stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הומו פלורסיינסיס
מוצא פלורסיינסיס: השערות ומחלוקות > השערת מוצא קדום אף יותר

כבר בשנת 2003, כאשר הוזעק הפלאואנתרופולוג פיטר בראון לפלורס על ידי הארכאולוגים מייק מורווד ותומס סוטיקנה על-מנת לבדוק את גולגולת ושלד LB1 שחשפו, הוא התרשם כל-כך מייחודה שביקש לסווג אותה לסוג חדש למדע ונפרד מסוג האדם Homo (שאותו רצה לכנות בשם הסוג Sundanthropus, כלומר "אדם מאיי סונדה"). אף שבראון שוכנע באותו זמן לכלול את פלורסיינסיס בסוג האדם בפרסום שהגדיר את המין, מספר מחקרים מאוחרים יותר באנטומיה של פלורסיינסיס אכן הצביעו על דמיונו להומינינים קדומים אף מארקטוס - מאובני דמניסי, הומו הביליס, ואולי אף אוסטרלופיתקים.
השערה זו מתבססת בעיקר על מחקריהם של ויליאם יונגרס מאוניברסיטת סטוני ברוק ומתיו טוצ'רי ממוזיאון הסמית'סוניאן, שמצאו כי תצורות שלד כף הרגל ופרק היד של LB1 הן "פרימיטיביות" מאוד, דומות לאלו של אוסטרלופיתקים שעדיין טיפסו על עצים ולא השלימו את הסתגלותם להליכה על שתיים. מחקרים אלו מחזקים את תפיסת הומו פלורסיינסיס כמין בפני עצמו, שכן בלתי סביר שפתולוגיה גרמה לשחזור תצורת השלד הקדומה. בעקבות זאת מספר פלאואנתרופולוגים ידועי-שם, כמו כריס סטרינגר, יואל רק וברנרד ווד, צידדו בהשערת המוצא הקדום. אפילו מייק מורווד עצמו, כמה שנים לפני מותו ממחלת הסרטן בשנת 2013, השתכנע בסבירותה של השערה זו. בשנת 2017 ערכו פלאואנתרופולוגים אוסטרלים ואמריקנים בהשתתפותו של יונגרס ניתוח פילוגנטי קלדיסטי על-פי 133 מאפייני גולגולת, שיניים ושלד בהומו פלורסיינסיס ובמאובני הומו ספיינס, הומו ארקטוס, הומו ארגסטר, הומו גאורגיקוס, הומו הביליס, הומו רודולפנסיס, הומו נאלדי, אוסטרלופיתקוס סדיבה, אוסטרלופיתקוס אפריקנוס ואוסטרלופיתקוס אפרנסיס. העצים הפילוגנטיים הסבירים ביותר והחסכוניים ביותר בשינויים אבולוציוניים תמכו במוצא קדום של פלורסיינסיס מלפני לפחות 1.75 מיליון שנה או יותר, כענף שהתפצל ביחד עם הביליס או לפניו. עצים שבהם פלורסיינסיס השתייך לענפים עם ספיינס, עם ארקטוס או עם גאורגיקוס נדחו כבלתי-סבירים ובלתי-חסכוניים.
מחסור במאובני מעבר כלשהם במשך חצי מיליון שנה לפחות ולכל רוחב יבשת אסיה, אשר מפרידים בין הומינינים קדומים אלו לממצאי פלורס הקדומים ביותר, מקשה על קבלת השערת המוצא הקדום. מאובני דמניסי נמצאו בגאורגיה וגילם כ-1.8 מיליון שנה; מאובני הביליס ואוסטרלופיתקים מעולם לא נמצאו מחוץ ליבשת אפריקה, והם ידועים עד תקופה של כ-1.5 מיליון שנה לפני זמננו. לכן קבלת השערת המוצא הקדום עשויה להצריך מהפכה בהבנת האבולוציה של האדם בפליסטוקן המוקדם והתפשטותו הקדומה מאפריקה.
לעומת זאת, יתרונה של השערת המוצא הקדום שאיננה מצריכה הקטנה קיצונית של המוח והגוף. נפח הגולגולת ושלד הגוף אצל הומינינים קדומים אלו לא היו גדולים בהרבה מאלו של LB1. כריס סטרינגר ציין שכלי האבן המעידים על קיומם של הומינינים בפלורס במשך לפחות כמיליון שנה אינם פוסלים את האפשרות שהומינינים אלו כבר היו קטני מוח וגוף כאשר הגיעו לאי. המאובנים ההומינינים העתיקים ביותר שנמצאו בפלורס, בני כ-700 אלף שנה, הם כבר קטני מידות, ולפיכך אינם מוכיחים שההקטנה התרחשה באי עצמו.
מוצא פלורסיינסיס: השערות ומחלוקות > חשיבות בחקר האבולוציה של האדם

