stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הביאה השנייה

ערך זה עוסק במונח באסכטולוגיה הנוצרית. אם התכוונתם לסיפור בדיוני בחוברות אקס-מן של מארוול קומיקס, ראו .
הביאה השנייה או ההתגלות השנייה הוא מונח באסכטולוגיה הנוצרית הבא לתאר את ביאתו השנייה של ישו, משיח הנוצרים באחרית הימים; האמונה בה היא אחת מהדוגמות הנוצריות ומופיע ב"קרדו" (אני מאמין) הנוצרי.
לפי הברית החדשה, הבטיח ישו לפני מותו לשוב ולהופיע, ומאמיניו מחכים מאז לשובו. הביאה השנייה מזוהה עם הארמגדון ועם מלחמת גוג ומגוג כאירועים שיסיימו את התקופה ה'טבעית' בבריאה.
בברית החדשה, אף שהיא נזכרת מספר פעמים, חזרתו של ישו אינה מפורטת כל צרכה, (למעט בחזון יוחנן, בעיקר בפרק כ פסוקים 4-6) ותיאורה שופע מטפורות ואלגוריות. מסיבה זו צמחו לתיאורים אלה פרשנויות רבות, ומעטים הם הטוענים להבנה מוחלטת שלהם. ברם, על רוב הנוצרים מוסכם שישו ישוב לעולם הגשמי באחרית הימים כדי לשפוט את החיים והמתים (אשר יקומו לתחייה) ביום הדין ולהקים את מלכות האל, שאליה יורשו להיכנס רק הצדיקים ואשר תימשך לעולמי עד. בכך, על-פי הנצרות, תבואנה נבואות אחרית הימים שב"ברית הישנה" (התנ"ך) לידי קיום.
אף על פי שהזרמים המרכזיים בנצרות אינם מציינים את התאריך המדויק שבו תתרחש הביאה השנייה, במהלך ההיסטוריה היו מספר ניסיונות לנבא את התאריך שלה:
ויליאם מילר וחסידיו ציפו שהביאה השנייה תקרה ב-1843, לאחר שהיא לא קרתה, הם ציפו לה שנה מאוחר יותר ב-22 באוקטובר 1844 ואחר-כך ב-1851. לאחר-מכן כמה מהמילריטים (אדוונטיסטים) ייסדו את כתות הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי ועדי יהוה.
אלה האחרונים ניבאו שהביאה השנייה תתרחש ב-1914, ולאחר-מכן "דחו" אותה ל-1915, 1918 ול-1975.
עמנואל סבנדבורג ו"הכנסייה החדשה" מאמינים כי הביאה השנייה התרחשה באמצעות כתביו של סבדנבורג ושהמשפט השמימי של כל החי כבר התרחש, בעולם הרוחני, ב-19 ביוני 1770.
אדגר קייס ניבא שהביאה השנייה תתרחש ב-1998. חסידיו טוענים להגנתו כי זוהי השנה שבה החל ההריון שבסופו ישו השני ייוולד, בהתאם לנבואה מאת נוסטרדמוס, ב-1999.
פרוסיה

פרוסיה (אנ') (ביוונית παρουσία, במובן ביאה, הגעה או נוכחות מהמילה Οὐσία שמשמעותה להיות או נוכחות) הוא מונח הבא לתאר את ביאתו השנייה של ישו. המונח עצמו, המקושר למילה הארמית (שנקלטה בעברית) פרהסיה, במובן נוכחות גלויה, מופיע בברית החדשה 24 פעמים. 17 פעמים המונח מקושר לישו, 6 פעמים מקושר להגעתם של אנשים רגילים (למשל בפסוקים "והנני שמח בביאת אסטפנס ופרטונטוס ואכיקוס", "האלהים המנחם את-השפלים נחם אתנו בבוא טיטוס") או כאשר המחבר מתייחס אל עצמו (למשל בפסוקים  "למען תרבה על ידי תהלתכם במשיח ישוע בשובי לבוא אליכם" ).
משיחי שקר בנצרות

בנצרות היו מספר אנשים שהם או תומכיהם טענו כי הם מגלמים את ביאתו השנייה של ישו. בין היתר:
שמעון מגוס [דרוש מקור: מה הסימוכין להוספתו לרשימה?]
אן לי, ממקימות השייקרים
היילה סלאסי, קיסר אתיופיה, על פי אמונות הראסטפארי.
סון מיונג מון, מנהיג כת כנסיית האיחוד, בעיני מאמיניה.
דייוויד כורש, מנהיג כת הדיווידים, כת דתית שהתפלגה מן האדוונטיסטים של היום השביעי ונקלעה לסכסוך אלים עם הממשל הפדרלי האמריקאי במתחם ליד העיר וייקו בטקסס בשנת 1994.
אדמונד קרפילד, טען שגרם לרעידת האדמה בסן פרנסיסקו בשנת 1906.
ראו גם

