stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סכסוך ישראל–חזבאללה מהנסיגה מרצועת הביטחון עד מלחמת לבנון השנייה
כרונולוגיה עד פרוץ מלחמת לבנון השנייה > 2003

3 באוגוסט - חזבאללה ירה שלושה מטחי נ"מ לעבר מטוסי חיל האוויר בגזרה המערבית בגבול. תושב אבן מנחם נפצע באורח קל מאוד מרסיסים.
7 באוגוסט - חזבאללה ירה עשרות פצצות מרגמה וטילים נגד טנקים לעבר מוצבי צה"ל בהר דב ובגזרת החרמון ובנוסף כמה פגזי נ"מ לאזור ראש הנקרה.
10 באוגוסט - חזבאללה ירה פגזי נ"מ לעבר המועצה המקומית שלומי. כתוצאה מהירי נהרג הנער חביב דדון וארבעה אזרחים נפצעו קל.
6 באוקטובר - לוחם גולני, דוד סולומונוב, נהרג מירי צלפים מלבנון כאשר היה במארב בקרבת הגבול ליד מטולה. בלילה סמוך לחצות, נורו חמש פצצות מרגמה מלבנון לישראל ופגעו באזור הגבול סמוך לקיבוץ מנרה.
27 באוקטובר - חזבאללה ירה על מוצבי צה"ל בהר דב - "גלדיולה", "דליה" ו"הדס". ממכת האש, שכללה בעיקר ירי טילים נגד טנקים, נפצע באורח קל חייל ישראלי. מסוקי קרב ותותחים של צה"ל השיבו אש לעבר לבנון.
כרונולוגיה עד פרוץ מלחמת לבנון השנייה > 2004

19 בינואר - דחפור די-9 של צה"ל נפגע מירי נ"ט בעת שעסק בנטרול זירת מטענים בגבול לבנון מערבית למושב זרעית. מהירי נהרג יאן רוצ'ניסקי, שפיקד על הדחפור.
29 בינואר - אלחנן טננבוים וגופות שלושת החיילים, שנהרגו ונחטפו בהר דב באוקטובר 2000, הוחזרו לישראל בתמורה לשחרורם של 435 אסירים - רובם פלסטינים - ולהשבת גופותיהם של 59 לבנונים. החטיפה והעסקה שבעקבותיה נחשבו כניצחון לחזבאללה. בשל הצלחה זו, נעשו ניסיונות נוספים לחטוף חיילים ישראלים - הן בזירה הלבנונית והן בזירה הפלסטינית.
7 במאי - מחבלי חזבאללה פתחו באש עוצמתית בגזרת הר דב, שכללה הפעלת זירת מטענים, ירי פצצות מרגמה וטילים נגד טנקים. לוחם יחידת אגוז דניס למינוב נהרג במקום ו-13 חיילים אחרים נפצעו.
20 ביולי - שני חיילי צה"ל אבישי קוריסקי ואיתי אילוז נורו למוות על ידי צלפים של חזבאללה בעת שעסקו בתיקון האנטנה של מוצב נורית, סמוך למושב זרעית. שני חיילים נוספים נפצעו קל. בתגובה השיבו לוחמי צה"ל באש אל עבר העמדה ממנה ירו הצלפים והשמידו אותה. אחד מפעילי חזבאללה נהרג.
28 באוקטובר - רקטת קטיושה, שנורתה מלבנון, התפוצצה באוויר ונפלה בקיבוץ מצובה.
15 בנובמבר - שתי רקטות קטיושה נורו מלבנון. אחת פגעה במועצה המקומית שלומי והשנייה בים. לא היו נפגעים.
כרונולוגיה עד פרוץ מלחמת לבנון השנייה > 2005

9 בינואר - כוח צה"ל שנסע ליד מוצב שיאון בהר דב עלה על מטען חבלה. כתוצאה מהפיצוץ נפצע אנושות סגן מפקד פלוגה בגולני שרון אלמקיאס ונהרג. במהלך חילופי האש, שהתנהלו לאחר מכן, נהרגו מחבל חזבאללה וקצין צרפתי שהשתייך ליוניפי"ל. קצין יוניפי"ל שוודי נפצע.
29 ביוני - כוח צה"ל ירה לעבר חוליית מחבלי חזבאללה, שחצתה לשטח ישראל, ופגעה באחד מהם. מיד לאחר מכן, ירו מחבלי הארגון מטח פצצות מרגמה לעבר מוצבי הר דב. בעקבות ירי פצצות המרגמה, נהרג לוחם גולני עוזי פרץ וארבעה חיילים אחרים נפצעו.
21 בנובמבר - ניסיון החטיפה בע'ג'ר: כוח של ארבעה לוחמי חזבאללה נכנס לכפר ע'ג'ר בניסיון לחטוף חיילים וחוסל על ידי קלע סער, שארב להם. מחבל חמישי חוסל בהר דב, לאחר שניסה לחדור עם מחבל נוסף למוצב גלדיולה. במהלך חילופי האש נפצעו 11 ישראלים.
27 בדצמבר - מטח רקטות קטיושה נפתח לעבר צפון ישראל. הרקטות נחתו בקריית שמונה ובשלומי והסבו נזק. בתגובה, תקף צה"ל מהאוויר בסיס אימונים של ארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית, מדרום לביירות, ופצע מספר פעילים. ארגון אל-קאעידה בעיראק קיבל על עצמו את האחריות לירי.
כרונולוגיה עד פרוץ מלחמת לבנון השנייה > 2006

