stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרפורמה הצבאית ברוסיה

| --- | --- |

 
 זרועות
  כוחות היבשה
  כוחות האוויר והחלל
  הצי הרוסי
  חיל הטילים האסטרטגיים
  חיל הצנחנים
  הכוחות למבצעים מיוחדים
 עיטורים ומבנה פיקודי
 עיטורים, מדליות ותוארי כבוד
 דרגות הפדרציה הרוסית
 המפקד העליון
 ראש המטה הכללי
 משרד ההגנה
 היסטוריה צבאית
 היסטוריה צבאית של רוסיה
 היסטוריה של רוסיה
הרפורמה הצבאית ברוסיה מהווה את סדרה של רפורמות משמעותיות של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית שהוכרזו באוקטובר 2008 על ידי שר ההגנה אנטולי סרדיוקוב כאשר הארגון מחדש במבנה הזרועות יצא לדרך בשנת 2009.
המטרות המוצהרות של הרפורמה הם לארגן מחדש את מבנה שרשרת הפיקוד בצבא הרוסי, כדי לצמצם את גודלו. המרכיבים המרכזיים של הרפורמה שהוכרזה באוקטובר 2008 כוללים את היעדים הבאים:
צמצום הכוחות המזוינים ממיליון ו-700,000 חיילים למיליון בלבד עד שנת 2012;
צמצום מספר הקצינים;
צמצום מספר מכוני ההדרכה וההכשרה מ-65 בתי ספר צבאיים ל-10 מרכזי מחקר ולימוד צבאיים;
יצירת צבא מקצועי במוכנות תמידית;
הקטנת גודלו של מטה הפיקוד המרכזי;
הפרטה של מתקני לוגיסטיקה וחימוש;
ארגון מחדש של חילות הצבא: ביטול הארמיות וביסוס הצבא על יחידות ברמת חטיבה;
ארגון מחדש של כוחות האוויר והחלל;
יישום רפורמה בצי;
הצבא עתיד למכור נכסים שהיו בבעלותו ובהם ישבו מטות ומפקדות המחוזות הישנים, ששוויים מוערך במיליארדי דולרים. משרד ההגנה הרוסי הכריז כי ההכנסות ממכירת הקרקעות תממן את בנייתם של בנייני דירות למשוחררים וחיילים ותיקים.
בעבר כבר נוהלו רפורמות כשהאחרונות שבהן היו ב-1997, רפורמה צבאית שהוכרזה אז על ידי השר איגור סרגייב, שלא יושמה והרפורמה הצבאית מ-2003 של הנשיא ולדימיר פוטין. תוכנית הרפורמה של 2003 ("משימות דחופות לפיתוח הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית") בתחומים רבים דומה מאוד לתוכנית שהוכרזה ב-2008, מאחר שגם היא הדגישה את הצורך בהפחתת כוח האדם הצבאי, הורדה הדרגתית בשימוש מתגייסים לטובת חיילים מקצועיים (תוך צמצום משך שירות החובה, עם אפשרות להפיכתו לשירות התנדבותי), יצירת חילות מקצועיים ושינויים דרסטיים במערך קציני ההדרכה והחינוך הצבאי. תוכנית הרפורמה מ-2003 עברה בקצב איטי מאוד, בעיקר בשל חוסר התעניינותו ורצונו של הצבא ביישום הרפורמה.
כוח אדם

חלק מהותי מהרפורמה הצבאית מתייחסת לשינוי גודל המטה הפיקודי בצבא. בתחילת הרפורמה היו כ-1,130,000 חיילים פעילים בצבא הרוסי. ההפחתה מתכננת להוריד את מספרם ל-1,000,000 חיילים עד 2016-2012. במידה רבה, הפחתת כוח האדם הצבאי פוגעת בקצינים. משרד ההגנה הרוסי הסביר זאת בכך כי כשליש מהעוצמה הכוללת של הכוחות המזוינים נמצאת בידי הקצינים ולכן הללו יקוצצו ב-15%.
| דרגה | 1 בספטמבר 2008 | 1 בספטמבר 2009 | 1 בינואר 2012 | אחוז צמצום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| גנרל | 1107 | 866 | 780 | -22% |
| קולונל | 15365 |  | 3114 | -80% |
| לוטננט-קולונל | 19300 |  | 7500 | -61% |
| מייג'ור | 99550 |  | 30000 | -70% |
| קפטן | 90000 |  | 40000 | -56% |
| לוטננט בכיר | 30000 |  | 35000 | +17% |
| לוטננט | 20000 |  | 26000 | +30% |
| סה"כ קצינים | 365000 |  | 142000 | -61% |
| נגד | 90000 | 0 | 0 | -100% |
| נגד בצי | 50000 | 0 | 0 | -100% |
ב-4 באפריל 2011 סגן הרמטכ"ל הרוסי, ואסילי סמירנוב, אמר כי בסיום הרפורמה הכוחות עתידים לכלול 220,000 קצינים, 425,000 חיילים מקצועיים בשירות קבע, ו-300,000 חיילים בשירות סדיר.
מרכיב חשוב של הרפורמות היא יצירת צבא עם חילות מקצועיים. הדגש הוא על המשמעת הצבאית והצבא עתיד להעסיק מומחים שעברו הכשרה בת 3 שנים (מינימום 10 חודשים). בהתאם לצו נשיאותי של דמיטרי מדבדב, החל מ-1 בינואר 2012 תשלומים למשרתים בצבא הוגדלו פי-2.5-3 וגמלאות הוגדלו פי 1.5
מבנה הפיקוד

