stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלובולת בוק
ראו גם

ענן מולקולרי
Barnard 68
CG 4
NGC 281
IC 29
הערות שוליים

↑  A look at CfA discoveries from recent journals
↑  Dan P. Clemens, BOK globules and small molecular clouds – Deep IRAS photometry and (C-12)O spectroscopy, Astrophysical Journal Supplement
↑  R. Launhardt, et al, Binary and multiple star formation in Bok globules, astrophysics data system
↑  Bart Bok, Edith F. Reilly., Small Dark Nebulae., Astrophysical Journal, vol. 105
1 2  Joao Lin Yun, Dan P. Clemens., Star Formation in Small Globules: Bart BOK Was Correct!, Astrophysical Journal Letters v.365
↑  Bo Reipurth, Steve Heathcote and Fredrick Vrba, Star formation in Bok globules and low-mass clouds. IV. Herbig-Haro objects in B335., stronomy and Astrophysics, Vol. 256
↑  Joao Lin Yun, Dan P. Clemens., Discovery of Outflows from Young Stellar Objects in BOK Globules, Astrophysical Journal Letters v.385
↑  Shudong Zhou, et al, Evidence for Protostellar Collapse in B335, Astrophysical Journal v.404
↑  Joao Lin Yun, Dan P. Clemens, Mark H. Hyer., BOK Globules and Small Molecular Clouds: Deep IRAS Photometry and 12CO Spectroscopy, Astrophysical Journal Supplement v.75
↑  R. launhrdt, et al, Binary and multiple star formation in Bok globules, Birth and Evolution of Binary Stars, Poster Proceedings of IAU Symposium No. 200 on The Formation of Binary Stars, held 10-15 April, 2000, in Potsdam, Germany. Edited by Bo Reipurth and Hans Zinnecker
גאורגי סטראנסקי

גאורגי איוואנוב סטראנסקי (בבולגרית: Георги Иванов Странски;‏ 13 באוגוסט 1847, קאלופר(אנ'), האימפריה העות'מאנית – 17 בינואר 1904, סופיה, נסיכות בולגריה) היה רופא, מהפכן, דיפלומט ופוליטיקאי בולגרי, אשר בשלהי המאה ה-19 כיהן כשר החוץ ושר הפנים של נסיכות בולגריה.
קורות חייו

גאורגי סטראנסקי נולד בעיירה קאלופר הסמוכה לקרלובו. ב-1864 עבר לבוקרשט, וב-1874 הוסמך כדוקטור לרפואה באוניברסיטת בוקרשט. לאחר סיום לימודיו הועסק כרופא בבוזאו ובבוקרשט. הוא התיידד עם המהפכן הבולגרי חריסטו בוטב והפך לפעיל למען שחרור בולגריה מהעות'מאנים. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) שירת כרופא צבאי בצבא ממלכת רומניה. לאחר המלחמה שירת כרופא מחוזי בפלבן ובהמשך כיהן כחבר האספה הלאומית הבולגרית הראשונה. לאחר מלחמת בולגריה–סרביה (1885) נשלח כנציג הדיפלומטי הבולגרי לממלכת סרביה. בין 1887–1894 כיהן כשר הפנים של נסיכות בולגריה בממשלתו של קונסטנטין סטואילוב, ובין 1887–1890 כיהן כשר החוץ של נסיכות בולגריה בממשלתו של סטפן סטאמבולוב. סטראנסקי כיהן כחבר האספה הלאומית עד 1893.
בהמשך, חסר סטראנסקי לעסוק ברפואה. בין 1897–1899 ניהל בית חולים בסופיה, ובין 1899–1900 היה רופא מחוזי ברוסה. בין השנים 1900–1904 כיהן כמנהל משרד מבקר הכספים של הנסיכות. גאורגי סטראנסקי החל לעולמו ב-1904. בית החולים האוניברסיטאי בפלבן (אנ') נושא את שמו.
הערות שוליים

↑  שרי החוץ של בולגריה, באתר משרד החוץ של בולגריה (בבולגרית).
↑  גאורגי סטראנסקי -  ביוגרפיה, באתר ru.wikisource.org (ברוסית).
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: גריגור נאצ'וביץ' | שר החוץ והדתות של נסיכות בולגריה  1 בספטמבר 1887 – 16 ביוני 1890 | הבא: סטפן סטאמבולוב |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1206919043  VIAF: 103161696232816120007   WorldCat (עם VIAF): 103161696232816120007
גיל אגמון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בספטמבר 1961 (בן 63) ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה  אוניברסיטת תל אביב 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 
גיל חיים אגמון (נולד ב-17 באוקטובר 1961) הוא בעל השליטה בחברת דלק מערכות רכב.
ביוגרפיה

