stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי
יחידות > יחידת הגנת הנמל - Boom Defence

בשלהי שנת 1941, עוד לפני פתיחת שערי הגיוס הרשמי לצי, הסכימה מפקדת הצי בחיפה לפי בקשתו של דוד הכהן למסור חלק מהגנת נמל חיפה ליהודים. הנמל היווה מטרה להתקפת צי הצוללות האיטלקי, אשר הצליח לשלח לפתח הנמל טורפדו שפגע באונייה. תשובת הבריטים הייתה משולבת, התקנת רשת פלדה לחסימת פתח הנמל נגד תקיפת טורפדו, והתקנת פונטונים לפניה כהגנה נגד סירות נפץ מיחידת הצי האיטלקי בפיקודו של האציל מבית בורגזה. תפקידם המוגדר של אנשי הגנת הנמל היה לשמור על רשת החסימה לנמל כנגד צוללים קרביים עוינים (אנשי צפרדע). הקבוצה מנתה 12 איש, בתוכם בוגרי הקורסים הימיים של ההגנה מקבוצת הכ"ג ומקבוצת החפרים ששירתו ביוון. הימאים הפליגו בסירות והיו זורקים פצצות עומק כדי לפגוע בצוללי אויב. אנשי היחידה התגוררו במלון רקס בחיפה, ואחר כך הועברו לבסיס מורטה. חלקם עסקו בהברחת נשק בסיוע חיילי הבאפס ששמרו על שובר הגלים, ומפקד יחידה זו תת-קצין מוריס אריה נעצר ונכלא לשנתיים יחד עם עוד מלח בעוון הברחת נשק להגנה מן היחידה. מתנדב אחר ששירת כחיל ביחידה זו הוא לובה אליאב.
יחידות > יחידת מבצעים משולבים - Combined Operation

מספר מגויסים יהודים הגיעו ליחידת המבצעים המשולבים של הצי . הייתה זו יחידת קומנדו שהנחיתה לוחמים בעורף האויב. בין הימאים היהודים ששירתו ביחידה זו היה דוד פרומר לימים ממלא מקום מפקד שייטת 13. בין המבצעים הייתה הפשיטה לדודקנז.
באוניות ובצוללות

המניעים והסיבות שהביאו לשירותם של בעלי מקצוע בצוללות, בטרפדות, ובכלי שיט אחרים היו רבים ושונים, אך בין העיקריים שבהם בלטו במיוחד:
המחסור בכוח אדם מקצועי בכלי השיט, עקב האבדות הכבדות של הצי בגזרת הים התיכון.
הלהט של המתנדבים היהודים להגיע בכל מחיר לכלי שיט מלחמתיים של ממש.
באוניות ובצוללות > צוללות

בצוללות שירתו 7 מתנדבים ארצישראלים. משה בוק שירת בצוללת HMS Partin כמכונאי ומכשירן. בסיס הצוללות היה בביירות. לאחר מכן, עבר לצוללת חדישה יותר וזו השתתפה בהורדת אנשי קומנדו לחופי אויב ותקיפת אוניות גרמניות. עם כניעת גרמניה, הודות לכך שגרמנית הייתה שפת אמו, נבחר בוק לצוות מיוחד של צוללנים שמשימתם הייתה לקבל מן הגרמנים צוללות שלל מבסיסם בנורווגיה. היו אלו צוללות חדישות עם "שנורקל" לטעינת מצברים מתחת למים. טכנולוגיה שטרם הייתה ידועה לצי הבריטי, אחרי המלחמה פתח בוק חנות צילום ושעונים בחיפה, חנות שהפכה למקום מפגש חברתי ליוצאי הצי הבריטי והישראלי. צוללן ארצישראלי נוסף בשם משה מירון (מירצ'י) שירת כמכונאי בצוללת. צוללן נוסף היה יצחק מרק ששירת כמכונאי בצוללת. במהלך הקרבות הצוללת בה שירת טובעה, אבל יצחק, למזלו, היה בחופשה לרגל נישואי אחותו. לאחר המלחמה יצחק השתתף בהקמת כפר הדייגים "מכמורת", עסק בעלייה ב' ובמלחמת העצמאות, שירת בחיל הים.
באוניות ובצוללות > בטרפדות M.T.B ובספינות קרב חופיות M.L

המתנדב עקיבא פסטרנק שירת בטרפדת בתפקיד אחראי חדר מכונה. הטרפדת השתייכה לשייטת העשירית של הצי המלכותי ופיטרלה במימי דרום איטליה וצפון אפריקה. בסיסה היה במלטה. המתנדב אורי ליפמן, יהודי יחיד בספינה. החליף את אחראי חדר המכונות שנהרג בפעולה בספינת קרב חופית. תפקידם היה ללוות שיירות ולבצע פעולות קומנדו בים האגאי בשיתוף עם לוחמי המחתרת היוונית. הצוות שמנה 15 איש השתתף בפלישה לאיטליה.
באוניות ובצוללות > שירות בסיירת HMS Ajax

