stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אישור נחיצות
הערות שוליים

↑  Stossel: Government Bans Ambulance Competition, נבדק ב-2022-01-05
↑  The Law Blocking Care for Special Needs Kids, נבדק ב-2022-01-05
↑  Classic Stossel: Banning the Competition, נבדק ב-2022-01-05
↑  "Competition in Health Care and Certificates of Need : Joint Statement of the Antitrust Division of the U.S. Department of Justice and the Federal Trade Commission Before the Illinois Task Force on Health Planning Reform - September 15, 2008". 25 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Certificate of Need Laws: A Prescription for Higher Costs, "In 1974, Congress passed a mandate for all states to establish a CON program as part of the National Health Planning and Resources Development Act."
↑  GEORGIA’S CERTIFICATE OF NEED (CON) PROGRAM, "Origin of CON • 1974: National Health Planning & Resource Development Act"
1 2  רפואה חופשית, באתר השילוח, ‏2020-02-04
↑  Cimasi, Robert James (2005). The U.S. healthcare certificate of need sourcebook. Washington, D.C.: Beard Books. p. 2. ISBN 9781587982750. OCLC 63110526.
↑  Straight, Harry (1992-01-30). "ORMC VYING FOR DELTONA SPOT" (באנגלית אמריקאית). Orlando Sentinel. אורכב מ-המקור ב-2019-05-02. נבדק ב-2019-05-02.
↑  "North Jersey News and Information | NorthJersey.com".
↑  "Another Attempt to Eliminate "Certificate of Need"". Blogs by Rep Bob Lynn. 2007-04-25. נבדק ב-2015-02-28.
↑  "Michigan Senate rejects regulation over CAR-T cancer treatment". Modern Healthcare (באנגלית). 2019-10-31. נבדק ב-2020-03-22.
↑  Tolliver, Sandy (2019-11-16). "Cancer therapy dispute highlights need to repeal CON laws". TheHill (באנגלית). נבדק ב-2020-03-22.
↑  "America Doesn't Have Enough Hospital Beds To Fight the Coronavirus. Protectionist Health Care Regulations Are One Reason Why". Reason.com (באנגלית אמריקאית). 2020-03-13. נבדק ב-2020-03-22.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אישור נחיצות".
אורסוס (וודקה)

| --- | --- |
וודקה אורסוס
וודקה אורסוס
 סוג:  וודקה
 אחוז אלכוהול:  21
 מוצא:  איסלנד איסלנד
 צבע:  שקוף
 טעם:  ללא, לימון, שזיף קרסייה
אורסוס (באנגלית: Ursus) היא וודקה איסלנדית.
המתכון פותח על ידי משפחת מזקקים איסלנדית מסורתית בתחילת המאה העשרים.
בשנת 1994, חברת אורסוס הייתה נותנת החסות הראשית של קבוצת פסיפיק מהפורמולה 1.
בשנת 1995, החלה להיות מיוצרת על ידי מזקקת Distillery De Hoorn BV מהעיר הורן, הולנד.
החל משנת 2004, תהליך זיקוק הוודקה וניהול המותג מתבצע על ידי חברת דיאג'יו (Diageo), המשמשת כבעלים של מותג הוודקה סמירנוף.
במהלך השנים, הופצה הוודקה במגוון טעמים: לימון, שזיף קרסייה וענבי שועל.
הערות שוליים

↑  Nicholas Ermochkine, Peter Iglikowski, 40 Degrees East: An Anatomy of Vodka, Nova Publishers, 2003, ISBN 978-1-59033-594-9. (באנגלית)
↑  Ned Halley, The Wordsworth Dictionary of Drink: An A-Z of Alcoholic Beverages, Wordsworth Editions, 2005, ISBN 978-1-84022-302-6. (באנגלית)
אלי דקאז

אלי לואי דקאז (בצרפתית: Élie Louis Decazes;‏ 28 בספטמבר 1780 – 24 באוקטובר 1860) היה משפטן, מדינאי, דיפלומט ותעשיין צרפתי, מנהיג מפלגת הדוקטרינרים (אנ') הליברלית במהלך הרסטורציה הצרפתית. ראש ממשלת צרפת, שר המשטרה ושר הפנים.
בתור שמרן מתון שהזדהה עם עמדות הדוקטרינרים, נטה דקאז לשילוב והאחדה של המלוכנות עם הלאומיות. דעות אלו עמדו לו לרועץ ב-1820, אז אולץ להתפטר, אך הוא מונה כשגריר צרפת בלונדון. הוא המשיך למלא תפקידים בשירות הציבורי ובפוליטיקה הצרפתית, אך בשנותיו האחרונות התמקד בתעשייה.
העיר דקאזוויל (אנ'), שקמה כעיר פועלים לצד בית החרושת למתכות שהקים דקאז סמוך למכרות בדרום צרפת, קרויה על שמו.
אלבסן רשאני

