stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרכז רפואי בני ציון
היסטוריה

בית החולים נוסד בשנת 1922 על ידי "ההסתדרות הציונית הדסה" ונקרא "בית החולים הדסה בחיפה". בשנת 1930 שותפה הקהילה היהודית בחיפה בניהול המוסד ושם בית החולים הוסב ל"בית חולים עירוני הדסה". בוועד המנהל החדש של בית החולים השתתפו שני נציגים של ההסתדרות הרפואית "הדסה", שני נציגים של הקהילה ונציג נייטרלי. בשלב זה נקבע שבבית החולים יהיו שתי מחלקות עיקריות: יולדות וכירורגית ולא תהיה בו מחלקה פנימית. שפת הדיבור של צוות בית החולים הייתה רוסית. בשנת 1930 היו בבית החולים 32 מיטות ועם הגידול באוכלוסיית חיפה הוגדל מספר המיטות ל-58, אולם מהעדר תקציב צומצם מספר המיטות ל-46 בשנת 1936. בשנת 1932 התמנה הד"ר דניאל (פריץ) פייזר למנהל בית החולים ולמנהל המחלקה הכירורגית שהייתה המחלקה הכירורגית היחידה שפעלה בכל אזור חיפה. בתקופה זאת גדל היישוב העברי בחיפה ביותר מפי חמישה, כך שבית החולים לא עמד בצרכי האוכלוסייה והקהילה דרשה מהממשלה להשתתף במימון תפעול בית החולים.
בין השנים 1943–1948 ניהל את המכון הפתולוגי הד"ר ברוך גלי שהיה הפתולוג הראשון בחיפה.
בשנת 1944 הקים וניהל במשך 14 שנים הד"ר רפאל משה חפץ מחלקה עצמאית לגינקולוגיה ויולדות
היסטוריה > בניין בית החולים החדש

בית החולים התקיים בבית אתין ברחוב הטכניון (היום רחוב שמריהו לוין) שלא התאים כלל לבית חולים ונמצא בסמיכות רבה לבנייני מגורים. מתחילת שנות ה-30 נעשו ניסיונות לבנות מבנה חדש לבית החולים. 5,000 לירות הוקצו על ידי נשות הדסה לצורך כך, אולם הן הושקעו בבורסה בניו יורק וערכן ירד ל-3,000 לירות בגלל המפולת בבורסה. תרומה נוספת התקבלה מידי הברונית עדה דה רוטשילד (אשתו של הברון דה רוטשילד), אך פעילות ממשית לקראת בניית בית החולים אירעה רק כאשר החליט פנחס רוטנברג להפנות את מחצית הכספים שנגבו במס החירום לצורך בניית בית החולים. בנוסף, הממשלה העניקה לצורך השלמת הבנייה 5,000 לירות. בשל תרומתה מותג בית החולים בשם "בית החולים רוטשילד". התוכנית הייתה לבנות מספר בניינים, בגלל המצב הכלכלי נבנה רק הבניין שיועד מלכתחילה עבור בית ספר לאחיות, והוסב לשמש כבית החולים. באוקטובר 1942 עבר בית החולים לבנין החדש. בשנת 1946 נפתח במקום בית הספר לאחיות.
היסטוריה > לאחר הקמת מדינת ישראל

בשנת 1949 העביר ועד הקהילה היהודית את הבעלות על בית החולים לעיריית חיפה. בשנת 1957 התמנה למנהל המחקר של בית החולים פרופ' יוליוס קליברג.
בשנת 1958 נפתח אגף חדש בבית החולים ועל 170 המיטות למבוגרים ו-40 המיטות ליונקים נוספו עוד 108 מיטות. באוגוסט 1961 נפתח בבית החולים מחלקה לחולים כרוניים. באוקטובר 1963 נוסף אגף חדש על ידי תוספת שתי קומות לבניין בית החולים.
בשנת 1966 החליטה ממשלת ישראל לממן את כל בתי החולים העירוניים, וכך הוחלט כי בית החולים יתוקצב בידי משרד הבריאות. בשנת 1975 הועבר בית החולים לבעלותה של הממשלה.
לאור הצפיפות בבית החולים, הוחלט בשנת 1973 להקים אגף חדש בבית החולים (אדריכל עמנואל קנר), אולם עקב קשיי תקציב, העבודות עליו הסתיימו רק בשנת 1982. ב-1987, הודות לתרומה כספית שהתקבלה ממסדר בני ציון, החלו בעבודות השלמה של האגף המערבי בן 11 קומות, בבית החולים. בעקבות זאת, באוקטובר 1987, הוסב שמו של בית החולים מהשם שהחזיק בו עד אז, "בית החולים רוטשילד" לשמו החדש "בית החולים בני ציון". מאז, במרוצת השנים נמשכה הבנייה בשאר אגפי בית החולים ומחלקות האשפוז הפכו למודרניות ונעימות יותר. בשנים 2001–2019 עמד בראש המרכז הרפואי אמנון רופא. בתקופה זו המוסד עבר תהליך הרחבה ושדרוג, ונרכש ציוד רפואי רב.
בשנת 2022 נחנך בבית החולים מרכז ממוגן לרפואה דחופה ואשפוז יום שנבנה בתרומת בזכות תרומת משפחות הלמסלי ושייפר מארצות הברית. חדר המיון החדש נפתח לשימוש ואוייש רק לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל.
בשנת 2024 קיבל בית החולים את התואר בית החולים הנקי ביותר בארץ מזיהומים מבין בתי החולים הבינוניים בגודלם.
בנובמבר 2023, קבע משרד הבריאות כי בני ציון צפוי לעבור למבנה מרכז רפואי כרמל, לאחר בניית בית החולים על שם מנחם בגין בקריית אתא ומעבר מרכז כרמל אליו.
מבנים נוספים בבית החולים

