stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עוזיה גליל
ביוגרפיה

נולד בבוקרשט שברומניה בשם אוֹזיאס רוֹלינג וקיבל בילדותו השכלה רחבה, כולל רכישת ידע בשפות אנגלית, צרפתית וגרמנית. עם הנהגת חוקי הגזע נגד היהודים בשנת 1940, נאלץ להפסיק את לימודיו בתיכון "ספירו הארט" שבבוקרשט. באווירה הקשה שנוצרה, בין היתר בעקבות הפוגרום בבוקרשט בינואר 1941, בעודו בן 16, בחר עוזיה, בהסכמת הוריו, לעלות לארץ ישראל. הוא עשה זאת על סיפון האונייה "דאצ'יה" בשנת 1941.
בשנת 1947 סיים את לימודיו בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון, ועם קום מדינת ישראל גויס לחיל הים הישראלי, מטעמו נשלח בשנת 1952 ללימודי הנדסת אלקטרוניקה באוניברסיטת פרדו בארצות הברית. לאחר מכן נותר שנה נוספת בארצות הברית, בשיקגו, ועבד ביחידת המחקר ופיתוח של TRW מוטורולה. בשנת 1954 שב לישראל, ומונה למנהל מחקר ופיתוח מערכות אלקטרוניות בחיל הים, תפקיד בו הוא שירת עד 1957.
בשנים 1957–1962 עמד בראש המחלקה לאלקטרוניקה בפקולטה לפיזיקה של הטכניון. במקביל החל לפתח מעבדת פיתוח למוצרי אלקטרוניקה, אותה ייסד כחברה פרטית בשם "אלרון", שפעלה תחילה מתוך דירתו. בשנת 1961 הקים את חברת אלרון תעשייה אלקטרונית, שנמנתה עם חברות ההיי-טק הראשונות בישראל. כעבור חודשים מעטים הצטרפו לבעלות בחברה דיסקונט השקעות וקבוצת רוקפלר מניו יורק. בשנת 1964 ייצרה החברה, בין השאר, מכשיר לבדיקת כדוריות דם אדומות, ספקטרומטר מוסבאואר, מכשיר למדידת קרינה רדיואקטיבית ומכשירים למחקר גרעיני במשך 37 שנים כיהן גליל כמנכ"ל החברה וכיו"ר מועצת המנהלים. אלרון הייתה לקונצרן של חברות פרטיות וציבוריות בתחום המחשבים והאלקטרוניקה, ובין השאר נמנתה עם מקימי החברות אלביט, מונסאל, אלסינט, פיברוניקס, צורן ואופטרוטק, ומחזור מכירותיה הגיע בשנותיו האחרונות בתפקיד ליותר ממיליארד דולר לשנה.
נוסף על תפקידיו באלרון, היה גליל יו"ר דירקטוריון אלביט (משנת 1981), יו"ר דירקטוריון "צורן" וחבר דירקטוריון במספר חברות, בהן אלסינט ואורבוטק. פנה גם לפעילות ציבורית, וכיהן כיו"ר הקורטוריון הבינלאומי של הטכניון (1980–1990) וכסגן יו"ר המועצה המייעצת של בנק ישראל.
בשנת 1999 פרש מתפקידיו באלרון ובאלביט, והקים את חברת "עוזיה יזום וניהול בע"מ", לטיפוח עסקים חדשים בתחום התקשורת הסלולרית, מסחר אלקטרוני ותקשורת מידע רפואי. הוא כיהן כנשיא וכמנכ"ל החברה, לצד המשך תפקידיו כחבר דירקטוריון במספר חברות, בהן פרטנר תקשורת.
גליל זכה על פועלו לקידום התעשייה בישראל בפרסים ובעיטורי הוקרה שונים, בהם: פרס התעשייה מטעם התאחדות התעשיינים בישראל (1976), פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים (1986), תוארי דוקטור לשם כבוד מטעם הטכניון (1977), מכון ויצמן למדע (1991), המכון הפוליטכני של אוניברסיטת ניו יורק (1995) ואוניברסיטת בן-גוריון בנגב, פרס סלומון בובליק מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, עיטור כבוד מיוחד מטעם המכון הבינלאומי להנדסת חשמל ואלקטרוניקה (1984), הדלקת משואה ביום העצמאות (1985) ופרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה (1997).
גליל נישא פעמיים. ציפורה, אשתו הראשונה, שימשה מורה לאנגלית בבית הספר הריאלי בחיפה והיא אם בנותיו - רות אלון, מייסדת חברת נטוויז'ן, ודניאלה. לאחר גירושיו נישא גליל לאלה לביא, שעבדה לצדו באלרון במשך כ-30 שנים.
במהלך חודש מרץ 2021 החליטה עיריית חיפה להקים באזור הכניסה הצפונית למנהרות הכרמל מתחם תעשיות הייטק שיקרא על שמו של עוזיה גליל.
גליל נפטר ב-9 ביוני 2021.
הערות שוליים

