stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בדיים

| בדיים |
| --- | --- |
 Badis ruber
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
משפחה:: בדיים
שם מדעי
 Badidae

בדיים (שם מדעי: Badidae) היא משפחת דגי גרם מסדרת הדקראים החיים בין הודו, בנגלדש, נפאל, סין ומינמאר בנהרות גדולים, בעיקר הגנגס, הבראהמאפוטרה, האיראוואדי (אנ') והמהנהדי (Mahanadi), וכן בשפלות ובכמה אגמים. במשפחה ישנם 2 מינים.
מאפיינים

דגים אלה קטנים ביותר באורך 2–6 סנטימטרים, והם בעלי רצועת סנפירים גבים וזנב מניפתי. ראשם קטן עם אישונים שחורים ולסתות קטנות הפונות מעט כלפי מעלה. הם בעלי צבעים מפוארים על סנפיריהם, בהם הם משתמשים לראווה. הם שוכני קרקע טריטוריאליים הניזונים בעיקר מחסרי חוליות קרקעיים.
הם היו משויכים למשפחת הננדיים, אך הופרדו למשפחה עצמאית הקרובה יותר לאנבסיים, לגוראמיים ולראשנחשיים.
סוגים

Badis - בו 23 מינים
Dario - בו 6 מינים
באר מילכה

| --- | --- |
באר מילכה, תצלום אוויר
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: רמת הנגב
גובה ממוצע: ‎217 מטר
תאריך ייסוד: 2006
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 208 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎5.6% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת צפון הנגב מוגדלת) באר מילכה(למפת צפון הנגב רגילה) באר מילכה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום באר מילכה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום באר מילכה30°55′59″N 34°24′26″E﻿ / ﻿30.9329417791357°N 34.4073605560757°E﻿ / 30.9329417791357; 34.4073605560757  heמפת היישובים של מועצה אזורית רמת הנגב (in English: Ramat HaNegev Regional Council) באדום - באר מילכה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10
http://www.beermilka.co.il/
בְּאֵר מִלְכָּה הוא מושב במועצה האזורית רמת הנגב, כ-3 ק"מ צפון מערבית ליישוב כמהין.
היסטוריה

כבר בשנות ה-70 דובר במוסדות המיישבים על הקמת יישוב בבאר מילכה ובינואר 1979 הופקדה תוכנית מפורטת של היישוב. בעקבות הסכם השלום בין ישראל ומצרים דובר על הקמת שישה יישובים באזור ובאר מילכה נועד להיות אחד מהם. בנובמבר 1985 עלתה למקום כיתת משמר שהחזיקה את המקום עד הגעת גרעין הנח"ל לזיקים שהקים במקום היאחזות נח"ל ב-22 בינואר 1986. ב-19 ביוני 1986 התקיים במקום טקס רשמי של עלייה על הקרקע. ביולי 1990 נסגרה ההיאחזות, אשר לטענת הסוכנות סיימה את תפקידה עם הקמת כמהין.
באפריל 1998 יזמה תנועת המושבים הקמת מושב חדש במקום. בנובמבר 2001 החל גרעין מפתח של תנועת בני המושבים להכשרת האזור לעלייה מחודשת על הקרקע.
גרעין המשפחות נוסד בשנת 2002, התארגן ביישוב כמהין הסמוך. באוגוסט 2003, הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה במחוז הדרום אישרה למתן תוקף את הקמת היישוב, והוכרז על תחילת עבודות ההקמה, אך הן התעכבו. ביוני 2006 אוכלס המקום.
ביוני 2007 התגוררו במקום כבר 12 משפחות, אך חברת בזק סירבה לחברו לרשת הטלפונים בגלל העלות הגבוהה.
בשנת 2012 נחנכה רפת ענק במושב, המיועדת לאכלס בשלב הסופי 1000 פרות חולבות. בשלב הראשון של ההקמה הושקעו 13 מיליון שקלים לאכלוס 250 חולבות.
גאוגרפיה

