stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיי נישיקורי
ביוגרפיה > קריירה > 2010

בשנת 2010 ניסה נישיקורי צעד אחר צעד לחזור לסבב. הוא זכה ב-4 תוארי צ'לנג'ר. באליפות אוסטרליה הוא לא השתתף. באליפות צרפת הפתוחה נישיקורי הפסיד בסיבוב השני לנובאק ג'וקוביץ'. בעונת הדשא גם כן לא הצליח ובטורניר איסטבורן לאחר שעבר את המוקדמות הפסיד כבר בסיבוב הראשון. בווימבלדון גם כן הפסיד בסיבוב הראשון לרפאל נדאל. נישיקורי התאושש באליפות ארצות הברית הפתוחה כאשר עבר את שלושת סיבובי המוקדמות ניצח בסיבוב הראשון ובשני כשבסיבוב השלישי פרש ממשחקו נגד אלברט מונטנייס. בטורנירי סבב ה-ATP לא ניצח עוד משחקים בשנה זו. את השנה סיים נישיקורי בין ה-100 הראשונים בעולם.
ביוגרפיה > קריירה > 2011

נישיקורי הגיע עד לרבע גמר טורניר צ'נאי שבהודו והפסיד לסרבי ינקו טיפסרביץ'. באוסטרליה הגיע עד הסיבוב השלישי והפסיד לפרננדו ורדאסקו. בדלריי ביץ' הגיע עד חצי הגמר והפסיד לינקו טיפסרביץ'. במיאמי הפסיד בסיבוב השלישי לרפאל נדאל.
נישיקורי המשיך במגמה החיובית והגיע עד לגמר טורניר אוסטון והפסיד לריאן סוויטינג המקומי. בברצלונה הגיע עד שמינית הגמר והפסיד לפליסיאנו לופס המקומי. באליפות צרפת הפתוחה הפסיד נישיקורי בסיבוב השני לסרגיי סטחובסקי. בעונת הדשא נישיקורי היה לא יציב כשהגיע עד לחצי הגמר של טורניר איסטבורן אך הפסיד בסיבוב הראשון בווימבלדון. בווינסטון סאלם עבר נישיקורי את המוקדמות והגיע עד שמינית הגמר שם הפסיד לחואן מונקו. באליפות ארצות הברית ספג נישיקורי אכזבה כשהפסיד בסיבוב הראשון לפלאביו צ'יפולה האיטלקי.
בקואלה למפור הגיע עד חצי הגמר והפסיד פעם נוספת לינקו טיפסרביץ'. במאסטרס שנחאי רשם הצלחה כשטיפס עד חצי הגמר והפסיד לאנדי מארי. נישיקורי המשיך במגמה המצוינת כשהגיע לגמר טורניר בזל בשווייץ עם ניצחונות סנסציונים על תומאש ברדיך ונובאק ג'וקוביץ' עד שהפסיד בגמר לרוג'ר פדרר. את השנה סיים נישיקורי במקום ה-24.
ביוגרפיה > קריירה > 2012

2012 האירה פנים לנישיקורי. הוא רשם רבע גמר גראנד סלאם ראשון באליפות אוסטרליה והתקדם בעקבות זאת ל-20 הראשונים בעולם.
בעונת החימר הגיע לרבע גמר בבואנוס איירס, לשמינית גמר באקפולקו, לשמינית גמר גם במונטה קרלו ולרבע הגמר בברצלונה.
נישיקורי לא השתתף באליפות צרפת. ומשחקו הבא היה בווימבלדון כשהגיע לסיבוב השלישי והפסיד לחואן מרטין דל פוטרו. בניו פורט הפסיד ברבע הגמר לרז'ריב רם. באטלנטה הפסיד לבן ארצו גו סואדה. באולימפיאדת לונדון הפסיד רק ברבע הגמר לחואן מרטין דל פוטרו שגם זכה במדליית הארד. בסינסינטי הפסיד בשמינית הגמר לסטאן ואוורינקה. באליפות ארצות הברית הפסיד בסיבוב השלישי למרין צ'יליץ' הקרואטי. בקואלה לומפור הפסיד בחצי הגמר לחואן מונקו. לאחר מכן זכה נישיקורי בתואר יחידים שני בקריירה במולדתו יפן בעיר טוקיו עם ניצחון ברבע הגמר על תומאש ברדיך ובגמר על מילוש ראוניץ'. את השנה סיים נישיקורי במקום ה-19.
ביוגרפיה > קריירה > 2013

נישיקורי פתח את השנה עם חצי גמר בבריסביין והפסיד לאנדי מארי הבריטי. באוסטרליה הגיע עד שמינית הגמר והפסיד לדויד פרר.
נישיקורי זכה בתואר שלישי בממפיס עם ניצחון בגמר על פליסיאנו לופס. בשמינית גמר מיאמי הפסיד נישיקורי לדויד פרר. בטורניר מדריד מסדרת המאסטרס 1000 הגיע נישיקורי עד רבע הגמר והפסיד לפבלו אנדוחר. באליפות צרפת הפתוחה הפסיד נישיקורי בשמינית הגמר לרפאל נדאל שזכה בטורניר. בווימבלדון הפסיד נישיקורי בסיבוב השלישי לאנדראס ספי. בוושינגטון הפסיד בשמינית הגמר למרכוס בגדאטיס. במונטריאול הגיע לסיבוב השלישי והפסיד לרישאר גאסקה המדורג 9.
ביוגרפיה > קריירה > 2014