הרפורמה במבנה הצבא יושמה בקצב מהיר יחסית. מ-1992 עד 2010, צבא רוסיה חולק לשישה מחוזות צבאיים:
המחוז הצבאי של לנינגרד;
המחוז הצבאי של מוסקבה;
המחוז הצבאי של הוולגה ואוראל;
המחוז הצבאי של צפון הקווקז;
המחוז הצבאי הסיבירי הצבאי המחוזי;
המחוז הצבאי של המזרח הרחוק הרוסי.
באמצע 2010, הוכרז ארגון מחדש של מחוזות הצבאיים ואלה אוחדו לארבעה פיקודים אסטרטגיים מאוחדים שמחולקים מבחינה גאוגרפית וכוללים גם את ציי חיל הים הרוסי.
החל מה-1 בספטמבר 2010 ארבעת הפיקודים הם:
הפיקוד האסטרטגי המאוחד המערבי - המחוז הצבאי המערבי (מטהו בסנקט פטרבורג), כולל את הצי הצפוני והצי הבלטי;
הפיקוד האסטרטגי המאוחד הדרומי - המחוז הצבאי הדרומי (מטהו ברוסטוב על הדון), כולל את צי הים השחור ושייטת הים הכספי;
הפיקוד האסטרטגי המאוחד המרכזי - המחוז הצבאי המרכזי (מטהו ביקטרינבורג);
הפיקוד האסטרטגי המאוחד המזרחי - המחוז הצבאי המזרחי (מטהו בחברובסק), כולל את צי האוקיינוס השקט;
בהתאם לשיטת שליטה ופיקוד החדשה גם כוחות חיל האוויר והצי שבסיסיהם נמצאות בשטח הפיקוד נמצאות תחת שליטה של מפקד הפיקוד האסטרטגי.
צבא היבשה

לפני הרפורמה של שנת 2008, צבא היבשה הרוסי הכיל 24 אוגדות: 3 אוגדות שריון, 16 אוגדות ממונעות, 5 אוגדות ארטילריה, וכן שתי אוגדות שהתמקמו בבסיסים צבאיים בארמניה וטג'יקיסטן. בנוסף לזה הכיל חיל היבשה גם 12 חטיבות עצמאיות. מתוך 24 אוגדות, רק חמש היו במלוא המוכנות בשנת 2008. רק כ-13% מכלל יחידות הצבא יכלו להיחשב כמוכנים לקרב.
מספר היחידות יופחת מ-1,890 ל-172 בתוך שלוש שנים (2009-2012). המבנה המקורי של ארבעה שלבי שליטה (מחוז צבאי - ארמייה - אוגדה - חטיבה) יוחלף ב-3 מערכות קישור (מחוז צבאי - פיקוד מבצעי - חטיבה).
חיל האוויר

מספר הטייסות בחיל האוויר הרוסי יופחתו מ-340 ל-180, ומספר בסיסים האוויר יופחתו מ-245 ל-52 בלבד. המטרה היא להותיר שני גדודים וטייסת תעופה אחת כאשר כל גדוד אווירי יצויד ב-24 מטוסי קרב. הארגון החדש של חיל האוויר קובע את בסיס חיל האוויר כגורם מבני בסיסי. כל בסיסי חיל האוויר יכללו 1-7 טייסות אוויר (או קבוצות תעופה, כפי שהם נקראים רשמית), גדוד שירות תעופתי ויחידות תקשורת.
מבנה חיל האוויר אמור להיות כך:
פיקוד אסטרטגי מבצעי להגנה אווירית (לשעבר פיקוד המבצעים המיוחדים בחיל האוויר הרוסי)
פיקוד התעופה ארוכת הטווח (לשעבר פיקוד מס' 37)
פיקוד התובלה האווירית (לשעבר פיקוד 61)
פיקוד כוחות האוויר וההגנה האווירית מס' 1 (לשעבר ארמיית האוויר 6) של הפיקוד האסטרטגי המאוחד המערבי
פיקוד כוחות האוויר וההגנה האווירית מס' 2 (לשעבר ארמיית האוויר 11) של הפיקוד האסטרטגי המאוחד המזרחי
פיקוד כוחות האוויר וההגנה האווירית מס' 3 (לשעבר ארמיית האוויר 14) של הפיקוד האסטרטגי המאוחד המרכזי
פיקוד כוחות האוויר וההגנה האווירית מס' 4 (לשעבר ארמיית האוויר 4) של הפיקוד האסטרטגי המאוחד הדרומי
החטיבות וגדודי חיל הנ"מ הרוסי שאוחדו עם חיל האוויר ב-1998 פורקו במסגרת הרפורמה והוחלפו ב-13 גדודים להגנת האוויר והחלל ואלה מאוגדים תחת הפיקוד האסטרטגי המאוחד להגנת האוויר והחלל שמפקדתו בבאלשיחה, מחוז מוסקבה.
הצי

