stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
את ואני והמלחמה הבאה
הצגת הבכורה

חזרות על ההצגה נעשו באולם "צוותא", אך לקראת העלאת ההצגה פסלו מנהלי "צוותא" את ההצגה, והיא הועלתה לראשונה במועדון בר-ברים בתל אביב באוגוסט 1968 בבימויה של עדנה שביט. חברי הלהקה כללו ארבעה מבוגרי החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב תחת עדנה שביט, בהם בת-שבע צייזלר וגד קינר (כשלעיתים החליף אותו יאיר רובין), המוזיקה לשירים נכתבה בידי אלכס כגן ובני נגרי, ועל ההפקה היה אמון דני טרץ'. בהופעה מוקדמת בקיבוץ נצר סרני התחוללה שערורייה כשוותיקי הקיבוץ, שזעמו על תכניו של הקברט, פירקו את הבמה, צרחו על השחקנים ונהגו עמם באלימות. עקב התגובות, מיתנה הבמאית עדנה שביט את ההצגה, הוציאה ממנה את אחד השירים שעוררו את הזעם הגדול ביותר, "בלדה על כיבוש הכותל המערבי", וביקשה מהשחקנים להופיע באופן רך יותר. באוגוסט 1968 הועלתה הבכורה הרשמית במועדון "בר-ברים". הביקורות היו רעות, הקהל מיעט להגיע, המופע ירד, חזר להופיע, ושוב ירד.
מוזיקה: אלכס כגן, בני נגרי
בהשתתפות: שפרה מילשטיין, בת-שבע צייזלר, רמי פלג, יאיר רובין/גד קינר
פסנתר: דורית גולדווסר
ניהול ארגוני: דני טרץ'.
הוצגה מחדש, בשנים 2004 עד 2008, בהשתתפות המבצעים המקוריים: שפרה מילשטיין, רמי פלג, בת-שבע צייזלר, גד קינר, כשליד הפסנתר ברט ברמן. בהרכב זה המחזה הוקלט ויצא על גבי תקליטור.
הסרט המוזיקלי "המנצחים" משנת 2024 מתייחס להצגה "את, אני והמלחמה הבאה" ולמופע הבכורה של ההצגה בקיבוץ נצר סירני, והסרט מסתיים בשיר הנושא של ההצגה.
המחזה בדפוס

חנוך לוין, "את ואני והמלחמה הבאה", בספרו: מה אכפת לציפור: סאטירות, מערכונים, פזמונים, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1987.
דיסקוגרפיה

את ואני והמלחמה הבאה (ישראל, 2004), בהשתתפות השחקנים/זמרים שפרה מילשטיין, רמי פלג, בת-שבע צייזלר, גד קינר והפסנתרן ברט ברמן.
לקריאה נוספת

מולי מלצר, חנוך לוין: בלי פסיכולוגיה, בלי שטויות, ספרי עליית הגג וידיעות ספרים, 2024, עמ' 102–106.
הערות שוליים

↑  שחמט - מילות השיר באתר "הספריה החדשה"
↑  תכנית סאטירית על המלחמה, דבר, 30 ביולי 1968
↑  תמר אבידר, מהומה בקיבוץ לרגל הצגת "את ואני והמלחמה הבאה", מעריב, 31 ביולי 1968.
↑  יעקב שרת, חרבוני קיץ, מעריב, 9 באוגוסט 1968; יורם קניוק, האלוף בום במלחמת העולם הראשונה, דבר, 9 בספטמבר 1968; נחמן בן-עמי, הכשרון - והכשלון, מעריב, 10 באוקטובר 1968; משה ב"ש, סאטירה ו"תפרים גסים", מעריב, 3 ביולי 1969; אורי קיסרי, אתן ואנחנו והמלחמה הבאה, מעריב, 18 ביולי 1969.
| מבחר ממחזות חנוך לוין |
| --- | --- | --- |
| 1968–1969 | את ואני והמלחמה הבאה (1968) • קטשופ (1969) • סולומון גריפ (1969) |  |
| 1970–1979 | מלכת אמבטיה (1970) • יעקובי ולידנטל (1972) • קרום (1975) • סוחרי גומי (1978) |  |
| 1980–1989 | יסורי איוב (1981) • הזונה הגדולה מבבל (1982) • הפטריוט (1982) • אורזי מזוודות (1983) • יאקיש ופופצ'ה (1986) • ההולכים בחושך (1989) • מלאכת החיים (1989) |  |
| 1990–1999 | הילד חולם (1993) • האשה המופלאה שבתוכנו (1994) • הזונה מאוהיו (1996) • רצח (1997) • מוריס שימל (1998) • הבכיינים (1999) • אשכבה (1999) |  |
| 2000–2009 | הרטיטי את לבי (2007) |  |
ביבליוגרפיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 9f3d6ba1-2066-41e0-8c74-4885a79d0b46
פורינר

