stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוטב אפריקן

| --- | --- |
 
 מאכלים
 סוג:  רוטב 
 על שם:  אפריקה 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  רוטב אספניול, עגבנייה, בצל 
 
רוטב אפריקן (בצרפתית: Sauce Africaine) הוא אחד מ"הרטבים הקטנים" של המטבח הצרפתי (רטבים המהווים וריאציה של רוטבי האם). רוטב זה מהווה וריאציה של רוטב אספניול (רוטב חום בסיסי) לו נוספו תבלינים שמקורם במטבח הקריאולי (שמתבסס על שילוב של טעמים אפריקאיים עם המטבח הצרפתי). רוטב זה משמש לתיבול אומצות, מאכלי צלעות ומאכלי עופות.
הרוטב מיוצר, בדומה לרטבים חומים אחרים, על ידי צמצום יין (בישול יין עד לאידוי המים שבו) בתוספת תבלינים, והוספת היין והתבלינים לרוטב האספניול.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוזלינד

| --- | --- |

הירח רוזלינד, כפי שהתגלה על ידי טלסקופ החלל האבל, 1997
 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  אורנוס
 תאריך גילוי:  13 בינואר 1986 
 מגלה:  סטפן סינוט, וויאג'ר 2 
 על שם:  Rosalind 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  0.053 ± 69,926.795 ק"מ ק"מ
 אקסצנטריות:  0.00011
 זמן הקפה:  0.558459529 ימים ימים
 נטיית מסלול:  0.27876°
 מאפיינים פיזיים
 רדיוס קו משווה:  36±6 קילומטר
 שטח פנים:  16,000~ קמ"ר
 נפח:  195,432 קמ"ק
 מסה:  254,773,633,626,523,000 ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  1.3 גרם/סמ"ק
 תאוצת הכובד בקו המשווה:  0.012~ מטר/שנייה2
 נטיית ציר הסיבוב:  0°
 אלבדו:  0.08
 טמפרטורה ממוצעת:  64~ K
 
רוזלינד (באנגלית: Rosalind) הוא ירח של אורנוס. הירח נמצא קרוב לטבעת אפסילון של אורנוס, ונמצא בתהודה מסלולית של 3:5 עם הירח  קורדיליה.
הירח נתגלה מתמונות שנלקחו על ידי וויאג'ר 2 ב-13 בינואר 1986, וקיבל את הכינוי הזמני S/1986 U4. הוא ידוע גם בתור UranusXIII.
כמו רוב ירחי אורנוס, שמו ניתן לו על שם דמות ממחזה של ויליאם שייקספיר. רוזלינד היא בתו של הדוכס הגולה במחזה כטוב בעיניכם.
הערות שוליים

↑  על הירח באתר של נאס"א
↑  על שמות הירחים באתר USGS
| 28 ירחי אורנוס (אנ') |
| --- | --- | --- |
| הירחים הפנימיים | קורדילה • אופליה • ביאנקה (אנ') • קרסידה (אנ') • דסדנומה (אנ') • יוליה (אנ') • פורציה (אנ') • רוזלינד • קופידון (אנ') • בלינדה (אנ') • פרדיטה (אנ') • פאק • מאב (אנ') |  |
| הירחים העיקריים | מירנדה • אריאל • אומבריאל • טיטניה • אוברון |  |
| הירחים החיצוניים | מרגרט (אנ') • פרנסיסקו (אנ') • קאליבן (אנ') • סטפאנו (אנ') • S/2023 U 1 (אנ') • טרינקולו (אנ') • סיקורקס (אנ') • פרוספרו (אנ') • סטבוס (אנ') • פרדיננד (אנ') |  |
| ראו גם | טבעות אורנוס |  |
קרב פנים אל פנים

