stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המדד החברתי כלכלי (למ"ס)
ראו גם

מדד ג'יני
דירוג רשויות מקומיות בישראל
הערות שוליים

1 2  הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, הודעה לתקשורת
↑  מרכז המחקר והמידע
המחלקה לפיקוח תקציבי, המדד החברתי-כלכלי של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה תיאור וניתוח השימוש בו להקצאת תקציבים לרשויות המקומיות ותיאור מדדים נוספים
הקשר הבלתי נגמר

סימן הקשר הבלתי נגמר
הקשר הבלתי נגמר (בסנסקריט: श्रीवत्स,‏ Śrīvatsa; בטיבטית: Dpal be'u) הוא אחד מהאשטה מאנגלה. סימן עתיק זה מייצג את אריג הדרך הרוחנית, זרימת זמן ותנועה בתוך הנצח.
משמעות הסימן היא שכל הקיום מקושר על ידי זמן ושינוי, אך בסופו של דבר נח בשלווה עם הבודהה השמימי והנצחי.
מהסימן נגזרים פירושים אחרים כגון:
ההתמכרות והסלידה מובילים לאשליה, שהיא הגורם המתמשך לכל הסבל.
הפתל הפנימי בין חוכמה ותשוקה. מייצג את התלות ההדדית בין הדוקטרינה הדתית (מכלול השקפות) לענייני החילוניות.
האיחוד בשלמות של חוכמה ושיטה.
ההצמדות הבלתי נפרדת לריקנות והיווצרות מותנית.
בזמן ההארה: האיחוד בין חוכמה לחמלה גדולה.
מאחר שלקשר אין סוף ואין התחלה, הוא מסמן את חוכמתו האינסופית של הבודהה, ואת נושא הגמול השמימי (קארמה) של הבודהיסט.
העברה (גלים)

העברה או מקדם העברה הוא מונח בפיזיקה ובהנדסת חשמל המתאר גל מתקדם בתווך משתנה (לא רציף). מקדם ההעברה מוגדר כיחס האמפליטודות או העוצמות בין הגל העובר לבין הגל הפוגע (המקורי). זוהי תופעה גלית אשר משמעותה משתנה בהתאם לסוג הגל (אור, רדיו, מים, קול).
אופטיקה

באופטיקה, העברה היא התכונה של חומר המאפשרת לאור להתקדם, כאשר חלק או לא כלום מן האור נבלע בתהליך. אם חלק מן האור נבלע על ידי החומר, אזי האור המועבר יהיה שילוב של אורכי הגל שעברו ולא נבלעו. לדוגמה, מסנן מונוכרומטי כחול נראה בצבע כחול כיוון שהוא בולע אורכי גל ירוקים ואדומים. אם אור לבן יעבור דרך המסנן, האור המועבר יראה כחול בגלל הבליעה של אורכי הגל האדומים והירוקים.
מקדם העברה הוא מדד כמותי של הגל האלקטרומגנטי (האור) העובר דרך המשטח או הרכיב האופטי. מקדם העברה יכול להיות מחושב עבור האמפליטודה או העוצמה של הגל. כל אחד מהם מוחשב על ידי היחס בין הערך לאחר המשטח/רכיב לבין הערך לפניו.
מכניקת הקוונטים

במכניקת קוונטים לא יחסותית, מקדם העברה ומקדם החזרה משמשים לתיאור ההתנהגות של גל כאשר הוא פוגע במחסום. מקדם העברה מתאר את שטף ההסתברות את הגל העובר ביחס לגל הפוגע. לרוב הוא משמש לתיאור ההסתברות למנהור של חלקיק דרך מחסום.
מקדם העברה הוא במונחים של צפיפות זרם ההסתברות הפוגע והמועבר J לפי:
T=J_{t}/J_{i}
כאשר  J_{i} הוא זרם ההסתברות של הגל הפוגע במחסום ו- J_{t} הוא זרם ההסתברות של הגל שמתרחק מהמחסום לצד השני.
מקדם ההחזרה R מוגדר באופן אנלוגי:
R=J_{r}/J_{i}
שימור ההסתברות מראה כי T+R=1, כאשר בממד אחד מלמד על העובדה שסכום זרמי ההעברה וההחזרה שווים לגודל של הגל הפוגע.
מכניקת הקוונטים > קירוב WKB

באמצעות קירוב WKB מקבלים מקדם העברה עבור מנהור שנראה כך:
T={\frac {\displaystyle \exp \left(-2\int _{x_{1}}^{x_{2}}dx{\sqrt {{\frac {2m}{\hbar ^{2}}}\left(V(x)-E\right)}}\,\right)}{\displaystyle \left(1+{\frac {1}{4}}\exp \left(-2\int _{x_{1}}^{x_{2}}dx{\sqrt {{\frac {2m}{\hbar ^{2}}}\left(V(x)-E\right)}}\,\right)\right)^{2}}}\
כאשר  x_{1},\,x_{2} הם 2 נקודות המפנה הקלאסיות עבור מחסום הפוטנציאל. בגבול הקלאסי שבו כל המשתנים הפיזיקאליים גדולים מאוד יחסית לקבוע פלאנק ו- \hbar \rightarrow 0, מקדם ההעברה שואף לאפס  (T\rightarrow 0).
אם מקדם ההעברה קטן מאוד יחסית ל-1  (T\ll 1), ניתן לקרב לנוסחה הבאה:
כאשר  L=x_{2}-x_{1} הוא אורך מחסום הפוטנציאל.
קירוב זה אינו תקף עבור מצב של מחסום פוטנציאל ריבועי.
מכניקת הקוונטים > מחסום פוטנציאל ריבועי

