stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יקום מארוול
רעיון > יצורים על טבעיים

ביקום מארוול מופיעים גם יצורים אגדתיים כאלים, שדים וערפדים. ה"אלים" ממרבית הפנתאונים הפוליתאיסטים הם למעשה גזעים חוצניים אלמותיים דמויי אנוש מממדים אחרים שהגיעו לכדור הארץ בימים קדומים והפכו למקורם של אגדות רבות. נוסף עליהם נמנים גם אלים מושחתים כדוגמת אלי האופל, אויביהם של האסגרדים. שדים הם ישויות קסם מרושעות המתערבות בקיומו של היקום. בין הידועים שבהם נמנים מפיסטו, בלקהארט, נייטמר, שטניש וזוֹם. קיימות גם ישויות מיסטיות אחרות כוישנטי, דורמאמו וחבורת האוקטסנס, וישויות הלקוחות מספרי ה.פ. לאבקרפט כשומא-גוראת'. שני הראשונים הם אויביו העיקריים של גוסט ריידר, בעוד האחרים הם אויביו של דוקטור סטריינג'.
התגלה כי מרבית מהדור הנוכחי של האלים הם צאצאיה של האלה גאיה. שני הפנתאונים הידועים ביותר הם אלה של האסגרדיים (בהם חבר תור), המבוססים על אסגארד שבמיתולוגיה הנורדית והאולימפיים (בהם חבר הרקולס), המבוססים על האלים האולימפיים שבמיתולוגיה היוונית. האלים לעיתים מתאספים יחדיו לקבוצות הידועות בשם מועצת ראשי האלים ומועצת אבות השמיים. האלים אולצו להפסיק ולהתערב עם ההתפתחות האנושית לפני אלפי שנים בידי השמימיים, ולרוב נחשבים כיום כבדיה.
רעיון > המגן – S.H.I.E.L.D

סוכנות המגן היא סוכנות ביון בדיונית סודית, המתנהלת ופועלת בחשאיות ביקום מארוול. הסוכנות עוסקת בשמירה על הציבור ומתמודדת עם אויבים ומרושעים בעלי כוחות על טבעיים. בהתחלה הסוכנות צורפה לממשלת ארצות הברית ולאחר מכן לאו"ם, וקיבלה ממנו סיוע וכספים. סוכנות S.H.I.E.L.D אינה היחידה הקיימת ביקום מארוול, ונוספות לה סוכנויות בדיוניות אחרות, כמו סוכנויות הביון A.R.M.O.R ("שריון"), S.T.R.I.K.E ("תקיפה") ו-S.W.O.R.D ("חרב") וכן סוכנות H.A.M.M.E.R ("פטיש") של נורמן אוסבורן וארגון הידרה המרושע.
אולטימייט מארוול

בחלוף השנים, כאשר מספר כותרי החברה גדל, נעשה קשה יותר לשמור על עקביות והמשכיות. אולם, שלא כמו אירועי המשברים של חברת DC קומיקס, שעדכנה את היקומים המקבילים שלה מדי מספר שנים, מארוול קומיקס מעולם לא אתחלה מחדש את המשכיות היקום שלה והתעקשה לשמר את ההיסטוריה של הדמויות ולשמור על קו עלילה אחיד. מספר שינויים מינוריים נעשו בשנים האחרונות כדי שסדרות הכותרים תהיינה נגישות לקהל חדש, כדוגמת סדרת "הגיבורים נולדים מחדש", המתרחשת ביקום כיס אשר אליו הועברו גיבורי-העל לתקופה של שנה. הניסיון המוצלח ביותר עד כה ליקום חדש היה הרצת "אולטימייט מארוול", ליין חוברות המתרחש ביקום נפרד מיקום מארוול הראשי, שמאתחל אותו מאפס. סדרת כותרי האולטימייט כוללים את חבורות האקס-מן, האוונג'רס, ספיידרמן וארבעת המופלאים, נוסף למיני סדרות הכוללות את דמויותיהם של קפטן אמריקה, תור, איירון מן, הוקאיי, דרדוויל, אלקטרה, וולברין והענק הירוק. מכירות הליין עדיין מצליחות, ומסתמן כי חברת מארוול קומיקס תמשיך להגדיל את יקום האולטימייט, ובכך תיצור שני יקומים המתקיימים בהצלחה זה לצד זה.
לנוכח הצלחתו של ליין האולטימייט, הוא היווה בסיס למשחקי מחשב (אולטימייט ספיידרמן ואולטימייט אקס-מן, כמו גם תחפושות מהליין במשחק Marvel Ultimate Alliance) ושני סרטי אנימציה בסדרת הסרטים "Marvel Animated Features" – "הנוקמים: האיחוד" ו"הנוקמים: האיחוד 2".
ראו גם

יקום DC – יקום בדיוני של החברה המתחרה, DC קומיקס
היקום הקולנועי של מארוול
מספר טלפון וירטואלי

