stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריק מורן
הערות שוליים

↑  עופר רגב והדס רגב-ירקוני, "890 לא חוזרים עד שמבצעים", פורת הוצאה לאור, מרץ 2009, עמ' 126
↑  גל פרל פינקל, מה בין המ"פים של 1973 לאלה של 2021?, כתב העת "בין המערכות" באתר צה"ל, ‏ 6 באוקטובר 2021.
↑  אלישיב שמשי, ולא אשוב עד כלותם - על מפקדי פלוגות בשדה הקרב, הוצאת מערכות, 2005, פרק שלישי: התמחות בטיהור שטח, סרן אריק מורן- מ"פ חי"ר בקרב התקפה, עמ' 35-44
↑  רשימת מפקדי פלוגת ההנדסה החטיבתית של הצנחנים, באתר חטיבת הצנחנים.
↑  עופר רגב והדס רגב-ירקוני, "890 לא חוזרים עד שמבצעים", פורת הוצאה לאור, מרץ 2009, עמוד 127, דבר המפקד לחיילים כיום: תא"ל מיל' אריק מורן 2009: "חשוב מאוד לשמור על מסורת הגדוד. זה דבר שנותן המון כוח. אבל מה שהוביל את הצנחנים להישגים שלהם היא החשיבה המקורית. הצורך להתחדש כל הזמן, לחשוב, לפתח ולהבין שקיבעון זה בעצם ללכת אחורה. אני חושב שזה הדבר שהצנחנים צריכים לשמור עליו. שאר הדברים נכונים גם לגולני, לשריון, לתותחנים ולכולם. אז שימשיכו לחשוב!".
↑  על מבצע "איש דמים" באתר חטיבת הצנחנים.
↑  על מבצע "מוביל" באתר חטיבת הצנחנים.
↑  כתבי גלובס, ‏אנשי עסקים ויזמים ישראלים חוזרים אל התופת במלחמות, באתר גלובס, 22 באפריל 2015.
↑  אלעזר שטרן, "משא כומתה - ניווטים בגובה העיניים", למשכל - הוצאת ידיעות אחרונות וספרי חמד, 2009, עמוד 52.
↑  עפר שלח ורביב דרוקר, "בומרנג", הוצאת כתר, 2005, עמוד 45.
↑  חגי גלבוע, סרט מלחמה, ביטאון חיל האוויר, גיליון 135 (236), ‏ 01/10/2000.
↑  אריק מורן, "תופסים ראש", במחנה, 06.06.2012, עמוד 16.
↑  אלוף יורם יאיר, "אתי מלבנון" - סיפורה של חטיבת הצנחנים במלחמת לבנון, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1990, עמודים 24-25.
↑  זאב שיף ואהוד יערי, "מלחמת שולל", תל אביב: הוצאת שוקן, 1984, עמוד 234.
↑  עמנואל רוזן, גבעתי מבקשת צ'אנס, מעריב, 4 באוגוסט 1989.
↑  אל"ם אריק מורן, מתוך האתר הרשמי של חטיבת גבעתי.
↑  איל דורון, הדס ועופר רגב, "בהשקט ובבטחה - מורשת יחידת מגלן", פורת הוצאה לאור, מאי 2012, עמוד 37.
↑  גל הירש, "סיפור מלחמה סיפור אהבה", הוצאת ידיעות אחרונות, 2009, עמוד 139.
רמי יונס

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־20 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית
 מעסיק:  מכאן 33
 תחום סיקור:  יחסי יהודים-ערבים
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  ramiyounisps
 
רמי יונס (בערבית: رامي يونس) הוא עיתונאי ערבי ישראלי, מגיש חדשות, ופובליציסט, הגיש במכאן 33 גרסה בערבית של התוכנית מהצד השני עם גיא זהר.
ביוגרפיה

רמי יונס נולד בלוד, בבגרותו למד באוניברסיטה העברית (שם גם היה פעיל בתא הפוליטי של מפלגת בל"ד), בקיץ 2015 שימש כיועץ תקשורת וכיועץ פרלמנטרי של חברת הכנסת חנין זועבי.
יונס הוא בין מקימיה של קבוצת האקטיביסטים הפלסטינית ח'וטווה, והוא פעיל במיוחד נגד הריסת בתים ערביים בלוד וברמלה, ב־2018 השתתף בתוכנית סליחה על השאלה.
יונס הוא ממקימי Palestine Music Expo, אירוע מוזיקה פלסטיני המחבר בין מוזיקאים פלסטינים לתעשיית המוזיקה העולמית. יונס הוא כתב ועורך באתר שיחה מקומית.
ב-2019–2020 שימש כעמית בבית הספר דיוויניטי הרווארד. יונס עובד גם בהיי-טק.
ב-2020–2021, הוא התארח מספר פעמים בתוכנית מהצד השני עם גיא זהר. החל מנובמבר 2021 יונס שימש כמנחה של התכנית "מהצד השני" בערבית, בתחילת 2023 עזב את התוכנית. פרישתו לוותה בקריאות רווחה של מנכ"לי בצלמו ואם תרצו.
ב-2023 היה מיוצרי הסרט התיעודי-בדיוני "לוד" המתעד את הסכסוך הישראלי-פלסטיני בעיר. שר התקשורת מיקי זוהר כתב שהסרט הוא מסית ושקרי ומכיל תמונה מעוותת והזויה של חיילי צה"ל, בשל כך החיל את פקודת סרטי הראינוע על הסרט ומנע את הקרנתו.
ביקורת

