stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יורי אנטין
קורות חיים

בשנותיו בבית הספר, התעניין אנטין בספרות והיסטוריה. בין 1962 ל-1969 עבד כעורך תסריטים ויועץ חינוכי לסרטי אנימציה. בשנת 1969 הפך לעצמאי בתחומו. שיריו לילדים מתאפיינים בעושר לשוני וברמת הומור גבוהה, ורבים שגדלו בברית המועצות החל מסוף שנות השישים זוכרים את שיריו בעל פה. בין היתר הוא נודע בשיתוף פעולה עם המוזיקאי גנאדי גלדקוב.
מ-1995 עד 1997 הנחה את תוכנית הילדים "צ'ונגה צ'נגה" בערוץ הרוסי הראשון.
יוסף בירדוגו (מקנס)

| --- | --- |
 לידה:  1802 ה'תקס"ב מקנס 
 פטירה:  1854 (בגיל 52 בערך) ט"ז בכסלו ה'תרי"ד מקנס 
 מקום פעילות:  מנהיג רוחני במקנס
 תקופת הפעילות:  ?–1854 
 תחומי עיסוק:  הלכה, דיינות, גמרא, משנה
 תפקידים נוספים:  אב בית הדין מקנס
 רבותיו:  רבי יעקב בירדוגו, אביו - רבי יהודה בירדוגו
 בני דורו:  רבי יצחק אבן צור, רבי משה בן זריהן, רבי משה בן סמחון, רבי חיים טולידאנו
 חיבוריו:  'ראש יוסף', 'שופט בצדק', 'שורש ישי', 'אהבת יוסף', 'צאן יוסף', 'יד יוסף', 'עדות ביהוסף', 'כתונת פסים', 'נשמת יוסף', 'כתונת יוסף', 'דברי יוסף', מהריב"ן, 'קודש קדשים'.
 
רבי יוסף בירדוגו (ה'תקס"ב, 1802 - ט"ז בכסלו ה'תרי"ד, 1853), היה רב ואב בית הדין במקנס שבמרוקו, ומחבר ספרים.
ביוגרפיה

נולד  לרב יהודה בירדוגו, נכדו של ר' יהודה בירדוגו הראשון (מחבר "מים עמוקים"), בשנת ה'תקס"ב (1802) בעיר מקנס, שבמרוקו. נודע בהתמדתו בתורה ובמשך שנים רבות הסתגר בבית המדרש הסמוך לביתו ועסק בלימוד ובהוראת התורה. בשנת תקע"ט (1819), בהיותו בן שבע עשרה, חיבר ביאור למשנה תורה לרמב"ם וחידושים על התלמוד שנקראו בשם 'טוב עין'. בשנת תקפ"א (1821), בהיותו בן תשע-עשרה, כתב חוות דעת הלכתית לרבי עמור אביטבול בשאלה הועסקת בדבר שעבוד נכסים.
ביוגרפיה > ברבנות ובדיינות

בשנת ה'ת"ר (1840) החל לשמש כדיין בבית דינו של רבי יעקב בירדוגו, ובשנת ה'תר"ג (1843) עם פטירתו של הרב יעקב בירדוגו שנה לאחר מכן מונה לאב בית-הדין, וכך הפך למנהיגה הרוחני של העיר. רבני העיר, הדיינים וציבור בני העיר רחשו לו כבוד והערצה, וקבעו שכל ההכנסות של החנויות החדשות במלאח לצורכי הקהילה יועברו ישירות אליו כדי שלא יצטרך להתעסק בעול הפרנסה על הסכמה זו חתמו הרבנים: יעקב בירדוגו, יצחק אבן צור, יוסף בהלול, יהודה אוחנא, שלום אדרעי, שלמה בן הרוש, אהרן עמאר, יהודה אלקובי, שלמה בן לחזאן, משה בן זריהן ומשה בן סמחון.
ביוגרפיה > מאסרו

בשנת תר"ח (1848) בעקבות עלילה הטילו השלטונות על הקהילה היהודית במקנס קנס כבד. כדי לאלצה למהר לפרוע הקנס, אסרו את רבני העיר - הרב יוסף בירדוגו והרב חיים טולידאנו במאסר בעיר פאס. הרב חיים טולידאנו נפטר במאסר בתאריך י"ד בתמוז תר"ח. אולם הרב בירדוגו שרד את תקופת המאסר, ושוחרר ממאסרו לאחר ששולם הקנס.
ביוגרפיה > פטירתו

רבי יוסף בירדוגו לא האריך ימים ונפטר בגיל 52, בליל שבת, ביום ט"ז כסלו תרי"ד (1853).
העמיד תלמידים רבים ובהם רבי שלום משאש ורבי אברהם חסין.
חיבוריו

