stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התיישבות-ים
היבטים חוקיים

מחוץ למים הכלכליים של מדינה, שהם אזור כלכלי בלעדי שמדינה יכולה לתבוע לעצמה לפי חוק הים. הים אינו נתון לשיפוטה של אף מדינה. דוגמאות ארגונים המנצלים אפשרות זו הם "נשים על גלים", המאפשר הפלות לנשים ממדינות בהן אלה אינן חוקיות, ותחנות רדיו הנמצאות במים בינלאומיים. בדומה לאלה, ינצלו התיישבויות ים את העדר החוקים והתקנות מחוץ למדינות, ויבחרו מבין מגוון רחב שיטות ארגון וחוק אפשריות אחרות, כגון זו שנכתבה על ידי Las Portadas.
"כשתהפוך התיישבות ים לבת-קיימא, מעבר בין שיטת ממשל אחת לשנייה תהיה פשוט הפלגה מהאחת לשנייה, אפילו בלי לעזוב את הבית". אמר פטרי פרידמן בכנס ה-Seasteading השנתי הראשון.
The Seasteading Institute

מכון ההתיישבות בים נוסד על ידי ויין גרמליך ופטרי פרידמן, נכדו של זוכה פרס נובל הכלכלן מילטון פרידמן, ב-15 באפריל 2008.הארגון נוסד על מנת להקל את הקמתן של קהילות אוטונומיות וניידות על מצע ימי והפועלות במים בינלאומיים.
מאמרו של גרמליך מ-1998 "SeaSteading – Homesteading on the High Seas" מתווה את הרעיון של התיישבות בת ביצוע מבחינה כלכלית, ומשך את תשומת לבו של פרידמן עם הצעה לפרויקט קטן-היקף. השניים החלו עובדים יחד ופרסמו את ספרם המשותף הראשון ב-2001, שבחן היבטים נוספים של התיישבות ים כמו דגלי-נוחות וניהול אשפה.
הפרויקט קיבל חשיפה תקשורתית רחבה ב-2008 לאחר שהובא לידיעת מייסד פייפאל פיטר ת'יל, ולאחר שזה תרם לו חצי מיליון דולר ודיבר בשבחו במאמריו.
אחד מראשיו של המכון המשיך לימים לייסד את "בלוסיד" מיזם התיישבות הים המסחרי הראשון.
באביב 2013, השיק המכון את "פרויקט העיר הצפה", המשלב את רעיון התיישבות הים עם רעיון ערי-הסטארטאפ. בכך שהוא ששואף להקים עיר צפה בתוככי מדינה קיימת. היסטורית, התעניין המכון במים בינלאומיים בתור שיטה ליצור תחרות בין-ממשלתית. אולם, כעת הם מחפשים מדינה מארחת משיקולים הנדסיים, שיקולי מרחק מהיבשה וגישה לשירותים רחוקים, ומשיקולי הכרה בינלאומית למסגרת וביטחון. המכון גייס 27,082$ בקמפיין גיוס אינטרנטי מ-291 תורמים שונים והזמין מחברת Deltasync לתכנן קונספט לעיר צפה. בדצמבר 2013 פורסם הדו"ח. המכון אוסף מידע מדיירים פוטנציאליים בעיר דרך סקר באתר "Floating city".
דוגמאות להתיישבות ים

פלטפורמות קידוח נפט וגז
נסיכות סילנד
האיים הצפים של בני האורו
הספינות של נשים על גלים
הרפובליקה של אי הוורדים
תחנות רדיו פיראטיות העוגנות במים בינלאומיים ומשדרות למאזינים בחוף
הערות שוליים

↑  Las Portadas
ויליאם פרקינס

| --- | --- |

 לידה:  1558 ווריקשייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  22 באוקטובר 1602 (בגיל 44 בערך) קיימברידג', ממלכת אנגליה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 השכלה:  כרייסט'ס קולג' 
 
ויליאם פרקינס (1558–1602) היה איש דת אנגלי משפיע ותאולוג מקיימברידג', שקיבל תואר ראשון ותואר שני מהאוניברסיטה בשנת 1581 וב־1584 בהתאמה, וגם אחד המנהיגים הראשונים של התנועה הפוריטנית בכנסיית אנגליה בתקופת האליזבת תְקוּפָה. אף על פי שלא קיבל לחלוטין את הנוהגים הכנסייתיים של כנסיית אנגליה, פרקינס תאם לרבים מהמדיניות והנהלים שהטילה ההתיישבות האליזבתנית . עם זאת, הוא נותר אוהד לפוריטנים הלא קונפורמיסטיים ואף עמד בפני משמעת על תמיכתו.
פרקינס היה סופר פורה שכתב למעלה מארבעים עבודות, שרבות מהן פורסמו לאחר מותו. בנוסף לכתיבה, הוא שימש גם עמית במכללת כריסטס וכמרצה בכנסיית סנט אנדרו בקיימברידג '. הוא היה חסיד איתן של תאולוגיה הרפורמית, במיוחד supralapsarian התאולוגיה של תיאודור בזה ואת ג'ון קלווין. בנוסף, הוא היה מגן נחרץ של אידיאלים פרוטסטנטים, במיוחד חמשתהסוליות עם דגש מיוחד על סולוס קריסטוס וסולה סקריפטורה.
כתב את "שיח של אומנות הכישוף הארורה" (1608), שם ציין פרקינס 18 שלטים לגילוי כישוף; אחד הסימנים, סימן השטן, היה לדברי פרקינס, 'חזקה' שהצדיקה בדיקה אך לא הייתה הוכחה מספקת בפני עצמה.
ויטלי דיאקוב

