה בקלה מאתיופיה (12:49.60 דקות)
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 1500 מטר: 3:34.90 דקות (2024)
ריצת מייל: 3:59.38 דקות (2015)
ריצת 3000 מטר: 7:25.47 דקות (2023), שיא אמריקה
ריצת 2 מייל: 8:11.09 דקות (2021)
ריצת 5000 מטר: 12:46.96 דקות (2022), שיא אמריקה
ריצת 10000 מטר: 26:33.84 דקות (2022), שיא אמריקה
שיאים אישיים > אולם

ריצת 1500 מטר: 3:33.99 דקות (2025)
ריצת 3000 מטר: 7:22.91 דקות (2025), שיא עולם
ריצת 2 מייל: 8:03.62 דקות (2024), שיא אמריקה
ריצת 5000 מטר: 12:44.09 דקות (2025), שיא עולם
רוברטספורש

| --- | --- |
סמל רוברטספורשסמל רוברטספורש

סכין הגבינה הגדולה ביותר בעולם באנסט.
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 מחוז:  וסטרבוטן וסטרבוטן
 מושל:  פטריק נילסון
 ערים בקומין:  3
 בירת הקומין:  רוברטספורס 
 תאריך ייסוד:  1 בינואר 1974 
 שטח:  2,369.65 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בקומין:  6,690 (31 בדצמבר 2024)
 קואורדינטות:  64°12′N 20°51′E﻿ / ﻿64.2°N 20.85°E﻿ / 64.2; 20.85 
 אזור זמן:  UTC +1
 www.robertsfors.se
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מיקום רובטספורש (בוורוד) במפת מחוז וסטרבוטן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קומין רוברטספורש (בשוודית: Robertsfors kommun) היא נפה הנמצאת במחוז וסטרבוטן שבצפון שוודיה. בשטחה שוכנת העיר רוברטספורש.
ישנם שלושה יישובים בקומין בעלי מעל 200 תושבים לפחות:
| # | יישוב | אוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1 | רוברטספורש | 2,030 |
| 2 | אונסט | 603 |
| 3 | ביגדיאו | 512 |
היסטוריה

בשנת 1759 הפך כפר קטן בשם אדפסטמרק לרוברטספורש ברוק. היו אלה ג'ון ג'נינגס האירי וגיסו הסקוטי רוברט פינלי שייסדו את בניין הנפחייה החדש וכך נקראה הקומין על שמו.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  נכון ל-31 בדצמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0435 1617  MusicBrainz: 7c208953-82b3-47fc-8d98-511d0d73cc9d  VIAF: 2153124284724492216   WorldCat (עם VIAF): 2153124284724492216 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של שוודיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פוליטיקה של גרמניה

חלוקת המושבים בבונדסטאג בשנים 1949-2005 (באחוזים). שחור=המפלגה הנוצרית-דמוקרטית CDU/CSU; אדום=המפלגה הסוציאל-דמוקרטית SPD; צהוב=המפלגה הדמוקרטית החופשית FDP; ירוק=הירוקים; סגול=די לינקה; חום=המפלגה הגרמנית DP
פתק הצבעה לבחירות, בו ניתן לסמן בחירה אחת של מועמד אזורי ברשימה השמאלית, ובחירה של מפלגה ארצית בעמודה הימנית
הרפובליקה הפדרלית של גרמניה היא רפובליקה פדרלית חוקתית, המבססת את המערכת הפוליטית שלה על חוקה. הקנצלר הוא ראש הממשלה, והרשות המחוקקת הפדרלית יושבת בבונדסטאג (הפרלמנט הגרמני) והבונדסראט (הגוף הייצוגי של מדינות גרמניה). בפרלמנט קיימת מערכת רב-מפלגתית שנשלטת מ-1949 בידי המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה.
המערכת המשפטית של גרמניה עצמאית מהרשות המבצעת והרשות המחוקקת. המערכת הפוליטית ערוכה מיסודותיה של חוקת גרמניה (Grundgesetz) משנת 1949, שנותרה בתוקף, למעט תיקונים קלים לאחר איחודה המחודש של גרמניה בשלהי המאה ה-20.
החוקה שמה דגש על חירות הפרט בקטלוג נרחב של זכויות אדם ומפלגת את הסמכויות בין שתי הרמות הפדרליות של המדינה ובין הרשות המחוקקת, המבצעת והשופטת. מבחינות רבות, החוק הבסיסי מ-1949 הוא מענה לפגמים שנתפסו בחוקת ויימאר מ-1919 שייתכן ונתנו את חלקם להתדרדרות הרפובליקה ועלייתה המאוחרת יותר של המפלגה הנאצית, 1933.
החוקה

