stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורפוס הפאנצר ה-14 (ורמאכט)
היסטוריה > החזית המזרחית

ב-21 ביוני 1942 הוסב הקורפוס לקורפוס פאנצר, והשתתף במבצע מקרה כחול, כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, והיה הקורפוס הראשון שהגיע לסטלינגרד. ב-14 בספטמבר 1942 הודח פון ויטרסהיים מתפקידו, עקב הצעתו לנסיגה חלקית לעבר נהר הדון, בעקבות האבדות הקשות שספגו כוחותיו, והנס הובה מונה במקומו למפקד הקורפוס. עם תחילת התקפת הנגד הרוסית (מבצע אורנוס) שבסיומה כותרה הארמייה השישית, ניסה פרידריך פאולוס לשכנע את היטלר להרשות לו לסגת מסטלינגרד ולפרוץ את הכיתור אך היטלר סירב. פאולוס ידע שהיטלר מחבב את הובה וכאשר היטלר ביקש להעלות את הובה בדרגה ולהעניק לו עיטור במו ידיו ביקש פאולוס מהובה לעדכן את היטלר במצב החמור ולשכנעו לסגת מסטלינגרד. הוא צייד אותו במסמכים החל בשיעורי הדלק שנותר וכלה במחסור בציוד רפואי. הובה הוטס למאורת הזאבים ברסטנבורג שם העניק לו היטלר ב-21 בדצמבר 1942 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות. הובה ניסה לשכנע את היטלר להורות על נסיגה אבל ללא תועלת.
הובה חזר לכיס הנצור בסטלינגרד אבל היטלר שכבר לא תמך בגנרלים התבוסתנים שלו וכבר חשב לשקם את הצבא עם מפקדים נאמנים כמו הובה, ציווה על הובה לעזוב את הכיס הנצור למרות מחאותיו. הובה הוטס מהכיס ב-18 בינואר 1943, ובמקומו מונה למפקד הקורפוס הלמוט שלמר. ב-31 בינואר 1943 נכנעו שרידי הקורפוס לרוסים, יחד עם רוב שרידי הארמייה השישית.
היסטוריה > החזית האיטלקית

ב-5 במרץ 1943 הוקם הקורפוס מחדש בצרפת, והועמד תחת פיקוד הנס הובה. ב-2 בספטמבר 1943 מונה הרמן באלק למפקד הקורפוס, ונשלח עם הקורפוס לאיטליה כחלק מהארמייה העשירית,  בניסיון להדוף את נחיתת בעלות הברית בסאלרנו. ב-8 באוקטובר 1943 חזר הובה לפקד על הקורפוס, וב-24 באוקטובר הוחלף על ידי פרידולין פון זנגר אונד אטרלין. בהמשך לחם הקורפוס בקרב מונטה קאסינו, ולאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות השונים באיטליה כחלק מהארמייה העשירית והארמייה ה-14 לסירוגין, עד סוף המלחמה.
מפקדים

| שם | כהונה | הערה |
| --- | --- | --- |
| גוסטב אנטון פון וויטרסהיים | 1 באפריל 1938 - 14 בספטמבר 1942 |  |
| הנס הובה | 14 בספטמבר 1942 - 18 בינואר 1943 |  |
| הלמוט שלמר | 18 בינואר 1943 - 31 בינואר 1943 |  |
| הנס הובה | 5 במרץ 1943 - 2 בספטמבר 1943 | הקמה שנייה |
| הרמן באלק | 2 בספטמבר 1942 - 8 באוקטובר 1943 | הקמה שנייה |
| הנס הובה | 8 באוקטובר 1943 - 24 באוקטובר 1943 | הקמה שנייה |
| פרידולין פון זנגר אונד אטרלין | 24 באוקטובר 1943 - 2 במאי 1945 | הקמה שנייה |
סדר הכוחות > המערכה בפולין

במערכה בפולין כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הדיוויזיה הממונעת ה-13
הדיוויזיה הממונעת ה-29
סדר הכוחות > המערכה בצרפת

במערכה על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הדיוויזיה הממונעת ה-13
הדיוויזיה הממונעת ה-29
סדר הכוחות > המערכה בבלקן

במערכה בבלקן כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
דיוויזיית הפאנצר ה-5
דיוויזיית הפאנצר ה-11
הדיוויזיה ההררית ה-4
הדיוויזיה ה-72
סדר הכוחות > מבצע ברברוסה

במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
דיוויזיית הפאנצר ה-9
דיוויזיית האס אס ה-1
דיוויזיית האס אס ה-5
סדר הכוחות > קרב סטלינגרד

בקרב סטלינגרד כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
דיוויזיית הפאנצר ה-16
הדיוויזיה הממונעת ה-3
הדיוויזיה הממונעת ה-60
סדר הכוחות > קרב מונטה קאסינו

