stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקולי קאלקין
ביוגרפיה > המאה ה-21

לאחר מספר שנים של הפסקה, חזר קאלקין לשחק בשנת 2000 במחזה "מאדאם מלוויל". ב-2003, הייתה לו הופעת אורח בסדרה "ויל וגרייס". באותה שנה חזר לשחק בקולנוע (לאחר שלא הופיע 9 שנים) בתפקיד ראשי בסרט "מפלצת מסיבות" על חייו של ג'יימס סט. ג'יימס. ב-2004 הופיע בסרט "גאולה!", שם גילם את רולנד, נער נכה שתלוי באחותו הילרי פיי (מנדי מור) עד שהפך לתלוי בחברתו קסנדרה.
ב-2006 פרסם קאלקין רומן אוטוביוגרפי בשם "Junior".
ב-2007 שיחק בסרט העצמאי "Sex and Breakfast".
ביוגרפיה > חייו האישיים

קאלקין נישא ב-1998 לשחקנית רייצ'ל מיינר כאשר שניהם היו בני 18. לאחר שנתיים הם נפרדו, וב-2002 הם התגרשו. במאי 2002 החל לנהל מערכת יחסים עם השחקנית מילה קוניס. ב-3 בינואר 2011 קוניס אישרה כי הם נפרדו לאחר כשמונה שנות זוגיות.
החל מ-2013 מתגורר בפריז. החל מאוקטובר 2017, קאלקין נמצא במערכת יחסים עם ברנדה סונג, אותה הכיר על סט צילומי סרט חדש בכיכובם. באפריל 2021 נולד לזוג בן, ובינואר 2022 הם התארסו. בדצמבר 2022, נולד בנם השני.
ב-2004 קאלקין נעצר, נכלא לזמן קצר והועמד לדין לאחר שנתפס מחזיק מריחואנה. במשפט, טען קאלקין שהוא חף מפשע, אך מאוחר יותר הודה והורשע כחלק מעסקת טיעון. עונשו היה שנת מאסר על תנאי, טיפול גמילה מסמים וקנס של 540 דולר.
בדצמבר 2018, קאלקין הכריז שישנה את שמו באופן חוקי ל"מקולי מקולי קאלקין קאלקין" לאחר שערך הצבעה דרך אתרו לבחירת שם אמצעי חדש, בו ניצח השם "מקולי קאלקין" כנגד ארבעה מתמודדים אחרים. כעבור מספר חודשים הוא אכן שינה את שמו.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1988 | טיל גיברלטר | סיי בלו בלאק |  |
| 1989 | להתראות בבוקר | בילי ליוויניסטון |  |
| 1989 | הדוד באק | מיילס ראסל |  |
| 1990 | חיים בצל הסיוט | גייב |  |
| 1990 | שכחו אותי בבית | קווין מקאליסטר | מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי |
| 1991 | רק הבודד | בילי מאלדון |  |
| 1991 | החברה שלי | תומאס ג'קיי סנאט |  |
| 1992 | שכחו אותי בבית 2 | קווין מקאליסטר |  |
| 1993 | הבן הטוב | הנרי אוונס |  |
| 1993 | מפצח האגוזים | נסיך מפצח האגוזים |  |
| 1994 | סוגר חשבון עם אבא | טימי גליסון |  |
| 1994 | ריצ'ארד וסוד הספרים האבודים | ריצ'רד טיילר |  |
| 1994 | ריצ'י ריץ' | ריצ׳י ריץ׳ (אנ') |  |
| 2003 | פארטי מונסטר | מייקל אליג (אנ') |  |
| 2004 | גאולה! | רולנד סטוקארד |  |
| 2007 | סקס וארוחת בוקר | ג'יימס פיטצ' |  |
| 2016 | Adam Green's Aladdin | ראלף | גם מפיק-שותף |
| 2019 | Changeland | איאן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1985 | The Midnight Hour | ילד האלווין | סרט טלוויזיה של ABC |
| 1988 | המשווה | פול גפהארדט | פרק: "Something Green" |
| 1991 | כפפת המשאלות | ניקולס "ניק" מק'לירי | דיבוב; 13 פרקים |
| 1994 | פרייז'ר | אליוט | דיבוב; פרק: "Seat of Power" |
| 2003 | ויל וגרייס | ג'ייסון "ג'יי טי" טאון | פרק: "May Divorce Be with You" |
| 2005–2010 | רובוט צ'יקן | קווין / בילי / ילד | דיבוב; 5 פרקים |
| 2009 | מלכים | אנדרו קרוס | 5 פרקים |
| 2015–2017 | :Dryvrs | הירו / קווין מקאליסטר | סדרת רשת; 3 פרקים |
| 2017 | Half in the Bag | טים מק'ארגבל | סדרת רשת; פרק: "Halloween (2018)" |
| 2019 | Dollface | דן האקט | פרק: "History Buff" |
| 2021 | אימה אמריקאית 10 | מיקי | 6 פרקים |
| 2022 | משפחת ג'מסטון | הרמון פרימן | 2 פרקים |
| 2022 | Entergalactic | דאונטאון פאט | ספיישל טלוויזיוני של נטפליקס |
ביאורים