מקדם ההעברה עבור מחסום פוטנציאל ריבועי או מלבני מחושב בצורה הבאה:
כאשר,  E היא האנרגיה,  V_{0} הוא גובה המחסום ו- k_{1},k_{2} הם מספרי הגל המוגדרים כך : k_{1}={\sqrt {2m(V_{0}-E)/\hbar ^{2}}} ו-  k_{2}={\sqrt {2m(E-V_{0})/\hbar ^{2}}} בהתאמה.
מכניקת הקוונטים > טלקומוניקציה

בטלקומוניקציה, מקדם העברה הוא היחס בין משרעת הגל המשודר לבין זו של הגל העובר בקו התמסורת.
גם ההסתברות כי חלק מסוים של מערכת תקשורת, כגון ערוץ עומד בקריטריוני ביצוע מסוימים מכונה לעיתים "מקדם ההעברה" של אותו חלק של המערכת. במקרה זה, ערך מקדם ההעברה עומד ביחס הפוך לאיכות הערוץ.
כימיה

בכימיה, בפרט בתאורית מצב מעבר, מוגדר מקדם העברה על פי משוואת איירינג כהתגברות על מחסום כימי. בדרך כלל, עבור תגובות מונו-מולקולריות, מקדם ההעברה שווה ל-1  (T=1).
ראו גם

גל
חוקי פרנל
אופטיקה
מכניקת הקוונטים
מנהור קוונטי
מצב מעבר
הערות שוליים

↑  Griffiths, David J. (2004). Introduction to Quantum Mechanics (2nd ed.). Prentice Hall. ISBN 0-13-111892-7
↑  Federal Standard 1037C (1996). Online at bldrdoc.gov
| גלים |
| --- | --- | --- |
| מאפיינים | משרעת • תדירות • מופע • אורך גל • וקטור גל • מספר גל • מהירות פאזה • מהירות חבורה • קיטוב |  |
| תופעות | החזרה  • העברה • שבירה • התאבכות • עקיפה • נפיצה • בליעה |  |
| מושגים | גל עומד • אפנון • חבילת גלים • תווך • מתנד הרמוני • תהודה • אפקט דופלר |  |
| אנליזה | משוואת הגלים • משוואת הלמהולץ • עקרון הויגנס • עקרון פרמה • חוקי פרנל |  |
| סוגי גלים | גל מישורי • גל כדורי • גל רוחב • גל אורך • פולס • קרינה אלקטרומגנטית • גל קול • גל (מים) • פונקציית גל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4670550-8 
גל אלקטרומגנטי (או כל סוג גל אחר) חווה החזרה והעברה כאשר התווך בו הוא עובר משתנה.
מקדם העברה של מחסום פוטנציאל ריבועי סופי עבור קו מקווקו: התוצאה הקלאסית. קו רציף: התוצאה הקוונטית.

פרופיל האנרגיה של תגובה כימית כללית בה המגיבים הופכים לתוצרים בעברם דרך מצב מעבר גבוה אנרגטית
התפלגות בטא

| --- | --- |
 פונקציית צפיפות ההסתברות
 
 פונקציית ההסתברות המצטברת
 
 מאפיינים
 פרמטרים:  α > 0  β > 0
 תומך:   x\in [0,1] או  x\in (0,1)
בתורת ההסתברות ובסטטיסטיקה, התפלגות בטא היא משפחה של התפלגויות רציפות, המוגדרות על הקטע [0,1] ובעלות שני פרמטרים המשפיעים על צורת ההתפלגות: α ו-β. קבוע הנרמול של פונקציית צפיפות ההסתברות הוא פונקציית בטא של הפרמטרים, ומכאן שמה של ההתפלגות.
להתפלגות בטא תפקידים רבים בבחינת התנהגות של משתנים מקריים המוגבלים למרווחים סופיים בדיסציפלינות רבות. הרחבה של ההתפלגות נקראת התפלגות דיריכלה, על שמו של המתמטיקאי הגרמני-צרפתי יוהאן דיריכלה.
מאפיינים > פונקציית הצפיפות

עבור  0\leq x\leq 1 ועבור הפרמטרים  \alpha ,\beta >0, פונקציית הצפיפות של ההתפלגות מוגדרת כך:
כאשר  \Gamma (z) היא פונקציית גמא ו-B היא פונקציית בטא.
מאפיינים > פונקציית הצפיפות המצטברת

