stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'מולידין אבדוג'פארוב

| --- | --- |

 לידה:  28 בפברואר 1964 (בן 60) טשקנט, אוזבקיסטן
 כינוי:  הטרור של טשקנט
 גובה:  174 ס״מ 
 משקל:  72 ק"ג 
 תחום:  ספרינט
 התמחות:  כביש
 קבוצות עבר:  אלפה לום (1990)   קאררה ג'ינס (1991–1992)   למפרה-פולטי (1993)   קבוצת פולטי (1994)   נוול–דקה–קולנאגו (1995)   רפין–מובילווטה (1996)   לוטו–מוביסטאר (1997)  
 הישגי שיא:  טור דה פראנס:    קטגוריית הנקודות - 1991, 1993, 1994 ו-9 קטעים.   ג'ירו ד'איטליה: (2019)  קטגוריית הנקודות - 1991.    קטגוריית האינטרג'ירו (1991) וקטע אחד.   גנט - וולגם 1991.
 
ג'מולידין מירגאריפאנוביץ' אבדוג'פארוב (באוזבקית: Жамолиддин Миргарифанович Абдужапаров; נולד ב-28 בפברואר 1964) הוא רוכב אופני כביש אוזבקי בעבר. אבדוג'פארוב נחשב לגדול הרוכבים האוזבקים בכל הזמנים, הוא ניצח שלוש פעמים (1991, 1993, ו-1994) בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס ו-9 קטעים נוספים במרוץ. בנוסף לכך, הוא ניצח בקטגוריית הנקודות בג'ירו ד'איטליה ב-1991 וניצח במרוץ גנט - וולגם באותה שנה. כינויו של אבדוג'פארוב היה "הטרור של טשקנט" בשל צורת רכיבתו הבלתי צפויה בספרינט אל קו הסיום.
ביוגרפיה

אבדוג'פרוב נולד ב-28 בפברואר בטשקנט. לאחר גירוש הטטרים מקרים משפחתו גורשה לאוזבקיסטן. מכיוון שאוזבקיסטן זכתה בעצמאות רק ב-1991, אבדוז'אפארוב ייצג עד שנה זו את ברית המועצות בתחרויות רשמיות.
אבדוג'פארוב התחרה במרוץ הכביש באולימפיאדת סיאול (1988) וסיים חמישי.
החוזה המקצועני הראשון בקריירה של אבדוז'אפארוב הגיע בשנת 1990, כשחתם בקבוצת "אלפה לום" הרוסית, לצד רוכבים כמו אנדריי צ'מיל ועוד. הוא לא רשם הישגים בולטים בשנה הזו, אך התחרה בטור דה פראנס וסיים רביעי בקטע ה-21.
ב-1991 הצטרף אבדוג'פארוב לקבוצת "קררה ג'ינס" האיטלקית ורשם את אחת העונות הגדולות בקריירה שלו. הוא סיים רביעי במילאנו - סן רמו וניצח את גנט - וולגם לאחר שהקדים רוכבים בכירים כמו מריו צ'יפוליני ואולף לודוויג. הוא השתתף לראשונה בג'ירו ד'איטליה וניצח את קטגוריית ה"אינטרג'ירו".
בטור דה פראנס, אבדוג'פארוב ניצח בשני קטעים וזכה בקטגוריית הנקודות, כשהוא מקדים את לורן ז'אלאבר הצרפתי. מסיים עם 316 נקודות בסך הכל. לאחר מכן, ניצח קטע בוולטה אה קטלוניה ואת המרוץ החד יומי "גראן פימונטה". ב-1992 ניצח את קטגוריית הנקודות בוואלטה אספנייה (157 נקודות) וארבעה קטעים נוספים במרוץ.
ב-1993 הצטרף אבדוג'פארוב לקבוצת למפרה–פולטי (כיום יו. איי.אי אמירטס). הוא סיים שלישי בגנט - וולגם, וניצח בשלושה קטעים בוואלטה אספנייה. הוא ניצח שלושה קטעים גם בטור דה פראנס וניצח את קטגוריית הנקודות בפעם השנייה, עם 298 נקודות. ב-1994 עבר לקבוצת "פולטי - ואפורטו", הוא ניצח שני קטעים בפריז - ניס וסיים שני בשלושת הימים של ברוז'-דה פאנה, וגם ניצח שני קטעים. אבדוג'פארוב התחרה שנית בג'ירו ד'איטליה ורשם הצלחה רבה, כאשר הוא מנצח שני קטעים ואת קטגוריית הנקודות במרוץ, והופך לאחד הרוכבים היחידים בהיסטוריה שמנצח את קטגוריית הנקודות בכל שלושת הגרנד טורס. אבדוג'פארוב המשיך להיראות מצוין, כשבהמשך העונה ניצח את קטגוריית הנקודות בטור דה פראנס בפעם השלישית בארבע שנים וניצח בשני קטעים נוספים.
ב-1995 עבר אבדוג'פארוב לקבוצת נווול–דקה–קולנאגו (כיום נקראת יומבו–ויסמה) ההולנדית. הוא ניצח קטע אחד בטור דה פראנס. ב-1996 עבר לקבוצת "רפין–מובילווטה" וניצח שוב קטע בודד בטור דה פראנס. ב-1997 עבר לקבוצת לוטו–מוביסטאר (כיום נקראת לוטו סודאל), הוא ניצח שני קטעים בדופינה ליברה ופרש בתום העונה, כשהוא בן 33.
הערות שוליים

