stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמי פלמור
ביוגרפיה > פעילות למען הקהילה

פרטי באופן ציבורי - פלמור יזמה, בשיתוף עם משרד החינוך, פרויקט חינוכי למניעת פגיעה מקוונת ושמירה על פרטיות ברשת. במסגרת הפרויקט העבירו מאות עורכי דין ועובדים במשרד המשפטים אלפי שיעורים בחטיבות ביניים ובתי ספר תיכוניים ברחבי הארץ שיעורים על הסכנות הכרוכות בפגיעה מקוונת והשלכות החברתיות והפליליות שעשויות להיות לשיתוף תוכן פוגעני ברשתות חברתיות. הפרויקט התקיים במשך ארבע שנים רצופות (2015–2018) והשתתפו בו מאות בתי ספר בכל רחבי הארץ.
ליווי אישי וחניכה מקצועית (מנטורינג) - כמנהלת בכירה בשירות הציבורי השתתפה פלמור בתוכניות ליווי וחניכה מקצועיים ואישיים במגוון מסגרות בהן: תוכנית המנטורינג של ארגון בוגרי הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית; תוכנית המנהלים לתואר שני במדיניות ציבורית של בית הספר למדיניות ציבורית וממשל באוניברסיטה העברית; תוכנית המנטורינג להעצמת נשים של חברת פייסבוק (SheShe) תוכנית המנטורינג של עמותת "עולים ביחד"; ובתוכנית המנטורינג לפיתוח מנהיגות נשית של נציבות שירות המדינה "נבחרת המנטוריות בשירות המדינה".
חניכת נוער בסיכון בפנימיית קריית יערים - הדרכת חוגי משפט ואקטואליה לנוער בסיכון בין השנים 2009–2014.
חיים אישיים

פלמור היא גרושה, אם לבן ולבת ומתגוררת במבשרת ציון. אחיה, יגאל פלמור, הוא דובר הסוכנות היהודית, ששימש בעבר דובר משרד החוץ.
אינגריד וילם

אינגריד וילם (באנגלית: Ingrid Wilm; נולדה ב-8 ביוני 1998) היא שחיינית קנדית, זוכת 3 מדליות ארד באליפות העולם (דוחה 2024) במשחים ל-50 מטר גב, 100 מטר גב ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 היא זכתה במדליית ארד לאחר ששחתה בשלב המוקדמות במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 27.43 שניות, 3 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 27.39 שניות.
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 היא זכתה במדליית ארד לאחר ששחתה בשלב המוקדמות במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.31 שניות, במקום שישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 27.41 שניות ובמקום 19 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:12.67 דקות.
ביוגרפיה > 2024

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר בפברואר היא זכתה ב-3 מדליות ארד, מבשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 27.61 שניות, אחרי קלייר קרזן מארצות הברית (27.43 שניות) ויונה אנדרסון מאוסטרליה (27.45 שניות), במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.18 שניות, אחרי קלייר קרזן (58.29 שניות) ויונה אנדרסון (59.12 שניות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:56.43 דקות, אחרי אוסטרליה (3:55.98 דקות) ושוודיה (3:56.35 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 58.95 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 13 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:11.88 דקות.
באולימפיאדת פריז שנערכה ביולי היא סיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.25 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 59.10 שניות. נוסף לכך, היא השתתפה במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשלב המוקדמות. הרביעייה הקנדית סיימה במקום רביעי במשחה הגמר.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר גב: 27.37 שניות (2023)
100 מטר גב: 58.80 שניות (2023)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

50 מטר גב: 26.03 שניות (2021)
100 מטר גב: 55.36 שניות (2022)
200 מטר גב: 2:01.78 דקות (2022)
$9.99

| --- | --- |

 מבוסס על:  סיפורים מאת אתגר קרת
 בימוי:  תתיה רוזנטל 
 הופק בידי:  אמיר הראל אמיל שרמן
 תסריט:  אתגר קרת, תתיה רוזנטל 
 שחקנים ראשיים:  ג'פרי ראש
 מדבבים:  בארי אוטו קלאודיה קרוון ג'ואל אדגרטון ליאנה וולסמן ג'פרי ראש בן מנדלסון אנתוני לפאליה 
 מדינה:  אוסטרליה, ישראל 
 חברה מפיצה:  למה הפקות
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2008 
 משך הקרנה:  78 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 הכנסות:  $708,354
 הכנסות באתר מוג'ו:   9dot99
 פרסים:  מועמד לפרס אנני לסרט ולבימוי. וזוכה פסטיבל מקסיקו סיטי לשנת 2009 בקטגוריות בחירת הקהל והבימוי
 www.9dollars99movie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
$9.99 הוא סרט אנימציה ישראלי ואוסטרלי באורך מלא שיצא בשנת 2008. נעשה כהפקה משותפת בין חברות הפקה ישראלית ואוסטרלית בבימויה של תתיה רוזנטל.
הסרט הוא קומדיה סאטירית על פי סיפורים קצרים של אתגר קרת שהופיעו בספרים צנורות, געגועי לקיסינג'ר ואניהו. הסרט עשוי בטכניקת סטופ מושן והוא צולם באוסטרליה על ידי צוות אנימטורים במשך שנתיים. סרט זה, והסרט ואלס עם באשיר הם סרטי ההנפשה הישראליים הראשונים באורך מלא שיצאו לאקרנים מאז "בעל החלומות" של אלינה ויורם גרוס משנת 1962.
תקציר העלילה

