stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנתול
שימושים

הקלה קצרת טווח על כאבי גרון וכאבי לוע קלים
תוסף לסיגריות להקלה על גירוי גרון וסינוסים כתוצאה מעישון ושיפור ריח הפה של המעשן
תוסף לג'לים ומשחות להקלה על כאבי שרירים
תכשירים להקלה על כוויות שמש
תוסף למשחות שיניים ונוזלי שטיפת פה
סוכריות ומסטיקים
אסטרים של מנטול משמשים להוספת ניחוח פרחים לבשמים
ישנן ראיות כי המנתול מוכר ביפן כבר מעל 2000 שנה. במערב, הוא בודד רק ב-1771, על ידי הגרמני הירונימוס דייוויד גאוביוס.
מייק ג'גו

| --- | --- |

 לידה:  1938 קורנוול, בריטניה
 פטירה:  2006 (בגיל 68 בערך) מבוא חמה, ישראל
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  קריקטורה
מיכאל (מייקל) ויליאם ג'גו (Michael William Jago ‏; 1938–2006) היה קריקטוריסט ישראלי יליד בריטניה.
קורות חיים

מייק ג'גו נולד בשנת 1938 בקורנוול שבאנגליה. אביו, ג'ו ג'גו, היה צלם קולנוע, ואמו הלן הייתה עקרת בית. בילדותו עברה המשפחה למחוז סארי. בהיותו בן 18 התגייס לצבא הבריטי ושירת בקפריסין. לאחר שחרורו למד אמנות בקולג' המלכותי לאמנות בלונדון.
בתקופת מלחמת ששת הימים הגיע לישראל כמתנדב. לאחר תקופה זו החליט לעלות לישראל. בשנת 1970 התגייס לשירות בצה"ל.
בשנת 1980 עבר להתגורר בקיבוץ מבוא חמה. ג'גו עבד כקריקטוריסט בעיתונים "על המשמר" "דבר" "מעריב" ו-"ארץ הגולן" וכן כתפאורן ומאייר בטלוויזיה הישראלית בתחילת דרכה.
הוא היה שותף בהקמת "תא הקריקטוריסטים הישראלים" והציג בתערוכות בהולנד, בלגיה, צרפת, יוגוסלביה, יפן, קובה ועוד. בשנת 2006 השתתף בתערוכה "הקומונה מחייכת" במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן.
ג'גו נפטר בשנת 2006 ונקבר בקיבוצו מבוא חמה.
פרסומים

ג'גו, מיכאל ויליאם, הסתכל על החיים : עם ג'גו, רמת גן: נינוה, 1969
ג'גו, מיכאל ויליאם, איבן בוא להתפלל, רמת גן: נינוה, 1970
גדול, אסתר; ג'גו, מייק (עורכים), תל נוף במלחמה, תל נוף: חמו"ל, תשל"ד
פרסומים > איורים

לוי, קובי, הירח הוא סבא זקן, תל אביב: תגא, 1978
סמדר, וקשרתי לו חוט זהב : שירים, תל אביב: תגא, 1984
ניר, דליה, קטעים, תל אביב: רשפים, תשל"ה 1985
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311140405171  VIAF: 297371176   WorldCat (עם VIAF): 297371176
מייק ברנט (קולנוען)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 במאי 1948 אוסטריה 
 פטירה:  8 באוגוסט 2006 (בגיל 58) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  חוות הנוער הציוני 
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר (2006) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מייק ברנט (14 במאי 1948 – 8 באוגוסט 2006) היה קולנוען ישראלי. ממקימי ענף הקולנוע בישראל וזוכה פרס אופיר, היה מבכירי הטכנאים של הקולנוע הישראלי ומנכ"ל חברת fts לשרותי קולנוע וטלוויזיה.
ביוגרפיה

