stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גברת קרש ומר מערוך
עלילה

גברת קרש, גיבורת הסיפור, מתעוררת אל יום של חופשה מעבודת המטבח, ומשתוקקת לצאת לטיול ולטבול בכנרת: ”הבקר נפלא וארצי נהדרת, כל כך מתחשק לי לטבול בכנרת!”
היא מבקשת לצרף אליה חבר לטיול המיוחל ומציעה זאת לעמיתיה - גברת פומפייה, גברת מחבת ומר תרווד, אך כלם עסוקים מאוד ומשיבים את פניה ריקם: ”לא ידעת?! לא שמעת?! היום מטגנים במטבח לביבות. ואיך יהיו לביבות אם אני אלך לטייל?”
גברת קרש נואשת מחיזוריה העקרים, ובפוגשה את מר מערוך היא מאיצה בו מיד לחוש אל המטבח ולהצטרף להכנת הלביבות הקדחתנית. אלא שלהפתעתה משיב לה מר מערוך כי הוא אינו נחוץ להכנת לביבות ונעתר בשמחה להצעתה המפתה.
הסיפור מאפשר, דרך חיפוש השותף לטיול, להכיר את כלי המטבח השונים, ונותן גם הצצה לנושא מוסר העבודה.
הסיפור בדפוס

דתיה בן דור, ספורים לפרפר נחמד (עריכה: שושנה צחור ודתיה בן דור), הוצאת מט"ח, 1984; הספור "גברת קרש ומר מערוך", עמ' 18-13.
דתיה בן דור, גברת קרש ומר מערוך (מתוך הסדרה "דתיה כתבה ומספרת"), איירה נדיה עדינה רוז, הוצאת מודן, 2005.
כרית

ערך זה עוסק בכלי מיטה קטן המספק תמיכה לראש. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
כריות על מיטה
בזמן השינה מספקת הכרית תמיכה לראש
כרית או כר היא כלי מיטה קטן המספק תמיכה לראש, בדרך כלל בזמן שינה על מיטה, או לגוף, בשעת ישיבה על כורסה או ספה. רוב הכריות פשוטות בצורתן ובצבען, אם כי קיימות גם כריות מעוצבות המיועדות בדרך כלל לקישוט גרידא. הכריות המודרניות הפופולריות ביותר, צורתן מלבן וגודלן הממוצע 50 על 70 סנטימטרים.
מבנה הכרית

לאורך ההיסטוריה השתנה מילוי הכריות. הכריות הראשונות היו ממולאות בקש בשל קלות השגתו. כיום מילוי קש כמעט ואינו בשימוש בשל אי הנוחות שהוא מסב. במשך שנים מולאו הכריות ששימשו את העשירים בפלומה או נוצות. כריות מסוג זה עדיין קיימות, אולם כיום מילוי מלאכותי הוא הנפוץ ביותר.
הציפית, כיסוי הכרית העשוי לרוב מבד לעיתים אף ממשי, משתנה גם היא מכרית לכרית. רוב הכריות כיום מצוידות ברוכסן כדי לאפשר את החלפת המילוי וכיבוס הציפית. כריות מיטה לעומת זאת אינן מאובזרות ברוכסן, והציפית מכסה כיסוי נוסף ובו המילוי — שיטה זו מאפשרת כיבוס יומיומי של הציפית. גם כשמקפידים על כביסת הציפית, צוברות הכריות בדרך כלל כמויות גדולות של אבק ויש צורך להחליפן כל כמה שנים, במיוחד כשהמשתמש אלרגי.
היסטוריה

הכריות הראשונות נמצאו בקברים עתיקים במצרים. לפני המהפכה התעשייתית, קשה היה לתפור כריות ולצבען, ולכן הן נחשבו יצירות אומנות. בסין ובאירופה בימי הביניים נחשבו כריות למותרות. עם המצאת המכונות הפכו הכריות, שבמשך אלפי שנים היו זמינות לעשירים בלבד, למוצר נפוץ הנמצא כיום בכל בית.
ראו גם

כרית אוויר
רשות האוכלוסין וההגירה

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 תחום שיפוט:  ישראל ישראל
 משרד אחראי:  משרד הפנים
 סוכנות אם:  משרד הפנים (ישראל) 
 תאריך הקמה:  2008 
 סוכנות קודמת:  מנהל האוכלוסין במשרד הפנים
 מנכ"ל:  אייל סיסו
 מטה מרכזי:  ירושלים 
 עובדים:  2,350
 תקציב:  840 מיליון ש"ח בשנה
 www.piba.gov.il
 
רשות האוכלוסין וההגירה היא הגוף השלטוני האחראי ליישום של מדיניות הממשלה ולביצוע סמכויות שר הפנים שהואצלו לה בתחום של טיפול בתחום האוכלוסין ובנתינים זרים. פעילות הרשות נסמכת על מספר חוקים ובראשם חוק הכניסה לישראל, חוק האזרחות, חוק השבות, חוק מרשם האוכלוסין, חוק עובדים זרים והחוק למניעת הסתננות.
הרשות מהווה יחידת סמך של משרד הפנים וראש הרשות כפוף ישירות לשר הפנים. הרשות מרכזת סמכויות שבעבר היו נתונות בידי מנהל אוכלוסין במשרד הפנים, משטרת ישראל, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ומשרד העבודה והרווחה. הרשות הוקמה בשנת 2008 על פי החלטת ממשלה 3434, בה נקבע כי היא תחליף את מנהל האוכלוסין במשרד הפנים.
מאגר מרשם האוכלוסין ומחשובו