בספטמבר העפיל נישיקורי לגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה לאחר שגבר בחצי הגמר על המדורג ראשון בעולם, נובאק דג'וקוביץ', והפך לטניסאי היפני הראשון שהעפיל לגמר טורניר גרנד סלאם. במשחק הגמר הוא הפסיד למרין צ'יליץ' בתוצאה 6:3, 6:3, 6:3.
ביוגרפיה > 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), זכה נישיקורי במדליית ארד, לאחר שניצח את רפאל נדאל ב-3 מערכות (2-6, 7-6, 3-6). בשלב חצי הגמר הוא הודח על ידי אנדי מארי בשתי מערכות (6-1,6-4) שזכה במדליית הזהב.
תארים בקריירה

| מס>  | תאריך | טורניר | סוג טורניר | משטח | יריב בגמר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 11 בפברואר 2008 | דלריי ביץ', ארצות הברית | סבב 250 | קשה | ארצות הברית ג'יימס בלייק | 6-4 6-1 3-6 |
| 2. | 1 באוקטובר 2012 | אליפות יפן הפתוחה, טוקיו, יפן | סבב 500 | קשה | קנדה מילוס ראוניץ' | 6-0 3-6 7-6 |
| 3. | 18 בפברואר 2013 | ממפיס, ארצות הברית | סבב 500 | קשה | ספרד פליסיאנו לופס | 6-3 6-2 |
| 4. | 16 בינואר 2014 | ממפיס, ארצות הברית | סבב 250 | קשה | קרואטיה איבו קרלוביץ' | 6–4, 7–6(7–0) |
| 5. | 27 באפריל 2014 | ברצלונה, ספרד | סבב 500 | חימר | קולומביה סנטיאגו חרלדו | 6–2, 6–2 |
| 6. | 28 בספטמבר 2014 | קואלה לומפור, מלזיה | סבב 500 | קשה | צרפת ז'וליין בנתו | 7–6(7–4), 6–4 |
| 7. | 5 באוקטובר 2014 | אליפות יפן הפתוחה, טוקיו, יפן | סבב 500 | קשה | קנדה מילוס ראוניץ' | 7–6(7–5), 4–6, 6–4 |
| 8. | 15 בפברואר 2015 | אליפות ממפיס, ארצות הברית | סבב 250 | קשה | Flag of South Africa.svgקווין אנדרסון | 6-4, 6-4 |
נישיקורי בווימבלדון 2013.
חלפן כספים

חלפן כספים בציור של פייטרו די מיניאטו האיטלקי, משנת 1412
חלפן כספים הוא אדם או ארגון שעיסוקו הוא החלפת מטבעות או שטרות של מדינה אחת באלו של מדינה אחרת. סחר זה היה קודמו של הבנקאות המודרנית.
הופעתו של כסף נייר באמצע המאה ה-17 ופיתוח הבנקאות המודרנית ושערי חליפין במאה ה-20 אפשרו לשוק המרת מטבע להתפתח. והוקמו צ'ינג'ים שנועדו להחלפת מטבעות. גם הבנקים נותנים שירותי המרת מטבעות חוץ.
היסטוריה

בעבר הרחוק, בירושלים, עולי רגל שעלו לבית המקדש בחגי ישראל ומועדיו, היו מחליפים חלק מכספם מהמטבע היווני או הרומי ומטבעות נוספות מארצות מגוריהם, במטבעות ארץ ישראלים, ששימשו לתשלום עבור קורבנות ותרומות לבית המקדש.
במהלך ימי הביניים באירופה, ערים ועיירות רבות הנפיקו מטבעות משלהן, שנשאו לעיתים קרובות דיוקן של השליט, כגון המלך הברון או הבישוף האזורי. כאשר זרים, בעיקר סוחרים נודדים, הגיעו למסחר בעיירות, היה להם צורך להחליף מטבעות זרים למטבע המקומי, אצל חלפני כספים מקומיים. חלפני הכספים היו מעריכים את המטבעות הזרים לפי סוג, בלאי ותוקף, ואז ממשערים את ערכו במטבע המקומי. לאחר מכן הסוחר יכול למשוך את הכסף במטבע מקומי לצורך המסחר.
ככל שגדלה פעילותם של חלפני הכספים הם החלו לספק גם מסגרת הלוואות, על ידי הוספת עמלת הלוואה בנוסף לשערי המטטבעות. מאוחר יותר סיפקו האבירים טמפלרים שירות זה לצליינים שנסעו לארץ הקודש וממנה.
עבודת החלפן > ידע ומיומנויות