חוק היסוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (בגרמנית: Grundgesetz für die Bundesrepublik Deutschland) - חוקת גרמניה, הוא המסמך המשפטי המחייב והגבוה ביותר בחוק של גרמניה. החוקה מסדירה את היותה של גרמניה רפובליקה פדרלית חוקתית בעלת 16 יחידות מדיניות בעלות אוטונומיה מוגבלת - מדינות גרמניה. בנוסף, היא מכילה רשימה נרחבת של זכויות הפרט, אותן החוקה מעגנת.
החוקה אושרה רשמית ב-8 במאי 1949, ונכנסה לתוקפה ב-23 במאי אותה השנה. החוקה מבוססת על חוקתה של מערב גרמניה, ועם איחוד גרמניה בראשית שנות התשעים גם חלקי המזרחי של גרמניה הוכפף לה.
הרשות המחוקקת

בית הנבחרים הגרמני כולל את הבונדסטאג ואת הבונדסראט. סמכות החקיקה העליונה היא בידי הבונדסטאג (בית הנבחרים הפדרלי), הבית התחתון של הפרלמנט, אשר נבחר כל ארבע שנים בבחירות עממיות. בית זה, בתורו, בוחר את הקנצלר הפדרלי (בונדסקנצלר). הבונדסראט (המועצה הפדרלית), הבית העליון של הפרלמנט, מורכב מנציגי 16 מדינות הפדרציה ומשתתף בתהליך החקיקה וניהול הפדרציה. חברי הבונדסראט נבחרים בנפרד על ידי מדינותיהם. לאחרונה היו שהביעו חששם כי שני הבתים חוסמים ומבטלים זה את זה, ובכך מקשים על ניהול ממשל אפקטיבי.
הרשות המחוקקת > בתי הפרלמנט

