stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מושל ניו יורק

מושל מדינת ניו יורק (באנגלית: Governor of the State of New York) הוא מושל מדינת ניו יורק. המושל הוא ראש הרשות המבצעת של ממשלת מדינת ניו יורק והמפקד העליון של הכוחות הצבאיים והימיים של המדינה.
המושלת הנוכחית היא קת'י הוקול מהמפלגה הדמוקרטית. הוקול התמנתה לתפקיד לאחר התפטרותו של קודמה אנדרו קואמו, שהתפטר לאחר שערוריית מין שהכתה גלים בארצות הברית ובניו יורק.
התפקיד וסמכויותיו

על המושל מוטלת החובה לאכוף את חוקי המדינה, וכן ברשותו הסמכות לאשר או להטיל וטו על הצעות חוק של בית המחוקקים של מדינת ניו יורק, לכנס את הרשות המחוקקת ולהעניק חנינה, למעט במקרים של בגידה והדחה. בניגוד למחלקות ממשלתיות אחרות המרכיבות את הרשות המבצעת של הממשלה, המושל עומד בראש מחלקת הביצוע (Executive Department). נושא המשרה מקבל את סגנון הנימוס "הוד רוממותו" בתקופת כהונתו.
מושל ניו יורק נחשב לעיתים מועמד פוטנציאלי לנשיאות ארצות הברית. עשרה מושלים היו מועמדי מפלגתם לנשיאות, וארבעה מהם - מרטין ואן ביורן, גרובר קליבלנד, תאודור רוזוולט ופרנקלין דלאנו רוזוולט - זכו בבחירות לנשיאות. שישה מושלים הוסיפו לכהן כסגן הנשיא. בנוסף, שניים ממושלי ניו יורק, ג'ון ג'יי וצ'ארלס אוונס יוז, שימשו כנשיאי בית המשפט העליון של ארצות הברית.
דרישות לתפקיד

על פי חוקת מדינת ניו יורק, אדם המעוניין להיות מושל ניו יורק חייב להיות בן 30 לפחות, בעל אזרחות אמריקאית, ותושב מדינת ניו יורק לפחות חמש שנים לפני שנבחר למושל.
סדר הירושה

כבר בחוקה שהתקבלה ב-1777 נקבע שייבחר סגן מושל, שיכהן גם כנשיא הסנאט המדינתי. סגן המושל נבחר לאותה תקופת כהונה כמו זו של המושל, ועל כלל זה הייתה הקפדה בכל התיקונים לחוקה שהתקבלו במשך השנים. מלכתחילה הוגדר שבמקרה של התפנות משרת המושל בשל מוות, התפטרות או הדחה, או במקרה של היעדרות המושל מתחומי המדינה, מקבל סגן המושל על עצמו את תפקידיו וסמכויותיו של המושל. בחוקת 1938 נקבע במפורש שבמקרים של התפנות משרת המושל, מושבע סגנו כמושל לכל  דבר ועניין.
במקרה שלא מכהן סגן מושל, ממלא את מקומו הנשיא הזמני של הסנאט של ניו יורק עד אשר המושל שב למלא את תפקידו או עד אשר נערכות בחירות חדשות. באופן דומה, במקרה בו הן משרת המושל והן משרת סגן המושל מתפנות, מכהן נשיא הסנאט כמושל, ומשרת סגן המושל נשארת בלתי מאוישת. אף על פי שלא קיים סעיף בנוגע לכך בחוקה, על פי תקדים שנקבע ב-2009, יכול המושל למנות סגן מושל במקרה שמשרתו של זה האחרון מתפנה. אחרי סגן המושל והנשיא הזמני של הסנאט ניצבים בסדר הירושה למושל ניו יורק יושב ראש האספה המדינתית, התובע הכללי, מבקר המדינה, נציב התחבורה, נציב הבריאות, נציב הסחר, נציב התעשייה, יושב ראש הנציבות לשירות ציבורי ומזכיר המדינה.
היסטוריה