רבי יוסף, חיבר ספרים בכל מקצועות היהדות. חידושים לתנ"ך ולתלמוד, ביאורים לרמב"ם ולארבע חלקי השולחן ערוך, דרושים והגות, מונוגרפיות הלכתיות ושאלות ותשובות. חלק גדול מיצירתו, חיבר כספרות עזר לרבנים ודיינים ערוכה לפי א-ב של הנושאים::
'ראש יוסף' - חיבור על הרא"ם.
'שופט בצדק' - שו"ת
'שורש ישי' - על כללים
'זר זהב' - כללי הש"ס
'אהבת יוסף' לרמב"ם
'צאן יוסף' - על אורח חיים
'יד יוסף' - על יורה דעה
'עדות ביהוסף' - אבן העזר
'כתונת פסים' - על חושן משפט
'נשמת יוסף' - על המשנה
'דברי יוסף' - שו"ת
'כתונת יוסף' - שו"ת בענייני ממונות
מהריב"ן - קיצור דינים הלכה למעשה
'קודש קדשים' - על שיר השירים
מכל ספריו, רק שניים יצאו לאור, והם: 'כתונת יוסף', 'דברי יוסף'.
הערות שוליים

↑  עיין בהקדמתו לספרו "כתונת יוסף", וכן העתיק רבי שלום משאש בהקדמתו לספרו של רבי יוסף -  "דברי יוסף".
1 2  עיין במבוא של הרב פרופ' משה עמאר לספרו של הנ"ל "כתונת יוסף".
↑  רבי עמור אביטבול, נשא ונתן בזה עם רבי יעקב בירדוגו (השופריה דיעקב) ועם רבי מיימון בירדוגו, דייני מקנס דאז, ולאחר מכן ביקש לשמוע את חוות דעתו של רבי יוסף. עיין בספרו של הרב אביטבול - "מנחת העומר" סימנים כ"א–כ"ח.
↑  מבוא (לרב פרופ' משה עמאר) לספר כתונת יוסף.
1 2  הסכמה זו פורסמה בספר "תקנות מקנס". וכן במבואות שניתנו לחיבורו "כתונת יוסף".
↑  עיין בספר "אוצר המכתבים" לרב יוסף משאש, חלק א', עמוד ע"ו טור א', ירושלים תשכ"ח.
↑  ע"פ תיעודו של תלמידו רבי שלום משאש. צוטט ב'אוצר המכתבים' חלק א' עמוד ע' טור ב'. לרב יוסף משאש.
↑  ראו דבריו של הפרופ' משה עמאר (פרופסור) במבוא לספר "כתונת יוסף".
↑  טעם השם של כל ספר נכתב במבוא של הרב פרופ' משה עמאר.
↑  שהמשנה היא מתקנת את הנשמה. (ולכן הן אותם אותיות), מבוא לרב פרופ' משה עמאר, לספר "כתונת יוסף".
↑  רבי שלום משאש הוציאו לראשונה עם חברת "דובב שפתי ישנים".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007508020305171  LCCN: nr95012960  VIAF: 120134241   WorldCat (עם VIAF): 120134241
ימת טוז

| --- | --- |
ימת טוז באנטוליה
ימת טוז באנטוליה
 מידע כללי
 מיקום:  טורקיה טורקיה
 סוג:  אגם מלח
 מידות
 שטח:  1,600 קמ"ר
 גובה:  905 מטר מעל לפני הים
 אורך מרבי:  80 ק"מ
 אורך:  80 קילומטר
 רוחב מרבי:  50 ק"מ
 רוחב ממוצע:  50 ק"מ 
 עומק מרבי:  1.5 מטר
 ‏עומק ממוצע:  1–2 מטר
 מידע נוסף
 מליחות:  32.9%
 ‏אגן ניקוז:  11,900 קמ"ר
 מדינות באגן הניקוז:  טורקיה
 קואורדינטות:  38°50′00″N 33°20′00″E﻿ / ﻿38.83333°N 33.33333°E﻿ / 38.83333; 33.33333
  (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורימת טוז(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורימת טוז
 
ימת טוז (בטורקית: Tuz Gölü - "ימת המלח") היא הימה השנייה בגודלה בטורקיה אחרי ימת ואן. הימה שוכנת בגובה של 905 מטר במרכזה של אנטוליה על גבולה המערבי של קפדוקיה, כ-100 ק"מ צפונית-מזרחית לקוניה וכ-100 ק"מ דרומית לאנקרה. במשך רוב ימות השנה היא משתרעת על שטח של 1,500 קמ"ר, אורכה 80 ק"מ ורוחבה 50 ק"מ.
מי הימה מליחים ביותר. במשך חודשי הקיץ מתאדים רוב מימיה וחושפים שכבת מלח בעומק ממוצע של 30 ס"מ. רוב השטח הנחשף בעונה זו משתרע על חלקה הדרומי של הימה. בעונה הגשומה נמס חלק מהמלח במים המתוקים הזורמים אליה או המגיעים אליה בצורת משקעים. לימת המלח אין מוצא, והיא ניזונה מנגר תחתי וממספר נחלים שבמקום שפכם אליה יצרו מלחות. סביב הימה שלושה מכרות מלח העושים שימוש במשטר המים העונתי בימה ומפיקים כ-70% מתצרוכת המלח במדינה. בנוסף קיימות סביב הימה תעשיות הקשורות לעיבוד המלח.
בשנת 2001 הוכרזו הימה והאזור המקיף אותה כאזור טבע מוגן. בימה אוכלוסייה עשירה של פלמינגואים (Phoenicopterus ruseus), אווז לבן-מצח ובז אדום.
יוז'ף בראון

