stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפסיפס לזכר הגימנסיה הרצליה

| --- | --- |

 מידע כללי
 אמן:  נחום גוטמן 
 תאריך יצירה:  1966 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מגדל שלום מאיר
 קואורדינטות:  32°03′51″N 34°46′11″E﻿ / ﻿32.06425°N 34.76972222°E﻿ / 32.06425; 34.76972222
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) הפסיפס לזכר הגימנסיה הרצליה(למפת תל אביב רגילה) הפסיפס לזכר הגימנסיה הרצליה(למפת גוש דן רגילה) הפסיפס לזכר הגימנסיה הרצליה(למפת גוש דן מוגדלת) הפסיפס לזכר הגימנסיה הרצליה  he הפסיפס לזכר הגימנסיה הרצליהhe הפסיפס לזכר הגימנסיה הרצליהמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הפסיפס לזכר הגימנסיה הרצליה הוא קיר-פסיפס מעשה ידי האמן נחום גוטמן משנת 1966, המוצג בכניסה למגדל שלום בתל אביב במקום שבו עמד המבנה המקורי של הגימנסיה העברית "הרצליה". אל משכנה החדש ברחוב ז'בוטינסקי עברה הגימנסיה בשנת 1958.
היצירה

הכנת הפסיפס, המשתרע על פני מאה מטרים רבועים, על ידי צוות של שישה אומני פסיפס איטלקים בראשות המוזאיקן המומחה רנאטו סיניוריני (Signorini) בעיר רָוֶונָה שבאיטליה, ארכה שנה. הפסיפס הורכב מיותר ממיליון אבנים ומכשמונה מאות גוונים ותתי גוונים. בראשית שנת 1967 הורכב הפסיפס במגדל שלום, ובחודש מרץ אותה שנה נחנך.
הפסיפס ניתן על ידי גוטמן, בוגר הגימנסיה הרצליה, במתנה לתושבי העיר תל אביב. והוא נועד לשמש כאנדרטת זיכרון לתל אביב הקטנה ולגימנסיה.
הפסיפס מתאר ארבע תקופות בהתפתחותה של העיר תל אביב, כאשר כל תקופה מאופיינת בצבע רקע אחר:
יפו העתיקה – פסיפס בצבע רקע ירוק, שעיקרו פרדסים הסובבים את העיר יפו, וכן שיירת גמלים וסירות דייגים במימי הים הסמוך לעיר.
אחוזת בית – פסיפס בצבע רקע צהוב, המסמל את דיונות החול עליהן הוקמה העיר. בפסיפס זה מתוארים ראש העיר הראשון מאיר דיזנגוף, ממייסדי העיר ד"ר חיים חיסין רכוב על חמור, והגנן הראשון של העיר שמואל הגר כשהוא עומד בשדרות רוטשילד, ברקע בניין הגימנסיה הרצליה.
תל אביב – פסיפס על רקע אדום, המציג את רחוב הרצל בתל אביב ואת תנופת הבנייה של העיר, במרכזו פנס הרחוב הראשון שלרגליו אנשים המרימים את ראשיהם אל אורו.
תל אביב בשנות ה-30 ובשנות ה-40 – הפסיפס, שרקעו כחול, מתאר את פתיחת נמל תל אביב והשתחררותה של העיר מהתואר "הקטנה", ותל אביב כעיר העתיד. בשנות ה-30 תל אביב מקבלת מעמד של עיר ובליבה אחוזת בית והגימנסיה הרצליה.
ראו גם

יפו-תל אביב: דור שני
פסיפס תולדות תל אביב
הנפה של ארטוסתנס

מציאת כל המספרים הראשוניים בין 2 ל-120 באמצעות הנפה של ארטוסתנס, כשהסימון מתחיל ממספר בריבוע.
בתורת המספרים, הנָפָה של אֵרָטוֹסְתֶנֶס הוא אלגוריתם פשוט ויעיל למציאת כל המספרים הראשוניים עד למספר שלם מסוים. המצאת הנפה מיוחסת למתמטיקאי היווני ארטוסתנס.
מתחילים עם רשימת כל המספרים השלמים מ-2 ועד המספר הנבחר n. בכל שלב, מכריזים על המספר הקטן ביותר הלא מסומן ברשימה שעוד לא טופל כעל מספר ראשוני, ומסמנים בתוך הרשימה את כל הכפולות שלו (שהם יהיו מספרים פריקים). ממשיכים לבצע שלב אחרי שלב, כל עוד זה אפשרי.
בסופו של התהליך,  כל המספרים ברשימה שלא סומנו הרי הם כל המספרים הראשוניים מ-2 עד n.
את הכפולות מוצאים על ידי ספירה מהמספר כלפי מעלה בצעדים של אותו מספר. למשל, עבור 3: 6, 9, 12, 15, ... . יהיו גם מספרים שיסומנו יותר מפעם אחת, למשל 15 = 3 * 5 = 5 * 3. לכן את הספירה ניתן להתחיל מהמספר בריבוע (למשל 9 עבור 3, מכיוון ש 6 כבר יהיה מחוק בספירה מ 2). כמו כן ניתן לעבוד עם המספרים האי־זוגיים בלבד ולספור בצעדים כפולים, למשל עבור 5: 25, 35, 45, 55, ... .
את המספר 1 אין כוללים ברשימה, משום שהוא לא נחשב לראשוני. ראו מספר ראשוני להסבר בעניין זה.
דוגמה