פונקציית הצפיפות המצטברת מוגדרת על ידי הנוסחה:
כאשר  \mathrm {B} (x;\alpha ,\beta ) היא פונקציית הבטא הלא שלמה.
מאפיינים > התוחלת

התוחלת של ההתפלגות היא פונקציה של היחס β/α:
כאשר הפרמטרים שווים, התוחלת שווה ל-1/2, מה שאומר כי במקרה זה ההתפלגות היא סימטרית והתוחלת היא מרכז התפלגות.
מאפיינים > השונות

השונות של ההתפלגות מוגדרת כך:
כאשר  \alpha =\beta , השונות היא:
ראו גם

התפלגות בטא-בינומית
הצפון הקדום

מפה של הצפון הקדום - 550 - 660 לספירה
הצפון הקדום או הן אוגלד' (בוולשית: Hen Ogledd) הוא אזור היסטורי בצפון אנגליה ודרום סקוטלנד של ימינו, שבו שכנו עמים וממלכות קלטיות בריטוניות בתקופת ימי הביניים המוקדמים.
הבריטונים בצפון הקדום דיברו בניב קלטי ייחודי הנקרא קאמברית והם נבדלו תרבותית מעמי צפון בריטניה, בהם הפיקטים, האנגלו-סקסונים והסקוטיי (שפלשו מאירלנד). בנוסף, הקלטים הצפוניים נבדלו גם משאר העמים הקלטים של האי הבריטי בהם הוולשים, הקורנים והפיקטים (שלהם גם מקור קלטי). העמים הבריטונים הצפוניים התקיימו באופן רציף מהשבטים הקלטים בתקופת השלטון הרומי בבריטניה, אך החלו להיבדל משאר האי הבריטי לאחר עזיבת הרומאים ותחילת פלישות של עמים חיצוניים במאה ה-6.
רוב האזורים של הצפון הקדום נכבשו בהדרגה על ידי האנגלו-סקסונים ובעיקרן ממלכת נורת'מבריה, הם נותרו ככיס בריטוני שהחזיק מעמד כמאה שנים לאחר שאר אזורי אנגליה של ימינו. היוצאת מהכלל היא ממלכת סטרת'קלייד אשר החזיקה מעמד עד המאה ה-11 עד אשר השתלבה בתוך ממלכת סקוטלנד הגאלית. בין הצפון הקדום לממלכות ויילס היה קשר תרבותי ופוליטי הדוק, מספר שושלות וולשיות (כגון בית אברפראו) נוסדו על ידי דמויות חשובות מהצפון הקדום, דייוויד הקדוש (הקדוש פטרון של ויילס) אף הוא נחשב לבעל מקורות מהצפון הקדום.
ממלכות הצפון הקדום

ארבעת הממלכות המרכזיות שהרכיבו את הצפון הקדום היו:
ממלכת אלמט (Elmet) - כיום באזור מערב יורקשייר והאמבר. אלמט נכבשה סביב שנת 617 על ידי ממלכת נורת'מבריה האנגלית.
ממלכת גודוד'ין (Gododdin) - כיום באזור לות'יאן בדרום-מזרח סקוטלנד. גודוד'ין נכבשה על ידי ברניקיה סביב 638 עם כיבוש אדינבורו, ובהמשך האזור הפך גם הוא לחלק ממלכת נורת'מבריה.
ממלכת רגאד (Rheged) - כיום אזור נורת'מברלנד ודרום-מערב סקוטלנד. רגאד השתלבה או נכבשה על ידי נורת'מבריה סביב 730, במאה ה-10 עם דעיכת נורת'מבריה היא נכבשה על ידי ממלכת סטרת'קלייד הבריטונית מצפון.
ממלכת סטרת'קלייד (Strathclyde) - כיום דרום-מערב סקוטלנד וצפון-מערב אנגליה. הגדולה והוותיקה ממלכות הצפון, סטרת'קלייד התקיימה עד סביב 1030 כאשר השתלבה בממלכת סקוטלנד הגאלית.
ראו גם

קאמברית
קאמבריה
הנצחיים (מארוול קומיקס)

ערך זה עוסק בגזע חייזרים בדיוני מיקום מארוול. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