בונדסטאג
הבונדסטאג (בגרמנית: Bundestag) הוא בית הנבחרים הפדרלי של גרמניה, הבית התחתון של הפרלמנט הגרמני, אשר מקום מושבו במבנה הרייכסטאג בברלין. הבונדסטאג נבחר כל ארבע שנים בבחירות עממיות ובידיו נתונה סמכות החקיקה העליונה. הבונדסטאג בוחר את הקנצלר הפדרלי (בונדסקנצלר). נכון לשנת 2016 מכהנים בו 598 חברי-פרלמנט, אשר מרכיבים את אחד משלושת הגופים אשר רשאים להגיש הצעת-חוק. השניים האחרים הם הממשלה (Die Bundesregierung), שמורכבת מקואליציה של מספר מפלגות (בדרך כלל שתיים) בדומה למודל הישראלי; והבונדסראט. אחוז החסימה לבונדסטאג הוא יחסית גבוה ועומד על 5%, או לחלופין על ניצחון בלפחות שלושה מחוזות-בחירה (Wahlkreisen). הסיבה לאחוז החסימה הגבוה בגרמניה הוא הניסיון להקשות על מפלגות עם אג'נדות קיצוניות, לנוכח ניסיון העבר, לקבל ייצוג בפרלמנט. עיקר העבודה בבונדסטאג מתרכז בוועדות השונות ולא באולם המליאה (Das Plenum), שם רק עוברים החוקים, שהוסכמו לפני כן בוועדות השונות, באופן פורמלי. אולם המליאה משמש בנוסף כבמה לקואליציה להציג את הישגיה מחד, ולאופוזיציה לבקר את עבודת הממשלה מאידך.
אחד מתפקידיו המרכזיים של הבונדסטאג הוא בקרה על עבודת הממשלה בעזרת כלים שונים שחלקם מעוגנים בחוקה הגרמנית. אחד המאפיינים החריגים של הבונדסטאג, בשונה מרוב המשטרים הפרלמנטריים, הוא חוסר הסמכות לפזר את עצמו, סמכות שאפילו הקאנצלרית בעצמה אינה מחזיקה. דרך אחת לפזר את הבונדסטאג היא בעזרת הצעת אי-אמון קונסרוקטיבית (konstruktives misstrauensvotum), שתקפה אך ורק אם הושג הרוב הדרוש להחלפת הממשלה. דרך נוספת לפזר את הפרלמנט ולהכריז על בחירות חדשות היא הצעת-אמון (Vertrauensfrage), שאותה רשאי רק הקאנצלר בעצמו להגיש. אם רוב הפרלמנט הביע אמון בקאנצלר, הפרלמנט ממשיך לתפקד באותה מתכונת. אם הפרלמנט הביע אי-אמון והצביע נגד, רשאי נשיא גרמניה, עם סמכות ששמורה רק לו, לפזר את הבונדסטאג ולהכריז על בחירות חדשות. כלי זה תוכנן במקור כדי לזכות באמון מחודש של הקואליציה במקרים של משברים פנימיים, אך עבר עם השנים אינסטרומנטליזציה, והוא משמש בין השאר ככלי בידי הקאנצלר לפזר את הפרלמנט ולקרוא לבחירות חדשות.
הרשות המחוקקת > בתי הפרלמנט > בונדסראט

בּוּנדֶסרָאט (גרמנית: Bundesrat, "המועצה הפדרלית") הוא גוף פרלמנטרי המייצג את 16 המדינות המרכיבות את גרמניה ברמה הפדרלית, והוא משמש כבית העליון של הפרלמנט הגרמני. מקום מושבו של מוסד זה הוא במקום שבו ישב בעבר בית הלורדים של פרוסיה, בברלין. הבונדסראט לוקח חלק בתהליך החקיקה לצד הבונדסטאג. חוקים הנוגעים לסמכויות המדינות וכן כל שינוי חוקתי חייבים את אישורו.
הרשות המחוקקת > בתי הפרלמנט > לנדטאג

לכל מדינה באיחוד הפדרלי יש פרלמנט מקומי (לנדטאג) וממשלה מקומית. כל הפרלמנטים המדינתיים הם בית מחוקקים בעלי בית יחיד (ללא בית עליון ובית תחתון), הנבחר בבחירות יחסיות עם אחוז חסימה של 5% וכולל נציגים של מפלגות ארציות ומקומיות, כאשר לרוב מורכב מנציגי המפלגות הארציות, בשל אחוז החסימה הגבוה יחסית. חברי הלנדטאג בוחרים את ראש הממשלה ומי שנבחר ברוב הקולות אחראי על הקמת רשות מבצעת (ממשלה, בגרמנית: Kabinett). ממשלותיהן של ערי המדינה (ברלין, ברמן והמבורג) הן סנאטיות. בשלוש המדינות החופשיות (בוואריה, תורינגיה וסקסוניה) הממשלה מכונה "ממשלת המדינה" (Staatsregierung) ובעשר המדינות האחרות "ממשלת הארץ" (Landesregierung).
הרשות המבצעת > קנצלר גרמניה

ראש הממשלה בגרמניה נקרא באופן מסורתי קנצלר. בין השנים 1871 ל-1945 המשרה נקראה רייכסקנצלר (בגרמנית: Reichskanzler; משמע: קנצלר של הרייך) אך אחרי מלחמת העולם השנייה גרמניה הפכה לרפובליקה פדרלית ועל כן שונה שם המשרה, ומאז ועד היום שמה הוא בונדסקנצלר (בגרמנית: Bundeskanzler; משמע: קנצלר פדרלי).
הרשות המבצעת > הקבינט של גרמניה

