stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1804 במדע
נולדו

12 בפברואר: היינריך לנץ - פיזיקאי רוסי-גרמני. מנסח חוק לנץ.
8 במרץ: אלוון קלרק - בונה טלסקופים אמריקאי.
5 באפריל: מתיאס יעקב שליידן - בוטנאי גרמני. מייסד תאוריית התא.
20 ביולי: ריצ'רד אוון - פלאונטולוג אמריקאי.
14 בספטמבר: ג'ון גולד - זואולוג אנגלי
24 באוקטובר: וילהלם אדוארד ובר- פיזיקאי גרמני.
10 בדצמבר: קרל גוסטב יעקב יעקובי - מתמטיקאי.
1 באוקטובר: ויליאם סטוקס - רופא אירי.
נפטרו

6 בפברואר: ג'וזף פריסטלי - כימאי אנגלי, מגלה החמצן.
2 באוקטובר: ניקולה ז'וזף קונו - מהנדס צרפתי. בונה אחת המכוניות הראשונות.
20 בספטמבר: פייר פרנסואה אנדרה מכאין - אסטרונום צרפתי.
תבור הולך לגן עדן

| --- | --- |

 תסריט:  מקסים גורקי 
 שחקנים ראשיים:  Nelli Volshaninova Vasyl Symchych בוריסלב ברונדוקוב Grigore Grigoriu בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  אאוג'ן דוגה 
 צילום:  Sergei Vronsky 
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 חברת הפקה:  מוספילם 
 חברה מפיצה:  מוקפ 
 הקרנת בכורה:  5 באפריל 1976 
 משך הקרנה:  101 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי, סרט מוזיקלי 
 פרסים:  Golden Shell 
 דף הסרט ב־IMDb
 
תבור הולך לגן עדן (ברוסית: Табор уходит в небо) היא דרמה רומנטית סובייטית  משנת 1975 מאת אמיל לוטיאנו, על פי סיפוריו המוקדמים של מקסים גורקי. בסרט מתוארים סיפורי אהבה שונים, והעלילה המרכזית עוסקת באהבתה של ראדה היפהפייה לגנב הסוסים לויקו זובאר. הסיפור מתרחש במחנה הצוענים בחבל זקרפטיה (היום באוקראינה ובמאה ה-19, התקופה אותה מתאר הסרט, חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית). בסרט קיימים אזכורים לפולקלור ומוזיקה מקומית.
בסרט צפו 64.9 מיליון צופים, והוא הפך לסרט שובר קופות סובייטי בשנת 1976.
חומר אפל קר

בקוסמולוגיה ובפיזיקה, חומר אפל קר (באנגלית: Cold dark matter; בראשי תיבות: CDM) הוא סוג תאורטי של חומר אפל. התצפיות חושפות כי כ-85% מהחומר ביקום הוא חומר אפל, כאשר רק חלק קטן הוא החומר הבאריוני הרגיל המרכיב כוכבים, כוכבי לכת ואורגניזמים חיים. בשל היותו נע במהירות נמוכה מן האור, קיבל את תוארו כחומר אפל "קר", ואילו היותו "אפל" מעיד שהוא מתקשר בצורה חלשה מאוד עם חומר רגיל וקרינה אלקטרומגנטית.
האופי הפיזי של CDM אינו ידוע, ויש מגוון רחב של אפשרויות, כדוגמת סוג חדש של חלקיקים מסיביים המנהלים אינטראקציות חלשות, חורים שחורים קדומים ואקסיונים.
היסטוריה

התיאוריה של חומר אפל קר פורסמה לראשונה בשנת 1982 על ידי שלוש קבוצות מחקר בלתי תלויות: הקבוצה הראשונה הייתה של ג'יימס פיבלס, הקבוצה השנייה כללה את ג'ון ריצ'רד בונד, אלכס צלאי ומייקל טרנר, וקבוצה שלישית שכללה את ג'ורג' בלומנטל, ה. פגלס וג'ואל פרימק. מאמר סקירה שפורסם ב-1984 על ידי ג'ורג' בלומנטל, סנדרה פאבר, ג'ואל פרימק ומרטין ריס עסק בפיתוח הפרטים של התיאוריה.
היווצרות מבנה

