stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טורישטוואנדי
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי טורישטוואנדי שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת פהרגיארמט |
| --- | --- | --- |
| יישובים | פהרגיארמט • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • הרמאנסג • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טיוודר • טוניוגמטולץ' • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • אוסקה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560095705171  LCCN: n88075499  VIAF: 139658520   WorldCat (עם VIAF): 139658520
טבניים

| טבניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: זבובאים
תת־סדרה:: זבובים
משפחה:: טבניים
שם מדעי
 Tabanidae ‏לטריי, 1802

זבוב הסוס
משפחת הטַּבָּנִיִּים (שם מדעי: Tabanidae) או בשמם העממי זבובי הסוס וזבובי הצבי, היא משפחה של זבובים מוצצי דם השייכים לתת־סדרת הזבובים בסדרת הזבובאים שבמחלקת החרקים. לבני משפחה זו ממדי גוף גדולים יחסית וזריזים במעוף, וחלקם נחשבים כמזיקים משום שעקיצתם כואבת ועלולה להעביר מחלות. המשפחה מונה בערך 3,000 מינים. בישראל ידועים כ־35 מינים. הם נמצאים בכל רחבי העולם למעט כמה איים ואזורי הקוטב, הוואי, גרינלנד, איסלנד. זבובי הסוס פעילים לרוב בימים חמים ואינם פעילים בלילה, ולכן ניתן למצוא אותם בקיץ ובסתיו. הנקבה זקוקה לדם כדי להתרבות, היא מאתרת את הקורבן בעזרת חוש הראיה, נוהגת לחוג סביבו ואז לנחות ולעקוץ. לאחר שחדרה את העור היא נוהגת לשאוב את הדם במשך כמה רגעים ולעוף. מינים שונים נוהגים לתקוף חיות שונות כגון סוסים, צבאים, פרות וכדומה. מינים מסוימים אף עוקצים לעיתים בני אדם עקב טעות בזיהוי ולרוב לא נשארים למצוץ את דמו. אף על פי כן, עקיצתם כואבת מפאת גודלם ועלולה להעביר מחלות וטפילים כגון גחלת. לאחר שהנקבה מלאה בדם, היא מטילה את ביציה לרוב באזורים לחים.
הזחלים מתגוררים באדמה וטורפים חיות קטנות כגון תולעים, חרקים קטנים ואף חלזונות. הבוגרים ניזונים מצוף לצורך אנרגיה לתעופה. זבובי סוסים בוגרים ניזונים מצוף ומהפרשות של צמחים. לזכרים יש חלקי פה חלשים ורק הנקבות נושכות חיות כדי להשיג מספיק חלבון מהדם הנדרש לייצור ביצים. חלקי הפה של הנקבות יוצרים איבר דקירה חזק עם שני זוגות של להבי חיתוך חדים, וחלק דמוי ספוג המשמש לאיסוף הדם הזורם מהפצע. הזחלים הם טורפים וגדלים בבתי גידול למחצה.
שמות נפוצים

Tabanidae ידועים במספר רב של שמות. תת־משפחת ה־Chrysopsinae ידועה כזבובי צבאים, אולי בגלל השפע שלהם על שטחים בהם נפוצים צבאים, וזבובי תאו, זבובי איילים וזבובי פיל הנפוצים במקומות שונים בעולם בהם מצויים בעלי חיים אלו. זבוב הסוס מתייחס בעיקר ל־Tabaninae שהם בדרך כלל גדולים יותר, חסונים יותר וחסרים את הכנפיים הרצועות שיש לזבובי הצבי. שמות נפוצים אחרים כוללים: טבאנידים, זבובים, זבובים ירוקי ראש וזבובים ירוקים.
מורפולוגיה של בוגרים

