stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב קורונל
רקע

במהלך ההתפשטות הקולוניאלית הגרמנית בסוף המאה ה-19, קיבלה גרמניה השפעה באזור שאנדונג שבמרכז אזור החוף המזרחי של סין. בחבל זה, בעיר הנמל צ'ינגדאו, הקימו הגרמנים בסיס ימי שהיה נמל הבית לשייטת המזרח הרחוק של הצי הקיסרי הגרמני. עם תחילת מלחמת העולם הראשונה הייתה בבסיס זה שייטת ובה שתי סיירות משוריינות, "שרנהורסט" ו"גנייזנאו", ושלוש סיירות קלות: "אמדן", "לייפציג" ו"נירנברג". האוניות היו מאוישות במיטב הקצינים והמלחים של הצי הגרמני, ומבחינות רבות הייתה לשייטת עליונות ימית באוקיינוס השקט.
בפני שפה עמדה התלבטות: האם לשמור את כוחו על ידי פעולה משותפת של כל אוניותיו יחד, או לשחרר אותן לפעולה כבודדות - בדרך זו יוכלו לפשוט על נתיבי הסחר בכל רחבי האוקיינוס השקט והמזרח הרחוק, ויהיו קשות יותר לגילוי. שפה החליט לשמור על כוחה של השייטת ולא לפזר את אוניותיו, ואולם מול דרישתו של מפקד ה"אמדן" שחרר אותו לפעולה כאונייה בודדת. "אמדן" הוכיחה את כוחה כאשר במשך החודשים הבאים (ספטמבר ואוקטובר) פשטה בכל רחבי האוקיינוס השקט והאוקיינוס ההודי, לכדה 23 כלי שיט והטביעה סיירת רוסית ומשחתת צרפתית. רק בתחילת נובמבר נלכדה על ידי סיירת קלה אוסטרלית והוטבעה.
שפה השאיר תחת פיקודו את שאר השייטת. הוא חשש מהתערבות של הצי הקיסרי היפני, שאכן אירעה בחודשים הראשונים של המלחמה. היפנים ניצלו את המלחמה באירופה ואת היותם בעלי בריתם של הבריטים, והשתלטו על הבסיסים הגרמניים במזרח הרחוק. שפה לא יכול היה אם כן לפעול בצפון האוקיינוס השקט, שם עלול היה לעמוד מול הצי היפני החזק. הוא פנה לצפון מזרח, כדי להטעות את רודפיו, ואז חזר דרומה במטרה לתקוף את טהיטי, אז מושבה צרפתית, משם התכוון להפליג לכיוון דרום אמריקה, כדי להפתיע את אויביו ולפשוט על נתיבי הסחר שם. במהלך הפגזת פפאטה, בטהיטי לא הייתה תחנת שידור, כך שהמושבה לא הייתה יכולה לקרוא לעזרה. אולם אוניית סוחר צרפתית שעברה באזור, עליה היה משדר, הודיעה אודות התקיפה. הבריטים החלו לחשוש ששפה מתכוון להגיע לדרום אמריקה; אחד מאותם שחששו מכוונה זו היה אדמירל סר כריסטופר קראדוק, שפיקד על השייטת הבריטית בדרום האוקיינוס האטלנטי.
לרשותו של קראדוק עמדו ארבע אוניות: שתי הסיירות המשוריינות אה"מ "גוד הופ" (Good Hope) ואה"מ "מונמאות'" (Monmouth), הסיירת הקלה אה"מ "גלאזגו", ואוניית הסוחר החמושה אה"מ "אוטרנטו". שתי הסיירות המשוריינות היו מיושנות, וצוותיהם היו טירונים ולא מאומנים; ככלל, היה כוחו של קראדוק נחות מזה של שפה. למרות נחיתותו, הוביל קראדוק את השייטת דרך מצר מגלן מערבה, כדי ליירט את שפה. האדמירליות הבריטית לא הייתה בטוחה עדיין בכוונותיו של שפה, ולכן התעכבו תגבורות אפשריות לקראדוק. התגבורת היחידה שנשלחה הייתה אוניית המערכה המיושנת "אה"מ "קאנופוס", אוניית פרה-דרדנוט משנת 1896, שהייתה כה איטית עד שלא הייתה יכולה ללוות את אוניותיו של קראדוק. יתרונה היחיד היה בתותחיה גדולי הקוטר, שהיו יכולים לפגוע ממרחק רב באוניות הגרמניות, אם תצליח להגיע לקרב בזמן. האדמירל הבריטי הורה לה להתקדם בעקבותיו, יחד עם אוניות הפחם שנועדו לתדלק את האוניות הבריטיות.
היערכות לקראת הקרב

