stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוריס סוברין
חייו המאוחרים

סוברין היה מעורב במגוון ארגונים וכתבי עת של השמאל האנטי-סטליניסטי בצרפת. סוברין מתח ביקורת גם על לנין. ביקורתו על הסטליניזם ההיוותה מקור חשוב עבור מספר טרוצקיסטים פחות אורתודוקסיים, כמו סיריל ג'יימס (אנ'), שתרגם לאנגלית את הביוגרפיה שכתב סוברין לסטלין.
ב-1976, הידרדרות במצבו הבריאותי אילצה אותו לעזב את תפקידו במכון להיסטוריה חברתית. הוא מת בפריז ב-1 בנובמבר 1984.
הערות שוליים

↑   'Historical Note', Preface to Boris Souvarine Papers, Houghton Library, Harvard College Library, Harvard University
↑  Boris Souvarine, Prologue to La Critique Sociale, Reprinted 1984, March 1984, p. 15
↑   Les vies de Boris Souvarine, critique-sociale.info, 14 October 2008.
↑  Boris Souvarine, 'La Commune Maximaliste', Ce Qu'il Faut Dire, No. 78, 17 November 1917
↑  Boris Souvarine, La Troisième Internationale, Editions Clarté, 1919, pp. 29-30
↑  Richardson, p.iii
↑  Tănase; Richardson p.iii
1 2  Richardson, p.iv
↑  יהושע פורת, שלח ועט בידו, 1989, עמ' 132
↑  La Souvarine - Institut d'Histoire sociale
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268609205171  PLWABN: 9810634761405606  BIBSYS: 90133204  BNE: XX1293677  BnF: cb119252826 (data)  CiNii: DA02064525  GND: 11887389X  ICCU: CFIV025213  ISNI: 0000 0001 0855 5519  LCCN: n50053793  LNB: 000007934  NDL: 00475384  NKC: jo2011661590  NLA: 35514844  NSK: 000153342  NTA: 06884526X  SELIBR: 93355  SNAC: w662368k  SUDOC: 02714545X  Trove: 980781  VIAF: 17229708   WorldCat (עם VIAF): 17229708 
סוברין הושפע מאוד ממלחמת העולם הראשונה.
לאחר שהגן על לאון טרוצקי נגד סטלין בקומינטרן במהלך שנות ה-20, סוברין המשיך להתכתב עמו עד מותו.
צילום של סוברין ואנטולי לונאצ'רסקי
ג'יימס אליסון (פוליטיקאי)

| --- | --- |
 לידה:  4 באוקטובר 1772 אלקטון, ארצות הברית 
 פטירה:  17 ביוני 1854 (בגיל 81) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מפלגה:  המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, המפלגה הדמוקרטית 
 
ג'יימס אליסון (באנגלית: James Allison;‏ 4 באוקטובר 1772 – 17 ביוני 1854) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-16 של מדינת פנסילבניה. אביו של ג'ון אליסון.
ביוגרפיה

אליסון נולד סמוך לעיר אלקטון שבמרילנד, בשנת 1772. בשנת 1774, עבר עם הוריו למחוז וושינגטון שבפנסילבניה. באוניברסיטה, למד משפטים, ובשנת 1796, התקבל למשרד עורכי דין והחל לעבוד במחוז וושינגטון.
בשנת 1803, עבר להתגורר במחוז ביבר.
בין השנים 1803–1809, שימש אליסון כעורך דין בנושא תביעות במחוז מגוריו, מחוז ביבר.
אליסון נבחר לקונגרס ה-18 של ארצות הברית, ולאחר מכן גם לקונגרס ה-19, מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית. אליסון התפטר מהקונגרס ב-26 באוגוסט 1825, וחזר לעבוד בתור עורך דין עד שנת 1848, אז יצא לפנסיה.
אליסון נפטר במחוז מגוריו, מחוז ביבר, בשנת 1854, ונקבר בבית העלמין בעירו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  The Political Graveyard: Index to Politicians: Allison, politicalgraveyard.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: A000157 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בין נהר פרת ונהר חדקל

"בֵּין נְהַר פְּרָת וּנְהַר חִדֶּקֶל" הוא אחד מקבוצה של חמישה שירי-עם שפרסם חיים נחמן ביאליק בירחון "השילוח" בשנת 1906. השיר נמנה עם קבוצת השירים בעלי מוטיבים עממיים משירת היידיש, המספרים על נערה יהודייה שעורגת לחתנה וחולמת על חיי נישואים מאושרים.
"בין נהר פרת ונהר חדקל" הפך גם לזמר-עם פופולרי, שקיבל לחן ערבי ידוע, והוא מבוצע על ידי זמרים רבים החל מראשית המאה העשרים.
על השיר