הצי הרוסי עתיד להצטמצם מ-240 יחידות ל-123 בלבד, אם כי לצד זאת הצי הרוסי המצומצם צריך להגיע למוכנות קרב תמידית, כאשר תפקידים תומכי לחימה בצי עתידים לעבור לידי אזרחים שיעבדו תמורת משכורת חודשית.
במסגרת הרפורמה, כל ציי רוסיה יוכפפו לפיקודים אסטרטגיים מאוחדים חדשים: ציי הים הצפוני והבלטי הם חלק מהמחוז הצבאי המערבי, צי הים השחור ושייטת הים הכספי הם חלק מהמחוז הצבאי הדרומי, וצי האוקיינוס השקט הוא חלק מהמחוז הצבאי המזרחי.
במסגרת תוכנית חימוש ממלכתית חדשה שנפרסת עד לשנת 2020, 100 ספינות מלחמה חדשות יכנסו לשירות החיל. הצי יצויד ב-20 צוללות נוספות ו-35 עד 15 פריגטות וקורבאטות.
בתי הספר של הצי ומכוני המחקר התמזגו למרכז האימונים והמחקר של האקדמיה של הצי (האקדמיה הימית ע"ש נ.ג. קוזנצוב), כל מכוני ההכשרה יאוגדו לחמישה מכוני מחקר של הצי, שלושה מכוני מחקר של משרד ההגנה, ובית הספר של הצי ע"ש נחימוב בסנקט פטרבורג.
התעופה הימית ויחידות התמיכה אורגנו מחדש לתוך 13 בסיסי חיל האוויר שהיו בשלב השני של הרפורמה, שלפיה כל בסיס חיל אוויר יורכב ממטה פיקוד, יחידת תמיכה אחת או יותר וקבוצת תעופה (טייסת).
מספר יחידות החי"ר של חיל הים שינו את מעמדם. חטיבת חי"ר הנפרדת הימית מס' 61 של הצי הצפוני הפכה לגדוד, גדוד 810 של צי הים השחור הפכה לחטיבה, החטיבה ה-55 של צי האוקיינוס השקט כבר התפרקה ובמקומה הוקמה חטיבת חי"ר נפרדת של הצי מס' 155, וחטיבה 77 של שייטת הים הכספי פורקה אף היא.
השכלה צבאית

מתכונת השכלה צבאית לקצונה בכירה התבססה על תשתית שנקבע בתקופת ברית המועצות. עד לתחילת הרפורמה ברוסיה היו קיימות 65 מוסדות להשכלה גבוה לקצינים. בהתאם להחלטות שהתקבלו במסגרת הכנת הרפורמה מסודות השכלה צבאיות צריכים לעבור רה-ארגון ואיחוד. בסופו של דבר מספרם מתוכנן להצטמצם ל-10 מרכזי לימוד.
הר גואו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Anthony J. Gow 
 גובה:  1,770 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי באוורס 
 קואורדינטות:  71°20′00″S 162°40′01″E﻿ / ﻿71.3333°S 162.667°E﻿ / -71.3333; 162.667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר גואו(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר גואו
 
