stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סקודה ראפיד
דורות > מתיחת פנים שנת 2017

בפברואר 2017 הציגה סקודה מתיחת פנים לגרסה הבסיסית (סדאן 4 דלתות) והאצ'בק (ספייסבק). מתיחת הפנים כללה עיצוב חדש המציג גם את שפת העיצוב הבאה של סקודה, ומנוע בנזין חדש בנפח 1.0 ליטרים המספק כ-95 או 110 כוחות סוס.
עיצוב השתנה בעיקר בפגושים, שהפגוש האחורי נשאר כמעט ללא שינוי והקדמי שונה לעיצוב הפגושים החדשים של סקודה.
בתחום הבטיחות הוסיפה סקודה מערכת בלימה אוטונומית, התראה על עייפות הנהג, בקרת יציבות עם תמיכה בנגרר.
דורות > דור שני (2020-הווה)

בדצמבר 2019 הציגה סקודה את הדור השני לראפיד. הדור השני אינו משווק באירופה וישראל אלא משווק ברוסיה הודו וסין. לישראל ואירופה הציגה סקודה את הסקודה סקאלה בדצמבר 2018.
בשוק הרוסי משווקת הראפיד עם מנוע בנזין 1.6 לירטים המספק כ-90 או 110 כוחות סוס.
מכירות

| שנה | אירופה | סין | רוסיה | ישראל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | 2,929 יחידות | - | - | - |
| 2013 | 38,447 יחידות | 36,052 יחידות | - | 2,826 יחידות |
| 2014 | 76,925 יחידות | 78,256 יחידות | 19,975 יחידות | 2,960 יחידות |
| 2015 | 67,974 יחידות | 57,568 יחידות | 24,547 יחידות | 3,039 יחידות |
| 2016 | 67,423 יחידות | 67,149 יחידות | 25,931 יחידות | 3,850 יחידות |
| 2017 | 66,512 יחידות | 64,853 יחידות | 29,445 יחידות | 5,016 יחידות |
| 2018 | 60,906 יחידות | 58,849 יחידות | 35,089 יחידות | 3,803 יחידות |
| 2019 | 28,110 יחידות | 45,758 יחידות | 35,121 יחידות | 1,044 יחידות |
| 2020 | 311 יחידות | 30,157 יחידות | 26,267 יחידות | 1 יחידות |
גלריה

דור ראשון
ראפיד ספייסבק
ספייסבק סקאוט-ליין
מתיחת פנים 2017
דור שני
הערות שוליים

↑  אלדד אריה, סקודה ראפיד נחשפת לקראת תערוכת פריז, באתר אוטו (מגזין), ‏19 ביוני 2012
↑  קובי זוילי, סקודה ראפיד הושקה בישראל, באתר פורטל הרכב גיר, ‏13 במרץ 2013
↑  אלדד מנורי, סקודה סקאלה נחשפת בישראל בבכורה עולמית, באתר פורטל הרכב גיר, ‏09 בדצמבר 2018
↑  רועי צוקרמן, סקודה ראפיד לא מתה: דור חדש בדרך לישראל?, באתר אוטו, ‏25 בדצמבר 2019
↑  רועי צוקרמן, סקודה סקאלה במקום ראפיד: פרטים חדשים, באתר אוטו, ‏28 באוקטובר 2018
↑  מבחני ריסוק: 5 כוכבים לפולקסווגן גולף החדשה, באתר קארטיוב, ‏28 בנובמבר 2012
↑  סקודה ראפיד מתחדשת – שדרוג האיכות, באתר קארטיוב, ‏08 ביולי 2013
↑  סקודה ראפיד ספייסבק (האצ'בק) – הפרטים המלאים, באתר קארטיוב, ‏15 בספטמבר 2013
↑  סקודה ראפיד ספייסבק - חשיפה ראשונה, באתר קארטיוב, ‏15 ביולי 2013
↑  2016 סקודה ספייסבק סקאוט-ליין מושקת בישראל, באתר קארטיוב, ‏31 בדצמבר 2015
↑  סקודה חושפת: ראפיד וספייסבק 2017 החדשות, באתר קארטיוב, ‏22 בפברואר 2017
↑  סקודה חושפת את הראפיד 2020 החדשה, באתר קארטיוב, ‏11 בדצמבר 2019
↑  סקודה ראפיד - נתוני מכירות באירופה, באתר carsalesbase
↑  סקודה ראפיד - נתוני מכירות בסין, באתר carsalesbase
↑  סקודה ראפיד - נתוני מכירות ברוסיה, באתר abreview.ru
↑  סקודה ראפיד - נתוני מכירות בישראל, באתר קארזון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph202551
סמל אבחזיה

| --- | --- |

 פרטים
 תאריך אימוץ:  23 ביולי 1992 
 התקנים
 מגן:  מחולק לאורכו לשנים:לבן-ירוק, במרכז פרש ושלושה כוכבים בזהב
 
