stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקלע
היסטוריה

המקלעים האוטומטיים היישומיים הראשונים הופיעו במחצית השנייה של המאה ה-19, אף על פי שניסיונות לבנות רובים עם קצב אש גבוה יותר נעשו עוד קודם לכן. בשנת 1718 הומצא הדגם הפועל הראשון של המקלע, אולם הוא היה בלתי אמין באופן שלא אפשר את השימוש בו.
בשנת 1861 רשם ריצ'רד ג'ורדן גאטלינג פטנט על מכונת הירייה שלו. מקלע גאטלינג היה מקלע רב-קני שהותקן על גבי חצובה ניידת של תותח שדה ואפשר ירי מהיר ורציף של עשרות קליעים. המקלע ומחזור הירי (טעינה-דריכה-ירייה-טעינה) הופעל על ידי סיבוב ידית בידי הצוות.
בשנת 1884 הופיעה מכונת הירייה האוטומטית האמיתית הראשונה – מקלע מקסים. מכונה זו הומצאה על ידי היירם מקסים והייתה הראשונה לנצל את הרתע והגזים שנוצרים בזמן הירי כדי לטעון מחדש קליע לבית הבליעה ולאפשר עוד מחזור ירי. כמו כן כללה מכונת הירייה של מקסים קירור במים של הקנה ונגררה על גבי זוג גלגלים כדי לאפשר ניידות. מקלע מקסים כונה גם "מברשת הצבע של השטן" בשל יכולתו "לצבוע" את שדה הקרב בדם. בתחילת המאה ה-20 כבר הופיעו מכונות ירייה מודרניות. מקלע ויקרס הופיע ב-1912 ואילו המקלע הכבד M2 שהומצא על ידי מהנדס הנשק הנודע ג'ון בראונינג תוכנן כבר ב-1921 ונכנס לשירות ב-1932.
בתקופת מלחמת העולם השנייה חלה התפתחות באמינות המקלעים ובהפיכתם לקומפקטיים יותר. בתקופה זו המקלעים העיקריים היו בראונינג 0.3, בראונינג 0.5 M2, מקלע לואיס, ברן (כוחות הברית) ומנגד ה-MG-34 וה-MG-42 (גרמניה). בשנות ה-30 של המאה ה-20 הופיעו תתי המקלע ובעקבותיהם, אחרי מלחמת העולם השנייה, הופיעו גם רובי הסער האוטומטיים. מאז, הדגש היה על הקטנת המקלעים והפיכתם לאמינים, פשוטים יותר וקלים יותר.
אחרי מלחמת העולם השנייה (ובזמן המלחמה הקרה), תוכננו מקלעים כמו "מאג" ו"מינימי" (שניהם בלגים, תוצרת FN Herstal) שנהפכו למקלעים הסטנדרטים של נאט"ו. נעשו ניסיונות לתכנן גם מקלעים כבדים מתקדמים אך הם לא צלחו, ומקלע ה-M2 בראונינג נשאר המקלע הכבד הנפוץ ביותר בשימוש גם כיום. בעשור הראשון של המאה ה-21 פותחה ערכת QCB להחלפה מהירה של הקנה ב-M2, אשר תרמה מאוד לתחזוקה ולמבצעיות של המקלע, ונרכשה על ידי צבא ארצות הברית וצה"ל.
גם בישראל תוכננו מקלעים. במלחמת העצמאות פיתחה תע"ש את "מקלע דרור" ובאמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 פיתחה את "הנגב": מקלע קל שהפך למקלע המוביל בצה"ל. בעשור השני של המאה ה-21 פיתחה חברת תעשיות נשק לישראל (חברת IWI, שהוקמה ממפעל הנשק של תע"ש שהופרט) את הנגב NG7, גרסה של הנגב בקליבר 7.62x51 מ"מ נאט"ו.
תפקידים

המקלע נועד לספק אש אוטומטית לפרקי זמן ממושכים (בדרך כלל של 10 שניות ומעלה, עד כדי דקות שלמות). אש אוטומטית היא חיונית מאוד בשדה הקרב, שכן היא מהווה איום לחיילי האויב ומאלצת אותם לתפוס מחסה.
לירי אוטומטי יש מספר מטרות ותפקידים:
פגיעה במספר רב של אויבים במכת אש אחת. בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, המקלעים היו כלי יעיל וקטלני לשבירת המערכים המסודרים והצפופים של הרובאים. למעשה, המקלעים גרמו חלק ניכר מהאבדות במלחמת העולם הראשונה.
אש חיפוי ורתק (suppressive fire). אש זו נועדה למנוע מהאויב לצאת מהמחסה ולהשיב באש משלו, ובכך היא מאפשרת לחיילי הכוח של היורה להסתער, לתפוס עמדות וכדומה.
פגיעה במטרות שנעות מהר (כגון ג'יפים, מטוסים ומסוקים מנמיכי טוס ועוד).
"Spray and pray (רסס והתפלל)": ניקוי שטח מאיומים פוטנציאליים, כאשר מקומו המדויק של האיום (צלף, רובאי, אויב מוסווה) לא ידוע במדויק.
שמירה והגנה. מקלעים מאוד נפוצים בעמדות הגנתיות, כנשק לפגיעה בדמויות חשודות שמנסים להתקרב למוצב.
תפיסת שטח.
מאפיינים

