stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרמילודון

| פרמילודון |
| --- | --- |
 שלד של פרמילודון
תקופה
פליוקן- סוף פליסטוקן כ-4,900,000–12,000 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פילוסאים
משפחה:: מילודוניים
סוג:: פרמילודון
שם מדעי
 Paramylodon ‏בראון, 1903

פרמילודון (שם מדעי: Paramylodon; מילולית: "קרוב למילודון") הוא סוג של עצלן קרקע שחי בפליוקן עד לסוף הפליסטוקן באמריקה הצפונית, אליה היגר מאמריקה הדרומית.
מאפיינים

עצלן זה היה קרובו של המילודון הדרום אמריקאי. הוא קיבל את שמו ב-1903 מברנום בראון. מאובניו של העצלן נמצאו בארצות הברית ומקסיקו וגם דרומה יותר עד גואטמלה. עם זאת חלק מהמאובנים מבלבלים בינו לגלוסותריום.
העצלן היה יצור גדול באורך שלושה ומטרים ומשקל 1,000-1,090 ק"ג. הוא דמה למילודון, אך ההבדל ביניהם נבע ממספר השיניים בלסת העליונה: לפרמילודון היו ארבע שיניים בלסתו העליונה, לעומת חמש שיניים למילודון. בעזרת שיניו הוא לעס עלים מענפי עצים, בדומה לעצלנאים המודרניים. הוא היה בעל טפרים גדולים איתם הוא תלש ענפים והיה בעל עצמות קטנות בעורפו ששימשו להגנה מטורפים.
מאובני העצלן נמצאו בין 4.9 מיליון שנה ללפני 12,000 שנה, קצת לפני הגעת האדם לאמריקה.
בתרבות

עצלן קדום זה הופיע בפרק הראשון של הסדרה "מפלצות שפגשנו", לצד חיות פרהיסטוריות נוספות מאמריקה הצפונית.
איור של פרמילודונים תקועים בבוץ לצד סמילודונים, טרטורניסים ומאחור עדר של ממותות
קו קלינינסקאיה

קו קלינינסקאיה (ברוסית: Калининская линия) (קו מס' 8) הוא קו ברכבת התחתית של מוסקבה. הקו נקרא על שם רובע קלינינסקי (כיום נקרא הרובע - לפורטובו)  הקו כולל 8 תחנות, אורכו 16.3 ק"מ, זמן הנסיעה הממוצע הוא 22 דקות. הקו מחבר את הרבעים המזרחיים של העיר עם המרכז. תנועת הנוסעים היומית הממוצעת של הקו בשנת 2011 הייתה 337 אלף איש. בשעות עומס התפוסה הממוצעת של הקרנות הוא 6.5 אנשים למ"ר - מקום שני במטרו של מוסקבה אחרי קו טגנסקו-קרסנופרסננסקאיה.
הקו נבנה בשנים 1975–1979, כחלק מתוכנית הרחבת קווי רכבת לקראת אולימפיאדת מוסקבה. בשלב ראשון כלל הקו 6 תחנות. הוא נפתח לשימוש ב-30 בדצמבר 1979. בשנת 1986 נפתח קטע חדש בקו - קטע שמחבר בין תחנת מרקסיסטסקאיה לבין תחנת טרטיאקובסקאיה, שהפכה לתחנה ה-7 בקו. ב-30 באוגוסט 2012 נפתחה התחנה ה-8 בקו - תחנת נובוקוסינו.
נכון להיום אין קו קלינינסקאיה קשר ישיר עם קו סולנצבסקאיה, המוצג בתרשימים באותו צבע צהוב ושמספרו הוא A8. פרויקט חיבור שני הקווים לקו קלינינסקו-סולנצבסקאיה אחד (אנ'), קיים כבר כמה עשורים, אולם בדיקת האפשרות והתזמון להקמת קו זה תהיה רק לאחר שנת 2023 ,עם סיום בניית קו הטבעת הגדול.
הערות שוליים

↑  https://stroi.mos.ru/news/sobianin-stantsii-mietro-pykhtino-i-vnukovo-planiruietsia-postroit-v-2023-ghodu
קאלושמיין

קאלושמיין (בהונגרית: Kállósemjén) היא עיר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית קאלושמיין קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בכפר 4,206 תושבים ובשנת 2020 רק 3,475 תושבים.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-15.
יהודי קאלושמיין