אם ממצאים נוספים יאשרו שפלורסיינסיס הוא מין בפני עצמו, כפי שהקונצנזוס המדעי בתחום נוטה לקבל, תהיה לו חשיבות עצומה למחקר הפלאואנתרופולוגי באבולוציה של האדם. דונלד ג'והנסון, פלאואנתרופולוג חשוב שהתפרסם בעיקר בגילוייה של לוסי, כתב בספרו (ביחד עם עיתונאית המדע קייט וונג):
מדי פעם מתגלה מאובן אשר מזעזע את יסודות הפלאואנתרופולוגיה ומאלץ אותנו לשקול מחדש את מה שחשבנו שאנו יודעים על האבולוציה של האדם. לוסי הייתה תגלית כזו... אך אולי אף תגלית לא הייתה כה מופלאה כמו התגלית מלפני כמה שנים של השלד המסתורי המכונה הוביט.
המין פלורסיינסיס מצטייר בבירור כענף צדדי נכחד של אדם, ואין כל ניסיון בתחום לטעון שהוא אב קדמון של האדם בן-ימינו (אם כי לא ניתן עדיין לשלול אפשרות שרביית כלאיים שלו עם בני-אדם מודרניים אנטומית, בדומה לרביית כלאיים של אוכלוסיות האדם הניאנדרטלי והאדם הדניסובי, תרמה מעט אללים לגנום של אנשים בני-זמננו באיי אינדונזיה). ואולם פלורסיינסיס מהווה הדגמה לאופן שבו האבולוציה מסוגלת, תוך זמן קצר בקנה מידה גאולוגי ובאזור גאוגרפי מוגבל, לשנות ולעצב את האנטומיה של אורגניזמים חיים אפילו בענף האדם. המין פלורסיינסיס גם מספק דוגמה נוספת לאופן שבו האבולוציה האנושית, בדומה לאבולוציה של קבוצות חיים אחרות, מתפצלת כמו "שיח", ולא עולה כמו "סולם" באופן קווי לעבר "תכלית" כלשהי, למשל לעבר מוח גדול יותר. יש בכך משום רמז נוסף שהמצב הקיים, בו שרד רק מין אחד בענף האדם, הוא מצב בלתי-רגיל יחסית, הנובע אולי מכך שמין זה, בהתפשטותו לכל יבשות ואיי כדור הארץ, דחק את רגלי כל שאר המינים ואוכלוסיות האדם.
ראו גם

הומו נאלדי
הומו לוזוננסיס
המשמר הקיסרי (האימפריה היפנית)

| --- | --- |
חיילי המשמר במהלך מלחמת רוסיה–יפן
חיילי המשמר במהלך מלחמת רוסיה–יפן
 פרטים
 מדינה:  יפןהאימפריה היפנית
 שיוך:  הצבא הקיסרי היפני הצבא היפני הקיסרי
 סוג:  ארמייה
 בסיס האם:  טוקיו 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1867–1945 (כ־78 שנים)
 מקים היחידה:  יאמגאטה אריטומו
 מלחמות:  מרד סצומה מלחמת סין–יפן הראשונה מלחמת רוסיה–יפן מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 
המשמר הקיסרי (ביפנית: 近衛師団) היה הכינוי שניתן לארמייה מיוחדת בצבא היפני הקיסרי, שתפקידה היה להגן על קיסר יפן, משפחתו וארמונותיו. המשמר התפרק עם סיום מלחמת העולם השנייה, ובשנת 1947, הוקם המשמר מחדש והוא כפוף לסוכנות המשטרה הלאומית.
היסטוריה