הר גואו (באנגלית: Mount Gow) הוא הר בהרי באוורס, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 1,770 מטרים מעל פני הים.
ההר נמצא בצידו המזרחי של קרחון רניק.
ההר מהווה את הקצה המערבי של הרמה שבין שפכם של קרחון קארייר וקרחון סלדג'רס, במקום בו שני קרחנים אלה נשפכים אל קרחון רניק.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו בין השנים 1960–1962.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של אנתוני ג'י. גואו (Anthony J. Gow), חוקר קרחוני אנטארקטיקה ניו זילנדי, אשר ערך מחקרים בתחנת בירד, בתחנת הקוטב הדרומי ובתחנת מקמרדו כל שנה בעונת הקיץ האנטארקטי בין השנים 1959 ו-1969.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מקור השם
| רכס אקספלוררז (רכס החוקרים) |
| --- | --- | --- |
| הרים | בנקס • טוקורואה • מארוויק • מילר • מקאלם |  |
| רכסים | היקס |  |
| קרחונים | אלוורז • אלט • אסטאחוב • ארויז • גרייסון • מורלי • מקלין • צ'וגונוב • קרואופורד • ראסטורגואב • שיהאן |  |
| רכס לאנטרמן |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | אור • האנטר • הושקו • לינדר • מאקינון • סלדג'רס |  |
| רכסים | ריילי |  |
| הרים | אדיקסון • אול בלאק • באוורס • ברנסטין • לאגרינג • רוול |  |
| מעברי הרים | האסקי |  |
| מסיב מולאר |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | אוויסון • זנית • ליפ ייר |  |
| מפלי קרח | טובוגאנרס |  |
| רכסים | אינסאזור |  |
| הרים | דנטיין • רוול |  |
| גבעות | ויזדום • קייניין |  |
| מעברי הרים | האסקי |  |
| רכס פוזי |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | גרייבסון • מקלין • סמית'סון |  |
| הרים | דרייגר • מולאץ' |  |
| אתרים נוספים בהרי באוורס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים, מפלי קרח והדומי קרח | קרחון אסטאפנקו • קרחון בארבר • קרחון גאנוץ • קרחון ואן לון • הדום הקרח סטאלינגר • מפל הקרח סלדג'רס • קרחון קארייר |  |
| רכסים | אדמס |  |
| הרים | ברוס • גואו • דואו • סוזה • סטאנוויקס |  |
| מפלי קרח | פלנסינג |  |
| נונאטאקים | מקנזי |  |
ויל רייט

| --- | --- |

 לידה:  20 בינואר 1960 (בן 64) אטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית 
 שם לידה:  William Ralph Wright 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  אטלנטה, גריניץ' וילג', באטון רוז', מנהטן 
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה  התיכון האפיסקופלי  אוניברסיטת לואיזיאנה טק  ניו סקול 
 מעסיק:  Electronic Arts 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 פרסים והוקרה:  Game Developers Choice Award - Lifetime Achievement (2001)  פרס באפט"א למפעל חיים 
 
ויל רייט
ויל רייט (באנגלית: Will Wright; נולד ב-20 בינואר 1960) הוא מעצב משחקי וידאו אמריקאי, ממייסדי חברת פיתוח המשחקים Maxis (כיום חברת בת של Electronic Arts).
רייט ידוע כמפתח משחקים מקורי, האחראי ליצירות כמו סים סיטי וסדרת המשחקים הנמכרת בכל הזמנים, הסימס (נכון לשנת 2008). פיתוחו האחרון של רייט הוא סימולציה אבולוציונית בשם ספור.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

וייל רייט נולד באטלנטה שבג'ורג'יה, בנם של ביל רייט האב ובברלי רייט אדוורדס. אביו סיים את לימודיו בבית ספר להנדסה בג'ורג'יה טק, והיה יזם בתחום אריזות פלסטיק. בשנות ה-60 המוקדמות, ביל רייט הקים חברה מצליחה, דבר שאפשר לויל רייט לחיות בנוחות באטלנטה. בברלי הייתה שחקנית ומוזיקאית חובבת. רייט התחנך בבית הספר מונטסורי, שם נהנה מהדגש על יצירתיות ופתירת בעיות. רייט הודה שקיבל השראה לחלקים מסוימים במשחק SimCity מהתנסויותיו בבית הספר.
מונטסורי לימד אותי את שמחת הגילוי... הוא הראה לך שאתה יכול להתעניין בתאוריות דיי מסובכות, כמו למשל, תאוריית פיתגורס, על ידי משחק בבלוקים. הכל התבסס על כך שתלמד במונחים שלך, מאשר שמורה יסביר לך את החומר. SimCity הגיע היישר ממונטסורי - אם אתה נותן לאנשים את המודל לבניית ערים, הוא יחלצו מזה עקרונות של עיצוב עירוני.
מאוחר יותר רייט תיאר עצמו כ"אובססיבי" במרדפים שלו. "אני בדרך כלל נעשה אובססיבי עם נושא או תחום עניין למשך כחצי שנה עד שנה, ופשוט לומד לגמרי כל דבר שאני יכול לגבי זה."

