stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסגת גבול (סרט, 2006)
תקציר העלילה

ויל פרנסיס (ג'וד לאו) וסנדי הופמן (מרטין הופמן) הם אדריכלים שמנהלים מיזם גדול של התחדשות עירונית בשכונת קינגס קרוס בלונדון. זו שכונה מוזנחת עם פשע וזנות. יש להם משרד גדול בלב השכונה.
המשרד נפרץ על ידי שני נערים פליטים מבוסניה שמצטיינים בפרקור. - מירו (רפי גברון) וזורן (אד ווסטוויק). שניהם עובדים בעסק לשטיפת מכוניות תחת בוס ששולח אותם לגנוב. מירו מתצפת מגג הזכוכית, מבחין בקוד, וכשהעובדים עוזבים הוא מנפץ את הזכוכית, קופץ למשרד, מנטרל את האזעקה, פותח את הדלת לחברו ושניהם גונבים ממה שבא ליד, בעיקר מחשבים.
ויל גר עם חברתו השוודית ליב (רובין רייט) שיש לה בת על הרצף האוטיסטי בשם ביאטריס "בי" (פופי רוג'ר). הטיפול בה והמפגשים עם הפסיכולוגית רוזמרי (ג'ולייט סטיבנסון) משפיעים לרעה על הזוגיות שלהם.
לאחר שהמשרד נפרץ שוב הוא אורב שם בלילה בלווית זונה מזדמנת בשם אואנה (ורה פרמיגה). הוא רואה את מירו פורץ ורודף אחריו עד לביתו של מירו, שם הוא רואה את אמו התופרת.
למחרת הוא מופיע אצל האם אמירה (ז'ולייט בינוש) ומתברר שהיא פליטה מוסלמית מבוסניה שברחה עם מירו מסרייבו לאחר שאב המשפחה הסרבי נרצח. ויל מתאהב בה ומתחיל לחזר אחריה עד שמתגלה למירו ולאמו מיהו ויל. אמירה פוחדת שויל יסגיר אותה ומתמסרת לו. חברתה מצלמת אותם ואמירה מאיימת עליו כי תפרסם את התמונות אם יסגיר את מירו.
בינתיים נתפס מירו על ידי המשטרה ומועמד למשפט. אמירה מתחננת לפני ויל שיעזור לו והוא לאחר היסוסים נענה לה ומוסר עדות לטובת מירו וגם מגלה לליב על הרומן שלו עם אמירה.
לבסוף אמירה ומירו מודים לו ועומדים לחזור לסרייבו וליב מתפייסת אתו ומסכימה להינשא לו.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'וד לאו | ויל פרנסיס |  |
| רובין רייט | ליב |  |
| ז'ולייט בינוש | אמירה סימיץ' |  |
| רפי גברון | מיסרד "מירו סימיץ' |  |
| מרטין פרימן | סנדי הופמן |  |
| ג'ולייט סטיבנסון | רזמרי מקלאוד | פסיכולוגית |
| אד וסטוויק | זורן |  |
| פופי רוג'ר | ביאטריס "בי" |  |
| ורה פרמיגה | אואנה | זונה |
| ריי וינסטון | ברונו פלה | מחנך |
העיר (שיר)

הוזום (2004)
העיר (בגרמנית: Die Stadt) הוא שיר שכתב תאודור שטורם ומוקדש לעיר הולדתו הוזום (Husum) לחוף הים הצפוני. שטורם כתב את השיר ב-1852, כאשר רישיון עריכת הדין שלו נשלל בגלל שפעל נגד הדנים למרות הסכם השלום. ניתן לשייך את השיר לאסכולת הריאליזם.
גלויה בצבעי מים מאת הצייר בן הוזום יאן האמקנס (Jan Hamkens) עם שירו של תאודור שטורם (בסביבות 1900)
לשיר שלושה בתים בני חמש שורות כל אחד עם חריזה מצטלבת חובקת כפולה. בהתחלה שטורם מתאר את העיר כמשמימה, אפורה ומונוטונית, אבל בסוף הוא מצביע על זיכרונות הילדות היפים שיש לו מהעיר הזו. הטקסט הופך בכך לשירת אהבה המופנית לעיר הוזום, שיר הנצמד לאמת בלי להתרחק מהאהבה.
טקסט

