stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אירינה קראש
ביוגרפיה

קראש נולדה באודסה, ברית המועצות (היום אוקראינה). היא הגיעה לארצות הברית כשהייתה בת 5, כאשר הגרה משפחתה לניו יורק, ובאותה שנה התחילה ללמוד שחמט. היא למדה בבית הספר על שם אדוארד מורו בברוקלין, שיש לו מסורת וקבוצה חזקה בשחמט.
בשנת 1998, כשהייתה בת 14, נהייתה קראש לשחקנית הצעירה ביותר הזוכה באליפות ארצות הברית לשחמט נשים, כשהשיגה התוצאה 8.5 נקודות מתוך 9. עם הזכייה באליפות ארצות הברית, הוציאה קראש סידרה של שני תקליטורי DVD, הקרויה "Krushing Attacks", בה היא מנתחת חלק ממשחקיה המוצלחים, ומנסה להגביר את פופולריות משחק השחמט בקרב ילדות.
קראש זכתה באליפות ארצות הברית לנשים עוד שש פעמים: ב-2007, 2010, 2012, 2013, 2014 ו-2015. בשנת 2004 היא הייתה שנייה אחרי ג'ניפר שחאדה.
בשנת 1999 אורגן דו-קרב בין אירינה קראש לבין טל שקד שהסתיים בתיקו.
קראש קבלה פרסום נוסף בשנת 1999, כאשר השתתפה במשחק הראווה המתוקשר בין קספרוב ל"עולם". המשחק, שאורגן על ידי חברת מיקרוסופט, התנהל באתר אינטרנט בו הקהל יכול היה להצביע על מהלך מטעם "העולם" מדי יומיים (לצדדים הייתה יממה אחת לבצע מהלך). המהלכים להצבעה הוצעו על ידי ארבעה שחקנים צעירים - אירינה קראש, אטיין בקרו, אליזבת פץ' ופלורין פלקאן - שהוזמנו על ידי המארגנים להדריך את הקהל. קראש תפסה פיקוד ובלטה מעל שלושת המדריכים האחרים, כשניתחה לעומק את המהלכים בבלוג האתר מדי יום. במהלך העשירי, הציעה קראש מהלך שהיה חידוש תאורטי, ונבחר על ידי "העולם", דבר שהגביר את הרמה הטכנית של המשחק.
בשנת 2001 היא זכתה (יחד עם איגור נוביקוב) בתחרות בינלאומית "NYC Mayor's Cup", ששוחקה בקווינס, כאשר היא השחקנית היחידה ובעלת מד הכושר הנמוך ביותר מבין המשתתפים. באותה תחרות זכתה קראש בציון הראשון הדרוש לקראת דרגת רב אמן.
בשנת 2003 היא זכתה במקום השלישי בתחרות בניו יורק (ניצח יבגני פרלשטיין, ליאוניד יודסין היה שלישי).
בשנת 2006 קיבלה קראש תואר ראשון ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת ניו יורק.
באולימפיאדות השחמט

קראש ייצגה את ארצות הברית ב-11 אולימפיאדות שחמט. ב-2004 שיחקה בלוח השני בקבוצה אותה הובילה סוזאן פולגאר לזכייה במדליית כסף. ב-2008 הובילה קראש את קבוצתה לזכייה במדליית ארד.
| שנה | לוח | נבחרת | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום | קישור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | 1 | ארצות הברית | 2403 | 9 מ-13 | 5+ 8= 0- | 69% | 9 קבוצתי | אתר |
| 2004 | 2 | ארצות הברית | 2464 | 7.5 מ-12 | 5+ 5= 2- | 63% | 2 קבוצתי, 19 אישי | אתר |
| 2006 | 2 | ארצות הברית | 2437 | 8 מ-11 | 6+ 4= 1- | 73% | 4 קבוצתי | אתר |
| 2008 | 1 | ארצות הברית | 2452 | 6.5 מ-10 | 6+ 1= 3- | 65% | 3 קבוצתי | אתר |
| 2010 | 1 | ארצות הברית | 2490 | 7 מ-11 | 5+ 4= 2- | 64% | 5 קבוצתי | אתר |
| 2012 | 2 | ארצות הברית | 2467 | 8.5 מ-10 | 7+ 3= 0- | 85% | 10 קבוצתי | אתר(הקישור אינו פעיל) |
| 2014 | 1 | ארצות הברית | 2474 | 5 מ-10 | 4+ 2= 4- | 50% | 6 קבוצתי |  |
| 2016 | 1 | ארצות הברית | 2444 | 6 מ-11 | 6+ 3= 1- | 54.5% | 6 קבוצתי |  |
| 2018 | 2 | ארצות הברית | 2423 | 7.5 מ-10 | 6+ 3= 1- | 75% | 7 קבוצתי |  |
| 2022 | 2 | ארצות הברית | 2430 | 7.5 מ-10 | 6+ 3= 1- | 75% | 4 קבוצתי |  |
| 2024 | 3 | ארצות הברית | 2396 | 5 מ-9 | 4+ 2= 3- | 55.5% | 3 קבוצתי |  |
הערות שוליים

