stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התזמורת הקאמרית הישראלית
מנהלים מוזיקליים

גארי ברתיני (1965 - 1969)
לוצ'אנו בריו (1969 - 1975)
רודולף ברשאי (1976 - 1981)
אורי סגל (1981 - 1984)
יואב תלמי (1984 - 1988)
שלמה מינץ (1989 - 1993)
פיליפ אנטרמון (1995 - 1998)
סלבדור מאס קונדה (1998 - 2002)
נעם שריף (2002 - 2005)
גיל שוחט (2005 - 2009)
רוברטו פטרנוסטרו (2010 - 2013)
יואב תלמי (2013 - 2014)
אריאל צוקרמן (2015 - 2023)
רובן גזריאן (2024 - ממשיך)
אלפרד סומר

| --- | --- |

 לידה:  1942 (בן 82 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  יוניון קולג' (1963)  בית הספר לרפואה של הרווארד (1967)  בית ספר בלומברג לבריאות הציבור של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס 
 מוסדות:  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס  בית ספר בלומברג לבריאות הציבור של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס 
 פרסים והוקרה:  פרס לסקר-דיבייקי למחקר קליני (1997)  פרס פולין למחקר ברפואת ילדים (2004)  פרס בריסטול-מאיירס סקוויב לתזונה (2001)  פרס הנסיך מחידול (1997)  פרס קרן וורן אלפרט (2002)  פרס דן דוד (2013)  עמית  אקדמיית ניו יורק לרפואה 
 
אלפרד (אל) סומר (באנגלית: Alfred (Al) Sommer; נולד ב-1942) הוא רופא עיניים ואפידמיולוג אמריקאי, חבר סגל אוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבבולטימור, מרילנד בארצות הברית. סומר זכה להכרה בינלאומית בשל המחקר שלו אודות ויטמין A במהלך שנות ה-70 וה-80, במסגרתו גילה כי שימוש במינון מוגבר של ויטמין A לטיפול בילדים לקויי ראייה, לא רק שמשפר את ראייתם, אלא אף מוריד את שיעור התמותה בקרבם בשיעור ניכר של עד 34 אחוזים. בעקבות גילויו, הבנק העולמי הגדיר את הטיפול הרפואי באמצעות ויטמין A כאחת מההתערבויות הרפואיות היעילות והחסכוניות שזוהו עד כה בעולם.
ביוגרפיה

סומר נולד בשנת 1942 בעיר ניו יורק שבארצות הברית. הוא סיים לימודי רפואה ביוניון קולג' שבסקנקטדי, ניו יורק בשנת 1963. בהמשך קיבל סומר תואר "דוקטור לרפואה" מבית הספר לרפואה שבאוניברסיטת הרווארד בשנת 1967, וכן תואר "מאסטר לרפואה" מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס בשנת 1973. כיום סומר הוא פרופסור לאפידמיולוגיה ובריאות בינלאומית, וכן פרופסור לרפואת עיניים באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. בין השנים 1990–2005 היה סומר דיקן אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, כאשר במהלך כהונתו סייע בגיוס כספים ובהרחבה חסרת תקדים של המחקר באוניברסיטה.
בעקבות מחקרו של סומר אודות השפעותיו החיוביות של ויטמין A, הוא זכה בשנת 1997 בפרס לסקר, וכן בפרס דנונה הבינלאומי לתזונה בשנת 2001.
בשנת 2008 סומר נבחר כחבר הדירקטוריון של קרן לסקר, האחראית בין השאר על הענקתו של פרס לסקר, הפרס הנחשב ביותר כיום בעולם בתחום רפואת העיניים.
בזכות ההשפעה הרבה שהיו למחקריו, בחודש יוני 2013 הוכרז כי לפרופסור סומר מוענק פרס דן דוד לשנת 2013.
נכון ל-2013 עוסק סומר במחקר חדש, במטרה להבין את מלוא השפעתו של ויטמין A, ואת ההשלכות של מחסור בו אצל בני אדם.
מלגת סומר

בשנת 2004, אוניברסיטת ג'ונס הופקינס יסדה תוכנית מלגות חדשה בסכום של 22 מיליון דולרים, כאשר לכבודו של ד"ר סומר כינויים של החוקרים נקבע כ"סומרים".
הערות שוליים

↑   דן אבן, האיש שנלחם בתמותת ילדים בעולם השלישי, באתר הארץ, 13 ביוני 2013
↑  מיכל רשף‏, הוכרזו שמות חתני פרס דן דוד לשנת 2013, באתר וואלה, 11 בפברואר 2013
↑  http://www.jhsph.edu/news/news-releases/2004/sommer-scholars.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007332933605171  BIBSYS: 90166314  BnF: cb12572633v (data)  GND: 140166467  ICCU: UFIV104831  ISNI: 0000 0000 8166 4941  LCCN: n79078146  NKC: xx0046182  NTA: 068731590  SUDOC: 035041633  VIAF: 93834781   WorldCat (עם VIAF): 93834781
רמון קופה

