stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדי פריד
ביוגרפיה

נולדה בשם הדי שמוק בעיר סיגט שברומניה. סיגט הועברה לשליטת הונגריה כתוצאה מתכתיב וינה בסוף קיץ 1940. היא סיימה תואר ראשון באוניברסיטת קלוז'-נאפוקה בשנת 1942 והוסמכה להוראה ב-1943. באפריל 1944 נשלחה לגטו סיגט וב-15 במאי 1944 במסגרת שואת יהודי צפון טרנסילבניה גורשה עם משפחתה לאושוויץ, שם נרצחה משפחתה. היא נשלחה לעבודת כפייה יחד עם אחותה ליביה  לתת-מחנות במחנה הריכוז נוינגמה. השתיים שרדו את השואה ושוחררו ממחנה הריכוז ברגן-בלזן. שתיהן הגיעו בעזרת הצלב האדום לסטוקהולם שבשוודיה ביולי 1945.
פריד נישאה ב-1947 ולזוג נולדו שלושה בנים. היא סיימה לימודי פסיכולוגיה וחינוך ב-1957 באוניברסיטת סטוקהולם ועבדה כפסיכולוגית ומטפלת. סיימה תואר שני ב-1980.
פריד כתבה ופרסמה חמישה ספרים על נושאים אוטוביוגרפיים. ספריה פורסמו בעשרים שפות. היא נהגה להופיע בפני ציבורים שונים ולספר על השואה. פריד זכתה להכרה בתרומתה לחברה, היא זכתה במדליית איליס קוורום, נבחרה לאירופאית של שנת 1997 וב-2015 קיבלה את כוכב רומניה בדרגת אביר ולבסוף ב-2017 הוענק לה פרס אולוף פלמה.
פריד נפטרה ב-20 בנובמבר 2022.
ספריה

1992 – Skärvor av ett liv. Vägen till och från Auschwitz (הדרך אל ומאושוויץ)
1995 – Livet tillbaka (קטעים מחיים)
2002 – Ett tredje liv: från jordbävning i själen till meningsfull tillvaro (החיים השלישיים)
2003 – Livets pendel. Fragment, erfarenheter, insikter (מטוטלת החיים)
2017 – Frågor jag fått om Förintelsen (קטעים, התנסויות והרהורים)
פורמליזם רוסי

רומן יאקובסון, אחד מחבריה של אסכולת הפורמליזם הרוסי.
הפורמליזם הרוסי הוא אסכולה שיצרה קבוצת תאורטיקנים וסופרים רוסים וסובייטים רבת השפעה וכללה את בוריס אייכנבאום, יורי טיניאנוב, רומן יאקובסון, ולדימיר פרופ וויקטור שקלובסקי שערכו מהפכה בתחום ביקורת הספרות בין 1914 ל-1930.
הפורמליסטים ביקשו לכונן את מדע הספרות כתחום מחקר עצמאי, בעל תכנים ומתודות משל עצמו. הם טענו כי הספרות נבדלת מתופעות לשוניות אחרות, וגרסו כי על מדע הספרות להתמקד באיתור ובניתוח מאפייניו של הבדל זה. לפורמליזם הרוסי הייתה השפעה רבה על הוגים כדוגמת מיכאיל בכטין ויורי לוטמן, ועל הזרם הסטרוקטורליסטי. חברי אסכולה זו נחשבים למכונני תורת הספרות המודרנית.
"הפורמליזם הרוסי" הוא למעשה שם שמאגד בתוכו שתי תנועות שונות: האופויאז (ОПОЯЗ) בסנקט פטרבורג, והחוג הבלשני של מוסקבה. יתרה מזו, הפורמליסטים לא העמידו דוקטרינה אחידה וקוהרנטית, ומדובר בתנועה מגוונת והטרוגנית. אף על פי כן, משותפת לפורמליסטים הרוסים ההתעקשות על טבעה האוטונומי והייחודי של השפה הפואטית והפיכתה לאובייקט המחקר של תורת הספרות. מאמצם העיקרי של הפורמליסטים היה הניסיון להגדיר את התכונות הייחודיות לשפה הפואטית, הן בשירה הן בפרוזה. התמקדות זו של הפורמליסטים בשפה ובצורות הלשוניות הייחודיות לספרות היא שקנתה להם את הכינוי "פורמליסטים". כינוי זה הודבק להם על ידי מתנגדיהם המרקסיסטים, והוא מיוחס ללאון טרוצקי.
דוגמה אופיינית לחשיבה הפורמליסטית ניתן למצוא במאמרו המוקדם של ויקטור שקלובסקי, "האמנות כתחבולה". במאמר זה יצא שקלובסקי נגד ההמשגות המקובלות של הספרות בתקופתו: תפיסת האמנות כחיקוי של המציאות או הגדרתה כביטוי לתפיסת עולמו האישית של המחבר. על פי הגישה הראשונה, הספרות היא תוצר חברתי ופוליטי, ויש לפרשה לאור התנאים ההיסטוריים שבהם היא נוצרה. על פי הגישה השנייה, היצירה הספרותית היא ביטוי לרעיונותיו ולרגשותיו של המחבר, שמקבלים ביטוי ספרותי באמצעות תמונות וסמלים. בשני המקרים הספרות אינה נתפסת כתחום אוטונומי, והיא ניתנת להערכה רק באמצעות כלים היסטוריים, סוציולוגיים, ביוגרפיים או פסיכולוגיים. כנגד המשגות אלה ביקש שקלובסקי להגדיר מה מייחד את הספרות כספרות. לשיטתו, הספרות – והאמנות ככלל – היא מערך של תחבולות ומנגנונים שמשמשים את האמן כדי לייצר הזרה.
הפורמליסטים לא הגיעו להסכמה בדבר טבען של התחבולות, האופן שבו הן מופעלות או כיצד יש לנתחן. אך משותפת להם ההנחה שהשפה הפואטית היא בעלת תכונות מיוחדות, ושמטרתו העיקרית של מדע הספרות הוא לעמוד עליהן ולנתחן.
רקע