קראדוק הורה לסיירת הקלה אה"מ "גלאזגו" להפליג לפני השייטת, כדי לאסוף מידע. "גלאזגו" הייתה האונייה המודרנית ביותר בשייטת הבריטית, והיחידה שהייתה יכולה להתמודד מול האוניות הגרמניות הקלות יותר, אם כי לא מול "שרנהורסט" ו"גנייזנאו". ב-18 באוקטובר קיבל שפה, שהיה בנמל ולפראיסו, מידע מודיעיני לגבי כוונותיו של קראדוק. הוא נערך להפליג דרומה לקראת השייטת הבריטית.
האונייה הבריטית הגיעה לנמל קורונל שבצ'ילה ב-29 באוקטובר, ובהיותה בנמל הצליחה לקלוט תשדורות שעברו בין "לייפציג" לאחת מאוניות התדלוק שלה. האונייה הבריטית הזעיקה את שאר השייטת, וקראדוק פקד על היערכות לקראת הקרב, בתקווה ש"לייפציג" נמצאת לבדה, וכך יוכל לגבור עליה.. ואולם, יום לפני כן שלח וינסטון צ'רצ'יל, הלורד הראשון של הימיה, שדר לקראדוק ובו הורה לו שלא להיכנס לקרב מול הגרמנים, ולהמתין להגעת תגבורות של הצי היפני. לא ברור אם קיבל קראדוק את השדר, אך כאמור הוא הורה לאוניותיו להיערך לקראת ההיתקלות. אונייה גרמנית שעגנה בנמל הודיעה לשפה על נוכחותה של "גלאזגו" בנמל, והוא הפליג דרומה כדי ללכוד אותה. שני האדמירלים לא ידעו שהם מתקרבים אל הכוח העיקרי של האויב; הם ידעו על נוכחותה של אונייה אחת בלבד.
הקרב

בבוקר 1 בנובמבר עזבה אה"מ "גלאזגו" את קורונל והפליגה מערבה, כדי לפגוש את הכוח העיקרי של קראדוק. בשעה 13:50 התפרשו האוניות הבריטיות בשורה חזיתית לאורך כ-15 מייל, והחלו לנוע צפונה כדי להפתיע את "לייפציג". הים היה סוער מאוד. כמה שעות לאחר מכן, בשעה 16:17, זיהו האוניות הגרמניות את העשן שעלה מארובות האוניות הבריטיות. שפה הורה ל"שרנהורסט" ו"גנייזנאו" לנוע במהירות קדימה, והסיירות הקלות - שלא היו יכולות להפליג באותה מהירות - נעו בעקבותיהן. מספר דקות מאוחר יותר זיהו האוניות הבריטיות את השייטת הגרמנית.
בשלב זה של הקרב יכול היה קראדוק עדיין לנוע דרומה, לכיוון אה"מ "קאנופוס" שהייתה כ-300 ק"מ מדרום להם. סביר להניח שבחושך היורד לא היה שפה יכול לרדוף אחרי האוניות הבריטיות, ולו היו אלה יכולות לחבור אל "קאנופוס" היו יחסי הכוחות משתנים. ואולם, קראדוק בחר להילחם. השייטת הבריטית פנתה אמנם דרומה, אך לא במטרה לברוח. האוניות הגרמניות היו קרובות יותר אל החוף, והאוניות הבריטיות ממערב להן; מטרתו של האדמירל הבריטי הייתה להיות במצב שבו התותחנים הגרמניים יהיו מול השמש השוקעת במערב ויסתנוורו ממנה.
ואולם, התרגיל הבריטי לא הצליח. שפה התרחק מהכוח הבריטי עד שהשמש ירדה והיתרון הבריטי הפך לחיסרון: השמש כבר לא סינוורה את הגרמנים, אך היה די אור כדי שצלליותיהן של האוניות הבריטיות יהיו ברורות מאוד מול השקיעה. בשעה 18:50 הורה שפה לאוניותיו לפתוח באש מטווח כ-11 ק"מ. "מונמאות'" ו"גוד הופ" נפגעו ראשונות; "אוטרנטו", שהייתה החלשה מכולן, החלה לנתק מגע מערבה. לגרמנים היו 16 תותחים בקוטר 8 אינץ' (203 מ"מ), ומולם היו לבריטים רק שני תותחים בקוטר 9 אינץ' (228 מ"מ) וכל השאר בקוטר 6 אינץ' בלבד (152 מ"מ). חלק גדול מהתותחים הבריטיים לא היו יכולים לירות, כיוון שהיו מותקנים בדפנות האוניות (ולא בצריחים על הסיפון) ובשל הגלים הגבוהים לא ניתן היה לירות מהם.
קראדוק ניסה עדיין לסגור את הטווח למרחק של 5,400 מ' כדי שתותחיו קטני הקוטר יוכלו לפגוע באוניות הגרמניות, אך ככל שהתקצר הטווח הפכה האש הגרמנית מדויקת יותר. "גוד הופ" ו"מונמאות'" נפגעו כבר בתחילת הקרב, וככל שירד הערב הפכו אותן הלהבות שעלו מהן למטרות מדויקות עבור הגרמנים. בשעה 7:50 טבעה "גוד הופ". "שרנהורסט" ו"גנייזנאו" ירו על "גוד הופ" ו"מונמאות'", בעוד הסיירות הגרמניות הקלות העסיקו את "גלאזגו"; מכיוון שתותחיהן היו בעלי קוטר 6 אינץ', לא הצליחו לפגוע בה. עם רדת החשיכה החליט מפקד ה"גלאזגו" שלא ירוויח דבר מהמשך הקרב, וניתק מגע דרומה. הגרמנים החלו בחיפוש אחר "מונמאות'", וגילו את האונייה הפגועה בשעה 22:15; משסירבה להיכנע, הוטבעה. 1,654 קצינים ומלחים בריטים נספו, ובראשם האדמירל קראדוק עצמו. לא היו ניצולים. לגרמנים, שאוניותיהם כמעט ולא נפגעו, היו שלושה פצועים בלבד.
לאחר הקרב