המקלע הוא נשק אוטומטי המאפשר קצב אש מהיר של כ־700–1,000 כדורים בדקה. רובי הסער שקיימים היום מסוגלים גם הם לספק אש אוטומטית בקצב כזה, אך יכולת זו מוגבלת ביותר מהסיבות הבאות:
תחמושת – מחסנית סטנדרטית של רובה סער היא בת 30 כדורים, ירי אוטומטי מרוקן אותה מהר מאוד ולכן לא ניתן לבצע ירי רציף לפרקי זמן ארוכים.
התחממות קנה – ירי אוטומטי ממושך גורם להתחממות הקנה. מעבר לטמפרטורה מסוימת מתחילים להיווצר עיוותים בקנה, העיוותים מביאים לפגיעה בביצועים ואף לסכנה שהקנה יתעקם ("יישפך") ויגרום נזק בלתי הפיך לכלי וסכנה למפעילו.
דיוק – לרובה סער דיוק ירוד ביותר בעת ירי אוטומטי, בעיקר בשל הרתע שפוגע ביכולתו של החייל לשלוט ברובה.
המקלע תוכנן לפתור את הבעיות האלו.
אף על פי שיש מקלעים כמו הנגב שיכולים לקבל גם מחסנית של רובה סער, מקלעים בדרך כלל מוזנים בתחמושת באמצעות שרשירים (שרשראות של קליעים) המאוכסנים בתוף (drum) או ב"ארגז פעולה" (קופסת מתכת לתחמושת, מונה מאות כדורים). קופסאות תחמושת הן ההזנה העיקרית של מקלעים נייחים או מקלעים שמותקנים על טנקים ורכבי לחימה משוריינים.
הקנים של המקלעים מעובים ומקוררים כדי להקטין את התחממות הקנה. הרבה מקלעים בנויים כך שאפשר להחליף קנה במהירות יחסית.
ברוב המקלעים יורים רק מעמדת שכיבה, כאשר המקלע מיוצב על ידי חצובה או דורגלים, דבר המייצב במידת מה את הכלי ומגדיל את דיוקו. כמו כן, חלק מהמקלעים מתוכננים בצורה מאוד יעילה ופשוטה, דבר המקטין את מספר החלקים הנעים ומגדיל את דיוקם. דבר זה מתבטא בתוספת משקל.
סוגים

נהוג לסווג מקלעים על פי גודלם, הקליבר שלהם והתצורה שלהם.
סוגים > סיווג על פי גודל

תת-מקלע – לא נחשב מקלע באופן רשמי. מדובר בנשק אוטומטי קטן לטווח קצר, שיורה תחמושת אקדח. דוגמאות לתמ"קים: M1 תומפסון ("טומיגאן"), עוזי, PP-19.
מקלע קל – מקלע בעל משקל עצמי של עד 10 ק"ג. דוגמאות למקלעים כאלה נגב, נגב NG7, מקלע M249 וגם מקלע MG4.
מקלע בינוני (מק"ב) – מקלע הנישא על ידי חייל בודד ושוקל 10–18.1 ק"ג. לרוב בקוטר של 7.62 מ"מ. דוגמאות למקלעים כאלה מאג, מקלע MG3 וגם מקלע MG5.
מקלע כבד (מק"כ) – מקלע הנישא על ידי צוות של 2 חיילים או יותר ושוקל מעל 18.1 ק"ג. בדרך כלל בקוטר של 7.62 מ"מ או 12.7 מ"מ (0.5 אינץ') ובמקרים נדירים גם בקוטר 14.5 מ"מ. דוגמה למקלע כזה הוא M2 בראונינג.
כלי ירי שקוטרם 20 מ"מ ומעלה מסווגים כתותחים, אם הם יורים קליעים ברצף מהיר הם נקראים "תותחים אוטומטיים". לדוגמה: M61A1 וולקן (6 קנים, 20 מ"מ) שמותקן על מטוסי קרב רבים תוצרת המערב, או בתצורת "פלנקס" המיועד בדרך כלל להגנה על כלי שיט מפני תקיפת מטוסים וטילים. יוצא הדופן מבין התותחים הוא "מקלע הרימונים" בקוטר 40 מ"מ – שם שנועד לבדל אותו מתותחי 40 מ"מ מקובלים ולמעשה הוא מטול רימונים אוטומטי ואינו מקלע.
סוגים > סיווג לפי תפקידים