הגישה למידע במאגר הנתונים של מרשם האוכלוסין מוגבלת, בין השאר מכוח חוק הגנת הפרטיות. למשרדי הממשלה יש גישה למאגר הנתונים המלא, לשם מילוי תפקידם, וגישה מצומצמת יותר, באמצעות שאילתות, ניתנת לגופים נוספים. פנקס הבוחרים, הניתן למפלגות לקראת הבחירות, מכיל נתונים רבים ממאגר הנתונים של מרשם האוכלוסין. בשנות ה-90 מוחשב מאגר מרשם האוכלוסין ונוצרה מערכת "אביב". ביקורת פנים שנערכה מצאה כי באילת ראש לשכת מנהל האוכלוסין ניצל את מעמדו ואת הגישה הבלתי מוגבלת כמעט שהייתה לו למערכת "אביב" עבור הנפקת דרכונים שלא כדין וביצוע מניפולציות בתאריכים שונים במרשם. בעקבות הדוח פותח מנגנון במערכת אביב שנקרא "הרשאת מנהל" שעיקרו היה הצורך בקבלת אישור ממוחשב של עובד מטה הרשות להשלמת תהליך הנפקת דרכון או לעדכון רטרואקטיבי של המען. השינוי אשר נכנס לתוקף ביוני 2008 גרם לעיכובים בטיפול בתושבים, כיוון שעובדי מטה רשות האוכלוסין לא תמיד היו זמינים עבור אישור הפעולות. ביולי 2008 הוענקו גם למנהלי הלשכות ולסגניהם חלק מההרשאות. בנוסף מפעילה רשות האוכלוסין את מערכת רותם לניהול ביקורת גבולות ועובדים זרים ואת מערכת "מעוז" המנהלת את הנתונים הביומטריים של זרים בישראל והועברה לידי רשות האוכלוסין ממשטרת ישראל ביולי 2010.
מאגר מרשם האוכלוסין ומחשובו > גנבת המאגר והפצתו

עותק מלא של מאגר הנתונים נגנב בשנת 2006 והופץ באינטרנט. על פי החשד, גנבת הנתונים נעשתה על ידי עובד קבלן של משרד העבודה והרווחה. הנתונים הגנובים הופצו יחד עם תוכנה בשם "אגרון" לעיון בהם, וזו שימשה לשלל מטרות שיש בהן פגיעה בפרטיות וייתכן גם בביטחון האישי.
מנהלי הרשות

יעקב גנות - 2008 - 2009
אמנון בן עמי - 2010 - 2016
אמנון שמואלי (ממלא מקום) - 2016- 2017
שלמה מור יוסף - 2017 - 2021
תומר מוסקוביץ - 2021 - 2023
אייל סיסו - 2023 -
ראו גם

בג"ץ שליט
בג"ץ הנריט אנה קטרינה פונק שלזינגר נגד שר הפנים
בג"ץ יוסי בן-ארי נגד מנהל מנהל האוכלוסין במשרד הפנים
הוועדה המיוחדת לעובדים זרים
מוקד סיוע לעובדים זרים
דגנים

ערך זה עוסק במונח בבוטניקה. אם התכוונתם למאכל מפתיתי דגנים, ראו .
| דגנים |
| --- | --- |
 גרגרי דגנים מסוגים שונים
מיון מדעי
ממלכה:: צמחים
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: דגנאים
משפחה:: דגניים
עגלות עמוסות תבואה חזרה מהקציר משדות המושבה
דגנים בשוק ברפובליקת חוף השנהב
דגנים הם יבול שמקורם במשפחת הדגניים. באופן כללי ניתן להגדיר דגן כיבול שניתן לטחון אותו כדי לייצר ממנו קמח. קבוצת הדגנים כוללת חיטה, דורה, שעורה, שיפון, אורז, שיבולת-שועל, דוחן, בן-חילף טף ותירס. קיימים גם תתי זנים כגון כוסמין שנחשב תת-מין של החיטה.
לאחר הקציר נהוג לאחסן את הדגנים באסם, ולהפריד את המוץ מן הדגן על ידי דישה.
במקורה שימשה המילה "דגן" ככינוי ליבול לאחר שנאסף לערימה.
ראו גם