במהלך רסטורציית מייג'י, באו מרבית הסמוראים הנאמנים לקיסר מוצוהיטו מהנחלות סצומה וצ'ושו. לאחר הדחת שוגונות טוקוגאווה וכינון משטר חדש שהתבסס על הדגם האירופאי, ראתה ממשלת יפן בהקמת צבא רשמי, הנאמן לממשלה ולא לאזורים גאוגרפיים ביפן, צעד נחוץ לשמירה על עצמאותה של המדינה מפני האימפריאליזם המערבי. הצבא החדש, שקיבל את השם "הצבא היפני הקיסרי", קיבל חשיבות רבה יותר עם ביטול שיטת ההאן ב-1871. על מנת להקים את הצבא, הנהיגה הממשלה גיוס חובה ב-1873, שקבע שכל גבר בין הגילאים 17 עד 40 חייב בשירות צבאי בן שלוש שנים, לאחריו שירות בן שנתיים בכוחות מילואים פעילים, ושנתיים נוספות בכוחות מילואים בעתודה. אחד ההבדלים המשמעותיים ביותר בין חברי מעמד הסמוראים לבין חברי מעמד האיכרים היה הזכות לשאת נשק, ולאחר הקמת הצבא הורחבה הזכות לכל הגברים באוכלוסייה.
עוד לפני כן, במהלך מרד סצומה, הורה הקיסר על הקמת כוח מיוחד שיהיה אחראי על הגנתו הגנת משפחתו והגנת נכסיו. כך הוקם המשמר הקיסרי, שהיה למעשה ארמייה יוקרתית, מורכבת מסמוראים בני משפחות וותיקות. הארמייה כללה יחידות חיל פרשים חיל רגלים וארטילריה. הארמייה חולקה ל-3 דיוויזיות שחולקו ל-10 רגימנטים. מטה הארמייה היה בטוקיו, וכמפקדה נתמנה פילדמרשל יאמגאטה אריטומו.
המשמר לחם במרד סצומה, ואומן בתחילה בידי מדריכים צרפתים. אולם לאחר שצרפת הובסה תוך זמן קצר ביותר במלחמת צרפת–פרוסיה, החלו היפנים לאבד את האימון בצרפת ולנטות אחרי פרוסיה. מפקד המשמר יאמגאטה, ביקר אותה תקופה באירופה כדי ללמוד על מבנה הצבאות המערביים. הוא התרשם מאוד מהשינויים שהתחוללו בפרוסיה, שהפכה ממדינה חקלאית למובילה בתחום התעשייה והצבא, ואימץ את הרעיונות הפוליטיים של המדינה, שקראו להתרחבות צבאית מחוץ ולמשטר אוטוריטרי מבית. מאז אומן המשמר בידי מדריכים מצבא הקיסרות הגרמנית, והוא הושפע במידה רבה מהאסטרטגיה והאידאולוגיה שלו.
במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה, לקח המשמר חלק קטן בפלישה היפנית למנצ'וריה, אולם היה פעיל בכיבוש טאיוואן. בטאיוואן כוננה אותה תקופה רפובליקה טרייה שזכתה לשם "הרפובליקה של טאיוואן", שהכריזה מלחמה על יפן. ב-29 במאי נחתו הכוחות היפנים הראשונים סמוך לעיר הנמל קילונג (Keelung) שבצפון האי, וב-3 ביוני כבשו אותה. למחרת נמלטו הנשיא טאנג ג'ינג-סונג וסגנו ג'יו פנג-ג'יה לסין. בסוף יוני התאספו שארית התומכים ברפובליקה בטאינאן, בירת האי דאז, ובחרו בליו י'ונג-פו כנשיא. הקרבות בין חיילי המשמר לבין תומכי הרפובליקה נמשכו עד סוף אוקטובר, אז כבשו היפנים את טאינאן. זמן קצר אחר כך נמלט הנשיא ליו ליבשת ובכך נגמרה המערכה. אבדות היפנים בלוחמה היו זעומות יחסית, אולם יפנים רבית מתו ממלריה ומחלות אחרות. בסיום המערכה כבר איבד המשמר כמעט מחצית מכוחו. המשמר פעל גם במלחמת רוסיה–יפן, במהלכה הוגדל כוחו, וצורפו אליו יחידות תותחים רבות. הוא לקח חלק שולי גם במלחמת העולם הראשונה.
במלחמת העולם השנייה, פוצל המשמר לשניים. חלקו הראשון של המשמר הוצב בדרום סין, באוקטובר 1940 הם הצטרפו ליחידות יפניות אחרות במהלך הפלישה להודו-סין. באפריל 1941 הם הושבו לטוקיו.
חלקו השני של המשמר נשלח אף הוא לסין. בשנת 1940 הוא הוצב בשאנגחאי ולאחר מכן הועבר לאי האינאן. מאוחר יותר הם לקחו חלק בקרב מלאיה וקרב סינגפור. לקראת סוף המלחמה הם הוחזרו ליפן והורכבו מחדש כמשמר קיסרי. בשנת 1944 הוקמה דיוויזיית המשמר השלישית.
חלק מאנשי המשמר היו מעורבים בניסיון לבצע הפיכה צבאית שתמנע את כניעת האימפריה היפנית, הניסיון כשל, והצבא הקיסרי פורק ועמו המשמר הקיסרי.
המשמר הקיסרי כיום

בשנת 1947 הוקם "מטה המשמר הקיסרי" (ביפנית: 皇宮警察本部), יחידה מיוחדת בעלת תפקידים דומים למשמר הקיסרי המקורי. בשנת 1957, הוכפפה היחידה לסוכנות המשטרה הלאומית. היחידה מורכבת מלמעלה מ-900 אנשי משטרה שמספקים ביטחון אישי לקיסר, הקיסרית, נסיך הכתר וחברים אחרים של המשפחה הקיסרית. היחידה גם אחראית להגנת נכסים קיסריים, כגון הארמון הקיסרי של טוקיו, והארמון הקיסרי של קיוטו. אנשי המשמר לובשים מדים כחולים כהים, או מדי משטרה כחולים-אפורים עם כפפות לבנות. ציודם העיקרי הוא אקדחים קלים ואלות.
חזקת הגוף

