stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דונייל מאלן
קריירת משחק

מאלן החל את הקריירה שלו באייאקס בשנת 2007. ב-2015, על אף מאמצי המועדון להשאיר את החלוץ בקבוצה, עזב מאלן את אייאקס והצטרף לארסנל.
מאלן החל לשחק בקבוצות הנוער של ארסנל בעונת 2015/2016. הוא צבר 30 הופעות במהלך העונה והבקיע 14 שערים. לאחר מכן, באוגוסט 2017, נמכר על ידי ארסנל לפ.ס.וו איינדהובן.
בעונת 2017/2018 שיחק בעיקר במדי פ.ס.וו איינדהובן II. ב-3 בפברואר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון בניצחון 0–4 על זוולה. משם ועד לסיום העונה המשיך להיות שחקן סגל הקבוצה הבוגרת וזכה בסיום העונה בתואר האליפות עם המועדון. במקביל גם סיים כמלך השערים בפ.ס.וו איינדהובן II.
ב-14 בספטמבר 2019 כבש מאלן חמישה שערים בניצחון קבוצתו 0–5 על ויטסה ארנהם.
ב-27 ביולי 2021 חתם מאלן בבורוסיה דורטמונד הגרמנית, בה חתם לחמש שנים.
את הופעת הבכורה ערך ב-14 באוגוסט בניצחון קבוצתו 2–5 על איינטרכט פרקנפורט.
וב-28 בספטמבר כבש לראשונה במדי דורטמונד בניצחון קבוצתו 0–1 על ספורטינג ליסבון בליגת האלופות. ב-20 בנובמבר כבש שער בכורה בבונדסליגה בניצחון קבוצתו 1–2 שטוטגרט.
ב-13 בינואר 2025 חתם מאלן באסטון וילה.
קריירת משחק > נבחרת הולנד

מאלן יליד הולנד ממוצא סורינמי.
באליפות אירופה עד גיל 17 שהתקיימה באזרבייג'ן שיחק מאלן בכל המשחקים של נבחרת הולנד בו הגיעה הנבחרת לחצי הגמר. בדצמבר 2016, זומן לסגל ההולנדי לאליפות אירופה עד גיל 19 שהתקיימה במרץ 2017.
את הופעת הבכורה בנבחרת הולנד הבכירה ערך מאלן ב-6 בספטמבר 2019 במוקדמות יורו 2020 כשעלה מהספסל וכבש את השער השלישי בניצחון נבחרתו 2–4 על גרמניה.
נכלל בסגל נבחרת הולנד לטורניר יורו 2024., בשמינית הגמר כבש צמד בניצחון על רומניה.
תארים > פ.ס.וו איינדהובן

אליפות הולנד: 2017/2018
הערות שוליים

↑  Scrollytelling, Voetbalmoeders, volkskrant.nl (באנגלית)
↑  161385360554578, Arsenal starlet seals permanent move to PSV Eindhoven, talkSPORT, ‏31 באוגוסט 2017 (באנגלית אמריקאית)
↑  Omroep Brabant, Omroep Brabant (בהולנדית)
↑  "Youngster Malen scores five in PSV rout". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-02-27.
↑  Eindelijk witte rook: PSV'er Malen maakt gewenste transfer naar Dortmund, nos.nl (בהולנדית)
↑  "Villa announce Donyell Malen signing". Aston Villa Football Club. נבדק ב-2025-01-14.
↑  Profvoetballers van Surinaamse afkomst, Natio Suriname | Voetbal
↑  Dit zijn de 26 spelers van bondscoach Ronald Koeman voor EURO 2024 באתר התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית, 29 במאי 2024 (בהולנדית)
| נבחרת הולנד – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 סטקלנבורג •  2 ולטמן •  3 דה ליכט •  4 אקה •  5 ויינדל •  6 דה פריי •  7 ברחהאוס •  8 ויינאלדם •  9 ל. דה יונג •  10 ממפיס •   11 פרומס •  12 ואן אנהולט • 13 קרול •  14 קלאסן • 15 דה רון • 16 חראפנברך • 17 בלינד • 18 מאלן • 19 וחהורסט • 20 פ. דה יונג • 21 דומפריס • 22 ביזוט • 23 קופמיינרס • 24 טימבר • 25 חאקפו • מאמן: דה בור |  1 סטקלנבורג •  2 ולטמן •  3 דה ליכט •  4 אקה •  5 ויינדל •  6 דה פריי •  7 ברחהאוס •  8 ויינאלדם •  9 ל. דה יונג •  10 ממפיס •   11 פרומס •  12 ואן אנהולט • 13 קרול •  14 קלאסן • 15 דה רון • 16 חראפנברך • 17 בלינד • 18 מאלן • 19 וחהורסט • 20 פ. דה יונג • 21 דומפריס • 22 ביזוט • 23 קופמיינרס • 24 טימבר • 25 חאקפו • מאמן: דה בור | הולנד |
| נבחרת הולנד – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 פרברוחן •  2 ואן דה ון •  3 דה ליכט •  4 ואן דייק •  5 אקה •  6 דה פריי •  7 ברחוויין •  8 ויינאלדם •  9 וחהורסט •  10 ממפיס •   11 חאקפו •  12 פרימפונג • 13 ביילו •  14 ריינדרס • 15 חירטרואידה • 16 וירמן • 17 בלינד • 18 מאלן • 19 סימונס • 20 מאטסן • 21 זירקזיי • 22 דומפריס • 23 פלקן • 24 חראפנברך • 25 ברובי • 26 סחאוטן • מאמן: קומאן |  1 פרברוחן •  2 ואן דה ון •  3 דה ליכט •  4 ואן דייק •  5 אקה •  6 דה פריי •  7 ברחוויין •  8 ויינאלדם •  9 וחהורסט •  10 ממפיס •   11 חאקפו •  12 פרימפונג • 13 ביילו •  14 ריינדרס • 15 חירטרואידה • 16 וירמן • 17 בלינד • 18 מאלן • 19 סימונס • 20 מאטסן • 21 זירקזיי • 22 דומפריס • 23 פלקן • 24 חראפנברך • 25 ברובי • 26 סחאוטן • מאמן: קומאן | הולנד |
הארי המלין

