stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוטו השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
ביוגרפיה > ילדותו כמלך הרומאים

אוטו נולד ביוני 980 לאוטו השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולתאופנו (אנ'), נסיכה ביזנטית, בתו של קונסטנטין סקלרוס ורעייתו סופיה פוקאינה.
אביו, אוטו השני, מת בארמונו ברומא ב-7 בדצמבר 983, כתוצאה ממחלת המלריה. אוטו הוכתר כמלך הרומאים בהיותו בן שלוש. בהתחשב בעובדה כי בזמן שאביו נפטר הוא היה בגיל צעיר מידי מכדי למלוך נאלץ השלטון למצוא מחליף זמני לאוטו הצעיר. בתחילה ניסה בן דודו היינריך מבוואריה לתפוס את השלטון בשיתוף פעולה עם ארכיבישוף קלן, ואף הפך למלך לזמן קצר, אולם משנוכח לדעת שאין לו תמיכה מהאצילים הסיר את תביעתו ונקבע שעד בגרותו של אוטו ישלטו בשמו אמו וסבתו אדליידה מאיטליה. כשנפטרה אמו החליפה אותה אדלייד מאיטליה (עד 994).
אוטו קיבל חינוך מהמעלה הראשונה במשך נעוריו וילדותו - תחילה כשהיה צעיר יותר היה החינוך מפי ברנארד, בישוף הילדסהיים, שהקנה לו חלק נרחב מהחינוך בחייו והמשיך על ידי האדם שהעתיד להיקרא סילבסטר השני ולהיות אפיפיור והוא ז'רבר מאוריאק (Gerbert d'Aurillac).
ביוגרפיה > הכתרתו לקיסר במהלך מרד האפיפיורות

בשנת 996, שנת הכתרתו כקיסר, הוא עבר דרך האלפים עד לאיטליה, שם הוכתר כמלך לומברדיה בפאביה ואף הצליח לדכא מרידה של האצולה הרומאית כנגד האפיפיור.
המרד הונהג בידי איש האצולה קרסצנטיוס השני ולאחר שדיכא אוטו את המרד, החליף את קרסצנטיוס בדודנו, ברונו מקרינתיה, שהוכתר על ידו כאפיפיור וזכה לשם גרגוריוס החמישי, ב-21 במאי שנת 996 לספירה והפך לאפיפיור הראשון ממוצא גרמני. קרסצנטיוס פתח במרד נוסף בשנת 998, הדיח את ברונו והכתיר תחתיו את יוחנן השישה עשר. אוטו דיכא פעם נוספת את המרד, הוציא להורג את שניהם והכתיר בתור האפיפיור את סילבסטר השני הנאמן לו, ובכך חיזק את כוחו ברחבי האימפריה.
כמנהיג ראה עצמו אוטו בחסד האל אף כמנהיג העולם הנוצרי כולו. כשהוא מאמץ את רומא כמרכז האימפריה (בפועל מעין כבירה) הוא למעשה אימץ גם תארים כגון "משרת השליחים", "משרתו הראשון של ישוע" ואף "קיסר העולם". הוא אימץ אורח חיים רומאי לארמונו ולחצר מלכתו המתאפיינת אף בחידוש תלבושות מרומא ויוון העתיקות בנוסף לאלו עם מראה גרמני עתיק. חלק מחצר ארמונו היו גם אנשי דת וכמורה (ובהם גם בישופים). הוא אף ידע לטינית באופן מרשים במיוחד, כל זאת כחלק מהחייאת המורשת של קרל הגדול בחצר המלוכה. בעולם ההשכלתי של התקופה הקים אוטו ספרייה גדולה ורחבה כשבחצר ארמונו מתגוררים הוגי דעות חשובים. חוץ מהעובדה כי הבישופים של התקופה זכו לחינוך גבוה בבתי ספר ייחודיים או אף בחצר המלכות, האנשים שהקיפו את אוטו היו לידועים ובהם ניתן למנות את לאו מוורסלי (אנ').
כמעריץ דגול של קרל הגדול הוא ערך מסע מלכותי אל אקס לה שפל, בירתו האגדית של קרל כאשר הוא אף מעז לפתוח את קברו המיתולוגי של קרל הגדול. לפי עדויות שנשמרו מאותה התקופה ברגע הפתיחה לא נראה קרל הגדול בתנוחת שכיבה כנהוג למנוחים אלא דווקא בתנוחת ישיבה כל זאת כשהוא נראה עדיין כיושב על כיסא מלכותו. כך תוארו הדברים:
הוא (קרל) לא נמצא שוכב, אלא יושב אל כס המלכות כפי שהוא היה כשחי. הוא היה מוכתר עם נזר מוזהב כשהוא מחזיק שרביט בידו. אף אחד מהנוכחים השחית; [כך שאוטו] בנה מחדש את הקבר ועזב אותו"
ביוגרפיה > הכתרתו לקיסר במהלך מרד האפיפיורות > מאבקי הכוח מול בכירי הנצרות