הסרט מתמקד בעיקר בדייב פק, בן 28, מובטל שמעדיף את החיפוש אחר משמעות החיים על פני חיפוש אחר עבודה מכניסה. תוך מבט בעיתון, דייב מוצא פרסומת לספר שיגיד לו את משמעות החיים "במחיר נמוך של 9.99 $." דייב, מוקסם מכך ומתחיל את מסעו בדירתו בסידני כדי למצוא את המשמעות האמיתית של החיים. הסרט עוקב גם אחר מספר דמויות נוספות שמספרות סיפורים שונים, המתרחשים כולם באותו בניין. חלק מהסיפורים מקבלים משמעות מטאפיזית. מלאך שומר המרגיז קשיש; גבר מתאהב באופן טוטאלי באישה; ילד מתאהב בקופת החיסכון שלו; נער מתלבט בין חברתו לחבריו הדמיוניים.
ככל שהסרט מתקדם, הסיפורים על משפחתו של דייב והשכנים שלו נשזרים יחד ובוחנים את המשמעות הפוסט מודרנית של התקווה.
שחקנים

ג'פרי ראש - המלאך/הומלס
אנתוני לפאליה - ג'ים
סמואל ג'ונסון - דייב
קלאודיה קארוון - מישל
ג'ואל אדגרטון - רון
בן מנדלסון - לני
בארי אוטו - אלברט
ליינה וולסמן - טניטה
ג'יימי קצמצאט - זאק
בראיין מיגן - קלמנט
שחקנים > צוות מקצועי

מעצבת ההפקה - מלינדה דורינג
מוזיקה מקורית - כריסטופר בואן
מצלמה (צבע) - סוזן סטיט, ג'יימס לואיס, ריצ'רד בראדשו
ביקורות והכנסות

הבכורה של הסרט הייתה ב-4 בספטמבר 2008 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. ב-19 ביוני 2009 הסרט יצא לאקרנים בלוס אנג'לס ובניו יורק ולאחר מכן באוסטרליה ב-17 בספטמבר 2009. הסרט זכה בעיקר לביקורות חיוביות לאחר יציאתו לאקרנים. החל מאפריל 2010, הסרט מחזיק בציון "טרי" של 78 אחוזים בביקורת באתר Rotten Tomatoes עם דירוג ממוצע של 6.7 מתוך 10. הסרט היה מועמד לפרס אנני לסרט האנימציה הטוב ביותר.
הסרט גרף בקופות באוסטרליה 47,300‏$‏.
הערות שוליים

↑  Screen Australia, Toronto festival to screen six Australian films (עמ' 4), ‏20 באוגוסט 2008 (באנגלית)
↑  "$9.99", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
↑  AA4_Aust_Box_office_report (באנגלית)
הוואי הכחולה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  סיפור של אלן וייס
 בימוי:  נורמן טאורוג
 הופק בידי:  האל ואליס
 תסריט:  האל קנטר
 עריכה:  ראלף וינטרס
 שחקנים ראשיים:  אלביס פרסלי ג'ואן בלקמן (אנ')
 מוזיקה:  ג'וזף  לילי
 צילום:  צ'ארלס לאנג
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 בנובמבר 1961
 משך הקרנה:  102 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט מוזיקלי 
 הכנסות:  4,200,000 דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
הוואי הכחולה (באנגלית: Blue Hawaii) הוא סרט רומנטי אמריקאי משנת 1961 בבימויו של נורמן טאורוג, עם אלביס פרסלי וג'ואן בלקמן (אנ') בתפקידים הראשיים.
התסריט היה מועמד לפרס גילדת הכותבים של אמריקה הסרט היה מועמד ל-Laurel Award וכן לרשימת "מאה שנים... מאה שירים".
אלביס שר בסרט את אחד השירים המזוהים אתו ביותר – "Can't Help Falling in Love" שמבוסס על השיר הצרפתי "Plaisir d'amour" (שמחת האהבה) משנת 1784.
הסרט צולם בהוואי.
תקציר העלילה

