stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המארב בטונגו-טונגו
החקירה

ב-17 באוקטובר 2017, האלוף ג'יי מרק היקס, מפקד פיקוד המבצעים המיוחדים באפריקה, מונה לערוך חקירה לא פורמלית על הנסיבות שהובילו למארב בטונגו-טונגו. ב-20 באוקטובר, הגנרל תומאס וולדהאוזר מפקד פיקוד אפריקה של ארצות הברית מינה את רמטכ"ל פיקוד אפריקה מייג'ור גנרל רוג׳ר קלוטייה להוביל את החקירה הרשמית. צוות החקירה של קלוטייה כלל עורכי דין, רופאים, קציני מודיעין וכוחות מיוחדים, מומחים לתרבות ושפות בניז'ר, מומחי תקשורת והיסטוריון, ועבד בשיתוף פעולה עם הFBI והCIA. במהלך החקירה, הצוות בחן מאות עדויות, ממצאים, צילומים, קלטות קשר וקטעי וידאו הקשורים למארב, ראיין 143 עדים שכללו ניצולים אמריקנים וניז׳רים, טייסים צרפתיים וניז'רים, כוחות קרקעיים מכוח החילוץ, אנשי צבא ואזרחים שבאו במגע עם גופות ההרוגים במארב, אנשי מקצוע רפואיים שטיפלו בפצועי המארב, ומפקדים ואנשי צוותים מדרג השטח עד דרג הפיקוד של פיקוד אפריקה.
צוות החקירה בילה 9 שעות בכפר טונגו-טונגו וסביבתו כשהוא מאובטח בכוח קרקעי ואווירי משותף של ארצות הברית, צרפת וניז'ר שמנה 300 חיילים. בשיתוף עם חוקרים ניז'רים, הצוות האמריקני שוחח עם תושבי טונגו-טונגו, סייר בשטח הכפר וסביבתו, סרק ותיעד ממצאים ברדיוס של 5 קמ"ר, ואסף ממצאים וראיות פיזיות מאתר המארב ובכל מקום שבו נהרג חייל אמריקני. לצוות החקירה האמריקני-ניז'רי נלוו ניצולים מהמארב שהדריכו אותו לנקודות מפתח באזור. מלבד השהייה בטונגו-טונגו, לצורך איסוף מידע והשלמת החקירה הצוות של קלוטייה ביקר בפורט בראג (ארצות הברית), שטוטגרט, רמשטיין ובאומהולדר (גרמניה), ניאמיי, אואלאם וטאהואה (ניז'ר), ואגאדוגו (בוקרינה פאסו) ונג'מנה (צ'אד).
החקירה של הצוות האמריקני כיסתה מגוון נושאים, כולל: הכשרה פרטנית וכללית של הכוחות המיוחדים, הכשרה לפני משימה, תיאום ואישור פעולות בין דרג השטח לדרג הפיקוד, כמו גם ניתוח מפורט של העובדות והנסיבות שהובילו למארב והמארב עצמו. הדוח הסופי התפרש על 176 עמודים וכלל 8 נספחים. צוות החקירה הגיעה למסקנה שהמארב בטונגו-טונגו לא היה תוצאה של כשל מודיעיני; אף על פי שנמצאו פערים משמעותיים ביכולות איסוף מודיעין של הכוחות האמריקנים בניז'ר ובאפריקה בכלל, כשל מודיעיני הוגדר על ידי משרד ההגנה האמריקני כמקרה שבו היו אינדיקטורים מספיקים לחזות את האירוע מראש - דבר שלא התרחש במארב. זאת ועוד, לכוח האמריקני מאואלאם ההייתה גישה מלאה למשאבים ומידע מודיעיני בזמן תכנון המשימה הראשונית לטילואה שאכן התרחשה ללא מכשולים, והשתלשלות האירועים עד למארב עצמו נבעה משרשרת ליקויים וכשלים משניים בעיקר שיצרו את התנאים המתאימים ל"הפתעה הטקטית" של כוחות דאעש. על פי הדו"ח, תשומת לב לפרטים קטנים מצד כל דרגי הפיקוד והשטח הייתה עשויה למנוע את המארב או לסיים אותו בפרק זמן קצר יותר ובמינימום נפגעים.
החקירה > ממצאים אחרים

למרות שפעילי דאעש בסהרה נהנו מחופש פעולה מלא בכפר טונגו-טונגו, לא נמצאו ראיות מכריעות לכך שתושבי הכפר סייעו להם ברצון ללא כפייה. מוכתר הכפר הודה שהוא וחלק מתושבי הכפר נמצאים בקשר קבוע עם פעילי דאעש, אולם טען להגנתו שהדבר נובע מחוסר נוכחות ממשלתית שמאלצת הידברות עם ארגוני טרור, כאשר כל ניסיון להתנגד לנוכחותם מעמיד אותו ואת תושבי הכפר בסכנת חיים. במהלך המארב, מוכתר הכפר התקשר למושל האזורי ודיווח שכוחות אמריקנים וניזרים מותקפים ליד הכפר; כמו כן, הוא סייע לכוחות הניז'רים בחיפוש ופינוי הרוגים ופצועים. מאידך, יישנה סבירות גבוהה שלדאע"ש היו בכפר לוחמים בודדים או סייענים שעדכנו את הכוח הדאע"שי על תנועת השיירה.
השלכות

