stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלייד (סרט)
תקציר העלילה

בשנת 1967, ונסה ברוקס היא אישה הרה המותקפת על ידי ערפד בעודה יולדת. הרופאים מצליחים להציל את חיי התינוק ולקחת אותו ממנה, בטרם היא מאבדת את הכרתה ומתה מזיהום.
31 שנה מאוחר יותר התינוק הופך לצייד הערפדים בלייד, הפושט על רייב במועדון לילה שבבעלותו של הערפד דיקון פרוסט. כוחות המשטרה שמגיעים למקום מפנים לבית חולים את קווין, אחד הערפדים ששרד את התקפתו של בלייד, מבלי לדעת שהוא ערפד. קווין ניזון מדמה של ההמטולוגית קארן ג'נסון, ונמלט מהמקום. בלייד לוקח את קארן איתו לבית מבטחים, שם מטפל בה ידידו הוותיק אברהם ויסלר. לאחר שהיא מתאוששת וחוזרת להכרה, ויסלר מסביר לקארן שיחד עם בלייד, הם מנהלים מלחמת חורמה חשאית נגד הערפדים, באמצעות אמצעי לחימה המבוססים על החולשות הבסיסיות שלהם, כגון אור שמש וכסף. השניים מייעצים לה לעזוב את העיר.
בינתיים, בישיבת מועצת הערפדים, מנהיג הערפדים הזקן ג'יטאנו דרגונטי נוזף בפרוסט הצעיר, שמעשיו עלולים להצית מלחמה בין הערפדים לבין בני האדם. פרוסט ועמיתיו הצעירים - מתוסכלים משיוכם למעמד ערפדים שנתפס כנחות משום שלא נולדו כערפדים אלא כבני אדם - הורגים את המנהיג ומשתלטים על המועצה.
עם שובה לדירתה, קארן מותקפת על ידי קריגר, שוטר בן אנוש המשועבד לערפדים. בלייד מכניע אותו, ומצליח להוציא ממנו מידע אודות מיקומו של ארכיון היסטורי של הערפדים. בשובם לבית המבטחים, בלייד מזריק לעצמו סרום מיוחד שמדכא את הצמאון שלו לדם ואת תהליך הפיכתו לערפד. עם זאת, בשל שימוש יתר, הסרום מתחיל לאבד את האפקטיביות שלו.
תוך התנסות עם נוגד הקרישה EDTA כתחליף אפשרי לסרום, קארן מגלה שה-EDTA מתפוצץ בעת ערבובו עם דם ערפדים. היא מצליחה לסנתז חיסון שיכול לרפא בני-אדם נגועים, אך מגלה כי החיסון לא יעבוד על בן כלאיים כמו בלייד. פרוסט ואנשיו תוקפים את מקום המסתור של בלייד, מדביקים את ויסלר וחוטפים את קארן. כאשר בלייד חוזר, ויסלר מבקש מבלייד שיעזור לו להתאבד על מנת שלא יהפוך לערפד בעצמו. בלייד מתחמש עם מזרקים מלאים ב-EDTA, ובעודו עוזב את המקום על מנת להציל את קארן, ויסלר יורה בעצמו.
בלייד מגיע לפנטהאוז של פרוסט על מנת להציל את קארן, אך להפתעתו הוא מוצא שם את אמו, שבינתיים הפכה בעצמה לערפד. בלייד נופל בשבי של פרוסט, הלוקח אותו אל מקדש, בו הוא מתכוון להשתמש בדמו של בלייד לצורך קיום טקס מיוחד - זימון אל ערפדי. בלייד מרוקן מדמו ומאבד את כוחו, אך קארן מאפשרת לו לשתות מדמה כדי להתאושש. פרוסט מצליח להשלים את הטקס ומסגל לעצמו את כוחותיו של האל הערפדי. בלייד הורג את כל חייליו של פרוסט (לרבות את אמו של בלייד), ובסופו של דבר מתעמת עם פרוסט. במהלך הקרב בין השניים, בלייד מזריק לגופו של פרוסט את כל מזרקי ה-EDTA, וגופו של פרוסט מתפוצץ והוא מת.
בעודם עוזבים את המקדש, קארן מציעה לבלייד את עזרתה לרפא אותו, והוא מבקש ממנה ליצור סרום חדש. באפילוג קצר לסרט, בלייד נראה במוסקבה, מציל אישה צעירה המותקפת על ידי ערפדים רוסים.
צוות שחקנים