להלן פעולות האלגוריתם עבור המספרים מ-2 עד 20.
רושמים את המספרים מ-2 ואילך, עד לגבול שקבענו מראש:
2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20
2 הוא המספר הראשוני הראשון. סופרים מ-4 בצעדים של 2 ומסמנים את המספרים האלה:
2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 
       ^   ^   ^   ^     ^     ^     ^     ^     ^
המספר הבלתי מסומן הראשון מעל 2 ברשימה הוא 3, המספר הראשוני הבא. סופרים מ-9 בצעדים של 3 ומסמנים:
2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 
       -   -   - ^ -     -^    -  ^  -     -^    -
המספר הבלתי מסומן הראשון מעל 3 ברשימה הוא 5. הספירה אמורה להתחיל מ-25 אך מספר זה גדול מ-20. לכן אנו מסיימים. המספרים הבלתי מסומנים ברשימה כעת הם הם כל המספרים הראשוניים מ-2 עד 20:
2 3   5   7        11    13          17    19
הסימנים שסימנו במהלך הפעולה מהווים את החורים בנפה שדרכם עוברים המספרים הפריקים כך שבסוף נשארים בה רק המספרים הראשוניים.
פסאודו קוד של נפת ארטוסתנס

algorithm Sieve of Eratosthenes is
    input: an integer n > 1.
    output: all prime numbers from 2 through n.

    let A be an array of Boolean values,
      indexed by integers 2 to n,
      initially all set to true.
    
    for i = 2, 3, 4, 5, ..., not exceeding √n do
      if A[i] is true
        for j = i², i² + i, i² + 2i, i² + 3i, ..., not exceeding n do
          assign A[j] := false

    return all i such that A[i] is true.
או בצורה סימבולית,
primes = [2,3..] \ [ p²,p²+p,... for p in primes ]
קוד לנפת ארטוסתנס בשפת פייתון

import math

def all_primes(n):
    lst = [True] * (n - 2)
    for i in range(2, int(math.sqrt(n) + 1)):
        if lst[i - 2]:
            for j in range(i ** 2, n, i):
                lst[j - 2] = False
    return [m + 2 for m in range(len(lst)) if lst[m]]
ראו גם

הנפה של אטקין
המשל בספרות חז"ל

המשל בספרות חז"ל מעלה מספר מאפיינים ייחודיים בשונה מהמשל בשאר תרבויות העולם, שהבולט ביניהם הוא נוכחותם של הפסוקים המקראיים במשל, והשימוש בו ככלי פרשני להבנת הכתוב. על אף הקשרו לפסוקים המקראיים, המשל עומד באופן עצמאי ביחס לטקסט המקראי אותו הוא מבקש לפרש.
בנוסף, בעוד שברוב ספרות העולם קיימת ספרות משלים שלמה ועצמאית, אצל חז"ל המשלים משוקעים בתוך ספרות האגדה והמדרש ומובאים בליווי נמשליהם. חוקריו המרכזיים של המשל בספרות חז"ל הם פרופ' דוד שטרן (אנ') ופרופ' יונה פרנקל.
המשל המדרשי ממלא חלל בסיפור המקראי, פעמים חלל הקיים בטקסט ופעמים חלל שהמדרש יצר בעצמו, על ידי יצירת מצב אנלוגי דומה, השאול מההקשר התרבותי של הדרשן.
מרבית משלי חז"ל הם משלים פרשניים, כאשר כל נמשל רלוונטי למקרה מסוים, נקודתי ופרטי ואין בכוונתו להעביר מסר אוניברסלי ועל-זמני. משלי חז"ל לרוב יספקו רק את המידע ההכרחי לצורך מטרתו של הממשל, ללא קישוטים סגנוניים.
הדגם הרווח ביותר בספרות חז"ל מתקופת האמוראים הוא של משלי מלכים, בו הגיבור של הסיפור הוא מלך המסמל את אלוהים. סמל זה מקורו במסורות של המזרח הקרוב, והוא מופיע כבר בתנ"ך. ואף על פי כן יש לשים לב כי יש הבדל ניכר בין השימוש במשלי מלכים במסורת המקראית ובמסורת הבתר-מקראית. משלי מלכים בספרות חז"ל רוויים בתיאורים ופרטים השאולים מהלטינית והיוונית.
מבנה

במישור המבני ניתן לראות כי רוב המשלים בספרות חז"ל הם בעלי דגם קבוע: כמעט כל המשלים בנויים משני חלקים: גוף המשל והנמשל, אשר שניהם נפתחים בנוסחאות קבועות. המשל נפתח בנוסחה 'אמשול לך משל למה הדבר דומה', או נוסחאות מקוצרות לכך (כמו 'למה הדבר דומה' או שימוש במילית 'ל' בלבד), והנמשל נפתח בנוסחה 'כך'.
תפקיד המשל