רמון קופה (בצרפתית: Raymond Kopa; ‏13 באוקטובר 1931, פה-דה-קאלה, צרפת – 3 במרץ 2017, אנז'ה, צרפת) או בשמו המקורי רמון קופשווסקי (Kopaszewski), היה כדורגלן צרפתי ששיחק בתפקיד הקשר ההתקפי.
ביוגרפיה > ראשית חייו

קופה נולד בפה-דה-קאלה שבצרפת למהגר פולני. כשהיה בן 14 איבד את אחת מאצבעותיו בזמן שעבד ככורה פחם.
ביוגרפיה > קריירה

קופה החל את הקריירה המקצוענית בקבוצת אנז'ה. לאחר שנתיים עבר לסטאד ריימס, זכה איתה בשתי אליפויות בשנים 1953 ו-1955 והגיע איתה לגמר גביע אירופה לאלופות 1956, שבו היא הפסידה לריאל מדריד. קופה עבר לריאל מדריד, שם חבר לשחקנים כמו אלפרדו די סטפנו ופרנץ פושקאש. קופה זכה עם ריאל בשתי אליפויות בשנים 1957 ו-1958, וכן בגביע אירופה לאלופות. קופה היה הצרפתי הראשון שזוכה בגביע זה.
קופה שיחק במדי נבחרת צרפת והבקיע 18 שערים ב-45 משחקים, בין השנים 1952–1962. עם הנבחרת שיחק במונדיאל 1958, שנערך בשוודיה ובו כבש שלושה שערים וצרפת סיימה במקום השלישי.
ב-4 במרץ 2004 נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
תארים > קבוצתיים

אליפות צרפת (4): 1952/53, 1954/55, 1959/60, 1961/62
הגביע הלטיני: 1953
גביע אירופה לאלופות (3): 1955/56, 1957/58, 1958/59
אליפות ספרד (2): 1956/57, 1957/58
הגביע הלטיני (1): 1957
גביע העולם: 1958 (מקום שלישי)
תארים > אישיים

כדור הזהב: 1958
נבחרת הטורניר של גביע העולם: 1958
כדורגלן השנה בצרפת: 1961
לגיון הכבוד: 1970
פיפ"א 100
רגל הזהב: 2006 (אגדת כדורגל)
פרס נשיא אופ"א: 2010
הערות שוליים

↑  Member associations - France - News – UEFA.com, UEFA.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810555792505606  BnF: cb12195571k (data)  GND: 115442166X  ISNI: 0000 0003 6253 9741  LCCN: n2017012556  NTA: 298107058  SUDOC: 030565928  VIAF: 225079677   WorldCat (עם VIAF): 225079677 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים צרפתים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ריימונד קופה בשנת 1963
מייק מילר

ערך זה עוסק בכדורסלן העבר. אם התכוונתם למאמן קבוצת ניו יורק ניקס, ראו .
| --- | --- |

