stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כביש 446
הערות שוליים

↑  ארי טננבוים, ‏מחכים לאסון! מדוע אין כביש גישה נוסף לעיר החרדית? • מעקב 'כיכר', באתר כיכר השבת, 8 ביוני 2023
↑  מפת הכבישים ביו"ש נכון לשנת 1992 המספר הירדני של הכבישים מופיע בתוך עיגול
↑  ”צומת המוות”-כל מה שרציתם לדעת על צומת שילת-443 ואפילו לא ידעתם מה לשאול, אתר mcity,‏ 24 בפברואר 2010
↑  יעקב גרודקה, הרוגה ופצועות מטרקטור שנפל ממשאית: "מחזה קשה", באתר קול חי, ‏2016-07-12
↑  היכונו לביאת הפקקים: מתחילה הרחבת כביש 446 למודיעין עילית, באתר חרדים10, 17 באוגוסט 2022
| כבישי השומרון |
| --- | --- | --- |
| כבישי אורך | כביש 60 • כביש 446 • כביש 466 • כביש 578 (כביש אלון) • כביש 596 • כביש 5444 • כביש 5066 • כביש 5504 • כביש 5788 (מעלה שי) |  |
| כבישי רוחב | כביש 5 • כביש 55 • כביש 57 • כביש 465 • כביש 505 • כביש 555 • כביש 557 • כביש 585 • כביש 611 • כביש 4775 • כביש 5050 • כביש 5533 • כביש 5615 • כביש 6115 • כביש 6513 • כביש 6235 |  |
נגזרת חלקית

בחשבון אינפיניטסימלי, נִגְזֶרֶת חֶלְקִית של פונקציה בכמה משתנים היא נגזרת של הפונקציה באחד ממשתניה, כאשר מתייחסים לשאר המשתנים כאל קבועים.
סימן הנגזרת החלקית ∂ הוא האות d המעוגלת, היא נקראת "די מסולסלת", "d עגולה" או "די" (כך נכתבת האות d קטנה בכתב לטיני-אנגלי ישן).
סימונים מקובלים נוספים לנגזרת החלקית על פי  \!\,x_{k} הם  \!\,f_{x_{k}},f_{x_{k}}^{'} וכן  \ \partial _{x_{k}}f\ \ ,\ \ \partial _{k}f כאשר  \ \partial _{x_{k}} הוא אופרטור גזירה חלקית לפי המשתנה  \ x_{k}.
הנגזרת החלקית השנייה לפי  x_{i} ו- x_{j} היא הנגזרת החלקית לפי  x_{i} של הנגזרת החלקית לפי  x_{j}. כך אפשר להגדיר נגזרות חלקיות מכל סדר.
דוגמאות

נביט בפונקציה  \!\,f(x,y)=x^{y}. אם מסתכלים על הפונקציה בתור פונקציה של  \!\,x בלבד, כאשר  \!\,y קבוע, זוהי פונקציה של פולינום. לעומת זאת, כאשר מסתכלים עליה בתור פונקציה של  \!\,y ועל  \!\,x בתור קבוע, זוהי פונקציה מעריכית. על כן, הנגזרות החלקיות שלה הן:  \!\,{\frac {\partial f}{\partial x}}=yx^{y-1},{\frac {\partial f}{\partial y}}=\ln x\cdot x^{y}.
נתבונן בפונקציה  \!\,f(x,y)=x. לכאורה זוהי פונקציה במשתנה אחד, אך ניתן גם להתייחס אליה כפונקציה מרובת משתנים, כאשר היא קבועה לכל משתנה שאינו  \!\,x. על כן, הנגזרות החלקיות שלה הן:  \!\,{\frac {\partial f}{\partial x}}=1,{\frac {\partial f}{\partial y}}=0.
מרחבי פונקציות

בדומה להיררכיה של פונקציות ממשיות במשתנה אחד, אפשר למיין גם פונקציות בכמה משתנים.
יש פונקציות רציפות בנקודה ללא נגזרות חלקיות, ופונקציות בעלות נגזרות חלקיות בנקודה שאינן רציפות.
פונקציה דיפרנציאבילית בנקודה היא רציפה, ויש לה נגזרות חלקיות בנקודה זו לפי כל משתנה.
פונקציה בעלת נגזרות חלקיות רציפות בנקודה, היא דיפרנציאבילית (אבל יש פונקציות דיפרנציאביליות שהנגזרות החלקיות שלהן אינן רציפות). הדיפרנציאל של f הוא התבנית  \!\,{\frac {\partial f}{\partial x_{1}}}dx_{1}+\cdots +{\frac {\partial f}{\partial x_{n}}}dx_{n}.
אם פונקציה בשני משתנים F היא בעלת נגזרות חלקיות שניות רציפות בנקודה, אז הגזירות החלקיות מתחלפות:  {\frac {\partial ^{2}F}{\partial x\partial y}}={\frac {\partial ^{2}F}{\partial y\partial x}}. בכיוון ההפוך, אם P,Q הן פונקציות בעלות נגזרות חלקיות רציפות בנקודה, ומתקיים  {\frac {\partial P}{\partial y}}={\frac {\partial Q}{\partial x}}, אז קיימת פונקציה F (בעלת נגזרות חלקיות שניות רציפות בנקודה) שהדיפרנציאל שלה הוא  dF=Pdx+Qdy. עובדות אלו ניתנות כולן להכללה לכמה משתנים.
שימושים

