stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיטה
שימושים

גרגירי החיטה מכילים כ־70% עמילן וכ־10% של חומרים חלבוניים, בהתאם לכך היא משמשת למאכל.
מגוון אופני ההכנה והמאכלים המבוססים על החיטה הוא רב והיא נחשבת למוצר יסוד. אמנם ניתן גם לבשל את גרגירי החיטה כמאכל בפני עצמו;
אך השימושים העיקריים של החיטה מבוססים על הקמח שלה. טחנות קמח טוחנות את זרעי החיטה ומכינות מהם קמח – שממנו מכינים לחם, עוגות, פשטידות, פסטה ומוצרי בצק אחרים. החיטה משמשת כיום גם כמקור למספוא, לייצור שמן חיטה לצרכים רפואיים, לייצור בירה, ולהפקת אתנול לצורכי מאכל, רפואה ודלק בר-קיימא.
בירת חיטה היא בירה, בדרך כלל מסוג אֵיְיל, אשר מבושלת עם כמות גדולה של חיטה. ברוב המקרים מדובר בשילוב של לתת חיטה עם לתת שעורה, בשיעור שווה או גבוה יותר של החיטה. בירת חיטה בושלה כבר לפני אלפי שנים במצרים העתיקה ובבל. בתקופה המודרנית מרכז הייצור של בירות החיטה הוא במחוז הגרמני בוואריה ובבלגיה.
גרגירי החיטה משמשים גם להכנת פניני חיטה המכונים בורגול, אשר משמשים להכנת דייסות ופתיתי חיטה.
עשב חיטה נוצר מהנבטה של זרעי חיטה והצמחתה לגובה של 10–15 ס"מ. את העשב טוחנים במטחנה שהיא בעצם מעין מסחטה ייחודית. הנבט מכיל כלורופיל ברמות גבוהות, המקנה לו את צבעו הירוק. כמו כן, עשב החיטה מכיל ויטמינים רבים, מינרלים, סיבים, נוגדי חמצון וחלבונים. המיצוי של עשב החיטה ניתן לשימוש בדרכים רבות ומועילות, בעיקר בשתייה.
הסובין של החיטה משמשים בעיקר להזנה של בעלי החיים.
קש החיטה משמש כמזון לבעלי חיים וכחומר גלם להפקת תאית עבור תעשיית הנייר.
שימושים > שימושים רפואיים על פי מקורות קדומים ועד ימינו

בימי הביניים שימשו מיני חיטה שונים לריפוי מחלות עור, קצרת, פצעים מוגלתיים וכן לשיפור עור הפנים, לניקוי רפואי אינטימי לנשים ולהקלת כאבי חזה וכליות. ברפואה העממית בימינו משמשת החיטה לניקוי ורענון עור הפנים, לטיפול בדלקת פרקים, בשיעול, בסתימות בדרכי השתן וכן לשיכוך כאבים ולשיפור הזיכרון.
| --- | --- |
 ערך תזונתי ל-100 גרם
 
 מים:  13.1 ג'
 
 קלוריות:  327 קק"ל
 
 חלבונים:  12.6 ג'
 פחמימות:  71.1 ג'
 פחמימות זמינות:  70 ג'
 שומן:  1.54 ג'
 כולסטרול:  0 מ"ג
 
 ויטמינים:  ‏
  ‑ ויטמין B1:  0.383 מ"ג
  ‑ ויטמין B2:  0.115 מ"ג
  ‑ ויטמין B3:  5.464 מ"ג
 
 ברזל:  3.19 מ"ג
 סידן:  29 מ"ג
 אשלגן:  363 מ"ג
 נתרן:  2 מ"ג
 סיבים תזונתיים:  12.2 ג'
 
 מקור: משרד החקלאות האמריקני
ייצור חיטה בעולם

יצרניות החיטה הגדולות בעולם הן סין, הודו וארצות הברית, אך בניגוד לשתי הראשונות בהן כל החיטה משמשת לצריכה מקומית, בארצות הברית מיוצא כמחצית מיבול החיטה לרחבי העולם. בשנת 2010 הייתה תפוקת החיטה העולמית 653,654,525 טונות.
ייצור חיטה בעולם > משק החיטה בישראל

לפני קום המדינה גידלו הפלחים הערבים לזן מקומי מתאים לכל אזור בארץ, כמו נורסית, ג'לג'ולית ואבו פאשית. עם חידוש ההתיישבות החקלאית היהודית בארץ ישראל, היה נהוג במשק העברי לזרוע זנים של חיטה קשה. לאחר התבססות החקלאות היהודית והתפתחות המחקר, עברו החקלאים היהודים לזנים מתאימים של חיטה רכה כמו חיטת הלחם T. vulgare.
עם קום המדינה סיפקו חקלאי ישראל 10%–12% מהתצרוכת ובשנת 1982 הגיעה האספקה העצמית לכמחצית התצרוכת, זאת למרות הגידול באוכלוסייה.
רוב החיטה בישראל גדלה בנגב.
גידול החיטה בארץ ממוכן ומייתר עבודת ידיים כמעט לחלוטין.
בשנת 2010 נקצרו בישראל 150 אלף טונות חיטה, ויובאו 900 אלף טונות. רוב החיטה המשמשת לייצור קמח ללחם, וגם קמח מחיטת דורום לפסטה, מקורם בארצות הברית. וזאת משתי סיבות:
יבולי החיטה בישראל אינם מספקים לצריכה מקומית לצורכי מאכל לבני אדם, בגלל העדר קרקעות פנויות לגידולי חיטה בכמות מספקת.
חלק מהחיטה המיוצרת נחשבת כבעלת איכות נמוכה.
אלרגיה לחיטה