המארב בטונגו-טונגו הוביל את פיקוד אפריקה של ארצות הברית להורות על יישום נהלים חדשים על כוחות אמריקנים היוצאים למשימות סיור בסאהל ובסהרה. כך למשל, ברמה הטקטית, רכבי השטח הוחלפו בכלי רכב משוריינים, כוחות הסיור הצטיידו במזלט"ים במטרה לבצע סריקה מקדימה של השטח, וכל פעולה לוותה בפיקוח אווירי-מודיעיני הדוק. מעבר לכך, בסיס תעופה אמריקני בסנגל, צויד ברקמ"ים משוריינים ובמטוסים נוספים, במטרה לקצר את זמן התגובה במקרים שיש צורך בפינוי רפואי מוטס.
ההצלחה של הנהלים החדשים באה לידי ביטוי בלפחות שלוש היתקלויות נוספות בין כוחות אמריקנים לכוחות דאעש במערב אפריקה:
ב-6 בדצמבר 2017, כוחות של דאעש מאזור אגם צ'אד, תקפו שיירה אמריקנית-ניז'רית ליד העיר דיפא בדרום-מזרח ניז'ר בסמוך לגבול עם ניגריה. במהלך הקרב, נהרגו 11 פעילי דאעש והושמד מצבור נשק, בעוד שלכוח האמריקני-ניז'רי לא היו אבדות כלל.
במקרה אחר בקמרון הסמוכה, שיירה אמריקנית-קמרונית נעה סמוך לגבול ניגריה-קמרון, ובאמצעות מזל"ט שסרק את האזור היא הבחינה מבעוד מועד בכוחות גדולים ועדיפים של דאעש או בוקו חראם שנעים לעברה מכיוון ניגריה. בזכות הגילוי המוקדם, השיירה הצליחה לסגת במהירות מהאזור ללא נפגעים.
ב-26 ביוני 2019, כוחות דאעש הפעילו לראשונה בניז'ר מטען צד על שיירה אמריקנית-ניז'רית שנסעה בסמוך לאואלאם וכתוצאה מכך נפגע כלי רכב אמריקני מסוג אושקוש M-ATV. מכיוון שהטנדרים הוחלפו במשוריינים קלים, נגרם רק נזק לרכב המשוריין ולא היו אבדות בנפש לכוח האמריקני.
בעקבות המארב, ממשלת ניז'ר אפשרה לראשונה לארצות הברית להטיס כטב"מים חמושים בשטחה; בישיבת מועצת הביטחון של האו"ם ב-20 באוקטובר, שגרירת ארצות הברית באו"ם ניקי היילי, הודיעה על הקצאת 60 מיליון דולר להקמת כוח חדש לסיכול פעולות טרור במערב אפריקה. על פי ההודעה, ברית G5 סאהל, תקבל בעלות מלאה על הכוח תוך 3–6 שנים, כאשר ארצות הברית תמשיך להיות מעורבת בבנייתו ובאימונו. מזכיר המדינה רקס טילרסון, הוסיף שהקמת הכוח תחזק את השותפים האזוריים של ארצות הברית בסהרה במאבק נגד ארגוני טרור.
הערות שוליים

↑  "EUCOM: Operations and Initiatives". EUCOM. Archived from the original on 9 January 2007. Retrieved 6 February 2007.
↑  ""US to get Africa command centre" 6 February 2007". BBC News. 6 February 2007. Retrieved 19 May 2011.
↑  "Flintlock 10 Begins in Burkina Faso". AFRICOM. 4 May 2010.
↑  "Canada Sends Special Forces to Aid African Al-Qaida Fight"
↑  "Operation Enduring Freedom – Trans Sahara (OEF-TS)". GlobalSecurity.org. Retrieved 6 February 2007.
כוחות אמריקנים במהלך אימונים בג'יבוטי.
כוחות מיוחדים אמריקאים באימוני לוחמה נגד טרור עם קצינים של צבא ניז'ר.
הבסיס האמריקני-ניז'רי באואלאם.

