stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
א-נזלה אל-ע'רביה
מקור השם

בערבית, השרש نزل נ.ז.ל. מורה על ירידה ועל פי וילנאי   מדובר במקום שתושבי ההרים הסמוכים היו יורדים אליו לעבד את האדמה ואף לגור שם.  משמעות המלה השנייה היא - המערבית ואכן כפר הזה שוכן ממערב לשני הכפרים: אל-נזלה אל-וואסטא (האמצעית) וְ אל-א-נזלה א-שרקייה (המזרחית).
היסטוריה

בא-נזלה אל-ע'רביה נמצאו שרידי חרס מהתקופה הרומית.בנוסף על כך, נמצאו גם כלי חרס מהתקופה המוסלמית ומימי הביניים נמצאו בכפר. דרומית מערבית לכפר, על ראש הגבעה, נמצא קברו של שייח' בשם ח'ליל (אין פרטים אודותיו). הקבר בנוי מאבנים ישנות ובו נמצאו חרסים מהתקופה הביזנטית.
אוכלוסייה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
מפקדי אוכלוסין
| שנה | מס' תושבים | הערות |
| 1931 | 64 |  |
| 1945 | 100 |  |
| 1961 | 187 |  |
| 1967 | 200 |  |
| 1997 | 661 |  |
| 2006 | 885 |  |
| 2017 | 1,110 |  |
6.1% מאוכלוסיית א-נזלה אל-ע'רביה היו פליטים בשנת 1997.
קרקעות

מפת הקרן לחקר ארץ ישראל שפורסמה ב-1882 תיארה את הכפר: "יש מעט עצי תאנה, וכן בארות מים במערב הכפר. יש מערות מולן בדרום הכפר."
בסקר הכפרים של 1945  נמצא ששטח הכפר כ- 2,320 דונם. מתוכם: 182 דונם שימשו למטעים וקרקע להשקיה, 556 שימשו לגידול דגנים, ואילו 2 דונם היו אדמות בנויות.
לצורך בניית גדר ההפרדה הופקעו כ- 100 דונם מאדמות הכפר.
בשטח הכפר יש 4 בארות ארטזיות וכן בורות לאיסוף ואצירת מי גשמים. בשנת 2009 הוקמה רשת מים מודרנית על ידי האיחוד האירופאי.
נזלה אל-ע'רביה 1942 1:20,000
נזלה אל-ע'רביה 1945 1:250,000
הערות שוליים

1 2  Projected Mid -Year Population for Tulkarm Governorate by Locality 2004- 2006 Palestinian Central Bureau of Statistics.
↑  זאב וילנאי, אריאל - אנציקלופדיה לידיעת הארץ, עם עובד, 1976, עמ' 5111
↑  Zertal, 2016, p. 355
↑  Dauphin, 1998, p. 756
↑  Mills, 1932, p. 70
↑  Palestine Remembered, النزله الغربيه - al-Nazla al-Gharbiya  א-נזלה אל-ע'רביה, Palestine Remembered
↑  Palestinian Central Bureau of Statistics, Census 2017, 2018, עמ' 67
↑  Palestinian Population by Locality and Refugee Status Palestinian Central Bureau of Statistics
↑  Conder and Kitchener, 1882, SWP II, p. 153
↑  Government of Palestine, Department of Statistics, 1945, p. 21
↑  Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 127
↑  Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 177
1 2  ليث לית', النزلة الغربية א-נזלה אל ע'רביה, Palestine Remembered, 2009
| Flag of Senegalיישובי נפת טולכרם |
| --- | --- | --- |
| ערים | טולכרם (מכילה את השכונות: שוויכה, אירתח) |  |
| מועצות מקומיות | ענבתא • עתיל • בלעא • באקה א-שרקייה • בית ליד • דיר אל-ע'וסון • קפין |  |
| כפרים | פרעון • איכתאבא • עילאר • עזבת שופה • אל-ג'ארושיה • כפר עבוש • כפר ג'מאל • כפר א-לבד • כפר רמאן • כפר סור • כפר זיבאד • ח'ירבת חורייש • כור • א-נזלה אל-ע'רביה • א-נזלה א-שרקיה • נזלה אל-ווסטא • נזלת אבו נאר • נזלת עיסא • רמל זיתא • רמין  • א-ראס • ספארין • סידא • שופא • סיר • זיתא |  |
| מחנות פליטים | נור שמס |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582148205171  VIAF: 72146462606327770817   WorldCat (עם VIAF): 72146462606327770817
תבור X-95 פלאט-טופ