28 במאי - מספר רקטות קטיושה נורו מלבנון ופגעו בבסיס צבאי בהר מירון. צה"ל הגיב בתקיפת מטרות טרור בלבנון. התפתחו חילופי אש בין צה"ל לבין פעילי חזבאללה ומחבלים פלסטינים. בסמוך לקיבוץ מנרה, חייל צה"ל נפצע קשה מאש צלפים שנורתה מלבנון. מהצד השני, נהרגו פלסטיני ופעיל חזבאללה מאש צה"ל.
פרוץ מלחמת לבנון השנייה (2006)

בבוקר ה-12 ביולי, נחטפו שני חיילי צה"ל בגבול לבנון סמוך למוצב ליבנה ליד זרעית. עשרות מחבלים פתחו בהתקפה מתואמת שכללה ירי מרגמות וקטיושות לעבר יישובים ומוצבים הסמוכים לגבול, ירי טילים נגד טנקים על שני רכבי סיור של צה"ל וחדירה של חוליית חזבאללה, שחטפה מרכבי הסיור את חיילי המילואים אהוד גולדווסר ואלדד רגב, שנפגעו קשה בפיגוע ונהרגו. בנוסף לחטופים, נהרגו עוד שלושה חיילים ונפצעו שלושה נוספים באורח קשה. את הפעולה תכנן עימאד מורנייה, שגם פיקד עליה.
צה"ל הגיב למתקפה בירי לעבר בסיסי חזבאללה, תשתיות וגשרים על מנת להקשות על פעילי חזבאללה להתרחק עם החטופים. טנק מרכבה מגדוד 82 של חטיבה 7 ונגמ"חון נכנסו ללבנון במטרה להתחקות אחר תנועת המחבלים ולעצור את רכב המילוט. הטנק עלה על מטען גחון כבד ורב-עוצמה שנאמד בחצי טון חומר נפץ. הטנק נהרס, וארבעת לוחמיו נהרגו. לוחם נוסף מגדוד 50 של חטיבת הנח"ל, שפעל במטרה לחלץ את חללי הטנק, נפגע מרסיס של פצצת מרגמה ונהרג. בסך הכול, נהרגו באותו יום 10 חיילים - שניים מתוכם נחטפו ללבנון - ונפצעו 10 חיילים נוספים ו-6 אזרחים.
המתקפה הייתה יריית הפתיחה למלחמת לבנון השנייה. במהלך המלחמה, שהסתיימה ב-14 באוגוסט, נהרגו 165 ישראלים ולפחות 1,000 לבנונים.
ב-16 ביולי 2008, הוחזרו גופותיהם של אהוד גולדווסר ואלדד רגב לישראל בתמורה לשחרורם של אסירים ביטחוניים פלסטינים ולבנונים, ביניהם, המחבל הדרוזי סמיר קונטאר, רוצח בני משפחת הרן בנהריה.
הערות שוליים