אלרגיה לחיטה היא תגובה חיסונית אוטואימונית שלילית לחיטה המתאפיינת בכאבי בטן, אנמיה, פריחה והפרעות עיכול. היא אינה נחשבת אלרגיה לגלוטן או צליאק.
חולי צליאק הם אנשים הרגישים לגלוטן ועל כן הם אינם יכולים לאכול חיטה ומוצריה. זוהי מחלה הנובעת מרגישות לחלבון בשם גליאדין (Gliadin), המרכיב, יחד עם חלבון נוסף בשם גלוטנין, את הגלוטן המצוי בדגנים מסוימים. דרכי מניעה מתסמינים (אך אינו מרפא את המחלה), היא הימנעות קפדנית מאכילת מזונות המכילים גלוטן.
פיתוח ישראלי חדשני של חברת Ukko, עושה ניסיון בשיטהביוטכנולוגיות, על מנת לפתח חיטה המבטאת את הגן היוצר את חלבון הגלוטן, אך בצורה שלא יזוהה על ידי מערכת החיסון.
תהליך גידול ועיבוד החיטה

ברכות דף נח – כַּמָּה יְגִיעוֹת יָגַע אָדָם הָרִאשׁוֹן עַד שֶׁמָּצָא פַּת לֶאֱכוֹל:
"חָרַשׁ, וְזָרַע, וְקָצַר, וְעִמֵּר, וְדָשׁ, וְזָרָה, וּבָרַר, וְטָחַן, וְהִרְקִיד, וְלָשׁ, וְאָפָה, וְאַחַר כָּךְ אָכַל. וַאֲנִי מַשְׁכִּים וּמוֹצֵא כׇּל אֵלּוּ מְתוּקָּנִין לְפָנַי."
סדרי עבודה והתחנות הנלוות בעיבוד וניפוי החיטה לכדי מוצר סופי:
חריש – פילוח השכבות העליונות של האדמה על ידי מחרשה לשם הכשרתן לזריעה.
זריעה – כיום זורעים במזרעות חדישות ("דריל") הנמשכות על ידי טרקטור. מזרעות אלו עוקבות אחר גובה הקרקע בכל נקודה, פולחות את האדמה, זורעות מספר רב של שורות בו זמנית.
קצירה – חיתוך ואיסוף שיבולי החיטה הבשלה באמצעות מגל או חרמש בשיטה המסורתית, או באמצעות קומביין תבואות בשיטה הממוכנת.
עימור – איגד קבוצת שיבולים.
דיש – הפרדת גרעיני החיטה מהשיבולים היבשות דרך הכאה במקלות, דריכתם תחת רגלי בהמות, או בעזרת גרירת מורג. היום פעולה זאת נעשית בצורה מכנית באמצעות קומביין תבואות, בעת הקציר.
זרייה – אחרי שגרעיני החיטה הופרדו מהשיבולים והוכו ביסודיות, הם מושלכים באוויר, במקום שיש בו משוב רוח ניכר; הרוח מסלקת את הקליפות (ה"מוץ"), והגרעינים שהם כבדים יותר – נוחתים אל הארץ ונאספים. היום גם פעולה זו נעשית בצורה מכנית על ידי הקומביין.
בירור – הפרדת הגרעינים.
טחינה – שחיקת גרגרי החיטה לקמח.
הרקדה – הקפצת הקמח על גבי מִסְנֶנֶת (נקראת גם כְּבָרָה או נָפָה).
לישה – עיבוד בצק סמיך בלחיצה והיפוך.
אפיה – התקנת מאכל על ידי חימום בתנור.
איסום – אחסון החיטה במבנה סגור הנקרא אסם.
גורן – משטח פתוח המשמש לאיסוף שיבולי החיטה לאחר הקציר, כדי לדוש אותן (ראה להלן).
מַתְבֵּן – מבנה מקורה המשמש לאחסון החיטה לאחר הדיש או גבעולי החיטה (לאחר הפרדת הגרגרים ולצורך מאכל לבהמות).
החיטה בתרבות

