stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רות בייטייה
הערות שוליים

1 2  Rio Olympics 2016: Ruth Beitia wins high jump gold for Spain aged 37, BBC.com, 21 August 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14261980
ריאליזם מדעי

ריאליזם מדעי (באנגלית: Scientific Realism) הוא זרם בפילוסופיה של המדע הגורס כי יש ביכולתן של תאוריות מדעיות נכונות לתאר את העולם האמיתי כפי שהוא. מחזיקי השקפה זו מאמינים שישויות בלתי ניתנות לצפייה כמו אלקטרונים או שדות חשמליים ואפילו משוואות, באמת קיימות במציאות.
יש מגוון רחב של השקפות ריאליסטיות, אולם על פי רוב משותפות להן שלוש תזות:
ריאליזם אונטולוגי או ריאליזם מטאפיזי – קיים עולם בלתי תלוי בתודעה האנושית. טענות על העולם הן או אמיתיות או שקריות, וערך האמת שלהן נקבע על ידי התאמה של תוכן הטענה למה שקיים בעולם, בלי קשר ליכולת שלנו לאמת או להפריך את הטענה.
ריאליזם סמנטי – יש לפרש מונחים תאורטיים כגון 'אלקטרונים' או-'כוחות' שמתייחסים לאובייקטים בלתי ניתנים לצפייה, כפשוטם. זאת אומרת, מונחים בלתי תצפיתיים אלה מתייחסים לישויות שאכן קיימות בעולם, ואינם רק כלי נוח לארגון התופעות הניתנות לצפייה.
ריאליזם אפיסטמי – בני אדם מסוגלים לדעת, לפחות בקירוב, אם טענות על העולם הן אמיתיות או שקריות באמצעות מחקר מדעי. מטרת המדע היא להשיג ידע כזה.
הריאליזם המדעי החל כפילוסופיה של השכל הישר וכתגובה לפוזיטיביזם הלוגי. הפוזיטיביסטים חשבו שלמשפטים מטאפיזיים, כלומר משפטים על מה שלא ניתן לתפוס ישירות בחושים, אין ערך אמת, כי לא ניתן לוודא אותם. למשפטים במדע על ישויות לא נראות כגון אלקטרונים יש ערך אמת רק אם אפשר לעשות להם רדוקציה למשפטים על ישויות נראות (למשל "שבילים" בתא ערפל). הריאליסטים התקוממו נגד ההשקפה זו וטענו לעומתם שלמשפטים "מטאפיזיים" יש ערך אמת בלי קשר לפרוצדורת אימות או ליכולת לעשות להם רדוקציה למשהו אחר. אם לדוגמה מדען אומר: "לאלקטרון יש מטען 1-" הוא מתכוון לדבריו כפשוטם, זהו משפט על ישות בעולם שיש לה תכונה מסוימת – לטענה זו יש ערך אמת או שקר בלי קשר ליכולת שלו לדעת את ערך האמת הזה.
נקודת המוצא של זרם מחשבה זה מתבססת על הקביעה הלוגית שאמיתותה של תאוריה מדעית אינה עניין פרגמטי אלא מוחלט: מתוקף חוק השלישי הנמנע תאוריה מדעית יכולה להיות או אמיתית או שקרית ("או מוציא", XOR). כך, אם תאוריה מדעית היא אמיתית הרי שמושאיה קיימים במציאות: מושאי המדע החומריים אכן קיימים בחלל ובזמן. מונחי המדע אינם רק כלים להבנת הטבע אלא מצביעים על ישויות ממשיות. בנוסף, הריאליסטים מאמינים שכשמדובר בתאוריות מדעיות מצליחות, הטענות שהן טוענות על העולם הן אכן אמיתיות, לפחות בקירוב.
גרסאות של ריאליזם מדעי

ישנן מספר גרסאות של ריאליזם מדעי, השונות זו מזו בהתחייבויותיהן המטאפיזיות. ריאליזם נאיבי מניח שכל הישויות המתוארות בתאוריות מדעיות אכן קיימות. גרסאות מתוחכמות יותר של ריאליזם בוחרות להאמין באופן סלקטיבי בקיומם של ישויות מסוג מסוים, אך לא באחרים.
ריאליזם חלקיקים (entity realism) הוא ההשקפה שחלקיקים בלתי נראים, כגון אלקטרונים ופוטונים, המאכלסים תאוריות מדעיות, אכן קיימים וההוכחה לכך היא שמדענים מצליחים לשלוט בתופעות שהם מזהים עם חלקיקים אלה ולבצע עליהן מניפולציות באופן שיטתי. ריאליזם חלקיקים מזוהה בעיקר עם הפילוסופים איאן האקינג וננסי קרטרייט.
ריאליזם מבני (structural realism) מזהה את המציאות עם מבנים מתמטיים המאכלסים תאוריות שונות. ריאליזם מבני מזוהה עם הפילוסוף ג'ון וורל.
טיעונים בעד ונגד ריאליזם מדעי