מהדי
המשיח בדתות נוספות
ההתגלות השנייה (שיר)
רות דיין

| --- | --- |
רות דיין, 1955
רות דיין, 1955
 לידה:  6 במרץ 1917 י"ב באדר ה'תרע"ז חיפה, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  5 בפברואר 2021  (בגיל 103) כ"ג בשבט ה'תשפ"א תל אביב-יפו, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום קבורה:  נהלל
 פעילות בולטת:  פעילה חברתית
 תקופת הפעילות:  1949–2021 (כ־72 שנים)
 מפלגה:  מחנה של"י, רצ, מרצ
 בן או בת זוג:  משה דיין 
 צאצאים:  יעל דיין, אודי דיין, אסי דיין
 מספר צאצאים:  3 
 
רות דיין (מימין) ומלכת היופי שרה טל, אוחזות בחולצה בחנות "משכית", 1956
רות דיין עם הנשיא ראובן ריבלין ועפרה שטראוס בוועידת יסמין השנתית לקידום עסקים קטנים ובינוניים, 2014
רות דיין (לבית שוורץ; 6 במרץ 1917 – 5 בפברואר 2021) הייתה פעילה חברתית ישראלית,  אשתו הראשונה של משה דיין ואם ילדיו. ייסדה את חברת האופנה והטקסטיל "משכית" והייתה שותפה בייסוד ארגון הצדקה "וראייטי ישראל".
ספריה

ואולי: סיפורה של רות דיין / רות דיין והלגה דדמן. ירושלים: ויידנפלד וניקולסון, 1973 (הספר בקטלוג ULI)
רותי שלי: מכתבי משה דיין מכלא עכו, 1939-1941 / עריכה: ניצה בן-ארי; הקדמה ודברי קישור: רות דיין; תחקיר, הערות והבאה לדפוס: רחל יורמן. לוד: זמורה-ביתן, תשס"א, 2001 (הספר בקטלוג ULI)
לקריאה נוספת

אנתוני דוד, ידידות בלתי אפשרית, הוצאת שוקן, 2017. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  חוג הידידים של המרכז הרפואי שיבא
↑  גיל קיסרי, שרשרת הכשלונות של משכית, מעריב, 26 באוגוסט 1964
גיל קיסרי, משכית תופעל על בסיס כספי חדש, מעריב, 27 באוגוסט 1964
↑  ועדה ממליצה להמשיך בפעולות חברת משכית, דבר, 29 ביוני 1965
↑  טלילה בן-זכאי, ה"אהל" של ה"וראייטי קלאב" ייפתח בישראל ב-5 בנובמבר, מעריב, 3 באוקטובר 1967; האמנים הבריטיים הריעו לחיים טופול, מעריב, 11 באוקטובר 1967; זאב רב-נוף, "נבחנים" המחלקים כספים לילדים, דבר, 15 באוקטובר 1967; ועדת הלב, מעריב, 15 בדצמבר 1967.
↑  רם עברון, האמנתי שהשלום רקוב, כל אשה נאחזת בכל קרן-אור", למרחב, 4 בספטמבר 1970
↑  מקבלי התואר דוקטור כבוד מאוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת חיפה
↑  רות ומשה דיין התגרשו בביתו של הרב גורן, דבר, 29 בדצמבר 1971
↑  המועצה הציבורית, באתר בצלם
↑  הנשיא העניק את עיטור הנשיא לרב ישראל מאיר לאו ולרב רפי פויירשטיין,  באתר כיפה, 10 ביולי 2014
↑  עמי פרידמן, "הפסל אודי דיין, בנו של משה דיין, הלך לעולמו", באתר ynet, 19 בנובמבר 2017
↑   הענקת פרס בובליק לרות דיין באוניברסיטה העברית, סרטון  באתר יוטיוב
↑  איתי בלומנטל, איתמר אייכנר, רות דיין הלכה לעולמה בגיל 103, באתר ynet, 5 בפברואר 2021
↑  בגיל 103: רות דיין הלכה לעולמה, באתר "סרוגים", 5 בפברואר 2021
↑  ליאורה גולדנברג-שטרן, ‏"אשת מופת ומודל לחיקוי לדורות של יזמים": רות דיין הלכה לעולמה בגיל 103, באתר מעריב אונליין, 5 בפברואר 2021
↑  כדי שהקו יסמן הורות הוא צריך לרדת למטה
↑  בחלק מהמקרים משך הנשואין מופיע מעל הקו
1 2 3 4 5  כאשר אדם עוסק ביותר מתחום אחד שבתרשים, צבע הרקע יהיה לפי תחום עיסוקו המשמעותי ביותר.
↑  נושא משרה ציבורית בכירה או היה אישיות ציבורית בעלת חשיבות היסטורית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260254305171  PLWABN: 9810805735105606  GND: 108068025X  ISNI: 0000 0000 8194 2972  LCCN: n50038999  NDL: 00437430  NTA: 22632320X  SNAC: w6mg97rd  SUDOC: 168908735  VIAF: 3000424   WorldCat (עם VIAF): 3000424 
קברה של רות דיין בבית הקברות של נהלל
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1824

הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1824 היו הבחירות העשיריות בתולדות ארצות הברית, ונערכו החל מיום שלישי, 26 באוקטובר, עד ליום חמישי, 2 בדצמבר 1824. ג'ון קווינסי אדמס נבחר לנשיא ב-9 בפברואר 1825. הבחירות הוכרעו על ידי בית הנבחרים, והן היחידות שהוכרעו כך בגלל התיקון השנים-עשר לחוקת ארצות הברית, כיוון שאף מועמד לא זכה לרוב האלקטורים. אלו הבחירות הראשונות בהן המועמד שזכה להכי הרבה אלקטורים (אנדרו ג'קסון) לא נבחר לנשיא, ודבר זה הוביל לכעס אצל תומכי ג'קסון, שטענו שאדמס ניצח בעזרת "עסקה מושחתת" (Corrupt Bargain). בחירות אלו היו הראשונות שבהן נהפך מועמד לנשיא למרות שלא קיבל את רוב קולות הבוחרים.
לפני הבחירות, המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית ניצחה בשש מערכות הבחירות הקודמות. ב-1824, המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לא הצליחה להסכים על מועמד לנשיאות, וכך המפלגה הפסיקה להתקיים והתפצלה לארבעה, כשכל פלג עומד מאחורי מועמד אחר. מאוחר יותר, הפלג בהנהגת אנדרו ג'קסון התגלגל למפלגה הדמוקרטית המודרנית, בעוד שהפלג שהנהיגו ג'ון קווינסי אדמס והנרי קליי הפך למפלגה הלאומית הרפובליקנית (אין קשר למפלגה הרפובליקנית), אשר לימים הפכה למפלגה הוויגית.
הייתה זאת מערכת הבחירות האחרונה עד 2016 שבה נבחר נשיא אחרי שלושה נשיאים רצופים שכיהנו שמונה שנים מלאות.
ההכנות לבחירות > מסע הבחירות

התחרות בין המפלגה הפדרליסטית לבין הדמוקרטים-רפובליקנים גוועה לאחר מלחמת 1812 והוקעת הפדרליסטים, ונשיא ארצות הברית ג'יימס מונרו כיהן ללא תחרות ממשית. כמו נשיאים קודמים שנבחרו פעמיים, סירב מונרו לרוץ לכהונה שלישית.
סגנו של מונרו, דניאל טומפקינס, נחשב לבלתי בחיר בגלל שלא היה פופולרי וסבל מבעיות בריאותיות (הוא מת ביוני 1825, שלושה חודשים לאחר עזיבתו את התפקיד). כך ההתמודדות הייתה פתוחה בתוך המפלגה היחידה.
במערכת הבחירות על תפקיד נשיא ארצות הברית התמודדו:
אנדרו ג'קסון - גנרל בדימוס וסנאטור מטעם טנסי;
ג'ון קווינסי אדמס - בנו של הנשיא ג'ון אדמס, מזכיר המדינה, סנאטור לשעבר מטעם מסצ'וסטס;
ויליאם קרופורד - שר האוצר, שר המלחמה לשעבר, סנאטור לשעבר מטעם ג'ורג'יה;
הנרי קליי - פרלמנטריסט חריף, "המפשר הגדול", יושב ראש בית הנבחרים.
הליך המועמדות

האספה המפלגתית המסורתית בחרה בקרופורד כמועמד לנשיאות ובאלברט גלטין כסגנו, אולם מעט מאוד חברי קונגרס נכחו בה והיא הוקעה כוועידה לא דמוקרטית. גלטין פרש מהמירוץ לאחר התקפות של שאר המועמדים על אמינותו. הוא הוחלף בנתניאל מייקון, סנאטור מקרוליינה הצפונית. מכה רצינית למועמדותו של קרופורד הייתה השבץ שעבר ב-1823. בקרב שאר המועמדים, לג'ון קווינסי אדמס הייתה יותר תמיכה מאשר להנרי קליי בגלל הפופולריות העצומה שלו בקרב מצביעים פדרליסטים בניו אינגלנד. אפילו אדמס, בנו של ג'ון אדמס שהיה הנשיא הפדרליסטי היחיד, הצטרף למפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית.
הבחירות היו יותר תחרות בין מועמדים אזוריים מאשר ויכוח מהותי על מדיניות הממשל, אף על פי שנושא מכסי המגן ושיפורים פנימיים בארצות הברית אכן גרמו לוויכוחים רבים באותם הימים. באופן כללי, המועמדים גובו על ידי אזורים שונים במדינה: אדמס היה חזק בצפון-מזרח, ג'קסון בדרום, במערב ובמיד אטלנטיק, קליי בחלקים במערב, וקרופורד בחלקים במזרח.
מזכיר המלחמה, ג'ון קלהון מדרום קרולינה, דחה את קבלת המועמדות, אבל רצה להיות סגן הנשיא. הוא גיבה את ג'קסון כיוון שעמדותיו היו מקובלות בקרב המצביעים הדרומיים. גם התומכים של אדמס ושל ג'קסון תמכו בקלהון, ונתנו לו רוב קל של אלקטורים כדי להיבחר לסגן הנשיא. קלהון התנגד למדיניות של אדמס, אבל לא מנע מתומכיו להצביע עבורו.
הקמפיין לבחירות הופיע בהמון צורות. השתמשו בשירים בשביל לקדם אג'נדות פוליטיות. השיר "ציידי קנטקי" מ-1815 שימש כשיר שקידם את אנדרו ג'קסון. גם קריקטורות פוליטיות וטורים מפלגתיים נהפכו לנפוצים בקרב ההמונים. קלהון, שהיה חבר בצוות העריכה של עיתון "הפטריוט", היה מעורב מאוד בבחירות באמצעות טורים בעיתון שקידמו אותו, דבר לא נפוץ באותה תקופה.
הבחירות > הרכב חבר האלקטורים

