stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'ולי דלפי
הערות שוליים

↑  Elsa Keslassy, Julie Delpy Talks Making a Comedy About the Immigration Crisis With Toronto Title ‘Meet the Barbarians’: ‘How Do I Reach People That Are Not Easily Reached?’, Variety, ‏2024-09-02
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007444569405171  PLWABN: 9810549061505606  BIBSYS: 2010549  BNE: XX1091781  BnF: cb140120054 (data)  CANTIC: a10073292  CiNii: DA1573402X  GND: 123915287  ICCU: RAVV099225  ISNI: 0000 0001 2321 1802  LCCN: no00022045  MusicBrainz: 79ffc5b8-4296-49dd-b753-4db48dbda48d  NDL: 00984751  NKC: pna2005311835  NLA: 35384882  NLK: KAC201421144  NTA: 238448924  RERO: 02-A011038821  SNAC: w6d806xw  SUDOC: 060402806  VIAF: 85092281   WorldCat (עם VIAF): 85092281 
דלפי בפסטיבל הקולנוע בקאן, 2002
מינים בסכנת הכחדה

טיגריס סיבירי – תת-מין של טיגריס שמצוי בסכנה גדולה עקב כריתת יערות, ציד ונדירות הטרף שלו עקב ציד אנושי
מינים בסכנת הכחדה הם מינים בעולם הטבע שעתידם נמצא באיום קיומי ממשי. מין מוגדר כמין בסכנת הכחדה רק אם הכוונה היא למין כולו, ולא לאוכלוסיות שונות שלו. לדוגמה, אם הנשר המקראי ייעלם מנופה של ישראל הוא לא ייכחד משום שיש רבבות כמותו בעולם ולכן אי אפשר לומר שהנשר נמצא בסכנת הכחדה.
המינוח הנכון לצמצום אוכלוסיות הוא סכנת התמעטות, אך כאשר כל אוכלוסיות המין מצויות בסכנת התמעטות, הרי שהמין כולו נמצא בסכנת הכחדה. המינוח סכנת הכחדה מתאים רק ליצורים שאוכלוסייתם מידלדלת מיום ליום או שהידלדלה מאוד ועתה היא בכמות קבועה שאינה גדלה ויש סכנה, מכיוון שכשיתחיל שלב דלדול נוסף כמו התפשטות מגפה, המין לא ישרוד. ישנם מינים שככל הנראה תמיד קיימו אוכלוסיות זעירות, דוגמת הפרס, שלעיתים מופיע בישראל ולעיתים נעלם ולא רק בישראל.
ישנם מקרים מתועדים בהם מאמצי השימור גרמו ליציאתם של מינים מסכנת הכחדה.
גורמי סיכון

הכחדות מינים מתקיימות בעקבות שינויים בסביבת המחיה של המין – שינויים שאוכלוסיית המין לא מצליחה להסתגל אליהם. בין המקרים הנפוצים שמאיימים על מינים בסכנת הכחדה:
בעלי חיים יחידאים נמצאים בסיכון מוגבר (גם כשהם לא בסכנת הכחדה) כי הם עלולים לסרב להזדווג
ציד – ככל שיותר אנשים צדים הסיכון עולה
הקמת יישוב או תעשייה באזור המחיה
מגפה – מחלה מידבקת וקטלנית מאוד שגורמת לסיכון
זיהום אזור המחיה
מינים פולשים המתחרים או הורגים מינים נדירים
גם סדרני הכחדה יכולים לגרום לסיכון
העלמות של המזון
מצבי סיכון