בשנת 1000 ייסד את ארכיבישופות פולין. אל ארכיבישופות זאת המשיך לייסד את ארכיבישופות הונגריה בשנת 1001.
תחילה לא היה ידוע מה יעלה בגורלן של הארכיבישופויות אותן הקים אך הסתבר לבסוף כי הן הוכרו בעקיפין על ידי הכנסייה הקתולית כאשר התייחסו אליהן במכתבים מכתב ידו של האפיפיור גרגוריוס השביעי בעצמו. כך בעקיפין הן גם הוכרו על ידי השליחים ששלח גרגריוס ואף גם יורשיו העתידיים בתפקיד - כל זאת לאותו הזמן עוד לא הספיק כי ארצות אלו בהחלט יתבססו כארצות נוצריות-קתוליות גם לעתיד אך עקב גורמים נוספים שבאו מאוחר יותר הן תהליך הטמעתן אכן הושלם.
אוטו פעל רבות על מנת להפריד אף יותר את הכנסייה מהאצולה הגבוהה. אז עדיין הייתה קיימת השפעה של החברה הגבוהה על אנשי הכמורה והדת ואוטו פעל על מנת לשנות זאת. כך לעיתים הוא אף נתן לבישופים ולראשי מנזרים סמכויות כוח גדולות יותר כשהוא למעשה מעניק להם טריטוריות גדולות לשלטונם.
ביוגרפיה > הכתרתו לקיסר במהלך מרד האפיפיורות > מזרח אירופה

כל תקופת שלטונו של אוטו נאלץ להיאבק בסלבים שמרדו מיד לאחר מות אביו, וניסה להחזיר את שלטונו בשטחים ממזרח לאלבה. אוטו קשר קשרים טובים עם פולין, הונגריה ובוהמיה, ואף תמך בהכתרת אישטוון, מנהיג ההונגרים למלך הונגריה.
ביוגרפיה > הכתרתו לקיסר במהלך מרד האפיפיורות > הריבונות במרכז אירופה

אוטו היה היוזם והמבצע של ה-Donation of Constantine, מסמך שלמעשה ביסס את הטענה כי הבעלות על מערב האימפריה הרומית (העתיקה) למעשה עבר הוא לתחת חסותו של האפיפיור על ידי הקיסר קונסטנטינוס כאשר אצלו נשארים החלקים המזרחיים שלה (מה שעתיד לאותה התקופה להיות האימפריה הביזנטית).
ביוגרפיה > הכתרתו לקיסר במהלך מרד האפיפיורות > המרידות באזור רומא

אף על פי שאוטו הפך את רומא למרכז האימפריה, הדבר לא הספיק כדי למנוע מהומות באזור. כאשר תושבי טיבולי הסמוכה מרדו בו בשנת 1001, העיר הוקפה תחת מצור, אך אוטו חס עליה ולא השמידה. ידיעות על כך, שהגיעו לרומא הקרובה - יריבה מרה של טיבולי באותם הימים, גרמו למרד על כך שאוטו לא השמיד את טיבולי והחריב אותה. המרד פגע מאוד בשלטונו של אוטו ואילץ אותו לבקש עזרה מבן דודו, היינריך, לימים היינריך השני, או הנריך הקדוש. היינריך נעתר לבקשה, כשאז היה לדוכס בוואריה, ושלח כוחות צבאיים אל רומא לעזרתו של אוטו. עם זאת הכוחות הגיעו מאוחר מדי, לאחר מותו של אוטו ב-23 בינואר 1002 מקדחת. לימים החליפו היינריך כקיסר וכמלך, לאחר מאבק ירושה קצר, וארדואינו, מלך איטליה מונה למלך איטליה.
איגנץ שלזינגר

| --- | --- |
 לידה:  9 במרץ 1810 ברטיסלאבה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  22 באוגוסט 1849 (בגיל 39) פשט, ממלכת הונגריה 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת וינה 
 תפקידים:  רופא 
 