↑  In search of Abdou, part 2: The Tashkent Terror, באתר cyclingnews.com, ‏1 ביולי 2008
↑  Tour de France 1991 | Points Classification, procyclingstats.com
גלעד רבינוביץ

| --- | --- |

גלעד רבינוביץ, ספטמבר 2023
 לידה:  27 ביולי 1961 (בן 63) נס ציונה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 giladrabinovich.com
 
גלעד רבינוביץ (נולד ב-27 ביולי 1961, ט"ו באב תשכ"א) הוא מנכ"ל בענף המחשוב בישראל. היה יו"ר אייס קנה ובנה, דירקטור במספר חברות ומנכ"ל מפלגת העבודה.
ביוגרפיה

גלעד רבינוביץ נולד וגדל בנס ציונה, בן לאביטל וליליה רבינוביץ. סבא של סבתו מצד אביו, ראובן לרר, ייסד את המושבה נס-ציונה ב-1883, וסבו מצד אביו, אברהם רבינוביץ, איש העלייה השנייה, הקים את המושב נטעים, היה המוכתאר הראשון שלו וכתב בעיתונים "הפועל הצעיר" ו"דבר".
שיחק כדורסל בקבוצת הנוער של הפועל נס ציונה ואחר-כך בקבוצת הבוגרים של בית"ר נס ציונה, אחר-כך שיחק באליצור ראשון לציון. שירת בצה"ל ב־1979–1989, והשתחרר בדרגת רב-סרן. בתום שירותו הצבאי החל לעבוד בבית התוכנה אלעד מערכות. בשנת 1991 מונה למנכ"ל החברה.
כיהן כמנכ"ל קבוצת מלם (2000-1996), המונה מספר חברות בנות. במסגרת התפקיד הנפיק בבורסה לניירות ערך בתל אביב את חברת האם ואת אחת מהחברות הבנות.
בשנים 2000–2001 היה מנכ"ל נטוויז'ן ובחמש השנים שלאחר מכן, שימש יו"ר מועצת המנהלים של רשת "ACE קנה ובנה" וכן דירקטור בחברות אוברסיז, מ.פ.ל., שידורי קשת, קלי ועוד. הוא שב לתפקיד מנכ"ל קבוצת מלם (2006-2001) ובשנת 2002 הקים במסגרת מלם את חברת מטרופולינט.
בשנים 2006–2007 שימש מנכ"ל החברה לאוטומציה, המספקת שירותי מחשוב הפועלת בעיקר במגזר המוניציפלי.
כיהן כמנכ"ל EDS Israel and Mediterranean ‏(2010-2007), ניהל את פעילות EDS בתחומי מיקור חוץ (בזמנו הייתה החברה הגדולה בעולם בתחום) ופרויקטים בישראל וכן בטורקיה, יוון, מרוקו ואלג'יר.
ב-2010 הקים את חברת ITStrategy, העוסקת במערכות מידע, והוא הבעלים ומנכ"ל החברה מאז.
מיוני 2019 ועד אוקטובר 2021 היה מנכ"ל קבוצת SQLink.
בתחילת 2019 מונה לדירקטור בבנק מזרחי טפחות והוא יו"ר ועדת הטכנולוגיה והחדשנות בו.
בתחילת 2022 הקים עם עוד שלושה שותפים את הסארטאפ ג'ובוויספר (JobWhisper), שיצר פלטפורמה להרחבת מעגלי גיוס עובדים לחברות וארגונים.
כיהן בתפקיד נשיא לשכת מנתחי מערכות מידע בישראל. החל מ-2010 ועד 2023 היה דירקטור ב"צופן - מרכזי טכנולוגיה עילית", עמותה שמטרתה שילוב עובדים מהמגזר הערבי בתעשיות מתקדמות. החל מ-2021 הוא יו"ר המכינה הקדם צבאית בארי.
ב-2004 נבחר על ידי המגזין "אנשים ומחשבים" כאחד משלושים המשפיעים בענף ה-IT בישראל.
ב-2003 ייסד תנועה חברתית התנדבותית בשם "שוהם בתנופה", ששמה לה כמטרה לקדם נושאים חברתיים עם דגש על נושא החינוך. ב-2003 הוא כיהן כסגן ראש המועצה ללא שכר והחזיק בתיק החינוך במועצת שוהם. בתקופת כהונתו העפילה שוהם לצמרת שיעור מקבלי הבגרות בישראל והובילה בשילוב תלמידים עם צרכים מיוחדים במערכת החינוך הרגילה.
ב-2011 נבחר למזכיר סניף מפלגת העבודה בשוהם. ב-2015 מונה על ידי יושב ראש מפלגת העבודה, יצחק הרצוג, למנכ"ל מפלגת העבודה. בפברואר 2017 זכתה מפלגת העבודה בפרס "מצטייני המחשוב 2016‏ IT Awards" של אנשים ומחשבים.
החל מ-2015, מרצה במסלול לתואר שני בחוג למנהל עסקים בקריה האקדמית אונו.
התמודד פעמיים, ב-2018 וב-2024, על ראשות המועצה המקומית שוהם, אך לא נבחר.
רבינוביץ הוא בעל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בלימודי ארץ-ישראל מאוניברסיטת חיפה.
גלעד רבינוביץ הוא גרוש ואב לשלוש בנות.
ספרו