| --- | --- |

 מקום הקמה:  ניו יורק 
 מוקד פעילות:  בריטניה/ניו יורק, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1976
 סוגה:  רוק הארד רוק פופ רוק רוק קל ארנה רוק
 חברת תקליטים:  אטלנטיק רקורדס
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2024) 
 www.foreigneronline.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ג'ף ג'קובס, ברוס טרגון, טום גימבל, מרק שולמן, מיק ג'ונס, קלי הנסן
 חברים לשעבר
 איאן מקדונלד, לו גרם, דניס אליות, אל גרינווד, אד גגליארדי, ריק ווילס, ג'וני אדוארדס, רון וויקסו, בריאן טיצ'י
 
פורינר (באנגלית: Foreigner; נקראה בעברית "נוכרי") היא להקת רוק בריטית-אמריקאית שזכתה לשיא הצלחתה בשנות השבעים והשמונים.
היסטוריה

הלהקה הוקמה ב-1976 כאשר מיק ג'ונס ואיאן מקדונלד נפגשו עם לו גרם, ויחד החליטו להקים להקה. לגרעין ראשוני זה הצטרפו דניס אליוט, אל גרינווד ואד גגליארדי. ב-1977 הוציאו את אלבומם הראשון, "Foreigner" שנמכר בלמעלה מ-4 מיליון עותקים. אלבום זה כלל את להיטם Cold as Ice ואת Feels Like The First Time. שנה לאחר מכן הוציאה הלהקה את אלבומם השני "Double Vision", שמכר מעל 5 מיליון עותקים וכלל את הלהיטים "Hot Blooded" ושיר הנושא. אלבומם השלישי, יצא ב-1979 ונקרא "Head Games", שלו גרם טוען שזה האלבום הכי מצליח שלהם.
ב-1980 פרשו מקדונלד, ליארדי וגרינווד ואילו והבסיסט ריק ווילס הצטרף. ב-1981 יצא אלבומם "4", הנחשב למצליח ביותר שלהם ובו נכללים שניים מן השירים המוכרים ביותר של הלהקה Urgent ו-Waiting For A Girl Like You יחד עם שיר ידוע נוסף, Juke Box Hero. ב-1984 יצא אלבומם "Agent Provocateur", שכלל שני להיטים "I Want to Know What Love Is" ו-"That Was Yesterday" השירים הפכו לחלק מלהיטי הלהקה.
ב-1987 יצא אלבומם "Inside Information", שכלל את הלהיטים: Say You Will ו-I Dont Want To Live Without You.
ב-1990 פרש לו גרם מהלהקה, מה שגרם לדעיכת הלהקה. מיק ג'ונס החליף אותו בג'וני אדוארדס, איתו הם הוציאו ב-1991 את האלבום "Unusual Heat" שלא נחל הצלחה רבה. בעקבות זאת פרשו ג'וני, ריק ודניס ולו גרם חזר ב-1992. ב-1993 הצטרפו ברוס טרגון, ג'ף ג'קובס ומרק שולמן.
ב-1995 יצא אלבומם שנחל עוד פחות הצלחה מקודמו, Mr. Moonlight. אז הצטרף טום גימבל ומרק שולמן הוחלף ברון וויקסו. ב-1998 הוחלף רון בבריאן טיצ'י שהיה עד שנת 2000 ואז חזר שולמן והרכב זה החזיק מעמד עד שהתפרק ב-2002.
ב-2003 דירג מגזין הרולינג סטון את השיר "I Want To Know What Love Is" במקום ה-476 ברשימת 500 השירים הטובים ביותר של כל הזמנים.
ב-2016 הגיעו חברי הלהקה לישראל במסגרת סיבוב ההופעות שלהם, וקיימו שתי הופעות (14-15.6) באמפיתיאטרון קיסריה.
חברי הלהקה חזרו במסגרת סיבוב הופעות לציון 40 שנות פעילות הלהקה להופעה נוספת שהתקיימה ב-5 במאי 2018, בהיכל מנורה מבטחים.
ב 29 בספטמבר 2022 הופיעו שוב בישראל, כחלק מסיבוב הופעות לכבוד 45 שנה לתחילת פעילותם. ההופעה הייתה בפארק רעננה.
דיסקוגרפיה

Foreigner - 1977
Double Vision - 1978
Head Games - 1979
1981 - 4
Records - 1982 (אוסף)
Agent Provocateur - 1984
Inside Information - 1987
Unusual Heat - 1991
Mr. Moonlight - 1994
2009 - Can't Slow Down
חברי הלהקה