אה"מ " גלאזגו" הצליחה להיפגש עם אה"מ "קנופוס" במשך הלילה, להודיע לה על תוצאות הקרב ולהזהיר אותה מפני הכוח הגרמני. שתי האוניות הבריטיות התרחקו דרומה, וחזרו לבסיסן באיי פוקלנד. אה"מ "אוטרנטו", שנמלטה למערב, השלימה מעקף גדול וחזרה גם היא לאיי פוקלנד. שפה הורה לשתיים מאוניותיו - "לייפציג" ו"דרזדן" להמשיך במרדף אחרי האוניות הנותרות. שאר האוניות הגרמניות חזרו לוולפראיסו לתדלוק, שם התקבלו בהתלהבות על ידי האוכלוסייה הגרמנית במקום. למרות הניצחון המוחץ היה שפה פסימי מאוד; כאשר קיבל זר פרחים, אמר: "אלו יתאימו יפה למצבה שלי". שפה אמר לידיד ותיק שכעת אינו יכול להגיע לגרמניה, ואין לו כל נמל בטוח לעגון בו; הוא יצטרך להמשיך בהתקפותיו עד שתאזל התחמושת או עד שיושמד בידי כוח עדיף.
דעת הקהל הבריטית הזדעזעה מן התבוסה, הראשונה בקרב ימי מזה למעלה ממאה שנים. לורד הים הראשון החדש, ג'קי פישר, יחד עם צ'רצ'יל, החליטו על תגובה מהירה ומוחצת. הם שלחו שתי סיירות מערכה מן הצי העיקרי (Grand Fleet) לדרום האוקיינוס האטלנטי; חמישה שבועות לאחר קרב קורונל, ב-7 בדצמבר, הטביעה השייטת הבריטית כמעט את כל אוניותיו של שפה בקרב איי פוקלנד.
כמה מן האוניות שהשתתפו בקרב

