stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פילוסופיה של המדע
לקריאה נוספת

ישעיהו ליבוביץ ויוסף אגסי, שיחות על הפילוסופיה של המדע, תל אביב: סדרת "אוניברסיטה משודרת", 1996.
ישעיהו ליבוביץ, בין מדע לפילוסופיה, הוצאת מאגנס, 1987.
תומאס קון, המבנה של מהפכות מדעיות, 1977. (הגרסה האנגלית יצאה לאור ב-1962).
גד פרוידנטל, פילוסופיה של המדע, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1977.
קרל המפל, פילוסופיה של מדע הטבע, תל אביב: הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1979. (הגרסה האנגלית יצאה לאור ב-1966).
זאב בכלר, פילוסופיה של המדע, תל אביב: סדרת "אוניברסיטה משודרת", 1979.
זאב בכלר, תולדות המחשבה המדעית, תל אביב: סדרת "אוניברסיטה משודרת", 1984.
זאב בכלר, פילוסופיית המדע של אריסטו, תל אביב: סדרת "אוניברסיטה משודרת", 1992.
זאב בכלר, שלוש מהפכות קופרניקניות, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, 1999.
אריה וורם, רציונליות וקדמה במדע, תל אביב: סדרת "אוניברסיטה משודרת", 2005.
עופר מגד, המתמטיקה והמציאות האובייקטיבית, 2011 (סיינטיפיק אמריקן ישראל).
אור דגן, קאמי ופופר: על האבסורד במדע, הוצאת רסלינג, 2013.
הערות שוליים

↑  Daniel Dennett, Darwin's Dangerous Idea, 1995.
↑  http://rationalwiki.org/wiki/Philosophy_of_science
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563235405171  GND: 4117665-0  LCCN: sh85118582  LNB: 000054988  NKC: ph114547  NLK: KSH1998013828 
עטיפת הספר המבנה של מהפכות מדעיות בהוצאת ידיעות ספרים
מצפה בניו

| --- | --- |
תצפית ממצפה בניו: הר עיבל (מימין); והר גריזים (משמאל); ובתווך שכם
תצפית ממצפה בניו: הר עיבל (מימין); והר גריזים (משמאל); ובתווך שכם
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 מיקום:  אלון מורה 
 קואורדינטות:  32°12′04″N 35°20′46″E﻿ / ﻿32.2012237°N 35.346087°E﻿ / 32.2012237; 35.346087
  (למפת צפון השומרון מוגדלת) מצפה בניו(למפת צפון השומרון רגילה) מצפה בניו(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצפה בניו(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצפה בניו
 
תצפית בניו
מצפה בניו הוא פארק בגודל דונם הסמוך להתנחלות אלון מורה, שבמרכזו תצפית.
המצפה הוקם בשיתוף פעולה של המועצה האזורית שומרון עם רשות הטבע והגנים. המצפה נחנך בחול המועד פסח תשע"ה (2015), ונקרא על שם בן יוסף 'בניו' לבנת שנרצח על ידי שוטרים פלסטינים בעת שהיה בקבר יוסף בערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל בשנת 2011. באירוע חנוכת המצפה השתתפה דודתו – שרת התרבות והספורט, לימור לבנת.
המצפה וסביבתו

צידו המערבי של המצפה, צופה לעבר הר עיבל, הר גריזים, תל שכם, קבר יוסף, הר ברכה ויצהר.
במצפה שולחנות פיקניק, טלסקופ על חצובה מאבן ועמדת הסברה קולית דו לשונית. העמדה מסבירה על הנוף הנשקף מהמצפה, לצד פירוט על ההיסטוריה היהודית בשכם וסביבתה. לצד המצפה, הוקמו מתקני שעשועים, נבנתה בריכת שכשוך, ניטעו עצי פרי ופורח אירוס השומרון.
מהמצפה יוצא מסלול הליכה מעגלי, באורך ק"מ. המסלול עובד לצד גתות עתיקות, בורות מים, עמדת שמירה עתיקה וכרמי זיתים. המסלול נפרץ בהשתתפות תלמידי ישיבת חיצים באיתמר, בה למד בניו.
ראו גם

