stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרט קולנוע
היסטוריה

בימיו הראשונים של הקולנוע ומשך שנים רבות נשמר המידע על סרט צילום שקוף מצלולואיד שעליו הופיעו תמונות הסרט לצורך הקרנת התמונות על מסך. הקרנתן ברצף של התמונות הטבועות על הסרט, יוצרת בעיני הצופה אשליה של תמונות נעות. בשנים האחרונות יותר ויותר סרטים מופקים ומוקרנים בצורה דיגיטלית, ללא סרט צילום. ישנן חברות שהתמחו בהפקות מסוג זה, כגון חברת פיקסאר המתמחה באנימציה ממוחשבת.
סרט קולנוע מוצג באופן מסורתי בבית קולנוע, אולם ניתן לצפות בסרטי קולנוע גם באמצעי צפייה ביתיים כגון שידורי טלוויזיה, מכשירי וידאו ו-DVD וגם באמצעות מחשב. קיימים סרטים שכבר בעת הפקתם מיועדים להקרנה באמצעי צפייה ביתיים, לדוגמה סרטי טלוויזיה.
מרכיבי הסרט > תמונות הסרט

סרט הוא יצירה ויזואלית, ולכן התמונות (צילומי הסרט) הן מרכיב עיקרי בו. מאפיין מובהק של הצילומים הוא הצבע, אשר לו שתי וריאציות: שחור-לבן וצבע מלא. הצילום היה בתחילה שחור-לבן בלבד. מאמצע המאה העשרים הצילום בצבע הפך לסטנדרט, אולם השימוש בצילום שחור-לבן נמשך מטעמים אמנותיים או להשגת אפקטים שאי אפשר להשיגם בצילום צבע.
מרכיבי הסרט > פסקול

בנוסף לתמונות, חלק בלתי נפרד מהסרט הוא הפסקול שלו, המכיל את הצלילים ואת הקולות המלווים את תמונות הסרט.
ישנם סרטים בהם הפסקול הוא "השחקן הראשי" והציר סביבו נוצר הסרט. במקרים אלה הסרט "משרת" את הפסקול ולא להפך. דוגמאות לכך הן "פנטזיה" מבית היוצר של חברת וולט דיסני ו"אלגרו נון-טרופו" מבית היוצר של חברת Bozzetto Film.
כשהפסקול של סרט קולנוע כולל שירים או יצירות מוזיקליות רבות, נהוג להדפיסו על-גבי קלטות ותקליטורים ולמוכרו בנפרד מהסרט. במקרים רבים בתולדות הקולנוע זכו פסקולים להצלחה גדולה אף יותר מזו של הסרט עצמו.
מרכיבי הסרט > כתוביות

בתחילת הסרט מופיעות בדרך כלל כתוביות פתיחה – כתוביות בשפתו של הסרט, המציגות את שם הסרט ואת יוצריו העיקריים: המפיק, הבמאי והשחקנים הראשיים.
בסיום הסרט מופיעות כתוביות סיום, ובהן שמות כל המשתתפים ביצירת הסרט (למעט ניצבים) – שחקנים ואנשי הפקה. כן ניתן קרדיט לגורמים שסייעו בדרכים שונות להפקת הסרט - גופים שתרמו למימון ההפקה, גופים שאפשרו צילום הסרט במבנים שבבעלותם, גופים שסיפקו חומר ארכיוני ועוד. העניין של הצופים בכתוביות הסיום נמוך, ורבים יוצאים מאולם הקולנוע עם תחילת הקרנתן של הכתוביות. לעיתים ניתן קטע עלילתי לאחר כתוביות הסיום, כדי לעודד את הצופים להמתין עד גמר הקרנתן של כתוביות הסיום (דוגמה: הסרט שודדי הקאריביים: סוף העולם או היקום הקולנועי של מארוול).
בסרטי ראינוע – שקדמו לקולנוע המודרני – שולבו כתוביות גם בגוף הסרט, כתחליף למילים, שלא נשמעו בסרטים אלה. לעיתים רחוקות משולבות כתוביות גם בסרטי קולנוע, כחלק ממרכיבי הסרט. בסרט "הרומן שלי עם אנני", למשל, מוצגות כתוביות החושפות את מחשבותיה האמיתיות של הדמות (בסתירה לדיאלוג).
בנוסף לכתוביות אלה, שהן חלק אינטגרלי של הסרט, כאשר הוא מוקרן בפני צופים שאינם דוברים את שפת הסרט, נלוות אליו כתוביות תרגום, שמכילות תרגום של הנאמר בפסקול.
מרכיבי הסרט > מצע

בעשרות השנים הראשונות לקיום הקולנוע, צולמו סרטי קולנוע על גבי סרט צילום. מאפיין פיזי של סרט הצילום הוא רוחבו: 8 מ"מ, 16 מ"מ, 35 מ"מ (הרוחב הנפוץ בסרטים להקרנה מסחרית) ו-70 מ"מ. עם המצאת קלטת הווידאו הופצו סרטים לצפייה ביתית בקלטות וידאו, ולאחר מכן עברה הפצת סרטים לצפייה ביתית ל-DVD. לאחרונה סרטים מופצים בעיקר באופן דיגיטלי, דרך חברות שזה יעדן, כגון נטפליקס או דיסני.
בעוד שסרט צילום ובקלטת וידאו הופצו כל חלקי הסרט כמקשה אחת, בהפצתו ב-DVD ישנה הפרדה בין הסרט (תמונה וקול) ובין כתוביות התרגום, כך שכל צופה יכול לבחור את הכתוביות בשפה המועדפת מבין מבחר השפות המוצע.
יצירת סרט > תהליך ההפקה וההפצה

