stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נועה שמידע
הישגים כלוחמת טאקוונדו

אלופת ישראל לנערות בין השנים 1995–1999, אלופת ישראל לבוגרות בין השנים 1999–2004.
בשנת 1998 זכתה שמידע בתואר סגנית אלופת העולם לנוער התחרות שהתקיימה באיסטנבול, שנה מאוחר יותר זכתה בתואר סגנית אלופת אירופה לנוער בתחרות שהתקיימה בקפריסין. שמידע זכתה במקום החמישי באליפות העולם האולימפית שנערכה בקרואטיה בשנת 2000, במקום החמישי באליפות אירופה לבוגרות שנערכה בשנת 2003, ובמקום השלישי באליפות הסבב העולמי בטורקיה ובאליפות הסבב העולמי בספרד (שתיהן ב-2003).
שנת 2004 הייתה השנה האחרונה של שמידע כספורטאית מקצועית, עת זכתה במקום ה-4 באליפות היבשתית האולימפית באזרבייג'ן ובמקום החמישי באליפות אירופה לבוגרות.
הישגים כמאמנת

לאחר פרישה כספורטאית הישגית פנתה שמידע לקריירת אימון והובילה את נבחרת ישראל לאולימפיאדת בייג'ינג 2008 בה ייצגה את ישראל, תחת אימונה של שמידע, בת אל גטרר. שמידע אימנה את נבחרת ישראל לסירוגין עד שנת 2016.
לאחר פרישתה

החל משנת 2021 שמידע מכהנת כמנכ״לית איגוד הטאקוונדו בישראל, בתקופת כהונתה הושגה לישראל מדליית ארד אולימפית במשחקי טוקיו 2020 על ידי אבישג סמברג.
בשנת 2021 נבחרה שמידע לכהן כחברת הנהלת הוועד האולימפי בישראל וחברת ועדת הכספים.
החל משנת 2023 שמידע מכהנת גם כחברת הוועדה המשפטית של ארגון הטאקוונדו העולמי (World Taekwondo) וחברת הנהלת איגוד הטאקוונדו האירופאי.
הערות שוליים

↑  תומר גנור, נועה שמידע תשמש כמנכ"לית התאחדות הטאקוונדו, באתר ynet, 3 בדצמבר 2020
↑  חברי הנהלה ובעלי תפקידים – Israel Olympics
↑  אסי ממן, ‏נועה שמידע מונתה לחברת הנהלה בארגון האירופי, באתר ONE‏, 25 באפריל 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חנה ביתן

| --- | --- |

חנה ביתן בטקס הרמת כוסית במשרד ראש הממשלה לכבוד הוצאה לאור של "אטלס ההתיישבות בישראל" בשנת 2004
 לידה:  1938 (בת 87 בערך) יבנאל, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 פעילות בולטת:  מרכזת מדעית של ועדת השמות הממשלתית
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 בן זוג:  אריה ביתן
 מספר צאצאים:  2 
 
חנה ביתן (נולדה ב-1938) היא מרכזת מדעית של ועדת השמות הממשלתית. כתבה את "אטלס ההתיישבות בישראל: אטלס שמות היישובים והמקומות בישראל", שעל חיבורו זכתה בפרס האגודה הגאוגרפית הישראלית לשנת 2007, עם הנימוק: "כתיבה ועריכת אטלס ההתיישבות בישראל, מפעל חינוכי ונדבך בלימוד הערכים הגאוגרפיים וההיסטוריים של ארצנו".
ביוגרפיה

חנה ביתן, לבית שני, נולדה ב-1938 ביבנאל, בת להורים שעלו מרוסיה בשנות העלייה השנייה והשלישית. האֵם, בתיה לבית גרדי, נצר למשפחת רבנים ממייסדי תנועת "הפועל המזרחי". האב שמואל, מצאצאי רבי לוי יצחק מברדיצ'ב, ציוני נלהב, מנהל חשבונות במקצועו, שניהל שנים רבות את חשבונות מושבות הברון רוטשילד בגליל התחתון מול התאחדות האיכרים. אחיה הבכור, מנחם, נפל עם פרוץ מלחמת העצמאות, בקרב סמוך לכפר הערבי לוביא, בי"ד באדר א' תש"ח, והוא בן 18 שנה.
ביתן הייתה תלמידת בית הספר העממי ביבנאל ובית הספר התיכון "הגליל" בטבריה. שירתה בצה"ל (1956–1959) במודיעין חיל האוויר. סיימה תואר ראשון בגאוגרפיה ומקרא (1965) באוניברסיטה העברית בירושלים והמשיכה את לימודיה בלשון ובתלמוד.
ביתן החלה לעבוד בוועדת השמות הממשלתית ב-1972, ולאחר מכן נתמנתה למרכזת המדעית של הוועדה (1976–2006). במסגרת ועדה זו רבו משימותיה, וניתנה לה השפעה רבת-היקף בהפצת ערכי הגאוגרפיה והיסטוריה של ארץ ישראל. נתמנתה לאחר מכן כחברה מן המניין בוועדה זו, שבה פעלה עד שנת 2015. סך עיסוקיה בוועדה זו נמשכו על פני 40 שנה.
ביתן הייתה נשואה לגאוגרף ולקלימטולוג פרופסור אריה ביתן. היא אם לשניים וסבתא.
במסגרת ועדת השמות הממשלתית > פעילויות

