stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיסה 901 של אייר ניו זילנד
הערות שוליים

↑  Accident description. Aviation-Safety-Network
↑  Visitors to Antarctica - There and Back in a Day
↑  Erebus disaster
↑  Erebus crash myths and reality
↑  Operation Overdue
↑  The Honourable Thomas Peter Thomas Mahon (Appeal No. 12 of 1983) v Air New Zealand Limited and Others (New Zealand) [1983 UKPC 29 (20 October 1983)]. The Judicial Committee of the Privy Council Decisions
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407393905171  LCCN: sh2017004203 
שרידי המטוס על הר ארבוס בתמונה משנת 2004. רוב שרידי המטוס נותרו על ההר.
איור של הטיסה מתקרבת להר ארבוס
הקופסאות השחורות מטיסה 901 מוצגות במוזיאון בעיר ולינגטון
מצבת הזיכרון לקורבנות האסון בבית קברות באוקלנד
דון פרינס-יוז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 בינואר 1964 (בת 60) קרבונדייל, אילינוי, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אנתרופולוגיה 
 מוסדות:  אוניברסיטת ושינגטון המערבית 
 
דון פרינס-יוז (באנגלית: Dawn Prince-Hughes; נולדה ב-31 בינואר 1964, בקרבונדייל, אילינוי) היא אנתרופולוגית, פרימטולוגית ואתולוגית.
השלימה את עבודת הדוקטורט שלה באנתרופולוגיה בין תחומית באוניברסיטת הריסאו, שבשווייץ. היא מרצה באוניברסיטת וושינגטון המערבית.
פרינס-יוז היא מחברת הספרים "שירת הגורילות, התמודדותה של אישה יוצאת דופן עם האוטיזם" (מאנגלית: דפנה לוי, הוצאת דביר, 2006) ו-"גורילות ביננו" ואף ערכה את הספר "אקוומרין 5: סיפורים אישיים של סטודנטים אוטיסטים". היא נחשבת לאחת מהפעילות המרכזיות של התרבות האוטיסטית ומאמינה שקיומה של התרבות האוטיסטית מתאפשר בעיקר בזכות האינטרנט.
עבודות ספרותיות

בספרה "שירת הגורילות" מספרת יוז איך למדה להתמודד עם סוג האוטיזם שלה, תסמונת אספרגר, באמצעות התבוננות בגורילות שבגן החיות של סיאטל.
לקריאה נוספת

דון פרינס-יוז, שירת הגורילות, התמודדותה של אישה יוצאת דופן עם האוטיזם, תרגמה מאנגלית דפנה לוי, הוצאת דביר, 2006.
אי. אל. ג'יימס

| --- | --- |

אי. אל. ג'יימס, 2012
 לידה:  7 במרץ 1963 (בת 61) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Erika Mitchell 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 שם עט:  E. L. James 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קנט, Wycombe High School, Pipers Corner School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  חמישים גוונים 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 בן או בת זוג:  ניל לאונרד (1987–?) 
 eljamesauthor.com
 
אי. אל. ג'יימס (באנגלית: E. L. James; נולדה ב-7 במרץ 1963) הוא שם העט שבו ידועה הסופרת הבריטית אריקה לנרד (Erika Leonard), מחברת רב המכר "חמישים גוונים של אפור".
ביוגרפיה

נולדה בשנת 1963 בשם אריקה מיטשל. גדלה בבקינגהמשייר, אנגליה. לימדה היסטוריה באוניברסיטת קנט. הייתה עוזרת למנהל אולפן בבית הספר הלאומי לקולנוע וטלוויזיה. עבדה כמנהלת בתחנת טלוויזיה.
את דרכה הספרותית החלה בכתיבת ספרות חובבים בשם העט "Snowqueens Icedragon". יצירתה הבולטת בתחום זה, ספרות חובבים על הסדרה "דמדומים", התפתחה לספר "חמישים גוונים של אפור", שאחריו כתבה ארבעה ספרים נוספים בסדרה.
אי. אל. ג'יימס תיארה את יצירת הספר:
זה היה משבר גיל המעבר שלי, בריש גלי. כתבתי את כל הפנטזיות שלי לעיני כולם. כתבתי את הספר יום אחרי יום, הייתי מקלידה בבלאקברי בזמן שנסעתי ברכבת, שולחת את זה למחשב הנייד שלי, ואז עורכת את הכל, שיהיה מסודר. הייתי אחוזת דיבוק, לא התעסקתי בשום דבר אחר במשך שנתיים. עשיתי את זה בצורה מאוד ממושמעת.
בעלה, ניאל לנרד, תיאר את יצירת הספר: ”כשצץ במוחה הרעיון ההתחלתי לסאגה "חמישים גוונים של אפור", קמה לה עדת חסידים מושבעים שאהבה את סצנות הסקס הלוהטות והסיומים המותחים. היא הייתה כותבת פרק חדש כל שבוע, ואני הייתי מגיה אותו, בודק שאין שגיאות כתיב, מוסיף ומשמיט פסיקים, מצמצם קצת את השימוש הנרחב שלה בשלוש נקודות... ומפעם לפעם מציע שינוי קטן, כשחשבתי שהמשמעות לא ברורה. ...כשאריקה הייתה נתקלת בבעיה בסיפור, היא הייתה מספרת לי עליה, ואני,­ מאחר שאני גבר, הייתי מציע לה פתרון פשוט, בהיר ואלגנטי, אבל כל כך לא מתאים, שהיא הייתה מיד מוצאת פתרון משלה. אני לא חושב שהיא קיבלה את עצתי אפילו פעם אחת.”
בשנת 2012 נכללה ברשימת מאה המשפיעים ביותר בעולם של המגזין "טיים".
בשנת 2019 יצא לאור ספרה החדש "האדון", באוגוסט 2024 יצא לאור ספרה "הגברת".
מתגוררת במערב לונדון עם בעלה, התסריטאי ניאל לנרד, ושני ילדיהם.
ספריה > סדרת חמישים גוונים

