stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויסוצקי (גורד שחקים)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 מיקום:  יקטרינבורג
 מדינה:  רוסיה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2006–2011 (כ־5 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  2011 
 מידות
 גובה:  188.3 מטר
 קומות:  54
 קואורדינטות:  56°50′10″N 60°36′53″E﻿ / ﻿56.836089°N 60.614597°E﻿ / 56.836089; 60.614597
 he
 
ויסוצקי (ברוסית: Высоцкий) הוא גורד שחקים בן 54 קומות שנמצא במרכז יקטרינבורג, שברוסיה.
"ויסוצקי" עד לפני בניית מגדל "איסט" (אנ') היה לא רק גורד השחקים הגבוה ביותר ביקטרינבורג, אלא הכי גבוה ברוסיה מלבד העיר מוסקבה.
"ויסוצקי", לפני בנייתו של מרכז לאחטה בסנט פטרבורג, היה גורד השחקים הצפוני ביותר בעולם. הטורסו המתפתל המפורסם, הממוקם במאלמו, שוודיה, שוכן בערך מעלה דרומה.
בנייתו החלה בשנת 2006 והסתיימה ב-2011. גובהו מגיע ל-188 מטרים, והוא קרוי על שם ולדימיר ויסוצקי.
ראו גם

יקטרינבורג סיטי
הערות שוליים

↑  В Екатеринбурге открыт 54-этажный бизнес-центр, ИА REGNUM (ברוסית)
השריר כופף האצבעות העמוק

| --- | --- |
       שרירים עמוקים בקדמת אמה שמאל 
 שיוך:  deep muscle of anterior compartment of forearm 
 עצבוב:  anterior interosseous nerve, branch of ulnar nerve to flexor digitorum profundus
 פעולת שריר:  כפיפה של שורש כף היד, flexion of the fingers 
 שריר נגדי:  השריר פושט האצבעות 
 תחל שריר:  anterior surface of ulna 
 אחז שריר:  distal phalanx of index finger, distal phalanx of ring finger, distal phalanx of middle finger, distal phalanx of little finger 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (448) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  m. flexor digitorum profundus 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A04.6.02.036 
 TA2 (2019):  2491 
 FMA:  38478 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0224261 
 
השריר כופף האצבעות העמוק (TA:‏ Musculus flexor digitorum profundus,‏ FDP) הוא שריר באמה, המכופף את אצבעות כף היד.
תיאור

תחילתו של השריר בעצם הגומד ומעט גם בקרום הבין-גרמי (הממברנה בין החישור לגומד). השריר עמוק יותר מהשריר כופף האצבעות השטחי. לכופף האצבעות העמוק כמו גם לכופף האצבעות השטחי, יש ארבעה גידים ארוכים יחסית אשר נעים לאורך האמה ונכנסים לכף היד דרך מנהרת שורש כף היד, ונצמדים לחלק הכפי של עצמות האצבעות, לגלילים. השריר לא נאחז בעצמות האגודל.
גידי כופף האצבעות העמוק נאחזים בגלילים המרוחקים בעוד שגידי כופף האצבעות השטחי נאחזים בגלילים האמצעיים. קצות הגידים השטחיים של השריר השטחי מפוצלים לצורת V ששני ראשיו מחוברים משני צידי הגליל האמצעי. דרך המרווח שבצורת ה-V עוברים הגידים העמוקים של השריר העמוק ונמשכים עד לגלילים המרוחקים.
הפעולה העיקרית של השריר כופף האצבעות העמוק היא כיפוף של המפרק שבין הגלילים המרוחק, והוא מסייע בפעולות כיפוף של כל המפרקים מעליהם הוא עובר.
עצבוב

השריר כופף האצבעות העמוק מעוצבב על ידי שורש העצב הצווארי השמיני (C8) ועל ידי שורש העצב החזי הראשון (T1) דרך הענף העצב הבין-גרמי הקדמי של עצב התווך ודרך עצב הגומד. הצד התיכון של השריר אשר מכופף את אצבעות 4 ו-5 מעוצבב על ידי עצב הגומד, ואילו הצד הצידי של השריר, אשר אחראי לכיפוף האצבעות 2, 3, ו-4, מעוצבב על ידי עצב התווך.
השריר השוקתי הקדמי

| --- | --- |

 שיוך:  anterior compartment of leg 
 עצבוב:  העצב השוקיתי העמוק
 פעולת שריר:  כיפוף גב הגפיים של פרק הקרסול, הפניית כף הרגל כלפי פנים 
 שריר נגדי:  השריר השוקיתי הארוך 
 תחל שריר:  lateral condyle of tibia 
 אחז שריר:  medial cuneiform bone, first metatarsal bone 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (480) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  m. tibialis anterior 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A04.7.02.037 
 TA2 (2019):  2644 
 FMA:  22532 
 