↑  קאלקין שינה באופן חוקי את שמו האמצעי ל"מקולי קאלקין" ב-2019.
הערות שוליים

↑  מקולי קאלקין הפך לאבא בגיל 40, באתר ‏מאקו‏, 12 באפריל 2021
↑  מקולי קאלקין מאורס, באתר פנאי פלוס, ‏27 בינואר 2022
↑  קלי ווין, Do You Know Macaulay Culkin's Middle Name? Because He's Changed It to Something Else Entirely, באתר ניוזוויק, 6 במאי 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007366449705171  PLWABN: 9810598588105606  BIBSYS: 5086385  BNE: XX1166754  BnF: cb13964400f (data)  GND: 132983990  ISNI: 0000 0001 1476 5504  LCCN: n93024415  LNB: 000343754  MusicBrainz: efe3f931-0fc7-428f-b68e-616c87bbcfd2  NKC: xx0022305  NTA: 086393901  SNAC: w6dg9r9x  SUDOC: 161465447  VIAF: 85441746   WorldCat (עם VIAF): 85441746 
קאלקין בילדותו, 1991
רן שריד

| --- | --- |

בטקס פתיחת חנות הדגל של דברי שיר בקניון תחנה מרכזית ירושלים, תשע"א
 לידה:  2 בנובמבר 1973 (בן 51) ח' בחשון ה'תשל"ד
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת ירושלים לצעירים ישיבת מרכז הרב ישיבת ההסדר רמת גן
 מקום פעילות:  רמת גן וירושלים
 השתייכות:  דתי לאומי חסידי
 תחומי עיסוק:  כתבי הרב קוק, כתבי חסידות איזביצה, כתבי הרב שלמה קרליבך, אימון ואימון יהודי
 רבותיו:  הרב יהושע שפירא
 חיבוריו:  ראה פסקה
 
שריד בדיון בהשתתפות אלישיב רייכנר ואורלי גולדקלנג
יהושע רן שריד (נולד בח' בחשון ה'תשל"ד, 2 בנובמבר 1973) הוא סופר ויוצר, מרצה לחסידות וחשיבה יהודית, מאמן אישי ומנחה בשיטת "דמיונובע". ממקימי הרשת "דברי שיר" המפיצה ומוציאה לאור ספרים ומוזיקה יהודית.
קורות חיים

רן שריד הוא בנו השביעי של הרב יוסי שריד, ממקימי בית מדרש מר"ץ והישיבה התיכונית "קול מבשר" שבמבשרת ציון. נולד במהלך מלחמת יום הכיפורים ונקרא על שם קרוב משפחתו, סג"ם רן ארגוב, קצין שריון שנהרג בקרבות בסיני בתחילת המלחמה.
למד בישיבת ירושלים לצעירים ובישיבת מרכז הרב ובישיבת רמת גן.
קורות חיים > כתבי הראי"ה

בישיבת מרכז היה בין חברי חוג "חדר ב 24" (מספר החדר בפנימייה בו התגוררו חברי חוג זה) שקרא להתחדשות אישית בעולם הישיבות הדתי לאומי וליצירה עצמית. בעקבות חבורה זו חבר שריד לחבורה המייסדת של ישיבת ההסדר רמת גן בראשות הרב יהושע שפירא, אשר חידשה בעולם הישיבות את החיבור בין הלימוד החסידי והעיסוק בנפש ובין משנת הרב אברהם יצחק הכהן קוק וממשיכי דרכו.
בשנת 1998 השיג עם אחרים צילומים של כתבי הרב קוק שלא פורסמו עד אז, והם החלו לשקוד על הוצאתם לאור. שריד גילה עניין מיוחד בפסקאות שבהן הרב קוק מספר על עצמו באופן אישי. הוא הוציאן באותה שנה בספר "חדריו", שנדפס בכמה מהדורות.
כעבור שנה הוציא את האלבום "תלחש לי סוד ההוויה" אלבום המכיל אמרות ופתגמים של הרב קוק במגוון תחומי החיים. לדברי שריד נמכר האלבום ב-25000 עותקים תוך כעשור. היה שותף בצוות בראשות בועז אופן שהוציא את המהדורה המדויקת של "שמונה קבצים" מכתבי היד של הרב קוק, וכן את ספר השירה של הרב קוק "נפשי תקשיב שירו".
קורות חיים > בעת לימודיו בישיבת רמת גן

