stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסופרקאפ הרוסי ברוגבי
זכיות

| מועדון | זכייה | פיינליסטית |
| --- | --- | --- |
| יניסיי-STM | 3 (2014, 2015, 2017) | - |
| סטרלה אק בארס | 1 (2024) | 1 (2025) |
| קרסני יאר | 1 (2016) | 1 (2014) |
| סלבה מוסקבה | - | 2 (2015, 2016) |
| קובאן | - | 1 (2017) |
| לוקומוטיב פנזה | - | 1 (2024) |
הערות שוליים

↑  "«Енисей-СТМ» и «Кубань» разыграют Суперкубок-2017". Регбийная Премьер-лига (ברוסית). נבדק ב-2018-12-14.(הקישור אינו פעיל)
↑  "«Красный Яр» — обладатель Суперкубка России!". Регбийная Премьер-лига (ברוסית). נבדק ב-2018-12-14.(הקישור אינו פעיל)
↑  "Септа-трик Симпликевича принёс «Енисею-СТМ» Суперкубок". Регбийная Премьер-лига (ברוסית). אורכב מ-המקור ב-2017-08-12. נבדק ב-2018-12-14.
שני אבירים ערבים

| --- | --- |

 בימוי:  לואיס מיילסטון 
 הופק בידי:  הווארד יוז 
 תסריט:  Wallace Smith 
 שחקנים ראשיים:  ויליאם בויד בוריס קרלוף DeWitt Clarke Jennings איאן קיית מרי אסטור לואיס וולהיים Michael Visaroff 
 מוזיקה:  Robert Israel 
 צילום:  טוני גאידאו, ג'וזף אוגוסט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1927 
 משך הקרנה:  82 דק' 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט אילם 
 פרסים:  פרס האוסקר לבמאי הטוב ביותר (קומדיה) (לואיס מיילסטון) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
שני אבירים ערבים (באנגלית: Two Arabian Knights) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1927, בבימויו של לואיס מיילסטון. הסרט עוקב אחר שני חיילים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה, הנופלים בשבי הגרמני ומצליחים להימלט, כשהם מתחזים לערבים.
הסרט זכה בפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר בקטגוריית קומדיה בטקס פרסי האוסקר הראשון. בשנה שלאחר מכן, האקדמיה האמריקאית לקולנוע מיזגה את הקטגוריות הבמאי הטוב ביותר של סרט קומדיה והבמאי הטוב ביותר של סרט דרמטי כדי ליצור את הקטגוריה פרס האוסקר לבמאי הטוב ביותר .
עלילה

הסרט מתמקד בשני חיילים אמריקאים במלחמת העולם הראשונה, הנופלים בשבי הגרמני. לאחר שהם מצליחים להימלט, הם מתחזים לערבים ומוצאים את עצמם בהרפתקאות שונות במזרח התיכון.
צוות השחקנים

ויליאם בויד – אחד משני החיילים האמריקאים.
לואי וולדהיים – החייל השני.
מרי אסטור – דמות נשית מרכזית בעלילה.
הערות שוליים

↑  "The 1st Academy Awards (1929) Nominees and Winners". Academy of Motion Pictures Arts and Sciences. נבדק ב-20 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
מרי אסטור ולואי וולהיים במהלך הסרט
בנות כמונו

| --- | --- |

 בימוי:  לי גילת 
 תסריט:  בת אל מוסרי 
 עריכה:  עינת גלזר-זרחין 
 שחקנים ראשיים:  בת אל מוסרי יעקב זדה-דניאל 
 צילום:  עמית יסעור 
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  2024 
 משך הקרנה:  87 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  דרמה, סרט התבגרות 
 מקום התרחשות:  בת ים 
 דף הסרט ב־IMDb
 
בנות כמונו הוא סרט דרמה ישראלי בבימויה של לי גילת שיצא בשנת 2024.
הפקה

את הסרט ביימה לי גילת לפי תסריט של בת אל מוסרי, הכולל חלקים ביוגרפיים. הליהוק לסרט ארך כשנה עקב הרצון למצוא שחקניות לא מקצועיות למרבית התפקידים. צילומי הסרט נמשכו 13 יום.
עלילה

שחר היא נערה מבית הרוס הלומדת "בית גילה" יחד עם נערות נוספות הסובלות מבעיות שונות. למסגרת מגיעה פרי, מורה חיילת בעלת מוטיבציה וכריזמה כשהמפגש ביניהן מוביל בתחילה לעימותים ובהמשך לחברות שמובילה אותן לשינויים בחייהן.
דמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| היאלי יוסף זאדה | שחר | נערה בסיכון הלומדת ב"בית גילה" |
| הדר דרור | פרי | מורה חיילת שבאה להדריך ב"בית גילה" |
| בת אל מוסרי | אמא של שחר |  |
| יעקב זדה דניאל | אבא של שחר |  |
פרסים ומועמודיות