ויטלי אלכסנדרוביץ' דיאקוב (ברוסית: Виталий Александрович Дьяков; נולד ב-31 בינואר 1989 בקרסנודר שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

דיאקוב התחיל את צעדיו הראשונים בקריירה בעיר מולדתו קרסנודר. בקיץ 2006 עבר ללוקומוטיב מוסקבה. ויטלי לא זכה למקום בהרכב קבוצת הנוער ולכן באביב 2007 הושאל לסוצ'י 04 ושנה לאחר מכן לגובקין.
כאשר חזר ב-2009, התחיל ויטלי להתאמן עם ההרכב הראשון של לוקומוטיב, אך לא זכה להופעת בכורה בליגת העל. ב-13 במרץ 2009 הופיע לראשונה במדי קבוצת הנוער של לוקומוטיב במשחק מול חימקי שנגמר 2:2, באותו משחק הוא הבקיע שער מפנדל.
בשנת 2010 דיאקוב שוב הושאל, הפעם על ידי הקבוצה השנייה של לוקומוטיב, שם רשם הופעת בכורה ב-18 באפריל נגד טורפדו ולדימיר (2:0). את שערו הראשון במדי לוקומוטיב-2 כבש ב-5 בספטמבר נגד טקסטילשיק איוואנובו.
ב-2011, לאחר שחזר ללוקומוטיב, דיאקוב שוב ניסה להתחרות על מקום בהרכב הבוגרים אך ללא הצלחה. עונת 2011 הפכה לעונה המוצלחת ביותר שלו בקבוצת נוער של לוקומוטיב, כאשר הוא זכה איתה באליפות וקיבל את תואר השחקן המצטיין בקבוצה. במהלך העונה הוא הבקיע 9 שערים ב-27 משחקים ושיחק כקפטן הקבוצה.
בדצמבר 2011 ויטלי דיאקוב, דמיטרי פולוז ועוד כמה שחקנים החליטו לא להאריך את חוזם עם לוקומוטיב ועזבו את המועדון. מאוחר יותר, נשיאת המועדון אולגה סמורודסקייה הודתה בכך שאינה מאמינה שדיאקוב והשאר יצליחו לממש את הפוטנציאל שלהם.
ב-27 בינואר 2012 חתם ברוסטוב ל-3 שנים. ערך הופעת בכורה במדי הצהובים-כחולים ב-27 באפריל בתיקו 1:1 מול טרק גרוזני. בעונה האחרונה שלו בקבוצה הוא שיחק לצד חרבויה מיליץ'. ב-14 ביולי 2017 חתם דיאקוב לשנתיים בסיוואספור.
תארים

רוסטוב
הגביע הרוסי: 2013/2014
הנני בידך

הנני בידך הוא שיר מסוגת מוזיקה חסידית, שהוציא אברהם פריד בשנת 2015. מילות השיר נכתבו כתפילה על ידי רבי מאיר מאפטא. הרב פנחס ברייער, מלחין בולט מחסידות בעלזא, הלחין את השיר שהיה ללהיט גדול במגזר הדתי.
השיר

מילות השיר הן: ”רִבּוֹן הָעוֹלָמִים יָדַעְתִּי כִּי הִנְנִי בְּיָדְךָ לְבַד כַּחֹמֶר בְּיַד הַיּוֹצֵר. וְאִם גַּם אֶתְאַמֵּץ בְּעֵצוֹת וְתַחְבּוּלוֹת וְכָל יוֹשְׁבֵי תֵבֵל יַעַמְדוּ לִימִינִי לְהוֹשִׁיעֵנִי וְלִתְמֹךְ נַפְשִׁי, מִבַּלְעֲדֵי עֻזְּךָ וְעֶזְרָתְךָ, אֵין עֶזְרָה וִישׁוּעָה”.
הן מדברות על האמונה והביטחון באל. הן נכתבו בהקדמה לספרו של הרב מאפטא "אור לשמים" רבנים כדוגמת התפארת שלמה נהגו לאומרה בכל יום כסגולה לפרנסה.
הרב פנחס ברייער הלחין את השיר שיצא בתחילה בביצוע של אהרון ברייער, ורק לאחר כמה חודשים יצא לרגל חתונת בנו בביצוע מחודש של אברהם פריד ואז זכה לפרסום רב ולהצלחה במגזר הדתי.
לשיר כמה גרסאות כיסוי מצליחות בניהם של שלמה דסקל ירון בר וארז יחיאל. ב-2022 הוציא יעקב שוואקי יחד עם מקהל ידידים ומנדי הרשקוביץ קאבר נוסף לשיר.
במצעד העשור למוזיקה החסידית שנערך על ידי תחנות הרדיו קול חי וקול חי מיוזיק בחול המועד סוכות תש"ף, זכה השיר במקום הראשון עם למעלה מ-30,000 הצבעות, נתון חסר תקדים במוזיקה החסידית.
הערות שוליים