דגון
דגנים מלאים
חמץ
חמשת מיני דגן
קטניות
הערות שוליים

↑  משה רענן, הערך "דגן", ב"אנציקלופדיה הלכתית-חקלאית", באתר מכון התורה והארץ, הערה 33
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536013605171  BnF: cb11936419f (data)  GND: 4121356-7  HDS: 013936  LCCN: sh85056208  NDL: 00566375  NKC: ph268186 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה ובנושא חקלאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זאיד פלאח

| --- | --- |

 לידה:  29 באפריל 1965 (בן 59) עכו, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 
זאיד פלאח (נולד ב-29 באפריל 1965) הוא שופט בבית המשפט המחוזי חיפה. פלאח הוא בנו של השופט הדרוזי הראשון בישראל, פארס חמוד פלאח, והוא משמש שופט במילואים בבתי הדין הצבאיים. הוא היה הראשון בתפקיד שופט צבאי מקרב העדה הדרוזית. הוא משמש כיו"ר ועדת ערעורים בתיקי נכים של משרד הביטחון. הוא דוקטור למשפטים ומרצה בנושאי משפט פלילי במוסדות אקדמיים ובכנסים של לשכת עורכי הדין. פלאח שימש כיושב ראש ועדת הבחירות לכנסת ה-18 באזור עכו והגליל המערבי.
קורות חיים

זאיד פלאח הוא בן העדה הדרוזית, נולד בעיר עכו, לשופט פארס פלאח, וסלמא - מנהלת בית ספר. לאחר סיום לימודי תיכון הצטרף לעתודה האקדמית, במסגרתה למד לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב, ולאחר סיום לימודיו שירת ביחידת בתי הדין הצבאיים ובפרקליטות הצבאית כתובע צבאי. לאחר שחרורו מצה"ל פתח משרד עורכי דין, ועסק בתחום המשפט הפלילי. הוא התמחה בעיקר בייצוג נאשמים בעבירות רצח, אונס וסמים, במהלך עבודתו ייצג בין היתר את אחד הנאשמים בפרשת האונס ביערות הכרמל. במסגרת שירות המילואים מונה בשנת 2002 לשופט צבאי בדרגת רב-סרן. הוא משרת במילואים כשופט צבאי בבתי הדין הצבאיים בחיפה, ביפו ובקסטינה.
בשנת 2005 מונה לשופט בבית משפט השלום בחיפה, והוא דן בעיקר בתיקים פליליים, וכן משמש כיו"ר ועדת ערעורים בתיקי נכים של משרד הביטחון. פלאח הוא בין השופטים הבודדים, המארח כמעט מדי יום ביומו, באולם המשפטים שלו, קבוצות של תלמידי בית ספר, משכבות גיל שונות, קורסי משטרה וגופים אחרים.
פלאח מרצה בתחום המשפט הפלילי במוסדות אקדמיים ובכנסים של לשכת עורכי הדין, ושימש כבוחן בבחינות בעל-פה של לשכת עורכי הדין.
בקיץ 2009 שהה משך חודשיים בשבתון במכון מקס פלאנק למשפט פלילי השוואתי ובינלאומי, בפרייבורג שבגרמניה, אותן הקדיש לכתיבת עבודת הדוקטורט באוניברסיטת חיפה. העבודה דנה בנושא אחריותם הפלילית של ראשי ארגוני הפשע, לפשעים המבוצעים על ידי חברי הארגון. בשנת 2013 הוענק לו תואר דוקטור במשפטים באוניברסיטת חיפה.
בשנת 2009 מונה, בהסכמת שר המשפטים ונשיאת בית המשפט העליון, לדירקטור במכללת הגליל המערבי.
במחצית שנת 2015 יצא לאור ספרו, "הפשע המאורגן במשפט", הדן בהתייחסות המשפט לפשע מאורגן ולעומדים בראשו. הספר מכיל הצעות לתיקוני חקיקה ולמתן פרשנות לחקיקה הקיימת, במטרה להרחיב את האופן בו תוטל אחריות על בכירים בארגוני הפשע, לפשעים שבוצעו על ידי חברי הארגון, גם כאשר ההוראה לביצוע הפשע לא יצאה ישירות מהמנהיגים.
בבחירות לכנסת ה-18 שימש יו"ר ועדת הבחירות האזורית בעכו והגליל המערבי, אזור בו היו למעלה מ-600 קלפיות ובכך היה לאחד מאזורי הבחירות הגדולים ביותר בארץ.
בקיץ 2016 שהה באוניברסיטה בניו-יורק, כחלק מהכשרתו לקראת קבלת מינוי לפרופסור למשפטים.
בשנת 2016 פרסם מאמר בשם "דוקטרינת רב-העבריינים", בו דן בדיני השותפות על כל צורותיה. המאמר פורסם בכתב העת "משפט וממשל" כרך י"ז בהוצאת אוניברסיטת חיפה.
בחודש מאי 2017 זומנו השופט ורעייתו לשימוע בגין עבירות בניה במבנה תעשייתי בעכו והעמדתו לדין פלילי כפוף לשימוע. בשנת 2019 החליטו בפרקליטות לגנוז את התיק. וכל הזמן הזה השופט פלאח המשיך לשבת ולהכריע בדין פלילי
בשנת 2017 כתב מאמר על הפשע המאורגן, שפורסם ב"ספר מרדכי קרמניצר" בהוצאת המכון הישראלי לדמוקרטיה, אוניברסיטת חיפה ונבו.
שימש כבוחן בבחינות בעל-פה של לשכת עורכי הדין, עד לביטולן בשנת 2017.
בתחילת שנת 2018 הועלה לדרגת סגן-אלוף בצה"ל, וזאת במסגרת שירותו כשופט צבאי במילואים.
משנת 2018 משמש כנשיא מועדון רוטרי בכפר-יאסיף.
משנת 2018 חבר בנציגות השופטים הארצית של שופטי ישראל, ובין היתר הנציגות מטפלת בתנאי השופטים בכל הערכאות, וכן מקיימת קשר ומפגשים עם נציגויות השופטים מכל העולם.
משנת 2019 הצטרף לסגל האקדמי בפקולטה למשפטים במכללה האקדמית צפת, והוא מלמד בתחום המשפט הפלילי, דיני השותפות והניסיון במשפט הפלילי וכן סדנה בליטיגציה פלילית.
באפריל 2024 מונה לכהונת שופט בפועל ורשם בית המשפט המחוזי חיפה.
חיים אישיים

