stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צחי דבוש
ביוגרפיה

דבוש נולד ב-19 באפריל 1994 במועצה המקומית שוהם, שם גם גדל. את לימודיו בתיכון עשה בבית הספר העירוני תיכון שהם, ולאחריו המשיך למכינה הקדם-צבאית רבין טרם גיוסו לצה"ל. ב-2013, התגייס לצה"ל ושירת ככתב צבאי בעיתון הצבאי "במחנה". במסגרת תפקידו, סיקר את המבצעים הצבאיים "שובו אחים" ו"צוק איתן". ב-2015, פרסם את סיפורה האישי של קצינה אשר בזמן שירותה בן דודה לחם בשורות ארגון הטרור "דאעש". דבוש זכה בפרס מפקד ״במחנה״ למצוינות ע״ש רותי לויאב, על הישג עיתונאי יוצא דופן.
ב-2016, דבוש השתחרר מצה"ל, ומיד לאחר מכן החל לעבוד בעיתון "ידיעות אחרונות" ובאתר ynet. בתקופה זו, הוא סיקר, בין היתר, את פרשת אלאור אזריה, הפינוי השני של מאחז עמונה ופרשת אום אל-חיראן. לאחר כשנה, ב-2017, דבוש מונה לתפקיד הכתב והפרשן הצבאי וראש הדסק הצבאי של תחנת הרדיו הצבאית "גלי צה"ל". בתקופה זו, פרסם, בין היתר, את "שיחת הצעקות" בין ראש הממשלה בנימין נתניהו ושר הביטחון אביגדור ליברמן על מינוי הרמטכ"ל, ההחלטה הצבאית שלא לאפשר שירות נשים בחיל השריון, התעללויות שיטתיות באסירים בכלא הצבאי 4 והפערים החברתיים בין הגיוס לחיל הרגלים בפריפריה לבין הגיוס לתחומי ההמודיעין והסייבר במחוז המרכז. במהלך שנותיו בגלי צה״ל, הפך דבוש לדמות מייצגת עבור חיילי צה״ל לאחר שהוביל שורת מאבקים ציבוריים למען שיפור תנאי השירות של החיילים. בין היתר דבוש הוביל מאבקים להעלאת שכר החיילים, לשיפור חדרי האוכל בצה״ל, לתגבור מסיבי בהסעות לחיילים ולשיפור התנאים של החיילים הבודדים.
בעקבות המאבקים שהוביל דבוש למען חיילי צה״ל, פרסם חייל בשם עומרי דהן שיר הוקרה שנקרא ״צחי דבוש״. בשיר מציין דהן את המאבקים שהוביל דבוש ואת העובדה שכל חייל יודע שאם ייתקל בעוולה יוכל לפנות לדבוש שיסייע לו לפתור אותה. בשנת 2020 זכה דבוש בפרס מפקד גלי צה״ל למצוינות. לאחר חמש שנים בתפקיד, הודיע במאי 2021 על פרישתו.
מיד לאחר פרישתו מגלי צה"ל, דבוש החל לשמש כראש מערך התקשורת והאסטרטגיה של השר ניר ברקת.
הערות שוליים

↑  מגישים – צחי דבוש, גלי צה"ל
↑  נועה פרייס‏, כתב ידיעות אחרונות צחי דבוש מונה לכתב הצבאי של גל"צ, באתר וואלה, 3 במאי 2017
↑  יוחאי עופר, בני דודים: היא קצינה בצה"ל, הוא שאהיד דאעש, nrg, 9 ביולי 2015
↑  נועה פרייס‏, כתב ידיעות אחרונות צחי דבוש מונה לכתב הצבאי של גל"צ, באתר וואלה, 3 במאי 2017
↑  צחי דבוש, נתניהו איים, ליברמן התעלם: "שיחת הצעקות" הדרמטית לפני מינוי האלוף כוכבי לרמטכ"ל, גלי צה"ל, 25 בנובמבר 2018
↑   ציוץ של צחי דבוש ברשת החברתית אקס (טוויטר), 14 באפריל 2019
↑  צחי דבוש, עדויות מהכלא הצבאי: "לוקחים חייל ונותנים לו מכות רצח", גלי צה"ל, 7 באוגוסט 2019
↑  צחי דבוש, "צבא אחד, שני עמים": צה"ל מנציח את הפערים החברתיים?, גלי צה"ל, 15 בדצמבר 2019
↑  צחי דבוש, צבא אחד, שני עמים: חצי מהנוער הישראלי לא מתגייס, גלי צה"ל, 16 בדצמבר 2019
↑  אסף גולן, צחי דבוש פורש מגלי צה"ל, ישראל היום, 23 במאי 2021
↑  מערכת ice, זה הג'וב החדש של צחי דבוש, באתר אייס, 23 במאי 2021
פרידה (סרט, 2011)

