stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יונדאי סונטה
דור שמיני (שם קוד DN8) > יונדאי סונטה N-ליין

בספטמבר 2020 חשפה יונדאי את גרסה ה-N-ליין לסונטה, גרסה זו מיוצרת על ידי יצרנית גרסאות הספורט של יונדאי, יונדאי N. היא כוללת עיצוב אגרסיבי וספורטיבי יותר כולל חישוקים גדולים יותר וכיול ספורטיבי למתלים. היא כוללת מנוע בנזין בנפח 2.5 ליטר טורבו המספק כ-290 כ"ס ומומנט של 42.9 קג"מ. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 6.2 שניות.
דור שמיני (שם קוד DN8) > מידות

אורך הדור השמיני עומד על 4,900 מ"מ ו-4,955 מ"מ (סין), רוחב הדור השמיני עומד על 1,860 מ"מ, גובה הדור השמיני עומד על 1,445 מ"מ, משקל הדור השמיני עומד על בין 1,388 ל-1,730 ק"ג, בסיס הגלגלים בדור השמיני עומד על 2,840 מ"מ ו-2,890 מ"מ (סין).
מכירות

להלן נתוני המכירות בארצות הברית.
| שנה | ארצות הברית |
| --- | --- |
1989: 34,698
1990: 29,840
1991: 26,421
1992: 17,196
1993: 15,420
1994: 13,339
1995: 17,055
1996: 14,616
1997: 22,128
1998: 14,144
1999: 30,022
2000: 45,983
2001: 62,385
2002: 68,085
2003: 82,330
2004: 107,189
2005: 130,365
2006: 149,513
2007: 145,568
2008: 117,357
2009: 120,028
2010: 196,623
2011: 225,961
2012: 230,605
2013: 203,648
2014: 216,936
2015: 213,303
2016: 199,408
2017: 131,803
2018: 105,118
2019: 87,466
2020: 76,997
הערות שוליים

↑  ניר בן טובים, ‏דיווח: הדור הנוכחי של יונדאי סונטה - האחרון, באתר ערוץ הספורט, 25 במאי 2022
↑  정재희 포드코리아 대표"아기자기한 `포커스` 매력에 빠져보세요", 매일경제, ‏2012-01-09 (בקוריאנית)
↑  현대자동차 쏘나타 (Y2) 1988 - Hyundai Sonata (Y2) 1988 - 1, 국산 자동차 이것저것, ‏2008-10-20
↑  safercar.gov | NHTSA, www.nhtsa.gov (באנגלית)
↑  Chinaautoweb.com Is For Sale, chinaautoweb.com
↑  "About TagAZ". נבדק ב-16 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Taganrog-made Hyundai Cars Vanished from Car Dealers, web.archive.org, ‏2016-03-06
↑  ניצן אביבי, סונטה חדשה, באתר אוטו, ‏31 באוגוסט 2004
↑  גיא רוטקופ, יונדאי סונטה ב-E-NCAP, באתר אוטו, ‏06 בדצמבר 2006
↑  רוני שטרן, יונדאי סונטה – אמצע הדרך, באתר אוטו, ‏08 בנובמבר 2007
↑  טל שביט, יונדאי סונטה: רענון אמריקני, באתר אוטו, ‏11 בפברואר 2008
↑  "Hyundai NF Sonata Ling Xiang". carlife.net. נבדק ב-4 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tan, Paul. "Hyundai Sonata NFC Ling Xiang – redesigned Sonata NF for the Chinese market". Paultan.org. נבדק ב-8 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  טל שביט, יונדאי מציגה: הסונטה החדשה, באתר אוטו, ‏17 בספטמבר 2009
↑  Drip, Drip, Drip - More 2010 Hyundai Sonata images find their way onto the interwebs [*UPDATED], Autoblog (באנגלית)
↑  Hyundai 2010 i45 - Hyundai i45 within four months | GoAuto, web.archive.org, ‏2010-02-24
↑  יונדאי CW i40 מחליפת הסונטה נחשפת לראשונה, באתר קארטיוב, ‏17 בפברואר 2011
↑  יונדאי סונטה 2011 תופסת את המקום השלישי בארה"ב, באתר קארטיוב, ‏21 בספטמבר 2010
1 2  טל שביט, יונדאי סונטה – מנוע טורבו, גרסה היברידית, באתר אוטו, ‏06 באפריל 2010
↑  מאת cartube, נחשפה: יונדאי סונטה החדשה - cartube, באתר www.cartube.co.il
↑  2015 Hyundai Sonata debuts at 2014 New York auto show, Motor Authority (באנגלית)
↑  Hyundai Sonata coming back to Australia | CarAdvice, CarAdvice.com (באנגלית)
↑  אלי שאולי, יונדאי סונטה חוזרת, הפעם בגרסת היברידית, באתר אוטו, ‏07 באוקטובר 2015
↑  יונדאי סונטה היברידית בישראל – מחיר החל מ-159,000 שקל, באתר קארטיוב, ‏07 באוקטובר 2015
↑  רועי צוקרמן, יונדאי סונטה עברה מתיחת פנים, באתר אוטו, ‏20 במרץ 2017
↑  2016 Hyundai Sonata Plug-in Hybrid Finally Goes on Sale From $34,600 – But Only in Some U.S. States, באתר Transport Evolved, ‏16 בנובמבר 2015
↑  יונדאי חושפת את הסונטה 2019 החדשה, באתר קארטיוב, ‏06 במרץ 2019
↑  יונדאי חושפת את הסונטה היברידית החדשה 2020, באתר קארטיוב, ‏22 ביולי 2019
↑  "Hyundai Sonata US car sales figures". carsalesbase.com (באנגלית אמריקאית). 2015-11-06. נבדק ב-2021-02-28.
↑  "Hyundai Sonata Sales Figures". Good Car Bad Car. 1 בינואר 2011. נבדק ב-7 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541851605171  LCCN: sh90005727 
דור ראשון
דור שני
דור שלישי
דור ראשון
מתיחת פנים שנת 2001
דור חמישי
מתיחת פנים שנת 2008
יונדאי סונטה לינד שיאנג
דור שישי
מתיחת פנים שנת 2012
יונדאי סונטה היברידי פלאג-אין
דור שביעי
מתיחת פנים שנת 2017
יונדאי סונטה היברידית פלאג-אין
דור שמיני
דור שמיני מבט אחורי-צדדי
גני פנטסיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מיני גולף 
 מיקום:  ארצות הברית דיסניוורלד, פלורידה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הקמה ובנייה
 תאריך פתיחה רשמי:  20 במאי 1996
 