המכון ע"ש שמעון וינטר לגנטיקה של האדם
המרכז לשתילת מפרקים
בית הספר האקדמי לסיעוד ע"ש ד"ר יעקב זיידה.
ארגון "י.ע.ל." - ארגון התנדבותי המסייע בטיפול בחולים, בהפעלת הקפיטריה בבית החולים וברכישת ציוד עבור בית החולים
במרכז פועל חדר אקוטי לטיפול בנפגעי תקיפה מינית.
ישראל באירוויזיון 2023

ישראל השתתפה באירוויזיון 2023, שהתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת, עם השיר "Unicorn" של נועה קירל. קירל העפילה מחצי הגמר, וסיימה במקום השלישי בגמר. זו הייתה ההשתתפות ה-45 של ישראל בתחרות הזמר של האירוויזיון.
לפני האירוויזיון > רקע

ב-7 במרץ 2022 פרסם תאגיד השידור הישראלי קול קורא להגשת הצעות לשיתוף פעולה עם תאגיד השידור הישראלי לבחירת נציג התאגיד לתחרות הזמר של האירוויזיון 2023. עד סיום המכרז לא הוגשו הצעות כלל, ואף לא מצד קשת 12 או רשת 13, שהיו חלק מתהליך הבחירה בשנים האחרונות. ב-12 ביוני 2022 תאגיד השידור הישראלי הודיע כי הנציג הישראלי לאירוויזיון 2023 ייבחר על ידי ועדה פנימית של כאן 11.
לפני האירוויזיון > בחירת המבצע

המבצע נבחר על ידי ועדה פנימית שבחנה שמות של זמרים בולטים בתעשיית המוזיקה הישראלית אשר מובילים ברשימת ההשמעות בתחנות הרדיו השונות ומנוסים בהופעות חיות מול קהל רחב. ב-11 ביולי 2022, פורסם כי הזמרת נועה קירל תייצג את ישראל באירוויזיון 2023.
לפני האירוויזיון > בחירת השיר

ב-30 באוגוסט 2022 פורסם כי השיר הישראלי יכתב במחנה כתיבה בו ישתתפו מספר יוצרים וכותבים ישראלים שעבדו עם קירל ומכירים את פועלה, על מנת ליצור יחד את השיר הישראלי שאיתו תופיע קירל. בין היוצרים ניתן למצוא את איתן פלד, דורון מדלי, ג'ורדי, מאי ספדיה, רון ביטון ועוד.
ב-17 בינואר 2023, נבחר השיר "Unicorn" מתוך שלושה שירים, במשדר מיוחד בהנחיית מאיה ורטהיימר ששודר בכאן 11 בבמת פסטיבל המוזיקה באילת. השיר נחשף ב-8 במרץ 2023.
באירוויזיון

על פי חוקי האירוויזיון, כל האומות למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם דפוס הצבעה דומה הוכנסו לאותו סל. ב-31 בינואר 2023 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. ישראל שובצה למחצית השנייה של חצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-9 במאי 2023.
באירוויזיון > חצי גמר

לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2023 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. ישראל שובצה תשיעית, אחרי שווייץ ולפני מולדובה. ב-9 במאי 2023 ביצעה קירל את "Unicorn" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. ישראל הופיעה כמדינה ה-23, לפני סלובניה ואחרי ליטא.
באירוויזיון > חצי גמר > נקודות שהוענקו לישראל

| קהל> ציון | קהל> מדינות | קהל> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  אזרבייג'ן,  מולדובה,  צ'כיה,  העולם | 48 נקודות |
| 10 נקודות |  | 0 נקודות |
| 8 נקודות |  לטביה,  מלטה,  צרפת | 24 נקודות |
| 7 נקודות |  סרביה,  פורטוגל,  קרואטיה,  שווייץ | 28 נקודות |
| 6 נקודות |  איטליה,  אירלנד | 12 נקודות |
| 5 נקודות |  נורווגיה | 5 נקודות |
| 4 נקודות |  הולנד | 4 נקודות |
| 3 נקודות |  שוודיה | 3 נקודות |
| 2 נקודות |  גרמניה | 2 נקודות |
| נקודה אחת |  פינלנד | נקודה אחת |
| סך הכל | 17 מדינות ושאר העולם1 | 127 נקודות |
1החל משנת 2023 גם המדינות שלא משתתפות יכולות להצביע, והצבעותיהן נספרות כקבוצה אחת ששמה הוא "שאר העולם" (באנגלית: Rest of the world; בראשי תיבות: ROTW).
באירוויזיון > חצי גמר > נקודות שישראל העניקה

| קהל> ציון | קהל> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  פינלנד
10 נקודות:  נורווגיה
8 נקודות:  צ'כיה
7 נקודות:  שוודיה
6 נקודות:  מולדובה
5 נקודות:  קרואטיה
4 נקודות:  שווייץ
3 נקודות:  פורטוגל
2 נקודות:  מלטה
נקודה אחת:  אזרבייג'ן
סך הכל: 10 מדינות
באירוויזיון > חצי גמר > נקודות שישראל העניקה > תוצאות ההצבעה המפורטות

| חצי גמר> סדר.סדר | חצי גמר> מדינה.מדינה | חצי גמר> קהל.דירוג | חצי גמר> קהל.נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 01 | נורווגיה נורווגיה | 2 | 10 |
| 02 | מלטה מלטה | 9 | 2 |
| 03 | סרביה סרביה | 13 |  |
| 04 | לטביה לטביה | 12 |  |
| 05 | פורטוגל פורטוגל | 8 | 3 |
| 06 | אירלנד אירלנד | 14 |  |
| 07 | קרואטיה קרואטיה | 6 | 5 |
| 08 | שווייץ שווייץ | 7 | 4 |
| 09 | ישראל ישראל |  |  |
| 10 | מולדובה מולדובה | 5 | 6 |
| 11 | שוודיה שוודיה | 4 | 7 |
| 12 | אזרבייג'ן אזרבייג'ן | 10 | 1 |
| 13 | צ'כיה צ'כיה | 3 | 8 |
| 14 | הולנד הולנד | 11 |  |
| 15 | פינלנד פינלנד | 1 | 12 |
באירוויזיון > גמר

במופע הגמר, בתום הקראת הניקוד שהעניקו צוותי השופטים, דורג שירה של ישראל במקום השני, עם 177 נקודות. בהצבעת הקהל הוא דורג במקום החמישי, עם 185 נקודות. כך, בתום הקראת הניקוד מהצבעות הקהל בבית, שהתווסף לניקוד מהשופטים, סיים "Unicorn" במקום השלישי, כשבסה"כ זכה לקבל 362 נקודות.
באירוויזיון > גמר > נקודות שישראל העניקה > תוצאות ההצבעה המפורטות