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  אסגאר פרהאדי
 הופק בידי:  אסגאר פרהאדי 
 תסריט:  אסגאר פרהאדי
 עריכה:  האידה ספיארי 
 שחקנים ראשיים:  לילא חאתמי   פימאן מעאדי   שהאב חוסייני
 מוזיקה:  סטאר אורקי
 צילום:  מחמוד כאלארי 
 מדינה:  איראן 
 חברה מפיצה:  Sacher Film, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1 בפברואר 2011
 משך הקרנה:  123 דקות
 שפת הסרט:  פרסית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  500 אלף דולר
 הכנסות:  $22,926,616
 הכנסות באתר מוג'ו:   aseperation
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר   פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
פרידה (בפרסית: جدایی نادر از سیمین - "הפרידה של נאדר מסימין", באנגלית: A Separation) הוא סרט דרמה איראני שיצא לאקרנים ב-2011. הסרט נכתב ובוים על ידי אסגאר פרהאדי, ומככבים בו לילא חאתמי, פימאן מואדי, שהאב חוסייני, סארה ביאת וסרינה פרהאדי.
העלילה מתמקדת בזוג איראני מהמעמד הבינוני, נאדר וסימין, שנמצא בתהליכי גירושים, ובעימות הטעון המתפתח ביניהם לבין זוג דתי מהמעמד הנמוך על רקע טרגדיה שקשרה את גורלם.
הסרט זכה בפרס דוב הזהב על הסרט הטוב ביותר, ובפרס דוב הכסף על המשחק הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, והיה לסרט האיראני הראשון שזכה בפרס זה. הסרט זכה גם בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר ובפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, והיה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
גורם מסרטן

גורם מסרטן (או קַרְצִינוֹגֶן) הוא מונח המתייחס לגורמים המעודדים התפתחות של סרטן באדם או בבעלי חיים. הקרצינוגניות יכולה לבוא לידי ביטוי על ידי עידוד ישיר של סרטן או על ידי הכנה של תנאים המאפשרים לו להתפתח, וזאת בעקבות ערעור היציבות הגנטית או בשל שיבוש של תהליכים מטבוליים בתא. ההנחה המקובלת היא שישנן שלוש קבוצות של גורמים מסרטנים (קרצינוגנים): חומרים כימיים, נגיפים וגורמים פיזיקליים.
חלוקה לפי רמת ודאות

גופי מחקר ובריאות כמו הסוכנות הבין-לאומית לחקר הסרטן (IARC) ששייכת לארגון הבריאות העולמי או משרד הבריאות בישראל, מחלקים את רשימת הגורמים המסרטנים לשלוש קבוצות, לפי מידת הוודאות שקיימת לגבי עד כמה הם מסרטנים.
גורמים המוכרים כמסרטנים לבני אדם -קבוצה 1 - גורמים שידוע בוודאות כי הם גורמים למחלות סרטן בבני אדם.
גורמים המוכרים כמסרטנים סבירים בבני אדם - קבוצה 2A - גורמים שידוע בוודאות שהם עלולים לגרום סרטן בקרב בעלי חיים ויש הוכחות מוגבלות שהם עשויים לגרום סרטן בבני אדם.
גורמים המוכרים כמסרטנים סבירים  - קבוצה 2B - גורמים שקיימות הוכחות מסוימות, שאינן מספקות, כי הם עלולים לגרום סרטן, הן לבני אדם והן לבעלי חיים.
העובדה כי גורם כלשהו מסווג גורם מסרטן וודאי, נוגעת לאיכות הראיות לכך שהוא אכן מסרטן, ואינה אומרת עד כמה גורם זה מגביר את הסיכון לחלות בסרטן. שני גורמים מסרטנים יכולים להיות בסיווג של "מסרטן וודאי לבני אדם" אבל אחד מהם יכול להגביר את הסיכון לחלות בסרטן בעשרות או מאות אחוזים ואילו האחר מגביר את התחלואה רק באחוזים בודדים.
כמו כן החשיפה לגורמי סיכון שונים יכולה להשתנות בצורה משמעותית. עישון טבק, זיהום אוויר או אלכוהול הם מסרטנים וודאים בבני אדם שיש אליהם חשיפה נרחבת ואילו גורמים מסרטנים אחרים כמו יציקת ברזל ופלדה  או ייצור של צבעי מגנטה משפיעים בעיקר כחשיפה תעסוקתית על אנשים העובדים בתעשיות אלו. היבט נוסף הוא שלא כל סוגי הסרטן הם קטלניים באותה המידה לכן גורמי סרטן מסוימים גורמים לתמותה משמעותית ואילו אחרים גורמים לסרטנים שאחוז הריפוי בהם גבוה.
גורמים כימיים

