stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וזף אייבור לינטון
ביוגרפיה

נולד ברוסיה הקיסרית בראשית המאה ה-20 והיגר לאנגליה ב-1919, שם עסק בפעילות ציונית מטעם הסוכנות היהודית לארץ ישראל. עם קום מדינת ישראל כיהן כציר מטעם ישראל באוסטרליה (6 בדצמבר 1950 – 9 במאי 1952), יפן (26 בדצמבר 1952 – 1 באוגוסט 1957), תאילנד (ציר שאינו תושב, 1954-1958) ושווייץ (1958-1961). ב-1961 כיהן כראש המשלחת הישראלית לוועידת האומות המאוחדות שבסופה נחתמה אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים באוסטריה. פרש משירות החוץ הישראלי ב-1963.
לינטון היה ידיד אישי של נשיא מדינת ישראל, חיים ויצמן, אותו הכיר באנגליה. לינטון סירב לפעולות התגמול של צה"ל נגד אזרחים במדינות ערב השכנות. הוא כיהן גם כמזכיר המדיני של משרד הסוכנות היהודית בלונדון.
לינטון היה דיפלומט יוצא דופן. הוא לא ידע עברית, וכתב את כל הדיווחים הדיפלומטיים שלו באנגלית. הוא גם היה מאוד הפכפך ורגשני, כתוצאה מחוסר האמון שרחשו לו הממונים עליו במשרד החוץ.
לקריאה נוספת

John Katz, Israeli-Japanese Relations 1948-1963 (Tel Aviv, 2007)
הערות שוליים

↑  VICE REGAL, הספרייה הלאומית של אוסטרליה
↑  Before Oil: Japan and the Question of Israel/Palestine, 1917-1956, היומן הפסיפי-אסייתי
↑  בהיבחרו לנשיא, דבר, 16 בנובמבר 1952
בריצ'ן

בריצ'ן (ברומנית: Briceni; ברוסית: Бричаны; באוקראינית: Бричани; ביידיש: בריטשאן) היא עיר בצפון מולדובה, בירת מחוז בריצ'ני. העיר נמצאת בסמוך לגבול עם אוקראינה, כ-230 ק"מ צפונית לבירה קישינב.
קיים כפר בשם זהה (בריצ'ני) כ-50 ק"מ מזרחה, במחוז דונדושן.
היסטוריה

האזכור הראשון לעיר מתוארך לשנת 1562, אז נכלל האזור בנסיכות מולדובה, שהייתה תחת חסותה של האימפריה העות'מאנית.
בשנת 1812, במסגרת הסכם בוקרשט, הועבר כל חלקה המזרחי של נסיכות מולדובה לידי האימפריה הרוסית, אשר קראה לאזור "בסרביה". הכפר בריצ'ן נכלל אז במחוז חוטין.
הקהילה היהודית

העדות הראשונה אודות קהילה יהודית בבריצ'ן היא משנת 1760, כשבעלי אחוזות באזור העיירה הזמינו יהודים להתיישב בה על מנת להחיות את הסחר באזור.
במהלך המאה ה-18, לאחר סיפוח האזור לאימפריה הרוסית, חל גידול מהיר באוכלוסייה, בעיקר עקב הגירה של יהודים, והכפר הפך לעיירה יהודית (שטייטל). בית הכנסת הראשון נבנה בסוף המאה ה-18, ותלמוד התורה הראשון נוסד בשנת 1827. בשנת 1847 נוסד בית ספר יהודי.
בסוף שנת 1848 חיו בבריצ'ן כ-600 משפחות יהודיות, וב-1896 חיו בעיירה 7,184 יהודים, שהיוו 95% מתושבי העיירה.
בראשית המאה ה-20 פעלו גם בית קשישים יהודי, ספרייה יהודית, מאפייה ציבורית ואגודה לחיסכון בהלוואות (בנק יהודי). כמו כן פעלו ארגוני צדקה ציבוריים רבים.
לאחר סיפוח בסרביה לרומניה חלה הידרדרות במצב הכלכלי, ובעקבותיה עזבו את העיירה יהודים רבים.
ב-1930 חיו בבריצ'ן 5,354 יהודים.
לאחר סיפוח בסרביה לברית המועצות ביוני 1940 הלאים השלטון הסובייטי החדש בנייני מוסדות ציבור יהודיים, בתי מגורים ורכוש, וגירש 80 מעסקני הקהילה וביניהם יו"ר הקהילה היהודית לסיביר.
הקהילה היהודית > בשואה

