stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וילינגטון אורטיס
הערות שוליים

↑  Goal.com, 7.4.15, Un ícono del fútbol colombiano, reconocido por su calidad para mover la pelota, hoy recordamos al 'Viejo Willy'
↑  El Tiempo, 4.12.08, Elegidos los cinco mejores jugadores de la historia de Colombia en los 60 años de fútbol profesional
↑  Caracol, 7.12.09, Todo listo para el partido homenaje a Willintong Ortiz este martes en el Campín
↑  GolCaracol, 13.6.11 La histórica aventura del 75
↑  Rsssf.com, South America - Player of the Century
| נבחרת קולומביה – קופה אמריקה 1975 (סגנות) |
| --- | --- | --- |
|  1 דלוקה •  2 זאפה •  3 אנגולו •  4 אסקובר •  5 גונסאלס •  6 לופס •  7 קייסדו •  8 סגוביה •  9 סוטו •  10 קלרו •   11 אורטיס •  12 קסטרו • 13 ארבולדה •  14 בולניו • 15 רוביו • 16 אומניה • 17 סראטה • 18 רנדון • 19 פאצ'קו • 20 רטאט • 21 קמפס • 22 דיאס • 23 לונדרו • מאמן: סאנצ'ס |  1 דלוקה •  2 זאפה •  3 אנגולו •  4 אסקובר •  5 גונסאלס •  6 לופס •  7 קייסדו •  8 סגוביה •  9 סוטו •  10 קלרו •   11 אורטיס •  12 קסטרו • 13 ארבולדה •  14 בולניו • 15 רוביו • 16 אומניה • 17 סראטה • 18 רנדון • 19 פאצ'קו • 20 רטאט • 21 קמפס • 22 דיאס • 23 לונדרו • מאמן: סאנצ'ס | קולומביה |
ורדינה שלונסקי

| --- | --- |

 לידה:  22 בינואר 1905 קריוקובו, פלך פולטבה, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית 
 פטירה:  20 בפברואר 1990 (בגיל 85) תל אביב-יפו, ישראל ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
ורדינה שלונסקי (22 בינואר 1905 – 20 בפברואר 1990) הייתה מלחינה, פסנתרנית ועיתונאית. נחשבת למלחינה הישראלית הראשונה.
יצירתה

שלונסקי כתבה יותר ממאה שירים, למילים של משוררים שונים, בהם גיום אפולינר, שלום שבזי, ש. שלום, אברהם שלונסקי ונלי זק"ש. היא חיברה גם שירי ילדים למילים של אנדה עמיר-פינקרפלד.
השיר "פואמה עברית", שהיה אופוס 1 שלה ונכתב בשנת 1932 לזכר אביה, זיכה אותה בפרס בפריז, פרס שנועד לנשים בעלות מקצועות חופשיים. אברהם שלונסקי כתב מילים לשיר, שהולחן תחילה ללא טקסט. מחזור השירים, שכלל שיר זה ועוד חמישה משירי אברהם שלונסקי הופיע בדפוס בשנת 1933 בשם "תמונות ארץ-ישראליות".
הקנטטה "הודיה", למקהלה מעורבת ותזמורת (1946) בוצעה לראשונה בפסטיבל ישראל 1966. היא נכתבה למילים של אברהם שלונסקי. הקנטטה טונאלית אך יש בה מודולציות מפתיעות.
רביעיית מיתרים משנת 1948 זיכתה אותה בפרס בארטוק בהונגריה. בשנת 1935 כתבה שלונסקי סימפוניה, היצירה הראשונה שלה לתזמורת, ובשנים 4–1942 את הקונצ'רטו לפסנתר. שתי היצירות בוצעו לראשונה רק כעשרים שנה לאחר חיבורן. את השיר "קרועים אנו" עיבד גיל אלדמע ב-4 קולות.
ביצירה סריאלית לתזמורת קאמרית, "אאופוניה" ("נועם מצלול") משנת 1967 ורדינה שלונסקי מנצלת כל טכניקה אפשרית בנגינה בכלי קשת. בשנת 1979 עיבדה והרחיבה יצירה זו, שהייתה הראשונה שלה בשיטת השורה, בהרכב המקורי.
ביצירותיה הבאות גילתה המלחינה העדפה ברורה להרכבים קאמריים שונים, הכוללים לעיתים גם נבל וכלי הקשה. היא חיברה גם יצירות רבות לפסנתר.
בישראל זכתה בשני פרסי אקו"ם על פועלה המוזיקלי - בשנת 1973 וב-1984 למפעל חיים.
מיצירותיה שיצאו לאור בהוצאת המכון למוסיקה ישראלית:
בלדה מס׳ 3 לפסנתר (אין ציון תאריך)
דו-שיח לצ'לו ולפסנתר (1970)
דיוורטימנטו לחמישיית כלי נשיפה של עץ (1954)
שמונה שירים לצ'לו ולפסנתר (למילים של ש' שלום, רפאל אליעז, שלום שבזי, אברהם שלונסקי ושמעון מלצר) (1944-1936)
חמש מנגינות לקול ולפסנתר, מילים: גיום אפולינר (1939)
חמישה רישומים לפסנתר (1949)
ארבעה שירים לקול ולפסנתר, מילים: אברהם שלונסקי (1947)
״חידות זוהרות״ למצו-סופרן או לבריטון סולו ותזמורת (1966)
״אורח״ לקול ולפסנתר, מילים: אברהם שלונסקי (1948)
״תמונות ארץ ישראליות״ - שישה שירים לקול ולפסנתר, מילים: אברהם שלונסקי, אברהם חלפי (1933)
מבוא וסקרצו לפסנתר (1964)
״הבה נשירה״ - עשרה שירי ילדים לקול ולפסנתר, מילים: אנדה עמיר-פינקרפלד (1963)
״דפים מהיומן״ לפסנתר (1949)
״מקצה הארץ״ (תהילים ס"א) לקול ולפסנתר (לפני 1973)
״השתקפויות״ לפסנתר (1962)
״צלליות״ לקול (בלא מילים) או קלרינט, קסילופון, ויברפון, מרימבה וכלי-נקישה (1977)
סונטה מס' 2 לכינור ולפסנתר (1951)
רביעיית כלי-קשת (1948)
״ליל קיץ״ למצו סופרן ולפסנתר, מילים: אברהם שלונסקי (1954)
״הרוח שוטטה״ לקול ולפסנתר, מילים: חיים גורי (1951)
סוויטה לבני הנעורים לפסנתר (1956)
כמאה שירים, ובהם שירי עם ושירים אמנותיים:
פואמה עברית, אופוס 1 לקול ולפסנתר, מילים: אברהם שלונסקי (1931)
"הודיה" - קנטטה (1946)
סימפוניה (1935)
קונצ'רטו לפסנתר (1944-1942)
"אאופוניה" ("נועם מצלול") (1967) לתזמורת קאמרית
לקריאה נוספת

