stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי טורקיה–מאוריציוס
סקירה כללית

על פי משרד החוץ הטורקי: "היחסים בין שתי המדינות הם יחסים משגשגים הנמצאים בפיתוח מתמיד".
על מנת לספק בסיס משפטי איתן ליחסים הכלכליים הדו צדדיים, נחתמו בין שתי המדינות מספר הסכמים הכוללים הסכם סחר חופשי, הסכם לשיתוף פעולה כלכלי ומסחרי, ולהגברת קידום הדדי וההגנה ההדדית על הסכם ההשקעות. לשתי המדינות ועדה כלכלית משותפת שהוקמה במסגרת הסכם הסחר החופשי שנחתם בין שתי המדינות. הישיבות הראשונות של שתי המדינות התקיימו בפור לואי בין התאריכים 17-18 בנובמבר 2016.
טורקיש איירליינס חנכה קו טיסות ישיר לפור לואי מאיסטנבול ב-15 בדצמבר 2015.
ייצוג

מאוריציוס אינה מיוצגת בטורקיה באף דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי, השגרירות המייצגת המאוריצית לטורקיה היא השגרירות שנמצאת בברלין, בירת גרמניה.
טורקיה אינה מיוצגת במאוריציוס בדרג השגרירות, השגרירות המייצגת שלה היא זו המצויה באנטננריבו, בירת מדגסקר. טורקיה מיוצגת במאוריציוס בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בפור לואי, בירת המדינה.
ים ונדל

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  קרל פרדריק ונדל 
 מיקום:  אוקיינוס הקרח הצפוני 
 סוג:  ים 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  גרינלנד 
 קואורדינטות:  82°15′N 17°00′W﻿ / ﻿82.25°N 17°W﻿ / 82.25; -17
  (למפת אוקיינוס הקרח הצפוני מוגדלת) ים ונדל(למפת אוקיינוס הקרח הצפוני רגילה) ים ונדל
 
ים ונדל (בדנית: Wandelhavet; הידוע גם בשם ים מקינלי) הוא גוף מים באוקיינוס הארקטי, המשתרע מצפון־מזרח גרינלנד עד לסבאלברד. במשך רוב ימות השנה מכוסה הים בקרח.
הים נקרא על שמו של חוקר הקוטב וההידרוגרף הדני, סגן אדמירל קרל פרדריק ונדל (אנ'), שבשנים 1895–1896 חקר את הימים שמסביב לגרינלנד במסגרת משלחת אינגולף הדנית.
ים וונדל משתרע מערבה עד כף מוריס יסופ וממערבו שוכן ים לינקולן. ים וונדל מתחבר לים גרינלנד בדרום דרך מצר פרם (אנ').
בים נמצאים מספר איים: הגדול מביניהם הוא אי הנסיכה תיירה (אנ') והצפוני מביניהם הוא האי קאפקלובן. בים נמצא גם אי הנסיכה דגמר (אנ'), הממוקם לא רחוק מתחנת נורד (אנ'), המקום המיושב היחיד באזור.
הערות שוליים

↑  ים ונדל באתר Seas of the World
יוסף נחמיאס

ערך זה עוסק בהמפכ"ל השני של משטרת ישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

יוסף נחמיאס במדי המפכ"ל בשנת 1958
 לידה:  7 במרץ 1912 ירושלים, פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי
 פטירה:  28 בינואר 2008 (בגיל 95) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי  משרד הביטחון  משטרת ישראל
 דרגה:  מייג'ור (הצבא הבריטי)  רב ניצב (המשטרה)
 תפקידים בשירות
 מפקד פלוגת תובלה בצבא הבריטי, משנה למנהל הכללי במשרד הביטחון, סגן המפכ"ל, מפכ"ל
 תפקידים אזרחיים
 שגריר ישראל בברזיל
 
לוחית זיכרון ליוסף נחמיאס בבית מורשת משטרת ישראל
יוסף נחמיאס (7 במרץ 1912 – 28 בינואר 2008) היה המפכ"ל השני של משטרת ישראל, בין השנים 1958–1964.
ביוגרפיה