מחקרים אפידמיולוגיים בארצות שונות, וגם מחקרים הנעשים לגבי תפוצת הסרטן בקרב קבוצות מהגרים, מצביעים על כך כי מספר גדול של גידולים (שאתות) נגרמים כתוצאה מגורמים סביבתיים, הכוללים גם תרכובות כימיות טבעיות או מלאכותיות. כבר בשנת 1577 הובחן הקשר שבין סרטן העור ובין היחשפות לפיח, כשנתגלו מקרים רבים של סרטן בעור כיס האשכים אצל נערים שעבדו כמנקי ארובות ונחשפו חשיפה ממושכת לפיח ולחומר מסרטן הנמצא בו.
רק בשנים 1915–1918 הוכח הקשר בין חשיפה לחומר מסרטן ובין סרטן העור, על ידי משיחה נשנית של עטרן הפחם על עור ארנבות. כעבור שנים מספר בודד החומר המסרטן הראשון - "בנזנתרצן 1" ולאחריו "בנזנתרצן 2", ומאז זוהו עוד מאות חומרים שגרמו סרטן בחיות מעבדה, בתרביות תאים ובאדם, למשל: בנזו-פירין ודימתילניטרוסאמין המצויים בעטרן הטבק וגורמים סרטן בדרכי הנשימה; קבוצה גדולה של אמינים ארומטיים (כגון נפתילאמין); צבעי אנילין ותרכובות ארסן; אדי ויניל כלוריד (משמש בתעשיית הפלסטיק); סיבי אזבסט (נמצא קשר בין חומר זה לסרטן קרום הריאה). נוסף על המסרטנים המלאכותיים, יש גם מסרטנים טבעיים, כגון אפלטוקסין - הפרשת שמרים הצומחים על אגוזים מסוימים (נמצא קשר בינו ובין סרטן הכבד).
איננו מכירים את כל החומרים המסרטנים המצויים בסביבה, ועדיין אין לנו מבחן כימי רחב טווח המזהה חומרים מסרטנים. על פי רשימת 1 IARC - CARCINOGENIC TO HUMANS
המופיעה באתר המשרד להגנת הסביבה, נמנים לפחות כארבעים חומרים מסרטנים באופן וודאי. משרד הבריאות האמריקני מפרסם מדי שנתיים רשימות מעודכנות של גורמים מסרטנים. על פי פרסומי המשרד בשנת 2006 ישנם 228 גורמים, המתחלקים בין ידוע מבחינה ניסויית, לבין צפוי במידה סבירה.
גורמים ביולוגים

במחקרים רבים על וירוס הפפילומה הוכח בבני אדם קשר ישיר בין נגיפים ובין מחלות הסרטן, כבר בתחילת המאה ה-20 נמצא קשר ישיר בין נגיפים לסרטן בחיות מעבדה. תחילה הוכח כי סרטן הדם (לוקמיה) וסרקומה (גידול ממאיר שמקורו בעצם, בסחוס או ברקמת חיבור אחרת) עשויים להיגרם על ידי נגיף. רק בשנות ה-50 הצליחו לבודד נגיף אונקוגני ראשון, נגיף הפוליומה.
הקושי הגדול בהוכחת הקשר בין נגיף לסרטן נעוץ בעובדה שהימצאות נגיף ברקמה סרטנית איננה הוכחה שהנגיף גרם את הסרטן, שכן נגיפים מצויים גם ברקמות תקינות שונות של בעלי חיים; קרוב לוודאי שהנגיף רק "מתאחסן" ברקמה.
לאחרונה בודדו בקופים נגיפים מעוררי גידולים (שאתות).
גורמים פיזיקליים

חשיפה לקרינה אלקטרומגנטית מייננת כמו קרני רנטגן או אור אולטרה סגול עלולה לגרום לסרטן. חשיפה לחומריים רדיואקטיביים הפולטים קרינות מסוגים: אלפא, בטא וגמא עלולה לגרום לגידולים סרטניים שונים.
הקשר בין חשיפה לקרינה והתפתחות סרטן מבוססים בעיקר על אוכלוסיות שנחשפו לכמויות גבוהות יחסית של קרינה מייננת כמו ניצולי פצצות האטום שהוטלו על יפן, אנשים שנחשפו לקרינה בכורים גרעיניים, ואנשים שעברו טיפולים רפואיים בקרינה מייננת לצורך אבחון או ריפוי.
הקרינה המייננת פוגעת במרקם של התאים, ואם הם לא נהרסו לגמרי, בתהליך התיקון שלהם, הם עלולים לתקן את עצמם בצורה שגויה ולעבור מוטציה.
קרינת השמש כוללת קרינה בתחום העל-סגול שהיא קרינה מייננת, ועלולה לגרום לסרטן העור (מלנומה). חשיפה ממושכת לקרינת השמש (למשל לצורך שיזוף) יכולה לגרום לכוויות בעור, אך לקרינת השמש יש השפעה מצטברת גם ללא הופעת כוויות.
קיימת סברה כי חשיפה לקרינה בלתי מייננת ברמות גבוהות, כמו, למשל, קרינת גלי מיקרו ו-גלי רדיו (UHF) הנפלטת מאנטנות שידור, וכן לשדות מגנטיים חזקים שמקורם בקווי מתח גבוה, עלולה לגרום לסרטן. עם זאת, למרות מחקרים רבים בתחומים אלה, לא הוכח קשר ישיר בין שימוש בטלפון סלולרי או שהיה בקרבה לאנטנות או מתקני חשמל לבין תחלואה בסרטן. ההמלצה על המעטה בשימוש בטלפון סלולרי ותקני בטיחות בתחומים אלה מסתמכים על עקרון הזהירות המונעת.
ראו גם