חמישים גוונים של אפור
חמישים גוונים של אופל
חמישים גוונים של שחרור
GREY: סיפורו של כריסטיאן
אופל: סיפורו של כריסטיאן
שחרור: סיפורו של כריסטיאן
ספריה > ספרים נוספים

האדון
הגברת
הערות שוליים

↑  ניאל לנרד; תרגמה: אורלי מזור-יובל, 50 גוונים של קנאה - לחיות עם סופרת הסקס המוכרת בעולם, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2012
↑  Belinda Luscombe, The 100 Most Influential People in the World - E.L. James, Time, April 18, 2012
↑  מחברת "חמישים גוונים" חוזרת עם "הגברת": קראו את הפרק הראשון, באתר וואלה, 9 בספטמבר 2024
| "חמישים גוונים" מאת אי>  אל. ג'יימס |
| --- | --- | --- |
| ספרים | חמישים גוונים של אפור (2011) • חמישים גוונים של אופל (2012) • חמישים גוונים של שחרור (2012) |  |
| ספרי המשך | GREY: סיפורו של כריסטיאן • אופל: סיפורו של כריסטיאן • שחרור: סיפורו של כריסטיאן |  |
| סרטים | חמישים גוונים של אפור (2015) • חמישים גוונים של אופל (2017) • חמישים גוונים של שחרור (2018) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498941205171  PLWABN: 9810677423505606  BIBSYS: 12049723  BNC: 000804938  BNE: XX5239399  BnF: cb16630599x (data)  CiNii: DA18611660  GND: 1023973413  ISNI: 0000 0003 7830 6424  LCCN: no2012049338  LNB: 000179954  NDL: 001122364  NKC: kv2012723230  NLA: 53259882  NLG: 325114  NLK: KAC201523244  NSK: 000590384  NTA: 343047128  RERO: 02-A021578623  SELIBR: 355990  SUDOC: 163755892  Trove: 1534578  VIAF: 255680406   WorldCat (עם VIAF): 255680406
אנדרו פוזדר

| --- | --- |

 לידה:  11 ביולי 1950 (בן 74) קליבלנד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס  אוניברסיטת המדינה קנט 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 בן או בת זוג:  דיאנה דשר (1987–?) 
 andy.puzder.com
 
אנדרו פרנקלין "אנדי" פוזדר (נולד ב-11 ביולי 1950) הוא איש עסקים אמריקאי. מאז שנת 2000 הוא משמש כיו"ר ומנכ"ל חברת CKE המפעילה מספר רשתות מזון מהיר בארצות הברית. ב-1978 סיים תואר JD במשפטים מאוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס, במהלך הלימודים שימש סגן עורך מגזין הביקורת המשפטית של האוניברסיטה. במהלך שנות ה-80 נחשב פוזדר לאחד ממובילי המאבק נגד זכות ההפלה במדינת מיזורי.
לחברת CKE שהוא מנהל 3700 סניפי מזון מהיר בארצות הברית ו-40 במדינות נוספות, והיא מעסיקה כ-75 אלף עובדים. החברה שילמה במהלך כהונתו מיליונים לעובדים בגין הפרת זכויותיהם החוקיות, וספגה ביקורת גם בגין פרסומות סקסיסטיות. כמו כן התבטא כנגד העלאת שכר המינימום.
פוזדר היה תורם מרכזי לקמפיין הבחירות של דונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית, וריכז גם את גיוס התרומות לקמפיין באזור קליפורניה.
פודזר נישא לליסה הנינג בשנת 1973 והתגרש ממנה בשנת 1987, לשניהם שני ילדים. ב-1987 נישא בשנית עם דיאנה ל. דשר. כיום יש לו שישה ילדים. הוא מתגורר עם רעייתו בפרנקלין שבטנסי. פוזדר מתואר כנוצרי קתולי אדוק.
לאחר ניצחונו של דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית שנערכו ב-2016 הוא מינה את פוזדר למזכיר העבודה בממשלו. ב-15 בפברואר 2017 ויתר פוזדר על המינוי לנוכח קשיים באישורו בסנאט.
הערות שוליים

