stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יימס ת'רבר
ביוגרפיה > נישואיו ומשפחתו

בשנת 1922 התחתן ת'רבר עם אלתיאה אדמס אך כפי שכתב מאוחר יותר לידיד, נישואים אלה הפכו ל"קשר מקסים, מצוין ופוגע". בני הזוג חיו במחוז פרפילד, קונטיקט, יחד עם בתם רוזמרי שנולדה בשנת 1931, והתגרשו במאי 1935. ביוני 1935 נשא ת'רבר לאישה את הלן ויזמר (1986-1902)
ביוגרפיה > שנותיו האחרונות

על אף נכותו עשרים שנותיו האחרונות היו לא פחות עטורות הצלחה מקצועית וחומרית. הוא פרסם לפחות 14 ספרים נוספים., בין היתר- The Thurber Carnival (1945), Thurber Country (1953) וספרו של העבודה ב"ניו יורקר" המוקדש לעורך המגזין, הרולד רוס - The Years with Ross (1959)" Thurber's life were filled with material and professional success in spite of his handicap. He published at least 14 more books, שהיה למאוד פופולרי.
סיפורים שלו, כמו The Secret Life of Walter Mitty" "חייו הסודיים של וולטר מיטי" (1947) הפכו בסיס לסרטי קולנוע,
ביוגרפיה > מותו

בשנת 1961 הפכה התנהגותו למשונה ובלתי צפויה. אחרי מסיבה אצל נואל קאוורד נשלח בחזרה למלון אלגונקין בשש לקראת בוקר. וב-4 באוקטובר אובחן עם קריש דם במוח ועבר ניתוח חירום, עם שינויים תכופים בהכרתו.
הניתוח נראה תחילה מוצלח אולם כעבור שבועות אחדים, ב-2 בנובמבר 1961 הוא נפטר עקב סיבוכים של דלקת ריאות. רופאיו גילו בנתיחה שלאחר המוות כי סבל מהסתיידות עורקים מוחית עם כמה אוטמים קטנים. דבריו האחרונים, פרט למילה "אלהים", היו לפי עדות אשתו "יברך האל.."ולעזאזל "
ת'רבר הובא לקבורה בבית הקברות גרין לון בקולומבוס.
הפעילות הספרותית

רבים מסיפוריו הקצרים הם זיכרונות הומוריסטיים מעורבבים בדמיונות מחייו עצמו, אך הוא כתב גם חומר אפל יותר, כמו סיפור הרצח והטירוף "The Whip-Poor-Will".
סיפוריו הקצרים הידועים ביותר הם "The Dog That Bit People" ו-"The Night the Bed Fell" שנכללו בקובץ My Life and Hard Times שציין פריצת דרך בדרכו הספרותית. עם ספריו הקלאסיים נמנים גם 'The Secret Life of Walter Mitty, The Catbird Seat, A Couple of Hamburgers, The Greatest Man in the World, If Grant Had Been Drinking at Appomattox Court House '
הקובץ The Middle-Aged Man on the Flying Trapeze כולל סיפורים קצרים הושפעו על ידי משבר גרושיו ופורסם בשנת גירושיו ונישואיו מחדש.
סיפורו You Could Look It Up משנת 1941 מספר על אדם מבוגר שקומתו הייתה 90 ס"מ שהובא לשחק במשחק בייסבול. סיפור זה, אמרו שהסיפור נתן השראה ליוזמתו של ביל ויק, הבעלים האקסצנטרי של קבוצת הבייסבול סנט לואיס ברואנס שהכניס בשנת 1951 את אדי גדל, ננס שגובהו היה מטר, למשחק בייסבול של הקבוצה. ויק סיפר שלא משם בא הרעיון אבל הוא כן הכיר את סיפורו של ת'רבר.
ת'רבר כתב גם 75 משלים, שחלקם פורסמו ב"ניו יורקר" (1939) ונאספו בקבצים המאוירים Fables for Our Time & Famous Poems Illustrated
(1940) ו-Further Fables for Our Time (1956). משלים אלה היו סיפורים קצרים שגיבוריהם בעלי חיים אנתרופומורפיים . (למשל -
The Little Girl and the Wolf, גרסה שלו ל"כיפה אדומה") ושהסתיימו במוסר השכל קצר. יוצא מן הכלל היה המשל The Unicorn in the Garden
משלו המפורסם ביותר, שכל גיבוריו היו בני אדם וחד-קרן אחד שלא דיבר. משליו של ת'רבר הם סאטיריים ומוסרי השכל שלו היו אמרות כנף ועצות לקורא, הם הסבירו את "מורכבות החיים על ידי תיאור העולם כמקום לא בטוח, שמעט הוראות שימוש מהימנות הולמות אותו".
ת'רבר חיבר גם כמה ספרי אגדות כמו The White Deer (1945) The 13 Clocks (1950)
(The Wonderful O (1957. האחרון אויר על ידי מרק סיימונט.
ת'רבר כתב גם מסות הומוריסטיות רבות. אחד הנושאים שהעסיקו אותו במיוחד לקראת סוף חייו היה השפה האנגלית. כך למשל במסות ""The Spreading 'You Know', שביכה את שימוש היתר בצמד מילים אלה בשיחות, "The New Vocabularianism", "What Do You Mean It Was Brillig?
ורבים אחרים.
את סיפוריו הקצרים ואת מסותיו היה נהוג ב"ניו יורקר" וגם בפי המחבר לסווג כ- "casuals"

