המיועד
עלילה

הספר נפתח במשחק בייסבול בין קבוצת בית הספר של ראובן (המספר את עלילת הספר בגוף ראשון), בנו של דויד מאלטר, חוקר תלמוד מודרני, לבין קבוצת הישיבה של דני, בנו הבכור של אדמו"ר שמרן. במהלך המשחק ראובן נפגע מכדור שדני חבט בעוצמה והוא לא הצליח להדוף, ומתאשפז בבית חולים עם סכנה לעינו. דני מגיע לבקר את ראובן בבית החולים ולהתנצל אך ראובן, המשוכנע שדני פגע בו במכוון, דוחה את התנצלותו. דויד מאלטר, אביו של ראובן, גוער בבנו וממליץ לו לקבל את ההתנצלות, ומאוחר יותר גם מעודד אותו "לקנות את דני לחבר".
דני חוזר אל בית החולים וראובן אכן מתיידד איתו, למרות הרקע המשפחתי וההשקפתי השונה והבדלים בולטים באופי. מהר מאוד מגלה ראובן כי דני ניחן בזיכרון פנומנלי, והוא נחשב לעילוי בתחום התורני - אך מאחורי גבו של אביו (שלא מאפשר לו ללמוד לימודי חול) הוא נוהג לבקר רבות בספריה השכונתית, על-מנת לקרוא ספרות כללית ובעיקר ספרי פסיכולוגיה. בהמשך מתברר כי דויד מאלטר פגש בדני בספריה, והנחה במשך תקופה ארוכה את הקריאה ורכישת ההשכלה שלו. כאשר ראובן מבקר בחסידות ופוגש את אביו של דני, הוא מגלה כי האדמו"ר לעולם לא מדבר עם בנו (מלבד לימוד משותף), אך לאחר שהוא בוחן את ראובן הוא דווקא מעודד את החברות בין שני הבנים, והוא מודע להשפעתה המיטיבה על בנו. דויד מגונן על שיטת החינוך של האדמו"ר, אף שאינו מזדהה איתה, ומסביר לראובן כי החברות הזו חשובה, כיוון שהאדמו"ר אמנם לא מדבר עם בנו, אך את המסרים שהוא רוצה להעביר לו הוא אומר לראובן, בידיעה שהוא יאמר אותם לדני. דני מתוסכל כאשר הוא מתחיל לקרוא את ספריו של פרויד ואינו מצליח להבינם, ומרגיש שהידע שהוא צובר מכביד עליו. גם הידיעה שעליו להיות לרב ולרשת את אביו מעיקה עליו, והוא מעוניין להתנער מכך ולהיות פסיכולוג. ראובן, לעומת זאת, עם העניין שהוא מוצא בלימודים כלליים ובפרט במתמטיקה, דווקא מעוניין להיות רב ולהנהיג קהילה.
במקביל, מתוארות ההתפתחויות העולמיות שבאותה תקופה - הפלישה לנורמנדי (המתרחשת בזמן שראובן מאושפז), סוף מלחמת העולם השנייה והתקופה שלפני הקמת מדינת ישראל.
אחרי סיום לימודי התיכון שני החברים מתחילים ללמוד בקולג' הירש, מוסד בו מקבלים התלמידים גם תואר ראשון וגם סמיכה לרבנות. אביו של ראובן לוקה בהתקף לב, וראובן מתגורר עם משפחתו של דני למשך תקופה. דני נשאר עילוי, ונחשב לבולט שבין תלמידי הכיתה המתקדמת, ומנהיג את קהילת החסידים שבקולג'. כאשר מלחמת העולם השנייה מסתיימת ומתבררים ממדי האסון שפקד את יהדות אירופה, ובמקביל בארץ ישראל מתחיל המאבק על הקמתה של המדינה, הופך דויד מאלטר לאחד הקולות הציוניים הבולטים שבין יהודי ארצות הברית. אביו של דני, לעומתו, הופך לקול אנטי-ציוני מובהק, וכופה עליו לנתק את הקשר עם ראובן למשך שנתיים. ראובן מפתח כעס כלפי דני ובמיוחד כלפי הרב סונדרס, נוסף על הטינה שהוא חש אליו עקב שיטת החינוך בה הוא משתמש, ללא כל דיבור עם בנו. לאחר שקיומה של המדינה הוא עובדה מוגמרת, הרב סונדרס מתיר לבנו לחדש את הקשר עם ראובן.
דני מחליט להתמקצע בפסיכולוגיה כאשר יקבל את התואר הראשון ויוסמך לרבנות, ומנסה להסתיר מאביו את ניסיונות הקבלה לאוניברסיטאות השונות. הרב סונדרס מזמן את ראובן לשיחה. ראובן מתחמק, ורק לאחר שאביו גוער בו שוב הוא הולך. מתברר כי הרב סונדרס מודע להחלטתו של דני ומקבל אותה, וברצונו להסביר לראובן את שיטת החינוך בשתיקה ממנה ראובן כה סולד. הרב סונדרס מתאר כי בילדותו המוקדמת של דני הוא ראה כי שכלו של דני חריף ביותר, וחשש כי הדבר יבוא על חשבון עולם הרגש. כדי לפתח את הרגישות והאמפתיה וללמד אותו להזדהות עם צער הזולת, תכונות הכרחיות למנהיג קהילה, החליט לגדל אותו מבלי לשוחח אתו. הוא גם מסביר לראובן שכאשר הבין שדני נוטה להשכלה כללית, בתקופה בה החלה החברות שלהם, הוא בחן בעצם את אישיותו של ראובן וסמך עליו ש"ישמור" שדני לא יאבד בזמן תהליך רכישת ההשכלה. בסיום השיחה הוא קורא לבנו בשמו בפעם הראשונה מאז ילדותו, וניתן להבין שכעת, שדני בחר שלא להמשיך את דרכו של אביו ולא להפוך לאדמו"ר, יוכל הרב סונדרס לשבור את השתיקה ביניהם.
בסופו של הספר דני הולך ללמוד פסיכולוגיה ולשם כך גוזז את זקנו ופיאותיו, אך נותר יהודי מאמין. אביו מייעד את אחיו הקטן לרשת את מקומו.