stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תת"ל 65
הערות שוליים

1 2  מסמך ההכרזה כתוכנית תשתית לאומית, תת"ל 65.
1 2  חתימת ראש הממשלה והשרים על מסמך ההכרזה.
↑  רשימת תוכניות המקודמות בוועדה לתשתיות לאומיות.
↑  תמליל ישיבת הות"ל מיום 3 ביוני 2019.
↑  החלטת ממשלה נתיבי ישראל, תש"ע-2010.
↑  נתיבי ישראל - תוכנית תחבורה לפיתוח הנגב והגליל, תש"ע-2010.
↑  פיתוח התחבורה הציבורית בישראל - תוכנית אסטרטגית (2012).
↑  מצגת רכבת ישראל שקפים 66 עד 76, חומרים נלווים לדיון בדצמבר 2021.
↑  יגאל חי, מכה לחיפה: התוכנית להכפלת המסילה פוצלה, אתר כלבו חיפה, 3 ביוני 2019.
1 2  החלטת הוועדה לתשתיות לאומיות מיום 3 ביוני 2019.
↑  אמיתי גזית, הרכבת ביקשה לדחות את הכפלת מסילת הרכבת בחיפה לשנת 2040, באתר כלכליסט, 3 ביוני 2019
1 2  מצגת הרכבת שהוצגה בפורום הבינמשרדי ב-31 באוקטובר 2019.
1 2  אדם טבע ודין, 4 במרץ 2018.
1 2  תמליל ישיבת הות"ל, 5 במרץ 2018.
↑   אורן דורי, 28 דקות מחיפה לתל אביב? הוויכוח הבלתי נגמר שתוקע את הרכבת, באתר TheMarker‏, 20 בדצמבר 2017
↑  הסכם גישור עיריית חיפה ורכבת ישראל.
↑  הסכם עקרונות בין עיריית חיפה ומשרד האוצר, 6 ביוני 2015.
↑  תמליל המועצה הארצית מיום 2 באוגוסט 2016; תמ"א 3/13/א.
↑  שלומית צור, ‏חיפה: אושר פרויקט שיקוע מסילות הרכבת והקמת 7,700 דירות, באתר גלובס, 4 בנובמבר 2015
↑  הפורום הבינמשרדי, 31 באוקטובר 2019.
↑  בג"ץ 7741/19 שלוש השקמים נ' הוועדה לתשתיות לאומיות.
↑  בג"ץ 7741/19 שלוש השקמים נ' הוועדה לתשתיות לאומיות.
↑  בועז כהן, יוצאת לדרך התוכנית שתיקח אתכם מחיפה לתל אביב ב-30 דקות, באתר כלבו – חיפה והצפון, 13 בדצמבר 2021
↑  גיא נרדי, ‏שאלה של 13 מיליארד שקל: האם הרכבת בחיפה תרד מתחת לאדמה?, באתר גלובס, 23 בדצמבר 2021
↑  יובל שדה, אושרה תוכנית הרכבת המהירה לחיפה: זמן הנסיעה לתל אביב יתקצר לחצי שעה, באתר כלכליסט, 12 בדצמבר 2022
לווייני אופק

| --- | --- |

שיגור הלוויין אופק 7
 מידע כללי
 מפעיל:  ישראל  משרד הביטחון של ישראל
 יצרן:  ישראל התעשייה האווירית לישראל
אופק היא סדרה של לוויינים ישראליים. שני הלוויינים הראשונים בסדרה נועדו לניסויים, והיתר הם לווייני ריגול שנועדו לצילום לצורך איסוף מודיעין צבאי. רוב לווייני אופק שוגרו מבסיס פלמחים על גבי משגר ה"שביט" הישראלי. הלוויינים חגים מסביב לכדור הארץ בגובה נמוך ומשלימים סיבוב כל 90 דקות לערך. סדרת לוויינים זו ובעיקר שיגורו של הלוויין אופק 1 מבסיס פלמחים ב־19 בספטמבר 1988 הפכו את ישראל למדינה השמינית שמצליחה לשגר בכוחות עצמה לוויין מתוצרתה. הלוויינים והמשגרים פותחו ונבנו על ידי התעשייה האווירית לישראל.
מפרט טכני