ישנם מספר טיעונים בעד ונגד ריאליזם על גרסאותיו השונות. טיעון מפורסם בעד ריאליזם הוא "טיעון הנס", על פיו אלמלא ההנחה שהישויות התאורטיות אכן קיימות – ההצלחה הכבירה של המדע לתת חיזויים מדויקים היא בבחינת נס. טיעון זה מזוהה עם הפילוסופים ריצ'רד בויד והילרי פטנאם (פטנאם חזר בו מטיעון זה וכיום הוא מחזיק בעמדה של ריאליזם פנימי, שהיא, למרות שמה, עמדה אנטי-ריאליסטית).
טיעון מרכזי נגד ריאליזם מדעי הוא טיעון "האינדוקציה הפסימית", המזוהה עם הפילוסוף לארי לאודן, על פיו ההיסטוריה של המדע מכילה מספר רב של תאוריות שגויות, כגון תורת הקלוריק של החום ותורת הפלוגיסטון בכימיה, שזכו להצלחה אמפירית ונתנו חיזויים מדויקים למרות שהישויות שאליהן התייחסו כמו קלוריק ופלוגיסטון, אינן קיימות כלל. מכאן, בניגוד לטיעון הנס, לא ניתן להסיק את קיומם של ישויות בלתי נראות המאכלסות תאוריה מדעית מהצלחתה האמפירית.
זרמים מנוגדים לריאליזם מדעי

יש המכנים את כל הזרמים המנוגדים לריאליזם המדעי בפילוסופיה של המדע בשם אינסטרומנטליזם, אם כי מדויק יותר לכנות בשם זה רק את ההשקפה השוללת את ההשקפה הסמנטית שתוארה בהקדמה לערך זה.
השקפה אנטי-ריאליסטית מובילה היא אמפיריציזם קונסטרוקטיבי המזוהה עם הפילוסוף באס ואן פראסן. על פי האמפיריציזם הקונסטרוקטיבי, קיים עולם בנפרד מהתודעה האנושית, ויש להבין היגדים מדעיים המתייחסים לישויות בלתי ניתנות לצפייה בעין אנושית כמו "אלקטרונים", כפשוטם ולא כקיצורים של היגדים על ישויות הניתנות לצפייה, כפי שסברו, למשל, האמפיריציסטים הלוגיים. אף על פי כן, המדע אינו נותן לנו ראיות מספיקות להאמין בקיומם של ישויות בלתי ניתנות לצפייה, ומטרת המדע אינה אמת, אלא נאותות אמפירית, שהיא התאמה בין התאוריה לבין התופעות הניתנות לצפייה. כלומר, האמפיריציזם הקונסטרוקטיבי מקבל את התזה האונטולוגית ואת התזה הסמנטית, אבל שולל את התזה האפיסטמית.
רכס אבוני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  ההרים הטראנס-אנטארקטיים 
 אורך הרכס:  9 ק"מ 
 קואורדינטות:  83°46′00″S 172°46′01″E﻿ / ﻿83.7667°S 172.767°E﻿ / -83.7667; 172.767
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס אבוני(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס אבוני
 
רכס אבוני (באנגלית: Ebony Ridge; מילולית: רכס הובנה) הוא רכס הרים או מצוק, בקצה הצפוני של רכס חבר העמים, באזור חוף דופק של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 9 קילומטרים, והוא משתרע לכיוון דרום, בין פסגת איירדרופ לבין הר רוברט סקוט שבקצהו הדרומי של הרכס.
שיא גובהו של הרכס - 900 מטרים מעל פני הים - בהר קתלין שבמרכז הרכס.
ההר מורכב מאבן גריווקה כהה (אבן המורכבת מאבן חול "לא מבוגרת" שנוצרה מהתפרקות של סלעים מותמרים שמקורם בסלעי יסוד) - כהות האבן מנוגדת לצבע האוכרה החום של אבני הגרניט בהרי הרכס סביב - בהר קיפין ובהר הארקורט הסמוכים.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי משלחת החקר האנטארקטית של המועדון האלפיני של ניו זילנד (New Zealand Alpine Club Antarctic Expedition), אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1959–1960.
שמו של הרכס תיאורי, והוא מתאר את צבעי הרכס, וההרים הסמוכים (צבע ההרים הסמוכים אבן גרניט כהה - המזכירה הובנה, וצבע הרכס - אבן בהירה - המזכירה שנהב, בדומה לקלידים של פסנתר העשויים הובנה ושנהב).
לקריאה נוספת

