stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלום פינצי
ביוגרפיה > שנותיו בקיבוץ גת

עם חזרתו נבחר פינצי "למוכתר" הקיבוץ ששמר על קשרים עם הכפרים הערביים הסמוכים. בשנת 1946 התחתן עם זהבה קון, פליטה מקרואטיה, שניצלה ברכבת ההצלה של קסטנר שהגיעה לשווייץ, ומשם עלתה לישראל, והצטרפה לחבריה מהתנועה שהיו בקיבוץ גת. שמה של בתם הבכורה, הגר, היה כמחווה לשכנים הערביים דאז של הקיבוץ, ולזכרה של הצנחנית חנה סנש, ששם הצופן המחתרתי בקבוצת צנחני היישוב היה הגר.
במלחמת העצמאות, שימש כמפקד קיבוץ גת שפונה מהילדים ומרבית הנשים לרחובות, ופקד על הגנת היישוב, שהיה בפאתי הקרבות המרים מול הצבא המצרי בעיראק אל מנשייה, קיבוץ נגבה והעיירה פלוג'ה.
ב-11 בנובמבר 1948, אירח שלום פינצי כמפקד בקיבוץ, את מפקד חזית הדרום יגאל אלון בפגישתו ההיסטורית עם גמאל עבד אל נאצר, לימים נשיא מצרים, במשא ומתן על הסכם הפסקת הלחימה עם הצבא המצרי הנצור בכיס פלוג'ה הסמוך לקיבוץ גת.
ב-1950 יצא עם משפחתו לשליחות בצרפת בלה-רוש ליד העיר ליון, לחווה שיועדה לקליטת נוער מצפון אפריקה והכשרתם לעבודה ולהתיישבות בארץ ישראל.
שלום פינצי נספה ב-29 ביולי 1954 באסון מעגן, בטקס זיכרון לצנחני היישוב שנערך על שפת הכנרת בקיבוץ מעגן, כשמטוס, שפיזר כרוזי ברכה לרגל האירוע, התרסק על הקהל. הותיר אחריו את זהבה פינצי, ושתי בנותיו הגר ויעל. בן 38 היה במותו. נקבר בבית העלמין בקיבוץ גת.
ב-1956 הוקם בית ספר על יסודי – "מוסד חינוכי גת-גלאון", על שם שלום פינצי, שלמדו בו ילדי גת והקיבוץ הסמוך גלאון. המוסד פעל עד סוף שנות ה-70 של המאה ה-20.
ראו גם

צנחני היישוב
לקריאה נוספת

שלום פינצי, "בשליחות בצבא טיטו", ספרית פועלים, דפוס השומר הצעיר מרחביה, 1946.
שביט לב, "שלום מחכה לנאצר", דבר גת המחודש, 2012.
זרבבל גלעד (עורך), מגן בסתר, הוצאת הסוכנות היהודית לארץ ישראל, תש"ט.
יואב גלבר, צנחני התקווה, הוצאת משרד הביטחון, התשנ"ה.
יהודה סלוצקי, ספר תולדות ההגנה – כרך שני, הוצאת מערכות ועם עובד, 1954–1972.
ארכיון ההגנה, מכתבי הצנחנים היהודים שצנחו ביוגוסלביה, תקופת תיוק 02/08/44–29/10/44.
יהודית קליימן, אגרות "מאין-שם", הוצאת יד ושם, תשמ"ח.
צנחנים ארץ ישראלים, מט"ח, הספרייה הווירטואלית.
שי פוגלמן, מה באמת קרה שם, באסון התרסקות המטוס בקיבוץ מעגן, לפני 55 שנה?, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2009
הערות שוליים

↑  עדויות של חברים בחוברת שהוצאה שנה למותו של שלום פינצי, קיבוץ גת 1955
↑  ארכיון קיבוץ גת
↑  שלום פינצי, "בשליחות בצבא טיטו", ספרית פועלים, דפוס השומר הצעיר מרחביה, 1946.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007509958205171  VIAF: 308280827   WorldCat (עם VIAF): 308280827 
משא ומתן בן צה"ל לצבא מצרים הנצור בכיס פלוג'ה, "בבית נאצר" – הבית בגת בו נערך המפגש, ב-11 בנובמבר 1948. החייל העומד ליד הג'יפ הימני הוא גמאל עבד אל נאצר, לימים נשיא מצרים
יוניטי דאו

| --- | --- |

 לידה:  1959  (בת 66 בערך) בוטסואנה
 מדינה:  בוטסואנה 
 השכלה:  אוניברסיטת אדינבורו  University of Botswana, Lesotho and Swaziland 
 תפקידים בולטים:  פעילת זכויות אדם, סופרת, שופטת בית משפט עליון, חברה בוועדות של האו"ם, שרה בממשלת בוטסואנה
 צאצאים:  Cheshe Dow 
 פרסים והוקרה:  אבירה בלגיון הצרפתי (2010)  מאה הנשים של אוקיי אפריקה (2017) 
 