בקרב מונטה קאסינו כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הדיוויזיה ההררית ה-5
דיוויזיית פאנצרגרנדיר ה-15
דיוויזיית הרייכסגרנדיר ה-44
הדיוויזיה ה-94
הדיוויזיה ה-71
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-3
ספר המדבר בארץ ישראל

נוף ספר המדבר במדבר בנימין – מבט מהר קידה
סְפַר המדבר בארץ ישראל הוא אזור גאוגרפי המפריד בין הנגב ומדבר יהודה לבין החבל הים תיכוני שבו האקלים לח יותר וכמות המשקעים השנתית הממוצעת מעל 400 מ"מ. ספר המדבר בארץ ישראל מהווה רצועה צרה שכיוונה צפון-דרום בסמוך לגבול מדבר יהודה, ומזרח-מערב בסמוך לגבול הנגב. לספר המדבר מאפיינים גאוגרפיים, אקולוגיים והיסטוריים המבדילים אותו הן מאזור המדבר והן מהאזור הים תיכוני.
המונח סְפָר המוזכר במגדירי הצמחים ובספרים העוסקים מוגדר (כמו למעלה) כרצועה גאוגרפית צרה במעבר בין החבל הים-תיכוני של ארץ ישראל לחבל המדברי.
גאולוגיה ומקורות מים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ספר מדבר השומרון

ספר מדבר השומרון תחום במערבו על ידי קמר תרצה, שבונה את הרי השומרון. גובהם של הרים אלה מגיע לכ-800 מ' בממוצע מעל פני הים (הר עיבל 940 מ') וזו הסיבה שהמדבר הנוצר ממזרח להם מתון יותר ממדבר יהודה המצוי מדרומו. מדבר השומרון, או 'ספר השומרון', סובל פחות מהתופעה הקרויה "מדבר בצל הגשם", שכן הרי השומרון אינם גבוהים דיים כדי לעצור את הגשמים ואלה מצליחים לרדת מזרחה להם. מדרונות הרי השומרון מתונים ופחות תלולים ממדרונות הרי יהודה, מה שתורם אף הוא לצמצום השפעתה של תופעת 'מדבר בצל הגשם'. בנוסף, קמר תרצה מתאפיין בפרצות ובבקעות וכך יכולים עננים לחדור דרכו מזרחה ולהמטיר גשמים.
 סיבה נוספת לכך שספר השומרון פחות צחיח ממדבר יהודה היא שהוא צפוני יותר וכמות המשקעים היורדת בו גדולה יותר.
ספר השומרון מתאפיין בקרקעות פוריות שהן קרקע סחף מהרי השומרון והוא מתאפיין בצומח האופייני לספר המדבר.
ספר מדבר יהודה

ספר מדבר יהודה מהווה רצועת מעבר בין הקמר של הרי יהודה לקער של מדבר יהודה. באזורים בהם יש על פני השטח סלעים קשים, דוגמת גיר, נפוץ נוף של טרשונים, גושי סלע הבולטים מעל פני הקרקע. טרשונים אלו נוצרים בתהליכי המסה קרסטית. ממזרח לרצועת הספר, ברמת מדבר יהודה, הנוף הופך למתון יותר ובנוי מגבעות. קיומם של סלעי משקע רכים באזור זה, דוגמת קירטון, קובע את תצורת הנוף שם.
ספר מדבר הנגב

חוקרי הגאולוגיה הראשונים באזור היו פיקרד וסלמוניקה, שביצעו את מחקרם בשנת 1935. התוצאות פורסמו בכתב העת Journal of the Palestine Oriental Society. המטרה הייתה למצוא מקומות בהם הסיכויים למציאת מים גבוהים. המסקנה הייתה כי "קו עזה–באר שבע הוא בעל נתונים גאולוגיים מועדפים להתפתחות נביעות" בקידוחים שנערכו באזור נמצא מבנה גאולוגי המתאים להצטברות מי תהום. מכאן גם בארות המים שבאזור.
אחת התגליות הקשורות לספר המדבר שמצפון לנגב היא קיומו של קניון באר שבע-עזה – קניון עמוק בין עזה לבאר שבע, המכוסה כיום בסלעי משקע צעירים. מקורו של הקניון הוא בתוואי הזרימה של קניון נהר קדום, שנוצר בתקופת המיוקן, בעת האירוע המסיני כאשר הים התיכון התייבש כמעט לחלוטין. תוצאות זרימתו הקדומה באים לידי ביטוי בעיצוב הנוף של "אגן נחלי באר שבע". לאחר שהים התיכון התמלא מחדש החלו בקעת באר שבע ואגן נחל הבשור להתמלא בקרקע לס שהגיעה לשם בעזרת הרוח ובמשקעים נהריים (חלוקים וקונגלומרטים), וזהו הנוף הנוכחי.
הצומח