ברנט נולד באוסטריה ביום הקמת מדינת ישראל, ה' באייר תש"ח. בגיל חצי שנה עלתה משפחתו לישראל והתיישבה ברמת השרון. את נעוריו העביר בפנימיית הנוער הציוני בירושלים. את שירותו בצה"ל עשה בחטיבת הבקעה. לאחר שחרורו מצה"ל למד ברנט בקורס לעוזרי צלם של שלמה סוריאנו. את צעדיו הראשונים בענף הקולנוע החל בשנת 1968 כעוזר תאורן בסרטו של אורי זוהר, "כל ממזר מלך". זוהר הוקסם מברנט, שהתאפיין במראה צברי מחוספס ובקול צרוד, ונתן לו תפקיד כחייל בסרט.
יכולותיו הטכניות, תושייתו ועקשנותו של ברנט, הפכו אותו במהרה לטכנאי המוביל של סוף שנות הששים בתעשיית הקולנוע המקומית. הוא נשלח ללונדון על ידי חברת "קורדוברו" שהתמחתה בהשכרת ציוד לחברת "סמואלסון", יצרנית מובילה של מצלמות וציוד תאורה, שם הפך לבן בית. לימים ייסד את חברת השכרת הציוד fts, שסייעה למרבית הפקות הקולנוע הבינלאומיות שהגיעו לישראל כמו גם להפקות מקומיות. השכלתו הטכנית, התעדכנותו בשינויים ואישיותו החמה, הפכה אותו במשך השנים לאחד הגורמים היציבים בתעשיית הקולנוע ולעוגן של הפקות בינלאומיות שהגיעו לישראל. ברנט נחשב רב אמן בתחום המצלמות וכמעט כל סרטי הקולנוע שנעשו בישראל יצאו מבית הציוד שלו שייעץ ותמך טכנית בהפקות.
היה נשוי למיקי ואב לארבע בנות.
פרסים

פרס אופיר להישגים מקצועיים (2006)
הערות שוליים

1 2  מרב יודילוביץ', נפטר מייק ברנט, ממקימי ענף הקולנוע בישראל, באתר ynet, 10 באוגוסט 2006
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיכלובו

| --- | --- |
סמל מיכלובוסמל מיכלובו

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  פודלסיה פודלסיה
 מחוז:  ביאליסטוק
 שטח:  2.1451 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,821 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  53°02′12″N 23°36′13″E﻿ / ﻿53.036666666667°N 23.603611111111°E﻿ / 53.036666666667; 23.603611111111 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.michalowo.ug.gov.pl/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטימיכלובו(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטימיכלובו(למפת פרובינציית פודלסיה רגילה) ביאליסטוק סובאלק לומז'ה אוגוסטוב ביילסק פודלסקי  רוסיה - קלינינגרד  לו. ורמיה-מזוריה בלארוס ליטא מזוביהמיכלובו(למפת פרובינציית פודלסיה מוגדלת) ביאליסטוק סובאלק לומז'ה אוגוסטוב ביילסק פודלסקי  רוסיה - קלינינגרד  לובלין ורמיה-מזוריה בלארוס ליטא מזוביהמיכלובו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מיכלובו (בפולנית: Michałowo; ביידיש: מיכאַלעווע או מיכאַלאָוואַ; בבלארוסית: Міхалова, מיכלובה) היא עיירה בפולין הממוקמת דרום מזרחית לביאליסטוק אשר היא בירת פרובינציית פודלסיה. כמו כן העיירה מיכלובו שוכנת כ־20 קילומטרים מערבית מגבול בלארוס.
היסטוריה

בתחילה נוסד במקום כפר בשם נייזבודקה, ובמחצית הראשונה של המאה ה-19 ואחר כך נוסף לה השם "מיכלובו" על שם בעליה האציל סוורין מיכלובסקי. מיכלובסקי פיתח במקום תעשיית טקסטיל והביא אליה גרמנים רבים, שהיו הרוב באוכלוסייה עד מלחמת העולם השנייה, וגם כמות גדולה של יהודים.
במלחמת העולם הראשונה השלטון של רוסיה הקיסרית פינה מפעלים רבים באזור בגלל קרבתם לחזית לפרוורי מוסקבה, מה שהוביל לפיחות באוכלוסייה. לאחר שהעיירה סופחה ב-1939 לברית המועצות בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב, הסובייטים העבירו לגרמניה הנאצית את התושבים הגרמנים בעיירה.
מיכלובו קיבלה זכויות עירוניות באופן רשמי ב-2009.
אוכלוסיית העיר

אוכלוסיית מיכלובו מגוונת מאוד, והתחילה בכך שבשנת 1832 הזמין האציל מיכלובסקי 29 משפחות גרמניות מלודז', להתיישב במיכלובו נייזבודקה. כמו כן, יחסית הרבה יהודים חיו בעיר לעומת כלל האוכלוסייה, ניתן לראות לאורך השנים, שאוכלוסיית היהודים התמעטה רבות ביחס לשאר האוכלוסייה שאף הלכה וגדלה.
במפקד של 1921 היהודים היו הקבוצה הגדולה ביותר עם 887 יהודים ולאחריהם 534 בלארוסים-אורתודוקסים, 458 פולנים-קתולים, 291 גרמנים-פרוטסטנטים ושישה תושבים שהשתייכו לקבוצות אחרות.
| שנה | האוכלוסייה הכללית | אוכלוסיית היהודים | אוכלוסיית הלא יהודים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1897 | 3,174 | 1,033 | 2,141 |
| 1921 | 2,176 | 887 | 1,289 |
| 1937 | 6,000 | 732 | 5,268 |
| 2017 | 3,073 | -, | - |
היהודים בעיר > לפני מלחמת העולם הראשונה

