stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פירושקה רייכרד
ביוגרפיה

היא נולדה במשפחה יהודית בעיר ברגסאס בשמה ההונגרי על גבול הונגריה-אוקראינה של היום, אז באימפריה האוסטרו-הונגרית. הוריה היו מארק רייכרד וארנסטינה פרידמן. היא סיימה את לימודיה התיכוניים בעיר מישקולץ וקיבלה תעודת הוראה לבתי ספר תיכוניים באוניברסיטה בבודפשט וכן סיימה דוקטורט בפילוסופיה. לאחר מכן הפכה מורה בתיכון לבנות.
שיריה הראשונים הופיעו בכתב העת הספרותי החשוב ניוגט. בנוסף למחקריה וסיפוריה הקצרים השיגה מוניטין בתרגומיה מאנגלית. במלחמת העולם השנייה נמלטה מרדיפות הפשיזם בהונגריה והתאבדה.
יצירתה

היא תרגמה להונגרית מיצירות ניטשה, אדגר אלן פו ואחרים וכן כתבה מחקרים, נובלות וסיפורי ילדים. משנת 1908 הייתה עמיתה קבועה בכתה העת ניוגט. ארנו אושבאט גילה אותה למעשה כסופרת. עבור הניוגט. שיריה הראשונים הופיעו בשנת 1909 באנתולוגיה עם מרגיט קאפקה בשם "אנחנו שבעה" (מישקולץ, 1909). עבודת הדוקטורט שלה נכתבה בשנת 1909: תולדות טלאמון, תרגום, חקירה ופרסום הטקסט שנמצא במוזיאון הבריטי עם הערות שוליים.
עד הפסקת הופעת כתב העת הספרותי ניוגט בשנת 1941, הופיעו במגזין 80 כתבות שלה: שירים, ביקורות, מחקרים, נובלות, תרגומים ספרותיים. השיר האחרון שלה שפורסם בכתב העת היה החליל הקטן שלי (1940), בשנת הפסקת ההופעה של המגזין פורסם גם סיפור קצר שלה בשם "ימים, ימים" (1941).
הנושא המרכזי של שיריה הוא הבדידות. הנשמה הנשית הרגישה שהייתה מגולמת בליריות רכה לא הייתה מסוגלת לסבול את ההשפלה נגד היהודים שהתגלמה בחוקים האנטי יהודיים בהונגריה בעיקר משנת 1938 ואילך (החוק היהודי הראשון, החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי) ובגזירות שביססו את הקיפוח ואת שלילת הזכויות המוחלטת כמעט מהיהודים. ב־1 בינואר 1943 התאבדה. כיוון שכתב העת ניוגט חדל להופיע בשנת 1941, נפרד ממנה ארתור אלק (מקודם:פישר) על דפי המגזין "הכוכב ההונגרי" (Magyar Csillag) שהיה ממשיכו של הניוגט. כשנה וחצי לאחר מכן, לאחר פלישת הוורמכט והגסטפו להונגריה, גם הוא בחר לשים קץ לחייו.
עבודתה של פירושקה רייכרד זכתה להכרה בהענקת פרס באומגרטן בשנת 1932. לאחר 1945 לא הוצאו ולא פורסמו ספרים משיריה, הם גם לא נמצאים כיום בספריות הציבוריות בהונגריה.
האדם והדמות

בשיריה: מקבלים ביטוי קול הגורל הנשי והבדידות.
נושאי שיריה: חיי סטודנטים, אהבה, טבע, וויתור. תקווה לחיים טובים יותר, גורל, כתב הסופר ארתור אלק בביקורת האחרונה עליה בניוגט:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” |  פירושקה רייכרד שכתבה את השירים החדשים, אינה שונה מהקודמת. המאפיינים שלה זהים. רק אמירותיה עשירות יותר במה שיש לה לומר, קולה מגוון יותר, מודעת יותר לאמנות שלה. המרכיבים העיקריים של כל השירה הלירית: געגועים, תקווה, הגשמה, רגשי הזיכרון, הם כעת לא היחידים שנותנים את התוכן לשיריה... | “ |
עבודותיה החשובות ביותר

Telamon históriája (doktori értekezés, 1909)
Az életen kívül (versek, Bp., 1911) – önálló kötet
Őszi üdvözlet (versek, Bp., 1922) – önálló kötet
A változó napokkal (versek, Bp., 1936) – önálló kötet.
A Szentírás Babits Mihály költeményeiben; Franklin Ny., Bp., 1943
Telamon históriája, Miskolc, 2016
תולדות טלאמון (עבודת דוקטורט, 1909)
מחוץ לחיים (שירים, 1911) - כרך עצמאי
ברכות של סתיו (שירים, 1922) - כרך עצמאי
עם הימים המשתנים (שירים, 1936) - כרך עצמאי.
כתבי הקודש בשיריו של מיהאי באביץ'; 1943
תולדות טלאמון;איגוד התרבות ההונגרית,מישקולץ 2016
לקריאה נוספת