סמל אבחזיה, רפובליקה שלא מוכרת מבחינה בינלאומית, אומץ על ידי הסובייט העליון של אבחזיה ב-23 ביולי 1992, אחרי שהכריזה על היפרדותה מגאורגיה.
סמל אבחזיה מציג מגן המחולק לאורכו לשני חלקים: ירוק ולבן. על הצבעים ישנם צורות שונות בצבע זהב. בחלק התחתון המרכזי של הסמל ישנו כוכב בעל שמונה פינות, וגם בחלקים העליונים (אחד בחלק הירוק ואחד בחלק הלבן) נמצא אותו הכוכב רק קטן יותר. במרכז המגן נראה פרש רוכב על סוס, היורה חץ לכיוון הכוכבים. הפרש מאזכר את הסיפור האבחזי ההרואי של נארטס, והסוס מכונה אראש.
הירוק בסמל מייצג את הנעורים והחיים, והלבן מסמל את הרוחניות. הכוכבים מייצגים את השמש, כמו גם את האיחוד בין המזרח למערב.
סמל אבחזיה בתקופת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אבחזיה
בתקופת ברית המועצות היה לאבחזיה סמל אחר לגמרי שהכיל בתוכו סמלים קומוניסטיים.
סמל נסיכות אבחזיה
ראו גם

דגל אבחזיה
סרגיי חיז'ניצ'נקו

סרגיי חיז'ניצ'נקו (בקזחית: Сергей Хижниченко; נולד ב-17 ביולי 1991) הוא כדורגלן קזחי המשחק באורדבסי שימקנט בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

חיז'ניצ'נקו התחיל את הקריירה שלו בוסטוק בה שיחק שתי עונות בוסטוק-2, קבוצת המילואים ושתי עונות נוספות בקבוצה הראשונה שלה המשחק בליגת העל הקזחית.
לקראת עונת 2010 חתם בלוקומוטיב אסטנה (לימים אסטנה). ב-22 במרץ 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד קאיראט אלמטי. במחזור ה-6 של הליגה, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד שחטאר קאראגנדי. ב-17 ביולי 2010 הושאל לאטיראו. לקראת סיום העונה חיז'ניצ'נקו היה נבחן בפיינורד רוטרדם ההולנדית, אך בסופו של דבר חזר לקזחסטן.
ב-14 בפברואר 2011 חיז'ניצ'נקו חתם בשחטאר קאראגנדי. את שער הבכורה שלו הבקיע נגד אירטיש פבלודאר. חיז'ניצ'נקו, הפך עד מהרה לשחקן מוביל בקאראגנדי והבקיע צמד במשחק האליפות נגד אסטנה שהעניק לקבוצתו באליפות ראשונה בתולדותיה עם 16 שערים ובכך סיים גם כמלך שערי הקבוצה וסגן מלך השערים של הליגה כולה. בעונת 2012 נעדר תקופה ארוכה מהמגרשים, עקב פציעה ברצועה הצולבת שהשביתה אותו לשישה חודשים.
בינואר 2014 חתם בקורונה קיילצה מליגת העל הפולנית, קבוצתו הראשונה מחוץ למולדתו. ב-29 במרץ 2014 חיז'ניצ'נקו הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק ליגה נגד פוגון שצ'צ'ין.
לקראת עונת 2015 חזר לקזחסטן וחתם באקטובה.
בפברואר 2016 חתם בטובול. את עונת 2016 סיים כמלך שערי הקבוצה עם 10 שערים, אך טובול סיימה רק במקום השביעי בליגה.
בינואר 2017 חתם בשחטיור סליהורסק מליגת העל הבלארוסית. בסליהורסק, חיז'ניצנקו היה אחד משחקניה הבולטים של הקבוצה שהתחילה את העונה כמועמד לאליפות לצידה של באטה בוריסוב שמחזיקה בכתר 11 עונות עד אז. למרות זאת, ב-16 ביוני שוחרר מהמועדון.
ב-22 ביוני 2017 חזר לקדנציה שנייה בשחטאר קאראגנדי, כאשר חתם על חוזה עד לסיום העונה.
בינואר 2018 חתם באורדבסי שימקנט. ב-22 בפברואר 2019 חזר לאחר תשע שנים לאסטנה.
ב-11 בפברואר 2020, חזר לאורדבסי שימקנט.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, חיז'ניצנקו שיחק בכל הנבחרות הצעירות של קזחסטן. ב-10 ביוני 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קזחסטן בהפסד 2-1 לאוקראינה. ב-9 בספטמבר 2009 הבקיע צמד בניצחון 1-3 נגד אנדורה, שהיו גם שערי הבכורה שלו בנבחרת.
נכון לספטמבר 2017, לזכותו של חיז'ניצנקו 8 שערים בנבחרת והוא מדורג שלישי ברשימת מלך שערי הנבחרת בכל הזמנים.
תארים