השריר השוקתי הקדמי (TA: Musculus tibialis anterior) נמצא במדור הקדמי של השוק. כיווצו מניע את הקרסול לכיוון כפיפה גבית ואת כף הרגל הוא מפנה כלפי פנים (אינוורסיה). כמניע עיקרי של הקרסול, פגיעה בתפקוד השריר תגרום לצניחת כף רגל.
תיאור

השריר השוקתי הקדמי ממוקם במדור הקדמי של השוק. הוא עמוק יותר מהעור בלבד.
תחילתו של השריר בפן הצידי של עצם השוקה.
גיד השריר נכנס לחלקה העליון השטחי של כף הרגל ונאחז בעצם הטריז השנייה ובעצם המסרק הראשונה של כף הרגל.
עצבוב

השריר השוקתי האחורי מעוצבב על ידי שורשי העצב המותניים הרביעי והחמישי (L4, L5) דרך העצב השוקיתי העמוק (Nervus fibularis profundus; Nervus peroneus profundus).
תמונות נוספות

כף רגל ימין במבט תיכון. בכחול מובלטות המעטפות הסינוביאליות של הגידים
שוק במבט צידי
וילי מינצנברג

וילי מינצנברג (Willi Münzenberg;‏ 14 באוגוסט 1889 – יוני 1940) היה פעיל פוליטי קומוניסטי ותועמלן בולט.
וילי מינצנברג
השנים הראשונות

מינצנברג נולד בארפורט, במדינת תורינגיה שבקיסרות הגרמנית. גדל בעוני. כאיש צעיר החל להיות פעיל באיגודי המסחר ובמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. בעקבות פיצול המפלגה ב-1914 על רקע שאלת מלחמת העולם הראשונה בחר מינצנברג להצטרף למיעוט הקיצוני. במהלך המלחמה נפגש תכופות עם ולדימיר איליץ' לנין בביתו שבציריך שבשווייץ. ב-1918 היה מינצנברג בין מייסדי המפלגה הקומוניסטית הגרמנית וראש הקומינטרן הצעיר, ושליח הקומינטרן הצעיר לקונגרס העולמי השני של הקומינטרן ב-1920.
לקריאה נוספת

Babette Gross, Willi Münzenberg: A Political Biography. Translated by Marian Jackson. East Lansing: Michigan State University Press, 1974
Stephen Koch, Double Lives: Stalin, Willi Munzenberg and the Seduction of the Intellectuals. New York: Free Press, 1994.
Sean McMeekin, The Red Millionaire: A Political Biography of Willi Münzenberg, Moscow's Secret Propaganda Tsar in the West, 1917–1940. New Haven, CT: Yale University Press, 2004.
אמנון לורד, רצח בין ידידים (הוצאת דני ספרים) 2010, עמ' 34–41
הערות שוליים

↑  שרית ילוב, מינצנברג אינו מתהפך בקברו (חלק א'), (חלק ב'), מגזין מראה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265869805171  BIBSYS: 1479731350758  BNE: XX882971  BnF: cb119693212 (data)  CiNii: DA01223714  GND: 118585541  HDS: 023046  ISNI: 0000 0000 8137 0505  LCCN: n82063754  NDL: 00514725  NKC: jn20000720183  NTA: 070823693  RERO: 02-A003625273  SNAC: w67385j9  SUDOC: 027708551  VIAF: 57407118   WorldCat (עם VIAF): 57407118
ויסוניק

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 מייסדים:  משה ויעקב קוטליצקי
 תקופת הפעילות:  1973–הווה (כ־51 שנים)
 מיקום המטה:  רמת החייל
 משרד ראשי:  רח׳ הברזל 24, תל אביב
 ענפי תעשייה:  אלקטרוניקה
 מוצרים עיקריים:  מערכות אזעקה מערכות אבטחה ביתיות
 הכנסות:  77 מיליון דולר (2010)
 רווח:  3.9 מיליון דולר (2010)
 עובדים:  400
  
 www.visonic.com
 
ויסוניק היא חברה ישראלית למוצרי אבטחה שנמכרה בשנת 2011 לחברת טייקו (Tyco) בכ-100 מיליון דולר. לחברה מרכז פיתוח ברמת החייל ומפעל ייצור בפארק התעשייה קריית גת. באמצע שנת 2017 הודיעה חברת טייקו על כוונתה להעביר את מפעל הייצור לסין.
היסטוריה

