stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליאור גרטנר
ביוגרפיה

גרטנר החלה להתאמן באתלטיקה בגיל צעיר והשתתפה במגוון תחרויות נוער במסגרת ליגת האתלטיקה הישראלית. היא זכתה באליפות ישראל לנוער בריצות ל-100 מטר ול-200 מטר. השתתפותה בנבחרת האתלטיקה של תיכון "מור מטרו ווסט" רעננה הביאה את בית ספרה לזכייה באליפות המדינה ולהשתתפות בתחרות התיכונים העולמית.
עם כניסתה לנבחרת הבוגרות התברגה בצמרת האצניות של ישראל. בשנת 2001 עשתה גרטנר הסבה למקצועות הקפיצה: קפיצה למרחק וקפיצה משולשת.
ביוגרפיה > אלופת ישראל ושיאנית ישראל

באליפות ישראל שנערכה בשנת 2001 זכתה גרטנר במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא ישראלי חדש של 12.91 מטר. שיא זה החזיק מעמד 4 שנים ונישבר על ידי ניבה זיו (13.08 מטר). באליפות ישראל שנערכה בשנת 2002 היא זכתה שוב במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.52 מטר.
במכביה השש עשרה, קפצה גרטנר למרחק 6.04 מטר. במקביל החלה את לימודיה בפיזיותרפיה באוניברסיטת תל אביב תוך שהיא פורשת מאתלטיקה תחרותית.
לנצ'יה פלמיניה 335

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  "Lancia Flaminia presidenziale" (לנצ'יה פלמיניה נשיאותית), הדגם קרוי גם: "Lancia Flaminia 335 Pininfarina Cabriolet Landaulet"
 יצרן:  לנצ'יה
 שנות ייצור:  1961
 הרכבה:  איטליה איטליה
 סיווג:  7 מקומות
 מרכב:  לנדולט
 אורך:  5,460 מ"מ
 רוחב:  1,890 מ"מ
 גובה:  1,600 מ"מ
 משקל:  מעל 2,000 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,350 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6v צילינדרים, 2,457 סמ"ק, המפיק 102 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  120 קמ"ש
 מעצב:  חברת פינינפארינה
 
לנצ'יה פלמיניה 335
לנצ'יה פלמיניה 335 (באיטלקית: Lancia Flaminia tipo 335) היא מכונית מהודרת מסוג לימוזינה, 4 דלתות, 7 מקומות ישיבה, תצורת לנדולט אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה בשנת 1961.
יוצרו 4 יחידות.
היסטוריה

דגם הלנצ'יה פלמיניה 33 תוכנן בשנת 1960 לפי בקשתו של נשיא איטליה ג'ובאני גרונצ'י (אנ') מחברת עיצוב הרכב פינינפארינה לאור הביקור המתוכנן באיטליה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת.
דגם לנצ'יה פלמיניה 335 החליף את דגם פיאט 2800 שנת 1939.
בזמן ביקורו באיטליה בשנת 1963, נשיא ארצות הברית ג'ון פיצג'רלד קנדי ערך את סיוריו בדגם "לנצ'יה פלמיניה 335".
תמונות

לנצ'יה פלמיניה 335
לנצ'יה פלמיניה 335  (בתמונה: הגג הקדמי והגג האחורי (ברזנט) סגורים)
לנצ'יה פלמיניה 335 (נשיא איטליה ג'ורגיו נפולטינו במושב האחורי, 2007)
לנצ'יה פלמיניה 335 (נשיא איטליה ג'ורגיו נפולטינו , 2008)
לנצ'יה פלמיניה 335  - נשיא איטליה, קרלו אזליו צ'אמפי ביום העצמאות של הרפובליקה האיטלקית  - 2 ביוני 2002
ראו גם

לנצ'יה פלמיניה
לימוזינה
מכונית לנדולט
כתובת בן שפטבעל

| --- | --- |

שברי הכתובת מוצגים במוזיאון ביירות
 פרטי הממצא
 סוג:  כתובת קבורה
 חומרים:  אבן
 יצירת הממצא
 תאריך יצירה:  המאה ה-5 לפנה"ס
 פרטי האתר והחפירה
 שם אתר:  גבל
 מיקום אתר:  גבל 
 פרטי הממצא כיום
 מיקום נוכחי:  המוזיאון הלאומי של ביירות 
 
כתובת בן שפטבעל היא כתובת קבורה פיניקית שהתגלתה בגבל. הכתובת מתוארכת ל-500-475 לפנה"ס.
הממצא פורסם בספר "Fouilles de Byblos" של מוריס דונאד (אנ') (כרך א', 1926–1932, מספר 1143, לוח XXXIII).
הכתובת

הכתובת מורכבת משלושה חלקים, שניים מהם מתחברים. הטקסט של השבר הגדול ביותר מסומן כ-KAI 9A, ותוכנו:
... ב]ן שפטבעל מלך גבל פעלת לי המשכב זן

 ...]ביתך בלת [....] ארן עלת ארן על כן פעל[ת]

 ...]י במשכב זן אש אנכ שכב בן ובמקם [זן]

    ...]לי אנ[כ ..]תי ברבם ויתן אנכ א[...]

