stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרובע הרביעי של פריז

| --- | --- |
סמל הרובע הרביעי של פריזסמל הרובע הרביעי של פריז
קתדרלת נוטרדאם על האיל דה לה סיטה, ברובע הרביעי של פריז
קתדרלת נוטרדאם על האיל דה לה סיטה, ברובע הרביעי של פריז
 מדינה:  צרפת צרפת
 ראש העיר:  אריאל וייל
 עיר אם:  פריז
 תאריך ייסוד:  1860 
 שטח:  1.60 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ברובע:  28,324 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  19,160 נפש לקמ"ר (1999)
 קואורדינטות:  48°51′20″N 2°21′20″E﻿ / ﻿48.855555555556°N 2.3555555555556°E﻿ / 48.855555555556; 2.3555555555556 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://mairiepariscentre.paris.fr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מפת הרובע הרביעי של פריז     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הרובע הרביעי של פריז (בצרפתית: 4e arrondissement) הוא אחד מעשרים הרבעים של פריז, בירת צרפת. הרובע נמצא על הגדה הימנית של נהר הסן, וגובל במערב עם הרובע הראשון; בצפון הוא גובל ברובע השלישי, במזרח גובל ברובע האחד עשר וברובע השנים עשר, ובדרום גובל בנהר הסן וברובע החמישי.
הרובע הרביעי כולל את אזור כיכר העירייה של פריז, שנבנה בסגנון הרנסאנס. נמצאים בו גם כיכר פלאס דה ווז', גם היא מימי הרנסאנס בצרפת, מרכז ז'ורז' פומפידו בעל המבנה הייחודי וחלקו הדרומי של אזור המארה הימי-ביניימי, שהוא כיום מרכזה של הקהילה ההומוסקסואלית של פריז (החלק הצפוני של המארה נכלל ברובע השלישי). חלקו המזרחי של האיל דה לה סיטה (בכללו  קתדרלת נוטרדאם) וכן איל סן לואי אף הם נמצאים ברובע הרביעי של העיר.
עם שטח קרקע של 1.601 קמ"ר תופס הרובע הרביעי את המקום השלישי מבין הרבעים הקטנים של פריז.
דמוגרפיה

שיא צפיפות האוכלוסין ברובע היה לפני 1861, על אף שהוא קיים בצורתו הנוכחית רק מאז תוכנית השיפוצים הגדולה של פריז בשנות השישים של המאה ה-19. במפקד האוכלוסין האחרון (משנת 1999), מנתה האוכלוסייה 30,675 איש, בעוד שברובע היו 41,424 משרות.
דמוגרפיה > היסטוריה של צפיפות אוכלוסין

| שנה על פי מפקד האוכלוסין הצרפתי | אוכלוסייה | צפיפות (לקמ"ר) |
| --- | --- | --- |
| 1861 (שיא צפיפות האוכלוסין) | 108,520 | 67,783 |
| 1872 | 95,003 | 59,377 |
| 1954 | 70,944 | 41,638 |
| 1962 | 61,670 | 38,520 |
| 1968 | 54,029 | 33,747 |
| 1975 | 40,466 | 25,275 |
| 1982 | 33,990 | 21,230 |
| 1990 | 32,226 | 20,129 |
| 1999 | 30,675 | 19,160 |
אזורים מרכזיים ובעלי חשיבות

קתדרלת נוטרדאם
איל סן לואי
המארה
פלאס דה ווז'
מרכז ז'ורז' פומפידו
רחוב ריבולי (במשותף יחד עם הרובע הראשון)
כיכר העירייה של פריז
כיכר הבסטילייה (יחד עם הרבעים האחד עשר והשנים עשר)
עמוד סן ז'אק
ביבליוטק דה ל'ארסנל
בית-החולים הוטל דְיֶה
גלידת ברטיון
אוטל דה סן
אוטל דה סולי
כנסיית סן-ז'רווה סן פרוטה (Église Saint-Gervais-Saint-Protais)
כנסיית סן לואי אן ל'איל
כנסיית סנט-מארי
הספרייה ההיסטורית של העיר פריז
בית הכנסת אגודת הקהילות
אזורים מרכזיים ובעלי חשיבות > גשרים

גשר מארי
גשר סולי
גשר סן לואי
גשר נוטרדאם
עיריית פריז
פלאס דה ווז'
ז'אן-פייר ז'נה

| --- | --- |

ז'אן-פייר ז'נה בשנת 2009
 לידה:  3 בספטמבר 1953 (בן 71) רואן, מחוז לואר, צרפת
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1978
 מקום לימודים:  ליצאום אנרי פואנקרה 
 יצירות בולטות:  עיר הילדים האבודים   הנוסע השמיני 4: התחייה  אמלי   שנים של אירוסין
 פרסים והוקרה:  Sitges Film Festival Best Director award (1991)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע - בחירת הקהל לבמאי הטוב ביותר (2001)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לסרט הטוב ביותר (2001)  פרס אדגר (2005)  מפקד מסדר האמנויות והספרות (10 בפברואר 2016)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לבמאי הטוב ביותר (2001)  פרס הדמיון הגדול  אביר בלגיון הכבוד 
 http://www.jpjeunet.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
ז'אן-פייר זֵ'נֵה (בצרפתית: Jean-Pierre Jeunet; נולד ב-3 בספטמבר 1953) הוא במאי קולנוע ובמאי וידאו קליפים צרפתי.
קורות חייו ועבודתו