בנקודת המפגש של נחל לבן עם נחל ניצנה נמצאת באר עתיקה, שנקראת בערבית "ביר-מלגה" או "ביר-מלקה". פירוש השם: באר המפגש. הבאר כרויה מדרגות סחף, ותוחמת את אפיק נחל לבן מדרום. עומקה כ-19 מטר, בחלקה התחתון היא חצובה בסלע גיר ובחלקה העליון היא חצובה ומדופנת באבני גיר. על פי הבאר יש תקרה מקומרת עם פתח מלבני מחושק בפסי ברזל. ארבע שקתות יצוקות בטון מקיפות את פי הבאר.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
1 2  יאיר דואר, לנו המגל הוא החרב, כרך 2, עמ' 55-57
↑  י. ורדימון, הודעה בדבר הפקדת תכנית מפורטת, דבר, 13 ביולי 1979
↑  בוקי נאה, 6 יוקמו לאורך הגבול החדש עם מצרים, מעריב, 14 באוקטובר 1981
↑  מיכל רוה, ‏תנועת המושבים מקימה מושב חדש בנגב, באתר גלובס, 7 באפריל 1998
↑  אביב לביא, פאטה מורגנה, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2001
↑  אושרה למתן תוקף תוכנית להקמת היישוב באר מילכה, באתר גלובס, 10 באוגוסט 2003
↑  גדי גולן, ‏החלו עבודות הקמת היישוב, באתר גלובס, 24 באוגוסט 2003
↑  גדי גולן, ‏מזכ"ל תנועת המושבים: מדיניות איתם תוקעת הקמת באר מילכה, באתר גלובס, 30 במאי 2004
↑  15 משפחות ייכנסו לבאר מילכה ברמת הנגב, באתר גלובס, 4 ביוני 2006
↑  בזק לתושבי היישוב באר-מילכה, הסמוך לגבול עם מצרים: השתתפו בעלויות החיבור - או שתישארו בלי טלפונים, באתר גלובס, 4 ביוני 2007
↑  עמירם כהן, הרפת הגדולה במדינה תוקם בפתח ניצנה בנגב, באתר TheMarker‏, 9 באוקטובר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588166905171
בדיחה פנימית

בדיחה פנימית או בדיחה פרטית היא בדיחה שהבנת ההומור בה מותנית בידע מוקדם, צורת חשיבה או תפיסה, שיש רק לאנשים השייכים לקבוצה מסוימת. ידע, צורת חשיבה או תפיסה אלה אינם רווחים בכלל האוכלוסייה, ולכן הבדיחה עשויה להצחיק רק את אנשי הקבוצה אליה היא מיועדת.
קבוצות אלה יכולות להיות, לדוגמה:
אנשים בעלי אותו מקצוע או בעלי תחביב משותף.
צופים של סדרת טלוויזיה מסוימת או סרט פולחן מסוים.
חתך חברתי מסוים שחולק תפיסות תרבותיות דומות.
לרוב, אין זה מן הנימוס לספר בדיחה פנימית בנוכחות אדם שאינו שייך לקבוצה אליה מיועדת הבדיחה. לרוב, גם אין טעם לנסות לחלוק עמו את הידע הנדרש להבנת הבדיחה, שכן הסבר מפורט על נסיבות הבדיחה בדרך כלל מסיר ממנה את העוקץ. שימוש בבדיחה פנימית נעשה לרוב כדי להגביר את הסולידריות הפנימית של קבוצת ההתייחסות. ניתן להשתמש בבדיחה פנימית גם כדי לרמוז בדרך עדינה לאנשים מסוימים שהם אינם שייכים לקבוצה אליה ניסו להתחבר.
לעיתים, בדיחה שסובבת סביב נושא של מקצוע מסוים יכולה להצחיק גם אנשים שלא מבינים בו לעומק, אם הבדיחה דורשת רק ידע שטחי ובסיסי בנושא. עם זאת, סביר שאלו שמתעמקים בנושא ייהנו יותר מבדיחה זו.
דקארט ישב בבר ושתה בירה. "האם תרצה כוס נוספת?" שאל הברמן. "אני לא חושב" ענה דקארט ונעלם כענן אבק.
בדיחה זו היא בבסיסה בדיחה פרטית, אך מכיוון שאנשים רבים שאינם פילוסופים יודעים שדקארט הגה את הביטוי "אני חושב, משמע אני קיים", הבדיחה יכולה להצחיק גם אותם. ניתן להבחין שאף יש טעות לוגית בבדיחה המכונה הכחשת הפותח.
דוגמאות