לקסיקון ביבליוגרפי הונגרי
לקסיקון יהודי הונגרי
ביבליוגרפיה של הניוגט - פירושקה רייכרד
פרנץ סקייהדי: זכרה של פירושקה רייכרד
אנה בורגוש - יהודית סילאדי: סופרות ונשים כותבות - תפקידים ספרותיים ונשיות בניוגט
יוב בנהדי: סופרות הונגריות
ארתור אלק: עם הימים המשתנים שירים אחרונים מאת פירושקה רייכרד - מהדורה של הניוגט
יהודית סילאדי: ארנו אושבאט והנשים (מחקר)
לקריאה נוספת > עבודותיה באינטרנט

פירושקה רייכרד: מחקרי באביץ' בספרות האנגלית
פירושקה רייכרד פירושקה: האדמה הטובה / הרומן הסיני של פרל ס. באק
שירים של פירושקה רייכארד
פירושקה רייכרד - שירים
פירושקה רייכרד: ארנו אושבאט
הערות שוליים

↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XIII. kerületi polgári halotti akv. 22/1943. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007477349805171  BnF: cb11081441w (data)  GND: 127501037  ISNI: 0000 0000 6034 5474  VIAF: 88033405   WorldCat (עם VIAF): 88033405
פרשת רזאן א-נג'אר

דמותה של רזאן א-נג'אר. גרפיטי על גדר ההפרדה
פרשת רזאן אשראף עבד אל-קאדר א-נג'אר (בערבית: رزان أشراف عبد القادر النجار) עוסקת במותה של נג'אר, חובשת פלסטינית שהעניקה עזרה ראשונה בהפגנות בגבול ישראל-רצועת עזה, וב-ב-1 ביוני 2018 נהרגה מירי צלף צה"ל. על פי דיווחי עדי ראייה פלסטינים, א-נג'אר נהרגה במהלך ניסיון לפנות פצוע ליד גדר הגבול של ישראל עם רצועת עזה, תוך שהיא מרימה את ידיה כדי להראות שאינה חמושה. ארגון זכויות האדם "בצלם" טען שהיא נהרגה מירי מכוון. צה"ל הכחיש שהיא נורתה בצורה ישירה על ידיו. תחקיר מקיף של האירוע פורסם על ידי העיתון "הניו יורק טיימס" ב-30 בדצמבר 2018. מסקנת התחקיר הייתה כי א-נג'אר נפגעה מקליע שנורה על ידי צלף לתוך קהל ממרחק של כ–110 מטרים, ושפגע קודם בקרקע, התפצל, ואחד מחלקיו חדר לחזה שלה. לפי התחקיר "הקליע נורה על ידי צלף צה"ל לתוך קהל שכלל פרמדיקים במעיל לבן שהיו גלויים לעין" ו"שהפרמקידים ואלה שסביבם לא היוו איום על כוחות צה"ל."
בהמשך, צה"ל פרסם סרטון בו נראית פרמקדית שלא רואים את פניה שלטענתו היא רזאן לצד מפגינים פלסטינים, משליכה רימון עשן. בסרטון לא מופיעים חיילי צה"ל, ולפי תחקיר "הניו יורק טיימס" הסרטון שפרסם צה"ל הוא לא מאותו יום שבו נהרגה רזאן. לאחר מכן פורסם סרטון שבו נראתה א-נג'אר משתתפת בהפגנה ומציגה את עצמה כ"מגן אנושי" בהתאם לדרישת חמאס. מאוחר יותר נמצא כי קטע הסרטון הוא חלק מריאיון עם תחנת טלוויזיה לבנונית, אשר נערך על ידי צה"ל והוצא מהקשרו. בווידאו המקורי היא לא הזכירה את חמאס, וקראה לעצמה "מגן הצלה אנושי כדי להגן ולשמור על הפצועים בקווי החזית". על פרסום, הווידאו נערך כדי לפגוע בדימויה, ועל כך ספג צה"ל ביקורת נרחבת בעולם.
רזאן א-נג'אר

רזאן א-נג'אר נולדה ב- 13 בספטמבר 1997 כבכורה למשפחה בת שישה אחים ואחיות. האב עבד בישראל עד שהוטלו הגבלות שאסרו על מעבר הגבול. אחר כך עבד כמכונאי אופנועים. בעת מותה היה מובטל. המשפחה התגוררה בדירה בח'וזאעה שניתנה להם על ידי קרובים, במרחק קצר מהגבול עם ישראל.
היא גדלה בעזה, וחוותה כילדה את מבצע עופרת יצוקה (2008), וכנערה את מבצע עמוד ענן (2012) ואת מבצע צוק איתן (2014), שבו נהרס היישוב שבו התגוררה. היא רצתה ללמוד סיעוד באוניברסיטה, אך כבת למשפחה דלת אמצעים הדבר לא התאפשר לה, ובמקום זאת למדה קליגרפיה וסיימה קורס עזרה ראשונה.
א-נג'אר הוכשרה בח'אן יונס בבית החולים נסאר, והייתה פעילה בארגון בריאות לא-ממשלתי, חברת הסעד הרפואי הפלסטינית (PMRS - Palestinian Medical Relief Society). היא טיפלה בפצועי הפגנות מול הגדר בהפגנות שנערכו במהלך הרמדאן. על פי אמה, א-נג'אר השתתפה באירועים מדי יום שישי משבע בבוקר ועד שמונה בערב. עוד לפני האירוע שבו מצאה את מותה, זכתה א-נג'אר לפרסום בתקשורת המקומית, והתפרסמו תמונות רבות שלה מטפלת בפצועים. באפריל 2018 טענה בפני כתבי "אל-ג'זירה" שחיילים ישראלים ירו לעברה יותר מפעם אחת ירי אזהרה כדי שתתרחק מטיפול בפצועים.
מותה

ב-1 ביוני 2018, יום שישי השלישי של הרמדאן, הפגינו כ-3,000 פלסטינים ליד גדר הגבול, הבעירו צמיגים ויידו אבנים לעבר הכוחות הישראלים. נג'אר הייתה חברה בצוות של חמישה מתנדבים במשמרת. לאחר שאחד המפגינים נפגע מרימון עשן בפניו, סמוך לגבול, פנו המתנדבים ובהם נג'אר, שהיו לבושים במדים מזהים, לטפל בו. במהלך הטיפול במתפרעים נפגעו שלושה מתנדבים מכדור שניתז מהקרקע. היא פונתה מחוסרת הכרה לאוהל רפואי, ואחר כך הועברה לבית החולים האירופי, שמדרום לח'אן יונס. לאחר כחצי שעה של ניסיונות החייאה נקבע מותה.
על פי הפלסטינים, ביום מותה של א-נג'אר נפצעו 100 פלסטינים, 40 מהם מירי חי.
בהלוויה שנערכה לה, כשגופה נעטף בדגל פלסטין, השתתפו אלפים. מותה הפך לסמל. ישראל והפלסטינים פרסמו הודעות מנוגדות בנוגע לאירועים שהובילו למותה. בפי התקשורת הפלסטינית היא זכתה לכינוי "מלאך הרחמנות", ובתגובה של דובר צה"ל בערבית בטוויטר מספר ימים אחר כך נאמר ש"היא לא מלאך רחמן כפי שמנסים בחמאס להציג אותה" ופורסם סרטון שבו היא משליכה רימון עשן לצד מפגינים פלסטינים. נוסף על כך, פרסם צה"ל וידאו ערוך מהטלוויזיה הלבנונית שבו היא הציגה עצמה כמגן אנושי. על פרסום הווידאו הערוך ספג צה"ל ביקורת נרחבת בטענה שהוא הוצא מהקשרו.
הפרקליט הצבאי הראשי, שרון אפק, הורה באוקטובר 2018 למשטרה הצבאית החוקרת לפתוח בחקירה פלילית בנוגע למותה, אך צה"ל לא פרסם מה עלה בגורל החקירה.
מותה > תחקיר "הניו יורק טיימס" על נסיבות מותה

ב-30 בדצמבר 2018 פרסם עיתון "הניו יורק טיימס" בכתבה הראשית תחקיר מקיף של האירוע, שארך שישה חודשים ובוצע על ידי שישה כתבים חוקרים. הכתבים ראיינו בעזה את בני משפחתה של א-נג'אר, ידידיה, חבריה לעבודה, מוריה לשעבר ורופאים שניסו להציל את חייה. כמו כן, הם ראיינו גורמים במערכת הרפואה בעזה וקציני צה"ל בכירים, ובהם מפקדים המנהלים את פעולות צה"ל בגבול, עורכי דין צבאיים, ואת דובר צה"ל. הכתבים ביקרו גם בעמדות צלפים ליד הגדר, בדקו את דו"חות הנתיחה שלאחר המוות, ובחנו את הראיות הבליסטיות בעזרת צלפים וחוקרים לשעבר של זירות פשע. הם אספו וניתחו יותר מאלף תמונות וסרטונים שצולמו ב–1 ביוני 2018 על ידי צלמים, מפגינים, משקיפים ואנשי צוות רפואי. הראיות נבדקו מול יותר מ–30 עדים. העיתון השתמש גם בסרטון וידאו שצולם על ידי מל"ט, ובעזרת סוכנות מחקר יצר דגם תלת-ממד של זירת העימות, ובסיוע סרטוני וידאו שצולמו בטלפונים ניידים יצר מיפוי של תנועות המתנדבים, המפגינים והחיילים. לאחר מכן הוקפא הרגע שבו נורתה א־נג'אר ושוחזר מסלול הקליע מקבוצה של צלפים של צה"ל דרך קבוצת מתנדבים שעמדו במרחק של כ–110 מטרים.
אחת ממסקנות התחקיר הייתה כי א-נג'אר נפגעה מקליע, שנורה על ידי צלף לתוך קהל, שבו נראו בבירור מתנדבים לבושים בחלוקים לבנים. התחקיר של העיתון הראה כי המתנדבים וכל מי שהיו בסביבתם לא סיכנו את החיילים. א-נג'אר והחובשים הנוספים אף הרימו את ידיהם על מנת להראות שאין בכוונתם לפגוע בחיילים. עוד עלה מהתחקיר כי א-נג'אר נפגעה מקליע שנורה ממרחק של קרוב ל-110 מטרים, ושפגע קודם בקרקע, התפצל, ואחד מחלקיו חדר לחזה שלה.
ראו גם