פלאח נשוי לרוזט, מורה מחנכת בעכו ולהם שלושה ילדים. משפחתו מתגוררת בעכו.
הוא בעל חמישה תארים אקדמיים. באוניברסיטת ת"א סיים לימודי תואר ראשון במשפטים, תואר ראשון בלימודים כלליים וארכאולוגיה, ותואר שני בפילוסופיה. באוניברסיטת חיפה סיים לימודי תואר שני במשפטים ודוקטורט במשפטים.
הערות שוליים

1 2  יפה ברנס, שופט בן שופט, באתר ynet, 17 ביוני 2002
↑  אבישי גרינצייג, ‏התיק נגד השופט פלאח ייגנז על ידי היועמ"ש בעקבות המלצת הפרקליטות, באתר מעריב אונליין, 6 ביוני 2019
↑  האתר הרשמי של הרשות השופטת – קורות חיים שופטים, באתר judgescv.court.gov.il
↑  פורטל הכרמל, השופט ד"ר זאיד פלאח מונה לשופט מחוזי חיפה, באתר פורטל הכרמל והצפון
↑  אלי לוי ואיתמר ענברי, ההורים ניצחו את עיריית חיפה, באתר nrg‏, 19 בדצמבר 2006
↑  תפ (חי') 49003-05-14 מדינת ישראל נ' מרדכי יהודה פריד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302918405171  ISNI: 0000 0004 0244 7797  LCCN: n2016017130  RERO: 02-A026712126  SUDOC: 24395204X  VIAF: 297908800   WorldCat (עם VIAF): 297908800
איציק גמליאל

| --- | --- |

 לידה:  26 באוקטובר 1951, כ"ו בתשרי ה'תשי"ב (בן 73) רחובות, ישראל
 
איציק גמליאל (נולד ב-26 באוקטובר 1951, כ"ו בתשרי ה'תשי"ב) הוא אמן ישראלי רב תחומי העוסק בעיקר בפיסול במתכת. ידוע בזכות גן הפסלים שהקים בערד ויצירותיו במרחב הציבורי של ערים ובגינות פרטיות.
ביוגרפיה

נולד ברחובות להורים יוצאי תימן. למד בבית הספר ויצו ובבית ספר מקצועי אורט רחובות. שירת בחטיבת גולני, בין השנים 1969 ל-1972. לאחר שחרורו, עבד כמסגר בחברת אורלייט תעשיות ונלחם במלחמת יום הכיפורים.
בשנת 1974, נישא ליפה. לאחר מגורים קצרים ברחובות, עבר הזוג לערד ב-1976.
קריירה

גמליאל עבד כמסגר כללי עד 1979, ולאחר מכן בחברת "מגל" מפעלי גז לישראל בע"מ עד 1999. באותה שנה פתח מסגריה עצמאית תחת השם "אמן המתכת", בה יצר את יצירותיו האמנותיות.
בשנת 2019, יצא לגמלאות אך המשיך ביצירה אמנותית.
יצירה

גמליאל הוא אמן אוטודידקט, שפיתח את כישרונו בפיסול ללא הכשרה פורמלית, הפעיל בתחומי אמנות שונים מעל 40 שנה.
גמליאל החל דרכו בציור וצילום, המשיך בפיסול בחמר, ומאז 1999, מתמקד בפיסול במתכת, בעיקר מחומרים ממוחזרים. יצירותיו מתמקדות בעיקר בבעלי כנף ובעלי חיים.
בין עבודותיו הבולטות:
פסל הגיטרה הקלאסית בכיכר המרכזית בערד, שהוקדש לפסטיבל ערד
אנדרטה ובה חנוכיה בגובה 3 מטר לזכר החייל רון קוקיא שנרצח על ידי מחבלים.
הג'ירפה, שנוצרה מאלפי פיסות מתכת מרוקעות בגובה 6 מטר.
דרקון יורק אש בגובה 4 מטרים.
שיחזור פסל האהבה של הפסלת לאה מיכלסון.
לאחר ה-7 באוקטובר היה גמליאל האמן הראשון שהציב מוניומנט לציון מלחמת חרבות ברזל. הפסל נוצר לבקשת עיריית ערד והוצב בגן החמישה בכניסה לעיר.
גן הפסלים