החיטה נזכרת 30 פעמים במקרא, בראש רשימת גידולי היסוד של ארץ ישראל (דברים, ח', ח'). היא כלולה בשבעת המינים.
במקרא מוזכר גידול חיטה באזורים שונים בארץ: בעפרה שבנחלת בנימין (שופטים, ו', י"א), בבית שמש (שמואל א', ו', י"ג), בירושלים (דברי הימים א', כ"א, כ') ובעבר הירדן גדלו מיני חיטים משובחות – בעמון (יחזקאל, כ"ז, י"ז; שופטים, י"א, ל"ג) ובגלעד (שמואל ב', י"ז, כ"ח) וכן בארם נהריים (בראשית, ל', י"ד) ובמצרים (שמות, ט', ל"ב).
זיהויה של החיטה המופיעה במקרא עם הסוג טריטיקום Triticum אינו מוטל בספק. השם חיטה משותף לכל השפות השמיות. לגידול זה קיימת מסורת זיהוי רציפה וברורה בשל היותו צמח חשוב ביותר במזונו של האדם החל מהמהפכה החקלאית. זהו מין הדגן השכיח ביותר בעולם העתיק, ואין ספק שבתקופת המקרא היה מבוית בכל התרבויות של אזור הסהר הפורה. מוסכם על כל החוקרים שמיני החיטים השכיחים ביותר היו חיטה קשה (T. durum) וחיטה רכה (T. aestivum). למעשה, החיטה הקשה, שלה מספר זנים, הייתה הדגן העיקרי והיא מהווה כ־90% מכלל הממצא הבוטני הארכאולוגי (שכולל מאות רבות של אתרים). החיטה המשיכה להוות גידול מרכזי גם בתקופת חז"ל ובימי הביניים.
ישנה דעה בחז"ל שעץ הדעת היה החיטה (רבי יהודה, בבלי, ברכות מ ע"א) בדעתו של רבי יהודה תומך פרופ' מרדכי כסלו הסומך את דבריו על פסוקים מפרשת בראשית ומדברי חז"ל. פרופ' זהר עמר מבאר שחז"ל לא באו לזהות זיהוי בוטני של עץ הדעת משום ש"חס ושלום לא גילה הקב"ה אותו אילן לאדם ולא עתיד לגלותו" (בראשית רבה, טו, ז), אלא ביקשו לנצל את עמימות הפסוקים לצורך העברת רעיון או מסר מסוים, ומסביר את המסר אותו רצה ר' יהודה להעביר.
ראו גם

כוסמין
פריקה (דגן)
סולת
שדה חיטה עם עורבים
כעך
ריפות
חג שבועות – בו הביאו בימי בית המקדש את שתי הלחם המסמלים את ראשית תבואת החיטה
מקלעות מחיטה בחנות מזכרות. תעלת קורינתוס, יווןברכת הקציר
משנת יוסף

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  יוחאי קוסובר
 תקופת הפעילות:  18 ביולי 2010 – הווה (14 שנים)
 מיקום המטה:  בית חלקיה
 מוצרים עיקריים:  שיווק קמעונאי
 עובדים:  500
  
 new.mishnatyosef.org
 
משנת יוסף (בשמה הרשמי קיי.טי. יבוא ושיווק בע"מ) היא חברת קמעונאות ישראלית הפועלת בעיקר במגזר החרדי. הרשת הוקמה ב-2010 על ידי יוחאי קוסובר מבית חלקיה, והיא פועלת באמצעות הזמנת מוצרים מראש ושליחתם לנקודות איסוף ללא מרכולים פיזיים. בפרסומים אחדים שלה מציגה החברה את עצמה כ"קרן משנת יוסף".
היסטוריה

בשנת 2010 החל יוחאי קוסובר - חקלאי מבית חלקיה, לשווק פירות וירקות ישירות לצרכנים בבית שמש כדי לחסוך את עלויות התיווך. עם הזמן התפתחה המכירה למוצרים ומקומות נוספים. נכון ל-2023 מפעילה משנת יוסף קרוב ל-300 נקודות איסוף בעיקר בריכוזים החרדיים בישראל, ומציעה כ-700 מוצרים למכירה לכ-40,000 לקוחות קבועים שמזמינים מוצרים בכל שבוע. החברה משווקת תוצרת מחקלאים שמגדלים עבורה במיוחד, וכן הקימה משחטה שמייצרת עבורה מוצרי בשר. על פי ההערכות, מכירות החברה הסתכמו ב-2023 ב-600 מיליון ש"ח.
קוסובר קרא לחברה k.t על שם בתו המשותקת תמר (קוסובר תמר). לרשת קרא "משנת יוסף", על שם יוסף המקראי המשביר למצרים בשנות הרעב.
בינואר 2025 רכשה החברה את פעילות יבואנית הדגים והירקות הקפואים צ'ירינה שנקלעה לקשיים
מאפיינים

מכיוון שרבים בחברה החרדית אינם משתמשים באינטרנט, הדרך העיקרית להזמנה ממשנת יוסף היא באמצעות מערכת IVR ייעודית. בנוסף ניתן להזמין גם דרך אתר האינטרנט. פעם בשבוע מגיעים המוצרים לנקודת האיסוף, הלקוחות מקבלים את רשימת המוצרים שהזמינו ומלקטים אותם עצמאית.
הערות שוליים

↑  בדומה לחברות אחרות המשווקות לחברה החרדית ונקראות קרנות
↑  שושנה חן, פליימוביל ב-74 שקל ו"קנטינה" למוצרי חשמל: ככה החרדים מוציאים הרבה פחות, באתר ynet, 9 בנובמבר 2021
↑   עדי דברת, סימי ספולטר, "זה טירוף מה שקורה שם": הסופרמרקט הזה לא דומה לשום דבר שהכרתם, באתר TheMarker‏, 15 בספטמבר 2023
↑   סימי ספולטר, יבואנית המוצרים הקפואים שנקלעה לחובות של 100 מיליון שקל נמכרה לרשת קמעונות חרדית, באתר TheMarker‏, 26 בינואר 2025
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אברקרומבי אנד פיץ'

