stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בולגריה במלחמת העולם הראשונה
מהלך המלחמה > תבוסת בולגריה > מתקפת הווארדאר של מדינות ההסכמה והכרעת החזית המקדונית

ביוני החליף לואי פראנשה ד'אספרה את אדולף גיומא בפיקוד על כוחות מדינות ההסכמה ועסק בהשלמת התוכנית למתקפה כוללת. בראשית ספטמבר חלה הגנרל ז'קוב וסיים את תפקידו ובמקומו מונה הגנרל גאורגי טודורוב למפקד החזית של הצבא הבולגרי. ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בפיקודו של הגנרל ד'אספרה במתקפה לאורך עמק הווארדאר. המתקפה החלה בהפגזה ארטילרית כבדה מ-500 תותחים מגזרת ביטולה ועד נהר הווארדאר. בשל הפגזת ההסחה, סבר הגנרל פון שולץ שהמתקפה תתנהל באזור ביטולה וריכז את מרבית כוחותיו שם. כפועל יוצא מטעות זו הורה פון שולץ על נסיגה רחבה של כוחותיו לאורך כל החזית המקדונית במטרה לייצב קו חדש.
הבריטים השתתפו ב-18 וב-19 בספטמבר בקרב דויראן השלישי אשר היה כישלון חרוץ עבורם. כוחותיהם תקפו בנחיתות טופוגרפית עמדות בולגריות מבוצרות היטב שניצבו כ-700 מטרים מעליהם, והם ספגו אבדות כבדות במיוחד. עדות הלוחמים מקרב זה אשר פורסמה שנים מאוחר יותר, מציינות "טבח מיותר וחסר כל הגיון" שהתרחש בקרב שהוגדר כאסון צבאי לבריטים.
הצרפתים והסרבים לחמו בתנאי קרקע נוחים יחסית לעומת הבריטים. למרות התנגדות עיקשת של הצבא הבולגרי, הם הצליחו בסיוע אסקדרוני פרשים בריטים לפרוץ את הקווים הבולגרים ולכבוש את קוסטורינו וסטרומיצה. בין 15 ל-21 בספטמבר 1918 נערך בפסגת דוברו פולה שבמקדוניה קרב מכריע שבו היו נתונות האוגדות הבולגריות השנייה והשלישית בנחיתות קשה לעומת גדודי הצבא הצרפתי והסרבי. הכוחות הצרפתיים הפעילו להביורים ועשו שמות בקרב החיילים הבולגרים. קרב דוברו פולה הסתיים בתבוסה קשה לבולגרים, החיילים נטשו את החזית, מרדו במלך פרדיננד הראשון ודרשו את הדחתו, תוך שהם נעים אל עבר הבירה סופיה ונבלמים. הובקעה פרצה ברוחב 25 קילומטרים בקו החזית המקדונית אשר לתוכה נעו במהירות הכוחות הסרבים והצרפתים, תוך שהם מתקרבים אל גבולות ממלכת בולגריה. עצמאות בולגריה הועמדה בסכנה וממשלתה הורתה למפקדי הצבא לבקש הפסקת אש.
מפקד הארמייה ה-2 הגנרל איוון לוקוב פנה למפקד הזירה מטעם מדינות ההסכמה הגנרל הצרפתי ד'אספרה בבקשה לשביתת נשק. לאחר משא ומתן קצר סוכמו תנאי שביתת הנשק של סלוניקי והיא נכנסה לתוקפה ב-29 בספטמבר 1918. קרב דוברו פולה נחרת בנרטיב הבולגרי כאחד מאסונותיה הגדולים ביותר של בולגריה.
תוצאות המלחמה והשפעותיה