טבאנידים בוגרים הם זבובים גדולים עם עיניים מורכבות בולטות, מיחושים קצרים המורכבים משלושה מקטעים וגוף רחב. אצל נקבות, העיניים מופרדות מאוד, אבל אצל זכרים הן כמעט נוגעות זו בזו. לעיתים קרובות הם בעלי צבעים עזים בטבע, אך נראים עמומים בתנאי מעבדה. המקטע הקיצוני של המיחוש מחודד ומורכב ממספר טבעות מתחדדות. אין שערות הצומחות מהאנטנות. גם הראש וגם בית החזה מכוסים בשערות קצרות, אך אין זיפים על הגוף. הכנפיים הקדמיות הקרומיות ברורות, בגוון אחיד אפור או חום, או מעוצבות במינים מסוימים. בעלי אונה בסיסית המכסה את הכנפיים האחוריות. לקצות הרגליים יש שתי אונות בצדדים ואונה מרכזית בנוסף לשני טפרים המאפשרים להם אחיזה במשטחים. זיהוי המינים מתבסס על פרטים של מבני ראש (אנטנות ולסתות), יציאת הכנפיים ועיצוב הגוף. שינויים מזעריים של מבנה פני השטח גורמים לשינויים עדינים של השערות שמשנות את מראה הגוף.
מיני טבאנידים נעים בין חרקים בינוניים לחרקים גדולים וחסונים. לרובם גוף שאורכו 5–25 מילימטרים.
לגדולים יש מוטת כנפיים של 60 מילימטרים. זבובי הצבאים בעלי אורך של עד 10 מילימטרים, בעלי גוף צהוב עד שחור ובטן מפוספסת וכנפיים קרומיות עם כתמים כהים. זבובי סוסים (סוג Tabanus) גדולים יותר, עד 25 מילימטרים אורכם, וצבעם בעיקר חום כהה או שחור, עם עיניים כהות, לרוב עם ברק מתכתי. זבובים צהובים (סוג Diachlorus) דומים בצורתם לזבובי צבי, אך בעלי גוף צהבהב ועיניים שחורות־סגולות עם ברק ירוק. לכמה מינים בתת־משפחת Pangoniinae יש חדק ארוך במיוחד (חלק פה צינורי).
זיהוי טבאניד מבוסס בעיקר על תווים מורפולוגיים בוגרים של הראש, הורדת הכנפיים ולעיתים מקטע הבטן האחרון. איברי המין פשוטים מאוד ואינם מספקים הבחנה ברורה בין מינים כמו בקבוצות חרקים רבות אחרות. בעבר, רוב הטקסונומיה התבססה על שלוש תת־משפחות: Pangoniinae (שבטים Pangoniini, Philolichini, Scionini), Chrysopsinae (שבטים Bouvieromyiini, Chrysopsini, Rhinomyzini) ו־Tabaninae (שבטים Diachlorini, Haematopotini, Tabanini). חלק מהטקסונים חלקו את המשפחה לחמש תת־משפחות, והוסיפו את תת־משפחת ה־Adersiinae, עם הסוג הבודד Adersia, ואת תת־המשפחה Scepcidinae, עם שני הסוגים Braunsiomyia ו־Scepsis.
מחקר משנת 2015 של Morita et al. באמצעות נתוני רצף נוקטלאוטידים, במטרה להבהיר את הפילוגנטיקה של ה־Tanidae תומך בקיומן של שלוש תת־משפחות. התת־משפחות Pangoniinae ו־Tabaninae הוכחו כמונופילטיות. השבטים Philolichini ,Chrysopsini ,Rhinomyzini ו־Haematopotini נמצאו מונופילטיים, כאשר גם ה־Scionini היו מונופילטיים.
מורפולוגיה של זחלים וגלמים

הזחלים ארוכים וגליליים או בצורת צינורית עם ראשים קטנים ו־12 מקטעי גוף. יש להם טבעות של גבשושיות הידועות כפסאודופודים מסביב למקטעים, וגם רצועות של זיפים קצרים. בקצה האחורי של כל זחל יש צינורית לנשימה ואזור בולבוסי המכונה איבר גראבר(vitus Graber). קווי המתאר של ראשו וכנפיו של החרק הבוגר נראים מבעד לגולם, שיש לו שבעה מקטעי בטן ניתנים להזזה, כולם מלבד האחד הקדמי שנושא רצועה של מקטעים (סגמנטים). הקצה האחורי של הגולם נושא קבוצה של פקעות דמויות עמוד שדרה.
ביולוגיה של זבוב הסוס