נערה יהודייה, הנמצאת בתוך תפאורה פנטסטית בעלת גוון אגדתי כביכול של גן העדן התנ"כי, מקיימת דיאלוג עם דוכיפת דמיונית על געגועיה לבן-זוג. הנערה לא נמצאת בגן עדן, אלא בעיירה מזרח אירופאית כלשהי, דקלים צומחים באקלים טרופי ולדוכיפת אין נוצות זהב. "התפאורה של השיר מכוונת אפוא למשהו לא ריאליסטי; היא מכוונת למשהו שהוא על גבול של דבר כה 'יפה', יפה כל כמה שיכולה נערה פרובינציאלית עד-מאוד לחלום על יופי" כתבה לאה גולדברג בניתוחה את השיר.
זהו אכן שיר עם, אך מזוהה כשיר עם יהודי. התפאורה פנטסטית, הציפור פלאית, אך המציאות היא של עיירה יהודית, בתוכה חיה נערה יהודית כשרה עם נדוניה מוכנה, וכל מה שחסר לה הוא חתן. המוטיב הוא מוטיב ידוע של נערה המצפה לחתנה, של עוף פלאים אגדי ושל דיאלוג בין הנערה ובין העוף, שחושף את מאווייה של הנערה ותיאורו של הבחור. אלא שביאליק אינו הולך בדרך סלולה וידועה מראש בשיריו, וחושף גם את הצד הארוטי והפתייני במשאלתה של בת ישראל הצנועה; הוא עושה זאת באמצעות מטפורות והרמזים ברורים מ"שיר השירים" ותיאורים תמימים לכאורה של מיטתה וכרה של הנערה.
”גַּן נָעוּל, אֲחֹתִי כַלָּה; גַּל נָעוּל, מַעְיָן חָתוּם [...] יָבֹא דוֹדִי לְגַנּוֹ, וְיֹאכַל פְּרִי מגָדָיו” אומר מחבר "שיר השירים", וביאליק מחרה מחזיק אחריו:
אִמְרִי לוֹ: הַגָּן פּוֹרֵחַ,

נָעוּל הוּא וְאֵין פּוֹתֵחַ;

רִמּוֹן פָּז שָׁם יֵשׁ בֵּין עָלָיו –

אַךְ אֵין מִי שֶׁיְּבָרֵךְ עָלָיו"
ובבית הבא הוא מוסיף: ”וְעוֹד תַּגִּידִי לוֹ: מִטָּתִי אַשְׂחֶה לַיְלָה בְּדִמְעָתִי, וּמִתַּחַת לִבְנַת בְּשָׂרִי נִשְׂרָף מִדֵּי לַיְלָה כָּרִי”.
חוקר הספרות אבנר הולצמן תיאר את הבתים דלעיל כתכסיסי פיתוי ושידול מצד הנערה, שבאמצעותם ובאמצעות תיאור הנדוניה שלה היא מנסה ללכוד את לבו של הבחור המיועד: "מתוך המונולוג התמים שלה נחשפים מאווייה הארוטיים הנואשים בפירוט ובתעוזה שקשה למצוא כדוגמתם בחלקיה הקאנוניים של שירת ביאליק", קבע הולצמן.
הדוכיפת פותחת את תשובתה לנערה במילים המשונות: "רִיפַת דִּיפַת וּמוֹרִיפַת", שמתאימות כאילו לתפאורת האגדה. בגרסה הראשונה של השיר הופיעו מילים אחרות בשתי שורות הפתיחה של תשובת הדוכיפת: "לחש נחש, כוס של ברכה / הדוכיפת ככה שחה", אך בסופו של דבר החליף המשורר את לחש הכשפים למילים שלקוחות מהמקורות היהודיים: ריפת ודיפת הם שמות מקראיים שונים של אחד מצאצאי יפת, ואילו "מוריפת" הוא מעין עיוות של השד מריגז ב"לחש הקסמים" התלמודי. מילים חסרות משמעות, לכאורה, מעין "הוקוס פוקוס" בגרסה יהודית.
בהמשך השיר, יתלהב הבחור מדמותה של העלמה ולא מהנדוניה המוצעת לו, ו"על מטאטא רכוב יבוא" בהתאם למעשה הכשפים, כביכול, שרוקחת הדוכיפת.
סופו של שיר העם התמים אינו אופטימי כדרכו של שיר-עם רגיל; נבואתה של הדוכיפת לא התקיימה, והנערה ממשיכה להמתין ולחפש. ביאליק, טוענת לאה גולדברג, אינו מלגלג באירוניה על גורלה של הנערה, אלא מביט בה בחיוך של מבוגר טוב לב. הסוף איננו טרגדיה אלא חיוך. מצטרפים לאינטרפרטציה של "הסוף הטוב" זיוה שמיר והלל ברזל. לעומתם טוענים פישל לחובר ועדי צמח שלשיר התמים יש במפורש סיום טראגי.
על השיר > החרוז