↑  שלמה דסקל, ריבון העולמים, הנני בידך באתר יוטיוב.
↑   מחרוזת דינר, בביצוע יעקב שוואקי, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 13:46)
↑  עמית דניאל, לאחר מצעד סוחף ודרמטי במיוחד "הנני בידך" הוא שיר העשור, באתר רדיו קול חי, ‏17 באוקטובר 2019
| אברהם פריד |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | אף יהודי לא ישאר מאחור • זה הזמן • תנו שבח • קץ לגלות • מלווה מלכה • מעגל השנה 2 • אנחנו מוכנים • מעגל השנה 3 •   אדרבה • אוצרות יהודיים (שני חלקים, כל אחד ביידיש ובעברית) • שטר התנאים • ברכה והצלחה • האפ קאזאק • חזק! • ניגון הבעש"ט • יחיד ורבים • אבינו מלכנו • בין כך ובין כך • הלהיטים הגדולים • יענקל יענקל • אוסף להיטי העשור • רצוננו לראות את מלכנו • א מחייה •  אוצר של יראת שמיים • כמה טוב שנפגשנו • פרויקט רילקס עם אברהם פריד (שני חלקים) • Good Old Days • אברהם פריד בהופעה חיה בישראל (אלבום כפול) |  |
| סינגלים | עלה קטן שלי • כי הרבית • כמה טוב שנפגשנו • ירושלים שבלב • הנני בידך • אחים בנפש • עובר מה שעובר • אבא • אוטוטו • בצורת • רצוננו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 8d4094bc-523e-4b47-bc6b-193cf470ca50
הקנצלר הפדרלי (גרמניה)

| --- | --- |
סמליל הקנצלר הפדרלי

 מידע כללי
 מדינה:  גרמניה 
 תחום שיפוט:  גרמניה
 סוכנות בת:  שירות הביון הפדרלי 
 תאריך הקמה:  1949
 מנהל:  הלגה בראון 
 מטה מרכזי:  מתחם הקנצלריות הפדרלי 
 עובדים:  621 (נכון ל־2018) 
 תקציב:  4.385 מיליארד אירו (2020)
 www.bundeskanzleramt.de
 קואורדינטות:  52°31′13″N 13°22′09″E﻿ / ﻿52.520277777778°N 13.369166666667°E﻿ / 52.520277777778; 13.369166666667
 he
 
משרד הקנצלר הפדרלי (בגרמנית: Bundeskanzleramt) היא סוכנות המשרתת את משרדי ההנהלה של קנצלר גרמניה, ראש הממשלה הפדרלית. תפקידו העיקרי של הקנצלר הפדרלי הוא לסייע לקנצלר בתיאום פעילויות הממשל הפדרלי. ראש לשכת קנצלר מחזיק בדרגה אחת ממעמד מזכיר המדינה או שר פדרלי, המוחזק כיום על ידי וולפגנג שמידט. המטה הראשי של הקנצלר הפדרלי נמצא בבניין הקנצלר הפדרלי בברלין, המהווה את המטה הממשלתי הגדול ביותר בעולם.
מטה

משכן הקנצלר הוא גם השם של הבניין בברלין כי בתי המשרדים האישיים של קנצלרית וצוות קנצלר. ארמון שאומבורג שבבון הוא מושבו הרשמי המשני של הקנצלר הפדרלי הגרמני.
נפתח באביב 2001, בניין הקנצלר הנוכחי תוכנן על ידי שרלוט פרנק ואקסל שולטה ונבנה על ידי מיזם משותף של חברת הבת של Royal BAM Group's ו-Acciona הספרדית בשטח של 12,000 מ"ר (129,166 רגל), זהו גם בניין המטה הממשלתי הגדול בעולם. לשם השוואה, בניין הקנצלר החדש גדול פי עשרה מהבית הלבן.
בגלל הארכיטקטורה הייחודית אך השנויה במחלוקת שלו, עיתונאים, מדריכי תיירים וכמה מקומיים מתייחסים לבניינים כאל קולוסיאום (כשילוב של הקולוסיאום והקנצלר לשעבר הלמוט קוהל שתחתיו הוא נבנה).
גישה לקהל הרחב אפשרית רק בימים מסוימים במהלך השנה. מאז 1999, ממשלת גרמניה מזמינה את הציבור הרחב לסוף שבוע אחד בשנה כדי לבקר בבניינים שלה - בדרך כלל באוגוסט.
וורן גרסט

וורן גרסט (באנגלית: Warren Garst;‏ 4 בדצמבר 1850 –  5 באוקטובר 1924) היה פוליטיקאי אמריקאי מאיווה, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר הסנאט המדינתי, כסגן מושל המדינה וכמושל איווה ה-19.
ביוגרפיה