ניהולוגיה: ניהול - תאוריה ויישום (ביחד עם ד"ר איתי שילוני), הוצאת כתר בשיתוף עילמור ספרים, 2006.
הערות שוליים

↑  "EDS: תרבות השירות כנכס אסטרטגי" (ריאיון עם גלעד רבינוביץ), IT מגזין, 2008, עמ' 14-12
↑  גלעד רבינוביץ מונה למנכ"ל EDS ישראל, באתר TheMarker‏, 18 בנובמבר 2007
↑  מה הופך עיר לחכמה ובמה מתחילים?, 26 בנובמבר 2018
↑  גיא גרימלנד, גלעד רבינוביץ' - המנכ"ל החדש של החברה לאוטומציה, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2006
↑  אורי ברקוביץ', גלעד רבינוביץ', מנכ"ל EDS ישראל, פורש מתפקידו, באתר הארץ, 26 ביולי 2009
↑  יוסי הטוני, גלעד רבינוביץ מונה למנכ"ל קבוצת SQLink, באתר אנשים ומחשבים, 6 ביוני 2019
↑  יהודה קונפורטס, ‏גלעד רבינוביץ', מנכ"ל SQLink – פורש, באתר "אנשים ומחשבים", 24 באוקטובר 2021
↑  דירקטוריון בנק מזרחי טפחות
1 2  גלעד רבינוביץ מודיע: אתמודד לראשות מועצת שוהם, אבן שהםנט, 24 במרץ 2023
↑  "30 המשפיעים", שבועון אנשים ומחשבים, גיליון 1127, 22 בנובמבר 2004, עמ' 49
↑  טלילה נשר, "שוהם וכוכב יאיר במקום הראשון, בני ברק וביתר עילית בתחתית הרשימה", באתר הארץ, 22 באוגוסט 2012
↑  מורן זליקוביץ', היישוב המוביל בזכאות לבגרות: שוהם, באתר ynet, 4 ביולי 2007
↑  דנה ויילר-פולק, "שוהם מובילה בשילוב תלמידים עם מוגבלויות, חולון דורגה במקום האחרון", באתר הארץ, 1 באפריל 2012
↑  יהודה קונפורטס, אז למה לו פוליטיקה עכשיו?, "אנשים ומחשבים", 6 ביולי 2016
↑  מנחם מרום, פרויקט של מפלגת העבודה זכה בפרס בתחרות מצטייני המחשוב 2016 "IT Awards" של אנשים ומחשבים, באתר IT Portal‏ 22 בינואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305721805171  SUDOC: 12997059X  VIAF: 207230037   WorldCat (עם VIAF): 207230037
גבריאל ריסר

| --- | --- |

 לידה:  2 באפריל 1806 המבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  22 באפריל 1863 (בגיל 57) המבורג, הקונפדרציה הגרמנית 
 מדינה:  המבורג 
 השכלה:  אוניברסיטת היידלברג  אוניברסיטת קיל 
 תפקיד:  חבר הפרלמנט של המבורג  חבר האספה הלאומית של פרנקפורט 
 
גבריאל ריסר. המבורג, בערך 1856
גבריאל רִיסֶר (בגרמנית: Gabriel Riesser, בפרסומים מוקדמים יותר נכתב Rießer;‏ 2 באפריל 1806 המבורג – 22 באפריל 1863, שם) היה משפטן ופוליטיקאי יהודי גרמני, שפעל למען האמנציפציה של יהודי גרמניה.
ראשית חייו

ריסר נולד ב-2 באפריל 1806 בהמבורג. שם משפחתו, "ריסר", מציין מוצא מהיישוב ריס (Rieß) שהיה חלק ממחוז רצט (Rezatkreis) שהשתייך לממלכת בוואריה ולפני כן לנסיכות אוטינגן-וולרשטיין. ריסר היה הצעיר מחמישה ילדים - שלושה בנים ושתי בנות. שני הוריו נולדו לרבנים: סבו מצד אמו פרומט, רפאל כהן, היה אב בית דין של קהילות אה"ו, וסבו מצד אביו, יעקב קצנלנבוגן, היה רב באוטינגן. אביו, לצרוס (אליעזר) יעקב ריסר, היה המזכיר של אביו שלו, הרב יעקב. על אף שלצרוס היה יהודי אורתודוקסי אדוק, הוא השתדל לתווך בין היהודים המסורתיים לבין קהילת בית-הכנסת הרפורמי בהמבורג.
המשפחה התגוררה זמן-מה בליבק, אבל נאלצה לעזוב בשנת 1819, ושבה להמבורג. לאביו של ריסר היה חשוב שימשיך את לימודיו בליבק, והוא מצא משפחה נוצרית שתסכים לשכן אותו ושתספק לו מזון כשר. בליבק הלך לבית הספר הידוע "קטרינאום" (Katharineum zu Lübeck), ובסוף לימודיו בליבק הצטרף למשפחתו בהמבורג ולמד בבית ספר מקומי.
לימודים באוניברסיטה ואחריהם