במשך כעשר שנים למד בישיבת רמת גן, במהלכן הוסמך לרבנות וקיבל תואר ראשון בחינוך. פיתח והעביר סדנאות לימוד חסידות ומחשבת ישראל במרכז הארץ.
עסק בחסידות, בעיקר במשנת חסידות איזביצה, זרם קיומי-פסיכולוגי קיצוני בתנועת החסידות. את עיקרי משנת זרם זה סיכם בשני מאמרים בספר "פרי עץ הגן" - ביטאונה התורני של ישיבת רמת גן.
קורות חיים > דברי שיר

ב-2005 שימש כר"מ בישיבת רמת גן, אך בסוף אותה שנה פרש בעקבות תחושה שמקומו ביצירה ולא בהוראה. בינואר 2006, בעקבות אימון אישי, החל לשווק את ספריו וספרים נוספים הקשורים להגות חסידית יהודית - באמצעות דוכני מכירה ניידים. בספטמבר של אותה שנה חבר אליו מיכאל לב, מחנך בוגר ישיבת רמת גן, והם הוסיפו לדוכנים גם אלבומי מוזיקה יהודית מקורית. חברה זו נקראה בשם "דברי שיר" (שם החברה לקוח משירת דבורה: "עורי עורי דבורה עורי עורי דברי שיר"), כאשר החזון - מעבר לצד העסקי - הוא הפצת תרבות יהודית. הרשת מונה שלושה סניפים, הראשי בהם בקניון התחנה המרכזית בירושלים. להתפתחות הרשת סייעה פריחת המוזיקה היהודית המקורית.
עסק גם בליווי האמנים ויצירת התוכן. לאחר ביסוס הצד השיווקי של הרשת - בהובלת שותפו מיכאל לב, הקים את ההוצאה לאור של הרשת, שהוציאה בין היתר את סדרת הספרים "נתיבות החסידות" - שבעה כרכים המאגדים את משנת גדולי החסידות סביב מועדי ישראל. ערך את הסדרה בת שני הכרכים "פתחו שערי הלב" - שיחות של הרב שלמה קרליבך על מעגל החיים היהודי. מרצה במכללות על העקרונות הפילוסופיים של הרב קרליבך.
במרץ 2014 מכר את חלקו (50%) ב"דברי שיר" לשותפו מיכאל לב.
קורות חיים > אימון אישי וכתיבה יוצרת

ב-2014 החל לעסוק באימון אישי. היה שותף להקמת רשת המאמנים "be plus do" וערך את הגרסה היהודית ליומן האימוני - יומן ש.י.ט.ה - של רשת זו. שריד למד כתיבה יוצרת אצל אורציון ברתנא ואצל אילן נוב. לימד היסטוריה יהודית ומחשבת ישראל במדרשת אביב ובמדרשת מעמקים ובמכוני ההוראה מכון לנדר - מרכז אקדמי ירושלים, מכללת אורות ישראל ומכללת תלפיות.
מלמד בישיבת רמת השרון, בישיבת "שירת משה" ביפו ובישיבת רמת גן.[דרושה הבהרה] הוא מעביר סדנאות כתיבה יוצרת. עורך סיורים בשכונת נווה צדק בעקבות חייו של הרב קוק ומפגשו עם ראשוני הסופרים בארץ ישראל, כיוסף חיים ברנר וש"י עגנון. עד 2014 פרסם טור תרבות קבוע בעלון השבת "ישראלי", ובו עסק ביוצרים בתחום התרבות היהודית.
ב-2015 השתתף בסדרת הטלוויזיה התיעודית "ההרצלים" שביימה יעל קיפר ושודרה בערוץ הראשון.
חיים אישיים

נשוי ואב לשישה, מתגורר ברמת גן.
מוזיקה

כתב והלחין חומרים המבוצעים במסגרת "התוועדויות - מופע" שהוא מקיים עם אמנים.
אלבום הבכורה שלו "צל האור" יצא בג' בתמוז תשע"ד, בהפקת נדב בכר ואורן צור.
ספרים שערך וחיבר