ת'רבר כתב גם ספר ביוגרפיה על עורך ניו יורקר, הרולד רוס, תחת הכותרת "My Years with Ross" (1958).
בשנים 1947–1948 כתב סדרת מאמרים על תופעת "אופרת הסבון", שהתייחסו לכל היבט שלה, לרבות התסריטאים, המפיקים, הספונסורים, השחקנים והקהל. הוא פרסם אותה מחדש בכותרת Soapland "סופלנד" באנתולוגיית The Beast in Me and Other Animals (1948),
היה אחד המחקרים המעמיקים הראשונים על תופעת התרבות הפופולרית הטלוויזיונית.
לגבי האמונה בדתית פיתח ת'רבר גיזה אגנוסטית
.
ציוריו

ת'רבר נודע לא רק בכתיבתו אלא גם בציוריו הסוריאליסטיים הפשוטים ובקריקטורות שצייר. עודד אותו התחום הזה חברו א.ב. וייט, שהתרשם מהסטנדרד הגבוה על אמנותו. ת'רבר צייר שש עטיפות ואיורים רבים של "ניו יורקר" שהפכו ל"קלאסיקה".
החל מ-1931 הקריקטורות של תר'בר מצאו את מקומם בדפי המגזין "ניו יורקר". דמויות מסוגננות של בעלי חיים מוזרים- לווייתנים, אריות ים, טיגריסים, וגם של גברים מודאגים, נשים נחושות, וציורי כלבים למיניהם אכלסו רבים מספריו.
קשיי הראייה שהלכו וגברו דרשו ממנו לשנות את הרגלי הציור. התחיל להשתמש בדפי נייר גדולים מאוד, בעפרון שחור עבה או בגיר לבן על גבי נייר שחור (אז הציורים צולמו ועברו הפיכת צבע בפרסום).האופי המיוחד של ציוריו שיקף את השקפתו המיוחדת על החיים. הוא סיפר פעם שאמרו לו שהם נראים כאילו צוירו מתחת למים. דורותי פארקר, שהייתה ידידה שלו, טענה שנראים כמו "עוגות שלא נאפו היטב". ציורו האחרון שפורסם ב-9 ביולי 1951 היה דיוקן עצמי שצויר בעפרון צהוב על נייר שחור. הוא הופיע על עטיפת המגזין "טיים". הוא שימש בעטיפת ה"Thurber Album" בשנת 1952.
פרסים ואותות הוקרה

1960 - פרס טוני מיוחד על עיבוד ספרו Thurber's Carnival
1995 -(אחרי מותו) דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת המדינה של אוהיו
הנצחה