ישנם הסברים שונים במחקר לייעודו, למטרותיו או לשימושיו של המשל בספרות חז"ל.
תפקיד המשל > המשל בספרות חז"ל על פי יונה פרנקל

שיטה אחת מבוססת על משנתו של יונה פרנקל ומוצגת בספרו 'דרכי האגדה והמדרש'. אליבא דפרנקל משלי חז"ל הם משלים הרמנויטיים, כלומר משלים המשמשים ככלי לחשיפת הבנה חדשה לגבי הנמשל ולגבי המציאות האנושית-הדתית של קהל נמעניו. לדידו, המשל נוצר מתוך מטרה ברורה לפרש מחדש את הנמשל. פרנקל הציע שיטה בת ארבעה שלבים לפירוש המשל ומשמעותו.
לפי שיטת פרנקל בשלב הראשון עלינו לבחון את 'דגם היסוד', שהוא הגרעין של המשל ובו נכללות דמויות המשל ומערכת היחסים ביניהן. לאור בחינת הדגם, קהל הנמנעים מפתח ציפיות מסוימות בנוגע למערכת היחסים בין הדמויות וההיררכיה ביניהן. בשלב השני, עלינו לבחון את המשל כיצירה ספרותית עצמאית העומדת בפני עצמה ומספקת את עצמה. כבר בשלב זה, סביר שיעלו פערים מסוימים שעתידים להתבאר לאור השלב השלישי, בו נבחן את הנמשל. השוואה בין המשל לנמשל תחשוף אי התאמות מסוימות, וזהו המקום בו לדעתו של פרנקל עלינו להפעיל שיקול דעת, להתחיל לשאול שאלות ולנסות להבין את המטרה והתפיסה הדתית המהותית החדשה אליה הממשל מנסה לכוון. זהו השלב הרביעי, אותו מכנה פרנקל 'פריצת דגם היסוד'.
תפקיד המשל > המשל בספרות חז"ל על פי יונה פרנקל > דוגמה לניתוח המשל על פי שיטתו של פרנקל

סעיף זה מביא דוגמה, ליישום שיטתו של פרנקל על משל  מבראשית רבה, פרשה כ"ב, פסקה ט':
"משל לאחד שנכנס לגינה וליקט תותין ואכל, והיה בעל הגינה רץ אחריו.
אמר לו: מה בידך?
אמר לו: אין בידי כלום!
אמר לו: והרי ידיך מלוכלכות.
כך אמר לו קין להקב"ה: השומר אחי אנכי! אמר לו הקדוש ברוך הוא: הא רשע! קול דמי אחיך צועקים וגו'."
בחינת דגם היסוד: דגם היסוד שלפנינו הוא של בעל גינה וגנב. הגנב רוצה את התותים, ובשביל להשיג את מטרתו הוא מוכן להזיק לבעל הגינה. הוא רוצה שבעל הגינה לא יראה אותו, והוא סבור בעת ביצוע המעשה כי אכן כך הדבר. לעומת זאת, בעל הגינה אינו רוצה שיגנבו ממנו. כלומר לפנינו מערכת יחסים של ניגודים, הן ביחס שני גיבורי המשל ביחס לגניבה עצמה (אחד רוצה שלא ידעו ואחד רוצה לדעת) הן ביחס שני גיבורי המשל לאחר הגניבה, (הגנב רוצה לברוח ובעל הגינה רוצה להתקרב ולברר מי חולל את המעשה). ניתן היה לחשוב על דגמי יסוד אשר עשויים לשמש להמשלת מערכת היחסים בין ה' לקין לאחר הרג הבל, לדוגמה מציע פרופ' פרנקל בספרו, דגם של שוטר ורוצח. ואולם, ניתן לשער כי הבחירה בדגם יסוד זה, מבקשת מצד להדגיש כי ה' הוא בעליו של הבל, וכי קין מדומה לגנב אשר לקח את חייו של אחיו, נטל את רכושו של ה'.
בחינת עלילת המשל וניתוחה כיצירה ספרותית: משל זה, אשר נפתח בנוסחת הפתיחה 'משל ל' מתאר כי גנב נכנס לגינה ואכל תותים. בעל הגינה רודף אחריו, ושואל אותו מה בידו. הגנב, שכנראה בשעת ביצוע המעשה חשב שבעל הגינה לא רואה אותו ועל כן גנב השיב כי אין לו כלום בידו. מכאן עולות שאלות רבות, כגון מה יודע בעל הגינה על הגניבה? האם הוא רואה אותו במהלך ביצוע הגניבה, ואם כן אז מדוע לא עצר אותו קודם? או שאולי ראה אותו רק לאחר הגניבה והוא רק חושד בו? בנוסף, נשאלת השאלה מה המטרה במרדף אחריו, האם להשיב את הגניבה, או להעמידו לדין? ואם ברצונו להעמידו לדין מדוע הוא שואל אותו רק 'מה בידך'?. הגנב משיב כי אין לו כלום בידו, אך בעל הגינה מוכיח אותו על חטאו לאור כך שידיו מלוכלכות.
המשל והנמשל מפרשים זה את זה: בשלב זה אנו הולכים אל הנמשל ומנסים להבין את המשל דרכו. בהקבלה אל הסיפור המקראי אנו מבינים כי הגנב משול לקין, בעל הגינה לה' וליקוט התותים ואכילתם לרצח הבל. מהסיפור המקראי המובא בנמשל אנו מבינים כי ה' יודע למעשה על כל פרטיו של קין ועל מעשהו, ומכאן שאלינו להבין את המשל באופן הבא: בעל הגינה ראה את הגנב אוכל ומבצע את העבירה. עתה, עלינו לשאול אז מדוע שאל 'מה בידך'. בעוד שהגנב חושב שבעל הגינה לא יודע כלום, נראה שדווקא שאלה זו מה נמצא בידיו, מנסה לגרום לו להודות בחטא שעשה. רק לאחר שהוא מתכחש לחטאו, מטיח בעל הגינה את האשמה כי ידיו מלוכלכות. מכאן ששאלתו של ה' אל קין 'אי ההבל אחיך' משולה לשאלתו של בעל הגינה 'מה בידך', וכוונתה היא למעשה לתת לקין הזדמנות להודות בחטאו.
פריצת דגם המשל: במשל זה נפרץ הדגם על ידי כך שבעל הגינה יודע על הגניבה אך מעמיד פנים שאינו יודע. בכך מבקש הממשל ללמדנו דרכו של האל בדרך של משל – האל רואה הכל, ובכל זאת הוא נותן לבני האדם לחשוב שהוא אינו רואה הכל בכדי שתהיה לו אפשרות לחזור בתשובה ולהודות בעצמו בחטאיו.
תפקיד המשל > המשל בספרות חז"ל על-פי דוד שטרן

