stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגה-כנסייה
בעולם > ארצות הברית

בשנת 1970 היו רק 10 מגה־כנסיות בארצות הברית; ב־1992 מנה 'מכון הרטפורד לחקר הדת' מעל 350 כאלה, ב־2010 כבר נמנו מעל 1,300, וב־2020 נמנו כ־1,750 מגה־כנסיות, עם השתתפות ממוצעת של כ־4,000 איש. מנתונים אלו עולה כי מספרן של הכנסיות הנכללות בהגדרה זו בארצות הברית גדל פי חמישה בשלושים השנים האחרונות. הן מנהלות תקציב שנתי של 5.3 מיליון דולר בממוצע, המורכב רובו ככולו מתרומות של המאמינים הפוקדים אותן.
מגה־כנסיות בארצות הברית תוארו על ידי "פורבס" כתאגידים עסקיים, או "מגה־עסקים", והכמרים שבראשן כ"מנכ"לים". הגדולות שבהן מפעילות בתי הוצאה לאור, אולפני הקלטות, מחלקות עיצוב גרפי, תוכניות אירוח יומיות ואף תחנות טלוויזיית לוויין המשודרות בבתי סוהר. כנסיות בארצות הברית פטורות מתשלום מס הכנסה.
המדינות עם מספר המגה־כנסיות הרב ביותר הן קליפורניה, טקסס, פלורידה וג'ורג'יה. הידועה שבהן היא כנסיית לייקווד (אנ') שביוסטון, טקסס, עם ממוצע של 52,000 משתתפים בסוף שבוע ותקציב של 90 מיליון דולר ב־2017. את הכנסייה מנהיג הכומר ג'ואל אוסטין, סופר רב מכר וטלוונגליסט ידוע. אוסטין שיתף בראיון שהוא משנן דרשותיו בעל פה ומאזין להקלטותיו לפני העמידה מול הקהל בן עשרות האלפים. דרשותיו מתמקדות בעידוד לפעולה חיובית בחייו של המאמין ולשאיפה לשיפור מצבו ורווחתו האישיים. אוסטין מתעלם לרוב מנושאים כמו הפלות ונישואים מאותו המין, כחלק מניסיונה של הנצרות האוונגליסטית להתאים את המסר שלה לדעת הקהל במאה ה־21.
בעולם > אוסטרליה

אחת מהמגה־כנסיות הידועות ביותר באוסטרליה היא כנסיית הילסונג, שנוסדה בשנת 1983 בסידני והתרחבה מאז עם 80 סניפים ברחבי אוסטרליה והעולם. כמו רבות אחרות, גם הילסונג היא חלק מתנועת הפנטקוסטליזם. הכנסייה פונה לקהל צעיר ומזוהים עמה ידוענים כמו קווין דוראנט, סלינה גומז וג'סטין ביבר, שהוטבל לנצרות בסניפה הניו־יורקי על ידי קארל לנץ (אנ'), "הכומר של הסלבס". ד"ר אנדרו צ'סנאט, מרצה לדתות מאוניברסיטת וירג'יניה קומונוולת', הסביר כי "הילסונג פונה לשוק נישה של מילניאלס ובני דור האיקס, שהם בעלי נטייה לרוחניות אך מסתייגים מהסגנון המסורתי של רבים מהזרמים הנוצריים הממוסדים" (מוסף כלכליסט, 2019).
הילסונג מפיקה מספר להקות מוזיקה נוצרית מצליחות. ב־2018 נפתח סניף כנסיית הילסונג בתל אביב-יפו.
במרץ 2022 עלתה לאוויר הסדרה הדוקומנטרית "הילסונג: כנסיית הענק נחשפת" בדיסקברי פלוס. הסדרה מציגה עדויות של חברי הכנסייה לשעבר בדבר ניצול מתנדבים, התעשרות מנהיגיה באמצעות תרומות, הומופוביה והשתקת תלונות בדבר הטרדות מיניות.
בעולם > אפריקה

מגה־כנסיות קיימות ברבות ממדינות אפריקה שמדרום לסהרה, כולל טנזניה, ניגריה, דרום אפריקה, גאנה, קניה ואוגנדה. המגה־כנסייה הגדולה ביותר ביבשת היא "כיפת התהילה" (אנ'), אשר נחנכה ב־2018 באבוג'ה, בירת ניגריה. היא מכילה 100,000 מקומות ישיבה, יותר מכל אצטדיון ספורט הקיים במדינה זו. על אף המשברים הפוקדים את כלכלת המדינה, מגה־כנסיות משגשגות בניגריה ומספרן בה עולה על 500. הכומר דייוויד אויידפו, לדוגמה, מנהיג מגה־כנסייה מהגדולות במדינה, מחזיק בהון של 150 מיליון דולר. שיטות פעולתן של המגה־כנסיות באפריקה עורר ביקורת רבה והן הואשמו בניצול האוכלוסייה למטרת רווח, בין השאר באמצעות מכירת תרופות פלא יקרות והבטחת שפע והצלחה למאמינים בתמורה לתרומות כספיות.
בעולם > קוריאה הדרומית

