stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרקורי-רדסטון 3
גלריה

כדור הארץ כפי שנשקף מחלון החללית
חילוץ אלן שפרד ו"פרידום 7"
שפרד על רקע חלליתו על סיפון נושאת המטוסים שחילצה אותם
תרשים המתאר את מסלול "פרידום 7"
ראו גם

ווסטוק 1
המרוץ לחלל
הערות שוליים

1 2 3  This New Ocean, p. 342
↑  Grimwood, p. 118
↑  Grimwood, p. 119
↑  Grimwood, p. 129
↑  This New Ocean, p. 315
↑  This New Ocean, p. 316
↑  This New Ocean, pp. 323–324
↑  This New Ocean, p. 324
↑  This New Ocean, p. 330
↑  This New Ocean, p. 350
↑  This New Ocean, p. 351
↑  This New Ocean, p. 365
↑  This New Ocean, pp. 350–351
↑  This New Ocean, p. 341
1 2  This New Ocean, p. 353
↑  This New Ocean, pp. 353–355
1 2  This New Ocean, p. 355
↑  This New Ocean, p. 356
↑  This New Ocean, pp. 356–357
| תוכנית מרקורי |
| --- | --- | --- |
| טיסות לא מאוישות | ליטל ג'ו 1 • ביג ג'ו 1 • ליטל ג'ו 6 • ליטל ג'ו 1A • מרקורי-אטלס 1 • Beach  Abort • ליטל ג'ו 5 • מרקורי-רדסטון 1 • מרקורי-רדסטון 1A • מרקורי-אטלס 2 • ליטל ג'ו 5A • מרקורי-רדסטון BD • מרקורי-אטלס 3 • ליטל ג'ו 5B • מרקורי-אטלס 4 • מרקורי סקאוט 1 |  |
| טיסות עם יונקים | ליטל ג'ו 2 • ליטל ג'ו 1B • מרקורי-רדסטון 2 • מרקורי-אטלס 5 |  |
| טיסות מאוישות | מרקורי-רדסטון 3 • מרקורי-רדסטון 4 • מרקורי-אטלס 6 • מרקורי-אטלס 7 • מרקורי-אטלס 8 • מרקורי-אטלס 9 |  |
| טיסות שבוטלו | Balloon Ascents  • מרקורי־יופיטר • מרקורי-אטלס 10 • מרקורי-אטלס 11 • מרקורי-אטלס 12 |  |
| אסטרונאוטים | אלן שפרד • וירג'יל גריסום  • ג'ון גלן • סקוט קרפנטר • וולטר שירה הבן • גורדון קופר  • דונלד סלייטון |  |
| משגרים | ליטל ג'ו • מרקורי-רדסטון • אטלס |  |
| שונות | שביעיית מרקורי  • ה-13 של מרקורי  • אנוס (שימפנזה)  • האם (שימפנזה) • הצוות המובחר • די אוהרה |  |
שיגור מרקורי-רדסטון 3 ב-5 במאי 1961 מנמל החלל קייפ קנוורל
נבחרת כווית בכדורסל

| --- | --- |
כווית
 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הכדורסל של כווית
 הצטרפות:  1959
 השתייכות:  פיב"א אסיה
 דירוג פיב"א (10 באוגוסט 2024):  109       ‎+1‏
  - ניקוד פיב"א:  77.6
 מאמן:  זוראן קרקוביץ'
 
 אליפות אסיה בכדורסל
 הופעות:  12 (הראשונה ב-1975)
 ההישג הטוב:  מקום רביעי (1983)
 
נבחרת כווית בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של כווית. הדירוג הנוכחי של נבחרת כווית ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-109 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, עלייה של מקום אחד לעומת דירוג קודם.
נבחרת כווית השתתפה 12 פעמים באליפות אסיה בכדורסל והישג השיא שלה הוא המקום הרביעי בשנת 1983.
נבחרת כווית מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.
כל אליפויות אסיה בכדורסל