גמליאל הקים בערד את גן הפסלים, המכונה גם "בית האמנות". הגן משמש כגלריה פתוחה ליצירותיו ומהווה אתר תרבות ותיירות בעיר. במקום מתקיימים סיורים מודרכים בהם מוצג תהליך היצירה וניתן הסבר על הפסלים.
הוקרה
בשנת 2018 הוכתר גמליאל כיקיר פסטיבל ערד על תרומת פסל ה"גיטרה הקלאסית" שהותקנה בכיכר המרכזית.
בשנת 2020, הוכתר גמליאל כיקיר העיר ערד על תרומתו האמנותית והחברתית לעיר.
חיים אישיים
מתגורר בערד עם אשתו יפה. ביתם משמש גם כמקום אירוח המשלב סיורים בגן הפסלים.
הערות שוליים

↑  גן הפסלים, באתר ארץ ים המלח - האתר הרשמי
↑  בית גמליאל ״אמן המתכת״, באתר GoNegev - גונגב
↑  גלריות ואומנים בערד-``אמן המתכת`` - איציק גמליאל, באתר 31 מזרח, ‏2010-05-29
↑  צביקה בורג, התבטלה הטיסה? אז ניסע! טיולים, אמנות, יצירה ואוכל טוב בערד, באתר Xnet‏, 12 במרץ 2020
↑  אבנית סטרולוב, מטאורים, עקרבים, תצפיות, ופסלים: המדבר מחכה לכם, גם בקיץ, באתר חדשות 13, 28 ביולי 2022
↑  yuval, סיור פסלים עצמאי בערד, באתר תיירות ערד, ‏2024-04-16
↑  1033, online.flipbuilder.com (באנגלית)
↑  אורלי גנוסר‏, לטעום עיר ואווירה: 24 שעות של קולינריה ואירוח ביתי בערד, באתר וואלה, 15 בנובמבר 2018
↑  רון קוקיא |
↑  רון-יצחק קוקיא, סיפור חייו, באתר www.izkor.gov.il
↑  מסע בין כוכבים: מי בא לכפר הנוקדים?, באתר חדשות 13, 28 ביולי 2020
↑  אילן ארנון, ‏"המדבר מתחיל כאן בערד בקצה הרחוב שלנו", באתר ‏מאקו‏, 18 ביוני 2021
↑  פסח אמנות בערד, באתר מתנס ערד
↑  שבע דרום‏, המסר של ראש עיריית ערד למי שניפץ את פסל האהבה בעיר ומי הקים אותו מחדש?, באתר וואלה, 26 בספטמבר 2024
↑  שבע דרום‏, שנאת חינם? אלמונים ניפצו שוב את פסל האהבה בערד, באתר וואלה, 13 באוגוסט 2024
↑  מונומנט חרבות ברזל בערד- פסל הנצחה ל-7 באוקטובר, באתר 31 מזרח, ‏2024-09-29
↑  ערן אביגל‏, "היה גיבור כמו דוד המלך": אביו של השוטר שנפל בקרב ברעים מציין שנה ללכתו, באתר וואלה, 9 באוקטובר 2024
↑  כתב מקומונט, חוזרים לעניינים: ערד פותחת את שעריה לנופשים ומציעה מגוון פעילויות וסדנאות לימי הקיץ, באתר מקומונט דרום - חדשות מקומיות של באר שבע, אופקים, נתיבות, נגב, אשדוד אשקלון ועוד, ‏2020-05-25
↑  גן הפסלים של אמן המתכת - House of Art, באתר תיירות ערד
↑  אמן המתכת- איציק גמליאל, עם פסל תרנגול קורא. בין יצירותיו הראשונות של איציק. מוצג בגן הפסלים בערד., באתר https://www.tripadvisor.co.il/
↑  [chrome-extension://efaidnbmnnnibpcajpcglclefindmkaj/https://www.arad.muni.il/uploads/n/1732532475.9670.pdf יקיר פסטיבל ערד]
↑  אתר עיריית ערד יקיר העיר, באתר עיריית ערד
↑  צימר גן הפסלים - House of Art, באתר תיירות ערד
↑  גן הפסלים - Travel Dead Sea | מטיילי ים המלח והסביבה, ‏2021-08-25
↑  איתי בורבא, ‏טיול משפחתי לשבת: מגלים מחדש את דימונה וערד, באתר ‏מאקו‏, 3 במרץ 2023
זגלמביה

זַגְלֶמְבּיה (בפולנית: Zagłębie Dąbrowskie, "זגלמביה דוֹמְבְּרוֹבְסְקִיֶיה" – "שדות הפחם של דומברובה", העיירה הגדולה באזור) היא אזור גאוגרפי והיסטורי בפולין, המהווה עם אזורים נוספים בדרום פולין את פולין הקטנה.
גאוגרפיה

זגלמביה היא אזור תעשייתי המיושב בצפיפות הגובל בשלזיה באמצעות נהר ברינצ'ה (הזורם בין סוסנוביץ וקטוביץ). מלבד שתי הערים המרכזיות (דומברובה גורניצ'ה ובנדין) המהוות גם את המרכזים התעשייתיים האזור כולל גם מספר ערים קטנות יותר.
היסטוריה