ב-22 ביולי 1941 נכנסו יחידות צבא רומניות לעיירה, ויחד עם איכרים שהתאספו מהכפרים הסמוכים החלה ביזה של הרכוש היהודי. בימים שלאחר מכן החלו להגיע לעיירה המוני יהודים שגורשו מעיירות וכפרים אחרים בבסרביה. יהודים אלו שהו זמן קצר בעיירה ונשלחו לעבר אדינץ.
ב-28 ביולי רוכזו יהודי בריצ'ן במרכז העיירה ומשם גורשו בצעדות מוות אל עבר טרנסניסטריה, כחלק משואת יהודי רומניה.
במסעות הגירוש, שנמשכו חודשים, יהודים נספו מקור, מחלות וירי בדרכים, בגטאות ובמחנות בעיירות סקורן, אטאקי, קופיגורוד, ורטוז'ן ועוד. לאחר המלחמה חזרו כאלף ממגורשי בריצ'ן לעיירה. חלקם עזבו בהמשך והשתקעו בצ'רנוביץ.
בשנת 1989 היו בבריצ'ן 315 יהודים, ובשנת 1991 - 130 יהודים.
לקריאה נוספת

יעקב עמיצור, מיכאל אמיץ, שלמה ווייסברג, בריטשאן - בריצ'אני היהודית במחצית המאה האחרונה, הוצאת ארגון יוצאי בריצ'אני, 1964
ז'אן אנצ'ל ותיאודור לביא, פנקס הקהילות - רומניה, כרך ב', הוצאת יד ושם, ירושלים, 1980
בית העלמין היהודי
ג'וזף אוקורו

ג'וזף אוקורו (באנגלית: Joseph Okoro; נולד ב-17 בפברואר 2001 בניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת בני יהודה תל אביב מהליגה הלאומית.
קריירת מועדונים

אוקורו שיחק במחלקת הנוער של דינמו קייב. ב-18 במרץ 2021 חתם בהומל מליגת העל הבלארוסית, אך לא שיחק במדי המועדון. ב-4 באוגוסט 2021 חתם באולימפ דולגופרודני מהליגה הרוסית הראשונה, במדיה ערך שתי הופעות ליגה. ב-1 ביולי 2022 שוחרר מהמועדון.
ב-31 במרץ 2023 חתם אוקורו למשך עונת 2023 באיסטיקלול דושנבה מליגת העל הטג'יקית. הוא ערך 20 הופעות ליגה במדי המועדון, וזכה עם המועדון באליפות טג'יקיסטן. בנוסף ערך שתי הופעות במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות האסיאתית לעונת 2023/2024.
ב-1 בפברואר 2024 חתם בבני יהודה תל אביב מהליגה הלאומית.
תארים

אליפות טג'יקיסטן (1): 2023
הערות שוליים

↑  44 ЛЕГИОНЕРА ИЗ 13 СТРАН ВЫСТУПЯТ В 1XBET-ЧЕМПИОНАТЕ ТАДЖИКИСТАНА-2023 באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הטג'יקית, 31 במרץ 2023 (ברוסית)
↑  WELCOME TO BNEI YEHUDA TLV  בחשבון הפייסבוק הרשמי של בני יהודה תל אביב, 1 בפברואר 2024 (בעברית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'וזף אוקורו".
בילי מקניל

סר ויליאם "בילי" מקניל (באנגלית: William "Billy" McNeill;‏ 2 במרץ 1940 - 22 באפריל 2019) היה כדורגלן ומאמן סקוטי ששיחק בעמדת הבלם.
מקניל, שזכה לכינוי "הקיסר" (באנגלית: "Caesar"), שיחק לאורך כל קריירת המשחק בקבוצת סלטיק. הוא שימש כקפטן הקבוצה כ-13 שנים, במהלכן זכה עמה בתשע אליפויות סקוטלנד רצופות. כמו כן, הוביל מקניל כקפטן את סלטיק לשתי הופעותיה בגמר גביע אירופה לאלופות, כולל בזכייה הראשונה של המועדון בתואר בשנת 1967. מקניל רשם קרוב לשלושים הופעות במדי נבחרת סקוטלנד, וכבש במדיה שלושה שערים.
לאחר פרישתו המשיך לקריירת אימון בסקוטלנד ובאנגליה. בין היתר הוביל מקניל את סלטיק בשתי קדנציות שונות, וזכה עמה בארבע אליפויות ושלושה גביעים.
קריירת משחק