שיטה נוספת, מבוססת על דבריו של פרופ' דוד שטרן, המוצגים בספרו 'המשל והמדרש'. לדידו של שטרן ניתן לחלק את משלי חז"ל לשלושה דגמים:
א. הדגם הראשון הוא 'המשל כהמחשה', ועל פיו המשל משמש כ"אמצעי מחוכם להמחשתם של רעיונות או אמונות מופשטים על ידי דוגמאות סיפוריות שהן קוהרנטיות, מוכרות, ובשל כך מובנות ביתר קלות". השימוש במשל בתפקיד זה הפך נפוץ יותר בספרות שאחרי תקופת חז"ל, ועל אף שישנם מספר משלים בספרות חז"ל התואמים דגם זה, אין הדבר נכון למרביתם.
ב. הדגם השני הוא 'המשל כצופן', ועל פיו המשל הוא "צורת תקשורת אזוטרית בהחלט", כלומר המשל סגור בפני הציבור הרחב, ורק מעטים יכולים להבינו. לאור זאת הפך המשל לכלי להעברת מסרים חתרניים או ביקורתיים. ואולם, לפי שטרן, במסורת חז"ל הדגם התקשורתי פתוח כלפי הכלל, ועל אף היותו פעמים מסובך להבנה, קשה ומתוחכם, כל אדם בעל דעת יכול להבין את המסר שהמשל מנסה להעביר.
ג. הדגם השלישי הוא המשל כסיפור רטורי ובדיוני, וזהו הדגם ההולם לפי שטרן את רוב המשלים בספרות חז"ל. על פי דגם זה, המשל משמש ככלי לשוני לשכנוע והשפעה.
תפקיד המשל > המשל בספרות חז"ל על-פי דוד שטרן > דוגמה למשל המשמש כתכסיס רטורי

באיכה רבה, פרשה ד', פסקה י"א מובא המשל הבא:
"כתיב: (תהלים ע"ט) מזמור לאסף אלהים באו גוים בנחלתך. לא הוה קרא צריך למימר, אלא בכי לאסף, נהי לאסף, קינה לאסף. ומה אומר מזמור לאסף?
אלא משל למלך שעשה בית חופה לבנו וסיידה וכיידה וציירה, ויצא בנו לתרבות רעה. מיד עלה המלך לחופה וקרע את הוילאות ושיבר את הקנים. ונטל פדגוג שלו איבוב של קנים והיה מזמר. אמרו לו: המלך הפך חופתו של בנו ואת יושב ומזמר? אמר להם: מזמר אני שהפך חופתו של בנו ולא שפך חמתו על בנו.
כך אמרו לאסף הקדוש ברוך הוא החריב היכל ומקדש ואתה יושב ומזמר? אמר להם: מזמר אני ששפך הקדוש ברוך הוא חמתו על העצים ועל האבנים, ולא שפך חמתו על ישראל. הדא הוא דכתיב: ויצת אש בציון ותאכל יסודותיה."
משל זה הנאמר מפיו של רבי אלעזר, מבקש לשבח את ה' על שהחריב את בית המקדש השני, כיוון שבכך הוא למעשה ריחם על ישראל, ויכול היה להיות גרוע הרבה יותר. כלומר, המטרה העומדת מאחורי המשל הזה היא להצדיק את הדין וכן לתת הסבר שכלתני לחורבן בית המקדש. אם כך, משל זה הוא דוגמה לניסיון לשכנע את הציבור בנוגע למסר זה, אך שלא באופן מפורש.
תפקיד המשל > המשל בספרות חז"ל על פי גלית חזן-רוקם