ראובן בראון שהיה ספק לאוניות הצי ושירת בבסיס חיפה צורף לקראת סוף שירותו לסיירת אהמ אג'קס (HMS Ajax (22)) אשר צוותה השתתף במרדף אחר אוניית המערכה זוטא אדמירל גרף שפה בקרב נהר לה פלטה טרם שירת באונייה. שירת כשנתיים עד שנדרש להשתתף עם הצוות בתרגול השתלטות על אוניות מעפילים. משסרב בשל היותו יהודי, הורד מהסיירת והוחזר ארצה. מאוחר יותר, לכדה סיירת זאת את אקסודוס (אוניית מעפילים)).
באוניות ובצוללות > ספינת משא מעץ, סקונר Schooner

בין המגויסים לצי הבריטי הייתה קבוצה של אלחוטנים יהודים שהשתתפו במבצעים שונים. הקבוצה אומנה בבית הספר לאלחוט באלכסנדריה. הם הופלו, ולא הוכנסו בסוד הצפנים. בשלהי 1944 הורגש מחסור גדל באלחוטנים עקב ההכנות לפלישה לסיציליה. קבוצה של אלחוטנים יהודים, ביניהם גד בן-ארי נשלחו לסקונר חופים בת 150 טון שסיפקה נשק ותחמושת ללוחמי המחתרת היונים באיי הדודקנז, שם השתתפו בפעילות הקומנדו נגד הגרמנים ובמעקב מוסווה אחרי תנועתם בבסיס הצוללות.
באוניות ובצוללות > פונהיבן - HMS Foinhaven

ספינת קיטור מיושנת ששימשה במלחמת העולם הראשונה כשולת מוקשים. אחר כך שימשה כבית ספר צף לתותחנות נגד מטוסים לימאי הצי המסחרי. מאחר שספינה זו ביצעה את תפקידה קרוב לחוף, החליטה מפקדת הצי להפעילה על ידי צוות ארצישראלי שמנה 30 מכונאים וסיפונאים יהודים ו-10 בריטים בתפקידי פיקוד ומנהלה.
המתנדב אברהם רוזן, שירת על שולת מוקשים.
באוניות ובצוללות > אנדוור - HMS Endevour

אונייה בת 2000 טון, שימשה למדידות ובסיסה היה בפורט סעיד. מיפתה את עומק הים. שירתו עליה מספר ימאים יהודים.
באוניות ובצוללות > בולפינץ - HMS Bullfinch

אונייה בת 4000 טון. עסקה בנושאי תקשורת והנחת כבלים באזור המזרחי של אגן הים התיכון. שירתו עליה מספר אלחוטנים יהודים.
באוניות ובצוללות > אייל - HMS Isle

אונייה בת 1000 טון. שימשה כשולת מוקשים באגן המזרחי של הים התיכון. שירתו עליה מספר יהודים.
באוניות ובצוללות > בלנהיים - HMS Blenheim

אונייה בת 6000 טון. עגנה באלכסנדריה והוגדרה כאוניית אם לתיקונים, ובעיקר עסקה בשיפוץ צוללות. בין 300 בעלי המקצוע ששירתו עליה היו כ-20 יהודים.
באוניות ובצוללות > ויליץ' - HMS Weelich

אונייה אחות לבלנהיים, אשר עגנה בקרבתה, גם עסקה בתיקוני אוניות. הוצבו בה שישה בעלי מקצוע יהודים.
מתנדבי היישוב בקורס טיס של הצי