נחמיאס נולד בירושלים למשפחה ספרדית ותיקה. למד בבית הספר 'תחכמוני' בירושלים ובבית הספר 'אליאנס' עד לשנת 1928. במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי ושירת בו עד לתפקיד מפקד פלוגת תובלה בדרגת מייג'ור. הוא לקח חלק בפעולות עלייה ב' באיטליה.
לאחר המלחמה עבד בסוכנות היהודית, במחלקה המדינית. בדצמבר 1947 הוזמן על ידי יושב ראש ועדת המצב זאב שרף להיות בין מתכנני הקמת משטרת ישראל המיועדת. לאחר מלחמת העצמאות היה בין מקימי המשטרה ומונה להיות סגן המפקח הכללי של משטרת ישראל. בשנת 1953 פרש מהמשטרה ושימש כמשנה למנהל הכללי של משרד הביטחון.
בשנים 1954–1957 עמד בראש משלחת משרד הביטחון בפריז, ובמסגרת זו מילא תפקיד חשוב בקשר הראשוני בין ממשלת צרפת לבין שמעון פרס, קשר שממנו צמח שיתוף הפעולה הביטחוני בין ישראל לבין צרפת. בשנת 1957 הוענק לו אות לגיון הכבוד בדרגת קצין. עם שובו לישראל מונה לתפקיד סגן המנהל הכללי של משרד החוץ.
בשנת 1958, לאחר פרישתו של יחזקאל סהר, נקרא בהמלצתו של שמעון פרס, לשרת כמפקח הכללי של משטרת ישראל, תפקיד אותו מילא עד שנת 1964. תקופת שירותו אופיינה בהפרדה בין הזרוע המנהלתית (מטה) לבין הזרוע המבצעית (שטח), בצמצום מספר מחוזות המשטרה מחמישה לשלושה, בהגדרת משמר הגבול כמסגרת עצמאית, הכפופה ישירות למפכ"ל ובהתנערות מסממני מורשת המנדט הבריטי. תחת שרביטו שיפרה משטרת ישראל את היערכותה, בתהליך מואץ של התמחות והתמקצעות בכל תחומי העשייה המשטרתית.
בתקופת כהונתו הוקם בית הספר לקצינים בכירים על ידי ניצב יהודה פראג, שהיה מייסדו ומפקדו הראשון של בית הספר. תקופת שירותו כמפכ"ל הייתה גדושה באירועים ובהם בין היתר, מאורעות ואדי סאליב בחיפה, הפגנות, רצח יחזקאל שיפטר, פרשת יוסל'ה שוחמכר ומשפט אייכמן.
לאחר סיום תפקידו במשטרת ישראל חזר למשרד החוץ ומונה להיות שגריר ישראל בברזיל בשנים 1964–1966. בראשית 1967 מונה למנכ"ל הרשות הממשלתית לקבלנות משנה. באוקטובר 1967 הוא פרש מתפקיד זה וצורף להנהלת כור תעשיות כנציג רפ"י והוטלה עליו האחריות לאוטוקרס ומרכבים. נחמיאס הוביל לפרישת כור מאוטוקורס, לפני שנודע על קריסתה הכלכלית, בגלל חוסר שביעות רצון מסדרי העבודה בחברה, ולאחר שהצעת כור לרכוש את החברה נענתה בשלילה. בשנת 1970 פרש מכור כדי לנהל את בנק ערבי ישראלי. בסוף 1972 עזב את תפקידו בבנק ערבי ישראלי כדי להתמנות לסמנכ"ל הבנק הבינלאומי הראשון האחראי לניהול וארגון. נחמיאס כיהן בדירקטוריון הבנק.
בבחירות לעיריית תל אביב בסוף 1969 הוצב במקום הרביעי ברשימת המערך כנציג ראשון של רפ"י. אולם הוא העדיף שלא להיות סגן ראש עיר בשכר אלא רק בתואר, עמד בראש ועדת החירום העירונית ועד שהחל לנהל את בנק ערבי ישראלי היה אחראי על שיכון זוגות צעירים. עלו טענות שתרומתו לעירייה הייתה מצומצמת. נחמיאס לא התמודד בחירות הבאות. בשנת 1980 היה מבין חברי אל"ף, אזרחים למען פרס.
נחמיאס היה נשוי ליהודית ואב לשלושה ילדים. נפטר ב-28 בינואר 2008, בגיל 95.
עמדות

בהתייחס למאבק בתאונות דרכים התנגד נחמיאס להחמרת הענישה בטענה שאין בכך תועלת וטען שבמקום זאת יש לשפר את תשתיות הדרכים.
בשנת 2004 היה בין החותמים על מכתב תמיכה של בכירי מערכת הביטחון בתוכנית ההתנתקות, הקובע שהתכנית חיונית לביטחון ישראל.
הנצחה