בניגוד לשיטת "המנצח לוקח הכל" הנהוגה היום כמעט בכל המדינות, באותה תקופה למדינות שונות היו שיטות שונות למינוי הנציגים שלהן לחבר האלקטורים.
| אופן בחירת האלקטורים | המדינות שבהן התקיים |
| --- | --- |
כל מדינה מחולקת למחוזות, ונבחר אלקטור אחד לכל מחוז על ידי בוחרי המחוז: אילינוי, קנטקי, מרילנד, מיזורי, טנסי
כל אלקטור נבחר בבחירות כלליות במדינה: אלבמה, קונטיקט, אינדיאנה, מסצ'וסטס, מיסיסיפי, ניו המפשייר, ניו ג'רזי, צפון קרוליינה, אוהיו, פנסילבניה, רוד איילנד, וירג'יניה
האלקטורים ממונים על ידי בית המחוקקים של המדינה: דלאוור, ג'ורג'יה, לואיזיאנה, ניו יורק, דרום קרוליינה, ורמונט
שני אלקטורים נבחרים בבחירות כלליות במדינה, והיתר - לפי מחוזות בחירה לבית הנבחרים: מיין
הבחירות > הצבעת האלקטורים

האלקטורים הצביעו כמפורט להלן בטבלה (שימו לב שבניגוד למצב הרגיל, אין קשר הדוק בין מועמדים לנשיאות וסגנות-הנשיא):
| ההצבעה לנשיא> המועמד | ההצבעה לנשיא> מדינה | ההצבעה לנשיא> מפלגה | ההצבעה לנשיא> מספר קולות האלקטורים שקיבל | ההצבעה לסגן-הנשיא> המועמד | ההצבעה לסגן-הנשיא> מדינה | ההצבעה לסגן-הנשיא> מפלגה | ההצבעה לסגן-הנשיא> מספר קולות האלקטורים שקיבל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אנדרו ג'קסון | טנסי | רפובליקנית-דמוקרטית | 99 | ג'ון קלהון | דרום קרוליינה | רפובליקנית-דמוקרטית | 182 |
| ג'ון קווינסי אדמס | מסצ'וסטס | רפובליקנית-דמוקרטית | 84 | נייתן סנפורד | ניו יורק | רפובליקנית-דמוקרטית | 30 |
| ויליאם קרופורד | ג'ורג'יה | רפובליקנית-דמוקרטית | 41 | נתניאל מייקון | צפון קרוליינה | רפובליקנית-דמוקרטית | 24 |
| הנרי קליי | קנטקי | רפובליקנית-דמוקרטית | 37 | אנדרו ג'קסון | טנסי | רפובליקנית-דמוקרטית | 13 |
|  |  |  |  | מרטין ואן ביורן | ניו יורק | רפובליקנית-דמוקרטית | 9 |
|  |  |  |  | הנרי קליי | קנטקי | רפובליקנית-דמוקרטית | 2 |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | 260 | סך הכול | סך הכול | סך הכול | 260 |
בהתחשב בפילוג האזורי בקרב המועמדים, הבחירות לא הסתיימו עם הכרעה ברורה. אדמס ניצח בניו-אינגלנד, ג'קסון הצליח ברוב המדינות, קליי משך מצביעים ממערב המדינה וקרופורד ניצח בדרום-מזרח המדינה. ג'קסון קיבל יותר קולות ויותר אלקטורים מכולם, אבל לא השיג 131 אלקטורים, דרישת הסף כדי להיבחר. ג'ון קלהון נבחר בהסכמה רחבה למדי להיות סגן הנשיא. על-פי התיקון ה-12 לחוקה, בית הנבחרים נקרא להכריע בין שלושת המועמדים עם המספר הרב ביותר של קולות: ג'קסון, אדמס וקרופורד, כאשר ההצבעה היא לפי מדינות (רוב הצירים מכל מדינה קובע את הצבעתה).
הבחירות > ההכרעה בבית הנבחרים