על פי התאוריה של חומר אפל קר, המבנה צומח בצורה היררכית ומותנה בגודלם הנוכחי, כאשר תחילה מתמוטטים חפצים זעירים תחת כוח הכובד העצמי שלהם ומתמזגים בהיררכיה מתמשכת ליצירת אובייקטים גדולים ומסיביים יותר. התחזיות של פרדיגמת החומר האפל הקר הם בהסכמה כללית עם תצפיות על מבנה קוסמולוגי בקנה מידה גדול.
אולם, על פי פרדיגמת החומר אפל החם, מבנה אינו נוצר בצורה היררכית (מלמטה למעלה), אלא נוצר על ידי פיצול (מלמעלה למטה), כאשר האובייקטים המסיביים יוצקו ראשית, ובהמשך מתפצל לחלקים קטנים יותר כמו גלקסיית שביל החלב, פיתוח ייחודי, אשר מבהיר את ההבדל המהותי בין הפרדגימות.
מאז סוף שנות השמונים או התשעים, מרבית הקוסמולוגים תומכים בתורת החומר האפל הקר כתיאור אידיאלי, בעת כך שישנם תכופות תהליכים, ועצמים שמימיים רבים, המאששים, ומעידים על נכונותה, כיצד היקום עבר ממצב התחלתי חלק בזמנים מוקדמים (כפי שמוצג על ידי קרינת הרקע הקוסמית של המיקרוגל) לפיזור הגלקסיות הגושניות ואשכולותיהן אנו רואים כיום – המבנה הגדול בקנה מידה של היקום. גלקסיות גמדיות הן מכריעות לתאוריה זו, ונוצרו כתוצאה מתנודות צפיפות בקנה מידה קטן ביקום הקדום; הן הפכו כעת לאבני בניין טבעיות היוצרות מבנים גדולים יותר.
הרכב

נוכחותו של החומר האפל נחשפת באמצעות אינטראקציות הכבידה שלו עם חומר וקרינה רגילים. כיוון שכך, קשה מאוד לקבוע מהם המרכיבים של החומר האפל והקר. המועמדים מתחלקים בערך לשלוש קטגוריות: אקסיונים, חלקיקים קלים מאוד עם סוג מסוים של אינטראקציה עצמית ההופכת אותם למועמד מתאים לחומר אפל קר (cdm)אקסיונים חייונים ובעלי יתרון תאורטי בשל היות קיומם פותר את בעיית ה סי פי החזקה בכרומודינמיקה קוונטית, אך חלקיקי האקסיונים רק נועדו לתיאוריה ומעולם לא התגלו.
חפצי הילה קומפקטיים (MACHOs) מסיביים, חפצים גדולים ומעובדים כמו חורים שחורים, כוכבי נייטרונים, גמדים לבנים, כוכבים קלושים מאוד, או עצמים לא זוהרים כמו כוכבי לכת. החיפוש אחר עצמים אלה מורכב משימוש בעדשות כבידה כדי לאתר את השפעות העצמים הללו על גלקסיות רקע. מרבית המומחים מאמינים כי האילוצים מאותם חיפושים שוללים את ה-MACHO כמועמד של חומר אפל בר-קיימא.
חלקיקים מסיביים (ווימפס) בעלי אינטראקציה חלשה. אין כיום חלקיק ידוע עם התכונות הנדרשות, אך הרחבות רבות של המודל הסטנדרטי של פיזיקת החלקיקים מנבאות חלקיקים כאלה. החיפוש אחר ווימפס כרוך בניסיונות לגילוי ישיר על ידי גלאים רגישים ביותר, כמו גם ניסיונות לייצור ווימפס על ידי מאיצי החלקיקים. ווימפס נחשבים בדרך כלל לאחד המועמדים המבטיחים ביותר להרכב החומר האפל. ניסוי דמה\ני (DAMA\NAI) וממשיכו דמה\ליברה טענו שגילו ישירות חלקיקי חומר אפל העוברים בכדור הארץ, אך מדענים רבים מטילים ספק רב בגין כך שאף תוצאות מניסויים דומים לא נראות תואמות לתוצאות ה- דמה.
אתגרים

עלו מספר פערים בין תחזיות פרדיגמת החומר האפל הקר של החלקיקים לבין תצפיות על גלקסיות והתקבצותן:
בעיית ההילה הקוסמית
התפלגות הצפיפות של הילות חומר אפל בהדמיות של חומר אפל קר (לפחות אלה שאינן כוללות את ההשפעה של משוב בריוני) הן גבוהות בהרבה ממה שנצפה בגלקסיות על ידי בדיקת עקומות הסיבוב שלהן.
בעיית הלוויינים החסרים
הדמיות של חומר אפל קר מנבאים מספר גדול של הילות חומר אפל קטנות, רבות יותר ממספר הגלקסיות הננסיות הקטנות הנצפות סביב גלקסיות כמו שביל החלב.
בעיית דיסק הלוויינים ניתן לראות כי גלקסיות גמדיות סביב שביל החלב וגלקסיות אנדרומדה מסתובבות במבנים דקים ומישורים ואילו ההדמיות צופות שעליהן להיות מחוזות.
ראו גם