מקניל החל את הקריירה בקבוצת הנוער בלנטייר ויקטוריה. הוא נרכש על ידי סלטיק ב-1957, והחל במדיה את הקריירה הבוגרת שלו. הוא החל להשתלב בקבוצה בעונת 1958/1959, והיה לשחקן הרכב קבוע החל מעונת 1960/1961. כבר ב-1962 היה לקפטן הקבוצה, תפקיד בו החזיק עד לפרישתו כ-13 שנים מאוחר יותר.
מקניל זכה בתואר הראשון שלו עם הקבוצה בעונת 1964/1965, עת הניף כקפטן את הגביע הסקוטי. סלטיק גברה בגמר על דנפרמלין אתלטיק בתוצאה 3-2. מקניל כבש את השער השלישי והמכריע לזכות קבוצתו במשחק. עונה אחר כך זכה מקניל עם קבוצתו באליפות סקוטלנד בפעם הראשונה מתוך תשע זכיות רצופות, כשבתווך זוכה הקבוצה חמש פעמים בדאבל, כשהיא משלימה זכייה מקבילה גם בגביע הסקוטי. מקניל פתח בהרכב קבוצתו בכל חמשת משחקי הגמר באותה התקופה, ואף כבש בשניים מהם.
בעונת 1966/1967, במקביל להצלחה בזירה המקומית, רשמה סלטיק קמפיין מוצלח בגביע אירופה לאלופות, שבסיומו גברה במשחק הגמר 2-1 על אינטר מילאנו. סלטיק הדיחה בדרכה את פ.צ. ציריך, נאנט, וויבודינה נובי סאד ודוקלה פראג. בצמד המשחקים מול וויבודינה, הפסידה סלטיק במשחק הראשון בתוצאה 1-0, ועלתה ליתרון 1-0 בגומלין. בתוספת הזמן, טרם כניסתו של המשחק להארכה, כבש מקניל את שערו היחיד בטורניר והעלה את קבוצתו לשלב הבא. מקניל פתח גם במשחק הגמר מול אינטר, ובסיומו הניף את הגביע במשחק שהעניק לשחקני סלטיק את הכינוי "אריות ליסבון" (משחק הגמר שוחק בעיר ליסבון שבפורטוגל). סלטיק העפילה גם לגמר גביע אירופה לאלופות 1970, לאחר שהדיחה את פ.צ. בזל, בנפיקה ליסבון, פיורנטינה ולידס יונייטד, אך הפסידה בגמר לפיינורד.
בעונת 1974/1975, עונה לאחר האליפות התשיעית והאחרונה, זכה מקניל עם קבוצתו בגביע הסקוטי בפעם השביעית והאחרונה, ושוב היה בהרכב לגמר. בסיום אותה עונה פרש ממשחק פעיל בגיל 35, לאחר 18 עונות במדי סלטיק בהן רשם 789 הופעות. מקניל מעולם לא הוחלף במהלך משחק במדי סלטיק. הוא זכה עם הקבוצה ב-23 תארים - גביע אירופה אחד, תשע אליפויות, שבעה גביעים ושישה גביעי ליגה.
קריירת משחק > נבחרת סקוטלנד

מקניל רשם תבוסה צורבת בהופעת הבכורה שלו בנבחרת סקוטלנד. היה זה ב-15 באפריל 1961, תחת המאמן איאן מקול, במסגרת אליפות הבית הבריטית, כשעלה בהרכב בתבוסתה של סקוטלנד 9-3 לאנגליה. הוא היה שותף לשלושה טורנירי מוקדמות מונדיאל כושלים, וכן לטורניר מוקדמות יורו 1968, שגם הוא הסתיים בכישלון. הופעתו האחרונה גם כן הסתיימה בהפסד לאנגליה במסגרת אליפות הבית הבריטית, 1-0 ב-27 במאי 1972.
בסך הכול רשם 29 הופעות במדי סקוטלנד, בהן כבש שלושה שערים.
קריירת אימון

