stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אודרי לורד
חשיבה וביקורת על משנתה הפמיניסטית

טיעוניה של לורד לגבי אסטרטגיות הפעולה הפמיניסטיות הרצויות ועל יצירתה של תודעה פמיניסטית מתנגדת עוררו תגובות חריפות. לורד העלתה סוגיות של גזענות בתוך החשיבה של התנועה הפמיניסטית בקרב הפמיניסטיות הלבנות באקדמיה המחזקות את דיכוי הנשים השחורות. האשמה זו גררה תגובות חריפות והאשמת נגד בפיצול שיגרום להחלשת התנועה הפמיניסטית.
חילוקי הדעות העצימו את אישיותה כ"אאוטסיידרית" במילייה של פמיניסטיות שחורות ובקרב לסביות, שחורות, פמיניסטיות ואקדמאיות. בכנסים שאורגנו על ידי פמיניסטיות לבנות באקדמיה נשמע קולה הזועם, המאשים, המבודד של פמיניסטית שחורה, לסבית.
היא האשימה אותן בגזענות, בתלותן בפטריארכיה. היא האשימה שבהכחשת השונות בקטגוריית הנשים נגרם דיכוי בדומה ליחסי אדון - עבד של גברים לבנים ובכך מנעו אפשרות לשינוי אמיתי. האשמה זו זכתה לתגובת פמיניסטיות לבנות שראו בטיעוניה ניסיון לקבלת זכויות יתר לשחורות ולסביות עקב סבלן. הפמיניסטיות הלבנות ראו בסבל של נשים מצב אוניברסלי, וראו בהאשמת הפמיניסטיות בגזענות גורם לפיצול.
טיעוניה לגבי שיתוף הפעולה של "כלי האדון" (הנשים הלבנות) אשר לא יפרקו את ביתו כפי שעלו בנאומה, עוררו תגובות לגבי הדרך שהיא מציעה. עלתה טענה שצריך לבחון את מורכבות כלי העבודה, ביתו של האדון ואפשרויות הפירוק. הוצגה חשיבה שמציעה לעסוק באופנים המורכבים ורבי הסתירות שבהם נוצרת תודעה, מתנסח השיח ומתקיימת פעילות פמיניסטית, ולא נכון לשלול אפשרויות ודרכים לפירוק הבית של האדון בכלי העבודה שלו.
טיעוניה חיזקו נשים מזרחיות, פלסטיניות ולסביות בישראל במאבקן הפמיניסטי מול הגזענות של פמיניסטיות אשכנזיות ויהודיות בארגוני נשים ובכנסים. הן זכו להישג ב-1992 כאשר הוסכם על מדיניות לייצוג שווה לנשים אלה בכנסים, מדיניות ששינתה את פני הפמיניזם בשטח. טיעוני לורד רלוונטיים עדיין ומחייבים התמודדות תאורטית ופוליטית מתמדת.
ספריה > ספרי שירה

The First Cities, 1968
Cables to Rage, 1970
From a Land Where Other People Live, 1973
New York Head Shop and Museum, 1974
Coal, 1976
Between Our Selves, 1976
The Black Unicorn, 1978
Chosen Poems: Old and New, 1982
Our Dead Behind Us, 1986
Need: A Chorable For Black Woman Voices, 1990
Undersong: Chosen Poems Old and New, 1992
ספריה > ספרי הגות ופרוזה

Uses Of The Erotic: The Erotic as Power, 1978
The Cancer Journals, 1980
Zami: A New Spelling Of My Name, 1982
Sister outsider: Essays And Speeches, 1984
Your Sister: Black Women Organizing Across Sexualities, 1985
Apartheid U.S.A.; Our Common Enemy, Our Common Cause: Freedom Organizing in the Eighties, with Merle Woo, 1986
A Burst of Light: Essays, 1988
ראו גם