משקלו הטרוכיאי (אנ') של השיר הקליל, הבתים המרובעים בעלי החריזה המובהקת של א-א, ב-ב, ג-ג, ד-ד, וכו' מתאימים לשיר עממי קלאסי, והרושם הכללי הוא של פשטות צורנית. אך לאמיתו של דבר יוצר ביאליק "להטים" בשירו, טוענת לאה גולדברג.
החריזה בשיר מגובשת ורבגונית. לדוגמה: בשלושה מקרים נחרזת בשיר מילה אחת עם מילה בעלת צליל זהה, אך במשמעות שונה ובאיות, שהוא לעיתים זהה ולעיתים שונה. בבית הרביעי: "רִמּוֹן פָּז שָׁם יֵשׁ בֵּין עָלָיו / אַךְ אֵין מִי שֶׁיְּבָרֵךְ עָלָיו"; בבית השביעי: "וְנוֹצָה רַכָּה שְׁמוּרָה עִמִּי / מְרוּטָה בְּעֶצֶם יָד שֶׁל-אִמִּי"; ובבית המסיים את דברי הדוכיפת: "שְׁתֵּיהֶן לָךְ – וּבְרֶגֶל קַלָּה / לִקְרַאת דּוֹדֵךְ בֹּאִי, כַּלָּה!"
החריזה איננה שגרתית גם מבחינות אחרות: "חִדֶּקֶל" - "דֶּקֶל" - שני שמות עצים שמגיעים מספירות שונות; "לֹא בְּמֹהַר וְלֹא בְמַתָּן כִּי בְאַהֲבָה בָּךְ אֶתְחַתָּן" (ההגייה היא בהברה אשכנזית) - שם עצם עם פועל; "חוּגִי" - "זוּגִי", שם פועל עם שם וכינוי, וכיוצא בזה. בניגוד למשוררים רבים, אין ביאליק משתמש בחריזה של תיבה אחת בלבד אלא בחריזה של הברה שלמה: "חֲלוֹמוֹ" - "שְׁלוֹמוֹ". או בצורה מורכבת יותר: "מִּשְׁכָּבוֹ" - "יָבֹא", או "הַשָּׁמַיְמָה" - "נִתְקַיְּמָה". וכך, באמצעות החריזה המגוונת, בעלת יסוד ההפתעה הצלילית, מבטל ביאליק את השעמום של חרוז הצמדים, וכאשר הוא מערב חרוזים מורכבים בפשוטים ביותר, הוא משמר בלבו של הקורא את תחושת הפשטות והעממיות.
החרוזים המגוונים, הפנטזיה ומעשי הכשפים בתפאורה, ההרמזים מהמקורות, המוטיבים היהודיים הברורים, יוצרים תמהיל הרמוני של שיר עם קלאסי, אך בעל אווירה ברורה של עיירה יהודית.
הזמר

לשיר "בין נהר פרת ונהר חידקל" יש ביצועים רבים. יוסף חיים ברנר כתב על זמרתו כבר בשנת 1911 בסיפורו "עצבים": "מאחד הבתים יצאה נערה [ ...] כשהיא מזמזמת מילודיה ערבית קלה, נעימה ומטעימה את פסוקי 'שיר-העם' משל המשורר: "צפור-זהב, עופי, חוגי, ובקשי לי בן-זוגי". הלחן הוא של המלחין הערבי עות'מאן אל-מוסלי (ער'), שאותו הוא חיבר במקור לשיר "קַדֻכּ אֶלְמָיָאס" (قدك ألمياس).
ברכה צפירה כתבה בספרה "קולות רבים", שהיא עצמה התאימה את שירו של ביאליק ללחן הערבי, אך דברי ברנר מוכיחים שהחיבור נעשה כבר קודם לכן. צפירה אכן שרה לראשונה את השיר בעיבודו של נחום נרדי. בשנת 1968 היא חזרה על ההקלטה, כשהיא פותחת אותה בביצוע השיר המקורי הערבי, ממנו הושאל הלחן.
בין המבצעים הנוספים: נינה ברלי, מרים אביגל, נחמה הנדל, נתניה דברת, עפרה חזה ואחרים.
לשיר חוברו גם כמה לחנים נוספים מאת דוד נובקובסקי, ידידיה אדמון, ניסן כהן, גיל אלדמע ומאוחר יותר גם איה כורם. כורם ביצעה את גרסתה לשיר בפסטיבל הזמר והפזמון בשנת 2013, ושנתיים לאחר מכן הוא יצא באלבומה הלב הזה, המשומש תחת השם "ציפור זהב".
ראו גם

