stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בסיס אוקטלי
מעבר ממספרים עשרוניים למספרים אוקטליים

השיטה הקלה ביותר להעברה מבסיס עשרוני לבסיס אוקטלי היא שיטת החילוק. בשיטה זו, מחלקים את המספר העשרוני בשמונה, את השארית כותבים כסיפרה הימנית במספר החדש בבסיס שמונה. לאחר מכן מחלקים את התוצאה שהתקבלה ללא השארית (אם הייתה) ב-8 שוב. השארית תרשם כסיפרה הבאה משמאל לסיפרה הקודמת. התהליך מסתיים כאשר תוצאת החלוקה היא 0. רצף השאריות יוצר את המספר בבסיס האוקטלי, כאשר השארית הראשונה שקיבלנו היא הספרה הימנית ביותר של המספר בבסיס האוקטלי.

נדגים את השיטה:

נעביר את המספר 92 מבסיס עשרוני לבסיס אוקטלי.

92 חלקי 8 שווה ל-11, ושארית 4.

11 חלקי 8 שווה ל-1, ושארית 3.

1 חלקי 8 שווה ל-0, ושארית 1.

מכיוון שהגענו ל-0, סיימנו את המעבר, וקיבלנו את המספר בבסיס אוקטלי: 134. ניתן להמשיך לחלק שוב ושוב בשמונה, אולם דבר זה רק יוסיף אפסים משמאל למספר, דבר שלא ישנה את המספר עצמו.
מעבר ממספרים אוקטליים למספרים בינאריים

מכיוון שלבסיס אוקטלי ולבסיס בינארי יש מכנה משותף, 2, ניתן להעביר מספר מבסיס אוקטלי לבסיס בינארי בקלות. כדי להעביר מבסיס אוקטלי, יש לקחת את כל אחת מספרות המספר, ולהמיר אותן בנפרד לבסיס בינארי, כאשר כל ספרה אוקטלית מיוצגת על ידי שלוש ספרות בינאריות, וזאת משום ששלוש ספרות בינאריות יכולות לייצג  2^{3} ספרות, כלומר 0–7. דרושות שלוש ספרות בינאריות על כל ספרה אוקטלית, גם אם הספרה הבינארית השמאלית ביותר היא 0, וזאת משום שלאפסים בצד השמאלי של המספר אין משמעות בסוף המילה, אולם יש להם משמעות רבה באמצע המילה, כפי שנראה בהמשך. לאחר ההמרה יש פשוט לחבר את כל הספרות הבינאריות לרצף אחד כאשר הספרה הימנית ביותר בבסיס האוקטלי היא גם הימנית ביותר בבסיס הבינארי, והמספר שיוצא הוא הייצוג הבינארי של המספר האוקטלי.

ניקח לדוגמה את המספר 153. הספרה 3 מיוצגת בבינארית על ידי הספרות 011, הספרה 5 מיוצגת בבינארית על ידי הספרות 101, והספרה 1 מיוצגת בבינארית על ידי הספרות 001. נחבר את המספרים ביחד, ונקבל 001101011. נוריד את האפסים המיותרים ונשאר עם 1101011, המספר בבסיס בינארי.
מעבר ממספרים בינאריים למספרים אוקטליים

כדי להעביר מספר מבסיס בינארי לבסיס אוקטלי, יש לבצע את התהליך ההפוך מהעברה מבסיס אוקטלי לבסיס בינארי: תחילה, יש לקבץ כל שלוש ספרות בינאריות ביחד, החל מהספרות הכי ימניות. אם בסוף המספר חסרות ספרות, יש להשלים אותן על ידי אפסים. לאחר מכן, יש להמיר כל שלוש ספרות בינאריות לספרה אוקטלית, ולחבר את רצף הספרות על פי הסדר למספר אוקטלי אחד.