גולת הכותרת בצי הבריטי הייתה זרוע האוויר שלו (FAA Fleet Air Arm), וחלומם של מתנדבים היה לשרת כטייס בנושאות מטוסים. הפיקוד העליון של הצי ומשרד המושבות, חששו מגיוס המתנדבים לתפקידים מבצעיים, כדי למנוע שימוש בהכשרה הצבאית נגד בריטניה לכשמלחמת העולם תסתיים. הגיוס לחיל האוויר המלכותי היה במשורה, ובמנויי הסוכנות היהודית. איש מהמתנדבים לא הגיע לתפקידים אלה בכוחות עצמו.
בשנת 1943–1944 היה מחסור חמור באנשי צוות אוויר בחזית היפנית והאירופית, והצי יצא בקריאה למתנדבים משורותיו. לקריאה זו נענו שניים: אדמונד וילהלם ברילנט וצבי אבידרור.
אדמונד וילהלם ברילנט היה יוצא פלוגת משמר הרכבת. הוא היה בעל הכשרה בתעופה, ושימש כמדריך טיס של ההגנה בקלוב התעופה הארץ ישראלי בכפר ילדים. ברילנט שאף להיות טייס בצי, נשלח לקורס טיס והומלץ לקצונה על ידי קפטיין פיצג'רלד מפקד בסיס מסוואה ולוופטיננט קומנדר ויליאם גדס מפקד הנדסה בבסיס מסוואה. הוא שירת גם בבסיס חיל האוויר של הצי הימי (Phoenix), והשתלב בקורס הכשרת טייסים על נושאות מטוסים. הקורס לא יועד לארצישראלים, וברילנט הודח כשמפקדת הצי "גילתה" שהוא מתנדב ארצישראלי. הוא שירת בצי עד שנת 1946.
צבי אבידרור, שהיה מתנדב בצי הבריטי, עשה את ראשית שרותו על המשחתת "קרלייל" (HMS Carlyle) שהופצצה על ידי חיל האוויר הגרמני ליד כרתים וטובעה. משחתת הצי שעברה במקום משתה את אבידרור מהמים, והוא ניצל והוצב במצרים, שם ניסה להגיע לזרוע האוויר של הצי. הוא הוצב כמקלען על מטוס קטלינה PBY-5A לאחר תום המלחמה, ושירת בצי עד 1946. הסיבה הרשמית שנמנע ממנו להגיע לקורס טיס הייתה שאלת האנגלים "מה יקרה אם יפול בשבי כיהודי?". עם קום המדינה שירת בחיל האוויר וקיבל דרגת ייצוג של רס"ן בתפקיד קצין קדטים של הקורס הראשון בחיל האוויר. בשנת 1952 פרש מחיל האוויר במחאה על נטילת דרגתו והורדתו לדרגת סמ"ר. אבידרור שירת בטייסת 69 והביא את ה-B17 למוזיאון חיל האוויר בחצרים.
בשרות ההעפלה וה"הגנה"

מהימאים היהודים שבשירות הצי הבריטי נמנע לבוא לעזרת בני עמם באירופה, אך רבים מהם מצאו דרך לסייע במשימות ההגנה וההעפלה, וכן בארגון הקהילות היהודיות במצרים מחשש פורענויות אפשריות.
אחד מן המתנדבים, גרשון ריטוב, פעל באלכסנדריה במסגרת ארגון ההגנה בהתאם להנחיות נציג הסוכנות היהודית יעקב צור. נציג הסוכנות היה מעביר ידיעות על המתרחש בארץ ישראל בעת מפגשים של חברי ההגנה בבתי ציונים מבני המקום. לעיתים הגיעו לשם משה שרת ואליהו גולומב, שהיו מעבירים תדריכים באשר למדיניות ההגנה. באלכסנדריה אורגנו מגויסי הצי לחוליות ומחלקות, והקצו להם אזורי מגורים של יהודים כדי להגן עליהם במקרה של פרעות. כאשר הבריגדה היהודית התכוננה להפליג ממצרים לאיטליה נצטוו אנשי הצי, בראשותו של גרשון ריטוב, לרכז מידם כלי נשק ופנקסי חיילים. נאספו 300 פנקסים למחתרת בארץ. פירוש הדבר היה 300 עולים, אלו היו הכפילים לחיילי הבריגדה. בנוסף פעלו המתנדב מרדכי רון וחבריו באיסוף "תעודות מסע", וכך אפשרו לצעירים מן המקום לעלות ארצה עם אוניות המשא הישראליות "עמל", "עליזה" ו"עתיד".
מתנדבי הצי בחיפה סייעו בהברחת מעפילי האונייה חנה סנש שהגיעה לחיפה בערב חג המולד בשנת 1945 באמצעות שליחת משאיות נהוגות בידי נהגים יהודים מבסיס הצי. תרומה משמעותית נוספת הייתה של המתנדב ש. בן-קיקי, שרכש קשרי ידידות קרובים עם המפקד הבריטי של בסיס חיפה והצליח לרתום אותו לסיוע ברכישת נשק, אמצעי לחימה, תצלומי אוויר ואף אוניות.
קשרים עם הקהילה היהודית ופעילות פנאי