ערך זה עוסק בלחימה בין בני אדם הנמצאים בקרבה פיזית. אם התכוונתם לשיטת קפא"פ, ראו .
תרשים של נקודות תורפה מתוך מדריך של צבא ארצות הברית לגבי קרב פנים אל פנים
קרב פנים אל פנים (בראשי תיבות: קפ"פ או קפא"פ) היא שיטת לחימה בין בני אדם, הנמצאים בקרבה פיזית. בעוד שהמונח התייחס במקור בעיקר לקרבות של לוחמים בשדה קרב, הוא יכול להתייחס גם לכל קרב גופני אישי של שני אנשים או יותר, כולל שוטרים, אזרחים ופושעים.
כל אמנויות הלחימה הן שיטות לחימה פנים אל פנים. מהן בידיים חשופות (כגון קראטה) ומהן המשלבות גם כלי נשק ייעודיים ללחימה, כגון סכין, גרזן קרב או חרב או אף כלי נשק מאולתרים, כמו אבנים או מקלות עץ.
צורת לחימה זאת מחויבת המציאות בסביבה בעלת יכולות טכנולוגיות נמוכות, אך אינה נדרשת יתר על המידה בעולם המודרני, שפנה לפיתוח כלי נשק מדויקים בעלי טווח הפעלה גדול, שמאפשרים לחימה שאינה מצריכה קרבה. עם זאת, לוחם עשוי למצוא עצמו נדרש להילחם בדרך זו במקרה שהופתע מקרוב או אם נגמרה התחמושת שברשותו.
עקב מגמה זו, פחת השימוש הצבאי בצורת לחימה זו והוא מוגבל בעיקר ליחידות מיוחדות או יחידות השתלטות משטרתיות (כגון יחידת מצדה). השימוש העיקרי בהן הוא לשם תקיפה או הגנה עצמית, אכיפת חוק או כספורט.
ראו גם

דו-קרב
סיף
קרב פלודן

צדו המערבי של שדה קרב פלודן.
קרב פלודן היה עימות צבאי מזוין בין ממלכת אנגליה לממלכת סקוטלנד. הוא ניטש ליד הכפר ברנקסטון במחוז נורת'מברלנד בצפון אנגליה ב-9 בספטמבר 1513 בין צבא פלישה סקוטי בפיקודו של המלך ג'יימס הרביעי לבין צבא אנגלי בפיקודו של תומאס הווארד, רוזן סארי.
הקרב, שהסתיים בניצחונם של האנגלים, היה הגדול ביותר שניטש בין שתי הממלכות. ג'יימס הרביעי נהרג בקרב, והוא המונרך האחרון באיים הבריטיים שמת תוך כדי לחימה.
פלודן (Flodden), דרומית לברנקסטון, הוא המקום בו חנה הצבא הסקוטי.
הערות שוליים

↑  Paterson, p. 147
↑  Elliot, p. 117
↑  Elliot, p. 118
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536030105171  LCCN: sh85049149  NKC: ge679656 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוגאטיצה

| --- | --- |
מראה העיירה (2016)
מראה העיירה (2016)
 מדינה:  בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
 ישות מדינית:   רפובליקה סרפסקה
 תאריך ייסוד:  המאה ה-15
 שטח:  645 קמ"ר
 גובה:  525 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  6,885 (2013)
  ‑ במטרופולין:  11,603 (2013)
  ‑ צפיפות:  17.99 נפש לקמ"ר (2013)
 קואורדינטות:  43°48′01″N 19°00′06″E﻿ / ﻿43.80028°N 19.00167°E﻿ / 43.80028; 19.00167
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.rogatica.ba
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בוסניה והרצגובינה מוגדלת) סרייבו ביחאץ' מוסטאר סרייבו המזרחית  זניצה טרבינייה הים האדריאטי  קרואטיה סרביה מונטנגרו א.רוגאטיצה(למפת בוסניה והרצגובינה רגילה) סרייבו ביחאץ' מוסטאר סרייבו המזרחית  זניצה טרבינייה הים האדריאטי  קרואטיה סרביה מונטנגרו א.רוגאטיצה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
רוֹגָאטִיצָה (בסרבית בכתב לטיני ובבוסנית: Rogatica; בסרבית בכתב קירילי: Рогатица) היא עיירה ורשות מקומית במזרח רפובליקה סרפסקה אשר בבוסניה והרצגובינה.
היסטוריה

האזכור הראשון בכתובים ליישוב במקום הוא מ-1425, עת נשלט האזור על ידי האימפריה העות'מאנית. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) במסגרתה הובסו העות'מאנים, השתלטה האימפריה האוסטרו-הונגרית דה פקטו על אזור בוסניה וב-1908 סיפחה אותו דה יורה. ב-1908 חוברה רוגאטיצה לקו מסילת הברזל. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה רוגאטיצה בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים אשר הפכה בהמשך לממלכת יוגוסלביה.
ב-6 באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. בהמשך, נמסר אזור בוסניה לחזקת ממשלת הבובות של האוסטאשה. בשלהי 1944 שוחררה העיירה על ידי כוחות הפרטיזנים של טיטו ובהמשך נכללה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 החל תהליך התפרקותה האלים של יוגוסלביה וכחלק ממנו פרצה מלחמת בוסניה. במהלך המלחמה, נכבשה רוגאטיצה על ידי צבא רפובליקת סרפסקה ובוצע טיהור אתני של מוסלמים.
לאחר המלחמה נכללה העיר בשטחי בוסניה והרצגובינה ועברה תהליכי שיקום ותיעוש מהירים.
הקהילה היהודית

