stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטנלי קריימר

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1913 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  19 בפברואר 2001 (בגיל 87) וודלנד הילס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1933–1979 (כ־46 שנים) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק  בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת ניו יורק  תיכון דוויט קלינטון 
 בן או בת זוג:  Marilyn Erskine (1945–1945)  Karen Sharpe (1966–2001) 
 צאצאים:  Kat Kramer, Casey Kramer 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע (1962)  פרס הזיכרון על שם אירווינג ת'אלברג (1962)  פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי (1970)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
סטנלי קריימר (באנגלית: Stanley Kramer;‏ 29 בספטמבר 1913 – 19 בפברואר 2001) היה במאי ומפיק סרטים אמריקאי יהודי שנהג לביים סרטים שעסקו בסוגיות חברתיות.
ראשית דרכו

קריימר נולד בברוקלין שבניו יורק להורים יהודים. גדל עם סבתו בהלס קיצ'ן שבמנהטן. כבר מגיל צעיר היה מעורב בתעשיית הקולנוע: דודו, ארל קריימר, עבד כמפיץ סרטים באולפני יוניברסל ואחר כך היה לסוכן בהוליווד. אמו עבדה כמזכירה באולפני סרטי פרמאונט. לאחר סיום לימודיו התיכוניים, למד באוניברסיטת ניו יורק. במהלך השנה השלישית ללימודיו הוצע לו לעבור התמחות באגף התסריטאות באולפני פוקס המאה ה-20. קריימר קיבל את ההצעה על אף שתכנן להמשיך ללמוד בבית ספר למשפטים בתום לימודיו באוניברסיטה.
ב-1941 עבד כעוזר הפקה בשני סרטים, ולאחר שנתיים עזב את העבודה, אולם לא נלחם במלחמת העולם השנייה, כשעבד ביחידת הקולנוע של צבא ארצות הברית בניו יורק. ב-1948 ייסד חברת סרטים בשם "Screen Plays Inc", ביחד עם שלושה שותפים. בשלב זה החל לקבל הכרה כמפיק. הסרט הראשון של החברה אומנם נחל כישלון, אך הסרט השני, "אלוף", בכיכובו של קירק דאגלס היה להצלחה, וקיבל שש מועמדויות לפרס האוסקר. בהמשך הפיק הצלחות נוספות ובהן סרט הבכורה של מרלון ברנדו "הנידונים לחיים".
באולפני קולומביה

שנה לאחר מכן, ב-1951, הציע הארי כהן, הנשיא של אולפני קולומביה, לקריימר להפיק סרטים תחת חסותו. קריימר קיבל ממנו יד חופשית להפיק סרטים כראות עיניו ותקציב רב. בזמן שקריימר קיבל את ההצעה הוא עוד היה עסוק עד סוף אותה שנה בהפקת הסרט האחרון שלו ב-"Screen Plays Inc", "בצהרי היום", מערבון שביים פרד זינמן. הסרט קיבל שבע מועמדויות לפרס האוסקר, ובתוכן אחת לקריימר עצמו, כמפיק. הסרט זכה בארבעה פרסים.
באוקטובר 1951 סיים קריימר את השותפות עם קארל פורמן (אחד משותפיו להקמת חברת הסרטים שלו), שהתבקש להעיד על מעורבותו במפלגה הקומוניסטית. קריימר המשיך להפיק סרטים עבור קולומביה כדוגמת "מותו של סוכן", "הפרא" ו-"5000 האצבעות של ד"ר טי.", שאומנם לא זכו להצלחה כשיצאו לאקרנים בזמנם, אך היום הם נחשבים לסרטים מוערכים.
ב-1953 החליטו קריימר וכהן לסיים את החוזה בן חמש השנים שחתם. סרטו האחרון באולפני קולומביה היה "המרד על הקיין", עיבוד לספרו של הרמן ווק. קריימר גילה התנגדות מהצי האמריקני, בו עסק הסרט, בטענה שהסרט מהווה תיאור לא הוגן של הצי. קריימר ליהק לסרט כמה מן הגדולים שבשחקני הוליווד בזמנם, כהמפרי בוגרט וחוזה פרר. הסרט היה להצלחה עצומה והרוויח 11 מיליון דולרים, ובכך פיצה בגדול על כל כישלונותיו הקודמים של קריימר באולפני קולומביה.
כבמאי

