stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נובארופטה
התפרצות של 1912

ההתפרצות של 1912 שיצרה את נובארופטה הייתה הגדולה ביותר שהתרחשה במהלך המאה ה-20. התחילה ב-6 ביוני 1912 והגיעה לשיאה בסדרה של התפרצויות אלימות. עם גרוד 6 במדד הפיצוץ הוולקני, ההתפרצות שנמשכה 60 שעות העיפה 14 קילומטרים מעוקבים של אפר, פי שלושים מההתפרצות של הר סנט הלנס ב-1980. המאגמה שהתפרצה של ריוליט, דקיט ואנדזיט הביאה ליותר מ 17 קילומטרים מעוקבים של נפולת טוף ו 11 קילומטרים מעוקבים של זרימת אפר פירוקלסטי. במהלך המאה ה-20, רק ההתפרצות של הר פינטובו בפיליפינים ב-1991 וההתפרצות של סנטה מריה בגואטמלה ב-1902 היו בהיקף דומה.
לפחות שתי התפרצויות גדולות יותר התרחשו באיי הודו המזרחיים ההולנדיים (כיום אינדונזיה) במהלך המאה ה-19: התפרצות של טמבורה ב-1815 וההתפרצות של קרקטואה ב-1883.
הערות שוליים

↑  Simkin, Tom; Siebert, Lee; Blong, Russell J. (1994). Volcanoes of the World. Tucson, Arizona: Geoscience Press, Inc. p. 117. ISBN 0-945005-12-1.
↑  Brantley, Steven R. (4 בינואר 1999). Volcanoes of the United States. Online Version 1.1. United States Geological Survey. p. 30. ISBN 0-16-045054-3. OCLC 156941033. נבדק ב-12 בספטמבר 2008. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Fierstein, Judy; Hildreth, Wes; Hendley II, James W.; Stauffer, Peter H. (1998). "Can Another Great Volcanic Eruption Happen in Alaska?". U.S. Geological Survey Fact Sheet 075-98. תבנית:Academia.edu תבנית:HSDL.
↑  Fierstein, Judy; Hildreth, Wes (11 בדצמבר 2004). "The plinian eruptions of 1912 at Novarupta, Katmai National Park, Alaska". Bulletin of Volcanology. Springer. 54 (8): 646–684. Bibcode:1992BVol...54..646F. doi:10.1007/BF00430778. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Wood, C.A. and Kienle, J. (editors) (1990) Volcanoes of North America: United States and Canada, Cambridge, Cambridge University Press, מסת"ב 0-521-36469-8, p. 70.
↑  Fierstein, Judy; Hildreth, Wes (2000). "Preliminary volcano-hazard assessment for the Katmai volcanic cluster, Alaska". U.S. Geological Survey Open-File Report 00-489. doi:10.3133/ofr00489. תבנית:DGGS.
חתך גאולוגי של נובארופטה
סולימאן הראשון

.
סולטן סולימאן בכתר בעל ארבע קומות כסמל לעוצמה. ציור של אגוסטינו ונציאנו (אנ')
סולימאן הראשון (בטורקית: Sultan Süleyman; בטורקית עות'מאנית: سليمان اول;‏ 6 בנובמבר 1494 (משוער) – 6 בספטמבר 1566), שנקרא סולימאן המפואר באירופה, או "הסולטאן סולימאן המחוקק" (בטורקית: Kanunî Sultan Süleyman; قانونى سلطان سليمان; בערבית: السلطان سليمان القانوني) בפי נתיניו, היה סולטאן האימפריה העות'מאנית בין 1520–1566. הוא בנה את חומת העיר העתיקה בירושלים והקצה ליהודים את רחבת התפילה באתר הכותל המערבי.
קורות חיים

