stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משלחת שקלטון-רווט

שרטוט חתך של האונייה "קווסט" מתוך גיליון של "מדע פופולרי", דצמבר 1921
משלחת שקלטון-רוֹוֶט (באנגלית: Shackleton–Rowett Expedition;‏ 1922-1921) הייתה המיזם האנטארקטי האחרון של סר ארנסט שקלטון והפרק האחרון בעידן ההרואי של חקר אנטארקטיקה. המעלל, במימון איש העסקים ג'ון קווילר רווט, מכונה לפעמים "משלחת קווסט", על שם האונייה "קווסט", ספינה נורווגית ששימשה לציד -כלבי-ים והותאמה ליעדה החדש. התוכנית המקורית של שקלטון הייתה לחקור את גזרת ים בופור של האוקיינוס הארקטי, אך הוא ויתר עליה כשממשלת קנדה לא נתנה לה תמיכה כספית. "קווסט", שהייתה קטנה מכל אונייה אחרת ששימשה לחקר אנטארקטיקה, התגלתה עד מהרה כלא נאותה למשימתה, והתקדמותה דרומה הואטה עקב הביצוע הירוד של מפרשיה והבעיות התדירות שהתגלעו במנוע. עוד לפני שעבודת המשלחת יכלה להתחיל לפי התכנון, מת שקלטון בתאו בספינה, מיד לאחר שהגיעה אל האי התת-אנטארקטי ג'ורג'יה הדרומית.
לאחר מות שקלטון התבטא חלקה העיקרי של המשלחת המוחלשת בשייט בן שלושה חודשים אל מזרח אנטארקטיקה, בהנהגת המשנה למפקד פרנק ויילד. במימי האוקיינוס הזה באו תוך זמן קצר חסרונותיה של "קווסט" לידי ביטוי: מהירות איטית, צריכת דלק כבדה, נטייה להתנודד מצד לצד בים סוער ודליפה מתמדת. הספינה לא יכלה להגיע אל מעבר לקו אורך 20° מזרח, הרבה מתחת ליעד המזרחי ששמה לה, וכוח המנוע הדל שלה לא עמד לה בניסיון להבקיע הרחק אל תוך הקרח האנטארקטי. לאחר כמה ניסיונות כושלים לחתור דרומה דרך הקרח הדחוס, החזיר ויילד את הספינה אל ג'ורג'יה הדרומית, לאחר ביקור נוסטלגי באי הפיל, שם המתינו הוא ו-21 חבריו בתנאים קשים, במשך למעלה מארבעה חודשים, לחילוץ לאחר טביעתה של האונייה "אנדיורנס" במסע המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית שש שנים קודם לכן.
ויילד הרהר באפשרות של עונה שנייה, מועילה יותר, בקרח, ולקח את הספינה אל קייפטאון לתיקון ושיפוץ. כאן קיבל הודעה מרווט, שהורה לספינה לשוב הביתה לאנגליה, ובכך הסתיימה המשלחת. אף כי מסעה של "קווסט" איננו תופס מקום נכבד בתולדות חקר הקטבים, חשיבותו היא בציון סופו של העידן ההרואי וראשיתו של "העידן המכני" שבא אחריו. מכל מקום, האירוע שהגדיר אותה בסופו של דבר בזיכרון הקיבוצי והעיב על כל פעולותיה, היה מותו הפתאומי של שקלטון.
רקע > לאחר משלחת "אנדיורנס"

אחרי שעזר בחילוץ שתי קבוצות האנשים שנשארו תקועות (הקבוצה הגדולה באי הפיל והקבוצה השנייה של אנשי הסירה " ג'יימס קיירד", שנשארו באתר הנחיתה בג'ורג'יה הדרומית במשלחת אנדיורנס), חזר שקלטון הביתה לבריטניה בשלהי מאי 1917, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה. מבוגר מכדי להתגייס, ביקש לו שקלטון תפקיד פעיל במאמץ המלחמתי ובסופו של דבר יצא למורמנסק בדרגת רב-סרן זמנית, כחלק ממשלחת צבאית לצפון רוסיה. תפקיד זה לא סיפק את שקלטון, והוא נתן ביטוי לאכזבתו במכתבים הביתה: "אני מרגיש שאין בי כל תועלת לאיש אלא כשאני יוצא חוצץ נגד סערה בארצות נידחות." הוא חזר לאנגליה בפברואר 1919 והחל לתכנן הקמת חברה, שתפתח, בשיתוף פעולה עם ממשלת צפון רוסיה, את המשאבים הטבעיים של האזור. תוכנית זו התבטלה, משום שהצבא האדום השתלט על חלק זה של רוסיה במלחמת האזרחים ברוסיה, ושקלטון נאלץ לסמוך על מסע הרצאות כמקור הכנסה. באולם הפילהרמונית בלונדון הרצה במהלך חורף 1920-1919 פעמיים ביום, שישה ימים בשבוע, במשך חמישה חודשים. בו בזמן, על אף החובות הגדולים שעמדו בעינם ממשלחת "אנדיורנס", החל לתכנן מסע חקר חדש. אשתו, ליידי אמילי, לא ניסתה להניאו מן התוכנית, על אף מצבו הבריאותי המעורער. "אי אפשר להחזיק נשר קשור בשרשרת בחצר האחורית", אמרה לחברה.
רקע > ההצעה הקנדית