יוניטי דאו נולדה ב-23 באפריל 1959. יוניטי היא בת שבט טסוונה(אנ'), מרקע כפרי שנטה לערכים מסורתיים. יוניטי למדה משפטים באדינבורו ובארצה בוטוסואנה והייתה פעילה בתחומים רבים: פעילת זכויות אדם, סופרת, שופטת, פעילה בארגוני זכויות אדם של האו"ם, ושרה בממשלת בוטסואנה.
כפעילת זכויות אדם יוניטי זכתה במשפט שקבע כי אזרחות יכולה לעבור בירושה גם מאמהות לילדיהן וכי אין תוקף לחוק שקבע שהאזרחות עוברת בירושה רק מהאבות (זכרים) ולא מהאמהות. יוניטי גם זכתה במשפט בו טענה שבבוטוסואנה התארגנות קבוצת זכויות להט"בים היא חוקית, ולא, כפי שנחשבו בעבר, לבלתי חוקיות.
קורות חיים

דאו למדה משפטים באוניברסיטת בבוצואנה וסווזילנד(אנ') (LLB 1983), שכללו שנתיים באוניברסיטת אדינבורו בסקוטלנד. השכלתה המערבית גרמה בארצה לתערובת של כבוד וחשדנות.
בשנת 1991 הקימה יוניטי דאו את בית הספר היסודי הפרטי Baobab בגאבורונה והקימה את העמותה הראשונה בבוצואנה הספציפית למלחמה באיידס, "AIDS ACTION TRUST".
בזכות פעילותה לביצור זכויות נשים דאו זכתה להערכה רבה גם כעורכת דין. לימים היא הפכה לשופטת בבית המשפט העליון הראשונה של בוטסואנה. יוניטי הייתה אחת החברות המייסדות של ארגון הנשים אמנג בסאדי.
דאו פרסמה חמישה ספרים העוסקים בסוגיות הנוגעות למאבק בין ערכים מערביים למסורתיים. הספרים עוסקים בסוגיות מגדריות ובעוני באומה שלה. דאו כתבה פרק בספר Schicksal Africa (גורל אפריקה) מאת נשיא גרמניה לשעבר הורסט קוהלר. במאי 2010 פרסמה את ספרה, Saturday is for Funerals, המתאר את בעיית האיידס באפריקה .
בשנת 2005 מונתה דאו לחברה בצוות האו"ם לסיירה לאון שמטרתו הייתה בחינת היישום המקומי של זכויות האדם הבינלאומיות של נשים.
דאו הייתה פרופסור אורח למשפטים במספר בתי ספר למשפטים: באוניברסיטת קולומביה, בוושינגטון, בלקסינגטון ובאוניברסיטת סינסינטי באוהיו.
נשיא קניה מינה את דאו לשופטת בבית המשפט הבינלאומי שפעל בקנייה ליישוב מחלוקות לגבי הטמעת חוקתה החדשה של קניה.
על פעילותה בתחום זכויות האדם העניק לה נשיא צרפת ניקולא סרקוזי לדאו את מדליית לגיון הכבוד הצרפתי.
בכינוס ארגון נשות העולם מוזכרת דאו כאחת מ - 150 נשים המניעות את העולם.
משנת 2004 יוניטי דאו כיהנה במוסדות נציבות המשפטנים הבינלאומית. בשנת 2011 היא נבחרה כיו"ר הוועד המנהל.
בשנת 2012 מונתה דאו על ידי המועצה לזכויות האדם של האו"ם כאחד משלושה מומחים עצמאיים לאיסוף מידע לגבי השפעת ההתנחלויות בגדה המערבית על פלסטינים.
ממרץ 2015 דאו כיהנה כשרה במספר משרדי ממשלה. מאז יוני 2018 היא מכהנת כשרת לשיתופי פעולה בינלאומיים.
תוארי כבוד

2003: פרס זכויות האדם של ויליאם ברנן מאת רוטגרס, האוניברסיטה הממלכתית של ניו ג'רזי
2004: פרס מנהיגות הנשים Vanguard
2008: פרס פילינג נ 'שטרן לזכייה בכבוד
2001: מכללת קניון, דוקטור למשפטים
2007: מכללת סנט מייקל, דוקטור למשפטים
2009: אוניברסיטת אדינבורו, דוקטור למשפטים
ספרים שפרסמה

Far and Beyon', Longman Botswana, 2000, Spinifex, 2001
The Screaming of the Innocent, Spinifex 2002, Double Storey, 2003
Juggling Truths, Spinifex, 2003
The Heavens May Fall, Double Storey, 2006
Saturday is for Funerals, Harvard Press, 2010
הערות שוליים

