stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איגנצי לוקשביץ'
חייו > כרוקח

ב-15 באוגוסט 1848 הועסק באחד מבתי המרקחת הגדולים והטובים ביותר בממלכת גליציה ולודומריה בלבוב. ב-30 ביולי 1852 סיים לוקשביץ' את לימודיו במחלקה לרוקחות באוניברסיטת וינה, שם קיבל תואר שני במדעי הרוקחות. ברגע שחזר לבית המרקחת בלבוב החל שלב חדש בחייו שהוקדש ללימודי ניצול הקרוסין.
חייו > תעשיית נפט

בסתיו 1852 לוקשביץ' וכמה מחבריו ניתחו נפט שסופק בכמה חביות על ידי סוחרים מהעיר דרוהוביץ'. בתחילת 1854 עבר לוקשביץ' לגורליצה, שם המשיך בעבודתו. באותה שנה פתח את מכרה הנפט הראשון בעולם בבוברקה, ליד קרוסנו (המבנה עדיין פעיל נכון ל-2020). במקביל לוקשביץ' המשיך בעבודתו על מנורות נפט. מאוחר יותר באותה שנה, הקים את פנס הרחוב הראשון המבוסס על נפט ברובע זאוודזי בגורליצה. בשנים שלאחר מכן פתח כמה בארות נפט אחרות. ב-1856 פתח את בית הזיקוק לנפט התעשייתי הראשון בעולם. מכיוון שהביקוש לנפט היה עדיין נמוך, המפעל ייצר בתחילה בעיקר אספלט מלאכותי, שמן מנוע וחומרי סיכה. בית הזיקוק נחרב בשריפה ב-1859, אך נבנה מחדש בפולנקה, ליד קרוסנו בשנה שלאחר מכן.
חייו > שנותיו האחרונות ומותו

לוקשביץ' התחתן עם אחייניתו הונורטה סטאצ'רסקה ב-1857, ולאחר שאיבדו את בתם היחידה מריאנה, בני הזוג אימצו את ולנטינה אנטונייביץ'.
לוקשביץ' תמך בגלוי במרד ינואר ומימן עזרה לפליטים במרד. ב-1865 קנה אחוזה גדולה ואת הכפר חורקובקה (אנ'), שם הקים עוד בית זיקוק לנפט. לוקשביץ' הקים אתרי ספא בכפרו וכנסייה בזרנצ'ין.
ב-1877 ארגן את קונגרס תעשיית הנפט הראשון והקים את אגודת הנפט הלאומית.
איגנצי לוקשביץ' מת בחורקובקה מדלקת ריאות ב-7 בינואר 1882, ונקבר בבית קברות בזרנצ'ין.
איגור סמולניקוב

איגור אלכסנדרוביץ' סמולניקוב (ברוסית: Игорь Александрович Смольников; נולד ב-8 באוגוסט 1988 בקאמנסק אוראלסק שברוסיה) הוא כדורגלן עבר רוסי.
קריירה > קריירת מועדונים

איגור הוא בוגר האקדמיה לכדורגל של קבוצת לוקומוטיב מוסקבה. הוא שיחק בשורות טורפדו מוסקבה לפני שהבחינו בו ציידי הכישרונות של הקבוצות הגדולות בליגת העל הרוסית. הוא שיחק בלוקומוטיב עד במרץ 2009 זו השאילה אותו לאורל מיקטרינבורג. במדיה שיחק 12 משחקים לפני שהושאל שוב, הפעם לצ'יטה.
בנובמבר 2009 חזר להרכב לוקומוטיב והיה אמור תחילה להיות מושאל לקבוצת המילואים של לוקומוטיב, לפני שהועבר לבסוף לקבוצה העיקרית.
הוא שיחק כמה משחקים במדי לוקומוטיב בליגת העל הרוסית, ובסוף יולי הוזמן לנבחרת הצעירה, אבל לבסוף ישב על הספסל במשחק הניצחון נגד לטביה.
באוגוסט 2011 הושאל לרוסטוב וביוני 2012 עבר לקרסנודאר.
ב-13 באוגוסט 2013 זניט סנקט פטרבורג וקרסנודאר הגיעו להסכמה לפיה סמולניקוב יעבור לזניט תמורת 6 מיליון יורו. את הופעת הבכורה שלו במדי זניט ערך ב-17 באוגוסט 2013 במשחק נגד אנז'י, וב-9 באוגוסט 2014 הבקיע במדי זניט את שער הבכורה שלו והבקיע את שער הניצחון על דינמו מוסקבה ב-13 בספטמבר 2014, במשחק שהסתיים בתוצאה 3:2 לזניט.
ביולי 2020 עבר לקרסנודאר תמורת חוזה לשנתיים. הוא שיחק במדי קרסנודאר בליגת האלופות וערך את הופעת הבכורה במשחק הגומלין של סיבוב המוקדמות השלישי מול פאוק סלוניקי, ב-30 בספטמבר 2020, במשחק שבו הוא בישל את 2 שערי הניצחון של קרסנודאר שהבטיחה למועדון השתתפות ראשונה בהיסטוריה בשלב הבתים של המפעל. בתום עונת 2020/2021 שוחרר מהקבוצה
לקראת עונת 2021/2022 חתם בארסנל טולה.
קריירה > קריירה בנבחרת