מינויו בתאגיד השידור "כאן" עורר סערה לאחר שנחשף פוסט שלו מ-2018 בו מכנה חיילי צה"ל נאצים. לאחר הריגתה של החובשת רזאן א-נג'אר בעזה הוא כתב: ”הנאצים הישראלים שירו בפלסטינים בגטו הגדול בעולם כבר זמן מה, העבירו הילוך בכך שרצחו היום אחות באמצעות כדור בחזה”. בהמשך הגיב על הסערה ואמר" ”בואו נדבר על זה שחיילים שלכם דופקים כדורים בחזה לפראמדיקיות”.
בעקבות פוסט בו מביע תמיכה בתנועת החרם נגד ישראל BDS, ופוסט בתקופת מהומות מאי 2021 בישראל בו הביע תמיכה בצעירים פלסטינים, הסיר תאגיד כאן את הדף עם התרגום לעברית. תנועות ימין כמו אם תרצו ובצלמו פנו לכאן בדרישה לבטל את מינויו, ועדת האתיקה של התאגיד הציבורי דנה בדבר, והחליטה שאין לה סמכות לדון במעשיו של יונס שקדמו להצטרפותו לתאגיד השידור הישראלי, ב־24 בנובמבר התקיים דיון בעניינו במליאת הכנסת וחברי הכנסת יריב לוין, אופיר סופר, ועמיחי שיקלי דרשו את פיטוריו.
ב-2022 הוא עורר סערה לאחר שכינה את צה"ל "רוצח". בפוסט בפיסבוק הוא גם יצא נגד פלסטינים שמתביישים בגל הפיגועים שמבצעים מחבלים ערבים. בעקבות כך, הארגונים בצלמו, אם תרצו, וחברי הכנסת איתמר בן גביר וקטי שטרית דרשו את פיטוריו.
הערות שוליים

↑  אקספו של מוזיקה פלסטינית אתר הבית
↑   חנין מג'אדלה, סוף סוף תוכנית שלוקחת צד. הצד השני, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2021
↑  יהונתן גוטליב, "קיבלתי החלטה": רמי יונס הפסיק לשדר בתאגיד, באתר ערוץ 7, 3 בינואר 2023
↑  מאיה גדש, ‏מציג טבח אכזרי מצד ישראל: הסרט של רוג'ר ווטרס מעורר סערה, באתר מעריב אונליין, 10 באוקטובר 2024;  טליה בנון צור, השר מיקי זוהר יבחן מניעה של הקרנת הסרט "לוד" בתיאטרון אלסראיא ביפו, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2024
↑   יניב קובוביץ, אלמוג בן זכרי, תחקיר ראשוני של צה"ל: הפרמדיקית שנהרגה בעזה לא נורתה במכוון, באתר הארץ, 5 ביוני 2018
↑  עומר מוזר, "ברוב היהודים יש בן גביר קטן", באתר רדיו חיפה - 107.5FM, ‏24 בנובמבר 2022
↑  לאחר הביקורת על 'מהצד השני' של רמי יונס ירד הדף בערבית, באתר ערוץ 20
↑  ועדת האתיקה של התאגיד: רמי יונס שכינה את הלוחמים "נאצים" ימשיך לשדר ב"כאן", באתר ערוץ 7, 2121 בנובמבר 2021;  איתי שטרן, קובלנץ דחה בקשה להדיח את המגיש רמי יונס, שתמך בעבר בארגוני BDS, באתר הארץ, 21 בנובמבר 2021
↑  במליאת הכנסת קראו להפסיק את שידורי רמי יונס: "אנטישמי, שונא ישראל", באתר ערוץ 7, 24 בנובמבר 2021; שיקלי התפוצץ על המגיש: "אנטישמי, נאלח, בזוי". צפו, באתר "סרוגים", 25 בנובמבר 2021
↑  מגיש בתאגיד: הצבא הישראלי הפך לרוצח של עשרות פלסטינים, באתר חמ"ל
↑  מגיש ב"כאן": הצבא הישראלי הפך לרוצח פלסטינים. ועדת האתיקה של התאגיד בודקת, באתר ערוץ 7, 26 באפריל 2022
↑   אתם מחמיצים את המהפכה, בביצוע רמי יונס, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 0:54)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2024101596  VIAF: 84172726296206072653   WorldCat (עם VIAF): 84172726296206072653
ג'ו קלוסק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 ביוני 1995 (בן 29) בריזבן, אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ו קלוסק (באנגלית: Joe Klocek; נולד ב-24 ביוני 1995) הוא שחקן אוסטרלי.
ביוגרפיה