מיק ג'ונס: גיטרה, קלידים, קולות (1976-)
לאו גרם: שירה, כלי הקשה (1976-1990, 1992-2002)
ג'ף ג'קובס: קלידים, ליווי (1993-)
טום גימבל: סקסופון, גיטרות, קולות (1995-)
קלי הנסן: שירה (1995-)
ברוס טרגון: בס, קולות (1993–2002)
רון וויקסו: תופים (1995–1998)
בריאן טיצ'י: תופים (1998–2000)
איאן מקדונלד: גיטרה, קלידים, כלי נשיפה, קולות (1976–1980)
אל גרינווד: קלידים, סיינטרייז (1976–1980)
אד גגליארדי: בס, קולות (1976–1979)
ריק ווילס: בס, קולות (1979–1992)
ג'וני אדוארדס: שירה, גיטרה (1990–1992)
דניס אליוט: תופים (1976-1993)
מרק שולמן: תופים, קולות (1993–1995, 2000-)
בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  תחנת מחקר אנטארקטית 
 על שם:  ברנרדו או'היגינס 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 מפעיל:  המכון האנטארקטי של צ'ילה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 18 בפברואר 1948
 תאריך פתיחה רשמי:  18 בפברואר 1948 
 מידות
 גובה מעל פני הים:  10 מ' 
 קואורדינטות:  63°19′15″S 57°53′59″W﻿ / ﻿63.320951°S 57.899781°W﻿ / -63.320951; -57.899781
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיבסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיבסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמה(למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמה
 
מפת תחנות המחקר באזור. בסיס ג'נרל ברנאדו אוהיגנס ריקלמה מסומן באות "C"
בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמה (בספרדית: Base General Bernardo O’Higgins Riquelme), או בשמו האחר פוארטו קובאדונגה (Puerto Covadonga), הוא הבסיס העיקרי והקבוע של צ'ילה באנטארקטיקה. הבסיס, שנקרא על שמו של ברנרדו או'היגינס, הוא גם עיר הבירה של הקומונה "קומונה דה לה אנטארקטיקה" (comuna de la Antártica) המשתרעת על שטח של 1,236,000 קמ"ר באנטארקטיקה ואינה מוכרת על ידי שאר מדינות העולם כחלק מצ'ילה בשל הברית האנטארקטית.
קומונה זו יחד עם "קומונה דה קאבו דה הורנוס" מרכיבות את אנטארקטיקה צ'ילנה שהיא פרובינציה של מחוז מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה בצ'ילה.
הבסיס נמצא בגובה 3 מטר כ-30 ק"מ דרומית מערבית מהנקודה הצפונית ביותר של חצי האי האנטארקטי. הבסיס נוסד ב-18 בפברואר 1948 והוא אחד הבסיסים המיושבים בקביעות הוותיקים ביותר באנטארקטיקה. בחורף מתגוררים בבסיס 16 אנשים ובקיץ 44 אנשים עם מקומות מגורים ל-60 אנשים. הבסיס מופעל על ידי צבא צ'ילה.
בבסיס מופעלת תחנת קליטה גרמנית שהוקמה ב-1991. חיישנים מסוג SAR הנמצאים בלוויינים מעל אזור הקוטב הדרומי מייצרים כמויות מידע רבות, ומידע רב שכזה אינו יכול להיות מאוכסן בלוויינים עצמם ויש להעבירו לתחנות קרקע אחרות. לשם כך נבנתה תחנת קליטה זו שמיקומה נבחר משיקולי תשתית קיימת, גאולוגיה של האזור ונוחות גישה לבסיס.
ביל ביילי

| --- | --- |

 לידה:  23 בינואר 1910 ג'רזי סיטי, ארצות הברית 
 פטירה:  27 בפברואר 1995 (בגיל 85) 
 מדינה:  ספרד, ארצות הברית 
 השתייכות:  הבריגדות הבין-לאומיות 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת האזרחים בספרד 
 
ויליאם ג'יימס ביילי (באנגלית: William James Bailey;‏ 23 בינואר 1910 – 27 בפברואר 1995) היה אירי-אמריקאי, פעיל במפלגה הקומוניסטית שלחם במסגרת הכוחות הרפובליקנים של הבריגדות הבינלאומיות במלחמת האזרחים בספרד (1936–1939).
ביוגרפיה