חברת ויסוניק הוקמה ב-1973, כחנות קטנה ברחוב אבן גבירול בתל אביב, על ידי יעקב קוטליצקי, אחיו משה וטדי קשת, צעירים בראשית שנות ה-20 שלהם. בחנות עסקו בפיתוח מוצרים לאנטנות בתחום הטלוויזיה, שמכרו לחברת בת של אמקור, ולהשלמת הכנסה גם ייצרו ותיקנו כלי נגינה, ומכאן השם ויסוניק (וידאו וסוניק).
החברה החלה לעבור לייצור מערכות אזעקה לאחר שהאזעקה שלהם התקלקלה והם ניסו לתקנו לבד. בשנות ה-70 נרשמה החברה כמארגנת שירותי שמירה. בעשר השנים הראשונות המכירות היו בעיקר בישראל ובשלב הזה טדי קשת פרש ומכר את אחזקותיו לשותפיו. האחים קוטליצקי החליטו לעבור לפיתוח טכנולוגי וב-1984 השיקו חיישן תת-אדום פסיבי לגילוי תנועת בני אדם שזכה להצלחה, בהתבסס על מערך דו־ממדי. בתחילת שנות ה-90, בעקבות ההצלחה, השקיעה החברה יותר במחקר ופיתוח והחלה בהגשת בקשות לפטנטים. בשנת 1994 עזב משה קוטליצקי את החברה ומכר את חלקו לאחיו יעקב, שבעקבות זאת החל בבניית שדרה ניהולית לחברה. בשנת 1999 פרש קוטליצקי מתפקיד מנכ"ל החברה כדי להתמקד בצד השיווקי של המחקר והפיתוח.
בשנת 2003 מוזגה חברת בת של "ויסוניק" עם חברת אלפס של ישראל רדומסקי. החברה החדשה נקראה "ויסוניק טכנולוגיות". עסקה זאת התבררה כשגיאה והסבה לחברה הפסדים כבדים.
בשנת 2004 הונפקה ויסוניק בבורסה לניירות ערך בלונדון וגייסה כ-9.6 מיליון ליש"ט לפי שווי חברה של 35 מיליון ליש"ט. במרץ 2006 נרשמה החברה למסחר גם בורסה לניירות ערך בתל אביב. במרץ 2010 נמחקה מהמסחר בבורסת לונדון.
בשנת 2011 נמכרה החברה לטייקו העולמית על פי שווי של כ-100 מיליון דולר.
בשנת 2017 הדעה חברת טייקו על כוונה לסגור את מפעל הייצור של ויסוניק בפארק התעשיות של קריית גת ולהעביר את הייצור לסין. מהלך זה נשקל עשור קודם לכן, אך נשלל בטענה שהוא אינו כדאי.
הערות שוליים

1 2  אפרת נוימן, "כל עוד כיף לי לעבוד 17 שעות ביום, אני מרוצה", באתר הארץ, 13 בנובמבר 2006
1 2  טלי ציפורי, ‏יעקב קוטליצקי: "אין לי שעות פנאי - אני לא יודע מה זה", באתר גלובס, 19 בספטמבר 2011
↑  הודעה בדבר רשימה של מבקשי רשיונות, דבר, 2 במאי 1978
↑  פטנט ארצות הברית 5,188,561, הוגש ב-1 באוגוסט 1991; פטנט ארצות הברית 5,219,413, הוגש ב-11 בספטמבר 1991
↑  פטנט ארצות הברית 5,309,146
↑  נראה שהפטנטים הראשונים בארצות הברית הם: 5,237,330; 5,515,029; 5,608,377, 5,661,471
↑  דודי גולדמן, מיזוג ענק: ויסוניק מתמזגת עם חברת ההיי-טק אלפס, באתר ynet, 19 במרץ 2003
↑  עודד חרמוני, ויסוניק הישראלית רכשה את אלפז תמורת 6.5 מיליון דולר במניות, באתר הארץ, 18 במרץ 2003
1 2  טלי ציפורי, ‏האח הגדול, גרסת ויסוניק, באתר גלובס, 9 בנובמבר 2008
↑  אבישי עובדיה, ‏ויסוניק תגייס בבורסת לונדון 20-25 מ' ד' לפי שווי של 90-100 מ' ד', באתר גלובס, 29 בפברואר 2004
אלי דניאל, ויסוניק השלימה הנפקתה בבורסה של לונדון: גייסה כ-9.6 מיליון ליש"ט לפי שווי חברה של 35 מיליון ליש"ט, באתר TheMarker‏, 8 באפריל 2004
↑  אפרת נוימן, ויסוניק הישראלית שנסחרת בבורסה הראשית של לונדון נרשמה למסחר גם בתל אביב, באתר TheMarker‏, 27 במרץ 2006
↑  ענת ציפקין, לאחר שש שנים: ויסוניק תימחק מהמסחר בבורסת לונדון בתחילת מרץ, באתר כלכליסט, 4 בפברואר 2010
↑  מיכאל רוכוורגר, ויסוניק הישראלית תימכר לטייקו לפי שווי של 100 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 20 ביוני 2011
↑  מתן צורי, מכה נוספת לקריית גת: מפעל ויסוניק ייסגר, באתר ynet, 2 ביולי 2017
וילהלם שפמאן

