stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'ק קנו
יצירתו

קנו כתב שישה ספרים, ביניהם מחזות, סיפורת, נובלה וספרי עיון.
בין השנים 1972–1980, בתקופת היותו חבר קיבוץ, קנו פרסם מאמרים באופן קבוע בעיתון "על המשמר", ובמוסף שלו, "חותם", וכן פרסם בירחון "בשער" ובירחון "הדים".
בין מאמריו ניתן למצוא את המאמר "לדמותה המעמדית של התנועה הלאומית הערבית בארץ ישראל" (גיליון 144, אפריל 1979) בירחון "בשער". ואת המאמר "מדוע הפסקתי לבוא לשיחות קיבוץ", בירחון "הדים" (גיליון 107, 1978).
קנו חיבר שני ספרי עיון אשר דנים בפרשת הסכסוך הקרקעי בארץ ישראל בין יהודים לערבים בין השנים 1917–1990.
הספר "פרשת הסכסוך הקרקעי בארץ ישראל בין יהודים לערבים" והספר "בעיית הקרקע בסכסוך הלאומי בין יהודים לערבים" העלו את סלע המחלוקת, ואת הזכות על הקרקע של שני העמים היושבים עליה. הספרים שואפים לרכז מידע עשיר ומפורט בנושא מורכב זה. הטקסטים מתמקדים בשלוש תקופות היסטוריות עיקריות: תקופת השלטון הבריטי, התקופה שבין הקמת המדינה ומלחמת ששת הימים והתקופה שלאחריה.
ספרו "בעיית הקרקע בסכסוך הלאומי בין יהודים לערבים" תורגם לערבית.
בשנת 1990 חיבר נובלה בשם "המסע לעבר הצלוב" המגוללת את סיפור ההישרדות של ילד יהודי בימי השואה בבלגיה. הילד שאומץ על ידי משפחה נוצרית קתולית חמה ואוהבת, מגלה אחרי המלחמה את הוריו הביולוגיים ונאלץ להתמודד עם הבעיות שליוו אותו מאז קרע הפרידה. הספר גדוש ביסודות אוטו-ביוגרפיים, והוא תורגם לפורטוגזית בשתי מהדורות.
הספר עובד להצגה שהועלתה לראשונה ב-2001 במסגרת המפעל "פותחים מסך" של תיאטרון בית לסין. לאחר מכן העלה אותו כמחזה עם להקת שחקנים חובבים שנקראה "החצר האחורית" והיא הוצגה כ-50 פעמים, בעיקר בחיפה וסביבתה.
בשנת 2005 הוציא לאור בהוצאת פרדס את הספר "מדריך לנוסע לניו-יורק ועוד סיפורים", קובץ סיפורים קצרים, המפגיש את הקורא עם המציאות הישראלית. הדמויות פוגשות מצבים המקבלים גוון הומוריסטי-סאטירי שהופך לסוריאליסטי עד כדי אבסורד כואב. הסיפורים השונים מסוגננים במבט אירוני משעשע ובהומור.
הסיפורים נוגעים בקשת רחבה ומגוונת של החברה הישראלית העכשווית. גם בעקבות ספר זה כתב קנו מספר מחזות שהוצגו בחיפה וסביבתה. ביניהם המחזה "החלוצה מעין ירוקים" שהוצג בפסטיבל ההצגות בשכונת נווה יוסף.
שניים מהמחזות זכו למענק עיריית חיפה, שהוביל ליצירת הספר "שני מחזות קצרים" בהוצאת פרדס (שנת 2005).
בשנת 2010 הושק הספר "לסייר בחיפה בעקבות סופרים". הספר נכתב בשיתוף עם עמיקם יסעור לאחר שקנו הדריך טיולים בעקבות סופרים משוררים ואמנים בחיפה והקריות. בספר הסיורים מחולקים לפי שכונות: בת גלים, העיר התחתית, ואדי סאליב, הדר הכרמל, קריית חיים מערבית וקרית חיים מזרחית. הטקסטים השונים שהובאו בספר, נכתבו בידי סופרים ומשוררים מתוך התייחסות לאותם נופים קונקרטיים. בספר נכללות גם סקירות היסטוריות על תולדות אותן שכונות ומפות המראות את המסלולים.
יוסף שחורי הפיק במסגרת הטלוויזיה הקהילתית "זמן חיפה" סדרת סרטונים המבוססת על הספר "לסייר בחיפה בעקבות סופרים".
חיים אישיים

קנו תושב שכונת בת גלים שבחיפה. הוא בוגר החוג להיסטוריה באוניברסיטה הפתוחה. נשוי ואב לשתי בנות ובן וסב לשישה נכדים.
ספריו