יהודים ראשונים התיישבו בקאלושמיין באמצע המאה ה-18. רבים מהם התפרנסו מחקלאות, מקצתם עסקו במסחר זעיר ובמלאכה.
בית הכנסת הוקם במחצית השנייה של המאה ה-19. הילדים היהודים למדו ב"חדר" וב"תלמוד תורה".
בזמן הקרע ביהדות הונגריה בעקבות חילוקי דעות בין חרדים למשכילים בקונגרס יהודי הונגריה בשנים 1869 ו-1868, הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי. במקום היו חברה קדישא, בית כנסת, מוסדות חינוך ובית קברות יהודי.
במלחמת העולם הראשונה נפלו בקרבות תשעה מיהודי קאלושמיין. לאחר המלחמה פשטו חיילים הונגרים ששבו מהחזית ובריונים מקומיים על בתי היהודים ושדדו את רכושם.
בתקופה שבין שתי מלחמות העולם פשתה האנטישמיות בכפר ואפילו משטרת קאלושמיין הטרידה את היהודים בתואנות שוא, כמו הפקעת מחירים ומכירת מצרכים ללא רישיון.
אחרי פרוץ מלחמת העולם השנייה הוחלט על גיוס יהודים לעבודות כפייה במסגרת צבאית ובשנת 1941 בוצע הגיוס בקאלושמיין באלימות רבה. מתוך 25 משפחות יהודיות שחיו אז במקום גויסו 30 גברים והם נשלחו ככח עזר לצבא ההונגרי, שלחם לצד הגרמנים בחזית המזרח, רובם נספו בשדות המוקשים בחזית אוקראינה.
אחרי כניסת הצבא הגרמני להונגריה במרץ 1944 הועברו יהודי קאלושמיין לגטו נירג'האזה ובסוף מאי 1944 שולחו כמאה יהודי קאלושמיין למחנה ההשמדה אושוויץ.
בדף הקהילה ממפקד קהילות הונגריה כתבו התושבים שבקהילה חיים 107 חברים, מנהיג הקהילה הוא אברהם דויטש, ורב הקהילה הוא אדולף לוי.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 18 |  |
| 1880 | 167 | 2,038 |
| 1910 | 161 |  |
| 1920 | 85 |  |
| 1930 | 112 |  |
| 1941 | 101 | 4,636 |
לקריאה נוספת

קאלושמיין בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 467–468
קאלושמיין, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 354. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  בית הקברות היהודי בקאלושמיין
↑  מיקום בית קברות יהודי נוסף בקאלושמיין שכבר לא קיים
↑  תיעוד יהודי קאלושמיין שנרצחו בשואה
↑  דף קהילת קאלושמיין מתוך מפקד קהילות הונגריה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת נאג'קאלו |
| --- | --- | --- |
| יישובים | נאג'קאלו • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538287505171  LCCN: nr91016027  VIAF: 158714571   WorldCat (עם VIAF): 158714571
קארל פרדיננד קורי

| --- | --- |

 לידה:  5 בדצמבר 1896 פראג, האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  20 באוקטובר 1984 (בגיל 87) קיימברידג', מסצ'וסטס, ארצות הברית
 ענף מדעי:  ביוכימיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונט אובורן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קארל בפראג
 מנחה לדוקטורט:  אוטו לוי 
 מוסדות:  אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס
 תלמידי דוקטורט:  ארתור קורנברג 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
 בן או בת זוג:  גרטי קורי (1920–1957) 
 
קארל פרדיננד קורי (באנגלית: Carl Ferdinand Cori;‏ 5 בדצמבר 1896 – 20 באוקטובר 1984) היה ביוכימאי צ'כי-אמריקאי, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1947 ביחד עם אשתו גרטי תרזה קורי והפיזיולוג הארגנטינאי ברנרדו אלברטו הוסיי "על גילוי מסלול ההמרה הקטליטית של גליקוגן".
ביוגרפיה

