stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
21 Questions
וידאו קליפ

הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי דיימון ג'ונסון, ד"ר דרה ופיליפ אטוול במרץ 2003, והוא מתאר את 50 סנט שנעצר ונמצא בכלא, שם הוא מנסה לשמור על קשר עם חברתו, אותה מגלמת מייגן גוד. בכלא, הוא מוטרד כל הזמן על ידי אסיר אחר. הקליפ מסתיים עם המשך של ההתחלה, כש-50 סנט וחברתו צופים מביתם כשהמשטרה עוצרת את האסיר במקום; סצנות הכלא מתגלות כתרחיש היפותטי בו 50 סנט מודאג. בקליפ הופעות קמע של חברי ג'י יוניט לויד בנקס ויאנג באק כאסירים נוספים בכלא.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2003)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2003)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2003)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2003)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 39 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 4 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 11 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ הופ | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 שירי המיינסטרים | 6 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הראפ | 1 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 35 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 18 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 7 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 6 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 36 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 15 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 8 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 8 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 20 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 37 |  |
|  צרפת | SNEP | 58 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 5 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 34 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 14 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 44 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 97 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 14 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ הופ | 7 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 99 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 129 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 80 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה | 70,000 |
| דנמרק (IFPI Danmark) | זהב | 45,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | פלטינה | 600,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | זהב | 500,000 |
הערות שוליים

↑  Allison Samuels, February 21, 2007. The Flip Side of 50 Cent (אורכב 10.08.2010 בארכיון Wayback Machine). MSNBC. Retrieved July 7, 2007.
↑  "50 Cent Chart History: Billboard Hot 100". Billboard. נבדק ב-13 ביולי 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  שאהים רייד (2 במאי 2003). 50 Cent: Still Hungry After 4 Million Records. MTV. Retrieved July 7, 2007.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 9d815a10-d2b7-39a0-83b0-1de24dd45d96  MusicBrainz work: f352aea7-31a4-4925-8fbf-b52bb3c0ede6
22 (שיר של טיני וגרייסי)

22 (מוכר כ-Twenty Two) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הארגנטינאית טיני והזמרת-יוצרת הקולומביאנית גרייסי. הוא יצא לאור ב-3 במאי 2019, על ידי חברת התקליטים הוליווד רקורדס ויוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט, כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השלישי של טיני, Tini Tini Tini ‏(2020).
השיר הגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים של אורוגוואי.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אל דנדי, אנדרס טורס, טיני וגרייסי והופק על ידי דנדי ואנדרס טורס גם כן. טיני הזמינה את חברתה הקולומביאנית גרייסי להקליט עמה את השיר הזה. גרייסי שיתפה פעולה עם טיני בעבר ב-"Lo Malo (Remix)" (עם אנה גרה ואיתנה). "22" הוא שיר בסגנון לטיני וקומביה שמקורה בארגנטינה, שם טיני נולדה וחיה.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-115 מיליון השמעות.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-3 במאי 2019, ביום יציאתו של "22" כסינגל. בתחילתו, ניתן לראות רכב מפואר נוסע במהירות ובהמשך את טיני מתאפרת. בהמשך לכך, מופיעה גרייסי והשתיים מתחילות לבצע את הבתים שלהן בשיר. לאורכו ניתן לראות את שחקן הכדורגל הארגנטינאי סרחיו אגוארו.
נכון ליולי 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-255 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אורוגוואי | מוניטור לטינו | 5 |  |
|  אקוודור | מוניטור לטינו | 5 |  |
|  ארגנטינה | ארגנטינה הוט 100 | 8 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | – |  |
|  פרו | מוניטור לטינו | 70 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 3 במאי 2019 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | הוליווד • יוניברסל לטין |  |
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  TINI & Greeicy – 22, נבדק ב-2022-07-06
↑  monitorLATINO, Title, charts monitorLATINO (בספרדית)
↑  Aitana, Ana Guerra - Lo Malo (Remix) ft. Greeicy, TINI, נבדק ב-2022-07-06
↑  22, 2019-05-03, נבדק ב-2022-07-06
1 2 3  TINI, Greeicy - 22, נבדק ב-2022-07-06
| טיני |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Tini (Martina Stoessel) • Quiero Volver • Tini Tini Tini • Cupido |  |
| סיבובי הופעות | Got Me Started Tour • Quiero Volver Tour • Tini Tour 2022 |  |
| טלוויזיה | "פטיטו" • "ויולטה" • "סוי לונה" • "לאס אסטרלס" • "דה וויס... ארגנטינה" |  |
| קולנוע | "ויולטה: הרגש של הקונצרט" • "ויולטה: המסע" • "טיני: השינוי הגדול של ויולטה" • "היומן" |  |
| טיני – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| Tini (Martina Stoessel) | "Siempre Brillarás" / "Born to Shine" • "Great Escape" / "Yo Me Escaparé" • "Got Me Started" / "Ya No Hay Nadie Que Nos Pare" • "Si Tú Te Vas" |  |
| Quiero Volver | "Te Quiero Mas" • "Princesa" • "Consejo de Amor" • "Quiero Volver" • "Por Que Te Vas" |  |
| Tini Tini Tini | "22" • "Sueltate el Pelo" • "Fresa" • "Oye" • "Ya No Me Llames" • "Recuerdo" • "Ella Dice" • "Duele" • "Un Beso en Madrid" • "Te Olvidare" • "Playa" |  |
| סינגלים אחרים | "Libre Soy" • "Miénteme" • "2:50 (Remix)" • "La Niña de la Escuela" • "Maldita Foto" • "Tú No Me Conoces" • "Bar" • "Fantasi" • "La Triple T" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Todo Es Posible" • "Y Apareciste Tu" • "Lights Down Low" • "La Cintura (Remix)" • "Lo Malo (Remix)" • "Wild" • "Sad Song" |  |
משה בנימין טומשוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בפברואר 1878 סלוצק 
 פטירה:  6 בינואר 1960 (בגיל 81) ניו יורק, ארצות הברית 
 השכלה:  ישיבת כנסת ישראל (סלובודקה)  ישיבת סלוצק - קלצק 
 תקופת הפעילות:  ? – 6 בינואר 1960 
 