מקניל החל את קריירת האימון כשנתיים לאחר פרישתו, כשהתמנה לתפקיד מאמן קלייד מהליגה השלישית באפריל 1977.
כחודשיים לאחר מכן, לקראת עונת 1977/1978, התמנה לתפקיד מאמן אברדין מליגת העל הסקוטית. עונת הבכורה שלו בליגה הבכירה הסתיימה בהצלחה יחסית. מקניל הוביל את קבוצתו עד למקום השני בטבלה, מרחק שתי נקודות בלבד מהאלופה גלאזגו ריינג'רס. מקניל הוביל את אברדין גם לגמר הגביע הסקוטי באותה עונה, אך גם שם סיימה אברדין כסגניתה של ריינג'רס, שגברה עליה 2-1 בדרך לדאבל. בכך, נטע מקניל את היסודות לקבוצה המצליחה של אלכס פרגוסון, שהחליפו בתפקיד המאמן.
לקראת עונת 1978/1979 חזר מקניל לסלטיק, המועדון היחיד בו שיחק בקריירה. כבר בעונת הבכורה שלו על הקווים הוביל מקניל את קבוצתו לאליפות סקוטלנד. עונה אחר כך הוביל מקניל את קבוצתו לזכייה בגביע, לאחר ניצחון בהארכה על ריינג'רס. בשתי העונות הבאות השלימה קבוצתו של מקניל זכייה באליפות, והשלימה עבור המאמן הצעיר ארבעה תארים בארבע עונות. עונתו החמישית והאחרונה בקדנציה הראשונה בסלטיק הסתיימה ללא אליפות או גביע, אך עם זכייה בגביע הליגה הסקוטית.
לקראת עונת 1983/1984 עבר מקניל לאנגליה, שם התמנה לתפקיד מאמן מנצ'סטר סיטי מליגת המשנה. בעונת 1984/1985, עונתו השנייה על הקווים במנצ'סטר, הוביל מקניל את הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה, ושמר עליה מירידה בעונת 1985/1986.
בעונת 1986/1987 נחל מקניל אכזבה, כשאימן באותה עונה שתי יורדות. הוא פתח את העונה הרביעית שלו במנצ'סטר סיטי, אך עזב לאחר כחודשיים בלבד לטובת אסטון וילה. בסיום העונה ירדה אסטון וילה של מקניל מהמקום האחרון בליגה, ומנצ'סטר סיטי סיימה מקום אחד בלבד מעליה ונשרה אף היא לליגת המשנה. מקניל התפטר מתפקידו לטובת גרהאם טיילור, וחזר לתפקיד המאמן בקבוצת סלטיק.
מקניל חזר לסלטיק לקראת עונת המאה להיווסדה, עונת 1987/1988. באותה עונה הוביל מקניל את סלטיק לזכייה בדאבל המקומי. עונה אחר כך שמרה סלטיק של מקניל על הגביע, שהיה לתואר האחרון של מקניל על הקווים. הוא התפטר מתפקידו בשנת 1991, לאחר ארבע עונות על הקווים בקדנציה השנייה בסלטיק.
מקניל חזר לעולם הכדורגל בעונת 1997/1998, כששימש לתקופה קצרה כמנהל המקצועי של היברניאן, בניסיון כושל להצילה מירידה לליגת המשנה.
נפטר ב-22 באפריל 2019.
תארים > תארים כשחקן

גביע אירופה לאלופות: 1966/1967
אליפות סקוטלנד (9): 1965/1966, 1966/1967, 1967/1968, 1968/1969, 1969/1970, 1970/1971, 1971/1972, 1972/1973, 1973/1974
הגביע הסקוטי (7): 1964/1965, 1966/1967, 1968/1969, 1970/1971, 1971/1972, 1973/1974, 1974/1975
גביע הליגה הסקוטית (6): 1965/1966, 1966/1967, 1967/1968, 1968/1969, 1969/1970, 1974/1975
כדורגלן השנה בסקוטלנד (התאחדות עיתונאי הכדורגל): 1964/1965
תארים > תארים כמאמן

אליפות סקוטלנד (4): 1978/1979, 1980/1981, 1981/1982, 1987/1988
הגביע הסקוטי (3): 1979/1980, 1987/1988, 1988/1989
גביע הליגה הסקוטית: 1982/1983
בלוק ספרדי

בלוק ספרדי הוא שם לשיטה למשיכה עצם כלשהו בכוח רב בעזרת שני מוטות וחבל ארוך.
הבלוק משמש למשיכת חבל הכרוך סביב חפץ כבד על מנת למשוך אותו (בדרך כלל מכונית השקועה בבוץ או למכלית מים) ולא על מנת למתוח חבל (לכך נדרש בלוק נהגים).
מוט אחד מונח בניצב לרצפה והמוט השני עומד בניצב לו (כך שנוצרת צורת צלב). את החבל קושרים בצד אחד לעצם נייח, כגון עץ או עמוד, ובצידו השני לעצם הכבד אותו רוצים למשוך. סביב המוטות (העומד והניצב) כורכים את החבל חצי סיבוב, כאשר החבל עובר מעל ומתחת למוט הניצב. את המתיחה החזקה יוצרים על ידי סיבוב המוט הניצב.
בנות ריאד

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  רג'א א-צאנע 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 הוצאה:  Fig Tree 
 תאריך הוצאה:  5 ביולי 2007 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  ספרי פינגווין
 
