stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי ארמניה–קרואטיה
אמנות

ארמניה וקרואטיה חתמו על שלושה הסכמים ופרוטוקול אחד:
| הסכם | חותמים | תאריך כניסה לתוקף | מקום |
| --- | --- | --- | --- |
| פרוטוקול לשיתוף פעולה בין משרד החוץ של הרפובליקה של קרואטיה לבין משרד החוץ של ארמניה | ואהן פפאזיאן, שר החוץ של ארמניה מטה גרניץ', שר החוץ של קרואטיה | 14 בספטמבר 1996 | זאגרב, ירוואן |
| הסכם בין ממשלת רפובליקת קרואטיה לממשלת רפובליקת ארמניה בדבר ביטול הדדי של דרישות הוויזה לבעלי דרכונים דיפלומטיים ושירותים | לבון טר-פטרוסיאן, נשיא ארמניה פרנג'ו תומאן, נשיא קרואטיה | 16 ביוני 1997 | זאגרב, ירוואן |
| הסכם בין הרפובליקה של קרואטיה ורפובליקת ארמניה למניעת מיסוי כפול ומניעת התחמקות פיסקלית ביחס למס על הכנסה | סרז' סרקיסיאן, נשיא ארמניה סט'פאן מסיץ', נשיא קרואטיה | 22 במאי 2009 | ירוואן |
| הסכם בין ממשלת רפובליקת קרואטיה לממשלת רפובליקת ארמניה בנושא שיתוף פעולה בתחומי התרבות, החינוך והמדע | סרז' סרקיסיאן, נשיא ארמניה סט'פאן מסיץ', נשיא קרואטיה | 22 במאי 2009 | ירוואן |
סחר

| שנה | ייצוא ארמניה לקרואטיה (באלפי דולרים) | יצוא קרואטיה לארמניה (באלפי דולרים) |
| --- | --- | --- |
| 2011 | 1,084.5 | 1,485.9 |
| 2012 | 746.7 | 2,293 |
| 2013 | 96.3 | 2,650.4 |
| 2014 | 60.9 | 1,350.7 |
ביקורים רמי דרג

| ביקורים בארמניה> תאריך | ביקורים בארמניה> אורח | ביקורים בקרואטיה> תאריך | ביקורים בקרואטיה> אורח |
| --- | --- | --- | --- |
| 22 במאי 2009 | סטייפן מסיץ', נשיא קרואטיה | 22–23 באוקטובר 2003 | ורטן אוסקניאן, שר החוץ של ארמניה |
| 20–21 במרץ 2011 | לוקה בביץ', יו"ר הפרלמנט בקרואטיה | 7–8 בספטמבר 2009 | סרז' סרקיסיאן, נשיא ארמניה |
יחסי טרינידד וטובגו – סנט לוסיה

| יחסי טרינידד וטובגו – סנט לוסיה |
| --- | --- |
טרינידד וטובגו: סנט לוסיה


טרינידד וטובגו: סנט לוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
5,128: 616
אוכלוסייה
1,508,631: 179,845
תמ"ג (במיליוני דולרים)
28,140: 2,520
תמ"ג לנפש (בדולרים)
18,653: 14,012
משטר
דמוקרטיה: מונרכיה חוקתית   דמוקרטיה

יחסי טרינידד וטובגו–סנט לוסיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של טרינידד וטובגו לבין סנט לוסיה.
היסטוריה

הרפובליקה של טרינידד וטובגו וסנט לוסיה הן שתיהן חברות מלאות בארגון הקהילייה הקריבית ובארגון המדינות האמריקאיות.
בשנת 1998 דרשו עסקים מסוימים בסנט לוסיה החרמה מלאה של מוצרים מטרינידד וטובגו, כגון משקאות קלים, יוחרמו במדינה. זאת מכיוון שהם מהווים תחרות קשה מדי לעסקים המקומיים והתושבים מפחדים שפרנסתם תיפגע עקב הייבוא. הממשלות של שתי המדינות, מנגד, דנו על שיפור והעמקת היחסים הכלכליים והמדיניים ביניהן.
ב-12 במאי 2019 הודיעה סנט לוסיה כי תתחיל את פסטיבל הקיץ השנתי שלה בטרינידד וטובגו, לפני שיעבור לסנט לוסיה עצמה. סנט לוסיה עשתה זאת כמחווה לטרינידד וטובגו, בעקבות העובדה שהיא המדינה ממנה מגיעים רוב התיירים הזרים לפסטיבל הקיץ הסנט-לוסיאני.
נציגויות דיפלומטיות

