stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יבלונה (מחוז לגיונובו)
הקהילה היהודית > בזמן המלחמה

כשפרצה מלחמת העולם השנייה נמלטו רבים מיהודי העיירה לוורשה, סבלו שם את מצוקת המצור ולאחר כניעת ורשה הם חזרו ליבלונה.
כניסת הגרמנים ליבלונה בשנת 1939 הייתה מלווה במעשי רצח. הגרמנים לקחו קבוצה של 21 יהודים כבני ערובה ודרשו מיהודי העיירה לשלם כ-20,000 זלוטי על מנת לשחררם. אמנם הכסף נאסף ונמסר לגרמנים, אך בני הערובה לא שוחררו וכעבור זמן מה קיבלו משפחותיהם הודעות על מותם. הגרמנים אף הודיעו למשפחות שיוכלו לשלם בתמורה לאפר של הנרצחים.
ב-10 בפברואר 1940 הורה המושל הגרמני לראש העיירה להקים יודנראט ביבלונה. ראש העיירה הורה על אחד מאנשי הקהילה להכין רשימה של 12 איש שיהיו חברי היודנראט, אחדים מהנבחרים ניסו להשתמט ולברוח לוורשה, אך לאחר מאמצי שכנוע הסכימו שלא לברוח ולקבל על עצמם את התפקיד. בפקודת הגרמנים, ערכו היודנראט מפקד של כל הגברים היהודים, מגיל 15 עד 60, וקבעו מתי עליהם להתייצב לפי תור, לעבודות הכפייה. היהודים עסקו בניקוז תעלות מים, בהטענת פחם ובניקוי העיר ללא כלי עבודה מתאימים.
באותו זמן הגיעו ליבלונה יהודים שגורשו מעיירות סמוכות, הם שוכנו בצריפים ואיתם עלה מספר הנפשות בקהילת יהודי יבלונה ל-1,700 איש. באחד הלילות פרצו הגרמנים לאחד הצריפים, כינסו את הנשים שהתגוררו בו ואלה שהתנגדו נורו למוות. הנשים שלא התנגדו נאנסו על ידי הגרמנים.
הקהילה היהודית > בזמן המלחמה > הגטו

באוקטובר 1940, הוקם הגטו בשכונת לודווישין בלגיונובו שצמודה ליבלונה. בגטו זה רוכזו יותר מ-2,000 יהודים מכל עיירות הסביבה. ביוני 1941 המספר צמח לכ-3,000, כולל מאות פליטים מיישובים סמוכים.
הוקמה משטרה יהודית בראשותו של שלמה סטרדינר. הכוח מנה כ-20 איש ותפקידו היה לשמור שהיהודים הכלואים בגטו, שלא היה מוקף גדר או חומה. מפעם לפעם נכנסו לגטו ז'נדרמים גרמנים וחטפו ואנסו צעירות יהודיות. מכסת המזון היומית לאדם שסיפקו הגרמנים הייתה 210 גרם לחם ו-100 גרם סוכר. עם זאת, בגטו לא שרר הרעב. לגטו הוברח קמח ופעלו בו שתי מאפיות גדולות ועשרות מאפיות קטנות שהשלימו את מנות המזון. עם זאת, מחמת המחסור ותנאי התברואה הקשים פרצה בגטו מגפת טיפוס, ובהיעדר טיפול רפואי מתו במגפה מאות בני אדם. בגטו פעל בית משפט יהודי ועסק בעיקר בפישור, וכן היה בו בית סוהר, שמקצת האסירים בו הורשו לצאת ממנו בשעות היום כדי לעסוק במסחר.
ב-4 באוקטובר 1942, ריכזו הגרמנים את כל היהודים והודיעו להם שעומדים להסיעם לגטו ורשה. במהלך האקציה עצמה נהרגו כ-70 יהודים, כולל ראש היודנראט. הנשים והילדים הועלו על העגלות והוסעו לתחנת הרכבת בראדזימין. הגברים נאלצו לצעוד לשם, מרחק של 40 קילומטר. בראדזימין הועלו כולם, עם יהודי המקום ויהודי וולומין, על הרכבות והוסעו למחנה ההשמדה טרבלינקה, שם נספו כולם.
הקהילה היהודית > לאחר השואה

מן הקהילות היהודיות של יבלונה ולגיונובו שרדו יחידים בלבד. כמה מהם עקרו לברית המועצות.
הערות שוליים