היהודים הראשונים אשר גרו בעיר התיישבו בה במחצית של המאה ה-19 (למרות איסור רשמי על ישיבתם, על סמך התחייבות קודמת של הגרמנים). איסור זה בוטל רק ב-1903.
בשלהי המאה הזו, הגיע מספר היהודים בה ליותר מאלף ואף היו ביניהם כמה משפחות של תעשייני טקסטיל גדולים. יהודים רבים מהעיר התפרנסו כשכירים במפעלי טקסטיל אלו, או עבדו בייצור ותחזוקה של הציוד המכני.
לצד מפעלים אלו, במיכלובו היו בתי מלאכה קטנים של יהודים. כמו כן, בין המאה ה-19 למאה ה-20, הצטמצמו הרווחים בענף הטקסטיל עקב עליית הגרמנים לשלטון, וסגירתם של מפעלי טקסטיל רבים. כשהגרמנים עזבו את העיר, היהודים החזיקו מעמד ושכללו את הציוד ואת שיטות הייצור, ואף הפכו ל"מעצמת ענק". בשנת 1906 נקלע ענף הטקסטיל של מיכלובו לשפל עקב ריחוקה ממסילת הברזל אשר היוותה פלטפורמת שינוע והובלה של חומרי טקסטיל מן המפעל ואליו.
מרכזי תעשייה אחרים במחוז ביאליסטוק התפתחו במהירות ודחקו אותה ממעמדה. לצד תעשייני טקסטיל פעלו גם סוחרים זעירים: סנדלרים, חייטים, נפחים, פחחים, נגרים, מסגרים, קצבים, אופים, עגלונים ואחרים.
במאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 היו המסחר והמלאכה בעיירה בידיים יהודיות.
היהודים בעיר > בימי מלחמת העולם השנייה

בערב מלחמת העולם השנייה ישבו בעיר כ-730 יהודים. ב-17 בספטמבר 1939 נכנס למיכולובו הצבא האדום והונהג בה משטר סובייטי. מפעלי הייצור והחנויות הגדולות הולאמו, ובעקבותיהם נסגרו גם העסקים הקטנים שפעלו קודם לכן. בתקופת השלטון הסובייטי לא הייתה אבטלה. כל תושבי העיירה, יהודים כלא יהודים, שובצו בעבודות כאלה או אחרות. הילדים ללא הבדל דת ולאום למדו בבית ספר יסודי כללי על פי תוכנית הלימודים הסובייטית. זמן קצר לפני הכיבוש הגרמני כ-20 יהודים, בעיקר בעלי המפעלים ומשפחותיהם, גורשו על ידי השלטונות לכפר קרגסוק (אנ') במחוז טומסק בסיביר.
ב-27 ביוני 1941, ימים אחדים לאחר תחילת מבצע ברברוסה, כבשו הנאצים את מיכלובו. כעבור זמן קצר המושל הצבאי הגרמני הטיל שורת מגבלות על היהודים והם כונסו בגטו צפוף ומגודר. הגטו מנה 1,500 יהודים, כולל מאות מגורשים שהועברו מזבלודוב הקרובה. כעבור כמה זמן השליטה הועברה למושל אזרחי שביטל את הגטו והתיר ליהודים לחזור לבתיהם, אך רבים מהם גילו שבינתיים פולנים השתלטו על בתיהם והם נותרו חסרי בית. בהמשך היהודים חויבו לבצע עבודות כפייה ובשלב מאוחר יותר, ייתכן שבאוגוסט 1942, הוקם הגטו מחדש.
ב-2 בנובמבר 1942 הגיעה לגטו יחידה של האס אס והעבירה את היהודים למחנה מעבר שהוקם בבסיס נטוש של צבא פולין ליד ביאליסטוק; הם שהו במחנה מספר שבועות ולאחר מכן גורשו למחנה ההשמדה טרבלינקה. בחודשים שלאחר חיסול הגטו כוחות גרמנים המשיכו לסרוק את האזור בחיפוש אחר נמלטים והוציאו להורג את אלו שנמצאו, ובכל זאת יהודים מעטים הצליחו לשרוד והצטרפו לפרטיזנים באזור.
הערות שוליים