הסרט זכה בשלושה פרסי אופיר: שחקן המשנה, שחקנית המשנה והליהוק, והיה מועמד בקטגוריות הסרט הטוב ביותר, הבימוי והתסריט.
היאלי יוסף זאדה זכתה פרס המשחק בסרט עלילתי בפסטיבל חיפה.
הסרט זכה בפרס חבר השופטים של פסטיבל וייל בלוך.
הערות שוליים

↑  זוכי התחרויות בפסטיבל ה-40
↑  https://nfct.org.il/wb-film-award/?lang=he
תעשייה 4.0

תעשייה 4.0 (Industry 4.0) - מונח המייצג תפיסה טכנולוגית לניהול מפעלים ותהליכים תעשייתיים בהתבסס על חיבוריות ושילוב רכיבים ומערכות דיגיטליות מתקדמות כגון IoT (האינטרנט של הדברים), ניתוח מידע בזמן אמת, אוטומציה, רובוטיקה, בינה מלאכותית ,ענן, מציאות וירטואלית, מדפסות תלת-ממד, הגנת סייבר ועוד.
התפיסה פותחה בעשור השני של המאה ה-21 ומאפשרת בקרה הדוקה על מערכות המפעל המודרני לשם השבחת הפריון, התאמה מהירה לדרישות הלקוח, חיזוי צווארי בקבוק ותקלות, אפיון מדויק של רכיבים ומוצרים. יכולות אלה נתפשות כיום ל"מפעל חכם", בו ניתן ללקט מידע רלוונטי לגבי שרשרת האספקה והמשאבים, ולאפשר גמישות בהחלטות ביחס לקווי הייצור. המפעל החכם יוכל להימדד במדדי איכות, יוכל לשנות את ייעודו במהירות, ולשלב חידושים בקווי הייצור בהתאם לדרישות השוק.
בעידן התעשייה 4.0 מכונות יתבססו יותר ויותר על למידת מכונה ויהיו מסוגלות לקבל החלטות עצמאיות תוך שימוש בביג דאטה, עיצוב הליך הייצור וביצוע סימולציות, בעזרת מחשוב ענן. שילוב של רובוטיקה וחיישנים חכמים ישפרו וידייקו את הליך הייצור.
המהפכה התעשייתית הרביעית

המונח Industry 4.0 מתייחס למהפכות התעשייתיות שהתרחשו בעולם, וקובע כי אנו שרויים בעיצומה של המהפכה התעשייתית הרביעית. אלו הן המהפכות הקודמות:
המהפכה התעשייתית הראשונה התרחשה בשנת 1784, כאשר הומצא הנול המכני הראשון לאריגה. מהפיכה תעשייתית זו איפשרה הקמת בתי מלאכה שהתבססו על ייצור מכני, כאשר הכוח המניע את התעשייה היו כוח המים והאדים. הנול המכני הראשון עבד כחמישים שנה, עד ששודרג לנול אוטומטי, ובשנת 1850 פעלו באנגליה כ-260,000 יחידות יצור אוטומטיות.
המהפכה התעשייתית השנייה התרחשה בשנת 1870, עת הומצאה חגורת המסוע בתעשייה. המהפיכה התעשייתית הזו איפשרה הקמת מפעלים המסוגלים לייצר בקצב גבוה במיוחד, לאותם הזמנים ובהשוואה לייצור הידני או המכני, כאשר החשמל היה הכוח שהניע את המפעלים בתעשייה.
המהפכה התעשייתית השלישית התרחשה בשנת 1969, כאשר הומצא הבקר המתוכנת הראשון של חברת מודיקון, בקר Modicon 084. המהפיכה התבססה על רכיבי אלקטרוניקה וציינה את ראשית תחום התקשורת המהירה של ימינו. מהפיכה תעשייתית זו איפשרה פעילות ייצור אוטומטית, מדויקת, חסכונית במשאבים עם יכולות ניטור ופתרון תקלות בזמן אמת. תוכנה ידידותית וחכמה החליפה את הבקר המתוכנת ברכיבי החשמל שהותקנו לצורכי אוטומציה במפעלים.
הערות שוליים

↑  מעין אמסלם, תעשייה 4.0: הכירו את החברות שצפויות להרוויח מהמהפכה התעשייתית הרביעית, באתר כלכליסט, 9 בפברואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012427175205171  NKC: ph950056 
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פטר אוניקאצ'י

פטר סמואל אוניקאצ'י (באנגלית: Peter Samuel Onyekachi; נולד ב-6 במאי 1994) הוא כדורגלן ניגרי/ישראלי המשחק בהפועל עכו בעמדת החלוץ.
קריירה