ליגת העל הקזחית: 2011, 2012
הגביע הקזחי: 2013
אליפות קזחסטן: 2019
סמרש

| --- | --- |


תעודת קצין סמרש
 מידע כללי
 מדינה:  ברית המועצות 
 סוכנות אם:  ועדת ההגנה הממלכתית
 תאריך הקמה:  1943 
 תאריך פירוק:  4 במאי 1946 
 ראש:  ויקטור אבאקומוב
 מטה מרכזי:  לוביאנקה 
 
תעודת קצין לביטחון המדינה משנת 1941.
סמרש (ברוסית: Смерш, ראשי תיבות של «Смерть шпионам!», מוות למרגלים!) היה ארגון גג לשלוש סוכנויות מודיעין נגדי עצמאיות בחסות הצבא האדום שהוקם בסוף 1942 או קודם לכן, אך הוכרז רשמית רק ב-14 באפריל 1943. את השם סמרש טבע יוסיף סטלין. הסיבה העיקרית להקמתה הייתה סיכול ניסיונות הכוחות הגרמנים להחדיר מרגלים לצבא האדום בחזית המזרחית.
האמנה הרשמית של סמרש פירטה את המשימות הבאות שביצע הארגון: סיכול ריגול, מלחמה בטרור, מניעת כל פעילות אחרת של מודיעין זר בצבא האדום; לחימה ב"גורמים אנטי-סובייטים" בצבא האדום; הגנה על קווי החזית מפני חדירת מרגלים ו"גורמים אנטי-סובייטיים"; חקירת בוגדים, עריקים ופגיעה עצמית בצבא האדום ובדיקת אנשי צבא ואזרחים החוזרים מהשבי.
הארגון התקיים באופן רשמי עד 4 במאי 1946, כאשר תפקידיו הועברו חזרה למשרד ביטחון המדינה. ראש הסוכנות לאורך כל קיומה היה ויקטור אבאקומוב, שמונה להיות השר לביטחון המדינה בשנים שלאחר המלחמה.
שם

יוסיף סטלין טבע את השם СМЕРШ ("סמרש'") כהלחם של הביטוי בשפה הרוסית шпионам Смерть (SMERt" SHpionam, 'מוות למרגלים'). במקור, כשהוא מתמקד במאבק במרגלים גרמניים שחדרו לצבא הרוסי, הרחיב הארגון במהירות את סמכויותיו: לאיתור ולמיגור כל הגורמים החתרניים.
היסטוריה

ב-3 בפברואר 1941 הופרדה המחלקה הרביעית (המדור המיוחד) של שירות הביטחון במינהל הראשי לביטחון המדינה של נ.ק.ו.ד., האחראית על סיכול ריגול צבאי בצבא הסובייטי, שמנתה 12 מחלקות ויחידת חקירה אחת. שינוי ארגוני זה הביא לפירוקו של המינהל הראשי לביטחון המדינה ואנשי הצוות הועברו לקומיסריון העממי לביטחון המדינה שהוקם. ב-25 בפברואר 1941, ויקטור אבאקומוב מונה לראש המינהל ולסגן ראש הנ.ק.ו.ד. האחראי על הפיקוח ועל כמה מחלקות אחרות.
החלק השני והמשמעותי ביותר עבר לקומיסריון העממי לענייני הגנה והכוחות המזוינים כמנהלה 3 שהשתלטה על מרבית מחלקות המינהל הראשי לביטחון המדינה אנטולי מיכייב. המנהלה השלישית הפכה למפקדת הצי האדום. בראשה עמד אנדריי פטרוב, קצין לביטחון המדינה.
היסטוריה > מבצע ברברוסה