חזקת הגוף היא מונח הלכתי המתאר חזקה הקובעת כי במקרה ובו יש ספק במצבו הפיזי של גוף, יש להניח כי המצב הבסיסי לא השתנה, וזאת כל זמן שלא הוכח אחרת. חזקה זו נחשבת חזקה ומשפיעה במצב של עימות מול חזקות אחרות. דוגמה לכלל זה היא ההנחה שגוף האדם נותר שלם ללא מומים גופנים כפי שנולד, ועל כן אנו מניחים שמום גופני שהתגלה כעת, נוצר מינימום זמן קודם לגילויו, היות שהמצב היסודי וברירת המחדל של הגוף הוא שהגוף נולד שלם ללא מומים.
חזקה זו היא חלק מחזקה מעיקרא, חזקה שמשמעה שהמצב המסופק בהווה נשאר כפי שהיה ידוע בעבר, החזקה הידועה והמשפיעה ביותר מבין החזקות השונות.
עליונות כלפי חזקות אחרות

ישנה מחלוקת תנאים במקרה ובו חזקת הגוף מתנגשת עם חזקת ממון. המקרה הנידון הוא, כאשר אדם קידש אשה, ולאחר נישואיה התגלה כי היא בעלת מומים משמעותיים בגופה, מומים שברור כי הבעל לא היה נושא את האשה לו היה מודע לקיומם, אך לא ידוע אם מומים אלו היו קיימים כבר בשעת הקידושין (וממילא ה\קידושין היו בטעות ובטלים), או שמא נוצרו המומים לאחר הקידושין. במקרה כזה סובר רבן גמליאל כי כל עוד לא ידוע אחרת, אנו מניחים שכשם שנולדה בלא מומים, כך הייתה בשעת הקידושין ללא מומים, ורק לאחר מכן הם נולדו, וזאת מכח חזקת הגוף. לעומת זאת, רבי יהושע סבור כי כל עוד לא ידוע אחרת, יש להניח כי המומין שנתגלו כעת כבר היו באשה בשעת הקידושין (ועל כן הנישואים בטלים), וזאת מכח חזקת הממון (הגוברת על חזקת הגוף), שמשמעה הוא שאין לחייב את הבעל בדמי הכתובה הנדרשים ממנו בעת גירושין ללא הוכחה חד משמעית, ולכן כל עוד לא הוכח שהמומין נולדו בגופה לאחר הקידושין, לא ניתן לחייב את הבעל בתשלום הכתובה, היות שישנה אפשרות שהמומים כבר היו קיימים קודם הקידושין. ההלכה נפסקה כרבן גמליאל, שחזקת הגוף מכריעה גם את כוחה של חזקת הממון.
שונותה של חזקת הגוף משאר החזקות, היא בכך שהיא השתנות אמיתית ומציאותית, והיא השתנות גוף מסוים, אדם או חפץ אחר, ממצב מסוים למצב אחר. דוגמאות אחדות הנידונות בתלמוד הם: היוולדות מחלות ומומים גופניים באדם, השתנות נגעים מנגע טהור לנגע טמא וההפך לעומת זאת, השתנות בעלת מימד מופשט אינה נחשבת לחזקת הגוף, לדוגמה ההנחה האומרת כי אשה שהייתה רווקה בעבר איננה נשואה בהווה, או "חזקת טהרה", שמשמעה ההנחה שחפץ שהיה טהור בעבר נשאר כזה גם בהווה.
לפי שיטת התוספות, לחזקת הגוף ישנה עוצמה מיוחדת מול כל חזקה אחרת; כאשר חזקת הגוף מנוגדת לכל חזקה אחרת, תכריע תמיד חזקת הגוף.
חזקת הגוף במקווה

ישנה מחלוקת בשאלה האם ניתן להניח את חזקת הגוף במקווה שנתמעטו מימיו מהשיעור המינימלי לכשרות, כלומר האם ניתן לומר שהמקווה היה כשר עד מינימום זמן קודם שנמדד ונמצא שנפסל.
רוב הראשונים סוברים שגם במקווה תקף הכלל של חזקת הגוף, היות שהשינוי הוא מציאותי־פיזי בכמות המים במקווה.
לעומת זאת, דעת השב שמעתתא (על פי הבנתו בדברי התוספות) היא שבמקווה לא ניתן להסתמך על חזקת הגוף, אף על פי שהשינוי במקווה הוא שינוי פיזי של התמעטות מימיו. את הסיבה לכך מסביר השב שמעתתא בכך שהשתנות המקווה אינה השתנות מציאותית, שכן המים עצמם אינם משתנים אם הם במקווה או מחוץ לו, ולכן נחשב השינוי, להשתנות בעלת מובן מופשט־רוחני.
עליונות חזקת הגוף מול שתי חזקות

