stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לשון הרע על המת ולשון הרע על ציבור
לשון הרע על הציבור > ההלכה הפסוקה > האם הפגיעה אישית?

בפס"ד גרוס נ' צימרמן נידונו דבריו של מרואיין בעיתון שהשווה בין חיילים המתנדבים בשטחים לגרמנים שהתנדבו ל-אס אס. בית המשפט מנה שלושה מבחני עזר לצורך הקביעה האם מדובר בפגיעה אישית:
גודל הקבוצה: ככל שמספר חבריה גדול יותר כך ייקשה על חבריה לטעון כי הפרסום פוגע בהם אישית.
מידת הקושי בזיהוי חברי הקבוצה: השופטת פרוקצ'יה ציינה בהקשר זה כי יש לבחון האם היחידים המרכיבים את הציבור ניתנים לזיהוי כדי שתצמח להם עילת תביעה.
תוכן הפרסום: ככל שלוקה ביותר הכללות כך קטנה האפשרות לפירוש האמירות כמתייחסות לאדם ספציפי.
דוגמה נוספת לשימוש במבחנים אלו ניתן לראות בפסק הדין בעניין זהבי נ' חבר הכנסת יצחק כהן, שם נקבע כי הביטוי "ח"כים מטומטמים" שבו השתמש העיתונאי נתן זהבי הוא רחב דיו על מנת שלא יוטל דופי אישי בחבר הכנסת יצחק כהן, ולכן לא קמה לאחרון עילת תביעה.
בפסק הדין בעניין שידור הסרט "ג'נין ג'נין" נידונה תביעתם של חמישה חיילי צה"ל ששירתו כלוחמים במבצע חומת מגן נגד המפיק, הצלם והבמאי של הסרט. הסרט הצטייר כסרט תעודה המתעד את פעולות הלוחמים בג'נין. גם בעניין זה המשיך בית המשפט בקו הרציף של יישום הלכת 'ועד עדת הספרדים'. התביעה נדחתה, תוך שימוש באותם המבחנים והפרמטרים שהוזכרו לעיל ונקבע כי משום גודל קבוצת החיילים ומאפייניה הם אינם נחשבים כניתנים לזיהוי.
לשון הרע על הציבור > מבט לעתיד

הפסיקה נדרשה בעבר לשאלה מהו "חבר בני אדם". בית המשפט קבע כי שאלה זו תוכרע על-פי השיוך קבוצתי ולא על דרך האלימינציה, דהיינו, מי שאינו יחיד או תאגיד. אולם, עד היום, השאלה המהותית - מהם מאפייני שיוך זה, נותרה פתוחה. סוגיית לשון הרע על קבוצה היא בעייתית במיוחד במדינת ישראל. החברה הישראלית ידועה כחברה המהווה כור היתוך בהיותה חברה רב דתית, רב עדתית, רב לאומית ורב תרבותית. לכן, ספק רב אם ניתן יהיה בעתיד להגיע להסדר חוקי שיהיה מקובל ומוסכם על כל הדעות.
המתח, איתו בית המשפט ידרש להתמודד באופן מפורש יותר, הוא בין התפיסה הליברלית לתפיסה הקהילתנית. דהיינו, האם להכיר באדם כאינדיבידואל, הפועל למימוש מטרותיו, או שמא להכיר בכך שהאדם הוא חלק מקהילה או קבוצה שבמסגרתה הוא מממש את עצמו בצורה הטובה ביותר, ולכן פגיעה בקהילה כמוה כפגיעה אישית בו.
בהקשר זה, ניתן לטעון כי ההגנה הטובה ביותר על הקבוצה יכולה להיעשות באמצעות מערכת החינוך על ידי חינוך לסובלנות, סבלנות ופלורליזם. אולם, ייתכן והעדר הסנקציה בגין לשון הרע על ציבור תתפרש כאישור לאמירת דברים פוגעניים.
כיום, לא נקבע בחוק או בהלכה הפסוקה בישראל, מבחן מדויק, המגדיר מספרית מהו 'חבר בני אדם'. ייתכן כי בעתיד יקבע ביהמ"ש גבול מדויק שכזה אף על פי שבעבר, בפרשת "ג'נין ג'נין" שלל ביהמ"ש אפשרות זו. מבחן מספרי שכזה נקבע, לדוגמה, על ידי בית המשפט של מדינת קליפורניה בפסק הדין Barger v. Playboy Enterprises. בפסק הדין נקבע כי אדם המשתייך לקבוצה המונה מעל 25 חברים, לא יוכל לטעון כי נפגע אישית מלשון הרע שנאמרה על הקבוצה.
יעילותו של מבחן זה אינה ברורה, משום שהוא קובע מסמרות בדבר מבלי להתחשב בנסיבות.
סעיף 564A ל-Restatment האמריקאי, מציע לאמץ מבחן גמיש יותר המביא בחשבון את הנסיבות שבהן נאמרים הדברים. ייתכן ומבחן גמיש זה מתאים יותר, במיוחד בסיטואציות בהן השומעים או הקוראים מבינים, כי האמירה מכפישה אדם כלשהו ספציפית. לדוגמה, ייתכן ולשון הרע נאמרת על עורכי דין, שזו קבוצה המונה מספר רב של אנשים. אולם, בעת אמירת הדברים נכח בחדר עורך דין אחד בלבד והיה ברור לכל כי הדברים כוונו אליו. במקרים מעין אלו, שבהם הנסיבות מעידות ללא עוררין כי אדם ספציפי נפגע אישית, יש הצדקה להכיר בעילת תביעה בגין לשון הרע אף שזו נאמרה על קבוצה גדולה של אנשים.
סמכות היועץ המשפטי לממשלה: כפי שצוין לעיל, הפכה האפשרות להגשת כתב אישום פלילי בגין לשון הרע על ציבור לאות מתה, בשל התנייתה באישור היועץ המשפטי לממשלה. מכאן עולה השאלה, האם היעדר הסכמה של היועץ המשפטי לממשלה להגשת כתב אישום בגין לשון הרע על קבוצה, מהווה פגם של חוסר סמכות עניינית (כלומר, לבית המשפט אין סמכות לדון בתיק ללא הסכמת היועץ המשפטי לממשלה), או שמא מהווה רק פגם או פסול בכתב האישום. גם שאלה זו טרם הוכרעה בפסיקה.
מבט ביקורתי