• Lyons, W. B. et al., , Sci. Rep. 6, 26189; doi: 10.1038/srep26189 (2016)
• Don A. Cowan, Editor, , P 141
הערות שוליים

↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
רות בלומרט

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1943 חיפה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  22 בדצמבר 2014 (בגיל 71) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן, בית המדרש לרבנים באמריקה 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (1993) 
 
רות בלומרט (5 במאי 1943 – 22 בדצמבר 2014) הייתה משוררת, סופרת, מתרגמת ועורכת ישראלית.
ביוגרפיה

רות בלומרט נולדה בחיפה. בוגרת אוניברסיטת בר-אילן במיקרוביולוגיה וביוכימיה ומוסמכת בית המדרש לרבנים באמריקה בספרות עברית ושירת ימי הביניים.
ניהלה במשך שנים את ארכיון התיאטרון ע"ש ישראל גור בירושלים ובמסגרת זו גם ערכה את "במה: רבעון לדרמה".
בשנים 1966–1979 חייתה עם משפחתה בניו-יורק, ולאחר מכן התגוררה בירושלים עד יום מותה ב-22 בדצמבר 2014. הייתה חולה בשנים האחרונות לחייה ולמרות מחלתה הייתה פעילה מבחינה ספרותית ומעיין יצירתה לא פסק. בשנות חייה האחרונות תרגמה את "ירושלים", יצירתו המונומנטלית של ויליאם בלייק, וחודשים ספורים לפני מותה יצא ספר שיריה האחרון "שמחה גדולה תפרוץ שם".
רשימת פרסומים > סיפורת

המלאך, הקיבוץ המאוחד, תשמ"ד (1984) (סיפורים)
הצריח, כתר, 1984 (קולאז'ים: יגאל תומרקין) (מדע בדיוני)
זהירות, מגע זהב, שוקן, תשמ"ז (1987) (איורים: אורה איתן)
תעלומת האוצר במכרות האי העגול, או, הפלישה לחצרמוות, כנרת, 1996 (איורים: אבי כץ)
רשימת פרסומים > שירה

גולים על כוכב זר, כרמל, תשנ"א (1991) (איורים: יגאל תומרקין)
מודע מזמן אחר, כרמל, תשנ"ז (1996) (איורים: יגאל תומרקין)
שמחה גדולה תפרוץ שם, קשב לשירה, תשע"ד (2014)
רשימת פרסומים > תרגומים (מאנגלית)

אסתר קמרון, צ: ניתוח עצמי של גולם, הקיבוץ המאוחד, 1987
פיודור מיכאילוביץ' דוסטויבסקי, הגנב הישר (סיפור), זמורה-ביתן, תשנ"ח (1998)
סמיואל טיילור קולרידג', שירת יורד-הים הישיש בשבעה חלקים, קשב לשירה, תשס"א (2001)
ויליאם בלייק, ירושלים: האצלתו של הענק אלביון, נספחים ואחרית דבר גיורא לשם, קשב לשירה, 2012
רשימת פרסומים > עריכה

במה רבעון לדרמה, בהוצאת ארכיון התיאטרון ע"ש ישראל גור
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פרסים ספרותיים

פרס היצירה מטעם ראש הממשלה לוי אשכול, תשנ"ג
פרס ירושלים לספרות
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ריק קארסדורפ

ריק קארסדורפ (נולד ב־11 בפברואר 1995) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת המגן ימני בפ.ס.וו. איינדהובן ובנבחרת הולנד.
קריירת מועדונים > פיינורד

קארסדורפ הוא תוצר אקדמיית הנוער של פיינורד. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ערך ב-6 באוגוסט 2014 בהפסד חוץ 1–3 מול בשיקטש במסגרת הסיבוב השלישי במוקדמות ליגת האלופות כאשר הוא נכנס כמחליפו של ג'ורדי קלאסי בדקה ה-69.
קריירת מועדונים > רומא

ב-28 ביוני 2017 קארסדורפ חתם בשורותיה של רומא על חוזה לחמש שנים בעבור סכום המשוער בכ-19 מיליון יורו ובכך הופך לשחקן היקר ביותר שנמכר על ידי פיינורד.
ב-7 באוגוסט 2019 חזר לפיינורד והושאל לעונה אחת, שלאחריה חזר לרומא.
קריירת מועדונים > פ.ס.וו. איינדהובן

ב-31 באוגוסט 2024 חזר להולנד וחתם בפ.ס.וו. איינדהובן לעונה אחת.
נבחרת הולנד

קארסדורפ זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת של הולנד בספטמבר 2015 למשחקי מוקדמות יורו 2016 נגד נבחרת קזחסטן וצ'כיה. הוא זומן שוב במרץ 2016 לצמד משחקי ידידות נגד נבחרת צרפת ואנגליה.
תארים