משרת המושל נוצרה על ידי החוקה הראשונה של מדינת ניו יורק בשנת 1777. עם קבלת החוקה תקופת כהונתו של המושל עמדה על שלוש שנים וכהונת המושל הופחתה לשנתיים, ולא הוגדר מועד תחילת הכהונה. חוק מ-1787 הגדיר את מועד תחילת הכהונה ל-1 ביולי. ב-1821 תוקנה החוקה ומועד הבחירות הוגדר לחודש נובמבר ומועד השבעת המושל נקבע ל-1 בינואר. תיקון לחוקה מ-1874 האריך את תקופת כהונתו של המושל שוב לשלוש שנים, אך חוקת 1894 הפחיתה את תקופת הכהונה לשנתיים שוב. החוקה האחרונה של 1938 האריכה את תקופת הכהונה לארבע שנים. לא קיימת הגבלת כהונה על מספר תקופות הכהונה, רצופות או בלתי רצופות, שהמושל יכול לכהן.
56 גברים ואישה אחת כיהנו עד כה כמושלי ניו יורק, ארבעה מתוכם (ג'ורג' קלינטון, דוויט קלינטון, הורשיו סימור ואל סמית') כיהנו בשתי תקופות כהונה בלתי רצופות כל אחד. מספור המושלים ברשימה הרשמית מתבצע רק פעם אחת לכל מושל, כלומר, בכהונתו הבלתי רציפה השנייה של המושל הוא מקבל את מספרו מהכהונה הקודמת. הרשימה לא כוללת סגני מושלים שמילאו באופן זמני את תפקיד המושל כאשר זה היה מחוץ למדינה בעת כהונתו.
המושל שמשך כהונתו הייתה הארוכה ביותר היה המושל הראשון ג'ורג' קלינטון, שכיהן בסך הכל בשתי תקופות כהונתו כמעט 21 שנים. אחת משתי תקופות כהונה בלתי רצופות אלו נמשכה 18 שנים והייתה תקופת הכהונה הרצופה הארוכה ביותר. צ'ארלס פולטי כיהן בתקופת הכהונה הקצרה ביותר, 29 הימים לאחר התפטרותו של המושל הקודם הרברט ליהמן. דייוויד פטרסון היה המושל האפרו-אמריקאי הראשון של ניו יורק והרביעי בכל מדינות ארצות הברית. הוא גם המושל הראשון בכל מדינות ארצות הברית שסובל מלקות  ראייה.
ביאורים

↑  סגן המושל הוא ממפלגתו של המושל, אלא אם כן צוין אחרת.
↑  התפטר כדי לכהן כסגן נשיא ארצות הברית.
↑  הבחירות הראשונות לאחר קיצור תקופת הכהונה לשנתיים ושינוי מועד השבעת המושל ל-1 בינואר.
↑  התפטר כדי לכהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית.
↑  הבחירות הראשונות לאחר הארכה מחדש של משך כהונת המושל לשלוש שנים.
↑  התפטר כדי לכהן כנשיא ארצות הברית.
↑  הבחירות הראשונות לאחר קיצור מחדש של משך כהונת המושל לשנתיים.
↑  התפטר כדי לכהן כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
↑  התפטר כדי לשמש כמנהל המשרד לפעולות רווחה ושיקום בינלאומיות במחלקת המדינה של ארצות הברית.
↑  הבחירות הראשונות לאחר הארכת משך כהונת המושל לארבע שנים.
↑  התפטר עקב חשדות להטרדה מינית.
הערות שוליים

↑  Annual banquet of the Chamber of Commerce of the State of New York. Addresses made on the occasion, כרך 131, עמ' 23, באתר גוגל ספרים
↑  Edward V. Schneier, John Brian Murtaugh, and Antoinette Pole, New York Politics: A Tale of Two States (2nd edition), 2010
↑  Skelos v Paterson, 13 NY3d 141 (September 22, 2009).
↑  "Defense Emergency Act 1951". New York State Senate.
| מושלי מדינות ארצות הברית ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מושלי מדינות ארצות הברית | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • וושינגטון • ויומינג •  ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| ראו גם | נשיא ארצות הברית • זכויות המדינות בארצות הברית |  |
המעון הרשמי של מושל ניו יורק, בבירה אולבני
ביפין רוואט

| --- | --- |

 לידה:  16 במרץ 1958 מחוז פאורי גרוואל שבאוטראקהאנד, הודו 
 נהרג:  8 בדצמבר 2021 (בגיל 63) Coonoor, הודו 
 מדינה:  הודו הודו
 השכלה:  אוניברסיטת מדראס  St. Edward's School, Shimla  המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית  Defence Services Staff College  האקדמיה הצבאית ההודית  Chaudhary Charan Singh University 
 מספר צאצאים:  2 
 השתייכות:  צבא הודו 
 תקופת הפעילות:  1978–2021 (כ־43 שנים)
 דרגה:   גנרל (כפוף לראש הממשלה)
 תפקידים בשירות
 רמטכ"ל צבא הודו 
 עיטורים
 פדמה ויבהושן (2022)  Vishisht Seva Medal  Yudh Seva Padak  Ati Vishisht Seva Medal  Sena Medal  Param Vishisht Seva Medal  Uttam Yudh Seva Medal 
 