וסלי סנייפס - אריק ברוקס/בלייד, "מהלך יום" – חצי ערפד שצד ערפדים. מיומן באמנויות לחימה ונעזר בכלי נשק שהורגים ערפדים.
סטיבן דורף - דיקון פרוסט, ערפד שאפתן ורב השפעה שהופך לאויבו של בלייד ומעוניין לכבוש את הגזע האנושי.
קריס קריסטופרסון - אברהם ויסלר, המורה הרוחני ודמות אב של בלייד. יוצר עבורו את כלי הנשק המיוחדים שלו.
נ'בושה רייט - ד"ר קארן ג'נסון, המטולוגית שננשכת על ידי ערפד. נשארת לצד בלייד לצורך הגנתה בזמן שהיא מחפשת תרופה לעצמה, ועד מהרה הופכת לשותפתו נגד חייליו של פרוסט.
דונל לוג - קווין, חייל שחצן של פרוסט, שמסוגל לשרוד פצעים אנושים שהורגים ערפדים זוטרים.
אודו קייר - ג'יטאנו דרגונטי, בכיר הערפדים.
טרייסי לורדס - ראקל, ערפדית מפתה שמובילה אדם לרייב הדמים.
ארלי ג'ובר - מרקורי, מאהבתו של פרוסט ואחת מחייליו.
קווין פטריק וולס - השוטר קריגר, משרת בן אנוש של פרוסט.
טים גיני - ד"ר קרטיס ווב, בן זוגה לשעבר של קארן שנהרג בידי קווין והופך ליצור דמוי זומבי.
סנאה ליית'אן - ונסה ברוקס, אמו של בלייד.
אריק אדוארדס - פרל, שומרת הארכיון.
הפקה > רקע

דמותו של בלייד נוצרה בשנת 1973 עבור מארוול קומיקס על ידי הכותב מארב וולפמן והמאייר ג'ין קולן כדמות משנה בסדרת הקומיקס משנות ה-70 "קברו של דרקולה". דמות הקומיקס עשתה שימוש בלהבים עשויי טיק, והייתה יותר עממית, של "אדם מן השורה", בהתנהגותה. למרות היותו אמיץ ונועז, בלייד אופיין עם פגמים באישיותו, כגון חוסר היכולת להסתדר עם שאר חבריו לצוות ושנאה עזה לערפדים שגבלה בפנטיות. במקור, הדמות לא הייתה של "מהלך היום", אלא בן אדם שנטל חיסון המאפשר לו לחוש את הערפדים. בהיעדר כוחות על-אנושיים, לעומת הכוח והמהירות של הערפדים, בלייד הסתמך אך ורק על השכל ועל המיומנות שלו, עד אשר ננשך על ידי מורביוס.
דמותו הקולנועית של בלייד עודכנה לטובת קהל צופים של שנות ה-90, ולאחר צאתו של הסרט - אופן הצגתו בקומיקס שונה, על מנת להתאים. גם הגרסה הקולנועית של דיקון פרוסט שונה מאוד ממקבילו בחוברות הקומיקס. למרות שהסרט מציג בצורה נאמנה את שאיפותיו של פרוסט להתקדם בהיררכיה של עולם הערפדים, דמותו בסרט צעירה הרבה יותר ועדכנית יותר על מנת להתאימה לשנות ה-90.
הפקה > פיתוח

אולפני מארוול החלו בפיתוח הסרט כבר בשנת 1992, כאשר הראפר והשחקן אל אל קול ג'יי הביע עניין לשחק את התפקיד הראשי. הפרויקט יצא לדרך בסופו של דבר בניו ליין סינמה, עם דייוויד ס. גויר כתסריטאי. לדברי גויר, בתחילה, חברת ההפקות רצתה ליצור סרט שיהיה "משהו כמעט פרודי", אך הוא הצליח לשכנע אותם לשנות את דעתם. בשנת 1996 וסלי סנייפס צורף לככב בסרט.
הפקה > ליהוק

כאשר דייוויד ס. גויר הציע לראשונה לעשות את הסרט, מנהלי ניו ליין סינמה חשו כי ישנם רק שלושה שחקנים שיכולים לעשות את התפקיד: סנייפס, דנזל וושינגטון ולורנס פישבורן, אלא שעבור גויר, סנייפס תמיד היה הבחירה המושלמת עבור הדמות. מארק סינגר היה הבחירה המקורית עבור התפקיד של ויסלר. התפקיד של דיקון פרוסט הוצע לג'ט לי, אך הוא העדיף להשתתף בסרט "נשק קטלני 4" במקום. ברוס פיין היה בין השחקנים שנשקלו לתפקיד של פרוסט.
הפקה > צילום

הסרט הופק בתקציב של 45 מיליון דולר. שלב הצילומים החל ב-5 בפברואר 1997, בעיקר בלוס אנג'לס, עם כמה סצנות שצולמו בעמק המוות. תפאורות הוקמו במה שהיה בעבר מפעל בקנוגה פארק שבעמק סן פרננדו, שם התקיימו כל צילומי הפנים. אפקטים מיוחדים לסרט בוצעו על ידי חברת ההפקות Flat Earth Productions.
הפקה > פסקול

פסקול המכיל מוזיקת היפ הופ שוחרר ב-25 באוגוסט 1998 על ידי TVT Records ואפיק רקורדס. בשיאו, האלבום הגיע למקום 36 במצעד בילבורד 200 ולמקום 28 במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ. בתחילה הוצע ללהקת הטכנו הבריטית הפרודיג'י להלחין ולבצע את פסקול הסרט, אולם הלהקה נאלצה לדחות את ההצעה, בגלל התחייבויות אחרות.
הפקה > פוסט פרודקשן