קהילה יהודית ספרדית קמה ברוגאטיצה בשלהי המאה ה-19. ב-1879 התגוררו בעיירה 6 יהודים. ב-1900 הוקם בית עלמין יהודי על מורדות גבעה בפרברי העיר. ב-1928 הוקם בית כנסת לקהילה. ב-1931 התגוררו ברוגאטיצה 57 יהודים וב-1931 מנתה הקהילה 47 נפשות. ראש הקהילה היה שלמה פאפו. לקהילה זו השתייכו בנוסף, מספר מצומצם של משפחות שהתגוררו בכפרים: זֶ'פָּה(אנ'), ופְּרָאצָ'ה(אנ'). בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו ברוגאטיצה 44 יהודים. עם כיבוש יוגוסלביה והעברת האזור לחזקת האוסטאשה, הוחל ברדיפות יהודים. בני הקהילה גורשו למחנות ההשמדה ואיש לא ניצל. ליד הכפר פּוֹדְרוֹמָאנִיָה(אנ') הוקמה ב-1973 אנדרטה לזכר 25 יהודים מרוגאטיצה שהוצאו שם להורג. ככל הנראה חלקם השתייכו לכוחות הפרטיזנים של טיטו.
ב-1973 הוקמה בבית העלמין היהודי אנדרטה להנצחת הקהילה. נכון ל-1999 עמד חרב מבנה בית הכנסת בשטח העיירה. נכון ל-2009 עמד בית העלמין על תילו. אותרו בו 26 מצבות שהכיתוב עליהן היה בעברית, בלאדינו ובסרבו-קרואטית. הוא לא היה מתוחזק ונגרמו בו נזקים רבים.
הערות שוליים

↑  צילום בית הכנסת (1938), באתר המרכז לאמנות יהודית.
1 2  אתרי מורשת יהודית בבוסניה והרצגובינה, באתר אוניברסיטת סירקיוז, עמודים 9, 34 (באנגלית).
↑  צילום מבנה בית הכנסת (1999), באתר "המרכז לאמנות יהודית".
↑  הקהילה היהודית ברוגאטיצה, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמ' 301.
↑  בית העלמין ברוגאטיצה, באתר jewish cemetery project (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007487080505171  GND: 4506818-5  LCCN: n99007178  NKC: ge1115383  VIAF: 147932368   WorldCat (עם VIAF): 147932368 
בית העלמין היהודי החרב ברוגאטיצה
ראיין הלד

ראיין הלד (באנגלית: Ryan Held; נולד ב-27 ביוני 1995) הוא שחיין אמריקאי, האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ואלוף עולם (בריכת 25 מטר) (האנגג'ואו 2018) בעל 5 מדליות, מהן 4 זהב ו-1 כסף, כולן במשחי שליחים ושותף לשני שיאי עולם (בריכת 25 מטר) במשחי שליחים. אלוף האוניברסיאדה (טאיפיי 2017) ואלוף ארצות הברית (2019) במשחה ל-100 מטר חופשי.
ביוגרפיה

הלד נולד וגדל בספרינגפילד, אילינוי, בנם של שריל ורנדי הלד. הוא בוגר אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית.
ביוגרפיה > 2016 > אלוף אולימפי

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה הלד במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.26 שניות, אחרי נייתן אדריאן (47.72 שניות) וקיילב דרסל (48.23 שניות). במשחקים האולימפיים עצמם, הוא זכה במדליית זהב, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם קיילב דרסל, מייקל פלפס ונייתן אדריאן בתוצאה של 3:09.92 דקות, לפני צרפת (3:10.53 דקות) ואוסטרליה (3:11.37 דקות). כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.73 שניות.
ביוגרפיה > 2017 > אלוף אוניברסיאדה