באריון
הערות שוליים

↑  זרמי כוכבים שופכים אור על תעלומת החומר האפל, באתר Frontiers for Young Minds
↑  Peebles, P. J. E. (December 1982). "Large-scale background temperature and mass fluctuations due to scale-invariant primeval perturbations". The Astrophysical Journal. 263: L1.
↑  Bond, J. R.; Szalay, A. S.; Turner, M. S. (1982). "Formation of galaxies in a gravitino-dominated universe". Physical Review Letters. 48 (23): 1636–1639. Bibcode:1982PhRvL..48.1636B
↑  Blumenthal, George R.; Pagels, Heinz; Primack, Joel R. (2 September 1982). "Galaxy formation by dissipationless particles heavier than neutrinos". Nature. 299 (5878): 37–38.
↑  Blumenthal, G. R.; Faber, S. M.; Primack, J. R.; Rees, M. J. (1984). "Formation of galaxies and large-scale structure with cold dark matter". Nature. 311 (517): 517–525.
שרלוטה בורשובה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בנובמבר 1904 פראג 
 פטירה:  1983 (בגיל 78 בערך) פראג, צ'כוסלובקיה 
 צאצאים:  Radim Bureš 
 
שרלוטה בורשובה (בצ'כית: Charlotta Burešová;‏ 1904, פראג - 1983, פראג) הייתה אמנית צ'כית יהודיה, ניצולת השואה.
חייה

בורשובה נולדה בפראג. אביה היה חייט. היא למדה בבית הספר לאמנות תעשייתית ובאקדמיה לאמנות יפה בפראג (אנ'). היא נישאה לראדים בורש, שהיה עורך דין ונוצרי. ב-1927 נולד בנם, שאף שמו היה ראדים.
ב-1941 החרימו הנאצים את ביתה של בורשובה, והיא אולצה לעזוב אותו. כמו כן, אולצה להפסיק לצייר. היא התגרשה מבעלה, ככל הרנאה כדי להגן על רכוש המשפחה, שהיה מוחרם אם היה בבעלותה, אך נשאר בבעלותו.
ב-1942 גורשה לגטו טרזין. היא שובצה לעבודות כפייה בציור גלויות ברכה. לאחר מכן הועברה לסדנת האמנים. בסדנה זו יצרה העתקים של יצירות קלאסיות. אחת מהן מצאה חן בעיני אחד הממונים הנאצים, והוא מנע את גירושה למחנות ההשמדה במזרח. בורשובה ציירה בחשאי ציורים המתארים את הגטו, פורטרטים של ילדים, רקדניות וטבע חי.
לקראת ביקור הצלב האדום בטרזין, ביוני 1944, פנתה בורשובה לקתרינה פרנק כזו שזו תהיה דוגמנית עבור ציור למשרד במנהלת הגטו. היא ציירה את הציור הפלמנקו האחרון ואת דיוקן בנה של פרנק. כשביקר אייכמן בגטו, זיהה את קתרינה בציור "מאדאם בטרפליי", שעיטר את משרדי מפקד המחנה והכירה ממפגש קודם עמה. הוא הורה לשפר את תנאיה, וכך השתפרו סיכויי ההישרדות שלה ושל בנה התינוק.
לאחר שחרור גטו טרזין באביב 1945 שבה בורשובה לפראג. היא שבה ונישאה לבעלה מלפני המלחמה, והמשיכה לצייר.
הנצחה

יד ושם מציג ציורים של בורשובה בהם הפלמנקו האחרון, בתערוכת הקבע במוזיאון לאמנות בקמפוס יד ושם.
הערות שוליים

↑  בורשובה באתר "אנציקלופדיה"
1 2  על בורשובה באתר מכון לאו בק
↑  על קתרינה פרנק ובורשובה, באתר יד ושם
↑  על המוזיאון לאמנות ביד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1079293310  ISNI: 0000 0000 7776 8254  NKC: xx0114242  VIAF: 120120698   WorldCat (עם VIAF): 120120698
סלידת טעם

אפקט הסלידה מטעם, הידוע גם בשם אפקט גרסיה (על שם ד"ר ג'ון גרסיה) הוא דוגמה להתניה קלאסית או התניה פאבלובית. התניית סלידה מטעם מתרחשת כאשר בעל חיים מקשר טעם של מזון מסוים עם סימפטומים המאפיינים הרעלה, כגון בחילה, כאב בטן וכדומה. באופן כללי, סלידה מטעם נוצרת לאחר עיכול של מזון הגורם לבחילה, הקאות או תחושת חולי.
היכולת לפתח סלידה מטעם נחשבת לתכונה הישרדותית המאמנת את הגוף להימנע מחומרים רעילים לפני שיוכלו להזיק. מטרת החיבור בין הטעם לתחושה השלילית היא למנוע את צריכה חוזרת של אותו חומר ודומיו בעתיד, וכך להימנע מהרעלה נוספת. עם זאת, התנייתה של הסלידה מטעם מתרחשת לעיתים כשבחילה או תחושת מחלה מופיעים ללא קשר למזון שנאכל (למשל, כאשר מגיעה מחלה נגיפית לאחר אכילת מזון חדש ובלי קשר אליו).
מחקריו של גרסיה