| --- | --- |

 לידה:  30 באוקטובר 1951 (בן 73) פסדינה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1976 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל  בית הספר פלינטרדג' 
 בן או בת זוג:  ליסה רינה (1997–?)   אורסולה אנדרס (1979–1983) 
 מספר צאצאים:  3 
 http://harryhamlin.com
 פרופיל ב-IMDb
 
הארי רובינסון המלין (באנגלית: Harry Robinson Hamlin) (נולד ב-30 באוקטובר 1951 בפסדינה שבקליפורניה) הוא שחקן אמריקאי, המוכר בעיקר בזכות הופעתו בסדרת הטלוויזיה "פרקליטי אל איי".
קריירה

המלין למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, ולאחר מכן פנה לקריירת משחק. הופעתו הקולנועית הראשונה של המלין הייתה בסרט הקולנוע "Movie, Movie", לצדו של ג'ורג' סי סקוט ב-1978. הופעתו בסרט זיכתה אותו במועמדות לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית ההופעה הראשונה הטובה ביותר. עם זאת, הוא פרץ לתודעה רק ב-1981, כשגילם את דמותו של פרסאוס בסרט הקולנוע "התנגשות הטיטאנים", בו שיחק גם לורנס אוליבייה. על אף הצלחתו של סרט זה, דשדשה הקריירה של המלין, עד שהצטרף ל"פרקליטי אל איי" ב-1986, בה גילם את דמותו של עורך הדין מייקל קיוזאק במשך חמש מתוך שמונה עונותיה של הסדרה. במשך שלוש שנים ברציפות, 1988, 1989 ו-1990 היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.
המלין ניסה למנף את הצלחתו ב"פרקליטי אל איי", אך ללא הצלחה מרובה. עיקר תפקידיו מאז עזב את "פרקליטי אל איי" היו בסרטי טלוויזיה ובתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה שונות. רק בשנת 2004 זכה לתפקיד קבוע בסדרת טלוויזיה מצליחה, כשגילם את דמותו של אהרון אקולס ב"ורוניקה מארס". בשנת 2007 השתתף בגרסה האמריקאית של "רוקדים עם כוכבים".
בשנת 2015 השתתף בסרט "אחיות בדם". ביולי 2016 החל לשחק לצד ראיין פיליפה בסדרת האקשן של USA "על הכוונת" אשר נוצרה כעיבוד טלוויזיוני לספרו של סטיבן הנטר "Point of Impact". ביולי 2017 הסדרה שבה לעונה שנייה.
בשנת 2021 שיחק בסדרה "האזור החם: אנתרקס"; הלוא היא העונה השנייה של סדרת האנתולוגיה של ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק. המלין גילם בסדרה את העיתונאי טום ברוקו, בעונה שכולה עוסקת בבהלת מעטפות האנתרקס, שהופצו בארצות הברית מיד לאחר אסון התאומים.
בשנת 2023 החל לשחק בסדרת הדרמה הגותית "מכשפות מייפייר". באותה שנה גילם את דן בסרט הקומדיה "החבורה של בריידי" (אנ').
חייו האישיים

המלין היה נשוי בעבר לשחקניות ניקולט שרידן ולורה ג'ונסון. מאז 1997 הוא נשוי לשחקנית ליסה רינה, ולזוג שני ילדים. להמלין ילד שלישי, מהשחקנית השווייצרית אורסולה אנדרס, ששיחקה לצדו ב"התנגשות הטיטאנים".
אברהם גרנות