תרזה יפה
יש לי גן
לא ביום ולא בלילה
הערות שוליים

↑  ארבעת השירים האחרים הם "יש לי גן", "לא ביום ולא בלילה", "מנהג חדש" ו"תרזה יפה"
1 2 3  חיים נחמן ביאליק, השירים; ערך והוסיף מבואות, ביאורים ונספחים: אבנר הולצמן, דביר, 2004, עמ' 336
1 2 3 4  בין נהר פרת (לחן עותמאן אל-מוסלי), זמרשת
↑  נהר פרת ונהר חדקל הם שניים מארבעת הנהרות, המופיעים בתיאור הגאוגרפי של גן עדן בספר בראשית ספר בראשית, פרק ב', פסוק י"ד
1 2 3 4  לאה גולדברג, "בין נהר פרת לנהר חידקל", מתוך: האומץ לחולין; בחינות וטעמים בספרותינו החדשה, ספריית פועלים, תשל"ו, 43 – 56
↑  "לשידא לימא הכי [להצלה משד יאמר כך]: "הוית דפקיק, דפקיק הוית, ליטא תבור ומשומת [מקולל שבור ומוחרם; השד הקרוי] בר טיט בר טמא בר טינא, כשמגז מריגז ואיסטמאי" (תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ס"ז, עמוד א')
↑  אבי מעפיל, הדוכיפת, הנערה והגן, מכון מופ"ת, תשס"ד, עמ' 130
↑  עדי צמח, מאהב על מטאטא רכוב, מאזניים, כרך ס"א, מס' 3/4, תמוז-אב תשמ"ז, יולי אוגוסט 1987
↑  אסף נבו, ‏יוצאי "כוכב נולד" יככבו ב"פסטיבל הזמר והפזמון", באתר ‏מאקו‏, 15 בינואר 2013
↑  הלב הזה, המשומש, באתר האינטרנט של איה כורם
| חיים נחמן ביאליק |
| --- | --- | --- |
| שירים | אל הציפור • תחזקנה • אם יש את נפשך לדעת •  הכניסיני תחת כנפך • על השחיטה • בעיר ההרגה • המתמיד • מתי מדבר • הבריכה • מגילת האש • לא זכיתי באור מן ההפקר • שיר העבודה והמלאכה • למתנדבים בעם • אכן חציר העם • ראיתיכם שוב בקוצר ידכם • שירתי • זוהר • ביום קיץ יום חום • בגינה • עציץ פרחים • שיר לחמוטל • שבת המלכה • פרש • קן ציפור • הפרח לפרפר • הפרפר לפרח • בין העצים הירקרקים‎ • היא יושבה לחלון • נדנדה • מעבר לים • מתי מדבר האחרונים • יהי חלקי עמכם • לכבוד החנוכה • בערוגת הגינה • מקהלת נוגנים • קומי צאי • יש לי גן • הקיץ גווע • אחרי מותי • לבדי •  תרזה יפה • לא ביום ולא בלילה • בין נהר פרת ונהר חדקל • בשל תפוח |  |
| סיפורים | ספר האגדה • אלוף בצלות ואלוף שום • גילוי וכיסוי בלשון • החצוצרה נתביישה • אריה "בעל גוף" • התרנגולים והשועל • שירים ופזמונות לילדים • אגדת שלושה וארבעה • ויהי היום • מסע הדג‎ • ספיח • יום השישי הקצר • מאחורי הגדר |  |
| הנצחה | קריית ביאליק • בית ביאליק • גבעת ח"ן • פרס ביאליק • כפר ביאליק • שדרות ח"ן (תל אביב) • כיכר ביאליק • מוסד ביאליק • רחוב ביאליק (תל אביב) • קמפוס ביאליק-רוגוזין • שדרות ח"ן (רחובות) • רחוב ביאליק (רמת גן) |  |
| ערכים קשורים | מאניה ביאליק‎ • אירה יאן • מרדכי עובדיהו • משה אונגרפלד • ראדי • אהל שם • עונג שבת |  |
בנברי (אוסטרליה המערבית)

| --- | --- |

בנברי
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  אוסטרליה המערבית אוסטרליה המערבית
 שפה רשמית:  אנגלית
 תאריך ייסוד:  1836
 על שם:  Henry William St Pierre Bunbury 
 שטח:  138.7 קמ"ר
 גובה:  5.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  75,196 (10 באוגוסט 2021)
  ‑ צפיפות:  492 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  33°20′24″S 115°38′21″E﻿ / ﻿33.34000°S 115.63917°E﻿ / -33.34000; 115.63917
 אזור זמן:  UTC +8
 http://www.bunbury.wa.gov.au/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןבנברי(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןבנברי(למפת אוסטרליה המערבית רגילה) פרת' פורט הדלנד אלבני ג'רלדטון קלגורלי בסלטון קראטה קרנרבון ברום פורנולולו ה ט ה צ פ ו נ י ת  א ו ה ד ר ו מ י ת  האוקיינוס ההודי בנברי(למפת אוסטרליה המערבית מוגדלת) פרת' פורט הדלנד אלבני ג'רלדטון קלגורלי בסלטון קראטה קרנרבון ברום פורנולולו ה ט ה צ פ ו נ י ת  א ו ה ד ר ו מ י ת  האוקיינוס ההודי בנברי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בנברי (באנגלית: Bunbury) היא עיר נמל במדינת אוסטרליה המערבית שבאוסטרליה. העיר שוכנת במרחק 175 ק"מ מדרום לבירת המדינה פרת'. נמל העיר משרת את ענפי החקלאות והכריה ואת תעשיית העץ של דרום מערב המדינה ומקושר לרשת הרכבות. אוכלוסיית העיר מנתה 64,385 תושבים במפקד 2011.
היסטוריה

