stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות הכלליות בשוודיה 2022
הערות שוליים

↑  מהפך בשבדיה: ניצחון דחוק לימין בצל הסחף אל הפופוליסטים, באתר ynet, 14 בספטמבר 2022
↑  הבחירות בשוודיה: ראש הממשלה הודתה בתבוסה והודיעה על התפטרות, באתר וואלה, 14 בספטמבר 2022
↑  Sweden’s incoming prime minister shifts right, POLITICO, ‏2022-10-14 (באנגלית אמריקאית)
↑  Rysk atomubåt med kapacitet för kärnvapen i Östersjön, מתוך תאגיד השידור השוודי, (בשוודית)
↑  Natomedlemskap? Frågor och svar, מתוך תאגיד השידור השוודי, (בשוודית)
↑  Agenda Sön 8 maj, מתוך תאגיד השידור השוודי, (בשוודית)
↑  Turkey’s leader opposes letting Finland, Sweden join NATO, מתוך אתר איי-פי, (באנגלית)
1 2  ממשלת מיעוט
1 2 3  תומכים בקואליציה ללא חברות בקבינט (אנ')
1 2  בעבר FP
↑  הנהגה משותפת
↑  הרשימה הבאה מראה את אחוז-התמיכה המשוקלל בסקרים שונים לכל מפלגה לפי מפתח-חודשי, החל מחודש ספטמבר 2018 ועד ספטמבר 2022 (לעיון ברשימת הסקרים המלאה המובאת בוויקיפדיה בשפה האנגלית, ראו כאן).
דפוס אחדות

חברי מערכת "האחדות", (מימין לשמאל) יישובים: יצחק בן-צבי, דוד בן-גוריון ויוסף חיים ברנר; עומדים: אהרן ראובני ויעקב זרובבל (1912)
דפוס אחדות (כיום, רשמית, "אחדות (1977) דפוס אופסט ובלט אגודה קואופרטיבית בתל אביב בע"מ") הוא בית דפוס קואופרטיבי שהוקם על ידי חברי תא פועלי ציון בירושלים ב-1910 והיה לבית הדפוס העיקרי של תנועת העבודה.
ירושלים

בית הדפוס הוקם מיד לאחר חג הפסח תר"ע (מאי 1910) בשכונת עזרת ישראל בירושלים לשם הוצאתו לאור של ביטאון פועלי ציון בארץ ישראל, "האחדות". הדפוס הוקם ביזמת חברי מערכת העיתון, יצחק בן-צבי, רחל ינאית בן-צבי, דוד בן-גוריון ויעקב זרובבל יחד עם בוריס שץ, מייסד בצלאל, ראש קבוצת אומנים, בהם גם פועלי דפוס ומנהיג "פועלי ציון" בירושלים וזאב אשור שהיה פועל דפוס, ממציא, מזכיר סניף "פועלי ציון" בירושלים ומראשי פעילי התאגדות פועלי הדפוס. דפוס אחדות קם על רקע התארגנותם של פועלי הדפוס בירושלים באיגוד מקצועי בעל תודעה מעמדית עוד ב-1908, בשם "אגודת פועלי הדפוס בירושלים", בהשראת סניף "פועלי ציון" בעיר. ארגון פועלי הדפוס בירושלים, בהנהגת הזוג בן-צבי, הוביל שביתה שלוותה בהפגנות כנגד ניצול עובדי דפוס והשפלתם ב-1909. הייתה זו השביתה הראשונה של פועלים יהודים בארץ ישראל. כישלונה של השביתה, שהגיעה לקצה בתיווכם של מרדכי בן הלל הכהן וזלמן דוד ליבונטין, ללא הישגים של ממש לפועלים, הביאה לרעיון בית הדפוס הקואופרטיבי, שבו אין "בעל בית" נצלן ופועל קשה-יום אלא קיים שוויון בין כל העוסקים במלאכה. רעיון הקמת העיתון "אחדות" ובית הדפוס "אחדות" היה לאחד את מלאכת העשייה הרעיונית וההפקה הפיזית של העיתון. חבורת בית הדפוס הייתה חבורה של אידיאליסטים שחיו בקומונה בשם ירושלים החדשה ליד בית הספר לאמנות "בצלאל".
יחד עם עובדי הדפוס עבדו כמשפחה אחת בהתייעצות חברית לא רק על תוכנו ועל צורתו של כל גיליון וגיליון, אלא גם על כל השאלות האדמיניסטרטיביות הכספיות והטכניות הכרוכות בהוצאתו.
נחמן סירקין, האידאולוג של תנועת הפועלים, הרחיב את הרקע האידאולוגי להקמת בית דפוס קואופרטיבי מפלגתי:
המוסד הקואופרטיבי הראשון של המפלגה צריך להיות בית דפוס אשר בו יודפס השבועון המפלגתי, "האחדות"... [עליו להיות] אבן הראשונה בבניין כי בקרב כל המפלגות הסוציאליות היה בית הדפוס בשביל הספרות המפלגתית המוסד הכלכלי הראשון שהיה קניינם של הפועלים.
הדפוס קיבל להוצאה לאור כתבים שונים, רובם ככולם מאת מקורבים לחבורה, אנשי "בצלאל" וסופרים, משוררים וחוקרים שהיו חברים אישיים של העורכים. עיתון "האחדות" עצמו יצא במשך יותר מארבע שנים כשבועון, ונסגר בפקודת השלטונות, בדצמבר 1914 מיד לאחד שפרסם מאמר בגנות פקודת גירוש כל היהודים שאינם אזרחים עות'מאניים מן הארץ, לאחר שטורקיה נכנסה למלחמת העולם הראשונה. לרבים, בהם דוד בן-גוריון, הייתה ההתנסות בירושלים והעיתון עצמו, תחילתה ("ילדותה") של תנועת העבודה כתנועה יוצרת ספרות ותרבות.
במהלך מלחמת העולם הראשונה לא תפקד בית הדפוס וב-דצמבר 1918 עבר ליפו.
תל אביב יפו