1997 הוקם פרס ת'רבר להומור אמריקאי
2008 -סיפורו, "A Sort of Genius" (שפורסם ב"ניו יורקר") נבחר על ידי ההוצאה לאור The Library of America באנתולוגיית הסיפורים החשובים ביותר ב-200 שנה של הספרות הבלשית האמריקאית
שניים מהבתים בהם התגורר -"בתי ת'רבר" - בית ילדותו באוהיו וביתו בסנפורד-קרטיס במחוז פרפילד, קונטיקט, הוכרו כבניינים היסטוריים.
כתביו

1929 - Is Sex Necessary? or, Why You Feel The Way You Do, יחד עם א.ב. ווייט
The Owl in the Attic and Other Perplexities, 1931
The Seal in the Bedroom and Other Predicaments, 1932
My Life and Hard Times, 1933
The Middle-Aged Man on the Flying Trapeze, 1935
The Gentleman is Cold," "Everything is Wild," "Mr industrial sprays and atomization Preble Gets Rid of His Wife," "Hell Only Breaks Loose Once," "If Grant Had Been Drinking at Appomattox
Let Your Mind Alone! and Other More Or Less Inspirational Pieces, 1937
The Last Flower, 1939, מהדורה חדשה ב-2007
Fables for Our Time and Famous Poems Illustrated, 1940 (משלים לתקופתנו ושירים ידועים מאוירים)
My World and Welcome to It, 1942
The Catbird Seat, 1942
Many Moons, 1943 -(המון ירחים) איורים מאת לואיס סלובודקין
Men, Women, and Dogs, 1943
The Great Quillow, 1944
1945 The Thurber Carnival (אנתולוגיה)
The White Deer, 1945
The Beast in Me and Other Animals, 1948
The 13 Clocks, 1950 ‏ 13 שעונים - איורים מאת מרק סימונט
The Thurber Album, 1952
Thurber Country, 1953
Thurber's Dogs, 1955
Further Fables For Our Time, 1956
The Wonderful O, 1957 (‏ O המופלא - איורים מאת מרק סימונט
1957 Alarms and Diversions (אנתולוגיה), 1957
The Years With Ross, 1959 - ספר ביוגרפי על העורך של "ניו יורקר", הרולד רוס
1960 - A Thurber Carnival (מחזה), 1960
Lanterns and Lances, 1961 (פנסים וכידונים)
Credos and Curios, 1962
Thurber & Company, 1966 (בהוצאת Helen W. Thurber)
Selected Letters of James Thurber, 1981 (הוצאה לאור על ידי Helen W. Thurber & Edward Weeks)
Collecting Himself: James Thurber on Writing and Writers, Humor and Himself, 1989 (ההוצאה לאור מייקל ג'. רוזן )
Thurber On Crime, 1991 (ההוצאה לאור Robert Lopresti)
People Have More Fun Than Anybody: A Centennial Celebration of Drawings and Writings by James Thurber, 1994 (ההוצאה לאור Michael J. Rosen)
James Thurber: Writings and Drawings, 1996, (הוצא לאור על ידי Garrison Keillor, Library of America,
The Dog Department: James Thurber on Hounds, Scotties, and Talking Poodles, 2001 (הוצאה לאור Michael J. Rosen)
The Thurber Letters, 2002 (ההוצאה לאור Harrison Kinney, ידח עם רוזמרי תרבר Rosemary A. Thurber)
דוגמאות של סיפורים:
The dog that bit people
The night the ghost got in
1939 - The little girl and the wolf
1941 - You can look it up
כתביו > מחזות

1939 - The Male Animal 1940 (נכתב עם השחקן אליוט ניוג'נט, חבר ילדות) -הפך ללהיט בברודוויי
A Thurber Carnival 1960 קרנבל ת'רבר - גרסה בימתית של ספרו משנת 1945 "The Thurber Carnival" - מבוסס על מבחר סיפורים קצרים וכיתובי ציורים,. ת'רבר הגשים אז חלום ארוך ימים לשחק על במה מקצועית והופיע במערכון "File and Forget" - על העיבוד זכה ת'רבר בפרס טוני מיוחד
תורגמו לעברית