| --- | --- |

 לידה:  17 ביוני 1894 ויסבאדן, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  26 ביולי 1970 (בגיל 76) גיפהורן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית    אס אה
 תקופת הפעילות:  1914–1945 (כ־31 שנים)
 דרגה:   אובר-גרופנפיהרר
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 צלב הכבוד  Memel Medal  אות הזהב המפלגתי  אות השירות הארוך של המפלגה הנאצית  צלב הברזל, דרגה ראשונה  מדליית הסודטים  אבזם צלב הברזל  צלב ההצטיינות במלחמה  צלב הברזל, דרגה שנייה  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
וילהלם שפמן (בגרמנית: Wilhelm Schepmann;‏ 17 ביוני 1894 - 26 ביולי 1970) היה ראש האס אה בגרמניה הנאצית ונשא דרגת אובר-גרופנפיהרר באס אס ורייכסלייטר במפלגה הנאצית.
שפמן החליף את ויקטור לוצה, אחרי שלוצה נהרג בתאונת דרכים ב-2 במאי 1943. שפמאן פעל להעלאת המורל בקרב אנשיו ושילב יחידות של האס-אה בכוחות האס-אס.
וגינה דנטטה

גרפיטי של וגינה דנטטה מאת האמנית  FOMA (אנה מירקין), קריית המלאכה, תל אביב
חגורת צניעות משוננת מוונציה.
וגינה דנטטה (מלטינית: נרתיק משונן) מתאר סיפור פולקלורי ובו נאמר כי נרתיק של אישה מכיל שיניים, תוך המשמעות האסוציאטיבית כי קיום יחסי מין עלול לגרום לפציעה או סירוס עבור הגבר המעורב.
בפולקלור

לעיתים קרובות, סיפורים עממיים שכאלו מסופרים כסיפורי אזהרה, המתריעים על הסכנות הטמונות בחוסר הידע אודות נשים וכדי להרתיע גברים מביצוע מעשי אונס.
הפסיכולוג אריך נוימן מתבסס על מיתוס אחד שכזה, בו "דג שוכן בתוך נרתיק של אמא איומה; הגיבור הוא האדם שמתגבר על אמא הנוראה, שובר את השיניים אל מחוץ לנרתיק שלה, וכך הופך אותה לאישה".
האגדה מופיעה גם במיתולוגיה של שבטי צ'אקו וגיאנה שבדרום אמריקה. בחלק מהגרסות, הגיבור משאיר שן אחת. סיפור בשפת איינו, המכיל רכיב זה, יצא לאור בשם "The Island of Women" מאת בזיל הול צ'מברלין, שבו הוא מתואר כסיפור יפני ידוע היטב מאת אדוארד טיילור.
בפולקלור > הינדואיזם

בהינדואיזם, אנדהקה, בנם של שיווה ופרוואטי, נהרג על ידי שיווה, כשהוא מנסה להכניע את שיווה המחופש, ולאלץ אותו לשחרר את פרוואטי. אדי, בנו של אנדהקה לובש את הצורה של פרוואטי, על מנת לפתות ולהרוג את שיווה, תוך שימוש בנרתיק משונן, על מנת לנקום את מותו של אנדהקה, אך הוא נכשל ומת.
שימוש מטאפורי

בספרה רב-המכר השנוי במחלוקת "Sexual Personae"‏ (1991), קמיל פאליה כתבה:
הנרתיק המשונן איננו הזיה סקסיסטית: כל פין הולך ופוחת מכל נרתיק, בדיוק כמו שבני אדם, זכר ונקבה, נטרפים על ידי אמא טבע.
בספרו "The Wimp Factor", סטיבן ג'יי דוקט מביע דעה דומה, שהמיתוסים אלה מבטאים את האיום שקיום יחסי מין מציבים בפני גברים, אשר למרות תרועות ניצחון, תמיד עוזבים פחותים.
ברפואה