גנרל ביפּין רוואט (בהינדי: बिपिन रावत;‏ 16 במרץ 1958 – 8 בדצמבר 2021) היה ראש מטה ההגנה העומד בראש הכוחות המזוינים של הודו החל מיסוד התפקיד בינואר 2020 ועד למותו בהתרסקות מסוק בדצמבר 2021. לפני כן שירת בתור ראש מטה הצבא ה-26 של הצבא ההודי (זרוע היבשה) החל מדצמבר 2016 ועד שקודם לתפקיד מנכ"ל ועדת ראשי המטות בספטמבר 2019.
הוא שירת בתפקיד סגן הרמטכ"ל (של זרוע היבשה) 11 חודשים בלבד לפני מינויו לרמטכ"ל.
נהרג ב-8 בדצמבר 2021 בהתרסקות מסוק במדינת טאמיל נאדו יחד עם רעייתו ו-11 מקציניו הבכירים.
קריירה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
קריירה > עימות סין-הודו 1987

במהלך העימות הצבאי בשנת 1987, בעמק סומדורונג צ'ו הוצב הגדוד של רוואט בחזית נגד צבא השחרור העממי של סין.
קריירה > משימת האו"ם בקונגו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
קריירה > התקיפה במיאנמר 2015

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  Gautam Sharma (1988). The path of glory: exploits of the 11 Gorkha Rifles. Allied Publishers.
↑  "Press Information Bureau". ארכיון מ-2016-12-22. נבדק ב-2016-12-21.
↑  "GENERAL BIPIN RAWAT takes over as the 27th COAS of the INDIAN ARMY". pib.nic.in. ארכיון מ-2017-01-01. נבדק ב-2016-12-31.
↑  סוכנויות הידיעות, הרמטכ"ל ההודי נהרג בהתרסקות מסוק, באתר ynet, 8 בדצמבר 2021
↑  "Why General Rawat made the cut which General Bakshi failed to". ארכיון מ-2016-12-17. נבדק ב-2016-12-18.
תא גזים

תא גזים הוא מבנה או מתקן אטום אשר אליו מחובר מנגנון להזרמת גזים רעילים לצורך המתה של בני אדם או בעלי חיים.
תא גזים כאמצעי לרצח המוני בשואה

תא גזים היה האמצעי העיקרי בתוכנית הפתרון הסופי של הנאצים להשמדת יהודי אירופה במהלך השואה. ראשית השימוש בגז על ידי גרמניה הנאצית היה במסגרת מבצע אותנסיה, בראשית שנת 1940. הידע שהצטבר על הרצח בגז במבצע אותנסיה שימש בהמשך את מבצעי הפתרון הסופי. בדצמבר 1941 החל הרצח במחנה חלמנו, שהתבצע בתאי גז ניידים, משאיות שהוסבו לתאי גז. צינור הפליטה של המשאית הופנה לתא המטען, היהודים הוכנסו לתא המטען ונחנקו למוות מגז הפליטה במהלך הנסיעה. כמה תאי גז ניידים שכאלה שימשו גם את האיינזאצגרופן בשטחי ברית המועצות.
ממרץ 1942 החל רצח היהודים בתאי גז נייחים במחנה ההשמדה בלז'ץ. בחודשים שלאחר מכן החלו לפעול תאי גז נייחים גם במחנות סוביבור, טרבלינקה ומיידנק. בתאי הגז במחנות אלה הרצח התבצע באמצעות גז חד תחמוצת הפחמן וגז פליטה ממנועים של טנקים סובייטיים.
במחנה אושוויץ נערכו ניסויים ראשונים של שימוש בגז אחר, ציקלון בה, בסתיו 1941. בהמשך לכך, מאביב 1942 החל הרצח ההמוני במחנה בירקנאו, בתאי גז פשוטים וקטנים יחסית תוך שימוש בציקלון בה. במהלך 1943 נבנו בבירקנאו ארבעה מתחמי השמדה גדולים ומשוכללים, המהווים את שיא "תעשיית ההשמדה" במסגרת הפתרון הסופי. מתחמים אלה כללו חדר התפשטות, תאי גז גדולים (הגדולים שבהם יכלו להכיל כ-2000 איש בבת אחת) ומשרפות.
במחנות ריכוז שונים (מאוטהאוזן, נוינגמה, זקסנהאוזן, שטוטהוף וראוונסבריק) הוקמו תאי גז קטנים, שלא שימשו להשמדה ההמונית אלא לרצח קבוצות אסירים בעקבות סלקציות פנימיות.
תא גזים כאמצעי לביצוע עונש מוות

