stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תחנת הכוח דליה
הערות שוליים

↑  אבי בר-אלי, אלסטום תקים עבור דליה את תחנת הכוח בצפית תמורת כ-800 מיליון דולר, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2010
↑   יורם גביזון, המחיר קוצץ ב-30%, השוק נותר אדיש - והנפקת דליה אנרגיה עלולה להתבטל, באתר TheMarker‏, 7 במרץ 2021
↑  רוי שיינמן, דליה חתמה על מזכר הבנות למימון "דליה 2" עם בנק לאומי ודיסקונט, באתר ביזפורטל, 2 בדצמבר 2024
↑  לאומי ודיסקונט ישתפו פעולה בפרויקט הענק בשווי 4.25 מיליארד שקל, באתר אייס, 2 בדצמבר 2024
↑   מיכאל רוכוורגר, דליה אנרגיות מתקרבת לסגירת מימון מחדש של 3.2 מיליארד שקל, באתר TheMarker‏, 18 במרץ 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 366dc958-bb31-48e0-91ba-431a5159f76a
טריברקה

טריברקה (ברוסית: Териберка) הוא כפר במחוז המשנה קולסקי, במחוז מורמנסק, רוסיה, השוכן לחוף ים ברנץ בשפך נהר טריברקה.
היסטוריה

טריברקה הוזכרה לראשונה בסביבות 1523. עם זאת, על פי מקורות אחרים, היא נוסדה בשנות ה-60 של המאה ה-19 - העשור בו התיישבו באופן פעיל בחופי מורמן.
בסוף המאה ה-19 היישוב החל להתפתח כשנבנו בה כנסייה, מגדלור ותחנת מזג אוויר (הראשונה בחוף מורמנסק). שמות המאפיינים הגאוגרפיים של האזור, כמו כף דיפלרנסקוגו, זבאלישין ואחרים מתייחסים למשלחת הגדולה של פיוטר הגדול.
בתחילת המאה ה-20, טריברקה פותחו בה עסקי בקלה ודייג כרישים (שאומצו בעיקר על ידי הנורווגים אשר החזיקו בבעלותם מפעל דגה וחנות). בסוף שנות העשרים התארגן הכפר כחווה הקיבוצית הראשונה; היא כללה משק חלב ועדר איילים בנוסף לסירות הדייג.
לפני מלחמת העולם השנייה, הדייגים ועובדי רפת החווה הקיבוצית זכו מספר פעמים על הישגיהם ונשלחו להציג את מרכולתם במרכז ודנ"ח במוסקבה. בניית מספנות בכפר ליודייני החלה בערך באותה תקופה.
טריברקה התפתח במהירות לאחר המלחמה. בשנות ה-40 - 60 היו שתי כפרים, שתי רפתות, עופות, עדר איילים בן 2,000 ראשים, חוות גידול חורפנים אמריקאים ושני מתקני עיבוד דגים בכפר, כמו גם חנויות ומחסנים של בסיס הצי "גוסלוב" (ארגון ממשלתי לפועלים מיומנים). באותן שנים התרחבו המספנות ועבדו במלוא יכולתם. בכפר פעל מרכז קהילתי, מועדון חלוצים צעירים, שני בתי ספר (יסודי ותיכוני), פנימייה לילדים מיישובי החוף, מרכז אשפוז, בית חולים ותחנת טיפול נמרץ לאמבולנסים.
טריברקה הפכה למרכז המינהלי של המחוז המקיף אותו וצומח והתפתח בקצב מהיר מאוד.
הנפילה החלה בשנות השישים, אז הועבר המחוז לתחום השיפוט של העיירה סברומורסק. ככל שגדלה כמות הספינות וציי הדייג הצליחו לנסוע ביתר קלות באוקיינוס הפתוח, עסקי הדיג החופי הפכו פחות חשובים. מתחם עיבוד הדגים שהוקם במורמנסק הציב את מתקני העיבוד הקטנים יותר בטריברקה.
עם השנים החווה הקולקטיבית בוטלה, בסיס הים הלבן פורק, עדר האיילים הועבר לכפר לובואוזרו והמפעל לעיבוד הדגים נסגר משום שספינות דיג גדולות לא היו מסוגלות להיכנס לנהר מהאוקיינוס.
בשנות השמונים נהרס בית הגידול של דגי הסלמון במהלך הקמת המפעלים ההידרואלקטריים על נהר טריברקה. בשנות האלפיים הכפר שוב הוכפף למחוז במקום העיירה סוורומורסק.
בשנת 2019 מושל מחוז מורמנסק אנדריי צ'יביס הודיע כי ממשלתו מתכננת לפתח באופן מקיף את הכפר שננטש, שמהווה פנינה טבעית.
בתרבות הפופולרית