ספרים אלו שערך וחיבר נמכרו (עד מרץ 2014) מעל מאה אלף עותקים.
גואל ישראל, מחזור תפילה ליום העצמאות ופרקי לימוד ממשנת הרב קוק ותלמידיו, הוצאת "רעות" - ישיבת רמת גן, ה'תשנ"ח
חדריו - כתבים אישיים של הרב קוק, הוצאת "רעות" - ישיבת רמת גן, ה'תשנ"ח
תלחש לי סוד ההוויה - מאמרותיו של הראי"ה קוק, הוצאת "רעות", ה'תשנ"ט.
נתיבות החסידות - סדרה בת 7 כרכים ובה מאמרי גדולי החסידות סביב מועדי ישראל. הוצאת "דברי שיר", ה'תשס"ט-ה'תש"ע
פתחו שערי הלב - שיעורי הרב קרליבך סביב מעגל החיים. נכתב ונערך על ידי יחד יוסף לב ויט. יצא לאור בסידור מחודש ובתוספת הערות מאת רן שריד בהוצאת "דברי שיר", ה'תש"ע
מוסיף והולך - לימוד ואימון אישי לכל יום מימי החנוכה. הוצאת "דברי שיר", ה'תשע"ג
המצה - סוד התזונה היהודי - על התייחסות המחשבה היהודית לאכילה, כולל מאמר סביב חג הפסח, הוצאת "דברי שיר", ה'תשע"ג
הערות שוליים

↑  חברים נוספים בחוג היו הרב אבישי שרייבר – ר"מ בישיבת שיח יצחק, הסופר נתנאל לדרברג, ד"ר זאב קיציס – חוקר חסידות ויוצר, הרב איל יעקובוביץ – ראש ישיבת ההסדר צפת והרב אלישמע כהן – ראש ישיבת חומש.
↑  שמו של הספר הוא מילותיו הראשונות של השיר לחשי ההויה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306155905171  ISNI: 0000 0000 7150 3917  LCCN: no98133679  VIAF: 7018957   WorldCat (עם VIAF): 7018957 
רן שריד
רן שריד וחלק מספריו
הופר פן

| --- | --- |

 לידה:  6 באוגוסט 1993 (בן 31) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  Hopper Jack Penn
 מדינה:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 בן או בת זוג:  זואי סידל 
 פרופיל ב-IMDb
 
הופר ג'ק פן (באנגלית: Hopper Jack Penn; נולד ב-6 באוגוסט 1993) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה

פן נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה ב-6 באוגוסט 1993, בנם של השחקן זוכה פרס האוסקר שון פן ושל השחקנית רובין רייט.  סבו מצד אביו הוא במאי הקולנוע ליאו פן (אנ'). אחותו הגדולה דילן פן, גם היא שחקנית. הוא נקרא, הופר ג'ק פן, בשל החברות הקרובה של אביו עם השחקנים דניס הופר וג'ק ניקולסון.
קריירה

לאחר מספר תפקידים קטנים בסרטים קצרים, בשנת 2016 הופר פן עשה את הופעת הבכורה שלו בסרט העלילתי של אביו "הפנים האחרונות". שנה לאחר מכן הוא שיחק בתפקיד משנה בסרט המלחמה הסאטירי "מכונת מלחמה" אשר מבוססת על סיפורו של הגנרל סטנלי מק'קריסטל.
בשנת 2018 שיחק במותחן "Between Worlds". הסרט בו כיכב לצד ניקולס קייג' ופרנקה פוטנטה הוקרן בבכורה ב-"Fantastic Fest".
בשנת 2020 שיחק בסרט "Puppy Love", ובשנת 2021 השתתף בסרט הפעולה "The Cleaner" ובסרט הדרמה של אביו, "חיים במנוסה" לצד אחותו דילן שמשחקת בסרט בתפקיד ראשי.
בשנת 2022 שיחק בתפקיד ראשי של פרנק בסרט "Signs of Love" של קלרנס פולר. בסרט משתתפת גם אחותו דילן פן. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל ברוקלין ביוני 2022.
הסתבכות בפלילים

כשהיה בן 24, בתחילת אפריל 2018, מצאו שוטרי תנועה במשטרת נברסקה מריחואנה, אמפטמינים ופטריות פסיכואקטיביות ברכבו. הוא נעצר בגין החזקת סמים והועבר לכלא מחוז המילטון.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | הפנים האחרונות | בילי בוגס |  |
| 2017 | מכונת מלחמה | ניק פרנברג |  |
| 2018 | Between Worlds | ריק |  |
| 2020 | Puppy Love | מורגן | גם מפיק |
| 2021 | חיים במנוסה | ניק ווגל |  |
| 2021 | The Cleaner | טרנט |  |
| 2022 | Signs of Love | פרנקי |  |
| 2023 | Devil's Peak | ג'ייקוב |  |
| 2023 | עיתונאית חוקרת | דאקי |  |
הערות שוליים

↑  Hopper Penn. In: rateyourmusic.com. Abgerufen am 17. Mai 2022.
↑  25th Brooklyn Film Festival Announces Lineup. Opens with 'Signs of Love'. In: vimooz.com, 11. Mai 2022.
↑  Drogenbesitz: Sohn von Sean Penn und Robin Wright festgenommen. In: Augsburger Allgemeine Zeitung, 6. April 2018.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2020134038  VIAF: 1488160606887516300006   WorldCat (עם VIAF): 1488160606887516300006
טים ברצ'ט