השרות הארוך בנכר יצר הווי מיוחד בין הימאים הארצישראלים, בעיקר בשעות הפנאי שלאחר שעות פעילות. בבסיסים קטנים ומרוחקים הייתה פעילות חברתית מצומצמת, והמתנדבים העבירו זמנם בקנטינה, בצפייה בסרט, בסיורים באזורם ובביקורים ביחידות שכנות. בערי הנמל הגדולות החיים היו תוססים יותר. הייתה פעילות חברתית מגוונת וקשר עם בני היישוב מיחידות אחרות ובעיקר, עם בנות היישוב מיחידת ATS. הוקם ועד של אזרחי המקום, מעין "ועד למען החייל היהודי", אשר אירח את המשרתים מכל הזרועות בבתי משפחות יהודיות, התפתחו קשרים ואף נקשרו בקשרי נישואין.
תפקיד נכבד בהווי הארצישראלי ובחיי התרבות של המתנדבים היהודים באלכסנדריה מילא מועדון ציוני שנקרא מועדון "התקווה". מועדון זה הוקם על ידי ההסתדרות הציונית, והיה מקום מפגש של כל החיילים היהודים מזרועות שונות של הצבא הבריטי. המועדון היה פתוח מידי ערב. פעלה בו ספרייה, עיתונות והיה גם מזנון. ועדת התרבות במקום דאגה לערוך מדי ליל שבת מסיבות עונג שבת, הרצאות ופגישות עם אורחים מארץ ישראל. מועדון זה היה מוקד ליצירת קשר עם יהודי המקום, ורבות מבנות המקום מצאו להן חתנים. החופות נערכו בבית הכנסת המפואר שבאלכסנדריה, בטקס רב רושם בנוסח ספרדי. ביום הניצחון על גרמניה ערכו המתנדבים היהודים מסדר צבאי מפואר בחצר בית הכנסת, ולאחר מכן התכנסו לתפילת הודיה.
מועדון "מנורה" שכן לא הרחק ממועדון "התקווה", ושימש כמסעדה לחיילים היהודים וכמקום מנוחה וקריאה. "מועדון הצי". "The Fleet Club" היה אחד ממתקני הבידור הגדולים באזור. המועדון השתרע על עשרות דונמים וגינתו בלבד שירתה כ-2000 איש. הבניינים כללו אולמי הופעות, קונצרטים, מפגשים וסרטים. היו שם ספריות, מסעדות ושירותי מלון ורחצה. בין באי המועדון היו ימאים דרום-אפריקאים, אוסטרלים, ניוזילנדים, קנדים, הודים, ארצישראלים ובריטים.
אחת לחצי שנה זכו הימאים לחופשה של מספר שבועות. אלו ששירתו במצרים נטו לתור את המקום והיו מבקרים בקהיר, לוקסור ואסואן שעל גבול סודאן. היו מקרים שהמחתרת המצרית ששיתפה פעולה עם הנאצים, ואף ניסתה לשדוד מהימאים את ספר התשלומים Seaman's Pay Book כדי להחדיר מרגלים גרמנים לצי, ללא הצלחה. מתנדבים אחרים תיירו בבעלבכ בלבנון, בדמשק הסורית ואף הגיעו לעיראק ולאיראן. היו כאלו שקיבלו חופשה לארץ ונסעו ברכבת "אקספרס מצרים-ישראל". תחנות הרכבת היו בקנטרה, ברפיח ובאל עריש, ושימשו לתדלוק קטרים וכנקודות החלפת כסף ונקודות "נאפי" לכיבוד חופשי, ללא תשלום לחיילים.
ארגון יוצאי הצי הבריטי

ארגון יוצאי הצי הבריטי היה חלק מאיגוד חיילים המשוחררים בישראל (אחי"ם) ונקרא מועצת יוצאי הצי הבריטי המלכותי וחיל הים/צוות.
בראש האיגוד עמדו: זאב הים, אביגדור אלון, מוריס אריה, אריה קוטיק, שלמה יעקבסון וג'ו נוביק. ארגון זה שמר על קשר ומפגשים בין המתנדבים. המפגש הראשון התרחש בשנת 1968 במלאת 25 שנים לגיוס. המפגש השני התרחש במלאת יובל לגיוס והתרחש בשנת 1993. הכינוס האחרון נערך בבית השגריר הבריטי בספטמבר 2007. הכינוס היה ביוזמת צבי אבידרור ששירת בצי הבריטי.
נספח הצי ואנשי הצי המלכותי הבריטי, עמדו בקשר עם מתנדבי הצי הארצישראלים וב-7 במרץ 1992 הוזמנו לבקר במשחתת הטילים HMS SHEFFILD בעת שביקרה בנמל חיפה. הם כובדו בשריקת המשרוקית המסורתית כאשר קצינים עולים לסיפון. איגוד החיילים המשוחררים פורק והארכיון שלו ושל משוחררי הצי הבריטי הועבר למוזיאון ההתנדבות במושב אביחיל. כיום החל פרויקט תיעוד המתנדבים לצי באתר עמותת חיל הים תחת הכותרת שותפים לדרך, כמו כן מתועדת עשייתם ותרומתם של המתנדבים לצי וכן הופקו להם דפי לוחם במוזיאון הלוחם היהודי בלטרון.
ראשי תיבות