אליפות הולנד (1): 2016/17
הגביע ההולנדי (1): 2015/16
קונפרנס ליג (1): 2021/22
הערות שוליים

↑  קארסדורפ משלים את המעבר לרומא
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ובנושא הולנדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רומן קרסנובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1955 (בן 69 בערך) דונצק, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 עיסוק:  פסנתרן, נגן צ'מבלו, נגן עוגב
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק
 כלי נגינה:  פסנתר, צ'מבלו, עוגב
 
רוֹמָן קְרִָסְנוֹבְסְקי (נולד ב-1955) הוא פסנתרן, נגן צ'מבלו ונגן עוגב ישראלי.
ביוגרפיה > לימודים וקריירה בברית המועצות

קרסנובסקי נולד בדוּנֶצְק, ברית המועצות. אביו היה נגן בתזמורת. בגיל חמש החל רומן לנגן בפסנתר. הוא רכש השכלה מוזיקלית מקיפה בבתי ספר וקונסרבטוריונים בברית המועצות. כילד למד אצל המלחין אראם חאצ'טוריאן, שעודד אותו ללמוד אצלו הלחנה בקונסרבטוריון של מוסקבה לאחר סיום לימודיו בבית הספר התיכון. בהשפעת חצ'טוריאן ויצירתו החליט קרסנובסקי להתמקד בנגינה ולא בהלחנה. קרסנובסקי החל להופיע כסולן עם התזמורת הסימפונית של האגודה הפילהרמונית של דונצק. לאחר לימודים בקולג' מוזיקלי, המשיך את לימודיו באקדמיה לאמנויות בחרקוב, אוקראינה, עד 1979.
כסטודנט ניגן עם התזמורת הסימפונית של האגודה הפילהרמונית של חרקוב בפסנתר, צ'מבלו וצ'לסטה. בתקופה זו ניגן לעיתים קרובות קונצ'רטי לפסנתר מאת רחמנינוב ופרוקופייב, רפסודיה בכחול מאת גרשווין ואת ששת הקונצ'רטי לצ'מבלו מאת יוהאן סבסטיאן באך. במהלך הקריירה הסולנית שלו בתקופה זו ביצע יצירות של באך לצ'מבלו וכן ליווה סולנים בינלאומיים, כמו הכנרת ויקטוריה מולובה.
קרסנובסקי למד נגינה בעוגב אצל פרופ' גלינה קוזלובה בקונסרבטוריון של העיר גורקי (עתה ניז'ני נובוגורוד) מ-1986 עד 1989. הוא הופיע ברסיטלים לעוגב בכל רחבי אוקראינה וכן ברפובליקות הבלטיות. כדי ללטש את נגינתו השתתף קרסנובסקי בכיתות אמן אצל פרופ' לאו קרמר מהעיר שפייר בגרמניה ואחרים. פעילותו העיקרית בתקופה זו הייתה כנגן עוגב, עם התזמורת הסימפונית של האגודה הפילהרמונית של חרקוב. לצד עיסוקו זה המשיך בפעילותו כפסנתרן, צ'מבליסט ומלווה לאמנים אחרים.
ביוגרפיה > עלייה לישראל והמשך קריירה

קרסנובסקי עלה לישראל בשנת 1990 והוא מתגורר בכרמיאל. בשנים 1993 עד 1997 לימד באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים. מאז 1997 מלמד קרסנובסקי נגינה בפסנתר בקונסרבטוריון של כרמיאל. הוא מנגן בעוגבים של כנסיות שונות, בהן כנסיית "הגואל" ודורמיציון בירושלים, ביפו, ובטבחה. הוא מנגן עם הרכבים קאמריים ומופיע כסולן עם תזמורות שונות, בהן התזמורת הפילהרמונית הישראלית. כן הופיע בטלוויזיה הישראלית, בין השאר בתוכנית האירוח של דן שילון.
קרסנובסקי מרבה להופיע כפסנתרן וכנגן עוגב באירופה ובארצות הברית. בינואר 2008 הוזמן לנגן בעוגב של קתדרלת נוטרדאם בפריז, אירוע שכל נגן עוגב שואף לזכות לו. מדי פעם הוא מלמד בקורסים בווסטפאליה שבגרמניה ובמקומות אחרים.
לאחר הפסקה של 20 שנה חזר קרסנובסקי להלחנה וחיבר יצירה לעוגב בעקבות רצח רבין. אחרי כן הלחין יצירות נוספות, שזכו לשבחי הביקורת באירופה.
קרסנובסקי הוציא כמה תקליטורים מביצועיו בעוגבים שונים באירופה. הרפרטואר שלו רחב ומכסה טווח נרחב. החל מתקופת הבארוק, התקופה הקלאסית, הרומנטית והמודרנית. בין השאר ביצע מיצירות פולנק ומסייאן. כן הוציא תקליטור ובו 3 סימפוניות לעוגב פרי עטו, ביניהן "הסימפוניה היהודית".
העוגב של קתדרלת נוטרדאם בפריז.
רומן קונסמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1941 לנינגרד
 פטירה:  6 בנובמבר 2002  (בגיל 61 בערך) ישראל 
 מוקד פעילות:  רוסיה, ברית המועצות, ישראל 
 עיסוק:  הלחנה, עיבוד מוזיקלי, נגינה
 סוגה:  ג'אז, פיוז'ן, ג'אז חופשי, מוזיקה חסידית
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  קלרינט, סקסופון, חליל
 שיתופי פעולה בולטים:  להקת הפלטינה
 