הגל השלישי של הפמיניזם
פרויקט אודרי לורד
הערות שוליים

↑  Audre Lorde, Zami: A New Spelling of My Name,Crossing Press, 1982, pp. 25
↑  Litany for Survival: The Life and Work of Audre Lorde, Documentary by Michelle Parkeson, 1995.
↑  the New York State Poet Laureate
↑  Beverly Threatt Kulii, Ann E. Reuman and Ann Trapasso, Audre Lorde's - life and career, Modern American Poetry
↑  Audre Lorde, Zami: A New Spelling of My Name,Crossing Press, 1982, pp. 31
↑  Audre Lorde, Chosen Poems,New York : Norton, 1982, pp. 53
↑  Audre Lorde, Zami: A New Spelling of My Name,Crossing Press, 1982, pp. 83
↑  Audre Lorde, "Eye to Eye", Audre Lorde Sister Outsider: Essays and Speeches, The Crossing Press, 1984 pp.149.
↑  Birkle, Carmen. Women's Stories of the Looking Glass. Munich: Wilhelm Fink Verlag, 1996.
↑  Audre Lorde, The Cancer Journals, Argyle, N.Y., Spinsters, 1980.
↑  Audre Lorde, "Age, Race, Class and Sex: Women Redefining Difference", Audre Lorde, Sister Outsider: Essays and Speeches, The Crossing Press, 1984, pp. 116.
↑  Audre Lorde, "Poetry is not a Luxury", Audre Lorde, Sister Outsider: Essays and Speeches ,The Crossing Press, 1984, pp. 36-39
↑  Rimpau, Ina. The Collected Poems of Audre Lorde. Library Journal Aug. 1997.
↑  Audre Lorde. Answers.com. The Concise Oxford Companion to African American Literature, Oxford University Press, Inc., 2001, 2002..
↑  "The Master's Tools: White Feminism According to Audre Lorde". Blackfeminisms.com (באנגלית אמריקאית). 2016-11-26. נבדק ב-2018-03-01.
↑  Audre Lorde: The Master's Tools Will Never Dismantle the Master's House
↑  לורד א. "כליו של האדון לעולם לא יפרקו את ביתו של האדון", הקדמה: ברייר-גארב ר. ובאום ד., תרגום: עדנה גורני, בתוך ד' באום ואחרות (עורכות) ללמוד פמיניזם: מקראה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006, עמ' 190–194.
↑  Audre Lorde, "Age, Race, Class and Sex: Women Redefining Difference", Audre Lorde Sister Outsider: Essays and Speeches, The Crossing Press, 1984 pp. 114-123.
↑  Jeanne Perreault, Writing Selves: contemporary feminist autography, University of Minnesota Press, 1995, pp 18-30.
↑  Ted Warburton, Movements Research in The New Arts Praxis.
↑  Audre Lorde, Zami: A New Spelling of My Name,Crossing Press, 1982, pp. 255
↑  AnnaLouise Keating, (1996), Women reading women writing: self-invention: in Paula Gunn Allen, Gloria Anzaldua, and Audre Lorde, Temple University Press, 1996, pp 145-179.
↑  Audre Lorde, Zami: A New Spelling of My Name,Crossing Press, 1982
↑  לורד א., כליו של האדון לעולם לא יפרקו את ביתו של האדון, הקדמה: ברייר-גארב ר. ובאום ד., בתוך ד' באום ואחרות (עורכות) ללמוד פמיניזם: מקראה,הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006, עמ' 190–191
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007440251405171  PLWABN: 9810631512705606  BIBSYS: 90681895  BNE: XX1549776  BnF: cb120530900 (data)  CANTIC: a10873910  CiNii: DA04877615  GND: 119143666  ICCU: UBOV097842  ISNI: 0000 0001 1556 9521  LCCN: n50042298  MusicBrainz: 2a6184a4-84e5-488a-b81a-e8f3732e3037  NKC: jx20060802002  NLK: KAC2018B2177  NSK: 000418827  NTA: 071913637  RERO: 02-A003530899  SNAC: w6fc5vmz  SUDOC: 028761545  Trove: 907893  VIAF: 61565157   WorldCat (עם VIAF): 61565157
ג'וזף אוקוין

| --- | --- |

 לידה:  25 באפריל 1957 (בן 67) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של צפון קרוליינה  בית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד  מכללת המלחמה של הצי 
 השתייכות:  צי ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1980–2017 (כ־37 שנים)
 דרגה:   תת-אדמירל
 תפקידים בשירות
 מפקד כנף 5  מפקד קבוצת התקיפה 3  מפקד הצי השביעי של ארצות הברית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת המפרץ מבצע כוח מאוחד מלחמת עיראק
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין של הצי   כוכב הכסף  לגיון ההצטיינות (4)   כוכב הארד (2)   צלב התעופה המצוינת (עם אות V לאומץ לב)   מדליית האוויר (8, כולל אות V לאומץ לב)
 
ג'וזף "ג'ואי" פיטר אוקוין (באנגלית: Joseph "Joey" Peter Aucoin) הוא קצין בדימוס בדרגת תת-אדמירל בצי ארצות הברית, בתפקידו האחרון שירת כמפקד הצי השביעי.
ביוגרפיה