כשגבריאל סיים את לימודיו בבית הספר החליטו הוריו לשלוח אותו ללמוד משפטים. הם קיוו כי יוכל לקבל משרת עורך דין בעירו, אבל רק ה"אזרחים" יכלו לקבל את המשרה ואילו היהודים לא נחשבו "אזרחים". היה רק יהודי אחד בשם מאיר בריסלוי שהחזיק במשרת נוטריון. אביו של גבריאל ריסר קיווה כי אחרי השתדלות יסכימו הרשויות בהמבורג למנות עוד עורך דין או נוטריון יהודי, אך הניסיון הזה לא הצליח. האפשרות השנייה שעליה חשב אביו היא לשלוח את גבריאל להולשטיין שנשלטה על ידי דנמרק. היחס ליהודים מצד השלטונות הדניים היה טוב יותר מאשר בהמבורג. בשנת 1824 הוא התחיל לימודי משפטים באוניברסיטת קיל. אביו קיווה כי אחרי שיסיים את לימודיו בקיל (העיר קיל נשלטה גם על ידי דנמרק) ירשו לו הדנים להתיישב באלטונה (חלק מהולשטיין) ולקבל שם משרת עורך דין.
אחרי שנה אחת באוניברסיטת קיל גבריאל עזב אותה ועבר לאוניברסיטת היידלברג. בחודש דצמבר 1826 קיבל את התואר "דוקטור למשפטים", על התעודה שהוא קיבל נכתב: "summa cum laude", הוא סיים את לימודיו בהצטיינות.
לאחר קבלת התואר חזר גבריאל להמבורג, לבית הוריו. אביו חזר לטרוח כדי שגבריאל יוכל לעבוד בתור עורך- דין בהמבורג. באותם ימים עניינים משפטיים בין יהודי ליהודי נידונו על פי משפט ישראל, אך עורך-דין שטיפל בהם היה בדרך כלל נוצרי שהסתמך על ספרי הלכה מתורגמים. אליעזר ריסר קיווה כי הרשויות יבינו כי הם זקוקים לעורך-דין יהודי נוסף. אביו הציע לו בינתיים להעמיק את הידע שלו בדיני ישראל. אליעזר רצה שגם הקהילה תשתדל אצל הרשויות כדי שגבריאל יקבל את תפקיד עורך דין או נוטריון. תשובתו של גבריאל בסופו של דבר הייתה שהוא לא רוצה לקבל את התפקיד בדרכים האלו, והחליט להמשיך את לימודיו במינכן ב-1827.
ב-9 במרץ 1828 מת אליעזר ריסר, אביו של גבריאל. האירוע הטראומטי הזה לא שינה את אורח חייו ושאיפותיו האקדמיות של גבריאל הצעיר. העסק של אביו הלך וגדל עם השנים, לפני מותו ציווה אביו על בני משפחתו לתמוך בגבריאל עד שיממש את מטרותיו. אחרי זמן מה נסע להיידלברג כי קיווה שירשו לו לקבל משרת מרצה. המצב החוקי של היהודים בבאדן (אליו השתייכה היידלברג) היה לא ברור, מצד אחד על פי החוקה הותר ליהודים להורות באוניברסיטה, אבל מצד שני לא היה אף מרצה יהודי באוניברסיטה. באותם ימים היה נהוג באוניברסיטאות גרמניות שכל בעל תואר אקדמאי יכל להעביר שיעורים פרטיים באוניברסיטה, אבל האוניברסיטה לא שילמה לו משכורת, אלא הסטודנטים שבאים לשיעורים האלו שילמו לו. גבריאל ריסר הציע לממשלת באדן להעביר שיעורים כאלו, אבל הם סירבו בטענה שיש כבר יותר מדי מרצים פרטיים באוניברסיטת היידלברג. לפניו כבר היו כמה יהודים שביקשו להתיר להם להעביר שיעורים פרטיים, אך הם נתקלו בהתנגדות. ברגע שהסכימו אותם יהודים להמיר את דתם נפלו כל המכשולים לפניהם. גבריאל ניסה עוד פעם לקבוע שיעורים פרטיים בבאדן, אבל נענה בשלילה.
אחרי באדן הוא נסע למדינת זכסן-וימר, בתקווה ששם ירשו לו לקבוע שיעורים פרטיים באוניברסיטת ינה, אך גם כאן נענה בשלילה.
ב-1840 מונה לנוטריון, לאחר שנוטריון יהודי שהחזיק בתפקיד נפטר.
תחילת המאבק למען היהודים