ניהול ותיאום פעולות ועדת השמות הממשלתית, בכל האמור בגישור ובתיווך בין החלטות הממשלה על הקמת יישובים חדשים, לבין גרעיני התיישבות ותנועות ההתיישבות למיניהן, ובאחרונה – גם בכל הקשור בראשי מועצות אזוריות.
פרסום החלטות ועדת השמות הממשלתית בכלי התקשורת הרשמיים.
אחריות על קיום השמות הגאוגרפיים בממ"ג (מערכת מידע גאוגרפי) הלאום וכן על עדכון רשימת היישובים בפרסומי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
קיום קשר עם כלי התקשורת והתקשוב בכל הנוגע להחלטות ועדת השמות וייצוג מדיניות עבודתה.
השתתפות בארבע ועדות שרים במשרד ראש הממשלה. ועדות הקשורות להקמת יישובים חדשים: ועדת השרים לנגב והגליל, להתיישבות בדואית, לענייני פנים ושירותים ולענייני סמלים וטקסים.
במסגרת ועדת השמות הממשלתית > מטרות ופרסומים

ביתן אימצה לעצמה את המטרה לקרב את העם בישראל, ובמיוחד את בני הנוער, אל מקורות השמות הגאוגרפיים, השמות שמוצאם במקורות היהודיים, השמות שהם מטבעות לשון או אלה הלקוחים מן החי והצומח ואף מערכי הביטחון ותולדות הציונות. היו אלה שמות שניתנו במשך 95 שנה, עוד בתקופת המנדט הבריטי כאשר הוועדה פעלה במסגרת הקק"ל, ובתוכן גם שמות שניתנו ב-68 שנות קיומה של מדינת ישראל. מטרה מיוחדת נוספת, הציבה לעצמה לקרב את העם אל ההיסטוריה של ארץ ישראל, אל ערכי הגאוגרפיה שלה ומעל לכל אלה – אל אהבת הארץ, תולדותיה והתמורות שחלו בה עם השנים.
בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 של המאה הקודמת, הוציאה לאור, בשיתוף עם המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית, הקק"ל ומשרד ראש הממשלה, דפי מידע תחת הכותרת: "דע את שמות יישובינו" - שמות יישובים חדשים שהוקמו בשנים תשכ"ט – תשמ"א (1969 – 1981). דפים אלה פורסמו אחת לשלושה חודשים והופצו בכל בתי הספר בארץ, ובכך תרמו מידע על שמות היישובים החדשים ומקורותיהם באזורי הארץ השונים. כן ערכה תוכנית שבועית בטלוויזיה החינוכית בעבור עולים חדשים אשר זה עתה נקלטו בארץ, והגיעו אל האולפנים לעברית. כל תוכנית כללה שם של יישוב, מפה שהמחישה את מיקומו, וזאת למען קירובם אל מפעלי הציונות וערכיה.
בשנת 1998, עת חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל, כתבה את "הרשימון" שכלל את כל שמות היישובים בארץ ישראל, כולל את אלה שביהודה ושומרון ורמת הגולן, שהתפרסם בשנתון הממשלה תשנ"ז – תשנ"ח. כמו כן ערכה את האטלס הראשון "חמישים שנות התיישבות" - אטלס שמות היישובים והמקומות בישראל תש"ח-תשנ"ח 1948–1998.
בשנת 2004 הוציאה לאור את "אטלס ההתיישבות בישראל" הכולל את שמות כל היישובים בארץ, כולל אלה שנקבעו עוד טרם הקמת המדינה. אטלס זה זכה לשבחים רבים וצוין כתרומה חשובה לעיצוב מפת ארץ ישראל וכתרומה ייחודית לגאוגרפיה ולהיסטוריה של העם היהודי בארץ.
שנת הלימודים תשע"א הוכרזה על ידי הממשלה כשנת השפה העברית, משרד החינוך יצא בתוכנית "שֵמקום", שהציעה לתלמידי גאוגרפיה, מולדת, חברה ואזרחות ללמוד על יישובים שונים בארץ באמצעות משמעות שמם, מיקומם והמידע הכללי הניתן לגביהם. המידע על מקור שמות היישובים נלקח מ"אטלס ההתיישבות בישראל". הדבר התפרסם בחוזר מנכ"ל משרד החינוך ובחוזר המזכירות הפדגוגית. תוכנית זו הוסיפה להתקיים בתוכניות הלימודים גם אחרי שנת השפה העברית.
האטלס הופץ בכל הספריות בארץ, העיריות, המועצות האזוריות והמקומיות, משרדי הממשלה, מנהל התכנון, חברי הכנסת ושרי הממשלה.
בשנת 2007 זכתה בפרס האגודה הגאוגרפית הישראלית לרגל הוצאה לאור של "אטלס ההתיישבות בישראל 2004", וצוין כיחיד מסוגו וכחלוץ בשדה המחקר בארץ ישראל, ניסיון ראשון בכתיבת שמות היישובים ומקורותיהם על-פי החלטות ועדות השמות לדורותיהם, וכתרומה הייחודית להבנת ההתפתחות של המפה היישובית בארץ וכתרומה להכרת ההיסטוריה והגאוגרפיה של התנועה הציונית בארץ ישראל.
פרסומים > במסגרת ועדת השמות הממשלתית