הכוח האמריקני בהמתנה ליד מנגייז לפני המשימה השנייה.
השיירה האמריקנית-ניז'רית מגיעה עם הזריחה למקום המחסה הנטוש של פעילי דאעש בגבול מאלי-ניז'ר.
לוחמי דאעש יוצאים ממאלי לדלוק אחר השיירה.
מצגת של תחילת המארב ליד הכפר טונגו טונגו:

  ריכוז ראשוני של כוחות דאע"ש בסבך.
  כלי רכב וחיילים ניז'רים.
  כלי רכב וחיילים אמריקנים.
הצוותים של US3 (מימין) ו-US2 (משמאל), מנהלים חילופי אש עם פעילי דאעש החבויים בסבך סמוך ליציאה מטונגו-טונגו.
בלאק וג'ונסון מצוות US2, נעים רגלית לצד הרכב לכיוון רימון העשן הראשון שנזרק על ידי צוות US1.
לוחמי דאע״ש נסוגים ברגע האחרון לאחר מפגן הכוח של מטוסי הקרב הצרפתים; צילום ממל"ט אמריקני.
-אזהרת צפייה- סרטון ממצלמת הקסדה של החייל האמריקני ג'רמיה ג'ונסון, המציג את חיסול צוות US2 במהלך המארב. -אזהרת צפייה-
הסיום המצמרר של צוות US2, כפי שתועד במצלמת הקסדה: לוחמי דאע״ש חולפים במהירות על פניו של ג'ונסון הגוסס, בעודם מנהלים חילופי אש עם רייט והורגים אותו.
וידאו רשמי של הפנטגון, המציג את השתלשלות האירועים טרום המארב, במהלך המארב ולאחריו; (כולל בין השאר תמונות מסיום המארב וחילוץ הכוח).
כוח אמריקני-ניז'רי באימוני נסיעה בשיירות, 2018.
משולש העצבות

| --- | --- |

 בימוי:  רובן אסטלונד 
 הופק בידי:  אריק המנדורף, Philippe Bober 
 תסריט:  רובן אסטלונד 
 עריכה:  Mikel Cee Karlsson, רובן אסטלונד 
 שחקנים ראשיים:  האריס דיקינסון מלטה גורדינייר Amanda Walker ויקי ברלין Jean-Christophe Folly קמילה לקברג Arvin Kananian Mia Benson דולי דה לאון Henrik Dorsin וודי הרלסון שארלבי דין אוליבר פורד דייוויס זלאטקו בוריץ' איריס ברבן Sunnyi Melles בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 צילום:  פרדריק ונצל 
 מדינה:  שוודיה, דנמרק, ארצות הברית, יוון, צרפת, גרמניה, הממלכה המאוחדת, טורקיה 
 חברת הפקה:  Arte France Cinéma, הרשות לרדיו ולטלוויזיה בטורקיה, נורדיסק פילם, Canal+, ZDF, Coproduction Office, תאגיד השידור השוודי, BBC Films, 30West, Ciné+, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 חברה מפיצה:  ורטיגו מדיה, ניאון, SF Studios, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 במאי 2022 
 משך הקרנה:  149 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  הים התיכון 
 פרסים:  פרס דקל הזהב  פרס הקולנוע האירופי לתסריטאי הטוב ביותר (רובן אסטלונד)  Guldbagge Award for Best Film  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר (זלאטקו בוריץ')  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לסרט הטוב ביותר (רובן אסטלונד, אריק המנדורף, Philippe Bober)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לבמאי הטוב ביותר (רובן אסטלונד)  Robert Award for Best English Language Film 
 דף הסרט ב־IMDb
 
משולש העצבות (באנגלית: Triangle of Sadness ; בצרפתית: Sans filtre; בתרגום חופשי: "ללא פילטר") הוא סרט קומדיה שחורה-סאטירי בהפקה בינלאומית משנת 2022 שכתב וביים רובן אוסטלונד. זהו סרטו העלילתי הראשון באנגלית. בסרט מככבים האריס דיקינסון, שארלבי דין, איריס ברבן, אוליבר פורד דייוויס, דולי דה לאון, זלאטקו בוריץ' (אנ'), הנריק דורסין (אנ'), ויקי ברלין, ווודי הרלסון.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל קאן 2022 ב-5 במאי 2022, בסיום הבכורה התקבל במחיאות כפיים במשך שמונה דקות ולסיום הפסטיבל זכה בפרס דקל הזהב. הסרט יצא לאקרנים בצרפת ב-28 בספטמבר 2022, בארצות הברית ושוודיה ב-7 באוקטובר 2022, בגרמניה ב-13 באוקטובר 2022, ובבריטניה ב-28 באוקטובר 2022.
זהו הסרט האחרון בו השתתפה שארלבי דין לפני מותה באוגוסט 2022.
הסרט זכה לביקורות חיוביות בדרך כלל, בעוד שההופעה של דה ליאון זכתה לשבחים בינלאומיים, וגרפה את המועמדויות הראשונות שלה לגלובוס הזהב ול-BAFTA על תפקיד המשנה. הוא גם זכה בארבעה פרסי קולנוע אירופיים, כולל פרס הסרט הטוב ביותר, וקיבל שלוש מועמדויות בטקס פרסי האוסקר ה-95: הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר והתסריט המקורי הטוב ביותר.
שחקנים

