המעמד האזרחי-משפטי של יהודי רומניה
מעמד יהודי רומניה לפני מלחמת העולם הראשונה

השינוי בחוקה הרומנית היה חסר משמעות עבור מרבית יהדות רומניה. חוץ מהמעטים שזכו לאזרחות, מאות אלפי יהודי רומניה היו בחזקת זרים חסרי אזרחות כלשהי, הנסבלים ברומניה. המעמד היה רופף מאוד ואפשר לשלטונות לנהוג ביהודים בקשיחות יתר. בשנים 1878 - 1900 זכו רק 200 יהודים רומנים לקבל רשמית אזרחות רומנית. באמצעים שונים, כמו חקיקה מפלה וקיפוח בכל דרך אפשרית, נדחקו היהודים כמיעוט וכקהילה לחיי עוני מרודים. בין השאר נאסר על היהודים לשהות בתחום הכפרי והעוסקים ברוכלות או בתיווך הואשמו בשוטטות והיו צפויים לגירוש. כן נאסרה קבלתם לשירות המדינה, לבתי חולים כלליים וכדומה. אפילו בעסקים פרטיים של יהודים נדרש שמספר העובדים היהודים לא יעלה על רבע ממספרם הכללי של העובדים.
דוגמה להצרת רגלי היהודים בתקופה זו הוא השינוי החדש בחוק מ-23 במאי 1893, שעל פיו מי שאינו אזרח (הרוב המוחלט של היהודים לא זכו לאזרחות) לא יהנה מחינוך יסודי חינם. ילד יהודי התקבל לבית הספר רק אם היה מקום פנוי ונדרש לשלם. כתוצאה מהגבלות אלה, בשנת 1890 נשארו מחוץ למסגרת הבית ספרית כעשרים אלף ילדים יהודים. היהודים, על בסיס אי היותם אזרחים רומנים, נחסמו מעיסוקים שונים: ב-1880 נאסר עליהם לעסוק במכירת משקאות חריפים בכפרים ובעיירות, חוק הבורסה מיולי 1881 אסר עליהם להיות מתווכים או סוכני בורסה וחוק הרוכלות ממרץ 1884 אסר עליהם עיסוק זה. רשימת העיסוקים מהם הודרו נמשכה עם מסילות הברזל, ממכר טבק, ממכר כרטיסי פיס ויתר המונופולים.
ב-5 במרץ 1902 חוקק ברומניה "החוק לארגון המקצועות" שנועד להסדיר את קיומן של אגודות מקצועיות והיחסים בין בעלי מקצועות בדרגות שונות. לחוק הזה היו גם סעיפים שנגעו ישירות ליהודים, אף על פי שהמילה "יהודי" לא הוזכרה בו. החוק קבע שזרים יהיו מורשים לעסוק במקצועם ברומניה רק אם יוכלו להוכיח שהרומנים מורשים לעסוק באותו מקצוע בארצם. יהודי רומניה, שהיו במעמד של זרים ללא מדינה, נזקקו לקבלת רישיון מיוחד ממשרד המסחר והתעשייה וללא קבלת רישיון כזה היו בחזקת עבריינים, אם ינסו לעבוד במקצועם. אם בכל זאת קיבלו רישיון לעבוד במקצועם, היו עוד כמה סעיפים בחוק שהפלו אותם לרעה לעומת הרומנים הנוצרים, כמו העדפת בעל מקצוע רומני גם אם מחיריו עולים על מחירי בעל המקצוע הזר בעד 5%. רבים מהיהודים היו בעלי מקצוע, שמצאו עצמם לפתע במצב של גזילת פרנסתם.
בנוסף לחקיקה המפלה, בעלי תפקידים, שהבינו את רוח החוקים, הרחיבו את פרשנותם לרעת היהודים. כך למשל, בדצמבר 1909, ביאשי, מנהל הפרפקטורה אסר על הקברנים היהודים לבצע את מלאכתם בבית העלמין היהודי. ההנמקה הייתה שבית העלמין נמצא מחוץ לתחומי העיר, לכן נחשב לשטח חקלאי וליהודים אסור לעבוד בחקלאות...
היהודים, אשר הבינו שמצבם הכלכלי והאזרחי ברומניה אינו עומד להשתפר, הצמיחו מתוך יאושם תנועת הגירה, שרובה פנתה לארצות הברית ושאר מדינות מערב אירופה וחלקה הקטן פנתה אל ארץ ישראל. בגלל מצבם הכלכלי הירוד, נאלצו לרוב המהגרים לנוע בדרכים ברגל ולהסתמך במידה רבה על סיוע הקהילות היהודיות דרכן עברו. בשנים 1899 עד 1912 לבדן ירדה האוכלוסייה היהודית מ-269,015 תושבים ל-239,967.
מדינות זרות, בעיקר אלה אליהן שמו את פניהם המהגרים היהודים, מחו בפני ממשלת רומניה, כך מחתה ארצות הברית בספטמבר 1902, תוך כדי אזכור חובתה של רומניה על פי החלטות קונגרס ברלין לכבד את הזכויות האזרחיות של יהודי רומניה. כעבור עשר שנים, ב-27 בינואר 1912, חוקק חוק מתוקן, שהחליף את החוק הקודם. בחוק החדש, בסעיף הנוגע לזרים, צוין שזרים חסרי חסות זרה פטורים ממנו.
טבלה הכוללת מפקדי האוכלוסייה היהודית ברומניה ואחוזם בכלל האוכלוסייה.
| השנה | היהודים |  % | השנה | היהודים |  % | השנה | היהודים |  % | השנה | היהודים |  % | השנה | היהודים |  % | השנה | היהודים |  % |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1859 | 135,000 | 3,0 | 1899 | 266,652 | 4,5 | 1910 | 243,729 | 3,5 | 1912 | 239,967 | 3,3 | 1916 | 230,000 | 2,9 | 1930 | 264,038 | 3,1 |  |