מצפה שלושת הימים
הערות שוליים

↑  לזכרו: פארק להנצחת צעיר שנהרג בקבר יוסף, באתר nrg
↑  מצפה בניו, באתר תיירות שומרון
| אתרים בשומרון |
| --- | --- | --- |
| צפון השומרון | תל דותן • עמק דותן • קסטלום בליסימום • יער ריחן • מצפה שלפים - עמק דותן • שומרון • יער שקד |  |
| מרכז השומרון | בריכת ישמעאל • עין מח'נה (מעיין עמשא) • האלות האטלנטיות • מצפה יוסף • מצפה הדר • מצפור רבבה • שכם הקדומה • קבר יוסף • הר גריזים • מוזיאון השומרונים • מקדש השומרונים בהר גריזים • יקב הר ברכה • הר עיבל • מזבח הר עיבל • באר יעקב (שכם) • עין כפיר • עיינות בידאן • הר כביר •  בור הציפורים • סבסטיה • גבעת פינחס • קברי אלעזר ואיתמר • אלוני יצהר • קבר השייח' סלמאן אל-פארסי |  |
| מערב השומרון | המרפסת של המדינה • נחל קנה • גתות ברקן • דיר קלעה • פארק הצנירים • חורבת כורכוש • חורבת דיר סמען • חורבת צרידה |  |
| מזרח השומרון | מצפה שלושת הימים • מצפה מתן • תל חייא • שמורת נבי נון • חורבת עורמה • בריכת אירוס השומרון • מצפה אילן (אלון מורה) • מצפה בניו • בוסתן שלמה • טנא א-תחתא |  |
| דרום השומרון | קבר יהושע בן נון • קבר כלב בן יפונה • מעיין אייל • ח'ירבת סמארה • יקב טורא |  |
פרוונית שחורה

| פרוונית שחורה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: עכבישנים
סדרה:: עכבישאים
תת־סדרה:: אופיסתותלה
משפחה:: פרווניתיים
סוג:: פרוונית
מין:: פרוונית שחורה
שם מדעי
 Chaetopelma olivaceum ‏קוך, 1841

פרוונית שחורה (שם מדעי: Chaetopelma olivaceum, בעבר Chaetopelma gracile, לפני כן - Chaetopelma aegyptiaca) היא עכביש ממשפחת הפרווניתיים (טרנטולות), החיה גם בארץ ישראל. הפרוונית השחורה היא הטרנטולה היחידה החיה בארץ. המין כולל לפחות שלושה מינים נפרדים שתיאורם לא הושלם ולכן טרם סווגו, אך כולם מסווגים כעת בסוג פרוונית ובמין פרוונית שחורה.
הפרוונית חיה באזור המזרח התיכון (בין השאר בטורקיה, מצרים, סודאן וקפריסין), והיא נפוצה בבתים בישראל.
גודל גופה של הפרוונית הוא 5–5.5 סנטימטרים (2.0–2.2 אינץ') אצל זכרים בוגרים ו-7–9.5 סנטימטרים (2.8–3.7 אינץ') אצל נקבות בוגרות, ולעיתים אף יותר. עד גילויו של המין מברישימון הערבה בחולות סמר נחשבה הפרוונית לגדולה בעכבישי ישראל. צבעה נע בין שחור, אפור וחום כהה, גופה מכוסה בשערות זעירות ומבריקות כקטיפה והיא פעילה בעיקר בלילה. קיימים מופעים שונים אצל הפרוונית, להם הבדלי גודל וצבע, בין צפון לדרום.
הפרוונית ניזונה מחרקים קטנים ואף עכברים ולטאות צעירים.
קיימת דו צורתיות זוויגית: הנקבה גדולה מן הזכר והזכר מאופיין במעין זוג ווים קטנים והתעבות קלה בצורת אגרוף קטן, שעל רגלי הבחנין שלו. הווים משמשים אותו לאחיזת הנקבה בשעת ההזדווגות, על מנת שלא תפגע בו. בטבע ניתן למצוא אותו מסתתר מתחת לאבנים או קליפות עצים, אך בנדודיו עשוי להגיע גם אל אזורי מגורים של בני אדם ולחדור למחסנים או לדירות, ביישובים ובערים הקרובות לשדות ושטחים פתוחים (דוגמת ירושלים).
כאשר העכביש חש מאוים הוא מרים את כל פלג גופו הקדמי, מניף רגליו אל על וחושף את הכתם האדמדם שעל פיו ואת טפריו - הכליצרות שלו. אם האיום נמשך יפנה העכביש הלאה בריצה ויחפש לעצמו מקום מסתור.
עכביש זה אינו נחשב מסוכן לאדם ועוזר בחיסול מזיקים כגון תיקנים. הפרוונית השחורה מהירה ותוקפנית ביחס לסוגי טרנטולה אחרים. ניסיון להחזיקה ביד עלול להוביל לנשיכה שאינה נעימה, הכוללת המסה קלה של הרקמה המקומית, אך הארס עצמו אינו מסוכן לאדם שאינו רגיש אליו במיוחד. את נשיכתה ניתן להשוות לעקיצת דבורה. הבהלה מהתקפתה המהירה גדולה יותר מהכאב שבנשיכה עצמה.
גלריה

פרוונית שחורה בעמדת התגוננות
הערות שוליים

↑  פרוונית שחורה באתר חרקים עולם קטן בגדול
↑  עכביש ענק התגלה בישראל, באתר nrg
יחזקאל אטלס

| --- | --- |

 לידה:  1913 רווה מזובייצקה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  5 בדצמבר 1942 (בגיל 29 בערך) 
 מדינה:  פולין 
 