עד 1848 מאבקו למען היהודים התנהל בעיקר באמצעות מאמרים ומכתבים, כשבגיל 24 החל לכתוב בזכות שוויון זכויות ליהודים. בשנת 1831 פרסם את מאמרו "על התנאים של מאמיני תורת משה בגרמניה" (Stellung der Bekenner des mosaischen Glaubens in Deutschland). בין השנים 1832–1833 הוציא לאור כתב עת Der Jude (היהודי). מחברת נוספת יצאה לאור בשנת 1835. בכתב העת כתב בעיקר על דיונים על יהודים בבתי מחוקקים ברחבי גרמניה. ב-1833 כתב מכתב מטעם הקהילה היהודית לרשויות של המבורג ובו ביקש להעניק ליהודים זכויות אזרח. הדבר היה קרוב להיעשות, אבל הייתה התנגדות קשה מצד תושבי המבורג. הוא פרסם מאמרים בשם "Jüdische Briefe" ('מכתבים יהודיים') בכתב-העת "Der Orient", בהם הגיב בכעס על עלילת דמשק (1840).
ידוע מקרה על ברלינאי אחד שהגיע להמבורג ופתח שם בית משתה, רבים מלקוחותיו היו יהודים, הוא פחד שהעסק שלו יהפוך ל"בית משתה של יהודים" ונוצרים יימנעו מלפקוד את העסק שלו. הוא החליט לאסור את כניסתם של היהודים לבית המשתה שלו, אך לפי החוק הדבר היה אסור. בעל העסק החליט לעשות שני תעריפים, אחד לנוצרים ואחד ליהודים (יותר יקר), זה לא הרתיע כמה מן היהודים הצעירים והם החליטו להמשיך לפקוד את בית המשתה. בעל העסק הכין כמה בריונים שישליכו את היהודים. במקום התנהלו כמה קטטות שהתפתחו יותר מאוחר למהומות. המשטרה שלחה כוחות להפסיק את המהומות, נתפסו מעורבים משני הצדדים והם הובאו לבית המשפט. למרות שנקבע שנוצרים היו אשמים עיקריים בהתלקחות האירועים המשפט הוטה לטובתם. גבריאל ריסר מתחילת האירועים לא עמד בצד, אלא התערב מהתחלה. הוא הגיע לאותו בית משתה לראות האם יעזו לתקוף גם אותו, אף אחד לא העז לתקוף אותו פיזית, הרי כבר אז הוא היה אישיות מוכרת וידועה בהמבורג, אבל עדיין הוא נתקף מילולית. ריסר תבע את בעל העסק על העלאת מחירים, ולקח עליו להגן על צעיר יהודי מאלטונה שנתפס בזמן התקוטטות בבית משתה. מתנגדי מתן זכויות ליהודים הפיקו את רצונם, הרי האוכלוסייה והרשויות אחרי המהומות היו עכשיו לא בעד היהודים (דברים דומים קרו גם ב-1819 וב-1830).
פעילותו הפוליטית

ב-1848 באירופה פורץ גל התקוממויות שנודעו בשם כולל "אביב העמים". המהומות התחילו בפברואר אותה שנה בצרפת, שם הודח המלך לואי פיליפ. בגרמניה שתי השאיפות העיקריות היו לאחד את גרמניה ולדרוש חוקה שהובטחה על ידי מלך פרוסיה פרידריך וילהלם השלישי עוד בימי כיבושי נפוליון.
בעקבות "אביב העמים" ב-1 באפריל 1848 התכנס "קדם-פרלמנט", בין הנציגים שישבו שם היו 5 יהודים, בין אותם היהודים היה גם גבריאל ריסר. "קדם-פרלמנט" קיים ישיבות מ-1 באפריל עד 4 באפריל 1848, שם ריסר מציע ומציג בציבור את הפתרון לשאלת הרכבה של האספה העתידית – בחירות כלליות ושוות. הפרלמנט המקדים תומך ברעיון שהוצע על ידי ריסר ומחליט שכל גרמני ללא הבדל גזע, דת ומעמד יוכל לבחור.
במאי 1848 בפרנקפורט על נהר מיין בכנסיית סנט פאול מתכנסת האספה הגרמנית הראשונה, שם היו 7 יהודים גרמנים ו-2 אוסטרים, היהודים הבולטים ביותר בחבורה הזאת היו גבריאל ריסר ורופא מקניגסברג בשם יוהאן יעקובי. עמוס אילון טוען כי בין היהודים האלו גבריאל ריסר היה הנחרץ ויעקובי המבריק. ריסר נבחר כמייצג את דוכסות של לאונבורג. במכתב ממאי 1848 הוא אומר שהייתה זו ה"בורגנות הנאורה הליברלית" שבחרה בו ושלחה אותו לפרנקפורט.
פעילותו של ריסר בכנסיית סנט פאול התמקדה לא רק במאבק לאמנציפציה ליהודים, אלא גם בעניינים כלל גרמניים. הוא פעל נחרצות למען איחוד גרמניה.
אחת ממטרותיו הכלליות של ריסר הייתה ליצור חוקה לכלל הגרמנים, כמו כן הוא רצה להפוך את גרמניה לאיחוד פדרלי עם חוקה ליבראלית ולכלול את אוסטריה באיחוד. בסופו של דבר התקבלה תוכנית חדשה בשם "גרמניה הקטנה" שלא כללה את אוסטריה.
ריסר היה אחד מתוך ארבעים נציגים בסנט פאול שהעלו את החוקה במרץ 1848.
ב-21 במרץ 1849 נשא ריסר את נאומו המפורסם "אל הקיסר" (Kaisered), נאום למען בחירת מלך פרוסיה לקיסר גרמניה המאוחדת. הנאום הצליח להרשים את הקהל וזכה במחיאות כפיים סוערות. בעקבות הנאום הזה הצטרף ריסר אל המשלחת שמטרתה להציע את כתר הקיסרות הגרמנית למלך הפרוסי, אך המלך סירב להצעה.
ב-21 במאי 1849 החליט ריסר לעזוב את האספה יחד עם רוב נציגי המרכז.
לאחר סנט פאול