ככלל, חוק איסור לשון הרע, בדומה למצב הקיים במשפט המקובל ובמשפט האמריקני, קובע כי לא קמה עילת תביעה אזרחית בגין לשון הרע על המת ולשון הרע על ציבור. אולם, יש לבחון את ההסדר בחוק על הרקע המיוחד של החברה הישראלית.
כבר נזכר במספר מקומות בפסיקה כי שלילת זכות התביעה בגין מקרים אלו עשויה לפגוע בכבוד האדם. מהו אותו כבוד האדם שנפגע? ד"ר אורית קמיר, בספרה: "שאלה של כבוד – ישראליות וכבוד האדם" מחלקת את מושג כבוד האדם לארבע קטגוריות שונות: הדרת כבוד (Honor), הילת כבוד (Glory), כבוד מחיה (Respect) וכבוד סגולי (Dignity). ניתוח מדויק יותר, שיקבע אילו מבין הקטגוריות של הכבוד המנויות לעיל נפגע, יקל על הקביעה האם המצב החוקי הקיים ראוי אם לאו.
מבט ביקורתי > לשון הרע על מת

החברה הישראלית מאופיינת במנטאליות של הדרת כבוד (Honor). חברות בהן הדרת הכבוד היא ערך מרכזי הן חברות היררכיות, ומקומו של האדם בהיררכיה נקבע על פי הדרת כבודו. הכבוד בחברות אלו נתפס כנכס דו-פני: הפן החיובי הוא הדרת הכבוד והפן השלילי הוא בושה. ככל שאדם צובר לעצמו יותר השפלה ובושה כך מעמדו יורד. פגיעה בהדרת כבודו של הזולת מאדירה את הדרת כבודו של הפוגע על חשבון הנפגע ומותירה אותו עם מעין "חוב הדרת כבוד". כדי לכסות את החוב הזה על הנפגע לבצע פעולת גמול כלשהי להשבת הדרת כבודו. תפקיד פעולת הגמול הוא לגרוע מכבודו של הפוגע עם ריבית ולהשיב כבוד זה לנפגע. בעבר בחברות מסוימות טקס הדו-קרב שימש ככלי יעיל ליישובם וסיומם של סכסוכים על רקע הדרת כבוד (אחרת סאגת נקמת הדם הייתה נמשכת עד טיפת הדם האחרונה של המשפחות היריבות).
חברת הדרת כבוד מעודדת אומנם אינדיבידואליזם ואחריות אישית, כיוון שכל פרט מגן על הדרת כבודו ומאדירה. עם זאת כתם של בושה הדבק בהדרת כבודו של אדם משפיע גם על המקורבים לו ועל בעלי בריתו (משפחה, שבט, חמולה, קהילה, קבוצה וכו').
יש להניח כי כל נושא לשון הרע שייך לעולם של הדרת כבוד, כפי שציטט השופט חשין בפסק דין סנש את ויליאם שייקספיר, במחזה ריצ'רד השני (בתרגום חופשי): "האוצר הטהור ביותר שהזמנים מאפשרים הוא מוניטין חסר רבב...קח ממני את כבודי וחיי תמו."
The Purest Treasure mortal times afford Is spotless reputation…Take honor from me and my life is done
האומר דברי לשון הרע מאדיר בכך את הדרת כבודו העצמית על חשבון הדרת כבודו של האדם אליו מכוונים דברי לשון הרע. האדם אליו מכוונים דברי לשון הרע מאבד מכבודו ולכן צובר בושה.
מבחינה זו ההסדר החוקי, השולל עילת תביעה אזרחית בגין לשון הרע על המת, הוא בעייתי. כשהמת עובר מן העולם הוא מותיר מאחוריו את משפחתו. הדרת הכבוד נתפסת כ"נכס של המשפחה" כולה ולשון הרע על המת כמוה כפגיעה בהדרת כבודה של המשפחה וצבירת בושה. קיים חשש שבשל ההסדר המשפטי בחוק, שלא מקים עילת תביעה אזרחית בגין לשון הרע על המת, יחסם האפיק המשפטי כולו ליישוב הסכסוך וכך עלולה המשפחה לפנות לערוצים לא רצויים לשם ביצוע פעולת גמול שתשיב את הדרת הכבוד. נראה כי בעולם של הדרת כבוד, קיים היגיון להמשיך להגן על הדרת כבודו של המת ושל משפחתו כדי למנוע מצבים בהם המשפחה 'תיקח את החוק לידיים' באמצעות ביצוע של פעולות גמול להשבת הדרת הכבוד שנגרעה ממנה.
שיקום הדרת כבודה של משפחת המת, יכולה להיעשות בבמות אחרות מבימת בית המשפט והמשפחה. לדוגמה, המשפחה יכולה לפנות אל אמצעי התקשורת לשם טיהור שמו הטוב של יקירם ולהשיב בדרך חוקית זו את הדרת כבודם.
בנוסף, ההסדר הנוגע ללשון הרע על המת עשוי לפגוע גם ב"הילת הכבוד". הילת הכבוד מוגדרת ככבודו של האדם כנברא בצלם אלוהים. הילת כבוד היא תכונה מולדת, מוחלטת וטבועה לדעת רבים באדם, שיש להימנע מכל ניסיון לפגוע בה. הילת הכבוד הנה מטפיזית והיא חלק מתפיסת עולם אמונית. היא אינה פועל יוצא של אנושיותו של האדם אלא נגזרת מאלוהותו של האל. כבוד מעין זה, בשונה מהדרת הכבוד מקנה כבוד שווה לכל האנשים ולכן כשם שיש להביא לקבורה את כל בני האדם כך אסור לחלל את כבודם לאחר לכתם. אכן, המשפט העברי (כפי שהודגם בפרק של לשון הרע על מת, לעיל) מקנה הגנה לכבודו של אדם לאחר מותו מתוך הרעיון שפגיעה בשמו הטוב של המת כמוה כפגיעה באל.
מבט ביקורתי > לשון הרע על ציבור