1 2  מיכלובו באתר Polska w liczbach (בפולנית).
1 2  היסטוריה של מיכלובו באתר השטעטל הווירטואלי (בפולנית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  אלז'בייטה רויובסקה ולאורה קרגו, מיכלובו (ידועה גם כמיכלובו-נייזבודקה), אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק A, עמ' 924–925), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
1 2 3 4 5  פנקס קהילות פולין, כרך שמיני
1 2 3  דמוגרפיה של הקהילה היהודית במיכלובו באתר השטעטל הווירטואלי (בפולנית)
1 2  היסטוריה של הקהילה היהודית של מיכלובו באתר השטעטל הווירטואלי (באנגלית)
1 2 3 4 5 6  מיכלובו (Michałowo), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564451505171  GND: 4525804-1  LCCN: n82133485  VIAF: 139580714   WorldCat (עם VIAF): 139580714
מנתק המים

| --- | --- |

 בימוי:  עידן הובל
 הופק בידי:  איתן מנצורי
 תסריט:  עידן הובל
 עריכה:  נמרוד אלדר
 שחקנים ראשיים:  משה איבגי  יעקב דניאל
 מוזיקה:  נמרוד אלדר
 צילום:  איתי מרום
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  2012 
 משך הקרנה:  76 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 פרסים:  פרס השחקן בסרט עלילתי הוענק למשה איבגי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה; נבחר על ידי מגזין הקולנוע האיטלקי "רפורטו קונפידציאלה" כאחד מחמשת הסרטים הטובים בעולם לשנת 2012.
 דף הסרט ב־IMDb
 
מנתק המים הוא סרטו העלילתי הארוך הראשון של עידן הובל, בוגר בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. הסרט הוצג בפסטיבל הסרטים של ונציה (הוקרן במסגרת Orizzonti לבמאים צעירים) וזכה בפרס השחקן הטוב ביותר למשה איבגי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
הסרט נבחר על ידי מגזין הקולנוע האיטלקי "רפורטו קונפידציאלה" כאחד מחמשת הסרטים הטובים בעולם לשנת 2012. מנימוקי הבחירה:
"בשפה שקטה לכאורה, אך דקדקנית ומדויקת, הבמאי המקורי עידן הובל, שם מבטיח, בוחן את הפער בין עשירים ועניים באחת הארצות המפותחות והחזקות בעולם."
עלילה

גבי (משה איבגי), הוא אדם פשוט בן 52. עיסוקו הוא לנתק מים לאנשים שלא שילמו את חשבון המים. הוא מקבל 11 ש"ח בכל פעם שהוא מנתק את המים לדירה, וככל שהוא מנתק יותר – כך הוא מרוויח יותר. כדי לעשות זאת הוא מתגנב בהיחבא לחצרותיהם של בנייני המגורים, שם נמצאים שעוני המים. עבודתו כרוכה בגידופים והשפלה שמפנים כלפיו האנשים, להם הוא מנתק את המים.
העלילה מבוססת על סיפורו האמיתי של אביו של הובל, שעבד כמנתק מים בעירייה.
שחקנים

משה איבגי – גבי
יעקב דניאל
רות גלר
נעמה שפירא
טום יפת
יובל רהב
מחוברים אבל לבד

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  שרי טרקל 
 שפת המקור:  אנגלית 
 הוצאה
 הוצאה:  Basic Books 
 תאריך הוצאה:  2011 
 