↑  כתבה על תחרות ה-Mayor's Cup באתר הניו יורק טיימס.
↑  https://archive.chess-results.com/tnr140381.aspx?lan=1&art=20&fed=USA&flag=30
↑  https://archive.chess-results.com/tnr232876.aspx?lan=1&art=20&fed=USA&flag=30
↑  https://archive.chess-results.com/tnr368909.aspx?lan=1&art=20&fed=USA&flag=30
↑  https://archive.chess-results.com/tnr653632.aspx?lan=1&art=20&fed=USA&flag=30
↑  hhttps://chess-results.com/tnr967172.aspx?lan=1&art=20&fed=USA&flag=30
איגלנה

| איגלנה |
| --- | --- |
 מבנה גוף של העינן
מיון מדעי
על־ממלכה:: אוקריוטיים
ממלכה:: פרוטיסטים
מערכה:: עינניות
על־מחלקה:: Spirocuta
מחלקה:: Euglenoidea
סדרה:: Euglenales
משפחה:: Euglenaceae
סוג:: Euglena
שם מדעי
 Euglena ‏אהרנברג, 1830

תנועה מטבולית ושחיה של האיגלנה
אֵיגְלֵנָה (שם מדעי: Euglena) הוא סוג של פרוטיסט חד תאי. פרוטיסט זה הוא הנחקר ביותר במערכה Euglenozoa, הכוללת 44 סוגים ויותר מ-800 מינים.
מיני סוג זה חיים במקורות מים מתוקים ומלוחים כדוגמת שלוליות. מיני סוג זה הם בעלי שני שוטונים, ומרביתם מייצרים כלורופלסטים ומסוגלים לבצע פוטוסינתזה. יכולתן של האיגלנות להשיג את מזונן בפוטוסינתזה הופכת אותן לאוטוטרופים, בדומה לצמחים, אך הן מסוגלות בנוסף לכך להשיג את מזונן כהטרוטרופיות בדומה לבעלי חיים. עובדה זו הקשתה על הטקסונומים הראשונים אשר עבדו על פי המיון של ליניאוס שבו רק שתי ממלכות, בעלי חיים וצמחים, ושהתקשו לסווג את האיגלנות. בעיות אלו בסיווגם של יצורים הביאו את ארנסט הקל להציע את ממלכת הפרוטיסטה.
לאיגלנות כלורופיל a וכלורופיל b. בשונה מאצות ירוקיות, שבהן עטופים הכלורופלסטים בשתי ממברנות בלבד, באיגלנות נעטפים הכלורופלסטים בשלוש ממברנות. כאשר משיגות את מזונן בצורה הטרוטרופית, ניזונות האיגלנות באמצעות פגוציטוזה.
בין המינים המוכרים ביותר בסוג זה הם העינן הירוק (E. viridis) ו-E. gracilis המשמש כאורגניזם מודל.
קציר (יישוב)

| --- | --- |
הגבעה המערבית בקציר, ספטמבר 2017
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: חיפה
מועצה אזורית: מנשה
גובה ממוצע: ‎324 מטר
תאריך ייסוד: 1982
סוג יישוב: יישוב 2,000‏–4,999 תושבים
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף אוגוסט 2024 (אומדן)
  - אוכלוסייה: 2,689 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) קציר(למפת הכרמל רגילה) קציר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קציר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קציר32°29′17″N 35°06′07″E﻿ / ﻿32.488°N 35.102°E﻿ / 32.488; 35.102  heמפת היישובים של מועצה אזורית מנשה (in English: Menashe Regional Council) באדום - קציר בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10
http://www.vaad-katzir.org.il
הכניסה ליישוב
מבט על הגבעה המרכזית
קָצִיר הוא יישוב קהילתי מדרום לנחל עירון, ברכס אמיר, הכולל את "הגבעה המערבית" ו"הגבעה המרכזית", השוכנות על שתי גבעות נפרדות ברכס אמיר ברום של כ-400 מטרים מעל פני הים. כיום נמצאת בבנייה גם שכונה חדשה ב"גבעה המזרחית". יש המכנים את קציר "כפר אמנים", בעקבות קהילת האמנים שהתגבשה בו.
במדרון המערבי של הרכס עליו נבנה היישוב, שוכן האתר הארכאולוגי "אל-אחוואט", בו התגלה יישוב מתקופת התנחלות השבטים בארץ כנען.
היסטוריה