↑  תעשיה אלקטרונית מתפתחת בחיפה, למרחב, 31 באוקטובר 1962
↑  אלרון - תעשייה אלקטרונית, הצופה, 28 בפברואר 1964
↑  עמוס כרמלי, אלרון מייצר מכשירים אלקטרוניים שזכו להצלחה רבה בחו"ל, דבר, 16 בדצמבר 1964
↑  ישראל משווקת ציוד למחקר גרעיני בחו"ל, דבר, 4 בנובמבר 1964
↑  עוזיה גליל, באתר האנשים המובילים במשק הישראלי
↑  פרס התעשייה, באתר התאחדות התעשיינים בישראל
↑   יום העצמאות | 1985, באתר כאן ארכיון, 24 באפריל 1985
↑  אודיה שווץ, הצעה לסדר אושרה; קליש ביטלה את ההחלטה, רדיו חיפה, 5 בינואר 2020
↑  אופיר דור, ‏נפטר עוזיה גליל, ממייסדי תעשיית ההייטק הישראלית, באתר גלובס, 10 ביוני 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261577705171  VIAF: 297118087   WorldCat (עם VIAF): 297118087
סופיה ויילי

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 2004 (בת 20) סקוטסדייל, אריזונה, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 עיסוק:  שחקנית, רקדנית
 פרופיל ב-IMDb
 
סופיה ויילי (באנגלית: Sofia Wylie; נולדה ב-7 בינואר 2004) היא שחקנית ורקדנית אמריקאית.
ביוגרפיה

ויילי נולדה בסקוטסדייל, אריזונה, להורים כריס ואיימי. יש לה אחות גדולה, איזבלה "בלה". ווילי רוקדת מאז שהייתה בת 5 ועסקה במשחק במרכזי הדרכה בהוליווד, קליפורניה. היא רבע קוריאנית מצד אביה.
ב-2019 ויילי חתמה על חוזה דוגמנות בסוכנות IMG models.
קריירה

ויילי החלה את הקריירה שלה כרקדנית, והופיעה בתוכנית המציאות "So You Think You Can Dance" בשנת 2011 ו-2016 ובתוכנית המציאות "America's Got Talent" כרקדנית בשנת 2015. היא הופיעה בסיבוב ההופעות Purpose World Tour של ג'סטין ביבר. בשנת 2017 החלה את סדרת הרשת מבוססת הריקודים עם רקדני יוטה בזמן צילומי הסדרה אנדי. בשנת 2019 החלה את סדרת הריקודים Dancing with Sofia Wylie, סדרת ריקודים חינוכית ב-IGTV.
בשנת 2016 פורסם כי ויילי לוהקה לתפקידה המשמעותי הראשון בתפקיד באפי דריסקול, דמות ראשית ואחת החברות הטובות של אנדי בסדרת ערוץ דיסני אנדי. ווילי עשתה את הופעת הבכורה שלה בסרט קולנוע בתפקיד קורי ביילי בסרט האוסטרלי משנת 2019, "Back of the Net", שיצא לאקרנים באוסטרליה ושודר בערוץ דיסני בארצות הברית. ויילי הוציאה לאור את הסינגל הראשון שלה, "Side by Side", עבור "Marvel Rising: Chasing Ghosts" בינואר 2019. היא דיבבה את תפקידה של רירי ויליאמס בסרט האנימציה הטלוויזיוני, "Marvel Rising: Heart of Iron", ששודר בדיסני XD. היא חזרה על תפקידה עבור ""Marvel Rising: Battle of the Bands" ובעונה השלישית של ספיידרמן.
ב-15 בפברואר 2019 לוהקה ויילי לתפקיד ג'ינה פורטר בסדרה של דיסני+, "היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה", שעלתה לאוויר באותו נובמבר. הסדרה שודרה במשך 4 עונות, עד לאוגוסט 2023. פורסם בחודש אוגוסט כי ויילי תככב בתפקיד מיה בסדרת הרשת "Shook" של ערוץ דיסני שעלתה בפלטפורמת היוטיוב בספטמבר.
במרץ 2019 השיקה ויילי חברת הפקות, AIFOS והיא עתידה לעבד את הרומן של ג'ני טורס סאנצ'ס, "The Fall of Innocence", כפרויקט הראשון שלה.
ב-19 באוקטובר 2022 עלתה לנטפליקס הסרט "בית הספר לטוב ולרע" בכיכובה.
פילמוגרפיה > סרטים