הקבינט הפדרלי או הממשלה הפדרלית (בגרמנית: Bundeskabinett, או Bundesregierung, בקיצור: BReg, השם המלא בגרמנית: Die Bundesregierung der Bundesrepublik Deutschland, השם המלא בעברית: הממשלה הפדרלית של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה) הוא הרשות המבצעת הראשית של גרמניה. הקבינט מורכב מהקנצלר (ראש הממשלה) ושרים שונים. נוהלי הקבינט מושתתים על סעיפים 62 עד 69 בחוקת גרמניה.
הרשות השופטת

בית המשפט הפדרלי החוקתי (Bundesverfassungsgericht), הממוקם בקרלסרוהה, מכהן בתור הערכאה המשפטית הגבוהה ביותר. תפקידו להבטיח כי נוהלי החקיקה והמשפט עולים בקנה אחד עם "המשפט הבסיסי", או החוקה הגרמנית. אף על-פי שבית המשפט פועל בנפרד מיתר מוסדות המדינה, הוא אינו מסוגל לפעול מבלי שהפנו אליו סוגיות לבירור.
נשיא גרמניה

נשיא גרמניה (בגרמנית: Bundespräsident; נקרא בעבר Reichspräsident) הוא ראש המדינה הגרמנית. התפקיד נוצר בשנת 1918 בעקבות התפטרותו של הקייזר וילהלם השני וכינון רפובליקת ויימאר. הוא נבחר אחת לחמש שנים על ידי הבונדסטאג, וסמכויותיו מוגבלות בעיקר למטרות טקסיות וייצוגיות.
מפלגות

בגרמניה באופן מסורתי שתי מפלגות גדולות, ביניהן השלטון מתחלף לסירוגין מאז תום מלחמת העולם השנייה, ועוד מספר מפלגות קטנות, אשר לעיתים משתתפות בקואליציה עם אחת המפלגות הגדולות:
מפלגות > מפלגות האיחוד

מפלגת האיחוד הנוצרי-דמוקרטי (בגרמנית: Christlich-Demokratische Union Deutschlands) או בראשי תיבות CDU, היא מפלגת מרכז-ימין. רוב מצביעיה משתייכים לשכבות הכלכליות העליונות והם יחסית שמרנים וקרובים אל הדת[דרוש מקור]; הגיל הממוצע של חבריה הוא 55, ו-25% מהם נשים[דרוש מקור]. תומכיה המסורתיים מתגוררים בדרום גרמניה, בערים עשירות (קלן ושטוטגרט, למשל) ובאזורים כפריים קתוליים[דרוש מקור].
מפלגת האיחוד הנוצרי-סוציאלי בבוואריה (בגרמנית: Christlich-Soziale Union in Bayern) או בראשי תיבות CSU, היא מפלגת אחות של ה-CDU, והיא פעילה ומיוצגת אך ורק במדינת בוואריה, בה היא שולטת ברציפות מאז תום מלחמת העולם השנייה. בבחירות הכלליות בגרמניה רצות ה-CDU וה-CSU יחדיו.
מפלגות > המפלגה הסוציאל-דמוקרטית

המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (Sozialdemokratische Partei Deutschlands) היא מפלגת מרכז-שמאל. רוב מצביעיה הם חברי מעמד פועלים, בני המעמד הבינוני ובעלי מקצועות חופשיים. כ-30% מחברי המפלגה נשים. תומכיה המסורתיים מתגוררים בערים הגדולות, באזורי תעשייה (כגון חבל הרוהר) ובמדינות המזרח. רבים בגרמניה טוענים, כפי שנטען כלפי מפלגות פועלים רבות בעולם (בישראל ובבריטניה, למשל), שה-SPD נטשה את מטרתה הראשונית - להוות מפלגה שתייצג את הפועל הפשוט - ושעתה היא נוטה יותר לשמוע לרצונותיהם של בעלי ההון.
מפלגות > המפלגה הדמוקרטית החופשית