באוניברסיאדה שנערכה בטאיפיי באוגוסט 2017 הוא זכה ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.36 שניות, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
ביוגרפיה > 2018 > אלוף עולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה הוא זכה ב-5 מדליות, 4 זהב ו-1 כסף, כולן במשחי שליחים. מדליות זהב, במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי ביחד עם קיילב דרסל, ג'ק קונגר ומייקל צ'דוויק בשיא עולם חדש של 1:21.80 דקות, לפני רוסיה (1:22.22 דקות) ואיטליה (1:22.90 דקות), כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 20.25 שניות, התוצאה השנייה בטיבה באליפות כולה, אחרי יבגני רילוב - 20.22 שניות, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם קיילב דרסל, בלייק פירוני ומייקל צ'דוויק בשיא עולם חדש של 3:03.03 דקות, לפני רוסיה (3:03.11 דקות) וברזיל (3:05.15 דקות). כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 45.76 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע כשחיין ראשון תוצאה של 45.82 שניות, התוצאה השלישית בטיבה באליפות כולה (הלד לא השתתף במשחה אישי ל-100 מטר חופשי), במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם ראיין מרפי, אנדרו וילסון וקיילב דרסל בשיא אליפות חדש של 3:19.98 דקות, לפני רוסיה (3:20.61 דקות) ויפן (3:21.07 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע בסגון חופשי ב"זינוק שליחים" תוצאה של 45.23 שניות, התוצאה השנייה בטיבה באליפות כולה, אחרי ולדימיר מורוזוב - 45.01 שניות, במשחה שליחים 4x50 מטר חופשי משולב ביחד עם קיילב דרסל, מלורי קומרפורד וקלסי דליה בשיא עולם חדש של 1:27.89 דקות, לפני הולנד (1:28.51 דקות) ורוסיה (1:28.73 דקות), כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 20.60 שניות ומדליית כסף, במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב בשיא אמריקה חדש של 1:30.90 דקות, אחרי רוסיה 1:30.54 דקות ולפני ברזיל (1:31.49 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 20.31 שניות.
ביוגרפיה > 2019 > אלוף ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 2019 זכה הלד בשתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 21.87 שניות ובמשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 47.39 שניות, התוצאה השלישית בטיבה בארצות הברית בכל הזמנים. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר.
ביוגרפיה > 2024

באולימפיאדת פריז הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי לאחר ששחה בשלב המוקדמות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חופשי: 21.87 שניות (2019)
100 מטר חופשי: 47.39 שניות (2019), התוצאה השלישית בטיבה בארצות הברית בכל הזמנים
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

100 מטר חופשי: 45.75 שניות (2021)
שיאים אישיים > בריכת 25 יארד

50 יארד חופשי: 18.56 שניות (2018)
100 יארד חופשי: 41.05 שניות (2018)
קרב אנגלפילד

קרב אנגלפילד (באנגלית: Battle of Englefield) נערך ב-31 בדצמבר 870 סמוך לרדינג במחוז ברקשייר שבאנגליה של ימינו. היה זה הראשון מתוך סדרה של קרבות בין כוח הפלישה של הוויקינגים הדנים לבין האנגלו-סקסונים של ממלכת וסקס. הקרב והמערכה כולה, אשר החלה בכיבושה של רדינג ב-28 בדצמבר על ידי הדנים והקמת בסיס מבוצר בה, מתוארת בכרוניקה האנגלו-סקסונית.
שלושה ימים לאחר שכבשו את רדינג והתבססו בה, שלחו הדנים כוח סיור רכוב למשימת איסוף מזון מהסביבה הקרובה, תוך כדי בזיזת יישובים קטנים. הדנים, בפיקודם של שני רוזנים, קרבו אל הכפר אנגלפילד ושם חסם את דרכם כוח אנגלו-סקסוני מקומי, בפיקודו של אתלוולף רוזן ברקשייר, לוחם מנוסה, אשר עשר שנים קודם לכן הדף בראש אנשיו מברקשייר צי ויקינגי שניסה לתקוף את וינצ'סטר. לא ברור האם עשו הדנים שימוש בסוסיהם בקרב או שירדו מהם מהם לפני תחילתו. במהלך הלחימה נהרגו דנים רבים, כולל סידרוק, אחד הרוזנים, והנותרים נמלטו בחזרה לרדינג.
ניצחון האנגלו-סקסונים בקרב קטן זה אפשר למלך אתלרד ולאחיו אלפרד לגייס כוחות מאזורים סמוכים לברקשייר, להתאחד עם אתלוולף ואנשיו ולצעוד במשותף לעבר רדינג. הניצחון באנגלפילד סייע להרמת מורל האנגלו-סקסונים והגביר את ביטחונם, אך גם הוביל אותם להתקפה על המחנה המבוצר הדני ברדינג, אשר הסתיימה בתבוסתם ובמותו של אתלוולף.
לקריאה נוספת