קיים מתאם ברור בין יחסי הדרת הכבוד בין פרטים מסוימים בתוך חברה, בינם לבין עצמם, לבין ההתנהגות הקולקטיבית של החברה ביחסיה עם חברות אחרות. כל פרט הנמנה עם קבוצה מסוימת עשוי לחוש הזדהות מלאה ואחריות כלפי שאר חברי קבוצתו כאשר הם ניצבים מול קבוצה אחרת. כפועל יוצא, פגיעה בהדרת כבודה של קבוצה אחת (לדוגמה על ידי הוצאת לשון הרע עליה מפי קבוצה אחרת) מחייבת פגיעה גדולה יותר בהדרת כבודה של הקבוצה הפוגעת. ללא מנגנון יעיל ליישוב סכסוכים, יכולה נקמת הדם בין שתי הקבוצות להמשיך עד בלי די.
בחברות המאופיינות בהדרת כבוד תמיד קיים פוטנציאל ברור וחזק לשימוש באלימות על מנת לפרוע את חוב הדרת הכבוד, אימתי שנוצר.
ההסדר החוקי כיום, כפי שהוצג, לא מקים עילת תביעה אזרחית בגין לשון הרע על ציבור וגם פנייה לאפיק הפלילי מותנית באישור היועץ המשפטי לממשלה, שכמוהו לא ניתן עד היום. לכן, למעשה, לא ניתן לפנות לדרך המשפטית ליישוב סכסוכים מעין אלו. לפיכך, קיים חשש ממשי שבהיעדר מנגנון משפטי שכזה, יפנה אותו ציבור נפגע או מי מתוכו שחש פגוע אישית מהנאמר וכתוצאה מכך צבר בושה, לדרכים לא רצויות על מנת לשחרר לחצים ותסכולים ולהשיב את הדרת הכבוד האבודה מהגורם הפוגע. כפועל יוצא, הדבר יעצים ויחמיר את השסעים השונים המאפיינים במילא את החברה הישראלית (דתי, עדתי, מעמד כלכלי, עיסוק וכו'..) ויוביל ליצירת מדנים ואיבה ואף לאלימות.
בנוסף, בהסדר החקיקתי בנוגע ללשון הרע על ציבור יש גם משום פגיעה בכבוד המחיה. כבוד המחיה מכיר באדם כמות שהוא, תוך התחשבות בצרכיו וקבלתו יחד עם השונות שבו ומאפייניו האישיים והייחודיים. כבוד המחיה מכיר בצרכים הדרושים לשם פריחתו ומימושו האופטימלי של כל פרט - הן כפרט ייחודי והן כחבר בקבוצת זהות שהוא מרגיש שייך לה. לפיכך כבוד המחיה הוא מושג רחב יותר מהכבוד הסגולי ומעורפל יותר, וממנו נגזרות זכויות חברתיות וקבוצתיות. כבוד המחיה מתייחס לשונותם של פרטים וקבוצות ולצורך הקולקטיבי של כל בני האדם לדו-קיום על אף השונות. דומה כי שלילת זכות התביעה בגין לשון הרע על חבר בני אדם יכולה לפגוע בכבוד המחייה ובזכויות קבוצתית. זאת במיוחד אם בוחנים את הדברים על רקע תפיסת הקהילתנות לפיה כל אדם הוא תמיד ובהכרח, קשור לבני אדם אחרים, לקהילות שונות, להיסטוריה כלשהי ולמקום מסוים והשתייכותו זו היא שמגשימה אותו והופכת אותו לעמוק יותר ומלא תוכן.
סימוכין ומקורות