מספר טלפון וירטואלי (Direct inward dialing- DID), או חיוג ישיר פנימה, בקיצור "חיפ", הוא מספר טלפון קווי או נייד רגיל למראית עין. ייחודו הוא בעובדה שאין לו שיוך קבוע למכשיר טלפון מסוים. המספר למעשה רשום ברשת מפעיל התקשורת המספק את שירות המספר הווירטואלי, והלקוח יכול בכל רגע נתון להחליט לאן יגיעו השיחות, למשל לשלוחה מסוימת במרכזייה במשרד, טלפון נייד, תא קולי, פקס וכו'.
כמו במספרי טלפון ברשת טלפוניה "מסורתית", גם מספרים וירטואליים הנם מסוגים שונים.  ניתן לקבל מספרים קוויים, מספרים סלולריים תומכי קבלת שיחה בלבד, מספרים סלולריים תומכי קבלת שיחה והודעות, מספרים בקומת חינם, ועוד.  סוגי המספרים מכתיבים לא רק את סוג הרשת אליה שייך המספר אלא גם את כמות השיחות הבו-זמניות אשר ניתן לקבלת עליו (ערוצי שיחה).
שימושים

הרעיון המקורי היה לאפשר ללקוחות עסקיים בעלי מרכזייה דיגיטלית להגדיר מספרי טלפון ישירים לשלוחות, אך כיום גם לקוחות פרטיים נהנים משירותים אלו. חברות הסלולר, לדוגמה, מציעות שירות מספר טלפון וירטואלי. לדוגמה, אפשר לשייך מספר טלפון נוסף לקו הסלולרי ולפרסם אותו במודעה למכירת הרכב; לאחר שהרכב נמכר, ניתן לבטל את מספר הווירטואלי וכך לא נחשף מספר הטלפון האישי.
בעידן האינטרנט והגלובליזציה עלה הצורך לשירותי מספר וירטואלי גם מחוץ לגבולות המדינה. לדוגמה, חברת אשראי רוצה לספק שירות טוב יותר ללקוחותיה ורוצה לפרסם מספרי טלפון להתקשרות אל שירות הלקוחות במדינות רבות, אך אין לחברה סניפים או עובדים באותן מדינות. הפתרון הוא שירות מספר וירטואלי בכל אחת מאותן המדינות, המפנה את השיחה באמצעות רשת האינטרנט בטכנולוגיית VOIP למרכזייה של החברה.
ניתן למצוא היום ספקי שירות שמציעים שירותי מספרים וירטואליים במדינות רבות בעלות חודשית נמוכה.
לדיסלאב שנלר

| --- | --- |

לדיסלאב שנלר נשען על רייליאנט ריג'נט בחיפה, 1956
 לידה:  1914 צ'כוסלובקיה 
 פטירה:  14 בדצמבר 1988 (בגיל 74 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
לדיסלאב שנלר (1914 – 14 בדצמבר 1988) היה תעשיין ישראלי שייסד בשנת 1957 את אוטוקרס יחד עם יצחק שובינסקי. היה האחראי על הצד הטכני בחברה, עד פרישתו בשנת 1963.
ביוגרפיה