האריס דיקינסון - קארל
שארלבי דין - יאיא
דולי דה לאון - אביגיל
זלאטקו בוריץ' - דימיטרי
איריס ברבן - תרז
ויקי ברלין - פאולה
הנריק דורסין - ג'רמו
ז'אן כריסטוף פולי - נלסון
אמנדה ווקר - קלמנטיין
אוליבר פורד דייוויס - ווינסטון
סאני מלס - ורה
וודי הרלסון - קפטן תומאס סמית'
הפקה

הבמאי רובן אוסטלונד הכריז על הפרויקט לראשונה ביוני 2017, כחודש לאחר שסרטו "הריבוע" זכה בדקל הזהב בפסטיבל קאן ה-70. הוא תיאר את הסרט כסאטירה "פרועה" על עולם האופנה ועל החברה המעמדית, כאשר "מראה חיצוני" הופך ל"הון", ו"יופי" משמש כ"מטבע". השם "משולש העצבות" מתייחס למונח מתחום הניתוחים הפלסטיים המתאר קמט הנוצר בין הגבות, אותו ניתן לתקן על ידי בוטוקס.
במאי 2018 נערך מחקר עבור חלקים מסוימים של התסריט. הליהוק נערך בין החודשים אוגוסט עד נובמבר 2018 בברלין, פריז, לונדון, ניו יורק, לוס אנג'לס וגטבורג, והמשיך במוסקבה במרץ 2019. חיפוש לוקיישן נערך מינואר 2019 ולסירוגין עד אוקטובר 2019. אוסטלונד שינה ודייק את פרטי קדם-ההפקה האחרונים מנובמבר 2019 ועד המחצית הראשונה של פברואר 2020.
בפברואר 2020, דווח כי הסרט יחל בשלב הצילומים העיקרי בשוודיה וביוון, החל ב-19 בפברואר ולמשך 70 ימים, וכי צוות השחקנים יכלול את האריס דיקינסון, שארלבי דין ואת וודי הרלסון. כ-120 שחקנים התמיינו לתפקיד של דיקנסון. ב-26 במרץ, ההפקה הושהתה עקב מגפת הקורונה כשצולמו כ-37% מהחומרים. העריכה החלה במהלך הסגר הראשון בשנת 2020. ההפקה התחדשה ב-27 ביוני בשוודיה, מה שאפשר להרלסון לסיים את הסצנות שלו, אך נקטעה שוב ב-3 ביולי.
ההפקה התחדשה בפעם השנייה ב-18 בספטמבר בלוקיישין באי אוויה שביוון, במשך 38 הימים האחרונים. הצילום נערך ב-13 בנובמבר 2020, וסיכם צילום בן 73 ימים.
אוסטלונד הזכיר כי ההפקה ביצעה 1,061 בדיקות קורונה במהלך הצילומים וכולם היו שליליים. הצילומים התרחשו גם באיי יוון אחרים, על במות Film i Väst בשוודיה, ובים התיכון על סיפון היאכטה Christina O, שבעבר הייתה בבעלותם של אריסטוטלס אונאסיס וג'קי קנדי. בסופו של דבר שלב הפוסט-פרודקשן נמשך 22 חודשים.
לפי השחקנים, אוסטלונד צילם עד 23 טייקים לכל סצנה.
הפצה

הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל קאן 2022 ב-21 במאי 2022, וב-28 במאי זכה בפרס דקל הזהב של הפסטיבל.
הקרנתו הבאה של הסרט נערכה ב-21 ביולי, בפתיחת פסטיבל הקולנוע ירושלים במעמד הבמאי, ולאחר מכן פתח את פסטיבל הסרטים בסרייבו באוגוסט. על כך סיפר בראיון לבנר שביט:
”שני הפסטיבלים האהובים עליי בעולם הם סרייבו וירושלים. זה ערים שיש בהם קונפליקט, וקונפליקט זה משהו שמעורר דיון [...] אני אוהב לעורר דיונים ואוהב להשתתף בהם. מחלוקת זה דבר טוב, שלא צריך לחמוק ממנו - לא בחיים ולא בקולנוע. מה הטעם לנהל שיחה אם כולם אומרים אותו דבר?”
הסרט היה בחירה רשמית של פסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו 2022, שם הוא ערך את הבכורה שלו בצפון אמריקה ב-8 בספטמבר, ובפסטיבל ניו יורק 2022 (1 באוקטובר). הוא גם הוקרן בפסטיבל Aspen FilmFest 2022 (2 באוקטובר) ובפסטיבל הסרטים של אדלייד (20 באוקטובר) בדרום אוסטרליה.
פרסים

