כוח ענק
מאמצי שימור

החוק הראשון להגנת דרקוני קומודו מקורו בהוראה של סולטאן אבראהים מהעיר BIMA באי סומבאוא ממערב למצר SAPE, מיום 30 בדצמבר 1914: "סולטאן אבראהים מורה לכל החברה הנמצאת יחד עם קהילת קומודו לאפשר לחיה הנזכרת לחיות באופן חפשי ואוסר לצוד ומעל לכל להזיק לתחום המחיה וכל פעולה אשר תאיים על התמשכות תחום המחיה קומודו". הסולטאן היה ואסאל של ההולנדים, ועל כן הותר לו להחזיק בתוארו כמנהיגם של תושבי השטח שהוא היום "כאבופאתן מנגאראי" שמשמעו: נפת מנגאראי, כאשר שמורת הטבע של קומודו היא חלק מן הנפה. הסולטאן העריך את חשיבות את התגלית שנתגלתה בתחום שלטונו בשנת 1912.
בשנת 1915 דרש גם פטר אנתוני אוונס מגלהו בשם המדע להגן על דרקוני קומודו.
בשנת 1938 ההולנדים אסרו לצוד את הכוח הענק. בשנת 1963 שמע הנשיא סוקרנו שמספר דרקוני קומודו באי קומודו ירד עד ל-200 פרטים והתפנה מעיסוקיו הבוערים וחוקק את החוק הראשון שיזמה אינדונזיה העצמאית להגנת דרקוני קומודו. סוקרנו הזכיר את דרקוני קומודו בראיון מוסרט, גם הוא משנת 1963, שבו התייחס אליו כאל "איגואנה", שגדולה מתנין רגיל, וגודלה 5 - 6 מטרים (!) לו צדק סוקרנו, היה המדע צריך לעדכן את נתוניו. אחת הטענות עד לשנות ה-70 של המאה ה-20 כי ניתן היה להוציא עד 5 דרקונים מן האי בשנה לעומת זאת ידוע שבשנת 1965 בקש דייוויד אטנבורו להוציא פרט ענק באורך של כ-4 מטרים מהאי קומודו והרשויות אסרו על הוצאתו מהאי.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 הוחמרו חוקי המגן ונאסרה לחלוטין הוצאת דרקוני קומודו מהטבע. דרקוני קומודו החיים בשבי, לפחות אלה הידועים לרשויות, עברו במסחר בין גני חיות, ואחדים ניתנו על ידי נשיאי אינדונזיה לנשיאים אמריקניים והועברו לתוכניות רבייה בארצות הברית.
בשנת 1980 הועברו האנשים תושבי קומודו לפי חוק, להתגורר בכפר אחד, חרף פזורם קודם לכן בכל האי. שמורת הטבע קומודו קיבלה את גבולותיה הנוכחיים, ואינה כוללת אזורים באי פלורס שדרקוני קומודו שורצים בהם. אזורים אלה נמצאים בין היתר בשמורות טבע אחרות ויי וואול, וולו תאדו וריונג. ב-3 ביוני 1988 הכריז סוהארטו בביקורו באי קומודו: "קומודו כמו תכשיט עתיק ועושר הטבע האינדונזי חייב להמשיך עבור חשיבות האומה האנושית". הצהרתו זאת הפכה את דרקון קומודו לבעל החיים הלאומי של אינדונזיה, ונחרטה במלאית / אינדונזית על אבן שיש שחורה באי קומודו עם תאריך ההצהרה וחריטת חתימתו של סוהארטו.
בשנת 1995 נערך כנס מדעי בראשות ה"פרופסור לדרקוני קומודו" פותרא סאסתראואן (1942–2013) שהיה אז נשיא אוניברסיטת אודאיאנא באי באלי בו הובע חשש שאסון אקלימי בקומודו עלול להכחיד את הדרקונים בגלל שטח מחייתם הקטן ומספריהם המעטים. אחד הפתרונות היה הסתמכות על תוכניות רבייה בגני חיות. פתרון זה מבוצע בהצלחה באינדונזיה ומחוצה לה. 39 מוסדות מחזיקים דרקוני קומודו.
בשנת 1999 עודכנו חוקי המגן הנוגעים לדרקוני קומודו, כאחד מ-11 מיני בעלי חיים שפגיעה או מסחר בלתי חוקי בהם גורר קנסות של עד 250 מיליון רופיות אינדונזיות, משכורת של 12,500 ימי עבודה של פועל אינדונזי ממוצע.
בשנת 2002 דווח באתר מקומי באינטרנט שנורו למוות 2 ציידים ששמותיהם פורסמו, הם העזו לצוד את אחד ממיני טרפו של דרקוני קומודו, אייל טימור, בויי וואול, ונורו לאחר שלא שעו לדרישת כוחות הביטחון לחדול מן הציד. ב-4 באוגוסט 2008 הודו הרשויות שדרקוני קומודו נכחדו מהאי פאדאר. סיבת ההכחדה יוחסה להעלמות הטרף מן האי כתוצאה מציד. ב-30 במאי 2016 דיווח אתר העיתון "JAKARTA POST" שישנם 5 דרקוני קומודו באי פאדאר, מתוך 5965 דרקוני קומודו בתוך הפארק הלאומי קומודו, ללא אזכור אוכלוסיית דרקוני קומודו באי פלורס ופרט את מספריהם ב-5 איים שבתוך הפארק הלאומי קומודו. אותם מספרים באשר לאוכלוסיית דרקוני קומודו ב-5 איים הופיעו במקור חדש יותר ב־14 במרץ 2018 ללא הסכום 5965.
בשנת 2009 במסגרת מחקר אודות מספרי דרקוני קומודו באי פלורס, הנתונים למעקב מתמיד, נטען שיש ירידה במספרם בגלל מחסור בחיות המשמשות להם טרף.
החל מ-27 במרץ 2019 דווח בתקשורת האינדונזית על מעצרם של מבריחים שהודו בהברחת 41 דרקוני קומודו מהטבע אל מחוץ לאינדונזיה בעבור מחיר של 500 מיליון רופיות לאחד, במשך 4 השנים הקודמות. כתוצאה מניסיון ההברחה צפוי האי קומודו להסגר לתיירות במשך שנת 2020.