"שרנהורסט"
אה"מ "גוד הופ"
אה"מ "קאנופוס"
"דרזדן"
הערות שוליים

↑  מפה זו לקוחה מוויקישיתוף, ואינה מדויקת. כדאי להשוות למפה כאן (אתר חסום לצפייה), הנראית לי מדויקת יותר מבחינת מיקום האוניות השונות.
↑  על האוניות וצוותן ראו כאן. אין לבלבל בין "שרנהורסט" ו"גנייזנאו" שהשתתפו בקרב זה לבין סיירות המערכה הגרמניות בעלות אותו שם, שלחמו במלחמת העולם השנייה. ראו: שרנהורסט (סיירת), גנייזנאו (סיירת).
↑  Strachan, Hew: The First World War, 2003. pp. 75 - 76.
↑  Keegan, John: The First World war, p. 213.
↑  וינסטון צ'רצ'יל, שהיה אז הלורד הראשון של הימיה, טוען שההוראות לקראדוק היו לרכז את כוחו באיי פוקלנד ולא לאפשר מצב בו יהיו הסיירות ללא חיפוי תותחיה של "קאנופוס". ראו: The world Crisis, 1911 - 1918. Churchill, Winston s. London 1930, pp. 237 - 238.
↑  strachan, שם.
↑  על פי הערך בוויקיפדיה האנגלית Strachan סבור אחרת, ראו שם.
↑  ישנם חילוקי דעות בין המקורות השונים לגבי לוח הזמנים של הקרב. ראו במקורות המפורטים ברשימת "קישורים מומלצים".
↑
↑  על פי הערך בוויקיפדיה האנגלית.
↑  Strachan, p. 78.
↑  פישר חזר לתפקיד זה (לאחר שמילא אותו בשנים 1904–1910) מכיוון שלורד הים הראשון המכהן, הנסיך לואי מבטנברג, אולץ להתפטר בשל חשש מקשריו עם משפחת המלוכה הגרמנית (הוא היה בן למשפחת המלוכה הגרמנית). צ'רצ'יל הודה מאוחר יותר שאילו לא היה עסוק כל כך בסערה שהובילה לפיטורין, ייתכן שהיה יכול למנוע את הקרב. ראו עוד בערך באנגלית. ראו גם בזכרונותיו של צ'רצ'יל שהוזכרו לעיל, עמ' 242.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565204305171  LCCN: sh85032884 
אדמירל משנה כריסטופר קראדוק
קומדיה אלוהית

ערך זה עוסק בסרט משנת 2015. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ז'אקו ואן דורמל
 הופק בידי:  ז'אקו ואן דורמל פרנק ואן פאסל
 תסריט:  ז'אקו ואן דורמל תומאס גונציג
 עריכה:  הרווה דה לוז
 שחקנים ראשיים:  בנואה פולוורדה קתרין דנב פרנסואה דמיין יולנד מורו פילי גרואין
 מוזיקה:  אן פירלה
 צילום:  כריסטוף ביוקארנה
 מדינה:  בלגיה בלגיה צרפת צרפת לוקסמבורג לוקסמבורג
 חברת הפקה:  Terra Incognita Films
 חברה מפיצה:  Le Pacte
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 במאי 2015 (קאן) 1 בספטמבר 2015 (בלגיה)
 משך הקרנה:  113 דקות
 שפת הסרט:  צרפתית
 סוגה:  סרט קומדיה סרט פנטזיה קומדיה שחורה דרמה קומית
 תקציב:  8.7 מיליון אירו
 הכנסות:  14.5 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   brandnewtestament
 פרסים:  מועמד לפרס גלובוס הזהב
 דף הסרט ב־IMDb
 
קומדיה אלוהית (בצרפתית: Le Tout Nouveau Testament; באנגלית: The Brand New Testament - "ברית חדשה לגמרי") הוא סרט קומדיה שחורה משנת 2015 אשר נכתב, הופק ובוים על ידי ז'אקו ואן דורמל. זוהי קופרודוקציה בין בלגיה, צרפת ולוקסמבורג. הסרט הוקרן במסגרת "Directors' Fortnight" של פסטיבל הקולנוע בקאן ה-68 שהתקיים במאי 2015.‏ הסרט נבחר לייצג את בלגיה בתור הסרט הזר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-88,‏ ואף נכלל ברשימת 9 המועמדים בדצמבר 2015, אבל בסופו של דבר הסרט לא היה בין 5 המועמדים הסופיים. הסרט קיבל עשר מועמדויות בטקס פרסי האקדמיה הבלגית, מתוכם זכה ב-4 פרסים, לרבות הסרט הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר (ואן דורמל).
תקציר העלילה