| פרס | תאריך | קטגוריה | מועמדים | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס אוסקר | 12 במרץ 2023 | הסרט הטוב ביותר | משולש העצבות | מועמדות |
| פרס אוסקר | 12 במרץ 2023 | הבימוי הטוב ביותר | רובן אוסטלונד | מועמדות |
| פרס אוסקר | 12 במרץ 2023 | התסריט המקורי הטוב ביותר | משולש העצבות | מועמדות |
| פסטיבל הקולנוע בקאן | 28 במאי 2022 | פרס דקל הזהב | רובן אוסטלונד | זכייה |
| פסטיבל הקולנוע בקאן | 28 במאי 2022 | פרס AFCAE | רובן אוסטלונד | זכייה |
| פרסי האקדמיה האירופית לקולנוע | 10 בדצמבר 2022 | פרס הקולנוע של האוניברסיטה האירופית | משולש העצבות | מועמדות |
| פרס סטלייט | 3 במרץ 2023 | הסרט הטוב ביותר - קומדיה או מחזמר | משולש העצבות | מועמדות |
| פרס סטלייט | 3 במרץ 2023 | השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה | דולי דה ליאון | מועמדות |
| פרס סטלייט | 3 במרץ 2023 | התסריט המקורי הטוב ביותר | רובן אוסטלונד | מועמדות |
מאיר אבוחצירא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1917 
 פטירה:  31 במרץ 1983 (בגיל 66 בערך) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 31 במרץ 1983 
 אב:  באבא סאלי 
 צאצאים:  אלעזר אבוחצירא  דוד חי אבוחצירא  יקותיאל אבוחצירא 
 
קברו של הבבא מאיר בהר הזיתים ירושלים
רבי מאיר שלום אבוחצירא (בבא מאיר; ה'תרע"ז, 1917 – י"ז בניסן ה'תשמ"ג, 31 במרץ 1983) היה ראש ישיבה ומקובל מרוקאי-ישראלי.
קורות חיים

נולד במחוז תאפילאלת שבמרוקו, בן בכור לרבי ישראל אבוחצירא, ה'בבא סאלי', ולרבנית פרחה (לבית אמסלם).
בתור נער נודע כעילוי ובעל זיכרון, וביום בר המצווה שלו נבחן אצל אביו על כל ספר שב שמעתתא, כשאביו העיד עליו שידעו היטב.
בהיותו צעיר לימים נישא לרעייתו הרבנית שמחה לבית שוקרון מעיר מלייה, אמם של בנותיו ורוב בניו.
בהיותו כבן עשרים הלך לבית הדין הגדול ברבאט - בירת מרוקו, כדי להיבחן לדיינות. למרות קושי המבחנים הוא עמד בהם בהצלחה רבה, עד שאב בית הדין כתב לאביו "בנו הצעיר נ"י בא להיבחן ונמצא בוחן", מכתב זה שמור בין בני המשפחה עד היום.
בשנת ה'תש"ב, בהיותו כבן 25 שנים הוסמך לרבנות.
בשנת ה'תש"ה מונה לרבה של העיר מידלת (אנ') שבמרוקו ולאחר מכן לראש ישיבת תומכי תמימים של חב"ד בעיר.
בשנת ה'תשי"ג מונה לרבה של העיר ארפוד.
בט' באב ה'תשכ"ה (חל בשבת) נפטרה רעייתו שמחה, ונקברה במקנס. באותה שנה עלה לישראל והתיישב ביבנה, ולאחר מכן באשדוד.
לאחר מכן נישא בשנית לרבנית מזל אשר נודעה כצדקת גדולה, ונולד להם בנו הרב ישועה ורחמים.
העידו עליו כי שלט בעל פה בתלמוד הבבלי כולו, עד שלא נזקק להחזיק בפניו גמרא כלל. הוא נודע גם בשמירת העיניים שלו, והתפרסם כבעל מופתים. אנשים החלו לקבל את עצתו וברכותיו כבר בחיי אביו.
בסוף ימיו חלה ונפטר באשדוד בחול המועד פסח - י"ז בניסן ה'תשמ"ג, כשנה לפני פטירת אביו.
נקבר בבית הקברות בהר הזיתים. רעייתו מזל ובנו רבי אלעזר נקברו בהמשך לצידו.
קורות חיים > הנצחתו

בניו ונכדיו נוהגים לחגוג את יום ההילולה שלו, בעריכת סעודה בהשתתפות קהל רב.
בעיר נהריה הוקמה ישיבת 'אור מאיר שמחה' על שמו.
במושב מירון הקים בנו רבי רפאל אבוחצירא את בית המדרש "מאיר עיני ישראל", על שם רבי מאיר ואביו - בבא סאלי.
בעיר רכסים הקים בנו הרב דוד חי אבוחצירא בית מדרש גדול בשם "קול שמחה" - על שם אמו - הרבנית שמחה, אשת רבי מאיר.
מכון "אור לישרים אור מאיר שמחה" להוצאת כתבי רבני משפחת אבוחצירא קרוי על שמו.
קורות חיים > שיריו

רבי מאיר כתב וחיבר עשרות שירים, חלקם מוכרים ונפוצים בין קהילות יהודי מרוקו כגון "יחיד רם יערות חושף" ועוד. שיריו קובצו יחד בספר יגל יעקב.
משפחתו

אשתו הראשונה - הרבנית שמחה, אמם של רוב בניו וכל בנותיו, נפטרה במרוקו בט' באב ה'תשכ"ה בגיל מ"ה שנים, ונקברה במקנס.
אשתו השנייה - הרבנית מזל, אמו של הרב ישועה ורחמים, נפטרה בח' באב ה'תשע"ה בגיל 85 ונקברה לצידו בהר הזיתים.
משפחתו > בניו