ז'נה נולד ברואן (Roanne) שבמחוז לואר בצרפת. בגיל 17 רכש מצלמת סרטים ראשונה, והחל לייצר סרטים קצרים בעודו לומד אנימציה. הוא חבר למארק קארו, מעצב ואמן ספרי קומיקס, אשר שיתף עִמו פעולה לאורך זמן וחלק עמו את עבודת הבימוי. יחד הם יצרו סרטי הנפשה שזכו בפרסים. סרטם הראשון בהשתתפות שחקנים, "המוצב של מטח היריות האחרון" (בצרפתית: Le Bunker de la dernière rafale;‏ 1981), היה סרט קצר על חיילים בעולם עתידני אפל. ז'נה ביים גם פרסומות רבות וסרטי וידאו קליפ.
סרטם הראשון באורך מלא של ז'נה וקארו היה "מעדניה" (Delicatessen;‏ 1991), קומדיה שחורה המתרחשת בעולם מוכה רעב שלאחר חורבן, שבו בניין דירות השוכן מעל מעדניה נשלט על ידי קצב ההורג בני אדם כדי להאכיל את דייריו. ז'נה היה שותף לכתיבת התסריט, כבכל סרטיו הבאים, לבד מהנוסע השמיני: התחייה". אחריו ביימו את "עיר הילדים האבודים" (La Cité des enfants perdus), סרט פנטזיה אפל ובעל מספר קווי עלילה, על מדען מטורף החוטף ילדים כדי לגנוב את חלומותיהם ולמנוע מהם להתבגר טרם זמנם. הצלחת סרטם זה הביאה להזמנתם לביים את הסרט הרביעי ב"סדרת הנוסע השמיני", "הנוסע השמיני: התחייה". בדומה לסרטים שביים אחריו, שמו של ז'נה בלבד מופיע כבמאי הסרט, אף שקארו תרם אף הוא בעיצוב האמנותי. אף שזכה לביקורות שליליות, סרט זה היה למכניס ביותר מבין סרטי הסדרה.
ז'נה שב לצרפת לאחר שזכה להצלחה בהוליווד וסרטו הבא היה "אמלי" (2001), בכיכובה של אודרה טוטו. סגנונו של הסרט אמילי היה שונה באופן בולט מסרטיו עד לאותה עת, בהיותו קומדיה רומנטית. הוא מספר על אשה הנהנית מעשיית מעשים טובים לאחרים, אולם אינה יכולה למצוא אהבה בעצמה. הסרט זכה להצלחה מסחרית וביקורתית גדולה. הוא זכה בארבעה פרסי סזאר, כולל הסרט הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר, והיה מועמד לפרס אוסקר בחמש קטגוריות.
בשנת 2004 יצא לאקרנים סרטו "שנים של אירוסין", שהוא עיבוד לקולנוע של רומן מאת סבסטיאן ז'אפריסוֹ (Sébastien Japrisot). הסרט, בכיכובה של אודרי טוטו, מתעד את חיפושיה של אשה אחר אהובה הנעדר בתום מלחמת העולם הראשונה. ז'נה זכה על הסרט בפרס לומייר לבמאי הטוב ביותר. בשנת 2007 התפטר ז'נה מבימוי סרט על פי ספרו של יאן מרטל, "חיי פיי", מסיבות תקציביות. בשנת 2009 יצא לאקרנים סרטו "תעלולים ללא הפסקה" (Micmacs à tire-larigot), שנושאו "סאטירה על סחר הנשק העולמי".
הערות שוליים

↑  יוני בינרט, ישר מהבטן: למה עדיין יש לנו אובססיה ל"הנוסע השמיני"?, באתר ynet, 17 באוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007431889705171  PLWABN: 9810663140905606  BIBSYS: 98063187  BNE: XX980661  BnF: cb126149782 (data)  CANTIC: a12245033  CiNii: DA13703014  GND: 124120849  ICCU: UBOV038047  ISNI: 0000 0003 7411 2833  LCCN: nr98036966  NDL: 00867508  NKC: xx0029996  NLA: 35296221  NLK: KAC200103610  NTA: 100805302  RERO: 02-A024926846  SNAC: w6mn0s3t  SUDOC: 066909775  Trove: 901684  ULAN: 500250820  VIAF: 74776865   WorldCat (עם VIAF): 74776865
ז'אן-פייר רפרן