בעריכתו הראשונה, הסרט היה באורך 140 דקות ותוצאות הקרנות מבחן בפני קהל היו קוטלות. כתוצאה מכך נערכו צילומי השלמה והסרט נערך מחדש, דבר שעיכב את עלייתו של הסרט על המסכים בלמעלה מחצי שנה. השינוי המשמעותי ביותר היה הוספת סצנת קרב חרבות בין בלייד לבין דיקון פרוסט, סצנה אשר לא הייתה קיימת בגרסתו המקורית של הסרט. בסיום המקורי של הסרט, פרוסט מצליח להפוך לאל הערפדים ומשנה צורתו למסת דם פתלתלה, אך הוחלט לגנוז את הסיום הזה מאחר שהאפקטים המיוחדים לא נראו מספיק טוב. כמו כן, הופעת אורח מתוכננת של סטן לי נחתכה בסופו של דבר מהסרט; לי שיחק את אחד השוטרים שמגיעים למועדון הדם במהלך האירועים, ומגלה את גופתו הבוערת של קווין.
הסצנה, בה קארן ודיקון משוחחים על התרופה לערפדים, התארכה יותר מדי ועל כן קוצרה. בגרסתה הארוכה יותר הסצנה עונה על השאלה כיצד הערפדים יאכילו את עצמם אם כל בני האדם יהפכו לערפד: הערפדים תכננו לשמור בחיים מספר בני אדם בתוך שקיות, על מנת שיספקו להם דם לחיות ממנו. עדיין ניתן לראות את השקיות בסצנה, ומאוחר יותר הדבר הפך לחלק בלתי נפרד מעלילת סרט ההמשך "בלייד: טריניטי".
הפצה

"בלייד" היה להצלחה הקופתית הראשונה של אולפני מארוול, וסלל את הדרך לעיבודים קולנועיים עתידיים של חוברות קומיקס נוספות. "בלייד" הוא הסרט השני של מארוול, אחרי "הווארד – גיבור מגזע אחר" הכושל, שהופץ בהפצה רחבה בבתי קולנוע ברחבי ארצות הברית. אמנם "המעניש ו"קפטן אמריקה" נעשו לפניהם, אך שניהם לא זכו להפצה מסחרית רחבה בבתי הקולנוע ברחבי ארצות הברית.
הפצה > הכנסות

הסרט היה לרווחי ביותר הן בספרד והן באוסטרליה במהלך סוף השבוע הראשון להקרנתו. עם 200 אולמות קולנוע, הכנסות מצופי הסרט בספרד עמדו על 1.5 מיליון דולר בשלושה ימים; באוסטרליה הסרט הכניס מיליון דולר מ-132 בתי קולנוע שהקרינו אותו. באזור של בלגיה הפלמית, הסרט הכניס 323,000 דולר מ-20 בתי קולנוע, ובהולנד הכניס הסרט 246,000 דולר מ-44 בתי קולנוע. בצרפת הסרט עשה 1.9 מיליון דולר בחמישה ימים מ-241 בתי קולנוע, אבל הצליח פחות בהונג קונג (עם 182,000 דולר מ-22 בתי קולנוע) ובדרום אפריקה (159,000 דולר מ-64 בתי קולנוע). לעומת זאת, בבריטניה הקרנתו של הסרט הייתה מוצלחת יותר, והוא הכניס 5.7 מיליון דולר בכ-10 ימים, כמו גם בברזיל - שם הסרט הצליח להכניס 855,000 דולר בארבעה ימים מ-133 בתי קולנוע. עם זאת, הסרט נאסר להצגה במלזיה, מדינה הנחשבת בעייני רבים לבעלת הצנזורה הקיצונית ביותר בכל דרום-מזרח אסיה.
הפצה > ביקורות

באתר הביקורות Rotten Tomatoes, הסרט זוכה לדירוג של 54%. רוג'ר איברט נתן לסרט 3 כוכבים מתוך 4, וכתב: "בלייד ... הוא סרט בעל סגנון חזותי מרשים העושה שימוש בזוויות צילום קיצוניות, תלבושות ותפאורות ביזאריות, צללים מוגזמים ועריכה חותכת בין לונג שוטים לבין קלוז-אפים". לעומת זאת, ג'יימס בררדינלי נתן לסרט ½ 2 כוכבים מתוך 4, והסביר כי לסרט "יש את היכולת לסנוור, אבל הוא בכל זאת יותיר צופים רבים לא מסופקים".
מספר מבקרי קולנוע ציינו לא רק את מקומו החשוב של "בלייד" בז'אנר סרטי הערפדים, אלא גם את הקשר האינטרטקסטואלי האפשרי בין דמותו של ויסלר בסרט, לבין הדמות ויסלר המופיעה בספר A Dozen Black Roses מאת ננסי א. קולינס; הם טענו כי קיים "דמיון רב בתפקיד, במוקד הדרמטי ובמראה החזותי [בין שתי הדמויות], כמו גם שם זהה".
תביעה

