stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודה ג'אד נאמן
פעילותו הציבורית ועמדותיו הפוליטיות

ג'אד נאמן היה מיוזמי קרן הקולנוע הישראלי וממקימיה בשנת 1979, עם יעוד לבנון, רנן שור, נחמן אינגבר ואמיל קנבל (מילק), על פי דגם של קרנות קולנוע באירופה. בשנים 1970–1971 נמנה עם מייסדי איגוד במאי הקולנוע והטלוויזיה.
נאמן היה בין מקימי הרשימה המתקדמת לשלום, רשימה יהודית־ערבית שהשתתפה בבחירות לכנסת ב־1984 והכניסה לתוכה את חברי הכנסת מתי פלד ומוחמד מיעארי. בשנת 1999 יזמו ג'אד נאמן, אסנת טרבלסי, ג'ורג' ח'לייפי ודאוד כותאב את "פסטיבל הסרטים לזכויות אדם", פסטיבל ראשון ויחיד שנערך כשיתוף פלסטיני–ישראלי. הפסטיבל התקיים בו־זמנית בסינמטק תל אביב ובמרכז תרבות ברמאללה.
בשנת 2000 יזם נאמן הקמת גוף ציבורי ששמו "הפורום החברתי לאיכות השידור", שיצא למאבק ציבורי נגד הקמת ערוץ 10 ובעד ערוץ איכות על פי דגם ערוץ 4 הבריטי. הפורום היה משותף ל"פורום היוצרים הדוקומנטריים" ול"קשת הדמוקרטית המזרחית", והיו פעילים בו איל חלפון, ויקי שירן, אסנת טרבלסי, יהודה שנהב, יוסי יונה, עמית גורן, אפרים ריינר, אבנר בן־עמוס, יוסי דהאן ועוד יוצרים ופעילים פוליטיים. המאבק נמשך כשנה והייתה הסכמה בממשלה באותה עת לפתוח ערוץ טלוויזיה ניסיוני. לבסוף, עקב פריצתה של האינתיפאדה השנייה, נכשל המאבק.
בשנת 2004, בבית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו־יורק, יזמו ג'אד נאמן והסופר האמריקני ויין קארלין, לוחם המארינס בשנות השישים, מסע של סטודנטים לקולנוע לווייטנאם במטרה לצלם עדויות של ותיקי קרבות מכל הצדדים של מלחמת וייטנאם.
בשנת 2008 הצטרף נאמן לצוות הקמה של חוג לתקשורת ומדיה במכללה הערבית מאר אליאס בגליל. המאבק נסב על הזכות לקיים בישראל מוסד השכלה גבוהה שינהיגו אנשי אקדמיה ערבים ושיהיה בעל זיקה לתרבות הערבית. המטרה הייתה להקנות לסטודנטים בציבור הערבי כלים מקצועיים כדי שיוכלו להשתלב בעשייה הטלוויזיונית והקולנועית הכללית בישראל.
נאמן אחז בעמדות שמאל רדיקליות. במאמר שפרסם ב־2007 תיאר את שליטת צה"ל בשטחים: "משטר עריצות[...] שמתוחזק באמצעות אליטה ממושמעת שצועדת, חיילי היחידות הקרביות של צה"ל. בה בשעה הוא רוכב על גל משיחיות פוליטית מבית מדרשו של גוש־אמונים וספיחיו[...] המשטר אינו בוחל בשיטות של עינויים, צנזורה, מחנות־מעצר ובתי כלא, גירוש ומעשי רצח. האוטופיה הציונית שבשנת 1948 המיטה על הפלסטינים את אסון 'הנכבה', התחלפה עם הכיבוש בשנת 1967 במשטר עריצות". חתם על עצומות שונות של השמאל הרדיקלי בנושא הסכסוך הערבי־ישראלי. ביום העצמאות 2007 השתתף בטקס הדלקת משואות אלטרנטיבי שערכה תנועת "יש גבול".
בשנת 2009 השתתף בכנס על עתיד הקולנוע בבית הספר ע"ש סם שפיגל, ועודד את הקולנוענים המקומיים לפנות לכיוונים רדיקלים: "הייתי שמח אם בעתיד היו מעזים יותר. במשך שנים ארוכות הקולנוע הישראלי היה ללא קהל... אבל באותן השנים היו לא מעט סרטים שהלכו לכיוונים יותר "מסוכנים". אני בעיקר מדבר על סוף שנות ה-60 - תחילת ה־70... בעבר לקחו סיכון הרבה יותר גדול. קראתי לזה "קולנוע של מתאבדים". לקולנוע היום יש יותר קהל, ויש מקום ליותר נועזות".
ב־2011 התבטא נאמן בריאיון לרדיו גלי ישראל: "הדבר הרצוי כאן, שהעניין יוכרע במלחמה[...] שתהיה מלחמת אזרחים בין הימין לשמאל[...] המתנחלים כמובן ינצחו כי יש להם רוב בציבור הישראלי ובממשלה, ואז תהיה כאן מדינה פשיסטית והכל יסתדר". את דבריו סיים בקריאה "יחי המוות!", שהייתה סיסמת הפשיסטים במלחמת האזרחים בספרד. כמה ימים לאחר מכן אמר נאמן שהתכוון לעורר סערה ציבורית ולהעלות את הנושא לסדר היום.
נאמן הוצב במקום ה־103 ברשימת מרצ בבחירות לכנסת השמונה עשרה ב־2009 ובבחירות לכנסת התשע עשרה ב־2013.
ספרו