דוגמה לבדיחה המובנת רק לפיזיקאים:
הייזנברג נוסע במכוניתו כשלפתע עוצר אותו שוטר. "אתה יודע באיזו מהירות נסעת?" שואל השוטר. "לא", עונה הייזנברג, "אבל אני יודע בדיוק היכן אני נמצא".
דוגמה לבדיחה פנימית המובנת רק למתמטיקאים יהודים דוברי עברית:
מדוע עשרת בני המן אינם יכולים להיות בסיס למרחב וקטורי? מפני שהם אינם בלתי תלויים.
דוגמה לבדיחה פנימית המובנת רק למתכנתים אוהדי מלחמת הכוכבים:
מיהו המתכנת הדגול ביותר בגלקסיה? ג'אבה ההאט.
בורוט פאחור

נשיא ישראל ראובן ריבלין (מימין) עם פאחור בעת ביקור האחרון בישראל לרגל פורום השואה העולמי החמישי, ינואר 2020
בורוט פאחור (בסלובנית: Borut Pahor; ‏נולד ב־2 בנובמבר 1963) הוא פוליטיקאי סלובני סוציאל-דמוקרטי. שימש כראש ממשלת סלובניה בין השנים 2008–2012 וכנשיא סלובניה, בין השנים 2012–2022.
ביוגרפיה

בורוט פאחור נולד בעיר פוסטוינה בסלובניה (שהייתה אז חלק מיוגוסלביה). למד באוניברסיטת ליובליאנה. הוא כיהן במספר תפקידים בולטים. נבחר לפרלמנט הסלובני ב-1990. ב -1992 נבחר לסגן יו"ר האספה הלאומית. בתקופת כהונתו בשנים 1992–1996 כיהן בוועדת העצרת של האיחוד האירופי, בוועדה לפיקוח על שירותי ביטחון ומודיעין וועדת ההגנה; הוא גם הוביל את משלחת סלובניה באספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה. בשנת 2004 נבחר לפרלמנט האירופי. בשנת 2008 נבחר כראש ממשלת סלובניה. בבחירות שנערכו בדצמבר 2011 הפסיד, אך ביוני 2012 נבחר כנשיא סלובניה.
בנובמבר 2017 שוב ניצח פאחור בבחירות לנשיאות סלובניה.
הערות שוליים

↑  PRESIDENT OF THE REPUBLIC OF SLOVENIA BORUT PAHOR, Biography
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1105604357  NKC: mzk20241225685  NSK: 000004710  VIAF: 39146824593007630389   WorldCat (עם VIAF): 39146824593007630389 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא סלובניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בדיחה חוזרת

בדיחה חוזרת היא מכשיר ספרותי בדמות בדיחה משעשעת או רפרנס קומי המופיע שוב ושוב לאורך יצירת ספרות או צורת סיפור אחרת. אף על פי שהן דומות, אמרות כנף אינן נחשבות לבדיחות חוזרות.
בדיחות חוזרות יכולות להתחיל עם ביטוי הומוריסטי לא מכוון שחוזר על עצמו עם שינויים קלים ככל שהבדיחה הופכת מוכרת וככל שהקהל מצפה להופעה חוזרת של הבדיחה. אמירה סתמית לא תהפוך לבדיחה חוזרת רק על ידי חזרה על עצמה. בדיחה חוזרת עשויה גם לשאוב את ההומור שלה מהגסות של המצב בו היא מתרחשת.
בדיחות חוזרות נמצאות בעיקר בתוכניות טלוויזיה, אך מופיעות גם במקומות אחרים, כגון משחקי וידאו, סרטים, ספרים ורצועות קומיקס .
בדיחה חוזרת יכולה להיות מילולית או ויזואלית ועשויה "להעביר ערכים חברתיים על ידי הדהוד של דוברים לוחמניים עם שלל איומים קריקטוריים". לדוגמה, דמות עשויה להציג לאחרים הצעה כל כך מגוחכת או שערורייתית שסביר להניח שהיא מלגלגת על עצמה עד לנקודה שבה לבקשה המקורית אין כמעט סיכוי להתממש בפועל והתוצאה היא אפקט הומוריסטי.
ראו גם