הדפוס עבר בכסלו תרע"ט לרחוב בוסטרוס ביפו ולאחר כשנה לרחוב ליליינבלום בתל אביב, לדירה שחלקה נשכר עבור יוסף חיים ברנר ומערכת הירחון הספרותי "האדמה" (שצורף לקונטרס, כתב העת של אחדות העבודה, שהודפס אף הוא בדפוס אחדות).
רק עם המעבר ליפו הפך בית הדפוס לקואופרציה כאשר הפך מעיסוק של בני קומונה להוטים אך חובבניים למוסד בבעלות הסוכנות היהודית וקפא"י, קופת פועלי ארץ ישראל והזרוע הכלכלית של אחדות העבודה. בגיליון הייסוד של הדפוס נכתב:
א. הקואופרטיב מורכב מקבוצה חופשית, העובדת רק בכוחות עצמאיים ולא על בסיס רכוש פרטי

ב. הקבוצה מקבלת בחכירה את כל אמצעי הייצור הדרושים לה מאת המוסדות הלאומיים, שכלפיהם היא אחראית בפעולתה. 

ג. הרווח הנקי שנותר לאחר תשלומי שכר העבודה וההוצאות מתחלק ל:1. הגדלת המשק, 2. נמסר לקרן מיוחדת ליד קפא"י שתפקידה ליצור קואופרטיבים נוספים ו-3. קודש להגשמת החברה העובדת העתידה [הדגשה במקור, בשני קווים עבים]
לעיתים היו אנשי הדפוס מחוסרי עבודה, אך גם אז היו בעלי תודעה מפלגתית וסירבו לקבל עבודות שלא עלו בקנה אחד עם עמדותיה של אחדות העבודה וההסתדרות הכללית.
לקריאה נוספת

יוסף אוליצקי, אמנות הדפוס: 400 שנים לאומנות הדפוס בארץ-ישראל, רמת גן: מסדה, 1973.
הערות שוליים

↑  אוליצקי, עמוד 108
↑  אוליצקי, עמוד 175
↑  אוליצקי, עמוד 175 - 177
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007380324505171  BnF: cb16569328g (data)  VIAF: 224118657   WorldCat (עם VIAF): 224118657 
פועלים בבית הדפוס, 1959, בנו רותנברג, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית
דנמרק באירוויזיון 2021

דנמרק השתתפה באירוויזיון 2021 עם השיר "Øve os på hinanden", שבוצע על ידי הצמד הדני פיר ופלמה.
רקע