אוקוין סיים ב-1980 תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה מאוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית בה למד במסגרת תוכנית הכשרת קצונת המילואים של צי ארצות הברית. התגייס לצי, עבר קורס טיס, הוכשר כמפעיל מערכות (RIO)‏ במטוסי F-14 טומקט ועבר הכשרה לטיסה קרבית ב"טופ גאן".
שירת בטייסת הקרב 33 על סיפון נושאת המטוסים "אמריקה (CV-66)", שירת כמדריך טיסה בטייסת ההדרכה 101, שירת בטייסת הקרב 84 על סיפון נושאת המטוסים "נימיץ (CVN-68)" ובטייסת 41 על סיפון נושאת המטוסים "תאודור רוזוולט (CVN-71)". שימש קצין מבצעים של כנף 8 בנושאת המטוסים "תיאודור רוזוולט (CVN-71)". כאיש צוות אוויר השתתף במלחמת המפרץ.
פיקד על טייסת 41 על סיפון נושאות המטוסים רוזוולט ו"ג'ון פ. קנדי (CV-67)". כמפקד הטייסת הוביל אותה במהלך "מבצע כוח מאוחד" לתקיפת כוחות הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה במהלך מלחמת קוסובו. על פועלו ואומץ לבו עוטר בכוכב הכסף. במלחמת עיראק לחם כסגן מפקד כנף. במאי 2003 מונה למפקד כנף 5 הקדמית שנשלחה ליפן על סיפון נושאת המטוסים "קיטי הוק (CV 63)".
בספטמבר 2009 מונה למפקד קבוצת התקיפה השלישית בראשות נושאת המטוסים "ג'ון סטניס (CVN-74)" ושירת בתפקיד עד מאי 2011.
תפקידי המטה שלו ביבשה כללו בין השאר שירות כקצין תכנון ותקציב במטות המשולבים, ראש ענף תכנון ופיתוח, ראש ענף כלי טיס בלתי מאוישים, וסגן ראש ענף לוחמה אווירית. במאי 2013 מונה לסגן לענייני מערכות לוחמה במטה ראש המבצעים הימיים.
בספטמבר 2015 מונה למפקד הצי השביעי של ארצות הברית. בעקבות שורה של תאונות מבצעיות בצי, בהם התנגשות המשחתת פיצג'רלד באוניית מכולות בה נהרגו 7 מלחים והתנגשות המשחתת ג'ון ס. מקיין במכלית נפט, תקרית בה נהרגו 10 מלחים, הודח אוקוין ב-23 באוגוסט 2017 מתפקידו, חודש לפני מועד פרישתו המתוכנן.
במהלך שירותו צבר למעלה מ-4,700 שעות טיסה ו-1,300 נחיתות על נושאות מטוסים.
אוקוין בעל תואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד ובעל תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה צבאית ממכללת המלחמה של הצי. הוא נשוי ואב לשניים.
לקריאה נוספת

Robert K. Wilcox, ‏"Black Aces High: The Story of a Modern Fighter Squadron at War", הוצאת St. Martin's Press, ‏2004
הערות שוליים

↑  Carrier Air Wing 5 Conducts Airborne Change of Command At Sea, אתר צי ארצות הברית, 12 במאי 2003
↑  7th Fleet Commander Relieved Due to Loss of Confidence, אתר צי ארצות הברית, 23 באוגוסט 2017
↑  UPDATED: U.S. 7th Fleet Head Vice Adm. Joseph Aucoin Removed from Command Early Following McCain Collision, ‏usni.org, ‏22 באוגוסט 2017
אלכס דורון

| --- | --- |

 לידה:  12 בפברואר 1942 תל אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  13 בדצמבר 2022 (בגיל 80) הרצליה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  עיתונאי, מתרגם, סופר, עורך
 מעסיק:  מעריב
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 תקופת הפעילות:  1958–2022 (כ־64 שנים)
 בת זוג:  שולמית דורון
 מספר צאצאים:  3
 
אלכס דורון (12 בפברואר 1942 – 13 בדצמבר 2022) היה עיתונאי ישראלי, מתרגם וסופר, ששימש עורך בעיתון "מעריב".
ביוגרפיה