חלפן הכספים בתקופות ההיסטוריות נזקק לידע רב על עדינותם של מטבעות זהב וכסף ועל האותנטיות של המטבעות. ונדרשו שנים של ניסיון על מנת להיות מסוגל להחליט באופן מיידי על ביצוע עסקת החליפין. וגם נצרך לידע רב בחשבון, כי ברוב המקומות לא השתמשו בשיטה העשרונית לחישובי המטבעות.
חלפן כספים היה צריך גם לדעת הנהלת חשבונות. הפעילות בירידי המסחר כללה קבלת פיקדונות מהסוחרים לתקופת שהותם ביריד, כשהפיקדון נרשם בספרי חלפני הכספים, ובזמן רכישת טובין, הופחת הסכום ונרשם לטובת המוכר. בסיום היריד הסוחר המפקיד קיבל בחזרה רק את היתרה מהסכום שהפקיד, והשאר הועבר למוכרים.
עבודת החלפן > ציוד

בעבר, העסק התנהל ברחוב, והיה צורך בשולחן שעליו הניח הסוחר את מטבעותיו, וכלי כתיבה לרישום הכספים, וזה הספיק לעבודתו של החלפן. מאוחר יותר, עם כניסתן של הגילדות, הוקמו מקומות קבועים יותר, שבהם ניתן היה למצוא כמה חלפני כספים. בהמשך, משרדי החלפניות התנהלו כעסק בחנות ייחודית. כיום, בדרך כלל זה כולל מכונות אוטומטיות לספירת כספים, חדר משוריין, וכספות חסינות מפריצה ואש.
אטימולוגיה

חלפני כספים שלא יכלו לעמוד בהתחייבויותיהם, שולחנם נופץ. באיטלקית banca rotta (תרגום מילולי: שולחן שבור), וזה מזכיר את המילה הגרמנית Bankrott ובאנגלית הפך לBankruptcy שמשמעותה בעברית היא פשיטת רגל.
בעת החדשה

מקצוע חלפן הכספים ברובו, הפך למקצוע הבנקאי, אך עדיין נשארו גם חלפני מטבעות כמו בעת העתיקה, הממירים כסף זר, בעיקר מטבעות שנסחרות ברוב העולם, בכסף מקומי.
ראו גם

בנקאי
חלפנות כספים
שער יציג
הערות שוליים

↑  Josef Kulischer: היסטוריה כלכלית של ימי הביניים. מסת"ב 3-486-41976-5 עמוד 330
| --- | --- |
בקרת זהויות :  HDS: 014062  NDL: 00996639 
חלפני כספים בסומליה ב-2014
ודנ"ח

| --- | --- |

שער הכניסה הראשי למרכז התערוכות ומעליו "פסל נהג הטרקטור ואשת הסובחוז"
 מידע כללי
 סוג:  פארק, תערוכה, אטרקציה תיירותית, סימן נוף 
 מיקום:  נפת אוסטנקינו 
 מדינה:  רוסיה
 בעלים:  עיריית מוסקבה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1935
 תאריך פתיחה רשמי:  1 באוגוסט 1939 
 אדריכל:  ויאצ'סלב אולטרז'בסקי
 סגנון אדריכלי:  קלסיציזם סטליניסטי 
 
 קואורדינטות:  55°49′47″N 37°37′56″E﻿ / ﻿55.829722222222°N 37.632222222222°E﻿ / 55.829722222222; 37.632222222222
 http://vdnh.ru/en/
  (למפת מוסקבה מוגדלת) ודנ"ח(למפת מוסקבה רגילה) ודנ"ח
 
זירה להחלקה על הקרח בכיכר המרכזית (כיכר ידידות העמים)
ביתן אזורי התעשייה המרכזיים (1955 - נהרס)
ודנ"ח (קיצור של Выставка достижений народного хозяйства, תערוכת הישגי המשק העממי) הוא מרכז ירידים ותערוכות בינלאומי הנמצא בנפת אוסטנקינו במוסקבה, בירת רוסיה, המוכרז בתור רובע עצמאי בתוך מוסקבה. זהו מרכז התערוכות והירידים הגדול בעולם ובו מעל 400 מבנים. לאחר נפילת ברית המועצות המקום משמש בעיקר לירידים בהם נמכרים מוצרים לבית.
בשנים 1993–2014 נקרא בשם מרכז התערוכה של כל רוסיה (ברוסית: Всероссийский выставочный центр - נקרא גם מרכז התערוכה של כל הרוסים).
המרכז היה חברה רשמית הנסחרת בבורסה של מוסקבה עד שהועבר בשנת 2014 לבעלות עיריית מוסקבה.
מאז שנת 1991 המרכז חבר בהתאחדות הבינלאומית לתערוכות וירידים "IUEF" ובאיגוד העולמי לעשיית התערוכות "UFI".
היסטוריה