אוניקאצ'י התחיל את הקריירה שלו בקבוצת אביה ואריורס.
לקראת עונת 2015 חתם באנימבה אבה. ב-15 בפברואר 2015 אוניקאצ'י ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 3–0 נגד בפלס דה בורגו במסגרת מוקדמות ליגת האלופות האפריקאית. במשחק זה גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה.
ב-14 באוגוסט 2017 חתם בהפועל עכו מליגת העל. אוניקאצ'י רשם 31 משחקי ליגה במדי עכו ולא כבש אף שער.
ב-18 ביולי 2018 חתם בהפועל כפר סבא, בה שיחק עונה אחת והיה שותף לחזרה של הקבוצה לליגת העל.
ב-7 במרץ 2020, חתם בסונג לאם נגהה אן מליגת העל הווייטנאמית. ב-14 באוקטובר 2021 חתם בהפועל פתח תקווה. בשנת 2022 חתם בהפועל ניר רמת השרון. ב-16 בינואר 2024 הושאל לעירוני קריית שמונה עד לסיום העונה.ב-4 בספטמבר 2024 חתם בהפועל עכו.
הערות שוליים

↑  דורון בן דור, ‏מוליץ' ואוניקאצ'י חתמו בעכו, קשר בלגי ייבחן, באתר ONE‏, 14 באוגוסט 2017
↑  קובי פורטל, טריקו גטהו ופיטר אוניאצ'קי חתמו בהפועל כפר סבא, באתר דאבל פס, 18 ביולי 2018
↑  יגאל גולדשטיין, ‏רשמי: פיטר אוניקאצ`י חתם בעירוני ק"ש, באתר ערוץ הספורט, 16 בינואר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פטר אוניקאצ'י".
TLV Fashion Mall

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מרכז קניות 
 מיקום:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2017
 תאריך פתיחה רשמי:  2017 
 
 קואורדינטות:  32°04′07″N 34°47′03″E﻿ / ﻿32.068628°N 34.784141°E﻿ / 32.068628; 34.784141
 www.tlvmall.com
 תבנית:לשוניות2
 
TLV Fashion Mall הידוע בשם "קניון טי. אל. וי." הוא מרכז קניות מקורה אשר נמצא במתחם השוק הסיטונאי לשעבר בתל אביב כחלק מקומפלקס גינדי TLV.
היסטוריה

קניון טי אל וי הוא חלק ממתחם השוק הסיטונאי לשעבר אשר הוקם בשיתוף פעולה של "רבוע כחול נדל"ן", "משה ויגאל גינדי" ו"גינדי השקעות". בנוסף לקניון המתחם כולל ארבעה מגדלי מגורים בני 48 קומות, מספר בנייני מגורים בני 12 קומות, אשכול גנים, בית ספר יסודי וקאנטרי עירוני אשר הגישה ממנו נעשית מהקניון עצמו.
במסגרת הקמת הקניון הוקמה חברה בשם "קניון העיר תל אביב בע"מ" אשר הייתה בבעלות משותפת של "רבוע כחול נדל"ן" ו"משה ויגאל גינדי" אשר משמשת כחברת הניהול של הקניון ושאר מתחם השוק הסיטונאי.
במרץ 2017 כשבועיים לפני פתיחת הקניון נערך במקום שבוע האופנה 2017 אשר במסגרתו גינדי נתנה חסות.
הקניון נפתח לציבור באפריל 2017.
בספטמבר 2018 נודע שהקניון צובר הפסדים כספיים מאז פתיחתו.
בספטמבר 2019 תבעה קבוצת פוקס את הקניון בטענה על גביית דמי שכירות כפולים במחשכים.
בדצמבר 2019 מכרה גינדי את חלקה בחברת "קניון העיר תל אביב בע"מ" ל"רבוע כחול נדל"ן" ובכך הקניון עבר לבעלות מלאה של רבוע כחול. עם מכירת החברה גינדי ויתרה על זכויותה במרבית המתחם בו כלול הקניון אך ארבעת המגדלים בני ה-48 קומות אינם כלולים בעסקה ונשארים בבעלות גינדי.
מבנה הקניון

הקניון כולל שתי קומות מסחר בשטח של כ־32.5 אלף מ"ר, כאשר מפלס הרחוב הוא הקומה העליונה.
לקניון שתי כניסות – אחת בכל רחוב (חשמונאים וקרליבך) והקניון עצמו בנוי בשתי שדרות חנויות כאשר האחת ישרה וכוללת תאורת סקיילייט והשנייה מעוגלת.
בקניון אין אזור מזון ייעודי ומרבית המסעדות במתחם נמצאות מחוץ לקניון, על דפנותיו, פרט למספר מסעדות אשר נמצאות בתוך הקניון עצמו.
מתחת לקניון ישנו חניון תת־קרקעי ענק בתשלום המתפרס על שתי קומות וכולל כ־1,560 מקומות חניה.
הערות שוליים