שקלטון החליט לפנות עורף לאנטארקטיקה, לצאת צפונה ו"למלא את החלל הגדול הזה הקרוי כיום ים בופור". אזור זה של האוקיינוס הארקטי, מצפון לאלסקה ומערבית לארכיפלג הארקטי הקנדי, לא נחקר ברובו; שקלטון סבר, על יסוד רישומי גאות, שהים טומן בחובו גושי יבשה גדולים שלא נתגלו עדיין ואשר יהיו "בעלי עניין מדעי רב ביותר לעולם, מלבד הערך הכלכלי האפשרי". כמו כן קיווה שקלטון להגיע אל הקוטב הצפוני הלא-נגיש, הנקודה הרחוקה והנידחת ביותר באזורים הארקטיים. תוכניותיו זכו לאישור כללי מן החברה הגאוגרפית המלכותית ולתמיכת ממשלת קנדה. על בסיס זה החל שקלטון לאסוף את המימון הדרוש, שאותו העריך ב-50,000 ליש"ט (בסביבות מיליון לירות שטרלינג במונחי 2008. בהמשך אותה שנה, פגש שקלטון דרך מקרה חבר ותיק מימי בית הספר, ג'ון קווילר רווט, שהסכים להשקיע גרעין מזומנים, שיאפשר לשקלטון להתחיל בתוכניות למשלחת. בכסף הזה יכול היה שקלטון לרכוש, בינואר 1921, את הלווייתנית "פוקה I", אוניית עץ נורווגית, שאת שמה שינה, לפי הצעת אשתו, ל"קווסט", ולהתקדם ברכישת ציוד נוסף ושכירת צוות.
תוכנית אנטארקטיקה

במאי 1921 בא הקץ על התוכניות הקנדיות. מדיניות ממשלת קנדה בנושא מימון המשלחת השתנתה עם עלייתו של ראש ממשלה חדש, ארתור מיין, שביטל את תמיכת ממשלתו ביוזמה של שקלטון. תגובתו של שקלטון הייתה שלא לבטל את המשלחת אלא לשנות את מגמתה. באמצע מאי קיבל עמיתו אלכסנדר מקלין, שניהל בקנדה משא ומתן לרכישת כלבים, מברק שהודיע לו, כי יעד המשלחת הוא מעתה אנטארקטיקה; תוכנית מגוונת של סיורים, מיפוי חופים, חיפוש מחצבים ומחקר אוקיינוגרפי במימי הדרום החליפה את תוכנית ים בופור.
האונייה יצאה לדרכה ב-17 בספטמבר 1921, מלווה תרועות ונפנופי ידיים מקהל גדול, שהתאסף על רציף סנט קתרין תחת גשר טאוור. לצד שקלטון ניצבו על סיפון ה"קווסט" חבריו הוותיקים, פרנק ויילד, פרנק וורסלי, אלכסנדר מקלין, ג'יימס מק אילרוי, לאונרד האסי, אלכסנדר קר, צ'ארלס גרין והסקוטי השטוף באמונות תפלות, מקלאוד, מוכנים ומזומנים כולם להתייצב אל מול הבאות. חלקם לא קיבלו עדיין את השכר שהגיע להם על שירותם במשלחת אנדיורנס, וידעו כי אפשר שלעולם לא יקבלו אותו, ובכל זאת נענו לקריאת שקלטון והצטרפו להפלגה.
יעד מסעם נשאר עלום גם לאחר היציאה לדרך. שקלטון עצמו לא קבע לעצמו בבירור את מטרותיו במשלחת הזאת. ביסודו של דבר, שאיפתו העיקרית הייתה להתייצב שוב עם אנשיו מול איתני הטבע בקוי הרוחב העליונים, להסתכן ולהיחלץ, לגלות מקומות לא נודעו ולדרוך במקום שכף רגל אדם לא דרכה בו. גאולוג המשלחת, ויברט דאגלס, שיער ששקלטון מבקש למצוא אוצר של מחצבים אנטארקטיים. להפלגה הצטרף כחניך גם צופה בן 17, ג'יימס מאר, שנבחר מבין 1,700 שהציגו את מועמדותם. כדי לסייע לו במימון לימודיו הגבוהים, העלה שקלטו את שכרו בלירה שטרלינג אחת בשבוע.
בריו דה ז'ניירו עבר שקלטון התקף לב, אך סירב להיבדק. לא רק רופאי המשלחת, מקלין ומקאילרוי, אלא כל ותיקי משלחת אנדיורנס, ראו עתה בבירור ששקלטון איננו כמימים ימימה, אך הוא התמיד במסעו דרומה. ה"קווסט" צוידה במיטב הציוד האלקטרוני החדיש של אותם ימים, אך כאשר חצתה את נתיבם ספינת מפרשים ישנה, שנישאה עם הרוח, קלה ומרחפת על פני הגלים, התחוור לנוסעי ה"קווסט", שתשוקתם האמיתית הייתה אל העבר הרחוק, אל הספנים הפיניקים שהפליגו בימים אלפי שנים לפניהם לגלות ארצות ונתיבי ימים חדשים, כשרק תושייתם ואומץ לבם עשויים להצילם מצרה.
ימים אחרונים