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | לתוך הרשת (אנ') | קורי ביילי |  |
| 2022 | בית הספר לטוב ולרע | אגתה | סרט של נטפליקס |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | דמות | הערות | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011, 2016 | So You Think You Can Dance | עצמה | רקדנית; 2 פרקים |  |
| 2015 | America's Got Talent | עצמה | רקדנית; פרק אחד |  |
| 2017 | ניקי, ריקי, דיקי ודון | ג'ון | 3 פרקים |  |
| 2019-2017 | אנדי | באפי דריסקול | תפקיד ראשי; 3 עונות (57 פרקים) |  |
| 2019 | Marvel Rising: Heart of Iron | איירון הארט / רירי ויליאמס | דיבוב; ספיישל טלוויזיוני של מארוול |  |
| 2019 | Marvel Rising: Battle of the Bands | איירון הארט / רירי ויליאמס | דיבוב; ספיישל טלוויזיוני של מארוול |  |
| 2019 | Shook | אמליה "מיה" ברוקס | מיני-סדרת רשת; תפקיד ראשי |  |
| 2019–2023 | היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה | ג'ינה פורטר | תפקיד ראשי |  |
| 2020 | ספיידרמן | איירון הארט / רירי ויליאמס | דיבוב; 2 פרקים |  |
דיסקוגרפיה > סינגלים שיווקים

2019: "Side by Side"
2021: "1-2-3" (עם דארה רני וג'וליה לסטר)
2021: "A Dancer's Heart"
דיסקוגרפיה > השתתפות באלבומים

| שנה | שיר | אלבום |
| --- | --- | --- |
| 2020 | "Night Falls - Dance Remix" | Descendants Remix Dance Party |
| 2020 | "Start of Something New - Gina Version" | High School Musical: The Musical: The Series (Original Soundtrack) |
| 2020 | "This Christmas (Hang All the Mistletoe)" | High School Musical: The Musical: The Holiday Special (Original Soundtrack) |
| 2022 | "Balance" | High School Musical: The Musical: The Series (Original Soundtrack/Season 3) |
| 2022 | "Love Is an Open Door" (עם מאט קורנט) | High School Musical: The Musical: The Series (Original Soundtrack/Season 3) |
| 2022 | "What Do You Know About Love?" (עם ג'ושוע באסט) | High School Musical: The Musical: The Series (Original Soundtrack/Season 3) |
| 2022 | "Different Way to Dance" (עם קורבין בלו) | High School Musical: The Musical: The Series (Original Soundtrack/Season 3) |
| 2022 | "In Summer" (עם ג'ושוע באסט ופרנקי רודריגז) | High School Musical: The Musical: The Series (Original Soundtrack/Season 3) |
| 2023 | "Maybe This Time" (עם ג'ושוע באסט) | High School Musical: The Musical: The Series (Original Soundtrack/The Final Season) |
| 2023 | "Can I Have This Dance" (עם ג'ושוע באסט) | High School Musical: The Musical: The Series (Original Soundtrack/The Final Season) |
| 2023 | "Walk Away" | High School Musical: The Musical: The Series (Original Soundtrack/The Final Season) |
| 2023 | "Right Here, Right Now" (עם ג'ושוע באסט) | High School Musical: The Musical: The Series (Original Soundtrack/The Final Season) |
| 2023 | "Just Wanna Be with You" (עם ג'ושוע באסט) | High School Musical: The Musical: The Series (Original Soundtrack/The Final Season) |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | פרסי בחירת הילדים | כוכבת הטלוויזיה האהובה | היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה | מועמדות |  |
| 2024 | פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון | כוכבת טלוויזיה אהובה (ילדים) | היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה | מועמדות |  |
עוזיאל חזן

| --- | --- |

עוזיאל חזן
 לידה:  1 באפריל 1945 (בן 79) מרוקו
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים 
 
עוזיאל חזן (נולד ב-1 באפריל 1945) הוא סופר ישראלי.
ביוגרפיה

חזן נולד במרוקו בשם עזיז חזן. הוא עלה לישראל עם משפחתו בשנת 1955. חזן הוא בוגר האוניברסיטה העברית, זוכה פרס ספרותי לשנת היובל לעליית הנוער, חתן פרס היצירה על-שם ראש הממשלה לוי אשכול לשנת תשנ"ח וחתן פרס תור הזהב לשנת 2018.
חזן הוא עורך דין ונוטריון במקצועו.
ספריו בעברית