לאחר פרסום הסרט, מארב וולפמן תבע את חברות מארוול, ניו ליין סינמה וטיים וורנר בסכום של 35 מיליון דולר, בטענה להפרת זכויות יוצרים בגין שימוש בדמות שיצר בשנת 1972.‏ יחד עם ג'יון קולן, וולפמן קיבל קרדיט בסרט זה (צוין כי "הסרט מבוסס על דמויות שנוצרות על ידי..."), אך לא קיבל קרדיט דומה בסרט בלייד 2 או בסדרת הטלוויזיה.
משחק וידאו

בשנת 2000, חברת Activision החלק לשווק משחק וידאו המבוסס על הסרט, אותו פיתחה.
פרויקטים עתידיים

בשנת 2011, סטודיו Madhouse היפני הפיק סדרת אנימה בשם "בלייד", שכללה 12 פרקים, כחלק מסדרת האנימה של מארוול(אנ').
באוגוסט 2014, סנייפס התבטא בדבר רצונו לחזור לזיכיון, באומרו ל-MTV: "אני אהיה פתוח [לרעיון לשוב] אליו. אני חושב שיש לנו כמה אבנים שעוד ניתן להפוך ומרחב פעולה... אני אשמח לחזור לחליפה שוב, ולעשות דברים חדשים שלמדתי [ושאני יודע] איך לעשות כיום, שלא ידעתי איך לעשות אז".
ביולי 2019 נודע שאולפני מארוול מפיקים סרט אתחול לדמות הקומיקס כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול. את דמותו של בלייד יגלם השחקן מהרשלה עלי.
הערות שוליים

↑  (July 10, 2015, "Wesley Snipes hints that there might be a remake of Blade," Daily Mail. Retrieved September 12, 2016
↑  Jøn, A. Asbjørn (2003). "Vampire Evolution". mETAphor: 23. נבדק ב-25 בנובמבר 2015. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Marla Matzer (21 באוגוסט 1998). "Blade Suit Seeks Slice of the Action for Its Creator". LA Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wolfman loses Blade lawsuit against Marvel, The Comics Journal
↑  "Gamespot.com: Blade for PlayStation". נבדק ב-2009-07-21.
↑  "Wesley Snipes back for fourth 'Blade'". Toronto Sun.
יארון

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  א-נבטיה
 נפה:  בינת ג'בייל
 שליטה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  33°04′50″N 35°25′21″E﻿ / ﻿33.08056°N 35.42250°E﻿ / 33.08056; 35.42250
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןיארון(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןיארון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
יׇאר֫וּן (בערבית: يارون) הוא כפר לבנוני השוכן בנפת בינת ג'בייל במחוז א-נבטיה שבלבנון, על גבול ישראל–לבנון. הכפר משקיף על היישובים יראון ואביבים. יארון שוכן על גבעה שגובהה נע בין 750 ל-900 מטר מעל פני הים והוא הדרומי שביישובי לבנון. הגידול החקלאי העיקרי של הכפר הוא זיתים, חיטה וטבק.
הכפר מתחלק בין מוסלמים שיעים ונוצרים קתולים. בשנת 2009 היו בכפר 365 חברי קהילת סן ז'ורז' של הכנסייה המלכּיתית.
ב-2024, בתחילת התמרון הקרקעי בלבנון במלחמת חרבות ברזל, התחולל בכפר קרב יארון, שבמהלכו נהרסו חלקים נרחבים מהכפר.
היסטוריה