בית מורשת משטרת ישראל במכללה הלאומית לשוטרים בבית שמש נקרא על שמו של רב ניצב יוסף נחמיאס.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  ש. קדם, נחמיאס נתמנה בתמיכת צעירי מפא"י, חרות, 19 במאי 1958
↑  נחמיאס - מנכ"ל החברה הממשלתית לקבלנות משנה, דבר, 20 בפברואר 1967
↑  דוד ליפקין, מגבלותיה של קבלנות משנה, דבר, 24 בינואר 1968
↑  נחמיאס יצורף להנהלת כור, דבר, 10 באוקטובר 1967
↑  דוד ליפקין, היום דיון על חלוקת התפקידים בהנהלת כור, דבר, 19 בנובמבר 1967
↑  כור לא תחזור לשום חלק של אוטוקרס בכל צורה שהיא, דבר, 1 בפברואר 1972
יהושע ביצור, כור נדרשת להחזיר, מעריב, 1 בפברואר 1972; המשך
↑  י. נחמיאס פורש מכור ינהל בנק ערבי ישראלי, דבר, 7 ביוני 1970
↑  י. נחמיאס להנהלת הבנק הבינלאומי, דבר, 6 בדצמבר 1972
↑  תנודות לשני הכיוונים, מעריב, 17 באפריל 1980
↑  שרגא הר-גיל, מפכ"ל המשטרה רץ לעירייה, מעריב, 16 באוקטובר 1969
↑  אברהם רותם, רבינוביץ החל במגעים הראשונים לכינון קואליציה, מעריב, 30 באוקטובר 1969
↑  אושרה תכנית להקמת שיכונים לצעירים בתל אביב, דבר, 10 במרץ 1970
↑  דנקה הרניש, ביטוי מלא לאופוזיציה, דבר, 9 בפברואר 1971
↑  אברהם רותם, תל אביב: הצוות החדש מאכזב, מעריב, 23 בנובמבר 1970
↑  דנקה הרניש, מי נרשם ומי נמחק, דבר, 24 בספטמבר 1973
↑  אלף, דבר, 4 ביולי 1980
↑  לוי יצחק הירושלמי, האם להחמיר בענישת עברייני תנועה, מעריב, 14 באפריל 1970
↑  אטילה שומפלבי, בתגובה למכתב הרבנים: "מכתב אלופים" בעד התנתקות, באתר ynet, 29 באפריל 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311081005171  ISNI: 0000 0000 7772 266X  VIAF: 120138421   WorldCat (עם VIAF): 120138421
יחסי טג'יקיסטן–שווייץ

| יחסי טג'יקיסטן–שווייץ |
| --- | --- |
טג'יקיסטן: שווייץ


טג'יקיסטן: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
144,100: 41,277
אוכלוסייה
10,639,944: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
12,061: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,134: 99,060
משטר
רפובליקה: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי טג'יקיסטן–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת טג'יקיסטן לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

בין רפובליקת טג'יקיסטן לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת טג'יקיסטן לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים ידידותיים מאוד, הנובעים מהיותה של טג'יקיסטן מדינה מועדפת לשיתוף פעולה בהאצת פיתוח ושותפה בתחום המים.
שווייץ הכירה בעצמאותה של טג'יקיסטן מיד לאחר התפרקות ברית המועצות והפיכתה של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית לעצמאית. שתי המדינות כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים כשנה לאחר מכן, ב-9 בדצמבר 1992. השגרירות השווייצרית במוסקבה הייתה הראשונה לקחת אחריות על היחסים הדיפלומטיים שבין שתי המדינות. בין 1994 ל-2008 היה השגריר השווייצרי בטשקנט, בירת אוזבקיסטן, אחראי על היחסים עם טג'יקיסטן, ומאז 2008 זהו השגריר באסטנה, בירת קזחסטן.
ב-1998 פתחה שווייץ משרד שיתוף פעולה בדושנבה, בירת טג'יקיסטן, והעלתה אותו לדרג "סוכנות קונסולרית" בשנת 2001. ב-2007 שדרגה טג'יקיסטן את מעמד המשרד שלה בז'נבה לנציגות דיפלומטית, והאמינה שגריר על שווייץ בשנת 2011.
שיתוף הפעולה הבינלאומי שבין שווייץ לטג'יקיסטן מתחיל ב-1993 כאשר הגישה שווייץ סיוע הומניטרי לאזרחים במהלך מלחמת האזרחים בטג'יקיסטן.
יחסים כלכליים

היחסים הכלכליים שבין שווייץ לטג'יקיסטן הם יחסים צנועים. משקיעים שווייצרים השקיעו בעיקר בתעשיית הכותנה של טג'יקיסטן, וגם במגזרים אחרים. שווייץ מייבאת בעיקר זהב מטג'יקיסטן וזהו רוב השווי של הסחר הבילטרלי בין שתי המדינות.
שווייצרים בטג'יקיסטן

על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בטג'יקיסטן אחד עשר אזרחים שווייצרים.
נציגויות דיפלומטיות