טימותי פלויד ברצ'ט (באנגלית: Timothy Floyd Burchett; נולד ב-25 באוגוסט 1964) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת טנסי. ברצ'ט, חבר המפלגה הרפובליקנית, היה טרם היבחרו לקונגרס נציב מחוז נוקס בשנים 2010–2018 וחבר בית המחוקקים של טנסי, תחילה בבית הנבחרים המדינתי (1999-1995) ולאחר מכן בסנאט של טנסי (2010-1999).
ביוגרפיה

ברצ'ט נולד בנוקסוויל, שם נולד ב-1964 ולמד בבית הספר היסודי וסט הילס בחטיבת הביניים בירדן ובבית הספר התיכון בּירְדֶן. לאחר שהשלים את לימודיו התיכוניים ב-1982 הוא נרשם לאוניברסיטת טנסי, שם קיבל תואר ראשון בחינוך. בשנת 1994 נבחר ברצ'ט לתפקידו הציבורי הראשון כחבר בבית הנבחרים של טנסי. במשך ארבע שנים ייצג שם מחוז הבחירה ה-18, בשנים 1995–1999. ב-1998 נבחר לתקופת כהונה בת ארבע שנים בסנאט של טנסי, כנציג מחוז הבחירה השביעי. ב-2006, בהיותו חבר הסנאט המדינתי, ברצ'ט לא דיווח על שש המחאות בנקאיות שקיבל מארגונים פוליטיים בסך 3,300 דולר אמריקאי. משרד הרישום לכספי בחירות בטנסי החליט שלא לקנוס אותו. ב-2008 נקנס ב-250 דולר על אי חשיפת שלוש תרומות מוועדות פעולה פוליטיות שהסתכמו ב-1,500 דולר. הוא נבחר מחדש פעמיים, וכיהן בסך הכל שלוש כהונות בנות ארבע שנים, מ-1999 עד 2010.
ברצ'ט נבחר לנציב מחוז נוקס בספטמבר 2010, וירש את מייק ראגסדייל שעזב את תפקידו בשל הגבלת כהונה. ברצ'ט ניצח את השריף לשעבר של מחוז נוקס טים האצ'יסון בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית ואת המועמד הדמוקרטי עזרא מייז בבחירות הכלליות. ב-10 בפברואר 2012, הכריז ברצ'ט בתחנת הטלוויזיה המקומית "WBIR-TV" על עריכת אירוע ה-"Cash mob" הראשון במחוז, בו מתכנסים קבוצה של אנשים שונים למען ביצוע רכישות משותפת מעסקים קטנים ובינוניים. האירוע זכה לתשומת לב לאומית והוזכר במגזין טיים.
כאשר ג'ימי דאנקן (אנ') הודיע על פרישתו מהקונגרס לאחר 30 שנות כהונה בבית הנבחרים של ארצות הברית, ברצ'ט נכנס לפריימריז רפובליקני מרובה-מתמודדים להחלפתו. לאחר שניצח בבחירות המקדימות הבטיח ברצ'ט הלכה למעשה את היבחרו לקונגרס, שכן מחוז הקונגרס השני של טנסי נחשב זה מכבר למעוז מובהק של המפלגה הרפובליקנית בדרום ארצות הברית. כשהושבע לתפקידו בינואר 2019, ברצ'ט הפך לאדם השביעי בלבד שייצג את המחוז בבית הנבחרים מאז 1909. מחוז זה זכה לייצוג בקונגרס מפוליטיקאים שמילאו עשרות שנים בתפקיד: כל ששת קודמיו של ברצ'ט ייצגו את המושב לפחות 10 שנים, כאשר שלושה מהם כיהנו לפחות 20 שנה. הוא גם קטע אחיזה בת 54 שנים של משפחת דאנקן במחוז. ג'ון דאנקן האב זכה במושב ב-1964, ולאחר מותו ב-1988 ירש אותו בנו, ג'ימי.
בדצמבר 2020 נמנה ברצ'ט בין 126 חברי בית הנבחרים מהמפלגה הרפובליקנית שחתמו על מכתב ידידי בית המשפט לשם הבעת תמיכה בתיק "טקסס נגד פנסילבניה", תובענה ייצוגית שהוגשה לבית המשפט העליון של ארצות הברית בניסיון לערער על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 במספר מדינות מתנדנדות, בהן ג'ו ביידן ניצח את הנשיא המכהן דונלד טראמפ. בית המשפט העליון מיאן לדון בתיק על סמך שלטקסס אין זכות עמידה לערער על תוצאות בחירות במדינה אחרת, על סמך פרק 3 לחוקת ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  מאט לאקין, TN elections: Burchett, Hoyos to face off for 2nd District U.S. House seat, באתר Knoxville News Sentinel‏, 2 באוגוסט 2018 (באנגלית)
↑  מייקל ר. בלוד וניקולס ריקרדי, Biden officially secures enough electors to become president, באתר AP‏, 5 בדצמבר 2020 (באנגלית)
↑  הניו יורק טיימס, ביהמ"ש העליון בארה"ב דחה את התביעה של טקסס נגד תוצאות הבחירות, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: B001309
יו בונוויל