1 2  Akyeampong, Emmanuel Kwaku; Gates, Henry Louis (1 בינואר 2012). Dictionary of African Biography. OUP USA. ISBN 9780195382075. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Honorary Degree - Justice Unity Dow". Celebrating 100 Years of Women in Law: An Edinburgh Centenary. Edinburgh: The University of Edinburgh, School of Law. אורכב מ-המקור ב-22 ביוני 2010. נבדק ב-5 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Radio 4 Woman's Hour -Unity Dow". BBC. נבדק ב-4 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Unity Dow: Lawyer, Judge, Human-Rights Activist, and Now Columbia Law School Professor". Columbia Law School (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2019-04-23. נבדק ב-2019-04-23.
↑  "Unity Dow". freddevries.co.za. אורכב מ-המקור ב-19 בספטמבר 2010. נבדק ב-4 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "150 women who shake the world". www.thedailybeast.com. נבדק ב-4 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "FFMSettlements" (PDF). www.ohchr.org. נבדק ב-4 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Through Their Eyes: Of Diamond Rings and Cows - Diamonds for Love and Cows are for?". University of South Australia. אורכב מ-המקור ב-2014-11-29. נבדק ב-15 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007356999705171  BIBSYS: 12011233  BnF: cb14517628h (data)  CiNii: DA15596844  GND: 128557222  ISNI: 0000 0000 8391 6911  LCCN: n89290112  NDL: 001328718  NLA: 36583578  NSK: 000646719  NTA: 167270761  RERO: 02-A003189322  SELIBR: 336809  SUDOC: 113770642  S2AuthorId: 79672690  Trove: 1305714  VIAF: 69163486   WorldCat (עם VIAF): 69163486
מקסין דקסטר

מקסין אליזבת דקסטר (באנגלית: Maxine Elizabeth Dexter; נולדה ב-5 בדצמבר 1972) היא פוליטיקאית ורופאה אמריקאית המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת אורגון. בשנים 2020–2024 כיהנה כחברת בית הנבחרים של אורגון מטעם מחוז הבחירה ה־33.
תחילת דרכה

דקסטר נולדה וגדלה בשם מקסין אלן ג'ונסון בבות'ל שבמדינת וושינגטון, והשלימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר התיכון אינגלמור. היא קיבלה תואר ראשון במדע המדינה ותקשורת מאוניברסיטת וושינגטון, ולאחר מכן השלימה לימודי תואר דוקטור לרפואה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה.
לאחר לימודיה הגבוהים החלה להתמחות באורורה שבקולורדו, ועברה עם בעלה לפורטלנד שבאורגון בשנת 2008. היא התמקצעה כרופאת ריאות בקייזר פרמננטה שבהילסבורו, אורגון. בשנת 2023 דווח כי במהלך מסע הבחירות שלה לקונגרס, היא תמשיך לעבוד במשרה חלקית כרופאת ריאות ורופאה לטיפול נמרץ בקייזר פרמננטה.
בית הנבחרים של אורגון

בבחירות 2020 התמודדה דקסטר לבית הנבחרים של אורגון מטעם מחוז הבחירה ה־33, במטרה להחליף את נציג המחוז מיץ' גרינליק. היא ציינה כי ההשראה שלה להתמודד למשרה ציבורית נבעה משימוע אישור מינויו של ברט קוואנו לבית המשפט העליון של ארצות הברית, בו האשימה כריסטין פורד את קוואנו בתקיפה מינית, האשמות אותן הכחיש בתוקף.
ב-17 במאי 2020 ניצחה דקסטר בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית וזכתה ב-40% מהקולות, תוך שהיא מביסה שלושה מועמדים נוספים, בהם נציבת העבודה של אורגון כריסטינה סטיבנסון. גרינליק נפטר ב-15 במאי, לכן דקסטר מונתה להשלים את כהונתו כחודש לאחר מכן. במהלך מגפת הקורונה בארצות הברית טיפלה גקסטר בחולים שנדבקו במחלת נגיף קורונה 2019, ובאפריל 2020 אף מענה מכתב למושלת אורגון קייט בראון בו תבעה ממנה לסגור את בתי הספר במדינה. היא נבחרה מחדש בבחירות 2022.
במהלך כהונתה יזמה דקסטר חוק להרחבת הגישה לתרופת הנלוקסון, המשמשת כאנטגוניסט אופיואידי. החוק אפשר לרשויות החירום באורגון לחלק את התרופה לציבור הרחב, וכן ביטל את ההפללה של רצועות בדיקה לזיהוי פנטניל. החוק נחתם ואושר ב-8 באוגוסט. בשנת 2023 הייתה דקסטר יושבת ראש ועדת הדיור והמחסה בבית הנבחרים של אורגון. היא פעלה לחקיקת תקציב בן 200 מיליון דולר אמריקאי לטיפול בבעיות דיור וחסרות בית.
ב-31 ביולי 2024 הודיעה דקסטר כי תתפטר מבית הנבחרים המדינתי כדי להתמקד במסע הבחירות שלה לקונגרס, והתפטרותה נכנסה לתוקף ב-30 באוגוסט אותה שנה.
בית הנבחרים של ארצות הברית