איגנץ שלזינגר (בהונגרית: Schlesinger Ignác; ברטיסלאבה, 9 במרץ 1810 – פשט, 22 באוגוסט 1849) היה רופא יהודי-הונגרי, פוליטיקאי. שלזינגר הוא אחת הדמויות החשובות ביותר שתרמו רבות להקמת אגודות ומוסדות יהודיים בעיר פשט (לימים בודפשט) בתקופת ההתגבשות הן של הלאומיות ההונגרית והן של הלאומיות הדתית היהודית הונגרית בממלכת הונגריה.
ביוגרפיה

איגנץ שלזינגר נולד כבנו של סוחר יהודי בברטיסלאבה (אז ממלכת הונגריה ומקום מושב האספה הלאומית ההונגרית). משנת 1816 למד בפשט. הוא בילה את שלוש השנים הראשונות (התאורטיות) להשכלתו הגבוהה באוניברסיטת פשט (כיום שמה אוניסרסיטת אטווש לוראנד) משנת 1828, ולאחר מכן את שנות הלימודים (המעשיות) באוניברסיטת וינה שם קיבל את התואר דוקטור לרפואה בהדרכת פרופסור פרנץ חבר פון הילדנברנד (Franz Xaver von Hildenbrand) (1849-1789) בשנת 1832. במשך תקופה קצרה עבד כרופא נשים בבית החולים הכללי בווינה. בשנת 1833 מונה לרופא של בית החולים של הקהילה היהודית בקסג. ב-1835 עבר לפשט ובנוסף לפעילותו הרפואית עסק בפעילות ציבורית יהודית ופעל להקמת "האגודה ההונגרית יהודית למלאכה וחקלאות" (MIKÉFE-Magyar Izraelita Kézműves és Földmívelő Egylet) של הקהילה היהודית של פשט והפך גם למזכיר שלה. האגודה נוסדה בשנת 1842 ביוזמת קהילה היהודית למטרות הבאות:
עיסוק במלאכות ובתעשיות כבדות,
טיפוח השפה ההונגרית,
עיסוק בחקלאות,
הפצת ידע ציבורי ומוסר טהור
בתחילה נאבקה האגודה בלגרום למאסטרים לקבל (שוליות) חניכים יהודים. בשנת 1843 הקימה האגודה בית ספר משלה לרכישת ידע יסודי. לאחר "מלחמת העצמאות של 1848" דאגה האגודה גם להשכלתם הגבוהה של כמה מהסטודנטים המוכשרים יותר. בשנת 1893 עלה מספר חברי האגודה ל-1,189 ומספר התלמידים באגודה ל-410.
בשנת 1842 הפך שלזינגר למזכיר גם של "האגודה הטריטוריאלית היהודית הכללית" (Zsidó Általános Területi Szövetség) שהוקמה בשתדלנותו.
בשנת 1843 ייסד את "אגודת התרבות היהודית בפשט" (Pesti Zsidó Kulturális Egyesület).
בשנת 1848 נבחר לנשיא הקהילה היהודית של פשט ונבחר גם כחבר במשלחת ובנציגות של יהודי הונגריה באספה הלאומית שהתכנסה בבראטיסלבה במהלך מהפיכת 1848 בהונגריה.
הוא היה חבר מייסד גם של "אגודת הרופאים המלכותית של בודפשט" (Budapesti Királyi Orvosegylet)
חבר נספח באגודת הרופאים בפריז.
במהלך מהפכת 1848 בהונגריה ומלחמת העצמאות ההונגרית שלאחריה, הוא עבד בבית חולים למגפות, שם נפטר משחפת זמן קצר לאחר ההתמוטטות מלחמת העצמאות. מאמריו פורסמו בכתבי עת רפואיים רבים של אותה תקופה לרבות ב"עבודות ומחקרים של רופאים ואנשי טבע הונגרים" (1847) וב"יומן השנה הראשון של יהודי הונגריה" (1848).
עבודותיו