↑   לא רק טראמפ: הכירו את האנשים החזקים בארה"ב - מהיום, באתר TheMarker‏, 21 בינואר 2017
↑   סוכנויות הידיעות, רשת המסעדות שבבעלותו של אנדרו פוזנר ידועה בסרטוני פרסומות שוביניסטיים, והשר המיועד יצא להגנתה, באתר TheMarker‏, 5 בינואר 2017
↑  יונתן קירשנבאום, ‏אנשי הנשיא: בעלי התפקידים והמדיניות הכלכלית של ממשל טראמפ, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 23 בינואר 2017
↑  סוכנות AP ודבר ראשון, ‏שר העבודה בממשל טראמפ: מתנגד חריף לעליית שכר המינימום, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 10 בדצמבר 2016
↑  "הארץ", ניו יורק טיימס, גרדיאן, רויטרס ואי-פי, שר העבודה: אנדרו פוזדר, מתנגד להעלאת שכר המינימום, באתר הארץ, 10 בינואר 2017
↑  יונתן קירשנבאום, ‏המינוי נכשל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 16 בפברואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2019006647  VIAF: 11154981827767742433   WorldCat (עם VIAF): 11154981827767742433 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אומואמואה

| --- | --- |

(ESO/M. Kornmesser & nagualdesign) המחשת אומן של תצורת אומואמואה בהתאם לתצפיות טלסקופ החלל ESO
 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  אסטרואיד
 קטגוריה:  אובייקט בין כוכבי
 תאריך גילוי:  19 באוקטובר 2017
 מגלה:  מערך הטלסקופים Pan-STARRS בהוואי, ארצות הברית
 שיטת גילוי:  direct imaging 
 מקום גילוי:  פאן-סטארס 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  אין ערך
 אקסצנטריות:  0.00131 ± 1.197
 זמן הקפה:  מסלול בריחה היפרבולי ולכן מספר בלתי מוגבל ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  בזמן גילויו: 46 ק"מ/שנייה
  ‑ מקסימלית:  בפריהליון: 87.71 ק"מ/שנייה
  ‑ מינימלית:  במהירות בין כוכבית ביציאה ממערכת השמש: 26 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  0.047° ± 122.6° (ביחס למישור האקליפטי)°
 מאפיינים פיזיים
 רדיוס קו משווה:  0.000002 רדיוס צדק
 ממדים:  230 מטר
 זמן סיבוב עצמי:  8.14±0.028 שעה
 אלבדו:  0.04 
 בהירות מוחלטת:  22.08 
 מסדי נתונים
 Extrasolar Planets Encyclopaedia:  רדיוס צדק/ דף נתונים
 
אומואמואה (כינוי רשמי  1I/2017 U1 אומואמואה) הוא גוף בין-כוכבי (interstellar object) הראשון שזוהה, אשר חלף במערכת השמש בשנת 2017. אומואמואה הוא אובייקט קטן, שאורכו נע בין 100 ל-1000 מטר ורחבו בין 35 ל-167 מטר.
אומואמואה מציג כמה מוזרויות, בהן האצה מעבר להשפעה של כח הכבידה, צורה מוארכת באופן יוצא דופן, מסה נמוכה מאוד לעצם בגודל כזה ועוד שגרמו לכמה אסטרונומים בכירים ובהם פרופ' אבי לייב - ראש המחלקה לאסטרונומיה של אוניברסיטת הרווארד - להעלות את האפשרות שאומואמואה אינו עצם טבעי אלא כלי מעשה ידי ציוויליזציה תבונית, השערה הנתונה במחלוקת עם אסטרונומים אחרים.
מעקב אחר מסלולו של אומואמואה מלמד שמקורו של העצם הוא מכיוון קבוצת הכוכבים נבל.
שם

השם הרשמי הוא אומואמואה 1I/'Oumuamua U1. השם ניתן על ידי צוות PanSTARRS ובשפה ההוואית מובנו 'חוקר' או 'שליח מהעבר הרחוק המושיט יד כדי להגיע אלינו'. (ʻou משמעותו להושיט יד ו-mua הוא הראשון, שמקדים. ה-mua השני נועד להדגשה).
שמות חלופיים הם גם 1I; 1I/2017 U1; 1I/2017 U1 (ʻOumuamua).
תצפיות ושערוך המסלול