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית (הבורסה לניירות ערך בניו יורק
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (26 בספטמבר 1996–ANF) 
 מייסדים:  דייוויד אברקרומבי, עזרא פיץ'
 תקופת הפעילות:  1892, ארצות הברית ארצות הברית – הווה
 מיקום המטה:  ניו אולבני 
 משרד ראשי:  ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  קמעונאות 
 מוצרים עיקריים:  בגדים, בשמים, תכשיטים
 הכנסות:  422.19 מיליון דולר (2006)
 יו"ר:  טרי בורמן
 מנכ"ל:  פראן הורוביץ
 עובדים:  6,900 
  
 www.abercrombie.com
 
אַבֶּרקְרוֹמְבִּי אֶנד פִיץ' (באנגלית: Abercrombie & Fitch) הוא מותג אופנה אמריקאי יוקרתי שנוסד על ידי המעצבים דייוויד אברקרומבי ועזרא פיץ' בשנת 1892. הוא כולל את חמשת המותגים: אברקרומבי ופיץ', אברקרומבי קידס, הוליסטר, גילי היקס ו־RHUEL No. 925. המותג פועל בעיקר בארצות הברית, קנדה ובריטניה.
היסטוריה

אברקרומבי ופיץ' נוסד על ידי היזם האמריקאי דייוויד אברקרומבי ב־4 ביוני 1892 בניו יורק, תחילה כחברה לציוד ספורט שנקראה "Abercrombie Co.". בשנת 1900 הצטרף אליו שותפו עזרא פיץ' והחברה הפכה ל-Abercrombie & Fitch Co (החברה מוכרת גם כ"A&F", "ANF" ו"AF".). באופן רשמי. בשנת 1907, לאחר מחלוקת בין שני השותפים, עזב דוד אברקרומבי את החברה והשאיר אותה לידי עזרא פיץ'. מרגע זה אופייה של החברה השתנה וזו הפכה לחברת אופנה, תחילה לביגוד נשים. ב-1920 נפתחה החנות הראשונה של המותג, בשדרה החמישית במנהטן, ניו יורק (חנות הפועלת עד היום). במשך הזמן המותג התבסס כאחד המותגים החמים ביותר בשוק האופנה בארצות הברית.
ב־15 באוקטובר 2004 הפכה החברה לראשונה שהחרימה את הצמר האוסטרלי (בשל התעללות בכבשים). ב־2007 נפתחה החנות הראשונה של המותג מחוץ לצפון אמריקה, בלונדון.
בסוף שנת 2008 חלה ירידה של כמעט שליש במכירות של החברה, בעקבות המשבר הכלכלי העולמי, ובשל העובדה שבניגוד ליריבותיה, החברה סירבה להוריד מחירים. ב־אוקטובר 2009 נפתחה חנות דגל במילאנו שבאיטליה, וכן נפתחה חנות דגל בטוקיו, שהיא החנות הגדולה ביותר של המותג בעולם, והגבוהה ביותר במזרח, בעלת 11 קומות. בפברואר 2012 הודיעה הרשת כי תסגור 180 סניפים בארצות הברית בגלל האטה במכירות, אך תתרחב באסיה.
בדצמבר 2014, מנכ"ל אברקרומבי אנד פיץ', מייקל ג'פריס, שהפך את חברת הביגוד לצעירים ממותג ספורט אפרורי לאייקון אופנתי, פרש מתפקידו אחרי יותר משני עשורים. לאחר שספג ביקורות על אמירותו ואחרי שנכשל לקלוע לטעם הלקוחות הצעירים, שעוברו לקנות ברשתות אופנה מתחרות.
לאחר שהכנסותיה ירדו בעקביות, החליטה החברה ב-2015 לחדול מהמסר השיווקי המיני שהיה מזוהה עמה ומהעסקת עובדים על בסיס מראה חיצוני. ב-2017 הועמדה הרשת למכירה, לאחר צניחה של 50% במחיר המניה שלה. אחר כך הודיעה על תוכנית ארגון מחדש.
בשנת 2020 דווח כי פראן הורביץ, מנכ"לית אברקרומבי אנד פיץ' יש את היחס הגבוה ביותר בין שכרה לשכר עובדיה מכל חברה אחרת בעולם. חבילת השכר של הורביץ הסתכמה בקרוב ל-12 מיליון דולר ב-2019, פי 6,565 מהשכר החציוני של עובדי החברה.
מוצרים

החברה מייצרת בגדים בבסיס יומיומי הנחשבים על ידיה ועל פי טענתה לאיכותיים ונשמרים לאורך זמן. החברה אינה מייצרת ביגוד ערב אלגנטי, אלא ביגוד ליום יום בעיצוב צעיר. פעמים רבות החברה התחילה אופנות משלה. בנוסף לבגדים רגילים, מייצרת החברה גם בגדי ספורט, כגון כפכפים, כובעים, תכשיטים, בשמים ועוד. סמליל המותג הוא ציור של אייל קורא.
שיווק

