stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרלוטה חואקינה מספרד
משפחתה

בשנת 1785 התחתנה קרלוטה חואקינה עם ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל, ממנו נולדו לה 9 ילדים:
מריה תרזה, נסיכת ביירה (1793–1874)
פרנסיסקו אנטוניו, נסיך ביירה (1795–1801)
מריה איזבל, נסיכת פורטוגל (1797–1818)
פדרו הראשון, קיסר ברזיל (1798–1834)
מריה פרנסיסקה, נסיכת פורטוגל (1800–1834)
איזבל מריה, נסיכת פורטוגל (1801–1876)
מיגל הראשון, מלך פורטוגל (1802–1866)
מריה דה אסוסאו, נסיכת פורטוגל (1805–1834)
אנה דה ז'זוס מריה, נסיכת פורטוגל (1806–1857)
הערות שוליים

↑  רק בשנת 1790 מומשו הנישואים
↑  ישנם טענות שילדיה הצעירים אינם ילדיו של ז'ואאו, אלא נולדו כתוצאה מניאופיה של קרלוטה ז'ואקינה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284014805171  CANTIC: a11256771  GND: 118702343  ICCU: UBOV504112  ISNI: 0000 0000 8775 7487  LCCN: no95057573  NKC: jo20191039525  SUDOC: 133687821  VIAF: 127422579   WorldCat (עם VIAF): 127422579
רוסטם אמומאלי

| --- | --- |

אמומאלי, 2011
 לידה:  19 בדצמבר 1987 (בן 36) Danghara District, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הטג'יקית, ברית המועצות 
 שם לידה:  Рустам Эмомалиевич Раҳмонов 
 מדינה:  טג'יקיסטן 
 השכלה:  האקדמיה הרוסית הנשיאותית לכלכלה וניהול ציבורי  האוניברסיטה הלאומית הטג'יקית 
 מפלגה:  המפלגה העממית דמוקרטית של טג'יקיסטן 
 
 
רוסטם אמומאלי (בטג'יקית: Рустам Эмомалӣ; נולד ב-19 בדצמבר 1987) הוא יו"ר האספה הלאומית של טג'יקיסטן, ראש עיריית דושנבה ובנו הבכור של נשיא טג'יקיסטן אמומאלי רחמון והוא בין עשרת האנשים המשפיעים ביותר בטג'יקיסטן.
חיים מוקדמים וקריירת כדורגל

הוא נולד בכפר דנגארה, מחוז קולוב (היום במחוז חטלון) בטג'יקיסטן. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה הלאומית של טג'יקיסטן במגמת מומחים ביחסים כלכליים בינלאומיים ולמד קורסים באקדמיה הדיפלומטית של משרד החוץ הרוסי. בשנת 2007, בעקבות אביו, הוא שמט את השם הפטרוני ושם המשפחה בסגנון הרוסי ואימץ את שם אביו, אמומלי, כשם המשפחה החדש.
בשנת 2007, רוסטם אמומאלי הקים את מועדון הכדורגל איסטיקלול שבסיסה בדושנבה, ובמהלך השנים הבאות שימש כקפטן המועדון ושיחק כחלוץ. המועדון זכה בחמש אליפויות ארציות ברציפות מאז 2011, וזאת לפחות בחלקו בגלל שיפוט חיובי מאוד והעדפות אחרות. בשנת 2011 מונה רוסטם אמומלי לסגן נשיא התאחדות הכדורגל של טג'יקיסטן (TFT) והצטרף לוועדת היחסים הבינלאומיים של המועצה האולימפית באסיה. בינואר 2012, ה-TFT מונה רוסטם אמומלי כנשיא החדש שלה. בעקבות המינוי הוא הפסיק לשחק באיסטיקלול והבטיח לנתק כל קשר למועדון. החל משנת 2012 שימש כחבר בוועדת פיתוח פיפ"א במשך שנתיים. בשנת 2016, ה-TFT בחר מחדש את רוסטם אמומאלי לנשיאה לארבע שנים נוספות.
הוא ידוע גם בשני התחביבים היקרים שלו, מרוצי מכוניות ואיסוף מכוניות ספורט.
קידום פוליטי

לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה, רוסטם אמומאלי נהנה מצמיחה מהירה בקריירה בזכות מעמדו כבן לנשיא המדינה. בשנת 2006 מונה למומחה מוביל בארגון לשיתוף פעולה בטג'יקיסטן עם ארגון הסחר העולמי. בשנת 2009 הוא קיבל עבודה כמומחה מוביל בוועדה הממלכתית להשקעות ונכסי מדינה (SCISP) ובמהרה הועלה לתפקיד ראש מחלקה בוועדה. במהלך עבודתו בה שימש גם כיועץ לוועדה. כמו כן בשנת 2009, מונה רוסטם אמומאלי לסגן ראש איגוד הנוער, היורש הטג'יקי של ארגון קומסומול בעידן הסובייטי. החל משנת 2009 החל רוסטם אמומלי להגיע לפסגות בינלאומיות גדולות ולפגישות עם נכבדים זרים בטג'יקיסטן. בשנת 2010 הוא היה חבר בוועד הפועל המרכזי של המפלגה הדמוקרטית העממית של טג'יקיסטן ונבחר לחבר בפרלמנט העירוני של דושנבה.
בפברואר 2011 מינה אמומלי רחמון את רוסטם לראש המחלקה למניעת הברחות בשירות המכס, הראשון במספר תפקידים בכירים באכיפת החוק שמילא בנו של נשיא טג'יקיסטן. זמן קצר לאחר המינוי הוא קיבל דרגת מייג'ור. בנובמבר 2013 מונה רוסטם אמומלי לראש שירות המכס. המינוי הגיע עם דרגה צבאית חדשה, מייג'ור גנרל. במרץ 2015 מינה הנשיא אמומלי רחמון את בנו לעמוד בראש הסוכנות העיקרית למלחמה בשחיתות של טג'יקיסטן, הסוכנות הממלכתית לבקרה פיננסית ואמצעים למלחמה בשחיתות. בינואר 2017 מונה רוסטם אמומלי לראשות עיריית דושנבה, תפקיד מפתח שנתפס בעיני חלק מהאנליסטים כצעד לקראת משרה בצמרת הממשלה.
ספקולציות על ירושה פוליטית

צמיחתו המהירה של רוסטם אמומאלי ומינויו למספר תפקידים בכירים שונים בממשלה העלו ספקולציות לפיו הוא מוכן לרשת את אביו כמנהיג טג'יקיסטן. רוסטם אמומלי משתתף בכל הפסגות הבינלאומיות המרכזיות במדינה ומלווה את אביו במהלך סיוריו התכופים ברחבי המדינה. ב־22 במאי 2016, משאל עם ארצי אישר מספר שינויים בחוקת המדינה. אחד התיקונים המרכזיים הפחית את גיל הזכאות המינימלי למועמדים לנשיאות מ-35 ל-30, מה שאפשר למעשה לרוסטם אמומלי לרשת את אביו בתפקיד לאחר 2017.
באפריל 2020 מונה ליושב ראש האספה הלאומית של טג'יקיסטן (Маҷлиси миллии Маҷлиси Олии Ҷумҳурии Тоҷикистон), הבית העליון בפרלמנט הטג'יקי.
חיים אישיים

רוסטם אמומאלי הוא בנו הבכור של נשיא טג'יקיסטן, רחמון. יש לו שמונה אחים. הוא התחתן בשנת 2009 עם בתו של יזם שבבעלותו מספר חברות לעיבוד מזון. לבני הזוג שני ילדים, בן ובת. אחותו של רוסטם, אוזודה רחמון, היא בכירה בממשלה וחברת פרלמנט בטג'יקיסטן.
שבילי הזעם

| --- | --- |

 בימוי:  טרנס מאליק
 הופק בידי:  טרנס מאליק אדוארד פרסמן
 תסריט:  טרנס מאליק
 עריכה:  רוברט אסטרין
 שחקנים ראשיים:  מרטין שין, סיסי ספייסק
 מוזיקה:  ג'ורג' טיפטון ג'יימס טיילור
 צילום:  בריאן פרובין טאק פוג'ימוטו סטיבן לרנר
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 באוקטובר 1973
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט פשע 
 תקציב:  450,000 דולר (הערכה)
 פרסים:  Golden Shell 
 דף הסרט ב־IMDb
 
שבילי הזעם (באנגלית: Badlands) הוא סרט אמריקאי משנת 1973. הסרט נכתב ובוים בידי טרנס מאליק. בתפקידים הראשיים מופיעים מרטין שין וסיסי ספייסק.
רקע

מאליק ביסס את תסריטו על סיפורם האמיתי של צ'ארלס סטארקוות'ר בן ה-19 וקאריל אן פוגאט, חברתו בת ה-14. באחד בדצמבר 1957, בשעת בוקר מוקדמת, רצח סטארקוות'ר את קורבנו הראשון, מתדלק בתחנת דלק, בלינקולן שבנברסקה, בשל ויכוח על תשלום בכרטיס אשראי. מאז הספיק לרצוח עוד עשרה אנשים, כשהוא נמלט על נפשו עם חברתו. בפברואר 1958 נתפסו השניים וסטארקוות'ר הוצא להורג על הכיסא החשמלי. פוגאט נשפטה למאסר עולם.
עלילה וסגנון