פרסומן של החלטות ועדת השמות הממשלתית ב"רשומות" ילקוט הפרסומים:
רשימת שמות מאת ועדת השמות הממשלתית, ילקוט הפרסומים 2633, התש"ם, 10 ביוני 1980, עמ' 1818–1840 – לפרק הזמן שבין 1 בינואר 1969 ובין 26 ביוני 1979
רשימת שמות מאת ועדת השמות הממשלתית, ילקוט הפרסומים 3165, התשמ"ה, 24 בפברואר 1985, עמ' 1490–1497 – לפרק הזמן שבין 26 ביוני 1979 ובין 22 ביוני 1984
רשימת שמות מאת ועדת השמות הממשלתית, ילקוט הפרסומים 4012, התשנ"ב, 4 ביוני 1992, עמ' 3391–3438 – לפרק הזמן שבין 22 ביוני 1984 ובין 6 בפברואר 1992
רשימת שמות מאת ועדת השמות הממשלתית, ילקוט הפרסומים 5488, התשס"ו, 2 בפברואר 2006, עמ' 1482–1526 – לפרק הזמן שבין 6 בפברואר 1992 ובין 8 בדצמבר 2005
דוחות מידע על פעולות ועדת השמות הממשלתית בשנתוני הממשלה החל משנת 1972 ועד לפרסום האחרון בשנת 1998.
שנתון מורחב שהופיע לכבוד חגיגות היובל למדינת ישראל, שנתון הממשלה לשנת תשנ"ז–תשנ"ח, עמ' 583–635, בארכיון המדינה. בשנתון זה, בשונה משאר השנתונים, הופיעה סקירה כוללת של כל שמות היישובים והמקומות בישראל לשנים 1948–1998.
"דע את שמות יישובינו" שמות יישובים חדשים שהוקמו בישראל בשנים 1969–1981.
פרסומים > מאמרים

תשנ"ב. ועדת השמות הממשלתית, ספר ארץ ישראל, מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, כרך 23, ספר אברהם בירן, 366 – 370, ירושלים: החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה.
2011. רשימון – Gazetteer, ידיעון אלקטרוני של האגודה הגאוגרפית הישראלית. שאול קרקובר (עורך).
2013, ועדת השמות הממשלתית: תולדותיה ועקרונות עבודתה, כתב העת "אופקים בגאוגרפיה", חוברת מס' 83, עמ' 67–84.
פרסומים > ספרים

1998, "חמישים שנות התיישבות" – אטלס שמות היישובים והמקומות בישראל. 1948 – 1998, 102 עמודים, הוצאת "כרטא", ירושלים. כולל חמש מפות של 5 אתרי התיישבות, בקנ"מ 1:320,000 הגולן, הגליל והעמקים, שומרון וצפון יהודה, דרום יהודה וצפון הנגב, הנגב התיכון, דרום הנגב. דיאגרמות וגרף, ומפה פיזית מדינית אחת שלמה של כל הארץ בקנ"מ 1:300,000. האטלס כולל את שמותיהם של תשע מאות יישובים שהוקמו בין השנים 1998–1948. באטלס מצוין מיקומם של היישובים, מקור השמות וכל הנתונים הסטטיסטים כמו צורת היישוב, ההשתייכות הארגונית, המעמד המוניציפלי ושנת ההתיישבות.
2000, מהדורה מעודכנת ל"חמישים שנות התיישבות". 102 עמודים הוצאת "כרטא" ירושלים
2004, "אטלס ההתיישבות בישראל" אטלס שמות היישובים והמקומות בישראל. 208 עמודים, הוצאת "כרטא" ירושלים. כולל מפה אחת שלמה בקנ"מ 1:240,000 ועוד חמש מפות, של חמישה אזורי התיישבות. כולל מפתח שמות למפות. הגליל והגולן, השומרון והשרון, יהודה, השפלה ודרום מישור החוף, צפון הנגב, הנגב התיכון, דרום הנגב וכן שתי דיאגרמות וגרף אחד.
הערות שוליים