סרט הדרמה הרוסי לוויתן משנת 2014, שזכה בגלובוס הזהב בשנת 2015, צולם בטריברקה.
הערות שוליים

↑  Administrative-Territorial Division of Murmansk Oblast, p. 23
↑  Териберку из фильма "Левиафан" ждет обновление
↑  WeirdRussia.com Teriberka: Leviathan filming location
ליאת שטייר-לבני

| --- | --- |

 לידה:  1973 (בת 52 בערך) בת ים, ישראל 
 ענף מדעי:  היסטוריה של עם ישראל 
 מקום לימודים:  תיכון בליך  אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  המכללה האקדמית ספיר  האוניברסיטה הפתוחה 
 מספר צאצאים:  2 
 www.liatsteirlivny.com
 
ליאת שטייר-לבני (נולדה ב-1973) היא פרופסור חבר במחלקה לתרבות במכללת ספיר. היא מלמדת ומרכזת קורסים במחלקה לספרות, לשון ואמנויות, ובתוכנית ללימודי תרבות לתואר שני באוניברסיטה הפתוחה. 
 תחומי המחקר שלה הם: לימודי השואה, לימודי קולנוע, לימודי תרבות, לימודי ישראל, לימודי יהדות, לימודי טראומה, לימודי הומור, זיכרון קולקטיבי החל משנות הארבעים של המאה ה-20 ועד ימינו, ותרבות פופולרית בישראל. פרסמה עשרות מאמרים וחמישה ספרים בנושא.
ביוגרפיה

ליאת שטייר-לבני נולדה בבת-ים לאברהם ותחיה שטייר. בגיל 4 עברה המשפחה לרמת גן ושטייר-לבני למדה בתיכון בליך. לאחר שירותה הצבאי למדה בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב וקיבלה תואר ראשון בהצטיינות ב-1997. בחוג זה המשיכה גם בתואר השני בהנחיית פרופ' דינה פורת בנושא ייצוג ניצולי השואה בקולנוע הציוני וסיימה אותו ב-1999. גם את הדוקטורט למדה שם בהנחיית דינה פורת ונורית גרץ ונושאו היה "דברים שרואים מכאן לא רואים משם - שואה, ניצולי שואה, שיקום וקליטה בראי הקולנוע והעיתונות של ארגונים ציוניים בארץ ישראל ובארצות הברית, 1945-1948". היא סיימה בשנת 2006.
כדוקטורנטית החלה להנחות קורסים באוניברסיטה הפתוחה ולאחר מכן החלה לרכז קורסים בקולנוע ובתרבות. בשנת 2007 עשתה את הפוסט-דוקטורט בבית ספר למדעי היהדות באוניברסיטת תל אביב. היא הצטרפה לסגל המחלקה לתרבות במכללה האקדמית ספיר ב-2009, וב-2014 מונתה בה למרצה בכירה.
שניים מספריה עוסקים בחקר ההומור בשואה ובשימור החרדה והפחד בתרבות הישראלית המודרנית.
הפקה וביקורת קולנוע

1996 - מפיקה ותסריטאית בסרט 'ירושלים בדקה'. הסרט זכה בפרס ראשון בתחרות שנערכה בסינמטק ירושלים.
2001 - מפיקת הסרט 'עד שאוכל'. הוקרן בערוץ 2. השתתף בפסטיבל סולט לייק סיטי.
2001 - מפיקת הסרט 'תל אביב - ברסלב אקספרס'. הוקרן בערוץ 2. השתתף בפסטיבל Angel City בלוס-אנג'לס.
2001 - מפיקת הסרט - 'שילובים'. הוקרן בערוץ 2. השתתף בפסטיבל סולט לייק סיטי.
2005 - מבקרת קולנוע ב-nrg מעריב.
2015 - חברת פאנל בתוכנית אשת חיל, ערוץ 10 ימי שישי, 13:30, פרקים לדוגמה: 1, 2, 3,
2016 - חברת צוות השופטים הבינלאומי - המיטב של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה – 25 שנה לייסודו.
2017 - מפיקת הקליפ "ספינות שטות", להקת אל המשורר.
ספרים > בעברית

שתי פנים במראה – ייצוג ניצולי השואה בקולנוע הישראלי 1945 - 2008, ירושלים: הוצאת מאגנס – אשכולות, 2009.
הַר הַזִכָּרוֹן יִזְכּו­ר בִּמְקוֹמִי: הזיכרון החדש של השואה בתרבות הפופולרית בישראל, תל אביב: רסלינג, 2014.
טראומה אחת, שתי פרספקטיבות, שלוש שנים: היבטים של שואה ותקומה בתעמולה הארץ-ישראלית והיהודית-אמריקנית 1945–1948, מוסד הרצל לחקר הציונות, אוניברסיטת חיפה, 2018.
ספרים > באנגלית