עוד ירח - תרגומה של רימונה די-נור ל-Many Moons, עם האיורים של לואיס סלובודקין שזכו במדליית קולדקוט, בהוצאת זמורה-ביתן
הנסיכה שרצתה את הירח - עיבוד של הספר מאת עשי ויינשטיין, איורים:טובית אוריאל, הוצאת "קריאה"
בת המלכה והירח - הצגת ילדים לפי הספר מאת ג'יל בן-דוד ונילי ויסברג-גפנן - בתיאטרון הקרון בירושלים - 2018
13 שעונים (Clocks ‏ 13) 13 האורלוגין, תרגמה לעברית: אריאלה דים, ציירה: רחל פלוגה-אליאור, הוצאת שוקן 1976
הילדה הקטנה והזאב - גרסה חדשה לכיפה אדומה - בתרגום יחיעם פדן
עיבודים לסרטי קולנוע וטלוויזיה ותוכניות טלוויזיה

1942 - The Male Animal - לפי המחזה בעל אותו השם, בכיכובם של הנרי פונדה, אוליביה דה הבילנד וג' קרסון
1947 -The Secret Life of Walter Mitty (חייו הסודיים של וולטר מיטי) - גרסה קולנועית של הבמאי נורמן מקלאוד לפי סיפורו הקצר של ת'רבר, בכיכובו של דני קיי בתפקיד הראשי
1975 - עיבוד לסרט מצויר בשם "חייו הסודיים של ואלדו קיטי"
2013 גרסה נוספת בבימויו של בן סטילר - עם בן סטילר, כריסטין ויג, אדם סקוט
1951 - פרויקט UPA של סרט מצויר בשם Men, Women and Dogs (גברים, נשים וכלבים) מבוסס על יצירותיו - בסופו של דבר יצא לפועל רק הסרט המצויר The Unicorn in the Garden ‏ (1953)
1961 - The Secret Life of James Thurber" תוכנית טלוויזיה במסגרת The Dupont Show with June Alyson ' - עם אדולף מנז'ו בתפקיד של פיץ', אורסון בין בתפקיד של ג'ון וסו רנדל כאלן מונרו.
1970-1969 -My World and Welcome to It סדרת טלוויזיה, מבוססת על כתבי ת'רבר וחייו. שיחק בו ויליאם וינדום בתפקיד של ג'יימס ת'רבר עצמו. הסדרה כללה גם קטעי סרטים מצוירים לצד שחקנים בשר ודם. היא זכתה בפרס אמי כסדרה הקומית הטובה ביותר. גם וינדום זכה בפרס אמי משלו. הוא המשיך אחר כך לשחק בחומר לקוח ביצירותיו וחייו של ת'רבר גם במופע מונולוג.
1972 -The War Between Men and Women עיבוד קולנועי, עם השחקן ג'ק למון, המסתיים בגרסה מצוירת שליצירתו האנטי-מלחמתית הקלאסית של ת'רבר The Last Flower
עיבודים לסרטי קולנוע וטלוויזיה ותוכניות טלוויזיה > עוד במדיה הטלוויזיונית והאינטרנטית

בסיום שידורי יום השישי של התוכנית Countdown with Keith Obermann קרא המנחה קיית' אוברמן, קטעים מסיפוריו של ת'רבר והוא קרא לשידורים אלה "Fridays with Thurber" (ימי שישי עם ת'רבר)
פודקסט וידאו של נורם מקדונלד כלל פרק שבו השחקן לארי מילר סיפר שאמנותו הקומית הושפעה הכי הרבה על ידי יצירותיו של ת'רבר
עיבודים למוזיקה

האהבה עיוורת היא בעברית- מילים:דן אלמגור, לחן:יעקב הולנדר - בוצע על ידי אילי גורליצקי
לקריאה נוספת