אברהם גרָנוֹת (גְרָנוֹבְסקי, בכתיב יידיש: גראַנאָווסקי; 19 ביוני 1890, א' בתמוז ה'תר"ן – 5 ביולי 1962, י"ג בתמוז ה'תשכ"ב) היה פעיל ציוני, כלכלן, משפטן ופוליטיקאי ישראלי יליד בסרביה, יושב ראש קרן קיימת לישראל, מחותמי מגילת העצמאות וחבר הכנסת הראשונה והשנייה.
ביוגרפיה

גרנות נולד בשם אברהם גרנובסקי (Granovsky) בשנת 1890 בפלורשט שבמחוז סורוקה בבסרביה שבאימפריה הרוסית (כיום ברפובליקה מולדובה). את ילדותו העביר באודסה. בשנת 1907 עלה עם משפחתו לארץ ישראל ולמד בגימנסיה העברית "הרצליה". אולם לאחר שנה חזרה המשפחה לרוסיה. בשנת 1911 נסע להמשיך את לימודיו בחו"ל. למד משפטים וכלכלה בשווייץ באוניברסיטת פרייבורג ובאוניברסיטת לוזאן, ובשנת 1917 קיבל תואר דוקטור למשפטים. היה פעיל בקרן קיימת לישראל בהולנד, ובשנת 1922 עלה לארץ ישראל באופן סופי. עבד עם מנחם אוסישקין ונבחר למנהל ראשי של הקרן הקיימת בשנת 1940 (משנת 1942 באופן רשמי) כיורשו בתפקיד של אוסישקין. כיהן בתפקיד יושב ראש הדירקטוריון של הקרן הקיימת.
בין 13 ל-18 בדצמבר 1942 השתתף בסיור בערבה שאורגן על ידי יוסף ויץ (בהשתתפות 12 אנשים, לרבות מהנדס המים שמחה בלאס, הבוטנאי מיכאל זהרי, והמודד המומחה במיפוי קרקעות זלמן ליף). באמצע שנות הארבעים עמד בראש ועדת המשנה לתיכון פני הארץ שהייתה ועדת משנה של ועדת התיכון של הסוכנות היהודית.
הציע עקרונות למדיניות חקלאית, היה יושב ראש הדירקטוריון של "מקורות" בשנים 1943–1961.
היה חבר מועצת העם, חבר ועדת המצב, ומחותמי מגילת העצמאות. ממייסדי המפלגה הפרוגרסיבית וחבר הכנסת בכנסת הראשונה והכנסת השנייה.
אשתו, מרים גרנות, הייתה מראשי מועצת "הדסה". בנו, יעקב (נולד ב-1921), משפטן, מילא תפקידים בכירים בבנק לאומי ובבנק לתעשייה. בתו של אברהם גרנות, נעמי, השתקעה עם בעלה בארצות הברית. נכדתו היא ההיסטוריונית יעל זרובבל, פרופסור לתולדות עם ישראל באוניברסיטת ראטגרס בארצות הברית.
נפטר ביולי 1962 בבית החולים הדסה בירושלים, לאחר מחלה קשה. בן 72 במותו. נקבר בבית הקברות סנהדריה.
על שמו נקראת שכונת "נווה גרנות" בירושלים וכן הרחוב "אברהם גרנות" שבתחומה, שם שוכן קמפוס מכון שכטר למדעי היהדות. לזכרו הוקמה "קרן אברהם גרנות", המנוהלת על ידי הקק"ל ומחלקת מלגות לתלמידים וסטודנטים על עבודות בתחום המדיניות האגררית של ישראל.
חוק נכסי נפקדים

בשנת 1948 היה שותף לקביעת המדיניות ביחס לאדמות הכפרים הנטושים. גרנות התנגד בתוקף להצעות למכור לידיים פרטיות אדמות אלה, על פי חזונו במדינת ישראל לא יימכרו קרקעות הציבור ויישארו בבעלות הלאום לשם השגת חברה שוויונית. במהלך מלחמת העצמאות תבע גרנות לאפשר לקרן הקיימת לרכוש את נכסי הנפקדים תמורת סכום שישולם להם במסגרת הסכם מדיני. גרנות האמין כי כיבוש צבאי כשלעצמו לא יקנה בעלות בקרקע אלא בהליך חוקי של קניית האדמה מבעליה בכסף ” הקרקע תפדה בכסף, בכסף רב, כי צורת פדיון זו היא אשר תקנה לנו זכויות חוקיות לגבי הקרקע שנגאלה כבר בדם בנינו”. בפברואר 1948 כשדוד בן-גוריון הציע בשיחה עם יוסף ויץ כי הקרן הקיימת תרכוש אדמות הנגב לאחר שיכבשו על ידי ההגנה ויופקעו התנגד לכך גרנות באומרו כי ”אין אנו חיים בימי הביניים והצבא איננו גונב אדמות. אם הבדווים של הנגב יחזרו למקומותיהם בתום המלחמה הם יקבלו את אדמתם בחזרה”. עמדה זו של גרנות הייתה מנוגדת לזו של יוסף ויץ ששלל תשלום עבור קרקע המצויה כבר בידי המדינה וביקש לקק"ל רק אפוטרופסות עליה ולעמדת היועץ המשפטי של הקק"ל עורך הדין אהרן בן-שמש שביקש להפקיע את נכסי הנפקדים באמצעות חוק ה"מחלול" העות'מאני המאפשר הפקעת קרקע לא מעובדת. עמדתו של גרנות היא שהתקבלה בדירקטוריון קק"ל ביולי 1948. גרנות היה מיוזמי העסקאות שהעבירו כמיליון וחצי דונם מאדמות הנפקדים לקרן הקיימת על ידי הממשלה לאחר קבלת חוק נכסי נפקדים.
לזכרו