עד המאה ה-19 חלקה זגלמביה את גורלו של חבל פולין קטן, למעט תקופה קצרה בין המאה ה-12 למאה ה-15, אז הייתה חלק מנסיכות שווייז', שנחשבה חלק מבישופות קרקוב. לאחר חלוקת פולין ב-1793 סופחה זגלמביה לפרובינציה של שלזיה, אך במהלך מלחמות נפוליאון היא צורפה לדוכסות ורשה.
לאחר קונגרס וינה, הפך האזור, יחד עם חלקים נרחבים של דוכסות ורשה, לחלק מהאזור הפולני הנשלט על ידי רוסיה. במקביל, גם בשלזיה וגם בזגלמביה נתגלו מאגרים גדולים של פחם, ועם פיתוח הרכבת בין ורשה לווינה ב-1859, הפך האזור לאחד האזורים המתועשים ביותר בפולין. למרות התיעוש, האזור נותר פולני ברובו ולא הפך גרמני.
יהודים

ערב מלחמת העולם השנייה חיו בערי זגלמביה ובעיירותיה כ–100,000 יהודים.
הקהילות הגדולות ביותר היו בנדין וסוסנוביץ. בבנדין הוקמה הקהילה היהודית כבר במאה ה-14.
במחצית המאה ה-15 נבנו בית המדרש ומאוחר יותר בית הכנסת ובית הקברות ששימשו את יהודי כל האזור.
בראשית המאה ה-20 היוו יהודי בנדין כמחצית מכלל אוכלוסיית העיר.
במאה ה-19 הוקמו קהילות יהודיות בערים נוספות בזגלמביה: סוסנוביץ, מודז'יוב, צ'לדז', סלבקוב, דומברובה–גורניצ'ה, שצ'מישיץ ועוד.
בסוסנוביץ העיר הצעירה מבין ערי זגלמביה הוקם בית הכנסת הראשון לקראת סוף המאה 19 ומאז הקהילה גדלה והתפתחה.
רוב יהודי זגלמביה היו שומרי מסורת. כרבנים כיהנו בין היתר הרב גראוברד והרב יצחק מאיר לוין; הרבי מרדומסק קיים את חצרו בסוסנוביץ.
יהדות זו הצמיחה אינטלקטואלים רבים: מדענים, סופרים (ויגוצקי שימש כיו"ר אגודת הסופרים בפולין), ציירים (ציגלר, שעיטר את קירות בית הכנסת בבנדין), תעשיינים (האחים שיין, פירסטנברג), מוזיקאים (שפילמן) ועוד.
יהודים היו בעלי תפקידים ברשויות המקומיות והממלכתיות.
ד"ר ויינציאר היה סגן ראש עיריית בנדין וכן ציר ב"סיים" הפרלמנט הפולני.
כל הזרמים הציוניים כולל תנועות הנוער היו מיוצגים ביהדות זגלמביה. רבים מבין חברי תנועות הנוער עלו לישראל והשתתפו בהקמת קיבוצים (טירת צבי, משמר השרון, תל יצחק ועוד).
יהודי זגלמביה טיפחו חיי קהילה ענפים, הוקמו בה מוסדות דת (בתי כנסת, בתי מדרש), מוסדות חינוך (בתי ספר יסודיים, גימנסיות, תלמוד תורה ובית יעקב), מוסדות עזרה וסעד (בתי יתומים ובתי חולים).
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נכנסו הגרמנים לערי זגלמביה והחלו להתנכל לאוכלוסייה היהודית:
שריפת והריסת בתי הכנסת, רצח והוצאה להורג, גזרות כלכליות וחברתיות ושילוחים למחנות.
יוהאן פשיידט הקים מפעל בו העסיק יהודים ובכך הציל רבים. על פעילותו הוא קיבל הכרה כחסיד אומות העולם.
ב-1942 רוכזו יהודי זגלמביה בגטאות ובמיוחד בשני הגטאות הגדולים: 'קמיונקה' בבנדין ו'שרודולה' בסוסנוביץ. בתחילת אוגוסט 1943 חוסלו גטאות זגלמביה כשאחרוני יהודיה נשלחו לאושוויץ.
בתום מלה"ע השנייה עלתה מרבית שארית הפליטה מקרב יהודי זגלמביה לישראל.
היו שהיגרו לארצות הברית, קנדה, אוסטרליה והיו שנותרו באירופה.
לפני מלחמת העולם השנייה ישבו באזור כ-100,000 יהודים, שנרצחו בשואה. ב-12 באוגוסט 1942 רוכזו כל יהודי האזור, ולאחר מיון המוני נשלחו 12,500 מהם לאושוויץ. בשל ההיקף הגדול כונה האירוע "הפונקט הגדול", וכך הונצח בספרים רבים.
חלק מאנדרטת ההנצחה ביער קדושי זגלמביה שליד מודיעין
אנדרטת זגלמביה
קטע מאנדרטת זגלמביה
אתרים בזגלמביה