קוריאה הדרומית הייתה ביתן של 5 מתוך 10 המגה־כנסיות הגדולות בעולם בשנת 2007. הגדולה שבהן, "Yoido Full Gospel Church" (אנ'), היא גם הגדולה ביותר בעולם, עם 830,000 חברים רשומים ושבע דרשות בכל יום ראשון, כל אחת מהן עם למעלה ממאה אלף משתתפים. כ־30 אחוזים מאוכלוסיית המדינה הם נוצרים, ומתוכם אחד מעשרה הוטבל בכנסייה זו.
הערות שוליים

↑  Megachurches, Hartford Institute for Religion Research
1 2  Stephen J. Hunt, Handbook of Megachurches, Brill, Netherlands, 2019, עמ' 50, 77
↑  Hadley Meares, How America's First Megachurch Changed LA's Echo Park, La.curbed.com, ‏12 באפריל 2014
↑  Scott Thumma, PhD, Exploring the Megachurch Phenomena: Their characteristics and cultural context, Hartford Institute for Religion Research, ‏1996 (ארכיון)
↑  Justin G. Wilford, Sacred Subdivisions: The Postsuburban Transformation of American Evangelicalism, ארצות הברית: NYU Press, 2012, עמ' 78
↑  Anne C. Loveland, Otis B. Wheeler, From Meetinghouse to Megachurch: A Material and Cultural History, ארצות הברית: University of Missouri Press, 2003, עמ' 3
↑  Megachurches have wrong focus, black leaders say, Chron.com, ‏2 ביולי 2006
↑  Diana Brown, How Megachurches Blurred the Line Between Religion and Riches, howstuffworks
↑  Brian Niemietz, Megachurch preacher buys wife a $200,000 Lamborghini, tells parishioners 'Don't confuse what I do with who I am', New York Daily News, ‏17 בדצמבר 2018
↑  Alexis Stevens, Creflo Dollar’s ministry says he will get his $65 million jet, The Atlanta Journal-Constitution, ‏3 ביוני 2015
1 2  Luisa Kroll, Megachurches, Megabusinesses, Forbes.com, ‏17 בספטמבר, 2003
↑  Database of Megachurches in the U.S., Hartford Institute for Religion Research
↑  Warren Bird, Ph.D., Scott Thumma, Ph.D., The Changing Reality in America’s Largest Churches, Hartford Institute for Religion Research, ‏2020
↑  Allen Kim, What is a megachurch?, CNN, ‏27 באפריל 2019
↑  John F. Vaughan, 1.6 Million People Now Attend 100 of America's Largest Churches Each Weekend, ChristianNewsWire, ‏7 בספטמבר 2016
↑  Katherine Blunt, How does Lakewood Church spend its millions? Here's a look at the budget, Chron.com, ‏31 במאי 2018
↑  Nicola Menzie, Joel Osteen Talks Biggest Preaching Mistake, 'Owning the Room', The Christian Post, ‏25 באפריל 2013
↑  ג'ואל אוסטין, "I Declare", דרשה ביוטיוב.
↑  Katherine Blunt, Lakewood Church's big budget, big brand are keys to Joel Osteen's success, Chron.com, ‏30 במאי 2018
1 2  רוני דורי, ישו כוכב עליון (אבל עדיף שלא תשאלו מה הוא חושב באמת), באתר כלכליסט, 30 במרץ 2019
↑  Jim Asker, The Year in Christian & Gospel Charts: Hillsong Worship & Tamela Mann Lead Lists, בילבורד, ‏2017
↑  הילסונג ישראל
↑  Ashley Fetters Maloy, ‘Hillsong: A Megachurch Exposed’ reveals something more sinister than hypocrisy, וושינגטון פוסט, ‏27 במרץ 2022
↑  Ukah, Asonzeh, "Chapter 15: Sacred Surplus and Pentecostal Too-Muchness: The Salvation Economy of African Megachurches", כרך 19, Brill, 2020, Brill Handbooks on Contemporary Religion, עמ' 323–344
↑  Taylor Berglund, World's Largest Church Auditorium Dedicated in Nigeria, ‏2018
↑  Fanny Facsar, The Nigerian megachurches' business with faith, דויטשה ולה, ‏18 בספטמבר, 2018
↑  Dave Hazzan, Why the World’s Largest Church Still Worships Its Embezzling Former Leader, 29 במאי 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284758705171  BnF: cb15813028j (data)  LCCN: sh85013951 
משכן מטרופוליטן (באנגלית: The Metropolitan Tabernacle).
דרשה בכנסיית לייקווד, 2013.
קהל המאמינים בכנסיית הילסונג, סידני.
כס