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  רובה סער בּוּלְפַּאפּ
 תכנון:  תעשיות נשק לישראל IWI
 מדינה מייצרת:  ישראל ישראל
 יצרן:  תעשיות נשק לישראל 
 תקופת השימוש:  2018–2024–הווה (כ־6 שנים)
 מחיר ליחידה:  כ-2,000 דולר אמריקני
 מידע טכני
 קליבר:  5.56x45 מ"מ נאט"ו, 5.45x39 מ"מ, 0.300 BLK, 9x19 מ"מ פרבלום
 פעולה:  גז, בריח מסתובב, תצורת bullpup
 חירוק קנה:  6 מסילות, במעלה סלילים ימני 1:7
 הזנה:  מחסנית של 30 כדורים
 כוונות:  כוונת מפאור-21, כוונות ברזל לגיבוי
 אורך כולל:  590 מ"מ   640 מ"מ   670 מ"מ
 אורך קנה:  330 מילימטרים (13 אינץ')   380 מילימטרים (15 אינץ')   419 מילימטרים (16.5 אינץ')
 משקל ריק:  כ-3 ק"ג
 משקל מלא:  כ-3.4 ק"ג (דגם פלאט-טופ 419)
 קצב אש:  750–950 כדורים לדקה
 טווח אפקטיבי:  500 מטרים
 דיוק:  3–2 דקות קשת (3–2 MOA)‏
 
תבור X-95 פלאט-טופ (ידוע גם בשמו הלא רשמי בצה"ל כ"מיקרו תבור" – דור ג'.) הוא רובה סער בּוּלְפַּאפּ מודרני מתוצרת ישראל המבוסס על המיקרו-תבור X-95. הרובה פותח במפעל "מגן" של חברת "תעשיות נשק לישראל" (IWI). גרסה חצי-אוטומטית של ה-X-95 משווקת בארצות הברית על ידי IWI US וזכתה בפרס רובה השנה 2017 של איגוד הרובאים הלאומי. ב-2018 החל דגם זה להיקלט בחטיבות חיל הרגלים של צה"ל. בשנת 2024 הוחלף המיקרו תבור ב-M4 אצל כלל החילות מלבד יחידות המילואים ויחידות מיוחדות.
היסטוריה

התבור X-95 פלאט-טופ פותח על ידי תעשיות נשק לישראל (IWI). זהו דגם משופר של המיקרו-תבור X95 וב-2016 החליף אותו בייצור. השינוי העיקרי בדגם זה הוא הפיכת חלקו העליון של המעצה לשטוח (ומכאן השם "פלאט-טופ", Flat-Top) עם מסילת פיקטיני – מעין מתאם אוניברסלי המאפשר התקנה פשוטה ונוחה של מגוון רחב של כוונות ואמצעי אופטיקה – לכל אורכו. שינוי עיקרי נוסף הוא מתן אפשרות ללקוח לבחור בקנה ארוך יותר מאשר קנה ה-330 מ"מ של המיקרו-תבור. באתר IWI מוצע גם קנה ארוך יותר באורך 419 מ"מ, אך לצה"ל ניתנה אפשרות לרכוש אותו גם עם קנה באורך 380 מ"מ.
היסטוריה > בצה"ל

התבור X-95 פלאט-טופ מכונה בצה"ל מיקרו-תבור דור ג' או מיקרו-תבור פלאט-טופ, והוא נקלט כרובה שירות ללוחמי חיל הרגלים. השם X-95 משמש בעיקר לצורכי שיווק בחוץ לארץ.
ב-2009 הצטייד צה"ל במיקרו-תבור X-95, שלו קנה באורך 330 מילימטרים (13 אינץ'). ככלל, הרובה זכה להצלחה בצה"ל, אך אחת המגרעות העיקריות שלו הייתה הקנה הקצר שלו, דבר שהגביל את הטווח היעיל המרבי של הרובה ופגע בדיוק. בשל כך החליטו בצה"ל שלרובה השירות של לוחמי החי"ר דרוש קנה ארוך יותר. בשנים 2014–2018 קלט צה"ל רובי מיקרו-תבור מדגם X-95-L עם קנה ארוך יותר, 380 מילימטרים (15 אינץ'), המאפשר טווח ירי משופר ושימוש ברובה גם כנשק אישי של לוחם החי"ר היעיל עד לטווח של כ-500 מטר. גרסה זו, שכונתה "מיקרו-תבור קלעים", נקלטה בעיקר אצל קלעי הסער, לוחמי חי"ר שתפקידם לבצע ירי מדויק יותר לטווחים ארוכים יותר מהרובאי הרגיל.
ב-2018 החל צה"ל לצייד את חטיבות חיל הרגלים שלו בתבור X-95 פלאט-טופ עם קנה ארוך, והם מחליפים בהדרגה את המיקרו-תבור הרגיל. קציני חי"ר וחטיבת הנח"ל היו הראשונים שהצטיידו ברובה החדש. כיום הוא נמצא בשירות חטיבת הנח"ל, חטיבת גבעתי וחטיבת גולני וכן במילואים. בתקופה מסוימת הוא היה גם בשירות יהל"ם, יחידת העילית של חיל ההנדסה הקרבית.
בספטמבר 2021 הודיע צה"ל על רכש של רובי תבור X-95 נוספים. ב-25 ביוני 2023 פורסם כי חברת IWI תספק לצה"ל במסגרת הזמנת-המשך 2,800 רוס"רי תבור X-95 פלאט-טופ (מיקרו-תבור דור ג'), בשווי 10.5 מיליון ש"ח, שיסופקו לחטיבות החי"ר נח"ל, גולני וגבעתי ויחידות נוספות עד לשנת 2024. בדצמבר 2023 דווח שבצה"ל החליטו לחזור לרובי ה-M4A1 קרבין בחטיבות חיל הרגלים ושרובי ה"תבור X95" יועברו לכוחות מילואים, ליחידות תומכי לחימה וליחידות עורפיות.
תכונות