| תרגום חפשי לעברית | גרמנית |
| --- | --- |
לחוף אפור, חוף ים אפור  אי-אז נוסדה העיר;  ערפל כבד על הגגות,  וים גועש דרך דממות  ללא הפסק על עיר.    במאי כל עוף לא יחלוף  ויער לא ירשרש;  אווז נודד בצרחת קרב  יחלוף, יחלוף בליל הסתיו,  רק דשא יאווש.    אך כל לבי קשור אליך,  עיר אפורה על ים;  אזכור לך קסם נעורייך  נח בחיוך עליך, עליך,  עיר אפורה על ים.  : Am grauen Strand, am grauen Meer  Und seitab liegt die Stadt;  Der Nebel drückt die Dächer schwer,  Und durch die Stille braust das Meer  Eintönig um die Stadt.      Es rauscht kein Wald, es schlägt im Mai  Kein Vogel ohn' Unterlass;  Die Wandergans mit hartem Schrei  Nur fliegt in Herbstesnacht vorbei,  Am Strande weht das Gras.      Doch hängt mein ganzes Herz an dir,  Du graue Stadt am Meer;  Der Jugend Zauber für und für  Ruht lächelnd doch auf dir, auf dir,  Du graue Stadt am Meer.
פרסום והערכה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מלבד המשרת רופרכט, העיר הוא כנראה שירו הידוע ביותר של שטורם.
הקודאטה

הָקוֹדָאטֶה (ביפנית: 函館市) היא עיר נמל ביפן השוכנת לחוף האוקיינוס השקט ומצר צוגרו באי הוקאידו. זוהי העיר השלישית בגודלה בהוקאידו, עם מספר תושבים בעיר, נכון ליולי 2011, המוערך בכ-280,000 תושבים.
היסטוריה

הקודאטה נוסדה בשנת 1454, עת הקים קגנוקאמי מסמיצ'י קוֹנוֹ בית אחוזה בכפר הדייגים אוּסוּקֶשי של בני האיינו. לאחר מותו, סולקו בנו ומשפחתו מן היישוב לכיוון אזור קמדה הסמוך במהלך מרד של בני האיינו בשנת 1512. לאורך השנים שלאחר מכן נמשכו הסכסוכים בין בני האיינו לסוחרים יפנים חמושים אשר רצו להשיג שליטה על הסחר באזור. סכסוכים אלה הגיעו לשיא במרד של בני האיינו בין השנים 1669 ל-1672 אשר דוכא.
הקודאטה שגשגה בתקופת הואאי שבראשית המאה ה-18, ומקדשים רבים נבנו בה. בשנת 1741 קיבלה העיירה דחיפה נוספת, כאשר משפחת מצומאה, אשר קיבלה כהאנים שטחים בקרבת מקום, העבירה את משכן השופט של קָמֶדָה לביתו של קונו. בשנת 1779 נטלה שוגונות טוקוגאווה שליטה מלאה על הקודאטה, והדבר עורר פיתוח מהיר באזור. הסוחר קהיי טקדאיה, אשר הקים את נמל הקודאטה, יצר נתיבי סחר דרך איטורופ אל האיים הקוריליים.
נמל הקודאטה נסקר בשנת 1854 על ידי צי אמריקני בן חמש ספינות במסגרת הסכם קנגאווה, שעליו חתמה יפן עם הקומודור מת'יו פרי. הנמל נפתח חלקית על תנאי לספינות זרות ב-1858, ושנה לאחר מכן באופן מלא. בכך היה לאחד מחמשת הנמלים ביפן שנפתחו לסחר עם מדינות זרות. פתיחתה של הקודאטה אל העולם החיצון הובילה להקמת קונסוליות זרות בעיר, בהן הקונסוליה הרוסית שבתחומיה נבנתה כנסייה אשר ממנה הפיץ ניקולאי מיפן את הנצרות האורתודוקסית במדינה.
הקודאטה מילאה תפקיד מרכזי גם במלחמת בושין בין שוגונות טוקוגאווה לקיסר מוצוהיטו. בחורף 1866 ברח המורד השוגוני אנומוטו טקאקי להקודאטה עם שרידי הצי שלו ועוזריו הצרפתים, ויחד הם הקימו את רפובליקת אזו. הרפובליקה ניסתה ללא הועיל לקבל הכרה בינלאומית. במהלך המלחמה כבשו המורדים את מבצר גוריוקאקו, שהיה למרכז ההגנה שלהם בדרום הוקאידו. המורדים נוצחו בקרב הקודאטה ב-1869.
ב-1 באוגוסט 1922 קיבלה הקודאטה מעמד של עיר. ב-21 במרץ 1934 פרצה שרפה בעיר אשר כילתה למעלה מ-11,000 בתים והביאה למותם של 2,166 בני אדם ולפציעתם של 9,485. למעלה מ-140,000 תושבים הפכו לחסרי בית. העיר ניצלה מרוב אימיה של מלחמת העולם השנייה. בעת המלחמה אזורים סביב הר הקודאטה היו מבוצרים והוגדרו שטח צבאי סגור. שבויי מלחמה רבים שוכנו במחנות סביב העיר. העיר הופגזה מהאוויר במשך שתי יממות, ב-14–15 ביולי 1945.
בדצמבר 2004 הכפילה הקודאטה את גודלה כאשר סופחו אליה מספר עיירות שכנות.
גאוגרפיה