סמולניקוב היה בהרכב נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 19 ביורו 2007 עד גיל 19, הנבחרת הצליחה לגבור על אנגליה וצ'כיה במשחקי המוקדמות, אף שבטורניר עצמו כשלה להעפיל משלב הבתים.
הוא שיחק במדי רוסיה במשחק הידידות נגד קוריאה הדרומית ב-19 בנובמבר 2013. הוא צורף להרכב הנבחרת ליורו 2016 בצרפת, לגביע הקונפדרציות 2017 ברוסיה ולמונדיאל 2018. במשחק נגד אורוגוואי צבר שני כרטיסים צהובים ונאלץ לרדת מהמגרש בעקבות כך, כבר במחצית הראשונה.
חייו האישיים

איגור נשוי לעיתונאית יקטרינה סמולניקובה. לשניים 2 ילדים.
הערות שוליים

↑  Официальная заявка ФК «Чита» на сезон 2009 года
↑  Смольников опять тренируется с «Локомотивом»
↑  Евгений Харлачев: «Кадровые проблемы нас не останавливают»
1 2  Игорь Смольников — «Локомотив»
↑  Смольников приглашен в молодёжную сборную России
↑  Текстовая трансляция матча молодёжных сборных России и Латвии на championat.ru
↑  Игорь Смольников перешёл в ФК «Краснодар»
↑  "Протокол матча Зенит - Анжи".
↑  "Протокол матча Зенит - Торпедо".
↑  "Россия победила Корею". rfs.ru. Российский Футбольный Союз. 2013-11-19.
↑  "Екатерина Смольникова: майку Криштиану Роналду продали за два миллиона. Месси — чуть больше, чем за один". Спорт-Экспресс. 2018-06-16.
| נבחרת רוסיה – יורו 2016 |
| --- | --- | --- |
|  1 אקינפייב •  2 שישקין •  3 סמולניקוב •  4 איגנשביץ' •  5 נוישטדטר •  6 א. ברזוצקי •  7 יוסופוב •  8 גלושאקוב •  9 קוקורין •  10 סמולוב •   11 מאמייב •  12 לודיגין • 13 גולובין •  14 ו. ברזוצקי • 15 שירוקוב • 16 גילרמה • 17 שאטוב • 18 איוואנוב • 19 סמדוב • 20 טורבינסקי • 21 שניקוב • 22 דזיובה • 23 קומבארוב • מאמן: סלוצקי |  1 אקינפייב •  2 שישקין •  3 סמולניקוב •  4 איגנשביץ' •  5 נוישטדטר •  6 א. ברזוצקי •  7 יוסופוב •  8 גלושאקוב •  9 קוקורין •  10 סמולוב •   11 מאמייב •  12 לודיגין • 13 גולובין •  14 ו. ברזוצקי • 15 שירוקוב • 16 גילרמה • 17 שאטוב • 18 איוואנוב • 19 סמדוב • 20 טורבינסקי • 21 שניקוב • 22 דזיובה • 23 קומבארוב • מאמן: סלוצקי | רוסיה |
| נבחרת רוסיה – גביע הקופנדרציות 2017 |
| --- | --- | --- |
|  1 אקינפייב •  2 סמולניקוב •  3 שישקין •  4 גזינסקי •  5 ואסין •  6 דז'יקייה •  7 פולוז •  8 גלושאקוב •  9 סמולוב •  10 קמבולוב •   11 בוחארוב •  12 גאבולוב • 13 קודריאשוב •  14 קוטפוב • 15 מירנצ'וק • 16 גילרמה • 17 גולובון • 18 ז'ירקוב • 19 סמדוב • 20 קנוניקוב • 21 ירוחין • 22 טראסוב • 23 קומבארוב • מאמן: צ'רצ'סוב |  1 אקינפייב •  2 סמולניקוב •  3 שישקין •  4 גזינסקי •  5 ואסין •  6 דז'יקייה •  7 פולוז •  8 גלושאקוב •  9 סמולוב •  10 קמבולוב •   11 בוחארוב •  12 גאבולוב • 13 קודריאשוב •  14 קוטפוב • 15 מירנצ'וק • 16 גילרמה • 17 גולובון • 18 ז'ירקוב • 19 סמדוב • 20 קנוניקוב • 21 ירוחין • 22 טראסוב • 23 קומבארוב • מאמן: צ'רצ'סוב | רוסיה |
| נבחרת רוסיה – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 אקינפייב •  2 פרננדס •  3 קוטפוב •  4 איגנשביץ' •  5 סמיונוב •  6 צ'רישב •  7 קוזיאייב •  8 גזינסקי •  9 דזאגויב •  10 סמולוב •   11 זובנין •  12 לוניוב • 13 קודריאשוב •  14 גרנאט • 15 אל. מירנצ'וק • 16 אנ. מירנצ'וק • 17 גולובין • 18 ז'ירקוב • 19 סמדוב • 20 גבולוב • 21 ירוחין • 22 דזיובה • 23 סמולניקוב • מאמן: צ'רצ'סוב |  1 אקינפייב •  2 פרננדס •  3 קוטפוב •  4 איגנשביץ' •  5 סמיונוב •  6 צ'רישב •  7 קוזיאייב •  8 גזינסקי •  9 דזאגויב •  10 סמולוב •   11 זובנין •  12 לוניוב • 13 קודריאשוב •  14 גרנאט • 15 אל. מירנצ'וק • 16 אנ. מירנצ'וק • 17 גולובין • 18 ז'ירקוב • 19 סמדוב • 20 גבולוב • 21 ירוחין • 22 דזיובה • 23 סמולניקוב • מאמן: צ'רצ'סוב | רוסיה |
גז עצבים