התבור X-95 פלאט-טופ הוא דגם משופר של המיקרו-תבור, רובה שנועד עבור יחידות מיוחדות הזקוקות לנשק קומפקטי במיוחד. הוא יכול גם לשמש כנשק אישי להגנה עצמית מאחר שהוא קומפקטי, קל ונוח לשימוש. כמו המיקרו-תבור, גם ה-X-95 תומך במספר קליברים. על ידי החלפה פשוטה של הקנה והמכלול יכול הרובה לתפקד הן כרובה סער ולירות תחמושת 5.56 מ"מ נאט"ו מסוג SS-109 (כדור עוצמתי יותר) או תחמושת 5.45x39 מ"מ (התחמושת המקבילה במדינות הגוש המזרחי ומדינות ברית המועצות לשעבר) והן כתת-מקלע ואז לירות תחמושת 9 מ"מ פרבלום של תת-מקלעים.
כמו התבור והמיקרו-תבור, התבור X-95 פלאט-טופ בנוי בתצורת הבולפאפ (Bullpup) – ידית האחיזה וההדק ממוקמים לפני המכלול – מנגנון הירי (הבריח והמחסנית), שממוקמים בתוך הקת. תצורה זו מאפשרת לקצר את האורך הכללי של הרובה, מבלי להתפשר על אורך הקנה (ככל שהקנה ארוך יותר הביצועים הבליסטיים של הרובה – טווח ודיוק – טובים יותר). הפחתה במשקל הושגה באמצעות חומרים מרוכבים, קלים אך חזקים מאוד, שהחליפו חלקי מתכת ופלסטיק רבים. חומרים אלה קלים לתחזוקה, ואינם נתקפים על ידי חומרי ניקוי סטנדרטיים (כמו תערובת ניקוי שעשויה 90% ספירט לבן ו-10% שמן למשל), שבהם משתמש החייל בשדה.
החלק העליון של המעצה הפך לשטוח (ומכאן השם פלאט-טופ, Flat-Top) ולכל אורכו הותקנה עליו מסילת פיקטיני – מתאם אוניברסלי המאפשר התקנה מהירה של כוונות ואמצעים אופטיים שונים. הוא כולל גם כוונות ברזל לגיבוי.
בניגוד למיקרו-תבור המקורי, שהיה בעל קנה באורך 330 מ"מ, התבור X-95 פלאט-טופ החדש מציע קנה ב-3 אורכים: 330 מילימטרים (13 אינץ'), 380 מילימטרים (15 אינץ') ו-419 מילימטרים (16.5 אינץ').
מאפיינים נוספים:
גוף ומשען לחי ארגונומיים, שמביאים את כוונת הרובה באופן אוטומטי לשדה ראייתו של היורה, ומגדילים בכך את סיכויי הפגיעה כבר בירי הכדור הראשון.
התאמה קלה של הרובה ליורה ביד ימין ולזה היורה ביד שמאל. באמצעות פירוק הנשק והתאמת חלקים מסוימים יכול יורה שמאלי להתאים את הנשק לצרכיו ללא עזרת נשק מוסמך או סדנת נשק: לכל גרסאות ה-X-95 יש אפשרות לשינוי צד ידית הדריכה וצד פליטת התרמיל ויש נצרה לשינוי מצב ירי ומשחרר מחסניות בשני צידי הרובה.
החלק העליון של המעצה הפך לשטוח ולכל אורכו הותקנה מסילת פיקטיני המאפשרת התקנה מהירה של כוונת לפי בחירת הלקוח. על הרובה ניתן להרכיב מגוון כוונות, כאשר הנפוצות שבהן הן כוונת M5, כוונת MARS, כוונת "מפרו-מור" וכוונת מפאור-21 (נקראת בסלנג הצה"לי "מפרו", קיצור של מפרולייט, יצרנית הכוונת הנ"ל). הדגם הצה"לי מצויד בכוונת M5, אך בדרך כלל מפקדים מקבלים כוונת מארס וקצינים מצטיידים בכוונת "מפרו-מור".
כוונת ברזל לגיבוי.
תמיכה בכוונת החכמה "פגיון".
יכולת מעבר לחימה מיום ללילה מושגת באמצעות האפשרות להכללת אופטיקה מאחורי הכוונות הקיימות תוך שמירת תיאום הכוונות הקיים.
דגמים