ביילי, שעבד כימאי, גנב את דגל צלב הקרס מחרטום הספינה הגרמנית "ברמן" שעגנה במנהטן בשנת 1935. שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס פרסם הודעה זועמת בתגובה. בעקבות האירוע ראש העיר של ניו יורק, פיורלו לה גוארדיה, שלח עשרה בלשים להגנת הקונסוליה הגרמנית. כל אלו היו בלשים יהודים - עם שמות כמו גולדפרב וגינסבורג. גבלס ראה בכך הקנטה קשה ואמר: "אנחנו לא רוצים שממזרים נחותים אלו ישמרו על אף אחד מאנשינו." ביילי הועמד לדין, אך השופט היהודי שפסק את גזר דינו החליט לזכותו ומצא תקדים לזכותו באירועי מסיבת התה של בוסטון. הפסיקה עוררה את חמתם של הנאצים ומחלקת המדינה נאלצה להתנצל עליה בפני גרמניה הנאצית.
ביילי, שהיה חבר המפלגה הקומוניסטית משכונות מעמד הפועלים של הובוקן והלס קיצ'ן נלחם בפשיזם במהלך מלחמת האזרחים בספרד. הוא הצטרף לחטיבת אברהם לינקולן, הנציגות האמריקאית של הבריגדות הבינלאומיות.
במהלך מלחמת העולם השנייה השתתף בפלישה לפיליפינים. זהותו הקומוניסטית הביאה לגירושו מאיגוד העובדים שבו פעל בתקופת מקארתי. בעקבות אירועי המרד ההונגרי ב-1956 ביילי התפכח מהקומוניזם הסובייטי.
ביילי התגורר בהמשך באזור מפרץ סן פרנסיסקו.
ב־27 בפברואר 1995 נפטר ממצב ריאתי שהיה תוצאה של חשיפה לאזבסט במהלך עבודתו בים.
פרסם אוטוביוגרפיה ב-1993. הנוסח המלא שלה זמין באינטרנט.
סיפורו של ביילי מסופר ב"המסית: ויליאם ביילי והמרד האמריקאי הראשון נגד הנאציזם" מאת פיטר דאפי.
הערות שוליים

↑  http://www.alba-valb.org/volunteers/william-james-bailey
↑  Peter N Carroll The Odyssey of the Abraham Lincoln Brigade: Americans in the Spanish Civil War, pages 180-183 and passim, Stanford University Press (1994)
↑  "Alternative America" (Ed Rampell interview of Studs Terkel), Socialist Review, April 2006
↑  "Bill Bailey (1911-1995)". Ireland and the Spanish Civil War. 28 פבר' 2007. אורכב מ-המקור ב-28 באוקטובר 2009. נבדק ב-2 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bailey, Bill (1993).  Damme, Lynne (ed.). "The Kid from Hoboken". Larkspring Productions. נבדק ב-6 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012356655905171  GND: 1187381004  ISNI: 0000 0004 9813 2297  LCCN: no2017047866  VIAF: 8821149296175380670003   WorldCat (עם VIAF): 8821149296175380670003
בית הממשלה (האי מאן)

ערך זה עוסק בבית הממשלה באי מאן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

בית הממשלה, 1880
 מידע כללי
 סוג:  מבנה ממשל 
 מיקום:  אונכאן 
 מדינה:  האי מאן 
 בעלים:  ממשלת האי מאן 
 קואורדינטות:  54°10′25″N 4°27′57″W﻿ / ﻿54.17350833°N 4.465825°W﻿ / 54.17350833; -4.465825
 אתר רשמי
  (למפת האי מאן מוגדלת) דאגלס פורט ארין פיל רמזי קסלטאוןבית הממשלה(למפת האי מאן רגילה) דאגלס פורט ארין פיל רמזי קסלטאוןבית הממשלה
 
בית הממשלה (באנגלית: Government House) הוא מבנה הממוקם באונכאן שבאי מאן המשמש כבית המגורים הרשמי של המשנה למושל האי מאן.
המבנה נבנה כבית חווה בשם חוות במאהאג (Bemahague Farm) בין השנים 1820–1830. בשנת 1904 נרכש המבנה על ידי ממשלת האי מאן והורחב על מנת לשמש את מגורי המושל וכן כאתר עריכת אירועים רשמיים.
במבנה שמונה חדרי שינה ושני חדרי הסבה גדולים, וכן אגף משרדים. סביב המבנה גן ששטחו 120 דונמים.
ביל בוטרל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באוקטובר 1952 (בן 71)
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1974 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 www.billbottrell.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ויליאם א. בוטרל (באנגלית: William A. Bottrell; נולד ב-27 באוקטובר 1952) הוא מפיק מוזיקלי וכותב שירים אמריקאי. הוא שיתף פעולה עם מייקל ג'קסון, מדונה, Electric Light Orchestra ושריל קרואו. בשנת 1990 היה שותף להפקת הלהיט "Sooner or Later" מאת מדונה, שזכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
ביוגרפיה