↑  גולן חזני, קניון TLV ייצר הפסדים של 140 מיליון שקל מפתיחתו, באתר כלכליסט, 2 בספטמבר 2018
↑   הדר קנה, פוקס נגד קניון TLV: "גבייה כפולה של דמי הניהול - שנעשתה במחשכים", באתר TheMarker‏, 11 בספטמבר 2019
↑  גיא בן סימון, ‏משפחת גינדי יוצאת מקניון TLV בהפסד של עשרות מיליוני שקלים על השקעותיה בפרויקט, באתר גלובס, 23 בדצמבר 2019
ממשלת ישראל התשע עשרה

| --- | --- |
 
 ממשלת ישראל ה-19 בראשות מנחם בגין ב-6 באוגוסט 1981, יום לאחר השבעתה, בבית הנשיא יצחק נבון
 מידע כללי
 5 באוגוסט 1981 – 10 באוקטובר 1983 (שנתיים)
 תחום שיפוט:  ישראל 
 ראש ממשלה:  מנחם בגין
 הקבינט הקודם:  ממשלת ישראל השמונה עשרה
 הקבינט הבא:  ממשלת ישראל העשרים
 
ממשלת ישראל התשע עשרה, בראשות מנחם בגין, הושבעה ב-5 באוגוסט 1981 (ה' באב ה'תשמ"א). בממשלה זו נמשכו מגמות שונות, אשר את שורשיהן ניתן למצוא בממשלה הקודמת, כדוגמת המדיניות הכלכלית הליברלית והסכמי השלום עם מצרים. בין מהלכיה הבולטים של הממשלה היו החלת החוק הישראלי על רמת הגולן, ופתיחה במלחמת לבנון הראשונה. ראש הממשלה מנחם בגין התפטר ב-28 באוגוסט 1983, עם הכרזתו בישיבת ממשלה "איני יכול עוד", והממשלה סיימה את כהונתה עם השבעתה של הממשלה ה־20 בראשות יצחק שמיר ב-10 באוקטובר 1983 (ג' בחשוון ה'תשמ"ד), ממשלה שהייתה דומה מאוד בהרכבה לממשלה זו.
סיעות הכנסת ערב כהונת הממשלה > תוצאות הבחירות לכנסת העשירית

| רשימה | ראש הרשימה | מנדטים | מספר קולות | אחוז מהקולות | מושב | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הליכוד | מנחם בגין | 48 | 718,941 | 37.1 | קואליציה | רשימה משותפת למפלגות חרות, המפלגה הליברלית ולע"ם |
| המערך | שמעון פרס | 47 | 708,536 | 36.6 | אופוזיציה | רשימה משותפת למפלגות העבודה ומפ"ם |
| מפד"ל | יוסף בורג | 6 | 95,232 | 4.9 | קואליציה |  |
| אגודת ישראל |  | 4 | 72,312 | 3.7 | קואליציה |  |
| החזית הדמוקרטית לשלום ולשוויון |  | 4 | 64,918 | 3.7 | אופוזיציה |  |
| תמ"י | אהרן אבוחצירא | 3 | 44,466 | 2.3 | קואליציה |  |
| התחייה | יובל נאמן | 3 | 40,700 | 2.3 | קואליציה |  |
| תנועה להתחדשות ממלכתית | משה דיין | 2 | 30,600 | 1.6 | קואליציה |  |
| שינוי | אמנון רובינשטיין | 2 | 29,837 | 1.5 | אופוזיציה |  |
| ר"צ | שולמית אלוני | 1 | 27,921 | 1.4 | אופוזיציה |  |
סיעות הכנסת ערב כהונת הממשלה > גושים בכנסת העשירית

גוש שמאל - המערך, חד"ש, ר"ץ. סה"כ: 52 מנדטים.
גוש מרכז - תל"ם, שינוי. סה"כ: 4 מנדטים.
גוש ימין - הליכוד, התחייה. 51 מנדטים.
גוש חרדים - דתיים - מפד"ל, אגו"י, תמ"י. סה"כ: 13 מנדטים.
גוש שמאל-מרכז - המערך, תל"ם, שינוי, ר"ץ. סה"כ: 56 מנדטים.
גוש ימין-חרדים-דתיים - הליכוד, מפד"ל, אגו"י, התחייה, תמ"י. סה"כ: 64 מנדטים.
סיעות הכנסת ערב כהונת הממשלה > סקירה כרונולוגית

הבחירות לכנסת העשירית היו שונות בתוצאותיהן מהבחירות הקודמות, ובישרו מגמה העתידה להימשך ב-20 השנים הבאות - תיקו פוליטי בין שמאל-מרכז (ואחר כך שמאל-מרכז-ערבים) לבין ימין-חרדים-דתיים. מאז 1977 אירעו אירועים שהשפיעו על הבחירות באופן דרסטי - "המהפך הכלכלי", הסכם השלום עם מצרים, המהפכה האיסלאמית באיראן, עלייתו לשלטון של סדאם חוסיין בעיראק ו"מבצע אופרה". בפוליטיקה ובחברה הישראלית אירעו שינויים כמו ההתפלגויות בציבור הדתי בכלל ובמפד"ל בפרט, על רקע עדתי ועל רקע מדיני; פרישתם של פוליטיקאים מהליכוד והקמת מפלגת "התחייה", שסימנה את ראשיתו של הימין הקיצוני בישראל; ותופעה שהחלה כבר ב-1977, אשר נמשכה גם בבחירות אלו (ובבחירות שהתקיימו גם שנים רבות אחר כך) - "מפלגות מצב רוח", מפלגות שקמו לאור מצב רוחו הנוכחי של הציבור, ונעלמו זמן מה אחרי שנכנסו לכנסת.
הקמת הממשלה