סולימאן נולד בטרבזון שלחוף הים השחור, ככל הנראה ב-6 בנובמבר 1494. אביו – סלים הראשון, היה שליט האימפריה, ואמו – האפסה סולטאן, מיוחסת לשושלת ג'ינגיס חאן. סולימאן קיבל חינוך ככל ילדי הנסיכים עד גיל 17 בחסות האם, ואז עבר לחסות אביו, שככל הנראה הטיל עליו את מרותו. מוריו לימדוהו קרוא וכתוב, את הקוראן, ערבית, פרסית, מתמטיקה, מוזיקה, אמנות הלחימה בקשתות וכן תכשיטנות.
בן 17 מונה לתפקיד מושל איסטנבול, ואחר כך מושל סרוחאן. אביו מת פתאום בעת שהיה במסע מאיסטנבול לאדירנה, והעדים למותו חויבו לשמור את הדבר בסוד עד אשר שהגיע סולימאן למקום. ב-30 בספטמבר 1520 הוכתר סולימאן לסולטאן האימפריה העות'מאנית.
עד מותה ב-1534 הייתה אמו של סולימאן, ולידה האפסה סולטאן, חברה טובה ומייעצת. היא ליוותה אותו במשימותיו המנהליות הראשונות בקפה ב-1510, כשמונה לשליט בשיח' זאדה ובמניסה. אחר פטירתה הקדיש לזכרה מסגד וחאן.
סולימאן מכונה "המחוקק" בעקבות קובץ החוקים שחיבר, המכונה סולימנמה. הקובץ חובר תוך התייעצות באנשי הדת ובראשי הבירוקרטיה. הוא כלל את כל הזכויות והחובות של נתיני האימפריה שאינן מופיעות בהלכות האסלאם (השריעה). ברבות השנים הסולטאנים הבאים ביקשו, בעיתות מצוקה, לחזור ולהפעיל את האימפריה על פי הספר של סולימאן ולבצע רפורמות לשם כך.
ב-1522 ריכז בנמל העיר מרמריס 300 אוניות ו-200,000 אנשי צבא וכבש מידי מסדר ההוספיטלרים את האי רודוס, שהיווה נקודה חשובה בנתיבי השייט של האימפריה לחופים המזרחיים והדרומיים של הים התיכון. סולימאן המפואר ביסס את שלטון האימפריה, בראשה עמד, בכל אזור הבלקן; הוא גם איים על תושבי וינה, עליה הטיל מצור בעקבות ניצחונו המזהיר על הכוחות הנוצרים בהונגריה בקרב מוהאץ' ב-1526. סולימאן בנה את חומות ירושלים העתיקה ואת שערי ירושלים הקיימים עד ימינו.
ב-1536 הוא הוציא להורג את הווזיר הגדול וחבר נעוריו, פרגלי איברהים פאשה, בעקבות סדרת אירועים ששכנעוהו כי איברהים מהווה איום על שלטונו ואינו נאמן לו יותר. ב-1555, לאחר 40 שנות מלחמה בלתי פוסקת עם הספווים (הפרסים), הצליח להגיע איתם להסכם אמסיה (אנ'). ההסכם קבע את הגבול לא רק בין פרס לאימפריה העות'מאנית, אלא גם את קו הגבול בין הסונים לשיעים עד ימינו.
בינואר 1546 פגעה רעידת אדמה קשה בארץ ישראל. בירושלים נהרסו, בין השאר, גם שורת בתי מוסלמים, שנשענו פיזית על הכותל המערבי. סולימאן הוציא לאחר מכן פירמאן, שהקצה את השטח ליהודים לתפילה.
בשלהי 1553 או 1554, הוציא סולימאן פירמאן (צו עות'מאני), המגנה רשמית את עלילות הדם נגד היהודים. הוא עשה זאת על פי הצעתו של הרופא היהודי הבכיר משה חמון. צו זה מילא תפקיד חשוב בהגנה על המיעוט היהודי באימפריה מפני עלילות הדם שהיו נפוצות באותה עת באירופה.
סולימאן הראשון נפטר בספטמבר 1566. בזכות המפעל הגדול של בניית חומות ירושלים קרוי כיום אחד הרחובות הראשיים במזרח העיר רחוב סולטאן סולימאן. הוא נקבר במסגד סולימאנייה שבאיסטנבול.
משפחתו

לסולימאן היו שש אחיות שהתחתנו עם בכירי ממשל, והיה אב ל-7 ילדים:
הבן הבכור מוסטפא, בנה של מאהידווראן באש קדין. אחר כך ילדיה של הורם סולטן אשתו החוקית: בת בשם מיהרימה סולטאן (שהשפיעה עליו רבות בשנים האחרונות לשלטונו), מהמט, עבדאללה (שנפטר בגיל צעיר), סלים (שירש את השלטון והפך לסולטן סלים השני), באיזיט, ג'יהאנגיר (שנולד עם מום בגבו, והיה עם גיבנת).
אשתו הורם סולטאן הייתה ממוצא אוקראיני, ונודעה במערב בשם רוקסלנה (וכן כונתה רוסולינה והאסקי סולטאנה). שמה המקורי היה אנסטסיה, או אלכסנדרה גברילובה ליסובסקי. הורם הייתה במשך תקופה ארוכה פילגשו המועדפת של סולימאן ומאבק קשה על חיבתו של סולימאן ניטש בינה לבין פילגשו השנייה, מאהידווראן. מאבק זה בא לסיומו לאחר מות אימו, בחתונתם ב-1534.
ראו גם