תהליך יצירתו של סרט קולנוע כולל את השלבים הבאים:
אם מעוניינים ליצור סרט על סמך ספר או סדרת ספרים יש לרכוש זכויות על הפקת הסרט מהסופר.
פיתוח: בחירת נושא לסרט ופיתוחו לידי תסריט המאפשר את צילום הסרט.
פרה-פרודקשן (pre-production): הכנות לקראת צילום הסרט: ליהוק (גיוס שחקנים), גיוס צוות הצילום, בחירת אתרי צילום והכנתם, הכנת השוטינג סקריפט.
צילום: צילום כל הסצנות המרכיבות את הסרט. בדרך כלל מצולם כל שוט פעמים אחדות.
פוסט-פרודקשן (post-production): עריכה של הסרט, שילוב מוזיקה ואפקטים קוליים בפסקול, הוספת כתוביות פתיחה וכתוביות סיום, יצירת המוצר המוגמר – הסרט.
הפצה: הקרנת הסרט בפני מפיצים פוטנציאליים, לשם הפצתו לבתי הקולנוע. כאשר הוא מוקרן בפני צופים שאינם דוברים את שפת הסרט, מצורפות אליו בשלב זה כתוביות תרגום, שמכילות תרגום של הנאמר בפסקול.
יצירת סרט > אנשי צוות עיקריים

ליצירתו של סרט קולנוע שותפים אנשים רבים. תיאורי התפקידים ניתנים להלן בהפשטה מסוימת, היינו תיאורי המקצוע עשויים להיות תיאורי מקצוע של כמה אנשי צוות (לדוגמה, תיאור המקצוע של הצלם מתאים לתיאור העבודה אותם עושים הצלם הראשי ועוזרי הצלם).
במאי קולנוע – לבמאי תפקיד מרכזי ביצירת הסרט, ולו ההשפעה העיקרית על אופיו של הסרט. תפקידו של הבמאי להפוך את התסריט למוצר המוגמר – הסרט.
תסריטאי – האדם הכותב את עלילת הסרט בפורמט מסוים – התסריט, שהוא בעצם סיפור, המכיל את דיאלוג הדמויות, מעשיהן ושאר פעולות שיראו על המסך לאחר פעולת הבימוי. לעיתים נוצר סיפור העלילה במיוחד לשם הסרט, ולעיתים קודם לתסריט ספר או סיפור, שמעובד על ידי התסריטאי לתסריט.
מפיק – מנהל את ההפקה של הסרט, מהשלבים הראשונים של קדם הפקה ועד לשלביה האחרונים.
צלם קולנוע – מפעיל את מצלמת הקולנוע, מתרגם את התסריט למונחים של צורה, צבע וסגנון, מבקר באתרי צילום אפשריים, מסייע לבמאי בהכנת השוטינג סקריפט ומכין תוכנית תאורה לפי הסצנות המצטלמות.
עורך – לוקח את החומרים המצולמים, מעבירם למכשיר העריכה (בדרך כלל הם נלכדים למחשב) ומרכיב מהם את הסרט הסופי. העורך דואג למעברים וחיתוכים (קאטים) בין השוטים (החומרים המצולמים). בשלב העריכה, אנשי פוסט פרודקשן עושים תיקונים נוספים כמו קול (מיקס ועיצוב פסקול) וצבע (color correction או color grading), מוסיפים קטעי סאונד, במידת הצורך, ולבסוף כתוביות פתיחה וסיום.
מעצב אמנותי – מנהל אמנותי – מאפיין את העולם בו מתנהלות ופועלות הדמויות, זאת בצורה, טקסטורה, מרחב וצבע. המעצב עוסק בתכנון מוקדם של האתרים השונים, בין אם באולפן או באתר קיים, בהתאמתם ומינונם ליצירת סגנון ההולם את התרחשות העלילה והדמויות.
תאורן – עובד בצמוד לצלם, תפקידו להציב את גופי התאורה השונים בצילומי פנים וחוץ.
טכנאי הקול (הסאונדמן) – בודק את המבנה האקוסטי של אתר צילום. בוחן את מבנם של החללים מבחינה אקוסטית ואת ההפרעות האקוסטיות בסביבת האתר. בנוסף, טכנאי הקול אחראי לנטרול הרעשים בסט הצילום, לעיבוד ההקלטות ולבחירת המיקרופונים שישמשו להקלטת הסרט.
שחקן – מציג דמות בסרט בצורה אמנותית. במסגרת תפקיד זה יכול להיות שידרש מן השחקן לרקוד, לשיר או להצחיק.
ראו גם

היסטוריה של הקולנוע
פילוסופיה של הקולנוע
סרט טלוויזיה
סרט קצר
הנפשה
עריכת וידאו
לקריאה נוספת