האירופאי הראשון שביקר במקום היה הימאי הצרפתי לואי דה פריסינה (Louis de Freycinet) בשנת 1803. הוא קרא לאזור פור לשנו (Port Leschenault) על שם הבוטנאי של המשלחת והמפרץ במקום נקרא גאוגרף (Geographe) על שם אחת הספינות של המשלחת.
ב-1829 הגיעה למקום בדרך היבשה משלחת סקר בראשות דר' אלכסנדר קולי (Collie). בהמשך ביקר במקום סגן מושל המושבה והוקמה בו עמדה צבאית. המקום נקרא בנברי על שם לוטננט ויליאם בנברי שגילה את אחת הדרכים המובילות למקום. ב-1898 מנתה אוכלוסיית היישוב 2,970 תושבים.
ב-1893 הושלמה סלילת מסילת הברזל שחיברה את בנברי לפרת' ולאזורי המכרות והאזורים החקלאיים שמצפון וממזרח לה והעיר הייתה לצומת תחבורתי חשוב.
הערות שוליים

↑  בנברי במפקד 2011
↑  "POPULATION OF WESTERN AUSTRALIA.". Western Mail (Perth, WA : 1885 - 1954) (Perth, WA: National Library of Australia). 22 April 1898. p. 23.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566811405171  GND: 4377439-8  MusicBrainz: a0422224-468b-43c5-b71d-0e90a176c6f8  VIAF: 261584732   WorldCat (עם VIAF): 261584732
ג'ודי שכטר

ג'ודי דויד שכטר (באנגלית: Jody David Scheckter; נולד ב-29 בינואר 1950 בדרום אפריקה) הוא נהג מרוצים יהודי אשר היה אלוף העולם למכוניות מרוץ מדגם פורמולה 1 בשנת 1979.
חייו

שכטר נולד באיסט לונדון והתחנך בסלבורן קולג'. בשנת 1970 עבר לבריטניה והחל להתקדם במהירות בדרגות השונות של נהגי המרוצים.
שכטר נודע בסגנון נהיגה אגרסיבי במיוחד והיה מעורב בתאונות רבות לאורך הקריירה שלו. אלוף העולם אמרסון פיטיפלדי אף הגדיר אותו כ"נהג המסוכן לעצמו ולסביבתו אשר אינו ראוי להתחרות בסבב".
לאחר פרישתו מנהיגת מרוצים הקים שכטר חברה העוסקת בבניית סימולטורים לכלי ירייה לצורכי אימון עבור כוחות הביטחון.
מאז העשור הראשון של המאה ה-21 התגורר שכטר בחווה בבריטניה, ועסק בחקלאות אורגנית. שכטר נשוי בפעם השנייה ולו 6 ילדים.
ג'ודי שכטר זכה להנצחה ביד לאיש הספורט היהודי.
קריירה בפורמולה 1

התחרות הראשונה של שכטר כנהג פורמולה 1 התקיימה בשנת 1972 כאשר נהג עבור קבוצת מקלארן. בשלב מסוים במירוץ דורג במקום השלישי אך לבסוף סיים במקום התשיעי. בשנת 1973 התחרה ב-5 מרוצים ובמקביל נהג גם במכוניות מרוץ מדגם פורמולה 5000 וזכה באליפות. במהלך מרוץ בבריטניה היה מעורב שכטר בגרימת תאונה של 12 מכוניות. התאחדות נהגי המירוץ דרשה להשעותו מיידית וקבוצתו נענשה בביטול השתתפותה בארבעת המרוצים הבאים.
בשנת 1974 עבר לנהוג בקבוצת "טירל" כנהג הבכיר. בעונה זו זכה בניצחונות במרוצים שהתקיימו בשוודיה ובבריטניה ובמקום השלישי הכללי בתום העונה. בשנת 1975 לא התחרה אך בשנה שלאחריה חזר להתחרות ולנהוג עבור קבוצת טירל וזכה שוב במקום השלישי באליפות הנהגים.
בשנת 1977 עבר לנהוג עבור הקבוצה החדשה של "וולטר וולף". הוא זכה בניצחונות בשני מרוצים וסיים את העונה כולה במקום השני באליפות הנהגים אחרי ניקי לאודה. בשנת 1978 סיים את העונה במקום השביעי הכללי ועבר לנהוג עבור קבוצת פרארי ביחד עם ז'יל וילאנייב. מבקרים טענו כי אופיו וסגנונו של שכטר לא יתאימו להתנהלותה של קבוצת פרארי אך בשנת 1979 זכה בשלושה ניצחונות במרוצים ובתואר אלוף העולם. קבוצת פרארי עצמה זכתה באותה העונה גם באליפות היצרנים.
בשנת 1980 פרש שכטר מנהיגת מרוצים ומקבוצת פרארי אשר נאלצה להמתין 21 שנים עד שמיכאל שומאכר זכה באליפות כאשר הוא נוהג ברכב של הקבוצה.
ג'יימס אלן