מילר במדי וושינגטון ויזארדס, 2009
 לידה:  19 בפברואר 1980 (בן 44) מיטשל שבדקוטה הדרומית, ארצות הברית
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  2.03מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת פלורידה
 דראפט:  בחירה חמישית, 2000 אורלנדו מג'יק
 קבוצות כשחקן
 2000–2003   2003–2008   2008–2009   2009–2010   2010–2013   2013–2014   2014–2015   2015–2017:  אורלנדו מג'יק   ממפיס גריזליס   מינסוטה טימברוולבס   וושינגטון ויזארדס   מיאמי היט   ממפיס גריזליס   קליבלנד קאבלירס   דנוור נאגטס
 הישגים כשחקן
 2 אליפויות NBA‏ (2012, 2013)   רוקי השנה ב-NBA ‏(2001) השחקן השישי של העונה (2006)
 קבוצות כמאמן
 2018–2020   2020–:  ממפיס טייגרס   תיכון יוסטון
מייקל לויד "מייק" מילר (באנגלית: Michael Lloyd "Mike" Miller; נולד ב-19 בפברואר 1980) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2000–2017. שיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
מילר היה שחקן מוביל באוניברסיטת פלורידה, בה שיחק בין השנים 1998–2000 וסייע להוביל אותה לגמר טורניר ה-NCAA בשנת 2000, בו הפסידה המכללה לאוניברסיטת מדינת מישיגן. לאחר מכן בשנת 2001 נרשם לדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-5 בסיבוב הראשון על ידי אורלנדו מג'יק. כבר בתחלית עונת הרוקי שלו סומן כאחד מהשחקנים הדומיננטיים המשחקים בליגה. כאשר הגיעו לקבוצה שחקנים כמו טרייסי מקגריידי וגרנט היל הוא נחשב לאחד השחקנים שיסייעו להם להתמודד על אליפות הליגה עם אורלנדו.
אבל אורלנדו התדרדרה עקב ניהול בעייתי והפציעות הרבות של גרנט היל, בהנהלה הוחלט להעביר את מילר לקבוצת ממפיס גריזליס שהייתה קבוצה חסרת ניסיון לפלייאוף.
לאחר שנתיים שבהם תיפקד כשחקן חמישייה לא יציב, נהפך לשחקן השישי של הקבוצה, בשנת 2006 נבחר בתור ה"שחקן השישי" של העונה לאחר שהעמיד ממוצעים של 13.7 נקודות ו-5.4 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים למשחק.
בשנת 2008 עבר מילר בעסקה לקבוצת מינסוטה טימברוולבס, וכעבור שנה, שוב בעסקה, עבר לוושינגטון ויזארדס. ב-15 ביולי 2010 חתם מילר על חוזה לחמש שנים עם מיאמי היט. ב-2013 חזר לגריזליז וב-2014 חתם בקבוצת קליבלנד קאבלירס על חוזה לשנתיים. בסיום עונתו הראשונה בקאבלירס הועבר בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס, ממנה שוחרר כעבור כחודשיים. ב-1 באוקטובר 2015 חתם על חוזה לעונה אחת בדנוור נאגטס. בסיום עונת 2016/2017 פרש ממשחק.
סטטיסטיקת קריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000/01 | אורלנדו | 82 | 62 | 29.1 | 0.436 | 0.407 | 0.711 | 4.0 | 1.7 | 0.6 | 0.2 | 11.9 |
| 2001/02 | אורלנדו | 63 | 53 | 33.7 | 0.438 | 0.383 | 0.762 | 4.3 | 3.1 | 0.7 | 0.4 | 15.2 |
| 2002/03 | אורלנדו | 49 | 39 | 37.3 | 0.418 | 0.340 | 0.847 | 5.8 | 2.8 | 0.7 | 0.3 | 16.4 |
| 2002/03 | ממפיס | 16 | 13 | 22.5 | 0.510 | 0.500 | 0.806 | 3.4 | 1.9 | 0.4 | 0.3 | 12.8 |
| 2003/04 | ממפיס | 65 | 65 | 27.2 | 0.438 | 0.372 | 0.723 | 3.3 | 3.6 | 0.9 | 0.2 | 11.1 |
| 2004/05 | ממפיס | 76 | 51 | 30.0 | 0.505 | 0.433 | 0.720 | 3.9 | 2.9 | 0.7 | 0.3 | 13.4 |
| 2005/06 | ממפיס | 74 | 9 | 30.6 | 0.466 | 0.407 | 0.800 | 5.4 | 2.7 | 0.7 | 0.4 | 13.7 |
| 2006/07 | ממפיס | 70 | 69 | 39.1 | 0.460 | 0.406 | 0.793 | 5.4 | 4.3 | 0.8 | 0.3 | 18.5 |
| 2007/08 | ממפיס | 70 | 70 | 35.3 | 0.502 | 0.432 | 0.774 | 6.7 | 3.4 | 0.5 | 0.2 | 16.4 |
| 2008/09 | מינסוטה | 73 | 47 | 32.3 | 0.482 | 0.378 | 0.732 | 6.6 | 4.5 | 0.4 | 0.4 | 9.9 |
| 2009/10 | וושינגטון | 54 | 50 | 33.4 | 0.501 | 0.480 | 0.824 | 6.2 | 3.9 | 0.7 | 0.2 | 10.9 |
| 2010/11 | מיאמי | 41 | 2 | 20.4 | 0.401 | 0.364 | 0.676 | 4.5 | 1.2 | 0.5 | 0.0 | 5.6 |
| 2011/12 | מיאמי | 39 | 2 | 19.3 | 0.435 | 0.453 | 0.400 | 3.3 | 1.1 | 0.4 | 0.2 | 6.1 |
| 2012/13 | מיאמי | 59 | 17 | 15.3 | 0.433 | 0.417 | 0.727 | 2.7 | 1.7 | 0.4 | 0.1 | 4.8 |
| 2013/14 | ממפיס | 82 | 4 | 20.8 | 0.481 | 0.459 | 0.821 | 2.5 | 1.6 | 0.3 | 0.1 | 7.1 |
| 2014/15 | קליבלנד | 52 | 15 | 13.5 | 0.325 | 0.327 | 0.750 | 1.8 | 0.9 | 0.3 | 0.1 | 2.1 |
| 2015/16 | דנוור | 47 | 2 | 7.9 | 0.355 | 0.365 | 0.000 | 1.1 | 0.9 | 0.3 | 0.1 | 1.3 |
| 2016/17 | דנוור | 20 | 0 | 7.6 | 0.391 | 0.400 | 1.000 | 2.0 | 1.1 | 0.1 | 0.0 | 1.4 |