בנות ריאד (בערבית: بنات الرياض) הוא רומן בשפה הערבית שנתב על ידי רג'אא אל-סאנע (בערבית: رجاء الصانع). הספר פורסם בלבנון ב-2005 על ידי דאר אלסאקי, והפצתו בערב הסעודית נאסרה. הרומן נכתב כהודעות דואר אלקטרוני, אשר נכתבו פעם בשבוע ותיארו את מערכת היחסים בין גברים לנשים בסעודיה, על ידי תיאור סיפור חייהן של ארבע בנות: קמרה, סדים, למיס ומשאעל. הרומן תורגם ליותר מ-40 שפה, כולל אנגלית, גרמנית ועברית.
מחברת

רג'אא אל-סאנע נולדה בשנת 1981, גדלה בריאד, סעודיה. היא מגיעה ממשפחה של רופאים, היא האחות הקטנה מבין 6 ילדים. ב-2005 היא קבלה את התואר הראשון שלה ברפואת שיניים, והמשיכה בלימודיה עד התואר השני; היא התפרסמה בזכות רומן הביכורים שלה – בנות ריאד.
כתוצאה מפרסום הספר היא סבלה מאיומים על חייה והוגשה תביעה נגדה על ידי שני בחורים סעודיים, כי לפי דעתם היא הכתימה ואפילו טימאה את מוניטין הבנות הסעודיות בכלל ואת בנות ריאד בפרט.
עלילה

הרומן מתאר ארבע בנות אשר מחפשות אחרי האהבה, בשנות ה-2000, אשר חירותן מוגבלת בגלל החוק והחברה בערב הסעודית. סיפורן של ארבע הבנות החברות מתואר על ידי אחת הבנות, בלי להסביר מי היא מארבעתן.
ברומן מתוארת קמרה – אישה שהתגרשה מבעלה אחרי שגילתה שהוא בוגד בה; סדים – ארוסה עזב אותה אחרי לילה אינטימי ביניהם, מתוך פחד וחשד שהוא לא הבחור הראשון בחייה, וכי היא אינה בתולה עוד; משאעל – אביה התחתן עם אישה אמריקאית, אהובה לא התחתן איתה ונכנע לאמו שדחתה את הכלה שאימה אמריקאית; ולאמיס – שהיא הנערה המסייעת לחברות שלה ומייעצת להן, המצליחה בקריירה שלה, ובאהבה (נישאה לאהובה)
.
הסערה בערב הסעודית

בעת פרסום הספר הפצתו נאסרה בערב הסעודית בגלל עלילתו השנויה במחלוקת והמסיתה. הרומן הגיע לערב הסעודית על ידי הפצתו בשוק השחור. ב-2008, הספר המתורגם לאנגלית הופץ בסעודיה. המקוריות והתעוזה של הספר יצרה סערה בכל רחבי העולם הערבי.
ג'אזי אל קוסאייבי (בערבית: غازي القصيبي), שר העבודה הסעודי ומשורר ידוע, תמך ברג'אא אל סאנע, ותיאר את הספר כיצירה ראויה לקריאה. שר התרבות איאד מדני (בערבית: إياد مدني), הוסיף ואמר שהרומן משקף את חייהם של הרבה צעירים בסעודיה.
התמיכה הייתה חלשה מול ההתקפות והאיומים כנגד אל-סאנע שאוימה ברצח, ושני סעודים הגישו נגדה תלונות/או תבעו אותה בבית המשפט בעקבות הרומן בטענה שהרומן לא מייצג התרבות והחברה הסעודית ופוגע בה. בנוסף ולפי עורך הדין שייצג את המתלוננים הציטוטים מהקוראן שהובאו בספר לא פורשו בצורה נכונה. עובדה זאת מצביעה, לדעתם של התובעים שהספר לא מייצג את האמונות ואת מנהגי דת האסלאם.
ב-2007 פרסם איברהים אל-סקר רומן באותו שם, כדי להציג את התמונה המלאה של החברה הסעודית ולהגן על בנות ריאד ול"נקות" את השם שלהן.
לדעתה של מירה צורף:
"תהא הביקורת עליה אשר תהיה, אין כל ספק שהופעתו של הספר "בנות ריאד" היא אירוע מכונן בהיסטוריה התרבותית והחברתית הסעודית. ואם אכן נמדדת יצירה ספרותית לא רק בקריטריונים ספרותיים בלבד, אלא גם בקריטריונים מוסריים-חברתיים, ייתכן שאפשר לראות ביצירה זאת נקודת מפנה שתוביל (ולמעשה כבר מובילה) לרפורמה חברתית ביחסי המגדר בחברה הסעודית, בדומה לתרומתה של נואל אל-סעדאוי המצרייה בספרה "מאחורי הרעלה" לאיסור מילת הנשים במצרים מתוקף פסק הלכה (פתווה) שניסח המופתי של מצרים, עלי גומעה."
אבתיסאם מראענה, אשת תקשורת ערבייה ישראלית, תמכה בסופרת ואמרה:
"סופרת ערביה, רק בת 24, החליטה להטיל פצצת אטום על ארצה השוביניסטית והחשוכה, וכתבה את הרומן "בנות ריאד" שמסיר את הגלבייה וחושף את האמת השמרנית שמתחתיה"
השפה והתרגום לאנגלית