הנצחיים, כפי שהם מופיעים על עטיפת החוברת Eternals Vol.4 #1 מאוגוסט 2008. אמנות מאת דניאל אקונה.
 סוג:  קבוצת גיבורי-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Eternals #1 (יולי 1976)
 יוצרים:  ג'ק קירבי
 מידע
 סטטוס:  פעיל
 בסיס:  אולימפיה, יוון/טיטאן, שבתאי
 חברוּת בקבוצה:  נצחיי כדור הארץ: איקריס, סירסי, הנשכח, תנה, אייג'ק, מאקארי, זוראס, ספרייט, פסטוס, דרואיג, קינגו נצחיי טיטאן: תאנוס, סטארפוקס, א'לארס, קרונוס
הנצחיים (באנגלית: Eternals) הם גזע בדיוני שמופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הגזע הופיע לראשונה בחוברת Eternals #1 מיולי 1976, ונוצר על ידי הכותב והמאייר ג'ק קירבי.
בדומה לגזעים בדיוניים דומים ביקום מארוול, הנצחיים מתוארים כתוצר של תהליך אבולוציוני שנוצר בידי גזע רב-עצמה בשם השמימיים, היוביל בסופו של דבר להיווצרות האנושות. הנצחיים מחשיבים את עצמם למגני האנושות, וכתוצאה מכך עוסקים במאבק ארוך-שנים נגד גזע אויב בשם הסטיות - אנטיתזה לדמותם של הנצחיים, שנוצרו כיפי תואר ובעלי כוחות-על. מלבד אריכות ימים דמוית אלמוות, לנצחיים יכולת לתמרן ולשלוט באנרגיה קוסמית בדרכים שונות, כאשר כל נצחי בוחר למקד את כוחו בתחום אחד. במרוצת השנים נסגדו הנצחיים בידי בני האדם כאלים, חיו לצדם, ובעידן המודרני חלקם נעשו לגיבורי-על, ואף היו חלק מקבוצות כמו האוונג'רס, דפנדרס, גיבורים להשכרה ועוד.
באפריל 2018 הכריז נשיא היקום הקולנועי של מארוול, קווין פייגי, על תחילת הפקת סרט לייב אקשן אודות "הנצחיים". ביולי 2019 הוכרז כי הסרט, בבימויה של קלואי ז'או, עתיד לעלות לאקרנים ב-6 בנובמבר 2020, וכי יככבו בו בין היתר ריצ'רד מאדן, ג'מה צ'אן, סלמה הייק, קומאיל נאנג'יאני, בריאן טיירי הנרי, קיט הרינגטון, אנג'לינה ג'ולי ואחרים.
היסטוריה פרסומית

בשנת 1976 עזב הכותב והמאייר ג'ק קירבי את חברת DC Comics לאחר שמדיניות החברה באותה התקופה התנגשה עם יצירתיותו, ואילצה אותו לעבוד על פרויקטים בניגוד לרצונו. קירבי עזב בעיצומה של סאגה עלילתית העוסקת באלים החדשים, המשלבת בין מושגים מעולמות המדע הבדיוני, מיתולוגיה ופילוסופיה, ובשובו לחברת מארוול קומיקס החל קירבי בעבודה על כותר דומה בשם "הנצחיים". הכותר בוטל בטרם עת בתום 19 חוברות, והכותבים רוי תומאס ומארק גרונוולד עשו שימוש בדמויות הנצחיים בקו עלילה בחוברות "תור" שסגר את קווי העלילה הפתוחים שהותיר קירבי. לאחר מכן הופיעו הנצחיים בכותרים שונים ברחבי יקום מארוול, וגזעים דומים שנוצרו בידי כותבים שונים שוכתבו ונעשו לחלק מעולם הנצחיים.
בשנת 1985 כיכבו הנצחיים במיני-סדרה בת 12 חוברות, בכתיבתו של פיטר בי. גיליס ובאיורו של סאל בוסימה. לפי חוקר הקומיקס פיטר סנדרסון, העורך הראשי ג'ים שוטר לא אהב את כתיבתו של גיליס, שהוחלף על ידי וולטר סימונסון בארבע החוברות האחרונות. במשך שנים נעדרו מרבית הנצחיים מכותרי מארוול, עד להופעת מיני-סדרה בת שבע חוברות בכתיבת ניל גיימן ובאיורו של ג'ון רומיטה הבן. הסדרה תוכננה להיות בת חמש חוברות, אך לפי העורך ניק לואו הורחבה לבקשתו של גיימן עבור השלמת קו העלילה הארוך. הרצה בת 9 חוברות בכתיבתם של צ'ארלס ודניאל נאוף רצה בין אוגוסט 2008-מאי 2009, ובה לקחו הנצחיים חלק מאירועי "הייעוד הגלוי".
בין אוגוסט 2003-ינואר 2004 פורסמה תחת חותם MAX הרצה בשם Eternal תחת כתיבתו של צ'אק אוסטן, שתוכננה כסדרה מתמשכת אך בוטלה כעבור שש חוברות. הסדרה עסקה באיקאדן, מנהיג הנצחיים, שמגיע לכדור הארץ בשחר האנושות במטרה להאיץ את תהליך האבולוציה כדי שיוכל להשתמש בבני האדם כעבדים כורי מינרלים עבור השמימיים. לפי החוקר הקומיקס פיטר סנדרסון, הסדרה עשתה שימוש בשמות "הנצחיים" ו"השמימיים", אך מלבד זאת לא הייתה קשורה אליהם. בעוד חלק מהביקורות היללו את הסדרה כראויה היחידה לחותם MAX, ביקורות נוספות טענו כי היא פוגמת במורשת הדמויות עבור סיקור עיתונאי.
ביוגרפיה בדיונית > מקור