לואיס ג'אנטי, להבין סרטים, האוניברסיטה הפתוחה, 2000
מתקפות האצ"ל על שער שכם

| חלק ממלחמת העצמאות |
| --- | --- |

שער שכם בשנות ה-40 של המאה ה-20
 תאריך:  12 ו-29 בדצמבר 1947
 מקום:  המנדט הבריטי שער שכם, ירושלים
 קואורדינטות:  31°46′54″N 35°13′50″E﻿ / ﻿31.781639°N 35.2305°E﻿ / 31.781639; 35.2305
 סוג:  פיגוע תופת
 הרוגים:  13 
 פצועים:  32 
 מבצע:   אצ"ל
 he
 
בדצמבר 1947 ביצעו פעילי אצ"ל שתי התקפות על שער שכם: האחת ב-12 בדצמבר והשנייה ב-29 בחודש.
הפיצוץ ב-12 בדצמבר

ב־12 בדצמבר 1947 הטילו אנשי האצ"ל מתוך שתי מכוניות שחורות, שבהן נסעו 4 אנשים, לבושים כערבים שתי פצצות, שהורכבו בתור פחי נפט ושמשקלן נאמד ב-50 ק"ג. הפצצות פיזרו רסיסי ברזל על הכיכר שלפני השער, ששימשה כתחנת האוטובוסים הראשית ליישובי האזור, מספר אוטובוסים נפגעו, תחנת הדלק במקום עלתה באש, שני מחסנים קטנים בקרבת מקום התמוטטו ובית הקפה הערבי שמול השער נהרס כמעט כליל. לטענת אצ"ל נהרגו בפעולה 10 אנשים ו-50 נפצעו, בעוד שהמקורות הערביים דיווחו על שישה הרוגים ו־20 עד 40 פצועים. הפיצוץ גרם זעזוע בקרב ערביי העיר.
הפיצוץ ב-29 בדצמבר

ב-29 בדצמבר 1947 בשעה 12:40 בצהריים, השליכה חוליה של האצ"ל בפיקוד ישראל לוי פצצה ממונית שנסעה באזור שער שכם, מן הפיצוץ נהרגו 2 שוטרים בריטים, 11 ערבים ונפצעו 32 ערבים. לפני שהמונית נמלטה ממקום הפיצוץ, ערבים פתחו באש לעבריה, והאנשים שהיו במונית השיבו בירי בנשק אוטומטי, משם המונית נסעה עד שכונת נחלת יצחק, מבצעי הפיצוץ יצאו מן המונית וברחו, באותו יום נעצר אהרן כהן, בן 16 תושב השכונה בחשד שביצע את הפיצוץ.
בפעולות נגד של משטרת המנדט לאחר הפיצוץ, נהרג יהודי.
הערות שוליים

↑  הבריטים יירו, הארץ, 16 בדצמבר 1947
↑  פצצת־חבית בשער שכס, הַבֹּקֶר, 30 בדצמבר 1947
↑  איתמר רדאי, הכוחות הבלתי-סדירים וההתארגנות בקהילה הערבית באזור ירושלים מראשית דצמבר 1947 עד ה-19 במאי 1948, (עבודת מוסמך) האוניברסיטה העברית בירושלים, אוגוסט 2002, עמ' 8
↑  יהודה לפידות, ‏בלהב המרד, שער חמישי, באתר "דעת"
↑  17 ערבים נהרגו בהתפוצצות ליד שער שכם, הארץ, 30 בדצמבר 1947; המשך
↑  התנקשויות בירושלים ובגבולות תל-אביב, דבר, 30 בדצמבר 1947
חקוק אללה

ספרו של משה שרון- הדת הבהאאית וכתב הקודש שלה הספר הקדוש ביותר
חֻקוּק אללה (ﺣﻘﻮﻕ ﺍﻟﻠﻪ , huququ'llah- "זכויות אלוהים") הוא חוק חברתי רוחני שנכתב על ידי בהאא אללה בשנת 1873 בספר הקדוש – אל-כתאב אל-אקדס(Kitab - i - Aqdas)ומהווה כתב זכויות של הדת הבהאית. מהות החוק היא מתן תשלום בהתנדבות מתוך רכושו של כל מאמין בהאי כתרומה לבית הצדק העולמי. ”כי יהיה לאיש רכוש אשר ערכו מאה שקלים (מית'קאל) זהב תשעה עשר שקלים מהם לאלוהים בורא ארץ ושמים. הישמרו לכם, הוי קהל העם, פן את נפשותכם תמנעו מן החסד העצום הזה.”(אל-כתאב אל-אקדס, פס' 97)
מקור השם

חקוק אללה מקורו במנהג הצדקה באסלאם - החומס(khums). בראשית האסלאם, החומס כלל בתוכו את שלל המלחמה מהכיבושים כאשר חמישית ממנו ניתן לנביא והוא חילק אותו לאללה ושליחיו, קרובי משפחתו, יתומים, עניים ומטיילים. כל השאר חולק בין הלוחמים שלקחו חלק בכיבושים. בתקופה מאוחרת יותר, נעשתה הפרדה והחומס חולק באופן שווה בין שתי קבוצות: מחצית ממנו אשר עבר בירושה מהאימאמים ניתן לאלוהים, לנביא וקרובי משפחתו והחצי השני ניתן לצאצאיו של הנביא. לכן החומס נקרא לעיתים גם- חקוק אל מוחמד- זכויות משפחת הנביא.
היסטוריה