הכרזת הפסקת האש ב-29 בספטמבר 1918 סיימה את מלחמת העולם הראשונה בתבוסה בולגרית כואבת. במהלך המלחמה נהרגו בקרבות או נפטרו עקב מחלות 101,224 חיילים וכ-100,000 אזרחים בולגרים. משנוכח פרדיננד שעצמאות הממלכה בסכנה החליט לוותר על הכתר, או אולץ להתפטר וב-3 באוקטובר 1918 הפך בוריס השלישי למלכם של הבולגרים. הצעד הראשון שבו נקט היה כניעה רשמית למדינות ההסכמה.
ההיגיון שעמד מאחורי מדיניותן של מדינות ההסכמה מול יריבותיהן ממעצמות המרכז שלאחר המלחמה, היה הפגנת ניצחונן באופן מוחלט ודורסני וזאת על ידי הכתבת תנאי כניעה דרקוניים אשר ימנעו לתפישתן כל אפשרות נוספת לפתיחת מלחמה מצד יריבותיהן. במסגרת ועידת השלום בפריז ניסו המעצמות המנצחות לכפות על בולגריה תנאים שנחשבו בגדר השפלה לאומית במקרה הטוב ואסון לאומי במקרה הגרוע. ראש הממשלה המכהן תאודור תאודורוב סירב לחתום על תנאי ההסכם והתפטר ולראשות הממשלה התמנה מתנגדה החריף ביותר של המלחמה, אלכסנדר סטמבוליסקי.
ב-27 בנובמבר 1919 נחתם על ידי ראש הממשלה סטמבוליסקי חוזה ניי. לפי חלק מהמקורות, סטמבוליסקי שנודע כאיכר קשוח שבר בזעם את העט שעמו חתם על ההסכם ולפי מקורות אחרים, סירב לקחת אותו עמו למזכרת כמקובל. בחוזה ויתרה ממלכת בולגריה על תראקיה לטובת יוון, על חבלי מקדוניה לטובת ממלכת יוגוסלביה וממלכת יוון ובכלל זה על הגישה לים האגאי ועל דרום דוברוג'ה לטובת ממלכת רומניה. כמו כן חויבה הממלכה בפיצויים כבדים ונאסר עליה להחזיק צבא להוציא ז'נדרמריה.
ממלכת בולגריה עברה טלטלה פוליטית, דמוגרפית וחברתית. בוצע טרנספר של אוכלוסיות, בעיקר של תושבים ממוצא בולגרי מתראקיה לשטחי הממלכה, ויוונים מממלכת בולגריה לתראקיה שהייתה כעת בשליטת יוון. ראש הממשלה סטמבוליסקי שנקט רפורמות נוקשות שכוונו נגד אצולת הממון והצבא, נרצח באכזריות בהפיכה פרו-פשיסטית, אשר בעקבותיה בוצע ניסיון הפיכה קומוניסטי שלווה בשפיכות דמים חסרת תקדים בממלכה הצעירה. ארגוני טרור חצי צבאיים ביצעו פיגועים וניסיונות התנקשות בחיי המלך אשר גבו מאות קורבנות. המשבר הכלכלי שפרץ ב-1929 לא פסח על בולגריה ורושש את המעמד הבינוני שעיקרו איכרי המדינה והאבטלה גאתה מאוד. משבר זה הביא להפיכה צבאית ב-19 במאי 1934, הנהגת משטר טוטליטרי ברחבי המדינה והגבלת סמכויות המלך בוריס. רק אז התעשת המלך ובתמיכת גרמניה הנאצית פעל בנחרצות להחזרת סמכויות השלטון אליו.
התנאים הדרקוניים שכפו מדינות ההסכמה על בולגריה השיגו את ההפך הגמור מכוונתן המקורית. ההשפלה הלאומית שחוו הבולגרים במסגרת חוזה ניי, בשילוב חבירת ממלכת יוגוסלביה לצרפתים ויוון לאימפריה הבריטית, ביחד עם העוינות והחתרנות נגד שלטון המלך בוריס בהשראת ברית המועצות, גרמו למלך הבולגרי לפנות החל מאמצע שנות ה-30 לבעלת הברית הוותיקה והכוח העולה באירופה, גרמניה הנאצית. וכך, עמדתה הפוליטית העתידית של ממלכת בולגריה במלחמת העולם השנייה שילבה תמיכה במדינות הציר במטרה להשיג את "שטחי המולדת" שאבדו במלחמת העולם הראשונה מחד, אך מבלי לערב את הצבא הבולגרי בלוחמה בפועל מאידך.
סוגיית היחס לאוכלוסייה הסרבית במהלך המלחמה

לאחר המלחמה האשימו הסרבים ומפקדי צבאות מדינות ההסכמה את הבולגרים בפגיעה מכוונת באוכלוסייה האזרחית הסרבית בשטחים הכבושים, תוך ביצוע מעשי הרג וטיהור אתני. סוגיה זו, על אף שנבדקה על ידי מספר גורמים נותרה שנויה במחלוקת. ראש הממשלה הבולגרי החדש אלכסנדר סטמבוליסקי מינה ועדת חקירה לבדיקת הסוגיה אך תוצאותיה לא הובאו לידיעת הציבור. עם זאת, הקולונל היהודי אברהם תג'ר אשר מונה להיות מפקד חיל המצב בעיר וראניה לקראת סיום המלחמה ציין בזיכרונותיו, כי קיבל פקודה מפורשת ממפקדיו להוציא להורג את ראשי היישוב ופרנסיו ביער הסמוך והוא סירב לפקודה בשל היותה בלתי אנושית. תג'ר הועבר מתפקידו והועמד לדין צבאי בגין סירוב פקודה אך זוכה בערכאה עליונה. לאחר המלחמה מונה תג'ר על ידי ראש הממשלה סטמבוליסקי להיות אחד מנציגי בולגריה לוועידת השלום בפריז, כשאחת ממטרות המינוי הייתה הזמת האשמות הסרבים והצגת פניו האנושיות של הצבא הבולגרי.
כלכלת בולגריה במלחמת העולם הראשונה