חזן-רוקם ביקשה להדגיש את הקשר הקיים בין סוגת המשל, שהיא לטענתה סוגה בעלת אופי מתוחכם ולמדני, לבין הסיפורת העממית, אשר נשענת על מקורות שאינם למדניים. חזן-רוקם מתייחסת אל סוגה זו כחלק מספרה 'רקמת חיים :היצירה העממית בספרות חז"ל' בו דנה במדרש האגדה הארץ-ישראלי, איכה רבה. עיסוקה במשל בפרט נובע מכך שזו סוגה מרכזית באיכה רבה לאור מיקום המשלים בראשית הפרשות המקנה להם רושם בולט ומרכזי וכן לאור אחדותם הסגנונית של המשלים.
הערות שוליים

↑  דוד שטרן, המשל במדרש: סיפורת ופרשנות בספרות חז"ל, תל אביב, תשנ"ה, עמ' 21-17.
↑  יונה פרנקל, דרכי האגדה והמדרש, גבעתיים, תשנ"א, עמ' 323.
↑  דניאל בויארין, תרגום: ע' אופיר, הבשר שברוח, תל אביב, תשנ"ט, עמ' 91.
↑  יונה פרנקל, דרכי האגדה והמדרש, גבעתיים, תשנ"א, עמ' 327.
↑  דוד שטרן, המשל במדרש: סיפורת ופרשנות בספרות חז"ל, תל אביב, תשנ"ה, עמ' 31-30.
1 2  יונה פרנקל, דרכי האגדה והמדרש, גבעתיים, תשנ"א, עמ' 326–338.
↑  יונה פרנקל, מדרש ואגדה, כרך ב, תל אביב, תשנ"ז, עמ' 420-418, 573.
↑  דוד שטרן, המשל במדרש: סיפורת ופרשנות בספרות חז"ל,, תל אביב, תשנ"ה, עמ' 55.
↑  דוד שטרן, המשל במדרש: סיפורת ופרשנות בספרות חז"ל, תל אביב, תשנ"ה, עמ' 56-54.
↑  דוד שטרן, המשל במדרש: סיפורת ופרשנות בספרות חז"ל, תל אביב, תשנ"ה, עמ' 56.
↑  דוד שטרן, המשל במדרש: סיפורת ופרשנות בספרות חז"ל, תל אביב, תשנ"ה, עמ' 59-57.
↑  דוד שטרן, המשל במדרש: סיפורת ופרשנות בספרות חז"ל, תל אביב, תשנ"ה, עמ' 21-20.
↑  גלית חזן-רוקם, רקמת חיים: היצירה העממית בספרות חז"ל, תל אביב, תשנ"ז, עמ' 127, 146.
הציור הפלמי

ציורו של פיטר ברויגל האב, "מגדל בבל", 1563
הציור הפלמי פרח בפלנדריה מתחילת המאה ה-15 עד המאה ה-17. בפלנדריה פעלו חלק מהציירים המובילים של צפון אירופה, ביניהם רובנס, ברויגל האב ויאן ואן אייק. הציירים הפלמיים הוזמנו לצייר בחצרות מלכי אירופה, וכך השפיעו על הציור בכל מערב אירופה. לסדנאות שלהם הגיעו גם פרחי ציירים מהמדינות השכנות, וגם דרכם התרחבה השפעת הציור הפלמי.
הציירים הפלמיים היו בין הראשונים שהשתמשו בצבעי שמן. בין ציירי התקופה אפשר לציין את: יאן ואן אייק, הנס ממלינג ורוחיר ון דר ויידן.
החל מתחילת המאה ה-16 הציירים הפלמיים הושפעו מהרנסאנס האיטלקי, אולם למרות זאת אופי היצירות שלהם היה שונה. הבולט בין ציירי תקופה זו היה ברויגל האב.
לאחר המצור על אנטוורפן עברו רבים מציירי פלנדריה מהאזור הדרומי שנשאר בשלטון ספרדי להולנד העצמאית שבצפון. למרות זאת נמשכה פריחת הציור הפלמי. ידועה במיוחד היא אסכולת אנטוורפן והבולט בין ציירי התקופה היה רובנס.
לאחר מותם של "הציירים הגדולים", רובנס ובני דורו, ותום מלחמת שמונים השנה איבדה פלנדריה את חשיבותה כמרכז של ציור.
לקריאה נוספת