ניקח לדוגמה את המספר הבינארי 1101011: תחילה נחלק את המספר לשלשות, ונקבל 011, 101, ו1, שלו נוסיף אפסים כדי לקבל 001. לאחר מכן, נמיר כל אחת מהשלשות למספר אוקטלי: 011 מייצג את הספרה 3, 101 מייצג את הספרה 5, ו-001 מייצג את הספרה 1. המספר המתקבל הוא 153, והוא המספר המבוקש בבסיס אוקטלי.
ראו גם

מונחים בתוכנה
סיבית
בסיס עשרוני
בסיס בינארי
בסיס הקסדצימלי
אלמנך פרפטום

| --- | --- |
אלמנך פרפטום
 מידע כללי
 מאת:  יוסף ויזינו
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  ספרדית, איטלקית, ערבית
 סוגה:  תרגום ללטינית של הספר "החיבור הגדול" מאת אברהם זכות
 נושא:  טבלאות אסטרונומיות
 הוצאה
 הוצאה:  Samuel D'Ortas
 מקום הוצאה:  לייריה, בפורטוגל
 תאריך הוצאה:  1496
אלמנך פרפטום (באנגלית Almanach perpetuum, בלטינית Almanach perpetuum celestium motuum ובספרדית Almanaque permanente de los movimientos celestes) הוא השם בו יצא לאור בשנת 1496 תרגומו של יוסף ויזינו לחיבורו של אברהם זכות "החיבור הגדול".
החיבור הגדול

החיבור הגדול (הידוע גם בשם "לוחות זכות") נכתב על ידי האסטרונום היהודי ספרדי אברהם זכות בשפה העברית בין השנים 1473 – 1478 בסלמנקה שבספרד, עיר בה התגורר ועבד אברהם זכות.
החיבור הגדול הוא אוסף של 65 טבלאות אסטרונומיות יומיות (אֶפֶמֶרִיס) הערוכות בצורת אלמנך. הטבלאות מתארות את מיקומם של השמש, הירח, וכוכבי הלכת נוגה, מאדים, צדק, שבתאי וכוכב חמה. תאריך הייחוס (date radix) לצורך ביצוע החישובים הוא שנת 1473, וקו האורך לייחוס הוא קן אורך דמיוני שעובר דרך העיר סלמנקה, שם בוצעו בפועל המדידות.
הטבלאות מלוות בהסברים מפורטים על האופן בו יש לבצע את החישובים (canon). הטבלאות ושיטת החישוב התבססו על עקרונות שפותחו בטבלאות האסטרונומיות שנערכו בחסותו של המלך אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה ולאון, במאה ה-13 ובמידה מסוימת על עקרונות שפותחו על ידי האסכולה של מיורקה, קבוצת קרטוגרפים, קוסמוגרפים ובוני מכשירי ניווט יהודים שפעלה במיורקה ובקטלוניה במאות 13 עד 15.
"לוחות זכות" חוללו מהפכה בתחום הניווט הימי בכך שהציעו לראשונה את האפשרות לקבוע את מיקומה המדויק של הספינה על סמך מיקום השמש. יחד עם פיתוח הטבלאות, אברהם זכות בנה אצטרולב מתכת חדשני שביטל את הצורך בצפייה ישירה בשמש.
בזכות הטבלאות והאצסטרולב החדש אפשר היה לנווט לפי קווי רוחב ולהשתחרר מהתלות בכוכב הצפון שאורו דועך בהדרגה ככל שמפליגים דרומה מקו המשווה. הם שימשו את כל מגלי הארצות והימאים הספרדים והפורטוגזים החל בקריסטופר קולומבוס במסעו הראשון לגילוי יבשת אמריקה בשנת 1492 ובוואסקו דה גמה במסעו סביב כף התקווה הטובה בדרכו להודו בשנת 1497.
תרגומים > תרגום ללטינית וספרדית

התרגום ללטינית, פרי עבודתו של יוסף ויזינו, תלמידו של אברהם זכות, יצא לאור בשנת 1496 בבית הדפוס של שמואל ד'אוֹרטָס (Samuel D'Ortas) ובנו אברהם בלייריה שבפורטוגל, בשם Tabulae tabularum Celestium motuum sive almanach perpetuum. מלבד המהדורה הלטינית הודפסה באותו בית דפוס ובאותה השנה מהדורה בה כותרות הטבלאות נשארו בלטינית אך הוראות החישוב ניתנו בספרדית.
בנוסף לתרגום, יוסף ויזינו עדכן את הטבלאות ואת השיטה למדידת גובה השמש באמצעות האסטרולב על סמך הנתונים שאסף בביקורו במפרץ גינאה בשנת 1483 בשליחותו של מלך פורטוגל ז'וּאָאוּ השני. עבודתו כללה ביצוע מדידות וניסוח ובדיקת חוקים חדשים לקביעת קו הרוחב עבור כל המקומות בהם הפליגו הימאים הפורטוגזים בחצי הכדור הדרומי.
תרגומים > תרגום לאיטלקית