כס המלכות של קרלוס השלישי, מלך ספרד
מאחור - כסיהם של המלכה אליזבת השנייה ושל בעלה, דוכס אדינבורו הנסיך פיליפ, בסנאט הקנדי שבאוטווה. בטקס פתיחת מושב הסנאט יושבים על הכסים הללו המושל הכללי של קנדה ורעייתו או המושלת הכללית ובעלה. הכיסא שבחזית מיועד ליושב ראש הסנאט.
כס הוא מושבו הרשמי של מונרך בטקסים ובאירועים ממלכתיים. לעיתים משמעותו של המונח מורחבת למקום מושבו של אדם רם מעלה, למשל שופט. בהשאלה, כס הוא ביטוי מטונימי למונרכיה או למונרך, בדומה לכתר.
העת העתיקה

במזרח הקדום תוארו לא אחת מלכים ואלים כישובים על כסיהם. המילה היוונית לכס, Θρόνος (תרונוס), שימשה בביטוי Διὸς θρόνους שתיאר את משען השמיים, ולאחר מכן גם את כסו של זאוס. לפי הומרוס, האכאים היו ידועים בכך שהציבו כסים נוספים בארמונות ובמקדשים כדי שאלים יוכלו להתיישב בהם כרצונם. המפורסם בכסים אלה הוא כסו של אפולו באמיקלס.
לרומאים היו שני סוגי כסים, אחד לקיסר ואחד לאלה רומא שפסליה הוצבו על הכס, אשר הפך למקום פולחן.
יהדות

במקרא המילה כס היא שם מושאל לשלטונו של האל. כי יד על כס יה... (שמות יז). גם "כִּסֵּא" משמשת במשמעות של כס. כך מתואר בכור פרעה היושב על כיסא: ”וּמֵת כָּל בְּכוֹר בְּאֶרֶץ מִצְרַיִם מִבְּכוֹר פַּרְעֹה הַיֹּשֵׁב עַל כִּסְאוֹ עַד בְּכוֹר הַשִּׁפְחָה אֲשֶׁר אַחַר הָרֵחָיִם וְכֹל בְּכוֹר בְּהֵמָה.” (שמות יא ה). כן מתואר הכיסא של דוד ושלמה כסמל למלכות ישראל. כס מלוכה גשמי מובא בסיפור על אודות בניית כסאו של שלמה המלך: ”וַיַּעַשׂ הַמֶּלֶךְ כִּסֵּא שֵׁן גָּדוֹל וַיְצַפֵּהוּ זָהָב מוּפָז. שֵׁשׁ מַעֲלוֹת לַכִּסֵּה וְרֹאשׁ עָגֹל לַכִּסֵּה מֵאַחֲרָיו וְיָדֹת מִזֶּה וּמִזֶּה אֶל מְקוֹם הַשָּׁבֶת וּשְׁנַיִם אֲרָיוֹת עֹמְדִים אֵצֶל הַיָּדוֹת.” (מלכים א י יח-יט)
בנוסף לכיסאות המלכים, הכיסא במקרא משמש גם לתיאור מושבו של אלוהים, למשל בתהילים או בחזונות של הנביא ישעיהו: ”וָאֶרְאֶה אֶת אֲדֹנָי יֹשֵׁב עַל כִּסֵּא רָם וְנִשָּׂא וְשׁוּלָיו מְלֵאִים אֶת הַהֵיכָל.” (ישעיהו ו א).
נצרות > כסי כמורה