ד"ר ג'ון גרסיה, שחקר בשנות ה-50 השפעות של קרינה על התנהגות, שם לב שעכברים פיתחו סלידה מחומרים מסוימים שאותם אכלו לפני שנחשפו לקרינה. על מנת לאשש זאת ביצע גרסיה מחקר בו נתן לעכברים מים ממותקים, וחילק אותם לשלוש קבוצות: קבוצה אחת נחשפה לקרינה חלשה לאחר שתיית המים, הקבוצה השנייה נחשפה לקרינה חזקה ואילו קבוצת הביקורת לא נחשפה לקרינה כלל. בהינתן האפשרות (לאחר החשיפה או אי-החשיפה) לשתות מים ממותקים או מי ברז רגילים (לא ממותקים), בחרו העכברים שנחשפו לקרינה לשתות הרבה פחות מים ממותקים מאלו שלא נחשפו לקרינה. בעוד העכברים שלא נחשפו לקרינה שתו מים מתוקים בכמות גדולה פי ארבעה ממים שאינם מתוקים, שתו העכברים שנחשפו לקרינה חלשה 40% מים מתוקים, ואלו שנחשפו לקרינה חזקה שתו 10% מים ממותקים.
ממצאים אלו עמדו בסתירה להרבה מתאוריות הלמידה בספרות דאז, שכן באותה תקופה לא האמינו שסלידה יכולה להיווצר לאחר חשיפה בודדת ועיכוב ארוך. גרסיה הציע שהסלידה מהמים הממותקים נוצרת בשל הבחילות שגורמת הקרינה, וכך החל המחקר על סלידה מטעם.
הערות בנוגע לסלידה מטעם

פיתוח סלידה מטעם אינו דורש מודעות או קשב. הפרט לא צריך לחשוב או להבין מה יצר את הבחילה או התחושה השלילית. למעשה, הפרט עשוי לקוות שייהנה מהחומר, והגוף מרגיש את תחושת הסלידה בצורה אוטומטית. התניית סלידה מטעם מחזקת את הטענה שבהתניה קלאסית התגובה היא אוטומטית.
ניסוייו של פבלוב דרשו מספר צימודים בין הגירוי המותנה (למשל, צלצול פעמון) לבין הגירוי הבלתי מותנה (במקרה זה, בשר) לפני שהשתרשה התגובה המותנית. בסלידה מטעם, כבר לאחר צימוד אחד בין בחילה למזון מסוים, יסלוד הפרט מהמזון. בנוסף, בעוד ברוב ההתניות דרוש מרווח קצר של כשנייה, בהתניית סלידה מטעם יש אפשרות להפסקה ארוכה (של מספר שעות, או אפילו ימים) בין האוכל לתחושת הבחילה.
אם הטעם אותו מקשר הפרט לבחילה הוצג לו בעבר, האפקט לא יהיה חזק, או לא יתרחש כלל. לתופעה זו קוראים עכבה סמויה.
השימוש בהתניית סלידה מטעם במעבדות נפוץ הן במחקרים בתחום הטעם והן במחקרים בתחום הלמידה.
סלידה מטעם אצל בני אדם

סלידה מטעם נפוצה גם אצל בני אדם. כשאדם אוכל מאכל פגום (לדוגמה, בשר מקולקל) ובעקבותיו אינו חש בטוב, הוא עשוי למצוא את סוג המזון (בשר, במקרה זה) מעורר סלידה עד הכחדת התחושה. כמו כן, המזון אינו חייב ליצור את הבחילה על מנת לעורר סלידה. אדם האוכל מזון בפעם הראשונה וחש בחילה או כאב בטן ללא קשר למזון, עשוי לפתח סלידה מטעמו של מזון זה. אפילו מאורעות היוצרים בחילה בצורה ברורה ומודעת (כגון נסיעה ברכבת הרים) לאחר המזון עשוי לגרום ליצירת סלידה מטעם. אנשים עשויים גם לפתח סלידה מטעמם של משקאות אלכוהוליים מסוימים כתוצאה מהקאתם.
סלידה מטעם היא בעיה נפוצה אצל מטופלי כימותרפיה, החשים בבחילה בשל הטיפול התרופתי, אך מקשרים את תחושת הבחילה למזון.
שימושים בהתניית טעם