רבי אלעזר אבוחצירא מבאר שבע
רבי דוד חי אבוחצירא - רבה הראשי של נהריה לשעבר
רבי רפאל אבוחצירא מאשדוד
רבי יקותיאל אבוחצירא מאשדוד
רבי ישועה ורחמים אבוחצירא, ראש כולל באשדוד (מאשתו השנייה)
משפחתו > בנותיו

אסתר, אלמנת הרב אליהו איטח מירושלים
שולה (סוליקה), אשת הרב עמינדב מכלוף קריספין - רב העיר קריית ביאליק
זהרי, אשתו של הרב חיים פינטו - רב הערים אשדוד וקריית מלאכי. בנם הוא הרב יאשיהו פינטו.
מרגלית, אשת הרב יוסף טולדאנו, רבה של גבעת זאב (נפטרה בשנת תשע"ד)
יוכבד, אשת הרב יעקב אבוחצירא, רב המועצה אזורית גזר, ראש ישיבה וכולל 'אשל אברהם' ברמלה. בנו של רבי אברהם אבוחצירא.
הערות שוליים

1 2 3  איגוד עמלי התורה, מדור 'מאורי האומה', הקהילות - גיליון י"ב, ירושלים: הוצאת טקסט רץ, תשפ"א
1 2  משה ויסברג, הרבנית מזל אבוחצירא: אשת 'הבאבא מאיר' זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, ‏ח' באב, ה'תשע"ה
↑  יעקב כהן, הילולת רבי מאיר באשדוד • תיעוד מיוחד, באתר בחדרי חרדים, ‏י"ז בניסן ה'תשע"ב
↑  העמוד על עמותת אור מאיר שמחה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499087005171  ISNI: 0000 0000 5310 0444  LCCN: nr2005011563  VIAF: 39332913   WorldCat (עם VIAF): 39332913 
בית המדרש 'קול שמחה' ברכסים, ע"ש הרבנית שמחה - אשת רבי מאיר אבוחצירא
אדמונד ת'ורנטון קרופורד

| --- | --- |

חורשת עצים בסקוטלנד
 לידה:  1806 
 פטירה:  27 בספטמבר 1885 (בגיל 79 בערך) 
 
אדמונד ת'ורנטון קרופורד (באנגלית: Edmund Thornton Crawford;‏ 1806 – 27 בספטמבר 1885) היה צייר נוף וים סקוטי.
ביוגרפיה

קרופורד נולד בקאודן, ליד דאלקית' (דרום-מזרח סקוטלנד), בשנת 1806. הוא היה בנו של מודד קרקעות. הוא נכנס לאקדמיה לאמנות בניהולו של אנדרו וילסון, שם פגש עמיתים כמו דייוויד אוקטביוס היל, רוברט סקוט לאודר ואחרים. ויליאם סימסון, שהיה אחד מהתלמידים המבוגרים יותר, הפך לחברו הקרוב ביותר. ממסעות הציור שלהם ספג קרופורד רבות מהתכונות המקצועיות מאותו אמן.
ציוריו המוקדמים הוצגו במוסד המלכותי, ותרומותיו הראשונות לתערוכה השנתית של האקדמיה המלכותית הסקוטית היו ב-1831, שתיים מהן הציגו את נוף השפלה בסקוטלנד, והשלישית דיוקן של אישה. אף שלא נמנה עם מייסדי האקדמיה, קרופורד היה אחד מחבריה הנבחרים הראשונים, אך רק ב-1839 הפך ל"מקורב" בדרגתו. בינתיים, הוא ביקר בהולנד, אליה נסע עוד מספר פעמים וחקר מקרוב את המאסטרים ההולנדיים, שהשפעתם בגיבוש סגנונו הציורי נראתה כמעט בכל מה שצייר.
החומרים הרבים שהוא אסף בהולנד ובארץ מולדתו העניקו נושאים לשורה ארוכה של נופים וסצנות חוף, בעיקר סקוטיים. בשנת 1848, הוא נבחר ל"אקדמאי", והפיק את התמונה הגדולה הראשונה שלו, 'Eyemouth Harbour', והמשיך עם יצירות אחרות באיכות גבוהה שביססו את המוניטין שלו כאחד הציירים החשובים של נוף בסקוטלנד.
הוא גם צייר בצבעי מים, בדרך כלל עבד על נייר בעפרון חום בהיר. הוא היה גם מורה לאמנות. התמונה היחידה שהוא תרם לתערוכה בלונדון הייתה 'נוף של הנמל והביצורים של קאלאו ותפיסת הפריגטה הספרדית אזמרלדה' באקדמיה המלכותית בשנת 1836.
את מאפייני אמנותו ניתן לשייך לאסכולה הישנה של ציור נוף סקוטי. הנופים לא היו מציאותיים בפרטים כמו באסכולה המודרנית. בשנת 1858 עזב קרופורד את אדינבורו והתיישב בלאסווייד, והמשיך לתרום באופן קבוע לתערוכות השנתיות של האקדמיה עד 1877. הוא שמר על המיקום הגבוה והמוערך שצבר מוקדם בחייו.
הוא נפטר בלאסוואד ב-27 בספטמבר 1885. הוא נקבר בבית הקברות החדש בדאלקית'.
הערות שוליים