↑  יבלונה באתר Polska w liczbach (בפולנית).
1 2 3 4 5 6  פנקס קהילות פולין, יד ושם, 1969–2007
↑  Jabłonna, mazovia.travel (בפולנית)
↑  Jablonna, www.jewishvirtuallibrary.org
1 2 3 4  יבלונה, לגיונובו, לודווישין (Jabłonna, Legionowo, Ludwiszyn), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
1 2  היסטוריה של קהילת לגיונובו באתר השטעטל הווירטואלי (בפולנית).
↑  "יבלונה (מחוז לגיונובו)", באתר JewishGen (באנגלית)
↑  מאז ועד היום..., היסטוריה של הכפר באתר כפר חסידים
1 2  יולנטה קריימר, לגיונובו, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 394–396), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4127629-2  NKC: ge1095110
יחסי מיאנמר–צ'ילה

| יחסי מיאנמר–צ'ילה |
| --- | --- |
מיאנמר: צ'ילה


מיאנמר: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
676,578: 756,102
אוכלוסייה
54,588,239: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
64,815: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,187: 16,956
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה דמוקרטית

יחסי מיאנמר–צ'ילה הם יחסי החוץ בין צ'ילה ומיאנמר.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין בורמה לצ'ילה כוננו בשנת 1978. בעבר צ'ילה החזיקה קונסוליית כבוד ברנגון.
נציגויות דיפלומטיות

מיאנמר מיוצגת בצ'ילה באמצעות שגרירותה בברזיליה, ברזיל.
צ'ילה מיוצגת במיאנמר באמצעות שגרירותה בבנגקוק, תאילנד.
יחסי מלטה–קנדה

| יחסי מלטה–קנדה |
| --- | --- |
מלטה: קנדה


מלטה: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
316: 9,984,670
אוכלוסייה
541,063: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
20,957: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
38,733: 53,718
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי מלטה–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת מלטה לבין קנדה.
היסטוריה

היחסים שבין מלטה לקנדה כוננו מספר ימים לאחר עצמאותה של מלטה, ב-21 בדצמבר 1964. על פי משרד החוץ הקנדי היחסים הם "יחסים המבוססים על חיבור לערכים דמוקרטיים משותפים". מרכז שיתוף הפעולה שבין שתי המדינות הוא בארגונים הבינלאומיים בהם נוטה אנדורה לתמוך בהצעות קנדיות ולהפך. שתי המדינות נהנות משיתוף פעולה קרוב במסגרת ארגון לה פרנקופוני.
אזרחי קנדה יכולים להיכנס למלטה באופן חופשי, ללא אשרה, לתקופה של עד תשעים ימים. מן הצד השני, גם אזרחי מלטה יכולים להיכנס לקנדה באופן חופשי וללא אשרה, לתקופה של עד שישה חודשים.
מלטה שיחקה תפקיד מפתח וסיפקה בסיסים לחיילים הקנדיים מלחמת האזרחים בלוב במרץ 2011.
היחסים שבין העמים הם חזקים, עם אוכלוסייה קנדית-מלטזית משמעותית (42,000 לפי מפקד האוכלוסין הקנדי לשנת 2016). ריכוז המלטזים בטורונטו הוא אחד מריכוזי המלטזים (דיאספורה) הגדולים ביותר בעולם.
הסכמים דיפלומטיים

קנדה ומלטה חתמו על מספר הסכמים דיפלומטיים משותפים:
הסכם דיפלומטי בין רפובליקת מלטה לקנדה בנושא השקעות (1982)
הסכם דיפלומטי בין רפובליקת מלטה לקנדה בנושא מס (1987)
הסכם דיפלומטי בין רפובליקת מלטה לקנדה בנושא ביטחון חברתי (1992)
הסכם דיפלומטי בין רפובליקת מלטה לקנדה בנושא הפקת סרטים (1995)
הסכם דיפלומטי בין רפובליקת מלטה לקנדה בנושא יחסים אודיו-ויזואליים (1997)
נציגויות דיפלומטיות

מלטה אינה מיוצגת בקנדה בדרג השגרירות, אלא באמצעות שגרירותה בוושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית הסמוכה, אותה האמינה על קנדה. מלטה מיוצגת בקנדה בדרג הקונסולרי באמצעות חמש קונסוליות בערים: סנט ג'ונס, אדמונטון, ונקובר, מונטריאול, וטורונטו.
קנדה אינה מיוצגת במלטה בדרג השגרירות, אלא באמצעות שגרירותה ברומא, בירת איטליה הסמוכה, אותה האמינה על איטליה. קנדה מיוצגת במלטה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה בולטה, בירת המדינה.
יוסף חזנוביץ

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1844 גרודנו, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  21 בדצמבר 1919 (בגיל 75) יקטרינוסלב, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 השכלה:  אוניברסיטת קניגסברג (1872)  Grodno male gymnasium 
 