שווייץ אינה מיוצגת בטג'יקיסטן בדרג השגרירות. שווייץ מיוצגת בטג'יקיסטן בדרג הקונסולרי באמצעות סוכנות קונסולרית שהיא מחזיקה בדושנבה, בירת המדינה.
טג'יקיסטן אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. טג'יקיסטן מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בז'נבה, ובציריך.
יחסי טורקיה–כווית

| יחסי טורקיה–כווית |
| --- | --- |
טורקיה: כווית


טורקיה: כווית
שטח (בקילומטר רבוע)
783,562: 17,818
אוכלוסייה
87,527,097: 4,957,430
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,108,022: 161,772
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,659: 32,632
משטר
משטר נשיאותי: מונרכיה

יחסי טורקיה–כווית (בטורקית: Kuveyt-Türkiye ilişkileri, בערבית: العلاقات التركية الكويتية) הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין הרפובליקה הטורקית ובין מדינת כווית. משרד החוץ הטורקי מתאר את היחסים כ"מצוינים". הסחר המקיף בין שתי המדינות ב-2016 נאמד בשווי של כ-700 מיליון דולר על ידי סגן ראש ממשלת טורקיה, מהמט סימק.
שתי המדינות חתמו על חמישה עשר הסכמים לשיתוף פעולה בתחומי התיירות, הבריאות, הסביבה, הכלכלה, חילופי המסחר והנפט.
לאחר רעידת אדמה בשנת 2011 בעיר הטורקית ואן, תרמה כווית 250,000 דולר לממשלת טורקיה דרך תוכנית הפיתוח של האומות המאוחדות - UNDP.
ייצוג

טורקיה מיוצגת בכווית באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בכווית סיטי, בירת המדינה.
כווית מיוצגת בטורקיה באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באנקרה, בירת המדינה.
יוסף נחמיאש

ערך זה עוסק בפרשן המקרא תלמיד הרא"ש. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
רבי יוסף בן יוסף בן נחמיאש היה מראשוני ספרד מתלמידי הרא"ש, ומחבר ספרים בנושאי פרשנות והלכה.
חייו

לא ידועים פרטים על חייו כלל, למעט שלמד אצל הרא"ש בטולטילה בראשית המאה ה-14, והיה חבר של בניו רבי יעקב בעל הטורים ורבי יהודה ואף ישב עמם בבית הדין.
אחותו פלנובא הייתה נשואה לרבי יצחק בן שושן.
כתביו > ספרים שנדפסו

כל ספריו נדפסו על ידי הרב משה אריה במברגר.
פירוש על ספר ירמיה - פרנקפורט תרע"ד.
פירוש על מגילת אסתר - תרנ"א.
פירוש על ספר משלי - ברלין תרע"ב.
פירוש על פרקי אבות - פאקש תרס"ז.
פירוש על סדר העבודה - ברלין תר"ע, נדפס גם על ידי הרב אביגדור אריאלי בתוך "קובץ ראשונים על סדר עבודת יום הכיפורים", מכון לב שמח תשמ"ג.
ספרים אלו נדפסו שוב בירושלים תשמ"ב ללא שם מוציא לאור.
הרב יוסף איסר גד ליקט מכתביו חידושים על התורה והדפיסם בתוך ספר חמשה מאורות גדולים, יוהנסבורג תשי"ג.
כתביו > ספרים שלא נדפסו

פירוש על התורה – נזכר על ידי ר' שלמה אלמולי בספרו פתרון חלומות (אמשטרדם דף לב) ועל ידי רבי אלעזר אזכרי בסוף הקדמת ספר חרדים, הרב מנשה גרוסברג בספרו חצי מנשה הדפיס מספר פירושים ממנו.
פירוש על ספר תהלים - מזכירו לעיתים בפירושו.
פירוש על מגילת קהלת – הזכירו פעמיים בפירושו לפרקי אבות.
פירוש על מסכת נדרים – מזכירו בפירושו על ספר ירמיה.
תחינות ובקשות – מוזכר בפירושו לפרקי אבות.
במברגר ואחרים סברו שהוא מחבר הספר נור אלעלם – העוסק באסטרולוגיה ותורגם לעברית תחת השם אור עולם, אך גד פרוידנטל טען שזהו נחמיאש אחר אשר חי כשבעים שנה אחריו.
כתביו > תשובות הלכתיות

מספר תשובות הלכתיות שלו נדפסו בשו"ת זכרון יהודה לרבי יהודה בן הרא"ש: תשובה בעניין הריגת מוסר, שאלה לרבי יוסף הכהן בעניין כתב פטור משבועה שכתב בעל לאשתו, תשובה לרבי אברהם בנושא אשה שהתאלמנה והוציאה גט.
הערות שוליים