ארכיון אישי, הספרייה למוזיקה במרכז פליציה בלומנטל למוזיקה
יהודה כהן נעימי זמירות ישראל: מוזיקה ומוזיקאים בישראל, תל אביב: עם עובד, 1990
גני אויזרט-לוין, ורדינה שלונסקי – סיפור של מלחינה: "מי שלא מסתכל ולא רואה, אז אפשר רק להגיד שחבל ---", עבודת גמר (מ"א), האוניברסיטה העברית בירושלים, 2006
הערות שוליים

↑  אתר הספרייה הלאומית, ערך: גיל אלדמע, עמוד 38, סדרה, ארכיון בי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007287614505171  BnF: cb14793544h (data)  GND: 12073740X  ISNI: 0000 0000 6657 7292  LCCN: no91023635  MusicBrainz: ba20fbe5-0f39-446b-a067-aa2e045b0555  NKC: xx0180579  SNAC: w6x929hh  VIAF: 237622902   WorldCat (עם VIAF): 237622902
חדר החדשות (כאן 11)

| --- | --- |

 סוגה:  אקטואליה
 בימוי:  עדו גרונר
 מנחים:  רינת ספיבק
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 הפקה
 מפיק:  בטי פייברג
 חברת הפקה:  כאן חדשות
 עורכים:  שירה מיארה-בלאו
 אתר צילומים:  אולפן כאן
 אורך פרק:  כחצי שעה
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 פורמט (תמונה):  1080p, HDTV
 תקופת שידור מקורית:  17 בינואר 2021 – 24 ביוני 2021
 קישורים חיצוניים
 חדר החדשות
חדר החדשות הייתה תוכנית אקטואליה-פוליטית יומית ששודרה בערוץ כאן 11. את התוכנית הגישה רינת ספיבק. היא שודרה בימי ראשון עד חמישי בשעה 16:15 אחר הצהריים ועד לערב ערב.
התוכנית שודרה לראשונה ב-17 בינואר 2021, בתחילתה נועדה התוכנית בעיקר בסיקור המהלכים הפוליטיים של המפלגות לקראת הבחירות לכנסת ה-24, אבל גם לאחר הבחירות התוכנית המשיכה את שידוריה.
התוכנית גם התמקדה בחדשות היום עם דיווחים מהשטח ומהאולפן.
את התוכנית הגישה רינת ספיבק, שהייתה מגישת "והרי החדשות", וכיום מבזקנית ומגישה מחליפה ב"חדשות הלילה". מלבד לספיבק, את התוכנית הגישו גם יערה שפירא, רועי שרון, מאיה ראכלין ודב גיל-הר.
ב-24 ביוני 2021 שודרה התוכנית האחרונה של חדר החדשות, חמישה חודשים בלבד לאחר שידורה הראשון. ומאז לא משודרת תוכנית אקטואליה לפני ערב ערב.
ביולי 2022 החלה את שידוריה התוכנית "ישראל בוחרת" גם היא בכאן 11, בעלת מתכונת דומה לזאת של חדר החדשות, אך עם התמקדות רבה בנושאים פוליטיים, התוכנית סיימה את שידוריה באוקטובר אותה שנה.
הערות שוליים