חוק איסור לשון הרע, התשכ"ה-1965.
עידו רן "לשון הרע על ציבור – קבוצת אנשים, גופים חברים בארגון", www.articles.co.il/article/6872 באתר "מאמרים"
דברי ההסבר להצעת חוק לשון הרע תשכ"ב-1962, ה"ח 504, 146
דברי ההסבר להצעת חוק לשון הרע (תיקון), תשכ"ו-1966, ה"ח 693, 123
דברי הכנסת 37, 2450.
חאלד גנאים, מרדכי קרמניצר ובועז שנור לשון הרע – הדין המצוי והרצוי (2005).
איתי רום ומתן שירם "[www.idi.org.il/hebrew/article.asp?id=1988 כבוד המת]" אתר המכון הישראלי לדמוקרטיה:
א' שנהר, דיני לשון הרע (נבו הוצאה לאור בע"מ, התשנ"ז-1997), 161-163.
ת"א 87908/01 אשכנזי אברהם נ' בצלאל אלוני (טרם פורסם, 17 במרץ 2002).
רע"א 1917/92 סקולר נ' ג'רבי, פ"ד מז (5) 764 (1993).
בג"ץ 6126/94 סנש נ' רשות השידור, תק-על 99(2).
Providence Journal Co. v. F.B.I 460 F. Supp 778, 793 (1973)
דברי כנסת 48, 2021.
חפץ חיים, כלל ח סעיף ט; כלל י סעיף יב
שולחן ערוך, אורח חיים, הלכות יום הכיפורים, סימן תרו, ג.
תלמוד בבלי, סדר קודשים, מסכת ערכין, דף טו, עמ' ב.
חוק העונשין, התשל"ז-1977.
ע"א 294/91 חברה קדישא גשח"א קהילת ירושלים נ' קסטנבאום פד נו(2) (1992)
ד"כ, 37 2404 (תשכ"ג).
תא 02 / 22346 אלקייסי רתיבה נ' מדינת ישראל - משרד הבריאות, פ"מ תשס"ד(3) 913
הצעת חוק איסור לשון הרע (תיקון-זכותו של המת לשם טוב), התשס"ה-2004, ה"ח 3879704.
Halsbury’s Laws of England, Volume 28, 7 (4th ed. 1997).
American Jurisprudence, Volume 50, 723-732, (2nd ed. 2006)
Communitarianism And Individualism (Shlomo Avineri & Avner de-Shalit ed., Oxford University Press, 1992)
Robert D. Sack, Libel, Slander, and Related Problems 154-158, 166-167 (Robert D. Sack & Sandra S. Baron ed., 2nd ed. 1994)
John G. Fleming, An Introduction To The Law Of Torts (Oxford, 1985)
Riesman, D., Democracy and Defamation - Control of Group Libel, 42 Columbia L. Rev 730 (1941)
כ. פינטון, "לשון הרע על עצמים ועל הציבור – ויוציאו דיבת הארץ", פרשת שלח, גיליון 77 (תשס"ב)
נ. סולברג, "לשון הרע על ציבור" בתוך: פרשת השבוע, גיליון 155 (משרד המשפטים-המחלקה למשפט עברי, תשס"ד).
"פלא יועץ", ערך "לשון הרע"
שו"ת הראנ"ח, ר' אליהו בר' חיים, סימן צ"ג.
אילנה בן שושן-גורן, לשון הרע.
על פי 37/50 שטרנהל נ' היועמ"ש פד (ו) 119 (1952).
ע"א 698/77 ועד עדת הספרדים בירושלים נ' יעקב ארנון פ"ד לב (2) 185 (1978)
על פי (ת"א) 2025/92 אבן נ' רוטר פמ"ד תשנ"ד (א) 309, 311-312 (1993)
דברי הכנסת 46, 2422 (תשכ"ו).
ת"א (י-ם) 18275/95 גרוס נ' צימרמן.
בר"ע 3254/98 (י-ם) פרופ' משה צימרמן נ' מאיר גרוס, דינים מחוזי כרך לב(3) 556
ת"א 43114/99 נתן זהבי נ' חבר הכנסת יצחק כהן ס(3) 267, 275-275 (2000)
ת"א 1255/03 בן נתן עופר נ' בכרי מוחמד (לא פורסם).
ת"פ (ת"א) 3895/82 חברת תעשיות איירמק (1975) בע"מ מ' חברת אליאב בע"מ פס"מ תשמ"ט (ב) 65, 72. (1982(
(Paul Mitchell, The Making of the Modern Law of Defamation 43-47 (2005
Second, torts, §560 & §564 Restatement
אורית קמיר, שאלה של כבוד – ישראליות וכבוד האדם (תשס"ה).
ראו גם