הפצע מתנת המלחמה: שדות הקרב בקולנוע הישראלי, הוצאת עם עובד, 2018
מאמרים מתוך מחקריו > דרגה אפס בקולנוע

המאמר, שראה אור בכתב העת "קולנוע", היה לראשון שהתייחס לסוגה הפופולרית של סרט הבורקס כטקסט תרבותי. המאמר עוסק ביחסים המעמדיים בין אשכנזים למזרחים ובמסר החברתי של סרטי הבורקס.
מאמרים מתוך מחקריו > סמנטיקה אנליטית ב"קונפורמיסט"

מאמר שכתב נאמן עם רחל גיורא, חוקרת הספרות והבלשנות מאוניברסיטת תל אביב. בשימוש בשיטות בלשניות (פרגמטיקה) המאמר מציע מתודה לניתוח סרטים בעלי נרטיב משובש, כדוגמת הסרט "הקונפורמיסט" של ברנרדו ברטולוצ'י. בניתוח המחברים מנסים להראות כי נוסף לסיפור העלילה, הסרט ערוך גם במבנה של מאמר שניתן לקרוא אותו ולפענח את מסריו.
מאמרים מתוך מחקריו > קמרה אובסקורה של הנופלים: הפדגוגיה הצבאית ואביזריה בקולנוע הישראלי

במאמר זה נאמן עוסק בהתעללות שמאפיינת את האימונים בצבא, כפי שניתן לראות בסרטים "אחד משלנו" של אורי ברבש או בסרטו של נאמן "מסע אלונקות". בסרטים על אימון צבאי החיילים מתאמנים, מצד אחד, לפגוע ולהרוג את האויב, ומצד אחר להיות מוכנים להיפצע ולהיהרג בעצמם. את הפדגוגיה הצבאית הזאת משיגה המערכת הצבאית באמצעות שיטת ה"טרטורים".
מאמרים מתוך מחקריו > מכונת המלחמה המטלורגית: על נוודות בסרט רשימת שינדלר

במאמר זה נאמן בוחן את הקשר בין הסרט "רשימת שינדלר" לתאוריית "מכונת המלחמה" של דלז וגואטרי. נאמן טוען כי היהודים ניצלו לא רק בזכות הכסף ששילם אוסקר שינדלר לעמיתיו הנאצים, אלא גם משום שהפך אותם לפועלי מתכת. במפעל הראשון הם ייצרו סירים ומחבתות בשביל בסיסי הצבא, במפעל השני הם ייצרו חלקי חילוף לרכב ולשריון, ובמפעל השלישי הם ייצרו תרמילים לפגזי תותחים. ככל שהאיום לרצוח אותם גבר, כך הצליח שינדלר לשדרג את מיומנותם כפועלים והגביר את חסינותם מפני השמדה. ההיסטוריה מלמדת, לדעת נאמן, כי פועלי מתכת ויצרני נשק זכו מאז ומעולם לחסינות מיוחדת מצד כל הצדדים הלוחמים.
פילמוגרפיה

1969 – השמלה – סרט קולנוע – שלושה סיפורים – בימוי, תסריטאי שותף, מפיק שותף (פסטיבל קאן, השבועיים של הבמאים, 1969, פסטיבל אוברהאוזן, 1969)
1970 – חוויית חלב ודבש – דוקו-דרמה, 45 דק' – בימוי והפקה
1970 – בדואים בסיני – דוקומנטרי, 45 דק', בימוי והפקה
1971 – האדם הוא המרכז (על פי סיפור מאת יוסף חיים ברנר) – דרמה ודוקומנטרי, 50 דק', בימוי ותסריטאי שותף
1972 – החצר של מומו הגדולה (על פי רומן מאת יהודית הנדל) – דרמה לטלוויזיה, 50 דק', בימוי ותסריטאי שותף
1973 – הרופא הקטן מרחוב החבשים (על פי סיפור מאת דוד שחר) – דרמה לטלוויזיה, 50 דק', בימוי, הפקה ותסריט
1975 – הסתכלות על עכו – דוקומנטרי 50 דק', בימוי ותסריט
1977 – מסע אלונקות – סרט קולנוע, בימוי והפקה, תסריטאי שותף (פסטיבל הסרטים של לונדון, 1978)
1981 – יא, ברעכן! (מרד הימאים) – דוקומנטרי 75 דק', בימוי ותסריט
1982–1984 – מגש הכסף – סרט קולנוע, בימוי, תסריטאי שותף, מפיק שותף (פנורמה, פסטיבל ברלין, 1984, פסטיבל הים התיכון בסטיה, צרפת 1984)
1983 – הלילה בו נולד המלך – עלילתי קצר 30 דק', במסגרת הסרט 83, בימוי
1989 – רחובות האתמול – סרט קולנוע, במאי תסריטאי שותף, מפיק שותף (פסטיבל הקולנוע היהודי, סן פרנסיסקו 1989)
2006 – דמעת שחרזאדה – דוקומנטרי 80 דק', בימוי והפקה (פסטיבל פלרמו איטליה, פסטיבל ז'יטומיר אוקראינה)
2007 – נוזהת אל-פואד (שוטטות הלב) – סרט קולנוע 110 דק', במאי, תסריטאי שותף, מפיק שותף (ציון לשבח על חידושים בעלילה, פסטיבל סירקיוז, ארצות הברית, 2008)
2008 – זיטרה – דוקומנטרי, 90 דק', בימוי והפקה (פרס בימוי פסטיבל ז'יטומיר אוקראינה 2008)
2016 – למדבר – דוקומנטרי, 90 דק', בימוי והפקה
גיליון כתב עת לכבודו