הרומן נכתב בערבית הנעה בין ערבית ספרותית (אל-פוסחא) ומדוברת (אל-עאמיה) - ניב ערבי לבנוני, ניב ערבי סעודי, היה שימוש גם באנגלית-ערבית וערבית אלקטרונית (e-Arabic‏; נוסח חדש לשפה הערבית, שצמח עם עליית העולם הממוחשב והתקשורת האלקטרונית. הוא נוסח המשלב שימוש באותיות רומיות, מספרים, אותיות ערביות, ומילים משפות אחרות כמו אנגלית).
חוקרת התרבות הערבית והמתרגמת מרלין בות' (אנ'), הייתה שותפה לתרגום הספר מערבית לאנגלית, אבל רג'אא אל-סאנע דחתה את התרגום שלה ותיקנה אותו, וכתוצאה השם של מרלין בות' נכתב מתחת לשמו של למתרגם נוסף. בות' הביעה חוסר שביעות רצון מתרגום הספר הסופי לאנגלית, משום שלדעתה הוא לא הצליח להעביר את משחקי המילים בשפה הערבית, וגם לא את הערבוב בין אנגלית, ערבית מדוברת וערבית ספרותית, שהיה בולט בגרסת הערבית.
האינטרנט ותרומתו

הספר נכתב בתבנית של אימיילים, הוא מורכב מ-50 אימיילים (פרקים), שבכל אימייל היא פירטה וסיפרה על חייהם של ארבע הבנות; כל פרק נפתח באותה צורה (למי נשלח, ממי נשלח, התאריך והנושא של האימייל):
To: seerehwenfadha7et@yahoogroups.com
From: “seerehwenfadha7et”
Date:
Subject:
seerehwenfadha7et = סירי ואינפדחת (בערבית מדוברת: سيرة وانفضحت) משמעות המשפט היא שהסיפור נחשף.
הספר והבחירה של אל-סאנע בסגנון של הדואר האלקטרוני מצביע על הכוח והתרומה של האינטרנט לשיח בן הנשים. כמו כן הוא מאשש את טענתה של דבורה וילר (Deborah Weeler) כי האינטרנט יצר מציאות חדשה לחיי נשים, במיוחד בחברות פטריארכליות. האינטרנט סיפק ומספק לנשים במיוחד ערביות, מקום ואפשרות להתבטא ולבטא את קולן באופן גלובלי. האינטרנט נתן לנשים את קולן, וסיפק מרחב לנהל משא ומתן על הגבולות והכללים התרבותיים והחברתיים שנכפו עליהן. בנוסף הוא אפשר למשתמשים בו לעצב את הזהות שלהם מחדש ובסודיות.
הספר בעברית

הספר תורגם על ידי גיא הרלינג והוצא לאור בשנת 2013 על ידי הוצאת כנרת זמורה ביתן ונוספה כותרת משנה בתרגום לעברית – "סקס והעיר הגדולה מאחורי הרעלה".
ראו גם

יחסי נשים ומגדר בערב הסעודית
ספרות ערבית
הערות שוליים

↑  באתר arab news
↑  אל-סאנע באתר goodreads
↑  http://www.an7a.com/122278/
1 2  Al-Rasheed, M. (2015). Deconstructing Nation and Religion: Young Saudi Women Novelists. In Novel and Nation in the Muslim World (pp. 133-151). Palgrave Macmillan UK.
↑  אבתיסאם מראענה, "בנות ריאד": סקס וסעודיה הגדולה, באתר ynet, 28 ביולי 2013
↑  תיאור הספר באתר צומת ספרים
↑  מירה צורף, הרי את מגורשת דוט קום, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2011
1 2  בעיתון אל חיאת
↑  Al-Rasheed, M. (2015). Deconstructing Nation and Religion: Young Saudi Women Novelists. In Novel and Nation in the Muslim World (pp. 133-151). Palgrave Macmillan UK
↑  Ware, V. (2011). The new literary front: Public diplomacy and the cultural politics of reading Arabic fiction in translation. New Formations, 73(1), 56-77.
↑  באתר goodreads
↑  מירה צורף, הרי את מגורשת דוט קום, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2011
↑  אבתיסאם מראענה, "בנות ריאד": סקס וסעודיה הגדולה, באתר ynet, 28 ביולי 2013
↑  כתבה על הספר באתר אינדפנטנד
↑  Daoudi, A. (2011). Globalization, Computer-mediated Communications and the Rise of e-Arabic. Middle East Journal of Culture and Communication,4(2), 146-163.
↑  Booth, M. (2010). “The Muslim Woman” as Celebrity Author and the Politics of Translating Arabic Girls of Riyadh Go on the Road. Journal of Middle East Women's Studies, 6(3), 149-182.
↑  Booth, M. (2008). Translator v. author (2007) Girls of Riyadh go to New York.Translation Studies, 1(2), 197-211.
↑  Wheeler, D. (2004). Blessings and curses: Women and the Internet revolution in the Arab World. In Naomi Sakr (Ed.). Women And Media In The Middle East: Power Through Self-Expression. London: I.B. Tauris
↑  Guta, H., & Karolak, M. (2015). Veiling and blogging: social media as sites of identity negotiation and expression among Saudi women. Journal of International Women's Studies, 16(2), 115.
↑  באתר סימניה
בלוק פשוט

