stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רנה קאייה
מסעות ראשונים לאפריקה

בהקדמה לספר מסעותיו דרך מרכז אפריקה לטימבוקטו, תיאר קאייה כיצד בגיל ההתבגרות הוא הוקסם מספרים על מסעות וחקירה: "ההיסטוריה של רובינזון קרוזו, הסעירה את הדמיון הצעיר שלי. הייתי חסר סבלנות ורציתי לצאת להרפתקאות כמוהו".
קאייה עזב את ביתו בגיל 16 עם 60 פרנקים שירש מסבתו. הוא עשה את דרכו לנמל רושפור. שם הוא נרשם כחבר צוות על ספינת חיל הים הצרפתי ״הלואר״ אשר לוותה את הפריגטה "מדוזה" ושני כלי שיט אחרים בהפלגה כדי להחזיר לריבונות צרפת את המושבה של סנט לואיס מהבריטים על פי תנאי אמנות פריז של 1814 ו-1815. ארבע האוניות עזבו המעגן שלהם ביוני 1816. ״מדוזה״ יצאה לפני ״הלואר״ ועלתה על שרטון מול חופי מאוריטניה. הקצינים ובני המעמד הגבוה תפסו את סירות ההצלה ואת יתר הנוסעים הפקירו לגורלם על רפסודה, ללא מזון ומים. פרשה זו עוררה בצרפת סערה ציבורית גדולה, שהצייר הנודע תאודור ז'ריקו נתן לה ביטוי ביצירתו "רפסודת המדוזה". כאשר הגיעו שלוש הספינות הצרפתיות הנותרות לסנט לואיס, הם גילו שהמושל הבריטי לא מוכן למסור את המושבה, כך שהספינות המשיכו דרומה ועגנו באי גוריה, ליד העיר דקר. קאייה בילה כמה חודשים בדקר, שהייתה אז רק כפר, לפני שחזרו עם הספינה לסנט לואיס. שם נודע לו כי משלחת אנגלית בראשותו של ויליאם גריי מתכוננת לעזוב את גמביה כדי לחקור את פנים היבשת. קאייה ביקש להציע את שירותיו ויצא לאורך החוף עם שני חברים. הוא התכוון לעבור 300 ק"מ ברגל אבל מצא כי החום המדכא וחוסר המים התישו אותו. הוא נטש את תוכניתו בדקר ובמקום זאת החליט לנסוע מעבר לאוקיינוס האטלנטי לגוואדלופ.
קאייה מצא עבודה במשך שישה חודשים בגוואדלופ. בעודו שם הוא קרא על המסע של מונגו פארק בחקר ניגריה המזרחית ומאלי הנוכחיים. מונגו פארק היה האירופי הראשון שהגיע לנהר ניז'ר וביקר בעיירות של סאגו ובמאקו. סיפור המסע הראשון שלו פורסם בצרפתית בשנת 1799. פארק ערך משלחת שנייה החל בשנת 1805 אבל נהרג במורד המפלים שעל הניגר, ליד בוסה, היום בניגריה. הדיווח על המסע השני פורסם באנגלית בשנת 1815.
קאייה חזר לבורדו בצרפת ולאחר מכן נסע לסנגל לשם הוא הגיע בסוף 1818. הוא ערך מסע אל פנים הארץ אל מדינת בונדו וסחב אספקה עבור משלחת בריטית אבל הוא חלה בקדחת והיה חייב לחזור לצרפת.
בשנת 1824 הוא חזר לסנגל בפעם השלישית עם הרצון לבקר את הפנים היבשת האפריקאית. האגודה הגאוגרפית הצרפתית הציעה פרס 9,000 פרנק לאירופי הראשון שיחזור בחיים מטימבוקטו. הוא האמין שטימבוקטו תהיה עיר עשירה ומופלאה. הוא בילה שמונה חודשים עם ילידים המתגוררים מצפון לנהר סנגל, למד ערבית ואת חוקי ומנהגי האסלאם. הוא הציג את הפרויקט שלו לפני מושל סנגל, אבל לא קיבל שום עידוד. הוא עבר לסיירה לאון שבו השלטונות הבריטיים הפכו אותו למפקח על מטע של אינדיגו. לאחר שחסך 80 לירות שטרלינג הוא הצטרף לשיירה במנדינגו שיצאה לתוך היבשת. הוא היה לבוש כמוסלמי, והבהיר כי הוא ערבי ממצרים שנשלח על ידי הצרפתים לסנגל ורוצה לחזור לארצו.
מוות ומורשת