טרינידד וטובגו אינה מיוצגת בסנט לוסיה בדרג השגרירות. טרינידד וטובגו מיוצגת בסנט לוסיה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בקסטריז, בירת המדינה.
סנט לוסיה אינה מיוצגת בטרינידד וטובגו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי יוון–מוזמביק

| יחסי יוון–מוזמביק |
| --- | --- |
יוון: מוזמביק


יוון: מוזמביק
שטח (בקילומטר רבוע)
131,957: 799,380
אוכלוסייה
10,020,238: 34,881,116
תמ"ג (במיליוני דולרים)
238,206: 20,625
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,773: 591
משטר
דמוקרטיה: רפובליקה

שר החוץ של מוזמביק אולדמירו בלוי נפגש במפוטו עם סגן שר החוץ היווני קיריאקוס גרונטופולוס בעת ביקור האחרון במדינה, 2014
יחסי יוון–מוזמביק הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין רפובליקת מוזמביק.
סקירה כללית

על פי משרד החוץ היווני, "היחסים הבילטרליים בין שתי המדינות הם יחסים טובים וידידותיים". שיתוף הפעולה הגדול ביותר של יוון עם מוזמביק הוא שיתוף פעולה במגזרי הספנות התיירותית. במוזמביק ישנה קהילה יוונית של 150 נפשות, רובם מתגוררים בעיר הבירה מפוטו. הכנסייה היוונית-אורתודוקסית של מוזמביק הוקמה בשנת 2006.
אזרחי יוון חייבים באשרה כדי להיכנס בגבולותיה של מוזמביק. אזרחי מוזמביק חייבים באשרה כדי להיכנס בגבולותיה של יוון.
ייצוג

יוון לא מיוצגת במוזמביק בדרג השגרירות אלא באמצעות שגרירותה הממוקמת בפרטוריה, אחת מבירותיה של דרום אפריקה. יוון מיוצגת במוזמביק בדרג הקונסולרי ומחזיקה בקונסוליית כבוד בעיר מפוטו.
מוזמביק לא מיוצגת ביוון בדרג השגרירות אלא באמצעות שגרירותה הממוקמת ברומא, בירת איטליה.
ראו גם

יחסי יוון-מלאווי
יחסי יוון-רואנדה
יחסי בורונדי-יוון
יחזקאל גרובנר

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1918 ט"ו בתמוז ה'תרע"ח כשאנוב פולין פולין
 פטירה:  6 ביולי 2009 (בגיל 91 בערך) י"ד בתמוז ה'תשס"ט לייקווד, ניו ג'רזי, ארצות הברית
 מקום קבורה:  הר הזיתים, ישראל
 מקום פעילות:  פולין, דטרויט
 תקופת הפעילות:  ? – 6 ביולי 2009 
 השתייכות:  חסידות ראדומסק
 תחומי עיסוק:  רבנות
 תפקידים נוספים:  מנהל ועד הרבנים בדטרויט
 רבותיו:  רבי דוד משה רבינוביץ
 תלמידיו:  הרב יעקב אריה אלתר
 חיבוריו:  שו"ת כנסת יחזקאל
 בת זוג:  רויזל (שלאף)
רבי יחזקאל הלוי גְרוּבְּנֶר (גרובנער; ט"ו בתמוז תרע"ח, 1918 – י"ד בתמוז ה'תשס"ט, 6 ביולי 2009) היה רב ופוסק אמריקאי יליד פולין. מחבר שו"ת "כנסת יחזקאל".
ביוגרפיה

נולד בכשאנוב לשמעון זימל – יצרן טקסטיל בקרקוב מחסידי ראדומסק, ולרחל לבית שטאפלר מצאצאי הרמ"א. בצעירותו כבר התפרסם לעילוי. למד בישיבת "כתר תורה" שהקים רבו האדמו"ר מראדומסק רבי שלמה חנוך רבינוביץ. היה לתלמיד מובהק של רבי דוד משה רבינוביץ, ראש רשת הישיבות "כתר תורה". הוסמך להוראה על ידי רבי זאב וולף נוסנבוים מדרוהוביטש. בתקופה זו התכתב גם עם הרוגאצ'ובר.
עם הכיבוש הנאצי של פולין במלחמת העולם השנייה נמלט לרוסיה, וכמו פליטים אחרים מפולין הוגלה לסיביר, שם שהה במחנות ריכוז. לאחר מכן שוחרר ושהה בסמרקנד.
עם תום המלחמה כיהן כרב בולבז'יך. בתקופה זו למד אצלו הרב יעקב אריה אלתר בנערותו בעת שהותו בקרלסבאד. משם עבר לדטרויט שבמישיגן וכיהן בה כרב וכראש ישיבה של "ישיבת חכמי לובלין" בדטרויט עשרות שנים. היה פעיל מאד בענייני הרבנות בעיר בתפקידו כמנהל ועד הרבנים.
פעל לתיקון עירוב בדטרויט. נודע גם בהתנגדותו ההלכתית לעישון סיגריות. פרסם מאמרים ותשובות הלכתיות רבות בכתבי עת וקבצים תורניים. היה פעיל מאוד בתנועת אגודת ישראל בארצות הברית.
שמר על קשרי ידידות והערצה עם רבי מנחם מנדל שניאורסון, האדמו"ר מלובביץ'.
נפטר בלייקווד ונקבר בירושלים בהר הזיתים. ספרו שו"ת "כנסת יחזקאל" עוסק רבות בנושאי רפואה והלכה.
משפחתו