↑  חדר החדשות 17.01.21 | הגעתון בנהריה שוב עולה על גדותיו, נבדק ב-2022-09-22
↑  כאן חדשות - והרי החדשות | 16.07.18, נבדק ב-2022-09-22
↑  כאן חדשות | חדשות הלילה עם רינת ספיבק 15.01.18, נבדק ב-2022-09-22
↑  חדר החדשות | 11.02.21: תקיפה חריגה בגבול סוריה-עיראק באור יום, נבדק ב-2022-09-22
↑  חדר החדשות | 22.04.21: היערכות לעימותים אלימים בירושלים, נבדק ב-2022-09-22
↑  חדר החדשות | 25.02.21: נפטר חולה קורונה בן 26 ללא מחלת רקע, נבדק ב-2022-09-22
↑  חדר החדשות | 16.06.21: המעשה של רונאלדו שגרם למניית קוקה קולה לצנוח, נבדק ב-2022-09-22
↑  חדר החדשות | 24.06.21: בנט: נעניק לרשויות יותר סמכויות נגד הקורונה, נבדק ב-2022-09-22
↑  פיצוי לכתבים הדתיים? זו התכנית החדשה בכאן 11, באתר אייס, 20 ביולי 2022
↑   ישראל בוחרת | 27.10.22, סרטון בערוץ "כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 38:41)
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ורה יוציץ'

| --- | --- |

אנדרטה לזכר ורה יוציץ' במקדונסקה קמניצה (מק')
 לידה:  21 באוגוסט 1923 צ'נטו, מקדוניה הצפונית 
 פטירה:  23 במאי 1944 (בגיל 20) סאסא, מקדוניה הצפונית 
 פרסים והוקרה:  גיבור יוגוסלביה (20 בדצמבר 1951) 
 
פסל של ורה יוציץ' בסקופיה
ורה אוליברה יוציץ' (במקדונית: Oливера Верa Јоциќ; בסרבית: Оливера Вера Јоцић;‏ 21 באוגוסט 1923 – 22 במאי 1944) הייתה פרטיזנית יוגוסלבית. היא הוכרזה כגיבורה לאומית ב-20 בדצמבר 1951.
ראשית חייה

ורה יוציץ' נולדה ב-21 באוגוסט 1923 למשפחה שעזבה את סרביה לאחר מלחמות הבלקן ועברה לצ'נטו (מק').‏ ב-1941, בזמן שלמדה בתיכון, היא הייתה חברה בליגת הנוער הקומוניסטי של יוגוסלביה (אנ').
השתתפותה במלחמת העולם השנייה

לאחר הפלישה ליוגוסלביה, היא עזבה עם אחיותיה לוולייבו, שם הצטרפה ליחידה הפרטיזנית של ג'סטרבק והייתה חברה במפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה מאוקטובר 1941. לאחר הפעילות המפלגתית הבלתי-חוקית בניש, בחורף 1942, המשיכה בפעילות ביחידה הפרטיזנית של ג'סטרבק, ואז ביחידה הפרטיזנית של ורניה.
מסוף 1943, סגנית הקומיסרית הפוליטית של מפלגת הפרטיזנים השלישית של קומאנובו ושל גדודי קומאנובו "אורס ניקולוב" ו"הריסטיאן טודורובסקי – קרפוס", ומ-24 בפברואר 1944 של הגדוד הראשון של שביתת השחרור הלאומית השלישית במקדוניה.
היא השתתפה במתקפת האביב (מק'), שהתרחשה במאי ויוני 1944, במהלכה היחידות מקומנובו פרצו דרך לעבר בלאסיצה (רו') ומקדוניה היוונית. המשימה לתקוף את הצבא הבולגרי הוטלה על הגדוד עמו נמנתה ורה יוציץ'. באותם קרבות, ב-20 במאי 1944, היא נפצעה, בסמוך לכפר סטראצין (רו'), והוגדרה במצב קשה.
חברי הגדוד של ורה יוציץ' לקחו אותה ונשאו אותה על אגף אוהל למשך שלושה ימים ושלושה לילות, שלאחר מכן, נפטרה ליד הכפר סאסא (אנ').‏
הנצחה

דמותה של ורה יוציץ' נמצאת בשיר "Очи", שנכתב על ידי אקו שופוב (מק')‏. לכבודה, בית ספר יסודי בעיריית גאזי באבא (אנ') נקרא על שמה.
הערות שוליים