פרשת הסכסוך הקרקעי בארץ ישראל בין יהודים לערבים, הוצאת המכון ללימודים ערביים גבעת חביבה, 1980
בעיות הקרקע בסכסוך הלאומי בין יהודים לערבים, הוצאת ספרית הפועלים, 1992
המסע לעבר הצלוב, הוצאת ירון גולן, 1999
מדריך לנוסע לניו-יורק ועוד סיפורים הוצאת פרדס, 2005
שני מחזות קצרים, הוצאת פרדס, 2007
לסייר בחיפה בעקבות סופרים, הוצאת פרדס, 2010
לקריאה נוספת

לטייל בחיפה בעקבות סופרים, סרטון בעמוד היו-טיוב של אוניברסיטת חיפה.
המסע לעבר הצלוב, אריה יאס מראיין את הסופר ז'ק קנו על מחזהו "מסע לעבר הצלוב" המבוסס על סיפור חייו, מתוך "המהדורה המקומית" ינואר 2010.
הסופרת יהודית קציר בחיפה, הסופרת יהודית קציר, ילידת חיפה, מספרת על ההשראה שסיפקה עיר ילדותה לסיפוריה, במהלך סיור בעיר בהדרכת הסופר ז'ק קנו.
לסייר בחיפה בעקבות סופרים, כתבה מצולמת.
זמן חיפה 183 - אוקטובר 2014, כתבה מצולמת בסדרת כתבות שצילם וביים יוסף שחורי על הספר "לסייר בחיפה בעקבות סופרים".
זמן חיפה 190 - מאי 2015, כתבה מצולמת בסדרת כתבות שצילם וביים יוסף שחורי על הספר "לסייר בחיפה בעקבות סופרים".
זמן חיפה 191 - יולי 2015, כתבה מצולמת בסדרת כתבות שצילם וביים יוסף שחורי על הספר "לסייר בחיפה בעקבות סופרים".
זמן חיפה 192 - אוגוסט 2015, כתבה מצולמת בסדרת כתבות שצילם וביים יוסף שחורי על הספר "לסייר בחיפה בעקבות סופרים".
החבורה העליזה

| --- | --- |
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שידור
 רשת שידור:  סינדיקציית שידור 
 תקופת שידור מקורית:  1963–הווה 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
החבורה העליזה (באנגלית: The Funny Company) היא סדרת הנפשה שהופקה בארצות הברית בשנות ה-60. שידורי הסדרה החלו ב-1963, היא כללה 260 פרקים בני 6 דקות, והיא שודרה בתחנות טלוויזיה רבות במקביל, אליהן נמכרה בסינדיקציה, ובדרך כלל שולבה כפינה בתוכנית אחרת. גם בישראל שודרה כך התוכנית, במסגרת מה פתאום? וציפיטפוט. פרקי העונה הראשונה צולמו בשחור-לבן, ופרקי העונות הבאות צולמו בצבעים.
כל פרק כלל כשתי דקות של סרטון מונפש בהשתתפות החבורה, ולאחר מכן סרטון חינוכי שקשור בעלילה. החבורה העליזה הייתה קבוצת ילדים שהתארגנה כדי לבצע מעשים טובים. סיסמת החבורה הייתה "keep smiling" ("חייכו תמיד"). החבורה כללה דמויות שונות, בהן מנהיג החבורה באזר בל, ג'ספר פארק הממציא, פולי פלאם המזכירה, מרי טוויטר השמנמנה, וסיגלית המתכווצת. החבורה הסתייעה בסופר צ'יף, אינדיאני שקולו היה קול של צופר, ושבנו, נוצה שבורה, שימש לו כמתורגמן. מבוגר נוסף שסייע להם היה פרופסור טוד גודהארט. לחבורה היה גם יריב מושבע, בלי לגונה המרושע, שניסה לסכל את תוכניותיה.
כחלאים

| כחלאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
על־סדרה:: דמויי כחלאים
סדרה:: כחלאים
שם מדעי
 Coraciiformes ‏Forbes, 1884
תחום תפוצה


כחלאים (שם מדעי: Coraciiformes) היא סדרה במחלקת העופות, בה עופות קרקע קטנים עד בינוניים שחלקם חיים בסמוך למקווי מים.
מאפיינים

המינים בסדרה ססגוניים במיוחד ומצטיינים בצבעים זוהרים בעלי ברק מתכתי. לרובם 11 אברות-יד ו-12 אברות בזנב. רגליהם בעלות ארבע אצבעות. גודל גופם בין 20 ס"מ ל-15 ס"מ. רובם שוכני עצים ומיעוטם עופות קרקע. הם שומרים על תחום מחייתם ומתגוננים כנגד אויביהם. מרביתם דוגרים בחורים, בכוכים ובמקומות אפלים. מספר הביצים הוא 2–8, והן לבנות או ורודות. מזונם מורכב מחרקים, מיונקים קטנים, מדו-חיים ומדגים.
הגדולה בבני הסדרה היא קוקברה צוחקת (Dacelo novaeguineae) שאורכה עד 45 ס"מ ומשקלה עד 450 גרם ודומה לה בגודלו המין קורול (Leptosomus discolor), שייתכן ששייך לסדרה עצמאית. הקטן ביותר הוא טודי פוארטו ריקו (Todus mexicanus) שאורכו עד 11 ס"מ והוא שוקל רק 5–6 גרם.
מיון