ב-2016 עשתה חברת IWI רפורמה בדגמים וכיום היא מציעה את הדגמים הבאים, שתומכים ב-4 קליברים (5.56x45 מ"מ נאט"ו, 5.45x39 מ"מ, 0.300 BLK ו-9x19 מ"מ פרבלום):
X-95 FLATTOP 330 – עם קנה באורך 330 מילימטרים (13 אינץ')
X-95 FLATTOP 419 – עם קנה באורך 419 מילימטרים (16.5 אינץ')
X-95 FLATTOP SMG – גרסת תת-מקלע עם קנים באורך 279 מילימטרים (11.0 אינץ') ו-343 מילימטרים (13.5 אינץ')
X-95-S FLATTOP SMG – גרסת תת-מקלע בקליבר 9x19 מ"מ פרבלום עם קנה מושתק אינטגרלית
בחו"ל מציעה IWI את הדגמים הבאים:
X-95 US version / X-95 SAR – הגרסה האזרחית של המיקרו-תבור לשוק האזרחי האמריקני. מיוצר במפעל IWI שבארצות הברית, למעט הקנה שמיוצר בישראל (לכן חרוט על הקנה "Made in Israel"). אורך קנה 41.25 סנטימטרים (16.24 אינץ') והדק קל יותר ויש רק שני מצבים: חצי-אוטומטי ונצור. מאפיין נוסף של דגם זה הוא שעל המתפסים יש מסילות (למעלה למטה ומשני הצדדים) ועליהן ניתן להרכיב אביזרים נוספים.
פורט-224 (Fort-224) – גרסה מקומית שמיוצרת באוקראינה עם שלושה מצבי ירי: נצור, חצי-אוטומטי ואוטומטי. מיוצר ברישיון במפעל RPC-Fort. נמצא בשימוש הכוחות המזוינים של אוקראינה כשמותקנת עליו כוונת מפואר 21. גם על הדגם הנ"ל יש מסילות פיקטיני מכול צידי המתפסים (כמו בדגם האמריקאי) שניתן להרכיב עליהן אביזרים.
זיטארה – דגם של ה-X-95 בקליבר 5.56x30 מ"מ. מיוצר ברישיון בהודו עבור הצבא המקומי.
כמו כן ישנו גם דגם מיקרו-תבור-מטול שהוא מיקרו-תבור שהקנה שלו הוארך ל-46 סנטימטר (460 מ"מ) והותקן מתחתיו מטול רימונים M203 שמשמש בין היתר גם רובים כגון רובה M16 ורובה M4 (עדיין לא ידוע מתי ייקלט בצה"ל מטול הרימונים GL40 שהוזכר לעיל).
נתונים טכניים > תבור X-95 פלאט-טופ 330

גרסה בעלת קנה קצר (330 מ"מ):
קליבר: 5.56x45 מ"מ נאט"ו / 0.300 BLK‏ / 5.45x39 מ"מ / 9x19 מ"מ פרבלום.
משקל (ריק): 3.3 ק"ג.
אורך: 58 סנטימטרים (23 אינץ').
אורך קנה: 330 מילימטרים (13 אינץ').
קצב אש: 750–950 כדורים לדקה.
צבע מתפסים: שחור, ירוק זית או מדברי.
נתונים טכניים > תבור X-95 פלאט-טופ 380

גרסה בעלת קנה בינוני (380 מ"מ), בשירות צה"ל:
קליבר: 5.56x45 מ"מ נאט"ו / 9x19 מ"מ פרבלום.
משקל (ריק): 3.3 ק"ג.
אורך: 63 סנטימטרים (25 אינץ').
אורך קנה: 380 מילימטרים (15 אינץ').
קצב אש: 750–950 כדורים לדקה.
צבע מתפסים: שחור.
נתונים טכניים > תבור X-95 פלאט-טופ 419

גרסה בעלת קנה ארוך (419 מ"מ):
קליבר: 5.56x45 מ"מ נאט"ו / 0.300 BLK‏ / 5.45x39 מ"מ / 9x19 מ"מ פרבלום.
משקל (ערוך לקרב): 3.4 ק"ג.
אורך: 67 סנטימטרים (26 אינץ').
אורך קנה: 419 מילימטרים (16.5 אינץ').
קצב אש: 750–950 כדורים לדקה.
צבע מתפסים: שחור, ירוק זית או מדברי.
נתונים טכניים > מיקרו-תבור תמ"ק X-95-SMG