↑  „Народни херои од Македонија“, Наша книга, Скопје, 1973, стр. 167
↑  „Народни херои од Македонија“, Наша книга, Скопје, 1973, стр. 163
↑  „Народни херои од Македонија“, Наша книга, Скопје, 1973, стр. 165
↑  „Македонска енциклопедија“, Скопје, 2009, книга I, стр. 649
↑  Очи (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3002 4805  LCCN: n79029680  VIAF: 1283682   WorldCat (עם VIAF): 1283682
ורה לין

| --- | --- |

 לידה:  20 במרץ 1917 איסט האם, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  18 ביוני 2020  (בגיל 103) Ditchling, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Vera Margaret Welch 
 מקום קבורה:  The Parish Church of St Margaret, Ditchling 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1924–2020 (כ־96 שנים)
 מקום לימודים:  Brampton Primary School 
 סוגה:  מוזיקה פופולרית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  EMI, דקה רקורדס, His Master's Voice, לונדון רקורדס 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר ג'ון הקדוש (1997)  עמית כבוד (2016)  מפקד במסדר אורנז'-נסאו (1977)  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית  מדליית המלחמה 1939–1945  כוכב בורמה  Classic Brit Awards 
 פרופיל ב-IMDb
 
לין ב-1973
ורה לין (באנגלית: Vera Lynn;‏ 20 במרץ 1917 – 18 ביוני 2020) הייתה זמרת בריטית.
ביוגרפיה

לין נולדה בלונדון, אנגליה בשם ורה מרגרט וולש, ומאוחר יותר אימצה את שם המשפחה הקודם של אמה - לין, כשם הבמה שלה. בתחילת הקריירה המוזיקלית שלה עבדה ברדיו והופיעה כחלק מלהקה בתוכניות שונות.
היא נישאה בשנת 1941 לנגן הקלרינט והסקסופון הארי לואיס.
בזמן מלחמת העולם השנייה הנחתה תוכנית רדיו שהעבירה מסרים מהמשפחות לחיילים בחזית ולהפך. בשנת 1939 הקליטה את שירה We'll Meet Again (אנו עוד נפגש), שהפך לשיר תקווה לחיילים בחזית שחלמו לחזור בחיים הביתה. שיר תקווה מאותה תקופה הוא "הצוקים הלבנים של דובר" (The white cliffs of Dover). במהלך המלחמה הצטרפה להתאחדות שירות לאומי לבידור (ENSA) והופיעה בפני חיילים בריטיים במצרים, בהודו ובבורמה.
אחרי המלחמה הוציאה לין אלבום שהיה לאלבום הבריטי הראשון שתפס את צמרת המצעד בארצות הברית. בשנות החמישים עוד הייתה לין זמרת מובילה בבריטניה. נודעה כשומרת אדוקה על גבולות הדמוקרטיה.[דרושה הבהרה]
בשנת 1976 חלתה בסרטן אך המשיכה בקריירה מוזיקלית שכללה הופעות באירועים מיוחדים, כולל שירה מחאתית מחוץ לארמון בקינגהאם בחגיגות "יום הניצחון באירופה" (VE day) בשנת 1995. מאותה שנה היא מנהלת את ארגון הצדקה SOS. בשנת 2005 הופיעה בחגיגות "יום הניצחון" כשחברה למקהלה ששרה את להיטה "We will meet again". לאחר המופע נאמה בפני הקהל וקראה לשמר את הזיכרון על מנת למנוע מלחמות בעתיד.
ב-13 בספטמבר 2009 הגיע אלבום האוסף של ורה לין We'll Meet Again: The Very Best of Vera Lynn למקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי ובכך הייתה לזמרת המבוגרת ביותר אשר הובילה במהלך חייה את המצעד הבריטי.
לין נפטרה ב-18 ביוני 2020.
אזכורים בתרבות הפופולרית

באלבום "החומה" של להקת פינק פלויד, הוזכרה לין בשיר Vera, שמילותיו "האם מישהו כאן זוכר את ורה לין? זוכרים איך היא אמרה שנפגש שנית ביום שטוף שמש אחד? ורה – מה עלה בגורלך? האם מישהו אחר כאן מרגיש כמוני?" (תרגום חופשי). בפתיחת הסרט נשמע חלק משירה "The Little Boy that Santa Claus Forgot".
בסרטו האנטי-מלחמתי של סטנלי קובריק "דוקטור סטריינג'לאב – איך הפסקתי לפחד ולמדתי לאהוב את הפצצה" מסתיים במונטאז' של פיצוצים גרעיניים על רקע השיר "We'll Meet Again".
במשחק המחשב "Call of Duty 3" נקראים שני ג'יפּים "ורה" ו"לין".
היא מוזכרת גם בשיר של גארי ניומן, "War songs", ובשיר של להקת טרוויס, "U16 girls".
ראו גם

שירי מלחמת העולם השנייה
הערות שוליים

↑    Ben Leach,Benleach, ‏Dame Vera Lynn becomes oldest living artist to have number one album, The Telegraph, 13 September 2009
↑  "Forces' Sweetheart Dame Vera Lynn dies aged 103". BBC News (באנגלית בריטית). 2020-06-18. נבדק ב-2020-06-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007318096005171  PLWABN: 9810603578005606  BnF: cb14034680f (data)  GND: 134450353  ICCU: LO1V148621  ISNI: 0000 0000 7839 9462  LCCN: nr90006810  MusicBrainz: 7d32fa5a-7ccb-483b-87ea-5370b4be4d64  NKC: xx0081543  NTA: 07139513X  SELIBR: 393252  SNAC: w60w65tw  SUDOC: 193384817  VIAF: 251172958   WorldCat (עם VIAF): 251172958
השפעת פיגועי 11 בספטמבר