על מנת ללמד חיות שלא לפגוע בבעלי חיים או צמחים מסוימים, נותנים לחיה לאכול מהחיה או הצמח ממנה רוצים להרחיק אותה בנוסף לרעלנים היוצרים אצלה בחילה וכאב בטן. כך לומדת החיה להימנע מסוגי מזון אלו, ובפעם הבאה שתנסה לאכול אחד שכזה, תזהה מיד את טעמו ותוותר עליו.
ראו גם

למידה
התניה קלאסית
1801 במדע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1801  במדע |  |
< · 1799 · 1800 — 1801 — 1802 · 1803 · >
כל ערכי השנים במדע במאה ה-20 · כל ערכי השנים במדע במאה ה-21 · פורטל מדע בישראל
אסטרונומיה

1 בינואר: גילוי קרס, האסטרואיד הגדול ביותר, על ידי ג'וזפה פיאצי
פרסום קטלוג כוכבים על ידי מצפה הכוכבים בפריז Histoire Céleste Française. הקטלוג כלל 47,390 כוכבים.
ביולוגיה

ז'אן-בטיסט דה לאמארק פרסם את ספרו Système des animaux sans vertèbres. הוא לראשונה מגדיר את חסרי חוליות ומפריד
עכבישנים וסרטנאים מ-חרקים.
גאוגרפיה

6 בדצמבר משלחת בריטית החלה במסע סביב אוסטרליה. המסע הסתיים ב-9 ביוני 1803.
טכנולוגיה

המצאת הנול של ז'אקאר על ידי ז'וזף מארי ז'אקאר
בניית גשר תלוי ראשון מפלדה על ידי גיימס פינלי בארצות הברית.
24 בדצמבר – ריצ'רד טרוויטיק מציג לקהל את הקטר הראשון ומצליח להעביר שישה אנשים ב-Camborne Hill.
כימיה

גילוי חוק דלטון
גילוי ניוביום
גילוי ונדיום
מתמטיקה

פרסום ספר מחקרים אריתמטיים על ידי קרל פרידריך גאוס
פיזיקה

גילוי קרינת על-סגול על ידי פיזיקאי גרמני יוהאן ריטר
גילוי תופעת התאבכות על ידי תומאס יאנג
רפואה

פיליפ פינל מפרסם את ספרו עם שיטות טיפול חדשות בחולי נפש.
נולדו

22 בינואר – פרידריך גרקה, ממציא גרמני מחלוצי הטלגרפיה. גרסתו של קוד מורס נמצאת בשימוש עד היום (נפטר ב-1888)
16 ביוני – יוליוס פלוקר – מתמטיקאי ופיזיקאי גרמני. חקר שפופרת קתודית (נפטר ב-1868)
14 ביולי – יוהאן פטר מולר, פיזיולוג גרמני (נפטר ב-1858)
27 ביולי – ג'ורג' איירי – אסטרונום אנגלי (נפטר ב-1892).
24 בספטמבר – מיכאיל אוסטרוגרדסקי, מתמטיקאי רוסי (נפטר ב-1862)
גרארדוס

| --- | --- |

 לידה:  אחרי 1030 אמאלפי, Duchy of Amalfi 
 פטירה:  3 בספטמבר 1120 ירושלים, ממלכת ירושלים 
 תפקיד:  superior general  rector 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 
האב גרארדוס (נודע גם בשמות ג'רארד, ג'רארד המבורך, גרהארדט או ג'רלד; 1040 בערך - 3 בספטמבר 1120) היה כומר שעלה לירושלים ופעל בה עוד לפני מסעי הצלב, היה המייסד והגראנד מאסטר של המסדר ההוספיטלרי.
מקום הולדתו

אין וודאות לגבי מקום הולדתו של ג'רארד. יש שסבורים שהוא נולד בסקאלה שבאיטליה ואחרים טוענים שנולד במארטיג שבצרפת.
בסקאלה, עיר ליד אמאלפי, בדרום איטליה, טוענים כי ג'רארד הוא ממשפחת סאסי המקומית, ועד היום הם מתגאים בהיותם עיר הולדתו של "ג'ראר סאסי".
במארטיג, עיר ליד מרסיי שבדרום צרפת, מכונה גרארדוס "ג'רארד טונק".
על נעוריו לא ידוע דבר.
פועלו בירושלים