לווייני אופק חגים מסביב לכדור הארץ בגובה נמוך ומשלימים סיבוב כל 90 דקות לערך. הלוויינים משמשים בעיקר כדי לאסוף מודיעין, כגון תוכניות הגרעין של איראן והמתקנים הצבאיים במדבר הסורי.
הלוויינים משוגרים משדה שיגור הטילים בבסיס חיל האוויר בפלמחים על גבי משגר הלוויינים שביט. הלוויינים והמשגרים שלהם מפותחים בתעשייה האווירית לישראל. המצלמה ומערכות האופטיקה מיוצרות על ידי חברת אל-אופ. התעשייה האווירית נבחרה כקבלן ראשי לתוכנית "אופק", לבדיקות ולאינטגרציה, לבנית מרכז שליטה ובקרה ותחנת קליטה קרקעית והפעלתם וכל אלה נבנו באתר מפעל מב"ת ביהוד.
לווייני אופק הם מהבודדים בעולם שמשוגרים לכיוון מערב, בניגוד לכיוון הסיבוב של כדור הארץ, באופן המקטין את יכולת הנשיאה של המשגר באחוזים ניכרים. שיטת שיגור זו מנוגדת להיגיון ההנדסי והכלכלי ולכן איננה נהוגה בעולם, אך בישראל היא כורח המציאות עקב מיקומה הגאוגרפי. הדבר נעשה כדי שבמקרה של כישלון, הלוויינים לא ייפלו על אזורים מיושבים או לידיהן של מדינות ערב השכנות. גם בשיגור מערבה אין לישראל יד חופשית, זאת עקב רוחבו הצר יחסית של הים התיכון והאיים הפזורים בו. למעשה, ישראל יכולה לשגר לתוך מסדרון צר המסתכם במספר מעלות, אם ברצונה למנוע אפשרות של נפילת הלוויין על שטחים מיושבים בשלבי השיגור הראשונים. לוויינים ישראליים אחרים משוגרים מאתרים במדינות אחרות.
המנועים הרקטיים שמאיצים את לווייני האופק לחלל פותחו במפעל של חברת תעש מערכות. לאחר הפרטת החברה, עבר המפעל לחברת תומר, חברה ממשלתית שהוקמה לצורך החזקת הפעילות המסווגת של תעש.
המצלמות בלווייני אופק הן מתוצרת אל-אופ ושימשו גם כבסיס לתכנון מערכות לצילומי ריגול ממטוסי קרב. הן אף משולבות בלווייני צילום ישראליים אזרחיים כדוגמת ארוס ואופטסאט, אך ברזולוציות נמוכות יותר.
לווייני אופק

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
לוויינים בסדרת אופק
| שם | סוג | תאריך שיגור | תאריך הוצאה משירות | הערות |
| אופק 1 | לוויין ניסוי | 19 בספטמבר 1988 | 15 בינואר 1989 | לוויין ניסוי להדגמת טכנולוגיות |
| אופק 2 | לוויין ניסוי | 3 באפריל 1990 | - | לוויין ניסוי להדגמת טכנולוגיות |
| אופק 3 | לוויין צילום | 5 באפריל 1995 | 24 בספטמבר 2001 | הלוויין הישראלי הראשון בעל יכולת צילום |
| אופק 4 | לוויין צילום | 22 בינואר 1998 | 22 בינואר 1998 | שיגורו נכשל - נפל לים התיכון |
| אופק 5 | לוויין צילום | 28 במאי 2002 | 21 בפברואר 2024 | היה לוויין הצילום המבצעי הוותיק ביותר בשירות |
| אופק 6 | לוויין צילום | 6 בספטמבר 2004 | 6 בספטמבר 2004 | שיגורו נכשל - נפל לים התיכון |
| אופק 7 | לוויין צילום | 11 ביוני 2007 | בשירות פעיל | לוויין צילום |
| אופק 8 | לוויין מכ"ם | 21 בינואר 2008 | 3 ביולי 2024 | מכונה גם טכסאר |
| אופק 9 | לוויין צילום | 22 ביוני 2010 | בשירות פעיל | לוויין צילום |
| אופק 10 | לוויין מכ"ם | 9 באפריל 2014 | 14 ביולי 2024 | לוויין מכ"ם |
| אופק 11 | לוויין צילום | 13 בספטמבר 2016 | 9 ביוני 2024 | לוויין צילום |
| אופק 16 | לוויין צילום | 6 ביולי 2020 | בשירות פעיל | לוויין צילום |
| אופק 13 | לוויין מכ"ם | 29 במרץ 2023 | בשירות פעיל | לוויין מכ"ם |
לווייני אופק > אופק 1

אופק 1 היה הלוויין הישראלי הראשון, והראשון בסדרת הלוויינים "אופק". הלוויין פותח ונבנה בישראל, ושוגר ב־19 בספטמבר 1988 בשעה 11:31 מבסיס פלמחים באמצעות משגר ה"שביט". בשיגורו הצהירה מדינת ישראל על רצינות כוונותיה להיכנס לעידן החלל, ובכך הצטרפה כחברה השמינית למועדון היוקרתי של מדינות ששיגרו בכוחות עצמן לוויין מתוצרתן. הלוויין עצמו שימש כניסוי לטכנולוגית הלוויינים. מסת הלוויין הייתה 156 קילוגרם. הוא שהה כלוויין פעיל בחלל 118 יום במסלול אליפטי עם אפוגיאה של 1,150 קילומטר, פריגיאה של 248 ק"מ והקיף את כדור הארץ מדי 98 דקות. הוא תוכנן לפעול כחודש אחד בלבד. אך שרד לבסוף ארבעה חודשים בחלל.
המפרט הטכני שלו היה:
קוטר בסיס תחתון: 1.2 מטר
קוטר בסיס עליון: 0.7 מטר
משקל המבנה: 33 ק"ג
משקל מערכת אספקת החשמל: 58 ק"ג
משקל המחשב: 1 ק"ג
משקל מערכת התקשורת: 12 ק"ג
משקל מערכת בקרה טרמית: 5 ק"ג
משקל החיוט (חוטים): 9 ק"ג
משקל מערך מדידים ומשקלות: 32 ק"ג
משקל כללי: 156 ק"ג
נתוני אספקת חשמל:
הספק חשמלי (על־ידי משטחי השמש): 246 ואט
צריכת הספק חשמלי ממוצעת: 53 ואט
קיבולת המצבר: 7 אמפר־שעה
פס צבירה לא מיוצב 25–42 וולט
נתוני תקשורת:
תקשורת בתחום 5
קצב שידור ערוץ טלמטריה: 2.5 קילובייט לשנייה
גודל זיכרון הטלמטריה: 128 קילובייט
לרגל השיגור המוצלח, הנפיקה "החברה הישראלית למדליות ומטבעות" מדליה מיוחדת.
לווייני אופק > אופק 2