הגוף התגלה לראשונה במסלול היפרבולי על ידי רוברט ואריק ומערך הטלסקופ Pan-STARRS ב-19 באוקטובר 2017.
משערוך המסלול של הגוף בהסתמך על תצפיות, ניתן היה לזהות כי אקסצנטריות המסלול היא בסביבות 0.0013 ± 1.197 הגבוהה ביותר שנצפתה עד כה במערכת השמש. תצפיות נוספות הראו כי הגוף במסלול בריחה היפרבולי היוצא ממערכת השמש וכי הוא ככל הנראה בין כוכבי.
שערוך המסלול אחורה מראה כי לפני 100 שנה, הגוף היה במרחק של 559 יחידות אסטרונומיות וטס במהירות של 26 ק"מ לשנייה ביחס לשמש. הגוף המשיך להאיץ עד שהגיע למהירות מקסימלית בפריהליון של 87.7 ק"מ לשנייה, בסביבות ספטמבר 2017. לאחר מכן החל להאט במסעו חזרה מחוץ למערכת השמש.
בזמן גילויו הוא האט למהירות של 46 ק"מ לשנייה ביחס לשמש. מהירותו תקטן עד שיגיע למהירות שיוט בין כוכבית של 26 ק"מ/שנייה. הגוף ממשיך במסלול היפרבולי ליציאה במערכת השמש, לכיוון קבוצת הכוכבים פגסוס.
תצפיות מתאריך 25 באוקטובר 2017, הראו כי החתימה הספקטרלית המתקבלת היא בטווח האדום (בדומה לגוף מחגורת קויפר, אולם כיוון שנראה שהגוף לא מכיל קרח כמו גופים אלו, ייתכן שהחתימה האדומה נובעת מחומר אחר). אם החזר האור מהגוף הוא 10% מדובר בגוף בקוטר של 160 מטר. באם הוא מחזיר כ-50% הרי שקוטרו המשוערך הוא 50 מטר.
בהירות נראית הגוף הגיעה לדרגה 21 ודעכה עם התרחקותו.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
השוואת מהירות של גופים בין כוכביים במרחק 200 יחידות אסטרונומיות מהשמש
| שביט / אסטרואיד | שנה (לפי שיערוך המסלול) | מהירות (ק"מ/שנייה) |  |  |  |  |  |
| C/1980 E1 | 1765 | 2.98 |  |  |  |  |  |
| C/2010 X1 | 1798 | 2.96 |  |  |  |  |  |
| C/2012 S1 | 1801 | 2.99 |  |  |  |  |  |
| A/2017 U1 | 1982 | 26.4 |  |  |  |  |  |
סיווג

סיווגו של הגוף שנוי במחלוקת. בתצפיות ראשוניות נחשב הגוף להיות כוכב שביט לא מחזורי, ולכן קיבל את הזיהוי C/2017 U1 - (האות C מעידה על זיהוי ככוכב שביט לא מחזורי), אולם תצפיות נוספות שבוצעו באמצעות הטלסקופ הגדול מאוד (VLT) ב-25 באוקטובר 2017, הראו כי אין עדויות להילה או לזנב. כתוצאה מכך הוחלט לשנות את הזיהוי של הגוף לאסטרואיד, ושינוי שמו ל-A/2017 U1 (האות A לאסטרואיד). אומואמואה הוא הגוף הראשון ששינו את זיהויו לאסטרואיד לאחר שזוהה ככוכב שביט, ונקבע שמקורו של העצם בקבוצת הכוכבים נבל. במאמר שפורסם ב-nature ביוני 2018 נטען שזהו דווקא כן כוכב שביט, משום שנמדדה תאוצה במהירותו שלא נגרמה ממשיכה כבידתית, ולכן עלתה הטענה שהיא נגרמה מפליטת גזים מהגוף בהתקרבו לשמש, תכונה המאפיינת כוכבי שביט. טענות אלה ספגו ביקורת רבה מצד חוקרים שהצביעו על כך ששובל גזים מעולם לא נצפה מאחורי העצם, ושהתאוצה האנומלית לא התרחשה כשהגוף חלף בסמיכות הקרובה ביותר אל השמש, השלב שבו פליטת הגזים מגיעה לשיאה בשביטים. ניתוחים נוספים העלו ש-"לו היה אומואמואה שביט, פליטת הגזים הייתה גורמת לו להסתובב סביב צירו באופן שהיה מביא להתפרקותו".
ב-26 באוקטובר 2018 ראש מחלקת האסטרונומיה של הארווארד, האסטרופיזיקאי הישראלי פרופ' אבי לייב ועמיתו ד"ר שמואל ביאלי פרסמו מאמר שבו טענו שיש אפשרות שאומואמואה הוא גוף מלאכותי שנוצר על ידי ציויליזציה חוצנית, ושייתכן שהגוף הוא מפרש סולארי שנשלח במכוון למערכת השמש שלנו. זאת כשנה לאחר התבטאותו הראשונה של לייב בנושא בדצמבר 2017, שבו ציין את צורתו החריגה של העצם כאחת הסיבות להצעתו לכוון את טלסקופ הרדיו בגרין באנק שבמערב וירג'יניה לכיוון אומואמואה על מנת לבדוק נוכחות של אותות רדיו לא צפויים שיהיו עשויים להעיד על מקור מלאכותי של העצם. חוקרים רבים ביקרו את השערותיו של לייב בטענות שאין מספיק ראיות להשערה מסוג זה, ושמפרש סולארי המסתובב סביב עצמו לא היה מסוגל להאיץ כך. בתגובה פרסם לייב מאמר שבו הוא מפרט שישה מאפיינים אנומליים של אומואמואה "שהופכים אותו לגוף חריג, שלא כמו אף אסטרואיד או שביט שנצפו אי פעם".
לאחר קביעת שמו הרשמי על ידי הMPC הוא קיבל את הסימון I לגוף בין פלנטרי (הגוף הראשון לקבל זיהוי זה), ואת השם Oumuamua.
לקריאה נוספת