אגמון נולד בשכונת קריית שמואל בירושלים, הוא בנו של אברהם אגמון שכיהן כמנכ"ל משרד האוצר ומנכ"ל חברת דלק. בוגר הפנימיה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי. ב-1979 התגייס לצה"ל שירת כקצין בחיל השריון ונפצע במלחמת לבנון הראשונה, השתחרר בדרגת סגן-אלוף. בוגר תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת תל אביב.
החל לעבוד ב-1987 בחברת דלק רכב, שימש כסוכן מכירות, כסמנכ"ל ומנהל השיווק של חברת הבת דלק מוטורס. ב-1998 מונה למנכ"ל דלק מוטורס וב-2003 למנכ"ל דלק רכב. בשנת 2007 נעצר בחשד ששיחד מהנדס תכנון כדי לקבל היתר בניה למרכז הלוגיסטי של חברתו בניר צבי. המשטרה סגרה את התיק אחרי חקירה ממושכת. באוקטובר 2010 רכש 22% מהון המניות של חברת דלק רכב מחברת דלק השקעות בתמורה לסך של כ-1 מיליארד ש"ח, ובכך הפך לבעל השליטה עם 38% מהון המניות. בין נכסי החברה, זיכיון היבוא וההפצה בישראל של יצרניות הרכב מאזדה ופורד ומדצמבר 2011 גם של BMW ומיני. בנוסף הוביל אגמון את החברה להשקעות בחברות הזנק בתחום הרכב, ובהן מובילאיי.
בפרסום ברשת 13 ב-2 באפריל 2023 נחשף כי אגמון התבטא בקבוצת ווטסאפ של בכירי המשק נגד ממשלת הימין והרפורמה המשפטית שקודמה על ידה, כשכתב "אין קו עליבות שחברי הקואליציה לא חצו, מעולם לא התביישתי כך בממשלת ישראל". על יאיר נתניהו, בנו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, כתב אגמון "הילד הזה הוא חתיכת סיכון אסטרטגי למדינת ישראל... זה הזוי".
גיל אגמון נמצא ברשימת 100 האנשים העשירים בישראל, של עיתון דה מרקר.
הערות שוליים

↑  גיל אגמון, באתר "בהשקט ובבטחה".
↑  חזי שטרנליכט, גיל אגמון הפך את דלק רכב מיבואנית מכוניות ליצרנית סדרתית של יוניקורנים, באתר כלכליסט, 27 ביוני 2021
↑  איתמר אייכנר, מורן אזולאי, תכתובות ראשי המשק נחשפות: "בחודש הם הרסו את המדינה, ביבי התנתק לגמרי", באתר ynet, 2 באפריל 2023
↑  "טיפש, דרעק": ההתכתבויות של בכירי המשק נחשפות, באתר גלובס, 2 באפריל 2023
↑  500 העשירים - 2014, דה מרקר, 2 ביוני 2014
 איתן אבריאל, 246 מיליארד דולר: השווי של 500 עשירי ישראל נחשף - כך הם נהיו עשירים יותר, באתר TheMarker‏, 12 ביולי 2020
גדת קרמליובסקאיה

| --- | --- |

 מיקום
 עיר:  מוסקבה
 רובע:  חמובניקי, טברסקוי
 קואורדינטות:  55°44′56″N 37°37′04″E﻿ / ﻿55.748888888889°N 37.617722222222°E﻿ / 55.748888888889; 37.617722222222
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מוסקבה מוגדלת) גדת קרמליובסקאיה(למפת מוסקבה רגילה) גדת קרמליובסקאיה he  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גדת קרמליובסקאיה (ברוסית: Кремлёвская набережная) היא גדה של נהר מוסקבה מול חומת הקרמלין. הגדה ממוקמת בין רחוב לניבקה לבין מורדות וסילייבסקי של הכיכר האדומה. גדת האבן הראשונה במוסקבה.
הערות שוליים

↑  kudago, Кремлёвская набережная, KudaGo.com (ברוסית)
| גדות מוסקבה |
| --- | --- | --- |
| הגדה הימנית | טאראס שבצ'נקו • סופייסקאיה |  |
| הגדה השמאלית | מוסקבורצקאיה • פרונזנסקאיה • פרסננסקאיה • קרמליובסקאיה • קרסנופרסננסקאיה |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גה ואן דייק

גה ואן דייק (בהולנדית: Gerard Jan "Gé" van Dijk;‏ 15 באוגוסט 1923 באמסטרדם, הולנד - 29 במאי 2005 באמסטרדם) היה כדורגלן הולנדי ששיחק בעמדת חלוץ.
גה ואן דייק נולד באמסטרדם ובמהלך מלחמת העולם השנייה החל לשחק עבור אייאקס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בשנת 1943. בשנים 1947 ו-1957 הוא זכה עם קבוצתו באליפות. בעונת 1950/51 ואן דייק היה מלך השערים של הליגה. בשנים האחרונות של הקריירה שלו שימש ואן דייק בתור קפטן הקבוצה.
בשנת 1947 ערך ואן דייק הופעת בכורה שלו בנבחרת ההולנדית במשחק ידידות נגד שווייץ. בהמשך הוא השתתף במשחק ידידות נוסף.
ואן דייק סיים את הקריירה בשנת 1957 כאשר במשחקו האחרון הקבוצה נפרדה מחלוץ נוסף של המועדון קלאס באקר.
בשנת 1960 ואן דייק מונה למאמן ראשי של בקבוצת AFK ששיחקה בליגת נמוכה וכבר בעונתו הראשונה ואן דייק הצליח להעפיל את המועדון לליגה גבוהה יותר.
הערות שוליים