אלוהים (בנואה פולוורדה) גר בדירה בבריסל, שאותה הוא חולק עם אשתו העֲנָוָה (יולנד מורו) ובתו בת העשר איאה (פילי גרואין), בהן הוא מתעלל הן רגשית והן פיזית. אלוהים הוא סדיסט ממורמר, שיצר את המין האנושי במיוחד כדי שיהיה לו מה לענות. הוא מתפעל את המציאות באמצעות מחשב אישי הנמצא במשרד סודי, ואוסר בקפדנות על משפחתו להיכנס לשם. יום אחד, איאה מתגנבת אל המשרד, ומגלה איך הוא מתעלל בבני אדם. הדבר מרגיז את אלוהים, שמצליף בה עם החגורה שלו. איאה מחליטה למרוד באביה; היא גונבת ממנו את המפתח למשרדו, פורצת אל מאגר נתונים בו רשומים כל תאריכי הפטירה העתידיים של כל בני-האדם, ומדליפה אותו לעולם. כל בני-האדם מקבלים הודעת טקסט למכשיר הפלאפון שלהם, המודיעה להם כמה זמן בדיוק נותר להם לחיות. איאה נועלת את המחשב של אלוהים ונמלטת מהדירה דרך מגלשה שבמכונת כביסה. איאה מחליטה ללכת בעקבותיו של אחיה ישו - היא משוטטת ברחובות בריסל, תוך שהיא כותבת את "הברית החדשה הדנדשה" ("The Brand New Testament"), על מנת לרומם רוחנית את המין האנושי, ומגייסת לעזרתה שישה שליחים.
אלוהים יוצא למרדף אחרי איאה, אך נעצר על ידי השלטונות, נחשב למהגר בלתי-חוקי ומגורש אל אוזבקיסטן. איאה ושליחיה מגיעים אל חוף הים, שם מאות אנשים התאספו כדי לבלות את השעות האחרונות של חייהם. המטוס עליו נמצא אלוהים נופל מן השמים, ומאיים על חייהם של כל מי שעל החוף. עם זאת, באותו רגע ממש אשתו של אלוהים מאתחלת את המחשב שלו, ובכך דוחה את מועדי המוות שנגזרו על כולם על ידי אלוהים. המטוס חוזר לגובה תקין ולכולם יש חיים חדשים. ספר "הברית החדשה הדנדשה" יוצא לאור והופך לרב-מכר. אלוהים, אשר גורש לאוזבקיסטן, עובד במפעל לייצור מכונות כביסה, ומחפש לשווא את דרכו בחזרה אל דירתו.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| בנואה פולוורדה | אלוהים |  |
| קתרין דנב | מרטין |  |
| פרנסואה דמיין | פרנסואה |  |
| יולנד מורו |  | אשת אלוהים |
| פילי גרואין | איאה | בתם של אלוהים ואשתו |
תגובות

הסרט זכה לשבחים מצד מבקרי הקולנוע; אתר האינטרנט Metacritic העניק לסרט ציון ממוצע של 80, מבוסס על 5 ביקורות.
מועמדויות וזכיות בפרסים

| פרס / פסטיבל קולנוע | קטגוריה | מקבל(י) הפרס | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| Belgian Film Critics Association | הסרט הטוב ביותר | קומדיה אלוהית | זכייה |
| Biografilm Festival | פרס Europa Audience | קומדיה אלוהית | זכייה |
| Biografilm Festival | הסרט הטוב ביותר | קומדיה אלוהית | זכייה |
| פסטיבל הקולנוע בקאן | פרס Art Cinema | קומדיה אלוהית | מועמדות |
| פסטיבל הקולנוע בקאן | פרס Europa Cinemas Label | קומדיה אלוהית | מועמדות |
| פסטיבל הקולנוע בקאן | פרס SACD | קומדיה אלוהית | מועמדות |
| פרס סזאר | הסרט הזר הטוב ביותר | קומדיה אלוהית | בהמתנה |
| פרס האקדמיה האירופית לקולנוע | סרט הקומדיה האירופאי הטוב ביותר | קומדיה אלוהית | מועמדות |
| פרס האקדמיה האירופית לקולנוע | העיצוב האמנותי הטוב ביותר | סילבי אוליב | זכייה |
| European Film Festival Palić | הסרט הטוב ביותר | קומדיה אלוהית | מועמדות |
| Fantastic Fest | סרט הקומדיה הטוב ביותר | קומדיה אלוהית | זכייה |
| Filmfest Hamburg | פרס Art Cinema | קומדיה אלוהית | מועמדות |
| פרס גלובוס הזהב | פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר | קומדיה אלוהית | מועמדות |
| פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה | פרס Fedeora | קומדיה אלוהית | זכייה |
| פרס לומייר | סרט דובר צרפתית הטוב ביותר | קומדיה אלוהית | מועמדות |
| Luxembourg Film Awards | סרט קופרודוקציה הטוב ביותר | קומדיה אלוהית | בהמתנה |
| Luxembourg Film Awards | ההישג הטכני הטוב ביותר | מרקו לורנזיני | בהמתנה |
| Magritte Awards | הסרט הטוב ביותר | קומדיה אלוהית | זכייה |
| Magritte Awards | הבמאי הטוב ביותר | ז'אקו ואן דורמל | זכייה |
| Magritte Awards | התסריט הטוב ביותר | תומאס גונציג וז'אקו ואן דורמל | זכייה |
| Magritte Awards | שחקנית המשנה הטובה ביותר | יולנד מורו | מועמדות |
| Magritte Awards | שחקן המשנה הטוב ביותר | דייוויד מורגיה | מועמדות |
| Magritte Awards | השחקנית המבטיחה ביותר | פילי גרואין | מועמדות |
| Magritte Awards | השחקן המבטיח ביותר | רומיין גלין | מועמדות |
| Magritte Awards | הצילום הטוב ביותר | כריסטוף ביוקארנה | מועמדות |
| Magritte Awards | הסאונד הטוב ביותר | פרנסואה דומון, מישל שילינגס, דומיניק ווניאר | מועמדות |
| Magritte Awards | המוזיקה המקורית הטובה ביותר | אן פירלה | זכייה |
| Méliès d'Or | סרט הפנטזיה האירופאי הטוב ביותר | קומדיה אלוהית | מועמדות |
| Norwegian International Film Festival | פרס חביב הקהל | קומדיה אלוהית | זכייה |
| Norwegian International Film Festival | פרס מיוחד מטעם חבר המושבעים | קומדיה אלוהית | זכייה |
| פרס סטלייט | הסרט הזר הטוב ביותר | קומדיה אלוהית | בהמתנה |
| Palm Springs International Film Festival | סרט עלילתי באורך מלא הטוב ביותר | קומדיה אלוהית | תיקו |
| Sitges Film Festival | הסרט הטוב ביותר | קומדיה אלוהית | מועמדות |
| Sitges Film Festival | השחקנית הטובה ביותר | פילי גרואין | זכייה |
| Sitges Film Festival | סרט הפנטזיה האירופאי הטוב ביותר | קומדיה אלוהית | זכייה |
קרחון רודולף (ארץ ויקטוריה)