זכרים ונקבות כאחד ניזונים מצוף, אך הנקבות מרוב המינים הן אנאטוגניות, כלומר, הן זקוקות לארוחת דם לפני שהן מסוגלות להתרבות ביעילות. כדי להשיג את הדם, הנקבות, אך לא הזכרים, נושכות חיות, כולל בני אדם. הנקבה זקוקה לשישה ימים כדי לעכל במלואה את ארוחת הדם שלה ולאחר מכן, היא צריכה למצוא מאחסן אחר. נראה שהזבובים נמשכים לקורבן פוטנציאלי על ידי תנועתו, חמימותו ומרקם פני השטח שלו, ועל ידי הפחמן הדו-חמצני שהוא פולט החוצה. הזבובים בוחרים בעיקר ביונקים גדולים כמו בקר, סוסים, גמלים וצבאים, אך מעטים הם ספציפיים למין. הם נצפו ניזונים גם מיונקים קטנים יותר, כגון, ציפורים, לטאות וצבים, ואפילו מבעלי חיים שמתו לאחרונה. שלא כמו חרקים נושכים רבים כמו יתושים, שמנגנון העקיצה והרוק שלהם מאפשרים עקיצה שהמארח אינו מבחין בה בעת ההתרחשות, עקיצות של טבאנידים מרגיזים את הקורבן באופן מידי, כך שלעיתים קרובות הם מורחקים, וייתכן שייאלצו לבקר במספר מארחים על מנת להשיג מנת דם מספקת. התנהגות זו מזמנת העברת אורגניזמים גורמי מחלות ממארח אחד למשנהו. בעלי חיים גדולים ובעלי חיים מבויתים הם חסרי יכולת לעקור את הזבוב בעת עקיצתו, כך שאין יתרון סלקטיבי לזבובים לפתח נשיכה פחות מכאיבה.
התרבות והטלה

Female horse-fly laying eggs
ההזדווגות מתרחשת לעיתים קרובות בנחילים, בדרך כלל בנקודות ציון כמו פסגות גבוהות. העונה, השעה ביום וסוג ציון הדרך המשמש להזדווגות נחילים הם ספציפיים למין מסוים. הנקבות מטילות ביצים על אבנים או צמחייה ליד מים, במקבצים של עד 1,000 יחידות, במיוחד על צמחי מים מתעוררים. הביצים לבנות בהתחלה אך מתכהות עם הגיל. הבקיעה לאחר כשישה ימים, כאשר הזחלים המתעוררים משתמשים בחוד בקוע מיוחד כדי לפתוח את מארז הביצים. הזחלים נופלים למים או על הקרקע הלחה. יש המעדיפים מקומות רטובים במיוחד, בעוד שמיני טבאנוס אחרים מעדיפים מקומות יבשים יותר. הזחלים חסרי רגליים ומתחדדים בשני הקצוות. בעלי ראשים קטנים ו־11 או 13 מקטעים והם משילים את עורם 6 עד 13 פעמים במהלך שנה או יותר. במינים הגדלים באזורים ממוזגים תקופת מנוחה במהלך החורף הקרואה דיאפוזה, בעוד מינים טרופיים מתרבים מספר פעמים בשנה. ברוב המינים הם לבנים, אך בחלקם הם ירקרקים או חומים, ולעיתים קרובות יש להם פסים כהים על כל סגמנט. סיפון נשימתי בקצה האחורי מאפשר לזחלים לקבל אוויר כשהם שקועים במים. הזחלים של כמעט כל המינים הם טורפים, לעיתים קרובות קניבליסטים בשבי, וצורכים תולעים, זחלי חרקים ופרוקי רגליים. הזחלים עשויים להיות טפילים של נמטודות, זבובים מהמשפחות Bombyliidae ו־Tachinidae, ו־Hymenoptera במשפחת Pteromalidae. כשהם מתפתחים במלואם, הזחלים עוברים לאדמה יבשה יותר ליד פני הקרקע כדי לבקוע. במקומות יבשים התגלתה התפתחות אבולוציונית בשנות העשרים על ידי Lamborn במלאווי (אז ניאסלנד ). הזחלים התגלו נוהרים בתנועת ספירלה כשהבוץ עדיין רטוב ופלסטיק, ויצרו גליל מחולק שבמרכזו התיישב הזחל להתקלמות לאחר סגירת פתח הכניסה. התאמה זו מגינה על הגלמים מפני סדקים בבוץ כאשר הוא מתייבש, שכן סדק מתפשט ישנה כיוון כאשר הוא פוגע בדופן הגליל.
הגלמים חומים ומבריקים, מעוגלים בקצה הראש ומתחדדים בקצה השני. ניתן לראות ניצני כנפיים וגפיים וכל קטע בטן מצופה בקוצים קצרים. לאחר כשבועיים, גלגול הושלם, סגמנט הבטן של הגולם מתפצל לאורך בית החזה, והזבוב הבוגר מגיח. הזכרים בדרך כלל מופיעים ראשונים, אך כאשר שני המינים צצים מתרחשת הזדווגות. החיזור מתחיל באוויר ומסתיים על הקרקע. הנקבה צריכה למצוץ את מנת הדם שלה, לפני הטלת הביצים.
טורפים וטפילים