 קואורדינטות:  28°21′51″N 81°33′39″W﻿ / ﻿28.364158333333°N 81.56095°W﻿ / 28.364158333333; -81.56095
 אתר רשמי
  (למפת אורלנדו מוגדלת) גני פנטסיה(למפת אורלנדו רגילה) גני פנטסיה he
 
גני פנטסיה (באנגלית: Fantasia Gardens) הם מסלולי מיני גולף בדיסניוורלד שבפלורידה, ארצות הברית. בגנים יש שני מסלולי מיני גולף עם 18 חורים שתוכננו על פי הסרט "פנטסיה". הם נפתחו לציבור הרחב ב-20 במאי 1996. בגנים נערכים כ-450,000 סיבובי מיני גולף בכל שנה.
המסלול הראשון הוא הקל והמתאים יותר לילדים ומציג דמויות וחפצים מהסרט המשולבים בכל חור. לעומת זאת, המסלול האחר הוא הקשה יותר וכולל, בין היתר, מלכודות חול ושאר תחבולות.
ב-2024 דורגו המסלולים כטובים ביותר במדינת פלורידה.
הערות שוליים

↑  Landon McReynolds, Fun ‘fore’ all: Celebrating National Mini Golf Day at Walt Disney World, WKMG-TV, ‏21 בספטמבר 2023
↑  John Sens, The best mini-golf course in every U.S. state, revealed! Our exclusive ranking, Golf Magazine, ‏18 בינואר 2024
עודד ולנסקי

| --- | --- |

הרב ולנסקי בכנס משפחת סלומון, 2011
 לידה:  22 בינואר 1946 (בן 79) כ' בשבט ה'תש"ו ירושלים, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום פעילות:  ישראל
 רבותיו:  הרב צבי יהודה הכהן קוק
 בן או בת זוג:  חוה ולנסקי 
 צאצאים:  יאיר ולנסקי 
 
הרב עודד ולנסקי (נולד ב-22 בינואר 1946, כ' בשבט ה'תש"ו) הוא הוגה דעות, ר"מ בישיבת הר המור ומחבר ספרים באמונה.
תולדותיו

נולד בירושלים למשפחה ירושלמית ותיקה. מצד אמו הוא נינו של הרב יואל משה סלומון. מצד אביו הוא נינו של הרב מנחם מנדל שרשבסקי. למד בישיבת מרכז הרב אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק, אשר מינה אותו ללמד שיעורי אמונה בישיבה.
היה מיוזמי המאבק "שלח את עמי" למען פתיחת מסך הברזל לעליית יהדות ברית המועצות, ובתור שכזה היה ממקבלי פניו של אסיר ציון אנטולי (נתן) שרנסקי בבואו לנמל התעופה בן-גוריון.
היה ממייסדי תלמוד תורה מורשה.
היה בין קבוצת הרבנים שפרשו מישיבת מרכז הרב והקימו את ישיבת הר המור. עד לפרישה לימד במכון מרחבים בירושלים.[דרוש מקור]
מלבד שיעוריו במוסדות תורניים, נודע גם כרבם של אנשי צבא. אחד מתלמידיו המפורסמים הוא אל"ם דרור ויינברג, שנהג להגיע עם אשתו לביתו של הרב ללימוד מדי ליל שבת.
ספרו "אבן ישראל" נכתב בעקבות שירותו כלוחם במלחמת לבנון הראשונה. בשנת תש"ע קיבל את תעודת הצטיינות הרמטכ"ל על התנדבות של 45 שנים במערך המילואים.
בבחירות לכנסת ה-20, בצעד חריג, כינס את תלמידי ישיבת הר המור וקרא להם לצאת ולחזק את גוש הימין.
חיים אישיים