אלכס דורון (במקור, דבוסקין) נולד וגדל בתל אביב. אביו עמנואל דבוסקין עבד בסוכנות היהודית ובש.ב (שירות הביטחון) ואמו, צביה, הייתה צלמת, שתיעדה כמה מהאירועים החשובים בהיסטוריה של תל אביב והתנדבה בארגון אימהות עובדות.
דורון למד בבית החינוך לילדי עובדים בתל אביב ואחר כך, בתיכון עירוני א'. בצעירותו שיחק כדורסל במכבי דרום תל אביב אך פרש ממשחק עם גיוסו לצה"ל.
דורון שימש כתב נוער ב"מעריב לנוער". בשנת 1962 הצטרף לעיתון "מעריב", שהיה אז הנפוץ בישראל. הוא מילא שורה של תפקידי כתיבה ועריכה שונים בעיתון. בין השאר, היה כתב ועורך באגף החדשות, כתב חינוך, תחבורה, תיירות ובריאות. מילא שורה של תפקידי כתיבה ועריכה במדור הספורט של העיתון, בין השאר, ייסד וערך את המוסף השבועי "שבועספורט" בעיתון.
שימש שליח "מעריב" לשלוש אולימפיאדות (מונטריאול 1976, לוס-אנג'לס 1984, סיאול 1988), במשחקי עמי אסיה (1970, בנגקוק), אליפויות אירופה בכדורסל לנבחרות (פראג 1981; קאן 1983, נאנט 1983) ובשני גמרים גביע אירופה לאלופות (יורוליג).
בין השנים 1989 ל־2006 הקים וערך את מדור המדע ב"מעריב". בה בעת היה פעיל אגודת העיתונאים ושימש בתפקידים שונים בה, בין השאר במסגרת בית הדין לאתיקה של האגודה.
לאחר פרישתו מ"מעריב" בשנת 2006 שימש כתב ועורך באתר האינטרנט "דוקטורס אונלי", המיועד לרופאים.
דורון למד לתואר במשפטים באוניברסיטת תל אביב, אך לא סיים את לימודיו. בהמשך למד "ניהול מנגנון ומשאבי אנוש" בשלוחת לימודי החוץ של הטכניון בתל אביב.
היה נשוי לשולמית דורון והתגורר בהרצליה. היה אב לשתי בנות ובן, הסופר והיזם אמיר דורון.
ספריו > כתיבה

"גדולי הספורט בעולם" (הוצאת שלגי רמדור, שנת הוצאה 1978)
"גדולי הספורט בישראל" (עם משה לרר, הוצאת שלגי-רמדור, שנת הוצאה 1979)
פרק/ערך הספורט (היסטוריה, הענפים המרכזיים, חוקי משחק) במסגרת כרכי "אנציקלופדית עולם חדש" (הוצאת מעריב)
השתתפות בכתיבת פרקי הספר "ספורט ישראל" (עורך: נחמיה בן אברהם)
השתתפות בכתיבת ערכים בכרכי סדרת "צה"ל בחילו" (הוצאת מעריב)
ספריו > תרגום

תרגם חמישה כרכים שנתיים עוקבים (מ-1980) של "ספר השיאים של גינס" (הוצאת כרטא)
רב המכר "הספר המסוכן לבנים" (מאת האל איגולדן וקון איגולדן; הוצאת גלורי)
"דבר המומחים – התחזיות שלא בדיוק התגשמו" (מאת כריסטופר סרף, ויקטור נבסקי; מבוא למהדורה בעברית – ד"ר יוסי ורדי; הוצאת גלורי)
הערות שוליים

1 2  רנן פריד‏, כתבים חדשים במעריב, באתר וואלה, 23 בנובמבר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428200105171  ISNI: 0000 0000 4493 6901  LCCN: no2003035884  VIAF: 76001722   WorldCat (עם VIAF): 76001722
ולשים

| --- | --- |

 אוכלוסייה
 5.288 מיליון (בערך)
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 ויילס ויילס – 2,000,000   ארצות הברית ארצות הברית – 2,000,000   אנגליה אנגליה – 610,000   קנדה קנדה – 475,000 (כולל אלה ממוצא מעורב)   אוסטרליה אוסטרליה – 126,000   ארגנטינה ארגנטינה – 50,000   סקוטלנד סקוטלנד – 17,000   ניו זילנד ניו זילנד – 10,000  
 שפות
 ולשית, אנגלית
 דת
 נצרות, לא דתיים
 קבוצות אתניות קשורות
 בְּרֵטונים, קורְנים, מַנְקְסים, אנגלים, סקוטים, אירים, סקוטים של אלסטר
 
שיעורם באוכלוסייה של דוברי ולשית באזורים שונים בוויילס, לפי מפקד 2011.
ולשים (בוולשית: Cymry) הם קבוצה אתנית ועם המזוהים עם ויילס והשפה הוולשית שהיא ענף בשפות הקלטיות. הוולשים מהווים כ-90 אחוזים מתושבי ויילס, אחת האומות המרכיבות את הממלכה המאוחדת.
היסטוריה