נביחות אל ירח כבוי (לדורי, תשל"ו)
ארמנד: נובילה מרוקאית (ספרית פועלים, תשמ"א 1981)
אל שלגי האטלס (ספרית פועלים, תשמ"ז 1987)
חותם ברבריה (הוצאת ביתן, תשנ"ב 1991)
מבחן החלב (ספרית פועלים, תשנ"ז 1996) - בשנת 2000 הופק לקולנוע בשם "זאיה", בבימויו של יונתן פז. הסרט לא הופץ ונערך שוב בשנת 2016 בשם "מבחן החלב"
כקליפת אגוז: מחזה בשלוש מערכות (מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשנ"ח)
זה לא אותו הבית (ביתן, תשס"ג 2003)
בוא אלי לאימילשיל (ספרית פועלים, תשס"ו 2006)
ילדי הנמל (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2012)
סיפור וקמע (הוצאת קורן-מגיד, 2014)
מי אתה ישראל מיר (הוצאת נירים, 2017)
מחנה ישראל (הוצאת נירים, 2019)
לקריאה נוספת

עוזיאל חזן, ילדי הנמל, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 323–327, הוצאת כרמל, 2017.
סמאט סמאקוב

סמאט סמאקוב (בקזחית: Самат Смақов; נולד ב-8 בדצמבר 1978) הוא כדורגלן עבר קזחי ששיחק בעמדת המגן הימני ולעיתים כבלם.
קריירה

סמאקוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אלימיי. בעונת 1998 הפך לשחקן הרכב במועדון וזכה עמו באליפות קזחסטן.
בתום העונה חתם באירטיש עמו זכה באליפות שנייה ברציפות.
לקראת עונת 2000 חתם ברוסטוב ההרוסית בה שיחק במשך שתי עונות.
לאחר שמעמדו התערער בעונת 2001, הוא חזר לקזחסטן כאשר חתם באסטנה (1964). לאחר עונה אחת חזר לאלימיי.
לפני עונת 2004 חתם בקאיראט אלמטי עימה זכה באליפות המדינה בעונתו הראשונה.
בשנת 2006 חתם באקטובה בה הוא שבר את שיא ההופעות בליגה במדי המועדון עם 171 הופעות.
במהלך עונת 2012/2013 עזב את קזחסטן בפעם השנייה כאשר חתם בריזספור הטורקית.
בקיץ 2013 חזר לקדנציה שנייה בקאיראט אלמטי בה גם הפך לקפטן. בעקבות סכסוך עם המאמן, סמאקוב עזב את קאיראט וב-6 בינואר 2015 חזר לקדנציה שנייה באירטיש.
באוגוסט 2016 חתם באורדבסי.
בסיום עונת 2017 הודיע על פרישה מכדורגל.
קריירה בינלאומית

ב-31 במרץ 2000 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קזחסטן במסגרת מוקדמות גביע אסיה בכדורגל נגד ירדן כאשר הוא רק בן 18. ב-12 בספטמבר 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 2-2 נגד בלגיה. היה קפטן הנבחרת.
תארים

אליפות קזחסטן: 1998
אליפות קזחסטן: 1999
הגביע הקזחי: 2002
אליפות קזחסטן: 2007, 2008, 2009
הגביע הקזחי: 2008
הסופר קאפ הקזחי: 2008, 2010
הכדורגלן הקזחי של השנה: 2004
הערות שוליים

↑  השיא נשבר כאשר באוגוסט 2013 ערך יורי לוגביננקו את הופעתו ה-172 במועדון
עגלה ופר שחור

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  וינסנט ואן גוך
 תאריך יצירה:  1884
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  80 ס״מ 
 גובה:  60 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  ריאליזם 
 מספר יצירה:  2007.68 (Portland Art Museum) 
 מיקום:  מוזיאון האמנות בפורטלנד, פורטלנד
 
עגלה ופר שחור (בהולנדית: Kar met zwarte os) הוא ציור בצבעי שמן של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך, שנוצר בשנת 1884. הציור נחשב כאחת מהיצירות המוקדמות החשובות ביותר של הצייר.
היצירה נוצרה בנונן לפני המעבר של ואן גוך לדרום צרפת. בציור נעשה שימוש בצבעים כהים המעוררים תחושת אי שקט. כמו כן, הפר והעגלה נראים 'תשושים', מה שמוסיף לאלמנט הקודר ביצירה. מומחים טענו כי ביצירה זו מומחשות הטכניקות של ואן גוך כצייר וייחודיותו האמנותית. היצירה הייתה שייכת למשפחה שרכשה אותה ב-1950. ב-2007 היא נתרמה על ידם למוזיאון האמנות בפורטלנד, והיא נחשבת כאחת התרומות בעלות השווי הגבוה ביותר למוזיאון.
בשנת 2010, הציור עבר בדיקות טומוגרפיה ממוחשבת וסקירת קרני רנטגן כדי ללמוד על שיטות הציור של ואן גוך. בבדיקות התגלתה ציפור מתעופפת שנמחקה בשלב מסוים. ואן גוך צייר יצירה דומה הנקראת "עגלה ופר אדום-לבן", והיא כיום מוצגת במוזיאון קרולר-מילר שבהולנד.
עגלה ופר אדום-לבן, 1884, מוזיאון קרולר-מילר.
הערות שוליים