ממלכת בולגריה השקיעה את מירב משאביה החומריים והאנושיים במלחמה כדי למקסם את סיכוייה לניצחון ואת הרווחים הטריטוריאליים הפוטנציאליים. התוכניות הצבאיות התבססו על מלחמה קצרת ימים בת מספר חודשים לכל היותר, ובהתאם לכך הוקצו המשאבים הכלכליים. בתחילת המערכה אכן נראה שניצחון מעצמות המרכז יושג בקלות יחסית ובתוך זמן קצר. אך אז, מאמצע 1916 ועד קיץ 1917, התייצב קו החזית המקדונית והחל סוג של מלחמת התשה תוך סדרת קרבות שהניבו הישגים טריטוריאליים זניחים ומספר נפגעים גבוה מאוד. כדי להגיע להכרעה, דרש הצבא משאבים נוספים רבים בציוד ובכוח אדם, מתוך הנחה שהכמות תכריע את אסטרטגיות הלחימה השונות.
ניתן להעריך שבולגריה השקיעה בכל שנת לחימה בין 25% ל-33% מהתוצר הלאומי הגולמי שלה. העלות הכוללת של המלחמה למשק הבולגרי נאמדת ב-815.2 מיליוני דולר אמריקני (במחירי 1914), מתוכם כ-100 מיליוני דולר אמריקני (במחירי 1913) הם עלות ישירה. גם מספר המגויסים הרב כ-1.2 מיליון, גרם למעשה להקפאת הפעילות המשקית. לדוגמה, תנובת החיטה של המשק החקלאי הבולגרי ירדה מ-1.184 מיליוני טונות ב-1913 ל-0.631 מיליוני טונות ב-1916. נוצר מחסור במזון והאינפלציה גאתה.
תוצאות המלחמה היו הרסניות מבחינת כלכלתה של בולגריה. נבלם קצב גידול האוכלוסין המהיר אשר אפיין את כל אוכלוסיית אירופה וגם את אוכלוסיית בולגריה מסוף המאה ה-19. מדובר היה לראשונה במלחמה טוטאלית, כאשר רבע מאוכלוסיית בולגריה הייתה מגויסת ואחוז הנפגעים הבולגרים במלחמה עמד על 7.3% מכלל האוכלוסייה וכ-29.7% מכלל הכוח הלוחם, אשר היווה גם את כוח העבודה העיקרי במשק ובני המעמד הבינוני. ההוצאות העצומות שנדרשו לשיקום המשק הבולגרי והפליטים הרבים שנעקרו מבתיהם וקנסות המלחמה שהוטלו על בולגריה בחוזה ניי העמידו את אוצר המדינה הבולגרי בפני פשיטת רגל.
יהודי בולגריה במלחמת העולם הראשונה

יהודי בולגריה התגייסו בהמוניהם לצבא ובפועל שותקו כל חיי הציבור של הקהילה היהודית אשר הייתה בתקופת פריחה בעת שלטונו של המלך פרדיננד. בעת המלחמה פעל בית חולים יהודי לנפגעי הקרבות בעיר סופיה. כאמור, הקולונל היהודי אברהם תג'ר מונה למפקד חיל המצב בעיר הסרבית הכבושה וראניה. בהמשך מונה לאחד מנציגי בולגריה לוועידת השלום בפריז. עוד מונה כאחד מנציגי בולגריה לוועידת השלום, ד"ר ישועה כלב, ממנהיגי יהדות בולגריה. במלחמת העולם הראשונה נפלו 714 מבני הקהילה היהודית בבולגריה, מתוכם 28 קצינים, חלקם בכירים. רבים מהנופלים היו אישים מרכזיים בקהילות היהודיות בערי בולגריה השונות, כך שבנוסף לנזק החומרי בעקבות המלחמה נגרמה פגיעה ממשית בניהול חיי הקהילות.
המשבר החברתי ששרר במדינה מתום המלחמה בלווי המשבר הכלכלי החריף שפרץ בבולגריה בשנות ה-20 של המאה ה-20 הביאו להגירת יהודים מקהילות קטנות יחסית לערים מרכזיות בבולגריה שבהן הייתה קהילה מבוססת ובעלת יכולת תמיכה באוכלוסיות חלשות. כך לדוגמה, היגרו יהודים מבלגואבגרד וברקוביצה לסופיה ומקרנובט לבורגס ובמספר בני הקהילה בערים אלו חלה ירידה הדרגתית וניכרת. לשטחי בולגריה הגיעו מאות פליטים יהודים שנמלטו או אולצו להגר מאזורי הקרבות. חלק מאוכלוסיית פליטים זו כבר נמנה עם פליטי המלחמות הקודמות בזירה והם היו נתיני המדינות השכנות או מחוסרי נתינות ובעלי דרכון ננסן. בספטמבר 1939 גורשו מבולגריה מרבית הפליטים שהוגדרו "נתינים זרים" במסגרת המסע לגירוש נתינים זרים.
המשברים הכלכליים והחברתיים, ההגירה הפנימית, בשילוב העדר מנהיגות דתית כריזמטית, השפיעו דרמטית על אופיה של הקהילה. יהדות בולגריה עברה תהליך חילון מהיר מאד. בנוסף, חלה עלייה בשיעור ההתבוללות, הנישואים הבין-דתיים וכן חלה עלייה בשיעור המרות הדת. חלה ירידה משמעותית במספר הלומדים במערכת החינוך היהודי. הקונסיסטוריה מינתה את המטיף ד"ר צמח רבינר לבחון את הסיבות להידרדרות והוא הגיש דין וחשבון בו טען יש מחסור ברבנים בעלי השכלה, מאמרים בנושאי דת מופצים רק בשפת הלאדינו בה בשעה שגדל מאוד אחוז דוברי הבולגרית. כמו כן בקהילות ערי השדה מספר היהודים קטן ואין באפשרותם לממן מוסדות קהילה ורב. הקונסיסטוריה הנהיגה שיעורי תפילה מיוחדים בבתי הספר היהודיים, קבלות שבת קהילתיות בבתי הכנסת ושיעורי דת פרטיים לתלמידים שלא למדו במערכת החינוך היהודית. במקביל, פעלה הקונסיסטוריה לארגון מחדש של בתי הדין הרבניים והתירה הופעתם של עורכי דין כנציגי הצדדים בבתי הדין.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו למעלה ממחצית מיהודי בולגריה בבירה סופיה, חלקם בפרוור העוני יוצ'בונאר. לא זו אף זו, הירידה הניכרת בתנובה החקלאית ובייצור המזון בבולגריה גרמה לחלק מבני הקהילות החלשות להגיע עד פת לחם. בקהילות המבוססות, הוקמו מוסדות סעד ורווחה כדי לסייע למצוקה הקשה בה נתונים היו חלק מיהודי בולגריה.
לקריאה נוספת