לאחר "המרד על הקיין" עזב קריימר את אולפני קולומביה וחידש את פעילות אולפן הסרטים שלו, אך הפעם גם ביים את הסרטים. הוא ביים אז את "הגאווה והתשוקה" ו"לא כזר" שהיו עמוסי כוכבים. למזלו של קריימר, הוא הצליח להימנע מלהיכנס ל"רשימה השחורה" של הוליווד שהשפיעה על רבים אחרים מהתעשיית הקולנוע.
הוא ביים את הסרטים "הנועזים", "על החוף", "משפט הקופים" ו"משפטי נירנברג". הסרטים הללו היו אמיצים ועסקו בנושאים חשובים. כאנטיגוניזם לסרטים אלו, הוא ביים בשנת 1963 את "מטורף, מטורף, מטורף העולם" - קומדיה פרועה בכיכובו של ספנסר טרייסי. ב-1965 הפיק וביים את "ספינת השוטים" ושנתיים אחר כך הוא ביים את "נחש מי בא לסעוד?". סרט זה היה שיתוף הפעולה האחרון בין קתרין הפבורן וספנסר טרייסי, וזכה להצלחה קופתית מרשימה, וזכה בשני פרסי אוסקר.ב-1969 הפיק וביים את הסרט "הסוד של סנטה ויטוריה" בכיכובם של אנתוני קווין ואנה מניאני. סרטיו משנות השבעים היו פחות בולטים.
הוא ביים ארבעה עשר שחקנים שקיבלו מועמדות לפרס האוסקר על הופעותיהם בסרטיו. בשנת 1997 פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, שנקראה "A Mad Mad Mad Mad World: A Life in Hollywood". הוא נפטר בפברואר 2001 בלוס אנג'לס, לאחר שסבל מדלקת ריאות. קריימר נתפס כבמאי-מפיק סולידי, המיטיב לביים שחקנים, בוחר במודע בנושאים חברתיים ופוליטיים. עם זאת סגנון הבימוי שלו היה מיושן ועם השנים הועמה חשיבותו.
סוהוג'

| --- | --- |
סמל סוהוג'סמל סוהוג'

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת אדלן
 שטח:  17 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,005 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°23′03″N 20°40′30″E﻿ / ﻿48.384030555556°N 20.675130555556°E﻿ / 48.384030555556; 20.675130555556 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://szuhogy.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.סוהוג'(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.סוהוג'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סוהוג' (בהונגרית: Szuhogy) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בסוהוג' חיו מעט יהודים עד לפני השואה ובמקום היה בית קברות יהודי.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 10 |  |
| 1880 | 41 | 707 |
| 1910 | 11 |  |
| 1920 | 12 |  |
| 1930 | 10 |  |
| 1941 | 2 | 1,106 |
סוזן דייוויס

סוזן קרול אלפרט דייוויס (באנגלית: Susan Carol Alpert Davis; נולדה ב-13 באפריל 1944) היא פוליטיקאית יהודייה-אמריקאית מהמפלגה הדמוקרטית. כיהנה בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז ה-53 של קליפורניה משנת 2001 ועד 2021.
ביוגרפיה

דייוויס נולדה בקיימברידג' שבמסצ'וסטס, אבל בילתה את רוב חייה בקליפורניה. היא בוגרת אוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובעלת תואר שני בעבודה סוציאלית באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. בעלה, סטיב דייוויס, היה רופא בחיל האוויר האמריקני בזמן מלחמת וייטנאם. אחרי שחזרו לארצות הברית, עבדה כעובדת סוציאלית בסן דייגו שבקליפורניה.
קריירה

דייוויס נבחרה למועצת בתי הספר של סן דייגו ב-1983 לצידו של נציג יהודי עתידי אחר בבית הנבחרים, בוב פילנר. היא כיהנה במועצת בתי הספר עד 1992, רוב הזמן כנשיאה או סגנית נשיא המועצה. ב-1994, היא נבחרה לראשונה לבית הנבחרים המדינתי של קליפורניה, אליו נבחרה מחדש ב-1996 ו-1998. בבית הנבחרים המדינתי, דייוויס הייתה יושבת הראש של הוועדה להגנת הצרכן, הוועדה ליעילות ממשלתית והוועדה לפיתוח כלכלי. היא חיברה חוק מדינתי שנותן לנשים גישה ישירה למיילדות וגניקולוגים, ללא הפנייה מרופא המשפחה שלהן.
בשנת 2000 התחרתה על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית מול הרפובליקני שכיהן מזה שלוש כהונות, בריאן בילבריי, במה שהיה אז ממוספר כמחוז ה-49, וניצחה עם 54% מהקולות. המחוז שלה מוספר מחדש כמחוז ה-53, אחרי תיחום מחדש של מפקד האוכלוסין של שנת 2000. היא נבחרה מחדש בקלות יחסית ב-2002, 2004 וב-2006. היא הדמוקרטית הראשונה שייצגה את המחוז ליותר מקדנציה אחת מאז היווצרו ב-1953 (הוא היה ידוע כמחוז ה-30 עד 1963, המחוז ה-36 עד 1973, המחוז ה-40 עד 1975, המחוז ה-41 עד 1993 והמחוז ה-49 עד 2003). הדמוקרטית האחרת היחידה שאי פעם החזיקה במושב זה בבית הנבחרים, הייתה גם יהודייה בשם לין שנק שכיהנה בו מ-1993 ועד 1995, היא הובסה במהפך הרפובליקני בקונגרס ב-1994.
דייוויס כיהנה בוועדת הכוחות המזוינים, בו גם כיהנה כיושבת ראש ועדת המשנה לסגל הצבאי מ-1 ביולי 2007. היא כיהנה גם בוועדת בית הנבחרים לחינוך ולעבודה ובוועדת המנהל של בית הנבחרים.
בספטמבר 2019 הודיעה כי אין בכוונתה להתמודד לתקופת כהונה נוספת בבית הנבחרים, וכהונתה נחתמה בינואר 2021 עם פיזור הקונגרס ה-116 של ארצות הברית. בנובמבר 2020 נבחרה במקומה שרה ג'ייקובס הדמוקרטית.
עמדות פוליטיות ומדיניות > צבא וביטחון