לפי שיטת התוספות, עליונותה של חזקת הגוף מקנה לה עדיפות גם מול שתי חזקות אחרות, ולא רק מול חזקה אחת, שכן עליונותה של חזקת הגוף אינה משום שהיא מתמודדת עם החזקות האחרות ומכריעה אותם, אם כך, לא הייתה חזקת הגוף יכולה להתמודד עם שתי חזקות המתנגדות לה, אלא שבמקום חזקת הגוף אין דנים אחרי חזקות אחרות כלל אם חזקות אלו הם מסוגת "חזקה קמייתא" שכן, חזקת הגוף דנה על עצם הספק, על גוף הדבר אם השתנה או לא, ולכן כאשר קיימת הכרעה מצד חזקת הגוף, אין לנו לדון בחזקות האחרות שאינם בגדר הכרעה אלא בגדר הנהגה במקום ספק.
עליונות חזקת הגוף מול שתי חזקות > עליונותה של חזקת מקווה מול שתי חזקות אחרות

על כלל זה, ישנה סתירה לכאורה מגמרא במסכת נדה, בה מדובר אודות מקווה שנמדד שיש בו ארבעים סאה והוא כשר לטבילה, אך לאחר שטבלו בה נמדד המקווה שוב והתברר כי אין בו ארבעים סאה, וממילא מתעוררת השאלה האם בשעת הטבילה, היה המקווה כשר לטבילה, או שהוא כבר נפסל לפני הטבילה. במקרה כזה מסיקה הגמרא בתלמוד בבלי, מסכת נדה, דף ב', עמוד ב' כי מי שטבל במקווה במצב זה, נותר בטומאתו הראשונה, שכן יש לו "חזקת טמא" האומרת כי כשם שהיה טמא עד עכשיו כך הוא טמא גם לאחר הטבילה כל עוד לא יוכח אחרת, וכן יש גם חזקה דהשתא האומרת כי כשם שהמקווה נמצא חסר בעת המדידה האחרונה, כך הוא היה חסר בעת המדידה הראשונה. לפי השיטה הסבורה כי במקווה ישנה חזקת הגוף שהמקוה לא השתנה, מתעוררת השאלה כיצד משתווה הלכה זו עם ההלכה האומרת שלחזקת הגוף ישנה עדיפות על פני כל החזקות האחרות.
על שאלה זו ישנה שלושה תירוצים, המיישבים את כל השיטות: א. לפי שיטת השב שמעתתא (בשם התוספות), אין בחזקת מקווה חזקת הגוף כלל, וממילא אין השאלה קשה. ב. לפי שיטת שאר הראשונים, לחזקת הגוף אכן אין כל אלימות מול שתי חזקות אחרות.
עליונות חזקת הגוף מול שתי חזקות > חזקת הגוף מסייעת רק לגוף עצמו

ג. התירוץ השלישי, הוא לפי שיטת רבי שמעון יהודה שקופ (בשם התוספות), ועל פי דברי התוספות בעצמם במקום אחר, שחזקת הגוף מכריעה את הספק רק כאשר מדובר בספק על אותו גוף עצמו בו ישנה את החזקה; ולדוגמה: כאשר מתגלים מומים גופניים בגופה של אשה שנישאה בנערותה, ומתעורר ספק האם המומים היו קיימים כבר בשעת הנישואין וממילא אין לה כתובה, או שמא אירעו המומים לאחר הנישואין ואם כן יש לה כתובה, במקרה כזה סבור רב אשי כי ההלכה תשתנה בהתאם למצב בו התגלו המומים: אם התגלו המומים לאחר הנישואין, כאשר היא ברשות עצמה והכתובה היא זכות ממונית של האשה עצמה, במקרה כזה תכריע חזקת הגוף של האשה על דין הכתובה של האשה עצמה. לעומת זאת, אם התגלו המומים לאחר האירוסין - אם כי לפני הנישואין, בעוד שהאשה ברשות אביה והכתובה שייכת לאביה, במקרה כזה לא תוכל להכריע חזקת הגוף של האשה על דין הכתובה של האב.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ע"ה, עמוד ב'
↑  למרות המחלוקת, גם רבי יהושע, שסבור כי למעשה חזקת ממון גוברת, מודה כי חזקת הגוף היא החזקה ביותר מכל החזקות האחרות, תוספות שם.
↑  שם.
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ט', עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ע"ה, עמוד ב' ד"ה אבל.
↑  ראו ברשב"א ורוב הראשונים שם.
↑  לפי שיטת רבי שמעון יהודה שקופ ("שערי יושר", חלק א' שער החזקות פרק ג') זו היא שיטת התוספות עצמו גם כן.
↑  כך הוא מבאר בתוספות בכתובות עה, ב, בתירוץ ריב"א.
↑  ולא חזקות מסוגת "חזקה אין אדם מתפייס במומין" שאינה משתייכת לסוגה זו.
↑  שם עו, א. וכן היא שיטת רש"י שם.
טיה בלנקו