השפעת פיגועי 11 בספטמבר 2001 בארצות-הברית הייתה נרחבת, ארוכת טווח ומקיפה בתחומים רבים, מעבר להשפעתם המיידית.
ההשפעה המרכזית של הפיגועים הייתה הכרזת המלחמה העולמית בטרור על ידי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש ובני בריתה של ארצות הברית, מערכה שנמשכת למעשה עד היום. מערכה זו, לצד המלחמות שלוו לה (מלחמת אפגניסטן ועיראק), השפיעו בצורה משמעותית על החברה המערבית, ובמידה רבה הכתיבו את סדר היום הפוליטי בארצות הברית למשך תקופה ארוכה. תוצאות נלוות למערכה זו היא כיבוש עיראק והפלת משטרו של סאדם חוסיין בעיראק ושלטון הטליבאן באפגניסטן והקמת שלטון דמוקרטי במדינות אלו.
השפעה נוספת לפיגועים היא חקיקת חוק הפטריוט השנוי במחלוקת, ב-26 באוקטובר 2001. תוקף החוק - שהוגבל מלכתחילה לחמש שנים - הוארך מאז שוב ושוב, בשינויים קלים וחלקים ממנו אושררו בחקיקה קבועה.
השלכות על תעשיית התעופה

אחת השאלות שעלו בימים שלאחר הפיגועים נגעה לטיב האבטחה בנמלי התעופה בעולם. השאלה שעמדה בבסיס הדיון הייתה, כיצד הצליחו כל 19 החוטפים לעבור את כל נקודות הביקורת השונות בנמלים, לעלות על המטוסים ולהשתלט עליהם בקלות רבה כל כך. בשנים שלאחר הפיגועים ובעקבות הפקת לקחים, הועלתה משמעותית רמת האבטחה בנמלי תעופה ובטיסות רבות בארצות הברית וברחבי העולם.
כבר יומיים לאחר הפיגועים, הוציאה רשות התעופה הפדרלית האמריקאית (Federal Aviation Administration) הוראה שהטילה איסור גורף על הכנסת כל סוגי הסכינים למיניהם לתוך המטוסים. ההוראה ניתנה לאחר שהתברר שהמחבלים הורשו לעלות למטוסים אף על פי שהם נשאו על גופם סכינים יפניות שכן לא היה איסור על הדבר באותה עת. המחבלים ניצלו עובדה זו והשתמשו בסכינים ככלי נשק בעת החטיפה.
נושא נוסף שנבחן הוא כיצד הצליחו המחבלים להתפרץ לתוך תא הטייס באין מפריע. אחת המסקנות שהתקבלו הביאה לחיזוק דלתות תא הטייס עד כדי כך שבמטוסים רבים הפכו הדלתות למשוריינות וחסינות ירי. במטוסים רבים הותקנו גם מצלמות טלוויזיה במעגל סגור על מנת שהטייסים יוכלו לצפות במתרחש בתא הנוסעים. חלק מהטייסים (בעלי רישיון מתאים) קיבלו אפשרות לשאת אקדח בזמן הטיסה לצורך הגנה עצמית, ומספר הולך וגדל של מאבטחי טיסה החלו להיות מוצבים ביותר ויותר טיסות.
בחודשים שלאחר הפיגוע, הגיעו מאות אנשי תעופה, נציגים של חברות תעופה גדולות ומומחים לתעופה מכל רחבי העולם לישראל, לחזות וללמוד על נוהלי האבטחה של חברות תעופה ישראליות ובראשן חברת אל על.
נוהלי בידוק הנוסעים בנקודות הביקורת השונות בנמלים עברו גם הם מספר שינויים משמעותיים. ביום הפיגועים, חלק מהמחבלים הפעילו את גלאי המתכות, אולם הם הורשו לעלות לטיסה לאחר שבדיקה עם גלאי מתכות ידני לא העלתה דבר חריג. בנמלי תעופה רבים בעולם כיום, הנוסעים עוברים חיפוש יסודי הכולל טפיחה על הגוף נוסף למעבר עם גלאי מתכות. ארצות הברית אף הקימה גוף ממשלתי מיוחד בשם רשות ביטחון התחבורה (Transportation Security Administration) שהוכפף למחלקה לביטחון המולדת. תחום אחריותו של הגוף החדש כולל אבטחה תקינה ומסודרת של כל סוגי התחבורה במדינה, ובפרט האבטחה בנמלי התעופה.
מאז 11 בספטמבר, בוצעו מספר ניסיונות ללא הצלחה של פיגועים במטוס, כמו ניסיון פיגוע באמצעות נעליים ממולכדות כמה חודשים לאחר 11 בספטמבר. החשש מניסיונות פיגוע ממשיך להכתיב נוהלי הגנה גם על הקרקע עד היום. לדוגמה: אחד מפעולות האבטחה הרבות שננקטו לקראת אולימפיאדת לונדון (2012) הייתה הצבת סוללות טילי נ"מ ברחבי העיר, על מנת שבמקרה של ניסיון לפיגוע כזה יוכלו ליירט את המטוס.
השלכות כלכליות