| קריירה |  | 1032 | 570 | 26.9 | 0.459 | 0.407 | 0.769 | 4.2 | 2.6 | 0.6 | 0.2 | 10.6 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
סטטיסטיקת קריירה ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | אורלנדו | 4 | 4 | 28.0 | 0.396 | 0.389 | 0.750 | 4.5 | 1.8 | 0.0 | 0.8 | 12.0 |
| 2002 | אורלנדו | 4 | 1 | 18.0 | 0.333 | 0.125 | 1.000 | 1.3 | 1.3 | 1.0 | 0.0 | 4.8 |
| 2004 | ממפיס | 4 | 4 | 24.5 | 0.353 | 0.385 | 0.333 | 3.0 | 0.8 | 1.3 | 0.0 | 7.5 |
| 2005 | ממפיס | 4 | 4 | 27.5 | 0.486 | 0.471 | 1.000 | 2.5 | 2.8 | 0.0 | 0.8 | 12.0 |
| 2006 | ממפיס | 4 | 1 | 26.8 | 0.400 | 0.125 | 1.000 | 3.8 | 1.8 | 0.5 | 0.5 | 8.5 |
| 2011 | מיאמי | 18 | 0 | 11.9 | 0.340 | 0.297 | 0.000 | 2.7 | 0.7 | 0.4 | 0.1 | 2.6 |
| 2012 | מיאמי | 23 | 0 | 16.0 | 0.404 | 0.413 | 0.818 | 2.5 | 0.7 | 0.4 | 0.1 | 5.2 |
| 2013 | מיאמי | 17 | 5 | 13.6 | 0.467 | 0.444 | 0.000 | 1.9 | 0.9 | 0.5 | 0.1 | 3.4 |
| 2014 | ממפיס | 7 | 1 | 24.7 | 0.357 | 0.483 | 0.778 | 3.7 | 1.3 | 0.9 | 0.0 | 7.3 |
| 2015 | קליבלנד | 9 | 1 | 7.2 | 0.600 | 0.600 | 0.000 | 1.1 | 0.0 | 0.1 | 0.1 | 1.0 |

| קריירה |  | 94 | 21 | 16.5 | 0.399 | 0.394 | 0.841 | 2.5 | 0.9 | 0.4 | 0.1 | 4.9 |
הערות שוליים

↑  מילר חותם על חוזה בדנוור נאגטס, באתר NBA.com
BeReal

| --- | --- |

 סוג:  רשת חברתית
 תקופת הפעילות:  2020–הווה (כ־4 שנים)
 מייסדים:  אלכסיס באריאט וקווין פרו
 בעלות:  Voodoo 
 שפות תכנות:  Swift, Kotlin 
 bere.al
 
BeReal היא רשת חברתית צרפתית שהושקה ב-2020. הפלטפורמה החלה לצבור פופולריות במהירות בתחילת ובאמצע 2022. האפליקציה שמה דגש רב על אותנטיות, שמבקרים חשו שחצתה לכדי בנאליות. התכונה העיקרית של הפלטפורמה היא התראה יומית שמעודדת את המשתמשים לשתף תמונה שלהם ושל הסביבה שלהם במסגרת חלון אקראי של שתי דקות אחת ליום.
היסטוריה

הפלטפורמה פותחה על ידי אלכסיס באריאט, עובד לשעבר של GoPro, וקווין פרו. הפלטפורמה הושקה לראשונה ב-2020, וזכתה לפופולריות נרחבת בתחילת 2022 בעיקר באירופה. ראשית, החלה התפשטות השימוש בפלטפורמה בקמפוסים של מוסדות אקדמאיים ברחבי העולם, בעיקר בשל תוכניות חילופי סטודנטים. נכון לסוף אוגוסט 2022, לאפליקציה יש למעלה מכ-21.6 מיליון משתמשים פעילים, וכ-10 מיליון מתוכם פעילים באופן יומיומי.
באפריל 2022, BeReal גייסה כ-30 מיליון דולר בראשות אנדריסן הורוביץ ו-Accel. במאי 2022, BeReal גייסה 85 מיליון דולר נוספים בסבב גיוס בראשות DST Global של יורי מילנר, והגדילה את השווי שלה לכ-600 מיליון דולר.
תיאור הפלטפורמה

השם "BeReal" הוא כפל לשון: במשמעות אחת השם מכוון לכך שמשתמשים מעלים תמונות שצולמו באותו הרגע ללא ליטושים; וזהו גם משחק מילים מסוג לשון נופל על לשון של המונח "בי-רול", מונח מעולם הקולנוע שמשמעותו "גליל חלופי" לסרט שמוקרן, וזאת מתייחס לכך שבעת העלאת תמונה האפליקציה מפעילה את המצלמה הקדמית ("מצלמת סלפי") והמצלמה האחורית, ומעלה את שתי התמונות ביחד.
תיאור הפלטפורמה > תכונות