דגם כדור-מקל של המבנה המולקולארי של גז העצבים VX. אטומי הפחמן בצבע אפור, המימן בצבע לבן, חנקן מיוצג בצבע כחול, הגופרית בצבע צהוב, הזרחן בצבע כתום והחמצן בצבע אדום.
מזרק אטרופין מהסוג שחולק לאזרחי ישראל לצורך התגוננות מפני חשיפה אפשרית לגז עצבים
גז עצבים הוא חומר לחימה כימי המבוסס על תרכובות זרחן אורגניות נוזליות בטמפרטורת החדר. תרכובות אלו משבשות את העברת המסרים בעצבי הגוף על ידי חסימת תפקוד האנזים אצטילכולין אסטראז, אשר באופן רגיל מווסת את פעילות הנוירוטרנסמיטור אצטילכולין.
על פי החלטת מועצת האו"ם 687: מסווג כל הנשק הכימי, ובכלל זה גז העצבים, כנשק להשמדה המונית שייצורו ואגירתו אסורים החל מ-1997.
תסמיני ההרעלה בגז עצבים הם התכווצות האישונים, הפרשת רוק מוגברת, פרכוסים ועוויתות, אובדן שליטה על הסוגרים ולבסוף מוות בחנק בשל אובדן השליטה על שרירי הנשימה. גז העצבים מגיע בדרך כלל לגוף קרבנו על ידי שאיפה של תרסיס או אדים שלו, אם כי הוא פוגע באדם גם במגע עם העור, ולכן נדרשת חליפת מיגון בנוסף למסכת אב"כ כדי להתגונן בפניו.
השפעה ביולוגית

כפי שמרמז שמם, גזי העצבים תוקפים את מערכת העצבים של האדם. כולם פועלים באופן דומה: שיבוש פירוקם של נוירוטרנסמיטורים השולטים בהתכווצות השרירים, כך נמנעת הרפיית שרירים בגוף.
התסמינים של חשיפה לגז עצבים כסארין הם נזלת, קושי בנשימה והתכווצות האישונים, טשטוש ראייה והפרשה מרובה של דמעות. לאחר מכן ממשיך הקורבן לאבד שליטה על שריריו, חלה האטה בקצב הלב, הוא סובל מהזעה מרובה, בחילות, הקאות, בלבול והתכווצויות אפילפטיות. הסיבוכים במערכת הנשימה בשל שיתוק שרירי הנשימה עשויים להוביל למוות.
לעיתים, השפעתו של גז עצבים היא ממושכת ומצטברת, ועלול להיגרם לו נזק נוירולוגי קשה. אולם אם הנפגע מקבל טיפול ראוי (כמו מתן זריקת אטרופין מיד לאחר התקפת סארין), הוא עשוי לעבור את התקפת הגז ללא נזק משמעותי. הטיפול באטרופין הוא טיפול עם אנטגוניסט מוסקריני החוסם רצפטורים מוסקריניים של אצטילכולין.
סוגי גז עצבים

סארין
VX
Tabun
Soman
ציקלוסארין
נוביצ'וק
אוסקר ויסטינג

| --- | --- |

 לידה:  6 ביוני 1871 לרוויק, נורווגיה 
 פטירה:  5 בדצמבר 1936 (בגיל 65) אוסלו, נורווגיה 
 תקופת הפעילות:  ? – 5 בדצמבר 1936 
 פרסים והוקרה:  מפקד עם כוכב במסדר אולב הקדוש  אביר במסדר הכתר של איטליה  אביר בלגיון הכבוד  מדליית הקוטב הדרומי 
 
פסלו של אוסקר ויסטינג במוזיאון הימי בלרוויק)
אוסקר אדולף ויסטינג (בנורווגית: Oscar Adolf Wisting ‏ 6 ביוני 1871 - 5 בדצמבר 1936)  היה מגלה ארצות נורווגי. הוא ורואלד אמונדסן היו האנשים הראשונים שהגיעו גם אל הקוטב הצפוני וגם אל הקוטב הדרומי.
חייו