במאה השמינית הגיע קארל הגדול (שארלמאן) להסכם עם הארון אל ראשיד ונקבע כי הנוצרים רשאים לעלות לרגל לירושלים, ונזירים נוצרים יכולים להתגורר בעיר, ולהקים בה מוסדות שישמשו עת עולי הרגל. במסגרת ההסכם הקים המסדר הבנדיקטיני את כנסיית יוחנן הקדוש, ליד כנסיית הקבר (לפי גרסה אחרת - הם הקימו את כנסיית מריה הקדושה הלטינית). בתחילת המאה העשירית הפר השליט הערבי אל-חאכם באמר אללה (מייסד הדת הדרוזית) את ההסכמים עם הנוצרים, הרס את כנסיותיהם וגרש רבים מהם מהארץ. אך תושבי העיר אמאלפי, עיר בדרום איטליה, קיבלו את הרשות לשוב לירושלים ולהקים מחדש את מוסדותיהם. האב ג'רארד עמד בראש המשלחת, והגיע לירושלים עוד לפני מסעי הצלב, כשהייתה תחת שלטון ערבי. באותה תקופה נהגה הכנסייה למחול לחוטאים בגין פשעיהם רק לאחר שעלו לרגל, ולפיכך נוצרים רבים שמו פעמיהם לירושלים, לכנסיית הקבר הקדוש.
כשהגיע האב ג'רארד לירושלים, הוא מונה מטעם המסדר הבנדיקטיני, לאחראי על הקמתם מחדש של בית הארחה ובית חולים לטובת עולי הרגל.
מופתים

כשהגיע מסע הצלב הראשון לירושלים, צרו הלוחמים הנוצרים על ירושלים, וכל תושבי העיר נדרשו למלא את חלקם בהגנת העיר. לפי המסורת הנוצרית, שכשהגיע תורו של האב ג'רארד לעמוד על החומות וליידות אבנים בחיילים הצרים על ירושלים, המטיר עליהם לחמים במקום אבנים - ונתפש. הוא הובא בפני שליט העיר, ושוביו שפכו את תוכן השק שהיה ברשותו על מנת להוכיח את דבריהם. להפתעתם הרבה הפכו כל הלחמים לאבן, והנזיר שוחרר. אך תוך ימים ספורים הוא נעצר שוב, ככל הנראה על מנת לסחוט ממנו את כל הונו, ואף עבר עינויים קשים במצודת העיר. וכשפרצו הצלבנים את חומות ירושלים הם שחררו את ג'רארד מכלאו ונתנו לו כבוד רב.
הקמת המסדר ההוספיטלרי

השליט הצלבני הראשון של ירושלים, גוטפריד מבויון, עזר לג'רארד בתרומות ובצווים להקים ואף להגדיל את בית החולים שאליו הוא חזר. אלא שעד מהרה נאלץ ג'רארד לפרוש מהמסדר הבנדיקטיני, כיוון שרבים מהחולים שהגיעו לבית החולים לא היו נוצרים מאמינים, והבנדיקטינים סירבו לעזור להם. הוא מיזג את עקרונות המסדר הבנדיקטיני ומסדר אוגוסטינוס הקדוש, ואף הוסיף עקרונות משלו.
במסדר שהקים, שנקרא אז המסדר ע"ש יוחנן הקדוש, אך עד מהרה הוכר כמסדר ההוספיטלרים, הצטוו הנזירים לטפל בכל אדם, לדאוג לו כאילו היה אדונם, ולתת כל עזרה אפשרית לכל מי שפונה אליהם - וזאת בנוסף לחיי פרישות, עוני וצניעות. האפיפיור פסקליס השני הכיר במסדר החדש כבר בשנת 1119 (התאריכים אינם ברורים לחלוטין. לפי חלק גדול מהמקורות, המסדר הוקם עוד לפני הכיבוש הצלבני של ירושלים).
תחת השלטון הצלבני האוהד התפתח המסדר של האב ג'רארד לאחד המסדרים הגדולים בממלכה, והיותו הוותיק שבהם איפשר לו לזכות בלא מעט יוקרה וממון.
המסדר ההוספיטלרי החל להקים מנזרים, כנסיות ובתי חולים בכל דרום אירופה. המנזר ההוספיטלרי וג'רארד בראשו גם בנו בית חולים גדול ליד כנסיית הקבר, בירושלים, ולצידו כנסייה נוספת - "מריה הקדושה הגדולה" (Santa Maria Magiorre). לימים נודע בית החולים הזה כמוריסטאן.
מותו וקבורתו

ג'רארד מת בירושלים ב-1120, והוכר על ידי הכנסייה כ"מבורך". גופתו הועברה למנזר ההוספיטלרי בעיר מנוסק בצרפת, שם שכנה עד המהפכה הצרפתית. בזמן המהפכה, כאשר רבים מהכנסיות והמנזרים נבזזו ונהרסו, אבדו גם שריד גופתו של ג'רארד, אם כי שני רסיסים מגולגלתו ניצלו מהאובדן, והועברו לכנסייה הוספיטלרית אחרת, בעיר הטוענת להיות מקום הולדתו - מארטיג. גם כאן לא הסתיימו נדודיו, ולאחר שהוחל בצרפת חוק המפריד בין הדת למדינה, הוחלט כי יש להוציא את עצמותיו של ג'רארד מהכנסייה, ולשכנן באולם העירייה. שם, בארון ספרים קטן, הם שמורים עד היום.
הערות שוליים