קורי נולד ב-5 בדצמבר 1896 בפראג, אז בשטח האימפריה האוסטרו-הונגרית למשפחה שמוצאה במדינת האפיפיור. בצעירותו גדל קורי בטריאסטה שבאיטליה, שם עבד אביו  כמדען. בסוף שנת 1914 המשפחה חזרה לפראג, ושם קורי החל ללמוד רפואה באוניברסיטת קארל. בלימודים פגש קורי את מי שתהיה אשתו – גרטי קורי. בשלב זה גויס קורי לצבא האוסטרו-הונגרי ושירת בחיל הסקי, ולאחר מכן בחיל בתברואה. בשנת 1920 סיים את לימודיו והתחתן עם גרטי. בנם היחיד, תום, התחתן כעבור שנים עם עורכת הדין פיליס שלאפלי.
לאחר המלחמה החל קורי לעבוד בגראץ  עם זוכה פרס נובל אוטו לוי במחקר על העצב התועה. מספר שנים לאחר מכן קורי קיבל משרה בבאפלו שבארצות הברית, הזוג עבר לשם, והתאזרח בשנת 1928. בשנת 1931 החל קורי לעבוד בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס שבמיזורי. בשנת 1942 הפך לפרופסור בביוכימיה.
בשנת 1947 זכה, יחד עם אשתו ועם פיזיולוג ארגנטינאי (Bernard Houssay) בפרס נובל לרפואה על גילוי האופן שבו גליקוגן מפורק בגוף  (Cori Cycle). הם היו הזוג השלישי שזכה כזוג בפרס נובל. לאחר שגרטי נפטרה בשנת 1957 קורי התחתן בשנית ופרש מאוניברסיטת וושינגטון בשנת 1966. הוא מונה לפרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד ובמקביל עבד בבית החולים הכללי מסצ'וסטס, שם המשיך במחקר בגנטיקה.
קורי נפטר ב־20 באוקטובר 1984 בקיימברידג' שבמסצ'וסטס.
קו קוט

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  מפרץ תאילנד 
 קואורדינטות:  11°39′00″N 102°34′00″E﻿ / ﻿11.65°N 102.56666666667°E﻿ / 11.65; 102.56666666667
 שטח:  113.5 קילומטר רבוע
 אורך:  23 קילומטר
 רוחב:  9 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  תאילנד תאילנד
 אוכלוסייה:  2,000
  (למפת תאילנד מוגדלת) בנגקוק האד-יאי אודון טהאני צ'יאנג מאי נאקון ראטצ'אסימה סוראט טהאני קון קאן נאקון סי טמרט פאטאיה פוקט קמבודיה וייטנאם וייטנאם לאוס מיאנמר מלזיה מפרץ תאילנד  ים אנדמן קו קוט(למפת תאילנד רגילה) בנגקוק האד-יאי אודון טהאני צ'יאנג מאי נאקון ראטצ'אסימה סוראט טהאני קון קאן נאקון סי טמרט פאטאיה פוקט קמבודיה וייטנאם וייטנאם לאוס מיאנמר מלזיה מפרץ תאילנד  ים אנדמן קו קוט
 
קו קוט (בתאית: เกาะกูด), הידוע גם בשם קו קוד, הוא אי במזרח מפרץ תאילנד. מבחינה מנהלית, האי נמצא בנפת קו קוט (אנ'), מחוז טראט (אנ'), תאילנד.
האי הוא הגדול מבין תריסר האיים שנמצאים בנפת קו קוט (אנ'). כלכלת האי מתרכזת סביב דיג, חקלאות ותיירות. הריחוק של האי וחוסר הפיתוח הופכים אותו למרכז פוטנציאלי לתיירות אקולוגית.
קיימת מחלוקת על בעלות האי בין תאילנד לקמבודיה. לאורך ההיסטוריה, היו ניסיונות להגיע להסכמה, אך הן נכשלו.
הערות שוליים