ספר המדבר בארץ ישראל מאופיין במיעוט גשמים – ממוצע של 100 עד 400 מ"מ בשנה ואי-ודאות לגבי פיזור המשקעים לאורך השנים, במשך השנה ובמקומות פיזור הגשם. עקב כך, במרבית השנים כמעט ולא נראית בנוף צמחייה רצופה. יוצאות מהכלל שנים גשומות במיוחד בהן "מתכסה המדבר במרבדי ירק ובצמחי פריחה מרהיבי עין". כך היה למשל, בשנים 1980/1981 ו-1985/1986.
מבחינה פיטוגאוגרפית שייך ספר המדבר לאזור האירנו-טורני, לעומת רוב חלקי ארץ ישראל השייכים לאזור הים-תיכוני. אופייניים לאזור כמות הגשמים ומזג האוויר: בקיץ חם ויבש והחורף קר מאוד ומושלג. תכונה אחרונה זו מצויה בארץ ישראל רק בהרי הנגב המרכזיים.
רוב צמחי המדבר גדלים באזורים אליהם נקווים המים המעטים, היורדים בגשמים הלא-סדירים. לכן ניתן למצוא את ריכוזי הצמחים למרגלות הוואדיות ובתוך הערוצים. עצים בודדים נראים גם בנוף ספר המדבר, במדרונות שאינם חשופים לרוחות.
תכונה אופיינית לצמחים בספר המדבר היא ה"בשרניות" שלהם. העלים עבים וכאשר פוצעים אותם נוזל מהם ריר. אשר ליעודה של תכונה זו, קיימת סברה כי המטרה אינה לספק מים לצמח בזמן שאין הוא מוצא מקור ליניקה, אלא "למהול מלחים או חומצות הנמצאות בריכוז גבוה ברקמותיהם". ההוכחה לכך היא שכמות המים שצמח בשרני מאדה ביום אחד עולה על כמות המים שהוא אוגר ברקמותיו.
בעלי החיים

בעלי החיים הנפוצים בספר המדבר הם זוחלים, שמגלים את כושר ההסתגלות המרבי לתנאי המקום. מעטות הן חיות הבר הנעות בספר המדבר, ותחום מחייתן נשאר ליד מקורות מים.
ספר המדבר בארץ ישראל הוא נתיב נדידת עופות מעצם מיקומו הגאופיזי על כתפי הבקע הסורי-אפריקני. מאות אלפי עופות דורסים, מאות אלפי חסידות ובסך הכל למעלה מ-200 מינים נודדים דרכו.
ספר המדבר מהווה גם בית גידול ייחודי לעופות יציבים ומקייצים שמקורם מאזורי תפוצה מדבריים או מדבריים למחצה. קיים שם שילוב של עולם חי ממוצא אפריקאי, אירופי ואסיאתי.
היסטוריה

ההתיישבות בספר המדבר הושפעה מיציבות השלטון המרכזי. בתקופות של שלטון חזק היו יישובים גם באזור ספר המדבר. לעומת זאת, שלטון חלש, מנע התבססות של יישובים באזורים אלו.
אחד המקומות הבודדים בספר המדבר שבהם נמצאו שרידי יישוב – יחסית גדול – הוא בערד הקדומה השוכנת מערבית לעיר ערד של היום. העיר מוזכרת במקרא כעיר הראשונה החשה באיום מצד בני ישראל הבאים ממדבר סיני:
וַיִּשְׁמַע הַכְּנַעֲנִי מֶלֶךְ עֲרָד יֹשֵׁב הַנֶּגֶב כִּי בָּא יִשְׂרָאֵל דֶּרֶךְ הָאֲתָרִים וַיִּלָּחֶם בְּיִשְׂרָאֵל וַיִּשְׁבְּ מִמֶּנּוּ שֶׁבִי. וַיִּדַּר יִשְׂרָאֵל נֶדֶר לַה' וַיֹּאמַר: אִם נָתֹן תִּתֵּן אֶת הָעָם הַזֶּה בְּיָדִי – וְהַחֲרַמְתִּי אֶת עָרֵיהֶם. וַיִּשְׁמַע ה' בְּקוֹל יִשְׂרָאֵל וַיִּתֵּן אֶת הַכְּנַעֲנִי וַיַּחֲרֵם אֶתְהֶם וְאֶת עָרֵיהֶם, וַיִּקְרָא שֵׁם הַמָּקוֹם חָרְמָה.
בספר יהושע, ערד נמנית עם הערים שנכבשו על ידי יהושע בן נון: ”מֶלֶךְ חָרְמָה – אֶחָד, מֶלֶךְ עֲרָד – אֶחָד.” (יהושע, י"ב, י"ד)
בעיר נמצאו ביצורים, שהגנו עליה מפני השבטים במדבר, ושרידי פולחן, כולל מזבח. לתושבי ערד הקדומה הייתה בעיה קשה של אספקת מים. באזור בו ממוצע הגשמים השנתי הוא 100–150 מ"מ בשנה היה צורך לבנות אמצעים נוספים לאגירת מים. חופרי ערד הקדומה סברו כי מקור המים של התושבים היה מאגר מים פתוח ששטחו 900 מ"ר. לדעתם הוא שימש את התושבים בתקופת הברונזה הקדומה. באר שנמצאה מחוץ לביצורי העיר, תוארכה לתקופת ממלכת יהודה. הייתה הפסקה בשימושה וחזרה לפעול בתקופה ההרודיאנית. במרכז המצודה נמצאו בורות מים חצובים בסלע ומטוייחים ותעלה חצובה מתחת לחומה והיוצאת החוצה. זה היה כנראה מקור המים של המצודה, שאיפשר את קיומה.
בתקופת ממלכת יהודה היווה אזור ספר מדבר יהודה חלק מרצועת המגן של הממלכה ונבנו לאורכו מצודות מגן.
בימי בית שני ולאחריהם הייתה כבר פריסה גדולה של יישובים באזור. חבל הארץ כונה במקורות ישראל "דרומא". לאחר מלחמת ששת הימים מצא שמריהו גוטמן בסוסיא עיר יהודית באזור מובהק של ספר במדבר.
בסקרים ארכאולוגיים שנעשו באזור גילו שרידים לדרכים רומאיות, כולל מסלול, אבני שפה ואפילו מדרגות בהר ליד היישוב הר עמשא. הדרכים הובילו מצפון ירושלים לדרום דרך הבשמים וממזרח ים המלח, עם מטעני מלח ומטעני אחרים מעבר הירדן לנמלי הים התיכון.
יישובים רבים נוספים הוקמו בתקופה הרומית ולאחריה בתקופה הביזנטית. אלו היו תחנות הדרכים במסלול של הובלת הבשמים היא דרך הבשמים. בסביבות התחנות התגלו גם שרידים רבים לקיום חקלאות עתיקה, בין השאר כרמי גפן.
התיישבות חקלאית