אופק 2 שוגר ב-3 באפריל 1990. ללוויין זה היה בידוד תרמי והגנה מקרינה קוסמית משופרים, מחשב, גירוסקופים ומגנטומטרים משופרים וכן תקשורת דו-כיוונית אשר אפשרו בדיקת השליטה בלוויין. הלוויין תפקד בצורה מושלמת במסלול אליפטי עם אפוגיאה של 1,580 ק"מ ופריגיאה של 210 ק"מ.
לווייני אופק > אופק 3

אופק 3 שוגר ב-5 באפריל 1995. היה זה הלוויין הישראלי הראשון שהיה בעל יכולות צילום. שימש את מערכת הביטחון עד שנת 2000. השיגור בוצע על ידי משגר השביט למסלול של 370x750 ק"מ. זה היה לוויין מיוצב בשלושה צירים לחישה מרחוק. ללוויין מערכות מחשוב ותקשורת משופרים, כנפיים סולריות (לעומת פנלים צמודים לגוף בשני הניסויים הראשונים).
לווייני אופק > אופק 4

אופק 4 שוגר ב-22 בינואר 1998, ונועד להיות מחליפו המבצעי של אופק 3, אולם שיגורו נכשל והלוויין צלל לים התיכון.
לווייני אופק > אופק 5

אופק 5 שוגר ב-28 במאי 2002. היה לוויין הצילום המבצעי הפעיל הוותיק של ישראל. ע"פ דיווחי נאס"א ומקורות זרים נוספים, דעך ממסלולו ב-21 בפברואר 2024. מיד עם שיגורו החל פיתוח "אופק 6".
לווייני אופק > אופק 6

אופק 6 שוגר ב-6 בספטמבר 2004 מבסיס חיל האוויר ליד קיבוץ פלמחים, באמצעות משגר ה"שביט". עקב תקלה בקופסת מכשירים המחוברת לשלב השלישי בביצוע פעולה מסוימת לא ניצת השלב השלישי כראוי והמשגר כשל מלהביא את הלוויין לגובה המתאים והמהירות הנכונה בחלל. המשגר המשיך לשייט מעט ברום האטמוספירה עד שנפל והתרסק לתוך הים. הנזק כתוצאה מכישלון השיגור הוערך בכ-100 מיליון דולר. בעקבות כישלון השיגור הוקם צוות בדיקה בתעשייה האווירית.
לווייני אופק > אופק 7

אופק 7 שוגר ב-11 ביוני 2007, מבסיס חיל האוויר פלמחים למסלול אליפטי עם אפוגיאה של 566.5 ק"מ ופריגאה של 466.9 ק"מ. ללוויין נטייה של 141.7 מעלות לקו המשווה. משקלו של אופק 7 הוא כ-300 ק"ג והוא משלים הקפה של כדור הארץ ב-90 דקות. שלושה ימים לאחר ששוגר החל אופק 7 להעביר תמונות באיכות גבוהה לתחנת הבקרה שלו. ביצועי הלוויין מסווגים אולם באמצעי התקשורת פורסם כי יכולת ההפרדה של מצלמותיו היא 70 ס"מ לפיקסל.
לווייני אופק > אופק 8 / טכסאר

אופק 8 או טכסאר שוגר ב-21 בינואר 2008, משדה שיגורים בדרום מזרח הודו. באופן רשמי הלוויין אינו נמנה עם סדרת לווייני אופק שכן טכנולוגיית הריגול שלו כלוויין מכ"ם ולא צילום שונה משאר לווייני אופק. עם זאת חלקים ממרכיבי גופו מבוססים על פיתוחים מלווייני אופק. שלושה חודשים אחר כך שיגרה הודו את הלוויין RISAT-2, המבוסס על טכסאר. דעך ממסלולו ב-3 ביולי 2024.
לווייני אופק > אופק 9

אופק 9 שוגר ב-22 ביוני 2010 מבסיס חיל האוויר בפלמחים למסלול בגובה 311–600 קילומטרים וכעבור שלושה ימים החל לשדר תמונות באיכות גבוהה. משקלו כ-300 קילוגרם, אורכו 2.3 מטר, קוטרו 1.2 מטר והותקנה בו מצלמה משוכללת מתוצרת אל-אופ. אף הוא שוגר במשגר מסוג "שביט". מערכות הלוויין מבוססות על אלה שפותחו עבור הלוויין "אופק 7". לדברי מפתחיו, הלוויין מאפשר צילום תמונות בקצב מהיר יותר, בסריקה רבה יותר של השטח וברזולוציה טובה יותר. רזולוציית הצילום שלו היא בין חצי מטר ל-70 ס"מ לפיקסל. אופק 9 היה אמור לתפוס את מקומו של אופק 5, בשנת 2011 אך נכון לשנת 2019 אופק 5 עדיין פעיל‏.
לווייני אופק > אופק 10