לאחר הפלישה הגרמנית לברית המועצות, ב-22 ביוני 1941, חתם סטלין ב-17 ביולי, כיו"ר ועדת ההגנה הממלכתית, על צו מיוחד 178 / s, שבאמצעותו הועברה האחריות לסיכול הריגול הצבאית לנ.ק.ו.ד. במסגרת מנהלת המחלקות המיוחדות, עם ויקטור אבאקומוב כראש המחלקה. לארגון ניתן הרבה יותר כוח ויד חופשית יותר בקבלת ההחלטות מאשר בכל עת מאז הקמת צ'קה. כמו כן ב-19 ביולי, בהוראת נ. ק.ו.ד. מספר 00940, הועבר מטה המנהלת ממוסקבה לעיר קויבישב. המנהלה השלישית של הצי הייתה עדיין בשליטת חיל הים, עד 11 בינואר 1942, כאשר שולבה במנהל המחלקות המיוחדות.
ב-2 ביולי 1941 שולב המינהל העממי לביטחון המדינה בחזרה למבנה הנ.ק.ו.ד.
לאחר שהמצב בחזיתות רוסיה (המכונה החזית מזרחית) נעשה יציב יותר, ב-14 באפריל 1943, הורתה ועדת ההגנה הממלכתית, בראשות סטלין, על חלוקה נוספת של הקומיסריון העממי לענייני פנים (נ.ק.ו.ד.) לשלושה ארגונים: על פי החלטת הפוליטביורו של המפלגה מספר P 40/91 הקומיסריון העממי לביטחון המדינה נוצר בפעם השנייה. גוף זה התבסס על מנהלות של הנ.ק.ו.ד.. החשובים שבהם היו: מחלקת החוץ ומחלקת ביטחון פנים שביצעה משימות מאבק בארגונים אנטי-סובייטיים, הגנה על כלכלת המדינה וביצוע מעצרים. המחלקה השנייה של הנ.ק.ו.ד. (שהגנה על נציגי הממשלה והמפלגה) הפכה למנהלה השישית של קומיסריון ביטחון המדינה, בעוד מנהלת התחבורה של הנ.ק.ו.ד. נקלטה כמנהלת 3. לאחר שאיבד את מרבית היחידות המבצעיות, לקומיסריון העממי לענייני פנים היה עדיין מנגנון ממשל חזק מאוד. הוא היה אחראי על הסדר הציבורי בברית המועצות על ידי שימוש במשטרה חמושה בכל פינה במדינה, כשהוא מנהל את מחנות העבודה הגדולים ביותר תחת מנהלת גולאג, מחנות שבויים וכוחות עם חיילים נאמנים ומצוידים, שעד סוף ה מלחמה מספרם היה מיליון וחצי עם יחידות חיל האוויר, שריון ופרשים.
החלטה מספר 138–414 הורתה לחלק את מנהלת המחלקות המיוחדות של הנ.ק.ו.ד. לשלוש יחידות ריגול צבאיות, בתוך ועדת ההגנה הממלכתית, קומיסריון הצי וקומיסריון הפנים, בהתאמה, כפי שנעשה בתחילת 1941. נוצר ארגון מקביל בתוך הצי ובראשו עמדו פיטר גלדקוב ושני סגניו אלכסיי לבדב וסרגיי דוכוביץ'. בפועל, דיווח גלדקוב לאבאקומוב. פורמלית גלדקוב היה כפוף לקומיסר העם הממונה עליו ניקולאי גרסימוביץ' קוזנצוב, מפקד הצי.
מחלקת סיכול ריגול של סמרש פעלה בכפיפות לקומיסריון הפנים שנוהל על ידי לברנטי בריה, קומיסר הפנים העממי. בראש מחלקת סיכול ריגול של סמרש עמד סמיון יוקימוביץ' ומאוחר יותר ו. סמירנוב.
היסטוריה > סמכויות

ועדת ההגנה הממלכתית הקימה רשמית את סמרש כדי להבטיח את ביטחונה של ברית המועצות מפני איומים פוליטיים פנימיים וריגול זר, אם כי הוא ביצע מגוון רחב של משימות אחרות, בין 1943 ל-1946. פעולות סיכול הריגול כללו חיפוש והשמדה של מתנגדים למהפכה, מציאת וחקירת סוכני אויב, ציד סוכנים סובייטים שלא חזרו עד לתאריך שנקבע והערכת התועלת של מסמכי אויב שנלכדו. סמרש גם לקחה תפקיד פעיל בענייני הצבא האדום תוך הבטחת האיכות הטובה של מתקני הצבא האדום, שיפור המשמעת, מניעת עריקה, פאניקה, חבלה ומשמעת לקויה. פעילויות אחרות כללו: חשיפת משתפי פעולה באזורים שנכבשו לאחרונה על ידי הצבא האדום; חשיפת פשעים כלכליים כמו פעילות בשוק השחור; הגנה על חומרים מפני סוכני וחבלני אויב; וקביעת "הפטריוטיות" של הנלכדים ושל אלה שחזרו מארצות זרות. פעילי סמרש שלטו גם בפעולות הפרטיזנים מאחורי הקווים הגרמניים והעריכו את נאמנות הפרטיזנים לברית המועצות. סמרש היה אז עוצר ומנטרל פרטיזנים אנטי-סובייטים, חבלנים, מרגלים, קשרים, מורדים, עריקים וגורמים עברייניים בחזית הקרב.
המנהלה האסטרטגית התמקדה בפעולות רטובות לסיכול ריגול ופעולות נגד התקוממות. במרץ 1946 הוחלט להכפיף מחדש את הדירקטוריון הראשי של סמרש לקומיסריון העממי של הכוחות המזוינים (Наркомат Вооруоренных Сил, NKVS). הגוף אורגן מאוחר יותר כחלק ממשרד הכוחות המזוינים וזמן קצר לאחר מכן, הסמרש פורקה רשמית ב-4 במאי 1946.
היסטוריה > פעילויות אחרות