אלבסן רשאני (ידוע גם כאלבה רשאני; באנגלית: Elbasan Rashani; נולד ב-9 במאי 1993) הוא כדורגלן קוסוברי המשחק בקלרמון פוט ובנבחרת קוסבו.
קריירה

ב-24 ביולי 2014 חתם חוזה לארבע שנים עם ברונדבי מליגת העל הדנית וקיבל את המספר 14. על פי הדיווחים ברונדבי שילמה עבורו 4.9 מיליון כתרים דנים. שבוע לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במוקדמות ההליגה האירופית נגד קלאב ברוז' הבלגית, כשנכנס בדקה ה-76 במקומו של מייקל טייגסן.
ב-11 בינואר 2016 הצטרף לרוזנבורג מליגת העל הנוורגית בהשאלה לעונה אחת. יומיים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה כשפתח בהרכב הקבוצה בניצחון 0–1 על אוד גרינלנד.
ב-18 בנובמבר 2016 חתם על חוזה לשתי עונות עם רוזנבורג. ההעברה נכנסה לתוקף בינואר 2017.
ב-4 באוגוסט 2017 חתם על חוזה לשלוש שנים וחצי באוד גרינלנד, וקיבל את המספר 11. יומיים מאוחר יותר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו, כשפתח בהרכב בניצחון הביתי 1–2 על סוגנדל.
ב-24 בינואר 2021 חתם על חוזה לשנה וחצי עם ארוזורום מליגת העל הטורקית. שלושה ימים לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0–2 על גלאטסראיי, כשנכנס כמחליף בדקה ה-46.
ב-16 ביולי 2021 חתם על חוזה לשנתיים בקלרמון פוט מליגת העל הצרפתית. באוגוסט 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה, כשנכנס כמחליף בדקה ה-78 במקומו של ג'ים אלווינה בניצחון 0–2 על בורדו. באותו משחק הוא אף בישל למוחמד באיו את שערה הראשון של הקבוצה. שבועיים לאחר מכן הבקיע את שעריו הראשונים בקבוצה, כשהוא מבקיע צמד שערים בתיקו 3–3 מול אולימפיק ליון.
קריירת נבחרות

משנת 2010 עד 2015 רשאני היה חלק מנבחרות נורווגיה הצעירות השונות (17, 18, 19, 20, 21). בנבחרות אלה הוא הופיע ב-33 משחקים והבקיע שלושה שערים. ב-10 בנובמבר 2015 זומן לסגל נבחרת קוסובו למשחק ידידות נגד אלבניה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו כשנכנס כמחליף בדקה ה-67 במקומו של מרגים ברהימי והבקיע את שערה השני של הנבחרת בתיקו הביתי 2–2.
חיים אישים

רשאני נולד בוראמו בשוודיה להורים מקוסובו וגדל בקרגו שבנורווגיה.
נתונים

| מועדון | עונה | מפעל | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אוד גרינלנד | 2010 | ליגת העל הנורווגית | 1 | 0 | 1 | 0 | - | - | - | - | 2 | 0 |
| אוד גרינלנד | 2011 | ליגת העל הנורווגית | 16 | 0 | 1 | 0 | - | - | - | - | 17 | 0 |
| אוד גרינלנד | 2012 | ליגת העל הנורווגית | 16 | 1 | 2 | 2 | - | - | - | - | 18 | 3 |
| אוד גרינלנד | 2013 | ליגת העל הנורווגית | 21 | 2 | 4 | 2 | - | - | - | - | 25 | 4 |
| אוד גרינלנד | 2014 | ליגת העל הנורווגית | 15 | 4 | 2 | 0 | - | - | - | - | 17 | 4 |
| אוד גרינלנד | סה"כ | סה"כ | 69 | 7 | 10 | 4 | - | - | - | - | 79 | 11 |
| ברונדבי | 2014/2015 | ליגת העל הדנית | 14 | 2 | 0 | 0 | 2 | 0 | - | - | 16 | 2 |
| ברונדבי | 2015/2016 | ליגת העל הדנית | 10 | 1 | 1 | 0 | 7 | 4 | - | - | 18 | 5 |
| ברונדבי | סה"כ | סה"כ | 24 | 3 | 1 | 0 | 9 | 4 | - | - | 34 | 7 |
| רוזנבורג | 2016(השאלה) | ליגת העל הנורווגית | 19 | 3 | 6 | 1 | 3 | 0 | - | - | 28 | 4 |
| רוזנבורג | 2017 | ליגת העל הנורווגית | 8 | 0 | 1 | 1 | 2 | 0 | 1 | 1 | 12 | 1 |
רוזנבורג: 