אופק 10 שוגר ב-9 באפריל 2014 מבסיס חיל האוויר בפלמחים על גבי משגר שביט למסלול בגובה של בין 400 ל-600 קילומטר, ומשלים סיבוב סביב כדור הארץ כל 1.66 שעות. זהו לוויין המבוסס על מכ"ם מפתח סינתטי (כמו אופק 8). משקלו כ-330 קילוגרם והוא מסוגל לזהות עצמים בגודל של כמה עשרות סנטימטרים. הלוויין פעל בהצלחה והיה פעיל במשך 10 שנים עד 14 ביולי 2024.
לווייני אופק > אופק 11

אופק 11 שוגר ב-13 בספטמבר 2016 מבסיס חיל האוויר בפלמחים על גבי משגר שביט. משקלו של אופק 11 הוא כ-300 ק"ג. זהו לוויין אופטי הנושא מערכת צילום מתקדמת, פרי פיתוח וייצור של אל-אופ מחברת אלביט מערכות. מערכת הצילום מבוססת על מצלמה היפר-ספקטרלית מסוג יופיטר (Jupiter). המצלמה רגישה לתחום הספקטרלי 0.45-0.9μm בצילום של כל הספקטרום הנ"ל או בצורה היפר-ספקטרלית ב-4 ערוצים בתוך תחום זה. רזולוציית הצילום שלו היא 50 ס"מ לפיקסל והוא מסוגל לצלם שדה ראייה של כ-15 ק"מ בכל צילום (עבור לוויין בגובה 600 ק"מ). לאחר השיגור הלוויין נכנס למסלול סביב כדור הארץ כמתוכנן, אך אובחנה תקלה כלשהי שגרמה לקשיי תקשורת עם הלוויין שגרמו לחששות בנוגע להפעלתו המבצעית. אנשי התעשייה האווירית ומומחים שונים פעלו לייצב אותו. המאמצים נשאו פרי והמהנדסים הצליחו להשמיש את הלוויין ולהפכו למבצעי, וב-22 בספטמבר נשלחו תמונות ראשונות מהלוויין למפעיליו. דעך ממסלולו ב-9 ביוני 2024.
לווייני אופק > אופק 16

אופק 16 שוגר ב-6 ביולי 2020 מבסיס חיל האוויר בפלמחים על גבי משגר שביט. זהו לוויין תצפית אלקטרו-אופטי מדגם מתקדם יותר בדומה לאופק 11, הנושא מצלמה מתוצרת חברת אלביט מערכות. את פיתוח וייצור הלוויין והמשגר הוביל משרד הביטחון, באמצעות מינהלת החלל "אתגר" במפא"ת. התעשייה האווירית היא הקבלן הראשי של הפרויקט - חטיבת טילים וחלל, באמצעות מפעל "חלל", מובילה את הפרויקט יחד עם "מלמ" המפתחת את המשגר. את מצלמת הלוויין פיתחה חברת "אלביט מערכות". החברה הממשלתית למערכות הנעה רקטית, "תומר", ייצרה את מנועי טיל השיגור ביחד עם חברת רפאל. בפרויקט שותפות חברות רבות נוספות, בהן "רוקר" ו"סיאלו".
לווייני אופק > אופק 13

אופק 13 שוגר ב-29 במרץ 2023 מבסיס במרכז הארץ, על גבי משגר שביט. אופק 13 מייצר אור מהמכ"ם עצמו, כך שהוא משגר קרן לקרקע, וההחזר והשינויים שבה מאפשרים ליצור תמונה כמו שאנחנו רואים ממצלמה אלקטו-אופטית. בעזרת הלוויין ניתן לראות באור ובחושך, וגם דרך עננים, ולצלם בכל תנאי מזג אוויר.
פרסים

לוייני אופק זכו פעמיים בפרס ביטחון ישראל - ב-1996 וב-2022.
ראו גם

שביט (משגר לוויינים)
התעשייה האווירית לישראל
סוכנות החלל הישראלית
נונו (זמרת)

| --- | --- |
נונו, 2023
נונו, 2023
 לידה:  7 בספטמבר 1998 (בת 26) ישראל תל אביב-יפו, ישראל
 שם לידה:  נעמי אהרוני-גל
 שם במה:  נוּנוּ (Nunu)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2016
 מקום לימודים:  הגימנסיה העברית "הרצליה" 
 עיסוק:  זמרת-יוצרת
 סוגה:  פופ • הייפרפופ • היפ הופ
 
נעמי אהרוני-גל (נולדה ב-7 בספטמבר 1998), המוכרת בשם הבמה נוּנוּ (באנגלית: Nunu), היא זמרת-יוצרת ישראלית.
ביוגרפיה