[אל תפת]ח ע[לת המשכב] זן לרגז עצמי א[ם ...]

            ...]ש על[...]
הכתובת על השבר השני והשלישי, המחוברים, מסומנות כ-KAI 9B, ותוכנן:
...]ה[...]

                    ...]באצל המשכ[ב זן ...?]

                 ...]קר המשכב אש תפ[תח ...]

             ...]ת ארן ועלת ארן אנ[...]

 ...]ם ובעל אדר ובעלת וכל א[ל ...]

...] בעלת וכל [אל ...]
הכתובת > משמעות

משמעות השבר הראשון היא "[אני ... ב]ן שפטבעל, מלך גבל, פעלתי לי המשכב הזה [...] ביתך(?). אל ת[קום להשית] ארון על ארון, על כן פעל[תי לי המשכב הזה... ופעל אנכי ארון זה ל]י במשכב זה אשר אנכי שוכב בו. ובמקום [הזה...] לי אנ[כי...]תי ברבים. ונתן אנכי א[... אל תפת]ח מ[קום־המשכב] הזה להרגיז עצמותיי, אִ[ם... שמ]ש(?) על[ם(?)...]".
משמעות השברים השני והשלישי היא: "[... אל תפעל לך משכ]ב אצל המשכ[ב זה...] המשכב אשר תפ[תח... אל ישית א]ת ארונו על ארון. אנ[כי... בעל־שמי]ם(?) ובעל אדיר ובעלת וכל א[לי גבל...] בעלת וכל [אלי...]".
ראו גם

רשימת כתובות כנעניות וארמיות
כתובות מלכי גבל
ארון אחירם
ארון בתנועם
מצבת יחומלך
אובליסק אבישם
הסרקופג של תבנת
ארון אשמונעזר השני
כתובות בדעשתרת
לקריאה נוספת

Christopher Rollston, "The Dating of the Early Royal Byblian Phoenician Inscriptions: A Response to Benjamin Sass."  MAARAV 15 (2008): 57–93.
Benjamin Mazar, The Phoenician Inscriptions from Byblos and the Evolution of the Phoenician-Hebrew Alphabet, in The Early Biblical Period: Historical Studies (S. Ahituv and B. A. Levine, eds., Jerusalem: IES, 1986 [original publication: 1946]): 231–247.
William F. Albright, The Phoenician Inscriptions of the Tenth Century B.C. from Byblus, JAOS 67 (1947): 153–154.
הערות שוליים

↑  Dunand, Maurice (1939). Fouilles de Byblos: Tome 1er, 1926-1932 [The Byblos excavations, Tome 1, 1926–1932]. Bibliothèque archéologique et historique (בצרפתית). Vol. 24. Paris: Librarie Orientaliste Paul Geuthner. and Dunand, Maurice (1937). Fouilles de Byblos, Tome 1er, 1926–1932 (Atlas) [The Byblos excavations, Tome 1, 1926–1932 (Atlas)]. Bibliothèque archéologique et historique (בצרפתית). Vol. 24. Paris: Librarie Orientaliste Paul Geuthner – via gallica.bnf.fr.
1 2  Krahmalkov, Charles R. (2000). Phoenician-Punic Dictionary. Leuven: Peeters / Departement Oosterse Studies. ISBN 90-429-0770-3.
הערות שוליים > ביאורים

↑  "חפירות גבל" בצרפתית
↑  כלומר עשיתי
↑  מקום קבר, ששוכבים בו
↑  כלומר עשיתי
↑  מקום קבר, ששוכבים בו
↑  מפקדי צבא, גנרלים
↑  כלומר, אל תיצור לך קבר מהקבר הזה
התחברות שברים ב' וג'
לב הדרקון

| --- | --- |

לב הדרקון
 בימוי:  רוב כהן 
 הופק בידי:  רפאלה דה לורנטיס 
 תסריט:  צ'ארלס אדוארד פוג 
 שחקנים ראשיים:  שון קונרי (Draco) ג'ון גילגוד ג'ולי כריסטי Terry O'Neill Eva Vejmělková Milan Bahúl בריאן תומפסון דינה מאייר ג'ייסון אייזקס דייוויד ת'יוליס פיט פוסלתווייט דניס קווייד 
 מדבבים:  שון קונרי 
 מוזיקה:  רנדי אדלמן 
 צילום:  דייוויד אגבי 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  31 במאי 1996 
 משך הקרנה:  103 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט פעולה, סרט תקופתי (ימי הביניים), סרט הרפתקאות, סרט חבר'ה, סרט חרבות וסנדלים 
 הכנסות באתר מוג'ו:   dragonheart
 סרט הבא:  Dragonheart: A New Beginning 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
לב הדרקון (באנגלית: Dragonheart) הוא סרט פנטזיית הרפתקאות בריטי-אמריקאי משנת 1996, בבימויו של רוב כהן (אנ'), ובכיכובם של דניס קווייד, דייוויד ת'יוליס, פיט פוסלתווייט, דיינה מייר, וקולו של שון קונרי. הסרט היה מועמד לפרס האוסקר לאפקטים הטובים ביותר ולמספר פרסים נוספים בשנים 1996 ו-1997. הסרט קיבל ביקורות מעורבות, אך זכה להצלחה קופתית.
צוות השחקנים הראשי