התרגום לאיטלקית בוצע על ידי אלפונסו דה קורדובה בשנת 1502 על סמך המהדורה הפורטוגזית של האלמנך שיצאה לאור בשנת 1499 והודפס בוונציה. אלפונסו דה קורדובה, יליד סביליה, היה רופא ואסטרונום בחצר משפחת בורג'ה. הוא הוסיף לתרגומו הערות, רשימה של 53 כוכבים, שלא הופיעו במהדורת 1499, עם שמותיהם והתייחסות למערכת הקואורדינטות המשוונית.
תרגומים > תרגום לערבית

התרגום הראשון של אלמנך פרפטום לערבית בוצע בשנת 1505 באיסטנבול על ידי מוסא ג'לינוס אבן יהודה אל-טביב אלישרעילי או בשמו העברי משה גליאנו בן יהודה. משה גליאנו פרסם עבודות שונות בתחומי הרפואה והאסטרונומיה, ביניהן ספר על מאפיינים והרכבים של תרופות שונות, מסה בנושא תנועות ומסלולי הכוכבים, ותרגום לעברית של כמה חיבורים ערביים על אסטרונומיה. המהדורה הערבית של האלמנך בתרגומו כוללת תרגום מילולי של חלק מהטבלאות והוראות החישוב שהופיעו במהדורה הלטינית של יוסף ויזינו לצד תרגום הוראות חישוב מתוך המהדורה העברית המקורית של אברהם זכות, "החיבור הגדול".
התרגום השני בוצע על ידי אחמד אבן אחמד אבן אל-פאקי קאסים אבן אל-סאיג' אל-חג'ארי אל אנדלוסי בתחילת המאה ה-17 במרקש. אל-חג'ארי היה יהודי מומר ששמו העברי דיאגו בז'רנו, אחד מאנוסי ספרד הרבים שמצאו מקלט בצפון אפריקה, כפי שהוא מספר בספרו " "Kitab Nasir al-Din ala l-qawm al-kafirin. הוא עזב את אנדלוסיה בשנת 1598 והתיישב במרקש שם הועסק כמתרגם בחצרו של הסולטן זידאן אבו מאלי בנו של הסולטן אחמד אל-מנסור. הודות לידיעותיו בשפה הספרדית נשלח על ידי הסולטן למשימות דיפלומטיות בצרפת ובהולנד.
תרגומו נשמר בחמישה כתבי יד באזורים שונים בעולם הערבי דבר המעיד על חשיבות עבודתו.
הערות שוליים

↑  ורדית, מהפכת הניווט של יהודי ספרד, באתר אותו הים, ‏2012-08-04
↑  “A Victim of Royal Ingratitude” - On the 1496 printing of R. Zacuto’s Almanach Perpetuum - The Portuguese Jewish News, portuguesejewishnews.com
↑  Columbus Sets Sail - Judaic Treasures, www.jewishvirtuallibrary.org
↑  Navegações Portuguesas, cvc.instituto-camoes.pt
↑  Alfonso de Córdoba | Real Academia de la Historia, dbe.rah.es
↑  María José Parra Pérez, Estudio y edición de las traducciones al árabe del Almanach perpetuum de Abraham Zacuto, 2013-09-25
הטבלאות האסטרונומיות של אלפונסו העשירי
שיין גולד

שיין אליזבת גולד (באנגלית: Shane Elizabeth Gould; נולדה ב-23 בנובמבר 1956). היא שחיינית עבר אוסטרלית. אלופה אולימפית בעלת 5 מדליות אישיות, 3 מהן זהב מאולימפיאדת מינכן (1972) ושיאנית עולם. הייתה לאישה הראשונה והיחידה בהיסטוריה, שהחזיקה בשיאי העולם בסגנון החתירה בכל המרחקים, מ-100 מטר ועד ל-1500 מטר, בהיותה בת 15 ושלושה שבועות בלבד, בדצמבר 1971, גולד הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שיורדת מגבול 17 דקות ב-1500 מטר חופשי כשקבעה 16:56.9 דקות.
גולד קיבלה את עיטור מסדר האימפריה הבריטית (MBE).
ביוגרפיה