הכפר יארון בלבנון, ידוע גם בשמו העות'מאני "יארון א-נׇצארא" (יארון של הנוצרים), נחשב לאתר היסטורי עשיר. משה באסולה שביקר בכפר בשנת 1521 כתב שמחצית מתושביו הם "נוצרים חוגרי אבנט". מועד האזכור הראשון שלו ככפר מתועד בשנת 1596, תחת שלטון האימפריה העות'מאנית, כחלק מהנאחייה (מחוז-המשנה) תבנין בליוואא' (מחוז) צפת, עם אוכלוסייה מעורבת של מוסלמים ונוצרים. התושבים נדרשו לשלם מיסים על מגוון גידולים ומשאבים כמו חיטה, שעורה, עצי זית, כרמים, עצי פרי, עיזים וכוורות, בנוסף ל"הכנסות מזדמנות".
ב-1674 נצפו במקום חורבות של מנזר וכנסייה.
ב-1781 נערך במקום קרב דמים שבו נהרג נאסיף א-נסאר (אנ') על ידי אחמד אל-ג'זאר.
במאה ה-19, הכפר זכה לביקורים של מספר חוקרים ומטיילים מערביים שתיארו אותו ואת שרידיו העתיקים. אדוארד רובינסון כינה אותו "כפר גדול" ב-1838, והארכאולוג הצרפתי לואי פליסיאן דה סוסי זיהה ב-1863 את הכפר יָארוּן עם יראון המקראית, שהייתה עיר בנחלת שבט נפתלי, אך הזיהוי אינו מוסכם שכן לא נמצאו בו חרסים מהתקופה הישראלית.
לפי ויקטור גרן, שביקר במקום ב-1870, היו בעיירה 300 נוצרים יוונים-אורתודוקסים ו-280 מתואלים. הוא תיאר את הכנסייה המקומית, על שם ג'ורג' הקדוש, כפשוטה וצנועה, ובפינה של המסגד המקומי מצא אבן ובה כתובת חרותה ביוונית ואיור של עץ תמר נושא פירות; לפי הכתובת החרותה, האבן הייתה פעם חלק ממקדש מקומי.
מפת הקרן לחקר ארץ ישראל מ-1881 תיארה את יארון ככפר אבן עם אוכלוסייה מעורבת, ופירטה את האתרים ההיסטוריים והארכיטקטוניים השונים שבו, כולל כנסייה עתיקה עם כתובות יווניות.
בסוף פברואר 1978 נפגשו נציגים של הכפר עם נציגים של הכוחות הנוצריים לפגישת ידידות, שהרגיזה את כוחות המחבלים שראו בה בחירה לצדד בצד הנוצרי. בתחילת מרץ 1978, בעקבות כיבוש מארון א-ראס בידי כוחות אש"ף, קלטו השיעים ביארון את הפליטים שהגיעו ממארון א-ראס. בתחילת אוקטובר 1978 השתתפו תושבים מהכפר בהפגנה שבקשה מישראל לסייע להם במאבק נגד אש"ף.
באוקטובר 1984 הגיעה משלחת מקיבוץ יראון לביקור ידידוּת בכפר אצל תושביו השיעים.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, בין 1 ל-5 באוקטובר 2024 התחולל בכפר קרב יארון, כאשר כוח צה"ל נלחם בכוח רדואן של חזבאללה בכפר. לאחר סיום הקרבות, צה"ל שיטח חלקים נרחבים בכפר, והקים בכפר סוללות עפר ובהן עמדות לטנקים ולכלי רכב צבאיים אחרים. לפי ניתוח תצלומי לוויין שנערך בדצמבר 2024, כ-21% מהמבנים בכפר נהרסו לחלוטין (144 מבנים מתוך 640), וכ-4% נהרסו חלקית (25 מבנים).
חיי חברה

בעוד רוב ילידי יארון מבקרים בכפר בקיץ, כ-60% עד 70% מילידי הכפר היגרו למדינות מחוץ ללבנון, ובהן אוסטרליה, ארצות הברית, ארגנטינה, ברזיל, קולומביה, פנמה, ונצואלה ודרום אפריקה. בשל הנזק ממלחמת האזרחים והמלחמות עם ישראל, ההתפתחות הכלכלית הייתה איטית באזור, וכתוצאה מכך הדור הצעיר של הכפר מחפש הזדמנויות להשכלה גבוהה במדינות אחרות. אולם במהלך הקיץ משפחות רבות חוזרות לאזור, ומבלות עם המשפחות שנותרו מאחור.
הערות שוליים

