stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיים אמסלם
פעילות פרלמנטרית

בשנת 2006 נבחר הרב אמסלם לכנסת מטעם מפלגת ש"ס, כנציגם של הרב מאיר מאזוז, ראש ישיבת כיסא רחמים, ושל הרב ברוך אבוחצירא. בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום העשירי ברשימת ש"ס ונבחר שנית.
בתקופת כהונתו בכנסת פרסם את הקובץ "החוק לאור ההלכה". הרב אמסלם תומך בהקלת הליך הגיור של ישראלים שאינם יהודים על פי ההלכה, אך הם צאצאי יהודים, ובייחוד את גיורו של מי ששירת בצה"ל, משום שלדבריו הוא הוכיח בכך את רצונו האמיתי לדבוק בעם ישראל. בעניין זה כתב: "כמה גדולה מעלתם של אלו שנלחמים וכוונתם לקדש את השם ואלו שכוונתם לשמור על העם היהודי בארץ ישראל מפני הקמים עלינו לכלותנו... ולכל הפחות גדולה זכות זו להיות סיבה מספקת לקבלתם לגיור". את משנתו בעניין הציג בספרים "זרע ישראל" ו"מקור ישראל" שהוציא לאור בשנת 2010. בעקבות דעותיו בתחום זה הותקף מספר פעמים בעיתון החרדי "יתד נאמן". רבנים בולטים, כמו הרב יוסף שלום אלישיב, הרב עובדיה יוסף והרב שמואל הלוי ואזנר, תקפו בחריפות את ספרו "זרע ישראל". הרב דב ליאור, שנתן הסכמה לספר, כתב מאוחר יותר שהוא חולק על מסקנותיו, והרבנים זלמן נחמיה גולדברג ושלמה דיכובסקי, שנתנו גם הם הסכמות לספר, ביקשו שלא להדפיס את הסכמתם.
נמנה עם יוזמי תיקון לחוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד), המאפשר להורה לילד עם לקות להיעדר עד 15 ימים בשנה, על חשבון ימי מחלה או ימי חופשה שנתית העומדים לזכותו, לשם טיפול בילדו. אמסלם יזם, יחד עם אברהם מיכאלי, תיקון לחוק התכנון והבניה, המקל על קבלת היתרים לצורכי הנגשת דירת מגורים לבעל מוגבלות המתגורר בה. כן היה שותף לתיקון חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, כך שיסדיר גם את העיסוק בקרימינולוגיה קלינית, פודיאטריה, פודיאטריה ניתוחית וכירופרקטיקה (יחד עם אריה אלדד ואחמד טיבי).
בדצמבר 2011 קיבל את "אות אביר איכות השלטון". בנימוקי הבחירה כתבה הוועדה: "חבר הכנסת הרב חיים אמסלם הוא דוגמה ומופת לשליח ציבור הפועל בנחישות, בעקביות ובלא מורא למען אחדות, סובלנות ומתינות, ולהחדרת ערכי שוויון וקידמה".
השקפת עולמו

הרב אמסלם מתנגד לחברת הלומדים בחברה החרדית, שהיא לימוד תורה בכולל ללא עבודה לפרנסתם. הוא סבור כי רק מעטים שמתאימים ללימוד אינטנסיבי צריכים ללמוד בכולל ועל כולם להשתלב בשוק העבודה. הרב אמסלם, שלא שירת בצה"ל אך ארבעת בניו התגייסו לשירות מלא וקרבי, תומך בהשתלבות החברה החרדית בשירות בצבא ובשירות לאומי.
את שיטתו הוא מתאר כחזרה לגישה המתונה והסובלנית שהוא מייחס לחכמי יהדות ספרד. הוא מתנגד להקצנה ולהחמרה הקיימות לדעתו בציבור החרדי, לדבריו הדבר נעשה בין היתר כדי לבצר את החומות מול הנעשה בעולם החילוני, אולם זוהי התמודדות שגויה, משום שלא ניתן ליצור ניתוק מהעולם החיצוני. הוא סובר כי חלק ניכר מתופעת הנשירה בציבור החרדי נובעת מתפיסה של "הכל או כלום". הרב אמסלם טוען כי ההקצנה הדתית האשכנזית גרמה להיווצרותן של התנועות הרפורמיות והקונסרבטיביות, דבר שלא היה קיים בקרב עדות המזרח.
הרב אמסלם ממעט לנקוט בעמדות נחרצות בנושאים ביטחוניים ומדיניים, והוא מגדיר את עצמו כאיש שפועל בנושאים אלה על פי "שכל ישר".
בנובמבר 2012 יצא לאור הספר "בשם התבונה" מאת ארי איתן, הכולל שיחות עם הרב אמסלם שבהן הוא פורס את השקפת עולמו.
לאחר פרישתו מהכנסת עסק הרב אמסלם בנושא הגיור של אנשים ממוצא יהודי באופן חלקי המעוניינים בהצטרפות לעם היהודי והשבה לחיק היהדות של בני אנוסים, בפרט כאלה שמוצאם מיהדות חצי האי האיברי או אישים שדתם הומרה בעודם צעירים. הוא רואה בכך יישום חזון הנביאים על קיבוץ נדחי ישראל. היה מיוזמי ומייסדי פרויקט 'גיור כהלכה' שהתחיל בחסות עמותת "עתים" וכיום היא עמותה עצמאית. הרב אמסלם משמש בו דיין ואב בית דין בהרכבים מסוימים.
המחלוקת עם תנועת ש"ס ופעילותו הפוליטית לאחר מכן