↑  Stephen, Leslie, ed. (1888). "Crawford, Edmund Thornton" . Dictionary of National Biography. Vol. 13. London: Smith, Elder & Co.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 19007  ULAN: 500020284  VIAF: 95805892   WorldCat (עם VIAF): 95805892 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אדמונד ת'ורנטון קרופורד".
נסטוריוס

| --- | --- |

אצטלת נסטוריוס (למטה, במרכז) נקרעת מעליו בעת הדחתו: הוא ותומכיו (מימין) חסרים הילת קדוש כדי לציין את כפירתם. פרסקו מאת דיוניסי, 1502, במנזר פראפונטוב.
 לידה:  381 עד 386 גרמניקיה, האימפריה הביזנטית (כיום קהרמאנמרש בטורקיה)
 פטירה:  451 או 453 (בגיל 64 או 67) נאת המדבר הגדולה של היביס (אל-חרגה), מצרים.
 קדוש עבור:  הכנסייה האשורית המזרחית, הכנסייה האשורית הסורית, הכנסייה המזרחית העתיקה
 חג:  25 אוקטובר
 מחלוקות:  הפולמוס הנסטוריאני
נֶסְטוֹרִיוּס (ביוונית: Νεστόριος;‏ 381?–453?) היה בישוף קונסטנטינופול בין 428 ל-431, שעמד בלב מחלוקת עזה אודות אופי טבעו האלוהי והאנושי של ישו. נסטוריוס ביקש להדגיש את הבידול בין שני הטבעים, ובייחוד טען כי אין לנקוט בתואר "יולדת האלוהים", וביוונית תֵּאוֹטוֹקוֹס, עבור הבתולה מרים. לאחר עימות עם הבישוף קירילוס האלכסנדרוני, הוא הוקע והודח מתפקידו כבישוף בעת ועידת אפסוס ב-431. השקפתו התאולוגית, שכונתה מאז "נסטוריאניזם" – וליתר דיוק, האופן בו תיארוה יריביו – גונתה ככפירה שהציגה את ישו כעשוי שתי ישויות נפרדות, אחת אלוהית ואחת אנושית.
ביוגרפיה > ראשית חייו

נסטוריוס נולד בגרמניקיה שבסוריה הביזנטית. הוא התחנך באנטיוכיה, ואף כי רכש ידיעה נכבדת ברטוריקה, לא השתלם בכך באופן מקיף. הוא נעשה לתלמיד מובהק של תאודור ממוֹפְּסוּאֶסְטִיָה, גדול התאולוגים של האסכולה האנטיוכית בדורותיו. זו הדגישה כי האלוהי שבישו ניצב מעל לבריאה ונבדל ממנה, וכי חלק זה בו לא יכול היה להתענות על הצלב ולחוות חוויות אנושיות, משום שהיה בכך כדי לסכן את עליונותו של אלוהים על יצירתו. זאת בניגוד ליריביהם, אנשי האסכולה האלכסנדרונית, שחששו מכך שכל חציצה בין שני הטבעים במשיח איימה על ישועת האדם (שהייתה, במהותה, התעלות חזרה לצלם אלוהים שהושחת בחטא עץ הדעת), והקפידו לעמוד על אחדותם.
נסטוריוס נכנס למנזר אופרפיוס, בסמוך לאנטיוכיה, והתבלט כדרשן אהוד וחריף. ב-10 באפריל 428, בהמלצת ידידו בישוף העיר יוחנן, נתמנה על ידי הקיסר תאודוסיוס השני לבישוף הבירה קונסטנטינופול. נסטוריוס קומם עליו במהרה מספר גדול של אויבים. הוא חוקק חוקים נוקשים נגד המינים, והורה להחריב את הכנסייה האריאנית האחרונה בעיר (יחידות צבא רבות היו מורכבות מגרמאנים אריאנים) ולהפקיע את בתי-התפילה של הפנאומטומכים; הוא ניסה להטיל משמעת על הנזירים העצמאיים הרבים ששהו בעיר והיו אהודים בקרב העם, להכפיפם לרשויות הכניסה ולהכניסם למנזרים סגורים; ובייחוד הסתכסך עם אחות הקיסר הבתולה פולכריה רבת-העוצמה, סירב לכבד את הזכויות שלקחה לעצמה בניגוד לכללי הטקס, כינה אותה פרוצה מנאפת ותבע שתיכנס למנזר.
בטרם עברה שנה ממינויו למשרה, נקלע הבישוף למחלוקת שפשתה בעיר, כשהכומר אנסטאסיוס החל להטיף נגד השימוש בתואר הנפוץ והפופולרי תֵּאוֹטוֹקוֹס, "יולדת האלוהים", ככינוי למרים אם ישו. נסטוריוס תמך בו: שניהם ראו בכך בלבול מסוכן והרה מינות בין אנושיותו של ישו לאלוהיותו, שהתקיימה טרם הזמן בתוך השילוש הקדוש אף אם הייתה שלובה כליל באדם שנולד למרים, וגלישה לכיוון האפולינריזם, שגונה בתוקף ככפירה פחות מיובל שנים קודם. נסטוריוס הציע את התואר כְריסטוֹטוקוס, "יולדת המשיח", כפשרה. שני כמרים שהתמודדו על משרת הבישוף, פיליפוס ופרוקלוס, נשאו דרשות נגד שלילת המושג תֵּאוֹטוֹקוֹס.
ביוגרפיה > מורשת