אבי לייב, חוצן, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2021
המרכז לחקר חפצים קרובי אדמה08-01-2014
הערות שוליים

1 2 3  Small Asteroid or Comet 'Visits' from Beyond the Solar System הודעה לעיתונות של המחלקה לאסטרונומיה של אוניברסיטת הוואי, 26 באוקטובר 2017
↑  מספר הגדול מ-90 המעיד שהוא בכיוון הפוך לשאר כוכבי הלכת בזווית אינקלינציה של בסביבות 60 מעלות)
1 2 3  הכרזת הMPC על שם וסימון רשמי M.P.E.C. 2017-V17, מתאריך 6 בנובמבר 2017
↑  .Karen J. Meech et. al, A brief visit from a red and extremely elongated interstellar asteroid, Nature 552, 2017-12, עמ' 378–381 doi: 10.1038/nature25020
1 2  הודעת הMPC על שינוי זיהוי הגוף מכוכב שביט לאסטרואיד, M.P.E.C. 2017-U183, מתאריך 25 באוקטובר 2017
↑  https://www.jpl.nasa.gov, NASA Learns More About Interstellar Visitor 'Oumuamua, NASA Jet Propulsion Laboratory (JPL) (באנגלית אמריקאית)
1 2  פתרון מסלול מאתר JPL נכון ל-27 באוקטובר 2017
1 2 3  "Pseudo-MPEC" for A/2017 U1 שאלות ותשובות לגבי A/2017 U1, מתאריך 4 בנובמבר 2017
↑  "Astronomers Spot First-Known Interstellar Comet". Sky & Telescope. נבדק ב-25 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "MPEC 2017-U181: COMET C/2017 U1 (PANSTARRS)". Minor Planet Center. International Astronomical Union. 25 באוקטובר 2017. נבדק ב-25 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה) (CK17U010)
↑  Mysterious interstellar visitor is a comet — not an asteroid
↑  Roman R. Rafikov, Spin Evolution and Cometary Interpretation of the Interstellar Minor Object 1I/2017 'Oumuamua, The Astrophysical Journal Letters 867, 2018-11-01, עמ' L17 doi: 10.3847/2041-8213/aae977
↑  A Siraj, A Loeb https://iopscience.iop.org/article/10.3847/1538-4357/ac8eac, https://iopscience.iop.org
↑  . J Mozer דוקטור- John E. Shaw https://twitter.com/us_spacecom/status/1511856370756177921 (ארכיון), https://twitter.com/ (טוויטר)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph1118282 
שערוך המסלול ההיפרבולי של אומואמואה
הדמיית מחשב המציגה את אומואמואה מסתובב סביב עצמו ואת עקומת האור שהוא יוצר. במציאות אומואמואה מופיע בתצפיות בתור פיקסל בודד, וצורתו בהדמיות היא השערה המתבססת על עקומת האור הנקלטת ממנו. מלבד צורה זו קיימת גם אפשרות שלגוף צורה שטוחה המושווית לפנקייק או ספרואיד.
גליום ארסניד