Richard Cooper Hall, Balkan breakthrough: the Battle of Dobro Pole 1918, Indiana University Press, 2010, ISBN 0253354528
Mann, Arthur James; Wood, William Thomas, The Salonika front, University of California Libraries, 1920
גיבורי האור (סדרת הצגות)

גיבורי האור היא סדרת הצגות חנוכה ישראלית קומית לילדים, שבוימה על ידי ליאור חמו. ההצגה הראשונה הוצגה בחנוכה 2011, וההצגה האחרונה הוצגה בחנוכה 2016, כאשר בכל ההצגות השתתפו מיקי (מיכל מוכתר) וליאור דטאוקר.
בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל, צולמה הצגת איחוד עם המשתתפים המקוריים, והופצה ביוטיוב ביום העצמאות 2020.
עלילה

בכל הצגה מתעוררת בעיה על ידי נבלי על שרוצים לשלוט בעולם ולעשות נזקים, כדי לפתור את הבעיה הופכים כוכבי הילדים לגיבורי על בתלבושות מיוחדות ועוצרים את נבלי העל.
הדמויות של גיבורי האור

מיקי (מיכל מוכתר) - ילדה מצחיקה בעלת מבטא מפונק וסרבל עם כפתורים, יש לה שלט מיוחד שקיבלה מסבא שלה נתי וכלב לבן ששמו פונץ'. הופיעה בכל ההצגות של גיבורי האור.
יובל המבולבל (יובל שם-טוב) - ילד מבולבל שעושה שטויות וטעויות כל הזמן, חלם להיות גיבור על ולכן קיבל מאימו חולצה עם כוכב כחול כמו בחלומו, הופיע בגיבורי האור 1 ו-2, שר את השיר "אני מר עגבנייה" לפני שיצר את הסדרה "מר עגבנייה" ב-2012.
הדוד חיים (חיים אוסדון) - דוד מצחיק שמנהל מכולת יחד עם חברו החייזר בובו, עונד פפיון אדום, השתתף בשלוש הצגות.
בובו (ליאור דטאוקר) - חייזר בעל חדק של פיל וחברו של הדוד חיים שמדבר בשפה מיוחדת, אמר לגיבורי האור איפה נמצאת אבן האור שנותנת כוחות על והתשובה שסבא שלו סבובו נתן אותה לילדים האבודים שהחביאו אותה במערה, אבל בובו הסביר שוב ש"רק מי שליבו טהור יוכל לקבל את כוחות האור".
קופיקו (ליאור דטאוקר) - קוף שימפנזה כתום אשר עושה תעלולים ובלאגן לכולם, הצטרף לגיבורי האור החל מההצגה של שנת 2013 "הגיבורים - משימה בג'ונגל".
רוי בוי (רועי עוז) - ילד הג'ונגל שחבריו הם בעלי החיים, יש לו בומרנג וסוס בשם ג'אנגו, השתתף בארבע הצגות
פיקו (ליאור דטאוקר) - חייזר נחמד מהכוכב פיקוללה, הופיע לראשונה ב"גיבורי האור 2" כאשר דרש מהם להציל את הכוכב שלו ממר קר שרוצה להקפיא אותו, הצטרף לגיבורי האור החל מההצגה "גיבורי האור - משימה מהשקמה".
רוני מ"רוני והלהקה" (רוני נדלר) - ילדה נחמדה המנגנת בגיטרה, השתתפה החל מההצגה "גיבורי האור - הדור הבא".
פונץ' - הכלב הלבן של מיקי.
ג'אנגו - הסוס החום של רוי בוי שדוהר מהר מאוד.
ההצגות לאורך השנים