חוק איסור לשון הרע
איסור לשון הרע במשפט העברי
הגנת "אמת דיברתי" בלשון הרע
הגנת תום הלב בלשון הרע
דיני הנזיקין
קהילתנות
חופש הביטוי
כבוד האדם
לקריאה נוספת

חאלד גנאים, מרדכי קרמניצר ובועז שנור לשון הרע – הדין המצוי והרצוי (2005).
אורית קמיר, שאלה של כבוד – ישראליות וכבוד האדם (תשס"ה).
* Eric Barendt, Laurence Lusgarten, Kenneth Norrie, Hugh Stephenson, (Chicago, 2000)
החברה למתנ"סים

| --- | --- |
סמליל החברה למתנ"סים
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ממשלתית
 מייסדים:  זלמן ארן, יעל פוזנר, חיים ציפורי
 תקופת הפעילות:  1969–הווה (כ־56 שנים)
 חברות בנות:  כ-195 מתנ"סים ורשתות מתנ"סים בכל ישראל, להם כ-1,000 שלוחות
 מיקום המטה:  לוד
 משרד ראשי:  לוד
 בעלות:  מדינת ישראל (באמצעות רשות החברות)
 ענפי תעשייה:  חינוך בלתי פורמלי, מיזמים קהילתיים, שילוב אנשים עם מוגבלות,מסגרות מעונות יום, צהרונים, מרכזי יזמות וטכנולוגיה
 מוצרים עיקריים:  ספר 
 יו"ר:  אבי וורצמן
 מנכ"ל:  טל בסכס
 עובדים:  כ-6,000 (עוד 25,000 במתנ"סים עצמם)
  
 www.matnasim.org.il
 
החברה למתנ"סים ומרכזים קהילתיים לישראל בע"מ (חל"צ), היא חברה ממשלתית ישראלית באחריות משרד החינוך שייעודה בניית קהילות מקומיות ברשת ארצית. עד 2020 החברה הייתה באחריות משרד החינוך, אך כאשר הוקם משרד ההשכלה הגבוהה והמשלימה האחריות על החברה למתנ"סים הועברה אליו. ביולי 2021 עם פירוק המשרד הוחלט להחזיר את החברה למתנ"סים למשרד החינוך.
החברה מתמקדת בפיתוח ובניהול מסגרות מתקדמות של חינוך משלים, למידה כאורח חיים ומתן מענה לחברי קהילה עם צרכים מיוחדים, בגישה קהילתית ועל רצף כל הגילים.
דירקטוריון החברה מורכב מאנשים הנבחרים מתוך נבחרת הדירקטורים או ממונים בידי שר החינוך.
היסטוריה

רעיון המרכז הקהילתי התפתח במהלך החיפוש אחר דרכים חדשות להאיץ תהליכים חברתיים בקהילות מתפתחות ובאוכלוסיות חלשות. הרעיון קרם עור וגידים בשנת 1969, ביוזמת שר החינוך והתרבות, זלמן ארן. ארן בדק את מימוש רעיון המרכזים הקהילתיים בשני קווים מקבילים: על ד"ר יעל פוזנר, ראש מינהל החינוך במשרד החינוך והתרבות, הטיל להקים ועדה לבדיקת הנושא; על חיים ציפורי, איש היחידה לתרבות במשרד החינוך, האחראי על נושא ביעור הבערות ומפעל אמנות לעם, הטיל לבדוק אם קיימת פעילות תרבותית וחברתית בעיירות הפיתוח ומה אופייה. המפגש בין השניים העניק את הדחיפה הגדולה והמשמעותית להקמתם ולפיתוחם של המרכזים הקהילתיים בישראל.
לאחר שהוחלט על ידי הוועדה כי אכן יש מקום להפעיל מרכזים קהילתיים, התעוררה השאלה כיצד יתפקדו המרכזים מבחינה ארגונית. באותה תקופה לא יכל משרד החינוך לשאת במעמסה לבדו. הוועדה רצתה שכל מרכז יתפתח לפי תנאי המקום המיוחדים, ולפיכך הציעו הנהלה מקומית לכל מרכז שתקבע את מדיניותו. בכל הנוגע לארגון הכולל, האחראי על כל ההנהלות המקומיות, הוצע להקים חברה ממשלתית, שבמועצת המנהלים שלה יהיו מיוצגים גופים ורבדים שונים במדינה ובחברה, ותהיה אחראית לניהול המרכז ולהעסקת העובדים. ראש הוועדה ציפורי סיכם את עבודתה של ועדת פוזנר:
בהתאם לזאת, הוחלט לחלק את מערכת המתנ"סים למחוזות גאוגרפיים, שעל כל אחד הופקד מנהל מחוזי, אשר תפקידו להדריך את מנהל המתנ"ס, ובאמצעותו את הצוות וההנהלה המקומית, במכלול הנושאים שבהם עוסק המתנ"ס, וכן לעמוד בקשר עם רשויות וארגונים באזור. בשנים 2004–2008 תקופת יאיר גלר כמנכ"ל החברה למתנ"סים התמקדה החברה בקידום החינוך הבלתי הפורמלי, הגדלת שיעורי ההתנדבות, הפחתת היקפי האלימות של בני נוער ושילוב אוכלוסיות עם צרכים מיוחדים בפעילות פנאי.
החברה פעלה ותמכה בתושבי הצפון במהלך מלחמת לבנון השנייה. בשנת 2008 בתקופת איתן מזרחי כמנכ"ל החברה היא עברה מיתוג מחדש ונפתחו מרכזים ביישובים ערביים ובמגזר החרדי.
מבנה ארגוני