| סה"כ | סה"כ | 27 | 3 | 7 | 2 | 5 | 0 | 0 | 0 | 40 | 5 | 5 |

| אוד גרינלנד | 2017 | ליגת העל הנורווגית | 13 | 2 | 0 | 0 | - | - | - | - | 31 | 2 |
| אוד גרינלנד | 2018 | ליגת העל הנורווגית | 27 | 7 | 4 | 2 | - | - | - | - | 31 | 9 |
| אוד גרינלנד | 2019 | ליגת העל הנורווגית | 29 | 3 | 6 | 0 | - | - | - | - | 35 | 3 |
| אוד גרינלנד | 2020 | ליגת העל הנורווגית | 24 | 3 | 0 | 0 | - | - | - | - | 24 | 3 |
| סה"כ | סה"כ | 69 | 93 | 15 | 10 | 2 | - | - | - | - | 103 | 17 |
| אורזורום | 2020-2021 | ליגת העל הטורקית | 12 | 3 | 0 | 0 | - | - | - | - | 12 | 3 |
| קלרמון פוט | 2021-2022 | ליגת העל הצרפתית | 25 | 7 | 2 | 0 | - | - | - | - | 25 | 7 |

| סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | 250 | 38 | 30 | 8 | 14 | 4 | 1 | 0 | 294 | 50 |

| נבחרת לאומית | שנה | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| נבחרת קוסובו | 2015 | 1 | 1 |
| נבחרת קוסובו | 2016 | 1 | 1 |
| נבחרת קוסובו | 2017 | 2 | 1 |
| נבחרת קוסובו | 2018 | 1 | 0 |
| נבחרת קוסובו | 2019 | 6 | 1 |
| נבחרת קוסובו | 2020 | 7 | 0 |
| נבחרת קוסובו | 2021 | 4 | 0 |
| סה"כ | סה"כ | 22 | 4 |
תארים > רוזנבורג

ליגת העל הנורווגית – 2016, 2017
הגביע הנורווגי – 2016
הסופר קאפ הנורווגי – 2017
אלה תולדות

| --- | --- |

כריכת הספר בעברית
 מידע כללי
 מאת:  אלזה מורנטה
 שפת המקור:  איטלקית
 סוגה:  רומן היסטורי
 נושא:  מלחמת העולם השנייה 
 מקום התרחשות:  רומא 
 הוצאה
 הוצאה:  Giulio Einaudi Editore
 תאריך הוצאה:  1974
 מספר עמודים:  512 (במהדורה העברית)
 הוצאה בעברית
 תרגום:  עמנואל בארי
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  004058886, 001329068, 002707140
 
אלה תולדות (באיטלקית נקרא הספר La Storia, שם שפירושו גם "ההיסטוריה" וגם "הסיפור". בתרגום לאנגלית נקרא הספר History: A Novel) הוא רומן היסטורי שעלילתו העיקרית מתרחשת במלחמת העולם השנייה. הספר הוא האחד לפני האחרון שכתבה הסופרת האיטלקייה אלזה מורנטה והנודע ביותר שלה. נכתב בשנת 1974.
הספר בנוי במקביל לתקופה ההיסטורית שבין תחילת המאה ה-20 עד לשנת 1967, ומספר, בעיקר, את סיפורו של ילד בתקופת מלחמת העולם השנייה ומעט אחריה בין השנים 1941–1947. הספר מתחיל בפרולוג המפרט בקיצור נמרץ את תולדות האנושות מתחילת המאה ה-20 ועד 1940, ולאחר מכן מתחילה העלילה, שלכל אורכה רצופה קטעים היסטוריים ממלחמת העולם השנייה, עד לסיומה, לבסוף מופיע מעין אפילוג, המתאר בקצרה את המשך תולדות האנושות בין השנים 1951–1967 ומסתיים במילים "וההיסטוריה נמשכת...".
הספר זכה לפופולריות רבה בעולם ובמשאל של סופרים ואנשי רוח מטעם המוסף הספרותי של הטיימס, נאמר על הספר כי הוא הספר הבולט ביותר שייזכר בספרות המערבית במחצית השנייה של המאה ה-20.
סדרה איטלקית בת 8 פרקים שנושאה הספר "אלה תולדות" הגיעה לארץ לרגל יום השואה 2024.
עלילה

הסיפור מתחולל ברומא בעיצומה של מלחמת העולם השנייה בינואר, 1941. במרכזו עומד אוּזֶפֶה (וריאציה של ג'וּזֶפֶּה) שנולד מאונס של אידה, מורה, אלמנה איטלקייה וחצי יהודיה ואימו של נינו, בידי חייל גרמני מזדמן שנהרג זמן מועט לאחר מכן. המלחמה המתחוללת גורמת לנינו להתגייס לצבא האיטלקי הפשיסטי ולהשאיר את כלבו, בליץ, לאוזפה. הפצצה של בנות הברית על עירם גורמת לאידה ואוזפה להפוך לחסרי בית ולחיות יחד עם רבים אחרים בבית מחסה מוזנח, דבר שמתברר אחר כך כהצלת נפשות, שכן כתוצאה מאיבוד ביתם השלטונות האנטישמים לא מצאו את אידה היהודיה בחציה.
בשלב כלשהו נינו, שעזב לפני כן לטובת הצבא הפשיסטי, עורק לפרטיזנים ומבקר מדי פעם בבית. בביקורים אלה הוא לוקח את אוזפה לטיולים בסביבה ואף לפגישה אחת עם חבריו הפרטיזנים. לאחר מכן עוזב נינו את הפרטיזנים ומתעסק בענייני העולם התחתון ונהרג לאחר מרדף משטרתי. בלה, כלבתו האחרת של נינו, מוצאת את דרכה אל אידה ואוזפה ויחד איתה עובר אוזפה את התקפי האפילפסיה הקשים שלו עד למותו הבלתי נמנע. בלה נורתה בידי האנשים שבאו לפנות את גופתו, ואידה מתאשפזת בבית חולים פסיכיאטרי.
לקריאה נוספת