שיין גולד נולדה בסידני, אוסטרליה (ביום הראשון של התחרויות במשחקים האולימפיים שנערכו במלבורן ארץ הולדתה). בגיל 18 חודשים עברה גולד עם משפחתה לפיג'י. בהיותה בת 6 החלה להשתתף בתחרויות שחייה. היא התאמנה אצל המאמנים פורבס ואורסולה קרליל והעוזר שלהם טום גרין.
גולד שברה את השיא העולמי הראשון שלה ב-30 באפריל 1971 ב-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.9 שניות ולמחרת היום שיפרה גם את השיא העולמי ב-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:06.5 דקות.
ביוגרפיה > אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה גולד ב-5 מדליות אישיות, 3 מזהב תוך כדי שהיא שוברת את שיאי העולם בשלושת המישחים שבהם ניצחה. ב-200 מטר חופשי (2:03.56 דקות) ב-400 מטר חופשי (4:19.04 דקות) וב-200 מטר מעורב אישי (2:23.07 דקות). היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-800 מטר חופשי (8:56.39 דקות) אחרי קינה רותהמר מארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש (8:53.68 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי (59.06 שניות) אחרי האמריקאיות סנדי נילסון (58.59 שניות) ושירלי בבשוף (59.02 שניות). בנוסף היא שחתה במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי וסיימה עם חברותיה במקום השמיני.
לאחר המשחקים האולימפיים פרשה גולד בגיל 16 משחייה תחרותית. למרות זאת, נותרה אגדת שחייה.
גולד זכתה להיות אחת משמונת הספורטאים והספורטאיות האוסטרלים שהובילו את הדגל האולימפי באצטדיון באולימפיאדת סידני (2000).
נכון ל-2009, היא מחלקת את זמנה בין טסמניה וסידני ומשתתפת בתחרויות שחייה למאסטרס.
השגים

בסך הכל שברה גולד 11 פעמים את השיא העולמי, ב-6 משחים שונים וזכתה ב-14 תוארי אליפות אוסטרלים.
גולד זכתה בתואר שחיינית השנה בעולם ב-1971 וב-1972.
בשנת 1972 נבחרה לאשת השנה של אוסטרליה (אנ').
בשנת 1977 זכתה גולד להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
בשנת 2000 זכתה במדליית הספורט האוסטרלית (אנ').
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-800 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-1500 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (ויקיפדיה האנגלית)
הערות שוליים

↑  Australian of the Year, Honour roll, Australian of the Year 1972, Shane Gould MBE
↑  GOULD, Shane Elizabeth, Award:Australian Sports Medal, itsanhonour.gov.au
| --- | --- |
בקרת זהויות :  AWR: IMP0175b  GND: 1266102590  ISNI: 0000 0000 6331 1536  LCCN: n00101160  NLA: 35170833  Trove: 481665  VIAF: 60317420   WorldCat (עם VIAF): 60317420
ג'ני סיגרוב

| --- | --- |

 לידה:  4 ביולי 1957 (בת 67) קואלה לומפור, מלזיה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1980 
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק בריסטול אולד ויק  Queen Anne's School 
 בן או בת זוג:  Madhav Sharma (1984–1988)  ביל קנרייט (1994–?)  מייקל וינר (1989–1993)  ביל קנרייט (1994–?)  Madhav Sharma (1984–1988) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ני סיגרוב בסרט "פגישה עם המוות" (1988)
ג'ניפר אן סיגרוב (באנגלית: Jennifer Ann Seagrove; נולדה ב-4 ביולי 1957) היא שחקנית אנגלייה. היא למדה משחק בבית הספר של תיאטרון אולד ויק בבריסטול, וזכתה להכרה רחבה כששיחקה בדרמה "A Woman of Substance" המבוסס על ספרה של ברברה טיילור ברדפורד (1984) ובסרט "גיבור מקומי" (1983). היא כיכבה בסרט "פגישה עם המוות" (1988) ובסרט האימה "אימה בלילות" של ויליאם פרידקין (1990).
סיגרוב מוכרת מהופעתה בדמות ג'ו מילס בסדרת הדרמה ארוכת השנים של ה-BBC "השופט ג'ון דיד" (2001–2007). היא הופיעה בקריינות בפרסומות טלוויזיה עבור רשת הסופרמרקטים "Waitrose".
ביוגרפיה

סיגרוב נולדה בשם ג'ניפר אן סיגרוב בקואלה לומפור שבמלאיה (מלזיה) להורים בריטים, פולינה ודרק סיגרוב. אביה ניהל חברת ייבוא-ייצוא שאפשרה רמת חיים גבוהה למשפחה. כשהייתה בת פחות משנה לקתה אמה בשבץ ולא יכלה לטפל בילדה. מגיל 9 למדה סיגרוב בבית הספר סנט הילרי בגודלמינג שבמחוז סארי באנגליה.
אחרי שסיימה את הלימודים בבית הספר למדה משחק בבית הספר של תיאטרון אולד ויק בבריסטול, על אף שהוריה רצו שתהיה לה קריירה כטבחית. בבגרותה סבלה סיגרוב מבולימיה נרבוזה אבל החלימה.
ביוגרפיה > תיאטרון