רייצ'ל קורי
שירין אבו עאקלה
הערות שוליים

1 2 3  ירי מכוון הרג את הפרמדיקית רוזאן א-נג'אר ברצועת עזה, באתר בצלם
1 2  צה"ל על הפרמדיקית מעזה שנהרגה: "לא מלאך רחמן", באתר ערוץ עשר
1 2 3  Israeli army edits video of Palestinian medic its troops shot dead to misleadingly show she was a 'human shield for Hamas', The Independent, ‏2018-06-08 (באנגלית)
1 2 3  Robert Mackey, Israel Attempts to Smear Razan al-Najjar, Palestinian Medic It Killed, Calling Her “No Angel”, The Intercept, ‏2018-06-08 (באנגלית)
↑  "A Woman Dedicated to Saving Lives Loses Hers in Gaza Violence". nytimes.com. נבדק ב-13 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Holmes, Oliver; Balousha, Hazem (2018-06-08). "Mother of shot Gaza medic: 'She thought the white coat would protect her'". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2018-12-30.
↑  Israeli forces 'deliberately killed' Palestinian paramedic Razan | Israel News | Al Jazeera, www.aljazeera.com
1 2 3  ניו יורק טיימס, ניו יורק טיימס ניתח סרטונים, צילומים ועדויות וקבע: הירי בפרמדיקית בעזה היה פזיז, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2018
↑  T. O. I. staff, Palestinians say female medic killed, 100 injured in Gaza fence clashes, www.timesofisrael.com (באנגלית)
↑  ג'קי חורי, אלמוג בן זכרי, יניב קובוביץ, משרד הבריאות בעזה: מתנדבת בצוות רפואי נורתה למוות, עשרות נפצעו מירי חי, באתר הארץ, 1 ביוני 2018
↑  Halbfinger, David M. (2018-12-30). "A Day, a Life: When a Medic Was Killed in Gaza, Was It an Accident?". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2018-12-30.
↑  כתבה בישראל היום: "הניו יורק טיימס: צה"ל לא ירה במתכוון בפרמדיקית שנהרגה בגבול עזה, באתר www.israelhayom.co.il
↑  תחקיר הניו יורק טיימס לגבי מותה של הפרמדיקית רזאן א-נג'אר, בערוץ היוטיוב של הארץ, 31 בדצמבר 2018
רזאן א-נג'אר
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
קבר החייל האלמוני (דמשק)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קבר החייל האלמוני 
 על שם:  חיילי צבא סוריה שנפלו במלחמותיה
 מיקום:  דמשק 
 מדינה:  סוריה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1985
 תאריך פתיחה רשמי:  1985 
 אדריכל:  מחמוד חמד 
 קואורדינטות:  33°31′34″N 36°15′17″E﻿ / ﻿33.52614°N 36.25479°E﻿ / 33.52614; 36.25479
  (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהקבר החייל האלמוני(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהקבר החייל האלמוני
 
קבר החייל האלמוני (בערבית: ضريح الجندي المجهول) הוא אנדרטה הממוקמת בדמשק, בירת סוריה, למרגלות הר קסיון, והמוקדשת להנצחת זכרם של חיילי צבא סוריה שנפלו במלחמותיה.
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל ד"ר אבדו קאסהוט ומחמוד חמד. השניים זכו בתחרות שתוכננה על ידי משרד ההגנה של סוריה. האנדרטה הוקמה בשנת 1994. בחלקה העליון של האנדרטה מצויה כיפה המסמלת את העולם, וקשת המסמלת ניצחון. על האנדרטה חקוקים שני פסוקים מהקוראן.
מתחת לאנדרטה נמצא אולם ובו חמישה ציורי ניצחונות בקרבות: קרב הירמוך, קרב קרני חיטין, קרב מייסלון, הקרב על החרמון וקרב סולטאן יעקוב.
מדי שנה, ב-6 במאי (יום הקדושים), נערך באתר טקס בנוכחות נשיא סוריה.
קבר השייח' ע'אנם