בסוף שנות ארבעים תחילת שנות חמישים קמה תנועת הריאקציה שניסתה להחזיר את מצב לכמו שהוא היה לפני "אביב העמים".
אחרי שריסר עזב את הפאולסקירכה הוא לקח חופשה קצרה מכל העיסוקים. בקיץ 1850 הוא נסע לטירול וזלצבורג באוסטריה. בשנת 1851 הוא טייל באנגליה, בין היתר בלונדון הוא מבקר בתערוכה העולמית הראשונה. ב-1856 הוא נוסע לארצות הברית, שם הוא בפעם הראשונה בחייו נתקל בתופעת העבדות.
אחרי חזרתו מארצות הברית פורץ משבר כלכלי בהמבורג. כמה מן עשירי העיר ירדו מנכסיהם, שמיטת חובות הייתה מעשה רגיל באותם ימים. בתי המשפט היו עמוסים בעבודה, גם לנוטריונים ועורכי דין לא חסרה העבודה. המצב העציב מאוד את גבריאל ריסר, כי כמה מחבריו גם איבדו את נכסיהם. בדצמבר 1857 הוא הודיע שהוא מתפטר מתפקידו של נוטריון.
בשנת 1859 הוא הצליח להיבחר למועצת העיר של המבורג, ב-1860 הוא נבחר להיות שופט בבית המשפט העליון של המבורג. בפעם השנייה ב-1862 הוא כבר לא הצליח להיבחר למועצת העיר, יד מתנגדיו גברה הפעם, מה שהעיק עליו ביותר זאת העובדה כי בין מתנגדיו היו גם כמה יהודים.
באפריל 1863 הוא חלה במחלה קשה, הוא שכב כמה ימים במיטתו וכמה מחבריו היו באים לבקר אותו ולעודד אותו, הוא נפטר ב-22 באפריל. לאחר מותו חבריו הקימו קרן צדקה על שמו שתמכה בתלמידים יהודים, כמו כן הם הוציאו לאור את כל כתביו.
ראו גם

אמנציפציה ליהודים
יהדות גרמניה
אביב העמים
לקריאה נוספת

תולדות יהודי גרמניה בעת החדשה, כרך ב', הוצאת מרכז זלמן שזר, 2000.
גד ארנסברג, "גבריאל ריסר - אינטלקטואל גרמני-יהודי כאידאולוג ליבראלי", הרצאות בתולדות יהדות אירופה מטעם הקתדרה על שם שפיגל, עורך אריה גרטנר, אוניברסיטת תל אביב, תש"ן.
Gabriel Riesser, 1806-1863 : ein großer Jude : Hamburger und deutscher patriot / Erich Lüth Hamburg : Freie Akademie der Künste, 1963.
Rinott Moshe, "Gabriel Riesser-fighter for jewish emancipation", Leo Beack Institute Year Book VII, 1962, pp. 11-38.
Wilfried Fiedler, "Gabriel Riesser-a famous jewish "father" of the german constitution of 1848", Ress, Georg (Hrsg): Verfassungsrecht und Volkerrecht, gedachtnisschrift fur Wilhelm Karl Geck, Koln/Berlin u. a.: Carl Heymanns, 1989, s. 189-197.
הערות שוליים

↑  Lüth, s. 13
↑  Moshe Rinott, "Gabriel Riesser-fighter for jewish emancipation", Leo Beack institute year book VII, p.14
↑  ברנפלד, עמ' 22
↑  ברנפלד, עמ' 24
↑  תולדות יהודי גרמניה בעת החדשה, כרך ב', עמ' 223
↑  ברנפלד, עמ' 25
↑  ברנפלד, עמ' 27
↑  גד ארנסברג, עמ' 8
↑  גד ארנסברג, עמ' 7-8
↑  תולדות יהודי גרמניה בעת החדשה, כרך ב', עמ' 225
↑  עמוס אילון, רקוויאם גרמני, אור יהודה: דביר, 2004, עמ' 172.
↑  Fiedler, p.190
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266891405171  BnF: cb12151212f (data)  GND: 118745263  ISNI: 0000 0000 8355 1190  LCCN: n85198187  NKC: zmp2017939543  NTA: 073781797  SELIBR: 251629  SUDOC: 030006783  Trove: 1261594  VcBA: 495/149209  VIAF: 8182996   WorldCat (עם VIAF): 8182996 
האספה הלאומית בכנסיית סנט פאול בפרנקפורט
קברו של גבריאל ריסר בבית הקברות היהודי בהמבורג
ג'מה רדמונד

| --- | --- |

 לידה:  16 במרץ 1978 טאלה, אירלנד 
 פטירה:  16 באוגוסט 2016 (בגיל 38) 
 מדינה:  אירלנד 
 השכלה:  אוניברסיטת רוברט גורדון  אוניברסיטת קולג' בדאבלין 
 