טיה בלנקו (באנגלית: Tia Blanco; נולדה ב-5 במאי 1997 בפוארטו ריקו) היא גולשת גלים אמריקאית, אלופת העולם בגלישת גלים לשנת 2015 ולשנת 2016.
ביוגרפיה

בלנקו נולדה בפוארטו ריקו וגדלה בדרום אורנג', קליפורניה. בגיל 3 החלה לגלוש עם אביה. בשנת 2006, עברה להתגורר בהוואי ובשנת 2008, בהיותה בת 11, החלה להתחרות בגלישת גלים. בשנת 2010, שבה לקליפורניה, ומאז היא מתגוררת בסן קלמנטה (אנ'), קליפורניה.
בלנקו היא צמחונית מלידה. בשנת 2013, אימצה אורח חיים טבעוני מטעמים מוסריים ובריאותיים והיא נוהגת לקדם אורח חיים זה ברשתות החברתיות, בראיונות ובשיתופי פעולה עם ארגונים העוסקים בקידום זכויות בעלי חיים וטבעונות. בשנת 2014, בלנקו השתתפה בקמפיין של ארגון PETA וזכתה בפרס ליבי (Libby Award) מטעמו. בנוסף, היא פרזנטורית של הארגון 'Beyond Meat' המקדם תזונה טבעונית בקרב ספורטאים. בשנת 2014, השתתפה בסרט הדוקומנטרי Racing Extinction (אנ') וכן בסרט ההמשך של קאוספיריסי (אנ') שנקרא What the Health (אנ').
בזמנה הפנוי היא נהנית לצייר ולהתאמן ביוגה.
קריירה

בשנת 2014, זכתה באליפות 'Southwest Open Women' של ה-NSSA (אנ'), באליפות America Prime וכן במקום הראשון בתחרות הגלישה בהנטינגטון ביץ' (אנ'). באותה השנה, זכתה בתואר גולשת השנה (קטגורית 'כוכב עולה') מטעם העיתון Orange County Register (אנ'). בשנת 2015, זכתה במקום הראשון בטורניר Ron Jon Jr Pro.
ביוני 2014, ייצגה את ארצות הברית כחברת נבחרת ארצות הברית בגלישה (USA Surfing) באליפות העולם בגלישה לנערים של ה-ISA שהתקיימה באקוודור וזכתה במדליית ארד. ביוני 2015, ייצגה את ארצות הברית בשנית באליפות העולם בגלישה (אנ') של ההתאחדות הבינלאומית לגלישה (ISA) (אנ') שנערכה בניקרגואה וזכתה במדליית זהב. באותה השנה, זכתה ב-Governor’s Cup לאחר שניצחה באליפות ארצות הברית לגלישה. באוגוסט 2016, ייצגה את ארצות הברית בשלישית באליפות העולם לגלישה שנערכה בקוסטה ריקה וזכתה במדליית זהב נוספת.
הישגים בולטים

2015 - זוכת אליפות ארצות הברית לגלישה (Governor’s Cup)
2015 - אלופת העולם בגלישה (ISA)
2016 - אלופת העולם בגלישה (ISA)
הערות שוליים