חמשת החברים בצוות השיפוט הישראלי היו:
אמיר בן-דוד
רון ביטון
עדי פרי כהן
טל ארגמן פלג
יסמין ישבי
| גמר> סדר.סדר | גמר> מדינה.מדינה | גמר> שופטים.שופט 1 | גמר> שופטים.שופט 2 | גמר> שופטים.שופט 3 | גמר> שופטים.שופט 4 | גמר> שופטים.שופט 5 | גמר> שופטים.דירוג משוקלל | גמר> שופטים.נקודות | גמר> צופים.דירוג | גמר> צופים.נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אוסטריה אוסטריה | 1 | 5 | 20 | 6 | 16 | 5 | 6 | 13 |  |
| 2 | פורטוגל פורטוגל | 23 | 20 | 24 | 21 | 21 | 25 |  | 18 |  |
| 3 | שווייץ שווייץ | 10 | 6 | 5 | 19 | 10 | 12 |  | 15 |  |
| 4 | פולין פולין | 2 | 16 | 10 | 7 | 22 | 9 | 2 | 14 |  |
| 5 | סרביה סרביה | 22 | 21 | 9 | 14 | 17 | 16 |  | 23 |  |
| 6 | צרפת צרפת | 21 | 22 | 23 | 15 | 18 | 21 |  | 10 | 1 |
| 7 | קפריסין קפריסין | 11 | 7 | 21 | 5 | 7 | 10 | 1 | 12 |  |
| 8 | ספרד ספרד | 9 | 12 | 8 | 11 | 14 | 14 |  | 19 |  |
| 9 | שוודיה שוודיה | 3 | 1 | 1 | 3 | 1 | 1 | 12 | 7 | 4 |
| 10 | אלבניה אלבניה | 24 | 17 | 22 | 16 | 13 | 20 |  | 24 |  |
| 11 | איטליה איטליה | 12 | 11 | 11 | 13 | 9 | 15 |  | 4 | 7 |
| 12 | אסטוניה אסטוניה | 13 | 10 | 13 | 4 | 3 | 6 | 5 | 20 |  |
| 13 | פינלנד פינלנד | 18 | 2 | 2 | 22 | 4 | 3 | 8 | 1 | 12 |
| 14 | צ'כיה צ'כיה | 4 | 9 | 12 | 10 | 5 | 7 | 4 | 9 | 2 |
| 15 | אוסטרליה אוסטרליה | 17 | 14 | 18 | 17 | 20 | 19 |  | 11 |  |
| 16 | בלגיה בלגיה | 5 | 13 | 7 | 8 | 6 | 8 | 3 | 21 |  |
| 17 | ארמניה ארמניה | 8 | 24 | 6 | 12 | 15 | 13 |  | 8 | 3 |
| 18 | מולדובה מולדובה | 16 | 8 | 4 | 9 | 11 | 11 |  | 6 | 5 |
| 19 | אוקראינה אוקראינה | 6 | 4 | 16 | 2 | 8 | 4 | 7 | 3 | 8 |
| 20 | נורווגיה נורווגיה | 7 | 3 | 3 | 1 | 2 | 2 | 10 | 2 | 10 |
| 21 | גרמניה גרמניה | 20 | 18 | 19 | 24 | 25 | 22 |  | 17 |  |
| 22 | ליטא ליטא | 15 | 19 | 15 | 20 | 12 | 17 |  | 25 |  |
| 23 | ישראל ישראל | ישראל מנועה מלהעניק נקודות לעצמה | ישראל מנועה מלהעניק נקודות לעצמה | ישראל מנועה מלהעניק נקודות לעצמה | ישראל מנועה מלהעניק נקודות לעצמה | ישראל מנועה מלהעניק נקודות לעצמה | ישראל מנועה מלהעניק נקודות לעצמה | ישראל מנועה מלהעניק נקודות לעצמה | ישראל מנועה מלהעניק נקודות לעצמה | ישראל מנועה מלהעניק נקודות לעצמה |
| 24 | סלובניה סלובניה | 14 | 23 | 14 | 18 | 19 | 18 |  | 16 |  |
| 25 | קרואטיה קרואטיה | 25 | 15 | 25 | 25 | 24 | 24 |  | 5 | 6 |
| 26 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 19 | 25 | 17 | 23 | 23 | 23 |  | 22 |  |
הערות שוליים

↑  קול קורא להגשת הצעות לשיתוף פעולה עם תאגיד השידור הישראלי לבחירת נציג התאגיד לתחרות הזמר של אירוויזיון 2023 | כאן, באתר www.kan.org.il
↑  כאן 11 הגזימו בדרישות? קשת ורשת לא מעוניינות באירוויזיון, באתר אייס, 28 במרץ 2022
↑  מבוכה בתאגיד סביב אירוויזיון 2023: קשת ורשת לא ניגשות למכרז | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il
1 2  אירוויזיון 2023: נציג ישראל יבחר על ידי ועדה פנימית, באתר EuroMix, ‏2022-06-12
↑  הנציג הישראלי לאירוויזיון 2023 ייבחר בפורמט שונה לגמרי, באתר אייס, 12 ביוני 2022
↑  נועם כהן מור לוי, ‏נועה קירל נבחרה לייצג את ישראל באירוויזיון 2023, באתר ‏מאקו‏, 11 ביולי 2022
↑  רן בוקר, "יוצאת למשימה באמונה שלמה": נועה קירל הכריזה על ייצוג ישראל באירוויזיון, באתר ynet, 10 באוגוסט 2022
↑  מוריה סטופל, מאי ספדיה - לחיפה יש נציגות באירוויזיון! - חי פה - תאגיד החדשות של חיפה והסביבה, באתר חי פה - תאגיד החדשות של חיפה והסביבה, ‏18 בינואר 2022
↑  אבי זייקנר, מחנה כתיבה ליצירת השיר הישראלי של נועה קירל לאירוויזיון? - אירוויזיון 2023, באתר EuroMix, ‏30 באוגוסט 2022
↑  רן בוקר, נבחר השיר של נועה קירל לאירוויזיון 2023: כל הפרטים, באתר ynet, 17 בינואר 2023
↑  גיל משעלי, ‏יש לנו את זה: התאריך שבו ייחשף "יוניקורן" של נועה קירל, באתר ‏מאקו‏, 14 בפברואר 2023
↑  "Rules–Eurovision Song Contest". Eurovision.tv. EBU. ארכיון מ-8 באפריל 2020. נבדק ב-10 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eurovision 2023: Allocation Draw results". Eurovision.tv (באנגלית). EBU. 2023-01-31. נבדק ב-2023-01-31.
↑  "Eurovision Song Contest 2023 Semi-Final running orders revealed!". Eurovision.tv (באנגלית בריטית). EBU. 2023-03-22. נבדק ב-2023-03-22.
↑   "יוניקורן", בביצוע נועה קירל, סרטון בערוץ "כאן 11", באתר יוטיוב (אורך: 3:02 דקות), 9 במאי 2023
↑  Eurovision 2023 Semi-final 1 Results
↑  Eurovision 2023: Running order in the Grand Final
1 2 3 4  Results of the First Semi-Final of Liverpool 2023 - Eurovision Song Contest, eurovision.tv
1 2 3 4 5 6  Detailed voting results
קלרה גולד