וורן גרסט נולד בדייטון, אוהיו כבנם של דר' מייקל גרסט ושל מרי לואיז מוריסון. כשהיה בן שמונה עברה משפחתו לשמפיין, אילינוי. כשהיה בן 19 הוא עבר לאיווה כדי להתחיל שם בקריירה עסקית. יחד עם אחיו הוא הגיע לעיר קון רפידס כדי לפתוח שם חנות כלבו. מאוחר יותר הוא היה שותף לייסוד בנק החסכונות של קון רפידס.
ב-1878 נשא גרסט לאישה את אליזבת ג'ונסון, ולזוג נולדה ילדה אחת. אליזבת נפטרה ב-1881, וב-1889 נישא גרסט בשנית לקלרה הארייט קלארק, ולשניים נולדו בן ובת.
גרסט החל את הקריירה הפוליטית שלו כאשר הוא נבחר כחבר הסנאט של איווה. בסנאט כיהן גרסט בשנים 1894–1906. ב-1906 הוא נבחר כסגן מושל המדינה. כאשר נבחר מושל איווה, אלברט קאמינס לסנאט של ארצות הברית, הושבע גרסט במקומו כמושל איווה ה-19. במהלך תקופת כהונתו הקצרה כמושל הוא המשיך במדיניות ממשלו של קאמינס. גורמים רבים דחקו בגרסט להתמודד בבחירות על כהונה מלאה כמושל, אך בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית ב-1910 הוא הפסיד למבקר המדינה של איווה בריל קרול, שגרף 49 אחוזים של הקולות מול 35 אחוזים של הקולות של גרסט.
וורן גרסט נפטר ב-5 באוקטובר 1924 באיווה סיטי, ונטמן בבית הקברות גלנדייל שבדה מוין.
הערות שוליים

↑  וורן גרסט, באתר אגודת המושלים הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1183597002  LCCN: no2008022799  VIAF: 51490171   WorldCat (עם VIAF): 51490171
ויטלי דרסליה

ויטַלי דַרַסֵליַה (בגאורגית: ვიტალი დარასელია, ברוסית: Виталий Кухинович Дараселия‏; 9 באוקטובר 1957 - 13 בדצמבר 1982) היה כדורגלן גאורגי בתקופת ברית המועצות; הוא שיחק בעמדת קשר.
ביוגרפיה

ויטליה דרסליה נולד בשנת 1957 בעיר אוצ'מצ'ירה שבחבל אבחזיה, כאשר גאורגיה הייתה חלק מברית המועצות; קבוצת הבוגרים הראשונה שבה שיחק היא אַמירַני אוֹצַ'מצ'ירֵה, ששיחקה אז בליגה מקומית של גאורגיה הסובייטית; דרסליה הופיע במדיה בעונות 1973 ו-1974.
בשנת 1975 דרסליה החל לשחק בדינמו טביליסי מליגת העל הסובייטית; בשנת 1976 הוא זכה עם הקבוצה בשתי מדליות ארד על מקום שלישי בשתי עונות האליפות הסובייטית, שנערכו באותה שנה; בשנת 1976 הקבוצה זכתה גם בגביע הסובייטי הראשון שלה.
בשנת 1977 דרסליה זכה עם דינמו טביליסי במדליית כסף על סגנות אליפות ברית המועצות, ואילו בשנת 1978 באליפות ברית המועצות השנייה שלה; בשנת 1978 דרסליה הוכר כשחקן השני בטיבו בעונת האליפות הסובייטית - בין אלה ששיחקו בעמדה שלו (כסגן ראשון של אחד מ-11 המצטיינים); בשנה זו הוא גם ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברית המועצות - במשחק ידידות.
מתוך ששת המשחקים של הנבחרת הסובייטית בשנים 1979-1978 במוקדמות אליפות אירופה 1980, דרסליה השתתף בשניים, שנערכו בשנת 1979; באותה שנה הוא זכה עם דינמו טביליסי בגביע ברית המועצות השני שלו; בנוסף, הוא שוב הוכר כשחקן השני בטיבו של עונת האליפות הסובייטית - בין אלה ששיחקו בעמדה שלו.
בשנת 1980 דרסליה הגיע עם דינמו טביליסי לגמר נוסף של הגביע הסובייטי, אך הפעם קבוצתו הפסידה במשחק, לשחטאר דונצק; כסגנית אלופה באותה עונה, "שחטאר" קיבלה את הזכות להתמודד בגביע אופ"א, ואילו "דינמו" נשלחה למפעל גביע המחזיקות האירופי; באותה שנה דרסליה הוכר כשחקן השלישי בטיבו של אותה עונת אליפות סובייטית - בין אלה ששיחקו בעמדה שלו (כסגן שני של אחד מ-11 המצטיינים); בנוסף, הוא זכה בתואר אמן ספורט ברמה בינלאומית של ברית המועצות.
בשנים 1981-1980 דרסליה השתתף במשחקיה של דינמו טביליסי בגביע אירופה למחזיקות הגביע; ב-13 במאי 1981 הוא הבקיע את שער הניצחון במשחק הגמר מול קארל צייס יינה ממזרח גרמניה; שערו בדקה ה-86 קבע את התוצאה 1:2 לטובת "דינמו", שזכתה בגביע האירופי.
בשנת 1981 דרסליה גם השתתף בחמישה מתוך ששת המשחקים של נבחרת ברית המועצות בכדורגל במוקדמות מונדיאל 1982 (מול טורקיה, ווילס וצ'כוסלובקיה); הוא הבקיע שער באחד המשחקים האלה; באותה שנה דרסליה זכה עם דינמו טביליסי במדליית הארד השלישית שלו על מקום שלישי בליגת העל הסובייטית; הוא גם נכלל ברשימת 11 המצטיינים של אותה עונת אליפות - כשחקן המצטיין בעמדה שלו; בנוסף, הוא זכה בתואר אמן ספורט נכבד של ברית המועצות.
במונדיאל 1982 בספרד, דרסליה השתתף בארבעה מתוך חמשת המשחקים של נבחרת ברית המועצות: בשלב הבתים הראשון הוא שיחק בשני משחקים (מול ברזיל וניו זילנד) משלושה, ואילו בשלב הבתים השני הופיע בשני המשחקים; המשחק האחרון של הנבחרת הסובייטית בשלב הבתים השני, ובמונדיאל בכלל - מול פולין - היה גם משחקו האחרון של דרסליה בנבחרת זו; בסך הכול, הוא הופיע במדיה ב-22 משחקים והבקיע שלושה שערים לזכותה.
בשנת 1982, בעונת האליפות האחרונה בקריירת המשחק של דרסליה, דינמו טביליסי סיימה במקום הרביעי בליגת העל הסובייטית (ספרטק מוסקבה זכתה במקום השלישי בזכות הפרש שערים עדיף); דרסליה הוכר כשחקן השלישי בטיבו של אותה עונת אליפות - בין אלה ששיחקו בעמדה שלו (כסגן שני של אחד מ-11 המצטיינים); בסך הכול, הוא הופיע במדי "דינמו" ב-192 משחקים והבקיע 26 שערים לזכותה.
ויטלי דרסליה נהרג בדצמבר 1982 בתאונת דרכים; הוא נקבר בעיר הולדתו - אוצ'מצ'ירה; האצטדיון שבעיר נקרא על שמו.
דרסליה היה נשוי ואב לילד; אלמנתו התחתנה שנתיים אחרי האסון; בנו (אף הוא קרוי ויטלי דרסליה) הפך לכדורגלן. בשנים 1997 - 2008 הוא שיחק כקשר בקבוצות: דינמו טביליסי, צסק"א קייב, ספרטק ולדיקווקז ובנבחרת גאורגיה.
תארים ופרסים