Is It O.K to Laugh about it? Holocaust Humour, Satire and Parody in Israel Culture, Vallentine Mitchell publishers, 2017.
Remaking Holocaust Memory: Documentary Cinema by Third-Generation Survivors in Israel, Syracuse: Syracuse University Press, 2019.
מאמרים נבחרים > בעברית

"הגלות המשולשת – דימוייה של ניצולת השואה בקולנוע הישראלי 2008-1947", בתוך מרגלית שילה וגדעון כ"ץ (עורכים) מגדר בישראל: עיונים בתקומת ישראל, מחקרים חדשים על מגדר ביישוב ובמדינה, 2011, עמ' 497 – 520
"היברידיות בטלוויזיה הישראלית – עבודה ערבית, הסיטקום הערבי-ישראלי הראשון", מסגרות מדיה, 6, 2011, עמ' 31–59 (יחד עם עדיה מנדלסון-מעוז).
"תם הטקס: טקסים אלטרנטיביים ביום הזיכרון לשואה ולגבורה", דפים לחקר השואה, 28, 2016, עמ' 131–150.
מאמרים נבחרים > באנגלית

Liat Steir-Livny"Hitler Rants on YouTube Parodies on Hebrew", The European Journal of Humour Research, Vol 4, No. 4, 2016, pp. 105-121.
Liat Steir-Livny, “Looking Beyond the Victims: Descendants of the Perpetrators in Hitler’s Children”, Holocaust Studies, 2019
Liat Steir-Livny, “Mizrahi Jews and Holocaust Survivors in Israeli cinema in the 1950s: A Revised Outlook”, Shofar: An Interdisciplinary Journal of Jewish Studies, Volume 37, Number 2, Summer, 2019, pp. 1-34.
Liat Steir-Livny, "Trauma from the Perspective of Holocaust Survivors in the Israeli Film 'The Cellar' (Natan Gross,1963)", Prooftext: A Journal of Jewish Literature History, Vol 37:2, 2019, pp. 308-327.
Liat Steir-Livny, “Remembrance in the Living Room (Zikaron b’Salon): Grassroots Gatherings Creating New Forms of Holocaust Commemoration in Israel”, Holocaust Studies: A Journal of Culture and History, 25, 2019.
מלגות ופרסים נבחרים

2006 - מלגת דן דוד לחוקרים צעירים – פוסט-דוקטורט.
2016 - פרס התאחדות הסטודנטים הארצית - מרצה מעוררת השראה.
2018 - פרס הכט לכתב יד, מוסד הרצל לחקר הציונות, אוניברסיטת חיפה.
2019 - The Young Scholar Award given jointly by the Association for Israel Studies (AIS) and the Israel Institute.
חיים אישיים

שטייר-לבני היא אם לשתי בנות.
הערות שוליים

↑  כרמית ספיר ויץ, ‏הישראלים כבר לא מפחדים להנציח את זכר השואה בצורה הומוריסטית, באתר מעריב אונליין, 27 בינואר 2015
↑  האוניברסיטה הפתוחה, המחלקה לספרות, ללשון ולאמנויות, ד"ר ליאת שטייר-לבני, נבדק ב-2019-11-24
↑  האוניברסיטה הפתוחה, המחלקה לספרות, ללשון ולאמנויות, ד"ר ליאת שטייר-לבני, נבדק ב-2019-11-24
↑  האוניברסיטה הפתוחה, המחלקה לספרות, ללשון ולאמנויות, ד"ר ליאת שטייר-לבני, נבדק ב-2019-11-24
↑  אל המשורר - ספינות שטות, נבדק ב-2019-11-24
↑  שתי פנים במראה – ייצוג ניצולי השואה בקולנוע הישראלי 1945 - 2008, באתר מאגנס
↑  הַר הַזִכָּרוֹן יִזְכּו­ר בִּמְקוֹמִי: הזיכרון החדש של השואה בתרבות הפופולרית בישראל, באתר הוצאת רסלינג
↑  טראומה אחת, שתי פרספקטיבות, שלוש שנים: היבטים של שואה ותקומה בתעמולה הארץ-ישראלית והיהודית-אמריקנית 1945–1948, באתר מוסד הרצל לחקר הציונות, אוניברסיטת חיפה
↑  Is It O.K to Laugh about it? Holocaust Humour, Satire and Parody in Israel Culture
↑  Remaking Holocaust Memory: Documentary Cinema by Third-Generation Survivors in Israel
↑  זוכי 2006, באתר פרס דוד
↑  דורין רוטנשטרייך רובין, ‏המרצים האהובים בישראל, באתר ‏מאקו‏, 29 בדצמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007419048205171
תזמורת הג'אז הישראלית