במדינות רבות, מינים בסיכון המופיעים ברשימה רשמית לאומית נקראים "מינים אדומים".
פגיע (Vulnerable; VU) – הקטגוריה שמקורה ברשימה האדומה של IUCN מוגדרת על-פי חמישה קריטריונים, המצביעים על סיכון משמעותי להכחדת המין מהטבע: הידלדלות האוכלוסיות בעבר או בהווה ושיעורה, תחום התפוצה של המין ומאפייניו של תחום זה (תנודות בגודלו, האם הוא מקוטע וכדומה), מספר הפרטים הבוגרים, אוכלוסייה קטנה או מוגבלת, ועוד. בנוסף, מין עשוי להיות מוגדר כ"פגיע" אם ניתוח כמותי מראה כי הסיכוי להכחדה מהטבע במאה הקרובה גבוה מעשרה אחוזים.
לדוגמה: ברדלס, נמר, היפופוטם, דב הקוטב, קרנף הודי, קואלה, גאור, עמלץ לבן, קוברה מלכותית ויאק הבר.
שועל מעופף אפור-ראש
ניבתן
איגואנה ימית
צב גילדי
עיטם שטלר
אריה
בסכנת הכחדה (Endangered; EN) – הקטגוריה מוגדרת על-פי חמישה קריטריונים, בדומה למצב הקודם, בתנאים חמורים יותר; עמידה בתנאים אלה מצביעה על סיכון גבוה להכחדת המין בטבע. למשל, אחד התנאים במצב VU הוא שמספר הפרטים הבוגרים יהיה קטן מ-1,000. התנאי המקביל במצב EN הוא שמספר הפרטים לא יעלה על 250.
לדוגמה: זאב טלוא, טיגריס, לוטרת ענק, לווייתן כחול, כריש לווייתני, צב ים ירוק, פיל סוואנה אפריקני, שימפנזה מצוי, כלב ים נזירי הוואי, כלב ים נזירי מצוי, למור קטה.
פיל אסייתי
טפיר אסייתי
פנדה זנובה
קטגונוס צ'אקו
שועל דרווין
עוזניית הנגב
בסכנת הכחדה חמורה (Critically Endangered; CR) – הקטגוריה מוגדרת על-פי חמשת הקריטריונים של המצבים VU ו-EN, בתנאים חמורים עוד יותר, המצביעים על סיכון גבוה מאוד להכחדת המין בטבע. לדוגמה, מספר הפרטים בקטגוריה זו אינו עולה על 50 (לעומת 1,000 או 250 במצבים הקודמים).
לדוגמה: קרנף צר-שפה, דישון מקראי, גורילה מערבית, עיט פיליפיני, גמל דו-דבשתי, קונדור קליפורני, קיפודן חרטומני מערבי, תאו הפיליפינים, קאקאפו ודולפין נהרות סיני.
אורנגאוטן סומטרי
קרנף צר-שפה
גאביאל
חורפן אירופי
למור צווארון שחור לבן
צב ים קרני
ראו גם

בעלי חיים שנעלמו מארץ ישראל
מינים ללא מספיק נתונים
קטגוריית עופות שחדלו לקנן בישראל
קטגוריית בעלי חיים בסכנת היעלמות מארץ ישראל
חיות נכחדות
הכחדה המונית
שימור הטבע
השבת בעלי חיים לטבע
קטגוריית צמחי בר בסכנת הכחדה בישראל
מצב שימור
הערות שוליים

1 2  חיים קרופך, בעלי חיים בסכנת הכחדה: מהדודו ועד לפנדה, באתר מסע אחר
↑  68% Average Decline in Species Population Sizes Since 1970, Says New WWF Report, הקרן העולמית לשימור חיות הבר
↑  תמי קרן-רותם, מינים בסכנת הכחדה - לפני שיהיה מאוחר מדי, אתר רשות הטבע והגנים, 14 באוקטובר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10638906 
תרשים מצבי השימור לפי ה־IUCN
כסית

| --- | --- |
נתן אלתרמן ובתו תרצה אתר בקפה כסית (1960)
נתן אלתרמן ובתו תרצה אתר בקפה כסית (1960)
 מידע כללי
 סוג:  בית קפה
 כתובת:  רחוב בן יהודה 59  רחוב דיזנגוף 117
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  חצקל איש כסית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1935
 קואורדינטות:  32°04′52″N 34°46′25″E﻿ / ﻿32.08102778°N 34.77366667°E﻿ / 32.08102778; 34.77366667
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) כסית(למפת תל אביב רגילה) כסית(למפת גוש דן רגילה) כסית(למפת גוש דן מוגדלת) כסית  he כסיתhe כסיתמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כסית היה בית קפה נודע אשר שכן בתל אביב בראשית ימיו ברחוב בן יהודה 59 ולאחר מספר שנים עבר לרחוב דיזנגוף 117. "כסית" היה חביב בעיקר על אנשי הבוהמה של תל אביב.
היסטוריה