1 2  Celebrations in honour of Blessed Gerard in Scala - Sovereign Military Order of Malta, Sovereign Military Order of Malta, ‏5 בספטמבר 2023
↑  Blessed Gérard, http://smom-za.org/ (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1048024644  ISNI: 0000 0000 4141 1958  LCCN: no98112427  VcBA: 495/209436  VIAF: 51313126   WorldCat (עם VIAF): 51313126
יין ביו-דינמי

תוית של יין ביו-דינמי מאוסטרליה
יין ביו-דינמי הוא יין שמיוצר באמצעות שיטות ביו-דינמיות בשלב גידול הפרי ובמהלך העיבוד שלאחר הבציר. בתהליך ייצור יין ביו-דינמי משתמשים גם בשיטות של חקלאות אורגנית (שימוש בקומפוסט כדשן והימנעות ממרבית חומרי ההדברה) וגם בתוספים לאדמה שמיוצרים על פי הפורמולות של רודולף שטיינר, מעקב אחרי לוח זמנים לשתילה שמבוסס על מדדים אסטרולוגיים, והתייחסות לאדמה בתור "אורגניזם חי וקשוב".
גידול גפנים ביו-דינמי

שיטות ביו-דינמיות מיושמות בגידול גפנים במגוון ארצות, כולל צרפת, שווייץ, איטליה, ספרד, אוסטריה, גרמניה, אוסטרליה, ארגנטינה, צ'ילה, פרו, דרום-אפריקה, קנדה וארצות-הברית. בשנת 2010, מעל 700 יקבים ברחבי העולם, שיחד מכסים שטח של יותר מ-100,000 דונם, הוגדרו כביו-דינמיים. מספר מגדלים מסחריים מוכרים ויוקרתיים מאוד עברו לשיטות ביו-דינמיות. לפי מאמר שפורסם במגזין Fortune, רבים מהיקבים המובילים בצרפת עובדים בשיטות גידול גפנים ביו-דינמיות, "כולל 'Domaine Leroy' בבורגונדי, 'Château de la Roche aux Moines' בלואר, 'Maison Chapoutier' בעמק הרון, ו-'Domaine Zind Humbrecht' באלזס". כדי שיין יוגדר כ"ביו-דינמי", עליו לעמוד בסטנדרטים שנקבעו על ידי ארגון דמטר (אנ'), הפדרציה הבינלאומית לחקלאות ביו-דינמית.
חקלאות ביו-דינמית מבוססת על עבודתו של רודולף שטיינר, מייסד האנתרופוסופיה. שטיינר כתב את הספר "חקלאות ביו-דינמית" בשנת 1924, שבו חזה את מרבית התנועה האורגנית. הספר כולל עקרונות אקולוגיים, בדגש על נקודות מבט רוחניות ומיסטיות. מטרת הביו-דינמיקה היא עצמאות אקולוגית של חוות כמערכות חיות, מחוברות ואחידות.
יעילות

