יחידה 8200
היסטוריה > אתרי האזנה ובסיסים בתחילת הדרך

ב־20 במאי 1948 עברה חוליית ההאזנה התל אביבית בהנהגתו של מרדכי ורצמן, למשך מספר שבועות מדירת המסתור האחרונה בשדרות רוטשילד 48 ל"בית האדום" שבו פעלה באותם ימים מפקדת ארגון ההגנה. כעבור מספר שבועות מפקדת היחידה עברה לשדרות ירושלים 101 ביפו ושם הוקם בסיס "בית הייכל" (Haikal) בביתו הנטוש של יוסוף הייכל, שהיה רכוש ערבי נטוש ששייך למשפחת חממי. בתחומי הבסיס נכללו גם בתים סמוכים (מספרים 99, 103, 105). בחודש דצמבר 1948 עברה מפקדת יחידה 8200, אז תחת השם ש.מ.2, לבסיס "בית ביבי" בסוף שדרות ירושלים. באותו אתר עד כיבוש יפו במלחמת העצמאות ב-13 במאי, פעל מחנה מבוצר אשר שימש את המטה הראשי ביפו ובראשו עמדו המפקד העיראקי של יפו עבד א-נג'ים א-דין וחסן סלמה, תוך קיום קשר עם מפקדתו של פאוזי קאוקג'י.
מבנה היחידה כלל גם חוליית האזנה בירושלים, שמוקמה במחנה שנלר, חוליית האזנה בחיפה, חוליית האזנה בבאר שבע, שהתמקמה בתחנת הרכבת הטורקית, חוליות האזנה נוספות ברחבי הארץ, וחוליות האזנה ניידות שהצטרפו לכוחות הלוחמים. היחידה, שגדלה במהלך מלחמת העצמאות, מנתה בסופה כ-250 אנשים.
בסוף שנת 1953 עברה מפקדת יחידת ההאזנה ש.מ.2 מתל אביב-יפו לגלילות. (בשנות השבעים המבנים באתר נהרסו והוקם במקום פארק דוידוף).
עם ראשי היחידה בתקופה זו, בנוסף לאלמוג, נמנו אברהם אילוני (שמונה למפקדה בשנת 1952), אברהם שרוני וד"ר יוסף גיליס.
בעקבות חשד של אנשי האו"ם בוועדות שביתת הנשק שישראל קוראת ומפענחת את המברקים המוצפנים שלהם, עבר האו"ם לשימוש במכונת הצפנה מתוצרת בוריס הגלין (Boris Hagelin), שאותן גיליס לא הצליח לפצח. רכישת ציוד לעיבוד נתונים מתוצרת IBM אפשרה להתגבר על קושי זה.
במאי 1956 שונה שם היחידה ל"יחידה 515" (קרי: "חמש ורבע"). בשנת 1955 החל לפעול במכון ויצמן למדע המחשב הראשון בישראל - ויצק, ויחידה 515 זכתה להשתמש בו פעמיים בשבוע, שעתיים בכל פעם. במאי 1961 הוענק פרס ביטחון ישראל לצוות המחשוב של יחידה 515 בראשותו של סא"ל מאיר שפירא. זמן המחשב המצומצם לא סיפק את היחידה, ובשנת 1959 הציע שפירא לרכוש מחשב בלעדית ליחידה. לקידום ההצעה נפגש עם מרדכי קיקיון, שהציע להגיש את ההצעה בשם כל מערכת הביטחון, ובהמשך לכך הוקמה ביולי 1959 יחידת ממר"ם, והמחשב הצה"לי הראשון החל לפעול בה ביולי 1961. המחשב שירת את אגפי צה"ל וחילותיו, ובהם יחידה 515.
בשנת 1966 הוקם ביחידה מרכז דיווח והתרעה שנקרא "שופר", זאת במסגרת שיפור ההיערכות לאפשרות של תקיפת פתע של חיל האוויר המצרי על הכור בדימונה, היערכות שנקראה "סנטור".