השפעת הגנטיקה על הסרטן:
אונקוגן - מוטציה גנטית המגדילה סיכויי סרטן
גן מדכא סרטן
המתאבד

| --- | --- |
 כתיבה:  ניקולאי ארדמן 
 שפה:  רוסית 
 
המתאבד (ברוסית: Самоубийца) הוא מחזה פרי עטו של המחזאי הרוסי ניקולאי ארדמן. הצגתו נאסרה בתקופה הסטליניסטית והופק ברוסיה רק לאחר מותו של הסופר. כיום הוא נחשב אחד מהמחזות המשובחים ביותר שנוצרו בתקופתה של הרפובליקה הסובייטית.
עלילה

סמיון, מובטל צעיר שמאז שפוטר אשתו מפרנסת אותו. סמיון מאמין שאם ילמד לנגן בטובה, יוכל להופיע בקונצרטים וירוויח כסף רב. אחרי שהוא מנסה שעה קלה ללמוד לנגן באמצעות ספר וכושל, הוא נעשה מדוכדך ומתכנן להתאבד. השמועה על התאבדותו המתוכננת מגיעה לאנשים שונים והם רוצים שיהפוך לגיבור ויתאבד למענם.
האינטליגנציה, אותה מייצג אריסטרך, היא הראשונה להיענות לכך, מאותו שלב ואילך, סמיון מוצא עצמו מתומרן בידי אנשים שונים המייצגים את עולם העסקים, האמנויות, הפועלים, הרומנטיקה וכן הלאה. במהלך המחזה, כל דמות חושפת את הצד האפל של אישיותה, כדי ליצור את האפקט הקומי.
הפקות

"המתאבד" תורגם לראשונה לאנגלית בידי פיטר טגל (Tegel). הצגת הבכורה שלו התקיימה לראשונה בידי הלהקה השייקספירית המלכותית בתיאטרון The Other Place, בסטרטפורד שעל הנהר איבון, ב-13 ביוני 1979. הבמאי היה רון דניאלס, ובתפקיד הראשי של סמיון סמיונוביץ' שיחק רוג'ר ריס.
המחזה הוצג לראשונה בברודוויי ב-9 באוקטובר 1980 ב ANTA Playhouse (כיום נקרא תיאטרון אוגוסט וילסון) ורץ עד ל-30 בנובמבר 1980, לאחר שישים הצגות. הבמאי היה ג'ונאס ג'וראסאס (Jonas Jurasas), מעצבת התנועה הייתה ארה פיצג'ראלד (Ara Fitzgerald), מעצב התפאורה והתלבושות היה סנטו לוקאסטו (Santo Loquasto), עיצוב התאורה בידי פ. מיטשל דנה (F. Mitchell Dana), עיצוב הפסקול בידי ג'ק שירינג, עיצוב התלבושות והשיער בידי ג'יי רוי הלנד. בין השחקנים שיחקו דרק ג'קובי, גרייסון הול, ג'ון הפרמאן, אנג'לה פייטרופינו, סוזן אדוארדס, לורה איסטרמן (Esterman), קלרנס פלדר, שריל ג'אניני, קרול מאיו ג'נקינס, דייוויד פטריק קלי, דרק מידר, ויליאם מאיירס, מארי לו רוזטו, דייוויד סבין, לדה זיסקינד, צ'יפ זיין (Chip Zien) וג'ף זין.
הנפשות הפועלות

סֶמְיון סֶמְיוֹנוֹבִיץ' פּוֹדְסֶקַלְנִיקוֹב (נקרא גם סֶנְיָה)
מָרִיָה לוּקְיָאנוֹבְנָה פּוֹדְסֶקַלְנִיקוֹבָה, אשתו (נקראת לרוב מָשָה)
סֶרָפִימָה אִילִינִישְנָה, אמא של מָרִיָה והחותנת של סמיון
אָלֶכְּסַנְדֶר פֶּטְרוֹבִיץ' קָלָבּוּשְקִין, השכן שלהם
מַרְגָרִיטָה אִיבָנוֹבְנָה
אָרִיסְטַרְך דוֹמִינִיקוֹבִיץ' גְרַנְד-סְקוּבִּיק
יֶגוֹר טִימוֹפֶיֶבִיץ' (נקרא גם יֶגוֹרוּשְקָה)
פּוּגָצְ'יוֹב, קצב
וִיקְטוֹר, סופר
האב יֶלְפִּידִי, כומר
קְלֶאוֹפַּטְרָה מַקְסִימוֹבְנָה (נקראת גם קָפּוֹצְ'קָה)
רָאִיסָה פִילִיפּוֹבְנָה, גברת זקנה
אוֹלֶג לֶאוֹנִידוֹבִיץ', צעיר חירש-אילם
זִינְקָה פָּדֶסְפַּן
גְרוּנְיָה
סְטֶפַּן וָסִילְיֶבִיץ'
מקהלת צוענים
קוֹסְטְיָה, מלצר
מלצר שני
כובענית
תופרת
שני טיפוסים חשודים
שני ילדים
שלושה גברים
מקהלת כנסייה
נושאי ארון קבורה
עוזר כומר
שתי נשים זקנות
תרגומים לעברית בדפוס

ניקולאי ארדמן, המתאבד; עברית: אהוד מנור, רמת-גן : מרכז ישראלי לדרמה ליד "בית צבי", בית הספר לאמנות הבמה והקולנוע, תשמ"ה 1985.
הערות שוליים