אברהם גרנות, ירושלים: הלשכה הראשית של הקרן הקימת לישראל – אגף ההסברה, תשכ"ב. (חוברת: דברי הערכה והספדים)
כלכלת ישראל: הלכה ומעשה, זיכרון לאברהם גרנות; ועדת המערכת: פרץ נפתלי, דוד הורוביץ, ישעיהו פורדר; העורך: יוסף רונן, תל אביב: דביר, תשכ"ד.
לקריאה נוספת

'גרנובסקי, אברהם', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 151. (הספר בקטלוג ULI)
הפנרפיירדיר (כדורגל)

פימלייקפלאג הפנרפיירדיר (איסלנדית: Fimleikafélag Hafnarfjarðar או בקיצור FH) הוא מועדון כדורגל איסלנדי, מהעיר הפנרפיירדיר.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1928 בתור מועדון התעמלות, ולאחר כך עברה הקבוצה לענפי ספורט אחרים. אף, אייץ' עלו לליגת העל האיסלנדית בפעם הראשונה בשנת 1979.
ב-2001 סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגת העל האיסלנדית, בשנת 2004 זכתה לראשונה באליפות הליגה ושמרה של תואר זה שלוש שנים ברציפות. ב-2007 זכתה גם לראשונה בגביע האיסלנדי. לאחר מכן שבה אף, אייץ' לזכות באליפות שוב בשנים 2008, ו-2009, וב-2010 זכתה שוב בגביע האיסלנדי.
בעונת 2013-2012 זכתה שוב באליפות הליגה והגיעה לראשונה עד לפלייאוף של הליגה האירופית עד שהודחה על ידי גנק. בעונות 2016-2015, ובעונת 2016-2017 זכו שוב באליפות אך לא הצליחו לגביע לשלב הבתים של ליגת האלופות ושל הליגה האירופית.
תארים

אליפות איסלנד: 8
2004, 2005, 2006, 2008, 2009, 2012, 2015, 2016
הגביע האיסלנדי: 2
2007, 2010
גביע הליגה האיסלנדי: 6
2002, 2004, 2006, 2007, 2009, 2014
הסופר קאפ האיסלנדי: 6
2004, 2006, 2008, 2009, 2010, 2013
איחוד מפלגות הימין

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 מייסד:  רפי פרץ, בצלאל סמוטריץ', מיכאל בן ארי
 מנהיגים:  רפי פרץ
 תקופת הפעילות:  14 בפברואר 2019 – 3 באוקטובר 2019 (232 ימים)
 אפיון:  איחוד של מפלגות ימין פוליטי בישראל דתיות
 אידאולוגיות:  ציונות דתית, התיישבות, ארץ ישראל השלמה, התנגדות להקמת מדינה פלסטינית, שוק חופשי, שמרנות, קפיטליזם
 כנסות:  21
 ממשלות:  34 (ממשלת מעבר)
 אותיות:  טב
 שיא כוחה:  5 מנדטים
 נוצרה מתוך:  הבית היהודי, האיחוד הלאומי - תקומה ועוצמה יהודית שפרשה ממנה
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין פוליטי בישראל
 צבעים רשמיים:  תכלת, ירוק
 
 hayemin.org
איחוד מפלגות הימין הייתה רשימה ישראלית שהורכבה ממפלגות הבית היהודי, האיחוד הלאומי ועוצמה יהודית, התמודדה בבחירות לכנסת העשרים ואחת וקיבלה חמישה מנדטים.
בבחירות לכנסת העשרים ושתיים התפרקה הרשימה והמפלגות המרכיבות אותה (למעט עוצמה יהודית) הרכיבו, לצד הימין החדש, את רשימת "ימינה" בראשות איילת שקד.
רקע > הבית היהודי