לפני אירוויזיון 2021 השתתפה דנמרק באירוויזיון 48 פעמים מאז כניסתם הראשונה בשנת 1957. דנמרק זכתה בתחרות, נכון ל-2021, 3 פעמים: בפעם הראשונה, בממלכה המאוחדת עם השיר "Dansevise" בביצוע גרטה ויורגן אינגמן, בשוודיה עם השיר "Fly on the Wings of Love" בביצוע האחים אולסן, ו שוב בשוודיה עם השיר "Only Teardrops" בביצוע אמילי דה פורסט. באירוויזיון 2019, "Love Is Forever" שבוצע על ידי לאונורה הגיע למקום ה-12 בגמר, עם 120 נקודות. בשנת 2020 הוכרז כי בן וטן ייצגו את דנמרק עם השיר "Yes", לפני שהוכרז על ביטול התחרות. דנמרק בחרה את כל השירים שלה לאירוויזיון עד כה במסגרת דנסק מלודי גרנד פרי.
לפני האירוויזיון > דנסק מלודי גרנד פרי 2021

הדנסק מלודי גרנד פרי 2021 הייתה ההפקה ה-51 של הדנסק מלודי גרנד פרי, תחרות המוזיקה שבוחרת את השירים של דנמרק לאירוויזיון. האירוע נערך ב-6 במרץ 2021 באולפן DR 5 בקופנהגן, בהנחיית טינה מולר ומרטין בריגמן. התוכנית שודרה בטלוויזיה ב-DR1 וכן הועברה באופן מקוון ב-DR TV, שירות הסטרימינג של השידור, ובאתר הרשמי של DR.
לפני האירוויזיון > דנסק מלודי גרנד פרי 2021 > דרך התחרות

שמונה שירים, כולם מלווים בתזמורת ה-DR גרנד פרי בניצוחו של פיטר דירינג, התחרו במופע אחד בו נקבע הזוכה דרך שני סבבי הצבעה ציבורית. בסיבוב הראשון שלושת השירים הראשונים על סמך תוצאות הצבעה ציבורית העפילו לגמר העל. בגמר העל, הזוכה נקבע אך ורק על ידי ההצבעה הציבורית. הצופים יכלו להצביע באמצעות SMS או אפליקציה סלולרית שתוכננה במיוחד לתחרות. לצופים המשתמשים באפליקציה כדי להצביע הוענקה הצבעה אחת בחינם.
לפני האירוויזיון > דנסק מלודי גרנד פרי 2021 > השירים המתחרים

DR פתחו תקופה בין 29 באוקטובר 2020 ל-20 בנובמבר 2020 כדי שאמנים ומלחינים יוכלו להגיש את שירם. דובר התחרות, גוסטב לוצ'ופט, הצהיר כי התחרות תחפש "שירים המשקפים את התרבות והזהות הדנית, עם מגוון של ז'אנרים וביטויים מוזיקליים" בדגש על שירים שיש בהם פוטנציאל להצלחה נוספת לאחר התחרות. ועדת בחירה בחרה שמונה שירים מתוך השירים שהוגשו לרשות השידור, והאמנים והשירים המתחרים הוצגו רשמית ב-10 בפברואר 2021 במהלך תוכניות הרדיו של DR P3 Buffeten, Formiddag på 4'eren ו-P4 Play.
| אמן | שיר | מלחין |
| --- | --- | --- |
| צ'יף 1 ותומאס בוטנשון | "Højt over skyerne" | תומאס בוטנשון, נרמין הרמבסיץ' |
| קלאודיה קמפניול | "Abracadabra" | מלאני ווהבה, אמיל ליי, לואי ג'ארטו |
| אמה ניקולין | "Står lige her" | יפה פילגארד, ג'ייקוב יורגנסן, אמה ניקולין וינתר נילסן, אדם קלווה, פטרישיה נאמקולה מבבאזי |
| פיר ופלמה | "Øve os på hinanden" | לאוריס עמנואל |
| ז'אן מישל | "Beautiful" | קלרה סופי פבריציוס, יוהנס נימרק, ג'ספר הרסינג סידלמן, אנדראס ג'נסן |
| מייק טראמפ | "Everything Is Alright" | מייק טראמפ |
| ננה אוליביה | "Hvileløse hjerter" | אנה דייוויד, ניקולאי לרינג, קספר סורנסן |
| התאומים הקוסמיים | "Silver Bullet" | ליסה קאבל, גיסלי גיסלאסון, רסמוס דואלונד, אוגוסט אמיל |
לפני האירוויזיון > דנסק מלודי גרנד פרי 2021 > הגמר