צ'אד (צ'דוויק) גייטס (אלביס פרסלי) חוזר להוואי לאחר שירות של שנתיים בצבא ארצות הברית באוסטריה. אביו פרד (רולנד וינטרס) הוא בעל חוות מטעים גדולה והוא ואשתו שרה לי (אנג'לה לנסבורי), רוצים שצ'אד ימשיך לנהל את החווה אך צ'אד מסרב כי הוא רוצה להיות עצמאי.
לאחר הנחיתה מקבלת אותו חברתו מאלי (ג'ואן בלקמן) שהיא ממשפחת ילידים. צ'אד מבלה אתם מספר ימים, נפגש עם סבתה ושר לה את "אני יכול להפסיק לאהוב אותך". לבסוף הוא חוזר לביתו, נפגש עם הוריו ועם השותף ג'ק (ג'ון ארצ'ר) ומבהיר להם שאינו רוצה לעבוד בחווה.
ג'ואן עובדת בחברת תיירות ומשכנעת את הבוס שלה, מר צ'פמן (הווארד מקניר) לקבל את צ'אד כמדריך תיירים.
צ'אד מקבל להדריך את המורה אביגייל פרנטיס (ננסי וולטרס) וארבע תלמידות. תלמידה אחת, אלי (ג'ני מקסוול), יוצאת דופן, היא אינה משתתפת בפעילות עם שאר הבנות ולבסוף גורמת לקטטה במסעדה בגללה מפוטר צ'אד. צ'אד מחליט להמשיך עם הקבוצה באופן עצמאי ביחד עם מאלי שמתפטרת מעבודתה.
אלי מנסה לפתות את צ'אד אך הוא מסלק אותה. היא בורחת לים ונכנסת למים בכוונה להתאבד אך צ'אד רודף אחריה, מוציא אותה מהמים וחובט בישבנה כמו בילדה קטנה.
מאלי חושדת בצ'אד שהוא מפלרטט עם המורה אך לבסוף מסתבר שג'ק מחזר אחריה ולא צ'אד.
העניינים מסתדרים וגם שרה לי הגזענית במקצת, מוכנה לקבל כעת את מאלי למשפחה.
לבסוף נערכת חתונה מפוארת בסגנון הוואי.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אלביס פרסלי | צ'אד גייטס |  |
| ג'ואן בלקמן | מאלי דובאל | חברה של צ'אד |
| אנג'לה לנסבורי | שרה לי גייטס | אמא של צ'אד |
| רולנד וינטרס | פרד גייטס | אבא של צ'אד |
| ננסי וולטרס | אביגייל פרנטיס | מורה |
| ג'ון ארצ'ר | ג'ק קלמן | שותף של גייטס |
| ג'ני מקסוול | אלי | תלמידה |
| הווארד מקניר | מר צ'פמן | בעל חברת תיירות |
פיליפ הוזינר

פיליפ הוזינר (בגרמנית: Philipp Hosiner, נולד ב-15 במאי 1989) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת קיקרז אופנבך מהליגה השלישית בגרמניה. שיחק בעבר בנבחרת אוסטריה.
קריירת מועדונים