ב-29 בדצמבר 2018 הודיעו יושב ראש הבית היהודי ושר החינוך בנט, שרת המשפטים איילת שקד וחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי על פרישה מהמפלגה והקמת מפלגה חדשה בשם הימין החדש. בעקבות פרישת בנט נותרה המפלגה ללא יו"ר.
ב-27 בינואר 2019 אישר מרכז הבית היהודי את ביטול הפריימריז שנועדו לקבוע את יו"ר המפלגה לקראת הבחירות, ונקבע כי יו"ר המפלגה יבחר על ידי מועצה ציבורית, בעוד שאר הרשימה תבחר על ידי המרכז.
ב-3 בפברואר התכנסה המועצה הציבורית לבחור את יו"ר המפלגה, מבין המועמדים הבאים: הרב רפי פרץ, הרב אבי גיסר, יוסי ברודני, רונן שובל, ניצנה דרשן-לייטנר, אלי בן-דהן, יפתח רון-טל והרב אליעזר שנוולד, כאשר הוועדה בחרה ברפי פרץ. המינוי אושרר על ידי חברי מרכז המפלגה ב-4 בפברואר, במקביל לקיום הפריימריז. בעקבות אי הבחרות אישה למקום מבין שלושת הראשונים ברשימה, בחרה הוועדה המסדרת ב-13 בפברואר את יפעת ארליך עבור השריון שנקבע, אך ב-21 בפברואר היא פרשה מהרשימה עקב התנגדות לחיבור עם עוצמה יהודית והוחלפה בעידית סילמן.
רקע > האיחוד הלאומי־תקומה

ב-14 בינואר 2019 התקיימו בחירות מקדימות במרכז מפלגת האיחוד הלאומי – תקומה. בצלאל סמוטריץ' זכה ב-83 קולות והביס את היו"ר המכהן אורי אריאל שזכה ב-40 קולות. בעקבות תבוסתו פרש אריאל מהחיים הפוליטיים.
רקע > עוצמה יהודית

מפלגת עוצמה יהודית בראשות מיכאל בן-ארי. ברשימה שובצו נציגיה מיכאל בן-ארי במקום החמישי ואיתמר בן-גביר במקום השמיני.
בערעור שהוגש לבית המשפט העליון נפסק ברוב קולות שבן-ארי פסול מלהתמודד לכנסת.
שני מועמדי המפלגה האחרים היו איתמר בן גביר (מקום 8 שקודם למקום 7 בעקבות הדחת בן-ארי) ויצחק וסרלאוף (מקום 40 שקודם ל-39).
הקמת האיחוד

ב-14 בפברואר 2019 הסכימו מפלגות הבית היהודי והאיחוד הלאומי – תקומה על ריצה משותפת בבחירות, בדומה לריצה המשותפת של המפלגות בבחירות לכנסת התשע עשרה ובבחירות לכנסת העשרים. סוכם כי הרשימה תורכב בריץ'-רץ' בו במקומות האי-זוגיים ברשימה יוצבו נציגים של מפלגת הבית היהודי ובמקומות הזוגיים יוצבו נציגים של מפלגת האיחוד הלאומי-תקומה, בראש הרשימה יעמוד יו"ר הבית היהודי רפי פרץ, ויו"ר האיחוד הלאומי בצלאל סמוטריץ' יוצב שני אך יִבְחַר ראשון תפקיד בממשלה ויהיה נציג הסיעה בקבינט המדיני-ביטחוני. אם תקבל הרשימה רק תפקיד אחד בממשלה תתקיים רוטציה על התפקיד בין סמוטריץ' לפרץ. אם לרשימה יהיה מספר מושבים אי זוגי בכנסת תתקיים רוטציה בין נציגי שתי המפלגות על המושב האחרון. כל ההחלטות יתקבלו בהסכמת שני הצדדים וחלוקת כל התפקידים תהיה באופן שוויוני על ידי יושבי ראש שתי המפלגות.
ב-20 בפברואר יצאה הודעה משותפת לליכוד ולבית היהודי, ביוזמתו של יו"ר הליכוד, בנימין נתניהו, שלפיה סוכם שרשימת עוצמה יהודית תרוץ ביחד עם הבית היהודי, ובתמורה במקום ה-28 ברשימת הליכוד יוצב נציג הבית היהודי, ויותר לו להתפלג מהליכוד ולהתאחד עם המפלגה. המפלגה מינתה את חבר הכנסת אלי בן-דהן, לרשימת הליכוד במסגרת איחוד מפלגות, תוך שימוש במפלגת המדף אח"י. עוד נאמר באותה הודעה, כי נתניהו מבטיח לבית היהודי שני תפקידי שרים משמעותיים בממשלה הבאה בערב אושר ההסכם במרכז הבית היהודי. בעקבות ההסכם הוקצו לעוצמה יהודית המקום החמישי והשמיני וה-31 ברשימת איחוד מפלגות הימין. האיחוד הוגדר כבלוק טכני, ונקבע כי נציגי עוצמה יהודית יתפלגו בהסכמה מהמפלגה לאחר הבחירות ויקימו סיעה עצמאית בכנסת, וכי שרי האיחוד יתפטרו במסגרת החוק הנורווגי הקטן על מנת להביא לכניסת מועמדי עוצמה יהודית לכנסת.
ניסיון לצרף לאיחוד גם את מפלגת יחד של אלי ישי נכשל, ומפלגתו של ישי רצה לבד ובהמשך פרשה.
לאחר האיחוד