"שבילי הזעם" מסופר מנקודת מבטה של הולי, נערה פשוטה ותמימה, החיה בעיירה נידחת בדרום דקוטה בארצות הברית. יום בהיר אחד היא פוגשת את קיט, צעיר עני ומרדן, נופלת בקסמו ומתאהבת בו. לאחר שאביה מסרב לאפשר להם להיפגש, יורה בו קיט למוות. יחד הם יוצאים למסע של בריחה והרג. סיפור ההרפתקאות התמים שמתארת הולי, על הקלישאות הרומנטיות שבו, מעומת לאורך כל הסרט עם האמת הנחשפת, על נטייתו החולנית של קיט לאלימות. השימוש בקריינות (Voice Over) כדי ליצור פיצול וקונפליקט בין הקול והתמונה הפך למרכיב דומיננטי ביצירתו של מאליק. הולי מספרת בסופו של הסרט שקיט הוצא להורג בשל פשעיו.
הפקת הסרט

מאליק החל בכתיבת התסריט ב-1970 בהיותו בן 27. זה היה סרטו הראשון כבמאי. צילומי הסרט החלו ביולי 1972. על פי כוכבת הסרט סיסי ספייסק, מאליק ביים את הסרט באופן אימפולסיבי וספונטני, כשהוא משנה תדיר את מקום הצילומים. רבים מאנשי הצוות המתוסכלים עזבו בשל כך את הצילומים, מה שגרם לקשיים ניכרים בהפקה. בריאן פרובין, צלמו של הסרט, שמחה על שיטות העבודה של מאליק, חלה לבסוף והוחלף זמנית על ידי טאק פוג'ימוטו (לעתיד, צלמו הקבוע של הבמאי ג'ונתן דמי). את מקום הצלם תפס לבסוף סטיבן לרנר. מפיק הסרט, אדוארד פרסמן, ציין בראיון שנתן, שלמרות חילופי הצלמים, סגנונו של הסרט נותר אחיד. ג'ק פיסק, המעצב האמנותי של הסרט, מייחס את האחידות הסגנונית ואת עצם השלמת הסרט, לחזונו של מאליק.
תגובות

הסרט התקבל בתשואות בשעת יציאתו לאקרנים. הקרנת הבכורה נערכה בפסטיבל הסרטים של ניו יורק באוקטובר 1973 ועל פי דיווחים רבים אף האפילה על הקרנת "רחובות זועמים" של מרטין סקורסזה.

בריאיון לגארדיאן הבריטי משנת 1999 אמר מרטין שין כי זה התסריט הטוב ביותר שקרא מעודו. בראיונות אחרים הגדיר את תפקידו בסרט כטוב ביותר שגילם בכל הקריירה שלו.

כתב העת Time Out מיקם את הסרט במקום השלישי ברשימת 50 יצירות הביכורים הקולנועיות הטובות ביותר, מיד לאחר "האזרח קיין".
בשנת 1993, נבחר הסרט לשימור על ידי ספריית הקונגרס בהיותו "משמעותי מבחינה תרבותית, היסטורית ואסתטית."
הערות שוליים

↑  יצירות הביכורים הטובות ביותר בקולנוע - על פי המגזין טיים אאוט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 13030010  BNE: XX5287491  BnF: cb16525325n (data)  CANTIC: a12009234  GND: 7539118-1  LCCN: no2010164171  SUDOC: 155573667  VIAF: 298171268   WorldCat (עם VIAF): 298171268
קרחון פולטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  86°50′00″S 153°30′00″W﻿ / ﻿86.8333°S 153.5°W﻿ / -86.8333; -153.5
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון פולטר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון פולטר
 
קרחון פולטר (באנגלית: Poulter Glacier) הוא קרחון יובלי באנטארקטיקה.
מוצאו של הקרחון ברמת הקוטב (בגובה של 2,101 מטרים מעל פני הים).
הקרחון זורם לכיוון מזרח ועובר דרך הרי רוסון שבהרי המלכה מוד (בשטח חסות רוס).
הקרחון נשפך אל קרחון סקוט.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון התגלה על ידי הקבוצה הגאולוגית של משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה; הקבוצה, בהנהגתו של קווין בלקברן (Quin Blackburn), שהגיעה אל הרי המלכה מוד בדצמבר 1934.
היסטוריה > מקור השם

ריצ'רד בירד נתן לקרחון את שמו.
בירד קרא לקרחון על שמו של תומאס פולטר (Thomas Poulter), מדען וחוקר קטבים, שהיה מסגנו, בפיקוד על משלחת בירד.
שושתר

שושתר (בפרסית: شوشتر) היא עיר מבוצרת עתיקה בפרובינציית ח'וזסתאן בדרום-מערב איראן. היא שוכנת על גדות נהר כארון, כ-90 ק"מ מצפון לעיר אהווז. בשנת 2006 התגוררו בעיר כ-73,000 תושבים. המערכות ההידראוליות ההיסטוריות שנבנו כדי לספק מים לשושתר, הוכרזו כאתר מורשת עולמית בשנת 2009.
גשר שדורוואן
היסטוריה