באנליזה וקטורית ובפיזיקה הנגזרת החלקית משמשת לאנליזה מתמטית של פונקציות המוגדרות מעל מרחב וקטורי, ומציאת תכונות שונות של אותן פונקציות. נגזרת חלקית משמשת לכתיבת משוואות דיפרנציאליות חלקיות. בדרך כלל הנגזרות החלקיות יצורפו לאופרטור דיפרנציאלי, כמו גרדיאנט, דיברגנץ או רוטור.
הגרדיאנט של פונקציה בנקודה מסוימת הוא וקטור הנגזרות החלקיות שלה באותה נקודה. הגרדיאנט בנקודה  \ a כלשהי יוגדר כך:
הדיברגנץ של פונקציה וקטורית  \ {\vec {f}} (ב-Rn) הוא פונקציה (ב-R1) המודדת את קצב השינוי במאונך לצירים. במערכת צירים קרטזית הדיברגנץ הוא מכפלה פנימית בין אופרטור הגרדיאנט לפונקציה הווקטורית:
הרוטור הוא גודל דיפרנציאלי המודד את נטייתו של שדה וקטורי להסתובב סביב נקודה מסוימת. במערכת קרטזית:
ראו גם

נגזרת
נגזרת כיוונית
אנליזה וקטורית
אינטגרל כפול
| חשבון אינפיניטסימלי |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | חשבון אינפיניטסימלי • סדרה • סדרה מתכנסת • גבול • סדרת קושי • טור • אינפיניטסימל • שדה המספרים הממשיים • ערך מוחלט • אי-שוויון המשולש • אי-שוויון קושי-שוורץ |  |
| פונקציות | פונקציה • גרף פונקציה • פונקציה ליניארית • פונקציה מונוטונית • נקודת קיצון •נקודת פיתול •נקודת אוכף • פונקציה קעורה • פונקציה קמורה • פונקציה רציפה • פונקציה רציפה במידה שווה • נקודת אי רציפות • נגזרת • טור טיילור • סדרת פונקציות • התכנסות נקודתית • התכנסות במידה שווה |  |
| משפטים | משפט בולצאנו-ויירשטראס • משפטי ויירשטראס • משפט קנטור • משפט ערך הביניים • משפט פרמה • משפט רול • משפט הערך הממוצע של לגראנז' • משפט הערך הממוצע של קושי • משפט דארבו • כלל השרשרת • כלל הסנדוויץ' • כלל לופיטל • משפט שטולץ • אריתמטיקה של גבולות |  |
| האינטגרל | אינטגרל • אינטגרל לא אמיתי • אינטגרל רב-ממדי • המשפט היסודי של החשבון הדיפרנציאלי והאינטגרלי • אינטגרציה בחלקים • שיטות אינטגרציה |  |
| אנליזה מתקדמת | פונקציה מרוכבת • אנליזה וקטורית • שיטת ניוטון-רפסון • משוואה דיפרנציאלית • טופולוגיה • תורת המידה |  |
אנליזה מתמטית • אנליזה וקטורית • טופולוגיה • אנליזה מרוכבת • אנליזה פונקציונלית • תורת המידה
טוני איבל

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1881 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  9 ביוני 1961 (בגיל 79) 
 
טוני איבל (בגרמנית: Toni Ebel;‏ 10 בנובמבר 1881 – 9 ביוני 1961) הייתה ציירת גרמנייה, עובדת משק בית במכון לסקסולוגיה, ואחת הנשים הטרנסיות הראשונות שעברו ניתוח להתאמה מגדרית.
קורות חייה