התנועה הרפורמית, מפלגת מרצ וח"כ סתיו שפיר ממפלגת העבודה הגישו עתירות לוועדת הבחירות המרכזית נגד התמודדותם של נציגי "עוצמה יהודית" בבחירות לכנסת. היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, המליץ לוועדת הבחירות המרכזית לפסול את התמודדותו של בן ארי בנימוק שהוא מסית לגזענות. ועדת הבחירות המרכזית החליטה לדחות את העתירות. מפלגת מרצ ערערה על ההחלטה לבית המשפט העליון, אשר ברוב של שמונה שופטים מול דעת יחיד, פסל את מועמדתו של בן-ארי לכנסת. פסק הדין מהווה תקדים, בהיותו מקרה יחיד של פסילת מועמד על בסיס אישי. בעקבות הפסילה עתרה מפלגת "עוצמה יהודית" לוועדת הבחירות המרכזית לכנסת בדרישה להקדים את מועמדי המפלגה על פי סדר שיבוצם המפלגתי. העתירה נדחתה על ידי יו"ר ועדת הבחירות חנן מלצר, ועתירת המפלגה על ההחלטה לבג"ץ נדחתה אף היא.
עוצמה יהודית פרשה מהאיחוד עם מינוים לשרים של הרב רפי פרץ ובצלאל סמוטריץ, בטענה שהרב פרץ סירב לעמוד בהתחייבותו להתפטר מהכנסת (יחד עם סמוטריץ) על מנת לאפשר את כניסתו של מועמד המפלגה בן-גביר. פרץ מצידו טען שהסיכום היה על הפסקה של הכהונה בכנסת במסגרת תיקון בחוק יסוד הממשלה ('חוק נורווגי מורחב') שלא התאפשר במסגרת ממשלת מעבר.
היסטוריית בחירות

| בחירות | מנהיג | קולות |  % | מנדטים | +/- | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אפריל 2019 הכנסת ה־21 | רפי פרץ | 159,468 | 3.70% (#8)‏ | 5 / 120 |  3 | רשימת מועמדים מלאה. הבית היהודי: הרב רפי פרץ, מוטי יוגב, עידית סילמן, אלי בן-דהן  האיחוד הלאומי – תקומה: בצלאל סמוטריץ', אופיר סופר  המועמד מיכאל בן ארי נפסל בידי בית המשפט העליון מריצה לכנסת על פי סעיף 7א לחוק יסוד: הכנסת. |
ראו גם

רשימת הציונות הדתית
הלגיון הצפוני סנקט פטרבורג

| --- | --- |
סמל הקבוצה
 מידע כללי
 מגרש ביתי אצטדיון דינמו
 (500 מושבים)
 סנקט פטרבורג רוסיה רוסיה
 תאריך ייסוד:  2012 
 ליגה:  ליגת העל המזרח אירופית
 יושב ראש:  רוסיה אלכסיי סמירנוב
 מאמן:  קנדה טום קאדני
 צבעי תלבושת:  כחול וזהב
 
 http://spnl.pro
 
הלגיון הצפוני סנקט פטרבורג (ברוסית: Клуб Американского Футбола "Северный Легион" Санкт-Петербург) היא קבוצת פוטבול המשחקת בליגת העל המזרח אירופית.
הישג השיא של הקבוצה הוא העפלה לרבע גמר פלייאוף הליגה בעונת 2013. הקבוצה מפעילה גם קבוצת פוטבול לנשים בשם "הלגיון הצפוני" וביולי 2018 סיימה במקום הרביעי בגביע מונטה קלארק. החל מינואר 2019 הקבוצה משלמת שכר לשחקניה והפכה לקבוצת הפוטבול הראשונה ברוסיה שמשלמת שכר לשחקניה.
באפריל 2019 זכתה בתואר הראשון שלה עם הזכייה בטורניר הארי גמבל. ביולי 2019 בהדרכת המאמן וסילי דובריאקוב העפילה למשחק הגמר של ליגת העל המזרח אירופית בפוטבול, אך הפסידה את התואר לקבוצת הספרטנים מוסקבה.
בשנת 2020 סיימה במקום הרביעי בליגה ובשנת 2021 זכתה בגביע הרוסי בפוטבול. בעונת 2022, סיים במקום השלישי.
תארים

טורניר הארי גמבל
זכייה: 2019
ליגת העל המזרח אירופית (EESL)
סגנות: 2019, 2023
מקום שלישי: 2024
הגביע הרוסי בפוטבול
זכייה: 2021
הערות שוליים