שושתר נזכרה בשם "שורקוטיר" (Šurkutir) בכתובת שנמצאה בפרספוליס, והקמתה מתוארכת לפחות לתקופת דריווש הראשון במאה ה-5 לפנה"ס. גם מקורו של השם הנוכחי בתקופה זו - משמעותו "טובה משוש" או "גדולה משוש", והוא מתייחס לעיר שושן (בפרסית "שוש"). כבר בתקופת הממלכה האחמנית נחפרו בשושתר תעלות מים, שירשו מערכות עילמיות מוקדמות יותר, והיא נודעה כמרכז חקלאי. העיר שכנה על דרך המלך הפרסית, בין שושן לפרספוליס, ובמקום זה בחר אלכסנדר הגדול לחצות את נהר כארון בשנת 331 לפנה"ס.
שושתר שמשה כבירת הקיץ של שליטי האימפריה הסאסאנית, ובצידה המזרחי, המערבי והדרומי נבנו שערים וגשרים. בשנת 260 הביס המלך הסאסני שאפור הראשון את הקיסר הרומי ולריאנוס. הוא שבה אותו יחד עם מספר גדול של חיילים רומים, והשתמש בהם להקמת גשר שאדורוואן הרומי על נהר כארון. הגשר שאורכו 550 מטר ואשר נודע כ"גשר הקיסר", שימש גם כסכר, וזהו הגשר הרומי המזרחי ביותר עליו ידוע. הגשר נפגע מספר פעמים בשיטפונות ושופץ לאורך השנים, אך במועד בלתי ידוע, לפני המאה ה-20, פסק השימוש בו ומצבו התדרדר. עם הקמת הגשר נוצר מאגר מים, ונחפרו שתי תעלות המים הגדולות סביב העיר, שהייתה לאי בלב הנהר. אחת התעלות, תעלת גרגאר, פעילה גם כיום; ומהתעלה האחרת, תעלת דריון, שייתכן שנחפרה לראשונה כבר בתקופת דריווש הראשון, נותרו רק שרידים, חלקם שופצו במאה ה-20.
בד בבד עם חפירת שתי התעלות הראשיות, הוקמה מערכת של מבנים נוספים שכללה סכרים וגשרים נוספים, מנהרות, בריכות, טחנות מים, מפלי מים מלאכותיים, מערכות הידראוליות ונקודות למדידת גובה המים. מערכת התעלות התת-קרקעיות הובילה את מי הנהר אל מאגרים ואל בתי העיר, ומים אלה שמשו לצרכים ביתיים, להשקיה ולאגירה בעת מלחמה. סביב העיר התפתחו מספר ענפי חקלאות, אשר נסמכו על שפע המים באזור, והענפים העיקריים היו גידול קנה סוכר וניטעת פרדסים.  המערכת גם שמשה את הערבים לכיבוש העיר לאחר מצור של שנתיים בעשור השלישי של המאה ה-7. בסוף העת העתיקה התפתח בשושתר מרכז נוצרי מוקדם חשוב. המערכות ההידראוליות בעיר תוחזקו גם בתקופת האימפריה הספווית, ואף הורחבו. עם זאת, חומות העיר נהרסו לקראת סוף התקופה הספווית, ומערכת הובלת המים התדרדרה במהלך המאה ה-19. עימה ירדה חשיבותה של העיר כמרכז חקלאי. שרידי מפעל המים בעיר נראים היטב סביב שושתר ומתחת לחלק מבתי העיר, ובזכותו היא הוכרה בשנת 2009 כאתר מורשת עולמית.
שושתר החדשה

העיר זכתה לסיוע ממשלתי החל בשנת 1973. מצבה השתפר במידת מה, ומפעל המים שלה מספק מי השקיה לשטח של 400 קמ"ר בסביבתה. בצידו הצפוני של הנהר הוקם רובע מתוכנן אשר זכה לשם "שושתר החדשה", ובין שני חלקי העיר הוקם גשר. הרובע החדש נועד לשכן פועלים אשר חידשו את גידול ועיבוד קנה הסוכר באזור, ולהעניק לעיר כולה תנופת פיתוח. בנייתו החלה בשנת 1976 ותוכננה להסתיים בחמישה שלבים בשנת 1985, אך המהפכה האיראנית בשנת 1979 גרמה לעצירת הפיתוח באופן זמני.
רבקה גריכטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1918 
 פטירה:  2005 (בגיל 87 בערך) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 
רבקה גריכטר (1918 – 2005) הייתה מורה, סופרת, משוררת וציירת ישראלית.
ביוגרפיה

גריכטר נולדה בשנת 1918 לגיטל ושמואל דנישבסקי, אשר נספו בשואה.
נישאה לפרופ' חיים בר גריכטר, שהיה רופא, מנהל המעבדות הראשי של משרד הבריאות, מדען וסופר. השניים התגוררו בירושלים.
היא נפטרה בשנת 2005 ונטמנה בהר המנוחות בירושלים.
יצירותיה