האזכור הראשון של הוולשים במקורות מגיע מהרומאים ששלטו בבריטניה בסוף העת העתיקה. הם נתקלו בשבטים ולשים בשם ארדווקים, דמטאי וסילורים. השבטים האלה דיברו בניב של השפה הברטונית והדעה המקובלת היא שהשבטים האלה הגיעו לבריטניה מאירופה היבשתית במאות השנים הקודמות למפגש עם הרומאים. עם זאת, יש ארכאולוגים הטוענים שאין עדות להגירה גדולה לבריטניה בתקופה הנדונה (תקופת הברזל). כמו כן, יש טענה שהשפות ההודו-אירופאיות היו שגורות בבריטניה כבר בתקופה הנאוליתית המאוחרת וייתכן שהשפה הברטונית התפתחה בבריטניה ולא יובאה לשם מאירופה היבשתית.
התהליך שבמהלכו השבטים השונים החלו לזהות את עצמם כעם ולשי אחד איננו נהיר די הצורך. האזכור הראשון של המילה "קאמרי" (השם שבו הוולשים קוראים לעצמם) הוא מפואמה המתוארכת לשנת 633. בפואמה זו, המילה מתייחסת לשטח של ויילס ואולי גם לשטח של צפון בריטניה, ולא לעם הוולשי. בהדרגה, שם הטריטוריה היה מזוהה עם העם היושב עליו.
במחצית הראשונה של המאה ה-19 אירע גידול ניכר באוכלוסייתה של ויילס מכחצי מיליון בני אדם ליותר ממיליון נפשות. המספר עבר את שני מיליון בשנת 1911. הגידול בוויילס התרחש במקביל לגידול באוכלוסייה בכל האיים הבריטיים והסיבות שתרמו לכך היו פיתוח התעשייה, שיפור הרפואה, הקטנת תמותת תינוקות ועוד.
דמוגרפיה

מבין 2.96 מיליוני תושביה של ויילס (נכון ל-2006), מעריכים כי הוולשים מהווים קרוב ל-90 אחוזים, כ-2.6 מיליון. עוד כ-900,000 ולשים חיים בשאר חלקי הממלכה המאוחדת, רובם הגדול באנגליה, ובסך הכל חיים בה 3.5 מיליון וולשים מתוך כ-60 מיליון תושבים. בארצות הברית חיים 1.7 מיליון תושבים ממוצא ולשי, על-פי מפקד האוכלוסין של 2000, ובקנדה כ-350,000. אוכלוסיות קטנות יותר ממוצא וולשי קיימות גם באוסטרליה, ניו זילנד וארגנטינה.
על-פי סקר משנת 2001, כ-20 אחוז מתושבי ויילס שולטים שליטה מלאה בשפה הוולשית, ועוד כ-28 אחוזים מבינים את השפה.
תרבות

השפה המסורתית של הוולשים היא הוולשית. שפה זו היא ענף של השפות הקלטיות. היא נפוצה בוויילס, עמק צ'ובוט, קהילת מהגרים ולשים בפטגוניה אשר בארגנטינה ובמקומות נוספים. במפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2001 נמצא כי 20.5% מתושבי ויילס דוברים ולשית - גידול מהתוצאה שהתקבלה במפקד שנערך בשנת 1991 שלפיו רק 18.5% דיברו ולשית.
רב הוולשים הם נוצרים פרוטסטנסטים המבקרים בכנסייה הוולשית (ענף שהתפצל מהכנסייה האנגליקנית) או בכנסייה הפרסביטריאנית. כנסיות נוספות פועלות בוויילס, אך רק ולשים מעטים מבקרים בהן. לפי המפקד של שנת 2001, בערך 10% מהוולשים מבקרים באופן קבוע בכנסייה, אם כי כ-70% הגדירו את עצמם כמאמינים בנצרות בדרגה זו או אחרת.
מוזיקה ולשית

מקורה של המוזיקה המסורתית בוויילס בתרבות הקלטית, והיא קרובה למוזיקה המסורתית של אירלנד וסקוטלנד. למוזיקה המסורתית הוולשית יש כמה מאפיינים ייחודיים בכלים מוזיקליים וסוגי שירים. מוזיקאים ולשים נאלצים להתמודד עם סוגות מתחרות דוגמת הרוק והפופ הנפוצים גם הם בוויילס. לעיתים, יש לשחזר מסורות נשכחות על מנת להפיק את הצלילים הישנים. לצד המוזיקה המסורתית יש פריחה של מוזיקה מודרנית (הן בוולשית והן באנגלית).
הערות שוליים

↑  Census shows Welsh language rise
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553636505171  BnF: cb11960387t (data)  LCCN: sh85146069  NKC: ph118203 
להקת ההנסיז היא בין הבולטות בלהקות הפולק בוויילס
עלי דאי

עלי דאי (בפרסית: علی دایی; נולד ב-21 במרץ 1969) הוא כדורגלן עבר איראני ששיחק בעמדת החלוץ המרכזי, ולשעבר מאמן נבחרת איראן בכדורגל. אימן את מועדון הכדורגל סאיפא מליגת העל האיראנית. כשחקן פעיל שימש כקפטן נבחרת איראן והוא מדורג במקום השלישי במלכות השערים לנבחרות לאומיות עם 108 שערים, אחרי כריסטיאנו רונאלדו וליונל מסי.
ביוגרפיה