בין 1967 ל-1970, בוטטרל למד בתיכון הבכיר בעמק קרסנטה בלה קרסנטה, קליפורניה, ואת תקופתו הקצרה (1968–1969) בבית הספר הבין-לאומי של פרנקפורט באוברורסל, מערב גרמניה. הוא סיים את לימודיו ב-1970 בתיכון בקרסנטה ואלי. הוא למד באוניברסיטת קליפורניה, סנטה ברברה בין 1970 ל-1972, ולמד לתואר ראשון במוזיקה.
ב-1974 התחתן עם אליזבת ג'ורדן, אותה הכיר בתיכון. באותה שנה, בוטרל קיבל את הפרויקט הראשון שלו במוזיקה, כמהנדס באולפן ההקלטות של קליפורניה בהוליווד. ב-1978, הוא עבר לאולפני סאונדקאסל בסילברלייק, שם פגש את ג'ף לין, שבסופו של דבר שכר אותו לעבוד עם ELO. בשנת 1979 נולדה בתו אדריאן. שנות ה-80 הושקעו בעבודה עצמאית באירופה ולוס אנג'לס, עם האמנים: הג'קסונים, ELO, מייקל ג'קסון, מדונה, ג'ורג' האריסון, סטארשיפ וטום פטי. בתו השנייה לורה, נולדה בשנת 1983. הוא עבד עבור מייקל ג'קסון בביתו באנצ'ינו בין 1983 ל-1986, וערך רצועות מתוך Bad. ב-1988, בוטרל היה שותף להפקת האלבום, Aliens Ate My Buick של תומאס דולבי. ב-1989, ג'קסון ביקש ממנו להפיק, להנדס ולכתוב שירים לאלבומו Dangerous, והיה שותף בכתיבת הלהיט הגדול ביותר מהאלבום, "Black or White". הוא שהה במשך שבעה שבועות במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 בסתיו 1991.
בנו של בוטרל, ויליאם, נולד בנסיבות קשות בשנת 1990. באותה שנה בנה בוטרל אולפן הקלטות משלו, טודה הול סטודיו, בסמוך לפסדינה פליי-האוס בפסדינה, קליפורניה, וערך ג'אם סשן שבועי. אותו המקום נקרא "מועדון המוזיקה של ליל שלישי". אחד מהאמנים המוכרים ביותר שפרצו מכך, הייתה שריל קרואו, שאלבום הבכורה שלה משנת 1993 (שהופק ונכתב בשיתוף בוטרל) נקרא Tuesday Night Music Club. הסינגל שלה "All I Wanna Do" מאותו אלבום זכה בפרס גראמי להקלטת השנה בטקס ה-37 שאירע ב-1994. האלבום עצמו זכה בשני גראמי נוספים ונמכר בלמעלה מ-3.8 מיליון עותקים בארצות הברית. ב-1999 הקים בוטרל קבוצה בשם הסטוקמן. קבוצה זו נודעה ברחבי צפון קליפורניה בזכות המופעים שלה בסגנון הקברט.
הערות שוליים

↑  About, Bill Bottrell (באנגלית אמריקאית)
↑  When Michael Jackson and Madonna attended the Oscars together: "The best date ever", Smooth (באנגלית)
↑  "Bill"
↑  Bill Bottrell: Zengineering w/ Sheryl Crow and Jeff Lynne, tapeop.com (באנגלית)
↑  The Story of "All I Wanna Do" (as I remember it), PS Audio (באנגלית)
↑  Rusted Root | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com
↑  Toad Hall Studio, Discogs (באנגלית)
↑  "Artist: Sheryl Crow", www.grammy.com
↑  L. A. Times Archives, It's Where You Finish That Counts, Los Angeles Times, ‏1998-10-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  Joel Selvin, Reborn as a Rocker / Producer Bill Bottrell finds balm for family tragedy, career troubles in playing in a band, SFGATE, ‏2001-04-07 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 4475c6a5-00af-4b4d-90aa-25d460b7ae48  NKC: xx0145417  VIAF: 2347149296230980670002   WorldCat (עם VIAF): 2347149296230980670002
פארוק מיאה

פארוק מיאה (באנגלית: Farouk Miya; נולד ב-26 בנובמבר 1995) הוא כדורגלן אוגנדי המשחק בריזספור מליגת העל הטורקית.
קריירת מועדונים