מקלעים קיימים בתצורות הבאות:
מקלע לשימוש כללי (GP MG) – מקלע קל עד בינוני המשמש למגוון רחב של שימושים, החל מנשק אוטומטי בכיתת חי"ר וכלה במקלע המותקן על גבי כלי רכב קרבי.
מקלע קומנדו – מקלע קל בעל קנה מקוצר, קת מתקפלת וידית הסתערות. נועד לספק כוח אש אוטומטי עבור יחידות מיוחדות.
נשק אוטומטי חולייתי (SAW) – מקלע קל המשמש כנשק האוטומטי של פלוגה או צוות חי"ר. המקלען משתמש בו בדרך כלל כדי לספק אש חיפוי לחבריו בפלוגה או לשתק אויב מתבצר. מקלע כזה הוא חלק אינטגרלי מהחוליה.
מקלע גדודי – מקלע כבד יותר מאשר ה-SAW. בדרך כלל מקלע כזה נישא על ידי 2 חיילים או יותר כאשר אחד נושא את המקלע ואילו השני נושא חצובה ותחמושת. אחרי שהם פורשים את המקלע ומתקינים אותו לירי אחד משמש כמקלען ואילו השני מאכן לו מטרות ושומר עליו. מטרת מקלע זה לספק כוח אש כבד וחזק יותר מאשר המקלעים הרגילים, הנסחבים על ידי לוחמי החי"ר המסתערים. כיום מק"כ (מקלע כבד) ומקל"ר (מקלע רימונים) משמשים בתפקיד זה.
מקלע חש"ן (או "מקלע רכוב") – מקלע המותקן על גבי רכבי לחימה משוריינים כגון טנקים, נגמ"שים, מסוקים וספינות מלחמה. במקלע כזה, ההדק והקת לפעמים מוחלפים ב"עורפן" – התקן בו ההדק הוא לחצן הנמצא בחלק האחורי של המקלע. מכיוון שהמקלע מותקן על טנק, הוא מוזן מ"ארגז פעולה" המכיל תחמושת רבה, הרבה יותר מכמות התחמושת שיכול חייל רגלי לשאת.
מקלע נ"מ – בגוש המזרחי, בו היה מקובל להשתמש בתחמושת קליעית (לא נפיצה) להגנה מפני מטוסים ומסוקים, פותחו מקלעים בקוטר 14.5 מ"מ שהוצבו על גבי צריחי טנקים. בארצות הברית מקובל להשתמש לצורך זה במקלע M2 בראונינג בקוטר 0.5 אינץ' (בדרך כלל, בצמד מקלעי M2) המותקן על גבי רק"מ ואוניות.
מקלע נגד מטרות קשות / מקלע נגד חומרים – מקלע כבד שתפקידו לפגוע במטרות "חומר" שונות בהם כלי רכב, רכב קרבי משוריין קל, מבנים, תשתיות ומטרות אדם מקובצות. בדרך כלל משמש לתפקיד זה מקלע בקליבר 0.5 אינץ' ומעלה (במדינות המערב: 0.5 BMG‏ = ‏12.7x99 מ"מ נאט"ו. במדינות הגוש המזרחי לשעבר: 12.7x108 מ"מ ו-14.5 מ"מ).
מקלע נייח – מקלע המקובע לעמדתו באמצעות כנה. בדרך כלל מדובר במקלע בינוני או כבד.
ראו גם

התפתחות כלי הירי
רובה
רובה אוטומטי
רובה סער
תת מקלע
נשק קל
הערות שוליים

1 2  מקלע, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541156505171  BNE: XX525007  BnF: cb11973245j (data)  GND: 4169007-2  LCCN: sh85079323  LNB: 000115486  NARA: 10665147  NDL: 01176754  NKC: ph122005 
מקלע דרור, תוצרת תע"ש, ישראל
חיילים אוסטרים מתאמנים עם מקלע ה-MG3 הגרמני.
לוחמי צה"ל יורים במקלע כבד M2 בראונינג (מק"כ 0.5) בעת אימון
למעלה: מקלע נגב – מקלע קל בקליבר 5.56 מ"מ נאט"ו. למטה: מאג – מקלע בינוני בקליבר 7.62 מ"מ נאט"ו.
מקלע DShK – מקלע נ"מ תוצרת ברית המועצות. התמונה צולמה במוזיאון בתי האוסף בתל אביב
נתנאל בנישו

| --- | --- |

 לידה:  1970 (בן 55 בערך) צרפת צרפת
 תאריך עלייה:  1985
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 השתייכות:   צה"ל
 תקופת הפעילות:  1992–2023 (כ־31 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 נשיא בית המשפט הצבאי בבית אל  נשיא בית המשפט הצבאי לערעורים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון השנייה   מבצע צוק איתן
 תפקידים אזרחיים
 מרצה מן החוץ במכללת שערי משפט
 