עמוס עוז, "'אל חיק האם' - על פתיחת הרומן "אלה תולדות" מאת אלזה מורנטה.", מתחילים סיפור, הוצאת כתר, 1996.
איקרה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מאכלי דגים, מֶזֶה 
 מטבח:  המטבח היווני, המטבח הטורקי, המטבח הרומני 
 מוצא:  חבל הבלקן
 אופן הגשה:  סלט
 מרכיבים עיקריים:  ביצי דגים
 
איקרה עם מלפפון, עגבנייה וזיתים
איקְרָה (ברומנית: Icră) היא סלט מזה העשוי ברובו מביצי דגים, ואופייני למטבח הבלקני.
את האיקרה מכינים מביצי דגים מומלחים, לרוב בקלה, קרפיון או קיפון בורי בתוספת פירורי לחם, שמן, חומץ ובצל המעובדים לממרח חלק דמוי מיונז. יש המחליפים את החומץ במיץ לימון ואת פירורי הלחם במחית תפוחי אדמה.
איקרה ביתית היא בצבע לבן אפרפר או ורוד (תלוי בצבע ביצי הדגים). זו התעשייתית מולבנת לצבע לבן צח או שמוסף לה צבע מאכל ליצירת צבע ורדרד.
איקרה מוגשת קרה כמנת פתיחה ומשמשת גם למילוי כריכים.
ברומניה, הכנת האיקרה המסורתית מוגדרת בסטנדרט ממשלתי N.I.D. 927-70 N 23 ומוכרת כהתמחות מסורתית מובטחת בשם "סלט איקרה מסורתי מקרפיון". על פי הסטנדרט על המוצר להכיל לכל הפחות 50% ביצי קרפיון.
ביוון נקראת האיקרה טרמוסלטה ומהווה מאכל אופייני ליום שני הנקי הפותח את תענית הפסחא.
ראו גם

קוויאר
טוביקו
אה"מ בלק איגל

| --- | --- |

"פיירברנד" יוצאת מנמל ולטה, מלטה, 1832. ציור מאת ניקולס קמיליירי.
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית משוטות
 צי:  הצי המלכותי הבריטי
 דגל הצי:  
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Merchant's yard, ליימהאוס, מזרח לונדון
 הוזמנה:  28 בינואר 1831
 תחילת הבנייה:  אפריל 1831
 מחיר:  19,964 ליש"ט
 הושקה:  11 ביולי 1831
 תקופת הפעילות:  11 ביולי 1831 – מרץ 1876 (כ־44 שנים)
 אחריתה:  נגרטה
 מידות
 הֶדְחֶק:  510 טון אימפריאלי (518 טון)
 תפוסה:  495 טון (לפי מידת התפוסה הבריטית הישנה)  540 טון מ-1843
 אורך:  "155-3 רגל (47.3 מ')  "168-3 רגל (51.3 מ') מ-1843
 רוחב:  "26-5 רגל (8.1 מ')
 עומק הספנה:  "14-10 רגל (4.5 מ')
 נתונים טכניים
 גודל הצוות:  80 איש
 מספר תרנים:  במקור 2 תרנים, מ-1843 3 תרנים
 סוג המעטה:  מעטה סקונר עם מפרשים עיליים
 הנעה:  מנוע קיטור ומפרשים 1831: מנוע קיטור זרועות צידיות, 2 צילינדרים, הספק נומינלי 140 כוח סוס מתוצרת באטרלי 1833: מנוע קיטור מתוצרת מודסלי, הספק נומינלי 120 כוחות סוס 1843: מנוע קיטור מתוצרת ג'ון פֶּן, הספק נומינלי 260 כוחות סוס
 צורת הנעה:  זוג משוטות
 אמצעי לחימה
 חימוש:  6 תותחי 9-פאונד (13½ cwt) לימים: תותח ציר (אנ') 32-פאונד (25cwt) 2 קרונדות 32-פאונד (17cwt)
אה"מ "בְּלֶק אִיגְל" (באנגלית: HMS Black Eagle), מקודם אה"מ "פיירברנד" (HMS Firebrand) הייתה אוניית משוטות עשויה עץ של הצי המלכותי הבריטי שהושקה ב-1831. היא חודשה ב-1843 והוסבה ליכטת קיטור של האדמירליות הבריטית. ב-1876 פורקה ונגרטה.
תולדותיה