בילדותו, רייט היה בונה מודלים להוט. "ספינות, מכוניות, מטוסים - אהבתי לעשות את זה" הוא אמר לכתב העיתון The New Yorker באוקטובר 2006. בגיל 10, הוא בנה מודל מוקטן של סיפון ההמראה של ה-USS Enterprise, עשוי מעץ בלזה. רייט יותר מאוחר גילה שניסיונות מוקדמים אלה עיצבו את חזונו לפיתוח משחקים. "ובכן, אחד הדברים שתמיד נהנתי לעשות היה ליצור דברים. מתוך הכל. זה התחיל כשהייתי ילד בעיצוב, בניית מודלים... אני שכשהתחלתי ליצור משחקים באמת רציתי לקדם את זה לשלב הבא, לשחקן, כך שתביא לשחקן כלי כדי שהוא יוכל ליצור. ואז אתה מעניק הקשר ליצירה שלהם.". רייט נהג לדבר עם אביו על האפשרות לחיים בעולמות אחרים, נאס"א ועל כוכבים. שאיפתו הייתה להיות אסטרונאוט, וליצור מושבות בחלל כדי להקל על צפיפות האוכלוסין. אביו גילה אהדה לשאיפותיו. רייט היה מעריץ של משחקי הלוח של חברת המשחקים Avalon Hills שמהם נהנה בעיקר מהנטייה שלהם להפוך לסוג של עיוות חוקים (Rules lawyering). כשויל רייט היה בן 9, אביו נפטר מלוקימיה. אמו עברה איתו לעיר מולדתה באטון רוז'. רייט נרשם לתיכון אפיסקופלי מקומי (= של הכנסייה האפיסקופלית בנצרות, Episcopal High School). במהלך שהותו שם, הוא החליט שהוא אתאיסט. בסך הכל, הוא מצא את שיטות הלימוד של בית הספר נחותות משל מונטסורי, ויצא עם רושם רע משיטת חינוך קונבנציונלית.
ביוגרפיה > חינוך

לאחר שסיים את לימודים בגיל 16 בתיכון, הוא נרשם לאוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה ועבר שנתיים מאוחר יותר ללמוד באוניברסיטת לואיזיאנה לטכנולוגיה. הוא התחיל בתואר באדריכלות, המשיך ללמוד הנדסת מכונות, ועבר למחשבים ורובוטיקה. הוא הצטיין בכל התחומים שעיניינו אותו - אדריכלות, כלכלה, הנדסת מכונות והיסטוריה צבאית - אבל השאיפות הלא מעשיות שלו עיכבו אותו. החלום שלו ליישב את החלל נשאר, והשתלב באהבה לרובוטים. הוא המשיך ללמוד עוד שנתיים בלואיזיאנה, ואז בסתיו 1980, עבר ל"ניו סקול" במנהטן. אחרי שנה רייט חזר לביתו בבאטון רוז', ללא תואר, ועם חמש שנים של השכלה על תיכונית.
במהלך חופשת קיץ מהקולג', הוא פגש באשתו לעתיד ג'ואל ג'ונס, אומנית מקליפורניה שביקרה בלואיזיאנה. בראיון שפורסם בפברואר 2003, ויל טען כי משחקים תפסו זמן רב מחייו, והחליט שאולי ליצור משחקים תהיה הדרך הנכונה עבורו. המשחק הראשון של רייט משחק פעולה של מסוקים, הפשיטה על מפרץ באנגלינג עבור קומודור 64.
רייט ראה כי הוא נהנה יותר מיצירת שלבים בעזרת עורך השלבים שיצר עבור המשחק מאשר לשחק במשחק עצמו. הוא יצר משחק חדש שמאוחר יותר התפתח להיות סים סיטי, אבל התקשה למצוא מפיץ למשחק. הדינמיקה הסטרוקטורליסטית של המשחק הושפעה בחלקה מעבודתם של שני תאורטיקנים עירוניים וארכיטקטואלים, קריסטופר אלכסנדר וג'יי פורסטר.
רייט, בריאיון לטיימס, ביטא אמונה שמחשבים מרחיבים את הדמיון, ומניח את התופעה של "מטא-מוח", באומרו:
כל מערכת מוסדית של בני אדם, המקבלת השראה מכל חברי המערכת, היא מטא-מוח. עד עכשיו, היה לנו חיכוך גבוה בין הנוירונים של המטא-מוח. הטכנולוגיה מורידה את רמת החיכוך באופן ניכר. מחשבים מאפשרים לנו לצבור את התבונה שלנו בדרכים שלא היו אפשריות לפני כן. אם נסתכל על ספור, אנשים ממציאים את הדברים האלה, מחשבים אוספים אותם ומחליטים לאן לשלוח אותם. המחשב הוא הברוקר. מה שהם באמת סוקרים זה את היצירתיות הכוללת של מיליוני אנשים. הם צוברים תבונה אנושית לתוך מערכת יותר חזקה משחשבנו שאינטליגנציה מלאכותית הולכת להיות.
ביוגרפיה > מעצב משחקים