קאייה התחתן והתיישב ליד מקום הולדתו. הוא סבל מבריאות לקויה ומת משחפת בגיל 38 ב-17 במאי 1838.
קאייה היה יוצא דופן בגישתו לחקירה. בתקופה שבה הנורמה הייתה של משלחות בקנה מידה גדול שנתמכו על ידי חיילים והעסיקו סבלים שחורים, קאייה בילה שנים בלימוד ערבית, ואת הדת האיסלאמית לפני שיצא עם בן לוויה ומאוחר יותר בעצמו, וחי כמו הילידים. דעתו על טימבוקטו הייתה שונה מאוד מזו של ליינג, שתיאר אותה כעיר מופלאה. קאייה ציין כי מדובר בעיירה קטנה, לא חשובה וענייה, ללא כל רמז למוניטין האגדי שקדם לה.
רולנד פרייר

| --- | --- |

 לידה:  4 ביוני 1977 (בן 47) דייטונה ביץ', ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כלכלה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה  אוניברסיטת טקסס בארלינגטון  תיכון לואיסוויל 
 מנחה לדוקטורט:  Tomas Sjöström 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד (2003) 
 תלמידי דוקטורט:  Sonia Patricia Jaffe 
 פרסים והוקרה:  עמיתי מקארתור (2011)  Harvard Junior Fellow (2003)  פרס נשיאותי למדענים ומהנדסים בתחילת דרכם (2008)  עמית החברה האקונומטרית (2018)  מדליית ג'ון בייטס קלארק (2015)  Calvó-Armengol International Prize (2012)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 scholar.harvard.edu/fryer
 
רולנד ג'רלד פרייר ג'וניור (באנגלית: .Roland Gerhard Fryer, Jr; נולד ב-4 ביוני 1977) הוא כלכלן אמריקאי המכהן כפרופסור באוניברסיטת הרווארד. זוכה מדליית ג'ון בייטס קלארק לשנת 2015.
ביוגרפיה

פרייר נולד בפלורידה, אמו עזבה את המשפחה כשהיה פעוט ובגיל 4 הוא עבר עם אביו ללואיסוויל שבטקסס. אביו התדרדר לאלכוהוליזם, נהג להכות את בנו ואת חברתו לחיים, פוטר מעבודתו בשל הטרדה מינית והורשע באונס. כנער התרועע פרייר עם כנופיות רחוב וסוחרי סמים, הוא עבד במקדונלד'ס והיה נוהג למעול בקופה בכל הזדמנות, הוא מכר תיקים מזויפים ומריחואנה לפרנסתו.
כספורטאי מצטיין בפוטבול ובכדורסל הוא התקבל ב-1995 לאוניברסיטת טקסס בארלינגטון בזכות מלגת ספורט. ב-1998 סיים תואר ראשון בהצטיינות בכלכלה כשבמקביל עבד במשרה מלאה. הוא עבר ללימודי תואר שני בכלכלה באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, במהלך התואר הוזמן על ידי זוכה פרס נובל לכלכלה ג'יימס הקמן להשלים את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת שיקגו. ב-2002 סיים את לימודי התואר השלישי. הדיסרטציה שלו עסקה במודלים מתמטיים של הפליה ואי שוויון. את הפוסט-דוקטורט עשה בקרן הלאומית למדע.
ב-2003 החל לעבוד כעמית מחקר באוניברסיטת הרווארד. במקביל החל לעבוד כעמית מחקר בלשכה הלאומית למחקר כלכלי (NBER). ב-2006 מונה לפרופסור חבר באוניברסיטת הרווארד וב-2007 קודם לפרופסור מן המניין. הוא היה בכך לאפריקאי האמריקאי הצעיר ביותר שמונה לפרופסור מן המניין בהרווארד. ב-2008 ייסד בהרווארד את המעבדה לחדשנות בחינוך והוא עמד בראשה מאז ועד סגירתה. ב-2009 מונה לקתדרה על שם רוברט ברן וב-2014 לקתדרה על שם הנרי לי בהרווארד.
מחקריו עוסקים בתאוריה ומדיניות כלכלית בנושאי חינוך, אי שוויון, הפליה וגזע. בין המחקרים שפרסם היו עבודות עם הכלכלן סטיבן לויט שבדקו מה הסיבות לפער בציונים בין תלמידים שחורים ולבנים והגיעו למסקנה שהסיבה היחידה המובהקת לכך היא בתי ספר גרועים יותר, מחקר שמצביע כיצד השמות שנותנים הורים שחורים לילדיהם משפיע על סיכויי הצלחתם בחיים. סדרת מחקרים מרכזית שלו עסקה בנושא עידוד תלמידים ללמידה והצטיינות באמצעות מתן תמריצים כספיים.
במהלך כהונתו של ראש עיריית ניו יורק מייקל בלומברג כיהן פרייר כנציב לענייני שוויון באגף החינוך של העיר.
ב-2009 נבחר לאחד מ-100 האישים המשפיעים ביותר בעולם על ידי טיים מגזין. ב-2011 זכה למלגת מקארתור וב-2015 זכה במדליית ג'ון בייטס קלארק, המוענקת לכלכלן הצעיר המבטיח ביותר מתחת לגיל 40.
ביוגרפיה > השעייתו מאוניברסיטת הרווארד