ערב הבחירות נדמה היה כי ישנו שוויון בין המערך והליכוד, שקיבלו כל אחד קרוב ל-50 מנדטים. הליכוד ניצח את המערך בהפרש של עשרת אלפים קולות, והנשיא יצחק נבון הפקיד בידי מנחם בגין את הרכבת הקואליציה. בגין הצליח להקים קואליציה מבוססת על רוב דחוק של 61 ח"כים, והממשלה יצאה לדרכה ב-5 באוגוסט 1981, ה באב ה'תשמ"א. ביולי 1982 הצטרפה סיעת התחיה לקואליציה, וזו גדלה ל-66 ח"כים. ב-5 ביולי 1982 הצטרפה סיעת היחיד "התנועה להתחדשות ציונית חברתית", ונציגה, מרדכי בן-פורת, מונה לשר בלי תיק.
ציוני דרך ומדיניות > אירועים שקדמו לכהונת הממשלה

הסכם השלום עם מצרים: ב-26 במרץ 1979 נחתם הסכם השלום בין ישראל ומצרים. בחוזה הוסכם, בין היתר, על נורמליזציה של היחסים בין המדינות (דהיינו, הקמת שגרירויות, קיום תיירות דו צדדית ויחסים כלכליים), שיתוף פעולה בנושאים ביטחוניים וכן הוסכם על הגבול המנדטורי כגבול בינלאומי. הסוגיה העיקרית הייתה החזרת חצי האי סיני לידי מצרים, קרי, פינוי היישובים הישראלים ממנו. החוזה עצמו התבסס על החלטות 338 ו-242 של האו"ם, והיה אמור להוות בסיס לשלום כולל במזרח התיכון. בכנסת התנגדו לו חברי הכנסת הקומוניסטים, חברי הכנסת מהמפד"ל ומספר ח"כים מהליכוד, ביניהם שר החוץ העתידי, יצחק שמיר; שר האוצר לימים, יגאל הורביץ ושר החוץ והביטחון בממשלות ישראל השונות, משה ארנס. בעקבות הסכם השלום אירעו התפלגויות במפד"ל ובליכוד. בעקבות הסכם השלום פונה חצי האי סיני, והפינוי משפיע על הפוליטיקה והחברה הישראלית עד היום.
"מבצע אופרה": מטוסי חיל האוויר השמידו ב-6 ביולי 1981 את הכור הגרעיני של עיראק, באחת הפעולות הנועזות ביותר של החיל. 16 טון פצצות הונחתו על הכור במשך שתי דקות. מומחה גרעין עיראקי אחד נהרג והכור הושמד כליל. נשיאה של עיראק, סדאם חוסיין, העמיד לדין את מפקדי סוללות הטילים שמסביב לכור על שלא התקיפו את המטוסים הישראליים, שיצאו בלא נזק. ההפצצה נעשתה לאחר שהקבינט הביטחוני-מדיני קיבל לידיו דו"ח מודיעיני, שקבע כי הכור יופעל בתוך חודש, ואז הפצצתו תגרום לנשורת רדיואקטיבית בעיר בגדאד. יו"ר האופוזיציה דאז, שמעון פרס, הובא בסוד העניינים על ידי פרופסור עוזי אבן, אז בכיר במערכת הביטחון, ולימים חבר הכנסת. פרס שיגר מכתב לבגין, בו ביקש ממנו להמתין, ולנסות לעצור את התפתחות הגרעין של עיראק באמצעות גורמים דיפלומטיים. בגין דחה את הפעולה ביותר מחודש, ואחרי התלבטויות רבות, אישרה הממשלה את המבצע, כאשר תומכיה העיקריים היו ראש הממשלה בגין והשרים יצחק שמיר ואריאל שרון. העיתוי שבו נערך המבצע, 3 שבועות לפני הבחירות, עורר ביקורת בישראל על כך שהמבצע היה בגדר תעמולת בחירות. ארצות הברית, בפרט, ובעולם, בכלל, גונתה הפעולה, אם כי 9 שנים מאוחר יותר, בפרוץ מלחמת המפרץ הראשונה, הודו אישים ביטחוניים מכל רחבי העולם כי הפעולה הייתה מוצדקת, ומנעה מלחמה גרעינית בין עיראק למדינות המערב. רבים טוענים כי המבצע הוא זה שהביא לניצחון הליכוד בבחירות לכנסת העשירית.
ציוני דרך ומדיניות > אירועים מרכזיים במהלך כהונת הממשלה