↑  "Gift Brings Van Gogh's 'Ox-Cart' to Oregon Museum", Morning Edition (באנגלית)
↑  "A van Gogh arrives in Portland", The Oregonian (באנגלית)
↑  "OHSU techs look beneath a masterpiece's surface to get a clearer picture of van Gogh", The Oregonian (באנגלית)
| וינסנט ואן גוך |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | אגוסטינה סגטורי יושבת בקפה דו טמבורין • אוכלי תפוחי האדמה • אירוסים • בית החולים בארל • בית העירייה באובר • ברושים • גולגולת עם סיגריה בוערת • גן בית הכומר בנונן • גשר לנגלואה בארל • דיוקנו של ד"ר גאשה • דיוקנו של פר טנגי • דיוקן אמו של האמן • דיוקן עצמי ללא זקן • דיוקן עצמי עם אוזן חבושה • דיוקן עצמי של ואן גוך • דיוקנאות של וינסנט ואן גוך • דיוקנה של מאדאם ז'ינו • דרך ברושים וכוכב • דרך ליד ארל • הבית הלבן לעת לילה • הבית הצהוב • הזואווי • הרועה (על פי מילה) • זיכרון הגן באטן • חדר שינה בארל • החמניות • הכיסא של ואן גוך • הכנסייה באובר • הכרם האדום • לה מוסמה • ליל כוכבים • ליל כוכבים מעל הרון • מרפסת בית הקפה בלילה • משפחת רולין • נוף מושלג • נוף עם כרכרה ורכבת • נופי פריז מחדרו של וינסנט ברו לפיק • סמטת אליסקאמפס • סרטן על גבו • עגלה ופר שחור • על סף הנצח • עצי זית •  פרחי פרג • פריחות שקד • קפה הלילה • שדה חיטה עם ברושים • שדה חיטה עם עורבים • שדה חיטה עם עפרוני • שורשי עץ • שני סרטנים |  |
| סרטים | תאווה לחיים (1956) • חלומות (1990) • וינסנט ותיאו (1990) • לאהוב את וינסנט  (2017) • ואן גוך: בשערי הנצח (2018) |  |
| ראו גם | תאו ואן גוך • מוזיאון ואן גוך • מוזיאון ד'אורסה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKDimages ID: 102015
עבדאללה אחמד עבדאללה

| --- | --- |

 לידה:  6 ביוני 1963 מחוז אל-ע'רביה, מצרים 
 נהרג:  7 באוגוסט 2020 (בגיל 57) טהראן, איראן 
 מדינה:  מצרים 
 מקום מגורים:  איראן 
 כינויים נוספים:  אבו מוחמד אל-מסרי
 עיסוק:  טרוריסט בכיר בארגון אל-קאעידה
 השקפה דתית:  אסלאם סוני 
 
עבדאללה אחמד עבדאללה (בערבית: عبدالله أحمد عبدالله; 6 ביוני 1963 – 7 באוגוסט 2020), מוכר בכוניה אבו מוחמד אל-מסרי, היה טרוריסט מוסלמי, בכיר בהנהגת ארגון אל-קאעידה ומחבריה הראשונים. היה מבוקש על ידי ממשלת ארצות הברית בגין מעורבות ישירה בתכנון המתקפה על שגרירות ארצות הברית בקניה וטנזניה בשנת 1998. לפי דיווח של הניו יורק טיימס, עבדאללה נהרג ב-7 באוגוסט 2020 בטהראן בהתנקשות של המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.
ביוגרפיה > ראשית דרכו

אבו מוחמד אל מסרי, נולד בע'רביה, מחוז בצפון מצרים, במרכז דלתת הנילוס. בצעירותו שיחק כדורגל באופן מקצועי בליגה הראשונה במצרים. לאחר הפלישה הסובייטית לאפגניסטן, הצטרף אבו מוחמד, יחד עם לוחמים ערביים אחרים לתנועת הג'יהאד אשר התפתחה באותן שנים, תחת הנהגתו של אוסאמה בן לאדן. במסגרת תנועה זו הצטרפו מוסלמים רבים ללוחמים האפגניים במאבקם כנגד הפלישה הסובייטית. המאבק הסתיים בניצחון האפגנים על הצבא הסובייטי. עקב העובדה שממשלת מצרים אסרה על חזרתם של הלוחמים לביתם במצרים, מצא עצמו אבו מוחמד יחד עם לוחמים אחרים באפגניסטן עם תום המלחמה. הקשיים שהערימה ממשלת מצרים על חזרת הלוחמים לארצם גרמה לכך שחלק גדול מהנהגת אל-קאעידה היה ממוצא מצרי בתחילת דרכו של הארגון. אבו מוחמד היה בין 170 חבריו הראשונים של הארגון, במסמכי הארגון שנתפסו לאחר הפלישה האמריקאית לאפגניסטן, נמצא שמו במקום השביעי.
ביוגרפיה > פעילותו במסגרת ארגון אל-קאעידה