S Pinsker The World of James Thurber
הערות שוליים

↑  Ruth Maharg
↑  Edward Sorel The Business of Being Funny NYT
↑  באתר הקרן Freedom from religion
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269082105171  PLWABN: 9810638299105606  BIBSYS: 90093812  BNE: XX1136515  BnF: cb11926624c (data)  CANTIC: a19560412  CiNii: DA01958459  GND: 118757407  ISNI: 0000 0001 0877 7576  LCCN: n80036584  LNB: 000188365  MusicBrainz: e80261c4-3a6e-4a58-9096-474ab859ffdb  NDL: 00458746  NKC: jn19990008530  NLA: 35549562  NLG: 72684  NLK: KAC199627535  NSK: 000054769  NTA: 069283087  RERO: 02-A003899742  RKD: 108905  SELIBR: 227070  SNAC: w6gg1hjr  SUDOC: 027162966  Trove: 992393  ULAN: 500072427  VIAF: 22149445   WorldCat (עם VIAF): 22149445 
ג'יימס ת'רבר בגיל 14
ביתו של ת'רבר בקולומבוס, אוהיו
גיוראויבראט

גיוראויבראט (בהונגרית: Győrújbarát) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. הכפר הוקם בשנת 1969 על בסיס שני הכפרים קישבראט (Kisbarát) ונג'בראט (Nagybarát).
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הקהילה היהודית

בשני הכפרים חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
הקהילה היהודית > יהודי נג'בראט

| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 13 | 1,976 |
| 1910 | 13 |  |
| 1920 | 5 |  |
הקהילה היהודית > יהודי קישבראט

| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 28 | 1,637 |
| 1910 | 11 |  |
| 1920 | 3 |  |
| 1930 | 10 |  |
| 1941 | 11 | 1,989 |
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין ההונגרי 2018
↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת גיור |
| --- | --- | --- |
| יישובים | גיור • אבדה • בזי • בן • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • גיוראויבראט • גיוראויפלו • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מזארש • מושונסנטמיקלוש • נג'בייץ' • נאג'סנטיאנוש • ניול • אטוונן • פר • ראבפטונה • רטלפ • שוקורופאטקה • טניה • טלטשטווה • ואמושסבדי • ונק |  |
גביע הקונפדרציות 1999

| --- | --- |

 מארחת:  מקסיקו מקסיקו
 תקופת התחרות:  25 ביולי 1999 – 4 באוגוסט 1999 (11 ימים) 
 מספר משתתפות:  8
 הזוכה:  מקסיקו מקסיקו
 מספר משחקים:  16
 מספר שערים:  55 (3.44 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  970,000 (0 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  מקסיקו קוואטמוק בלנקו   ברזיל רונאלדיניו   ערב הסעודית מרזוק אל-אוטייבי   (6 שערים)
 השחקן המצטיין:  ברזיל רונאלדיניו
גביע הקונפדרציות 1999 הוא טורניר ספורט אשר נערך במקסיקו. הטורניר היווה את מהדורתו הרביעית של גביע הקונפדרציות, השני שאורגן על ידי פיפ"א והראשון שנערך מחוץ לערב הסעודית. הטורניר הפגיש בין זוכות האליפויות היבשתיות, אלופת העולם והנבחרת המארחת. הטורניר, שבו השתתפו 8 נבחרות, החל ב-24 ביולי 1999 והסתיים ב-4 באוגוסט 1999, לאחר ניצחונה של מקסיקו בגמר מול ברזיל בתוצאה 3-4. נבחרת מקסיקו הייתה לנבחרת המארחת הראשונה שזוכה בטורניר.
הטורניר שוחק בשני אצטדיונים שונים, בגוודלחרה ובמקסיקו סיטי. במקור הטורניר היה אמור להתקיים בשלוש ערים שונות, כשהעיר המארחת השלישית הייתה מונטריי, אך מכיוון ששני האצטדיונים בעיר הם בחסות חברת בירה מתחרה לנותנת החסות הרשמית של הטורניר, הוחלט לקיים את הטורניר בשתי ערים בלבד.
קבוצות משתתפות

