stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
2018 בממלכה המאוחדת
הערות שוליים

↑  רויטרס‏, בריטניה חשפה: אלו האזרחים הרוסים שהרעילו את המרגל סקריפל, באתר וואלה, 5 בספטמבר 2018
הניו יורק טיימס, איך תופסים מתנקש? כך איתרו הבריטים את מרעילי המרגל הרוסי לשעבר, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2018
↑  לא רק סקריפל: רוסיה התנקשה במאות מתנגדי שלטון בשנים האחרונות
↑   חגיגה מלכותית לעיני מיליונים בעולם: הנסיך הארי ומייגן מרקל נישאו, באתר וואלה, 19 במאי 2018
| הממלכה המאוחדת שנים בממלכה המאוחדת |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-19 | 1801 • 1802 • 1803 • 1804 • 1805 • 1806 • 1807 • 1808 • 1809 • 1810 • 1811 • 1812 • 1813 • 1814 • 1815 • 1816 • 1817 • 1818 • 1819 • 1820 • 1821 • 1822 • 1823 • 1824 • 1825 • 1826 • 1827 • 1828 • 1829 • 1830 • 1831 • 1832 • 1833 • 1834 • 1835 • 1836 • 1837 • 1838 • 1839 • 1840 • 1841 • 1842 • 1843 • 1844 • 1845 • 1846 • 1847 • 1848 • 1849 • 1850 • 1851 • 1852 • 1853 • 1854 • 1855 • 1856 • 1857 • 1858 • 1859 • 1860 • 1861 • 1862 • 1863 • 1864 • 1865 • 1866 • 1867 • 1868 • 1869 • 1870 • 1871 • 1872 • 1873 • 1874 • 1875 • 1876 • 1877 • 1878 • 1879 • 1880 • 1881 • 1882 • 1883 • 1884 • 1885 • 1886 • 1887 • 1888 • 1889 • 1890 • 1891 • 1892 • 1893 • 1894 • 1895 • 1896 • 1897 • 1898 • 1899 • 1900 |  |
| המאה ה-20 | 1901 • 1902 • 1903 • 1904 • 1905 • 1906 • 1907 • 1908 • 1909 • 1910 • 1911 • 1912 • 1913 • 1914 • 1915 • 1916 • 1917 • 1918 • 1919 • 1920 • 1921 • 1922 • 1923 • 1924 • 1925 • 1926 • 1927 • 1928 • 1929 • 1930 • 1931 • 1932 • 1933 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
חתונת הנסיך הארי ומייגן מרקל
סטיבן הוקינג
מתיאה פרין

מתיאה פרין (באיטלקית: Mattia Perin; נולד ב-10 בנובמבר 1992) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת השוער ביובנטוס.
הוא החל את הקריירה שלו בגנואה בשנת 2010, כשבהמשך הושאל במשך שתי עונות רצופות לפדובה ופסקארה, ולאחר מכן נמכר ליובנטוס. פרין זומן לראשונה לנבחרת איטליה, לקראת מונדיאל 2014, כשאת הופעת הבכורה שלו ערך בהמשך השנה.
קריירה

פרין נולד וגדל בלאטינה שבאיטליה וכבר כילד שיחק במחלקות הנוער של גנואה. הוא זומן לראשונה לקבוצה הבוגרת של הקבוצה, בינואר 2010, כשוער שלישי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה האיטלקית ב-22 במאי 2011, במשחק מול צ'זנה, שהסתיים בניצחון קבוצתו.
ביולי 2011 הושאל לקבוצת פדובה מהליגה השנייה באיטליה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה האיטלקית השנייה, ב-1 באוקטובר 2011, בניצחון קבוצתו 2–4 מול אמפולי.
בשנת 2012 הושאל לקבוצת פסקארה שהעפילה לליגה הראשונה. באותה עונה ערך 29 הופעות ליגה והיה שחקן הרכב בקבוצה.
לאחר ששב משתי ההשאלות הפך לשחקן מפתח בהרכב הפותח של גנואה ולשוער הראשי כשהוא מסיים את התקופה בגנואה עם למעלה מ-140 הופעות ליגה.
ב-8 בינואר 2017 נפצע פרין בצורה קשה במהלך משחק ליגה מול רומא, וסיים את העונה.
ב-8 ביוני 2018 חתם ביובנטוס על חוזה לארבע שנים תמורת 12 מיליון אירו.
פרין ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-26 בספטמבר 2018, כשהוא שומר על רשת נקייה במשחק מול בולוניה אשר הסתיים בניצחון 0–2.
ב-2 בינואר 2020 הושאל לגנואה. ב-5 בספטמבר הושאל לגנואה פעם נוספת, עד סיום עונת 2020/2021.
קריירה > קריירת נבחרות