אוסקר ויסטינג נולד בלרוויק, נורווגיה. בגיל שש-עשרה יצא לים, ובשנת 1892 התגייס לצי המלכותי של נורווגיה. בשנת 1909 עבד כתותחן ימי בבסיס הצי בהורטן, כשאמונדסן הציע לו לבוא עמו צפונה במשלחת שתכנן לקוטב הצפוני. לאחר זמן שינה אמונדסן בסתר את תוכניותיו. ויסטינג הפליג עמו בידיעה שפניהם מועדות אל הקוטב הצפוני, ורק לאחר שיצאו לדרך נודע לו שהם מפליגים דרומה כדי להתחרות ברוברט פלקון סקוט על כיבוש הקוטב הדרומי.
ויסטינג מילא במשלחת תפקיד של מעין מומחה לעזרה ראשונה, הן לציוד והן לאנשי המשלחת. לפי המלצת אמונדסן, השתלם ויסטינג לפני המסע בבית חולים בכמה קורסים ברפואת שיניים ובכירורגיה. הוא היה בדיוק האדם הדרוש לאמונדסן: מעשי, עתיר כישרונות ומוכן לקבל את סמכותו של המפקד ללא ערעור.
ב-14 בדצמבר 1911 הציב ויסטינג, יחד עם אמונדסן, הלמר האנסן, אולאף ביאלאנד וסוורה האסל את דגל נורווגיה בקוטב הדרומי הגאוגרפי, החוקרים הראשונים שהגיעו לנקודה זו.
משנת 1918 עד 1925 היה ויסטינג קצין ראשי על סיפון האונייה "מוד", שותף לניסיון של רואלד אמונדסן לחצות את המעבר הצפון-מזרחי. מ-1923 עד 1925 היה ויסטינג מנהיג המשלחת בפועל, אחרי שאמונדסן פרש ממנה כדי לנסות לטוס מעל הקוטב.
בשנת 1926 השתתף ויסטינג בניסיונו המוצלח של אמונדסן לטוס מעל הקוטב הצפוני. הם הגיעו בספינת האוויר "נורגה" אל הקוטב ב-12 במאי 1926.
שלוש הטענות הקודמות לכיבוש הקוטב הצפוני, מצד פרדריק קוק ב-1908, רוברט פירי ב-1909 וריצ'רד בירד ב-1926 (ימים ספורים לפני ה"נורגה") - הוזמו כולן, אם כמוטלות בספק במידת הדיוק במיקום ואם כהונאה גלויה. חלק מאלה שהזימו את שלוש הטענות הקודמות, רואים את צוות ה"נורגה" כחוקרי הארצות הראשונים, שהגעתם אל הקוטב מאומתת. נוסף לכך, ויסטינג ואמונדסן היו שני האנשים הראשונים שהגיעו הן לקוטב הצפוני והן לקוטב הדרומי.
בשנים הבאות היה ויסטינג כוח פעיל בהכנות למוזיאון פראם ובבנייתו באוסלו, מוזיאון שנועד לאחסן ולהציג את ספינת הקוטב "פראם". ב-5 בדצמבר 1936 נמצא ויסטינג מת מהתקף לב בדרגש שהיה שלו ב"פראם", ימים ספורים לפני יום השנה ה-25 למסע המוצלח לקוטב הדרומי.
על החלק שמילא במשלחת, קיבל ויסטינג את מדליית הקוטב הדרומי (Sydpolsmedaljen), אות ההוקרה המלכותי שייסד הוקון השביעי, מלך נורווגיה בשנת 1912 כגמול למשתתפי משלחת הקוטב הדרומי של רואלד אמונדסן.
הערות שוליים

↑  Rainer-K. Langner, "Scott & Amundsen" English translation by T. Beech, Haus Publishing 2007 ISBN 978-1-905791-08-8, p. 152
↑  1-Langner, p.196
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1087448  ISNI: 0000 0000 4458 3771  KulturNav: d3fc95aa-1886-4046-aa6c-a4b4c397e66a  LCCN: no2003005025  NTA: 264096037  SELIBR: 374800  SNAC: w67m1k69  SUDOC: 069310076  VIAF: 66151508   WorldCat (עם VIAF): 66151508 
מדליית הקוטב הדרומי
ג'סי קרמייקל

| --- | --- |

ג'סי קרמייקל בהופעה, 2007
 לידה:  2 באפריל 1979 (בן 45) בולדר, קולורדו, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 מקום לימודים:  Five Towns College 
 סוגה:  רוק, נשמה, פופ, רוק אלטרנטיבי
 כלי נגינה:  כלי מקלדת 
 חברת תקליטים:  A&M Records   Octone Records
 http://www.maroon5.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'סי רויאל קרמייקל (באנגלית: Jesse Royal Carmichael; נולד ב-2 באפריל 1979) הוא מוזיקאי יהודי אמריקאי, הידוע בתור קלידן להקת הרוק האמריקאית מארון 5.
קורות חיים

ג'סי רויאל קרמייקל נולד בבולדר, קולורדו, ארצות הברית, למשפחה יהודית. אביו, בוב קרמייקל הוא צלם. לג'סי יש אחות צעירה בשם אנני. כשהיה בחטיבת הביניים, התחיל קרמייקל לנגן בגיטרה. מאוחר יותר למד לנגן גם על קלידים.
תחילת הקריירה