במקרים נדירים, ניתן למצוא שיניים בנרתיק. ציסטות נוצרות מהשכבות החיצוניות של תאי עור. תאים אלו מסוגלים להתפתח ולהפוך לעצמות שיניים או שיער, וציסטות אלה מסוגלות להיווצר בכל מקום שבו קיים עור, או קפלי עור כלפי פנימה, כגון באוזן או בנרתיק.
ציסטות לרוב נוצרות בשחלה. אם הציסטה נקרעת שם, השן עשויה לנוע דרך הנרתיק.
הערות שוליים

1 2  Rankin, Lissa (2010). What's Up Down There?: Questions You'd Only Ask Your Gynecologist If She Was Your Best Friend. St. Martin's Press. p. 59. ISBN 978-0-312-64436-9. נבדק ב-2012-02-11.
↑  Neumann, Erich (1955). The Great Mother. translated by Ralph Manheim. Princeton: Princeton University Press. p. 168.
↑  Leach, Maria (1972). "vagina dentata". Funk & Wagnalls Standard Dictionary of Folklore, Mythology and Legend. entry by Erminie W. Voegelin. New York: Funk & Wagnalls. pp. 1152. ISBN 0-308-40090-9.
↑  Chamberlain, B. H. "The Island of Women" Aino Folk-Tales, 1888. pp. vii, 37.
↑  O'Flaherty, Wendy Doniger (1981). Śiva: The Erotic Ascetic. London & New York: Oxford University Press. p. 188. ISBN 0-19-520250-3. נבדק ב-21 באפריל 2013. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Paglia, Camille (1991). Sexual Personae: Art and Decadence from Nefertiti to Emily Dickinson, NY:Vintage; p. 47
↑  Ducat, Stephen J. (2004). The Wimp Factor. Boston: Beacon Press. pp. 115–149.
השירות הממלכתי לתברואה ומגפות

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  אוקראינה 
 תאריך פירוק:  ספטמבר 2014 
 תקציב:  1,267,404,600 הריבניה (נכון ל־2015) 
 
השירות הממלכתי לתברואה ומגפות (באוקראינית: Державна санітарно-епідеміологічна служба України, בקיצור Держсанепідслужба України, ידוע בשם "השירות התברואתי והאפידמיולוגי הממלכתי") הוא גוף ממשלתי מרכזי שפעילותו היא תיאום כל ארגוני ממשלת אוקראינה בנושא תברואה ומגפות.
המשימות העיקריות של השירות הן להגיש הצעות לגבי גיבוש מדיניות המדינה בתחום הרווחה הסניטרית ומניעת הידבקות האוכלוסייה במגפות ויישום מדיניות המדינה בתחום זה. בראש השירות עומד הרופא התברואתי והאפידמיולוגי - המכהן במקביל כמשנה שר הבריאות של אוקראינה.
היסטוריה > הקמה

השירות הוקם בשנת 2004 כמערכת ריכוזית של גופים, מוסדות, מפעלים ויחידות בתחום התברואתי והאפידמיולוגי של משרד הבריאות באוקראינה, אשר יישם את מדיניות המדינה בתחום הרווחה הסניטרית והאפידמיולוגית של האוכלוסייה טיפול במחלות זיהומיות, הרעלות, מגפות, נזקי קרינה, מניעת השפעה מזיקה על מצבם של גורמי הבריאות וחיי הסביבה.
היסטוריה > פירוק

ב-29 במרץ 2017, הממשלה החליטה לפרק את השירות, מכיוון שתפקידיו מבוצעים על ידי משרד הבריאות והשירות הממלכתי להגנת הצרכן.
יורש

בדצמבר 2019 שוחזר תפקידו של הרופא הראשי לתברואה ואפידמיולוגיה במדינה. סגן שר הבריאות ויקטור ליאשקו מונה לתפקיד תוך שהוא אחראי לתיאום פעולות הרשויות למניעת מחלות נגיף COVID-19 באוקראינה ולתקשר עם עיתונאים בנושא. השירות עצמו נותר מפורק ואת תפקידיו מבצע השירות הממלכתי לבטיחות מזון והגנת הצרכן.
הערות שוליים