קלוסק נולד וגדל בשכונת צ'אפל היל (אנ') בבריזבן, אוסטרליה, בנם של רולי וג'ודי קלוסק. קלוצ'ק ואחיו הגדול נולדו שניהם עם מחלת כבד גנטית פּרוֹגרֵסִיבִית. קלוצ'ק עבר השתלת כבד ב-2005, בגיל 10. קלוצ'ק למד בבית ספר התיכון קנמור (אנ'), שם למד דרמה. מאוחר יותר הוא הצטרף לתוכנית אנסמבל הנוער של תיאטרון קווינסלנד (אנ').
קריירה

בשנת 2010 קיבל את תפקידו הראשון בסרט הקצר "Best Day" בבימויה של שיבה נאסב, שבו גילם את ג'ונתן.
בשנת 2016 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "Nowhere Boys". בשנת 2017 שיחק קלוסק בתפקיד אורח בתור אוון לואיס באופרת הסבון האוסטרלית "שכנים שכנים".  הוא חזר לשחק שוב בסדרה בתור ביירון סטון בשנת 2022.
בשנת 2020 שיחק בסרט "הבצורת".
קלוסק הופיע בסדרות טלוויזיה רבות בהן "Barracuda", "קבלו אותי" ו"גליץ'". הוא הופיע גם בסרטים "שודדי הקאריביים: נקמתו של סלזאר" משנת 2017 ו"ילדי התירס" (אנ') מ-2020.
בשנת 2024 פורסם כי לוהק לתפקיד בסדרת הטלוויזיה Invisible Boys. באותה שנה שיחק במיני סדרה "טריטוריה" (אנ') בנטפליקס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | שודדי הקאריביים: נקמתו של סלזאר | חייל צעיר |  |
| 2020 | ילדי התירס (אנ') | קלדר קולווינגטון |  |
| 2020 | הבצורת | ארון פאלק הצעיר |  |
| 2022 | The Aussie Boys | אייזק |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | ברקודה (אנ') | ציטסאס | 2 פרקים |
| 2016 | קבלו אותי | דסטין | פרק: "Porridge" |
| 2016–2018 | Nowhere Boys | הית' בקלנד | תפקיד ראשי (עונות 4-3); 26 פרקים |
| 2017 | שכנים שכנים | אוון לואיס | 5 פרקים |
| 2017 | גליץ' | ג'וש | 2 פרקים |
| 2018 | Harrow | שון פולסון | פרק: "Peccata Patris" |
| 2018 | Life of Jess | קופר | סדרת רשת; פרק: "The Most Embarrassing High School Moment" |
| 2018 | Patricia Moore | טובי | 8 פרקים |
| 2022 | שכנים שכנים | ביירון סטון | 13 פרקים |
| 2024 | ליידי ג'יין שלי (אנ') | פיץ | 5 פרקים |
| 2024 | טריטוריה (אנ') | לאצ'י קירבי | 6 פרקים |
| 2025 | Invisible Boys | מאט | סדרה עתידית של סטן |
הערות שוליים

↑  Gray, Peter (2020-12-29). "Interview: The Dry actor Joe Klocek on playing a young Eric Bana and the collaborative mood on set". The AU Review.
↑  Kilkelly, Daniel (26 ביוני 2017). "Neighbours' Ben Kirk gets a rival as new mechanic Evan arrives". Digital Spy. נבדק ב-22 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kilkelly, Daniel (12 ביוני 2022). "Neighbours casts Nowhere Boys star Joe Klocek as Jane Harris's son". Digital Spy. נבדק ב-22 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Albulario, Laura (2021-07-25). "The Dry star Joe Klocek credits his success to a life-changing liver transplant". news.com.au.
↑  Rigden, Clare (2024-03-12). "FIRST LOOK: What to expect from series filming in WA". PerthNow (באנגלית). נבדק ב-2024-03-13.
עמוס ינון

אין תמונה חופשית
עמוס ינון (נולד ב-1953) הוא מנהל האגף לרפואה פנימית בבית חולים "שערי צדק", ירושלים.
ביוגרפיה