היישוב קציר הוקם במאי 1982 על קרקע של הסוכנות היהודית כיישוב קהילתי שתושביו מאוגדים באגודה שיתופית. היישוב היה חלק מתוכנית עירון להקמת יישובים יהודיים משני עברי הקו הירוק בין עמק עירון לג'נין, והיווה את היישוב הדרומי ביותר של תוכנית המצפים בגליל. היישוב הוקם על ידי התאחדות האיכרים באזור הידוע כגבעה המערבית. ההתיישבות כללה בתים בסגנון קרוואנים, הקיימים עד היום בקריית האומנים בחלק המזרחי של היישוב. תושביו היו בעיקר אקדמאים שעבדו מחוץ ליישוב וחיפשו מגורים באזור כפרי.
בעת תכנונו נקרא היישוב "מצפה ברקאי ב'", עד קביעת שמו "קציר", על ידי ועדת השמות הממשלתית, עוד טרם הקמת היישוב. לפי תוכנית המתאר הראשונה שלו, שאושרה עוד בשנת 1981, היישוב יועד ל-30 משפחות. בשנת 1987 אושרה תוכנית מקיפה יותר ליישוב שכללה מאות מגרשים לבנייה פרטית. למרות ניסיונות שיווק, נותר היישוב קטן מאוד ועד שנת 1990 הכיל פחות מ-30 משפחות.
בשנת 1990 הוקמה מדרום-מזרח לגבעה המערבית הגבעה המרכזית. שכונה זו נבנתה על ידי משרד הבינוי והשיכון על מנת ליצור מקומות מגורים לעולים במסגרת העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים. במשך שנים היו מרבית התושבים בגבעה זו עולים חדשים, אולם בשנים האחרונות פחת שיעורם. בשנת 1994 אושרה תוכנית מתאר מקיפה ליישוב המרחיב את אזורי הבנייה בגבעה המערבית, מגדיר שטחי בנייה לגבעה המרכזית וכן מגדיר שכונה נוספת לבנייה עתידית – הגבעה המזרחית. באוקטובר 2015 החלו עבודות הפיתוח בגבעה זו.
במסגרת מדיניותן של הסוכנות היהודית ושל האגודה השיתופית קציר, נקבעו תנאי קבלה ליישוב שבגבעה המערבית אשר אפשרו בפועל מכירת קרקעות ליהודים בלבד. בשנת 1995 עתרו עאדל ואימאן קעדאן לבג"ץ בטענה שיש בכך אפליה פסולה. המדינה השיבה בטענה שהעותרים יכולים לרכוש דירה בגבעה המרכזית או בחריש, ואילו הגבעה המערבית היא יישוב קהילתי הומוגני שזכאי לקבוע בעצמו את תנאי הקבלה אליו. בשנת 2000 ניתן פסק הדין, הידוע כבג"ץ קעדאן, שקבע כי גם אזרחים לא-יהודיים יורשו לרכוש קרקע ויחידות דיור ביישוב. מספר תושבים מבאקה אל-גרבייה מימשו את זכותם והחלו בהליכים לקבלת היתרי בנייה.
בשנת 1998 נערכו בחירות ראשונות לראשות המועצה המקומית קציר-חריש, עד לשנה זו ראש המועצה שכיהן היה ממונה מטעם הממשלה. בבחירות הראשונות נבחר דובי (דב) סנדרוב שכיהן בין השנים 1998–2003.
היסטוריה > השתייכות מוניציפלית

בראשית דרכו השתייך היישוב למועצה אזורית מנשה. בשנת 1992, במסגרת התוכנית לאיחוד רשויות מקומיות, הוכלל היישוב קציר ביחד עם היישוב חריש במועצה מקומית אחת בשם "טל-עירון", שהייתה ה"כוכב" הצפוני ביותר בתוכנית "יישובי הכוכבים". בשנת 1995 הוסב שם המועצה המקומית לקציר-חריש. בשנת 2012, חרף התנגדות המועצה האזורית, שטענה שהיישוב קציר הוא בעל אופי עירוני ואינו תואם את האופי הכפרי של המועצה, הופרד היישוב קציר מהיישוב חריש (במסגרת קידום הפיכת חריש לעיר), והוחזר לתחום שיפוטה של המועצה האזורית מנשה.
אתר שומרה