לאחר כתיבת חקוק אללה בספר אל-כתאב אל-אקדס, בהאא אללה לא קיבל תשלומים כלל. עד אשר בשנת 1878 מינה את הנאמן הראשון{אמין אל ביאן- הנאמן על הביאן}אשר גבה תשלומים ממאמינים בהאים באיראן בפעם הראשונה ובהמשך הורחבה גביית התשלומים גם מבהאים במזרח התיכון.
בשנת 1985 המידע אודות חקוק אללה הופץ ברחבי העולם ובשנת 1992 החוק יושם במזרח התיכון ולאחר מכן באופן גלובלי. משגדלה כמות התשלומים, מונו אנשים נוספים לגביית התשלומים אשר ייצגו את בהאא אללה ברחבי העולם. בשנת 1991 הוקם המשרד הראשי של חקוק אללה במרכז הבהאי בחיפה.
במהלך תקופת כהונתו של בהאא אללה, התרומות עברו ישירות אליו. לאחר מותו עברו התרומות לעבד אל-בהאא' יורשו ולאחריו לנכדו שוגי אפנדי. רק לאחר מותו הועברו התרומות לבית הצדק העולמי.
מטרת החוק

החוק קובע כי כל בהאי נדרש לשלם לבית הצדק העולמי 19% מכלל רכושו מתוך התנדבות לאחר מילוי כל התחייבויותיו. הכסף משמש לצורכי העדה, להפצת הדת ברחבי העולם ולביצוע מפעלים לטובת הציבור.
מטרת החוק היא ליצור שוויון בעושר העולמי, לחזק את החיבור של האינדיבידואל למוסדות הדתיים באופן רוחני, להקל על העניים, הנזקקים, בעלי המגבלויות והיתומים. זהו תשלום נפרד מהתרומות השונות לקרנות הבהאים והוא בעדיפות עליהם ולכן יינתן קודם לכן. חוקוק אללה הוא חובה רוחנית ולכן חל איסור להפציר בבהאי לשלם את החקוק אללה והתשלום יתקבל אך ורק אם יינתן מתוך תחושת אושר גדול וללא רגשות אשם. ”כזאת ציוינו אתכם לעשות אחר אשר אין אנו נצרכים לכם או לכל מה שבשמיים ובארץ. אכן יש בדברים הללו לקח ומוסר ותועלת אשר איש לא ידעם, רק האלוהים לבדו שהוא היודע ומכיר את הכל.”(אל-כתאב אל-אקדס, פס' 97).
חישוב התשלום

רק לאחר שכלל ההוצאות השנתיות של אדם ינוקו מהמשכורת השנתית שלו, ישלם 19% מכלל רכושו לחקוק אללה. חקוק אללה ישולם רק פעם אחת כאשר כל אדם באשר הוא יקבע את התנאים והזמן לתשלום. במידה ואדם מתעשר פעם נוספת מעבר לסכום שנותר לו לאחר הפעם הראשונה, הוא נדרש לשלם 19% נוספים על ההפרש מהסכום שנותר לו לאחר התשלום הראשון. נכסים מסוימים כגון: בתי מגורים, רהיטים חיוניים למשק הבית, בתי עסק וציוד מקצועי פטורים מתשלום של חקוק אללה. בהאא אללה השאיר את ההחלטה לאינדיבידואל איזה מהפריטים נחשבים חיוניים בעיניו ואיזה לא. אך קיימים מקרים ספציפיים שאינם נכללים בפטור כגון: מקרים של אובדן פיננסי או כישלון בהשקעה, הגדלת רווחים או כאשר אדם נפטר.
השפעתו של חקוק אללה על ההתעצמות הרוחנית של האינדיבידואל והחברה

חלק מהשפעותיו של חקוק אללה המובילים ליושרה וכבוד ולהתרוממות רוח של המין האנושי הם רוח ההתנדבות הטבעית לתשלום חקוק אללה והעובדה שיישום החוק נתון למצפונו של האינדיבידואל ובנוסף הענווה, ההדחקה של החשיבה העצמית והאגו.
בהאא אללה הביע נחרצות בכתיבת החוק כי חל איסור להפציר באדם למתן התשלום. הוא אומנם קבע את כמות וסף התשלום, הגדיר את הפריטים הפטורים מהתשלום, אך השאיר למאמיניו את חופש הבחירה במתן תשלום חקוק אללה בהתאם לשיקול דעתם ומצפונם ומתוך ההנחה כי האינדיבידואל הוא אדם בוגר ואחראי וניתן לסמוך עליו בקבלת החלטות. החלטה זו מבוססת על אמון, כבוד הדדי, משמעת עצמית, ביטחון עצמי ואהבה(אל-כתאב אל-אקדס פס' 97).
ראו גם

בהאא אללה
עבד אל-בהאא'
שוגי אפנדי
אל-כתאב אל-אקדס
בית הצדק העולמי
המרכז הבהאי
לקריאה נוספת