גרסת תת-מקלע המיועדת ליחידות מיוחדות
קליבר: 9x19 מ"מ פרבלום / 5.45x39 מ"מ.
משקל (ערוך לקרב): 3.2 ק"ג.
אורך: 580 מילימטרים (23 אינץ').
אורך קנה: 279 מילימטרים (11.0 אינץ').
תחמושת: 9 מ"מ פרבלום.
קצב אש: 750–950 כדורים לדקה.
מהירות לוע: 860 מטר לשנייה.
תוספות: מתאם למחסניות, ידית הסתערות, מתפס למשתיק קול (ישנו עמעם ייחודי לגרסת המיקרו), כוונת "מפרו-מור" (מתוצרת מפרולייט).
נתונים טכניים > Tavor X-95 SAR

גרסת חצי-אוטומטית המיועדת לשוק הנשק האזרחי בארצות הברית:
משקל: 7.9 ליברות (3.6 קילוגרם).
אורך: 26.125 אינץ' (663.6 מילימטרים).
אורך קנה: 16.5 אינץ' (420 מילימטרים).
תחמושת: 5.56 מ"מ נאט"ו.
קצב אש: חצי-אוטומטי.
תוספות: ערכת המרה לקליברים נוספים (כגון 9 מ"מ), מתאם למחסניות, ידית הסתערות, מתפס למשתיק קול (ישנו עמעם ייחודי לגרסת המיקרו), כוונת "מפרו-מור" (מתוצרת מפרולייט).
מחיר: כ-2,000 דולר אמריקני.
משתמשים

ישראל ישראל :
צה"ל :
חיל הרגלים: חטיבות  הנח"ל,  גבעתי,  גולני
חיל ההנדסה הקרבית:  יהל"ם
יחידות מובחרות:  סיירת מטכ"ל,  שייטת 13,  יחידת אגוז
שב"כ: אצל חלק מהמאבטחים
חמאס: נגנב מבסיסים ובקרבות בעוטף עזה בעת מלחמת חרבות ברזל (היה שייך לחיילי חטיבת גולני, היחס״ר הבדואי, גבעתי, נח״ל, אנשי מילואים ועוד)
ראו גם

תבור TAR-21
מיקרו-תבור
עוזי (תת-מקלע ישראלי בקליבר 9 מ"מ)
רובה סער בולפאפ
M4 קרבין (רובה סער מקוצר בשירות צה"ל, הכוחות המזוינים של ארצות הברית ורבות ממדינות ברית נאט"ו)
גליל ACE (רובה נוסף תוצרת IWI)
ערד (רובה נוסף תוצרת IWI, בשירות הימ"מ)
נשק קל של צה"ל
הערות שוליים

↑  דיוק (יכולת הקביצה) של רובה נמדד בדקות קשת (MOA). מספר זה מייצג את הסטייה הזוויתית המרבית מנקודת הפגיעה וככל שהוא נמוך יותר כך הרובה מדויק יותר. לדוגמה: רובה צלפים בעל דיוק של 1 MOA מקבץ (יורה מספר קליעים אל עבר אותה מטרה) בפיזור של 3 ס"מ בירי למרחק 100 מטר (1.047 אינץ' בירי למרחק 100 יארד).
↑  פרסי Golden Bullseye 2017 של Shooting Illustrated, המגזין הרשמי של איגוד הרובאים הלאומי,
IWI US’ X95 Wins 2017 Golden Bullseye Award for Rifle of the Year from Shooting Illustrated Harrisburg, Pa., הודעה באתר IWI US,‏ דצמבר 2016
↑   צה"ל יוצא לרכש נוסף של האמל"ח תוצרת כחול-לבן, באתר צה"ל, 5 בספטמבר 2021.
↑  IWI תספק לצה״ל הזמנת-המשך של רוס"רי מיקרו-תבור, באתר Israel Defense, ‏2023-06-25
↑  משרד הביטחון ירכוש אלפי רובים מהחברה הישראלית - אלו החטיבות שיקבלו אותם,  באתר כיפה, 25 ביוני 2023.
↑    ישי אלמקייס, ‏נפרדים מהתבור: בחטיבות החי"ר מחליפים את הנשק, בעיתון מקור ראשון, 21 בדצמבר 2023.
↑  ראו https://iwi.net/iwi-x95/, נכון לספטמבר 2021.
↑  http://iwi.net/product/x95-flattop-330-2/ ו-http://iwi.net/product/x95/
↑  http://iwi.net/product/x95-flattop-419-2/
↑  https://iwi.us/product/tavor-x95-5-56-nato-w16-barrel/
|  נשק קל עכשווי של צה"ל |
| --- | --- | --- |
| נשק אישי/רובה סער | רובה M16 • רובה M16A1 מקוצר • CAR-15‏ • רובה M4A1 • מיקרו-תבור X-95 ו-X-95L • תבור X-95 פלאט-טופ • IWI ערד |      |
| מקלעים | נגב 5.56 מ"מ • נגב קומנדו • נגב NG7‏ • מאג 7.62 מ"מ • בראונינג 0.3 • M2 בראונינג (מק"כ 0.5) |      |
| רובי צלפים | חיל הרגלים: רמינגטון M24‏ • SR-25 Mk 11 • ברק (H-S Precision HTR 2000)‏ • בארט M82A1   יחידות מיוחדות: רמינגטון M24 • מאוזר 86SR‏ • בארט MRAD‏ • בארט REC10‏ • SR-25 Mk 11‏ • רובה צלפים דרגונוב • מקמילן TAC-338 • מקמילן TAC-50 |      |
| רימונים | רימון יד מדגם רימון רסס 26 • מטול רימונים M203 • מטול רימונים M320 |      |
| רקטות כתף | M72 לאו "זרזיר מתכלה" • RPG-7‏ • מטאדור "מפצח האגוזים" ו"מפצח קל משקל" |      |
| כלי נשק נוספים | תת-מקלע מיקרו-עוזי • קלשניקוב AK-47 • רוגר SR-22 • אקדחי גלוק 17 וגלוק 19 • אקדח זיג זאואר SIG P228 |      |
| ראו גם | נשק קל של צה"ל • אמצעי הלחימה של צה"ל • נשק קל • חיל הרגלים • צבא הגנה לישראל |      |
תבור X95 פלאט-טופ של צה"ל בתצוגת חיל ההנדסה הקרבית, 2019.
תבור X95 פלאט-טופ של צה"ל עם כוונת ליאור X4 פוקוס משתנה
לוחם חטיבת גבעתי עם הרובה ומגוון אמצעים אופטיים בקרב רפיח (2024), מלחמת חרבות ברזל.
לוחמי סיירת גבעתי, רובי X-95 פלאט-טופ עם כוונת MEPRO M5, מלחמת חרבות ברזל
לוחם צה"ל עם תבור X-95 פלאט-טופ מדוגם, במהלך מבצע שובר גלים, ספטמבר 2022
אל-בורייג'