בתיאטרון שיחקה סיגרוב ב-1986 בתפקיד הראשי במחזה על פי הרומן "ג'יין אייר" בפסטיבל התיאטרון של צ'יצ'סטר. ב-1992 הופיעה במחזה "The Guardsman" בתיאטרון קלוויד, ובתפקיד בט במחזה "המלך ליר בניו יורק" שוב בצ'יצ'סטר.
ב-1993 שיחקה לצדו של טום קונטי במחזה "Present Laughter" בתיאטרון הגלוב. ב-1994 גילמה את אן סאליבן במחזה "The Miracle Worker" בתיאטרון הקומדיה. ב-1995 הופיעה במחזה "Dead Guilty" יחד עם היילי מילס בתיאטרון אפולו. ב-1997 השתתפה במחזה "Hurlyburly" עבור להקת התיאטרון של פיטר הול, כשההפקה הועברה מתיאטרון האולד ויק בלונדון לתיאטרון קווינז. באוקטובר 1998 כיכבה יחד עם מרטין שו ב"ורטיגו" שהועלה בתיאטרון רויאל וינדזור, ואחר כך שיחקה לצדו של אנתוני אנדרוז.
ב-2000 הופיעה במחזה "Brief Encounter" בתיאטרון ליריק, ואחר כך במחזה "הזוג המוזר" מאת ניל סיימון בתיאטרון אפולו. ב-2002 שוב שיחקה בתיאטרון ליריק בתפקיד הראשי במחזה "אשה קבועה" מאת סומרסט מוהם, וב-2003 במחזה "משאלות נסתרות" מאת דייוויד הר. ב-2005 הופיעה במחזה "ליל האיגואנה".
בווסט אנד הופיעה סיגרוב בשנת 2007 אחרי סיור הופעות בבריטניה בתפקיד לזלי קרוסבי במחזה "המכתב" מאת מוהם בתיאטרון וינדהאם, שוב לצידו של אנתוני אנדרוז.
בדצמבר 2007 שיחקה סיגרוב בתפקיד מריון ברווסטר-רייט בהפקה מחודשת של הקומדיה השחורה "שלוש מסיבות" מאת אלן אייקבורן בתיאטרון גאריק.
בתחילת 2014 הופיעה בתפקיד ג'וליה במחזה "Fallen Angels" מאת נואל קאוורד, בהפקת בעלה ביל קנרייט ובכיכובה של שרה קרו (אנ').
ביוגרפיה > קולנוע

ב-1982 כיכבה סיגרוב לצדו של רופרט אוורט בסרט קצר "A Shocking Accident", שזכה בפרס אוסקר לסרט קצר, ובבימויו של ג'יימס סקוט. באותה שנה גם שיחקה בסרטו של הבמאי הפולני יז'י סקולימובסקי "שעות גנובות". ב-1983 שיחקה בתפקיד גדול ראשון בסרט "גיבור מקומי". תפקידים נוספים שלה בסרטי קולנוע כוללים את " נייט והייז" (מ-1983) בכיכובו של טומי לי ג'ונס, והסרט "פגישה עם המוות" (1988), שצולם בישראל. ב-1990 שיחקה בתפקיד ראשי בדמות בייביסיטר רעה בסרט האימה "אימה בלילות" בבימויו של ויליאם פרידקין.
ביוגרפיה > טלוויזיה