↑  אדולף נויבאואר, "Literary Gleanings", JQR (o.s.) 5 (1893), p.. 709.
↑  חתום על פסק איתו בשו"ת זכרון יהודה סימן עה
↑  אברהם חיים פריימן, הרא"ש - רבינו אשר ב"ר יחיאל וצאצאיו, מוסד הרב קוק, ירושלים תשס"ט, עמ' קפט
↑  תשובות הרא"ש מהדורת מכן ירושלים תשובות חדשות סימן נט
↑  פרוש מגלת אסתר, קראקא תרנ"ט, באתר היברובוקס
↑  פירוש  על ספר משלי, ברלין תרע"ב, באתר היברובוקס
↑  מנשה גרוסברג, חצי מנשה, לונדון תרסא, באתר היברובוקס עמודים: 13 36 43 55 58
↑  פירוש על פרקי אבות פרק א משנה ג ועוד
↑  פרק א משנה א; פרק א משנה ה
↑  פרק א משנה ג
↑  גד פרוידנטל, להבחנה בין שני ר' יוסף בן יוסף נחמיאש: האחד מפרש האחד אצטגנין, קרית ספר סב ג-ד תשמ"ח-תשמ"ט עמ' 917 - 919
↑  שו"ת זכרון יהודה סימן עה
↑  שו"ת זכרון יהודה סימן קג
↑  שו"ת זכרון יהודה סימן קיג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281319005171  LCCN: n95020675  VIAF: 23841731   WorldCat (עם VIAF): 23841731
יחסי גינאה ביסאו – שווייץ

| יחסי גינאה ביסאו – שווייץ |
| --- | --- |
גינאה ביסאו: שווייץ


גינאה ביסאו: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
36,125: 41,277
אוכלוסייה
2,213,394: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,966: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
888: 99,060
משטר
רפובליקה: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי גינאה ביסאו–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה ביסאו לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

בין רפובליקת גינאה ביסאו לקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים שכוננו ב-1980. מגעים רשמיים בין שווייץ לגינאה ביסאו התנהלו עוד לפני כן, בין הכרת שווייץ בגינאה ביסאו ב-13 באוגוסט 1974 לבין כינון היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין שתי המדינות.
הסחר והעסקים המתנהלים בין אזרחי וממשלות שתי המדינות הם מתונים מאוד ואף כמעט אינם מורגשים.
הסוכנות השווייצרית לפיתוח ושיתוף פעולה (SDC) עזרה לגינאה ביסאו עד 2002 בנושא ניצול המשאבים הטבעיים שלה. הסוכנות הציעה לגינאה ביסאו גם סיוע הומניטרי, בעיקר בעקבות מלחמת האזרחים במדינה שהתרחשה בשנת 1998.
נציגויות דיפלומטיות

שווייץ אינה מיוצגת בגינאה ביסאו בדרג השגרירות. שווייץ מיוצגת בגינאה ביסאו בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בביסאו, בירת המדינה. שווייץ האמינה את שגרירותה שבדקר, בירת סנגל הסמוכה, על גינאה ביסאו.
גינאה ביסאו אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי גינאה ביסאו – צרפת

| יחסי גינאה ביסאו – צרפת |
| --- | --- |
גינאה ביסאו: צרפת


גינאה ביסאו: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
36,125: 643,801
אוכלוסייה
2,213,394: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,966: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
888: 45,527
משטר
רפובליקה: רפובליקה נשיאותית למחצה

יחסי גינאה ביסאו–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה ביסאו לבין הרפובליקה הצרפתית.
היסטוריה

מריה אדייטו דג'אלט נדינגנה, השרה של גינאה ביסאו לשיתוף פעולה ודיאספורה, ביקרה בצרפת במאי 2009 ונפגשה עם השר לשיתוף פעולה ולפרנקופוני, אלן ז'וינדה. בשנת 2013 הזמינה צרפת את ראש ממשלת גינאה ביסאו לוועידת האליזה לשלום באפריקה. מלבד זאת, היחסים הפוליטיים בין שתי המדינות הם יחסים זניחים.
היחסים הכלכליים בין שתי המדינות הם זניחים.
נציגויות דיפלומטיות

צרפת מיוצגת בגינאה ביסאו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בביסאו, בירת המדינה.
גינאה ביסאו מיוצגת בצרפת בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בפריז, בירת המדינה.
ים טסמן