ינון נולד בישראל בשנת 1953 להורים ילידי הולנד. הוריו היו ניצולי שואה, שלאחריה עלו ארצה. כעבור שנה ירדו הוריו מן הארץ מסיבות בריאותיות והתיישבו שוב בהולנד. הוא גדל בהולנד באווירה ציונית מסורתית, ובהיותו בגיל שמונה עשרה עלה לישראל והחל את לימודי הרפואה באוניברסיטה העברית. כעבור מספר שנים כל משפחתו עלתה ארצה בעקבותיו. בישראל נישא והקים משפחה. 
שירת בצה"ל, ובמסגרת זו מילא מספר תפקידים, כשהאחרון בהם היה פיקוד על מרפאת מחנה שנלר.
התמחה ברפואה פנימית ב"שערי צדק", ולאחר מכן במחלות זיהומיות באוניברסיטת רוצ'סטר בארצות הברית, ולאחר שובו ניהל את היחידה למחלות זיהומיות בבית החולים "שערי צדק" בירושלים במשך ארבע עשרה שנים, והחל משנת 2006 הוא משמש כמנהל האגף לרפואה פנימית. הוא מומחה לטיפול ומניעה של מחלות זיהומיות הנרכשות בבתי חולים ולשימוש מושכל באנטיביוטיקה.
עמוס קבע את מגוריו בקיבוץ קלי"ה ומשמש כרופא המקום. לאחר חזרתו בתשובה תרם ספר תורה לבית הכנסת שיסד בקיבוץ.
היה נשוי לתמר, עד פטירתה ב-2021, בעלת תואר שלישי בכימיה מהאוניברסיטה העברית, אב לשניים.
הערות שוליים

↑  תחומי מומחיות באתר המרכז הרפואי שערי צדק
↑  הנשיקה הראשונה לספר התורה, באתר "אחינו"
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קונאי

קונאי מעוצב כפי שמתואר בתרבות המודרנית
קונאי (ביפנית: 苦無) הוא כלי יפני שפותח במקור ממרית (כף בנאים) אך משמש גם לגינון וגם ככלי נשק. יש שתי גרסאות של קונאי: הקונאי הקצר (小苦無 shō-kunai) והקונאי הגדול (大苦無 dai-kunai). מפני שהוא כלי פשוט בידיו של אמן לחימה הקונאי יכול לשמש ככלי נשק רב-תכליתי, כולל כאשר הוא מחובר לחבל או שרשרת. בתרבות הפופולרית, הקונאי מזוהה עם הנינג'ות ומשמש אותן הן ככלי נשק ראשי או משני לדקירה ויידוי והן כאמצעי טיפוס על קירות.
מבנה הנדסי

הקונאי הרגיל הוא באורך שנע בין 20 ל-30 סנטימטר. הוא מורכב מלהב דמוי-חנית בצורת עלה עם ידית אחיזה שבקצה התחתון טבעת אותה ניתן לקשור לחבל או שרשרת פלדה. הלהב מחושל מברזל רך ולא מושחז מפני שקצות הלהב משמשות לרסק חומרים רכים כגון גבס ועץ, ולחפירת בורות באדמה. בדרך כלל רק החוד מושחז, אך בקונאי שמטרתו העיקרית היא לשמש ככלי נשק כל הלהב מושחז. וריאנטים של הקונאי כוללים להב קצר, להב ארוך, להב צר, להב רחב ולהב משונן.
כאשר קושרים לקונאי חבל או שרשרת הידית שלו יכולה לשמש כמאחז ליד, לחיבור למוט כדי לתפקד כחנית מאולתרת, לקשור לגוף לשם הסלקה או לשמש כצלצל או חץ-חבל סיני. בניגוד לאמונה הרווחת, הקונאי לא תוכנן לשמש כנשק ליידוי אלא בעיקר ככלי עבודה וכנשק משמש בעיקר לדקירה.
שימוש

הקונאי היה בשימוש בידי איכרים ככלי גינון רב-תכליתי, לריסוק אבנים ולחיתוך צמחים ואף עצים. הקונאי משמש בידי בנאים ככלי עבודה לבנייה, באופן דומה למרית או כף בנאים.
שימוש > ככלי נשק

כלי נשק רבים של נינג'ות מקורם בהסבה של כלי עבודה, חקלאות וגינון, באופן שמזכיר את נזירי השאולין בסין. מאחר שזול לייצר כלים חקלאיים וקל להשחיזם, וכן קל להסוותם, הם התגלו כשימושיים לשמש ככלי נשק פשוטים מאולתרים או מוסבים. ככלי נשק, הקונאי גדול וכבד יותר מהשוריקן ("כוכב נינג'ה") ובזכות ידית האחיזה שלו, הניצב, הוא יכול לשמש ככלי דקירה או פגיון קטן בקרב פנים אל פנים, הרבה יותר טוב מהשוריקן.
המיתוסים המוגזמים על נינג'וטסו ונינג'ה מילאו תפקיד חשוב ביצירת התדמית הפופולרית של הקונאי. בתיאורים בדיוניים של נינג'ות, הקונאי מתואר כפגיון פלדה שמשמש לדקירה או יידוי, לעיתים תוך בלבול עם השוריקן.
קונאי שמחובר לחבל או שרשרת פלדה ומשמש בעיקר כצלצל, הוא כלי הנשק העיקרי והמזוהה ביותר של סקורפיון, דמות של לוחם נינג'ה אל-מת בזיכיון המדיה "מורטל קומבט".
אפרים מושקטו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  אפי
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 13  מפקד בא"ח גולני  מפקד חטיבת הבקעה  מפקד מתקן אדם  מפקד מחוז הצפון בפיקוד העורף
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה  האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה
 תפקידים אזרחיים
 מנהל תחום ביטחון פנים במוטורולה ישראל   מנהל אגף מוצרים ושירותים בהוט מובייל
 