מאז ימי ראשית הנצרות היו הבישופים מהכנסייה הקתולית, מהכנסייה האורתודוקסית מהכנסייה האנגליקנית ומזרמים נוספים שבהם משרה המקבילה לבישוף, ישובים באופן רשמי על כס שנקרא קתדרה. כס זה ממוקם באופן מסורתי בכנסייה ליד המזבח, והוא מסמל את סמכותו של הבישוף ללמד את האמונה הנוצרית מכסו. משום כך, כנסייה שבראשה עומד בישוף נקראת קתדרלה. לעיתים גם אבות מנזר ואמהות מנזר יושבים על כסים, אם כי צנועים יותר.
בישופים ואנשי כמורה בעלי דרגה גבוהה יותר בהיררכיה הכנסייתית הקתולית רשאים להציב חופה מעל לכסם, כאשר הם נושאים בתפקיד כנסייתי מסוים. בכנסייה היוונית אורתודוקסית כולל עיצוב הכס מאפיינים של קתיסמה יחד עם אביזרים השאולים מעיצוב חצר המלוכה הביזנטי, כמו צמד אריות לרגלי הכס.
נצרות > כס האפיפיור

כסו של האפיפיור ממוקם באפסיס של בזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו, הקתדרלה של האפיפיור מתוקף היותו הבישוף של רומא. באפסיס של בזיליקת פטרוס הקדוש, מעל מזבח הכיסא, עומד כס אשר לפי האמונה ישב עליו פטרוס בעצמו, כמו גם מספר אפיפיורים אחריו. שריד זה מצופה בארד והוא מהווה חלק ממונומנט שעיצב ג'אן לורנצו ברניני. כיום אין לאפיפיור קתדרה קבועה בבזיליקת פטרוס הקדוש, וכס ארעי מוצב כל אימת שישנו טקס שאותו מנהל האפיפיור. הכס הקדוש, שם נרדף לדיוקסיה של רומא, הוא מטונימיה לאפיפיור, ולעיתים אף לקריית הוותיקן, אם כי זו ישות מדינית, בניגוד לדיוקסיה שהיא ישות דתית.
בעבר, נישא האפיפיור לעיתים על כס אפריון בשם סדיה ג'סטטוריה, שעוטר בצמד מניפות מנוצות יען. האפיפיור יוחנן פאולוס הראשון זנח את השימוש בסדיה, אך חזר להשתמש בה, ללא המניפות, על מנת שיוכל להיראות בקלות רבה יותר על ידי הקהל. האפיפיור יוחנן פאולוס השני ביטל את השימוש בסדיה לטובת הפופמוביל.
ימי הביניים

במדינות אירופה הפיאודליות היו המונרכים במרבית המקרים ישובים על כסים, אשר התבססו ככל הנראה על כס המלכות הרומי. כסים אלה היו במקור די פשוטים, במיוחד בהשוואה למקבילותיהם מאסיה. אחד הכסים הגדולים והחשובים ביותר היה כסו של איוואן הרביעי, אשר מתוארך לאמצע המאה ה-16 ונשא צורה של כס בעל משענת גבוהה ומסעדים. כס זה עוטר בלוחות שנהב ועצמות ניבתן שגולפו בהם סצנות מיתולוגיות, הרלדיות ומהחיים. הכס של האימפריה הביזנטית כלל בובה מכנית מורכבת של ציפורים מצייצות.
בהודו היה המונח "גאדי" שמור לכסי הנסיכים השליטים, דוגמת הראג'ה, בעוד שהשליטים המוסלמים ישבו על "מוסנד", אף שלשניהם הייתה צורה דומה. במחוזות מסוימים של האימפריה העות'מאנית נקרא הכס "כורסי", אשר יכול להיות מתורגם גם לכיסא.
העת החדשה

בתקופת האימפריה הרוסית נחשב הכס באולם גאורגיוס הקדוש בארמון החורף בסנקט פטרבורג לכס בה"א הידיעה של רוסיה. כס זה יושב על במה בגובה שבע מדרגות מהרצפה כשמעליו קשת פרוסניום ובגבו סמל המשפחה הקיסרית – עיט דו-ראשי. הכס בחדר פטר הגדול הוא צנוע יותר ביחס לכס שבאולם גרגוריוס הקדוש. הוא יוצר עבור הקיסרית אנה איבנובה בלונדון.
בחלק מן המדינות שבהן עדיין קיימת מונרכיה יש לכסים משמעות סמלית וטקסית חשובה. אחד מהכסים הידועים הללו שעדיין בשימוש הוא כס אדוארד הקדוש, שעליו מוכתר המונרך הבריטי. בבתי פרלמנט במדינות כאלה גם כן מוצב כס, המשמש את המונרך למתן הנאום מן הכס.
ישנן רפובליקות העושות שימוש בכיסאות דמויי כס באירועים ממלכתיים ועליהם יושבים ראשי המדינה, למשל נשיאים.
ראו גם