בית הקפה הוקם בתחילה בשנת 1935 על ידי יחזקאל ויינשטיין (שנודע לאחר מכן בשם חצקל איש כסית), ליובה גולדברג ואילונה מרדכוביץ. בין פוקדיו המפורסמים ניתן למנות בין היתר את נתן אלתרמן, אברהם שלונסקי, יבי, אורי ליפשיץ, שמוליק קראוס, לאה גולדברג, חיים גורי, משה שמיר, נתן זך, חנה רובינא, אלכסנדר פן, יוסף זריצקי, משה ברנשטיין, אבות ישורון, זאב יוסיפון, בנימין גון, חנה מרון ויעקב רכטר, חבורת לול (ובראשם אורי זוהר ואריק איינשטיין) ו"חוּנֱה" בעל הנעליים הגדולות ביותר. בשנות ה-50 היה אגף מיוחד שמור לחברי ה"פרלמנט של כסית". כך מספר גבריאל מוקד:
כל ה'מי ומי', כל הבוהמה העברית בשפלה, היו מסובים בו, והרבה צדדים של מתח טוב אפפוהו, לרבות ההילה הארוטית של השחקניות ונערות הבוהמה. זו הייתה מעין בירה אינטלקטואלית של הכרך, בדומה ל'גדה השמאלית' של בתי הקפה הפריסאים והאירופאיים האחרים... מיזוג של דור הפלמ"ח, התיאטרון הקאמרי ושירי שלונסקי, אלתרמן ופן
כוכבו של בית הקפה זרח בעיקר בין שנות ה-40, ה-50 וה-60 של המאה ה-20.
בשנות השבעים והשמונים דעכה קרנו של בית הקפה עם הקמתם של בתי קפה מתחרים כגון "קליפורניה" והזדקנות דור המייסדים. בשנת 1970, עם פטירתו של נתן אלתרמן, נסגר בית הקפה לשעתיים בעת הלווייתו. בשנת 1979 נפטר חצקל, ואלמנתו לאה הוסיפה לנהל את המקום בעזרת ילדיה, משה איש כסית וצביה ליטמן. לאחר שנפטרו ילדיה, הוסיף חתנה של לאה, זאב ליטמן, לנהל את המקום בשמה. זאב ליטמן נפטר ב-13 בדצמבר 2007. על זמנים אלו כתב יענקל'ה רוטבליט את הפזמון איך עושים תקליט:
יבי ושמוליק ישבו אצל חצקל כסית
יבי צועק למרסל שיביא עוד כוסית
משה צועק עד מתי בטלנים
קחו קצת מילים וחברו לחנים
כאן לא שותים בחינם השתנו הזמנים
בסוף שנות ה-90 התגלע סכסוך מתוקשר ביותר בין בעל הבית לבין אנשי הבוהמה משנותיו המוקדמות של בית הקפה, אשר הואשמו בישיבה ממושכת ובלתי כלכלית (לטעמו של בעל הבית) סביב השולחנות שמוקמו ברחוב דיזנגוף, תוך שהם מרחיקים קהל צעיר יותר, ומתעקשים להמשיך מסורות של קניה בהקפה וכדומה. נציגי הדור הוותיק טענו מנגד, כי המקום הוא מוסד עירוני-תרבותי ממעלה ראשונה, וכי יש לתמוך בישיבותיהם ופגישותיהם, אף אם אינן רווחיות.
משנת 1996 עד שנת 2001 התנהל מאבק משפטי על בית הקפה בין זאב ליטמן לבין בעלי המקום, שהשכירו לחצקל בשכירות מוגנת. בתקופה זו כבר לא הייתה לאה מעורבת בענייני בית הקפה. לאה נפטרה ב-9 בפברואר 2011, בגיל 101.
בתחילת שנת 2004 עבר המקום לבעלות חדשה, ושינה את פניו: הפעם נפתח כבית קפה/דאנס בר בעל מראה חדשני בשם Coffee Inn. הבעלים החדשים הפגינו רגישות לסוגיית הוותיקים, והקצו חלל פנימי כ"פינת כסית", ובה תמונות מהימים היפים של הבוהמה המדוברת וכן צילום נבחרת הכדורגל של בית הקפה "כסית" שצילם מקסים סלומון, למרות המחווה, כיוון שברור היה כי החבורה הוותיקה מעדיפה את הישיבה המסורתית מחוץ לבית הקפה סביב השולחנות בחזית, הוחזר החלל לתפקידו האינטגרלי כחלק מבית הקפה באביב 2005. בסוף שנת 2006 שוב החליף המקום בעלים ושינה את שמו ל"אידלסון 10" אך 8 שנים מאוחר יותר נסגר גם הוא. בשנת 2020 נפתח במקום בר בשם "ספייסהאוס".
בשנים 2010–2011 שודרו בערוץ 8 הסרטים התיעודיים "כל אנשי כסית" ו"כל אנשי כסית - הדור האחרון" בבימויו של מאיר סויסה, הסוקרים את סיפורו של בית הקפה.
כסית הראשון

"כסית הראשון" נוסד על ידי ליובה גולדברג, חצקל איש כסית ואילונה מרדכוביץ, באפריל 1935 ברחוב בן-יהודה 59. השם "כסית" הוענק למקום על ידי אברהם שלונסקי, על שם סוג של אבן חן (כסיתא, שהיא לפי ילקוט שמעוני רמז ת"נ על ישעיהו מ"א אלמוג אדום). המקום הפך עד מהרה למעוזה של החבורה הספרותית "יחדיו", שקיימה במקום שיחות בענייני תרבות והעלתה מופעי תיאטרון זעירים. אל החבורה הצטרפו גם ציירים כיצחק פרנקל, משה קסטל ואריה נבון.
השותפות בין מייסדי "כסית" התפרקה ב-1937. ליובה גולדברג פתחה קפה חדש בשם "אררט", בבן יהודה 9. גם שמו של אררט הוענק על ידי שלונסקי, בבחינת מקום שבו נמצאים יחדיו, כמו בתיבת נח. ליצני הדור פירשו את השם כראשי תיבות של "אני רוצה רק טה", בהתאם למצבם הכלכלי של חברי "יחדיו".
השם "כסית" חדל מלשמש שם בית קפה עד שחצקל איש כסית אימץ אותו שנית ופתח את בית הקפה המוכר ברחוב דיזנגוף 117 בשנת 1944.
ראו גם