במרץ 2018 אוניברסיטת הרווארד אסרה על פרייר להיכנס למעבדת המחקר שלו, המעבדה לחדשנות בחינוך (EdLabs), לאחר שנפתחה נגדו חקירה לבירור תלונות על הטרדה מינית.
פרייר טען כי פתיחת החקירה נגדו לא הוגנת על רקע צבע עורו. אוניברסיטת הרווארד אישרה כי במשרד לפתרון מחלוקות באוניברסיטה (ODR) התקבלו תלונות נגד פרייר בחודשים הראשונים של שנת 2018.
החקירה בחנה 38 תלונות שהתקבלו ממתלוננת שהייתה בעבר עוזרת של פרייר במעבדה. מתוך 38 התלונות החוקרים קבעו כי ל-32 אין בסיס, על חלקן נקבע שאלה תלונות מומצאות. על שש התלונות הנותרות נקבע כי ייתכן שיש להן בסיס. עם השלמת החקירה המליצו החוקרים לאוניברסיטה כי יש לחייב את פרייר לחינוך משלים על רגישות במקום העבודה.
המלצה זו העוברה לוועדה של חברי סגל בכירים שבה ישבו גם קלודין גיי ולורנס ד. בובו על מנת להכריע בגורלו של פרייר. בדצמבר 2018 פרייר התפטר מן הוועד המנהלת של האגודה הכלכלית האמריקאית, תפקיד אליו נבחר זמן קצר לפני כן.

במכתב כשכתב ואשר התפרסם בניו יורק טיימס באותו החודש פרייר הביע חרטה על שהתיר, עודד והשתתף באווירה חברית במעבדה שניהל, אשר כללה בדיחות סרות טעם והערות על חיים אישיים. פרייר הכחיש כי הייתה התנהגות מאיימת ונקם כלפי עובדים, או שהוצעו הצעות מיניות לעובדים.
ביולי 2019 הוועדה המיוחדת של הסגל האקדמי השעתה את פרייר לשנתיים מסגל הפקולטה ללא שכר כשהיא קובעת כי "עסק בהתנהגות מינית שאינה רצויה כלפי מספר אנשים" וכי "התנהג באופן שלא עמד באמות המידה המתבקשות בקהילה שלנו ואשר מזיקה לרווחתם של חברנו."
אוניברסיטת הרווארד קבעה גם כי לאחר שישוב לפקולטה יאסר עליו לשמש מנחה לתלמידים לתואר מתקדם, או לנהל סדנאות לתלמידי תואר מתקדם, עם זאת הותר לו ללמד קורסים לתואר מתקדם.
פרייר היה אחד מחברי הסגל הקבוע בעלי השכר הגבוה ביותר באוניברסיטת הרווארד.
לאחר שננקטו צעדים נגד פרייר, בחודש ספטמבר 2019 נסגרה באופן קבוע המעבדה שאותה ניהל.
הערות שוליים

↑  Understanding the Black-White Test Score Gap in the First Two Years of School
↑  Roland Fryer On Why Good Schools Matter, פורבס, 28 באפריל 2015
↑  THE CAUSES AND CONSEQUENCES OF DISTINCTIVELY BLACK NAMES
↑  Roland Fryer, TIME, April 30, 2009
↑  "Star Economics Prof Fryer Facing Harvard and State-Level Investigations, Barred from Lab He Heads". The Harvard Crimson. נבדק ב-2020-06-05.
1 2 3 4  Casselman, Ben; Tankersley, Jim (10 ביולי 2019). "Harvard Suspends Roland Fryer, Star Economist, After Sexual Harassment Claims". The New York Times. נבדק ב-2020-07-19. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
1 2  Morales, Mark (10 ביולי 2019). "Harvard prof suspended after accusations of sexual harassment". CNN. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Roland Fryer – His Life Story, His Work on Education and on Police Use of Force, and Harvard", An Economic Sense, 2023-02-01
↑  Casselman, Ben; Tankersley, Jim (18 בדצמבר 2018). "Roland Fryer, Accused of Harassment at Harvard, Quits Economics Panel". The New York Times. נבדק ב-2020-07-19. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  "At a Harvard Lab, the Accused Responds". The New York Times. 20 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shera S. Avi-Yonah (5 אוק' 2019). "Harvard Closes Fryer's Research Lab As Sanctions Take Effect". The Harvard Crimson. נבדק ב-2020-06-07. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 4009511  GND: 128736747  ISNI: 0000 0000 5356 1160  LCCN: no2002072260  MGP: 217923  NTA: 239111362  VIAF: 5992358   WorldCat (עם VIAF): 5992358
שאנדור בן עמי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 במאי 1899 שאפ, הונגריה 
 פטירה:  13 באוקטובר 1989 (בגיל 90) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Berger Samu 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 בן או בת זוג:  Olga Ábel (1934–1987) 
 