ביצים מותקפות לעיתים קרובות על ידי צרעות זעירות, והזחלים ניטרפים על ידי ציפורים, כמו גם נצרכים על ידי זבובים, פטריות תולעים נימיות.  מבוגרים נאכלים על ידי ציפורים,  וכמה טורפים אחרים כמו, צרעות המתקיפות בעדיפות זבובי סוסים.
תפוצה ובתי גידול

טבנידים נפוצים ברחבי העולם, למעט אזורי הקוטב וכמה איים כמו גרינלנד, איסלנד, והוואי. הזנים Tabanus, Chrysops ו־Haematopota מופיעים כולם במקומות ממוזגים, סובטרופיים וטרופיים, אך Haematopota נעדר מאוסטרליה ודרום אמריקה. הם חיים בעיקר באזורים חמים עם ולחים המתאימים לרבייה, אך תופסים גם מגוון רחב של בתי גידול ממדבריות ועד כרי דשא אלפיניים. הם נמצאים מגובה פני הים עד 3,300 מטרים (10,800 רגל) לפחות.
העברת מחלות על ידי הנקבה

נקבות זבובי סוסים יכולות לשמש כווקטור להעברת מחלות המועברות על ידי דם, מחיה אחת לאחרת באמצעות הרגלי ההאכלה שלהן. באזורים שבהם מתרחשות מחלות, ידוע שהם נושאים את הנגיף לאנמיה של סוסים (equine infectious anaemia virus), גורם חד תאי הגורם למחלת השינה טריפנוזומים, תולעת פילארית (filarial worm) לואה לואה (Loa loa), חיידק הגחלת – האנתרקס (Bacillus anthracis) בקרב בקר וצאן, וחיידק הגורם למחלת הטולרמיה. מחלות אל מפחיתות את שיעורי הגדילה של בקר ומורידים את תפוקת החלב של פרות, ולכן יש לספק לבקר אזורי מחיה מוגנים מזבובים. איבוד דם הוא בעיה שכיחה בבעלי חיים מסוימים כאשר זבובים גדולים מתמקמים עליהם בשפע. ידוע שחלק מהחיות מאבדות עד 300 מיליליטרים של דם ביום אחד, אובדן שיכול להחליש או אפילו לגרום למותם. קיימים דיווחים על עקיצות שהובילו לאנפילקסיס קטלני בבני אדם, אם כי אלה נחשבים לאירועים נדירים ביותר.
עקיצת הטבן עשויות להיות כואבת לבני אדם. בדרך כלל כתוצאה מהעקיצה נוצר אזור מוגבה של העור. תסמינים אחרים עשויים לכלול אורטיקריה (סוג של פריחה), סחרחורת, חולשה, צפצופים ואנגיואדמה (נפיחות זמנית מגרדת, ורודה או אדומה המתרחשת סביב העיניים או השפתיים). כמה אנשים חווים תגובה אלרגית. שירות הבריאות הלאומי של בריטניה ממליץ לשטוף את מקום הנשיכה ולחבוש חבישה קרה. יש להימנע כל הזמן משריטת הפצע ולהשתמש בתכשיר אנטיהיסטמין. ברוב המקרים התסמינים חולפים תוך מספר שעות, אך אם הפצע מזדהם יש לפנות לייעוץ רפואי.
הקטנת גורמי סיכון