בתי אוכל בתל אביב הישנה
לקריאה נוספת

גבריאל מוקד, '"כסית" בתהפוכותיה', גזית, לג–לד (א'-י"ב), 247.
נתן דונביץ', מקיוסק גזוז עד מסעדת שף - מאה שנות אוכל בתל אביב, הוצאת אחוזת בית, 2012; עמ' 154, 254, 258-256.
יהורם גאון בקפה כסית בתל אביב, 1969. אוסף דן הדני, הספרייה הלאומית
לקוחות יושבים בקפה כסית. בוריס כרמי, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית
שחר אבנט

| --- | --- |

 לידה:  1988 (בת 36 בערך) קיבוץ איילון
 מקום לימודים:  שנקר - בית ספר גבוה להנדסה ועיצוב
 תחום יצירה:  עיצוב אופנה, ציור
שחר אבנט (נולדה ב-1988) היא מעצבת אופנה ואמנית ישראלית.
ביוגרפיה

אבנט נולדה בקיבוץ אילון, בילדותה עברה המשפחה לכפר ורדים שם גדלה. לאחר שחרורה משירות קבע בצה"ל, החלה לימודי תואר ראשון בחוג לעיצוב אופנה בשנקר, אותו סיימה ב-2016.
קריירה מקצועית

אבנט מנהלת סטודיו בתל אביב ומתמחה בשמלות כלה, ערב וקוטור וקולקציות Ready-to-Wear. ב-2022 עומדת לפתוח בשינקין תל אביב, חנות המותג שלה, שתופנה גם ללקוחות מהשוק החרדי
פרויקט הגמר של לימודיה נקרא "הנשים בחיי" והוקדשה כולה למערכת היחסים עם נשות משפחתה של המעצבת. הקולקציה נתפרה מבדי טול, והייתה מבוססת רקמות ידניות והדפסים- אלמנטים אשר הפכו לימים לסימני ההיכר שלה.
קריירה מקצועית > בעלת מותג הנושא את שמה

בספטמבר 2017 השיקה אבנט את המותג הנושא את שמה בשבוע האופנה בפריז. לאחר מכן, הציגה תערוכת יחיד ששילבה עבודות אומנות ואופנה בגלריית קן הקוקייה בתל אביב.
קריירה מקצועית > לקוחות מפורסמות

בשנת 2017, הזמרת זנדאיה לבשה שמלה של אבנט בצילומים למגזין W (אנ'). לאחר מכן, שמלה זו הוצגה במוזיאון ישראל בתערוכה "מקום לאופנה: מסע בעקבות הבגד הישראלי". באותה השנה, לבשה הזמרת פופי (זמרת) (אנ') שמלה בעיצובה של אבנט בקליפ Bleach Blonde Baby.
בשנת 2018, הופיעה הרקדנית מאדי זיגלר בסרטה של סיה, מיוזיק עם עיצוב של אבנט. לאחר מכן, החלה אבנט לעצב אופנה לזמרת ביונסה. את אחת השמלות, לבשה ביונסה בקליפ לשיר Spirit.. הזמרת קלי רולנד לבשה שמלה של אבנט על כסאה כשופטת בתוכנית The Voice.
קריירה מקצועית > הכרה בינלאומית

עבודותיה של אבנט ייצגו את ישראל במספר אירועים שונים כמו שחקניות ישראליות בפסטיבל קאן, וב-2018 לבשה הזמרת נטע ברזילי קימונו בעיצובה של אבנט עבור הקליפ הרשמי לשיר Toy שייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון
בשנת 2018, מגזין האופנה ווג באיטליה סימן את אבנט כאחת המעצבות המסקרנות בעולם, והקדיש לה כתבה עם 25 צילומים של כל קולקציית הקיץ של אבנט לשנת 2018.
תערוכות מיוחדות

אבנט הציגה את עבודתה במוזיאון ישראל בתערוכה '100 שנות אופנה בישראל'. וכן במיצג המרכזי בתערוכת 'הנשף' במוזיאון העיצוב בחולון.
תצוגת אופנה מיוחדת

באפריל 2022 הקדישה את תצוגת האופנה שלה בשבוע האופנה קורנית תל אביב, לאימה שנפטרה מסרטן.
חיים אישיים

בשנת 2021 נישאה אבנט לאייל רז הייטקיסט בחברת וויקס, איתו היא מתגוררת בגבעתיים.
פרסים והכרה

ב-2016 עם תום הלימודים, נבחרה לייצג את שנקר וישראל ב-London Graduate Fashion Week.
בשנת 2018, זכתה בפרס שרת התרבות והספורט ל"מעצבת השנה".
בשנת 2018, זכתה בפרס חממת מפעל הפיס לאופנה.
הערות שוליים