בגיל 13, החל קרמייקל לנגן ביחד עם חבריו אדם לוין, ריאן דאסיק, ומיקי מאדן, מאוחר יותר הקימו להקה שנקראה "Kara's Flowers". חברי הלהקה נהגו להתאמן במחסן בביתו של ג'סי וב-1997, הלהקה הוציאה את אלבומה הראשון, "The Fourth World". האלבום לא הצליח, וחברי הלהקה החליטו שדרכיהם ייפרדו.
קרמייקל וחברו, אדם לוין עזבו את קליפורניה ועברו ללמוד בקולג' "Five Towns" שבלונג איילנד, ניו יורק. בזמן שהותם בניו יורק נחשפו השניים לסגנונות מוזיקה שונים משהכירו וניגנו בעבר, וקרמייקל החל לנגן בקלידים.
לאחר שנתיים נשרו השניים מהקולג'. הם התאחדו מחדש עם חבריהם מאדן ודאסיק. בשנת 2001 הם צירפו את הגיטריסט ג'יימס ולנטיין ללהקה והחליטו על שם חדש, "מארון 5".
Maroon 5

בשנת 2002 ב-25 ביוני יצא אלבום הבכורה של מארון 5, "Songs About Jane". חמשת הסינגלים ששוחררו ממנו במשך כשלוש שנים זכו להצלחה ברחבי העולם, והלהקה זכתה להכרה. בשנת 2005, מארון 5 קיבלו את פרס גראמי כ"תגלית השנה".
בשנת 2003 ב-22 בינואר, הם הקליטו מיני אלבום עם שירים אקוסטיים שנקרא על שם הזמן בו הוקלט, "1.22.03.Acoustic". בשנת 2005 ב-13 במאי בזמן הופעה חיה בסנטה ברברה, קליפורניה הם הכניסו את השירים ל-DVD שנקרא "Live – Friday the 13th". לאחר 5 שנים הם הוציאו את אלבום האולפן השני שלהם, "It Won't Be Soon Before Long" ב-16 במאי. ב-25 במרץ 2008 הם הוציאו אלבום הופעה חיה שני שנקרא "Live from SoHo". ב-8 ביולי 2008, הם הוציאו אלבום הופעה חיה שלישי במספר שנקרא, "Live from Le Cabaret". ב-21 בספטמבר 2010 הם הוציאו את אלבום האולפן השלישי שלהם, "Hands All Over".
עבודות נוספות

מלבד קלידים, ג'סי משמש גם כזמר קולות הרקע של להקת מארון 5.
בנוסף, לג'סי יש פרויקט שנקרא "1863", בו הוא שר ומנגן ללא קשר למארון 5.
ג'סי גם מנגן על סקסופון ופסנתר.
ב-9 במרץ 2012, הוכרז כי קרמייקל ייקח הפסקה של כמה חודשים מהלהקה על מנת להתמקד בלימודים וב"ריפוי רוחני". קרמייקל הודיע כי לא ישתתף בהקלטת האלבום "Overexposed", אך הדגיש כי זה זמני בלבד לתקופת אלבום זה, והוא יחזור להמשיך לנגן ולהקליט עם הלהקה לאחר מכן. את קרמייקל החליף פי ג'י מורטון, שניגן עם הלהקה מספר שנים בסיבובי הופעות.
אימוג'ן קנינגהם

| --- | --- |

 לידה:  12 באפריל 1883 פורטלנד
 פטירה:  24 ביוני 1976  (בגיל 93) סן פרנסיסקו
 לאום:  אמריקאית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וושינגטון 
 תחום יצירה:  צילום
 זרם באמנות:  צילום ישיר 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1970)  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 בן או בת זוג:  Roi Partridge (1915–1934) 
 צאצאים:  Rondal Partridge 
 
אימוג'ן קנינגהם (באנגלית: Imogen Cunningham;‏ 12 באפריל 1883 – 24 ביוני 1976) הייתה צלמת אמריקאית, ידועה בעיקר בזכות צילומי הבוטניקה, העירום והתעשייה שלה.
ביוגרפיה וקריירה