הקודאטה שוכנת במרכז חצי האי קָמֶדָה לחוף האוקיינוס השקט ומצר צוגרו. בסמוך לה מתנשא הר הקודאטה לגובה של 334 מ'. הנוף הנשקף ממנו על העיר נחשב לאחד היפים במדינה.
האקלים בהקודאטה הוא אקלים סובטרופי גשום, עם ארבע עונות שנה מובחנות, בהן חורף קר, אך לא קר כביתר אזורי הוקאידו, וקיץ חמים. ממוצע השלג השנתי עומד על 380 ס"מ.
תחבורה

את הקודאטה משרתים נמל, נמל תעופה ותחנת רכבת. החל משנת 2016, פועלת בה תחנה של רכבת השינקנסן, אשר מגיעה אל העיר דרך מנהרת סייקן. בתוך הקודאטה פועלת חשמלית.
ערים תאומות

קנדה הליפקס, נובה סקוטיה, קנדה
רוסיה ולדיווסטוק, רוסיה
רוסיה יוז'נו-סחלינסק, רוסיה
אוסטרליה לייק מקרי, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה
הרפובליקה העממית של סין טיינג'ין, הרפובליקה העממית של סין
אינדונזיה מקאסאר, אינדונזיה
קוריאה הדרומית קויאנג, קוריאה הדרומית
הנרי וולטר בייטס

| --- | --- |

 לידה:  8 בפברואר 1825 לסטר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  16 בפברואר 1892 (בגיל 67) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 ענף מדעי:  חקיינות בטבע, אנטומולוגיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות מזרח פינצ'לי 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית  עמית החברה הגאולוגית  עמית האגודה הלינאית של לונדון 
 
הנרי וולטר בייטס (באנגלית: Henry Walter Bates;‏ 8 בפברואר 1825, לסטר – 16 בפברואר 1892, לונדון) היה חוקר טבע אנגלי שנתן את התיאור המדעי הראשון לחקיינות בבעלי-חיים. הוא התפרסם במסעו אל יערות הגשם של האמזונס עם אלפרד ראסל וואלאס, החל בשנת 1848. וואלאס חזר בשנת 1852, אבל איבד את האוסף שלו במסע חזרה כאשר עלתה ספינתו באש. כאשר הגיע בייטס ללונדון ב -1859, לאחר 11 שנים של מסע, הוא הביא יותר מ -14,712 מינים (רובם חרקים), מהם 8,000 חדשים למדע. בייטס כתב את ממצאיו בעבודתו הידועה ביותר: "חוקר הטבע על נהר האמזונס".
חייו

בייטס נולד בלייסטר למשפחה מהמעמד הבינוני. עם זאת, כמו וואלאס והרברט ספנסר, קיבל חינוך רגיל עד גיל 13 בערך כאשר הוא הפך לשוליה. הוא הצטרף לבית ספר מקצועי (שבו הייתה ספרייה), ולמד בזמנו הפנוי ואסף חרקים ביער שרנווד. ב־1843 פרסם מאמר קצר על חיפושיות בכתב העת " זואולוג".
בייטס התיידד עם וואלאס כאשר האחרון קיבל משרת הוראה בבית הספר תיכון בלייסטר. וואלאס הפך גם לאנטומולוג נלהב, (התעניינותו הראשונה הייתה צמחים) והוא קרא את אותם ספרים כמו בייטס ודרווין והאקסלי. אלה כללו ספרים של תומאס מלתוס על האוכלוסייה, ג'יימס האטון ואת צ'ארלס לייל על הגאולוגיה, דרווין של המסע של הביגל, ומעל הכל, ״תולדות הטבע של הבריאה״ (על ידי רוברט צ'יימברס), אשר הציגו את האבולוציה לדיון ציבורי בקרב משכילים. הם גם קראו את המסע של ויליאם ה. אדוארדס במעלה נהר האמזונס על משלחת האמזונס שלו, מה שגרם להם לחשוב שביקור באזור הזה יהיה מלהיב, וייתכן שיפתח את הקריירות שלהם.
ההרפתקה הגדולה