מספר מדינות בארצות הברית השתמשו בתא גזים כדי לבצע הוצאות להורג של פושעים שהורשעו, בעיקר רוצחים. חמש מדינות (ויומינג, קליפורניה, מרילנד, מיזורי ואריזונה) עדיין מאפשרות, תאורטית, הוצאה להורג בתא גזים, אך כולן מאפשרות גם זריקת רעל כאמצעי חילופי לביצוע הוצאה להורג. בית משפט פדרלי בקליפורניה אף הכריז על תא הגזים כ"עונש אכזרי ויוצא-דופן", ועל כן לא סביר שייעשה בו שימוש במדינות אלו בעתיד. האדם הראשון שהוצא להורג בתא גזים היה ג'י ג'ון ב-8 בפברואר 1924 בנבדה, והאחרון היה האזרח הגרמני הרמן להגראנד, שהוצא להורג ב-3 במרץ 1999 במדינת אריזונה. על פי עדויות, תאי גזים שקופים משמשים לביצוע הוצאות להורג גם בקוריאה הצפונית.
מאז שעונש המוות חזר למדינה הוצאו 11 בני אדם להורג בתא גזים.
באריזונה אסיר שביצע את פשעו לפני 23 בנובמבר 1992 רשאי לבחור בשאיפת גז.
בין 1937–1940 ליטא השתמשה בתא גזים, ישנן תשע הוצאות להורג מתועדות.
ההוצאה להורג הראשונה הייתה ב-27 ביולי 1937 כאשר ברוניוס פוגוז'ינסקאס ( Bronius Pogužinskas), בגיל 37, הורשע ברצח חמישה אנשים ממשפחה יהודית.
ההוצאה להורג האחרונה המתועדת הייתה ב-16 במרץ 1940 בגין שוד.
תא גזים כאמצעי להרג בעלי חיים

תאי גזים משמשים להרג של בעלי חיים עודפים בתעשיית המזון מהחי, כגון אפרוחים זכרים בתעשיית הביצים או להקות של עופות שנפגעו ממחלה. בתעשיית הפרוות משתמשים בתאי גזים להרג בעלי חיים, מכיוון ששיטת הרג זו אינה פוגעת בשלמות הפרווה. תאי גזים משמשים גם להרג חתולים וכלבים במכלאות ולהרג או להרדמה של בעלי חיים במעבדות לניסויים בבעלי חיים. ההרג נעשה בדרך כלל על ידי גזים שגורמים לחנק, כמו פחמן חד-חמצני, ארגון או תערובת של ארגון ופחמן דו-חמצני. בישראל, שיטה זו רווחת פחות, בשל הרתיעה שהדבר מעורר, בעקבות השימוש בתאי גזים בשואה. שימוש בתאי גזים נפוץ בבתי מטבחיים לחזירים באוסטרליה וכן במדינות שונות באירופה כגון גרמניה, ספרד ודנמרק.
הערות שוליים

↑  תקנות להרג אפרוחים במדגרות בעקבות פרסום טיוטת תקנות המתת אפרוחים, אוגוסט 2011 באתר עמותת אנונימוס
↑  תאי גזים בבית מטבחיים לחזירים באוסטרליה
↑  There’s Nothing “Humane” About Killing Pigs in Gas Chambers
תא הגזים הראשון במחנה מיידנק בפולין. ניתן לראות על פתח המבנה את השלט "Desinfektion" שפירושו "חיטוי".
תא גזים המשמש להוצאה להורג בכלא סן קוונטין בקליפורניה
בקרת שיוט

כפתור ההפעלה של מערכת בקרת שיוט בג'יפ גרנד צ'ירוקי, בצד שמאל על ההגה
בקרת שיוט (באנגלית: Cruise control) היא מערכת המאפשרת לכלי רכב ממונעים לנסוע במהירות אשר אותה מתכנת הנהג ללא צורך בלחיצה על דוושת ההאצה.
באפשרותו של הנהג לקבוע מהירות נסיעה רצויה על ידי לחיצה על דוושת ההאצה ובאותה נקודה להורות למערכת בקרת שיוט להמשיך באופן עצמאי את הנסיעה באותה המהירות.
כמו כן ניתן להורות למערכת להאיץ או להאט את מהירות הנסיעה או לשמור על מהירות קבועה על ידי לחצני הבקרה.
מערכת בקרת השיוט תבוטל בצורה אוטומטית כאשר הנהג ילחץ על דוושת הבלם או על דוושת המצמד ובמשאיות גם כאשר יפעיל הנהג את אחד מסייעני הבלימה כגון ריטארדר בלם מנוע (אגזוז ברקס) וכו'. במקרה כזה לא תחדש מערכת בקרת השיוט את מהירות הנסיעה באופן עצמאי אלא אם תתקבל פקודה כזאת על ידי הנהג.
מערכת בקרת השיוט תזכור את מהירות הנסיעה האחרונה שנקבעה לה גם לאחר שנתבטלה.
בשנת 1974 הורכבה מערכת "בקרת שיוט" בדגמי מכוניות סלון בתצורת קופה, פורד Elite, אשר יוצרה על ידי קונצרן הרכב פורד בארצות הברית. הרכבת מערכת "בקרת שיוט" בשנת 1974, במכוניות נוסעים, נחשב לצעד חדשני ומהפכני לתקופה.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21, כתוצאה מתפוצה גוברת של התקנת מערכות רדאר במכוניות, הפכו מערכות בקרת השיוט להסתגלותיות (אדפטיביות), כלומר כאלה המסוגלות (באמצעות הרדאר) לזהות קירבה מלפנים לרכב אחר ולהתאים לכך את מהירות הנסיעה.
סובייקטים פדרליים של רוסיה