שנלר נולד על גבול צ'כיה וסלובקיה. בשנת 1939 ברח להולנד ומשם העפיל לארץ ישראל.
שנלר התיישב בחיפה, שכר חדר בשכונת הדר והחל לעסוק בקנייה ומכירה של מכוניות משומשות. ב-1947 נישא לאריקה לבית לדנבורגר. במלחמת העצמאות שימש שנלר נהג חובש.
בשנת 1952 פנה שנלר לחברת "רליאנט מוטורס" הבריטית (אנ'), שהעניקה לו זיכיון להרכיב רכב תלת-גלגלי מבית הייצור שלה. הוא פתח חברה בשם "מכוניות ומוסכים בע"מ" והרכיב כמה כלי רכב תלת-גלגליים בסדנה קטנה ברחוב תל אביב בחיפה, הרכב התלת-גלגלי שימש בעיקר להובלת חלב.
יצחק שובינסקי, מפיץ של סיגריות טורקיות בישראל, ביקר בסדנה של שנלר כדי לקנות רכב תלת-גלגלי לשיווק הסיגריות שייבא מטורקיה, והחליט להיכנס לעסקי הרכב. שנלר הביא את הרעיון, יצר את הקשר עם האנגלים, היה הראשון שייבא את החלקים וייצר את הרכב התלת-גלגלי.
שנלר, האיש הטכני, ושובינסקי, היזם, חתמו על הסכם שותפות והחליטו לעבור לייצור מכוניות בנות ארבעה גלגלים. שם החברה שונה ל"אוטוקרס חברה בע"מ". לשותפות הצטרפה "החברה הא"י לאוטומובילים", יבואנית פורד. השניים, שחלמו לבנות מכונית פשוטה לכל פועל, נתקלו בלא מעט בעיות. חוקי המדינה באותם ימים קבעו כי רק לשליש מהתוצרת מותר להימכר בארץ, והשאר יופנה לייצוא.
שנלר ושובינסקי הבינו שהגיע הזמן לייצר רכב חדש ופנו בעניין לחברת רליאנט, שכבר עבדה עם שנלר מזה זמן. החברה נרתמה למלאכת התכנון ובניית אב הטיפוס, ושנלר נסע לכמה חודשים לאנגליה כדי ללמוד את מלאכת הרכבת המכונית.
בספטמבר 1958 נשלחו ארצה שתי מסחריות מפורקות בצבע שחור. אלה היו רליאנט ריג'נט, מכוניות בריטיות למהדרין. כאן החלה ההרכבה מקיטים, מעטפת הרכב נבנתה מפיברגלאס ולא ממתכת כמקובל בעולם, בשל מגבלות התעשייה הישראלית הצעירה. את המכונית שיווקו בחו"ל בשם "סברה", ובארץ היא שווקה לתקופה קצרה כ"צברה".
בסוף 1959 נולדה ה"סוסיתא" לאחר שאוטוקרס הכריזה על תחרות ארצית לבחירת שם למכונית, ובה זכה יוסף שוב, אז סטודנט שהפך לדוקטור לאגרונומיה. "2,355 הצעות הוגשו, שבעה הציעו את השם 'סוסיתא' והזוכה בהגרלה קיבל 500 לירות".
בשנת 1959 הוקלו במעט תקנות הממשלה (שנה אחר כך בוטלו כליל) ורק חצי מהייצור חויב לעבור לייצוא. באותם ימים איבדה "קייזר-אילין", בראשותו של אפרים אילין את החוזה עם רנו וחדלה לייצר דגמי טנדר וסטיישן לשוק המקומי. החוסר הזה הוביל את הממשלה לאשר ל"אוטוקרס" לייצר את הדגמים האלה לשוק המקומי.
כדי לשפר את תדמיתה של המכונית יצאו שנלר ורעייתו ב-1960, יחד עם כמה חברים, למסע באירופה עם הסוסיתא. הם הפליגו לפיראוס, ומשם המשיכו בנסיעה ליוגוסלביה, איטליה ולונדון - ובסך הכל ל-13 מדינות בטיול שנמשך כמה חודשים. הסוסיתא שרדה וחזרה בשלום ארצה.
שובינסקי היה היזם המקושר עם משרדי הממשלה, יזם שהצליח להפוך את המפעל הקטן של שנלר לתעשייה גדולה. שנלר, לעומתו, היה האיש הטכני. היחסים ביניהם היו קורקטיים. לקראת 1963 החלה "אוטוקרס" את ההכנות למעבר למפעל חדש וגדול בטירת כרמל. אלו היו גם ימיו האחרונים של שנלר בחברה.
לאחר שנפרדו דרכיהם המשיך שובינסקי להוביל את "אוטוקרס", תחילה בשותפות עם "החברה הארצישראלית לאוטומובילים" ואחר כך, החל ב-1965, עם חברת הרכב היוקרתית "סטנדרד-טריומף" ועם "כור תעשיות", בהסכם שהותיר אותו כמנכ"ל החברה והשאיר אותו עם 26 אחוז מהמניות.
שנלר נפטר בשנת 1988. הותיר אחריו את רעייתו, אריקה, ובתו היחידה, אירית (נולדה ב-1949).
ראו גם

תעשיית רכב בישראל
אוטוקרס
סוסיתא
סברה ספורט
לקריאה נוספת

"אוטוקרס", "רום כרמל" - בני אביעד
רכב מיוחד - אתר מוסך, 5.6.2014
סוסיתא (מכונית) : définition de סוסיתא (מכונית) et synonymes
היום לפני - חלון,  אתר קק"ל לצעירים - קרן קיימת לישראל, "מכונית כחול לבן 3.2.1959
Israel retro ישראל של פעם: Susita the Israeli legend car, 5.7.2009
הערות שוליים

↑  ילקוט הפרסומים, 3614 (י"ז בשבט התשמ"ט, 23 בינואר 1989), עמ' 1243.
↑  דותן מלאך, "סוגרים חשבון: מי המציא את הסוסיתא ?", באתר nrg‏, 2 בנובמבר 2013
↑  תומר הדר, כרמל, סוסיתא ומה שביניהן, באתר כלכליסט, 18 במרץ 2013
↑  לכבוד יום העצמאות: סוסיתא בע"מ, - אוטו
↑  דני ירושלמי, הייתי חותנו של ממציא ה"סוסיתא", מעריב, 5 ביוני 1989
פריסטיל

שחזור של פריסטיל רומי המקיף חצר בפומפיי, איטליה
באדריכלות יוון העתיקה ובאדריכלות רומית, פריסטיל (מיוונית עתיקה: περίστυλον – "פריסטלון") היא מרפסת רציפה שנוצרת על ידי שורת עמודים המקיפה בניין או חצר. טטרסטון (Tetrastoön, τετράστοον -, "ארבע ארקדות") הוא מונח ארכאי בשימוש נדיר למבנה זו. הפריסטיל במקדש יווני הוא פריסטזיס (περίστασις, perístasis). באדריכלות כנסיות הנוצרית שהתפתחה מהבזיליקה הרומית, נודעו פריסטיל חצר והגינה שלו כקלויסטר.
אטימולוגיה