גִימִיק
בדיחה פנימית
דמות חוזרת
הערות שוליים

1 2  Brunvand, Jan Harold (1998). American Folklore : An Encyclopedia Garland Reference Library of the Humanities ; Vol. 1551. New York: Garland. pp. 719, 812. ISBN 978-0815333500.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אשלי מונטגיו

| --- | --- |

 לידה:  28 ביוני 1905 Mile End, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  26 בנובמבר 1999 (בגיל 94) פרינסטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Israel Ehrenberg 
 מקום מגורים:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה (1936)  יוניברסיטי קולג' לונדון  בית הספר לכלכלה של לונדון  Central Foundation Boys' School 
 מנחה לדוקטורט:  רות בנדיקט 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרינסטון  אוניברסיטת ראטגרס  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה 
 פרסים והוקרה:  הומניסט השנה (1995) 
 
אשלי מונטגיו (באנגלית: Montague Francis Ashley-Montagu;‏ 28 ביוני 1905 - 26 בנובמבר 1999) היה אנתרופולוג אמריקאי יליד בריטניה, שמאמריו וספריו בתחומי המדע והאנתרופולוגיה זכו לפרסום רב.
מונטגיו למד באוניברסיטת לונדון ובאוניברסיטת פירנצה, וקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק בשנת 1937. הוא ניהל את המחלקה לאנתרופולוגיה באוניברסיטת ראטגרס בניו ג'רזי מ-1949 עד 1955, ולאחר מכן הרצה ולימד באוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה ואוניברסיטת ניו יורק.
לראשונה זכה לפרסום עולמי בזכות אסופת מאמרים בשם "שאלת הגזע" אותה ערך עבור אונסק"ו בשנת 1950. במאמרו "הצהרת הגזע", הפותח את האסופה, קרא מונטגיו לשוויון בין קבוצות אתניות שונות, וטען כי גזע הוא המצאה חברתית ללא בסיס ביולוגי. אסופת המאמרים זכתה לפרסום עולמי ותורגמה לשפות רבות. לאחר מכן פרסם ספרים ומאמרים נוספים בהם ביקר את תורת הגזע, וכמו כן כתב מאמרים וספרי מדע בנושאים מגוונים אחרים בהם אבולוציה, חינוך ילדים ומאמרים בתחום המגדר.
מונטגיו כתב 70 ספרים וערך עוד 20. אחד מספריו הידועים הוא "העליונות הטבעית של נשים", שיצא בשנת 1953. בשנת 1995 הוכתר על ידי האגודה ההומניסטית האמריקאית בתואר "הומניסט השנה".
שנותיו הראשונות

שם הלידה של אשלי מונטגיו הוא ישראל אהרנברג. הוא נולד בלונדון למשפחה בריטית-יהודית באיסט אנד, ולימים סיפר כי סבל מהטרדות אנטישמיות. מגיל צעיר התעניין באנטומיה, פסיכולוגיה ואנתרופולוגיה, והתיידד עם האנתרופולוג הסקוטי ארתור קית'. בגיל 16 שינה את שמו לאשלי מונטגיו, על שמה של ליידי מרי מונטגיו (אנ'), אריסטוקרטית ומשוררת מהמאה ה-18.
בגיל 17 התקבל ללימודי פסיכולוגיה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון, והיה בן המחזור של קרל פירסון. כמו כן למד בבית הספר לכלכלה של לונדון, והיה אחד התלמידים הראשונים של ברוניסלב מלינובסקי.
בשנת 1931 היגר לארצות הברית, ולמד אנתרופולוגיה באוניברסיטת קולומביה, שם השלים תואר דוקטור בשנת 1936 תחת הנחייתה של רות בנדיקט. עבודת הדוקטורט שלו עסקה במנהגיהם של האבוריג'ינים באוסטרליה.
באוניברסיטת קולומביה למד מונטגיו את שיטותיו המדעיות של פרנץ בועז בתחום האנתרופולוגיה. בנוסף עסק מונטגיו במחקר מדעי בתחומים נוספים. בשנת 1946 עמד בראש קבוצת מדענים שהפיקה סרטון בשם "עולם אחד או כלום" המתאר את הסכנות הטמונות בנשק גרעיני. בסרט נאמר שרק שיתוף פעולה בינלאומי ושליטה נאותה באמצעי אנרגיה אטומית יכולים למנוע מלחמה ולהבטיח את השימוש בכוח הגרעין לטובת האנושות.
עבודתו כאנתרופולוג