נשוי לחוה היא בתו של הרב משה שטרנברג, רב היישוב כפר פינס. מילדיהם:
אברהם יצחק - נרצח יחד עם אשתו אביטל יוכבד ולנסקי, בפיגוע הירי בליל כ"ז באב ה'תשס"ב, 5 באוגוסט 2002.
יאיר - קצין צה"ל בדרגת תא"ל, משמש כמבקר מערכת הביטחון.
הרב הרצל - המשמש ר"מ בישיבת הר המור ומלמד בישיבה הגבוהה בני נצרים.
בתו - נשואה לרב מוטי סרור, מנהל הוצאת הספרים חוסן ישועות שע"י ישיבת הר המור.
גיסיו הם: הרבנים מרדכי שטרנברג ועמיאל שטרנברג, ויעקב לבנון.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| עץ משפחת מן ההר | עץ משפחת מן ההר | עץ משפחת מן ההר |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  משה שטרנברג  משה שטרנברג     |  משה שטרנברג  משה שטרנברג     |  משה שטרנברג  משה שטרנברג     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|  |   |  |   |   |   |   |   |   |     |   |   |   |    |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|  אסתר  אסתר     |  אסתר  אסתר     |  אסתר  אסתר     |   |  עמיאל שטרנברג  עמיאל שטרנברג     |  עמיאל שטרנברג  עמיאל שטרנברג     |  עמיאל שטרנברג  עמיאל שטרנברג     |   |  מרדכי שטרנברג  מרדכי שטרנברג     |  מרדכי שטרנברג  מרדכי שטרנברג     |  מרדכי שטרנברג  מרדכי שטרנברג     |   |  חוה וולנסקי  חוה וולנסקי     |  חוה וולנסקי  חוה וולנסקי     |  חוה וולנסקי  חוה וולנסקי     |     |  עודד וולנסקי  עודד וולנסקי     |  עודד וולנסקי  עודד וולנסקי     |  עודד וולנסקי  עודד וולנסקי     |   |  ברכה לבנון  ברכה לבנון     |  ברכה לבנון  ברכה לבנון     |  ברכה לבנון  ברכה לבנון     |   |  יעקב לבנון  יעקב לבנון     |  יעקב לבנון  יעקב לבנון     |  יעקב לבנון  יעקב לבנון     |
 
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  יאיר וולנסקי  יאיר וולנסקי     |  יאיר וולנסקי  יאיר וולנסקי     |  יאיר וולנסקי  יאיר וולנסקי     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
מספריו

אבן ישראל - בנושאי מחשבה ואמונה, חמישה כרכים, בהוצאת חוסן ישועות
ארצנו ארץ מולדת: לתודעת מולדתנו, חוברת שיצאה בירושלים תשנ"ג
ומי גוי גדול: קווי יסוד, חוברת שיצאה בירושלים תשנ"ג
והארץ אזכור, ירושלים תש"ס
לנתיבי הנצח - על הספר נצח ישראל למהר"ל מפראג. כרך א' : פרקים א-ד, ירושלים תשע"ב; כרך ב' : פרקים ה-ט, ירושלים תשע"ה; כרך ג' : פרק י, ירושלים תש"פ; כרך ד' : פרק יא; כרך ה' : פרקים יב-יג
ר' יואל משה סלומון - פועלו ותולדותיו - ירושלים תשע"ג
הערות שוליים

↑  בתו של הרב מנחם מנדל שרשבסקי, חיה אסתר, נישאה לסבו, הרב יעקב ולנסקי, מגיד שיעור בביה"כ "ישועות יעקב" במאה שערים
↑  יניב מגל, סרוגים בקנה, ידיעות ספרים 2016, עמ' 88, 166
↑  יניב מגל, סרוגים בקנה, ידיעות ספרים 2016, עמ' 181
↑  אריה יואלי, ‏נחשפה תמונה נדירה מהטירונות של הרב עודד וולנסקי, באתר "סרוגים", 20 בינואר 2021
↑  גיל קלנר, ‏הרב עודד וולנסקי: זו שעת חירום לאומית, נתניהו בסכנה, באתר "סרוגים", 15 במרץ 2015
↑  יאיר שלג, הסבתא רוצה לגדל את הנכדים היתומים, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300941005171  LCCN: nr92016100  VIAF: 56473684   WorldCat (עם VIAF): 56473684
מבצע פעמון החירות