כס החרצית - כס המלוכה של קיסר יפן וכינויו של בית המלוכה היפני
כס הדרקון - כס המלוכה של קיסר סין וכינויו של השלטון הסיני
כס הטווס (קאג'ארי) - כס המלוכה של שליט פרס וכינויו של השלטון בממלכת פרס
כס אדוארד הקדוש - עליו מוכתר המונרך בבית המלוכה הבריטי (בית המלוכה מכונה גם כס סנט ג'יימס)
ויתור על הכס
גביע דייוויס 1934

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  14 ביולי 1933 – 31 ביולי 1934 (שנה) 
 מספר תחרות:  29 
 מדינות משתתפות:  28
 עיר מארחת:  וימבלדון (משחק על התואר)
 זוכה:  בריטניה (7)
 
 → גביע דייוויס 1933 גביע דייוויס 1935 ← 
 
אתגר הטניס הבינלאומי 1934 (באנגלית: 1934 International Lawn Tennis Challenge) הייתה התחרות ה-29 במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס".
מחזיקי הגביע היו נציגי בריטניה ומשחק הגמר נערך בווימבלדון. לתחרות נרשמו 28 נבחרות שחולקו ל-2 בתים- "בית אמריקה" ו"בית אירופה". בין מנצחי הבתים נערך משחק על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. במשחק זה נבחרת ארצות הברית ניצחה את נבחרת אוסטרליה ששיחקה בבית אירופה.
המשחק על התואר נערך ב-28-31 ביולי 1934 בווימבלדון, בריטניה. נבחרת בריטניה שיחקה נגד נבחרת ארצות הברית וניצחה עם תוצאה 1:4. בכך היא זכתה בגביע בפעם השנייה ברציפות.
משחקי פלייאוף > בית אמריקה

בית זה כלל 5 נבחרות שחולקו ל-2 תת-בתים.
בתת הבית הצפוני שיחקו 3 נבחרות.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |


|  |  מקסיקו מקסיקו (נ"ט) |  |   |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  | בולטימור, ארצות הברית, דשא | בולטימור, ארצות הברית, דשא |
|  |  |  |   |  |  ארצות הברית ארצות הברית | 5 |
|  |  |  |   |   |  מקסיקו מקסיקו | 0 |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  | וילמינגטון, ארצות הברית, דשא | וילמינגטון, ארצות הברית, דשא |   |   |  |  |
|  |  ארצות הברית ארצות הברית | 5 |   |   |  |  |
|  |  קנדה (1921-1957) קנדה | 0 |   |   |  |  |
בתת הבית הדרומי ברזיל זכתה בניצחון טכני על פרו. בהמשך, נבחרת ברזיל לא התייצבה למשחק על ראשות הבית ונבחרת ארצות הברית הוכרזה כמנצחת.
משחקי פלייאוף > בית אירופה

הבית כלל 23 קבוצות, כולל אוסטרליה, יפן, ניו זילנד והודו הבריטית. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר 7 -10 ביוני | רבע הגמר 7 -10 ביוני | רבע הגמר 7 -10 ביוני |  |  | חצי הגמר 15-17 ביוני | חצי הגמר 15-17 ביוני | חצי הגמר 15-17 ביוני |  |  | משחק הגמר 13-15 ביולי | משחק הגמר 13-15 ביולי | משחק הגמר 13-15 ביולי |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   | איסטבורן, בריטניה, דשא | איסטבורן, בריטניה, דשא | איסטבורן, בריטניה, דשא | איסטבורן, בריטניה, דשא | איסטבורן, בריטניה, דשא |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  אוסטרליה אוסטרליה | 4 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  יפן יפן | 1 |   |   | פריז, צרפת, חימר | פריז, צרפת, חימר | פריז, צרפת, חימר | פריז, צרפת, חימר | פריז, צרפת, חימר |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  אוסטרליה אוסטרליה | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
| פריז, צרפת, חימר | פריז, צרפת, חימר | פריז, צרפת, חימר | פריז, צרפת, חימר |   |   |  |  צרפת צרפת | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  גרמניה הנאצית (1933–1935) גרמניה הנאצית | 2 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  צרפת צרפת | 3 |   |   |   |   |   |   |   | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר | פראג, צ'כוסלובקיה, חימר |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  אוסטרליה אוסטרליה | 3 |  |  |
|   | רומא, איטליה, חימר | רומא, איטליה, חימר | רומא, איטליה, חימר | רומא, איטליה, חימר | רומא, איטליה, חימר |   |   |   |   |   |  |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 2 |  |  |
|   |  |  שווייץ שווייץ | 0 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  איטליה (1861–1946) איטליה | 5 |   |   | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  איטליה (1861–1946) איטליה | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
| פראג, צ'כוסלובקיה | פראג, צ'כוסלובקיה | פראג, צ'כוסלובקיה | פראג, צ'כוסלובקיה |   |   |  |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 4 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  ניו זילנד ניו זילנד | 1 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
משחקי פלייאוף > משחק בין מנצחי הבתים