המחסור התמידי במים, התלות באספקת המים מהצפון, מעט הקידוחים שבוצעו באזור, תנאי האקלים וטיב הקרקע לא נתנו סיכויים טובים לפיתוח החקלאי של האזור. שלושת המצפים שהוקמו בנגב בשנת 1943 – בית אשל, גבולות ורביבים – הצליחו לנצל את המים המקומיים לצורך חקלאות. לאור הניסיון של הקיבוצים הוקמו בנגב היישובים אחד עשר הנקודות במוצאי יום כיפור 1946 ובהמשך משאבי שדה ושדה בוקר. יישוב חקלאי אחד והוא נבטים, הוקם עם אחד עשר הנקודות מזרחית מבאר שבע עם מערכת אספקת מים מקומית.
אחרי מלחמת ששת הימים הוקמו בדרום הרי חברון (באזור שמעבר לקו הירוק) היישובים כרמל, מעון, סוסיא ובית יתיר, שבשטח החקלאי המצומצם שהיה לרשותם גידלו עצי פרי וכרמי יין. הם קיבלו חלקת אדמה גדולה בבקעת ערד שם הם מגדלים גידולים חקלאיים רבים, בעיקר ממי קולחין של העיר ערד.
לקריאה נוספת

מדריך ישראל, מדבר יהודה ובקעת הירדן.
אבי שמידע, מדריך פרחי בר בישראל - כרך ב: צמחיית המדבר, בית ההוצאה כתר – ירושלים, אין שנה .
ספר המדבר בארץ ישראל – דברי הכנס הראשון תשס"ו – 2006, עורך מדעי: יעקב אשל, בהוצאת סוסיא- מרכז סיור ולימוד, 2006.
יהודה גוברין, מפעלי מים בערד הקדומה
אמיר קיטרון, צמחי מרפא של ספר מדבר יהודה
מיכל אורן-נורדהיים, "מדבר או ספר-מדבר?", זאב ארליך (עורך), שומרון ובנימין, קובץ מחקרים בגאוגרפיה היסטורית, כרך שלישי, הוצאת מכללת יהודה ושומרון, מכון מחקר, 1993, עמ' 187–201.
הערות שוליים

↑  דוד הלר, מיכה לבנה (ע), החי והצומח של ארץ ישראל, רמת גן: משרד הבטחון - ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1982, עמ' 274
↑  מקור:רקע גאו היסטורי.
↑  מקור: אבי שמידע ודוד דרום עמ' כ"ג
↑  מקור:אבי שמידע ודוד דרום עמ' כ"ז
↑  יואל דה-מלאך מרביבים הצליח לשכנע את ועדת האו"ם שהנגב עשוי להיות פורח וכך בהחלטת החלוקה הוא נכלל בתחום המדינה היהודית
שדה חיטה בבקעת ערד. ברקע תל ערד
בלוקהאוס