נתנאל בנישו (נולד ב-1970) הוא שופט ישראלי המכהן כשופט בבית המשפט המחוזי בחיפה. בעבר כיהן כנשיא בית המשפט הצבאי בדרגת תת-אלוף.
ביוגרפיה

בנישו נולד בצרפת בשנת 1970 ועלה לישראל בגיל 15, בשנת 1985. בשנת 1987 סיים את לימודיו בישיבה התיכונית "בית יהודה" בכפר מימון, והחל ללמוד בישיבת בית אל.
בשנת 1992 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת בר-אילן במסגרת העתודה האקדמית. בשנת 1994 הוסמך כעורך דין לאחר תקופת התמחות בפרקליטות הצבאית. בנישו כיהן במספר תפקידים בפרקליטות הצבאית ובשנת 1998 נבחר לכהונת שופט בית משפט צבאי של ערכאה ראשונה, ומונה לנשיא תורן של בית המשפט הצבאי בחברון. בשנת 2000 סיים בהצטיינות יתרה תואר שני במשפטים בבר-אילן. בשנת 2001 מונה לסגן נשיא בית המשפט הצבאי בבית אל. במאי 2005 מונה למשנה לנשיא בית המשפט הצבאי לערעורים באזור יהודה ושומרון. בינואר 2013 החל לכהן כנשיא בית המשפט הצבאי לערעורים באזור יהודה ושומרון, וב-2022 הועלה לדרגת תת-אלוף. בספטמבר 2023 השתחרר מצה"ל.
באפריל 2024 מונה לכהן בבית המשפט המחוזי בחיפה.
בין השנים 2009-2019 שימש כמרצה מן החוץ במכללת שערי משפט.
ביוגרפיה > מפסיקותיו

ב-7 באוקטובר 2019 פסק לטובת ערעור הפרקליטות כי המחבל שניסה לרצוח את נירית זמורה אך סכינו נשברה, יואשם בניסיון לרצח ועונשו יוחמר, עקב המחשבות הלאומניות שגרמו למעשה זה. ב-26 בפברואר 2020 גזר על המחבל 18 שנות מאסר.
ב-5 בינואר 2020 פסק להחמיר את עונשו של המחבל שרצח את סמ"ר ינאי ויסמן, על אף היותו קטין.
ב-13 בספטמבר 2021 זיכה את המחבל שהואשם ברצח בן יוסף לבנת, וביקר בחריפות את מחדליה של התביעה הצבאית בחקירת הרצח: "חקירת מותו של בן יוסף לבנת בוצעה באופן רשלני ובלתי מקצועי, שאינו עולה בקנה אחד עם הסטנדרט המינימלי המצופה מרשויות החקירה". לדבריו, "מחדליהן המהותיים של רשויות החקירה מנעו מבית המשפט להגיע לחקר האמת ולעשות דין צדק".
ממאמריו

על המשפט הפלילי באיו"ש: אשנב ומגמות
ראיות חסויות וסנגורים מיוחדים בהליכי מעצר מנהלי בבהמ"ש הצבאיים באיו"ש
בין קורבנות פשע לקורבנות טרור: זכויות קורבנות בבתי המשפט הצבאיים בגדה המערבית
הערות שוליים

↑  השופט נתנאל בנישו באתר הרשות השופטת.
↑  חזקי ברוך, דוקר נירית זמורה הורשע בניסיון לרצח, באתר ערוץ 7, 7 באוקטובר 2019
↑  מאיה הורודניצ'אנו‏, 18 שנות מאסר למחבל שהורשע בניסיון רצח ב-2015: "שטוף שנאה", באתר וואלה, 26 בפברואר 2020
↑  החלטה תקדימית: עונש המחבל הוחמר, באתר ערוץ 7, 15 בינואר 2020
↑  כרמל דנגור, "מחדלי חקירה חמורים מנעו דין צדק": שוטר פלסטיני לא יורשע ברצח בן יוסף לבנת בשכם, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 13 בספטמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007414791305171  VIAF: 36156674897333580936   WorldCat (עם VIAF): 36156674897333580936
הפארק הלאומי ההימלאיה הגדולה

עמק ספיטי בפארק
עז הבר בפארק
יער בפארק
הפארק הלאומי ההימלאיה הגדולה (בהינדית: ग्रेट हिमालयन राष्ट्रीय उद्यान) הוא פארק לאומי, השוכן במחוז קולו (אנ') במדינת הימאצ'ל פרדש שבצפון הודו. הפארק הוקם בשנת 1984 והוא משתרע על שטח של 1,171 קילומטרים רבועים בגובה שבין 1,500 ל-6,000 מטרים. הפארק הלאומי ההימלאיה הגדולה הוא בית גידול לצמחים רבים ויותר מ-400 מינים של בעלי חיים, כולל כ-31 מיני יונקים, 209 מיני עופות, 12 מיני זוחלים, 9 מיני דו-חיים, 11 מיני תולעים טבעתיות, 17 מיני רכיכות ו-125 מיני חרקים. הם מוגנים על פי ההנחיות המחמירות של חוק הגנת חיות הבר משנת 1972; מכאן שאסור לצוד בכלל בשטח הפארק.
ביוני 2014 נוסף הפארק הלאומי ההימלאיה הגדולה לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו. הוועדה לאתר מורשת עולמית של אונסקו העניקה את המעמד לפארק על פי הקריטריונים של "משמעות יוצאת דופן לשימור המגוון הביולוגי".
ביוגאוגרפיה