הוזינר החל לשחק בקבוצת המילואים של מינכן 1860 בליגות הנמוכות בגרמניה. אחרי עונת בכורה מוצלחת, חתם בשורות ס.ו. סאנדהאוזן לעונת 2009–2010, ושיחק עימה בליגה השלישית בטיבה בגרמניה. אחרי עונה פושרת יחסית בסאנדהאוזן, בה כבש שער ליגה אחד בלבד ב-20 משחקים, עבר הוזינר לראשונה בקריירת הבוגרים שלו לשחק במולדתו, כאשר חתם בקבוצת פירסט וינה. כבר בעונתו הראשונה באוסטריה, הראה הוזינר כישורים של מבקיע מחונן, לאחר שכבש 13 שערי ליגה ב-33 משחקים, דבר שהוביל את קבוצת אדמירה וואקר לרכוש את כישוריו. הוזינר שיחק באדמירה בעונת 2011–2012, וגם בראשית העונה שלאחר מכן, כאשר הוא ממשיך לכבוש בממוצעים יפים.
ב-31 באוגוסט 2012, חתם הוזינר בקבוצת אוסטריה וינה. ב-27 באוקטובר של אותה השנה, הוא כבש את השלושער הראשון במדי קבוצתו החדשה, במשחק הניצחון 6-4 מול קבוצתו לשעבר, אדמירה ואקר. כבר במשחק הליגה הבא, כבש שוב שלושער מרשים, כאשר אוסטריה וינה ניצחה 6-1 את ריד. ב-8 בדצמבר 2012, חודש בלבד לאחר השלושער האחרון שלו, הוזינר כבש שוב שלושה שערים במשחק, בפעם השלישית לאותה העונה, במהלך הניצחון הנוסף של אוסטריה וינה עם שישה שערים, 6-3 מול וולפסברג. בעונת הבכורה שלו באוסטריה וינה, הוזינר כבש מספר מדהים של 27 שערי ליגה, וסיים כ"טורשוצנליסטה" (מלך השערים) של הבונדסליגה האוסטרית. בנוסף, זכה בתואר "שחקן העונה" בליגה, כאשר קבוצתו זוכה באליפות אוסטריה לראשונה מאז 2006.  במהלך אותה העונה, לא הצליח הוזינר להמשיך את כושר ההבקעה שלו ולהבקיע במשחק גמר הגביע האוסטרי, בו הפסיד עם קבוצתו 1-0 למועדון הליגה השלישית פאשינג.
ב-20 ביוני 2014, חתם הוזינר בשורות ראן הצרפתית, על חוזה למשך 3 שנים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בצרפת ב-10 באוגוסט 2014, כאשר נכנס כמחליף במהלך המשחק במקום עבדולאי דוקור. ב-30 באוגוסט של אותה השנה, הוזינר נכנס שוב כמחליף למשחק מול קון, והצליח לזכות בבעיטת עונשין מ-11 מטרים עבור קבוצתו, אותה בעט והבקיע החלוץ השוודי אולה טויבנן, במהלך שבעצם ניצח במשחק עבור ראן, כאשר תוצאת הסיום הייתה 1-0.
ב-22 ביוני 2015, הוזינר הושאל לקבוצת פ.צ. קלן מהבונדסליגה הגרמנית, עד לסיום עונת 2015/2016, וערך 15 הופעות, בהן הבקיע שער אחד.
בקיץ 2016 חתם הוזינר באוניון ברלין מהבונדסליגה השנייה.
ב-11 ביולי 2018 חתם על חוזה ל-3 שנים במדי שטורם גראץ מהבונדסליגה האוסטרית.
קריירה בינלאומית

הוזינר ערך את הופעת הבכורה שלו עבור הנבחרת האוסטרית ב-7 באוקטובר 2011, כאשר נכנס כמחליף במקומו של מארק יאנקו, בדקה ה-88 של משחק מוקדמות יורו 2012 מול אזרבייג'ן. במשחקו השני במדי הנבחרת ב-22 במרץ 2013, פתח בהרכב הנבחרת ואף כבש צמד שערי בכורה במהלך ניצחון נבחרתו 6–0 על איי פארו.
תארים > אוסטריה וינה

הבונדסליגה האוסטרית (1): 2012–2013
הגביע האוסטרי (סגנות, 1): 2012–2013
תארים > אישיים

שחקן השנה באוסטריה (1): 2012–2013
מלך השערים של הבונדסליגה האוסטרית (1): 2012–2013
הערות שוליים

↑
↑  "Season review: Austria". UEFA. 7 ביוני 2013. נבדק ב-12 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Austria Wien cap 'unbelievable year' with title". UEFA. 22 במאי 2013. נבדק ב-12 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Philipp Hosiner s'engage en faveur du SRFC" (בצרפתית). Rennes. 20 ביוני 2014. נבדק ב-20 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑
↑
↑  "Hosiner kommt zum FC" (בגרמנית). 1. FC Köln. נבדק ב-22 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Philipp Hosiner". kicker.de (בגרמנית). kicker. נבדק ב-17 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Philipp Hosiner". kicker.de (בגרמנית). kicker. נבדק ב-17 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Europapokal ruft: Hosiner verlässt Union gen Heimat". kicker.de (בגרמנית). kicker. 11 ביולי 2018. נבדק ב-28 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Azerbaijan 1-4 Austria". UEFA. 7 באוקטובר 2011. נבדק ב-12 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Austria 6-0 Faroe Islands". ESPN. 22 במרץ 2013. אורכב מ-המקור ב-21 ביולי 2010. נבדק ב-23 במרץ 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
אליס (סרט, 2012)

| --- | --- |

 בימוי:  דנה גולדברג
 הופק בידי:  איתי תמיר (לילה סרטים), בתמיכת פרויקט קולנוע – קרן יהושע רבינוביץ' לאמנויות תל אביב.
 תסריט:  דנה גולדברג
 עריכה:  הדרה אורן
 שחקנים ראשיים:  אילנית בן-יעקב, דריה שיזף, נטע בר רפאל
 מוזיקה:  קרני פוסטל
 צילום:  אסי אורן
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  פסטיבל ירושלים לקולנוע 2012
 משך הקרנה:  82 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 פרסים:  שלושה פרסים בפסטיבל ירושלים לקולנוע 2012: פרס קרן גוטליב לתסריט עלילתי באורך מלא, ציון לשבח לסרט עלילתי ופרס לשחקנית אילנית בן-יעקב. ציון לשבח לסרט עלילתי באורך מלא בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות.
 דף הסרט ב־IMDb
 