ב-5 בדצמבר 2023 הכריזה דקסטר על התמודדותה לייצוג מחוז הקונגרס השלישי של אורגון בבית הנבחרים של ארצות הברית במקומו של נציג המחוז הפורש ארל בלומנאוור. בריאיון עיתונאי ציינה כי תכננה להתמודד לקונגרס מאז שהייתה בת 20.
בבחירות המקדימות של המפלגה הדמקורטית היא התמודדה מול חברת מועצת מחוז מולטנומה לשעבר, סושילה ג'איאפאל, וחבר מועצת העיר גרשם אדי מוראלס. היא הייתה המועמדת שקיבלה את מרב ההשקעות החיצוניות בבחירות המקדימות, כאשר ארגון "314 Action" השקיע בסך הכול כ-2.2 מיליון דולר במסע הבחירות שלה. היא קיבלה תמיכה מפוליטיקאים שונים, בהם המושלים לשעבר ג'ון קיצהבר וטד קולנגוסקי. בנוסף, היא קיבלה את תמיכת העיתונים "The Oregonian" ו-"Willamette Week". בזמן זה נהנתה ג'איאפאל מחסות אחותה פרמילה ג'איאפאל ותמיכה של המחנה הפרוגרסיבי במפלגה הדמוקרטית כולל ברני סנדרס, רו קאנה, אלכסנדריה אוקסיו-קורטז, גרייס מנג ומארק פוקאן.
בבחירות המקדימות גברה דקסטר על ששה מתמודדים אחרים עם 47.5% מהקולות, כשסושילה ג'איאפאל סיימה במקום השני עם 33%. ב-5 בנובמבר 2024 גברה דקסטר על מועמדת המפלגה הרפובליקנית ג'ואנה הארבור בבחירות הכלליות עם 67.7% מקולות הבוחרים.
ב-3 בינואר 2025 דקסטר הושבעה לתפקידה כחברת בית הנבחרים האמריקאי, לצד שאר חברי הקונגרס ה-119 של ארצות הברית. היא ציינה כי סדרי העדיפויות המרכזיים שלה בקונגרס הם חקיקה להרחבת הגישה לשירותי בריאות ולשיפור איכות האוויר.
הערות שוליים

1 2 3  ג'וליה שאמוויי, Oregon state Rep. Maxine Dexter joins race to replace Blumenauer in Congress, באתר Oregon Capital Chronicle‏, 5 בדצמבר 2023 (באנגלית)
↑  פיטר וונג, Maxine Dexter seeks open House District 33 seat, באתר Beaverton Valley Times‏, 13 בפברואר 2020 (באנגלית)
↑  WW’s May 2020 Endorsements for Oregon Legislature, באתר Willamette Week‏, 29 באפריל 2020 (באנגלית)
↑  ניקול היידן, Gov. Kotek signs 6 bills targeting addiction, mental health crises, באתר The Oregonian‏, 8 באוגוסט 2023 (באנגלית)
↑  אלכס באומהרדט, Oregon Rep. Maxine Dexter of Portland resigns from state Legislature, באתר Oregon Capital Chronicle‏, 31 ביולי 2024 (באנגלית)
↑  ג'וליה שאמוויי, Dexter, Bynum clinch Democratic nods in Oregon congressional primaries, באתר Oregon Capital Chronicle‏, 21 במאי 2024 (באנגלית)
↑  סנג'אנה קרנת', Portland's Susheela Jayapal Is Ready To Join Her Sister In Congress, באתר הפינגטון פוסט, 1 בנובמבר 2023 (באנגלית)
↑  ג'יימי גולדברג, Bernie Sanders weighs in on Oregon politics, makes endorsement in Democratic primary, באתר The Oregonian‏, 13 במרץ 2024 (באנגלית)
↑  קרוליין ואקיל, Maxine Dexter beats Jayapal’s sister in Democratic primary for Oregon House seat, באתר The Hill‏, 21 במאי 2024 (באנגלית)
↑  November 5, 2024, General Election Abstract of Votes, מזכיר המדינה של אורגון, נובמבר 2024 (באנגלית)
↑  לין טרי, Maxine Dexter, newly sworn in as member of Congress, aims to improve air quality, access to health care, באתר Oregon Capital Chronicle‏, 3 בינואר 2025 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: D000635 
דקסטר, 2024
סרטסה קאמה