יעל מונק ואייל סיון (עורכים), על מצפון וקולנוע: בעקבות ג'אד נאמן, מחברות קולנוע דרום 01, פרדס הוצאה לאור והמכללה האקדמית ספיר, תשס"ו־2006, 168 עמודים
לקריאה נוספת

מאמרים בספר היובל שכולם מוקדשים ליצירתו ולחייו של יהודה ג'אד נאמן, פרי עטם של יעל מונק, אייל סיון, ג'נט בורסטיין, חיים הנגבי, יגאל בורשטיין, יכין הירש, אודי אדיב, רם לוי, יהודה שנהב, אלה שוחט, אסנת טרבלסי. כמו כן הספר מכיל ריאיון של אייל סיון ויעל מונק עם נאמן, שיחה של לוי זיני עם מרדכי אבי־שאול ורמי ליבנה, שיחה בין מוחמד בכרי לנאמן, וכן מבחר כתבים, תסריט, פילמוגרפיה ורשימת מאמרים קצרים של נאמן.
Wayne Karlin, War Movies: Journeys to Viet Nam: Scenes and Out-Takes, Curbstone Press, 2005
Janet Burstein, Yehuda "Judd" Ne'eman, Bomb 25 Anniversary, Spring 2006, Number 95, pp 78-84
קירסטי אלי

| --- | --- |

אלי בטקס פרסי האמי ב-1994
 לידה:  12 בינואר 1951 ויצ'יטה, קנזס, ארצות הברית
 פטירה:  5 בדצמבר 2022 (בגיל 71) טמפה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1982–2022 (כ־40 שנה) 
 מקום לימודים:  Wichita Southeast High School (1969)  אוניברסיטת המדינה של קנזאס 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית (19 בינואר 1991)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד (10 בנובמבר 1995)  People's Choice Award for Favorite Actress in a New TV Series (11 בינואר 1998)  פרס גלובוס הזהב (1991)  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר במיני סדרה או סרט טלוויזיה (11 בספטמבר 1994)  פרס בחירת הקהל (11 במרץ 1991)  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית (25 באוגוסט 1991)  פרס אמי לבידור בפריים טיים (1991) 
 http://www.kirstiealley.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קירסטי לואיז אלי (באנגלית: Kirstie Louise Alley;‏ 12 בינואר 1951 – 5 בדצמבר 2022) הייתה שחקנית אמריקאית. נודעה בעיקר בשל גילום דמותה של רבקה האו בסדרה "חופשי על הבר", תפקיד שזיכה אותה בפרס גלובוס הזהב ובשני פרסי אמי.
ביוגרפיה

נולדה בשם קירסטי לואיז דיל בוויצ'יטה, קנזס. אמהּ הייתה עקרת בית ואביה היה בעל חברת עצים. יש לה שני אחים, קרייג וקולט. היא למדה בתיכון המקומי והייתה מעודדת. ב-1969 החלה ללמוד באוניברסיטת קנזס.
ב-1981 נהרגה אמהּ ואביה נפצע בתאונת דרכים שנגרמה על ידי נהג שיכור.
קריירה