כחברה בוועדת הכוחות המזוינים, היא הביעה את דעתה בנושא הצבא. היא טוענת כי היא בעד צבא חזק שיש להסתמך עליו, אולם אינה תומכת במימון כה גדול בתוכנית להגנת הטילים, שלטענתה לא הוכיחו את התועלת מול העלות שלהם. היא תומכת יחד עם חבריה הדמוקרטים בקיצוץ גדול ממימון תוכנית זו בשנת התקציב של 2008.
כדבריה, היא שמה ליעד לטפל בשיפור איכות חייהם של החיילים האמריקנים בשרות הצבאי, תשלומי הקצבאות, השיכון וביטוח הבריאות. ב-2007, היא הצליחה להשיג יעדים במטרתה כשהעבירה שני חוקים שמשפרים לחיילים בשרות בצבאי את חישובי הביטוח הלאומי וכן השיגה להם הלוואות נוחות לרכישת בתים. תחום השיפוט שלה כיושבת ראש ועדת המשנה של הכוחות המזוינים נוגע לגיוס חיילים, בריאות בצבא וחינוך צבאי. כמו כן, מתוקף תפקידה כחברה בוועדת המשנה של הכוחות המזוינים, לבקרה וחקירות, היא מבצעת בקרה על הרשות המבצעת בנושא עיראק ואפגניסטן ופרסמה ב-2007 דו"ח הנוגע למצב ציוד החיילים המוצבים שם.
עמדות פוליטיות ומדיניות > מדיניות חוץ > עיראק

באוקטובר 2002, היא הצביעה נגד ההסמכה לשימוש בכוח צבאי בעיראק. ביוני 2006, היא הצביעה נגד הכרזה של מלחמת עיראק כחלק מהמלחמה בטרור אך ללא תאריך יעד לנסיגה. מכל מקום, במאי 2007, דייוויס הצביעה בעד המשך מימון מלחמת עיראק ללא תאריך יעד לנסיגה. המימון של 100 מיליארד דולר של משלם המיסים האמריקני היה עבור הוצאות על הפעולות הצבאיות בעיראק ואפגניסטן. היא טענה שהיא הצביע לחוק כתוספת כסף לחיילים ולא כתמיכה בהמשך במלחמה. משחזרה ב-2007, מביקורה הרביעי בעיראק, היא סיכמה את דעתה ופעולותיה בנושא: "אני חושבת שעמיתיי במסע זה - הן הדמוקרטים והן הרפובליקנים - היו רוצים לראות שירטוט בהיר של תוכנית שזזה מעבר ל'העלאה' [תוכנית ההעלאה במספר החיילים בעיראק, שהביאה להעלאה בביטחון בעיראק] לכוון של לוח זמנים שאומר באופן קטגורי שאנחנו נמשיך לתמוך בעיראקים בעוד הם מתחזקים [בשלטון] אבל, 'נפרוס מחדש' את מרבית הכוחות שלנו בזמן קבוע מראש".
ב-26 בספטמבר 2007, דייוויס הצביעה בעד הצעת החוק שמגנה את הארגון השמאלני, MoveOn.org, על מודעה שפרסמו בניו יורק טיימס בגנות הגנרל פטריאס שמונה כדי להביא תוכנית צבאית חדשה בעיראק, למה שנתפס אז ככישלון ועל העדות שלו בפני הקונגרס. המודעה קראה לו במקום הגנרל פטריאס "General betray us" (משחק מילים), במחאה על הבאת תוכניות צבאיות חדשות במקום תוכנית לנסיגה.
עמדות פוליטיות ומדיניות > מדיניות חוץ > איראן