ז'אן-פייר רפרן (בצרפתית: Jean-Pierre Raffarin; נולד ב-3 באוגוסט 1948) הוא פוליטיקאי צרפתי, שכיהן כראש ממשלת צרפת בין השנים 2002–2005 ובעבר היה סנאטור בסנאט הצרפתי מטעם מחוז ויין. הוא מעוטר לגיון הכבוד.
ביוגרפיה

ז'אן-פייר רפרן נולד ב-3 באוגוסט 1948 בעיר פואטייה בצרפת. הוא בנו של ז'אן רפרן, שכיהן בין השנים 1955-1954 כסגן שר החקלאות בממשלת פייר מנדס פראנס. הוא למד משפטים באוניברסיטת פנתאון-אסאס, וסיים מאוחר לימודים בבית הספר לעסקים בESCP Europe. את הקריירה המקצועית שלו הוא החל בתחום השיווק. בשנת 1970 הוא נכנס לעולם הפוליטי של צרפת כתומך של ואלרי ז'יסקר ד'אסטן.
בשנת 1980 הוא הצטרף לפוליטיקה המקומית ופעל באזור פואטו-שראנט. בשנת 1988, בתמיכת רנה מונוריי, מנהיג פוליטי מקומי, הוא נבחר למועצה האזורית של פואטו-שראנט.
במהלך הבחירות לנשיאות צרפת 2002, צידד רפרן בנשיא צרפת המכהן ז'אק שיראק. לאחר ששיראק זכה בבחירות, עודד שיראק את רפרן להתמודד לתפקיד ראש ממשלת צרפת. רפרן נבחר לתפקיד לאחר שגבר על פרנסואה הולנד ופרנסואה ביירו. מדיניותו הפוליטית כללה לסה פר, ביזור והשקת רפורמות שונות. הוא הגיש לנשיא צרפת ז'אק שיראק את התפטרותו מהתפקיד בשנת 2005 והוחלף על ידי דומיניק דה וילפן. מאז שנת 2005 הוא משמש כנציג מחוז ויין בסנאט הצרפתי.
הערות שוליים

↑  Man in the News; A Leader to Lean On; Jean-Pierre Raffarin
| ראשי ממשלת צרפת |
| --- | --- | --- |
| צרפת של וישי | אנרי פיליפ פטן • פייר לאוואל • פרנאן דה ברינון | דגל צרפת |
| הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית | שארל דה גול • פליקס גואן • ז'ורז' בידו • לאון בלום | דגל צרפת |
| הרפובליקה הצרפתית הרביעית | פול רמדיה • רובר שומאן • אנדרה מארי • רובר שומאן • אנרי קווה • ז'ורז' בידו • אנרי קווה • רנה פלוון • אנרי קווה • רנה פלוון • אדגר פור • אנטואן פינה • רנה מאייר • ז'וזף לניאל • פייר מנדס פראנס • אדגר פור • גי מולה • מוריס בורז'ס-מונורי • פליקס גאיאר • פייר פלימלי • שארל דה גול | דגל צרפת |
| הרפובליקה הצרפתית החמישית | שארל דה גול • מישל דברה • ז'ורז' פומפידו • מוריס קוב דה מירוויל • ז'אק שבאן-דלמאס • פייר מסמר • ז'אק שיראק • ריימון באר • פייר מורואה • לורן פביוס • ז'אק שיראק • מישל רוקאר • אדית קרסון • פייר ברגואה • אדואר בלדור • אלן ז'ופה • ליונל ז'וספן • ז'אן-פייר רפרן • דומיניק דה וילפן • פרנסואה פיון • ז'אן-מארק ארו • מנואל ואלס  • ברנאר קזנב • אדואר פיליפ • ז'אן קסטקס • אליזבת בורן • גבריאל אטאל • מישל ברנייה | דגל צרפת |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb120581716 (data)  GND: 124413528  ISNI: 0000 0001 2118 568X  LCCN: n89627548  SUDOC: 028825675  VIAF: 4951201   WorldCat (עם VIAF): 4951201 
ז'אן פייר רפרן, 2004
וין ויסבאדן

מועדון הספורט וין ויסבאדן (בגרמנית: Sportvereins Wiesbaden 1926 – Taunusstein) הוא מועדון כדורגל גרמני מהעיר ויסבאדן שבמדינת הסן, המשחק בליגה הגרמנית השלישית.
היסטוריה