יוז'ף "צ'יבי" בראון (בהונגרית: Braun József;‏ 26 בפברואר 1901–1943) היה כדורגלן יהודי הונגרי. שיחק בעמדת הקיצוני ימני במ.ט.ק. בודפשט ובנבחרת הונגריה. כינויו היה "צ'יבי" (Csibi) שמשמעותו אפרוח בהונגרית. מת בעבודות כפייה בשירות העבודה (הונגריה) במלחמת העולם השנייה בחזית הרוסית.
קורות חיים

היה בנו של לאופולד בראון, בן למשפחה יהודית שורשית שהייתה מנהיגת הקהילה היהודית בבקשצ'בה שבדרום מזרח הונגריה.
למד בבית הספר מדאץ', בבודפשט, ועזב את לימודיו בגיל 14. כבר בגיל 13 היה שחקן נוער VAC בבודפשט ושיחק בה בין השנים 1914-1916. התגלה כשחקן בשנת 1916 על ידי ג'ימי הוגאן, אז המאמן האנגלי החדש של מ.ט.ק. בודפשט, שהביאו לקבוצה. בקבוצה שיחקו ומשחקים גם היום יהודים רבים. בראון הופיע בהופעת הבכורה שלו בעונה 1916/17, עונה בה זכתה הקבוצה באליפות הראשונה. בעונה שלאחר מכן הפגין יכולת גבוהה באגף הימני, תפקיד בו שימש במשך שבע השנים הבאות. בראון היה שותף בקבוצה לתשע אליפויות ברציפות 1917-1925, וגם לשני ניצחונות בגביע.
משחקו הראשון בנבחרת הלאומית היה ביום 6 באוקטובר 1918 בניצחון 3-0 על אוסטריה, כשבראון היה בן 17. במשחק הבינלאומי השני שלו כמה חודשים לאחר מכן הוא הבקיע את השער המכריע ל-2-1 כנגד אותו היריב. בשנים שלאחר מכן הוא שיחק באופן קבוע באגף ימין של הונגריה והוביל את נבחרתו בשנת 1924 במשחקים האולימפיים בפריז.
.
לאחר פציעה ב -1926 הוא שיחק בנבחרת הלאומית שוב, אבל סיים את הקריירה שלו בחודש דצמבר אותה שנה עם תיקו 3-3 נגד פורטוגל. הוא שיחק 27 פעמים בנבחרת הונגריה בין השנים 1918–1926, וכבש עבורה 11 שערים. בשנת 1919 נבחר בראון לכדורגלן של השנה בהונגריה. הוא נחשב לאחד משחקני הכדורגל הטובים ביותר בגילו. הוא סבל לאורך הקריירה שלו שוב ושוב מפציעות. בשנת 1921 הוא סבל מפציעה רצינית, אבל חזר בזכות ההתמדה שלו. בגיל 25 נאלץ לעזוב את משחק הכדורגל לגמרי בשל כך, וקריירת המשחק שלו נקטעה בטרם עת.
בשנות ה-20 המאוחרות ניסה לשחק שוב בליגה האמריקנית בכדורגל ב"הכוח ברוקלין" (1929) ו"ונדררס ברוקלין" (1929-1930). לאחר קריירת המשחק שלו, בראון עבד כמאמן בסלובקיה. הגיע לקבוצת סלובן ברטיסלאבה כעוזר מאמן בשנת 1934, ואימן את הקבוצה בשנת 1938. למרות הצלחתו, נאלץ לעזוב עוד באותה שנה עקב עליית הנאצים והתגברות האנטישמיות. לאחר סיום קריירת הכדורגל שלו, הוא עבד כפקיד בנק.[דרוש מקור]
במלחמת העולם השנייה, כיהודי, הוא נלקח לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) בשנת 1942. הוא נדד כנראה ברחבי החזית המזרחית באוקראינה במחנות של עבודת כפייה, אשר רבים מן המשרתים בהן נשלחו למות בפינוי מוקשים, הנחה ותיקון מסילות ברזל, חפירת מלכודות טנקים, ומתו ברעב ובמחלות. שם הוא נפטר בסבל בשנת 1943. מקום קבורתו לא נודע.
מורשת