הגמר התקיים ב-6 במרץ 2021. סדר ההופעה נקבע על ידי DR והוכרז ב-25 בפברואר 2021. בסיבוב הראשון של ההצבעה, שלוש הראשונות עלו לגמר על בסיס הצבעה ציבורית. שלושת הסופר-פיינליסטים היו "Højt over skyerne" בביצוע צ'יף 1 ותומאס בוטנשון, "Øve os på hinanden" בביצוע פיר ופלמה ו-"Beautiful" בביצוע ז'אן מישל. בסופר-גמר, הזוכה, "Øve os på hinanden" בביצוע פיר ופלמה, נבחר אך ורק על ידי ההצבעה הציבורית.
| הגמר - 6 במרץ 2021> מספר | הגמר - 6 במרץ 2021> אמן | הגמר - 6 במרץ 2021> שיר | הגמר - 6 במרץ 2021> תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | צ'יף 1 ותומאס בוטנשון | "Højt over skyerne" | הגיע לסופר-גמר |
| 2 | ננה אוליביה | "Hvileløse hjerter" | הודח |
| 3 | התאומים הקוסמיים | "Silver Bullet" | הודח |
| 4 | קלאודיה קמפניול | "Abracadabra" | הודח |
| 5 | מייק טראמפ | "Everything Is Alright" | הודח |
| 6 | פיר ופלמה | "Øve os på hinanden" | הגיע לסופר-גמר |
| 7 | אמה ניקולין | "Står lige her" | הודח |
| 8 | ז'אן מישל | "Beautiful" | הגיע לסופר-גמר |
| סופר-גמר – 6 במרץ 2021> מספר | סופר-גמר – 6 במרץ 2021> אמן | סופר-גמר – 6 במרץ 2021> שיר | סופר-גמר – 6 במרץ 2021> אחוזי הצבעה | סופר-גמר – 6 במרץ 2021> מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פיר ופלמה | "Øve os på hinanden" | 37% | 1 |
| 2 | צ'יף 1 ותומאס בוטנשון | "Højt over skyerne" | 29% | 3 |
| 3 | ז'אן מישל | "Beautiful" | 34% | 2 |
באירוויזיון

על פי כללי האירוויזיון, כל המדינות למעט המדינה המארחת וה"Big 5" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר מתקדמות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לשישה חלקים שונים, בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם היסטוריית הצבעה נוחה הוכנסו לאותו חלק. לאירוויזיון 2021, השתמשו בהגרלת ההקצאות של חצי הגמר שנערכה לשנת 2020 שהתקיימה ב-28 בינואר 2020. דנמרק הוכנסה לחצי הגמר השני, שנערך ב-20 במאי 2021, ותוכננה להופיע במחצית השנייה של המופע.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים באירוויזיון 2021, סדר ההופעה לחצי הגמר הוחלט על ידי מפיקי התוכניות ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. דנמרק אמורה הייתה להופיע במקום ה-17 (אחרונה), לאחר השיר שייצג את שווייץ.
הצבעה

ההצבעה במהלך שלושת החלקים התרחשה כך שכל מדינה מעניקה שני סטים של נקודות של 1 עד 8, 10 ו-12: האחת של צוות השופטים המקצועי והשנייה מההצבעה המקוונת. צוות השופטים של כל מדינה מורכב מחמישה אנשי מקצוע בתעשיית המוזיקה שהם אזרחי המדינה שהם מייצגים, ושמם פורסם לפני התחרות במטרה להבטיח שקיפות. צוות שופטים זה שפט כל שיר על סמך: יכולת קולית, ההופעה הבימתית, הרכב השיר ומקוריותו והרושם הכללי שניתן על ידי ההופעה. בנוסף, אף חבר של צוות שופטים לא רשאי היה להיות קשור בשום צורה לאף אחת מההופעות המתחרות, באופן שלא יוכל להצביע באופן שהוא אינו לא משוא פנים ועצמאי. הדירוג האישי של כל חבר בצוות השופטים כמו גם תוצאות ההצבעה המקוונת של המדינה פורסמו זמן קצר לאחר הגמר הגדול.
הערות שוליים

↑  "Denmark Country Profile". EBU. נבדק ב-1 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gallagher, Robyn (29 באוקטובר 2020). "Dansk Melodi Grand Prix 2021: Denmark's national final will feature 8 finalists in March 6 showdown". Wiwibloggs. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Dohrmann, Jan (11 בפברואר 2021). "Her er de otte sange og artister i 'Dansk Melodi Grand Prix 2021'". dr.dk (בדנית). נבדק ב-12 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ellegaard, Christian (29 באוקטובר 2020). "Sådan bliver Dansk Melodi Grand Prix 2021: 'Vi vil ikke risikere at stå i samme situation som sidst'". dr.dk (בדנית). נבדק ב-12 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Adams, Oliver (29 בינואר 2021). "Denmark: Eight Dansk Melodi Grand Prix 2021 entries to be released on 10 February". Wiwibloggs. נבדק ב-29 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Luukela, Sami (29 בינואר 2021). "Dansk Melodi Grand Prix 2021 songs out in February 10, hosts revealed". escXtra. נבדק ב-20 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Washak, James (25 בפברואר 2021). "Denmark: Running Order For Dansk Melodi Grand Prix 2021 Revealed". Eurovoix. נבדק ב-25 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Groot, Evert (17 בנובמבר 2020). "2020 Semi-Final line-up to stay for 2021". eurovision.tv. Eurovision Song Contest. אורכב מ-המקור ב-18 בנובמבר 2020. נבדק ב-17 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Semi-Final running orders revealed". Eurovision.tv (באנגלית). 2021-03-30. נבדק ב-2021-03-30.
הבחירות הכלליות בשוודיה 2014