להכרה רחבה זכתה סיגרוב לראשונה בשנת 1984 כשהופיעה בסדרת הדרמה של ה-BBC "דיאנה" עיבוד לרומן מאת ר. פ. דלדרפילד (אנ'), בתפקיד דיאנה גיילורד-סאטון המבוגרת (בדמות הילדה שיחקה בשני הפרקים הראשונים השחקנית פטסי קנזיט). סיגרוב כיכבה ב-1984 במיני-סדרה אמריקאית "A Woman of Substance" עיבוד לרומן מאת ברברה טיילור ברדפורד בתפקיד אמה הרט, וב-1986 שיחקה בתפקיד פולה פיירלי במיני-סדרה "Hold the Dream", הפקה אמריקאית נוספת. ב-1992 גילמה את דמותה של השחקנית לילי לנגטרי בסרט הטלוויזיה "Incident at Victoria Falls". ב-1989 כיכבה בדמות מלאני ג'יימס בסרט "Magic Moments" יחד עם ג'ון שיאה (אנ'), שגילם את הקוסם טוני גרדנר, בו היא מתאהבת.
ב-1997 הנחתה סיגרוב יחד עם סיימון קאוול את תוכנית הטלוויזיה "Wildlife SOS", סדרה דוקומנטרית על אוהבי בעלי חיים שמצילים בעלי חיים פגועים ומביאים אותם למקלט.
מאז 1990 הופיעה סיגרוב לרוב בטלוויזיה. בשנים 2001 עד 2007 שיחקה בתפקיד פרקליטה בכירה ג'ו מילס בסדרת הטלוויזיה "השופט ג'ון דיד".
ב-1987 שיחקה בתפקיד אורח לצדו של ג'ון ת'או בפרק "חותם הארבעה" מתוך סדרת הטלוויזיה "שרלוק הולמס". עוד הופיעה בתפקיד אורח בפרק "The Point of Vanishing" ב-2009, ובפרק "Somewhere They Can't Find Me" בסדרה "Identity" מ-2010. שנים אחדות אחר כך ב-2013 השתתפה בסדרה "אנדוור" (פריקוול של הסדרה "המפקח מורס") בפרק "Rocket".
ביוגרפיה > חיים אישיים

סיגרוב פעילה למען זכויות בעלי חיים, היא תומכת בהסרת הפיקוח (אנ') על תעשיית צמחי מרפא בבריטניה, ומעודדת תזונה צמחונית.
מאז 1994 בן זוגה לחיים הוא מפיק תיאטרון ביל קנרייט, יושב ראש מועדון הכדורגל אברטון. בני הזוג השתתפו יחד למטרות צדקה בשעשועון מי רוצה להיות מיליונר? בערוץ ITV1 וזכו ב-1,000 ליש"ט. הם גם הופיעו יחד בתוכנית "Pointless" של ה-BBC ששודרה ב-3 בינואר 2014. היא חיה בוונציה הקטנה שבלונדון.
סיגרוב הייתה נשואה לשחקן הבריטי-הודי מדהב שרמה (אנ') מ-1984 עד 1988. אחר כך עד 1993 הייתה לה מערכת יחסים עם במאי הקולנוע מייקל וינר.
פילמוגרפיה > סרטים

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1982 | שעות גנובות | Moonlighting | אנה |  |
| 1983 | גיבור מקומי | Local Hero | מרינה |  |
| 1983 | נייט והייז | Nate and Hayes | סופי | שם הפצה נוסף "Savage Islands" |
| 1985 |  | In Like Flynn | טרי מקליין | סרט טלוויזיה |
| 1986 |  | A Dangerous Kind of Love |  |  |
| 1988 | פגישה עם המוות | Appointment with Death | ד"ר שרה קינג |  |
| 1988 |  | A Chorus of Disapproval | פיי האבארד |  |
| 1989 |  | Magic Moments | מלאני ג'יימס | סרט טלוויזיה |
| 1990 | אימה בלילות | The Guardian | קמילה |  |
| 1990 |  | Bullseye! | פקידת קבלה | עם ג'ון קליז |
| 1991 | משחק קטלני | Deadly Game | לוסי | סרט טלוויזיה |
| 1991 |  | Some Other Spring | הלן | סרט טלוויזיה |
| 1992 |  | Incident at Victoria Falls | לילי לנגטרי | סרט טלוויזיה |
| 1992 |  | Miss Beatty's Children | ג'יין ביטי |  |
| 1999 | אל תשבור את ליבי | Don't Go Breaking My Heart | סוזן |  |
| 2001 | זואי | Zoe | ססיליה |  |
| 2012 |  | Run for Your Wife | נוסעת במונית |  |
| 2017 | בן של אם אחרת | Another Mother's Son | לואיזה גולד |  |
| 2021 |  | Off the Rails | קייט |  |
פילמוגרפיה > סדרות טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1982 | האישה בלבן | The Woman in White | לורה פיירלי | מיני-סדרה |
| 1982 |  | Crown Court | מרגרט אנדרסון | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1982 |  | The Brack Report | אנג'לה בראק | סדרת טלוויזיה |
| 1983 | דיאנה | Diana | דיאנה גייזלורד-סאטון | מיני-סדרה |
| 1984 |  | Hammer House of Mystery and Suspense | שרה הלסטון | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1985 |  | A Woman of Substance | אמה הרט הצעירה | מיני-סדרה |
| 1985 |  | The Hitchhiker | מג | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1985 |  | Hold the Dream | פאולה פרליי | מיני-סדרה |
| 1987 | חותם הארבעה | The Sign of Four | מיס מרי מורסטן | פרק בסדרה "שרלוק הולמס" |
| 1989 |  | The Betrothed | ליידי במונזה | מיני-סדרה |
| 2000 | חדר מיון | Casualty | סאמר | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2001 |  | Peak Practice | האחות פרנסס | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2001–2007 | השופט ג'ון דיד | Judge John Deed | ג'ו מילס | סדרת טלוויזיה |
| 2009 | לואיס | Lewis | ססיל רטנברי | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2010 |  | Identity | מרים בורלין | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2013 | אנדוור | Endeavour | נורה ברום | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2015 |  | X Company |  | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
הערות שוליים