המועדון הוקם ה-1926 כמועדון הספורט טאונוסשטיין ופורק על ידי המשטר הנאצי ב-1933. לאחר מלחמת העולם השנייה הוקם מחדש תחילה כקבוצה חובבנית ששחקניה הגיעו ממועדנים אחרים ובשנות ה-50 של המאה ה-20 החל להקים מחלקות נוער משלו. עד סוף השנות ה-80 הקבוצה לא הצליחה להגיע להישגים משמעותיים ולהעפיל לליגות המקצועניות, אך בשנת 1988 זכתה בגביע הסן והעפילה לראשונה לסיבוב הראשון של הגביע הגרמני בו הוגרלה למשחק כנגד קרירכהיים אנדרטק וגברה עליה בתוצאה 2–1. בסיבוב השני פגשה את ס.ו אמנדינגן וגברה עליה בתוצאה 3–1. בשלב 16 האחרונות פגשה הקבוצה את פ.צ. קייזרסלאוטרן מהבונדסליגה לה הפסידה 2–3.
הקבוצה המשיכה לשחק בליגות הנמכות עד ל־1994 אז בוצעה הרפורמה במבנה הליגות בגרמניה והוחלט על הקמת הליגה האזורית ובעקבות כך שובצה הקבוצה בליגה זו, השלישית במספר במדרג הליגות. בסיום עונת 2006/07 סיימה הקבוצה במקום הראשון והעפילה לראשונה לבונדסליגה השנייה. לאחר כשנתיים שבה הקבוצה לליגה ה-3 בה הייתה חברה עד להעפלתה השנייה לבונדסליגה השנייה בסיום עונת 2018/19, לאחר עונה אחת בלבד שבה הקבוצה וירדה לליגה השלישית. בסיום עונת 2022/23 העפילה הקבוצה בפעם השלישית לבונדסליגה השנייה, אך שוב נשרה בחזרה לליגה הגרמנית השלישית בעונת 2023/24, כעבור עונה אחת בלבד.
תארים

אליפות הליגה האזורית
(1): 2006/07
גביע הסן
זכייה (7): 1988, 1996, 2000, 2011, 2017, 2019, 2021
סגנות (5): 1992, 2001, 2003, 2013, 2016
הסוכנות היפנית לחקר החלל

| --- | --- |
לוגו JAXA

 מוטו: "One JAXA"
 מידע כללי
 מדינה:  יפן 
 תחום שיפוט:  יפן יפן
 סוכנות אם:  משרד החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה 
 סוכנות בת:  המכון למדעי החלל והאסטרונאוטיקה 
 תאריך הקמה:  1 באוקטובר 2003
 סוכנות קודמת:  NASDA
 חוק:  Act on the Japan Aerospace Exploration Agency, National Research and Development Agency 
 מנהל:  Keiji Tachikawa
 מטה מרכזי:  Chofu 
 תקציב:  2.46 מיליארד $ (229 מיליארד ¥)
 אתר JAXA
 
הסוכנות היפנית לחקר החלל (יפנית: 宇宙航空研究開発機構, אנגלית: JAXA) היא סוכנות החלל הלאומית של יפן. הסוכנות הוקמה ב-1 באוקטובר 2003 ממיזוג של שלושה גופים שהיו עד אז עצמאיים. באחריותה של הסוכנות לבצע מחקרים, לפתח ולשגר לוויינים למסלול וכן לשגר משימות לאסטרואידים ולבסוף אף תישקל משימה מאוישת לירח.
היסטוריה

ב-1 באוקטובר 2003, התאחדו שלושה ארגונים ממשלתיים יפניים כדי ליצור את הסוכנות החדשה:
המכון היפני למדעי החלל והתעופה (ISAS) - לפני המיזוג היה אחראי למחקרי חלל ולמחקרים פלנטריים. לזכותו נזקפות מרבית ההצלחות בתוכנית החלל בתחום האסטרונומיה בקרני X בשנות השמונים והתשעים. תחום מוצלח נוסף היה האינטרפרומטריה בעלת קו בסיס רחב (VLBI), באמצעות משימת HALCA. הצלחות נוספות הושגו בלוויינים שעסקו בחקר השמש (לוויין "יוקו" בשנת 1991) וכן בחקר המגנטוספירה של כדור הארץ ובתחומים נוספים. בשנת 1970 משגר מדגם "למבדה" שפותח במכון שוגר ממרכז החלל אוצ'ינורה עם חללית פנית הראשונה.
מעבדה הלאומית לאווירונאוטיקה של יפן (NAL) - לפני המיזוג התמקד במחקרי תעופה
סוכנות פיתוח החלל הלאומית (NASDA) - נוסדה ב-1 באוקטובר 1969. בשנות ה-90 היא פיתחה משגרים, לוויינים וכן בנתה מודול לביצוע ניסויים בחלל - תרומתה של יפן לתחנת החלל הבינלאומית. כמו כן אימנה אסטרונאוטים יפנים שטסו במעבורות חלל אמריקניות. נאסד"א הייתה פעילה בעיקר בתחום טכנולוגית לווייני התקשורת אולם מכיוון ששוק התקשורת היפני פתוח לתחרות, הזכייה הראשונה של הסוכנות בפיתוח לוויין תקשורת אזרחי הייתה רק בשנת 2005. תחום נוסף בו התמקדה נאסד"א היה תצפיות אקלים על כדור הארץ (במסגרת זו יפן השתתפה בהכנת מכשירים ששולבו בלוויין Aqua).
מטה הסוכנות הישנה (סוכנות פיתוח החלל הלאומית) ממשיך לשמש את הסוכנות החדשה באתרו במרכז החלל טנגשימה באי טנגשימה, שמדרום לאי קיושו.
בשנת 1990 שיגרה יפן חללית בשם היטן לכיוון הירח. חללית זו שחררה למסלול סביב הירח לוויין קטן בשם האגורומו. 3 שנים לאחר שיגורה, התרסקה היטן על הירח.
משגרים