על הגבעה המערבית, בסמוך לבית הספר של היישוב, נמצאו שרידי חווה חקלאית מהתקופה הרומית. האתר, שמכונה "שומֵרה", אומץ על ידי תלמידי בית הספר המקומי במסגרת תוכנית חינוכית ייחודית של רשות העתיקות.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מיטל שרעבי, יציאת מופת: ביקור בנקודה הכי אמנותית על המפה בישראל, מעריב, 16 באוקטובר 2015
↑  ניבה לניר, חרשת וקצרת תאמין, דבר, 23 בספטמבר 1983
↑  צבי אילן, אבני אית"ן, דבר, 30 בינואר 1981
↑  תוכנית: ג/990, אתר מינהל מקרקעי ישראל
↑  תוכנית: מ/139, אתר מינהל מקרקעי ישראל
↑  מבצע קליטה בקציר, מעריב, 28 ביוני 1985
↑  תוכנית: מ/196א/במ, אתר מינהל מקרקעי ישראל
↑  מכתב ראש המועצה בנושא צרוף היישוב קציר למועצה האזורית מנשה, אתר מועצה אזורית מנשה
↑  ידיעה, באתר רשות העתיקות
מבט מאזור חריש על קציר והסביבה, עם הבתים המערביים של ברטעה על הגבעה מימין, אום אל קוטוף על הגבעה משמאל, וקציר על הגבעה הרחוקה בצד שמאל
המבנה העיקרי באתר השומרה
פרד קוק

| --- | --- |

 לידה:  23 בספטמבר 1900 קוואנה, ארצות הברית 
 פטירה:  17 בנובמבר 1967 (בגיל 67) אוגדן, ארצות הברית 
 שם לידה:  Fred Chase Koch 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת רייס  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 בן או בת זוג:  Mary Clementine Koch 
 
פרד סי. (צ'ייס) קוק (באנגלית: Fred Chase Koch; נהגה: koʊk; ‏23 בספטמבר 1900 – 17 בנובמבר 1967) היה מהנדס כימי ויזם אמריקאי. מייסד חברת זיקוק הנפט שהפכה לימים לקוק תעשיות, תאגיד ענק בבעלות פרטית שנשלטת בידי בניו צ'ארלס (אנ') ודייוויד (אנ') ונאמד בשנת 2015 בידי פורבס כחברה הפרטית השנייה בגודלה בארצות הברית.
קוק, בן להארי קוק (אנ') מהגר מהולנד ומאטי ב. לבית ניקסון. יליד קוואנה (אנ') שבטקסס. פיתח טכנולוגיה חדשה לזיקוק נפט לדלקים, תחילה פעל רק בתחומי ארצות הברית אך בהמשך עשה חלק מהונו הראשוני בעסקים מחוץ לתחומי הברית שנתפסו בדיעבד כבעייתיים מבחינה אתית ופוליטית: הוא שיתף פעולה עם ברית המועצות בתוכנית החומש הראשונה ועזב את הקשרים הללו רק כאשר 'טוהרו' כמה משותפיו הסובייטים בידי סטלין. לאחר מכן בנה יחד עם שותפו ויליאם רודס דייוויס (אנ') את בית הזיקוק בהמבורג, השלישי בגודלו בין בתי הזיקוק ששירתו את המשטר הנאצי והיה אחד מבתי הזיקוק הבודדים בגרמניה שיכולים היו לייצר את דלק האוקטן הדרוש למטוסי קרב. עסקים אלו לא היו חריגים בנוף החברות הבינלאומיות האמריקניות ערב מלחמת העולם השנייה.
ב-1940, הצטרף לשותפים נוספים ליצירת "קוק תעשיות" וב-1966, שנה לפני מותו, העביר את ניהול החברה לידי בנו צ'ארלס. לאחר מותו התגלע עימות משפטי בין ארבעת בניו על השליטה בחברה, עימות שנמשך במהלך שנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה ה-20. כיום מחזיקים בשליטה בחברה בניו צ'ארלס ודייוויד והונם המשותף נאמד בלמעלה מ-100 מיליארד דולר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1799 3545  LCCN: no2011035752  VIAF: 168911845   WorldCat (עם VIAF): 168911845 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמריקאים ובנושא אנרגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פלמבאנג