הפארק הלאומי ההימלאיה הגדולה נמצא בצומת של שני האזורים הביוגאוגרפיים העיקריים בעולם: האזור האינדומלאי מדרום ואזור הפלארקטי מצפון. הצמחייה ובעלי החיים ביער הממוזג של הפארק הלאומי ההימלאיה הגדולה מייצגים את הקצה המערבי ביותר של האזור הסיני-יפני. המערכת האקולוגית בגובה רב של ההימלאיה הצפון-מערבית כוללת אלמנטים צמחיים משותפים עם האזור המערבי והמרכז האסיאתי הסמוכים. כתוצאה מהגובה הממוצע של 4,100 מטרים מעל גובה פני הים הפארק כולל מגוון אזורים עם הצמחייה ובעלי החיים המאפיינים אותם, כגון אזור אלפיני, קרחוני, יערות ממוזגים ויערות סובטרופיים.
אלמנטים ביוגאוגרפיים אלה הם תוצאה של ההתפתחות הגאולוגית של רכס ההימלאיה שנמשכת גם כיום מפעולה של טקטוניקת הלוחות ונדידת היבשות. לפני למעלה מ-100 מיליון שנה, תת-היבשת ההודית התנתקה מיבשת-העל הדרומית הגדולה של גונדוונה ונעה צפונה. בסופו של דבר היא התנגשה ביבשת-העל הצפונית, לאוראסיה, תוך יצירת רכס ההרים הענק של ההימלאיה. בשל איחוד זה של גונדוונה והשטחים האסיאתיים, התאפשרו חילופין בין מינים של צמחייה ובעלי חיים וזה בסופו של דבר הוביל למאפיינים הביוגאוגרפיים הייחודיים באזור.
ציר הזמנים של יצירת הפארק

עברו עשרים שנה מההקמה ועד לחנוכת הפארק הלאומי ההימלאיה הגדולה כחלק ממערכת הפארקים הלאומיים של הודו. להלן ציר זמנים קצר:
1980: סקר פארק מקדים של פרשות המים בטירתאן, סאינג' וג'יוואנאל באזור בנג'אר שבמחוז קולו 1983: המשך סקר הפארק, אזור בנג'אר שבמחוז קוללו.
1984: הודעה של מדינת הימצ'אל פרדש על הכוונה ליצור את הפארק הלאומי ההימלאיה הגדולה עם אזור חיץ.
1987: תוכנית ניהול ראשונה של הפארק הלאומי ההימלאיה הגדולה.
1988: הליכי הסדר והסדרה זכויות של הקהילות המקומיות
1992: פרויקט חיות הבר הימצ'אל העריך מחדש את כמות חיות הבר, אזורי המרעה של חיות משק ואיסוף צמחי תבלין וסקר את תוכנית הניהול הקיימת.
1994: ממשלת הימאצ'ל פרדש תיקנה את הודעת הכוונה לכלול את מקלט חיות הבר סאינג' ואת קו פרשת המים העליון של פרוואטי.
1994-1999: פרויקט שימור המגוון הביולוגי (CoB), מכון חיות הבר של הודו, דהראדון מבצע מחקר כדי לסייע בניהול הפארק.
1999: הכרזת הענקת פרס על סיום הסדרת הזכויות. פיצוי כספי לאנשים שהיו להם זכויות של תוצרת מהיערות באזור הפארק, כולל חבילת צעדים להצעת פעילויות לייצור הכנסה חלופית לכל מי שמתגורר באזור פרויקט הפיתוח האקולוגי. הפארק הלאומי ההימלאיה הגדולה הופך לפארק הלאומי האחרון והחדש ביותר של הודו. פרויקט שימור המגוון הביולוגי (CoB) הסתיים ב-31 בדצמבר 1999.
2014: מעמד אתר מורשת עולמית הוענק לפארק הלאומי ההימלאיה הגדולה ב-23 ביוני בהליכי ישיבת ועדת מורשת עולמית 38 בדוחה, בקטר.
מגוון ביולוגי > בעלי חיים