טוני אבל נולדה למשפחה אוונגליסטית והייתה הבכורה מבין אחד-עשר ילדים. לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, החלה התמחות כמעצבת פנים וכאשת עסקים. ממשכורתה הראשונה רכשה פאה ושמלה, אך הוריה גילו זאת והשמידו את הפריטים. סביב שנת 1901 התאהבה בגבר, דבר שהוביל לסכסוכים עם משפחתה, ולכן עזבה את ביתה ועברה למינכן ללמוד ציור. בהמשך נדדה בגרמניה, אוסטריה ואיטליה. בוונציה פגשה גבר אמריקאי מבוגר שהפך לפטרונה ולבן זוגה למשך מספר שנים. בשנת 1908 חזרה לברלין, שם חיה כ"גבר", נישאה לאישה בשם אולגה ונולד להם בן. אך תפקידה כבעל וכאב לא תאם את תחושותיה, והיא ניסתה להתאבד ארבע פעמים. בתקופה זו רכשה מוניטין כאמנית בחוגים המקיפים את קתה קולוויץ, תוך שימוש בשמה הקודם. בשנת 1916 גויסה לצבא ולחמה במתקפת מז-ארגון שבשמפאן. לאחר שהתמוטטה נפשית, שוחררה מהצבא ועברה לכוחות המילואים. בשנת 1925 הצטרפה לזמן קצר למפלגה הסוציאל-דמוקרטית הבלתי תלויה (USPD), ובדיעבד תיארה את עצמה כ"ציירת פרולטרית מאז ומתמיד".
לאחר שאולגה חלתה ונפטרה בשנת 1928, חיה אבל ויצרה בברלין, תחילה בשטגליץ ולאחר מכן בוֶדינג. בתקופה זו החליטה לעבור תהליך של התאמה מגדרית, והכירה את שארלוט שרלקה, שגם היא הייתה בעיצומו של תהליך דומה. בשנת 1929 הגישה בקשה רשמית לשינוי שמה ל"האני", אך הבקשה נדחתה. בשנת 1930 התקבלה בקשתה לשינוי השם ל"טוני". בעזרת מגנוס הירשפלד עברה חמישה ניתוחים להתאמה מגדרית, שבוצעו על ידי הרופאים ארווין גוהרבנדט, פליקס אברהם ולודוויג לוי-לנץ. היא הייתה בין האנשים הראשונים שעברו ניתוח מסוג זה. לפי דיווחי המנתחים, הניתוח הראשון של איבל ושרלקה התרחש בין 6 בינואר 1929 ל-14 בנובמבר 1930, ולפי החוקר ראגנר אהלשטדט, הייתה אבל האדם השלישי שעבר את ההליך אי פעם. בשנת 1931 פרסם פליקס אברהם מאמר בכתב העת Zeitschrift für Sexualwissenschaft und Sexualpolitik שתיאר את פרטי הניתוחים שנערכו לאבל ולדורה ריכטר.
בשנת 1933 שובץ תיעוד של איבל, שרלקה וריכטר (ללא קרדיט) בקטע דוקומנטרי בסרט האוסטרי Mysterium des Geschlechtes ("מסתורין המגדר"), שעסק בחקר המיניות בזמנו. באותה שנה אירחו אבל ושרלקה את החוקר השוודי ראגנר אהלשטדט, שתיאר אותן בספרו Män, som blivit kvinnor ("גברים שהפכו לנשים"), אך הן נמנעו מלהזכיר לו את ריכטר. בשנת 1933, כאשר המכון לחקר המיניות הותקף, אוסף הציורים והאיורים של איבל הושמד.
בשנת 1933 התגיירה איבל, בעקבות דתה של שארלקה, שהייתה בת זוגה. שתיהן חיו בדירה צנועה ברחוב נולנדורף 24 שבשכונת שנברג בברלין. איבל קיבלה פנסיה קטנה והשלימה את הכנסתה ממכירת ציורים. שכנותיהן הטרידו אותן שוב ושוב, ובשנת 1942 נאלצו להיפרד. בשנת 1934, לאחר שקיבלה אזהרה מאחותה-למחצה, נמלטה עם שארלקה לצ'כוסלובקיה. השתיים חיו בעיר קארלובי וארי עד 1935, שם ציירה אבל תמונות עבור אורחי הספא. בהמשך עברו לפראג, ובשנת 1937 לברנו, שם שמרו על קשר עם קרל גיזה עד שהתאבד. בפראג חיה תחת השם אנטוניה איבלובה ועבדה כציירת. בשנת 1942 נעצרה שארלקה על ידי משטרת הזרים; בהמשך הצליחה להגר לארצות הברית.
לאלאחר תום המלחמה עברה אבל לגרמניה המזרחית, שם קיבלה פנסיה קטנה כקורבן לרדיפה גזעית בגרמניה הנאצית והמשיכה לעסוק בציור. היא התמקדה בעיקר בנופים ובדיוקנאות וזכתה להכרה מחדשת בשנות ה-50. הייתה חברה באגודת האמנים הפלסטיים של גרמניה המזרחית ונטלה חלק בתערוכות האמנות הגרמניות בדרזדן בשנים 1953, 1958/1959 ו-1962/1963. זהותה המגדרית לא הוטלה בספק, אם כי רבים הבחינו בקולה הנמוך.
יצירות נבחרות

Selbstporträt (ציור שמן; הוצג בתערוכת האמנות הגרמנית הרביעית ב-1958/1959)
Fallobst (ציור שמן; הוצג בתערוכת האמנות הגרמנית הרביעית ב-1958/1959)
Arbeiterveteran (ציור שמן; הוצג בתערוכת האמנות הגרמנית החמישית ב-1962/1963)
Bildnis meiner Schwester (ציור שמן; הוצג בתערוכת האמנות הגרמנית החמישית ב-1962/1963)
Wissen ist Macht (ציור שמן; הוצג בתערוכת האמנות הגרמנית הרביעית ב-1958/1959)
הערות שוליים