הוא היווה ההשראה לספרו של בלה סנש צ'יבי (1919).
הספר המספר על מאבקו של בן-עניים ישר ואמיץ, שילדי הכיתה בני-העשירים הטילו עליו חרם, עד שרכש את אהדת הכיתה והביא לה תהילה. הספר ראה אור בשנת 1919 – השנה שבה היה יוז'ף בראון בן ה-18 לכוכב החדש של הכדורגל בהונגריה. תרגום לעברית של הספר של אביגדור המאירי יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד ב-1950.
הערות שוליים

↑  יוז'ף בראון: דף שחקן באתר FIFA
↑  רונן דורפן, צ'יבי, באתר ספורט 5, 2008
נבחרת הונגריה 1924, בראון השלישי מימין
עטיפת הספר "צ'יבי"
יורי אננקוב

| --- | --- |

פורטרט עצמי - 1910
 לידה:  23 ביולי 1889 פטרופבלובסק-קמצ'טסקי, האימפריה הרוסית
 פטירה:  12 ביולי 1974  (בגיל 84) פריז, צרפת
 מקום קבורה:  בית הקברות באנייה 
 לאום:  רוסי
 תחום יצירה:  איור, עיצוב לתיאטרון וקולנוע
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם
 יצירות ידועות:  A Tale of Trivia 
 
מימין לשמאל: יורי אננקוב, יחד עם המשוררים והסופרים הרוסים ממוצא יהודי: בנדיקט ליבשיץ, 
קורניי צ'וקובסקי ואוסיפ מנדלשטם. צילום מ-1914.
יורי פבלוביץ' אננקוב (ברוסית: Юрий Павлович Анненков, היה ידוע גם בשם ז'ורז' אננקוב; ‏ 23 ביולי 1889 – 12 ביולי 1974, על פי הלוח היוליאני נולד ב-11 ביולי) היה אמן רוסי שידוע בעיקר בשל האיורים שלו שהופיעו בספרים והפורטרטים שהוא צייר. הוא גם עסק בעבודות עיצוב בתיאטרון ובקולנוע והיה חבר במערכת המגזין הרוסי Мир иску́сства ("עולם האמנות").
במאמרו "על הסינתטיזם" משנת 1922, כתב יבגני זמיאטין ש"(אננקוב) היה מודע באופן נלהב לעומס ולדינמיות של התקופה שלנו. חוש העיתוי שלו התפתח תוך מאית שנייה. הייתה לו את היכולת לתת רק את המהות הסינתטית של הדברים".
ביוגרפיה

יורי אננקוב נולד למשפחה ידועה (בין בני משפחתו היה פבל אננקוב, שהיה המוציא לאור של אלכסנדר פושקין). אביו, שגם שמו היה פאבל אננקוב, היה מעורב בפעילות מהפכנית שבגללה הוא הוגלה לסיביר. משפחת אננקוב שבה לסנקט פטרבורג ב-1892.
ב-1908 התקבל אננקוב לאקדמיה לאמנות של אוניברסיטת סנקט פטרבורג, שם למד יחד עם מארק שאגאל. ב-1909 הוא השתתף בסדנאות של יאן סיגלינסקי. בין השנים 1911 – 1912 שהה אננקוב בפריז ועבד בסדנאות של מוריס דני ופליקס ולוטון. ב-1913 עבד אננקוב בשווייץ. עם שובו לסנקט פטרבורג ב-1914 הוא עבד בעיקר כמאייר במגזינים ובתיאטראות.
הספר הראשון שיצא לאור עם איוריו של אננקוב היה ספרו של מקסים גורקי, "סמובר" שיצא לאור ב-1917. ההכרה בו כמאייר ספרים הגיעה בזכות עבודתו המפורסמת ביותר, הפואמה "שנים עשר" של המשורר הרוסי אלכסנדר בלוק, שפורסמה ב-1918 ויצאה לאור בשלוש הדפסות במהלך אותה שנה. בשנים הבאות, תרם אננקוב לעיצובם של כמה וכמה ספרים של הסופרים בסנקט פטרבורג, בין השאר, מיכאיל קוזמין ואלכסיי רמיזוב). ב-1919, עיצב אננקוב את התפאורה למחזה "המזקק הראשון", קומדיה מאת לב טולסטוי.
בהזמנת הממשלה הבולשביקית עיצב אננקוב במאי 1920, יחד עם מסטיסלב דובוזינסקי, ס. מסלובסקי וא. קוגל, את התפאורה למחזה "המנון לפועל המשוחרר". מאוחר יותר באותה שנה, הוא עיצב את התפאורה למופע ענק נוסף, "ההסתערות על ארמון החורף", שהיה חלק מחגיגות יום השנה למהפכת אוקטובר בכיכר הארמון בסנקט פטרבורג. בין השנים 1919 – 1920, יצר אננקוב סדרה של מכלולים וקולאז'ים פיסוליים, שהושפעו מזרם הדאדא.
ב-1922 ראה אור ספרו "פורטריטים". הספר כלל 80 תמונות של דמויות מפתח באמנות הרוסית של התקופה (מקסים גורקי, יבגני זמיאטין, אלכסיי רמיזוב, אלכסנדר בלוק, אנה אחמטובה ואחרים), תמונות שצוירו בין השנים 1906 – 1921. הספר גם כלל מאמרים של יבגני זמיאטין ושל מיכאיל קוזמין.
ביולי 1924 עזב אננקוב את רוסיה. בתחילה הוא התגורר בגרמניה ולאחר מכן הוא התיישב בפריז. הוא המשיך את עבודתו האמנותית ועסק בעיצוב תלבושות לסרטי קולנוע. יחד עם רוזין דלמר הוא היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר על עיצוב התלבושות לסרט "העגילים של מאדאם דה..." שיצא לאקרנים בשנת 1953.
יחסי אלבניה–הונגריה