| אליפות אסיה בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
הפיליפינים 1960: לא השתתפה
טאיוואן 1963: לא השתתפה
מלזיה 1965: לא השתתפה
קוריאה הדרומית 1967: לא השתתפה
תאילנד 1969: לא השתתפה
יפן 1971: לא השתתפה
הפיליפינים 1973: לא השתתפה
| תאילנד 1975 | מקום 12 | 9 | 2 | 7 |
מלזיה 1977: לא השתתפה
יפן 1979: לא השתתפה
הודו 1981: לא השתתפה
| הונג קונג 1983 | מקום רביעי | 6 | 2 | 4 |
מלזיה 1985: לא השתתפה
תאילנד 1987: לא השתתפה
הרפובליקה העממית של סין 1989: לא השתתפה
| יפן 1991 | מקום 12 | 8 | 3 | 5 |
| אינדונזיה 1993 | מקום עשירי | 7 | 4 | 3 |
| קוריאה הדרומית 1995 | מקום 11 | 8 | 4 | 4 |
ערב הסעודית 1997: לא השתתפה
| יפן 1999 | מקום שישי | 7 | 3 | 4 |
| הרפובליקה העממית של סין 2001 | מקום 12 | 5 | 1 | 4 |
| הרפובליקה העממית של סין 2003 | מקום 12 | 7 | 3 | 4 |
| קטר (מדינה) 2005 | מקום 13 | 7 | 3 | 4 |
| יפן 2007 | מקום 14 | 7 | 1 | 6 |
| הרפובליקה העממית של סין 2009 | מקום 11 | 8 | 2 | 6 |
הרפובליקה העממית של סין 2011: לא השתתפה
הפיליפינים 2013: לא השתתפה
| הרפובליקה העממית של סין 2015 | מקום 14 | 5 | 1 | 4 |
לבנון 2017: לא השתתפה
אינדונזיה 2022: לא השתתפה
ערב הסעודית 2025: לא העפילה
| סך הכל | 12 הופעות | 84 | 29 | 55 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
נבחרת לאוס בכדורגל

נבחרת לאוס בכדורגל לגברים מייצגת את לאוס מאז 1961.
הדירוג הנוכחי של נבחרת לאוס ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-187 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 889.62 – עלייה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 134 נמדד לראשונה בספטמבר 1998, והדירוג הנמוך ביותר 194 נמדד לראשונה באוגוסט 2012. במוקדמות מונדיאל 2006 השיגה נבחרת הכדורגל של לאוס תיקו במשחק אחד והפסידה במשחק השני, עלתה לבית בו הפסידה לנבחרת איראן בכדורגל, נבחרת ירדן בכדורגל ונבחרת קטר בכדורגל.
כל גביעי העולם

עד 1998 - לא נכנסה
2002 - לא העפילה
2006 - לא העפילה
2010 - לא השתתפה
2014 עד 2026 - לא העפילה
כל גביעי אסיה

עד 1996 - לא נכנסה
2000 - לא העפילה
2004 - לא העפילה
2007 עד 2011 - לא נכנסה
2015 עד 2023 - לא העפילה
נבחרת טיבט בכדורגל

נבחרת טיבט בכדורגל לגברים היא נבחרת הכדורגל של מחוז טיבט שבסין. הנבחרת חברה בקוניפ"א אינה חברה בAFC או בפיפ"א ולכן איננה מורשית להשתתף בגביע העולם בכדורגל או בגביע אסיה. הקבוצה משחקת ללא אישורה של ממשלת סין אשר מתנגדת לקיום מסגרות ספורט מסודרות בחבל זה.
בשנת 2006 שיחקה הקבוצה במונדיאל הנבחרות שאינן מוכרות על ידי פיפ"א (Viva World Cup) שהתקיים בעיר המבורג. במשחק הראשון, בשלב הבתים, שיחקה נגד פ.צ. סנט פאולי שאירחה את הטורניר וסיימה בהפסד 7-0. במשחק השני הפסידה גם הפעם נבחרת טיבט בתוצאה 5-0 לטובת נבחרת גיברלטר ולכן לא העפילה משלב הבתים בטורניר זה.
מריוס בונדיאה

זנו מריוס בונדיאה (ברומנית: Zeno Marius Bundea; מבטאים "בוּנְדְיָה". נולד ב-4 באוקטובר 1977) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירה

בונדיאה החל את הקריירה שלו בקבוצה הבוגרת של פ.צ. ביהור הרומנית בעונת 1993/1994. בקבוצה זו המשיך בונדיאה שנתיים וחצי, עד שעבר במהלך עונת 1995/1996 לקבוצת ראפיד בוקרשט. באמצע עונת 1999/2000 עבר לקבוצת קיקרז אופנבך הגרמנית אך בתום אותה העונה חזר לראפיד בוקרשט.
את עונת 2000/2001 החל בקבוצת ראפיד בוקרשט ובמהלך העונה עבר לקבוצת בקאו. בעונת 2001/2002 עבר בונדיאה לקבוצה הגרמנית מנהיים, בה שיחק עונה אחת. את עונת 2002/2003 החל בונדיאה בקבוצת זניט סנקט פטרבורג הרוסית ובמהלך העונה חזר לרומניה, לקבוצת אוניברסיטטה קראיובה. באוניברסיטטה קראיובה המשיך עד סוף עונת 2004/2005. את עונת 2005/2006 שיחק בונדיאה בקבוצת נאציונל בוקרשט.
בעונת 2006/2007 הגיע בונדיאה לישראל וחתם בקבוצת מכבי נתניה, אך במהלך עונת 2007/2008 חזר לרומניה וחתם בקבוצת אוניברסיטטה קלוז'. לאחר מכן חזר לקבוצת נעוריו, פ.צ. ביהור, ולאחר מכן שיחק גם ב ACU אראד. בשנת 2011 חתם בקבוצת לוצ'אפרול אוראדיה, ובקיץ 2013 פרש ממשחק פעיל.
בשנת 2003 רשם בונדיאה הופעה אחת בנבחרת רומניה.
מנזר מר סבא