בלוקהאוס הוא כינוי שמקורו בשפה האנגלית למצודה מבודדת קטנה, בצורת בניין בודד. מטרתו של הבלוקהאוס לשמש כנקודת שליטה במרחב הגנה מתוכנן נגד אויב שאינו מצויד בציוד מצור כבד, או בעת החדשה בארטילריה.
מבנים מסוג זה נבנו בדרך כלל כחלק מתוכנית הגנה כוללת, שמטרתה לחסום (באנגלית "בלוק" ומכאן "בלוקהאוס") את הגישה לנקודות מפתח בגזרה. השימוש במבנים אלו נערך בדרך כלל בידי מעצמה קולוניאלית בשטחי כיבוש שהיו לשטחי ספר, כגון בריטניה בדרום אפריקה, ניו זילנד, ואף ארץ ישראל וכן בקנדה ובארצות הברית.
בלוקהאוס עשוי לעיתים מעץ, ולרוב מבולי עץ כבדים, המסודרים בצורת צריף. לרוב היה המבנה בעל מספר קומות, שבכל אחת הותקנו חרכי ירי, ועל הקומה העליונה הוצב גג. לרוב בלטה הקומה העליונה מעל הקומה התחתונה, על מנת לאפשר למגינים מלמעלה לירות על מתקיפי הקומה התחתונה, או לכבות שריפות שפרצו למטה. הכניסה הייתה לרוב דלת מבוצרת בקומת הקרקע.
רוב המבנים מסוג זה היו בצורת ריבוע אך כמה מהם היו משושים או מחומשים על מנת לספק זוויות ירי ותצפית טובות יותר. לעיתים שימש הבלוקהאוס כבסיס להקמת מבצר שלם.
חלק ממבני הבלוקהאוס משומרים כמבנים היסטוריים. מבנים מעץ נשמרים בניו זילנד מתקופת המלחמות במאורים, בעוד שבדרום אפריקה אין זה נדיר לצפות בבלוקהאוס עשוי מאבן.
בלוקהאוס מבטון

לאחר מלחמת העולם הראשונה נבנו סוגים רבים של מבנים מסוג בלוקהאוס, ולרוב השתמשו הבונים בבטון. ההבדל בין בלוקהאוס מודרני העשוי מבטון, ובין בונקר הוא כי הבונקר בנוי ברובו מתחת לאדמה, בעוד שבלוקהאוס משמש לשליטה, ומוצב במקום שולט על פני השטח.
מבנה מסוג זה, בלוקהאוס עגול הבנוי מבטון, קרוי "פילבוקס". בבריטניה לבדה נבנו כשלושים אלף מבנים כאלו בהכנה לפלישה גרמנית אפשרית במלחמת העולם השנייה. מבנים אלו נבנו גם בברלין ובערים גרמניות נוספות, לעיתים כמקלטים מפני הפגזה ארטילרית, ונקראו "הוכבונקר" או "בונקר גבוה". חלקם שימשו להצבת תותחים נגד מטוסים, והגיעו אף לגובה של 6 קומות. רובם נהרסו במהלך המלחמה אך חלקם שרדו עד היום.
מבנה הפילבוקס נקלט היטב בארץ ישראל. מבנים מסוג זה נבנו בתקופת המנדט הבריטי, לאורך גדר הצפון ובמקומות רבים נוספים, וממשיכים להיבנות על ידי צה"ל עד היום.
ראו גם

פילבוקס
בתי הביטחון בנגב הצפוני
עמדת פילבוקס בסמוך לגשר עד הלום
הג'יהאד האסלאמי המצרי

הג'יהאד האסלאמי המצרי (בערבית: الجهاد الإسلامي المصري; בתעתיק מדויק: אלגהאד אלאסלאמי אלמצרי) הוא ארגון טרור אסלאמי שהוקם במצרים בשלהי שנות ה-70. מקימיו היו פלג צעיר של האחים המוסלמים שהושפעו מכתביו של סייד קוטב, בעיקר מהספרון מעאלם פי א-טריק. מנהיגו, עבד א-סלאם פרג, כתב את הספר "המצווה המוזנחת", "אל-פרידה אל-ע'איבה", שבו הוא פורש את משנתו הרעיונית של הארגון ומדבר על הצורך להחליף שליט הנוהג בניגוד לאסלאם כדי להקים אמירות, מדינה אסלאמית תאוקרטית שבה ישלוט ח'ליפה.
לארגון היו מספר תאים מחתרתיים ששאפו לממש חזון זה. לאחד מהם השתייך סגן ח'אלד שוקי אל-אסלאמבולי, רוצחו של אנואר סאדאת, נשיא מצרים. לאחר המשפט שנערך לאחראים לרצח סאדאת, הוצאו להורג בתלייה כמה מתומכי הארגון, בהם פרג'. בין פיגועי הטרור שביצע הארגון ניתן למנות את פיצוץ מכונית התופת בשגרירות מצרים באסלאמאבאד, בירת פקיסטן, בנובמבר 1995, בו נהרגו 17 איש, וניסיון להתנקש בחוסני מובארכ ביוני 1995, בזמן שביקר באתיופיה לרגל כינוס ארגון אחדות אפריקה.
מוחמד אבו סמרה מכהן כמזכיר הארגון מאז שנות ה-2010.
אימן א-זוואהרי, מחליפו של אוסאמה בן לאדן בארגון אל-קאעידה, נמנה בעבר עם ראשי הארגון עד חיסולו ב-31 ביולי 2022 בקאבול באפגניסטן.
ראו גם