↑  אל"מ (מיל.) אלחנן טננבוים נחטף באירופה ע"י ארגון החיזבאללה, באתר גלובס, 15 באוקטובר 2000
↑  פליקס פריש וטובה דדון, החייל שנהרג באזור הר דב יובא היום למנוחות, באתר ynet, 18 בפברואר 2001
↑  שי שריג‏, מטוסי חיל האוויר תקפו מכ"ם סורי בעומק לבנון; כוננות בצפון, באתר וואלה, 16 באפריל 2001
↑  החיזבאללה ירה טילים לעבר עמדות צה"ל בהר דב - שני פצועים, באתר וואלה, 29 ביוני 2001
↑  פליקס פריש ועלי ואקד, צה"ל הרס מכ"ם סורי; סוריה וחיזבאללה איימו להגיב, באתר ynet, 2 ביולי 2001
↑  6 הרוגים בפיגוע ירי של חוליית מחבלים בכביש בין שלומי למצובה בגליל המערבי, באתר גלובס, 12 במרץ 2002
↑  פליקס פריש וערן נבון, מת מפצעיו החייל שנפגע מאש החיזבאללה בהר דב, באתר ynet, 2 בספטמבר 2002
↑  עמוס הראל, 2 חיילים נפצעו מפיצוץ מטען בגבול הצפון, באתר וואלה, ‏8 בדצמבר 2002 (ארכיון)
↑  פצוע קל ונפגעי הלם מאש נ"מ לעבר הגליל המערבי, באתר ynet, 3 באוגוסט 2003
↑  כתבי ynet, נער משלומי נהרג מאש חיזבאללה; צה"ל תקף בצפון, באתר ynet, 10 באוגוסט 2003
↑  חייל נהרג בגבול לבנון, באתר וואלה, 7 באוקטובר 2003
↑  אפרת וייס ואחיה ראב"ד, חיזבאללה ירה על מוצבי צה"ל בהר דב, באתר ynet, 28 באוקטובר 2003
↑  חנן גרינברג וחגי עינב, הסלמה בצפון: חיזבאללה ירה טיל נ"ט, חייל צה"ל נהרג, באתר ynet, 20 בינואר 2004
↑  כתבי ynet, טננבוים וגופות החיילים בדרכם לישראל, באתר ynet, 29 בינואר 2004
↑  אחיה ראב"ד וחנן גרינברג, סמל ראשון דניס למינוב מבת-ים נהרג בתקרית בהר דב, באתר ynet, 7 במאי 2004
↑  חנן גרינברג, מחדל האנטנה: 2 חיילים נהרגו, מצ"ח לא יחקור, באתר ynet, 14 במרץ 2005
↑  שרון רופא אופיר וחנן גרינברג, צה"ל הסתיר: קטיושה נפלה בצפון, באתר ynet, 3 בנובמבר 2004
↑  שרון רופא-אופיר ואחיה ראב"ד, שתי קטיושות נורו מלבנון, אחת נחתה בשלומי, באתר ynet, 16 בנובמבר 2004
↑  שרון רופא-אופיר וחנן גרינברג, אש בהר דב: קצין צה"ל וקצין או"ם נהרגו, באתר ynet, 9 בינואר 2005
↑  חנן גרינברג ושרון רופא-אופיר, חייל נהרג וארבעה נפצעו מאש חיזבאללה, באתר ynet, 30 ביוני 2005
↑  שרון רופא-אופיר וחנן גרינברג, 6 קטיושות נחתו בגליל; צה"ל תקף בלבנון, באתר ynet, 28 בדצמבר 2005
↑  שרון רופא-אופיר וחנן גרינברג, צה"ל נצר אש בגבול הצפון; חייל נפצע בינוני, באתר ynet, 28 במאי 2006
↑  התקוות התבדו: גופותיהם של אהוד גולדווסר ואלדד רגב שבו לישראל; הושלם הליך זיהוי הגופות, באתר גלובס, 16 ביולי 2008
עבד אל-מונעם אבו אל-פתוח

עבד אל-מונעם אבו אל-פתוח
עבד אל-מונעם אבו אל-פתוח (ערבית: عبد المنعم ابو الفتوح عبد الهادي, תעתיק: עבדל מונעים עבדל האדי אבו פותוח; נולד ב-15 באוקטובר 1951) הוא רופא מצרי ופוליטיקאי איסלמיסט השייך לזרם המתון. בעברו כסטודנט היה אקטיביסט.
ביוגרפיה

עבד אל-מונעם אבו אל-פתוח נודע בהתנגדותו העיקשת למשטרי אנואר סאדאת וחוסני מובארכ כמו גם בפתיחותו כלפי אנשים מאידאולוגיות פוליטיות שונות, נושא שנוי במחלוקת בין תומכי התנועות האסלאמיות במצרים וארגונים כגון האחים המוסלמים. כמזוהה בעבר עם האחים המוסלמים מאז 1970, היה אבו אל-פתוח חבר בלשכת ההדרכה של האחים מ -1987 עד 2009. בשנת 2011 הפסיק באופן רשמי כל קשרי עבודה פוליטיים עם האחים המוסלמים והתפטר מחברות בתנועה בעקבות החלטתו להתמודד בבחירות לנשיאות מצרים ב-2012 בניגוד לדעת התנועה. בבחירות זכה אבו אל-פתוח בכ-18 אחוזים מקולות המצביעים, ודורג רביעי מבין המתמודדים. כיום מכהן כמזכ"ל האיגוד הרפואי הערבי.
סרפרז פרדייז

| --- | --- |
חוף הים של סרפרז פרדייז
חוף הים של סרפרז פרדייז
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  קווינסלנד קווינסלנד
 גובה:  1.0 מטר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  26,412 (10 באוגוסט 2021)
 קואורדינטות:  28°00′00″S 153°25′00″E﻿ / ﻿28°S 153.41666666667°E﻿ / -28; 153.41666666667 
 http://www.surfersparadise.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןסרפרז פרדייז(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןסרפרז פרדייז(למפת קווינסלנד רגילה) בריזבן טאונסוויל קיירנס מאקאי רוקהאמפטון מאונט איסה ט. ה צ פ ו נ י ת  אוסטרליה הדרומית  ניו סאות' ויילס פפואה גינאה החדשה  מפרץ קרפנטאריה  ים האלמוגיםסרפרז פרדייז(למפת קווינסלנד מוגדלת) בריזבן טאונסוויל קיירנס מאקאי רוקהאמפטון מאונט איסה ט. ה צ פ ו נ י ת  אוסטרליה הדרומית  ניו סאות' ויילס פפואה גינאה החדשה  מפרץ קרפנטאריה  ים האלמוגיםסרפרז פרדייז  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סרפרז פרדייז (באנגלית: Surfers Paradise - "גן-עדן לגולשים") היא עיר קיט המהווה פרוור של העיר גולד קוסט, שבקווינסלנד, אוסטרליה.
העולמות