פלמבאנג (באינדונזית: Palembang) היא בירת מחוז דרום סומטרה שבאינדונזיה. העיר משתרעת על פני כ-370 קמ"ר על שתי גדות נהר מוסי (אנ') בשפלה המזרחית של דרום סומטרה, במרחק של כ-430 ק"מ מצפון-מערב לבירה ג'קרטה. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה כ-1.67 מיליון תושבים, מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודלה באי סומטרה (אחרי מדן) ולשמינית באינדונזיה כולה.
פלמבאנג היא אחת מהערים העתיקות ביותר בדרום-מזרח אסיה. והיא שימשה בעבר עיר הבירה של ממלכת סריוויג'איה (אנ'), ממלכה בודהיסטית רבת עוצמה ששלטה בחלקים רבים של הארכיפלג המערבי של אינדונזיה ושלטה בדרכי סחר ימיות רבות, ובמיוחד במצר מלאקה. העדויות המוקדמות ביותר לקיומה של העיר מתוארכות למאה ה-7 לספירה בכתביו של הנזיר הסיני איי-טסינג (אנ') שכתב כי הוא ערך ביקור בסריוויג'איה בשנת 671 לספירה ביקור שארך כ-6 חודשים.
הכתובת הראשונה בה הוזכרה סריוויג'איה, נקראת כתובת קדוקאן בוקיט (אנ') (באינדונזית: Prasasti Kedukan Bukit) שנמצאה בגבעת סינגונטאג (באינדונזית: Bukit Singuntang) שבסמוך לעיר, וגם היא מתוארכת למאה ה-7 לספירה. לאחר ביטול סולטנות פלמבאנג בשנת 1825, שולבה פלמבאנג באיי הודו המזרחיים ההולנדים וכעיר היא הוקמה ב-1 באפריל 1906.
עבור אינדונזים רבים מפורסמת פלמבאנג בזכות גשר אמפרה (אנ') (Ampera Bridge) שמשמש כנקודת הציון העיקרית בעיר, וחטיף הפמפק (אנ') (pempek) חטיף דגים וטפיוקה, שנחשב לאחד החטיפים המפורסמים באינדונזיה ומקורו בעיר.
אולם אף על פי שארחה את משחקי דרום מזרח אסיה בשנת 2011 ואת משחקי אסיה ב-2018 (יחד עם ג'קרטה) היא אינה נחשבת ליעד תיירותי מוביל וידועה למעטים בלבד מחוץ לאינדונזיה כשבשנת 2017 מתוך כ-2 מיליון תיירים בעיר פחות מ־10,000 היו תיירים זרים.
אטימולוגיה

מבחינה אטימולוגית יש מחלוקת על מקור שמה של העיר, גרסה אחת קושרת את שם העיר למילה limbang בשפת ג'אווה, שפירושה "ניקוי מתכות יקרות מעפר", עם הקידומת האינדונזית pe המציינת מקום או מצב, כלומר "מקום ניקוי המתכות היקרות מהעפר", הניקוי התבצע באמצעות סלים בדומה לפעולת סינון ומסופר שבימי קדם השליט הורה לכורי זהב ויהלומים לסנן את עפרם בעיר מטעמי ביטחון ומעקב.
גרסה אחרת קושרת את שם העיר עם המילה lemba שמתארת אדמה שנשטפת עם המים ועל ידי הוספת אותה קידומת פירוש שם העיר הוא "מקום שהמים שוטפים את האדמה". מה שמתאים גאוגרפית לפלמבאנג שמוצפת באופן תדיר.
גרסה שלישית קושרת את שם העיר באגדה על ארבעה אחים ששרדו טביעה של ספינתם בנהר מוסי, ומסופר כי בדרכם למושבה חדשה במזרח סומטרה, כאשר ספינתם טבעה, טבע איתה כל רכושם מלבד קופסת עץ ששימשה להם כרפסודה. הגלים טלטלו את הרפסודה וסחפו אותה בצורה איטית אל החוף מה שמכונה באינדונזית limbang-limbang ולכן לימים הם קראו למקום פלמבאנג.
כמו כן הסימן הסיני של פלמבאנג הוא 港 (נהגה pinyin) בדומה למספר ערים נוספות באינדונזיה, זהו סימן המתאר ערים שהיו בעבר ערי נמל מרכזיות ושוקקות בדרום מזרח אסיה.
היסטוריה > תקופת סריוויג'איה