American revolution bicentennial
מבצע פעמון החירות הוא שם הקוד שניתן להפלגה שביצעו ספינות חיל הים הישראלי לחוף המזרחי של ארצות הברית בקיץ 1976, לאחר שהוזמנו על ידי צי ארצות הברית להשתתף בחגיגות 200 שנה לעצמאותה של ארצות הברית.
בנוסף להפגנת הכבוד והידידות לבעל ברית חשוב, כלל המבצע מספר מטרות נוספות מבחינת ישראל: מפגש עם העם האמריקאי והקהילה היהודית וסיוע למפעל המגבית היהודית המאוחדת. משימה נוספת שהתקבלה תוך כדי הפלגה, הצגת אמצעי הלחימה של חיל הים הישראלי לציי מדינות מדרום אמריקה כדי לסייע בשיווק תוצרת התעשיות הביטחוניות.
הפלגה זו היא הארוכה ביותר בתולדות חיל הים הישראלי.
רקע

ציי מלחמה נוהגים לייצג את מדינתם בארצות רחוקות. אניית צי נחשבת כשלוחה של המדינה והגעתה לנמל מדינה אחרת מסמנת קשר טוב בין המדינות. לכן, כבר בקיץ 1951 נשלח שלמה אראל, שהיה אז בדרגת סא"ל, עם הפריגטה אח"י משגב (ק-30) והקורבטה אח"י הגנה לביקור בנמלי ארצות הברית.
העיתוי לאירוע נבע מפתיחת מלווה העצמאות (הבונדס) בארצות הברית, שבעזרתו מומנה ההפלגה. נספח צה"ל בארצות הברית היה אלוף-משנה (לימים אלוף) חיים הרצוג אותו פגשו אנשי ספינות הטילים בתפקיד שגריר ישראל באומות המאוחדות ב-1976. ההפלגה והביקור בארצות הברית ב-1951 ארכו למעלה משלושה חודשים, כולל תדלוק באיים האזוריים, אולם מסלול ההפלגה היה קצר יותר מאשר במבצע "פעמון חירות". המבצע עלה יפה ואגרות הבונדס נמכרו מעבר למצופה.
רקע > הדיונים על מימון ההפלגה בשנות ה-70

באביב 1976 הגיעה לחיל הים הזמנה: ”חיל הים הישראלי מוזמן עם כלי השיט שלו לחגיגות המאתיים לארצות הברית”. הזמנה דומה נשלחה לציים רבים במדינות העולם ונענתה בחיוב על ידי מדינות רבות. יום העצמאות האמריקאי חל ב-4 ביולי, כך שמועד ההזמנה הותיר מספיק זמן להכנות. מפקד חיל הים בנימין תלם שמח על ההזמנה ותכנן להיענות לה עם שתי ספינות סער 4 שנבנו בישראל, כדי לנצל את המוניטין שרכשו הספינות הישראליות בניצחונן בקרבות ימיים במהלך מלחמת יום הכיפורים. הרמטכ"ל מרדכי גור, שבתפקידו הקודם היה נספח צה"ל בארצות הברית, תמך ביוזמה ושר הביטחון שמעון פרס אישר את התוכנית. גיוס התקציב נתקל בקשיים כאשר ראש הממשלה יצחק רבין ביקש לחסוך את ההוצאה שנאמדה בכמיליון דולר אמריקאי. חיל הים החל בתכנון, אך משנודע כי אין לכך תקציב נפסקו ההכנות.
חגיגות המאתיים היו אירוע מרכזי בשנת 1976 בארצות הברית, ואנשי הקהילה היהודית והמגבית היהודית המאוחדת ציפו לראות את חיל הים הישראלי והתאכזבו כאשר נודע להם הביטול. הם העבירו את בקשתם דרך חבר הכנסת ויושב ראש ועדת החוץ והביטחון יצחק נבון שהעלה את הנושא לממשלה ותמך בהפלגה. מפקד חיל הים אלוף בנימין תלם, ראה חשיבות בקשר עם צי ארצות הברית והעלה את הנושא בפני שר הביטחון שמעון פרס, אשר התחייב לספוג את ההוצאה בתקציב הביטחון. הפניות מהגורמים השונים שכנעו את ראש הממשלה יצחק רבין, להסיר התנגדותו.
מימון המסע נעשה מתקציב הביטחון. ההוצאות העיקריות בארצות הברית שולמו על ידי הנספחות. קצין הניווט סרן אלכס אייל, שמונה גם לכלכלן המבצע, קיבל לפני היציאה עשרות אלפי דולרים במזומן. הכסף נשמר בכספת הספינה ושימש לרכישות דלק ומזון בנמלים בדרך. לאנשי הצוות חולקו "דמי כיס" לפי פקודות מפקדת חיל הים עבור כל יום בחוף. בארצות הברית נמשכו כספים בסכומים גדולים במזומן. הסכום שהוצא במזומן היה כ-180 אלף דולר, סכום נמוך במקצת מהתקציב המתוכנן. הכנסות המגבית היהודית המאוחדת, שנבעו ישירות מהביקור, הניבו תשואה בסכומים גבוהים לאין ערוך.
רקע > הכנות ויציאה לים