לאברקרומבי ופיץ' שיטת שיווק מיוחדת. לפי השיטה, החברה פותחת מספר מצומצם של חנויות, מה שהופך את המותג למסתורי ולקשה להשגה, וחנויותיה הייחודיות הופכות לפופולריות ועמוסות במיוחד. בנוסף, בחנות המקוונת נמכרים כמעט ורק עודפים. למרות המחירים הגבוהים במיוחד של מוצריה, אלה נמכרים בקצב גבוה, והמותג נחשב למותג המצליח ביותר בארצות הברית. החברה הייתה לחברה הראשונה בעולם שמפרסמת באמצעות קטלוגים שנמכרים בכסף. הקטלוגים של החברה מאופיינים בצילומי דוגמנים בשחור לבן, ובהם דוגמנים המוצגים באופן מיני. שיטת שיווק זו הוכחה רבות[דרוש מקור] כשיטת שיווק יעילה ביותר. דוגמני החברה נבחרים מדי שנה מתוך המוכרים בחנויותיה, שבהן מקפידים להעסיק מוכרים לפי המראה החיצוני שלהם (דבר הגרם למספר לא קטן של תביעות כנגד החברה). חנויות הדגל של החברה ממוקמות בניו יורק, בלוס אנג'לס, בלונדון, במילאנו ובטוקיו, ואלו מפורסמות בשל התורים הארוכים בכניסה לחנות. החנויות של החברה מעוצבות באופן ייחודי; מרבית החנויות חשוכות ומושמעת בהן מוזיקת דאנס בעוצמה גבוהה, אולם אינן בולטות מבחוץ. החנות המפורסמת ביותר של החברה היא חנות הדגל בשדרה החמישית במנהטן, ניו יורק. חנות בעלת 4 קומות ומפורסמת בעיקר בגלל התור הארוך במיוחד המשתרך בכניסה אליה ובעלת העיצוב החשוך והמוזיקה החזקה וריח הבושם המפורסם של החברה.
לאורך השנים המותג צבר תאוצה ועם זאת החלו השערוריות. באמצע 2013 נפתחה מחאה אינטרנטית ויראלית שסחפה אחריה המוני גולשים זועמים על היחס של החברה אל קבוצות בחברה.
באחד מראיונותיו אמר מייק ג'פריס, מנכ"ל החברה כי: "בחברה יש ילדים מגניבים ויש ילדים לא מגניבים, אנחנו הולכים עם הילדים המגניבים". ג'פריס גם אמר כי החברה לא מייצרת בגדים מעל המידה הבינלאומית LARGE, ולכן חלק מהאוכלוסייה לא יכול ללבוש את בגדי המותג. אחרי הריאיון של ג'פריס התחילה מחאה אינטרנטית ויראלית שנקראה Fitch The Homeless, במטרה לגרום למותג להיות נגיש לכל שכבות האוכלוסייה. אחרי שספגה ביקורת על מדיניותה וירידה חדה במכירות, הכריזה החברה כי תתחיל למכור בגדים לנשים במידות גדולות; אולם הבגדים נמכרו רק דרך האינטרנט ולא בסניפים.
בשנת 2002 החברה קיבלה קנס על כך שדיווחים על הגדלת פעילותה לא היו אמינים. החברה הייתה מעורבת במספר סוגיות משפטיות קשורות עם מדיניות תעסוקה וטיפול בלקוחות. בשנת 2002 היא האשימה את "אמריקן איגל אאוטפיטרס" שהיא מייצרת בגדים דומים מאוד למותגים של אברקרומבי אנד פיץ'. הנושא נסגר בבית משפט לטובת אמריקן איגל. בשנת 2002 החברה קיבלה קנס על כך שדיווחים על הגדלת פעילותה לא היו אמינים. בשנת 2019 החברה הואשמה בכך שהיא ניצלה מוצר של חברה ישראלית "גלאסבוקס" לקבלת ושמירת מידע על לקוחותיה ללא ידיעתם.
באוגוסט 2011 הודיעה החברה כי היא מוכנה לשלם לכוכבי תוכנית המציאות "חוף ג'רזי", בלבד שיפסיקו ללבוש את בגדיה. זאת בטענה כי משתתפי הסדרה פוגעים בתדמית ה"שאפתנית" שלה.
דוגמנים בולטים

קולטון היינס
צ'ייס קרופורד
טרבור דונובן
ג'יימי דורנן
טיילור קיטש
סטיבן ר. מקווין
צ'נינג טייטום
התאומים קרלסון
ריאן מקפארטלין
המותג בישראל