| --- | --- |

 לידה:  28 בנובמבר 1864 לסטר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  24 בינואר 1912 (בגיל 47) אילפרקום, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 תקופת הפעילות:  1901–1912 (כ־11 שנים)
 בת זוג:  Lily Louisa Oram
 צאצאים:  Nora Allen
 
ג'יימס אלן (באנגלית: James Allen; ‏ 28 בנובמבר 1864 - 25 בינואר 1912) היה סופר ופילוסוף בריטי.
חייו

ג'יימס אלן נולד ב-28 בנובמבר 1864, בלסטר שבאנגליה. ב-1879, כשהיה בן 15, משפחתו נקלעה לקשיים כלכליים, ואביו החליט לעבור לארצות הברית בתקווה לבנות עתיד טוב יותר למשפחתו. יומיים לאחר הגעתו לניו יורק, הוא נפטר, ויש האומרים שהוא נרצח. מותו של אביו גרם לג'יימס לעזוב את בית הספר ולהתחיל לעבוד. ב-1893, אלן עבר ללונדון, ולאחר מכן לדרום ויילס. ב־1895, התחתן אלן עם הסופרת האירית לילי ל. אלן (Lily L. Allen), וב-10 בספטמבר 1896 נולדה בתם הראשונה.
ב-1898 החל אלן לעבוד ככתב במגזין The Herald of the Golden Age, ובשנת 1901 הוא הוציא לאור את ספרו הראשון. ב-1902, החל להוציא לאור מגזין שנקרא The Light of Reason. ב-1903 הוציא לאור את ספרו השלישי, שהוא גם ספרו המפורסם ביותר, As a Man Thinketh. הספר ראה אור גם בעברית בשם "אדם כיציר מחשבותיו". באותה שנה, אלן ומשפחתו עברו לאילפרקום (Ilfracombe), שם התגורר עד פטירתו ב-24 בינואר 1912.
הערות שוליים

↑  ג'יימס אלן, באתר www.e-vrit.co.il
↑  James Allen (1864-1912) - Find A Grave Memorial, www.findagrave.com (באנגלית)
↑  The Way of Peace, www.amazon.com
↑  Third Minds » As a Man Thinketh (באנגלית)
↑  James Allen | Optimize, Meet our featured authors. (באנגלית)
↑  About James and Lily Allen, www.jamesallenlibrary.com
↑  Barnes & Noble, As a Man Thinketh|Paperback, Barnes & Noble (באנגלית)
↑  Rod Mann, Mannkind Perspectives: James Allen – Inspired Author, Gentle Soul, Mannkind Perspectives, ‏2011-12-18
↑  about-james-allen
↑  takealot.com, m.takealot.com
↑  James Allen (author) | Project Gutenberg Self-Publishing - eBooks | Read eBooks online, self.gutenberg.org
↑  אדם כיציר מחשבותיו - ג'יימס אלן, באתר www.text.org.il
↑  Authors Overview, www.audioenlightenment.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271658305171  PLWABN: 9810669456605606  BIBSYS: 1602158143597  BNE: XX826542  BnF: cb13194402c (data)  CiNii: DA1465871X  GND: 130408220  ICCU: UBOV998600  ISNI: 0000 0001 1182 9920  LCCN: n50034503  NDL: 00462176  NKC: mzk2004244039  NLA: 35003482  NLG: 312731  NLK: KAC200408630  NSK: 000769992  NTA: 172243815  SUDOC: 067005438  Trove: 785818  VIAF: 120662933   WorldCat (עם VIAF): 120662933
ג'ון וריט

ג'ון וריט (באנגלית: John Wereat;‏ 1733 –  25 בינואר 1799) היה פוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה שכיהן כמושל ג'ורג'יה ה-11 בשנים 1779–1780.
ראשית חייו