מרכז התערוכות הוקם באופן רשמי ב-17 בפברואר 1935 בשם "התערוכה של האיחוד החקלאי" (ВСХВ) (רוסית: Всесоюзная Сельско-Хозяйственная Выставка), בתור "עיר תערוכות" (בדומה אל "יריד המזרח" שהתקיים בתל אביב) עם רחובות ומרחבים ציבוריים, דבר שהיה מאוד נפוץ בשנות ה-30 של המאה ה-20 באתר שנקרא אז פארק אוסטנקינו באחד מפרבריה הצפוניים של מוסקבה ששולב לאחר מכן בגבולות העיר. בשנת 1935 הוכנה תוכנית אב לתכנון מרכז התערוכות על ידי האדריכל ויאצ'סלב אולטרז'בסקי שאושרה בשנת 1936. הפתיחה הרשמית אמורה הייתה להתקיים בחודש יולי 1937, למרות זאת התוכניות לא יצאו לפועל לפי לוח הזמנים שקבע יוסיף סטלין, ולאחר שלושה שבועות לפני המועד האחרון של הפתיחה נאלץ סטלין באופן אישי לדחות את הפתיחה הרשמית בעוד שנה אחת (לאוגוסט 1938). עבודות הבנייה לא הושלמו במועד וחלק מן הביתנים שהוקמו וכן שער הכניסה החדש נהרסו על מנת להחליפם במבנים מתאימים יותר (על רוב הביתנים נמתחה ביקורת על כך שלא היו בהם חלונות). על פי התוכנית המקורית של המתכנן, הבניינים הוקמו מעץ, אולם בשנת 1938, ועדה ממשלתית בחנה את הבנייה והחליטה כי מבנים מעץ נחשבו צנועים מדי, וזמניים מדי. מתכנן האתר ויאצ'סלב אולטרז'בסקי נעצר (ושוחרר בשנת 1943) ולאחר מכן תכנן את שער הכניסה הראשית בפתיחה המחודשת.
באוגוסט 1938 הודיע ניקיטה חרושצ'וב בנאום בסובייט העליון כי האתר אינו מוכן, ודחה את זמן הפתיחה לאוגוסט 1939. הפתיחה הרשמית נערכה ב-1 באוגוסט 1939 ומדי יום ביקרו במקום כ-40,000 איש. לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות ב-22 ביוני 1941 האתר נסגר עד לאחר תום מלחמת העולם השנייה.
בכניסה הראשית של מרכז התערוכות למול השער הראשי הוצב על בימה גבוהה הפסל המפורסם "העובד ואשת הקולחוז", המציג דמויות ענק של גבר ואשה המחזיקים יחד פטיש ומגל. הפסל, שגובהו 25 מטרים, נוצר על ידי הפסלת ורה מוחינה והוצב במקורו על גג הביתן הסובייטי בתערוכה העולמית של פריז (1937). הפסל המפורסם הופיע על הלוגו של אולפני מוספילם במוסקבה ובפתיח של סרטי תעמולה סובייטיים.
ביתני הארצות:
ביתן קירגיזסטן
ביתן בלארוס
ביתן אוזבקיסטן - ברקע הגזיבו שהוקם בכניסה לביתן
ביתן קרליה
ביתן אוקראינה
ביתן צפון קווקז
ביתן טורקמניסטן
ביתן ארמניה
היסטוריה > הפתיחה המחודשת 1948–1959

בחודש אוקטובר 1948 הורתה הממשלה לחדש את המקום ולפתוח אותו מחדש בשנת 1950. הפתיחה המחודשת נדחה שוב יותר מפעם אחת, והפתיחה המחודשת התקיימה בשנת 1954 (עדיין בתור תערוכה חקלאית בלבד). בשנת 1959 שונה שמו של מרכז התערוכות ל"תערוכת ההישגים הלאומיים לכלכלה" או בקצור ВДНХ. ושונה יעודו למרכז תערוכות של הישגים טכנולוגיים, מדעיים וכלכליים. בשנת 1989 היו במרכז התערוכות 82 ביתנים בשטח כולל של 700,000 מ"ר. כל ביתן הוקדש לענף מסוים, כגון "ביתן הנדסה" (1954),"ביתן החלל" (1966),"ביתן האנרגיה אטומית" (1954), "ביתן החינוך העממי" (1954), "ביתן אזורי התעשייה המרכזיים" (1955), "ביתן האלקטרוניקה של הרדיו" (1958), "ביתן מועצת התרבות" (1964).
בתקופת ברית המועצות, אירח המרכז מדי שנה למעלה מ-300 כנסים לאומיים ובינלאומיים ותערוכות רבות, וכן סמינרים ומפגשים של מדענים ואנשי מקצוע בתעשייה. אירועים אלה משכו כ-11 מיליון מבקרים מדי שנה, ובהם 600,000 אורחים מארצות חוץ. בביתן האלקטרוניקה של הרדיו שכנה תערוכה ייחודית של ארגון ES EVM (הארגון הסובייטי המקביל של IBM).
היסטוריה > לאחר נפילת ברית המועצות