סרפרז פרדייז מפורסמת בשל ה"עולמות" שבה. "עולם" הוא למעשה סוג של לונה פארק, המתמחה בדבר מסוים. לדוגמה, Sea World, "עולם המים", הוא פארק מים. אפשר לראות שם מופעים של דולפינים, לשחות איתם, לגלוש במגלשות מים וכדומה. סרפרז פרדייז, כמשתמע משמה, ידועה בקרב גולשי-גלים. ענף הגלשנות על כל סוגיו מאוד מפותח באזור, עקב הגלים הגבוהים בו.
אקלים

האקלים בעיר הוא סובטרופי גשום, עם טמפרטורה נוחה כל השנה וגשמים רבים.
בילוי ונופש

כעיר נופש, בסרפרז פרדייז יש עשרות מועדוני לילה, מקומות בילוי שונים, קניונים לסוגיהם, וכל המותגים הנפוצים באוסטרליה ובעולם.
בנוסף, אזור קווינסלנד מפורסם בחופיו וביערות שלו. במרחק נסיעה קצרה ניתן להגיע לתוך יער גשם טרופי. היערות בקווינסלנד ובאזור סרפרז פרדייז קרובים מאוד לים, כפי שניתן לראות בזמן נחיתה בשדה התעופה של גולד קוסט.
עבד אל-מוחסן כאמל מורתגי

| --- | --- |

 לידה:  ינואר 1916 מצרים מצרים
 פטירה:  5 בנובמבר 2013 (בגיל 97)
 מדינה:  מצרים 
 השתייכות:  מצרים צבא מצרים
 דרגה:  פריק אַוַול
 תפקידים בשירות
 מפקד כוחות מצרים במלחמת האזרחים של צפון תימן מפקד צבא היבשה של צבא מצרים   מפקד חזית סיני במלחמת ששת הימים
 פעולות ומבצעים
 מלחמת ששת הימים  מלחמת האזרחים של צפון תימן
 תפקידים אזרחיים
 נשיא מועדון הכדורגל אל-אהלי
 
בריגדיר גנרל עבד אל-מוחסן כאמל מורתגי (בערבית: عبد المحسن كامل مرتجي; תעתיק מדויק: עבד אלמחסן כאמל מרתגי; ינואר 1916 – 5 בנובמבר 2013) היה קצין בכיר בצבא מצרים בזמן מלחמת האזרחים של צפון תימן ובמלחמת ששת הימים.
ביוגרפיה

נולד בנפת קהיר. בשנת 1937 סיים ללמוד במכללה צבאית והחל לטפס בסולם הדרגות. במהלך 1964 מונה מורתגי להיות מפקד הכוחות המצריים במלחמת האזרחים בצפון תימן. המצרים הגבירו באותה עת את מעורבותם במלחמה והיו מאוכזבים מחוסר יכולתם להתגבר על המורדים המלוכנים בצפון המדינה שנעזרו באוכלוסייה המקומית ובשלטון הסעודי. תחת פיקודו של מורתגי נקטו המצרים צעדים חמורים כנגד השבטים המורדים שהוגדרו מאוחר יותר כפשעי מלחמה, כגון: הפצצת כפרים, השמדת יבולים חקלאיים ומקנה והרעלת בארות. בקיץ 1964 החל הצבא המצרי בפיקודו במסע מלחמה בצפון תימן כנגד מאחזים מלוכניים בהרי ראזח שבמחוז סעדה. עד סוף 1964 התבצעו עוד ארבע מתקפות דומות שנסתיימו ללא הצלחה מרובה, כשאבדות הרפובליקנים והמצרים הגיעו לכ-1,000 הרוגים וכשרבים מהחיילים הרפובליקנים ערקו. למרות חוסר הצלחה זה, נחשב מורתגי כקצין בעל יכולות, והוא מונה ערב מלחמת ששת הימים כמפקד כוחות היבשה בסיני. תפקיד זה נוצר במיוחד לכבוד מינויו, כנראה מתוך שאיפתו של שר ההגנה המצרי, עבד אל-חכים עאמר, שעל החזית יפקד קצין בעל ניסיון קרבי. עד אז היה סלאח א-דין מוחסן המפקד הבכיר בסיני, ושרשרת הפיקוד הייתה ברורה. כניסתו של מורתגי לתפקידו החדש יצרה חוסר בהירות בשרשרת הפיקוד, וקיימת טענה כי המינוי היה חסר ערך, שכן שרשרת הפיקוד המצרי בסיני המשיכה במנהגה הרגיל תוך עקיפת מורתגי.
יש הטוענים כי המינויים בצמרת הצבא המצרי באותה תקופה, ובכללם מינויו של מוחמד פאוזי לרמטכ"ל, נבעו גם משאיפה ליצירת איזונים בין סיעות שונות של מקורבים לדמויות פוליטיות בתוך הצבא, כולל התייחסות ליריבות ספורטיבית בין הקצינים ששימשו גם נשיאים של מועדוני ספורט.
מורתגי גרס בהתבטאויותיו כי על הצבא המצרי לשים דגש על קידום השכלת החיילים והמפקדים בדרגים הנמוכים ועל העמקת הקשר שבין המפקדים וחייליהם.
לאחר יום הקרבות של 7 באפריל 1967 הגיעה לסוריה משלחת של קצינים בכירים מצבא מצרים, שכללה את מורתגי, שביקשו ללמוד את פרטי הקרבות. בתום הפגישות הצהיר מורתגי כי מצרים וסוריה מוכנות למלחמה כנגד ישראל וכי יש ברשותן "נשק סודי הרסני ביותר". יש הרואים ביום קרב זה כתחילתה של ההסלמה שהובילה למלחמת ששת הימים
לפני מלחמת ששת הימים, ב-12 במאי, ארגן מורתגי ביקור של הפלדמרשל הבריטי, ברנרד לו מונטגומרי, במצרים. כשמונטגומרי הביע את דעתו הנחרצת כי מצרים תנוצח על ידי ישראל, ענה לו מורתגי כי בידי מצרים הנשק הסובייטי החדיש ביותר, ואף הביע את ביטחונו ביכולת ההתקפית של צבא מצרים. עם זאת, היה מורתגי ספקן בהצלחת תוכנית התקיפה המצרית שנועדה ל-27 במאי ונדחתה.
ב-20 במאי, בזמן תקופת ההמתנה, אמר מורתגי כי מצרים תפעל רק במקרה של התקפה ישראלית גדולה ורצינית, אולם ב-2 ביוני הוציא מורתגי פקודת יום שאמרה: "עיניו של העולם כולו נשואות אליכם במלחמתכם עטורת התהילה כנגד תוקפנות הישראלים האימפריאליסטים על אדמת מולדתכם, בצפייה לחזות בתוצאות מלחמתכם הקדושה להשגת זכויות העם הערבי. תוצאותיו של רגע ייחודי זה הן בעלות חשיבות היסטורית לאומתנו הערבית ולמלחמת הקודש שבאמצעותה תשיבו את זכויות הערבים שנגזלו בפלסטין ותכבשו שוב את אדמתה השדודה של פלסטין, ברחמי האל וכוח הצדק, בכוח הזרוע ובאחדות אמונתכם."
מורתג'י הגיע לסיני רק ב־29 במאי, עם צוות בן כעשרים מפקדים.
על מידורו של מורתגי מעידה העובדה כי פקודת הנסיגה של עאמר נודעה למורתגי רק לאחר שכל הכוחות המצריים בבסיס בו שהה כבר עזבו את הבסיס ונסוגו.
מיד לאחר המלחמה הודח מורתגי, יחד עם מפקדים בכירים אחרים בצבא המצרי, לאחר שנחשב אחד מהאחראים לתבוסה.
מורתגי כיהן כנשיא מועדון הכדורגל הקהירי המפורסם, אל-אהלי בשתי קדנציות: הראשונה בשנים 1965–1967 והשנייה בשנים 1972–1980.
הערות שוליים

1 2  אבי שי, ‏חיל מצרים חלק א', מערכות 227, ינואר 1973
1 2  وفاة أحد رموز الرياضة في مصر الفريق عبد المحسن مرتجي, 5 בנובמבר 2013 (בערבית)
↑  Kenneth M. Pollack, Arabs at war, עמ' 83
1 2  ריאיון עם אמין הוודי, Picking up the pieces, אתר אל-אהראם (באנגלית)
↑  אריה חשביה, הצבא המצרי, אותה גברת בשינוי צמרת, דבר, 6 בדצמבר 1968
↑  חנוך ברטוב, דדו - 48 שנה ועוד 20 יום, כרך א', תל אביב: ספרית מעריב, 1978, עמ' 117.
↑  לאורה ג'יימס Nasser and his enemies: Foreign policy decision making in Egypt on the eve of the Six-day war, ב-Middle East Review of International Affairs, Vol. 9, No. 2 (June 2005), עמ' 26, 32
↑  המפקד המצרי בסיני:"נפעל רק במקרה של התקפה ישראלית גדולה", דבר, 21 במאי 1967
↑  ציטוט מתוך נאום לוי אשכול בפני הכנסת ב-5 ביוני 1967, עמ' 26
↑  Gawrych, George W. (1991). "The Egyptian Military Defeat of 1967". Journal of Contemporary History. 26:2: 277–305. doi:10.1177/002200949102600205.
↑  עבדו מובאשר, The road to Naksa, אתר אל-אהראם (באנגלית)
עבד אלחכים בלחאג'

עבד אלחכים בלחאג' (בערבית: عبد الحكيم بلحاج) הוא המנהיג של "הג'מאעה האסלאמית הלוחמת בלוב", ארגון המוכר על ידי משרד החוץ האמריקני כארגון טרור, ומפקד דומיננטי בתוך שלל הכוחות הצבאיים המהפכניים שפעלו בלוב בזמן מלחמת האזרחים ב-2011.
ילדות

נולד ב-1966 בטריפולי בשכונת סוק אלג'מעאא', למד באוניברסיטת אלפאתח, שם הוא קיבל תואר בהנדסה אזרחית.
לוב, מלחמת אפגניסטן ברית המועצות, LIFG