דייוויד פייפר, אברהם רונן, אילן רחום (עורכים), אנציקלופדיה לאמנות הציור והפיסול, כרך ב, עמ' 90–97, 200–205, הוצאת כתר, 1997.
Vlieghe, Hans, Flemish Art and Architecture, 1585–1700, Yale University Press, 2004.
הסבר מעגלי

"מעגל" הנוצר בעקבות הסבר באמצעות הנחה הנשענת על אותו הסבר
הסבר מעגלי או הצדקה מעגלית היא קבוצת כשלים לוגיים בה ההנחה עליה נשענת המסקנה זקוקה להוכחה בדיוק כמו המסקנה עצמה. ההסבר המעגלי אינו כשל לוגי פורמלי, אלא פגם פרגמטי בוויכוח. המרכיבים שלו יכולים להיות תקפים מבחינה לוגית, כיוון שבהתאם לטענת אם-אז, אם ההנחה נכונה אז המסקנה חייבת להיות נכונה. אולם כל עוד ניתן תוקף לרישא, לא ניתן להסיק את הסיפא. לכן הסבר מעגלי לרוב נופל בגדר הנחה טעונת הוכחה.
ההסבר המעגלי מתקיימת לרוב בצורה של: "א' נכון כי ב' נכון וב' נכון כי א' נכון". הסבר מעגלי עלול להיות קשה לזיהוי אם מדובר בשרשרת ארוכה של טענות. לדוגמה: "א' נכון כי ב' נכון ; ב' נכון כי ג' נכון ; ג' נכון כי ד' נכון ; ד' נכון כי א' נכון".
דוגמאות

ד"ר דאגלס וולטון השתמש בדוגמה הבאה של הסבר מעגלי מוטעה:
ולינגטון נמצאת בניו זילנד.
 לכן, ולינגטון נמצאת בניו זילנד.
הוא מציין שאף על פי שהטיעון תקף מבחינה לוגית, אין הוא יכול להוכיח כי ולינגטון נמצאת בניו זילנד משום שאין בהנחה ראיות שונות מן המסקנה, ולכן זהו כשל.
חוקרים נוספים מציגים דוגמאות דומות שעלולות יותר להטעות:
אמנם המשפט "כל מה שהוא פחות צפוף מהמים יצוף, כי כל מה שהוא פחות צפוף מהמים יצוף" נשמע מטופש, אבל "כל מה שהוא פחות צפוף מהמים יצוף, כי חפצים כאלה לא שוקעים" עלול להישמע כמו טיעון של ממש.
דוגמאות נוספות:
"מגיע לי ללכת לישון מאוחר יותר, אז את צריכה לתת לי להישאר בחוץ עד 22:00!"
"התורה היא אמת, אז אסור לך לפקפק במילתו של ה'"
"אתה צריך לחסוך מספיק כסף כדי לשלם את החשבונות שלך כל חודש, כי חשבונות צריך לשלם"
"לגיטימי להרוס רכוש כשכועסים, כי אנשים כועסים נוטים להרוס דברים"
"יש לו הרבה מה להסתיר, והכחשותיו רק מוכיחות את זה"
סוגי ההסבר המעגלי

ישנם מספר כשלי הסבר מעגלי. ביניהם:
הסתמכות על המסתורין - שבו ההסבר המוצע לתופעה או עובדה הוא שתופעה זו אינה ניתנת להסבר.
הסבר ריק - בו מוצע הסבר, אך מנגנון הפעולה שלו אינו בעל משמעות ברורה לבד מהיותו "מה שמסביר את התופעה". הסתמכות על מונחים כמו "גורל", "טבע הדברים", או "כך זה קרה" אופיינית לכשל זה.
השערות מבטלות - בו מגנים על השערה אחת באמצעות העלאת השערה שנייה.
בורות בלתי-מנוצחת
הנחה טעונת הוכחה (פטיציו פרינקיפי)
שאלה מתבקשת
כשל מעגל קסמים
הערות שוליים

↑  circular reasoning examples, Softschools
הפארק הלאומי טורוטורו

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  26 ביולי 1989 
 נתונים ומידות
 שטח:  165 קילומטר רבוע
 מיקום
 מדינה:  בוליביה בוליביה
 מיקום:  Charcas Province, מחוז פוטוסי 
 קואורדינטות:  18°06′00″S 65°46′00″W﻿ / ﻿18.1°S 65.7667°W﻿ / -18.1; -65.7667
  (למפת בוליביה מוגדלת) סוקרה לה פאס קוצ'במבה סנטה קרוס פוטוסי טרינידד סאלאר דה אויוניברזיל פרגוואי ארגנטינה צ'ילה פרוהפארק הלאומי טורוטורו(למפת בוליביה רגילה) סוקרה לה פאס קוצ'במבה סנטה קרוס פוטוסי טרינידד סאלאר דה אויוניברזיל פרגוואי ארגנטינה צ'ילה פרוהפארק הלאומי טורוטורו
 