בשנת 1992 לאחר נפילת ברית המועצות החליף מרכז התערוכות את שמו מ-ВДНХ ל-ВВЦ והרחיב את שטחו בתוספת 2,375,000 מ"ר מתוכם 266,000 מ"ר המשמשים תערוכות מקורה. שטחו של המקום גדל וכיום ישנם כ-400 מבנים. ביתני הארצות והאיגודים החקלאיים הפכו לביתנים של חברות מסחריות ושל איגודים מקצועיים של רוסיה. תחזוקה לקויה של הפסל "הפועל ואשת הקולחוז" גרמה לפירוק הפסל שעמד על בימה גבוהה מול הכניסה הראשית לצורך שיפוצים והצבתו מחדש בשנת 2009 על הביתן הסובייטי המשוחזר. בשנים 2010–2011 נערכה תחרות לביצוע עבודות הרחבה וחידוש של המתחם. בסופו של דבר לאף הצעה לא הוענקה זכייה בפרויקט.
המרכז איבד חלק גדול מנפח הפעילות שלו לאחר הקמת מרכז התערוכות החדש של מוסקבה "פארק התערוכות והירידים סוקולניקי" שהוקם בתוך פארק סוקולניקי לא הרחק משם בצפון העיר. ולאחר מכן "מרכז אקספו מוסקבה", שהוקם על נהר מוסקבה במרכז העיר.
בשנת 2014 המרכז הועבר לבעלות עיריית מוסקבה וזו שינתה את שם המרכז לשמו ההיסטורי, בתמיכת תושבי העיר שתמכו בהצעה בהצבעה שנערכה באינטרנט. עיריית מוסקבה הודיעה באופן רשמי על שיקום המבנים ושחזורם של מבנים ישנים, ובשנת 2015 נפתח ביתן חדש עבור בעלי חיים ימיים המכונה מוסקוואריום.
בשנת 2017 הורחב השטח של המרכז על חשבון "פארק אוסטנקינו".
האתר

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא משפטים ארוכים מדי, תאוריות טרחנית ולא אנציקלופדית, שגיאות תחביר.
מרכז התערוכות הוקם לפי חזונו של יוסיף סטלין להקים מרכז תערוכות בדמות עיר סובייטית שתפאר את האידאולוגיה הסוציאליסטית והקומוניסטית, המקום שנבחר להקים את מרכז התערוכות היה בעבר פארק גדול בפרבר צפוני של מוסקבה שנקרא אוסטנקינו והמתכנן הראשי היה האדריכל ויאצ'סלב אולטרז'נסקי. המתחם נבנה סביב שדרה ראשית שהתחילה בכיכר הכניסה והמשיכה אל הכיכר המרכזית שהוקמה בצורת "משושה" (כיכר ידידות העמים) בה בנוי הביתן הראשי, את השדרה חוצים רחובות צולבים קטנים יותר ובאזור השדרה הראשית תוכננו כל ביתני הארצות, האזורים והערים.
בכניסה לביתן אוזבקיסטן הוקם גזיבו גדול ומתחתיו בריכת נוי וספסלים. בנייתו של ביתן מספר 3 ליד שער הכניסה הדרום-מערבי לא הושלמה מעולם והוא נישאר נטוש עד היום. בכיכר המרכזית הוצבה מזרקה מפורסמת בשם "מזרקת ידידות העמים" שנועדה לפאר את עמי ברית המועצות, משם השדרה ממשיכה ומתרחבת עם מזרקות קטנות בצדדים ועם מזרקה גדולה נוספת הנקראת "מזרקת פרח האבן" הניצבת בחזית ביתן אוקראינה. אחר כך ישנה כיכר נוספת הקרויה "כיכר התעשייה" הנצבת בכניסה ל"ביתן החלל והתעופה" בה עומדים כיום חללית ווסטוק ולפניה מטוס טופולב Tu-154 שהוצבו בה בשנות ה-60 לאחר שהביתן הפך להיות מ-"ביתן המיכון החקלאי" ל-"ביתן החלל". עד שנת 1948 גם עמד במקום פסל גדול של סטלין שעמד בתחילה על נהר מוסקבה במרכז העיר. חלקו הצפוני של מרכז התערוכות קיים אזור משותף של "הגנים הבוטניים של האקדמיה הרוסית למדעים" הנמצאים בסמוך ובו נמצאים ביתנים חקלאיים ובריכות צמחייה בהם נמצאים "גני מישורין" וגם "מזרקת שיבולת הזהב", כל המזרקות במרכז התערוכות מצופות זהב. ישנם גם פסלים רבים הפזורים ברחבי האתר ובעיקר פסלים של מנהיגי ברית המועצות לשעבר. בנוסף ישנם במקום גם בתי קולנוע, בתי קפה, ביתני תיאטרון ואף כנסייה שהוקמה לאחר נפילת ברית המועצות. בחלקו הדרומי של האתר ליד הכניסה הראשית נמצאים מתקני שעשועים וביניהם גלגל הענק "מוסקבה-850" שהוקם בשנת 2004 לכבוד 850 שנה לעיר מוסקבה, מלבד זאת הוקם גם מחדש הביתן הסובייטי שהיה בתערוכה הבינלאומית "אקספו 67" שנערכה בשנת 1967 במונטריאול שהפך להיות "ביתן מוסקבה". את כל המבנים ואת המזרקות תכננו אדריכלים סובייטיים ואת המזרקות עיצבו אומנים סובייטיים, חלקם עוצבו בסגנון "קלסיציזם סטליניסטי" וחלקם בסגנון "עוגת החתונה" כגון "הביתן הראשי" (בדומה לשבע האחיות של סטלין) שאפיינו את האדריכלות הקומוניסטית שהייתה מפורסמת אז בברית המועצות ובארצות קומוניסטיות. בשנת 2008 הוקם "ביתן הקונסטרוקטיביסטים הגדולים" שנועד לשחזר את ה-"ביתן הסובייטי" המקורי מ-1937 שעמד מול "הביתן הנאצי" בתערוכה שהתקיימה באותה השנה ביריד העולמי בפריז ובשנת 2009 הוצב מעליו פסל "הפועל ואשת הקולחוז" המשופץ, באותה השנה הוקם גם "ביתן רוסיה" מאחורי ביתן מוסקבה ובצמוד לשער הכניסה הישן, וזהו הביתן הגדול ביותר שהוקם במרכז התערוכות עד כה. בשנת 1954 הוקמו השערים ושער הכניסה הראשי ומעליו "פסל נהג הטרקטור ואשת הסובחוז" שעמד בעבר על מגדל ליד השדרה הראשית בצמוד לביתן המרכזי שהוקם באותה השנה. למרכז התערוכות כיום ישנם 6 כניסות וכיום ניתן גם לשכור אופניים או מכונית בהם ניתן לטייל באתר. באתר ישנה גם תחנה מטאורולוגית למדידת האקלים ומזג האוויר, בנוסף ישנו גם מוזיאון קטן בכניסה הראשית המספר את תולדות האתר.
ביתנים שנהרסו