בלחאג' הצטרף באמצע שנות ה-80 לקבוצה של סטודנטים אסלאמיסטים צעירים ומהפכניים, ששמו להם למטרה להפיל את משטר מועמר קדאפי ולכונן משטר אסלאמי בלוב. חברי הקבוצה נאלצו לברוח מהמדינה מפני לחץ השלטונות לפני שעלה בידם להשיג דבר מה. בלחאג' ברח לסעודיה ב-1988 ומשם המשיך לאפגניסטן, שם הוא הצטרף למוג'אהדין שלחמו בפולש הסובייטי במסגרת מלחמת אפגניסטן – ברית המועצות.
ב-1992, לאחר שהמוג'אהדין השתלטו על הבירה קאבול, בלחאג' עזב את המדינה והחל לשוטט ברחבי המזרח התיכון ומזרח אירופה לפני שחזר ללוב בסוף אותה שנה. בלוב הוא הצטרף ל"ג'מאעה האסלאמית הלוחמת בלוב"(LIFG - Libyan Islamic Fighting Group), מטרתם הייתה להפיל את משטר קדאפי שנתפס כמדכא וככופר. בלחאג' היה ידוע במהלך התקופה הזאת בשם אבו עבדאללה אלצדיק, והשתתף בפעולות הלחימה של LIFG כנגד המשטר מבסיסם שבמזרח לוב. ב-1998, לאחר שלושה ניסיונות כושלים להתנקש בחייו, קדאפי הצליח לפרק את הארגון, חלק מהפעילים נעצרו וחלק ברחו.
מעצר בבנגקוק, הסגרה ללוב בהתערבות הCIA

בלחאג' ברח, ביחד עם מנהיגים אחרים של LFIG, לאפגניסטן, שם הוא התחבר לטליבאן. בתחילת 2002, זמן קצר לאחר מתקפת הטרור של ה-11 בספטמבר ולאחר הפיוס של קדאפי עם המערב, הרשויות בלוב הוציאו צו מעצר כנגד בלחאג'. בצו נאמר כי לבלחאג' קשרים קרובים עם מנהיגי אל-קאעידה, ובמיוחד עם מנהיג הטליבאן מולא עומאר. נטען כי מבסיסו בג'לאלאבאד הוא ניהל ומימן את הכשרתם של לוחמי מוג'אהדין. לאחר שארצות הברית פלשה לאפגניסטן במסגרת המלחמה שלה בטליבאן ובאל קאעידה, אנשי LIFG הנותרים עזבו את המדינה, ומצאו מסתור באירופה ובדרום מזרח אסיה.
בלחאג' נעצר בסוף 2001 בפקיסטן, ונמסר למנגנוני הביטחון האמריקאיים. אבל בניגוד לעצורים אחרים החשודים בפעילות טרור שנשארו עצורים תקופות ממושכות, בלחאג' שוחרר ללוב חודשיים אחר כך.
בלחאג' נעצר בפעם השנייה ב-2004, בנמל התעופה הבינלאומי של קואלה לומפור, מלזיה, באמצעות מבצע משולב של הCIA וסוכנות הביון הבריטית  MI6. הוא הועבר לבנגקוק והוחזק שם במעצר של הCIA, במתקן סודי בשדה התעופה של בנגקוק. בלחאג' הוסגר ללוב ונשלח לכלא אבו סלים לשבע שנים, שם הוא עבר עינויים.
לדברי חוסה מריה אסנאר, ראש ממשלת ספרד לשעבר, יש חשד כבד שבלחאג' היה מעורב בפיגועי הרכבת במדריד ב-2004.
ב-2010, ברוח התמתנות והפיוס עם האסלאם המיליטנטי, שהוביל סיף אל-אסלאם קדאפי, שוחררו 170 פעילים אסלאמיסטים וביניהם בלחאג'. במרץ 2011, בלחאג' הופיע בסרט של אלג'זירה, ובו הוא משבח את סיף אל-אסלאם על התיווך שהוביל לשחרורו. בתגובה, אמר בנו של מנהיג לוב כי האנשים ששוחררו אינם מהווים סיכון לחברה.
מלחמת האזרחים בלוב 2011

בלחאג' נעשה למנהיג "המועצה הצבאית של טריפולי", לאחר שהמורדים כבשו את טריפולי במהלך מבצע "בתולת הים עם שחר" בסוף אוגוסט 2011.
לאחר שהמורדים השלימו את כיבוש הבירה טריפולי, נמצאו מסמכים הקשורים להסגרתו של בלחאג' ללוב, ומראים את שיתוף הפעולה בין גופי הביון האמריקאים והבריטיים עם המודיעין הלובי. בריאיון שהעניק לBBC, ולגופי תקשורת מערביים אחרים, בלחאג' הציג מסמכים הנוגעים להסגרתו, ולשיתוף הפעולה בין גופי המודיעין המערביים והמודיעין הלובי בכלל. בתגובה, ראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון, הורה לחקור את הטענות האלה, בדבר שיתוף פעולה מודיעיני בין ארצו לבין לוב.
משפחה