בריכת הסולטאן
כרטוש סולימאן המפואר
הסולטאן (סדרת טלוויזיה)
הערות שוליים

↑  תקופת הזוהר של סולימאן הגדול נחשבה לתקופת זוהר ליהודים. ראה
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סלים הראשון | שליטי האימפריה העות'מאנית  1520–1566 | הבא: סלים השני |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268511805171  PLWABN: 9810614068105606  BIBSYS: 90637676  BNC: 000066733  BNE: XX1220527  BnF: cb12033237p (data)  GND: 118619993  ISNI: 0000 0001 2102 9740  LCCN: n80056904  LNB: 000202221  NDL: 00621531  NKC: jn20011018975  NLA: 35812390  NTA: 070878811  RERO: 02-A012439221  SUDOC: 028510798  TDVİA: suleyman-i  Trove: 1098912  ULAN: 500126202  VcBA: 495/51270  VIAF: 89743257   WorldCat (עם VIAF): 89743257
מייק גרטנר

| --- | --- |

גרטנר עם וושינגטון קפיטלס ב-1981
 לידה:  29 באוקטובר 1959 (בן 65) אוטווה, אונטריו, קנדה
 מידע כללי
 מדינה:  קנדה קנדה
 משקל:  86 קילו
 גובה:  1.83 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  הוקי קרח
 עמדה:  חלוץ אגף ימני
 תקופת הפעילות:  1978–1998 (כ־20 שנה)
 מועדון:  סינסינטי סטינגרס וושינגטון קפיטלס מינסוטה נורת'סטארס ניו יורק ריינג'רס טורונטו מייפל ליפס פיניקס קויוטיס
 כניסה להיכל התהילה:  2001
 הישגים
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של ההוקי
מייקל אלפרד גרטנר (באנגלית: Michael Alfred Gartner; נולד ב-29 באוקטובר 1959) הוא שחקן הוקי קרח בעמדת חלוץ אגף ימני מקצועני קנדי לשעבר ששיחק 19 עונות בליגת ההוקי הלאומית עבור וושינגטון קפיטלס, מינסוטה נורת'סטארס, ניו יורק ריינג'רס, טורונטו מייפל ליפס ופיניקס קויוטיס. הוא אף שיחק עונה אחת באיגוד ההוקי העולמי עבור סינסינטי סטינגרס. הוא היה פעמיים אלוף גביע קנדה עם נבחרת קנדה.
בשנת 2017, גרטנר נבחר לאחד מ-100 שחקני ה-NHL הגדולים בהיסטוריה במלאת 100 שנה לקיום הליגה. גרטנר שנכנס להיכל התהילה של ההוקי בשנת 2001, היה חבר בוועדת הבחירה של היכל התהילה מאז 2009, ויו"ר שלה מאז 2022.
קריירת משחק

גרטנר נולד באוטווה, אונטריו. בצעירותו, גרטנר שיחק בטורניר לילדים הבינלאומי של קוויבק ב-1972 עם קבוצת הוקי קרח משנית מטורונטו.
גרטנר נבחר בדראפט במקום הרביעי הכללי, על ידי וושינגטון קפיטלס בדראפט ה-NHL 1979. הוא החל את הקריירה המקצועית שלו ב-WHA כקטין בסינסינטי סטינגרס בעונת 1978-79. הוא שיחק בקו עם מרק מסיה, התגלה כמוצלח וסיים שני אחרי ויין גרצקי על הצטיינות לרוקי השנה. עם התפרקות ה-WHA בסוף העונה, הוא שיחק בעונה הבאה עם הקפיטלס, שם שיחק את עונותיו הטובות. הוא צבר אסיסט בהופעת הבכורה שלו ב-NHL ב-11 באוקטובר 1979, מול באפלו סייברס ולבש את מספר אחת עשרה עבור הקפיטלס.
לגרטנר הייתה עונה סבירה ב-1979-80, כאשר הוא זוכה בפרסי רוקי השנה של הקפיטלס וה-MVP, וכן נבחר על ידי אוהדי הקבוצה לשחקן המבטיח ביותר של הקבוצה. הוא אף הוביל את הקבוצה עם 36 שערים. גרטנר הועבר בעסקה למינסוטה נורת'סטארס ב-7 במרץ 1989, עם לארי מרפי תמורת דינו סיסרלי ובוב רוז. הוא עזב את הקפיטלס כמוביל הקבוצה בכל הזמנים בשערים, אסיסטים ונקודות בקריירה. נכון לנובמבר 2023 הוא במקום השלישי בשערים ובנקודות ובמקום החמישי באסיסטים. עם זאת, גרטנר החזיק מעמד רק עונה אחת עם מינסוטה והועבר בעסקה לניו יורק ריינג'רס ב-6 במרץ 1990, כנגד אולף דאלן, בחירת דראפט ושיקולים עתידיים. הוא פתח חזק כאשר הריינג'רס הבקיעו שני שערים בהופעת הבכורה שלו מול פילדלפיה פליירס. הוא כבש אחד-עשר שערים ושש-עשרה נקודות ב-12 המשחקים הנותרים בעונה הסדירה שהריינג'רס שיחקו באותה שנה. בעונת 1991-92, הוא הפך לשחקן הראשון בתולדות ה-NHL שכבש את השער ה-500 שלו, האסיסט ה-500 שלו, הנקודה ה-1000 ושיחק במשחקו ה-1000, כל ההישגים הללו באותה עונה. בעונה הבאה, גרטנר הפך לשחקן הריינג'רס הראשון שכובש לפחות 40 שערים בשלוש עונות רצופות. הוא גם כבש ארבעה שערים במשחק האולסטאר של ה-NHL וזכה בפרס MVP למשחק האולסטאר.
גרטנר הועבר לטורונטו מייפל ליפס תמורת גלן אנדרסון, שחקן מליגה משנית, ובחירת דראפט במועד האחרון לעסקה ב-21 במרץ 1994. העסקה בוצעה על ידי מאמן הריינג'רס, מייק קינן, שלא אהב את גרטנר בגלל חוסר החוצפה וההופעות המאכזבות שלו בפלייאוף. המנכ"ל של הריינג'רס דאז, ניל סמית', שכנע את עמיתו במייפל ליפס, קליף פלטשר, לאשר את העסקה בכך שציין שלגרטנר נותרה שנה אחת מהחוזה שלו בעוד שאנדרסון צפוי להפוך לשחקן חופשי בסיום העונה. גרטנר שיחק עם הליפס עד 1996, אז הועבר בעסקה לפיניקס קויוטיס, שזה עתה התמקמה מחדש מוויניפג. גרטנר כבש את השער הראשון והשלושער בתולדות פיניקס ב-7 באוקטובר מול בוסטון ברואינס, במשחק השני של קבוצת הזיכיון מאז המעבר. הוא שיחק שתי עונות עם הקויוטיס לפני שפרש באוגוסט 1998.
מנהל הוקי