השליטה בזבובי הטבאנידים היא קשה. לרוב משתמשים במלכודות חולות ללכידתם בעזרת פיתיונות וחומרי משיכה הכוללים פחמן דו-חמצני או אוקטנול . כדור מבריק כהה התלוי מתחתיהם שנע ברוח יכול גם למשוך אותם ומהווה חלק מרכזי ב"מלכודת מניטובה" שונה המשמשת לרוב ללכידת ודגימת הטבאנידה. ניתן לטפל בבקר בפירטרואידים לזרוק שעלולים להדוף את הזבובים, והתאמתם עם תגי אוזניים או קולרים ספוגים בקוטלי חרקים הצליחה במידה מסוימת להרוג את החרקים.
רשימת המינים בישראל (רשימה חלקית)

טבן חופי Atylotus latistriatus
טבן עוקצני Haematopota sewelli
טבן ענק Therioplectes tunicatus
טבן ערפדי Chrysops flavipes
טבן שחור Dasyrhamphis nigritus
Tabanus autumnalis
טוריסס

| --- | --- |

 מקום הקמה:  המנלינה 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 סוגה:  פולק מטאל 
 חברת תקליטים:  סנצ'ורי מדיה רקורדס 
 www.turisas.com
 חברים
 Mathias Nygård Olli Vänskä Netta Skog Robert Engstrand Jesper Anastasiadis Hannes Horma Tuomas Lehtonen Georg Laakso Jussi Wickström Jaakko Jakku 
 
טוריסאס (בפינית: Turisas) היא להקת פולק מטאל ומטאל סימפוני מהעיר המנלינה בפינלנד. מקור שמה של הלהקה הוא באל פיני טוריסאס. סגנונם מאפיין באווירה אפית המושגת בשילוב של כלי נגינה קלאסיים (כגון אורגן, כינורות וחלילים) עם כלים מודרנית (גיטרות חשמליות, מערכת תופים וכלים אופייניים למוזיקת רוק).
היסטוריה

בשנת 1997 החליט מתיאס ניגורד להקים להקה עם חברו יוּסי ויקסטרום.
האלבום הראשון של הלהקה הוקלט בשנת 1998, אך נגנז עקב איכות ההקלטה הנמוכה.
טוריסס הקליטו את אלבום הדמו שלהם הנקרא "ליבו של טוריסאס" בשנת 2000 והופיעו בהופעות קטנות. בשנת 2003 חברת "סנטורי מדיה" החתימה את הלהקה על חוזה הקלטות. האלבום "באטל מטאל" הוקלט באולפני הקלטה בצרפת. את האולפן ניהלה טרייה רפסנס, וחלק מהאלמנטים כגון מקהלות, כלים אקוסטיים, וצינורות הוקלטו בפינלנד לאחר מכן.
בשנת 2007 הוציאו חברי הלהקה את הדיסק השני שלהם "דרכם של הורנגיים, (The Varangian Way) שיצא ב"סנטורי מדיה" ולא נפל מקודמו במקוריותו. באותה שנה הוציאו את דיסק הסינגל שלהם, "Rasputin", הכולל בתוכו קאבר לשיר בעל שם האלבום, במקור של להקת הפופ Boney M ואת שיר הנושא של אלבומם הראשון, "Battle Metal".
בנובמבר 2011 הוציאה הלהקה את אלבום הסטודיו השלישי שלהם, "Stand Up and Fight", בסגנון דומה לשני אלבומיה הקודמים.
בנובמבר 2012 הכריזה הלהקה כי הם עובדים על אלבום הסטודיו הרביעי שלה ושמו Turisas2013; האלבום יצא לחנויות באוגוסט 2013.
באפריל 2013 הופיעה הלהקה לראשונה בישראל, במועדון הרידינג 3 בתל אביב. ההופעה משכה אליה מאות בני אדם.
חברי הלהקה

מתיאס "וורלורד" ניגורד (Mathias "Warlord" Nygård) - שירה וכלי הקשה
יוּסי ויקסטרום (Jussi Wickstrom) - גיטרה
האנס "האנו" הורמה (Hannes "Hanu" Horma) - בס
תואומס "טודה" לטונן (Tuomas "Tude" Lehtonen) - תופים
אולי ונסקה (Olli Vänskä) - כינור
נטה סקוג (Neta skog)- אקורדיון
חברי הלהקה > חברי להקה בעבר

גאורג לאקסו (Georg Laakso) - גיטרה
אנטי ונטולה (Antti Ventola) - קלידים
יאנה "ליסקו" מקינן (Janne "Lisko" Mäkinen) - אקורדיון
טריומף 1300