אפרים (אפי) מושקטו הוא תא"ל במילואים בצה"ל, שירת כמפקד חטיבת הבקעה ומתקן אדם.
שירות צבאי

עם גיוסו לצה"ל שובץ מושקטו בחטיבת גולני. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש במספר תפקידי פיקוד ובהם מפקד גדוד 13 ומפקד בא"ח גולני. בשנים 1999–1997 שימש כמפקד חטיבת הבקעה. לאחר מכן השתלם במכללה לביטחון לאומי ועם סיום לימודיו מונה למפקד מתקן אדם. בשנת 2002 נפטר החייל אהוד שניאור מיחידת דובדבן כתוצאה מכך שטורטר באופן שחרג מן המותר בצה"ל הן בעצימות והן במשך העונש. כתוצאה מכך עוכב קידומו של מושקטו ולבסוף בוטל מינויו למפקד חטיבת ביסלמ"ח. בתפקידו הבא שימש כמפקד מחוז הצפון בפיקוד העורף. בשירות המילואים בפיקוד העורף הועלה בשנת 2012 לדרגת תא"ל.
לאחר שירותו הצבאי שימש כמנהל תחום ביטחון פנים במוטורולה ישראל ולאחר מכן כמנהל אגף מוצרים ושירותים במוטורולה סולושנס ישראל. מתגורר בקיבוץ קליה.
הערות שוליים

↑  עתי"ם, תא"ל זיו: "עלינו להיות ערוכים למלחמה כוללת", באתר ynet, 30 במאי 2001.
↑  פליקס פריש, האלוף רון-טל: ההדחות בפרשת שניאור - תקדימיות, באתר ynet, 11 בספטמבר 2002.
↑  היום: כנס החירום הבינלאומי ה-2, אתר "ישראל דיפנס", ‏ 21.04.2013.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אסיף (כתב עת)

עטיפת כרך תנ"ך ומחשבה בגיליון ב של אסיף
אסיף - שנתון איגוד ישיבות ההסדר הוא כתב עת תורני שיוצא לאור על ידי איגוד ישיבות ההסדר, וייעודו "להיות בית ועד המביא לידי ביטוי את היצירה התורנית הענפה של ישיבות הציונות הדתית, בימה מזמינה ופתוחה לדיונים ומחקרים משמעותיים ויסודיים".
כתב העת נולד מתוך תחושה שכתבי העת של הישיבות, שרבים מהם גם הפסיקו את הוצאתם בשנים שלפני הוצאת כתב העת, אינם מצליחים למלא את מטרותיהם: למשוך את הלומדים בישיבות לכתיבה ומחקר משמעותיים, דבר שיתרום להתפתחותם ככותבים, יוצרים וחוקרים, ויתרום להתפתחות תחומי הלימוד השונים. בנוסף מטרתו של כתב העת היא ליצור במה משותפת לבירור סוגיות המעסיקות את עולם הישיבות הדתי לאומי במקום שכל ישיבה תעסוק בנושא זה רק בתוך גבולותיה.
הגיליון הראשון של כתב העת יצא לאור בשנת תשע"ג (2013) והוא יוצא מאז אחת לשנה. עד גיליון ה כל גיליון היה מחולק לשני כרכים: כרך בנושא תלמוד והלכה וכרך בנושא תנ"ך ומחשבה ואישים ושיטות. מגיליון ו אוחדו הכרכים לכרך אחד הכולל את כל המדורים. בשנת תשע"ט יצאה לאור אסופת המאמרים 'והאר עינינו' בענייני לימוד תורה, על ידי מערכת אסיף. בשנת תשפ"ד יצאה לאור על ידי המערכת אסופת מאמרים תורניים בענייני המלחמה בשם 'ידיו אמונה'. עד לשנת תשפ"ד יצאו לאור תשעה גליונות.
תוכן וסגנון