שאנדור בן עמי או בנעמי (במקור שאמו ברגר, בהונגרית: Benamy Sándor; שאפ, 6 במאי 1899 – בודפשט, 13 באוקטובר 1989) היה סופר, עיתונאי, מתרגם יהודי-הונגרי.
קורות חיים

שאנדור בן עמי למד באוראדיה וב"אקדמית המזרח" בבודפשט, שם הניח את יסודות כישורי השפה העשירים שלו. הוא החל את הקריירה שלו כעיתונאי ב"יומן אוראדיה" (Nagyváradi Napló), ואחרי קריירת עיתונאות קצרה בבוקרשט, הוא עבד עבור אוי קלט (הו') בקלוז' וב"דפי ברשוב" (Brassói Lapok (napilap)). הוא השתתף בעריכת חיי התיאטרון הטרנסילבני בטימישוארה (1930).
בן עמי סייר במזרח התיכון ורשם את חוויותיו בספרי מסע. הראשון שבהם ששמו "מאירופה עד אסיה" (וינה, 1925; מהדורה שנייה בודפשט, 1937), ראה אור בדברי פתיחה של אנרי ברביוס. השקפותיו על האמנות ראו אור בספר שהוציא ביחד עם גאבור גאל ששמו היה "על זה מדברים - אזהרה על אמנות ואנשים" (קלוז', 1927). בשנת 1928 התחולל ויכוח ספרותי סביב הדרמה המינית-סוציולוגית שלו קאיט (Kajüt), שהוצגה בתיאטרון החדש בבודפשט ואחר כך בקלוז'-נאפוקה. שישה סופרים עמיתים שלו: טיבדאר פקטה, אילש אישטוואן דיורי, שאנדור קארוי, ארנה ליגטי, קארולה נאג' וג'רג' סאנטו כתבו "רומן קולקטיבי" בשם "שלושת המחתרתיים" שהופיע בשנת 1933 עם ההקדמה של ארון טאמשי.
בשנת 1934 חזר להונגריה, שם בנוסף לספרי המסע, הרומנים והדרמות שלו, הופיעו גם תרגומיו הספרותיים. הוא תרגם את הרומן של מיכאיל שולוחוב "הדון השקט" (1935). בחודשים שלאחר מלחמת העולם השנייה הוא התיישב זמנית בקלוז'-נאפוקה; שם פרסם תרגום של המחקר של קובנטור שכותרתו "אמו של לנין" ואת הרומן של איליה ארנבורג "הנפילה של פריז" (1945), האחרון פורסם ב"הוצאת הספרים הרוסית". בשובו לבודפשט, הוא היה המנהל הספרותי של הרדיו ההונגרי במשך תקופה ארוכה.
עבודותיו