הג'יהאד הסלפי
לקריאה נוספת

עמנואל סיון, קנאי האסלאם, תל אביב, עם עובד, תשמ"ו, 1986.
בנימין בן סימון, תובנות על ארגון אל-קאעידה, חממה ספרותית, תשע"א, 2011.
יוסף הוכגלרנטר

| --- | --- |
 לידה:  1740 ה'ת"ק
 פטירה:  1807 (בגיל 67 בערך) א' בניסן ה'תקס"ז
 חיבוריו:  משנת חכמים  שו"ת אותות למועדים
 
הרב יוסף הוכגלרנטר (ה'ת"ק, 1740 – א' בניסן ה'תקס"ז, 1807) היה רב ביאמפיל ובזמושץ' שבאותה תקופה היו שתיהן בפולין. מחבר הספר משנת חכמים על סדרת משנה תורה של הרמב"ם.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1740 לרב יעקב יצחק, רבה של זמושץ' (כיום באוקראינה). בגיל 14 נשא את צפורה, בת דודו הרב יעקב חיים, רב בירוסלב. בהמשך נשא ב'זיווג שני' את אחותו של הרב שאול מאמסטרדם.
בשנת 1758 החל לכהן כרבה של יאמפולי, ובשנת 1772, לאחר פטירת אביו, עבר לכהן כרב העיר זמושץ', בה כיהן עד סוף חייו.
מחותנו היה הרב צבי הירש בושקא, רבן של קהילות אה"ו, שהיה תלמידו של אביו הרב יעקב יצחק. התכתב עם רבנים שונים, בהם רבי משה סופר בעל החת"ם סופר.
הרב יוסף נפטר בזמושץ' בא' בניסן תקס"ז, 1807.
ספריו

משנת חכמים, על סדרת משנה תורה שכתב הרמב"ם. נדפס בין השנים 1790–1792.
שו"ת אותות למועדים. הספר נותר בכתב יד ולא שרד.
תלמידיו

רבי שלמה קלוגר, שגם גדל אצלו כיתום במשך תשע שנים.
רבי צבי הירש הלר.
רבי מנחם מנדל מקוצק.
לקריאה נוספת

דור דעה, הרב יקותיאל אריה קמלהאר, חלק א' עמ' קיד-קיז.
לתולדות הקהילות בפולין, הרב צבי הירש הורוביץ (דרזדן), עמ' 291–297.
הערות שוליים

↑  מתוך ההקדמה לספרו משנת חכמים באתר אוצר החכמה.
↑  פנינים ומרגליות מאוצרותיו של הגאון רבי מנחם מנדל פומרנץ שליט"א, באתר דרשו, ‏16 באפריל 2024
↑  יצחק אלפסי, הרבי מקוצק עמ' 29.
ז'אן אלרז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1953 (בן 71 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   שירות הביטחון הכללי  יחידה 504
 תקופת הפעילות:  עד ל-1989
 דרגה:    רב-סרן
 תפקידים בשירות
 מפעיל סוכנים
 