ג'מה ג'יין רדמונד (באנגלית: Jemma Jayne Redmond; ‏ 16 במרץ 1978 – 16 באוגוסט 2016) הייתה ביולוגית אירית. עסקה בפיתוח מדפסות תלת-ממדיות ביולוגיות להדפסת רקמות.
רדמונד הקימה בשותפות עם סטפן גריי את הסטארט-אפ "Ourobotics" ושימשה כמנכ"לית החברה עד למותה, באוגוסט 2016.
ביוגרפיה

ג'מה רדמונד נולדה בטלאט, בדרום דבלין, אירלנד, לאביה, כריסטי, פועל בניין, ולאמה, לוריין, עובדת משרד. היו לה שני אחים, בריאן ופיליפ.
מגיל צעיר, התעניינה רדמונד בבניית ויצירת דברים, כמו גם ללמוד ולהבין כיצד הם עובדים. היא אמרה על עצמה:
"I have always been dabbling with stuff, I used to get into a lot of trouble for breaking things, taking things apart. I've always had an interest in seeing things work.”
בשנת 2002 רדמונד סיימה תואר ראשון בפיזיקה שימושית באוניברסיטת רוברט גורדון (Robert Gordon University) באברדין שבסקוטלנד, ובשנת 2012 השלימה את התואר השני במדעים ביו ננומטרים (Nano-bio-science) ב-University College Dublin. במסגרת עבודת המאסטר שלה היא הדפיסה עצמות של אצבעות אדם, תוך שימוש בתאי גזע (Stem Cells) של עכברים.
רדמונד נולדה כבעלת סימנים זכריים ונקביים כאחד (אינטרסקס) וכתוצאה מכך הייתה עקרה. עובדה זו העסיקה את רדמונד רבות והיא כתבה רבות על רצונה להדפיס רחם מתפקד ברשתות החברתיות. שאיפה זו הייתה סיבה מרכזית לעבודתה בתחום ההדפסה הביולוגית.
בשנת 2008 הקימה רדמונד את החברה הראשונה שלה – "Avende", שפיתחה מכונות אוטומטיות למכירת מזון (Vending Machines).
בשנת 2012 רדמונד החלה להתנסות בהדפסה ביולוגית באופן חובבני. המטבח הביתי שלה שימש כמעבדת מחקר בו היא עבדה על מדפסות תלת-ממדיות קיימות. היא שינתה ושיפרה את חלקיהן, והשתמשה בכיריים של המטבח בתור אינקובטרים למדפסות. כעבור שלושה חודשים בלבד הרכיבה רדמונד את המדפסת הביולוגית הראשונה שלה, אותה כינתה "Revolution". הפרויקט הראשון שהדפיסה באמצעות אותה מדפסת ביולוגית היה אצבע אמצעית (אמה), כתגובה לאנשים שפיקפקו בה וביכולתה וטענו שהדפסת איברים מורכבים היא בלתי אפשרית. בהמשך שיפרה רדמונד ושכללה את המדפסת, כמו גם פיתחה מדפסות נוספות, ויצרה את המדפסת הביולוגית הראשונה שיכולה להשתמש ב-10 חומרים שונים במקביל. פיתוח זה מאפשר הדפסת רקמות מורכבות, כמו כלי דם בתוך איברים.
רדמונד הייתה הראשונה לפתח מדפסת ביולוגית תלת-ממדית, שמאפשרת לשמר את התאים (ה"דיו הביולוגי") בחיים, במהלך ההדפסה. על פיתוחה פורץ הדרך ביצירת מדפסות מורכבות אלו הגישה רדמונד בקשות לרישום חמישה פטנטים. רדמונד בנתה את המדפסות הביולוגיות מחומרים זולים, ותכנתה אותן בשיטת קוד פתוח (open source). כך הצליחה להוזיל את מחיר המדפסת מ-€175,000 ל-€12,500 ולהפוך אותה לזמינה ונגישה לקהל רחב יותר. העלות הזולה אף תרמה להפצת השימוש במדפסות אלו במעבדות מחקר.
בינואר 2015 הקימה רדמונד בשותפות עם סטפן גריי, דוקטור להנדסה ביולוגית, חברת סטארט-אפ בשם "Ourobotics", שפיתחה מדפסות תלת-ממדיות להדפסת רקמות ואיברים ושאפה להפוך אותן זולות ונגישות. רדמונד כהנה כמנכ"לית החברה עד למותה. כעבור שנה בלבד, בינואר 2016, זכתה רדמונד עם חברת הסטארט-אפ שלה במקום הראשון בתחרות ה-SVOD (Silicon Valley Open Doors) האירופאית שנערכה באותה שנה באירלנד.
רדמונד נפטרה באופן פתאומי בגיל 38.
חלק מהמדפסות שפיתחה רדמונד ממשיכות לשמש במחקרים רפואיים באוניברסיטאות ברחבי בריטניה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Pádraig Belton, Jemma Redmond obituary, The Guardian, September 2016
↑  Sarah Anderson Goehrke, Entrepreneur in Memoriam: Sudden Loss of Ouro_botics CEO Jemma Redmond Hits Bioprinting Community, 3Dprint.com, ‏August 2016
1 2  Laura Darling, Jemma Redmond, Making Queer History, ‏January 2020
1 2  Joyce Chediac, The amazing women scientists little known who died in 2016, Liberation, ‏March 2017
↑  Kira, 3D bioprinting startup Ourobotics wins top prize at SVOD Europe, 3Ders.org, ‏February 2016
גואה גיל