הרב משה בנימין טוֹמַשׁוֹב (נודע בכינויו: מבי"ט; באנגלית: Morris Benjamin Tomashoff; ז' באדר א' ה'תרל"ח, 10 בפברואר 1878 - ו' בטבת ה'תש"ך, 6 בינואר 1960) היה רב ועורך תורני רוסי-אמריקאי. עורך כתב העת התורני "יגדיל תורה" שראה אור בסלוצק ובהמשך בניו יורק, ומחבר ספר השו"ת "אבני שהם".
ביוגרפיה

נולד בסלוצק לבשא ולאלכסנדר יהושע טומשוב שהיה סוחר ספרים רוסיים. למד אצל ר' נחמיה מסלוצק בישיבה שבבית המדרש ע"ש ר' איסר'קה. שמו התפרסם בסביבה כלמדן, ובשנת ה'תרנ"ד (1894) נלקח בידי רבי ברוך בר ליבוביץ לישיבתו בהלוסק, בה למד עם ראש הישיבה בחברותא מדי לילה. בהמשך למד בישיבת סלובודקה עד נישואיו בשנת ה'תרס"ג (1903) עם בתו של הרב צבי יעקב אופנהיים, רבה של קלם וממייסדי ישיבת טלז. הוא עבר להתגורר במשך כמה שנים בסמוך לחותנו ועשה אצלו שימוש חכמים.
לאחר מכן חזר לסלוצק ולמד בישיבת "עץ חיים" בעיר אצל מיודעו מתקופת סלובודקה, הרב איסר זלמן מלצר שעמד כעת בראש הישיבה. יחד עם רבו זה ערך את כתב העת התורני "יגדיל תורה" שראה אור בסלוצק.
ב-1912 היגר לארצות הברית והתמנה לרב ברובע בראנזוויל בברוקלין שבניו יורק. ארבע שנים לאחר בואו לארצות הברית חידש בניו יורק את הופעת כתב העת "יגדיל תורה" בסדרה חדשה, סדרה זו מכונה לעיתים "יגדיל תורה (ניו יורק)" או "יגדיל תורה הניו-יורקי" כדי לבדלה מיגדיל תורה הסלוצקאי המקורי, בשל היותה סדרה חדשה בעלת מספור גליונות חדש. על גליונות כתב העת נדפסו במקביל מספר השנים לסדרה החדשה והמקורית, כך נדפס בראש גליונות שנת ה'תרע"ז: ”שנה שניה לצאתו לאור באמעריקא; שנה תשיעית להתיסדותו ברוסיא”. בגליונות אלו התרחב קהל הכותבים הטבעי של כתב העת וכלל גם רבנים רבים מרבני יהדות ארצות הברית, לחלקם הוא מהווה במה יחידה בה נדפסו מחידושי תורתם ופסקיהם ההלכתיים.
במקביל ערך קובץ בשם "מגדל תורה", וב-1935 פרסם את ספרו "תיקון גיטין".
הוא השתתף בכתבי עת תורניים רבים ושלח תשובות הלכתיות לרבנים ברחבי ארצות הברית כולה. את פסיקותיו קיבץ בארבעת כרכי ספר השו"ת שלו "אבני שֹהם" שאותם הדפיס בין השנים ה'תרצ"ח, 1938 - ה'תשי"ט, 1959.
נפטר בניו יורק בו' בטבת ה'תש"ך, 6 בינואר 1960.
ספריו