| יחסי אלבניה–הונגריה |
| --- | --- |
אלבניה: הונגריה


אלבניה: הונגריה
שטח (בקילומטר רבוע)
28,748: 93,028
אוכלוסייה
2,786,645: 9,665,063
תמ"ג (במיליוני דולרים)
22,978: 212,389
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,246: 21,975
משטר
רפובליקה

יחסי אלבניה–הונגריה הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים של אלבניה והונגריה. ההיסטוריה של היחסים הדיפלומטיים של אלבניה והונגריה החלה בשנת 1912, כאשר אלבניה הכריזה על עצמאותה ב-28 בנובמבר 1912.
המדינות חברות בנאט"ו ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה. כחברה באיחוד האירופי, הונגריה תומכת באלבניה בדרך ההשתלבות בגוש האירו.
היסטוריה

מבחינה היסטורית יחסי אלבניה והונגריה היו חזקים בימי הביניים עקב קשרים שושלתיים (ממשל משותף של בית אנז'ו במאה ה-14 ולאחר מכן נישואיהם של אצילים אלבניים רבים אחרים להונגרים), קשרי דת ואינטרסים משותפים, במיוחד מניעת שליטה ונציאנית בחוף הים האדריאטי. להונגריה היה תפקיד משמעותי בהתפתחותה והתפשטותה של הקתוליות באלבניה במאות ה-13 עד ה-15.
שתי המדינות היו תחת שלטון עות'מאני, כאשר הונגרים ואלבנים לחמו כנגד העות'מאנים בנקודות רבות, כולל הברית בין יאנוש הוניאדי לסקנדרבג. במלחמת האימפריה העות'מאנית–הליגה הקדושה, מנהיגי אלבניה הקתולים פיג'ר בוגדני ותומא ראספאסני גייסו את הקתולים והמוסלמים האלבניים בקוסובו למען העניין האוסטרי. לאחר המלחמה הטורקית הגדולה, הונגריה עברה לשליטת בית הבסבורג, ואילו אזורים מיושבים באלבנים נותרו חלק מהאימפריה העות'מאנית וחוו תקופה של התמוטטות כלכלית וחברתית, שבה מספר גדול של קתולים מקוסובו ברחו צפונה כדי להגיע לבודפשט,  והאסלאמיזציה הנרחבת עקב העלאות תלולות ביותר במס הסקרים מצד הרשויות העות'מאניות וכן מקרים של המרת דת בכפייה.   הקתוליות האלבנית שרדה בהרים בצפון מערב אלבניה בסיוע משמעותי של אנשי דת אוסטרו-הונגרים. בתי ספר קתוליים במימון אוסטרו-הונגרי היו בתי הספר היחידים שבהם האלבנים הצליחו ללמוד בשפת האם שלהם בתקופת השלטון העות'מאני, וכתוצאה מכך רבים מתלמידיהם תרמו להופעת הלאומיות האלבנית, וכך גם כמה אינטלקטואלים הונגרים כמו פרנץ נופצ'ה.
אוסטרו-הונגריה הייתה תומכת מפתח בעצמאות אלבנית והתנגדה לניסיונות של מדינות סלאביות לשלוט בארצות אלבניות. הסיוע הדיפלומטי האוסטרו-הונגרי היה קריטי לגירוש הצבאות הסרבים והמונטנגרים מדורש ושקודר בשנת 1912. לאחר עצמאות אלבניה התחתן זוגו הראשון, מלך אלבניה עם אישה הונגרית. בתחילת המאה ה-20 חלקו אלבניה והונגריה מצב בו מספר רב של אלבנים והונגרים התגוררו מחוץ לגבולותיהם החדשים, ושתי המדינות חוו את עלייתם של תנועות בלתי-רדנטיסטיות שמטרתן להקים את הונגריה הגדולה ואלבניה הגדולה, אך נתקלו בהתנגדותן של מדינות הסביבה. במהלך מלחמת העולם השנייה, שתי המדינות היו חלק ממדינות הציר, ואחרי המלחמה היו בשליטת המפלגות הקומוניסטיות ובעלות ברית למוסקבה. יחסי אלבניה–הונגריה נותקו לאחר הפיצול הסובייטי-אלבני, אך חודשו לאחר נפילת הקומוניזם.
נציגויות דיפלומטיות

