דוד משה רוזן
פעילות הרב רוזן בשנים 1960–1980

מעמדו של הרב רוזן התחזק בימי השינוי שחל החל משנת 1964 במדיניות החוץ של רומניה. השלטון של גאורגיו-דז' בימיו האחרונים ואחר כך המנהיגים החדשים - צ'אושסקו ומאורר - היו מעוניינים להחליש את התלות של רומניה בברית המועצות ולחזק את קשריה הכלכליים עם המערב.
אחרי גלי העלייה הגדולים של השנים 1947 -1952 ומסוף שנות ה-50 ושנות השישים נותרו עדיין ברומניה כארבעים אלף יהודים (במפקד האוכלוסין משנת 1956 נספרו 146,000 יהודים).
השלטון הקומוניסטי של צ'אושסקו החליט לחזק את יחסיה של רומניה עם ישראל ועם הקהילות היהודיות בחו"ל, במיוחד בארצות הברית, ולהפיק תועלת כלכלית ופוליטית. ישראל ויהדות ארצות הברית נתנו תמורה כלכלית ומדינית לפתיחת שערי רומניה להמשך העלייה היהודית לישראל ונתנו תרומות רבות גם למוסדות היהודים שהוקמו באישור השלטונות - רשת של בתי אבות, מסעדות כשרות, מחנות קיץ לנוער יהודי, פעילויות של תלמוד תורה ולימוד עברית. חלה תנופה במדיניות הסעד לנזקקים בקרב הקהילה במיוחד אחרי שהתאפשרה, החל משנת 1967, פעילות נרחבת של ארגון הסיוע ג'וינט.
הרב רוזן, שהרגיש תמיד יהודי גאה והיה גם מעורה בתרבות הרומנית, השתלב במדיניות החדשה של רומניה והפך לאחד משגריריה החשובים (כך עשו גם ראשי דתות אחרות כמו המופתי של המוסלמים הטורקים והטטארים ברומניה שנשלח תכופות לשליחויות חשובות בעולם הערבי והמוסלמי).
בשנת 1964 קיבל הרב רוזן גם את התפקיד של יושב ראש הפדרציה של הקהילות היהודיות ברומניה והחזיק בו עד יום מותו. בשנות ה-1970 גם הרב רוזן נרתם לגייס תמיכה בחוגי השלטון בארצות הברית למען הענקת מעמד מועדף לרומניה ביחסי הסחר עם ארצות הברית.
פעילותו של הרב משה רוזן בשנות ה-60–80, באישורו בשתיקה של המשטר הקומוניסטי, לעידוד לימוד העברית, להקניית ערכים יהודיים וזירוז העלייה לישראל, במקביל עם פעולות הרווחה לטובת הנזקקים והקשישים בקהילה, כושר המנהיגות, חושיו הדיפלומטיים והידע שהפגין בתחום היהדות והתרבות הכללית זיכו אותו בהערכה רבה בקרב רבים בעולם היהודי. הרב הראשי של אנגליה, הלורד עמנואל יעקובוביץ, שיבח אותו במילים כאלה: "איש מאיתנו (ז"א מראשי הקהילות היהודיות בעולם) לא יופיע על במת ההיסטוריה עם מאזן הישגים כה מזהיר".
במרכז התרבות של הקהילה היהודית בבוקרשט (ובקהילות בערי השדה החשובות) התקיימה באותה תקופה גם פעילות תרבותית ואמנותית ענפה שכללה הרצאות וקונצרטים בהשתתפות
אנשי רוח ואקדמיה ומוזיקאים שנענו בהתלהבות לקריאת הרב רוזן.
בשנת 1979 הקים הרב רוזן מוזיאון לתולדות יהודי רומניה בבניין בית התפילה "אוניריה ספנטה" (האחדות הקדושה) בבוקרשט.
בכל השנים, כפי שיוצא גם מהמסמכים המתגלים כעת מהארכיונים של השירותים החשאים של המשטר הקומוניסטי, כל שיחותיו ותנועותיו של הרב - בבית ובעבודה, במפגשיו ובביקוריו, - היו במעקב צמוד של בלשי הסקוריטטה. אך מעמדו של הרב הפך בעשורים האחרונים לכהונתו כה איתן שהוא יכול היה לדרוש בפני הקהל היהודי ואף בפני אורחיו הנוצרים דרשות בנימה לאומית יהודית, ציונית, ולברך ללא הרף את מדינת ישראל, את עמה ואת מנהיגיה בחופשיות שאולי אף מנהיג של מיעוט דתי או לאומי ברומניה ובארצות הגוש הקומוניסטי לא היה יכול להתבטא, בוודאי לא היהודים באותן הארצות. אנשי הבולשת לא היו מסתירים את אי שביעות רצונם מכך אך למרות כל התלונות וההלשנות, השלטון עצמו לא הביע כל התנגדות למעשי הרב או דבריו כל עוד התופעה נשארה פחות או יותר במסגרת הקהילה היהודית
פרט לכך היה מעורב הרב רוזן עוד משנות החמישים המאוחרות גם ביוזמות של דו-שיח אקומני עם ראשי דתות אחרות. יצר קשרים טובים עם מנהיגי הדתות האחרות ברומניה וביניהם המופתי יעקוב מהמט, עם בן דורו, בישוף הארמנים ברומניה, ואזגן הראשון, שהפך לימים פטריארך קתוליקוס של ארמניה בירבאן,

ופטריארך הכנסייה האורתודוקסית הרומנית, יוסטיניאן.
ככל הנראה בעידוד השלטונות הרומניים, יחד עם הפטריארך יוסטיניאן יזם במרץ 1977 בלוצרן בשווייץ, ולאחר מכן באוקטובר 1979 בבוקרשט מפגשים למען עידוד דו השיח בין נציגי הדת היהודית ונציגי הנצרות האורתודוקסית.