| --- | --- |

קלרה גולד (משמאל) וברטה גוטנטג עם להקת תיאטרון ליברטי בסביבות 8–1927
 לידה:  6 ביולי 1888 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  12 בדצמבר 1946 (בגיל 58) 
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונט היברון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  עד ל-1946
 עיסוק:  שחקנית יידיש
 
קלרה גולד (ביידיש:קלאַראַ גאָלד, באנגלית: Clara Gold) (6 ביולי 1888 - 12 בדצמבר 1946) הייתה שחקנית תיאטרון יידיש ואמנית הקלטות אמריקאית. היא הקליטה יותר מעשרים דיסקים של מוזיקת תיאטרון ודיסקים של קומדיות ביידיש בין השנים 1917 ל-1929, בדרך כלל עם השותף הקומי גאס גולדשטיין.
קורות חיים

גולד נולדה בניו יורק. אביה היה צבע. זמן לא רב לאחר שנולדה, עברה כל המשפחה ללמברג, אוסטריה-הונגריה (היום לבוב, אוקראינה). המשפחה חזרה לארצות הברית כשהייתה בת שלוש עשרה.
קריירה

גולד החלה לשחק בתור נערת מקהלה בתיאטרון ווינדזור. לאחר מכן הפכה לאמנית וודוויל במקומות שונים ובאולמות מוזיקה בניו יורק. בתקופה שנכנסה לאיגוד השחקנים, היא הפכה לשחקנית אופי על במת הזרם המרכזי ביידיש בניו יורק ובפילדלפיה, כולל בתיאטרון ליברטי עם יוליוס אדלר ואחר כך אנשל שור, בתיאטרון פרוספקט ובתיאטרון הלירי. לפי פסח בורשטיין, גולד הייתה אנאלפביתית ושיננה את כל השורות שלה על פי שמיעה לפני כל הופעה חדשה.
ב-1916 היא הוזמנה ל-ויקטור טוקינג משין כדי לבצע עבורם הקלטות מבחן כזמרת סולו. הדיסק לא שוחרר אבל היא הוזמנה שוב. החל משנת 1917, היא החלה ליצור דיסקים של קומדיה ותיאטרון ביידיש עבור ויקטור טוקינג משין וגם עבור קולומביה רקורדס. רוב ההקלטות המוקדמות שלה נעשו עם השחקן גאס גולדשטיין והורכבו מסצנות בהשתתפות הדמות הפופולרית ינטה טלבנד (המקור למונח Yenta, ודמות שגילמה בעבר על ידי בינה אברמוביץ). ב-1919 הקליטה גם כמה שירים ביידיש בעיבודו של אמן ההקלטות של הכליזמרים ישראל י. הוכמן. בשנים 1922 ו-1923 היא יצרה סדרה של דיסקים עם או. קיי. רקורדס חלקם עם גולדשטיין וחלקם כזמרת סולו. נראה שההקלטות האחרונות שלה היו עם ויקטור רקורדס ביולי 1929.
בשנות ה-30, לאחר הקריסה הכללית של תעשיית ההקלטות עקב השפל הגדול, גולד המשיכה לפעול על במת היידיש. היא הייתה בהפקה עם נלי קסמן בתיאטרון אודיאון ברחוב קלינטון בשנת 1930. היא הופיעה זמן מה בדטרויט ב-1931. גולד הייתה שחקנית קבועה בתיאטרון ליברטי שוב בהדרכת לואי בירנבאום החל משנת 1932. במהלך שנות ה-30 המאוחרות ותחילת שנות ה-40 היא הופיעה לעיתים קרובות בתפקידי משנה בתיאטרון הופקינסון בברוקלין. היא המשיכה להופיע על הבמה במהלך המלחמה ואחריה; נראה שההופעות האחרונות שלה היו בתיאטרון האמנות בברונקס בסתיו 1946 בסרט "האישה שאלוהים שכח" של אנה צ'רנק וסופי גבי.
מוות