קברו של יחזקאל אטלס בבית הקברות היהודי בז'טל
יחזקאל אטלס (1913 - 5 בדצמבר 1942) היה רופא ומפקד יחידת פרטיזנים היהודיים בזמן מלחמת העולם השנייה. לוחם ומפקד בתנועת המרי היהודית בזמן השואה.
קורות חיים

נולד בעיירה רווה מזובייצקה במערב האימפריה הרוסית (כיום נמצאת העיירה בתחומי פרובינציית לודז' בפולין). למד רפואה בצרפת ובאיטליה ובסיום הלימודים חזר לפולין. בשנת 1939, עם פלישת הצבא הגרמני לפולין, נמלט עם הוריו ואחותו למזרח פולין, לשטח שנכבש על ידי הצבא האדום. בקיץ 1941 פלש הצבא הנאצי לברית המועצות והעיירה בה שהה יחזקאל אטלס עם משפחתו נכבשה. הם הוחזקו בגטו במשך כחמישה חודשים ולאחר מכן נרצחו על ידי הגרמנים. יחזקאל, כרופא, הושאר בחיים ונשלח לטפל באיכרי הסביבה. הוא התגורר בגטו דרצ'ין.
בקיץ 1942, ערכו הגרמנים ומשתפי הפעולה המקומיים מבצע לחיסול הגטו. אטלס עם קבוצה של יהודים צעירים הצליח להימלט מהגטו ליערות הסביבה. שם הוא ארגן מהם יחידת פרטיזנים.
יחד עם הד"ר יוסף רקובר הקים אטלס בית חולים שדה. בית החולים שירת יהודים ופרטיזנים רוסים גם יחד
יחידתו של אטלס, שמנתה כ-120 יהודים, חברה אל גדוד פרטיזנים סובייטי. כדי להוכיח את יכולת יחידתו למפקדים הסובייטים, הוא הוביל את לוחמיו להתקפה על בסיס משטרה בלארוסית (משטרת משתפי הפעולה עם הנאצים) בדרצ'ין. למרות חימושם הדל הצליחו אטלס ולוחמיו להשתלט על הבסיס ולחסל 44 משתפי הפעולה. בהתקפה תפסו שלל רב - רובים ותחמושת, מה שאפשר להם להמשיך במאבק. בתחילת ספטמבר 1942 ערכה פלוגתו של אטלס מספר התקפות על קו רכבת לידא - הורדנה. הפרטיזנים פגעו בקווי הרכב ואף פוצצו רכבת, שהובילה הספקה לכוחות הגרמנים. באוקטובר 1942 ערכו התקפה על הגרמנים בעיירה ז'טל והרגו 30 גרמנים. מבצעיו הקרביים של יחזקאל אטלס, מעשי הנקם שלו ודמותו, עשו רושם רב על הפרטיזנים היהודים והלא-יהודים באזור כלו. ב-5 בדצמבר 1942 נפצע אנושות בקרב עם הגרמנים ונפטר כעבור כמה שעות. חבריו קברו אותו מהר באחת הביצות.
ביוני 2008 הועברו עצמותיו של יחזקאל אטלס ממקום קבורתו בביצות אל בית העלמין היהודי בז'טל. יחזקאל אטלס נקבר בטקס צבאי מלא עם משמר כבוד של חיילים בלארוסים. הוא נקבר בסמוך לקבר אחים, בו קבורים יהודי ז'טל שנספו בשואה.
לקריאה נוספת

שמואל בורנשטיין, פלוגת הד"ר אטלס - סיפורו של פרטיזן יהודי, הקיבוץ המאוחד, 1948
מ. כהנוביץ, מלחמת הפרטיזאנים היהודים במזרח אירופה, עיינות, 1954
י. גרנטשטיין ומ. כהנוביץ', לכסיקון הגבורה, כרך א', יד-ושם, 1965
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298986105171  GND: 1192844955  ISNI: 0000 0000 5368 4355  LCCN: no2003123540  VIAF: 19380050   WorldCat (עם VIAF): 19380050
הערות שוליים

↑  נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", איתי בחור - הוצאה לאור, מהדורה שנייה, מרץ 2012, ערך :רקובר, יוסף פרופ' עמודים 399-400
דינמו סנקט פטרבורג (כדורסל)

מועדון הכדורסל דינמו סנקט פטרבורג (ברוסית: Динамо Санкт-Петербург) היה מועדון כדורסל רוסי לגברים מהעיר סנקט פטרבורג, רוסיה, שהתקיים בשנים 2004–2006 ושיחק בליגת העל הרוסית בכדורסל.
היסטוריה