בן עמי: סיפור על שלוש מיטות; ברלין, 1923
השליח של פריז ; בן עמי; פריז, פברואר 1924
מאירופה עד אסיה. ספר מסע של בן עמי ; וינה, 1925
בן עמי: פלסטינה החדשה. מאיסטנבול עד קהיר ; פישר, וינה, 1925
בן עמי: פלסטינה - מצרים. מדריך (דרך טורקיה, איטליה ויוון) ; מסעות עולמיים, קלוז ', 1926
גאבור גאל - בן עמי: על זה מדובר! אזהרה אמנותית ואנושית (כתב עת שמבין נושא יחיד); 1927
קאיט. דרמה. מהדורה מלאה ראשונה; מרטון, 1930
שאנדורבן עמי: השלשות המחתרתיות. רומן קולקטיבי של שבעה סופרים טרנסילבניים; הקדמהארון טמאשי; קלוז'-נאפוקה, 1933
הייתי פה... הלהבה והבערה של הנשמה. קרולה נאג' ; הקדמה בנדק מרסל; נתונים ערוכים וביוגרפיים מאת שאנדור בן עמי ; עידן, 1934
אהבה בשכירות משנה. רוֹמָן ; עידן, 1938
הייתי אזרח במרכז אירופה ; עידן, 1940
שנים של משברים. רוֹמָן ; עידן, 1942
מספר קופץ החוצה ; עידן, 1943
עולם עגול. קורותיהם של בני זוג במרכז אירופה בזמן ש"הגלובוס הפוליטי" מטלטל ימינה - הולך שמאלה. רומן ; 1948
עבדים לבנים ; שיקרה ניומדה, 1948 ( רומן פורינט, 25)
הם חיו באמריקה... ; אנשים משכילים, 1952
אולגה אבל - שאנדור בן עמי: לחם מר ; אנשים משכילים, 1953
הרפתקאות בעולם הגדול ;, 1957 (הרפתקאות מסע)
מותו של יצרן הכפתורים. 1958
עם מעט כסף בכבישים גדולים ; 1961 (הרפתקאות מסע)
אולגה אבל - שאנדור בן עמי: בעקבות מפת רפאים ; 1963
טיול של שבעים דולר. מסביב לאירופה ; 1965 (הרפתקאות מסע)
חייתי במאה ה-20 ; סיפורת, 1966
החבילה, הרווק והילד הקטן ; סיפורת, 1975
אריסטוקרט מגדרי, פרולטר מגדרי. שינויים במאה שלנו (היסטוריה עכשווית, בדרמות) ; עידן, 1978
יומן מהנדס. אהבה, סבל, מוות. ציור רומן ; עידן, 1982
הייתי אזרח מרכז אירופה (מהדורה מורחבת); 1983, (בסדרת העובדות והעדים)
אל תשמור עלי. הלהבה וגוססת הנפש - קרולה נאג' (1906–1933) ; עידן, 1984
רומן מאת עוזרת בית מלון ; עידן, 1985
הם נבהלו מעולם המין והטירוף, עם 12 תמונות ; עידן, 1986
תרגומיו

היסטוריה ספרותית של אפטון סינקלייר ; עידן, 1938
הביוגרפיה של אפטון סינקלייר ; עידן, 1938
אגנש סמדלי: סין המדממת ; עידן, 1938
מיכאיל שולוחוב: הדון השקט ; 1945-1941 (5 כרכים)
דוסטויבסקי: החטא ועונשו. רסניקולוב ; עידן, 1942
גוסטב פלובר: בוברינה. רומנים ; עידן, 1943: 1944 ( טיטאנים של ספרות עולמית)
איליה ארנבורג: נפילת פריז. רומנים ; הספר הרוסי, קלוז'-נאפוקה, 1945
קובנאטור: אמו של לנין ; יוז'ה בלה אתנאום, קלוז'-נאפוקה, 1945
מוריס תורז: צרפת לאחר כניעת רטונדס ; הספר הרוסי, קלוז'-נאפוקה, 1945
שולוחוב: בית הספר לשנאה. שני רומנים קצרים (בדרום מטה) ; הספר הרוסי, קלוז'-נאפוקה, 1946
אפטון סינקלייר: מאחז אמריקאי ; 1947
אפטון סינקלייר: הדרך הקוצנית של האהבה ; סנדור בן עמי, 1958
ספרות (מבחר)

פרידייש קארינתי : שנדור בן עמי: קאיט (הבקתה). פשטי נפלו, 22 בספטמבר 1929
דיולה סילאדי: שאנדור בן עמי: "החבילה, הרווק והילד הקטן". תקופתנו, 1976.
זולטאן סבו: שאנדור בן עמי: חייתי במאה ה-20. פרסומים להיסטוריה ספרותית, 1967.
לקריאה נוספת

לקסיקון ספרות הונגרית ברומניה : סיפורת, כתיבה ציבורית, ספרות מדעית, תרבות
לקסיקון ספרותי הונגרי חדש.. ISBN 963-05-6805-5
לקסיקון יהודי הונגרי. עורך פטר אויווארי. 1929. שאנדור בן עמי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258561705171  ISNI: 0000 0000 8002 5160  LCCN: n81117237  VIAF: 72722116   WorldCat (עם VIAF): 72722116
רחוב 42 מערב 330

| --- | --- |

בניין מקגרו היל ברחוב 42
 מידע כללי
 סוג:  רב-קומות, גורד שחקים 
 שימוש:  משרדים
 כתובת:  רחוב 42 מערב 330, מנהטן, ניו יורק
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1930–1931
 תאריך פתיחה רשמי:  1931 
 אדריכל:  ריימונד הוד (Raymond Hood)
 סגנון אדריכלי:  הסגנון הבין-לאומי 
 מידות
 גובה:  148 מטר
 קואורדינטות:  40°45′26″N 73°59′28″W﻿ / ﻿40.75722°N 73.99111°W﻿ / 40.75722; -73.99111
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבניין מקגרו היל(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבניין מקגרו היל(למפת מנהטן רגילה) בניין מקגרו היל(למפת מנהטן מוגדלת) בניין מקגרו היל
 