הנרי קליי, יושב ראש בית הנבחרים, קיבל את מספר הקולות הקטן ביותר ולכן לא היה מועמד לבחירה על ידי הבית. כיוון שתיעב את ג'קסון וראה אותו בלתי-מתאים לתפקיד, וכן משום שדעותיו הכלכליות של אדמס היו הרבה יותר קרובות לו, תמך קליי באדמס, אשר זכה בנשיאות לאחר סיבוב הצבעות אחד בלבד. ג'קסון מצידו היה נזעם, שכן הוא חשב שבתור בעל המספר הגבוה ביותר של קולות תומכים בחבר האלקטורים היה הוא הראוי להיבחר. לאחר שאדמס מינה את קליי להיות מזכיר המדינה ולמעשה יורשו, החלו תומכיו של ג'קסון לטעון כי השניים כרתו ברית שחיתות (corrupt bargain), וטענות אלה, שחזרו ונאמרו במשך ארבע שנים, היו חלק מהגורמים ל"נקמתו" של ג'קסון על אדמס ארבע שנים מאוחר יותר.
| המועמד | אנדרו ג'קסון | ג'ון קווינסי אדמס | ויליאם קרופורד |
| --- | --- | --- | --- |
| הצביעו | אלבמה, אינדיאנה, מיסיסיפי, ניו ג'רזי, פנסילווניה, דרום קרוליינה, טנסי | קונטיקט, אילינוי, קנטקי, לואיזיאנה, מיין, מרילנד, מסצ'וסטס, מיזורי, ניו המפשייר, ניו יורק, אוהיו, רוד איילנד, ורמונט | דלאוור, ג'ורג'יה, צפון קרוליינה, וירג'יניה |
| סך הכל | 7 | 13 | 4 |
ישראל דמוקרטית

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 מייסד:  אהוד ברק 
 מנהיגים:  אהוד ברק
 תקופת הפעילות:  26 ביוני 2019 – 14 בינואר 2020 (203 ימים)
 אידאולוגיות:  ציונות, פתרון שתי המדינות, זכויות להט"ב, הפרדת הדת מהמדינה
 כנסות:  22
 שיא כוחה:  מנדט אחד (2019)
 רשימה פוליטית:  המחנה הדמוקרטי
 נוצרה מתוך:  מפלגת העצמאות
 מטה:  תל אביב-יפו
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל פוליטי בישראל
 צבעים רשמיים:  אדום, כחול
 
 www.dem.co.il
 
ישראל דמוקרטית הייתה מפלגת שמאל ציונית ישראלית שעל התמודדותה בבחירות לכנסת העשרים ושתיים הודיע ב-26 ביוני 2019 ראש ממשלת ישראל לשעבר אהוד ברק, העומד בראשה. לקראת הבחירות הצטרפה המפלגה למרצ ולמפלגה הירוקה לריצה משותפת במסגרת רשימת המחנה הדמוקרטי. המפלגה למעשה פורקה מכיוון שלא התמודדו חברי המפלגה ברשימת העבודה-גשר-מרצ.
היסטוריה

ביוני 2019, לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, הודיע אהוד ברק, כי בכוונתו להקים מפלגה לצורך חזרתו לפוליטיקה והתמודדותו לבחירות לכנסת. בהודעתו על הקמת המפלגה לא פסל ברק אפשרות לאיחוד עם מפלגת העבודה, על מנת לפעול יחד "לסיום משטר נתניהו". בפועל לא הוקמה מפלגה וברק נשען על התשתית של מפלגת העצמאות אותה הקים ב-2011 לאחר הפילוג ממפלגת העבודה.
ב-26 ביוני הכריז ברק על הקמתה של מפלגה חדשה, כשלצידו ניצבו יאיר גולן, יפעת ביטון וקובי ריכטר. ב-30 ביוני הצטרף למפלגה יאיא פינק, ששובץ ברשימת מפלגת העבודה לכנסת ה-21. ב-1 ביולי הצטרפה למפלגה נעה רוטמן, נכדתו של יצחק רבין. למחרת הצטרפה למפלגה עורכת הדין שגית פרץ-דרעי, שהייתה בעבר חברה במפלגת "הבית היהודי". היא פרשה מהמפלגה בהמשך. ב-14 ביולי הצטרף למפלגה מנכ"ל שלום עכשיו לשעבר, אבי בוסקילה.
המפלגה יצאה בקמפיין שסיסמתו: "מדינת בנימין נתניהו או מדינת ישראל".
ב-25 ביולי 2019 הודיעו מרצ, ישראל דמוקרטית והמפלגה הירוקה על ריצה משותפת ברשימה שתיקרא "המחנה הדמוקרטי". במסגרת המהלך עברה הח"כית סתיו שפיר ממפלגת העבודה להנהגת המפלגה הירוקה. אהוד ברק שובץ במקום העשירי אחרי מועמדים אחרים ממפלגתו.
לקראת הבחירות לכנסת ה-23 התפרקה רשימת המחנה הדמוקרטי. נציגה היחיד של ישראל דמוקרטית, יאיר גולן, הצטרף למפלגת מרצ, אשר רצה ברשימת העבודה-גשר-מרצ, ללא ישראל דמוקרטית וללא המפלגה הירוקה.
חברי כנסת

| בחירות | מנהיג | מנדטים | נבחרים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| 2019 | אהוד ברק | 1 / 120 | יאיר גולן (מנדט אחד מתוך 5 לרשימה כולה) | מועמדים שלא נכנסו: יפעת ביטון, קובי ריכטר, יאיא פינק ואהוד ברק |
הערות שוליים