ב-2007, היא הייתה מודאגת לגבי הרטוריקה מצד הבית הלבן כלפי איראן, והצטרפה להצעת חוק 64, לחסום מלחמה עם איראן בחקיקה משותפת של שני בתי הקונגרס, כאשר על פי החוקה של ארצות הברית מי שרשאי להכריז על מלחמה הוא הקונגרס ולא הנשיא ולפיכך החקיקה היא הבהרה חוקית כי חוקים קודמים של הקונגרס לא נתנו סמכות לנשיא לפתוח במלחמה כנגד איראן.
לדעתה הנשיא דוהר לקראת מלחמה עם איראן, מתוך חוסר היכולת של הרשות המבצעת למצוא פתרון אמיתי לאיראן. היא מאמינה כי יש צורך להתיש קודם את הערוצים הכלכליים והדיפלומטים לפני ששוקלים תגובה צבאית. בנובמבר של אותה שנה היא קראה במליאה לנשיא בוש להתמודד עם איראן דרך לחץ בינלאומי ולא צעדים חד צדדיים.
הצעת החוק 64 מציינת במופרש כי "השימוש בכוח צבאי כנגד איראן אין בו הסמכה [לנשיא] מההסמכה [של הקונגרס] לשימוש בכוח צבאי כנגד עיראק משנת 2002, מכל החלטה קודמת שאומצה, או מכל סעיף אחר של חוק [כלשהו]".
ב-2007, במסגרת התפיסה שלה שיש לטפל באיראן בלחץ דיפלומטי וכלכלי, היא הייתה אחת מיוזמי הצעת חוק בית הנבחרים 1400, ובשמו "מענה לתפוצת הנשק של איראן", אשר מגביר את המאמצים הדיפלומטיים בנוגע לאיראן על ידי הטלת סנקציות כלכליות נוספות כנגד איראן. כמו גם הצביעה בעד הצעה 2347, אשר יאפשר למדינות וממשלים מקומיים לקחת רווחים של חברות שיש להם השקעות משמעותיות במגזר הנפט של איראן. בנוסף, היא הצביעה בעד כמה חקיקות נוספות להפחתת האיום האיראני על המזרח התיכון ולארצות הברית.
עמדות פוליטיות ומדיניות > מדיניות חוץ > סין

היא פעילה בקבוצת העבודה של הקונגרס בנושא סין-ארצות הברית ומקדמת לימוד השפה הסינית, מתוך ראייה כלכלית עתידית כי סין הופכת להיות מלבד מעצמה צבאית, מעצמה כלכלית שיש ליצור ערוץ תקשורת ובמקביל להישאר תחרותיים עימם במישור הכלכלי.
כחברה בשדולת חברי הקונגרס לזכויות אדם, היא מודאגת מנושא זכויות האדם בסין, בנושא האשמות של ניצול כנגד חברי פאלון גונג כמו גם הקשרים הכלכליים של סין עם ממשלת סודאן. היא תומכת בהמשך הפעלת הלחץ של הקונגרס על סין לבצע רפורמות בשיטות שלהם בגישה לזכויות אדם.
עמדות פוליטיות ומדיניות > מדיניות חוץ > דארפור

דייוויס פעילה במניעת זוועות בדארפור ובסיוע לאזור להתאושש משנים של סכסוכים. היא הייתה אחת מיוזמי "חוק נשיאת האחריות הסודאנית ושלילת הרווחים של סודאן", אשר אוסר על חוזים פדרליים עם חברות אשר עושות עסקים עם ממשלת סודאן. החוק גם מסמיך מדינות בארצות הברית לעשות את אותו הדבר וכן לשלול נכסים של סודאן. החוק עבר בפה אחד גם בסנאט וממתין רק לחתימה הסופית של הנשיא בוש. היא גם הצביעה בעד חוק ההקצאות של שנת 2007, המקצה 949 מיליון דולר בסיוע הומניטארי לדארפור ובעד חוק המורה לנשיא לחסום את הרכוש והנכסים של עובדים אזרחיים או צבאיים של ממשלת סודאן ושל בני המשפחות שהיו מעורבים בזוועות בדארפור וגם מסמיך את הנשיא להשתמש בכוח צבאי על מנת לעצור את רצח העם בדארפור, כולל מיסוד אזור-ללא-טיסה ושימוש במטוסים ללא טייס. הצעות חוק נוספות שהיא תמכה היו, הצעה שמפצירה בנשיא לשפר את מצב הביטחון בדארפור, כולל הצעה שנאט"ו תציב כוח זמני להגנת האוכלוסייה כמו גם הצעה לסיוע לסודאן, תיקון אשר יעלה את המימון למאמצי הסיוע בסודאן ב-50 מיליון דולר.
עמדות פוליטיות ומדיניות > מדיניות פנים