↑  הודעה על מינוי חברי ועדת השמות הממשלתית, ילקוט הפרסומים 3596, התשמ"ט, 20 באוקטובר 1988, עמ' 362
↑  אטלס ההתיישבות בישראל: אטלס שמות היישובים והמקומות בישראל, באתר Google Books
↑  הזוכים בפרס לאורך השנים, באתר האגודה הגאוגרפית הישראלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302327805171  VIAF: 5165330   WorldCat (עם VIAF): 5165330
משה ימר

| --- | --- |

 לידה:  13 באפריל 1915 ברלין, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  18 בדצמבר 2010 (בגיל 95) ירושלים, ישראל ישראל 
 ענף מדעי:  פיזיקה, היסטוריה של המדע 
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות סנהדריה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת וינה 
 מוסדות:  אוניברסיטת אמסטרדם (1 ביוני 1975–1 בינואר 1976)  אוניברסיטת בר-אילן  אוניברסיטת אוקלהומה  אוניברסיטת בוסטון  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת פרינסטון 
 פרסים והוקרה:  פרס אברהם פיס להיסטוריה של הפיזיקה (2007)  פרס א.מ.ת. (2003)  פרס ישראל (1984) 
 צאצאים:  מיכאל ימר 
 תרומות עיקריות
 מחקרים בהיסטוריה ופילוסופיה של המדע
 
משה (מקס) ימר (13 באפריל 1915 – 18 בדצמבר 2010) היה פרופסור לפיזיקה ולפילוסופיה של המדע וחתן פרס ישראל להיסטוריה של המדע לשנת 1984 ופרס א.מ.ת לשנת 2003. ימר, מתלמידיו של אלברט איינשטיין, ייסד את המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בר-אילן, בה שימש בהמשך רקטור ונשיא בשנים 1966–1977.
ביוגרפיה

משה ימר נולד בברלין שבגרמניה. בסיום לימודיו התיכוניים הוא למד פילוסופיה, מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת וינה, אותם סיים בארץ ישראל לאחר עלייתו בשנת 1935. בשנת 1942 הוא סיים את לימודי הדוקטורט בתחום הפיזיקה הניסויית והיה הראשון בכך במסגרת האוניברסיטה העברית. מיד לאחר מכן הוא התגייס לשורות הצבא הבריטי ועם שחרורו החל להרצות באוניברסיטה העברית במחלקה להיסטוריה ופילוסופיה של המדע. במלחמת העצמאות היה חבר המפקדה העליונה של ההגנה בירושלים.
לאחר מכן שהה בארצות הברית והיה חבר סגל באוניברסיטת הרווארד, באוניברסיטת אוקלהומה ובאוניברסיטת בוסטון. בשנות חייו האחרונות של אלברט איינשטיין היה משה ימר בין החוקרים המקורבים אליו ולספרו של משה ימר "מושגי החלל" כתב איינשטיין הקדמה. פרופ' ימר חקר ביסודיות את יחסו של איינשטיין לדת וריכז את ממצאיו בספר "איינשטיין והדת". כמו כן, ספריו בתחום הפילוסופיה של הפיזיקה זכו להכרה בינלאומית ותורגמו לשפות רבות.
בשנת 1955 הצטרף לאוניברסיטת בר-אילן, ייסד בה את המחלקה לפיזיקה ועמד בראשה בשנותיה הראשונות. באמצע שנת 1962 נבחר לרקטור הראשון של האוניברסיטה, תפקיד בו כיהן עד שנת 1964.
באוקטובר 1966 נבחר משה ימר לכהן כרקטור ונשיא האוניברסיטה. נמנה עם מייסדי המכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן באוניברסיטת תל אביב. כפרופסור אורח הוא שימש במכון השווייצרי לטכנולוגיה, באוניברסיטת קולומביה ובמוסדות נוספים. בישראל הוא כיהן כחבר המועצה להשכלה גבוהה, נשיא האיגוד לקידום המדע בישראל וחבר בוועד ההדרכה של הוועדה לאנרגיה אטומית.
בשנת 1963 נבחר לחבר האקדמיה המדעית הצרפתית לפילוסופיה של המדע.
עבודותיו זיכו אותו בשנת 1960 בפרס האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, בפרס ישראל להיסטוריה של המדע לשנת 1984, בפרס א.מ.ת (2003), ובפרס אברהם פיס (2007).
חיים אישיים