| --- | --- |
תצלום לוויין של ים טסמן
תצלום לוויין של ים טסמן
 מידע כללי
 על שם:  אבל יאנסזון טסמן 
 מיקום:  בין אוסטרליה לניו זילנד, בחלקו הדרום מערבי של האוקיינוס השקט
 סוג:  ים שולי
 ים של:  האוקיינוס השקט
 מידות
 שטח:  2,331,000 קמ"ר
 אורך מרבי:  2,800 ק"מ
 רוחב מרבי:  2,200 ק"מ
 רוחב ממוצע:  2,200 ק"מ 
 עומק מרבי:  5,200 מטר
 מידע נוסף
 נהר מזין:  Bega River, Nullica River, Ohinemaka River, Murrah River, Moruya River, Moeraki River, Ōhinetamatea River / Saltwater Creek, Ōmoeroa River, Ōkari River, Paringa River, Pambula River, Paturau River, Minnamurra River, Merrica River, Karangarua River, Kalang River (New South Wales), Kahutara River, Mikonui River, Little Totara River, Mōkihinui River, Lune River, Marokopa River, Manakaiaua River, Kahurangi River, Pororari River, Punakaiki River, Waitaha River, Waitakere or Nile River, Waita River, Waipoua River, Waimamaku River, Waitangiroto River, Whakaikai River, Waitangitāhuna River, Whataroa River, Whakapohai River, Prosser River, Waikūkūpa River, Turnbull River, Swan River, Stafford River, Smoothwater River, Waiho River, Teal Creek, Tomaga River, Thurso River, Turimawiwi River, Towamba River, Wonboyn River, Heaphy River, Hangatahua River, Hastings River, Hokitika River, Haast River, Grey River / Māwheranui, Clyde River, Hollyford River / Whakatipu Kā Tuka, Karamea River, Huon River, Nambucca River, Mōkau River, Taramakau River, Whanganui River, Shoalhaven River, Hopkins River, Clarence River, Buller River, Waikato River, נהר האנטר, Manawatū River, Macleay River, Rangitīkei River, Manning River, Hapuka River, Tuross River, והנגיהו, Crooked River (New South Wales), Drysdale River, Cook River / Weheka, Coal River, Cascade River, Four Mile or Tiropahi River, Genoa River, Fox River, Hacket River, Gorge River, Waiatoto River, Camden Haven River, Bilgola Creek, Ōhau River, Anaweka River, Anatori River, Brunswick River, Ōreti River, Bellinger River, Awaroa River, Big River, Bermagui River, Yowaka River 
 מדינות באגן הניקוז:  אוסטרליה, ניו זילנד
 ערים:  ניוקאסל, סידני, וולונגונג, אוקלנד, ולינגטון
 איים:  אי הלורד האו, נורפוק
 קואורדינטות:  37°17′46″S 160°31′30″E﻿ / ﻿37.29611°S 160.52500°E﻿ / -37.29611; 160.52500
  (למפת אוקיאניה מוגדלת) ים טסמן(למפת אוקיאניה רגילה) ים טסמן מיקומו של ים טסמןמפת ים טסמן
 
ים טסמן (באנגלית: Tasman Sea) הוא גוף מים המשתרע בין אוסטרליה לניו זילנד, בחלקו הדרום מערבי של האוקיינוס השקט. ים טסמן קרוי על שם מגלה הארצות ההולנדי אבל ינזון טסמן, שהיה האירופאי הראשון שמיפה את אזור טסמניה וניו זילנד. הים גובל בניו זילנד במזרח ובאוסטרליה במערב ומשתרע על פני רצועה ברוחב של כ-2,000 ק"מ ביניהן, גבולותיו הצפוניים והדרומיים פחות ברורים אך נהוג להתייחס לטסמניה כגבול הדרומי ולגבול בין ניו סאות' ויילס וקווינסלנד כגבול בינו לבין ים האלמוגים.
זרמים ענקיים מתחת למים מחוץ לטסמניה אמורים להיחקר על ידי מדענים על מנת לסייע בשיפור תחזיות האקלים. "הגלים שקורים בעומק האוקיינוס יכולים להיות גדולים באמת: 100 מטר ומעלה," אמר פרופסור חבר באוניברסיטת טסמניה לכתבים, "ואמצע ים טסמן הוא נקודה חמה עולמית עם גאות והשפל החזקה שלו לאורך קרקעית הים, כמו רכס הרים."
הערות שוליים

↑  Giant deep-sea wave in Tasman Sea could help improve climate predictions, The Guardian
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560846905171  BnF: cb124248957 (data)  GND: 4384782-1  SUDOC: 073915114  VIAF: 245388908   WorldCat (עם VIAF): 245388908 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אוסטרליה ובנושא גאוגרפיה של ניו זילנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי גינאה ביסאו – ישראל

| יחסי גינאה ביסאו – ישראל |
| --- | --- |
גינאה ביסאו: ישראל


גינאה ביסאו: ישראל
שטח (בקילומטר רבוע)
36,125: 22,072
אוכלוסייה
2,213,394: 9,961,867
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,966: 509,901
תמ"ג לנפש (בדולרים)
888: 51,185
משטר
רפובליקה: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי גינאה ביסאו–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים והבילטרליים בין מדינת ישראל לרפובליקת גינאה ביסאו.
היחסים בין שתי המדינות כוננו במרץ 1994. ישראל מיוצגת בגינאה ביסאו על ידי שגריר לא-תושב היושב בסנגל. כיום, שגריר ישראל המואמן על גינאה ביסאו הוא פול הירשזון.
היסטוריה