בניין מקגרו היל ברחוב 42 (באנגלית: 330 West 42nd Street או McGraw Hill Building) הוא גורד שחקים הממוקם ברחוב 42 מערב 330, במנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 148 מטרים והוא בעל 33 קומות. הוא תוכנן על ידי האדריכל ריימונד הוד (Raymond Hood) ונבנה בין השנים 1931-1930.
בניין מקגרו היל זכה במעמד להיכנס למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים בשנת 1989.
אדריכלות

חזיתות הבניין מחופות באריחי טרה קוטה בגוון כחול-ירקרק בשילוב עם חלונות בעלי מסגרת אלומיניום בצבע דומה. שילוב זה מדגיש בצורניותו את הקווים האופקיים של הבניין. הבניין הוא היחיד בניו יורק שהוצג בתערוכת הסגנון הבינלאומי שהתקיימה בשנת 1932 והוא אחד מסמלי האר דקו שאפיינו את העיר באותה תקופה.
ראו גם

גורדי שחקים בניו יורק
גורדי שחקים מוקדמים
הערות שוליים

↑  בניין מקגרו היל באתר Emporis
↑  בניין מקגרו היל באתר skyscraperpage.com
↑  National Register of Historic Places Registration: McGraw Hill Building
שועל ערבות פרואני

| שועל ערבות פרואני |
| --- | --- |
 שועל ערבות פרואני
מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: כלביים
סוג:: שועל דרום אמריקני
מין:: שועל ערבות פרואני
שם מדעי
 Lycalopex sechurae ‏תומאס, 1900
תחום תפוצה


שועל ערבות פרואני (שם מדעי: Lycalopex sechurae, בעבר Pseudalopex sechurae), מין בסוג שועל דרום-אמריקני. שועל זה נפוץ בדרום אמריקה והוא הקטן שבדמויי-השועל ביבשת זו. הוא נפוץ בדרום אקוודור ובצפון פרו. צבע פרוותו הוא אפור לבן ובחלקיו התחתונים צבעו חיוור יותר. אורך גופו וראשו 53-59 סנטימטרים, אורך זנבו 25 סנטימטרים ומשקלו 3 קילוגרם. נקרא לעיתים בטעות "שועל ערבות ארגנטינאי".
הערות שוליים

↑  שועל ערבות פרואני באתר הרשימה האדומה של IUCN
| כַּלְבִּיִּים (מתת-משפחת הכלבים) |
| --- | --- | --- |
| שבט כלבים, תת-שבט כלבים ("דמויי-זאב") | סוג כלב, מינים: זאב מצוי · (תת-מין כלב הבית) • זאב ערבות • זאב אדמוני • זאב אלגונקווין • זאב חבשי • זאב זהוב אפריקאי • תן זהוב ♦ סוג ומין יחיד זאב טלוא ♦ סוג תן, מינים: תן שחור-גב • תן לבן-פס ♦ סוג ומין יחיד דול מצוי |   |
| שבט כלבים, תת-שבט כלביים דרום-אמריקאיים | סוג ומין יחיד זאב הרעמה ♦ סוג ומין יחיד זאב היער ♦ סוג שועל דרום אמריקאי, מינים: שועל הפמפס • שועל דרווין • שועל ארגנטינאי אפור • שועל ארגנטינאי לבן • שועל ערבות פרואני • שועל קולפאו ♦ סוג ומין יחיד שועל הסרטנים ♦ סוג ומין יחיד שועל קטן-אוזן |   |
| שבט שועלים אפורים | סוג שועל אפור, מינים: שועל אפור מצוי • שועל איים אפור |   |
| שבט שועלים | סוג שועל-רקון, מינים: שועל-רקון מצוי • שועל-רקון יפני ♦ סוג ומין יחיד שועל אוזנן ♦ סוג שועל (שועלים אמיתיים), מינים: שועל מצוי (אדום) • שועל פנק • שועל החולות • שועל הכף • שועל שלג • שועל צוקים • שועל בנגלי • שועל קורסאקי • שועל מקרוטיס • שועל מהיר • שועל חיוור • שועל חול טיבטי |   |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רחוב 125

| --- | --- |

רחוב 125 בין שדרת פארק ושדרת מדיסון
 מידע כללי
 רוחב:  30 מ' 
 מיקום
 עיר:  מנהטן 
 רחובות מסתעפים:  השדרה החמישית 
 קואורדינטות:  40°48′39″N 73°57′09″W﻿ / ﻿40.8108°N 73.9526°W﻿ / 40.8108; -73.9526
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מנהטן מוגדלת) רחוב 125(למפת מנהטן רגילה) רחוב 125  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רחוב 125 - בהלת קניות לפני חג המולד.
רחוב 125 (באנגלית: 125th Street) הוא רחוב דו סטרי החוצה ממזרח למערב את רובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
רוחבו של הרחוב 30 מטרים, והוא אחד הרחובות הראשיים של מנהטן, בהתאם לתוכנית חברי הוועדה (1811). הרחוב נחשב לרחוב הראשי של שכונת הארלם, ומכונה גם "שדרת מרטין לותר קינג".
מהלך השדרה