הופעתה הקולנועית הראשונה של אלי הייתה ב-1981, בסרט "One More Chance", שהחל כפרויקט גמר של הבמאי הישראלי שמוליק פירסטנברג, ובסיוע מימון של מנחם גולן הפך לסרט עלילתי באורך מלא.
ב-1985 שיחקה את וירג'יליה בסדרת הטלוויזיה "צפון ודרום".
בשנים 1993-1987, אלי כיכבה בסדרה "חופשי על הבר".
ב-1989 כיכבה לצד ג'ון טרבולטה בקומדיה הרומנטית "תראו מי שמדבר", שהייתה הראשונה בטרילוגיה שתכלול בהמשך את "תראו מי עוד מדבר" (1990) ו"תראו מי מדבר עכשיו" (1993).
בשנת 1992 שיחקה בתפקיד סגן סאביק, קצינה וולקנית צעירה, בסרט "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן", לצידם של ויליאם שאטנר ולנרד נימוי. כמו כן שיחקה בתפקיד הראשי בקומדיה למבוגרים "בגידה נעימה". ב-1995 שיחקה בסרט מותק, הילדות התחלפו בכיכובם של התאומות מרי קייט ואשלי אולסן.
בין השנים 1997 ו-2000 הייתה השחקנית הראשית והמפיקה בסדרה "הארון של ורוניקה".
ב-2010 היא כיכבה בסדרת ריאליטי, "החיים הגדולים של קירסטי אלי", בה מוצג תהליך הירידה במשקל שאותו היא העלתה עם השנים.
ב-2011 השתתפה אלי בעונה ה-12 של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" והגיעה למקום השני. ב-2012 השתתפה אלי בעונה נוספת של התוכנית, עונת אול סטארז, שבה התחרו מתמודדים שלא ניצחו בעונות קודמות. בעונה זו סיימה אלי במקום השביעי.
ב-2016 השתתפה בסרט "אהבה בהפרעה".
בשנת 2018 השתתפה בגרסת ה-VIP של תוכנית המציאות הבריטית "האח הגדול" בעונתה ה-22, ושם הגיעה למקום השני בגמר.
בשנת 2020 שיחקה בסרט מקורי של רשת Lifetime‏ "You Can't Take My Daughter" לצדה של לינדסי פונסקה.
במהלך הקריירה שלה זכתה אלי בשני פרסי אמי. שתי המועמדויות הראשונות שלה לפרס לא צלחו, אך המועמדות השלישית, בשנת 1991, זיכתה אותה בפסלון עבור תפקידה ב"חופשי על הבר". על תרומתה לקולנוע היא קיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
חיים אישיים

אלי הייתה נשואה לבוב אלי, משנת 1970 עד 1977. לבעלה השני, פרקר סטיבנסון (אנ'), היא הייתה נשואה מ-1983 עד 1997.
היא גדלה כנוצרייה-מתודיסטית, אך ב-1979 אלי הצטרפה לכנסיית הסיינטולוגיה. בעבר הייתה מכורה לסמים, והיא סיפרה שהחיבור לדת עזר לה להיגמל. היא נחשבת[דרוש מקור] לאחת התורמות הגדולות ביותר לכנסיית הסיינטולוגיה.
בגיל 71 מתה מסרטן המעי, ב-5 בדצמבר 2022. בנה ובתה המאומצים סיפרו שמותה היה זמן קצר לאחר גילוי מחלתה.
אבנר בלקנאי

| --- | --- |

אבנר בלקנאי, תל אביב, קיץ 2020
 לידה:  5 בדצמבר 1965 (בן 59) ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 טייס מסוקים   מפקד טייסת 193   מפקד טייסת 123  נספח צבאי בברזיל
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון השנייה   מבצע צוק איתן
 עיטורים
   עיטור המופת  מדליית הניצחון (ברזיל)
 
אלוף-משנה אבנר בלקנאי, כנספח צה"ל בברזיל במדי גאלה (חורף) עם שרוך הנספחים המוזהב
אבנר בלקנאי (נולד ב־5 בדצמבר 1965) הוא קצין בדרגת אלוף-משנה במילואים בצה"ל, טייס מסוקים בחיל האוויר, בעל עיטור המופת ממלחמת לבנון השנייה על חילוץ תחת אש בכפר עייתא א-שאב בדרום לבנון. משמש כמנהל בית הספר האזורי שקמה דרכא ושימש בעבר כמנכ"ל עמותת אתגרים.
ביוגרפיה

בלקנאי נולד וגדל בתל אביב, למד במגמה הריאלית בבית הספר התיכון עירוני ה'.
ביולי 1984 התגייס לצה"ל והחל בקורס טיס אותו סיים בהצלחה במגמת מסוקים.
בין השנים 2001–2003 היה מפקד טייסת מגיני המערב (טייסת 193) בבסיס רמת דוד.
בין השנים 2003–2005 היה מפקד טייסת ציפורי המדבר (טייסת 123), המפעילה מסוקי ינשוף (בלק-הוק).
לאחר מלחמת לבנון השנייה שימש בלקנאי נספח צבאי בברזיל בין השנים 2007–2010. במסגרת תפקיד זה היה אמון גם על המדינות פרו, אורוגוואי ובוליביה. באפריל 2010, לקראת סיום שרותו כנספח בברזיל, קיבל בלקנאי את אות ההוקרה הגבוה ביותר מטעם שר ההגנה הברזילאי: מדליית הניצחון (Medalha da Vitória) על שרות מעל ומעבר ליצירת שיתוף פעולה בין המדינות.
לאחר סיום שירות הקבע התמנה למנכ"ל עמותת אתגרים, הפועלת להעצמה ושילוב חברתי של אנשים עם צרכים מיוחדים באמצעות ספורט אתגרי בטבע. הוא היה מנכ"ל העמותה משנת 2014 ועד 2022. בנוסף משמש בלקנאי כמדריך טיסה במילואים בבית הספר לטיסה של חיל האוויר.
ביוני 2022 התמנה למנהל בית הספר שקמה דרכא.
בינואר 2025 קיבל אות הצטיינות ממפקד בסיס חצרים על שירותו כמדריך טיסה במילואים.
אירוע עייתא א-שאב