↑  המתאבד במסד הנתונים IBDB (באנגלית)
↑  עדנה אלוני, תיאטרון- למה התכוון המשורר? - "המתאבד" בתיאטרון באר שבע, "העולם הזה", גיליון 2555 מ-20 באוגוסט 1986, עמוד 27
↑  לילי עבודי, עכבר העיר השרון, המתאבד - אם כבר למות, אז שיהיה כלכלי, באתר הארץ, 9 במרץ 2010
מיכאל הנדלזלץ, המתאבד - טובה או לא טובה, באתר הארץ, 14 במרץ 2010
↑  טל אימגור, עכבר העיר, המלצות במה לשבוע: התאבדות על במה תיאטרון חיפה, באתר הארץ, 22 ביולי 2012
↑  ליהי ניב, עכבר העיר, פיניטה לה קומדיה: הססגוניות שבמוות, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2013
רון שוורץ, ‏פיניטה לא קומדיה, באתר גלובס, 26 בדצמבר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 217508757   WorldCat (עם VIAF): 217508757
צבא הגנה לטבע

סמליל צבא הגנה לטבע
שלט כניסה לשמורת החרמון, עליו מופיע סמל צבא הגנה לטבע
צבא הגנה לטבע (הידוע גם בצורה: צבא ההגנה לטבע, ובשמו הרשמי: צבא הגנה לטבע - מפקדים לוקחים אחריות על סביבתם) הוא מיזם שהחל בשנת 2014, בשיתוף של צה"ל, החברה להגנת הטבע באמצעות קרן הדוכיפת, רשות הטבע והגנים, קרן קיימת לישראל, רשות העתיקות ומשרד הביטחון, במטרה להוביל מפקדים וחיילים לאחריות ומעורבות פעילה לשמירה על ערכי הטבע, הנוף והמורשת שבסביבתם.
מטרה נוספת של המיזם היא שצה“ל כ“צבא העם“, באמצעות מפקדיו, יהווה מודל למערכות במשק הישראלי בהובלת מיזמים סביבתיים בעלי ערך לאומי בגזרת הפעילות היחידתית, ולצבאות נוספים בעולם.
נכון לשנת 2019, היו שותפות למיזם כ-58 יחידות בכל הפיקודים והזרועות. בין היחידות הפועלות נמצאים גם בסיסי אימונים של הכשרות ובסיסי אימונים פיקודיים.
היסטוריה

המיזם הובל בצה“ל על ידי סגן הרמטכ"ל, מפקד הגיס הצפוני וראש אט"ל באמצעות המנהל להגנת הסביבה. במסגרת המיזם נבחרו מפקדי יחידות להובלת פרויקט סביבתי ביחידתם, תוך קבלת מלגה כספית למימון המיזם. ב-2014, שנת ההרצה הראשונה של המיזם, נבחרו 9 מפקדי יחידות להוביל מיזמים סביבתיים ביחידותיהם.
באוגוסט 2019, התקיים אירוע להשקת הפרויקטים החדשים של מיזם צבא ההגנה לטבע במחנה נמרה. במהלך האירוע שוחררו שבעה בזים שנפצעו ועברו תהליך שיקום בבית החולים לחיות בר.
באפריל 2022 נחנך שביל הנוחיילה על ידי החטיבה המרחבית 769, מגינת מרחב אצבע הגליל בשגרה ובחירום. באותה שנה בוצעו חפירות הצלה בחורבת חני.
מיזמי משנה

בין מיזמי משנה של צבא הגנה לטבע נמצאים:
שלום בין הצבא לטבע בשמורת החרמון - באחריות חטיבת החרמון, פיקוד הצפון. מטרת המיזם היא שיקום בית הגידול והפיכת כלל השטח לראוי לשמורת טבע והנגשה מושכלת לציבור של הנוף הייחודי של החרמון הגבוה.
גן מקלט לצמחים נדירים - באחריות חוות השומר, חיל החינוך והנוער. מטרת המיזם היא תחזוקה ופעילות חינוכית סביב גן מקלט לצמחים נדירים ובסכנת הכחדה של אדמות כבדות. במסגרת עבודות תשתית הנעשות באזור הבסיס וביוזמת רשות הטבע והגנים מועתקים הצמחים הנדירים על ידי פקחי הרשות לגן המקלט.
שימור עטלפים בבקעת הירדן - באחריות חטיבת הבקעה, פיקוד המרכז. מטרת המיזם היא שימור והגנה על מינים נדירים של עטלפי חרקים במוצבים הנטושים בבקעת הירדן.
מובילים בסביבה - באחריות גדוד אבירי המרכז, מרכז ההובלה, אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה. מטרת המיזם היא פיתוח ושימור הסביבה הקרובה לבסיס והפיכתה לאבן שואבת אזורית לחיות, לצמחים ולבני האדם
פלמחים שומרים על החולות - באחריות בסיס פלמחים, זרוע האוויר והחלל. מטרת המיזם היא פיתוח בסיס פלמחים כקהילה שומרת טבע, שמירה על בית הגידול החולי.
שימור שטח האש משריפות וייזום שביל סובב בא"פ לכיש - באחריות בא"פ לכיש, פיקוד המרכז. מטרת המיזם היא שילוב צבא וקהילה בשימור השטח, הרחבת הנגישות באופן מבוקר לאתרים ייחודיים והעלאת המודעות לנזק השריפות, הפגיעה בעתיקות, בחי ובצומח וייחודיותו של שטח האש.
דרך סיפורה של גזרה - באחריות אוגדת עזה, פיקוד הדרום. מטרת המיזם היא חיזוק חשיבות השמירה על הסביבה בקרב חיילי האגודה.
מאמצים את מישורי הלס והחוברות – מין בסכנת הכחדה - באחריות בסיס חצרים, זרוע האוויר והחלל. מטרת המיזם היא הגברת מודעות החיילים לטבע הסובב אותם, החי והצומח הייחודי שבבסיס, שיפור בריאות ותפקוד אקולוגי של בית הגידול מישורי הלס.
מעקב אחר חיות בר בקו ההפרדה המצרי - באחריות גדוד קרקל, חטיבת שרגא. מטרת המיזם היא מזעור הפגיעה בשמורת הטבע המשתרעת על פני מרבית גזרת החטיבה, על-ידי יצירת שגרת חיים תקינה לבעלי החיים השוכנים בשטחי הגזרה.
ראו גם