↑  טל שניידר, ‏אהוד ברק הודיע על שם מפלגתו החדשה: "ישראל דמוקרטית", באתר גלובס, 6 ביולי 2019
↑  יובל קרני, אהוד ברק בחר שם למפלגתו: "ישראל דמוקרטית", באתר ynet, 6 ביולי 2019
↑  חיים לוינסון, אהוד ברק הודיע על הקמת מפלגה חדשה: "זה לא הזמן להיות על הגדר", באתר הארץ, 26 ביוני 2019
↑  יהודה שלזינגר, אהוד ברק מקים מפלגה: "נפעל יחד לסיום משטר נתניהו", באתר ישראל היום, 26 ביוני 2019
↑  רשימת מועמדים, באתר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת
↑  עטרה גרמן, ‏איש 'מרצ' ו'שלום עכשיו' הצטרף למפלגה של ברק, באתר "סרוגים", 14 ביולי 2019
↑  יובל קרני, הרכש החדש של ברק: יאיא פינק עורק ממפלגת העבודה, באתר ynet, 30 ביוני 2019
↑  יניר קוזין, ‏נכדתו של יצחק רבין ז"ל מצטרפת לאהוד ברק: "מכירה מקרוב את מחיר השנאה וההסתה", באתר מעריב אונליין, 1 ביולי 2019
↑  טל שניידר, ‏עו״ד שגית פרץ-דרעי, לשעבר מהבית היהודי, הצטרפה למפלגתו של ברק, באתר גלובס, 2 ביולי 2019
↑  יובל קרני, אבי בוסקילה עורק ממרצ וחובר לברק, באתר ynet, 14 ביולי 2019
↑  אלכסנדר כץ, השקת 'ישראל דמוקרטית': ברק יוצא היום בקמפיין חוצות ודיגיטל, באתר אייס, 7 ביולי 2019
↑  חיים לוינסון, מרצ ומפלגתו של אהוד ברק מתאחדות; סתיו שפיר תשובץ במקום השני, חיים לוינסון, 2019, עמ' 1
| סיעות הכנסת העשרים ושתיים |
| --- | --- | --- |
|  | הליכוד (הליכוד, כולנו) • כחול לבן (חוסן לישראל, יש עתיד, תל"ם) • הרשימה המשותפת (חד"ש, בל"ד, תע"ל, רע"מ) • ש"ס • ישראל ביתנו • יהדות התורה (אגודת ישראל, דגל התורה) • ימינה (הימין החדש, הבית היהודי האיחוד הלאומי – תקומה) • העבודה-גשר (העבודה, גשר) • המחנה הדמוקרטי (מרצ, התנועה הירוקה, ישראל דמוקרטית) |  |
אהוד ברק, מקים ויו"ר המפלגה
שיווק במדיה חברתית

שיווק במדיה חברתית (מוכר גם בראשי התיבות SMM מאנגלית: Social media marketing) הוא ענף בשיווק באינטרנט, שבו מותגים ועסקים משתמשים ברשתות חברתיות מקוונות כדי להפיץ מסרים שיווקיים ולהרחיב את מעגל הלקוחות שלהם.
השיווק במדיה חברתית גדל במקביל לגידול בשימוש ברשתות חברתיות כגון פייסבוק, טוויטר, LinkedIn וכדומה החל מאמצע העשור הראשון של המאה ה-21, והפיכתן לפלטפורמת תקשורת נפוצה עבור מיליוני משתמשים בכל העולם.
בשל פוטנציאל השוק הגבוה של רשתות אלו, המשווקים מנסים להחדיר לתוך השיח החברתי הכללי באתרים אלו מסרים שיווקיים ופרסומיים, במטרה להגדיל את החשיפה למוצרים או לשירותים של המותג או העסק. השיווק ברשתות חברתיות נעשה לעיתים בצורה גלויה של פתיחת חשבון מותג, עדכון ואף קידום בתשלום, ולעיתים בצורה סמויה, באמצעות פתיחת חשבונות פיקטיביים ליצירת באז מלאכותי וכתיבת ביקורות חיוביות. בשיווק ברשתות חברתיות נהוג לשתף פעולה עם משתמשים הנחשבים למובילי דעת הקהל, שלהם מספר רב של חברים ועוקבים, כדי להגדיל את החשיפה של מסע הפרסום.
השיווק במדיה חברתית משתמש לא אחת בשיווק ויראלי – יצירת מסר שיווקי אשר מועבר במהירות מאדם לאדם מתוך עניין וסקרנות. דרכי שיווק אלו יכולות לכלול יצירת דף אינטרנט בעל עניין לגולשים מסוימים, העלאת מדיה כלשהי (כגון סרטונים או אפליקציות), והפצת שמועה, תחרות או טרנד ("שיווק מפה לאוזן").
טלפונים סלולריים

השימוש בטלפונים סלולריים ובטלפונים חכמים הפך גם לכלי שיווק במדיה חברתית. רוב הטלפונים החכמים של ימינו מאפשרים להתחבר לרשתות חברתיות ולקבל מהן עדכונים בזמן אמת. החיבור המתמיד לאתרי הרשתות החברתיות מאפשר לחברות להזכיר ולעדכן את חבריה כל הזמן על מבצעים ועל מוצרים חדשים, וכן להשתמש ביישומים מבוססי מיקום כדי לקדם עסקים מקומיים.
מעורבות (Engagement)