חלק המערבי של השכונה עובר באלכסון דרך שכונת מנהטנוויל מכיוון צפון מערב (מהנרי האדסון פארקווי ורחוב 130) ועד שדרת מורנינגסייד. מערבית לשדרה עובר הרחוב לאורך ציר מזרח - מערב דרך הארלם ועד איסט ריבר ודרך FDR, שם מתחבר הרחוב עם גשר רוברט פ. קנדי.
שבר גאולוגי המכונה "שבר רחוב 125" (125th Street Fault) חוצה את הרחוב, ויוצר עמק עמוק מעליו עוברות השדרות ואף קו השדרה השביעית של הרכבת התחתית של ניו יורק עובר מעל גשר באזור זה.
ברחוב ממוקם תיאטרון אפולו וכן נמצא בו משרדו של נשיא ארצות הברית לשעבר ביל קלינטון.
אזכורים תרבותיים

מפגש רחוב 125 עם שדרת לקסינגטון מוזכרם בשירם של מחתרת הקטיפה "I'm Waiting for the Man" מתוך האלבום "The Velvet Underground & Nico" כאתר מכירת סמים.
הערות שוליים

↑  כתבה בעיתון "הטלגרף" מ-16 במרץ 2008.
| תחבורה בניו יורק |
| --- | --- | --- |
| שדרות אורכיות | השדרה הראשונה • השדרה השנייה • השדרה השלישית • שדרת לקסינגטון • השדרה הרביעית (שדרת פארק) • שדרת מדיסון • השדרה החמישית • השדרה השישית (שדרת האמריקות) • השדרה השביעית • השדרה השמינית / סנטרל פארק וסט • השדרה התשיעית • השדרה העשירית • השדרה ה-11 • השדרה ה-12 • שדרה A • שדרה B • שדרה C • שדרה D |  |
| רחובות רוחביים | וול סטריט • רחוב קאנאל • רחוב 34 • רחוב 42 • רחוב 52 • רחוב 57 • רחוב 59 • רחוב 110 • רחוב 125 • רחוב 155 |  |
| רחובות אחרים | ברודוויי • רחוב בליקר • רחוב האוסטון |  |
| כיכרות | כיכר טיימס • גראנד ארמי פלאזה • כיכר וושינגטון • כיכר יוניון • כיכר קולומבוס |  |
| גשרים | גשר רוברט פ. קנדי • גשר ברונקס וייטסטון • גשר וראזאנו נארוז • גשר ת'רוגס נק • גשר הנרי הדסון • גשר קווינסבורו • גשר ברוקלין • גשר מנהטן • גשר ויליאמסבורג • גשר ג'ורג' וושינגטון • גשר מארין פארקוויי גיל הודג'ס ממוריאל • גשר קרוס ביי וטרנס ממוריאל |  |
| מנהרות | מנהרת ברוקלין בטרי • מנהרת קווינס מידטאון • מנהרת הולנד • מנהרת לינקולן |  |
| נמלי תעופה | נמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי • נמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי • נמל התעופה לה גוארדיה |  |
| כללי | תחנת גרנד סנטרל • הרכבת התחתית של ניו יורק • תוכנית חברי הוועדה (1811) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007602207505171  LCCN: sh2011003406  VIAF: 54144782961225423803   WorldCat (עם VIAF): 54144782961225423803
שבתי בוחבוט

| --- | --- |

 לידה:  1870 כ"ג בשבט ה'תר"ל יפו
 פטירה:  26 באפריל 1948 (בגיל 78 בערך) י"ז בניסן ה'תש"ח ביירות, לבנון
 מקום קבורה:  ירושלים
 מקום פעילות:  יפו, סוריה ולבנון
 תקופת הפעילות:  ?–1948 
 תפקידים נוספים:  רב הקהילה היהודית בקיליס שבסוריה, הרב הראשי של חלב שבסוריה, והרב הראשי של יהדות לבנון
 רבותיו:  הרב יעקב מאיר
הרב שבתי בוחבוט (1870, כ"ג בשבט ה'תר"ל – 26 באפריל 1948) היה אב בית דין ביפו, רב הקהילה היהודית בקיליס שבסוריה, הרב הראשי של חלב שבסוריה, ובהמשך הרב הראשי של יהדות לבנון.
קורות חיים