| --- | --- |

עטיפת האלבום הראשון Groove Collage
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 סוגה:  ג'אז, פיוז'ן, מוזיקה ישראלית
 שיתופי פעולה בולטים:  שם טוב לוי, יוסי פיין, אבישי כהן, עוז נוי, שלומי שבן, שלום חנוך, חוה אלברשטיין, יוני רכטר, הדג נחש, שלמה גרוניך, אסתר רדא
 www.israeljazzorchestra.com
 חברים
 אבי ליבוביץ' יאיר סלוצקי  ירון אוזנה   ארתור קרסנובייב יובל פלג אלון פרבר טל ורון יהונתן כהן יובל טבצ'ניק ניצן בר איתמר גרוס מיקי ורשאי רון אלמוג
תזמורת הג'אז הישראלית, הידועה גם בשם האורקסטרה, היא הרכב ג'אז בן 12 נגנים, במבנה דומה להרכב "ביג בנד". התזמורת הוקמה בשנת 2003, על ידי נגן הטרומבון אבי ליבוביץ', ועברה בהמשך לניהולם האומנותי של רון אלמוג ויאיר סלוצקי, חברי ההרכב. הגלגול הראשון של ההרכב היה כחמישיית ג'אז בה היו חברים יאיר סלוצקי, עמית פרידמן, איתמר גרוס, מיקי ורשאי ורון אלמוג.
נגני התזמורת מלחינים את חלק מיצירות ההרכב, וכן מבצעים לחנים ושיתופי פעולה עם אמנים אחרים. התזמורת מופיעה בישראל ובעולם, בין היתר בקנדה, צרפת, איטליה, גרמניה ודרום אפריקה.
נגנים > ההרכב הנוכחי

יאיר סלוצקי, ירון אוזנה– טרומבונים
ארתור קרסנובייב, יובל פלג – חצוצרות
אלון פרבר, טל ורון, דין צור, יובל טבצ'ניק – סקסופונים
גיא כיירא - גיטרה
איתמר גרוס – קלידים
מיקי ורשאי - בס וקונטרבס
רון אלמוג – תופים
נגנים > נגנים לשעבר / אורחים

עמית פרידמן, ליאור לוין, יונתן יודקוביץ' - סקסופונים
אבי לייבוביץ׳- טרומבון
יובל שפירא, דן רון ואבישי כהן - חצוצרות
ניצן בר, יונתן אלבלק - גיטרה
קטיה טובול, תומר בר, ניתאי הרשקוביץ - קלידים
שיתופי פעולה

נוסף על הרפרטואר המקורי, הופיעה התזמורת עם אמנים רבים, בהם: קלאודיה אקונה, דיוויד סנשז, יוסי פיין, אבישי כהן, עוז נוי, שם טוב לוי, שלומי שבן, שלום חנוך, חוה אלברשטיין, יוני רכטר, הדג נחש, שלמה גרוניך, אסתר רדא, ענת מושקובסקי ועוד.
דיסקוגרפיה

Groove Collage‏ (2008)
Volcano‏ (2013)
השירים של יענקל'ה רוטבליט (הקלטה מהופעה שהתקיימה בשנת 2011 למען אלוויין ישראל, הגן השיקומי בירושלים) (2014)
בחברה טובה (בשיתוף שם טוב לוי) (2015)
Nine Tales One Story‏ (2018)
חיבורים (בין המשתתפים באלבום: חוה אלברשטיין, יוני רכטר, מאיה בלזיצמן, אלון אולארצ'יק, איתי פרל, שם טוב לוי, שלמה גרוניך, אלי מגן) (2022)
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 0aea6d7c-dd1d-4934-bcdf-6a4b3526c2ff 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תדר 4

"תדר 4" הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר והמוזיקאי עדן חסון. הוא יצא לאור ב-10 בפברואר 2025, על ידי חברת התקליטים שרית הפקות.
רקע

חסון הוציא את אלבום הבכורה שלו, "שמישהו יעצור אותי" שיצא ב-2019 וכלל את הלהיטים "שמישהו יעצור אותי" ו"אין יותר מועדונים". האלבום השני של חסון, "אלבום 2", יצא ב-2021 וכלל את הלהיטים "שקיעות אדומות" ו"גדל לי קצת זקן". מלבד אלבומי האולפן, חסון הוציא גם הקלטות מהופעות חיות ורמיקסים.
ב-3 בפברואר 2025, חסון הודיע ברשתות החברתיות שלו כי הוא מוציא אלבום חדש וציין כי תהליך יצירת האלבום היה ארוך והסביר כי ”כל שיר ב[אלבום] הוא פאזל, שמרכיב את התמונה שהייתי רוצה להראות ל[קהל]”.
הרכב