נבחרת ברית המועצות
מקום ראשון באליפות אירופה לנוער - 1976
מקום ראשון באליפות אירופה לנבחרות צעירות - 1980
דינמו טביליסי
גביע אירופה למחזיקות הגביע: 1981
אליפות ברית המועצות: 1978
סגנות אליפות ברית המועצות: 1977
שלוש מדליות ארד על מקום שלישי בליגת העל הסובייטית: 1976 (אביב), 1976 (סתיו), 1981
שני גביעי ברית המועצות: 1976, 1979
אישיים
נכלל ברשימת 11 המצטיינים של עונת האליפות הסובייטית: 1981
וורן דה לה רו

| --- | --- |

 לידה:  18 בינואר 1815 גרנזי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  19 באפריל 1889 (בגיל 74) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 השכלה:  קולז' סנט-בארב 
 תקופת הפעילות:  1852–1889 (כ־37 שנים) 
 בן או בת זוג:  Georgiana Bowles (17 בפברואר 1840–ערך בלתי־ידוע) 
 פרסים והוקרה:  הרצאת בייקר (1862)  פרס לאלנד (1865)  מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (1862)  המדליה המלכותית (1864)  מסדר הוורד  עמית החברה המלכותית 
 
וורן דה לה רו (באנגלית: Warren De La Rue;‏ 15 בינואר 1815 – 19 באפריל 1889) היה אסטרונום בריטי, מדען וממציא. הוא ידוע בעיקר בזכות העבודות החלוציות שלו בצילום אסטרונומי.
ביוגרפיה

דה לה רו נולד בגרנזי, ולמד בקולז' סנט-בארב (Sainte Barbe) בפריז. הוא עבד בחברת דה לה רו שאביו יסד, אך בילה את זמנו הפנוי במחקרים כימיים וחשמליים. בין 1836 ל-1848 פרסם כמה מאמרים בתחומים אלו.
ב-1840, דה לה רו הקיף חוט להט מפלטינה בצינור ואקום, והעביר דרכו זרם חשמל. כך יצר אחת מנורות החשמל הראשונות בעולם. העיצוב התבסס על כך שנקודת ההמסה הגבוהה של הפלטינה תאפשר לנורה לתפקד בטמפרטורה גבוהה, והריק בתא ימנע ממולקולות גז להגיב עם הפלטינה. למרות יעילות העיצוב, מחיר הפלטינה מנע פיתוח מסחרי שלו.
דה לה רו נמשך לאסטרונומיה בהשפעת ג'יימס נסמית'. הוא בנה ב-1850 טלסקופ מחזיר אור בקוטר 13 אינץ'. היה פעמיים נשיא האגודה הכימית בשנים 1867–1869, 1879–1880 ונשיא החברה האסטרונומית המלכותית בשנים 1864–1866.
דה לה רו מת בלונדון ב-1889. הוא היה נשוי לג'ורג'ינה, ואב לארבעה בנים ובת.
פרסים ואותות הוקרה