ב-4 בינואר 1922 הופיעו במרחק פסגות ההרים של ג'ורג'יה הדרומית. וורסלי ושקלטון התרוצצו על הסיפון כ"ילדים נרגשים", כפי שתיאר זאת וורסלי, והצביעו על המפרצים ועל מדרון השלג התלול שעליו החליקו עם טום קרין חמש שנים וחצי קודם לכן, במסע הרה הסכנות ורצוף התלאות להצלת הלכודים על אי הפיל. לאור המסע ההרואי ההוא, נראה כל מה שיבוא אחריו כנספח, פרק סיום, ואכן שקלטון לא ערך שום תוכניות ברורות להמשך המסע מעבר לג'ורג'יה הדרומית. אותו ערב ירד אל החוף לפגוש ידידים נורווגיים משכבר הימים ולדברי הנווט, לייטננט ד. ג. ג'פרי, נראה מאושש והזכיר במנהגו את שקלטון של 1914. אך בשובו אל האונייה מאוחר יותר אותו לילה נראה עייף, ובשעה 3:00 לפנות בוקר הזעיק אל תאו את מקלין. הרופא טיפל בו כמיטב יכולתו, הטיף לו לשנות את אורחות חייו, אך על כך ענה לו שקלטון, "תמיד רצית שאוותר על דברים. על מה אני אמור לוותר?" דקות ספורות לאחר מכן, נפח את נשמתו, מעט לפני שמלאו לו 48.
ידיד של שקלטון זכר, כי שאיפתו הייתה למות באחד ממסעותיו. "אני אמשיך לנסוע, שוב ושוב," אמר, "עד שיום אחד לא אחזור." אנשיו תכננו להעביר את גופתו לקבורה באנגליה, אבל במונטווידאו קיבלו מברק מאשתו, שאמרה כי הדרום הרחוק היה מאז ומתמיד אהבתו הראשונה של בעלה, ושם יש להביאו למנוחת עולמים. על כן, לאחר טקס זיכרון גדול בכנסיית השילוש הקדוש, בנוכחות נשיא אורוגוואי ודיפלומטים רבים, הפליג שקלטון במסעו האחרון דרומה. רק לאונרד האסי נלווה אליו אל מקום קבורתו בגורג'יה הדרומית. יתר אנשי הצוות המשיכו בדרכם אל קרח הדרום, בהנחה שגופתו של שקלטון נמצאת בדרכה לאנגליה. ב-5 במרץ 1922 הובא ארנסט שקלטון למנוחות בגריטוויקן, על מדרון הר ממש מעל מושבות של פינגווין קיסרי ופילי-ים. בדרכו האחרונה ליוו אותו לא גדולי מדינה אלא ימאים מנוסים, מיובלי כפיים, ועל קברו הונח זר שקלעה מרת ארברג, האישה היחידה באי.
לאונרד האסי כתב, "במותו הותיר שקלטון חלל, שדבר לא יוכל למלאו,"
הערות שוליים

↑  קים היקוקס, "שקלטון, האתגר האנטארקטי", עמ' 182, נשיונל ג'אוגרפיק
↑  היקוקס, "שקלטון, האתגר האנטארקטי", עמ' 182
↑  היקוקס, עמ' 183-182
↑  היקוקס, עמ' 183
↑  היקוקס, עמ' 185
↑  היקוקס, עמ' 185
קרח ים דחוס בים בופור
קבר ארנסט שקלטון באי ג'ורג'יה הדרומית
נחל דולב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  7 ק"מ
 מוצא:  נס הרים (he) 
 גובה מוצא הנהר:  700 מ' 
 שפך:  נחל זנוח (he) 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת השפלה מוגדלת) נחל דולב(למפת השפלה רגילה) נחל דולב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל דולב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל דולב
 