נשא את רויזל לבית שלאף.
חתנו הרב אברהם יצחק סורוצקין - ראש ישיבת טלז-קליבלנד וראש מתיבתא דלייקווד, וחבר מועצת גדולי התורה של ארצות הברית. בנו של רבי ברוך סורוצקין.
חתנו הרב משה מרדכי לאווי.
הערות שוליים

↑  מאיר אמסל (עורך), המאור - שנה י' חוברת ג' <פט>, ניו יורק תשכ"ד, באתר אוצר החכמה.
↑  ראו תשובה הלכתית לאדמו"ר בספרו כנסת יחזקאל, חלק א', סימן יז, ירושלים תשס"ט, עמ' פ', באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  רבי שמחה עלברג (עורך), "מסיבה מפוארת לכבוד הרה"ג ר' יחזקאל גרובנער שליט"א בדעטרויט", בתוך: הפרדס, גליון ס"ב, ניו יורק חשוון תשמ"ח (ב), עמ' 25, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  רבי משה פיינשטיין, אגרות משה, או"ח חלק ה', סימן כ"ט, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  הגאון רבי יחזקאל גרובנר זצל, באתר בחדרי חרדים, 8 ביולי 2009.
↑  Moetzes Gedolei Hatorah Call on Community to Achieve Improvements; New Chavrei HaMoetzes Welcomed, המודיע באנגלית, כ"ה אלול תש"ף.
יחסי הרשות הפלסטינית – פולין

| יחסי הרשות הפלסטינית – פולין |
| --- | --- |
הרשות הפלסטינית: פולין


הרשות הפלסטינית: פולין
שטח (בקילומטר רבוע)
6,220: 312,685
אוכלוסייה
5,519,031: 38,438,419
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,396: 811,229
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,152: 21,105
משטר
סמכותני: דמוקרטיה פרלמנטרית

היחסים הרשמיים בין רפובליקת פולין לבין הארגון לשחרור פלסטין (אש"ף) החלו בשנות ה-70, אז נפתחה נציגות אש"ף בשנת 1976.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין פולין לאש"ף החלו בשנת 1982, כאשר הנציגות שודרגה לנציגות הדיפלומטית הרשמית בפולין וראש הנציגות מונה לשגריר.
פולין הכירה במגילת העצמאות הפלסטינית שהוציאה המועצה הלאומית הפלסטינית באלג'יר בשנת 1988 והעלתה את מידת הייצוג הפלסטיני לרמה של שגרירות עם כל הפריבילגיות והזכויות בהן נהנות שליחויות אחרות שהוסמכו לפולין. פולין קיבלה כי השגריר הפלסטיני יהיה השגריר יוצא הדופן בפולין מאז שנת 2000.
העמדה הפולנית עקבית בתמיכתה במאבק העם הפלסטיני. פולין היא אחת ממדינות אירופה התומכות בפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני בשלווה על בסיס פתרון שתי המדינות. קיים שיתוף פעולה פרלמנטרי בין הרשות הפלסטינית לפולין והחלפת משלחות פרלמנטריות. קיים גם שיתוף פעולה הדוק בתחומים שונים כגון תיירות, חינוך, ספורט וביטחון צבאי. פולין מספקת תמיכה שנתית באמצעות סיוע לפרויקטים של פיתוח בשטחים הפלסטיניים.
פולין השתתפה בהכשרת מספר דיפלומטים, שוטרים ושומרי גבול פלסטינים. משמר הגבול הפולני הכשיר 72 שוטרים פלסטינים בשנת 2016.
הימנעות פולין בהחלטת העצרת הכללית בדצמבר 2017 הדוחה כל צעד לשינוי המצב בירושלים נובעת מההשקפה הפולנית כי ההצבעה בעד ההחלטה לא תקרב את הפתרון בין שני הצדדים.
יחסי מזרח טימור – סין

| יחסי מזרח טימור – סין |
| --- | --- |
מזרח טימור: הרפובליקה העממית של סין


מזרח טימור: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
14,874: 9,596,967.75
אוכלוסייה
1,405,123: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,243: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,596: 12,545
משטר
רפובליקה: רפובליקה עממית