סיפוח רמת הגולן: ב-14 בדצמבר 1981 אושר בכנסת חוק רמת הגולן, שסיפח את האזור לישראל והחיל עליה את החוק הישראלי. בעדו הצביעו 63 ח"כים, רובם מן הקואליציה, והשאר שמונה ח"כים מהמערך שהצביעו כנגד החלטת מפלגתם. החוק (ועצם אישורו בכנסת) היווה מפנה במדיניותה של ישראל. הן בשמאל והן בקהילה הבינלאומית התנגדו לחוק, אבל בגין הצדיק בנאומו מאותו היום, את החוק:"...לא ימצא איש... שלמד את תולדותיה של ארץ ישראל, אשר ינסה להכחיש כי במשך דורות רבים הייתה רמת הגולן חלק בלתי נפרד של הארץ... מאז חידוש עצמאותנו... הסורים עשו את חייהם של רבבות אזרחים (ישראלים) לגיהנום... שבתי ואמרתי כי אני מוכן לצאת לדמשק למען פתיחת משא ומתן על השכנת שלום ביננו. הסורים דחו את ידנו המושטת, בשלילה מוחלטת של זכות קיומנו כמדינת היהודים".
השלמת פינוי סיני: באפריל 1982 השלים צה"ל את פינוי חצי האי סיני, כשפינה את העיר ימית. כוח צבאי גדול הגיע ב-21 לחודש לפנות את אחרוני המתנגדים לנסיגת ישראל מחצי האי. רבים מהמפונים התבצרו על גגות העיר. בין המסרבים להתפנות היו הרבנים  משה צבי נריה וחיים דרוקמן, ולצידם חברי הכנסת יובל נאמן, גאולה כהן וחנן פורת. קבוצת מתבצרים סירבה להתפנות ואיימה בהתאבדות. במטרה לשכנע אותם להתפנות הוזעק הרב מאיר כהנא. בין המתבצרים היה סטודנט צעיר בשם צחי הנגבי, לימים חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל. במהלך הפינוי היו מתבצרים שנקטו באלימות: הבערת צמיגים ולפידים, מטחי יריות באוויר ויידוי אבנים ובקבוקי זכוכית לעבר החיילים. ארבעה ימים מאוחר יותר הושלם פינוי העיר ובהוראת שר הביטחון אריאל שרון היא נהרסה באמצעות דחפורים. מצרים קיבלה את חורבותיה של העיר הישראלית הגדולה ביותר שהוקמה על שטח שנכבש במלחמת ששת הימים.
מבצע שלום הגליל: מבצע צבאי שהחל ב-5 ביוני 1982, לאור התקפות מצד קיני המחבלים של אש"ף בדרום לבנון. שר הביטחון, אריאל שרון, הורה לצה"ל לחסל את קיני המחבלים, ובנאומו בכנסת הודיע כי המבצע ייערך שבועיים, וצה"ל לא יעבור את קו ה-40 ק"מ מהגבול הבינלאומי. לאחר זמן מה המבצע הסתבך, וצה"ל נאלץ להגיע עד לביירות, שם איים על חברי הפרלמנט הלבנוני ואלה בחרו בנשיא פרו-ישראלי. המבצע החל בקונצנזוס רחב, גם מצידה של האופוזיציה, אם כי לאור ההסתבכות במהלכו הפך למוקד לוויכוח, שאף החריף אחרי טבח סברה ושתילה, אשר בעקבותיו הוקמה ועדת כהן שחקרה ומצאה כי חלק מהגורמים הפוליטיים והביטחוניים לא עשו דבר על מנת למנוע את הטבח. בעקבות אותו דו"ח חקירה התפטר שר הביטחון אריאל שרון.
רצח אמיל גרינצווייג: במהלך הפגנה של תנועת "שלום עכשיו", ב-10 בפברואר 1983, נזרק רימון תוצרת צה"ל לכיוון המפגינים וגרם למותו של אחד המפגינים, אמיל גרינצווייג. אחרי רציחתו האשים מחנה השמאל את הממשלה ואת מפלגות הימין בהסתה כנגד מחנה השמאל. רוצחו, צעיר ירושלמי בשם יונה אברושמי נעצר מספר חודשים מאוחר יותר וטען כי הושפע מתעמולה. הוא נידון למאסר עולם.
ציוני דרך ומדיניות > מדיניות חוץ וביטחון

עם השבעתה, היה ברור כי הממשלה תמשיך בתהליך השלום עם מצרים שהחל כבר ב-1977. פינוי סיני עוד לא הושלם, והתקפות המחבלים מדרום לבנון הובילו לפלישת ישראל לדרום לבנון. מבצע של"ג הפך במהרה למלחמת לבנון הראשונה, שהובילה, אחרי לחץ ציבורי, להתפטרות שר הביטחון אריאל שרון. ראש הממשלה בגין נטל את תיק הביטחון במקומו למשך זמן מה ואחריו מונה משה ארנס. שר החוץ, שכיהן לאורך כל כהונת הממשלה היה יצחק שמיר (שאחר כך היה ראש הממשלה בעצמו).
ציוני דרך ומדיניות > מדיניות כלכלית