בשנת 2008 קיבלה קבוצת סקאל את הזיכיון לייבוא ושיווק חלק מקולקציית המותג בישראל, אך לא קיבלה זיכיון לפתיחת חנויות נפרדות של המותג. היא שיווקה את המוצרים כפינות מכירה ברשת חנויות האופנה שלה "אמפוריום".
ב-6 ביוני 2011 נפתחו שלוש חנויות של המותג בקניון רמת אביב, קניון ארנה הרצליה ובממילא בירושלים, בידי קבוצת סקאל. אולם הם לא היו חנויות רשמיות של המותג. מסיבה זו החנויות בישראל, בניגוד לחנויות במדינות אחרות, פעלו בשם: A&F Brands Factory Store ולא Abercrombie & Fitch. בנוסף בחנויות בישראל שווקו גם בגדי המותג העילי Hollister Co, המותג הצעיר של החברה, ובהמשך גם את מותג הלבשה התחתונה של החברה: Gilly Hicks. אחר כך נפתחו סניפים נוספים של הרשת בפארק הקרח באילת, בקניון הזהב בראשון לציון ובגרנד קניון בבאר שבע. סניפים אלו מצטרפים לסניפים הקיימים בקניון ארנה בהרצליה, קניון רמת אביב ושדרת ממילא בירושלים. ב־2013 נפתחה החנות השמינית של המותג בגראנד קניון שבאר שבע. בשנת 2014 נסגרה החנות בקניון רמת אביב.
מראה החנויות בישראל שונה מחנויות הדגל בעולם: גודלן של החנויות בעולם עולה על 1000 מ"ר ובישראל גודל החנויות נעות בין 50 מ"ר–300 מ"ר בלבד.
הערות שוליים

1 2  נתן שבע, אברקרומבי עזב ב-1907 - והמותג שיגשג בלעדיו, באתר TheMarker‏, 13 במאי 2012
↑  ארה"ב: דו"חות גרועים במיוחד לרשתות אברקרומבי אנד פיץ' וטארגט, באתר גלובס, 8 בדצמבר 2008
↑  אברקרומבי אנד פיץ' תסגור 180 סניפים בארה"ב ותפתח אחרים באסיה, באתר TheMarker‏, 16 בפברואר 2012
↑  רויטרס, אחרי שצחק על שמנים ואכזב את הצעירים – מנכ"ל אברקרומבי פורש, באתר TheMarker‏, 9 בדצמבר 2014
↑  ישראל פישר ורויטרס, אברקרומבי נוטשת את הסקסיזם: תפסיק להשתמש בגברים חצי ערומים, באתר TheMarker‏, 26 באפריל 2015
↑  הניו יורק טיימס, אברקרומבי אנד פיץ' מציעה עצמה למכירה אחרי ששווי השוק צנח לפחות ממיליארד ד', באתר TheMarker‏, 11 במאי 2017
↑  עמרי זרחוביץ', נשארה עם התחתונים: אברקרומבי אנד פיץ' לא הצליחה להימכר - וכעת מנסה לחזור לרווחיות, באתר TheMarker‏, 23 ביולי 2017
וול סטריט ג'ורנל, ‏אברקרומבי אנד פיץ' הורידה את עצמה מן המדף, המניה צנחה ב-21%, באתר גלובס, 11 ביולי 2017
↑  נמרוד הלפרן, המנכ"ל הישראלי בארה"ב שמרוויח פי 2,500 מעובדיו, באתר TheMarker‏, 15 ביולי 2021
↑  יוני סער, הורגים את החלום, באתר TheMarker‏, 3 באפריל 2008
↑  סיון פינגולד, רשת אופנה אמריקאית מסרבת למכור בגדים לאנשים שמנים, באתר TheMarker‏, 9 במאי 2013
↑  Christopher Glazek, The Story Behind “Fitch the Homeless”, The New Yorker, ‏19 ביוני 2013
↑  ישראל פישר, אברקרומבי מפסידה: ייתכן שתייצר גם בגדים במידות גדולות, באתר TheMarker‏, 24 במאי 2013
↑  נדן פלדמן, אברקרומבי לא רוצה שמנות בחנויות: בגדים במידות גדולות - רק באינטרנט, באתר TheMarker‏, 21 בנובמבר 2013
↑  רשת אברקרומבי אנד פיץ' מוכנה לשלם לכוכבי "ג'רזי שור" בלבד שיפסיקו ללבוש את בגדיה, באתר TheMarker‏, 17 באוגוסט 2011
↑  אילנית חיות, ‏סקאל תייבא את אברקרומבי אך לא תפתח חנויות נפרדות למותג, באתר גלובס, 19 בפברואר 2008
↑  אילנית חיות , ‏קבוצת סקאל תייבא לישראל את מותג האופנה אברקרומבי אנד פיץ', באתר גלובס, 19 בפברואר 2008
↑  עדי דברת, אברקרומבי אנד פיץ' פתחו היום את שלוש חנויות הראשונות שלהם בארץ, באתר TheMarker‏, 6 בנובמבר 2011
1 2  עדי דברת, סקאל תפתח חנות של אברקרומבי בבניין בן שלוש קומות בתל אביב, באתר TheMarker‏, 17 בנובמבר 2011
אילנית חיות, ‏אברקרומבי אנד פיץ' בישראל: ספין או כניסת מותג בינלאומי?, באתר גלובס, 7 בנובמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 9563 8816  LCCN: no2002036435  VIAF: 141055801   WorldCat (עם VIAF): 141055801
מיקרו פוקוס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה בת
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בלונדון (2015–MCRO)  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (MFGP) 
 תקופת הפעילות:  1976–הווה (כ־49 שנים) 
 חברות בנות:  NetIQ Serena Software
 מיקום המטה:  ניוברי, אנגליה,  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 ענפי תעשייה:  טכנולוגיית מידע
 מוצרים עיקריים:  תוכנה ארגונית, Enterprise Application Integration וניהול תוכנה
 הכנסות:  1.38 מיליארד דולר (2017)
 רווח תפעולי:  390.7 מיליון דולר (2017)
 רווח:  157.8 מיליון דולר (2017)
 יו"ר:  גרג לוק
 מנכ"ל:  סטיבן מרדוך
 עובדים:  12,000 (2021)
  