בשנת 1986, רייט פגש את ג'ף בראון, משקיע שהיה מעוניין להיכנס לתעשיית המשחקים. יחד הם הקימו את Maxis ב-1987 באורִינְדָה, קליפורניה. סים סיטי (1989) היה להיט ונחשב אחד המשחקים בעלי ההשפעה הגדולה ביותר על תעשיית המשחקים. רייט עצמו הופיע במספר מגזיני מחשבים, בעיקר PC Gamer, שהכניס את רייט לרשימת אלוהי-משחקים, יחד עם אישים כמו רוברטה ויליאמס ופטר מוליניו.
אחרי ההצלחה של סים סיטי, רייט עיצב את Sim Earth בשנת 1990 ואת Sim Ant בשנת 1991. הוא היה מעצב-שותף של SimCity 2000 בשנת 1993, ביחד עם פרד האסלם, בינתיים ש-Maxis יצרה עוד משחקי Sim. המשחק הבא של רייט היה Sim Copter בשנת 1996. אף על פי שאף אחד מהמשחקים לא זכה להצלחה כמו סים סיטי, הם חיזקו את מעמדו של ויל רייט כמעצב של "צעצועי תוכנה" - משחקים שלא ניתן לנצח או להפסיד בהם. בשנת 1992 ויל רייט ומשפחתו עברו לאורינדה.
Maxis הונפקה בבורסה בשנת 1995 עם הכנסה של 38 מיליון דולר. המניה הגיעה לעד ל-50$ ואז נפלה כאשר Maxis הודיעה על הפסד. Electronic Arts קנתה את Maxis ביוני 1997.
רייט רצה עוד משנות ה-90 ליצור בית בובות וירטואלי, בדומה לסים סיטי, אך מתמקד על אנשים בודדים. רייט חשב בתחילה על משחק עיצוב אדריכלות בשם Home Tactics (אסטרטגיית בתים), אך שינה את דעתו כאשר הציעו לו שהשחקן ידורג לפי איכות החיים של בעלי הבית במשחק. היה קשה למכור את הרעיון ל-Electronic Arts, כיוון שכבר 40% מהעובדים של Maxis פוטרו.
EA הוציאו לאור את הסימס בפברואר 2000 ומשחק זה הפך להצלחה הגדולה ביותר של רייט עד כה. המשחק לבסוף דחק את Myst בתור המשחק הנמכר ביותר בכל הזמנים ויצר עשרות חבילות הרחבה. רייט יצר גרסת משחק מרובה משתתפים מסיבי (Massively Multiplayer Online Game) של הסימס שנקראת הסימס אונליין.
רייט זכה בפרס מפעל חיים בוועידת מפתחי משחקים (Game Developers Choice Awards) בשנת 2001. בשנת 2002 הוא היה האדם החמישי שנכנס להיכל התהילה של האקדמיה לאומנות ומדע אינטראקטיביים (Academy of Interactive Arts and Sciences' Hall of Fame). עד 2006, הוא היה האדם היחיד שזכה לכבוד כזה על ידי שני ארגוני התעשיות. בשנת 2007, האקדמיה הבריטית לאומנות הסרטים והטלוויזיה (British Academy of Film and Television Arts) העניקה לו חברות, הראשונה שניתנה למעצב משחקים.
מגזינים רבים, כגון Entertainment Weekly, Time, PC Gamer, Discover ו-GameSpy, החשיבו אותו כאחד האנשים החשובים ביותר בתחום הבידור, משחקים וטכנולוגיה. רייט זכה בפרס מפעל חיים בינואר 2005 על ידי PC Magazine.
משחקים שעיצב

הפשיטה על מפרץ באנגלינג (Raid on Bungeling Bay)
סדרת משחקי סים סיטי: סים סיטי (1989), סים סיטי 2000 (1993), סים סיטי 3000 (1999). וויל רייט לא השתתף בעיצוב המשחקים סים סיטי 4 (2003) ו- SimCity Societies בשנת 2007.
Sim Earth
Sim Life
Sim Copter
Sim Ant
הסימס (אף על פי שקיבל קרדיט עבורם, רייט לא עיצב את רוב הסימס 2 ולא עיצב כלל את הסימס 3, אך ייסד אותם)
ספור
הערות שוליים