מחוברים אבל לבד (באנגלית: Alone Together) הוא ספרה השמיני של שרי טרקל. הספר יצא לאור בארצות הברית בשנת 2011 בהוצאת  Basic Books. ספר זה, יחד עם "העצמי השני" ("The Second Self") ו"החיים על המסך" ("Life on the Screen"), יוצרים טרילוגיה על יחסי אנוש מחשב ועל הגדרות חדשות של האדם בעידן המחשב.
בספר זה, בוחנת טרקל כיצד הטכנולוגיה משפיעה עלינו ובאיזה אופן מסתגלת ומצליחה החברה לענות על שאלות חדשות שעולות בעקבות העלייה בשימוש בטכנולוגיות ניידות, רובוטים, מחשבים ואמצעים אלקטרוניים אחרים. היא מתארת סיפורים על אנשים אמתיים (לעיתים קרובות ילדים) באינטראקציה עם רובוטים אשר מתוכנתים להיראות אנושיים. במהלך אינטראקציות אלו מפתיעה המידה שבה אנשים רוצים שהרובוטים יאהבו אותם.
החששות העיקריות שמעלה טרקל הן חששות לגבי האופן שבו אינטראקציות חברתיות אמתיות, בסיסיות ויסודיות מושפעות מהחשיפה המתמדת לאינטראקציות עם אינטליגנציה מלאכותית, אינטראקציות שהן לכאורה משמעותיות. ביסוד הטענה המרכזית של טרקל עומדת העובדה שההתפתחויות הטכנולוגיות שתרמו רבות לעלייה ברמת החיברוריות גם הביאו במקביל לתחושת ניכור בין בני אדם. הניכור מתבטא בקישורים בין רשתות חברתיות המעדיפות את אלו שהשיח שלהם מתקיים בצורה "נאותה".
הטענה העיקרית של טרקל בחלקו הראשון של הספר היא שהאינטראקציות שלנו עם רובוטים שמדמות רגש מציבות איומים חמורים על יכולתנו להתייחס זה לזה בצורה נכונה. טרקל דנה ברובוטים שתוכננו לקיים אינטראקציה עם בני אדם ברמה הרגשית; היא חוששת שהם עשויים להחליף בני אדם אחרים ובעלי חיים בתפקידים הרגשיים האלה. טרקל חוששת כי לעיתים קרובות אנו מייחסים תכונות מסוימות לרובוטים שאינם באמת נחלתם של הרובוטים, וכי האינטראקציות הרגשיות שלנו עם בני אדם אחרים נשחקות כתוצאה ישירה. דאגתה של טרקל היא שהערכתנו לאינטראקציה האנושית עלולה להישחק.
החלק השני של הספר בוחן את אופי האינטראקציות החברתיות המקוונות ואת האופן שבו התקשורת החברתית שינתה את האופן שבו אנשים, במיוחד צעירים, מתקשרים זה עם זה. טרקל טועת כי במצבים חברתיים בין אישיים, אנשים, בעיקר צעירים, מוסחים לעיתים קרובות על ידי הטלפונים החכמים שלהם,. בעקבות זאת, תשומת הלב שלהם זה לזה נפגעת, דבר המוביל ליצירת קשרים רדודים יותר ויותר. טרקל גם כותבת שהסתמכותם של בני נוער על עצת חברים מונעת רפלקציה אישית, המביאה להצטמצמות העצמאות האישית.
טרקל מתייחסת למושג הפרטיות בתקופה שלאחר פיגועי 11 בספטמבר, וטוענת כי הפרטיות הוקרבה תמורת בטיחות. לטענת טרקל מפני שילדים שגדלו בעולם שבו הפרטיות נחשבת יותר ויותר חלשה, לא תמיד מבינים את הערך המלא של הפרטיות, עובדה אשר גורמת להם לחלוק עוד יותר פרטים אישיים באינטרנט. הדבר מערער עוד יותר את ערך הפרטיות במחזור המנציח את עצמו.
בחודש פברואר 2012 העבירה טרקל הרצאת  TED בנושא מחוברים אבל לבד תחת הכותרת Conneted but alone.
ביקורת על הספר

באחת הביקורות שנכתבו על אודות הספר נטען כי בתור פסיכואנליטיקאית, טרקל נוטה להתמקד יתר על המידה בבעיות התנהגות של אנשים וכך מציגה גישה צרה וחד-צדדית של המצב, אשר עקב כך, נכשלת לשכנע את הקורא:
"אם יש כל כך הרבה השלכות שליליות לשימוש זה בטכנולוגיות של רשתות ותקשורת חברתיות, מדוע משתמשים כל כך מסרבים לכבות אותם? התשובה היא כנראה שעבור רוב המשתמשים, לטכנולוגיות כאלה יש השפעות חיוביות בעיקר." (עמ' 2011)
טרקל מתארת בספר אישה אשר באופן קבוע מקיימת שיחות באמצעות סקייפ עם סבתה. במהלך שיחות אלה היא מוצאת את עצמה מבצעת משימות שונות אשר גורמות לה תחושות אשמה, לרבות גלישה באינטרנט ובדיקת תיבת הדואר האלקטרוני שלה. השאלה היא האם זהו באמת מצב שונה מאשר פעולות שהייתה מבצעת בו זמנית אם הייתה מקיימת עם הסבתא שיחת טלפון טרם עידן הסקייפ. זאת ועוד, טרקל קובעת שהטכנולוגיה עשויה להשפיע באופן רדיקלי על תהליכים חברתיים בסיסיים אך אין זה תמיד ברור מהדוגמאות הקיצוניות שהיא מציגה. ביקורת נוספת מושמעת לגבי טענתה שפעילות בפלטפורמות דיגיטליות ויצירת פרופילים מקוונים גורמים לבני נוער לדאוג לגבי האופן שבו הם נתפסים על ידי עמיתהם, בעוד ידוע כי הדאגה לגבי "איך אני נתפס על ידי חבריי" נפוצה ואינה קשורה בהכרח לעולם הדיגיטלי.
הרעיונות של "מחוברים אבל לבד" בתיאטרון ישראלי