המאמרים המתפרסמים בכתב העת מייצגים שיטות לימוד מגוונות, ומביאים לידי ביטוי את הדגשים והסגנונות השונים המייחדים את הישיבות שמהן מגיעים הכותבים. באותו גיליון, ניתן למצוא עיסוק בנושאים תורניים שונים ואף דיסציפלינות שונות: תנ"ך, שיטת בריסק, אליבא דהלכתא, תורת ארץ ישראל, פילולוגיה, היסטוריה יהודית ורבנית, חסידות, מוסר, כתבי הרב קוק, ועוד. עם זאת, כבמה ציבורית וכלל-ישיבתית, יש הקפדה על כך שכל המאמרים המתפרסמים באסיף יותאמו ויוסברו לקהל מגוון, שלא בהכרח משתייך לבית המדרש של הכותב.
הליך הטיפול במאמר דומה לזה של כתבי עת שפיטים: כל מאמר שנשלח לאסיף עובר ביקורת עמיתים של חברי מערכת, שקוראים את המאמר מבלי לדעת את זהות הכותב ומחליטים על קבלת המאמר. מאמר שמתקבל עובר עריכה ומתפרסם. במקביל להדפסה, כתב העת מתפרסם גם בגרסה דיגיטלית בספריית אסיף. החל מגיליון ז, חלק קטן מהמאמרים מתפרסמים רק בגרסה הדיגיטלית, ולא נכללים בכרך המודפס. חלק מהגליונות כוללים מדורי זיכרון לראשי ישיבות מרכזיים בציונות הדתית שנפטרו בשנה הסמוכה להוצאת הגיליון: הרב נחום רבינוביץ', הרב מרדכי שטרנברג, הרב חיים דרוקמן. גיליון ט כולל מדור מאמרים על תרומת תלמידי ישיבות ההסדר במלחמת יום הכיפורים.
אף שאסיף יוצא לאור על ידי איגוד ישיבות ההסדר ורוב כותביו משתייכים לציונות הדתית, כתב הרב יואל קטן (מחברי המערכת): "אין בקובץ הזה ח"ו הבעת רצון להתנתקות או התרחקות מלמדני הציבור החרדי ומעולם התורה הענק העולמי שאנו חלק אינטגרלי ממנו, אלא מעין 'זריקת מרץ' לחיזוק הספרות התורנית בציבור שלנו, חיזוק שתמיד יש לו מקום".
מערכת כתב העת

העורך של שבעת הגיליונות הראשונים היה הרב אייל רזניקוביץ', החל מגיליון ח (תשפ"ג) העורך הוא דביר במברגר. מערכת כתב העת כוללת רבנים ואברכים מכלל ישיבות הציונות הדתית, ישיבות הסדר וישיבות גבוהות, ששותפים בהחלטות על קבלת ודחיית מאמרים, וכן בקביעת מדיניות ודגשים של כתב העת. כמו כן, המערכת משקפת את הזהות הרב-גונית של כתב העת, ומהווה דרך להעניק בו ייצוג למגוון ישיבות הציונות הדתית. המערכת משתתפת בארגון כנס אסופות, המתקיים בישיבת כרם ביבנה מדי שנה החל מתשפ"א, בסביבות ראש חודש ניסן, ומיועד ללימוד משותף של כלל ישיבות הציונות הדתית. בעבר היה חבר במערכת גם הרב איתם הנקין, עד להירצחו, ובעמודי השער של כל גיליון מופיעה הקדשה לזכרו.
חברי המערכת, נכון לתשפ"ג (לפי א"ב): הרב ישי אנגלמן (ישיבת ברכת משה), הרב עזריה אריאל (מכון המקדש), הרב שמואל אריאל (ר"מ בישיבת ירוחם), הרב נתנאל אריה (ישיבת הגולן), הרב עוז דוד בלומן (ישיבת ברכת משה), הרב אחיה בן פזי (רבה של עפרה; השטעטל – בית מדרש לצעירים), הרב נריא גזבר (ישיבת ברכת יוסף), הרב הראל דביר (נריה), הרב אריאל דוד (ישיבת ברכת משה), הרב יהושע וייסינגר (ישיבת מרכז הרב, יד ברודמן), הרב מנחם ויצמן (ישיבת מעלות), הרב יעקב כהן (ישיבת בית אל), הרב אלעד כרמון (ישיבת מרכז הרב), הרב איתיאל סופר (ישיבת כרם ביבנה), הרב אברהם סתיו (כולל שערי ציון), הרב אוריאל עיטם (מראשי ישיבת ירוחם), הרב משה פאלוך (ישיבת אורות שאול), הרב יאיר קאהן (ישיבת הר עציון), הרב יואל קטן (ישיבת שעלבים, מכון שלמה אומן), הרב אברהם יהודה רוס (ישיבת שדרות), הרב אייל רזניקוביץ' (ישיבת מחנים), הרב אלחנן שרלו (מראשי ישיבת עתניאל).
אתר ספריית אסיף