פרין היה לשוער הראשון של נבחרת איטליה עד גיל 17 ולקח חלק בשלל תחרויות איתה, כמו אליפות אירופה לשנת 2009 ואליפות העולם עד גיל 17 שנערכה בניגריה ב-2009.
פרין ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה עד גיל 21 ב-11 באוגוסט 2010, במשחק ידידות מול נבחרת דנמרק, כשהיה בן 17 בלבד.
פרין זומן לראשונה לנבחרת הנוער של איטליה, בשנת 2012 על ידי המאמן צ'זרה פראנדלי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הנוער במשחק ידידות מול נבחרת אנגליה ב-15 באוגוסט 2012.
פרין נכלל בסגל נבחרת איטליה למונדיאל 2014 שנערך בברזיל, כשוער שלישי. הוא נחשב אז לשחקן הצעיר בסגל והיחידי שהוא ללא הופעות בעבר.
פרין ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה הבוגרת ב-18 בנובמבר 2014, במשחק ידידות מול נבחרת אלבניה אותו נבחרת איטליה ניצחה 0–1. ב-9 באפריל 2016 קרע פרין את הרצועה הצולבת הקדמית, ובשל כך לא נכלל בסגל נבחרת איטליה ליורו 2016.
תארים > קבוצתיים

הליגה האיטלקית: 2018-19
הסופר קאפ האיטלקי: 2018
תארים > אישיים

אליפות אירופה לנבחרות עד גיל 17, קבוצת הטורניר: 2009
הערות שוליים

↑  העברות בעולם - 5.9: וולבס שברה שיא העברות, ממפיס מתקרב לברצלונה, באתר וואלה, 5 בספטמבר 2020
פרין במדי נבחרת איטליה, 2013
הלבוי

| --- | --- |

 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  דארק הורס
 הופעה ראשונה:  San Diego Comic-Con Comics #2 (אוגוסט 1993) John Byrne' Next Men #21 (דצמבר 1993) (רשמית)
 יוצרים:  מייק מינולה
 גילום הדמות:  רון פרלמן, מייקל-לאון וולי, דייוויד הארבור, ג'ק קסי 
 מידע
 שם אמיתי:  אנונג און ראמה
 כינויים:  יד ימינו של האבדון, משמיד העולם, החיה הגדולה, אדום (רד), הקוף האדום
 סטטוס:  פעיל
 תאריך לידה:  5 באוקטובר 1617 
 מקצוע:  צייד רוח, צייד שדים, סייף, מרגל, גיבור-על, בלש על-חושי
 שיוך:  הלשכה למחקר והגנה בעל טבעי
 כוחות:  כוח וסיבולת-על, כוח ריפוי עצמי, אריכות חיים ואלמותיות, חסינות לאש, יכולת תקשור עם המתים.
 חבר בקבוצה:  הלשכה למחקר והגנה בעל-טבעי
 דמויות קשורות
 משפחה:  עזאזל (אבא) שרה הוג'ס (אמא, מתה) טרבור ברוטנהולם (אב מאמץ, מת)
 אויבים:  Grigori Rasputin, Nimue, Ogdru Jahad, Baba Yaga, Gruagach 
 
הלבוי (באנגלית: Hellboy, בתרגום לעברית: ילד הגיהנום) הוא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס של חברת דארק הורס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת מספר 2 בפאנל כנס הקומיקס "קומיק-קון" שנערך בסן דייגו באוגוסט 1993 ונוצרה על ידי הכותב והאמן מייק מינולה.
הלבוי הוא שד שחונך מינקותו לעשיית מעשים טובים. שמו האמיתי הוא אנונג און ראמה, שמשמעו "חיית האפוקליפסה", והוא הובא לכדור הארץ בידי חוקרים נאצים של תורת הנסתר. הוא התגלה בידי בעלות הברית ואומץ על ידי ד"ר טרבור ברוטנהולם, שייסד מאוחר יותר את הלשכה למחקר והגנה בעל-טבעי (Bureau for Paranormal Research and Defense). עם הזמן, הלבוי גדל להיות שד אדום-עור עם זנב וקרניים, אותם חתך בבסיסם, וכן צמד פרסות מבוקעות ויד אבן. עלילות חוברות הקומיקס נעות בין פולקלור למגזיני פאלפ וספרות אימה.
דמותו של הלבוי מדורגת במקום ה-25 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי IGN וכן במקום ה-35 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר. את דמותו של הלבוי בסרטי הלייב אקשן "הלבוי" ו"הלבוי 2" גילם השחקן רון פרלמן; בסרט האתחול הלבוי, שיצא בשנת 2019, גילם את הלבוי דייוויד הארבור. ג'ק קסי גילם אותו באתחול נוסף בשם הלבוי: האדם העקום (2024).
ביוגרפיה בדיונית > הלבוי: יד ימינו של האבדון, תולעת כובשת