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מנזר נוצרי אורתודוקסי
 מיקום:  יהודה ושומרון
 בעלים:  הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים
 מייסדים:  סבאס 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־5
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־5 
 קואורדינטות:  31°42′18″N 35°19′52″E﻿ / ﻿31.705°N 35.331°E﻿ / 31.705; 35.331
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) מנזר מר סבא(למפת הרי ירושלים רגילה) מנזר מר סבא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מנזר מר סבא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מנזר מר סבא
 
דמותו של סבאס, איקונה מימי הביניים
מנזר מר סבא בציור מסדרת "ארץ ישראל הציורית", 1881; באופק – ים המלח והרי מואב
המנזר במאה ה-19 (תמונת פוטוכרום)
קובץ תמונות מטיול של בני המושבה האמריקנית למר סבא, 1902
מר סבא (מערבית: دير مار سابا, דַיְר מַאר סַאבַּא; ביוונית: Ἱερὰ Λαύρα τοῦ Ὁσίου Σάββα τοῦ Ἡγιασμένου, הלאורה הקדושה של סבאס הקדוש מירושלים) הוא מנזר נוצרי-יווני-אורתודוקסי הבנוי על צוק במדרון נחל קדרון שבצפון מדבר יהודה, בתחומי שטח C. המנזר נקרא על שם מייסדו, הנזיר סבאס, ופעיל כמעט ברציפות זה כ-1,500 שנים. סבאס, שפעל במשך כ-50 שנה להקמת מיסיונים ומנזרים בארץ ישראל, היה הדמות החשובה מבין נזירי המדבר של התקופה הביזנטית, והיה גם בעל השפעה רבה על הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון.
מנזר מר סבא ידוע בטיפיקון שלו, סידור הנחיות בדבר התפילות והטקסים של הכנסייה האורתודוקסית, שהוכר כטיפיקון הסטנדרטי הראשון. טיפיקון זה ריכז את אורחות החיים, התפילה והמנהגים של הנזירים המוקדמים בארץ ישראל, במצרים ובאסיה הקטנה, והורחב ועודכן במאה ה-7 ובמאה ה-8. בשל קרבתו של המנזר לירושלים, כונה לעיתים טיפיקון המנזר בשם "טיפיקון ירושלים". טיפיקון המנזר הגיע לקונסטנטינופול, ושימש כבסיס לגלגוליו הרבים של הטיפיקון האורתודוקסי עד ימינו.
תולדות המנזר > הקמה ושנים ראשונות

הקמת המנזר ושנות פעילותו הראשונות קשורות בקשר אמיץ לתולדותיו של מייסדו, הנזיר סבאס. סבאס נולד בשנת 439 בקפדוקיה שבמרכז טורקיה, בצעירותו למד במנזר, ובשנת 456 הגיע לירושלים. הוא שהה בקוינוביון ובלאורה של תיאוקטיסטוס, בנחל אוג. היה תלמידו של אותימיוס, וליווה אותו למסעות תענית במדבר. סבאס נחשב לבן הדור השלישי של נזירי המדבר, אחרי דורותיהם של חריטון ואותימיוס.
לאחר מות אותימיוס, החל סבאס לחיות במערה במצוק נחל קדרון כמתבודד, ותוך שנים ספורות התקבצו סביבו נזירים נוספים שחיו במערות התבודדות. את הביוגרפיה של סבאס כתב קירילוס מסקיתופוליס, שהיה תלמידו של סבאס.
המנזר החל את דרכו כלאורה ב 483-8 וב-501 נחנכה כנסית מריה תיאוטוקוס (מרים יולדת האל) על ידי הפטריארך אליאס.
עם השנים התפתח המנזר, ומספר נזיריו הגיע למאות. בעזרת תרומות נדיבות וקשריו הטובים של סבאס נבנו מבנים נוספים עבור המנזר על מצוקו של נחל קדרון, מול המערות ששמשו את סבאס ומלוויו. בשנות חייו האחרונות של סבאס אכלס המנזר מאות נזירים. לפני מותו של סבאס בשנת 532 פקדו את המנזר אלפי נזירים.
תולדות המנזר > ממות סבאס ועד המאה ה-19