במסגרת ריאיון ב"מעריב" באוגוסט 2009 טען כלפי ראשי מפלגת ש"ס שהם "ספרדו-ליטאים". הוא טען שמפלגת ש"ס רחוקה מתפיסת העולם הספרדית המקורית, וכי נדמה לעיתים שהיא פועלת לשרת את התפיסה האידאולוגית האשכנזית-ליטאית. הוא מתח ביקורת על כך שהציבור החרדי-ליטאי מייחס לעצמו באופן בלתי מוצדק מעמד-על בנושאים תורניים.
בנובמבר 2010 החריף העימות בינו למפלגת ש"ס, לאחר שהעניק ראיונות לתקשורת שבהם התבטא נגד עמדת ש"ס בנושא בג"ץ בית הספר בעמנואל. באותו חודש פורסם כי בכוונתו להקים מפלגה חדשה שמצעה יכלול שילוב לימודי ליבה בכל מוסדות החינוך החרדיים ללא יוצא מן הכלל, השתלבות רוב אברכי הכולל בשוק העבודה ושירותם בצה"ל. בעקבות זאת גברה המחאה בש"ס נגדו והרב עובדיה יוסף יצא בפומבי כנגד עמדותיו. גם פטרונו הרב מאיר מאזוז כתב כי בריאיון יש "כמה משפטים בסגנון של המשכילים מהמאה הקודמת". לאחר מכן פורסם מכתב מאת מועצת חכמי התורה נגדו, הקורא "לכל מי שהתורה יקרה בעיניו להתרחק מן האיש הזה הרחק כמטחווי קשת, ומדעותיו המוזרות והכפרניות", ודורש מ"מר חיים אמסלם" להתפטר מתפקידו כחבר הכנסת תוך קביעה שאם לא יעשה כך אינו אלא גזלן. למכתב הצטרפו גם הרבנים מאיר מאזוז וברוך אבוחצירא.
אמסלם סירב לדרישה זו באומרו שעמדתו זוכה לתמיכה בקרב מצביעי ש"ס. על הטענה כי הוא גזלן, הגיב: "אני גזלן, או מי שלוקח 11 מנדטים וגוזל אותם מהספרדים ונותן אותם פעם אחר פעם לליטאים?". עוד אמר כי מגרונו של הרב עובדיה יוסף מדברים למעשה "אלי ישי והחבורה המסובבת את הרב שמסיתה ומדיחה כנגד כל מי שחושב אחרת. אלה שיטות של מאפיה, של הפחדה". לאחר שביטאון ש"ס, "יום ליום", תקף את אמסלם וכינה אותו "עמלק" ו"אותו האיש", הוצמדה לו אבטחה מטעם הכנסת למשך שישה חדשים.
בספר "בשם התבונה" טען אמסלם כי ההערצה ארוכת השנים שגילה כלפי מנהיג ש"ס הרב עובדיה יוסף נבעה מכך ש"לא שמתי לנגד עיני את דברי חז"ל בשלל מקומות המפרטים את רשימת התכונות שנדרשות ממנהיג רוחני... קשה לי לסלוח על כך שהוא הלבין את פניי והוציא אותי מחוץ למחנה ללא משפט. ועל שניפץ את חלום נעוריי – חלום שראה בו את גדול הדור הספרדי שירומם באמת ובתמים את קרן הספרדים".
לעומת הביקורת שספג בציבור החרדי, זכה הרב אמסלם לתומכים מחוץ לציבור החרדי. במאמר ב"הארץ" כתב העיתונאי נחמיה שטרסלר: "אמסלם הוא קול השפיות. הוא התקווה של כולנו, חילונים וחרדים כאחד, לחיים נורמליים יותר". אביעד הכהן תיאר את מעשיו כ"אומץ לב, נדיר מסוגו בפוליטיקה הישראלית" וציין כי "הגיעה העת שעוד רבים וטובים יצטרפו לח"כ הרב אמסלם".
ב-3 בדצמבר 2012 אישרה ועדת הכנסת את פרישתו מסיעת ש"ס.
בשנת תשע"א ייסד הרב אמסלם את תנועת עם שלם. התנועה התמודדה בבחירות לכנסת ה-19 אך לא עברה את אחוז החסימה.
ב-2014 הצטרף למפלגת הליכוד. באוקטובר 2014 התמודד בבחירות למשרת הרב הראשי הספרדי של ירושלים, אך קיבל רק שני קולות (מתוך 48). ביולי 2016 הצטרף הרב אמסלם למפלגת הבית היהודי והודיע על כוונתו להתמודד בבחירות המקדימות לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, אך לאחר כשנה פרש מהמפלגה. בבחירות לכנסת ה-21 הוצב במקום השני ברשימת מפלגת זהות, שלא עברה את אחוז החסימה. לקראת הבחירות לכנסת ה-22 עזב את המפלגה. בבחירות לכנסת העשרים וארבע התמודד שוב בראשות מפלגת עם שלם שקיבלה 592 קולות ולא עברה את אחוז החסימה.
בסוף אוגוסט 2022 הודיע כי יתמודד במפלגת הבית היהודי בבחירות הקרובות אולם בפועל הוא לא נכלל ברשימת המועמדים שהוגשה לוועדת הבחירות המרכזית.
חיים אישיים