דניס קווייד – בואן, אביר שהפך לקוטל דרקונים ואז לשותף של דראקו.
שון קונרי – מדבב את דראקו, הדרקון האחרון.
דייוויד ת'יוליס – אינון, מלך רודן שבגופו מחצית מלבו של דראקו.
פיט פוסלתווייט – האח גילברט מגלוקנספר, נזיר ששואף לכתוב שירה ומצטרף למרד כנגד אינון.
ג'ייסון אייזקס – פלטון, יד ימינו של המלך, שמסתכסך עם בואן לאחר שסירב לשלם לו על דרקון שהביס עבורו.
ג'ולי קריסטי – המלכה אייסלין, אמו של אינון.
דיינה מייר – קארה, בת איכרים שמחפשת נקמה באינון, שרצח את אביה.
הפקה

פטריק ריד ג'ונסון, שכתב את העלילה של לב הדרקון, הציע תחילה את הרעיון למפיקה רפאלה דה לאורנטיס. ג'ונסון אמר שהוא רצה את "הרעיון שדרקון ואביר ירמו כפרים תמורת כסף" כי הוא חשב שזה "לא רק מצחיק, אלא גם דיי חמוד". דה לאורנטיס רצתה שג'ון בדהם, שהיה אז שותף לעשייה של רוב כהן, יעבוד על הסרט. לדברי כהן, בדהם "לא הגיב" לחומרים, ולכן ג'ונסון התבקש לביים את הסרט.
ג'ונסון וצ'ארלס אדוארד פוג כתבו את התסריט במשותף, והעבירו אותו לאולפני יוניברסל, שתוך יומיים נתנו אור ירוק להפקתו מאחר שהתסריט עורר תגובה רגשית חזקה אצל מנהלי האולפן. מיד לאחר מכן החלו ג'ונסון ודה לאורנטיס לתור את ספרד בחיפוש אחר אתרי צילום. במקביל החלו לבצע ניסיונות ביצירת דמותו הממוחשבת של דראקו, אך האולפנים החליטו לחכות מאחר שבאותה תקופה נעשו ניסויים בטכנולוגית CGI לטובת סרטי פארק היורה. ג'ונסון טוען כי ברגע שהאולפנים הבינו כי הטכנולוגיה תאפשר להם לעשות סרט איכותי מאוד, אם כי במחיר גבוה יותר, הם ניסו מאחורי גבו להעיף אותו מהפרויקט כדי להביא במאי מוכר ומנוסה יותר. רפאלה דה לאורנטיס נאבקה עבורו, אך לבסוף הוחלט לסיים את החוזה של ג'ונסון עם האולפנים והוא קיבל קרדיט על הסרט כמפיק וכתסריטאי. האולפנים שקלו מספר במאים ופנו לחלקם, ולבסוף הצטרף רוב כהן לפרויקט.
הצילומים החלו ביולי 1994 בסלובקיה. דראקו נעשה ברובו בטכנולוגיית CGI, אך חלקים מגופו נבנו בגודל מלא לסצנות מסוימות, למשל סצנת הקרב בה בואן נלכד בלסתותיו של דראקו, ובסופה דראקו מצמיד את בואן לאדמה בכף רגלו. הלסתות היו בעלות יכולת תנועה ותופעלו בידי בובנאי. בסצנות אחרות השתמשו במקל לסימון מיקומו של דראקו כדי שהשחקנים ידעו לאן להסתכל, והשורות שלו הוקראו להם על ידי אדם נוסף. לאחר הצילומים ועריכת החתך הסופי של הסרט נדרשו עוד שלושה עשר חודשי עבודה כדי להשלים את העריכה הסופית, כולל האפקטים המיוחדים.
הערות שוליים

↑  Rob Cohen, Patrick Read Johnson, Rafaella de Laurentiis, Charles Edward Pogue, Scott Squires, Phil Tippett, Julie Weaver, The Making of Dragonheart (DVD), Universal Studios, 2009
↑  Plume, Kenneth, "Rise and Fall (and Rise) of a Hollywood Director: An Interview with Patrick Read Johnson (Pt 2 of 5), IGN, ‏28-02-2001
↑  Welkos, Robert W, Screenwriters Want to Tell Own Stories, Los Angeles Times, ‏12-06-1996
↑  Plume, Kenneth, "Rise and Fall (and Rise) of a Hollywood Director: An Interview with Patrick Read Johnson (Pt 3 of 5), IGN, ‏01-03-2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4717623-4  LCCN: no96046634  VIAF: 316754579   WorldCat (עם VIAF): 316754579
כתובת ביסותון