↑  Gevonden in Delpher - Algemeen Handelsblad, www.delpher.nl (בהולנדית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גילאן

| --- | --- |

 מדינה:  איראן איראן
 מחוז בפרובינציה:  16
 בירת הפרובינציה:  רשת 
 שפה רשמית:  פרסית, גילקית, טלישית
 שטח:  14,042 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרובינציה:  2,530,696 (2016)
  ‑ צפיפות:  170 נפש לקמ"ר (2006)
 קואורדינטות:  37°16′39″N 49°35′20″E﻿ / ﻿37.2774°N 49.589°E﻿ / 37.2774; 49.589 
 אזור זמן:  UTC +3:30
 https://www.gilan.ir/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גילאן (בפרסית: گیلان) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן. הפרובינציה נמצאת בצפון-מערב איראן, גובלת בים הכספי ובירתה העיר רשת.
שטחה 14,042 קמ"ר. ב-2006 מנתה אוכלוסיית הפרובניציה כ-2,404,861 תושבים.
ג'יאנגסו (כדורגל)

הלוגו הישן
ג'יאנגסו סונינג (במנדרינית: 江苏国信舜天) הוא מועדון כדורגל סיני לשעבר מהעיר נאנג'ינג. הקבוצה אירחה את משחקיה הביתיים באצטדיון האולימפי בעיר, המכיל 61,443 מקומות.
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1958 כמועדון חובבים, במרץ 1994 הפך למועדון מקצועי. בעונה הראשונה של המועדון כמועדון מקצועי, הוא ירד לליגה השנייה וחזר לליגת העל רק בשנת 2007. בשנת 2012 המועדון רשם את הישג השיא שלו כאשר סיים את העונה במקום השני בליגה. בתחילת 2013 המועדון זכה בסופר קאפ הסיני. בשנת 2015 זכה לראשונה בגביע הסיני. בשנת 2020 זכתה לראשונה באליפות המדינה.
לקראת עונת 2021, הקבוצה שינתה את שמה למועדון הכדורגל ג'יאנגסו. עם זאת, ב-28 בפברואר 2021, חברת האם Suning Holdings Group הודיעה כי פעילות הקבוצה תיפסק מיידית לצד פירוק קבוצות הנשים והנוער.
תארים

זכייה: 2020
זכייה: 1992, 2008
זכייה: 1997
זכייה: 2015
סגנות: 2014, 2016
הסופר קאפ הסיני
זכייה: 2013
סגנות: 2016, 2017
שחקנים מפורסמים

איסלנד סולבי אוטסן
אלבניה חמדי סליחי
לבנון רודה אנטר
סרביה מיליאן מרדאקוביץ'
קרואטיה סאמיר
ברזיל רמירס
גיל אוונס

| --- | --- |

גיל אוונס (משמאל) עם ריו קוואסאקי, ניו-יורק, 1982
 לידה:  13 במאי 1912 טורונטו, קנדה 
 פטירה:  20 במרץ 1988 (בגיל 75) קוארנבקה, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 מוקד פעילות:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1933 
 מקום לימודים:  מכללת מודסטו, תיכון סטוקטון 
 סוגה:  ג'אז, קול ג'אז, הזרם השלישי, ג'אז חופשי, ג'אז מודאלי, ג'אז פיוזן, modern creative 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, ג'ז פסנתר, פסנתר חשמלי 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס, ACT מיוזיק, Antilles Records, EmArcy, ורב רקורדס, Pacific Jazz Records, פרסטיז' רקורדס, אימפולס רקורדס, אנג'ה רקורדס 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1968)  היכל התהילה של המוזיקה הקנדית (1997)  היכל התהילה של גראמי (1999)  Grammy Award for Best Arrangement, Instrumental or A Cappella (2012)  היכל התהילה של גראמי (1996)  פרס גראמי לאלבום הרכב ג'אז גדול הטוב ביותר (1988)  היכל התהילה של גראמי (1993)  Grammy Award for Best Original Jazz Composition (1960)  אמני הג'אז של NEA 
 gilevans.free.fr
 פרופיל ב-IMDb
 
גיל אוונס (אנגלית: Gil Evans‏; 13 במאי 1912 - 20 במרץ 1988) היה מעבד מוזיקלי, מלחין, מוביל הרכבים ופסנתרן ג'אז. מילא תפקיד חיוני ביצירת ה-Cool Jazz, הפיוז'ן הג'אז המודאלי והג'אז החופשי יחד עם שותפו וחברו לאורך שנים רבות מיילס דייוויס.
תולדות חייו