קנינגהם נולדה בפורטלנד. בשנת 1901, בגיל 18, קנתה קנינגהם את מצלמתה הראשונה מבית ספר לאמנות בסקרנטון, פנסילבניה, אך מהר מאוד איבדה עניין ומכרה את המצלמה לחבר. רק ב-1906, בעת שלמדה באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל, היא הושפעה ממפגש עם עבודות צילום שראתה, והחלה לעסוק בצילום שוב. בעזרת המורה שלה לכימיה החלה ללמוד את הכימיה שמאחורי הצילום. את שכר הלימוד שלה השיגה באמצעות צילומים שעשתה למחלקה הבוטנית.
לאחר שסיימה את לימודיה ב-1907, עבדה עם אדוארד קרטיס בסטודיו שלו בסיאטל. הדבר איפשר לקנינגהם הזדמנות ללמוד על עסקי הדיוקנאות והצד המעשי של הצילום.
בשנת 1909 זכתה קנינגהם במלגה ללימודי חוץ מאחוות הבנות שאליה השתייכה. בעצת המורה לכימיה שלה, החלה ללמוד עם פרופסור רוברט לות'ר בדרזדן, גרמניה.
בדרזדן היא התרכזה בלימודיה ולא צילמה הרבה. במאי 1910 היא סיימה את המאמר שלה על "פיתוח ישיר של נייר פלטינה עבור גוונים חומים", המתאר את התהליך שלה להאצת תהליך ההדפסה, לשיפור בהירות הפרטים ולהפקת טונים חומים. בדרכה חזרה לסיאטל פגשה את אלווין לנגדון קוברון בלונדון, ואת אלפרד סטיגליץ בניו יורק.
אחרי שחזרה לסיאטל פתחה סטודיו משלה, וזכתה לשבחים על דיוקנאות שצילמה. רוב צילומי הסטודיו שלה צולמו בבתיהם של הדוגמנים, בסלון ביתה או ביערות הסמוכים לביתה. היא הפכה לצלמת מבוקשת והציגה בשנת 1913 תערוכה באקדמית ברוקלין לאמנויות ולמדעים.
בשנת 1914 צילומי דיוקנאותיה של קנינגהם הוצגו ב"תערוכה בינלאומית לצילומי אמנות" בניו יורק, ותיק העבודות שלה הוצא לאור על ידי "מגזין הצילום של וילסון".
שנה לאחר מכן, בשנת 1915, התחתנה עם רוי פרטרידג', חרט ואמן. הוא דגמן עבורה בסדרה של צילומי עירום, אשר הוצגה במוזיאון לאמנות בסיאטל. אף על פי שהתמונות שובחו, הקהל הרחב לא אהב את התמונות הללו, וקנינגהם לא הציגה אותן שוב במשך 55 שנה.
בין 1915 ל-1920 קנינגהם המשיכה בעבודתה. לקנינגהם ובעלה נולדו שלושה ילדים. בשנת 1920 הם עברו מסיאטל לסן פרנסיסקו, שם לימד בעלה.
בסן פרנסיסקו קנינגהם מצאה מחדש את סגנונה, כשהיא מגלה עניין רב יותר בדוגמאות, פרטים ומרקמים. קנינגהם החלה להתעניין יותר ויותר בצילום בוטני, בעיקר פרחים, ובין השנים 1923 ל-1925 ביצעה מחקר מעמיק על פרחי המגנוליה. מאוחר יותר בעשור זה היא הפנתה את תשומת לבה אל התעשייה, ויצרה מספר סדרות של נופים תעשייתיים ברחבי לוס אנג'לס ואוקלנד.
בשנת 1929, אדוארד וסטון הציג בתערוכה 10 תמונות של קנינגהם (8 תמונות בוטניקה, אחת תעשייתית ואחת עירום) בתערוכת "סרטים וצילום" בשטוטגרט. קנינגהם שינתה שוב את כיוון התעניינותה, והחלה לעסוק בגוף האדם, ובמיוחד בידיים (בעיקר ידיהם של אמנים ומוזיקאים). תחום זה הוביל אותה לעבוד עבור מגזין צילום, ולצלם ידוענים בלי מייק אפ וזוהר מזויף. בשנת 1923, עם גישה לא רגשנית שנובעת הישר מהמחשבה, הייתה קנינגהם לאחת ממייסדי קבוצת F/64, שמטרתה "להציג את הצילום בצורה פשוטה וישירה, בעזרת טכניקת צילום בלבד".
בשנת 1934 הוזמנה קנינגהם לעבוד בניו יורק עבור המגזין בו עבדה. בעלה רצה שהיא תחכה עד שהוא יתפנה ויוכל לבוא איתה, אך היא סירבה, והשניים התגרשו. בשנת 1936 הפסיקה לעבוד עבור המגזין.
בשנות ה-40 פנתה קנינגהם אל תחום צילום הרחוב, שעשתה כפרויקט צדדי בזמן שעבדה בצילום מסחרי בסטודיו שלה. בשנת 1945 הוזמנה על ידי אנסל אדמס להיות בעלת תפקיד סגל במחלקת הצילום במוסד סן פרנסיסקו לאמנות. גם דורותיאה לאנג הצטרפה למוסד זה.
קנינגהם המשיכה לצלם עד זמן קצר לפני מותה, בגיל 93, ב-24 ביוני 1976 בביתה שבסן פרנסיסקו.
לקריאה נוספת

נירה טסלר, פרחים תלושים משיח, תל אביב: רסלינג, 2012
"חלום", תמונה שצילמה קנינגהם ב-1910
איגנץ שטרסנוף

| --- | --- |

 לידה:  24 באפריל 1868 מאטסלקה, הונגריה 
 פטירה:  9 ביולי 1933 (בגיל 65) דברצן, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 
מאמר מאויר על איגנץ שטרסנוף בגיליון דצמבר 1931 של כתב העת הגרמני קרימינל (Kriminal-Magazin)
איגנץ שטרסנוף (בהונגרית: Strasznof Ignác; מאטסלקה, 24 באפריל 1868 – דברצן, 9 ביולי 1933) היה נוכל בינלאומי יהודי-הונגרי. הוא ידוע גם בשמות משפחה Strassnof, Strassnoff, Strasznov.
ביוגרפיה

הוא נולד במשפחה יהודית זעיר בורגנית, אביו היה מור שטרסנוף, ואמו רוזה גולדשטיין. אחיו הוא השחקן המפורסם היה, במאי התיאטרון, מיהאי סנדראי. המשפחה אימצה את השם סנדראי (Szendrey) בשנת 1902, אך איגנץ לא שינה את שמו.
הוא החל את לימודיו היסודיים בעיר הולדתו ומירר למדי את חיי היומיום של הוריו. בגיל עשר אומץ על ידי אמנית הקרקס האוסטרי-הונגרי "Zirkus Monarchie". הוא הסתובב עם הקרקס במשך שלוש שנים כשלמד מצוין את השפה הגרמנית. לאחר מכן חזר אל אמו ולאחר מותה אל קרובי משפחתו בפשט.
בגיל 20 בלבד, נגזר עליו עונש מאסר של שלוש וחצי שנים על גניבת שעון כיס. הוא הבין שעליו לשנות. הוא התחיל את קריירת הנוכלות הגאונית שלו על פי העיקרון של "אל תיקח דבר, דאג שהוא יינתן לך מרצון". לאחר שחרורו מהכלא, אחיו, הבמאי מיהאי סנדראי סידר לו משרת כתב בעיתון. במהלך פעילותו העיתונאית ביצע הונאת בחירות. הוא הסתובב ורימה בכל העולם במדי סגן הוסרים עם יכולת חברתית ויכולת שיחה שנונים ביותר. הוא "עקץ" טייקונים, רימה כמרים בכירים. הוא ביצע את הונאותיו לא רק בהונגריה, אלא גם בחו"ל, כמו בפריז, בריסל והמבורג.
הוא המשיך בפעילות המרמה שלו אפילו בבית הכלא בלפוגלאב (היום בקרואטיה), שם מכר את כל ציוד בית הכלא. כשמצבו הכלכלי התדרדר החליט לכתוב את זיכרונותיו, את הזכויות עליהם מכר לשני מוציאים לאור. כשראה ש"הקריירת הנוכלות" שלו הסתיימה חזר להונגריה. הוא התחתן עם אישה צעירה ממנו ב-30 שנה ועבר לביתו במטסלקה. בסתיו 1932 הועבר למרפאה על שם מיקלוש הורטי בדברצן עם ניוון ריאתי חמור, שם נפטר.
עלילותיו השונות

ראשי פרקים בלבד על עלילותיו מספרו של אטילה שלגה.
המלך הבלתי מוכתר של הנוכלים:
הוא היה שחקן מעולה, הצלחה שוברת קופות. חבל שכל התיאטראות התגלו כקטנים עליו, כך הוא נאלץ להופיע על במת החיים. הוא נידון ליותר מעשרים שנות מאסר במהלך "הקריירה" שלו.
שטרסנוף לא יחמיץ את הדלת!
מהעריסה למשפט הראשון
שעון הכיס כקליפת בננה
ניצחון ונפילה בבחירות
לא שיחקתי, ובכל זאת זכיתי
הצלתי חיים של גבר
יש לרכוש פרווה על פרווה
בגדתי במפקד הבלש
מזכירו ועוזרו של הארכיבישוף ושל הארכידוכס יוזף
קפטן של אישה יפה
נתקעתי בלולאה של מפעל החבלים
דיקלמתי את השיר של הנסיכה
עדר השוורים לא הולך לברלין
בדיקה מזויפת של תכשיטים אמיתיים
אני לא מתחתן, אבל מקבל תכשיטים
אחי אימרה, נפלתה על הראש!
ממעון האפיסקופל לבית הסוהר
המרגל מזאגרב
כסף אמיתי עבור פרנק מזויף
הנצחה

סרט טלוויזיה על חייו הוסרט בשם " אני, איגנץ שטרסנוב, הנוכל ", עם השחקן המפורסם דיולה בנקה (1966) בתפקיד הראשי.
דמותו מופיעה (ברמת האזכור) ברומן הפשע של הסופר ההונגרי וילמוש קונדור בשם "בודפשט בנובמבר".
ספרות

George Salter: Ich, der Hochstapler Ignatz Strassnoff, Gebundene Ausgabe, 1926
אישטוואן ראדו: איגנץ שטרסנוף ההטעיות, האהבות וההרפתקאות של מלך ההרפתקנים המפורסם בעולם דרך שבע מדינות ; נויפלד, בודפשט, 1932
ארנו לורשי :"A császár futárja". Századunk. 1. (1.): 467–471. 1926. "A császár futárja". Századunk. 1. (1.): 467–471. 1926. נבדק ב-2016-01-28.
לקריאה נוספת

Pénzes Ottó: A kerek világ közepén, igaz mesék Mátészalka valaha volt hőseiről, művészeiről, tudósairól, szélhámosairól..., Mátészalkai Művészetbarát Egyesület, 2012. ISBN 978-963-08-4678-3
Salga Attila: A koronázatlan szélhámoskirály; Fríg Kiadó, Pilisszentiván, 2005. ISBN 963 86588 5 1
Frank László: Szélhámosok, kalandorok. Strassnoff Ignác, Trebitsch-Lincoln Ignác, Jellinek Morton, Horváth Menyhért; Gondolat, Bp., 1966
Salga Attila: A mátészalkai kalandor regényes története. Intézd úgy, hogy önszántukból adják!; Ad Librum, Bp., 2009
Band-/Heftnummer3.1931, Dezember = 33 Das Kriminal-Magazin, magazine.illustrierte-presse.de
הערות שוליים