בתאריך 20 ביולי 2006 פינה מסוק "ינשוף", בפיקודו של בלקנאי, לוחם צה"ל פצוע קשה שנפגע בפעילות בכפר עייתא א-שעב. הפינוי של הפצוע משטח האויב התרחש בתנאי שטח קשים: תחת איום, באור ראשון, ללא תכנון מוקדם, ובתנאי חוסר ודאות שאפיינו את שדה הקרב.
בשל עננות באזור הפינוי טס בלקנאי צפונה לכפר בתוך שטח לבנון. כאשר הצליח להנמיך מתחת לעננים חזר דרומה לכיוון היעד. הכוח על הקרקע לא אותר בשלב זה, ונוכח אש שנורתה לעבר המסוק, חזר המסוק והגביה מעל לעננים. בשל חומרת פציעתו של הלוחם למרות הערכת הסיכון החליט בלקנאי לחזור לכיוון היעד כשהוא מנמיך שוב בקרבתו.
בכניסתו השנייה של המסוק זוהה מקום הכוח על הקרקע אך משהתקרב אליו המסוק התברר כי השטח מרובה בצמחייה ואינו מתאים לנחיתה. למרות התנאים שלא איפשרו נחיתה נוחה והאפשרות לסיכון צוות המסוק החליט בלקנאי להתחיל בהנמכת המסוק. הצוות הנמיך את המסוק תוך שהרוטור האחורי פוגע בשיח. המסוק ריחף בגובה נמוך עד העלאת הפצוע על המסוק. הפינוי הצליח וחיי הלוחם ניצלו.
בתאריך 2 בספטמבר 2007 התקיים בהיכל התרבות בתל אביב טקס הענקת עיטורים וצל"שים ללוחמי מלחמת לבנון השנייה במעמד הרמטכ"ל רב-אלוף גבי אשכנזי. בין הטיעונים להענקת העיטור לבלקנאי נכתב: (...) סגן אלוף אבנר, איש צוות אוויר, חיל האוויר (...) הראה דבקות במשימה, אחריות, דוגמה אישית, מקצועיות, רעות, רוח לחימה, נחישות, יוזמה, יצירתיות, מקצועיות, קור רוח ואומץ לב תחת אש בעת חילוץ בכפר עיתא א-שאב".
את מסוק הינשוף שהיה בפיקודו של בלקנאי הטיס סרן ניר, טייס בטייסת "ציפורי המדבר", אשר קיבל את צל"ש הרמטכ"ל על שהראה דבקות במשימה, אחריות, מקצועיות ורעות.
בטקס הענקת העיטור נפגש בלקנאי לראשונה עם אימו של הפצוע שהודתה לו על הצלת בנה. בלקנאי: (...)"בשבילו עשינו את מה שעשינו. כשאמא שלו ראתה אותי, היא לא אמרה כלום, רק נתנה לי חיבוק גדול. לא יכולנו לדבר, הרגשתי מחנק בגרון".
השכלה וחיים אישיים

לבלקנאי תואר ראשון בהיסטוריה צבאית מטעם בית הספר לפיקוד ומטה של חיל האוויר האמריקאי באלבמה, ותואר שני בדיפלומטיה וביטחון מאוניברסיטת תל אביב. מתגורר בכפר האורנים, נשוי לנוית ואב לשלושה.
ראו גם

עמותת אתגרים
טייסת ציפורי המדבר
מלחמת לבנון השנייה
הערות שוליים

↑  MEDALHA DA VITÓRIA (ארכיון)
↑  [https://www.defesa.gov.br/arquivos/condecoracao/medalha_vitoria/medalha_da_vitoria.pdf Ministério da Defesa
Secretaria da Ordem do Mérito da Defesa] (ארכיון)
↑  דוד לוי, טייס מעוטר ומנכ"ל חברתי: הכירו את המנהל החדש של בי"ס "שקמה-דרכא" בחוף אשקלון, באתר כאן דרום - אשקלון, ‏2022-06-09
1 2  "ביקשתי שיחזור על עצמו. לא יכול להיות שהפצוע נמצא בלבנון", באתר www.gvura.org
1 2  אתר חיל-האוויר, באתר www.iaf.org.il
↑  סא"ל אבנר בלקנאי, באתר www.gvura.org
ריפבליק איירווייז