אוונס נולד בטורונטו, קנדה כאיאן ארנסט גילמור גרין. שמו שונה בגיל צעיר לאוונס, שמו של אביו החורג. משפחתו עברה לקליפורניה, שם בילה את מרבית ילדותו ונערותו.
בין השנים 1941–1948 עבד כמעבד מוזיקלי ומלחין עבור תזמורתו של קלוד ת'ורנהיל. ב-1946 עבר להתגורר בניו יורק באופן קבוע. דירתו, במרתף מתחת למכבסה, הפכה למקום בו התכנסו אחרי הופעות נגני בי בופ ממועדוני רחוב 52, שראו בקנדי המבוגר (בן 36 באותה עת, מבוגר ב-8 שנים מצ'ארלי פארקר וב-14 שנה ממיילס דייוויס) מורה רוחני. על החבורה שהתכנסה בדירה נמנו נגני הסקסופון לי קוניץ וג'רי מאליגן, הפסנתרן ג'ון לואיס, נגן הקרן גונתר שולר והטרומבוניסטים ג'יי ג'יי ג'ונסון וקאי ווינדינג. "רצינו ליצור את ההרכב הקטן ביותר האפשרי שעדיין יישמע כמו הביג בנד של קלוד ת'ורנהיל...[ולנגן ב]סגנון פחות אינטנסיבי מזה של הבי-בופ הרגיל," כתב דייוויס באוטוביוגרפיה שלו. בין 1949 ו-1950 הקליטו חברי החבורה במסגרת תשיעייה (נונט) את התקליט Birth of the Cool, שיצא לבסוף בחברת "קפיטול רקורדס" רק ב-1959 וסימן את יצירת ה-Cool Jazz.
בהמשך הפך דייוויס לחברו הקרוב של אוונס (אוונס קרא לבנו מיילס). השניים הקליטו בחברת Columbia Records, בהפקת המפיק, ג'ורג' אוואקיאן, שלושה תקליטים תחת הכותרת המשותפת "מיילס דייוויס וגיל אוונס":  Miles Ahead ‏(1957), Porgy and Bess‏(1958) ו- Sketches of Spain‏ (1959). בהקלטות אלה ניצח אוונס על תזמורת (הולכת וגדלה עם השנים) כאשר מיילס דייוויס משמש כסולן בחצוצרה ופלוגלהורן וכמלחינם של חלק מהקטעים. התקליטים זכו להצלחה מסחרית ואמנותית רבה, כחיבור מוצלח בין מסורת ביג בנד ותיקה בסגנון הסווינג, השפעות של פוסט-בופ. בשנת 1962 הוציא אוונס את התקליט  Quiet Nights, למורת רוחו של דייוויס, שהיה כבר בתקופה אחרת ביצירתו.
אוונס המשיך בקו הקלטות אלה בסגנון דומה עם סולנים שונים, בהם לי קוניץ וקנונבול אדרלי בתקליטים כ-Big Stuff ‏ (1957), New Bottle Old Wine and Great Jazz Standards‏ (1958), Out of the Cool ‏(1960) ו-The Individualism Of Gil Evans ‏ (1964) ועיבד קטעי ביג בנד עבור הגיטריסט קני בורל. ב-1966 נפגש עם הזמרת הברזילאית אסטרוד ז'ילברטו ויצר עמה את התקליט Look To The Rainbow.
אוונס, למרות גילו המתקדם, היה פתוח לכיוונים אליהם משך את הג'אז חברו הטוב מיילס דייוויס, לאמור חיבור הדוק יותר עם רית'ם אנד בלוז ומוזיקת רוק. בשנת 1970 ניסה לתאם הקלטת אלבום עם ג'ימי הנדריקס ולהקת ביג בנד בצעד נועז, אך מותו של הנדריקס ביטל תוכנית זו, עם זאת ב-1974 הוציא אוונס את התקליט המכיל עיבודים של אוונס ללהיטים של הנדריקס, The Gil Evans Orchestra Plays the Music of Jimi Hendrix.
ב-1983 הוזמן גיל אוונס לנגן באופן קבוע עם תזמורתו במועדון Sweet Basil בלילות ימי שני בשבוע. ההופעות נמשכו באופן קבוע מספר שנים, עד מותו של אוונס. בהופעה הוקלטו מספר תקליטים תחת הכותרת Gil Evans and the Monday Night Orchestra. אחד מתקליטים אלה, Bud and Bird זכה בפרס גראמי לתקליט הביג בנד הטוב ביותר לשנת 1989.
ב-1986 יצר את הפסקול המוערך לסרט "התחלות ראשונות" (Absolute Beginners) עם אמנים מובילים באותה עת כפטסי קנזיט, שאדיי ודייוויד בואי. באותה שנה (1986) נבחר במשאל המבקרים של המגזין דאון ביט להכלל בהיכל התהילה של הג'אז. ב-1987 שיתף פעולה בהקלטת תקליטיו של סטינג Bring on the Night ו-...Nothing Like the Sun, בעיבוד ליווי הביג בנד.
במרץ 1988 נפטר.
הערות שוליים