| שנה | משתתפי ההצגה והתפקידים | שם ההצגה |
| --- | --- | --- |
| 2011 | יובל שם-טוב (יובל המבולבל), חיים אוסדון (דוד חיים), מיכל מוכתר (מיקי), ליאור דטאוקר (בובו / מנהיג ילדים אבודים / פנחס), גיל וסרמן (פרופסור נזק), שמחה ברבירו (שוטר) | גיבורי האור |
| 2012 | יובל שם-טוב (יובל המבולבל), חיים אוסדון (דוד חיים), מיכל מוכתר (מיקי), ליאור דטאוקר (בובו / פיקו / ראש העיר), גיל וסרמן (פרופסור פוקס / מר קר / שולה), רועי עוז (רוי בוי) | גיבורי האור 2 - משימה בחלל |
| 2013 | מיכל מוכתר (מיקי), חיים אוסדון (דוד חיים), ליאור דטאוקר (קופיקו / בובו / פיקו), רועי עוז (רוי בוי), רודי סעדה (רוקוקו מנהל המלון), יובל הבה (שוקוקו) | הגיבורים - משימה בג'ונגל (יצאה לה גם סדרה לפני ההצגה) |
| 2014 | מיכל מוכתר (מיקי), ליאור דטאוקר (קופיקו / פיקו), רועי עוז (רוי בוי), אסתי גינזבורג (הנסיכה חלומית), דורון אורן (קפטן הוק), רוני נדלר (רוני), יובל הבה (תום) | גיבורי האור - הדור הבא (יצאה לה גם סדרה לפני ההצגה) |
| 2015 | מיכל מוכתר (מיקי), ליאור דטאוקר (קופיקו / פיקו), רוני נדלר (רוני), נתן נתנזון (סבא נתי), לינור אברג'יל (הברונית מר לה), ניקי גולדשטיין (רפי) | גיבורי האור - משימה מהשקמה |
| 2016 | מיכל מוכתר (מיקי), רועי עוז (רוי בוי), ליאור דטאוקר (קופיקו), גיא פרידמן (יהודה המכבי), נתן נתנזון (סבא נתי / אנטיוכוס), לינור אברג'יל (אסתר המלכה), יפית אטיאס (מג'דה), דודי בן אדרת (חשמונאי) | גיבורי האור - עושים ניסים ונפלאות |
שרה שילה

| --- | --- |

 לידה:  1958 (בת 66 בערך) ירושלים 
 שם לידה:  שרה בבלי = Sara Bavli 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 הושפעה מ:  דויד גרוסמן 
 פרסים והוקרה:  פרס ספיר (2007)
 
שרה שילה (נולדה ב-1958) היא סופרת ישראלית, מחברת רב המכר שום גמדים לא יבואו, זוכה פרס ספיר 2007.
ביוגרפיה

שרה שילה נולדה תחת השם שרה בבלי בירושלים. בבעלותו של אביה היו מסעדות ועסקי קייטרינג. השיפור המתמיד במצב הכלכלי הוביל את משפחתה לעבור משכונה לשכונה ברחבי ירושלים. שילה נתקלה בגזענות כלפי מוצאה המזרחי כבר בבית הספר, "ששם השאלה הראשונה שהיו שואלים אותי בחצר האספלט הייתה מאיזו עדה את והייתה איזו אי נוחות כשהייתי אומרת את האמת".
בשנת 1976 הגיעה שילה במסגרת גרעין נח"ל למעלות. מנחה הגרעין היה יגאל שוורץ, לימים פרופסור לספרות, אך הוא לא זיהה בה כישרון כתיבה. שילה טענה שהיא סבלה מהפרעות קשב וריכוז, אך ההפרעה לא אובחנה בשל היעדרה של מודעות לתופעה באותה תקופה.
שילה אהבה את מעלות, והחליטה לגור בה דרך קבע. היא החלה לעבוד במעון לילדים. באותה תקופה גם פגשה את בעלה לעתיד, אבנר שילה. שרה ואבנר החליטו להקים את ביתם במעלות, שם נולדו שלושת ילדיהם הראשונים. במשך שנותיה במעלות ביצעה שילה פעילויות קהילתיות רבות בעיר, ביניהן הקמת הפעוטון הפרטי הראשון, המרכז לגיל הרך במתנ"ס, ולקיחת חלק בהקמת בית הספר הניסויי בתפן. כמו כן, עסקה שילה בקליטת עולים חדשים, ניהלה גלריה והפעילה תיאטרון בובות. ב-1989 פורסם ספרה הראשון, ספר הילדים "מעשה בחושך". בשנת 1991, היא ומשפחתה עברו לגור בכפר ורדים, שם נולדה בתם הרביעית, ושם היא כתבה את "שום גמדים לא יבואו". אחר כך עברה להתגורר עם משפחתה בקריית טבעון. בין היתר היא מלמדת כתיבה יוצרת וספרות באוניברסיטת חיפה. ב-2017 השתתפה בכתיבת התסריט לסרט התיעודי "ארץ אהובה שלי" בהפקתם של אנשי הקולנוע יעל קיפר ורונן זרצקי, שצולם במעלות, ומתרכז בסיפורם של מהגרים שהגיעו לעיר בעשרים השנים האחרונות מהודו, לבנון וברית המועצות לשעבר. הסרט הוצג בפסטיבל דוקאביב ב-2017, וב-2018 הוקרן בערוץ 8.
ב-2022 יצא לאור הרומן השני שלה, משפט אהבה, בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
תהליך כתיבת "שום גמדים לא יבואו"