בעלי חיים בשימוש צבאי וביטחוני בישראל
הערות שוליים

↑  שירי הדר, מסלול טיולים חדש נולד בישראל: הכירו את שביל הנוחיילה באצבע הגליל, באתר ynet, 19 באפריל 2022
↑  צבא הגנה לטבע – יחידות שונות בצה"ל מתגייסות לפרויקטים למען שמירת הטבע והסביבה, באתר www.parks.org.il
AllJobs

| --- | --- |

 סוג:  אתר אינטרנט
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־19 שנים)
 מייסדים:  הרצל עוזר - יו"ר החברה, ניב אריאל, גדי שבדרון ורויטל הנדלר
 בעלות:  ידיעות אחרונות
 שירותים עיקריים:  לוח דרושים
 www.alljobs.co.il
 
AllJobs (אולג'ובס) הוא אתר גיוס וקריירה, האוסף משרות מרחבי הרשת ומרכז אותן במקום אחד. חלקן נאספות מרחבי הרשת וחלקן מתפרסמות באופן ישיר על ידי מעסיקים. האתר נמצא בבעלות קבוצת ידיעות אחרונות (70%) וקבוצת הביטוח הראל (30%). בין מייסדיו הם הרצל עוזר, שמכהן כיו״ר החברה, ניב אריאל, גדי שבדרון ורויטל הנדלר, שהייתה המנכ"לית הראשונה של החברה.
האתר מונה כ-150 עובדים ויושב בבנין המשרדים של קניון עיר ימים, שבנתניה.
היסטוריה

האתר הוקם בשנת 2005 על ידי  עוזר ורויטל הנדלר, והציע מודל המבצע איסוף של כל המשרות שמתפרסמות בישראל למקום אחד ומוצע למחפשי העבודה בתשלום חודשי (עבור גישה לכל המשרות שבאתר). המנכ"לית הראשונה של האתר הייתה אחת המייסדות, רויטל הנדלר. לאחריה מונה אילון גינזבורג שניהל החברה במשך כעשור וב-2021 מונה לתפקיד שי מגל. ביוני 2024 מונה לתפקיד לירן חן, שקודם לכן כיהן כסמנכ״ל פיתוח עסקי ומנכ״ל חברת ההשמה של  AllJobs.
באוגוסט 2006 הוקם האגף העסקי של האתר כדי לאפשר למעסיקים לפרסם מודעות דרושים בחינם ובתשלום. בשנת 2009 נכנסה קבוצת ידיעות אחרונות כשותפה בחברה.
בשנת 2012 הוקמה שותפות "אולג'ובס גיוס והשמה", המספקת שירותי השמה, מיון מועמדים ושירותי מיקור חוץ לחברות מגייסות.
במהלך 2021 רכשה קבוצת הראל 20% מהחברה והפכה לבעלת מניות לצד ידיעות אחרונות, בעסקה ששיקפה לחברה שווי מהגבוהים שניתנו לחברת אינטרנט הפועלת בישראל.
ביולי 2021 רכשה 60% מאתר הדרושים לצעירים 'סחבק'. שלושת המייסדים ימשיכו לנהל את החברה בשנים הקרובות, ויתמקדו באסטרטגיה למתן הצעת ערך כוללת ומלאה לקהלי יעד צעירים.
בפברואר 2022 רכשה את אתר הפרילנסרים XPlace.com.
ביולי 2023 השיקה את אתר הדרושים לתעשיית הייטק - Techit.co.il ואת אתר Jobik.co.il הפונה למגזר החרדי. באותה שנה השיק גם מוצרי AI בהתבסס על ChatGPT.
בדצמבר 2023 חתמה על הסכמי הפצה ייחודיים המרחיבים את עסקיה בתחום ה-B2B והתחילה להפיץ שני מוצרים - פוליגרף אונליין באמצעות הטלפון הנייד ושירות SaaS המספק מקדמות לעובדים בארגונים בינוניים וגדולים. שני ההסכמים מרחיבים את פעילותה ומוצריה לקהל העסקי.
שירותים ומוצרים עיקריים