הלבוי לומד מאוחר יותר שליז גוססת לאחר שאיבדה את כוחותיה כאשר היא החייתה בטעות הומונקולוס בזמן שחיפשה מיקום אחר עבור ג'ורסקו, ומצאה את רוג'ר באירועי ״הלבוי: כמעט קולוסוס״ כשהוא משכנע את ההומונקולוס להציל את חייה של ליז. בעקבות אירועי ״הלבוי: ימינו של האבדון״, משיג תובנה לגבי יד האבן שלו והתייחסות אליו כאל מבשר האפוקליפסה, הלבוי מלווה על ידי אייב כדי לצוד את הקוסם איגור ברומהד בתיבה מלאה ברוע. אבל התברר שזו מלכודת של ברומהד והשד אואלק כדי ללכוד את הלבוי, תוך שימוש בשמו האמיתי, אנונג און ראמה, כדי לרסן אותו, כך שהאחרון יוכל לתבוע את כתר האפוקליפסה הבלתי נראה לרוב של הלבוי כדי להגביר את כוחם. אבל מעשה זה, לעומת זאת, מוכיח את עצמו כיעיל, מכיוון שהוא מאפשר להלבוי לא להיות נשלט עוד על ידי שמו האמיתי והוא הורג את גופתו התמותה של אואלק לפני השד והכתר נלקח לגיהנום על ידי הארכידמון אסטרות', שמתגלה מאוחר יותר כאביו של הלבוי, דוֹד.
באירועי הקומיקס של ״הלבוי: תולעת כובשת״, הלבוי נעזר ברוחו של לובסטר ג'ונסון, ורוג'ר ההומונקולוס במניעת הגעתה של ישות חייזרית בשם תולעת כובשת לכדור הארץ. במהלך הסיפור, הלבוי לומד שה-B.P.R.D השתילה פצצה ברוג'ר ככספת תקלה למקרה שיפנה אליהם. מאוכזב מהידע הזה ולבסוף מוכן לבדוק לעומק את מקורותיו, הלבוי עוזב את הלשכה למחקר והגנה בעל טבעי.
לאחר זמן מה עם רופא מכשפות באפריקה, הלבוי נתפס על ידי שלישיית אחיות בנות הים ומובא מתחת למים למכשפה המכונה בוג רוש. בתמורה להלבוי, הבוג רוש מעניקה לכל אחות משאלה. שתי האחיות הראשונות נהרגות, אבל האחות השלישית חכמה ומקבלת את משאלתה, חלקה חסרה מקברו של אביה. בזמן שהאחות השלישית חוזרת לקברו של אביה, הבוג רוש מסבירה את תוכניתה להרוס לחלוטין את הלבוי, ובכך למנוע את האפוקליפסה. ליד הקבר, האחות השלישית מתבשרת על ידי רוחו של אביה שהדרך היחידה לכבד אותו היא להציל את הלבוי. היא עושה זאת, וכאשר הבוג רוש מבינה שאינה יכולה למנוע את האפוקליפסה, היא מרשה לעצמה להיהרג על ידי הלבוי בקרב שלאחר מכן. האחות השלישית הופכת לבוג רוש החדשה, ומשחררת את נשמותיהם של מלחים שטבעו מהם שאבה בוג רוש הקודמת את כוחה. לאחר מכן היא משחררת את הלבוי ומשאירה אותו אבוד בים.
ביוגרפיה בדיונית > הלבוי: מקומות מוזרים

בקומיקס ״הלבוי: מקומות מוזרים״, לאחר מספר שנים שנסחף בים ובילה בשתייה עם רוחות הרפאים של סיילורס, הלבוי מגיע לאי מסתורי. הוא נתקל בהקטה, ששוב מתעקשת שהם כרוכים יחד וחייבים להתאחד בהרס העולם, אבל הלבוי, נאמן לערכו ושיכור משהו, מגרש אותה. הוא נוסע עמוק יותר לתוך האי, ומותקף על ידי היצור סָאדוּ הֶם. הקרב עם היצור לוקח אותו למקדש במרכז האי, שם היצור דוקר אותו דרך החזה, והורג אותו לכאורה. בעודו מת, הלבוי מנהל שיחה נוספת עם רופא המכשפות האפריקאי, אשר איכשהו מקים אותו לתחייה. הלבוי מתעורר ומוצא את דמו השפוך נספג בגופתו של מיסטיקן מת שנהרג במקדש. דמו של הלבוי מקים אותו לתחייה והופך אותו לגרסה דמונית יותר של הלבוי עצמו. המיסטיקן מגלה להלבוי את הטבע האמיתי של ידו הימנית של אבדון, שהיא למעשה ידו הכרותה של אחד המלאכים המעורבים ביצירת האוגדרו ג'האד, ולכן הוא הכוח היחיד ביקום המסוגל להחזיר את האוגדרו ג'האד לכדור הארץ. המיסטיקן מאיים להכריח את כל האנושות לסגוד לו, והלבוי נלחם לעצור אותו. הלבוי בסופו של דבר מנצח בקרב. הלבוי מפליג לאנגליה, למורת רוחם של גרואגאץ' ומועצת הפיות ששמרה עליו.
עיבודים > סרטי לייב אקשן > הלבוי (2004)