סר סֶרֶטְסה קאמה (בסֶטְסוואנה: Serêtsê a Sekgoma a Kgama, באנגלית: Sir Seretse Goitsebeng Maphiri Khama;‏ 1 ביולי 1921, סרובה – 13 ביולי 1980, גאבורונה) היה פוליטיקאי ומדינאי בוטסוואני. בן למשפחה המלכותית של השבט במנגוואטו (או בנגוואטו) (היה למלך – "קחוסי" – בין השנים 1925–1956), מנהיג של התנועה לעצמאות של תושבי המושבה הבריטית לשעבר בצ'ואנלנד, הקים את המפלגה הדמוקרטית של בוטסוואנה בשנת 1962 והיה לראש הממשלה בשנת 1965. בשנים 1966–1980 היה נשיאה הראשון של רפובליקת בוטסואנה העצמאית. תחת הנהגתו המדינה החדשה ידעה התקדמות כלכלית וחברתית מהירה.
היה עורך דין בהכשרתו.
ביוגרפיה > ילדותו ושנות לימודיו

קאמה נולד ב-1 ביולי 1921 בסרובה במושבה (מדינת החסות) "בצ'ואנלנד" בדרום היבשת האפריקאית. הוא היה בנו של סקחומה השני (סקחומה קאמה השני) (1869–1925), מנהיגה הנודע של השבט במנגוואטו, שחי 17 שנה בגלות, ונכדו של המלך קאמה שלישי או "קאמה הטוב" (1835–1923). משמעות שמו "סרטסה" הוא "דבק המלכד ביחד" והוענק לו לכבוד הפיוס בין אביו ובין סבו.
אמו, טבוגו קבייללה, נישאה לאביו הזקן בערוב חייו. בעקבות מות אביו בשנת 1925, הפך סרטסה למלך בגיל 4 – קחוסי Kgosi, תחת חסותו של עוצר – דודו, טסחקדי קאמה. הדוד האפוטרופוס, שהיה כמו אב בשבילו, דאג אישית לחינוכו. סרטסה התייתם גם מאמו בגיל 9 בשנת 1930.
מאוחר יותר נשלח סרטסה קאמה ללימודים בפנימיות בדרום אפריקה השכנה – בטיגר קלוף על יד פרייבורג בנטאל ופנימיית "לאבדייל" במחוז אוסטקאפ. בהמשך למד במכללת אוניברסיטת פורט הר בעיר אליס, גם כן במחוז אוסטקאפ, שבה סיים תואר ראשון B.A בשנת 1944. לאחר מכן נסע לאנגליה, שם למד שנה במכללת בליול באוניברסיטת אוקספורד. בימי לימודיו בבליול שיחק בקבוצת הרוגבי של המכללה. נרשם אחר כך למכללת אינר טמפל בלונדון על מנת להיות עורך דין.
ביוגרפיה > פרשת נישואיו ושנות הגלות

ביוני 1947 פגש קאמה את רות ויליאמס (1923–2002), בת של קצין אנגלי בדימוס ששרת בהודו, ושעבדה אז כפקידה בלוידס של לונדון. בימי מלחמת העולם השנייה היא שרתה כנהגת אמבולנס באנגליה. בספטמבר 1948, אחרי שנת חברות הם התחתנו בטקס אזרחי, מאחר שטקס דתי נמנע מהם על ידי הכנסייה. הנישואים הבינגזעיים גרמו לשערורייה כשעוררו זעמם גם של הממשלה החדשה של דרום אפריקה השכנה (ובראשה דניאל מאלאן הגזעני) וגם של זקני השבט במנגוואטו. הדוד העוצר טסחקדי קאמה קרא לו לשוב למולדת ולבטל את הנישואים. בחזרתו לבצ'ואנלנד, ניהל המלך הצעיר שורה של מפגשים ציבוריים – (בשמם המסורתי "קחוטלה" kgotla) וזכה בהכרה מחודשת בתארו המלכותי. רות ויליאמס קאמה שבאה יחד איתו זכתה גם היא לפופולריות. הדוד טסקחדי הודה בתבוסתו ועזב את הארץ, בעוד סרטסה קאמה נסע להשלים את לימודי המשפטים בלונדון. בבצ'ואנלנד המנהיגות המסורתית עברה לידי הלוחם המנוסה ראסבולאי קחאמאנה, בן דוד של טסקחדי קאמה.
תחת לחצים של דרום אפריקה, ממשלת הלייבור הבריטית, שחששה מסנקציות כלכליות ואפילו מאפשרות של פלישה דרום אפריקאית לבצ'ואנלנד, פתחה בחקירה לגבי יכולותיו של סרטסה קאמה כמנהיג. אף על פי שדו"ח החקירה היה חיובי, הממשלה הבריטית החליטה ש"הנישואים האומללים" פוסלים את כשירותו להנהגה. עקב כך, בשנת 1951 סרטסה קאמה ואשתו הוגלו מבצ'ואנלנד לכל החיים ורסני השלטון חזרו לידי הדוד העוצר, טסקחדי קאמה. כעבור שנה גם ראש הממשלה השמרני של בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל הכריז כי ההגליה של קאמה תישאר לכל החיים.
בבצ'ואנלנד התחילו לקום הרבה מחאות נגד החלטת הממשלה הבריטית. גם בבריטניה נשמעו קולות שקראו להתפטרותו של הלורד סולסברי שעמד בראש המאמצים להדחתו של קאמה ולהגלייתו הממושכת. משלחת של שישה מבני במנגוואטו ביקרה בלונדון כדי לשטוח את תלונותיה נגד צעדים אלה. בפועל, למרות צו הנציבות העליונה הבריטית העם לא הכיר בהדחת המלך.
ביוגרפיה > החזרה לזירה הפוליטית בארצו