מאגר המשרות של AllJobs כולל משרות המפורסמות בתשלום או בחינם על ידי מעסיקים, וכן משרות הנאספות מאלפי מקורות נוספים (אתרים, בלוגים, רשתות חברתיות, עיתונים ומקומונים). מאגר זה מתעדכן כל הזמן בעזרת מחלקה ייעודית וטכנולוגיה המנפה כפילויות, שיווק רשתי ומודעות ממעסיקים פיקטיביים. על פי נתוני Similar Web – אולג'ובס הוא האתר הגדול ביותר בתחום בישראל. הפלטפורמה נגישה לגולשים ממגוון ערוצים ואת תוכני האתר ניתן למצוא גם באפליקציות וברשתות החברתיות.
מעבר למשרות, האתר מציע גם שירותים, כלים ותכנים, כגון כתיבה מקצועית של קורות חיים, הכנה לראיון עבודה, טיפים למציאת עבודה וטבלאות שכר. בשנת 2012 הוקמה שותפות "אולג'ובס גיוס והשמה", המספקת שירותי השמה, מיון מועמדים ושירותי מיקור חוץ לחברות מגייסות. בשנת 2013 השיק AllJobs אתר מותאם לטלפון חכם, המאפשר לגולשים לצפות במשרות שעלו לאתר ולשלוח אליהן קורות חיים דרך הנייד. באותה שנה השיק האתר גם את "האוטו הירוק", כלי המאפשר לגולשים לחפש עבודה לפי מרחק וזמן נסיעה ממקום מגוריהם. בחודש מרץ 2014 השיק AllJobs אתר חדש המיועד למחפשי עבודה מהמגזר החרדי. האתר הוקם בשיתוף שדולת הכנסת לשילוב חרדים בשוק העבודה.
בשנת 2015 פיתחה החברה מערכת חינמית לניהול הגיוס "גיוס בקליק" המאפשרת למעסיקים לנהל את הליך הגיוס והמיון ONLINE. בשנת 2017 השיקה AllJobs את "כמה אתם שווים" – כלי דיגיטלי אשר מטרתו לשקף את נתוני השכר של מעל ל-580 תפקידים. בשנת 2017 יצאה אולג'ובס עם אפליקציה לניידים מבוססי אנדרואיד ואייפון.
בנוסף, האתר מפעיל מחלקת מחקר שמפיקה נתונים יומיומיים אודות שוק התעסוקה בארץ, ועורכת מחקרים וסקרים רבים בנושאים הנוגעים לחיפוש עבודה, קריירה ותעסוקה ומפרסם מדי שנה את דו"ח מצב שוק התעסוקה בישראל.
הערות שוליים

↑  ליאור הנר‏, AllJobs "עושה גוגל" למודעות הדרושים, באתר וואלה, 17 בנובמבר 2006
↑  שירות כלכליסט, אולג'ובס רוכשת את אתר הפרילאנסרים XPlace.com, באתר כלכליסט, 10 בפברואר 2022
↑  בילי פרנקל, "עובדים בב"ש מוכנים לנסוע הכי הרבה לעבודה", באתר ynet, 2 באוקטובר 2013
↑  היום בכנסת: השקת אתר תעסוקה חדש לחרדים. אקטואליק. 10 במרץ 2014
↑  מירב דוסטר, ‏"רוצים לדעת כמה העובד שלידכם מרוויח?", באתר ‏מאקו‏, 9 במאי 2017
ניסוי הסטת אסטרואיד כפול

| --- | --- |
    
הגשושית DART לפני ההתנגשות עם דימורפוס (איור)
 מידע כללי
 סוכנות חלל:  נאס"א / המעבדה לפיזיקה יישומית
 מפעיל:  המעבדה לפיזיקה יישומית, מרכז טיסות החלל מרשל 
 יצרן:  המעבדה לפיזיקה יישומית של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
 תאריך שיגור:  24 בנובמבר 2021, 06:21:02 UTC
 משגר:  פאלקון 9 בלוק 5
 אתר שיגור:  בסיס חיל האוויר ונדנברג מתחם שיגור 4
 nasa.gov/planetarydefense/dart
 משימה
 סוג משימה:  ניסוי הסטת אסטרואיד, הגנה פלנטרית
 אתר נחיתה:  דימורפוס
 משך המשימה הכולל:  24 בנובמבר 2021 – הווה (3 שנים) 
 משך המשימה:  10 חודשים ויומיים
 מידע טכני
 משקל בשיגור:  610 ק"ג
 כוח:  6.6 ואט
 אורך:  1.8 מ'
 רוחב:  1.9 מ'
 גובה:  2.6 מ'
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  49497
 מאגר המידע הלאומי:  2021-110A
 