מתגורר בשכונת הר נוף בירושלים. נשוי ואב לשמונה ילדים.
מחיבוריו

ברכת חיים, חידושים על הרמב"ם, השולחן ערוך ונושאי כליו, תשנ"ו
מנחת חיים, שאלות ותשובות בארבעת חלקי השולחן ערוך, שלושה חלקים, תשס"ט-תש"פ
פרחה הגפן, חידושים וביאורים ודרושים, מהדורה שנייה תשס"ד
שמחת חיים, על רוב מסכתות התלמוד
החוק לאור ההלכה, השקפת תורה והלכה בענייני חקיקה, 2007 - התשס"ז
ספר זרע ישראל - חקרי הלכה בענייני גרות וגיור, ובדין גוים מזרע ישראל וצאצאיהם הבאים להתגייר, 2010 - התש"ע
מזרע ישראל - מציג את המחקר התורני שנכתב בסדרת ׳זרע ישראל׳ בשפה נגישה לקוראים שאינם מצויים בלשון התלמודית המורכבת.
קונטרס וחיילים יגבר, בעניין גיורם של חיילים מזרע ישראל המשרתים בצה"ל, תש"ע
קונטרס גדול הנהנה מיגיעו, על חשיבות שילוב תורה ופרנסה, בהסכמת רבו הרב מאזוז, חשון התשע"א; כסלו התשע"א; ניסן התשע"ב; תשרי התשע"ג
קונטרס גדול הנהנה מיגיעו מהדורת התשע"ג, באתר היברובוקס
קונטרס לבי לחוקקי ישראל נגד ביטול גיורים
עטרת חיים, בענייני והלכות תפילין
דרכי העיון, הוצאת ישיבת כיסא רחמים, בני ברק 1986
טחו עיניים מראות, על מסורת פסיקת ההלכה בענייני גיור, 2014 התשע"ד
דרך חיים קובץ מאמרים בענייני השעה, תשע"ב-תשע"ג
ריח ניחוח אסופת מסמכים ומאמרים מארכיונו של הרב יחיא בן הראש אב"ד במרוקו ובסופו קונטרס רחב בענייני גיור בשם "גיורי קניטרא".
מעשה חייא תולדות חייו וחידושים מרבי חייא אמסלם, תשע"ד.
ארים ניסי תולדות חייו של רבי ניסים אמסלם וחידושי תורה ממנו.
ספר שארית ישראל העוסק בתשובות, מחקרים, מכתבים, הרצאות ושיעורים בענייני הגיור.
קונטרס בעניין 'גט זיכוי' חיזוק בעניין הגט מצפת לאשה שבעלה הפך ל'צמח'.
קונטרס נדחי ישראל יכנס בנושא השבת בני האנוסים לחיק היהדות.
ספר תוקפו של יוסף לקט מפסקי הלכותיו של הרב יוסף משאש
קונטרס שש תשובות מכתב יד מחכמי צפון אפריקה בענייני גיור שנתגלו לאחרונה
עריכת ספר "מעשה חייא" של יחיא אמסלם, תשס"ד
לקריאה נוספת

ארי איתן, בשם התבונה, שיחות עם חבר הכנסת הרב חיים אמסלם, תל אביב: הוצאת בבל, 2012
הערות שוליים