Taherzadeh,Adib, The revelation of Bah'u'llah
שרון, משה. הדת הבהאאית וכתב הקודש שלה, ירושלים: כרמל, 2005
Walbridge, john. Sacred acts, sacred space, sacred time
הערות שוליים

↑  [
//bahai-library.com/bahaullah_kitab_aqdas_parallel כתאב אל אקדס]
↑  משה שרון, הדת הבהאאית וכתב הקודש שלה, הוצאת כרמל, 2005
↑  Walbridge, john, Sacred acts, sacred space, sacred time, GR, 1996
| הדת הבהאית הכוכב הבהאי |
| --- | --- | --- |
| דמויות מרכזיות | עלי מוחמד שיראזי, הבאב • בהאא אללה • עבד אל-בהאא • שוגי אפנדי |  |
| הכתבים הבהאיים | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • האיגרת אל בן הזאב • באיאן • איגרות אל המלכים והשליטים • מפציעי השחר |  |
| מוסדות עיקריים | מנגנון המנהל הבהאי • המרכז הבהאי העולמי • בית הצדק העולמי • האסיפות הרוחניות |  |
| עקרונות כלליים | עקרונות הדת הבהאית • התגלות מתמשכת • מעמד האישה בדת הבהאית • אחדות בדת הבהאית • עבדות בדת הבהאית • להט"ב והדת הבהאית |  |
| היסטוריה ופילוגים | באביזם • היסטוריה של הדת הבהאית • סובח-י אזל • אבראהים ג'ורג' ח'יראללה • צ'ארלס מייסון רמי • רות וייט |  |
| אנשים | אותיות הח"י •  ידי האמונה • שליחי בהאא אללה • טאהרה • בהיה ח'אנום • מרתה רוט • לואה גטסינגר • פיבי הרסט • ת'ורנטון צ'ייס |  |
| לוח השנה הבהאי | חגים בהאיים • נורוז • רידוואן • הולדת בהאא אללה • יום הברית • איאם-י הא • צום תשעה עשר הימים |  |
| בית התפילה הבהאי | אשגבאט • שיקגו • קמפלה • סידני • פרנקפורט • פנמה סיטי • סמואה • דלהי • סנטיאגו דה צ'ילה |  |
| קהילות בהאיות | הקהילה הבהאית הבין-לאומית • אוזבקיסטן  • אוסטרליה • אינדונזיה • איראן  • אנגליה • ארצות הברית  • ברזיל  • גרמניה  • דרום אפריקה • הודו  • טורקיה  • טורקמניסטן • מצרים  • ניו זילנד • סין • ספרד • קנדה • רוסיה |  |
| מנהגים ופולחן | סמלים בהאיים • עלייה לרגל • תפילה • חקוק אללה • צום |  |
עבד אל-פתאח א-סיסי

עַבְּד אֶל-פַתָּאח סַעִיד חוסיין חַ'לִיל אֶ-סִּיסִי (בערבית: عبد الفتاح سعيد حسين خليل السيسى; נולד ב-19 בנובמבר 1954) הוא נשיא מצרים. בעבר כיהן כשר ההגנה בממשלת מצרים ומפקד בכיר בצבא מצרים.
תחילת דרכו

א-סיסי נולד ב-19 בנובמבר 1954 בקהיר, לסעיד חוסיין ח'ליל א-סיסי ומליקה תיתאני. הוא גדל בשכונת אל-גמאליה, ליד מסגד אל-אזהר, ברובע בו התגוררו יחדיו מוסלמים, יהודים ונוצרים, ושבו נזכר מאוחר יותר כיצד שמע בילדותו את פעמוני הכנסיות ואת מראה היהודים הנוהרים לבית הכנסת באין מפריע. משפחתו, שמקורה ממחוז אל-מִנופיה, הייתה ידועה בשל היותה ממושמעת, אדוקה ועשירה. הוא השני מבין שמונה אחים ואחיות (מאוחר יותר, אביו הוליד שישה ילדים נוספים עם אישה שנייה). אביו, שהיה נחשב למוסלמי אדוק אך לא קיצוני, היה בעל חנות עתיקות מעץ לתיירים בבזאר ההיסטורי של חאן אל-חלילי.
א-סיסי, שתואר לעיתים קרובות כממושמע, שקט ואדוק, העדיף להתרכז בלימודים או לסייע לאביו בחנות, מאשר להשתתף בכדורגל עם ילדי השכונה. הוא ואחיו נהגו ללמוד בספרייה הסמוכה הממוקמת באוניברסיטת אל-אזהר. שלא כמו אחיו - אחד מהם הוא שופט בכיר, אחר עובד מדינה - א-סיסי הלך לבית ספר תיכון מקומי המנוהל על ידי הצבא, היכן שהחל במקביל את מערכת היחסים שלו עם בת דודתו מצד אמו, אנתסאר עאמר הם נישאו עם סיום לימודיו באקדמיה הצבאית המצרית ב-1977
קריירה צבאית > תפקידים בולטים