החברה למתנ"סים פועלת ברשת ארצית של כ-700 מרכזים קהילתיים הפרושים בכל הארץ, בכל המגזרים ובכל האוכלוסיות, ביותר מ-150 רשויות מקומיות, המשרתים מיליוני תושבים בשנה. הארגון נחלק לחמישה מחוזות גאוגרפיים. על כל אחד מהמחוזות מופקד מנהל מחוזי וצוות מחוזי שאמונים על הדרכה, פיקוח והנחיה של מנהלי המרכזים הקהילתיים ושל הצוות וההנהלה המקומית, במכלול נושאים שבהם עוסק המרכז הקהילתי; וכן לעמוד בקשר עם רשויות וארגונים באזור.
המחוזות הם:
מחוז דרום הפועל מבאר שבע
מחוז צפון הפועל מכברי
מחוז חיפה והעמקים הפועל מנשר
מחוז ירושלים הפועל מירושלים
מחוז מרכז הפועל מלוד
המתנ"ס / המרכז הקהילתי

המרכז הקהילתי, הוא מוסד עצמאי הפועל כעמותה (מלכ"ר) או כחברה לתועלת הציבור (חל"צ) או כחברה בע"מ על בסיס שותפות והסכמה עם הרשות המקומית, שבתחומה הוא נמצא. בראש כל מרכז קהילתי עומדת הנהלה ציבורית, שבה חברים נציגי הרשות המקומית, נציגי תושבים, נציגי החברה למתנ"סים ובחלקן גם נציגי הסוכנות היהודית.
ההנהלה הציבורית אחראית מבחינה משפטית וציבורית על ניהולו ותקציבו של המרכז הקהילתי. מנהל המרכז הקהילתי מבצע את מדיניות ההנהלה הציבורית שלו. חוזה מיוחד ואמנה מסדירים את מערכת היחסים בין הרשות המקומית, החברה למתנ"סים המרכז הקהילתי המקומי.
רוב המרכזים הקהילתיים ממוקמים במבנים ייחודיים להם ומפעילים שלוחות ברחבי היישוב, מבני מעונות יום, אולמות מופעים, אולמות ספורט, ספריות, בריכות שחייה ועוד.
המרכז הקהילתי מהווה מוקד לפעילות קהילתית, חברתית פנאי ותרבות לכלל היישוב, בראייה משלבת של התושבים, הרשות והעסקים. המרכז מנגיש שירותים לכלל התושבים, מקדם תהליכי פיתוח ובינוי קהילתי, קידום מעורבות ציבורית, התנדבות ויזמות, ומעודד גאווה ושייכות קהילתית כחלק מהחברה הישראלית.
שערי המרכז פתוחים מרבית שעות היום לכל שכבות ומגזרי האוכלוסייה ולכל הגילים. הפעילות מגוונת, גמישה ומקיפה נושאים רבים, בהתאם לצורכי התושבים ולרצונם, ותוך שיתופם בוועדות השונות הקובעות את פעילות המתנ"ס.
פעילויות המרכזים הן בתחומים קהילתיים, חברתיים, חינוכיים ותרבותיים, תוך שילוב של אוכלוסיות מגוונות, בהן גם של בעלי מגבלה פיזית, מנטלית או נפשית. בין הפעילויות: מסגרות למשפחה ולגיל הרך, מעונות וצהרונים, מרכזי למידה רב תחומיים ורב גילאיים, תוכניות לבעלי מגבלה נפשית - עמיתים, מנטלית-התנהגותית - רעים או פיזית – קהילה נגישה; חוגים ופעילויות העשרה בתחומים מגוונים, אירועי תרבות וספורט, תוכניות סיירות וטיולים, וכן כל תוכנית נוספת בהתאם לצורכי הקהילה.
תוכניות ליבה > חינוך

"התחלה חכמה" - מעונות יום קהילתיים: מסגרות חינוך ותרבות לגיל הרך הנותנות מענה חינוכי, התפתחותי וחברתי בשותפות בין הורים ומחנכים.
מרכזי העשרה לגיל הרך ולמשפחה: מרחב קהילתי להעצמת משפחות ולחיזוק הקשר הבין דורי.
שאק"ל: פעילות שטח, אקסטרים וקהילה לנוער, בשילוב בני נוער מאוכלוסיות מיוחדות ונוער בסיכון.
מרכזי יזמות וחדשנות: מתחמי תשתיות טכנולוגיות מתקדמות המוקדשים להתנסות, לימוד והנחיה, בראייה של צמצום פערים דיגיטליים.
קהילה לומדת: מרכזי למידה רב תחומיים לכל הגילים להתפתחות, חינוך רציף, ולקידום אישי תוך מתן כלים חיוניים למשתתפים, לימוד פדגוגי וקידום סביבה חברתית תומכת.
תוכניות ליבה > אוכלוסיות מיוחדות