↑  אודות הרב חיים אמסלם, באתר "דרך חיים"
↑  ח"כ מש"ס: לגייר עולים על בסיס גיוסם לצבא, באתר nrg
↑  דוד כהן, ‏ה'גדולים' על הרב אמסלם: אוי לנו מעלבונה של תורה, באתר כיכר השבת, 28 במאי 2010
↑  חנן גרינוולד, ‏חשיפה: מכתבי בכירי הרבנים נגד הספר זרע ישראל של הרב אמסלם,  באתר כיפה,  ד' בתמוז תשע"ה, 21 ביוני 2015
↑  הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד); פרוטוקול מס' 210 מישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, 15 במאי 2007  ופרוטוקול נוסף מתאריך 29 במאי 2007.
↑  אבירי איכות השלטון לשנת 2011, אתר התנועה לאיכות השלטון.
↑  ח"כ הרב חיים אמסלם, ‏החרדים הם אלה שנפגעים מהדרת נשים, באתר ‏מאקו‏, 24 בנובמבר 2011
↑  רותם שטרקמן, "ש"ס בוגדת בבוחריה; מאות משפחות מקורבות חיות טוב מהשיטה - רוב הציבור נאנק", באתר TheMarker‏, 2 בדצמבר 2012
↑  אבישי בן חיים, ח"כ אמסלם מאשים: ש"ס חולה מהראש, באתר nrg‏, 14 באוגוסט 2009.
↑  חיים אמסלם, התורה לא רק של הליטאים, כיכר השבת, 21.9.2010.
↑  יגאל מוסקו, אמסלם: מסיתים את הרב עובדיה, אולפן שישי, באתר רשת - ערוץ 2
↑  שלום ירושלמי, יש חיים אחרי ש"ס: המפלגה החדשה של ח"כ חיים אמסלם, באתר nrg‏, 5 בנובמבר 2010
↑  יאיר אטינגר, הרב עובדיה יוסף תוקף את הח"כ חיים אמסלם: "חסר אמונה בתורה", באתר הארץ, 20 בנובמבר 2010
↑  יאיר אטינגר, מועצת חכמי התורה של ש"ס לח"כ המורד חיים אמסלם: החזר את המנדט, 22.11.2010;
פשקוויל הנידוי, במקבץ פשקווילים באתר "חדשות 24".
↑  שריה רוט, בחדרי חרדים, הגר"מ וה'באבא ברוך': "אין לנו חלק ונחלה עם אמסלם", באתר בחדרי חרדים, 24 בנובמבר 2010
↑  "אני גזלן? או מי שלוקח 11 מנדטים וגוזל אותם מהספרדים ונותן אותם פעם אחר פעם לליטאים? מי כאן הגזלן?", יצחק טסלר, ח"כ הרב חיים אמסלם: המנדט לא יחזור לש"ס, באתר nrg‏, 23 בנובמבר 2010
↑  יצחק טסלר, בכנסת הצמידו אבטחה לח"כ הרב אמסלם, באתר nrg‏, 25 בנובמבר 2010.
↑  שחר אילן, כתב האישום של הרב אמסלם, באתר הארץ, 17 בינואר 2013.
↑  נחמיה שטרסלר, עם שלם אתך, אמסלם, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2010.
↑  אביעד הכהן, יהדות ואומץ לב - בזכות הרב אמסלם, "ישראל היום", 29.11.2010.
↑  ועדת הכנסת אישרה את בקשות חברי הכנסת לפרוש ולהתפלג מסיעותיהם, באתר הכנסת, 3 בדצמבר 2012.
↑  'זהות' תתמודד גם בלי פייגלין, באתר ערוץ 7, 18 בדצמבר 2019
↑  מיכאל טוכפלד, פרסום ראשון: הרב חיים אמסלם מצטרף לליכוד, באתר nrg‏, 1 באפריל 2014
↑   יאיר אטינגר, עמאר ואליהו צמודים במרוץ לתפקיד הרב הספרדי בירושלים, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2014
↑  שרי רוט, "זה הבית שמתאים לי": הרב חיים אמסלם מצטרף אל 'הבית היהודי', באתר "חרדים 10", 15 ביולי 2016
↑  גיא עזרא, ‏'בנט לא רוצה ספרדים': הרב אמסלם פרש מהבית היהודי, באתר "סרוגים", 19 בנובמבר 2017
↑   ציוץ של כאן חדשות ברשת החברתית אקס (טוויטר), 28 בינואר 2019
↑  אריה יואלי, ‏אחרי 5 חודשים: פייגלין והרב אמסלם נפרדים, באתר "סרוגים", 9 ביולי 2019
↑  הרב חיים אמסלם מודיע: בבחירות הקרובות ארוץ עם מפלגת "עם שלם", באתר גלי צה"ל, ‏4 בינואר 2021
↑  חוזר ושב: זו המפלגה בה יתמודד הרב חיים אמסלם, באתר "סרוגים", 29 באוגוסט 2022
↑  הרב חיים אמסלם מצטרף לבית היהודי: "כל הזרמים הסרוגים יבואו לבית היהודי",  באתר כיפה, 29 באוגוסט 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280977905171  BnF: cb16763609x (data)  ISNI: 0000 0000 7329 790X  LCCN: n86072265  VIAF: 3952916   WorldCat (עם VIAF): 3952916 
הרב חיים אמסלם באייר תשע"ז
יחסי לבנון–סוריה

| יחסי לבנון–סוריה |
| --- | --- |
לבנון: סוריה


לבנון: סוריה
שטח (בקילומטר רבוע)
10,400: 187,437
אוכלוסייה
5,834,858: 25,299,690
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,937: 8,980
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,074: 355
משטר
רפובליקה: רפובליקה נשיאותית

יחסי לבנון–סוריה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הלבנונית לבין הרפובליקה הערבית הסורית, אשר כוננו רק בשנת 2008, לאחר שבשאר אל-אסד החליט להכיר בריבונותה של לבנון, בעקבות נסיגת הכוחות הסוריים מלבנון בשנת 2005. שתי המדינות חברות הן בליגה הערבית והן ב-G77.
היסטוריה > העצמאות