בלוק פשוט, הקרוי גם חצי בלוק, הוא קשר שמטרתו מתיחה של חבל, בין שני מקומות מאובטחים.
בשונה מבלוק נהגים שמטרתו דומה, בלוק פשוט הרבה יותר קל ליצירה, אך פחות יציב. הבלוק הפשוט נועד למתיחת מהירה של חבל, ולא ליצירת מתיחה חזקה במיוחד.
על מנת ליצור את הבלוק הפשוט יש לקשור עניבה באמצע החבל (בדרך כלל די בעניבת בהן), ללפף את הקצה הנע סביב אחד המקומות המאובטחים, העברתו דרך העניבה ומתיחתו.
ג'ורג' שייפר

ג'ורג' פרדריק שייפר (באנגלית: George Frederick Shafer;‏ 23 בנובמבר 1888 –  13 באוגוסט 1948) היה פוליטיקאי אמריקאי מדקוטה הצפונית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כתובע הכללי ה-13 של מדינתו בשנים 1923–1928, וכמושל דקוטה הצפונית ה-16 בשנים 1929–1932.
ראשית חייו

ג'ורג' שייפר נולד בעיר מנדאן שבטריטוריית דקוטה (כיום בתחומי דקוטה הצפונית). הוא התחנך בבתי הספר הציבוריים שבעירו, ולמד באוניברסיטת דקוטה הצפונית. ב-1915 הוא נשא לאישה את פרנסס קלוג, ולשניים נולדו שלושה בנים ובת אחת.
קריירה פוליטית

שייפר שאף לקריירה פוליטית ונבחר כפרקליט המדינה במחוז מקנזי, תפקיד בו הוא שימש בשנים 1915–1919. בשנים 1921–1923 הוא שימש כעוזר התובע הכללי של דקוטה הצפונית ובשנים 1923–1929 כתובע הכללי. ב-1928 הוא ניצח בבחירות למשרת מושל דקוטה הצפונית את המושל המכהן וולטר מדוק. הוא כיהן כמושל מ-9 בינואר 1929 ועד 31 בדצמבר 1932. במהלך תקופת כהונתו התרחשו אירועים בולטים רבים בתולדות המדינה. הבעיות החמורות ביותר שאיתם התמודדה המדינה במהלך תקופת ממשלו היו בצורת וירידות מחירי התוצרת החקלאית. לזכותו נזקפה העובדה שמסוף הדגנים המדינתי רשם רווחים נעים בניהולו, זאת על אף התנאים האקלימיים והמצב הכלכלי. ב-1930 עלה באש בניין הקפיטול המדינתי (והקפיטול של הטריטוריה לשעבר). הוקמה ועדה לפיקוח על תכנון ובניית בניין חדש, ושייפר השתתף בטקס הנחת אבן הפינה ב-1932.
מותו

ב-1932, לאחר שנוצח בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית לסנאט של ארצות הברית על ידי הסנאטור המכהן ג'רלד ניי, פרש שייפר מהחיים הפוליטיים.
ג'ורג' שייפר נפטר בביסמרק, בירת דקוטה הצפונית, ב-13 באוגוסט 1948, בגיל 59. הוא נטמן בבית הקברות סנט מרי שבעיר.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1180.
בסרקיון

| בסרקיון |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: ראקוניים
סוג:: בסרקיון
שם מדעי
 Bassaricyon ‏אלן, 1876
תחום תפוצה


בסרקיון (שם מדעי: Bassaricyon) הוא סוג ממשפחת הראקוניים המצוי באמריקה המרכזית ובחלק מאמריקה הדרומית, בדרך כלל ביערות בטווח של 700 מטר ומעלה.
מאפיינים