רמחצ"ד - ראש מחלקת ציוד בחיל הים, תפקיד בדרגת תת-אלוף ולפני כן אל"ם.
ק - סימן לאוניית קרב בחיל הים (משחתת או פריגטה)
פ - סימן לנחתת בחיל הים (פולשת)
ט - סימן לטרפדת (סט"ר, סירת טורפדו)
MTB - ספינת טורפדו (Motor Torpedo Boat)
HMS - קיצור לאוניית הוד מלכותו/ה. תקף גם לבסיסים בצי הבריטי המלכותי. (His or Her Majesty's Ship)
RNVR - מתנדבי המילואים של הצי הבריטי המלכותי Royal Navy Volunteers Reserves
Sub. Lt - דרגת סגן בצי
Lt - דרגת סרן בצי
מסמכים רלוונטיים

פקודות זרוע האוויר של הצי בקשה למתנדבים עמוד ראשון
פקודות זרוע האוויר של הצי בקשה למתנדבים עמוד שני
פקודות זרוע האוויר של הצי בקשה למתנדבים עמוד שלישי
תעודת חבר הלגיון הבריטי שהוענקה יחד עם סמל הלגיון למתנדבי היישוב לצבא והצי הבריטי
חוברת הדרכה לזכויות המשתחרר מן השירות בצבא הבריטי.
תוכנית אמנותית וברכות למפגש הראשון של משוחררי הצי הבריטי חצי יובל
תעודת חבר איגוד חיילים משוחררים שהונפקה בשנת 1946 בימי המנדט ומראה את משך השירות בצי הבריטי
גב תעודת חבר איגוד חיילים משוחררים שהונפקה בשנת 1946 בימי המנדט
ראו גם

מספנת חיל הים
צי עברי
מתנדבי היישוב לצי המסחרי המגויס
התנדבות היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה
מתנדבי היישוב בחיל החפרים
פלוגת ההובלה 462
לקריאה נוספת

ה. שטויר, המתנדבים העבריים, 'מערכות ים' ינואר 1953 עמ'46.
25 שנה לגיוס המתנדבים היהודיים לצי הבריטי המלכותי, חוברת יובל וזיכרון. ועדת המערכת: רב־חובל זאב הים, מתתיהו ליפשיץ ומשה שניידר. [1968].
מאיר שפיר, ההתנדבות היהודית לצי הבריטי המלכותי, 'מערכות ים' 98, אפריל 1970, עמ' 42.
שלמה בונה, בנתיבי ימים סוערים. תל אביב, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"א-1991.
שלמה יעקבסון, בטלטלה - זכרונות ממבצר עכו, מיחידת המסתערבים ומחיל הים. תל אביב, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1998.
מסמכים CD, תיק ברילנט, ארכיון ההגנה.
חוברת מפגש היובל ליוצאי הצי הבריטי, 1993.
חוברת ניב אחי"ם של איגוד חיילים משוחררים, דצמבר 1998.
דוד מגורי כהן, צעד אחד קדימה!, הוצאת אפי מלצר, ע' 26 - 39.
ספרו של תת-האדמירל היהודי אדווארד אלסברג על השירות בבסיס HMS BULLׁ Massawa:
Rear Admiral Edward Ellsberg, Under The Red Sea Sun, New York: Dodd, Mead, and Company, 1946
הרפתקה בפוסידון

| --- | --- |

 מבוסס על:  פוסידון (סרט) 
 בימוי:  רונלד נים 
 הופק בידי:  אירווין אלן 
 תסריט:  וונדל מייז, סטירלינג סיליפנט
 עריכה:  הארולד פ. קרס 
 שחקנים ראשיים:  ג'ין הקמן לסלי נילסן Eric Shea ארתור או'קונל פרד סדוף יאן ארוון Sheila Allen ג'ון קראופורד בוב הייסטינגס פמלה סו-מרטין שלי וינטרס רד באטנס ארנסט בורגניין ג'ק אלברטסון קארול ליינלי סטלה סטיבנס רודי מקדואל Maurice Marsac 
 מוזיקה:  ג'ון ויליאמס
 צילום:  הארולד סטיין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 בדצמבר 1972
 משך הקרנה:  117 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט דרמה, סרט אסונות, סרט מתח, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  האוקיינוס האטלנטי 
 תקופת התרחשות:  תחילת שנה חדשה 
 תקציב:  5 מיליון דולר
 הכנסות:  84.5 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   poseidonadventure
 פרסים:  פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (שלי וינטרס)  Golden Reel Award for Outstanding Achievement in Sound Editing - Dialogue and ADR for Feature Film  פרס אוסקר למוזיקה המקורית הטובה ביותר  פרס אוסקר להישגים מיוחדים  פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הרפתקה בפוסידון (באנגלית: The Poseidon Adventure) הוא סרט הרפתקאות/אסונות מ-1972 בבימויו של רונלד נים. הסרט מבוסס על ספר בעל שם זהה שנכתב על ידי פול גאליקו. הסרט זכה בשני פרסי אוסקר – על אפקטים ויזואליים ועל שיר הנושא ("הבוקר שאחרי").
בסרט הופיע צוות אנסמבל שכלל את: ג'ין הקמן, ארנסט בורגניין, רד באטנס, קרול לינלי, רודי מקדואל, שלי וינטרס, ג'ק אלברטסון ולזלי נילסן.
הסרט זכה להצלחה מסחרית והיה לסרט הרווחי ביותר לשנת 1973 עם הכנסה של מעל ל-84 מיליון דולר.
בסוף 1974 הסרט נמנה, ביחד עם עוד מספר סרטים, כאחד מהסרטים המצליחים ביותר בכל הזמנים וכאחד מסרטי האסונות המוצלחים ביותר. בשנת 1979 יצא סרט המשך, אך הוא נחל כישלון חרוץ בקופות. למרות זאת, לסרט נעשו שתי גרסאות מחודשות – סרט טלוויזיה בשנת 2005, וסרט קולנוע ב-2006, בשם "פוסידון", שהופק בתקציב עתק של 160 מיליון דולר.
תקציר העלילה