יוסף חזנוביץ (22 באוקטובר 1844 הורדנה, בלארוס – 21 בדצמבר 1919 יקטרינוסלב, אוקראינה) היה רופא יהודי-ציוני וביבליופיל, ממייסדי "מדרש אברבנאל" (כיום הספרייה הלאומית של ישראל).
קורות חייו

חזנוביץ נולד בגרודנה שברוסיה. אביו, אהרן, היה סוחר שנעדר הרבה מן הבית. אמו נפטרה כשהיה עוד ילד. אחרי מות אמו העביר אותו אביו לידי הוריו כדי שיגדלו אותו. סבו וסבתו היו אנשים יראי שמיים וסבתו הייתה ידועה במעשיה הטובים. הוא התחנך, בתחילה, בחדר ואחרי תום לימודיו שם החליט לדאוג לעתידו וללמוד מקצוע שיפרנס אותו. לשם כך הוא למד רוסית בעצמו והתקבל לגימנסיה. אך הוא לא סיים אותה מכיוון שהכריחו אותו לכתוב בשבת ולכן עזב אותה. עם זאת, כדי למנוע שערורייה הוא קיבל תעודה שסיים חמש שנות לימוד בגימנסיה. לאחר מכן נסע לקניגסברג שם השלים את לימודיו והתקבל ללימודי רפואה באוניברסיטת קניגסברג. בזמן לימודיו באוניברסיטה עבד חזנוביץ' בבית החולים המקומי. ב-1872 סיים את לימודיו בהצטיינות. הוא חזר לרוסיה והתחיל לעבוד כרופא בסנקט פטרבורג עד 1878. לאחר מכן עבד כרופא בגרודנה. ב-1877 נשא לאישה את פרניה וילבושביץ, אחותה של מניה שוחט, אך שנים ספורות אחרי החתונה התאבדה אשתו. הוא לא נישא פעם נוספת ואימץ ילדה. ב-1878 התיישב חזנוביץ בביאליסטוק ושם חי את רוב חייו.
פעילות ציבורית

בעבודתו כרופא התפרסם כמי שמטפל במסירות בעניים. פעמים רבות לא היה לוקח שכר ממטופליו ולעיתים אף השאיר כסף לחולה כדי שיוכל לקנות את התרופות אותן רשם.
בנוסף לעבודתו כרופא עסק רבות גם בענייני ציבור. הוא היה ממקימי אגודת חובבי ציון שנוסדה בביאליסטוק ב-1882. באותה שנה, אחרי הפרעות בדרום רוסיה הסופות בנגב עשה רבות למען הנפגעים בפרעות.
הוא גם היה בין התומכים הנלהבים במועמדותו של הרב שמואל מוהליבר לכס הרבנות בביאליסטוק משום שהרב תמך בתנועת חובבי ציון. אחרי בחירתו של מוהליבר נעשה חזנוביץ ליד ימינו ושניהם נבחרו לייצג את העיר בוועידת חובבי ציון שנערכה בקטוביץ בשנת 1884. ב-1890 יצא חזנוביץ יחד עם הרב מוהליבר למסע בארץ ישראל. מטרת הנסיעה הייתה לבחון את מצב היישוב הישן והחדש. במסגרת זאת הם נפגשו עם מנהיגי היישוב, ביניהם אליעזר בן-יהודה. חזנוביץ השתתף בכל הקונגרסים הציוניים, מלבד הראשון, עד מותו.
בנוסף לכך היה חזנוביץ בין השנים 1885–1887 יושב ראש של אגודת לינת צדק שמטרתה הייתה לסייע לחולים.
ב-1916 עזב חזנוביץ, בשל הכיבוש הגרמני, את ביאליסטוק ועבר ליקטרינוסלב שם גם נפטר. בסוף חייו חי חיי עניות ונפטר בבית אבות מקומי ב-1919 מדלקת ריאות.
הנצחתו

במרכז ירושלים סמוך למקום ששכנה בו ספריית בני ברית נקרא רחוב לזכרו. רחוב נוסף נקרא על שמו בדרום תל אביב.
אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.
לקריאה נוספת