האלבום כולל 14 שירים חדשים, ביניהם שני שיתופי פעולה. אחד משיתופי הפעולה הוא דואט עם מרגול, שיצא כסינגל, ושיתוף פעולה נוסף הוא דואט עם אנה זק. חסון כתב והלחין את השירים יחד עם יוצרים רבים, בהם רון ביטון, יעקב למאי, סתיו בגר, פן חזות, ינון יהל, אופיר כהן, עידו נצר, עמית מרדכי ונוריאל ישר.
בבלוג המוזיקה יובל אראל האלבום תואר כמציג סגנון מעט יותר רגוע ורומנטי, תוך שמירה על המהלכים המוזיקליים והצבע הייחודי של קולו של חסון.
רשימת רצועות

| תדר 4> מס' | תדר 4> שם | תדר 4> מילים | תדר 4> לחן | תדר 4> הפקה | תדר 4> משך | תדר 4>  | תדר 4>  | תדר 4>  | תדר 4>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | הפעם זה זה  | סתיו בגר ועדן חסון | בגר וחסון | בגר | 3:18 |  |  |  |  |
| 2. | תדר  | אריאל עדן וישראל אלגרבלי | עדן ואלגרבלי | יעקב למאי, חסון ואור כהן | 2:59 |  |  |  |  |
| 3. | חברה משוגעת (עם מרגול)   | חסון ופן חזות | חסון וחזות | חזות ומאיר עמר | 2:40 |  |  |  |  |
| 4. | על הקצה (עם אנה זק)   | נוריאל ישר, הדס שור, רון ביטון, אופיר כהן וחסון | ישר ושור | חזות וישר | 2:25 |  |  |  |  |
| 5. | אלף אהבות  | אור הילאי | הילאי | חסון ולמאי | 3:14 |  |  |  |  |
| 6. | אוויר לנשימה  | חסון | חסון | למאי וחסון | 3:03 |  |  |  |  |
| 7. | תאהב עד הסוף  | חסון | חסון | למאי וחסון | 3:14 |  |  |  |  |
| 8. | טוב לי ורע לי  | בגר | בגר | בגר | 3:16 |  |  |  |  |
| 9. | עושה רק מה שבא לך  | בגר | בגר | בגר | 2:51 |  |  |  |  |
| 10. | שיכורים כל הלילה  | ישר, דניאל דהרי, חסון וחזות | ישר, דהרי, חסון וחזות | חזות וישר | 2:51 |  |  |  |  |
| 11. | צאי תחגגי  | חסון וישר | חסון, בגר וינון יהל | בגר ויהל | 2:41 |  |  |  |  |
| 12. | איזו כוכבת  | חסון, אבי אוחיון ואופ. כהן | חסון, אוחיון ואופ. כהן | למאי, חסון ואור כהן | 2:29 |  |  |  |  |
| 13. | החיים חזקים מהכל  | דולב רם, חזות, חסון ולמאי | רם, חזות, חסון ולמאי | למאי, חזות, אור כהן, ישר, רם וחסון | 3:38 |  |  |  |  |
| 14. | הכל זורם הלילה  | חסון, עידו נצר, עמית מרדכי וישר | חסון, נצר, מרדכי וישר | Triangle | 3:10 |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 41:55 |  |  |  |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט (ים) | חברת תקליטים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 10 בפברואר 2025 | הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה | שרית הפקות |  |
הערות שוליים

1 2  יובל אראל‏, עדן חסון – תדר 4, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 10 בפברואר 2025
↑  edennhason, אני משחרר אלבום. ..., באתר אינסטגרם, ‏3 בפברואר 2025
↑  לאחר היציאה מהארון: עדן חסון משחרר בשורה נוספת לקהל, באתר מעריב אונליין, 10 בפברואר 2025
↑  מאיה כהן, עדן חסון חושף את כל מה שעבר עליו בשנה האחרונה, באתר ישראל היום, 10 בפברואר 2025
↑ Release formats for תדר 4 on February 10, 2025:
"תדר 4". Apple Music (US). 10 בפברואר 2025. נבדק ב-10 בפברואר 2025. {{cite web}}:  (עזרה)
| עדן חסון |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה ‏•‏‏ שירים | דיסקוגרפיה ‏•‏‏ שירים |  |
| אלבומי אולפן | שמישהו יעצור אותי • אלבום 2 ‏•‏‏ תדר 4 |  |
| עדן חסון - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| שמישהו יעצור אותי | "שמישהו יעצור אותי" • "ילדים כאלה" • "שיכורים" • "מתפוצץ לי הראש" • "אני מבולבל" • "היי DJ" • "כפיות" • "איך את אוהבת" • "עיניים" |  |
| אלבום 2 | "כשנגמרת הסופה" • "שמפניה" • "מה עבר עליי" • "את חסרה לי" • "איתך" • "אל תשברי לי את הלב" • "שבועיים" • "סיבובים" • "שקיעות אדומות" • "גדל לי קצת זקן" • "נוריד ת'חולצה" • "שימי פס" • "מבטיח" • "מדליקה לי הכל" |  |
| תדר 4 | "הפעם זה זה" • "תדר" • "חברה משוגעת" |  |
| סינגלים אחרים | "לא מרגיש טוב" • "מה פספסתי" • "כולם רוצים אהבה" • "ככה כל יום" • "בואי נישן על זה" • "עושה לי צרות" • "מטפסים על הקירות" • "עד שתבואי עד אליי" • "שוב" • "אז מה עכשיו" • "חישגוזים" • "החיים לפניי" • "לא תראה אותי בוכה" • "ישיבות" • "לא שותה לא מעשן" • "שניפגש רק בשמחות" • "אנחנו זה גורל" • "אהובה שלי" • "צוחקת ובוכה" • "אין אותי" • "שיבולים" • "מה עשית לי" • "חורף באילת" • "לב שביר" • "אין מרחק בינינו" • "סוף סוף אני" |  |
| שירים אחרים | "אין יותר מועדונים" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 8ed561ef-c59c-4082-91e5-4c292e373f8a
סימפוניה מס' 104 ("לונדון")