עבודת גמר (דוקטורט) - טיפול רפואי במיגרנה סולארית (וינה, 1832) (Dissertatio inaug. medica de hemicrania solari)
על השימוש הפנימי בחומצה הידרוכלורית של בדיל (murias stanni), Orvosi Tár. מס' 5 משנת 1838
Medizinische Topographie der Königl. Freistädte Pest und Ofen-Pest (הספא של הערים המלכותיות החופשיות של פשט ובודה-פשט), 1840. על עבודתו זו קיבל פרס כספי של מאה פורינט זהב מסגל אוניברסיטת בודה-פשט.
תרומה לטיפול במחלת השושנה (מחלה), 1842
סקירה (ונתיחה פתולוגית) של המתים בפשט שנמצאו בתוך הדנובה ב-16 השנים האחרונות, 1843
על הקרבה של כמה מחלות שנחשבות עצמאיות, 1844.
הנצחה

יוז'ף רוז'אי : נאום זיכרון לאיגנץ שלזינגר (פשט, 1861)
מאמרים קשורים

בית החולים סנט יאנוש (הו')
ראו גם

Allgemeine Illustrirte Judenzeitung. מרץ 1861
לקסיקון יהודי הונגרי, 1929, עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים.
Wininger; J. Einhorn: Die Revolution und die Juden in Ungarn (המהפכה ויהודי הונגריה), פשט, 1851, עמ' 87 ו-101.
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי, arcanum.hu
איגנץ שלזינגר, biographien.ac.at (בגרמנית)
הערות שוליים

↑  Szinnyei József (összeáll.): Hazai és külföldi folyóiratok magyar tudományos repertóriuma. II. osztály. Természettudomány és mathematika. 3. köt. 1299. p. Bp. 1876.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1030034427  VIAF: 295158208   WorldCat (עם VIAF): 295158208
אוליביה וונש

אוליביה וונש (באנגלית: Olivia Wunsch; נולדה ב-31 במאי 2006) היא שחיינית אוסטרלית, אלופה אולימפית (פריז 2024) במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי.
ביוגרפיה

וונש נולדה בנורת' סידני שבניו סאות' ויילס, אוסטרליה.
ביוגרפיה > 2023 > אלופת עולם לנוער

באליפות העולם לנוער שנערכה בנתניה שבישראל בספטמבר זכתה ב-6 מדליות, מהן 5 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 24.59 שניות, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.71 דקות, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:36.52 דקות, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:00.86 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב בשיא עולם חדש לנוער של 3:24.29 דקות. במדליית הארד היא זכתה במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 26.53 שניות.
ביוגרפיה > 2024 > אלופה אולימפית

במבחנים האולימפיים האוסטרליים בשחייה קבעה מספר שיאים אישיים, ונכנסה לנבחרת האוסטרלית לאולימפיאדת פריז. במשחקים עצמם זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות של המשחה.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חופשי: 24.45 שניות (2024)
100 מטר חופשי: 53.17 שניות (2024)
200 מטר חופשי: 1:57.84 דקות (2024)
50 מטר פרפר: 26.34 שניות (2024)
100 מטר פרפר: 58.30 שניות (2024)
הערות שוליים

↑  Braden Keith, With 5 Best Times in 5 Swims, 18-Year-Old Olivia Wunsch Is What's Next in Australia, SwimSwam, ‏2024-06-14 (באנגלית אמריקאית)
↑  Olympian Olivia Wunsch to take on the relay battle in the pool at Paris, Manning River Times, ‏2024-07-04 (ב־Australian English)
אימוג'ן קינג

| --- | --- |

 לידה:  30 בינואר 1923 וסט פוינט, ארצות הברית 
 פטירה:  24 בדצמבר 2007 (בגיל 84) סיינט פיטרסברג, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  סיעוד 
 מקום לימודים:  טיצ'רס קולג'  אוניברסיטת סנט לואיס 
 מוסדות:  אוניברסיטת המדינה של אוהיו  אוניברסיטת לויולה בשיקגו  אוניברסיטת דרום פלורידה 
 פרסים והוקרה:  Living Legend of the American Academy of Nursing (2005) 
 
אימוג'ן קינג (אנגלית: Imogene King;‏ 30 בינואר 1923 - 24 בדצמבר 2007) הייתה חלוצה בפיתוח תאוריות בסיעוד. תאוריית המערכות שלה כמו גם תאוריית השגת המטרות נמצאים בכל טקסט העוסק בתאוריה סיעודית. התאוריות שלה נלמדות בבתי ספר לסיעוד ומיושמות במגוון רחב של אופנים.
השכלה וקריירה אקדמאית