לבסרקיון פנים קצרות, אוזניים ועיניים גדולות וזנב ארוך בו הוא יכול להיתלות. הוא אוכל-כול הניזון בעיקר מפירות, והוא נוהג לחיות בבדידות בטריטוריות גדולות. המין החי הקרוב אליו ביותר הוא הקינקז'ו. בעבר היה בסוג רק המין אולינגו צפוני. בהמשך הופרדו ממנו 3 מינים.
מינים

אולינגו צפוני (Bassaricyon gabbii) - חי במרבית השטח מניקרגואה עד לפרו.
אולינגיטו (Bassaricyon neblina) - המין הקטן ביותר במשפחת הראקוניים, שהתגלה רק בשנת 2013 והפך למין הטורף החדש ביותר למדע.
אולינגו מזרחי (Bassaricyon alleni)
אולינגו מערבי (Bassaricyon medius)
כמה חלוקות מונים מינים נוספים לסוג.
גלריה

אולינגו מערבי
אולינגו מזרחי
אולינגיטו
בית הכנסת בטאלין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 כתובת:  סדאמה 
 מיקום:  טאלין 
 מדינה:  אסטוניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2007
 תאריך פתיחה רשמי:  2007 
 חומרי בנייה:  זכוכית 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 קואורדינטות:  59°26′19″N 24°46′00″E﻿ / ﻿59.43861111°N 24.76666667°E﻿ / 59.43861111; 24.76666667
  (למפת טאלין מוגדלת) בית הכנסת בטאלין(למפת טאלין רגילה) בית הכנסת בטאלין
 
פנים בית הכנסת
בית הכנסת בטאלין הוא בית כנסת יהודי אורתודוקסי בעיר הבירה טאלין שבאסטוניה המשרת את הקהילה היהודית במדינה.
היסטוריה

בית הכנסת, היחיד במדינה כולה, נחנך במאי 2007 בטקס רשמי בהשתתפות נציגי ממשלת אסטוניה ונציגים מישראל, בהם המשנה לראש הממשלה שמעון פרס. בית הכנסת מכיל כ-180 מקומות ישיבה, ומכהן בו כרבה, הרב שמואל קוט, שליח חב"ד בטאלין, והוא מנוהל על ידי הקהילה היהודית המקומית.
בית כנסת זה הוא הראשון שנבנה במדינה מאז מלחמת העולם השנייה, כאשר בשנת 1944 נחרב בית הכנסת בטאלין על ידי הנאצים במהלך הקרב על העיר טאלין במלחמה שנערך בין הצבא האדום לצבא הגרמני.
עלות בנייתו של בית הכנסת הייתה כ-2 מיליון דולרים, והיא מומנה מכספי תרומות, כאשר בין היתר תרמו גם ראש הממשלה ושר האוצר של אסטוניה.
הערות שוליים

↑  אסטוניה: בית כנסת ראשון מאז הנאצים
ג'אנלוקה בוסיו

ג'אנלוקה כריסטיאנו בוסיו (באנגלית: Gianluca Cristiano Busio; נולד ב-28 במאי 2002 בגרינסבורו שבקרוליינה הצפונית, ארצות הברית) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ונציה ובנבחרת ארצות הברית.
קריירת מועדונים > ספורטינג קנזס סיטי

בשנת 2016 הצטרף בוסיו למחלקת הנוער של ספורטינג קנזס סיטי, לאחר ששיחק באקדמיה של נורת' קרוליינה פיוז'ן. ב-25 באוגוסט 2017 חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון.
ב-28 ביולי 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-MLS, בהפסד 2–3 לדאלאס במסגרת עונת 2018. ב-18 באוקטובר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–4 על ונקובר וייטקאפס במסגרת הליגה. בסך הכל ערך בוסיו 65 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שמונה שערים.
קריירת מועדונים > ונציה

ב-9 באוגוסט 2021 חתם בוסיו בוונציה מהסרייה א'. ב-27 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–3 לאודינזה במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2021/2022. ב-1 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בתוספת הזמן בתיקו 1-1 נגד קליארי במסגרת המחזור השביעי בליגה.
קריירה בינלאומית

בוסיו היה חלק מסגל נבחרת ארצות הברית לטורניר גביע הזהב 2021. ב-11 ביולי 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–1 על נבחרת האיטי במסגרת שלב הבתים של הטורניר. הוא שיחק בכל ששת משחקי הטורניר, בו זכתה נבחרתו.
נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של ארצות הברית לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).
תארים

גביע הזהב של CONCACAF ‏ (1): 2021