מאז פתיחתו של האתר ועד שנות ה-70' נהרסו באתר מעל 300 מבנים שונים ולאחר נפילת ברית המועצות חלקם שוחזר ונבנה מחדש.
פנורמה

הכיכר המרכזית יחד עם מזרקת ידידות העמים ומאחוריה השדרה המרכזית
ראו גם

מרכז התערוכות והכנסים סוקולניקי
תערוכה עולמית
ביתן מוסקבה
הפועל ואשת הקולחוז
מרכז אקספו של אוקראינה
תחנת המטרו ודנ"ח
הביתן הסובייטי של התערוכה הבינלאומית אקספו 67' שנערכה בשנת 1967 במונטריאול ושהוקם מחדש במרכז התערוכות - כיום "ביתן מוסקבה"
השמש של מוסקבה, גלגל ענק שנפתח בשנת 2022
ביתן המוסקוואריום החדש שנפתח בשנת 2015
אליהו מאיר פייבלזון (ירושלים)

| --- | --- |

 לידה:  16 במרץ 1967 (בן 57) ב' באדר ב' ה'תשכ"ז צפת
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  ישיבת פוניבז' לצעירים, ישיבת בית מתיתיהו
 מקום פעילות:  ירושלים, ישראל
 השתייכות:  חרדי, ליטאי
 תחומי עיסוק:  מחשבת ישראל, החזרה בתשובה
 רבותיו:  הרב משה שפירא, הרב יצחק שלמה זילברמן, הרב לייב מינצברג
 חיבוריו:  ויבינו במקרא, סוד הצמצום, ייחוד ברכה וקדושה, דברים שבלב, כל מצוותיך אמונה.
 
 https://pitcheiolam.co.il
 
הרב אליהו מאיר פייבלזון (נולד בד' באדר ה'תשכ"ז, 16 במרץ 1967) הוא ראש ישיבה והוגה חרדי ליטאי.
מתחילת העשור השני של המאה ה-21 מכהן הרב פייבלזון כראש ישיבת פתחי עולם, ומעביר שיעורים במחשבת ישראל ובהשקפה בישיבת דרך השם ובבית מדרש הגר"א.
קורות חייו

נולד בצפת לחנה לאה בת הרב יואל קלופט ולרב שמואל אביגדור פייבלזון, ראש ישיבת נחלת נפתלי בעיר. אביו הוא בנו של רבי ברוך יוסף פייבלזון ראש ישיבת ראדין, ונכדם של רבי נפתלי טרופ, ושל רבי אליהו מאיר פייבלזון, על שמו הוא קרוי.
למד בישיבת פוניבז' לצעירים ובמחזור הראשון של ישיבת בית מתתיהו בבני ברק.
ב-2010 הקים הרב משה שפירא את ישיבת "פתחי עולם" עבור בעלי תשובה בעלי רקע אקדמי, והעמיד בראשה את הרב פייבלזון והרב אליהו אילני. מאז פרישת האחרון ופטירת הרב שפירא, הרב פייבלזון עומד לבדו בראש הישיבה.
מלבד שיעורי גמרא, שיעוריו של הרב פייבלזון עוסקים גם באמונה ו"הלכות דעות", מועדי ישראל, מחשבת ישראל, השקפה, תנ"ך, קבלה, נישואין, ועוד. הוא מלמד בישיבתו, בישיבת דרך השם, ב"בית מדרש הגר"א" ובארגון נפש יהודי הפונה לסטודנטים חילוניים.
הגותו והפולמוס סביבה