המשחק בין מנצחי הבתים התקיים בווימבלדון, בריטניה, במהלך 25-21 ביולי 1934. נבחרת ארצות הברית ניצחה את אוסטרליה עם התוצאה 2:3.
משחק על התואר

| בריטניה   בריטניה   4 | בריטניה   בריטניה   4 | וימבלדון, בריטניה   31-28 ביולי 1934  דשא | וימבלדון, בריטניה   31-28 ביולי 1934  דשא | ארצות הברית   ארצות הברית   1 | ארצות הברית   ארצות הברית   1 | ארצות הברית   ארצות הברית   1 | ארצות הברית   ארצות הברית   1 | ארצות הברית   ארצות הברית   1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | בריטניה | באני אוסטין |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 1 | ארצות הברית | פרנק שילדס |  | 4 | 4 | 1 |  |  |
| 2 | בריטניה | פרד פרי |  | 6 | 4 | 5 | 6 | 6 |
| 2 | ארצות הברית | סידני ווד |  | 1 | 6 | 7 | 0 | 3 |
| 3 | בריטניה | פטריק יוז/הארי לי |  | 5 | 0 | 6 | 7 |  |
| 3 | ארצות הברית | ג'ורג' לוט/לסטר סטופן |  | 7 | 6 | 4 | 9 |  |
| 4 | בריטניה | פרד פרי |  | 6 | 4 | 6 | 15 |  |
| 4 | ארצות הברית | פרנק שילדס |  | 4 | 6 | 2 | 13 |  |
| 5 | בריטניה | באני אוסטין |  | 6 | 6 | 6 | 6 |  |
| 5 | ארצות הברית | פרנק שילדס |  | 4 | 0 | 8 | 3 |  |
דרכי נועם (רשת מוסדות חינוך)

לוגו הישיבה
דַרְכֵי נֹעַם היא רשת חינוך דתית לאומית בפתח תקווה, מהגן ועד ישיבה תיכונית ואולפנה לבנות.
רקע

עד תחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 למדו רוב ילדי הציבור הדתי לאומי בפתח תקווה במסגרת החינוך הממלכתי דתי הרשמי, ומיעוטם בבית הספר "שארית ישראל" של החינוך העצמאי החרדי. עם התגברות הזרם התורני בקרב הציבור הדתי בכלל, ובפתח תקווה בפרט, נוצר רצון ליצירת מסגרת חינוכית שתתאים לערכים של ציבור זה.
הקמה

בשנת תשמ"ב (1982) יזמה קבוצת הורים בפתח תקווה את פתיחת בית הספר, למרות התנגדות הרשויות. משרד החינוך נאבק בתחילה בבית הספר ונשלחו שוטרים לבתיהם של ההורים ששלחו אליו את ילדיהם, בטענה שהם מפירים את חוק חינוך חובה. את המאבק ניהלו שלמה שפירא, יוסף שמשי ומאיר פלהיימר, ראשי העמותה בהקמתה. למרות זאת בית הספר המשיך בפעילותו, ובשנה השנייה הוקמו כיתות נפרדות לבנים ולבנות. בשנים הראשונות נדד בית הספר. לאחר שהמחזור הראשון סיים את כיתה ח' נפתחה אולפנה עבור הבנות המסיימות. המחזור השלישי של הבנים ייסד את הישיבה התיכונית. במהלך השנים נתגלעו מחלוקות, ומהרשת התפצלה קבוצה שהקימה את בית הספר למרחב. בהמשך הוקם גם בית הספר דעת מבינים.
במשרד החינוך, הרשת מוגדרת כ"מוסד מוכר שאינו רשמי".
בית הספר היסודי

בית הספר היסודי התחיל את דרכו במבנה קטן ברחוב המורים בהנהלת הרב צבי שינובר מישיבת נחלים והרב יוסף שמשי. בית הספר נדד במספר מקומות וכעבור שנתיים עבר למבנה בכפר אברהם. כעבור שנים מעטות עבר לשכונת שעריה. בשנת 2005 עבר לרחוב אבי אורן, למבנה חדש שהיה שייך בעבר לתיכון הדתי "במעלה". מנהל בית הספר הראשון היה הרב אבי גרנביץ'. בהמשך פרש מתפקידו בעקבות ויכוח עם הנהלת העמותה והקים את בי"ס למרחב. במקומו מונה דניאל אורגלר, שנפטר בשנת 1997. הוא הוחלף על יד סגנו נפתלי מלאכי, שכיהן כמנהל עד 2005. כיום מנהל בית הספר הוא הרב חגי אונגר. בית הספר מונה כ-700 ילדים.
לקראת פתיחת שנת הלימודים תש"ע (2010) התפרסם כי בית הספר מתנגד לקליטת תלמידים מבני קהילת יוצאי אתיופיה. עם הפרסום הודיע משרד החינוך על הפסקת המימון למוסדות הרשת. בעקבות זאת הסכימו בבית הספר לשלב תלמידים יוצאי אתיופיה, אך מספרם מועט.
הישיבה התיכונית