אחת ליום, אפליקציית BeReal מודיעה בו זמנית לכל המשתמשים שנפתח חלון בן שתי דקות לפרסם פוסט, המכונה "BeReal". האפליקציה מחייבת את המשתמשים לצלם באותו רגע תמונה שכוללת צילומים משתי המצלמות, הקדמית והאחורית, של המכשיר הנייד באותו רגע, במטרה לספק תיאור ויזואלי של מה שהם עושים באותו רגע. זמן חלון הפרסום משתנה מיום ליום, ואינו ידוע למשתמשים לפני קבלת ההודעה. משתמשים מקבלים רק הזדמנות אחת למחוק את BeReal שלהם ולפרסם עוד אחד, והם לא יכולים לפרסם יותר מאחד בכל עת. בעוד ש-BeReals שהועלו בזמן אמת מציגים את השעה בה הועלו, BeReals שהועלו באיחור מחלון שתי הדקות מציגה רק את הזמן בו המשתמש איחר בפרסום הפוסט. משתמשים אחרים יכולים גם לראות כמה ניסיונות ניסה המשתמש המפרסם לצלם את ה-BeReal לפני פרסומו, כמו גם את מיקומו כאשר ה-BeReal צולם.
אפשרות נוספות באפליקציה כוללת פרסום במצב 'גילוי' בו משתמשים יכולים לפרסם את אותם הפוסטים לשיתוף עם קהל ציבורי רחב הרבה יותר. עם זאת, תכונה זו מוגבלת, מכיוון שמשתמשים אחרים לא יכולים ליצור אינטראקציה עם מפרסמי הפוסטים הגלויים או להגיב להם - בניגוד לפוסטים שפורסמו בקרב חבריהם. אופן הפרסום החד-יומי של הפלטפורמה גררה השוואות למשחק Wordle, שאף היא צברה פופולריות בתחילת שנת 2022. האפליקציה מחייבת צילום תמונות ברגע ההעלאה ולא מאפשרת שימוש בפילטרים או בכלי עריכה אחרים, ולא מבצעת ספירת עוקבים או שיתופים. הפלטפורמה לא מחזיקה מנגנון סינון תמונות מפורש, ולכן אין מגבלה על פרסום תמונות לא ראויות. עם זאת, קיימת פונקציית דיווח המאפשרת למשתמשים לדווח על תמונה או על משתמש אחר אם הם מפרסמים תוכן לא הולם.
תוכנות אלו הוצגו כדרך מתוכננת להתחרות באינסטגרם, תוך הימנעות מהאופי של הפלטפורמות הקיימות על שימוש יתר במדיה חברתית והתמכרות. למרות זאת, פרסומים של החברה הזהירו כי האפליקציה "עלולה להיות ממכרת" אך גם קבע כי "BeReal לא תהפוך אותך למפורסם".
תיאור הפלטפורמה > איסוף נתונים

BeReal אוספת נתונים ממשתמשים, כולל התקנת קובצי "עוגיות" ואיסוף נתוני שימוש. כחברה צרפתית, היא נדרשת לציית לתקנות ה-GDPR המחמירות שאומצו על ידי האיחוד האירופי בשנת 2016.
קבלה

ג'ייסון קובלר, כתב מאתר Vice, כתב שבניגוד לאינסטגרם, שמציגה מבט על חייהם הבלתי מושגים של אנשים מיוחדים ועשירים, BeReal "גורמת לכולם להיראות משעממים ביותר". ניקלאס מיהר, פרופסור למדיה חברתית באוניברסיטת צ'פמן, טען שעומק המעורבות עשוי לקבוע אם הרשת החברתית היא טרנד חולף בלבד או שיש לה "כוח עמידה" אל מול מתחרותיה. קלסי ויקמן, כתבת ב-BuzzFeed, ציינה כי חוסר הנכונות של האפליקציה "לפאר את הבנאליות של החיים" יוצרת תחושה "צנועה", באופן שמפחית מהאמת על חיי משתמשיה, למרות הדגש המוצהר שלה על אותנטיות.
BeReal נחשבת כמכוונת למשתמשי דור ה-Z, ומנסה למזער את "עייפות המדיה החברתית", תחושת קהות וניתוק מהמציאות הנגרמת מאינטראקציה מתמדת עם גרסה אידיאלית ושקרית של אחרים. עם זאת, החלון היומי בן שתי הדקות של BeReal נטען כתורם לעייפות המדיה החברתית ולצורך בחשיפה עצמית, כמו גם גישה מתמדת לטלפונים, כדי לאפשר פרסום בדיוק ברגע הנדרש.
חלק מהאנשים מפרסמים באופן קבוע לאחר פקיעת ההודעה של שתי דקות, מה שמוביל לביקורת מסוימת על הפלטפורמה, מכיוון שהיכולת לפרסם באיחור מערערת את מטרות האותנטיות שלה. עם עליית הפופולריות של BeReal, ביולי 2022 השיקה אינסטגרם תכונת "מצלמה כפולה" הדומה לאופן צילום הפוסטים ב-BeReal. באוגוסט 2022 החלו לבדוק תכונה דומה בשם "IG Candid Challenges", "אתגר" ברשת החברתית בו משתמשים מתבקשים לפרסם בחשבון האינסטגרם אחת ליום תוך שתי דקות. החל מספטמבר 2022, TikTok השיקה גם תכונה בשם "TikTok Now", בעל רעיון דומה.
הערות שוליים