א-סיסי הוסמך לקצונה בשנת 1977, כאשר שירת בחיל רגלים ממוכן עם התמחות בנושאים של נשק נגד טנקים ומרגמות. לימים התקדם בסולם הדרגות, ובשנים 2006–2005 השתלם במכללת זרוע היבשה של צבא ארצות הברית בקרלייל, פנסילווניה. בשנת 2008 מונה למפקד הפיקוד הצפוני באלכסנדריה, ולאחר מכן למפקד מודיעין שדה.
הוא גם היה לצעיר הקצינים במועצה העליונה של הכוחות המזוינים.
במהלך ההפיכה במצרים בשנים 2011–2012 הביע ביקורת על הדרך הכוחנית בה נהג השלטון נגד המפגינים.
קריירה צבאית > שר ההגנה

ב-12 באוגוסט 2012 הדיח נשיא מצרים מוחמד מורסי את מוחמד חוסיין טנטאווי מתפקיד ראש המועצה ושר ההגנה, ומינה את א-סיסי במקומו. במקביל החליף מורסי את הרמטכ"ל וקצינים בכירים נוספים. באתר הרשמי של "מפלגת החירות והצדק" המצרית תואר כ"שר ביטחון בעל טעם מהפכני".
א-סיסי נשאר בתפקידו גם לאחר הדחתו של מורסי והקמת ממשלה חדשה ביולי 2013.
קריירה צבאית > שר ההגנה > הדחת הנשיא מורסי

ב-3 ביולי 2013 הדיח א-סיסי את הנשיא מורסי בהפיכה. ההדחה באה בעקבות הפגנות אזרחיות המוניות שקראו לצבא להדיח את מורסי. הוא נקט צעד זה לאחר שלטענתו, מורסי לא שעה להפצרותיהם של ראשי הצבא להימנע מפגיעה במוסדות המדינה. בעקבות הדחת מורסי היו התנגשויות בין הצבא והמשטרה לבין תומכי מורסי, שגבו מאות הרוגים, ואלה הגיעו לשיא בטבח 14 באוגוסט 2013, שבו נמנו 638 הרוגים וכ-4,000 פצועים.
נשיא מצרים

בינואר 2014 הועלה א-סיסי לדרגת פילדמרשל (מֻשִיר). ב-26 במרץ 2014 התפטר מתפקידו כשר ההגנה כדי להתמודד בבחירות לנשיאות מצרים בשנת 2014. בבחירות אלה זכה ב-96.91% מקולות המצביעים.
בינואר 2018, א-סיסי הכריז על התמודדותו בבחירות לנשיאות מצרים 2018. המאפיין הבולט של הבחירות הללו הוא מספר המועמדים הרב שהכריזו על מועמדות נגדו, וכולם לא הגיעו בשלום לבחירות, למעט אחד בלבד. חלקם נפסל בהאשמות משונות, חלקם פרשו תוך אמירות על חוסר אמון מוחלט בטוהר הבחירות, וחלקם נאסרו על לא עוול בכפם. רק אחד נשאר, וכמובן, הוא הואשם בהיותו מתחרה למראית עין. בבחירות זכה א-סיסי לכ-97.11% מהקולות ונבחר לכהונה שנייה כנשיא מצרים.
נשיא מצרים > מדיניות פנים

עם כניסתו לתפקיד, עודד א-סיסי צריכת דלק נמוכה אשר עלותה היא מיליארדי דולרים בשנה. א-סיסי עודד גם את האזרחים להשתתף מחדש בבניית הכלכלה המצרית ואמר כי הוא ייתן דוגמה בכך שהוא ייתן חצי ממשכורתו וחצי מנכסיו האישיים, כולל ירושתו, לתמיכה בכלכלה המצרית. מהלך זה, נועד גם לעודד בכירים ואנשי עסקים מצרים לעשות כמוהו.
א-סיסי קרא גם למודרניזציה של האסלאם. לשם כך, הוא נקט בהסדרת דרשות המסגד והסרת חומרים מסיתים של סלאח א-דין ועוקבה בן נאפע מספרי הלימוד.
א-סיסי גם היה נשיא מצרים הראשון אשר השתתף במיסה של חג המולד.
הוא הקים מועצה מייעצת, המורכבת ממדענים ומומחים מצרים, שתפקידם לייעץ לנשיא בפרויקטים לאומיים.
ממשלתו קידמה את הקמת בירת מצרים החדשה.
נשיא מצרים > מדיניות פנים > זכויות אדם