הבחירות הכלליות בשוודיה נערכו ב-14 בספטמבר 2014, ובמהלכן נבחר הריקסדאג (הפרלמנט) של ממלכת שוודיה. כמו כן, באותו יום נערכו בחירות מקומיות במחוזות ובקומינר. הבחירות הכלליות התקיימו בכל מחוזות הבחירה של שוודיה ובמסגרתן נבחרו כל 349 חברי בית הנבחרים, ריקסדאג. המתמודדים על ראשות הממשלה היו ראש הממשלה הנוכחי וראש המפלגה השמרנית פרדריק ריינפלט וראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית סטפן לוון.
בבחירות לקחו חלק 6,290,016 אזרחים (מתוך 7,330,432), שמהווים 85.8 אחוזים מבעלי זכות הבחירה, עליה של 1.24 אחוזים מהבחירות הקודמות (2010). התחזיות חזו ניצחון למפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ואכן בסופו של דבר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית התחזקה במושב אחד והביסה את המפלגה השמרנית שאיבדה 23 מושבים מתוך 107 המושבים שהיו לה טרם הבחירות, בעוד מפלגת הימין השוודים הדמוקרטים מצדה התחזקה באופן ניכר של מעל 100%, והפכה ממפלגה קטנה לשלישית בגודלה עם 49 מושבים בפרלמנט. כמו כן, המפלגה הפמיניסטית של שוודיה הצליחה לקבל את המספר הרב ביותר של קולות בהיסטוריה של המפלגה, אך הדבר לא הספיק כדי לעבור את אחוז החסימה, שעומד על 4%.
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית גרפה 113 מושבים, דבר שלא אפשר הקמת ממשלה ללא צורך בקואליציה עם מפלגות נוספות. למעשה, תוצאות הבחירות לא אפשרו כלל הקמת ממשלה בעלת רוב, וכך קמה ממשלת מיעוט  בראשותו של לוון. הממשלה הזו היא אחת החלשות ביותר בהיסטוריה של שוודיה, עם 39% תמיכה בלבד. עקב תוצאות הבחירות, התפטר מתפקידו יושב ראש המפלגה השמרנית פרדריק ריינפלט, לאור מפלת מפלגתו בבחירות.
תוצאות

הרכב הריקסדאג החדש לפי מפתח מפלגתי
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שיוך מפלגתי | שיוך מפלגתי | מושבים  |
|  | מפלגת השמאל | 21 |
|  | הסוציאל-דמוקרטים | 113 |
|  | הירוקים | 25 |
|  | השוודים הדמוקרטים | 42 |
|  | המפלגה העממית הליברלית | 19 |
|  | מפלגת המרכז | 22 |
|  | המפלגה השמרנית | 83 |
|  | הנוצרים הדמוקרטים | 16 |
|  |  | 8 |
| סה"כ  | סה"כ  | 349 |
תוצאות > רשימות שעברו את אחוז החסימה (4%)

| מושבים | מספר קולות | שם המפלגה | סימן | מושב | יו"ר הרשימה | השוואה לפרלמנט היוצא | אחוז מכלל הקולות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 113 | 1,932,711 | הסוציאל-דמוקרטים | SAP | קואליציה | סטפן לוון | +1 |  31.01  |
| 84 | 1,453,517 | המפלגה השמרנית | M | אופוזיציה | פרדריק ריינפלט | -23 |  23.33  |
| 49 | 801,178 | השוודים הדמוקרטים | SD | אופוזיציה | אימי אוקסון | +29 |  12.86  |
| 25 | 429,275 | הירוקים | MP | קואליציה | גוסטב פרידולין אוסה רומסון | ±0 |  6.89  |
| 22 | 380,937 | מפלגת המרכז | C | אופוזיציה | אנני לאף | -1 |  6.11  |
| 21 | 356,331 | מפלגת השמאל | V | תומכי הקואליציה | יונס ח'ודט | +2 |  5.72  |
| 19 | 337,773 | המפלגה העממית הליברלית | FP | אופוזיציה | יאן ביירקלונד | -5 |  5.42  |
| 16 | 284,806 | הנוצרים הדמוקרטים | KD | אופוזיציה | אבה בוש תור | -3 |  4.57  |
תוצאות > רשימות שהתמודדו ולא עברו את אחוז החסימה