תא יחידה של גליום ארסניד
גליום ארסניד (נוסחה כימית: GaAs, לעיתים נהגה בעברית כ"גאס") הוא חומר מוליך למחצה מורכב מסדרת III-V, כלומר - חומר המורכב משני יסודות מהטורים השלישי (III) והחמישי (V) בטבלה המחזורית - מגליום ומארסן. חומר זה הוא מוליך למחצה, בדומה לצורן ולגרמניום (השייכים לטור הרביעי).
הגליום ארסניד הוא מוליך למחצה בעל פער אנרגיה ישיר, וזאת בניגוד לצורן ולגרמניום בעלי פער האנרגיה הלא-ישיר. תכונה זו מקנה לגליום ארסניד יתרונות במיוחד בהתקנים אלקטרואופטיים כגון לייזרים, דיודות פולטות אור (LED), תאים סולאריים ועוד. לגליום ארסניד פער אנרגיה של 1.424 אלקטרון וולט, הגבוה מזה של סיליקון (1.12 אלקטרון וולט) ושל גרמניום (0.66 אלקטרון וולט). ניתן להנדס את פער האנרגיה של גליום ארסניד באמצעות סגסוג. לדוגמה ניתן להקטין את פער האנרגיה באמצעות סגסוג של אינדיום, ולהגדיל את פער האנרגיה באמצעות סגסוג של אלומיניום.
פרוסה בקוטר 2 אינץ' של גליום ארסנייד חד-גבישי עם אוריינטציית פני-שטח (100). על גבי הפרוסה ניתן להבחין בהשתקפות של כפפת ניטריל בצבע סגול.
יישומים

תהליך ההפקה והעיבוד של גליום ארסניד הוא תהליך יקר בהשוואה לזה של הצורן (סיליקון). עם זאת, לגליום ארסניד מספר יתרונות חשובים על פני הצורן, ועל כן משתמשים בו ביישומי מיקרואלקטרוניקה ואלקטרואופטיקה מסוימים, יש לחומר יתרונות על צורן:
מעגלי מיתוג מהירים מאוד (בקצבי מיתוג של 10 ג'יגה הרץ ומעלה).
מעגלי הספק גבוה בתדרי רדיו ומיקרו.
מעגלי צומת מעורב (Hetero-junction) בהם נעשה שימוש בגליום ארסניד ובתרכובות אחרות של גליום-אלומיניום-ארסניד או אינדיום-אלומיניום-גליום-ארסניד.
מעגלים אלקטרו-אופטיים, בעיקר בתחום התקשורת האופטית באורך גל 1.3 מיקרון.
התקנים אלקטרוניים

ההתקנים העיקריים שמיושמים בגליום ארסניד הם הטרנזיסטור הביפולרי והתקן ה-MES-FET על נגזרותיו. התקני MOSFET, שהובילו את שבבי הסיליקון לדומיננטיות מלאה בתחום המעבדים האלקטרוניים, הם בעייתיים ליישום בגליום ארסניד עקב הקושי להצמיד לגביש הגליום-ארסניד שכבת מבודד בעלת תכונות חשמליות מתאימות, בעוד שבסיליקון התהליך הוא קל ופשוט, בעיקר בהתבסס על תחמוצת סיליקון. לפיכך, הגליום ארסניד לא התפתח לתחום ה-VLSI ורמת האינטגרציה בו היא לרוב נמוכה. ישנם מקרים של מוצרים מסחריים, בהם קיימת דרישה לפונקציונליוּת לוגית בנוסף לרכיב גליום ארסניד. במקרים כאלה, משולבת פיסת גליום ארסניד לצד פיסת סיליקון המממשת את הפונקציה הלוגית.
עם זאת, בשנים האחרונות נעשים מאמצים רבים להנדסה של תחמוצות מתאימות על גבי גליום ארסניד ואינדיום גליום ארסניד, על מנת ליצור התקני MOSFET על בסיס מוליכים למחצה אלה. עיקר המאמצים מתמקדים בהנדסה של פני השטח בין התחמוצת למוליך למחצה על מנת לצמצם את מספר מלכודות פני השטח והמצבים האלקטרוניים, אשר פוגעים בביצועים של התקני MOSFET.
בתחילת המאה ה-21 החלה מגמה של שימוש במוליך למחצה מורכב נוסף, אינדיום-פוספיד (InP), אשר לו מספר יתרונות על פני הגליום ארסניד. ב-2005 הצליחו חוקרים לבנות התקן משולב של שני חומרים אלו כדי ליצור טרנזיסטור בעל מהירות העולה על 600 גיגה הרץ
הערות שוליים

↑  מקור מקיף לפרמטרים של מוליכים למחצה
↑  Indium Phosphide and Indium Gallium Arsenide Help Break 600 Gigahertz Speed Barrier כתבה מ-13 באפריל 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551674705171  GND: 4019155-2  LCCN: sh95005279
אירית מילר

אירית מילר היא עורכת לשון בשפה העברית ומתרגמת מאנגלית לעברית.
מילר נולדה בתל אביב וגדלה בתל אביב וברמת גן. היא בוגרת אוניברסיטת בר-אילן (ספרות אנגלית ואמריקנית ובלשנות אנגלית) ולמדה עריכת לשון במכללת בית ברל.
את שירותה הצבאי עשתה בחיל האוויר ובעברה עבדה בבית התפוצות. דוד-רבא שלה הוא ירוחם פישל לחובר.
הספר "הרפתקאות תום סויר" בעריכתה זכה בעיטור הנס כריסטיאן אנדרסן לספרות ילדים ונוער.
מילר מתגוררת ברעננה ולה שני בנים.
מתרגומיה