בשנת 1943 השיגו סוריה ולבנון עצמאות זמנית מצרפת, ומכיוון ששאפו לעצמאות מלאה ולנסיגת כל הכוחות הזרים עד 1946, הקפידו התנועות הלאומיות לשמור על אחדות כדי לא לפגוע ברעיון העצמאות. בתחילה הייתה ברית כלכלית בין המדינות, אך היא הסתיימה בשנת 1948, אולם הלאומנים הסורים לא הסכימו להכיר בעצמאות לבנון, וראו בה חלק לא נפרד מסוריה הגדולה.
היסטוריה > מלחמת האזרחים הלבנונית והכיבוש הסורי של לבנון

במהלך מלחמת האזרחים הלבנונית 1975–1990, לבנון ביקשה את סיוע סוריה ככח שמירת שלום ערבי. הליגה הערבית הסכימה לשלוח כח שמירת שלום המורכב ברובו מחיילים סורים. בתחילה, מטרת הסורים הייתה להגן על הנוצרים ולסייע להם אל מול המוסלמים, אשר חברו ל"תנועה הלאומית הלבנונית" (LNM). שנתיים לאחר מכן, בשנת 1978, סוריה שינתה את עמדתה וצידדה באש"ף.
כשבאים לבחון מתי הנוכחות הסורית הפכה לכיבוש כמוגדר על ידי החוק הבינלאומי, גרהארד פון גלהן כותב כי "המנדט של הכח הסורי חודש מספר פעמים עד לפקיעתו הרשמית ב-27 ביולי 1982, בעת המצור הישראלי על ביירות במהלך מלחמת לבנון הראשונה. הממשלה הלבנונית סרבה לבקש את חידושו של המנדט מהליגה הערבית. במקום זאת, בספטמבר 1986, ממשלת לבנון ביקשה לסיים את הנוכחות הסורית במדינה. וכך, כשהיא נעדרת סמכות חוקית הן מצד ממשלת לבנון והליגה הערבית, הנוכחות הצבאית הסורית נחשבה כיבוש לא חוקי של לבנון".
בשנות ה-80 המאוחרות, הגנרל מישל עאון מונה לנשיא מועצת השרים על ידי הנשיא דאז אמין ג'ומאייל. היה זה מהלך שנוי במחלוקת בשל כך שהתפקיד היה שמור ע"פ הסכמים שבע"פ למוסלמים הסונים. וכך, שרים מוסלמים סירבו לכהן תחת ממשלתו של עאון, אשר גם לא הוכרה על ידי סוריה. 2 אדמיניסטרציות יריבות נוצרו: האחת, צבאית תחת מישל עאון במזרח ביירות, והשנייה אזרחית, תחת סלים אל-חוס במערב ביירות. ממשלתו של סלים אל-חוס זכתה בתמיכת הסורים. עאון התנגד לנוכחות הסורית בלבנון, כשהוא מסתמך על החלטה מס' 520 של מועצת הביטחון של האו"ם, שקובעת כי יש להשיג את כל הכוחות הזרים שנמצאים במדינה, בראשם כוחות צה"ל. לאחר התקפה מוצלחת נגד מיליציית הכוחות הלבנוניים בנמל ביירות, עאון, שזכה כעת לתמיכה רחבה במזרח העיר, הכריז על "מלחמת חופש" כנגד הכוחות הסוריים.
הלחימה החלה ב-14 במרץ 1989. מספר הקורבנות הלא-מעורבים שנפגעו מהפצצות הארטילריה הלא מדויקות, היה גדול.
על אף שבתחילה עאון זכה בתמיכה בין לאומית נרחבת יותר מאשר אל-חוס, זה הסתיים עם הפלישה האמריקאית לכווית. עאון זכה לתמיכה מסוימת מהמשטר העיראקי, ששאף להחליש את המשטר הבעת'יסטי המתחרה בדמשק. ובתמורה לתמיכה הסורית בפלישה לכווית, ארצות הברית וישראל אפשרו לסוריה לגרש את עאון. כך באוקטובר 1990 כוחות סוריים כבשו את הארמון הנשיאותי בבעבדא בסערה. עאון נמלט לשגרירות הצרפתית ומאוחר יותר הוגלה מלבנון לצרפת.
נסיבות הגלייתו שנויות במחלוקת, ובדרך כלל מיוחסות לכוחות הסורים, צה"ל, המיליציות השיעיות והכוחות הלבנוניים של סמיר ג'עג'ע.
הכוחות הסורים נותרו בלבנון, כשהם בעלי השפעה לא מבוטלת על ממשלתה משנת 1990 ועד 2005.
לאחר נסיגת ישראל מדרום לבנון ומותו של חאפז אל-אסד בשנת 2000, הנוכחות הצבאית הסורית בלבנון ספגה ביקורת קשה והתנגדות מהאוכלוסייה הלבנונית.
היסטוריה > סיום הסדר הסורי בלבנון