ב-1998, החליטה שילה להתמסר לכתיבת הספר "שום גמדים לא יבואו" - סדרת מונולוגים של בני משפחה בצל הקטיושות. היא עזבה את עבודתה והקדישה את עצמה לספר:
מה שקרה זה שליום הולדת ה-40 שלי קיבלתי במתנה את 'שתהיי לי הסכין' של דויד גרוסמן. קראתי את 'שתהיי לי הסכין' והספר הזה עשה לי משהו שאי אפשר בכלל לתאר. משהו התחיל לזוז בתוכי. לא ידעתי מנוח. לפני זה היו לי כמה ניסיונות כתיבה לא מוצלחים לילדים אבל עכשיו קרה משהו אחר. היה חודש יוני ואני ממש לא יכולתי לקום מהמיטה וללכת לעבודה ובשביל מי שמגיל 18 לא הפסידה יום אחד של עבודה, למעט חופשות לידה קצרות במיוחד, זה היה משהו בהחלט יוצא דופן. הייתי בשוק. הרגשתי שכל מה שאני רוצה זה לשוטט על הגבעות עם מחברת ביד ולכתוב. כתבתי מכתב לדוד גרוסמן על הספר שלו והוא ענה לי שהחיים קצרים מכדי שמי שאין לו כישרון יבזבז אותם על כתיבה אבל לי הוא אומר שכדאי שאשב ואכתוב... הייתי קמה ב-4 בבוקר ויוצאת מהבית עם בלוק ביד וכותבת.
לאחר תהליך כתיבה ממושך היא הגישה את הספר להוצאת עם עובד, שפרסמה אותו ב-2005 בשיתוף מפעל קסת לספרות ביכורים. ספר זה זכה להצלחה מסחרית, לביקורות משבחות ולמספר פרסים, בהם פרס ספיר.
ספריה

מעשה בחושך (הוצאת כתר, תשמ"ט 1989), איורים מאת מיכל אפרת.
קדימה עוברים למטת ההורים (כפר ורדים: אנדומלה, תשנ"ד 1993), איורים מאת מיקי צדיק.
הקפיצה (כפר ורדים: אנדולמה, תשנ"ד 1993), איורים מאת גידי קייך.
שום גמדים לא יבואו (עם עובד, תשס"ו 2005), ערך יובל שמעוני.
משפט אהבה (הקיבוץ המאוחד - ספרית פועלים, תשפ"ב 2022), ערך יואב יואב רוזן.
הערות שוליים

↑  שירי לב-ארי, פרס ספיר הוענק לשרה שילה, באתר הארץ, 12 ביוני 2007
↑  נרי ליבנה, בלי מונולוגים מהוואגינה, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2005
↑  טלי שמיר, ‏מחברת הספר "שום גמדים לא יבואו" בהוצאת עם עובד בנימה אישית , באתר גלובס, 5 באוקטובר 2006
↑  אריאנה מלמד, המהגרים ב"ארץ אהובה שלי" לעולם לא יזכו בכרטיס כניסה לישראליות, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2018
↑  מוסף ספרים, "משפט אהבה" מאת שרה שילה: פרק לקריאה, באתר הארץ, 28 ביולי 2022
↑  בני ציפר, ופתאום, בגיל 48, הפכה שרה שילה לקול בולט בספרות העברית, באתר הארץ, 7 ביוני 2006
↑  ביקורות:
דרור בורשטיין, קראו וירחב לבבכם: "שום גמדים לא יבואו", באתר הארץ, 25 בדצמבר 2005
מישאל חירורג, קרעי זהות, גשרי זהות, הכיוון מזרח, ינואר 2006
↑  עמרי הרצוג, "משפט אהבה" של שילה הוא רומן מורכב ותובעני, שבמרכזו חפצים מדברים, באתר הארץ, 14 ביולי 2022
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: רון לשם, אם יש גן עדן | פרס ספיר  2007  "שום גמדים לא יבואו" | הבא: צבי ינאי, שלך, סנדרו |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311181405171  PLWABN: 9810651840705606  BnF: cb15068353f (data)  CiNii: DA18812618  GND: 137803508  ISNI: 0000 0000 8398 5300  LCCN: no2006034442  NTA: 322326958  RERO: 02-A016438071  VIAF: 85985034   WorldCat (עם VIAF): 85985034 
שרה שילה בחגיגה של עם עובד לרגל זכייתה בפרס ספיר, שבוע הספר, יולי 2008
ג'ארד ונדרבילט

| --- | --- |

ונדרבילט במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן 2017
 לידה:  3 באפריל 1999 (בן 25) יוסטון, טקסס, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.03 מטרים
 מספר:  2
 מכללה:  אוניברסיטת קנטקי
 דראפט:  בחירה מספר 41, 2018 אורלנדו מג'יק
 קבוצות כשחקן
 2018–2020   2020–2022   2022–2023 2023–:  דנוור נאגטס מינסוטה טימברוולבס   יוטה ג'אז לוס אנג'לס לייקרס
ג'ארד ונדרבילט (באנגלית: Jarred Vanderbilt; נולד ב-3 באפריל 1999) הוא כדורסלן אמריקאי, שמשחק בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA, בעמדת הפאוור פורוורד.
קריירת מכללות