אבו מוחמד נשלח לסומליה בתחילת שנות ה-90, כמדריך מטעם אל-קאעידה על מנת לסייע ללוחמים הנאמנים למוחמד פארה איידיד, בין המנהיגים הבולטים במהלך מלחמת האזרחים במדינה. בין יתר תפקידיו, הדריך את הלוחמים הסומלים כיצד להשתמש ברקטות על מנת לפגוע במסוקים. פעילים אשר אומנו על ידי המדריכים הערבים מאפגניסטן לקחו חלק בהפלת המסוקים האמריקאים בסומליה בתקרית המוכרת כקרב מוגדישו.
מעט לאחר אירועי קרב מוגדישו החל תא אל קאעידה בקניה לאסוף מודיעין על מטרות אפשריות לתקיפה במדינה. מבין המטרות שנבדקו, החליט אוסאמה בן לאדן על השגרירות האמריקאית בניירובי, קניה. בניסיון לחקות את פעילות ארגון הטרור חזבאללה, הוחלט לפגוע במטרה נוספת במקביל. המטרה הנוספת שנבחרה היא שגרירות ארצות הברית בדאר א-סלאם, טנזניה. אבו מוחמד, אז כוכב עולה בארגון, קיבל אחריות על זירת הפעילות במזרח אפריקה, תכנן את הפעולה ואישר את ביצועה. במתקפה המשולבת על בנייני השגרירות, אשר נערכה באוגוסט 1998 וכללה שימוש במשאיות תופת, נהרגו 223 בני אדם ונפצעו מעל 4000. בגין מעורבותו בפיגוע, הוכנס לרשימת האנשים המבוקשים על ידי הממשל האמריקאי.
ביוגרפיה > עלייתו להנהגת אל-קאעידה

לקראת סוף שנת 2000, מונה אבו מוחמד לאחד מבין עשרת חברי גוף קבלת ההחלטות של הארגון, מועצת השורא. הנהגת אל-קאעדה כמו גם מרבית פעיליו, מצאה מחסה באפגניסטן, אשר נשלטה באותה תקופה על ידי הטליבאן, בת ברית פוליטית ואידאולוגית של אל-קאעידה. אבו מוחמד מונה לנהל את כוחות הארגון בעיר הבירה של אפגניסטן, קאבול וכן לעמוד בראש מחנות האימונים של הארגון במדינה.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר ב-2001 והפלישה האמריקאית לאפגניסטן, נמלט אבו מוחמד, יחד עם מנהיגים אחרים באל קאעידה, לאיראן. לא הייתה זו בחירה פשוטה עבור הנהגת הארגון, מאחר שהיות איראן מדינה שיעית, הארגון הסוני פונדמנטליסטי, ראה בה אויב. עם זאת, מאחר שארצות הברית רדפה את אנשי אל-קאעידה באפגניסטן ופקיסטן, איראן נתפסה כמקלט סביר. זאת מאחר שהסיכוי שתשתף פעולה עם ארצות הברית היה קטן.
אבו מוחמד, יחד עם משפחתו ומנהיגים אחרים מהארגון, השתקעו בעיר שיראז באיראן. בשנת 2003 נעצר אבו מוחמד והנהגת הארגון לאחר שממשלת איראן החליטה שברצונה לפקח מקרוב על פעילותם. בזמן שהותו של אבו מוחמד במעצר באיראן, השיא את בתו מרים עם בנו של בן לאדן, חמזה, אשר שהה עמו במעצר. נישואים אלו מדגימים את מעמדו הבכיר של אבו מוחמד בארגון ואת קשריו הקרובים עם ראש ההנהגה.
אבו מוחמד שוחרר ממעצר בשנת 2015, יחד עם בכירים נוספים בארגון, בעסקת חילופי שבויים שכללה את החזרתו של דיפלומט איראני שנחטף בתימן. מאז שחרורו, העריכו מומחים במערב כי אבו מוחמד מיועד לרשת את איימן א-זוואהירי בראש הנהגת הארגון. זאת במיוחד על רקע מצבו הבריאותי המתדרדר של א-זוואהירי.
ביוגרפיה > דיווחים על הריגתו