דייוויס היא חברה בקואליציה הדמוקרטית החדשה, שהיא שדולת חברי הקונגרס הדמוקרטים במרכז המפה הפוליטית לקידום עמדות מתונות ועסקים. היא גם חברה גם בשדולת חברי קונגרס למען חיות בית וחיות בר. היא פעילה בתחום של זכויות אדם בנושאים של שוויון זכויות לנשים, פשעי שנאה, הגנת זכויות האזרח, מניעת אפליה במקומות עבודה על בסיס נטייה מינית, מגדר מין או זהות אתנית. כמו גם קידום זכויות אדם מחוץ לאמריקה וברית זוגית. היא בעד זכות האישה להפלה וחברה בשדולה של אלו. בנושאי כלכלה היא תומכת ברפורמה במס, על ידי העלאה של המיסים לאלו שמשתכרים יותר, כמו גם במשבר מחירי הבתים היא תמכה בהגנה על תוכניות רכישת בתים בנות מימון ואספקת יחידות בניה. כחברה בוועדת החינוך והעבודה היא פועלת בתחומי חינוך ותומכת פעילה ברפורמה בבחירות להעלאת היעילות וההגינות במכונות ההצבעה. בנושא איכות הסביבה, היא תומכת בהגנה על יערות לאומיים, פיקוח על זיהומים, גז חממה, הגנה על זנים בטבע, אנרגיה מתחדשת, מימון לשימור הפארקים הלאומיים והפחתה בפליטת גז מכדור הארץ. בנושא בריאות, מלבד הבריאות הנשית, היא בעד הפחתת מחירי ביטוח הרפואי ומקדמת את נושא הרפואה הנפשית. בנושא ביטחון פנים, היא פעלה לסיוע לנפגעי פיגועי 11 בספטמבר. בנושא הגירה, היא בעד הידוק הביטחון במעברי הגבול (בעיקר ממקסיקו) ואכיפת החוקים על העסקת עובדים זרים, כמו גם במקביל מתן מענה לתופעת מיליוני האזרחים הבלתי חוקיים בהענקת אזרחות עבורם בתוכנית "הדרך לאזרחות". בנושא של ביטוח לאומי, סוזן בעד שימור המוסד, ללא הפרטה.
הערות שוליים

↑  רון קמפיס, Susan Davis, longtime Democratic congresswoman, retiring, באתר Times of Israel‏, 6 בספטמבר 2019 (באנגלית)
↑  סוזן דייוויס, ביטחון לאומי, אתר רשמי, על נושאים-ביטחון לאומי
↑  סוזן דייוויס בנושא של מלחמה ושלום, ontheissues.org, מאגר מידע - עמדותיהם של המנהיגים פוליטיים
1 2  סוזן דייוויס, קונגרספדיה
↑  סוזן דייוויס, טור מיוחד: הדו"ח של סוזן בדבר נסיעתה לעיראק, אתר רשמי, עלון חדשות-טור מיוחד: הדו"ח של סוזן בדבר נסיעתה לעיראק, אוגוסט 2007
↑  סוזן דייוויס, סמכות הקונגרס בנושא הרטוריקה כלפי איראן, אתר רשמי, עלון חדשות-סמכות הקונגרס בנושא הרטוריקה כלפי איראן, פברואר 2008
1 2 3 4  סוזן דייוויס, נושאי חוץ, אתר רשמי, על נושאים-יחסי חוץ
↑  כיבוד חייו, מורשתו והדוגמה שהיווה ראש ממשלת ישראל יצחק רבין ביום השנה ה-10 למותו, סוזן דייוויס - נאומים והצהרות מרכזיות, אתר votesmart.org, נאום מליאה, 7 בדצמבר 2005
↑  וקסלר ו-246 חברי קונגרס מפצירים באיחוד האירופי שלא לספק סיוע לממשלה הפלסטינית החדשה, סוזן דייוויס - נאומים והצהרות מרכזיות, אתר votesmart.org, הודעה לעיתונות, 21 במרץ 2007
↑  גינויי ההתקפות האחרונות על ישראל, סוזן דייוויס - נאומים והצהרות מרכזיות, אתר votesmart.org, נאום מליאה, 19 ביולי 2006
↑  סוזן דייוויס, פתיח נושאים, אתר רשמי, על נושאים-פתיח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2004064462  SNAC: w6pd3swg  US Congress: D000598  VIAF: 70782873   WorldCat (עם VIAF): 70782873
נירית נלסון

| --- | --- |

 לידה:  1968 (בת 56 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תחום יצירה:  אוצרות 
 