1 2 3 4  Wolfert, Raimund (2021). Charlotte Charlaque : Transfrau, Laienschauspielerin, "Königin der Brooklyn Heights Promenade" (בגרמנית) (1st ed.). Leipzig. ISBN 978-3-95565-475-7. OCLC 1286534661.
1 2  Wolfert, Raimund (2015). ""Sage, Toni, denkt man so bei euch drüben?" Auf den Spuren von Curt Scharlach alias Charlotte Charlaque (1892 -?) und Toni Ebel (1881-1961)". Lesbengeschichte (בגרמנית). נבדק ב-2021-06-05.
↑  Abraham, Felix (1997). "Genital Reassignment on Two Male Transvestites" (באנגלית). The International Journal of Transgenderism. אורכב מ-המקור ב-2007-05-02.
↑  "Selbstporträt". Deutsche Fotothek.
↑  "Fallobst". Deutsche Fotothek. 1959.
↑  "Arbeiterveteran". Deutsche Fotothek. 1962.
↑  "Bildnis meiner Schwester". Deutsche Fotothek. 1962.
↑  "Wissen ist Macht". Deutsche Fotothek. 1959.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1245087673  VIAF: 119163631427323690002   WorldCat (עם VIAF): 119163631427323690002
כביש 449

| --- | --- |

 מידע כללי
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  34 ק"מ
 מיקום
 נקודת התחלה:  צומת עין יברוד
 נקודת סיום:  עוג'ה א-תחתא
 
כביש 449 הוא כביש רוחב בישראל, המחבר כיום את התנחלות עפרה עם צפון העיר יריחו. במסלולו הקודם במספר זה צוין כביש דרך דיר ג'ריר וטייבה, כיום הכביש המסומן במספר זה עוקף את הכפרים דרך ההר. עד להסכמי אוסלו מספר הכביש היה 3, והוא שימש כהמשכו של כביש אשקלון-מבוא חורון, שהמשיך לביתוניא, רמאללה ועפרה. כיום הקטע מצומת בית סירא עד צומת מחנה עופר מסומן ככביש 443, והכביש שעובר בשטח הרשות הפלסטינית לא מסומן כלל. תוואי הכביש מתמזג לאורך 4.8 קילומטרים עם כביש 458.
היסטוריה

בתקופה הרומית היה בתוואי כביש שחיבר בין גב ההר ליריחו. בתקופת המנדט הבריטי הועלתה הצעה לסלול את הכביש כדי לחבר את הכפרים באזור לרשת הכבישים אך הכביש לא נסלל בתקופת המנדט הבריטי[דרוש מקור]. הכביש נסלל בחשאי בידי הלגיון הבריטי במאי 1948. לאחר שטייבה ודיר ג'ריר נהפכו לשטח B נסלל כביש עוקף הכפרים, שכיום מסומן כ-449.
מהלך הכביש

| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 449 ממערב למזרח
| 0 | צומת עין יברוד |  | עפרה |   כביש 60 |
| 1.8 | צומת סילואד |  | סילואד |   כביש 4568 |
| 3.8 | צומת ללא שם |  | דיר ג'ריר | כניסה לדיר ג'ריר |
| 5.1 | צומת ללא שם |  | כפר מליכ | כניסה לכפר מליכ |
| 14 | צומת כוכב השחר |  | כוכב השחר |   כביש 458 |
| 19.2 | צומת רימונים |  | רימונים |   כביש 458 |
| 30.3 | צומת ללא שם |  | יריחו | כניסה למבואות יריחו וליריחו |
| 32.9 | צומת ללא שם |  | ייט"ב | כניסה לייט"ב |
| 37.4 | עוג'ה א-תחתא |  | עוג'ה א-תחתא |   כביש 90 |
ראו גם

כבישי ישראל
כביש 443
הערות שוליים

↑  יהודה זיו, דרך אבו ג'ורג' ודרך אבו הינדי, בתוך ספר זאב וילנאי: מבחר מאמרים בידיעת הארץ, הוצאת אריאל, 1984, עמ' 235–238
| כבישים ביהודה ושומרון |
| --- | --- | --- |
| כבישי אורך | כביש 60 • כביש 90 • כביש 316 • כביש 354 • כביש 356 • כביש 398 • כביש 436 • כביש 446 • כביש 450 • כביש 458 • כביש 466 • כביש 508 • כביש 557 • כביש 578 • כביש 596 • כביש 3670 • כביש 3698 • כביש 4370 • כביש 4460 |  |
| כבישי רוחב | כביש 1 • כביש 5 • כביש 35 • כביש 55 • כביש 57 • כביש 317 • כביש 367 • כביש 375 • כביש 417 • כביש 437 • כביש 443 • כביש 449 • כביש 457 • כביש 463 • כביש 465 • כביש 505 • כביש 555 • כביש 557 • כביש 585 • כביש 611 • כביש 3157 • כביש 3269 • כביש 4375 • כביש 4430 • כביש 4435 • כביש 4437 |  |
כביש 444

| --- | --- |

כביש 444 ליד שוהם. תצפית מתל חדיד
כביש 444 ליד שוהם. תצפית מתל חדיד
 מידע כללי
 כינוי:  "כביש המחצבות"
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש אורך
 אורך:  40.7 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  שוהם, אלעד, ראש העין, כוכב יאיר, טייבה
 נקודת התחלה:  מחלף בן שמן
 נקודת סיום:  הצטלבות עם כביש 557
 