מגדל תורה, ניו יורק, תרפ"ה (כתב עת בעריכתו, נועד להיות המשך של ה"יגדיל תורה")
תיקון גיטין, ניו יורק, תרצ"ה
מעשה שבת, ניו יורק, תש"ב
אבני שהם - חלק א, ניו יורק תרצ"ח
אבני שהם - חלק ב, ניו יורק תש"ז
אבני שהם - חלק ג, ניו יורק, תשי"ג
אבני שהם - חלק ד, ניו יורק, תשי"ט
המכה ה-81

| --- | --- |

 בימוי:  חיים גורי, ז'אק ארליך, דוד ברגמן 
 הופק בידי:  בית לוחמי הגטאות
 תסריט:  חיים גורי 
 עריכה:  ז'אקו ארליך
 מוזיקה:  יוסי מר-חיים
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  1974
 משך הקרנה:  115 דקות
 שפת הסרט:  יידיש עברית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
המכה ה-81 הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 1974. זהו חלקה הראשון של טרילוגיית סרטים של חיים גורי, ז'אקו ארליך ודוד ברגמן, העוסקת בשואה ובעלייתם של ניצולי השואה לארץ ישראל. שני הסרטים הנוספים הם "הים האחרון" (1979) ו"פני המרד" (1985).
הסרט עוסק באירועי השואה, החל מעליית הנאצים לשלטון ועד להשמדת היהודים. שם הסרט לקוח מעדותו של מיכאל גולדמן-גלעד, ניצול השואה, שהולקה על ידי הנאצים שמונים מכות שוט. לדבריו, המכה השמונים ואחת שספג הייתה כאשר סיפר את הסיפור לקרוביו לאחר המלחמה, על שלא האמינו לו, הקרובים ששוחחו ביניהם שעה שחשבו שנרדם, אמרו איש לרעתו כי הוא "מדמיין והוזה בהקיץ".
הסרט כולל קטעים מצולמים מתוך משפט אייכמן (1961).
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 1975.
מיכאל גולדמן-גלעד נבחר להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות התשע"א–2011.
הערות שוליים

↑  מקור שם הסרט "המכה ה־81" בסיפור הצלתו של נער בשואה, על המשמר, 26 באוגוסט 1974
↑  "המכה ה-81" מועמד לאוסקר, דבר, 23 בפברואר 1975
| מועמדים ישראליים לפרס אוסקר |
| --- | --- | --- |
| הסרט הזר הטוב ביותר | 1964: "סאלח שבתי" • 1971: "השוטר אזולאי" • 1972: "אני אוהב אותך רוזה" • 1973: "הבית ברחוב שלוש" • 1978: "מבצע יונתן" • 1985: "מאחורי הסורגים" • 2008: "בופור" • 2009: "ואלס עם באשיר" • 2010: "עג'מי" • 2012: "הערת שוליים" |  |
| השחקן הטוב ביותר | 1971: חיים טופול - "כנר על הגג" בתפקיד טוביה החולב |  |
| הצילום הטוב ביותר | 1991: אדם גרינברג - "שליחות קטלנית 2: יום הדין" |  |
| הסרט התיעודי הטוב ביותר | 1974: "המכה ה-81" • 2012: "חמש מצלמות שבורות" • 2012: "שומרי הסף" |  |
| הסרט הקצר הטוב ביותר | 2014: "איה" • 2018: גיא נתיב - על הפקת "Skin" (זכייה) • 2021: עין לבנה |  |
| מיקס הסאונד הטוב ביותר | 2013: ניב אדירי - "כוח משיכה" (זכייה) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009349860205171
נדרנגטה