בשנת 1948 קיבלה תואר ראשון בסיעוד מאוניברסיטת סנט לואיס, שם גם קיבלה תואר שני, בשנת 1957. את הדוקטורט שלה היא קיבלה מהמכללה למורים, אוניברסיטת קולומביה.
קינג לימדה בפקולטה של אוניברסיטת לויולה בין השנים 1961–1966 וכן בין השנים 1972–1980. היא ניהלה את תוכנית הסיעוד באוניברסיטת המדינה של אוהיו בין השנים 1968–1972. היא לימדה באוניברסיטת דרום פלורידה בין השנים 1980–1990.
התאוריות של קינג

קינג יוצאת מנקודת הנחה שמקצוע הסיעוד מבוסס על הקשר בין בני האדם לסביבתם. קשר זה משליך על מצבם הבריאותי של היחידים וליכולתם לתפקד במצבים חברתיים.
לפי קינג, מטרת הסיעוד היא לעזור ליחיד לשמור ולשמר את בריאותו. מהלך זה מושפע, בין השאר, מהקשר בין האחות והמטופל.
בריאות הוא מצב בו האדם הסתגל למצבי הלחץ בסביבתו הפנימית והחיצונית. הסתגלות זו היא תוצר של שימוש מיטבי בכוחותיו האישיים. חולי, לעומת זאת, הוא מצב שמפריע לקיום התקין של החיים ומקשה על האיזון של האדם עם הלחצים הסובבים אותו.
התאוריות של קינג > תאוריית המערכות

מודל זה משרטט את הגורמים שמרכיבים את ההתנהגות האנושית, והדינימיקה ביניהם. מטרת תאוריה זו היא להסביר את המערכות שבמסגרתן אחיות אמורות לתפקד.
בתאוריה זו מגדירה שלוש מערכות:
מערכה אישית - זוהי מערכת שמבטאת את האדם עצמו. מערכת זו כוללת את הרצונות, הערכים והרעיונות של האדם.
מערכת בין אישית - מערכות בין-אישיות הן תוצר של קשר בין שני אנשים ויותר. אחות ומטופל, למשל, מהווים מערכת בין אישית. משפחות הן דוגמה לקבוצות קטנות שנחשבות למערכת בין אישית.
מערכת חברתית - אלו הן מערכות מורכבות, שמרכיבות את החברה. לדוגמה: מערכת החינוך, מערכת הבריאות, השפעתה של הקהילה על הפרט, וכדומה.
התאוריות של קינג > תאוריית השגת המטרות

תאוריה זו עוסקת במערכת היחסים ובאינטראקציות שבין אנשים, ומתמקדת באלו שבין האחיות למטופל. תאוריה זו פועלת במצבים השונים של תהליך הסיעוד: הערכה, תכנון ויישום.
על פי תאוריה זו, בהליכים סיעודיים כל צד מתרשם מהצד השני ולפי התרשמות זו הוא פועל. פעולה זו גורמת לתגובה נגדית, וכך נוצרת אינטראקציה בין שני הצדדים. במידה והלך המחשבה שלהם דומה, אזי אין מכשולים ואפשר ליישם את ההתערבות הסיעודית.
מערכת זו היא פתוחה ומקבלת פידבקים בכל אחד משלביה, פידבקים המאפשרים לשני הצדדים להבין אחד את השני.
פרסומים

King, Imogene (1981). A Theory for Nursing: Systems, Concepts, Process. J. Wiley
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007338104005171  BIBSYS: 90576452  ISNI: 0000 0000 8433 485X  LCCN: n81018125  NDL: 00445704  NLK: KAC2018J2288  NTA: 067788904  SNAC: w68w6vnd  SUDOC: 075155737  VIAF: 23456693   WorldCat (עם VIAF): 23456693
אומהה

ערך זה עוסק בעיר בנברסקה, ארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
נהר המיזורי ליד אומהה
המרכז העירוני של אומהה
אומהה (באנגלית: Omaha) היא העיר הגדולה ביותר במדינת נברסקה שבארצות הברית, והיא בירת מחוז דאגלס. במפקד שנערך בארצות הברית בשנת 2009, מנתה אוכלוסיית העיר כ-454,731 נפש.
היסטוריה