↑  "Cambodians jailed for brutal attack on French tourists on Koh Kut". Bangkok Post. AFP. ארכיון מ-2021-11-02. נבדק ב-2020-09-29.
↑  Luekens, David. "10 alternative Thai islands for those who hate crowds". CNN (באנגלית). ארכיון מ-2020-09-27. נבדק ב-2020-09-29.
↑  "Thailand's Tourism Recovery Hinged On Tapping Into 227 Million Strong Domestic Marketplace". Hospitality Net (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-2020-10-22. נבדק ב-2020-09-29.
↑  Vichit-Vadakan, Vincent (2018-01-17). "Koh Chang to Koh Kood: island-hopping around eastern Thailand". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. ארכיון מ-2020-10-29. נבדק ב-2020-09-30.
↑  Haensel, Nanda (2020-03-08). "A travel guide to Koh Kood: Resorts, beaches, jungles, and waterfalls on this Thai island". AsiaOne (באנגלית). ארכיון מ-2021-07-04. נבדק ב-2020-09-30.
↑  St John, Ronald Bruce. "The Land Boundaries of Indochina: Cambodia, Laos and Vietnam" (PDF). International Boundaries Research Unit, Department of Geography, University of Durham. ארכיון (PDF) מ-2020-11-13. נבדק ב-17 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Preah Vihear temple: Disputed land Cambodian, court rules". BBC News. 11 בנובמבר 2013. ארכיון מ-2013-11-11. נבדק ב-11 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Walsh, Eddie (24 במאי 2011). "China and Thai-Cambodia Spat". The Diplomat. אורכב מ-המקור ב-29 ביולי 2011. נבדק ב-25 ביולי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא איים ובנושא תאילנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרדיננדו פונטנה

| --- | --- |

 לידה:  30 בינואר 1850 מילאנו, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  10 במאי 1919 (בגיל 69) לוגאנו, שווייץ 
 מדינה:  ממלכת איטליה 
 
דיוקן פרדיננדו פונטנה מאת וספאסיאנו ביגנאמי, ארכיב סטוריקו ריקורדי
פרדיננדו פונטנה (באיטלקית: Ferdinando Fontana;‏ 30 בינואר 1850 – 10 במאי 1919) היה עיתונאי, מחזאי ומשורר. כיום הוא נודע בעיקר בכתיבת הלברית לשתי האופרות הראשונות מאת ג'אקומו פוצ'יני - הוויליות ו"אדגר".
ביוגרפיה

פונטנה נולד במילאנו למשפחת אמנים - אביו קרלו ואחיו רוברטו היו שניהם ציירים. בגיל צעיר נאלץ לעזוב את הלימודים ולדאוג לפרנסתו ולפרנסת שתי אחיותיו הצעירות לאחר מות אמו. במשך תקופה זו עבד בשורה של עבודות כפיים לפני שהיה לעורך טקסטים בעיתון "קוריירה די מילאנו". באמצעות עבודה זו התוודע לעולם העיתונאות והספרות, שבו בנה את הקריירה שלו.
פונטנה היה מגוון מאוד בכתיבתו. מלבד מחזות ולבריות לאופרות, כתב פואמות (הן באיטלקית והן בניב המילאנזי, ספרי מסעות ומאמרים בעיתים איטלקיים שונים, בהם קוריירה דלה סרה. בשנים 1878–1879 היה הכתב של "גאזטה פיימונטזה" (כיום לה סטמפה בברלין.
בתקופת חייו במילאנו כתב פונטנה שני מחזות בניב המילאנזי, La Pina Madamin ו-La Statôa del sciôr Incioda. שניהם נחלו הצלחה ניכרת וכיכב בהם אדוארדו פראווילה, שנחשב לאחד מגדולי השחקנים הקומיים בתיאטרון של מילאנו. עוד כתב פונטנה לבריות רבות, בהן שתיים לאופרות Asrael ו-Zoroastro של אלברטו פרנקטי ושתיים לאופרות הראשונות של פוצ'יני, הוויליות ו"אדגר". כמו כן תרגם לבריות לכמה אופרטות לביצוע באיטליה, בהן האלמנה העליזה והרוזן של לוקסמבורג של פרנץ להאר, "דם פולני" של אוסקר נדבאל ו"Der Frauenfresser" של אדמונד אייזלר. בשלב מוקדם בקריירה שלו הייתה לפונטנה תפוקה יוצאת דופן בהיקפה: במאמר ב"לה סטמפה" מ-1886 נאמר, שבאותו זמן חיבר פונטנה 13 לבריות ל-12 מלחינים שונים.
כסוציאליסט מסור ונלהב, השתתף פונטנה בהפגנות של 1896 במילאנו שהובילו למהומות מילאנו בהנהגת פיורנצו באבא בקאריס. בשל פעולות הדיכוי שבא בעקבות ההפגנות, נמלט פונטנה לשווייץ, שם התגורר תחילה במונטניולה, עיר קטנה סמוך ללוגאנו. הוא נשאר בשווייץ עד מותו, חי בצניעות וצמצם במידה רבה את פעילותו הספרותית.
פרדיננדו פונטנה מת בלוגאנו ב-1919, בן 69.
הערות שוליים