אלבניה מחזיקה בהונגריה שגרירות בבודפשט.
הונגריה מחזיקה באלבניה שגרירות ומשרד קונסולרי בטירנה.
יחסי איראן–ברזיל

| יחסי איראן–ברזיל |
| --- | --- |
איראן: ברזיל


איראן: ברזיל
שטח (בקילומטר רבוע)
1,648,195: 8,515,770
אוכלוסייה
91,781,231: 212,203,410
תמ"ג (במיליוני דולרים)
401,505: 2,173,666
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,375: 10,243
משטר
רפובליקה אסלאמית: רפובליקה פדרלית

יחסי איראן–ברזיל (בפרסית: روابط ایران و برزیل, בפורטוגזית: Relações entre Brasil e Irã) הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל.
היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות החלו בשנת 1903, אולם בשנת 1957 הם הפכו לממשיים, כאשר הסכם תרבות נחתם, אשר נכנס לתוקף ב-28 בדצמבר 1962. הסכם זה ציין גם את העלאת הנציגות הברזילאית בטהראן, לדרגת שגרירות בשנת 1961. בשנת 1965, המלך האיראני מוחמד רזא פהלווי ביקר בברזיל. הסיבה העיקרית למגע ראשון זה הייתה קידום הנוכחות הברזילאית באיראן ובמזרח התיכון באמצעות ספרים, סרטים, חילופי מורים ואנשי רוח, וכן מחזות. בהמשך נחתמו מסמכים חדשים בין ממשלת ברזיל לנציגים האיראניים. העיקרי שבהם היה ההסכם שקבע את הקמת ועדת שיתוף הפעולה הכלכלי והטכני, בשנת 1975.
למרות שהצהירה על נייטרליות במהלך מלחמת איראן-עיראק, ממשלת ברזיל החלה למכור מטוסי Embraer EMB-312 לאיראנים. לאחר סיום העימותים, החליטה ברזיל להתקרב אל איראן, שהפילה את שושלת פהלווי והפכה לרפובליקה אסלאמית, במטרה לחתום על מזכר הבנות להקמת ועדה מעורבת ברמת שרים, ב-26 בספטמבר 1988, נחתם ההסכם על ידי נשיא ברזיל, ז'וזה סרניי.
יחסים בילטרליים

הנשיאים לואיז אינסיו דה סילבה ומחמוד אחמדינז'אד הגבירו את הפגישות הדיפלומטיות במטרה להגדיל לא רק סחר בין שתי המדינות, אלא גם לדון בזכויות האדם ובמחלוקת על תוכנית הגרעין האיראנית, אשר בעקבות כך הוטלו סנקציות על איראן. בנובמבר 2009, מחמוד אחמדינז'אד נחת בברזיליה לביקור מדיני, אשר גרם לכמה מחאות, במיוחד מן הקהילה היהודית בברזיל, בשל ההתבטאויות הקודמות שלו בנושא השואה ועל ישראל.
הממשלה הברזילאית גם פעלה באופן דיפלומטי במקרה של סכינה מוחמדי אשתיאני, שהואשמה בניאוף ונידונה למוות על ידי סקילה. ביולי 2010 הנשיא לולה אף הציע לסכינה מקלט, אך קיבל תגובה שלילית מאת אחמדינז'אד ועלי ח'אמנאי, המנהיג העליון של איראן.
לאחר השבעתה של דילמה רוסף, שנבחרה לנשיאת ברזיל בשנת 2011, היחסים בין המדינות הצטננו. עם אנטוניו פטריוטה במקום סלסו אמור במשרד החוץ, ברזיל אמצה עמדה של זהירות וניתוק יחסי מטהראן, שכבר הביעה את אי הנוחות שלה להנחיות הדיפלומטיות הברזילאיות החדשות. דובר של הנשיא האיראני, עלי אכבר ג'ואנפכר, אמר בריאיון עם פולה דה ובסאו פאולו, "דילמה הרסה שנים של מערכת יחסים טובה". איתמרטי הכחיש כל מתיחות בין המדינות. בתחילת 2020, איראן ביקשה מברזיל הסברים על הודעת תמיכה בארצות הברית.
נציגויות דיפלומטיות

איראן מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה.
ברזיל מחזיקה באיראן שגרירות בטהראן.
חסן סאליחמיג'יץ'

חסן סאליחמיג'יץ' (בבוסנית: Hasan Salihamidžić; נולד ב-1 בינואר 1977, ביאבלניצה, בוסניה והרצגובינה, יוגוסלביה) הוא כדורגלן עבר בוסני ששיחק כקשר.
במהלך הקריירה המקצוענית שלו שיחק במגוון עמדות, בהן בכנף הימנית כמגן שמאלי אחורי בבאיירן מינכן, וכשחקן כנף שמאלי בנבחרת הלאומית.
בשנים 2017–2023 סאליחמיג'יץ' היה המנהל המקצועי של באיירן מינכן.
חייו