היה נשוי לרחל לבית רקובר (נפטרה בכד' מרחשוון ה'תשע"ט) ילידת ירושלים, אשר גדלה בבית מנדלבאום הקרוי על שם סבה הרב שמחה מנדלבוים. מילדיו:
שלומית - נישאה לרב שמעון אדלר ששימש כראש המינהל לחינוך דתי במשרד החינוך. בנם הוא שילה אדלר - מנכ"ל מועצת יש"ע.
הרב מיכאל ימר - ראש ישיבת שעלבים.
לקריאה נוספת

סיני לייכטר וחיים מילקוב (עורכים), ספר עולי הסרטיפיקאטים: זיכרונות, תעודות, איגרות, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשנ"ג 1993, עמ' 142–143
הערות שוליים

1 2  ישעיהו אביעם, הפיזיקאי היה לרקטור, מעריב, 5 ביולי 1962
↑  משה ימר, איינשטיין והדת, הוצאת ידיעות אחרונות ואוניברסיטת בר-אילן, 2008
↑  נגיד ונשיא נבחרו בבר-אילן, דבר, 18 באוקטובר 1966
↑  פרופ' משה ימר נשיא אוניברסיטת בר-אילן, מעריב, 18 באוקטובר 1966
↑  פרס אמריקני למלומד ישראלי, דבר, 19 בדצמבר 1960
↑  גיא עזרא, ‏ראש ישיבה חדש לישיבת 'שעלבים', באתר "סרוגים", 10 במרץ 2016
↑  מיכאל אברהם, אלוהים משחק בקוביה מה באמת אומרת לנו האבולוציה?, תל אביב: ידיעות אחרונות-ספרי חמד, 2011, עמ' 360-373
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263337905171  BnF: cb12936990b (data)  CiNii: DA00793229  GND: 1050735293  ISNI: 0000 0001 0893 3786  LCCN: n83826185  LNB: 000026684  NDL: 00444516  NKC: mzk2004251020  NLK: KAC200809013  NTA: 068710410  SUDOC: 056879229  VIAF: 44429416   WorldCat (עם VIAF): 44429416
אלון טל

אלון טל (מימין) משתתף בפאנל חברי כנסת, מאי 2022
אלון ישראל טל (נולד ב-12 ביולי 1960, כ' באלול ה'תש"כ בארצות הברית בשם אלברט רוזנטל) הוא חבר כנסת לשעבר מטעם סיעת "כחול לבן". קודם לכן היה חוקר ומרצה בכיר בתחום איכות הסביבה בדרגת פרופסור שכיהן כראש החוג למדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב. טל היה בין המייסדים של מספר ארגונים סביבתיים לרבות "אדם טבע ודין", "מכון הערבה ללימודי הסביבה" ו"צפוף – הפורום לאוכלוסייה סביבה וחברה".
ביוגרפיה

נולד וגדל בראלי בירת צפון קרוליינה, ארצות הברית. ב-1980 סיים ללמוד תואר ראשון באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל ועלה לישראל. שירת בנח"ל מוצנח כולל במלחמת לבנון הראשונה.
הוא בוגר הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית ובעל דוקטורט מאוניברסיטת הרווארד שבארצות הברית. לאחר סיום לימודי הדוקטורט שלו, חזר ארצה בשנת 1990 והקים את עמותת "אדם טבע ודין - אגודה ישראלית להגנת הסביבה" בהתבסס על המודל שהכיר כאשר עבד עם הארגון הסביבתי האמריקאי "Natural Resources Defense Council". טל ניהל את הארגון במשך שש שנים.
ב-1995 היה ממייסדי הארגון "ידידי כדור הארץ מזרח תיכון", המכונה בעשור השלישי של המאה ה-21 "אקופיס". הוא שימש חבר הנהלה בארגון עד 2021. טל ייסד גם את מכון הערבה ללימודי הסביבה בקיבוץ קטורה בשנת 1996.
בשנים 1997–2003 כיהן כיו"ר "חיים וסביבה", ארגון הגג של ארגוני הסביבה בישראל.
בין השנים 2004–2016 היה חבר בדירקטוריון הקרן הקיימת לישראל ובמשך שמונה שנים היה יו"ר הוועדה למנהל פיתוח הקרקע, המופקדת על נושא הייעור, שיקום נחלים ותחומים נוספים. בשנת 2020 נבחר לתפקיד סגן יו"ר הקרן הקיימת לישראל. ב-2015 הקים, יחד עם אייל רוטנברג, את "צפוף – הפורום לאוכלוסייה סביבה וחברה", העוסק בבעיית גידול האוכלוסין בישראל. באותה שנה, הצטרף לפרופ' אורי שיינס להקמת ארגון טיים, This is My Earth - TiME, מיזם גלובלי לרכישת בתי גידול עשירים במגוון ביולוגי המאוימים על ידי פיתוח.
בינואר 2017 התמנה לראש החוג למדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב. מחקריו עוסקים במדיניות סביבתית בתחומים שונים (מים, דמוגרפיה, חקיקה, מדבור, אכיפה, חינוך ומניעת זיהום). שימש גם חבר סגל באוניברסיטת בן-גוריון (2016-2004), פרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד (1990–1997), באוניברסיטת אוטגו שבניו זילנד (1997, 2003, 2007, 2016) כמו באוניברסיטת המדינה של מישיגן, סיאנס פו (צרפת) ופרופסור אורח באוניברסיטת סטנפורד (2011-2012; 2013-2014, 2023-2024).
ביוגרפיה > בפוליטיקה