מיאה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת ויפרס מליגת העל האוגנדית. מיאה שיחק בוויפרס 49 משחקים וכבש 20 והיה מלך שערי הליגה בעונת 2014/2015.
בינואר 2016 הושאל לסטנדרד לייז' מליגת העל הבלגית עד לסיום העונה עם אופציה לרכישה בתום תקופת ההשאלה. ב-13 במרץ 2016 מיאה ערך את הופעת הבכורה שלו בליאז' בהפסד 4-0 למכלן. ב-22 באפריל 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-4 נגד מוסקרון.
בסיום העונה סטנדרד ליא' רכשה את כרטיס השחקן שלו תמורת 400 אלף דולר, אך כעבור תקופה קצרה הושאל למוסקרון.
בפברואר 2018 הושאל לסבאיל מליגת העל האזרית.
ב-12 ביולי 2018 חתם בה.נ.ק. גוריצה מליגת העל הקרואטית. ב-20 באוגוסט 2019 חתם בקוניאספור הטורקית.
ב-20 בינואר 2022 מיאה חתם בלבוב מליגת העל האוקראינית, במדי הקבוצה לא רשם דקות משחק שלאחר שהליגה נעצרה כחודש לאחר חתימתו עקב הפלישה הרוסית לאוקראינה.
ב-13 ביולי 2022 הצטרף לריזספור.
קריירה בינלאומית

ב-11 ביולי 2014 מיאה ערך את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת אוגנדה בניצחון 0-1 נגד איי סיישל בו גם כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת שהיה גם שער הניצחון. ב-4 בספטמבר 2016 מיאה הבקיע את שער הניצחון עבור אוגנדה נגד קונגו שהעלה את אוגנדה לגביע אפריקה לאומות לראשונה משנת 1978. מיאה גם השתתף עם הנבחרת בטורניר הגמר, שיחק בשלושת המשחקים וכבש את השער היחיד של אוגנדה באליפות בתיקו 1-1 נגד מאלי.
ביל ברופורד

| --- | --- |

ברופורד בשנת 2004
 לידה:  17 במאי 1949 (בן 75) סבנאואקס, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  ויליאם סקוט ברופורד
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1968–2009 (כ־41 שנים)
 מקום לימודים:  בית הספר טונברידג', בית ספר ניו ביקון 
 סוגה:  רוק מתקדם, רוק אינסטרומנטלי, ג'אז, פיוז'ן
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  תופים, כלי הקשה
 חברת תקליטים:  פולידור רקורדס, E.G. רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  יס, קינג קרימזון, ג'נסיס, גונג, נשיונל הלת'
 www.billbruford.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ויליאם סקוט "ביל" ברופורד (באנגלית: William Scott "Bill" Bruford; נולד ב-17 במאי 1949) הוא מתופף, מלחין, נגן כלי הקשה ומפיק מוזיקלי אנגלי הנחשב לאחד מבכירי מתופפי הרוק המתקדם של שנות השבעים. ידוע בעיקר בזכות תקופותיו בלהקות יס, קינג קרימזון וג'נסיס.
ביוגרפיה