ציור של ההר מאת פסקל קוסט (1840)
כתובת ביסותון (פרסית سنگ‌نبشته بیستون מפרסית עתיקה بغیستانه - "באגאסטאנה" או "משכן האל על האדמה"; ברוב שפות המערב "כתובת בהיסטון"). היא כתובת רב-לשונית העשויה מתבליט על צלע הר ביסותון הקדוש, כ-525 ק"מ מערבית לטהראן וכ-30 ק"מ צפונית-מערבית לעיר כרמאנשאה בפרובינציית כרמאנשאה שבמערב איראן. הכתובת הוכנה בהוראתו של המלך דריווש הראשון בשנת 521 לפנה"ס, והיא כתובה בכתב יתדות בבבלית, בעילמית ובפרסית עתיקה. ההר והכתובת צופים אל מישור נרחב ידיים דרומית-מזרחית להם, ולרגליהם שרידים ארכאולוגים מתקופות שונות החל בפרהיסטוריה ועד ימי הביניים.
היסטוריה

לפי ממצאים ארכאולוגיים, התקיימה נוכחות אנושית באתר זמן רב לפני האחמנים. במערות באזור ביסותון התגלו ממצאים מהתקופה הפלאוליתית התיכונה, לפני יותר מ-40,000 שנה. האתר נחשב לנקודה אסטרטגית משך אלפי שנים, ובמיוחד בתחילת האלף ה-1 לפנה"ס, כאשר התפתחו דרכי המסחר בין רמת איראן ומסופוטמיה ואשר חלפו לידו. נראה כי מצודה מדאית הוקמה בביסותון במאה ה-7 לפנה"ס. לאחר שדריווש הראשון קבע את הכתובת על מורדות ההר בשנת 521 לפנה"ס, המשיך המקום והיה מיושב עד ימי הביניים.
עם זאת, נראה כי מקורותיה של הכתובת נשתכחו לאחר נפילתה של הממלכה האחמנית בידיו של אלכסנדר מוקדון בשנת 330 לפנה"ס, ודיודורוס סיקולוס הזכיר אותה מאתיים שנה לאחר מכן ככתובת אגדית אותה ייחס למלכה האשורית האגדית סמירמיס. הכתובת נזכרה גם בכתביו של טקיטוס אשר תיאר את המבנים שניצבו בבסיסו של הסלע מתחת לכתובת, ואשר לא שרדו.
הנוסע הערבי איבן האווקל בן המאה ה-10 פירש את הכתובת כעוסקת במורה העונש את תלמידיו, והגאוגרף הסורי בן המאה ה-12 והמאה ה-13, יאקות אל-חמאווי, ייחס את התבליט לפרתים. אחרים סברו כי מדובר במונומנט שהותיר אחריו המלך הסאסאני כוסרו פרוויז וקשרו אגדות שונות לפשר הקמת האתר. החל במאה ה-16, ובמיוחד במשך המאה ה-18 והמאה ה-19 הגיעו נוסעים אירופים אל ביסותון וחזו בכתובת, אך לא הצליחו לטפס אליה ולצפות בה מקרוב.
לבסוף הגיע הנרי רולינסון (Sir Henry Rawlinson) אל המקום בשנת 1847, העתיק את הכתובת בעזרת נער כורדי אשר טיפס אליה, ופיענח אותה. מחקרו הוביל לפיענוחה המלא של הפרסית העתיקה.
הכתובת