נולד ביפו למשפחה ספרדית-מערבית. אביו, הרב שלמה בוחבוט, היה מקובל מישיבת חסד אל בירושלים, שעלה בצעירותו לארץ ישראל מרבאט שבמרוקו.
בילדותו למד לימודי חול בבית ספר אליאנס, לצד לימוד תורה מפי מלמדים ורבנים בני העדה הספרדית ביפו. בנוסף, למד במשך הזמן שפות שונות, ושלט באנגלית, צרפתית וטורקית (לצד עברית, לאדינו וערבית).
בגיל בגרות עבר לירושלים ונישא למזל בת עזריה די-בוטון (מעולי סלוניקי). בשנים הבאות למד ש"ס ופוסקים מפי הראשון לציון הרב יעקב מאיר, וכן הוסמך לרב בבית המדרש לרבנים באיסטנבול.
בשנת 1906 מונה לחבר בית הדין ביפו ובהמשך לאב בית הדין. בזמן מלחמת העולם הראשונה הוגלה לסוריה, ושימש כרב הקהילה היהודית בקיליס שבצפון-מערב המדינה (כיום חלק מטורקיה). בעקבות יציאתו של הרב חזקיה שבתי לבואנוס איירס בשליחות גיוס כספים עבור בית יתומים בשנת 1921, מונה הרב בוחבוט לכהן במקומו כרבה הראשי של חלב. בשנת 1924 פרש מתפקידו, לאחר שהרב חזקיה שבתי חזר משליחותו ודרש לשוב ולקבל את המינוי, על אף שנבחר ברוב גדול להמשיך לכהן בתפקיד.
החל משנת 1925 ועד פטירתו בשנת 1948, כיהן בביירות כרבה הראשי של לבנון, לאחר שהוזמן לכהן במשרה על ידי בני הקהילה היהודית בעקבות הדחתו של הרב שלמה טאג'ר מרבנות העיר. לאורך שנות כהונתו עודד את חברי הקהילה לגלות עניין רב יותר ביהדות ולחזק את זיקתם למסורת, לצד הפתיחות למודרנה ולהשכלה כללית. כן פעל לחיזוק הקשרים עם היישוב היהודי בארץ ישראל ולתרומה לבניינו.
בשנת 1939 היה מועמד למשרת הרב הראשי לתל אביב, אך לבסוף לא נבחר.
הלך לעולמו בביירות בשנת 1948 (י"ז בניסן ה'תש"ח) ונקבר בה.
בשתדלנות של בנו בן-ציון בחבוט, הובא לקבורה בירושלים בכ"ז באדר ב' ה'תשי"א, על אף המתיחות בגבולות באותה תקופה.
חיבוריו

במהלך חייו חיבר ספרים רבים על תורה, הלכה מוסר ופיוטים, אך מרביתם נותרו בכתב יד. כן חיבר דיוואן שירים, כתב מאמרים לכתבי העת המאסף, עם וספר ולמספר קובצי מאמרים רבניים. חלק מתשובותיו הודפסו בספר "ישכיל עבדי" מאת הרב עובדיה הדאיה.
מגד ציון
שיבת ציון
ילקוט ציון
ארץ חפץ
לב ירושלים
חדר הורתי
שלטון הנפש
תכשיטי הנפש
שעשועי הנפש
קופה של בשמים
מחלצות
שפתי צדק - ארבעה חלקים
טהרת המדות
כלי גולה
שירים - מוסר בחרוזים ע"ד "בחינת עולם" מאת ידעיה הפניני, חלקו הודפס ב"קול ששון"
לקריאה נוספת

משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק ב' (עמ' 140)
דוד תדהר (עורך), אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו (עמ' 2332 -2333)
הערות שוליים

↑  לעיתים "בחבוט"
↑  דוד תדהר (עורך), "הרב שלמה בחבוט", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יד (1965), עמ' 4543
↑  דואר היום, "ארם-צובה", באתר Jpress, ‏5 בדצמבר 1921
↑  הרה"ג שבתי בחבוט - חכם באשי בחלב, דואר היום, 4 בפברואר 1924.
↑  מביירות לחלב, דואר היום, 18 בפברואר 1924.
↑  עיתון הבוקר, 15 ביוני 1939, באתר עיתונות יהודית היסטורית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597455705171  VIAF: 317129754   WorldCat (עם VIAF): 317129754