אהרוני-גל נולדה וגדלה בשכונת כרם התימנים בתל אביב, לדורון גל, כירורג פה ולסת, ולמיכל אהרוני, עורכת דין ומרצה לכתיבה משפטית. סבה מצד אמה היה הסופר והמתרגם אריה אהרוני. היא למדה בגימנסיה העברית "הרצליה" ובמגמת ג'אז בתיכון א' לאמנויות תל אביב. בצעירותה כתבה והלחינה שיר לצופי ים בשם "את חיה בסרט". התגייסה לצה"ל כמוזיקאית מצטיינת, במסלול שמשלב לימודים למוזיקאים מצטיינים ברימון בית ספר למוסיקה יחד עם שירות בלהקה צבאית. במהלך שירותה הצבאי כתבה והלחינה עבור פרויקט של מדור הלהקות הצבאיות שיר בשם "בייבי צה"ל". השיר יצא באוגוסט 2020 לאחר שחרורה מהצבא כסינגל בביצועה של עדן אלנה, אך נגנז זמן קצר מאוד לאחר שהצבא פרסם אותו ביוטיוב.
ביוגרפיה > קריירה

ב-17 ביוני 2021 הוציאה את הסינגל הבכורה שלה, "בנים". ב-10 באוגוסט 2021, הוציאה את הסינגל "אוהב לא אוהב".
ב-7 בדצמבר, הוציאה נוּנוּ את הסינגל השלישי שלה, "ליבינג דה דרים", שזכה לאהדה רבה ברשתות החברתיות, בפרט טיקטוק.
ב-12 בינואר 2022 הוציאה רוני דואני ביחד עם נוּנוּ חידוש לשיר "אדוני" כחלק מהמיני אלבום "SuperSet" של דואני. ב-10 במאי באותה שנה הופיעה כזמרת החימום, יחד עם דואני, במופע השני של מארון 5 בפארק הירקון בתל אביב.
ב-16 בפברואר 2022 הוציאה נוּנוּ את הסינגל הרביעי שלה, "גוליית 2" ב-16 במאי 2022, הוציאה את הסינגל החמישי שלה, "שוז". ב-6 ביוני 2022, לרגל חודש הגאווה, הוציאה עם שגיא קריב את שיר הגאווה "Cute Boy", בשיתוף עם ליין מסיבות הלהט"ב פוראבר תל אביב. ב-18 ביולי 2022, יצא לאור אלבום הבכורה שלה, סטטוס.
באוגוסט 2022 זכתה בפרס אקו"ם לתגלית השנה. באוקטובר 2022 הוכרז כי היא מועמדת בפעם הראשונה לפרס המוזיקה של MTV אירופה למופע הישראלי הטוב ביותר לשנת 2022.
באמצע 2022 השתתפה נונו בספיישל הטלוויזיוני "מחווה לדנה אינטרנשיונל", ששודר לרגל ציון 20 שנה לארגון הנוער הגאה (איגי) ולקריירה המוזיקלית של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. היא ביצעה את "ישנן בנות". ב-24 באוקטובר 2022, הוציאה נוּנוּ את הסינגל השביעי שלה, "סיוופלה", בהשתתפות ההרכב TOX1C. ב-11 בדצמבר הוציאה יחד עם אנה זק ועדן בן זקן את הסינגל "ראשון בבוקר".
בשנת 2023 נבחרה על ידי פורבס ישראל לאחת מ-30 הצעירים הישראלים המבטיחים ביותר. ב-25 ביוני של אותה השנה הוציאה את הסינגל "אומיגאד", שהגיע למקום השמיני במצעד הרשמי של גלגלצ ולמקום ה-18 במצעד של מדיה פורסט. ב-10 באוגוסט הוציאה את הסינגל "מלאך", שיתוף פעולה עם עיליי אשדות ואבשה. ב-30 באוגוסט הוציאה את הסינגל "ביצ'". בנובמבר של אותה השנה, הוציאה את הסינגל "כשהשמש שוב".
ב-26 במרץ 2024 הוציאה את השיר "אבא בוא", השיר נוצר בהשראת סיפורם של יונתן דיטש ורעייתו מורן, שנונו הכירה באופן אישי. נונו כתבה את השיר "אבא בוא" בלילה שלאחר הלווייתו של יונתן, כמחווה לסיפור אהבתם.
נונו חיברה את המוזיקה למחזה "כאפות" מאת גיתית פישר ושיר ראובן שמיועד להיות מוצג בתיאטרון הקאמרי בעונת 2024.
ב-12 בינואר 2025, כחלק מהקמפיין להעלאת מודעות לבריאות הנפש על רקע מלחמת חרבות ברזל אותו השיקה עמותת ער"ן, הושק שיר בשם "S.O.S" בהשתתפות האמנים נונו, שרק, כהן, עדן דרסו והמפיק אורי שוחט.
ב-4 במרץ 2025 הוציאה את האלבום "מה חוץ מזה" בהפקה משותפת שלה ושל גל עובד.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2022: סטטוס
2025: מה חוץ מזה
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2022: Nunu Rmx - EP
2022: הופעות חיות במפעל הפיס (Live) - EP
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שם השיר | שנה | מיקומי שיא> מדיה פורסט | מיקומי שיא> מדיה פורסט TV | מיקומי שיא> גלגלצ | מיקומי שיא> היטליסט | מיקומי שיא> העשירייה | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "בנים" | 2021 | — | — | — | — | — | סטטוס |
| "אוהב לא אוהב" | 2021 | — | — | — | — | — | סטטוס |
| "ליבינג דה דרים" | 2021 | — | — | 3 | — | 4 | סטטוס |
| "גוליית 2" | 2022 | — | — | — | — | — | סטטוס |
| "שוז" | 2022 | — | — | — | — | — | סטטוס |
| "Cute Boy" (עם שגיא קריב ופוראבר תל אביב) | 2022 | 4 | — | 1 | — | 1 | סינגל ללא אלבום |
| "סיוופלה" (עם TOX1C) | 2022 | 9 | — | 4 | — | 3 | סינגל ללא אלבום |
| "ראשון בבוקר" (עם עדן בן זקן ואנה זק) | 2022 | 1 | — | — | 77 | — | 7 |
| "אומיגאד" | 2023 | 18 | 6 | 7 | — | — | סינגל ללא אלבום |
| "ביצ'" | 2023 | — | — | — | — | — | סינגל ללא אלבום |
| "כשהשמש שוב" | 2023 | 16 | — | — | — | — | סינגל ללא אלבום |
שיתופי פעולה
| "מלאך" (עיליי אשדות עם נונו ואבשה) | 2023 | — | — | — | — | — | סינגל ללא אלבום |
פילמוגרפיה > וידאו קליפים