בתקופה הסובייטית אומנם התקיימה קבוצת כדורסל בשם דינמו סנקט פטרבורג שבשנת 1937 אף הייתה אחת מארבע הקבוצות הטובות בברית המועצות, אך לאחר מלחמת העולם השנייה הקבוצה הודחה לליגות המשנה ולא שבה לעמדת הבכורה בליגה.
הקבוצה הוקמה מחדש ב-2004 על ידי איש העסקים ולדימיר רודיאונוב, והיא החלה להשתתף בליגה הרוסית בעונת 2004/2005, והתבססה על סגל של קבוצת הכדורסל אוטודור סראטוב שהועבר לסנקט פטרבורג. כבר בעונת הבכורה העפילה לפלייאוף הליגה, אך הפסידה לחימקי מוסקבה וסיימה במקום החמישי. אולם הקבוצה התנחמה בתואר אירופי כאשר זכתה ביורופליג עם הישג שיא של 20 ניצחונות רצופים. בגמר הקבוצה גברה על בי.סי. קייב. בעונה שאחר כך, הקבוצה העפילה שוב לפלייאוף הליגה והפעם סיימה שלישית.
בעונת 2006/2007 הנהלת הקבוצה הכריזה על פשיטת רגל ובעקבות זאת הקבוצה חדלה מלהתקיים. מרבית שחקני הקבוצה עברו לאוניקס קאזאן או חזרו לסראטוב.
תארים והישגים

הליגה הרוסית בכדורסל: מקום שלישי (2006)
הגביע הרוסי בכדורסל: רבע גמר (2004/05, 2005/06)
יורופליג (1): 2005
מאמני הקבוצה

ארצות הברית ישראל דייוויד בלאט (2004/05)
יוון פוטיוס קציקאריס (2005/06)
רוסיה יורי סליחוב (2006/07)
שחקנים נודעים

ישראל אורי יצחקי
ארצות הבריתרוסיה קלי מקארתי
ארצות הבריתישראל דייוויד בלות'נטל
בלארוס ולדימיר ורמיינקו
ארצות הברית אד גיל
סרביה אוגנין אשקראביץ'
קרואטיה דאמיר מילקוביץ'
פולין מאצ'יי לאמפה
הערות שוליים

↑  אמיר בוגן, דינמו סנט פטרסבורג נגרעה מהליגה הרוסית, באתר ynet, 6 באוקטובר 2006
↑  דינמו סנט פטרסבורג נסגרה, באתר nrg
↑  דינמו סנט פטרסבורג נסגרה
↑  סנט פטרסבורג ודייוויד בלאט הפסידו 81:76 לבדלונה
↑  אלי סהר, כדורסל: ניצחון שלישי לסנט פטרסבורג, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2004
↑  גיא דר, ‏הווינר של אירופה: הזכיות הגדולות של בלאט, באתר ONE‏, 13 באפריל 2018
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסל ובנושא ספורט ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ישראל באירוויזיון 1978

ישראל השתתפה באירוויזיון 1978 עם השיר אבניבי בביצוע של יזהר כהן ולהקת אלפא ביתא בעיר פריז, בירת צרפת.
לפני האירוויזיון > פסטיבל הזמר והפזמון 1978

פסטיבל הזמר והפזמון 1978 הייתה תחרות שירים שהופקה על ידי רשות השידור ושודרה בקול ישראל ובערוץ הראשון. בשנה זו שונה הפרס שניתן לזוכה בתחרות, לייצג את ישראל באירוויזיון 1978, ולראשונה השיר שייצג את ישראל נבחר בתחרות שירים מקדימה. בשנות ה-80 שם התוכנית לבחירת השיר הישראלי השתנה ל"לקראת אירוויזיון" ובהמשך ל"קדם אירוויזיון".
בשנה זו שונה הפרס שניתן לזוכה בתחרות, לייצג את ישראל באירוויזיון 1978, ולראשונה השיר שייצג את ישראל נבחר בתחרות שירים מקדימה.
התחרות התקיימה ב-11 בפברואר 1978 בתיאטרון ירושלים בירושלים בהנחיית רבקה מיכאלי. העורך והמפיק של התחרות היה חנוך חסון והבמאי היה יוסי צמח.
בחלק האומנותי השתתפו שוקולד מנטה מסטיק, מוטי גלעדי בסדרת חיקויים, להקת שלום 78 בניהולו של גברי לוי ושלישיית הגשש החיוור.
השיר "נסיך החלומות" שביצעה גלי עטרי בתחרות זו, הוצע שנה קודם לכן לאילנית לייצוג ישראל באירוויזיון 1977, אך לבסוף ועדה של רשות השידור בחרה את השיר "אהבה היא שיר לשניים".
במקור השיר אבאניבי נכתב במקור לפסטיבל שירי הילדים, והוצע לפני פסטיבל הזמר והפזמון ללהקת הכל עובר חביבי, אך הם סירבו לשיר אותו. גם השיר הללויה הוצע ללהקה ב-1978, אך שלומית אהרון סירבה לשיר אותו, לבסוף השיר לא התקבל לפסטיבל ונשלח שוב שנה לאחר מכן לפסטיבל הזמר והפזמון 1979, התקבל ובוצע על ידי גלי עטרי וחלב ודבש.
בתום ההצבעה הגיעו שני השירים "אבניבי" ו"בלב אחד" יחד למקום הראשון לאחר שקיבלו מספר נקודות זהה - 66. השיר שנבחר לבסוף כשיר הזוכה היה זה שקיבל יותר פעמים 12 נקודות.
השיר הזוכה, אבניבי, נשלח לייצג את ישראל באירוויזיון, וזכה במקום הראשון גם בתחרות האירוויזיון שנערכה בפריז.
לפני האירוויזיון > פסטיבל הזמר והפזמון 1978 > השירים המשתתפים