הסוכנות היפנית לחקר החלל השתמשה בטילים מדגם H-IIA שירשה מנאסד"א לשיגור לוויינים נסיוניים, לווייני מזג אוויר ועוד. עבור משימות מדעיות כגון שיגור לוויינים הצופים בתחום קרני ה-X לצורכי אסטרונומיה השתמשה הסוכנות היפנית לחקר החלל בלווייני M-V המונעים בדלק נוזלי, וכן במשגרים של לוקהיד מרטין ושל חברת גלקסי אקספרס (GALEX) - טילי GX. ה-GX יהיו הטילים הראשונים שישתמשו כדלק בגז טבעי נוזלי (LNG).
המשימות הראשונות של משגר H-IIA

המשימה הראשונה שבוצעה תחת חסותה של הסוכנות הייתה שיגור טיל מדגם H-IIA ב-29 בנובמבר 2003. משימה זו נכשלה בשל לחצים על הטיל. לאחר 15 חודשים, ביצעה הסוכנות היפנית שיגור מוצלח של טיל מדגם זה ממרכז החלל טאנגאשימה, והציבה בעזרתו לוויין בחלל ב-26 בפברואר 2005.
משימת היאבוסה

ב-9 במאי 2003, שוגרה החללית היאבוסה (משמעות השם היא "הבז הנודד") על גבי טיל מדגם M-V. מטרת המשימה הייתה לאסוף דוגמאות מהאסטרואיד איטוקווה. החללית תוכננה לפגוש את האסטרואיד ב־25 בנובמבר 2005 ולחזור לכדור הארץ עם דוגמאות ממנו ביולי 2007. הסוכנות אישרה שהחללית נחתה על האסטרואיד ב־20 בנובמבר 2005 אולם לאחר כמה אי הבנות ופרשנויות שונות של הנתונים שהגיעו מהחללית, לא ברור היה אם החללית הצליחה גם לאסוף דגימות או אף אם נחתה כלל. בסופו של דבר, כשבוע לאחר מכן ב־26 בנובמבר 2005, הצליחה החללית לנחות נחיתה רכה על האסטרואיד, אך לא ידוע אם אספה דוגמיות קרקע.
הקשיים בתקשורת הביאו להוראה לחללית להקיף פעם נוספת את השמש כך שחזרתה לכדור הארץ נדחתה ליוני 2010.
מחקרי מפרשיות שמש

ב־9 באוגוסט 2004, הצליח ISAS לפרוש שני מפרשי שמש מתוך טיל שיגור. המפרש, בצורת תלתן נפרש בגובה 122 קילומטרים ומפרש אחר בצורת מאוורר נפרש בגובה 169 קילומטרים. שניהם היו עשויים מחומר פלסטי דק בעובי 7.5 מיקרומטר.
ISAS ניסתה את מפרשי השמש שוב כמטען נלווה למשימה Astro-F (טלסקופ החלל אקארי) ב־22 בפברואר 2006 אולם המפרשים לא נפרשו במלואם. ISAS ניסתה שוב לפרוש מפרשי שמש כמטען נלווה לחללית Solar-B ב־23 בספטמבר 2006, אך הקשר עם החללית נושאת המפרשים אבד (בניגוד לחללית Solar-B עצמה שהייתה הצלחה). המטרה הנוכחית היא לבנות חללית שתגיע לצדק בכוח מפרשי השמש ב־2010.
אסטרונומית אינפרה-אדום

משימת האסטרונומיה באינפרה אדום הראשונה של יפן הייתה של טלסקופ בקוטר 15 סנטימטר בשם IRTS שהיה חלק מלוויין רב תכליתי בשם SFU ששוגר בשנת 1995. IRTS, סרקה במהלך חודש אחד בו שרדה כ־7% מהשמים.
טלסקופ החלל אקארי, שלפני שיגורו כונה ASTRO-F שוגר ב־21 בפברואר 2006 במטרה לבצע תצפיות אסטרונומיות בתחום האינפרה אדום שיסתכמו בסופו של דבר לסקר המקיף הראשון של כל השמיים. באותו שיגור גם הועלה למסלול ננו לוויין המכונה CUTE-1.7.
ג'אקסה גם מתכננת לבצע מחקרים נוספים לצורך הגברת ביצועי המקררים המכניים המיועדים למשימת האינפרה אדום SPICA. הדבר יאפשר לה לבצע שיגור חם בלא לקרר את הלוויינים בהליום נוזלי.
אסטרונומית קרני X

