וולודימיר זלנסקי
נשיא אוקראינה (2019–מכהן) > הפלישה הרוסית לאוקראינה

בין אוקטובר לנובמבר 2021, רוסיה החלה בהצטברות מסיבית של חיילים וציוד צבאי לאורך גבולה עם אוקראינה, ובנוסף גם העבירה כוחות לתוך בלארוס וייצבה אותם על הגבול האוקראיני-בלארוסי. במהלך החודשים הבאים נשלחו כוחות נוספים לבלארוס (לכאורה לתרגילים צבאיים משותפים עם צבא בלארוס), המובלעת הבדלנית של טרנסניסטריה במולדובה, ולחצי האי קרים שנכבש על ידי רוסיה ב-2014. עד פברואר 2022 העריכו אנליסטים מטעם נאט"ו כי לא פחות מ-190,000 חיילים רוסים מקיפים את אוקראינה לאורך הגבול הצפוני-מזרחי-דרומי שלה והזהירו כי פלישה רוסית קרובה.
בעוד מנהיגי המערב התייעצו גם עם זלנסקי וגם עם פוטין במאמץ להדוף פלישה רוסית שנראתה בלתי נמנעת, פרסם פוטין דרישות שכללו סמכות רוסית להטלת וטו בפועל על התרחבות צבאית של נאט"ו והעברה של כוחות נאט"ו למדינות שנעשו חברות אחרי 1997. זה יסיר, למעשה, את מטריית הביטחון של נאט"ו ממזרח ודרום אירופה כמו גם מהמדינות הבלטיות. דרישות אלו נדחו על הסף. ב-22 בפברואר רוסיה הכירה בריבונות הרפובליקה העממית של דונצק והרפובליקה העממית של לוהנסק והחלה להניע את כוחות צבאה לתוך שטחי דונבאס, כביכול בהסכמה עם הממשלות הלגיטימיות של הרפובליקות. יומיים אחר כך, ב-24 בפברואר, החלה הפלישה הרוסית לאוקראינה, שסימלה את פרוץ מלחמת רוסיה-אוקראינה.
ב-24 בפברואר 2022 הכריז נשיא רוסיה ולדימיר פוטין על החלטתו לקיים מבצע צבאי במזרח אוקראינה. לטענתו, מטרת המבצע היא "לעצור את רצח העם" שהתרחש בדונצק ולוהנסק, ולהביא ל"דה-נאציפיקציה ודה מיליטריזציה" של אוקראינה. דקות ספורות לאחר הכרזתו של פוטין, דווח על פיצוצים באזור קייב, חרקוב, אודסה ודונבאס. הרוסים הנחיתו כוחות באודסה ומריופול ושיגרו טילי שיוט על שדות תעופה, מפקדות צבאיות ומחסני נשק באזור קייב, חרקוב ודניפרו. החלה פלישה תלת-חזיתית לאוקראינה, דרך בלארוס מצפון, דונבאס ממזרח וחצי האי קרים מדרום.
קצת לפני השעה 7:00 הכריז זלנסקי, על משטר צבאי בכל רחבי המדינה ועל ניתוק הקשרים הדיפלומטיים עם רוסיה. בעקבות התקיפות נסגר כל המרחב האווירי של אוקראינה. מאות ואלפי תושבים אוקראינים החלו נמלטים מהבירה קייב לכיוון מערב, תוך יצירת עומסי תנועה רחבי היקף במערב העיר. בזמן הפלישה הרוסית לאוקראינה, זלנסקי הודיע כי ארצו עומדת על שלמותה הטריטוריאלית ותילחם בפולשים הרוסים. מול טענות הממשלה הרוסית כי אוקראינה מנוהלת בידי נאו-נאצים הגיב בעת נאום שעות ספורות לאחר תחילת הפלישה: "כיצד אני יכול להיות נאצי? תסבירו (בכוונתו לממשלת רוסיה) את זה לסבא שלי, שעבר את כל המלחמה בחיל הרגלים של הצבא הסובייטי, ומת כקולונל באוקראינה עצמאית." החלו המתקפה על חרסון, המתקפה על קייב והמתקפה על מזרח אוקראינה במקביל. בחזית קייב נכבשה צ'רנוביל לאחר קרב, בעוד הכוחות בצ'רניהיב הדפו את תנועת הצבא הרוסי לעברם. ב-25 בפברואר, יום שישי, הגיעו הכוחות הרוסים לפאתי קייב והחל קרב קייב.
זלנסקי ניהל מגעים עם מנהיגי מדינות המערב בניסיון לשכנעם לפעול נגד רוסיה באמצעות סנקציות חמורות. זלנסקי בחר להישאר בעיר הבירה קייב למרות התקיפה הרוסית הקשה והסכנה שנשקפה לחייו. בערב 25 בפברואר עלה, ביחד עם סגל ההנהגה המדינית שבראשותו, מעל הבונקר בקייב ויצא בהצהרה לציבור כי ההנהגה נשארת בקייב ביחד עם כל העם והצבא האוקראיני ולא נוטשת אותה. בזמן המלחמה אף פורסם כי גורמים במערב הציעו לו מקלט, עקב הסכנה הנשקפת לחייו, הוא בחר להישאר להילחם, ואף אמר שהוא ”צריך תחמושת ולא טרמפ”. רבים באוקראינה וברחבי העולם ראו בו דמות הירואית, בעקבות הצעד הזה והנחישות הרבה שהוא גילה למשך ימי הלחימה. הודעות של הערצה לנחישותו של הנשיא התפרסמו אף מכיוונם של גורמים באופוזיציה באוקראינה שהופתעו לטובה מהתנהלותו.
הממשלה נקטה צעדים נואשים, חילקה נשק לאזרחים והצהירה כי בקבוקי תבערה הם למעשה נשק חוקי. לאחר הדיפת המתקפה החזיתית של הצבא הרוסי על קייב, החלה התאגדות של יותר ויותר כוחות רוסים מסביב לקייב והחלה פעולת כיתור על העיר במקביל להפצצות ממושכות. בשעות הצהריים ב-26 בפברואר הטיל ראש עיריית קייב ויטלי קליצ'קו עוצר שנמשך ברציפות מהערב ועד בוקר 28 בפברואר, ללא הפוגות. לחימה נמשכה באזור חרקוב, שבה גם כן נהדפה המתקפה הרוסית החזיתית ושגם בה הוטל עוצר לילי. אתרי ממשל רוסיים הושבתו בעקבות תקיפת סייבר של אנונימוס, המשתפת פעולה עם אוקראינה. בליל 27 בפברואר נכבשה ברדיאנסק בדרום ועיר הנמל מריופול לחופי ים אזוב כותרה לחלוטין. ב-28 בפברואר פורסם כי אנשי קבוצת וגנר הסתננו לקייב במטרה להתנקש בחיי זלנסקי. בצהריים, החלו שיחות המשא ומתן בין הרוסים לאוקראינים בבלארוס. לאחר השיחות, נשמעו פיצוצים עזים ממזרח למרכז קייב. בתוך כך הגיש זלנסקי בקשה לצירוף מדינתו לאיחוד האירופי. הוא נאם באופן מקוון בכמה פרלמנטים בניסיון להשיג סיוע נוסף מהמדינות השונות.