הנוכחות הצבאית בלבנון הסתיימה ב-26 באפריל על רקע מהפכת הארזים, שבאה בעקבות חיסולו של ראש הממשלה לשעבר רפיק אל-חרירי בשנת 2005. באותו יום דיווחו סוכנויות ידיעות בינלאומיות והאו"ם כי אחרוני החיילים הסורים וסוכני המודיעין חצו את הגבול בנסיגתם מלבנון. ממשלת סוריה הודיעה רשמית לאו"ם כי היא הסיגה את כוחותיה מלבנון על פי החלטה 1559 של מועצת הביטחון של האו"ם, אשר התקבלה בספטמבר 2004. במכתב לאו"ם, כתב שר החוץ הסורי פארוק א-שרע כי מדינתו "מבקשת להודיעכם כי הכוחות הסורים המוצבים בלבנון, בעקבות בקשת לבנון ותחת הסכמה ערבית, נסוגו - כולל כל המנגנונים הצבאיים והביטחוניים שהוצבו במדינה".
בשנת 2007 הקימה מועצת הביטחון של האו"ם את בית הדין המיוחד ללבנון, על מנת לחקור את מותם של חרירי ו-21 אחרים. בתחילה הרשיע בית הדין כמה אנשי ביטחון סוריים. עם זאת, החקירות הצביעו לאחר מכן על חברי חזבאללה. כמו ממשלת סוריה, חזבאללה מכחיש כל מעורבות במותם של חרירי ואחרים. יש חששות שחושפים את האמת של מי שהתנקש בחייו של חרירי עלול להוביל לחוסר יציבות אזורית.
המתיחות בין לבנון לסוריה באה לידי ביטוי גם בתרבות הפופ; כאשר שר החוץ פירוז שר בבירה הסורית דמשק, כמה פוליטיקאים ואזרחים לבנונים מתחו ביקורת על החלטתה. פירוז השיבה כי דמשק היא מרכז תרבותי ש"יישאר מודל לחיקוי של אמנות, תרבות ואותנטיות לדורות הבאים ".
היסטוריה > כינון יחסים דיפלומטיים

ב-13 באוגוסט 2008 בפגישה שהתקיימה בפריז בפסגה הראשונה של איחוד מדינות הים התיכון, הסכימו נשיא סוריה, בשאר אל-אסד, ונשיא לבנון, מישל סלימאן, לכונן יחסים דיפלומטיים בין מדינותיהם ברמת השגרירות. בדצמבר אותה שנה נפתחה השגרירות הסורית בביירות, ובמרץ 2009 פתחה לבנון את שגרירותה בדמשק. ב-19 בדצמבר 2009 ביקר בסוריה ראש ממשלת לבנון, סעד אל-חרירי, ונשאר בדמשק לפגישות של שלושה ימים עם הנשיא בשאר אל-אסד.
היסטוריה > מלחמת האזרחים בסוריה

מלחמת האזרחים בסוריה שהחלה ב-2011 בעקבות האביב הערבי, ליבתה מחדש את האלימות העדתית בלבנון מימי מלחמת האזרחים בלבנון, מה שבא לידי ביטוי בכך שמוסלמים סונים רבים סייעו למורדים בסוריה מבחינה לוגיסטית או צבאית ומאידך שיעים רבים תמכו באסד מאחר שהמיעוט העלאווי השליט בסוריה נחשב כשלוחה של האסלאם השיעי. זליגת מלחמת האזרחים הסורית ללבנון הביאה בעקבותיה אי שקט למדינה אשר בה יש מאבק פוליטי מתמיד בין שני גושים גדולים: מחנה ה-14 במרץ האנטי-סורי שנתמך בידי סעודיה, ומחנה ה-8 במרץ הפרו-סורי שמגובה בידי איראן. התנגשויות אלימות בין חמושים סונים לבין צבא לבנון החלו לראשונה בשנת 2011 בטריפולי והתפשטו גם לביירות, לצידון ולערים נוספות - מה שהוביל לפריסה מיידית של צבא לבנון בביירות ובצפון לבנון, ושיאם היה בכניסה ובהתבססות של לוחמי המדינה האסלאמית וג'בהת א-נוסרה בהרי קלמון ובפאתי ערסאל למרות ניסיונות חוזרים ונשנים של צבא לבנון לעקור אותם מהאזור.
הכיבוש של שטחים לבנוניים המהווים איום על ריכוזי השיעים בלבנון, הוביל את ארגון הטרור חזבאללה השיעי שכבר לפני כן היה מעורב במלחמה בסוריה להשתלט על שטחים נרחבים בגבול סוריה-לבנון כדי להגן על אנשיו, וכן לחילופי אש כבדים בינו לבין המורדים הסורים. גורמים מסוימים בלבנון האשימו את החזבאללה בזליגה ובהחרפת הסכסוך בשל כך שהוא סייע לאסד במלחמה בסוריה נגד הרוב הסוני וגרם לפעולות נקם מצד המורדים הסורים. נכון לשנת 2016, סך הנפגעים בלבנון מהסכסוך עומד על מאות הרוגים ולמעלה מ-2,000 פצועים. בנוסף, יש כבר כ-20,000 פליטים סורים בלבנון, וסוריה דורשת מלבנון לבדוק אחר אנשי צבא סוריה החופשית המסתתרים לאורך הגבול. זרם הפליטים הסורים הגביר את המתיחות המקומית בין העדות השונות בלבנון.
בשנת 2021, לראשונה מפרוץ מלחמת האזרחים בסוריה, הגיעה משלחת ממשלתית מלבנון לדמשק על רק המשבר הכלכלי החמור שהיה בלבנון באותה העת.
בסוף שנת 2024 לאחר נפילת משטרו של אסד ותחילת שלטון המורדים על סוריה, החלו עימותים לאורך הגבול בין כוחות חיזבאללה לכוחות המשטר הסורי החדש. העימותים הגיעו לשיאם כאשר כוחות חיזבאללה חטפו שלושה חיילים מצבא סוריה והוציאו אותם להורג. משרד ההגנה הסורי הודיע על תחילתה של תגובה וצבא סוריה פתח במתקפת רקטות לעבר שטח לבנון.
יחסים דיפלומטיים