| מספר קולות | שם המפלגה | סימן | השוואה לבחירות הקודמות (2010); באחוזים | אחוז מכלל הקולות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 194,719 | המפלגה הפמיניסטית של שוודיה | FI | +2.72 |  3.12  |
| 26,515 | מפלגת הפיראטים | PP | -0.22 |  0.43  |
| 6,277 | המפלגה המאוחדת | ENH | +0.09 |  0.10  |
| 4,189 | מפלגת השוודים | SVT | +0.06 |  0.07  |
| 4,093 | מפלגת בעלי החיים | DjuP | רשימה חדשה |  0.07  |
| 3,553 | מפלגת הנוצרים הערכיים | KrVP | רשימה חדשה |  0.06  |
| 3,450 | מפלגת הכפריים העצמאיים | LBPO | +0.03 |  0.06  |
| 3,369 | מפלגת הוותיקים | SPI | −0.13 |  0.05  |
| 1,417 | מפלגת הדמוקרטים הישירים | DD | +0.02 |  0.02  |
| 1,210 | מפלגת הליברלים הקלאסיים | KLP | +0.01 |  0.02  |
| 1,037 | מפלגת דרך ההצבעה | VägV | רשימה חדשה |  0.01  |
| 791 | מפלגת הצדק הסוציאלי | RS | -0.01 |  0.01  |
| 558 | המפלגת הקומוניסטית של שוודיה | SKP | ±0 |  0.01  |
| 693 | שאר המפלגות (קולות למפלגות שקיבלו מתחת ל-500 קולות) | -- ‏ | -- |  0.01  |
תוצאות > תוצאות לפי קומינר

הסוציאל דמוקרטים
מפלגת המתונים
השוודים הדמוקרטים
מפלגת הירוקים
מפלגת המרכז
מפלגת השמאל
המפלגה העממית הליברלית
הנוצרים הדמוקרטים
המפלגה הפמיניסטית של שוודיה
מפלגות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

ריקסדאג
הקבינט של לוון
הערות שוליים

↑  הנהגה משותפת
↑  לא עברה את אחוז החסימה
הדיוויזיה ה-290 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 בפברואר 1940 – 8 במאי 1945 (5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
הדיוויזיה ה-290 (בגרמנית: 290. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

ב-2 בפברואר 1940 הוקמה הדיוויזיה, והועמדה תחת פיקודו של מקס דנרליין, ובמהלך המערכה על צרפת היא הייתה חלק מהקורפוס ה-38 במסגרת הארמייה הרביעית, ולאחר מכן לחמה כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה התשיעית. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-56 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית, והשתתפה בקרבות השונים בזירה הצפונית. בינואר 1942 נלכדה הדיוויזיה בכיס דמיאנסק, יחד עם 5 דיוויזיות אחרות, אך הן חולצו במאי אותה שנה. לאחר מכן המשיכה הדיוויזיה בקרבות השונים בזירה הצפונית, ובסוף 1944 נלכדה הדיוויזיה יחד עם שאר קבוצת ארמיות צפון בכיס קורלנד, שם לחמה עד לכניעתה לרוסים בסוף המלחמה.
מפקדים

מקס דנרליין (2 בפברואר 1940–8 ביוני 1940)
תאודור פון ורדה (8 ביוני 1940–19 בספטמבר 1940)
הלגה אולב (19 בספטמבר 1940–14 באוקטובר 1940)
תאודור פון ורדה (14 באוקטובר 1940–1 במאי 1942)
קונרד-אוסקר היינריכס (1 במאי 1942–1 בפברואר 1944)
גרהרד הנקה (1 בפברואר 1944–יוני 1944)
רודולף גולצש (יוני 1944–18 באוגוסט 1944)
הנס יואכים בורמייסטר (18 באוגוסט 1944–25 באפריל 1945)
קרל הנקה (25 באפריל 1945–27 באפריל 1945)
אלפרד המן (27 באפריל 1945–8 במאי 1945)
הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 1917