רפאל (רומן) קוּנְסמן (נכתב לעיתים בטעות קוּנְצמן; ברוסית: Роман Шаевич Кунсман; בכתב לטיני: Roman Kunsman;‏ 1941 – 6 בנובמבר 2002) היה נגן קלרינט סקסופון וחליל, מלחין ומעבד מוזיקלי ישראלי, הוא נחשב כבעל שם עולמי בתחום הגא'ז וכן כבעל קריירה כמוזיקאי בברית המועצות עוד לפני שעלה לישראל. חבר מייסד ומנהל מוזיקלי בלהקת הפלטינה, מהרכבי הג'אז הראשונים בישראל (1971–1976). ב-1976 חזר בתשובה.
ביוגרפיה

קונסמן נולד בלנינגראד שבברית המועצות (כיום סנקט פטרבורג) בעיצומה של מלחמת העולם השנייה. אביו נפטר כשהיה בן חמש. אמו חינכה אותו וזיהתה את המוזיקליות שלו מגיל צעיר. כלי הנגינה הראשון עליו ניגן היה כינור. בגיל 15 החל לנגן בסקסופון. במהלך לימודי מוזיקה קלאסית ניגן בהרכבי ג'אז מחתרתיים וקנה לו שם בקרב הקבוצה שהאזינה ויצרה מוזיקה זו, שלא זכתה לעידוד בברית המועצות. את השכלתו קנה בין השאר תוך האזנה לילית לתחנות רדיו מערביות כגון קול אמריקה. בהמשך ניגן בפסטיבלי ג'אז במדינות הבלטיות, שאיפשרו יותר חופש אמנותי. ב-1968 ניגן עם הסקסופוניסט האמריקאי צ'ארלס לויד, שהופיע בפסטיבל טאלין (אסטוניה).
בשנת 1970 עלה לישראל והתיישב בירושלים. הוא ליווה את יהורם גאון והופיע במועדון סורמלו הירושלמי, שם שמע אותו המתופף אהרלה קמינסקי, שהתרשם ממנו עמוקות. קונסמן הביא עמו גוף ידע וניסיון בג'אז שהיה נדיר בישראל של אותה תקופה. קמינסקי התבקש על ידי אריק איינשטיין לגבש להקת ליווי שתלווה אותו בהופעותיו. קונסמן היה החבר הראשון שגייס קמינסקי ללהקה, שנקראה להקת הפלטינה (ובה ניגנו, בין השאר, גם יצחק קלפטר, אלונה טוראל ואחרים). בנוסף להיותה להקת ליווי, היא פיתחה גם גוף יצירה עצמאי ולאחר סיום מסע ההופעות עם איינשטיין הופיעה כלהקה עצמאית. קונסמן היה המעבד המוזיקלי של הלהקה וחיבר את רוב החומר המקורי שלה. בשיאה, בשנת 1973 (חודשים ספורים לפני מלחמת יום הכיפורים) הקליטה הלהקה שני תקליטים, אחד מהם, "חירות", כלל יצירה ארוכה ומורכבת פרי עטו של קונסמן. אחד מהישגיה המקצועיים המשמעותיים של הלהקה היה בשנת 1974, כשקיבלה הזמנה להופיע באחד מאירועי המוזיקה החשובים בתחום הג'אז, פסטיבל הג'אז של ניופורט, בארצות הברית.
ב-1976 הקליטה הלהקה את עיבודו ליצירתו של קלוד דביסי, "הנערה בעלת שיער הפשתן", אך תקליט זה נגנז וראה אור כשנה לאחר מותו של קונסמן, 2003, כמחווה מחבריו.
כמלחין לקולנוע ולטלוויזיה כתב את המוזיקה לסרט "עזית הכלבה הצנחנית", "ג'וקר", את שירי הפתיחה לתוכניות הטלוויזיה הלימודית, "רגע עם דודלי" ו"משפחת בובינוע", ואת נעימת החליל שהייתה הרקע לסרטוני האנימציה "ציפי הציפור" בתוכנית "רגע עם דודלי".
ב-1976 חזר בתשובה, דבר שהוביל לפירוקה של הפלטינה. הוא נסע לניו יורק ולאחר מכן שב לישראל. הוא לא הפסיק ליצור ולנגן, אך עשה זאת בצנעה, ובין השאר ניגן גם בחתונות עם מוסא ברלין. תקליטו "וזוכר חסדי אבות" כולל עיבודים של שירי שלמה קרליבך לחליל, סקסופון וקלרינט.
בשנותיו האחרונות התגורר במושב בית גמליאל, שם נפטר בשנת 2002. לאחר פטירתו, אמר עליו חברו אהרלה קמינסקי, שהיה "אדם רוחני מאוד, אשר טען שמוזיקה, כשהיא טובה, היא כמו חוויה דתית".
הערות שוליים