נַחַל דֹּלֶב הוא נחל בהרי ירושלים בפרוזדור ירושלים, ומהווה אחד משלושת הנחלים השייכים לשמורת נחל דולב. שני הנחלים האחרים הם נחל המערה ונחל אזן. שלושת נחלים אלה מהווים חלק מאגן הניקוז של נחל שורק, מתחברים לנחל זנוח ומשם מתנקזים לנחל שורק באזור בית שמש.
נחל דולב מתחיל באזור המושב נס הרים, בגובה של כ-700 מטרים מעל גובה פני הים, ולאחר כשבעה קילומטרים מגיע צפונית למושב זנוח, בגובה של כ-250 מטרים, שם הוא מתחבר לנחל זנוח. שביל המסומן בשחור מס' 9341 יורד מכביש 3866 מחסיה-נס הרים באפיקו של נחל דולב עד לכביש 3855. שמורת נחל דולב נמצאת בחלקו הצפוני של פארק עצמאות ארצות הברית, המשתרע על פני כ-30,000 דונם בשיפולים הדרום-מערביים של הרי יהודה.
מתקפת נגד

מתקפת נגד או התקפת נגד היא טקטיקה אפשרית לתגובה על התקפה. מטרותיה של מתקפת נגד יכולות להיות שיבוש מתקפת אויב במהלכה ("מתקפת שיבוש"), שלילה או סיכול יתרונות שהאויב השיג במהלך התקפתו, בדרך כלל על ידי כיבוש מחדש של שטח או השמדת כוחות אויב. תנאי חשוב להתקפת נגד מוצלחת הוא התאוששות וצבירת הכוח אצל המגן.
אמירה המיוחסת לנפוליאון בונפרטה ומעידה על החשיבות שייחס לצורת קרב זו היא "הסכנה הגדולה ביותר הנה ברגע הניצחון". מתקפת נגד עשויה לנצל עייפות, שאננות, חוסר ערנות או מלאי תחמושת ו/או דלק מצומצם אצל אויב ולשלול ממנו פירות ניצחון שנוצר זה עתה. ארדאן די פיק, בהתייחסו למתקפות נגד, אמר: "גנרל, או אף קפטן פשוט, המעסיק את כל כוחותיו בהסתערות על נקודה, יכול בוודאות לראות אותה נכבשת חזרה במתקפת נגד מאורגנת של ארבעה אנשים ורב"ט"
מקרה נוסף שבו מקובל לפעול בטקטיקה של מתקפת נגד, הוא כאשר כוח נקלע לשטח הריגה ואפשרות הנסיגה חסומה בפניו. במקרה כזה מתקפת הנגד בדרך כלל נדונה לכישלון אך מהווה תחליף לכניעה, ואף עשויה לגבות מחיר מהאויב.
| אמנות המלחמה |
| --- | --- | --- |
| אמנות המלחמה | טקטיקה • אופרטיבה צבאית • אסטרטגיה • דוקטרינה צבאית • תורת לחימה • הונאה |  |
| מושגי יסוד | לחימה • קרב • מערכה • מלחמה • מלחמה כוללת • מלחמת מנע • לוחמת חלל • לוחמה אווירית • לוחמה ימית • לוחמת תמרון • לוחמת שחיקה • לוחמה אסימטרית • מלחמה בטרור • מלחמת אזרחים • צבא |  |
| הוגים וספרים | סון דזה / אמנות המלחמה • וגטיוס / מדעי הצבא • קרל פון קלאוזביץ / על המלחמה • אלפרד פון שליפן • בזיל הנרי לידל הארט / אסטרטגיה של גישה עקיפה • מרטין ון קרפלד |  |
| טקטיקה ומערכים צבאיים | טקטיקה ומערכים צבאיים |  |
| מערכים צבאיים |  מערך ריבוע • פלנקס • טסטודו • אימפי |  |
| טקטיקה | מכה מקדימה • מלחמת בזק • מתקפת נגד • אדמה חרוכה • קרב בלימה • מצור • הסגר • תנועת מלקחיים • כיתור • איגוף • איגוף אנכי • מארב • תקיפה אווירית • הפצצה טקטית • דיכוי הגנה אווירית • הפצצה אסטרטגית • לוחמה בשטח בנוי • לוחמת מנהרות • לוחמת שריון • לוחמה הררית • לוחמה מדברית • לוחמה אמפיבית • לוחמה נגד צוללות • לוחמה ביולוגית • לוחמה כימית • לוחמת רשת ("סייבר") • לוחמה אלקטרונית • לוחמה פסיכולוגית • לוחמה משפטית • לוחמה כלכלית • לוחמה לא קונבנציונלית • הפרד ומשול • מבצעים מיוחדים • גרילה • טרור • מפת מבצע |  |
| טקטיקות של | פרשים • חי"ר • שריון • ארטילריה • לחימה אווירית • לחימה ימית |  |
| אסטרטגיה לאורך ההיסטוריה | אסטרטגיה לאורך ההיסטוריה |  |
| בעת העתיקה | הטקטיקה והאסטרטגיה היוונית • הטקטיקה והאסטרטגיה ההלניסטית • הטקטיקה והאסטרטגיה הרומית |  |
| בימי הביניים | הטקטיקה והאסטרטגיה המוסלמית • הטקטיקה והאסטרטגיה האירופאית בימי הביניים • הטקטיקה והאסטרטגיה המונגולית |  |
| בעת החדשה | הטקטיקה והאסטרטגיה האמריקאית בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה גרמנית בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה סובייטת בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה האירופית בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה במאה ה-20 |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מריה ירמצ'וק