כחלק ממגמת כתב העת לגרום לאיחוד של תורת ישיבות הציונות הדתית, הוקם על ידי הרב רזניקוביץ' בסיוע חברי המערכת אתר אינטרנט שבו ספריית מאמרים גדולה של כתבי העת של ישיבות בית המדרש הדתי לאומי לדורותיו, במטרה ליצור מאגר שיקיף את כל המאמרים שהודפסו בכתבי העת של עולם התורה הדתי לאומי. בנוסף, מופיעים באתר גם ספרים מלאים ועבודות אקדמיות מלאות.
הפריטים באתר מסודרים וממוינים לפי נושאים ותתי נושאים, ומתויגים ברזולוציה גבוהה (עד רמת דף בגמרא), ובנוסף יש בו מנוע חיפוש פנימי. נכון לתשפ"ג, יש מעל 13,000 פריטים הניתנים לקריאה ישירה באתר.
הערות שוליים

↑  מתוך כריכת כתב העת
↑  נטעאל בנדל, ‏הישיבות הציוניות מתאגדות לכתב עת תורני משותף,  באתר כיפה, 25 בנובמבר 2012
↑  עולם ישיבות ההסדר: "והאר עינינו בתורתך" - חדשות כיפה סרוגה, באתר ערוץ 7
↑  הנשיא יצחק הרצוג: תלמידי ההסדר - בנים נאמנים לאומה - חדשות כיפה סרוגה, באתר ערוץ 7
↑  הרב יואל קטן, נתקבלו במערכת, המעין ס,ב [232] (טבת תש"פ) עמ' 121.
↑  אפשר לראות כאן את הרשימה המלאה של כל הפריטים.
אצטדיון מנואל מרטינס ולרו

| --- | --- |

אצטדיון מרטינס ולרו
 שמות קודמים:  האצטדיון החדש של אלצ'ה (1976–1988)
 כתובת:  Avenida Manuel Martínez Valero 3, 03208
 מיקום:  ספרד אלצ'ה, ולנסיה, ספרד
 קואורדינטות:  38°16′01″N 0°39′48″W﻿ / ﻿38.266944°N 0.663333°W﻿ / 38.266944; -0.663333
 תקופת הפעילות:  8 בספטמבר 1976 – הווה (48 שנים)
 בעלים:  אלצ'ה
 מפעיל:  אלצ'ה
 משטח:  דשא
 אדריכל:  חואן בויש מטרדונה
 קבוצות:  אלצ'ה
 מושבים:  33,732
 ממדי משטח:  אורך: 108 מ'   רוחב: 70 מ'
 he
 
אצטדיון מנואל מרטינס ולרו (בספרדית: Estadio Manuel Martínez Valero) הוא אצטדיון הממוקם בעיר אלצ'ה בספרד במחוז אליקנטה, שבולנסיה. זהו אצטדיונה הביתי של אלצ'ה, המשחקת בליגת המשנה הספרדית. האצטדיון נקרא על שמו של נשיא המועדון לשעבר, מנואל מרטינס ולרו.
עם קיבולת של 33,732 מושבים, מרטינס ולרו הוא האצטדיון ה-15 בגודלו בספרד והשני בגודלו בולנסיה.
האצטדיון אירח 3 משחקים במסגרת מונדיאל 1982, מספר משחקים רשמיים של נבחרת ספרד, וכן את גמר גביע המלך בשנת 2003, לאצטדיון יש את ממדי המגרש הגדולים באירופה.
היסטוריה

אצטדיון מרטינס ולרו נחנך ב-8 בספטמבר 1976, על חורבותיו של אצטדיון קמפו דה אלטאביקס, שנבנה ב-1923. בשם אצטדיון אלצ'ה החדש (בספרדית: Nuevo Estadio del Elche). האצטדיון תוכנן על ידי האדריכל חואן בויש מטרדונה. במשחק הפתיחה של האצטדיון אירחה אלצ'ה למשחק ידידות את נבחרת מקסיקו, משחק שהסתיים בתוצאה 3–3.
אצטדיון מרטינס ולרו היה אחד מ-17 האצטדיונים שאירחו את מונדיאל 1982. וב-15 ביוני 1982, נקבע בו ניצחון השיא בתולדות המונדיאלים כשנבחרת הונגריה ניצחה את נבחרת אל סלבדור בתוצאה 10–1 לעייני 23,000 צופים. בנוסף, אצטדיון מרטינס ולרו אירח את גמר גביע המלך בעונת 2002/2003. האצטדיון מדורג כאצטדיון בעל ארבעה כוכבים בדירוג האצטדיונים של אופ"א.
בעונת 2013/2014 האצטדיון קיבל את פרס AFEPE (ארגון המאגד את מועדוני אוהדים של כל המועדונים הספרדיים) עבור אצטדיון הליגה הטוב ביותר.
משחקים בינלאומיים > משחקי נבחרת ספרד

| תאריך | יריבה | תוצאה | מסגרת |
| --- | --- | --- | --- |
| 19 בפברואר 1986 |  בלגיה | 3–0 | משחק ידידות |
| 15 בנובמבר 1995 |  מקדוניה | 3–0 | מוקדמות יורו 1996 |
| 10 בספטמבר 2003 |  אוקראינה | 2–1 | מוקדמות יורו 2004 |
| 3 ביוני 2006 |  מצרים | 2–0 | משחק ידידות |
| 26 במרץ 2008 |  איטליה | 1–0 | משחק ידידות |
| 11 בספטמבר 2018 |  קרואטיה | 6–0 | ליגת האומות 2018/2019 |
משחקים בינלאומיים > מונדיאל 1982