הסרט בוים ונכתב על ידי גיירמו דל טורו ובכיכובם של רון פרלמן בתפקיד הלבוי (שהיה חביב על דל טורו ומגנולה כאחד), סלמה בלייר בתור ליז שרמן, רופרט אוונס בתור הסוכן המיוחד ג'ון מאיירס (דמות שנוצרה לסרט), ג'ון הרט בתפקיד פרופסור טרבור ברוטהולם, דאג ג'ונס בתפקיד אייב סאפיין, קארל רודן בתפקיד גריגורי רספוטין, וג'פרי טמבור בתור הסוכן המיוחד טום מאנינג. הסרט מתאר את הלבוי כחי במטה הלשכה למחקר והגנה מעל טבעי עם תריסר חתולים וגישה מוגבלת לעולם החיצון, שנחשב לאגדה אורבנית על ידי האוכלוסייה הכללית.
עיבודים > סרטי לייב אקשן > הלבוי 2: הצבא המוזהב (2008)

סרט המשך, הלבוי 2: הצבא המוזהב, צולם בבודפשט על ידי גיירמו דל טורו ויצא לאקרנים ב-2008, כשפרלמן ובלייר חזרו. ג'ונס חזר גם לגלם את אייב סאפיין, וגם בשני תפקידים נוספים: מלאך המוות והצ'מברלין. העלילה מתמקדת בפולקלור, עם נימה אירופאית כבדה. דמותו של יוהאן קראוס נוספה, בדיבובו של סת' מקפרלן. הדמות רוג'ר ההומונקולוס לא הוכנסה, אבל הוא נכתב לעלילה כדמות בולטת מאוד בטיוטות מוקדמות של התסריט. דמותו של הסוכן מאיירס מהסרט הראשון לא חוזרת, היעדרותו מוסברת בכך שליז העירה שהלבוי העביר אותו לאנטארקטיקה מתוך קנאה. הלבוי גם חושף את עצמו לעולם החיצון בסרט הזה, וליז בהריון עם ילדיו, זוג תאומים. ב-11 בנובמבר 2008 יצא הסרט ב-DVD.
סרט שלישי היה בפיתוח ב-2009, בשם הלבוי 3: עולמות אפלים. גיירמו דל טורו היה אמור לחזור כבמאי ותסריטאי. רון פרלמן, דאג ג'ונס, סת' מקפרלן, סלמה בלייר וג'פרי טמבור היו אמורים לחזור לגלם את תפקידיהם. בסרט ההמשך, הלבוי יחיה את חייו הרגילים כאבא לשני התאומים שלו שזה עתה נולדו מליז שרמן, אבל גם צריך להתמודד מול אויב חזק ביותר שרוצה לשלוט ולהביא את החושך על כדור הארץ. ב-2017 פורסם שסרט ההמשך בוטל עקב הקושי לממן את הסרט, ובמקום זאת יבוצע אתחול מחדש. עם זאת, ביולי 2019, פרלמן אמר שהוא עדיין ישמח לסיים את הטרילוגיה עם דל טורו ושהוא חושב שזה יכול לקרות אם יימצא מימון.
עיבודים > סרטי לייב אקשן > הלבוי (2019)

במאי 2017, מייק מיגנולה הכריז על תוכניות של חברת מילניום מדיה לאתחול בדירוג R, בשם ״הלבוי: עלייתה של המלכה האדומה״, עם דייוויד הרבור כהלבוי וניל מרשל כבמאי לצד אנדרו  כתסריטאי, יחד עם כריסטופר גולדן ומיגנולה. הסרט שואב השראה מספרי הקומיקס ״האפלה קוראת״, ״מרדף פרא״, ״הסערה והזעם״ ו״הלבוי במקסיקו״. הסרט, שנקרא מאוחר יותר בשם הלבוי בפשטות, שוחרר ב-12 באפריל 2019 וספג ביקורות שליליות. הוא גרף 55.1 מיליון דולר בלבד אל תקציב הפקה של 50 מיליון דולר, כאשר מספר כלי תקשורת הכריזו עליו ככישלון קופתי. ב־2022, ניל מרשל דחה אפשרות להפקת סרט המשך וכינה את ההפקה "חוויית המקצוע הגרועה ביותר" בחייו בשל שליטה יצירתית שנלקחה ממנו על ידי המפיקים וכי התסריט היה נורא וסיכם כי "אין שום דבר ממני בסרט ההוא".
עיבודים > סרטי לייב אקשן > הלבוי: האדם העקום (2024)