גרטנר היה פעיל באיגוד שחקני ה-NHL. הוא כיהן כנשיא ה-NHLPA משנת 1996 ועד פרישתו ב-1998 וכיהן כיו"ר התוכנית Goals & Dreams עם ה-NHLPA. הוא התפטר מה-NHLPA ב-19 במרץ 2007.
גרטנר נעשה לחבר בוועדה לבחירת חברי היכל התהילה של ההוקי ב-2009, ויושב הראש מאז 2022.
הבחנה

למרות הקריירה המרשימה והארוכה שלו, גרטנר מעולם לא זכה בגביע סטנלי וגם לא שיחק בגמר הגביע, מעולם לא זכה בפרס NHL, ומעולם לא נבחר לקבוצת האולסטאר שלאחר העונה, בהיותו אחד משחקני ה-NHL הבודדים עם הבחנה הזו שהוכנסו להיכל התהילה של ההוקי. אף דינו סיסרלי מעולם לא הצליח להשיג אף אחד מהישגים אלו, למרות שהוא העפיל לגמר הגביע פעמיים.
גרטנר היה חבר בקבוצת ניו יורק ריינג'רס שבהמשך זכתה באליפות ב-1994, אך הוא הועבר בעסקה לטורונטו בזמן מועד העסקה. עם זאת, גרטנר הגיע רחוק יותר מאי פעם בפלייאוף באותה שנה, כאשר המייפל ליפס הפעילו לגמר החטיבה המערבית בטרם הפסידו לוונקובר קנאקס ב-5 משחקים. הוא הועבר בעסקה קרוב לתאריך היעד של עסקאות ב-NHL שלוש פעמים בקריירה שלו, והיה לו כישרון להביא מיידית לתוצאות טובות עבור הקבוצות הללו, שכן ב-35 משחקים משולבים עם קבוצותיו החדשות במהלך העונה הסדירה לאחר עסקאות אמצע העונה, היו לו 24 שערים, 18 אסיסטים, 42 נקודות ודירוג של +16.
גרטנר נודע בעקביות שלו במהלך הקריירה שלו, שכן הוא הוביל את קבוצתו בשערים תשע פעמים במהלך הקריירה שלו וכבש 30 שערים או יותר בכל שנה ב-15 העונות הראשונות של קריירת ה-NHL שלו, וקבע שיא שמאז היה הושווה אך לא נשבר. למרות שהבקיע 50 שערים רק פעם אחת בעונה אחת, גרטנר הפך לשחקן החמישי בלבד בתולדות ה-NHL שכבש 700 שערים.
גרטנר נודע גם בזכות המהירות הנודעת שלו על הקרח וביכולתו לנצח מגינים במורד הקרח.
וושינגטון קפיטלס הפרישו את חולצתו #11 של גרטנר בטקס לפני משחקם מול טורונטו מייפל ליפס ב-28 בדצמבר 2008.
במהלך תחרות סופר כישרונות ב-1996, גרטנר קבע את השיא של אירוע המחליקים המהיר ביותר בזמן של 13.386 (התחלה בעמידה מלאה במסלול). השיא החזיק מעמד במשך 20 שנה עד שדילן לרקין מדטרויט רד וינגס שבר אותו עם תחילת החלקה ב-2016. במשחק האולסטאר 2017, קונור מקדייוויד מאדמונטון אוילרס קבע זמן של 13.310 כשהוא ניצח את גרטנר (התחלה בעמידה) אך לא את לרקין (התחלה בריצה).
פרסים והישגים > תחרויות בינלאומיות

אליפות גביע קנדה (1984, 1987)
ב-1998, הוא הוערך כמספר 89 ברשימת 100 שחקני ההוקי הגדולים ביותר על ידי ההוקי ניוז.
היכל התהילה של ההוקי ב-2001.
פרסים והישגים > WHA