↑  Санітарно-профілактичні заклади // Баєва О. В. Менеджмент у галузі охорони здоров'я.
↑  "Деякі питання Державної санітарно-епідеміологічної служби (№ 348)". Урядовий портал. 2017-03-29. נבדק ב-2017-05-25.
↑  "Кабмін вирішив ліквідувати Держсанепідслужбу". Економічна правда. 2017-05-22. נבדק ב-2017-05-25.
וילהלם שנמן

| --- | --- |

 לידה:  7 באפריל 1889 בורגדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  15 במאי 1970 (בגיל 81) המבורג, גרמניה המערבית 
 מקצוע נוסף:  פרובלמאי 
 מדינה:  גרמניה 
 
וילהלם שנמן (בגרמנית: Wilhelm Schönmann;‏ 1889–1970) היה שחמטאי גרמני.
שנמן חלק מקום 8-9 בתחרות המבורג 1910, חלק מקום שני בתחרות המבורג 1913 (ניצח: פאול קריגר), ניצח את עמנואל לסקר במשחק סימולטני בשנת 1914  והגיע למקום ה-15 בתחרות מנהיים באותה שנה (ניצח: הלגואה)
לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיע שנמן למקום השני בתחרות ברלין 1920, למקום הרביעי בתחרות קיל בשנת 1920 (ניצח: היינריך וגנר ), חלק מקום ראשון בתחרות וינה 1926 (דרג ב'), חלק מקום 6-7 בתחרות ברמן 1927 (ניצח: יפים בוגוליובוב), חלק מקום 10-11 בתחרות מגדבורג בשנת 1927 (ניצח: רודולף שפילמן) , ניצח בתחרות לובק בשנת 1928, חלק מקום ראשון בתחרות המבורג 1930, הגיע למקום השני, אחרי הרברט הייניקה  בתחרות המבורג 1932 והגיע למקום השמיני בתחרות אאכן 1935 (האליפות השלישית של גרמניה, ניצח: קורט ריכטר).
שנמן ייצג את גרמניה באולימפיאדת השחמט 1926, אולימפיאדת השחמט הלא רשמית השנייה שהתקיימה בבודפשט. , ובאולימפיאדת השחמט 1928, אולימפיאדת השחמט השנייה שאורגנה על ידי פיד"ה. .
בין היתר ניצח את יאן שולץ ואת יאנוש בלוג וסיים בתיקו עם גזה נאגי.
לאחר מלחמת העולם השנייה שיחק במספר תחרויות בינלאומיות בשחמט בהתכתבות.
וגה (אי, אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק באי בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  ים ודל 
 קואורדינטות:  63°50′00″S 57°25′00″W﻿ / ﻿63.833333333333°S 57.416666666667°W﻿ / -63.833333333333; -57.416666666667
 שטח:  453 קילומטר רבוע
 אורך:  31 קילומטר
 רוחב:  11.11 קילומטר
 נתונים מדיניים
 אוכלוסייה:  0
 על שם:  SS Vega 
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהוגה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהוגה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיוגה(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיוגה
 
ארץ גרהאם הצפונית והאיים המקיפים אותה. 1. חצי האי האנטארקטי; 2. אי ג'יימס רוס; 3. אי ד'אורוויל; 4. אי ז'וינוויל; 5. אי דאנדי; 6. אי סנואו היל; 7. האי וגה; 8. אי סיימור; 9. אי אנדרסון; 10. אי פולט; 11. אי לוקייר; 12. אי איגל; 13. אי יונאסן; 14. אי בראנספילד; 15. אי אסטרולב; 16. אי טאוור
האי וגה (באנגלית: Vega Island) הוא אי קטן בקבוצת איי ג'יימס רוס, מצפון-מערב לאי ג'יימס רוס, שלמול חופי חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אורכו של האי 31.4 קילומטרים;
רוחבו של האי 11.11 קילומטרים.
שיא גובהו של האי 665 מטרים מעל פני הים.
מצר הרברט מפריד בין האי וגה לאי ג'יימס רוס.
האי וגה הוא אתר חשוב למחקר פליאונטולוגי. האי עשיר ביותר במאובנים יבשתיים וימיים מהתקופה שבין תקופת הקרטיקון ותקופת השלישון - התקופה שבה נכחדו הדינוזאורים.
המאובנים שנמצאו באי כוללים מאובני דרוזאורים, פלזיאוזים ומוזאורים .
גאולוגיה

האי הוא סוג הר געש נדיר ששנוצר על ידי רצף התפרצות תלת שלבי מתחת לכיפת קרח.
היסטוריה > גילוי ומיפוי האי

אזור זה נחקר לראשונה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1902 - 1903, על ידי המשלחת השוודית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1902 - 1904 בפיקודו של אוטו נורדנשלד.
היסטוריה > מקור השם