הכתובת מקובעת אל צלע ההר בגובה של 100 מטר מעל הקרקע, ולא ניתן להגיע אליה ללא עזרת פיגומים מאחר שחלקים מצלע ההר סולקו לאחר כתיבתה במטרה להבליטה. גובהה 15 מטר ורוחבה כ-25 מטר.
תחילת נוסח הכתובת:
"אני דריווש, המלך הגדול, מלך המלכים, מלך פרס, מלך הארצות, בנו של היסטספס, נכדו של ארסמס, האכמני;
 כה אמר דריווש המלך: אבי הוא היסטספס, אביו של היסטספס הוא ארסמס, אביו של ארסמס הוא אריארמנס, אביו של אריארמנס הוא צ'ישפיש, אביו של צ'ישפיש הוא האחמניש;
 כה אמר דריווש המלך: לכן אנו מכונים האחמנים, מימים ימימה אנו באים, מימים ימימה משפחתנו משפחת מלכים היא;
 כה אמר דריווש המלך: שמונה מבני משפחתי היו מלכים, אני התשיעי, מימים ימימה אנו מלכים;
 כה אמר דריווש המלך: בחסדו של אהורה מאזדה אני מלך; אהורה מאזדה העניק לי את הממלכה".
הפריט הבולט ביותר בכתובת הוא תבליט המתאר את דריווש ואת אויביו, וזה מוקף בכתובות בשלוש הלשונות. בתמונה נראה דריווש בצד שמאל כשהוא לבוש בבגד פרסי מסורתי, חובש כתר ונועל את הנעליים המלכותיות. הוא מביט ימינה ובשמאלו הוא אוחז קשת כסמל לשררה. רגלו השמאלית של דריווש ניצבת על חזה של דמות אדם השכובה על גבה, והמייצגת לפי האגדה את ברדיה, בנו של כורש ויריבו של דריווש אותו הוציא להורג. ברדיה לבוש גם הוא בבגדים מסורתיים ומרים את ידו בתחינה. מימין נראית קבוצה של תשעה מורדים הצועדים לעברו של המלך. קומתם קטנה ביחס אליו, ידיהם קשורות מאחורי גבם וחבל ארוך כרוך על צווארם. מאחורי המלך, מצד שמאל, נראות שתי דמויות נוספות של משרתיו האוחזות בקשת ובכידון. ממדיהן קטנים משלו אך גדולים מאלה של המורדים. בחלקה העליון של התמונה נראה פראווהאר המעניק את ברכתו למלך.
מתחת לתמונה ומשני צדדיה חרוטות 1,119 שורות הכתובת ב-13 עמודות והמתארות את מלחמותיו של דריווש בשנים 520-521 לפנה"ס כנגד המושלים אשר ניסו לרשת את ממלכתו של כורש. הקרב המכריע אירע בביסותון ועל כן נבחר האתר למיקומה של הכתובת. הנוסח העתיק ביותר של הכתובת כתוב בעילמית מתחת לתמונה משמאל. לאחריו הוספה הכתובת הבבלית לשמאלה, ולבסוף הפרסית הערוכה בחמש עמודות מתחת לתמונה. הנוסח הפרסי חשוב במיוחד שכן זהו המופע הראשון של פרסית עתיקה בכתב יתדות, כפי שמציינת הכתובת עצמה:
"בחסדי אהורה מאזדה, זהו הכתב אשר עשיתי... והוא נכתב והוקרא בפני. לאחר מכן שלחתי את הכתב הזה לכל מקום ברחבי המדינות..."
כתב היתדות בביסותון הוא בחלקו אלפביתי ובחלקו כתב הברות, והמילים מופרדות זו מזו בסימן מיוחד, דבר שהקל מאוחר יותר על פיענוחו. כתב זה שימש מאוחר יותר בכתובות מלכותיות נוספות גם במקומות אחרים.
חקר הכתובת ותרגומה

האירופי הראשון אשר ידוע כי חזה בכתובת ביסותון היה דיפלומט אנגלי שנשלח לפרס בשירות הכתר האוסטרי ב-1598. הוא הסיק כי מדובר בתבליט המתאר את עלייתו של ישו השמימה וכי הכתובת המלווה אותו היא ביוונית. במשך מאתיים השנים הבאות הסיקו נוסעים אירופים שונים מסקנות שונות באשר לפשרה של הכתובת, ובין היתר ישו ו-12 השליחים או שלמנאסר הראשון ו-12 שבטי ישראל.
ב-1802 הצליח הגרמני גאורג גרוטפנד (Georg Friedrich Grotefend) לפענח 10 מ-37 הסימנים בכיתוב בפרסית, אולם רק ב-1835 החל רולינסון, קצין אנגלי ששירת בפרס, ללמוד את הכתובת בפרוטרוט. מאחר ששמה של העיר ביסותון תורגם לאנגלית כבהיסטון, נודע שמו של התבליט כ"כתובות בהיסטון" (Behistun Inscription) ושם זה נותר שמה ברוב שפות המערב. רולינסון הצליח להעתיק את הכיתוב הפרסי, אך לא הצליח להגיע אל הטקסט הבבלי והעילמי. יחד עם עשרת הסימנים שפענח גרוטפנד בתחילת המאה, החל רולינסון להשוות את שמות המלכים בתחילת הכתובת אל שמותיהם של מלכי פרס אשר אוזכרו על ידי הרודוטוס בשמם המקורי בתעתיק ליוונית. מקץ שלוש שנים, ב-1838 הציג רולינסון את ממצאיו. ב-1843 חזר רולינסון לביסותון ובאמצעות לוחות עץ הצליח להגיע אל הכתובת העילמית ולהעתיקה, בעוד שלהעתקת הטקסט הבבלי הוא נעזר בחבלים. שתי הכתובות פוענחו על ידי רולינסון ומספר חוקרים נוספים.
חקר הכתובת נמשך גם במאה ה-20 בידי חוקרים בריטים ב-1904 ואמריקאים ב-1948, אשר השלימו העתקת קטעים שאותם לא העתיק רולינסון, צילמו את הכתובות ונטלו דגימות גבס של הטקסט אשר איפשרו פיענוח מדויק יותר של הכתוב.
ראו גם