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  טריומף 
 מודל קודם:  טריומף הראלד 
 מודל אחריו:  טריומף טולדו, טריומף 1500, טריומף 1500TC 
 אורך:  3,886 מ"מ 
 רוחב:  1,568 מ"מ 
 גובה:  1,372 מ"מ 
 בסיס גלגלים:  2,451 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 
טריומף 1300, 1300 Triumph, היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית טריומף שהורכבה במדינת ישראל על ידי אוטוקרס בין השנים 1967–1973.
הורכבו 3,584 מכוניות טריומף 1500 ו-1300. מחירה של ה-"טריומף 1300" בשנת 1968, היה 14,495 ל"י.
טריומף 1300

מכונית משפחתית אנגלית, הוצגה באנגליה בשנת 1965, בעלת 4 דלתות, שיוצרה על ידי "תקן - טריומף" בשליטת "מוטורס ליילנד", משנת 1965. יצחק שובינסקי מנכ"ל אוטוקרס ייבא קיטים מורכבים חלקית, תחילה הרכיבו את ה- "טריומף 1500", אך במהרה עברו להרכבת ה- "טריומף 1300".
המנוע: 4 צילינדר, 1,296 סמ"ק, בעל הנעה קדמית, המפיק 61 כ"ס, וגרסה חלשה יותר של 45 כ"ס. התמסורת ידנית בעלת 4 מהירויות, עם דיפרנציאל ביחידה אחת, בלמי דיסק קדמיים, הגה טלסקופי הניתן להתאמה אישית.
מידות: אורך הרכב: 3,886 מ"מ, רוחב: 1,568 מ"מ, גובה: 1,372 מ"מ, בסיס גלגלים: 2,451 מ"מ
עיצוב הטריומף 1300 נעשה על ידי ג'ובאני מיקולטי. תחילה, הטריומף 1300 הייתה קרויה "טרוימף אג'קס".
בסוף פברואר 1966 חתמו סטנדרט-טריומף ויצחק שובינסקי מנכ"ל אוטוקרס על ההסכם ביניהם. מכונית פיברגלס ראשונה עם מכללי טריומף הושקה בפסח 1967, ואילו יצורן של הטריומף המשפחתיות נדחה. בארץ החל הייצור רק בשנת 1968, כחודש לפני ייצורה של פורד אסקורט. מחיר היחידה עמד על 14,495 ל"י.
הטריומף 1300 יוצרה באנגליה בשנים 1965–1970, וסך הכל יוצרו 113,008 יחידות של הדגם הבסיסי.
טריומף 1300 > ארצות בהן יוצרה / הורכבה הטריומף 1300

בריטניה בריטניה
הודו הודו
אוסטרליה אוסטרליה
איחוד דרום אפריקה דרום אפריקה
ניו זילנד ניו זילנד
מלטה מלטה
פרו פרו
ראו גם

אוטוקרס
תעשיית רכב בישראל
טריומף (כלי רכב)
יצחק שובינסקי
טריומף טולדו
טריומף 1500, טריומף 1500TC
טריומף 2000
לקריאה נוספת

סיפורה של אוטוקרס הישראלית באתר קולקט, קית אדמס
קופץ כמו טריומף פוני - The Israel Motor Industry
און יעקבסון, ‏קלאסיקה ישראלית במבחן - סוסיתא כרמל מול פורד אסקורט מול טריומף 1500, באתר ‏מאקו‏, 26 באפריל 2012
Tag Archives: טריומף 1300 - The Israel Motor Industry
הערות שוליים

↑  עלון תעשיית המכוניות בישראל 16 דצמבר 2014, באתר התאחדות בולאי ישראל
↑  אודי עציון "אז למה לא מייצרים מכונית בישראל?" ידיעות אחרונות, ידיעות רכב, 9 בפברואר 2018, עמוד 14
טריומף 1300, משמאל דופין
טריומף 1300
טריומף 1300
טריומף 1300
טריומף 1300
טריומף 1300
טריומף 1300
טום מיקס