הפארק הלאומי של ההימלאיה הגדולה הוא משכן של יותר מ-400 מינים של בעלי חיים, כולל כ-31 מיני יונקים, 209 מיני עופות, 12 מיני זוחלים, 9 מיני דו-חיים, 11 מיני תולעים טבעתיות, 17 מיני רכיכות ו-125 מיני חרקים, השייכים לשש סדרות. רוב בעלי החיים בהרי ההימלאיה קיבלו הגנה תחת קטגוריית ההגנה בעדיפות גבוהה של לוח מספר 1 של חוק חיות הבר (הגנה) ההודי, 1972. ממשלת המדינה של הימצ'אל פרדש אסרה על ציד במדינה במשך יותר מעשר שנים. טרק של 35 עד 45 קילומטרים בכל אחד מהעמקים של הפארק מביא אל בית הגידול בגובה רב (3,500 מטרים ומעלה) של בעלי חיים כגון כבש כחול מצוי, נמר השלג, דוב חום ההימלאיה, טאר ההימלאיה ואיילי מושק. התצפיות הטובות ביותר על בעלי החיים הן בסתיו (ספטמבר-נובמבר) כאשר בעלי חיים מתחילים את נדידתם העונתית לגובה נמוך יותר.
מגוון ביולוגי > צמחייה

הפארק הלאומי של ההימלאיה הגדולה תומך גם במגוון רב של צמחים, הודות לטווח הגובה הנרחב שלו ולבתי גידול שיחסית אינם מופרעים. מהאורנים והאשוחיות הגבוהים וערמונית הסוסים הגדולה והמתפשטת של העמקים התחתונים, ועד המרבדים הצפופים והענפים המשופעים של צמחי התבלין והערערים האלפיניים, הפארק מציג מגוון אינסופי של צמחייה. אף על פי שחלק מהשטחים עברו שינוי בשל מרעה, זהו אחד האזורים הבודדים בהרי ההימלאיה המערביים בהם ניתן לראות את היערות ואת כרי הדשא האלפיניים במצב המתקרב למצבם המקורי. האזור התת-אלפיני הוא העשיר ביותר במינים, ואחריו האזורים האלפיניים והממוזגים העליונים.
הערות שוליים

1 2 3  Great Himalayan National Park Conservation Area
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4617052-2  VIAF: 245840052   WorldCat (עם VIAF): 245840052
דבש מאנוקה

| --- | --- |

דבש מאנוקה בקערה
 
 מאכלים
 מוצא:  אוסטרליה, ניו זילנד
 מרכיבים עיקריים:  דבש
 
דבורה ילידית מבקרת בפרח מאנוקה (Leptospermum scoparium)
דבש מאנוקה או דבש מַנוּקָה (באנגלית: Mānuka honey) הוא דבש חד-צמחי (דבש המאופיין בטעם ייחודי או תכונות ייחודיות אחרות, מפני שהוא מופק בעיקר מצוף של מין צמחי אחד). דבש זה מופק מצוף של עץ המאנוקה (שם מדעי: לפטוספרמון מכבדי Leptospermum scoparium). הדבש נמכר לרוב כסוג של תרופה אלטרנטיבית.
לדבש המאנוקה מיוחסות סגולות מרפא שונות שטרם הוכחו מבחינה מחקרית, כחומר אנטי בקטריאלי, כמרפא פצעים וכמחזק מערכת החיסון. מיוחסות לו גם סגולות קוסמטיות. בסין הוא נתפס כמוצר לשמירה על הבריאות בקרב המעמד הגבוה. בין האנשים המפורסמים שטוענים כי הם משתמשים בדבש מאנוקה אפשר למצוא את השחקנית האמריקאית סקרלט ג'והנסון ואת הטניסאי הסרבי נובאק ג'וקוביץ', שציין בראיונות שהוא נוהג לצרוך שתי כפות מדבש זה על בסיס יומי. כיום אין הוכחה חותכת, רפואית או תזונתית, לכך שיש לדבש זה סגולות רפואיות מלבד היותו ממתיק שהוא תחליף סוכר. המילה מאנוקה (באנגלית: Mānuka) היא שם של עץ בשפה המאורית; באנגלית נפוץ גם האיות ללא הפסיק העליון למילה (Manuka).
מאפיינים