אליס הוא סרט קולנוע ישראלי, משנת 2012 מאת ובבימויה של דנה גולדברג. זהו סרטה העלילתי הארוך הראשון של גולדברג. הסרט זכה בשלושה פרסים, ציון לשבח לסרט עלילתי, פרס התסריט הטוב ביותר ופרס השחקנית המצטיינת לאילנית בן יעקב.
תקציר

ימיה של אליס בת ה-38 (אילנית בן-יעקב) עוברים עליה בשינה. עבודה בשעות הלילה בפנימיה שיקומית מספקת לה תירוץ זמין, המכסה על שחיקה וקהות רגשית. יגאל, בעלה (חיים זנאתי), חש בודד ומיוסר מול יחסה הצונן והזעם הולך ומצטבר בו. אלי, בנה בן ה-9, משווע לאהבתה. בפנימייה גרות ומטופלות כשלושים נערות שחוו משבר רגשי. אליס ממעיטה בתקשורת עם הבנות ומקפידה למלא אחר הדרישות הבסיסיות של תפקידה: חלוקת תרופות, פיקוח על ארוחת הערב ועל שעת המקלחת. לאחר כיבוי האורות, בחדרה הקטן שבמתחם הצוות, פוגשת את יואל, אהובה. על מיטת היחיד הצרה מתעוררת תשוקה לחיים אחרים, למה שיכול היה להיות. קריאת תגר מצד נערה דומיננטית ותלותה של אחרת סוחפות אותה למשולש כוחות שיוצא מכלל שליטה.
השחקנים

| שם הדמות | שם השחקן |
| --- | --- |
אליס: אילנית בן יעקב
נטע: דריה שיזף
ורד: נטע בר רפאל
יואל: עמוס שוב
יגאל: חיים זנאתי
אלי: איתי נוה
: רזיה ישראלי
אירה: אסיה נייפלד
: ניב שטיינגרט
: אביטל פסטרנק
: חנה רז
: טל קלאי
: דפי אלפרן
הראל: קסם ויינברגר
אידליב (מחוז)

| --- | --- |

 מדינה / טריטוריה:  סוריה סוריה (דה יורה)   ממשלת ההצלה הסורית (אנ') (דה פקטו)
 נפות במחוז:  5
 בירת המחוז:  אידליב
 שטח:  6,097 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  1,501,000 (31 בדצמבר 2011)
  ‑ צפיפות:  240.1 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  35°47′N 36°41′E﻿ / ﻿35.78°N 36.69°E﻿ / 35.78; 36.69 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז אידליב (בערבית: مُحافظة إدلب, תעתיק מדויק: מֻחאפט'ת אִדלבּ; בעברית נקרא המחוז על פי רוב מחוז אידליב) הוא אחד מ-14 מחוזותיה של סוריה. הוא משתרע בצפון-מערב סוריה. שטחו 6,097 קמ"ר, אוכלוסייתו הוערכה בשנת 2010 בכ-1,464,000 תושבים.
המחוז מחולק לחמש נפות, ובירתו היא העיר אידליב. חלקו הצפון-מערבי גובל בטורקיה.
נפות

המחוז מחולק לחמש נפות:
נפת אריחא
נפת חארם
נפת אדלב
נפת ג'סר א-שורור
נפת מערת א-נועמאן
מוזיאון המטרופוליטן לאמנות

.
| --- | --- |


חזית מוזיאון המטרופוליטן הבנויה בסגנון נאו קלאסי
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לאמנות
 כתובת:  השדרה החמישית ורחוב 82  מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית
 מיקום:  ניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מייסדים:  ג'ון טיילור ג'ונסטון 
 מבקרים בשנה:  כ-7 מיליון בשנה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1870
 תאריך פתיחה רשמי:  1877
 אדריכל:  Calvert Vaux, Jacob Wrey Mould
 סגנון אדריכלי:  אומנותי קלאסי
 
 קואורדינטות:  40°46′46″N 73°57′48″W﻿ / ﻿40.779444444444°N 73.963333333333°W﻿ / 40.779444444444; -73.963333333333
 http://www.metmuseum.org
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימוזיאון המטרופוליטן לאמנות(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימוזיאון המטרופוליטן לאמנות
 