נולד בארדביל, איראן. הוא בעל תואר ראשון בהנדסת חומרים מאוניברסיטת שריף לטכנולוגיה בטהראן.
ביוגרפיה > קריירה כשחקן

דאי שיחק בגיל 19 בקבוצה המקומית בארדביל, ולאחר מכן עבר בין קבוצות מטהראן ושירת בצבא האיראני. הוא זכה להכרה בזכות יכולות גבוהות שגילה בהבקעת שערים במהלך משחקיו במסגרת מועדון "בנק טג'ראת" בטהראן בשנים 1990–1994. בעקבות יכולותיו צורף למועדון פרספוליס מליגת העל האיראנית.
לאחר הופעתו המרשימה במשחקי נבחרת איראן במסגרת גביע אסיה בכדורגל 1996, הוחתם על חוזה במועדון ארמיניה בילפלד מגרמניה, שעלתה באותה תקופה אל הבונדסליגה. לאחר עונה מוצלחת במדי הקבוצה ב-1997, הועבר אל מועדון הכדורגל המצליח באיירן מינכן, בו שיחק בעונת 1998–1999. עסקת ההעברה שלו, בסך ארבעה מיליון מארק גרמני, הייתה היקרה ביותר עד אז עבור כדורגלן מאסיה, ופתחה את הדרך להעברת שחקנים איראניים נוספים בהמשך אל הקבוצה. במהלך העונה בה שיחק בבאיירן מינכן, היה דאי לכדורגלן האיראני הראשון ששיחק בליגת האלופות.
דאי קיבל דקות משחק מעטות בלבד בבאיירן מינכן, בשל ריבוי השחקנים הזרים בקבוצה, וכן בשל משחקי נבחרת איראן, שבעקבותיהם נעדר ממשחקים רבים בליגה. לכן עזב דאי את הקבוצה ועבר להרטה ברלין. גם שם שיחק דאי בליגת האלופות, בשנת 2000, והבקיע במסגרת זו שלושה שערים.
ב-2001, לאחר שקיבל מספר הצעות ממועדונים ברחבי אירופה, העדיף לחזור לאסיה ולשחק בקבוצת א-שבאב מאיחוד האמירויות הערביות. ב-2003 חזר למועדון "פרספוליס" בטהראן, וב-2004 עבר למועדון "סבא קו". במסגרת המועדון זכה בגביע חאזפי האיראני והשתתף במשחקי ליגת האלופות האסיאתית. לאחר הגעת מאמן חדש לקבוצה, ב-2006, העדיף לעבור למועדון סייפה. ב-2007, לאחר זכייתו עם הקבוצה באליפות ליגת העל האיראנית, הודיע על פרישתו ממשחק פעיל.
ביוגרפיה > קריירה כמאמן

כבר באוקטובר 2006 מונה דאי למאמן-שחקן בקבוצתו סייפה, לאחר עזיבתו הפתאומית של המאמן הגרמני ורנר לורנט. לאחר עונת האליפות ופרישתו ממשחק פעיל, המשיך דאי כמאמן הקבוצה, אך בעונת 2007–2008 הגיעה קבוצתו רק למקום ה-11 בליגת העל האיראנית. עם זאת, הקבוצה הצליחה במשחקיה במסגרת גביע אסיה בכדורגל 2007 והגיעה לרבע הגמר.
ב-8 במרץ 2008 מונה דאי למאמן נבחרת איראן בכדורגל, ובחודשים הראשונים אימן אותה במקביל לאימון קבוצתו סייפה. במהלך 2008–2009 צבר מספר ניצחונות עם הנבחרת במסגרות בינלאומיות. אך לאחר שצבר מספר הפסדים ברציפות במסגרת מוקדמות גביע העולם בכדורגל, שהביאו לסיום דרכה של הקבוצה במפעל זה לשנת 2010, פוטר דאי מאימון הנבחרת.
דאי עבר לאמן את קבוצת העבר שלו פרספוליס ב-28 בדצמבר 2009, וזכה עימה בגביע חאזפי ובמקום הרביעי בליגת העל. גם בעונת 2010–2011 זכתה הקבוצה בגביע חזאפי ובמקום הרביעי בליגת העל, אך הקבוצה הודחה בשלב מוקדם בליגת האלופות האסיאתית. למרות הביקורת הרבה על עבודתו, מונה דאי שוב בסוף העונה למאמן פרספוליס, אך הוא התפטר יום לאחר מכן.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-2005 נישא דאי לחברתו מלימודיו באוניברסיטת שריף.
ב-2008 נפתח במימונו קומפלקס ספורט על שמו, בעיר הולדתו ארדביל.
ב-2008 הודיע על כתיבת אוטוביוגרפיה, אך היא עדיין לא פורסמה (נכון ל-2012).
ב-17 במרץ 2012 נפצע דאי בתאונת דרכים קשה, אך מצבו השתפר והוא חזר לאמן את קבוצתו ראה אהאן.
הערות שוליים

↑  עלי דאי פוטר מנבחרת אירן, באתר וואלה, 29 במרץ 2009
↑  שחקן העבר האיראני עלי דאי נפצע בתאונת דרכים, באתר ynet, 18 במרץ 2012
| נבחרת איראן – מונדיאל 2006 |
| --- | --- | --- |
|  1 מירזפור •  2 מהדווי-כיא •  3 בקטיאריזדה •  4 גולמוהאמדי •  5 רזאי •  6 נקונם •  7 זנדי •  8 כרימי •  9 האשמיאן •  10 דאי •   11 קטיבי •  12 רודבריאן • 13 קאבי •  14 טיימוריאן • 15 בורהאני • 16 אנאיאטי • 17 קזמיאן • 18 נבידקיה • 19 סדגהי • 20 נוסרתי • 21 מדנצ'י • 22 טלבלו • 23 שוג'אעי • מאמן: איבנקוביץ' |  1 מירזפור •  2 מהדווי-כיא •  3 בקטיאריזדה •  4 גולמוהאמדי •  5 רזאי •  6 נקונם •  7 זנדי •  8 כרימי •  9 האשמיאן •  10 דאי •   11 קטיבי •  12 רודבריאן • 13 קאבי •  14 טיימוריאן • 15 בורהאני • 16 אנאיאטי • 17 קזמיאן • 18 נבידקיה • 19 סדגהי • 20 נוסרתי • 21 מדנצ'י • 22 טלבלו • 23 שוג'אעי • מאמן: איבנקוביץ' | איראן |
סו ג'וק

סו-ג'וק (Sujok) היא שיטת טיפול אלטרנטיבית שפותחה בקוריאה הדרומית. (השם נכתב לעיתים ברצף: Sujok ולעיתים בשתי מילים נפרדות: Su-Jok) "סו" פירושו יד, "ג'וק" - פירושו רגל.
לפי שיטת הסו-ג'וק הידיים והרגליים הן עותק מיניאטורי של הגוף ובעלות דמיון מבני מקסימלי לגוף האדם. לכל איבר בגוף האדם יש נקודת השתקפות מתאימה בידיים וברגליים. נקודות אלו מפעילות כל איבר וחלק בגוף כמו שלט רחוק.
השיטה רואה השתקפות של איברי גוף האדם בכף היד ובכף הרגל אשר מהוות, לפי תורה זו, ערוצים לעזרה במצבי כאב ומחלה ומאפשרות טיפול ללא צורך במגע ישיר באיבר פנימי חולה וכואב.
הטיפול בסו ג'וק נעשה באמצעות גירוי, או חימום וקירור בנקודות ההשתקפות בעזרת חומרים זמינים כמו גרגרים וזרעים ספציפיים שנמצאו יעילים, אותם מדביקים לנקודה הנכונה על האצבע, וכן באמצעות עיסוי ולחיצה בעזרת קיסמים, טבעות עיסוי אלסטיות להמרצת הנקודות, וגם במגנטים, צבעים ומחטים. הרמה הבסיסית של השיטה אינטואיטיבית, קלה ללימוד ומאפשרת לכל אחד לטפל בעצמו ובבני משפחתו, להפגת כאב ולעזרה ראשונה. ברמה המקצועית השיטה מורכבת יותר ואותה לומדים כיום בצורה מסודרת במשך שלוש שנים.
היסטוריה

הרפואה הקוריאנית העתיקה התפתחה במשך מאות שנים באזורים כפריים בקוריאה, עברה מדור לדור בעל פה בגרסאות שונות ולא אחידות, וסודותיה הכמוסים הועברו למתי מעט במנזרים בודהיסטיים. במשך השנים נפוצה השיטה באזורים נרחבים מחוץ לקוריאה, במדינות דרום מזרח אסיה.
שיטת הסו-ג'וק פותחה בדרום קוריאה על ידי פרופ' פארק ג'יי וו, מדען ואיש רוח, השיטה מבוססת על עקרונות מרפא מתרבויות עתיקות לצד הגיון רפואי מערבי מודרני ומהווה מעין "טלפון חכם" להפעלת שיטות מרפא שונות באמצעות כפות הידיים והרגליים.
פרופסור פארק ג'יי וו (1942–2010)