הרב פייבלזון למד קבלה והשקפה מפי הרב משה שפירא ובו הוא רואה את רבו המובהק הוא למד גם עם הרב לייב מינצברג ראש ישיבת המתמידים (בעיקר תנ"ך) ועם הרב יצחק שלמה זילברמן (פילוסופיה וקבלה) ובהם הוא רואה את רבותיו בנושאים אלו.
הגותו יוצאת דופן במגזר החרדי, ונחשבת כהגות חדשנית.
עיקרי משנתו: ערך עליון בחיבור אישי לתורה ולמצוות; אמון באהבת האל לברואיו, ובפרט לעם ישראל, מתוך הבנה עמוקה במהות הברית שביניהם; ערכי הצדקה והמשפט, וההרמוניה ביניהם.
הוא רואה את התנ"ך כבסיס לכל תפיסה יהודית, ומרבה לעסוק בו בסגנון "פשוטו של מקרא". הוא מרבה להתבסס על תורת האר"י, הגר"א והרמח"ל ועל היסודות שקיבל מרבותיו הנזכרים.
סביב משנתו של הרב פייבלזון התעורר פולמוס. בשיעור שהעביר בשנת 2019 הביא את דברי הרמב"ם במורה נבוכים שמהם עולה כי אין כפירה בטענה שחכמים, ולא הלכה למשה מסיני, הם שחידשו את הפרשנות לחיוב "עין תחת עין", לדוגמה, המוציאה אותו מפשוטו, וזאת במסגרת הסמכות שהעניקה להם התורה. ציטוטים משיעור זה הופצו והביאה לביקורת רבנית עליו, בין היתר מצד ראשי ישיבה בולטים כמו ראש ישיבת חברון הרב דוד כהן. בעקבות הביקורת העביר הרב פייבלזון שיעור הבהרה.
גם לאחר ההבהרה סבל הרב פייבלזון מהטרדות טלפוניות וכתובות נאצה מתחת לביתו. בחודש יוני 2020 אוים לעיני רעייתו בסכין, בידי אנשים שדרשו שיחדל ממסירת שיעורים. בקמפיין מימון המונים להדפסת ספריו שהחל מיד לאחר מכן, השתמשו תלמידיו במוטו: "זו התשובה שלנו" וכן "הם מוציאים סכינים - אנחנו נוציא ספרים". באלול ה'תשפ"ג יצא לאור בעקבות יוזמה זו ספרו "יתרון האור" על המועדים חלק ב לאחר מכן יצא גם חלק א.
רבים משיעוריו נמסרים כסדרות. הוא מרצה בין היתר בפני אברכים, חרדים עובדים, סטודנטים ואינטלקטואלים חילוניים, ובעיקר צעירים חרדים. הוא מקדיש שיעורים גם לנושאי אקטואליה ישראלית, כמו היחס בין חילונים לחרדים והיחס החרדי הראוי ליום העצמאות. וכותב מפעם לפעם טור בעיתון משפחה.
חיים אישיים

נשוי לפנינה לבית ולך. מתגורר בשכונת רמת שלמה בירושלים, ולהם שבעה ילדים.
חיבוריו

קונטרס בענייני מכירת שטרות
ויבינו במקרא - על החומשים בראשית וויקרא.
זכר ליציאת מצרים - על חומש שמות.
יתרון האור על פורים.
שיעורי מורינו על מועדי ישראל.
סוד הצמצום - מאמר לגבי סוד הצמצום.
כל מצוותיך אמונה - בעניין סוגיות הנוגעות למצוות התורה.
דברים שבלב - מכתבי הדרכה, ענייני אמונה, וענייני נישואין.
ייחוד ברכה וקדושה בחינותיה של השבת.
אדם בגן עדן - על פרשת גן עדן בספר בראשית
יתרון האור שני כרכים - על פסח, שבועות, בין המצרים, ראש השנה, יום הכיפורים, סוכות, חנוכה ופורים ועוד
הערות שוליים