| --- | --- |

 מטה:  קלבריה 
 אזורי פעילות:  הולנד, ברזיל, בלגיה, פורטוגל, ארגנטינה, אורוגוואי, ספרד, שווייץ, קרוטונה, ויבו ולנטיה, גרמניה, קטנצארו, קוזנצה, קלבריה 
 מדינה:  איטליה 
 יחידות בת:  The Farao-Marincola clan 
 
הנדרנגטה (באיטלקית: 'Ndrangheta; נהגה [nˈdraŋɡeta]) הוא סינדיקט פשע מאורגן מסוג 'מאפיה' שבסיסו בחצי האי קלבריה בדרום-מערב איטליה (ב"אצבעות" המגף האיטלקי) שידיעות על פעילותו קיימות כבר מסוף המאה ה-18. מאז שנות ה-50 של המאה ה-20 וההגירה ההולכת וגוברת מקלבריה, התבסס הארגון ברחבי העולם.
עיקר פעילות הנדרנגטה בסחר בסמים, תחום שבו היא שולטת כמעט בבלעדיות באירופה, אך היא עוסקת גם בפעילות מאפיה מסורתית אחרת כמו סחר בנשק, הלבנת הון, סחיטה, גביית חובות ועוד. הנדרנגטה זוכה לשיתוף פעולה של הקרטלים המרכזיים בדרום אמריקה, שרואים בה את השותף האירופאי האמין ביותר שלהם.
מיוחסים לנדרנגטה השפעה רבה על הפוליטיקה המקומית והארצית באיטליה וחדירה למגזר העסקי. השערות שונות הועלו ביחס להיקף הכסף המנוהל בידי הארגון.
מיוחסת לנדרנגטה השפעה גם על הפוליטיקה במדינות זרות, כך למשל התפרסם הרצח הכפול של העיתונאי יאן קוצ'אק וארוסתו מרטינה קושנירובה (אנ') בפברואר 2018, קוצ'אק היה עיתונאי שעסק בתחקיר על קשרי שחיתות בין פוליטיקאים סלובקים למאפיה האיטלקית, והכתבה האחרונה שלו לפני הרצח עסקה באפשרות כי מתנהלים קשרים בין הנדרנגטה וגורמי ממשל רמי דרג בסלובקיה. לרצח ולאישומים סביבו, הייתה השפעה ניכרת בפוליטיקה המקומית, רוברט פיצו שהיה אז מנהיג המפלגה הסוציאל־דמוקרטית (סמר) התפטר מראשות הממשלה, וזוזנה צ'פוטובה, לימים הנשיאה האישה הראשונה בתולדות סלובקיה, הצהירה כי הפרשה הייתה אחת הסיבות להחלטתה להתמודד על הנשיאות.
הערות שוליים

↑  זוזאנה ניצחה את המזבלה ונבחרה לנשיאה, באתר ynet, 31 במרץ 2019
ערך זה הוא קצרמרבנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534658605171  BIBSYS: 15000948  BNE: XX5406951  BnF: cb12387172f (data)  CANTIC: a19168731  GND: 4332249-9  LCCN: n2016039015  NKC: ph616568  VIAF: 187147118205026341238   WorldCat (עם VIAF): 187147118205026341238
2112 (אלבום)