| --- | --- |
גיל במוסקבה, 2010
גיל במוסקבה, 2010
 לידה:  11 באוקטובר 1951 סן רפאל, קליפורניה, ארצות הברית 
 פטירה:  26 באוקטובר 2023 (בגיל 72) קליפורניה
 שם לידה:  גילברט ליויי
 מוקד פעילות:  גואה, הודו
 תקופת הפעילות:  1964–2023 (כ־59 שנים)
 עיסוק:  מוזיקאי, DJ, רמיקסר ומארגן מסיבות טבע
 זרם:  גואה טראנס
 סוגה:  טראנס פסיכדלי
 שפה מועדפת:  אנגלית
 חלק מההרכבים המוזיקליים:  The Nommos
 בת זוג:  Ariane MacAvoy
 goagil.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 Ariane MacAvoy
 
גואה גיל (באנגלית: Goa Gil; נולד בשם גילברט ליויי - Gilbert Levey;‏ 11 באוקטובר 1951 – 26 באוקטובר 2023) היה מוזיקאי אמריקאי, תקליטן, רמיקסר ומארגן מסיבות טבע. הוא היה ממייסדי תנועת גואה טראנס וטראנס פסיכדלי במוזיקה האלקטרונית.
ביוגרפיה

גילברט ליויי נולד ב-11 באוקטובר 1951 בסן רפאל, קליפורניה, ארצות הברית וגדל בסן פרנסיסקו הסמוכה. הוא היה חלק מהדור האמריקאי שהתנגד לזוועות מלחמת וייטנאם והטיף לשלום, אחווה, מין חופשי והרחבת התודעה. הוא היה שותף להיווצרות התנועה ההיפית (אנ') ומוזיקת האסיד רוק, כמו גם היה מעורב בקהילות Family Dog ובני שמפלין (אנ'). כשהרגיש שהסצנה המוזיקלית של סן פרנסיסקו מתפרקת, ב-1969, הוא טס תחילה לאמסטרדם ואחר כך להודו והתיישב בגואה. בגואה הוא חבר לנזירי הסאדהו, שהם נזירים הינדואיסטים או בודהיסטים החיים חיי פרישות, נזירים אלה נודדים, חיים מהיער ומתכסים באפר. עד מהרה, גיל עצמו הפך לסאדהו (אנ'), תחת הגורו, מהאנט נירמלננד סרסווטי.
במהלך שנות ה-80 המוקדמות, היפים רבים מגואה הוקסמו ממוזיקה אלקטרונית כמו קרפטוורק. גיל וחבריו רכשו ציוד הגברה ותקלוט בשוק פשפשים והתחילו לתקלט ולנגן מוזיקה חיה, במשך כל הלילות לאור הירח והימים, בחופי גואה. השילוב של מסיבות ריקודים ומוזיקת דאנס אלקטרונית באוויר הפתוח עם גוונים מיסטיים ורוחניים מזרחיים בא להגדיר את האסתטיקה של תנועת הטראנס פסיכדלי. עבור גיל, הריקוד היה סוג של מדיטציה פעילה והשימוש במוזיקת טראנס היה דרך "להגדיר מחדש את הטקס השבטי העתיק במאה ה-21". במהלך שנות ה-90 התפשטה תנועת גואה טראנס באמצעות תרמילאים מרחבי העולם שהשתתפו במסיבות בהודו.
גיל התראיין לסרט התיעודי Last Hippie Standing משנת 2001 שחקר את סצנה הטראנס פסיכדלי בגואה.
בינואר 2006, גיל דיג'יי ערך במשך שלושה ימים ולילות את מסיבת הסיום של סימפוזיון ה-LSD שנמשך שלושה ימים בבזל, שווייץ, שהתקיים לכבוד יום הולדתו ה-100 של ממציא ה-LSD אלברט הופמן שהיה נוכח באירוע ואף נשא דברים.
ב-30 ביוני 2018 גואה גיל הופיע בישראל, בהופעתו הוא ניגן ותקלט ברציפות לאורך כל האירוע, שנמשך משעה 10 בבוקר ועד השעה 10 בלילה.
גואה גיל היה נשוי לאריאן (Ariane MacAvoy). ביחד הם הקימו את להקת "נוממוס". ב-26 באוקטובר 2023, גיל נפטר מסרטן מסוג, לימפומה מפושטת של תאי B, בגיל 72.