ג'ון וריט נולד בכפר רוד שבמחוז סאמרסט שבאנגליה, וב-1759 היגר לשלוש עשרה המושבות. באותה שנה הוא נשא לאישה את האנה וילקינסון והם הגיעו לסוואנה, שם הוא נכנס לשותפות עם ויליאם הנדלי, קרוב משפחתה של רעייתו.
קריירה פוליטית

ב-14 באפריל 1766 מונה וריט כחבר במועצה של ג'ורג'יה. בראשית ימי המהפכה האמריקאית, היה וריט חבר בקונגרס הפרובינציאלי של ג'ורג'יה ובוועדת הביטחון. מ-1776 ועד תום המלחמה הוא שימש כנציג ג'ורג'יה, וייצג אותה בהתנהלות מול הקונגרס. וריט היה נציג ג'ורג'יה בקונגרס הקונטיננטלי.
ב-1779 נבחר וריט כמושל ג'ורג'יה. במהלך כהונתו כמושל, הוא נאבק נגד הונאת הקרקעות של יאזו (Yazoo land scandal), ארגן את חברת יוניון של ג'ורג'יה בניסיון לרכוש את הקרקעות המערביות ולמנוע את הכללתן במכירות יאזו. הונאת הקרקעות הותירה כתם על הפוליטיקה של ג'ורג'יה במשך שנים, ונפתרה בסופו של דבר בתקופות כהונתו של ג'יימס ג'קסון כמושל.
ב-1780 נשבה וריט על ידי הבריטים באוגוסטה, ובילה שנה בשבי בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית.
לאחר תום כהונתו כמושל, שימש וריט כמבקר המדינה של ג'ורג'יה בשנים 1782–1793. בדצמבר 1787 הוא שימש כיושב ראש הוועידה המדינתית שאשררה את חוקת ארצות הברית.
מותו

ג'ון וריט נטר באחוזתו שבמחוז בריאן ב-25 בינואר 1799.
הערות שוליים

↑  Lamplugh, George R. (1977). ""To Check and Discourage the Wicked and Designing": John Wereat and the Revolution in Georgia". Georgia Historical Quarterly. 61 (4): 295–307.
↑  White, George (1996). Historical collections of Georgia. Baltimore, MD: Genealogical Pub. Co. p. 210.
↑  Lamplugh, George R. (1988). "John Wereat and Yazoo, 1794-1799". Georgia Historical Quarterly. 72 (3): 502–517.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1193280907  VIAF: 4853156677160933770008   WorldCat (עם VIAF): 4853156677160933770008
ג'ודי ראטלדג'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1962 (בת 62 בערך) ויניפג, קנדה 
 
ג'ודי איבון ראטלדג' (באנגלית: Jodi Yvonne Rutledge; נולדה בשנת 1962) היא דוגמנית קנדית.
ביוגרפיה

ראטלדג' נולדה במניטובה ולה שתי אחיות.
בצעירותה החלה לעבוד כדוגמנית באופן עצמאי.
היא למדה אופנה ומנהל עסקים באוניברסיטת מניטובה.
ב-1980 ו-1981 זכתה בפרס על עיצוב אופנה.
היא עיצבה מדים לנבחרת של מניטובה במשחקי קנדה (Canada Games), אירוע ספורט רב-תכליתי הנערך מדי שנה בקנדה.
היא זכתה בתחרות מיס קנדה 1983 כנציגה של מניטובה.
בין הפרסים שניתנו לה על זכייתה הן מלגה על סך 1,500 דולר, פסנתר ומוצרי ביגוד וקוסמטיקה.
היא ייצגה את קנדה בתחרות מיס תבל 1983.
היא ביקרה בפסטיבל "Steam Era" של העיירה מילטון באונטריו ביחד עם מיס הנוער של קנדה.
היא עבדה כמגישה בערוץ הטלוויזיה "CKX-TV".
היא נישאה לדרו קרייג ונולדה לה שלושה ילדים.
הערות שוליים

↑
↑
↑
ג'ון היקס

| --- | --- |

 לידה:  8 באפריל 1904 ווריק, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  20 במאי 1989 (בגיל 85) בלוקלי, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  כלכלה 
 מקום לימודים:  בייליול קולג'  מכללת קליפטון 
 מוסדות:  אוניברסיטת מנצ'סטר  בית הספר לכלכלה של לונדון  אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר 
 תלמידי דוקטורט:  קלאוס הנינגס, קליף ל. לויד 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכלכלה (1972)  עמית החברה האקונומטרית (1937)  Knight Bachelor 
 