שבטים אינדיאנים התיישבו באזור מאז המאה ה-17. בשנת 1804 משלחת לואיס וקלארק עברה באזור ואף נפגשה עם האינדיאנים. בשנים שלאחר מכן התפתח באזור סחר פרוות נרחב.
ב-4 ביולי 1854 הוקמה העיר, במיקום שכיום נמצא במרכז אומהה. בשנותיה הראשונות, כלכלת אומהה דשדשה, והעיר שימשה כנקודת מנוחה לסוחרים שעל נהר המיזורי. בשנת 1863 הוקם קו הרכבת הראשון בסביבת העיר, דבר שמאוד פיתח אותה. בעשורים שלאחר מכן העיר הפכה למעצמה ארצית בתחום תעשיית הבשר.
במהלך המאה ה-19 נוצרו מובלעות אתניות רבות ברחבי העיר, כאשר כל קבוצה אתנית התיישבה בשכונות ספציפיות. בשלהי המאה התקיימו בעיר מהומות גזעיות נרחבות, לאחר תלייתו של גבר שחור בשל אונס של אישה לבנה. עימותים אלו שבו וחזרו גם בתחילת המאה ה-20.
במהלך המאה ה-20 גדלה האוכלוסייה מאוד. לאחר המשבר הכלכלי העולמי בשנת 1929, העיר התאוששה רבות בזכות מפעל צבאי מדרום לעיר, שהופעל על ידי חברת חברת גלן ל. מרטין. אנולה גיי, המטוס שהפציץ גרעינית את העיר היפנית הירושימה בזמן מלחמת העולם השנייה, יוצר במפעל זה.
בשנות ה-50 וה-60 פעלו בעיר למעלה מ-40 חברות ביטוח, והיא התחרתה (ללא הצלחה) במרכזים ארציים אחרים כגון ניו יורק, הרטפורד או בוסטון. בשנות ה-50 הכלכלה החלה להיפגע, דבר שגרם לאבטלה רבה ולעוני. הכלכלה העירונית שבה לצמוח בשנות ה-70.
בתחילת המאה ה-21 נבנו באומהה גורדי שחקים ומוסדות תרבות רבים
גאוגרפיה

העיר ממוקמת על גבולה המזרחי של נברסקה, בסמוך לנהר המיזורי, כשלושים ק"מ צפונית לשפך הנהר פלאט. אומהה ושכנתה ממזרח - קנסיל-בלאפס שבאיווה, יוצרות יחדיו אזור מטרופוליטני ענק, ששטחו 11,396 קמ"ר, אוכלוסייתו כ-849,517 נפש, ובצירוף הפרברים הוא השישים בגודלו בארצות הברית.
אומהה זכתה לכינוי: "שער הכניסה למערב", עקב מיקומה המרכזי כצומת הדרכים התחבורתי של ארצות הברית, בשלהי המאה התשע-עשרה. התפתחות מסילות הברזל הפכו את העיר למרכז מסחר ותעשייה. במחצית המאה העשרים קיבלה העיר תנופה נוספת עם סלילת מספר כבישים של מערכת הכבישים הבין-מדינתיים דרכה, והמעבר של מטה פיקוד האוויר האסטרטגי אל אחד מפרבריה. בסוף שנות ה-50 של המאה העשרים היא הייתה המרכז הגדול ביותר בארצות הברית של מכלאות ובתי חרושת לאריזת בשר. אולם שינויים מבניים במסילות הרכבת ובתעשיית הבשר הביאו לאובדן 10,000 מקומות עבודה ולהתפרצות של מהומות בין-גזעיות שהחלישו את כלכלתה עוד יותר. ההתאוששות ממשברים אלה ארכה מספר עשורים.
כיום מתאפיינת אומהה בתשתית תרבותית וכלכלית עשירה, הכולל את מוזיאון ג'וסלין (Joslyn) לאמנות, מוזיאון דורהם (the Durham Museum) העוסק בעיקר במורשת מערב ארצות הברית, מרכז הולנד לתצוגת אמנות, ובית הבובות הציבורי של אומהה. גם תעשיית המוזיקה בעיר מפותחת מאוד. באומהה נמצאים כמה משרדים ראשיים של חברות ענק, בהם: חברת ההחזקות ברקשייר האת'וויי (Berkshire Hathaway), תאגיד הרכבות יוניון פסיפיק (Union Pacific) וענקית המזון האמריקנית קונאגרה (ConAgra Foods). השבועון ניוזוויק קבע בשנת 2001, כי העיר היא אחת מעשרת מרכזי ההיי-טק בארצות הברית. עיתונים חשובים נוספים בארצות הברית, דוגמת "הבוסטון גלוב" ו"הניו יורק טיימס", עמדו על ערכה ההיסטורי והתרבותי של העיר.
דמוגרפיה