אמבראר E-170 של החברה בצבעי דלתא קונקשן
אמבראר E-170 של החברה בצבעי יונייטד אקספרס
ריפבליק איירווייז (באנגלית: Republic Airways) הוא שמה של חברת תעופה אזורית אמריקאית, שמרכזה באינדיאנפוליס שבמדינת אינדיאנה. החברה מפעילה קווי תעופה מקומיים בעבור חברות התעופה יונייטד איירליינס, אמריקן איירליינס ודלתא איירליינס. כמו כן החברה מפעילה טיסות שכר פרטיות. בסך הכל מוצע שירות נוסעים מתוזמן עם יותר מ-1,000 טיסות יומיות למאה ערים ב-40 מדינות ארצות הברית, קנדה, הקריביים ומרכז אמריקה.
בשנים 1979 עד 1986 פעלה חברה קודמת באותו שם, שגם מרכזה היה באינדיאנופוליס. חברה זו נוצרה מאיחוד של חברות התעופה האזוריות North Central Airlines,ו-Southern Airways. בהמשך רכשה גם את Hughes Airwest. בתקופת קיומה הייתה חברת התעופה הששית בגודלה בארצות הברית. בשנת 1986 נרכשה על ידי Northwest Orient Airlines שביטלה את המותג ושילבה את פעילות שתי החברות תחת השם Northwest Airlines.
בשנת 2016 נכנסה החברה להליך של הקפאת הליכים וכחלק מתהליך ההבראה אוחדה החברה עם חברת האחות שאטל אמריקה.
בסיסי החברה

בשם אמריקן איגל - נמל התעופה קולומבוס ג'ון גלן, נמל התעופה של אינדיאנפוליס, נמל התעופה הבינלאומי של מיאמי, נמל התעופה הבינלאומי של קנזס סיטי, נמל התעופה לה גוארדיה, נמל התעופה הבינלאומי פילדלפיה, נמל התעופה הבינלאומי של פיטסבורג, נמל התעופה רונלד רייגן וושינגטון נשיונל
בשם דלתא קונקשן - נמל התעופה קולומבוס ג'ון גלן, נמל התעופה של אינדיאנפוליס, נמל התעופה לה גוארדיה
בשם יונייטד אקספרס - נמל התעופה קולומבוס ג'ון גלן, נמל התעופה הבין-יבשתי ג'ורג' בוש, נמל התעופה של אינדיאנפוליס, נמל התעופה הבינלאומי של קנזס סיטי, נמל התעופה לה גוארדיה, נמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי, נמל התעופה שיקגו או'הייר, נמל התעופה הבינלאומי של פיטסבורג, נמל התעופה רונלד רייגן וושינגטון נשיונל
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:
| כלי טיס | חברה/חברת בת | בצי | בהזמנה | נוסעים> F | נוסעים> Y+ | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אמבראר 170 | דלתא קונקשן | 22 | — | 9 | 12 | 48 | 69 |  |
| אמבראר 170 | יונייטד אקספרס | 39 | — | 6 | 16 | 48 | 70 |  |
| אמבראר 175 | אמריקן איגל | 83 | — | 12 | 20 | 44 | 76 |  |
| אמבראר 175 | דלתא קונקשן | 16 | — | 12 | 20 | 44 | 76 |  |
| אמבראר 175 | יונייטד אקספרס | 28 | — | 12 | 16 | 48 | 76 |  |
| סה"כ | סה"כ | 188 | — |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  About Republic Airways, rjet.com
↑  פרטי צי המטוסים של ריפבליק איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברות תעופה ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חוסלו מאטו

חוסה לואיס מאטו סנמרטין (בספרדית: José Luis Mato Sanmartín, נהגה: [xoseˈlwiz ˈmato sanmaɾˈtin]; הידוע בשם  חוֹסֶלוּ (בספרדית: Joselu, נהגה: [xoˈselu]) נולד ב-27 במרץ 1990 בשטוטגרט, גרמניה המערבית), הוא כדורגלן ספרדי המשחק כחלוץ במועדון אל-גראפה מהליגת העל הקטרית, ובנבחרת ספרד.
קריירה > סלטה ויגו

חוסלו החל את הקריירה המקצוענית שלו בעונת 2008/2009 בסלטה ויגו ששיחקה אז בליגה הספרדית השנייה, כשזכה לשתי הופעות בקבוצה הבכירה, אך את רוב העונה העביר בקבוצת המילואים של המועדון, ששיחקה בליגה השלישית. בסוף קיץ 2009 נרכש על ידי ריאל מדריד, אך הושאל מיד לסלטה ויגו לעונה נוספת. בעונת 2009/2010 שיחק בליגה השנייה, וכבש ארבעה שערים ב-24 הופעות במדי סלטה, שסיימה רק במקום ה-12 בסיום העונה ולא העפילה לליגה הבכירה.
קריירה > ריאל מדריד