↑  "Territory and statistics". Eparchy Greek Melkite Catholic of Tyre. אורכב מ-המקור ב-31 באוגוסט 2018. נבדק ב-29 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2   אבי שרף, התמרון בלבנון: צילומי לוויין חושפים את הנזק בכפרים הצמודים לגבול ישראל, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2024
1 2  "צה"ל שיטח שני כפרים תוך שבוע": תיעוד מהלוויין של הנזקים וההרס בדרום לבנון, באתר ynet, 10 באוקטובר 2024
↑  צבי אילן, שלג של ניסן, על המשמר, 7 ביולי 1978
↑  Hütteroth and Abdulfattah, 1977, p. 179.
↑  Note that Rhode, 1979, p. 6 (אורכב 10.10.2016 בארכיון Wayback Machine) writes that the register that Hütteroth and Abdulfattah studied was not from 1595/6, but from 1548/9
↑  Blanford, 2011, pp. 12-13
↑  Robinson and Smith, 1841, vol 3, p. 371
↑  From personal name, according to Palmer, 1881, p. 104 "perhaps the Iron of Josh. xix 38"
↑  Katz, Hayah; Levin, Yigal (2021-01-02). "Tel Rosh: The forgotten Rehob in the Upper Galilee". Palestine Exploration Quarterly (באנגלית). 153 (1): 24–41. doi:10.1080/00310328.2020.1751490. ISSN 0031-0328. mentioned in Josh 19:38 after Jiron, which he identified with the village of Yaroun, 10 km northeast of Tel Rosh in what today is south Lebanon
↑  צבי אילן, הגליל שבתחום לבנון, דבר, 29 בינואר 1982
↑  Guérin, 1880, pp. 105–106
↑  Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 203
↑  יוסף הגלילי, המחבלים מתקרבים לגבול ישראל, על המשמר, 8 במרץ 1978
↑  מנחם רהט, "תשאל את הישראלים אם יש להם אוכל ומים בשבילנו", מעריב, 6 במרץ 1978
מנחם רהט, המחבלים הביאו לכפר מארון אל-ראס משוריינים וג'יפים נושאי מקלעים, מעריב, 7 במרץ 1978
↑  מנחם רהט, "בגין, איפה אתה?", צעקו אלפי מפגינים מדרום לבנון, מעריב, 8 באוקטובר 1978
↑  חברי יראון בקרו אצל השכנים הלבנוניים, מעריב, 8 באוקטובר 1984
↑   ציוץ של Ben Tzion Macales ברשת החברתית אקס (טוויטר), "יארון... אחוז ההרס בכפר: כ-25%", 11 בדצמבר 2024
מייג'ור גרום: רופא המגפה
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| טיכון ג'יזנבסקי | מייג'ור גרום | חוקר במשטרת הפדרציה הרוסית שמקדיש את חייו ללחימה באי-צדק. |
| אלכסנדר סטייקין | דימה דובין | חוקר במשטרת הפדרציה הרוסית, שותפו של גרום. |
| ליובוב אקסיונובה | יוליה פצ'יולקינה | עיתונאית |
| אלכסיי מקלאקוב | פיודור פרוקופנקו | מפקדו של גרום במשטרה |
| סרגיי גורושקו | סרגיי רזומובסקי | פילנתרופ, מייסד הרשת החברתית VMESTE / רופא המגפה |
| דמיטרי צ'בוטאריוב | אולג וולקוב | חברו מילדות של ראזומובסקי ומאבטחו |
| מיכאיל יבלאנוב | יבגני סטרלקוב | סוכן שירות הביטחון הפדרלי |
| אולג צ'וגונוב | אלכסיי מקארוב |  |
| אנטון בוגדאנוב | ראש כנופיה |  |
| קונסטנטין חבנסקי | ד"ר וניאמין רובינשטיין | הרופא החוקר את תיקו של רופא המגפה (הופעת קמע) |
הפקה

זמן קצר לאחר הצלחת הסרט הקצר אודות מייג'ור גרום, שחקן הטלוויזיה אלכסנדר גורבאטוב הסכים לשוב ולגלם את הדמות גם בסרט באורך מלא. צילומי הסרט התרחשו בשנת 2017 בעיר סנקט פטרבורג, העיר שבה גם מתרחשים אירועי חוברות הקומיקס אודות מייג'ור גרום. זמן קצר לאחר מכן הופסקו הצילומים. הצילומים חודשו בספטמבר 2019 ונערכו בשלל אתרים בעיר סנקט פטרבורג, אך עם צוות שחקנים חדש - באוקטובר 2019 נודע שגורבאטוב נטש את הפרויקט ובמקומו לוהק שחקן אחר לגלם את דמותו של גרום.
לדברי המפיק גברליאנוב, הסרט שונה במעט מהקומיקס עצמו, כך למשל בקומיקס רופא המגפה מפרסם את רעיונותיו באמצעות מודעות פרסום, בסרט הוא עושה זאת באמצעות סרטונים ביוטיוב.
בדצמבר 2019 אולפני באבל הכריזו שצילומי הסרט הושלמו לאחר 87 ימי צילומים.
הפקה > שיווק