לפי ארגון Human Rights Watch, מפעיל משטר א-סיסי עינויים, ומעצר של מתנגדיו הפוליטיים. כמו כן, לפי הארגון מפעיל הצבא המצרי כוח לא מידתי במערכה נגד מחוז סיני של המדינה האסלאמית. בנוסף לכך, המשטר עוצר ומאיים על פעילי זכויות אדם שמעבירים ביקורת על פעילות הממשלה ועל הנשיא.
כמו כן נמסר בדו"ח הארגון כי הרשויות במצרים כלאו כ-60 אלף מתומכי מוחמד מורסי, חלקם נעלמו וחלקם הוצאו להורג. א-סיסי אישר לקציני משטרה והמשמר הלאומי לבצע עינויים בחקירות, דבר שהוביל להצטברות תלונות על פשע נגד האנושות. "האזרחים נותרו ללא כל תקווה לצדק", אמר דובר הארגון.
משטר א-סיסי מבצע מעצרים המוניים גם בהפגנות ענק שמופנות נגדו. בשנת 2019 פרסם הקבלן המצרי מוחמד עלי (אנ') עדויות לשחיתויות בסביבתו של א-סיסי, הנהיג גל מחאות באותה השנה ובהמשך נמלט ממצרים, לאחר שהשלטונות אסרו כ-4,000 מפגינים, על פי הערכות של ארגון אמנסטי. עלי המשיך להיות מעורב במחאות במצרים גם מגלותו, ובשנת 2020 היה בין הגורמים לגל מחאה נוסף, במהלכו עצרו כוחות הביטחון המצרים כ-2,000 מפגינים, על פי הערכות של פעילי זכויות אדם מקומיים. תחקיר של עיתון עין המזרח התיכון (אנ') הצביע על שיתוף פעולה בין הממשל המצרי לאינטרפול במטרה ללכוד את מתנגדי המשטר גם כאשר הם בחו"ל.
נשיא מצרים > מדיניות פנים > רפורמות כלכליות

מצרים שעמדה בתחילת כהונתו בפני משבר כלכלי קשה, החליטה להעלות את מחירי הדלק בכ-78% כמבוא לקיצוץ בסבסודיות של מזון ואנרגיה אשר מהוות כרבע מהתקציב השנתי של מצרים. מצרים הוציאה כ-96 מיליארד דולר על סבסוד אנרגיה בעשור שהפך את הדלק במצרים לאחד הזולים בעולם. הקיצוץ בסבסוד האנרגיה, נועד להוסיף מימון לשירותים כגון חינוך ובריאות. הנשיא א-סיסי הגן על העלאת מחירי הדלק באומרו כי מדובר ב"רפואה מרירה" שהייתה אמורה להתרחש לפני 50 שנה, אך לא התרחשה עקב חשש הממשלות מפני תגובה חריפה של העם כמו "מהומות הלחם" של 1977.
א-סיסי גם העלה את המס על סיגריות ואלכוהול. מחירי האוטובוסים והמוניות עלו בכ-13%.
א-סיסי שמקבל רק כמחצית משכרו, קרא למצרים "להקריב קורבנות", ונשבע לתקן את הכלכלה המצרית אשר צמחה בקצב איטי ביותר במשך שני עשורים. א-סיסי הזהיר את המצרים מפני כאב נוסף שעלול להתרחש תוך שנתיים, כתוצאה של בעיות כלכליות ב-4 העשורים האחרונים שהצטברו וצריך לתקן. בנוסף, מצרים שילמה חוב של יותר מחצי מיליארד דולר תוך חודשיים לחברת נפט זרה. לאחר 8 חודשים א-סיסי, במרץ 2015, ירד החוב הלאומי של מצרים לכ-39.9 מיליארד דולר, ירידה של 13.5%.
נשיא מצרים > מדיניות פנים > אנרגיה

משבר האנרגיה של מצרים, שסייע להפחית את המחאה נגד הנשיא לשעבר מוחמד מורסי, המשיך לגדול במהלך חודשיה הראשונים של ממשלת א-סיסי, תוך קריאת תיגר על הממשלה החדשה. בשל המחסור בייצור אנרגיה, בצריכה הגוברת, חובות לחברות נפט זרות ובהיעדר התחזוקה התקופתית הנדרשת של תחנות הכוח, שיעורי הפסקות החשמל עלו לרמות חסרות תקדים. באוגוסט 2014, צריכת האנרגיה של המצרים הגיעה לכ-27.7 ג'יגה-וואט, כ-20% מאשר תחנות הכוח יכולות לספק. בחודש שלאחר מכן סבלה מצרים מהפסקת חשמל מסיבית, שהשביתה את המטרו של קהיר, הוציאה תחנות טלוויזיה משידור ועצרה את מרבית המדינה לכמה שעות, בגלל אובדן פתאומי של 50% מכוח החשמל במדינה. א-סיסי מצדו, הבטיח לפתור את בעיית האנרגיה של מצרים עד אוגוסט 2015. בנוסף, התקבלו החלטות לטווח הקצר ולטווח הארוך.
לטווח הקצר, מצרים חתמה על הסכם עם חברת ג'נרל אלקטריק, כדי לספק את המדינה ב-2.6 ג'יגה וואט נוספים עד קיץ 2015. ביוני 2015, הצהיר ממשל א-סיסי כי לראשונה מזה שנים השיגה מצרים עודף כושר ייצוא של 2.9 ג'יגה וואט. בטווח הארוך שילמה מצרים כ-6 מיליארד דולר בין ינואר למרץ 2015 לחברת נפט זרה, שהובילה להסכם בין מצרים לחברת סימונס בהיקף של 9 מיליארד דולר, על מנת לספק תחנות כוח לגז וכדי להגביר את ייצור החשמל במדינה בכ-50%. סיסי הצהיר גם כי מצרים לא רק פותרת את משבר האנרגיה שלה, אלא גם מבקשת להפוך למרכז עולמי לסחר באנרגיה. ב-21 בנובמבר 2017, א-סיסי נפגש עם נשיא קפריסין ניקוס אנסטסיאדיס וראש ממשלת יוון אלכסיס ציפראס בניקוסיה. בפגישתם, הם עודדו יוזמות במגזר הפרטי של אנרגיה ותשתיות, החשובים לביטחון האנרגיה של שלוש המדינות, ויזמו הקמת חיבור חשמל בין אירופה לאפריקה, באמצעות כבל חשמל ימי באורך 1619 ק"מ המחבר בין שתי היבשות.
נשיא מצרים > מדיניות פנים > פרויקטים לאומיים