Merkle, Benjamin R. The White Horse King: The Life of Alfred the Great. Thomas Nelson, 2009. ISBN 1418581038
הערות שוליים

1 2  Williams, Gareth. Viking Warrior vs Anglo-Saxon Warrior: England 865–1066. ISBN 1472818342
↑  Merkle, עמודים 39-40
| פלישות הוויקינגים לאיים הבריטיים |
| --- | --- | --- |
| הצבא הוויקינגי הגדול (865 - 878) | אנגלפילד • רדינג • אשדון • בסינג • מרטון • וילטון • סינוויט • אדינגטון |  |
| דנלואו | בטינגטון • סטמפורד (894) • הולם • טטנהאל • טמפספורד • דרבי • סטמפורד (918) • קורברידג' • ברוננבורג • סטיינמור • מלדון • אלטון הראשון • יום סנט ברייס • פינהו • רינגמר |  |
| קנוט הגדול (1015 - 1016) | אסאנדון • ברנטפורד |  |
| האראלד הארדרדה (1066) | פולפורד • גשר סטמפורד |  |
רועי קופר

| --- | --- |

 לידה:  1956 (בן 68 בערך) מפלסים, ישראל 
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  צילום
 פרסים והוקרה:  פרס ז'ראר לוי (1996)  פרס ליאון קונסטנטינר (2006)  פרס אנריקה קבלין למפעל חיים בתחום הצילום (2006) 
 
רועי קופר (נולד ב-1956) הוא אמן פלסטי ישראלי הפועל בתחום הצילום, מרצה בבית הספר לאמנות רב תחומית במכללת שנקר.
ביוגרפיה

קופר נולד וגדל בקיבוץ מפלסים והחל את דרכו האמנותית בשנות ה-80 של המאה העשרים. למד במכללת הדסה ובמדרשה לאמנות. לצד פעילותו כאמן, עוסק קופר בהוראה. עד לשנת 2009 היה קופר מרצה בכיר במחלקה לצילום בבצלאל ובשנים 2008–2016, היה מרצה בכיר במחלקה לאמנות בשנקר ומשנת 2014 הוא בעל דרגת פרופסור. בין השנים 1994–1998 היה קופר ראש המחלקה לצילום בבית הספר קמרה אובסקורה. בשנת 2016 מונה לראש בית הספר לאמנות רב תחומית בשנקר.
בעבודותיו, נוגע קופר בשאלות פילוסופיות ומאיר אותן באור חדש באמצעות הצילום. כמו כן עוסקות עבודותיו בהיבטים הפילוסופיים של פעולת הצילום ושל מעמדו של הצילום. 
בין הסדרות הבולטות שהציג: "אתרי העלמות" (1990–1994), "נקרופוליס" (1996–2000, יחד עם הצלם גלעד אופיר), "תפוחי זהב" (1999–2001), "אנסאר" (2003), "אין מנוס מן העבר" (2002), "נוף דרום" (2005), "כמו כוכבים שנלכדו במים" (2005), "מצבי מלחמה" (2006), והטרילוגיה "לאכול מבשר הלוויתן" (2007), המורכבת מהסדרות "אטלנטיס", "הצוקים הלבנים של דובר" ו"לחיי אלה שהיו אמורים להיות עמנו". בשנת 2010 הציג עבודות חדשות בתערוכה שכותרתה "יכול היה להיות אחרת".
עבודותיו של קופר הוצגו, בין היתר, בתערוכות יחיד במוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב, מוזיאון הרצליה ומוזיאון טייט מודרן בלונדון. ובתערוכה קבוצתית במוזיאון הנגב לאמנות בבאר שבע.
קופר הוא זוכה פרס ז'ראר לוי של מוזיאון ישראל (1995), פרס ג'ורג' וג'נט ג'פין, קרן התרבות אמריקה-ישראל (2002), פרס מרכז התרבות היהודית בלונדון (2003), פרס שרת החינוך והתרבות לאמנות פלסטית (2004), פרס אנריקה קבלין לצילום, מוזיאון ישראל, ירושלים (2006) ופרס ליאון קונסטנטינר, מוזיאון תל אביב לאמנות (2006).
קופר פרסם עד כה שני ספרי צילום: "תפוחי זהב/נקרופוליס" ו"אין מנוס מן העבר".
לקריאה נוספת