קבר השייח' ע'אנם
קבר השייח' ע'אנם הוא מבנה מקאם הניצב בראש הר גריזים בתחומי האתר הארכאולוגי הר גריזים שבקריית לוזה.
מבנה הקבר היה גלוי גם לפני תחילת החפירות, אך החפירות הגביהו אותו על פני סביבתו וחשפו את גבהו. הקבר מיוחס לשייח' ע'אנם, אך ישנן מספר גרסאות לגבי זהותו של אותו שייח'. לפי גרסה אחת מדובר באחד מנכבדי שכם במאה ה-12, אך לפי גרסה אחרת מדובר באחד מקציניו של צלאח א-דין האיובי. עם זאת, מסורות מבוססות מצביעות על קברו של הקצין בעכו, כך שייתכן ומדובר בשני אנשים בעלי אותו שם. מסורות יהודיות ושומרוניות מזהות בקבר זה את קברו של חמור אבי שכם, נשיא העיר שכם.
ראו גם

קריית לוזה
חפירות הר גריזים
קולטריין צ'יינג'ס

קולטריין צ'יינג'ס (Coltrane Changes), כלומר, שינויי (האקורדים) של קולטריין, הוא מהלך הרמוני מיוחד אשר בו השתמש ג'ון קולטריין ביצירתו, החל מתקליטו Giant Steps משנת 1959 בחברת Atlantic.
בהפשטה, ניתן לומר כי המהלך מבוסס על מעבר בין טוניקות במרווחים של טרצות גדולות, והוא מוצג בצורה הטובה ביותר בשיר הנושא מתוך התקליט Giant Steps, אשר בו המהלך ההרמוני עובר בין טוניקות במרווחים של טרצות גדולות, בהתחלה כלפי מטה ולאחר מכן כלפי מעלה. השיר (וכן התקליט) היה פורץ דרך בזמנו. רבים מוצאים את השיר קשה לנגינה.
קולטריין המשיך לפתח את מערכת הקולטריין צ'יינג'ס ומצא דרכים נוספות ליישמה ולהחילה אף על שירים קיימים. דוגמה טובה לכך היא השיר Countdown אשר מופיע בתקליטו Coltrane's Sound. השיר הוא למעשה עיבוד של השיר המקורי Tune Up, עם הוספה של הקולטריין צ'יינג'ס.
ההשראה למהלך הקולטריין צ'יינג'ס הגיעה מתוך הספר Thesaurus Of Scales And Melodic Patterns, מאת ניקולס סלומינסקי (Nicolas Slonimski), אשר מציג דרכים רבות ושונות לחלק את האוקטבה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קונטקט (סרט מצויר)

| --- | --- |

תמונה מתוך הסרט "קונטקט". הצייר מלמד את החוצן לזמזם את המנגינה.
 בימוי:  ולדימיר טרסוב 
 תסריט:  אלכסנדר קוסטינסקי 
 מוזיקה:  נינו רוטה 
 צילום:  Kabul Rasulov 
 מדינה:  ברית המועצות 
 חברת הפקה:  סויוזמולטפילם 
 חברה מפיצה:  סויוזמולטפילם 
 הקרנת בכורה:  1978 
 משך הקרנה:  612 שנייה 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, מדע בדיוני 
 דף הסרט ב־IMDb
 
קונטקט (ברוסית: Контакт) הוא סרט מונפש קצר סובייטי. הסרט נוצר בשנת 1978 באולפני סויוזמולטפילם ובוים על ידי ולדימיר טרסוב.
עלילה

צייר הולך לטייל בטבע מחוץ לעיר. בזמן שהוא שוכב על הדשא ומזמזם את Speak Softly Love – מנגינת הנושא של הסרט "הסנדק" מאת נינו רוטה – נוחתת לידו חללית גדולה. מהחללית יוצא חוצן, שמצלם את הצמחים והחיות ליד אתר הנחיתה ומנסה ליצור קשר עם הצייר. הצייר נבהל ובורח והחוצן רודף אחריו. הצייר נופל מִצוּק, נשכב על הדשא ומדמיין שהחוצן עומד ללכוד אותו ולכלוא אותו בכלוב. החוצן נעמד ליד הצייר ומנסה לזמזם את אותה המנגינה, אבל עושה טעויות. הצייר מבין שהחוצן ידידותי, מלמד אותו את המנגינה הנכונה והם ממשיכים ללכת יחד יד ביד.
בסרט אין דיבור בשום שפה. כל התקשורת נעשית על ידי תנועות ידיים, מבטים ומנגינות; החוצן גם מנסה לשנות את צורתו לדמויות של חיות וחפצים שהוא רואה. הנושא של תקשורת אוניברסלית היה אחד הנושאים העיקריים גם בסרטים אחרים של הבמאי ולדימיר טרסוב; הוא אמר על אמנות ההנפשה שהיא "האספרנטו של כל האנושות." הסרט גם מציג את היחס המתנשא של האדם כלפי טבע: כשהצייר מביט על פרפרים וציפורים, הוא מדמיין את הפרפר על סיכה באוסף חרקים ואת הציפור בתוך כלוב, וחושב שבאותה צורה מסתכל עליו החוצן.
המנגינה של נינו רוטה מושמעת בסרט בעיבוד פול מוריאה, שאוספי מוזיקה קלה בניצוחו היו נפוצים בברית המועצות באותה התקופה. בנוסף לשיר הנושא, סצנת הפתיחה וסצנת המרדף מלֻוות במוזיקת ג'אז של ג'ורג' גרשווין בעיבוד לאוניד צ'יז'יק.
השפעה והכרה