1 2 3 4  Cooper, Jonathan; Farrell, Mary H.J. Farrell (21 במאי 1990). "After Years of Fighting Her Own Demons, Jenny Seagrove Strikes Terror as the Guardian's Evil Nanny". People. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Letter". The Stage. 3 במאי 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Absurd Person Singular". The Stage Reviews. נבדק ב-2014-02-25.
↑  Smurthwaite, Nick (24 בינואר 2014). "The Stage / Reviews / Fallen Angels". The Stage. נבדק ב-2 בפברואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  רחל נאמן, בדיחה פולנית - "שעות גנובות", סרטו של הפולני יז'י סקולימובסקי, היושב בלונדון, נראה כמו בדיחה פולנית: מצחיק, אבל גם חותך בבשר החי., כותרת ראשית, 16 בפברואר 1983
↑  תמר גלבץ, פה ושם בארץ ישראל, חדשות, 22 בספטמבר 1988
↑  "Wildlife SOS (TV Series 1997– )". IMDb.
↑  McCulloch, Dan (28 באפריל 2013). "Endeavour: exclusive guide to episode three – Rocket". Radio Times. נבדק ב-2 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jenny Seagrove: a veggie of substance". Viva.org. אורכב מ-המקור ב-2015-05-07. נבדק ב-17 בפברואר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Thomas, Phil (10 במרץ 2012). "David Moyes: Jenny Seagrove got me the Everton boss job". The Scottish Sun. News International. נבדק ב-14 במרץ 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mainwaring, Rachel (14 בדצמבר 2013). "Connie Fisher hosts A Night At The Musicals". Western Mail. נבדק ב-3 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Jenny rides to the rescue: LIZ JONES meets the actress who's spent a fortune to give sanctuary to 31 horses she saved from starvation". Daily Mail. 5 בדצמבר 2011. נבדק ב-22 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   Michael Winner (Obituary), The Telegraph, 21 January 2013
↑   Film director Michael Winner: Life in pictures, The Telegraph, 21 January 2013
↑  Michael Winner (23 באוקטובר 2007). "The Fat Pig Diet: Michael Winner's guide to getting thin". London: Mail Online. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810584161305606  BnF: cb14225797t (data)  GND: 1011425777  ISNI: 0000 0001 1946 6976  LCCN: n93047262  NTA: 08639245X  SUDOC: 150568517  VIAF: 12517353   WorldCat (עם VIAF): 12517353
פילוג הכנסייה הנוצרית

פילוג הכנסייה הנוצרית, המכונה גם פילוג מזרח-מערב או הפילוג הגדול (יוונית: Σχίσμα Λατίνων, "התפלגות הלטינים"; לטינית: Schisma Graecorum, "התפלגות היוונים") הוא התהליך בו נותקה האחדות הכנסייתית בין הנצרות הקתולית במערב לבין הנצרות האורתודוקסית במזרח, והתהוו שתי כנסיות נפרדות. הקרע היה תהליך ממושך שקשה להצביע על הנקודה המכריעה בו. עוד בטרם הפילוג, התהוו שתי מסורות והוויות נבדלות על רקע ההפרש הגאוגרפי והתרבותי בין שני הצדדים. האשמות כפירה הדדיות וניתוק יחסים אירעו עוד במאה התשיעית, וב-1054 הוטלו חרמות הדדיים; שנה זו מצוינת לעיתים כעת בה התרחש הקרע, אך היא לא הייתה בעלת חשיבות מיוחדת. השנאה בין הצדדים החריפה במפנה המאה ה-13 על רקע טבח הלטינים ומסע הצלב הרביעי. במאה ה-18 הכריזו שתי הכנסיות על אי-הכרה גורפת בתקפות הטקסים של האחרת.
מתיחויות ראשונות