גריכטר חיברה עשרות ספרים, ביניהם ספרי שירה וספרי ילדים ונוער:
כזה אני!, הוצאת ברונפמן, 1978 (איורים: רבקה גריכטר)
ירושלים האחת בת מצווה : שירי ירושלים, הוצאת ברונפמן, 1978
כאלה אנחנו! שירים לילדים, הוצאת ברונפמן, 1980
שירת השלום - ל"ו שירים, הוצאת ברונפמן, 1980 (איורים: רבקה גריכטר)
אהבות ואכזבות : שירים, הוצאת טנא, 1981
תומר מספר, הוצאת טנא, 1981
מפלאי ירושלים, הוצאת ברונפמן, 1982
מבעד לחלון : סיפורים, הוצאת ברונפמן, 1983
שלום הגליל - ל"ב שירים, הוצאת ברונפמן, 1984
אני רוצה להיות אני! : שירים לילדים, הוצאת ברונפמן, 1985
קום והתהלך בארץ, הוצאת ברונפמן, 1985
הם היו תלמידי : סיפורים, הוצאת ב' ליכטנפלד, 1986
ירושלים של שירה, הוצאת ב' ליכטנפלד, 1987
ארצנו היפה, הוצאת ב' ליכטנפלד, 1987
אורות באפלה, הוצאת ב' ליכטנפלד, 1987
הכאב היוצא מן הלב, הוצאת תמוז, 1988
אורות של תקוה, הוצאת תמוז, 1988
ישראל - חזון ומציאות, הוצאת ב' ליכטנפלד, 1988
אורטל מספרת..., הוצאת ב' ליכטנפלד, 1989
נשים במיצר, הוצאת תמוז, 1992
גם לנופר ספור, הוצאת תמוז, 1992
מדינה במצוקה, הוצאת תמוז, 1993
ברק ושחר אוהבים מאד ללמוד, הוצאת תמוז, 1996
לזכר השבעים ושלושה, שירים לזכר הנופלים באסון המסוקים, הוצאת תמוז, 1997
חגי ישראל : מחזות לתלמידי בתי-הספר, הוצאת תמוז, 1997
שומו שמיים וארץ, הוצאת תמוז, 2001
הידד לאופק הנחמד! הוצאת תמוז, 2003 (איורים: מנחם לרום)
אנה אנו באים, הוצאת תמוז
חמישים שנה לחידוש עצמאות ישראל, הוצאת תמוז
אנא הקשיבו לדנה, הוצאת תמוז
הדרך אל השלום, הוצאת תמוז
בן מלא חן, הוצאת תמוז
שלום אמת - היכן? הוצאת תמוז
שלום מול מציאות, הוצאת תמוז
מדור לדור, הוצאת תמוז
למה?, הוצאת תמוז
חגי ישראל, הוצאת תמוז
סדרת "חבורה לעניין", הוצאת תמוז (איורים: דנה בן דוד)
פנים רבות לאהבה, הוצאת תמוז.
הערות שוליים

↑  מצבתה של רבקה גריכטר
↑  Haim Bar Gerikhter, חיים בר גריכטר, באתר העמותה למחקר גנאלוגי בישראל - IGRA
↑  חיים נגיד, מאמר ביקורת על הספר "כזה אני", באתר מעריב, ‏9 בנובמבר 1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304542805171  ISNI: 0000 0000 6693 6961  LCCN: n80105751  VIAF: 6238391   WorldCat (עם VIAF): 6238391
ריי שארקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בנובמבר 1952 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  11 ביוני 1993 (בגיל 40) ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות סנט צ'ארלס 
 שם לידה:  Raymond Sharkey Jr. 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1974–1992 (כ־18 שנים) 
 מקום לימודים:  סטודיו אייץ' בי  מכללת ניו יורק לטכנולוגיה 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר לסרט מוזיקלי או קומי (1981) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריימונד "ריי" שארקי ג'וניור (באנגלית: Raymond "Ray" Sharkey, Jr; ‏14 בנובמבר 1952 - 11 ביוני 1993) היה שחקן קולנוע אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב לשנת 1980 על הופעתו בדרמה המוזיקלית "האיידולמייקר".
ביוגרפיה

שארקי נולד וגדל בשכונת רד הוק שברובע ברוקלין, ניו יורק.
אביו נטש את המשפחה כששארקי היה בן חמש והוא גדל לצד אמו ססליה.
התחיל ללמוד משחק בגיל 17 בסטודיו משחק בניו יורק.
בשנת 1981 נישא לשחקנית רבקה ווד, הזוג התגרש עקב התמכרותו של שארקי לסמים.
בתו היחידה ססיליה נולדה לשארקי ממערכת נישואיו לשחקנית קרול גרהאם.
ביוגרפיה > התמכרויות לסמים