↑  גיל אוונס, באתר AllMusic
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007329112705171  PLWABN: 9810680415305606  BIBSYS: 1019645  BNE: XX919839  BnF: cb13893740q (data)  CiNii: DA08033499  GND: 120883678  ICCU: RAVV105271  ISNI: 0000 0001 1037 1460  LCCN: n82025116  MusicBrainz: 83b1d510-c4ae-485b-91bf-c69b63044dd6  NDL: 00649526  NKC: ola2002157394  NLA: 35071178  NSK: 000065473  NTA: 074534122  RERO: 02-A003225979  SELIBR: 276727  SNAC: w6k07q2b  SUDOC: 029946425  Trove: 817985  VIAF: 7573806   WorldCat (עם VIAF): 7573806
ג'יאנג צ'ינג

זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
גִ'יאַנְג צִ'ינְג (במנדרינית: 江青;‏ 5 במרץ 1914 – 14 במאי 1991), אשר נודעה בכינוי מאדם מאו הייתה מהפכנית קומוניסטית סינית אשר נודעה עקב היותה רעייתו של מאו דזה דונג, נשיאה הראשון והמנהיג העליון של הרפובליקה העממית של סין. שימשה כראשת כנופיית הארבעה במהלך מהפכת התרבות בסין. עם עלייתו של דנג שיאופינג לכוח, כנופיית הארבעה הועמדה לדין על פועלה במהפכה ועל כן ג'יאנג, אשר כאמור הייתה בראש התנועה, התאבדה בתלייה.
ביוגרפיה

ג'יאנג, שגודלה על ידי קרוביה, הפכה לחברה בלהקת תיאטרון בשנת 1929. פעילותה בארגון מורדים קומוניסטים אשר פעלו נגד ממשלת הקוומינטנג בשנת 1933 הובילה למעצרה. עם שחרורה נסעה לשאנגחאי. בעודה שם נעצרה שוב בשנת 1934 ועזבה לבייג'ינג לאחר שחרורה, אך מאוחר יותר חזרה לשאנגחאי, שם מילאה תפקידים מינוריים בחברת שמאל תחת שם הבמה החדש שלה, לאן פינג.
כאשר היפנים תקפו את שאנגחאי ב-1937, ג'יאנג נמלטה לבירה הלאומית הסינית הזמנית בצ'ונגצ'ינג, שם עבדה באולפן הסרטים המרכזי שבשליטת הממשלה עד אשר היא חצתה את הקווים הלאומניים. היא עברה דרך שיאן כדי להצטרף לכוחות הקומוניסטים בינאן והחלה להשתמש בשם ג'יאנג צ'ינג.
בהיותה מדריכה לדרמה באקדמיה לאמנות, היא פגשה את מאו בפעם הראשונה כשנשא הרצאה בבית הספר. הם נישאו בשנת 1939 (למעשה, היא הייתה אשתו הרביעית של מאו ולא השלישית כפי שנוהגים לציין; היו למאו נישואים סדירים בצעירותו אך מעולם לא הודה בכך).
הנישואין זכו לביקורת מצד חברי מפלגה רבים, במיוחד מכיוון שאשתו של מאו באותה העת, מן הנשים היחידות אשר שרדו את המצעד הארוך, אושפזה באותו הזמן במוסקבה, ברית המועצות. מנהיגי המפלגה לבסוף הסכימו עם הנישואים לאחר שהוסדר שעם הנישואים, ג'יאנג תישאר נקייה מפעילות פוליטית למשך 20 השנים הבאות.
לאחר הקמת הרפובליקה העממית של סין בשנת 1949, ג'יאנג נותרה מחוץ לעיני הציבור למעט שימושה כמארחת של מאו עבור מבקרים זרים או ישיבות בוועדות תרבות שונות. אולם בשנת 1963, היא נעשתה פעילה יותר מבחינה פוליטית, והעניקה מזמנה למען העברת חסותה לתנועות תרבותיות למיניהן (כדוגמת אופרת בייג'ינג). תנועת הרפורמה התרבותית של ג'יאנג צמחה בהדרגה להתקפה ממושכת על רבים מאנשי התרבות והאינטלקטואלים המובילים בסין והגיעה לשיאה במהפכת התרבות שמשנת 1966 יצאה בפעולת טיהור פוליטי ענקית ברחבי המדינה.
ג'יאנג הגיעה לשיא כוחה והשפעתה בשנת 1966, וזכתה למוניטין בזכות נאומיה הלוהטים לכינוסים המוניים ומעורבותה בקבוצות המהפכה הצעירות הרדיקליות של המשמר האדום, בהם המשפיעה ביותר הייתה כנופיית הארבעה, אשר היא עצמה ייסדה וגם הנהיגה. היא הייתה מן האנשים הבודדים שמאו סמך עליו, ועל כן הפכה לסגנית ראש המהפכה התרבותית הראשונה ורכשה סמכויות מרחיקות לכת על חיי התרבות בסין. היא פיקחה על הדיכוי המוחלט של מגוון רחב של פעילויות תרבות מסורתיות במהלך עשור המהפכה. עם זאת, ככל שהלהט הראשוני של המהפכה דעך בסוף שנות השישים, כך גם ההשפעה של ג'יאנג. היא עלתה לכותרות מחדש בשנת 1974 כמנהיגת תרבות ודוברת המדיניות של מאו.
מאו מת ב-9 בספטמבר 1976, והרדיקלים במפלגה איבדו את התושייה עם עליית ממשל חדש, ממשל דנג שיאופינג. חודש לאחר מכן הופיעו כרזות קיר שתקפו את ג'יאנג ושלושת הרדיקלים הנוספים ב"כנופיית הארבעה", וההתקפות הלכו והתעצמו. ג'יאנג ושאר חברי כנופיית הארבעה נעצרו זמן קצר לאחר מכן. היא גורשה מהמפלגה הקומוניסטית בשנת 1977. בשנים 1980–1981 במשפטה הציבורי כחברה בכנופיית הארבעה, הואשמה ג'יאנג בהעלאת התסיסה האזרחית הנרחבת שאחזה בסין במהלך מהפכת התרבות, אך היא סירבה להודות באשמתה; במקום זאת, היא גינתה את בית המשפט ואת ראשי המדינה. היא קיבלה עונש מוות על תנאי, אך בשנת 1983 הוא הומר למאסר עולם. בעודה שם, התאבדה בתלייה.
ראו גם