יוסף חזנוביץ. דבר אל העם העבר: על אוצר הספרים שבירושלים, עם הקדמה וביוגרפיה מפורטת של הד"ר יוסף חזנוביטש. וורשה, תרע"ג.
דב שידורסקי. ספרייה וספר בארץ ישראל בשלהי התקופה העות'מאנית. ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תש"ן 1990.
Norbert Weldler, Zum Andenken an Josef Chasanowitsch (1844-1920) und Awraham Scharon (1878-1958), Schweizerischer Verband der Freunde der Hebräischen Universität Jerusalem (מוציא לאור), Zürich: Der Scheideweg, 1960
דוד קלעמענטיאווסקי. דר. יוסף חאזאנאוויטש: דער אידעאליסט, נאציאנאליסט און פאלקסמענטש. ניו יארק: ביאליסטאקער היסטארישער געזעלשאפט, 1956.
תולדות בית הספרים הלאמי והאוניברסיטאי עד שנת תר"ף. ירושלים, תר"ץ.
אברהם יערי. בית הספרים הלאמי והאוניברסיטאי בירושלים: במלאת יובל לקיומו. תל אביב: אמנות, תש"ב 1942.
אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל, כרך ב', פרק ע: ראשיתו של בית הספרים הלאומי, מזכרונות יוסף חזנוביץ, תרנ"ה (1895), עמ' 751–753.
הערות שוליים

↑  אברהם שמואל שטיין, "אדרת אליהו" בפרויקט בן-יהודה
↑  דוד קלעמענטינאווסקי. ד"ר יוסף חאזאנאוויטש.
↑  דוד קלעמענטינאווסקי. ד"ר יוסף חאזאנאוויטש, עמ' 39
↑  דוד קלעמענטינאווסקי. ד"ר יוסף חאזאנאוויטש, עמ' 41
↑  דוד קלעמענטינאווסקי. ד"ר יוסף חאזאנאוויטש, עמ' 43
↑  די לויה פון ד"ר יוסף חאזאנאוויטש בעיתון דער מאמענט
↑  דב שידורסקי, ספריה וספר בארץ ישראל בשלהי התקופה העות'מאנית
↑  יוסף חזנוביץ, "מכתב להזכיר", הצפירה, 18 באוקטובר 1899
↑  יוסף חזנוביץ, "למנהלי בית עקד הספרים מדרש אברבנאל בירושלים", המליץ, 14 ביוני 1895
↑  דוד קלעמענטינאווסקי. ד"ר יוסף חאזאנאוויטש
↑  אברהם יערי, בית הספרים הלאמי והאוניברסיטאי בירושלים
↑  דב שידורסקי. ספרייה וספר בארץ ישראל בשלהי התקופה העות'מאנית
↑  ארכיון אוסף יוסף חזנוביץ, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259676005171  BnF: cb10503021q (data)  ISNI: 0000 0000 6698 7945  LCCN: n98025745  VIAF: 78090059   WorldCat (עם VIAF): 78090059 
פרניה וילבושביץ חזנוביץ, 1876
חותמת של חזנוביץ על אחד הספרים שתרם
יחסי מזרח טימור – שווייץ

| יחסי מזרח טימור – שווייץ |
| --- | --- |
מזרח טימור: שווייץ


מזרח טימור: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
14,874: 41,277
אוכלוסייה
1,405,123: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,243: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,596: 99,060
משטר
רפובליקה: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי מזרח טימור–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

בין הרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים וידידותיים המתבססים על סיוע הומניטרי שווייצרי רחב למזרח טימור.
לאחר שלטון קולוניאלי בן 450 שנים של פורטוגל במקום ומלחמת אזרחים קצרה, מזרח טימור נכבשה על ידי אינדונזיה ב-1975 וקצת לאחר מכן הכריזה על עצמאותה. ב-1999 לאחר אלימות רבה באזור, נכנסה המדינה לשלטון של האומות המאוחדות. שווייץ סיפקה סיוע כלכלי לקורבנות ותרמה כספים גם לשומרי השלום של האומות המאוחדות שהתייצבו במדינה.
יחסים דיפלומטיים רשמיים בין שווייץ למזרח טימור כוננו בשנת 2002 עם חתימה על מזכר הבנות משותף על ידי נשיא הקונפדרציה השווייצרית ושר החוץ של מזרח טימור בשולי העצרת הכללית ה-57 של האומות המאוחדות.
שווייץ הייתה אחת מהמדינות האירופאיות שהשקיפו על הבחירות במזרח טימור בשנת 2007, היא שלחה שני משקיפים מטעמה. שווייץ עשתה זאת שוב ב-2012 ושוב ב-2017. ב-28 בפברואר 2019 נפגשו נשיא מזרח טימור, פרנסיסקו גוטרש ושגריר שווייץ באינדונזיה.
כניסה למדינה

אזרחי מזרח טימור המבקשים להיכנס, לבקר ולשהות בשווייץ, נדרשים להוציא אשרה לאזור שנגן כולו על מנת לעשות כן. אזרחי שווייץ המבקשים להיכנס, לבקר ולשהות במזרח טימור, אינם נדרשים להוציא אשרה מראש.
שווייצרים במזרח טימור

על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2017 התגוררו במזרח טימור תשעה אזרחים שווייצרים.
נציגויות דיפלומטיות

שווייץ אינה מיוצגת במזרח טימור, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. שווייץ האמינה את שגרירותה שבג'קרטה, בירת אינדונזיה הסמוכה, על מזרח טימור.
מזרח טימור אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
נשיא מזרח טימור פרנסיסקו גוטרש יחד עם שגריר שווייץ באינדונזיה, קורט קונץ
יחסי מלטה–שווייץ

| יחסי מלטה–שווייץ |
| --- | --- |
מלטה: שווייץ


מלטה: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
316: 41,277
אוכלוסייה
541,063: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
20,957: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
38,733: 99,060
משטר
רפובליקה: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי מלטה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מלטה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

בין רפובליקת מלטה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מלטה לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים וידידותיים והם נעשים קרובים יותר ויותר במהלך השנים אודות להיותה של מלטה גשר בין אירופה לאפריקה והמזרח התיכון ומיקומה האסטרטגי באמצע הים התיכון.
מלטה זכתה בעצמאותה ב-1964 והייתה למדינה נייטרלית ולא מזדהה מאז כניסתה לאיחוד האירופי בשנת 2004.
השגריר השווייצרי ברומא הוא זה האמון על הממשלה המלטזית, החל משנת העצמאות של מלטה ומעט לאחר הכרזת העצמאות הרשמית שלה. קונסוליית הכבוד השווייצרית בוולטה, אשר הוקמה בשנת 1937, שודרגה למעמד קונסוליה כללית בשנת 2003. שגריר מלטזי הואמן על שווייץ בשנת 2008, השגריר הוא תושב ולטה.
יחסים כלכליים

הסחר שבין שתי המדינות הוא צנוע, ובעיקר מתמקד במגזרי המכונות, הכימיקלים והרוקחות. הייבוא השווייצרי ממלטה בסוף שנת 2017 הוערך ב-31 מיליון פרנקים שווייצרים, הייצוא השווייצרי למלטה באותה השנה הוערך ב-151 מיליון פרנקים שווייצרים. מלטה היא יעד פופולרי לתיירות שווייצרית.
שווייצרים במלטה

על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף 2019 התגוררו במלטה מאתיים תשעים ותשעה אזרחים שווייצרים.
נציגויות דיפלומטיות

מלטה אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. מלטה מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בבזל, ובז'נבה.
שווייץ אינה מיוצגת במלטה בדרג השגרירות. שווייץ מיוצגת במלטה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בולטה, בירת המדינה.
ילדה סוכר

"ילדה סוכר" הוא שיר פופ ישראלי של המוזיקאי מוקי, אשר כתב, הלחין, ועיבד אותו יחד עם פילוני. השיר יצא לאור כחלק מאלבום הבכורה של מוקי, "שמע ישראל".
הזמר מוקי בהופעה במאהל מחאה בבאר שבע
רקע

בראיון עם מוקי, הוא חושף את ההשראה מאחורי "ילדה סוכר", אומר שהשיר נכתב כשאשתו נבל, טרם נישואיהם, נסעה לניו יורק לשנה. הוא סיפר כי השיר נכתב עליה, אך מדגיש כי אינו כותב שירים על דברים ספציפיים או חוויות נקודתיות, אלא מתייחס לשיר כאל עולם בזעיר אנפין, המשקף את ראיית העולם האישית שלו. לדבריו, כתיבה על חוויות מסוימות אינה פועלת עבורו, שכן בסופו של דבר, הוא מוצא עצמו כותב רק על עצמו.
השיר הוצג לראשונה כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' ב-7 ביולי 2002. מוקי, אשר עד אז לא היה מוכר במיוחד בזירה המוזיקלית, הפך לפנים ידועות בעקבות השיר, אשר זכה להצלחה רבה בקרב הקהל הישראלי.
במהלך הזמן שבו הוצג השיר במצעדים השבועיים של רשת ג', הוא צבר פופולריות רבה ונמשך במצעד למשך עשרה שבועות, מ--14 ביולי עד 13 באוקטובר 2002. בשיאו, ב-11 באוגוסט 2002, השיר הגיע לפחות למקום השלישי. במצעד השנתי של רשת ג' לשנת 2002, דורג השיר במקום ה-21. מוקי, היוצר של השיר, זכה בתואר "תגלית השנה" במצעד זה, תוך שהשיר הופך לאחד מהסימנים המוזיקליים הבולטים של אותה תקופה.
בנוסף להצלחתו במצעדים השבועיים, השיר "ילדה סוכר" זכה להכרה גם במסגרות אחרות. במצעד השנתי של גלי צה"ל דורג במקום העשירי, ובפסקול העשור קיבל את המקום ה-80, מה שמבהיר את השפעתו הרחבה על תרבות.
הערות שוליים