הסרט "הסנדק" לא הופץ בברית המועצות, והמנגינה הייתה מוכרת לאנשים סובייטיים בעיקר מהסרט הזה.
הסרט זכה בפרסים בפסטיבלים הבאים:
הפסטיבל ה־18 לסרטי מדע בדיוני בטריאסטה – 1979
הפסטיבל ה־8 לסרטים קצרים וסרטי תעודה בליל – 1979
הערות שוליים

1 2  Есть "Контакт"!.., Андрей Щербак-Жуков (ברוסית)
↑  אודות ולדימיר טרסוב באתר animator.ru (ברוסית)
קיאה (אי)

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים האגאי 
 קואורדינטות:  37°36′45″N 24°20′24″E﻿ / ﻿37.6125°N 24.34°E﻿ / 37.6125; 24.34
 ארכיפלג:  האיים הקיקלאדיים
 שטח:  131.693 קילומטר רבוע
 גובה מרבי:  560 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  יוון 
 אוכלוסייה:  2,455 (2011)
 אזור זמן:  UTC+2
  (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןקיאה(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןקיאה
 
קֶיאָה (ביוונית: Κέα; ביוונית עתיקה: Κέως, קֶיאוֹס) הוא אחד מן האיים הקיקלאדיים בים האגאי שביוון. בירת האי, יוּלִיס, שוכנת במקום נישא הרחק מן החוף, כמו רוב מקומות היישוב הקיקלאדיים הקדומים, להגנה מפני פירטים. כפרים חשובים נוספים המצויים באי הם קוֹרִיסִיָה (הנמל) וווֹרְקָארִי (כפר דייגים). האי, שסבל עשרות בשנים מהידלדלות אוכלוסין, זוכה לעדנה מחודשת כאתר נופש בסופי שבוע וכיעד להפלגות יכטות של תושבי אתונה.
גאוגרפיה

קיאה, המשתייך לקבוצת האיים הקיקלאדיים, הוא הקרוב ביותר ביניהם לאטיקה שביבשת, מהלך שעת הפלגה אחת במעבורת מלאווריו. אקלימו צחיח ואדמתו הררית. אורכו של האי 19 קילומטרים מצפון לדרום ורוחבו 9 קילומטרים ממערב למזרח. שטחו 129 קמ"ר, והמקום הגבוה ביותר בו מתנשא לגובה 560 מטרים. צפונית-מערבית לקיאה נמצא האי מרקוניסוס, הנכלל בתחומו המינהלי.
קבר החייל האלמוני (מוסקבה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קבר החייל האלמוני, מונומנט 
 על שם:  חיילי הצבא האדום שנפלו במלחמת העולם השנייה ומקום קבורתם לא נודע
 מיקום:  טברסקוי ראיון 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 8 במאי 1967
 תאריך פתיחה רשמי:  8 במאי 1967 
 חומרי בנייה:  ארד, קוורציט, labradorite 
 יוצר:  ניקולאי טומסקי 
 קואורדינטות:  55°45′17″N 37°36′58″E﻿ / ﻿55.754722222222°N 37.616111111111°E﻿ / 55.754722222222; 37.616111111111
  (למפת מוסקבה מוגדלת) קבר החייל האלמוני(למפת מוסקבה רגילה) קבר החייל האלמוני
 
נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין בעת ביקור בקבר החייל האלמוני במוסקבה
קבר החייל האלמוני (ברוסית: Могила Неизвестного Солдата) היא אנדרטה המוקדשת לחיילי הצבא האדום שנפלו במלחמת העולם השנייה (המכונה ברוסיה "המלחמה הפטריוטית הגדולה"). האנדרטה מוצבת בסמוך לחומת הקרמלין בגן אלכסנדר שבמוסקבה, בירת רוסיה.
היסטוריה

בדצמבר 1966, יובל ה-25 לקרב ההגנה על מוסקבה, הועברו שרידי חיילים אלמונים שנהרגו בקרב ונקברו בקבר אחים בסמוך לקילומטר ה-41 של הכביש הראשי המקשר בין מוסקבה ללנינגרד, אל אתר קבר החייל האלמוני. האנדרטה נחנכה ב-8 במאי 1967 כאשר הובאה למקום אש תמיד משדה מרס שבלנינגרד. האנדרטה תוכננה על ידי האדריכלים בורדין, קלימוב וראבאייב, וכן הפסל תומסקי. במרכז האנדרטה ניצבת במה העשויה אבן גרניט אדומה. הקבר עצמו מעוטר בפסל ברונזה (ענף עץ דפנה וקסדה של חייל) אשר הותקן בשנת 1975. בחזית הקבר, בתוך בור רבוע, ישנו כוכב בן חמישה קצוות שבמרכזו דולקת אש תמיד. על הכוכב מופיעה הכתובת:
"Имя твоё неизвестно, подвиг твой бессмертен"
"שמך אינו ידוע, אך מעשיך ייזכרו לעד."
משמאל לקבר, על קיר גרניט, מופיעה הכתובת: "לזכר אלה שנפלו למען המולדת - 1941-1945". מימין לו מעבר עשוי גרניט, שעל לוחות הפורפיר שעל קירותיו רשומות שמות הערים הגיבורות: לנינגרד, קייב, וולגוגרד (לימים שונה שם העיר והכיתוב לסטאלינגרד - שם העיר במלחמת העולם השנייה), אודסה, סבסטופול, מינסק, קרץ', נובורוסיסק, טולה וברסט ליטובסק.
ב-8 בדצמבר 1997 הוחלט בחקיקה פדרלית רוסית כי על הקבר ישמור משמר כבוד של גדוד משמר הקרמלין.
פין

ערך זה עוסק באיבר המין הזכרי של האדם. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

פין לא נימול, אשכים ושער ערווה
 
 תמונה תלת־ממדית של פין. אפשר להקיש על התמונה ולסובב עם מקש שמאלי בעכבר לכל הכיוונים, כדי לראות את המבנה המדויק
 שיוך:  מערכת הרבייה הגברית 
 אספקה עורקית:  dorsal artery of the penis 
 ניקוז ורידי:  superficial dorsal veins of the penis 
 ניקוז לימפטי:  Superficial inguinal lymph nodes 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (1247) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  penis 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A09.4.01.001 
 TA2 (2019):  3662 
 FMA:  9707 
 קוד MeSH:  A05.360.444.492 
 מזהה MeSH:  D010413 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0030851 
 
פין הוא איבר המין הזכרי. הפין משמש להטלת שתן ולקיום יחסי מין.
בעת ההשתנה, השתן עובר משלפוחית השתן דרך השופכה שבמרכז הפין וזורם החוצה.
לקראת קיום יחסי מין הגופים שבפין מתמלאים בדם והוא מתקשה כאשר מתעורר אצל הגבר גירוי מיני. מצב זה נקרא "זקפה". בעת קיום יחסי מין הטרוסקסואליים (עם אישה), הגבר מחדיר את הפין לתוך נרתיק האישה. עם הגעתו לפורקן מיני, נפלטים מהפין תאי זרע לתוך נרתיק האישה, באמצעות נוזל הזרע. הגופים המתמלאים דם בעת זקפה הם שני גופים הנמצאים בחלקו העליון של הפין והסמוכים זה לזה, והחלק הספוגי שבמרכזו, מסביב לשופכה. החלק הספוגי מתרחב לקראת קצה הפין ויוצר את העטרה (בסלנג: "כיפה"), המכוסה בעורלה.
גודל (אורך והיקף) הפין משתנה מגבר לגבר, אבל כל עוד הוא בתחומי הנורמה, אין הגודל משפיע בהכרח על התפקוד המיני. אורך הפין במצב רפוי הוא 9.16 ס"מ בממוצע, ובעת זקפה 13.12 ס"מ. היקפו במצב רפוי הוא 9.31 ס"מ, ובעת זקפה 11.66 ס"מ. הפין כמעט ולא גדל מהלידה ועד תחילת גיל ההתבגרות (גיל 12 לערך).
בתרבויות שונות נהוגה מילה, שהיא כריתת העורלה העוטפת את ראש הפין. יש הנוהגים כן כמסורת דתית (כמו יהודים) או מתוך מניע תרבותי או בריאותי-מניעתי (כמו בארצות הברית), ויש העושים זאת מטעמי אסתטיקה והיגיינה.
המילים "פין" או "איבר" משמשות בטקסטים פורמליים כגון ספרי ביולוגיה, אך בלשון הדיבור נפוצות מילות הסלנג "זַיִן" או "בולבול", ובעבר גם "זרג".
אנטומיה > חלקים

בסיס הפין: החלק המחובר לגוף, והכולל את פקעת הפין במרכזו, וכן זוג רגליים ("crus"), אחד מכל צד של הפקעת. הבסיס ממוקם בתוך כיס חיץ הנקבים השטחי.
גוף הפין: לגוף שני דפנות - הגב (הדופן העליונה) והגחון (השופכה, הדופן התחתונה). גוף הפין מכיל כלי דם רבים.
אנטומיה > מבנה

הפין מורכב משלוש עמודות של רקמות: שתי רקמות זקפתיות (corpora cavernosa) ממוקמות אחת על יד האחרת בדופן העליונה, וגוף ספוגי (corpus spongiosum) הממוקם ביניהם בדופן התחתונה.
הגוף הספוגי משתרע החל מהבסיס ועד לקצה הפין, שם הוא יוצר את העטרה ומהווה בסיס לעורלה (קפל עור שמבוגרים יכולים למשוך לאחור כדי לחשוף את העטרה). הדופן התחתונה, במקום שבו מתחברת העורלה לפין, מכונה "רסן" או "רסנית" (frenum). הבסיס המעוגל של העטרה מכונה "קורונה" (corona). קו תפר חיץ הנקבים הוא רכס בולט לאורך הדופן התחתונה של הפין.
השופכה, המהווה את החלק האחרון של מערכת השתן, חוצה את הגוף הספוגי לכל אורכו. פתח השופכה נמצא בקצה העטרה. דרך השופכה חולפים השתן ונוזל הזרע. תאי הזרע מיוצרים באשכים ומאוחסנים ביותרת האשך. במהלך השפיכה, תאי זרע, נדחפים החוצה לאורך זוג צינורות זרע, העוברים מעל ומאחורי שלפוחית השתן. נוזלים נוספים שנוצרו בשלפוחית הזרע מצטרפים לתאי הזרע בצינורות הזרע המתחברים בהמשך לבלוטת הערמונית. הערמונית, כמו גם בלוטת קאופר, מוסיפות הפרשות נוספות, ויוצרות את נוזל הזרע, הנפלט מפתח השופכה.
בשונה מיונקים אחרים, בפין האנושי אין עצמות, ובמקומם הוא מסתמך אך ורק על גודש דם כדי להשיג זקפה. הוא אינו יכול לסגת לאחור לתוך המפשעה, ובקרב עולם החי הוא גדול יותר בממוצע ביחס למסת הגוף.
תפקיד הפין > צמיחה והתבגרות

בתחילת גיל ההתבגרות, הפין, שק האשכים והאשכים מתחילים להתפתח. במהלך התהליך, שיער הערווה צומח סביב הפין. במחקר גדול שנערך אודות גודל הפין, לא נמצא הבדל בגודל הפין הממוצע בין גיל 17 לבין גיל 19. מכאן, ניתן להסיק כי הצמיחה של הפין בדרך כלל נפסקת לא יאוחר מגיל 17, ואף קודם לכן. הפין בדרך כלל צומח ישר או בנטייה קלה לאחד הצדדים ומופיע כך בעת זקפה, אך ייתכנו מקרים של עקמת פין בהם ניתן לטפל בניתוח כאשר הם מפריעים לתפקוד המיני.
תפקיד הפין > זקפה

זקפה היא התקשות הפין הקורית עקב גירוי מיני, אף על פי שזה יכול לקרות גם במצבים שאינם מיניים. המנגנון הפיזיולוגי העיקרי הגורם לזקפה הוא התרחבות העורקים המספקים דם לפין. הפין מתמלא בדם בשלוש הרקמות: זוג הרקמות הזקפתיות והגוף הספוגי. כתוצאה מכך, הפין מתקשה, מתארך ומשנה זווית ("עומד"). רקמת הפין הזקוף יוצרת לחץ כנגד הוורידים הנושאים דם אל מחוץ לפין. עקב כך, יותר דם נכנס מאשר יוצא, עד שמושג שיווי משקל: כמות הדם הנכנסת זהה בכמותה לכמות הדם היוצאת. זקפה קבועה בגודלה אפשרית בשיווי משקל זה.
במקרים מסוימים ניתן לגרום לזקפה על ידי תרופות ממשפחת מעכבי האנזים פוספודיאסטראז PDE-5, המרחיבות את כלי הדם בפין וכתוצאה מכך מוגברת זרימת הדם לאיבר המין ומתקבלת זקפה.
הזקפה מאפשרת קיום יחסי מין ופעילויות מיניות אחרות.
תצלומי פין עם עורלה מזדקף
תהליך הזקפה; הפין מתמלא דם והעורלה נמתחת
class=notpageimage|הצגה
תפקיד הפין > זווית הזקפה

מרבית הזקפות מצביעות לכיוון מעלה. על אף זאת, מקובל ונורמלי שהפין יהיה כמעט אנכי או כמעט אופקי, בתלות במתח שמפעילה הרצועה התומכת.
הטבלה הבאה מציגה את שכיחות הזוויות השונות של הזקפה כאשר הגבר עומד מתוך מדגם של 1,564 גברים בני 20 עד 69. בטבלה, 0 מעלות הוא פין המצביע ישר לכיוון הבטן, 90 מעלות הוא פין אופקי המצביע ישר קדימה ו-180 מעלות הוא פין המצביע לכיוון הרגליים. מהטבלה ברור כי פין המצביע מעלה הוא הזווית הנפוצה ביותר.
| מעלות (º) | שיעור הגברים |
| --- | --- |
0–30: 5
30–60: 30
60–85: 31
85–95: 10
95–120: 20
120–180: 5