מאמריו המדעיים הראשונים פורסמו בשנים 1925-1926, וכבר אז הביע בהם ביקורת על תורת הגזע ויצא נגד הפרדה על רקע גזעי במערכת החינוך. במאמריו טען כי תורת הגזע הוא המצאה חברתית ללא בסיס ביולוגי, וקרא לשוויון אתני.
עמדותיו של מונטגיו בנושא זה היו אז שנויות במחלוקת, ועצם פרסום המאמרים גרם לעליית המודעות והדיון הציבורי בנושאי אפליה גזעית. שנים רבות עברו עד שדעת הקהל השתנתה, דבר שהשתקף בפסק דין בראון נגד מועצת החינוך, שניתן שנים רבות לאחר מכן, ובו ציטוטים רחבים ממאמריו המוקדמים של מונטגיו.
החל מסוף שנות השלושים התמקד מונטגיו בביקורת מדעית על תורת הגזע. ספרו "המיתוס המסוכן ביותר לאדם - כישלון תורת הגזע" משנת 1942 היה לרב-מכר. בספר נכללו מאמרים של חוקרים רבים, בהם יורי ברונפנברנר וסטיבן ג'יי גולד. מאמריו מאותה תקופה קראו תיגר על התפיסה שהייתה מקובלת על רוב האנתרופולוגים בנושא תורת הגזע. מונטגיו הדגיש כי ניתוח גנטיקה של תכונות מורכבות הוא מקור טוב יותר למחקר אודות האבולוציה של אוכלוסיות אנושיות, וטען כי תורת הגזע היא המצאה מלאכותית ללא בסיס ביולוגי, ואיננה מתאימה לחקר ההבדלים בין אוכלוסיות שונות. לדבריו, בני האדם בכל מקום בעולם היו במקורם ציידים-לקטים, והתמודדו עם קשיים דומים, ולכן לא ניתן לצפות להבדלים מנטליים משמעותיים בין אוכלוסיות שונות. תאוריה זו, שהוגדרה בבהירות במאמר שפרסם עם הגנטיקאי תאודוסיוס דובז'נסקי בשנת 1947, התקבלה על דעת רוב האנתרופולוגים, עד ימינו אנו.
מאמרו "הצהרת הגזע" פותח את אסופת המאמרים "שאלת הגזע" אותה ערך עבור אונסק"ו בשנת 1950 שזכתה לפרסום עולמי ותורגמה לשפות רבות.
ספרו הנמכר ביותר היה "העליונות הטבעית של נשים", שראה אור בשנת 1953, בו טען כי נשים מפותחות יותר מגברים מבחינה ביולוגית. הספר עורר פולמוסים רבים ותורגם לשפות רבות.
בשל השקפותיו הוא נחשד בקומוניזם ובשנת 1955 פוטר מאוניברסיטת ראטגרס ועבר לגור בפרינסטון (ניו ג'רזי). הוא כתב ספרי מדע ומאמרים על נושאים מגוונים, בהם אבולוציה, חינוך ילדים ומאמרים בתחום המגדר. בין השאר כתב את ההקדמה למהדורת 1955 של הספר "עזרה הדדית בעולם החי והאדם" מאת פיוטר קרופוטקין.
מונטגיו הופיע לעיתים קרובות בטלוויזיה, בעיקר בתוכניות The Tonight Show של ג'וני קארסון ובתוכניתו של פיל דונהיו.
בשנת 1970 ערך סרט תיעודי על הקשר המיוחד בין האם לתינוק בקרב קופים, ואחריו כתב מספר ספרים על אימהות ועל תרומתו של זמן איכות עם התינוק להתפתחותו.
ב-1971 יצא לאור ספרו "איש הפיל", על חייו של ג'וזף מריק. הספר שימש כבסיס למחזה ולסרט באותו שם. בספרו קרא מונטגיו לשוויון זכויות ויחס אמפתי כלפי נכים.
בשנות התשעים היה פעיל בתנועה נגד שינוי גניטלי בילדים, וכתב מספר מאמרים בהם טען כי ברית מילה, השחתת איבר המין הנשי ופיום שופכה הם מקרים של התעללות בילדים. בשנת 1994 הגישה התנועה עתירה לבית הדין הבינלאומי לצדק בנושא זה.
מורשתו