 www.microfocus.com
 
מיקרו פוקוס (באנגלית: Micro Focus International plc) הייתה חברה בין-לאומית בתחום טכנולוגיית המידע שמרכזה בניוברי (Newbury), אנגליה, הממלכה המאוחדת. תחומי הפעילות העיקריים שלה היו אספקת תוכנה וייעוץ. החברה נסחרה בבורסה לניירות ערך בלונדון (2005⁠–2023) ובבורסה לניירות ערך בניו יורק (2017⁠–2023), והיא הייתה אחת החברות במדד FTSE 100. בינואר 2023 היא נרכשה על ידי חברת התוכנה הקנדית OpenText תמורת כ-6 מיליארד דולר, והפכה להיות חברת בת שלה.
מיקרו פוקוס בישראל

נכון לאוקטובר 2017 עבדו בסניף הישראלי של מיקרו פוקוס 950 עובדים. מטה החברה בישראל נמצא בפארק מת"ם והוא מבוסס על משרדי NetMange שמיקרו פוקוס רכשה ב-2008. מרכז הפיתוח של החברה נמצא ביהוד והוא מבוסס על עובדי HPE לשעבר. לאחר שמיקרו פוקוס רכשה את מגזר התוכנה של HPE פוטרו קרוב ל-200 עובדים (כ-20% מכוח העבודה) ממרכז הפיתוח. בנוסף יש למיקרו פוקוס משרדים ברעננה, כולל הנציגות הישראלית של חברת נובל שמיקרו פוקוס רכשה ב-2014.
משולש פראי

| --- | --- |

 בימוי:  John McNaughton 
 הופק בידי:  Rodney Liber, קווין בייקון 
 תסריט:  Stephen Peters 
 עריכה:  אלנה מגניני 
 שחקנים ראשיים:  מאט דילון מרק מקוליי Gina LaMarca ג'ף פרי ג'ניפר טיילור אדוארדו יאנז Antoni Corone Paulo Benedeti דפני רובין-וגה רוברט וגנר נב קמפבל דניס ריצ'רדס קארי סנודגרס ביל מארי תרזה ראסל קווין בייקון Jen Taylor 
 מוזיקה:  ג'ורג' סטנלי קלינטון 
 צילום:  ג'פרי קימבול 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Mandalay Entertainment, Mandalay Pictures 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 במרץ 1998 
 משך הקרנה:  108 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פשע, נאו-נואר, סרט להט"בי, מותחן ארוטי, סרט בלשי, סרט נעורים, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  דרום פלורידה, מיאמי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   wildthings
 פרסים:  פרס אגודת מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס לשחקן המשנה הטוב ביותר (ביל מארי) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
משולש פראי (באנגלית: Wild Things) הוא מותחן ארוטי נאו-נואר אמריקאי משנת 1998 בבימויו של ג'ון מקנוטון, על פי תסריט של סטיבן פיטרס. בסרט מככבים בו מאט דילון, קווין בייקון, נב קמפבל, דניס ריצ'רדס, תרזה ראסל, רוברט וגנר וביל מארי. הסרט מציג סיפור מורכב המתרחש בעיירה שקטה בפלורידה, בו שתי תלמידות תיכון מאשימות את היועץ החינוכי שלהן באונס, מה שמוביל לחשיפת רשת של שקרים, תככים ותפניות בלתי צפויות.
הסרט הופק בתקציב של 20 מיליון דולר והכניס 67.2 מיליון דולר ברחבי העולם.
עלילה

סם לומברדו, יועץ חינוכי פופולרי בתיכון עיירתי בפלורידה, מוצא את חייו נהרסים כאשר תלמידה עשירה בשם קלי ון ראיין מאשימה אותו באונס. כאשר תלמידה נוספת, סוזי טולר, מצטרפת אל ההאשמות, לומברדו עומד בפני משפט שעלול להרוס את הקריירה שלו. עם התקדמות החקירה, נחשפות מניפולציות ותככים מורכבים שמעורבים בהם גם גורמים משטרתיים ועורכי דין. בהדרגה, מתגלה כי לכל המעורבים יש מניעים נסתרים, ושום דבר אינו כפי שהוא נראה. הסיפור מתפתח בשלל תפניות בלתי צפויות עד לחשיפת האמת.
צוות השחקנים