רוסיה היא פדרציה המורכבת מ-89 סובייקטים פדרליים. מאז אומצה החוקה החדשה בשנת 1993, נוספו שניים לאחר סיפוח חצי האי קרים. מרבית מדינות העולם לא מכירות בסיפוח. ארבעה סובייקטים נוספים שהוקמו לאחר אוקטובר 2022 וגם הם לא מוכרים על ידי הקהילה הבין-לאומית. הסובייקטים הפדרליים מיוצגים באופן שווה במועצה הפדרלית (הבית העליון של הפרלמנט הרוסי). אולם הם נבדלים ברמת האוטונומיה לה הם זוכים.
משנת 2003 ועד 2008, חדלו שישה מחוזות אוטונומיים להתקיים. בפרט, פרם אובלסט ומחוז קומי-פרמיאצקי התמזגו ליצירת מחוז פרם, מחוז קרסנויארסק הוקם באמצעות מיזוג בין מחוז קרסנויארסק, המחוז האוטונומי טימיר והמחוז האוטונומי אוונקי, חבל קמצ'טקה נוצר מאיחוד בין מחוז קמצ'טקה והמחוז האוטונומי הקוריאקי. המחוז האוטונומי אוסט-אורדינסק הבוריאטי מוזג אל תוך מחוז אירקוטסק וכתוצאה מאיחוד מחוז צ'יטה והמחוז האוטונומי הבוריאטי אגינסק, הוקם מחוז עבר הבאיקל.
במאי 2020 הוחל בתהליך מיזוג בין הניינץ למחוז ארכנגלסק.
סוגי סובייקטים

כל סובייקט של הפדרציה שייך לאחת מהקטגוריות הבאות: רפובליקות, אובלסטי, קראי, אובלסט אוטונומי, אוקרוג אוטונומי, או ערים פדרליות.
הערות שוליים