"לבדנו, ביחד" הצגה מאת ליאור זלמנסון הוא מחזה ישראלי מקורי על מערכות יחסים בעידן בו לא ברור איפה מתחיל האדם ונגמר המכשיר. המחזה, שבוים על ידי מיה אופיר מגנט והועלה לראשונה בצוותא בשנת 2014, מורכב מ"14 אפיזודות על הרצון שלנו לאהבה, מגע או כתף לבכות עליה ואיך למדנו לסמוך על אפליקציות ומכשירים שיתנו לנו תחושה שאנחנו לא לבד אפילו לרגע."
הערות שוליים

↑  Chigusa Kita, Alone Together: Why We Expect More from Technology and Less from Each Other Sherry Turkle, Technology and culture the international quarterly of the Society for the History of Technology. Vol.53(4), 2012, עמ' 960
↑  Cerf, Vinton G, Sherry Turkle: Alone Together, IEEE internet computing 15(2), 2011, עמ' 95
↑  Sherry Turkle, Connected, but alone?
1 2 3  Gunn, Joshua; Wheeler, Patrick; Pinsker, Robert, Alone Together: Why We Expect More from Technology and Less from Each Other, Journal of Information Systems. 26(1), 2012, עמ' 209-212 doi: 10.2308/isys-10247
↑  "לבדנו, ביחד" באתר צוותא
מינואט

ערך זה עוסק בריקוד. אם התכוונתם להרכבת ג'אז ישראלי, ראו .
במוזיקה, מינואט הוא מחול ממקור צרפתי שמשקלו משולש (3/4) ומהירותו בינונית. שמו נגזר מן המילים minuetto באיטלקית ו-menuet‏, menu בצרפתית (קטן, זעיר) ומתייחס לאופי הצעדים הזעירים והמדודים (pas menus) הנדרשים לביצועו.
היסטוריה

ראשיתו במחצית השנייה של המאה ה-17 כריקוד כפרי בצרפת משם הוא הובא לחצרו של המלך לואי ה-14 ושל האריסטוקרטים האחרים. מצרפת התפשט לחצרותיהם של האצילים בכל רחבי אירופה. מכיוון שכך, המינואט, כריקוד, הפך לסמל של טעם איכותי והוכנס לתוך רשימת הריקודים המובחרים המהווים את הסוויטה. לבסוף, המינואט הוכנס לפתיחות, לסונאטה ואף לסימפוניה. כעבור כמאה שנה, בסוף המאה ה-18, ירדה קרנו של המינואט ובטהובן החליף אותו בסקרצו בעל האופי הסוער והמסובך יותר. מלחינים החלו כותבים מינואטים עצמאיים שהושמעו בהפסקות בין קונצרטים או בין קטעים של סולנים. (אחד ממלחיני העולם המפורסמים שכתב מנואט הוא באך).
מבנה

ריקוד המנואט כתוב בקצב 3/4.
בתחילה, נכתב המינואט בצורה שניונית (בינארית), כלומר מורכב משני חלקים כאשר כל חלק מושמע פעמיים וגודלו, בדרך כלל, 8 תיבות. הצורה הסכמטית היא א-א ב-ב. אך עם הזמן החלק השני גדל והתרחב בצורת פיתוח של החלק הראשון ונוסף לו חלק שלישי הזהה לחלק הראשון וכך התפתח המינואט לצורה שלישונית. הסכמה הפכה ל-א-א בא-בא. החלק השני (האמצעי), נכתב בדרך כלל בניגודיות לחלק הראשון מבחינת סולם ותזמור. מתקופתו של מלחין הבארוק הצרפתי ז'אן-בטיסט לולי, נהוג היה להוסיף למינואט, מינואט שני, בעל חומר מוזיקלי חדש, במבנה הדו-חלקי או התלת חלקי. לרוב, המינואט השני שימש כקונטראסט למינואט הראשון מבחינת סולם או טמפו. מינואט שני זה נכתב בהתחלה לשלושה כלי נשיפה – שני אבובים ובסון – ועל כן נקרא שמו טריו. השם נשאר גם כאשר, לאחר מכן, ניגנו אותו כלים אחרים או אפילו יותר משלושה כלים. לאחר הטריו (המינואט השני) נהוג לנגן את המינואט הראשון אך הפעם ללא חזרות.
הצורה הסכמתית המושלמת הפכה ל-א-א בא-בא ג-ג דג-דג א בא.
בתקופה הקלאסית, הפכו המינואט והטריו לפרק סטנדרטי בסימפוניה בת ארבעה פרקים, ומאוחר יותר התפתח המינואט בסימפוניה לסקרצו, שינוי שהכניס לראשונה לודוויג ואן בטהובן.
מוצרט משתמש במחול המינואט כדי לייצג את מעמד האצילים באופרות שלו (למשל: בתמונת הנשף בדון ג'ובאני ובאריה של פיגארו "אם תרצה לרקוד" מתוך נישואי פיגארו), ובעקבותיו עושה זאת גם ורדי, בתמונת הנשף מתוך ריגולטו.
לשם הדגמה של מינואטים "מושלמים" יש להאזין למינואט מסימפוניה "הפנר" של מוצרט ולמינואט וטריו מתוך "מוזיקת לילה זעירה" של אותו מלחין.
לקריאה נוספת