כשנה לאחר מכן, באפריל 1967, הוקם מרכז דיווח דומה במחלקת המחקר באמ"ן, שנקרא מד"ת (מרכז דיווח ותיעוד).
ב-26 בנובמבר 1966, שבועיים אחרי מבצע "מגרסה", נקלט על ידי יחידת הסיגינט של אמ"ן 515 מברק שנוסח כפקודה מאת המפקד הכללי של המפקדה הערבית המאוחדת (מפע"ם) אל מפקדי הכוחות המזוינים של כל המדינות הערביות החברות במפע"ם. הייתה זו הוראה להעמיד את כוחותיהם בכוננות מלאה. הידיעה דווחה לגורמי אמ"ן ובעקבותיה הוכרזה בצה"ל כוננות (שם הקוד – "רובד"). בבדיקה נוספת של הידיעה, ולאחר שלא נראו תזוזות בקרב כוחות ערביים, בוטלה הכוננות. הבדיקה הנוספת של הידיעה הצביעה על טעות בתרגום מערבית לעברית. בשל חומרת הטעות לקח על עצמו סא"ל יואל בן-פורת, מפקד המסגרת המקצועית האחראית לכך ביחידה, את האחריות והגיש את התפטרותו לראש אמ"ן אלוף אהרון יריב. יריב דחה את ההתפטרות. בלקיחת האחריות על אירוע אשר לא גרם לאסון, אלא רק לכוננות (שהייתה כרוכה בהוצאה כספית ניכרת), הוכיח בן-פורת נורמה של מנהיגות בחיל המודיעין. אלוף יריב העריך מאוד את אישיותו וכישוריו של בן-פורת, וסבר כי אסור לאבד קצין מוכשר ואיכותי בשל טעות שנזקה היה מוגבל.
בתקופה שעד מלחמת ששת הימים התחזקה המגמה שהוביל רמ"ח איסוף אל"ם אלי זעירא, שהמודיעין האלקטרוני ובמרכזו הסיגינט (אז – האזנה) הוא גורם דומיננטי בסל האיסופי. מערך האיסוף האלקטרוני הוגדל. הורחב כיסוי מקורות סיגינט בעולם הערבי באופן אינטנסיבי, כולל כניסה לתחומים חדשים; ונוצרו יכולות מבצעיות שהביאו לפריצות דרך איסופיות לתחומים ולהיקפים שלא נודעו עד אז. יחידה 515 זכתה לתנופה בשל הערכת מצב מודיעינית שהעמידה בראש הצי"ח את ההתרעה מפני תקיפה אווירית מצרית על הכור בדימונה, היערכות שנקראה "סנטור". כיסוי חיל האוויר המצרי חייב התארגנות חדשה וקשר הדוק מאוד עם ענף המודיעין (ענף 4) במפקדת חיל האוויר. בתקופה זו נכנסו לארצות ערב מערכות רדיו טלפון חדשות, ולמרות מאמץ רב של הערבים לשמור על ביטחון שדה, יחידה 515 התמודדה בהצלחה עם כיסוי אפיקים רבים יותר ועם יותר מידע בדיבור, לא רק במורס. התח"ל (קשר חו"ל של ארצות ערב עם הנציגויות שלהן בעולם) היה מקור חשוב למידע מדיני. בתקופה זו לא היו לוויינים, לא כבלים תת-ימיים ולא אינטרנט. באותה תקופה נכנס גם כיסוי האלינט לפעולה – מעקב אחר מכ"מים נייחים ומוטסים. המכ"ן – מגלה הכיוון של מערכות הקשר הערביות – הוסיף מימד חשוב "היכן ערוך האויב". חיל האוויר תרם במלחמה ליכולת הכיסוי של יחידה 515 כאשר פגע בקשר הקווי של המצרים כדי לאלץ אותם להעלות רשתות לאוויר. מבצע "מוקד" שפתח את מלחמת ששת הימים התבסס על המודיעין האיכותי שסיפקה יחידה 515 עד שעת ה-ש.