האסכולה הפורמליסטית בספרות התקיימה בעיקר ברוסיה ועוסקת בחקר הצורה הספרותית. האסכולה הפורמליסטית רואה בכל יצירה ספרותית סיפור חד פעמי, והיא תמיד משתנה.
 
על פי האסכולה הפורמליסטית בכל יצירה קיימים  שני רבדים: הרובד הקונקרטי-המשתנה והרובד המופשט-הקבוע.
ולדימיר פרופ חוקר מהאסכולה, אשר חקר את המורפולוגיה של המעשייה, טען שכל המעשיות הן בעצם מעשיה אחת, בשני היבטים:
הדמויות המאכלסות את המעשייה:
ברובד הקונקרטי-המשתנה קיימות אינסוף דמויות, ואינסוף צורות של אותה דמות.
 
ברובד המופשט-הקבוע קיים מספר קבוע של תפקיד סיפורי (הרמה המופשטת והקבועה של הדמויות). פרופ מבחין בשבעה תפקידים סיפוריים:
הגיבור
גיבור השקר
המזיק
המעניק (מסייע)
המשלח (משלח למסע)
הסוכן הפלאי
בת המלך ואביה
העלילה:
ברובד הקונקרטי-המשתנה יתקיימו אינסוף צורות של אירועים.

ברובד המופשט-הקבוע מתקיים מספר מוגבל של "פונקציה סיפורית". האירועים שונים אבל ממלאים אותה פונקציה סיפורית. המעשיות מחברות בין ניגודים (עניים ועשירים, טובים ורעים), ובסופן מתקיימת אחדות הניגודים (בדרך כלל באמצעות חתונה). המעשיות יתאפיינו בהפרת הסדר והחזרת הסדר.
פורמליזם בקולנוע

שיטת המחקר הפורמליסטית הלמה גם את חקר הקולנוע, בהיותו צורת אמנות חדשה דאז המפתחת שפה אמנותית האופיינית לה. חקר קולנועי פורמליסטי תאם את השאיפה למצוא את ייחודו של הקולנוע. תאורטיקנים בולטים במחקר הקולנועי הפורמליסטי כמו יורי טיניאנוב וסרגיי אייזנשטיין התנגדו למעורבות של דיסציפלינות אחרות במחקר הקולנועי וניתחו אותו כמערכת סגורה. תוך ביטול ההבחנה בין תוכן לצורה והמרתם במושגים חומר ותחבולה, ומתוך הנחה כי לחומר אין משמעות עד שתופעל עליו התחבולה, הם הסיטו את הדגש המחקרי אל עבר האופן והצורה הקולנועיים.
כמו כן, התנגדו לתפיסה כמו של התאורטיקן הצרפתי אנדרה באזאן כי משמעות הקולנוע היא לחקות את המציאות, תפיסה מימטית.
במקביל, התהוותה גם יצירה פורמליסטית בקולנוע. בנוסף לצורך לגבש שפה ייחודית אשר תפריד את הקולנוע מן האמנויות הקודמות, על רקע המהפכה הבולשביקית שניסתה ליצור מציאות חדשה, נתפסקולנוע אוונגרדי כנאמן לרעיונות המהפכה. על-כן, קולנוענים פורמלסטיים, כגון סרגיי אייזנשטיין ודג'יגה ורטוב, הדגישו במכוון בסרטיהם את האלמנטים הצורניים המבניים של הקולנוע. אלמנט מרכזי בסרטים פורמליסטים הוא עריכה, מתוך השאיפה ליצור את המשמעות האומנותית לא מן התמונות עצמן אלא מן החיבור בינן, קישור שיכול להיות רעיוני ולא מכוון נרטיב. הקולנוע הפורמליסטי הוא אבן דרך משמעותית בהתפתחות העתידית של הקולנוע המודרניסטי בכלל, שלהקולנוע הנסיוני והווידאו-ארט בפרט, ואפילו בהתפתחות תעשיית הפרסומות והקליפים העכשווית.
תרומות מרכזיות