שמו של נסטוריוס הפך לנרדף לכפירה ומינות. התואר "נסטוריאניזם" הוענק על ידי האלכסנדרונים ככינוי גנאי לכל השקפה אנטיוכית שהתנגדו לה, להבדיל מהפילוסופיה המורכבת והאזוטרית של הבישוף המודח. חששו מבלבול בין הטבעים התגשם במידה רבה עם הופעת המונופיזיטיות (שהייתה ריאקציה לתורתו), שהטיפה בגלוי לכך שלישו היה טבע אחד בלבד.
לבד מדרשותיו, ממכתביו ועוד אי-אלו יצירות, נסטוריוס חיבר זמן קצר לפני מותו חיבור אפולוגטי בשם "ספר הרקלידס". הוא שטח את מעשיו בעת הפולמוס של 429–433, התמרמר על כך שנזנח על ידי יתר האנטיוכיים, והביע ציפייה כי ועידת כלקדון תצדיק את השקפותיו. בוועידת קונסטנטינופול השנייה ב-553 הוטל חרם על רוב התאולוגים האנטיוכיים וספריהם נאסרו. עניין מחודש התעורר בהם באירופה רק במאה ה-19. "ספר הרקלידס" התגלה מחדש ב-1895, ופרסומו הוביל להערכה מחדש של דמות נסטוריוס: התאולוגיה שלו התגלתה כקיצונית הרבה פחות מתיאורי יריביו המנצחים.
בעוד שהכריסטולוגיה האנטיוכית נמוגה בקרב אורתודוקסים יוונים וקתולים לטינים כאחד, היא אומצה על ידי כנסיית המזרח (אנ')  באימפריה הפרסית, שהפכה לעצמאית ונבדלת במחצית הראשונה של המאה החמישית. הנוצרים הפרסים לא הושפעו ממש מרעיונותיו של נסטוריוס עצמו, אלא מההוגים הקלאסיים דוגמת תאודור, אך הכריזו עליו כקדוש וטיפחו את זכרו. הם נודעו בפי היוונים והלטינים כ"נסטוריאנים". עם התגברות הדיאלוג הבין-דתי, הן הכנסייה והן האקדמיה העדיפו יותר ויותר להימנע משימוש בתואר הזה עבורם.
לקריאה נוספת

דניאל ב. קיטינג, Nestorius of Constantinople. בתוך: The Student’s Companion to the Theologians. הוצאת ויילי-בלקוול, 2013. עמ' 54–59.
Nestorius, Nestorianism. בתוך: Brill’s New Pauly. הוצאת בריל, 1996.
אלקטריאון וירלס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  אלוס
 תקופת הפעילות:  2013–הווה (כ־12 שנים)
 משרד ראשי:  בית ינאי
 מוצרים עיקריים:  ציוד לטעינה אלחוטית של כלי רכב חשמליים
 שווי שוק:  2.83 מיליארד ש"ח (30 בינואר 2025)
 הכנסות:  23.1 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  הפסד של 78.6 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  הפסד של 75.8 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  111 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  129 מיליון ש"ח (2023)
 נשיא:  ראובן ריבלין
 יו"ר:  אורן עזר
 מנכ"ל:  אורן עזר
 עובדים:  119 (מרץ 2024)
  
 www.electreon.com
 
אלקטריאון וירלס בע"מ, המוכרת בשם המקוצר אלקטריאון, היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת בפיתוח תשתית כבישים חשמליים (אנ') וציוד לטעינה אלחוטית של כלי רכב חשמליים על בסיס סלילי השראה המוטמנים בכביש או בחניון. יו"ר ומנכ"ל החברה ומבעלי השליטה בה הוא אורן עזר. באוגוסט 2021 מונה ראובן ריבלין לנשיא החברה, ותפקידו יהיה, בין היתר, "לקדם שיתופי פעולה של החברה עם ממשלות וחברות גלובליות וכן לחשוף את פעילותה למקבלי ההחלטות ברחבי העולם". מטה החברה שוכן במושב בית ינאי.