נכון לשנת 2020, גרים בעיר כ-486,000 איש והצפיפות היא 1,331 נפש לקמ"ר.
החלוקה הגזעית (נכון לשנת 2020):
לבנים (ללא היספנים) - 66.6%
אפרו-אמריקאים- 12.3%
היספנים- 13.9%
אסייתים- 3.8%
פוליטיקה

מועצת העיר מורכבת משבעה נציגים הנבחרים בשבעה מחוזות בחירה. ראש העיר נבחר במאי 2013.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית העיר נוטה לרוב להצביע למועמד מן המפלגה הרפובליקנית. כך זה היה באופן מוחלט בשנים 1968–2004. עם זאת הן בבחירות בשנת 2008 והן בשנת 2020 הצביעו רוב התושבים עבור המועמדים הדמוקרטים ברק אובמה וג'ו ביידן.
ערים תאומות

לאומהה יש כיום שש ערים תאומות:
יפן שיזואוקה, יפן
גרמניה בראונשווייג, גרמניה
ליטא שאולאי, ליטא
אירלנד נייס, אירלנד
מקסיקו חלפה, מקסיקו
אוקראינה ארטמיבסק, אוקראינה
הערות שוליים

↑  Daniel, D. (2005) "Unexpected Omaha: 'Mystery tour' travelers are surprised at what they find," Boston Globe. 10/28/05. Retrieved 8/22/07.
↑  Andersen, K. (2007) Omaha’s Culture Club. New York Times T Style Magazine - Travel. 3/25/07. Retrieved 6/7/07.
| דגל מדינת נברסקה מדינת נברסקה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | לינקולן |  |
| אזורים גאוגרפיים | "ידית המחבת" של נברסקה • פיין רידג' • גבעות סאנד • גבעות ווילדקטס |  |
| היישובים הגדולים ביותר | אומהה • לינקולן • בלוויו • גרנד איילנד • קירני • פרימונט • הייסטינגס • נורת' פלאט • נורפוק • קולומבוס • פפיליון • לה ויסטה • סקוטסבלאף • סאות' סו סיטי • ביאטריס • לקסינגטון • אליאנס • גרינג • בלייר • יורק |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות נברסקה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559521805171  BNE: XX5555387  GND: 4102079-0  LCCN: n79045127  MusicBrainz: 7968b302-75a6-4456-a09e-7bf7ac13293a  NARA: 10045790  NKC: ge802210  SUDOC: 086007785  VIAF: 237651005   WorldCat (עם VIAF): 237651005
אוסקר ויילד (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 מבוסס על:  המחזה "אוסקר ויילד"
 בימוי:  גרגורי רטוף 
 הופק בידי:  ויליאם קירבי
 תסריט:  ג'ו אייזינגר 
 עריכה:  אנתוני גיבס
 שחקנים ראשיים:  רוברט מורלי פיליס קלברט
 מוזיקה:  קנת' וי. ג'ונס 
 צילום:  ג'ורג' פרינאל 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  Vantage Films
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  מאי 1960
 משך הקרנה:  98 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט בית משפט, סרט להט"בי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אוסקר ויילד (באנגלית: Oscar Wilde) הוא סרט קולנוע ביוגרפי משנת 1960 אודות אוסקר ויילד, שנעשה על ידי Vantage Films והופץ על ידי פוקס המאה ה-20.
תקציר העלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שחקנים ודמויות

| שחקן/ית | דמות |
| --- | --- |
רוברט מורלי: אוסקר ויילד
רלף ריצ'רדסון: סר אדווארד קרסון
פיליס קלברט: קונסטנס ויילד
ג'ון נוויל: "בוזי" (לורד אלפרד דאגלס)
דניס פרייס: רובי רוס
אלכסנדר נוקס: סר אדווארד קלארק
אדוארד צ'פמן: ג'ון דאגלס, המרקיז ה-9 של קווינסברי
הפקה