אולם הכניסה למוזיאון.
מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בלילה.
מוזיאון מטרופוליטן של האמנות ההיסטורית (באנגלית: Metropolitan Museum Of History Art) המכונה "המט" (באנגלית: The Met), הוא מוזיאון האמנות הגדול בעולם, ואחד המוזיאונים הגדולים והחשובים בעולם. בכל שנה מבקרים בו כ-7 מיליון אנשים, ויש בו אוסף עצום של חפצי אמנות ועתיקות, המכיל כמיליון וחצי יצירות ואובייקטים מכל תקופה בהיסטוריה. המוזיאון שוכן בצדו המזרחי של הסנטרל פארק במרכז מנהטן שבניו יורק, ארצות הברית. אגף אחר של המוזיאון, הקלויסטרס, מצוי בפארק פורט טריון בצפון מנהטן, על גדת הנהר הדסון.
במוזיאון, שנפתח ב־20 בפברואר 1877, מוצגים למעלה משני מיליון מוצגים מתחום האמנות הקלאסית, האמנות העתיקה, האמנות האסייתית, האוקיאנית, האפריקנית, האסלאמית והמודרנית, המוצגים ב-19 אגפי המוזיאון. אוסף האמנות המצרית העתיקה כולל מקדש מצרי, מקדש דנדור, שהובא בשלמותו ממצרים. כמו כן המוזיאון מציג חדרים שעוצבו בידי האדריכל פרנק לויד רייט וכן אוסף גדול של כלי נשק ושריון.
בכל שנה נערכים במוזיאון אירועי תרבות גדולים דוגמת אופרות ומחזות. המוזיאון ידוע גם בשל טקס המט גאלה שנערך בו מדי שנה על מנת לגייס כספים למוזיאון.
אחת הרכישות האחרונות והידועות של המוזיאון הוא הציור של דוצ'ו, 'המדונה עם התינוק', שנרכש בסכום של 45 מיליון דולר.
היסטוריה

מוזיאון המטרופוליטן לאמנות נפתח ב-20 בפברואר 1877 בשדרה החמישית במבנה מס' 681. המוזיאון הציג את אוספו של ג'ון טיילור ג'ונסטון אשר שימש גם כנשיא הראשון של המוזיאון. האוסף כלל סרקופג רומאי ו-174 ציורים אירופאים. תחת הנהלתו של ג'ון טיילור ג'ונסטון ושל ג'ורג' פאלמר פאטנם כמפקח המוזיאון, גדל האוסף. בשנת 1878 רכש המוזיאון את אוספיו של לואיג'י פאלמה די קסנולה שכללו עתיקות מקפריסין. משצר המקום להציג את המוצגים, עבר לאחוזת דוגלס שברחוב 14 מערב, באופן זמני, עד הקמת מבנה הקבע למוזיאון. לאחר משא ומתן עם עיריית ניו יורק, רכש המוזיאון שטח בצדו המזרחי של סנטרל פארק, שם הוא שוכן עד ימינו. המבנה הראשון של המוזיאון שהוקם במקום (ועדיין מהווה חלק ממנו) היה מבנה לבנים אדומות בסגנון גותי שתוכנן על ידי האדריכלים קאלוורט ווקס וג'ייקוב וורי מולד. במהלך השנים נוספו אגפים רבים למבנה המקורי בסגנונות ארכיטקטוניים שונים. ב-2007 היה שטחו של המוזיאון 185,806 מ"ר, פי 20 מגודלו של המבנה המקורי.
ב-16 במאי 2014 הודיע תומאס קמפבל, מנהל המטרופוליטן, על העלאת קרוב ל-400,000 תמונות מהאוסף לרשת האינטרנט לצפייה מקוונת חינמית בהפרדה גבוהה מאד.
מנהלי המוזיאון

מאז שנת 1955 ועד מותו ב-11 במאי 1966 ניהל את המוזיאון ג'יימס רורימר, ואחריו ניהל אותו תומאס הובינג עד 30 ביוני 1977. מ-2008 מנהל את המוזיאון תומאס קמפבל, שהיה קודם לכן אוצר באגף לפיסול ולאמנות עיצובית אירופית במוזיאון.
מחלקות המוזיאון

במוזיאון פועלות 19 מחלקות שונות, שבראש כל אחת מהן עומד מנהל נפרד, ותחתיו צוות של אוצרים מתמחים.
מחלקות המוזיאון > אמנות עיצובית אמריקאית