ונדרבילט נולד וגדל ביוסטון, טקסס, ובשנת 2017 החל ללמוד באוניברסיטת קנטקי. באותה שנה הצטרף לקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה – "קנטקי ויילדקטס" – יחד עם ארבעה פרשמנים מבטיחים נוספים; קווין נוקס, פי. ג'יי. וושינגטון, שיי גילג'ס-אלכסנדר והמידו דיאלו. לאורך העונה סבל ממספר פציעות אשר הגבילו אותו להשתתפות ב-14 משחקים בלבד, בהם העמיד ממוצעים של 5.9 נקודות ו-7.9 ריבאונדים למשחק. חרף פציעותיו ותפוקתו הבינונית, עזב ונדרבילט את קנטקי כבר לאחר עונה אחת, לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA.
קריירת משחק מקצועית > דנוור נאגטס

בדראפט ה-NBA‏ 2018 נבחר ונדרבילט בבחירה ה-41 על ידי אורלנדו מג'יק, ומיד הועבר בטרייד לדנוור נאגטס. בעונת הרוקי שלו שותף ונדרבילט ב-17 משחקים בלבד, וקלע 1.4 נקודות בממוצע למשחק.
קריירת משחק מקצועית > מינסוטה טימברוולבס

בפברואר 2020, לאחר כעונה וחצי בדנוור, הועבר ונדרבילט למינסוטה טימברוולבס במסגרת טרייד בין ארבע קבוצות, בו השתתפו גם אטלנטה הוקס ויוסטון רוקטס. בעונת 2020/2021 ביסס את מעמדו כשחקן רוטציה קבוע, ותרם 5.4 נקודות ו-5.8 ריבאונדים בממוצע למשחק.
קריירת משחק מקצועית > יוטה ג'אז

ב-1 ביולי 2022 הועבר בטרייד גדול לג'אז כחלק מעסקת ההעברה של רודי גובר בדרך ההפוכה לטימברוולבס.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018/2019 | דנוור | 17 | 0 | 4.1 | 0.474 | 0.000 | 0.600 | 1.4 | 0.2 | 0.4 | 0.1 | 1.4 |
| 2019/2020 | דנוור | 9 | 0 | 4.6 | 0.714 | 0.000 | 0.000 | 0.9 | 0.2 | 0.3 | 0.1 | 1.1 |
| 2019/2020 | מינסוטה | 2 | 0 | 2.5 | 0.000 | 0.000 | 1.000 | 0.5 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 1.0 |
| 2020/2021 | מינסוטה | 64 | 30 | 17.8 | 0.606 | 0.200 | 0.559 | 5.8 | 1.2 | 1.0 | 0.7 | 5.4 |
| 2021/2022 | מינסוטה | 74 | 67 | 25.4 | 0.587 | 0.143 | 0.656 | 8.4 | 1.3 | 1.3 | 0.6 | 6.9 |
| 2022/2023 | יוטה | 52 | 41 | 24.1 | 0.556 | 0.333 | 0.657 | 7.9 | 2.7 | 1.0 | 0.3 | 8.3 |
| 2022/2023 | ל.א. לייקרס | 26 | 24 | 24.0 | 0.529 | 0.303 | 0.784 | 6.7 | 1.6 | 1.2 | 0.2 | 7.2 |
| קריירה |  | 244 | 162 | 20.5 | 0.573 | 0.288 | 0.643 | 6.6 | 1.5 | 1.0 | 0.5 | 6.2 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018/2019 | דנוור | 3 | 0 | 1.7 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.3 | 0.0 | 0.0 | 0.3 | 0.0 |
| 2021/2022 | מינסוטה | 6 | 6 | 21.5 | 0.481 | 0.000 | 0.700 | 7.2 | 0.7 | 1.2 | 0.3 | 5.5 |
| 2022/2023 | ל.א. לייקרס | 15 | 13 | 16.5 | 0.400 | 0.241 | 0.700 | 3.2 | 0.8 | 0.7 | 0.8 | 4.6 |
| קריירה |  | 24 | 19 | 15.9 | 0.425 | 0.241 | 0.700 | 3.8 | 0.7 | 0.8 | 0.6 | 4.3 |
הערות שוליים