TEACHING MUSICAL APPRECIATION, TERENCE DWYER, OXFORD UNIVERSITY PRESS, 1975.
אנציקלופדיה למוזיקה, ישראל שליטא, יהושע צ'יצ'יק הוצאת ספרים, תל אביב, 1965.
מינואט מאת André-Joseph Exaudet
מי תאהב

"מי תאהב" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד. השיר יצא לאור ב-28 בנובמבר 2021, על ידי חברת התקליטים שרית חדד הפקות, כסינגל שלא מתוך אלבום. את השיר כתבו תמר יהלומי ויונתן קלימי, שגם הפיקו אותו. "מי תאהב" הוא מעין בלדה מזרחית העוסקת במערכת יחסים שהתפרקה.
השיר הגיע למקום השישי במדיה פורסט.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי תמר יהלומי ויונתן קלימי והופק על ידי אותם השניים גם כן. בסרוגים פרסמו כתבה אודות "מי תאהב" וציינו שהוא "מרגש". בישראל היום כתבו שהשיר "ממשיך לעסוק בענייני הלב", תוך שכינו אותו כ"בלדה חורפית". ב-Ice פורסם ששירה של חדד היה הדבר השלישי המחופש ביותר בגוגל ישראל ביממה בה יצא.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-50,000 השמעות.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-28 בנובמבר 2021, ביום יציאתו של "מי תאהב" כסינגל. מבקרי מוזיקה שונים ציינו כי הקליפ של "מי תאהב" הוא העתק מדויק של "Easy on Me" של הזמרת-יוצרת הבריטית אדל. במאקו פרסמו כתבה הכוללת בתוכה פריימים שונים מתוך הקליפים שהושוו אחד לשני, בשל דמיונם הרב.
נכון לאפריל 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-2.5 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 6 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 28 בנובמבר 2021 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | שרית חדד |  |
מכון האסטרופיזיקה של האיים הקנרים

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מכון מחקר, Public Research Organization 
 מדינה:  ספרד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1975
 תאריך פתיחה רשמי:  1975 
 קואורדינטות:  28°28′29″N 16°18′29″W﻿ / ﻿28.474622222222°N 16.308091666667°W﻿ / 28.474622222222; -16.308091666667
 www.iac.es
  (למפת האיים הקנריים מוגדלת) לאס פאלמאס סנטה קרוס דה טנריפה  ארסיפה פוארטו דל רוסריו האוקיינוס האטלנטיהמכון(למפת האיים הקנריים רגילה) לאס פאלמאס סנטה קרוס דה טנריפה  ארסיפה פוארטו דל רוסריו האוקיינוס האטלנטיהמכון
 
"הטלסקופ האופטי הנורדי" במצפה הכוכבים Roque de los Muchachos באי לה פלמה
מכון האסטרופיזיקה של האיים הקנרים (בספרדית: Instituto de Astrofísica de Canarias) הוא מכון מחקר אסטרופיזיקלי הממוקם באיים הקנריים. הוא נוסד בשנת 1975 באוניברסיטת לה לגונה. המכון מפעיל שני מצפי כוכבים אסטרונומיים באיים הקנריים: מצפה הכוכבים Roque de los Muchachos בלה פלמה ומצפה הכוכבים טיידה בטנריפה.
המנהל הנוכחי של המכון הוא רפאל רבולו לופז.
בשנת 2016 מונה האסטרופיזיקאי האנגלי סטיבן הוקינג לפרופסור כבוד במכון, המינוי הראשון שנקבע על ידי המכון.
הערות שוליים