מאט דילון – סם לומברדו, יועץ חינוכי בתיכון שמוצא את עצמו במרכז פרשת אונס מסתורית.
קווין בייקון – ריי דוקר, בלש משטרה שחוקר את הפרשה.
נווה קמפבל – סוזי טולר, נערה מרקע קשה שמאשימה את סם באונס אך מסתירה סודות משלה.
דניז ריצ'רדס – קלי ון ראיין, נערה עשירה ומניפולטיבית שמתחילה את שרשרת ההאשמות.
ביל מאריי – קנת' בודן, עורך דינו הערמומי של סם לומברדו.
תרזה ראסל – סנדרה ון ראיין, אמה של קלי ואשת חברה עשירה שמעורבת בפרשה בדרכים בלתי צפויות.
רוברט וגנר – טום בקספורד, דמות מסתורית בעלת השפעה בעיירה.
ביקורות

הסרט זכה לביקורות מעורבות עם צאתו. באתר Rotten Tomatoes הוא מחזיק בציון של 64%, על בסיס 61 ביקורות, כאשר הקונצנזוס של האתר מתאר אותו כ"מותחן טראשי ומהנה עם טוויסטים בלתי צפויים". באתר Metacritic הסרט קיבל ציון של 52 מתוך 100, בהתבסס על 20 ביקורות, מה שמעיד על תגובות מעורבות מצד המבקרים.
סאני אלקטרוניקה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  אילן בן דב
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־34 שנים)
 משרד ראשי:  תל אביב, מגדל דניאל פריש, קומה 23
 ענפי תעשייה:  חברת החזקות, תקשורת ומדיה
 הכנסות:  0 ש"ח (2018)
 רווח תפעולי:  16.8 מיליון ש"ח (2018)
 רווח:  14.7 מיליון ש"ח (2018)
 הון עצמי:  70.4 מיליון ש"ח (2018)
 סך המאזן:  78.4 מיליון ש"ח (2018)
 יו"ר:  יעקב לוקסנבורג
 מנכ"ל:  יבגני צ'רקסקי
 
סאני אלקטרוניקה בע"מ המוכרת בשם המקוצר סאני היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בנדל"ן ברומניה ובהחזקת 1.5% ממניות חברת פרטנר.
היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1991 על ידי אילן בן דב ולאחר כשנתיים של פעילות בשנת 1993 הונפקה בבורסת תל אביב לאחר שגייסה 4 מיליון שקל ממשקיעים פרטיים ו-20 מיליון שקל מהציבור. מיום היווסדה ועד שנת 1998 עסקה החברה ביבוא משחקי מחשב וטלוויזיה מתוצרת SEGA וNintendo היפניות. לאחר שפעילות זו הופסקה פנתה החברה אל שוק הסלולר והחלה לייבא ולשווק טלפונים סלולרים מתוצרת סמסונג הקוריאנית. בנוסף לכך, עד שנת 2005 סאני נכנסה אל תחום ההשקעות הפיננסיות וביצעה לא מעט השקעות במספר חברות, כגון סאיטקס, דסק"ש, גנדן השקעות וקבוצת IDB, והפכה בהן לבעלת עניין. משנת 2006, פעלה סאני גם בתחום הפילנתרופיה ותרמה כספים לחברת "דרך הלוטוס" (חברה פרטית לתועלת הציבור הנמצאת בבעלות מלאה של בן דב).
בשנת 2005 אילן בן דב רכש את חברת ההשקעות ירדן (ששינתה את שמה לטאו תשואות ונהפכה לזרוע ההשקעות שלו) ומכר לה את תיק ההשקעות של סאני. באוגוסט 2005 רכשה את סניפי רשת החנויות "שיא תקשורת" ומיזגה אותן לדינמיקה.
ביולי 2008 רכשה את השליטה בחברת סקיילקס מידי מפעלים פטרוכימיים בישראל. בפברואר 2014 נלקח מסאני הזיכיון למכירת טלפונים סלולרים למפעילות הסלולר הגדולות בישראל. ביולי 2014 פרסמה הבורסה לניירות ערך בתל אביב על השעיית המסחר בניירות הערך של החברה לאור התפטרות כל חברי הדירקטוריון של החברה ולאור אי הבהירות בענייניה. באוגוסט 2014 מכרה סאני את כל החזקותיה בחברת יוזר טרנד (בעלת נטקראפט) לחברה פרטית שבשליטת אילן בן דב. בספטמבר 2014 מכרה את כל החזקותיה בחברת סקיילקס וכיום מחזיקה ב-1.4% מחברת פרטנר (שהיא גם בעלת 012 סמייל).
בפברואר 2015 סאני מכרה את יתרת מניות מובילאיי.
בינואר 2012 מכרה סאני בניין ברמת גן (בית תפוז) לאיש העסקים ג'רי לוי בסכום של 13.2 מיליון שקל. נכון ליולי 2014 לסאני חוב כולל של 304 מיליון שקל לנושיה, מתוכו מחזיקים בעלי האג"ח כ-269 מיליון שקל ובנק מזרחי טפחות כ-28 מיליון שקל.
באוגוסט 2015 הושלם הסדר חוב בחברה במסגרתו הוסכם על ביטול החוב בתמורה לקבלת חלק מהון המניות בחברה. וכך הפכה חברת לפידות לבעלת השליטה בסאני.