| סדר | שם המבצע | שם השיר | מילים | לחן | עיבוד | ניקוד סופי | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ג'וזי כץ | כמו פעם | עדה נסטוביץ | אילן וירצברג | אילן וירצברג | 23 | 9 |
| 2 | גידי גוב | שלוש בלילה בעיר | דן מינסטר | יוני רכטר | יוני רכטר | 14 | 12 |
| 3 | חדוה עמרני ולהקת פלפל לבן | בלב אחד (סאלם עליכום) | חיים חפר | דובי זלצר | דובי זלצר | 66 | 2 |
| 4 | נאוה ברוכין | ביקשתי | יעל טבת | קובי אשרת | קובי אשרת | 20 | 10 |
| 5 | חני אליקים, מוטי דיכנה, דודו זר ודפנה ארמוני | אקומה נא | שיר השירים | מרדכי המר | אלדד שרים | 20 | 10 |
| 6 | יהודית רביץ | מישהו | אהוד מנור | מתי כספי | מתי כספי | 36 | 6 |
| 7 | עליזה אביב | אילני | דוד הורוביץ | משה צוקרמן | משה זורמן | 31 | 8 |
| 8 | גלי עטרי | נסיך החלומות (ולנטינו) | שמרית אור | קובי אשרת | קובי אשרת | 54 | 3 |
| 9 | יזהר כהן ולהקת אלף בית | אבניבי | אהוד מנור | נורית הירש | נורית הירש | 66 | 1 |
| 10 | שרי | למה לא | אליעוז רבין | רוני וייס | רוני וייס | 49 | 4 |
| 11 | עירית דותן | יום חדש | שמרית אור | מיקי גבריאלוב | משה זורמן | 35 | 7 |
| 12 | אריאל זילבר | תן לי כח | אהוד מנור | אריאל זילבר | אילן מוכיח | 46 | 5 |
לפני האירוויזיון > פסטיבל הזמר והפזמון 1978 > החלק האומנותי

את החלק האומנותי מילאו שוקולד מנטה מסטיק, מוטי גלעדי, בהמשך הופיעו להקת המחול הייצוגית של ישראל "שלום 78" בהדרכת גברי לוי ולבסוף גברי בנאי, שייקה לוי וישראל פוליאקוב שהם "הגשש החיוור".
באירוויזיון

ישראל הופיעה ה-18 בסדר ההופעה, אחרי לוקסמבורג ולפני אוסטריה. בתום ההצבעה ישראל קיבלה 157 נקודות והגיעה למקום ה-1 מתוך 20 מדינות שהשתתפו ואף זכתה בתחרות. הצבעת חבר השופטים הישראלי העניקה את ה-12 נקודות שלה להולנד.
באירוויזיון > נקודות שהוענקו לישראל

| שופטים> ציון | שופטים> מדינות | שופטים> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  בלגיה,  גרמניה,  הולנד,  טורקיה,  לוקסמבורג,  שווייץ | 72 נקודות |
| 10 נקודות |  פורטוגל,  פינלנד | 20 נקודות |
| 8 נקודות |  אוסטריה,  איטליה,  אירלנד,  נורווגיה,  צרפת | 40 נקודות |
| 7 נקודות |  | 0 נקודות |
| 6 נקודות |  דנמרק,  ספרד | 12 נקודות |
| 5 נקודות |  הממלכה המאוחדת,  יוון | 10 נקודות |
| 4 נקודות |  | 0 נקודות |
| 3 נקודות |  מונקו | 3 נקודות |
| 2 נקודות |  | 0 נקודות |
| נקודה אחת |  | 0 נקודות |
| סך הכל | 18 מדינות | 157 נקודות |
באירוויזיון > נקודות שישראל העניקה

| שופטים> ציון | שופטים> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  הולנד
10 נקודות:  יוון
8 נקודות:  מונקו
7 נקודות:  בלגיה
6 נקודות:  ספרד
5 נקודות:  צרפת
4 נקודות:  דנמרק
3 נקודות:  גרמניה
2 נקודות:  הממלכה המאוחדת
נקודה אחת:  שווייץ
סך הכל: 10 מדינות
ראו גם