בשנת 1956 התקשתה בריטניה להיצמד לגישה הגזענית של המשטר בפרטוריה ואיפשרה הסכם פשרה: סרטסה קאמה, אשתו וילדיהם הורשו לשוב לבצ'ואנלנד כאזרחים פרטיים, ובתמורה הוא ויתר על כס המלכות לטובת דודו.
בשנים הבאות ניסה סרטסה קאמה את מזלו לא כל כך בהצלחה בניהול חוות בקר והתחיל לקחת חלק בפוליטיקה המקומית. כעבור שנה נבחר למועצת השבט, ובשנת 1961 קיבל תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE).
אחרי שבשנת 1958 נפטר מלך השבט במנגוואטו, טסקחדי קאמה, ובשנת 1963 פרש רסבולאי קחאמאנה מהחיים הפוליטיים, הועלתה שוב לסדר היום הציבורי עניין בחירת מלך השבט במנגוואטו. לבסוף נבחר בנו הבכור של טסטקחדי, ליפיטסווה קאמה.
אחרי אירועים אלה ואחרי שבשנת 1960 לקה בסוכרת, נראה כי הקריירה שלו דועכת. גם בשנים הבאות סבל מדי פעם מבעיות בריאות רציניות כמו הפרעות בכבד וטופל בשנים 1965 ו-1968 בבתי חולים ביוהנסבורג. גם יותר מאוחר, בשנים 1976–1977 קיבל טיפולים אינטנסיביים ואף הושתל לו קוצב לב.
אבל כל פעם שחזר לאיתנו הפתיע במרצו וכושר מנהיגותו. החל משנת 1961 כבר חזר קאמה לזירה הפוליטית הארצית כחבר בפרלמנט החדש ועל ידי ההקמה בינואר 1962 של המפלגה הדמוקרטית של בצ'ואנלנד, בעלת מגמה לאומית. שנותיו כגולה רדוף הוסיפו ליוקרתו בעיני תומכי המאבק לעצמאות ובבחירות בשנת 1965 מפלגתו גברה בקלות על יריבותיה – הסוציאליסטית והפאן-אפריקאית.
בהגיעו לתפקיד ראש הממשלה, מתוך עיר הבירה החדש גאבורונה (שהחליפה את מפיקינג המצויה בשטח דרום אפריקה) הנהיג קאמה את ארצו בדרך אל העצמאות.
אחרי חקיקת חוקה חדשה בשנת 1965 בוצטסוואנה זכתה בעצמאות ב-30 בספטמבר 1966. באותה שנה המלכה אליזבת השנייה העניקה לו תואר של אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית (KBE).
ביוגרפיה > נשיא ראשון של בוטסוואנה