פרס מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה ב-1862
פרס מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה ב-1864
פרס לאלנד ב-1866
מכתש דה לה רו על הירח קרוא על שמו
מפקד לגיון הכבוד (צרפת).
מפקד המסדר של סנט מוריס וסנט לזרוס (איטליה).
אביר אמפריית מסדר השושנה (ברזיל).
הקס (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  תוכנית טלוויזיה מסוגת על-טבעי, סדרת דרמה, סדרת להט"ב, סדרת טלוויזיה פנטזיה 
 שחקנים:  כריסטינה קול ג'מימה רופר מיכאל פסבנדר לורה פייפר
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  19 
 הפקה
 מוזיקה:  ג'יימס סימור ברט 
 אורך פרק:  58 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  סקיי 1 
 תקופת שידור מקורית:  17 באוקטובר 2004 – 18 בדצמבר 2005 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הקס (באנגלית: Hex) היא סדרת טלוויזיה מסוגת הפנטזיה שמיועדת לבני הנעורים.
הסדרה הופקה בבריטניה על ידי רשת סקיי 1 בשנים 2005-2004 וכוללת 19 פרקים בשתי עונות, שלאחריהם נפסקה הפקת הסדרה. בישראל שודרה הסדרה בערוץ AXN.
עלילה

בעונה הראשונה העלילה מתמקדת בקאסי יוז (כריסטינה קול) תלמידת בקולג' יוקרתי בשם מנדהם הול המגלה שהיא נצר לשושלת עתיקה של מכשפות ושאבותיה התגוררו בטירה העתיקה שמאכלסת כיום את הקולג' שלה.
זמן קצר לאחר מכן היא מתוודעת לעזאזל (מיכאל פסבנדר) מלאך שהוגלה מהשמים ושמנהיג את הנפילים בניסיונם לחזור לשמים. כדי להגשים את מטרתו הוא צריך לפתות את קאסי כדי שיוכל לעבר אותה וילדם יהיה המשיח של הנפילים שיאפשר להם לנצח במלחמתם.
העונה הראשונה בת ששת הפרקים מתמקדת בניסיונו של עזאזל לפתות את קאסי, למרות משיכתה לטרויי (ג'וזף מורגן). לבסוף עזאזל מצליח לפתות את קאסי בעזרת אמצעים על טבעיים ומעבר אותה, אולם לאחר שהיא מצליחה להשתחרר מאחיזתו בעזרת חברתה רוח הרפאים תלמה בייטס (ג'מימה רופר) היא מחליטה לעבור הפלה אולם עזאזל מצליח לשכנע את הרופא שאמור לבצע את ההפלה להציל את חייו של העובר והעונה הראשונה מסתיימת בכך שהתינוק נולד בניתוח קיסרי ונלקח על ידי עזאזל.
בעונה השנייה בת 13 הפרקים אנו עדים לגדילתו המהירה של מלאכי, בנם של עזאזל וקאסי, שמגיע לבגרות והופך לנער בן שבע עשרה תוך חצי שנה. במקביל מגיעה לקולג' תלמידה חדשה בשם אלה די (לורה פייפר) מכשפה בת חמש מאות שנה ויריבתו המרה של עזאזל שמנסה למנוע ממנו להביא בן לעולם וכאשר היא לומדת על קיומו של מלאכי היא מנסה להורגו אולם כוונתה מסוכלת על ידי קאסי שמקריבה עצמה למען בנה מלאכי.
הפרקים הבאים מתמקדים במאבקו של עזאזל באלה, הוא מצליח לאשפז אותה במוסד לחולי נפש אולם בעזרתם של תלמה וחברה לאון טיילר (ג'יימי דייוויס) היא מצליחה להיחלץ מהאשפוז הכפוי ולחזור למנדהם הול. לאחר שהיא חוזרת לקולג' מלאכי, שכבר הגיע לבגרות מלאה, מגיע כתלמיד החדש. יתר העונה מתמקדת במאבק בין מלאכי לאלה.
התייר (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  Anthony Zimmer 
 בימוי:  פלוריאן הנקל פון דונרסמארק
 הופק בידי:  גארי בארבר רוג'ר בירנבאום ג'ונתן גליקמן טים הדינגטון גראהם קינג
 תסריט:  פלוריאן הנקל פון דונרסמרק כריסטופר מקווארי ג'וליאן פלווארס
 עריכה:  ג'ו הוטשינג פטרישיה רומאל
 שחקנים ראשיים:  אנג'לינה ג'ולי ג'וני דפ סטיבן ברקוף רופוס סוול טימותי דלטון פול בטאני
 מוזיקה:  ג'יימס ניוטון הווארד
 צילום:  ג'ון סיל
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  StudioCanal, סרטי GK, Spyglass Media Group, סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  ארצות הברית: סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית: 10 בדצמבר 2010 ישראל: 6 בינואר 2011
 משך הקרנה:  103 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית צרפתית איטלקית רוסית
 סוגה:  סרט פשע, סרט פעולה, סרט דרמה, קומדיה רומנטית, מלודרמה 
 תקציב:  100,000,000 דולר
 הכנסות:  278,346,189 דולר (10 במרץ 2011)
 הכנסות באתר מוג'ו:   tourist
 www.thetourist-movie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
התייר (באנגלית: The Tourist) הוא מותחן אמריקאי משנת 2010 של הבמאי פלוריאן הנקל פון דונרסמארק. מככבים בו ג'וני דפ ואנג'לינה ג'ולי. הסרט הוא עיבוד מחודש לסרט הצרפתי "אנתוני זימר" משנת 2005.
תקציר העלילה