↑  אסי טוחן, מוקי מול המראה: "אני מכיל בתוכי את הילד הרע ואת הילד הטוב. זה לא מתנגש", באתר ynet, 2 במאי 2022
↑  ילדה סוכר – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
יחסי אוסטרליה–מצרים

| יחסי אוסטרליה–מצרים |
| --- | --- |
אוסטרליה: מצרים


אוסטרליה: מצרים
שטח (בקילומטר רבוע)
7,741,228: 1,001,450
אוכלוסייה
26,778,707: 116,996,270
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,723,827: 395,926
תמ"ג לנפש (בדולרים)
64,373: 3,384
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: רפובליקה

יחסי אוסטרליה–מצרים הם יחסי החוץ שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין רפובליקת מצרים הערבית. בין המדינות שוררים יחסים חמים מאז 1950 הנובעים מכבוד הדדי בין שני העמים. למצרים ולאוסטרלים קשרים צבאיים-היסטוריים, במהלך שתי מלחמות העולם, חיילים אוסטרלים רבים התייצבו ברחבי מצרים. יחד עם הקשרים ההיסטוריים, המדינות מקיימות קשרי מסחר צנועים אך משמעותיים, לשתיהן אינטרס משותף בסוגיות האסטרטגיות ושמירת השלום באזור חצי האי סיני. יתר על כך, במשך שנים רבות, קהיר הבירה שימשה כקשר האווירי העיקרי בין אוסטרליה ומדינות אירופה, פרט ללונדון.
ייצוג

אוסטרליה מיוצגת במצרים על ידי שגרירותה בקהיר.
מצרים מיוצגת באוסטרליה על ידי קונסוליות כלליות במלבורן וסידני, בנוסף לשגרירותה בקנברה.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, מצרים הייתה שותפת הסחר הגדולה ביותר באוסטרליה. היקף הסחר בין המדינות הסתכם ב-582 מיליון דולר אמריקאי, מתוכם 533 מיליון דולר ייצוא מאוסטרליה ו-49 מיליון דולר ייצוא ממצרים. באותה השנה, אוסטרליה ייצאה למצרים בעיקר תוצרות חקלאיות - ירקות, צמר וחיטה. לעומתה, מצרים ייצאה לאוסטרליה בעיקר פירות ואגוזים, כיסויי רצפה וחומרי בנייה. החברות האוסטרליות במצרים פועלים בעיקר במגזר המינרלים (זהב).
יחסי מיאנמר–פורטוגל

| יחסי מיאנמר–פורטוגל |
| --- | --- |
מיאנמר: פורטוגל


מיאנמר: פורטוגל
שטח (בקילומטר רבוע)
676,578: 92,090
אוכלוסייה
54,588,239: 10,421,898
תמ"ג (במיליוני דולרים)
64,815: 287,080
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,187: 27,546
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה

יחסי מיאנמר–פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של איחוד מיאנמר לבין הרפובליקה הפורטוגלית.
נציגויות דיפלומטיות

מיאנמר מיוצגת בפורטוגל בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בליסבון, בירת המדינה.
פורטוגל מיוצגת במיאנמר בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה ביאנגון, בירת המדינה לשעבר.
יחסים כלכליים