הדס מאור, "אתרי העלמות", 1998
Jeremy Lewison, מוזיאון ה[טייט] לונדון, טקסט על סדרת "נקרופוליס", 2000
רונה סלע, "תפוחי-זהב, נקרופוליס", 2001
יונתן אמיר, "אין תמונה נכונה", ריאיון עם רועי קופר, 2006
הערות שוליים

↑  שני ליטמן, פרופ' רועי קופר מונה לראש בית הספר לאמנות רב תחומית בשנקר, באתר הארץ, 26 ביולי 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 276845  NLI: 987007499165005171  GND: 174388764  ISNI: 0000 0000 5025 849X  LCCN: nr2002026188  PIC: 319781  RERO: 02-A026544785  SUDOC: 203562127  ULAN: 500484130  VIAF: 78715589   WorldCat (עם VIAF): 78715589
רוברט אינגרסול

| --- | --- |

 לידה:  11 באוגוסט 1833 דרזדן, ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  21 ביולי 1899 (בגיל 65) דובס פרי, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  רוברט גרין אינגרסול
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 עיסוק:  פוליטיקאי, נואם, מרצה
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  סאטירה, מסה, ביקורת חברתית, ביקורת פוליטית, פילוסופיה וספרות, ביקורת המקרא,
 זרם ספרותי:  אגנוסטיות 
 נושאי כתיבה:  מחשבה חופשית, אגנוסטיות, הומניזם, ביטול העבדות בארצות הברית, זכויות האישה
 בת זוג:  אווה פרקר אינגרסול
 צאצאים:  אווה אינגרסול בראון מוד אינגרסול פובסקו
 חתימה:   
 
רוברט גרין אינגרסול (באנגלית: Robert Green Ingersoll‏; 11 באוגוסט 1833 – 21 ביולי 1899) היה עורך דין, סופר ונואם אמריקני, שהיה ידוע בהגנתו של הזרם האגנוסטי. זכה לכינוי "האגנוסטי הגדול".
חייו האישיים

רוברט אינגרסול נולד בדרזדן, ניו יורק. אביו, ג'ון אינגרסול, היה מטיף פרוטסטנטי שתמך בביטול העבדות בארצות הברית. דעותיו הקיצוניות גרמו לו ולמשפחתו לעבור ערים לעיתים קרובות. בבגרותו הפך רוברט למורה, ועיקר התמחותו היו לטינית והיסטוריה. רוברט נישא בשנת 1862 לאווה אמיליה פרקר (1841–1923). נולדו להם שתי בנות. הבת הבכורה, אווה אינגרסול-בראון, הייתה פמיניסטית וסופרגיסטית ידועה.
עריכת דין

רוברט ואחיו אבון התקבלו ללשכת עורכי הדין באילינוי בשנת 1854. אחד התיקים הזכורים ביותר הוא "משפט הכוכבים", שערורייה פוליטית במרכזה מערכת הדואר של ארצות הברית, בה נחשף כי עובדי דואר קיבלו שוחד כדי להעניק זכויונות למסדירת דואר בדרום ובמערב המדינה.
מלחמת האזרחים

עם תחילת מלחמת האזרחים האמריקאית, רוברט הקים את גדוד הפרשים המתנדבים ה-11 של אילינוי ופיקד עליו. הגדוד נלחם בקרב שילה. ב-1862 רוברט, אז קצין בצבא האיחוד, נלכד על ידי חיילי הקונפדרציה בלקסינגטון, טנסי, ואז שוחרר על תנאי - נאסר עליו להילחם בחיילי הקונפדרציה עד אשר יוחלף בעבור חייל קונפדרציה בדרגה שווה לזו שלו. תנאי זה הקשה על רוברט למלא את תפקידו הצבאי, והוא הגיש את התפטרותו מהצבא ביוני 1863.
כניסה לפוליטיקה