עקב התארכות תהליך קבלת ההחלטות, ניתנה פקודת היציאה לשייטת ספינות הטילים רק יומיים לפני מועד ההפלגה. מפקד השייטת, אל"ם מיכה לצרוס, בחר באח"י יפו (סער 4) ואח"י תרשיש (סער 4) שהיו הספינות החדישות ביותר בשייטת ספינות הטילים. לצרוס הטיל על מפקד פלגה 33, סא"ל יצחק שמיר, את משימת ההכנה ליציאה. שמיר התבסס על התוכנית הראשונית והפעיל את צוותי הספינות ומערכות בסיס חיפה של חיל הים בלא הפסקה עד היציאה. הזמן הוקדש לתחזוקה מונעת, לתספורת, ניקיון, הצטיידות במזון ומילוי דלק ומים. כל ספינה הצטיידה בדגלים גדולים של ישראל וארצות הברית. לכל איש צוות הוכנו שתי חליפות מדים לבנים ונעלים גבוהות חדשות. הציוד נאסף ונשלח לנמל נורפוק בארצות הברית.
לאור חשיבות המשימה, החליט מפקד חיל הים להציב קצין בכיר כמפקד ההפלגה, את אל"ם אלי רהב, אשר סיים תקופת פיקוד על שייטת ספינות הטילים. רהב ביקש ממפקד השייטת לצרף לספינות את סרן אילן בוכריס כקצין מכונה ראשי ואת סרן אלכס אייל כקצין ניווט וכלכל ההפלגה. סא"ל שמיר השלים את תקן הספינות באנשי צוות לפי בחירתו מספינות אחרות. כמו כן צורפו לספינות צוללים מיחידה 707 לביצוע בדיקות קוער בנמלים, וכן כתב ביטאון חיל הים "בין גלים". צוותי הספינות הורכבו מחיילים בשירות סדיר, קצינים ונגדים בשירות קבע. כל ספינה הפליגה עם כ-60 אנשי צוות.
מפקד חיל הים בנימין תלם שהוזמן אישית כאורח לחגיגות הצטרף להפלגה באח"י יפו (סער 4).
בעלי תפקידים בהפלגה ובאירוח

| בעלי תפקידים בהפלגה ובאירוח> תפקיד  | בעלי תפקידים בהפלגה ובאירוח> דרגה ושם | בעלי תפקידים בהפלגה ובאירוח> הערות | בעלי תפקידים בהפלגה ובאירוח> תמונה | בעלי תפקידים בהפלגה ובאירוח>  | בעלי תפקידים בהפלגה ובאירוח>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
המשלחים: 
| ראש ממשלת ישראל | יצחק רבין | תחילה התנגד ובהמשך הסיר התנגדותו. |  |  |  |
| שר הביטחון | שמעון פרס | תמך ומצא את התקציב. |  |  |  |
| ראש המטה הכללי | רב-אלוף מרדכי גור | תמך וסקר את היוצאים. |  |  |  |
| יו"ר ועדת החוץ והביטחון | יצחק נבון | סייע לאישור ההפלגה. |  |  |  |
| מפקד שייטת ספינות הטילים | אל"ם מיכאל לצרוס |  |  |  |  |
| מפקד פלגה 33 | סא"ל יצחק שמיר | ארגן את הכנת הספינות. |  |  |  |
המפליגים: 
| מפקד בכיר בים | מפקד חיל הים אלוף בנימין תלם | הפליג בספינות לארצות הברית. |  |  |  |
| מפקד המבצע | אל"ם אלי רהב |  |  |  |  |
| מפקד אח"י תרשיש (סער 4) | רס"ן שאול חורב | מוביל זוג מגיברלטר לחיפה. |  |  |  |
| מפקד אח"י יפו (סער 4) | רס"ן בני אריאלי |  |  |  |  |
| קצין הניווט וכלכל ההפלגה | סרן אלכס אייל | כולל חזאות מזג האוויר. |  |  |  |
| קצין מכונה ותחזוקה | סרן אילן בוכריס |  |  |  |  |
| נציג מועצת העיתונות | יונה שמשי | כתב דבר, גויס למילואים. |  |  |  |
המארחים בארצות הברית: 
| נספח צה"ל בוושינגטון | אלוף אברהם אדן |  |  |  |  |
| נספח ימי בוושינגטון | אל"ם משה טבק | המשיך גם בקולומביה. |  |  |  |
| אחראי על הביטחון בארצות הברית | רב חובל יורם נחשול | קצין הביטחון של צים בניו יורק. |  |  |  |
| ראש משלחת משהב"ט בניו יורק | יוסף צ'חנובר |  |  |  |  |
| שגריר ישראל בוושינגטון | שמחה דיניץ |  |  |  |  |
| קונסול ישראל בניו יורק | אל"ם בדימ' אורי בן ארי |  |  |  |  |
| שגריר ישראל באו"ם | אלוף בדימ' חיים הרצוג |  |  |  |  |
| נספח עיתונות ויחסי ציבור בניו יורק | עזריה רפפורט |  |  |  |  |
| כתב צבאי מיוחד | יעקב ארז | כתב מעריב הגיע ביוזמתו וכיסה את סיפורי ההפלגה. |  |  |  |
| נגד בכיר חיל הים | רס"ר קלמונט לימון דבש | השגחה ושיפור הופעה בארצות הברית. |  |  |  |
מארחים בקולומביה: 
| מפקד הצי האטלנטי של קולומביה | קונטר אלמירנטה הקטור קלדרון סלאזר |  |  |  |  |
| נספח צה"ל בברזיל וקולומביה | אל"ם פנחס שחר |  |  |  |  |
תוכנית המסע