מאו דזה דונג
המפלגה הקומוניסטית של סין
מהפכת התרבות בסין
הערות שוליים

↑  ג'ונג צ'אנג, ג'ון הלידיי, מאו - הסיפור הבלתי נודע, פרק 1. על הסף בין עתיק למודרני (1893–1911)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263573805171  PLWABN: 9810575261205606  BnF: cb11945489k (data)  CiNii: DA07010294  GND: 119367351  ISNI: 0000 0001 0602 5098  LCCN: n81120140  NDL: 00623001  NKC: xx0025903  NLA: 36501986  NLG: 209389  NTA: 071560017  RERO: 02-A026117113  SNAC: w6vr1w9b  SUDOC: 02740594X  Trove: 1261778  VIAF: 32804921   WorldCat (עם VIAF): 32804921
גאורגי סקלרוב

גאורגי סקלרוב הוא ספורטאי בולגרי שהתחרה במשחקים הפאראלימפיים במסגרת המשלחת הבולגרית. הוא מחזיק בחמש מדליות פאראלימפיות, מהן שלוש מדליות זהב, והיה לספורטאי הבולגרי הראשון שזכה במדליית הזהב במשחקים.
ביוגרפיה

סקלרוב התחרה לראשונה בהופעת הבכורה של המשלחת הבולגרית במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988). הוא התחרה בזריקת דיסקוס ובהדיפת כדור ברזל (קטגוריה B2) וזכה בשתי מדליות זהב. סקלרוב ניצח בתחרות הדיסקוס עם שיא פאראלימפי של 38.74 מטרים, לפני ריימו הייקינן הפיני שזכה בכסף עם 38.08 מטרים, ואנדז'יי גודלבסקי הפולני שסיים במקום השלישי בתוצאה של 33.68 מטרים. בתחרות הדיפת כדור הברזל זכה סקלרוב במדליית זהב נוספת כששבר שיא פאראלימפי נוסף עם תוצאה של 13.36 מטרים, לפני אורפו ואיניו הפיני שהדף למרחק של 12.45 מטרים וגודלבסקי שזכה במדליית ארד נוספת עם תוצאה 12.38 מטרים.
במשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) התחרה סקלרוב בשני המקצים בהם התחרה בסיאול, ונרשם גם לתחרות בתחרות הטלת הכידון. סקלרוב לבסוף לא לקח חלק בתחרות הכידון, אולם בתחרות הדיפת כדור הברזל הצליח לשמור על תארו עם תוצאה של 13.35 מטרים, לפני סרגיי חודקוב האוקראיני שסיים שני עם 13.30 מטרים וקרל מאייר האוסטרי שזכה במדליית הארד עם תוצאה של 12.53 מטרים. בתחרות זריקת הדיסקוס הוא סיים עם מדליית הכסף עם תוצאה של 40.50 מטרים, שני רק לחודקוב שקבע שיא עולם של 40.82 מטרים.
במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) הצליח סקלרוב להוסיף מדליה נוספת כשזכה במדליית הארד בתחרות הדיסקוס עם תוצאה של 38.56 מטרים. הוא שב והתחרה במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) אך לא הצליח לזכות במדליה.
הערות שוליים