הטיזר טריילר הראשון לסרט הוצג במהלך קומיקון רוסיה, ב-30 בספטמבר 2017. ב-22 באפריל 2018 פורסם שהסרט ייצא לאקרנים באוקטובר 2019. הטיזר גרר ביקורות מעורבות.
לאחר שרוסקומנדזור חסם את טלגרם ברוסיה, פאבל דורוב ארגן פלאשמוב המוני: כל מי שרוצה למחות נגד חסימת טלגרם צריך לשחרר מטוס נייר לרחוב ב-22 באפריל 2018 בשעה 19:00. פעולה דומה מאוד בוצעה על ידי רופא המגפה עצמו, שדמותו בספר הקומיקס הוא דורוב. בטיזר לסרט הוא מוחה נגד השחיתות וחוסר החוק ברוסיה והמוחים היו אמורים לשחרר מטוסי נייר ברחוב בשעה 21:00.
בספטמבר 2019 נודע שהסרט נמצא בשלב הצילומים ברחובות סנקט פטרבורג והוא מבוים על ידי אולג טרופים (שביים את על הקרח). הצצה ראשונה מתוך הסרט כללה פרטים שונים מתוך ההפקה שנחשפו בפני מבקרי קומיקון רוסיה באוקטובר 2019. בפברואר 2020 באבל קומיקס פתחה חשבון אינסטגרם ייעודי לסרט לקראת פרסום חומרים נוספים מתוך הסרט.
ב-27 במאי 2020 שוחרר הקדימון הרשמי הראשון ונודע כי הסרט ייצא לאקרנים בשנת 2021. באוקטובר 2020, במהלך קומיקון רוסיה שנערך אונליין, נחשף קדימון שני לסרט, כמו גם תאריך יציאתו לאקרנים: 8 באפריל 2021. בינואר 2021, התאריך הוקדם בשבוע והסרט מיועד לצאת לאקרנים ב-1 באפריל 2021. ב-23 בפברואר 2021 פורסמה כרזה סופית לסרט וב־1 במרץ 2021 פורסם הקדימון הסופי.
לקראת יציאת הסרט לאקרנים הודפסה חוברת קומיקס בשם "מייג'ור גרום: רופא המגפה - רקע" (Майор Гром: Чумной доктор - Предыстория») ובו מסופר כיצד איגור גרום יושב במשרדו ובוחן חומרים מפרשת קיריל גרצ'קין, בנו של מיליארדר, שבעת נהיגה בגילופין דרס למוות ילדה בשם ליזה, אך חמק מעונש אחרי ששילם שוחד בגובה 5 מיליון רובלים. באותו הזמן, אלכסיי מקארוב, אחיה של הילדה המתה, יושב בביות ומתאבל. קול לא ידוע מספר על אוזלת ידם של השלטונות כלפי האנשים הפשוטים. גרום יוצא לביתו, בעוד קול ברקע מספר כיצד העיר פטרבורג התפצלה לשני ערים שונות: האחת עשירה ומפוארת, האחרת - אפלה ומלוכלכת. סרגיי רזומובסקי מאכיל חסרי בית במסגרת פרויקט שיזם בעוד הקול מספר כי המצב יכול להשתנות בזכות המתנדבים. גרום קונה שווארמה וממשיך בדרכו. רזומובסקי בחליפת רופא המגפה יושב על גג בניין זינגר במרכז העיר, הוא מכריז שהתעייף מלצפות בחוסר הצדק וכי הגיע הזמן לשינויים: זמנו של רופא המגפה.
הפקה > תפאורה

הסרט מתרחש בסנקט פטרבורג, ולכן הוחלט להתאים את העיר מעט לעלילה. אולג טרופים, במאי הסרט, הסביר בדיוק כיצד יוצרי הסרט עשו זאת, באופן הבא: "אנו מכירים את פטרבורג הקלאסית, בה יש הרבה אדריכלות בארוק ואדריכלות ארט נובו. זו העיר בה הייתה המהפכה והאדריכלות הסובייטית נטבעה בה בכבדות. אנו מכירים גם את הגנגסטרים הפטרבורגיים משנות התשעים עם רשתות החצרות האינסופיות. ועמדנו בפני המשימה לגבש איזו פטרבורג נציג. לכן, נטשנו לחלוטין את המורשת הסובייטית ואת מורשת שנות ה-90 והתרכזנו בחלק ההיסטורי, זה שלא עבר זמן, זה שיוצר את דמותה של פטרבורג כעיר ארמון מלכותית."
נוסף על כך, יוצרי הסרט, שינו את הטופולוגיה של העיר בסרט בהשוואה לפטרבורג האמיתית, כתוצאה מכך התברר שרחוב בולשייה מורסקאיה הופך לרחוב רדישצ'ב, רחוב ז'וקוב הופך לרחוב גלרנאיה ונבסקי פרוספקט נראה כאילו לא קיים בכלל. לדברי אולג טרופים, לא הייתה להם מטרה להראות את פטרבורג בדיוק כמו בחיים. לשם כך שרטטו היוצרים תוכנית גסה של סנקט פטרבורג, וסימנו עליה את המיקומים העיקריים של הסרט: אזורים עניים, תחנת משטרה, משרדו של רזומובסקי ודירתו של גרום ובמקומות מסוימים הם התווה תעלות ותעלות נוספות, אשר אינם נוכחים בפטרבורג האמיתית. זה נעשה על ידי מעצב ההפקה דמיטרי אונישצ'נקו. אונישצ'נקו היה מעורב גם בתכנון המיקומים עצמם, למשל, הוא הוסיף לרחובות פנסים ודוכנים עם שווארמה ופיתח תכנון של אזורים עניים, שם גרום מבקר לקבלת מידע על רופא המגפה. התסריטאי ארטיום גברליאנוב אמר כי כל הסטים הללו נבנו לחלוטין מאפס על ידי צוות הסרט. אולג טרופים התלונן על אי הנוחות של הלוגיסטיקה בעיר עבור צוות הסרט, וציין שזו הסיבה שהיה עליהם להכין את התפאורה בעצמם. הדוכן בו קנה גרום את השווארמה היה פונקציונלי לחלוטין, ואפילו האוכל (בצל, בשר ירוק, רוטב) היה אמיתי.
תחנת המשטרה הוקמה מאפס בבניין בנק ענק לשעבר בנייבסקי פרוספקט. הבחירה נפלה על הבניין הזה, מכיוון שהוא התאים היטב לתפאורה של הסרט, הוא היה ריק ומרווח מספיק וכל שנותר היה להוסיף שולחנות, מחיצות עץ ומשרדים. דירתו של איגור גרום לא הוצגה בקומיקס, ולכן הסרט נאלץ ליצור את דמותה. הם רצו להציג אותה באותה עת כיפה ומרופטת, אך עם זאת, לא להפוך את גרום ל"טמבל שחי בעליית גג עם חלון ענק". כדי ליצור את האווירה הנכונה בדירה, התמקדו המעצבים בסרטים "נהג מונית" ו"צורת המים". לצילומים הם חיפשו חדר מתאים בבית בסנקט פטרבורג, וכפי שהתברר, במרכז העיר יש באמת חדרים מתאימים עם חלונות עגולים ענקיים, אבל הכניסה פנימה הייתה בעייתית, מכיוון שלמישהו במקום היו דירות או משרדים יקרים, ולכן הוחלט לבנות תפאורה מאפס.
משרדו של רזומובסקי נועד במקור להיות ממוקם בבית חברת זינגר, אך מאוחר יותר הוא הועבר לגורד שחקים בדיוני, שמראהו נכתב בהשראת מגדל המטריושקה בסקולקובו שבמוסקבה, כאשר חללי הפנים של סקולקובו הפכו למקור השראה לתפאורת משרדו של רזומובסקי. בנוסף, סצנת הצגת הרשת החברתית Vmeste, אותה ערך רזומובסקי, צולמה במטריושקה. דמיטרי צ'בוטארב, שגילם את אולג וולקוב, נזכר שהוא נדהם מכמה פרטים עובדו בנוף - הוא נדהם במיוחד מהעובדה שנוצר עיצוב מיוחד אפילו לתוויות משקאות וחטיפים במכונות האוטומטיות. מספר לא מבוטל של סצנות פעולה מתרחשות ברחובות שונים בסנקט פטרבורג, למשל, סצנת המרדף מתחילת הסרט צולמה בחמישה רחובות, כולל בכיכר הארמון. לטענת ארטיום גברליאנוב, היה קשה לצוות הסרטים לקבל אישור לצלם פיצוצים ויריות במרכז ההיסטורי של העיר, אך הם עדיין הצליחו להשלים את תוכניותיהם במלואן.
גרסה מורחבת