כתובת קדוקאן בוקיט, המתוארכת לשנת 682 לספירה, היא הכתובת העתיקה ביותר שנמצאה בפלמבאנג. הכתובת מספרת על מלך הרוכש כוחות קסומים ומוביל כוח צבאי גדול על גבי הים והיבשה, מתוארת יציאתו מ"דלתת תמבן" (Tamvan delta) והגעתו למקום שנקרא "מאטאג'אפ" (Matajap) ששם הוא מייסד את סריוויג'איה.
כבירתה של ממלכת סריוויג'איה, העיר השנייה העתיקה ביותר בדרום מזרח אסיה היוותה פלמבאנג מרכז סחר חשוב בדרום מזרח אסיה הימית במשך יותר ממילניום. הממלכה שגשגה באמצעות שליטה בסחר הבינלאומי שעבר דרך מצר מלאקה מהמאה השביעית ועד המאה השלוש עשרה לספירה, וביססה את ההגמוניה שלה בסומטרה ובחצי האי המלאי. יש תיעוד של כתובות שנמצאו בסנסקריט ובספרי נסיעות סיניים כי הממלכה שגשגה כמתווך בסחר הבינלאומי בין סין להודו. המונסון, או רוח עונתית דו-שנתית, גרמו לכך שסוחרים שהגיעו לסריוויג'איה מהודו או מסין נאלצו להישאר בה מספר חודשים בהמתנה לשינוי בכיוון הרוח, או שנאלצו לחזור לארצות המוצא שלהם. ועל כן צמח סריוויגא'יה להיות מרכז הסחר הבינלאומי גדול ביותר, ומלבד השוק הוא סיפק גם תשתיות לסוחרים כמו לינה ובידור. וכך הפך לתפקד גם כמרכז תרבותי.
איי-טסינג צליין בודהיסטי סיני שביקר בפלמבאנג של ימינו בשנת 671, תיעד שהיו יותר מאלף נזירים ומלומדים בודהיסטים, שנכחו במקום לשם חקר הדת בחסות השלטון, הוא גם ציין כי היו מספר "מדינות" תחת הממלכה שנקראה סריוויג'איה.
בשנת 990 תקף צבא מממלכת מדאנג שבג'אווה את סריוויג'איה. והעיר כולה כולל ארמון המלך נבזזו. המלך באותה העת קודמאני ורמדווה
(Cudamani Warmadewa) ביקש סיוע מסין, ובשנת 1006 בסיוע סיני הפלישה הסתיימה. כנקמה, שלח מלך סריוויג'איה את כוחותיו לסייע למלך וורווארי מלוארם (Wurawari of Luaram) במרידתו נגד מדאנג. ובקרבות הבאים נהרס ארמון מדאנג ובני משפחת המלוכה של מדאנג הוצאו להורג.
בשנת 1068, כבש המלך ויראראג'נדרה קהולה (Virarajendra Chola) משושלת קהולה שבהודו חלק מממלכת סריוויג'איה. לאחר שאיבדה חיילים רבים במלחמה ועם קופה כמעט ריקה עקב עשרים שנות שיבוש המסחר, הצטמצם כוחה באופן משמעותי, אחיזתה בטריטוריות שלה הלכה ונחלשה ואלו החלו להקים אוטונומיות עצמאיות בכל רחבי האימפריה לשעבר. עד שלבסוף משלחות צבאיות מהאי השכן ג'אווה החריבו אותה סופית במאה ה-13.
היסטוריה > התקופה שלאחר ממלכת סריוויג'איה

לאחר קריסתה של סריוויג'איה, ומנוסתו של הנסיך האחרון פרמאסווארה (Parameswara) צפונה בסוף המאה ה-14, נפלה העיר לשליטתם של שודדי ים שהבולטים שבהם היו צ'ן זואי (Chen Zuyi) וליאנג דאומינג (Liang Daoming). בשנת 1407, נאלץ צ'ן להתמודד עם האדמירל ז'אנג הא (Zheng Ha) מצי האוצר הקיסרי של שושלת מינג שהגיע לפלמבאנג. ז'אנג דרש את כניעתו של צ'ן והפיראט סימן את הסכמתו לכניעה תוך כדי שהוא מציג הכנות לשביתת נשק, אך בפועל תכנן להילחם. אולם פרטים על מזימתו נמסרו לז'אנג על ידי מלשין סיני מקומי, ובקרב הקשה שהתרחש, כוח הפיראטים של צ'ן הובס ואיבד כ־5,000 מאנשיו. צ'ן נלקח בשבי והוצא להורג בפומבי בנאנג'ינג עוד באותה שנה. השלום הוחזר לבסוף למיצר מלאקה כאשר שי ג'ינקינג (Shi Jinqing) מונה בידי הסינים לשליט החדש בפלמבאנג ושולב במה שיהפוך למעל מאה שנה של מערכת מרוחקת של בעלות ברית שהכירו בעליונותו של הקיסר לבית מינג, בתמורה להכרה דיפלומטית, הגנה צבאית וזכויות סחר.
היסטוריה > תקופת הסולטנות של פלמבאנג