ברופורד נולד וגדל במחוז קנט שבאנגליה, כשהיה בן 13 החליט להתחיל ללמוד לתופף בעקבות תוכנית על מוזיקאי ג'אז אמריקאים שראה ב-BBC. בשנת 1968 יצר ברופורד קשר עם ג'ון אנדרסון וכריס סקווייר לאחר שאלו פרסמו מודעה בעיתון כי דרוש מתופף. הוא חבר אליהם, ויחד ייסדו את להקת יס, אליהם הצטרפו גם פטר בנקס וטוני קיי. ברופורד היה חבר בלהקה במשך ארבע שנים, בהם הלכה הלהקה וביססה את מעמדה כאחת מלהקות הרוק המתקדם המצליחות ביותר. לאחר הצלחתה הבינלאומית עם האלבומים Fragile ו-Close to the Edge, הרגיש ברופורד כי הוא אינו מתקדם עוד מבחינה מקצועית בלהקה. עקב רצונו לרענן את סביבתו המוזיקלית, החליט ברופורד לעזוב את יס ולקבל את הצעתו של רוברט פריפ להצטרף לקינג קרימזון.
בקרימזון שיתף ברופורד פעולה עם פריפ וג'ון ווטון, אשר היוו את הגרעין העיקרי של הלהקה שצברה פופולריות רבה. לאחר שנתיים אינטנסיביות, בהם הרבתה הלהקה להקליט ולהופיע, הודיע פריפ במפתיע על פירוקה של הלהקה מעט לאחר סיום הקלטת האלבום Red.
לאחר פירוקה הפתאומי של קינג קרימזון, שיתף ברופורד פעולה כאמן אורח בהופעותיה של ג'נסיס, ואף היה שותף להקלטת שני אלבומי הופעה. בשנת 1977 הוא גייס את הגיטריסט אלן הולדסוורת' להקלטת אלבום הסולו הראשון שלו Feels Good to Me. האלבום הוקלט במסגרת להקת פיוז'ן-ג'אז שנקראה בפשטות "ברופורד".
לאחר ההקלטות חזר ברופורד לשתף פעולה עם ווטון, והביא עמו גם את הולדסוורת' בהקמת הסופרגרופ יו קיי. בסיום הקלטות האלבום הראשון, שנשא את שם הלהקה, ונחשב לאחד מאלבומי הרוק המתקדם החשובים באותה התקופה, עזב ברופורד את הלהקה. עם הולדסוורת' שעזב את יו קיי גם הוא, התאחדה להקת "ברופורד" מחדש להקלטות האלבומים One of a Kind ו-Gradually Going Tornado.
בשנת 1980 פנה פריפ לברופורד שיחבור אליו ולטוני לוין להקמתה מחדש של קינג קרימזון. ברופורד נענה לבקשתו, ויחד הקימו להקה חדשה שנקראה בתחילה Discipline אך חזרה לאחר זמן קצר לשיווק תחת השם "קינג קריזמון". קרימזון המחודשת הוציאה שלושה אלבומים בטרם התפרקה בשנית. לאחר פירוקה של קרימזון, הקים ברופורד את להקת Earthworks איתה הקליט בשנת 1987 אלבום הנושא את שם הלהקה, ב-1989 את האלבום Dig? ובשנת 1991 את All Heaven Broke Loose.
לקראת סוף שנות השמונים הצטרף ברופורד לחבריו לשעבר ללהקת יס בהרכב אשר בפשטות נשא את שמות משתתפיו ונקרא אנדרסון ברופורד ויקמן האו. הם הקליטו בשנת 1989 אלבום אשר נשא את שם הלהקה, בשנת 1991 שחררו תחת השם יס את האלבום Union, ובשנת 1993 את האלבום הסימפוני Symphonic Music of Yes.
בשנת 1994 חזר ברופורד להקמתה המחודשת של קינג קרימזון, עם תוספת של שני נגנים להרכב של שנת 1981. לאחר הקלטות האלבומים Vrooom ו-Thrak חש ברופורד כי הלהקה אינה מתקדמת, וכי הלהקה מקיימת חזרות יקרות, רבות מדי וחסרות תכלית. הוא החליט לפרוש מהלהקה ולהתמקד בנגינת ג'אז. הוא חזר ל-Earthworks להקלטות האלבומים A Part & Yet Apart בשנת 1999 ובשנת 2001 את The Sound of Surprise.
ב-1 בינואר 2009 הודיע ברופורד על כי לא יופיע עוד בהופעות חיות.
הערות שוליים

↑  ברופורד במדריך העברי לרוק מתקדם
↑  ראיון באתר AllAboutJazz
↑  להקת יס במדריך העברי לרוק מתקדם
↑  ביוגרפיה באתר progarchives
1 2  קינג קרימזון - ביוגרפיה באתר המדריך העברי לרוק מתקדם
↑  UK במדריך העברי לרוק מתקדם
↑  ריאיון עם ברופורד
↑  ביוגרפיה באתר הרשמי של ברופורד
| קינג קרימזון |
| --- | --- | --- |
רוברט פריפ • מל קולינס • טוני לוין • פאט מסטלוטו • גאווין האריסון • ג'אקו ג'אקסזיק • ג'רמי סטייסי
פיטר סינפילד • גרג לייק • מייקל ג'יילס • איאן מקדונלד • גורדון הסקל • אנדי מקאלו • איאן ואלאס • בוז בארל • ביל ברופורד • ג'ון וטון • דייוויד קרוס • ג'יימי מויר • אדריאן בליו • טריי גאן • ביל ריפלין
| אלבומים | In the Court of the Crimson King • In the Wake of Poseidon • Lizard • Islands • Larks' Tongues in Aspic • Starless and Bible Black • Red • Discipline • Beat • Three of a Perfect Pair • Thrak • The ConstruKction of Light • The Power to Believe |  |
דיסקוגרפיה • קטגוריה:קינג קרימזון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 4104020  BnF: cb13925027s (data)  CiNii: DA09210206  GND: 134338510  ISNI: 0000 0001 1450 1509  LCCN: nr91020636  MusicBrainz: 0211756e-139e-4b4c-a721-9ee9db363f12  NDL: 001142376  NKC: ola2002151555  NLK: KAC2020S1714  NTA: 072705280  RERO: 02-A011142443  SUDOC: 158167481  VIAF: 268239225   WorldCat (עם VIAF): 268239225
בסיס טיסה