| --- | --- |

מריה ירמצ'וק 2014
 לידה:  2 במרץ 1993 (בת 31) אוקראינה צ'רנוביץ, אוקראינה
 שם לידה:  מריה נזריבנה ירמצ'וק
 מוקד פעילות:  אוקראינה
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  פופ
 חברת תקליטים:  Best Music 
 פרופיל ב-IMDb
 
מריה נזריבנה ירמצ'וק (באוקראינית: Марія Назарівна Яремчук; נולדה ב-2 במרץ 1993) היא זמרת אוקראינית, אשר ייצגה את אוקראינה באירוויזיון 2014 שנערך בקופנהגן, דנמרק.
ביוגרפיה

ירמצ'וק נולדה בצ'רנוביץ, אוקראינה, והיא בתו של המוזיקאי נצריה ירמצ'וק. אביה של ירמצ'וק נפטר מסרטן הקיבה כשהייתה בת שנתיים. לירמצ'וק יש אחות למחצה, אשר בוגרת ממנה והיא מנישואיה הראשונים של אמה ושני אחים מצד אביה, דמיטרו ונצריה.
קריירה

ירמצ'וק השתתפה בתוכנית הטלוויזיה המקומית Holos Krayiny, היא הגיעה לגמר וסיימה במקום הרביעי. בשנת 2012 ייצגה את אוקראינה בתחרות הבינלאומית לזמרים צעירים "הגל החדש 2012", שם הגיעה למקום השלישי. בעקבות הופעתה בתחרות, ירמצ'וק קיבלה חסות על ידי רינאט אחמטוב, אחמטוב נחשב לבן אדם העשיר ביותר באוקראינה. מריה השתתפה גם ב-Evrobachennya 2013 - Natsionalyni vidbir, הגמר הלאומי המשמש למציאת נציג אוקראינה בתחרות האירוויזיון, מריה לא נבחרה לאחר שסיימה בגמר במקום החמישי עם השיר "Imagine".
ב-21 בדצמבר 2013, ירמצ'וק נבחרה לייצג את אוקראינה באירוויזיון 2014 עם השיר "טיק-טוק".
ב־6 במאי 2014 נערך חצי הגמר הראשון של אירוויזיון בו השתתפה מריה והיא העפילה לגמר הגדול כאשר סיימה במקום ה-5 מתוך 16 מדינות משתתפות. בגמר הגדול ירמצ'וק הופיעה ראשונה בסדר השירים, היא סיימה במקום ה-6 מתוך 26 מדינות, עם 113 נקודות.
בשנת 2023 הופיעה מריה יארמצ'וק, כאורחת מוזמנת, באירוויזיון בליברפול. יחד עם OTOY ומשתתפת האירוויזיון לילדים 2022, זלטה דז'יונקה, היא ביצעה את השירים: "משפחה", "גן דובדבנים מסביב לבית" ו"שצ'דריק".
עמדות פוליטיות

ירמצ'וק מגדירה עצמה כאדם א-פוליטי, אך בדצמבר 2013 הצהירה שהיא תומכת במפלגת האזורים.
הערות שוליים