שגרירות סין בדילי
יחסי מזרח טימור–סין הם יחסי החוץ בין מזרח טימור והרפובליקה העממית של סין.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בעקבות עצמאותה של מזרח טימור ב-20 במאי 2002. עם זאת, סין הקימה נציגות בדילי בשנת 2000, כשהייתה עדיין תחת ממשל האו"ם.
מאז עצמאותה של מזרח טימור, סין שילמה עבור בניית הארמון הנשיאותי בדילי, כמו גם משרד החוץ ומטה המגורים של צבא מזרח טימור.
בשנת 2003, בייג'ינג חתמה על הסכם עם קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית, שמזרח טימור חברה בה, להגברת המסחר והפיתוח הכלכלי בין המדינות. בשנת 2006, הנשיא שננה גוסמאו כינה את סין "ידידה מהימנה" והתחייב בשם מזרח טימור למדיניות סין אחת"
ב-2014, פרסמו שתי המדינות הודעה משותפת המאשרת כי מזרח טימור הכירה בממשלת הרפובליקה העממית של סין כ"הממשלה החוקית היחידה המייצגת את סין כולה", כי טאיוואן היא "חלק בלתי מנוכר מהשטח הסיני", וכן כי מזרח טימור לא תקים "כל צורה של קשר רשמי או תנהל כל צורה של מגעים רשמיים" עם טאיוואן.
כאשר מזרח טימור הייתה תחת שלטון פורטוגזי, לטאיוואן, כ"הרפובליקה של סין", הייתה קונסוליה בדילי. עם זאת, כאשר חזית פרטילין הכריזה באופן חד צדדי על עצמאות השטח כרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור, ב-28 בנובמבר 1975, הרפובליקה העממית של סין הייתה אחת המדינות הבודדות בעולם שהכירו במדינה החדשה.
לאחר הפלישה האינדונזית ב-7 בדצמבר 1975, סין, כחברה קבועה במועצת הביטחון של האו"ם, תמכה בהחלטה 384 של מועצת הביטחון של האו"ם המצרה על הפלישה, תוך שמירה על זכות השטח להגדרה עצמית וקריאה לאינדונזיה לסגת.
ישנו גם שיתוף פעולה צבאי מוגבר בין שתי המדינות, עם רכישת שתי ספינות סיור מסוג שאנגחאי ב-2008 מחברה סינית. סירות אלו היו אמורות להיות בתחילה מאוישות על ידי מלחים סינים, בעוד הסינים אימנו את הטימוראים לשמור על חופיהם. בנוסף, סין חתמה על חוזה המעניק 9 מיליון דולר לבניית מפקדה חדשה לצבא במזרח טימור.
יחזקאל גבאי

יחזקאל בן יוסף בן ניסים בן מנחם גבאי (מחצית השנייה של המאה ה-18 - 1823 או 1826), המכונה "בגדאדלי" ("איש בגדאד") היה בנקאי יהודי מבגדאד שהגיע לעמדה בכירה באימפריה העות'מאנית, בראשית המאה ה-19.
ראו גם

משפחת ששון
חיים פרחי
דונה גרציה נשיא
התקופה העות'מאנית
לקריאה נוספת

שלמה רוזאניס. קורות היהודים בטורקיה ובארצות קדם, כרך ו' הרב קוק ירושלים תש"ה, עמ' 62–73.
משה מואיז פרנקו. מגיד משרים, שנה ח' גיליון 48 יב' באלול תרנ"ז.
אברהם בן יעקוב. יהודי בבל–מסוף תקופת הגאונים ועד ימינו. קריית ספר, ירושלים 1979, עמ' ק-קמ"ב.
ירון צור. הגבירים היהודים. האוניברסיטה הפתוחה, תל אביב 2003, עמ' 31–35, 116–121, 129–130.
ראובן קשאני. קהילות היהודים בטורקיה. ועד עדת הספרדים ירושלים 1978 עמ' 36–38.
Elena Romero Entre dos (o más) fuegos: fuentes poéticas para la historia de los sefardíes de los Balcanes
Consejo Superior de Investigaciones Cientificas Madrid 2008
Harry Ojalvo Ottoman Sultans and their Jewish Subjects, Quincentennial Foundation, Istanbul, Turkey: 1999
הערות שוליים

↑  E.Romero, עמוד 121
↑  E. Romero, עמוד 212, הערה 181
1 2  H.Ojalvo
יחסי מזרח טימור – רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית

| יחסי מזרח טימור – סהרה המערבית |
| --- | --- |
מזרח טימור: סהרה המערבית


מזרח טימור: סהרה המערבית
שטח (בקילומטר רבוע)
14,874: 266,000
אוכלוסייה
1,405,123: 593,110
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,243: 
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,596: 
משטר
רפובליקה: רפובליקה חד-מפלגתית

יחסי מזרח טימור–רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית הם היחסים הבינלאומיים בין הרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור לרפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית.
היסטוריה

רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית הייתה המדינה הראשונה בעולם שכוננה יחסים דיפלומטיים רשמיים עם מזרח טימור לאחר עצמאותה ב-20 במאי 2002, בין השאר בשל קשרים חזקים ארוכי שנים וההקבלה ההיסטורית בין השתיים (בין היתר לשתיהן יש תנועות שחרור לאומיות, פרטילין וחזית פוליסריו). שגרירות סהרה המערבית במזרח טימור נפתחה בדילי בשנת 2010, בתקופת ממשלתו של שננה גוסמאו (אנ').
יחסי בורקינה פאסו – הודו

| יחסי בורקינה פאסו – הודו |
| --- | --- |
בורקינה פאסו: הודו


בורקינה פאסו: הודו
שטח (בקילומטר רבוע)
274,200: 3,287,263
אוכלוסייה
23,680,219: 1,454,183,987
תמ"ג (במיליוני דולרים)
20,325: 3,549,919
תמ"ג לנפש (בדולרים)
858: 2,441
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה סוציאליסטית פדרלית

ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי נפגש עם נשיא בורקינה פאסו רוק מארק כריסטיאן קאבורה בניו דלהי, 2018
יחסי בורקינה פאסו–הודו הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין בורקינה פאסו להודו.
היסטוריה

שר המסחר והתעשייה של בורקינה פאסו הוביל משלחת רשמית להודו במרץ 1976. זו הייתה הפעילות הדו-צדדית הראשונה בין בורקינה פאסו להודו. במהלך הביקור חתמו שתי המדינות על פרוטוקול על שיתוף פעולה כלכלי וטכני. מאז התקיימו מספר ביקורים רמי דרג בין פקידים בשתי המדינות.
נשיא בורקינה פאסו תומא סנקרה ביקר בהודו בשנת 1983 כדי להשתתף בפסגת ארגון המדינות הבלתי-מזדהות. שר המדינה ההודי לענייני חוץ ביקר בבורקינה פאסו ב-1987, והפך לשר ההודי הראשון שביקר במדינה. נשיא בורקינה פאסו, בלז קומפאורה, ביקר בהודו במאי-יוני 1993, ושתי המדינות הסכימו להקים ועדה משותפת לטיפוח שיתוף פעולה דו-צדדי. הודו גם הציעה עזרה בפיתוח הכלכלי של בורקינה פאסו, במיוחד בתחומי החקלאות, נולים, כרייה, השקיה ותעשיות בקנה מידה קטן. קומפאורה ביקר בדלהי במשך יומיים ביולי 1994, וביקר שוב בהודו ב-1997.
פ.ו. נרסימהה ראו הפך לראש ממשלת הודו הראשון שביקר בבורקינה פאסו כשערך שם ביקור ממלכתי ב-2–4 בנובמבר 1995. ראו נפגש עם נשיא בורקינה, נאם בפרלמנט של המדינה, והוענק לו העיטור האזרחי הגבוה ביותר של בורקינה פאסו. ראו גם חנך את שגרירות הודו בוואגאדוגו במהלך ביקורו. בראש השגרירות עמד ממונה על היחסים עד לסגירתה ביולי 2002. בורקינה פאסו פתחה את הנציגות שלה בניו דלהי ב-1996, ושדרגה אותה לרמת שגרירות ב-2011.
בורקינה פאסו והודו הקימו ועדה משותפת בנושאי כלכלה, תרבות, פוליטיקה וטכנית לאחר חתימת הסכם באוקטובר 1994. ראש הממשלה טרטיוס זונגו ביקר בניו דלהי באפריל 2008 כדי להשתתף בפסגת הפורום הראשונה של הודו-אפריקה, וכן קיים שיחות דו-צדדיות עם ראש ממשלת הודו, מאנמוהאן סינג.
בורקינה פאסו והודו היו בין 19 המדינות הראשונות שהצטרפו לברית השמש הבינלאומית, שהוצעה על ידי ראש הממשלה נרנדרה מודי, ב-15 בנובמבר 2016.
יחסי סחר

הודו הייתה היעד השני בגודלו ליצוא מבורקינה פאסו בשנת 2015. הסחר הדו-צדדי בין בורקינה פאסו והודו הסתכם ב-264.40 מיליון דולר בשנים 2014–2015, עלייה מ-119.76 מיליון דולר בתקציב הקודם. הודו ייצאה סחורות בשווי 112.76 מיליון דולר לבורקינה פאסו, וייבאה בשווי 151.64 מיליון דולר. הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לבורקינה פאסו הן מוצרים פרמצבטיים, כלי רכב וחלקי חילוף, ברזל ופלדה ומוצרים מהם, מכונות ומכשירים מכניים, מוצרי גומי וגומי. הסחורות העיקריות המיובאות על ידי הודו מבורקינה פאסו הן זהב וכותנה.
בורקינה פאסו הייתה המדינה השותפה בכנס CII בניו דלהי במרץ 2009.
ביוני 2010 ביצעה בהארטי איירטל עסקה לרכישת פעילות הסלולר של Zain ב-15 מדינות באפריקה, כולל בורקינה פאסו, תמורת 8.97 מיליארד דולר, ברכישה השנייה בגודלה בהודו בחו"ל אחרי הקניה של Tata Steel ב-13 מיליארד דולר של קורוס ב-2007. Bharti Airtel השלימה את הרכישה ב-8 ביוני 2010. בינואר 2016 הודיעה איירטל כי חתמה על הסכם למכירת פעילותה בבורקינה פאסו ובסיירה לאון לחברת הטלקום הצרפתית אורנג'. שווי העסקה לא נמסר, אך אנליסטים העריכו אותה בשווי של 800–900 מיליון דולר. אורנג' קיבלה על עצמה את השליטה בפעילות בבורקינה פאסו ביוני 2016.
סיוע חוץ