לאחר המלחמה, רוברט כיהן כתובע הכללי באילינוי. אף על פי שמעולם לא נבחר למפלגה הרפובליקנית, הוא היה חבר מרכזי במפלגה. דעותיו בנוגע לעבדות, זכות הבחירה של נשים וסוגיות אחרות הקבילו לקונצנזוס הכללי בחברה, אך דעותיו האתאיסטיות והאגנוסטיות מנעו ממנו להתקדם מבחינה פוליטית.
נאומים וחשיבה חופשית

בהרצאה שכותרתה "הכופרים הגדולים", הוא תקף את רעיון קיומו של הגיהנום: "כל הנבזות, כל הנקמה, כל האנוכיות, כל האכזריות, כל השנאה, כל תחושת קלון שלב האדם מסוגל לחוש, צמחה ונשאה פרי במילה אחת - גיהנום."
מותו

אינגרסול מת מאי ספיקת לב בגיל 65. זמן קצר לאחר מותו אסף גיסו עותקים מכתביו כדי לפרסמם במהדורת ספרים - מהדורת דרזדן - 12 כרכים ששמרו את רעיונותיו ודעותיו של רוברט אינגרסול לדורות הבאים. אפרו של רוברט פוזר בבית הקברות הלאומי בארלינגטון.
הערות שוליים

↑  Joseph McCabe, A biographical dictionary of modern rationalists, London, Watts, 1920
↑  Ingersoll, Robert G. (1915). "The Great Infidels". The Works of Robert G. Ingersoll, in Twelve Volumes, Volume III. The Dresden Publishing Company. p. 319. נבדק ב-9 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263083805171  PLWABN: 9810694227405606  BIBSYS: 3047414  BnF: cb129530880 (data)  CiNii: DA0705739X  GND: 11928913X  ISNI: 0000 0000 8090 9206  LCCN: n50027131  NDL: 00768746  NKC: mzk2003203032  NLA: 36073078  NSK: 000788959  NTA: 070578737  SELIBR: 302524  SNAC: w61n854k  SUDOC: 087180952  Trove: 1207041  VcBA: 495/208723  VIAF: 11763107   WorldCat (עם VIAF): 11763107 
התמונה הידועה היחידה של רוברט אינגרסול הפונה לקהל.
רוגבראוד

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  לחם שיפון 
 מוצא:  איסלנד 
 
אפיית לחם בחול החם בלאוגרוואטן, איסלנד
רוגבראוד (הלחם הכהה יותר)
רוגבראוד (באיסלנדית: Rúgbrauð) הוא לחם שיפון ישר איסלנדי.
מאפיינים

רוגבראוד נאפה באופן מסורתי בסיר חרס או מאודה בחביות עץ מיוחדות על ידי הטמנתן באדמה ליד גייזר, ובמקרה זה הוא ידוע בשם hverabrauð כלומר "לחם-מעיין חם". רוגבראוד מודרני, כלומר של ימינו, מיוצר בדרך כלל בתבנית אפייה מרובעת. הלחם נטול קרום, כהה ודחוס מאוד, בדרך כלל מתוק למדי, ונשמר לאורך זמן. הוא מוגש לעיתים קרובות עם חמאה, פטה בשר כבש והאנגיקיוט (כבש מעושן), או עם הרינג כבוש. רוגבראוד יבש נטחן ומעורבב עם חובצה ליצירת סוג של דייסה. רוגבראוד ספוג לעיתים קרובות ולאחר מכן הופך ל-brauðsúpa ("מרק לחם") – כלומר, מבושל עם צימוקים וחומרי טעם (לרוב לימון) ומוגש חם עם קצפת כקינוח.
תצרוכת

מסופר שצריכה מופרזת של לחם זה גורמת לגזים, וזוכה לכינוי שלו þrumari שמתורגם בערך כ"לחם רעמים" או "רעם". עם זאת, ישנם סוגי לחם שיפון מסורתי עם חיטה ודגנים אחרים מלאים שנוספו כדי להפוך אותו לפחות צפוף, אבל נקראים גם כן rúgbrauð. סוגים אלה נוטים להיות פחות כבדים מסוג השיפון בלבד המסורתי ודומים יותר לרוגברוד הדני המודרני או לפומפרניקל הגרמני.
שיפון, המיוצר בדנמרק ומיוצא לאיסלנד הפך לדגן השולט במטבח האיסלנדי בתקופת העת החדשה המוקדמת לאחר שהוקם מונופול סחר על ידי מלך דנמרק ב-1602, ונשאר בתוקף עד 1786.
בספטמבר 2022, הסייסמולוג האמריקני ג'וליאן לוזוס ניסה לאפות רוגבראוד במכוניתו במהלך גל חום בעמק סן פרננדו. על אף שלא הצליח, הניסיון של לוזוס סוקר בעיתונות האיסלנדית והקנה לו ראיון עם השחקן האמריקאי ראיין סיקרסט.
ראו גם