↑  Мария Яремчук съездила на «Новую волну» на деньги Ахметова, glavcom.ua (באוקראינית)
↑  Maria Yaremchuk to represent Ukraine at Eurovision Song Contest 2014, Interfax-Ukraine (באנגלית)
↑  Eurovision Ukraine: Maria Yaremchuk to Copenhagen! -, web.archive.org, ‏24 בדצמבר 2013
↑  Плакав весь зал: донька Назарія Яремчука зірвала овації на сцені Євробачення-2023, myukraine.in.ua, ‏2023-05-12 (באוקראינית)
↑  Марія Яремчук пояснила, що підтримує регіоналів, бо дуже молода й аполітична, 24 Канал (באוקראינית)
↑  Мария Яремчук вызвалась поддержать политическую партию, ТСН.ua, ‏21 באוגוסט 2012 (ברוסית)
| אוקראינה אוקראינה באירוויזיון |
| --- | --- | --- |
Vidbir
| השתתפויות | 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| נציגי המדינה | אלכסנדר פונומריוב • רוסלנה ליז'יצ'קו • גרין ג'ולי • טינה קרול • ורקה סרדוצ'קה • אני לוראק • סבטלנה לובודה • אליושה • מיקה ניוטון • גאיטנה • זלאטה אוגנביץ' • מריה ירמצ'וק • ג'מאלה • O.Torvald • מלובין • מארוב • גו איי • גו איי • קאלוש • טבורצ'י • אליונה אליונה וג'רי הייל |  |
| שירי המדינה | "Hasta la Vista" • "Show Me Your Love" • "Dancing Lasha Tumbai" • "Shady Lady" • "Be My Valentine! (Anti-Crisis Girl)" • "Sweet People" • "Angel" • "Be My Guest" • "Gravity" • "Tick Tock" • "1944" • "Time" • "Under The Ladder" • "Siren Song" • "Solovey" • "Stefania" • "Heart of Steel" • "Teresa & Maria" |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 2005 • אירוויזיון 2017 • אירוויזיון 2023 • יחסי אוקראינה–רוסיה באירוויזיון • חברת השידור הציבורי הלאומית של אוקראינה |  |
בשנים שלא מופיעות ברשימה נעדרה אוקראינה מהתחרות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: e33741f1-e957-43a7-b37f-2105931d2784
רות עמוסי

| --- | --- |

רות עמוסי 2017
 לידה:  25 במאי 1946 (בת 78) ארד, רומניה 
 ענף מדעי:  צרפתית, חקר השיח, ספרות צרפתית, רטוריקה 
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת פריז VIII 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרסים והוקרה:  פרס לנדאו 
 
רות (סטלה) עמוסי (נולדה ב-25 ביולי 1946) היא פרופסור אמריטה מהחוג לצרפתית באוניברסיטת תל אביב.
קורות חיים

ילידת ארד ברומניה, הוריה: ליאופולד ברנס (Leopold Brenes) ורג'ינה Regina) Schreiber). הייתה נשואה לדוד עמוסי ולה שני בנים: יוסי עמוסי ואייל גבר.
התגוררה בבריסל בין השנים 1950 ל-1964, שם השלימה את לימודיה היסודיים והתיכוניים.
בשנת 1964 עלתה לישראל וסיימה לימודי תואר ראשון בספרות צרפתית וספרות אנגלית ותואר שני בספרות צרפתית באוניברסיטת תל אביב.
את תואר הדוקטורט שלה עשתה על ז'וליאן גרק (צר') באוניברסיטת פריז 8 (צר') בהנחיית פרופסור ז'אן לבילנט.
עמוסי היא חוקרת רב-תחומית, בעלת שם בינלאומי, שספריה בתחום ביקורת הספרות והתרבות, חקר השיח ותורת הארגומנטציה נחשבים ביותר בתחום. היא עורכת כתב עת בינלאומי לחקר השיח וארגומנטציה.
מחקריה הרבים הפכו את רות עמוסי לדמות ידועה בצרפת, בה זכתה לאותות כבוד, ולהערכה בעולם האקדמי כולו.
פרופסור עמוסי מרכזת את קבוצת המחקר "ADARR" (ניתוח שיח, ארגומנטציה, רטוריקה) והעורכת הראשית של כתב העת המדעי המקוון "Argumentation et analyse du discours".
מבחר מספריה