המילה היוונית περίστυλον (פריסטלון) מורכבת מ-περί (פֶּרִי), "מסביב" או "מוקף", ו-στῦλος (סטילוס), "עמוד", כלומר "מוקף בעמודים". המילה עברה ללטינית למילים הנרדפות peristylum (פריסטילום) ו-peristylium (פריסטיליום).
באדריכלות הרומית

בסביבה כפרית היה רומאי עשיר יכול להקיף וילה עם גנים מדורגים, אך לעיתים קרובות כלל פריסטיל עם העיצוב; בדומוס (אנ') בעיר, הרומאים השתמשו לעיתים קרובות בפריסטיל כדי ליצור גינה או שטח פתוח בתוך הבית. העמודים המרובעים המקיפים את הגן תמכו בפורטיקו מקורה ומוצל שקירותיו הפנימיים עוטרו לעיתים קרובות בציורי קיר מפורטים של נופים ואדריכלות טרומפ-לויל. לפעמים הלראריום, מקדש לארס, אלי הבית, היה ממוקם באכסדרה זו, או שהוא עשוי להימצא באטריום.
החצר עשויה לכלול פרחים ושיחים, מזרקות, ספסלים, פסלים ואפילו בריכות דגים. הרומאים הקדישו לפריסטיל שטח גדול ככל שהתירו אילוצי האתר. בפיתוח הגדול ביותר של בית הפריסטיל העירוני, כפי שהתפתח בצפון אפריקה הרומית, לעיתים קרובות בוטל חלק אחד של הפורטיקו עבור שטח פתוח גדול יותר.
סוף הדומוס הרומי הוא סימן אחד לסוף של שלהי העת העתיקה. סיימון פ. אליס כתב בג'ורנל האמריקאי לארכאולוגיה: "היעלמותו של בית הפריסטיל הרומי מסמנת את סוף העולם העתיק ואורח חייו. לא נבנו בתים חדשים בסגנון פריסטיל לאחר שנת 550 לספירה." עם זאת, ככל שהבתים והווילות ננטשו יותר ויותר במאה החמישית, כמה מבני ארמונות הורחבו והועשרו, כאשר הכוח והתרבות הקלאסית התרכזו במעמד הולך ומצטמצם, והחיים הציבוריים נסוגו לבזיליקה, או חדר הקהל, של המגנאט.
באימפריה הרומית המזרחית, שלהי העת העתיקה המאוחרת נמשכו זמן רב יותר: אליס זיהה את בית הפריסטיל הידוע האחרון שנבנה מאפס כווילת הבזייר בארגוס בפלופונסוס, המתוארכת על סמך סגנון פסיפסי הרצפה שלה עד 530–550 בערך. בתים קיימים, במקרים רבים, חולקו כדי להכיל אוכלוסייה גדולה יותר ופחות אליטיסטית במרחבים קטנים, ואכסדרות עמודים היו סגורות בתאים קטנים, כמו בבית האסיכיוס בקירנה.
שימושים אחרים

למרות שאדריכלות מצרים העתיקה קדמה לאדריכלות היוונית והרומית, היסטוריונים משתמשים לעיתים קרובות במונח היווני "פריסטיל" כדי לתאר מבנים דומים, קדומים יותר באדריכלות הארמונות במצרים העתיקה ובבתים בלבנט. המכונה בתי ליוואן.
ביאורים

↑  בית של רומאים עשירים בעיר
הערות שוליים

↑  peristyle (n.), Harper, Douglas. "peristyle". Online Etymology Dictionary.
↑  περίστυλον. Liddell, Henry George; Scott, Robert; A Greek–English Lexicon at the Perseus Project
↑  τετράστοον in Liddell and Scott
↑  "Tetrastoön" . Encyclopædia Britannica. Vol. 26 (11th ed.). 1911. p. 671
↑  περίστασις in Liddell and Scott.
↑  Paul Veyne, ed. A History of Private Life, I: From Pagan Rome to Byzantium (1985, Arthur Goldhammer, tr., 1987) esp. "The peristyle", pp 357–64.
↑  Simon P. Ellis, "The End of the Roman House" American Journal of Archaeology 92.4 (October 1988:565–576) opened the article's abstract with these words.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4614435-3 
פריסטיל בארמון דיוקלטיאנוס
יחסי אינדונזיה–סין

| יחסי אינדונזיה–סין |
| --- | --- |
אינדונזיה: הרפובליקה העממית של סין


אינדונזיה: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
1,904,569: 9,596,967.75
אוכלוסייה
284,238,567: 1,418,233,615
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,371,171: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,824: 12,547

יחסי אינדונזיה–סין הם היחסים הדו-צדדיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין הרפובליקה העממית של סין. ליחסים בין המדינות היסטוריה ארוכה שראשיתה במאה ה-7 לספירה. שתי המדינות המודרניות ייסדו את היחסים הדיפלומטיים ביניהן ב-1950. מספר שנים אחר כך, ב-1967, היחסים נותקו לאחר עלייתו של הדיקטטור סוהארטו שנטה למערב. הם חודשו רק ב-1990.
מפאת גודלן הן בשטח והן באוכלוסייה (נכון ל-2021 סין היא המדינה המאוכלסת ביותר בעולם ואינדונזיה המדינה הרביעית באוכלוסייה), שתיהן חברות ב-G-20 וב-APEC.
לאינדונזיה שגרירות בבייג'ינג, בירת סין וקונסוליות בהונג קונג, גואנגג'ואו ושנגחאי, ולסין שגרירות בג'קרטה, בירת אינדונזיה וכן קונסוליות בסורביה ומדן.
היסטוריה > ימי הביניים