"פיירברנד", אוניית משוטות עשויה עץ לנוסעים ומשא, נבנתה במספנת מרצ'נט (Merchant's Yard) בליימהאוס (אנ') במזרח לונדון והושקה ב-11 ביולי 1831. מנוע הקיטור המקורי שלה, מסוג זרועות צידיות ומתוצרת Butterley, פורק ב-1832 והוחלף ב-1833 במנוע מתוצרת מודסלי (אנ').
ב-5 בפברואר 1842 הוחלף שמה ל"בלק איגל".
ב-1843 חודשה האונייה, אורכה הוגדל ב-13 רגל (4.0 מ'), והותקן בה מנוע צילינדר מתנודד מתוצרת ג'ון פן (אנ'). המנוע החדש פיתח הספק כפול מקודמו, אך משקלו והנפח שתפס נותרו ללא שינוי.
ב-29 באוקטובר 1853 סייעה "בלק איגל" לגרור את אה"מ "רודני" (אנ') שעלתה על שרטון בדרדנלים.
ב-1856 הותקן באה"מ "דִּי" וב"בלק איגל", לראשונה בצי, מַשְּׁחֵן קיטור (אנ') שפיתח ג' וות'רד (J. Wethered). המַשְּׁחֵן חסך 18% מתצרוכת הפחם של "בְּלֶק אִיגְל" ו-31% מזו של אה"מ "דִּי".
"בלק איגל" צורפה לאסקדרון המלכותי (אנ') בבסיס הצי בווליץ' (אנ'), בדרום-מזרח לונדון. היא שימשה הן את האדמירליות הן את הכתר לצידה של היכטה המלכותית (אנ'). במרץ 1876 הוצאה משירות ונגרטה בנמל פורטסמות'.
דגם של האונייה שמור באוסף המוזיאון הימי הלאומי (גריניץ').
אה"מ "בלק איגל" מסיעה את המלכה ויקטוריה לביקור באוניית המלחמה "קווין" בנמל פורטסמות', 1 במרץ 1842.
שרטוט בחתך של מנוע הצילינדר המתנודד של אה"מ "בלק איגל". איור בספר מ-1868.
מנוע הצילינדר המתנודד של אה"מ "בלק איגל", איור בספר מ-1892.
לקריאה נוספת

Busk, Hans (1859). The navies of the world. Routledge, Warnes and Routledge. p. 152.
Lyon, David and Rif Winfield (2004). The Sail & Steam Navy List: All the Ships of the Royal Navy 1815 to 1889. London, Chatham Publishing. Part I, Chapter 3.
Winfield, R.; Lyon, D. (2004). The Sail and Steam Navy List: All the Ships of the Royal Navy 1815–1889. London: Chatham Publishing.
הערות שוליים

1 2  Winfield (2004), p. 162.
↑  הספק נומינלי (nominal horsepower) הוא ההספק התאורטי שמפתח מנוע קיטור כשהוא פועל בלחץ קיטור סטנדרטי של 7 ליברות לאינץ' מרובע ולא בלחץ הקיטור הממשי השורר בצילינדר שלו. פרמטר זה שימש לאומדן ההספק של מנועי קיטור במאה ה-19. ההספק חושב על פי הנוסחה: 7 ליברות לאינץ' מרובע x שטח הבוכנה באינצ'ים מרובעים x מהירות הבוכנה הממוצעת ברגל לשנייה חלקי 33,000.
↑  HMS Black Eagle in: The Victorian Royal Navy.
↑  "John Penn" in Institute of Mechanical Engineers.
↑  "The Combined Fleets of England and France". The Morning Chronicle. No. 27117. London. 21 November 1853.
1 2 3  Busk (1859), p. 152.
↑  Lyon Winfield (2004), pp. 149–150.
↑  Royal Museums, Greenwich
איזולאוצין

איזולאוצין (Isoleucine) היא אחת מ-20 חומצות האמינו הנפוצות בטבע. תאי גוף האדם אינם מסוגלים לסנתז איזולאוצין ולכן היא מהווה חומצת אמינו חיונית, אותה מוכרח האדם לצרוך דרך המזון.
כימיה

השייר של איזולאוצין זהה בהרכבו לשייר של חומצת אמינו אחרת, לאוצין, אך שונה בסידור האטומים (שני השיירים מהווים, אם כן, איזומרים מבניים). לאיזולאוצין שייר פחמימני הכיל ארבעה אטומי פחמן; זוהי חומצת האמינו ההידרופובית ביותר. שיירי איזולאוצין נמצאים בדרך-כלל באזורים הפנימיים של חלבונים, כדי שלא יבואו במגע עם המים המקיפים את החלבון בסביבה התאית. איזולאוצין יוצרת אינטראקציות הידרופוביות עם חומצות הידרופוביות אחרות, ותורמת בכך רבות לייצוב המבנה התלת-ממדי של החלבון.
מקורות תזונה