↑  10 THINGS THAT YOU NEED TO KNOW ABOUT THE 2017 ISA WORLD SURFING GAMES, 6. The Champions, .isasurf.org, May 17th, 2017
↑  3 Ways to Go Vegan with Tia Blanco, worldsurfleague.com, February 2, 2017
↑  Tia Blanco Takes a Blood Test After Two Years Vegan, Tia Blanco
↑  Tia Blanco, vegan surfer, Great Vegan Athletes
↑  Tia Blanco Takes Home peta2 Award, peta.org, December 17, 2014
↑  BEYOND MEAT TEAMS UP WITH ELITE ATHLETES TO PLANT THE FUTURE OF PROTEIN, beyondmeat.com, September 30, 2015
↑  TIA BLANCO – RIDING A PLANT-BASED WAVE, beyondmeat.com, November 2, 2015
↑  Surfer Tia Blanco To Appear in Upcoming Doc from Makers of ‘Cowspiracy’, theinertia.com, MARCH 9, 2017
↑  Tia Blanco, vegansmart.com
↑  2013 NSSA WEST COAST REGIONAL CHAMPIONSHIPS RESULTS, nssa.org
↑  Tia Blanco Wins Prime America Oceanside + Season, rp-rt.com
↑  Tia Blanco Interview – Champion Teen Surfer Shares Her Secrets to Grade As in School and Fitness, teenswannaknow.com, August 18, 2014
↑  O.C. Surfer of the Year winners announced, ocregister.com, July 8, 2014
↑  Blanco and Mesinas Novaro Claim Victories at Ron Jon Vans Junior Pro, worldsurfleague.com, March 15, 2015
↑   TIA BLANCO IS RIPPING IN ECUADOR – PADDLING OUT WITH TIA BLANCO, EP. 2, isasurf.org, June 11th, 2014
↑  COSTA RICA CROWNED 2015 SURFING TEAM WORLD CHAMPION. TIA BLANCO (USA), NOE MAR MCGONAGLE (CRI) EARN INDIVIDUAL GOLD MEDALS, isasurf.org, June 7th, 2015
↑  Surfing America Championships 2015, themermaidsociety.com.au, 22nd June 2015
↑  Tia Blanco with the win in Girls U18 and the first Governors Cup winner of the event">Tia Blanco with the win in Girls U18 and the first Governors Cup winner of the event, surfingamerica.org
↑   TIA BLANCO (USA) Gold Medalist of the INS ISA WORLD SURFING GAMES 2016 - COSTA RICA - VIBRAS MAG
↑  TEAM PERU WINS 2016 INS ISA WORLD SURFING GAMES, isasurf.org, August 14th, 2016
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טיה בלנקו".
הנשיקה (ברנקושי)

"הנשיקה" (1908-1907)
"הנשיקה" (1909) בבית הקברות מונפרנאס
"הנשיקה" (ברומנית: Sărutul) הוא שמה של סדרת פסלים מאת קונסטנטין ברנקושי.
את הגרסה הראשונה לעבודה יצר ברנקושי בשנת 1907 או 1908, כשהוא חוצב לראשונה ישירות באבן. הפסל מצוי באוסף המוזיאון לאמנויות בקראיובה, רומניה. מפסל זה יצר ברנקושי שישה העתקים יצוקים מגבס. גרסה נוספת של הפסל נוצרה בשנת 1908.
גרסה שלישית של הפסל נוצרה בשנת 1909. על פי טרטיי פלאולוג הפסל נעשה כחלק מתכנון ל"מקדש אהבה", אותו ברנקושי תכנן להקים ביחד עם אמדאו מודיליאני. הפסל, אשר עוצב כעמוד, גולף "לזכרה של טניה, נערה מסכנה שמתה בגלל האהבה.". הפסל הוצב כמונומנט על גבי מצבה בבית הקברות מונפרנאס שבפריז.
גרסה רביעית משנת 1916 מצויה במוזיאון פילדלפיה לאמנות, תרומת זוג האספנים לואיז וולטר ארמברג (Louise and Walter Arenberg). זו היא גרסה בעלת פרופורציה מוארכות יותר, בגובה של 85.4 ס"מ ואף היא עשויה אבן גיר.
מוטיב "הנשיקה" קיבל צורת ביטוי חדשה במעבר מן הפיסול קטן הממדים אל גודל מונומנטלי. בשנת 1930 הציג ברנקושי בתערוכה בניו יורק "עמוד נשיקה" בגובה של 3 מטר, כחלק מפרויקט "מקדש האהבה".. ביטוי מונומנטלי נוסף הוא "שער הנשיקה" בטרגו ז'יו שברומניה.
הפסל מציג את אקט הנשיקה כאקט של איחוד בין גבר לאישה. ברנקושי מעצב את הדמויות בפשטות, תוך הדגשת האבן ממנה הם מגולפים. הדמויות מגולפות מגוש אבן אחד המופרד בסימונים לשתי דמויות. הוא נמנע מיצירת מאפיינים אינדיבידואלים לדמויות, כגון תווי פנים, ומעצב אותן בצורות גאומטריות, ברוח הפיסול הפרימיטיבי.
ברנקושי מדגיש את האיחוד על ידי הדמיון הצורני בין שתי הדמויות המחבקות זו את זו. הדמויות מנשקות זו את זו ובאקט זה הן מחוברות, ללא הפרדה, כחיבור פיזי - בחומר - ורוחני בין דמות הגבר לדמות האישה. שתי הדמויות מגולפות באופן דומה, וההבחנה וההבדל האנטומי בין הגבר לאישה מתבטא בשיער מסוגנן הארוך, קו עדין של חזה האישה ובתאור בטן עגלגלה יותר לאישה. בנוסף, לכל דמות מסומנת חצי מן העין, אשר הופכת לתיאור של עין שלמה בחיבורן.
יש הסבורים כי ברנקושי שאב השראה לעבודתו מיצירתו של אוגוסט רודן - שהדריך אותו בתחילת דרכו לחודשים אחדים בסדנתו - "הנשיקה" משנת 1882. אם כי, ישנם הבדלים בולטים בין היצירות, כשזו של ברנקושי בעלת סגנון אבסטרקטי מובהק, וזו של רודן ריאליסטית.
הערות שוליים