נמשכה אותה מדיניות כלכלית שהנהיגה הממשלה הקודמת. שר האוצר יורם ארידור ניסה לייצב את המשק בלא הצלחה. האינפלציה, שעלתה בקצב איטי מאמצע שנות השבעים וזינקה החל מ-1977 (בעקבות המעבר החד לכלכלה ליברלית) הפכה לתלת ספרתית.
ציוני דרך ומדיניות > התנגדות לממשלה

בשל העובדה שהממשלה הייתה ממשלה צרה מאוד, כמו גם בשל העובדה שהאופוזיציה מולה הייתה חזקה מאוד (הן מבחינת מספר מושביה בכנסת והן מבחינת התמיכה הציבורית) היא ספגה ביקורת והתנגדות רבה. עם זאת, כאשר יצא צה"ל למבצע שלום הגליל היה זה בקונצנזוס ציבורי ופוליטי רחב. רק אחרי התרחבות המבצע הפך הקונצנזוס להתנגדות עזה, שהובילה, שלוש שנים מאוחר יותר, לנסיגת צה"ל לרצועת הביטחון.
ציוני דרך ומדיניות > סיום כהונת הממשלה

הממשלה התפטרה בעקבות התפטרותו של ראש הממשלה מנחם בגין, שאמר בישיבת ממשלה דרמטית, "איני יכול עוד להמשיך". בגין לא הסביר עד יום מותו מדוע התפטר ופרש מן החיים הפוליטיים. לסיבת התפטרותו הועלו מספר השערות: פטירתה של אשתו עליזה; ההסתבכות בלבנון ומספר הקורבנות הרב במלחמה; המצב הכלכלי, שהיה בכי רע ומה שהייתה הסיבה הרשמית - מצב בריאותי קשה. בכל אופן, התפטרות בגין הובילה להרכבתה של ממשלת ישראל העשרים על ידי יצחק שמיר. ממשלה זו התמודדה עם השלכות המדיניות שהונהגה והאירועים שאירעו בתקופת כהונתה של הממשלה ה-19.
סיעות הקואליציה

| סיעה | מנדטים | משרדי השרים | משרדי סגני השרים | תחילת חברות בממשלה | סיום חברות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הליכוד | 48 | משרד ראש הממשלה, משרד החקלאות,  משרד הבינוי והשיכון, משרד האוצר,  משרד האנרגיה והתשתית, משרד הביטחון,  משרד הבריאות, משרד החוץ,  משרד הכלכלה והתיאום הבין משרדי, משרד המשפטים,  משרד התחבורה, משרד התיירות,  משרד התעשייה והמסחר, משרד התקשורת,  3 שרים בלי תיק | משרד האוצר,  משרד הביטחון,  משרד הבינוי והשיכון,  משרד החינוך, התרבות והספורט,  משרד החקלאות,  משרד התחבורה,  משרד ראש הממשלה | 5 באוגוסט 1981 | 10 באוקטובר 1983 |  |
| מפד"ל | 6 | משרד הדתות, משרד הפנים,  משרד החינוך, התרבות והספורט | המשרד לענייני דתות,  משרד החוץ | 5 באוגוסט 1981 | 10 באוקטובר 1983 |  |
| אגו"י | 4 |  |  | 5 באוגוסט 1981 | 10 באוקטובר 1983 | הייתה חברה בקואליציה ללא ייצוג בממשלה |
| תמ"י | 3 | משרד העבודה והרווחה, המשרד לקליטת עלייה | משרד העבודה והרווחה,  המשרד לקליטת עלייה | 5 באוגוסט 1981 | 10 באוקטובר 1983 |  |
| התחיה | 3 | משרד המדע והטכנולוגיה |  | 26 ביולי 1982 | 10 באוקטובר 1983 |  |
| תל"ם | 2 | שר בלי תיק |  | 5 ביולי 1982 | 6 ביוני 1983 | עד להתפרקות הסיעה |
| התנועה להתחדשות ציונית חברתית | 1 | שר בלי תיק |  | 6 ביוני 1983 | 10 באוקטובר 1983 | החל מיצירת הסיעה לאחר התפרקות תל"ם |
61 ח"כים לפני הצטרפות סיעת תל"ם (5 באוגוסט 1981 – 5 ביולי 1982).
63 ח"כים לפני הצטרפות סיעת התחייה (5 ביולי 1982 – 26 ביולי 1982).
66 ח"כים לפני התפרקות סיעת תל"ם; פלג שלה, סיעת התנועה להתחדשות ציונית חברתית, נשארה בקואליציה (5 ביולי 1982 – 6 ביוני 1983).
65 ח"כים לאחר מכן (6 ביוני 1983 – 10 באוקטובר 1983).
הרכב הממשלה > חילופי שרים