פעילויות סמרש כללו "סינון" של החיילים ועובדי כפייה שהתאוששו מהשבי. הארגון היה מעורב באופן פעיל בלכידת אזרחים סובייטים שהיו פעילים בקבוצות חמושות אנטי-קומוניסטיות שנלחמו בצד גרמניה הנאצית כמו צבא השחרור הרוסי, חיל הקוזאקים של פיוטר קרסנוב וארגון הלאומנים האוקראינים.
עם סיום המלחמה, ניתנה לסמרש המשימה למצוא את אדולף היטלר ואם אפשר, ללכוד אותו בחיים או להחזיר את גופתו. קציני הצבא האדום וסוכני סמרש מצאו את גווייתו השרופה חלקית של היטלר בסמוך לפיהררבונקר לאחר התאבדותו וערכו חקירה לאישור מותו ולזיהוי השרידים (יחד עם אלה של אווה בראון) שנקברו בסתר במפקדת סמרש במגדבורג. עד אפריל 1970, אז הוצאו, הושמדו לחלוטין והושלכו.
סמרש נלחם בארמייה קריובה הפולני ובארגונים שלאחר המלחמה.
שיטות

בתפקידי הריגול הנגדי, נראה כי סמרש הצליחה במיוחד במהלך מלחמת העולם. פעולותיה הביאו לעריקות רבות של קציני מודיעין וסוכנים גרמניים, חלקם הפכו לסוכנים כפולים. אכן על פי מקורות גרמנים, הסובייטים הפכו כ-39,500 סוכנים גרמנים לחסרי תועלת בסוף המלחמה.
סמרש השתמשה במספר טקטיקות שונות: הלשנות, פעולות ביטחון, משחקי רדיו והעברת מידע כוזב, והבטיחו הן את אמינות הצבא והן את האוכלוסייה האזרחית. סמרש הקימה מערכת מלשינים על ידי שליחת קצין סמרש לכל גדוד שמורכב בין 1,000 ל-1,500 איש. כל קצין גייס מספר "תושבים" שגייסו "תושב מילואים" משלו ובין שישה לשמונה מלשינים. מלשינים דיווחו על מי שאוהד את הגרמנים, על עריקות, עמדות לא-פטריוטיות ומורל נמוך והוסמכו לנקוט "פעולה מיידית" אם יתעורר הצורך. סמרש גייסו בין 1,540,000 ל-3,400,000 מלשינים, או כשתים עשרה אחוזים מכלל הצבא האדום. עם זאת, סמרש הכריחה עד מחצית מכלל המודיעים שלה לעבוד בשבילם והם לא פעלו מרצון.
על מנת לאבטח את עורף הצבא האדום, סמרש פינתה אזרחים והקימה מחסומים על מנת לקיים שליטה פיזית. בשלב הבא, סוכנים חיפשו ועצרו "אנשים חשודים" העשויים להיות סוכנים גרמנים. לבסוף חקרה סמרש את העצורים.
בהשוואה לקודמתה (מנהלת המחלקות המיוחדות), סמרש התמקדה בעיקר במרגלי אויב, אף כי אנשי הצבא האדום עדיין היו תחת חשד. אבאקומוב עדכן את סטלין על כל המפקדים הבכירים ועל התנהגותם של מספר קציני צבא מובילים.
מעצרו של קצין פרטי או זוטר צריך להיות מאושר על ידי תובע;
מעצרו של מפקד בדרגה בינונית צריך להיות מאושר על ידי המפקד והתובע הצבאי.
מעצרו של מפקד בדרגה גבוהה צריך להיות מאושר על ידי המועצה הצבאית של החזית ותובע.
מעצרו של מפקד ברמה הגבוהה ביותר צריך להיות מאושר על ידי מפקד ההגנה העממי [סטלין עצמו].
כדי לבלבל את המודיעין הגרמני עם דיסאינפורמציה, סמרש השתמשה ב-183 משחקי רדיו במהלך המלחמה. מבצע "ניסיון" משמש דוגמה טובה ליעילותם של משחקי הרדיו הללו. בין מאי ליוני 1943 השתמש סמרש בשלושה סוכנים גרמנים כדי להפיץ דיסאינפורמציה על מתקפת הנגד בקורסק וטען שהצבא האדום החל להתחפר במקום להתכונן למתקפה ובכך תרם להצלחת מתקפת ההפתעה של הצבא האדום. לפני מבצע בגרטיון, המבצע הגדול ביותר של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, סמרש תפסה מספר סוכנים גרמנים שגרמו לצבא הגרמני להמעיט בערכם של 1.2 מיליון איש במספר הכוחות הסובייטים.
סמרש מילאה תפקיד מרכזי ביצירה ובקרה של פעולות הפרטיזנים מאחורי הקווים הגרמניים. לאחר כיבוש שטח שהוחזק בגרמניה ואיחודו עם הצבא האדום, ראיין סמרש פרטיזנים כדי לקבוע את נאמנות הפרטיזנים למשטר.
סמרש בתרבות ובאמנות