 קואורדינטות:  32°12′21″N 34°58′22″E﻿ / ﻿32.205861111111°N 34.97275°E﻿ / 32.205861111111; 34.97275
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נתניה מוגדלת) כביש 444(למפת נתניה רגילה) כביש 444(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 444(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 444  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 444 באזור קלקיליה במפה מנדטורית משנת 1945
כביש 6 בחולפו מתחת לכביש 444
כביש 444, המוכר בשם כביש המחצבות בשל המחצבות הרבות השוכנות לאורך חלקו הדרומי, הוא אחד מכבישי האורך החשובים באזור המרכז. כביש זה עובר בתוואי דרך הים ההיסטורית. בימי המנדט, עד לסלילתו של כביש 4 בשנות השלושים, הוא שימש ככביש האורך של מישור החוף המרכזי. הוא מתחיל בלוד, עובר במחלף בן שמן, ונמשך צפונה. הוא עובר סמוך ליישובים בן שמן, שוהם, אלעד, ראש העין, כפר סבא וטייבה.
מחלפים וצמתים לאורך הכביש

| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 444 מדרום לצפון
| 0 | מחלף בן שמן |  | בן שמן |   כביש 1   כביש 6   כביש 443 |
| 3 | צומת נבלט |  | בית נחמיה |   כביש 453 |
| 5.5 | צומת שוהם |  | שוהם | אזור תעשייה חבל מודיעין שוהם |
| 7.5 | צומת מחצבות |  | ברקת  |   כביש 4613 |
| 8 | גשר |  | יער קולה | חוצה את   כביש 6 |
| 8.5 | צומת גבעת כ"ח |  | גבעת כ"ח |   כביש 465 |
| 9.2 | מחלף גבעת כ"ח (בתכנון) |  | בני עטרות, גבעת כ"ח |   כביש 6   כביש 461   כביש 465 |
| 11 | צומת אלעד |  | אלעד | רחוב רבי יהודה הנשיא |
| 12.5 | צומת מגדל אפק |  | נחשונים |   כביש 471 כניסה לנחשונים |
| 14.5 | צומת ללא שם |  | ראש העין | כניסה דרומית לראש העין |
| 15 | מחלף ראש העין דרום |  | ראש העין | שדרות בן-גוריון, רחוב יהודה הלוי |
| 15.5 | צומת עינת |  | עינת | כניסה לקיבוץ עינת |
| 16 | צומת ללא שם |  | ראש העין | שדרות שלמה המלך ראש העין |
| 16.5 | צומת ראש העין |  | ראש העין |   כביש 483 |
| 17.8 | צומת ללא שם |  | ראש העין | כניסה לאזור התעשייה של ראש העין |
| 18.9 | צומת ללא שם (בהקמה) |  | ראש העין | כביש גישה לשכונת נופרים |
| 19.1 | מחלף קסם |  | ראש העין |   כביש 5   כביש 6 |
| 21.5 | צומת חגור |  | חגור | כניסה למושב חגור |
| 22.5 | מחלף ג'לג'וליה |  | חגור |   כביש 531   כביש 5233 |
| 23.5 | צומת ג'לג'וליה |  | ג'לג'וליה | כניסה לג'לג'וליה כניסה לשדי חמד |
| 26 | צומת נווה ימין מזרח |  | נווה ימין |   כביש 55 |
| 27 | גשר עוקף קלקיליה |  | קלקיליה | חוצה את   כביש 6 |
| 31 | צומת אייל |  | אייל |   כביש 551 כביש 5504 |
| 31.4 | צומת ללא שם |  | אייל | כניסה לקיבוץ אייל |
| 33 | צומת כוכב יאיר |  | כוכב יאיר | כניסה לכוכב יאיר וצור יגאל |
| 34.3 | צומת טירה |  | טירה |   כביש 554 |
| 35.5 | צומת צור נתן |  | צור יצחק | כביש 5533 |
| 36.3 | צומת ללא שם |  | טייבה | כניסה לאזור התעשייה של טייבה |
| 37 | צומת ללא שם |  | טייבה | כניסה דרומית לטייבה |
| 38.5 | צומת ללא שם |  | טייבה | כניסה מרכזית לטייבה |
| 39.2 | צומת טייבה |  | טייבה | כניסה לטייבה |
| 39.8 | צומת ללא שם |  | טייבה | כניסה צפונית לטייבה |
| 40.2 | צומת שער אפרים |  | טייבה | כביש 5614 |
| 40.7 | הצטלבות עם כביש 557 |  | טייבה |   כביש 557 |
הערות שוליים