↑  IGN: The Sims 3 Set for Global Launch in 2009
1 2  Yi, Matthew. "PROFILE: Will Wright: Unsimulated success". San Francisco Chronicle. 03/11/2003.
1 2 3 4  Seabrook, John (06/11/2006). "Game Master", The New Yorker.
↑  Pearce, Celia (05/11/2001)."Sims, BattleBots, Cellular Automata God and Go", Game Studies. Retrieved on 18/12/2006.
↑  Kelly, Kevin. "Will Wright. The Mayor of Sim City". Wired, 1994
| Electronic Arts |
| --- | --- | --- |
| עובדים | עובדים |  |
| בכירים | טריפ האווקינס (מייסד), לארי פרובסט • פטר מור • ויל רייט • ג'ו יברה |  |
| חברות בת | חברות בת |  |
| חברות בת נוכחיות | BioWare ‏ • Criterion Games ‏ • EA Black Box ‏ • EA Brazil ‏ • EA Canada ‏ • EA Casual Entertainment ‏ • EA China ‏ • EA Deutschland ‏ • EA Digital Illusions CE ‏ • EA France ‏ • EA Freestyle ‏ • EA India ‏ • EA Korea ‏ • DICE Los Angeles ‏ • EA Romania ‏ • EA Russia ‏ • EA Mobile ‏ • EA Montreal ‏ • EA North Carolina ‏ • EA Phenomic ‏ • EA Philippines ‏ • EA Salt Lake ‏ • EA Singapore ‏ • EA Sports ‏ • EA Tiburon ‏ • Easy Studios ‏ • European Integration Studio ‏ • Maxis ‏ • Mythic Entertainment ‏ • North American Testing Center ‏ • Playfish ‏ • PopCap Games ‏ • Visceral Games |  |
| חברות בת שנסגרו | Bullfrog Productions ‏ • DICE Canada ‏ • EA Baltimore ‏ • EA Bright Light ‏ • EA Chicago ‏ • EA Japan ‏ • EA Pacific ‏ • EA Sports Big ‏ • EA Seattle ‏ • EA UK ‏ • Kesmai ‏ • Origin Systems ‏ • Pandemic Studios ‏ • Westwood Studios |  |
| משחקים | משחקים |  |
| משחקים | Battlefield ‏ • Burnout ‏ • Command & Conquer ‏ • Dead Space ‏ • DeathSpank ‏ • Dragon Age ‏ • FIFA ‏ • Mass Effect ‏ • Medal of Honor ‏ • Mirror's Edge ‏ • Need for Speed ‏ • Shank ‏ • SimCity ‏ • Spore ‏ • SSX ‏ • The Lord of the Rings ‏ • The Sims |  |
| אחרים | אחרים |  |
| קישורים | Origin ‏ • Pogo.com |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14146488h (data)  CANTIC: a10599721  ISNI: 0000 0000 0071 8179  LCCN: n2008018258  NTA: 370790006  RKD: 370130  SUDOC: 187527679  ULAN: 500265214  VIAF: 10057254   WorldCat (עם VIAF): 10057254
ז'ונג ג'אנג

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1952 (בת 72) ייבין, הרפובליקה העממית של סין 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת יורק, אוניברסיטת מערב לונדון, אוניברסיטת סצ'ואן, בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה של אוניברסיטת לונדון, בית הספר התיכון שישי 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  ביוגרפיה 
 יצירות בולטות:  Mao: The Unknown Story, ברבורי פרא, Empress Dowager Cixi: The Concubine Who Launched Modern China 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 בן או בת זוג:  ג'ון האלידיי 
 פרסים והוקרה:  מפקדת במסדר האימפריה הבריטית (2024) 
 www.jungchang.net
 
ז'ונג ג'אנג (בסינית מפושטת: 张 戎; בסינית מסורתית: 張 戎; בתעתיק פין-יין: Zhāng Róng; בתעתיק וייד-ג'ילס: Chang Jung. בהגייה מנדרינית: [tʂɑŋ ɻʊ̌ŋ]. נולדה ב-25 במרץ 1952) היא סופרת בריטית ילידת סין המתגוררת כיום בלונדון.
עיקר פרסומה בא לה בזכות האוטוביוגרפיה המשפחתית שלה "ברבורי פרא", שנמכרה במעל 10 מיליון עותקים ברחבי העולם, אך נאסרה ברפובליקה העממית של סין. ספר נוסף שכתבה ג'אנג היא הביוגרפיה "מאו: הסיפור הבלתי נודע" (אנ'), על חייו של מאו דזה-דונג, אותה כתבה יחד עם בעלה, ההיסטוריון האירי ג'ון האלידיי (אנ').
הערות שוליים

↑  הספר ראה אור בעברית בתרגומו של יואב הלוי, בשם: ברבורי פרא: סיפורן של שלוש בנות סין. ספרית מעריב 1994.
↑  ספר זה ראה אור בישראל בהוצאת ספרית מעריב והוצאת דביר, 2006.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259698105171  PLWABN: 9810630860905606  BIBSYS: 90648512  BNE: XX886294  BnF: cb12260876g (data)  CANTIC: a1044869x  CiNii: DA03147479  GND: 119010836  ICCU: VIAV096167  ISNI: 0000 0001 2020 7031  LCCN: n86112793  LNB: 000090933  NDL: 00317921  NKC: jn19990003799  NLA: 36647708  NLG: 76633  NLK: KAC200604066  NSK: 000466170  NTA: 073199818  RERO: 02-A000034181  SELIBR: 344891  SUDOC: 031383688  VIAF: 9906407   WorldCat (עם VIAF): 9906407 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ז'וז'ה דמצ'אק

זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באוגוסט 1978 (בת 46) פראג, צ'כוסלובקיה 
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 השכלה:  אוניברסיטת קורווינוס בבודפשט 
 
ז'וז'ה דמצ'אק (בהונגרית:  Demcsák Zsuzsa; נולדה ב-21 באוגוסט 1978) היא דוגמנית ומגישת טלוויזיה הונגרייה.
ביוגרפיה