↑   HU BFL - VII.102.a - fogoly - 1906 - 2344
↑  "Halotti bejegyzése a debreceni polgári halotti akv. 1117/1933. folyószáma alatt".
↑  "Az ambiczió - Vasárnapi Ujság 53. évf. 48. sz. (1906. deczember 2.)" (PDF). epa.oszk.hu.
↑  HU BFL - VII.102.a - fogoly - 1906 - 2344
↑  Facebook, www.facebook.com
↑  Én Strasznov Ignác, a szélhámos, youtube.com
דגל דקוטה הצפונית

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 הונף לראשונה:  1898
 קבלת מעמד רשמי:  3 במרץ 1911
 מוטיבים עיצוביים:  דגל כחול, במרכזו מוטען עיט אשר מתחת רגלייו נמצא ענף של ענבים וענף של זית. העיט מחזיק במקורו סרט עם המוטו  "E Pluribus Unum".
דגל מדינת דקוטה הצפונית הוא למעשה הדגל תחתיו לחמו יחידות מדינת דקוטה הצפוניתבשנת 1898 בפיליפינים במהלכה של מלחמת ארצות הברית נגד ספרד (ששלטה אז בין השאר בפיליפינים).
הדגל הוגדר בחוק ב-3 במרץ 1911, אך הגדרת החוק לא קבעה את הצבע המדויק. בשנת 1943 נקבעה צורת הדגל סופית בהתאם לדגל הנמצא במרכז המורשת בביסמרק, דקוטה הצפונית.
במרכז הדגל נמצא עיט, האוחז ברגליו ענף ענבים וענף זית. במקור שלו אוחז העיט סרט עליו כתוב "E Pluribus Unum" (מתוך רבים אחד), סיסמה ששימשה את ארצות הברית מראשיתה, ושמשמעותה הוא שהרוב נוצר מאחד: ריבוי המדינות נוצר ממדינה אחת, וריבוי אנשים מביא לאומה אחת.
ג'סין טוד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  המאה ה־20 ארצות הברית לייק סיטי, פלורידה 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוגה:  מוזיקת רוק, הבי מטאל
 שפה מועדפת:  אנגלית
 כלי נגינה:  גיבסון לס פול
 בת זוג:  מלודי ואן זאנט
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'סין טוד (באנגלית: Jasin O'Neil Todd, נולד בלייק סיטי, פלורידה) הוא גיטריסט אמריקאי, חבר לשעבר בלהקת הרוק שיינדאון, שהוא נמנה עם מייסדיה, ומאז שנת 2014 חבר בלהקת הרוק Maylene and the Sons of Disaster.
קריירה

טוד החל לנגן בגיטרה בשנות התשעים, יחד עם חברים שחלקו אהבה לדת' מטאל. בשנת 2001 הקליטו ברנט סמית ובראד סטיוארט, שני חבריה הראשונים של הלהקה שתהיה לימים שיינדאון, דמואים באולפן שהיה שייך למלודי ואן זאנט, ארוסתו, ולימים אשתו, של טוד. כשהבינה שהשניים מחפשים גיטריסט, הציעה להם לפגוש את ארוסה, והשניים החליטו לגייסו ללהקה. טוד היה הגיטריסט הראשי של הלהקה לאורך חמש השנים הבאות. בשנת 2006 החליט סמית לפטר אותו ואת סטיוארט, בסיסט הלהקה. בדיעבד התברר שסמית וטוד, שסבלו שניהם מהתמכרות לסמים ולאלכוהול, הסתכסכו ביניהם. זק מאיירס, שהחליף את טוד כגיטריסט הקבוע של הלהקה, ציין בדיעבד שהשניים היו "תאומים רעילים" שדרדרו זה את זה, וכי היה חשש שאם יותירו את שניהם יחד, אחד מהם לא ישרוד.
בשנת 2010 הצטרפו טוד וסטיוארט ללהקת פיול(אנ'), אך טוד עזב את הלהקה עד מהרה בנסיבות שתוארו ידידותיות, וטען בדיעבד שמדובר היה מראש במילוי מקום זמני. לאורך השנים הבאות הופיע טוד עם אמנים שונים כמו זאק ויילד, ג'ואי בלאדונה (מאנתרקס), מקס קבלרה (מספולטורה), ואחרים.
החל משנת 2014 מנגן טוד בלהקת Maylene and the Sons of Disaster(אנ'), שם שימש בתחילה הן כגיטריסט הראשי והן כגיטריסט הקצב, ומשנת 2015 כגיטריסט הראשי בלבד.
השפעה

ליזי הייל, סולנית וגיטריסטית להקת הרוק היילסטורם, סיפרה שבשנת 2005 העניק לה טוד גיטרת גיבסון פיירבירד V, מחווה שהניעה אותה וגרמה לה לבצע מחווה דומה עבור דניאלה וילאריאל, מוזיקאית מתחילה וסולנית להקת The Warning, בשנת 2022 במטרה לעודד את הקריירה שלה.
חיים אישיים

באוקטובר 2004 נישא לזוגתו, מלודי ואן זאנט, בתו של המוזיקאי רוני ואן זאנט, ממייסדי להקת לנרד סקינרד. השניים התגרשו בהמשך, ולהם שני ילדים.