ערך זה עוסק בקרחון בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  72°23′00″S 167°53′00″E﻿ / ﻿72.38333°S 167.88333°E﻿ / -72.38333; 167.88333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון רודולף(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון רודולף
 
קרחון רודולף (באנגלית: Rudolph Glacier) הוא קרחון יובלי גדול בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון בין רכס האקרמן ורכס מקלרוי; הקרחון נשפך אל קרחון טרפלגר.
שיא גובהו של הקרחון - בגובה של 1,847 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1962.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שמו של עימנואל ד. רודולף (Emanuel D. Rudolph), בוטנאי אמריקאי, שהיה מנהל פרויקט לחקר חזזיות, בתחנת האלט, מטעם התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, בשלוש עונות מחקר (קיצים אנטארקטיים) בין השנים 1961–1964; כמו כן רודולף עמד בראש המכון לחקר הקטבים של אוניברסיטת מדינת אוהיו (Ohio State University's Institute of Polar Studies) בין השנים 1969–1973, וראש מחלקת הבוטניקה של האוניברסיטה בין השנים 1978–1987.
רוברט בראון (קצין)

| --- | --- |

רוברט בראון, 2016
 לידה:  14 באפריל 1959 (בן 65) ארצות הברית
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית  האוניברסיטה לביטחון לאומי בארה"ב (NDU)  אוניברסיטת וירג'יניה  Grosse Pointe North High School 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1981–2019 (כ־38 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד המרכז למצוינות בתמרון בפיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית  מפקד קורפוס I  מפקד מרכז האימונים המשולב וסגן מפקד פיקוד האימונים וההדרכה  מפקד כוחות הצבא בפיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין (3)   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה  לגיון ההצטיינות  כוכב הארד (2)
 
רוברט ברוקס בראון (באנגלית: Robert Brooks Brown; נולד ב-14 באפריל 1959) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל. שירת כמפקד כוחות צבא ארצות הברית בפיקוד האוקיינוס השקט.
ביוגרפיה