| שיר | שנה | במאי | מספר צפיות במיליונים (נכון לינואר 2023) | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| "בנים" | 2021 | אדם גבאי | 0.75 |  |
| "אוהב לא אוהב" | 2021 | אדם גבאי | 0.2 |  |
| "ליבינג דה דרים" | 2021 | אדם גבאי, נונו וברק סוריאן | 4.7 |  |
| "גוליית 2" | 2022 | אדם גבאי, נונו | 1.0 |  |
| "שוז" | 2022 | אדם גבאי, עיליי אשדות ונונו | 0.2 |  |
| "Cute Boy" | 2022 | אדם גבאי, נונו | 13.0 |  |
| "יש וייב שאין וייב" | 2022 | אדם גבאי, נונו | 0.18 |  |
| "סיוופלה" | 2022 | אדם גבאי, נונו | 1.2 |  |
| "אומיגאד" | 2023 | אדם גבאי, נונו |  |  |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | פריצת השנה במוזיקה | נונו | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שיר השנה | "קיוט בוי" | מועמדות |
הערות שוליים

↑  מאיה נחום שחל, נונו: "ראיתי את אריאנה גרנדה וקצת קינאתי", באתר כלכליסט, 20 במרץ 2022
↑  הפודקאסט "שיר אחד", ליבינג דה דרים | נונו, באתר תאגיד השידור הישראלי, ‏24 באוקטובר 2022
↑  רן בוקר, "בייבי הקב"א שלך לא עולה לי": שאלנו את צה"ל על השיר של עדן אלנה, והשיר נעלם, באתר ynet, 17 באוגוסט 2020
↑  קיץ ברבנר, ‏אחרי "ליבינג דה דרום": נונו ו"פוראבר" עם המנון הגאווה החדש "קיוט בוי", באתר מעריב אונליין, 19 במאי 2022
↑  Nunu X Sagi Kariv - Cute Boy | נונו X שגיא קריב - קיוט בוי, נבדק ב-2023-06-10
↑  קיץ ברבנר, ‏קרן פלס, נונו וטונה: אלו הם הזוכים הגדולים בפרסי אקו"ם, באתר מעריב אונליין, 3 באוגוסט 2022
↑  גיל משעלי, ‏ראש בראש: נועה קירל ומרגי במלחמה על התואר הנחשק, באתר ‏מאקו‏, 12 באוקטובר 2022
↑  בר זגה, דיוות: נונו, יאיר לפיד וכוכבי "קופה ראשית" בערב מחווה לדנה אינטרנשיונל, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 28 באוגוסט 2022
↑   "אל תגידו בוקר טוב": קבלו את השיר החדש של עדן בן זקן, אנה זק ונונו, באתר וואלה, 11 בדצמבר 2022
↑  נעמי אהרוני-גל, באתר Forbes Israel
↑  נועם כהן, ‏"קול בראשי אומר אפסה": נונו בשיר חדש לקראת אלבום שני, באתר ‏מאקו‏, 25 ביוני 2023
↑  מלאך, 2023-08-10, נבדק ב-2023-08-11
↑  מערכת ice, הלהיט הבא של נונו? סינגל שני מתוך האלבום החדש, באתר אייס, 30 באוגוסט 2023
↑  גיל משעלי, ‏"אבא בוא": נונו בשיר שמוקדש ליונתן דיטש שנפל בעזה, ואשתו מורן, באתר ‏מאקו‏, 26 במרץ 2024
↑  יואב בירנברג, הרפרטואר של הקאמרי: "מלצרית", המשך ל"מלאכים באמריקה" ומחזה שתלחין נונו, באתר ynet, 24 במאי 2023
↑  עמית אטיאס, ‏המלחמה על בריאות הנפש: האומנים שהצטרפו לקמפיין של ער"ן, באתר ‏מאקו‏, 12 בינואר 2025
↑  שגיא בן נון‏, "ניסיון לשמור על שפיות במלחמה": נונו מוציאה אלבום שני, באתר וואלה, 3 במרץ 2025
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, ‏3 בדצמבר 2023
↑   נונו - בנים Nunu - banim, סרטון בערוץ "nunu", באתר יוטיוב (אורך: 02:30)
↑   נונו - אוהב לא אוהב | @nunu - Ohev Lo Ohev, סרטון בערוץ "nunu", באתר יוטיוב (אורך: 01:58)
↑   נונו - ליבינג דה דרים | Nunu - Living The Dream, סרטון בערוץ "nunu", באתר יוטיוב (אורך: 03:01)
↑   נונו - גוליית 2, סרטון בערוץ "nunu", באתר יוטיוב (אורך: 03:50)
↑   נונו - שוז | Nunu - Shuz, סרטון בערוץ "nunu", באתר יוטיוב (אורך: 02:42)
↑   Nunu X Sagi Kariv - Cute Boy | נונו X שגיא קריב - קיוט בוי, סרטון בערוץ "nunu", באתר יוטיוב (אורך: 03:27)
↑   נונו - יש וייב שאין וייב (הקליפ), סרטון בערוץ "nunu", באתר יוטיוב (אורך: 2:54)
↑   NUNU & TOX1C | נונו & טוקסיק - סיוופלה, סרטון בערוץ "nunu", באתר יוטיוב (אורך: 2:50)
11.נונו - סיוופלה - Nunu x Tox1c (הקליפ)
| נונו |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | סטטוס ‏•‏‏ מה חוץ מזה |  |
| סינגלים | "בנים" ‏•‏‏ "אוהב לא אוהב" ‏•‏‏ "ליבינג דה דרים" ‏•‏‏ "גוליית 2" ‏•‏‏ "שוז" ‏•‏‏ "Cute Boy" ‏•‏‏ "סיוופלה" ‏•‏‏ "ראשון בבוקר" ‏•‏‏ "היי את" |  |
| שירים אחרים | "סוד" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010479965805171  MusicBrainz: 54e2b14c-3390-4ede-999d-ee84014b512b  VIAF: 8163810367438821381   WorldCat (עם VIAF): 8163810367438821381 
נונו במצעד הגאווה בחיפה, 2022
אסוקה טאנו