הפיגועים זעזעו את המערכת הכלכלית בארצות הברית והשפיעו אף על שוקי העולם. הבורסה לניירות ערך בניו יורק לא נפתחה באותו בוקר ונשארה סגורה עד 17 בספטמבר. עם פתיחתה, נפל מדד הדאו ג'ונס ב-684 נקודות, או 7.1%, וקבע שיא של ירידה שלילית ביום אחד. עד לסוף השבוע ירד הדאו ב-14.3%, שהייתה בזמנו הירידה הגדולה ביותר בשבוע אחד בהיסטוריה. בתרגום לדולרים, מניות ארצות הברית הפסידו ערך של 1.4 טריליון דולר בשבוע אחד. הדולר האמריקאי איבד אחוז גדול מערכו ביחס למטבעות בולטים אחרים דוגמת האירו, הלירה שטרלינג והין היפני. גם בבורסות בעולם נרשמה צניחה חדה במדדים בעקבות הפיגועים.
בניו יורק, 430,000 חודשי עבודה ומשכורות בסך של 2.8 מיליארד דולר אבדו בשלושת החודשים שלאחר הפיגועים – משרדים נסגרו, יוזמות הוקפאו, והצמיחה האטה. ענפי הייצוא היו הנפגעים החמורים ביותר. התוצר המקומי הגולמי של העיר איבד 27.3 מיליארד דולר מערכו בשלושת החודשים האחרונים של 2001 ובמשך כל 2002. 18,000 עסקים קטנים במנהטן תחתית נהרסו או עברו מקום, בעיקר אלו שהיו קרובים למרכז הסחר העולמי. כתוצאה מכך, מקומות עבודה בעיר אבדו. 2,960,000 מטר רבוע של אזורי משרדים ועסקים במנהטן תחתית נפגעו או נהרסו.
השלטון הפדרלי העביר לעיריית ניו יורק 11.2 מיליארד דולר לסיוע מיידי כבר בספטמבר 2001, ובתחילת 2002 הועברו לעיר עוד 10.5 מיליארד דולר בשביל פיתוח כלכלי ובנייה מחדש של האתרים שנהרסו. כ-400,000 איש איבדו את מקום עבודתם בעיר ניו יורק כתוצאה מהפיגועים, ואף ענף התיירות נפגע קשות. פגיעה משמעותית נרשמה גם בענף הביטוח עקב הפיצויים העצומים שחברות הביטוח נאלצו לשלם, שהגיעו לעשרות מיליארדי דולרים. בעקבות הפיגועים האמירו מחירי הביטוח ברחבי העולם. ענף התעופה שחווה קשיים כלכליים כבר לפני המתקפה נפגע עוד יותר לאחר שחברות התעופה נאלצו לשלם פיצויים למשפחות הקורבנות שהיו על המטוסים, ולהחזיר לנוסעים, שלא יכלו לטוס עקב סגירת המרחב האווירי של ארצות הברית, את כספם.
הפיגועים גם הובילו בעקיפין למלחמותיה של ארצות הברית באפגניסטן ובעיראק, ולעוד הוצאות נוספות הקשורות לביטחון הפנים. כל הוצאות הביטחון מסתכמות בלפחות חמישה טריליון דולר.
השלכות בריאותיות

מאות אלפי טונות של למעלה מ-2,500 חומרים רעילים התפזרו באוויר בעקבות קריסת מגדלי מרכז הסחר העולמי. הנפגעים העיקריים מכך היו עובדי החילוץ וההצלה ואזרחים שגרו או עבדו בסמוך לאזור האסון. הממשל הודיע כי האוויר באזור חזר למצבו קודם לפיגוע רק ביוני 2002. 18,462 אנשים קיבלו טיפול רפואי הקשור לנזקים שנגרמו בעקבות אותם רעלים.
השלכות בריאותיות > חוק ג'יימס זדרוגה