בשנת 1847 וואלאס ובייטס דנו על הרעיון של משלחת ליערות הגשם של אמזונס. התוכנית הייתה לכסות את ההוצאות על ידי שליחת דגימות בחזרה ללונדון. שם סוכן ימכור את הדגימות תמורת עמלה. ההצהרה החוזרת ונשנית כי המטרה העיקרית שלהם הייתה "לאסוף עובדות לפתרון בעיית המוצא של המינים", וכי וולאס כתב את זה במכתב לבייטס, היא כמעט בוודאות מיתוס, שמקורו התאמה נוחה של ההיסטוריה על ידי בייטס בספרו על נהר האמזונס של 1863. שני החברים שהיו כבר אנטומולוגיים מנוסים, נפגשו בלונדון כדי להכין את עצמם. הם עשו זאת על ידי לימוד הצמחים בדרום אמריקה ובעלי חיים באוספים העיקריים בלונדון. כמו כן הם אספו מידע על הביקוש של מוזיאונים ואספנים.
בייטס וואלאס הפליגו מליברפול באפריל 1848 והגיעו לפארה (Belém) בסוף מאי. בשנה הראשונה הם התיישבו בווילה ליד העיר, אספו ציפורים וחרקים. לאחר מכן הם הסכימו לאסוף באופן עצמאי. בייטס נסע לקמטה על נהר טוקנטינס. אחר כך הוא עלה במעלה האמזונס, אל אודיוס, מאנאוס ולבסוף לאמזונס העליון ( Solimões ) . שם היה מחנה הבסיס שלו במשך ארבע וחצי שנים. בריאותו התדרדרה לבסוף הוא חזר לבריטניה ב -1859, לאחר שבילה כמעט אחת עשרה שנים באמזונס. הוא שלח את האוסף שלו בשלוש ספינות שונות כדי למנוע את גורלו של עמיתו וולאס, שאיבד את כל האוסף שלו כאשר הספינה שלו טבעה. בייטס בילה את שלוש השנים הבאות בכתיבתו על המסע, "חוקר טבע על נהר האמזונס", שנחשב לאחד הדוחות המשובחים ביותר על מסעות הטבע.
החזרה הביתה

בשנת 1863 הוא התחתן עם שרה אן מייסון. משנת 1864 ואילך עבד כעוזר מזכיר החברה הגאוגרפית המלכותית (למעשה, הוא היה המזכיר בפועל). הוא מכר את האוסף האישי שלו והחל לעבוד בעיקר על חיפושיות. מ 1868 עד 1869 ובשנת 1878 הוא היה נשיא החברה האנטמולגית של לונדון. בשנת 1871 הוא נבחר לחבר של החברה לטבע, ובשנת 1881 הוא נבחר כחבר באקדמיה המלכותית.
הוא מת מברונכיטיס בשנת 1892. הדוגמאות שאסף רוכזו במוזיאון הטבע, אז נקרא המוזיאון הבריטי להיסטוריה של הטבע ואצל אספנים פרטיים. אבל בייטס עדיין היה בר סמכא ענק, ולעיתים קרובות נועצו בו. פרטים אלה מוזכרים לאחר מותו אצל אדוארד קלוד ״זכרונות״.
וואלאס כתב והספיד את מותו של בייטס. הוא מתאר את המאמר של בייטס משנת 1861 על החיקוי בפרפרים של הליקונידיאה כ"פרסום יוצא דופן, בבהירותו וחידושיו. לאחר מכן הוא משבח את תרומותיו של בייטס לאנטומולוגיה. עוד הוסיף ואמר כי עבודתו המשרדית כמזכיר החברה הגאוגרפית המלכותית קיצרה את חייו.
עבודתו

הנרי בייטס היה אחד מקבוצה של חוקרי הטבע שתמכו בתורת האבולוציה על ידי ברירה טבעית ( צ'ארלס דרווין ואלפרד ראסל וואלאס 1858). חברים אחרים בקבוצה זו היו פריץ מולר, ותומאס הנרי האקסלי .
עבודתו של בייטס על פרפרים אמזונאיים הובילה אותו לפתח את התחום המדעי החדש על חיקוי, במיוחד סוג החיקוי הנושא את שמו: חיקוי בייטסיאני. זהו חיקוי של מינים בלתי מזיקים שמתחפשים למינים ארסיים. דוגמה נפוצה אפשר לראות בגינות בייתיות של זבוב, שאינו נושא עוקץ - שמחקה את צבעי האזהרה של דבורים וצרעות - צהוב ושחור. חיקוי כזה לא צריך להיות מושלם כדי לשפר את כושר הישרדותם של מינים חקיינים.
בייטס ציין לדוגמה גם פרפרים מסוג הליקונידים (בעלי כנפיים ארוכות) שהם שוכני היער הטרופי, והם עם צבעי אזהרה - הוא לא נתקל בציפורים, זוחלים, לטאות או טורפים אחרים שתוקפים פרפרים אלה, לעומת פרפרים ממשפחות אחרות שאין להם צבעי אזהרה. הטורפים, הניח בייטס, לומדים להימנע מהמינים הרעילים, מה שיוצר הגנה מסוימת על המינים האכילים. השערות אלה על אותות אזהרה וחיקוי עזרו ליצור את התחום של האקולוגיה האבולוציונית.
בייטס, וואלאס ומולר האמינו שהחיקוים בעולם החי, מספקים ראיות לפעולת הברירה הטבעית, השקפה שבהווה היא סטנדרטית בקרב הביולוגים. עבודות שדה וניסוי על רעיונות אלה נמשכות גם בהווה. הנושא קשור קשר אמיץ אל התפצלות, גנטיקה ואבולוציה.
מורשת