מטוס F-16 בכניסה למחסה ממוגן המאפיין בסיסי טיסה (בשדה התעופה פולקל בהולנד)
בסיס טיסה הוא בסיס צבאי הכולל בתוכו שדה תעופה לשימוש כלי טיס צבאיים, דיור לצוות הבסיס, מוסכי מטוסים ומחסנים.
קיימים שדות תעופה להם שימוש כפול: אזרחי וצבאי. בסיס טיסה עשויים לכלול דירים תת-קרקעיים (דת"ק) למטוסים ומערכות נ"מ לצורכי הגנה.
הדיור בבסיסים מיועד בדרך כלל לטייסים ובני משפחותיהם, על מנת לאפשר להם גישה מהירה לכלי הטיס במקרה חירום. בבסיסים בהם מתגוררות משפחות טייסים ימצאו בנוסף גם חנויות וגני ילדים כדי לספק את צורכי המשפחות.
ראו גם

בסיס טיסה (חיל האוויר הישראלי)
בנו מגנוסון

לארס רוג'ר "בנו" מגנוסון (בשוודית: Lars Roger "Benno" Magnusson, נולד ב-4 בפברואר 1953 בקלמאר שבשוודיה) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעמדת הקשר. למגנוסון 11 הופעות במדי נבחרת שוודיה, עמה השתתף במונדיאל 1974.
בנו מגנוסון הוא אחיו של רוג'ר מגנוסון, אף הוא כדורגלן עבר שוודי בינלאומי.
קריירת מועדונים

מגנוסון החל לשחק באוטבידברג בשנת 1969, והיה חלק מתור הזהב של המועדון, שזכה בגביע השוודי בשנים 1970 ו-1971, ובאליפויות ליגת העל השוודית בשנים 1972 ו-1973, אז שיתף פעולה בקבוצה עם קוני טורסטנסון ורולאנד סנדברג.
בקיץ 1973 חתם מגנוסון בקייזרסלאוטרן, שם שיחק עונה אחת וערך 16 הופעות. קייזרסלאוטרן סיימה עונה זו במקום השישי. בעונה זו, מגנוסון היה חלק מהתקפה איכותית במיוחד שכללה את רולאנד סנדברג שהגיע עמו מאוטבידברג, קלאוס טופמולר ויוזף פירונג. לאחר עונה זו, עזב מגנוסון את קייזרסלאוטרן וחתם בהרטה ברלין. בעונתו הראשונה בהרטה ברלין, הקבוצה סיימה במקום השני בבונדסליגה, מרחק שש נקודות מהאלופה בורוסיה מנשנגלדבך. למרות זאת, מגנוסון ערך רק תשע הופעות בעונה זו, והבקיע שער אחד. בעונתו השנייה של מגנוסון בקבוצה, 1975/76, הוא ערך 11 הופעות. הרטה ברלין סיימה את העונה במקום ה-11 בליגה.
בתום עונת 1975/76 עזב מגנוסון את הרטה ברלין וחזר לאוטבידברג לתקופה קצרה, ולאחר מכן חתם בקלמאר השוודית, שם שיחק שבע עונות, והפך לשחקן המזוהה במיוחד עם המועדון. מגנוסון לא זכה בתארים עם קלמאר, אך הפך לאגדה בקרב האוהדים, שאף קראו את שמו של אתר האוהדים באינטרנט על שמו.
בשנת 1984 פרש מגנוסון ממשחק פעיל, והפך לכוכב טלוויזיה בשוודיה.
קריירה בינלאומית

מגנוסון ערך 14 הופעות במדי נבחרת שוודיה, הראשונה בשנת 1973. בשנת 1974 השתתף מגנוסון עם נבחרת שוודיה במונדיאל 1974, בו צלחה שוודיה את שלב הבתים הראשון והודחה בתום שלב הבתים השני. מגנוסון פתח בטורניר זה בשני משחקים, ובשניים נוספים עלה מהספסל. בשנת 1981 ערך מגנוסון את הופעתו האחרונה במדים הלאומיים.
תארים

עם אוטבידברג:
אליפות ליגת העל השוודית (2): 1971/72, 1972/73
הגביע השוודי (2): 1969/70, 1970/71
בנו מויסביץ'

| --- | --- |

 לידה:  22 בפברואר 1890 אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  9 באפריל 1963 (בגיל 73) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  Golders Green Crematorium 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת, האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום לימודים:  האקדמיה הלאומית למוזיקה של אודסה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית, אוקראינית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  דייזי קנדי (17 באפריל 1914–1924) דייזי קנדי 
 צאצאים:  טניה מויסביץ', סנדרה ג'. מויסביץ' 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
בנו מויסביץ' ב־1920
בנו מויסביץ' (באנגלית: Benno Moiseiwitsch‏ CBE; ‏22 בפברואר 1890 – 9 באפריל 1963) היה פסנתרן יהודי־בריטי יליד אוקראינה.