2112 הוא האלבום הרביעי של להקת הרוק הקנדית, ראש.
האלבום יצא בשנת 1976. האלבום נפתח עם סוויטת הנושא בת 20 דקות שהולחנה על ידי גדי לי ואלכס לייפסן, ונכתבה על ידי ניל פירט שכתב סיפור דיסטופי שמתרחש בשנת 2112. האלבום לפעמים גם מתואר כאלבום קונספט למרות ששאר השירים אינם קשורים לסיפור של היצירה. ראש חזרו על מבנה זה באלבום Hemispheres משנת 1978.
2112 הוא אחד משני האלבומים של ראש שמוזכר ברשימת 1001 אלבומים שאתה חייב לשמוע לפני שאתה מת (האלבום השני הוא Moving Pictures). בשנת 2006, בסקר של מאזינים לתוכנית הרדיו Rock Planet, נבחר האלבום כטוב ביותר של ראש. בשנת 2012, האלבום הגיע למקום השני בסקר של מגזין הרולינג סטון, 10 אלבומי הפרוג האהובים עליכם, יחד עם האלבומים Hemispheres ו-Moving Pictures.
ההופעות מהסיבוב בטורונטו לקידום האלבום, הוקלט ויצא על גבי אלבום ההופעה, All the World's a Stage משנת 1976.
גרסה מורחבת של האלבום יצאה בשנת 2012 גל גבי CD/DVD ו-CD\Blu-ray. הדיסק כולל את כל האלבומים בהקלטה משופרת (remastered), יחד עם שלוש רצועות בונוס מהופעה של הלהקה ב-Northlands Coliseum משנת 1981. ה-DVD וה-Blu-ray כולל את האלבום בשלוש גרסאות של HD, יחד עם המילים על המסך, רשימת קרדיט, וספר קומיקס דיגיטלי, אשר ממחיש את הסיפור של יצירת הנושא.
היסטוריה

לאחר הכישלון המסחרי של האלבום הקודם Caress of Steel, לחצה חברת התקליטים על הלהקה להוציא עוד אלבום, אך הפעם מסחרי יותר. למרות הלחץ, התעלמה הלהקה מבקשת חברת התקליטים, המשיכה הלהקה בכיוון אליו נמשכה על ידי שתי הרצועות הארוכות באלבום הקודם, והוציאה את אלבומה הבא, 2112. למרות זלזולה של חברת התקליטים באלבום, והחשש של חברי הלהקה מכישלון, לראשונה זכתה הלהקה לטעום מטעמה של הצלחה מסחרית גדולה, ומאלבום הפלטינה הראשון שלהם בקנדה. סיבוב ההופעות לקידום האלבום, הגיעה לשיאו ב-3 הופעות ב־Massey Hall בטורונטו, בו הקליטה הלהקה את אלבום ההופעה הראשון שלה, All World's A Stage.
עטיפת האלבום

על עטיפת האלבום שעוצבה על ידי היו סיים, נראה כוכב אדום שהוא מעיין התייחסות לשלטון הקומוניסטי ברוסיה באותה תקופה (סמלו של הקומוניזם היה בצבע אדום). על גב עטיפת האלבום נמצא לוגו ה"סטארמן" המפורסם שלפי דבריו של ניל פירט: הוא ה"איש המופשט מול ההמונים והכוכב האדום מסמל מנטליות קולקטיבית". מאז הפך הלוגו לאחד מסימני ההיכר של ראש.
שירי האלבום > 2112

סיפור האלבום שכתב מתופף הלהקה, ניל פירט, בהשפעת ספרות מדע בדיוני ומעבודתה של הסופרת איין ראנד. הסיפור מתחיל בשנת 2061, בה התרחשה מלחמה בין גלקטית שהובילה לאיחודם של כל כוכבי הלכת תחת שלטונו של הכוכב האדום של הפדרציה הסולרית. לאחר מכן, מסופר על גיבור הסיפור, שחשב שחייו היו מאושרים עד שהגיעו כוהני הסירינקס. האחרונים השתלטו על הפלנטה ומנעו מקיום של חופש ביטוי ואמנות.
לאחר מכן, הגיבור מגלה במערה ליד נהר גיטרה ישנה ובה הוא לומד לנגן מוזיקה. בהתלהבותו הרבה, בא הגיבור אל הכוהנים וחשב שישבחו אותו על הגילוי, אך זה זכה לזלזול מצדם בטענה שהגיטרה היא כלי אשר "הורס" את המין האנושי. לאחר מכן, הכוהנים מנפצים את הגיטרה.
הגיבור חוזר לביתו ממורמר, וחולם חלום על אוטופיה בה מתאפשר חופש ביטוי. בעקבות כך, הגיבור מחליט לשים קץ לחייו, בתקווה שלאחר מותו יוכל להגיע לעולם חלומותיו. לאחר מותו, מתנהל קרב בין הפדרציה הסולרית לבין הכוהנים. לאחר מכן נשמע המשפט: "שימו לב כל הפלנטות של הפדרציה הסולרית, השגנו שליטה", וכך מסתיימת היצירה. פירט הסביר בראיון, כי הסיפור מסתיים בניצחון על הכוהנים.
שירי האלבום > צד 2