איזולאוצין, כמו כל חומצת אמינו חיונית, קיימת כמעט בכל מזון, וכמו כל חומצת אמינו חיונית, המקורות המשמעותיים ביותר שלה הם מזונות עשירים בחלבון, כגון בשר בקר, דגים ועוף, חלב, ביצים, קטניות (כגון פולי תורמוס, פולי סויה, עדשה תרבותית, שעועית, חומוס, פול ואפונה) וגרעינים מסוימים.
ביולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
לאיזולאוצין תפקיד חיוני במעגל קרבס, כמו כן היא ממלאת תפקיד משמעותי בגלוקונאוגנזה.
הערות שוליים

↑  תכולת האיזולאוצין במזונות על פי משרד החקלאות האמריקאי
איזוטופ

שלושת האיזוטופים הטבעיים של אטום המימן, העובדה שלכל אחד מהאיזוטופים יש פרוטון אחד מגדירה את היותם אטומי מימן. האיזוטופ עם אפס נייטרונים הוא פרוטיום (1H), עם נייטרון אחד - דאוטריום (2H) ועם שני נייטרונים - טריטיום (3H)
אִיזוֹטוֹפּים של יסוד כימי הם אטומים בעלי אותו מספר אטומי אך בעלי מסה שונה, כלומר מספר הנייטרונים שונה. לאיזוטופים של אותו יסוד יש אותן התכונות הכימיות.
כיום מוכרים למדע מעל 1,000 איזוטופים שונים המשויכים ל-118 היסודות בטבלה המחזורית.
מקורה של המלה איזוטופ, ביוונית: Ισος (איסוֹס) = שווה, Τοπος (טוֹפּוֹס) = מקום, ופירושה "אותו מקום", מקור השם נעוץ בעובדה שאיזוטופים נמצאים באותו מקום בטבלה המחזורית של היסודות.
רקע

כל היסודות בנויים מאטומים. האטום בנוי, באופן כללי, מגרעין, המורכב מפרוטונים ונייטרונים הבונים את הגרעין, ומאלקטרונים הסובבים סביב הגרעין.
התכונה האטומית המבדילה בין חומר אחד למשנהו, היא מספר הפרוטונים שבגרעין. מספר זה - הקרוי מספר אטומי של היסוד, והמייצג גם את מספר הפרוטונים של יסוד זה - קובע את תכונותיו הכימיות של החומר, וממנו נובעים צבעו, מרקמו, ותכונותיו המכניות.
מספר הנייטרונים שבגרעין, לעומת זאת, יכול להשתנות מבלי לשנות את תכונותיו הכימיות של החומר. פעמים רבות מספרם של הנייטרונים שווה למספר הפרוטונים (בפרט ביסודות הקלים), אך הדבר אינו מחויב. מספר הפרוטונים והנייטרונים גם יחד קובע את המשקל האטומי - הנקרא גם מסה אטומית - של האטום. מסת האלקטרונים קטנה פי כ-2,000 ממסת הפרוטון או הנייטרון ולכן זניחה וניתן להתעלם ממנה.
גרעינים שונים של אותו יסוד (כלומר מספר זהה של פרוטונים, אך מספר נייטרונים שונה) נקראים איזוטופים של היסוד. לדוגמה, מימן הוא היסוד הכימי שבגרעין האטום שלו קיים פרוטון אחד בלבד. לרוב, בגרעין מימן אין נייטרונים, ולכן זהו האיזוטופ הנפוץ של מימן. עם זאת, קיימים עוד איזוטופים: גרעין שמכיל פרוטון אחד ונייטרון אחד גם הוא גרעין מימן (בגלל קיום פרוטון בודד) אך זהו איזוטופ שונה שלרוב נקרא דאוטריום או "מימן כבד". בנוסף, קיים איזוטופ נוסף של מימן המכיל שני נייטרונים בגרעין הנקרא טריטיום.
לפעמים איזוטופ מסוים של היסוד מהווה את רוב האטומים של יסוד זה. זהו לדוגמה המצב במימן בו רוב האטומים שלו הם מהאיזוטופ בלי נייטרונים. לעומת זאת, קיימים יסודות בעלי שכיחות דומה של האיזוטופים השונים. לדוגמה, הגז האציל קסנון הוא בעל גרעין עם 54 פרוטונים, וניתן למצוא אותו בטבע בשלושה איזוטופים בעלי תפוצה דומה: 75, 77 או 78 נייטרונים.
בניגוד למימן, שבה לכל איזוטופ יש שם, מרבית האיזוטופים אינם קרויים בשם, אלא קרויים בשם הבנוי משם היסוד ומספר הנוקליאונים (הפרוטונים והנייטרונים שבגרעין) הכולל שבגרעינו. אורניום-238, למשל הוא איזוטופ של אורניום שבגרעינו סך הפרוטונים והנייטרונים ביחד הוא 238. בכתיב הכימי מסומן האיזוטופ בסמל היסוד, שלפניו רשום, בספרות עיליות, מספר הפרוטונים והנייטרונים. 238U, למשל, הוא אורניום-238. עוד דוגמה היא היסוד הכימי פחמן (סימון כימי: C), בעל 6 פרוטונים. 99% מגרעיני הפחמן הם בעלי 6 נייטרונים ולכן מסמנים את האיזוטופ הנפוץ ביותר של פחמן כפחמן-12 או 12C. עם זאת, אחוז מכלל אטומי הפחמן הוא 13C ובאטמוספירה נוצרת כל הזמן כמות מזערית ביותר של 14C שדועכת עם הזמן.
קיומם של איזוטופים שונים לאותו יסוד גורם לכך שהמשקל האטומי, כפי שהוא מופיע בטבלה המחזורית של היסודות, אינו מייצג משקל אטומי של איזוטופ מסוים, אלא את המשקל האטומי המשוקלל, בהתאם לתפוצתם של האיזוטופים בטבע.
אף שלמספר הנייטרונים בגרעין אין השפעה על התכונות הכימיות של היסוד, יש לו השפעה רבה על היציבות של הגרעין - חלק מהאיזוטופים הם איזוטופים רדיואקטיביים. לניקל, למשל, יש 5 איזוטופים יציבים (הגרעין שלהם אינו מתפרק מעצמו), איזוטופ אחד (59Ni) שזמן מחצית החיים שלו הוא יותר מ-10,000 שנה, איזוטופ אחד (63Ni) שזמן מחצית חייו נמדד בשנים רבות ו-3 איזוטופים (56Ni, 57Ni ו-66Ni) שזמן מחצית חייהם הוא פחות מעשרה ימים.
משום שאין הבדלים כימיים בין האיזוטופים השונים של אותו יסוד, לא ניתן להבדיל ביניהם באמצעים כימיים. לדוגמה, כאשר יוצרים מולקולות פחמן דו-חמצני (CO2), כ-99% מהמולקולות יכללו אטום פחמן-12 וכ-1% יכללו פחמן-13, בהתאם לשכיחות שלהם בטבע. כלומר, לאטומי החמצן "לא אכפת" איזה סוג פחמן נקשר אליהם.
שימושי האיזוטופים