במאות ה-15 וה16 האסלאם שכבר התפשט אט אט באינדונזיה החל לחלחל מג'אווה לסומטרה ומצפון סומטרה לדרומה. באותה העת באי ג'אווה השכן הייתה סולטנות מוסלמית שנקראה דמאק (Demak Sultanate), סולטנות זו נחלה תבוסה לממלכה בשם פג'אנג (Kingdom of Pajang). ואציל מסולטנות דמאק בשם גדינג סורו (Geding Suru) נמלט יחד עם כמה מחסידיו לסומטרה, הוא ייסד שושלת חדשה וקבע בפלמבאנג את משכנו. עקב כך הפך האסלאם לדומיננטי בפאלמבאנג החל מתקופה זו. בשנת 1738 תחת שלטונו של הסולטאן מחמוד בדארודין החל להיבנות המסגד הגדול של פלמבאנג והושלם בשנת 1748. והתיישבות החלה לפרוח לאורך גדות נהר מוסי.
בינתיים נוצר מתח בין כמה מהיריבים המקומיים כמו בנטן, ג'אמבי, וא'צה שניסו לאיים על סולטנות פלמבאנג. אך המתח המשמעותי נוצר בעקבות הקמתה של עמדת סחר על ידי חברת הודו המזרחית ההולנדית בשנת 1619, כשבשנת 1642 השיגה החברה מונופול על סחר בפלפל בנמל. המתח שהתקיים בין ההולנדים למקומיים, הגיע לשיאו ב־1657 כאשר ספינה הולנדית הותקפה בפלמבאנג, מה שנתן את האות לחברה לפתיחת משלחת עונשין, שהגיעה בשנת 1659 ושרפה את העיר עד היסוד.
במהלך המלחמות הנפוליאוניות ב-1812, הסולטאן באותה תקופה, מחמוד באדרודין השני דחה את טענות הבריטים למעמדם באזור, מה שגרר תקיפה של פלמבאנג על ידם, השתלטות על מערכת המשפט והכתרת אחיו הצעיר של הסולטאן- נג'מאדין תחתיו, בתקווה לשיתוף פעולה פורה יותר. ההולנדים ניסו להשיב את השפעתם בבית המשפט בשנת 1816, אך הסולטאן נג'מאדין לא שיתף איתם פעולה. בשנת 1818 הוציאו ההולנדים משלחת שכבשה בחזרה את הסולטנות והגלתה את נג'מאדין לבטביה. חיל מצב הולנדי הוצב בפלמבאנג ב-1821, אך הסולטאן מחמוד באדרודין השני ניסה לפגוע בו באמצעות הרעלה המונית שטורפדה על ידי ההולנדים. מחמוד בדארודין השני הוגלה לטרנאט, וארמונו נשרף עד היסוד. ומאוחר יותר ב-1825 בוטלה הסולטנות על ידי הולנד והוקם שלטון קולוניאלי ישיר.
היסטוריה > התקופה הקולוניאלית

מאז ביטול הסולטנות של פלמבאנג על ידי ההולנדים, הפכה פלמבאנג לבירת מחוז פלמבאנג, שהקיפה שטח שיהפוך למחוז דרום-סומטרה לאחר עצמאות אינדונזיה.
החל מסוף המאה ה-19, עם חדירת גידולי יצוא חדשים על ידי החברות ההולנדיות, ובמיוחד קפה רובוסטה, צמחה פלמבאנג שוב כמרכז כלכלי. בראשית המאה העשרים התפתחות תעשיות הנפט והגומי במחוז פלמבאנג גרמה לעיר צמיחה כלכלית חסרת תקדים, שהביאה לשטף המהגרים, לעלייה בעיור ולפיתוח התשתית הסוציו-אקונומית. צמיחה שהובילה את מחוז פלמבאנג יחד עם חגורת המטעים המזרחית של סומטרה ודרום מזרח קלימנטן להיות אחת מ- "שלוש הענקיות" במשק הייצוא של חברת הודו המזרחית ההולנדית של שנות השלושים, בנוסף, הפך פלמבאנג למרכז העירוני המאוכלס ביותר מחוץ לג'אווה באותה תקופה.
היסטוריה > תקופת הכיבוש היפני

התפתחות תעשיית הנפט הובילה להקמתם בפלמבאנג של כמה מבתי הזיקוק הטובים ביותר בדרום מזרח אסיה. ולכן סימנה אותה יפן כיעד בעדיפות עליונה כיוון שבאותה תקופה יפן הייתה נתונה תחת אמברגו בתחום האנרגיה שהוטל עליה על ידי ארצות הברית, הולנד ובריטניה אולם עם אספקת דלק בשפע, הפוטנציאל של פלמבאנג כבסיס צבאי קסם לא רק ליפנים אלא גם לבעלות הברית.
לאחר מספר קרבות שהתרחשו בשנת 1942 הצליחו היפנים להשתלט על פלמבאנג, אולם בתי הזיקוק ניזוקו קשות.
אך עם הזמן והרבה מאמץ הצליחו היפנים להשיב אותם לפעולה. ולמרות פשיטות אוויריות של בעלות הברית הצליחו היפנים לשמר את הייצור בבתי הזיקוק.
היפנים הצליחו להשיב את הייצור בשני בתי הזיקוק העיקריים, ומוצרי נפט אלה היו משמעותיים במאמץ המלחמתי שלהם. למרות פשיטות האוויר של בעלות הברית, הייצור נשמר ברובו.
באוגוסט 1944 מפציצי B-29 של צבא ארצות הברית, שיצאו מהודו, פשטו על בתי הזיקוק במה שהייתה משימת ההפצצה בעלת טווח הטיסה הגדול ביותר במלחמה.
היסטוריה > תקופת המהפכה הלאומית