דבש המאנוקה מופק על ידי דבורת הדבש האירופית (Apis mellifera) שמלקטת צוף ואבקה מפרחי המאנוקה. עדויות מצביעות שמקור עצים אלו הוא באוסטרליה בתקופה פרה היסטורית עוד לפני תחילת תקופת מיוקן הצחיחה. עץ זה גדל כצמח בר בדרום-מזרח אוסטרליה ובניו זילנד.
דבש מאנוקה הוא דבש סמיך בעל רמת צמיגות גבוהה יחסית. מאפיין זה נובע מנוכחות חלבון או קולואיד בדבש והוא המאפיין הוויזואלי העיקרי של דבש זה, ביחד עם הנטייה שלו לצבע כהה יחסית לדבש: הבהיר יותר בצבע קרם-בז' כהה והכהה יותר מגיע אף לגווני חום כהה.
דבש המאנוקה המיועד לייצוא מניו זילנד חייב להיבחן בכל פעם מחדש ולעמוד במבחן ההגדרה המדעית לדבש מאנוקה כפי שהוגדרה על ידי המשרד לתעשיות עיקריות בניו זילנד (MPI). בדיקה זו כוללת התייחסות לחמישה קריטריונים שונים. ארבעה מהם הם כימיים ואחד הוא בדיקת DNA של העץ עצמו. על מנת שדבש יקבל את התיוג והאישור לכך שהוא אכן דבש מאנוקה, עליו לעבור את כל המבחנים (חמשת הקריטריונים) שכוללות הבדיקות. בדיקה זו נכנסה לתוקף החל מ-5 בינואר 2018.
ל-MPI אין הגדרה לדבש מאנוקה הנמכר בשוק המקומי בניו זילנד. מבחן חמשת הקריטריונים שלהם הוא התקן היחיד המוכר בחקיקה בניו זילנד.
איגוד דבש המאנוקה האוסטרלי (AMHA), קבע מערכת סטנדרטים לדבש מאנוקה אוסטרלי אותנטי. דבש הנושא את סימן האותנטיות של AMHA חייב להיות דבש מאנוקה טהור וטבעי, המיוצר כולו באוסטרליה בלבד, ולהיבדק על ידי מעבדה עצמאית בלתי-תלויה שמאושרת לצורך עניין זה כדי להבטיח שהוא עומד בסטנדרטים המינימליים של מתילגליקסואל (MGO), דיהיידרוקסיצטון (DHA), ולפטוספרין.
פרחי עץ המאנוקה פורחים באותו הזמן כמו פרחי העץ Kunzea ericoides, השייך לאותה משפחה ומכונה בשם המאורי Kanuka. שניהם חולקים לעיתים קרובות את אותם אזורי הצמיחה. חלק מהדבוראים אינם יכולים להבדיל בקלות בין מינים אלה, מכיוון שהם דומים אלו לאלו, וההבדלה בין בין גרגרי האבקה של שני המינים היא קשה. לכן, זיהוי הדבש על-פי גררי האבקה (Melissopalynology) כבדיקה לסוג הדבש תקפה רק בשילוב עם בדיקות אחרות. באופן ספציפי אפשר להבחין בין המקורות השונים על ידי בחינה של הצבע, הבהירות, הצמיגות ועוד.
דבש הת'ר (מפרחי Calluna vulgaris) גם הוא צמיג יחסית, אך הצמח פורח בשלהי הקיץ ובאזורים הרריים בצפון אירופה הממוזגת ובמרכז אסיה, שאינם תואמים לאזורים בהם מופק דבש המאנוקה, ולכן במקרה זה יש פחות מקום לטעויות ולהבחנה בדבש זה כדבש מאנוקה.
בשנת 2014 ייצאה ניו זילנד דבש מאנוקה בהיקף של 121 מיליון דולר והממשלה שואפת להגיע להיקף ייצא של 779 מיליון דולר בשנה עד 2028.
כמזון

לדבש מאנוקה יש טעם חזק, המאופיין כ"ארצי, שומני, עשבוני", ו"פרחוני, עשיר ומורכב". דבש זה מתואר על ידי תעשיית הדבש הניו זילנדית כבעל ניחוח "אדמה לחה, עצי, עשבוני, ארומטי" וטעם "מינרלי, מעט מר".
יכולת העמידות של דבש זה נובעת במידה רבה בשל גדילתו של העץ ממנו הוא מופק באזורים המאופיינים בתנאים ספציפיים ובזכות השמן האתרי המצוי בעליו של העץ. שמן זה מגן על עץ המאנוקה מפני פטריות, חיידקים ומזיקים שונים. ואכן נהוג לחשוב שלדבש המאנוקה יש תכונות אנטי חיידקיות יעילות שבזכותן הוא נחשב לאנטיביוטיקה טבעית. דבש זה מכיל פי ארבעה נוגדי חמצון, ויטמינים ומינרלים בהשוואה לדבש רגיל ולכן נהוג לשייך אותו לקבוצת מזונות העל.
המאנוקה מכיל רכיב ייחודי בשם UMF - Unique Manuka Factor - ההופך אותו לעמיד בחום ובעל פעילות אנטי בקטריאלית. הוא מונע התרבות חיידקים, כולל חיידקים עמידים, וגם קוטל אותם. בין החיידקים, הנזכרים בהקשר זה, נכלל גם חיידק ההליקובקטר פילורי המצוי במערכת העיכול. ב-PubMed פורסמו תוצאות של מחקרים שהראו כי שימוש בדבש זה עשוי להפחית את עמידות החיידק ולנטרל את פעילותו.
דבש המאנוקה נחשב גם כבעל תכונות רפואיות, כמו ניטרול דלקות, הקלה במצבי אולקוס ורפלוקס, מסייע לאיזון לחץ דם, מקל גזים ונפיחות בבטן ואף מסייע להילחם ברדיקלים חופשיים.
בכפית דבש מאנוקה 12 קילו קלוריות, לעומת 20 קילו קלוריות בדבש רגיל.
במחקר