עמיתים: תוכנית המקדמת השתלבות באוכלוסייה הכללית של בעלי מוגבלויות נפשיות בכל הגילים ופועלת במישור פרטני וקבוצתי, בקבוצות ייעודיות ומשולבות.
רעים: תוכנית לילדים, נוער ובוגרים על הספקטרום האוטיסטי והסובלים מהפרעות תקשורת. התוכנית כוללת טיפול קבוצתי המקנה מיומנויות וכישורים חברתיים.
תוכניות ליבה > תשתיות מחוזיות

מא"ז מלווה: ממונה לווי, הדרכה, הכוון ובקרה על אשכול מרכזים קהילתיים.
לווי כספי, על ידי ממונה מחוזי- בקר כספי: לסיוע, מעקב והכוון התנהלות כספית של המרכזים הקהילתיים במחוז.
בינוי קהילה, על ידי ממונה מחוזי - מב"ק: מדריך לבינוי קהילה לפי מאפייניה וצרכיה, מסייע למנהל ולצוות המרכז הקהילתי בתחומי הקהילה ובהתמודדיות הייחודיות לה.
ביטחון, טיולים, בטיחות וחירום: סיוע במידע והדרכה לצורכי המרכזים הקהילתיים.
הפעילות כוללת כ: 20,000 מתנדבים; כ-150 אלף בני נוער ונוער בסיכון; 100,000 עולים; כ-200 אלף קשישים; ועוד.
הערות שוליים

↑  אריה כספי, חיים ציפורי ז"ל: האיש עשה שינוי, כותרת ראשית, 25 בספטמבר 1984
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256842205171  BnF: cb146209130 (data)  ISNI: 0000 0001 1019 5794  LCCN: nr91031594  VIAF: 151805147   WorldCat (עם VIAF): 151805147
אילנה גוזס

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1949 (בת 75) ירושלים 
 ענף מדעי:  ביוכימיה
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב (אוקטובר 1972)  מכון ויצמן למדע (דצמבר 1978)  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  מכון ויצמן למדע  אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב (1 באפריל 1990)  המכונים הלאומיים לבריאות (1 ביוני 1989–31 במרץ 1990)  מכון ויצמן למדע (1 ביוני 1982–31 במאי 1989) 
 פרסים והוקרה:  פרס מייסדי טבע (1993)  פרס לנדאו (1973) 
 מספר צאצאים:  1 
 https://www.tau.ac.il/profile/igozes
 תרומות עיקריות
 מציאת תרופה לאוטיזם, למחלת אלצהיימר ולסכיזופרניה
 
אילנה גוזס (נולדה ב-1 במרץ 1949) היא מדענית ישראלית שמחקריה עוסקים במבנה המולקולרי של המוח, בדגש על מציאת סממנים ביולוגיים ומציאת תרופה לאוטיזם, למחלת אלצהיימר ולסכיזופרניה. היא פרופסור מן המניין לביוכימיה קלינית, מופקדת הקתדרה ע"ש לילי ואברהם גילדור לחקר גורמי גידול, ראש המעבדה ע"ש אלטון לנוירואנדוקרינולוגיה מולקולרית, חברה בחוג לגנטיקה מולקולרית של האדם וביוכימיה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר, ובבית הספר סגול למדעי המוח באוניברסיטת תל אביב. היא העורכת הראשית של העיתון המדעי "Journal of Molecular Neuroscience" העוסק בחקר מערכת העצבים, בעבר שמשה כראש מרכז-על אדמס לחקר המוח באוניברסיטת תל אביב וכנשיאת העמותה הישראלית לחקר המוח. ב-28 ביוני 2016 מונתה על ידי שר החינוך נפתלי בנט לחברת המועצה להשכלה גבוהה. ב-2023 נתמנתה לנשיאת האגודה האירופית לכימיה של המוח.
קורות חיים

אילנה גוזס נולדה בירושלים ליצחק ואסתר אלון (צאצאית לנחמן נתן קורונל מותיקי היישוב).
בשנת 1973 קיבלה תואר ראשון במדעי החיים באוניברסיטת תל אביב. את הדוקטורט הישיר השלימה בנוירוביולוגיה בשנת 1978 במכון ויצמן למדע ואת הפוסטדוקטורט השלימה בשנת 1980 במכון הטכנולוגי במסצ'וסטס. יתר על כן, היא הייתה מדענית אורחת במכוני המחקר סאלק וסקריפס בסן דייגו, קליפורניה עד 1982.
משנת 1982 שמשה במכון ויצמן למדע כמדענית בכירה ואחר כך כפרופסור חבר, לאחר 7 שנים היא הוזמנה לשנת שבתון במכוני הבריאות האמריקאים במרילנד. בשנת 1990 היא הצטרפה לסגל בית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 1993 היא כבר הוכרה כפרופסור מן המניין לביוכימיה קלינית.
פרופסור גוזס שימשה כראש החוג לכימיה פתולוגית-ביוכימיה קלינית החל משנת 1993 עד 1995. בנוסף, היא שמשה כראש מרכז אדמס לחקר המוח משנת 2006 עד 2014, וכיהנה כנשיאת העמותה לחקר מדעי המוח בשנים 2008–2010. יועצת מדעית של ירחון ביואינפורם.
מכהנת בוועדות רבות, לאומיות ובינלאומיות העוסקות בעיקר בחקר המוח, הורמונים חלבוניים ומחלת אלצהיימר.
מחקרים ופטנטים > מחקר על פיתוח תרופה למחלת אלצהיימר ולסכיזופרניה