הנרי וולטר בייטס נזכר בשם המדעי של מינים של נחש בואה דרום אמריקאי, ובשם תאוריית החיקוי שלו, ״חיקוי בייטסיאני.״
המפענחת (סדרת טלוויזיה רוסית)

| --- | --- |
 מבוסס על:  המפענחת 
 סוגה:  ספרות בלשית 
 בימוי:  Dmitry Brusnikin 
 שחקנים:  פאבל נוביקוב  Andrey Kazakov  Denis Burgazliev  Aleksandr Makogon  דמיטרי קוליצ'קוב  אנה בנשצ'יקובה  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 ארץ מקור:  רוסיה רוסיה
 שפות:  רוסית 
 מספר עונות:  5
 מספר פרקים:  70
 הפקה
 חברת הפקה:  Star Media
 שידור
 רשת שידור:  רוסיה הערוץ הראשון
 תקופת שידור מקורית:  16 במאי 2016 – הווה
 קישורים חיצוניים
 דף העונה החמישית בערוץ 1 הרוסי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
המפענחת (ברוסית: Ище́йка) היא סדרת טלוויזיה בלשית רוסית, עיבוד רוסי לסדרת הטלוויזיה האמריקאית באותו שם מהשנים 2005–2012.
העונה הראשונה של הסדרה עלתה לראשונה בערוץ הראשון ב-16 במאי 2016, העונה השנייה ב-16 באפריל 2018, והעונה השלישית ב-3 בספטמבר 2018. את שלוש העונות הראשונות ביים דמיטרי ברוסניקין, ואילו העונה השלישית הייתה עבודת הבימוי האחרונה שלו לפני מותו. ב-14 בפברואר 2019, בפורום ההשקעות הרוסי בסוצ'י הוכרז רשמית כי צילומי העונה הרביעית והחמישית יחלו במחוז קרסנודאר. הצילומים לעונה הרביעית החלו ביוני 2019, העונה החמישית בדצמבר 2019, כאשר לצוות ההפקה צורף אנדריי גולובקוב, מסדרת הטלוויזיה "קבוצת הנוער". הצילומים לעונה הששית החלו ב-30 באוקטובר 2020. העונה החמישית שודרה בערוץ הראשון ב-18 בינואר 2021.
עלילה

החוקרת המוסקבאית סגן אלוף במשטרה אלכסנדרה איוואנובנה קושניר מועברת ממוסקבה למשרה חדשה בעיירה הקטנה דיבנומרסק בים השחור, לתפקיד ראש המחלקה לחקירות פליליות.
המפקח הממונה על אלכסנדרה הוא בן כיתתה ומאהבה לשעבר, אלוף המשטרה פאבל אנדרייביץ' מישין, שמינויו הוא בגדר הפתעה גדולה.
עובדי המחלקה החדשה של קושניר מתייחסים אליה בעוינות ומכנים אותה "המפענחת" בשל החשיבה הלוגית הלא-שגרתית שלה, שבזכות שיטות החקירה שלה מביאות למחלקה את התוצאות הנדרשות. אלכסנדרה איוואנובנה משיגה וידויים מצד חשודים בשיטות יוצאות דופן למדי, כאילו בקלות, בשובבות, ולעיתים מאנשים אחרים, ובכך משיגה את המידע הדרוש, המאפשר לה לפתור במהירות ובהצלחה פשעים מורכבים ומסובכים.
שחקנים ודמויות

| דמות | שחקנ/ית | עונות> 1 | עונות> 2 | עונות> 3 | עונות> 4 | עונות> 5 | עונות>  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אלכסנדרה קושניר | אנה בנשצ'יקובה | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית |  |  |
| בוריס ננשב | אלכסנדר מקוגון | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית |  |  |
| ולנטין שירוקוב | ולאד פאבלוב | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית |  |  |
| אלכסנדר אבשב | אדוארד צ'קמזוב | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית |  |  |
| איגור ביריוקוב | ולדימיר ניקולנקו | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית |  |  |
| מאראט חיידרוב | דניס בורגזליב | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית |  |  |
| פאבל מישין | אנדריי קאזאקוב | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית |  |  |
| דמיטרי יורקוב | דמיטרי קוליצ'קוב | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות משנית | דמות משנית |  |  |
| אולג ז'ירקוב | אנטולי גושצ'ין | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית |  |  |  |
| פיטר אינוזמצב | דמיטרי מילר |  |  |  |  | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית |
סקירת סדרה

| עונות | עונות | עונה | בכורה | סיום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 1–16 (16 פרקים) | 16 במאי 2016 | 26 במאי 2016 |
|  | 2 | 17–32 (16 פרקים) | 16 באפריל 2018 | 26 באפריל 2018 |
|  | 3 | 33–48 (16 פרקים) | 3 בספטמבר 2018 | 27 בספטמבר 2018 |
|  | 4 | 49–64 (16 פרקים) | 6 באפריל 2020 | 23 באפריל 2020 |
|  | 5 | 65–80 (16 פרקים) | 18 בינואר 2021 | 4 בפברואר 2021 |
|  | 6 | 81–96 (16 פרקים) | 2021 | 2021 |
פרסים ומועמדויות