בינואר 1999 היה טל ממקימי מפלגת "קול הסביבה" יחד עם נחמה רונן ופעילי סביבה נוספים. טל הוא ממייסדי התנועה הירוקה, וב־2009 התמודד מטעמה לכנסת השמונה עשרה כמספר 3 ברשימת "התנועה הירוקה–מימד" שלא עברה את אחוז החסימה. בהמשך היה ראש המפלגה לצד רחלי תדהר. ב־2013, לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, חברה התנועה הירוקה למפלגת התנועה בראשות ציפי לבני וטל שובץ במקום ה-13 ברשימה לכנסת, שזכתה לבסוף בשישה מנדטים. בבחירות לכנסת ה-21, ה-22 וה-23 (2019–2020), שובץ מטעם מפלגת "חוסן לישראל" במקום ה-45 ברשימת "כחול לבן" (שכללה גם את יש עתיד ואת תל"ם), אך זו זכתה לאורך התקופה ב־35–33 מנדטים.
בבחירות לכנסת ה-24 (2021) שובץ במקום ה-11 ברשימת כחול לבן, שרצה הפעם לבדה וזכתה בשמונה מנדטים. עם זאת, לאחר הפסקת חברותה בכנסת של השרה פנינה תמנו-שטה, במסגרת "החוק הנורווגי", הוא נכנס לראשונה לכנסת.
טל נבחר לכהן כחבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט, בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, בוועדה לענייני התמכרויות, סמים ואתגרי הצעירים בישראל. ובוועדת הבריאות, ובחודש נובמבר 2021 מונה כיושב ראש ועדת המשנה לעניין השפעת הסביבה והאקלים על בריאות הציבור וכן החל מחודש פברואר 2022 מונה כממלא מקום קבוע ליו"ר הוועדה לפניות הציבור. טל היה חבר בשדולות רבות ושימש יו"ר משותף לשדולה להגנה על הרי ירושלים, יו"ר משותף לשדולה הסביבתית-חברתית ויו"ר משותף לשדולה להבראת מפרץ חיפה. במקביל לחברותו בוועדות, טל כיהן כראש קבוצת הידידות הפרלמנטרית ישראל-דנמרק וישראל-שוודיה.
עבודתו הפרלמנטרית זכתה בהכרה והוא נמנה עם חמשת חברי הכנסת החרוצים בקואליציה,במקום ראשון בכנסת ביזום שיתופי פעולה בין קואליציה ואופוזיציה, וח"כ הסביבתי ביותר בכנסת ה-24 על ידי כתב העת "שקוף".
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, הוצב במקום ה-24 ברשימת המחנה הממלכתי מטעם רשימת "כחול לבן" ברשימה המאוחדת. הרשימה זכתה ב-12 מושבים, וטל לא נבחר לכנסת.
ביוגרפיה > בפוליטיקה > אג'נדה סביבתית