דמצ'אק נולדה בפראג להורים הונגרים, אמה עורכת בעיתון ואביה כלכלן.
ב-1996 לקחה חלק בתחרות הדוגמנות "SuperModel" והייתה מבין חמש עשרה המתמודדות הסופיות.
היא למדה משפטים באוניברסיטת קורבינוס בבודפשט ובאוניברסיטת אטווש לוראנד.
בהיותה סטודנטית החלה לשמש כמגישה בטלוויזיה ההונגרית.
היא הנחתה תקופה מסוימת את התוכנית "Mokka" העוסקת בחדשות אקטואליות של התרבות הפופולרית.
ב-2000 הנחתה את הגרסה ההונגרית של התוכנית המבצר.
באירוויזיון 2005 שימשה כמגישת הניקוד של הונגריה.
ב-2007 החזיקה בתפקיד בממשלתו של ראש ממשלת הונגריה פרנץ ג'ורצ'אן.
ב-2010 בפרק של "Jóban Rosszban", סדרת דרמה המתרחשת בבית חולים.
העלאה על המוקד

שריפת אביר ומשרתו באשמת "מעשה סדום" בציריך, 1482.
העלאה על המוקד (ידועה גם כשרפה בחיים או שרפה למוות) היא הוצאה להורג פומבית על ידי בעירה. לרוב העלאה על המוקד באה כעונש לבגידה, כפירה וכישוף. מוות על ידי שרפה הפך ללא אהוד על הממשלות השונות ברחבי אירופה בסוף המאה ה-18, ובארצות הברית מוגדר העונש כחריג וכאכזרי.
סיבת המוות

אם האש הייתה גדולה בזמן השרפה, המוות היה מגיע לעיתים קרובות מהרעלת פחמן חד-חמצני לפני שהלהבות גרמו נזק של ממש לגוף. לשם כך היה נהוג לפזר קש. אם האש הייתה קטנה, הנידון למוות היה סובל מהחום אשר גרם למוות מדום לב, מכת חום, הלם היפוולמי, או מהתפרקות תרמית של האיברים החיוניים.
שימושים היסטוריים

הצדוקים סברו שעונש השרפה המוזכר בתנ"ך הוא העלאה על המוקד ממש, בעוד שהפרושים סברו שעונש השרפה המוזכר בתנ"ך הוא יציקת עופרת מותכת לתוך גרונו של הנידון למוות.
בתקופת המאה ה-6 לפנה"ס, הטיראנים היוונים באי סיציליה נהגו לצלות את אויביהם במתקן העינויים הנודע שור הפליז, אשר היה פסל חלול בדמות שור ממתכת אשר לתוכו היו מכניסים את האויבים, מבעירים אש מתחתיו, ובכך מחממים את הנידונים למוות.
שרפה שימשה כאמצעי לביצוע עונשים בחברות עתיקות רבות, בזמן הקיסרות הרומית מרטירים נוצריים הועלו על המוקד כחלק מהענישה.
רבי חנינא בן תרדיון, אשר היה אחד מעשרת הרוגי מלכות, הועלה למוקד אל מול הקיסר אדריאנוס אשר התנגד לדת היהודית.
לפי דבריו של יוליוס קיסר, הקלטים נהגו לשרוף את אלה אשר הואשמו בגנבה כעונש מחמיר ביותר.
האינדיאנים אשר באמריקה הצפונית נהגו לבצע הוצאות להורג על ידי שרפה, כחלק ממערכת ההתנגדות לבוגדים ולמתיישבים הראשונים של ארצות הברית אשר הגיעו מאירופה.
בין המאה ה-15 והמאה ה-17 נהגה האינקוויזיציה להוציא להורג כופרים באמצעות העלאה על המוקד. פעולה זו נעשתה במסגרת טקס שנקרא אוֹטוֹ דַה פֶה (Auto da fé). כך הוצאו להורג יהודים ואנוסים בספרד לאחר גירוש ספרד וחדשנים דתיים כיאן הוס וג'ורדנו ברונו, אך בעיקר, בשנים אלה, הועלו על המוקד נשים שהואשמו בכישוף.
שריפות מודרניות

| --- | --- |
 :  ראו גם – נקלייסינג
שום מדינה מודרנית אינה תומכת כיום בעונש שרפה, אך במקומות כמו מדינות באפריקה או באמריקה הלטינית: גואטמלה, ברזיל, ועוד, נשרפים לפעמים בני אדם (בעזרת חומרי בעירה) כעונש לא חוקי על מעשי גנבה, אונס, רצח והריגה. אחד המקרים הידועים התרחש במאי 2015 בה המון זועם בגואטמלה הציתו ושרפו בחיים נערה בת 16 שנחשדה בשוד ורצח של נהג מונית.
ישנם מנהגים במזרח הרחוק אשר בהם שורפים את אלמנת האדם שנפטר, ולעיתים היא אף משליכה עצמה אל מדורת השרפה של בעלה המנוח, ובכך היא מצטרפת אליו בעולם הבא.
ב-2015 רצח ארגון המדינה האסלאמית טייס ירדני שנשבה על ידי שריפתו בחיים כאשר הוא כלוא בכלוב.