הרעיונות המקובלים (המוסכמות): הסמיולוגיה של הסטריאוטיפ (1991) הפך לספר יסוד הידוע לכל מי שעוסק בריאליזם בספרות ומתעניין בשימוש בסטריאוטיפים ובקלישאות בספרות, בפוליטיקה ובתרבות.
סטריאוטיפים וקלישאות, (עם אן הרשברג פיארו), סוקר את המשמעות והשימוש במונחים הנ"ל בתחומים שונים במדעי הרוח והחברה. יצא לאור לראשונה בשנת 1995, ובשנת 2021 יצא במהדורה הרביעית. תורגם לספרדית ולקוריאנית.
הארגומנטציה בשיח. הספר יצא בפעם הראשונה בשנת 2000 בהוצאת האוניברסיטאית "נתן" בצרפת וזכה מאז לארבע מהדורות חדשות, המהדורה האחרונה יצאה בשנת 2021 בהוצאת "קולן" המתמחה בספרי יסוד המיועדים לסטודנטים ולמרצים
הצגת האני. אתוס וזהות (2010) מציג סינתזה של עבודתה באחד הנושאים בהם זכתה לשם, הבניית דימוי עצמי בשיח ואופני הצגת האני בתחומים מגוונים כגון הנאום הפוליטי, המאמר התקשורתי, השיחה היום-יומית, הטקסט הספרותי ועוד. הספר תורגם לספרדית.
לשבחו של הפולמוס (2014), בו עמוסי מבהירהאת התפקידים החברתיים והפוליטיים החשובים של הפולמוס הנחשב לרוב לוויכוח אלים ומזיק, זכה לתהודה רבה ותורגם לאיטלקי, ספרדית, פורטוגזית ואנגלית.
נוסחה במלחמת המילים: הדהלגיטימציה של ישראל (2018) - מציג ניתוח של השימושים הרטוריים שנעשו בצירוף הכבול "דהלגיטימציה של ישראל" בדיונים ובפולמוסים שהתפשטו במרחב הציבורי הצרפתי אודות מדינת ישראל.
דאדא והסוריאליזם בצרפת (עם איריס ירון)- אנתולוגיה אשר באה להציג בפני הקורא הישראלי מבחר טקסטים מרכזיים, שמרביתם טרם זכו לתרגום עברי, קשת של כתבים תאורטיים שהכרתם הכרחית להבנת הספרות, הציור והקולנוע הסוריאליסטיים
לימדה באוניברסיטת תל אביב בשנים 1968–2007.
בשנת 1989 הקימה את המחלקה לתרבות צרפת באוניברסיטת תל אביב.
פרופסור עמוסי נכללה ברשימת "בעלי קתדרת פרלמן" לשנת 2007-2008.
כפרופסור אורחת היא לימדה בין השאר באוניברסיטאות בצרפת, בקוויבק, בברזיל, בארגנטינה ובקולומביה.
עמוסי מנחה דוקטורנטים, ואחראית על תוכנית רטוריקה לתואר ראשון באוניברסיטת תל אביב.
היא חברה במועצה המדעית של כתבי-עת שונים בתחומה וכן משמשת כנציגת אגודת הידידים הצרפתים של אוניברסיטת תל אביב בישראל.
הוקרה ופרסים

אביר הדקלים האקדמיים - Chevalier des Palmes Académiques
אביר מסדר הכבוד - Chevalier de l’Ordre du Mérite
פרס לנדאו לספרות (Prix Landau des Littératures - (2012
מנימוקי השופטים לקבלת פרס לנדאו:
בנימוקים להענקת הפרס לעמוסי, פרופסור אמריטוס בחוג לצרפתית באוניברסיטת תל אביב, נאמר כי היא "חוקרת רב תחומית, בעלת שם בינלאומי, שספריה הפכו זה מכבר לנכסי צאן ברזל של ביקורת הספרות והתרבות". עוד כתבו שופטי הפרס כי מחקריה של עמוסי הפכו אותה לדמות ידועה בצרפת, שבה זכתה לאותות כבוד, ובעולם האקדמי כולו
מבחר מפרסומיה בצרפתית

Les jeux de l'allusion littéraire dans Un beau ténébreux, de Julien Gracq, Neuchâtel, À la Baconnierore, coll. « Langages », 1980 [1976, pour la thèse].
Les discours du cliché, en collaboration avec Elisheva Rosen, Paris, Société d'édition d'enseignement supérieur, 1982.
Parcours symboliques chez Julien Gracq : Le Rivage des Syrtes, Paris, Société d'édition d'enseignement supérieur, 1982.
Les idées reçues : sémiologie du stéréotype, Paris, Nathan, coll. « Texte à l'oeuvre », 1991.
Dali ou le filon de la paranoïa, Paris, Presses universitaires de France, coll. « Texte rêve », 1995.
Stéréotypes et clichés : langue, discours, société, en collaboration avec Anne Herschberg Pierrot, Paris, Nathan, coll. « 128, 1997. 4 édition, Paris, Armand Colin, coll. « 128
L'argumentation dans le discours : 2021, 4e éd. [2000], Paris, Armand Colin, coll. U.
La présentation de soi : ethos et identité verbale, Paris, Presses universitaires de France, coll. « Interrogation philosophique », 2010.
Apologie de la polémique (Paris : PUF), 2014
Une formule dans la guerre des mots : « la délégitimation d’Israël » (Paris : Garnier(, 2018
הערות שוליים

↑  PRABOOK
↑  פרופסור רות עמוסי בדף אוניברסיטת תל אביב
↑  רשימת ספרים ומאמרים של רות עמוסי
↑  על קבוצת המחקר ADARR
↑  כתב העת בצרפתית Analyse du Discaurs &" Argumentation"
1 2  הזוכים בפרס מפעל הפיס על שם לנדאו 2012
↑  דאדא והסוריאליזם באתר סימניה
↑  קתדרת פרלמן
1 2  קורות חיים באתר סגל אוניברסיטת תל אביב
↑   אבנר שפירא, פרופ' רות עמוסי תקבל את פרס לנדאו במדעי הרוח, באתר הארץ, 1 בינואר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257744305171  PLWABN: 9810612822505606  BIBSYS: 90060939  BnF: cb11888693r (data)  CANTIC: a1141764x  CiNii: DA01655413  GND: 188356452  ISNI: 0000 0001 1563 950X  LCCN: n78047670  NKC: mub20191031264  NLK: KAC201840644  NTA: 068080115  RERO: 02-A002926570  SUDOC: 026685035  VIAF: 29529106   WorldCat (עם VIAF): 29529106
רעידת האדמה בפואבלה (2017)