1 2 3  INSTAGRAM’S INTENTIONALLY UGLY STEP-SISTER: BEREAL,‏ Culted,‏ 11 באפריל 2022 (באנגלית)
1 2  שרה פישר, Gen Z’s new favorite app,‏ Axios,‏ 1 בדצמבר 2021 (באנגלית)
1 2 3  וין דייוויס, BeReal is Gen Z's new favorite social media app. Here's how it works,‏ NPR,‏ 16 באפריל 2022 (באנגלית)
1 2  בן גוגין, BeReal, an app that focuses on authenticity, is surging,‏ NBC,‏ 21 באפריל 2022 (באנגלית)
↑  פיית' קארימי, This social app prohibits edited photos to encourage users to be more authentic. It’s growing fast,‏ CNN,‏ 21 באפריל 2022 (באנגלית)
↑  אנדרו האצ'ינסון, BeReal Rises to 10 Million Daily Active Users,‏ SocialMediaToday,‏ 24 באוגוסט 2022 (באנגלית)
↑  דייוויד קורי, BeReal Revenue and Usage Statistics (2022),‏ BuisnessofApps,‏ 10 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  מייגן מקלאסקי, BeReal Won't Save Us From Social Media—Yet,‏ TIME,‏ 4 באוגוסט 2022 (באנגלית)
1 2 3 4 5  קייסי ניוטיון, Why BeReal is breaking out,‏ TheVerge,‏ 20 ביולי 2022 (באנגלית)
1 2 3  שילה ממונה, Is the ‘Be Real’ app the antidote to social media perfectionism that we've needed for so long?,‏ מגזין גלאמור,‏ 28 ביולי 2022 (באנגלית)
↑  ג'יליאן ג'יאנדורקו, BeReal App: How To Use, Post Photos, Screenshot, & More,‏ EliteDaily,‏ 7 בנובמבר 2022 (באנגלית)
1 2  קלסי וויקמן, BeReal Made Me Realize All My Friends Are Hanging Out Without Me, באזפיד, 21 בפאריל 2022 (באנגלית)
1 2  מדיניות הפרטיות, אתר BeReal (באנגלית)
↑  תנאי השימשו בפלטפורמה, אתר BeReal (באנגלית)
↑  ג'ייסון קובלר, BeReal Isn't Real and Makes Everyone Look Extremely Boring,‏ Vice,‏ 11 באפריל 2022 (באנגלית)
↑  ד"ר פרגאיה ארדוול, 5 Ways To Overcome Online Social Media Fatigue For Mental Well-Being, פורבס, 30 ביולי 2018 (באנגלית)
↑  ברוק ארין דאפי, BeReal and the Doomed Quest for Online Authenticity,‏ Wired,‏ 5 באוגוסט 2022 (באנגלית)
↑  אארון לואל דנטון, BeReal and the Fantasy of an Authentic Online Life,‏ הניו יורקר, 13 במאי 2022 (באנגלית)
↑  מוניקה צ'ין, Stop using BeReal like Instagram,‏ TheVerge,‏ 24 באוגוסט 2022 (באנגלית)
↑  פסאלה בנדרה, Instagram Launches New ‘Dual’ Camera Feature, Similar to BeReal,‏ PetaPixel,‏ 29 ביולי 2022 (באנגלית)
| רשתות חברתיות מקוונות |
| --- | --- | --- |
| אתרים אישיים | פייסבוק • אינסטגרם • ת'רדס • טיקטוק • טוויטר • פינטרסט • סנאפצ'ט • מייספייס • Odnoklassniki • Tagged • Weibo • טאמבלר • VK • Vine • חבר'ה • מסטודון • דיאספורה • Ello • BeReal |  |
| אתרים מקצועיים | Academia.edu • LinkedIn |  |
| אתרים שנסגרו | Google+ • SixDegrees.com • Orkut |  |
| מושגים כלליים | זהות וירטואלית • פרופיל משתמש • קהילה מקוונת |  |
| יישומים | אתר היכרויות |  |
| ממשקים | האשטאג |  |
| מושגים קשורים | תופעת העולם הקטן • רשתות עולם קטן • רשת חברתית • פנאופטיקון |  |
אמנות החרב אונליין

| --- | --- |
 
סוֹדוּ אָטוֹ אוֹנְרֵייִן
 סוגה:  אנימה פעולה, הרפתקאות, מדע בדיוני, פנטזיה ורומטיקה
 יוצר:  ראקי קאוואהרה