משפחת שלדגיים (Alcedinidae)
משפחת כחלים-קרקעיים (Brachypteraciidae)
משפחת כחליים (Coraciidae)
משפחת קורוליים (Leptosomidae) בו מין יחיד קוּרוֹל (Leptosomus discolor) שייתכן ששייך לסדרה עצמאית
משפחת שרקרקיים (Meropidae)
משפחת מומוטיים (Momotidae)
משפחת טודיים (Todidae) - בו סוג אחד טודי (Todus)
שלוש משפחות השלדגים אוחדו למשפחה אחת - השלדגיים.
בעבר נכללו בסדרה גם משפחת הדוכיפתיים (Upupidae) ומשפחת דוכיפתיות עצים (Phoeniculidae), אך עתה הן מסווגות כסדרה נפרדת - דוכיפתאים. המשפחות הקלאוניים וקלאוני הקרקע גם יצאו מהסדרה לסדרת הקלאונאים.
גלריה

כחל מצוי
Todus subulatus
קורול
שלדג מהמין Tanysiptera danae
שרקרק ארגמני
Eumomota superciliosa
מינהל הספורט

מינהל הספורט הוא הגוף המפקח ומסדיר את פעילות הספורט בישראל על ענפיו השונים. מינהל הספורט פועל במסגרת משרד התרבות והספורט.
מינהל הספורט שואף לפתח את הספורט והפעילות הגופנית בארץ בכל הרמות, זאת באמצעות עידוד מצוינות, טיפוח הספורט ההישגי, קידום ופיתוח פעילות ספורטיבית עממית בקרב אוכלוסיות שונות. תוך חיזוק קשרי המשרד עם הרשויות המקומיות, גופי ואיגודי הספורט השונים בארץ ובעולם.
היסטוריה

בשנת 1960 יזם ראש הממשלה דוד בן-גוריון את הקמת מינהל הספורט במשרד החינוך. בן-גוריון ביקש מראובן דפני, שהיה אחד מראשוני הדיפלומטים של מדינת ישראל, לשוב ארצה ולהקים את המינהל.
בשנת 1965 מונה לתפקיד המנהל עשהאל בן דוד (דודזון), שבמהלך המיתון הכבד ששרר בארץ הצליח לשכנע את שר האוצר, פנחס ספיר, להילחם באבטלה באמצעות בניית מתקני ספורט ובריכות שחייה ברחבי הארץ. בן דוד פעל לפיתוח מכון וינגייט, יזם את הקמת היכל הספורט יד אליהו שבתל אביב וכיהן כיו"ר איגוד הכדורסל. יריב אורן החליפו בתפקיד בשנת 1970 ויזם, בין היתר, את הקמת "סל הספורט לרשויות", המאפשר תמיכה כספית בכל הרשויות בישראל לפי מפתח סוציו-אקונומי, מספר תושבים והיקף הפעילות.
בנוסף, הקים בשנת 1984 בשיתוף ההתאחדות לספורט בישראל והוועד האולימפי בישראל את היחידה לספורט הישגי, במטרה לשפר ולמקסם את ההכנות למשחקים האולימפיים. בין השנים 1982-1981 השתתף בקורס במכללה לביטחון לאומי ואורי אפק מילא את מקומו. בתקופת כהונתו, בשנת 1989, זכה מכון וינגייט בפרס ישראל.
בשנת 1988 אוחד הפיקוח על החינוך הגופני במשרד החינוך יחד עם מינהל הספורט במשרד ויריב אורן עמד בראש הגוף המאוחד. בשנת 1995 נכנס לתפקיד ד"ר יהושע דקל, שהמשיך לפעול בעקבות אורן להקמת התאחדות ספורט בתי הספר. כמו כן, יזם את הקמתם של "מרכזי מצוינות" ברשויות ובענפי הספורט השונים, לקידום ולפיתוח מחוננים בספורט.
בינואר 2008 מונה ד"ר אורי שפר לתפקיד ראש מינהל הספורט.
מנהלי מינהל הספורט

| מנהל | שנים |
| --- | --- |
ראובן דפני: 1960 - 1965
עשהאל (דודזון) בן דוד: 1965 - 1970
יריב אורן: 1970 - 1995
ד"ר שוקי דקל: 1995 - 2007
ד"ר אורי שפר: 2008 - 2017
עופר בוסתן: 2017- 2024
מורן מסיקה אידלמן: 2024- ואילך
מטרות מינהל הספורט