שמו של האי ניתן לו על ידי נורדנשלד.
נורדנשלד קרא לאי על שמה של הספינה וגה, אשר הייתה הראשונה שחצתה את המעבר הצפון-מזרחי בין השנים 1878–1879.
לקריאה נוספת

• Pirrie, D. (1994), , Antarctic Science, 6(4), 517-527. https://doi:10.1017/S0954102094000775
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
1 2 3 4 5  מידע היסטורי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge1121525
וסיליה באקיץ'

וסיליה באקיץ' (בסרבית: Vasilije Bakić, בסרבית קירילית: Василије Бакић; נולד ב-24 במאי 2000 בבלגרד שבסרביה ומונטנגרו) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת קולובארה מליגת העל הסרבית.
קריירת מועדונים

באקיץ' גדל במחלקות הנוער של בורצ'ה וצ'וקריצ'קי.
ב-4 באוגוסט 2019 חתם באקיץ' בווז'דובאץ מליגת העל הסרבית. הוא שיחק במועדון במשך עונה אחת, בה ערך שלוש הופעות ליגה בלבד.
ב-31 ביולי 2020 חתם באקיץ' באינדייה מליגת העל הסרבית. הוא שיחק במועדון במשך עונה אחת, בה ערך 25 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-1 ביולי 2021 חתם באקיץ' בקולובארה מליגת העל הסרבית. בעונתו הראשונה במועדון ערך 24 הופעות ליגה, בהן הבקיע שלושה שערים.
הרנסאנס של צ'ארלסטון

הרנסאנס של צ'ארלסטון (באנגלית: Charleston Renaissance ) הוא תקופה בין מלחמות העולם הראשונה והשנייה שבה העיר צ'ארלסטון, דרום קרוליינה, חוותה פריחה באמנויות כאשר אמנים, סופרים, אדריכלים ואנשי שימור היסטורי התאחדו כדי לשפר ולייצג את עירם. הרנסאנס של צ'ארלסטון היה קשור לתנועה האמנותית הגדולה יותר בין המלחמות הידועה בשם הרנסאנס הדרומי שתרמה לפיתוח תעשיית התיירות של העיר.
היסטוריה

מאז הכרזת העצמאות האמריקאית, צ'ארלסטון הייתה אחת מעשר הערים הגדולות באמריקה. אבל, מלחמת האזרחים הרסה את שגשוגה של העיר, והתוצאות הכלכליות נמשכו במהלך תקופת השיקום עד תחילת המאה ה-20. עם זאת, החל בסביבות מלחמת העולם הראשונה, העיר חוותה התחדשות באמנויות, כאשר קהילת האמנות המקומית עבדה על שיפור עירם וייצוגה באמצעי תקשורת שונים. הרנסאנס של צ'ארלסטון תרם לעלייתם של מוסדות אמנות כמו מוזיאון ג'יבס לאמנות (שצמח מהגלריה של אגודת קרולינה לאמנות) ואגודת השירה של דרום קרוליינה. התהליך נמשך במהלך השפל הגדול עד מלחמת העולם השנייה.
בין הסופרים הקשורים לתנועה ניתן למנות את דובוס הייוורד (מחבר הספר שעליו התבססה האופרה פורגי ובס), ג'ון בנט (מחבר היצירה המדעית הראשונה על שפת הגולה), הסופרות ג'וזפין פינקני וג'וליה פיטרקין, המשוררים הרווי אלן, הלן פון קולניץ הייר, וביאטריס רוונל, והמחזאית דורותי הייוורד.
במישור המוסדי, לורה בראג הפכה לאישה הראשונה שניהלה מוזיאון לאמנות במימון ציבורי באמריקה כאשר הפכה למנהלת מוזיאון צ'ארלסטון.
עם זאת, הרנסאנס של צ'ארלסטון קשור באופן הדוק ביותר לאמנויות החזותיות. ארבעת האמנים המובילים של התנועה הם אלפרד האטי, אליס רוונל הוגר סמית', אנה הייוורד טיילור ואליזבת אוניל ורנר מתוכם, סמית' וורנר היו ילידי צ'ארלסטון, בעוד שטיילור הגיע ממקומות אחרים במדינה והאטי הגיע מניו יורק. אמנים חזותיים אחרים הנחשבים לחלק מהתנועה כוללים את אדווין הארלסטון, אן טיילור נאש וויליאם פוסי סילבה. אמנים מבקרים כמו אלן דיי הייל, גבריאלה קלמנס, אדוארד הופר וצ'יילד האסאם נכללים לפעמים בקבוצה.
ציורי השמן, צבעי המים וההדפסים של אמני הרנסאנס של צ'ארלסטון תיעדו את צ'ארלסטון ואת מחוז דרום קרוליינה ברחבי העיר באמצעות נופים רומנטיים, מחקרים ארכיטקטוניים וסצנות של חיי היומיום בעבר ובהווה. האמנים התמחו בהדפסים, לרבות תחריטי עץ ואבן, שנמכרו ביתר קלות לתיירים ולמבקרים אחרים וסייעו להפצת הדימויים של התנועה ברחבי הארץ. בהשפעת חלקית מאמנים אורחים הייל וקלמנטס - הקימו את מועדון החרטים של צ'ארלסטון כדי לקדם את יצירת ההדפס כמדיום.
סמית', ורנר ואחרים גם התאגדו כדי לקדם את שימור המבנים ההיסטוריים שנותרו בעיר. אגודת השימור של צ'ארלסטון הוקמה בשנות העשרים של המאה ה-20, ובשנת 1928 נוסד מוזיאון "הבית ההיסטורי" הראשון של העיר. בשנת 1931 זכתה העיר למחוז ההיסטורי הראשון שלה, אשר הטילה מגבלות ייעוד על כל המבנים ההיסטוריים בחלק התחתון של חצי האי צ'ארלסטון.
ב-1998, מוזיאון מחוז גרינוויל לאמנות הציג תערוכה גדולה, "הרנסאנס צ'ארלסטון", אשר נדדה לאחר מכן למוזיאונים בקולומביה, צ'ארלסטון ואוגוסטה (ג'ורג'יה) במהלך שלוש השנים הבאות.
הערות שוליים