אלון טל הוא בין הראשונים בקרב פעילי הסביבה בישראל שיצאו נגד גידול האוכלוסייה בישראל וטענו שהיא בעיה חברתית וסביבתית. לנושא זה הוא הקדיש את ספרו השמיני "והארץ מלאה, התמודדות עם פיצוץ אוכלוסין בישראל" שיצא בשנת 2016 בהוצאת ייל באנגלית ובהוצאת הקיבוץ המאוחד בעברית. בשנת 2017 הספר זכה בפרס חייקין כספר הישראלי הטוב ביותר באותה שנה בגיאואסטרטגיה. יחד עם שותפים הקים טל את הפורום לאוכלוסייה, סביבה וחברה שמטרתו לעורר דיון ציבורי בסוגיית גידול האוכלוסין בישראל.
טל חוקר ומקדם שיתוף פעולה סביבתי חוצה גבולות בין ישראל לשכניה. במשך חמש שנים היה חבר במשלחת הישראלית לאמנת האו"ם ללוחמה במידבור ובמסגרת זאת פעל לשיתוף פעולה בינלאומי בתחום, לרבות ייזום כנס המידבור, בשיתוף עם אמנת האו"ם, בשדה בוקר. טל שימש יו"ר הכנס בין השנים 2006–2014.
במהלך השנים, טל נשאר פעיל במגוון יוזמות סביבתיות ציבוריות, לרבות קידום חקיקה בדבר שמירת המגוון הביולוגי ופעילות משפטית. הוא השתתף בתביעה הייצוגית המוצלחת משנת 2014 נגד אירוע דליפת הנפט בשמורת עין עברונה בשל רשלנותה של חברת קצא"א. במרץ 2018, יחד עם עמיתים מן האקדמיה ועורך דין צבי לוינסון, טל הגיש בקשה לתובענה ייצוגית נוספת נגד מפעלים במישור רותם מחמת הזיהום הקשה של אקוויפר חבורת יהודה ובהמשך נחל בוקק באזור ים המלח. הבקשה תבעה את הפיצוים הכספיים הגבוהים ביותר שאי פעם נדרשו במסגרת תובענה ייצוגית ישראלית.
טל שימש כיועץ מקצועי למבקר המדינה בכתיבת דו"ח מיוחד בנושא "פעולות ממשלת ישראל והיערכותה למשבר האקלים" בין השנים 2020-2021 ומעורכי וכותבי "סביבה, אקלים וביטחון לאומי: חזית חדשה לישראל" של המכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS) בנושא המשבר הסביבתי-אקלימי וביטחון.
עם כניסתו לכנסת, נבחר לכהן כיושב ראש השדולה בכנסת להבראת מפרץ חיפה, יושב ראש השדולה לקיימות, איכות הסביבה ומשאבים במשמר האקלים, ולחבר בשדולה למען שימור ונטיעה של עצים.
ביוגרפיה > בפוליטיקה > גישה דתית

אלון טל נמנה בין מוביליה של התנועה המסורתית בישראל (התנועה הקונסרבטיבית), ושימש כנציגה בכנסת. במסגרת כהונתו פעל טל כדי לקדם את מתווה הכותל, והשתתף בתפילות של ארגונים ליברליים בכותל. עם זאת, בנובמבר 2021, הוא נענה לבקשת נשיא המדינה יצחק הרצוג שלא להגיע לתפילה של נשות הכותל.
טל תומך ברפורמת הכשרות, ופועל במטרה לאפשר לזרמים נוספים להקים מערכי כשרות עצמאיים.
חיים אישיים

טל נשוי לרובין, אב לשלוש בנות, ומתגורר במודיעין-מכבים-רעות. הוא פעיל בבית הכנסת המסורתי (קונסרבטיבי) המקומי כגבאי קהילתי ומנגן בכינור ומנדולינה.
ספריו

הסביבה בישראל, אלון טל, הקיבוץ המאוחד (היסטוריה סביבתית של ארץ ישראל), 2006.
כל עצי היער, החורש בישראל מן התנ"ך עד ימינו,  אלון טל, הקיבוץ המאוחד, 2014.
והארץ מלאה, התמודדות עם פיצוץ אוכלוסין בישראל, אלון טל, הקיבוץ המאוחד, 2016.
סביבה, אקלים וביטחון לאומי: חזית חדשה לישראל, (עורכים, קובי מיכאל, אלון טל, גליה לינדנשטראוס, שירה בוקצ׳ין פלס, דב חנין, ויקטור וייס) המכון לביטחון לאומי, 2021
Alon Tal, Pollution in a Promised Land – An Environmental History of Israel, Berkeley, California, University of California Press, 2002.
Alon Tal, Speaking of Earth: Environmental Speeches that Moved the Earth, Rutgers University Press, 2006.
Bar-Ilan, Yael, Pearlmutter, David, Tal, Alon, Policy Mechanisms for Promoting Energy Efficiency in Buildings in Israel, Haifa, The Technion, Center for Urban and Regional Studies Press, 2010.
Tal, A., Abed - Rabbo, A. (Editors) Water Wisdom, a New Menu for Palestinian and Israeli Cooperation in Water Management, New Brunswick, NJ, Rutgers University Press, 2010
Orenstein, D. Tal, A., Miller, C. (Editors), Between Ruin to Restoration, An Environmental History of Israel, Pittsburgh, University of Pittsburgh Press, 2012
Alon Tal, All the Trees of the Forest, Israel's Woodlands from the Bible to the Present, New Haven, Yale University Press, 2013.
Alon Tal, The Land is Full, Addressing Overpopulation in Israel, New Haven, Yale University Press, 2016.
Ashok Gulati, Yuan Zhou, Jiku Huang, Alon Tal,, From Food Scarcity to Surplus, Singapore, Springer, 2021.
Alon Tal, Making Climate Tech Work, Policies that Drive Innovation, Island Press, Washington D.C. 2024
פרסים