ישראל באירוויזיון
פסטיבל הזמר והפזמון
אירוויזיון 1978
הערות שוליים

↑  עדנה אדטו, פסטיבל הזמר והפזמון הישראלי, באתר דבר, ‏10 בפברואר 1978
↑  ליאון קיכלר, ‏תולדות ישראל באירוויזיון: 73' עד 2013, באתר ‏מאקו‏, 14 במאי 2013
↑  יעקב בר-און, ‏כוכב "הכל עובר חביבי" תוקף: "ספק אם משהו יישאר מהשירים של ימינו", באתר מעריב אונליין, 27 באוקטובר 2016
↑  יזהר כהן ולהקתו - מייצגי ישראל באירוויזיון בפאריס, באתר דבר, ‏12 בפברואר 1978
1 2  מלוות: אפי בן ישראל, איריס שמי.
↑  מלווים להקת 'פלפל לבן' :חיים צדוק, מוריס אסולין, פנינה בריק וריקי מנור.
↑  עם השגרירים של יעקב אליעזרוב.
↑  מלווים להקת 'אלף-בית' :נחמה שוטן, אסתר צוברי, איציק עוקב, ליסה גולד וראובן ארז.
↑  יוסף פריאל, ישראל זכתה במקום הראשון באירוויזיון, באתר דבר, ‏23 באפריל 1978
1 2  Detailed voting results
עין גדי (שמורה)

| --- | --- |

מפל נחל דוד בשמורה
 מידע כללי
 כניסה בתשלום:  בתשלום
 נתונים ומידות
 שטח:  14.35 קמ"ר
 בעלי חיים:  ראו פסקה "חי"
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  מדבר יהודה
 קואורדינטות:  31°28′00″N 35°23′40″E﻿ / ﻿31.466666666667°N 35.394444444444°E﻿ / 31.466666666667; 35.394444444444
 דף שמורת עין גדי באתר רשות הטבע והגנים
  (למפת הר חברון מוגדלת) שמורת עין גדי(למפת הר חברון רגילה) שמורת עין גדי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת עין גדי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת עין גדי
 
תרשים שמורת עין גדי
תצפית ממפל החלון שבקניון היבש לעבר ים המלח
נחל ערוגות
שְִׁמוּרַת עֵין גֶּדי הוא שמם של מעיין, שמורת טבע ועיר עתיקה השוכנים לחופו המערבי של ים המלח, בתחומי מדבר יהודה, על כביש 90, כקילומטר אחד צפונית לקיבוץ עין גדי.
השמורה משתרעת בשוליו המזרחיים של מדבר יהודה, על שפת ים המלח. השמורה ממוקמת בבקעת ים המלח, שהיא חלק מהשבר הסורי-אפריקני.
האקלים באזור עין גדי מתאפיין בטמפרטורות גבוהות, במיעוט משקעים (כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא רק כ-65 מ"מ) ובלחות נמוכה ביותר כתוצאה ממשטר הרוחות והטמפרטורות.
בשמורה מספר רב של מסלולי הליכה ברמות קושי שונות, החל ממסלול משפחה וכלה במסלול למטיבי לכת. בין המסלולים נחל דוד עליון, נחל דוד תחתון, שביל צפית והקניון היבש. עליה מבית ספר שדה עין גדי להר ישי, עליה מתל גורן אל מעיין עין-גדי, ועוד. רשות הטבע והגנים מתחזקת את האתר וגובה דמי כניסה.
היסטוריה

השמורה נכללה במאי 1956 בתוכנית להכרזה על 50 שמורות טבע בישראל שהציג המדור להגנת הטבע במשרד החקלאות בשיתוף עם אגף התכנון במשרד הפנים והחברה להגנת הטבע. באותה שנה הוחלט למנות שומר בשכר שישמור על השמורה.
בתחילת 1963 נכללה השמורה ברשימה של 83 שמורות־טבע מומלצות של ועדה שמונתה על ידי הקרן הקיימת לישראל ומשרד החקלאות. על פי ההמלצה, השמורה יועדה להיות בשטח של 4000 דונם
.
אתרי טבע