נִירִית נֶלְסוֹן (נולדה ב-1968) היא אוצרת בתחומי האמנות העכשווית והעיצוב העכשווי, מנהלת אמנותית של תוכנית הרזידנסי JCVA ומרצה לאמנות ולאוצרות. בספטמבר 2022 מונתה לאוצרת בכירה במחלקה לאמנות עכשווית באגף אדמונד ולילי ספרא לאמנויות במוזיאון ישראל.
קורות חייה

נלסון למדה תולדות האמנות באוניברסיטה העברית. במשך לימודי התואר השני החלה עבודתה במוזיאון ישראל, שם עבדה בשנים 1991–2000. היא הרצתה על אמנות ועיצוב ועבדה עם איזיקה גאון, מי שהקים ועמד בראש מחלקת עיצוב ואדריכלות במוזאון. נלסון אצרה אתו 12 תערוכות בתחום העיצוב והאדריכלות. בארבע שנותיה האחרונות במוזיאון אצרה ארבע תערוכות, מתוכן שתי תערוכות באוצרות-משותפת עם האוצר יגאל צלמונה ועם האוצרת סוזן לנדאו.
נלסון היא בתם של חנה ונתן נלסון, זוכה פרס ישראל למדעי החיים. מתגוררת במרכז הארץ, נשואה ואם לשניים.
קריירה

נלסון היא המנהלת האמנותית של תוכנית הרזידנסי לאמנים ולאוצרים מחוץ לישראל JCVA, המרכז לאמנות חזותית ירושלים, החל משנת 2002. בחירותיה ודרך ניהולה שמתאימה לכל אורח תוכנית ייחודית, הפכו את המרכז לחשוב מאוד בארץ, ומוערך מאוד בעולם. תוכנית זו מקשרת את אורחי הרזידנסי הנבחרים, אמנים ואוצרים בינלאומיים, עם קהילת האמנות המקומית והציבור הרחב, באמצעות סדנאות, הרצאות, תערוכות ועוד. בין האורחים שהוזמנו על ידי נלסון לתוכנית: האוצרות אלן בלומנשטיין, ג'סמיל ריימונד (Yasmil Raymond) ו חוזה רוקה (אנ') (Jose Roca) והאמנים הארון פרוקי, יעל ברתנא, רקס מדיה קולקטיב, היראקי סאווה (אנ') (Hiraki Sawa), מריה חוזה ארחונה (אנ') (Maria Jose Arjona), ג'ו קיוברט, ועוד.
בשנים 1988–2012 שימשה יועצת לענייני אמנות של קרן ירושלים. במסגרת זו הקימה את גלריה דואק לאמנות במשכנות שאננים, ירושלים; עמדה בראש ועדה להקמת סדנאות האמנים בתלפיות, ירושלים, ויזמה את הקמת גלריה ת (א)עשייה לאמנות עכשווית במקום זה; הייתה אחראית להתאמה ולשיבוץ של יצירות פיסוליות במרחב הציבורי כמו הפסלים של דניאל בורן (אנ') (Daniel Buren), ג'אום פלנזה (אנ') (Jaume Plensa), יהודית סספורטס, גבי קלזמר ורבים אחרים ברחבי העיר ירושלים; יזמה והייתה שותפה בהקמת פרויקטים העוסקים באמנות עכשווית דוגמת מרכז דניאלה פסל, הקימה את פרויקט הצילום המתמשך "פלחי עיר", אצרה תערוכות ועוד. בנוסף אצרה נלסון את אוסף משכנות שאננים לצילום ישראלי עכשווי, ויעצה לאוספי אמנות נוספים השייכים לקרן לירושלים.
בשנים 2000–2006 יזמה והייתה המנהלת האמנותית של פסטיבל "קולנוע לאור ירח" שהתקיים בשיתוף פסטיבל הסרטים של סינמטק ירושלים, וכלל לצד תוכנית סרטים באורך מלא, תוכנית ארט-פרפורמנס, תיאטרון חזותי, מוזיקה וריקוד עכשוויים שהוצגו תחת כיפת השמיים לקהל הרחב.
נלסון שימשה יועצת לענייני אמנות במוסדות נוספים, ליוותה את תהליך העשייה של אמנים ומעצבים רבים, משתתפת בוועדות פרס של אמנות ועיצוב (כמו פרס אנדי Andy Bronfman Prize, קרייט אנד ברל Crate and Barrel prize, פרסים מטעם משרד התרבות) ועוד.
נלסון מרצה בבצלאל משנת 2000. היא בנתה שם קורסים חדשים בתחומי האמנות והאוצרות כמו גם במוסדות להשכלה גבוהה נוספים. היא משתתפת בכנסים בארץ ומחוצה לה וכותבת מאמרים על אמנות ועיצוב עכשוויים לקטלוגים, לכתבי עת מקצועיים ולספרים שראו אור בישראל ובחו"ל.
השקפה אוצרותית