הסימפוניה מס' 104 ברה מז'ור של יוזף היידן המכונה גם "לונדון" היא הסימפוניה האחרונה בקובץ הסימפוניה הלונדוניות השני, והאחרונה שכתב היידן בכלל. היא מופיעה כסימפוניה ה-104 ברשימת הסימפוניות של הובוקן (Hob: I\104). הסימפוניה נכתבה בשלהי ביקורו השני של היידן בלונדון, וזמן כתיבתה מתוארך למרץ-אפריל 1795. היא נוגנה לראשונה בבית האופרה הלונדוני דאז (תיאטרון היימרקט), ככל הנראה בארבעה במאי באותה שנה.
הסימפוניה כתובה באופן מסורתי בארבעה פרקים עם הקדמה איטית בפרק הראשון, כפי שנהג היידן להלחין במרבית הסימפוניות המאוחרות שלו.
כתב היד של הסימפוניה שמור בספריית המדינה בברלין.
הרקע לכתיבת הסימפוניה

היידן כיהן עד שנת 1790 מרבית חייו כמוזיקאי חצר. עם זאת, כבר בשנות השמונים של המאה ה-18 גדלה תהילתו כל-כך, שקיבל הזמנות לכתיבת יצירות שונות לא רק מסביבתו באוסטריה ובגרמניה, אלא אף מצרפת, לאמרגנים צרפתים, למשל, הלחין היידן אחת-עשרה סימפוניות (סימפוניות פריז, סימפוניות 88-89, וסימפוניות 90-92, לאמרגנים שונים בהתאמה). בשנת 1790 נפטר מעסיקו הקודם של היידן, הנסיך ניקולאוס אסטרהאזי. היידן, שהיה ביחסים טובים וחמים עם הנסיך, אך כנראה מאס כבר במשרתו זו שאותה אייש קרוב ל-30 שנים, רמז שהוא חש הקלה עם מותו של הנסיך. על פי חוק, היורש של ניקולאוס, הנסיך אנטון, ירש גם את היידן במשרתו כקאפלמייסטר, אך בחר להוציא אותו ואת רוב הסגל המוזיקלי לגמלאות. עם הפיכתו למוזקאי עצמאי, דבר שבמאה ה-18 היה נדיר יחסית, החל היידן, שכבר עשה לעצמו שם בכל רחבי אירופה, לקבל הזמנות שונות לכתיבת מוזיקה. ההזמנה שלה נענה היידן בחיוב הייתה זו של הכנר הגרמני יוהאן פטר סלומון, שבאותה עת היה אמרגן מוזיקלי בלונדון. היידן הוזמן לביקור בלונדון בשנים 1792-1791 על מנת לכתוב אופרה (שלא בוצעה) וכן שש סימפוניות, שמספורן הוא 93-98. היידן שזכה בביקורו הראשון בלונדון להצלחה עצומה וצבר עושר רב, העיר שדבר זה אפשרי רק בלונדון. עם שובו לווינה קיבל היידן הזמנה לבוא לבקר שוב בלונדון בשנים 1794-1795, ביקור שבו יכתוב שש סימפוניות נוספות, בכללן גם את הסימפוניה מספר 104. במסמך מ-27 בפברואר 1796 מתייחס היידן לפטר סלומון:
... מר סלומון הוא בעל הזכויות היחידי והתמידי של שש הסימפוניות האחרונות שלי, מהן 3 הושלמו ב-1794 ו-3 האחרונות ב-1795, ובזאת אני מתחייב על כבודי, לא לעשות בהן שימוש עם אף אחד אחר פרט לשימוש עצמי.
מסמך זה הוא בעל חשיבות מאחר שהיידן נהג למכור חלק מיצירותיו ליותר ממו"ל אחד ובכך להגדיל את הכנסותיו.
לכתיבת הסימפוניה נדרשו להיידן כחודשיים. יש להניח שמלאכת ההלחנה התחילה בסביבות, או מייד אחרי, השמעת הבכורה של הסימפוניה האחרונה שלו, מס' 103 (דרדור התוף), ב-2 במרץ 1795.
השמעת בכורה, קבלה ועיבודים