ז'אן אלרז (נולד ב-1953) הוא איש שב"כ ישראלי לשעבר, אשר הורשע ברצח.
ביוגרפיה

נולד בשם ז'אן אלבז. עם  גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 890. בצנחנים עבר אלרז מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ובהמשך יצא לקורס קציני חי"ר. בהמשך עבר לשרת ביחידות המיוחדות ובהן יחידה 707, יחידת רימון ועוצבת המודיעין האנושי. לאחר שחרורו מצה"ל התגייס לשב"כ ושירת כמאבטח של ראשי ממשלות ושרים. אחר כך עבר לשרת כקצין ביטחון בשגרירויות ישראל באוסלו ובסטוקהולם. הוא פוטר מהשב"כ לאחר שמסר דיווח שקרי בעניין מגעים עם איש קג"ב בשוודיה[דרוש מקור], ועבר לשרת ביחידה 504 כמפעיל סוכנים בלבנון. במהלך עבודתו פיתח רשת של הברחות מכשירי חשמל מלבנון לישראל, זמן קצר לפני שנתפס עבר לשרת במנהל האזרחי בשכם. הוא נלכד בעקבות חשד שרצח את אחד מסוכניו הלבנונים. בכתב האישום נגדו נטען, כי ב-31 מקרים שונים בשנים 1988-1987 הבריח לישראל מאות מכשירי חשמל, בהם מכשירי וידאו, רדיו-טייפ ומקלטי טלוויזיה. הוא הועמד לדין על הברחות ונידון ל-5 שנות מאסר.
אלרז שוחרר מהכלא לאחר שנתיים בלבד. בינואר 1998 הגיש פרקליטו, בקשת חנינה על רישום פלילי מנשיא המדינה, עזר ויצמן, שהורה למחוק את רישומיו הפליליים מתיקו במשטרה. היעדר הרישום הפלילי אפשר לו להתקבל לעבודה כקבלן משנה בבינוי מוצבי צה"ל בצפון לאחר נסיגת צה"ל מלבנון, ובפרט בקרבת קיבוץ מנרה.
במרץ 2001 הואשם אלרז על ידי פרקליטות מחוז הצפון ברציחתו של יצחק קברטץ, רכז הביטחון של קיבוץ מנרה, וכן בגנבת עשרות כלי נשק מנשקיית הקיבוץ ומכירתם לגורמי טרור. יחד עמו הועמדו לדין ארבעה תושבי הכפר סאלם שבעמק יזרעאל, שסייעו לו בעבירות הנשק. במהלך תקופת מעצרו ניסה להימלט דרך חלון תא המעצר אך נתפס.
במהלך חקירת המשטרה התברר כי אלרז תכנן במשך ארבעה חודשים לפחות את הגנבה ובא במשא ומתן מראש עם גורמי טרור במטרה למקסם את התשלום בעבור כלי הנשק הגנובים כן הערים על שותפיו לגנבה וטען שמחצית מהפדיון הכספי יועבר לרכז הביטחון קברטץ ובכך הקטין את חלקם בשלל. אלרז הודה בעבירות הנשק, אולם באשר לרציחתו של קברטץ טען בחקירה כי מדובר בתאונה, ובבית המשפט, בעת מתן עדותו, שינה את גרסתו וטען כי קברטץ נרצח בידי לבנוני, איש חזבאללה, טענה שנדחתה על ידי בית המשפט. בית המשפט המחוזי גזר על אלרז עונש מאסר עולם על ביצוע הרצח, ועוד עשרים שנות מאסר על עבירות הנשק, 5 מהן חופפות לריצוי מאסר העולם. אלרז ערער לבית המשפט העליון, על ההרשעה ועל העונש, וערעורו נדחה.
אלרז גנב מנשקיית הקיבוץ 58 רובים מסוג M16 ומחסניות רבות. לאחר כשנה, בשנת 2002, במסגרת מבצע חומת מגן, איתרו כוחות הביטחון בתחומי הרשות הפלסטינית כלי נשק שמקורם בנשקיית הקיבוץ. כמו כן נתפסו 28 רובים ליד ביתו של פעיל בכיר בארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, שתכנן את פיגוע ההתאבדות במסעדת "מקסים" בחיפה[דרוש מקור].
בגזר דינו קבעו השופטים: "הרצח בוצע על ידי אדם שאין בו שמץ של מוסר, איש הנכון לחתור תחת אושיות מדינתו".
הערות שוליים

↑  שמעון איפרגן, ‏פריצת דרך: ניצח את שירות בתי הסוהר ויקבל אוכל טבעוני, באתר ‏מאקו‏, 5 במרץ 2018
↑  אבי אשכנזי, הסודות האפלים של ז'אן אלבז אלרז, באתר nrg‏, 6 באפריל 2001.
↑  יוסי מלמן‏, חשאי בחמישי: היחידה הסודית שהביכה את המודיעין, באתר וואלה, 6 בדצמבר 2012.
↑  אביב לביא, מתקן 1391: הפינה האפלה ביותר בישראל, באתר הארץ, 1 בינואר 2005.
↑  בנוגע לרצח לא נמצאו מספיק הוכחות. ראו: רונן ברגמן, והרשות נתונה, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2002 תל אביב, 192
↑  דניאל סובלמן, היעלמותו של סוכן, באתר הארץ, 23 במאי 2001
↑  שרון גל, ויצמן מחק רישום פלילי לחשוד ברצח במנרה, באתר הארץ, 4 באפריל 2001
↑  שרון גל, אלרז הואשם ברצח רב"ש קיבוץ מנרה, באתר הארץ, 3 במאי 2001
↑  שרון גל, פרשת מנרה: 4 הערבים לא מואשמים במעורבות ברצח, באתר הארץ, 23 באפריל 2001
↑  עמיקם חורש, המשטרה: ז'אן אלרז ניסה להימלט ממעצר, באתר ynet, 22 באפריל 2001
↑  שירות "הארץ", בדיקה פסיכיאטרית: ז'אן אלרז, החשוד ברצח קברטץ, כשיר למשפט, באתר הארץ, 25 באפריל 2001
↑  פ 001084/01 מדינת ישראל נ' ז'אן אלרז
↑  ביהמ"ש הרשיע את ז'אן אלרז ברצח רכז הבטחון של קיבוץ מנרה ובגניבת נשק, באתר גלובס, 31 באוגוסט 2003
MacBook

ערך זה עוסק במחשב נייד של חברת אפל שנמכר עד פברואר 2012. אם התכוונתם למחשב הנייד שנמכר כיום, הנושא את אותו השם ומכונה גם "MacBook 12", ראו .
| --- | --- |