| --- | --- |

יו בונוויל, 2011
 לידה:  10 בנובמבר 1963 (בן 61) פדינגטון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Hugh Richard Bonneville Williams 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מקום לימודים:  קורפוס כריסטי קולג', קיימברידג'  בית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון  בית הספר שרבורן  האקדמיה של וובר דאגלס למשחק דרמטי  Dulwich Prep London 
 מספר צאצאים:  1 
 אתר אינטרנט
 פרופיל ב-IMDb
 
יו בונוויל (באנגלית: Hugh Bonneville; נולד ב-10 בנובמבר 1963) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
ביוגרפיה

נולד בלונדון בשם יו ריצ'רד בונוויל ויליאמס. למד בבית ספר בשרבורן, ואחר כך למד תאולוגיה באוניברסיטת קיימברידג'. את הכשרתו כשחקן רכש ב"אקדמית ובר דאגלס לאומנות הדרמה" שבלונדון.
ב-1998 התחתן עם לולו אוונס, לבני הזוג בן אחד, פליקס. הם מתגוררים בסאסקס מערב.
קריירה

הופעת הבכורה של בונוויל על הבמה הייתה בתיאטרון הפתוח ריג'ינסט פארק. בשנת 1987 הצטרף ל"התיאטרון המלכותי הלאומי" אתם הופיע במספר מחזות. ב-1991 החל לשחק ב"רויאל שייקספיר קומפני" שם גילם את דמותו של לארטס לצידו של קנת בראנה בתפקיד המלט. עוד הופיע בתיאטרון בתפקיד ולנטיין ב"שני האדונים מוורונה", ברגטו בהצגה "'Tis Pity She's a Whore", ובשני תפקידים במחזה "האלכימאי" מאת בן ג'ונסון.
הוא החל להופיע בטלוויזיה ב-1991 בשם ריצ'רד בונוויל. תפקידיו הראשונים היו של דמויות טובות-לב אך מטופשות במקצת כמו ברני בנוטינג היל ומר ראשוורת' בסרט הקולנוע "מנספילד פארק". בסדרות הטלוויזיה "Take A Girl Like You" ו"ארמדילו" הוא גילם דמויות מרושעות יותר, שהובילו לדמות השתלטנית של הנלי גרנדקורט בסדרה "דניאל דרונדה" (עיבוד לרומן באותו שם מאת ג'ורג' אליוט), ולדמות הרוצח הפסיכופת ג'יימס למפטון בסדרת המתח "The Commander".
בסרט "Love Again" גילם את דמות המשורר פיליפ לארקין. ב-2004 שיחק בדוקודרמה "האיש שבנה את בריטניה" בה גילם את הדמות הראשית של סר כריסטופר רן. אחד מהשיגיו הגדולים היו בסרט הקולנוע "אייריס וג'ון" בתפקיד ג'ון ביילי הצעיר לצידה של קייט וינסלט. הוא זכה לשבחים רבים על הופעתו, והיה מועמד לפרס באפט"א בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנים 2011 ו-2012 כיכב בסדרה הקומית "2012" (Twenty Twelve) של ה-BBC בתפקיד איאן פלטשר, על ההכנות לאולימפיאדת לונדון. בין השנים 2010 ל-2015 הופיע בונוויל בתפקיד רוברט הרוזן מגרנטהם בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון" של ITV.
ב-2014 חזר לגלם את דמותו של איאן פלטשר בסדרת ההמשך ל-"2012", הסדרה הקומית "W1A", בתפקיד מנהל מחלקה ב-BBC. הסדרה שודרה במשך שלוש עונות עד שנת 2017.
איגבו

ערך זה עוסק בקבוצה אתנית בניגריה. אם התכוונתם לשפתם, ראו .
| --- | --- |

 אוכלוסייה
 37,985,000
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
  ניגריה ניגריה 35,088,096 (15.2% מהאוכלוסייה)  ארצות הברית ארצות הברית 117,000  קמרון קמרון 114,000  גאנה גאנה 72,000 גינאה המשוונית גינאה המשוונית 69,000 קנדה קנדה 9,035 (2021)  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת 8,000 גמביה גמביה 7,700  אירלנד אירלנד 6,000   אסטוניה אסטוניה 152
 שפות
 איגבו, אנגלית
 דת
 נצרות 
 