חוקר היידן הנודע, ה. צ'. רובינס-לנדון, העריך בספרו הראשון על היידן משנת 1955, "הסימפוניות של יוזף היידן", שהשמעת הבכורה התקיימה ב-14 באפריל באותה השנה. מאוחר יותר בספרו "היידן באנגליה 1791-1795" מזכיר רובינס-לנדון ציטוט של הביוגרף של היידן, גרייזינגר, שממנו משתמע, שהסימפוניה בוצעה למעשה ב-4 במאי 1795, אך לא מביע חד משמעית, שזהו התאריך האמיתי. גרייזינגר, אשר ראיין את היידן בעצמו, מצטט אותו כך:
ב-4 במאי נתתי בֶּנֵפִיצְקוֹנְצֶרְט (קונצרט התרמה) בתיאטרון היימרקט. האולם היה גדוש בקהל שהוזמן במיוחד. מחצית א) חלק ראשון של הסימפונייה הצבאית [של היידן], אריה (רובדינו) קונצ'רטו (פרלנדי). הושמעו לראשונה: דואט (מוריצ'לי ומורלי), ומשלי - סימפוניה חדשה ברה מז'ור, השתים-עשרה והאחרונה מהלונדוניות...
יש הרואים בכך הוראה חותכת לכך, שהסימפוניה בוצעה דווקא בתאריך זה משום שהיידן מתבטא במפורש ומצוטט, שהסימפוניה בוצעה אז לראשונה.
לאחר השמעת הבכורה הביקורות המהללות לא איחרו לבוא:
...הסימפוניה החדשה [של היידן] שבזכות שלמותה, עושרה ופארה בכל חלקיה נחשבת על ידי מיטב מביני-הדבר כמתעלה על כל יצירותיו האחרות...
רבים באותה תקופה ראו בסימפוניה הזו של היידן את יצירת המופת של זמנם. סלומון ניצל את ההצלחה עד תום והפיק עיבודים של שש הסימפוניות האחרונות של היידן להרכבים קאמריים, האחד לפסנתר חליל וצ'לו והאחר לחליל, רביעיית כלי קשת עם פסנתר אד ליביטום. עיבודים נוספים הופיעו להרכבים קאמריים שונים, החל מפסנתר סולו ועד לשישייה, ביניהם של מלחינים ידועים באותה עת כמו למשל מוציו קלמנטי, שחי בלונדון ואשר עיבד את הסימפוניה לחליל, כינור, צ'לו ופסנתר. לא במקרה עובדו אז הסימפוניות להרכבים עם חליל - באותה עת היה זה כלי אהוב במיוחד בלונדון, ובזמן שהותו שם כתב לו היידן מספר רב של יצירות. העיבוד לטריו פסנתר עם חליל וצ'לו זכה בעצמו לתשואות בסדרת קונצרטים שנערכה בברלין ב-1797. ב-1801 הוציא סלומון לאור באופן מסחרי את התווים בהוצאות אנדרה בלונדון, אימבול בפריז וזימרוק בבון ובאופנבך (מהן רק האחרונה קיימת עד היום). העובדה שאין מסמכים המעידים על משא ומתן עם מו"לים או בקשות להוציא את התווים לאור מעידה על כך שהיצירות היו מוערכות דיין ללא הצורך "להוכיח את עצמן".
הסימפוניות הלונדוניות ובמיוחד האחרונה שבהן, זכו בתקופת חייו של היידן להצלחה הגדולה ביותר מבין כל יצירותיו. סימפוניה 104 זכתה אף לכבוד ייחודי וחדשני לזמנה - הוצאתה כפרטיטורת כיס לצורכי לימוד. כל זה מעיד על ההצלחה הכבירה שלה זכתה הסימפוניה, שהותירה רושם עז והתחבבה על מאזינים רבים.
השמעת בכורה, קבלה ועיבודים > פרקי הסימפוניה