ב־10 ביולי 2005 שיגרה ג'אקסה את הלוויין לתצפית אסטרונומית בתחום קרני ה-X, במשימה שכונתה ASTRO-E II ‏(‎(Suzaku. שיגור זה היה חשוב מאוד עבור ג'אקסה, משום שבחמש השנים מאז כישלון שיגורו של לוויין ASTRO-E המקורי, נותרה יפן ללא טלסקופ בקרני ה־X. שלושה מכשירים בתוך הלוויין: ספקטרומטר בקרינת X ‏(XRS), ספקטרומטר הדמיה (XIS) וגלאי קרני X ‏(HXD). ואולם ה־XRS התגלה כלא יעיל בשל תקלות שגרמו ללוין לאבד את אספקת ההליום הנוזלי.
אסטרונומית השמש

החללית הינודה ‏(Solar-B), לוויין שמחליף את הלוויין היפני/אמריקאי/בריטי Yohkoh ‏(Solar-A), שוגר ב־23 בספטמבר 2006.
משימות OICETS ו-INDEX

ב־24 באוגוסט 2005, שיגרה סוכנות החלל היפנית את לווייני הניסוי OICETS ו־INDEX על גבי טיל דנפר רוסי. משימת OICETS נועדה ליצור קשר אופטי עם הלוויין ארטמיס של סוכנות החל האירופית שהיה במרחק 40 אלף קילומטרים מ־OICETS. הניסוי הצליח ב־9 בדצמבר של אותה שנה, כאשר נוצר הקשר. במרץ 2006 הציגה הסוכנות באמצעות הלוויין OICETS את קשר הנתונים האופטי הראשון בין לוויין נמוך מסלול, ותחנה קרקעית תחילה ביפן, ולאחר מכן ביוני 2006, עם תחנה ניידת בגרמניה.
INDEX היה לוויין ניסוי במשקל 70 ק"ג שפעל במשך שלושה חודשים ונועד לנסות מספר פריטי ציוד ולתצפיות במסגרת משימת אורורה לחקר זוהר הקוטב.
לווייני תצפית על כדור הארץ

בינואר 2006 שיגרה סוכנות החלל היפנית בהצלחה את הלוויין Advanced Land Observation Satellite ‏(ALOS/Daichi). התקשורת בין ALOS ובין תחנות הקרקע ביפן ייעשה באמצעות תחנת הממסר קומאדה שהוקמה במהלך שנת 2002. פרויקט זה נמצא בלחץ מתמיד לשיגור בשל התקצרות חייו של לוויין הדור הקודם ADEOS II ‏(Midori).
המשימה הבאה לתצפית על כדור הארץ, שנועדה לרשת את מידורי היא משימת GCOM. כדי למזער את הסיכון וכדי להאריך את זמן המשימה, הוחלט כי היא תפוצל לשני לוויינים קטנים יותר. GCOM תהיה בסופו של דבר סדרה של שישה לוויינים כשהראשון שבהם ישוגר בשנת 2010.
לוויינים רב שימושיים

יפן שיגרה בפברואר 2005 את לוויין תצפית מזג האוויר MTSAT-1R (ראשי תיבות של Multi-Functional Transport Satellite 1R). הצלחת השיגור הייתה חיונית ליפן, מכיוון שהלוויין הקודם, MTSAT-1 לא הצליח להגיע למסלול בשל תקלה במשגר מדגם H-2 ב-1999. יפן הסתמכה בתחזיות מזג האוויר על לוויין ישן שזמן פעולתו המתוכנן כבר עבר ועל לוויינים אמריקנים.
ב-18 בפברואר 2006 הצליחה סוכנות החלל היפנית לשגר את לוויין הגיבוי של MTSAT-1R, ששמו MTSAT-2 על סיפון משגר מדגם H-IIA. כמשימה משנית, מסייעים שני לווייני החיזוי הללו גם לנתב את התנועה האווירית מעל יפן.
2007

בתחילת שנת 2007 שיגרה יפן לוויין IGS נוסף. השיגור של משימת הירח הדחויה סלן-קאגויה יצא לפועל לבסוף בספטמבר. עוד תכננה יפן לשנת 2007 עוד מתכננת השנה הסוכנות לשגר את לוויין התקשורת WINDS שגם שיגורו נדחה פעמים רבות, ואשר יספק ליפן קישור מהיר יותר לאינטרנט.
2008 והלאה