↑  cited in Gallini, (1955)
↑  Sanvitale (2004), p. 115.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282987505171  PLWABN: 9810614959205606  BNE: XX889445  BnF: cb13598618z (data)  CiNii: DA06410504  GND: 116647302  ICCU: CFIV079390  ISNI: 0000 0001 0870 9880  LCCN: n80163628  MusicBrainz: 911b969b-9961-4322-8438-0f71e1f90cbf  NKC: jx20100222003  NLA: 35381829  NTA: 336597975  SNAC: w6fn1c27  SUDOC: 052666824  TLS: Ferdinando_Fontana  Trove: 932789  VcBA: 495/148978  VIAF: 12477645   WorldCat (עם VIAF): 12477645 
מודעה ב"גאזט מוזיקלה די מילאנו" (1884) על הוצאת "הוויליות" בדפוס על ידי הוצאת ריקורדי והחוזה שלהם עם פוצ'יני לכתיבת אופרה שנייה עם פונטנה
קריקטורה של פונטנה מאת המלחין האיטלקי אנטוניו קניוני (1828-1896)
קארל פריטש

| --- | --- |

 לידה:  10 ביולי 1903 Mokřiny, צ'כיה 
 נעדר:  2 במאי 1945 (בגיל 41) ברלין, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  גרמניה, הרייך הגרמני 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 מספר צאצאים:  3 
 
קארל פריטש (בגרמנית: Karl Fritzsch;‏ 10 ביולי 1903 – נעדר מיום 2 במאי 1945) היה קצין וסגן מפקד מחנה ריכוז גרמני בדרגת אס-אס האופטשטורמפיהרר, הראשון שהציע וערך ניסויים בגז ציקלון בה לצורך רצח המוני.
רקע

קארל פריטש נולד לאב מרכיב תנורים בבוהמיה, ומאחר ומשפחתו הייתה צריכה לנדוד ממקום למקום כדי למצוא פרנסה, הוא מעולם לא זכה להשכלה נאותה. במשך מספר שנים עבד על ספינות שנעו בנהר הדנובה. בשנת 1928 נישא לפרנציסקה שטיך. לזוג נולדו שלושה ילדים, ובהמשך התגרשו.
בשורות הנאצים

בשנת 1930 הצטרף לשורות המפלגה הנאצית (חבר מספר 261,135) ולאס אס (חבר מספר 7,287). הוא ביקש להתקדם בסולם הדרגות של האס אס ושירת במחנה דכאו בשנת 1934.
במאי 1940 היה לקצין הראשון שקיבל דרגת "שוצהפטלאגרפיהרר" (בגרמנית: מפקח מחנה), והחל לשרת במחנה אושוויץ בכפיפות לרודולף הס. שם בנה לעצמו במהרה מוניטין של אימת המחנה. יחד עם הס, היה אחראי על סלקציה של אסירים שיומתו מרעב כעונש על בריחה של אסיר אחר. האסירים הנבחרים ננעלו בתא במרתף הבונקר (שהיה בכלא המחנה בלוק 11 או בלוק 13) עד למותם מהרעבה.
ב-29 ביולי 1941, ספירת האסירים העלתה שכמה אסירים חסרים, ופריטש החליט להעניש עשרה אסירים במוות ברעב. עונשו של אחד מהאסירים, פראנצ'ישק גאיובניצ'ק, הומתק לאחר שהכומר הפרנציסקני מקסימיליאן קולבה הסכים לקחת את מקומו. לאחר יותר משבועיים של הרעבה, נותרו בחיים ארבעה אסירים וקולבה ביניהם. הנאצים רצחו אותם בזריקת פנול. יוחנן פאולוס השני הכריז על קולבה כקדוש בשנת 1982.
פריטש חיבב גם עינויים פסיכולוגיים. ניצול מאושוויץ סיפר על חג המולד הראשון שחגג מאחורי גדרות התיל במחנה, ב-24 בדצמבר 1940, בו התרחש אירוע נורא. "הנאצים העמידו עץ חג מולד, עם אורות חשמליים, ברחבת המסדרים. מתחת לעץ הם הניחו את גופותיהם של האסירים שמתו בזמן שעבדו או קפאו למוות במסדר. לאגרפיהרר קארל פריטש התייחס לגופות בבסיס העץ כ'מתנה' עבור האסירים החיים, ואסר על שירת מזמורי חג מולד פולניים". לדברי הס, היה זה פריטש שהגה לראשונה את הרעיון להשתמש בגז ציקלון בה למטרת רצח המוני. בזמן שהס לא נכח במחנה בסוף אוגוסט 1941, פריטש בדק את השפעתו של הגז על שבויי מלחמה סובייטים, שנכלאו בתאי מרתף בבונקר לצורך הניסוי. בימים שלאחר מכן פריטש חזר על הניסויים בגז על קורבנות נוספים בנוכחותו של הס. כך נהגתה שיטת הרצח ההמוני שפעלה באושוויץ ובמחנות אחרים מאז.
ב-15 בינואר 1942, פריטש הועבר למחנה הריכוז פלוסנבירג בתור מפקח מחנה. מתחילת חודש אוגוסט עד אוקטובר 1942 הוא מילא את מקומו של מפקד המחנה.
באוקטובר 1943 נעצר עקב חקירה פנימית של האס אס בנוגע לשחיתות. בית משפט של האס אס האשים אותו ברצח. כעונש הוא נשלח לחזית כלוחם פאנצרגרנדיר.
היעלמותו