הסרט בוים על ידי גרגורי רטוף והופק על ידי ויליאם קירבי, על פי תסריט שכתב ג'ו אייזינגר, המבוסס על המחזה "אוסקר ויילד" מאת לסלי סטוקס וסוול סטוקס. את המוזיקה המקורית שבסרט הלחין קנת' וי. ג'ונס.
בסרט כיכבו רוברט מורלי בתפקיד אוסקר ויילד ופיליס קלברט בתפקיד קונסטנס ויילד. עוד השתתפו: רלף ריצ'רדסון, ג'ון נוויל, דניס פרייס, אלכסנדר נוקס, אדוארד צ'פמן.
סרט זה היה אחד משני סרטים על ויילד אשר שוחררו בשנת 1960, הסרט השני הוא "משפטי אוסקר ויילד". שני הסרטים יצאו לאקרנים בשבוע האחרון של מאי.
בריאן אדוארד הרסט, סופר וניצב על הסט, מתאר בפירוט את הסצנה אשר לצילומיה היה עד, בה מורלי, כויילד, מנסה להתחיל עם נער מחלק עיתונים, בלונדון הסגרירית. ספרו של הרסט Heaven Can Help - the Autobiography of a Medium‏ מתאר את יום הצילומים באולפני Walton-on-Thames.
סצנת ניסיון הפיתוי נחתכה מהגרסה הסופית של הסרט. הסרט היה הפקה דלת תקציב, ונחשב נחות, ביחס לסרט "משפטי אוסקר ויילד", אשר צולם בגרסת מסך רחב ובטכניקולור.
הערות שוליים

↑  Chapter 13, Page 63-64 Pub:iUniverse, 2007
ערך זה הוא קצרמרבנושא להט"ב ובנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דגל דרום סודאן

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי
 יחס אורך/גובה:  1:2
 קבלת מעמד רשמי:  9 ביולי 2011
 מוטיבים עיצוביים:  שדה, משולש, מסגרת, כוכב בעל 5 קודקודים 
 גרסאות נוספות:     דגל נשיא דרום סודאן
 
דגל דרום סודאן אומץ בעקבות חתימת הסכם השלום המקיף (Comprehensive Peace Agreement, CPA) בסודאן, שסיים את מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה.
הדגל שימש בעבר את לוחמי תנועת החופש של העם הסודאני והוא דומה לדגל קניה בתוספת משולש תכלת וכוכב מוזהב בחלק הקרוב לתורן. הפס השחור מייצג את העם הסודאני, הפס האדום את שפיכות הדמים במאבק לחופש והפס הירוק את האדמה. המשולש התכלת נוסף לייצוג מימי הנילוס וכוכב הזהב הוא כוכב בית לחם שמייצג את האחדות של מדינות דרום סודאן. עם הכרזת עצמאותה של דרום סודאן ב-9 ביולי 2011 היא אימצה את הדגל.
ראו גם

סמל דרום סודאן
המנון דרום סודאן
הערות שוליים

↑  The Government of Southern Sudan
↑  Sudan - parties and political groups
↑  State Symbols
| דגלי מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוגנדה • אלג'יריה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוצוואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גבון • גאנה • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • לוב • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • מצרים • מרוקו • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניז'ר • ניגריה • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה • סיישל • סיירה לאון • סנגל • צ'אד • קומורו • קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה • תוניסיה |  |
| שטחים תלויים | אזוואד • איי מדיירה • אסנשן • האיים הקנריים • זנזיבר • טריסטן דה קונה • מיוט • מלייה • סאוטה • רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית • סומלילנד • סנט הלנה • ראוניון |  |
אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הצפונית • אמריקה הדרומית
דוכסות אנהלט

דוכסות אנהלט הייתה מדינה ששודרגה על ידי נפוליאון בשנת 1806 מנסיכות אנהלט-דסאו, ולאחר מכן התאחדה עם דוכסות אנהלט-קתן ודוכסות אנהלט-ברנבורג. הדוכסות התקיימה כמדינה עצמאית, ולאחר מכן כמדינה בקיסרות הגרמנית, עד לאחר התבוסה במלחמת העולם הראשונה.