מקורם של הנצחיים בזוג הומו ארקטוס שנבחרו בידי הישות הקוסמית סייס-נג והובאו לעמק דמוי גן עדן, בו התרבו והתחברו לקבוצות אחרות עד שגדלו לשבט. כשנה לאחר מכן נתקלו שני מנהיגי השבט בקבוצת אנשי-נחש, שהציעו להם תנאי חיים טובים יותר בתמורה לציות, רצח השבט ועזרה בהבאת מתנות ל"אלי החלל" הקרבים; מנהיגי השבט סירבו, ולאחר שהביאו לעזרתם את חבריהם וגירשו את אנשי-הנחש, חזו בבואם של השמימיים מלווים באלה העתיקה גאיה. בעידודה של גאיה נכנסו חברי השבט לחללית השמימיים, שם חולקו לשלוש קבוצות. קבוצה אחת עברה ניסויים בידי זיראן הבוחן, ושולב בה גנום בלתי-יציב שגרם להם לעבור מוטציות בלתי צפויות - ולפיכך נקראו בשם "הסטיות". קבוצה נוספת עברה ניסויים בידי נצאר הבוחן, שיצר את הנצחיים: גזע זקוף ומתקדם בעל פוטנציאל לגישה לכוח הקוסמי. בקבוצה הנוספת הוחדר גן מוטאנטי, שנועד להרחיב את הפוטנציאל האנושי. כעבור כמה שבועות עזבו השמימיים את כדור הארץ, והותירו את שלושת הגזעים החדשים מאחור.
הנצחיים התאגדו בעיר טיטאנוס בצפון אסיה תחת הנהגתו של קרונוס, וכעבור כ-250,000 שנים פרצה בקרבם מלחמת אזרחים, כאשר אחיו של קרונוס - אורנוס - מרד בהנהגתו של אחיו וקרא להשתלטות הנצחיים על כדור הארץ. אורנוס וחסידיו הובסו והוגלו, והתיישבו בכוכב אורנוס לאחר שכבשו אותו מיד מוצב גזע הקרי. זמן מה לאחר מכן החליטו אורנוס וכמה מתומכיו לשוב לכדור הארץ, אך הם יורטו בידי צי הקרי שהגיע לחקור את היעלמות המוצב. השורדים מקבוצתו של אורנוס החליטו לנטוש את תוכניתם לנקמה באחיהם בכדור הארץ, וייסדו מושבה באחד מירחי שבתאי, אותו כינו טיטאן לזכר טיטאנוס. הנצחיים שנותרו בכוכב אורנוס פגשו בבני הכוכב, שאפשרו להם לחיות כגולים בתנאי שלא יצאו ממתחם מוצב הקרי. בני מושבת טיטאן הידרדרו בהדרגה למלחמת אזרחים נוספת, ככל הנראה תחת השפעתו של שד בשם דרקון הירח. הנצחית סוי-סאן נותרה הניצולה היחידה מהמושבה המקורית בטיטאן.
מאות שנים לאחר המרד, ניסוי שהשתבש גרם להרס גופו הפיזי של קרונוס ואיחודו עם הכוח הקוסמי, חורבן טיטאנוס והפעלת גנים חבויים בתוך הנצחיים, שאיפשרו להם לגשת אל הכוח הקוסמי ולתמרן אותו לכוחות אלוהיים. הנצחיים התאחדו לכדי ישות קולקטיבית בשם יוני-מיינד כדי להחליט מי ישמש כמנהיגם, הנצחי העליון. בנו של קרונוס, זוראס, נבחר לתפקיד, ואחיו א'לארס הגלה את עצמו מרצון לטיטאן כדי למנוע מלחמה נוספת. בהנהגתו של זוראס יצאו הנצחיים בחיפוש אחר מקומות התיישבות חדשים, וייסדו בין היתר את אולימפיה בהרי יוון, אוקיאניה באוקיינוס השקט ופולריה בסיביר. בינתיים אכלסו מחדש סוי-סאן וא'לארס את טיטאן בצאצאים ובתוצרי שיבוט והנדסה גנטית.
כ-18,000 שנים לפני הספירה חזרו הנצחיים לכדור הארץ במטרה לחזות בהתפתחות ניסוייהם, והותקפו בידי הסטיות, שתומרנו בידי האל הרשע סת. בראותם שהעולם שיצרו הידרדר למצב של כאוס, פסקו השמימיים על חורבן הציוויליזציה של אותה התקופה. הם טבחו ברוב בני הסטיות ובני האדם, וגרמו בתהליך למבול שהוביל לשקיעתן של אטלנטיס, למוריה ומו. הנצחיים איקריס ואותנפישתים בנו תיבה במטרה להציל כמה שיותר בני אדם ובעלי חיים מהמבול, וכנראה שהצילו את הנצחיים האחרים.
ביוגרפיה בדיונית > סגידה כאלים, עד המאה ה-20