↑  https://www.iac.es/en
↑  Stephen Hawking, Profesor Honorario en Canarias
↑  Director del IAC recuerda a brillante científico y a un luchador por la vida
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007453022505171  BIBSYS: 90847036  BNE: XX89884  BnF: cb12382988t (data)  CANTIC: a1010396x  CiNii: DA02893450  GND: 5093274-3  ISNI: 0000 0004 1767 6621  LCCN: n87938891  RERO: 02-A005360932  SUDOC: 03288740X  VIAF: 133196444   WorldCat (עם VIAF): 133196444
מטריארכיה

מטריארכיה (הלחם: לטינית: mater - אם, יוונית: archen - שלטון; בעברית: אִמְּהָתָנוּת) היא שלטון האם, וכמושג סוציולוגי רחב יותר היא שיטת ארגון חברתי שבה הסמכויות מרוכזות בידיהן של הנשים, המעבירות את השלטון ביניהן. הכוח נשאר ונשמר תמיד בידי הנשים נותנות הטון, וכולל זכויות יתר על הגברים.
מאפייני החברה המטריארכלית

מטריארכיה היא שלטון האם. חברות מטריארכליות הן חברות המונהגות בידי אימהות, ובהן לאימהות יש סמכות לקבל החלטות, שליטה באדמה ובאמצעי הייצור, וכן הן הדמויות המנהיגות. כיום קיים מספר קטן של חברות כאלה ביבשות שונות שהמפורסמת שבהן היא חברת המוסו בסין. חברות מטריארכליות הן אינן חברות היררכיות, והנשים בהן נושאות תפקיד שונה מזה של הגברים בחברה הפטריארכלית המוכרת[דרוש מקור]. המטריארכיה שונה ממצב של שושלת אמהית, שבה שמו של הצאצא נקבע על פי אמו ולא על פי אביו. כמו כן, אין מדובר בחברות שבהן הסמכות האמהית היא הדומיננטית ביחסים הביתיים, כשבן הזוג עובר לגור עם משפחתה של בת זוגו לאחר נישואיהם. המטריארכיה היא שילוב של שני המרכיבים האלו.
מבנה החברה המטריארכלית

החברה מאורגנת בקְלֶאנִים המבוססים על יחסי משפחה, על בסיס הורות נשית (כלומר אמא, צאצאיה, צאצאי צאצאיה, אחיותיה וצאצאיהן). נשים חיות בבית אמם ולא עוברות לבתי בני זוגן. בחברה מטריארכלית הנשים עומדות בראש החברה ושולטות באמצעי הייצור, חלקן גם מטריליניאליות, כלומר שושלת בין-דורית של נשים ובנותיהן אשר הבעלות על אמצעי הייצור עוברת בה בירושה.
בחברות המטריארכליות מקיימים נישואים בין קְלֶנִים שונים בתוך הכפר או עם קלנים מכפרים שכנים כך שקשר דם קיים בין כל המשפחות המטריארכליות באזור. לאחר הנישואין הגבר בא לישון אצל האישה, אך לא עובר לגור אצלה, אלא נשאר לגור אצל אמו ומחויב לעבוד את אדמתה בהמשך חייו. לאבהות ביולוגית אין כל משמעות: האימהות מגדלות את הילדים בלי כל התחשבות באבא הביולוגי שלהם. הגברים מגדלים את הילדים של אחיותיהם. אלה חברות לא היררכיות, אופקיות, של קרבה משפחתית על פי השושלת האימהית.
מבנה החברה המטריארכלית > מבנה פוליטי וקבלת החלטות

תהליך קבלת ההחלטות הפוליטיות מתבצע באופן פְרַקְטָלִי של מעגלים מתרחבים: בתוך הקְלֶן מתבצעת החלטה בהסכמה במעגל המכיל את כל הקלן. המבנה של מועצת הכפר מורכב משליחי הקלנים, והשליחה היא בדרך כלל הסבתא המבוגרת בקלן. השליחה רשאית לייצג רק את מה שבני הקלן שלה כבר הסכימו עליו, ובשום פנים ואופן לא ניתן לה לקבל החלטות שלא הוסכמו על ידי שולחיה. אין החלטות בכפר שאינן מוסכמות על כל הכפר. במקרה של חוסר הסכמה חוזרים לשולחן הדיונים. קיימות גם מועצות אזוריות בין-כפריות. גם גברים נשלחים לייצג את הקלנים ובמיוחד בוועידות בין-כפריות אשר ההשתתפות בהן דורשת לצאת ממשק הבית לכמה ימים. נשים הן מקבלות ההחלטות המרכזיות, אך כל המבוגרים משתתפים בקבלת ההחלטות עד להגעה להסכמה. אין צבירה של כוח ואין שליטים. נוצר מצב חברתי שבו המערכת אינה מדכאת את הפרט.