מעורבות ברשתות חברתיות היא האינטראקציה ההדדית שנוצרת בין המשתמשים ברשת החברתית והייצוג של המותג באותה רשת חברתית. מידת המעורבות נמדדת במספר השיתופים והתגובות שמקבלים עדכוני הדף של המותג. המעורבות נחשבת לאחד המדדים החשובים בהצלחת קמפיין השיווק במדיה החברתית, וכמה ממוצרי הפרסום של הרשתות החברתיות מכוונות להגברת המעורבות. [5]
רשתות חברתיות > טוויטר

הרשת החברתית טוויטר מציעה שלושה מוצרי פרסום: ציוצים ממומנים – קידום בתשלום של ציוצים והפצתם לקהל יעד ממוקד; חשבונות ממומנים וטרנדים ממומנים.
רשתות חברתיות > פייסבוק

דפי פייסבוק לעסקים מאפשרים למותגים ולעסקים לעדכן בקטעי טקסט (סטטוסים), תמונות, סרטוני וידאו, קישורים, הצעות ועוד. לפייסבוק ניתן להכניס חומרים להורדה Commercial bribery וגם קישור לאתר החברה.
רשתות חברתיות > גוגל לעסק שלי

הרשת החברתית של גוגל מאפשרת לבעלי עסקים ומותגים לפתוח דפים עסקיים ולשלב אותם עם מוצרים אחרים של גוגל כמו גוגל מפות, גוגל אנליטיקס, גוגל אדוורדס ועוד. נכון ל-2014, עדיין אי
אפשר לפרסם בגוגל+.
רשתות חברתיות > לינקדאין

לינקדאין היא רשת חברתית מקצועית, המאפשרת לחברות ליצור פרופילים עסקיים (Company Pages) ולקדם את הדפים בתשלום לפי מודל CPC. בשל התפשטות דואר זבל שנשלח לעבודה למחפש, חברות מובילות מעדיפות להשתמש ב-LinkedIn לגיוס של העובד במקום באמצעות עבודה עם חברות כוח אדם.
רשתות חברתיות > Yelp

Yelp (אנ') מורכב ממדד מקוון מקיף של פרופילים עסקיים. עסקים הם חיפוש לפי מיקום, בדומה לדפי זהב. האתר פועל בכמה מדינות שונות, כולל ארצות הברית וקנדה. בעלי חשבונות עסקיים רשאים ליצור, לשתף ולערוך פרופילים עסקיים. הם יכולים לפרסם מידע כגון מיקום העסק, פרטי קשר, תמונות ומידע על שירות. האתר מאפשר לעוד אנשים לכתוב, לפרסם ביקורות על עסקים ולדרג אותם בסולם של חמש נקודות.
רשתות חברתיות > Foursquare

Foursquare (אנ') היא רשת חברתית מבוססת מיקום, בה משתמשים יכולים לסמן באפליקציה שהם נמצאים במקום בילוי מסוים (לעשות check-in) ולקרוא ביקורות על עסקים סביבם. בעלי עסקים יכולים לפתוח דף באופן אקטיבי, או לקחת בעלות על לוקיישן שנוצר עבורם כשמשתמשי האפליקציה עשו בעסק שלהם check-in. ככל שלעסק יש יותר check-ins יוקרתו ברשת החברתית עולה. עסקים רבים בפורסקוור מציעים תמריצים כגון הנחות ומזון ומשקאות בחינם ללקוחות בתמורה לביצוע check-in.
רשתות חברתיות > אינסטגרם

אינסטגרם היא רשת חברתית לשיתוף תמונות וסרטוני וידאו שהושקה באוקטובר 2010. השירות מאפשר למשתמשים לצלם תמונה או וידאו, להחיל מסנן דיגיטלי אליו, ולאחר מכן לשתף אותו עם משתמשי אינסטגרם אחרים אשר מחוברים לרשת החברתית, כמו גם במגוון רחב של שירותי רשתות חברתיות. אינסטדגרם הוכרה לראשונה כרשת שיתוף תמונות אבל התחילה יישום של תמיכה בווידאו מיוני 2013. נכון לספטמבר 2013, היו לאינסטגרם מאה חמישים מיליון משתמשים פעילים חודשיים.
רשתות חברתיות > יוטיוב

יוטיוב היא מדיה מאוד פופולרית; חברות יכולות לפרסם סרטונים ומוצרים למכירה על ידי העלאה לאתר. הלקוח יכול להעיר או להוסיף סימן "Like" "dislike" וגם לספר לחברים שלו. יוטיוב נמצאת בבעלות גוגל ולכן מדורגת גבוה במנוע החיפוש של גוגל.
רשתות חברתיות > פינטרסט

פינטרסט היא רשת חברתית חזותית המאפשרת למשתמשים לאסוף דימויים לפי תחומי עניין שונים, ליצור אוספים ("לוחות") של סימניות חזותיות ("סיכות"). חברות רבות משתמשות במדיה הזו כדי לשווק מוצרים וליצור אינטראקציה עם לקוחות. בדומה לפייסבוק, ניתן לעקוב אחרי משתמשים בפייסבוק ולהשתמש בכפתור "like" ו-“repin” כדי לשתף חברים. החל מ-2014 חברות גדולות יכולות לפרסם בפינטרסט בתשלום.
רשתות חברתיות > Delicious, Digg and Reddit