טוענים שהוא נפל במערכה של הקרב על ברלין, אך בפועל לא ידוע מה עלה בגורלו. מקורות סובייטיים טוענים שסוכנות הביון הבריטית, MI6, לכדה אותו בנורווגיה.
בספר זיכרונותיו של צ'ארלס ארנולד בייקר, ששירת ב-MI6, הוא מספר על לכידתו של פריטש באוסלו: "תפסנו, למשל, את סגן מפקד אושוויץ, אדם ננסי קטן בשם פריטש, שבאופן טבעי מסרנו לחזקת שומר יהודי - עם הוראות מפורשות שלא לפגוע בו, כמובן".
קו קלוז'סקו-ריז'סקאיה

קו קלוז'סקו-ריז'סקאיהה (ברוסית: Калужско-Рижская линия) (קו מס' 6) הוא קו ברכבת התחתית של מוסקבה.
הקו מחבר את האזורים הצפון-מזרחיים (מדבדקובו, סוויבלובו) וודנ"ח דרך המרכז עם רובעי מגורים בדרום-מערב העיר (צ'ריומושקי, קונקובו, יאסנבו). במשך יותר מתשע שנים, מאוקטובר 1962 עד ינואר 1972, הקו התקיים כשני קטעים רדיאליים, שהיו מחוברים אז בקוטר.
הקו מורכב מ-24 תחנות. אורכו - 37.8 ק"מ, זמן נסיעה ממוצע לאורך כל הקו - 56 דקות. תנועת הנוסעים היומית הממוצעת של הקו בשנת 2011 הייתה 910 אלף איש.
הערות שוליים

↑  http://www.metrowalks.com/ru/moscow/kaluzhsko-rizhskaya
פרדיננדו השני, מלך נאפולי

פרדיננדו השני, מלך נאפולי (26 באוגוסט 1469 – 7 בספטמבר 1496), היה מלך נאפולי בין השנים 1495–1496.
ביוגרפיה