| --- | --- |

קלוז אפ על פניה של אסוקה טאנו
 שם סרט:  מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים
 תוכנית טלוויזיה:  מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים (2008), מלחמת הכוכבים: המורדים (סדרת טלוויזיה מונפשת), מלחמת הכוכבים: אסוקה טאנו (2023) (סדרת לייב אקשן)
 הופעה ראשונה:  מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים (סרט) 
 הופעה אחרונה:  2023
 יוצרים:  ג'ורג' לוקאס, דייב פילוני 
 גילום הדמות:  רוזריו דוסון (המנדלוריאן, אסוקה טאנו (סדרת טלוויזיה))
 דיבוב:  אשלי אקסטיין
 מידע
 גיל:  45
 תאריך לידה:  BBY 36
 גזע:  טורגוטה
 מין:  נקבה
 מקצוע:  פדוואן
 שיוך:  מסדר הג'דיי, הרפובליקה הגלקטית
 נטייה:  טובה
 מומחיות:  לחימה בחרב אור
 כוחות:  שליטה ב"כוח"
 כלי נשק:  שתי חרבות אור לבנות
 חברה בקבוצה:  ברית המורדים
 חברה לשעבר בקבוצה:  מסדר הג'דיי
 דת:  ג'דיי (לשעבר)
 דמויות קשורות
 חברים:  אנאקין סקייווקר, אובי ואן קנובי, יודה, בריס אופי, דין דג'ארין (המנדלוריאן), הילד, בו-קטאן קריז, קיינן ג'ארוס, סבין רן, עזרא ברידג'ר, הרה סינדולה, ג'ייסן סינדולה, לוק סקייווקר
 אויבים:  הרוזן דוקו, קונפדרציית המערכות העצמאיות, אסאג' וונטרס, דארת' ויידר, מורגן אלסבת', ביילן סקול, שין האטי, מארוק, גראנד אדמירל ת'ראון
 
אשלי אקסטיין, המדבבת של אסוקה בסדרה "מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים" (מימין) ליד דמות של אסוקה (משמאל)
אסוקה טאנו (באנגלית: Ahsoka Tano; נולדה בשנת BBY 36) היא דמות בדיונית מהיקום של מלחמת הכוכבים.
אסוקה היא הפדוואן של הג'דיי אנאקין סקייווקר. היא הופיעה לראשונה בסרט המונפש מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים שיצא בשנת 2008 ובסדרת ההמשך שלה. בהמשך, אסוקה הופיעה שוב כדמות מפתח בסדרה מלחמת הכוכבים המורדים תחת הכינוי "פולקרום", אשר סייעה בהקמת תאי המורדים הראשונים שהתנגדו לאימפריה. אסוקה נראתה בין החיים גם אחרי התמוטטות האימפריה.
מלחמת המשובטים (הסרט)