כתובת גנג'נאמה
לקריאה נוספת

חיים ברמט ומיכאל ויצמן, אבלה – תעלומה ארכאולוגית, הוצאת כתר, 1982, עמ' 80–107
הערות שוליים

↑  Biglari, F. (2001). Recent Finds of Palaeolithic Period from Bisotun, Central Western Zagros Mountains. Iranian journal of Archaeology and History, 28, 50-60.
↑  The Behistan Inscription
↑  מסמך הערכת הוועדה המייעצת באתר אונסק"ו
קטע מכתובת ביסותון
הדמיה של הכתובת מאת פרנץ שפיגל (1881)
החלק המצויר בכתובת
מגדל הווקי טוקי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 מיקום:  הסיטי של לונדון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בעלים:  לי קום קי 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – אפריל 2014
 תאריך פתיחה רשמי:  מאי 2014 
 אדריכל:  רפאל וינולי 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 מידות
 גובה:  160 מ' 
 קומות:  36 
 קואורדינטות:  51°30′41″N 0°05′01″W﻿ / ﻿51.511389°N 0.083611°W﻿ / 51.511389; -0.083611
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסמגדל הווקי טוקי(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסמגדל הווקי טוקי(למפת הסיטי של לונדון רגילה) מגדל הווקי טוקי(למפת הסיטי של לונדון מוגדלת) מגדל הווקי טוקי
 
מגדל הווקי טוקי (אנגלית: 20 Fenchurch Street) הוא גורד שחקים הניצב בלונדון ברחוב פנצ'רץ' 20. השם "ווקי טוקי" ניתן לו עקב עיצובו המזכיר במעט ווקי-טוקי.
היסטוריה

עד שנת 2008 הבניין התנשא לגובה 90 מטרים, אולם מחירי הנדל"ן הגבוהים בלונדון גרמו לבעלי הבניין, חברת לאנד סקיורטיס, לשכור את האדריכל מאורוגוואי רפאל וינולי כדי להגביה אותו עד לגובה של 160 מטר. עלות הבנייה הגיעה ל-200 מיליון ליש"ט. האדריכל בחר לעצב אותו בצורה קעורה, מה שגרם לקרני השמש לפגוע בו ולהפוך אותו למראה שהקרינה את קרני השמש והמסה חלקי פלסטיק בקרבת מקום. הסיפור עורר סערה בבריטניה וחברת לאנד סקיורטיס הואשמה במחדל. בשנת 2014 מצאה החברה פתרון לבעיה - הצללת גג המבנה.
על גג המבנה נפתח גן בוטני שזכה לכינוי "גן השמיים", והוא למעשה הגן הגבוה ביותר בלונדון.
מאט ג'נינג

| --- | --- |

 לידה:  22 ביוני 1988 (בן 36) מינסוטה, ארצות הברית
 עמדה:  גארד
 גובה:  1.96 מטר
 מספר:  23
 מכללה:  נורת'איסטרן
 דראפט:  לא נבחר, 2010
 קבוצות כשחקן
 2010–2011 2011   2011–2012   2013–2012   2013   2014   2014–2015   2015–2016   2016–2017 2017–2020 2020–2021 2021–:  מיין רד קלאוס   ריו גראנדה ואלי וייפרס   (Junior Libertas Pallacanestro)   מונטפסקי סיינה   ציבונה זאגרב   מונטפסקי סיינה   אנאדולו אפס   הפועל ירושלים   לוקומוטיב קובאן   סאסקי בסקוניה   באסקט מנרסה   קווסאקי בראב ת'ונדר (אנ')
 הישגים כשחקן
 אליפות איטליה: 2013 הגביע האיטלקי בכדורסל: 2013  הגביע הטורקי בכדורסל: 2015  אליפות ספרד: 2020
מאט ג'נינג (באנגלית: Matt Janning; נולד ב-22 ביוני 1988) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלעי.
ג'נינג שיחק כדורסל מכללות באוניברסיטת נורת'איסטרן הוא סיים את שנותיו במכללה עם 1,836 נקודות, שבאותו זמן היה שיא הנקודות לשחקן במכללה. הוא לא נבחר בדראפט 2010. ולאחר מכן שיחק בליגות הקיץ של בוסטון סלטיקס ושל פיניקס. באוגוסט הוא חתם על חוזה רב שנתי אצל פיניקס סאנס אולם בנובמבר החוזה שלא הותר, ללא ששיחק משחק אחד ב-NBA. בשנת 2010–2011 שיחק בקבוצות מליגת הפיתוח של ה-NBA. הוא עלה לגמר עם ריו גראנדה ואלי וייפרס אך הפסיד במשחק הגמר.
ב-2011 חתם בקבוצת Junior Libertas Pallacanestro ששיחקה בליגה האיטלקית הראשונה. את עונתו הראשונה בליגה האיטלקית סיים עם
ממצוע של 12.6 נקודות, 3.6 כדורים חוזרים ו־1.7 אסיסטים. באוגוסט 2012, חתם במונטפסקי סיינה איתה זכה באליפות וגביע בשנת 2013. באוגוסט 2013 חתם בציבונה זאגרב אולם בגלל בעיות כלכליות של הקבוצה הוא שוחרר בדצמבר אותה שנה. לאחר השחרור הוא חתם מחדש בסיינה שם סיים את העונה.
לקראת עונת 2014/15 הוא חתם על חוזה לשנתיים באנאדולו אפס הוא זכה עם הקבוצה בגביע ובתום העונה הראשונה של חוזהו, ניסה להגיע שוב ל-NBA אך לבסוף חתם בהפועל ירושלים באוקטובר 2015. בפברואר 2016 שוחרר מהפועל ירושלים וכעבור יומיים חתם על חוזה לשנה וחצי בלוקומוטיב קובאן.
בספטמבר 2017 חתם על חוזה לחודשיים עם סאסקי בסקוניה על מנת להחליף את ג'ורדן מקריי בליגה הספרדית וביורוליג. בנובמבר העריך את חוזהו עד לסוף השנה ולאחר מכן המשיך להאריך את חוזהו כל שנה. ביולי 2020, הודיע בסקוניה כי ג'נינג שוחרר מהקבוצה. בדצמבר 2020 הוא חתם בבאסקט מנרסה על לתום העונה וביוני 2021 חתם בקבוצת קווסאקי בראב ת'ונדר (Kawasaki Brave Thunders) מהליגה השנייה ביפן.
נבחרת לאומית