פרדיננדו השני נולד בנאפולי בירת ממלכת נאפולי, ב-26 באוגוסט 1469, והיה בנם של אלפונסו השני, מלך נאפולי ואיפוליטה מריה ספורצה, בתם של פרנצ'סקו ספורצה, דוכס מילאנו וביאנקה מריה ויסקונטי.
ב-23 בינואר 1495 ויתר אביו אלפונסו השני, מלך נאפולי על כסאו, ופרדיננדו עלה לשלטון במקומו. עד מהרה נכבשה הממלכה על ידי כוחותיו של שארל השמיני, מלך צרפת, ופרדיננדו נסוג לטירת דל'אובו. מכיוון שמפקד הטירה שהגיע להסכם עם הצרפתים התנגד לכניסת פרדיננדו לטירה, הרג אותו פרדיננדו והטיל את גופתו לים. לאחר מכן חצה פרדיננדו את מצרי מסינה לסיציליה, והצטרף לצבאו של פרננדו השני, מלך אראגון וסיציליה. עד מהרה התגבשה קואליציה נגד צרפת, שכללה את מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, האפיפיור אלכסנדר השישי, הרפובליקה של ונציה, דוכסות מילאנו וספרד. עד מהרה נסוגו הכוחות הצרפתיים, וב-7 ביולי 1496 חזר פרדיננדו לנאפולי, והתקבל על ידי תושבי העיר בהתלהבות מרובה. בעזרת הגנרל הספרדי הגדול גונזלו פרננדז דה קורדובה, הצליח פרדיננדו לטהר את הממלכה לחלוטין מהכוחות הצרפתיים, זמן קצר לפני מותו.
באוגוסט 1496 התחתן פרדיננדו עם דודתו למחצה – ג'ובאנה מנאפולי, בתם של פרדיננדו הראשון, מלך נאפולי וחואנה מאראגון, מלכת נאפולי, ולאחר החתונה יצא עמה לעיר סומה וזוביאנה. בהגיע הזוג המלכותי לסומה וזוביאנה נפגע פרדיננדו ממחלה, וב-7 בספטמבר 1496 מת ודודו פדריקו, מלך נאפולי עלה לשלטון במקומו.
ראו גם

המלחמות האיטלקיות
קארי לוול

| --- | --- |

 לידה:  11 בפברואר 1961 (בת 63) הנטינגטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולורדו בולדר  בית הספר לתאטרון נייברהוד פלייהאוס  אוניברסיטת ניו יורק  Bear Creek High School 
 בן או בת זוג:  ריצ'רד גיר (2002–2013)  גריפין דאן (1989–1995) 
 צאצאים:  האנה דאן 
 מספר צאצאים:  2 
 http://www.carey-lowell.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קארי לוול (באנגלית: Carey Lowell; נולדה ב-11 בפברואר 1961) היא שחקנית אמריקאית, שבעברה הייתה גם דוגמנית.
שנותיה הראשונות

לוול נולדה בהנטינגטון, ניו יורק ובילתה חלק גדול מילדותה בטיולים עם אביה, ג'יימס לוול, שהיה גאולוג. מיד אחרי התיכון היא חתמה על חוזה דוגמנות בסוכנות פורד. היא דגמנה עבור לקוחות כמו ראלף לורן וקלווין קליין, לפני שפנתה למשחק. לוול למדה באוניברסיטת קולורדו. היא למדה לתואר בספרות באוניברסיטת ניו יורק, אבל לא השלימה את התואר שלה בגלל קריירת המשחק התובענית שלה.
קריירה

תפקידיה הידועים ביותר של לוול כוללים את גילומה של נערת בונד, פאם בובייה, בסרט ג'יימס בונד "רישיון להרוג" (1989). ועוזרת התובע המחוזי ג'יימי רוס בדרמת הטלוויזיה "חוק וסדר", דמות שנכנסה מחדש לנעליה בסדרת ההמשך חוק וסדר: משפט וצדק.
חייה האישיים

לוול התחתנה שלוש פעמים. נישואיה הראשונים היו לצלם האופנה ג'ון סטמבר, לו הייתה נשואה בשנים 1988-1984.
היא הייתה נשואה לשחקן גריפין דאן. בשנים 1995-1989, ממנו יש לה בת, חנה דון, שנולדה באפריל 1990.
לוול נישאה לשחקן ריצ'רד גיר ב-9 בנובמבר 2002 אחרי שיצאו מספר שנים. לזוג בן, הומר ג'יימס ג'ים גיר שנולד בפברואר 2000, וקרוי על שם אביו של גיר. המשפחה התגוררה בניו יורק. ב-2013 הזוג התגרש. לוול, בדומה לגיר, תומכת בשימור התרבות של טיבט ומתרגלת בודהיזם טיבטי.
פילמוגרפיה