לבנון מחזיקה בסוריה שגרירות בדמשק, מאידך, סוריה מחזיקה בלבנון שגרירות בביירות.
רוברט באראני

| --- | --- |

 לידה:  22 באפריל 1876 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  8 באפריל 1936 (בגיל 59) Uppsala Cathedral Assembly, שוודיה 
 ענף מדעי:  רפואת אף אוזן גרון 
 מקום קבורה:  נורה בגרבנינגספלאצן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה (1900) 
 מוסדות:  אוניברסיטת וינה  אוניברסיטת אופסלה 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1914) 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
רוברט באראני (בגרמנית: Robert Bárány, בהונגרית: Bárány Róbert;‏ 22 באפריל 1876 – 8 באפריל 1936) היה רופא אוסטרי ממוצא הונגרי. בשנת 1914 קיבל באראני פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על מחקריו בתחום הפיזיולוגיה והפתולוגיה של מערכת שיווי המשקל של האוזן הפנימית.
קורות חיים

באראני נולד בווינה, אביו, ממוצא יהודי, היה מנהל חווה ואילו אמו הייתה בתו של מדען ידוע מצ'כיה. הוא היה בן זקונים מבין שישה ילדים. בגיל צעיר חלה בשחפת העצמות, עובדה שעוררה את סקרנותו למקצוע הרפואה. בשנת 1900 הוא סיים לימודי רפואה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת וינה והתמחה בניתוחי האוזניים והראש. כרופא בווינה ברני נהג להזריק נוזלים לאוזן הפנימית של חוליו כדי להפחית התקפי סחרחורת. כאשר הוזרק נוזל בטמפרטורה קרה מדי (ביחס לחום הגוף), החולה חש סחרחורת ותנועות בלתי רצוניות של העין. כאשר חימם ברני את הנוזל טרם הזרקה הוא ראה תנועות בלתי רצוניות של העין בכיוון הנגדי. באראני שיער כי הנוזל בשבלול האוזן הפנימית שקע כאשר הנוזל המוזרק היה קר מדי ועלה כאשר הנוזל המוזרק היה חם, ולכן כיוון הזרימה של הנוזל בשבלול האוזן אותת על עמדתו לאיבר הוסטיבולרי. לאחר תצפית זו הוא ערך שורה של ניסויים על מה שהוא כינה בשם "התגובה הקלורית". מסקנות מחקריו איפשרו את התפתחות הטיפול הכירורגי במחלות האוזן הפנימית. באראני אף חקר היבטים אחרים של מנגנון שיווי המשקל, כולל פעילות הצרבלום.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה שירת באראני בצבא האוסטרי כרופא-אזרח ונפל בשבי הצבא הרוסי. כאשר זכייתו בפרס נובל הוכרזה, באראני שהה במחנה שבויים רוסי. הוא שוחרר בשנת 1916 לאחר משא ומתן עם רוסיה, אשר נוהל על ידי הנסיך קארל משוודיה בשם הצלב האדום. בזכות שחרורו, הצליח להתייצב לטקס הענקת הפרסים רק שנתיים אחרי ההכרזה על זכייתו בפרס, וב-1916 הוענק לו הפרס. לאחר ששב לווינה, נתקל ביחס עוין מצד חבריו לסגל המרצים, אשר האשימו אותו כי לא הזכיר בפרסומיו את עבודותיהם, שעל בסיסן הגיע לתגליותיו. מאוכזב, עזב את וינה ועבר לשוודיה, שם פרסמו מספר רופאי אוזניים בולטים מאמר היוצא להגנתו. החל משנת 1917 ועד מותו שימש כפרופסור בסגל המרצים של אוניברסיטת אופסלה וראש המכון לרפואת האוזן. שניים מבניו הלכו בעקבותיו, הראשון היה לפרופסור לפרמקולוגיה באוניברסיטת אופסולה והשני לעוזר מחקר לרפואה במכון קרולינסקה.
לקריאה נוספת