↑  Seoul 1988 Paralympic Games Athletics Men's Discus B2
↑  Seoul 1988 Paralympic Games Athletics Men's Shot Put B2
↑  Barcelona 1992 Paralympic Games Athletics Men's Javelin B2
↑  Barcelona 1992 Paralympic Games Athletics Men's Shot Put B2
↑  Barcelona 1992 Paralympic Games Athletics Men's Discus B2
↑  Atlanta 1996 Paralympic Games Athletics Men's Discus F11
געל בן עבד

געל (משמאל) וזבול פקידו של אבימלך.
געל בן עבד, דמות מקראית, שמו מופיע בספר שופטים, פרק ט', פסוק כ"ו. געל עמד בראש קבוצת מורדים, שהצטרפה אל בעלי שכם כאשר מרדו באבימלך בן גדעון והסיתם לפעול נגדו ולהפיל את שלטונו.
געל ואנשיו נחלו תבוסה. הם גורשו על ידי זבול, יד ימינו של אבימלך. בעקבות המרידה נאסר עליו ועל אנשיו להתגורר בעיר.
געל בן עבד ואחיו היו כנראה קבוצה של שכירי חרב, חיילי צבא פרטי שהשכיר את שירותיו למי שנזקק לשירותי לוחמים. בתקופת הברונזה המאוחרת בארץ ישראל קמו קבוצות רבות של ח'בירו, שנודעו בשל כך שהם משכירים עצמם לכל דורש. רש"י טוען: "געל בן עבד - מאומה אחרת היה".
געל ואחיו (כוונת הכתוב לאנשיו) התיישבו בעיר שכם. בעת ישיבתם בעיר הם עסקו בבציר. געל טוען כי מוצא אבימלך מגדעון ולכן לא מן הראוי שבעלי שכם יקבלו את שלטונו. הוא רומז בדבריו כי אבימלך לא התגורר בעיר ואימו ששכם מקום הולדתה והם המליכו אותו למלך עליהם, רק מינה פקיד, את זבול שישלוט עליהם. לפי אחד הפירושים, געל מציע כי שלטון העיר יוחזר למשפחת חמור אשר שלטו בעיר עוד בימי האבות ואבימלך הוא זה ששלט במקומם.
געל מקבל עזרה מבעלי שכם בדמות קבוצת אנשים המתגייסת לשירותיו. הוא מזמין את אבימלך לדו-קרב. לדעת שמריהו טלמון אין לדעת אם התבנית "וַיֹּאמֶר" המתייחסת לאמירתו של געל לאבימלך, היא מטבע לשון או אם געל שלח את אנשיו למסור את דבריו.
המלחמה בין געל לבין אבימלך וזבול פקידו, הסתיימה בכך שאבימלך הכה את בעלי שכם בקרב בשדה פתוח, במצור על העיר ואף בהשמדת אלה, שנמלטו אל "מגדל שכם" או "בית אל ברית".
מדרש שמו

הכתוב אינו מוסר מידע על אביו של געל, עבד. ייתכן כי שם משפחתו מרמז כי מעמדו נמוך כשל מעמד העבדים או ששם משפחתו הוא השם תאופורי, עבדיאל. משה גרסיאל טוען כי מדובר בכינוי למעמדו, שהיה עבד לאדון. מדרש שם סמוי מעמיד את בן העבד, געל מול בן האמה, אבימלך: ”מִי-אֲבִימֶלֶךְ וּמִי-שְׁכֶם כִּי נַעַבְדֶנּוּ-הֲלֹא בֶן-יְרֻבַּעַל, וּזְבֻל פְּקִידוֹ; עִבְדוּ, אֶת-אַנְשֵׁי חֲמוֹר אֲבִי שְׁכֶם, וּמַדּוּעַ, נַעַבְדֶנּוּ אֲנָחְנוּ.” לדעת גרסיאל הכתוב רואה בשכם סמל לשיתוף פעולה ישראלי - כנעני. געל מציע שלא לעבוד את השניים אשר מסמלים נישואים ושיתוף בין העמים אליה הוא מתנגד. געל מבקש לבוא תחת עול חמור אבי שכם שמייצג לדידו כנעני טהור. פעמים מספר חוזרת המילה "עבד" וזאת כדי להדגיש את אי הסכמתו של געל לעבוד את אבימלך. הקריאה למרד המצוטטת מפי זבול פקידו של אבימלך אשר מפנה את דבריו לגעל :”וַיֹּאמֶר אֵלָיו זְבֻל, אַיֵּה אֵפוֹא פִיךָ אֲשֶׁר תֹּאמַר, מִי אֲבִימֶלֶךְ, כִּי נַעַבְדֶנּוּ: הֲלֹא זֶה הָעָם אֲשֶׁר מָאַסְתָּה בּוֹ, צֵא-נָא עַתָּה וְהִלָּחֶם בּוֹ”. המילה 'נעבדנו' מקבילה לשם עבד והמילה "מאסתה" מקבילה לתחושת מיאוס וגועל, המשתמעים מדבריו של פקידו של אבימלך.
השם געל משמש מושא ללגלוג. מוצא השם, מתפרש מערבית דרומית ומשמעותו חיפושית. חוקר המקרא נות, מפרש את השם געל, כמג'עלן סוג של תמר.
הערות שוליים