לקראת שנת 2,000 לפני הספירה נגלו האלים האולימפיים בכדור הארץ, מיקמו את הר האולימפוס סמוך לבירת הנצחיים באולימפיה, והכריזו כי הם יהיו מושא הסגידה של בני יוון. בפגישתם עם הנצחיים נכחו שתי הקבוצות לגלות כי קיים ביניהן דמיון פיזי רב, בין היתר בין השוואת זוראס לזאוס ואזורה לאתנה. בהסכם בין שתי הקבוצות נקבע כי הנצחיים ישמשו כנציגי האולימפיים עלי אדמות, מה שהוביל במשך הזמן לבלבול ולסגידת הנצחיים, ובסופו של דבר לעימות בין הנצחיים לאולימפיים. זמן רב לאחר מכן, מושבת נצחיים מפולריה בהנהגת ויראקו הגיעה לדרום אמריקה במטרה להביא את הקדמה לילידים המקומיים, והציגו את עצמם כאלים לאבות שבטי המאיה, אינקה והאצטקים. ויראקו מילא את תפקיד קצלקואטל וקוקולקן, בעוד שאר הנצחיים התפזרו ברחבי היבשת. כעבור זמן מה הם נקלעו לעימות מול הסטיות, וזכו לסיועו של האל הנורדי תור. הקרב תם במותו של ויראקו, שייזכר כאל השמש ויראקוקה, והנצחיים מחקו את זכרונו של תור כדי למנוע ממנו להתערב במטרותיהם שלהם ושל השמימיים.
בנקודה כלשהי באו הנצחיים במגע ומאבק עם גזע הבלתי אנושיים, הנוגע ליצירת והשמדת פריט בשם חרב הזמן. בשובם של השמימיים לכדור הארץ נסוגו הנצחיים מדרום אמריקה, אך הותירו מאחור את אייג'ק, שמונה לשאת ולתן עם השמימיים. במהלך ביקורם עבדו הנצחיים בשיתוף פעולה עם השמימיים, והחלו בהכנות לקראת ביקורם הבא. אייג'ק נבחר להיות איש הקשר בין הנצחיים לשמימיים והוכנס לתרדמת ב"מקדש אלי החלל" שנבנה בידי האינקה, ואיקריס נשלח לחדד את חושיו וכוחותיו כדי לחוש בשמימיים בביקורם הבא. ביקורם השלישי של השמימיים הוביל להפסקת אש בין הנצחיים לסטייה, ושתי הקבוצות הסכימו לא להתערב בחיי האנושות עד לביקור הרביעי. במשך מאות שנים חיו הנצחיים לצד בני האדם, ורוב ההיסטוריה שלהם עד למאה ה-20 לא ידועה.
הערות שוליים

↑  Marvel Boss Kevin Feige Confirms ‘Eternals’ Movie in Development, April 2018
↑  Marvel's Eternals Introduces Full Cast, Release Date, July 2019
↑  Kraft, David Anthony; Slifer, Roger (April 1983). "Mark Evanier". Comics Interview (2)
1 2  Comics in Context #194: Eternal Verities, Peter Sanderson, September 2007
↑  "Eternals" Expands To Seven & Nick Lowe Explains, November 2006
↑  MAX Muscle: Austen talks 'War Machine 2.0' & 'The Eternal' & 'World Watch', March 2003
↑  Review of The Eternal #6, December 2006
↑  Les 'Bo' Bowman of The Gamer's Den on The Eternal, June 2003
↑  Uncanny X-Men Annual #1989
↑  What If? #23
↑  What If? #24
↑  What If? #26-28
↑  Agents of Atlas #3
↑  Official Handbook of the Marvel Universe #11
↑  What If? #24-25
↑  Official Handbook of the Marvel Universe Vol.2 #9
↑  All-New Official Handbook of the Marvel Universe #4
↑  Thor & Hercules: Encyclopaedia Mythologica #1
↑  Amazing Spider-Man Annual #23
↑  Official Handbook of the Marvel Universe #8
1 2  Thor Annual #7
↑  Cable Vol.3 #3
↑  Eternals #1
↑  X-Force #97
↑  All-New Official Handbook of the Marvel Universe Update #3
↑  Eternals #11
וולטר ג'ון ויליאמס

| --- | --- |
ויליאמס, 2006
ויליאמס, 2006
 לידה:  28 באוקטובר 1953 (בן 70) דולות', מינסוטה
 מדינה:  ארצות הברית 
 שם עט:  Jon Williams 
 עיסוק:  סופר
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו מקסיקו 
 שפות היצירה:  אנגלית
 זרם ספרותי:  מדע בדיוני
 יצירות בולטות:  Dread Empire's Fall, The Green Leopard Plague 
 תקופת הפעילות:  מ-1981
 פרסים והוקרה:  פרס נבולה
 http://walterjonwilliams.net
 
וולטר ג'ון ויליאמס (באנגלית: Walter Jon Williams;‏ נולד ב-28 באוקטובר 1953) הוא סופר אמריקאי, זוכה פרס נבולה. כתב גם סדרת ספרי הרפתקאות ימיות היסטוריות תחת השם "ג'ון ויליאמס". וכיום הוא כותב בעיקר מדע בדיוני. שמונה מספריו תורגמו לעברית.
וולטר ג'ון ויליאמס נשוי ומתגורר בניו מקסיקו, ארצות הברית.
היה אורח הכבוד של פסטיבל אייקון 2014.
כתיבתו > רומנים