סאליחמיג'יץ' נולד למשפחה בוסנית. אביו אחמד ואימו שפיקה נתנו לו את הכינוי "בראזו" שפירושו "אח קטן", בגלל שיש לו אחות גדולה. הוא סיים את לימודיו בבית ספר תיכון ושיחק במועדון כדורגל מקומי. אחר כך, סאליחמיג'יץ' עבר לקבוצת ולז' מוסטאר בה שיחק עד שנת 1992. במהלך אותה תקופה, סאליחמיג'יץ' הצעיר ייצג את נבחרת הנוער של יוגוסלביה, בגלל שבאותה העת בוסניה והרצגובינה היו עדיין חלק מיוגוסלביה.
קריירה כבוגר

בנובמבר 1992, סאליחמיג'יץ' הגיע להמבורג ובעזרת אחמט חלילהודז'יץ' (שהיה בהמשך מאמן איינדהובן וליל) הוא הצטרף לקבוצת הנוער של מועדון הבונדסליגה המבורג. הוא שיחק בה שלוש עונות בטרם עלה לקבוצה הבוגרת.
הוא נשאר לשחק בשורות המבורג עד 1998 כאשר עבר למועדון הפאר הבווארי באיירן מינכן. בעונה הראשונה בקבוצה הוא שותף ב-43 משחקים והבקיע חמישה שערים. בין השאר הוא נכנס כמחליף בסוף המשחק הדרמטי של גמר ליגת האלופות 1999, בו הפסידה באיירן למנצ'סטר יונייטד. לאחר עוד שנתיים טובות, הוא החל לסבול מפציעות בין 2001 ל-2003 ושיחק בשתי העונות האלה בסך הכל 50 משחקים. בשנים שלאחר מכן חזר לכושר ושותף במשחקים רבים. בין השאר בישל את השער המהיר בהיסטוריה של ליגת האלופות שהובקע 11 שניות משריקת הפתיחה, במשחק נגד ריאל מדריד. עם באיירן מינכן הוא זכה בשש אליפויות גרמניה, ארבעה גביעים, ליגת האלופות והגביע הביניבשתי.
ב-15 בינואר 2007, לאחר שחוזהו בבאיירן הסתיים, הוא חתם על חוזה ל-4 שנים ביובנטוס והצטרף לקבוצה רשמית בקיץ של אותה השנה. המאמן קלאודיו רניירי כלל אותו בהרכב הפותח והוא שיחק בעונה הראשונה 30 משחקים והבקיע חמישה שערים. בעונה השנייה הגיע עם יובנטוס למקום השני בליגה, אך גם בעונה זו וגם בעונה שאחריה הוא שוב סבל מפציעות ושיחק פחות, עד אשר המאמן לואיג'י דלנרי שחרר אותו מהקבוצה ביוני 2011.
הוא חתם בוולפסבורג לעונה אחת. עוד לפני תחילת העונה, במשחק ידידות, הוא שבר את ידו השמאלית בהתקלות עם שחקן יריב.
קריירה כבוגר > נבחרת בוסניה והרצגובינה

הנבחרת הלאומית של בוסניה והרצגובינה, בהיסטוריה הקצרה שלה, לא העפילה לשום טורניר גדול כשסאליחמיג'יץ' שיחק בה, אבל במהלך טורניר המוקדמות ליורו 2004, רק שער אחד במהלך המשחק האחרון בטורניר נגד נבחרת דנמרק מנע מהנבחרת לטוס לטורניר הקיץ בפורטוגל. בשנת 2006, פרש מהנבחרת.
תארים

אליפות גרמניה: 1998/99, 1999/2000, 2000/01, 2002/03, 2004/05, 2005/06
הגביע הגרמני: 1999/2000, 2002/03, 2004/05, 2005/06
גביע הליגה הגרמנית: 1998, 1999, 2000, 2004
ליגת האלופות: 2001
הגביע הביניבשתי: 2001
חייו האישיים

לסאליחמיג'יץ' יש שלושה ילדים מאשתו הספרדייה אסתר קופדו.
הערות שוליים

↑  סיפור חייו של סליהמיצ'יץ' ב"גארדיאן"
↑  תיאור השער באתר אופ"א
↑  הידיעה על המעבר באתר אופ"א
↑  באתר ESPN
↑  באתר קבוצת וולפסבורג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1260860760  VIAF: 3723165709974049380009   WorldCat (עם VIAF): 3723165709974049380009
יורי אנטונוב

| --- | --- |

 לידה:  19 בפברואר 1945 (בן 79) טשקנט, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  1965 – אין ערך 
 מקום לימודים:  Musical college, Maladzechna 
 סוגה:  מוזיקת פופ, ג'אז, Russian post-chanson, אסטרדה, דיסקו, רוק קל, פופ רוק, בארד 
 סוג קול:  בריטון, טנור 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  אקורדיון, גיטרה חשמלית, אקורדיון פסנתר, גיטרה אקוסטית, סינתיסייזר, פסנתר 
 חברת תקליטים:  מלודיה 
 פרסים והוקרה:  מסדר פרנציסק סקורינה (29 ביוני 2010)  מדליה להנצחת 20 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941–1945  פרס משרד הפנים של רוסיה  מדליית ותיק העמל  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית  People's Artist of the Chechen Republic  אמן כבוד של הפדרציה הרוסית  עיטור הידידות (רוסיה)  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית  מדליה להנצחת 850 שנים לייסוד מוסקבה  אמן העם של הפדרציה הרוסית  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית  אובציה 
 www.antonov.ru
 פרופיל ב-IMDb
 