במהלך ביקורו הראשון של הנשיא קומפאורה בהודו ביולי 1994, הודו הציעה לסייע בפיתוח הכלכלי של בורקינה פאסו, במיוחד בתחומי החקלאות, נולים, כרייה, השקיה ותעשיות בקנה מידה קטן. במהלך הביקור השני של קומפאורה ביולי 1994, הודו סיפקה סיוע בשווי 17 מיליון דולר לבורקינה פאסו כדי לסייע בפיתוח החקלאות במדינה. הסיוע כלל 200 טרקטורים, זרעים, כלים, משאבות מים ועוד כמה אביזרים.
הודו סיפקה חקלאים מומחים לבורקינה פאסו כדי לספק הכשרה לחקלאים מקומיים על שיטות הודו של גידול אורז, שימוש בכלים ידניים וטרקטורים מעוצבים בצורה ארגונומית, ותשומות מתכלות קשורות כגון זרעים, דשנים וחומרי הדברה. הפרויקט החל בבורקינה פאסו ב-1999 והסתיים ב-2002. מכונות חקלאיות, ציוד, כלי רכב ותמיכה נחוצה אחרת נתרמו לממשלת בורקינה פאסו לאחר השלמת הפרויקט.
בורקינה פאסו הייתה אחת מתשע מדינות מערב אפריקה שנכללו ביוזמת TEAM-9 ובפרויקט הפאן אפריקאי האלקטרוני. פרויקט הרשת האלקטרונית הפאן אפריקאית נחנך במשותף על ידי שר החוץ ההודי פרנב מוקהרג'י ושר החוץ והשיתוף האזורי הבכיר של בורקינה פאסו בדומה אלן יודה ב-23 במרץ 2009 בכנס החמישי של CII EXIM Bank on India Africa Project Partnership 2009 בדלהי. במסגרת TEAM-9, ממשלת הודו סיפקה קו אשראי בשווי 30.97 מיליון דולר לפרויקטים חקלאיים ולבניית סניף דואר לאומי בבורקינה פאסו. שני קווי אשראי נוספים הורחבו ב-2008 וב-2010 לחשמול כפרי ולהקמת מפעל לעיבוד עגבניות בהתאמה. במחצית הראשונה של שנת 2012 הוארכו מספר מוקדים לפרויקט דיור ציבורי, אספקת 135 אוטובוסים לאוניברסיטאות ומוסדות להשכלה גבוהה אחרים, הקמת שני בתי מלאכה וחניון מקורה ורכש חלקי חילוף.
בפסגת פורום הודו-אפריקה הראשונה בשנת 2008, הודו התחייבה להקים מרכז הכשרה מקצועי של Barefoot College, ומעבדה לבדיקת רקמות קרקע ומים בבורקינה פאסו. מזכר ההבנות להקמת המרכז להכשרה מקצועית נחתם באוקטובר 2013. המרכז להכשרה מקצועית הוקם על ידי NSIC בוואגאדוגו והועבר לסוכנות מקומית תחת משרד הנוער, התעסוקה וההכשרה המקצועית של בורקינה ב-3 בנובמבר 2016. הודו שלחה משלוח של תרופות כדי לעזור לאנשים שנפגעו משיטפונות בבורקינה פאסו ב-18 ביוני 2008, וכן תרמה כמעט 214,000 דולר לסיוע בהצפות בספטמבר 2009.
מדענים מבורקינה פאסו ביקרו בהודו בין יוני לדצמבר 2013 והשתתפו במחקרי מחקר במסגרת תוכנית מלגות המחקר CV Raman. אנשים מבורקינה פאסו ביקרו בהודו כדי להשתתף בתוכניות הכשרה שונות שאורגנו על ידי ממשלת הודו. אזרחי בורקינה פאסו זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות.
הודים בבורקינה פאסו

נכון לפברואר 2016, התגוררו בבורקינה פאסו כ־200–300 הודים. חלק מחברי הקהילה מחזיקים בחברות העוסקות בייצור ובמסחר, ותעשיות הכותנה והזהב, או מחזיקים בבעלותם מסעדות, בעוד ששאר הקהילה הם עובדים של עסקים בבעלות הודית.
נציגויות דיפלומטיות

בורקינה פאסו מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי.
הודו מיוצגת בבורקינה פאסו באמצעות הנציבות הליונה שלה באקרה, גאנה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בוואגאדוגו.
יחסי יוון–לטביה

| יחסי יוון–לטביה |
| --- | --- |
יוון: לטביה


יוון: לטביה
שטח (בקילומטר רבוע)
131,957: 64,589
אוכלוסייה
10,020,238: 1,867,238
תמ"ג (במיליוני דולרים)
238,206: 43,627
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,773: 23,364
משטר
רפובליקה

יחסי יוון-לטביה הם היחסים הדו-צדדיים בין יוון ללטביה. שתי המדינות חברות מלאות בארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה, נאט"ו והאיחוד האירופי. שגרירות לטביה באתונה הוקמה בשנת 1998. לטביה מחזיקה גם שתי קונסוליות כבוד בפיראוס ובסלוניקי. שגרירות יוון בריגה נפתחה בינואר 2005.
היסטוריה

יוון הכירה במדינת לטביה ב-23 במאי 1922. מערכת היחסים בין שתי המדינות הופרעה בעקבות מלחמת העולם השנייה, שבה נכבשה לטביה זמן קצר על ידי גרמניה הנאצית, ואז לתקופה ארוכה יותר נכבשה על ידי ברית המועצות. עצמאות לטביה מחדש הוכרה על ידי יוון ב-27 באוגוסט 1991; ולאחר מכן השבת היחסים הדיפלומטיים ב-2 בספטמבר 1991. יוון מעולם לא הכירה רשמית בסיפוח המדינות הבלטיות על ידי ברית המועצות.
ביקורים דו צדדיים

מאז 1997 התרחשו מספר ביקורים מדיניים:
27 באוגוסט 1997 עד 31 באוגוסט 1997; ולידיס בירקבס, שר החוץ הלטבי, ביקר ביוון.
14 באוקטובר 1997 עד 15 באוקטובר 1997; יורגוס פפנדראו, שר החוץ היווני ביקר בלטביה.
16 במרץ 1999 עד 20 במרץ 1999; גונטיס אולמניס, נשיא לטביה ביקר ביוון.
19 באוקטובר 1999; כריסטוס רוקופילוס, שר החוץ החלופי ביקר בלטביה.
8 באוקטובר 2000 עד 11 באוקטובר 2000; קוסטנטינוס סטפנופולוס, נשיא יוון ביקר בלטביה. יוון הסכימה לתמוך בהצעה של לטביה להצטרף לנאט"ו ולאיחוד האירופי.
12 במאי 2001 עד 22 במאי 2001; ואירה ויקה-פרייברגה, נשיא לטביה נפגש עם קוסטנטינוס סטפנופולוס, נשיא יוון, בפסגה שכותרתה "לקראת כלכלה חדשה: מהפכת המידע" באתונה. הם דנו בכניסת לטביה לאיחוד האירופי ולנאט"ו.
27 במרץ 2002 עד 29 במרץ 2002; ואירה ויקה-פרייברגה, נשיא לטביה ביקר ביוון ודן ביחסים בין המדינות.
1 ביולי 2002; ביקור בלטביה על ידי שר החוץ של יוון, אנסטסיוס ג'אניטיס.
מאי 2003; קוסטס סימיטיס, ראש ממשלת יוון ביקר בלטביה.
אוגוסט 2004; ואירה ויקה-פרייברגה, נשיא לטביה ביקר ביוון במהלך אולימפיאדת הקיץ 2004.
הסכמים דו צדדיים

קיימים מספר הסכמים דו צדדיים:
1998 – הובלה בינלאומית של נוסעים וסחורות בדרך.
1998 – הגנה וקידום הדדי של השקעות.
הסכם משנת 1999 לביטול דרישות ויזה הדדית.
2000 – שיתוף פעולה כלכלי וטכנולוגי.
2001 – שיתוף פעולה בתחומי תרבות, חינוך ומדע.
2002 – הימנעות ממיסוי כפול (טרם בתוקף).
יחסי סחר

היצוא מיוון ללטביה בשנת 2006 כלל: כימיקלים (19.2% מכלל היצוא), מזון מעובד (18.7%), מתכות (18.7%), ביגוד (13.5%) ופירות וירקות גולמיים (8.2%). היבוא של יוון מלטביה בשנת 2006 כלל: עץ (42% מכלל היבוא), מינרלים (17.3%), ביגוד (13.8%). ליוון יש עודף סחר עם לטביה.
יחסי הרשות הפלסטינית – ערב הסעודית

| יחסי הרשות הפלסטינית – ערב הסעודית |
| --- | --- |
הרשות הפלסטינית: ערב הסעודית