כלכלת מיאנמר נמצאת היום בשלב ביניים בין המצב הכלכלי שבו הייתה נתונה לאורך תקופת שלטון הגנרלים לבין האפשרויות שפותחת בפניה הסרת החרם הבינלאומי לאחר תחילת המעבר לדמוקרטיה. החקלאות היא הענף הכלכלי העיקרי במיאנמר, ממנו מתפרנסים כשני שלישים מהתושבים. שטחי החקלאות תופסים כשישית מאדמת המדינה. הגידול המרכזי הוא האורז שתופס כמחצית מהשטחים המעובדים במדינה ונפוץ בעיקר באזורי הדלתה העשירים במים. הדבר מתבטא גם בייצוא של מיאנמר לפורטוגל.
בשנת 2016 ייצאה מיאנמר לפורטוגל 643 אלף דולר אמריקאי של סחורה, 98 אחוזים מהסחורה היה אורז, 2 אחוזים מהסחורה (ככל הנראה ייבוא אישי) היה טקסטיל.
פורטוגל היא אחת המדינות הפחות עשירות במערב אירופה. חלק גדול יחסית מאוכלוסייתה עוסק בחקלאות, בין השאר בגידול ירקות, פירות (בעיקר גפנים ליין ולצימוקים), זיתים ואלוני שעם, וכן דיג. ענפי התעשייה העיקריים הם עיבוד תוצרת חקלאית, יצור סרדינים, צימוקים, יין ושמן זית. משנות ה-60 חלה התפתחות ניכרת גם בענפי תעשייה שאינם מבוססים על חקלאות. אוצרות הטבע של פורטוגל הם: פחם, ברזל, נחושת, טונגסטן ובדיל ששימשו יסוד להקמת תעשייה כבדה. בערים פורטו ובראירו פותחה תעשיית ברזל ופלדה. כן הוקמו בתי-זקוק לנפט ותעשייה פטרו-כימית. ענף כלכלי חשוב בפורטוגל הוא הצי הסוחר. שוב, הדברים מתבטאים בייצוא הפורטוגלי למיאנמר.
באותה השנה ייצאה פורטוגל למיאנמר סחורה בשווי 240 דולר אמריקאי, הסחורה הייתה מגוונת למדי וכללה פחם, ברזל, נייר, קרמיקה וטכנולוגיות שונות (מחשבים, טלפונים).
יחסי אוסטרליה–מלאווי

| יחסי אוסטרליה–מלאווי |
| --- | --- |
אוסטרליה: מלאווי


אוסטרליה: מלאווי
שטח (בקילומטר רבוע)
7,741,228: 118,484
אוכלוסייה
26,778,707: 21,795,298
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,723,827: 14,084
תמ"ג לנפש (בדולרים)
64,373: 646
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי אוסטרליה–מלאווי הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין רפובליקת מלאווי.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין רפובליקת מלאווי הם יחסים דיפלומטיים על בסיס שגרירים-לא תושבים. היחסים הדיפלומטיים שבין אוסטרליה למלאווי כוננו לראשונה באופן רשמי בשנת 1981. אוסטרליה תרמה למלאווי אפילו עוד לפני כינון היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות, למעשה, המגעים ביניהן החלו בעת שמלאווי קיבלה את עצמאותה בשנת 1964.
נציגויות דיפלומטיות

אוסטרליה אינה מיוצגת במלאווי בדרג השגרירות. אוסטרליה מיוצגת במלאווי בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בלילונגווה, בירת המדינה.
מלאווי אינה מיוצגת באוסטרליה בדרג השגרירות. מלאווי מיוצגת באוסטרליה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר מלבורן.
יוסף חיים בן סאמון

| --- | --- |

שער הספר עדות ביהוסף חלק ב (השו"ת)
 לידה:  מרוקו מרוקו, פאס
 פטירה:  1780 כ"א בניסן ה'תק"ם  איטליה, ליבורנו 
 השכלה:  תלמוד, הלכהנות
 מקום מגורים:  פאס, מקנס, טיטואן, ג'יברלטר וליבורנו
 מקום פעילות:  פאס, מקנס, טיטואן, ג'יברלטר וליבורנו
 תקופת הפעילות:  המאה ה-18 – המאה ה-18
 השתייכות:  אחרונים
 תחומי עיסוק:  פרשנות התלמוד הבבלי
 תפקידים נוספים:  דיין
 רבותיו:  רבי שמואל בן אלבאז
 בני דורו:  החיד"א, אליהו הצרפתי, יהודה עייאש, דוד חיים שמואל חסאן
 חיבוריו:  "עדות ביהוסף" חידושים ושו"ת
 
רבי יוסף חיים בן סאמון (נפטר כ"א בניסן ה'תק"ם, אפריל 1780) היה רב, דיין, ור"מ מרוקאי, בן המאה ה-18, מחבר הספר "עדות ביהוסף".
ביוגרפיה

נולד בעיר פאס שבמרוקו לאביו רבי יצחק בן סאמון. מצד אמו היה נכדו של רבי יהושע סירירו, בן לשושלת רבנים מקהילת המגורשים בפאס. היה תלמידו המובהק של רבי שמואל בן אלבאז ובספריו הזכיר את תורתו. היה ידידם של החכמים מפאס, הרבנים: ראובן אבן צור, משה בן מאמאן, ורבי אליהו הצרפתי. התכתב רבות עם האחרון בענייני הלכה. תקופה מסוימת שהה בעיר מקנס שבמרוקו והתכתב שם עם חכמי המקום בענייני הלכה.
ביוגרפיה > נדודיו