יורי מיכאילוביץ' אנטונוב (ברוסית: Юрий Михайлович Антонов; נולד ב-19 בפברואר 1945 בטשקנט) הוא מלחין וזמר אסטרדה סובייטי ורוסי. אחד הזמרים הפופולריים ביותר בשנות ה-80 בברית המועצות. בשנת 1997 הוענק לו תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית.
ביוגרפיה

יורי אנטונוב נולד ב-19 בפברואר 1945 בטשקנט. אביו של יורי היה חייל, כך ששלוש השנים הראשונות לאחר לידת בנו הוא ראה אותו מדי פעם, מכיוון ששירת במפקדת בגרמניה המזרחית. ואז, בביוגרפיה של יורי אנטונוב, היה מעבר לבלארוס, שם המשפחה התאחדה סוף סוף. לאחר המעבר לעיר מלדזייצ'נה, חיי השגרה הרגילים זרמו. יורי התעניין ברצינות במוזיקה, הלך ללמוד בבית ספר למוזיקה. לאחר סיום הלימודים המשיך את השכלתו ונרשם לבית ספר למוזיקה. למרות חיי התרבות הרגועים של עיירה קטנה, אנטונוב ניסה לארגן בעצמו תזמורת בבית התרבות העירוני. זה היה קשה - לא היו מכשירים או תווים.
לאחר סיום לימודיו בבית הספר, אנטונוב קיבל משרה כמורה בבית הספר למוזיקה במינסק אבל לא התכוון להישאר מורה בעתיד, החל אנטונוב לעבוד בפילהרמונית הממלכתית בבלארוס. לאחר שירותו בצבא חזר לפילהרמונית. ובשנת 1967 הוא הפך למנהיג הקבוצה הראשונה שארגן.
שנתיים לאחר מכן, אנטונוב הוזמן על ידי הסולן להרכב "גיטרות שרות". מספר שירים שכתב וביצע על ידי אנטונוב בלהקה זכו לפופולריות עצומה. להיט מיוחד, גם בקרב מאזינים וגם מוזיקאים, היה השיר "אין יותר נאה ממך" (Нет тебя прекрасней).
בשנת 1971 החל שלב חדש בקריירה של אנטונוב. הוא עבר למוסקבה, והחל להופיע בהרכב "דוברי מולודצי". באותה תקופה, יורי אנטונוב, החל בסיבוב הופעות. התקליטים שלו, שהוצאו על ידי חברת "מלודיה" זוכים להצלחה אדירה.
אנטונוב כותב שירים ומקליט אותם עם הלהקה "ארקס" ("אני נזכר" (Я вспоминаю), "עשרים שנה אחרי" (Двадцать лет спустя), "ים" (Море)), עם הלהקה "איירובוס" ("אונייה לבנה" (Белый теплоход), "אני הולך לפגוש אותך" (Я иду тебе на встречу)). הלהיט הבא של אנטונוב הוא השיר "גג ביתך" (Крыша дома твоего). מחזורי התקליטים שלו שברו את כל השיאים, ובכל קונצרט התאספו יותר מעשרת אלפים צופים.
הערות שוליים

↑  https://concert.ua/en/event/zolotie-shlyagery-iyriya-antonova-odesa
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 1702 6493  LCCN: no2020042613  LNB: 000152371  MusicBrainz: a34efb25-b0f1-4ac0-9d16-e33ea2f5357c  VIAF: 305090323   WorldCat (עם VIAF): 305090323
יחסי אלבניה–הודו

| יחסי אלבניה–הודו |
| --- | --- |
אלבניה: הודו


אלבניה: הודו
שטח (בקילומטר רבוע)
28,748: 3,287,263
אוכלוסייה
2,786,645: 1,454,183,987
תמ"ג (במיליוני דולרים)
22,978: 3,549,919
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,246: 2,441
משטר
רפובליקה: רפובליקה סוציאליסטית פדרלית

יחסי אלבניה-הודו הם יחסי החוץ שבין רפובליקת אלבניה לבין הרפובליקה של הודו. בין המדינות שוררים יחסים דיפלומטיים מלאים, חיובים וידידותיים. שתי המדינות משתפות פעולה במגוון תחומים, בעיקר בתחומי האנרגיה והמסחר.