"קשר בלרוסה" ו"משהו בשביל שיזכרו אותי", סול בלו (זמורה-ביתן, 1998)
היסטוריה אינטימית של האנושות, תאודור זלדין (מודן-מביוס, 1999)
גרטרוד משדרת סטוני-איילנד, ג'יימס פרדי (אסטרולוג, 1999)
ילדים של אחרים, ג'ואנה טרולופ (זמורה-ביתן, 1999)
שיר חירות, אמית צ'אודהורי (זמורה-ביתן, 2000)
מה רוצות הנשים? אריקה יונג (זמורה-ביתן, 2000)
לגעת במילים, תאודור זלדין (מביוס-מודן, 2000)
כללים להזדקנות, רוג'ר רוזנבלט (זמורה-ביתן, 2001)
לעת דמדומים, אליס אליוט דארק (מחברות לספרות, 2001)
הגוף מדבר, ניצה ירום (דביר, 2001)
הארכיבר, מרתה קולי (מחברות לספרות, 2001)
בוקרים הם החולשה שלי, פאם יוסטון (זמורה-ביתן, 2002)
היד הרביעית, ג'ון אירווינג (זמורה-ביתן ומודן, 2002)
איש קטן ירוק, סיימון ארמיטאז' (כנרת, 2003)
הכישרון של גבריאל, חניף קוריישי (זמורה-ביתן, 2003)
מלח וזעפרן, קמילה שמזי (זמורה-ביתן, 2003)
קרון הנשים, אניטה נאיר (מחברות לספרות, 2003)
האל שהוליד תן, נגה מזלקיה (כנרת, 2004)
תולדות הרעיה, מרילין יאלום (דביר, 2005)
הסוד, רונדה בירן (כנרת, 2007)
לסיכום, דייוויד איגלמן (זמורה-ביתן, 2009)
מבחר ספרים בעריכתה

ליל הבדולח, מרטין גילברט, מאנגלית: בן ציון הרמן (ידיעות ספרים, 2006)
בת פוגשת בן, אלי סמית, מאנגלית: שרון פרמינגר (פן וידיעות ספרים, 2008)
הרפתקאות תום סויר, מארק טוויין, מאנגלית: שרון פרמינגר (ידיעות ספרים, 2008)
פלאש, וירג'יניה וולף, מאנגלית: ליה נירגד (פן וידיעות ספרים, 2010)
חף מפשע, דייוויד סאלאי, מאנגלית: שרון פרמינגר (כתר, 2010)
וולף הול, הילרי מנטל, מאנגלית: שרון פרמינגר (בבל, 2010)
בחדרים אחרים, פלאים אחרים, דניאל מועינודין, מאנגלית: שרון פרמינגר (הכורסא וידיעות ספרים, 2010)
ברוקלין, קולט טובין, מאנגלית: שרון פרמינגר (בבל, 2011)
סטונר, ג'ון ויליאמס, מאנגלית: שרון פרמינגר (ידיעות ספרים, 2011)
נשים קטנות, לואיזה מיי אלקוט, מאנגלית: שרון פרמינגר (ידיעות ספרים, 2011)
הסיפורים הגנוזים, קארל צ'אפק, מצ'כית: רות בונדי (בבל, 2012)
האישה בזהב, אן-מארי אוקונר, מאנגלית: יוני רז פורטוגלי (פן וידיעות ספרים, 2012)
אביב, דייוויד סאלאי, מאנגלית: שרון פרמינגר (כתר, 2012)
הבודהה בעליית הגג, ג'ולי אוטסוקה, מאנגלית: רחל פן (פן וידיעות ספרים, 2012)
עץ עשן, דניס ג'ונסון, מאנגלית: ליה נירגד (בבל, 2012)
אוגוסטוס, ג'ון ויליאמס, מאנגלית: שרון פרמינגר (ידיעות ספרים, 2013)
לימונוב, עמנואל קארר, מצרפתית: עמית רוטברד (בבל, 2013)
מעבר לנהר ואל בין העצים, ארנסט המינגוויי, מאנגלית: שרון פרמינגר (פן וידיעות ספרים, 2013)
פיאוני, פרל ס' בק, מאנגלית: שרון פרמינגר (פן וידיעות ספרים, 2013)
האדמה הטובה, פרל ס' בק, מאנגלית: שרון פרמינגר (פן וידיעות ספרים, 2014)
הביאו את הגופות, הילרי מנטל, מאנגלית: שרון פרמינגר (בבל, 2015)
בלגרביה, ג'וליאן פלוז, מאנגלית: אילן פן (פן וידיעות ספרים, 2016)
ארבעה מכתבי אהבה, ניל ויליאמס, מאנגלית: רחל פן (פן וידיעות ספרים, 2017)
הת'ר, הטוטאליות, מתיו ויינר, מאנגלית: שרון פרמינגר (כתר, 2017)
בבוא מותי, ויליאם פוקנר, מאנגלית: שרון פרמינגר (פן וידיעות ספרים, 2018)
לינקולן בבארדו, ג'ורג' סונדרס, מאנגלית: אמיר צוקרמן (כתר, 2018)
גאצ'ר גוצ'ר, ויוק שאנבהאג, מאנגלית: ניב סבריאגו (כתר, 2018)
עיר הדובים, פרדריק בקמן, משוודית: יעל צובארי (ידיעות ספרים, 2019)
המוזיאון לאהבה מודרנית, הת'ר רוז, מאנגלית: ברוריה בן-ברוך (מודן, 2019)
הערות שוליים