הרשות הפלסטינית: ערב הסעודית
שטח (בקילומטר רבוע)
6,220: 2,149,690
אוכלוסייה
5,519,031: 34,113,889
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,396: 1,067,583
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,152: 31,295
משטר
משטר סמכותני: מונרכיה
שגרירים
: נאיף בן בנדאר א-סודיירי
יחסי הרשות הפלסטינית-ערב הסעודית הם היחסים הדיפלומטיים והבילטרליים בין הרשות הפלסטינית לערב הסעודית.
לרשות הפלסטינית יש שגרירות בריאד. שתי המדינות חברות או משקיפות בליגה הערבית, בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי ובאומות המאוחדות.
היסטוריה

בעוד ערב הסעודית התיידדה עם הפלסטינים לאחר מלחמת העצמאות ב-1948, ערב הסעודית התרחקה מהסכסוך והחלה להתמקד בגישה ידידותית יותר, ולעיתים הצטלבה עם ישראל. עם זאת, בתקופת שלטונו של המלך פייסל (בשנים 1964–1975), שהיה שליט ליברלי בתולדות ערב הסעודית והיה בעל דעות פרו-פלסטיניות, סעודיה פיתחה קשר הדוק יותר עם הפלסטינים. לאחר מלחמת יום הכיפורים, סעודיה הוציאה את הנפט שלה מהשוק וכתוצאה מכך התרחב משבר האנרגיה העולמי של 1973. הכנסות הנפט אפשרו לפייסל להגדיל משמעותית את הסיוע והסובסידיות שהתקבלו לאחר מלחמת ששת הימים עבור מצרים, סוריה ואש"ף. עם זאת, המלך נרצח שנתיים לאחר מכן, והיחסים שהיו פעם חמים תחת פייסל החמירו בפעם השנייה.
חוות דעת של הדור החדש

בעוד הסעודים מזדהים עם הפלסטינים, הפלסטינים אינם מזדהים עם הסעודים
לפי הדיווחים, מוחמד בן סלמאן אאל סעוד, נסיך הכתר של ערב הסעודית, אמר בשנת 2018 כי "על הפלסטינים לקבל שלום או לשתוק ולהפסיק להתלונן", מה שעורר מחאה פלסטינית על הערתו. עם זאת, מלך סלמאן הסעודי שוב ניסה להראות את תמיכתו בפלסטינים בפגישה עם הנשיא הפלסטיני מחמוד עבאס.
ב-13 באוגוסט 2023 מינתה ערב הסעודית את שגריר ערב הסעודית בירדן, נאיף בן בנדאר א-סודיירי, לשגריר שאינו תושב ברשות הפלסטינית ולקונסול כללי בירושלים.
יחסי מזרח טימור – צרפת

| יחסי מזרח טימור – צרפת |
| --- | --- |
מזרח טימור: צרפת


מזרח טימור: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
14,874: 643,801
אוכלוסייה
1,405,123: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,243: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,596: 45,527
משטר
רפובליקה: דמוקרטיה פרלמנטרית למחצה (או נשיאותית למחצה)

יחסי מזרח טימור–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הצרפתית לבין מזרח טימור.
סקירה כללית

שאנאנה גוסמאו (אנ'), נשיא מזרח טימור וז'וזה רמוס הורטה, אז השר לענייני חוץ, ביקרו בצרפת בשנת 2003 וב-2006. שר החוץ ושיתוף פעולה, מר ז'וזה לואיש גוטרש, ביקר בצרפת בפברואר 2007.
שגריר צרפת בג'קרטה הוסמך למזרח טימור מאז דצמבר 2002 ונפתח משרד לשיתוף פעולה בדילי.
הסחר בין צרפת למזרח טימור נותר מוגבל מאוד. שיתוף הפעולה הדו-צדדי מתמקד בקידום שלטון החוק (הכשרת עיתונאים), בקשר עם תורמים אחרים, כולל ארגונים בין לאומיים (UNDP).
נציגויות דיפלומטיות

צרפת מחזיקה במזרח טימור משרד לשיתוף פעולה בדילי, אולם מזרח טימור אינה מיוצגת כלל בצרפת.
יחסי טרינידד וטובגו – ישראל

| יחסי טרינידד וטובגו – ישראל |
| --- | --- |
טרינידד וטובגו: ישראל


טרינידד וטובגו: ישראל
שטח (בקילומטר רבוע)
5,128: 22,072
אוכלוסייה
1,508,631: 9,961,867
תמ"ג (במיליוני דולרים)
28,140: 509,901
תמ"ג לנפש (בדולרים)
18,653: 51,185
משטר
פרלמנטריות יחידנית, רפובליקה חוקתית: דמוקרטיה פרלמנטרית
שגרירים
אין נציגות רשמית בישראל (נכון ל-2018): איתי בר-דב, שגריר ישראל בפנמה (נכון ל-2022)
יחסי טרינידד וטובגו–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין רפובליקת טרינידד וטובגו לבין מדינת ישראל.