↑  טלילה בן זכאי, החמישיה שלנו בניופורט, מעריב, 7 ביוני 1974 המשך
↑  בן שלו, ברוכים הבאים לשנות ה-70, באתר הארץ, 2 בפברואר 2002
↑  נתן אופיר (אופנבכר), הרב שלמה קרליבך: חייו משנתו והשפעתו, הוצאת משכל-ספרי חמד-ידיעות אחרונות, 2017, עמ' 255.
↑  מת הסקסופוניסט והחלילן רומן קונצמן, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290888105171  ISNI: 0000 0004 0282 3393  LCCN: no2014087999  MusicBrainz: c84823b1-23e6-4601-aa2f-09cedd124546  VIAF: 298928394   WorldCat (עם VIAF): 298928394
רומן ראדב

רוּמֶן גֶאוֹרְגִיֶיב רָאדֶב (בבולגרית: Румен Георгиев Радев; נולד ב-18 ביוני 1963 בדימיטרובגראד, הרפובליקה העממית הבולגרית) הוא פוליטיקאי בולגרי, המכהן  כנשיאה החמישי של בולגריה.
קורות חייו

רומן ראדב נולד בדימיטרובגראד ב-1963. ב-1987 התגייס לשורות חיל האוויר הבולגרי כטייס קרב ומילא שורה ארוכה של תפקידים. בין 2014 ל-2016 כיהן כמפקד חיל האוויר בדרגת גנרל מאיור.
לאחר תום שירותו, התמודד ראדב בבחירות לנשיאות כמועמד עצמאי, בתמיכת המפלגה הסוציאליסטית וגבר בסיבוב השני על צֶצְקָה צָצֶ'בָה אשר התמודדה מטעם מפלגת השלטון: אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה בראשות בויקו בוריסוב. הוא החל את כהונתו ב-22 בינואר 2017 והחליף את הנשיא היוצא רוסן פלבנלייב. ראדב ידוע בעמדותיו הפרו-רוסיות המובהקות ובקשריו עם חוגי משטרו של ולדימיר פוטין.
בעקבות תוצאות הבחירות התפטרה ממשלת בולגריה ובראשה בויקו בוריסוב ובמרץ 2017 נערכו בחירות כלליות במדינה, ובעקבותיהן חזר בויקו בוריסוב לכהן כראש הממשלה בכהונתו השלישית. הוא דובר בולגרית, רוסית ואנגלית.
בנובמבר 2021 נערכו בבולגריה בחירות לפרלמנט ולנשיאות. רומן ראדב הביס את יריבו אטאנאס גרג'יקוב וזכה לכ-67 אחוזים מקולות הבוחרים ונבחר לתקופת כהונה נוספת.
הערות שוליים

↑  מקורב לרוסיה זכה בבחירות לנשיאות בולגריה וגרם להתפטרות הממשלה, באתר וואלה, 14 בנובמבר 2016.
↑  Bulgaria's PM resigns after party defeated in presidential election, באתר cbc news (באנגלית).
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: רוסן פלבנלייב | נשיאי בולגריה  22 בינואר 2017 - | הבא: |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810578683205606  GND: 1125413557  ISNI: 0000 0004 9797 0109  LCCN: n2017067882  VIAF: 683148753720141320008   WorldCat (עם VIAF): 683148753720141320008
ראובן רובינשטיין (עיתונאי)