אחד משלושת השחקנים האחרונים מאיגוד ההוקי העולמי שעדיין פעיל בהוקי מקצועי (מרק מסיה וויין גרצקי הם האחרים) בזמן פרישתו.
ב-2012, הוא הוכנס להיכל התהילה של איגוד ההוקי העולמי בקטגוריית "אגדות המשחק".
פרסים והישגים > NHL

אחד משמונת השחקנים היחידים בליגה שכבשו 700 שערים בקריירה.
2017 - נקרא לרשימת 100 שחקני ה-NHL הגדולים ביותר במלאת 100 שנה להקמת הליגה.
שחקן השבוע בשבוע שנגמר ב-22 בפברואר 1987.
שחקן השבוע בשבוע שנגמר ב-26 בנובמבר 1989.
שחקן החודש בפברואר 1987, והפך לשחקן קפיטלס הראשון שזוכה באות הצטיינות זו.
MVP במשחק אולסטאר (1993).
השחקן המהיר ביותר במשחק אולסטאר בתחרות כישרונות ב-1991, 1993, 1996.
שיחק במשחקי אולסטאר ב-1981, 1985, 1986, 1988, 1990, 1993, 1996.
פרסים והישגים > קבוצות NHL

הבקיע את השער האחרון בשיקגו סטדיום בפלייאוף 1994.
חולצתו #11 הופרשה לגמלאות על ידי וושינגטון קפיטלס ב-28 בדצמבר 2008.
שיאים

שיא NHL למספר פעמים הרב ביותר של 30 שערים ברציפות - 15 (הושווה על ידי יארומיר יאגר ואלכסנדר אובצ'קין)
שיא NHL להכי הרבה שערים במשחק אולסטאר (1993) - 4 (במשותף עם ויין גרצקי, דני היטלי ועוד מספר נוספים)
שיא NHL לצמד השערים המהיר ביותר בתחילת משחק אולסטאר (1993) - תוך 3:37 דקות
שיא לוושינגטון קפיטלס עם רצף הנקודות הארוך ביותר - במשך 17 משחקים (פעמיים)
שיא לוושינגטון קפיטלס עם רצף השערים הארוך ביותר (1986-87) - 9 משחקים (שיא מושווה)
שיא לוושינגטון קפיטלס עם הכי הרבה שערים בחיסרון מספרי בעונה (1986-87) - 6 (שיא מושווה)
שיא לוושינגטון קפיטלס עם הכי הרבה נקודות על ידי חלוץ אגף ימני בעונה אחת (1984-85) - 102
חיים אישיים

לגרטנר ואשתו קולין יש שני בנים, ג'ושוע ודילן ובת בשם נטלי. הם מתגוררים בשנטי ביי, אונטריו.
גרטנר נולד מחדש כנוצרי והתחבר לאמונתו במהלך שנות המשחק על ידי חבר קפיטלס לשעבר, ז'אן פרונובו. בנו ג'וש, שיחק כשוער עבור אוניברסיטת ייל ואף כחלוץ אגף ימני עבור נבחרת של בית הספר לעסקים של טאק בליגת ההוקי העמק הגבוה.
גרטנר וחברו לקבוצה לשעבר, וס ג'רוויס, הם שותפים בעסק ומחזיקים בבעלותם שלושה משטחי קרח באזור גרייטר טורונטו שממוקמים בניומארקט, אונטריו, ריצ'מונד היל, אונטריו ובארי, אונטריו.
ראו גם