| השר היוצא | סיעה | משרד | עילת סיום התפקיד | תאריך סיום התפקיד | השר המחליף | סיעה | תאריך כניסה לתפקיד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גדעון פת | הליכוד | משרד התיירות | מסירת התיק לשר במשרה מלאה | 11 באוגוסט 1981 | אברהם שריר | הליכוד | 11 באוגוסט 1981 |
| אהרן אבוחצירא | תמ"י | משרד העבודה והרווחה | התפטרות | 2 במאי 1982 | אהרן אוזן | תמ"י | 3 במאי 1982 |
| אהרן אבוחצירא | תמ"י | המשרד לקליטת עלייה | התפטרות | 4 במאי 1982 | אהרן אוזן | תמ"י | 4 במאי 1982 |
| יצחק ברמן | הליכוד | משרד האנרגיה והתשתית | התפטרות | 30 בספטמבר 1982 | יצחק מודעי | הליכוד | 19 באוקטובר 1982 |
| אריאל שרון | הליכוד | משרד הביטחון | התפטרות | 14 בפברואר 1983 | משה ארנס | הליכוד | 23 בפברואר 1983 |
| שמחה ארליך | הליכוד | משרד החקלאות | פטירה | 19 ביוני 1983 | מנחם בגין | הליכוד | 19 ביוני 1983 |
| חיים דרוקמן | מפד"ל | סגן שר במשרד הדתות | התפטרות | 2 במרץ 1982 | לא מונה מחליף |  |  |
| אהרן אוזן | הליכוד | סגן שר במשרד לקליטת עלייה | מונה לשר העבודה והרווחה | 3 במאי 1982 | לא מונה מחליף |  |  |
| דוד שיפמן | הליכוד | סגן שר במשרד התחבורה | פטירה | 18 באוקטובר 1982 | לא מונה מחליף |  |  |
הערות שוליים

↑  ראו עוד סיבה: שלו שינברג, 39 שנים למשפט המפורסם והדרמטי של בגין: "איני יכול עוד", באתר בחדרי חרדים, 29 באוגוסט 2022
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ממשלת ישראל השמונה עשרה   1977–1981 | ממשלת ישראל התשע עשרה  5 באוגוסט 1981 – 10 באוקטובר 1983 | הבא: ממשלת ישראל העשרים   1983–1984 |
ממשלת ישראל ה-19 בראשות מנחם בגין סמוך למשכן הנשיא. משמאל לימין: אהרן אבוחצירא, דוד לוי, יעקב מרידור, זבולון המר, חיים קורפו, מרדכי צפורי, גדעון פת, יצחק שמיר, מנחם בגין, יצחק נבון, שמחה ארליך, יוסף בורג, אריאל שרון, משה נסים, יורם ארידור, אליעזר שוסטק, אברהם שריר, יצחק מודעי, יצחק ברמן ואריה נאור מזכיר הממשלה
אלגוריתם AdaBoost

| --- | --- |

איור המדגים את עקרון הפעולה של האלגוריתם. בכל שלב, מסווג חלש מאומן על הנתונים, כאשר הדוגמאות שסווגו שגוי מקבלות משקל גבוה יותר באיטרציה הבאה. המסווגים החלשים מתמקדים בדוגמאות הקשות יותר בכל שלב. לבסוף, המסווגים החלשים משולבים למסווג חזק על ידי שקלול מבוסס ביצועים.
 סוג:  אלגוריתם סיווג
 סיבוכיות זמן:  O(T)
 סיבוכיות מקום:  O(T⋅M)
 ממציא:  יואב פרוינד ורוברט שפיר
 נקרא על שם:  Adaptive Boosting
AdaBoost (קיצור של Adaptive Boosting – "בוסטינג אדפטיבי") הוא מטא-אלגוריתם בתחום לימוד מכונה המיועד לשיפור דיוק הסיווג על ידי שילוב של מסווגים חלשים למסווג חזק. אלגוריתם זה פותח בשנת 1995 על ידי הישראלי יואב פרוינד ורוברט שפיר, אשר עבור עבודתם זו זכו בפרס גדל בשנת 2003.
AdaBoost עובד בשילוב עם מגוון אלגוריתמי למידה בסיסיים, ומפיק מסווג סופי באמצעות סכימה משוקללת של תוצאות "מסווגים חלשים" מרובים. לרוב הוא מוצג עבור בעיות סיווג בינאריות, אך הוא הורחב גם לטיפול בריבוי קטגוריות ולמשימות אחרות. השם "בוסטינג אדפטיבי" נובע מיכולתו של האלגוריתם להתאים את עצמו לשגיאות: כל מסווג חלש נוסף מתמקד במקרים שבהם המסווגים הקודמים טעו. במקרים מסוימים, AdaBoost נמצא כפחות רגיש לבעיית התאמת יתר (overfitting) בהשוואה לאלגוריתמי למידה אחרים, אך הוא עלול להיות רגיש לנוכחות רעש וחריגות בנתונים.
למרות שבדרך כלל נעשה שימוש ב-AdaBoost לשילוב של לומדי בסיס חלשים (כגון גזעי החלטה), הוכח כי הוא משלב ביעילות גם לומדים בסיס חזקים (כגון עצי החלטה עמוקים יותר), ומייצר מודל מדויק עוד יותר.