במהלך הקריירה שלו נאבק שארקי בהתמכרויות להרואין וקוקאין, נקלע לארבע תאונות דרכים ועבר שני ניתוחים בעיניו.
נעצר בשנת 1992 בעת ששהה כאורח בתוכנית טלוויזיה בקנדה בגין אחזקת סמים. 
המשטרה שערכה חיפושים בחדרו בבית המלון בו שהה מצאה סמים בשווי מאות דולרים, שארקי נשלח לכלא ושוחרר לאחר זמן קצר בערבות.
בשנת 1987 בילה במשך חודשיים במוסד גמילה.
ביוגרפיה > מוות

שארקי נדבק במחלת האיידס לאחר שהזריק לעצמו סם במזרק נגוע. 
שארקי שמר על מחלתו בסוד מוחלט ולא דיווח אפילו לקרוביו.
חברתו הדוגמנית אלנה מוניקה תבעה אותו בסכום 52 מיליון דולרים מאחר שלא סיפר לה דבר על המחלה, בית המשפט קיבל את התביעה אך בשל מצבו הכלכלי של שארקי, לא שולם סכום הפיצויים.
שארקי נפטר ממחלת האיידס באמצע 1993 במרכז הרפואי לאוטרן שבברוקלין, נקבר ב"בית הקברות סיינט צ'ארלס" שבלונג איילנד.
קריירת משחק

התפרסם כשחקן בדרמה המוזיקלית "האיידולמייקר" בתור הכותב והמנהל המוזיקלי וינסנט ואקרי, על ההופעה המוזיקלית בסרט זכה שארקי בפרס גלובוס הזהב לשנת 1980.
ב-1982 הועמד פעם נוספת לפרס גלובוס הזהב על הופעתו בדרמת הטלוויזיה "הניסיון הקשה של ביל קראני".
ב-1986 הופיע בקומדיית הפשע של בריאן דה פלמה "חכמים בלילה" לצידו של דני דה ויטו.
שיחק במשך שנתיים בעשרה פרקים בסדרת הפשע של סטיבן ג'יי קאנל "סוכן סמוי" בתפקיד המאפיונר סוני סטילגרייב.
התפרסם בפעם האחרונה לפני מותו בקומדיה של הנרי וינקלר "שוטר וחצי".
הערות שוליים

↑  כתבה אודות מותו של ריי שארקי באתר העיתון הניו יורק טיימס, מתאריך 13/6/1993.
| פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט מוזיקלי או קומדיה |
| --- | --- | --- |
| 1950‏-1960 | פרד אסטר (1950) •דני קיי (1951) • דונלד או'קונור (1952) • דייוויד ניבן (1953) • ג'יימס מייסון (1954) • טום יוול (1955) • קנטינפלס (1956) • פרנק סינטרה (1957) • דני קיי (1958) • ג'ק למון (1959) • ג'ק למון (1960) |  |
| 1961‏-1980 | גלן פורד (1961) • מרצ'לו מסטרויאני (1962) • אלברטו סורדי (1963) • רקס הריסון (1964) • לי מרווין (1965) • אלן ארקין (1966) • ריצ'רד האריס (1967) • רון מודי (1968) • פיטר או'טול (1969) • אלברט פיני (1970) • חיים טופול (1971) • ג'ק למון (1972) • ג'ורג' סיגל (1973) • ארט קרני (1974) • וולטר מתאו (1975) • קריס קריסטופרסון (1976) • ריצ'רד דרייפוס (1977) • וורן בייטי (1978) • פיטר סלרס (1979) • ריי שארקי (1980) |  |
| 1981‏-2000 | דאדלי מור (1981) • דסטין הופמן (1982) • מייקל קיין (1983) • דאדלי מור (1984) • ג'ק ניקולסון (1985) • פול הוגאן (1986) • רובין ויליאמס (1987) • טום הנקס (1988) • מורגן פרימן (1989) • ז'ראר דפארדיה (1990) • רובין ויליאמס (1991) • טים רובינס (1992) • רובין ויליאמס (1993) • יו גרנט (1994) • ג'ון טרבולטה (1995) • טום קרוז (1996) • ג'ק ניקולסון (1997) • מייקל קיין (1998) • ג'ים קארי (1999) • ג'ורג' קלוני (2000) |  |
| 2001-היום | ג'ין הקמן (2001) • ריצ'רד גיר (2002) • ביל מארי (2003) • ג'יימי פוקס (2004) • חואקין פיניקס (2005) סשה ברון כהן (2006) • ג'וני דפ (2007) • קולין פארל (2008) • רוברט דאוני ג'וניור (2009) • פול ג'יאמטי (2010) • ז'אן דוז'רדן (2011) • יו ג'קמן (2012) • לאונרדו דיקפריו (2013) • מייקל קיטון (2014) • מאט דיימון (2015) • ראיין גוסלינג (2016) • ג'יימס פרנקו (2017) • כריסטיאן בייל (2018) • טארון אגרטון (2019) • סשה ברון כהן (2020) • אנדרו גארפילד (2021) • קולין פארל (2022) • פול ג'יאמטי (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1550274  BnF: cb140405180 (data)  ISNI: 0000 0000 4439 9755  LCCN: n94040038  NTA: 085991228  VIAF: 59284865   WorldCat (עם VIAF): 59284865
שבתאי קור

| --- | --- |

 לידה:  29 באפריל 1981 (בן 43) יפו, ישראל 
 שם לידה:  שבתאי קורדובה 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  ישיבת פוניבז' 
 שפות היצירה:  עברית 
 