כארגון סיכול הריגול העיקרי של ברית המועצות בזמן מלחמת העולם השנייה הוא היווה השראה למספר יצירות:
פותח משחק מחשב בשם "מוות למרגלים" (רוסית: Смерть шпионам) כמשחק ירי בגוף שלישי שעלילתו מתרחשת במלחמת העולם. המשחק פותח על ידי 1C Company ואולפן Haggard Games ושוחרר ב-17 באוקטובר 2007.
הארגון מופיע גם בספרי ג'יימס בונד, אף שעלילתם מתרחשת לאחר המלחמה. הארגון מופיע בספרים קזינו רויאל, חיה ותן למות, גולדפינגר, המרגל שאהב אותי והופיע בסרטים מרוסיה באהבה וקזינו רויאל.
הופקו מספר סדרות טלוויזיה עלילתיות על הארגון, כדוגמת:
סמרש (סדרת טלוויזיה, 2007) — מיני-סדרה רוסית בת ארבעה פרקים בבימויו של זינוביי רויזמן.
מוות למרגלים (סדרת טלוויזיה, 2007) – סדרה אוקראינית בבימויו של סרגיי ליאלין.
מוות למרגלים: אויב נסתר – סדרה אוקראינית בבימוי האחים אנה ומארק גרס.
מוות למרגלים: קרים – סדרה אוקראינית-רוסית בבימויו של אדוארד פאלמוב.
סמרש (סדרת טלוויזיה, 2013) — סדרה בהפקה בלארוסית-רוסית בת 12 פרקים בבימוים של אדוארד פלמור ואלכסנדר דארוגי.
סמרש (סדרת טלוויזיה, 2019) — סדרה רוסית בת 12 פרקים בבימויו של אולג פומין.
ראו גם

גולאג
הערות שוליים

↑  "The Soviet Army: SMERSH", SpetsNaz Psychology
↑  Антонов-Овсеенко, Антон (1999). Берия. p. 316. ISBN 978-5-237-03178-2.
↑  Parrish, Michael (1996). The Lesser Terror Soviet State Security, 1939–1953. Greenwood Publishing Group. pp. 114–120. ISBN 0-275-95113-8. נבדק ב-18 במאי 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  
Vinogradov, Alexey; Pleaser, Albert (2012). Unlocked Memories: Young Russians under German Rule. UPA. p. 123. נבדק ב-2019-02-16. SMERSH was an acronym for Smert Shpionam which is translated Death to Spies. It [...] was given the name SMERSH by Joseph Stalin who rejected the originally proposed title Death to German Spies. Stalin believed that the new intelligence service should concern itself with all spies.
↑  GUGB NKVD. DocumentsTalk.com, 2008.
↑  Decree №187 / ss (in Russian)
↑  When the UOO NKVD was established on 17 July 1941 it was not responsible for the Navy KI affairs.
↑  Vadim J. Birstein : SMERSH Stalin's Secret Weapon, Soviet military counterintelligence in ww2 ISBN 978-1-84954-108-4
↑  Order № 0075/008 from January 11, 1942.
↑  http://shieldandsword.mozohin.ru/VD3462/nkvd4143/structure.htm NKVD USSR organization from 8/31.1941 (in Russian)
↑  http://www.memo.ru/history/nkvd/STRU/index.htm (NKVD/MVD organization's from 1925 to 1953
↑  Doing the transformation of some NKVD units in to again established NKGB, 3rd Secret Political Directorate (or SPO) as well Economic Directorate (or EKU) and 3rd Special Department (house searches and arrests) were dissolved . The staff and responsibilities were taken over by 2nd NKGB Directorate.http://shieldandsword.mozohin.ru/nkgb4353/structure/2U.htm
↑  http://www.memo.ru/history/nkvd/STRU/index.htm NKVD organization on 1 January 1944 (in Russian).
↑  Parrish, Michael (1996). The Lesser Terror Soviet State Security, 1939–1953. Greenwood Publishing Group. pp. 114–120. ISBN 0-275-95113-8. נבדק ב-18 במאי 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Stephan, Robert (באוקטובר 1987). "Smersh: Soviet Military Counter-Intelligence During the Second World War". Journal of Contemporary History. 22 (4): 585–613. doi:10.1177/002200948702200403. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  NKVD/KGB Activities and its Cooperation with other Secret Services, International conference November 19–21, 2008, Prague
↑  "CI in World War II", Counterintelligence Reader, Volume 2 Chapter 1, Federation of American Scientists
↑  Fischer, Benjamin. "Hitler, Stalin, and "Operation Myth"". אורכב מ-המקור ב-7 ביולי 2012. נבדק ב-27 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stephan, Robert W. (2004). Stalin's Secret War: Soviet Counterintelligence Against the Nazis, 1941–1945. Lawrence, KS: University Press of Kansas. ISBN 978-0700618248.
↑  Jonathan Jordan. "Operation Bagration: Soviet Offensive of 1944". HistoryNet. נבדק ב-2011-05-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268365605171  GND: 2082157-8  LCCN: n85376258  VIAF: 133069492   WorldCat (עם VIAF): 133069492
סמל אג'ריה

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  אג'ריה 
 תאריך אימוץ:  17 ביוני 2008 
 