ניסוי הסטת אסטרואיד כפול (באנגלית: Double Asteroid Redirection Test או בקיצור DART) הוא משימת חלל של נאס"א שמטרתה לבחון שיטה להסטת אסטרואידים מפני גופים קרובי ארץ שנמצאים במסלול התנגשות עם כדור הארץ. בניסוי נבדקת היכולת של גשושית להסיט אסטרואיד ממסלולו על ידי התנגשות מכוונת בו. האסטרואיד שנבחר לניסוי הוא דימורפוס, הקטן יותר במערכת האסטרואיד הכפול דידימוס (אנ'), מהווה ירח במערכת ואינו מאיים על כדור הארץ.
הניסוי משותף לנאס"א ולמעבדה לפיזיקה יישומית של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, מנוהל על ידי משרד תיאום ההגנה הפלנטרית של נאס"א (אנ'), ומקבל תמיכה טכנית ממעבדות וממשרדים של נאס"א.
הגשושית דארט (DART) שוגרה ב-24 בנובמבר 2021, והתנגשה בהצלחה בירח דימורפוס ב-26 בספטמבר 2022 (27 בספטמבר שעון ישראל). הגשושית נשאה איתה לוויין קיובסאט זעיר שאותו שחררה ב-11 בספטמבר, כשבועיים לפני ההתנגשות. תפקיד הלווין הזעיר הוא לצלם את רגע ההתנגשות, ולאחר מכן לשדר נתונים שיאפשרו לחשב את השינוי בכיוונו ובמהירותו של דימורפוס כתוצאה מההתנגשות. ב-11 באוקטובר הכריזה נאס"א על הצלחת המשימה כאשר התצפיות אשרו שזמן ההקפה של דימורפוס התקצר ב-32 דקות בעוד הרף התחתון להצלחה היה האטה של לפחות 73 שניות.
רקע והיסטוריה

מדענים מעריכים שקיימים כ-25,000 אסטרואידים גדולים במערכת מערכת השמש, כשרק 8,000 מתוכם התגלו. לכן נאס"א מנסים לפתח תוכנית יעילה להגנת כדור הארץ מפני אסטרואיד קרוב שעלול לפגוע בו.
כבר ב-2005 הצליחה גשושית להסיט גוף שמימי ממסלולו: הגשושית פגיעה עמוקה התנגשה בשביט טמפל 1 במטרה לנתח את המבנה וההרכב שלו. האימפקטור, שמשקלו 370 ק"ג, ומהירותו בעת הפגיעה 10.2 ק"מ לשנייה שחרר בעת ההתנגשות 19 מיליארד ג'ול של אנרגיה (שווה ערך ל-4.8 טון TNT), יצר מכתש ושינה את מסלולו ב-10 ס"מ.
עד לשנת 2015, סוכנות החלל האירופית (ESA) ו-NASA היו שותפות במשימה לבדיקת האפשרות להסטת אסטרואידים בשם AIDA‏ (אנ') (Asteroid Impact & Deflection Assessment). הן תכננו שני שיגורים נפרדים של גשושיות הפועלות בשיתוף פעולה: הגשושית האירופית, AIM הייתה אמורה להיות משוגרת בדצמבר 2020, ולהקיף את האסטרואיד הגדול יותר דידימוס כדי לחקור את תכונותיו וירחו; שיגור הגשושית האמריקאית DART תוכנן ליולי 2021, כך שתפגע בירח האסטרואיד דימורפוס בספטמבר 2022, במהלך התקרבותו לכדור הארץ. AIM הייתה עתידה למדוד את השפעת התנגשות הגשושית על מסלול הירח סביב האסטרואיד.
בשנת 2016, לאחר שגרמניה החליטה לבטל את חלקה במימון הפרויקט, הוחלט לבטל את שיגור הגשושית AIM והשפעות ההתנגשות של DART ינוטרו מטלסקופים קרקעיים וממכ"ם. בשנת 2018 הוחלפה AIM בגשושית קטנה יותר בשם Hera (אנ') שתשוגר ארבע שנים לאחר DART כדי לחקור את המכתש שנוצר על האסטרואיד.
ביוני 2017 נאס"א אישרה לפרויקט לעבור משלב פיתוח הרעיון לשלב התכנון המקדים, ובאוגוסט 2018 אישרה להתחיל את שלב התכנון וההרכבה הסופיים.
ב-11 באפריל 2019, נאס"א הודיעה שפאלקון 9 של חברת SpaceX ישמש לשיגור DART, כמטען משני בשיגור מסחרי, כדי לחסוך בעלויות.
ב-27 ביולי 2022 צולמה לראשונה המטרה על ידי מערכת ה-DRACO. הצילום מאפשר לצוות הבקרה לבצע תיקונים לקראת המפגש-פגיעה, ולחללית לנווט אל המטרה בצורה אוטונומית כאשר תגיע לכדי ארבע שעות שיוט אל עבר המטרה.
ב-27 בספטמבר 2022, בשעה 2:14 בלילה (שעון ישראל), התנגשה הגשושית באסטרואיד דימורפוס, שקוטרו כ-160 מטרים. בקרת המשימה הודיעה על ההתנגשות המוצלחת בשעה 19:14, ב-26 בספטמבר 2022, לפי שעון החוף המזרחי בארצות הברית. האסטרואיד היה במרחק של יותר מ-11 מיליון קילומטרים מכדור הארץ והגשושית פגעה בו במהירות של 22 אלף וחצי קמ"ש.