אדג'ו - אלגרו
אנדנטה
מנואט. אלגרו
פינאלה. ספיריטואוזו
מאפיינים כללים

שילוב של אסכולות שונות בכתיבה הסימפונית
היידן משלב בסימפוניה ה-104 באופן מרשים אסכולה קומפוזיטורית אנינה ומתוחכמת, כמו שניתן לראות ברוב הסימפוניות שהלחין באסטרהאזי, לבין הכתיבה הסימפונית המעט פומפוזית ותרועתית כפי שניתן למצוא בסימפוניות אשר נכתבו לחצר במנהיים, למשל אצל כריסטיאן קאנאביך (ייתכן שהדבר נעשה על מנת לרצות את דעת הקהל, שהרי הסימפוניות הללו הוועדו לביצוע מול הקהל הרחב ולאו דווקא בחצרות האצולה). דבר זה מתבטא בקטעים רב-קוליים בתזמור דליל ומשתנה ובמהלכים הרמוניים נועזים יחסית, כשביניהם קטעים בהם משתתפים כל הכלים (טוטי) בעלי אופי תרועתי ווירטואוזי. שני אספקטים אלו משתלבים זה בזה באופן מושלם והמעברים ביניהם נשמעים למאזין טבעיים והרמוניים.
מאידך, הסימפוניה ה-104 מגלמת גם מגמות שמרניות מסוימות, בעיקר בכל מה שנוגע לכתיבה למספר קבוצות כלים.
מאפיינים כללים > מגמות חדשניות ומגמות שמרניות בסימפוניה

שש הסימפוניות האחרונות של היידן ובמיוחד ה-104 מעידות על התקדמות תחום הקומפוזיציה הסימפונית נכון לזמן כתיבתן. מגמות בולטות במיוחד הן:
פירוט חסר תקדים של דינמיקה לאורך כל היצירה ובכל פרק והשימוש באפקטים של עוצמה ושקט
בכל הסימפוניה מופיעים סימני דינמיקה מדי כמה תיבות. הדבר מעיד על השימוש הרב באפקטים דינמיים ומעברים תכופים מאוד בין עוצמה לבין שקט, כך שהדינמיקה הופכת לחלק אינטגרלי מהקומפוזיציה עצמה. 
היידן מפרט בכמה מקרים גם לנגן קרשנדו, דבר לא שכיח עדיין באותה העת. ניכר שרמת הדיוק הביצוע הייתה חשובה להיידן במיוחד, שכן הוא השתמש בסימן הגרפי לציון הקרשנדו ("מזלג") כך שהנגן יוכל להבחין מאיזו נקודה בדיוק להתחילו ובאיזה רגע להגיע לשיא העוצמה - סימון נדיר במיוחד.
היידן גם עושה שימוש נרחב בהוראת הדינמיקה פורצנדו שמשמעותה הדגשה בעזרת הגברת העוצמה באופן מיידי או באופן בלתי צפוי. נעשה אף שימוש בסימן ספורצטו שמשמעותו נגינת התו המסומן בדגש חד במיוחד. ניכר שהיידן עושה הבחנה בין שתי ההוראות הללו שכן הוא משתמש בהן במובחן ובסמיכות באותו הקול.
יוצא דופן נוסף הוא השימוש בדינמיקה פרטנית - סימון עוצמה שונה לכלים מסוימים באותו הזמן. דינמיקה פרטנית נדיר למצוא אפילו בסימפוניות העתידיות שיכתוב בטהובן בעשורים הבאים.
אפקטים של חפיפה
היידן החל בניסיונות ראשונים לטשטוש הפיסוק המוזיקלי המסורתי בכך שנושאים מסוימים מנוגנים תוך חפיפה זה עם זה - נושא מוזיקלי מסתיים אל תוך נושא המוזיקלי שאך מתחיל. טשטוש הפיסוק המוזיקלי יגיע לבשלותו רק ברומנטיקה המאוחרת, כלומר במחצית השנייה של המאה ה-19.
כתיבה שמרנית לקלרינט
היידן עושה שימוש שמרני במיוחד בקלרינט ככלי תזמורתי, אשר משמש בסימפוניה הזו רק על מנת להעשיר את המרקם התזמורתי וההרמוני. בהשוואה לקולות של שאר כלי הנשיפה, נראה שהכתיבה לו מזכירה יותר כתיבה לכלי נשיפה ממתכת מאשר לכלי נשיפה מעץ. בהשוואה למוצרט, למשל, השימוש שעושה היידן בקלרינט הוא פרימיטיבי למדי. לא היה מדובר בכלי חדש מאוד באותה התקופה; את הקלרינטים ניתן היה למצוא באופן כמעט קבוע בתזמורות רבות החל מהרבע האחרון של המאה ה-18. יש לציין שבסימפוניה מס' 103 היידן אכן כותב כמה קטעי סולו לקלרינט. פרט לכך הלחין היידן מספר סרנדות, בהן הקלרינט משמש ככלי סולני. באורטוריות שהיידן הלחין בשש השנים הבאות, ניכר שהקלרינט זוכה בהן למיצוב של כלי סולני כשאר כלי הנשיפה מעץ.