היכל התהילה של ההוקי
הערות שוליים

↑  "Pee-Wee players who have reached NHL or WHA" (PDF). Quebec International Pee-Wee Hockey Tournament. 2018. נבדק ב-2019-01-10.
↑  hockey-reference.com
↑  Lapointe, Joe. "Hockey: Gartner and Amonte Go in Rangers' 5-Deal Flurry," The New York Times, Tuesday, March 22, 1994. Retrieved April 12, 2021
↑  Kreiser, John. "Deadline deals sparked Rangers' 1994 Cup run," NHL.com, Sunday, March 2, 2014. Retrieved April 12, 2021
↑  "Gartner steps down from NHLPA post". אורכב מ-המקור ב-2011-09-27. נבדק ב-2008-05-28.
↑  Masse, Kelly (2023-01-11). "Hockey Hall of Fame Appoints Honoured Member Joe Sakic to the Selection Committee | Hockey Hall of Fame Selection Committee" (PDF) (הודעה לעיתונות). היכל התהילה של ההוקי. נבדק ב-2023-02-09.
↑  Masse, Kelly (2021-11-23). "Hockey Hall of Fame Announces New Appointments to the Selection Committee" (PDF) (הודעה לעיתונות). היכל התהילה של ההוקי. נבדק ב-2023-02-09.
↑  Conner, Floyd (2002). Hockey's most wanted : the top 10 book of wicked slapshots, bruising goons, and ice oddities (1st ed.). Washington, D.C.: Brassey's. ISBN 1-57488-364-X.
↑  "Mike Gartner, number retired Dec. 28, 2008". NHL.com. נבדק ב-10 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Roarke, Shawn (30 בינואר 2016). "Larkin sets fastest skater record". NHL.com. נבדק ב-10 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Basu, Arpon (28 בינואר 2017). "Connor McDavid wins Fastest Skater". NHL.com. נבדק ב-10 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "WHA Hall of Fame Members". אורכב מ-המקור ב-2018-10-17. נבדק ב-2013-09-14.
↑  "100 Greatest NHL Players". NHL.com. 27 בינואר 2017. נבדק ב-27 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Iginla tops 30 goals in 10th straight year in win over Preds". אורכב מ-המקור ב-2011-03-10.
↑  Spector, Jesse (9 באוקטובר 2010). "Hockey Hall of Famer Mike Gartner has fond memories of Rangers, MSG". New York Daily News. נבדק ב-10 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Zwolinski, Mike (28 בינואר 2011). "Following in dad's footsteps — to the NHL". The Toronto Star. נבדק ב-10 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "UVHL : Tuck @ Gamblers : April 8th, 2014 - 7:00PM". אורכב מ-המקור ב-14 ביולי 2014. נבדק ב-10 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "National Training Rinks: About Us". National Training Rinks. אורכב מ-המקור ב-23 במרץ 2012. נבדק ב-3 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
גרטנר עם חולצתו שהופרשה על ידי וושינגטון קפיטלס ב-2008.
חולצתו של מייק גרטנר הופרשה על ידי וושינגטון קפיטלס ב-2008. הדגל שמוצג כאן הוחלף מאז.
שמעון צנציפר

| --- | --- |

 לידה:  1972 (בן 53 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1990–2022 (כ־32 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד טייסת תחזוקה אווירית בבסיס רמת דוד  ראש ענף מטוסי קרב בהמטה הטכנולוגי של חיל האוויר  מפקד יחידת האחזקה האווירית 22  ראש מחלקת חימוש והגנה אווירית בהמטה הטכנולוגי של חיל האוויר  ראש להק הציוד
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון השנייה   מבצע צוק איתן
 
שמעון צנציפר (נולד ב-1972) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף שכיהן כראש להק הציוד במטה חיל האוויר הישראלי מיולי 2017 עד 2 באוגוסט 2022.
ביוגרפיה

צנציפר גדל בירושלים. הוא למד בבית הספר היסודי מנשה אלישר בשכונת גבעת מרדכי ובבית ספר יסודי ברמות ב'. בתיכון למד במכללת אורט גבעת רם בירושלים במגמה טכנולוגית.
התגייס לצה"ל ב-1990 במסגרת העתודה האקדמית וב-1995 סיים לימודי תואר ראשון בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון בחיפה. בהמשך השלים את לימודיו לתואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון ולתואר שני במדעי המדינה וביטחון לאומי באוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי.
קריירה צבאית

צנציפר שירת במגוון תפקידים במערך הטכני של חיל האוויר. תחילה שירת כקצין גף חקירת כשלים טכניים ביחידת האחזקה האווירית 22, בהמשך שימש ראש מדור מבנה F-16 במחלקת מטוסים במטה הטכנולוגי של חיל האוויר. שימש בתפקידי מפקד גף מסוקים ומפקד גף מטוסים בבסיס רמון.
בקיץ 2006 התקדם לדרגת סגן אלוף והתמנה לתפקיד מפקד טייסת תחזוקה אווירית בבסיס רמת דוד, תפקיד אליו נכנס בעיצומה של מלחמת לבנון השנייה. בתקופה זו ביצע חיל האוויר את תקיפת הכור הגרעיני בסוריה והשתתפף במבצע עופרת יצוקה ברצועת עזה.
בקיץ 2009 עבר לשמש בתפקיד ראש ענף מטוסי קרב ב' במטה הטכנולוגי של חיל האוויר, אחראי מערכתית על מטוסי עיט (A4), צוקית (CM1790), בז (F15 A-D), רעם (F15i) ופרויקטי קליטת מטוסי הלביא (M346) והאדיר (F35i).
בשנת 2012 יצא ללימודים במכללה לביטחון לאומי וסיים בהצטיינות. מחקר הסיום שלו עסק במרכיבי חוסן ארגוני כמפתח לרציפות תפקודי בצה"ל.
בשנת 2013 קודם צנציפר לדרגת אלוף-משנה בתפקיד מפקד יחידת האחזקה האווירית 22. במהלך תפקידו יזם ומימש פרויקט הנדסי לשיקום מטוס F-15 שנפגע בתאונה אווירית על ידי חיבור חלקו הקדמי של המטוס לחלקו האחורי של גוף מטוס שיצא משירות (מודמם). פרויקט זה זכה לפרס מפקד חיל האוויר. בשנת 2014 זכתה היחידה בפיקודובפרס האיכות הלאומי לאיכות ומצוינות. בתקופה זו השתתף חיל האוויר במבצע צוק איתן, מבצע בו היחידה נדרשה לפעול בבסיסי החיל ובמהלכו הושלם שיקום מטוס ברק 074 לאחר תאונה.
בשנת 2015 מונה לראש מחלקת חימוש והגנה אווירית במטה הטכנולוגי של חיל האוויר, במסגרתו היה מופקד על תחומי החימוש, ההגנה האווירית, ומערכות הבקרה האווירית.
רלצ"ד