אוסף האמנות העיצובית האמריקאית מכיל כ-12,000 פרטים של אמנות עיצובית ושימושית שיוצרו בארצות הברית החל משלהי המאה ה-17 ועד ראשית המאה ה-20. בשנת 1909 רכש המוזיאון את אוסף האמנות העיצובית הראשונה שלו באמצעות תרומה של מרגרט אוליביה סלוקום סייג, אשתו של הבנקאי ראסל סייג. מחלקת האמנות העיצובית האמריקאית הוקמה בשנת 1934. במוזיאון אוסף יוצא דופן, ומהגדולים והחשובים באוספי העולם, של ויטראז'ים, ובהם יצירות רבות של לואיס קומפורט טיפאני. במחלקה מוצגים 25 חדרים תקופתיים (בהם מוצגים חדרים בשלמותם - לרבות יצירות אמנות תואמות, וריהוט). מחלקה זו מציגה אוסף כלי כסף ובהם יצירות של פול רוויר ושל טיפאני ושות'.
מחלקות המוזיאון > פיסול וציור אמריקאי

מאז הקמתו, העניק המוזיאון חשיבות מיוחדת להצגת אמנות אמריקאית. היצירה הראשונה של אמנות אמריקאית שנרכשה על ידי המוזיאון הייתה הפסל האלגורי "קליפורניה" מעשה ידי הפסל היירם פאוורס, בשנת 1870. במהלך השנים רכש המוזיאון למעלה מ-1,000 ציורים, 600 פסלים ו-2,600 רישומים המכסים את האמנות האמריקאית החל מהתקופה הקולוניאלית ועד לאמצע המאה ה-20. בין היצירות הידועות באוסף זה: ציורו של ג'ורג' וושינגטון מאת גילברט סטיוארט, היצירה המונומנטלית "וושינגטון חוצה את הדלוור" מעשה ידי עמנואל לויצה. באוסף מוצגות יצירות של וינסלו הומר, ג'ורג' כיילב בינגהאם, ג'ון סינגר סארג'נט, ג'יימס מקניל ויסלר, ביל טריילור ותומאס אייקינס.
מחלקות המוזיאון > אמנות קדומה של המזרח התיכון

בסוף המאה ה-19 החל המוזיאון לרכוש מוצגים ארכאולוגיים שהתגלו במזרח התיכון, בעיקר חותמות, ולוחות כתב יתדות. עם השנים גדל האוסף ל-7,000 מוצגים, החל מהתקופה הנאוליתית וכלה באימפריה הסאסאנית - מוצגים שמקורם בשומר, האימפריה החיתית, אשור, בבל, עילם וכן חפצים רבים מתקופת הברונזה. במוזיאון מוצגים גם "לאמאסו" - כרובים מאשור מארמונו של אשור נצירפל השני.
מחלקות המוזיאון > כלי נשק ושריון

אוסף כלי הנשק והשריון של המוזיאון, המכיל כ-15,000 מוצגים, הוא אחד האוספים הפופולריים ביותר של המוזיאון. באוסף מוצגים שריונים רבים החל מהמאה החמישית ועד המאה ה-19 ובהם שריוני סוסים, מאירופה ועד יפן.
באוסף מוצגים מהמזרח התיכון, אפריקה, אוקיאניה, ויבשת אמריקה, ומוצגים שהיו שייכים לאנרי השני, מלך צרפת ולפרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. כמו כן האוסף כולל כלי נשק של קולט מהמאה ה-19 וראשית המאה ה-20.
מחלקות המוזיאון > אמנות אפריקה, אוקיאניה, והאמריקות

המוצגים הראשונים שנרכשו על ידי המוזיאון מאפריקה, אוקיאניה ויבשת אמריקה הצפונית ודרומית היו אוסף של עתיקות מפרו שנרכשו בשנת 1882. אולם המוזיאון לא רכש אוספים מיבשות אלה בצורה מסודרת עד שנת 1969 עת שאיש העסקים האמריקאי נלסון רוקפלר תרם למוזיאון את אוספו בן 3,000 המוצגים. כיום למוזיאון למעלה מ-11,000 מוצגים מאפריקה הדרומית למדבר סהרה, מאיי האוקיינוס השקט ומיבשת אמריקה, המוצגים בשטחי תצוגה ששטחם כ-4,000 מ"ר, באגף על שם רוקפלר בקצהו הדרומי של בניין המוזיאון. בין האוספים ציורי קיר שצוירו על ידי אבוריג'ינים מאוסטרליה, עמודי זיכרון שגובהם כ-5 מטרים שיוצרו על ידי תרבות האסמט של גינאה החדשה, מוצגים מניגריה ומחצר בית המלוכה של בנין. בין המוצגים תכשיטים עשויים זהב ומתכות יקרות אחרות.
מחלקות המוזיאון > מכון התלבושות