2018 – מועמדות לפרס TEFI‏.
2019 – זוכת פרס התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה לשנת 2018 במועמדות "סדרת הטלוויזיה הטובה ביותר (יותר מ-24 פרקים)".
2019 – סרט הטלוויזיה הבלשי של השנה" בפסטיבל הבינלאומי של סרטי בלשים ותוכניות טלוויזיה על אכיפת החוק "DetectiveFEST", שנערך במוסקבה.
2019 – אנה בנשצ'יקובה, השחקנית המובילה, זוכה בפרס "על הופעה כריזמטית של תפקיד חיובי בסרט" בפסטיבל "DetectiveFEST".
הערות שוליים

1 2  "«Ищейка» возвращается на телеэкраны: Star Media приступает к съемкам новых сезонов" (ברוסית). www.proficinema.ru. נבדק ב-2020-03-31.
↑  "Ведущие кинопродюсеры страны приняли участие в сочинском инвестиционном форуме". www.rusproducers.com. נבדק ב-2020-03-31.
↑  "В России адаптируют британский сериал "Лжец"" (ברוסית). Российская газета. נבדק ב-2020-03-31.
↑  Продолжению быть! Star Media приступила к съемкам шестого сезона сериала «Ищейка» // Star Media, 3.11.2020
↑  "Телевизионная многосерийная комедия/Ситком | Тэфи". tefitv.ru. נבדק ב-2020-03-31.
↑  Подведены итоги VII премии АПКиТ по итогам 2018 года. Официальный сайт Ассоциации продюсеров кино и телевидения (АПКиТ) // rusproducers.com (27 марта 2019 года)
↑  Лауреаты Премии АПКиТ — 2019. Официальный сайт Ассоциации продюсеров кино и телевидения (АПКиТ) // rusproducers.com (27.03.2019)
↑  "Сериал «Ищейка 3» стал лауреатом фестиваля DetectiveFEST" (ברוסית). www.proficinema.ru. נבדק ב-2020-03-31.
הואיאנגוזאוריים

| הואיאנגוזאוריים |
| --- | --- |
 שלד משוחזר של הואיאנגוזאורוס
תקופה
יורה תיכון - קרטיקון תחתון
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
אינפרא־סדרה:: סטגוזאוריה
משפחה:: הואיאנגוזאוריים
שם מדעי
 Huayangosauridae

הואיאנגוזאוריים (שם מדעי: Huayangosauridae) היא משפחה של דינוזאורים מתת-סדרת הסטגוזאורים שחיו בין היורה התיכון עד הקרטיקון התחתון לפני 125–165 מיליון שנה, באזור סין וכמה מאובנים נתגלו גם באנגליה.
משפחה זו הייתה קרובתה הקדומה של הסטגוזאוריים והכילה מינים קטנים ופרימיטיביים יותר. הם היו בעלי לוחיות דמויות-סכינים על גבם, שיניים קדמיות בקדמת הלסת שחסרו לשאר הסטגוזאוריים וזיזים גדולים על הכתף. הם היו קטנים יותר והגיעו לאורך של 5 מטר לכל היתר ושקלו עד חצי טון.
כמו שאר הסטגוזאורים הם היו אוכלי צמחים איטיים בעלי מוח קטן. גפיהם הקדמיות היו ארוכות כמעט כמו האחוריות, בשונה ממינים מאוחרים יותר להם רגליים ארוכות יותר. במראם הם דמו לסטגוזאורים גדולים יותר כמו הסטגוזאורוס מאמריקה הצפונית.
סוגים

הואיאנגוזאורוס (Huayangosaurus)
צ'ונגצ'ינגוזאורוס (Chungkingosaurus)
רגנוזאורוס (Regnosaurus)
הנוטע

הנוטע הייתה חברה להתיישבות בארץ ישראל אשר יסדה ערים וישובים בארץ. בין שאר פעולותיה עסקה בהעברת הון יהודי מגרמניה הנאצית לארץ ישראל, פעלה במסגרת "הסכמי ההעברה" להעברת רכוש יהודי גרמניה לארץ ישראל.
פעילות חברת הנוטע בארץ ישראל