ג'יימס זדרוגה (8 בפברואר 1971 - 5 בינואר 2006), בלש במשטרת העיר ניו יורק, מת ממחלה נשימתית ששויכה לפעילותו להצלת הנפגעים מחורבות מגדלי התאומים בימים שלאחר 11 בספטמבר. זדרוגה היה השוטר הראשון ממשטרת העיר ניו-יורק שמותו שויך לפעילות זו. זדרוגה, שעבד במשטרה מ-1992, היה בריא, לא מעשן וללא היסטוריה של אסתמה או מחלה נשימתית אחרת, לפני שעסק במשך 450 שעות במהלך החילוץ וההצלה באתר הפיגוע. חודשים ספורים לאחר מכן, החל זדרוגה לסבול משיעול, קוצר נשימה עד שלבסוף לא היה מסוגל ללכת יותר מ-30 מטר מבלי להתנשף. לאחר דיון ממושך הקרן לפיצוי קרבנות 11 בספטמבר העניקה לו ב-2004 מיליון דולר.
ב-14 באוגוסט 2006, חתם מושל מדינת ניו יורק דאז, ג'ורג' פטקי, על חוק המכליל בהרוגי הפיגוע גם את הנפטרים ממחלות סרטן או נשימה המשויכות לתוצאות הפיגוע. במהלך טקס חתימת החוק, שהתרחש באתר הפיגוע, הזכיר המושל את זדרוגה. הדבר גרם לכך שרבים שמחלתם לא הייתה קשורה בהכרח לפיגוע הגישו בקשה לפיצויים.
בהמשך לכך, הממשל הפדרלי חוקק חוק דומה ביוזמת הסנאטור בוב מננדז וחברת בית הנבחרים קרולין מלוני. החוק אושר בספטמבר 2010 בבית הנבחרים, אך כשהגיע החוק לאישור הסנאט, נתקל בהתנגדות עזה מצד המפלגה הרפובליקנית. פיליבסטר מנע בסופו של דבר את אישור החוק ב-9 בדצמבר 2010, כש-57 הצביעו בעד ו-40 נגד, אולם לפחות 60 קולות בעד נדרשים כדי לעבור להצבעת אישור החוק. החוק אושר לבסוף ב-22 בדצמבר 2010, ונחתם על ידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה ב-2 בינואר 2011.
החוק הקצה 4.2 מיליארד דולר לגוף מיוחד - תוכנית הבריאות של מרכז הסחר העולמי, העובדת תחת מנהלת הבטיחות והגיהות האמריקאית (NIOSH) המסונפת למרכז לבקרת מחלות ומניעתן (CDC). לתוכנית הבריאות רשת מרפאות באזור ניו יורק, המעניקה בדיקות וטיפולים לחולים שמחלתם מקורה בתוצאות הפיגוע.
הערות שוליים

1 2  גייל מנקין (עורך) ההשפעות הכלכליות של ה-11\9: הערכה רטרוספקטיבית, עבור שירות המחקר הקונגרסאי (אנ'),‏ 27 בספטמבר 2002.
↑  כאן
↑  Bob, Fernandez (September 22, 2001). "U.S. Markets Decline Again". KRTBN Knight Ridder Tribune Business News (The Philadelphia Inquirer).
↑  Dolfman, Michael L.; Wasser, Solidelle F. (2004). "9/11 and the New York City Economy". Monthly Labor Review 127.
↑  "זמנים קשים מאיימים על שוק המסחר במנהטן", 13 בדצמבר 2001
↑  רע"א 4105/10 איילה קונמרט קרוז נסיעות ותיירות בע"מ נ' אלביט מערכות בע"מ, ניתן ב־23 ביוני 2010
↑  כאן
↑  מלחמתו של בן לאדן נגד כלכלת ארצות הברית, עזרא קליין, הוושינגטון פוסט, 05.03.2011]
↑  בן לאדן לא ניצח, אבל הוא "הצליח בצורה לא רגילה", עזרא קליין, הוושינגטון פוסט, 2 במאי 2011
↑  "מגדלים עולים מההריסות ומערכות הבריאות קורסות", הניו יורק טיימס על הסרט הדוקומנטרי "Dust to Dust" (מאפר לאפר), 11 בספטמבר 2006
↑  הבית הלבן מעדכן את דו"ח ה-EPA, ה-Seattle Post-Intelligencer,‏ 22 באוגוסט 2003.
↑  אבק רעיל כתוצאה מפיגועי 11 בספטמבר מכה באלפי אנשים, ה-BBC,‏ 1 בספטמבר 2011.
↑  מעשה מ"המתים המהלכים", CBS,‏ 23 בפברואר 2006
↑  ד"ר הירש חייב הסבר, הדיילי ניוז, 29 בנובמבר 2009
↑    שרית רוזנבלום, האסון ממשיך להכות, באתר "ידיעות אחרונות", 30 באוגוסט 2018
↑  פטקי חתם על חוק המכליל את הנפטרים ממחלות בהרוגי ה-11 בספטמבר, הניו יורק טיימס, 15 באוגוסט 2006
↑  כוחות ההצלה ב-11 בספטמבר מחכים לפיצויים למחלותיהם, CNN,‏ 11 בספטמבר 2012
↑  אתר התוכנית
| פיגועי 11 בספטמבר |
| --- | --- | --- |
| רקע | ההכנות לפיגועי 11 בספטמבר • פעולות החילוץ בתאומים • השפעות הפיגועים • תאוריות הקשר • הוועדה לחקר אירועי 11 בספטמבר |  |
| חטיפות המטוסים | טיסה 11 של אמריקן איירליינס • טיסה  175 של יונייטד איירליינס • טיסה 77 של אמריקן איירליינס • טיסה 93 של יונייטד איירליינס |  |
| אמנות ותרבות | 9/11 ההבדל הקטן • Tears in Heaven ‏• האדם הנופל • התייר ממגדלי התאומים • האנדרטה הלאומית והמוזיאון לפיגועי 11 בספטמבר • האנדרטה הלאומית לטיסה 93 • האנדרטה לזכר קרבנות אסון מגדלי התאומים (ירושלים) • הנפת הדגל בגראונד זירו • מגדלי התאומים (סרט) • טיסה 93 (סרט) • 11 בספטמבר (סרט) • פסטיבל הסרטים טרייבקה • צייטגייסט • הספירה • 9/11: בתוך חדר המלחמה של הנשיא |  |
| שונות | מרכז הסחר העולמי • מגדל החירות • מגדלי התאומים • גראונד זירו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559271105171  LCCN: sh2004005513 
הירידה במדד הדאו ג'ונס בעקבות הפיגועים.
הגרעון והחוב הלאומי של ארצות הברית בעקבות הפיגועים (שימו לב להבדל בין 2001 ל-2002).
תמונה שצולמה מתחנת החלל הבינלאומית ב-11 בספטמבר 2001, המראה את עננת העשן המתפזרת ממנהטן תחתית לעבר ברוקלין
ז'יל דלז