MacBook
MacBook
 מידע כללי
 סוג:  מחשב נייד למשתמש פשוט
 מפתח:  אפל
 יצרן:  אפל 
 תאריך הפצה:  20 במאי 2006
 תאריך הפסקת שיווק:  ביולי 2011 הודיעה חברת אפל כי תפסיק למכור את ה-Macbook לצרכנים, אך תמשיך למכור אותו למוסדות חינוכיים.
 על שם:  מקינטוש 
 הקודם בסדרה:  IBook 
 מידע טכני
 מערכת הפעלה:  macOS 
 מעבד:  64Bit Core 2 Duo 2.4 GHz, של אינטל
 סוללה:  lithium polymer battery 
 מידות
 Apple — MacBook 
 
MacBook הוא מחשב נייד שפותח על ידי חברת אפל. המחשב נמכר בדגם אחד עם מעבד 2.4GHz בצבע לבן במארז פוליקרבונט הבנוי ממקשת פלסטיק אחת. ב-2015 יצאה גרסה חדשה של מאק בעל אותו שם, אך למחשב זה אין קשר למאקבוק המקורי.
רקע היסטורי

ה-MacBook החליף את ה-iBook ואת ה-PowerBook בגודל 12 אינץ', ובכך סיים את מעברה של אפל למעבדי אינטל בתחום המחשבים הניידים. המחשב הוצג ב-16 במאי 2006.
כמו כל המקינטושים בעלי מעבד מתוצרת אינטל, מותקנת על המחשבים החדישים יותר מערכת ההפעלה Mac OS X, אך הוא יכול גם להריץ את מערכות ההפעלה של מיקרוסופט בעזרת תוכנה מובנית הנקראת BootCamp או באמצעות תוכנה המאפשרת להפעיל מערכת הפעלה וירטואלית כמו parallels.
בעוד שה-MacBook Pro, כפי ששמו מרמז, מיועד לשוק המקצועי, ה-MacBook מיועד לשוק הצרכני. הדגם השחור הוא המחשב הנייד השחור הראשון של אפל מאז ה-Powerbook G3, ששיווקו הופסק ב-2001. גרסת מערכת ההפעלה העדכנית (נכון לנובמבר 2010) היא סנוו לאופרד גרסה 10.6 והיא מגיעה עם ILIFE-11.
פירוט טכני

המקבוק מכיל קישורית בלוטות' ומאתר רשתות אלחוטיות. הסוללה המובנית במחשב מספיקה לכ-10 שעות פעילות. ב-MacBook שני חיבורי USB וחיבור FireWire אחד. בנוסף ישנו חיבור מיני DVI המיועד לחיבור למסך או למקרן.
המקבוק כולל מצלמת ISIGHT ומיקרופון מובנה לצורך שיחות צ'ט וצילום.
הערות שוליים

↑  צוות אתר "MacRumors", המקבוק הלבן "עוד לא מת": עדיין זמין למודדות חינוכיים, ‏20 ביולי 2011 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7693497-4 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צ'אנקיה

| --- | --- |
תמונה של צ'אנקיה כפי שצוירה על עטיפת הספר "ארתשסטרה" בתרגומו מ-1915 Chanakya as depicted on the של ר. שאמאססטרי
תמונה של צ'אנקיה כפי שצוירה על עטיפת הספר "ארתשסטרה" בתרגומו מ-1915 Chanakya as depicted on the של ר. שאמאססטרי
 לידה:  375 לפנה״ס תכסילא, פקיסטן 
 פטירה:  283 לפנה״ס (בגיל 92 בערך) פטנה, האימפריה המאורית 
 שם לידה:  Kauṭilya or Vishnu Gupta 
 תפקיד:  פרופסור 
 השקפה דתית:  הינדואיזם 
 
צָ'אנַקְיַה (בסנסקריט: चाणक्य, ‏ Cāṇakya; ‏ 350-283 לפנה"ס) היה פילוסוף, איש ממשל וצבא והוגה פוליטי וצבאי הודי. הוא נחשב למייסד מקצועות הכלכלה ומדע המדינה. בעולם המערבי הוא נחשב למקביל ההודי של מקיאוולי, על אף שעבודותיו של צ'אנקיה קדמו לאלו של מקיאוולי בכ-1,800 שנה. צ'אנקיה נחשב למחברו של הטקסט ההודי הקדום על ממשל ופוליטיקה, ה"ארטשסטרה".
צ'אנקיה היה ראש ממשלה בימיו של קיסר האימפריה המאורית הראשון, צ'נדרגופטה מאוריה, וכן היה יועצו של הקיסר והמתכנן העיקרי של  עלייתו לשלטון. צ'אנקיה היה מורה בתכסילא, מרכז למידה עתיק, והיה אחראי ליצירת האימפריה המאורית, שהייתה הראשונה מסוגהּ בתת-היבשת ההודית. עבודותיו אבדו לקראת סוף ימי ממלכת גופטה, ונתגלו מחדש רק ב-1915.