ג'ורג' מקללן
מלחמת האזרחים > מפקד ארמיית הפוטומק

לאחר התבוסה הקשה שספג האיחוד בקרב בול ראן הראשון ב-21 ביולי 1861, מינה לינקולן את מקללן למפקד מחלקת הפוטומק. תפקידו היה להגן על הבירה וושינגטון ולהשמיד את כוחות האויב בצפון ובמזרח וירג'יניה. ב-26 ביולי התמזגו למחלקה מספר יחידות מווירג'יניה ובולטימור, ובאותו יום הוכרז על הקמתה של ארמיית הפוטומק, עם מקללן כמפקדה. יכולותיו הארגוניות והלוגיסטיות הכניסו סדר לארמייה החדשה, והוא הפך אותה לכוח לוחם מרשים עם מורל גבוה ואנשי מטה יעילים. מקללן גם הורה על הקמת מערכת ביצורים מקיפה סביב וושינגטון כדי להגן עליה מפני מתקפה דרומית שהאמין כי תבוא. לא אחת רבו מקללן ווינפילד סקוט על האסטרטגיה שלדעתם צריך לנקוט; מקללן סירב לפתוח במתקפה נרחבת על הדרום מפני שהאמין כי צבא הקונפדרציה באזור צפון וירג'יניה גדול משלו בהרבה ומונה כ-150,000 חיילים, כשלמעשה מנה לכל היותר כ-60,000.
ב-1 בנובמבר 1861 פרש סקוט מתפקידו ומקללן מונה במקומו למפקד צבא האיחוד, למרות חששותיו של לינקולן. אולם מקללן לא הזדרז לצאת להתקפה על הדרום והתעלם שוב ושוב מפקודותיו של הנשיא. מיואש ומוטרד מחוסר מעשיו, הזמין אותו לינקולן לבית הלבן ב-12 בינואר 1862 כדי שיבהיר בפני הקבינט את תוכניתו. מקללן חשף בפגישה את תוכניתו להעביר את ארמיית הפוטומק בסירות על גבי נהר הראפאהנוק לאורבנה שבווירג'יניה, ובכך לאגף את כוחות הקונפדרציה בפיקודו של גנרל ג'וזף א' ג'ונסטון ששהו ליד וושינגטון, ומשם להתקדם כדי לכבוש את ריצ'מונד, בירת הקונפדרציה.
לאחר מספר עימותים נוספים עם לינקולן בנוגע לאסטרטגיה, מקללן נאלץ לשנות את תוכניתו לאחר שכוחות הקונפדרציה נסוגו מאזור וושינגטון לעבר הראפאהנוק. תוכניתו החדשה הייתה להנחית את הארמייה בפורט מונרו ולהתקדם דרך חצי האי וירג'יניה, במבצע שנודע כמערכת חצי האי. אולם בעקבות ביקורות קשות שנשמעו בקונגרס ובעיתונות על כך שמקללן הניח לצבא של ג'ונסטון לסגת בבטחה, הדיח אותו לינקולן מהפיקוד על הצבא ב-11 במרץ 1862, והשאיר אותו לפקד רק על ארמיית הפוטומק.
במערכת חצי האי (4 באפריל - 1 ביולי 1862) שוב הציג מקללן זהירות יתרה, וחוסר רצון לנהל מרדף אחר האויב. הוא הצליח להגיע למרחק של קילומטרים ספורים מריצ'מונד, אך המשיך בעקביות להעריך יתר על המידה את מספר חיילי הקונפדרציה מולו, כשלבסוף הותקף על ידי הגנרל ג'וזף א' ג'ונסטון בקרב שבעת האורנים (31 במאי), שהסתיים ללא הכרעה. לאחר שלושה שבועות הותקף מקללן בשנית על ידי ארמיית צפון וירג'יניה בפיקודו של הגנרל רוברט לי, במה שנודע כקרבות שבעת הימים, בסופם נסוג מקללן מווירג'יניה.
לאחר התבוסה של הגנרל ג'ון פופ מהאיחוד בקרב בול ראן השני (30-28 באוגוסט), מינה לינקולן את מקללן להגנה הכוללת על הבירה, זאת למרות התנגדותם של חברי הקבינט בוושינגטון. עם פלישתו של לי למרילנד בתחילת ספטמבר, מקללן שוב הציג את כישוריו הארגוניים כשאיחד את ארמיית וירג'יניה המובסת של פופ יחד עם ארמייתו, ויצא למרדף אחר כוחותיו של לי. ב-13 בספטמבר מצאו חייליו של מקללן העתק של פקודות הקרב של לי והציגו אותו בפניו. באותו ערב שיגר מקללן שדר טלגרף לנשיא בו התרברב כי יש בידיו את כל תוכניות המתקפה של הקונפדרציה, אך הוא המשיך בהתקדמות איטית וזהירה והניח ללי להתחפר בעיירה שרפסברג ליד אנטיאטם. בקרב אנטיאטם שנערך ב-17 בספטמבר, צבאו הגדול בהרבה של מקללן אומנם עצר את פלישתו של לי למרילנד, אך הוא כשל כאשר לא ניהל מרדף מהיר אחר צבאו המובס והקטן של לי, והניח לו לחמוק חזרה לווירג'יניה.
עם תום הקרב באנטיאטם, מקללן המשיך להציג חוסר אגרסיביות ורצון לרדוף אחר האויב, למרות דרישות חוזרות ונשנות של לינקולן. לבסוף, ב-5 בנובמבר 1862, הדיח אותו הנשיא מהפיקוד על ארמיית הפוטומק והחליפו במייג'ור גנרל אמברוז ברנסייד. למרות כישלונותיו בשדה הקרב, חייליו של מקללן הצטערו לשמוע על עזיבתו מאחר שהוא דאג להם כל כך. מקללן קיבל פקודה להתייצב בטרנטון שבניו ג'רזי לשם קבלת הוראות חדשות, אולם אלו מעולם לא הגיעו. בעקבות ההפסדים של האיחוד בקרב פרדריקסברג (15-11 בדצמבר) ובקרב צ'אנסרוויל (30 באפריל - 6 במאי 1863), נשמעו בציבור קריאות להחזרתו של מקללן, אולם אלה לא מומשו.