הבחירות הפרלמנטריות ה-13 במספרן בקנדה מאז הקמתה באיחוד קנדה התקיימו ב-17 בדצמבר 1917 והיו בחירות לבית הנבחרים הקנדי, הבית התחתון בתוך הפרלמנט של קנדה. היו אלו מבין הבחירות החשובות ביותר בהיסטוריה הקנדית והם התקיימו במהלכה של מלחמת העולם הראשונה ו-11 ימים בלבד מאז פיצוץ הליפקס. היו אלו הבחירות הראשונות בהיסטוריה הקנדית שבהן ניתנה זכות הצבעה לנשים. קודם לבחירות הנהיגה את קנדה ממשלה שמרנית בראשותו של ראש הממשלה רוברט בורדן. האופוזיציה הונהגה בידי וילפריד לורייה, מנהיג המפלגה הליברלית. במסגרת מעורבותה של קנדה במלחמת העולם הראשונה נדרש מצידה של הממשלה להעביר חוק גיוס חובה לחיל המשלוח הקנדי, זאת לאחר שהממשלה לא יכלה למלא את הבטחתה לגיוס מתנדבים בלבד.
עקב מהלך המלחמה נדחו הבחירות בשנה מ-1916 ל-1917, החלטה שאושררה בידי הממשלה הבריטית בראשות דייוויד לויד ג'ורג'. לקראת הבחירות הביא בורדן למהפך במפה הפוליטית, כאשר בתמיכת חבר המפלגה השמרנית, ארתור מיין, פירק את המפלגה השמרנית והקים במקומה את "המפלגה היוניוניסטית" (Unionist Party) שנועדה להניע מצביעים ליברליים תומכי הגיוס לתמיכת הממשלה. לקראת הבחירות אפשרה הממשלה זכות הצבעה לנשותיהם של חיילים שהיו באותה העת בשדה הקרב במלחמה. בבחינת ההצבעה חולקו המפלגה הליברלית של לורייה והמפלגה היוניוניסטית של בורדן פשוט בתור האופוזיציה והממשלה עבור המצביעים. הבחירות חילקו בעיקרן את האוכלוסייה האנגלית פרוטסטנטית כתומכת המפלגה היוניוניסטית ואת האוכלוסייה הצרפתית קתולית כתומכת המפלגה הליברלית. בסופן של הבחירות השתנתה המערכת הפוליטית בקוויבק, אשר בתוכה נעלם הפלג הפוליטי השמרני למשך יובל.
במהלך הבחירות היו מספר מועמדים עצמאיים ומפלגות קטנות. הממשלה היוניוניסטית קיבלה בסופן של הבחירות 1,070,694 קולות שהיוו 56.93% מכלל הקולות לעומת האופוזיציה הליברלית שקיבלה 729,756 קולות שהיוו 38.80% מכלל הקולות. היו אלו הבחירות האחרונות שבהן התחרה לורייה לראשות הממשלה שכן הוחלף בהנהגת הליברלים בידי ויליאם ליון מקנזי קינג. בבחינת מושבי בית הנבחרים השיגו היוניוניסטים 153 מושבים לעומת 82 לליברלים. הממשלה היוניוניסטית עם זאת, סבלה ממשברים פנימיים עקב חלוקת חבריה בין הפלג הליברלי והפלג השמרני. על כל מקרה, הממשלה החדשה העבירה חקיקה שאכפה את חוק גיוס החובה.
תוצאות לפי מפלגה

| מפלגה | מנהיג מפלגה | מספר קולות | מספר מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| המפלגה היוניוניסטית (הממשלה) | רוברט בורדן | 1,070,694 (56.93%) | 153 |
| המפלגה הליברלית (האופוזיציה) | וילפריד לורייה | 729,756 (38.80%) | 82 |
ה'רצ"ג

ה'רצ"ג (5,293) ובקיצור רצ"ג – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-31 באוגוסט 1532 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 19 בספטמבר 1533.
המולד של תשרי חל ביום השבת, 4 שעות ו-713 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשה. היא מעוברת, ואורכה 385 ימים.
זו שנה ראשונה לשמיטה, ושנת 11 במחזור העיבור ה-279. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 1 (סימנה אלדא) במחזור השמש ה-190, ולכן מברכים בה את ברכת החמה.
שנה זו היא שנת 1,464 לחורבן הבית, ושנת 1,844 לשטרות.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשה, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ברכת החמה ביום רביעי כ"ט באדר ב' - 26 במרץ 1533 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז).
היסטוריה של עם ישראל
הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 2004