במהלך מלחמת המשובטים, אובי ואן ואנאקין נשלחים להוביל את צבא המשובטים של הרפובליקה בקרב נגד צבא הדרואידים של הבדלנים על הכוכב כריסטופסיס.
בעוד הם ממתינים לדיווח מודיעיני ולתגבורת, שלח מאסטר יודה חניכת ג'דיי לאובי וואן, שהתברר שהוא שלח אותה להיות החניכה של אנאקין. לאנאקין היה קשה עם העובדה שיש לו חניכה, והוא חשב שזה רק יאט אותו.
כאשר חזרו הדרואידים, אנאקין ואסוקה נשלחו להרוס את בועת המגן, שאיתה לא היה יכול צבא הרפובליקה לירות על הדרואידים. הם התגנבו בסתר לתוך בועת המגן, בזמן שאובי ואן נלכד.
הם מצליחים להרוס את בועת המגן ולנצח בקרב.
אסוקה מופיעה שוב בסרט כשהיא ואנאקין וצבא משובטים שכולל את קפטן רקס נשלחים למנזר מבודד, כדי למצוא את בנו של ג'אבה ההאט. בפסגת המנזר הגבוה היו דרואידים, שהובסו על ידי המשובטים. כשהם נכנסו למנזר, הם מצאו את בנו של ג'אבה. הם לקחו אותו, אך בדרכם ליציאה הופיעה אסאג' וונטרס – סית' מתנקשת של מנהיג צבא הדרואידים, הרוזן דוקו.
הם הצליחו להימלט, טסו לטטואין, התרסקו בנחיתה אבל הם שרדו אותה. הם התחילו במסע להחזיר את ההאט הקטן לאביו. אנאקין נתן את ההאט הקטן לאסוקה, שהלכה לכיוון אחר. הרוזן דוקו הגיע לטטואין, מצא את אנאקין והחל להילחם איתו. דוקו חתך את התרמיל של אנאקין, שלכאורה ההאט הקטן היה שם, אך היו שם רק אבנים. אנאקין הצליח להימלט והוא נסע לארמון של ג'אבה. אסוקה נאלצה להילחם בכמה דרואידי קרב, ולאחר שחיסלה אותם היא הגיעה לארמון של ג'אבה, ומסרה את ההאט הקטן.
מלחמת המשובטים (הסדרה)

אסוקה טאנו השתתפה בסדרה בעונות 1–5, 7 כאשר בסוף העונה החמישית היא עזבה את מקדש הג'דיי וחזרה בעונה השביעית.
אסוקה השתתפה במספר קרבות ועלילות. היא נשלחה למשימות עם אנאקין לרוב, אך לעיתים גם עם ג'דיי אחרים כאובי ואן קנובי, פלו קון ולומינרה אנדולי. אסוקה התיידדה עם דמויות כקפטן רקס, פאדמה אמידאלה, R2-D2 ועוד. אסוקה מאוד אהבה את אנאקין, אף על פי שלא תמיד צייתה להוראותיו. הם לרוב התבדחו, ונהנו ממשימותיהם ביחד.
עזיבת מקדש הג'דיי

לקראת סוף העונה החמישית, התרחש פיצוץ במקדש הג'דיי. אנאקין ואסוקה נשלחו לברר פרטים על האירוע, הם חיפשו בעיר קורוסנט, שאלו אנשים, ועוד. הם תפסו חשודה, והכניסו אותה לכלא. אסוקה ביקרה אותה בכלא, ולפתע, מישהו ביצע חניקת כוח והרג את החשודה. לפי מצלמות האבטחה, המשובטים הסיקו שזו הייתה אסוקה, ומכך חשבו שהיא האחראית לפיצוץ. מאז אסוקה החלה לברוח מהמשובטים.
היא הסתובבה בעולם התחתון של קורוסנט, ולפתע תפסה אותה אסאג' וונטרס, שנבגדה בידי המאסטר שלה, הרוזן דוקו. וונטרס והיא החלו להיות ביחד, לברוח ממשובטים. מי שחנק בכוח את החשודה, המשיך להפליל את אסוקה, שלח אותה למבנה, ושם הביס אותה, השאיר אותה חלשה, ליד קופסאות של ננו דרואיד, שנמצאו בפיצוץ. אסוקה נלקחה למקדש הג'דיי, שם נלקחה לה צמת הג'דיי שמייצגת אותה בתור חניכה, והיא סולקה מהמקדש. אסוקה נשלחה למשפט, ששם פאדמה ייצגה אותה. בזמן המשפט הלך אנאקין לבדוק את הנושא. הוא מצא את וונטרס, התעמת איתה ואז שאל אותה מי הפליל את אסוקה. היא טענה שזו בריס אופי, חברתה של אסוקה, מכיוון שאסוקה דיברה איתה במהלך בריחותיה.
אנאקין הלך למקדש הג'דיי, נכנס לחדרה של בריס ושאל אותה אם זו היא. היא תקפה אותו, ושניהם נלחמו. אנאקין הביס אותה ולקח אותה למשפט, אשר נעצר מיד, כשאסוקה יצאה זכאית. אנאקין הציע לה לקחת את צמת הג'דיי ולחזור להיות הפדוואן שלו. אסוקה סירבה מחוסר אמון באבירי הג'דיי, ועזבה את המקדש.