ערך זה עוסק בעיתונאי יידי. אם התכוונתם למהנדס, ראו .
ראובן רובינשטיין (בליטאית: Ruvimas Rubinšteinas‏; 1891, אוטיאן, ליטא הרוסית – 18 בספטמבר 1967, תל אביב, ישראל) היה מאישיה המרכזיים של יהדות ליטא. פעיל ציוני, משפטן, סופר ועיתונאי. מזכיר כללי וחבר המרכז הציוני ברוסיה, חבר מרכז של "החבר" – הסתדרות סטודנטים ציונים ועורך ביטאונה. השתתף ב"ראזסוויט" ('השחר') במאמרים. חבר ואחר כך יושב ראש המרכז הציוני בליטא. ציר בקונגרסים ציוניים. יועץ משפטי של הצירות הליטאית הראשונה במוסקבה, עורך ה"אידישע שטימע" ('הקול היהודי') – עיתונה המרכזי של יהדות ליטא. פרסם אלפי מאמרים בנושאים שונים, חבר מועצת עיריית קובנה, עבד ברדיו קובנה. פעיל בקרנות הלאומיים ובמוסדות ציבוריים יהודיים שונים. עם כניסת הסובייטים לליטא נאסר ונשלח למחנה עבודה בצפון-רוסיה. שרד, עלה ארצה, היה מעובדי משרד הביטחון, ויושב ראש איגוד יוצאי ליטא.
פרסומיו (מבחר מצומצם)

"עם פרסומה של הצהרת בלפור", קטעים ממאמרו שפורסם ב"ייוורייסקי סטודנט", פברואר 1918, תרגם מרוסית ר. חסמן, בתוך: ספר ראובן רובינשטיין (להלן ספר), עמ' 165.
"קובנה", בתוך: ספר, עמ' 166–176. המאמר זמין כמו כן לקריאה ברשת - "קהילת קובנה", מחניים, גיליון ק"כ (תשכ"ט), באתר דעת - מכללת הרצוג.
"פון היינט אויף מארגן", 23 בינואר 1938, בתוך: ספר, עמ' 176–180.
"נאר גרויסע מעשים", 3 ביוני 1938, בתוך: ספר, עמ' 180–183.
"שאקאלן", 13 בינואר 1939, בתוך: ספר, עמ' 183–188.
"אויף יענע פעלדער", 9 במרץ 1940, בתוך: ספר, עמ' 188–192.
"א מעשה וואס האט זיך פארלאפן", 15 במרץ 1940, בתוך: ספר, עמ' 193–196.
"אויך דו מוטער ציון", 11 ביוני 1940, בתוך: ספר, עמ' 197–198.
"בפרוץ הסערה בליטא (1941-1940), בתוך: ספר, עמ' 200–219.
"שלשה שהתפללו", בתוך: ספר, עמ' 220–223.
"פון די טיפענישן", ערה"ש, תש"ז, בתוך: ספר, עמ' 224–228.
"טרוימען און גלוסטענישן", בתוך: ספר, עמ' 229–235.
"דער שרייבער אין דער שארית הפליטה", א קיצור פון א רעפעראט געהאלטן אויף דער נאוועמבער 1947, בתוך: ספר, עמ' 297–302.
"זיי פארגעסן נישט", 13 בספטמבר 1957, בתוך: ספר, עמ' 235–240.
"ישראלים אין דער פרעמד", 7 בנובמבר 1958, בתוך: ספר, עמ' 249–254.
"נאענטקייט צו ווייטקייטן", 22 באפריל 1959, בתוך: ספר, 244–249.
"אויף פארשידענע לשונות", 11 ביוני 1959, בתוך: ספר, עמ' 240–244
"דעמאקראטיע אין קלעם", 23 באוגוסט 1963, בתוך: ספר, עמ' 277–281.
"אראבישע אייניקייט", 25 באוקטובר 1963, בתוך: ספר, עמ' 254–258.
"אומבאוווסטע פארטיזאנקע", 1 בנובמבר 1963, בתוך: ספר, עמ' 258–262.
"סעקטע פון שמייסערס", 11 במרץ 1966, בתוך: ספר, עמ' 263–266.
"מען זוכט א הכשר", 8 ביולי 1966, בתוך: ספר, עמ' 270–274.
"א יידישער קרעכץ", 23 בספטמבר 1966, בתוך: ספר, עמ' 274–277.
"א סקאנדאל אין דער משפחה", 25 בנובמבר 1966, בתוך: ספר, עמ' 266–270.
"אויף זייטיקע וועגן", בתוך: ספר, עמ' 281–287.
"דער צוויישפראכיקער קלאסיקער (צום 30-טן יארטאג פון מענדעלעס פטירה), בתוך: ספר, עמ' 287–292.
"זיין רום אין דער אייביקייט", 27 בפברואר 1959, בתוך: ספר, עמ' 293–297.
תחת שם העט ר. כרמי:
Возрождение еврейской страны (1917); [פורסם גם ביידיש ב-1918]
Какая нам нужна община? (1917).
ראו גם

