יעל הראל
ביוגרפיה

הראל נולדה ברומניה לאם יהודייה ממוצא הונגרי (אדית ישראל, 1924 - 1993) ולאב יהודי ממוצא רומני (אלפרד ליטמן, 1919 - 1992). בילדותה ברומניה הקומוניסטית הולאמו בית הוריה יחד עם כל רכושם. הצטיינה בלימודיה וכתבה שירים שזכו בפרסים. זכתה במקום ראשון באולימפיאדה למתמטיקה ובתחרות דרמה לנוער. הייתה חלק מתנועת הנוער הקומוניסטי.
בשנת 1960, עלתה לארץ עם הוריה למגדל העמק. למדה את השפה העברית תוך שלושה חודשים והפכה לפעילה בבית ספרה ובתנועת הנוער העובד וגם בבית הנוער המקומי. למדה בקריית טבעון במגמה הראלית. כתבה שירים וניהלה את עיתון בית הספר. התקבלה ככתבת צעירה ושלחה כתבות לתוכניות נוער של יוסי גודרד ברשת א'.
בשנת 1966, התגייסה לצה"ל. באוקטובר 1967, נישאה לפטר הילמן ואתו נסעה לשליחות לצרפת. ב-1971, לימדה בדרום תל אביב והתמודדה עם אוכלוסיות קשות. הכרותה עם החברה הישראלית על כל גווניה, הובילה לפיתוח גישות, שיטות וטכניקות ייחודיות לאוכלוסיות מתקשות. ב-1975, לימדה אנגלית בבית ספר קיבוצי ובהמשך התקבלה כמורה לאנגלית בחטיבות הביניים החדשות בכפר סבא. שמשה כמרכזת מקצוע והשתתפה בפרויקטים מחוץ לתחום התמחותה וגם כמחנכת כתה. פיתחה קריירה מקבילה כמורת למורות באמצעות שעורים לדוגמה, השתלמויות והנחית סטודנטים. תחום התמחותה אז, הוראת אנגלית לאוכלוסיות חלשות ולמתקשים בלמידה.
בשנת 1979 לאחר קבלת תואר שני, החלה לכתוב דוקטורט בחוג לספרות אנגלית ואמריקאית באוניברסיטת בר-אילן, וגם לימדה במכללת בית ברל ספרות אנגלית ואמריקאית והכשרת מורים. ב-1984, התקבלה כמורה מן המניין בבית ברל, והמשיכה לבקר בחטיבות ובתיכונים. הרעיון של שמירת קשר עם השטח, נובע מהשקפתה החינוכית. החלה להעלות סוגיות ושאלות פילוסופיות בתחום החינוך ושיתפה את תלמידיה בדיונים סוערים. לאחר מכן, החליטה להסב את נושא הדוקטורט שלה לחינוך ולשם כך חזרה לאוניברסיטת תל אביב להנחייתו של פרופ' שלמה שרן.
בשנת 1986, פגשה את אוריאל זוהר, פרופסור לתיאטרון ואת אשתו מרטין, הפסיכולוגית. יחד, פיתחו את נושא הדו-קיום באמצעות האמנות, במשך שמונה שנות עבודתם בבית ברל. בשנת 1988, יעל הוזמנה להצטרף לבתי הספר המסונפים לאונסקו צרפת, כנציגת מכללת בית ברל וכתגובה לאינתיפאדה הראשונה. פרויקט הדו קיום הנ"ל, עם חטיבת ביניים טירה א', המשיך 18 שנים, עד לסגירת חטיבת הביניים בן צבי, ושימש מודל לחיקוי במערכת החינוך. בעקבותיו נפתח פרויקט במשרד החינוך ל 80 מנהלים, 40 יהודים ו-40 ערבים, שעסקו בדו-קיום על פי המודל שנוצר.
ב-1993 ייצגה את ישראל בכנס 40 שנה לבתי הספר של אונסקו ויזמה את הכנס הראשון למתאמים לאומיים של בתי הספר המסונפים לאונסקו בבית ברל. ובעקבותיו באו פרויקטים רבים, שבעה כנסים בינלאומיים ומינוי למתאמת לאומית של בתי הספר. יעל הייתה גם ראש החוג לאנגלית במשך חמש שנים ובמקביל ראש החוג לאנגלית במכון להכשרת מורים ערביים בבית ברל. הייתה מדריכת מורים לאנגלית באום אל-פחם ובבאקה אל-גרבייה במשך מספר שנים.
בשנת 1996, קיבלה תואר דוקטור בחינוך עם התמחות בשיטות הוראה להוראת שפות זרות, באוניברסיטת תל אביב. כעבור שנתיים, קיבלה מינוי "המתאמת המצטיינת של אונסקו" בטקס בליסבון מידי מזכ"ל אונסקו דאז, פדריקו מאיור. בכנס ב-2001 שהוקדש לרב תרבותיות בהכשרת מורים, יעל מונתה ל"בעלת הקתדרה", בשם זה, עד שנת 2010. ב-2006, קיבלה פרס מפעל חיים מאונסקו וגם נבחרה להופיע בספר ה-60 נשים שתרמו לבניית יסודות השלום לרגל חגיגות 60 לאונסקו.
ב-2009 כינסה את הכנס השישי למתאמים לאומיים מאירופה וצפון אמריקה ומיד לאחר מכן החלה בפרויקט תלת לאומי עם קנדה וגרמניה על כתיבת חומרי לימוד על שואה וזכויות אדם. במסגרת תכנון הפרויקט, קיבלה מדליה על כ-25 שנות פעילות התנדבותית באונסקו. שם אמרה: "דקרט פעם אמר שכאשר נתקלים בבעיה גדולה, יש לחלקה לבעיות קטנות ולהתמודד איתן אחת-אחת. החיים הם סוג כזה של בעיה ולכן אפשר להתמודד איתם באמצעות פרויקטים. כל פעם פרויקט וכל פרויקט נושא עמו את משמעות החיים".
הראל דוברת השפות: רומנית, הונגרית, גרמנית, עברית, אנגלית, צרפתית וערבית מדוברת.