זוויירצ'יה (Zawiercie)
• בית העלמין בזביירצ'ה – ul. Ignacego Deszyńskiego 54
סלבקוב (Sławków)
• האנדרטה בסלבקוב לציון הרצח ההמוני שבוצע בימים הראשונים לתחילת המלחמה יש לנסוע ברחוב ul. Ulkuska ולחפש בין רחובות Walcwnia/Browarna בסמוך לנהר הזורם מתחת לכביש.
צ'לדז' (Czeladź)
• בית העלמין בצ'לדז' - ul. Będzińska 64
סוסנוביץ' (Sosnowiec)
• בית הקברות הישן – ul. Gospodarcza 1
• מגרש השילוחים והאנדרטה (Umszlagplatz) – al. Mireckiego
• הדולאג, בית המעצר – ul. Składowa 5
• אנדרטת האחים קוז'וך – PLAC BRACI KOŻUCHÓW
• בית החולים היהודי ע"ש פרלמן – ul. Odrodzenia 9
• בית היתומים היהודי ע"ש ד"ר ליברמן - ul. Odrodzenia 7
השלט, בעברית ופולנית, המנציח את שני המוסדות הללו נמצא על קיר בית החולים ע"ש פרלמן.
בנדין (Będzin)
• האנדרטה לציון מקום בית הכנסת הגדול - ul. Zamkowa
לרגלי המבצר של בנדין, קוביית אבן ועליה כתובות בעברית ופולנית וסמל המנורה.
• לוח המנציח, בעברית ופולנית, את חסיד אומות העולם הכומר מיצ'לב זבצ'קי (Priest Mieczysław Zawadzki) - מצוי על קיר הכנסייה בסמוך למבצר ולאנדרטה של בית הכנסת – ul. Plebańska
• בית הכנסת בראמה צוקרמנה (Brama Cukermana) - al. Hugona Kołłątaja 24/28
• בית הכנסת מזרחי – ul. Potockiego 3
• בית העלמין הישן - ul. Podzamcze
שימש לקבורה מאמצע המאה ה-19 עד תחילת המאה ה-20. בשטח הירוק בנמצא מצדו האחר של מבצר בנדין.יש מצבות. באותו רחוב. בצד הנגדי לבית העלמין, בניין ששימש כבית חולים ליולדות. על קיר המבנה לוח הנצחה. ul. Podzamcze 29
• אנדרטת הקרון (ככר גיבורי הגטו) – ממוקמת במקום שהיה גטו קמיונקה ומשם בוצעו השילוחים לאושויץ. ul. Józefa Podsiadły Plac Bohaterów Getta
• הבונקר בו נלחמו חברי המחתרת בבנדין - בסמוך לאנדרטת הקרון כ־200 מטר לפני אנדרטת הקרון יש לפנות לשביל יורד לכיוון בית ישן, בין הרחובות Słoneczna / Wesoła על קיר הבית לוח הנצחה בעברית ופולנית.
להלן קישור למפה של האתרים היהודיים בבנדין: מפת בנדין היהודית
הנצחה

קהילות מקוונות של בני הדור השני והשלישי ליוצאי זגלמביה, שביחד, בעזרת יצירת מידע שיתופי, משחזרים את חיי הקהילה העשירים שלפני המלחמה ואת קשרי המשפחה שביניהם.
ביער בן שמן הקימה קרן קיימת לישראל את יער קדושי זגלמביה, שהוא אתר זיכרון והנצחה ליהדות זגלמביה. בכניסה לאתר הזיכרון יש קיר שמות, שעליו מוטבעות כתובות מוזהבות מלבניות עם שמות חלק מיהודי זגלמביה שנספו בשואה. בהמשך יש נקודת נוף, שעליה הוצבו מצבות אבן ועליהן שמות ערים בזגלמביה, שתושביהן היהודים נספו בשואה. ועוד בהמשך: שלט "יזכור" ממתכת בצבע חום, הניצב מעל קיר השמות.
הערות שוליים

1 2  ארגון יוצאי זגלמביה, ערים ועיירות באזור זגלמביה, באתר www.zaglembie.org
↑  יער קדושי זגלמביה – אתר זיכרון והנצחה ביער בן שמן, באתר בא לי לטייל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 118207628  VIAF: 4471148574271524430001   WorldCat (עם VIAF): 4471148574271524430001 
טירה בסוסנוביץ
קרב משע'רה

הקרב על כפר משע'רה התנהל בין הצבא הישראלי לכוח של הצבא הסורי במסגרת בלחימה במלחמת לבנון הראשונה, ב-10 ביוני 1982.
רקע

גיס 446 ביקש למוטט את המערך הסורי ולאפשר לשאר כוחות הגיס שנעו צפונה באמצעות כיבוש הכפר משע'רה (אנ') שבו נערך כוח שריון קומנדו של צבא סוריה. המשימה הוטלה על "כוח יוסי", כוח מאולתר שעליו פיקד תא"ל יוסי פלד, שהורכב מגדוד השריון 77, עליו פיקד דוביק טל, וגדוד צנחנים מילואים 8150, עליו פיקד נחשון ישראלי. פלד, ועמו שני מפקדי הגדודים עלו לתצפית על הכפר. ישראלי הציע לתקוף את הכפר במקביל משני כיוונים, כאשר גדוד הטנקים יתקוף מדרום על ציר שבתון, וגדוד הצנחנים בפיקודו ינוע באיגוף רגלי מהמדרונות של ג'בל ברוך ויתקוף ממערב לעיירה. תא"ל פלד הטיל ספק ביכולת הגדוד לעמוד במאמץ, משום היותו גדוד מילואים, והמג"ד הבטיח לו כי הגדוד יכול לאתגר במקביל לתנועת הצנחנים כללה התכנית הפעלת אש ארטילרית ואש טנקים כמו גם תקיפה של כוחות השריון הסורים על ידי מסוקי דיפנדר של חיל האוויר.
מהלך הקרב