לדברי נלסון, "מקורות ההשראה מבחינתי נמצאים בכל מקום, אנחנו רק צריכים לשים לב אליהם״. בנטייתה האוצרותית שלה "יש רגעים של התמקדות ויש רגעים שהם לגמרי לרוחב, ומכלילה דברים שלאו דווקא היו מקובלים״.
לתפיסתה, "אמנות עכשווית זה כמו לצעוד על משטח נע. זה כל הזמן משתנה, חמקמק, אלסטי.... כל הפרספקטיבות האלה שפתאום נפתחות, זה מרתק בעיניי ותמיד האמנות היא מעין סיסמוגרף. האמנות שמה לב. זה הדבר שמעניין״.
עם מינויה לתפקיד לאוצרת בכירה לאמנות עכשווית באגף אדמונד ולילי ספרא לאומנויות במוזיאון ישראל, אמרה נלסון: "אני מצפה לתרום לקידום המחלקה באמצעות אוצרות המכוונת לשימור נכסיה והישגיה המשמעותיים לצד פעולה המקיימת שיח ער עם מגמות השינוי והחידוש בתחום".
הערות שוליים

1 2  יובל סער, נירית נלסון: אוצרת בכירה לאמנות עכשווית במוזיאון ישראל, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2022-09-05
↑  תומס דמאנד: גמגום ההסטוריה, באתר www.imj.org.il
↑  דנה גילרמן, "התפקיד שלי הוא לשקף את הזעזועים שקורים בעולם", באתר כלכליסט, 15 בספטמבר 2022
↑  רותי קדוש, ‏מינוי חדש במוזיאון ישראל: נירית נלסון מונתה לאוצרת בכירה לאמנות עכשווית, באתר מעריב אונליין, 5 בספטמבר 2022
סופיאן סטיבנס

| --- | --- |

 לידה:  1 ביולי 1975 (בן 49) דטרויט, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  דטרויט, מישיגן, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 מקום לימודים:  מכללת הופ, ניו סקול, מרכז אינטרלוכן לאמנויות, הקולג' לאמנויות ליברליות ע"ש יוג'ין לאנג, Detroit Waldorf School 
 עיסוק:  שירה, גיטרה, בס, בנג'ו, פסנתר, קלידים, קסילופון, ויברפון, קרן אנגלית, אבוב, תופים, טרמין, חלילית
 סוגה:  רוק פולק רוק אינדי
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  בנג'ו, פסנתר, כלי הקשה, אבוב, גיטרה, כלי נשיפה מעץ 
 חברת תקליטים:  Asthmatic Kitty, Sounds Familyre, Orchard
 בן או בת זוג:  Evans Richardson IV (2009–אפריל 2023) 
 פרסים והוקרה:  פרס המוזיקה שורטליסט (2005)  פרס דרבי הזהב (2018)  Guild of Music Supervisors Awards (2018)  Awards Circuit community awards (2017)  פרסי PLUG למוזיקה עצמאית (2006)  פרס דוד די דונטלו (2019) 
 sufjan.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סופיאן סטיבנס (באנגלית: Sufjan Stevens; נולד ב-1 ביולי 1975) הוא מוזיקאי אמריקאי.
סגנון מוזיקלי

סטיבנס הוא זמר-יוצר שמשויך בדרך כלל לזרם הפולק והאינדי, אבל מגוון הסגנונות שהוא מושפע מהם הוא רחב באופן יוצא דופן, כך שקשה לשייך את יצירתו לסגנון אחד. בנוסף להשפעות של רוק ופופ, מבחינת רוחב היריעה והתפיסה המוזיקלית יש קשר בין יצירתו לבין מוזיקה קלאסית של מלחינים אמריקאים כמו ג'ורג' גרשווין וליאונרד ברנשטיין.
המוזיקה של סטיבנס עשירה בכלים שבדרך כלל לא נשמעים במוזיקה הפופולרית, ומתוזמרת באופן ייחודי ויוצא דופן. ארצות הברית ומדינותיה הן מוטיב שחוזר ברבים משיריו, והוא נוהג לשלב בהם גם כלים אמריקאיים מסורתיים כבנג'ו. כמו כן, המוזיקה שלו נוגעת לעיתים קרובות בנושאי אמונה, והוא משלב בהם לעיתים קרובות מקהלה באופן המזכיר במידת מה שירי נשמה דתיים.
אלבומיו נוטים להכיל מספר רב יחסית של שירים, הסובבים סביב נושא משותף. סטיבנס זכה בתשומת לב תקשורתית, לאחר שהודיע שבכוונתו ליצור את "פרויקט חמישים המדינות", בו יקדיש אלבום קונספט שלם שיעסוק בכל מדינה ממדינות ארצות הברית. במסגרת זו הוציא את האלבומים Michigan ו־Illinois. מאוחר יותר טען שלא הייתה לא כוונה אמיתית להשלים את הפרויקט.Purcell, Andrew (2009-10-27). "Sufjan Stevens's symphony for New York". The Guardian (באנגלית בריטית). נבדק ב-2024-10-05.
ביוגרפיה