עקבות דינוזאורים בפארק
הפארק הלאומי טורוטורו (בספרדית: Parque Nacional Torotoro), פארק לאומי קטן בבוליביה, הנמצא באזור הרכסים המזרחיים של הרי האנדים.
הפארק הלאומי ממוקם בצפונו של מחוז פוטוסי, 140 קילומטרים מדרום לעיר קוצ'במבה, ממנה ניתן להגיע אליו בדרכי חצץ. בעונה הגשומה הדרך אליו לעיתים בלתי עבירה. שטחו של הפארק 165 קילומטרים רבועים, והוא ממוקם באזור צחיח למחצה ובגבהים של 2,000 עד 3,500 מטרים. בשטחו נמצאים קניונים שעומקם כ-300 עד 350 מטרים.
הצמחייה בפארק נמוכה וכוללת בעיקר שיחים ובני שיח. בשטח הפארק ניתן לצפות בדררות (סוג של תוכי) ובארה אדומת-חזה. בפארק מצוי גם נוף דמוי-קרסטי כמו מערות ובולענים, מרבצים קלציטיים מתקופות הפלאוזואיקון והקרטיקון המכילים מאובנים, וכן נופים שנוצרו בשל בליה כתוצאה מנסיגת קרחונים, מרוח וממים.
בשטח הפארק שוכנת מערת אומחלנטה (Humajalanta), שאורכה 4,600 מטרים ועומקה 164 מטרים, והיא אחת מן המערכות הארוכות והעמוקות בבוליביה. בתוכה ניתן למצוא נטיפים וזקיפים, דגים עיוורים ומפלים קטנים. בנוסף מצויים בפארק שברי עצמות דינוזאורים ויותר מ-2,500 עקבות שלהם.
הצמיד של אופירה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  רבקה מגן
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך הוצאה:  1981
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003019829, 000873962, 002400600
הצמיד של אופירה הוא ספר ילדים מאת רבקה מגן שיצא בשנת 1981 בהוצאת עם עובד, הספר זיכה את מגן בפרס אשמן לספרות ילדים של "הארץ שלנו".
הספר הומחז בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער וזכה בפרס הבמה להצגות ילדים ונוער כהצגה הטובה של השנה.
הסיפור "התפקיד הראשי" מתוך הספר "הצמיד של אופירה" הומחז והועלה בשנת 2013 כהצגה בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער.
הנפח והשטן (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  Paul Urkijo 
 הופק בידי:  Carolina Bang, אלכס דה לה איגלסיה 
 תסריט:  Paul Urkijo, Asier Guerricaechevarría 
 עריכה:  Paul Urkijo 
 שחקנים ראשיים:  Kandido Uranga Jose Ramon Argoitia Gotzon Sanchez איציאר איטוניו Maite Bastos Josean Bengoetxea רמון אגירה Gorka Aguinagalde אנקו סגרדוי Almudena Cid 
 מוזיקה:  Pascal Gaigne 
 מדינה:  ספרד 
 חברה מפיצה:  Filmax, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2018 
 משך הקרנה:  99 דק' 
 שפת הסרט:  Alavese Basque 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט אימה 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הנפח והשטן (בבאסקית: Errementari) הוא סרט ספרדי בשפה הבאסקית מסוגת האימה והפנטזיה. העלילה מבוססת על הפולקלור הבאסקי והגרסה המקומית לאגדת הנפח והשטן. עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1843, כאשר נפח מחזיק בשבי שד מהשאול ואת הילדה ששחררה אותו.
הסרט יצא לאקרנים בספרד בשנת 2018 והיה מועמד שנה לאחר מכן בקטגוריית האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר בפרס גויה.
רקע

הנפח והשטן היא אגדה הודו-אירופית. הסיפור הוא של נפח שכורת ברית עם ישות זדונית — בדרך כלל השטן (בתקופות מאוחרות יותר), מוות, שד או ג'יני — שמוכר את נשמתו תמורת כוח כלשהו ואז מרמה את השטן ולוכד אותו. בגרסה אחת, הנפח מקבל את הכוח לרתך כל חומר ואז משתמש בכוח זה כדי לרתך את השטן לחפץ בלתי ניתן להזזה, ומאפשר לנפח להתנער מחובתו.
הסיפור נאסף על ידי ג׳יאנבטיסטה בזיל (Giambattista Basile) ברומן Lo cunto de li cunti משנת 1634, לאחר מכן האחים גרים כללו אותה בסיפורי הילדים שלהם (ופורסם בשני כרכים ב-1812 וב-1815), למרות שהם הסירו אותה במהדורות משנת 1822 ומאוחר יותר.
הנפח הוא מוטיב של פולקלור מוכר ברחבי אירופה (ומחוצה לה) הקשור לחזון ימי הביניים של הגיהנום ומספר סיפורים שונים מספרים על נפחים החותמים על ברית עם השטן כדי להשיג אש ואמצעים משופרים להתכת מתכות.
"הנפח והשטן" הוא כנראה אחד מסיפורי העם האירופיים העתיקים ביותר, כשהעלילה הבסיסית נפוצה באירופה ובסקנדינביה. יוצרי הסרט בחרו לעבד גרסה באסקית לאותה אגדה.
שחקנים ודמויות