| --- | --- |

 תאריך התרחשות:  19 בספטמבר 2017
 שעה:  13:14
 עוצמה:  7.1 בסולם מגניטודה לפי מומנט
 במדינות או באזורים:  במדינות פואבלה, מורלוס ומטרופולין מקסיקו סיטי
 מוקד:  כ-55 קילומטרים דרומית לפואבלה
 הרוגים:  307
 פצועים:  2,633
 נזק:  התמוטטות מבנים וניתוק מיליונים מחשמל
 קואורדינטות:  18°35′02″N 98°23′56″W﻿ / ﻿18.584°N 98.399°W﻿ / 18.584; -98.399
  (למפת מקסיקו מוגדלת) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו רעידת האדמה בפואבלה(למפת מקסיקו רגילה) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו רעידת האדמה בפואבלה(למפת פואבלה רגילה) פואבלה טוואקאן אטליסקו טסיוטלאן מפרץ מקסיקו  גררו ואחאקה וראקרוס טלקסקלה אידלגו מ. ס.  מקסיקו מורלוסרעידת האדמה בפואבלה(למפת פואבלה מוגדלת) פואבלה טוואקאן אטליסקו טסיוטלאן מפרץ מקסיקו  גררו ואחאקה וראקרוס טלקסקלה אידלגו מקסיקו סיטי  מקסיקו מורלוסרעידת האדמה בפואבלה
 
רעידת האדמה בפואבלה היא רעידת אדמה שהתרחשה ב-19 בספטמבר 2017 בעוצמה של 7.1 בסולם מגניטודה לפי מומנט ובעומק 51 ק"מ, כ-55 קילומטרים דרומית לפואבלה.
רעידת האדמה גרמה נזק רב במדינות מקסיקו: פואבלה ומורלוס ובמטרופולין מקסיקו סיטי, ולמותם של 286 אנשים, וכן להתמוטטות מבנים ולניתוק מיליונים מחשמל.
רעידת אדמה זו אירעה כשבועיים לאחר רעידת האדמה בצ'יאפס, שהייתה בעוצמה של 8.1 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
נפגעים ונזקים

| מדינה | הרוגים | סימוכין |
| --- | --- | --- |
| גררו | 5 |  |
| מורלוס | 73 |  |
| אואחאקה | 1 |  |
| פואבלה | 44 |  |
| מדינת מקסיקו | 13 |  |
| מקסיקו סיטי | 133 |  |
| סך הכל: | 217 |  |
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Puente, Luis Felipe [@LUISFELIPE_P] (19 בספטמבר 2017). "Al momento se reportan 139 fallecidos: 64 en #Morelos, 36 en la #CDMX, 29 en #Puebla, 9 en #Edoméx y 1 en #Guerrero" (Tweet) – via Twitter. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא רעידות אדמה ובנושא גאוגרפיה של מקסיקו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ראנומי קרומווידג'ויו

ראנומי קרומווידג'ויו (בהולנדית: Ranomi Kromowidjojo; נולדה ב-20 באוגוסט 1990) היא שחיינית הולנדית, היא אלופה אולימפית במשחים ל-50 מטר חופשי ול-100 מטר חופשי (לונדון 2012), אלופת העולם בעלת 17 מדליות עולמיות, מהן 3 זהב ושיאנית העולם הנוכחית (2021) במשחה ל-50 מטר חופשי (בריכת 25 מטר), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (בריכה אולימפית) ובמשחה שליחות 4x50 מטר, 4x100 מטר ו-4x200 מטר (בריכת 25 מטר).
קרומווידג'ויו היא השחיינית הראשונה והיחידה בהיסטוריה ששחתה 25 מטר חופשי (בריכת 25 מטר) מתחת ל-23 שניות.
ביוגרפיה

קרומווידג'ויו נולדה בסוורד, וינסום שליד חרונינגן. היא ממוצא ג'אווי-סורינאמי.
ביוגרפיה > 2006

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט בשנת 2006 זכתה קרומווידג'ויו במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:37.04 דקות, אחרי גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 3:35.22 דקות ולפני צרפת (3:38.83 דקות).
ביוגרפיה > 2007

באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 זכתה קרומווידג'ויו במדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם אינגה דקר, פמקה המסקרק, ומרליין פלדהויס בתוצאה של 3:36.81 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אליפות חדש של 3:35.48 דקות וארצות הברית (3:35.68 דקות).