בעת הצהרת העצמאות הייתה בוטסוואנה אחת מהארצות העניות בעולם, יותר ענייה מבחינת רמת החיים ממרבית המדינות ביבשת השחורה. היא הייתה מוכת בצורת ועם אוכלוסייה בת 550,000 תושבים, אנאלפביתים ברובם. נראה היה כי תמשיך להיות תלויה בחסדיהן של בריטניה ושל שכנותיה שנמצאו אז בשליטת המיעוטים הלבנים – דרום אפריקה ורודזיה הדרומית.
הנשיא ועוזריו היתוו תוכנית כלכלית שהייתה אמורה לבנות כלכלה ממוקדת, יצוא, ומושתתת על משאבים טבעיים בתחום גידול הבקר ומכרות הנחושת והיהלומים. גילוי מכרות יהלומים באזור אוראפה תרם לא מעט להשגת היעדים. הזיכיון ניתן לקונצרן דה בירס שאנשיו גילו אותם, כש-75% מהרווחים נלקחו על ידי המדינה.
בין השנים 1966–1980 כלכלת בוטסוואנה צמחה במהירות רבה מאוד (קצב של 12% - 13% בשנות ה-70 עם ממוצע שנתי של 9% במשך שלושה עשורים).
חלק רב מההכנסות הושקעו בתשתית, בבריאות ובחינוך, דבר שסייע להמשך ההתפתחות הכלכלית.
קאמה נהג בתקיפות במלחמתו בנגע השחיתות שפגע קשות בארצות אפריקאיות רבות. להבדיל מהרבה מעמיתיו בראש מדינות אפריקה, עודד מלכתחילה את כלכלת השוק כדי להבטיח פיתוח. הבטיח מיסוי נמוך ויציב לחברות ששלטו על המכרות, סחר חופשי ועלייה בחופש הפרט. שמר על שיעורי מס הכנסה נמוכים על מנת להפחית העלמות מס ושחיתות. הצליח לטפח משטר בעל סממנים דמוקרטים ליברלים ונעדר גזענות באמצע אזור רדוף מלחמות אזרחים, מלחמות בין-גזעיות ובין-אתניות ושחיתות.
קאמה פתח מחדש את הסכם איחוד המכס של אפריקה הדרומית שארצו הייתה חברה בו והשיג תנאים טובים יותר.
בתחום מדיניות החוץ קאמה יצר קשרי ידידות עם זמביה בהנהגתו של קנת קאונדה ואיפשר לארגוני הגרילה מרודזיה השכנה להשתמש בשטח ארצו למתקפות נגד שלטון המיעוט הלבן שם.
לא יכול להימנע מיחסים כלכליים ודיפלומטיים עם דרום אפריקה ורודזיה אך לא היה מוכן להחליף שגרירים עם המשטר מפרטוריה וגינה בפומבי בחריפות את מדיניות האפרטהייד. בשנת 1968 נפגש פעם אחת עם ראש ממשלת דרום אפריקה, ג'ון פוסטר.
זמן קצר לפני מותו, הספיק קאמה לשחק תפקיד ראשי במשא ומתן ששם קץ למלחמה ברודזיה והביא להקמת זימבאבווה העצמאית.
כמו כן, באפריל 1980 היה לו הסיפוק להיות נוכח בוועידה לתיאום הפיתוח באפריקה הדרומית שהייתה הגשמת אחת משאיפותיו הקרובות ביותר ללבו.
בעת נשיאותו קשר סרטסה קאמה יחסים טובים עם ישראל וביקר בה.
בסוף שנת 1973 כאשר כמעט כל מדינות אפריקה נכנעו ללחצים של מדינות ערב וניתקו יחסיהם עם ישראל, בוטסוואנה הייתה בין האחרונות לעשות זאת יחד עם חוף השנהב.
ביוגרפיה > אחרי מותו

קאמה נבחר שוב ושוב לנשיא עד מותו מסרטן הלבלב ב-13 ביולי 1980 בגאבורונה הבירה. נודע לו על מחלתו האנושה במהלך השנה 1980. את משרתו ירש סגן הנשיא ושותפו העיקרי לרעיונותיו, קווט מסירה. ארבעה עשר אלף אזרחים באו לתת את הכבוד האחרון לפני ארון המתים שלו שהוצג בגאבורונה. הוא נקבר באחוזת הקבר של משפחת קאמה על גבעה בסרובה, מקום הולדתו במרכז הארץ.
אלמנתו, רות, הייתה בשנים הבאות יושבת ראש הצלב האדום ונפטרה בשנת 2002. גם היא נקברה באחוזת הקבר המשפחתית על הגבעה בסרובה.
כמה שנים לאחר מותו של סרטסה קאמה הוקם פסל שלו מול חזית בניין האספה הלאומית בגאבורונה. שדה התעופה הבינלאומי של הבירה נושא את שמו.
התאריך 1 ביולי, יום הולדתו של סרטסה קאמה הוא אחד החגים הלאומיים של בוטסוואנה.
28 שנים אחרי פטירתו נבחר בנו, הגנרל לטננט יאן קאמה, בשנת 2009 לנשיא הרביעי של הרפובליקה.
בן אחר, צעיר יותר, טסקחדי קאמה (שנקרא כשמו של הדוד העוצר הידוע) נבחר כחבר בפרלמנט מטעם מחוז סרוואה צפון – מערב.
לקריאה נוספת

אדווין ס. נונגר בצ'ואנלנד - מאחז של הפאואפריקניזם או בית לאומי באנטו? - 1965 - הוצאת אוניברסיטת אוקספורד והמכון ליחסי גזע* Edwin S.Nunger – Bechuanaland panafrican outpost or Bantu homeland? Oxford University Press,Institute of Race Relations 1965
Mungazi, Dickson (2004). We Shall Not Fail: Values In The National Leadership Of Seretse Khama, Nelson Mandela and Julius Nyerere. Africa World Press. ISBN 1-59221-250-6.
(דיקסון מונגאזי - לא ניכשל: ערכים במנהיגותו הלאומית של סרטסה קאמה, נלסון מנדלה וג'וליוס נייררה - הוצאת הספרים "אפריקה וורלד פרס" ,2004
Dutfield, Michael (1990). A Marriage of Inconvenience: Persecution of Ruth and Seretse Khama. HarperCollins. ISBN 0-04-440793-9. סרט בעל אותו שם.
(מייקל דטפילד -נישואי אי נוחות - רדיפתם של רות וסרטסה קאמה בהוצאת הספרים הארפר קולינס 1990.
Williams, Susan. 2006. Colour Bar. Allen Lane. ISBN 0-7139-9811-3
(סוזן ויליאמס - מחסום הצבע - הוצאת הספרים אלן ליין, 2006)
Seager, Alan. 2005. The Shadow of a Great Rock. Connah’s Quay, Flintshire, England: I & D Books/ the author
(אלן סיגר - צלו של הסלע הגדול - 2005
"Seretse Khama" by Neil Parsons, Willie Henderson and Thomas Tlou in 1995
(ניל פארסונס, וילי הנדרסון ותומאס טלו – סטסה קאמה, 1995)
הערות שוליים