1 2  שמריהו טלמון, עולם התנ"ך: שופטים, תל אביב, דודיזון עתי, 1996, עמ' 89.
↑  שופטים, ט, מ"ט.
↑  יאירה אמית, מקרא לישראל: שופטים, ירושלים, מאגנס, 1999, עמ' 175.
↑  משה גרסיאל, מדרשי שמות במקרא, רמת גן, רביבים, 1987, עמ' 38.
↑  שופטים, ט', ל"ח.
↑  משה גרסיאל, מדרשי שמות במקרא, רמת גן, רביבים, 1987, עמ' 39-38.
↑  זאב ויסמן, סטירה פוליטית במקרא, ירושלים, מוסד ביאליק, 1996, עמ' 27.
גאורגי סדוב

| --- | --- |

 לידה:  23 באפריל 1877 האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה)
 פטירה:  5 במרץ 1914 (בגיל 36) ים ברנץ
 לאום:  רוסי
 תקופת הפעילות:  1902–1904 (כשנתיים)
 מספר מסעות:  3
 גילויים בולטים:  חקר אזור הארקטי
 פרסים והוקרה:  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 3  אות המסדר אנה הקדושה, דרגה 3 
 אתר עם מידע על פעילותו
 
גאורגי סדוב (23 באפריל 1877 - 5 במרץ 1914) היה מגלה ארצות רוסי שעמד בראש ניסיון לא מוצלח להגיע לקוטב הצפוני בשנת 1914.
גאורגי סדוב נולד בכפר באזור דונצק (אז בתחומי האימפריה הרוסית, היום באוקראינה). המשפחה הייתה ענייה מאוד וכבר בגיל 8 גאורגי התחיל לעבוד. בשנת 1891 גאורגי התחיל ללמוד בבית הספר ליד הכנסייה המקומית ותוך שנתיים סיים את התוכנית התלת-שנתית. לאחר סיום בית הספר הוא חזר לעבוד לפרנסת המשפחה. באותה תקופה הילד החל לחלום על הפלגות בים. המשפחה התנגדה לכך וגאורגי החל בחשאי להתכונן לעזיבת הבית.
בשנת 1894 גאורגי סדוב הגיע לרוסטוב על דון ורצה להתקבל לבית הספר לימאות. התנאי המקדים היה עבודה באוניית סוחר במשך שלושה חודשים לפחות. ב-13 בנובמבר 1891 גאורגי התקבל ללימודים לאחר קבלת ניסיון מעשי נדרש. עם קבלתו ללימודים הוא כתב מכתב למשפחתו וקשרים משפחתיים התחדשו. לאחר 3 שנות לימוד סדוב קיבל תעודה של נווט והחל לעבוד בצי הסוחר בים השחור.
בשנת 1899 סדוב הגיע לסבסטופול והחל לשרת בצי הים השחור. לאחר שנתיים של שרות הוא עבר לסנקט פטרבורג ולמד בבית הספר לקציני ים. בשנת 1902, לאחר שעמד בבחינות וקיבל דרגת קצין הים, גאורגי סדוב התקבל לשירות במנהלת ההידרוגרפיה של הצי. כבר באותה שנה הוא נשלח עם משלחת הצי לחקר אזור האי וייגאץ' ואזור נוביה זמליה. בשנת 1903 סדוב היה סגן מפקד משלחת לחקר ים קארה. בהיותו בארכנגלסק הוא החליט על תחילת הכנות מסע לאזור הקוטב הצפוני, אך לאור תחילת מלחמת רוסיה–יפן התוכנית לא יכלה לצאת לפועל.
במהלך המלחמה סדוב נשלח לאזור אמור והיה מפקד אוניית קרב. לאחר סיום המלחמה סדוב עסק בחקר הים הכספי והכין מפות מעודכנות של האזור.
בשנת 1910 על פעילות בתחום חקר האזור הארקטי סדוב התקבל לחברה הגאוגרפית הרוסית. כמו כן הוא התקבל כחבר כבוד בחברה האסטרונומית הרוסית.
חיפושי המשלחת

כבר בינואר 1914 היה ברור שקיימת בעיה גדולה עם מלחמת מדעית של סדוב ו-2 משלחות נוספות שהיו באזור הארקטי. לאור כך המנהל ההידרוגרפי של הצי ארגן משלחות חיפוש. אחד האוניות הגיע למקום חנייה הראשונה שהיה ידוע ומצא שם מסר מסדוב בו היה כתוב שמשלחת עזבה לכיוון צפון. אונייה אחרת מצא את מקום הנחיה השני אך משלחת כבר לא הייתה שם. במהלך החיפושים לראשונה השתתף כלי טיס.