| נבחרת | מייצגת קונפדרציה | משתתפת בתור |
| --- | --- | --- |
|  מקסיקו | CONCACAF | מארחת הטורניר, מחזיקת גביע הזהב 1998 |
|  ברזיל | CONMEBOL | סגנית אלופת העולם 1998 1 ‏ |
|  גרמניה | UEFA | אלופת אירופה 1996 |
|  ערב הסעודית | AFC | מחזיקת גביע אסיה 1996 |
|  בוליביה | CONMEBOL | סגנית מחזיקת קופה אמריקה 1997 2 ‏ |
|  מצרים | CAF | מחזיקת גביע אפריקה לאומות 1998 |
|  ארצות הברית | CONCACAF | סגנית מחזיקת גביע הזהב 1998 3 ‏ |
|  ניו זילנד | OFC | זוכת גביע אוקיאניה לאומות 1998 |
1: ‏נבחרת צרפת, שזכתה במונדיאל 1998, החליטה לא להשתתף בגביע הקונפדרציות בשנה זו.
2: ‏נבחרת בוליביה זכתה במקום בטורניר מכיוון שמחזיקת קופה אמריקה 1997, ברזיל, השתתפה בזכות הישגיה במונדיאל.
3: ‏נבחרת ארצות הברית זכתה במקום בטורניר מכיוון שמחזיקת גביע הזהב 1998, מקסיקו, השתתפה בזכות היותה המארחת.
אצטדיונים

| מקסיקו סיטי | גוודלחרה |
| --- | --- |
אצטדיון האצטקה: אצטדיון חליסקו
תכולה: 115,000 : תכולה: 65,700
הטורניר

שמונה הנבחרות המשתתפות הוגרלו לשני בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. שתי הנבחרות שסיימו ראשונות בכל בית עלו לשלב חצי הגמר. המנצחות של חצאי הגמר עלו למשחק הגמר, בעוד שהמפסידות שלהם התמודדו ביניהן על המקום השלישי.
הטורניר > שלב הבתים > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  מקסיקו | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 8 | 3 | 5 |
|  ערב הסעודית | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 6 | 6 | 0 |
|  בוליביה | 2 | 3 | 0 | 2 | 1 | 2 | 3 | -1 |
|  מצרים | 2 | 3 | 0 | 2 | 1 | 5 | 9 | -4 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  בוליביה | 2 – 2 | מצרים   |
|  מקסיקו | 5 – 1 | ערב הסעודית   |
|  ערב הסעודית | 0 – 0 | בוליביה   |
|  מקסיקו | 2 – 2 | מצרים   |
|  מצרים | 1 – 5 | ערב הסעודית   |
|  מקסיקו | 1 – 0 | בוליביה   |
הטורניר > שלב הבתים > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ברזיל | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 7 | 0 | 7 |
|  ארצות הברית | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 4 | 2 | 2 |
|  גרמניה | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 6 | -4 |
|  ניו זילנד | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 6 | -5 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ברזיל | 4 – 0 | גרמניה   |
|  ניו זילנד | 1 – 2 | ארצות הברית   |
|  גרמניה | 2 – 0 | ניו זילנד   |
|  ברזיל | 1 – 0 | ארצות הברית   |
|  ארצות הברית | 2 – 0 | גרמניה   |
|  ניו זילנד | 0 – 2 | ברזיל   |
הטורניר > שלב הנוקאאוט > חצי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 באוגוסט 1999 |  מקסיקו | 1–0‏ה |  ארצות הברית | אצטדיון האצטקה, מקסיקו סיטי צופים: 82,000 |
| 1 באוגוסט 1999 | קוואטמוק בלנקו  97' |  |  | אצטדיון האצטקה, מקסיקו סיטי צופים: 82,000 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 באוגוסט 1999 |  ברזיל | 8–2 |  ערב הסעודית | אצטדיון חליסקו, גוודלחרה צופים: 48,000 |
| 1 באוגוסט 1999 | ז'ואאו קרלוס  8'   רונאלדיניו  90+2', 65', 11'   זה רוברטו  33'   אלכס  86', 36'   רוני  62' |  | מרזוק אל-אוטייבי  31', 22' | אצטדיון חליסקו, גוודלחרה צופים: 48,000 |
הטורניר > שלב הנוקאאוט > משחק על המקום השלישי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 באוגוסט 1999 |  ארצות הברית | 2–0 |  ערב הסעודית | אצטדיון חליסקו, גוודלחרה צופים: 38,000 |
| 3 באוגוסט 1999 | פול בראבו  27'   בריאן מקברייד  78' |  |  | אצטדיון חליסקו, גוודלחרה צופים: 38,000 |
הטורניר > שלב הנוקאאוט > הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 באוגוסט 1999 |  מקסיקו | 4–3 |  ברזיל | אצטדיון האצטקה, מקסיקו סיטי צופים: 110,000 |
| 4 באוגוסט 1999 | מיגל זפדה  51', 13'   חוסה מנואל אבונדיס  28'   קוואטמוק בלנקו  62' |  | סרז'יניו  43' (פ)   רוני  47'   זה רוברטו  63' | אצטדיון האצטקה, מקסיקו סיטי צופים: 110,000 |
תארים ופרסים