הסמל של מחוז בתומי משנת 1881 עליו מבוסס הסמל הנוכחי
סמל אג'ריה הוא סמלה של רפובליקה אוטונומית בדרום-מערב גאורגיה. הוא מורכב ממגן המחולק לשניים על ידי קו גלי. במרכז מגן אדום קטן יותר ובו סמלה של גאורגיה ללא הכתר, הנושא הוא פרש כסף (גאורגיוס הקדוש) עם הילה מוזהבת רכוב על סוס כסוף מכה בדרקון כסוף בעזרת חנית מוזהבת. בחלק העליון של המגן הראשי מבצר מוזהב על רקע ירוק ובחלק התחתון יש שלוש מטבעות זהב על רקע כחול.
הסמל הנוכחי מבוסס על הסמל של מחוז בתומי משנת 1881 של מגן חצוי בגלי ארגמן וכסף עם שלושה מטבעות זהב ביזנטיים.
את הסמל הקודם אישרה המועצה העליונה של הרפובליקה האוטונומית של אג'ריה ב-26 ביוני 2000. הסמל מורכב מעיגול כחול ובו עיט בעל כנפיים פרושות, שביניהם, בחלק העליון של המעגל, שבעה כוכבי זהב. על הטבעת הכחולה החיצונית למעלה מופיע כיתוב באותיות זהב בגיאורגית "הרפובליקה האוטונומית האג'רית של גאורגיה", בחלקן התחתון של הסמל יש שני ענפי זית זהובים. העיט הוא סמל לחופש, שכל, כוח ודריכות מתמדת. שומר אמין של המדינה, מתבונן בגאווה אל המרחב חסר הגבולות במבט בטוח וחד, עם כנפיים אדירות פרושות – סמל לנצח ולידה מחדש אוניברסלית – הוא אוחז בשמש נותנת החיים, וענפי הזית הם סמל לשלום.
בשנת 2008 אומץ הסמל הנוכחי על ידי המועצה העליונה של אג'ריה. השימוש בו מוסדר על ידי חוקת אג'ריה והחוק המיוחד של הרפובליקה.
סמלי אג'ריה בעבר

סמל הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אג'ריה (1922–1937)
סמל הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אג'ריה (1978–1990)
סמל אג'ריה (2000–2004)
סלבדור סגי

| --- | --- |

 לידה:  22 בספטמבר 1887 ליידה, ספרד 
 פטירה:  10 במרץ 1923 (בגיל 35) ברצלונה, ספרד 
 מדינה:  ספרד 
 בן או בת זוג:  Teresa Muntaner Cabarrocas 
 
המצבה על קברו של סגי
סלבדור סגי רובינט (קטלאנית: Salvador Seguí Rubinat;‏ 1886 - 10 במרץ 1923) מנהיג מתון בארגון האנרכו-סינדיקטי (ה-CNT) בקטלוניה שבספרד.
חייו

סגי נולד בליידה ונאלץ לצאת לעבודה בגיל צעיר. הוא עבד כצבע של בתים ונודע בכינוי "ילד הסוכר". סגי הושפע מכתבי ניטשה ונודע כרטוריקן מעולה וכריזמטי. נתמנה למזכיר איגוד פועלי הבניין של ברצלונה וארגן ספרייה ופעילות תרבותית עבור הפועלים. סגי היה סינדיקליסט, אך האמין באחדות של כל הפועלים ותמך בשנת 1910 בחזית משותפת עם הארגון הסוציאליסטי UGT. בשנים 1916 ו-1917 ניהל שיחות לשיתוף פעולה עם ה-UGT. מצד שני, סגי תמך בעצמאות ארגוני הפועלים ממפלגות פוליטיות ופעל בכיוון זה נגד מפלגתו הרדיקלית של אלחנדרו לרו והאנרכיסטים הממוסדים. סגי התנגד לפעולות טרור של עמיתיו האנרכיסטים. סגי היה קטלאני לאומי, וטען שעל הפועלים לעמוד לצידם של עמים הדורשים אוטונומיה או עצמאות מספרד.
במרץ 1919 הוא היה זה שקרא לעובדים לחזור לעבודה לאחר השביתה הכללית בברצלונה לאור ההסכמות שהושגו עם המושל האזרחי של העיר. הפרת ההסכמות לגבי שחרור העצורים על ידי הצבא הביאה לירידה בכוחו בארגון ה-CNT ולעליית כוחם של הקיצוניים בארגון. עם זאת, בדצמבר 1922 הוא נתמנה למזכיר הכללי של ה-CNT, וזכה לביקורת מצד אנרכיסטים טהורים על קשריו עם פוליטיקאים בשמאל הפוליטי הקטלני.
סגי נרצח ב-10 במרץ 1923, בהוראתו של מושל קטלוניה מרטינז אנידו. לאחר מותו דמותו הועלתה על נס על ידי מספר מפלגות בשמאל של ספרד, שכל אחת טענה לקרבה רעיונות אליו, גם אם בחייו הם בקרו אותו.
הערות שוליים