ראשית היחסים בין האימפריה הסינית לאינדונזיה העתיקה מתוארכת למאה ה-7 לספירה, כשייתכן שהחלו עוד קודם לכן. מספר רב של קרמיקות סיניות נמצאו ברחבי אינדונזיה, דבר שהעלה את ההערכה כי התקיימו קשרי מסחר ביניהן. המוזיאון הלאומי של אינדונזיה מחזיק באחד האוספים הגדולים ביותר של קרמיקה סינית שהתגלתה מחוץ לסין, המתוארכת לתקופתן שלטונן של שושלות האן, טאנג, סונג, מינג וצ'ינג, ששלטו בסין למשך כמעט אלפיים שנה. האוסף מספק מידע רב על המסחר הימי באזור אינדונזיה של ימינו. מחקרים מעלים כי סינים שטו לאורך השנים דרך אינדונזיה במסעם להודו עוד מימי שושלת האן המערבית (בין 205 לפני הספירה עד 220 לספירה) כחלק מדרך המשי הימית, דבר שהביא לכינון קשרי מסחר מסורתית, הארכיפלג בו שוכנת אינדונזיה זוהה על ידי גאוגרף סיני כאזור נניאנג והיה המקור לייבוא ציפורן, אגוז מוסקט וגידולים אחרים, לצד אלגם, זהב, בדיל, שנהב, קרנפים ופרוות ועצמות נמרים. אינדונזיה מילאה תפקיד חשוב בדרך להרחבת האמונה בבודהיזם שהחל בהודו. נזיר סיני בשם אי-צינג ביקר בסריביג'איה (Srivijaya) למשך שישה חודשים ב-671 לאחר שנשלח לרכוש טקסטים בודהיסטיים ולהביאם לסין. כתבים סיניים אחרים מזכירים גם כמה ממלכות עתיקות שהתקיימו באינדונזיה, ומציינים למשל מלחים מקונלון, ככל הנראה מווייטנאם, קמבודיה או מלאים, שסחרו במוצרים רבים בעת שהפליגו ברחבי נמלי דרום ומזרח אסיה.
עיקר היחסים באותה עת נסובו סביב מסחר וההיסטוריה המשותפת ונטו להיות שלווים והרמוניים, למעט מקרה אחד שהתרחש ב-1293. באותה שנה שלח קובלאי חאן 1,000 ספינות לג'אווה במטרה להעניש את מלך סינגסארי על מעשים מתריסים שביצע. המשלחת נחלה כישלון לאחר שבאי ג'אווה עלתה אימפריית מג'פהיט (Mejapahit). אימפריות ימיות כמו מג'פהיט, סריביג'איה ובהמשך מלאקה חיפשו אישורי סחר כדי להרחיב את השווקים הסיניים. בשנים אלו הגיע מספר המהגרים הסינים ורמת ההשפעה הסינית בארכיפלג לשיא חדש, שיוצגה במסעו של אדמירל ג'נג חה שביקר בג'אווה, סומטרה וחצי האי המלאי בתחילת המאה ה-15. המתורגמן של ג'נג חה, מא הו-אן כתב תיאור מפורט של מג'פהיט ומלכה.
היסטוריה > התקופה הקולוניאלית

בעת שלטונה של חברת הודו המזרחית ההולנדית, מהגרים סינים החלו למלא את צורכי העבודה בחיפושם אחר חיים נוחים יותר באיי הודו המזרחיים ההולנדיים. רובם של האינדונזים-סינים הללו הגיעו מדרום סין מפרובינציות פוג'יין וגואנדונג. בשנים אלו הוקמו גם מושבות סיניות רבות.
היסטוריה > התקופה המודרנית