↑  המתרגמת כסוכנת תרבות, באתר המסלול לתרגום
↑  אירית מילר, מתרגמת, באתר סימניה
↑  היסטוריה אינטימית של האנושות, באתר רשת הספריות העירוניות
↑  גרטרוד משדרת סטוני-איילנד, באתר רשת הספריות העירוניות
↑  הארכיבר, באתר רשת הספריות העירוניות
↑  השירה חיה וקיימת, באתר סלונט
↑  הכישרון של גבריאל, באתר רשת הספריות העירוניות
↑  הילרי מנטל וולף הול, באתר מכונת קריאה
↑  שרון פרמינגר, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה
↑  כותר - בבוא מותי, באתר הספרייה האזורית גדרות
↑   אילת שמיר, "בבוא מותי" של פוקנר: נייר לקמוס תרבותי למורכבות של דרום ארה"ב, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2018
↑   רועי בית לוי, "לינקולן בבארדו": הפחדים והתשוקות של רוחות הרפאים של אמריקה, באתר הארץ, 15 באוגוסט 2018
↑  עיר הדובים, באתר ספריית נהריה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528948905171  ISNI: 0000 0000 7077 6411  VIAF: 315207330   WorldCat (עם VIAF): 315207330
איים בישראל

איי חוף דור-מעגן מיכאל
איי ראש הנקרה
איי אכזיב
איי חוף קיסריה
סלע אנדרומדה
סלע אדם
איים בישראל הם מכלול האיים והאיונים הנמצאים בשטחי ישראל. חלק גדול מהאיים נמצאים בשטחי שמורות טבע והעלייה אליהם אסורה.
כמו כן, בישראל נמצאים מספר חצאי איים כמו "חצי האי הירקוני", הנוצר באזור שפך הירקון ו"חצי האי עתלית", שעל שטחו נבנה מבצר עתלית.
בנוסף, במרוצת השנים הועלו מספר רעיונות ליצירת איים מלאכותיים מול חופי ישראל, בין היתר, בשביל הקמת שדה תעופה.
איים בישראל > בים התיכון

איי ראש הנקרה
אי שחף
אי נחליאלי
אי תכלת
איי אכזיב
אי אכזיב
אי שגביון
איי חוף עתלית
אי מלח
איי חוף נווה ים
אי תמנון
איי חוף דור ומעגן מיכאל
אי שחפית
אי דור
אי טפת
אי חופמי - שטחו 2.4 דונם
אי היונים - שטחו 2.8 דונם והוא הגדול מבין חמשת האיים
איי חוף קיסריה
האי הצפוני
סלע מכמורת (מושב מכמורת) - אי זעיר שריד לרכס כורכר קדום
סלע אנדרומדה (יפו)
סלע אדם (בת ים)
איים בישראל > בכנרת

בשנות בצורת היו נחשפים איים בכנרת עקב ירידת המפלס. אחד מהם מכונה "אי הציפורים" (ידוע גם בשם מיתר). האי נמצא מול קיבוץ מעגן ומהווה אטרקציה תיירותית. חוקרים חששו לאורך תקופה כי בעקבות המשך ירידת מפלס המים בכנרת האי יתחבר אל היבשה, ויוצר חצי אי אך חששות אלו לא התממשו.
איים בישראל > איי נחלים

בישראל קיימים איי נחלים, שהם איים הנוצרים עקב התפצלות נחל והתחברותו מחדש.
אחד מהם הוא "אי האקליפטוס" בנחל קישון. האי הקטן נקרא על שם עץ האקליפטוס הצומח בו שהוא אחד הפרטים הגדולים בארץ.
אי נחל נוסף הוא "אי הצבים" בנחל שורק. אי הצבים הוא אי מלאכותי שהוקם כחלק ממאמצי שיקום אוכלוסייתם של הצב הרך וצב הביצה החיים בנחל ובגדותיו של האי.
ראו גם

שמורות טבע ימיות בישראל
גניים לאומיים ימיים בישראל