| --- | --- |

 לידה:  6 בינואר 1880 פנסילבניה, ארצות הברית 
 פטירה:  12 באוקטובר 1940 (בגיל 60) פלורנס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 סוגה מועדפת:  מערבון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1909 
 צאצאים:  Ruth Mix 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
תומאס אדווין מיקס (באנגלית: Thomas Edwin Mix; ‏6 בינואר 1880 - 12 באוקטובר 1940) היה שחקן קולנוע וראינוע אמריקאי ששיחק ברבים מסרטי המערבונים הראשונים. הוא השתתף ב-336 סרטים בין שנת 1910 ל-1935. מיקס היה כוכב העל הראשון של המערבונים בהוליווד, ונחשב כמי שהגדיר את הז'אנר עבור השחקנים הקאובוים שבאו אחריו.
יוהאנה שופנהאואר

| --- | --- |

יוהנה שופנהאואר וביתה בשנת 1806 - ציור של קרולין ברדואה
 לידה:  9 ביולי 1766 גדנסק, האיחוד הפולני-ליטאי 
 פטירה:  16 באפריל 1838 (בגיל 71) ינה, הדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך 
 שם לידה:  Johanna Henriette Trosiener 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 מקום קבורה:  Johannisfriedhof 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 בן או בת זוג:  היינריך פלוריס  שופנהאואר 
 צאצאים:  ארתור שופנהאואר, אדל שופנהאואר 
 
יוהאנה שופנהאואר (בגרמנית: Johanna Schopenhauer;‏ 9 ביולי 1766, דנציג – 17 באפריל 1838, יינה) הייתה סופרת גרמניה, בין הראשונות שפרסמו ספרים תחת שמה בלי שימוש בשם עט.
ביוגרפיה

יוהאנה שופנהאואר נולדה בדנציג, אז חלק של האיחוד הפולני-ליטאי למשפחה של סוחר בעל שורשים מהולנד. כבר בגיל צעיר היא גילתה כישורים לאמנות ובגיל 10 שלטה בגרמנית, פולנית, צרפתית ואנגלית. בגיל 18 היא התחתנה עם סוחר אמיד שהיה 20 שנים מבוגר ממנה. מנישואין אלו נולדו ילדים - ארתור שופנהאואר ואחותו אדל.
בשנת 1793 העיר סופחה לממלכת פרוסיה ומשפחה עברה להמבורג. בשנת 1805 בעלה נפטר ויוהאנה שופנהאואר עם הילדים עברו לויימר. ארתור החל להתגורר בנפרד ובשנת 1809 עזב את ויימר והתחיל ללמוד באוניברסיטה במהלך הלחימה עם כוחות של נפולאון, ביתה נתן מחסה לחיילים גרמנים הפצועים ולתושבי ויימר שנותרו ללא בית. כתוצאה מכך דמותה הייתה פופולרית בעיר.
לאחר סיום המלחמה היא הקימה סלון ספרותי בין המבקרים היה כריסטוף מרטין וילנד, אוגוסט וילהלם פון שלגל, פרידריך שלגל, לודוויג טיק ובמרכזו היה יוהאן וולפגנג פון גתה.
יוהאנה שופנהאואר התכתבה באופן קבוע עם בנה ארתור. בשנת 1819 חיסכונות של יוהאנה שופנהאואר נעלמו בעקות פשיטת רגל של הבנק. ארתור שופנהאואר סירב לתמוך במשפחתו ויחסים בין האם לבנו התקררו.
בהיותה בווימר יוהנה שופנהאואר פרסמה מספר ספרים ונמנתה עם הסופרים הידועים בארצות דוברי גרמנית. הספר הראשון פורסם בשנת 1810 וזה היה ביוגרפיה של קרל פרבו. בהמשך היא כתבה מספר ספרים על הנסיעות שהיא ערכה ומספר ספרים של נובלות שכתבה. בשנת 1831 יצאה אוסף ספריה ב-21 כרכים.
במחצית שנות ה-30 של המאה ה-19 יוהנה שופנהאואר עברה לבון. מצבה כלכלי היה לא טוב והיא ביקשה לקבל מלגה. לאחר קבלת מלגה היא עברה ליינה בה נפטרה כעבור שנה.
טבריה – מתחת לקו האדום