בראון גדל בגרוס פוינט וודס שבמישיגן והצטיין בנעוריו בענפי ספורט שונים. למד באקדמיה הצבאית של ארצות הברית בה היה חבר בנבחרת הכדורסל של המוסד, ב-1981 סיים תואר ראשון והתגייס לצבא ארצות הברית.
שירת כמפקד מחלקת חי"ר ממוכן וסגן מפקד פלוגה בבסיס פורט קרסון בקולורדו. פיקד על פלוגה בגדוד הרביעי של רגימנט החי"ר העשירי בדיוויזיית החי"ר הרביעית. לאחר קורס קציני שריון מתקדם ולימודי תואר שני מילא תפקידי הדרכה. ב-1992 הוצב בהוואי שימש קצין תכנון וסגן קצין מבצעים במפקדת כוחות הצבא של פיקוד האוקיינוס השקט. שימש סגן מפקד הגדוד הראשון בחטיבה 21 של דיוויזיית הרגלים ה-25 ובמסגרת זו השתתף בכוח ההתערבות הצבאית בהאיטי (אנ') לאחר ההפיכה הצבאית במדינה. שירת בענף חי"ר בפיקוד כוח האדם של הצבא, כעוזר לסגן ראש מטה צבא ארצות הברית ובמחלקת התכנון במטה הצבא.
בשנים 1998–2000  פיקד על גדוד חי"ר ממוכן - הגדוד השני בחטיבת הפרשים החמישית של דיוויזיית הפרשים הראשונה, ונשלח עמו לבוסניה כחלק מכוח הייצוב הרב-לאומי.
ב-2002 מונה למפקד חטיבה 1 דיוויזיית הרגלים ה-25 ובשנים 2004–2005 פיקד עליה במלחמת עיראק. בתפקידו הבא שירת כעוזר למפקד כוחות הצבא בפיקוד האוקיינוס השקט.
ב-2008 הוצב פעם נוספת בעיראק הפעם כסגן מפקד דיוויזיית הרגלים ה-25. ב-2010 מונה לראש מטה מפקד כוחות הצבא בפיקוד אירופה ונאט"ו. בתפקידו הבא שירת כמפקד המרכז למצוינות בתמרון בפורט בנינג המשתייך לפיקוד האימונים וההדרכה. ביולי 2012 מונה למפקד קורפוס I ולמפקד בסיס הכוחות המשולבים לואיס-מקורד במדינת וושינגטון. בפברואר 2014 מונה למפקד מרכז האימונים המשולב וסגן מפקד פיקוד האימונים וההדרכה.
באפריל 2016 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד כוחות צבא ארצות הברית בפיקוד האוקיינוס השקט. הוא שירת בתפקיד עד פרישתו בנובמבר 2019.
בראון בעל תואר שני בטכנולוגיית הוראה מאוניברסיטת וירג'יניה, תואר שני לימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה צבאית מהמכללה הלאומית למלחמה. נשוי לפטי ואב לשלוש בנות.
רוברט בריגר

| --- | --- |

רוברט בריגר
 לידה:  21 בנובמבר 1956 (בן 67) אוסטריה וינה, אוסטריה
 מדינה:  אוסטריה 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית הטרזיאנית 
 השתייכות:   צבא אוסטריה
 תקופת הפעילות:  1975–2022 (כ־47 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 ראש המטה הכללי יושב ראש הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי
 עיטורים
 אות כבוד להוקרה על שירות הרפובליקה האוסטרית (2009) 
 
רוברט בריגר (בגרמנית: Robert Brieger;‏ נולד ב-21 בנובמבר 1956) הוא גנרל אוסטרי בדימוס, אשר שימש כראש המטה הכללי של צבא אוסטריה בין השנים 2018-2020, וכיום משמש כיושב ראש הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי.
ביוגרפיה

בריגר נולד בווינה ב-21 בנובמבר 1956. הוא התגייס לצבא אוסטריה ב-1975. בין השנים 1976–1979 למד בבית הספר לשריון באקדמיה הצבאית בווינר נוישטאדט ולאחר מכן שימש כמפקד כיתה במאוטרן על הדנובה. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה בזוולפקסינג. בין השנים 1985–1988 עבר קורס של המטה הכללי ולאחריו הועסק בתפקידי מטה שונים. הוא שרת תקופה ביחידות צבא של הבונדסוור הגרמני ואז במכללת ההגנה של נאט"ו ברומא. בין השנים 2001–2002 שימש כמפקד המחלקה האוסטרית בקוסובו, ובין 2011–2012 פיקד על כוחות EUFOR בבוסניה והרצגובינה. הוא השתתף גם בתכנון המשלחת האוסטרית לצ'אד.
ב-2016 מונה לראש אגף הלוגיסטיקה במשרד הביטחון, ושנה לאחר מכן מונה לראש מטה שר הביטחון. ב-27 ביולי 2018 הושבע כראש המטה הכללי במקומו של אוטמר קומנדה. ב-19 במאי 2021, התפרסם כי לאחר שבריגר יסיים את הקדנציה שלו כרמטכ"ל, הוא ימונה ליושב ראש הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי. ב-20 באוקטובר 2022 בריגר פרש מהצבא, והוחלף בתפקיד הרמטכ"ל בידי רודולף סטריידינגר. מיד לאחר מכן הוא נכנס לתפקיד יו"ר הוועדה הצבאית של האיחוד האירופי.
בריגר ידוע בעמדותיו השמרניות, ואף על פי שהוא לא מקורב לאף מפלגה, הרי שהוא נחשב למועמד המועדף של סבסטיאן קורץ ומפלגת העם האוסטרית, לתפקיד הרמטכ"ל. עם מינויו, הגדיר בריגר את משבר ההגירה באירופה כמשבר הביטחוני החמור ביותר של אוסטריה.
קרחון רוגוש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  64°55′00″S 61°19′00″W﻿ / ﻿64.9167°S 61.3167°W﻿ / -64.9167; -61.3167
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון רוגוש(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון רוגוש(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון רוגוש(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון רוגוש
 