בעונה לאחר מכן עונת 2010/2011 שב לריאל מדריד, אך שיחק בקבוצת המילואים של המועדון ריאל מדריד קסטיליה ואף היה מלך שערי הקבוצה יחד עם אלברו מוראטה, אך הקבוצה לא הצליחה לעלות לפלייאוף הליגה השלישית. ב-21 במאי 2011 קיבל זימון לקבוצה הראשונה להופעת הבכורה שלו בלה ליגה והוא נכנס כמחליף של כרים בנזמה בעשר הדקות האחרונות במשחק ביתי מול אלמריה, וכבש כמעט מיד מכדור רוחב של כריסטיאנו רונאלדו, וקבע 8–1 למארחים.
ב-20 בדצמבר 2011, בהופעתו הרשמית השנייה בקבוצה הבכירה, החליף את בנזמה בדקה ה-77 במשחק הביתי מול פונפראדינה, במסגרת בגביע המלך. גם בהופעתו השנייה במדי הקבוצה הבכירה של המועדון הוא כבש שער, שתי דקות בלבד לאחר שעלה מהספסל, שהעלה את ריאל ליתרון ל-4–1, במשחק שהסתיים בניצחון 5–1 בסופו של דבר.
בעונתו השנייה בקבוצת המילואים, עונת 2011/2012, הפך למוציא לפועל העיקרי של הקבוצה כשכבש 26 שערים, 19 בעונה הסדירה ושבעה בפלייאוף. וזכה בתואר מלך השערים של הליגה השלישית. עמו זכתה ריאל מדריד קסטיליה באליפות הליגה השלישית ועלתה לליגת המשנה לראשונה מזה חמש שנים.
קריירה > הופנהיים 1899 והשאלה לאיינטרכט פרנקפורט

בסיומה של העונה הטובה זכה להתעניינות מכמה מועדונים באירופה, וב-8 באוגוסט 2012 חתם על חוזה לארבע שנים במועדון הגרמני הופנהיים מהבונדסליגה. ב-16 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה כששיחק 30 דקות בהפסד החוץ 3–5 לפרייבורג. ואת שער הבכורה שלו במועדון הוא כבש עשרה ימים לאחר מכן בניצחון 3–0 של הופנהיים על שטוטגרט מעיר הולדתו. בסך הכול כבש חמישה שערים ב-25 הופעות ליגה במדי הופנהיים בעונת 2012/2013, שסיימה במקום ה-16 והייתה צריכה להתמודד בפלייאוף על מקום בליגה הבכירה מול פ.צ. קייזרסלאוטרן מהבונדסליה השנייה. הופנהיים ניצחה בסיכום צמד המשחקים ונותרה בליגה הבכירה.
בתום עונתו הראשונה בהופנהיים הודה חוסלו שהוא מתקשה להסתגל לסביבתו החדשה ולכן הושאל לאיינטרכט פרנקפורט לקראת עונת 2013/2014. תחת מאמנו החדש בפרנקפורט ארמין פה, חזר לפרוח, וכבש 14 שערים ב-33 הופעות בליגה, כשהמועדון סיים במקום ה-13. גם בליגה האירופית המועדון נחל הצלחה כשהצליח לעבור את שלב הבתים, והודח בשלב 32 האחרונות על ידי פורטו הפורטוגלית בעקבות שערי חוץ.
קריירה > הנובר 96

ב-9 ביוני 2014 חתם חוסלו בהנובר 96 על חוזה לארבע שנים. בעונתו היחידה בקבוצה הוא כבש שמונה שערים ב־30 הופעות בליגה ועשרה שערים ב-32 הופעות בכל המסגרות.
קריירה > סטוק סיטי והשאלה לדפורטיבו לה קורוניה

ב-16 ביוני 2015 חתם על חוזה במועדון הבריטי סטוק סיטי מהפרמייר ליג. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמיירליג ב-15 באוגוסט 2015 במשחק חוץ נגד טוטנהאם הוטספר, הוא נכנס כמחליף בדקה ה-59 כשסטוק הייתה בפיגור 0–2, הוא הוכשל ברחבה בדקה ה-77 וזכה בפנדל, אותו כבש חברו לקבוצה מרקו ארנאוטוביץ' כשתוצאת הסיום הראתה תיקו 2–2. את שער הבכורה שלו במועדון כבש ב-28 בדצמבר, לאחר שנכנס כמחליף וכבש שער שוויון כשהשווה ל־3–3 במשחק שהסתיים לבסוף בניצחון 4–3 של סטוק על אברטון. בסך הכול בעונת 2015/2016 הוא כבש ארבעה שערים ב-22 הופעות בליגה, כשהקבוצה סיימה במקום התשיעי בטבלה.
ב-31 באוגוסט 2016 שב לגליסיה והצטרף לדפורטיבו לה קורוניה, בהשאלה לעונה אחת. ב-10 בדצמבר 2016 הוא כבש את השערים הראשונים שלו בלה קורוניה, כאשר כבש צמד בשתי דקות כשעלה כמחליף במשחק שהסתיים בסופו של דבר בהפסד 2–3 לריאל מדריד. בסך הכול כבש חמישה שערים ב-20 הופעות בליגה, ושישה שערים ב-24 הופעות בכל המסגרות במדי לה קורוניה לפני שנפצע בגיד האכילס וסיים את העונה בסוף אפריל.
קריירה > ניוקאסל יונייטד