↑   מאי פלטי, תגידי, איך זה להלביש את ביונסה?, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2018
1 2  ענת לב-אדלר, שחר אבנט: "זה שהלבשתי את ביונסה לא אומר שהפכתי למיליונרית", באתר ynet, 15 באפריל 2022
↑  יובל סער, שחר אבנט: מהפוסט באינסטגרם להופעה של ביונסה, לאתר פורטפוליו, 20 ביוני 2018
↑  אתר האוצרת מריה פוזנר, https://marinapozner.co.il/
1 2 3  אלינור דביר‏, "קורים דברים שלא דמיינתי שיקרו": בוגרת שנקר שמטריפה את מגזיני האופנה בעולם, באתר וואלה, 16 בינואר 2018
↑   שירה פור, תמונה אחת במגזין בינלאומי הזניקה את המעצבת הישראלית, באתר הארץ, 27 בדצמבר 2017
1 2   קייל מאקי, לפני שש שנים, שחר אבנט לא ידעה לצייר. עכשיו ביונסה לובשת שמלה שעיצבה, באתר הארץ, 28 ביולי 2018
↑  חלי בן שחר, ‏השבוע המרגש של מעצבת האופנה שחר אבנט, באתר "סרוגים", 15 בנובמבר 2020
↑  איתי יעקב, שחר אבנט: "ידעתי שאת הפנטזיות שלי כמעצבת אוכל לממש רק על כוכבות", באתר ynet, 29 במרץ 2021
↑  זיוה מוגרבי קובני, בקליפ הכי מדובר בעולם: ביונסה בשמלה של מעצבת ישראלית, ישראל היום, 17 ביולי 2019
↑  יובל סער, שחר אבנט: מהפוסט באינסטגרם להופעה של ביונסה, פורטפוליו, 20 ביולי 2018
↑  תצוגת האופנה של שחר אבנט | Shahar Avnet, באתר חדשות 13, 29 במרץ 2021
↑  איתי יעקב, שחר אבנט: "ידעתי שאת הפנטזיות שלי כמעצבת אוכל לממש רק על כוכבות", באתר ynet, 29 במרץ 2021
↑  OFRI COHEN, haute couture dresses signed by Shahar Avnet, vogue.it
↑  איתי יעקב, 100 שנות אופנה במוזיאון ישראל: "הפוליטיקה משחקת פה תפקיד", באתר Xnet‏, 14 ביוני 2018
↑   שירה פור, נבחרו הזוכים בחממת מפעל הפיס לאופנה, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2017
↑   שירה פור, אלה זוכי פרס האופנה של משרד התרבות, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2018
↑  שירה פור, נבחרו הזוכים בחממת מפעל הפיס לאופנה, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2017
יהושע פרונט

| --- | --- |

יהושע פרונט, דיוקן עצמי
 לידה:  18 במרץ 1946 רוסיה 
 פטירה:  12 בינואר 2023 (בגיל 76) 
 תחום יצירה:  ציור 
 
נוף גלילי שמן על בד
יהושע פרונט (18 במרץ 1946 – 12 בינואר 2023) היה אמן, צייר ומשורר ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בהרי אורל שברוסיה וגדל בפולין. עלה לישראל ב-1957. תשוקתו לאמנות החלה כבר בילדותו, כשהוריו לקחו אותו לבקר במוזיאון הלאומי בוורשה, צפה לראשונה ביצירה גדולת ממדים המוצגת שם ונקראת "קרב גרונוולד" Battle of Grunwald של הצייר הלאומי פולני מהמאה ה-19 יאן מטייקו Jan Matejko. היצירה מתארת את הניצחון בקרב של הצבא המאוחד של ממלכת פולין והדוכסות הגדולה של ליטא בפיקוד המלך ולדיסלב השני יגיילו והדוכס הגדול ויטאוטאס, על צבא מדינת המסדר הטבטוני. מרגע זה ידע בדיוק מה הוא רוצה להיות כשיגדל ומחברותיו התמלאו בציורי סוסים ואבירים במקום בחומר הנלמד.
לאחר שעלה לישראל, למד בתיכון במגמת אמנות בתיכון ויצו צרפת בתל אביב אצל אביגדור לואיזדה ואצל פרופ' יוסף שוורצמן מהאסכולה הגרמנית. בשנים לאחר מכן השתלם תוך קשרי הדרכה וביקורת עם אמנים חשובים, וביניהם אביגדור סטימצקי ומשה רוזנטליס.
יהושע פרונט כתב – "כל חיי למדתי ציור, ציירתי, חייתי ונשמתי אמנות, התעניינתי בענפים אחרים של אמנות ודעת, חיי לא היו, ועדיין אינם סלולים ולעיתים שילמתי מחיר כבד. עד היום אני חווה את עצמי כאמן, וגם כאביר – לוחם על אמונותיי ועל עקרונותיי. לראות אנשים חסרי ישע, משוללי כבוד בסיסי, חסרי עתיד, אשר הופכים להיות עם הזמן יותר ויותר שקופים, גורם לי כאב וכעס. האמצעי היחידי שלי לבטא כל זה, הוא להציג אותם בציורי, להתריס. להציג מראה לפני החברה."
בעקבות המחאה החברתית שהתפרצה ביולי 2011 במאהלים והפגנות בכל הארץ ויצאה נגד בעיית יוקר המחיה בישראל צייר פרונט סדרה של ציורים העוסקים בנושא המחאה בה מופיעים מקבצי נדבות, חסרי בית, נידחי החיים, מחטטים בפחי אשפתות ודמויות שוטרים ללא ראש אך עם אקדח ואזיקים.
סדרת ציורים נוספת של פרונט עוסקת בנושא עקדת יצחק. בציורים אלה סוקר פרונט את נושא העקדה מאספקטים שונים המשתנים עם הזמן ומתריסים כנגד הגישה המקובלת. בין היתר משווה פרונט את עקדת יצחק לצליבת ישו.
אהבתו הגדולה של פרונט היא הארץ ונופיה והוא מרבה לצייר ציורי נוף בזמן הטיולים שלו ברחבי ישראל "בצאתי לטיולים בנופי הארץ אני חש חגיגה של תנועה, צבע ומרחב ואור. היום, עבורי זה הנאה צרופה, ללא שום יומרות."
הציג תערוכות יחיד בגלריות שונות בארץ ובמוזיאון לאמנות ישראלית רמת גן תערוכה של אוטופורטרטים באצירת אדם ברוך. עבודותיו ראו אור על כריכות ספרי עגנון בהוצאת שוקן, כמו כן על כריכות של ספרי שירה בהוצאת מוקד.
האוצר ומבקר האמנות אדם ברוך שאצר את תערוכת היחיד הראשונה שלו כתב: "מבלי לאבד כהוא זה מאישיותו האמנותית הפרטית, יהושע פרונט משתייך למסורת הגדולה של ציור המתאר-חווייתי (אקספרסיוניסטי). הפורטרטים של פרונט מנשבים את קסם הציור ואת כאבו. פרונט מפענח את המשותף לנפשיות ולפיזיות שלו. רוח האדם: גוף האדם.. באותה השעה, הנפשי והפיזי אינם רק אלה של פרונט המסוים אלא של "כל אדם". הציור נע בין ריאליזם להפשטה מתונה, נפער פסיכולוגית, נתחם למצבי חיים מוכרים (בית, אוכל, מעט טבע). הוא עשוי באנרגיה גבוהה, תאוותנית, כמעט בספונטניות, ובאותה שעה הוא פרי של רישומי הכנה לעבודות על הבד."
מאפייניי יצירתו