בשנת 614, לאחר הפלישה הפרסית, נפגע המנזר קשות, אך בניגוד לרוב המנזרים בארץ לא חדל מלהתקיים, ובשנת 629 שוקם. בשנת 796 הותקף המנזר בשנית ונבזז. בתחילת המאה ה-9 שוקם ובוצר המנזר פעם נוספת, ככל הנראה כאות ידידות של הח'ליפה הארון א-רשיד לקרל הגדול. באותה תקופה נזירי המנזר תרגמו עבודות של יצחק מנינוה ליוונית.
בתקופה הצלבנית עבר המנזר תנופת בנייה גדולה. בין השאר נבנו בו חומה חיצונית ומגדל השמירה שבפתחו, על מנת להגן על יושביו מהתקפות השבטים באזורו. בתקופה זו זכה המנזר לעזרה ולתרומות רבות מראשי השלטון הצלבני והועמדו לרשותו נחלות ורכוש רב. על היחס אליו אפשר ללמוד ממעשיה של מליסנדה, מלכת ירושלים, שכמו אִמה, הורישה לנזירי המנזר את כל רכושה האישי. בתקופה זו התגוררו במנזר כ-40 נזירים.
בתחילת המאה ה-12 ביקר במנזר הנזיר הרוסי דניאל, שתיאר אותו בספר המסע שלו בשפה הרוסית הקדומה.
לאחר שכבש את הארץ מידי הצלבנים, לא פגע צלאח א-דין במנזר. ביברס, לעומת זאת, הורה להרוס את המנזר בשנת 1269 (לפי מקורות מוסלמים, הגיע מניין הנזירים באותה עת ל-300), אולם המנזר נבנה מחדש זמן קצר לאחר מכן.
בשנת 1504 רכשה את המנזר קהילת נזירים סרבית ממנזר סנט מיכאל המלאך, עת עמד נטוש בגלל פשיטות בדואים. הסרבים שלטו במנזר עד סוף 1630 וקיבלו תמיכה כספית משמעותית מהצאר הרוסי דבר שאפשר להם לנהל את המנזר באופן עצמאי למחצה מהפטריארך של ירושלים, שהיה אחראי על המנזר (למרבה הצער של הפטריארכיה). שליטתם של הסרבים במר סבא אפשרה להם למלא תפקיד חשוב בפוליטיקה של הכנסייה האורתודוקסית בירושלים, ולעיתים קרובות צידדו בנוצרים הערבים נגד היוונים ששלטו בפטריארכיה. השליטה הסרבית במנזר הסתיימה בסופו של דבר כאשר נקלע המנזר לחובות עצומים עקב תוכנית בנייה מסיבית במנזר והפסקת התמיכה הכספית מרוסיה. הסרבים נאלצו למכור את המנזר חזרה לפטריארך ירושלים כדי לשלם את חובותיהם.
בימי שלטונו של אבראהים פאשא, במאה ה-19, נשלחו חיילים מצריים להגן על המנזר במהלך מרד הפלאחים.
תולדות המנזר > המנזר במאה ה-19

רוב מבני המנזר כיום, לרבות כיפותיו וחומותיו החיצוניות, נבנו במהלך שיפוץ המנזר במאה ה-19. שיפוץ זה נעשה באמצעות כספי תרומות מרוסיה.
מטיילים רבים ביקרו במנזר במהלך המאה ה-19, ועדויות על חיי הנזירים ותיאורי המנזר מצויים ביומניהם. בספרו של מארק טוויין "מסע תענוגות לארץ הקודש", שנכתב במהלך ביקורו של טוויין בארץ ישראל בשנת 1867, מופיע תיאור של המנזר:
יושביו הנוכחיים של מר סבא - כשבעים במספר הם פרושים כולם. עוטים גלימת בד גס, כובע צינורי מכוער נטול תיתורה, והולכים יחף. אין הם טועמים דבר זולת לחם ומלח ואינם שותים אלא מים.
מספר הנזירים ותפריטם מתוארים על ידי הנרי בייקר טריסטראם בספרו "מסע בארץ-ישראל 1863–1864" באופן שונה:
רק שליש מארבעים הנזירים חברים במסדרים... כל הנזירים נדרו לא לטעום בשר לעולם, ותפריטם דל גם בהרכב וגם בכמות. ביצים מותרות רק ביום א'. בימים אחרים הם אוכלים לחמנית חומה קטנה, מנת נזיד כרוב, צלוחית זיתים, בצל, חצי תפוז, רבע לימון, שש תאנים ורבע ליטר יין לאח ל-24 שעות... הם תשושים וכחושים, פניהם חיוורים וגרומים, ושאין להם כלל שרירים ואינם מסוגלים לשום מאמץ פיזי... אחדים מהם באו לשאול בעצת רופאינו בהתאוננם על קשיים בעיכול ועל כאבי קיבה, אך הוא יכול רק לומר להם, שמזונם אינו מספיק, ולצוות שיאכלו לחם לבן ובשר. הם הגיבו על כך בחיוך עגום והפליטו באנחה - אי אפשר...
מארק טוויין אף מתאר את הכנסת האורחים של הנזירים באופן שונה מטריסטראם:
לא רב המחיר שנדרש בעד הכנסת אורחים זו. הוגד לנו כי רשאים הננו לשלם משהו, אם רצוננו בכך; אין אנו חייבים לשלם פרוטה אם עניים אנו או קמצנים.
בעוד שאצל טריסטראם:
לאחר ארוחת הבוקר הודיענו גזבר המנזר, שאנו חייבים 6 לירות בעד אכסוננו במשך ארבעה ימים, ונדבה של עשרה שילינגים לאח שטיפל בנו, ועשרה שילינגים לשוער. והיות שהם נתנו לנו רק לחם, יין, ושמן, המחיר הנקוב לא היה נמוך ביותר, אבל הלינה אצלם הייתה נוחה במיוחד, ולכן שילמנו ברצון.
טריסטראם, שהיה כומר מוסמך מטעם הכנסייה האנגליקנית, מותח ביקורת על הנזירים:
התנהגותם בשעת התפילה עושה רושם של קלות-ראש עד כדי ביזיון... רבים מן האחים הדיוטות... אינם יודעים קרוא... אותם כמרים ששוחחתי איתם על נושאים דתיים גילו בורות כמעט מוחלטת, ואין תימה שבפולחן המתנהל כאן מתגלית אך מעט מאוד יראת אלהים או הבנה אמיתית...
המנזר כיום