↑  וילי הנדרסון - סרטסה קאמה
↑  נקרולוג ב"אינדפנדנט"
↑  הלונדון גאזט, מספר 42370, עמוד 4164, 2 ביוני 1961
↑  הלונדון גאזט, מספר 44120, עמוד 10295, 23 בספטמבר 1966
↑  לונלי פלאנט "אפריקה" (2007)
↑  המדריך בראדט (2003) - היסטוריה וכלכלה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007603874905171  BIBSYS: 90856003  BnF: cb12022657z (data)  GND: 124511449  ISNI: 0000 0001 1051 3131  LCCN: n85110383  NLA: 35922252  NTA: 067501915  SUDOC: 077171004  Trove: 1146929  VIAF: 32009372   WorldCat (עם VIAF): 32009372
יחסי זמביה–שווייץ

| יחסי זמביה–שווייץ |
| --- | --- |
זמביה: שווייץ


זמביה: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
752,618: 41,277
אוכלוסייה
21,665,733: 8,948,711
תמ"ג (במיליוני דולרים)
28,163: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,300: 98,890
משטר
רפובליקה: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי זמביה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת זמביה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

רפובליקת זמביה והקונפדרציה השווייצרית מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים שבין רפובליקת זמביה והקונפדרציה השווייצרית הם חמים וידידותיים.
המעורבות השווייצרית בזמביה מתחילה בסוף המאה התשע עשרה. מיסיונרים פרוטסטנטים מהאזור דובר הצרפתית בשווייץ החלו לעבוד במזרח זמביה בשנת 1885. אזרחים שווייצרים התיישבו במזרח זמביה באזורים עם מכרות מעט אחרי הגעת המיסיונרים למקום.
שווייץ הכירה בעצמאותה של זמביה מיד לאחר שזכתה בעצמאותה מהממלכה המאוחדת בשנת 1964 והפכה לזמביה מרודזיה הצפונית. לאחר ההכרה השווייצרית בעצמאותה של זמביה החלו בין השתיים מגעים דיפלומטיים בלתי רשמיים שנמשכו שנתיים, עד שסוכם ב-1966 על כינון יחסים דיפלומטיים רשמיים בין שתי המדינות. שווייץ פתחה את הקונסוליה שלה בלוסקה, בירת זמביה, ב-1969.
שווייץ וזמביה הסכימו לשתף פעולה בעיקר בתחום הביטחון באוכל ובמלחמה נגד נגיף האיידס. זמביה היא חלק מהתוכנית האזורית לפיתוח של אפריקה הדרומית, תוכנית המנוהלת מגאבורונה, בירת בוטסואנה.
שווייצרים בזמביה

על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2015 חיו בזמביה מאה שלושים ושניים אזרחים שווייצרים.
נציגויות דיפלומטיות

שווייץ אינה מיוצגת בזמביה בדרג השגרירות. שווייץ מיוצגת בזמביה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בלוסקה, בירת המדינה. שווייץ האמינה את שגרירותה שבדאר א-סלאם, טנזניה, על זמביה.
זמביה אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
רחה פריאר

| --- | --- |

 לידה:  29 באוקטובר 1892 נורדן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  2 באפריל 1984 (בגיל 91) ירושלים, ישראל 
 שם לידה:  Recha Schweitzer 
 מדינה:  גרמניה, ישראל, הרייך הגרמני 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום מגורים:  ברלין 
 בן זוג:  הרב ד"ר משה (מוריץ) יששכר פריאר (1889–1969)
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1981) 
 
לוח זיכרון לכבוד רחה פריאר בברלין–שרלוטנבורג
רֶחָה פְרַיֶאר (בגרמנית: Recha Freier;‏ 29 באוקטובר 1892, נוֹרְדֶן (אנ'), גרמניה – 2 באפריל 1984, ירושלים) הייתה מייסדת עליית הנוער, המפעל להכשרת ילדי ישראל, הקרן למלחינים ישראלים והטסטימוניום. ציונית מעשית, סופרת ומשוררת. דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית ירושלים, כלת פרס ישראל למפעל חיים, על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה בשירותי רווחה, קהילה ונוער (1981).