| --- | --- |
 סוגה:  דוקומנטרי
 יוצרים:  קרין קיינר
 בימוי:  קרין קיינר
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  5
 הפקה
 מפיק:  נטלי קקון קולט
 עורכים:  איתי שגב, גל רוזנבלוט
 צלמים:  גלעד רשף, אבנר שחף, אוריאל סיני, עומר מנור
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 תקופת שידור מקורית:  1 באוגוסט 2023 – 29 באוגוסט 2023
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
טבריה – מתחת לקו האדום היא סדרה תיעודית ישראלית בת חמישה פרקים, הסוקרת את העיר טבריה ומשודרת בערוץ כאן 11 של תאגיד השידור הישראלי. הפרק הראשון של הסדרה שודר באוגוסט 2023. יוצרת הסדרה היא קרין קיינר והסדרה הופקה על ידי חברת קסטינה תקשורת. נכון ל-3 באוקטובר 2023, פרקי הסדרה צברו כ-362,000 צפיות ביוטיוב. הסדרה מועמדת לפרס הסדרה התיעודית הטובה ביותר של הפורום הדוקומנטרי בישראל.
הפרק הראשון עוקב אחר הפוליטיקה העירונית וראש העירייה רון קובי, בדגש על יחסיו עם האוכלוסייה החרדית בעיר. על המאבק בין ש"ס לרון קובי כתב ד"ר מוטי גיגי ב-ynet
עיתונאי מקור ראשון אלישיב רייכנר ביקר את הסדרה, וטען כי היא אמנם מעניינת בגלל הדמויות היצריות הפוליטיות המספקות דרמה אולם היא אינה מלמדת על העיר עצמה או כיצד הפוליטיקאים משני הצדדים מתכננים להצילה משקיעתה ולכן גם אינה משקפת המציאות הישראלית כפי שהבטיחו יוצריה. האתרים וואלה! ומאקו שיבחו את הסדרה.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד(ים) | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | סדרת תעודה | "טבריה – מתחת לקו האדום" | בהמתנה |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | בימוי בסדרה תיעודית | קרין קיינר | בהמתנה |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | צילום בסדרה תיעודית | אוריאל סיני וגלעד רשף | בהמתנה |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | עריכת תמונה בסדרה תיעודית | איתי שגב, גל רוזנבלוט | בהמתנה |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | תחקיר בסדרה תיעודית | קרין קיינר | בהמתנה |  |
| 2024 | פרס האקדמיה לטלוויזיה | הקלטה ועיצוב פסקול בסדרה תיעודית | אבי מזרחי | בהמתנה |  |
הערות שוליים

↑  ד"ר מוטי גיגי, לא לפיד. מזרחים מסורתיים הם האיום של ש"ס, באתר ynet, 5 באוגוסט 2019
↑   אלישיב רייכנר, ‏מאבקי קובי ודרעי לא מספרים את הסיפור של טבריה, בעיתון מקור ראשון, 2 באוגוסט 2023
↑  בן בירון בראודה‏, הדוקו החדש של כאן 11 מבהיר לאן ישראל כנראה הולכת. זה פחד אלוהים, באתר וואלה, 2 באוגוסט 2023
↑  רועי אבן, ‏"טבריה – מתחת לקו האדום" היא המופע הכי טוב בעיר, באתר ‏מאקו‏, 2 באוגוסט 2023
↑  תכניית גמר פרסי הטלוויזיה 2023.pdf
יהודה נוריאל

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  14 ביולי 1963 כ"ב בתמוז תשכ"ג ירושלים, ישראל
 פטירה:  1 ביולי 2020 (בגיל 56) ט' בתמוז תש"ף בית החולים איכילוב, תל אביב, ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 תקופת הפעילות:  1993–2020 (כ־27 שנים)
 עיסוק:  עיתונאי
 מעסיק:  ידיעות אחרונות ynet כאן 11 רדיו תל אביב מעריב רייטינג ערוץ 8 זמן תל אביב גלי צה"ל ירושלים
 מספר צאצאים:  1
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  yehuda.nuriel
 טוויטר:  yehudanuriel
 
יהודה נוריאל (14 ביולי 1963 – 1 ביולי 2020) היה עיתונאי ישראלי. החל את דרכו העיתונאית כעורך התרבות בעיתון "ירושלים", ובהמשך בתפקידי עריכה וכתיבה במוסף "סופשבוע" של מעריב, וכן ב-"7 ימים" ו-"7 לילות" של ידיעות אחרונות, שם הוא כתב עד מותו.