נכון ל-2011 מנה המנזר 15 נזירים. המנזר אינו מחובר לאספקת מים, חשמל או לרשת הטלפונים. נזיריו אינם קוראים עיתונים ואינם מאזינים לרדיו. חל עליהם איסור להחזיק כסף, ורק נזירים שמתוקף תפקידם אחראים על רכש אספקה למנזר רשאים להשתמש בו.
סדר יומם של הנזירים מתחיל בחצות (בחורף ההשכמה מעט מאוחרת יותר) ובתפילה שאורכה בין 4 ל-5 שעות. לאחריה שותה כל נזיר ספל קפה, אוכל פרוסת עוגה או לחם ומתחיל את עבודותיו (ניקיון המנזר, עבודה במטבח, שוער המנזר וכדומה). הנזירים מתכנסים שוב בשעה עשר וחצי לאכול את ארוחתם היחידה ביום. הארוחה כוללת לחם, אורז, ירקות מבושלים, מים ומעט יין. הנזירים אוכלים בשתיקה, למעט אחד - נזיר שמקריא לשאר במהלך כל הארוחה סיפורים על קדושים נוצריים. בחגים ובימי ראשון מוגשת גם ארוחת ערב קלה, ולתפריט הארוחה העיקרית מתווספת פרוסת דג. מאוחר יותר, בשעת הצהריים, מתכנסים שוב הנזירים לתפילה של כשעתיים. לאחר התפילה מתפזרים הנזירים והמשך הזמן מוקדש לתפילה, ללימוד, ולקריאה בכתבי הקודש. בערבי החורף מתכנסים הנזירים בחדר אותו מחממים באמצעות שריפת פחם, ואב המנזר קורא להם מכתבי הקודש ומפרש סוגיות או חלקים הדורשים הסבר נוסף.
כיפות המנזר, שהיו במשך שנים ארוכות צבועות כחול, צופו לקראת שנת 2000.
המנזר עצמו נמצא בתחומי שטח C. דרך הגישה הסלולה אליו מכיוון מערב עוברת בשטח A, בכפר הפלסטיני עובידייה. דרך נוספת מכיוון מזרח, שאינה סלולה, מסתעפת מהכביש שבבקעת הורקניה.
המנזר ומסעות גופתו של סבאס