ביולי 2017 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לראש להק הציוד.
תקופת פיקודו התאפיינה באתגרים טכנולוגיים ומבצעיים הנובעים מהפעילות המבצעית של חיל האוויר, הקמה והפעלה מבצעית של מטוס ה-F-35i (אדיר) ומערכים חדשים נוספים, החלטות על הצטיידות בכלי טיס (KC-46, CH-53K, F15AI, F35i, AW119), מערכות הגנה אווירית וחימוש בהיקפים גדולים, התמודדות עם אתגרי תקציב שנבעו מהעדר תקציב מדינה והתמודדות עם מגפת הקורונה.
בתקופת פיקודו הוביל תהליך שינוי ארגוני במטה להק ציוד אשר במסגרתו הוקמו מחלקות וענפים חדשים בתחומים טכנולוגיים חדשים וזאת בכדי להתאים את הארגון לאתגרים העתידיים ולשמור על רלוונטיות. כמו כן, הוביל למיצוב מחדש של המטה הנקרא "המטה הטכנולוגי של חיל האוויר" ובמסגרתו נקבעה תכליתו כגוף האמון על היתרון הטכנולוגי אווירי של מדינת ישראל. תפקיד המטה הטכנולוגי, לעסוק בכלל התחומים הטכנולוגיים בהווה (פיתוח ותפעול מערכות נשק ותשתיות) ולעצב את העתיד הטכנולוגי של החיל. צנציפר יזם תוכנית חינוכית לקציני המטה בתחומי האתיקה ומניעת שחיתות בארגון ציבורי כלקח מפרשת רמי דותן.
צנציפר שם דגש מרכזי לעיסוק בעולם הדיגיטל. תחת ההבנה שתחום הדיגיטל הפך מנושא תומך לתחום קריטי לתפקוד חיל-האוויר וגם קטר טכנולוגי משמעותי המאפשר פיתוח יכולות מבצעיות ושיפור האפקטיביות הארגונית. לשם כך, יזם ומימש שינוי ארגוני במסגרתו הוקם גוף מטה המופקד על קביעת המדיניות והארכיטקטורה של המערכות, גובשו סטנדרטים ותקנים לתחום הדיגיטל, הופצה מדיניות אחזקה חדשה ועוצבו תוכניות רב-שנתיות לכלל המערכים המבצעיים שקבעו חזון דיגיטלי ותוכניות למימוש.
צנציפר יזם והוביל שינויים מרחיקי לכת בתחום תחזוקת כלי הטיס והמערכות בבסיסי חיל חיל האוויר במטרה לשפר את היעילות התפעולית תוך שינוי תהליכים והכנסת אמצעים טכנולוגיים חדשניים. כך שונתה תפיסת בקרת כלי העבודה מחדר כלים מרכזי לעגלות כלים לכל כלי-טיס, הוכנסו לשימוש מחשבי לוח שהחליפו את המחשבים הנייחים, כלל הספרות הטכנית עברה לדיגיטל, הוכנסו לשימוש מערכות בקרה לוגיסטיות מתקדמות למעקב לוגיסטי אחר חימוש וחלפים, יושמו שיפורי תהליך בשיטת ה-LEAN תוך דגש לסטנדרטיזציה בין הבסיסים ושיפור היעילות והאפקטיביות התפעולית.
בתחומי ההדרכה בוצע שינוי עמוק בתפיסת המקצועות במערך הטכני. מומש תפיסה חדשה לניהול ומעקב כשירויות לטכנאים, בוצעה רפורמה רחבה במקצועות הטכניים המאפשרת מיצוי של הניסיון והמקצוענות והרחבת הוורסטיליות בין המקצועות השונים, קיצור משכי ההכשרה ושיפור האפקטיביות בשירות. כמו כן, גובשה תוכנית רב שנתית להרחבת החינוך הטכנולוגי במוסדות חיל האוויר ("פלדה כחולה") והועמק הקשר עם מוסדות החינוך הטכנולוגיים.
ב-2 באוגוסט 2022 פרש מתפקידו והוחלף על ידי תא"ל שלומי קונפורטי.
לאחר פרישתו מצה״ל