סדרת "Hardwired"
עיווט (1986)
Solip:System‏ (1989)
Voice of the Whirlwind‏ (1987)
סדרת "דרייק מייסטראל"
The Crown Jewels‏ (1987)
House of Shards‏ (1988)
Rock of Ages‏ (1995)
סדרת "מטרופוליטן"
מטרופוליטן‏ (1995). מועמד לפרס נבולה
City on Fire‏ (1997), מועמד לפרס נבולה ולפרס הוגו.
סדרת "נפילת אימפריית האימים"
הפרקסיס‏ (2002).
הקרע‏ (2003)
הלכות מלחמה‏ (2005)
השקעות‏ (2008)
Impersonations ‏(2016)
The Accidental War ‏(2018)
Fleet Elements ‏(2020)
Imperium Restored ‏(2022)
פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .
סדרת "Privateers and Gentlemen" תחת השם ג'ון ויליאמס
To Glory Arise, במקור: The Privateer‏ (1981)
The Tern Schooner, במקור: The Yankee‏ (1981)
Brig of War, במקור: The Raider‏ (1981)
The Macedonian‏ (1981)
Cat Island‏ (1981)
סדרת דאגמר שו
זה לא משחק‏ (2009)
Deep State‏ (2011)
The Fourth Wall‏ (2012)
רומנים אחרים
Ambassador of Progress‏ (1984)
Knight Moves‏ (1985), מועמד לפרס פיליפ ק. דיק
Angel Station‏ (1989)
Elegy for Angels and Dogs‏ (1990)
Days of Atonement‏ (1991)
Aristoi‏ (1992),
The Rift‏ (1999), as by Walter J. Williams
The New Jedi Order: Destiny's Way‏ (2002)
מרחבים מסתברים‏ (2008)
כתיבתו > אסופות סיפורים קצרים

Facets‏ (1990)
Frankensteins and Foreign Devils ‏(1998)
מגפת הנמר הירוק (2010)
כתיבתו > סיפורים קצרים (רשימה חלקית)

"Dinosaurs"‏ (1987), מועמד לפרס הוגו
"Witness"‏ (1987), מועמד לפרס נבולה
"Surfacing"‏ (1988), מועמד לפרס הוגו ולפרס נבולה
"Solip:System"‏ (1989)
"Prayers on the Wind"‏ (1991), מועמד לפרס נבולה
"Wall, Stone, Craft"‏ (1993), מועמד לפרס הוגו ולפרס נבולה
"Foreign Devils" מתוך War of the Worlds: Global Dispatches ‏ (1996), זוכה פרס סיידווייז להיסטוריה חלופית
"Lethe"‏ (1999), מועמד לפרס נבולה
"העולם של אבא (2000), זוכה פרס נבולה.
"Argonautica"‏ (2001), מועמד לפרס נבולה
"The Last Ride of German Freddie", in Worlds That Weren't‏ (2002), Sidewise Award for Alternate History nominee (פורסם בעברית)
"The Tang Dynasty Underwater Pyramid"‏ (2004)
"מגפת הנמר הירוק"‏ (2004), זוכה פרס נבולה, מועמד לפרס הוגו
"Prompt. Professional. Pop!: A Tor.Com Original"‏ (2014)
הערות שוליים

1 2  "The Nautical Fiction List" (T–Z). An Annotated Bibliography of Novels based in part on the work of John Kohnen (part 9). California Maritime Academy (csum.edu). Retrieved 2014-08-02.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313919105171  PLWABN: 9810678619605606  BNE: XX1160401  BnF: cb12110119h (data)  CiNii: DA02749512  GND: 111634679  ISNI: 0000 0001 1682 7051  LCCN: n86064319  MusicBrainz: 605cdb2b-f304-4c0b-8354-c911389f68e6  NDL: 00477288  NKC: xx0083169  NTA: 14910135X  SUDOC: 029483344  VIAF: 88044540   WorldCat (עם VIAF): 88044540
וולטר ג'ונסון

| --- | --- |

 לידה:  6 בנובמבר 1887 Humboldt, ארצות הברית 
 פטירה:  10 בדצמבר 1946 (בגיל 59) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 עמדה:  מגיש 
 היכל התהילה:  נבחר בשנת 1936
 קבוצות כשחקן
 1907–1927:  וושינגטון סנטורס
 הישגים כשחקן
 זכייה בוורלד סיריס (1924) 2 זכיות בתואר ה-MVP של העונה (1913, 1924) 3 זכיות בטריפל קראון למגישים (1913, 1918, 1924) 6 פעמים מוביל ה-AL בניצחונות (1916-1913, 1918, 1924)
 קבוצות כג'נרל מנג'ר
 1929–1932 1933–1935:  וושינגטון סנטורס קליבלנד אינדיאנס
 