↑  Конституция Российской Федерации, Статья 65 (חוקת רוסיה, מאמר 65). בשנת 1993 כאשר אומצה חוקה חדשה, המדינה הורכבה מ-89 סובייקטים. מאוחר יותר מספר סובייקטים התאחדו.
↑  במרץ 2014 סופחו באופן לא חוקי חצי האי קרים וסבסטופול. אוקטובר 2022, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, סופחו גם דונצק, לוגנסק, חרסון וז'פורוז'יה בצעד שנוי במחלוקת שלא הוכר על ידי האו"ם.
| חלוקה אדמיניסטרטיבית של הפדרציה הרוסית |
| --- | --- | --- |
| סובייקטים פדרליים | סובייקטים פדרליים |  |
| רפובליקות | אדיגיה • אודמורטיה • אינגושטיה • אלטאי • בוריאטיה • בשקורטוסטן • דאגסטן • טובה • טטרסטן • חקסיה • סאחה-יקוטיה • מארי אל • מורדוביה • צ'ובשיה • צ'צ'ניה • צפון אוסטיה - אלניה • קאראצ'אי-צ'רקסיה • קברדינו-בלקריה • קומי • קלמיקיה • קרליה• קרים 1 • דונצק 1 • לוגנסק 1 |  |
| חבלים מנהליים (קראיה) | אלטאי • חברובסק • סטברופול • פרימוריה • פרם • עבר הבאיקל • קמצ'טקה • קרסנודאר • קרסנויארסק |  |
| מחוזות (אובלסטי) | אוליאנובסק • אומסק • אורנבורג • אוריול • איוואנובו • אירקוטסק • אמור • ארכנגלסק • אסטרחן • בלגורוד • בריאנסק • טומסק • טולה • טבר • טיומן • טמבוב • וולגוגרד • וולוגדה • וורונז' • ולדימיר • ירוסלבל • לנינגרד • ליפצק • מגדן • מוסקבה • מורמנסק • נובגורוד • נובוסיבירסק • ניז'ני נובגורוד • סברדלובסק • סחלין • סמולנסק • סמרה • סראטוב • פנזה • פסקוב • רוסטוב • ריאזאן • צ'ליאבינסק • קוסטרומה • קורגן • קורסק • קירוב • קלוגה • קלינינגרד • קמרובו • דרום חרסון 1 • זפורוז'יה 1 |  |
| ערים פדרליות | מוסקבה • סנקט פטרבורג • סבסטופול 1 |  |
| מחוזות (אובלסטי) אוטונומיים | המחוז היהודי האוטונומי |  |
| מחוזות (אוקרוגה) אוטונומיים | חנטי ומנסי • ימאלו-ננץ • ננץ • צ'וקוטקה |  |
| טריטוריה פדרלית | סיריוס |  |
| מחוזות כלכליים | מחוזות כלכליים |  |
| מחוזות כלכליים | מרכזי • צ'רנוזמיה-מרכז • מזרח סיביר • מערב סיביר • המזרח הרחוק • צפוני • אורל • צפון הקווקז • צפון מערב • עבר הוולגה • וולגה-וויאטקה • קלינינגרד |  |
| מחוזות פדרליים | מחוזות פדרליים |  |
| מחוזות פדרליים | מרכזי • המזרח הרחוק • סיביר • הצפון-מערבי • דרומי • אורל • וולגה • צפון קווקז • (קרים 2)  הערות: 1מרבית מדינות העולם לא מכירות בסיפוח דרום ומזרח אוקראינה וחצי האי קרים לרוסיה והם אינם מוכרים בינלאומית כחלק מרוסיה. 2התקיים בשנים 2014–2016. |  |
| חלוקה מנהלית של מדינות אסיה |
| --- | --- | --- |
|  | אוזבקיסטן • אזרבייג'ן • איחוד האמירויות הערביות • אינדונזיה[3] • איראן • אפגניסטן • ארמניה • בהוטן • בחריין • בנגלדש • ברוניי • גאורגיה[1] • הודו • המלדיביים • הפיליפינים • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טאיוואן[2] • טג'יקיסטן • טורקיה[1] • טורקמניסטן • יפן • ירדן • ישראל • כווית • לאוס • לבנון • מונגוליה • מזרח טימור[3] • מיאנמר • מלזיה • נפאל • סוריה • סינגפור • סרי לנקה • עומאן • עיראק • ערב הסעודית • הרשות הפלסטינית[2] • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן[1] • קטר • קירגיזסטן • קמבודיה • קפריסין • רוסיה[1] • תאילנד • תימן |  |
1 חלק משטח המדינה נמצא באירופה. 2 המדינה לא מוכרת על ידי האומות המאוחדות כמדינה רשמית. 3 חלק משטח המדינה נמצא באוקיאניה.
בסיס גאדג'ייבו

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 
מראה אל הבסיס גאדג'ייבו
גאדג'ייבו הוא בסיס הצי הצפוני של רוסיה. ממוקם בתחומי השיפוט של העיר הסגורה גאדג'ייבו, במחוז מורמנסק. הצוללות הגרעיניות של הצי הצפוני חונות בבסיס זה.
הבסיס נחנך בשנת 1956 ושימש נמל בית לצוללות הדיזל הסובייטיות. מאז 1963, צוללות גרעיניות, כולל K-219 שטבעה 1986, חונות בבסיס. בשנת 1995 כמעט אירעה תאונה גרעינית במקום, כאשר ב-21 בספטמבר הופסקה אספקת החשמל לגאדז'ייבו, מכיוון שמשרד ההגנה היה חייב לחברת האנרגיה קולנרגו סכום גדול מאוד שלא שולם. מאוחר יותר, ממשלת הפדרציה הרוסית אילצה את ספק החשמל לחדש את אספקת החשמל.
החל משנת 2010, חטיבות צוללות הטילים הבליסטיים חונות בבסיס. גאדג'ייבו משמש גם כמקום לאחסון דלק לצוללות שהוצאו משימוש.
הערות שוליים