הזרה – מונח של ויקטור שקלובסקי, שניסה לתאר את תכלית הספרות.
הפונקציה הפואטית – מונח של רומן יאקובסון, שניסה לתאר מהו שימוש פואטי בשפה.
רב מערכת – מונח שהוצע על ידי איתמר אבן-זהר, שפיתח את תיאורית הרב-מערכת, בהשראת עבודותיהם של הפורמליסטים, ובעיקר יורי טיניאנוב ורומן יאקובסון, שביקשו לחלץ את ניתוח המערכות (לשון, ספרות, חברה וכו') מהמודל ההומוגני של הסטרוקטורליזם המוקדם.
אסכולות מתנגדות

מרקסיזם
ריאליזם
מחקר קוגיטיבי
מיכאיל בכטין
נתי טוקר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1980 (בן 44 בערך) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  עיתונאי וכתב מדיה
 מעסיק:  TheMarker 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  nati_tucker
 
נתי טוקר (נולד ב-1980) הוא עיתונאי ישראלי, כתב התקשורת המכסה את תחומי הטלקום, המדיה והפרסום ב-TheMarker, וכן את תחום המקרו-כלכלה.
ביוגרפיה

נולד בבני ברק למשפחה חרדית. אביו עולה חדש מארצות הברית. למד בבית הספר "רזי לי" ובתלמוד תורה "אור זורח", בישיבת אור ישראל לצעירים ובישיבת אור אלחנן בירושלים. במשך לימודיו בישיבה יצא ללימודים ולעבודה. בגיל 21 חתם על ביטול מעמדו כבן ישיבה. הוא התחיל ללמוד במכון לב לקראת שירות כעתודאי, אך נשר מהמסלול ולא גויס.
למד פרסום אצל תרצה גרנות והחל לעבוד כקופירייטר במשרדי פרסום. במשך תקופה ניהל המשרד שבו עבד את זירת הפורומים של אתר בחדרי חרדים, וטוקר הקים וניהל באתר פורום ייעודי לשוק הפרסום.
ב-2007 התקבל לתפקיד עריכה זוטר בדסק החדשות של TheMarker, התקדם במערכת העיתון במשך השנים, שימש בין השאר סגן העורכת של מהדורת יום שישי של העיתון, והתמנה לכתב המדיה. מאז פרסם תחקירים רבים בתחום זה. באוקטובר 2020 מונה לכתב המקרו-כלכלה, והופקד על סיקור משרד האוצר ובנק ישראל.
בדצמבר 2022 הוצגו כתבות של טוקר אודות דוקטור יפעת בן-חי שגב במהלך משפט נתניהו.
במאי 2019 פרסם בדה מרקר ידיעה כוזבת לפיה דסק העיתון היומי של מעריב ייסגר ושיפוטרו עובדיו. ידיעה זו קיבלה פוש ועל אף שהתבררה ככוזבת לא הוסרה. ביוני 2019 נתבע על סך מיליון שקלים מצד קבוצת ג'רוזלם פוסט המחזיקה במעריב. בינואר 2024 בית המשפט השלום בתל אביב פסק כי  "הכתב נתי טוקר פרסם כתבה שקרית, תוך סילוף מכוון ומגמתי, שאינה מתיישבת עם סטנדרטים של עיתונאות אחראית" וחייב אותו בתשלום פיצויים בסך 10 אלף שקלים. בפברואר 2024 מעריב ערערה על גובה הפיצויים.
טוקר נשוי ליפעת, בתו של העיתונאי בני רבינוביץ, והוא גיסו של כתב הארץ אהרן רבינוביץ. הוא בן דודו של מנחם טוקר.
הערות שוליים

↑  נתי טוקר מונה לעורך ב-TheMarker, באתר בחדרי חרדים
↑  המערכת, באתר TheMarker
↑  למה את מתכוונת כשאת אומרת בואי? | פרק 73, באתר העין השביעית, 18 בדצמבר 2022
↑  ניצחון חלקי ל"מעריב" בתביעה נגד נתי טוקר ודה מארקר, באתר ynet, 1 בפברואר 2024
↑  "מעריב" מערער על פסק הדין בתביעה נגד נתי טוקר ודה מארקר, באתר ynet, 21 במרץ 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמירה סרטני