סבאס מת ב-5 בדצמבר 532 ונקבר במנזר. על פי עדותו של קירילוס, ביום השנה החמישה עשר למותו של סבאס ירד קיריליוס לקברו וראה את גופתו והיא הייתה בלתי מושחתת. ב-5 בינואר 1964, בעת ביקורו של האפיפיור פאולוס השישי בארץ הקודש, הוחזרה גופתו של סבאס מוונציה למנזר מר סבא ומאז היא נמצאת בו.
שני תאריכים אלו הם, למעשה, התאריכים היחידים בפרשת גופתו של סבאס שאין עליהם עוררין בקרב החוקרים, אנשי הכנסייה ונזירי המנזר עצמו.
גרסת הכנסייה (גרסה זו נמסרה בעת החזרת שרידי גופתו של סבאס למנזר על ידי קרדינל ונציה): על פי גרסה זו, נזירי מנזר מר סבא הבריחו בעצמם את גופתו של סבאס לקונסטנטינופול בשנת 614 (שנת פלישת הפרסים לארץ ישראל), ומאות שנים מאוחר יותר, במאה ה-13, כשקונסטנטינופול עמדה בסכנת חורבן, התבקש אחד ממנהיגי ונציה, לורנצו טייפולו, להעביר את העצמות לעירו. השרידים הועברו לוונציה, הוטמנו בכנסיית אנטונינו הקדוש, והיו שם עד ביקור האפיפיור שהורה להחזירם למנזר מר סבא עצמו.
למרות גרסתה הרשמית של הכנסייה, אין לחוקרים ספק כי היא מופרכת. תולדות המנזר בתקופת הפלישה הפרסית ואחריה תועדו במכתבו של אנטיוכוס מונכוס ומציגים תמונה שונה בתכלית. לפי גרסה זו, הועברו שרידי גופתו של סבאס לעכו על ידי ונציאנים, ומאוחר יותר, בשנת 1256 (מחשש שהגופה תיפול לידיהם של בני ג'נובה), נשלחו השרידים לוונציה. בדומה לגרסת הכנסייה, גם על פי גרסה זו לורנצו טייפולו היה זה ששלח את השרידים והם הונחו בכנסיית אנטונינו הקדוש.
גרסה אחרת טוענת שסוחר מוונציה בשם פייטרו ברבולנו קנטרניקו קנה את השרידים בקונסטנטינופול, וכבר בשנת 991 הגיעו העצמות לעירו. לפי גרסה זו, הוקמה בשנת 1076 כנסייה לכבודו של סבאס בוונציה, אולם ברבות השנים כנסייה זו נשרפה, שוקמה ושמה הוחלף.
מנזרים שונים בקפריסין, וביוון מחזיקים עצמות בודדות שעל פי אמונתם שייכות לסבאס.
בסתירה לגרסאות אלו עומדת עדות משנת 1547 של נזיר בשם סופרוניוס, שעל פיה נלקחו עצמותיו של סבאס לוונציה רק בשנת 1540, לאחר שמנזר מר סבא עמד נטוש במשך כ-100 שנים. עדות סותרת משנת 1481 של נוסע מהעיר סמירנה (לימים איזמיר) בשם פרדיאס, מציינת כי המנזר לא היה נטוש.
נזירי המנזר מאמינים כי מפאת קדושתו של סבאס לא ניזוקה גופתו מפגעי הזמן. אמונה זו מופיעה כבר בכתביו של קירילוס, אך גם נזירים החיים כיום במנזר מחזיקים באמונה זו. גופתו של סאבס מוצגת כיום בתוך ארון זכוכית באולם הראשי של המנזר.
איסור כניסת נשים למנזר

אחד מחוקיו הנוקשים של המנזר, בדומה למנזרים אחרים מאותה תקופה, אוסר איסור מוחלט על כניסת נשים לתוכו, ואפילו אמו של סבאס לא הוכנסה כשבאה לבקרו. איסור זה קיים מאז היווסדו של המנזר, והוא תקף גם בימינו.
נשים יכולות להיכנס למגדל הנשים שליד הכניסה הראשית ומשם לצפות במנזר. תיאור אירוח במגדל זה ניתן למצוא בכתביו של ויליאם הנרי ברטלט, שסייר בארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-19:
מאחר ולנשים הכניסה אסורה, אחת מבנות לוויתנו - אשה גרמניה נעימת הליכות, הסתגרה בגפה במגדל הכנסייה בקומה השנייה, מאחורי סורג ובריח. אחד המשרתים במקום, עלה להביא לה את ארוחת הערב, כשהוא אוחז בידו האחת מגש, ובשנייה - תומך גופו בסולם שהוליך לקומות העליונות. מצאנו אותה בחדר קטן, בסמוך לקפלה, ובה מנורות דולקות, ותשמישי קדושה אחרים שנועדו לתפילה ולשהיה ממושכת במקום. לשהות במקום מעין זה היה מביך ודאי לנשים רבות.
האישה שמתאר ברטלט היא אידה פפייפר (Ida Pfeiffer), שהייתה עמו בקבוצה. אל מנזר מר סבא הגיעה קבוצתם מירושלים לאחר מסע לילי בהרים, כדי להימנע מהתקלות בשודדי דרכים. לאחר המסע המפרך, מתארת פפייפר את רגע הגעתם למנזר:
האדונים, המשרתים, הערבים והבדווים, כולם נכנסו; אך כשהגיע תורי, נשמעה הקריאה 'סגרו את השער!' והושארתי בחוץ, ונראה היה שאצטרך לבלות את הלילה תחת כיפת השמיים-מחשבה בלתי מעודדת, בהתחשב במצב הביטחון השורר בסביבה. אך לבסוף הופיע משרתם של הנזירים והצביע על מגדל נפרד, ואפשר לי להבין שכאן אלון הלילה...
ברטלט מתאר בסיפורו שהכלל האוסר על אי כניסתן של נשים למנזר הופר:
...כשביקרו כאן סרן ביל הול ובנותיו, סירבו הגבירות להישאר כלואות כך וברחו מן המקום עד שהרשו להן להיכנס אל בין כתלי המנזר.
לפי הנזירים, בשנת 1952 ניסתה תיירת אמריקאית להיכנס למנזר כשהיא מחופשת לגבר, אך ניסיון זה נכשל.
אוצרות המנזר ואוספיו