הישיבה שוכנת כיום ברחוב צה"ל בשכונת כפר גנים, בסמוך למיקום ההיסטורי של קיבוץ גבעת השלושה. בראשות הישיבה עומד הרב משה רפאל מן. מנהלת התיכון היא איילת פילבר. בראש חטיבת הביניים עומד הרב דורון אייזנטל. בעבר נמסר בה שיעור קבוע מאת הרב יגאל לרר, אב"ד בבית הדין הרבני פתח תקווה ור"מ בישיבת מרכז הרב.
הישיבה מארגנת מדי שנה זכר לשמחת בית השואבה, במוצאי יום טוב הראשון של סוכות, בהשתתפות בוגריה ואורחים נוספים.
בשנת 2013 פורסם מכתב אחד על ידי התלמידים בישיבה בו הוא טוען כי המורים מגדפים ומתבטאים באופן גזעני נגד תלמידיהם, ובחלק מהמקרים אף נוהגים באלימות פיזית. הנהלת הישיבה הכחישה את הטענות.
בשנת 2014 זכה איל מטס, תלמיד כיתה י' בישיבה, בחידון התנ"ך העולמי. בשנה שלאחר מכן זכה במקום השני אלקנה ראב"ד, גם הוא תלמיד הישיבה.
האולפנה

האולפנה קיימת משנת 1990. שכנה בעבר במספר מקומות וכיום מקומה ברחוב הרב מימון 4 בשכונת "אחדות" בעיר.
הרב יוסף יעקובי שימש כראש האולפנה עד שנת 2007. אחריו מילאו את התפקיד הרב אמיר ורד, אסתר קיזלשטיין וגילה שרים, כיום משמש בראשות האולפנה הרבנית מיכל ורד. האולפנה מונה כ-490 בנות.
הערות שוליים

↑  נעמה טלמור‏, יופסק המימון לביה"ס שסירבו לקלוט אתיופים, באתר וואלה, 30 באוגוסט 2009
↑  מערכת וואלה! חדשות‏, "קיבלנו האתיופים בשל הלינץ' התקשורתי", באתר וואלה, 1 בספטמבר 2009
↑  לירון שמם, ‏"המורים מכים, מגדפים תלמידים ואומרים דברים גזעניים", באתר ‏מאקו‏, 2 ביוני 2013
↑  ישי קרוב, הזוכה בחידון הגמרא - אלקנה ראב"ד, באתר ערוץ 7, 9 ביוני 2015
ספק כוח ליניארי

באלקטרוניקה, ספק כוח ליניארי היא מערכת המשמשת לייצוב מתח.
מבוא

באופן בסיסי מורכב ספק הכוח הליניארי משנאי סלילים כאשר יחס הליפופים קובע את מתח היציאה, במוצא השנאי מקבלים גל סינוס שאותו מיישרים על ידי דיודה. אחרי היישור מקבלים את החלק החיובי של הסינוס שאותו מעבירים דרך מסנן על מנת לקבל מתח ישר.
ניתן לשפר את הספק על ידי ארבע דיודות יישור על מנת לקבל את כל החלקים של גל הסינוס, כך שלאחר הקבל נקבל אדוות (ריפל) קטנות במתח המוצא. כדי לתקן גם את האדוות משתמשים במייצב מתח.
המתח שמיוצר על ידי ספק כוח לא מיוצב משתנה בהתאם לעומס, טמפרטורה, ריטוטים ושינויים באספקת מתח החילופין.
ליישומי אלקטרוניקה רגישים, שימוש במייצב ליניארי יוכל לספק מתח בערך מדויק, מיוצב כנגד תנודות במתח הכניסה ועומסים.
המייצב גם מקטין את ההפרעות והרעשים בזרם היציאה המיושר.
שנאים ליניארים לרוב מספקים הגבלת זרם, כהגנה על ספק הכוח והמעגל הצרכן מצריכת יתר.
ספקי כוח ליניארים מתכווננים נפוצים במעבדות וציוד בדיקה בחנויות שרות, ומאפשרים למתח המוצא להיות מותאם על פני טווח רחב.
מייצב מתח