צוות מחקר שבראשו עמדה אילנה גוזס גילה שיש דרך להגן על התאים במוח שנפגעים כתוצאה ממחלת אלצהיימר ואפילו להפוך את הנזק שנגרם לתאים עוד לפני הטיפול. צוות המחקר גילה ש-NAP, קטע של חלבון ADNP שחיוני להיווצרות המוח, יכול להגן על תאי המוח מנזק שגורמות מחלות מבוססות דמנציה וסכיזופרניה.
עוד גילו במחקר שלאנשים חולי אלצהיימר וחולי סכיזופרניה יש הפרעה בבקרה של חלבון ה-ADNP וכתוצאה מכך, לאנשים האלה יש כמחצית מכמות החלבון בגנום האנושי מאשר לאדם שאינו חולה במחלה. כאשר מוסיפים את החלבון לעכברי מעבדה בעלי חוסר בחלבון זה (בדומה לחולי אלצהיימר), התפקוד הקוגניטיבי שלהם חוזר להיות תקין.
מחקרים ופטנטים > מחקר על האוטיזם

בהתבסס על מחקרה רב השנים של פרופסור גוזס, נתגלה שהגן המקודד ל-ADNP הוא אחד הגנים העיקריים שמוטציות בו גורמות לאוטיזם והפרעות התפתחות.
פרופסור גוזס ממשיכה את המחקר בימים אלו.
מחקרים ופטנטים > מחקר על חלבון ה-ADNP

במעבדתה של אילנה גוזס גילו את חלבון ה-ADNP ומצאו שהחלבון חיוני להיווצרות המוח, ומגן על נוירונים שמפסיקים לשדר אותות חשמליים. כמו כן, במעבדה מצאו קטע מהחלבון שאחראי לבנות מחדש תאי מוח שקיים אצלם מחסור בגלוקוז או באספקת החמצן.
מחקרים ופטנטים > פטנטים רשומים

כיום, רשומים על שמה של גוזס 35 פטנטים, רבים מהם קשורים להגנה על תאי העצב ולעיכוב מותם, לשיטות לאבחון מחלות שגורמות להרס תאי עצב, ולדרכים לטיפול ומניעת מחלות אוטואימוניות.
פרסים והישגים

על מחקריה הרבים זכתה גוזס במגוון פרסים בהם:
פרס לנדאו לעבודת דוקטורט מצטיינת (1977)
פרס ברגמן של הקרן הדו-לאומית ארצות הברית-ישראל על הצעת המחקר הטובה ביותר בישראל למדענית צעירה (1982–1985)
פרס ג'ולודן על הישג יוצא דופן באחד ממחקריה (1991)
פרס מייסדי טבע (1993)
פרס המדען המצטיין של אילמ"ר (האיגוד הישראלי למדעי המעבדה הרפואית) (1997)
פרס נויפלד למחקרים פורצי דרך בשטח הרפואה (2000–2003)
פרס הומבולדט (2013)
פרס לנדאו נוסף בתחום מדעי החיים (2013)
בשנת 2008 זכתה בתעודת הוקרה כמדענית המצטיינת באוניברסיטת תל אביב לשנה קודם לכן.
משפחתה וחייה האישיים

נשואה ליהושע גוזס, אמהּ של עדי גוזס-המנחם הנשואה לאמיר המנחם וסבתם של תום, אמה ודניאל המנחם.
הערות שוליים

1 2  קורות חיים של פרופסור אילנה גוזס, באתר מרכז מדעי אדמס לחקר המוח (באנגלית)
1 2  פרופ' אילנה גוזס | אוניברסיטת ת"א, באתר www.tau.ac.il
↑  David Shamah, Israeli discovery could reverse Alzheimer’s damage, START-UP ISRAEL
↑  הרצאה המסבירה על השימוש בחלבון ה-ADNP, באתר youtube
↑  The Medical Odyssey of an Undiagnosed Child, TEL AVIV UNIVERSITY AMERICAN FRIENDS
↑  הרצאה המסבירה על השימוש בחלבון ה-ADNP, באתר youtube
↑  פטנטים - אילנה גוזס, באתר הפטנטים האירופאי (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007374183305171  BnF: cb17725925s (data)  ISNI: 0000 0003 8540 3775  LCCN: n2008180343  ORCID: 0000-0001-9796-2430  SUDOC: 122869710  VIAF: 190290365   WorldCat (עם VIAF): 190290365