↑  Modern Spain, 1875-1980 By Raymond Carr, עמוד 89
↑  No Gods, No Masters: An Anthology of Anarchism By Daniel Guérin, עמוד 697
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007451577605171  PLWABN: 9810683301905606  BNE: XX1013315  BnF: cb129708161 (data)  CiNii: DA12834210  GND: 113328843X  ISNI: 0000 0000 8123 1169  LCCN: n50006390  NKC: jx20140408002  NTA: 128677929  RERO: 02-A000147522  SUDOC: 110943635  VIAF: 44430926   WorldCat (עם VIAF): 44430926
סמל האיחוד האפריקאי

סמל האיחוד האפריקאי
סמל האיחוד האפריקאי הוא סמל עגול, בהיקפו מצויים ענפי עץ דקל (כפות תמרים), המסמלים שלום. במרכז, בצבע זהב מצויה מפת אפריקה. צבע הזהב מסמל את עושרה של אפריקה ואת עתידה, והצבע הירוק של כפות התמרים מסמל את התקווה של אפריקה לעתיד טוב יותר.
המפה אינה מציגה את גבולות המדינות, וזאת על מנת לסמל את השאיפה לאחדות. הטבעות האדומות בבסיס הסמל משולבות זו בזו. הצבע האדום מסמל את הדם שנשפך במאבק לחירות של מדינות אפריקה מעול הקולוניאליזם ושילוב הטבעות מסמל הסולידריות של המדינות האפריקאיות.
ראו גם

דגל האיחוד האפריקאי
סמל האי מאן

| --- | --- |

 פרטים
 תאריך אימוץ:  1996
 התקנים
 ציצה:  כתר אדוארד הקדוש
 מגן:  אדום. טריסקליון בצבעים טבעיים
 תומכים:  בז ועורב בצבעים טבעיים
 מוטו:  Quocunque Jeceris Stabit   (מלטינית: להיכן שלא תזרוק אותו, הוא יעמוד)
סמל האי מאן הנוכחי נקבע בשנת 1996.
הסמל כולל שלט אצולה שעליו טריסקליון (שלוש רגלים מכופפות מחוברות) על רקע אדום. הטריסקליון מסמל את האי מאן.
תומכי המגן הם בז ועורב. הבז הוא בעל חשיבות היסטורית לאי מאז נתן הנרי הרביעי את האי מאן לסר ג'ון סטנלי הראשון בתנאי שיתן שני בזים לו ולכל מלך אנגליה עתידי ביום הכתרתו. נוהג זה נשאר בתוקף עד הכתרת ג'ורג' הרביעי בשנת 1822.
העורב מופיע באגדות מקומיות רבות של האי.
בראש המגן מופיע כתר, המייצג את בית המלוכה הבריטי הריבון של האי.
מתחת למגן רשום מוטו האי, בשפה הלטינית: Quocunque Jeceris Stabit - "להיכן שלא תזרוק אותו, הוא יעמוד".
הסמל מהווה חלק מדגל האי מאן.
ראו גם

גלריית סמלי הממלכה המאוחדת
סמל דקוטה הדרומית

| --- | --- |

 גרסאות
 
 פרטים
 המחזיק בסמל:  דקוטה הדרומית
 תאריך אימוץ:  1889 
 התקנים
 מוטו:  תחת האל, שלטון העם
 פרטים נוספים
 שימוש:  סמל דקוטה הדרומית, מסמכים רשמיים
 
החותם הגדול של מדינת דקוטה הדרומית או סמל דקוטה הדרומית' (באנגלית: Great Seal of the State of South Dakota) הוא סמלה של מדינת דקוטה הדרומית שבארצות הברית.
הסמל עוצב בשנת 1885, תקופה בה המדינה הייתה עדיין חלק מטריטוריית דקוטה (רק בשנת 1889 הפכה הטריטוריה למדינה).
במרכז הסמל מתוארים גבעות, נהר ובו שטה ספינת קיטור, חקלאי חורש במחרשה הרתומה לזוג שוורים, כורה ובקר, המסמלים את חקלאות המדינה, התעשייה שבה והמסחר, וכן את משאבי הטבע של המדינה.
בראש הסמל, על גבי מגילת קלף מופיע מוטו המדינה: "תחת האל, שלטון העם".
סביב החותם מופיע הכיתוב "מדינת דרום דקוטה" באנגלית (State of South Dakota) בראש החותם, ו"החותם הגדול" (Great Seal) בבסיסו, וכן שנת הפיכת הטריטוריה למדינה (1889).
החותם שמור על ידי מזכיר המדינה של דקוטה הדרומית.
ראו גם

דגל דקוטה הדרומית
סמל דקוטה הצפונית
סמריום

סמריום (באנגלית: Samarium) הוא יסוד כימי מסדרת הלנתנידים שסמלו הכימי Sm ומספרו האטומי 62. הוא נמנה עם משפחת היסודות הנדירים, אם כי למעשה הוא אינו נדיר, אלא מפוזר בדלילות ולכן יקר להפקה.
תכונות

סמריום הוא מתכת לבנה כסופה בעלת ברק מתכתי, עמידה בצורה סבירה בפני קורוזיה ומתלקחת ב-150 מעלות צלזיוס.