בתחומה של השמורה שני נחלים שבהם זורמים מים כל השנה: נחל דוד ונחל ערוגות. הנחלים מוזנים ממימיהם של ארבעה מקורות מים הנובעים בשטח השמורה: מעיין דוד (הנובע באפיק נחל דוד), מעיין ערוגות (הנובע באפיק נחל ערוגות), מעיין עין גדי ומעיין שולמית (הנובעים על המדרונות בין שני הנחלים). לארבעת המעיינות נביעת מים מרשימה העומדת על כ-3.5 מיליון מ"ק בשנה. לשפיעת מים זו השלכות על החי והצומח ברחבי מדבר יהודה כולו. כמויות מים אלו הזורמים בנחלי עין גדי הופכים את הנחלים למוקד משיכה לבעלי חיים רבים ושונים.
מפל דוד (שולמית): מפל בנחל דוד, המפל הזורם הגבוה ביותר בישראל מחוץ לרמת הגולן - גבהו כ-36 מטר. במורד הנחל עוד מספר מפלים זורמים נמוכים יותר.
מערת דודים: מערה באפיק נחל דוד בראש מפל דוד הגדול. המערה מלאה במים ובשרכים, וניתן לרדת אליה בשביל תלול בעזרת יתדות.
מעיין עין גדי: המעיין הגדול ביותר בשמורת עין גדי, מעל לנחל דוד. רוב המים נשאבים לבקבוקי "עין גדי", אך חלק מהמים עוד נשאר ויוצר בריכה קטנה ומוצלת.
הקניון היבש ומפל החלון: בחלק העליון של נחל דוד בתחום השמורה, מעל לעין דוד ולחלק הזורם, נוצר קניון צר באורך כ-300 מטר שגביו מתמלאים בחורף מים. הקניון מסתיים במפל יבש ("מפל החלון") שממנו מתאפשרת תצפית לחלקים התחתונים של הנחל.
המפל הנסתר: מפל זורם בגובה 10 מטר בנחל ערוגות, שמתחתיו בריכה גדולה.
הבריכות העליונות: בריכות יפות ועמוקות במעלה נחל ערוגות, שפעם סימנו את הגבול הירדני.
הר ישי, מצפה עין גדי והר צרויה: הפסגות התלולות שמתנשאות מעל לנחלים דוד וערוגות, שגבהם יותר מ-600 מטר מעל פני ים המלח ומהם תצפית עוצרת נשימה על כל השמורה.
אתרים ארכאולוגים

גן לאומי עתיקות עין גדי הוא חלק משמורת הטבע עין גדי.
המקדש הכלקוליתי בעין גדי: אתר ארכאולוגי המשויך לתקופה הכלקוליתית בארץ ישראל בין 4000-3150 לפנה"ס וזוהה כמקדש ובו אזור פולחני עגול במרכז. המקדש ישב ברומה של עיר וייתכן וניתן לקשרו לאוצר שנמצא במערת המטמון שבנחל משמר (כ־12 ק"מ משם). האוצר כולל 442 כלים בהם 429 כלי נחושת והשאר כלי שנהב, בנוסף - בשני האתרים נמצאו זרעי תמרים.
בית הכנסת העתיק בעין גדי: ליד השמורה נחשפו שרידי בית כנסת עתיק מהמאה ה-3. בית הכנסת התקיים כ-400 שנה, והממצאים בו כוללים רצפת פסיפס ובה צלב קרס, סמל שכיח בבתי הכנסת בזמנו, ומעליו פסיפס מאוחר יותר מהמאה ה-5, שכלל כתובות בשפה הארמית המוצגות כיום במוזיאון רוקפלר.
תל גורן: אתר ארכאולוגי מעל לפתח נחל ערוגות.
צומח