סר ג'ון ריצ'רד הִיקְס (באנגלית: John Richard Hicks;‏ 8 באפריל 1904 – 20 במאי 1989) היה כלכלן בריטי, מחשובי הכלכלנים במאה ה-20. תרומותיו הידועות ביותר בשדה המחקר הכלכלי היו גילוייו בתורת הצרכן בענף המיקרו-כלכלה, ובניית מודל ה-IS/LM בענף המקרו-כלכלה (1937) – מודל שסיכם למעשה את ההשקפה הקיינסיאנית. ספרו משנת 1939 "Value and Capital" הרחיב באופן משמעותי את תאוריית שיווי המשקל הכללי. פונקציית הביקוש המפוצה נקראת על שמו גם "פונקציית הביקוש ההיקסיאני". בשנת 1972 זכה היקס בפרס נובל לכלכלה עבור תרומתו החלוצית לתאוריית שיווי המשקל הכללי ולתאוריית הרווחה (Welfare economics).
ביוגרפיה > ראשית חייו

ג'ון היקס נולד ב-1904 בווריק שבאנגליה. אביו היה עיתונאי במקומון. את חינוכו קיבל בקליפטון קולג' (1917–1922), ואת השכלתו האקדמית, שמומנה במלגה ללימודי מתמטיקה, רכש בבייליול קולג' שבאוקספורד (1922–1926). ב-1923 עבר ללמוד במסלול פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה שנפתח זה מכבר באוקספורד, וסיים אותו עם תואר מהמדרג השני במדרג התארים הבריטי – וכפי שהצהיר מאוחר יותר "בלי הכשרה הולמת באף אחד מהנושאים" שאותם למד.
ביוגרפיה > קריירה אקדמאית והכרה בהישגיו

ב-1930 התמנה במשרת מרצה זמני ב-LSE. הוא החל ככלכלן עבודה וביצע מחקרים תיאוריים על יחסים תעשייתיים, אך בהדרגה עבר למחקרים אנליטיים יותר בהם הרקע המתמטי שלו בא לידי ביטוי. בין 1935 ל-1938 הרצה באוניברסיטת קיימברידג' שם היה עמית מחקר ב-Gonville and Caius קולג'. אותן שנים עיקר מרצו הופנה לכתיבת ספרו "ערך והון" (Value and Capital), בהתבסס על עבודתו מתקופתו בלונדון. בין 1938 ל-1946 שימש כפרופסור באוניברסיטת מנצ'סטר, שם אף ביצע את עיקר עבודתו על כלכלת רווחה.
ב-1946 שב לאוקספורד, תחילה כעמית מחקר בנופילד קולג' (1946-1952), לאחר מכן תחת מינוי "פרופסור לכלכלה פוליטית על שם דראמונד" (1952-1965) ולבסוף כעמית מחקר באול סולס קולג', שם המשיך לכתוב גם לאחר צאתו לפנסיה.
ב-1964 הוענק לו תואר אבירות. ב-1972 זכה במשותף עם קנת' ארו בפרס נובל לכלכלה, אותו תרם שנה לאחר מכן למגבית ספריית LSE.
ביוגרפיה > תרומתו למחקר הכלכלי

עבודתו המוקדמת ככלכלן עבודה הגיעה לשיאה עם פרסום The Theory of Wages ב-1932, בו פיתח שיטות ומודלים שבהם משתמשים עד היום בתחום כלכלת העבודה. לשני מאמרים שפרסם ב-1934 במשותף עם ר. ג. ד אלן נודעה חשיבות לעבודתו המאוחרת. יצירתו החשובה הייתה הספר "Value and Capital" אותו פרסם ב-1939. הספר נסמך על עקרון התועלת האורדינלית ובו מוסדה והפכה למטבע לעובר ושב, ההבחנה בין אפקט התחלופה לאפקט ההכנסה בביקוש של פרט על העדפות בין שני מוצרים. עבודתו בספר זה מכלילה את הניתוח למקרה של מוצר אחד ומוצר שני שמייצג את שאר הטובין האפשריים עבור אותו פרט (למשל כסף). היא מבצעת קיבוץ יחדיו של פרטים ועסקים דרך הביקוש וההיצע במשק. היא מציגה תאוריה של שיווי משקל כללי, מעדנת את התאוריה עבור ביצוע של ניתוח דינמי (השפעות מרובות בו זמנית), וכמו כן זהו הניסיון הראשון לנסח בצורה חדה את תנאי היציבות לשיווי משקל כללי. במהלך ניתוחו היקס מנסח בצורה פורמלית גם את ההשוואה הסטטית (השוואת שני מצבי שיווי משקל לאחר שינוי חיצוני למערכת). באותה שנה מפתח היקס גם את קריטריון "הפיצוי" שנודע כ"יעילות קלדור-היקס", להשוואת רווחה של מצבים כלכלים או אלטרנטיבות של מדיניות ציבורית.
בענף המקרו-כלכלה תרומתו הידועה ביותר היא מודל IS/LM של היקס-הנסן, שמנסח באופן פורמלי את התאוריה של ג'ון מיינרד קיינס (ראו גם: כלכלה קיינסיאנית). המודל מתאר את המשק המדינתי כשיווי משקל בין שלושה גורמים: כסף, צריכה והשקעה.