חלק ממגדלי הענבים שאימצו את השיטות הביו-דינמיות טוענים שחל שיפור במצב הבריאותי של הכרמים שלהם בעיקר בהיבטים של מגוון ביולוגי רחב, פוריות הקרקע, הזנת יבולים, ושליטה במזיקים, עשבים ומחלות. לדוגמה, אן קלוד לפלייב, מיקב "Domaine Leflaive" שבבורגונדי טענה שהשימוש בשיטות ביו-דינמיות הציל כרם חולה מאוד, שמאז הפך לכרם שמייצר כמה מהיינות המוערכים ביותר שלה. מחקר אורך שבחן יקב אחד בקליפורניה, לא מצא הסבר לאיכות המשופרת של יינות ביו-דינמיים או אורגניים. במחקר, שבוצע בחלקות שונות של יקב מסחרי בעיר יוקיה(אנ') בקליפורניה, לא נמצא הבדל בין שיטות ביו-דינמיות לבין שיטות של חקלאות אורגנית כללית בהיבט של איכות הקרקע, ולא במדדים של תוצר לגפן, מספר אשכולות לגפן, ומספר אשכולות לגובה הגפן. עם זאת, אחד ממחברי המחקר, ליאו מקלונסקי, טען שבציוני איכות של צרכנים, בסולם של 100 נקודות, היינות הביו-דינמיים והאורגניים צפויים לקבל ציונים גבוהים יותר מאשר יין המיוצר בשיטת חקלאות מסורתית.
יצרני יין ביו-דינמי טוענים שיש לו טעם חזק, ברור ותוסס יותר, ושהיין נשאר ראוי לשתייה במשך זמן רב יותר. יינות ביו-דינמיים הם בעלי ניחוח "פרחוני" יותר, כך לפי היינן הביו-דינמי הספרדי פרז פאלאסיוס. יצרנים ביו-דינמיים טוענים גם ששיטותיהם נוטות להוביל לאיזון טוב יותר בצמיחה, כך שייצור הסוכר בענבים עומד בקנה אחד עם הבשלות הפיזיולוגית, מה שיוצר את האיזון הנכון בין הטעם לבין תכולת האלכוהול, אפילו בתנאים של שינויי אקלים.
מגזין Fortune ערך טעימה עיוורת של עשרה צמדי יינות, אחד ביו-דינמי והשני מיוצר בשיטה מסורתית. הטועמים היו שבעה מומחי יין, כולל מאסטר ביין ואוצרי יין ראשיים. תשעה מהיינות הביו-דינמיים נבחרו כטובים ממתחריהם הקונבנציונליים. נמצא שהיינות הדינמיים "ביטאו טוב יותר את הטרואר, הדרך שבה יין יכול לייצג את המקום המסוים שהוא מקור הניחוח, הטעם והמרקם שלו". מבקרים מזהירים שהשוואה כזאת של יינות מאותו סוג צריכות לכלול התייחסות להבדלים בקרקע ולשיטות החקלאות והעיבוד שבהן משתמשים.
מבקרים מכירים באיכות הגבוהה של יינות ביו-דינמיים, אך מעלים את השאלה כמה מהשיפורים בבריאות הכרם היו מתרחשים בכל מקרה אם היו משתמשים בחקלאות אורגנית, ללא המיסטיות והמאמץ שכרוכים בביו-דינאמיות. מבקרים אחרים מייחסים את הצלחת גידול הגפנים הביו-דינמי למיומנות גבוהה יותר של יצרני היין ותשומת לב קפדנית לפרטים. ריי אַייִל, העורך הראשי של מגזין "Wine & Spirit", אמר, "אז מה אם הם חושבים שלקבור קרני פר מלאות בגללים יעזור להם לתעל כוחות חיים חדשים מהקוסמוס?"
הערות שוליים

↑  Adeline Maykish, Robert Rex, Angelos K. Sikalidis, Organic Winemaking and Its Subsets; Biodynamic, Natural, and Clean Wine in California, Foods 10, 2021-01-08, עמ' 127 doi: 10.3390/foods10010127
↑  Bernard Micallef, Milton’s Sky-Earth Alchemy and Heidegger’s Earth-Sky Continuum: A Comparative Analysis, Dordrecht: Springer Netherlands, 2014-09-13, עמ' 217–239, ISBN 978-94-017-9062-8
↑  {{{מחבר}}}, The Oxford Companion to Wine, 2015-01-01 doi: 10.1093/acref/9780198705383.001.0001
↑  Moonshine, Part 1 Why are top winemakers burying cow horns filled with manure on the equinox? Because it seems to help make great wine. - August 9, 2004, money.cnn.com
↑  Biodynamic Wines Farming Vineyards Terroir | Gayot, www.gayot.com
↑  John Paull, Organics Olympiad 2011: Global Indices of Leadership in Organic Agriculture, Journal of Social and Development Sciences 1, 2011-05-15, עמ' 144–150 doi: 10.22610/jsds.v1i4.638
↑  Wine Party – Hosting Wine Parties – Wine Party Tips - thedailygreen.com, web.archive.org, ‏2009-10-04
↑  Jennifer R. Reeve, L. Carpenter-Boggs, John P. Reganold, Alan L. York, Soil and Winegrape Quality in Biodynamically and Organically Managed Vineyards, American Journal of Enology and Viticulture 56, 2005-12-01, עמ' 367–376
↑  globeandmail.com: Converted: I'm a biodynamic believer, web.archive.org, ‏2008-06-15
↑  Wein-Plus Magazine - Part 3: The stars go green too, web.archive.org, ‏2008-07-03
1 2 3  Moonshine, Part 2 A blind sampling of 20 wines shows that biodynamics works. But how? (This, by the way, is why we went into journalism.) - August 23, 2004, money.cnn.com
1 2  Marc kreidler, Biodynamics in the Wine Bottle | Skeptical Inquirer, ‏2007-11-01 (באנגלית אמריקאית)
↑  Linda Chalker-Scott, The Myth of Biodynamic Agriculture, Horticultural Myths, ‏2004