וולטר פרי ג'ונסון (באנגלית: Walter Johnson;‏ 6 בנובמבר 1887 – 10 בדצמבר 1946), שהיה ידוע בכינויים "בארני" ו"הרכבת הגדולה", היה שחקן בייסבול במייג'ור ליג האמריקאי בין השנים 1907–1927. שיחק כל הקריירה בקבוצת וושינגטון סנטורס, ונחשב לאחד המגישים הטובים ביותר אי פעם. ב-1936, נבחר ג'ונסון למחזור הראשון של היכל התהילה של הבייסבול, לצידם של ארבעה שחקנים נוספים.
קריירת משחק ואימון

ג'ונסון נולד בקנזס בשנת 1874 כאחד מתוך שישה ילדים, לזוג ממוצא בריטי (למרות שבטעות נחשב לשוודי ואף כונה "השוודי הגדול"). זמן קצר לאחר יום הולדתו ה-14, עברה משפחתו למחוז אורנג' בקליפורניה, וג'ונסון חילק את זמנו בין בייסבול, עבודה בשדות הנפט הסמוכים ורכיבה על סוסים. לאחר סיום התיכון, עבר לאיידהו והחל לשחק בקבוצת בייסבול מקומית. בגיל 19 הוא זוהה על ידי סקאוט של וושינגטון סנטורס וביולי 1907 חתם בקבוצה.
ג'ונסון שיחק בוושינגטון במשך 21 עונות, ובמהלכן זכה לתהילה בזכות העוצמה הרבה של ההגשות שלו. בשנת 1917, זריקה שלו תועדה במהירות של 91 מייל לשעה - מהירות שאין דומה לה בתקופתו. זו גם אחת הסיבות לנתונים המרשימים בקריירה שלו - 3,508 פסילות (שיא שהחזיק מעמד 55 שנים), 417 ניצחונות (שני רק לסיי יאנג) ו-110 משחקים ללא נקודות של היריבה (שיא כל הזמנים). מעבר ליכולת ההגשה שלו, ג'ונסון הפגין כישורי חבטה יוצאי דופן עבור מגיש, וסיים את הקריירה שלו עם ממוצע של 23.5% ו-547 חבטות - הכי הרבה בהיסטוריה עבור מגיש במשרה מלאה.
ברוב הקריירה של ג'ונסון, הסנטורס לא הצליחו לתרגם את כישרונו כמגיש לזכייה באליפות, וב-12 מעונותיו סיימה הקבוצה במאזן שלילי. בשנתו ה-18 בליגה העפיל ג'ונסון בפעם הראשונה לוורלד סיריס, והפך לגיבור הזכייה לאחר שנכנס כמגיש מחליף במשחק השביעי והמכריע, ובמשך ארבעה אינינגים מנע מהיריבה ניו יורק ג'איינטס להשיג נקודות - עד לניצחון קבוצתו באינינג ה-12. וושינגטון חזרה לוורלד סיריס גם בעונה שלאחר מכן, אך הפסידה בשבעה משחקים לפיטסבורג פיירטס. שנתיים אחר כך, פרש ג'ונסון ממשחק פעיל ועבר לאימון.
בשנת 1928 החל ג'ונסון את הקריירה שלו כמנג'ר בליגות הנמוכות - בקבוצת ניוארק ברס מהליגה הבינלאומית. משם הוא המשיך ל-MLB, בתחילה כמנג'ר של וושינגטון סנטורס (1929–1932) ואז בקליבלנד אינדיאנס (1933–1935). מאזן האימון שלו עמד על 529–432, כאשר בחמש מתוך שבע עונותיו כמנג'ר היה לו מאזן חיובי. למרות זאת, קבוצותיו מעולם לא התקרבו לזכייה באליפות (השיא היה ב-1930 אז סיימה וושינגטון במקום השני בליגה האמריקאית).
מורשתו

ג'ונסון נחשב לאחד המגישים הטובים ביותר ששיחקו אי פעם בייסבול מאז היום שבו פרש. בפברואר 1936, כשפורסמו התוצאות של הבחירות הראשונות להיכל התהילה של הבייסבול, התגלה כי ג'ונסון קיבל 189 קולות מתוך 226 הצבעות. ארבעת הנבחרים האחרים באותה שנה היו הונוס ואגנר, כריסטי מת'יוסון, טיי קוב ובייב רות'.
בשנת 1998, הוא דורג רביעי ברשימת מאה שחקני הבייסבול הגדולים ביותר, שנערכה על ידי המגזין "Sporting News" - והיה למגיש שדורג הכי גבוה ברשימה. בסוף המאה ה-20, שנים רבות לאחר מותו, הליגה גם בחרה בו לקבוצת המאה.
חיים אישיים

ג'ונסון התחתן עם הייזל לי רוברטס ב-24 ביוני 1914, ונולדו להם חמישה ילדים. בתו הבכורה של ג'ונסון מתה משפעת ב-1921. אשתו מתה באוגוסט 1930 מסיבוכים שנבעו ממכת חום לאחר נסיעה ארוכה במכונית מקנזס.
ב-10 בדצמבר 1946, ג'ונסון מת מגידול מוחי בוושינגטון די. סי., חמישה שבועות לאחר יום הולדתו ה-59, ונקבר בבית הקברות ברוקוויל, מרילנד.