לבלחאג' יש לפחות אח אחד, יוניס בלחאג', שהיה דמות מפתח במועצה הצבאית של טריפולי. הוא נהרג בבני וליד בסוף נובמבר 2011 כשנקלע למארב של כוחות הנאמנים לקדאפי.
עבד אל-מוטליב

השריף עבד אל-מוטליב אבן ר'אליב אבן מוסאעד, או עבד אל-מוטליב פאשה אל ר'אליב אל זיידי (בערבית: عبد المطلب بن غالب بن مساعد, ‏ (1790 - 29 בינואר 1886) היה שלוש פעמים אמיר ושריף גדול של מכה, בשנת 1827, בשנים 1856-1851 ואחר כך בשנים 1881-1880. הוא היה בן לענף זיידי (דווי זייד) של בני האשם.
עבד אל-ר'אליב נולד בשנת 1790 כבנו של השריף מוחמד ר'אליב בן מוסאעד בן סעיד בן סעד אל זייד.
את חינוכו קיבל בארמונו אצל מורים פרטיים.
באוגוסט 1827 התמנה לשריף גדול של מכה על ידי הסולטן העות'מאני מהמוט השני כדי להחליף את בן דודו. הודח מהתפקיד כעבור חודש.
מינה אותו שוב הסולטן, הפעם אבדילמג'יט הראשון, כאמיר ושריף של מכה ביולי 1851, אחרי פריצת מרד של הבדואים באזור מדינה.
בעת מלחמת קרים הוא ביקר בבירת האימפריה, איסטנבול, והתרשם מן התערבות ההולכת וגוברת של מעצמות המערב בענייניה ומפיגורה הטכנולוגי לעומת מעצמות אלה.
בשובו אחרי המלחמה למכה סיפר לעולמא של חג'אז שהעות'מאנים הם "כופרים מושבעים" והרים את דגל המרד נגד המושל (ה"ואלי" העו'תמאני של מכה, כשברוח הרפורמות שהונהגו בממלכה רצה לאסור על סחר העבדים. פרצו מהומות, תקריות וקרבות בין אנשי השריף והכוחות שברשות המושל. בסופו של דבר, עבד אל-מוטליב הובס, הודח ב-6 בינואר 1856 ונלקח לאיסטנבול. במקומו מונה כשריף האמיר מוחמד.

עבד אל-מוטליב חי באיסטנבול בין השנים 1856–1880. התיידד שם דווקא עם מידהט פאשה הרפורמטור ובשנת 1876 נכח בטקס ההכתרה של הסולטן מוראט החמישי
אולם היה זה עבדול חמיד השני שמינה אותו שוב ביוני 1880 לאמיר ושריף גדול של מכה, כנראה מתוך מחשבה שהוא מסוכן יותר באיסטנבול מאשר במכה הרחוקה.
לקריאה נוספת

Philip Mansel - Constantinople - City of the World's Desire, Penguin Books 1997
William Ochsenwald - Ottoman Arabia and the Holy 1516-1918 Hijaz Journal of Global Initiatives:Policy, Pedagogy,Perspectives vol.10,Nr.1 Special Edition on Understanding Transformations in the Arabic Peninsula 2016 p.29
הערות שוליים

1 2 3  Chr.Buyers
1 2 3  W.Ochsenwald ע' 29
↑  Ph.Mansel ע' 323-324
1 2  Ph.Mansel ע' 324
סקודה הודו

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברת בת
 מייסדים:  סקודה
 תקופת הפעילות:  2001–הווה (כ־23 שנים)
 חברת אם:  סקודה (קבוצת פולקסווגן)
 מיקום המטה:  הודו אוראנגאבאד, מהאראשטרה, הודו
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב
 מוצרים עיקריים:  מכוניות
  
 www.skoda-auto.co.in
 
סקודה אוטו הודו Pvt בע"מ (באנגלית: .Škoda Auto India Pvt Ltd; בהינדי: स्कोडा ऑटो इंडिया) היא יצרנית ומייבאת מכוניות הודית, שבסיסה באוראנגאבאד שבמחוז מהאראשטרה שבהודו. היא הוקמה על ידי סקודה בשנת 2001 כחברת הבת שלה, המייצרת את רכבי סקודה להודו.
היסטוריה

הסקודה אוקטביה הייתה המכונית הראשונה של סקודה ששווקה בהודו, היא זכתה להצלחה רבה עקב מחיר זול ועלות תיקונים נמוכה. היא שווקה בהתחלה עם מנוע טורבו-דיזל.
ב-7 באוקטובר 2019 הודיעה קבוצת פולקסווגן הודו על מיזוג שלוש חברות הבת שלה הממוקמות בהודו, פולקסווגן הודו, קבוצת פולקסווגן הודו וסקודה אוטו הודו לחברה אחת בשם סקודה אוטו פולקסווגן הודו Pvt בע"מ עם מטה בפונה.
דגמים > דגמים נוכחיים