אשלי מונטגיו מת ב-26 בנובמבר 1999. השאיר אישה, שתי בנות ובן.
חוקרים רבים העלו על נס את מאמריו של מונטגיו הבוחנים את תורת הגזע במבט ביקורתי. לדוגמה, באתר של אוניברסיטת סאות'המפטון נכתב: "הוא עסק במפורש בביקורת חברתית, ושאף לשפר את חיי האנושות בעזרת מחקר מדעי, חברתי וביולוגי, ובו בזמן העמיד חלק מאותם מחקרים תחת ביקורת חברתית. הישגיו בשלושת התחומים הללו - מדע, חינוך הציבור ואתיקה חברתית - היוו השקפת עולם אחת ששימשה כבסיס לכל מאמריו."
האנתרופולוג האמריקאי-ישראלי מרכוס גולדשטיין כתב עליו: "מונטגיו נהג לתקוף ללא פחד מאמרים ונושאים שלדעתו היו מוטעים מבחינה מדעית, ואולי חשוב יותר, היו או יכלו להיות מסוכנים מבחינה חברתית. בדעתי עולות שתי דוגמאות. במפגשי האגודה האמריקאית לאנתרופולוגיה פיזית, הוא מתח ביקורת חריפה על עבודתו של פרופסור ארנסט הוטון על המאפיינים של פושעים בארצות הברית, שהייתה למעשה נסיגה לעידן הלומברוזואיזם. יש לזכור בהקשר זה שהוטון היה אנתרופולוג בכיר שלימד את כל האנתרופולוגים הצעירים של אותה תקופה. מונטגיו פרסם מאמר, ביחד עם רוברט קינג מרטון, בו הוכיח ששיטות המחקר של הוטון שגויות לחלוטין. בפגישה אחרת של האגודה הציע מונטגיו לגנות את האנתרופולוגים הגרמניים שהשתמשו לרעה בידע המדעי שלהם כדי לגבות את האידאולוגיה הנאצית. ההצעה נפלה, אך התקבלה פה אחד מאוחר יותר."
מחלקה על שם אשלי מונטגיו הוקמה בפקולטה למדעי האדם באוניברסיטת סידני, אוסטרליה.
ספריו

מונטגיו כתב 70 ספרים וערך עוד 20. שניים מספריו ראו אור בעברית:
"האדם - מיליון שנותיו הראשונות", בהוצאת תרגומי מדע (כתר הוצאה לאור), 1964.
"על התוקפנות האנושית", בהוצאת עם עובד, 1978.
הערות שוליים

↑  Books by Ashley Montagu, רשימת ספריו של אשלי מונטגיו (באנגלית) (ארכיון).
↑   "עולם אחד או כלום", בעריכת אשלי מונטגיו, 1946, סרטון  באתר יוטיוב
↑  על הקשר בין שינה משותפת והנקה(הקישור אינו פעיל).
↑  אשלי מונטגיו, Mutilated Humanity, מאמר של מונטגיו בגנות המילה, ‏1991 (באנגלית) (ארכיון).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302502605171  PLWABN: 9810665587905606  BNE: XX989443  BnF: cb12281336h (data)  CANTIC: a10443435  CiNii: DA00705855  GND: 128933135  ICCU: CFIV059102  ISNI: 0000 0001 1454 7902  LCCN: n79090226  NDL: 00450352  NKC: nlk20030128924  NLA: 35359128  NLK: KAC199619167  NTA: 068444435  SELIBR: 348503  SNAC: w61263p9  SUDOC: 031635776  Trove: 924695  VIAF: 108480736   WorldCat (עם VIAF): 108480736
בית דאדשכליאני