האִיגְבּוֹ (Igbo; מבוטא גם איבו, אבו איבואנס או היבו) הם קבוצה אתנית שמקורה בדרום-מזרח ניגריה. הם דוברי שפת האיגבו (אנ'), אשר כוללת מספר שפות ודיאלקטים; כיום דוברים מרבית בני האיגבו אנגלית בנוסף לשפתם המקורית בעקבות השליטה הבריטית באזור בתקופה הקולוניאליסטית. האיגבו הם אחת הקבוצות האתניות הגדולות ביותר ורבות ההשפעה בניגריה. עיקר בני שבט האיגבו כיום הם נוצרים.
בעקבות תהליכי הגירה וסחר העבדים האטלנטי ניתן למצוא אוכלוסיית איגבו גם בקמרון ובגינאה המשוונית, וכן במדינות מחוץ לאפריקה. מספרם מחוץ לאפריקה אינו ידוע, אך רבים מבין האפרו-אמריקאים והאפרו-קריביים כיום הם צאצאי האיגבו.
באזורים הכפריים של אפריקה האיגבו הם חקלאים. התוצר הנפוץ ביותר שלהם הוא היאם, אשר מדי שנה נערכות חגיגות לרגל תקופת האיסוף שלו. תוצרים חקלאיים אחרים כוללים את הקסאווה והטארו.
לפני הקולוניאליזם הבריטי היו האיגבו מחולקים לקבוצות פוליטיות שונות. ניתן היה למצוא שונות בתרבות ובמנהגים של כל אחת מהקבוצות. החלוקה בין הקבוצות התבססה לרוב על פי שושלת משפחתית, שבטית או כפרית, או על פי הדיאלקט של שפת האיגבו. אף על פי שלרוב לא היו קיימות מדינות אשר ריכזו את הכוח הפוליטי, ניתן היה למצוא ממלכות או נסיכויות כדוגמת ממלכת נרי, אגבור ואוניטשה. המערכת הפוליטית השתנתה באופן משמעותי במהלך הקולוניאליזם הבריטי. אזה (מלכים) הוכתרו על ידי הבריטים בהובלתו של פרדריק לוגרד כראשי שבטים. תחת השלטון הבריטי מרבית בני האיגבו התנצרו. ספרו של צ'ינואה אצ'בה, מפולת באומואופיה הוא אחד מהיצירות הספרותיות הפופולריות ביותר המתארות את תרבות האיגבו.
לקראת מחצית המאה ה-20 התפתחה זהותם של בני האיגבו לידי זהות אתנית אחידה. מספר קונפליקטים בין האיגבו למספר קבוצות אתניות אחרות הובילו לדומיננטיות של האיגבו במזרח ניגריה, להיפרדות מהמדינה ולהקמתה של ביאפרה. שלוש שנים לאחר הקמתה, לאחר מאבק בו נהרגו קרוב למיליון אזרחים, רובם ברעב, נכנעה ביאפרה לניגריה וחזרה להיות חלק מהמדינה.
אטימולוגיה

קיימות מספר תאוריות לגבי מקור השם איגבו אך משמעות השם אינה ברורה לחלוטין עד היום. מקור השם ככל הנראה סודני ונובע מהפועל "גבו".
צ'ארלס קינגסלי מיק, מחבר חוק וסמכות בשבט ניגרי, מציע כי מקור הקבוצה בקבוצה האתנית השכנה איגלה וכי מקור שמה הוא מהמילה אוניגבו שמשמעותה בשפת האיגלה עבד.
עד המאה ה-20 קראו המתיישבים הבריטים לאיגבו איבו. ניתן למצוא שם זה בשימוש, אך איגבו הוא השם המועדף על הקבוצה האתנית עצמה וניתן למצוא אותו במרבית הפרסומים עליה. כיום יש למילה שלושה שימושים - שם השטח בו חייה מרבית אוכלוסיית האיגבו; את בני הקבוצה האתנית עצמם ואת שפת האם המדוברת על ידי הקבוצה האתנית.
זהות שבטית ואתנית

עד השליטה הבריטית במערב אפריקה, קשה היה להגדיר את בני האיגבו כקבוצה בעלת זהות אתנית אחת. גם כיום מורכבת הקבוצה ממספר רב של זהויות קהילתיות ושבטיות. החוקר אלכסנדר קס. בירד, שחקר את כתביו של אולאודה אקווינו משנת 1789 טוען שמקור הזהות האתנית של האיגבו נובע מסחר העבדים האטלנטי.
בדומה לקבוצות אתניות רבות מאפריקה שמדרום לסהרה, זוהו בני האיגבו כשבט. צ'ינואה אצ'בה וחוקרים אחרים איתגרו גישה זו בגלל ההקשרים השליליים של השבטיות וערערו על ההגדרה של שבטיות עצמה. הצעתם הייתה כי האיגבו צריכים להיקרא אומה בדומה לצ'רוקי וליפנים, אף על פי שאין להם מדינת לאום מוכרת משל עצמם.
היסטוריה > מקור