סקודה סופרב (משנת 2004)
סקודה אוקטביה (משנת 2002)
סקודה ראפיד (משנת 2011)
סקודה קושאק (משנת 2021)
סקודה סלביה (משנת 2022)
דגמים > דגמים ששווקו לשעבר בהודו

סקודה אוקטביה קומבי (2005–2008)
סקודה פאביה (2008–2013)
סקודה לורה (2005–2013)
סקודה יטי (2010–2017)
סקודה קודיאק (2017–2020)
סקודה קארוק (2020–2021)
מפעלים, רשתות שיווק ומכירות

סקודה הודו מרכיבה את המכוניות שלה במפעל בפאתי אוראנגאבאד, עם תפוקת ייצור שנתית של 89,000 כלי רכב בערך. ייצור הסקודה פאביה הסתיים בשנת 2013 עקב מכירות נמוכות ועלות הרכבה גבוהה. לסקודה הודו 103 אולמות תצוגה ו-102 קווי שירות על פני 81 ערים ברחבי הודו.
מפעלים, רשתות שיווק ומכירות > נתוני מכירות

| שנה | יחידות שנמכרו |
| --- | --- |
2014: 15,342
2015: 15,457
2016: 13,414
2017: 17,438
2018: 17,244
2019: 15,284
הערות שוליים

↑  "Škoda Octavia". Chennai, India: TheHindu.com. 7 בפברואר 2002. נבדק ב-2 בנובמבר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Tale of the Indian Volkswagen". The Economic Times. נבדק ב-2021-10-07.
↑  Mishra, Lalatendu (2019-10-07). "Three Volkswagen Group units merge to form Skoda Auto Volkswagen India Pvt Ltd". The Hindu (בIndian English). ISSN 0971-751X. נבדק ב-2021-10-07.
↑  "FAQ's Škoda Auto". Skoda-auto.co.in. נבדק ב-2011-08-06.
↑  Booked Skoda, paid in full, showroom shut down! Now what?, Team-BHP.com (באנגלית)
↑  133 Skoda Car Showrooms across 103 cities in India | CarDekho.com, CarDekho (באנגלית)
1 2 3 4  "Skoda India sales growth at 30% for 2017". www.rushlane.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-02-05.
↑  "ŠKODA delivers 1.25 million vehicles worldwide in 2018". autoportal.com. נבדק ב-2019-01-17.
עבד אל-מג'יד א-סולייהים

עבד אל-מג'יד א-סולייהים (בערבית: عبد المجيد الصليهم; נולד ב-15 במאי 1994 בריאד שבערב הסעודית) הוא כדורגלן סעודי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אל-נאסר מליגת העל הסעודית ובנבחרת ערב הסעודית.
קריירת מועדונים

א-סולייהים שיחק בא-שבאב מליגת העל הסעודית במשך שש עונות וחצי, בהן ערך 132 הופעות ליגה והבקיע עשרה שערים. בחודש ינואר 2018 הושאל למשך חצי עונה לראיו ואיקאנו מהליגה הספרדית השנייה, אך לא זכה לדקות משחק במדי המועדון.
לקראת עונת 2020/2021 עבר א-סולייהים לא-נאסר מליגת העל הסעודית. בעונתו הראשון במועדון ערך 19 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.
קריירה בינלאומית

ב-7 בנובמבר 2017 ערך א-סולייהים את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערב הסעודית, בניצחון 2-0 על נבחרת לטביה במשחק ידידות.
תארים

גביע המלך הסעודי (1): 2014
הסופר קאפ הסעודי (1): 2014
הסופר קאפ הסעודי (1): 2021
סקודה 1000 MB

| --- | --- |

Škoda 1000 MB
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Škoda Sabre (באוסטרליה)
 יצרן:  סקודה
 שנות ייצור:  1964–1969
 הרכבה:  צ'כיה צ'כיה
 מודל קודם:  Škoda Octavia (1959–71) (אנ')
 מודל אחריו:  Škoda 100 (אנ')
 מרכב:  Rear-engine, rear-wheel-drive layout
 אורך:  4,200 מ"מ
 רוחב:  1,610 מ"מ
 גובה:  1,400 מ"מ 
 משקל:  750-800 ק"ג (ריק) (מטען מקסימלי 350-375 ק"ג)
 בסיס גלגלים:  2,400 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, 988 סמ"ק המפיק 35 כ"ס, 37 כ"ס, 45 כ"ס, יחס דחיסה 8.3:1, מנוע קירור מים  4 צילינדרים, 1,107 סמ"ק המפיק 45 כ"ס, מנוע קירור מים
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  126 קמ"ש (מנוע 988 סמ"ק)
סקודה 1000 MB (בצ'כית: Škoda 1000 MB) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הצ'כית סקודה אשר יוצרה בין השנים 1964–1969.
סך הכול יוצרו 443,141 יחידות.
תצורות סקודה 1000 MB

4 דלתות - סדאן
2 דלתות - קופה (דגם מנוע 1,000 סמ"ק קרוי "1000 MBX", ודגם מנוע 1,100 סמ"ק קרוי "1100 MBX")
2 דלתות - קבריולה
5 דלתות - סטיישן