שלט האצולה של בית דאדשכליאני ובית גלובאני
בית דַאדֵשכֵּלִיאָנִי (בגאורגית: დადეშქელიანი) הייתה משפחה אריסטוקרטית בהררי צפון-מערב גאורגיה במחוז ההיסטורי סוואנתי. הם שלטו בנסיכות סוואנתי משנות העשרים של מאה השמונה עשרה ועד ל-1857.
על פי משפחת דאדשכליאני מוצאם הוא משושלת שמחלים (אנ')‏ של טארקי שבדאגסטן. לעיתים הם מתיימרים להיות ממוצא בית גלובאני (אנ'), שושלת נסיכים עתיקה מסוואנתי הנזכרת ברשומות הגאורגיות מאז המאה השלוש עשרה. אחד מנסיכי גלובאני היה שר האוצר של תמר המלכה. רבים מנציגי המשפחה מונו כחונכים ליורשי העצר ושופטים, כיוון שגלובאני נודעו בשל השכלתם הנרחבת, אינטליגנציה, יושר ורציונליות.
משפחת גלובאני הייתה השליטה של נסיכות סוואנתי בשנים 1360 ועד אמצע המאה השבע עשרה, בהם נגזלו אדמותיהם בידי נסיכי בית דאדיאני (אנ'). עם כיבושם של הדאדיאנים את הנסיכות הם רצחו את כל משפחת גלובאני מלבד הנסיכה גלובאני ושני בניה, שהצליחו להימלט למחוז קברדה. הבן הבכור, דאדש גלובאני, נישא לאצילה הקברדינית ושמו שינה צורה לשם משפחה מקומית נפרדת, דאדשכליאני. בשנות העשרים של המאה השמונה עשרה, בעזרת הקברדינים, כבשו הגלובאנים את סוואנתי וחיסלו את שבט ריצ'גביאני המתחרה.
אחיו של קונסטנטין דאדשכליאני, ציוח (מיכאיל), תנגיז (ניקולס) ואסלאם. אמצע המאה התשע עשרה
בשנות העשרים של המאה התשע עשרה, התפצלה נסיכות סוואנתי בפועל לשתיים, סוואנתי עילית שנשלטה על ידי דאדשכליאני וסוואנתי תחתית נשלטה על ידי גלובאני. שני השליטים חלקו את אותו שלט האצולה.
בניצחון על המאבק הפנימי בסוואנתי, שלטה המשפחה בנסיכות סוואנתי משנות החמישים של המאה השמונה עשרה ועד לשנת 1857. בשנת 1833, הם קיבלו את ריבונות האימפריה הרוסית והמשיכו ליהנות במידה רבה של אוטונומיה. הרוסים התערבו בסכסוך אלים בין שני ענפים של משפחת דאדשכליאני, ובסופו של דב, סיפחו את הנסיכות בשנת 1857.
הסכסוך הממושך בין הדאדשכליאנים, ההתנגדות שלהם לשלטון הרוסי, וההתנדנדות בנאמנותם לרוסים בתקופת מלחמת קרים (1854-1856), הובילה להתערבות ישירה של הרוסים. בשנת 1857, הנסיך אלכסנדר בריאטינסקי (אנ')‏ (1856-1862), הנציב העליון של מלכות המשנה של הקווקז, הורה על כיבוש נסיכות סוואנתי בכוח צבאי. קונסטנטין, המתאווארי של סוואנתי, ניסה לנהל משא ומתן, אבל הודח ב-11 בספטמבר 1857, ונצטווה לצאת לגלות בירוואן. בפגישת הפרידה, שהתקיימה בכותאיסי, ב-27 באוקטובר של אותה שנה, הוא התווכח עם מושל פלך כותאיסי, אלכסנדר גגארין והרג אותו יחד עם שלושה מאנשיו. כאשר נתפס נשפט במשפט צבאי מהיר והוצא להורג ביריה.
בשנת 1858 בוטלה הנסיכות והפכה למחוז באימפריה הרוסית והוצב בראשה מושל (רו'). רבים מנציגי המשפחה הוגלו לסיביר ולמחוזות רוסיים אחרים, ויתר הדאדשכליאנים שנותרו נושלו מזכויותיהם האציליות.
נסיכי סוואנתי

אותר הגדול (დიდი ოთარი) (שנות ה-50 של המאה ה-18 - 1780)
תנגיז מוסוסטר (1780-1800)
מיכאיל ציוק דאדשכליאני (ციოყ (მიხეილ) დადიშქელიანი)‏ (1800-1841)
ניקולוז טטרחן (1841-1846)
קונסטנטין דאדשכליאני (1846-1857)
הערות שוליים