Dangerously Close ‏ (1986)
Club Paradise ‏ (1986)
Down Twisted ‏ (1987)
Me and Him ‏ (1989)
רישיון להרוג (1989)
The Guardian ‏ (1990)
Road to Ruin ‏ (1991)
נדודי שינה בסיאטל (1993)
סיפור של אהבה (1994)
לעזוב את לאס וגאס (1995)
Duke of Groove ‏ (1996) סרט טלוויזיה
חיות רעות (1997)
Big Apple ‏ (2001)
More Than Meets the Eye: The Joan Brock Story ‏ (2003) סרט טלוויזיה
חוק וסדר (2001-1996) ‏ 49 פרקים
חוק וסדר: משפט וצדק (2005)
Empire Falls ‏ (2005)
Six Degrees ‏ (2007-2006)
הערות שוליים

↑  קארי לוול, במדור הסרטים של הניו יורק טיימס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810587860805606  BnF: cb14042180s (data)  GND: 1011425971  ISNI: 0000 0001 1946 919X  LCCN: no2002076759  MusicBrainz: 96e2e85d-6ff1-46e3-bcf5-0d9093390b1f  NKC: xx0177065  SNAC: w68m0p7x  SUDOC: 244281513  VIAF: 14973732   WorldCat (עם VIAF): 14973732
צמחונות אובו-לקטו

צמחונות אובו-לקטו הוא סוג של צמחונות המתאפיין בצריכת מוצרים מהחי, כמו ביצים וחלב. בשונה מצמחודגיים (צמחונים הצורכים דגים), אנשים צמחוני אובו-לקטו אינם צורכים דגים או פירות ים אחרים. תזונה צמחונית אובו-לקטו טיפוסית עשויה לכלול פירות, ירקות, דגנים, אגוזים, זרעים, עשבי תיבול, שורשים, פטריות, חלב, גבינה, יוגורט, קפיר וביצים.
אטימולוגיה

המינוח נובע מהמילה הלטינית lac שפירושה "חלב" (כמו "lacation", תַחֲלוּבָה), ovum שמשמעותה "ביצה", והמונח האנגלי "vegetarian", כך שהיא נותנת את ההגדרה תזונה צמחונית המכילה חלב וביצים.
דיאטה

בעולם המערבי, צמחוני האבו לקטו הם הסוג הנפוץ ביותר של צמחונים. באופן כללי, כאשר משתמשים במונח "צמחוני", יש להניח שאותו הצמחוני הוא צמחוני "אובו-לקטו". צמחונים של אובו-לקטו אוכלים לרוב היטב במסעדות ובחנויות, במיוחד באזורים מסוימים באירופה ובערי מטרופולין בצפון אמריקה.
דת

הג'ייניזם אוסר על גרימת נזק לכל דבר שיש לו נשמה או חיים פוטנציאליים. באופן מסורתי זה כולל ביצים וסוגים מסוימים של ירקות, כמו גם בעלי חיים, אך מוצרי חלב מותרים. ג'נים הם אפוא לקטו-צמחונים, לא צמחונים אובו-לקטו.
בהינדואיזם, אנשים רבים גדלים כצמחונים אובו-לקטו או לקטו-צמחוניים.
הכנסייה הנוצרית של התנ"ך הייתה כת צמחונית נוצרית שנוסדה על ידי ויליאם קוהרד בשנת 1809. קוהרד היה אחד החלוצים הראשונים של האגודה הצמחונית שנוסדה בשנת 1847. הכנסייה הנוצרית התנ"כית קידמה את השימוש בביצים, חלב ודבש כנתון של אלוהים. מזון ל"ארץ זבת חלב ודבש" (ספר שמות, פרק ג', פסוק ח').
חסידי הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי רבים הם צמחוניים אובו-לקטו. במשך למעלה מ־130 שנה המליצו אדוונטיסטים על תזונה צמחונית שעשויה לכלול מוצרי חלב וביצים.
אובו-צמחונות בהודו

בהודו, ביצים אינן נחשבות באופן כללי לצמחוניות; אלה העוסקים בצמחיית ביציות מתוארים לעיתים קרובות כ"יצרניות". כדי להכיל זאת, מוצרים המכילים ביצים מסומנים במיוחד כדי להבדיל ביניהם ממוצרי מזון צמחוניים אחרים. חלק מהיצרנים מייעצים באופן ספציפי שמוצריהם מכילים ביצים, אך לא בשר או מוצרים מן החי, כדי להימנע מלהקטין את העניין בקרב אלו המנהלים דיאטה אובו-צמחונית.
ראו גם

לקטו-צמחונות
אובו-צמחונות
פסקטריאניזם
טבעונות