אמיל פוירשטיין, יהודים מפורסמים במדע, 1956. עמ' 39–49.
Un Verano Sin Ti

Un Verano Sin Ti (בעברית: "קיץ בלעדיך") הוא אלבום האולפן הרביעי והחמישי בסך הכל של הראפר והזמר הפורטוריקני באד באני. הוא יצא לאור ב-6 במאי 2022 תחת הוצאת רימאס אנטרטיינמנט לאחר הפצת האלבום הקודם שלו El Último Tour Del Mundo שיצא בשנת 2020. האלבום הוא אלבום רגאטון, קומביה ואינדי פופ הכולל 23 רצועות, המכיל הופעות אורח, בין היתר, של ג'יי קורטז, ראו אלחנדרו וצ'נצ'ו קורליאונה.
האלבום זכה להצלחה והגיע לראש מצעד הבילבורד 200 בארצות הברית, והוא האלבום השני של באד באני והאלבום השני בשפה הספרדית שבראש המצעד.
רקע

באד באני השיק את הפרויקט ב-24 בינואר 2022, כאשר פרסם טיזר שהכריז על סיבוב ההופעות הקרוב שלו ב-2022, World's Hottest Tour. הוא כינה את האלבום "אלבום להשמיע בקיץ, על החוף, כפלייליסט". הקליפ של "Moscow Mule" צולם במיאמי, פלורידה ופוראטו ריקו.
הרכב האלבום

האלבום הוא בעיקר מסוגת רגאטון, קומביה ואינדי פופ בהשראת סגנונות מוזיקליים שמקורם באיים הקריביים, כגון רגאיי, בומבה, ממבו ובאצ'טה. האלבום מכיל גם אלמנטים של דאנסהול, דאנס-פופ וטכנו.
ביקורות

| דירוגים מקצועיים> ציונים משוקללים.מקור | דירוגים מקצועיים> ציונים משוקללים.ציון |
| --- | --- |
Metacritic: 85/100
ציוני ביקורות
מקור: ציון
AllMusic: 
הגרדיאן: 
NME: 
פיצ'פורק: 8.4/10
רולינג סטון: 
האלבום זכה לשבחי המבקרים. ב-Metacritic, המקצה דירוג מנורמל מתוך 100 לביקורות ממבקרים מקצועיים, האלבום קיבל ציון ממוצע של 86, על סמך 6 ביקורות".
ב-AllMusic נכתב, " [האלבום] הוא לא רק יצירה עונתית אלא עדות לכתיבת השירים הייחודית של בניטו - [המתפרשת] על פני ז'אנרים, דורות ואפילו שפות, הוא פועל כדי לייצר נקודות ציון מתמשכות המתחקות אחר שמחות, צער ותשוקות אוניברסליות.". מגזין Consequence שיבח את הרבגוניות המוזיקלית של האלבום, והדגיש ש"צד ב' הוא החצי ההרפתקני יותר של האלבום, שדוחף את הסאונד של באד באני למקומות חדשים עם שיתופי פעולה עם אמנים אלטרנטיביים... עם [האלבום] השמשי, באד באני ממשיך בגאווה להעניק למוזיקת הפופ טעם, רעש וצלילים נחוצים מאוד דרך האיים הקריביים." בעודם מתייגים את האלבום כ"המוזיקה החדשה הטובה ביותר", אתר פיצ'פורק כתב כי האלבום הוא "מסע ארוז בצורה קפדנית דרך הצלילים השונים של האזור הקריבי - רגאטון, רגאיי, בומבה, דמבו דומיניקני, ממבו דומיניקני, ובאצ'טה, בין היתר."
מגזין הרולינג סטון שיבח את האלבום, אך ציין שהוא "נופל לחלק מהבעיות של הרגאטון המודרני. רבים ציינו שלמרות שבאד באני שואב השראה מהרפובליקה הדומיניקנית בפרט, אף דומיניקנים לא מופיעים באלבום. ואורך האלבום מייצר כמה הפוגות ובחירות שהן די בינוניות: באופן לא מפתיע, שירי הרגאטון הכי מיינסטרים כאן הם בין הפחות מעניינים."
הצלחה מסחרית

האלבום הופיע במקום הראשון בבילבורד 200 בארצות הברית עם 274,000 יחידות שקולות לאלבומים. זהו האלבום השני שהגיע למקום הראשון של באד באני והאלבום השני בשפה הספרדית בראש הבילבורד 200. האלבום גם השיג את שבוע הסטרימינג הגדול ביותר לאלבום לטיני אי פעם, וצבר 356.66 מיליון השמעות בארצות הברית, הכי הרבה עבור כל אלבום מאז אלבומו של דרייק, Certified Lover Boy, והוא האלבום המושמע ביותר בספוטיפיי בשנת 2022 עד כה.
ב-12 בספטמבר 2022, האלבום שב להופיע במקום הראשון במצעד בילבורד 200 ושבר את השיא לאלבום עם מספר הגבוה ביותר של שבועות במצעד בילבורד 200 לשנת 2022 עם 10 שבועות סך הכל, והצליח לעקוף את אלבום הפסקול של הסרט אנקנטו, אשר עשו זאת עם 9 שבועות בפסגת המצעד.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הספרדי וקיבל תואר פלטינה משולשת במדינה. האלבום הפך לאלבום הראשון של באד באני שהגיע לעשירייה הפותחת במצעדי המוזיקה של קנדה, איטליה, הולנד ושווייץ.