לאחר יצירת הנושא, מתנגנים סדרת שירים אשר אין ביניהם קשר. כל המילים של השירים נכתבו על ידי פירט (פרט ל-"Tears" שנכתב על ידי לי ו"Lessons" שנכתב על ידי לייפסן).
השיר "A Passage to Bangkok" הפך לפריט חובה בהופעות הלהקה. השיר "The Twilight Zone" מבוסס על סדרת המדע בדיוני אזור הדמדומים, והוקלט ביום אחד. "Tears" הוא השיר הראשון שבו משתתף נגן אורח היו סיים שגם עיצב את העטיפה, מנגן בשיר על מלוטרון. ההשראה לשיר "Something for Nothing" באה מכתובת גרפיטי (בה היה רשום "חופש הוא לא חופשי") שפירט ראה בסיבוב ההופעות הקודם של הלהקה כששהו בלוס אנג'לס.
רשימת השירים

כל השירים הולחנו על ידי גדי לי ואלכס לייפסן פרט לאיפה שמצוין. כל המילים נכתבו על ידי ניל פירט (פרט ל-"Lessons" על ידי אלכס לייפסן ו-"Tears" על ידי גדי לי)
| צד א'> מס' | צד א'> שם | צד א'> משך | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 2112 I. "Overture" – 4:33 (0:00 - 4:33)  II. "The Temples of Syrinx" – 2:12 (4:33 - 6:45)  III. "Discovery" (מוזיקה: לייפסן) – 3:29 (6:45 - 10:14)  IV. "Presentation" (מוזיקה: לייפסן) – 3:42 (10:14 - 13:56)  V. "Oracle: The Dream" – 2:00 (13:56 - 15:56)  VI. "Soliloquy" – 2:21 (15:56 - 18:17) | 20:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| צד ב'> מס' | צד ב'> שם | צד ב'> משך | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2. | A Passage to Bangkok  | 3:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | The Twilight Zone  | 3:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Lessons  | 3:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Tears  | 3:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Something for Nothing (מוזיקה: לי)  | 3:59 |  |  |  |  |  |  |  |
קרדיטים

גדי לי - זמר, גיטרת בס
אלכס לייפסן - גיטרה חשמלית ואקוסטית
ניל פירט - תופים, כלי הקשה
מוזיקאי אורח
היו סיים - פתיחה ביצירה 2112 (נוגנה על סינתסייזר ARP Odyssey), מלוטרון בשיר "Tears"
מייקל מאסו

מייקל מאסו (בספרדית: Maykel Massó; נולד ב-8 במאי 1999) הוא אתלט קובני, זוכה מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה

מאסו נולד בסנטיאגו דה קובה הצעיר מבין שלושה אחים. אביו היה אתלט בנעוריו שהתחרה בריצת 400 מטר.
ב-2013 זכה מאסו באליפות בתי הספר של קובה בקפיצה לרוחק ובקפיצה לגובה.
במאי 2015 עבר לראשונה מרחק של שמונה מטרים בקפיצה לרוחק כשקפץ למרחק של 8.12 מטר בתחרות בהוואנה. באותה שנה זכה במדליית זהב באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 17 שנערכה בקולומביה, כשקבע שיא אליפות של 8.05 מטר. הוא ייצג את קובה באליפות העולם שנערכה במוסקבה אך לא העפיל לגמר לאחר שקבע תוצאה של 7.70 מטר. באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 שנערכה בבידגושץ' ב-2016 זכה במדליית זהב בתוצאה של 8.00 מטר. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו סיים במקום ה-15 בשלב המוקדמות ולא העפיל לגמר, עם תוצאה של 7.81 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיים במקום החמישי בתוצאה של 8.26 מטר. באליפות העולם באתלטיקה באולם 2018 סיים במקום ה-13.
את שיאו האישי 8.39 מטר קבע במאי 2021 במהלך תחרות בהוואנה.
באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית ארד בתוצאה של 8.21 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2022 סיים רביעי בתוצאה של 8.15 מטר.
הערות שוליים