ב-13 בנובמבר 2020 פורסם בניו יורק טיימס שב-7 באוגוסט 2020 נהרג עבדאללה בידי שני סוכנים של  "המוסד", לבקשת ארצות הברית. בכתבה נטען כי הסוכנים, רכובים על אופנוע, ירו לעברו חמישה כדורים מאקדחים נושאי משתיקי קול בעת שזה נסע במכוניתו בפרברי טהראן. כתוצאה מן הירי נהרגה גם בתו מרים, אלמנתו של חמזה בן לאדן, שישבה לצדו (לפי דיווח של סוכנות הידיעות אסושיאייטד פרס, גם היא הייתה יעד לחיסול, שבוצע בידי לוחמי יחידת כידון). גורמים רשמיים בישראל ובארצות הברית לא התייחסו לפרסומים. איראן הכחישה את הדיווח ואמרה כי היא אינה מאכלסת בשטחה אנשי אל-קאעידה. דובר משרד החוץ האיראני, סעיד חטיבזאדה, הצהיר כי ארצות הברית וישראל לפעמים "מנסות לקשור את איראן לקבוצות כאלה על ידי שקר והדלפת מידע כוזב לתקשורת". על פי הניו יורק טיימס, ניסתה איראן לטייח את ההתנקשות באמצעות סיפור כיסוי לפיו נורה פרופסור לבנוני להיסטוריה בשם חביב דאוד. ב-12 בינואר 2021 אישר מזכיר המדינה של ארצות הברית מייק פומפאו שעבדאללה נהרג בטהראן ב-7 באוגוסט 2020.
הערות שוליים

1 2 3 4  Ali Soufan, Next in Line to Lead al-Qa`ida: A Profile of Abu Muhammad al-Masri, CTC sentinal, 10 12, 2019, עמ' 2–5
↑  United States v. Usama bin Laden, Transcript of Day 8
↑  רשימת פעילי ארגון קאעידה בהקמתו
↑  FBI most wanted list
↑  BUREAU OF COUNTERTERRORISM AND COUNTERING VIOLENT EXTREMISM Country Reports on Terrorism 2015
↑  US, Israel worked together to track and kill al-Qaida No. 2
↑  Al Qaeda’s No. 2, Accused in U.S. Embassy Attacks, Was Killed in Iran, אתר הניו יורק טיימס
↑  דיווח בניו יורק טיימס: ישראל אחראית לחיסול מספר 2 באל קעידה - לבקשת ארה"ב, באתר ‏מאקו‏, 14 בנובמבר 2020
↑  מערכת ישראל היום, דיווח דרמטי בניו יורק טיימס: ישראל חיסלה באיראן את מספר 2 באל קאעידה, באתר ישראל היום, 14 בנובמבר 2020
↑  מעריב אונליין, ‏פומפאו אישר את חיסולו של בכיר אל קאעידה וחשף: "יש להם בסיס באיראן", באתר מעריב אונליין, 12 בינואר 2021.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811721158305606  LCCN: no2003112286  VIAF: 46460912   WorldCat (עם VIAF): 46460912
עבדאללה אבן א-זובייר

| --- | --- |

 לידה:  מאי 624 אל-מדינה, Muhammad in Medina 
 נהרג:  1 באוקטובר 692 (בגיל 68) מכה, האימפריה המוסלמית 
 מדינה:  ח'ליפות ראשידון, ח'ליפות אומיה 
 תפקיד:  ח'ליפה (14 בנובמבר 683–2 בנובמבר 692) 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 
מפה משוערת של השטחים שהיו בשליטת אבן א-זובייר לאחר מותו של מועאויה הראשון
דירהם כסף של עבדאללה אבן א-זובייר 690–691
עַבְּדְאלַלה אבן א-זוּבַּייר אבן אל-עואם (בערבית: عبد الله بن الزبير بن العوام الأسدي القرشي; בתעתיק מדויק: עבד אללה בן אלזֻבַּיר בן אלעואם אלאסדי אלקרשי; 624 אלמדינה - 692 מכה) היה מנהיג מורדים שסיכן את שושלת בית אומיה והכריז על עצמו כח'ליף. ח'ליפותו הוכרה בחצי האי ערב, במצרים, בעיראק ובחלקים של ארץ ישראל וסוריה.
ביוגרפיה

אבן א-זובייר הוא בנם הבכור של אל-זובייר בן אל-עוואם ואסמאא בנת אבי בכר. כמו אביו, הוא היה אחד מבני לווייתו של הנביא מוחמד, הצחאבה. אבן א-זובייר נחשב לצעיר שבהם. אביו היה אחד המצטרפים למוחמד בהגירתו ממכה לאלמדינה בשנת 622, המוהאג'רון, ואימו אסמאא' הייתה בתו של מי שהיה לאחר מות מוחמד הח'ליף הראשון, אבו בכר. דודתו, אחות אמו, הייתה עאישה, אשת הנביא מוחמד. אבן א-זובייר נולד בשנת 624 באלמדינה כבן הראשון שנולד שם למוהאג'רון.
הוא נודע כגיבור מלחמה, סגפן ומקפיד על מצוות הדת. בתקופת הח'ליף עות'מאן היה חבר בוועדה שפיקחה על עריכתו הסופית של הקוראן. הוא התבלט כאחד המגנים על הח'ליף עות'מאן במצור שקדם לרציחתו. אחרי רצח הח'ליף עות'מאן בשנת 656, השתתף ב"קרב הגמל" לצד אביו ודודתו עאישה.
ביוגרפיה > אחריתו