ציוריו מאופיינים ביחס ישיר לסובייקטיביות ולאמת המובעת במשיכת מכחול בוטחת וחד משמעית. שפתו האמנותית הייתה מיושנת, אך טעונה בידע ברוח המודרניזם המוקדם ואסכולת האקספרסיוניזם כפי שבאה לידי ביטוי בציור הגרמני והישראלי וכמו כן בציור הפולני של תחילת המודרניזם. לא היה מהבולטים בציירים הישראליים, אך מציג שפת ציור נחרצת תוך אמונה מלאה בצדקת דרך ציורית ואמונה בציור כדרך לדעת את העולם הנחווה. הזנחת עבודתו על ידי מוסדות האמנות המרכזיים בארץ, נובעת בחלקה מכך שלא עדכן את שפתו האמנותית בעקבות התפתחויות שחלו באמנות הישראלית עם תנועות האמנות שעברו בה תוך התרחקות ממוקדי השפעה פוליטיים מבחינה אמנותית וניכור ביחס לקהילה האמנותית המרכזית. עבודתו בצללי האמנות הישראלית, אינם מפחיתים מאיכות ציורו, אך ממקמים אותו מחוץ לציר הזמן הרשמי שלה במידה מסוימת וגוזרים עליו בדידות אמנותית. עבודתו כמורה חיברה אותו במידת מה אל ציירים צעירים, אך בדידות משוועת זו בה הוא עבד לאורך רוב השנים, השוותה לעבודתו תחום עבודה אישי, שאינו מתחכך בזרם הראשי של האמנות בארץ.
תערוכות יחיד

1997 – "בדרך לתלת־ממד", גלריה הכיכר, תל אביב
2003 – "אוטופורטרטים", המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן. אוצר – אדם ברוך
2004 "הומלס", מוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית. אוצרת – הילה ג'וברין
2013 – "בכל זאת יש בה משהוא" בית האמנים תל אביב ע"ש זריצקי, אוצר – אריה ברקוביץ' (עבודות שמן)
2013 – "ילדים זה שמחה", Art מבט כפר סבא. אוצרת – הדסה גורוחובסקי (ציורי ילדים)
2013 – "הצייר שיצא אל שולי העיר", מוזיאון לאמנות ישראלית רמת גן. אוצר - מאיר אהרונסון
2015 – "קלידוסקופ", גלריה משרד בתל אביב. אוצרת – רחל סוקמן
תערוכות קבוצתיות