די אידישע שטימע
לקריאה נוספת

אברהם ליס (עורך), ספר ראובן רובינשטיין, תל אביב: בהוצאת איגוד יוצאי ליטא בישראל, תשל"א/1971.
א. תורי, 'ראובן רובינשטיין', בתוך: אברהם תורי (עורך), תרומת יהודים מליטא לבנין הארץ ומדינת ישראל, תל אביב, אפריל 1988, עמ' 79–80.
פרומע מלמד, 'רובינשטיין ראובן בן דב (1967-1891)', בתוך: יזכור-בוך: אוטיאן און אומגעגנט, תל אביב: פארלאג ניי-לעבן, תשל"ט/1979, עמ' 166–177.
הערות שוליים

1 2  ראובן רובינשטיין באתר GRAVEZ
1 2  רפאל חסמן, 'ראובן רובינשטיין', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ב, תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 322–325 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונות 1080–1083).
↑  העיתון נוסד בשנת 1919 על ידי ההסתדרות הציונית בליטא.
↑  א. תורי, 'ראובן רובינשטיין', בתוך: אברהם תורי (עורך), תרומת יהודים מליטא לבנין הארץ ומדינת ישראל, תל אביב, אפריל 1988, עמ' 79–80.
↑  ל. גרפונקל, "אביר העט", בתוך: אברהם ליס (עורך), ספר ראובן רובינשטיין, תל אביב: בהוצאת איגוד יוצאי ליטא בישראל, תשל"א/1971, עמ' 14.
↑  הואשם ב"קונטר-רבולוציה" ציונית, בריגול לטובת אנגליה כ"סוכן האימפריאליזם" (יצוין כי החזיק באשרה בריטית לנסיעה לארץ ישראל - ד.ר.). ראו: רפאל חסמן, 'ראובן רובינשטיין', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ב, תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 322–325 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונות 1080–1083). וגם 'רובינשטיין, ראובן בן דב', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 234 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1432). על גל המעצרים של עסקני ציבור ציוניים ויהודים "בורגניים" עם הכיבוש הסובייטי ראו: ראובן רובינשטיין, "קהילת קובנה", מחניים, גיליון ק"כ (תשכ"ט), באתר דעת - מכללת הרצוג.
↑  דב לוין, "'עתונות ממושטרת' ליטא", העיתונות שלנו (האיגוד העולמי של העיתונאים היהודים) 6 (תש"ן/1990), עמ' 24.
↑  הוגדר עם עוד כמה עשרות אסירים כ"נכים ממדרגה ראשונה".
↑  ש. בן-משה, "רובינשטיין במשרד הביטחון", בתוך: אברהם ליס (עורך), ספר ראובן רובינשטיין, תל אביב: בהוצאת איגוד יוצאי ליטא בישראל, תשל"א/1971, עמ' 149.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007508270705171  GND: 121165213  LCCN: no2023083739  NTA: 299314154  VIAF: 18071993   WorldCat (עם VIAF): 18071993
ריק קוללה

ריצ'רד פיליפ "ריק" קוללה ג'וניור (באנגלית: .Richard Phillip "Rick" Colella, Jr; נולד ב-14 בדצמבר 1951) הוא שחיין עבר אמריקאי, זוכה מדליית ארד אולימפית (מינכן 1972), סגן אלוף העולם (סנטיאגו דה קאלי 1975), פעמיים ברציפות אלוף המשחקים הפאן אמריקאיים (סנטיאגו דה קאלי 1971 ומקסיקו סיטי1975) ואלוף האוניברסיאדה (טורינו 1970) במשחה ל-200 מטר חזה. בנוסף זוכה מדליית ארד באליפות העולם (בלגרד 1973) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
ריק קוללה הוא אחיה הצעיר של לין קוללה שחיינית סגנית אלופה אולימפית.
ביוגרפיה > 1970

באוניברסיאדה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1970 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:25.5 דקות ומדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:48.8 דקות.
ביוגרפיה > 1971

במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה בשנת 1971 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:27.12 דקות ומדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:49.30 דקות.
ביוגרפיה > 1972

באולימפיאדת מינכן סיים במקום רביעי במשחה ל־200- מטר חזה בתוצאה של 2:24.28 דקות.
ביוגרפיה > 1973 > מדליית ארד באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בבלגרד, יוגוסלביה בספטמבר 1973 הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:34.68 דקות, אחרי אנדראש הרגיטאי מהונגריה (4:31.11 דקות) ובן ארצו רוד סטראצ'ן (4:33.50 דקות).