סוכנות החלל היפנית מתכננת להתחיל להשתמש במשגר הלוויינים החדש H-II B.
הלוויין GOSAT (Greenhouse Gas Observing SATellite) אמור להיות משוגר כדי לסייע למדענים לקבוע ולנטר את צפיפות דו־תחמוצת הפחמן באטמוספירה. הלוויין מפותח במשותף על ידי הסוכנות ועל ידי משרד האנרגיה היפני. JAXA בונה את הלוויין והמשרד לאיכות הסביבה ממונה על הנתונים שיאספו. מכיוון שתצפיות קרקעיות אינם מסוגלים לנטר את כל האטמוספירה של כדור הארץ ומכיוון שגזים אלה אינם מפוזרים באופן אחיד ברחבי העולם, יוכל הלוויין GOSAT לאסוף נתונים מדויקים יותר ולמלא את הפערים בכיסוי העולמי, במקומות בהם לא נערכו תצפיות קרקעיות. הסוכנות גם שוקלת הוספת חיישנים לאיתור מתאן וגזי חממה אחרים ללוויין, אף כי התוכניות עדיין אינן שלמות. משקלו של הלוויין כ-1,650 ק"ג והוא צפוי לפעול כחמש שנים. GOSAT ישוגר ביחד עם הלוויין SDS-1.
פרויקט נוסף הצפוי הוא לוויין Global Precipitation Measurement/Dual-frequency Precipitation Radar (GPM/DPR), המפותח במשותף עם נאס"א. משימה זו היא משימת המשך למשימה המוצלחת TRMM. הסוכנות היפנית תפתח את המכ"ם ותספק את המשגר. סוכנויות חלל אחרות השותפות בפרויקט - הסוכנות הסינית, ההודית והאירופית - יספקו את הלוויין. מטרת המשימה היא למדוד את תפוצת הגשם בעולם. ואולם בשל מגבלות תקציב של נאס"א, נדחה מועד שיגורו של הלוויין ל-2010 לפחות.
בשנת 2009 צפויה JAXA לשגר את הלוויין הראשון בסדרת Quasi Zenith Satellite System (QZSS), שהיא תת-מערכת ל-GPS האמריקני. מיד לאחר מכן צפויים להיות משוגרים שני לוויינים נוספים. אחד מהם יהיה במצב שבו נקודת הקודקוד של מסלולו תהיה מעל יפן. משימת QZSS היא המשימה העצמאית הגדולה האחרונה המתוכננת של יפן. נכון לעכשיו לא מומנו משימות נוספות מעבר לכך. יוצאת הדופן היחידה היא תוכנית IGS שתמשיך גם מעבר לשנת 2008. בכל אופן נראה שיפן מבקשת להתקדם בשיגור לווייני התצפית על כדור הארץ מסדרת GCOM כממשיכים למשימת ADEOS. השיגור הראשון מתוכנן ל-2010. בשנת 2009 מתכננת יפן לשגר גרסה חדשה של ה-IGS ברזולוציה משופרת של 60 סנטימטרים.
תוכניות חלל מאוישות

יפן לא פיתחה יכולת שיגור מאוישת לחלל. תחת זאת מתקיימים קשרים בין יפן למדינות אחרות בעלות יכולת זו - רוסיה וארצות הברית. היפני הראשון שטס לחלל היה הקוסמונאוט טויהירו אקיאמה, עיתונאי יפני שהמריא בחללית סויוז TM-11 בדצמבר 1990. הוא בילה שבעה ימים בתחנת החלל מיר במה שהסובייטים אז כינו המשימה המסחרית הראשונה לחלל ששילשלה לכיסם 14 מיליון דולרים.
האסטרונאוט המקצועי הראשון של מה שכונה אז NASDA היה מאמורו מוהרי שהמריא ב-1999 במעבורת החלל במשימה STS-47. במסגרת התוכנית החדשה הציבה לעצמה JAXA מטרה לבנות מוצב מאויש על הירח בשנת 2030. האסטנואוטים ישוגרו לירח בסביבות שנת 2020 והמוצב יוקם בהדרגה במשך כעשור.
קירובו

ב-10 באוגוסט 2013, שוגר קירובו האסטרונאוט הרובוטי הראשון אל תחנת החלל הבינלאומית, כדי ללוות את האסטרונאוטים שם כדי להפיג את בדידותם.
מודול קיבו שולב בתחנת החלל הבינלאומית
השמורה האקולוגית מיסטייקן פוינט

השמורה האקולוגית מיסטייקן פוינט (באנגלית: Mistaken Point Ecological Reserve) היא אתר מאובנים הממוקם באי ניופאונדלנד, במזרח קנדה. השמורה מורכבת מרצועה צרה, באורך 17 קילומטר, של צוקי חוף סלעי. צוקים אלה מתוארכים לתת-תור של האדיקר (לפני כ-560–580 מיליון שנה), ומכילים את הממצאים העתיקים ביותר של מאובני יצורים רב-תאיים. שמורה זו היא המחשה פיזית ייחודית לנקודת מפנה בתולדות מוצא החיים על פני כדור הארץ - נקודה בה לאחר כמעט שלושה מיליארד שנים של התפתחות, הופיעו לראשונה יצורים מורכבים יותר מבחינה ביולוגית.
בשנת 2016 הוכרזה השמורה כאתר מורשת עולמי של אונסק"ו.
שם המקום באנגלית, מיסטייקן פוינט, הוא בתרגום לעברית "נקודה שגויה". השם נובע מטעות שהייתה נפוצה בעבר אצל ימאים, שזיהו את הנקודה בטעות כנמל, עקב הערפל הרב ששרר במקום לעיתים קרובות.
המאובנים שבשמורה