בין אטומים זהים של אותו יסוד אי אפשר להבדיל בתהליכים כימיים, אך ניתן להבדיל בין איזוטופים שונים בתהליכים פיזיקליים (בעיקר על פי משקלם). יצירת תרכובת מאיזוטופ מסוים מאפשרת מעקב אחר ההתנהגות של האטומים המרכיבים תרכובת זו בתערובת שבה נמצאים אטומים אלה גם בתרכובות אחרות. דוגמה: בחקר התנהגותו של הפנול (C6H5OH) במים, משתמשים במים כבדים (D2O), כלומר מים שהמימן בהם הוא האיזוטופ דאוטריום. בצורה זו ניתן להבחין בין המימן שבפנול ובין המימן שבמים, ולגלות שהפנול המומס במים מחליף אטומי מימן עם המים.
הבדל נוסף אפשרי הוא בתהודה מגנטית גרעינית, אם לאיזוטופ מסוים (כמו 31P, 1H וכו') יש ספין 1/2+ ניתן לראותו במכשיר NMR, או לפחות את האחוז היחסי שלו מתוך היסוד.
לייצורה של פצצת אטום דרושים איזוטופים מסוימים. הפעולה הקרויה "העשרת אורניום" היא בידודו של האיזוטופ הנדיר, 235U, הנחוץ לייצור הפצצה, מתוך האורניום המצוי בטבע שבו האיזוטופ הנפוץ הוא 238U. זהו אתגר טכנולוגי לא פשוט, עקב ההבדלים הפעוטים שבין האיזוטופים.
האיזוטופים 235U ו-239Pu נוחים לביקוע גרעיני, ולפיכך הם משמשים כדלק לכורים גרעיניים וכחומר בקיע בפצצות גרעיניות.
לאיזוטופים הרדיואקטיביים של יסודות רבים (הנקראים רדיו-איזוטופים) יש שימושים במדע בכלל ובביולוגיה בפרט (לרבות המחקר הרפואי) כסַמָּנִים – הודות לכך שאין כל הבדל ממשי בין הפעילות הכימית של האיזוטופים השונים של אותו החומר, ניתן להתחקות אחר התהליכים העוברים על חומר כלשהו בגוף האדם, באמצעות שימוש באיזוטופ הרדיואקטיבי שלו ומדידת הקרינה הנפלטת. לדוגמה, היסוד יוד ממלא תפקיד חשוב בגוף, ובייחוד בפעולתה של בלוטת התריס. בעזרת האיזוטופים הרדיואקטיביים שלו, למשל 135I, אפשר להתחקות אחר מהלך היוד בגוף ולעמוד על סיבותיהן של הפרעות לפעולתה של בלוטה זו.
שימוש אחר לאיזוטופים רדיואקטיביים הוא הפקת חשמל לפי העיקרון התרמו-חשמלי: האנרגיה הנפלטת בהתפרקות מומרת במישרין לזרם חשמלי. התקנים מסוג זה משמשים במקומות שיש בהם צורך בזרם, אך קשה או בלתי-אפשרי לתחזק את מקור הזרם באופן שוטף; לדוגמה, בגשושות חלל או בקוצבי לב.
זמן מחצית החיים של יסודות 83 עד 118