הבחירות הכלליות בקנדה נערכו ב-28 ביוני 2004. ממשלתו הליברלית של ראש הממשלה פול מרטין איבדה את הרוב שלה בבית הנבחרים אך המשיכה לתפקד לאחר הבחירות בתור ממשלת מיעוט. אלו היו הבחירות הראשונות שבהן התמודדה המפלגה השמרנית שאוחדו במסגרתו שתי מפלגות מרכז-ימין. המפלגה השמרנית הונהגה על ידי סטיבן הרפר. אחוז ההצבעה עמד על כ-60.9%, כשלושה אחוזים פחות מהבחירות ב-2000. אחוז זה היה הנמוך ביותר בתולדות קנדה עד אז.
המושלת הכללית, אדריאן קלרקסון, הכריזה על פיזור בית הנבחרים ב-23 במאי 2004, וזאת ביוזמתו של מרטין. בכך הוקדמו הבחירות בשנה וחצי.
הבחירות סבבו סביב מספר נושאים מרכזיים:
חשדות לשחיתות במפלגה הליברלית
הקיצוצים וביקורות על יעילותה של מערכת הבריאות הציבורית
ביקורת על חלוקת התקציב הפדרלית בין הפרובינציות והטריטוריות של קנדה.
מיסוי – השמרנים תמכו נחרצות בהורדת מיסים ובהקלת רגולציות בעסקים. הליברלים, המפלגה הקומוניסטית וה-NDP התנגדו להפחתת מיסים משמעותית ותמכו במימון השירותים החברתיים.
רפורמה פרלמנטרית: השמרנים האשימו את הליברלים בהנצחת "פרקטיקות לא דמוקרטיות" בפרלמנט, על ידי הגבלת סמכויות חברי הפרלמנט. השמרנים תמכו בהפיכתו של הסנאט לנבחר על ידי הציבור (במקום מינוי חבריו על ידי המושל הכללי). ה-NDP תמך בביטול הסנאט.
רפורמה בבחירות: השמרנים הבטיחו תאריכי בחירות קבועים. המפלגה הדמוקרטית החדשה תמכה ברעיון הבחירות היחסיות.
נישואים חד מיניים: בלוק קוויבק וה-NDP תמכו נחרצות בנישואים חד מיניים. הליברלים היו חלוקים בין עצמם בנושא זה. רוב המועמדים השמרנים התנגדו לנישואים מאין אלו.
מלחמת עיראק: השמרנים תמכו בפלישה האמריקאית לעיראק, בניגוד לשאר המפלגות.
הזכות לנשיאת נשק – השמרנים תמכו בהקלות מסוימות ביכולת לשאת נשק, בניגוד לשאר המפלגת.
לגליזציה של סמים קלים: הליברלים והאופוזיציה תמכו בלגליזציה, בניגוד לשמרנים. בלוק קוויבק מתמכו במדיניות של אי-הפללה.
תוצאות

| מפלגה | קולות | % | מושבים | +\- |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המפלגה הליברלית | 4,982,220 | 36.73% | 135 | 37- |
| המפלגה השמרנית | 4,019,498 | 29.63% | 99 | 21+ |
| בלוק קוויבק | 1,680,109 | 12.39% | 54 | 16+ |
| המפלגה הדמוקרטית החדשה | 2,127,403 | 15.68% | 19 | 6+ |
| עצמאים | 64,864 | 0.48% | 1 | 1+ |
| אחרים | 690,608 | 5.09% | 0 | - |
| בסך הכל | 13,564,702 | 100 | 308 | 7+ |
ה'רפ"ז

ה'רפ"ז (5,287) ובקיצור רפ"ז – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-8 בספטמבר 1526 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 26 באוגוסט 1527.
המולד של תשרי חל ביום חמישי, 22 שעות ו-351 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זחא. איננה מעוברת, ואורכה 353 ימים.
זו שנה שנייה לשמיטה, ושנת 5 במחזור העיבור ה-279. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 23 (סימנה כגיגא) במחזור השמש ה-189.
שנה זו היא שנת 1,458 לחורבן הבית, ושנת 1,838 לשטרות.
אירועים

כ"ו בטבת – סיום הדפסת הגדת פראג, ההגדה של פסח המודפסת המצוירת הראשונה שהגיעה לידינו.
הדפסתו הראשונה של מחזור ארם צובא.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זחא, ובה 353 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
ט"ו באדר חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ועד יום ראשון ט"ז באדר - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
היסטוריה של עם ישראל