בחודש אוגוסט 2014, יזם הנשיא א-סיסי את תעלת סואץ החדשה - נתיב ימי נוסף אשר מכפיל את הקיבולת של תעלת סואץ מ-49 ספינות ליום לעד 97 ספינות ביום והגדלה של כ-259% מההכנסות השנתיות של מצרים. ובהתאם ללוח הזמנים, התעלה נחנכה באוגוסט 2015 ועלותה כשישים מיליארד לירות מצריות השוות לכ-8.4 מיליארד דולר. א-סיסי עמד על כך שמימון התוכנית יגיע ממקורות מצריים בלבד. התעלה עמדה בלוח הזמנים ונחנכה ב-6 באוגוסט 2015.
א-סיסי גם הציג פרויקט פיתוח אזורי לתעלת סואץ, אשר יכלול כחמישה נמלי ים בשלושת המחוזות המקיפים את התעלה, אזור תעשייה חדש ממערב למפרץ סואץ, אזורים כלכליים סביב נתיב המים, בניית עיר אסמאעיליה חדשה, חוות דגים ענקיות ועמק טכנולוגי בתוך אסמאעיליה.
א-סיסי גם יזם את פרויקט הדרכים הלאומי הכולל בניית רשת כבישים של מעל 4,400 ק"מ והיא משתמשת בכ-104 דונמים של קרקעות.
בנוסף, א-סיסי יזם תוכנית שאפתנית לבניית עיר בירה חדשה מזרחית לקהיר והתוכנית נועדה להקל על לחצי התנועה של אוכלוסיית קהיר רבתי.
הנשיא א-סיסי קבע יעד לאומי לחיסול כל שכונות העוני הלא-בטוחות בתוך חודשיים. השלב הראשון של הפרויקט נחנך ב-30 במאי 2016, המכיל 11,000 יחידות דיור חדשות שנבנו בעלות של 1.56 מיליארד לירות מצריות (סכום השווה לכ-177.8 מיליון דולר). המטרה הסופית היא בניית 850,000 יחידות דיור חדשות.
נשיא מצרים > מדיניות חוץ > אפריקה

ביקור החוץ הראשון של א-סיסי בתפקידו היה באפריקה. א-סיסי ביקר באלג'יריה וביקש תמיכה נגד ארגוני הטרור המוסלמים בצפון אפריקה. זמן קצר לפני כן, ביקר א-סיסי במלאבו שבגינאה המשוונית כדי להשתתף בפסגה ה-23 של האיחוד האפריקאי. בנאומו בפסגה זו, הוא האשים את האיחוד האירופי בהקפאת החברות המצריות כשנה קודם לכן. א-סיסי גם הכריז על הקמת סוכנות שותפות מצרית לפיתוח אפריקה. הוא גם ביקר כמה שעות בסודאן.
נשיא מצרים > מדיניות חוץ > ישראל והפלסטינים

אחרי הדחתו של הנשיא מוחמד מורסי, היחסים בין ישראל למצרים השתפרו מאוד וא-סיסי אף טען כי דיבר "הרבה" עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
א-סיסי תומך בפתרון שתי המדינות עם גבולות 1967, כאשר ירושלים המזרחית היא הבירה הפלסטינית וירושלים המערבית היא בירת ישראל. בנוסף, א-סיסי הצהיר כי צריך להיות הסדר מדיני בין ישראל לפלסטינים אשר יענה לצרכיהם של הפלסטינים ויבטיח לישראל ביטחון.
במהלך מבצע צוק איתן, מצרים השתתפה במאמצי התיווך להפסקת אש בין ישראל לחמאס. מצרים גם ביקרה את צה"ל בכך שהוא פועל בכוח רב מדי ברצועת עזה לטענתה. עם זאת, א-סיסי גם ביקר את החמאס. בעת הלחימה ברצועת עזה הורה א-סיסי להעביר כ-500 טון של מזון לפלסטינים ברצועת עזה.
כמו כן, אירחה מצרים בקהיר ועידת תורמים במטרה לגייס 4 מיליון דולר לשיקום רצועת עזה.
ממשל א-סיסי רואה בחמאס אויב, ומאשים אותו בהרג של 16 חיילים מצרים ב-2012.
במרץ 2017, א-סיסי נפגש בקהיר עם נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס. פגישתם התמקדה במגעים הבינלאומיים אשר נערכו אז בנוגע לסכסוך הישראלי-פלסטיני. בספטמבר 2017, א-סיסי נפגש עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, בשולי עצרת האו"ם בניו יורק. בפגישתם, א-סיסי הביע את רצונו לסייע במאמצים להשגת שלום בין ישראל לפלסטינים.