↑  Jim Stephens June 12, 2013 April 16th, 2020, An Introduction to Charleston Renaissance Art | The Florence County Museum (באנגלית אמריקאית)
↑  "The Gibbes Museum of Art Hosts Charleston Renaissance Symposium"
↑  Hutchisson, James M., and Harlan Greene, eds. Renaissance in Charleston: Art and Life in the Carolina Low Country, 1900–1940. University of Georgia Press, 2003.
↑  Charleston Renaissance, www.tfaoi.com
↑  Allen, Louise Anderson. A Bluestocking in Charleston: The Life and Career of Laura Bragg
↑  The Charleston Renaissance, www.tfaoi.com
אליס רוונל סמית׳, בית הכומר
הררג

הררג (בגעז: ሃረርጌ) היה מחוז שהתקיים בדרום-מזרחה של אתיופיה. הררג היה המחוז הגדול ביותר בשטחו ובירתו הייתה העיר הרר. אוכלוסיית המחוז הייתה מוסלמית ברובה עם רוב סומלי.
האזור סופח לאימפריה האתיופית בשלהי המאה ה-19 ובתחילת המאה שלאחר מכן הוקם מחוז הררג. תחת השלטון האיטלקי האזור היה לחלק ממחוז סומליה ומחוז הרר. בין השנים 1941–1963 המחוז כלל גם מחוז בלה.
הררג גבלה במזרחה בסומליה, בצפון מזרחה בג'יבוטי, בצפונה בוולו, בצפון מערבה בשוואה, במערבה במחוז ארסי ובדרום מערבה במחוז בלה. המחוז הכיל את אזור אוגדן הסומלי.
בשנת 1987 תחת השלטון הסוציאליסטי בוטל מחוז הררג תוך שהוא פוצל לארבעה מחוזות: מערב הררג שבירתה אסבה תפרי, מזרח הררג שבירתה הרר, דירה דאווה שבירתה דירה דאווה ואוגדן, כששני האחרונים היו למחוזות אוטונומיים.
בשנת 1995 מחוז הררג חולק על פי מפתח אתני ורוב שטחי המחוז הפכו למדינת סומלי, שטחים בצפונו שבו חיו עפרים סופח לעפר ושטחים שיושבו באורומו בחלק הצפון-מערבי סופחו לאורומיה, סביב העיר הרר הוקמה מדינת הררי והעיר דירה דאווה קיבלה מעמד של עיר עצמאית.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אתיופיה ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ויסוצק

ויסוצק (באוקראינית: Висоцьк; בפולנית: Wysock) הוא כפר במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
הכפר, השוכן על הגדה המערבית של נהר הורין, נמצא כ-9 ק"מ ממסילת הברזל בקו רובנו-לוניניץ. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל היישוב במחוז ווהלין שבשטח הרפובליקה הפולנית השנייה.