1 2  MASSO MAKING GIANT LEAPS ON THE ROAD TO BYDGOSZCZ AND BEYOND, אתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, 30 ביוני 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14663416
20Ten

20Ten (מבוטא "Twenty Ten", ובעברית: עשרים עשר) הוא אלבום האולפן ה־35 של המוזיקאי האמריקאי פרינס. הוא יצא לאור ב־10 ביולי 2010 על ידי NPG Records (אנ'), ושווק כמתנה המצורפת בחינם לקוראי "דיילי מירור" וקרובו הסקוטי "דיילי רקורד" (אנ') בבריטניה ובאירלנד, ולקוראי "Het Nieuwsblad" (אנ') ו־"De Gentenarr" בבלגיה. ב־22 ביולי 2010 הוא יצא לאור וצורף כמתנה לקוראי המהדורה הגרמנית של "רולינג סטון" בגרמניה, ולקוראי "Courrier International" (אנ') בצרפת.
האלבום הולחן, הופק, עובד ובוצע על ידי פרינס באולפני פייזלי פארק (אנ') בצ'נהאסן, מינסוטה. הוא נקרא על שם השנה שבה יצא לאור, 2010.
רקע

פרינס חשף את שם האלבום כשקיבל פרס על מפעל חיים בטקס פרסי ה-BET ב־2010. הוא הסביר לדיילי מירור מדוע בחר את שם האלבום כפי שבחר: "פשוט חשבתי שזו שנה שבאמת משנה. אילו זמנים מאוד קשים". לכתבת "לה פריזיאן" (אנ') אמר שהתייחס לאלבום כאל יומן אישי של השנה.
פרינס הסביר ששיטת ההפצה בתקליטור המצורף לעיתונים בלבד, ננקטת משום ששוב אינו בוטח בתעשיית התקליטים, ושלא יאפשר הורדה באינטרנט בשל ההורדות הלא חוקיות. עוד אמר, שהדרך הזאת היא "הדרך הטובה ביותר [...] בלי מצעדים, בלי העתקות לא חוקיות באינטרנט ובלי לחץ" (גם האלבום "Planet Earth", שיצא לאור ב־2007, הופץ בדרך זו. באותו זמן אמר: "זה שיווק ישיר, ואני לא צריך להיות בעסקי הספקולציות של תעשיית התקליטים שעוברים עליה ימים סוערים מאוד כרגע").
יחסיו הטעונים עם תעשיית התקליטים החלו בסכסוך המתוקשר עם האחים וורנר סביב הזכויות על הקטלוג שלו, ונעוצים ביחסו הקנאי לזכויות היוצרים שלו. בין השאר משום אותה סיבה היה לפרינס יחס דו־ערכי לטכנולוגיה, ובפרט לרשת האינטרנט – על הקלות שהעתקה של קניין רוחני מתאפשרת דרכה.
פרינס היה חלוצי ביחסו לאינטרנט בתחילת דרכו, כאשר הפיץ דרכו אלבומים למכירה ואף כתב עליו שירים. הוא הקים אתרי אינטרנט – וסגר אותם לאחר זמן לא רב (כפי שעשה, לדוגמה, באלבום "Lotusflow3r").
סביב הפצת "20Ten" תקף פרינס בחריפות את האינטרנט. בריאיון שהעניק לדיילי מירור לרגל צאת האלבום לאור, הסביר שהשקפתו לגבי הטכנולוגיה היא הסיבה העיקרית לכך שהאלבום לא יהיה זמין להורדה דרך האינטרנט: "האינטרנט לגמרי גמור. אני לא רואה סיבה למה שאתן את המוזיקה החדשה שלי לאייטונס או לכל אחד אחר. הם לא ישלמו לי מראש עליה, ואז הם מתרגזים כשהם לא מקבלים אותה [...] האינטרנט הוא כמו MTV. בזמנו MTV היה מגניב ולפתע הוא הפך למיושן. בכל מקרה, כל המחשבים והגאדג'טים האלה חסרי תועלת. הם רק ממלאים את הראש שלך במספרים, וזה לא יכול להיות טוב עבורך." (ב־2015 הסביר שכוונתו בדברים הנ"ל הייתה שהאינטרנט גמור עבור מוזיקאים שרוצים שהוא ישתלם להם מבחינה כספית: "תאמר לי מוזיקאי שהתעשר ממכירות דיגיטליות. אפל מסתדרים לא רע, נכון?". באלבומיו הבאים הוא גם נתן את המוזיקה שלו לאייטונס).
בפועל, מעריצים עקפו את ההגבלות בקלות והורידו את האלבום בעמית לעמית.
הוצאה לאור