גולד נפטרה ב-12 בדצמבר 1946. היא נקברה באגף תיאטרון היידיש אליאנס בבית העלמין הר חברון בפלשינג, קווינס.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Zylbercweig, Zalmen; Mestel, Jacob, Leḳsiḳon fun Yidishn ṭeaṭer, כרך 1, New York: Elisheva, 1931, עמ' 264. (ביידיש)
1 2 3 4 5  Clara Gold, Discography of American Historical Recordings
↑  Yablokoff, Herman (1968). Arum der ṿelṭ miṭ Yidish ṭeaṭer oyṭobiografishe iberlebungen un ṭeaṭer-dertseylungen in loyf fun a halbn yorhunderṭ Yidishe un ṿelṭlekhe geshe'enishn (ביידיש). New York. pp. 245–6.
↑  Burshṭeyn, Pesaḥḳe (1980). Geshpilṭ a lebn (ביידיש). Tel Aviv: P. Burshṭeyn. pp. 147–8.
↑  Buhle, Paul (2004). From the Lower East Side to Hollywood : Jews in American popular culture (באנגלית). London: Verso. p. 40. ISBN 1859845983.
↑  Sapoznik, Henry (2006). Klezmer! : Jewish music from Old World to our world (2nd ed.). New York: Schirmer Trade Books. p. 82. ISBN 0825673240.
↑  Sapoznik, Henry (2006). Klezmer! : Jewish music from Old World to our world (2nd ed.). New York: Schirmer Trade Books. p. 87. ISBN 0825673240.
↑  Laird, Ross (2004). Discography of OKeh Records, 1918-1934. Westport, Conn.: Praeger. pp. 188–9. ISBN 0313311420.
↑  "YIDDISH THEATRES BEGIN THEIR SEASON". New York Times (באנגלית). New York. 24 בספטמבר 1930. p. 26. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Miller, James (1967). The Detroit Yiddish Theater. Detroit: Wayne State University Press. pp. 99–100.
↑  Ehrenreykh, H. (30 באוקטובר 1931). "Gerekht - a star darf tsohlen". Forverts (ביידיש). New York. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Music and Drama". The Jewish News of Northern California⁩ (באנגלית). San Francisco. 19 בפברואר 1932. p. 3. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Jewish Drama at Hopkinson Friday". The Brooklyn Daily Eagle (באנגלית). Brooklyn, New York. 27 בינואר 1943. p. 9. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Yiddish Melodrama Has Premiere". Brooklyn Daily Eagle (באנגלית). Brooklyn, New York. 15 באוקטובר 1936. p. 23. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Yiddish Musical Opens at Hopkinson". Brooklyn Times Union (באנגלית). Brooklyn, New York. 8 בינואר 1937. p. 5A. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "6 Legit, 2 Vauders Survive Decline of Yiddish Theatre for '46-47 Season". Variety (באנגלית). 25 בספטמבר 1946. p. 58. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Yiddish Musical Opens Monday". The New York Times (באנגלית). New York. 13 בספטמבר 1945. p. 32. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Bronks art teater hot a groysen sukses". Der tog (ביידיש). 11 באוקטובר 1946. p. 10. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Clara Gold in the U.S., Social Security Applications and Claims Index, 1936-2007". www.ancestry.com. נבדק ב-2 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "CLARA GOLD". Mount Hebron Cemetery. נבדק ב-2 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292014705171  ISNI: 0000 0000 7702 7050  LCCN: no2010022164  MusicBrainz: 9bce7d33-beca-4b14-aaf7-805c6e280f21  VIAF: 107408071   WorldCat (עם VIAF): 107408071 
תווית דיסק של שווייג טלבנדה בסביבות 1924
גולד (שנייה מימין) בהפקה משנת 1925 של "אהבת סטודנטים" (Student Love)
אריה להולה

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  30 בינואר 1918 פרשוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  12 בינואר 1968 (בגיל 49) ברטיסלאבה, צ'כוסלובקיה 
 תקופת הפעילות:  עד ל-1956 
 פרסים והוקרה:  מסדר טומאש מסריק 
 פרופיל ב-IMDb
 
אריה להולה מימין, לשמאלו יהושע ברנדשטטר, בצילומי "עיר האוהלים", 1951
אריה להולה (30 בינואר 1918 - 12 בינואר 1968) היה מחלוצי הקולנוע הישראלי, במאי ותסריטאי שפעל בישראל בין השנים 1949 ל־1956.
תולדות חייו

נולד בשם ליאופולד פרידמן למשפחה יהודית במזרח סלובקיה. הצטרף בנעוריו לתנועת "השומר הצעיר", עבר לעיר הבירה ברטיסלאבה, והתמסר לפעילות ציונית. מגיל צעיר שלח ידו בסיפורת ושירה, מחזאות ובימוי, תסריטאות ותרגום. היה גם מוזיקאי מוכשר וכן צייר מבטיח.
הוציא לאור וערך את ביטאון התנועה הציונית בסלובקיה, הדרך, עד לכיבוש הנאצי.
בשנים 1937-1940 למד בלשנות סלובקית ופילוסופיה באוניברסיטת קומניוס בברטיסלאבה. במקביל, לקח שיעורי ציור פרטיים אצל יאן מורדוך (Ján Mudroch).
בשנת 1940, ממש מתחת לאפה של המשטרה הפרו-נאצית הסלובקית, תרגם והוציא לאור אנתולוגיה לשירה עברית מודרנית, שבה הביא את טובי המשוררים העבריים של התקופה. האנתולוגיה הנדירה, בשם חמסין, נשכחה לחלוטין למשך כמה עשורים, ושבה ונתגלתה לאחרונה, כאשר גבר העניין בלהולה ובפועלו.
המשטר הפרו-נאצי כלא אותו, עם רבבות אחרים, במחנה העבודה נובקי. במחנה נמשכו חיי התרבות הפנימיים של הכלואים ולהולה-פרידמן נטל בהם חלק חשוב. להולה עבר משבר קשה כאשר אמו ואחיו נשלחו ממחנה העבודה נובאקי להשמדה באושוויץ. הצטרף לתנועת ההתנגדות הסלובקית, הפרטיזנים שהיו נתונים להשפעה קומוניסטית מכרעת, ובמסגרתה השתתף במרד הסלובקי נגד הגרמנים, שם גם נפצע קשה ברגלו. לאחר השחרור זנח להולה את התנועה הציונית. בשנים 1945-46 שימש כעורך בפועל של בטאון הצבא Bojovník. בהמשך היה קומיסר פוליטי קומוניסטי, עורך ביטאונים קומוניסטיים, מחזאי מצליח,  מתרגם ובמאי. בשנים אלה, 1946 והלאה, גם החל את דרכו כבמאי סרטים, והתפרסם בארצות הקומוניסטיות של מזרח אירופה. בשנת 1948 גברה האנטישמיות בסלובקיה. בעקבות ביקורת נוקבת על מחזהו "ההתנקשות", ביקש מן השלטונות להגר לישראל.
תולדות חייו > פעילותו בישראל

בראשית שנת 1949 הגיע להולה עם משפחתו לישראל. שנתיים ראשונות עשה בתל עמל ובמסגרות קיבוציות אחרות, שם גם הקים תיאטרון אזורי פוליטי של קיבוצי עמק בית שאן. במסגרת זו היה מעורב בהעלאת ההצגה "פעמוני הקרמלין", שמאמץ עצום הושקע בהפקתה, והוצגה רק פעמיים או שלוש, בשל ביקורת שלילית בתוך הקיבוץ הארצי. כמו כן, כתב וביים הצגת ילדים בשם "הבלדה לתפוח הזהב".
בסוף 1950 הוזמן על ידי יוסף (פפו) מילוא להצטרף לתיאטרון הקאמרי הצעיר ועבר לתל אביב. בשנת 1951 הצטרף לקואופרטיב הסרטים ״קולון״. הקואופרטיב הקים מטה לצורך הפקת סרט עבור יום העצמאות השלישי (1951) ולהולה עמד בראשו. הוא פיקח על 31 צוותים שצילמו חומר לסרט ברחבי הארץ. בסופו של המבצע הופק סרט קצר באורך של 20 דקות, אולם באיכות יוצאת דופן לאותה עת. הסרט נשלח לפסטיבל קאן של 1952.
בקיץ אותה שנה העלה בקאמרי את מחזהו ארבע כנפות הארץ בבימויו. העיתונות הסוציאליסטית כתבה ביקורות משבחות על המחזה.
להולה התמסר מכאן ואילך לעשיית קולנוע לאחר שבתחילת דרכו עבד כבמאי של סרטי סוכנות וסרטים מוזמנים קצרים. בין סרטיו הקצרים הידועים השחר בוקע על חיי מושב עולים וקשייו (צולם במושב אשתאול). הזדמנות גדולה ניתנה לו כשעשה במשותף עם אחרים את סרטו הראשון עיר האוהלים באורך 36 דקות. הייתה זו הופעתה הראשונה של אורנה פורת בסרט. עיר האוהלים עוסק בשתי משפחות עולים, האחת מעיראק והשנייה מגרמניה, החולקות אוהל במעברה וטיפל בנושאי קליטת העלייה ההמונית וקשיי העולים בארץ.
תולדות חייו > פעילותו בישראל > אבן על כל מיל