1979 – גלריה ישראליס – תל אביב
1980 – בית סוקולוב – תל אביב
1982 – גלריה "הסימטה" יפו
1982 – גלריה טובה אוסמן - תל אביב
1986 – אקוורלים, גלריה טובה אוסמן – תל אביב
1988 – המשכן לאמנות חולון
1991 – גלריה אפרת תל אביב
1991 – מוזיאון בת ים
1992 – גלריה קדם – יפו
1995 – המרכז לאמנות הבמה – תל אביב
1996 – "מורים אמנים", בנייני האומה, ירושלים
1997 – גלריה הכיכר – יפו
1997 – Art addiction international gallery Stockholm
1998 – "חגיגות היקב" – ראשון לציון
2003 – "אוטופורטרטים" מוזיאון לאמנות ישראלית רמת גן אוצר – אדם ברוך
2004 – "הומלס" מוזיאון בת-ים לאומנות האוצרת, אוצרת – הילה גברין
2004 – "מזרח ומערב ומה שביניהם", מרכז לאמנות יבנה (חלק מהתערוכה הנודדת "הומלס"). אוצר – רוני ראובן
2008 – "רשמים 3" הביאנלה הארצית לרישום, בית האמנים ירושלים. אוצרת– דליה מנור
2009 – "פריחה" הסדנה לאמנות ביבנה. אוצר – רוני ראובן
2018 – "100 שנה להבימה", אוצרת – מירי קרימולובסקי
עקדת יצחק

הומלס בתל אביב
תמר מייק לאופר

| --- | --- |

 לידה:  1960 (בת 64 בערך) ישראל
 לאום:  ישראלית
 תחום יצירה:  מדיה דיגיטלית
תמר מייק לאופר (נולדה בשנת 1960 בתל אביב), היא מייסדת ועורכת מגזין אמנות עכשווית 44DEGREES לקידום אמנים ישראלים ברחבי העולם. אמנית מדיה דיגיטלית, מעצבת וארט דירקטור. מראשוני האמניות אשר המירו את העיפרון המסורתי לדיגיטלי. פמיניסטית המרבה לעסוק ביצירותיה בגוף האישה, כאב ופמיניזם, בהנצחת זיכרון השואה ובהעלאת המודעות לאיכות הסביבה.
ביוגרפיה

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תמר מייק לאופר היא דור שלישי בישראל מצד אמה, בתם הצעירה של עדנה (ילידת ירושלים לבית מיקא) וחיים מייק (יליד תל אביב). נכדתם של הלה (ריבקו) מיקא ילידת ביאליסטוק פולין, שמרבית משפחתה נספתה בשואה ועו״ד מנחם מיקא (יליד ירושלים) מצד אמה, ושל אהובה ומשה יוסף מייק (ילידי טיקטין פולין) מצד אביה. בת דודתו מדרגה שנייה של נשיא המדינה הרביעי אפרים קציר.
מרבית שנותיה עברו בגבעתיים וברמת גן. בצעירותה למדה במגמת אדריכלות בתיכון ברמת גן. בנוסף התמקצעה ולמדה ציור ורישום במסגרות פרטיות. לאחר שירותה הצבאי (מ"כית ומ"מית בבה"ד 12), רכשה את השכלתה המקצועית בתחום העיצוב הגרפי במסגרת לימודים בשלוחת הטכניון בת"א (1983), וסיימה בהצטיינות. במקביל ללימודיה עבדה במשרדי אדריכל הפנים - רוטמן (פרויקט בית גידי ת"א-יפו).
בספטמבר 1985 (ארבעה חודשים לאחר נישואיה), נפצעה קשה בתאונת דרכים. אירוע זה השפיע רבות על מהלך חייה והיא עברה שיקום ארוך בו הציור היה עבורה גם כלי שיקומי.
בשנים שלאחר מכן, היא עסקה בהוראת אמנות וניהול מועדוניות לגיל הרך, במסגרת החינוך המשלים ברמת גן.
(1989-1994).
המהפך האמיתי בחייה המקצועיים (למרות בעיית ראייה מילדותה) היה כשהשלימה לימודי המשך למעצבים גרפיים, בקורס מחשבי מקינטוש במכללת סיון בת"א 1991. במשך מספר שנים, עוד לפני עידן האינטרנט, תרמה את ידיעותיה בעיצוב ואמנות דיגיטלית ברשתות תקשורת פנים ארציות - אינפונט ובתוכניות טלוויזיה בתחום המחשבים כגון – זומביט, ונתפסה כפורצת דרך בעולם האמנות הדיגיטלית - "מייק לאופר, הרימה את דגל האמנות הדיגיטלית והייתה למובילת דרך", ציטוט צבי פדלמן ראש המחלקה לתקשורת חזותית במכון אבני.
בשנת 2009 פרצה לתודעה הבינלאומית והחלה להציג עבודות וידאו ארט וציורים מבוססי מדיה דיגיטלית ברחבי העולם ופיתחה שפה ויזואלית ייחודית לה, כשיצרה בתוכנות מתקדמות לציור ופיסול תלת־ממדי.
מייק לאופר נשואה ואם לבן ובת. חיה ויוצרת ברמת גן. בד בבד עם מאבק של 23 שנים במחלת הסוכרת הקשה, מייק לאופר ממשיכה לפתח קונספטים לתערוכות, להציג בניו יורק ולקדם אמנים ישראלים.
על האמנית הייחודית לומדים במכללות שונות בישראל, כגון המכללה האקדמית ספיר - בית הספר לתרבות יצירה והפקה. בקורס: האמנות בעידן הדיגיטלי והווירטואלי. מרצה: ד"ר מיכל סדן.
פרויקטים > פרויקטים נבחרים באמנות למען החברה והקהילה בישראל