מסיבה לא ידועה נדד לעיר טיטואן שבמרוקו, שם לימד את רבי יהודה לוי, לימים כיהן כאב בית דין בעיר. בניסן ה'תק"ט (1749) שהה בעיר אלג'יר, וגם שם התכתב עם חכמי העיר, בהם רב העיר, רבי יהודה עייאש. באייר ה'תק"י (1750) שהה בליבורנו שבאיטליה, שם קיבל המלצה בכתב מחכמי העיר עבור  גיוס תרומות לצורך עלייתו לארץ ישראל. מחשבתו לעלות לארץ ישראל לא יצאה אל הפועל ובשנים הבאות עסק בפעילות רבנית כדיין בערים טיטואן וג'יברלטר במקביל. גם בתטואן התכתב עם חכמי המקום, מהם: רבי מנחם עטיאה, רבי יעקב אבן מלכא, רבי יהודה קורייאט ורבי שלמה אבודרהם.
ביוגרפיה > נדודיו > בליבורנו

בחודש אדר שנת ה'תקכ"א (1761) התגורר בליבורנו והתכתב עם חכמי העיר. רבי מלאכי הכהן, מחכמי המקום ומחברו של הספר "יד מלאכי", הפנה אליו שאלות הלכתיות. בהתכתבות עם רבי מלאכי תיאר רבי יוסף את מצבו כך: ”איש מכאובות אנכי וידוע חולי' ובביתי אין לחם ושמלה”. החיד"א מספר ששהה בקרב "חבורה" של לומדים בליבורנו שעמהם נמנה רבי יוסף, הוא אף מביא בספרו חידוש תורה ששמע באותה העת מרבי יוסף. רבי בנימין אספינוזא לקח ממנו הסכמה לספרו "יסוד הקיום" (קריית ספר, תשס"ה). בספר התפלמס רבי בנימין עם חכמים שונים בנושא נוסחאות התפילה ואת דעתו ביסס על חכמים שונים, בהם רבי יוסף: ”פה ליוורנו יע"א נגה עלינו אור שני צנתרות הזהב ה"ה מעלת הרב כמוהר"ר דוד חיים חסאן נר"ו, ומעלת הרב כמוהר"ר יוסף בן סאמון נר"ו, ושניהם מהמערב כנודע... והרב יוסף הנ"ל הוסיף נופך וסיפר לנו גופא דעובדא...” (עמ' קסז).
נפטר ביום שביעי של פסח, כ"א בניסן ה'תק"ם (אפריל 1780).
חיבוריו

עדות ביהוסף חלק א – חידושים על מסכת בבא מציעא.
עדות ביהוסף חלק ב – אוסף תשובות בהלכה.
הספרים קיבלו את הסכמותיהם של חכמי ליבורנו ובהם החיד"א, ובהן משבחים החכמים את חכמתו, את פסקיו ואת שקדותו. הם נדפסו בליבורנו בשנת תק"ס.
משפחתו

נישא למנא ונולדו להם שני בנים: רבי יצחק בן סאמון ורבי שם טוב בן סאמון. האחרון עסק בהדפסת ספריו של רבי יוסף ואף חיבר את הספר "לקח טוב" (ליבורנו, תק"ס), הוא נחשב חכם ידוע בליבורנו. רבי שם טוב היה גם קשור לפולמוס אודות הרפורמה בקהילת המבורג. תחילה כתב תשובה להתיר לנגן בארגעל[דרושה הבהרה] בבית הכנסת (נגה הצדק עמ' ג), ולבסוף חזר בו מההיתר ואף התנגד לרפורמים יחד עם חכמי ליבורנו (אלה דברי הברית, עמ' סט).
מקור וקריאה נוספת

הרב אברהם הלל, "מהר"י בן סאמון", עמ' תרעח - תש, בתוך: מקבציאל לז, ירושלים, תשמ"ד.
הערות שוליים

↑  אביו של רבי יצחק קורייאט (השני).
↑  ראו: טקסט המצבה בספר מן הגנזים טו, עמ' קו - קח, ירושלים, תשפ"ב.
↑  Lois C. Dubin, The Rise and Fall of the Italian Jewish Model in Germany: From Haskalah to Reform, in: John M. Efron ed., Jewish History and Jewish Memory: Essays in Honor of Yosef Hayim Yerushalmi, UPNE, 1998. p. 281
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007436002305171  ISNI: 0000 0003 7313 1418  LCCN: nb2007014013  VIAF: 16753224   WorldCat (עם VIAF): 16753224