ב-1989 זכה בפרס וולנסקי על המחקר הטוב ביותר של סטודנט מוסמך בתחום המדיניות בבית ספר לבריאות הציבור בהרווארד.
ב-2006 זכה בפרס על שם צ'ארלס ברונפמן על תרומתו כמנהיג יהודי צעיר. בכספי הפרס על סך $100,000 יסד את "קרן טל", המסייעת להתארגנות סביבתית מקומית בישראל.
ב-2008 זכה באות מפעל חיים להגנה על הסביבה הניתן על ידי המשרד להגנת הסביבה.
ב-2011 זכה בפרס של כתב העת הבינלאומי לניהול נהרות על המאמר האקדמי הטוב ביותר שהתפרסם באותה שנה על שיקום נחלים חוצי גבולות.
ב־2016 זכה בפרס חייקין, מאוניברסיטת חיפה: "והארץ מלאה" זכה כספר הישראלי הטוב ביותר בתחום הגיאו אסטרטגיה.
ב־2017 זכה בפרס "אם תרצו" כבוגר לדוגמה של תנועת הנוער יהודה הצעיר, בניו יורק.
ב-2022 זכה בפרס חבר הכנסת הסביבתי ביותר בכנסת ה-24 הניתן על ידי שקוף.
הערות שוליים

↑  צפוף: פורום אוכלוסייה, סביבה וחברה
↑  הודעת ציפי לבני על רשימת מועמדי התנועה, 6 בדצמבר 2012
↑  עידן בנימין, הפרלמטר של "שקוף" לכנסת ה-24: הח"כים המצטיינים בפיקוח על הממשלה - ואלו שאפילו לא ניסו, באתר "שקוף", 8 באוגוסט 2022
1 2  "זה כישלון של כולנו": מדד "שקוף" מראה כי רק 2 ח"כים פעלו בעקביות למען הסביבה, באתר שקוף, ‏2022-10-20
↑  Avi Lewis, Company told to stop operating pipeline following massive oil spill, www.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Academics file class action suit for pollution of Negev’s Bokek stream, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
↑  פרסום דוח מיוחד: פעולות ממשלת ישראל והיערכותה למשבר האקלים, באתר מבקר המדינה
↑  סביבה, אקלים וביטחון לאומי: חזית חדשה לישראל, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי - מחקר אסטרטגי, חדשני ומכוון מדיניות, ‏2021-02-23
↑  קובי נחשוני, גלעד כהן, חיים גולדיטש, עימותים בכותל בט' באב: "החרד"לים השתלטו על הרחבה הליברלית", באתר ynet, 18 ביולי 2021
↑  עימותים ואלימות בתפילת ראש חודש של נשות הכותל, ישראל היום, 5 בנובמבר 2021
↑  אות מפעל חיים להגנה על הסביבה - 2008, באתר המשרד להגנת הסביבה, 5 באוגוסט 2008
↑  Young Judaea, A Special Message from David Broza: Join me on October 22nd to honor Steve Greenberg, Jennifer Sylvor & Alon Tal, Facebook, ‏04-10-2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268861905171  BnF: cb14556124b (data)  GND: 133257339  ISNI: 0000 0000 7249 4688  LCCN: n2001009950  NKC: jx20071017013  NTA: 332011194  ORCID: 0000-0003-0720-5757  SUDOC: 140478604  VIAF: 2711350   WorldCat (עם VIAF): 2711350
הלבנט בונדד

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל, ארץ ישראל 
 מטה הארגון:  נמל יפו, נמל חיפה 
 תקופת הפעילות:  1922–הווה (כ־103 שנים) 
 
ה"לבנט בונדד" - החברה המזרחית למחסני ערובה בערבון מוגבל (The Levant Bonded Warehouses Co. LTD) היא חברה למחסני ערובה שנוסדה ביולי 1922, כחברת בת של החברה המצרית למחסני ערובה בערבון מוגבל (The Egyptian Bonded Warehouses). לחברה היו סניפים ביפו ובחיפה.
רקע

בתחילת המאה ה-20 שימש נמל יפו כמרכז יצוא ההדרים מישראל. בעת כיבוש הארץ על ידי הבריטים היה הנמל במצב התפוררות. עוד בימי הממשל הצבאי, דרשו סוחרי יפו להוסיף שטחי פריקה ואחסון.
שלטונות המנדט הבריטי החליטו לבנות נמל עמוק-מים בשטחי ארץ ישראל. סוחרי יפו עמלו רבות בשכנוע הבריטים לבנות את הנמל ביפו, אולם לאחר בחינה מדוקדקת הוחלט לבנות את הנמל בחיפה. עם זאת בוצעו שיפורים הדרגתיים גם בנמל יפו.