לאחר מתן העצמאות לאינדונזיה ב-1945 וההכרה בעצמאותה מהולנד ב-1949, אינדונזיה כוננה יחסים דיפלומטיים עם סין ב-13 באפריל 1950, והייתה למדינה הראשונה באסיה שכוננה יחסים עם סין היבשתית. במהלך שלטונו של סוקרנו סין ואינדונזיה נהנו מיחסים קרובים, ובשנות ה-50 וה-60 המפלגה הקומוניסטית הסינית קיימה קשרים עם המפלגה הקומוניסטית האינדונזית. במהלך היחסים הקרובים האלו אינדונזיה זכתה לארח את משחקי אסיה שנערכו ב-1962 בג'קרטה. במשחקים אלו נגרמה מתיחות לאחר סירובה של אינדונזיה להכניס את ספורטאי טאיוואן. לאחר שהושתו סנקציות על אינדונזיה, החליט סוקרנו לקיים משחקים אלטרנטיביים "לא-אימפריאליסטיים", ותקף את הוועד האולימפי הבינלאומי על שלא כלל את סין היבשתית כחברה. לאחר מכן סוקרנו ייסד מערכת בריתות חדשה עם סין, צפון קוריאה, צפון וייטנאם וקמבודיה. לאחר עזיבתה של אינדונזיה את האו"ם ב-1965 לאחר שהואשם בהיותו "נשלט על ידי האימפריאליסטים", סוקרנו ייסד גם כן ארגון אלטרנטיבי בתמיכת סין. בשל החוב הגדול של אינדונזיה לברית המועצות, היא הפכה לתלויה יותר ויותר בסין.
שלטונו של סוקרנו נפל ב-1967 ובמקומו עלה לשלטון סוהארטו, שהקשיח את הטון כלפי סין, ותחזק את הטענה שההפיכה הפרו-קומוניסטית שבוצעה במדינה טרם עלייתו לשלטון נתמכה על ידי סין. היחסים בין המדינות הוקפאו וחודשו רק ב-1990.
ב-1990, לאחר שיחות בין שני הצדדים, לי פנג, ראש ממשלת סין, ביקר באינדונזיה באוגוסט 1990 ובפגישתו עם סוהארטו סוכם על שיפור היחסים על בסיס חמשת עקרונות התפיסה הפילוסופית האינדונזית (פאנצ'אסילא) וכן על בסיס עשרת עקרונות ועידת באנדונג. ב-8 באוגוסט חתמו שרי החוץ של אינדונזיה וסין על מזכר הבנות לחידוש היחסים.
בשנת 1998, בעקבות מהומות שהיו מעורבים בהן אלמנטים אנטי-סיניים באינדונזיה בארגונם של ארגוני זכויות אדם והתגובה השקטה של ממשלת סין, נערכה הפגנה מול שגרירות אינדונזיה בבייג'ינג. בתגובה שלח שר החוץ של סין טאנג ג'יא-קשואן (Tang Jiaxuan) בקשה לממשלת אינדונזיה להגן על האוכלוסייה הסינית במדינה.
בדצמבר 2018 התקיים דיון בפרלמנט האינדונזי בנושא מחנות החינוך-מחדש בשינג'יאנג נגד המיעוט האויגורי. סגן נשיא אינדונזיה, יוסוף קאלה ענה על כך באומרו: "אנחנו לא מתייחסים לעניינים הפנימיים של מדינות אחרות."
המחלוקת סביב ים סין הדרומי

אף על פי שאינדונזיה איננה אחת מהמדינות המרכזיות בסכסוכים הטריטוריאליים בים סין הדרומי, היא לוקחת חלק בכמה מהם, בשל העובדה שחלקים מהתביעה הסינית לריבונות מצטלבים עם האזור הכלכלי הבלעדי של אינדונזיה ליד איי נטונה. אף על פי שסין מכירה בבעלותה של אינדונזיה על האיים, היא גורסת שהמים שסביבם הם "מי דיג סיניים מסורתיים". אינדונזיה מתעלמת מהטענה הזו וקבעה כי אין לה בסיס חוקי.
במרץ 2016 התקיים עימות בין המדינות בסמוך לאיי נטונה לאחר שחיל הים האינדונזי ניסה לעצור ספינת דיג סינית שערכה דיג לא חוקי; הניסיון האינדונזי נבלם על ידי חיל הים הסיני. אינדונזיה התעקשה להעמיד לדין את צוות המכמורת על אף דרישתה של בייג'ינג לשחרר אותם. בעקבות התקרית עלתה רמת הכוננות בצבא אינדונזיה ליד איי נטונה. ב-23 ביוני אותה שנה ביקר באיי נטונה נשיא אינדונזיה ג'וקו וידודו; ביקורו ניסה להעביר את המסר שאינדונזיה "מתייחסת ברצינות רבה להגנה על ריבונותה.
אחרי קביעתה של UNCLOS בהתאם לחוק הים בסכסוך בין הפיליפינים וסין ב-12 ביולי 2016, אינדונזיה קראה לשני הצדדים לשמור על איפוק ולכבד את ההחלטה.
בינואר 2020 סירות דיג סיניות, מלוות בספינות משמר החופים הסיני, ערכו דיג בסמוך לחוף הצפוני של איי נטונה, בשטח שאותו אינדונזיה מחשיבה לאזור כלכלי בלעדי. התקרית הובילה לקיפאון ביחסים בין המדינות וכן להחלטה האינדונזית לשלוח דייגים בליווי ספינות חיל הים שלה במטרה להגן על הדיג במקום. בתחילת השנה אינדונזיה הציבה שתי קורבטות נגד צוללות באיי נטונה. בהמשך הכוחות במקום תוגברו בפריגטה, שתי קורבטות נוספות, ספינה אמפיבית, צוללת וארבעה מטוסי קרב מדגם F16. התגבור נמשך גם אחרי שהספינות הסיניות הראו סימנים שהן עוזבות את האזור.
טיונגקוק