הקמת המועצה העליונה לספורט בישראל לקידום שיתוף הפעולה בין כל המעורבים בעשייה הספורטיבית התחרותית, ההישגית והעממית בישראל. השותפים הם: משרד התרבות והספורט, משרד האוצר ומשרד המשפטים, הוועד האולימפי בישראל, המועצה להסדר ההימורים בספורט, הרשויות המקומיות, ההתאחדות הישראלית לספורט נכים, המועצה לקידום ספורט נשים, איל"ת, ההתאחדות לכדורגל, איגוד הכדורסל ועוד.
המועצה תקבע סדרי עדיפויות לענפי הספורט על פי צורכי האוכלוסייה והמדינה, ובהמשך תפעל למען פיתוח ענפי ספורט בישראל. המועצה תתווה את המדיניות האסטרטגית הלאומית של ישראל בספורט לטווח הבינוני והארוך, תקבע את התוכנית הלאומית למתקני ספורט בישראל ותקצה באמצעות ועדה ציבורית משאבים כספיים לאיגודים, התאחדויות ואגודות ספורט ברחבי המדינה. חיזוק פעולה זו יביא להרחבת התשתיות האנושיות והפיזיות (מתקנים) ברחבי הארץ ולראייה מערכתית, אשר אמורה לסייע לספורטאים מוכשרים צעירים לממש את יכולתם ולהגיע לפסגת הספורט העולמי בתחום התמחותם.
פיתוח וקידום תוכנית לאומית לספורט ולפעילות גופנית בשיתוף משרד הבריאות ומשרד החינוך. הרחבת פעילויות ספורטיביות בכל הגילאים נוכח בעיית ההשמנה ממנה סובלים על פי ההערכות כ-900 אלף איש וכדי לקדם אורח חיים בריא ופעיל.
קידום ספורט נשים בישראל, בשיתוף פעולה עם המועצה לקידום ספורט הנשים והמועצה להסדר ההימורים בספורט. לפעול לשינוי עמדות החברה בישראל בכל הקשור לספורט נשים, ולעודד השתתפות ילדות, נערות ונשים בספורט. למען מטרה זאת הוקצבו 80 מיליון ₪ לשמונה שנים ועוד 1.8 מיליון ₪ בשנה לצורך ניהול הפעילות, שיווקה והטמעתה בקרב הציבור. במקביל, עידוד וסיוע לייצוג הולם לנשים בארגוני הספורט.
קידום וסיום התקנת התקנות לחוק הספורט המוטורי מתוקף "חוק הספורט המוטורי", באמצעות הרשות לנהיגה ספורטיבית. התחלת מרוצי קארטינג, אופנועים ומרוץ מכוניות בקיץ 2010.
פיתוח הצלילה הספורטיבית - הרחבת החשיפה לצלילה, טיפוח הענף ברמה הלאומית והבינלאומית. בישראל הוסמכו עד היום כ־150 אלף צוללים.
קידום החוק למרוצי סוסים, שאם יאושר יביא להקמת ההיפודרום הראשון ומועצה להסדר מרוצי סוסים והימורים הנלווים לכך. יוזמה זו עתידה להביא פרנסה לכ - 3000 משפחות.
להיאבק באלימות בספורט מתוקף חוק איסור אלימות בספורט על ידי המועצה למניעת אלימות בספורט, בה נוטלים חלק משרדי הממשלה השונים, התאחדות לכדורגל, איגוד הכדורסל ואיגודים נוספים ובראשה יושב השופט בדימוס אמנון סטרשנוב.
להעלות את מספר הספורטאים התחרותיים בישראל בכ – 3-5% מדי שנה, על ידי פיתוח מודל חדש לאיתור וטיפוח ספורטאים צעירים ותחת הסיסמה - "לגדול בספורט - ולהגיע למצוינות".
קידום הכשרת מנהלים בספורט, בשיתוף פעולה עם המוסדות להשכלה גבוהה בישראל. המטרה היא ליצור בתוך מספר שנים עתודה של מנהלים בספורט בעלי רקע והכשרה אקדמאיים.
לשנות ולהתאים את מבנה הכשרת המאמנים למבנה האירופאי ולשפר את מעמד המאמן והיחס לאימון ספורט.
לחוקק את חוק מכון וינגייט, במטרה להבטיח את המשך התפתחות המכון למען הספורט בישראל.
להביא לפיתוחו של קוד אתי גנרי באיגודים, התאחדויות וקבוצות ספורט, אשר ממנו ייפתח ויטמיע כל איגוד קוד אתי לבעלי עניין או נושאי משרה כגון: מאמנים, ספורטאים, מנהלים ושופטים.
אנדרטה ליריב אורן במכון וינגייט
שחר