↑  Мурманску грозил свой Чернобыль // «Полярная правда» № 57 от 26 апреля 2006 г.
↑  Воры похитили 14 тонн титана со списанных АПЛ в Сайда-губе
יחסי לוקסמבורג–לטביה

| יחסי לוקסמבורג–לטביה |
| --- | --- |
לוקסמבורג: לטביה


לוקסמבורג: לטביה
שטח (בקילומטר רבוע)
2,586: 64,589
אוכלוסייה
677,396: 1,861,063
תמ"ג (במיליוני דולרים)
85,755: 43,627
תמ"ג לנפש (בדולרים)
126,595: 23,442
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יו"ר הסאימה אינרה מורנייצה (אנ') נפגשת בסאימה עם שר החוץ של לוקסמבורג ז'אן אסלבורן, 2017
יחסי לטביה–לוקסמבורג הם היחסים הדיפלומטיים בין רפובליקת לטביה לדוכסות הגדולה של לוקסמבורג. שתי המדינות שוכנות באירופה והן שתיים מהמדינות הכי קטנות באירופה. שתיהן חברות באיחוד האירופי ובברית נאט"ו.
נציגויות דיפלומטיות

לוקסמבורג מחזיקה בלטביה קונסוליה כללית בריגה.
לטביה מחזיקה בלקסמבורג קונסוליה כללית בעיר לוקסמבורג.
בלה האלאשי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 באוקטובר 1887 קישווארדה, הונגריה 
 פטירה:  2 בדצמבר 1965 (בגיל 78) שיקגו, ארצות הברית 
 מדינה:  הונגריה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1911) 
 
בלה האלאשי (בהונגרית: Halasi Béla;‏ קישווארדה, 26 באוקטובר 1887 – שיקגו, 2 בדצמבר 1965) היה עורך דין, כלכלן, פוליטיקאי כלכלי יהודי-הונגרי-אמריקאי, פרופסור באוניברסיטה.
קורות חייו

בלה האלאשי נולד במשפחה יהודית כבנם של שמעון האלאשי סוחר מנאג'קאלו ושל לאורה טיכלר. הוא קיבל את התואר שלו דוקטור במשפטים באוניברסיטת בודפשט למדע (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). ב-1911 הפך לעמית מערכת של כתב העת "המאה העשרים", וגם הרצה בבית הספר החופשי של החברה למדעי החברה. הוא עבר את מבחן לשכת עורכי הדין ב-1914. ב-1918, במהפכת החרציות, מונה כיועץ מחלקה במשרד החוץ של ממשלת מיהאי קארואי, ובשנת 1919 בדרגת קומיסר העם עסק בהכנת הנושאים הכלכליים של המשא ומתן לשלום. הוא היגר לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית תחילה לגרמניה. בהיידלברג, יחד עם אמיל לדרר, ייסד את כתב העת Weltwirtschaftliche Korrespondenz של הסוציאליסטים המערביים באירופה. מגזין, שאותו גם ערך. ב-1926 עבר לברלין, שם עבד לא רק כעורך עיתון, אלא גם כפרופסור ב"אוניברסיטה לכלכלה ומינהל" (Hochschule für Wirtschaft und Verwaltung) עד העלייה לשלטון של אדולף היטלר. מ-1933 עבד בבריסל כמזכיר המדעי של "המשרד למדעי החברה" (Bureau d'Études Sociales). ב-1939 עזב לניו יורק. הוא הרצה תחילה באוניברסיטת ייל וב"בית הספר החדש למחקר חברתי" (New School for Social Research), ולאחר מכן היה פרופסור לכלכלה באוניברסיטת רוזוולט בשיקגו (אנ').
האלאשי היה כלכלן מחקר, הוא עסק בעיקר בפילוסופיה ובסוציולוגיה כלכלית, בבעיות הפיתוח של הכלכלה שלאחר המלחמה, באתגרים החדשים של הכלכלה העולמית ובתופעה שכינה "התערבות כלכלית בינלאומית". הוא כתב את העבודות שלו באנגלית תחת השם אלברט האלאשי.
כתביו העיקריים

דעיכת החקלאות האנגלית. – אנגליה הדמוקרטית ווטו של הצעות חוק. (המאה העשרים, 1911)
סין החדשה - המצב הבלקני - אירועי אקטואליה זרים. הוצאות מלחמה. מלחמת הבלקן. (המאה העשרים, 1913)
ייצור באמצעות הון (מחשבה חופשית, 1913)
ביטול האגרה על תמצית הספרים. (בודפשט, 1914)
הצעת הקוד האזרחי הכללי ההונגרי. דעה וביקורת, בעיקר בכל הנוגע לאינטרסים של המסחר. זכות ההתחייבות. חלק כללי. (בודפשט, 1914)
מלחמה ומסחר. (המאה העשרים, 1914)
חירות ציבורית באנגליה והמלחמה. - שווייץ והמלחמה. - חוק המלחמה של הכנסייה. (המאה העשרים, 1916)
הסבר על תקנת הסחר בשרשרת. (עלונים כלכליים במלחמה. 3. בודפשט, 1917)
כיווני מדיניות החוץ הרוסית. - רפורמה ברכוש ובחירה. (המאה העשרים, 1917)
ארווין סאבו. (סקירת מדיניות חברתית, 1918)
מדיניות סחר. (ברלין, 1930)
De l'interventionnisme a l'économie dirigée. (Revue des Sciences Economiques, 1932)
Die Goldwahrung. Grundzüge der Wahrungstheorie. (Berlin, 1933)
The Problem of Full Employment. – Survey of Recent American Literature on Postwar Economic Security. (International Postwar Problems. New York, 1943).
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Névpont (נקודת שם)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a kisvárdai izraelita hitközség születési akv. 42/1887. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-11-08.
חטיבה 179 במלחמת יום הכיפורים