עטיפת ספרו של שבתאי קור - נהג חדש
שבתאי קור (נולד ב-29 באפריל 1981), הוא עיתונאי בעל טור ישראלי, תלמיד ישיבה לשעבר, שפרסם ספר אוטוביוגרפי על יציאתו בשאלה.
קורות חייו

שבתאי קור נולד בשם שבתאי קורדובה, למשפחה חילונית ביפו. בהיותו ילד חזרה משפחתו בתשובה ועברה להתגורר בירושלים. בצעירותו למד בישיבה הספרדית "משכן ציון" בירושלים, ולאחר מכן עבר ללמוד בישיבת פוניבז' בבני-ברק.
באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 פרסם את סיפור יציאתו בשאלה בהמשכים ולאורך זמן בבלוג שלו ובפורום "יוצאים בשאלה". בשנת 2007 הוציא לאור בהוצאת כרמל את ספרו "נהג חדש". בספר הוא מתאר חיים של נער חרדי שנשלח לישיבה בת מאות תלמידים שאמורה לשמש כחומה מפני פיתויי הרחוב החילוני, ושאלות כפירה שאסורות להישאל. הספר מתאר את חייו כבחור ישיבה, את השאלות וההרהורים שלו על אמיתות האמונות הדתיות, את ההתחבטויות, ואת התהליך המורכב אותו עבר. הוא גם מתאר את הקושי הרב שביציאה מהעולם החרדי לעולם של תוהו ובוהו מוסרי ורגשי אליו הוא אינו מרגיש שייך.
במשך תקופה הפיץ את מאמריו ברשת, אחד מהם הוא "המדריך ליוצא בשאלה", שבו הוא מייעץ לחרדים המעוניינים לצאת בשאלה ונתקלים בקשיי התמודדות, בעיקר מצד ארגונים ממוסדים או אנשים פרטיים בחברתם הקודמת.
בתחילת 2014 יצא לאור ספרו השני 'זה ג'ונגל פה'.
קור פרסם טורים וביקורת ספרים באתר nrg.
רוברט ג'ון ווקר

רוברט ג'ון ווקר (באנגלית: Robert John Walker;‏ 19 ביולי 1801 – 11 בנובמבר 1869) היה עורך דין, כלכלן ופוליטיקאי אמריקאי. כחבר המפלגה הדמוקרטית הוא כיהן כסנאטור מטעם מיסיסיפי בשנים 1835–1845, כמזכיר האוצר של ארצות הברית בשנים 1845–1849 בתקופת נשיאותו של ג'יימס פולק וב-1845 הוא שימש לזמן קצר כמושל טריטוריית קנזס.
כסנאטור תמך ווקר נמרצות בסיפוחה של טקסס. כמזכיר האוצר הוא היה אחראי על מימון ההוצאות של מלחמת ארצות הברית-מקסיקו ובמסגרת זו הוא היה מעורב בשערוריית בנקים. הוא יזם חוק שהפחית את שיעור המיסים לרמה מהנמוכות בהיסטוריה. ב-1857 מונה ווקר על ידי הנשיא ג'יימס ביוקנן כמושל קנזס, אך התפטר זמן קצר לאחר מכן בשל התנגדותו לתמיכתה הממשל בחוקת לקומפטון שהתירה את העבדות בטריטוריה. לאחר פרישתו מהחיים הפוליטיים, תמך ווקר באיחוד במלחמת האזרחים האמריקאית והמשיך לעסוק בעריכת דין בוושיגטון.
קורות חייו

רוברט ווקר נולד בנורת'מברלנד, פנסילבניה. אביו, ג'ונתן ווקר, לחם במהפכה האמריקאית והיה שופט בפנסילבניה. אמו הייתה לוקרישיה "לוסי" דנקן ווקר. רוברט ווקר ואחיו דנקן גדלו בבלפונטה, פנסילבניה בשנים 1806–1814, שם כיהן אביהם כשופט מחוזי. האב מונה ב-1818 כשופט הראשון של בית המשפט של המחוז המערבי של פנסילבניה, לאחר שמונה לתפקיד על ידי הנשיא ג'יימס מונרו והסנאט אישר את מינויו, וכיהן בתפקיד עד למותו ב-1824. רוברט ווקר התחנך בתחילה באקדמיית בלפונטה. ב-1819 הוא סיים כמצטיין בכיתתו את לימודיו באוניברסיטת פנסילבניה, שם הוא היה חבר בחבורה הספרותית "חברת אוהבי הלמידה" (Philomathean Society).
ווקר נשא לאישה את מרי בלצ'ינדן בצ'י ויחד נולדו להם חמישה ילדים.
ראשית הקריירה