אוניית פאר בשם "פוסידון" שטה במסעה האחרון מניו יורק לאתונה, שם היא תפורק. קברניט הספינה (שמגולם על ידי לסלי נילסן) מודאג בגלל מצבה המכני הירוד, אך בעלי הספינה מחליט להמשיך במסע בכל זאת.

במהלך המסע האונייה נקלעת לסערה, שנגרמה בעקבות רעידת אדמה תת-ימית, וגל צונאמי הופך את הסירה ולוכד את הצוות והנוסעים בה. כומר שנמצא באונייה (ג'ין הקמן) מוביל קבוצת שורדים לעבר תחתית הספינה (שכעת נמצאת למעלה), כדי להינצל.
בין הדמויות ישנו זוג יהודי (שלי וינטרס וג'ק אלברטסון) שנוסעים בספינה בדרכם לישראל, כדי לבקר שם את משפחתם.
צוות השחקנים הראשי

ג'ין הקמן בתפקיד הכומר פרנק סקוט, אשר הופך למנהיג קבוצת הניצולים בספינת פוסידון לאחר שהיא מתהפכת. סקוט מוביל את הניצולים דרך הספינה שהתהפכה בתקווה למצוא נתיב מילוט. סקוט הוא אדם נחוש ובעל תושייה אשר מצליח לדחוף את הקבוצה להתגבר על מכשולים גדולים לאורך הדרך.
ארנסט בורגניין בתפקיד מייק רוגו, גבר קשוח ושוטר לשעבר. רוגו נמצא על הספינה יחד עם אשתו המסורה לינדה. בעוד שבתחילה הוא נוטה להטיל ספק לגבי מנהיגותו של הכומר פרנק סקוט, הוא לומד בהדרגה לסמוך על סקוט לאחר שהקבוצה מצליחה להתגבר על אתגרים שונים על סיפון הספינה.
שלי וינטרס בתפקיד בל רוזן, קשישה יהודיה טובת לב ובעלת אשר נחושה לשרוד. למרות גילה ומשקלה, היא הופכת לאחד מהאנשים שתרמו הכי הרבה להצלחה של הקבוצה להתגבר על האתגרים השונים על סיפון הספינה.
רד באטנס בתפקיד ג'יימס מרטין, רווק ביישן וטוב לב אשר מפגין אומץ רב במהלך האתגרים השונים עימם הקבוצה נתקלת לאורך הדרך.
קארול ליינלי בתפקיד נוני פארי, זמרת צעירה שעברה טראומה כתוצאה מההתפכות של הספינה ומותו של אחיה באסון. למרות ההלם הראשוני וחוסר האונים שלה, היא מצטרפת לקבוצה ומצליחה למצוא את הכוח להמשיך.
רודי מקדוול בתפקיד אקרס, דייל על סיפון אשר מצטרף לקבוצה ומסייע להם להגיע למקום מבטחים.
סטלה סטיבנס בתפקיד לינדה רוגו, אשתו הקשוחה של מייק רוגו.
ג'ק אלברטסון בתפקיד מני רוזן, בעלה המסור של בל.
פמלה סו מרטין בתפקיד סוזאן שלבי, נערה מתבגרת אשר יחד עם אחיה הצעיר, רובין, נמצאים על סיפון הפוסידון ללא הוריהם.
אריק שיי בתפקיד רובין שלבי, ילד סקרן וחכם. רובין הוא אחיה הצעיר של סוזאן. הידע הרב של רובין אודות עיצוב הספינה הופך שימושי עבור הקבוצה בעודם מחפשים את נתיב המילוט הטוב ביותר.
לזלי נילסן בתפקיד קפטן הריסון, הקברניט של הספינה אשר נאלץ להיענות לדרישת בעלי הספינה להאיץ את מהירותה.
הפקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
האונייה שבה השתמשו לצילומי הסרט היא אונייה בריטית אמיתית ששמה "קווין מרי" שהיום מתפקדת כמלון צף.
פעלולים רבים בסרט בוצעו על ידי השחקנים ולא על ידי פעלולנים. קטע זכור מהסרט הוא הנפילה של שחקן אל תוך נברשת תאורה ענקית לאחר שהאונייה התהפכה. השחקן נפל אל תוך הנברשת שהייתה עשויה יריעת פלסטיק דמוית זכוכית. קול הזכוכית המתנפצת הוסף בעריכה כדי ליצור את האשליה של נפילה לתוך נברשת הזכוכית.
החיזיון