↑  «Северный Легион» возглавил американец Том Кадни
↑  הצהרת הקבוצה בדף האינסטגרם (ברוסית)
↑  דיווח על הזכייה בטורניר (ברוסית)
| ‏ליגת העל המזרח אירופית (EESL) • עונת 2024> ליגת העל |
| --- | --- | --- |
| חטיבת מערב | הלגיון הצפוני סנקט פטרבורג • הפטריוטים מוסקבה • הדרקונים מוסקבה • הספרטנים מוסקבה • הגריפונים סנקט פטרבורג • ספרטק בריאנסק |  |
| חטיבת מזרח | ספרטק מוסקבה • אפאצ'י ניז'ני נובגורוד • קפיטל שארקס מוסקבה • מוטורס קאזאן • יוז'ני אוראל צ'ליאבינסק • ריידרס-52 ניז'ני נובגורוד |  |
אלופות רוסיה
הפטריוטים מוסקבה (15) • הספרטנים מוסקבה (3) • דובי מוסקבה (3) • הסערה השחורה מוסקבה (1) • הגריפונים סנקט פטרבורג (1)
ניהול
הפדרציה לפוטבול אמריקאי • משרד הספורט  
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוטבול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארבלה מנספילד

| --- | --- |

 לידה:  23 במאי 1846 העיירה בנטון, ארצות הברית 
 פטירה:  1 באוגוסט 1911 (בגיל 65) אורורה, אילינוי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Belle Aurelia Babb 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פורסט הום 
 השכלה:  Iowa Wesleyan University 
 מעסיק:  אוניברסיטת דפאו 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של נשות אייווה (1980) 
 
ארבלה מנספילד (באנגלית: Arabella Mansfield; ‏23 במאי 1846 – 1 באוגוסט 1911) הייתה עורכת הדין הראשונה בארצות הברית החל משנת 1869, כשהתקבלה ללשכת איווה; במהלך הקריירה שלה עבדה כמחנכת ומנהלת במכללות. למרות החוק במדינת איווה, שהתיר רק לגברים לגשת לבחינות לשכת עורכי הדין, ניגשה מנספילד לבחינה וקיבלה ציונים גבוהים. זמן קצר לאחר שהנושא נדון בבית המשפט, שינתה מדינת אייווה את חוק רישוי עורכי הדין שלה והפכה למדינה הראשונה שקיבלה נשים ומיעוטים ללשכת עורכי הדין.
במהלך הקריירה שלה, עבדה מנספילד בעיקר כמחנכת וכפעילה חברתית, ובין היתר לימדה במכללת איווה ווסליאן ובאוניברסיטת דפאו שבה הפכה למנהלת באוניברסיטה, ושימשה כדיקן של שני בתי ספר שונים בזה אחר זה במהלך שנות ה-90 של המאה ה-19.
ראשית חייה והשכלתה

בל אורליה באב (Belle Aurelia Babb) נולדה בשנת בחווה משפחתית בעיר בנטון, מחוז דה מוינס, איווה, בתם השנייה של מרי (מויר) (1820–1895) ומיילס באב. אחיה הבכור, וושינגטון אירווינג באב (נולד ב-1844 ונקרא על שם הסופר הניו יורקי הבולט), היה גם חברה במשך כל חייהם.
ב-10 באפריל 1850 עזב אביה את המשפחה לקליפורניה ברכבת. טרם עזיבתו הוא חתם על צוואה הקובעת את חינוך ילדיו. הוא הפך למפקח בחברת הכרייה במדינת ביי ונהרג בהתמוטטות מנהרת כרייה במכרה ממלוק היל במחוז אל דוראדו, קליפורניה, ב-23 בדצמבר 1852. מרי באב, אלמנתו, עברה עם שני ילדיהם להר פלזנט, איווה, שם למדו בבתי ספר מקומיים. (קלרה פולץ, עורכת הדין הראשונה שהתקבלה ללשכה בחוף המערבי, גדלה גם היא בהר פלזנט בערך בתקופה זו).
בשנת 1862, החלה באב החלה את לימודיה במכללת איווה ווסליאן במאונט פלזנט, ואז גם החלה להשתמש בשם ארבלה (קודם לכן היא השתמשה בשמה הפרטי בל). מכיוון שגברים רבים עזבו על מנת להילחם במלחמת האזרחים האמריקנית, הסכימו האוניברסיטאות לקבל יותר נשים כסטודנטיות וכן שכרו נשים כמורות. ארבלה באב סיימה את לימודיה בשלוש שנים כמצטיינת המחזור (valedictorian) ; אחיה, וושינגטון באב, דורג במקום השני באותו מחזור (salutatorian).
קריירה