ערך זה עוסק בזמן שלפני הזריחה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
שחר בהונג קונג
שחר הוא שם כולל למספר נקודות זמן שבהן מתחיל להופיע אור כלשהו בכדור הארץ. בשלב השחר, השמש עדיין לא נראית בכדור הארץ ומצויה מספר מעלות מתחת לאופק.
לאחר השחר מתחיל פרק הזמן הנקרא "דמדומים", ובסופו זריחת השמש, שבה השמש מופיעה באופק כדור הארץ.
הגדרות

לשחר מספר הגדרות שונות:
שחר אזרחי - מתחיל כאשר השמש נמצאת 6 מעלות מתחת לאופק בשעות הבוקר (בישראל - בממוצע כ-24 דקות לפני הזריחה). שחר אזרחי מוגדר כזמן שבו יש מספיק אור כדי שניתן יהיה להבחין בעצמים וניתן להתחיל לעסוק בפעילויות מחוץ לבית.
שחר ימי - מתחיל כאשר השמש נמצאת 12 מעלות מתחת לאופק בשעות הבוקר (בארץ בממוצע כ-48 דקות לפני הזריחה). שחר ימי הוא הזמן המוקדם ביותר שבו ניתן להתחיל להבחין בעצמים.
שחר אסטרונומי - מתחיל כאשר השמש נמצאת 18 מעלות מתחת לאופק בשעות הבוקר (בארץ בממוצע כ-1:12 שעות לפני הזריחה). שחר אסטרונומי מתחיל ברגע שבו השמש מתחילה להאיר את השמים. לפני זמן זה השמים חשוכים לחלוטין.
משך השחר אינו קבוע. ככל שמתקרבים לקטבים (קו רוחב גבוה יותר) משך השחר ארוך יותר. בתקופת הקיץ משך השחר הוא הארוך ביותר. בעונות המעבר הוא הקצר ביותר, ובעונת החורף מעט ארוך מהן. לדוגמה, ביום הארוך בשנה (21 ביוני) משך השחר האזרחי בתל אביב הוא 28 דקות, ולעומת זאת בסטוקהולם הוא נמשך שעה ו-33 דקות.
אין לבלבל בין שחר לזריחה, המוגדרת כזמן שבו השמש מתחילה להופיע מעל האופק.
בפולקלור

ממונח זה, ששורשו פרוטו-שמי, נבע שמו של שחר – אל הזריחה במיתולוגיה הכנענית, ואחיו התאום של שלם – אל השקיעה.
המסורת בפולקלור המערבי היא כי רוחות רפאים, שדים, ערפדים, טרולים ושאר ישויות רוע (ובהן אפילו השטן) מחויבות להיעלם בטרם תחילת השחר. בהיותם יצורי חושך הם שונאים אור ובמיוחד את זה של השמש (ראו פוטופוביה). קלטים קדם-נוצרים חלקו אמונה זו.
ביהדות

בהלכה, עלות השחר הוא זמן תחילת היום. זמן זה נקבע לפי זמן הופעת אור השמש על פני השמים, על אף שהשמש עצמה איננה נראית, ועודנה מתחת לאופק. כאשר השמש מופיעה באופק זהו זמן זריחת השמש והגדרתו ביהדות הוא הנץ החמה.
מספר מצוות ביהדות שאותם ניתן לקיים ביום דווקא נקבע שניתן להתחיל לקיימם בעלות השחר בין היתר מצוות קריאת שמע.
במסכת ברכות יש דיון על תחילת זמן זה ונאמרו בו כמה הגדרות מעשיות למי שאינו משתמש בשעון: ברגע בו יש מספיק אור כדי שניתן יהיה להבחין בין תכלת ללבן או בין זאב לכלב.
בשירו הידוע של חיים נחמן ביאליק "המתמיד" מופיעות השורות "בַּשַּׁחַר, בַּשַּׁחַר בְּטֶרֶם יַכִּירוּ / "בֵּין תְּכֵלֶת לְלָבָן, בֵּין זְאֵב וּבֵין כֶּלֶב"" - כלומר המשורר מנסה להעביר תיאור של המתמיד כמי שמשתדל לקום מוקדם באמת ללימודו.
ראו גם

דמדומים
זריחה
שקיעה
בוקר
צהריים
ערב
לילה
בין השמשות (יהדות)
המחשת שלבי השחר והדמדומים ביממה
פליפר (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