בפברואר 2023, Millennium Media הודיעה על תוכניות לאתחול נוסף בשם הלבוי: האדם העקום, הראשון בסדרת סרטים פוטנציאלית. בריאן טיילור נשכר לביים מתסריט מאת מיגנולה וגולדן, המבוסס על הקומיקס באותו שם משנת 2008, עם ג'ק קסי בתפקיד הלבוי.
עיבודים > סרטי אנימציה

ב-9 בנובמבר 2005, IDT Entertainment פרסמה הודעה כי החברה קיבלה רישיון לפתח סרט אנימציה המבוסס על הקומיקס הלבוי. רון פרלמן (הלבוי), סלמה בלייר (ליז שרמן), דאג ג'ונס (אייב סאפיין) וג'ון הרט (פרופסור טרבור "ברום" ברוטהולם) כולם דיבבו את הדמויות שלהם מסרטי הקולנוע. השחקנית פרי גילפין הצטרפה בתור פרופסור קייט קוריגן.
שני סרטי האנימציה היו באורך 75 דקות, הלבוי: חרב סופות והלבוי: דם וברזל, שודרו ברשת Cartoon Network לפני שיצאו ב-DVD. הראשון שודר ב-28 באוקטובר 2006, והשני שודר ב-17 במרץ 2007. תוכנן סרט שלישי, בשם ״טופר הרוח״, אך הפקתו בוטלה.
הערות שוליים

↑  Top 100 Comic Book Heroes: #25 - Hellboy, IGN
↑  The 50 Greatest Comic Book Characters
↑  "'Hellboy' Reboot In the Works With 'Stranger Things' Star David Harbour".
↑  Squires, John. "We've Got 'Hellboy: Rise of the Blood Queen' Sales Art Out of Cannes!". Bloody Disgusting. נבדק ב-17 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kit, Borys (1 באוגוסט 2017). "'American Gods' Star Ian McShane Joins David Harbour in 'Hellboy' Reboot (Exclusive)". The Hollywood Reporter. {{cite web}}:  (עזרה)
| דארק הורס קומיקס |
| --- | --- | --- |
| קומיקס מקורי | הלבוי • קרל רופרכט קרוינן • המסכה • אקדמיית המטרייה • טיימקופ • נערת הטנק • מחלקת המתים • עיר החטאים • המכשף |  |
| עיבודים קולנועיים | Dr. Giggles ‏(אנ') (1992) • המסכה (1994) • טיימקופ (1994) • פצצה על טנק (1995) • חתיכה דוקרנית (1996) • Mystery Men ‏(אנ') (1999) • וירוס (אנ') (1999) • G-Men from Hell ‏(אנ') (2000) • American Splendor ‏(אנ') (2003) • Timecop 2: The Berlin Decision ‏(אנ') (2003) • Alien vs. Predator ‏(אנ') (2004) • הלבוי (2004) • עיר החטאים (2005) • המסכה חוזרת (2005) • 300 (2007) • 30 יום של לילה (2007) • Aliens vs. Predator: Requiem ‏(אנ') (2007) • הלבוי 2: צבא הזהב (2008) • עיר החטאים: עלמה להרוג (2014) • 300: עליית האימפריה (2014) • המתנקש (אנ') (2019) • הלבוי (2019) • הלבוי: האדם העקום (2024) |  |
| עיבודים טלוויזיוניים | דאקמן (אנ') (1994–1997) • המסכה (1995-1997) • טיימקופ (אנ') (1997–1998) •‏ Fat Dog Mendoza‏ (אנ')‏ (1998–2000) •‏ Big Guy and Rusty the Boy Robot‏ (אנ')‏ (1999–2001) • חומר אפל (2015–2018) • אקדמיית המטרייה (2019–הווה) •‏ RIPD‏ (אנ')‏ (2013) |  |
| כותבים ומאיירים | מייק אלפרד • ג'ף דארו • ג'וס וידון • ג'רארד ויי • פרנק מילר • מייק מינולה • סטן סאקאי • דייוויד סקרוגי • אריק פאוול • מייק ריצ'רדסון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549427405171  PLWABN: 9810634749505606  GND: 1097612872  LCCN: nb2016018896  VIAF: 125146153123605252249   WorldCat (עם VIAF): 125146153123605252249
אלברט (מכונית)

| --- | --- |

Albert, שנת 1920
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  בשנת 1923 שונה שם הדגם "אלברט" ל-"Gwynne-Albert"
 יצרן:  Adam, Grimaldi & Co
 שנות ייצור:  1929–1920
 יחידות שיוצרו:  כ-2,000
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 חברת אם:  "Gwynnes Limited" (אנ') (במהלך 1920)
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 אורך:  4,013 מ"מ
 רוחב:  1,702 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,796–2,896 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,495 סמ"ק המפיק 11.9 כ"ס  4 צילינדרים, 1,944 סמ"ק המפיק 14 כ"ס (יוצר משנת 1923)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מעצב:  A. O. Lord
פרסומת היצרן לדגם "אלברט", שנת 1920
אלברט (באנגלית: Albert) היא מכונית סלון, מתוצרת יצרנית חלקי חילוף לכלי טיס Adam, Grimaldi & Co אשר יוצרה בבריטניה בין השנים 1920 – 1929.
בשנת 1923 שונה שם הדגם "אלברט" ל-"Gwynne-Albert".
ממאפייני דגמי "אלברט"