↑  שָמחַל או סָמחַל (אנ') הוא תואר, בשפה הקומיקית (אנ') של הקומיקים מדאגסטן, המקביל לתואר "החאן של טארקי" שבדאגסטן
↑  סיריל טואומנוף (אנ')‏ (1963), מחקרים על ההיסטוריה הנוצרית של הקווקז, עמ' 270, (באנגלית)
↑  דוד מרשל לנג (אנ')‏ (1962), ההיסטוריה המודרנית של גאורגיה, עמ' 96-97, (באנגלית)
אשוח דאגלס

| אשוח דאגלס |
| --- | --- |
 קבוצה של אשוחי דאגלס במדינת וושינגטון
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
משפחה:: אורניים
סוג:: צוגנית
מין:: אשוח דאגלס
שם מדעי
 Pseudotsuga menziesii ‏מירבל (פרנקו)
תחום תפוצה
   ירוק: Pseudotsuga menziesii menziesii   כחול: Pseudotsuga menziesii glauca

אשוח דאגלס (שם מדעי: Pseudotsuga menziesii, באנגלית: Douglas fir) הקרוי גם צוגנית מנזיס (על פי שמו המדעי), אשוחית דאגלס (Douglas spruce) ואורן אורגון (Oregon pine) הוא מין עץ ירוק-עד גדול מאוד ממשפחת האורניים, הגדל במגוון בתי גידול במערב אמריקה הצפונית. אשוח דאגלס הוא העץ הרשמי של מדינת אורגון.
שם העץ

השם הנפוץ מנציח את הבוטנאי הסקוטי דייוויד דאגלס (David Douglas‏; 1834-1799) שדיווח לראשונה על האופי יוצא הדופן והפוטנציאל של המין. השם הנפוץ מטעה מכיוון שהעץ איננו אשוח אמיתי, כלומר הוא איננו מין בסוג Abies. מסיבה זה נהוג לכתוב באנגלית לעיתים קרובות את השם עם מקף אשוח-דאגלס (Douglas-fir, שם המשמש לסוג צוגנית, Pseudotsuga, באופן כללי).
סיומת השם המדעי menziesii מנציחה את ארצ'יבלד מנזיס (Archibald Menzies‏; 1842-1754), רופא סקוטי וחוקר טבע שהיה יריבו של דייוויד דאגלס. מנזיס היה הראשון לתאר את העץ על סמך פרט מהאי ונקובר.
תפוצה

תת-מין אחד Pseudotsuga menziesii menziesii (באנגלית Coast Douglas fir – "אשוח דאגלס חופי") גדל באזורי החוף ממרכז-מערב קולומביה הבריטית דרומה למרכז קליפורניה. באורגון ובוושינגטון העץ גדל ברציפות מכל השטחים שמהקצה המזרחי של רכס קסקייד מערבה עד רכסי החוף הפסיפי (Pacific Coast Ranges) והאוקיינוס השקט. בקליפורניה העץ גדל בהרי קלאמת ורכסי חוף קליפורניה (California Coast Ranges) ודרומה עד רכס סנטה לוסיה (Santa Lucia Range), כשחורשה קטנה של העץ נמצאת דרומה משם בהרי פוריסימה (Purisima Hills) במחוז סנטה ברברה. ברכס הרי סיירה נבדה, העץ מגיע עד אזור יוסמיטי. העץ גדל מגובה פני הים ועד גובה 1,800 מעל פני הים בהרי קליפורניה.
עמוק בתוך היבשת מתחלף תת-מין זה בתת-מין אחר Pseudotsuga menziesii glauca (באנגלית Rocky Mountain Douglas fir, "אשוח דאגלס של הרי הרוקי" או גם Interior Douglas fir, "אשוח דאגלס של פנים הארץ"). תת-מין זה גדל במקביל לתת המין השני ברכס הרי הקסקייד בצפון וושינגטון ובדרום קולומביה הבריטית, ומשם תחום הגידול משתרע צפונה למרכז קולומביה הבריטית ודרומית לגבול מקסיקו, כשהוא הופך פחות ופחות רצוף ככל שיורדים דרומה וככל שהאזורים הגבוהים מצטצמים. מין הצוגנית Pseudotsuga lindleyana (באנגלית Mexican Douglas fir), שתחום הגידול שלו משתרע עמוק דרומה למקסיקו עד מדינת אואחאקה נחשב לעיתים קרובות כתת-מין של אשוח דאגלס.