אמירה סרטני (נולדה ב-17 בנובמבר 1931) היא אשת ציבור ישראלית שכיהנה כחברת הכנסת מטעם מפ"ם בכנסת ה-11.
סרטני נולדה בכפר תבור בשם אמירה פויירשטיין, בת לזאב (וילי) פויירשטיין ולשולמית (לבית וינטרשטיין), שעלו מצ'כוסלבקיה ב-1930. בינקותה עברה המשפחה למרחביה. סרטני למדה במוסד החינוכי שומריה במשמר העמק. בהמשך למדה הוראה במכללת אורנים וסוציולוגיה ומדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב. פעילותה הציבורית החלה מטעם התנועה הקיבוצית. לאחר כהונתה כמזכירת הקיבוץ, החלה לפעול במסגרת התנועה הקיבוצית המאוחדת ובמפ"ם. בשנת 1971 נבחרה לראשונה כחברת הוועד הפועל של הקיבוץ הארצי. בשנים 1976–1984 הייתה מרכזת מחלקת החברות במפלגה וראש סיעתה בנעמת.
בשנת 1984 נבחרה לכנסת ה-11 מטעם חטיבת מפ"ם במפלגת המערך, ועם כניסת המערך לממשלת האחדות נמנתה עם הפעילים לפילוגה. פעלה כחברה בוועדת החינוך והתרבות והובילה לחקיקת חוק חינוך מיוחד.
בבחירות לכנסת ה-14 הוצבה במקום ה-90 ברשימת מרצ, בבחירות לכנסת ה-18 הוצבה במקום ה-108, בבחירות לכנסת ה-19 הוצבה במקום ה-111, בבחירות לכנסת ה-20 במקום ה-105, ובבחירות לכנסת ה-25 במקום ה-108.
במקצועה אשת חינוך. בעבר מנהלת בית הספר האזורי בעמק יזרעאל. הייתה נשואה לאמן אריה סרטני.
הערות שוליים

↑  תולדות ישראל, אמירה סרטני - ראיון מלא 1 מתוך 3, באתר יוטיוב, ‏10 בדצמבר 2020
דן קווייל

ג'יימס דנפורת' "דן" קווייל (באנגלית: James Danforth "Dan" Quayle; נולד ב-4 בפברואר 1947) הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, שכיהן כסגן הנשיא ה-44 של ארצות הברית בין השנים 1989 עד 1993. טרם היבחרו לתפקיד סגן הנשיא, ייצג קווייל את מדינת אינדיאנה בבתי הקונגרס של ארצות הברית – תחילה בבית הנבחרים (1977–1981) ולאחר מכן בסנאט (1981–1989). לאחר תום פועלו הפוליטי התמקד קווייל בקריירה כאיש עסקים.
קווייל נולד באינדיאנפוליס וגדל בפרוור של פיניקס, בירת אריזונה. בשנת 1972 נישא למרילין טאקר, ובשנת 1974 השלים לימודי תואר שני במשפטים. בטרם נכנס לפוליטיקה של ארצות הברית עסק בעריכת דין לצד רעייתו בהנטינגטון שבאינדיאנה, עד
היבחרו לבית הנבחרים האמריקאי ב-1976. בבחירות 1980 נבחר לסנאט.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1988, סגן הנשיא ומועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ג'ורג' הרברט ווקר בוש בחר בקווייל כעמיתו למירוץ. עימות הבחירות של קווייל מול לויד בנטסן, מועמד המפלגה הדמוקרטית לתפקיד סגן הנשיא, התפרסם באמירתו של בנטסן לקווייל: "סנאטור, אתה לא ג'ק קנדי" (אנ'). הצמד בוש—קווייל זכה בבחירות 1988 וגבר על המועמדים הדמוקרטיים מייקל דוקאקיס ובנטסן, וקווייל הושבע לתפקידו כסגן הנשיא בינואר 1989. כסגן נשיא ערך ביקורים רשמיים ב-47 ממדינות העולם ומונה ליושב ראש המועצה הלאומית לחלל. קווייל נחשב כסגן נשיא חסר השפעה פוליטית. חוסר ניסיונו, שבלט לאור ניסיונו הרב של בוש, והלעג של התקשורת להתבטאויותיו וטעויותיו יצרו לו דימוי של מי שלא מתאים להחליף את הנשיא במקרה הצורך.
בבחירות לנשיאות 1992 הבטיח בשנית את מועמדותו לסגן הנשיא, אך המועמדים הדמוקרטיים ביל קלינטון ואל גור גברו בבחירות על בוש וקווייל. בשנת 1994 פרסם קווייל את ספר זיכרונותיו, "Standing Firm". בבחירות לנשיאות 2000 התמודד קווייל בבחירות המקדימות לנשיאות של המפלגה הרפובליקנית, אך מאוחר יותר פרש ממסע הבחירות והביע את תמיכתו בג'ורג' ווקר בוש. משתמו חייו הפוליטיים הצטרף ל-"Cerberus Capital Management", חברת השקעות פרטיות, בשנת 1999.
ביוגרפיה > ילדות, נעורים ותחילת הקריירה

קווייל נולד באינדיאנפוליס, בירת אינדיאנה. סבו מצד אמו היה טייקון תקשורת, וכאשר קווייל היה בן 8, עברה משפחתו לאריזונה על מנת להשתלב בעסקיו של הסב. את רוב ילדותו העביר קווייל באריזונה, אך את לימודיו סיים בהאנטינגטון שבאינדיאנה. הוא המשיך ללימודי תואר ראשון במדע המדינה ומיד לאחר מכן, ב-1969, גויס למשמר הלאומי, שם שירת עד 1975. במהלך שירותו השלים קווייל תואר במשפטים. בהמשך הקריירה הפוליטית שלו הואשם (בדומה לג'ורג' בוש הבן) שניצל את קשריו בשלטון ובתקשורת כדי להתחמק משירות מלא בווייטנאם, ובמקום זאת גויס לשירות נוח במשמר הלאומי.
ב-1976 נבחר קווייל לבית הנבחרים האמריקני מטעם מדינת אינדיאנה והמפלגה הרפובליקנית. ב-1978 נבחר בשנית, וב-1980 נבחר לסנאט. בזמן כהונתו כסנאטור התמקד בעיקר בחקיקה בנושאי ביטחון לאומי, נשק ויחסי עבודה. החוק העיקרי שחוקק (יחד עם הסאנטור הדמוקרטי טד קנדי) היה החוק למימון הכשרה מקצועית למובטלים וצעירים. ב-1986 נבחר קווייל לכהונה שנייה לסנאט.
ביוגרפיה > כהונתו כסגן נשיא ארצות הברית > המירוץ לנשיאות

ב-1988 הודיע ג'ורג בוש האב על בחירתו בקווייל לרוץ לצדו במירוץ לנשיאות באותה שנה. רבים מתחו ביקורת על החלטה זו עקב חוסר הניסיון היחסי של קווייל, אך ההערכה הייתה שבוש בחר בסנאטור הצעיר כדי שישלים את תדמיתו המבוגרת. הדמוקרטים ניסו לקעקע את דמותו של קווייל, והקו הפרסומי היה "קווייל - רק פעימת לב אחת מהנשיאות". במהלך העימות הטלוויזיוני בין המועמדים לסגנות הנשיא אמר קווייל שניסיונו לא נופל מזה שהיה לג'ון קנדי כשרץ לנשיאות. על כך השיב לו המועמד הדמוקרטי, לויד בנטסן: "סנאטור: שירתתי עם ג'ק קנדי, הכרתי את ג'ק קנדי, ג'ק קנדי היה חבר שלי. סנאטור, אתה לא ג'ק קנדי!".
ביוגרפיה > כהונתו כסגן נשיא ארצות הברית > כהונתו כסגן נשיא

קווייל נחשב בעיני פרשנים פוליטיים רבים כסגן נשיא נטול השפעה פוליטית. בוש האב הרחיק אותו ממוקדי ההשפעה וקבלת החלטות עקב ניסיונו המועט. במהלך כהונתו עמד בראש המועצה לקביעת מדיניות החלל של ארצות הברית והמועצה להגברת התחרותיות במשק.
ביוגרפיה > כהונתו כסגן נשיא ארצות הברית > התבטאויותיו ודימויו בעיני התקשורת

בניגוד מוחלט לחוסר השפעתו הפוליטית במסדרונות השלטון, הייתה לקווייל השפעה תרבותית גדולה. במהלך כהונתו עוררו התבטאויותיו סערה ציבורית במקרה הטוב ולעג מצד התקשורת והציבור במקרה הרע.
בשנת 1991, עם צאת אלבום הבכורה של הראפר טופאק שאקור, שהכיל שירים המדברים בגנות משטרת לוס אנג'לס, תקף קווייל את האלבום וטען שאין לו מקום בחברה האמריקנית. באופן מעט אירוני, תרמה התבטאות זו של סגן הנשיא על אלבום בכורה של ראפר אלמוני לפופולריות האלבום.
קווייל אף קיבל את פרס איג נובל לשנת 1991 על "הצלחתו להדגים, בצורה טובה יותר מכל אדם אחר, את הצורך בחינוך למדעים".
ביוני 1992 ביקר סגן הנשיא בבית ספר יסודי בטרנטון, בירת ניו ג'רזי. במהלך הביקור נערכה תחרות איות ותלמיד בשם ויליאם פיגרואה התבקש לאיית תפוח אדמה ("potato"). לאחר שפיגרואה איית את המילה באופן נכון, פנה סגן הנשיא אל הלוח, העיר לתלמיד על איות מוטעה ואף הוסיף את האות "e" בסוף המילה ובכך איית את המילה הפשוטה יחסית, באופן מוטעה. האירוע גרר סערה תקשורתית גדולה בארצות הברית וארצות אחרות. מגזינים שלחו חיצי לעג לעברו, בדרני תוכניות לילה, כדוגמת ג'יי לנו ודייוויד לטרמן, חבטו בדמותו במשך שבועות, פיגרואה התארח אצל לטרמן ואף הוזמן לקרוא את שבועת הנאמנות בוועידת המפלגה הדמוקרטית באותה שנה. סאטיריקנים ציינו שעקב איכותו השנויה במחלוקת של סגן הנשיא, בוש האב חסין מפני הדחה ועל כל אדם, גם דמוקרט, להתפלל יום יום לבריאותו.
לאחר המהומות בלוס אנג'לס, במאי 1992, האשים קווייל את ערכיה המדרדרים של החברה כגורם למהומות. הוא ציין לרעה את תוכנית הטלוויזיה "מרפי בראון" כאשמה בהידרדרות הערכית עקב תיאורה האוהד של הדמות המרכזית בסדרה כאם חד הורית. "נאום מרפי בראון" גרר סערה תקשורתית עצומה בארצות הברית כאשר ארגוני פמיניסטיות וליברלים תקפו את קווייל מצד אחד, וארגונים למען ערכי משפחה הגנו עליו מצד שני. הנאום גם הוסיף ללעג כלפיו כמי שאינו מבדיל בין מציאות לבין דמות טלוויזיונית.
התבטאויות אלה, התבטאויות נוספות ואף התבטאויות שיוחסו לו בטעות או שלא בצדק, מיצבו את דמותו של קווייל כאחת מהדמויות הנלעגות ביותר בפוליטיקה האמריקנית. גם זמן רב לאחר סוף כהונתו, סטנדאפיסטים, בדרנים ומנחי תוכניות לילה המשיכו ללעוג לדמותו ולהתבטאויותיו.
ביוגרפיה > כהונתו כסגן נשיא ארצות הברית > הבחירות ב-1992

בבחירות לנשיאות 1992 התמודדו ג'ורג בוש האב יחד עם קווייל בשנית על הנשיאות. מולם התמודדו ביל קלינטון ומועמדו לסגנות, אל גור. בעימותים שנערכו בין סגן הנשיא לגור ביקשו צוותו של קווייל מהמנחים לאפשר לסגן הנשיא להביא עמו את ספרו של גור "כדור הארץ על כפות המאזניים" כדי לחזק את הטענה שגור וקלינטון תומכים בחקיקה ירוקה שתגביל את התעשייה. צוותו של גור הסכים, בתנאי שלגור תינתן האפשרות להביא עמו תפוח אדמה. בסופו של דבר נערך העימות ללא אביזרי-משנה וקווייל המושמץ הצליח להציג בו הופעה מרשימה באופן יחסי כאשר מולו עמד הסנאטור הרהוט בוגר הרווארד. למרות זאת, הפסידו הצמד בוש-קווייל בבחירות, וקווייל עזב את הפוליטיקה לטובת השוק הפרטי.
ביוגרפיה > לאחר הכהונה

לאחר ההפסד בבחירות וסיום כהונתו כסגן הנשיא התפנה לכתוב את זכרונותיו וספר נוסף על ערכי משפחה, שניהם הפכו לרבי-מכר. בנוסף כתב טור שבועי בכמה עיתונים בעלי תפוצה רחבה, וכיהן כחבר דירקטוריון של כמה חברות גדולות.
בינואר 1999 הודיע קווייל בראיון בתוכניתו של לארי קינג על כוונתו לרוץ למועמדות המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות בשנת 2000, אך פרש מהמרוץ בספטמבר, עוד לפני הבחירות המקדימות באיווה כשראה שאין לו סיכוי לגבור על ג'ורג' בוש הבן.
ב-1999 מונה קווייל כיו"ר חטיבת ההשקעות הבינלאומיות בקרן סרברוס, קרן גידור בבעלות פרטית.
בתרבות הפופולרית

בשנת 1991 הוענק פרס איג נובל בחינוך לדן קווייל על הבורות שהפגין ובכך הצליח להדגים, בצורה טובה יותר מכל אדם אחר, את הצורך בחינוך למדעים.
בפתיחת עונת השידורים 1992–1993 של מרפי בראון, דמותה של מרפי בראון רואה את "נאום מרפי בראון" האמיתי בטלוויזיה ובתגובה שולחת משאית מלאה תפוחי אדמה לפרוק את מטענה מול ביתו של קווייל.
בסדרת משחקי המחשב "Civilization", דן קווייל הוא התואר הניתן לשחקן המשיג את הניקוד הנמוך ביותר במשחק.
הערות שוליים

↑  רועי סמיוני, שואו טיים: העימותים הנשיאותיים הבלתי נשכחים, באתר ynet, 25 בספטמבר 2016
↑  אליזבת באמליאר, הניו יורק טיימס, Rumor has it that Cheney's on way out / Theory appears far-fetched but is making the rounds, באתר סן פרנסיסקו כרוניקל, 15 ביולי 2004 (באנגלית)
↑  עפרה ישועה-ליית, משחק הניחושים הגיע לקיצו: בוש בחר את הסנאטור מאינדיאנה דן קווייל לסגנו, מעריב, 17 באוגוסט 1988
↑  Quayle Plans A Bid in 2000 For President,‏ באתר הניו יורק טיימס, 22 בינואר 1999
↑  Quayle abandons race for GOP nomination; Former vice president acknowledges impact of Bush's fund raising‏, באתר הבולטימור סאן, 29 בספטמבר 1999
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459885705171  BIBSYS: 8080893  BnF: cb12404377h (data)  CiNii: DA06994584  GND: 118939645  ISNI: 0000 0001 2277 2616  LCCN: n83003721  LNB: 000039963  MusicBrainz: 454d24e0-2efa-414f-a4b8-ec5af2dd8d4a  NARA: 10570016  NTA: 073808849  RERO: 02-A014022532  SNAC: w6640kqh  SUDOC: 243648731  US Congress: Q000007  VIAF: 20479526   WorldCat (עם VIAF): 20479526 
עטיפת המגזין טיים המבטאת את יחס התקשורת כלפי קווייל. על הכריכה כתוב: "זאת לא בדיחה - האיש הזה עלול להיות נשיאנו הבא".
קלטת וידאו המתארת את מעלליו המשעשעים של קווייל
קווייל, 2011
דב ברכאן

דב ברכאן (24 בספטמבר 1898 – 29 ביולי 1948) היה ראש המועצה המקומית של עפולה בשנים 1940–1942.
חייו

דב ברכאן נולד למשפחת סוחרים אמידים בביאליסטוק שבפולין (אז בתחומי האימפריה הרוסית) בשנת 1898. בשנת 1916 החל ללמוד רפואה, ובשנת 1921 סיים את לימודיו. בזמן המהפכה הרוסית 1917 שירת במחנה המהפכנים בתור רופא.
עלה לארץ ישראל בשנת 1922 ועבד בהנהלה הציונית במחלקה לפיתוח קרקעות. בשנת 1923 עבר לגור בכפר ילדים ושימש כבא-כח חברת קהילת ציון אמריקאית לבניית מושב בלפוריה, שהוחל בהקמתו בשנת 1922. בשנת 1925, כאשר העיר עפולה החלה להיבנות על ידי החברה, היה דב ברכאן נציגה במקום ופיקח על פעולות הבניה. בינואר 1940 נבחר כראש העיר עפולה (בתוארו אז נשיא המועצה המקומית). בשנת 1941 הוקם ביוזמתו בנין המועצה המקומית. דב ברכאן ארגן מחדש את חובות המועצה, למשרדי המועצה, חתם חוזה עם חברת מקורות להספקת מים לתושבים, יזם נטיעת גנים ציבוריים וסלילת כבישים פנימיים. בעת מלחמת העולם השנייה היה דב ברכאן פעיל בגיוס מתנדבים לצבא הבריטי. בשנת 1942 פרש מכהונתו והתנדב בעצמו, על אף גילו, לצבא הבריטי, שירת בחיל ההנדסה והוצב בסוריה ובמצרים.
במאי 1943 שוחרר דב ברכאן מן הצבא מחמת מצב בריאותו. בשובו לעפולה נבחר לוועדה המוניציפלית של מועצת פועלי עפולה.
בשנות חייו האחרונות הורע מצב בריאותו והוא הוטס לניתוח בסטוקהולם. בשובו לארץ אושפז בבית החולים הדסה הר הצופים במשך שנה ונפטר בימי המצור על ירושלים ב-ב' בתמוז תש"ח, 29 ביולי 1948. נקבר בבית העלמין בלפוריה בעפולה.
לאחר פטירתו הונצח על ידי עיריית עפולה ונקרא על שמו רחוב בעיר.
פול אנקה

| --- | --- |

פול אנקה, 2024
 לידה:  30 ביולי 1941 (בן 83) אוטווה, קנדה 
 שם לידה:  Paul Albert Anka
 מוקד פעילות:  ארצות הברית, קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1955 
 מקום לימודים:  תיכון פישר פארק 
 סוגה:  מוזיקת פופ, ג'אז, דו-וופ, רוק קל 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, vocal, גיטרה 
 חברת תקליטים:  ABC רקורדס, יונייטד ארטיסטס רקורדס, בודהה רקורדס, Durium Marche Estere, RCA רקורדס, קולומביה רקורדס, EMI רקורדס, Canadian-American Records 
 בת זוג:  אן דה ז'ורב (1963–2001) אנה אנקה (2008–2010) ליסה פמברטון (2016–2020)
 צאצאים:  אמנדה אנקה, Anthea Anka 
 מספר צאצאים:  6 
 פרסים והוקרה:  פרס המהגרים הגדול (2010)  אביר מסדר האמנויות והספרות (1991)  פרס ג'וני מרסר (2008)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד (26 בספטמבר 1984)  שדרת הכוכבים של קנדה (2005)  פרס ג'ונו לפזמונאי השנה (1975)  היכל התהילה של המוזיקה הקנדית (1980)  קצין במסדר קנדה 
 www.paulanka.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פול אנקה, 1959
פול אנקה, 1995
פול אלברט אנקה (באנגלית: Paul Albert Anka; נולד ב-30 ביולי 1941) הוא זמר, מוזיקאי ושחקן קנדי-אמריקאי.
ביוגרפיה

פול אנקה נולד באוטווה, קנדה, בשנת 1941. הוריו, אנדי וקמילה, היו חברים בכנסייה הסורית-אורתודוקסית ושניהם היו ממוצא לבנוני. אביו היה יליד סוריה, ואימו מתה כאשר אנקה היה בן 18.
אנקה החל לשיר במקהלת הכנסייה המקומית בעיר. בעידוד הוריו, הקליט בגיל 14 את השיר הראשון שלו "I Confess". בשנת 1957 בהיותו בן 16, הוציא את השיר "דיאנה" על שמרטפית שהייתה לו כשהיה צעיר יותר. השיר נכנס ל-20 הראשונים במצעד השנתי באותה שנה, מה שהפך אותו לאחד מהאמנים המצליחים באותה תקופה, בעיקר בקרב בני ובנות נוער. האלבומים "Put Your Head on My Shoulder" ו-"Lonely Boy" היו להצלחה עצומה, והפכו את אנקה לזמר המצליח ביותר באותן שנים.
לאחר שהקליט מספר להיטים נוספים, פנה בשנות ה-60 בעיקר למשחק, ושיחק בסרט "היום הארוך ביותר" לצד הכוכבים ג'ון ויין והנרי פונדה. הוא גם חיבר את שיר הנושא של הסרט.
להיטו הגדול ביותר לדעת רבים הוא השיר "My Way", אותו כתב לפרנק סינטרה בשנת 1968; מילות השיר נחשבות כמתארות חיים בוגרים יחסית לכך שנכתבו על ידי בחור שהיה באותה עת רק כבן 27, אשר מסכם כביכול את מסכת חייו הארוכה ועורך "חשבון נפש" מהורהר עם עצמו. פרנק סינטרה ביקש מאנקה שיכתוב לו שירים, ובמפגש שהיה ביניהם שיתף אותו במחשבות פרישה מהשירה בגלל הצקות הבולשת האמריקאית. בשיר זה ניסה פול אנקה להיכנס לנעליו של פרנק סינטרה הפורש האפשרי. חברת התקליטים של אנקה כעסה על כך שלא שמר את השיר לעצמו, אך לדעת אנקה הוא היה צעיר מדי עבור שיר זה והשיר התאים יותר לסינטרה.
אחרי יותר מעשור ללא להיט, הוציא ב-1974 את השיר "Having My Baby", שנכנס למקום הראשון במצעדים האמריקאיים, אך בשנות ה-70 הופיע בעיקר בלאס וגאס, ללא הצלחות מיוחדות.
ב-2005 הוציא את האלבום "Rock Swings" שכולל בתוכו 14 להיטי רוק, בעיקר משנות ה-90, להם ביצע חידושים בסגנון הישן של שנות ה-50. הבולטים בשירים אותם חידש הם "Wonderwall" של אואזיס, "Smells Like Teen Spirit" של נירוונה ו-"It's My Life" של בון ג'ובי.
ב-2007 הוציא את האלבום "Classic Songs, My Way" הממשיך את אלבומו הקודם. גם באלבום זה הגיש שירים מוכרים בביצועים ייחודיים. בין השירים: "Time After Time" של סינדי לאופר ו-"Ordinary World" של דוראן דוראן.
ב-2009 הגיע לביקור ראשון בישראל והופיע פעמיים, ב-18 וב-19 בנובמבר, בהיכל נוקיה בתל אביב. ב-2010 הגיע להופעה בישראל, ב-29 במאי בהיכל נוקיה. בנובמבר 2011 הגיע להופעה נוספת בישראל.
ביוגרפיה > משחק

בשנת 1993 שיחק בתפקיד הראשי בסרט הדרמה "קסם רגיל", בתפקיד אביו של ראיין ריינולדס בתפקידו הראשון. בשנת 2001 גילם תפקיד זעיר בסרט הפשע "הפריצה ללאס וגאס", לצדו של קווין קוסטנר.
ביוגרפיה > חיים אישיים

אנקה היה נשוי לאן דה זור'ב (Anne de Zogheb) ממוצא צרפתי ומצרי-לבנוני, ולזוג נולדו חמש בנות ובן. אנקה התחתן עם הדוגמנית אנה אברג והם התגרשו בשנת 2010. בשנת 2016 התחתן עם ליסה פמברטון, והם התגרשו בשנת 2020.
פרסים ואותות הוקרה

1980 - נבחר בהיכל התהילה של קנדה
26 בספטמבר 1980 - כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד - בכתובת 840 6 Hollywood
1991 - אות מסדר האמנויות והספרות של צרפת
2005 - אות מסדר קנדה בדרגת קצין
2020 - אות מסדר הלאומי להצטיינות של קנדה - בדרגת קצין
הערות שוליים

↑  שם המשפחה בערבית ענקא (عنقا)
↑  הופעות סופ"ש: פול אנקה, זירו 7 ושלומי סרנגה, באתר web.archive.org, ‏2009-11-18
↑  Peter Sheridan, "Paul Anka on turning 80, old friends in the music industry and his new album, Daily Express, August 2 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304833105171  PLWABN: 9810560562305606  BIBSYS: 98000090  BNE: XX846305  BnF: cb13184858w (data)  CiNii: DA13280420  GND: 123548438  ISNI: 0000 0001 0867 3486  LCCN: n83046567  LNB: 000096629  MusicBrainz: 420c6768-0885-415a-bb59-d6a275121125  NDL: 001152733  NKC: jn20011018411  NLA: 36046765  NSK: 000114418  NTA: 073516511  RERO: 02-A005839903  SNAC: w6hx2f6m  SUDOC: 094538239  Trove: 1200604  VIAF: 7529268   WorldCat (עם VIAF): 7529268