מפעל היצרן "Adam, Grimaldi & Co" נרכש במהלך 1920 על ידי "Gwynnes Limited" (אנ') בסיטי של לונדון. הרכישה בוצעה לאחר שיוצרו כ-250 מכוניות מדגם "אלברט". "Gwynnes Limited" ייצר כ-1,450 יחידות נוספות מהדגם (מנוע 1,495 סמ"ק) וכ-200 יחידות (מנוע 1,944 סמ"ק).
יוצרו כ-2,000 יחידות.
4 נוסעים (דגם "סלון", דגם "tourer" (אנ')).
2 / 4 דלתות.
גוף דגם ה"אלברט" נבנה מאלומיניום
מנועים: מנוע קדמי, 4 צילינדרים 1,495 סמ"ק, 1,944 סמ"ק (1923–1929).
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
מערכת היגוי - מימין.
צמיג רזרבי.
מתלים - קפיצי עלים חצי אליפטיים.
משנת 1925 הותקנו בלמים קדמיים.
מסגרת הרדיאטור בדגמי "אלברט" דמתה למסגרת הרדיאטור של מותג הרכב רולס רויס היוקרתי.
דגמים

2 דלתות, 2 נוסעים.
2 דלתות, 4 נוסעים.
4 דלתות, 4 נוסעים.
2 דלתות, 4 נוסעים - קבריולה.
הערות שוליים

↑  Culshaw; Horrobin (1974). Complete Catalogue of British Cars. London: Macmillan. ISBN 0-333-16689-2.
Jump up to: a b c d Baldwin, N. (1994). A-Z of Cars of the 1920s. Devon, UK: Bay View Books. ISBN 1-870979-53-2.
↑  Good, Ken (2002). The House of Gwynne Cars, Pumps and Aeroengines 1849–1968. Bookmarque Publishing. ISBN 1-870519-67-1.
↑  מכונית תיור - היא סגנון של מכונית פתוחה שנבנתה בארצות הברית ובה 4 מושבים או יותר. הסגנון היה פופולרי מראשית המאה ה-20 ועד שנות ה-20 של המאה ה-20
↑  אלברט בסגנון "tourer" - תמונה oldclassiccar.co.uk/classic-car-images/albert/vintage-albert
↑  אלברט gracesguide.co.uk/Adam,_Grimaldi_and_Co
אלן מקגרגור

אלן מקגרגור (בסקוטית: Allan McGregor; נולד ב-31 בינואר 1982) הוא כדורגלן סקוטי המשחק בעמדת השוער בגלאזגו ריינג'רס.
קריירת מועדונים > גלאזגו ריינג'רס

מקגרגור התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של האצ'ינסון ואלה המקומית. ב-14 ביולי 1998 הצטרף לגלאזגו ריינג'רס. עם עלייתו לקבוצת הבוגרים נפצע ונעדר מהמגרשים למשך שנה, אחריה חזר לקבוצת המילואים של המועדון. בפברואר 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק נגד פורפר את'לטיק במסגרת גביע הליגה הסקוטי.
בעונת 2004/2005 מקגרגור הושאל לסט. ג'ונסטון, על מנת לצבור דקות משחק. בדצמבר 2004 נבחר לכדורגלן החודש בליגה וחודש לאחר מכן חזר לריינג'רס. לאחר פציעתו של השוער הראשון סטפן קלוס הפך לשוער הראשון של המועדון, אך כעבור זמן קצר איבד את מקומו לרונאלד ווטרוס שהצטרף לקבוצה לקראת סיום חלון ההעברות. בקיץ 2005 הצטרף בהשאלה לדאנפרמלין אתלטיק עד לסיום לעונה. במהלך העונה הצליח לשמור על שער נקי ב-7 משחקים ואף סייע לקבוצה להגיע לגמר הגביע הסקוטי בו הפסידה לסלטיק.
בתחילת עונת 2006/2007 הפך לשוער הראשון של ריינג'רס לאחר ששני השוערים הבחירים של המועדון נפצעו. ב-14 בספטמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופית בתיקו 0-0 נגד מולדה במסגרת הסיבוב השלישי של מוקדמות גביע אופ"א, בו גם זכה בתואר איש המשחק. למרות שרשם יכול טובה מקגרגור חזר לספסל אחרי החלמתו של ליונל טייזי, אך לאחר שהאחרון נפצע שוב מקגרגור חזר שוב לעמדת השוער הראשון הפעם באופן קבוע. ב-22 באפריל 2007 הורחק בניצחון 0-4 נגד הפועל תל אביב במסגרת שלב 32 האחרונות של גביע אופ"א, לאחר שלכאורה פגע בלוסיאנו דה ברונו, חלוץ הפועל. בעקבות התקרית מקגרגור הורחק לשני משחקים, אך לאחר ערעור עונשו הומתק במשחק אחד.
בספטמבר 2007 חתם לארבע שנים במועדון. בגמר גביע הליגה הסקוטי 2008 מקגרגור עצר שני פנדלים שהביאו לזכיית ריינג'רס בתואר. באותה עונה, נפצע באולד פירם השלישי של העונה ולכן נאלץ להחמיץ את גמר גביע אופ"א וגמר הגביע הסקוטי.
ביוני 2008 חתם על חוזה חדש לחמש שנים במועדון. בעונת 2008/2009 ענד לראשונה את סרט הקפטן. באותה עונה איבד את מקומו בהרכב בעקבות "פרשת בוזגייט", אך חזר להרכב בתחילת העונה שלאחריה. בפברואר 2012 נכנס המועדון לחובות כספיים כבדים שהובילו להורדתו לליגה הרביעית בסקוטלנד ומקגרגור שוחרר מהמועדון.
קריירת מועדונים > בשיקטש & אנגליה