ב־8 באוקטובר 1945 הניפו תושבי דרום סומטרה את הדגל האינדונזי, ובאותו יום הוכרז כי פלמבאנג נמצאת תחת שליטת הרפובליקה.
בינואר 1947 נכבשה פלמבאנג על ידי הולנדים לאחר קרב עירוני המכונה קרב חמשת הימים וחמשת הלילות (Pertempuran Lima Hari Lima Malam). הקרב התנהל בשלוש חזיתות - חזית איליר המזרחית, חזית איליר המערבית וחזית אולו. הקרב הסתיים בהפסקת אש אך כוחות הרפובליקה נאלצו לסגת כ-20 ק"מ מפאלמבאנג.
בספטמבר 1948, במהלך הכיבוש, הקימו ההולנדים את מדינת דרום סומטרה (מדינת משנה, ללא ריבונות מלאה). ב-27 בדצמבר 1949 התאחדו מספר מדינות משנה, בהן דרום סומטרה, לפדרציית "המדינות המאוחדות של אינדונזיה" (אנ') ("ארצות הברית של אינדונזיה"). המבנה הפדרלי לא האריך ימים, וב־17 באוגוסט 1950 שונתה הפדרציה למדינת שלטון מואחד.
היסטוריה > תקופת הסדר הישן ותקופת הסדר החדש

לקראת סוף שנת 1956 החלו קולות של מרד של מי שכונו ממשלת המהפכה של הרפובליקה של אינדונזיה (באינדונזית: (Pemerintah Revolusioner Republik Indonesia (PRRI) וב-15 בינואר 1957 הם השתלטו על דרום סומטרה תחת הנהגתו של קולונל בארליאן.
באפריל 1962 החלה ממשלת אינדונזיה את בניית גשר אמפרה שהושלם ונפתח באופן רשמי לציבור ב־30 בספטמבר 1965 על ידי השר אחמד יאני, שעות ספורות לפני שנהרג על ידי כוחות השייכים לתנועת ה-30 בספטמבר. תחילה נקרא הגשר "גשר בונג קרנו" על שמו של הנשיא, אך בעקבות מותו, שמו שונה לגשר אמפרה. בפאלמבאנג ישנו גשר נוסף החוצה את נהר מוסי, שהוקם ב-4 באוגוסט 1992 ונקרא גשר מוסי השני.
היסטוריה > תקופת הרפורמה

בשנת 1998 הוקם מתחם הספורט ג'קאבארינג וב-2004 הושלם האצטדיון המרכזי שלו "אצטדיון גלורה סריוויג'איה" (באינדונזית: Gelora Sriwijaya Stadium) ש-7 שנים לאחר מכן, הפך לאצטדיון המארח של המשחקים הדרום-מזרח אסיאתיים כמו גם את המשחקים הכלל האסייאתים של שנת 2018 (שני האירועים בשיתוף עם ג'קרטה).
ערים תאומות

הולנד האג, הולנד
מוניקה סוצ'קו

| --- | --- |

מוניקה סוצ'קו בשנת 2022
 לידה:  24 במרץ 1978 (בת 46) ורשה, רפובליקת פולין 
 הישג בולט:  רב-אמן (2008)
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן 
 מד כושר מרבי:  2505 (אפריל 2008)
 מד כושר נוכחי:  2419 ‏(אוקטובר 2024)
 מדינה:  פולין
 
מוניקה סוצ'קו (בפולנית: Monika Soćko, נולדה ב-24 במרץ 1978, ורשה, פולין הקומוניסטית) היא שחמטאית פולנייה בדרגת רב-אמן. היא זכתה שש פעמים באליפות פולין לנשים בשחמט (1995, 2004, 2008, 2010, 2013, 2014). היא נשואה לרב האמן הפולני בארטוש סוצ'קו.
בשנת 2008 הפכה לאישה הראשונה בפולין שהשיגה דרגת רב-אמן.
נכון לפברואר 2020, מדורגת במקום הראשון בפולין ובמקום ה-43 בעולם בין הנשים, ובמקום ה-57 בדירוג הכללי בפולין, לפי מד כושר.
קריירה

בשנת 2007 זכתה סוצ'קו במקום הראשון בטורניר נשים בינלאומי בבאקו, שבו גברה על אלופת העולם, אנטואנטה סטפנובה. ב-2009, זכתה ב-Arctic Chess Challenge בטרומסה, על אף שהדירוג ההתחלתי שלה היה במקום ה-16, ואילו בעלה, שדורג במקום הראשון בתחילת התחרות, סיים במקום ה-13. במרץ 2010 זכתה במדליית ארד באליפות אירופה לנשים בשחמט, לאחר שהביסה את ילנה דמבו ואת מארי סיבג. בשנת 2011 השתתפה בנבחרת הנשים הפולנית באליפות אירופה בשחמט לקבוצות, וזכתה עמה במדליית כסף.
קבלת דרגות בינלאומיות

1993 - אמן פיד"ה לנשים
1994 - אמן בינלאומי לנשים
1995 - רב-אמן לנשים
2008 - רב-אמן (כללי).