קרחון רוגוש (באנגלית: Rogosh Glacier; בבולגרית: ледник Рогош) הוא קרחון בחוף אוסקר השני, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם ממזרח לקרחון ברניצה, דרומית לקרחון דריגאלסקי, ומדרום מערב לקרחון זלוקוצנה וקרחון ריסימינה.
אורכו של הקרחון 29 קילומטרים ורוחבו 5 קילומטרים.
הקרחון מנקז את רכס קיוסטנדיל לכיוון דרום מערב, בין רמת לובש ורמת איוואנילי, ופונה לכיוון צפון מזרח לעבר פסגת סקילי; ברכס היוצר את כף פיירווד'ר הקרחון מתפצל לשני עברי הרכס, וזורם לתוך מפרץ ארטאנס שמדרום לרכס, ולים ודל, ממערב לנונאטאק פדרסן ממזרח לרכס.
היסטוריה > גילוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי סקר בריטי בשנת 1974.
היסטוריה > מקור השם

הקרחון נקרא על שמו של הכפר רוגוש שבדרום בולגריה.
קואופרטיב נשים וטעמים

קואופרטיב נשים וטעמים הוא פרויקט ייחודי של נשים מאופקים המבשלות אוכל מזרחי. הפרויקט הוקם בשנת 2005 כיוזמה משותפת של עיריית אופקים עם שותפות 2000 של הסוכנות היהודית, בהנחייתה של סמדר קפלינסקי מיוזמות ומקימות הפרויקט. תחילתו בקבוצת נשים מבשלות, והמשכו בקואופרטיב מצליח המוביל נשים לייזום עסקי בקנה מידה קטן, ללא סיכונים פיננסיים, כיחידות וכקבוצה. הפעילות בפרויקט זה חושפת נשים שגדלו וצמחו בתוך מסורות בישול אתניות מובהקות וניכסו לעצמן את אומנות הבישול והתרבות המשתקפת בה כמקור כוח וצמיחה. קואופרטיב "נשים וטעמים" צמח ופרש כנפיים בארץ ובעולם, במסגרות שונות.
ראשית הדרך – סדנת יזמות עסקית לנשים

בשנת 2004 נפתחה סדנה ליזמות עסקית לנשים במתנ"ס אופקים, כחלק מפרויקט משותף לסוכנות היהודית ולעיריית אופקים. הסדנה הוקמה ביוזמתה ובהנחייתה של סמדר קפלינסקי, תושבת רחובות, שעסקה במשך שנים רבות בתחום החינוך והסבה את פעילותה לתחום הנחיית מודלים להעצמה ופיתוח עסקי לנשים. סמדר שכנעה את אנשי הסוכנות היהודית לשתף פעולה, בהדגישה את חשיבות קידום יזמות נשים כחלק מהפיתוח הכלכלי האזורי, כשהרעיון היה למנף את הנשים כקבוצה. באמצעות אנשי הסוכנות היהודית ושותפות 2000 יצרה סמדר קשרים עם נציגי הקהילה היהודית בניו ג'רזי שאימצה אותם, ויחד עם המנהיגות היישובית באופקים החלה לגלגל את הרעיון. הם פרסמו מודעות שקוראות לנשים להצטרף למיזם, וכך התגבש גרעין ראשוני של 30 נשים שהביאו איתן משא של אוכל ומנהגי חג ייחודיים, סיפורי עדות וסיפורים משפחתיים. הפעילות אופיינה ביצירת דינמיקה קבוצתית, שהובילה את הנשים כפרטים וכקבוצה להגיע להכרה והבנה את האוצרות הגלומים בהתנהלות היום יומית שלהן, במנהגים ובמסורות שנשמרים עדיין במשפחותיהן, ובמורשת של ארצות המוצא מהן הגיעו. לנשות האזור היו שלל רעיונות למיזמים, החל במפעל לנעלי נשים וכלה בפיתוח ענף הצימרים, אך לבסוף הן נותרו עם הבישול. היוזמה יצאה לדרך עם הקמת דוכנים במתנ"ס של אופקים, ונמשכה בהכנת מאכלים עדתיים ביתיים ומקוריים לאירועים העירוניים.