 רומן
 יוצר:  ראקי קאוואהרה
 מאייר:  abec
 הוצאה:  ASCII Media Works
 תקופת הפרסום המקורית:  10 באפריל 2009 – הווה
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  19
אומנות החרב אונליין (בקאטאקאנה: ソードアート・オンライン; ברומאג'י: Sōdo Āto Onrain; באנגלית: Sword Art Online) היא סדרת לייט נובל (אנ') יפנית (ביפנית: ライトノベル) שנכתבה בידי רְאָקִי קָאַוואָהַרַה (אנ') (ביפנית: 川原 礫) ואוירה בידי abec (שם עט). היצירה מתרחשת בעתיד בדיוני ב-6 בנובמבר 2022 ומתמקדת בעולמות וירטואליים מציאותיים ודמויי מציאות כמקשה הֶטְרוֹגֶנִית ומאוחדת. הדרך היחידה לברוח מהמשחק היא 'לגמור' את המשחק. מוות משמעותו באמת 'מוות'. עשרת אלפים אנשים נכנסו למשחק המסתורי "אומנות החרב און-ליין" כשהם משתמשים בציוד העצבים שלהם, הם נלכדים בפנים ומוכרחים לשחק בו. הדמות הראשית קיריטו, אחד מהמון שחקנים, קידם את פני 'האמת' הזו. כדי להגיע למצב של גמירת המשחק ועזיבת העולם הווירטואלי המעוות הזה, הוא חייב לעבור את כל מאה הקומות בטירת "אינקראד". האם לקיריטו יש את מה שצריך כדי לגמור את המשחק, או שהוא ימות בעודו מנסה זאת?. סדרת הרומנים הגרפיים ראתה אור לראשונה ב־10 באפריל 2009 והולידה שמונה עיבודי מאנגה שונים. אמנות החרב אונליין זכתה להצלחה מסחרית רבה. כ־16 מיליון עותקים של הלייט נובל (אנ') נמכרו ביפן ובמדינות נוספות.
סדרת אנימה בוימה בידי האולפן ״A-1 Pictures״ שבבעלות Aniplex. היא שודרה ביפן בין יולי לדצמבר 2012; פרק בגרסה מהודרת (OVA) שודר ב־31 בדצמבר 2013 ועונה נוספת לאנימה, הנקראת ״Sword Art Online II״, שודרה בין יולי לדצמבר 2014. סדרת האנימה קיבלה ביקורות מעורבות; היא זכתה לקשרי כתרים בעבור סגנון האנימציה הייחודי, הפסקול המוזיקלי ועל סקירתה הרחבה הנוגעת להיבטים הפסיכולוגיים של עולם המציאות המדומה – אך בו בעת נמתחה עליה ביקורת בשל קצב הצגת הסיפור בכלל וקצב הצגת העלילה בפרט. כמו כן, נשיא ״A-1 Pictures״ טען במהלך הכנס ״Anime Expo 2015״ כי סדרת האנימה תמשיך עד לכיסוי מלא של חומר המקור, דהיינו הרומן הגרפי, ולא תחדול עד שלא יישאר בידיה תסריט־מקור לממש בצלמו ובדמותו את סדרת האנימציה. ב־2017 יצא סרט ביניים הנקרא ״Sword Art Online The Movie: Ordinal Scale״ אל בתי הקולנוע ביפן ובמהלך השנה הבאה גם כחלק מפורמט בלו-ריי (Blu-Ray), ומטרתו היא לאחד בין כל העלילות השונות.
מ-10 בדצמבר 2014 מתפרסמת אמנות החרב אונליין אלטרנטיב – גאן גייל אונליין (ביפנית: ソードアート・オンライン オルタナティブ ガンゲイル・オンライン, ברומאג'י: Sōdo Āto Onrain Orutanatibu Gangeiru Onrain; באנגלית: Sword Art Online Alternative: Gun Gale Online), סדרת לייט-נובל ספין־אוף הגוללת את סיפורם של גיבורים בעולם המציאות המדומה Gun Gale Online. ב־30 בספטמבר 2017 הוכרזה אנימה שתעבד אותה. עונה ראשונה של האנימה יצאה מ-8 אפריל 2018 עד 30 ביוני 2018. עונה שנייה התחילה ב-4 באוקטובר 2024.
מאוקטובר 2018 עד ספטמבר 2020 שודרה העונה Sword Art Online: Alicization.
ב-2021 יצא סרט חדש שמבוסס על הרומן שלה ועל עונה 1 אבל הוא יציג את אסונה במקום קיריטו לפי הפרק הראשון של העונה הראשונה
עלילה

עלילת הסדרה תחומה לסָגוׁת מסועפות בדמות משחקי המציאות המדומה השונים אליהם נקלעים גיבורי הסיפור – העלילות השונות מתאגדות בתחילתן, במהלכן או בסופן לפסיפס כרונולוגי שלם.
עלילה > סאגה ראשונה: אָיִנְקְּרַאָד (SAO\ס.א.ו)