אתרים פופולריים לשיווק במדיה חברתית. הם נמצאים בשימוש רב בשל היכולת שלהם לשתף בנוחות קישורים.
שיווק באמצעות משפיענים (Influencers) ברשתות החברתיות

שיווק באמצעות משפיענים נסמך על איתור וזיהוי משתמשים פופולריים ברשתות חברתיות וקישור בינם לבין מותגים ומוצרים רלוונטיים. המשפיענים יוצרים תוכן עצמאי בזכותו יש להם קהל עוקבים נרחב ופעיל, והשיווק מתבצע באמצעות שילוב המוצרים בתוכן של המשפיען. המשפיען מקבל בדרך כלל תמורה כספית, או רק את המוצר או השירות אותו הוא מקדם.
המשפיענים אינם בהכרח ידוענים, ולרוב הם מוכרים בנישות מסוימות (אופנה, הורות, לייפסטייל וכדומה) ולקהלים מסוימים. זירות מרכזיות לפעילות שיווקית מסוג זה הן אינסטגרם וסנאפצ׳ט. לעיתים ברור שהתוכן הוא שיווקי, ולעיתים הפעילות מתבצעת באופן שאינו שקוף לקהל העוקבים.
ראו גם

קידום אתרים במנועי חיפוש
קידום אתרים במדיה חברתית
I'm Just Ken

| --- | --- |

 שיר בביצוע ראיין גוסלינג
 מתוך האלבום Barbie: The Album
 יצא לאור:  21 ביולי 2023
 סוגה:  פופ
 שפה:  אנגלית
 אורך:  3:42
 חברת תקליטים:  אטלנטיק
 כתיבה:  מארק רונסון, אנדרו וויאט
 הפקה:  מארק רונסון, אנדרו וויאט
"I'm Just Ken" (בעברית: "אני רק קן") הוא שיר שבוצע על ידי השחקן הקנדי ראיין גוסלינג עבור, Barbie: The Album, אלבום הפסקול של סרט קומדיית-הפנטזיה האמריקאי "ברבי" משנת 2023. השיר נכתב והופק על ידי מארק רונסון ואנדרו וויאט, שהופקדו על כתיבת הפסקול עבור הסרט.
נכון ל-4 באוגוסט 2023, לשיר יש למעלה מ-22 מיליון הזרמות בספוטיפיי, ולמעלה מ-3 מיליון צפיות ביוטיוב.
רקע

השיר "I'm Just Ken" מתואר כ"בלדת כוח סנטימנטלית משנות ה-80". לקראת עליית הסרט לאקרנים, הפיצו אולפני האחים וורנר חומרים שיווקיים ופרסומיים שהכילו לעיתים קרובות את הטאגליין "She's everything. He's just Ken", הרמז לשיר.
הפקה

השיר "I'm Just Ken" היה אחד השירים הראשונים שנכתבו עבור Barbie: The Album. המפיק מארק רונסון קיבל השראה לכתוב את הבלדה לאחר שקרא את תסריט הסרט והזדהה עם דמותו של קן:
מיד עלה לי הרעיון הזה לשיר הזה: "I'm just Ken / Anywhere else I'd be a 10". זה פשוט נראה מצחיק. זה הרגיש קצת אימו, כמו המסכן הזה. הוא כל כך לוהט, אבל לא שמים עליו.
רונסון הקליט דמו של "I'm Just Ken" ושלח אותו לבמאית הסרט, גרטה גרוויג, על אף שמעולם לא ציפה שהשיר אכן ייכלל בסרט. גרוויג, לעומת זאת, אהבה את השיר והשמיעה אותו עבור ראיין גוסלינג, שמגלם את דמותו של קן. גוסלינג הצהיר שהשיר השפיע עליו "עמוקות", וביקש רשות לבצע אותו במהלך הסרט. גרוויג נאלצה לשכתב סצנה חשובה בסרט על מנת לכלול את השיר בסרט.
את שאר מילות השיר כתב עמיתו של רונסון והמפיק בפסקול, אנדרו וויאט, לפני שרונסון טס ללונדון במטרה להקליט את השיר עם גוסלינג. בראיון לאתר Vulture, ציין רונסון כי ”באולפן עם ראיין, השירה שלו הייתה זו שהרימה את כל העסק. לכל השורות האלו שהיו קצת בעלות תחושה כאילו שורבטו, ותחת שירתו, קיבלו פתאום הרבה יותר משמעות”. לגוסלינג היו רק שלוש שעות להקליט את השיר.
לאחר שגוסלינג הקליט את השיר, רונסון שלח את הרצועה לגיטריסט של להקת גאנז אנד רוזס, סלאש, שהתעניין בשיר והסכים לנגן בגיטרה עבור מוזיקת הרקע. בנוסף, גם וולפגנג ואן חאל (אנ') וג'וש פריז (אנ') מלהקת פו פייטרס ניגנו עבור מוזיקת הרקע של השיר.