מנזר מר סבא הוא מהעתיקים בארץ ישראל. חשיבותו ארוכת שנים ובידודו הגאוגרפי, אפשרו למנזר לאסוף במהלך השנים חפצי אמנות, כתבי יד נדירים ומגוונים ועוד. בין כתבי היד שנמצאו בספריית המנזר עותקים נדירים של התנ"ך, הברית החדשה, איגרות שליחים מהמאות ה-7, ה-9, וה-12, ואפילו כתבי האיליאדה של הומרוס. במהלך שנות השבעים הועברה רוב תכולת הספרייה של המנזר לפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית בירושלים.
אוצרות המנזר ואוספיו > מכתב מר סבא

מכתב מר סבא הוא איגרת המיוחסת לקלימנט מאלכסנדריה, שהתגלתה בשנת 1958 על ידי מורטון סמית מאוניברסיטת קולומביה, והיא העותק היחיד המכיל את הבשורה הסודית על-פי מרקוס, תוספות שאינן קאנוניות לבשורה על פי מרקוס. בשנת 1973 פרסם סמית ספר ובו תמונות שחור לבן של אותו מכתב. מאוחר יותר (1976) בחנו את המכתב ארבעה חוקרים נוספים ואף צילמו אותו צילומים צבעוניים, אך ביקורם וממצאיהם נשמרו בסוד עד שנת 2003. בשנת 1977, כשהועברה ספריית המנזר לירושלים הפריד הספרן את המכתב, צילם אותו ושמר אותו בנפרד. צילומיו פורסמו בשנת 2000, אך ניסיונות נוספים מצדם של חוקרים לבחון את המכתב נכשלו בטענות שונות ובהן כי המכתב אבד. בקרב חוקרים רבים קיים חשד כי מדובר בזיוף ואין מדובר במסמך אותנטי.
אוצרות המנזר ואוספיו > ארכימדס

בשנת 1907 גילה החוקר הדני יוהאן לודוויג הייברג במנזר אגיה סופיה שבאיסטנבול קובץ תפילות שנכתב על גבי ספרים עתיקים של המלומד היווני ארכימדס. הספר, הקרוי היום הפלימפססט של ארכימדס, נכתב ככל הנראה באזור ירושלים בשנת 1219 לספירה. באותה תקופה מחירו של הקלף היה גבוה, וככל הנראה כומר אשר רצה לכתוב ספר תפילות ולא היה בידו קלף חדש, השתמש במגילות עתיקות שאותן הוא גרד על מנת למחוק את הכיתוב המקורי, חתך וכרך אותן מחדש בצורה של קודקס, שעל גביו כתב ספר תפילות. ידוע שהספר שכן במשך מאות שנים במנזר מר סבא ובמהלך המאה ה-19 הועבר למנזר אגיה סופיה, שהיה גם הוא שייך לכנסייה היוונית אורתודוקסית.
הפלימפססט מכיל כתבים מקוריים רבים של ארכימדס אשר לא השתמרו מהם עותקים נוספים, כגון הספר "המתודה" אשר מכיל את הרעיונות של שאיפה לאין-סוף המהווים את הבסיס לחשבון האינפינטיסמלי אשר התגלה רק כ-2,000 שנה מאוחר יותר, וכן הספר "הסטומכיון" שעוסק בחידה מכנית (הדומה לחידת טנגרם), ומראה שארכימדס עסק גם בשעשועי מתמטיקה.
אוצרות המנזר ואוספיו > כוכב בית לחם

בכנסיית המולד במקום בו, לפי המסורת, נולד ישו הנוצרי, הוצב כוכב כסף על ידי הכנסייה הרומית. כחלק ממאבקי דת ושליטה בכנסייה הוסר הכוכב בשנת 1847. על פי הערכות שונות היוונים היו אלו שהסירו את הכוכב. ג'יימס פין, שהיה קונסול בריטניה בארץ ישראל, מציין כי ככל הנראה העבירו היוונים את הכוכב למנזר מר סבא המבודד. עקבותיו של הכוכב אבדו והוא לא נמצא מעולם.
הסרת הכוכב הייתה אחת העילות לפרוץ מלחמת קרים.
ראו גם

נזורה במדבר יהודה
לקריאה נוספת

יוסף פטריך, נזירות מדבר יהודה בתקופה הביזנטית: מפעלם של סבאס ותלמידיו, הוצאת יד בן צבי, 1995
יזהר הירשפלד, המדבר של העיר הקדושה, הוצאת יד בן צבי, 2002
לאה דה סגני (מבוא ותרגום), קירילוס מסקיתופוליס, הוצאת יד בן צבי, 2005
ריכב רובין, "האמנם טבח בַּיבַּרס בנזירי מר סבא? מקורות היסטוריים וזיכרון קיבוצי", קתדרה 173, 2019, עמודים 25–36
הערות שוליים