סרטו הראשון באורך מלא היה אבן על כל מיל, ציון דרך חשוב בתולדות הקולנוע הישראלי הצעיר.
את התסריט כתב להולה יחד עם חיים חפר. התקציב להפקה (200,000 לירות) הגיע ממשקיע פרטי ומן הקיבוץ המאוחד, שהקים לשם כך את חברת ההפקות "שדות".
על השחקנים הראשיים נמנו יוסי ידין, חנה מרון, אורנה פורת, בומבה צור והשחקנית הצרפתייה סופי לה-קלר (Sophie Leclair).
בתחילת 1954 החלו הצילומים (הצלם היה יעקב יונילוביץ').
בסוף מאי 1954 הוכרז על סיום הצילומים. העריכה הייתה אמורה להתבצע בפריז ולהסתיים בתוך חודשיים. להולה יצא לפריז ושב באוקטובר, אולם הסרט עוד לא היה גמור. העותק הגמור היחיד הגיע לישראל בתחילת ינואר 1955.
הסרט הוקרן רק פעם אחת במסגרת פסטיבל הסרטים השני של חיפה ביוני 1955 בקולנוע "מאי". הסרט לא זכה לביקורות חיוביות ונטען שאין זו גרסתו הסופית.
עקב העיכוב בהשלמת הסרט והביקורות השליליות הסתבך להולה כלכלית ונמלט מהארץ בנובמבר 1956 מחמת הנושים שרדפו אותו. בארץ הותיר את אשתו ובנו. הסרט לא הוקרן יותר מאז. נעשו ניסיונות לשכתב את התסריט ולהשלים צילומים בהתאם. הנושים אף ניסו למכור חלקים מן הסרט בחו"ל.
תולדות חייו > פעילותו באירופה

תחילה הגיע לפריז ומשם המשיך ליוגוסלביה, אוסטריה וגרמניה המערבית. שם שיחק לו שוב המזל והוא התפרסם כבמאי מסחרי, שעשה מערבונים וסרטים לא חשובים אחרים. בסוף חייו, בשנת 1967, טוהר שמו והוא הוזמן לשוב לסלובקיה מולדתו, ולסייע בשיקום הקולנוע הסלובקי. בעידודו של אלכסנדר דובצ'ק עשה גם את סרטו האחרון שם, ונפטר מהתקף לב בינואר 1968, ממש על הסט, באמצע עשייתו של הסרט.
להולה נקבר בבית העלמין "עמק הזמיר" בעיבורי ברטיסלאבה, ומצבתו ניצבת בסמוך למצבתו של דובצ'ק, המנהיג שמרד ושבר את כוחה של הרודנות הסובייטית בצ'כוסלובקיה.
להולה זכה לעיטור הוקרה מממשלת צ'כוסלובקיה ב-1991 על פועלו האמנותי.
בשנים האחרונות הוא זוכה לעדנה, גם בסלובקיה וגם בישראל, נכתבו עליו מאמרים וכתבות.
הבמאית דליה קרפל עשתה עליו סרט תיעודי בשם "להולה", שהוקרן בפסטיבל ירושלים 2001. המשורר אלישע פורת, שהכירו כנער, פרסם רומן אודותיו, וסרטיו בישראל שוחזרו וטופלו על ידי ארכיון הסרטים על שם ספילברג בירושלים.
מספריו

ארס העקרב, סיפורים קצרים, סלובקית, נדפס בסלובקיה בשנת 1999. לא תורגם לעברית.
חמסין, אנתולוגיה של שירה עברית מתורגמת לסלובקית:
ממחזותיו

ארבע כנפות הארץ, תורגם מסלובקית. מחזה בארבע מערכות. הוצג בתיאטרון הקאמרי, בשנת 1951. הצגה מס' 33 של התיאטרון. השתתפו: בתיה לנצט, אברהם בן-יוסף, דן בן אמוץ, נתן כוגן, אריק לביא בהופעתו הראשונה על הבמה.