התמונה המופיעה בתחילת התוכנית
 סוגה:  הרפתקאות, דרמה
 יוצרים:  ג'ק קוודן ריקו בראונינג
 שחקנים:  בריאן קליי 
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  88
 הפקה
 חברת הפקה:  NBC
 הפצה:  MGM Television, Xfinity Streampix 
 מוזיקה:  הנריק ורס 
 אורך פרק:  כ-25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  NBC 
 תקופת שידור מקורית:  19 בספטמבר 1964 – 15 באפריל 1967 – 15 באפריל 1967 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פליפר (באנגלית: Flipper) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה ב-NBC מה-19 בספטמבר 1964 עד ה-15 באפריל 1967. הדמות הראשית בסדרה היה דולפין ושמו פליפר.
הפקה

הסדרה הופקה בשנת 1963. ב-1964 יצא לסדרה סרט אודות הסדרה – "ההרפתקה החדשה של פליפר".
הסדרה נוצרה על ידי ג'ק קוודן וריקו בראונינג, אדם בעל ניסיון רב בצילומים מתחת למים וצולמה באולפני גרינץ' שבארצות הברית.
פליפר בשנת 1964
נבחרת סין בכדורסל

| --- | --- |
הרפובליקה העממית של סין
 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הכדורסל הסינית
 הצטרפות:  1974
 השתייכות:  פיב"א אסיה
 דירוג פיב"א (26 בנובמבר 2024):  30      
  - ניקוד פיב"א:  394.6
 מאמן:  גו שיקיאנג
 אתר רשמי
 
 אליפות העולם בכדורסל
 הופעות:  10 (הראשונה ב-1978)
 ההישג הטוב:  מקום שמיני (1994)
 המשחקים האולימפיים
 הופעות:  9 (הראשונה ב-1984)
 ההישג הטוב:  מקום שמיני (1996, 2004, 2008)
 אליפות אסיה בכדורסל
 הופעות:  23 (הראשונה ב-1975)
 ההישג הטוב:  זהב: 1975, 1977, 1979, 1981, 1983, 1987, 1989, 1991, 1993, 1995, 1999, 2001, 2003, 2005, 2011, 2015   כסף: 2009   ארד: 1985, 1997
 
נבחרת סין בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של הרפובליקה העממית של סין. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל הסינית. הדירוג הנוכחי של נבחרת סין ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-30 בעולם, נכון ל-26 בנובמבר 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם.
נבחרת סין היא אחת מנבחרות הכדורסל החזקות באסיה ובעולם. היא זכתה 16 פעמים באליפות אסיה בכדורסל, אך לא הגיעה להישגים רבים באליפות העולם בכדורסל כאשר שיאה הוא המקום השמיני (בשנת 1994) וכן במשחקים האולימפיים כאשר שיאה גם שם הוא המקום השמיני (בשנים 1996, 2004, 2008).
כל אליפות העולם בכדורסל

| אליפות העולם בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
פרגוואי 1974: לא העפילה
| הפיליפינים 1978 | מקום 11 | 7 | 2 | 5 |
| קולומביה 1982 | מקום 12 | 7 | 1 | 6 |
| ספרד 1986 | מקום תשיעי | 10 | 4 | 6 |
| ארגנטינה 1990 | מקום 14 | 8 | 2 | 6 |
| קנדה 1994 | מקום שמיני | 8 | 2 | 6 |
יוון 1998: לא העפילה
| ארצות הברית 2002 | מקום 12 | 8 | 1 | 7 |
| יפן 2006 | מקום 15 | 6 | 2 | 4 |
| טורקיה 2010 | מקום 16 | 6 | 1 | 5 |
ספרד 2014: לא העפילה
| הרפובליקה העממית של סין 2019 | מקום 24 | 5 | 2 | 3 |
| הפיליפיניםיפןאינדונזיה 2023 | מקום 29 | 5 | 1 | 4 |
קטר (מדינה) 2027: 
| סך הכל | 10 הופעות | 70 | 18 | 52 |
כל המשחקים האולימפיים

| כדורסל במשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
קנדה 1976: לא העפילה
ברית המועצות 1980: לא העפילה
| ארצות הברית 1984 | מקום עשירי | 7 | 2 | 5 |
| קוריאה הדרומית 1988 | מקום 11 | 7 | 2 | 5 |
| ספרד 1992 | מקום 12 | 7 | 0 | 7 |
| ארצות הברית 1996 | מקום שמיני | 8 | 2 | 6 |
| אוסטרליה 2000 | מקום עשירי | 6 | 2 | 4 |
| יוון 2004 | מקום שמיני | 7 | 2 | 5 |
| הרפובליקה העממית של סין 2008 | מקום שמיני | 6 | 2 | 4 |
| בריטניה 2012 | מקום 12 | 5 | 0 | 5 |
| ברזיל 2016 | מקום 12 | 5 | 0 | 5 |
יפן 2020: לא העפילה
צרפת 2024: לא העפילה
ארצות הברית 2028: 
| סך הכל | 9 הופעות | 58 | 12 | 46 |
כל אליפויות אסיה בכדורסל