ב-26 ביולי 2012 חתם לשנתיים בבשיקטש מליגת העל הטורקית, במדיה שיחק עונה אחת.
ב-2 ביולי 2013, מקגרגור חתם לשלוש שנים בהאל סיטי 1.5 מיליון פאונד. במחזור הפתיחה של עונת 2013/2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–2 לצ'לסי. באותו משחק עצר פנדל מרגליו של פרנק למפארד שנשרק לאחר שמקגרגור עצמו פגע בראשו של פרננדו טורס. בינואר 2017 הושאל לקארדיף סיטי.
קריירת מועדונים > החזרה לריינג'רס

במאי 2018 חתם לשנתיים בגלאזגו ריינג'רס. בסיום עונתו הראשונה במועדון נכלל בהרכב העונה. בדצמבר 2019 עצר פנדל במהלך האולד פירם שנערך בסלטיק פארק, בו ניצחה ריינג'רס 1-2 שהיה ניצחונה הראשון באצטדיון מאז אוקטובר 2010.
ב-3 בדצמבר 2020, מקגרגור רשם את הופעתו ה-73 במדי הקבוצה במפעלים האירופים ובכך קבע שיא מועדון חדש. בסוף אותו החודש רשם את הופעתו ה-400 במדי הריינג'רס. מקגרגור היה שותף לעלייה של המועדון לגמר הליגה האירופית 2022 בו הפסידה בפנדלים לאיינטרכט פרנקפורט.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, מקגרוגר שיחק בנבחרת הצעירה של סקוטלנד. ב-30 בינואר 2007, זומן לראשונה לסגל נבחרת הבוגרת, אותה אימן אז אלכס מקליש מנג'ר הריינג'רס לשעבר. ב-30 במאי ערך את הבכורה הבינלאומית שלו במשחק נגד אוסטריה. באוגוסט 2008 גרם לפנדל אותו עצר במהלך משחק ידידות נגד צפון אירלנד.
ב-3 באפריל 2009 הושהה מהנבחרת לאחר שנצפה בבר לאחר משחק ידידות נגד הולנד, בו שהה עם חברו לנבחרת בארי פרגוסון עד השעות הקטנות של הלילה. מקגרגור התנצל על התקרית כעבור זמן קצר וחזר לנבחרת רק ב-2 באוגוסט 2010, בהפסד 3-0 לשוודיה. במהלך קמפיין מוקדמות יורו 2012 מקגרגור שימש כשוער הראשון של הנבחרת וזכה לשבחים רבים בזכות הופעותיו.
במרץ 2019 הודיע על פרישה מהנבחרת כאשר לזכותו 42 הופעות במדי הנבחרת.
תארים

פלייאוף הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ: 2016
ליגת העל הסקוטית: 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2020/2021
הגביע הסקוטי: 2001/2002, 2002/2003, 2008/2009, 2021/2022
גביע הליגה הסקוטי: 2001/2002, 2002/2003, 2007/2008, 2009/2010, 2010/2011
מגן ויקטוריה: 1997/1998
נבחרת העונה בליגת העל הסקוטית: 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2018/2019, 2020/2021
הכדורגלן הסקוטי הבינלאומי של השנה: 2010/2011
כדורגלן העונה בליגת העל הסקוטית: 2020/2021
עימאד פארס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 ביולי 1961 (בן 63) ישראל חורפיש, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד רותם  קצין אג"ם של עוצבת הגליל  מפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה  מפקד חטיבת גבעתי  מפקד עוצבת אדום  מפקד עוצבת הגליל
 פעולות ומבצעים
   מבצע שלום הגליל  האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה 
 