לחם שיפון
פומפרניקל
הערות שוליים

↑  Sigurðsson, Bjarki (6 בספטמבר 2022). "Bakar íslenskt rúgbrauð í bílnum sínum í Kaliforníu" (באיסלנדית). vísir.is. נבדק ב-11 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dr. Julian Lozos [@seismogenic]. "Let's see if my car can achieve the low-and-slow conditions needed for baking rúgbrauð" (Tweet) – via Twitter.
קריאה צמודה

קריאה צמודה היא טכניקה בביקורת הספרות, המתארת פרשנות מעמיקה של קטע קצר. קריאה כזו נותנת משקל רב יותר לפרטי על חשבון הכללי. הקריאה הצמודה מקדישה תשומת לב רבה למילים, לתחביר ולסדר שבו נפרשים משפטים ורעיונות בזמן הקריאה.
הטכניקה נכנסה לשימוש בתורת הספרות לראשונה על ידי אנשי אסכולת הביקורת החדשה במחצית הראשונה של המאה העשרים, ונמצאת בשימוש נרחב.
קריאה צמודה של פואמה בת כ-200 מילים יכולה להתפרש על פני אלפי מילים ועדיין לא לנצל את כל האפשרויות והאבחנות. דוגמה קיצונית לכך נמצאת במאמר של דרידה Ulysses Gramophone, שג'וזף היליס-מילר (J. Hillis Miller) תיאר כ"התפוצצות היפרבולית ואקסטרווגנטית של טכניקת הקריאה הצמודה".[דרוש מקור] המאמר מקדיש יותר משמונים עמודים לפרשנות המילה 'כן' החותמת את הרומן המפורסם 'יוליסס' של ג'יימס ג'ויס.
לקריאה הצמודה בספרות יש היסטוריה בפרשנות של כתבים דתיים. לדוגמה, ה-Pazand, ז'אנר מהספרות הפרסית אמצעית, עוסק בטקסטים של Zend (מילולית: פרשנות או תרגום) שמציעים הסבר וקריאה צמודה של האווסטה, הכתבים המקודשים לזרתוסטראים. הפרשנויות המקראיות בתלמוד מהוות גם הן דוגמה מוקדמת לקריאה צמודה. בתקופת האסלאם, הקריאה הצמודה של הקוראן זכתה לפריחה ויצרה קורפוס רחב.
המבשר ההיסטורי העיקרי של הקריאה הצמודה הוא עליית הביקורת ההיסטורית (Higher criticism) והתפתחות ביקורת המקרא בגרמניה בסוף המאה ה-18.[דרוש מקור]
רוברט פלאד

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1574 Milgate House, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  8 בספטמבר 1637 (בגיל 63) לונדון, ממלכת אנגליה 
 השקפה דתית:  אנגליקניזם 
 מקום לימודים:  סנט ג'ונס קולג', אוקספורד 
 תחומי עניין:  רפואה, אסטרולוגיה, תורת הנסתר, אלכימיה, מיסטיקה, Christian mysticism, מתמטיקה 
 עיסוק:  רופא, פיזיקאי, פילוסוף, Christian mystic, אלכימאי, מתמטיקאי, מוזיקולוג, תאורטיקן מוזיקה, אסטרולוג, occultist 
 מדינה:  ממלכת אנגליה 
 פרסים והוקרה:  עמית הקולג' המלכותי לרופאים 
 
רוברט פלאד (אנגלית: Robert Fludd, לטינית: Robertus de Fluctibus; ‏ קנט, 1574 - לונדון, 8 בספטמבר 1634), פילוסוף, רופא ואוקולטיסט אנגלי.
תולדות חייו

אביו של רוברט פלאד היה בכיר בממשלה של אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה.
פלאד למד רפואה באוניברסיטת אוקספורד וקיבל תואר דוקטור לרפואה.
בין השנים 1598 ל-1604 נדד פלאד באירופה והשתלם ברפואה ועיסוקים הקשורים לפילוסופיה הרמטית. הוא גם התכתב עם יוהאנס קפלר בנושאים אלה.