המסע לארצות הברית וחזרה בוצע בשלבים:
הדרך הלוך
מעבר הים התיכון מדרום לכרתים, מצפון למלטה.
כניסה לתדלוק בגיברלטר, 2,000 מיל ימי.
חצית האוקיינוס האטלנטי מדרום למדיירה.
כניסה לתדלוק בנמל סנט ג'ורג' שבאי ברמודה, 3,000 מיל ימי.
מברמודה אל נמל הצי האמריקני בנורפוק, וירג'יניה, 800 מיל.
יציאה להצטרפות עם אניות מציים שונים וכניסה במשט כבוד בניו יורק.
קבלת ביקורי אורחים וביקורי צוות באתרים לאומיים
בנמל ניו יורק.
יציאה מניו יורק דרומה, הקפת ניו ג'רזי וכניסה במפרץ דאלוור עד נמל פילדלפיה.
מעבר בתעלת דלאוור צ'ספיק לנמל בולטימור.
עגינה בנמל בולטימור, הקרוב ביותר לוושינגטון בירת ארצות הברית.
יציאה מבולטימור והפלגה במפרץ צ'ספיק לנמל נורפוק.
הפלגה וביקור בנמל מיאמי.
שיווק ביטחוני - ביזמת אגף הסיוע ליצוא ביטחוני יצאו הספינות להצגת יכולת התעשייה הישראלית למדינות דרום אמריקה.
יציאה למפרץ מקסיקו, מעבר מצפון להבאנה וממערב לקובה.
בשולי הים הקריבי, כניסה לנמל קרטחנה (קולומביה).
תצוגת אימוני ירי לצי קולומביה.
חזרה לארץ
יציאה מקרטחנה (קולומביה), מעבר במצר מונה (Mona Passage) בין הרפובליקה הדומיניקנית לפוארטו ריקו.
תדלוק בנמל סט. ג'ורג' שבאי ברמודה.
חציית האוקיינוס האטלנטי עם תדלוק בנמל פונטה דלגדה שבאיים האזוריים.
הפלגה ותדלוק בנמל גיברלטר.
הפלגה בים התיכון מצפון למלטה ומדרום לכרתים.
כניסה לנמל הקישון וקבלת פנים בנמל חיפה.
הביקור הרשמי - הצדעה לארצות הברית

לקראת מפגן ההצדעה נערכו כחמישים כלי שיט מציי העולם וצי ארצות הברית בנמל ניו יורק. תוכנית העגינה ומהלך הביקור הופצו למבקרים על ידי מפקדת הצי האמריקאי. לספינות הישראליות שהצטרפו לאחר התכנון הוקצו המקומות הצפוניים ביותר במעלה ההדסון. ומקומות אחרונים בטור הכניסה לנמל.
הביקור הרשמי - הצדעה לארצות הברית > מפגש היכרות עם המארחים בנמל נורפוק