במהלך הפקת הסרט נחתך חומר רב, שבסופו של דבר לא נכנס לגרסה הקולנועית של הסרט. היוצרים הביעו את רצונם ליצור גרסת במאי מורחבת לסרט, המכונה בצחוק "גברקאט" כשמו של המפיק ארטיום גברליאנוב ובאנלוגיה ל"סניידרקאט". גרסת הבמאי יכלה לראות אור רק אם הגרסה הקולנועית התקבלה היטב בציבור והצליחה כלכלית. הגרסה הקולנועית לא כללה כשש סצנות מרכזיות באורך כולל של כ-40 דקות. בפודקאסט בהנחיית הבלוגר אנואר טלגנוב (ANOIR), הודיע ארטיום גברליאנוב שבקיץ 2021 הוא יתחיל לעבוד על גרסת הבמאי של הסרט. מקור הכספים יהיה מימון המונים. בנוסף, המפיקים ציינו שהם רוצים להשלים בנוסף כמה סצנות לגרסת הבמאי.
ב-30 באוקטובר 2021 שוחרר טריילר לגרסה החדשה והוכרז שההקרנה תתקיים בשרתי הסטרימינג של KinoPoisk במהלך חופשת ראש השנה החדשה. הוכרז שהגרסה המורחבת תוסיף כעשרים דקות לסרט המקורי. מאוחר יותר נודע תאריך השחרור המדויק: 27 בדצמבר 2021.
מוזיקה

את פסקול הסרט הלחין רומן סליברסטוב, שהלחין גם את הפסקול לסרט הקצר "מייג'ור גרום".
מוזיקה > רשימת הרצועות

רכבת באש (Поезд в огне) בביצוע לוואן גורוזיה, 2:53
הולך לחפש (Иду искать) בביצוע דלפין, 4:09
הדחה (Импичмент), בביצוע מג'יקול, 3:46
רכבת באש בביצוע Super Collection Orchestra, 3:36
אני אוהב אנשים (Я люблю людей) בביצוע דלפין, 3:33
בביתנו (В нашем доме) בביצוע אנטוחה МС‏, 5:00
חזק יותר (Сильнее) בביצוע Super Collection Orchestra, 2:26
חתיכת מהחיים (Кусок жизни) בביצוע אקווריום, 4:38
אני צועד במוסקבה (Я шагаю по Москве) בביצוע ניקיטה מיכאלקוב, 2:09
לנקות את העטיפה (Плёнку перемотай) בביצוע קאסטה, 2:13
אני יודע מי אתה (Я знаю, кто ты) בביצוע Super Collection Orchestra‏, 4:19
חיוך (Улыбка) בביצוע קלרה רומיאנובה, 2:05
שינויים (Перемен!) מאת להקת "קינו" וויקטור צוי, 4:43