ב-863 הדיח הקיסר הביזנטי את הפטריארך איגנטיוס מקונסטנטינופול, ומינה תחתיו את פוטיוס. איגנטיוס גייס לעזרתו את האפיפיור ניקולאוס הראשון, שהכריע לטובתו וקבע שהמינוי בטל. בתגובה, כינס פוטיוס סינוד מיוחד בו הודיע שניקולאוס עצמו מודח מתפקידו. במשך כמה שנים שררו לראשונה נתק ופילוג בין הצדדים. קרע ראשון אוחה ב-867 עם הדחתו של פוטיוס על ידי הקיסר. למרות שהיחסים שבו על כנם, האשמות הכפירה המרובות שהטיח הפטריארך בלטינים במגוון תחומים (הוא גינה את "ומן הבן" באופן גורף ולעג לאי-ידיעתם ביוונית) חידדו מאוד את ההבדלים בין המזרח למערב.
ב-1054 כתב האפיפיור לאו התשיעי לפטריארך קונסטנטינופול מיכאל קרולריוס שהוא הסמכות העליונה על כל הנוצרים, בהתבסס על "מתת קונסטנטינוס", חיבור פסאודואפיגרפי שהאפיפיור האמין שהוא אמיתי. הפטריארך זעם, נהג בבוז בשליח האפיפיור וסירב לקבל את הטענות. בתגובה נידה אותו הומברט, שליח האפיפיור. הפטריארך גמל לו בנידוי משלו. הנידוי מ-1054 מצוין לעיתים קרובות כנקודה בה התחולל רשמית הקרע בין המזרח למערב, אך למעשה היה ההליך בעל אופי אישי ולא ממסדי, וחסר השפעה של ממש. הנידויים היו בכל מקרה חסרי תוקף מחייב כבר מההתחלה בשל סיבות טכניות. עם זאת, הם הוסיפו למורשת הארוכה של חשדנות ועוינות בין הצדדים.
ראו גם

הפילוג המערבי – פילוג שהתרחש בנצרות המערבית 1378–1417.
הערות שוליים

↑  הערך מבוסס בעיקר על: Thomas E. FitzGerald, The Ecumenical Movement: An Introductory History, ABC-CLIO, 2004. עמ' 39–46.
↑  ראו למשל: David Bentley Hart‏, The Myth of Schism, בתוך: Ecumenism Today: The Universal Church in the 21st Century. Ashgate, 2008. עמ' 96–106.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560591905171  BnF: cb119787783 (data)  GND: 4130393-3  LCCN: sh85118130  NKC: ph264905 
| תאולוגיה נוצרית |
| --- | --- | --- |
| האלוהות | השילוש הקדוש • האל האב • ישו • רוח הקודש • קרדו • ומן הבן • אריאניות • הסבליאניות • המקדוניות | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
| כריסטולוגיה | לוגוס • אינקרנציה • דיופיזיטיות • מונופיזיטיזם/מיאפיזיטיות • דונאטיזם • מונותליטיזם • נסטוריאניזם • לידת הבתולין • עליית ישו • הביאה השנייה | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
| האדם והאל | החטא הקדמון • כפרה • פלגיאניזם • חטא • שבעת החטאים • חסד • גאולה • פרדסטינציה • יוסטיפיקציה • קדוש (קדוש מגן) • הסקרמנטים • טרנסובסטנציאציה | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
| תאולוגים חשובים | טרטוליאנוס • אוריגנס • פוליקרפוס • אתנסיוס • בסיליוס הגדול • גרגוריוס מנזיאנזוס • הירונימוס • אמברוזיוס • אוגוסטינוס • יוחנן כריסוסטומוס • קירילוס האלכסנדרוני • ברנאר מקלרבו • תומאס אקווינס • אנסלם • לותר • צווינגלי • קלווין • וסלי | תומאס מאקווינס, מחשובי התאולוגים הנוצריים, ציור של קרלו קריוולי |
פורטל נצרות • מושגים בנצרות
"הפילוג הגדול" במאה ה-11 (כחול ואדום) בגרף הפילוגים העיקריים של הנצרות
ערן קוליק

ערן קוליק (נולד ב-1946) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי.