stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות וימבלדון 1883
התחרות

התחרות נערכה ב-2 שלבים. בשלב הראשון 23 ספורטאים התחרו על הזכות להתמודד מול המנצח של התחרות שנערכה בשנה שעברה. בשלב השני המנצח של השלב הראשון נפגש עם האלוף-משנה שעברה.
כול המשתתפים חולקו ל-2 בתים (16 בעליון ו-7 ספורטאים בתחתון).המנצחים נפגשו בגמר מתמודדים.
המנצח של השלב הראשון היה טניסאי בריטי ארנסט רנשו, אח של מנצח אליפות וימבלדון 1882. אחים רנשו נפגשו במשחק הקובע את מנצח התחרות  (כמו בשנה שעברה) וויליאם רנשו ניצח ב-5 מערכות. בכך הוא זכה באליפות השלישית ברציפות. במשחק הגמר נוכחו כ-2500 צופים.
ויליאם רנשו, מנצח התחרות
אליפות וימבלדון 1882

| --- | --- |

 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  8 ביולי 1882 – 17 ביולי 1882 (10 ימים) 
 מספר תחרות:  6 
 מספר מתמודדים:  29 
 עיר מארחת:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 זוכה:  ויליאם רנשו
 → אליפות וימבלדון 1881 אליפות וימבלדון 1883 ← 
 
אליפות וימבלדון 1882 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-8 ביולי והסתיימה ב-17 ביולי.
בתחרות השתתפו 29 ספורטאים בריטים.
התחרות

התחרות נערכה ב-2 שלבים. בשלב הראשון 28 ספורטאים התחרו על הזכות להתמודד מול המנצח של התחרות שנערכה בשנה שעברה. בשלב השני המנצח של השלב הראשון נפגש עם האלוף-משנה שעברה.
כל המשתתפים חולקו לשני בתים (16 בעליון ו-12 ספורטאים בתחתון). המנצחים נפגשו בגמר מתמודדים.
המנצח של השלב הראשון היה טניסאי בריטי ארנסט רנשו. אחים רנשו נפגשו במשחק הקובע את מנצח התחרות וויליאם רנשו ניצח ב-4 מערכות. בכך הוא זכה באליפות השנייה ברציפות. במשחק הגמר נוכחו כ-2,000 צופים.
ויליאם רנשו, מנצח התחרות
גבעת התחמושת (אתר הנצחה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אתר הנצחה ממלכתי בישראל 
 על שם:  הקרב על גבעת התחמושת 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1975
 תאריך פתיחה רשמי:  1975 
 אדריכל:  בנימין אידלסון, גרשון צפור, רפי בלומנפלד 
 קואורדינטות:  31°47′54″N 35°13′40″E﻿ / ﻿31.798314150904°N 35.227798447284°E﻿ / 31.798314150904; 35.227798447284
 www.g-h.org.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) גבעת התחמושת(למפת ירושלים רגילה) גבעת התחמושת(למפת הרי ירושלים רגילה) גבעת התחמושת(למפת הרי ירושלים מוגדלת) גבעת התחמושת
 
אזור גבעת התחמושת
הוריו של החובש הקרבי רב"ט אורי לבוביץ בעל עיטור המופת, טובה ויצחק ליד הגלעד הספונטני הזמני שהוקם בגבעת התחמושת, בסיור למשפחות שכולות שהתקיים לאחר חודש ממועד הקרב. לסיור צורפו מפקדי היחידה שגויסו ליום מילואים, ונתנו הסבר בסיסי על התנהלות הקרב. יולי 1967
אנדרטת גבעת התחמושת, 1968
קבוצת מבקרים ליד מגדל המים בגבעת התחמושת
גבעת התחמושת היא גבעה בצפון ירושלים, שבמוצב הירדני ששכן עליה התחולל קרב קשה במלחמת ששת הימים. במקום יש אתר לאומי להנצחת ולהנחלת המורשת על המערכה בירושלים במלחמת ששת הימים. האתר מנוהל על ידי תאגיד ממשלתי הכפוף למשרד המורשת.
היסטוריה של האתר עד למלחמת ששת הימים

המתחם הוקם על ידי הבריטים בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 כבונקר לאחסון התחמושת של בית הספר לשוטרים. מבנה בית הספר הוקם על גבעה בגובה 797 מטרים מעל פני הים, שלוחה של רכס הר הצופים מכיוון צפון-מערב (כיום סובבת אותו שכונת מעלות דפנה). ב-19 במאי 1948, במהלך מלחמת העצמאות, כבש הלגיון הירדני את המתחם, ביחד עם שטחים נוספים בצפון העיר, מידי כוחות האצ"ל שהתבססו באזור כמה ימים לפני כן במסגרת מבצע קלשון. תפיסת המוצב על ידי הירדנים ניתקה את הר הצופים ממערב ירושלים עד לכיבושו מחדש במלחמת ששת הימים, בלילה שבין 5 ביוני ל-6 ביוני 1967.
הנצחת הלוחם היהודי של מלחמת עולם השנייה

ארגון הווטרנים היהודים העולמי: International Council of jewish war veterans החליט להקים את מרכזו בירושלים בגבעת התחמושת.
אתר ההנצחה בסיוע קרן קיימת לישראל – J.N.F ארצות הברית קיבלו על עצמם לממש את פרויקט: "כבוד ותהילה ללוחמים היהודים". במטרה לרכז מידע ונתונים על פועלם של הלוחמים היהודים לדורותיהם, שמותיהם ופרטים אישיים, וכן להנציחם על "קיר הנצחה ללוחם היהודי".
שרותם, של הלוחמים היהודים בצבאות ומסגרות אחרות (מחתרות, פרטיזנים, משטרה וכל שרות ביטחוני אחר) בארצותיהם במלחמות העולם, ביניהן, לפניהן ואחריהן כולל למעלה מ-3 מיליון לוחמים יהודים.
הערות שוליים

↑  אלון לוי, הוועדה המקומית אישרה הקמת אתר הנצחה לאומי בגבעת התחמושת, באתר mynet‏ ירושלים, 18 בפברואר 2020
↑  גלעד כהן, האתר להנצחת הקרב על גבעת התחמושת הודיע על סגירתו: "התקציב קוצץ ב-50%", באתר ynet, 6 בפברואר 2024
↑  אברהם פריינד, אושרה העברת הסמכויות על גבעת התחמושת למשרד המורשת, באתר בחדרי חרדים, 12 בנובמבר 2024
| אתרי הנצחה ממלכתיים ואתרי הנצחה חיליים בישראל |
| --- | --- | --- |
| אתרי הנצחה ממלכתיים | אנדרטה לזכר עולי הגרדום וחללי אצ"ל • אנדרטת הלוחם הבדואי • אנדרטת חטיבת הנגב • אתר הנצחה לחללי קהילת המודיעין • בית יד לבנים הדרוזים • האריה השואג • גבעת התחמושת • מצודת יואב - בית חטיבת גבעתי |  |
| אתרי הנצחה חיליים | אנדרטה לזכר לוחמי חיל האוויר שנפלו בעת שירותם • אתר הנצחה לחללי חיל הלוגיסטיקה • אנדרטה לנופלי פיקוד העורף • אנדרטת דרך הגבורה לחללי חיל ההנדסה בכל מערכות ישראל • אנדרטת הצנחנים • אנדרטת החיל הכללי • אנדרטת חיל השלישות • אתר הנצחה ומוזיאון חטיבת גולני • אתר הנצחה לחללי המשטרה הצבאית • אתר הנצחה לחללי הנח"ל וחיל החינוך • אתר הנצחה לחללי חיל הטכנולוגיה והאחזקה • אתר הנצחה לחללי חיל הקשר והתקשוב • אנדרטת חיל הרפואה • האנדרטה לחללי חיל התותחנים • אנדרטת משמר הגבול • אנדרטת חטיבת כפיר • יד לחללי חיל הים • יד לשריון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311529805171  VIAF: 150634052   WorldCat (עם VIAF): 150634052 
דגם קו התפר העירוני משולב במייצג אור קולי באתר גבעת התחמושת הממחיש את הקרבות בירושלים ב־1967. ביצוע הדגם: גד מה-טוב
קיר המנציח את שמות הנופלים
חושי הארכי

ערך זה עוסק בדמות מקראית. אם התכוונתם לסופר עברי שכונה בשם זה, ראו .
קבר חושי הארכי בירכא
חוּשַׁי הָאֲרְכִּי, דמות מקראית הנזכרת בספרי שמואל ודברי הימים, רֵעֶה (כלומר חברו ויועצו של) המלך דוד. מוצאו המשוער ממשפחת הארכי, שהיו מתושבי הארץ הקדומים, בגבול בנימין ואפרים, קודם לכניסת בני ישראל לארץ.
מרד אבשלום

חושי נזכר בסיפור מרד אבשלום בספר שמואל ב', פרק ט"ו וכן ברשימת פקידי דוד (דברי הימים א', כ"ז) בסמוך לשמו של אחיתופל הגילוני, רשימה המשקפת את המצב האדמיניסטרטיבי בממלכה ערב המרד. לעומת אחיתופל שהיה שותף לקשר כנגד דוד, הפגין חושי נאמנות גמורה לדוד ואף ביקש להצטרף למלך הבורח מירושלים. עם זאת, המלך חשש שחושי יהיה עליו למשא (ייתכן ובשל היותו זקן) וביקש ממנו לשוב אל העיר ולחבור אל אבשלום כדי שישמש כמרגל וכך יוכל לדווח על המתרחש ויסייע בסיכול המרד. חושי עושה כמצוות מלכו, מגיע אל אבשלום וקורא "יְחִי הַמֶּלֶךְ יְחִי הַמֶּלֶךְ!". אבשלום, התמה על בגידתו לכאורה של ידיד אביו, שואל את חושי: "זֶה חַסְדְּךָ אֶת-רֵעֶךָ; לָמָּה לֹא-הָלַכְתָּ, אֶת-רֵעֶךָ?" אך חושי מרגיעו באומרו שהעביר את תמיכתו אל אבשלום כיוון שהעם תומך בו, ומבטיח לו את נאמנותו.
חושי סיכל את עצת אחיתופל הטובה, לתקוף את מחנה דוד הנמלט מוקדם ככל האפשר, בהזהירו את אבשלום מפני פזיזות. בתשובה לפניית אבשלום, לאחר ששמע את עצת אחיתופל, הדגיש חושי הארכי שהעצה שיעץ אחיתופל אינה טובה "בַּפַּעַם הַזֹּאת". דברי חושי נחלקים לשניים: הוא מסביר מדוע לדעתו טעה אחיתופל הפעם, ומציע הצעה משלו כיצד להתמודד עם דוד ואנשיו. גם חושי מדגיש כי הציר המרכזי לניצחון הוא המומנטום, אך בניגוד לעצת אחיתופל לנצל את המומנטום מיידית ולהכריע את המערכה, טען חושי שהמומנטום יטה לטובת אבשלום במהלך קרב גדול ומכריע. לדברי חושי, אם יצאו אבשלום וצבאו מיד לקראת דוד הם יפעלו מבלי שגורם הפתעה יהי לצידם ויסכנו את הישגיהם השבריריים. במקום זה חושי הציע לאסוף צבא ענק מכל אנשי ישראל, ולזכות בניצחון מכריע. בדבריו נזהר חושי להזכיר את אבשלום כמי שעומד בראש הפירמידה וכמי שכל פעולה נסבה סביבו, עם זאת, כשחושי עבר לתאר את הגורל הצפוי לדוד, הוא מקפיד לדבר עליו בגוף שלישי ונמנע מאזכור שמו. דברי חושי לאבשלום עמוסים בדימויים ציוריים שיצרו ערפול ומאידך שבו את לבו של אבשלום, ומעל לכל נמנע חושי מלהתייחס לעצמו ובכך האדיר את דמותו של אבשלום. מטרתו האמיתית של חושי הייתה להרוויח זמן בתקווה שהמרד ידעך ודוד המלך ייהנה מפסק זמן להתארגנות. בסיכומו של דבר בחר אבשלום לנהוג על פי עצת חושי אך המספר המקראי מציין כי החלטתו של אבשלום לא נבעה מתהליך "אנושי" בו מעורבת חכמת חושי ומחשבת אבשלום בלבד, אלא הייתה כאן מעורבות אלוהית ישירה.
קבלת עצתו של חושי על ידי אבשלום סיפקה זמן יקר למחנה דוד לארגן את ההתנגדות לאבשלום (תוך שחושי מעדכן גם את דוד בדבר הצפוי), ולמעשה, עצתו של חושי היא שהכשילה את מרד אבשלום והצילה את דוד.
בספר הברית השלם נכתב בשם חז"ל  שחושי גוי היה.
השם חושי

השם חושי נזכר גם כשם אביו של בענא, אחד מנציבי שלמה המלך, ויש לשער שהמדובר באותו האיש. באשר למקור השם "חושי", ההשערות במחקר הן כי מדובר בצורה מקוצרת של שם אחר, ככל הנראה שם כדוגמת "אחישי" או "אחושי" (כמבנה השם המקראי "אבישי").
קבר חושי

מקום קברו של חושי אינו מתואר בתנ"ך, אך על פי מסורת יהודית מהמאה ה-17,[דרוש מקור] קברו שכן ביישוב ירכא שבגליל. הסיבה לזיהוי קברו של חושי בירכא לכאורה נובעת ממדרש תהילים, כי כינויו של חושי - 'ארכי' היא על שם עירו ירכה. לפי המסורת הדרוזית במקום נקבר שרו של יתרו.
לקריאה נוספת

יעקב ליוור, "חושי", אנציקלופדיה מקראית, ג, ירושלים תשי"ח
הערות שוליים

↑  ספר יהושע, פרק ט"ז, פסוק ב'.
↑  ספר הברית השלם, חלק ב, מאמר יג, פרק ה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513517805171
ז'ורדי אלבה

ז'ורדי אלבה אי ראמוס (בקטלאנית: Jordi Alba i Ramos, ידוע גם בשם ג'ורדי אלבה; נולד ב-21 במרץ 1989) הוא כדורגלן ספרדי-קטלאני המשחק באינטר מיאמי ובנבחרת ספרד בעמדת המגן השמאלי. אלבה נחשב לאחד המגנים השמאליים הטובים ביותר בדורו. אלבה היה חבר בלתי נפרד מהנבחרת שזכתה ביורו 2012, וגם היה חלק מהסגלים בגביע העולם ב-2014, 2018 ו-2022, ואליפות אירופה ב-2016 וב-2020. אלבה היה הקפטן של הנבחרת שזכתה בליגת האומות ב-2023. באותה השנה הוא גם הודיע על פרישה מהנבחרת.
קריירת מועדונים

בצעירותו שיחק במועדון הנוער של מועדון הכדורגל ברצלונה, אך ב-2005 שוחרר מהמועדון ועבר לקורנלה (Cornellà). לאחר כמעט שנתיים נמכר על ידי הקבוצה לוולנסיה במחיר של 6,000 יורו. את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית ערך בניצחון 2–4 על ריאל ואיאדוליד.
ב-28 ביוני 2012 סוכמה העברתו של אלבה לברצלונה תמורת 14 מיליון אירו, לאחר משא ומתן ארוך, בין ראשי ברצלונה לבין מנואל יורנטה, נשיא ולנסיה. לאחר ההעברה, אלבה קיבל את חולצה מספר 18 בברצלונה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-19 באוגוסט 2012 נגד ריאל סוסיאדד. אלבה כבש את שער הבכרה שלו בקבוצה ב-20 באוקטובר בניצחון 4–5 נגד דפורטיבו לה קורוניה. ב-23 באוקטובר כבש את שער הבכורה שלו בליגת האלופות, שהיה גם שער הניצחון בתוספת הזמן נגד סלטיק הסקוטית.
ב-20 ביולי 2023 חתם באינטר מיאמי מה-MLS.
קריירה בינלאומית

ב-2008 שיחק בנבחרת ספרד עד גיל 19 במסגרת האולימפיאדה בביג'ינג וזכה במדליית הזהב יחד עם הנבחרת. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ערך במוקדמות יורו 2012, נגד צ'כיה.
ביורו 2012 הפך לשחקן קבוע בהרכב נבחרת ספרד, ואף נבחר למגן השמאלי המצטיין של שלב הבתים. את שערו הראשון במדי הנבחרת הבקיע בגמר יורו 2012 נגד איטליה, כאשר העלה את ספרד לתוצאה 0–2. המשחק הסתיים בסופו של דבר בתוצאה 0–4.
מיד עם תום יורו 2012 הודיע מאמן נבחרת ספרד הצעירה, לואיס מילה, כי אלבה ייכלל בסגל נבחרתו למשחקים האולימפיים ב-2012 בלונדון.
נכלל בסגל נבחרת ספרד לטורניר מונדיאל 2022.
ב-2023 אלבה החליט לפרוש מנבחרת ספרד.
תארים

אליפות ספרד (5): 2012/2013, 2014/2015, 2015/2016, 2017/2018, 2018/2019
גביע המלך הספרדי (5): 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2020/2021
ליגת האלופות: 2014/2015
הסופרקאפ הספרדי (4): 2013, 2016, 2018, 2022/2023
הסופרקאפ האירופי: 2015
אליפות העולם לקבוצות: 2015
אליפות אירופה בכדורגל: 2012 ליגת האומות: 2023
סטטיסטיקות קריירה > קריירת מועדונים

נכון ל-28 במאי 2023
| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קורנלה | 2006/2007 | Primera Catalana | 15 | 3 | — | — | — | — | — | — | 15 | 3 |
| ז'ימנסטיק טרגונה | 2008/2009 | הליגה הספרדית השנייה בכדורגל | 35 | 4 | 1 | 0 | — | — | — | — | 36 | 4 |
| ולנסיה | 2009/2010 | לה ליגה | 15 | 1 | 2 | 0 | 9 | 0 | — | — | 26 | 1 |
| ולנסיה | 2010/2011 | לה ליגה | 27 | 2 | 4 | 0 | 3 | 0 | — | — | 34 | 2 |
| ולנסיה | 2011/2012 | לה ליגה | 32 | 2 | 8 | 0 | 10 | 1 | — | — | 50 | 3 |
| ולנסיה | סך הכל | סך הכל | 74 | 5 | 14 | 0 | 22 | 1 | — | — | 110 | 6 |
| ברצלונה | 2012/2013 | לה ליגה | 29 | 2 | 4 | 1 | 9 | 2 | 2 | 0 | 44 | 5 |
| ברצלונה | 2013/2014 | לה ליגה | 15 | 0 | 5 | 0 | 4 | 0 | 2 | 0 | 26 | 0 |
| ברצלונה | 2014/2015 | לה ליגה | 27 | 1 | 6 | 1 | 11 | 0 | — | — | 44 | 2 |
| ברצלונה | 2015/2016 | לה ליגה | 31 | 0 | 3 | 1 | 9 | 0 | 2 | 0 | 45 | 1 |
| ברצלונה | 2016/2017 | לה ליגה | 26 | 1 | 6 | 0 | 6 | 0 | 1 | 0 | 39 | 1 |
| ברצלונה | 2017/2018 | לה ליגה | 33 | 2 | 5 | 1 | 8 | 0 | 2 | 0 | 48 | 3 |
| ברצלונה | 2018/2019 | לה ליגה | 36 | 2 | 6 | 0 | 11 | 1 | 1 | 0 | 54 | 3 |
| ברצלונה | 2019/2020 | לה ליגה | 27 | 2 | 3 | 0 | 5 | 0 | 1 | 0 | 36 | 2 |
| ברצלונה | 2020/2021 | לה ליגה | 35 | 3 | 5 | 2 | 7 | 0 | 2 | 0 | 49 | 5 |
| ברצלונה | 2021/2022 | לה ליגה | 30 | 2 | 2 | 0 | 11 | 1 | 1 | 0 | 44 | 3 |
| ברצלונה | 2022/2023 | לה ליגה | 24 | 2 | 2 | 0 | 3 | 0 | 1 | 0 | 30 | 2 |
| ברצלונה | סך הכל | סך הכל | 313 | 17 | 47 | 6 | 84 | 4 | 15 | 0 | 459 | 27 |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 437 | 29 | 62 | 6 | 106 | 5 | 15 | 0 | 620 | 40 |
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של ישראל

| --- | --- |
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של ישראל

נבחרת טניס הנשים של ישראל והצוות המקצועי שלה, 2007
 מידע כללי
 התאחדות:  איגוד הטניס הישראלי
 השתייכות אזורית:  אירופה/אפריקה
 קפטן:  ציפי אובזילר
 מפגשים היסטוריים
 שנה ראשונה:  1972
 מפגש ראשון: קנדה קנדה 3 - 0 ישראל ישראל  (יוהנסבורג, דרום אפריקה; 20 במרץ 1972)
 סטטיסטיקה קבוצתית
 שנים במפעל:  44
 מפגשים:  149
 מאזן ניצחונות:  74 - 75
 שנים בבית העליון:  19 (כולל בית עליון 2)
 הישג שיא:  רבע גמר (2008)
 שיאים אישיים
 מירב הניצחונות יחידים:  אנה סמשנובה, (38 - 24)
 מירב הניצחונות זוגות:  ציפי אובזילר, (28 - 23ׂׂׂׂׂׂ)
 מירב הניצחונות סה"כ:  ציפי אובזילר (51 - 39)
 הזוג המצליח ביותר:  יוליה גלושקו ושחר פאר (10 - 7)
 הכי הרבה שנים:  ציפי אובזילר (16)
 הכי הרבה מפגשים:  אנה סמשנובה (61) ציפי אובזילר (61)
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של ישראל היא נבחרת הטניס של ישראל המשחקת בגביע בילי ג'ין קינג (גביע הפדרציה) העולמי ומורכבת משחקניות הטניס הבכירות שלה.
ישראל משחקת בגביע הפדרציה החל משנת 1972. הדירוג הנוכחי של נבחרת ישראל בדירוג נבחרות הנשים של גביע בילי ג'ין קינג (גביע הפדרציה), הוא המקום ה-58 בעולם, נכון ל-15 באפריל 2024, עלייה של 9 מקומות לעומת דירוג קודם.
נכון לינואר 2011 שיחקה ישראל מאז תחילת השתתפותה בגביע בילי ג'ין קינג / /גביע הפדרציה 123 מפגשים בינלאומיים, מהם ניצחה 63.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנת 2007 העפילה הנבחרת לראשונה בתולדותיה לבית העולמי העליון, שבו משחקות שמונה נבחרות טניס הנשים הטובות ביותר בעולם. משחק ההעפלה לבית זה הסתיים בניצחון 4 - 1 על נבחרת אוסטריה. בפברואר 2008 אירחה ישראל את נבחרת רוסיה ברמת השרון במסגרת סיבוב המשחקים הראשון. מריה שרפובה גברה על שחר פאר וציפי אובזילר, והובילה את רוסיה לניצחון 4 - 1. באפריל 2008 הפסידה ישראל 2 - 3 במשחק הפלייאוף מול נבחרת צ'כיה, ובעקבות כך ירדה לבית העליון 2, שבו משחקות הנבחרות המדורגות במקום ה-9 עד ה-16 בעולם.
בתחילת 2009 דורגה ישראל במקום ה-10 בעולם. בפברואר הפסידה ישראל לאוקראינה 2 - 3, לאחר שני ניצחונות של שחר פאר ושני הפסדים של ציפי אובזילר לאחיות בונדרנקו. במשחק הזוגות המכריע הפסידו פאר ואובזילר לשתי האחיות. באפריל הפסידה ישראל בטאלין לאסטוניה בתוצאה 2 - 3, וגם הפעם המשחק המכריע היה משחק הזוגות. משחק זה היה פלייאוף על ההישארות בבית העליון, ובעקבות ההפסד ירדה ישראל לבתים האזוריים.
בפברואר 2010 השתתפו ישראל, ששחקניותיה הבכירות היו שחר פאר ויוליה גלושקו, ו- 15 נבחרות נוספות, במשחקי הבית האזורי האירופי-אפריקאי שנערכו בפורטוגל. ישראל סיימה במקום ה-9 ונותרה בבית האזורי לשנה נוספת.
בשנת 2011 צורפה לסגל הנבחרת ולריה פטיוק (אנ'), אלופת ישראל לנוער ב-2010, במקום חן אסטרוגו. שאר שחקניות הנבחרת, שחר פאר, יוליה גלושקו וקרן שלמה, נותרו בה מהשנה הקודמת.
בראשית שנת 2011 אירחה ישראל את משחקי הבית האזורי אילת. הנבחרת ניצחה את נבחרות בולגריה, לוקסמבורג ורומניה, אולם בשל הפסד 2-1 לנבחרת פולין בהובלת אגניישקה רדוונסקה לא הצליחה הנבחרת להעפיל לפלייאוף העלייה לבית העליון, סיימה במקום ה-5-6, ונותרה בבית האזורי שנה נוספת.
בין השנים 2012-2015 השתתפה הנבחרת במשחקי הבית האזורי כאשר בשנים 2012-2013 התקיימו המשחקים באילת.
בפברואר 2016 ארחה ישראל באילת בפעם הרביעית את משחקי הבית האזורי. למאמנת הנבחרת מונתה סנדרה וסרמן (אנ') טניסאית עבר מבלגיה שדורגה בשיאה במקום ה-48 בעולם, במקומו של תומר דנק. לנבחרת הצטרפה שלי קורליצקי (אנ'). בשלב הבתים סיימה ישראל במקום הראשון בבית והעפילה למפגש מכריע מול אוקראינה. במפגש על העלייה לפלייאוף הבית העליון הפסידה ישראל 3-0.
בפברואר 2017 השתתפה ישראל במשחקי הבית האזורי שנערכו באסטוניה. לנבחרת הצטרפה אלופת ישראל דניז חזניוק, שהחליפה את שחר פאר שפרשה מטניס. ישראל סיימה במקום האחרון בבית לאחר שהפסידה את כל שלושת המפגשים. בפליאוף הירידה הפסידה ישראל 2-1 לגיאורגיה וירדה לבית האזורי מספר 2 לראשונה מאז 1999.
ב-2018 צורפה לנבחרת, אלופת ישראל הטריה ולדה אקשיברובה במקומה של דניז חזניוק, המדורגת הבכירה בין הישראליות, שלא זומנה לנבחרת בנימוק "שיקולים חברתיים". בטורניר הבית האירופי-אפריקאי מס' 2 שנערך באתונה באפריל 2018 עלתה הנבחרת לשלב ההצלבה. גם ניקול נדל (אנ') ולינה גלושקו צורפו לנבחרת. בהמשך צורפו לנבחרת שלי ברזניאק אלופת ישראל לשנת 2019, ושביט קמחי (אנ') אלופת ישראל 2022.
שיאים

שיא הניצחונות: ציפי אובזילר, 51 ניצחונות (ו-36 הפסדים).
שיא הניצחונות ביחידות: אנה סמשנובה, 38 ניצחונות (ו-24 הפסדים).
שיא הניצחונות בזוגות: ציפי אובזילר, 28 ניצחונות (ו-22 הפסדים).
שיא ההתמודדויות: אנה סמשנובה וציפי אובזילר, כל אחת 61 התמודדויות (שתיהן החזיקו במשותף בשיא העולמי במספר התמודדויות, שנשבר על ידי אן קרמר בהמשך).
שיא שנות השתתפות בנבחרת: ציפי אובזילר, 16 שנה.
קפטני נבחרת הפדרציה

עודד יעקב 2008-2001
ליאור מור 2012-2009
עמוס מנסדורף, 2015-2013
ציפי אובזילר, 2016-
מאמני נבחרת הפדרציה

ליאור מור  2008-2002
תומר דנק 2015-2009
סנדרה וסרמן (אנ') משנת 2016-
חברות הנבחרת (2020)

ולדה קאטיץ'
לינה גלושקו
שביט קמחי (אנ')
שלי ברזניאק
ניקול חירין
ראו גם

סבב הטניס העולמי לנשים של ITF
הערות שוליים

↑  דירוג נבחרות הנשים של גביע הפדרציה באתר הפדרציה הבינלאומית לטניס
↑  אורן אהרוני, סנדרה וסרמן מונתה למאמנת הפדרציה, באתר ynet, 25 בדצמבר 2015
↑  עמיר פלג, דניז חזניוק: "לא מפחדת מהאיגוד שמאיים עליי", באתר ynet, 17 באפריל 2018
יהדות צ'ילה

יהדות צ'ילה היא אחת הקהילות היהודיות בדרום אמריקה. מקורה של הקהילה היא בהגירת אירופים למדינה. במשך השנים, צ'ילה קיבלה מספר קבוצות של מהגרים יהודים. הקהילה היהודית בצ'ילה מגיעה בעיקר מהגירות שהתרחשו החל מסוף המאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה ה-20, רובה הגדול של הקהילה מרקע אירופאי.
בצ'ילה נמצאת הקהילה היהודית השלישית בגודלה בדרום אמריקה. בצ'ילה יש כ-18,300 יהודים, נכון לשנת 2019, המהווים 0.1% מכלל האוכלוסייה בצ'ילה. הכמות הכוללת של צ'יליאנים עם מוצא יהודי, לעומת זאת, היא בערך 30,000 (מוגדרים כאנשים שיש להם לפחות הורה או סבא יהודי אחד, וכל בן זוג של אדם כזה).
הערות שוליים

1 2 3 4  ג'ופרי ויגדור, מה יהיה גורל יהודי צ'ילה?, דבר, 17 בספטמבר 1973
1 2  American Jewish year book 2019 : the annual record of the North American Jewish communities since 1899. Dashefsky, Arnold., Sheskin, Ira M., 1950–. Cham: Springer. 2020. p. 330. ISBN 978-3-030-40371-3. OCLC 1164581561.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: others (link)
↑  Elkin, Judith Laikin, 1928– (2014). The Jews of Latin America (3rd ed.). Boulder, Colorado: Lynne Rienner. pp. 1–25. ISBN 978-1-58826-896-9. OCLC 858914473.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  יהודה גור-אריה, צ'ילה: בתי־כנסת, "קלובים" ופלגים, מעריב, 11 במרץ 1988
↑  עמוס לבב, "טוב להם ־ ואילו בישראל המצב הכלכלי מרתיע", מעריב, 28 בנובמבר 1976
↑  צדוק אשל, כינוס שנתי לחינוך עברי בצ'ילי, למרחב, 9 בדצמבר 1965
↑  צדוק אשל, יהודי צ'ילה מקבלים נשיא ישראל, למרחב, 17 ביולי 1966
↑  צדוק אשל, יהודי ציילה כבר רכשו כרטיסי־טיסה, מעריב, 15 בספטמבר 1970
↑  איינדה בירך את יהודי צ׳ילה לרגל השנה החדשה, על המשמר, 27 בספטמבר 1971
↑  סימני שאלה מרחפים על ראשי  25,000 יהודי צ'ילה אחר ההפיכה, דבר, 13 בספטמבר 1973
↑  פינושה רצח את בני, כותרת ראשית, 18 בנובמבר 1987
אמנון לוי, למסיבה הזו חיכו העולים מדרום אמריקה 15 שנה, חדשות, 9 באוקטובר 1988
↑  דאגה לגורל היהודים שהיו בעמדות בכירות בממשל איינדה, על המשמר, 13 בספטמבר 1973
היהודים תומכי איינדה במחנות ריכוז בצ'ילי, דבר, 28 במרץ 1974
↑  מאיר טהנאי, הכבשה השחורה בעדר, מעריב, 29 באפריל 1986
↑  נחום ברנע, מגש הכסף, כותרת ראשית, 29 באפריל 1986
↑  פינושה, רודן צ'ילה לשעבר, הוזמן לארץ לשיחות על רכש צבאי, באתר גלובס, 18 בנובמבר 1997
↑   איילת שני, לילי טראובמן: לא אשקוט עד שאגרום לישראל להודות בקשרים עם משטר פינושה, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2015
↑  ג'ון בראון, פנייה ליועמ"ש: חקור ספקי נשק ישראלי לצ'ילה בחשד לפשעים נגד האנושות, באתר "שיחה מקומית", 28 בפברואר 2017
↑  מאיר  טהנאי, סנטיאגו: ספרדים, אשכנזים ונישואי תערובת, מעריב, 5 בדצמבר 1986
↑  אברהם אקסלרוד, יחודים בסנטייגו־דה־צ'ילה, חרות, 15 בדצמבר 1961
↑   רועי צ'יקי ארד, מאות אלפי פלסטינים חיים בשלווה בצ'ילה. לכאן הם לא מתכוונים לחזור, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2018
שליחות קטלנית: ההתחלה

| --- | --- |

 מבוסס על:  שליחות קטלנית
 סוגה:  פעולה ומדע בדיוני
 כותבים:  Mattson Tomlin 
 בימוי:  Masashi Kudō 
 ארץ מקור:  ארצות הברית, יפן 
 שפות:  אנגלית, יפנית 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  8 
 שידור
 רשת שידור:  נטפליקס 
 תקופת שידור מקורית:  29 באוגוסט 2024 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
שליחות קטלנית: ההתחלה (באנגלית: Terminator Zero) היא סדרת פעולה–אנימה–מדע בדיוני שפותחה על ידי מאטסון טומלין ומתרחשת ביקום של זיכיון שליחות קטלנית. הסדרה בת שמונת הפרקים הופקה עבור נטפליקס על ידי אולפני ההנפשה Production IG ו-Skydance Television.
הסדרה החלה להיות זמינה לצפייה בנטפליקס ב-29 באוגוסט 2024.
תקציר העלילה

במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 ביפן המדען מלקולם לי מפתח מערכת בינה מלאכותית חדשה שאמורה להתחרות בסקיינט. לקראת "יום הדין" ב-1997, לי ושלושת ילדיו נרדפים על ידי רובוט מתנקש אימתני, וחיילת מסתורית שנשלחה אל העבר משנת 2022 על מנת להגן על מלקולם וילדיו.
דמויות

המחסל (מדובב על ידי טימותי אוליפנט) – סייבורג שנשלח חזרה בזמן לשנת 1997 במטרה לחסל את מלקולם לי.
מלקולם לי (מדובב על ידי אנדרה הולנד) – מדען שפיתח בינה מלאכותית חדשה שמתחרה בסקיינט.
איקו (מדובבת על ידי סוניה מיזונו) – חיילת שנשלחת אל העבר משנת 2022 במטרה להגן על מלקולם וילדיו מפני המחסל ולוודא שמערכת הבינה המלאכותית של מלקולם, "קוקורו", לא תופעל.
קוקורו (מדובבת על ידי רוזריו דוסון) – מערכת הבינה המלאכותית שפותחה על ידי מלקולם לי.
הנביאה (מדובבת על ידי אן דאוד) – המנהיגה הרוחנית של המורדים.
ביקורות

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
Tvbee: 78/100
בביקורת שנכתבה באתר "Tvbee" על ידי לירן יושעי, הסדרה תוארה כגרסת אנימה רעננה לזיכיון "שליחות קטלנית" שדעך עם השנים. אף על פי שהסדרה אינה מושלמת, היא מצליחה להעניק פרשנות חדשה ומעניינת לסיפור המוכר, תוך שהיא משלבת אלמנטים ויזואליים מוצלחים ואווירת מדע בדיוני עם השפעות יפניות. הביקורת מציינת שהקצב והטיפול בדמויות אינם אידיאליים, אך חובבי אנימה ימצאו בה עניין. הסדרה מציגה אלימות גרפית מתונה וסצנות אקשן חביבות, והיא מהווה שיפור עבור המותג הוותיק, אם כי לאו דווקא תחילת רנסאנס אמיתי.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס המוזיקה במדיה של הוליווד | פרטיטורה מקורית – סדרת טלוויזיה/מיני-סדרה (שפה זרה) | מישל בירסקי וקווין הנתורן | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  לירן יושעי, ‏"שליחות קטלנית: ההתחלה" היא טייק מרענן למותג דועך, באתר ‏מאקו‏, 3 בספטמבר 2024
↑  Paul Grein, ‘Emilia Pérez’ and Hans Zimmer Are Top Winners at 2024 Hollywood Music in Media Awards, Billboard, ‏2024-11-21 (באנגלית אמריקאית)
| סדרת שליחות קטלנית |
| --- | --- | --- |
| סרטים | שליחות קטלנית (1984) • שליחות קטלנית 2: יום הדין (1991) • שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות (2003) • שליחות קטלנית: התעוררות (2009) • שליחות קטלנית: ג'נסיס (2015) • שליחות קטלנית: גורל אפל (2019) |  |
| דמויות | המחסל • T-1000 • שרה קונור • ג'ון קונור • קייל ריס • סקיינט |  |
| שחקנים | ארנולד שוורצנגר • לינדה המילטון • מייקל בין • אדוארד פרלונג • רוברט פטריק • ניק סטאל • קלייר דיינס • קריסטנה לוקן • לנה הידי • תומאס דקר • כריסטיאן בייל • אנטון ילצ'ין • סם וורת'ינגטון • אמיליה קלארק • ג'ייסון קלארק • ג'יי קורטני • לי ביונג-הון • ג'יי קיי סימונס |  |
| סדרות טלוויזיה | שליחות קטלנית: יומני שרה קונור • שליחות קטלנית: ההתחלה |  |
| שונות | T2 3-D: Battle Across Time • משחקי וידאו • קומיקס • ספרים |  |