כל היסודות בעלי מספר אטומי מעל 82 (עופרת) אינם יציבים, וככלל, זמן מחצית החיים פוחת עם עליית המספר האטומי, החל מהיסוד היציב למדי אורניום (מספר 92) ועד היסוד הכבד ביותר 118. זמן מחצית החיים גדל בתחום היסודות 103 עד 105, יורד ביסוד 106 ועולה שוב קלות ביסודות 110 עד 114, מה שמרמז על היתכנות אי של יציבות.
בטבלה מוצג זמן מחצית החיים של האיזוטופ היציב ביותר של היסוד בטווח.
| מספר אטומי | שם היסוד | האיזוטופ היציב ביתר | מחצית חיים |
| --- | --- | --- | --- |
| 83 | ביסמוט | 209Bi | 2 × 1019 שנים |
| 84 | פולוניום | 209Po | 130 שנים |
| 85 | אסטטין | 210At | 8 שעות |
| 86 | רדון | 222Rn | 3.824 ימים |
| 87 | פרנציום | 223Fr | 22.0 דקות |
| 88 | רדיום | 226Ra | 1600 שנים |
| 89 | אקטיניום | 227Ac | 21.77 שנים |
| 90 | תוריום | 232Th | 1.41 × 1010 שנים |
| 91 | פרוטקטיניום | 231Pa | 32800 שנים |
| 92 | אורניום | 238U | 4.47 × 109 שנים |
| 93 | נפטוניום | 237Np | 2.14 × 106 שנים |
| 94 | פלוטוניום | 244Pu | 8.0 × 107 שנים |
| 95 | אמריציום | 243Am | 7400 שנים |
| 96 | קוריום | 247Cm | 1.6 × 107 שנים |
| 97 | ברקליום | 247Bk | 1000 שנים |
| 98 | קליפורניום | 251Cf | 900 שנים |
| 99 | איינשטייניום | 252Es | 470 ימים |
| 100 | פרמיום | 257Fm | 100.5 ימים |
| 101 | מנדלביום | 258Md | 51.5 ימים |
| 102 | נובליום | 259No | 58 דקות |
| 103 | לורנציום | 266Lr | ~11 שעות |
| 104 | רתרפורדיום | 267Rf | ~1.3 שעות |
| 105 | דובניום | 268Db | 1.3 ימים |
| 106 | סיבורגיום | 269Sg | ~3.1 דקות |
| 107 | בוהריום | 270Bh | 3.8 דקות |
| 108 | האסיום | 277mHs | ~130 שניות |
| 109 | מייטנריום | 278Mt | 7.6 שניות |
| 110 | דרמשטטיום | 281mDs | ~3.7 דקות |
| 111 | רנטגניום | 282Rg | 2.1 דקות |
| 112 | קופרניקיום | 285mCn | ~8.9 דקות |
| 113 | ניהוניום | 286Nh | 19.6 שניות |
| 114 | פלרוביום | 289mFl | ~1.1 דקות |
| 115 | מוסקוביום | 289Mc | 220 מילי-שניות |
| 116 | ליברמוריום | 293Lv | 61 מילי-שניות |
| 117 | טנסין | 294Ts | 78 מילי-שניות |
| 118 | אוגאנסון | 294Og | 890 מיקרו-שניות |
ראו גם

נוקליד
פרדריק סודי
פרנסיס ויליאם אסטון
איזוטופולוג
אי של יציבות
גבישי מולקולות
אווה היימן

| --- | --- |

 לידה:  13 בפברואר 1931 אוראדיה, ממלכת רומניה 
 נרצחה:  17 באוקטובר 1944 (בגיל 13) גרמניה הנאצית אושוויץ, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  רומניה 
 
אווה היימן (בהונגרית: Éva Heyman;‏ 13 בפברואר 1931 - 17 באוקטובר 1944) הייתה נערה יהודייה שגרה בעיר נאג'ווארד שברומניה (הועברה להונגריה ב-1940 במסגרת תכתיב וינה). היא כתבה יומן אישי בשנת 1944, בתקופת שואת יהודי הונגריה. היומן מתאר מזווית המבט שלה כנערה את החיים תחת הכיבוש הנאצי, ההידרדרות הקיצונית במצבם של יהודי העיר, ושליחתם המהירה למחנות ההשמדה. היימן נספתה בשואה, ויומנה פורסם בשם "יומנה של אווה היימן". היה זה אחד מיומני השואה הראשונים שפורסמו. במאי 2019 הופקו סדרת סרטונים במסגרת "הסטורי של אווה", ובו הועלה יומנה כסדרת סרטונים קצרים ברשת החברתית "אינסטגרם".