Asmodea, 1821-1823. 125.4 ס "מ x 65.4 ס" מ, שמן על גבס
הועבר פשתן. Museo del Prado, מדריד
Asmodea או חזון פנטסטי (ספרדית: Vision fantástica) הם השמות שניתנו לציור פרסקו שהושלם ככל הנראה בין השנים 1820-1823 על ידי האמן הספרדי פרנסיסקו גויה. הציור מראה שתי דמויות מרחפות מעל הנוף הנשלט על ידי הר גדול. הציור הוא אחד מ-14 "ציורים שחורים" של גויה — הסדרה המרכזית האחרונה שלו, אותה צייר מתוך ייאוש נפשי ופיזי בסוף חייו. ציורים אלו צוירו ישירות על גבי קירות ביתו ב-Quinta del Sordo, שמחוץ למדריד.
לא נשאר תיעוד בכתב או בעל פה למשמעות סדרת הציורים, וסביר כי הם מעולם לא נועדו להראות על ידי צופים שמחוץ למעגל המכרים הקטן והמיידי שלו. גויה לא נתן שמות לכל עבודות הסדרה; שם הציור Asmodea ניתן מאוחר יותר על ידי חברו, הצייר הספרדי אנטוניו ברוגדה. השם הוא ככל הנראה גרסה נשית לשמו של מלך השדים אשמדאי (Asmodeus) המופיע בספר טוביה. אשמדאי מופיע גם במיתולוגיה יוונית כטיטאן פרומתאוס, אשר האלה מינרווה נשאה אותו להרי הקווקז.
הכלב, גויה, 1821-23. Museo del Prado, מדריד
שתי דמויות, גבר ואישה, מוצגות באוויר, מרחפות מעל רחבת נוף. האישה לובשת שמלה לבנה המכוסה בגלימה אדומה. שניהם נראים מפוחדים, היא מכסה את החצי התחתון של הפנים שלה עם החלוק, הפנים שלו נראים מוטרדים. כל אחד מהם מחפש בכיוונים מנוגדים, בעוד הוא מצביע על העיר העליונה של ההר בצד ימין של הבד. מבקר האומנות אוון קונל מציין כי להר צורה דומה לגיברלטר אשר היווה מקלט לספרדים ליברלים לאחר מלחמת חצי האי. בחזית, שורה של חיילים צרפתים, שמזכירה את אלה של גויה מ-1814 בשלושה במאי, 1808, מכוונת את רוביה לעבר קבוצה של אנשים העוברת נמוך יותר ומלווה בסוסים ועגלות. אולי מדובר בקבוצת פליטים הנמלטת מהמלחמה עם צרפת, מלחמה שאת קורבנותיה הכיר גויה מקרוב ושתוארה בסדרת ציוריו אסונות המלחמה.
Atropos, גויה, 1821-23. פראדו, מדריד.
הסופר ריצ'רד קוטרל, ציין את דמיון הצביעה הכחלחל של השמים עם עוד עבודה מתוך "סדרת הציורים השחורה" בציור הכלב. העבודה נושאת דמיון גם ל:' Atropos ו צליינות לסן איסידרו, משום שהוא מנצל מכשיר אליפטי חזותי כדי לעוות את נקודת המבט של הצופה. במקרה זה הגלימה של הזכר המרחף מביאה אותו כמעט מחוץ לבד וקרוב בהרבה אל הצופה מאשר הנקבה המרחפת. כמו Atropos, עבודה זו היא אחת מתוך סדרת ציורים שבה המשמעות המיועדת ניתנת להסקה מהמקורות הקלאסיים.
עבודה זו נוצרה במקור על בד תלוי על קיר. כמו רוב האחרים בסדרה, היא צוירה על גרסה קודמת של הסצנה. גויה הציב את העבודה על קירות הקומה העליונה של ה-Quinta. מאוחר יותר הועבר הציור לבד, וכיום הוא בתצוגת קבע עם שאר עבודות מתוך הסדרה ב" Museo del Prado, מדריד. על פי הסופר רולף קנטיש, זוהי דוגמה של גויה בה מצויה,
תיאור ציור החיזיון מוזכר בשירו של אהוד בנאי מהאלבום קרוב "החיזיון לפרנצ'סקו גויא" שמילותיו נכתבו על ידי פנחס שדה, השיר מבוצע בדואט עם יהודית תמיר.
הערות שוליים