יותר מ־2.5 מיליון עותקים הופצו על ידי קבוצת העיתונות "טריניטי מירור" (אנ'), המוציאה לאור של "דיילי מירור". פרינס השתתף בתהליך הקידום, בו העניק ריאיון ראשון לעיתון בריטי לאחר יותר מ־10 שנים. ההנפקה של המירור עלתה 65 פנס. האלבום כאמור לא היה זמין בחנויות קמעונאיות או להורדה דיגיטלית.
המוציא לאור הצהיר שביום שהאלבום צורף לעיתונים בבריטניה, המכירות של "דיילי מירור" גדלו ב־334,000 ואלה של "דיילי רקורד" – ב־45 אלף.
רשימת השירים

| 20Ten> מס' | 20Ten> שם | 20Ten> משך | 20Ten>  | 20Ten>  | 20Ten>  | 20Ten>  | 20Ten>  | 20Ten>  | 20Ten>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Compassion  | 3:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Beginning Endlessly  | 5:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Future Soul Song  | 5:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Sticky Like Glue  | 4:46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Act of God  | 3:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Lavaux  | 3:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Walk in Sand  | 3:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Sea of Everything  | 3:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Everybody Loves Me  | 4:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Laydown ((רצועה נסתרת)‏(אנ'))   | 3:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 39:18 |  |  |  |  |  |  |  |
הערה
בתקליטור עשרה שירים ו־77 רצועות: השירים נמצאים ברצועות 1–9, ו־77. רצועות 10–76 מכילות שקט באורך 5–6 שניות. השיר העשירי, שנמצא ברצועה 77, מתואר כ"רצועה נסתרת".
משתתפים > מוזיקאים

פרינס – כל הביצועים המוזיקליים, למעט היכן שמצוין
שלבי ג'ונסון – קולות רקע בשירים ‏"Compassion", ‏"Beginning Endlessly", ‏"Future Soul Song", ‏"Sticky Like Glue", ‏"Act Of God", ‏"Everybody Loves Me" ו־‏"Laydown"
ליב ורפליד – קולות רקע בשירים ‏"Compassion", ‏"Beginning Endlessly", ‏"Future Soul Song", ‏"Sticky Like Glue", ‏"Act Of God", ‏"Everybody Loves Me" ו־‏"Laydown"
אלייזה דייס (אנ')– קולות רקע בשירים ‏"Compassion", ‏"Beginning Endlessly", ‏"Future Soul Song", ‏"Sticky Like Glue", ‏"Act Of God", ‏"Everybody Loves Me" ו־‏"Laydown"
מייסאו פרקר – סקסופון ‏ב־"Compassion" (בקרדיטים מנוסח כ־"horns")
גרג בוייר – טרומבון ‏ב־"Compassion" (בקרדיטים מנוסח כ־"horns")
ריי מונטיירו – חצוצרה ‏ב־"Compassion" (בקרדיטים מנוסח כ־"horns")
משתתפים > הפקה

פרינס – מפיק, מעבד
ג'יימס "פלאף" הרלי – טכנאי קול
דבי מקגוון – עיצוב
אנתוני מלזון – עיצוב נוסף ושרטוט
מיוריג' ריס – עיצוב תווית התקליטור
ביאורים

↑  זהו אלבומו השלישי של פרינס שהשם שלו הוא מספר. האחרים היו "1999" ו־"3121".
↑  באלבום "Emancipation" שיצא לאור ב־1996 נכללים השירים "emale" (האיות מכוון ודו־משמעי) ו"My Computer".