המפלגה הדמוקרטית החופשית (Freie Demokratische Partei; שם עממי: "הליברלים") היא מפלגת ימין ליברלית. תומכי ה-FDP משתייכים לרוב לשכבות הכלכליות העליונות. המפלגה דוגלת בשוק חופשי, הסרת הגבלות ממשלתיות על הכלכלה, הפרטה של חברות ממשלתיות, הנהגת שכר לימוד באוניברסיטאות וצמצום דמי האבטלה והקצבאות השונות.
שערורייה שנקשרה למפלגה הייתה קשורה לסגנו של וסטרוולה, יורגן מלמן (Jürgen Möllemann), אשר הביע עמדות אנטי-יהודיות ותקף את אריאל שרון ואת סגן יו"ר ארגון הגג של הקהילות היהודיות בגרמניה, מישל פרידמן. בעקבות הסערה הציבורית שהתעוררה, הופעל לחץ על מלמן והוא התפטר מהמפלגה ונשאר פרלמנטר עצמאי. כמו כן, נקשרו פרשיות העלמות מס לשמו הקשורות למימון מסע הבחירות שלו וחסינותו הוסרה. מלמן מת ב-5 ביוני 2003 וככל הנראה התאבד בקפיצה ממטוס. מלמן, שהיה צנחן מנוסה, לא פתח את מצנחו והתרסק אל האדמה.
מפלגות > מפלגת הירוקים

מפלגת הירוקים חרתה על דגלה את נושא איכות הסביבה, אך בנוסף מזוהה המפלגה עם מספר עקרונות שמאל, כגון שיפור מעמד העובדים והפועלים, שיפור זכויות האזרח והמהגרים, מניעת התערבות של גרמניה בסכסוכים אלימים בעולם (למעט למטרות הומניטריות), קידום מעמד האישה (כ-40% מחברי המפלגה נשים). הגיל הממוצע של חברי המפלגה הוא 38, והיא זוכה לתמיכה רבה בעיקר בערים הגדולות (ברלין, קלן, המבורג) וכן ערי אוניברסיטה קטנות (טובינגן, היידלברג וכו').
ב-1998 נכנסה המפלגה המאוחדת לראשונה אל הממשלה, והיא קיימה מאז ועד סוף 2005 קואליציה עם ה-SPD. בבחירות הכלליות ב-2005 נחלו הירוקים מפלה יחסית, הקטינו את כוחם והפכו, עם 8.1% מקולות הבוחרים, למפלגה הקטנה ביותר בפרלמנט. בראש המפלגה עמד עד להתפטרותו בסוף 2005 שר החוץ של גרמניה, יושקה פישר, אשר היה הפוליטיקאי הירוק שהגיע לתפקיד הבכיר ביותר בתולדות המפלגה.
מפלגות > מפלגת אלטרנטיבה לגרמניה

אלטרנטיבה לגרמניה (בגרמנית: Alternative für Deutschland) או בראשי תיבות: AfD, היא מפלגת ימין גרמנית אשר נוסדה באפריל 2013. בבחירות הפדרליות שנערכו באותה השנה, המפלגה הציגה מניפסט שהתנגד למדיניות הממשלתית בגוש האירו, אשר נתמך על ידי 68 כלכלנים, עיתונאים ואנשי עסקים. בתוצאות התברר כי המפלגה קיבלה 2 מיליון קולות (4.7%), קצת פחות מאחוז החסימה (שעומד על 5%) ולא הכניסה נציגים לבונדסטאג. בוועידה האחרונה של המפלגה שנערכה באפריל - מאי 2016, המפלגה הכריזה על מצע אנטי- איסלאמי. המפלגה מתנגדת לנישואים חד מיניים ותומכת בפירוק גוש האירו.