הכוחות הקדישו כשעה וחצי להיערכות וללימוד חלקם במשימה ולאחר מכן החלה ההתקפה. ראשית הפעיל פלד אש ארטילרית על מטרות סוריות בכפר, כמו גם אש טנקים שחנו בעמדות שולטות. בעוד הצנחנים בפיקוד ישראלי נעים למשימתם פתחו הטנקים, בפיקוד דוביק טל, באש מעמדות שולטות, והשמידו מספר טנקים סורים. כמו כן סייעו לתקיפה מסוקי קרב דיפנדר של חיל האוויר, שפגעו גם הם בטנקים הסורים ואספו מודיעין על היערכות הכוח הסורי בכפר. גדוד הצנחנים בפיקוד המג"ד, ישראלי, הופיע בעורף הכפר. אז השמידה מחלקה מהפלוגה המסייעת של הגדוד, המצוידת בטילי M47 דרגון, מספר טנקים ונגמ"שים סורים. הופעת גדוד הצנחנים בעורף הכפר הכריעה את הקרב ומוטטה את הכוח הסורי. לאחר מכן תקף גדוד הטנקים בפיקוד טל מן החזית ואילו הצנחנים עסקו בטיהור הכפר מן הכוחות הסורים. החיילים הסורים שלא נפגעו ונהרגו נמלטו, כשהם משאירים מאחוריהם כלי רכב וטנקים.
תוצאות הקרב

הכפר נכבש כעבור כשעה ללא נפגעים לכוח התוקף, זולת שני צנחנים שנפצעו קל. לאחר הלחימה התברר כי בכפר היו ערוכים כוח קומנדו סורי שגודלו כפלוגה ושתי מחלקות טנקים. חלק מכוח זה הושמד וחלקו נסוג מפני כוחות צה"ל. היה זה הקרב הראשון בו הופעלו טילי M47 דרגון בהצלחה כנגד שריון אויב, ובשל כך פנו נציגי צבא ארצות הברית ותחקרו את מפקד הפלוגה המסייעת ואת מפקד המחלקה שירו את הטילים והשמידו את הטנקים והנגמ"שים הסורים.
לקריאה נוספת

יוסי פלד, "איש צבא" (כתבה: רונית ורדי), תל אביב: "ספרית מעריב", תשנ"ג-1993 (הספר בקטלוג ULI).
הערות שוליים

↑  ירון סימסולו ורמי מזרחי, כוחות ומפקדות מאולתרים במלחמות ובמבצעים, מערכות 476, מרץ 2018, עמ' 23.
↑  יוסי פלד, "איש צבא" (כתבה: רונית ורדי), "ספרית מעריב", תל אביב, 1993, עמודים 257-256.
↑  גל פרל פינקל, "ליצור שפה משותפת ולהביא לידי ביטוי את כל יסודות הקרב המשולב", הבלוג על הכוונת, ‏ 12 במאי 2013.
↑  יוסי פלד, זיכרונות ולקחים ממלחמת שלום הגליל, מערכות 413, יולי 2007, עמ' 52-53.
↑  מאור לוי (עורך וכותב ראשי), מלחמת שלום הגליל - מפות ומבצעים, המחלקה להיסטוריה, 2022, עמוד 152.
בטאין

| --- | --- |

 שמות מסחריים בישראל
 ציסטדן - cystadane
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C5H11NO2 
 מסה מולרית:  117.079 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 בטיחות
 דרכי מתן:  OS
 מזהים
 קוד ATC:  A16AA06 
 מספר CAS:  107-43-7
 PubChem:  247
 ChemSpider:  242
 
בטאין נטול-מים (anhydrous betaine) הוא החומר הפעיל בתרופה ציסטדן (cystadane), המיועדת לטיפול במחלת ההומוציסטינוריה(אנ'). התרופה ציסטדן אושרה לשיווק על ידי מינהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) בחודש אוקטובר 1996‏ ועל ידי סוכנות התרופות האירופית בחודש פברואר 2007‏.
כללי

בטאין (N,N,N-trimethylglycine) נקרא כך לאחר שנתגלה בסלק סוכר (ששמו המדעי הוא beta vulgaris) במאה ה-19. החומר נקרא לעיתים "גליצין בטאין". בטאין מיוצר בגוף האדם על ידי חמצון של כולין בכבד ובכליות. בטאין אף נצרך על ידי בני אדם מהמזון, כבטאין או כתרכובות מכילות-כולין. מוצרי מזון עשירים בבטאין כוללים חיטה, תרד, פירות ים וסלק סוכר.
לבטאין שלושה תפקידים ידועים בבני אדם: כאוסמוליט אורגני, כחלבון סוכך או חומר מסייע לייצב מבנה מרחבי של חלבונים, תחת מצבים דנטורטיביים וכתורם של קבוצות מתיל במסגרת פעולת האנזים בטאין הומוציסטאין מתילטרנספראז(אנ') ההופך הומוציסטאין למתיונין.