1 2  קרדום, ערי ארץ ישראל בתקופה הצלבנית 35–36 עמ' 245–246 דצמבר 1984
↑  "נזירות מדבר יהודה בתקופה הביזנטית", מאת יוסף פטריך, הוצאת בן צבי, עמודים 231-230
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264922105171  LCCN: n94001708  SUDOC: 078615313  VIAF: 254927044   WorldCat (עם VIAF): 254927044 
גולגולות נזירי המנזר שנטבחו בידי הפרסים בשנת 614
חלקו העליון של המנזר, שנת 2006
קברו של סבאס בתוך המנזר
מציאות מדומה

ערך זה עוסק בסימולציה ממוחשבת של סביבה. אם התכוונתם לאלבום של הזמר אבי מסיקה, ראו .
מציאות מדומה (באנגלית: Virtual reality, ובקיצור VR) היא סימולציה של סביבה, המתבצעת באמצעות מחשב או קונסולה ייעודית או טלפון. באופן הנותן למשתמש אשליה כי הוא נמצא בסביבה המציאותית אותה מדמה המחשב. מציאות מדומה משמשת לצרכים רבים ביניהם: בידור ושיווק, אימונים וחינוך, רפואה ומחקר, נדל"ן ועוד.
מציאות מדומה שייך לקבוצת המושגים המתארים עולמות וירטואליים מורחבים Extended Reality, ביניהם – מציאות רבודה (AR) ומציאות מעורבת (MR).
משקפי מציאות מדומה של חברת HTC מדגם VIVE PRO
אישה משתמשת במשקפיי מציאות מדומה במחקר של נאס"א – 1984
שימושים

הסביבה המדומה יכולה לדמות סביבה שבאמת קיימת בעולם הממשי, כמו סימולציות עבור טייסים או אימוני קרב, או לדמות סביבה דמיונית לחלוטין.
בשנים האחרונות חלה התקדמות רבה בעולם המציאות המדומה, וכיום ניתן לקבל את חוויית המציאות המדומה בשלוש דרכים עיקריות:
שימוש בטלפון הסלולרי תוך הצבתו בתוך מתקן מיוחד בדמות משקפיים שנועד לצורך הדמיית המציאות (לדוגמה Samsung Gear VR).
שימוש בקונסולה ייעודית הכוללת משקפיים מיוחדים לטובת הצגת התוכן. המשקפיים יחוברו למחשב ייעודי שיפיק את התוכן המוצג (לדוגמה Oculus Rift או HTC Vive).
שימוש בקונסולה ייעודית הכוללת משקפיים מיוחדים הכוללים את החומרה הנחוצה להדמיית המציאות (לדוגמה Oculus Go או HTC Vive Focus, PSVR, Oculus Quest 2).
מקור השם

את המונח "מציאות מדומה" טבע ג'רון לנייר (Jaron Lanier) ב-1989. לנייר היה אחד החלוצים בתחום כאשר הקים את חברת (VPL Research (Virtual Programming languages אשר בנתה כמה מן המערכות הראשונות בשנות ה-80. המונח "מציאות מלאכותית" (Artificial Reality) היה בשימוש משנות ה-70 ו"סייברספייס" משנת 1984. מערכת המציאות המדומה וההיפרמדיה (אנ') (היפרמדיה = מערכת בה מדיות שונות מקושרות על ידי תוכנת היפרטקסט, כך שהמשתמש יכול לנוע ביניהן בצורה לא ליניארית, כמו השימוש בקישורים באינטרנט) הייתה Aspen Movie Map (אנ') אשר נוצרה ב-MIT ב-1977 במימון DARPA. התוכנה יצרה סימולציה וירטואלית גסה של העיר אספן בקולורדו, והמשתמש יכול היה לשוטט ברחובותיה בשלושה מצבים: קיץ, חורף ובמצב פוליגני. השניים הראשונים היו מבוססים על תמונות שצילמו המפתחים ברחובות העיר בשתי העונות, והשלישי היה מודל גס ביותר בתלת מימד של העיר.
במקור, המונח מציאות מדומה בא לייצג מערכת מלאה היוצרת אשליה של העתקה למקום אחר, אך יש המשתמשים במושג גם לתיאור מערכות בהן אין אמצעים כמו כפפות סייבר וכולי, כגון VRML באינטרנט, ולעיתים גם מערכות אינטראקטיביות מבוססות-טקסט כמו מערכות MOO ו-MUD (אנ'). מערכות אשר אינן מדמות העתקה למקום אחר משתמשות במסך רגיל, וג'ויסטיק כלשהו. שימוש זה במושג הוא שנוי במחלוקת. המונח הוא אוקסימורון.