↑  הפסקת העבודה בכביש תול קרם קלקליה, הארץ, 18 במאי 1934
↑  נגמרה סלילת הכביש שכם - יפו, דואר היום, 31 באוקטובר 1935
↑  כביש פתח-תקוה -- תול כרם נפתח, הארץ, 22 באוקטובר 1935
↑  כבישים חדשים ברחבי המדינה, הארץ, 2 ביוני 1950
↑  אורון מאיר, "די לקשקש, צעק לוי למפגיני "כך" בחנוכת עוקף־קלקיליה, חדשות, 21 בפברואר 1989
↑  גל ניסים, ‏נפתחו 4 קטעים מכבישי רוחב המשתלבים בחוצה ישראל, באתר גלובס, 14 ביולי 2002
↑  אפי לנדאו, ‏בן רחמים זכתה במיכרז הראשון לעבודות עפר בכביש מכבית, באתר גלובס, 30 ביולי 1997
↑  הארץ, כבישים מהירים, סלילה אטית, באתר TheMarker‏, 2 בנובמבר 2003
↑  בשבוע הבא - מחלף בן שמן נפתח לתנועה, באתר גלובס, 7 באפריל 1997
↑  דניאל מורגנשטרן, לעצור את כביש משטה ישראל, באתר הארץ, 9 בפברואר 2003
↑  דליה טל, ‏פרשה בעוקף ג'לג'וליה, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2000
דליה טל, ‏המדינה תשלם 40 דולר למ"ר לקרקע שהופקעה בג'לג'וליה, באתר גלובס, 10 בנובמבר 2002
↑  מאת יצחק דנון, ‏מע"ץ מכחישה טענות גיאו-בר על שחיתות במיכרז עוקף ג'לג'וליה, באתר גלובס, 5 בספטמבר 2000
↑  מזל מועלם, מטה המאבק נגד "קלקיליה הגדולה", באתר הארץ, 27 באוגוסט 2002
↑  דליה טל, ‏סללום כמו בפיורדים של נורווגיה, באתר גלובס, 8 בפברואר 2004
↑  דוד רטנר, מחלף אייל - אתר מרובה תאונות, באתר הארץ, 13 ביולי 2004
ענת ג'ורג'י, יודעים שהמחלף בעייתי ודבר לא נעשה, באתר הארץ, 1 בפברואר 2004
↑  שירות גלובס, ‏סנונית ראשונה? תושבי כוכב יאיר-צור יגאל יפגינו נגד הפקקים במחלף אייל, באתר גלובס, 17 ביוני 2008
↑  גל ניסים, ‏קל בניין תשקם קטע מ-444 ב-32 מיליון ש', באתר גלובס, 8 ביוני 2003
↑  מתן דויטש, נלחמים בפקקים: החלו העבודות להקמת מחלף ראש העין דרום, באתר mynet‏ ראש העין, 27 באוגוסט 2019
↑   כביש 444 אלעד-ברקת נפתח לתנועה! | חוצה ישראל ומשרד התחבורה, סרטון בערוץ "חברת חוצה ישראל", באתר יוטיוב (אורך: 01:07)
↑   אבי בר-אלי, "תעוף מהשטח, או שתישחט": 2.5 ק"מ שמתארים כל מה שדפוק במדינה, באתר TheMarker‏, 19 בנובמבר 2021
↑  אריה אברמזון, הקלה בדרך לכביש 6: מתחילה סלילת כביש "עוקף קלקיליה" מזרחית לכפר סבא, באתר צומת השרון, ‏3 במאי 2019
↑  בג"ץ 3456/19 עיריית קלנסווה ואח' נ' המועצה הארצית לתכנון ולבניה, ניתן ב־9 ביולי 2019
↑   נמרוד בוסו, המדינה תיכננה את חריש - רק שכחה לחבר אותה לכביש, באתר TheMarker‏, 19 ביוני 2015
↑  אורלי הררי, נפתח כביש 444 מצומת נווה ימין למחלף אייל, באתר ערוץ 7, ‏2022-09-29
כביש 5 בחולפו מעל כביש 444 במחלף קסם
גשר רכבים בריטי מעל נחל בית עריף, בתוואי הישן של כביש 444, סמוך לשוהם
העלייה החמישית