בספטמבר 2018, ג'נינג קיבל דרכון גאורגי ושיחק עם נבחרת גאורגיה בטורניר מוקדמות גביע העולם בכדורסל 2019. את משחקו הראשון שיחק עוד באותו החודש בניצחון נגד נבחרת ישראל 85–80. במשחק קלע 15 נקודות.
הערות שוליים

↑  כתבה על החתימה של ג'נינג באנאדולו אפס
↑  כתבה ב־euroleague.net על הארכת חוזהו של ג'נינג בבסקוניה
↑  ההודעה על שחרורו של ג'נינג מבסקוניה
↑  משחק ישראל-גאורגיה במוקדמות גביע העולם 2019 באתר פיב"א
מגדל החדשנות

| --- | --- |

חזית מזרחית (2013)
 מידע כללי
 סוג:  מבנה אדריכלי 
 כתובת:  האוניברסיטה הפוליטכנית של הונג קונג
 מיקום:  מחוז הונג הום, קאולון
 מדינה:  הונג קונג
 בעלים:  האוניברסיטה הפוליטכנית של הונג קונג 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2009–2013 (כ־4 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  2013 
 אדריכל:  זהא חדיד
 מידות
 גובה:  76 מטר
 קואורדינטות:  22°18′20″N 114°10′45″E﻿ / ﻿22.30556°N 114.17917°E﻿ / 22.30556; 114.17917
 אתר מגדל החדשנות
  (למפת הונג קונג מוגדלת) גואנגדונג ים סין הדרומימגדל החדשנות(למפת הונג קונג רגילה) גואנגדונג ים סין הדרומימגדל החדשנות
 
מגדל החדשנות (באנגלית: Jockey Club Innovation Tower) הוא בניין באוניברסיטה הפוליטכנית של הונג קונג הממוקם על דרך קתהאם (Chatham Road) במחוז הונג הום, קאולון. הוא תוכנן על ידי האדריכלית, זוכת פרס פריצקר, זהא חדיד, בסגנון הנאו-פוטוריזם והוא הבניין הראשון שתכננה בהונג קונג. הבנייה החלה בשנת 2009 והייתה אמורה להסתיים במקור בסוף שנת 2011 ברם, היא נדחתה עד אמצע שנת 2013.
הבניין ממוקם בקצה הצפון-מערבי של קמפוס האוניברסיטה, משתרע על פני שטח של 12,000 מטרים רבועים והוא משרת כ-1,800 אנשי סגל וסטודנטים.
הבניין הוא ביתו של בית הספר לעיצוב על שלל התמחויותיו כגון: עיצוב סביבתי, עיצוב תעשייתי, עיצוב מוצר, תקשורת חזותית, פרסום ועיצוב דיגיטלי.
האטריום בכניסה לבניין
תערוכה בקומת הקרקע
הערות שוליים

↑  PolyU appoints Ms Zaha Hadid as Architect of "Innovation Tower". Polytechnic University, Hong Kong. 12 December 2007.
↑  Jockey Club Innovation Tower at Hong Kong Polytechnic University: Topping-out. Zaha Hadid Architects. 4 October 2012.
מאזני משפט

| --- | --- |
 מו"ל:  המכללה האקדמית נתניה 
 מייסד:  סיני דויטש 
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ישראל 
 אתר רשמי
 