| אליפות אסיה בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
| תאילנד 1975 | מקום ראשון | 9 | 9 | 0 |
| מלזיה 1977 | מקום ראשון | 9 | 9 | 0 |
| יפן 1979 | מקום ראשון | 7 | 7 | 0 |
| הודו 1981 | מקום ראשון | 7 | 7 | 0 |
| הונג קונג 1983 | מקום ראשון | 7 | 7 | 0 |
| מלזיה 1985 | מקום שלישי | 5 | 3 | 2 |
| תאילנד 1987 | מקום ראשון | 8 | 8 | 0 |
| הרפובליקה העממית של סין 1989 | מקום ראשון | 8 | 8 | 0 |
| יפן 1991 | מקום ראשון | 9 | 9 | 0 |
| אינדונזיה 1993 | מקום ראשון | 7 | 6 | 1 |
| קוריאה הדרומית 1995 | מקום ראשון | 9 | 9 | 0 |
| ערב הסעודית 1997 | מקום שלישי | 8 | 7 | 1 |
| יפן 1999 | מקום ראשון | 7 | 7 | 0 |
| הרפובליקה העממית של סין 2001 | מקום ראשון | 8 | 8 | 0 |
| הרפובליקה העממית של סין 2003 | מקום ראשון | 8 | 8 | 0 |
| קטר (מדינה) 2005 | מקום ראשון | 8 | 8 | 0 |
| יפן 2007 | מקום עשירי | 7 | 3 | 4 |
| הרפובליקה העממית של סין 2009 | מקום שני | 9 | 8 | 1 |
| הרפובליקה העממית של סין 2011 | מקום ראשון | 9 | 9 | 0 |
| הפיליפינים 2013 | מקום חמישי | 9 | 6 | 3 |
| הרפובליקה העממית של סין 2015 | מקום ראשון | 9 | 9 | 0 |
| לבנון 2017 | מקום חמישי | 7 | 5 | 2 |
| אינדונזיה 2022 | מקום שמיני | 5 | 3 | 2 |
| ערב הסעודית 2025 | העפילה |  |  |  |
| סך הכל | 23 הופעות | 179 | 163 | 16 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
אריה ניר

ערך זה עוסק במפקד משטרה ישראלי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1911 סטניסלב באימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  6 ביוני 1977 (בגיל 65) ישראל
 תאריך עלייה:  1925
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   ההגנה   משטרת ישראל   שירות בתי הסוהר
 תקופת הפעילות:  1948–1958 (משטרה)   1958 – 1976 (שב"ס)
 דרגה:   ניצב (משטרה)    רב-גונדר (שב"ס)
 
אריה ניר (קלַפֶּר; 11 באוקטובר 1911 – 6 ביוני 1977) היה מראשוני משטרת ישראל, מפקד מחוז המרכז ונציב בתי הסוהר.
ביוגרפיה