קנדידו אוראנגה - הנפח
אומה בראקאליה - אוסו
אנקו סגארדוי - סרטאל
רמון אגירה - אלפרדו אורטיז
חוסה רמון ארגויטיה - מתיאו
אייטור אורסלאי - בניטו
מייטה בסטוס - בלנקה
אורטזי אקוסטה - אלאסטור
איציאר איטוניו - אנה
הפצה

הסרט הוקרן לראשונה באוקטובר 2017 בפסטיבל הפנטזיה סידג׳ס, שנערך בקטלוניה. הסרט הופץ לאחר מכן בבית הקולנוע על ידי חברת Filmax, ב־2 במרץ 2018. נטפליקס רכשה את זכויות ההפצה הבינלאומיות והוא זמין לצפייה ישירה בשרתיה.
הנפח והשטן. איור משנת 1916.
המשלחת הנורווגית-בריטית-שוודית לאנטארקטיקה

המשלחת הנורווגית-בריטית-שוודית לאנטארקטיקה (באנגלית: Norwegian–British–Swedish Antarctic Expedition) שיצאה לחקור את היבשת בשנים 1952-1949 הייתה המשלחת האנטארקטית הראשונה שהורכבה מצוות בינלאומי של מדענים. חברי הצוות באו מנורווגיה, משוודיה ומחבר העמים הבריטי.
היסטוריה

בראשות המשלחת עמד יוֹן שֶלְדֶרוּפּ יֵיבֶר (John Schjelderup Giæver), מדען נורווגי. מטרתה הייתה לקבוע, אם תנודות אקלים שנצפו בחוג הארקטי מופיעות גם באנטארקטיקה. בסיס שנודע בשם מאודהיים הוקם על מדף הקרח קואר בפברואר 1950. המשלחת הזאת הניחה את התשתית למשלחות האוסטרליות לאנטארקטיקה משנת 1954 עד ראשית שנות ה-60'.
תעבורה

המשלחת הגיעה לאנטארקטיקה על ספינה בת 600 טון של ציידי כלבי-ים בשם "נורסל", שצוידה במנוע דיזל של צוללת גרמנית. במקביל אליה השתמשה המשלחת באונייה בת 24,000 טון, משום ש"נורסל" הייתה קטנה מכדי לשאת את כל הציוד והאספקה שנדרשו למשלחת האנטארקטית.
נוסף לשתי האוניות, נכללו במשלחת שני מטוסי אוסטר קלים, שנועדו לטיסות סיור, וצוות של חמישה טייסים מחיל האוויר המלכותי הצטרף למשלחת לאייש אותם. ה"נורסל" יצאה לשלוש הפלגות הלוך-ושוב לאנטארקטיקה, בלוויית יחידה מוטסת נורווגית ושוודית לסייע בצילומי אוויר.
המידע שהשיגה המשלחת עזר לקידום חקר הקרחונים, מטאורולוגיה וגאולוגיה. היא מצאה, ש"מפלס הים העולמי נשלט בעיקר על ידי מצב תכסית הקרח האנטארקטי." כמו כן שיפרו ממצאיה את הבנת השפעתן של תכסיות הקרח האנטארקטי על ויסות האקלים העולמי. המשלחת מצאה גם ראיה המצביעה על כך, שחלק מאנטארקטיקה (ארץ דרונינג מוד) היה מחובר בעבר לדרום אפריקה. עוד מחקרים מדעיים מצאו ראיה מוצקה לכך, שמזרח אנטארקטיקה היה סמוך לדרום אפריקה עד שלהי עידן היורה.
סגל המשלחת

יון גייבר, נורווגי, מפקד קבוצת החורפים
ולטר כיט, שוודי, חוקר קרחונים ראשי, סגן המפקד
גורדון דה קטרוויל רובין, אוסטרלי, גאופיזיקאי, תת-סגן המפקד
נילס יורגן שומאכר, נורווגי, מטאורולוג ראשי
גסטה לילייקוויסט, שוודי, עוזר מטאורולוג
ארנסט פרדריק רוטס, קנדי, גאולוג ראשי
אלאן ריס, בריטי, עוזר גאולוג
צ'ארלס סוויתינבנק, בריטי, עוזר לחוקר קרחונים
נילס רור, נורווגי, סוקר טופוגרפיה
אובה וילסון, שוודי, קצין רפואה
ברטיל אקסטרם, שוודי, מהנדס מכונות
אגיל רוגסטאד, נורווגי, אלחוטן
פטר מלבי, נורווגי, כלבן
שלברג נילסן, נורווגי, טבח
חברים נוספים שהצרטפו במועד מאוחר יותר:
סטיג האלגרן
לזלי קואר
יון ילבארט
ג'ון סנארבי
לקריאה נוספת

Giaever, J. (1969). The White Desert: The official account of the Norwegian–British–Swedish Antarctic Expedition. Greenwood Pub Group. ISBN 0-8371-1318-0
Swithinbank, C. (1999). Foothold on Antarctica. Sussex, England: The Book Guild Ltd. ISBN 1-85776-406-4