יחסים בין שתי המדינות כוננו לראשונה ב-10 במרץ 1994, בעקבות חתימת הסכמי אוסלו והסכם השלום בין ישראל לירדן.
ביוני 2016 נפגש ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו עם נציגי גינאה ביסאו בוועידת ECOWAS במונרוביה, ליבריה.
בדצמבר 2016, אירחה ישראל כנס חקלאי בינלאומי בן שלושה ימים, שאורגן במשותף על ידי המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי וה-ECOWAS, אליו הוזמנו שרי החקלאות ופקידים מ-13 מדינות אפריקאיות. בפגישה השתתפו בכירי גינאה ביסאו.
בשנת 2017 ביקר שגריר ישראל בסנגל פול הירשזון, בגינאה ביסאו במסגרת ביקור עבודה. הוא נפגש עם שר החוץ, שר משאבי הטבע, ראש הממשלה והנשיא ז'וזה מאריו ואש. השגריר הירשזון הזמין את שר משאבי הטבע של גינאה ביסאו לכנס בינלאומי בנושא טכנולוגיות מים, שהתקיים בספטמבר 2017 בישראל, וכן קרא לרשויות שם לפתוח נציגות בתל אביב-יפו לחיזוק היחסים בין שתי מדינות. בתורו, הנשיא ואש הבטיח לתמוך בישראל בהשגת מעמד של מדינה משקיפה באיחוד האפריקאי.
היסטוריה > יחסי אש"ף-גינאה ביסאו

לגינאה ביסאו קשרים עם הארגון לשחרור פלסטין זה מכבר. ב-1977 ישב בגינאה ביסאו שגריר תושב מטעם הארגון. במהלך שנת 1986 ערך יושב הראש של הוועד הפועל של הארגון, יאסר ערפאת, שלושה סבבי ביקורים מטעם אש"ף במספר ממדינות אפריקה, בתקופה בה ניתקו את יחסיהן הדיפלומטיים עם ישראל. בסבב השני, בערך בחודש יוני, הגיע ערפאת לגינאה ביסאו. הפלסטינים הוסיפו להקים בגינאה ביסאו גם חוות חקלאיות.
לקריאה נוספת

אריה עודד, אפריקה וישראל: ייחודיות ותהפוכות ביחסי החוץ של ישראל, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2010
ילדות בירושלים הישנה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  יעקב יהושע
 שפת המקור:  עברית
 מקום התרחשות:  ירושלים
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת ראובן מס
 מקום הוצאה:  ירושלים
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורה ראשונה:  1979–1965
 סדרה
 מספר ספרים:  6
ילדות בירושלים הישנה היא סדרת ספרים בת שישה כרכים של "פרקי הווי מימים עברו" המתארת את תולדות היישוב הספרדי הישן שבירושלים בתקופה העות'מאנית ואת תחילתה של ירושלים החדשה בתקופת המנדט.
את הסדרה כתב יעקב יהושע על פי זכרונות ילדותו, ואת הדחיפה לפרסומם קיבל מש"י עגנון.
כרך א' – ילדות בירושלים הישנה (תשכ"ה-1965)

תיאור מנהגם ואורחותיהם של בני ירושלים בשבתות ומועדי ישראל בבית בתלמוד תורה ובבית הכנסת, עד חורבנו במלחמת השחרור. חלק מפרקי הספר נתפרסמו בכתב העת במערכה תחת שם עט י. בן-חגי.
כרך ב' – הבית והרחוב בירושלים הישנה (תשכ"ו-1966)

הספר מחולק לשני חלקים: תיאור הבית הספרדי - ריהוט, מאכלים, מלבושים בימי חול ושבת, לידות מיילדות, רוקחים ותרופות, בית הקברות היהודי בהר הזיתים. החלק העוסק ברחוב הירושלמי מתאר: בדחנים, יושבי קרנות, בתי קפה ומרחץ, עניים וקבצנים, בעלי מלאכה, עגלונים, נגני חתונה. כמו כן תיאור היחסים המורכבים בין המנטליות האשכנזית לערבית, אך מאידך גם הספרדים נאלצו לשלם דמי חסות תמורת ההגנה של משפחה ערבית.
כרך ג' – חכמים בירושלים הישנה, עיסוקם ופרנסתם (תשכ"ח-1968)