ממצאי חרס מ-4500 לפני הספירה לערך הם בעלי דמיון לכלי חרס מאוחרים יותר של בני האיגבו שנמצאו בנסוקה כמו גם כלי חרס וכלים שנמצאו באיבגאווה השכנה. לפי מסורת שבט האומרי, הגיעו האיגבו מעמק אנמברה.
קיימות ראיות לפיהן האיגבו ושכניהם הם צאצאי קבוצת הפרוטו-קוואה, שהגיעו מאזור האגמים הגדולים ורכס הרי הירח שבמזרח ובמרכז אפריקה והתיישבו במישורי הסהרה הפוריים. תהליך המידבור של הסהרה אילץ חלק מקבוצות הקוואה לנדוד דרומה לאזור הצפוני של הניז'ר והבנואה ולהקים את ממלכת נוק.
חלק מבני הקוואה היגרו דרומית למפגש הנהרות והקימו בהמשך את תרבויות האגילה, אידומה, יארובה, איגבו וככל הנראה גם את תרבות התיב. אזורי ההתיישבות הראשונים של הקוואה באיגבולנד הם האזורים הצפוניים (נסוקה, אפיקפו, אווקה ואורלו). בשנת 5000 לפני הספירה לערך נדדו חלק מיושבי אזור האורלו דרומה, מזרחה, וצפונית מזרחית. באותה עת נדדו בני האווקה מערבה מעבר לנהר הניז'ר והתפתחו להיות קבוצת האיגבו המוכרת כיום כאניומה. האיגבו חולקים קשרי שפה עם הביני, האיגלה, היארובה והאידומה.
היסטוריה > ממלכת נרי

העיר נרי נחשבת כייסוד של תרבות האיגבו. נרי ואגולרי נמצאות בשטח השבט האומארי ועל פי המיתולוגיה האיגבואית, באזור זה נוצרה התרבות. האומארי טוען כי הם השושלת הישירה של האב הפטריארכלי של האיגבו - ארי. מוצאו של ארי אינו ידוע, אך הוא מתואר כייצור שמיימי שנשלח על ידי צ'וקוו (האל). הוא מתואר כראשון שארגן את שבט האנאמברה.
עדויות ארכאולוגיות מעידות כי ההגמוניה הנרית באיבגולנד החלה במאה התשיעית. טקסי קבורה רשמיים נעשו במאה העשירית. ארי, המייסד של האיגבו, הגיע לאזור ב־948. האזה (מלך) הראשון של נרי, איפיקואנים, מלך ישירות אחרי ארי. לפי המסורת שבעל פה, שלטונו החל בשנת 1043. על פי מקור אחר קיימת סברה שאיפיקואנים שלט מאוחר יותר בסביבות שנת 1225.
מיתולוגיה

לפי אמונתם השבטית והרוחנית של בני האיגבו נקרא האל הראשי צ'וקוו. הוא ברא את העולם וכל הטוב שבו ומשמש כאל השמש. צ'וקוו מזוהה גם עם הגשם, אילנות וצמחים אחרים.
האלה אַלָה (אנ'), הנחשבת לפעמים לאשתו ולפעמים לבתו של צ'וקוו, היא אחת מהאלים האהודים. היא אלת הפוריות וגם אלת המוות, ובכך שולטת על ראשית החיים ועל סופם.
אלים אחרים כוללים את אהה נג'וקו, אלת היאם של הנשים החקלאיות המגדלות אותה.
ראו גם

יהודי האיגבו
אינוואה
רוברט פיין

| --- | --- |
רוברט טריט פיין
 לידה:  11 במרץ 1731 בוסטון, פרוביניציית מסצ'וסטס 
 פטירה:  11 במאי 1814 (בגיל 83) בוסטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות גרנארי 
 מקום מגורים:  טאונטון 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד  הרווארד קולג' 
 תפקיד:  חבר בית הנבחרים של מסצ'וסטס 
 השקפה דתית:  קונגרגציונליזם 
 מספר צאצאים:  8 
 פרסים והוקרה:  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 חתימה:   
 
רוברט טריט פיין (באנגלית: Robert Treat Paine‏; 11 במרץ 1731 – 11 במאי 1814) היה מחותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית כנציג מסצ'וסטס בקונגרס הקונטיננטלי.