המפה האחרונה שהודפסה בדפוס היהודי בווינה לפני שנסגר בידי הנאצים בשנת 1938. מדובר במפה של מרכז ארץ ישראל באותה שנה, לקראת סופה של העלייה החמישית, וניתן לראות במיוחד את תוואי מסילות הברזל (קווים אדומים). היישובים היהודים מודגשים באדום
העלייה החמישית היא גל העלייה הגדול שבא לאחר העלייה הרביעית. העולים הגיעו מאירופה, צפון אפריקה ומאסיה לארץ ישראל בין השנים 1932–1939.
העלייה החלה בממדים צנועים והתגברה בשנים 1932–1935 בעקבות עליית הנאצים לשלטון בגרמניה. המאורעות שהחלו עם פרוץ המרד הערבי הגדול ב-1936 החלישו את זרם העלייה, אך בשנים 1938–1939 הוסיפו לעלות רבבות עולים, חלקם באורח בלתי חוקי.
סיום העלייה היה עם תחילת מלחמת העולם השנייה. מספר העולים מוערך בכ-250,000 נפש. העלייה החמישית מכונה לעיתים "עליית היקים" משום שכרבע מהעולים (כ-60 אלף איש) הגיעו לארץ מגרמניה. לפי מקור אחר: 186,000 סה"כ, ומהם 36,000 עולים מגרמניה ו-76,500 עולים מפולין .
גורמי העלייה החמישית

עליית הנאצים לשלטון – עלייתם של היטלר ומפלגתו לשלטון בגרמניה גרמה לזעזוע גדול בחיי היהודים בה והרעה את מצבם מבחינה חברתית וכלכלית. רוב היהודים בגרמניה הנאצית החליטו להגר מהמדינה. מרביתם היגרו לארצות המערב, בעיקר, לארצות הברית ובריטניה, ולדרום-אמריקה, אך היו גם רבים שהחליטו לעלות לארץ ישראל. באוגוסט 1933 נחתם הסכם ההעברה בין הסוכנות היהודית לשלטון הנאצי, שתוכנו: המרת רכושם של היהודים הנאלצים לעזוב את גרמניה (לפי החוק הגרמני באותה תקופה, אם יהודי היה עוזב את גרמניה – היה רכושו מוחרם על ידי השלטונות), בסחורות גרמניות שתיוצאנה לארץ ישראל ולארצות שכנות. ההסכם, ששירת את שני הצדדים, נתן יד להמשך העלייה.
התגברות האנטישמיות במזרח אירופה  – בחלק ממדינות מזרח אירופה חוגים רבים תמכו בהשקפות פשיסטיות ואנטישמיות ועובדה זו עודדה יהודים רבים במדינות אלו לעזוב למקומות אחרים.
הפריחה הכלכלית בארץ – הסכם ההעברה עם גרמניה וסכומי הכסף הגדולים שהביא היוו מנוף ונקודת מוצא לשיקום המשק הארץ-ישראלי לאחר המשבר הכלכלי שפקד את הארץ בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20. פרוץ המרד הערבי בשנת 1936 הרע שוב את המצב הכלכלי וגרם גם להחלשות זרם העלייה.
הנציב העליון החדש – הנציב העליון הבריטי החדש, ארתור ווקופ, שנכנס לתפקידו בשנת 1931 וכיהן בו עד 1938 היה פרו-ציוני ונתן היתרי עלייה רבים, עודד את הכלכלה היהודית ואת היישוב הציוני באופן כללי.
מדיניות ההגירה של ארצות הברית – בשנת 1924 החליטה ארצות הברית לצמצם את ההגירה אליה, וגם בתקופת העלייה החמישית שעריה לא היו פתוחים לכל המהגרים, אלא רק לחלקם. בסך הכל היגרו לארצות הברית מאז עליית הנאצים לשלטון ועד סוף שנות השלושים 95,000 יהודים מגרמניה. יהודים אחרים שעזבו את גרמניה היגרו ליעדים אחרים, ביניהם כ-62,000 איש לארץ-ישראל.
אישורי עלייה

הבריטים נהגו להעניק רישיונות עלייה על פי מדיניות ההגירה שקבעו. ממשלת ארץ ישראל נדרשה מתוקף סעיף 6 של כתב המנדט להקל "על ההגירה היהודית בתנאים נאותים". בפועל הורשו לעלות רק אלו שענו לקריטריונים שהשתנו כל פרק זמן. באמצע שנות ה-30 היו בתוקף הקריטריונים הבאים:
סוג א (1) – בעלי הון של לפחות 1,000 לירות, רשאים היו להיכנס לקונסוליה בריטית כלשהי, בצירוף הוכחת הון, ולקבל ויזה. הוויזה הקיפה גם את אשתו ובנותיו של בעל ההון, וכן את בניו שטרם מלאו להם 18.
סוג א (2) – בעלי מקצוע חופשי שברשותם לפחות 500 לירות, עלו כתלות בקביעת מנהל מחלקת העלייה של המנדט אשר החליט האם קיים בארץ צורך במקצועם.
סוג א (3) – בדומה ל-א(2), אלא שכאן מדובר באלו שברשותם לפחות 250 לירות.
סוג א (4) – אנשים שפרנסתם בארץ מובטחת.
סוג א (5) – עולים בעלי לפחות 500 לירות שיוכיחו כי באפשרותם להסתדר בארץ.
סוג ב (1) – יתומים שעוד לא מלאו להם 16 ושהוזמנו למוסד ציבורי בארץ ובלבד שהמוסד התחייב לכלכל את היתום עד הגיעו לגיל 18.
סוג ב (2) – אנשי דת שפרנסתם בארץ מובטחת.
סוג ב (3) – תלמידים שפרנסתם מובטחת בעת לימודיהם.
סוג ג – אנשים הבאים לעבודה בארץ ושיש להם סיכוי מוחלט לקבל עבודה. הסוכנות היהודית, אשר קיבלה רישיונות עלייה כאלה, חילקה אותם לחלוצים, לבעלי מקצוע ולפועלים.
סוג ד – אנשים התלויים בפרנסתם בתושבים קבועים או בעולים מסוגי א, ב(2) ו-ג. בקבוצה זו אלו נכללו בני משפחה.
אישורי עלייה > עלייה בלתי ליגלית