בתוך המעגל האדום \טכניקה: ציור דיגיטלי מבוסס תלת מימד \2009זיכרון השואה\ טכניקה: ציור דיגיטלית מבוסס תלת מימד \ 2009ילד בוכה\ טכניקה: ציור דיגיטלי מבוסס תלת מימד \ 2009חולשה\ טכניקה: ציור דיגיטלי מבוסס תלת מימד \ 2009חיזיון ממלחמה \ טכניקה: ציור דיגיטלי מבוסס תלת מימד \ 2009חיזיון שלי מהמלחמה \טכניקה: ציור דיגיטלי מבוסס תלת מימד \ 2009קרב \ טכניקה: ציור דיגיטלי מבוסס תלת מימד \ 2009העולם שלי \ טכניקה: ציור דיגיטלי מבוסס תלת מימד \ 2013משבר החזירים \ טכניקה: ציור דיגיטלי מבוסס תלת מימד \ 2010זיכרון לידה \ טכניקה: ציור דיגיטלי מבוסס תלת מימד \ 20102010 אוצרת ומארגנת תערוכת התרמה קבוצתית בהיכל התרבות ת"א, למען ארגון פתחון לב.
2010 שופטת בתחרות פוסטר השלום במסגרת ארגון ליונס גבעתיים.
2011 תערוכת יחיד במסגרת SUMMER OF LOVE, למען ארגון פתחון לב.
2013 השתתפות בתערוכת הגאלה השנתית, ניו יורק. למען הקרן לתרבות אמריקה ישראל.
2013 ייסדה את מגזין האמנות המקוון 44DEGREES המגזין עוסק באמנות עכשווית מציג אמנים ישראלים מתחומי יצירה שונים ברחבי העולם. מייק לאופר היא יוצרת הקונספט \ המעצבת \ המפיקה \ ארט דירקטור \ האוצרת והעורכת. המגזין זמין לצפייה במאגר המידע של מוזיאון ישראל בירושלים ובספריית מוזיאון תל אביב. הפרויקט זוכה לקידום הקרן לתרבות אמריקה ישראל. AICF
פרויקטים > פרויקטים נבחרים בתחום העיצוב הגרפי

במהלך שנות התשעים עיצבה סדרה של 200 גופנים (פונטים) אמנותיים בעברית לכותרות, הנמצאים בשימושים רבים כגון: בתוכניות טלוויזיה, בסדרה "שבתות וחגים" ובכותרות בתוכניות טלוויזיה לגיל הרך ערוץ הופ, הוצאות ספרים, משחקי מחשב, לומדות, אתרי אינטרנט, ובתי ספר. גופנים חדשים אלו הכניסו חיים לעיצוב בעברית, בשל היותם מגוונים, שמחים ושונים.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21, במסגרת עבודתה כארט דירקטור, עיצבה ופיתחה דמויות בתלת מימד וקונספטים למשחקי מחשב ולומדות. בין עבודותיה בתחום זה פיתחה את דמותו של "דינו" הדינוזאור עליו גדל דור שלם של ילדים, דינו לומד אנגלית, דינו לומד אותיות, חשבון, קריאה ועוד.
פרויקטים > תערוכות נבחרות ופרויקטים בתחום האמנות העכשווית > תערוכות יחיד

2006 - "אורבניים" – תערוכת יחיד, דימויים דיגיטליים מודפסים, גלריית החלונות מגדל עזריאלי, תל אביב.
2008 - "חלומות מתכתיים"- דימויים דיגיטליים ואמנות וידאו, מרכז ווהל רמת גן.
2010 - משבר החזירים - אוצרת: נורית טל טנא. מיצב וידאו ועבודות קיר מוזיאון ינקו-דאדא, עין הוד – קטלוג.
2011 - "אוהבים את שנות השישים" תערוכת התרמה למען 'פתחון לב', פארק רעננה ישראל - קטלוג מקוון.
2014 - "המעגל האדום" תערוכה מקוונת – קטלוג.
2015 - "זה לא משחק" גלריית GATEWAY ART CENTER NYC, מנהטן, ניו יורק - קטלוג מודפס ומקוון.
2017 - "בין השכבות " GATEWAY ART CENTER NYC, מנהטן, ניו יורק - קטלוג מודפס ומקוון.
2019 - "אוסף ניו יורק" גלריית סלומון בטריבקה, מנהטן, ניו יורק (קטלוג מקוון).
2020 "האוסף" תערוכה אונליין בגלריה הווירטואלית של 44DEGREES