בשמורה יותר מ-10,000 מאובנים שנחשפו, ולאחר גילויים משמשים למחקר מדעי. גודלם נע בין סנטימטרים בודדים ועד לאורך של קרוב לשני מטרים.
צורת הימצאותם של המאובנים סייעו לחוקרים לקבוע שבעלי החיים שנמצאו באזור המחיה המקורי שלהם, והמאובנים מסייעים לחוקרים לקבוע את המורפולוגיה של הפרטים שנמצאו. תיארוך רדיומטרי סיפק לחוקרים כרונולוגיה מפורטת, למשך 20 מיליון שנים, של בעלי החיים שבסביבה, כך שהחוקרים זכו להצצה על ההתפתחות האבולוציונית שהתרחשה בקרב היצורים המקומיים למשך תקופה ארוכה.
מרבית המאובנים שנמצאו משתייכים למין של אורגניזם ימי, הנקרא רנגאומורף - יצורים ייחודיים, בעלי מבנה גוף עלעלי, המהווים קבוצה ביולוגית נפרדת, שלא ניתן לסווגה כבעלי חיים או צמחים. המאובנים העדינים נשמרו בפירוט יוצא דופן בזכות זרם של אפר וולקני.
המאובנים הייחודיים של השמורה שיכיים לתקופת האדיקר, אשר התרחשה סביב נקודת מפנה, שאחריה החל "הפיצוץ הקמבריוני", שהוא תקופת פריחה אבולוציונית, בה הופיעו לראשונה קבוצות בעלי חיים חשובות רבות.
חשיבות האתר כאתר מורשת עולמי

מבחינת הקריטריונים המסווגים את האתר כאתר מורשת עולמי, מסווג האתר על פי קריטריון 8: דוגמה לחריגות, להצגת התפתחויות בתולדות האנושות או התהליכי התהוותם של גורמים שונים בעולמנו.
האתר נכלל בקריטריון זה מעצם היותו התיעוד המתמשך הארוך ביותר שנמצא - כ-20 מיליון שנה ברצף - של מאובנים מתקופת האדיקר, חלקן העדויות הטובות ביותר שנמצאו לראשית התפתחותן של כמה קבוצות של בעלי חיים אשר עדיין קיימות בעת המודרנית.
השמורה של מיסטייקן פוינט מכילה את אוסף הממצאים העתיק ביותר שנמצא של אורגניזמים גדולים ומורכבים. מבחינה אקולוגית, השמורה מכילה את אוסף הממצאים העתיק והמגוון ביותר של יצורי מים עמוקים מהתקופת האדיקר, שמספק הצצה נדירה על אבות קדמונים משותפים של סוגי יצורים שונים שיתפתחו בהמשך, והצצה על בעלי החיים המורכבים הראשונים שהתקיימו במים העמוקים.
לאתר חשיבות נוספת בהיבטים נוספים, כמו ראיות לחשיבות תפקידן של רמות החמצן בעולם העתיק, בכדור הארץ או מבחינה מקומית, עבור התפתחותם של בעלי חיים רב תאיים מורכבים.
הערות שוליים

1 2  מאובנים מעידן נשכח מדהימים חוקרים, באתר הידען
| Flag of Canada סמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בקנדה |
| --- | --- | --- |
| הפארקים בהרי הרוקי הקנדיים | באנף, ג'ספר, קוטניי, יוהו (פצלי ברג'ס), האמבר, הפארק הפרובינציאלי הר אסיניבוין והפארק הפרובינציאלי הר רובסון |  |
| בשיתוף עם ארצות הברית | קלואן, הפארק הלאומי ראנגל-סנט אליאס, הפארק הלאומי גליישר ביי, טאטשנשיני-אלסק • פארק השלום הבין-לאומי ווטרטון-גליישר |  |
| פארקים לאומיים ופרובינציאליים | דינוזאור • גרוס מורן • מיגואשה • נאהאני • ווד באפלו • מיסטייקן פוינט • רייטינג-און-סטון/אייסינאיפי |  |
| אתרי טבע | צוקי מאובני ג'וגינס • אנטיקוסטי |  |
| אתרי תרבות | ל'אנס או מדוז • המרכז ההיסטורי בקוויבק סיטי • הד סמאשד אין • לוננבורג • תעלת רידו • נינסטינטס • גראן פרה • תחנת ציידי הלווייתנים הבאסקים ברד ביי • טרונדק-קלונדייק (פורט ריליאנס, דוסון סיטי, פורטי מייל, טרוצ'ק, מוסהייד) |  |
| אתרים מעורבים | פימצ'יואין אקי |  |