אליס (אנג'לינה ג'ולי), אישה בריטית המתגוררת בפריז, נתונה במעקב משטרתי צמוד של המשטרה המקומית, שפועלת בהנחיות הסקוטלנד יארד, המעוניינת לשים ידיה על אלכסנדר פירס, אהובה של אליס החשוד בהעלמת 744 מיליון ליש"ט. פירס שולח לאליס מכתב, ומנחה אותה לעלות על רכבת מפריז לוונציה, ושם לחבור לאדם כלשהו הדומה לפירס, מבחינת תווי פניו, גובהו ומבנה גופו, וזאת על מנת להטעות את הסקוטלנד יארד ולגרום להם לחשוב שזהו פירס. במהלך הנסיעה, אליס מתיישבת מול פרנק (ג'וני דפ), שמציג עצמו כמורה למתמטיקה במכללה בוויסקונסין שבארצות הברית, שיצא לטייל באירופה כדי להתאושש מפרידה מבת זוגו. מה שלכאורה התחיל עבורו כאהבה ממבט ראשון בעיר חלומית - הופך במהרה למרדף מסתורי ומסוכן.
הפקה

הסרט הוא גרסה מחודשת של המותחן הצרפתי "אנתוני זימר" משנת 2005, אותו ביים וגם כתב ז'רום סאל, והשתתפו בו השחקנים סופי מרסו ואיוואן אטאל בתפקידים הראשיים. תפקיד הבמאי יועד במקור ללאסה הלסטרם, אך הוא נטש את ההפקה בגלל אי-התאמות בלוחות הזמנים. במקומו הגיע בהראט נאלורי, אולם הוא עזב לאחר מכן. לאחר שאנג'לינה ג'ולי קיבלה את תפקידה בסרט, הצטרף להפקה הבמאי פון דונרסמארק, אשר נטש לזמן מה את הפרויקט בעקבות "חילוקי דעות אומנותיים". התפקיד הראשי הגברי יועד במקור לטום קרוז. קרוז הוחלף בסאם וורת'ינגטון אשר הוחלף אף הוא, ולבסוף מילא את התפקיד ג'וני דפ. לתפקיד הראשי הנשי לוהקה בשלב מסוים שרליז ת'רון ורק לאחר מכן הוחלפה בג'ולי.
צילומי הסרט החלו עם אנג'לינה ג'ולי בפריז בפאלה רויאל בפברואר 2010, ועברו במרץ אותה שנה לערים ונציה וטרוויזו שבאיטליה, שם הצטרף לצילומים ג'וני דפ. השניים נפגשו לראשונה בחייהם במהלך העבודה על הסט. בהפקת הסרט השתתפו החברות Spyglass Entertainment,‏ GK Films, ו-Studio Canal, וזכויות ההפצה שמורות לאולפני קולומביה, חברת בת של סרטי סוני.
על רקע הדמות של "האדם הרגיל" שהוא מגלם בסרט אמר דפ: "ההתעניינות העיקרית שלי הייתה לשחק את האיש הרגיל האולטימטיבי, האנשים שנתפסים כ'נורמלים' הם אלה שאני מוצא אותם הכי מוזרים, באמת: יש להם טיקים ופגמים וגינונים מוזרים. זהו בחור שלא עשה הרבה בחייו, ולכן זה היה אתגר גדול לגלם את דמותו כהיפר-נורמלי".
ביקורות ותגובות