↑  Licht, 159
1 2 3  Junquera, 72
1 2 3  Cottrell, 75
↑  Connell, 207
↑  Havard, 74
↑  Licht, 288
↑  Junquera, 56
↑  Junquera,44
חברי ג'ואי

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  Pal Joey 
 בימוי:  ג'ורג' סידני
 הופק בידי:  פרד קולמר
 תסריט:  דורתי קינגסלי, ג'ון אוהרה
 עריכה:  ויולה לורנס, ג'רום תומאס
 שחקנים ראשיים:  ריטה הייוורת', פרנק סינטרה, קים נובאק
 מוזיקה:  רוג'רס והארט, נלסון רידל, ג'ורג' דאונינג
 צילום:  הארולד ליפשטיין
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה, Essex 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 באוקטובר 1957
 משך הקרנה:  109 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  סן פרנסיסקו 
 הכנסות באתר מוג'ו:   paljoey
 דף הסרט ב־IMDb
 
חברי ג'ואי (באנגלית: Pal Joey) הוא סרט מוזיקלי שהופק באולפני קולומביה בשנת 1957, והוא עיבוד חלקי למחזמר הנושא את אותו השם. את הסרט ביים ג'ורג' סידני והפיק פרק קולמר. חלק מן המוזיקה נכתב בידי נלסון רידל, שעבד במשותף עם פרנק סינטרה על כמה מאלבומיו הגדולים.
בסרט מככבים פרנק סינטרה, ריטה הייוורת' וקים נובאק.
חברי ג'ואי הוא אחד מהסרטים הבודדים, אחרי הסרט "מעתה ועד עולם", שבו סינטרה לא היה השחקן עם השכר הגבוה ביותר. הוא ויתר על הכבוד לטובת השחקנית ריטה הייוורת', כשהוא מציין בקשר לתפקידו בסרט "בין הייוורת' לנובאק, זהו סנדוויץ' שלא אתנגד להיות תקוע באמצע שלו".
הסרט זכה להצלחה קופתית מרשימה והיה מועמד לארבעה פרסי אוסקר, אך לא זכה. פרנק סינטרה זכה בפרס גלובוס הזהב בעבור תפקידו בסרט. באותו הטקס היה הסרט מועמד גם לפרס הסרט הטוב ביותר .
שחקנים

ריטה הייוורת' – ורה סימפסון
פרנק סינטרה – ג'ואי אוונס
קים נובאק – לינדה אינגליש
אלכסה דבאלוס

| --- | --- |

דבאלוס בשנת 2016
 לידה:  28 במאי 1982 (בת 42) פריז, צרפת צרפת
 שם לידה:  Alexa Kate Dunas 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 עיסוק:  שחקנית
 מקום לימודים:  Hebrew school 
 בן זוג:  ג'וש סטיוארט
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסה דבאלוס דונאס (באנגלית: Alexa Davalos Dunas; נולדה ב-28 במאי 1982) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בזכות השתתפותה בסרטים "רידיק: המסע מתחיל" מ-2004 ו"התנגשות הטיטאנים" מ-2010, ובטלוויזיה ידועה בתפקידה בתור ג'וליאנה קריין בסדרה של אמזון פריים וידאו, "האיש במצודה הרמה" (2015–2019) ומתפקידה בתור קריסטין גיינס בסדרת המשטרה של CBS‏, "FBI: המבוקשים ביותר" (2021–2023).
ראשית חייה

דבאלוס נולדה בפריז, צרפת להורים אמריקאים. אביה הוא הצלם ג'ף דונאס (אנ') ואימה היא השחקנית אליסה דבאלוס (אנ'). דודתה היא המוזיקאית וזמרת הרוק דומיניק דבאלוס (אנ') וסבא שלה היה השחקן ריצ'רד דבאלוס (אנ'). היא בילתה את רוב ילדותה בצרפת ובאיטליה, לפני שעברה לגור בניו יורק. היא הצהירה כי "אני נוטה לקלל בצרפתית לעיתים קרובות יותר מאשר באנגלית".
היא ממוצא ספרדי ופיני מצד אמה. משפחת אביה היא יהודית (סבה וסבתה היגרו מוילנה שבליטא). היא לא גדלה כדתייה, אף שלמדה זמן מה בבית ספר עברי.
דבאלוס עברה לבדה בגיל 17 לעיר ניו יורק. בתחילה היא עבדה כדוגמנית עבור צלמים כמו פיטר לינדברג. התשוקה שלה גדלה עד מהרה למשחק, והיא השתתפה בתיאטרון הפשפשים של אוף ברודוויי בניו יורק.