ב-1821 התקבל ווקר ללשכת עורכי הדין של פיטסבורג והוא עסק בעריכת דין בעיר משנת 1822 ועד 1826, כאשר הוא עבר לנאצ'ז, מיסיסיפי, שם נפטר אביו ב-1824 בביתו של אחיו של רוברט, דנקן. רוברט ווקר הצטרף לאחיו במשרד עורכי דין מצליח. הוא גם נכנס לעסקי ספקולציה עם דודו בכותנה, קרקעות ועבדים. בכל אופן, ב-1834 עבר אחיו דנקן (לשעבר חבר בית המחוקקים של מיסיסיפי), לטקסס מסיבות בריאותיות, שם הוא היה מעורב בעסקי קרקעות ובפעילותה של תנועת העצמאות של טקסס. על פעילותו במסגרת המהפכה הטקסנית ב-1835, נאסר דנקן ווקר במקסיקו ולאחר שחרורו נסע לקובה, שם הוא נפטר בדצמבר אותה שנה, וכתוצאה מכך ירש ממנו אחיו רוברט רכוש בטקסס.
סנאטור

רוברט ווקר החל להתבלט מבחינה פוליטית במהלך "משבר הביטול" (אנ'), אף על פי שהוא טען שזכות הממשלה הפדרלית לכפות את רצונה על מדינות מורדות וזכה לשבחים מהנשיא לשעבר ג'יימס מדיסון. ב-1836 היה ווקר למועמד לסנאט מטעם מיסיסיפי וניצח בבחירות את הסנאטור המכהן ג'ורג' פוינדקסטר, שמתח ביקורת על ווקר על חלקו בתיווך עסקת קרקעות במיסיסיפי שנרכשו משבטי הצ'וקטאו ב-1831. ווקר כיהן בסנאט בשנים 1835–1845. הוא שיכנע את חברי בית המחוקקים של מיסיסיפי לאמץ החלטה לגנות את שאיפות הביטול והפרישה כמעשי בגידה.
כמי שהיה חסיד נלהב של מגמות ההתפשטות של ארצות הברית, תמך ווקר בממשלו של הנשיא אנדרו ג'קסון, וככל הנראה כדי להמשיך את מורשת אחיו, הוא הצביע ב-1837 בעד ההחלטה להכיר ברפובליקת טקסס, ובינואר 1844 הוא הציע לספחה לארצות הברית, בכפיפות לשחרור הדרגתי של העבדים בה ויישובם, ועל כך הוא ספג ביקורת מג'ון קלהון, בכל זאת, ב-1845 הציע ווקר שיבוצע סיפוח על פי החלטה של שני בתי הקונגרס. הוא גם פעל למען בחירתו של ג'יימס פולק בבחירות לנשיאות של 1844, בין השאר בשל התנגדותו של הנשיא מרטין ואן ביורן לסיפוח. ווקר גם תמך בהענקת קרקעות ציבוריות במדינות החדשות ובהחפתת מיסים. הוא התנגד לחלוקת ייתרות הכספים של הממשל הפדרלי מתוך חשש שמהלך כזה ישמש תירוץ להעלאת מיסים. מעל הכל הוא התנגד לרעיון של מערכת אוצר עצמאית. הוא התנגד גם לרעיון של הבנק הלאומי של ארצות הברית ולביטול פשרת מיזורי מ-1820.
כסנאטור מטעם מיסיסיפי וכבעל עבדים בעצמו, הגן ווקר על מוסד העבדות בלהט, בה בשעה שהוא התנגד לסחר העבדים האפריקאים ודגל בשחרור הדרגתי של העבדים ותמך במאמצים של תנועת החזרה לאפריקה. הוא הביע את דעותיו בנוגע לתועלת הכלכלית שבכך וטען שהעבדים לא יוכלו להשתלב כראוי בחברה ללא פיקוח של אדוניהם. בכל אופן, ב-1838 שחרר ווקר כמה מעבדיו.
ווקר גם טען שיש לספח לארצות הברית את טקסס העצמאית כדי למנוע את נפילתה בידי בריטניה, שהייתה עלולה לעשות בה שימוש להפצת חתרנות בכל רחבי הדרום. הוא הזהיר את אנשי הצפון שאם בריטניה תצליחה לחתור תחת מוסד העבדות, ינדדו העבדים המשוחררים לצפון, שם "משכנות העוני, בתי הכלא, בתי המחסה לחירשים, אילמים, עיוורים ומטורפים, יתמלאו בצפיפות".