חברת ה"נוטע" הוקמה בשנת 1924 על ידי הסתדרות בני בנימין - ארגון של בני המושבות שקם בשנות ה-20 של המאה ה-20, על שמם של בנימין זאב הרצל ובנימין רוטשילד. מטרת החברה הייתה לגייס הון של משקיעים בהקמת מושבות בארץ ישראל, תוך יישוב המושבות בפועל על ידי בני איכרים בעלי ניסיון בחקלאות בארץ ישראל. החברה רכשה אדמות, הקימה בהם מושבות, חפרה בארות ונטעה ועיבדה פרדסים. בראש חברת ה"נוטע" עמדו עובד בן עמי, גד מכנס וברוך רם.
פעולותיה הראשונות של חברת הנוטע היו סיוע כספי לפרדסנים במהלך העיבוד, עד הקטיף, שבסיומו הוחזרו ההלוואות מתוך הפדיון, וכן מכירת קרקעות חקלאיות ליהודים מחו"ל, על מנת שאלו ייטעו פרדסים על אדמות אלו. עיבוד הפרדסים בוצע על ידי חברת "הנוטע" ושכיריה, ובכך סופקה תעסוקה לתושבי היישובים שקמו.
חברת הנוטע הקימה עד שנת 1932 את המושבה נתניה, את כפר אהרון ואת הרצליה.
בשנת 1932 הקימה החברה את המושבה אבן יהודה, ולאחר מכן הקימה בשיתוף פעולה עם הכשרת היישוב את צור משה.
במהלך תקופת ההקמה של נתניה, בגלל מחסור בכסף מזומן, הדפיסה חברת הנוטע פתקאות, בהן שילמה שכר לעובדיה. פתקאות אלו שימשו ככסף עובר לסוחר בחלק מהחנויות שבנתניה, החנויות שילמו לספקים ואלו התחשבנו עם חברת הנוטע.
לקריאה נוספת

יואב גלבר, מולדת חדשה, עליית יהודי מרכז אירופה וקליטתם 1948-1933, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1990
הערות שוליים

1 2  מי הם בני בנימין ומהו הנוטע?, דואר היום, 6 ביולי 1932
↑  בהתיישבות נתניה, דואר היום, 19 במרץ 1929
↑  ארי רוז'נסקי, נתניה, דואר היום, 16 במאי 1930
↑  יהודיה - כפר רביעי לבני בנימין, דואר היום, 30 במאי 1932
↑  לעשר שנות בן יהודה, דואר היום, 16 בדצמבר 1932
↑  עבודה ערבית בנתניה, דבר, 20 באוגוסט 1929
העיקרון הקופרניקני

העיקרון הקופרניקני (אנגלית: Copernican principle) הוא עיקרון בפילוסופיה של המדע, ובקוסמולוגיה בפרט, שדן במקומו של כדור הארץ ביקום ובמעמדו בו. לפי עיקרון זה, כדור הארץ אינו במרכז היקום ואינו בעל מעמד חשוב ומיוחד. ההבדל בין עיקרון זה למודלים הגיאוצנטרי וההליוצנטרי הוא שהמודלים דנים במקומו הפיזי של כדור הארץ, ולמעשה הם מקרה פרטי של העיקרון. העיקרון הוא הרעיון המנחה בקביעת עקרון הממוצעות, וניתן להרחיב אותו עבור האדם ולטעון שהאדם אינו צופה ביקום מנקודה שיש בה ייחוד כלשהו על פני נקודה אחרת.
את העיקרון קבע הכומר הפולני ניקולאוס קופרניקוס, שעסק בין השאר במתמטיקה ובאסטרונומיה, ושעל בסיס בקשה מרשויות הכנסייה לשפר את חישובי לוח השנה, הבין כי סביר יותר שהשמש עומדת במרכז ולא כדור הארץ. קופרניקוס היסס מלפרסם את ממצאיו ובסוף ימיו (1543) הסכים לפרסם את הדברים בלחצו של אחד מעמיתיו. עם השנים הפכה התיאוריה שלו למוסכמה ומאז המאה ה-17, כאשר התיאוריה של קופרניקוס זכתה למספיק הוכחות, היא הפכה למשל למהפכה תפיסתית-פרדיגמטית, הידועה מאז בכינוי המהפכה הקופרניקאית. עד אז קבעו גורמים דתיים להעמיד את כדור הארץ והאדם במרכז היקום, כאשר היקום סובב סביבם, מתוך התפיסה הרווחת שהעולם נברא עבור האדם. העיקרון הקופרניקני מבטל את מרכזיותו של האדם ומציב אותו כחלק מן היקום.
העיקרון מעולם לא הוכח, וקיימת דעה שלא ניתן להוכיחו. עם זאת, במהלך השנים הצטברו ראיות שמחזקות אותו. ראשית, קופרניקוס הציב את כדור הארץ ככוכב לכת מבין מספר כוכבי לכת שסובבים את השמש. לאחר מכן גילה ויליאם הרשל שמערכת השמש מקיפה את גלקסיית שביל החלב יחד עם כוכבים רבים אחרים. אדווין האבל גילה ששביל החלב הוא גלקסיה אחת מני רבות. רצף תגליות זה הניח את היסודות לפיתוחה של תאוריית המפץ הגדול והקוסמולוגיה המודרנית. מאמרים מודרניים מנסים לבחון את העיקרון בדרכים שונות כמו חקירת קרינת הרקע הקוסמית והסחה לאדום שלה.
מאחר שלא ברור אם העיקרון נכון, פיזיקאים בונים מודלים הכוללים את העיקרון ומודלים מחוסרי העיקרון. דוגמה לבעיה בשימוש בעיקרון היא התאוצה בהתפשטות היקום. היקום מתפשט בתאוצה הולכת וגדלה, דבר שקשה להסבירו בהנחה שהיקום אחיד מכל נקודה שממנה צופים בו (איזוטרופי). נהוג לקרוא לגורם התאוצה אנרגיה אפלה ולשינוי בתאוצה הקבוע הקוסמולוגי. בהנחה שלכדור הארץ מקום ביקום באזור בעל צפיפות נמוכה במיוחד, ניתן לשער את קיומם של אזורים צפופים יותר ביקום שהכבידה שלהם גורמת לתאוצה זו.
ראו גם