↑  פתחי עולם (ארכיון)
↑  אודות הרב, באתר פתחי עולם (ארכיון)
↑  המצ'ינג הצנוע: 400 אלף ש"ח ללא פרסומות, באתר כיכר השבת
↑  דף הבית נפש יהודי
↑  הרב צבי וינטר, הרב אליהו מאיר פייבלזון // פרופיל של אישיות נדירה, באתר כיכר השבת, ‏27.05.19.
↑  מוזכר בספרו 'זכר ליציאת מצרים' [דרושה הבהרה].
↑  שלמה טייטלבאום, "מנהיגי הציבור החרדי לא מתכתבים עם המציאות שבחוץ", באתר כלכליסט, 26 בפברואר 2023
↑  בצלאל כהן, מכון מנדל? הרב אוריה עינבל? מאחורי הקלעים של הקרבות הפנים ליטאיים, באתר קו 400, ‏20 בפברואר 2020 פורום: בחדרי חרדים - הממסד הליטאי נגד האאוטסיידר – בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il
↑  האמת והשלום אהבו -הרב פייבלזון - יט טבת תשפ.mp3, באתר Google Docs
↑  אירוע חמור • קיצונים שלפו סכין ואיימו על המשפיע הליטאי, באתר כיכר השבת
↑  דף הקמפיין באתר צ'רידי
↑  חלק ב יצא לפני חלק א, הספרים כונו "חלק א" ו"חלק ב" לפי סדר מועדי השנה.
↑  הרב צבי וינטר, הרב אליהו מאיר פייבלזון // פרופיל של אישיות נדירה, באתר כיכר השבת, ‏27.05.19
↑  הרב אליהו מאיר פייבלזון, 08 ג טבת תשעו -07 - כנסת ישראל ויהודים חילוניים, באתר www.kolhalashon.com
↑  הרב אליהו מאיר פייבלזון, עצמאות עט - שלושת השבועות- הציונות והקונפליקט החרדי, באתר www.kolhalashon.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011060916205171  VIAF: 2283164913187018980001   WorldCat (עם VIAF): 2283164913187018980001
אייזק אסימוב

| --- | --- |

למעלה – אייזק אסימוב, 1965
 לידה:  2 בינואר 1920 רוסיה הסובייטית (1918-1954) פטרוביצ'י, רוסיה הסובייטית
 פטירה:  6 באפריל 1992 (בגיל 72) ארצות הברית ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  Исаáк Ази́мов 
 מדינה:  הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ארצות הברית, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית 
 לאום:  יהודי אמריקאי
 מקום מגורים:  ברוקלין, פילדלפיה/מערב העיר, בוסטון, פטרוביצ'י, מנהטן 
 שם עט:  Paul French 
 עיסוק:  סופר, היסטוריון, ביוכימאי, מחבר ספרי לימוד, הומוריסטן
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה, התיכון לבנים ובנות, בית הספר ללימודים כלליים של אוניברסיטת קולומביה, בית הספר להנדסה ולמדע שימושי של קרן פו, התיכון לבנים 
 שפות היצירה:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני, מדע פופולרי, פנטזיה, מתח
 יצירות בולטות:  סדרת המוסד, אני, רובוט, The Bicentennial Man, The Intelligent Man's Guide to Science, סדרת הרובוטים, שקיעה, האלים עצמם 
 תקופת הפעילות:  1939–1992 (כ־53 שנים)
 בן או בת זוג:  ג'נט אסימוב (1973–1992)  Gertrude Asimov (26 ביולי 1942–1973) 
 צאצאים:  Robyn Asimov 
 פרסים והוקרה:  פרס הוגו (1963)  פרס הוגו לנובלה הטובה ביותר (1992)  פרס הוגו לעבודה הקשורה הטובה ביותר (1995)  פרס לוקוס לסיפור הקצר (1987)  פרס גרנד מאסטר של דיימון נייט (1987)  פרס לוקוס לרומן מדע בדיוני (1983)  פרס רטרו-הוגו לרומן הטוב ביותר (30 באוגוסט 1996)  היכל התהילה של המדע הבדיוני והפנטזיה (1997)  פרס קוסמוס 2000 (1985)  Retro Hugo Award for Best Short Story (2016)  Retro Hugo Award for Best Novelette (2018)  פרס הוגו לנובלה הטובה ביותר (1977)  פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1983)  פרס המהגרים הגדול (2006)  הומניסט השנה (1984)  פרס לוקוס ליצירת פרוזה קצרה מאוד (1977)  Hugo Award for Best All-Time Series (1966)  James T. Grady-James H. Stack Award for Interpreting Chemistry (1965)  פרס נבולה לרומן הטוב ביותר (1972)  הפרס לזכר אדוארד אלמר סמית' (1967)  פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1973)  פרס נבולה לנובלה הטובה ביותר (1976)  פרס לוקוס לרומן הטוב ביותר (1973)  פרס קלפמקה-רוברטס (1975)  עמית הוועדה למחקר סקפטי  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  פרס דיטמאר 
 www.asimovonline.com
 חתימה:   
 
אייזק אסימוב (ביידיש: יצחק אזימאוו, באנגלית: Isaac Asimov‏; 2 בינואר 1920 – 6 באפריל 1992) היה ביוכימאי וסופר יהודי אמריקאי, יליד רוסיה הסובייטית. במשך שנות פעילותו כתב למעלה מ־500 ספרים בתחומים שונים, אולם את עיקר פרסומו קנה ככותב ספרי מדע בדיוני. כמחווה לפועלו נקרא אסטרואיד על שמו (5020 Asimov). זכה בפרסי הוגו ונבולה פעמים אחדות, כמו גם פרסים נוספים ו-14 תוארי דוקטור לשם כבוד. ב-1987 היה הסופר השמיני שזכה בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי, החל מ-2002, פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים המחולק לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה, לצידו של טקס חלוקת פרס נבולה.