ניר (במקור קלפר) נולד בעיר סטניסלב באימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום נקראת העיר איוונו-פרנקיבסק  והיא נמצאת בתחומי מדינת אוקראינה), ועלה לארץ ישראל בהיותו נער, ב-1925, עם הוריו שלמה ונחמה לבית גינזבורג, אחיו יצחק ניר ואחותו שרה קלפר. בתחילה התגוררו בכפר סבא, ועבדו בפרדסים. התגורר בשכונת נורדיה בתל אביב ולמד בבית ספר אליאנס. כיהן כמדריך בצופים, ובגיל 14 התגייס ל"הגנה". בגיל 18 היה ממארגני גדודי הנוער של הארגון בעמק חפר. בוגר קורס מפקדי מחלקות בארגון, ונתמנה לסגן מפקד הנפה. בעמק חפר הכיר את אשתו לעתיד, צפורה.
בראשית מאורעות תרצ"ו (1936) היה בין הראשונים שהתנדבו לנוטרות.
בליל וינגייט נעצר ונידון לארבע שנות מאסר במחנה נור א-שמס ועבודות פרך על פעילותו זו. גזר דינו הומתק לשלוש שנים, והוא הועבר לבית סוהר בירושלים, שם שימש מנהיג האסירים היהודים.
בינואר 1947 נפצע קשה כאשר האסירים הערבים בכלא התנפלו על האסירים היהודים. היה בכיר אסירי ההגנה בבית הסוהר המרכזי בירושלים. בגלל התנגדותו לניסיונות בריחה מהכלא לא שותף בתוכנית של האצ"ל והלח"י לבריחה מהכלא.
במהלך מלחמת העצמאות, ב-1948, הועבר מצה"ל לסייע ליחזקאל סהר בהקמת משטרת ישראל, ובחודש מאי 1948 היה למפקדה של נפת נתניה. עם איחודה עם נפת פתח תקווה, היה למפקד הנפה המאוחדת, נפת השרון. באמצע שנת 1951 התמנה כמפקד נפת השפלה (רחובות), ולאחר מכן כיהן כסגן מפקד מחוז ירושלים. בסוף שנת 1953 החליף את אברהם זלינגר כמפקד מחוז הצפון (שמפקדתו בטבריה). ב-1 באפריל 1954 היה מפקדו הראשון של מחוז משטרה חדש, מחוז המרכז (ברמלה), וכיהן בתפקיד זה עד סתיו 1958, אז בוטל המחוז במסגרת שינוי הארגון במחוזות המשטרה (הוא הוקם מחדש בשנת 1981). בעקבות מרד האסירים בכלא שטה בספטמבר 1958, הועבר ניר לשירות בתי הסוהר והופקד על ענייני הביטחון והמנהל. בתפקיד זה היה כפוף ישירות לשר המשטרה. כעבור שבועות ספורים, באוקטובר 1958, התמנה לנציב בתי הסוהר, במקומו של מפקד השירות צבי חרמון שסיים את תפקידו בעקבות המרד.
ניר כיהן כנציב בתי הסוהר 18 שנים. בתקופתו הוקמו לראשונה בתי סוהר חדשים במדינת ישראל, ובהם בית הסוהר הראשון לנשים נווה תרצה ובתי סוהר לאסירים ביטחוניים. בתקופתו גם הופקד שירות בתי הסוהר על כליאתו והוצאתו להורג של אדולף אייכמן ב-1962. ניר נכח בהוצאתו להורג של אייכמן בכלא רמלה, ויחד עם מיכאל גולדמן פיזר את אפרו מחוץ למים הטריטוריאליים של מדינת ישראל. במסגרת התרחבות השירות בתקופתו נפתח האגף הפסיכיאטרי (מב"ן) והושלמו בניית בית סוהר אשל ובתי סוהר נוספים באשקלון, רמאללה, ג'נין, טולכרם וחברון. עוד בשנים אלו שונה מבנה השירות, בוטל תפקיד סגן הנציב והוקמו שני מינהלים (מינהל ארגון וביטחון ומינהל שיקום האסיר). בשנת 1976 פרש לגמלאות, הוחלף על ידי חיים לוי, ונתמנה ליועץ לשר המשטרה.
ניר נפטר בקיץ 1977 בתום מחלה קשה, והובא למנוחות בחלקת המשטרה בהר הרצל . הותיר אישה, צפורה, אחות בקופת חולים, ארבע בנות - הדאלה ליונס (1937),יעלה זאבי (1945) שלומית ניב (1952) ורונה קדמי (1952) וכן נכדים.
בשנת 1978 נקרא על שמו בית הספר הארצי לסוהרים ולקצינים.
הערות שוליים

↑  אברהם חיים אלחנני, ירושלים ואנשים בה, כרך א, עמ' 246.
↑  ועדה ממשלתית חוקרת במאורעות כלא ירושלים, דבר, 30 בינואר 1947.
↑  אנשים ומוסדות, דבר, 9 ביוני 1950
↑  זלינגר יעמוד בראש אגף החקירות במשטרה, מעריב, 2 באוקטובר 1953.
↑  מחוז משטרה חדש, חרות, 2 באפריל 1954; נפתח מחוז המרכז של המשטרה, דבר, 12 באפריל 1954.
↑  א. ניר (קלפר) הושאל לשרות בתי הסוהר, דבר, 3 בספטמבר 1958.
↑  הקצין ניר עומד להתמנות כנציב בתי־הסוהר, מעריב, 10 באוקטובר 1958; א. דולב, מאסיר – לנציב בתי־הסוהר, מעריב, 13 באוקטובר 1958.
↑  בסיס אייל ע"ש גונדר אריה ניר, דבר, 27 ביוני 1978; בית הספר הארצי לסוהרים ולקצינים - "ניר", באתר שירות בתי הסוהר; אורנה מאור, בית ספר להוראת הסוהרות ע"ש אריה ניר ז"ל, מאי 2009, באתר שירות בתי הסוהר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010206261405171  VIAF: 9162982749486062619   WorldCat (עם VIAF): 9162982749486062619
1987 בטלוויזיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1987  בטלוויזיה |  |
< · 1985 · 1986 — 1987 — 1988 · 1989 · >
כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-20 · כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-21 · פורטל הטלוויזיה
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1987 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
9 במאי – תחרות האירוויזיון התקיימה בבריסל שבבלגיה. בתחרות זכתה אירלנד, עם השיר "Hold Me Now", אותו ביצע הזמר האירי ג'וני לוגן.