עקרון הממוצעות
ניקולאוס קופרניקוס
המהפכה הקופרניקאית
הערות שוליים

↑  Copernican Principle, Encyclopedia Britannica
↑  Dava Sobel, A More Perfect Heaven: How Copernicus Revolutionized the Cosmos, Bloomsbury Publishing 2011
↑  Copernican principle tests, Google Scholar search
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה ובנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המילטוניאן

הֶמילטוניאן היא פונקציה המהווה אפיון שלם של מערכת פיזיקלית. באמצעות ההמילטוניאן וחוקי הפיזיקה אפשר לגזור את משוואות התנועה של המערכת הפיזיקלית המתוארת על ידי ההמילטוניאן. במילים אחרות, הצורה של ההמילטוניאן קובעת את ההתפתחות של המערכת בזמן. ההמילטוניאן קרוי על שמו של המתמטיקאי האירי ויליאם רואן המילטון.
ברוב המקרים אפשר לתת להמילטוניאן הגדרה טכנית קולעת – האנרגיה של המערכת כאשר היא כתובה כפונקציה של המשתנים הקנוניים שלה.
מבוא אינטואיטיבי

ברוב המקרים, ההמילטוניאן (מסומן ב-H) הוא בעצם האנרגיה של מערכת פיזיקלית, כאשר היא רשומה כפונקציה של המשתנים הקנוניים של המערכת, דהיינו קואורדינטות מוכללות ומשתני התנע הצמודים-קנונית שלהן, למשל קואורדינטה של המיקום בציר  x והתנע המתאים לה,  p_{x} (שבמקרה זה התנע המוכלל הוא התנע הקווי הרגיל  mv_{x}), או כדוגמה אחרת, זווית הסיבוב  \phi  סביב ציר  z, והתנע הצמוד לה  p_{\phi } שהוא בעצם התנע הזוויתי בציר  z, כלומר  p_{\phi }=mr{\dot {\phi }}.
כלומר ההמילטוניאן הוא ביטוי המתאר כיצד האנרגיה של גוף תלויה בתנע שלו ובמקום שלו. באמצעות ההמילטוניאן אפשר לאפיין מערכת בשלמות ואף לחשב כיצד היא תתקדם בזמן ומה יהיה מצבה בכל רגע ורגע.
דוגמה פשוטה: נניח גוף הנע תחת השפעת כוח מחזיר  F=-m\omega ^{2}x של מתנד הרמוני חד-ממדי. אזי האנרגיה הפוטנציאלית של הגוף היא  U={\frac {1}{2}}m\omega ^{2}x^{2} ואילו האנרגיה הקינטית שלו היא  T={\frac {1}{2}}m{\dot {x}}^{2}={\frac {1}{2}}mv^{2}={\frac {p^{2}}{2m}} כאשר  p=mv הוא התנע של החלקיק. ההמילטוניאן יהיה אז  H(p,x)=T+U={\frac {p^{2}}{2m}}+{\frac {1}{2}}m\omega ^{2}x^{2}. ההמילטוניאן מתקבל כאשר רשמנו את האנרגיה כפונקציה של המקום (קואורדינטה קנונית) ושל התנע (תנע קנוני הצמוד למקום). באמצעות משוואות המילטון אפשר למצוא את הפונקציות  p(t) ו־ x(t) שיתארו את תנועתו האמיתית של הגוף, כלומר מה הם המיקום והתנע שלו בכל רגע.
הגדרה קלאסית > ההגדרה הקנונית

ההמילטוניאן הוא למעשה התמרת לז'נדר של הלגראנז'יאן ונתון באופן הבא:
כאשר  p_{i} הוא התנע הקנוני של  q_{i} ונתון על ידי  p_{i}={\frac {\partial L}{\partial {\dot {q}}_{i}}}.
לא תמיד אפשר לעשות התמרת לז'נדר של הלגראנז'יאן.
אם האנרגיה הקינטית היא תבנית ביליניארית של המהירויות אזי ההמילטוניאן שווה לאנרגיה של המערכת. למשל במימד אחד, במקרה שבו האנרגיה הקינטית היא פשוט  E_{k}={1 \over 2}m({\dot {x}})^{2} ההמילטוניאן נראה כך:
כאשר  V הוא האנרגיה הפוטנציאלית או בקיצור "הפוטנציאל".