בנווה המדבר עין גדי נמצא הריכוז הגדול ביותר בארץ של עצים טרופיים, חלקם נדירים ביותר, וזהו אף גבול תפוצתם הצפוני של חלק מהם. הבוטנאי מיכאל זהרי כתב כי בשנות ה-20 של המאה העשרים הייתה חורשת עצים ושיחים עבותה שבה שלטו שיזף, זקום, שיטה, מרואה וערף. כיום עושה רשות הטבע והגנים מאמצים לאישוש אוכלוסיות המינים הנדירים בנווה המדבר.
מיני הצמחים הטרופיים הבולטים המצויים בשמורה:
שיזף מצוי בעל פרי עסיסי דמוי תפוח קטן (דום) שמו של נחל דוד בערבית הוא "ואדי אל סדייר" על שם השיזף. לפי האמונה הנוצרית, כתר הקוצים שהונח על ראשו של ישו נעשה מענפי השיזף ומכאן שמו המדעי של המין "קוצי המשיח".
בשמורה נפוצים שני מינים של שיטה הניכרים בעליהם המנוצים: שיטה סלילנית, שלה גזע יחיד ונוף מעוגל, ושיטת הסוכך שלה גזעים רבים וצורת סוכך אופיינית.
זקום מצרי - ניכר בקוצי ובפריו דמוי התמר. מעצי זקום מצרי שנראו בשמורה עוד בשנות ה־40 לא נותר אף לא עץ אחד. מקור כל עצי הזקום המצויים כיום בעין גדי הוא בזרעים שנאספו מחורשת הזקום ליד מעוז חיים, בצפון בקעת הירדן. השתילים ניטעו בשמורה בשנת 1962. במסורת האסלאם נחשב זקום כעץ השאול, המתקיים מלהבות האש שבו, "תמריו" הם עונש לפושעים בגיהנום.
ערף המדבר - הריכוז הגדול ביותר בארץ של עצי ערף המדבר גדל בשמורת עין גדי. פירות הערף קטנים, עסיסיים, כתומים ודביקים, והם נאכלים על ידי טריסטרמיות, בולבולים ועטלפי פירות.
מרואה עבת עלים - בארץ נותרו רק עשרה פרטים של מין זה שהוא עץ נדיר ביותר, וחמישה מהם מצויים בשמורת עין גדי. גם בנאות המדבר שממזרח לים המלח, בירדן, גדלים עצים ממין זה.
מורינגה רותמית הוא עץ נדיר, הגדל בארץ לאורך בקע ים המלח בתפוצה מקוטעת. הוא נראה כרותם גדול, והוא בולט בפריחתו היפה, בגוני ורוד־לבן, מן האביב לסוף הקיץ. פריו הוא תרמיל ארוך, הנותר תלוי על העץ גם לאחר פיזור הזרעים.
סלוודורה פרסית ספק עץ, ספק שיח ירוק־עד. יוצר גושי ירק גדולים ודחוסים. העלים גדולים ובשרניים ומשמשים מאכל אהוב ליעלים ולשפנים.
גרויה שעירה היא שיח נדיר שהובא לעין גדי מאוכלוסייה שהייתה מצויה בשטח שעליו בנוי כיום קיבוץ מצפה שלם. בשמורה יש היום שיחים בודדים ממין זה.
בנוסף לצמחייה הטרופית בולטת בשפעתה בשמורה גם צמחיית נחלים. בין צמחי הנחלים נמנים עבקנה שכיח, קנה מצוי, קנה סוכר גבוה, סוף מצוי, פלגית שיחנית ועוד. בנחל ערוגות צומחים גם עצי אשל ארץ ישראלי, ערבה מחודדת וצפצפת הפרת.
שני פרטים של הסחלב הנדיר בן-חורש גדול עודם גדלים בשמורה: פרט אחד בנחל ערוגות, והשני במערת דודים.
בעין גדי צומחת גם צמחייה ים תיכונית ובה חצב מצוי, מציץ סורי ואחרים. בחורפים גשומים, נוספים על כל אלה, צמחים חד שנתיים כמקור החסידה השעיר, חומעה ורודה ושלח הערבות היוצרים מרבדי פריחה ססגוניים.
חי

בין בעלי החיים בשמורה ניתן למצוא סוגים רבים של ציפורים, שפני סלע, יעלים, ובעבר נצפו בה גם נמרים ונמרות. מזה זמן שאבדו עקבותיה של הנמרה הפוריה האחרונה המוכרת "שלומציון" וככל הנראה נכחדו כליל הנמרים במדבר יהודה.
חי > עופות

בשמורת עין גדי חיים בקביעות מינים רבים של ציפורים, וביניהם בולטות הטריסטרמית - ציפור שחורה ששולי כנפיה כתומים וקול שירתה הרם מהדהד ברחבי השמורה.
מעל מצוקי השמורה מרחף עורב קצר-זנב המשמיע קריאות רמות אופייניות.
זנבן, מין ציפור שיר קבוצתית המבלה חלק ניכר מזמנו על הקרקע וניכר בזנבו הארוך ובצבעו החום בהיר.
תושב קבע נוסף בשמורה - הוא שחור-זנב, ציפור קטנה אפורה הניכרת בתנועות אופייניות של פרישת זנבה השחור.
סלעית שחורת-בטן (סלעית לבנת-זנב) בולטת בניגוד צבעי השחור לבן של נוצותיה ובהתנהגותה: היא ניצבת בראשי סלעים ומסמנת בכך את תחום מחייתה.
קורא מדברי הוא עוף קרקע נפוץ מאוד בשמורה, הנראה במדרונות מתרוצץ ומחפש מזון.
צוקי מדבר יהודה ושמורת עין גדי הם אתרי קינון חשובים למיני עופות דורסים כנשר מקראי, רחם, עיט ניצי ובז מדברי.
אחד מדורסי הלילה הנצפים מדי פעם בפעם בשמורה הוא לילית מדבר, הניזונה בעיקר ממכרסמים קטנים ומחרקים.
הבקע הסורי־אפריקני הוא ציר נדידה חשוב למינים רבים של עופות דורסים, עופות מים וציפורי שיר.
למעלה ממאתיים מינים של עופות נצפים בנווה עין גדי בעת נדידות הסתיו והאביב. חלק מן הציפורים הנודדות, כנחליאלי לבן ואדום-החזה, נשארות בשמורה וחורפות בה.