ערך זה עוסק במחנה פליטים ברצועת עזה. אם התכוונתם לכפר בנפת חברון, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  דיר אל-בלח
 תאריך ייסוד:  1949 
 שטח:  0.5 קמ"ר
 גובה:  40 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחנה הפליטים:  43,515 (2017)
 קואורדינטות:  31°26′22″N 34°24′11″E﻿ / ﻿31.439530555556°N 34.402938888889°E﻿ / 31.439530555556; 34.402938888889 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מערב הנגב מוגדלת) אל-בורייג'(למפת מערב הנגב רגילה) אל-בורייג'(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-בורייג'(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-בורייג'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אל-בּוּרֵ֫ייג' (בערבית: البريج, הגייה ספרותית: אַל-בֻּרַ֫יְג', הגייה מדוברת: לֶבְּרֵ֫יז') הוא מחנה פליטים פלסטינים הממוקם במרכז רצועת עזה, ממזרח לדרך צלאח א-דין, מדרום לנחל הבשור ומצפון למחנה הפליטים מע'אזי. מהעבר השני של דרך צלאח א-דין שוכן מחנה נוסייראת. המחנה משויך לנפת דיר אל-בלח. שטחו של המחנה הוא כ-529 דונם, ונכון לשנת 2017 אוכלוסייתו מנתה 43,515 נפש. מקור שמו של המחנה הוא מגדל הנמצא בסמוך לו.
המחנה נוסד בשנת 1949, ובעת הקמתו נמנו בו 13,000 פליטים מסביבות עזה רבתי. אחוז קטן מהם התיישב בבסיס צבאי בריטי נטוש, ואילו רובו יושב באוהלים. בשנת 1950 בנתה אונר"א מבני בטון עבור הפליטים.
כיום, רוב הפליטים, כמו במרבית מחנות הפליטים האחרים ברצועת עזה, חיים במבנים המאוכלסים בצפיפות. למחנה אין מערכת לטיהור שפכים, ורוב האשפה מצטברת באפיק נחל הבשור, ויוצרת מפגע בריאותי. רוב מי השתייה של המחנה מסופקים על ידי חברת מקורות הישראלית.
במחנה 5 בתי ספר יסודיים, ושני בתי ספר על יסודיים, שבהם למדו 9,306 תלמידים בשנת 2004. כל בתי הספר מופעלים על ידי אונר"א.
הערות שוליים

↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, (תרגם מאנגלית: ארנון מגן), תל אביב: עם עובד, תשנ"א 1991
↑  עזמי בשארה, A lifetime credo, Azmi Bishara, Al-Ahram, 4-10 September 2003
↑  הפגנות בעזה ובמחנות הפליטים, דבר, 1 בספטמבר 1953
↑  בני מוריס, מלחמות הגבול של ישראל 1949–1956: ההסתננות הערבית, פעולות הגמול והספירה לאחור למבצע קדש (תרגם מאנגלית: יעקב שרת), תל אביב : עם עובד, תשנ"ו 1996
↑  נרצח מוכתר מחנה הפליטים שליד דיר־אל־בלח ברצועה, היום, 28 בפברואר 1969
↑  מיכל קדם, שמואל טל, אורן כהן, צה"ל הטיל איפול מלא על ההריסה באל־בורג', חדשות, 26 בספטמבר 1990
↑  IDF activity in the El-Bureij Refugee camp, באתר משרד החוץ (באנגלית)
↑  http://news.bbc.co.uk/2/hi/middle_east/7814054.stm
↑  כרמלה מנשה וגל ברגר, הפלסטינים: ראש עיריית אל בורייג' מת מפצעיו, באתר רשת ב, 29.07.14
↑  עינב חלבי, חוסל מפקד מה"טופ 5" בצבא חמאס, דיווח: אחיו של הנייה נהרג, באתר ynet, 17 באוקטובר 2023
↑  דנה בן שמעון, מעוז הטרור תחת אש: דיווחים על לחימה ערה בדרג' תופאח, באתר ישראל היום, 22 בדצמבר 2023
↑  יואב זיתון, אוגדה 36 נכנסה לאל-בורייג' במרכז הרצועה; כ-900 מחבלים חוסלו בשג'אעיה | תמונת מצב, באתר ynet, 26 בדצמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007602544705171  VIAF: 77146461690527732977   WorldCat (עם VIAF): 77146461690527732977
אל-ג'וף

| --- | --- |
 מדינה:  תימן תימן
 בירת המחוז:  אל-לחם
 שטח:  30,620 קמ"ר
 גובה:  1,131 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  534,408 (2012)
 קואורדינטות:  16°47′00″N 45°31′00″E﻿ / ﻿16.783333333333°N 45.516666666667°E﻿ / 16.783333333333; 45.516666666667 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז אל-גַ'וְף (בערבית: محافظة الجوف; תעתיק מדויק: מחאפט'ת אלג'וף) הוא מחוז הנמצא בצפון מזרח תימן, בו הייתה קהילה יהודית דלילה, אך כזאת שהוציאה מתוכה רבנים חשובים.
כפר גדול (בין היחידים) של יהודים במחוז אל-ג'וף הוא כפר גיל, שבתוכו הייתה קהילה יהודית בעלת 30–40 משפחות. בכפר זה שכנו ספרי התורה משה ותם. אחד מהרבנים המפורסמים שיצא מתוך הכפר הזה הוא הרב יחיא סעיד שרארה.
בשנת 1948, לאחר מותו (בהתנקשות בחייו) של האמאם יחיא (שהיה חסיד ואוהב ליהודים), החלו פרעות ביהודי תימן. גם במחוז אל-ג'וף היו פרעות, אך לא היו כמעט פגיעות בנפש, אם כי היו פגיעות גדולות במיוחד ברכוש היהודים במחוז.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של תימן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אל-ג'זירה (מדינה בסודאן)

| --- | --- |

 מדינה:  סודאן סודאן
 בירת המדינה:  וואד מדאני 
 שטח:  27,549 קמ"ר
 גובה:  406 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במדינה:  4,926,555 (2017)
 קואורדינטות:  14°30′N 33°30′E﻿ / ﻿14.5°N 33.5°E﻿ / 14.5; 33.5 
 http://www.gazirastate.gov.sd/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סודאן מוגדלת) אומדורמאן ואדי חלפא ח'רטום פורט סודאן נילוס הנילוס הכחול  הנילוס הלבן  ים סוף  מצרים לוב צ'אד אריתריאה אתיופיה הרפובליקה המרכז אפריקאית  דרום סודאןאל-ג'זירה(למפת סודאן רגילה) אומדורמאן ואדי חלפא ח'רטום פורט סודאן נילוס הנילוס הכחול  הנילוס הלבן  ים סוף  מצרים לוב צ'אד ארית- ריאה  אתיופיה רמ"א דרום סודאןאל-ג'זירה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אלְ-גַ'זִירַה (בערבית: ولاية الجزيرة) היא אחת מ-15 המדינות בסודאן. המדינה נמצאת בין הנילוס הכחול והנילוס הלבן במזרח האזור המרכזי של סודאן. שטחה כ-28,000 קמ"ר, ואוכלוסייתה המשוערת כ-5,000,000 נפש בשנת 2017. שמה של המדינה בא מהמילה הערבית לחצי אי. וואד מדאני היא בירת המדינה.
המדינה משתרעת על אזור מאוכלס הניתן לעיבוד חקלאי. מעט מאוד ידוע על האזור עד לימי הביניים. האזור שהוא שטחה הדרומי של נוביה היה חלק מהממלכה הנוצרית של אלודיה בימי הביניים, ולאחר מכן הפך לחלק מממלכת סנאר של בני הפונג' המוסלמים.
בשנת 1925 החל השלטון הקולוניאלי הבריטי-מצרי המשותף ב"תוכנית ג'זירה", שמטרתה ליישב את האזור ולפתחו. סכר סנאר ומספר רב של תעלות השקיה נבנו. אל-ג'זירה הפכה לאזור החקלאי החשוב והמרכזי בסודאן, ובה למעלה מ-10,000 קילומטרים רבועים מעובדים. החקלאות באזור הולאמה על ידי סודאן העצמאית בשנות ה-50. בתחילה התבססה החקלאות על גידול כותנה, אך בשנות ה-90 החל גידול מאסיבי של דגן, שנטל שליש מהאדמה שהוקצתה בתחילה לכותנה.
ביוני 2024 התרחש טבח ואד אל-נורה במהלכו נרצחו כ-100 אזרחים.
מחלקת הפנים של ארצות הברית