ממחקרים עולה כי מתילגליוקסאל, מרכיב הקיים בדבש מאנוקה, הוא בעל פעילות פוטנציאלית כנגד חיידקי E. coli ו-S. aureus. דבש מאנוקה אינו מפחית את הסיכון לזיהום בעקבות טיפול בציפורניים חודרניות.
כבר ב-1982 גילה פיטר מולאן במחקרו את התכונות האנטיבקטריאליות של דבש המאנוקה. החוקר מציין שגם לדבש ולסוכר באופן כללי יש השפעה חיובית ידועה על ריפוי פצעים וכיבים כאשר משתמשים בהם בחבישות. ההשפעה המיטיבה שיש להם על הפחתת זיהומים מיוחסת לרוב לריכוז אוסמוטי גבוה, אך דבש עצמו יכול להיות בעל פעילות אנטיבקטריאלית נוספת, שנובעת מרכיבים שהוא מכיל שיש להם מקורות מצמחים, ובדבש מאנוקה בפרט יש רכיבים כאלו בכמויות גבוהות במיוחד. כאשר נערכו השוואות בין סוגי דבש שונים, המאנוקה נמצא יעיל יותר בהשוואה לאחרים בריפוי של פצעים.
בשנת 2008 זיהה תומאס הנלה מאוניברסיטת דרזדן את מרכיב המתילגליוקסאל בדבש המאנוקה, כמרכיב האנטיבקטריאלי העיקרי בדבש זה. בניסוי שנערך כמה שנים לאחר מכן הוכחה יעילות מרכיב זה בניסויים שבדקו טיפול בזיהומים מגורמים ומסוגים שונים.
זיופים

כתוצאה מהמחירים הגבוהים שבהם נמכר דבש זה, מספר גדל והולך של מוצרי דבש ברחבי העולם מתוייגים באותו שם, אף על פי שבפועל הם לא דבש מאנוקה אלא זיוף. על פי מחקר של UMFHA - אגודת הסחר העיקרית של יצרני דבש המאנוקה הניו זילנדי, בעוד ש-1,700 טון של דבש מאנוקה מיוצרים שם מדי שנה, מה שמהווה כמעט את כל הכמות המיוצרת בעולם, כ-10,000 טון של תוצרת נמכרים בשוקי העולם כדבש מאנוקה, כולל 1,800 טון בבריטניה. בבדיקות הסוכנויות הממשלתיות בבריטניה בשנים 2011 עד 2013, רוב מוצרי הדבש שנשאו את התגית "דבש מאנוקה" לא עמדו בתקן בנוגע לפעילות האנטי-מיקרוביאלית של התקן לדבש מאנוקה אמיתי. באופן דומה, מתוך 73 דגימות שנבדקו על ידי אגודת הסחר העיקרית של יצרני דבש המאנוקה בניו זילנד, במדינות: הממלכה המאוחדת, סין וסינגפור ב-2012–2013, 43 מתוכן יצאו שליליות. בבדיקות נפרדות שנערכו על ידי אותה אגודה בהונג קונג נמצא כי 14 מתוך 56 צנצנות דבש דבש שנדגמו, היו מזויפות וכללו סירופ שאינו דבש מאנוקה אמיתי.
בסופרמרקטים בשאנגחאי דבש מאנוקה נמכר לעיתים במחיר של 280 דולר לצנצנת של 500 גרם. עד שנת 2008 בערך לא היה כלל יבוא של דבש ניו זילנדי לסין, שהיא יצרנית הדבש הגדולה בעולם. החל משנת 2015 סין נמצאת ביחד עם הונג קונג במקום השני בעולם מבחינת כמות הדבש הניו זילנדי המיובא.
בשנת 2013, סוכנות התקנים למזון בבריטניה ביקשה מרשויות המסחר להתריע בפני מוכרים המחזיקים דבש מאנוקה על הצורך של המוצר לעמוד בתקנים על מנת להיחשב כדבש מאנוקה באופן חוקי. יש מגוון של סטנדרטים שאינו תמיד ברור ומבלבל לעיתים קרובות, המשמשים לדירוג חוזק וכבדות של הדבש. בבדיקות שנערכו בבריטניה בשנת 2013, מבין כמה מוצרים שנבדקו אף אחד לא עמד בתקן הקשור לפעילות האנטי-מיקרוביאלית האופיינית לדבש המאנוקה.
התגלעו מחלוקות בין יצרנים שפועלים בקרבת שטחים נרחבים בהם גדלים עצי המאנוקה, והיו גם מקרים בהם דווח על כוורות רבות שנעשו בהן חבלות בזדון, הרעלות או אף כוורות שנגנבו.
ראו גם

אפיתרפיה
דבש
דבוראות