טיונגקוק (中國 ,Tiongkok) הוא השם האינדונזי שניתן לסין ושמקורו בשפה הסינית מין-נאן (Min Nan) שהיא הדיאלקט המדובר בדרום מחוז פוג'יין, גרסה של המילה ז'ונגגוו (中國 ,Zhongguo). המונח טיונגקוק נמצא בשימוש באינדונזיה ושימש את ממשלת אינדונזיה בעת שהתייחסה לסין עד 1972. השימוש בכינוי הופסק אחרי תקופה של עוינות ביחסים בין המדינות בסוף שנות ה-60. באותה עת, המפלגה השלטת באינדונזיה האנטי-סינית, "הסדר החדש" החליפה את המילה במילה "Cina". רבים מהמהגרים הסינים לאינדונזיה חשו כי המושג החדש גזעני ומעליב, המרמז על "נחשלות והשפלה". לאחר הפלתו של סוהארטו ב-1998 המונח המקורי, טיונגקוק, חזר לשימוש נרחב.
ב-14 במרץ 2014 נשיא אינדונזיה סוסיליו באמבאנג יודהויונו חתם על צו נשיאותי כדי לשנות את השימוש החוקי במושג האינדונזי כך שיתכוון לסין.
מסחר

המסחר בין אינדונזיה לסין נמצא במגמת עלייה, מגמה שהתעצמה לאחר החתימה על הסכם סחר חופשי בין המדינות (ACFTA) ב-2010. לפי הנתונים משתי המדינות, ב-2003 שווי המסחר עמד על כ-3.8 מיליארד דולר, שעה שב-2010 הוא כבר הוכפל פי 10 ל-36.1 מיליארד. העלייה בקצב הצמיחה של סין במאה ה-21, העלתה את היקף ההשקעות, בין היתר בזכות מהגרים סינים באינדונזיה שחולקים קשרי משפחה ותרבות עם מוצאם. עם זאת, הגדילה בהיקף המסחר הביאה גם לעלייה בעוינות כלפי סין, שהמוצרים הזולים מתוצרתה חדרו לשוק ופגעו בתעשייה המקומית. עקב כך התקיימו מאמצי לובינג רבים בקרב חברי פרלמנט אינדונזים כדי להביא את המדינה לפרוש מההסכם או להגיע להסכם חדש עם סין.
סין היא אחת משותפות המסחר החשובות ביותר של אינדונזיה ונכון ל-2018 היא השלישית בגודלה מבחינת ייבוא סחורות לאינדונזיה, והרביעית בגודלה ברשימת יעדי ייצוא הסחורות מהמדינה. מבחינתה של סין, אינדונזיה מהווה חלק קטן יותר מהמסחר הבינלאומי שלה, כשרק 1.3% מהייצוא שלה מיועד לאינדונזיה, ו-1.6% מהייבוא שלה, מה שממקם את אינדונזיה במקומות ה-17 וה-16 בהתאמה.
תרבות

מאז העת העתיקה, התרבות האינדונזית שאבה אלמנטים רבים מהתרבות הסינית, חלק מכך בעקבות מהגרים סינים שהגיעו לארכיפלג במהלך השנים. לפי ההערכות מתיישבים סינים הגיעו לאינדונזיה כבר במאה ה-7 בתקופת ממלכת סריביג'איה (Srivijaya) ומג'פהיט (Majapahit). גל ההגירה הואץ במאה ה-17 עם הגעת ההולנדים לאיים. המהגרים הסינים, שהתחתנו עם נשים מקומיות, הביאו עמם מאפיינים מהתרבות שלהם, ויצרו סגנון ייחודי המכונה "התרבות הפרנקנית ההיברידית" שקיימת עד היום בחלקים באינדונזיה, מלזיה וסינגפור.
נכון ל-2010, מתגוררים באינדונזיה כ-2.8 מיליון אינדונזים שמוצאם סיני, והם מהווים 1.2% מהאוכלוסייה המקומית.
פרנקים ריפוארים