כרך זה נכתב חלקו על בסיס זכרונות ילדות וחלקו על ראיונות שקיים עם זקני ירושלים. חכמי הספרדים גילו גמישות להשכלה ולעברית החדשה על פני הרבנים האשכנזיים שנלחמו בה. כמו כן הצליחו הרבנים הספרדיים לייצר קשרים טובים עם ראשי השלטון העות'מאני, לבטל גזירות, לשחרר מגויסים מהצבא הטורקי, או לחון אסירים יהודיים.
בכרך זה מתוארים חכמים ורבנים ספרדיים, וכן תפקודו של בית הדין.
כרך ד' – שכונות בירושלים הישנה (תשל"א-1971)

אפיזודות משכונותיה החדשות של ירושלים: עזרת ישראל, אבן ישראל, אוהל משה, וימין משה. וכן תיאורים מרחוב יפו, בארות המים, בתי הכנסת, בתי מרקחת ועוד. גם כרך זה נכתב בעזרתם של זקני ירושלים.
כרך ה' – שכונות בירושלים הישנה מספרות (תשל"ח-1978)

המשכו של הכרך הקודם, ובו יסופר על השכונות: סוכת שלום, משכנות ישראל ומזכרת משה.
כרך ו' – טאלביה-קוממיות, ספורה של אחת השכונות החדשות בירושלים 1924–1978 (תשל"ט-1979)

פרקי ההיסטוריה של שכונת טאלביה: תחילת בנייתה בשנת 1924, ביתו של הקונסול האנגלי ג'יימס פין וקונסולים נוספים שגרו שם עוד קודם לכן, רחובותיה, בתי הכנסת ומוסדות שונים שבה.
ביקורת

ארי אבנר מתח ביקורת על כך, שיהושע מזכיר רק רסיסי זיכרונות, ואינו מציג לקורא תמונה מלאה של הימים ההם, נעמי בנצור הוסיפה כי אין הפרדה בין עיקר וטפל, ומתוארים בו באריכות פרטים לא רלוונטיים, על פני אירועים חשובים ושימוש רב באפוריזם.
הערות שוליים

↑  משה גולדשטיין, עולם שנחרב: זכרונות-ילדות מירושלים העתיקה, מעריב, 21 בינואר 1966.
↑  אהוד בן-עזר, הבית והרחוב בירושלים הישנה, על המשמר, 30 באפריל 1967.
↑  נעמי בנצור, חכמי ירושלים – כפי שיעקב יהושע רואה אותם, מעריב, 19 ביולי 1968.
↑  שי"ן, ספרים חדשים, מעריב, 6 באוגוסט 1971; דני רובינשטיין, פרק פולקלור ירושלמי, דבר, 31 באוגוסט 1971.
↑  צבי אילן, ספר חדש | ארץ-ישראל של אז: ילדות בירושלים הישנה, דבר, טור אחרון, 14 באוקטובר 1979.
↑  ארי אבנר, זכרונות ועזבונות, דבר, 13 בספטמבר 1968.
↑  נעמי בנצור, חכמי ירושלים – כפי שיעקב יהושע רואה אותם, מעריב, 19 ביולי 1968.
ים יבשה

ים יבשה הוא משחק ילדים, המיועד למנחה ולמשתתפים נוספים. שטח המשחק מחולק לשניים: צד אחד מוגדר כ"ים" והשני כ"יבשה". נהוג לסמן זאת באמצעות מסקנטייפ או חבל. בגרסה אחרת, משחקים זאת באמצעות חישוק.  שטח פנים החישוק מוגדר כ"יבשה" וחוצו כ"ים". כך לכל משתתף יש ים ויבשה פרטיים.
המנחה נותן הוראות, לפיהן צריכה הקבוצה לפעול. לדוגמה, באומרו "ים" על המשתתפים לקפוץ מה"יבשה" ולעבור למתחם ה"ים". המנחה יכול לקרוא "ים" כאשר המשתתפים נמצאים כבר ב"ים", ואז אסור למשתתפים לעבור צד. משתתפים שלא נמצאו בצד הנכון בסיום מילוי הוראות יוצאים מן המשחק. בשלבים מתקדמים יותר, המנחה יכול לנסות לבלבל את המשתתפים. למשל לתת הנחיות המורכבות מסדרת הוראות, למשל: "ים-יבשה-יבשה-ים". המנצח הוא המשתתף שנותר אחרון.
בחלק מהגרסאות נוסף גם הביטוי "יַמְבָּשָׁה",  שאומר שצריך לדרוך ברגל אחת על היבשה ובשנייה על הים.
ישנן חברות המייצרות לוחות משחק גדולים עליהם יכולים לעמוד מספר ילדים. ועליהם מאוירים ים ויבשה.
ראו גם

המלך אמר