אצטדיון מרטינס ולרו (שנקרא אז אצטדיון אלצ'ה החדש) היה אחד משבעה עשר האצטדיונים שאירחו את מונדיאל 1982, והוא אירח שלושה משחקים בשלב הבתים:
| תאריך | קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | שלב | קהל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 15 ביוני 1982 |  הונגריה | 10–1 |  אל סלוודור | בית ג' | 23,000 |
| 19 ביוני 1982 |  בלגיה | 1–0 |  אל סלוודור | בית ג' | 15,000 |
| 22 ביוני 1982 |  בלגיה | 1–1 |  הונגריה | בית ג' | 37,000 |
הערות שוליים

↑  Directo, Elche. "El Martínez Valero, designado el mejor estadio de España". www.elchedirecto.com (בספרדית). נבדק ב-2019-10-19.
אהרן דוידי

| --- | --- |

 לידה:  1927 תל אביב, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  11 בפברואר 2012 (בגיל 85 בערך) קריית אונו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת לונדון 
 השתייכות:  ההגנה   פלמ"ח  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1944–1972 (כ־28 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 890  מפקד גדוד 771  מפקד גדוד צנחנים ד'  מפקד חטיבה 80  קצין חי"ר וצנחנים ראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   עיטור העוז
 תפקידים אזרחיים
 מייסד עמותת "שראל"
 
אהרן דוידי (במרכז), עם אריק שרון (משמאל) ויצחק בן מנחם (גוליבר) מימין, במשטרת חאן-יונס במהלך מבצע אלקיים
הרמטכ"ל, משה דיין, יחד עם לוחמי גדוד 890 של הצנחנים, נובמבר 1955.
 עומדים, מימין לשמאל: אל"ם אסף שמחוני, סגן משה עפרון, סרן דני מט, רא"ל משה דיין, סא"ל אריק שרון, סגן מאיר הר-ציון.
יושבים, מימין לשמאל: סרן רפאל איתן, סגן יעקב יעקב, סרן אהרן דוידי.
עמוד הנצחה בגינת אהרון דוידי ברמת גן
אהרן דוידי (1927 – 11 בפברואר 2012) היה תת-אלוף בצה"ל, ממקימי ומפקדי חטיבת הצנחנים, קצין חי"ר וצנחנים ראשי, ד"ר לגאוגרפיה ומרצה באוניברסיטת תל אביב ומייסד עמותת "שראל".
ביוגרפיה > ראשית דרכו

אהרן דוידי נולד בשנת 1927 בתל אביב לשרה ולוי דוידי (במקור דוידוביץ) שעלו מבסראביה בשנת 1920. אחותו הגדולה הייתה הסופרת רבקה דוידית. הוא למד בבית הספר היסודי תל נורדאו ובבית ספר תיכון חדש בתל אביב, ובגיל 14 החל את פעילותו במסגרת גדודי הנוער של "ההגנה" בתל אביב.
ביוגרפיה > במלחמת העצמאות ולאחריה

החל משנת 1944 שירת כטכנאי אלחוט, היה חבר בחוליה לשיבוש שידורי רדיו של השלטון הבריטי, ובתחילת שנת 1947 עבד במעבדה המרכזית לתיקון מכשירי קשר של ההגנה והפלמ"ח. אחרי פרוץ המאורעות בנובמבר אותה שנה מאס דוידי בתפקידו העורפי והתנדב לפלמ"ח. הוא הוצב לשרת בקיבוץ ניר עם כטכנאי קשר במטה הגדוד השני של הפלמ"ח.
עם הקמת חטיבת הנגב בפיקודו של נחום שריג, התמנה דוידי לסגן קצין קשר חטיבתי ונשלח לקורס הקצינים הרביעי של צה"ל. כצוער השתתף בכיבוש העיר באר שבע במסגרת מבצע יואב. עם שובו לחטיבת הנגב השתתף במבצע חורב ובמבצע עובדה.
בשנת 1949 הצטרף לגדוד 9 בפיקודו של חיים בר-לב ומונה למפקד מחלקה וסגן מפקד פלוגה תחת מוטה גור. בתחילת שנות החמישים התמנה למדריך, ואחר כך כמפקד מחלקה ומפקד פלוגה בבה"ד 1.