מאזני משפט הוא כתב עת משפטי, שיוצא לאור על ידי בית הספר למשפטים במכללה האקדמית נתניה.
כתב העת עוסק בנושאים משפטיים מגוונים ויוצא לאור פעם בשנה או שנתיים. בראש המערכת עומד עורך הנמנה עם סגל הפנים של בית הספר למשפטים. חברי המערכת הם סטודנטים במכללה. המאמרים המתפרסמים בכתב העת עוברים ביקורת עמיתים.
כתב העת "מאזני משפט" שם לו למטרה לשמש במה שתקשר בין עולם האקדמיה המשפטית, לבין עולם המעש – השופטים, ציבור עורכי הדין והרגולטורים.
כתב העת נוסד בשנת 2000 על ידי פרופ' סיני דויטש, דיקן בית הספר למשפטים ועל ידי פרופ' הדרה בר-מור, סגנית הדיקן.
כתב העת מאפשר לקוראיו גישה חופשית לגרסה מקוונת ובטקסט מלא של כל המאמרים היוצאים לאור, וניתן לקוראם באתר כתב העת ובמאגרי המידע המשפטיים.
עד כה ראו אור שישה עשר כרכים של כתב העת מאזני-משפט. בשלושת הכרכים הראשונים שימשה פרופ' הדרה בר-מור כעורכת; בכרך ד' כיהן נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, כיו"ר המערכת; פרופ' ישראל גילת ערך את הכרכים ד'-ה'; בכרכים ו'-ח' שימש ד"ר שוקי שגב כעורך; כרכים ט' עד יא נערכו על ידי ד"ר שרונה אהרוני-גולדנברג, ומאז, העורכת היא ד"ר מעיין פרל.
לנצ'יה רו

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Lancia 3 RO
 יצרן:  לנצ'יה
 שנות ייצור:  1952–1955
 הרכבה:  איטליה איטליה
 חברת אם:  לנצ'יה
 סיווג:  אוטובוס
 אורך:  7 מטר
 משקל:  8 טון
 
לנצ'יה רו (באנגלית: Lancia Ro bus) הוא אוטובוס מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית "לנצ'יה" אשר יוצר בין השנים 1952–1955.
"Lancia 3Ro" (אנ') הייתה גרסת משאיות שייצרה "לנצ'יה" בין השנים 1938-1950 והאוטובוס "לנצ'יה רו" הייתה אחת הגרסאות המאוחרות של הסדרה.
"לנצ'יה רו"

32 מושבים
1 דלת
הדגם יועד לנסיעות למרחקים ארוכים (נסיעות בינעירוניות)
ראו גם

לנצ'יה Omicron
לנצ'יה 140
לקריאה נוספת

לנצ'יה רו - תמונות (ראו תמונות אוטובוס)
"לנצ'יה רו" - תמונות
הערות שוליים

↑  אוטובוסים שייצרה יצרנית הרכב "לנצ'יה" (ראו לנצ'יה רו) myntransportblog.com/2014/05/10/buses-lancia-turino-italy
↑  רשימת כלי הרכב שייצרה לנצ'יה (ראו: אוטובוסים) autocarbase.com/2012/12/lancia
↑  "לנצ'יה רו"  revolvy
מגדל ההפלה של ברמן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מגדל, מגדל הפלה 
 מיקום:  Horn-Lehe 
 מדינה:  גרמניה 
 מפעיל:  אוניברסיטת ברמן 
 קואורדינטות:  53°06′36″N 8°51′29″E﻿ / ﻿53.11°N 8.85806°E﻿ / 53.11; 8.85806
 אתר רשמי
  (למפת ברמן מוגדלת) מגדל ההפלה של ברמן(למפת ברמן רגילה) מגדל ההפלה של ברמן
 
מגדל ההפלה של ברמן (בגרמנית: Fallturm Bremen תעתיק "פאלטורם ברמן") הוא מגדל הניצב במתחם אוניברסיטת ברמן בעיר ברמן שבגרמניה. הוא משמש לעריכת ניסויים מדעיים.
המגדל

המגדל משתייך למרכז לטכנולוגיית חלל יישומית ומיקרו-גרביטציה שבאוניברסיטה. הוא נבנה בין השנים 1988-‏1990. זהו מגדל הפלה (אנ') המשמש ליצירת מצב של חוסר משקל למשך שניות אחדות, ומשרת מגוון של ניסויים מדעיים בתחומי הפיזיקה השונים ובתחומים מדעיים נוספים.
המגדל, שגובהו הכולל 146 מטר, בנוי מבטון מזוין ובראשו כיפת זכוכית המכילה חדר תצפית ואירועים.
המגדל נבנה בעלות של כ-24 מיליון מארק בתמיכת משרדי המדע והחינוך של גרמניה, ממשלת מדינת ברמן ומספר חברות מסחריות.