↑  פלאולוג, טרטיי, שיחות עם ברנקוזי, הקיבוץ המאוחד, 2004, עמ' 62-63.
↑  על פי קטלוג אוסף פטסי וריימונד נאשר, המצטט מחקרים שונים, גרסה זו מתוארכת לשנת 1912. ראו: נאש, סטיבן א. (עורך), מאה שנות פיסול מודרני, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1989, עמ' 115. אתר האינטרנט של מוזאון פילדלפיה מציג תיארוך שלה לשנת 1916.
↑  פלאולוג, טרטיי, שיחות עם ברנקוזי, הקיבוץ המאוחד, 2004, עמ' 65, הערה מס' 66.
1 2  Constantin Brancusi - The Kiss (1907), Artschaft, January 16, 2018 (באנגלית)
↑  Ezgi Turgut, Brancusi vs Rodin - Experience Perspective of Audience, To be a marble Or Not to be a marble, medium.com, February 8, 2017 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13541413z (data)
הסוכנות לאכיפת הסמים (ליבריה)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 תחום שיפוט:  ליבריה ליבריה
 משרד אחראי:  ממשלת ליבריה
 תאריך הקמה:  1993
 סוכנות קודמת:  ועדת הסמים הלאומית
 מטה מרכזי:  מונרוביה, ליבריה
 
הסוכנות לאכיפת הסמים (באנגלית: Drug Enforcement Agency, בראשי תיבות: DEA) היא סוכנות בממשלת ליבריה האחראית ללחימה בפשעים הקשורים לסמים. לפני הקמתה, היה המאבק בעבירות סמים נתון באחריות משרד ההגנה הליברי.
היסטוריה

הסוכנות החלה את דרכה בשם הוועדה הלאומית לסמים שנוצרה ב-1993, בתקופת נשיאותו של איימוס סוייר. חמש שנים מאוחר יותר, הוועדה הוסבה לצורתה הנוכחית: הנשיא צ'ארלס טיילור חתם על הצעת החוק שיצרה את הסוכנות למלחמה בסמים כהשראה מהגוף האמריקאי ללוחמה בסמים.
הסוכנות לאכיפת הסמים נלחמת בהברחות סמים על גבולות המדינה, ומנהלת מעצרים של סוחרי סמים תוך השמדת סמים לא חוקיים. על פי מנהל הסוכנות, אנתוני סו (Anthony Souh), הסוכנות סובלת משמעותית משחיתות פנימית גואה.
מנהלי הסוכנות

ב-2011 היה מנהל הסוכנות היה הנרי שו, אשר הוחלף בשנת 2012 על ידי אנתוני סו. מנהלי הסוכנות ממונים על ידי הנשיא, בכפוף לאישור הסנאט של ליבריה. בניגוד למקבילה האמריקאית, הסוכנות לאכיפת הסמים אינה אחראית על הפיקוח על המסחר החוקי בתרופות; חומרים כאלה נמצאים בתחום השיפוט של מועצת התרופות של ליבריה (Pharmaceutical Board of Liberia).
ראו גם

המנהל לאכיפת הסמים - המקבילה האמריקאית
GUNK - המקבילה הרוסית לשעבר
GSBNT - המקבילה בטורקמניסטן
FECLN - המקבילה בבוליביה
Sefeconar - המקבילה הארגנטינאית
הערות שוליים

↑  DEA Seeks U.S. $6 Million to Wage Drug War, AllAfrica.com, 2011-12-16. Accessed 2012-06-03.
↑  "$20,000 Marijuana Destroyed", New Liberian, 1981-02-02, 7.
↑  DEA Destroys Over LD$10 Million Drugs, AllAfrica.com, 2011-10-04. Accessed 2012-06-03.
↑  "Operation Fake Drugs To Commence Soon". The New National 2004-10-19: 8/6.
חוק רופיני

במתמטיקה, חוק רוּפִינִי הוא שיטה לחישוב החלוקה האוקלידית של פולינום בבינום שצורתו x – r . השיטה הומצאה על ידי פַּאוּלוֹ רוּפִינִי, שהשתתף בתחרות שארגנה החברה המדעית האיטלקית. האתגר היה לתכנן שיטה כדי למצוא את השורשים של כל פולינום. התקבלו חמש הגשות. בשנת 1804 זכה רופיני במקום הראשון ושיטתו פורסמה. מאוחר יותר הוא פרסם חידודים של עבודתו ב-1807 ושוב ב-1813. החוק הוא מקרה מיוחד של חלוקה סינתטית (אנ') שבו המחלק הוא גורם ליניארי.