עימאד פַארֶס (בערבית: عماد فارس; נולד ב-28 ביולי 1961) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל. בתפקידו האחרון כיהן כמפקד עוצבת הגליל. כיהן כחבר דירקטוריון בחברת "עמידר".
קורות חיים

פארס נולד וגדל בכפר הדרוזי חורפיש, וסיים לימודי תיכון בבית הספר עיוני נהריה. סאלח פארס הוא אחיו.
קורות חיים > שירות צבאי

בשירותו בצה"ל התנדב לסיירת הדרוזים, היא פלוגת הסיור של עוצבת ברעם. בסיירת עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב פארס לפלוגת הסיור כמפקד צוות והוביל את חייליו במלחמת לבנון הראשונה. במהלך המלחמה, בהיתקלות עם מחבלים בכפר בורג' א-שמאלי, נפצע פארס מירי ומיד לאחר מכן מניסיון דריסה. לאחר שהחלים מן הפציעה השלים קורס מפקדי פלוגות והיה למפקד פלוגת הסיור של עוצבת ברעם. בתפקידו הבא שימש כסגן מפקד גדוד בחטיבת גבעתי וקצין אג"ם בחטיבה. לאחר מכן, בשנת 1992, הועלה לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד גדוד רותם בחטיבה. בשנת 1994 שימש כסגנו של מפקד חטיבת גבעתי, אלוף-משנה מוני חורב. בשנת 1996 היה פארס קצין האג"ם של עוצבת הגליל ולאחר מכן מפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה.
בשנים 2001–2003 היה פארס מפקד חטיבת גבעתי, והוביל אותה למבצעים רבים כנגד ארגוני טרור פלסטינים ברצועת עזה במהלך האינתיפאדה השנייה. תחת פיקודו אף זכתה החטיבה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות. בשנים 2004–2005 שימש כסגן מפקד עוצבת געש ולאחר מכן הועלה לדרגת תא"ל ושימש בשנים 2005–2007 כמפקד עוצבת אדום (אוגמ"ר 80). בשנים 2007–2009 היה פארס מפקד עוצבת הגליל. במסגרת תפקידו במילואים משמש כראש זירת העומק בפיקוד הצפון.
קורות חיים > שירות צבאי > בעיות משמעת וסיום התפקיד

ב-1991 הורשע פארס בדין משמעתי על פעולה אלימה, ב-1992 הורשע בבית דין צבאי בשימוש בלתי חוקי בנשק לצורך ציד חיות בר, ב-1997 הורשע באלימות כלפי נהגו, ב-2002 הסתבך בקטטה עם שוטרים בעכו וב-2006 נעצר על ידי שוטרי משמר הגבול במחסום ליד אילת לאחר שהתעמת עימם.
לאחר סיום תפקידו כמפקד עוצבת הגליל באוגוסט 2009, הודיע על פרישתו מצה"ל, על רקע מסירת דיווח לא אמין באשר לנסיבות תאונת דרכים ברכב שהועמד לרשותו על ידי צה"ל. מאוחר יותר, חזר בו מכוונה זו. הוא הועמד לדין משמעתי בפני סגן הרמטכ"ל בני גנץ והורשע באי קיום הוראות מחייבות בצבא ובהתנהגות שאינה הולמת. נגזר עליו עונש של התראה ונזיפה. בעקבות המלצת הפרקליטות הצבאית, נושא הדיווח השקרי למפקדיו טופל פיקודית על ידי הרמטכ"ל גבי אשכנזי שהחליט לסיים את שירותו של פארס בצה"ל. בנובמבר 2010 הגיש פארס עתירה מנהלית לביטול הדחתו. ב-21 בפברואר 2011 דחה בית המשפט המחוזי בתל אביב את עתירתו. עם זאת, כשנה לאחר מכן, הוחזר לשירות מילואים בצה"ל.
קורות חיים > לאחר השירות הצבאי

ב-2017 מונה לדירקטור בחברת עמידר. הוא כיהן בתפקיד עד ינואר 2022.
פארס הוא חבר תנועת הביטחוניסטים.
חיים אישיים והשכלה

לפארס תואר ראשון במדעי המזרח התיכון ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה והמכללה לביטחון לאומי.
פארס נשוי ואב לארבעה ילדים.
אחיינו ענאן פארס שימש כמג"ד גדוד רותם בין השנים 2022–2024.
לקריאה נוספת

עמוס הראל ואבי יששכרוף, "המלחמה השביעית", הוצאת ידיעות ספרים, 2004.