| כדור הזהב | נעל הזהב |
| --- | --- |
ברזיל רונאלדיניו
כדור הכסף: נעל הכסף
מקסיקו קוואטמוק בלנקו
כדור הארד: נעל הארד
ערב הסעודית מרזוק אל-אוטייבי
| מיקום | שחקן | נבחרת | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | רונאלדיניו | ברזיל | 6 |
| 1 |  |  | 6 |
| 1 | קוואטמוק בלנקו | מקסיקו | 6 |

| מרזוק אל-אוטייבי | ערב הסעודית |  |  |

| 4 | אלכס | ברזיל | 4 |
| 5 | חוסה מנואל אבונדיס | מקסיקו | 3 |
| 5 |  |  | 3 |
| זה רוברטו | ברזיל |  |  |


* 4 שחקנים כבשו שני שערים כל אחד, 19 שחקנים כבשו שער אחד כל אחד
הנבחרות שהשתתפו בגביע הקונפדרציות 1999.
באדום: נבחרות בית 1, בכחול: נבחרות בית 2
גוסטב באוארנפיינד

| --- | --- |

 לידה:  4 בספטמבר 1848 ממלכת וירטמברג זולץ על הנקר (אנ'), ממלכת וירטמברג 
 פטירה:  24 בדצמבר 1904 (בגיל 56) האימפריה העות'מאנית ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הטמפלרי (ירושלים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אוריינטליזם 
 
"יפו", שוק ביפו, 1887 - (הערה - במירכאות, שם היצירה כפי שהאמן נתן)
יוהאן גוסטב באוארנפיינד (בגרמנית: Johann Gustav Bauernfeind;‏ 4 בספטמבר 1848 – 24 בדצמבר 1904) היה אדריכל, צייר ואוריינטליסט (חובב המזרח התיכון), גיסו של האדריכל הטמפלרי תיאודור זנדל.
תולדות חייו > שנים ראשונות

באוארנפיינד נולד בעיירה זולץ על נהר נקר, מדרום-מערב לשטוטגרט, השישי מתוך תשעה ילדים. אמו הייתה פרוטסטנטית, ואביו יהודי שהמיר דתו לקתולי. הוא העיד על עצמו שלא היה דתי ביותר.
באוארנפיינד למד אדריכלות בשטוטגרט ועסק במקצוע זה החל משנות ה-70 של המאה ה-19. הוא הגיע להישגים כאדריכל, כבר בשנת 1872, והוא בן 24 בסך הכל, זכה בפרס ראשון בתכנון בית מרגוע גדול בבזל. אך בשל מסע ממושך באיטליה בשנים 1873–1874 פנה מהעיסוק באדריכלות אל הציור. הוא עבר למינכן וחבר למספר ציירים מהם למד. באוגוסט 1879 הוזמן על ידי לודביג השני, מלך בוואריה לצייר ציור גדול המתאר את פנים בית האופרה של המארקגראף בביירוית. הכסף בו זכה שימש אותו למסעו הראשון אל המזרח.
תולדות חייו > הביקורים במזרח