| --- | --- |

אנדרטת חטיבה 179 (עוצבת ראם) סמוך לכביש 87 ברמת הגולן
 סוג היחידה:  חטיבה
 שייכות חיילית:  חיל השריון הישראלי
 מפקדים:  אל"ם רן שריג (מפקד החטיבה)  סא"ל גדעון צימבל (סגן מפקד החטיבה) ישראל לוין (מג"ד 96) עוזי מור (מג"ד 266) יוסי עמיר (מג"ד 278) חנני תבור (מפקד גדס"ר 134)
 יחידות משנה:  גדוד 266, גדוד 278, גדוד 96, גדס"ר 134
 עימות:  מלחמת יום הכיפורים
 גזרת פעילות:  רמת הגולן
 אמל"ח עיקרי:  טנק שוט קל
 אבדות:  84 הרוגים
חטיבה 179 (עוצבת ראם) היא חטיבת שריון במילואים שלחמה ברמת הגולן במהלך מלחמת יום הכיפורים. החטיבה הייתה חטיבת המילואים הראשונה שעלתה לרמת הגולן, וללחימתה בשעות הבוקר ביום השני למלחמה בחזית הסורית הייתה חשיבות מכרעת בבלימת כוחות צבא סוריה בדרום רמת הגולן.
החטיבה, בפיקוד רן שריג, לחמה בדרום רמת הגולן במהלך קרבות הבלימה, השתתפה בקרבות לכיבוש המובלעת הסורית ב-11–12 באוקטובר 1973 ובקרבות במובלעת מול חילות המשלוח הערביים. לקראת סוף המלחמה נשלחה לגזרת סיני, והשתתפה בכיבוש נמל אל-אדביה. במהלך המלחמה איבדה החטיבה 84 מחייליה.
חטיבה 179 היא החטיבה היחידה במלחמה, שניצבה 41 ק"מ מדמשק וגם 101 ק"מ מקהיר.
החטיבה ערב המלחמה

החטיבה הוקמה בשנת 1955 כחטיבה 37. הייתה זו חטיבת מילואים שהשתייכה לפיקוד הצפון, וכללה שני גדודי טנקים (גדוד טנקי שרמן וגדוד טנקי AMX-13) וגדוד חרמ"ש. החטיבה לחמה במלחמת סיני והשתתפה בקרב אום כתף. במלחמת ששת הימים השתתפה החטיבה בכיבוש ג'נין ושכם ובכיבוש רמת הגולן.
בשנים שלפני מלחמת יום הכיפורים עברה החטיבה הסבה לטנקי שוט קל (צנטוריון משופר). גדוד החרמ"ש 278 הפך לגדוד טנקים וגדוד 266 עבר הסבה מטנקי AMX-13 לשוט קל. גדוד השרמנים 377 עבר לחטיבה 9, ובמקומו הוקם גדוד 96. החטיבה קלטה חיילי מילואים צעירים שהוכשרו בשירותם הסדיר על טנק השוט. כמו כן הוקמה פלוגת סיור חטיבתית.
באוגוסט 1973 מונה אל"ם רן שריג למפקד החטיבה. סגנו היה סא"ל גדעון צימבל. ערב המלחמה כללה החטיבה שלושה גדודי טנקי שוט קל:
גדוד 96 בפיקוד ישראל לוין.
גדוד 266 בפיקוד עוזי מור.
גדוד 278 בפיקוד יוסי עמיר.
חטיבה 179 הייתה חטיבת הגיוס המהיר של פיקוד הצפון, והשתייכה לאוגדה 210. במקרה חירום הייתה החטיבה אמורה לקבל עדיפות במובילי טנקים ואוטובוסים כדי לזרז את התארגנותה. במסגרת כוננות כחול לבן הועבר ימ"ח החטיבה ממחנה כורדני (אזור הקריות) למחנה פילון שליד ראש פינה.