לאחר השתלטות האומיים על המצב בעיראק, היה על עבד אלמלכ לטפל באבן א-זובייר עצמו, אשר ביסס היטב את שלטונו במקום מושבו במכה. עבד אלמלכ שלח נגדו את אלחג'אג' בן יוסף משבט ת'קיף (אנ') מן העיר טאיף. בשנת 692 התחילה ההתקפה על חג'אז, והמצור על מכה נמשך שישה חודשים. אלחג'אג' לא התחשב בקדושת העיר והפגיז אותה ואת הכעבה בבליסטראות. אנשי מכה נכנעו מחמת רעב שהתפשט בעיר, ואפילו בניו של אבן א-זובייר נטשו את אביהם. בסוף 692 נפל אבן א-זובייר בקרב, וראשו נשלח לדמשק אל הח'ליף.
מרידתו של אבן א-זובייר באומיים הייתה הניסיון האחרון של האריסטוקרטיה של מכה לכונן תאוקרטיה מוסלמית שמרכזה בחג'אז.
הערות שוליים

↑  שלמה מורג, "אמיה, בני-", האנציקלופדיה העברית ג', חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשי"ג, עמ' 958
1 2 3 4  , "עבד אללה אבן א(ל)-זביר", האנציקלופדיה העברית כ"ו, חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשל"ד, עמ' 566–567
↑  יוסף דרורי, תולדות האסלאם הקדום, בתוך: מאיר בר-אשר ומאיר חטינה (עורכים), האסלאם היסטוריה, דת, תרבות, מאגנס, 2017, עמ' 62
↑  איתן קולברג, הח'וארג, בתוך: מאיר בר-אשר ומאיר חטינה (עורכים), האסלאם היסטוריה, דת, תרבות, מאגנס, 2017, עמ' 311
1 2  יצחק חסון, "עבד אל-מלכ אבן מרואן", האנציקלופדיה העברית כ"ו, חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשל"ד, עמ' 568
↑  דב עירון, בית אמיה, בתוך: חוה לצרוס-יפה (עורכת), פרקים בתולדות הערבים והאסלאם, רשפים, 1975, עמ' 133–140
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301760105171  BnF: cb15532279n (data)  GND: 104051159  ISNI: 0000 0000 6690 2892  LCCN: nr89011344  SELIBR: 250639  SUDOC: 113657609  TDVİA: abdullah-b-zubeyr-b-avvam  VIAF: 90038930   WorldCat (עם VIAF): 90038930
עופר ברוק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1968  (בן 56 בערך)
 הישג בולט:  אלוף ישראל לנוער ב-1983
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן בינלאומי (מ-1990)
 מד כושר מרבי:  2546 (מאי 1990)
 מד כושר נוכחי:  2418 {לא פעיל)
 מדינה:  ישראל
 
עופר ברוק  (נולד ב-1968) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת אמן בינלאומי (מ-1990) וחבר נבחרת ישראל לשעבר.
ברוק היה אלוף ישראל לילדים עד גיל 14, אלוף ישראל לנוער (עד גיל 20) בשנת 1983, וזכה במדליית זהב במכביה הארבע-עשרה.
ברוק השתתף בנבחרת האולימפית של ישראל:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1988 | 2 עת | 2395 | 2 מ-3 | 2+ 0= 1- | 66.7 | 11 קבוצתי |
ספצנאז

לוחמי קבוצת אלפא ללוחמה בטרור של פס"ב, 2009.
לוחמי הכוחות המיוחדים של המשטרה הפדרלית בפעולה. אוקטובר 2013.
חיילי ספצנאז מתכוננים למשימה באפגניסטן
ספֶּצנָאז (ברוסית: Cпецназ, ראשי תיבות של Войска специального назначения – "כוחות למשימות מיוחדות") הוא השם הכללי ליחידות העילית הצבאיות של ברית המועצות והכוחות המיוחדים של רוסיה כיום. ברוסית השם משמש למעשה גם לציון יחידות דומות של מדינות אחרות.
יחידות הספצנאז השונות הן תחת פיקודו של המרכז למבצעים מיוחדים של שירות הביטחון הפדרלי (הפס"ב), המשמר הלאומי של רוסיה, והמודיעין הצבאי (גר"ו).