בשנת 2022 משוחרר אל אוויר העולם משחק תפקידים מקוון בסביבת מציאות מדומה (ע"ע: VRMMORPG) הנקרא ״אמנות החרב אונליין״ (בקצרה: ס.א.ו\SAO). משחק הווידאו הדמיוני עושה שימוש בטכנולוגיה הקרויה ״ציוד עִצְבִּי״ (באנגלית: NerveGear): קסדה המגרה את חמשת החושים ומאפשרת למשתמש בה לשלוט בדמותו על ידי חיווט תנודות מוחו בסינרגיה היררכית. אל עולמו הממוחשב ס.א.ו התחברו עשרת אלפים שחקנים בעת ההשקה, אך במהרה גילו שאינם מצליחים להתנתק בחזרה אל תודעתם בעולם האמיתי. בעוד שהשחקנים מנסים להבין מהו פשר הכשל התֹכנתי, הועברו בהמוניהם אל העיר ההתחלתית במשחק – שם נחשפו לישות המכנה עצמה אָקִּיהִיקּוֹ קַאָייבָּה (באנגלית: Akihiko Kayaba); פרופיל המשויך ליוצר ס.א.ו, הציוד העצבי ומי שבפועל אחראי לבאג ההתנתקות. אקיהיקו טען בפני כל השחקנים שעל־מנת להתנתק מס.א.ו, עליהם לפלס את דרכם לקומה ה-100 של 'אינקראד' (באנגלית: Aincrad) – טירת הקומות הבדיונית בה הם משחקים – ולהביס את הבוס הסופי השוכן בה. בנוסף לכך, אקיהיקו התריע בפניהם שמי שיאבד את חייו בס.א.ו\ואו מי שהציוד העצבי יוסר מראשו – ימות גם במציאות בידי גלי מיקרו שנפלטים מקסדתו.
עלילת הסדרה חַגָה סביב נער בן 14 ושמו קַּאָזוּטּוֹ קְּירִיגְּאַיָה (באנגלית: Kazuto Kirigaya); אחד מאלף בודקי הבטא המוקדמת של ס.א.ו ומי שנכלא ביחד עם רִבּוֹא (גם: עשרת־אלפים\רבבה) השחקנים בתוך טירת המוות של אקהיקו. על־מנת לסייע ליתר בודקי הבטא המוקדמת של ס.א.ו שהוּפְלוּ לרעה בשל היותם אינטלקטואלים ובעלי ידע רחב יריעה על האופציות השונות במשחק, קאזוטו עטה על דמותו אשר מכנה בשם 'קיריטו' (באנגלית: Kirito) פרסונה פרובוקטיבית, לובשת שחורים ומתנשאת שלוקחת על כתפיה בהבנה ובהצלחה אחריות מלאה על "בורותיהם", כביכול, של בודקי הבטא האחרים – כך קיריטו מבודד עצמו מיתר הקבוצות (ע"ע: גילדות/Guilds) ומתקדם בין הקומות כשחקן בודד (באנגלית: Solo Player). בעודו נושא את הכינוי ״ביטר״ (הכלאת מילים של "בטא" ו־"צ'יטר" [רמאי]) שהוענק לו כמעשה לעג וקלס בידי שאר השחקנים, קיריטו מושך אל רגליו את תשומת הלב, הקנאה והתיעוב שהופנו במקור אל בודקי הבטא; אותם אינדיבידואלים שלדבריו חש אליהם אחריות מוסרית־חברתית. בחלוף הזמן מתיידד קיריטו עם עלמת חן הגדולה ממנו בשנה (בת 15) בשם אָסוּנָה יוּקִּי (באנגלית: Asuna Yuki) שהכיר עוד מתחילתו של משחק המוות; השניים נלחמים זה לצד זה, מתאהבים, מאוחר יותר מתחתנים בתוך המשחק ואף מאמצים לחיקם אינטליגנציה ממחושבת שתֹכנתה לסייע לנפשם האבודה של השחקנים באינקראד, שמה הוא יואי (באנגלית: Yui). שנתיים חולפות במהרה ובעודם חופנים השחקנים ברשות אסונה וקיריטו את ידיהם אל הקומה ה־75 – זהותו האמיתית אקיהיקו מתגלה כשחקן מן השורה וכראש אחת מהגילדות המובחרות בס.א.ו (באנגלית: Knights of the Blood | בעברית: אבירי הדם) – גילדה אשר אסונה חוברת אליה תחילה, ואף קיריטו מוכרח לשלב עִמה ידיים בהמשך גם-כן. לאחר שגילו את האמת על זהותו של אקיהיקו, השניים נלחמים בו, מביסים אותו ולבסוף מגלים שהוא, במקור, היה צריך להיות הבוס הסופי שיילחם בכל המאתגר את הקומה העליונה באינקראד – קומה 100.במהלך הקרב קיריטו (השם הבדוי של קיריגאיה שלוב של שמו ושם משפחתו) ואסונה מתו במשחק אך המכשיר אינו הרג אותם בעזרת גלי מיקרו. לאחר שהובס, השחקנים שנותרו בחיים משתחררים מס.א.ו ועקבותיו של אקיהיקו נעלמות ביחד עם אינקראד, הטירה המתפוררת.