הפרנקים הריפוארים (בלטינית: Ripuarii או Ribuarii) היו אחת משתי הקבוצות העיקריות של הפרנקים המוקדמים, וזה השם שיושם בסופו של דבר על השבטים שהתיישבו בטריטוריה הרומאית של שבט האובים (אנ') (Ubii), עם בירתה בקלן על נהר הריין. שכניהם המערביים היו הפרנקים הסאלים, אשר צוינו בשם זה כבר ברשומות הרומיות המאוחרות, והתיישבו באישור אימפריאלי בתוך האימפריה הרומית, כיום בחלק הדרומי של הולנד ובבלגיה, ולאחר מכן הרחיבו את השפעתם לתוך החלק הצפוני של צרפת מצפון לנהר הלואר, ויצרו את האימפריה הפרנקית.
גם "הסאלים" וגם "הריפוארים" היו שמות חדשים וייצגו קיבוצים חדשים של קבוצות שבטיות ותיקות יותר על גבול הריין הרומי. אבותיהם של הריפוארי חיו במקור על הגדה הימנית של הריין, שם הייתה היסטוריה ארוכה של מגע ידידותי ולא ידידותי. תחת לחץ אויביהם הצפוניים, הסקסונים, הם הצליחו לחדור לראשונה לגדה השמאלית של הריין בשנת 274 לספירה. בשנים הכאוטיות שלאחר ההתמוטטות הסופית של השלטון הרומי במערב אירופה, הם הצליחו לכבוש את העיר הרומית קלן ואת חבל הריין התחתון והתיכון בנורדריין-וסטפאליה של ימינו.
פרטים היסטוריים מעטים ידועים לפני שממלכת חבל הריין הפכה בסופו של דבר לחלק חשוב מהאימפריה הפרנקית המרובינגית בתת-הממלכה הידועה בשם אוסטרזיה, שכללה גם את האזור הסאלי המקורי דובר הגרמאנית. אוסטרזיה כללה לא רק את ריינלנד-פפאלץ, אלא ככל הנראה את כל הפרובינקיה גרמאניה אינפריור (ששמה שונה באימפריה הרומית המאוחרת לגרמאניה סקונדה) ופרובינקיה גאליה-בלגיקה סקונדה. הגבול בין אוסטרזיה לנויסטריה היה סילבה קרבונריה (אנ') בוולוניה המודרנית, אך ההגדרה המדויקת של אזור יער זה אינה ברורה כעת.
על הגדה הימנית של הריין, שלטו הפרנקים הריפוארים על אגן הנהר מיין, בשנים מאוחרות יותר נקרא גם פרנקוניה, אחת מחמש הדוכסויות השבטיות (אנ'), שמהן נוצרה באמצע המאה ה-9 ממלכת גרמניה.
במאה ה-7 פורסם קודקס חוקים לאוסטרזיה בשם החוק הריפוארי. לאחר שלטונו של המלך הפרנקי הסאלי דגוברט הראשון, בשנת 639, השתלטו בהדרגה המאיורדומי האוסטרזים הקרולינגים על השלטון בממלכה, והפכו את אוסטרזיה ללב לבה של האימפריה הקרולינגית.
שמם

לשם "ריפוארים" יש בבירור משמעות של "אנשי נהר", אך הדרך המדויקת בה התפתח השם אינה ברורה וייתכן שכללה גם לטינית וגם גרמאנית.
הצורה הלטינית הרגילה היא Riparii, כלומר "[גברים] של גדת הנהר". הביטוי "milites rip(ari)ensis" היה מונח לטיני ששימש עבור חיילי גבול על גבולות נהר, לפחות על הדנובה והרון. יורדנס התייחס בדרך זו לחיילים מגאליה, שנלחמו תחת המצביא הרומי אאטיוס, אך אויגן אוויג (Eugen Ewig) טען שניתן למצוא את החיילים הללו בכתב היד נוטיטיה דיגניטטום, במחנה על נהר הרון. במאה ה-7, הארץ סביב קלן תוארה כ-"ripa Rheni", ולכן נראה ברור שהמילה הלטינית לגדת נהר שימשה לעיתים לתיאור האזור.
עם זאת, הצורה Ripuarii היא יוצאת דופן, והוסברה על ידי שם ילידי היפותטי (גרמאני) העומד בבסיסו של הלטיני. כינוי עצמי היפותטי זה עשוי להיות משוחזר בתור hrepa-waren, "אנשי [גדת-]נהר", או hreop-wehren, "מגיני [גדת-]נהר".
לעומת זאת, ייתכן שהצורה Ripuarii נובעת גם מהשאלה של המילה הלטינית Riparii לגרמאנית. דעה זו מבוססת על צמד מילים שניתן ב- Summarium Heinrici, מהדורה מהמאה ה-11 של איזידורוס מסביליה, המציינת את המקבילות של הגרמנית העילית העתיקה של כמה מילים בלטיניות, כולל Ripuarii: Riphera. המילה Riphera משוחזרת טקסטואלית ל-ripfera, אלא שפונטית, -ripf לא יכול לבוא מ-rip.
אפשרות שלישית היא שהשם Ripuarii היה מילה מעורבת מלכתחילה, אולי ripwarjoz. נראה שהוא מקביל לצורה המאוחרת, Ribuarius, שבה הצורה הגאלו-רומית ribbar מחליפה את הצורה הרומית ripa. מהצורה הגאלו-רומית הגיעה המילה הצרפתית rive, "גדה", וקבוצת מילים המבוססת עליה.
שפה

אין עדויות ישירות לשפה הפרנקית הקדומה. מתוך כ-1,400 כתובות לטיניות בגרמאניה אינפריור קצת יותר מ-100 הן מהאדמות הכפריות של האובים הגרמאנים, שאליהם יעברו הריפוארים. הכתובות שכיחות ביותר במאה ה-3. רובן מהערים הגדולות של גרמאניה אינפריור. בגדה הימנית של הריין, שם מוצאם של הריפוארים, אין שפע כזה של כתובות לטיניות. שינוי העיצורים בגרמאנית העליונה התרחשה מדרום לאזור הנקרא קו בנראת (אנ'). הריין חוצה אותו בסביבת דיסלדורף. קטע הריין הכולל את קלן יוצר את מה שמכונה "מניפה ריינית" (אנ'), שם נמצאים ניבים היוצרים שלבי ביניים בין הולנדית לגרמנית עילית.