בין 1880 ל-1881 שהה באוארנפיינד מספר חודשים בביירות, אצל אחותו שנשלחה לשם במסגרת המיסיון. כמו כן ביקר בקהיר, דמשק ובארץ ישראל, בעיקר ביפו ובירושלים. אור השמש, הצבעים העזים ואירועי הרחוב השוקק משכו את לבו. אך החום, היתושים, ההתמודדות מול הסקרנים והבדלי המנטליות בינו לבין האוכלוסייה המקומית התישו אותו. הוא יצר מספר מתווים (סקיצות) אותם הפך לציורים מוגמרים מאוחר יותר, במינכן. מספר ציורים מכר לסוחרים בלונדון, אך לא זכה להצלחה של ממש.
בין השנים 1884–1887 נסע שוב למזרח והתגורר ביפו. הוא נסע שוב לביירות ודמשק, אך את רוב זמנו בילה בארץ ישראל. על אף שלא היה דתי (ואף כינה עצמו בציניות "כופר" ו"אתאיסט"), היה מקורב אל התנועה הדתית-משיחית של הטמפלרים. בשנת 1887 התארס לאליזה ברטש (הם התחתנו רק ב-1889, לאחר שחזרה משליחות המיסיון להודו), בת למשפחת המייסדים של התנועה הטמפלרית ואחותה של לוצי זנדל, אשתו השנייה של האדריכל תיאודור זנדל, מראשי הטמפלרים.
תיאוריו במכתביו מן העת הזו צבעוניים ומלאי חיים:
(בעת קטיף פרי ההדר ביפו) מאות רבות של גמלים מתנהלים יום-יום על רגליהם כדי לשאת את הפירות הללו. השוק מצהיב מרוב פירות. אחר כך מגיעה עת שפירות אחרים, למשל תלים שלמים של מלפפונים, בהירים וכהים, מטביעים את חותמם על השוק. מאוחר יותר מגיע תורם של הרימונים האדומים ושל הענבים, אחר כך האבטיחים הירוקים כהים, שבתוכם פנימה הם אדומים, ולקראת החורף מובילים את התבואה בשיירות אין קץ אל תוך העיר... מה שעושה כאן את הדברים למעניינים יותר הוא האופי הקדום שלהם ומלבושי האנשים.
שמות של תמונות לדוגמה שצייר ומכר בביקור זה הן, למשל:
היהודים בשער הר הבית
מאהל בדואי על חוף הים ונערות מרקדות
שוק ובמרכזו גמלים
מעלה סמטת מדרגות עם נשים חוגגות
שני לוחמים-בחרב בפתח בית קפה
המימון לשהותו במזרח הגיע במיעוטו ממכירת תמונות (בעיקר לאנגלים) וברובו ממשפחת אמו. הם גם שלחו לו חמרי גלם, בדים ותשלילים (נגטיבים) לצילום. בארץ ישראל תמכו בו (בעצות והמלצות ובמקצת גם באספקת חמרי גלם, אך לא בתמיכה כלכלית של ממש) האדריכלים תיאודור זנדל וקונרד שיק), וכן הבנקאי הנודע יוהנס פרוטיגר.
בסוף שנת 1887 חזר באוארנפיינד למינכן, ובנובמבר 1888 שב ליפו ויצא למסע ארוך (כשנה) ויצירתי מאוד לדמשק. בתקופה זו היה חסין יותר מפני פגעי החום שכה העיקו עליו בעבר, למד את דרכי ההתנהלות עם האוכלוסייה המקומית, ואף צבר לו מוניטין מסוים שאיפשר לו לעבוד בחופשיות רבה יותר.
תולדות חייו > ניסיון השתקעות במינכן

בשנות ה-90 של המאה ה-19 שהה במינכן והתקשה להתפרנס. אמו, בה היה תלוי כלכלית מתה ומשפחתה התרוששה. הוא לא הצליח למכור כמעט ציורים וגם מיזם של כתב העת המאויר Die Gartenlaube, לתיעוד מסילת הברזל מיפו לירושלים לא יצא אל הפועל עקב מחלת אלצהיימר בה לקה הבנקאי יוהנס פרוטיגר שהיה אמור לממן את המיזם.
ב-1894 נולד בנו היחיד, אוטו קונסטנטין וקשיי הפרנסה הקשים דחפו את באוארנפיינד להתחנן למשרה קיסרית של אוצר אמנות באחת מטירות בוואריה. משלא נענה, גמר אומר להגר לארץ ישראל.