באפריל 2023 הקים ביחד עם עמיקם נורקין את Aerospace Spirit, העוסקת בעולמות הביטחון, החלל והתעופה ומספקת שירותי ליווי וייעוץ אסטרטגי לחברות טכנולוגיות, תעשייה וגופים ביטחוניים בארץ ובעולם. כמו כן, עוסקת החברה ביזמות ופרויקטים בתחום.
ביולי 2024 חברו Aerospace Spirit ו-Key1 Capital להקמת Ace Capital Partners, קרן השקעות בתחום הביטחון, האוויר והחלל.
חיים אישיים

נשוי לשרית ואב לארבעה.
הערות שוליים

1 2  ראש להק ציוד חדש בחיל: תא"ל שלומי קונפורטי, באתר חיל האוויר הישראלי, 2 באוגוסט 2022
↑  60 שניות על תת אלוף שמעון צנציפר, נבדק ב-2022-08-02
↑  מערכות 453 - הורדת ספרים 1-50, באתר fliphtml5.com
↑  ערב מורשת חילי לקציני ונגדי החיל, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  פרס ראש הממשלה ליא"א, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  הזוכה בפרס הלאומי לאיכות ומצוינות היא חברת תדיראן סוללות, באתר www.softnews.co.il
↑  מוכן להמראה: "ברק 074" חוזר להילחם, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  "Israel signs deal to buy $3.1 billion in U.S. helicopters, tankers". Reuters (באנגלית). 2021-12-31. נבדק ב-2022-11-20.
↑  אודי עציון, לא רק התעופה המסחרית נפגעת בקורונה: חיל האוויר צמצם טיסות אימון בגלל הנגיף, באתר כלכליסט, 17 באפריל 2020
↑  שינוי שם בחיל האוויר: להק ציוד (לצ"ד) ייקרא מעתה "המטה הטכנולוגי של חיל האוויר", באתר Israel Defense, ‏2022-03-22
↑  ניר דבורי, ‏"איראן הפכה להיות יריבה טכנולוגית – אבל אנחנו תמיד 3 צעדים לפניהם", באתר ‏מאקו‏, 4 באוגוסט 2022
↑  אודי עציון, מטוסים "יתודלקו" בלייזר, חלקי חילוף יודפסו: הצצה לעתיד של חיל האוויר, באתר כלכליסט, 24 בספטמבר 2021
↑   עמוס הראל, הסכנה לפיגוע אקולוגי גדולה מתמיד, והמדינה עושה מעט מאוד כדי לסכלו, באתר הארץ, 23 באפריל 2021
↑  סופי שולמן, עמיקם נורקין מקים קרן חדשה להשקעות בביטחון, חלל ותעופה, באתר כלכליסט, 22 באוגוסט 2024
↑  מפקד חה"א ישקיע בטכנולוגיות חדשניות שקשורות לרחפנים וכטב"מים, באתר אייס, 22 באוגוסט 2024
קאנט 10

"קאנט 10"
קאנט 10 (באיטלקית: CANT 10) היה מטוס ימי דו-כנפי מסוג "ספינה מעופפת" וחד-מנועי שהוגדר כמטוס נוסעים מתוצרת חטיבת כלי הטיס של יצרנית המטוסים האיטלקית Cantieri Riuniti dell'Adriatico (אנ') (שם רשמי: Cantieri Riuniti dell'Adriatico C.R.D.A) אשר ערך את טיסת הבכורה ב-25 ביולי 1925.
מנהל התכנון והייצור היה המהנדס האווירונאוטי "Raffaele Conflenti" (אנ').
ממאפייני "קאנט 10"

יוצרו 18 יחידות.
"קאנט 7" היה מטוס ימי הבנוי מגוף מרכזי בולט שבקדמתו היו מושבי הנוסעים. גוף המטוס התאפיין בתא טייס פתוח במצב קדמי שהסתיים מאחור בזנב צלב חד צדדי ובמישור אופקי מהודק.
תצורת הכנף הייתה דו-כנפית, עם כנפיים בגודל שווה המחוברות זו לזו על ידי סדרה של תמוכות ומוטות, כאשר התחתונה מצוידת במצוף איזון קטן.
ההנעה הופקדה על מנוע יחיד המותקן בתצורת דחיפה על הטירה הצינורית המרכזית ומחוברת למדחף עץ דו-להבי עם גובה קבוע. במטוס עם תצורת דוחף ("Pusher configuration" (אנ')) המדחף מותקן מאחורי המנוע שלו. "מדחף דוחף" הוא אחד המותקן מאחורי המנוע, כך שפיר הכונן נמצא בדחיסה.
גרסאות

"10" - בדגם הורכב מנוע 6 צילינדרים מתוצרת פיאט מסוג "Fiat A.12" (איט')
"10ter" - בדגם הורכב מנוע 12V צילינדרים מתוצרת "Lorraine-Dietrich" (איט') סוג מנוע "Lorraine 12 D" (איט') דגם מנוע "12 Db"
"10ter2" - בדגם הורכב מנוע 12V צילינדרים מתוצרת "Isotta Fraschini" (איט') סוג מנוע "Isotta Fraschini Asso 500" (איט')
"10 M" - יוצרה 1 יחידה, גרסה צבאית של גרסה "10ter"