היות שהיו עולים שהיו מעוניינים לעלות לארץ ולא עמדו בקריטריונים להגירה על פי חוקי השלטון הבריטי התפתחו מגוון של שיטות לכניסה לארץ בדרכים אחרות:
נישואים פיקטיביים עם נתינים ארץ-ישראלים.
הרשמה ללימודים במוסד להשכלה גבוהה אך באופן מעשי לא להתייצב ללימודים
כניסה בלתי חוקית – בדרכי הים והיבשה.
אופייה החברתי

העלייה החמישית הייתה בעיקרה עליית המעמד הבינוני: בעלי מקצועות חופשיים, סוחרים ותעשיינים. שיעור החלוצים היה קטן מבעליות קודמות, ושיעור האקדמאים, בעלי ההון והידע המקצועי גדול יותר. עולים רבים פנו לערים, ויישובים בעלי אופי כפרי הפכו לבעלי אופי עירוני. העיר תל אביב הפכה לעיר הגדולה בארץ, ובחיפה הפכו היהודים לרוב. כמאה יישובים חקלאיים חדשים הוקמו ברחבי הארץ – כפול ממספרם בחמישים השנים הקודמות. חלק מהעולים הקימו את "יישובי המעמד הבינוני", כגון נהריה.
אופייה החברתי > ארצות המוצא

כ-40% מהעולים הגיעו מפולין. קרוב לרבע הגיעו מגרמניה, מאוסטריה ומצ'כוסלובקיה. מרומניה עלו כ-6% מהעולים ומתימן כ-3%. כ-2.5% עלו מליטא ואחוז דומה מיוון; ה"סלוניקאים" שבעולי יוון תרמו רבות להפעלת הנמל החדש בתל אביב ובפעילות בנמל חיפה. 2.4% מהעולים הגיעו מארצות הברית. כ-2,600 עולים – מעט יותר מאחוז – הגיעו בדרכים עקלקלות מברית המועצות, אשר נעלה את שעריה.
אופייה החברתי > העלייה מגרמניה

על אף שהעולים מגרמניה היו כחמישית מכלל העולים הייתה תרומתם רבה במגוון תחומים. העולים מגרמניה תרמו לשינוי הדפוסים המקובלים בתחומי ההשכלה, כלכלה ותרבות, ויצרו טיפוס חדש של מעמד בורגני-עירוני בארץ ישראל. מבחינה פוליטית מרביתם היו בעלי השקפות ליברליות-דמוקרטיות מבוססות והם החזיקו בעמדות מתונות בקשר לסכסוך הישראלי-ערבי.
העולים הגיעו כשברשותם הון פרטי, שאותו השקיעו בפיתוח כלכלת הארץ. הם תרמו למגוון התרבותי בארץ, ומספר העוסקים במקצועות חופשיים ובעלי ההשכלה בקרבם היה רב. העולים גילו חריצות ונכונות לעסוק בכל עבודה שתינתן להן. הם שינו את פני הבנייה העירונית, הקימו מפעלים, קידמו את הרפואה, פתחו בתי קפה וחנויות מעוצבות. הם יזמו הקמת מפעלי תרבות (כמו התזמורת הפילהרמונית), אשר תרמו לפיתוח התרבות בארץ. חלק מבעלי ההשכלה שולבו במוסדות כמו האוניברסיטה העברית והטכניון, ובכך תרמו לקידום החינוך הגבוה.
אופייה החברתי > עליית הנוער

בשנים 1934–1939 עלו לישראל כ-5,000 נערים ונערות מגרמניה ומאוסטריה, במסגרת מפעל הצלה וחינוך שנהגה על ידי רחה פראייר ויושם על ידי הנרייטה סאלד, וכונה "עליית הנוער". מרבית בני הנוער נקלטו בקיבוצים ובמושבי עובדים, ולאחר תקופת הכשרה הצטרפו לקבוצות השומר הצעיר, הנוער העובד והלומד ובני עקיבא בהקמת יישובים חדשים.