נמל הצי האמריקני בנורפוק הנמצא במפרץ צ'סאפיק בחוף המזרחי היווה את המפגש הראשון עם ארצות הברית. הספינות עמדו ברציף שלידו נקשרו גם נושאות מטוסים ואוניות קרב. מפקד הצי האטלנטי של ארצות הברית, שמושבו בנורפוק, אדמירל קיד (Isaac Campbell Kidd Jr.), הגיע לספינה לקבל את פניו של מפקד חיל הים בנימין תלם והתקבל בשריקת הצדעה. לספינות נקבעה אונייה מארחת שהייתה אניית אם בהדחק של כ-20,000 טון. מפקד האונייה הזמין את מפקד המשט הישראלי, אל"ם אלי רהב, ואת שני מפקדי הסטי"לים לארוחת צהרים על סיפון האונייה והציע את שירותיו בכל תחום שיידרש. שמע הספינות הקטנות שהגיעו מרחוק התפרסם בחוגי הצי ובעיר.
קצין קישור מצי ארצות הברית בדרגת סרן ליווה את הספינות בכל שהייתן בארצות הברית. קצין זה היה הכתובת לכל הבקשות ולימד את מפקד המבצע לנהוג באסרטיביות. ”אם אתה רוצה לקבל משהו מהצי שלנו אתה צריך לנהוג כאילו אתה הבעל הבית שלו”. מפקד הבסיס הודיע שמתקני התחזוקה עומדים לרשות הספינות אם זקוקים למשהו. הבקשה היחידה הייתה לייצר מאריך לתורן הספינה כדי שניתן יהיה לשאת ברמה את הדגלים הגדולים במיוחד שהובאו, דגל ארצות הברית בעת ירי מטח הכבוד ודגל ישראל בכל שאר הזמן בנמלים. בכך ביקשו אנשי חיל הים הישראלי לתת לצי האמריקני אפשרות להשתתף בנושא מכובד ולהפגין את איכות הספינות שעברו הפלגה ארוכה, אך לא היו זקוקות לתיקונים.
תוך כדי ביקור בעיר, התברר באקראי ליד חנות לטלוויזיות, כי הספינות צולמו על ידי צוות טלוויזיה מקומי. בכתבה אמנם לא היו תופעות חריגות, אך מפקדי המשט חשו שהיא לא הרשימה כפי שיכולה הייתה להיות. המסקנה המידית הייתה תדרוך לצוותי הספינות לראות עצמם חשופים ומייצגים בכל עת, החל מעת היותם על הספינה. לפיכך ניתנה הוראה לקצינים להצטרף לצוותי טלוויזיה שעשויים להגיע ללא התרעה, ולפקח מה רואים ומה מצלמים כדי למנוע הנצחה של הופעה לא נאותה. מאז לא הוחמצה שום הזדמנות לעשות רושם טוב. רס"ר חיל הים קלמונט לימון דבש הביא עמו מערכות מדים לבנים נוספים לכל אנשי הצוות. תרגול סדר צבאי לצעידה נערך ברציף. הרמה שנצפתה בתרגול הייתה נמוכה מהמקובל בטקסי קורס חובלים, אך הייתה הערכה שהמדים הלבנים, הנעליים הגבוהות וההתרגשות יעשו את שלהם.
בלילה שבין ה-3 ל-4 ביולי 1976 פשט כוח צה"ל על נמל התעופה באנטבה ושחרר את חטופי מטוס אייר פראנס שנחטף על ידי מחבלים אירופאים בשירות הפלסטינים, במבצע הצבאי "כדור הרעם", שנקרא מאוחר יותר מבצע יונתן. הצלחת המבצע העלתה את דימויה של מדינת ישראל בכלל והכוחות המיוחדים של צה"ל בפרט. צוותי ספינות הסער, בנוכחותם במקום, נעשו מושא להבעת הערכה זו.
הביקור הרשמי - הצדעה לארצות הברית > כניסה ועגינה טקסית בניו יורק

הכניסה לנמל ניו יורק תוכננה על ידי האמריקאים להיעשות בצורה טקסית. האניות חולקו לשלושה טורים, כעשר אניות בכל טור. ההערכה היא שהספינות הישראליות לא נכללו בתכנון ולכן קיבלו מקום אחרון בטור השלישי. האניות כבר הסתדרו בשלושה טורים כשפניהן לניו יורק במהירות נמוכה. במקום לתפוש מקום בדרך הקצרה ביותר כפי שציפו המארגנים, בחר מפקד ההפלגה להפגין נוכחות. הספינות עברו במהירות צפונה וחזרו במשט קרוב בכיוון הפוך ובמהירות גבוהה לאורך הטור הראשון השני והשלישי. בעת המעבר מול כל אניה נשמעה צפירת ברכה. כך הגיעו למקומן אחרי שזכו לתגובת כבוד מכל הספינות מראש הטור עד האחרונה. הדבר אמנם יצר קצת מתח אצל המארגנים שלא הבינו בתחילה את התמרון, אך הביא הרבה גאווה לישראל. תוך כדי מעבר בין הטורים, הובא לידיעת הספינות כי היאכטה המצרית, אל-חוריה, שהייתה אמורה ליטול חלק במשט, טרם אותרה. בדרך למיקומן של הספינות הישראליות במשט התגלתה היאכטה על ידי הספינות הישראליות והמיקום דווח למפקד המשט האמריקאי.
במשך יומיים עגנו הספינות במקום שנקבע להן בלב נהר ההדסון. הייתה זו היכרות עם עגינה בזרם חזק קבוע אשר מתחלף בכיוון בהתאם לתדירות הגאות והשפל. למסדר העגינה הצטרפו גם עשר אניות מפרשים גדולות, וביניהן שייטו אלפי סירות פרטיות שחגגו את יום העצמאות האמריקאי והיוו דאגה למפקדי הסטי"לים מחשש שיפגעו במדחפיהן בחבל העוגן של הסטי"לים. בערבו של יום העצמאות נערך מפגן זיקוקין גדול שבוצע מפסל החירות והסטי"לים הישראלים שעגנו ממזרח שימשו במה לנכבדים ישראלים ואחרים שחפצו לצפות במופע. מפקד חיל הים בנימין תלם, הוזמן למעבורת המכובדים ששייטה בין הספינות. רב חובל יורם נחשול, שהיה אז קצין הביטחון של חברת צים בארצות הברית, התמנה ביוזמתו להיות קצין הביטחון של ההפלגה. כמחצית מאנשי הצוותים ירדו לחוף למצעד מול במת הכבוד שהוצבה בבטרי פארק שבדרום מנהטן. ההשקעה במדים לבנים, בנעליים ובתרגילי הסדר שנעשו על ידי רס"ר חיל הים הניבה תוצאות. העיתונות בניו יורק דיווחה שהישראלים נראו ”Lean, Tough and Friendly” ("רזים, קשוחים וידידותיים"). הופעת הספינות צוינה בהתפעלות: ”רואים הרבה טילים ותותחים, הרבה חימוש וספינה קטנה”, וגם מכך שהגיעו מרחוק.
בתום החגיגות הרשמיות עברו הספינות לרציף 97 במנהטן. תמרון התקשרות לרציף אצבע ניצב לזרם של ההדסון היווה קושי שכן בנמלי ישראל אין תופעות זרם דומות ולמפקדי הספינות הייתה זאת התנסות חדשה. אח"י תרשיש (סער 4) בפיקוד רס"ן שאול חורב נכנסה ראשונה, תמרנה לרציף כשהיא מוגנת מהזרם. כאשר נכנסה אח"י יפו (סער 4) נשאר חלק קטן יותר מהרציף והזרם הרחיק את הירכתיים. הספינה הגיעה למקומה, אך התמרון ארך זמן רב ולא נראה אלגנטי. אלי רהב שצפה בתמרון מהרציף סימן למפקד הספינה לצאת ולחזור על ההתקשרות. מפקד הספינה, רס"ן בני אריאלי, יצא שוב לנהר כיוון את הספינה נכנס במהירות גבוהה ועצר במקום הקשירה. התמרון החזק נועד להראות למביני דבר ולצוות עצמו את יכולת הספינה הגבוהה והמקצועיות של מפקדה.
הביקור הרשמי - הצדעה לארצות הברית > אירוח בספינות