| --- | --- |

 לידה:  18 בינואר 1925 הרובע השבעה-עשר של פריז, צרפת 
 התאבד:  4 בנובמבר 1995 (בגיל 70) הרובע השבעה-עשר של פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  cimetière de Saint-Léonard-de-Noblat 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 מקום לימודים:  סורבון, תיכון הנרי הרביעי, תיכון קארנו, תיכון לואי הגדול 
 מוסדות:  אוניברסיטת ליון (1896-1969)  המרכז הלאומי למחקר מדעי  אוניברסיטת פריז VIII  תיכון לואי הגדול  סורבון 
 מונחה לדוקטורט:  Éric Alliez, Yvonne Toros, Miguel Abensour 
 זרם:  פילוסופיה קונטיננטלית
 תחומי עניין:  אסתטיקה, מטאפיזיקה, מטאפילוסופיה
 עיסוק:  פילוסוף, מרצה באוניברסיטה, היסטוריון של הפילוסופיה, סופר, היסטוריון, תאורטיקן אמנות 
 הושפע מ:  ניטשה, שפינוזה, לייבניץ, יום, קאנט,  מרקס, פרויד, ברגסון, לאקאן, אלתוסר, סארטר, איפוליט גואטרי, פוקו, קפקא, פרוסט, בייקון (צייר)
 השפיע על:  גואטרי, פוקו, ז'יז'ק, אגמבן, חיים דעואל לוסקי, שמעון נוה
 מדינה:  צרפת 
 יצירות ידועות:  Difference and Repetition, A Thousand Plateaus, Cinéma, אנטי-אדיפוס", The Logic of Sense, What is Philosophy? 
 בן או בת זוג:  Denise Paul Granjouan 
 צאצאים:  Émilie Deleuze 
 מספר צאצאים:  2 
 חתימה:   
 
ז'יל דלז (צרפתית: Gilles Deleuze;‏ 18 בינואר 1925 – 4 בנובמבר 1995) היה פילוסוף צרפתי. דלז התפרסם בעיקר בשל הספר שכתב ב-1972 יחד עם הפסיכואנליטיקאי פליקס גואטרי ושנקרא: "אנטי-אדיפוס" (אנ'). הספר היווה את חלקו הראשון של "קפיטליזם וסכיזופרניה" (אנ'). חלקו השני נכתב ב-1980 ונקרא "אלף מישורים". דלז שם קץ לחייו בקפיצה מחלון דירתו לאחר סבל ממושך ממחלת ריאות קשה.
ביוגרפיה

דלז נולד למשפחה ממעמד הביניים בפריס והתגורר בה רוב חייו. השנים הראשונות ללימודיו האקדמיים נערכו במהלך מלחמת העולם השנייה, ובמהלכה למד בלייקה קרנו (אנ'). במהלך הכיבוש הנאצי בצרפת נעצר אחיו הבכור של דלז, ז'ורז', בגין השתתפותו בהתנגדות הצרפתית, ונפטר במעבר למחנה ריכוז. בשנת 1944, דלז הלך ללמוד בסורבון. בין המרצים של דלז היו מומחים ידועים בתולדות הפילוסופיה, כמו ז'ורז' קנגילהם (אנ'), ז'אן איפוליט, פרדיננד אלקייה (אנ') ומוריס דה גנדילק (אנ').
בשנת 1977 חתם דלז על עצומה שניסח מישל פוקו בנוגע לדה-קרימינליזציה של יחסי מין בהסכמה עם קטינים.