↑  הסטטיסטיקות של ונדרבילט בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2018, באתר basketball-reference.com
↑  דנוור בוחרת בדראפט את פורטר ו-ונדרבילט, באתר הקבוצה, 22 ביוני 2018
↑  מינסוטה מצרפת ארבעה שחקנים, באתר הקבוצה, 5 בפברואר 2020
כריסטיאן ווד

| --- | --- |

ווד עם הלוס אנג'לס לייקרס בשנת 2023
 לידה:  27 בספטמבר 1995 (בן 29) לונג ביץ', קליפורניה, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.03 מטרים
 מספר:  35
 מכללה:  UNLV
 דראפט:  לא נבחר, 2015
 קבוצות כשחקן
 2015–2016 2016–2017 2017–2018 2018–2019 2019 2019–2020 2020–2022 2022–2023 2023–:  פילדלפיה 76' שארלוט הורנטס דלאוור 87' מילווקי באקס ניו אורלינס פליקנס דטרויט פיסטונס יוסטון רוקטס דאלאס מאבריקס לוס אנג'לס לייקרס
כריסטיאן מרקיז ווד (באנגלית: Christian Marquise Wood; נולד ב-27 בספטמבר 1995) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס מליגת ה-NBA, בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
קריירת מכללות

ווד נולד בעיר לונג ביץ' שבקליפורניה, ובשנת 2013 החל ללמוד באוניברסיטת נבדה בלאס וגאס ("UNLV"). בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 4.5 נקודות בממוצע למשחק כשחקן ספסל, ובעונתו השנייה שיפר את תפוקתו לממוצעים של 15.7 נקודות, 10.0 ריבאונדים ו-2.7 חסימות למשחק. בקיץ 2015 החליט לעזוב את האוניברסיטה לאחר שנתיים בלבד, במטרה להירשם לדראפט ה-NBA.
קריירה מקצועית > השנים הראשונות

לאחר שלא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA‏ 2015, חתם ווד על חוזה מובטח-חלקית בפילדלפיה 76'. לאורך עונת הרוקי שלו שיחק לסירוגין בפילדלפיה ובקבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח של ה-NBA – דלאוור 87'. ב-17 משחקיו בפילדלפיה קלע 3.6 נקודות למשחק, וב-32 משחקיו בדלאוור קלע 17.3 נקודות ואסף 9.4 ריבאונדים למשחק.
לקראת עונת 2016/2017 חתם על חוזה בשארלוט הורנטס, ובתקופתו בקבוצה נשלח פעמים רבות לשחק עבור קבוצת הבת שלה – גרינסבורו סווארם. ב-18 משחקיו בגרינסבורו המשיך להציג יכולת טובה עם ממוצעים של 19.6 נקודות ו-10.1 ריבאונדים למשחק.
בקיץ 2017 חזר לשחק עבור דלאוור 87', לאחר שלא קיבל הצעת חוזה מאף קבוצת NBA. לאורך עונתו בקבוצה קלע 23.3 נקודות והוריד 10.4 ריבאונדים למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת הפיתוח.
באוגוסט 2018 חתם על חוזה במילווקי באקס, אך בחמשת חודשיו בקבוצה שותף ב-62 דקות משחק בסך הכול. בקבוצת הבת של הבאקס, ויסקונסין הרד, הצטיין ווד עם ממוצעים של 29.3 נקודות, 14.1 ריבאונדים ו-2.2 חסימות למשחק.
במרץ 2019 שוחרר ווד ממילווקי, וחתם על חוזה בניו אורלינס פליקנס עד לסיום עונת 2018/2019. בשל עזיבתו של ניקולה מירוטיץ' והיעדרותו של אנתוני דייוויס הפצוע, זכה ווד לדקות משחק רבות עם ניו אורלינס, ובשמונת משחקיו במדיה הציג יכולת מצוינת עם ממוצעים של 16.9 נקודות ו-7.9 ריבאונדים למשחק. במשחק האחרון של העונה, ב-9 באפריל 2019, קבע שיאי קריירה של 26 נקודות ו-12 ריבאונדים מול גולדן סטייט ווריורס.
קריירה מקצועית > דטרויט פיסטונס

לקראת עונת 2019/2020 חתם על חוזה בדטרויט פיסטונס. ב-7 במרץ 2020 קלע שיא קריירה של 30 נקודות במשחק מול יוטה ג'אז, וארבעה ימים לאחר מכן שבר את שיאו כשקלע 32 נקודות במשחק מול פילדלפיה 76'. בדיעבד, היה זה משחקם האחרון של הפיסטונס באותה עונה, בטרם הושבתה בשל מגפת הקורונה. בעשרת המשחקים האחרונים של העונה הצטיין ווד עם ממוצעים של 24.2 נקודות ו-9.8 ריבאונדים למשחק. ב-14 במרץ פורסם כי ווד אובחן כנשא של נגיף הקורונה.
קריירה מקצועית > יוסטון רוקטס

לקראת עונת 2020/2021 סיכם ווד ביוסטון רוקטס על חוזה לשלוש עונות עבור כ-41 מיליון דולר, והועבר אליה בעסקת "החתמה והעברה" (Sign and Trade).