בשנת 1937 אוחד המוזיאון לאמנות התלבושות עם מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, והפך למחלקה נפרדת במוזיאון. אוסף מכון התלבושות כולל למעלה מ-80,000 תלבושות ואביזרים נלווים. האוסף אינו מוצג בשלמותו, ואין לו תערוכת קבע. מדי שנה מוצגות שתי תערוכות מתחלפות מתוך אוספי המכון על מנת להמחיש הקשר מסוים או תמה מסוימת. כך למשל הוצגו בעבר תערוכות תלבושות של המעצבים קוקו שאנל או ג'אני ורסצ'ה. מאז 1948 מארגן המכון מדי שנה את נשף המט גאלה כאירוע לאיסוף תרומות. הנשף נערך תחת נושא הזהה לנושא של התערוכה השנתית, ומוזמנים אליו שחקנים, זמרים ומובילי דעת קהל.
מחלקות המוזיאון > אמנות אסיה

אוסף אמנות אסיה והמזרח הרחוק של המוזיאון הוא האוסף המקיף ביותר הקיים במדינות המערב (אירופה וצפון אמריקה). מוצגי אמנות מאסיה היוו חלק מאוספי המוזיאון מאז הקמתו.
בין המתנות הראשונות שניתנו למוזיאון לאחר הקמתו היו יצירות רבות שמקורן באסיה, וכיום אגף שלם בתצוגת הקבע של המוזיאון מוקדש ליצירות אמנות אלה. בידי המוזיאון למעלה מ-60,000 מוצגים המציגים כ-4,000 שנות אמנות אסייתית מכל תרבות אסייתית. המוצגים כוללים ציורים, הדפסים, פסלים ועבודות מתכת (תכשיטים וכלים שימושיים). במוזיאון אוסף מקיף של קליגרפיה סינית, ציורים סיניים, יצירות נפאליות וטיבטיות, יצירות מהודו ומיפן וכן מדרום-מזרח אסיה. כחלק מהאוסף הקבוע קיים גן המדמה גן אופייני לתקופת שושלת מינג בסין, המבוסס על גן הממונה על רשתות הדיג בסוזהו.
מחלקות המוזיאון > רישומים והדפסים

רישומים והדפסים מוצגים במחלקות שונות של המוזיאון בהתאם להקשרם, אולם מחלקה נפרדת מייחד עצמה ליצירות רישום והדפסים מצפון אמריקה ומערב אירופה, ובייחוד יצירות שנוצרו לאחר ימי הביניים במערב אירופה. באוסף למעלה מ-11,000 רישומים, למעלה מ-1.5 מיליון הדפסים, ולמעלה מ-12,000 ספרים מאוירים.
ראשיתו של אוסף זה במתנה של 670 רישומים שניתנו למוזיאון על ידי ויליאם הנרי ואנדרבילט בשנת 1880. במחלקה רישומים מעשה ידי מיכלאנג'לו, לאונרדו דה וינצ'י, ורמברנדט וכן הדפסים ושירטוטים מעשה ידי אנתוני ואן דייק, אלברכט דורר, ואדגר דגה.
מחלקות המוזיאון > אמנות מצרית

בעת הקמתו, מקור מרבית אוספי האמנות המצרית העתיקה של המוזיאון היה באוספים פרטיים, לאחר שהמוזיאון ערך מספר משלחות ארכאולוגיות למצרים בין השנים 1906–1941, מהווים מוצגי משלחות אלה למעלה ממחצית אוסף האמנות המצרית אשר נמצא כיום בידי המוזיאון. האוסף כולל למעלה מ-36,000 מוצגים, החל מהתקופה הפלאוליתית ועד התקופה הרומית. האגף המצרי של המוזיאון כולל למעלה מ-40 חדרי תצוגה. בין היצירות החשובות ביותר באוספי המוזיאון הן אוסף של 24 דגמים מעץ שהתגלו בקבר בקרבת דיר אל-בחרי בשנת 1920. דגמים אלה מציגים את אורח החיים במצרים העתיקה בראשית הממלכה התיכונה, וכוללים דגמים של גנים, סצנות דייג, בתי מלאכה ובתי מגורים. מוצג נוסף ופופולרי ביותר הוא מקדש דנדור אשר הובא בשלמותו ממצרים, לאחר שהיה נתון לסכנת הצפה בשל בניית סכר אסואן הגבוה. המקדש ניתן במתנה לארצות הברית על ידי ממשלת מצרים בשנת 1965 והוקם באגף סאקלר של המוזיאון בשנת 1978. סביב המקדש נבנתה בריכת השתקפות, וקיר זכוכית גדול (בצידו הצפוני של האגף) פונה לסנטרל פארק ומאפשר הארת המקדש בתאורה טבעית.