ב-16 באוגוסט 2017 הצטרף לניוקאסל יונייטד מהפרמייר ליג כשחתם על חוזה לשלוש שנים. את הופעת הבכורה שלו במדי ניוקאסל הוא ערך ארבעה ימים לאחר מכן כשעלה כמחליף בהפסד 0–1 להאדרספילד טאון במסגרת המחזור השני לעונה. את שערו הראשון הוא כבש במחזור הבא בניצחון הביתי 3–0 על ווסטהאם יונייטד ב-26 אוגוסט. ובסך הכול כבש ארבעה שערים ב-30 הופעות בליגה.
בעונת 2018/2019, החתימה ניוקאסל שני חלוצים חדשים, סלומון רונדון ויושינורי מוטו. בעקבות כך מיעט חוסלו להופיע וכבש רק שני שערים ב-16 הופעות ליגה ועוד שער בגביע. אך במרץ כבר היה מחוץ לסגל לחלוטין, מה שסימן את דרכו החוצה מהמועדון.
קריירה > דפורטיבו אלאבס

ב-15 ביולי 2019 שב ללה ליגה וחתם בדפורטיבו אלאבס הבאסקית על חוזה לשלוש שנים. בעונתו הראשונה באלאבס הרשים כשכבש 11 שערים ב־36 הופעות בליגה, עזר לקבוצה להישאר בליגה הבכירה, וסיים כמלך שערי הקבוצה בצוותא עם לוקאס פרס. גם בעונה הבאה המשיך להרשים כששוב סיים כמלך שערי הקבוצה עם 11 שערים הפעם ב-37 הופעות ועזר לאלאבס לשרוד בליגה הראשונה. עונת 2021/2022 הייתה עונת שיא ברמה אישית עבורו כשכבש 14 שערים ב-37 הופעות והפך למלך השערים של אלאבאס בלה ליגה. עם זאת, הקבוצה סיימה במקום האחרון בטבלה, ונשרה לליגה השנייה. וחוזהו של חוסלו תם בסיום העונה.
קריירה > אספניול והשאלה לריאל מדריד

ב-27 ביוני 2022 חתם על חוזה לשלוש שנים באספניול מהלה ליגה. את עונתו הראשונה במועדון הוא סיים עם 16 שערים ב-33 משחקי ליגה, במקום השלישי בטבלת הכובשים המצטיינים, ואף זכה בפרס סארה לכובש הספרדי המצטיין בליגה, אך קבוצתו נשרה אל ליגת המשנה בתום העונה.
ב-19 ביוני 2023 חזר לאחר 11 שנה לריאל מדריד והושאל עד לסוף העונה. ב-2 בספטמבר כבש חוסלו שער בכורה בקדנציה המחודשת בריאל מדריד בניצחון 2–1 על חטאפה.
ב-8 במאי 2024, כבש חוסלו שני שערים בגומלין חצי גמר עונת 2023/2024 בליגת האלופות בסנטיאגו ברנבאו מול באיירן מינכן בדקות ה-89 וה-91, ובזכות שעריו ניצחה ריאל מדריד 2–1 (4–3 בסיכום שני המשחקים), והעפילה לגמר ליגת האלופות, בפעם ה-18 בתולדות המועדון. חוסלו סיפק עונה אישית מוצלחת למרות היותו שחקן ספסל עם 18 שערים ו-3 בישולים ב-48 הופעות בכל המסגרות - מתוכן רק 18 בהרכב. בעונה זו זכה עם ריאל מדריד באליפות ובליגת האלופות.
קריירה > העברה סופית לריאל מדריד ולאחר מכן העברה לקטר

לאחר שעבר לריאל מדריד בהעברה קבועה החליט חוסלו לעבור לשחק בליגת העל הקטרית בקבוצת אל-גראפה וב-28 ביוני 2024 חתם רשמית במועדון הקטרי על חוזה לשתי עונות עם אופציה לעונה נוספת.
נבחרת ספרד

ב-17 במרץ 2023 זומן חוסלו לסגל נבחרת ספרד לקראת משחקי מוקדמות יורו 2024 מול נורווגיה וסקוטלנד. בהופעת הבכורה שלו מול נורווגיה ב-25 במרץ כבש חוסלו שני שערים וסייע לספרד להבטיח ניצחון 3–0. ב-15 ביוני כבש את שער הניצחון בחצי גמר ליגת האומות מול איטליה, שהסתיים בתוצאה 1–2.  נכלל בסגל נבחרת ספרד לטורניר יורו 2024.