"התייר" זכה בעיקר לביקורות שליליות. האתר Rotten Tomatoes המשקלל ביקורות קולנוע בארצות הברית העניק לסרט ציון של 21%. לפי האתר, קיימת הסכמה בין המבקרים כי "הנוף, כמו גם כוכבי הסרט, הם ללא ספק יפהפיים, אך אלו לא יכולים לפצות על העלילה האיטית והמבולבלת של התייר, או על היעדר הכימיה בין ג'וני דפ ואנג'לינה ג'ולי".
מבקר הקולנוע הנודע רוג'ר איברט העניק לסרט דירוג 2 מתוך 4 כוכבים, וכתב: "אין זה משנה אם העלילה אבסורדית. זה חלק מהז'אנר. אבל אם הסרט לא מתכוון להציג סצנות פעולה אידיוטיות ללא הפסקה, אזי על המשחק ועל הדיאלוג להיות בעלי סגנון וחן, ומעט צחוק מסביב". המבקר ריצ'רד רופר כתב לעומת זאת כי אמנם "ברור, העלילה מגוחכת, אך שני הכוכבים נראים נהדר, הנוף מרהיב ושחקני המשנה לוהטים". כריס וגנר הוסיף ברוח דומה כי "התייר מבקש ממך רק להישען לאחור וליהנות מהמסע, ותכף הופך את המטלה הזו למשב רוח קליל". התייר נכלל ברשימת "הסרטים הטובים ביותר של 2010" שערך המבקר הבכיר סטפני זאקארק. הוא הגדירו "סרט חושני מבחינה חזותית שנעשה בתשומת לב עדינה לפרטים, ובחוש הומור אלגנטי ומאופק".
למרות קבלת הפנים השלילית מצד המבקרים, הסרט גרף 278 מיליון דולר ברחבי העולם, והיה מועמד לשלושה פרסי גלובוס הזהב בקטגוריות הסרט המוזיקלי או הקומדי הטוב ביותר, והשחקן והשחקנית הטובים ביותר בקטגוריה זו.
שחקנים ודמויות

ג'וני דפ: פרנק טיילור / אלכסנדר פירס
אנג'לינה ג'ולי: אליס וורד
פול בטאני: המפקח ג'ון האצ'יסון
רופוס סוול: "האנגלי"
טימותי דלטון: המפקח הראשי ג'ונס
סטיבן ברקוף: רג'ינלד שו, גנגסטר שפירס גנב ממנו 2 מיליארד דולר ולכן רודף אחר פרנק ואליס, האנטגוניסט הראשי בסרט.
קלמנט סיבוני: סוכן סמוי
ג'וליאן באומגרטנר : סוכן אינטרפול צרפתי
ברונו וולקוביץ': סמל צרפתי
פרנסואה וינסנטלי: סוכן סמוי
כריסטיאן דה סיקה: מפקח
אלסיו בוני: הסמל סראטו
ראול בובה: פיליפו גא'גיה
עדו גולדברג: ווייטפילד
הערות שוליים

↑  באתר boxofficemojo
↑  Tourist, The: Interview with Johnny Depp, באתר emanuellevy
↑  באתר המבקר
↑  באתר המבקר
השירות הפדרלי לשליטה בסמים של רוסיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 תחום שיפוט:  רוסיה
 משרד אחראי:  ממשלת רוסיה
 סוכנות אם:  הוועדה הממלכתית למלחמה בסמים
 תאריך הקמה:  11 במרץ 2003
 סוכנות קודמת:  הלשכה ללוחמה בסמים במשרד הפנים
 תאריך פירוק:  31 במאי 2016
 סוכנות מחליפה:  המינהל הראשי לשליטה בסמים במשרד הפנים
 מטה מרכזי:  מוסקבה 
 עובדים:  33,916 (נכון ל־2016) 
 www.fskn.gov.ru
 
השירות הפדרלי לשליטה בסמים (רוסית: Федеральная служба Российской Федерации по контролю за оборотом наркотиков, ФСКН России; בראשי תיבות "פסק"ן") או בקצרה משטרת הסמים (Наркополиция) הייתה הזרוע הממשלתית ברוסיה האחראית לאכיפה ומלחמה בסמים וכפופה לנשיא רוסיה.
הארגון הוקם במתכונתו ב-2004, אך הוא למעשה תולדה של מחלקות משטרתיות ללוחמה בסמים. הארגון העסיק בשיאו כ-36 אלף עובדים. באפריל 2016 הארגון פורק וסמכויותיו הועברו לידי מחלקה במשרד הפנים הרוסי בשם המינהל הראשי לשליטה בסמים.
היסטוריה

ב-2004, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין הקים את השירות הפדרלי למלחמה בסמים כגוף עצמאי הכפוף לנשיא. ב-2008 הנשיא המכהן, דמיטרי מדבדב הורה להקים מחלקת ביטחון פנים לביעור השחיתות הציבורית. בנובמבר 2010 הארגון חתם על הסכם שיתוף פעולה ייחודי עם סין לשיתוף פעולה בנושאי המאבק בסמים. הסכם שהיה חתום עליו גם מול ארגונים דומים אחרים כדוגמת הסוכנות הטג'יקית למאבק בסמים.
שמות הארגון

22 בספטמבר 2002 - הוועדה הממלכתית הרוסית למאבק במסלול אמצעי הסמים והחומרים המסממים
11 במרץ 2003 - הוועדה הממלכתית לשליטה במסלול הסמים והחומרים המסממים של אם.וה.דה (GOSNARCOCONTROL)
28 ביולי 2004 - השירות הפדרלי לשליטה במסלול הסמים של נשיא רוסיה