באב לימדה בסמינר הכנסים של דה מוינס (כיום קולג' סימפסון) באינדיאנולה, איווה במשך שנה. היא חזרה למונט פלזנט כדי להתחתן עם אהובה מימי הקולג', ג'ון מלווין מנספילד, שהיה פרופסור צעיר באוניברסיטת איווה ווסליאן. הוא עודד את שאיפתה ללמוד משפטים. היא עסקה במשפטים, אך רק כעוזרת אצל אחיה וושינגטון, לאחר שהוא עבר את בחינות הלשכה והקים את משרדו. אף על פי שעל פי החוק במדינת אייווה, הזכאות לגשת לבחינת לשכת עורכי הדין הוגבלה ל"גברים מעל גיל 21", ניגשה ארבלה מנספילד לבחינה בשנת 1869, ועברה אותה בציון גבוה.
באותה שנה, הפכה איווה למדינה הראשונה באיחוד שקיבלה נשים לעסוק בעריכת דין, לאחר שמנספילד עתרה כנגד חוק המדינה שהוציא אותן מהכלל. בית המשפט קבע כי אין לשלול מנשים את הזכות לעסוק בעריכת דין באיווה, והורה לקבל את מנספילד ללשכת עורכי הדין. מנספילד הושבעה בבניין יוניון בלוק במאונט פלזנט באותה שנה.
על אף קבלתה ללשכת עורכי הדין, לא עסקה מנספילד בעריכת דין, אלא התרכזה בהוראה בקולג' ובפעילות חברתית. היא לימדה במכללת איווה ווסליאן, ולאחר מכן באוניברסיטת דפאו בגרינקסל, אינדיאנה. בשנת 1893 היא נבחרה כדיקן בית הספר לאמנות באוניברסיטת דפאו, וב-1894 כדיקן בית הספר למוזיקה. ב-1893 היא הצטרפה לליגה הלאומית של עורכות דין נשים.
מנספילד הייתה פעילה גם בתנועת זכות הבחירה לנשים, כיו"ר ועידת זכות הבחירה לנשים באיווה ב-1870, ועבדה עם סוזן ב. אנתוני.
מנספילד נפטרה ב-1 באוגוסט 1911, בבית אחיה, וושינגטון הראשון באב, באורורה, אילינוי. היא לא זכתה לראות את ניצחונה הגדול של תנועת זכות הבחירה הנשים, כאשר התקבל התיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית, שנכנס לתוקף בשנת 1920.
מורשת והנצחה

בשנת 1980, ארבלה מנספילד הוכנסה להיכל התהילה של נשות איווה.
בשנת 2002 ייסד ארגון עורכות הדין של איווה את פרס ארבלה מנספילד להוקרת עורכות דין מצטיינות במדינה.
פסל הנצחה שלה שיצר האמן בנג'מין ויקטור בהזמנת מכללת איווה ווסליאן הוצב בקמפוס המכללה.
הפרס היוקרתי ביותר של האיגוד הלאומי של עורכות הדין נקרא על שם ארבלה באב מנספילד. בין הזוכות הקודמות בפרס נכללות שלושת שופטות בית המשפט העליון בארצות הברית, אן קלייר ויליאמס (המעגל השביעי), אניטה היל ומרסיה גרינברגר.
הארגון החברתי Diversity Lab לקידום המגוון, קבע בשנת 2017 על שמה את כלל מנספילד, הדורש ממשרדי עורכי דין גדולים לשאת באחריות ליעדי המגוון שלהם. הכלל גובש בדומה לכלל רוני של ליגת הפוטבול הלאומית, המחייב קבוצות לראיין מועמד מיעוט למשרות פנויות של מאמן ראשי או מנהל כללי. הרעיון היה ליצור מערכת לעקוף הטיות מוטמעות ולעודד משרדי עורכי דין גדולים לשקול נשים או מיעוטים לתפקידי מנהיגות במשרד. כדי לעמוד בכלל על פי הארגון, על המשרד להראות כי לפחות 30% ממאגר המועמדים לתפקידים אלה היו מאוכלוסיות שאינן מיוצגות.
הערות שוליים

↑  "Early Civil Rights Cases" (אורכב 07.10.2011 בארכיון Wayback Machine), Iowa Judicial Branch
↑  "Most endangered: Union Block (אורכב 22.03.2012 בארכיון Wayback Machine), Iowa Historic Preservation Association (IHPA)
↑  "NAWL : Mansfield Award Recipients". www.nawl.org. נבדק ב-2020-09-27.
↑  "Mansfield Rule 2.0 « Diversity Lab" (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-2020-08-09. נבדק ב-2020-09-27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018078048  VIAF: 652152932534109830001   WorldCat (עם VIAF): 652152932534109830001 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ארבלה מנספילד".
האצטדיון האולימפי פיונגצ'אנג

| --- | --- |

אצטדיון פיונגצ'אנג
 כתובת:  166-16, Suha-ri, Daegwanryeong-myeon, Pyeongchang-gun, Gangwon-do 
 מיקום:  פיונגצ'אנג, קוריאה הדרומית
 קואורדינטות:  37°40′02″N 128°42′21″E﻿ / ﻿37.667333°N 128.705889°E﻿ / 37.667333; 128.705889
 אבן יסוד:  2015
 תקופת הפעילות:  30 בספטמבר 2017 – 21 במרץ 2018 (173 ימים)
 נהרס:  2018
 עלות הבנייה:  כ-116 מיליארד וון דרום קוריאני (109 מיליון דולר אמריקני)
 מושבים:  35,000
 he
 
את האצטדיון האולימפי פיונגצ'אנג (בקוריאנית: 평창 올림픽 스타디움) היה מבנה זמני הנועד עבור טקסי הפתיחה והסגירה של אולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) ועבור התחרויות הפאראלימפיות בפיונגצ'אנג, הנמצא במחוז גאנגוון, אשר בדרום קוריאה. האצטדיון נהרס אחרי משחקים.