נאמנים לכוונה העיקרית של ההפלגה הקפידו צוותי הספינות לא להחמיץ שום הזדמנות לעשות רושם טוב. קרבות הטילים שנערכו בזירה הימית במלחמת יום הכיפורים בהן נחלו ספינות הסער ניצחון מוחלט היו טריים בזיכרון. אנשי הצוותים התהלכו חדורי גאווה על ספינותיהם ועל עצמם. הרגשת הגאווה הדביקה את המבקרים הרבים.
המשימה בניו יורק הייתה קבלת קהל בספינות. קבוצות אורחים של כ-40 איש עלו לספינה בליווי קצין או נגד מסביר ועברו מחרטום עד הירכתיים וכל סבב ביקור נמשך חצי שעה. נוצר תור של אלפי אנשים שעמדו בחום הקיץ ובאחד הימים גם כשהגיעה אזהרת סערה לא נרתעו המבקרים ולא ויתרו על מקומם בתור. הצעה שאנשים יקבלו הסברים ברציף ליד דופן הספינה התקבלה בשלילה. המבקרים, רצו לדרוך על ספינה ישראלית ובכך לעמוד על שטח שהוא בריבונות ישראלית.
היו מבקרים שהתרגשו עד כדי דמעות וסחפו איתם את הצוות לחוויה מרגשת. בין האורחים הנודעים היו: הכנר אייזק שטרן וגם ראש עיריית ירושלים טדי קולק. קונסול ישראל אורי בן-ארי ושגריר ישראל באו"ם חיים הרצוג אירחו פעילים יהודיים לקוקטייל על הספינות. כל מוזמן התחייב לרכישת איגרת חוב בונדס בסכום מינימלי של 2,500 דולר.
נספח העיתונות בשגרירות ישראל לאו"ם עזריה רפפורט תיאם ביקורים חשובים בספינות ויזם ביקורי צוותים במקומות המעניינים בעיר. ניסיונו הרב של רפפורט הוסיף תובנה לאנשי הצוות. כתב העיתון דבר יונה שמשי, שהתלווה להפלגה עוד מחיפה, הכתב הצבאי של העיתון מעריב, יעקב ארז (עיתונאי), שהגיע במיוחד ללוות את ביקור הספינות בארצות הברית, וגם אחרים תיארו את הביקור כאחד ממסעות הסברה המוצלחים ביותר שהיו למדינת ישראל. קונסול ישראל בניו יורק אורי בן ארי, שלח אלבום תודה והוקרה למפקד חיל הים.
מיס תבל - בסמיכות זמנים חל אירוע נוסף שתרם למעמדה של ישראל בעולם - זכייתה של מלכת היופי רינה מור בתואר מיס תבל בתחרות "מיס תבל 1976", שנערכה ב-11 ביולי 1976 בהונג קונג. מיד לאחר התחרות הגיעה מור לניו יורק וקצרה הצלחה בארצות הברית. הצלחתה של מור הצטרפה להרגשה הנצברת הטובה של ביקור הספינות בארצות הברית שהייתה בקרב הישראלים.