סטיבנס נולד בדטרויט וגדל בעיר פטרוסקי. הוא קיבל חינוך נוצרי אדוק, עובדה שהשפיעה רבות על המוזיקה שלו, המלאה במוטיבים נוצריים. הקריירה המוזיקלית שלו החלה בתקופת לימודיו בקולג' שם ניגן עם להקות שונות, ביניהן משפחת דניאלסון. בשנת 2000 הוציא את אלבום הבכורה שלו A Sun Came. לאחר מכן עבר לניו יורק.
את אלבומו השני, Enjoy Your Rabbit, כתב בשהותו בניו יורק. מדובר באלבום אלקטרוני ומורכב שמבוסס על לוח השנה הסיני.
לאחר מכן הודיע סטיבנס על כוונתו להתחיל ב"פרויקט חמישים המדינות" השאפתני שלו. ב-2003 יצא האלבום הראשון בפרויקט, Michigan, המוקדש למישיגן, מולדתו של סטיבנס. מילות השירים באלבום אמנם מושפעות ממישיגן ומדברות על מקומות בה, אבל עוסקות בעיקר בנושאים אישיים, כמו גם בנושאים של אמונה ודת.
כשנה לאחר מכן יצא האלבום Seven Swans המורכב משירים שהוקלטו יחד עם האלבום הקודם.
ב-2005 יצא Illinois. בין השאר הוא עסק ב"היריד העולמי של שיקגו (1893)" (היריד שנערך בשיקגו לרגל 400 שנה לגלוי אמריקה ונקרא גם "התערוכה הקולומביאנית"), המשורר קרל סנדברג, והרוצח הסדרתי ג'ון ויין גייסי. האלבום זכה להצלחה מסחרית וביקורתית רבה.
באפריל 2006 יצא The Avalanche שבדומה ל-Seven Swans מכיל שירים שהוקלטו יחד עם שירי האלבום הקודם, אך לא נכללו בו. בין הלהיטים שיצאו מהאלבום: Dear Mr. Supercomputer, Adlai Stevenson, The Henney Buggy Band.
בנובמבר 2006 יצא Songs for Christmas, אסופה של חמישה דיסקים המכילה למעלה מארבעים שירי חג מולד מסורתיים ומקוריים.
בשנת 2010 יצא האלבום The Age of Adz. אלבום זה מתאפיין במוזיקה אלקטרונית וניסיונית. כחודשיים לפני יציאתו של אלבום זה פורסם EP בשם All Delighted People.
בשנת 2015 הוציא את אלבומו Carrie & Lowell, העוסק במוות של אמו וביחסיה עם אביו החורג. מספר רמיקסים של שירים מן האלבום, כמו גם שירים שלא זכו להיכנס אליו, יצאו במיקסטייפ בשם The Greatest Gift.
בשנת 2017 הוציא את האלבום Planetarium יחד עם ברייס דסנר, ניקו מולי וג'יימס מקאליסטר.
סטיבנס היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר בשנת 2018 עבור "Mystery of Love" מתוך הסרט קרא לי בשמך.
בשנת 2020 הוציא את אלבומו The Ascension.
בשנת 2021 יצא האלבום Convocations אשר מחולק ל-5 חלקים שהוקלט במהלך מגפת הקורונה בעקבות מות אביו.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2000: A Sun Came
2001: Enjoy Your Rabbit
2003: Michigan
2004: Seven Swans
2005: Illinois
2010: The Age of Adz
2015: Carrie & Lowell
2020: The Ascension
2021: Convocations
2023: Javelin
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה

2017: Planetarium - עם ברייס דסנר, ניקו מולי וג'יימס מקאליסטר.
2020: Aporia - עם לוואל ברהמס.
2021: A Beginner's Mind - עם אנג׳לו די אוגוסטין
2023: Reflections - עם טימו אנדרס וקונור האניק
נירפיליש

| --- | --- |
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  המישור הגדול הצפוני
 מחוז:  סבולץ'-סטמאר-ברג סבולץ'-סטמאר-ברג
 נפה:  נפת נירבאטור
 שטח:  16.34 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,216 (1 בינואר 2020)
 קואורדינטות:  47°47′00″N 22°11′00″E﻿ / ﻿47.783333333333°N 22.183333333333°E﻿ / 47.783333333333; 22.183333333333 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://nyirpilis.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.נירפיליש(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.נירפיליש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נירפיליש (בהונגרית: Nyírpilis) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-14