פרופסור פארק למד גאולוגיה באוניברסיטת סיאול בקוריאה הדרומית והפך לחוקר. לאחר מספר שנים הרגיש שמיצה תחום זה, ופנה לעבודה סוציאלית. במסגרת עבודתו בבתי החולים נחשף לרפואה הסינית אותה למד בהמשך במכון לרפואה אוריינטלית באוניברסיטת סיאול. בשנת 1974 החל פרופסור פארק ג'יי וו, לחקור את הרפואה הקוריאנית העתיקה והחליט לרכז, לתעד ולשמר את הידע כדי שלא יעלם, ולמסד אותו לשיטה הניתנת ללימוד מסודר. פרופסור פארק חיבר אלמנטים מהרפואה הקוריאנית המסורתית עם השפעות מרפואות עתיקות אחרות כמו רפואה סינית המטפלת בערוצי האנרגיה (מרידיאנים), הרפואה ההודית שמתמקדת במרכזי אנרגיה (צ'קרות), רפואה יפנית ותורות ריפוי נוספות.
פרופ' פארק נפטר בשנת 2010 בתום סמינר שנתי במוסקבה. אחרי מותו ממשיכים את דרכו שני בניו: ד"ר פארק מין-צ'ול, נשיא איגוד הסו-ג'וק הבינלאומי, וד"ר פארק מין-יו סגנו.
מערכות ההשתקפות

בשלב ראשון החל פרופסור פארק באפיון מערכות ההשתקפות (correspondence systems) הפזורות ברחבי הגוף, ומשתקפות בכפות הידיים והרגליים. מערכות השתקפות, לפי שיטה זו נמצאות ביחסי הדהוד עם איברים ומערכות פנימיות. גירוי הנקודה החיצונית ביד או ברגל יגרום, לפי השקפת עולם זו, להפעלת תהליכי החלמה, מתוך הנחה שהגוף מכיל את כל המנגנונים והמרכיבים המאפשרים לו החלמה ספונטנית מפציעות ומבעיות בריאות שונות, כולל מחלות קשות.
נקודות ההשתקפות מהוות מוטיב חוזר בתרבויות עתיקות שונות ביניהן מצרים העתיקה, הודו, סין ובתרבויות נוספות. לשיטת הריפוי המחודשת קרא פרופסור פארק "סו ג'וק". במהלך עבודתו כתב למעלה ממאה ספרים, הכוללים שרטוטים של נקודות ההשתקפות. בזכות היותו איש מדעים, הצליח פרופסור פארק להבהיר את השיטה ולהתאימה ללימוד גם במערב. בשנת 1987 ייסד את המכון הקוריאני לסו ג'וק בו ריכז את הידע והמחקר על השיטה. בשנת 1991 הקים פרופסור פארק את איגוד הסו ג'וק הבינלאומי ISA International Sujok Association, גוף ללא מטרות רווח שמשימתו להפיץ את שיטת הסו-ג'וק בעולם, תוך שמירה על רמה מקצועית ואתית גבוהה, ומתוך כוונה להשתלב במערכות הרפואה הממלכתיות ברחבי העולם.
תרפיית הפיתול (טוויסט)

במהלך אחד ממסעותיו לקה פרופסור פארק בשבץ מוחי, בעקבות המוגבלות הגופנית שנכפתה עליו, חיפש פתרון שיקל עליו ופיתח את תרפיית הפיתול, twist therapy, שיטה לפתיחת זרימת אנרגיית ריפוי ספיראלית, אשר עזרה לו להתאושש תוך זמן קצר ולחזור לתפקוד מלא. בגוף האדם קיימות רבבות מערכות זרימה. ישנן זרימות אורכיות, זרימות רוחביות וזרימות ספירליות. תרפיית הפיתול משמשת לפתיחת הזרימה הספירלית בגוף הפיזי וכוללת סדרה של תרגילי מתיחה ופיתולים אשר נקבעים על ידי המטפל המומחה ותפקידם להביא לאיזון הזרימות האנרגטיות בגוף המטופל ובאופן כזה לאיזון מושלם. ברגע שמתקיימת זרימה ספירלית תקינה, הגוף מתחיל להחלים בצורה מיידית.
בהמשך, פיתח פרופסור פארק את מדיטציית החיוך כחיבור אל החיוך הראשוני וכמפתח לצמיחה אישית, והחל ללמד חיוך כדרך חיים וכדרך לאיזון גופני ונפשי.
סו ג'וק בעולם ובישראל

ISA הוא כיום הסמכות הבלעדית המורשית להפצת השיטה ברחבי העולם. האיגוד מכשיר מורים, מעניק תעודות הסמכה, יוזם השתלמויות בינלאומיות, ומתעד טיפולים בפתולוגיות שונות. לאיגוד 17 סניפים ברחבי העולם, כולל בישראל. פרופסור פארק פתח את המרכז הרשמי להפצת השיטה בישראל בשנת 2005. מאז הוכשרו בישראל אלפי מטפלים ברמות טיפוליות שונות.