| --- | --- |
בניין מחלקת הפנים בוושינגטון די-סי
בניין מחלקת הפנים בוושינגטון די-סי
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 תחום שיפוט:  ארצות הברית 
 סוכנות אם:  הממשלה הפדרלית של ארצות הברית 
 סוכנות בת:  לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית 
 תאריך הקמה:  3 במרץ 1849 
 מזכיר המחלקה:  דאג בורגום
 מטה מרכזי:  וושינגטון די. סי. 
 עובדים:  67,026 (נכון ל־2022) 
 תקציב:  12.6 מיליארד דולר (2020)
 doi.gov
 קואורדינטות:  38°53′40″N 77°02′33″W﻿ / ﻿38.894444444444°N 77.0425°W﻿ / 38.894444444444; -77.0425
  (למפת וושינגטון די. סי. מוגדלת) מיקום המטה(למפת וושינגטון די. סי. רגילה) מיקום המטה he
 
המבנה המנהלי של מחלקת הפנים
מחלקת הפנים של ארצות הברית (באנגלית: United States Department of the Interior - DOI) היא מחלקה בקבינט של הממשל האמריקאי שמנהלת ומשמרת את רוב האדמות שבבעלות פדרלית. תחומי אחריות אלה שונים מתחומי האחריות של משרדי פנים בארצות אחרות, הנוטים להתמקד בשיטור או ביטחון.
בראש המחלקה עומד מזכיר הפנים של ארצות הברית. עקב מדיניותה ופעילותה של מחלקת הפנים והסוכנויות שלה, יש לה השפעה משמעותית במערב ארצות הברית, ובדרך כלל המזכיר מגיע מאחת ממדינות המערב במדינה. רק שניים מהמזכירים שכיהנו בתפקיד מאז 1949 לא זוהו עם מדינות המערב.
היסטוריה > יצירת המחלקה

כבר בקונגרס ארצות הברית משנת 1789 הוצע הרעיון של מחלקה שתדאג לענייני פנים, אולם תחומי האחריות הללו השתייכו באותו זמן למחלקת המדינה. ההצעה להקים את המחלקה נשקלה במשך מחצית המאה הבאה ונתמכה על ידי נשיאים שונים החל מג'יימס מדיסון ועד ג'יימס פולק. מלחמת ארצות הברית–מקסיקו בשנים 1848-1846 נתנה להצעה זריקת עידוד כיוון שתחומי האחריות של הממשלה הפדרלית גדלו. מזכיר האוצר של הנשיא פולק, רוברט ג'ון ווקר, הפך לדובר נלהב בזכות יצירת המחלקה החדשה.
ב-1848, ווקר הצהיר בדו"ח השנתי שלו שבמספר משרדים פדרליים יש מחלקות שכמעט ואין להם קשרי עבודה איתן. הוא ציין שלמשרד האדמה הכללי יש קשר קלוש עם מחלקת האוצר. כמו כן, הוא הדגיש את חוסר הקשר בין המשרד לענייני אינדיאנים לבין מחלקת המלחמה ובין משרד הפטנטים לבין מחלקת המדינה. הוא טען שיש לשלב את כל המשרדים הללו במסגרת מחלקת הפנים.
הצעת חוק המאשרת את יצירת המחלקה הוגשה לבית הנבחרים ב-15 בפברואר 1849, ושהתה בסנאט במשך שבועיים בלבד. המחלקה נוסדה ב-3 במרץ 1849, ערב כניסתו לתפקיד של הנשיא זאכרי טיילור, כאשר הסנאט אישר את ההצעה ברוב של 31 לעומת 25. קבלת ההצעה התעכבה בגלל נציגי המפלגה הדמוקרטית בקונגרס שנרתעו מיצירת עוד עמדות כוח למפלגה הוויגית שעמדה לקבל לידיה את מושכות השלטון.
היסטוריה > התפתחות במאה ה-19

בהמשך המאה ה-19, התרחבה מחלקת הפנים באופן מהיר והיא הייתה המחלקה הגדולה ביותר בממשלה הפדרלית. אחריות המחלקה השתרעה על תחומים רבים ושונים. בתקופת כהונתו של קולומבוס דלאנו, בשנים 1870–1875, התגלו במחלקה פרשיות שחיתות שהוציאו לה שם רע, ונטען שדלאנו לא עשה מספיק לבער את השחיתות.