התנגדות מייצב המתח משתנה בהתאם לעומס וכתוצאה מכך מתח היציאה נשאר קבוע.
בגלל שהמתח המיוצב של מייצב המתח חייב תמיד להיות נמוך יותר ממתח הכניסה, היעילות שלו מוגבלת ומתח הכניסה חייב להיות גבוה מספיק כדי לאפשר תמיד לרכיב הפעיל להפחית קצת מהמתח.
אפשר לחבר את מייצב המתח בין מקור הכוח לבין העומס (בטור), או במקביל לעומס.
מייצב פשוט יכול להכיל רק דיודת זנר וסדרת נגדים, מייצבים מסובכים יותר כוללים משוב ייחוס מתח, מגבר שגיאה ואלמנט העברת כוח.
בגלל שמייצב המתח משותף למכשירים רבים, מעגלים משולבים של מיצבים נפוצים מאוד.
ראו גם

ספק כוח ממותג
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שרטוט בסיסי של ספק כח
אדוות לאחר גשר הדיודות והקבל המסנן
JSX (JavaScript)

JSX (ראשי תיבות של JavaScript Syntax Extension) היא הרחבה לתחביר של שפת JavaScript מבית React. הרחבה זו מאפשרת למפתח הכותב ב-JavaScript (או ב-TypeScript; במקרה כזה הסיומת תהיה .tsx) לבנות רכיבים באמצעות תחביר הדומה במראהו ל-HTML.
רכיבי React נכתבים בדרך כלל באמצעות JSX, אך ניתן לכתוב אותם גם באמצעות שפת JavaScript פשוטה. JSX דומה להרחבת תחביר אחרת שנוצרה על ידי פייסבוק עבור שפת השרת PHP, בשם XHP.
תחביר

דוגמה לקוד JSX:
const App = () => {
   return (
     <div>
       <p>Header</p>
       <p>Content</p>
       <p>Footer</p>
     </div>
   ); 
}
תחביר > רכיבים מקוננים

במידה והמתכנת מעוניין לשלב רכיבים באותה הרמה, עליו לעטוף אותם ברכיב React אחר או ברכיב "כללי" הנקרא Fragment ומיוצג על ידי התגית <React.Fragment> (או בקיצור: <></>), או להחזיר אותם כמערך, בצורה מותנית או כחלק מswitch-case.
function Element1() {
   return (
     <div>Hello!</div>
   );
}

function Element2() {
   return (
     <div>My name is ABC!</div>
   );
}

function ElementNesting() {
   return (
      <>
       <Element1 />
       <Element2 />
     </>
   );
}
תחביר > ביטויים

ניתן לשלב בקוד JSX ביטויים בשפת JavaScript (אך לא הצהרות על משתנים). כך לדוגמה הקוד הבא
<span>{10+12}</span>
ירונדר בדפדפן כך:
<span>22</span>
תחביר > הצגה מותנית של אלמנטים

לא ניתן להשתמש בהוראות תנאי מהצורה if-else בתוך אלמנטי JSX; במקום זאת משתמשים בביטויים המייצגים תנאי על מנת להציג אלמנטים בצורה מותנית.
הדוגמה הבאה מצהירה על קבוע i שערכו שווה ל-2. לאחר מכן, היא בודקת האם ערכו של הקבוע אכן 2 באמצעות הביטוי i === 2 ? 'true' : 'false'; כיוון שהתוצאה נכונה, התוצאה שתוצג בדפדפן היא true.
export default function App() {
  const i=2;
  return (
    <div>
      <h1>The result is {i === 2 ? 'true' : 'false'} !</h1>
    </div>
  );
}
הקוד ירונדר בדפדפן כך:
<div>
  <h1>The result is true !</h1>
</div>
הערות שוליים

↑  "Draft: JSX Specification". JSX. Facebook. נבדק ב-7 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
דן לנר

| --- | --- |

דן לנר, כמפקד הגדוד הראשון של חטיבת יפתח במהלך מבצע דני
 לידה:  29 במאי 1922 אוסטריה
 פטירה:  16 במרץ 1988 (בגיל 65)
 תאריך עלייה:  1940
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   פלמ"ח  הצבא הבריטי הצבא הבריטי   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 צנחן היישוב  מפקד חטיבת גולני  מפקד חטיבה 18 / חטיבה 45  מפקד חטיבת כרמלי  ראש מטה פיקוד הצפון  מפקד עוצבת סיני  מפקד אוגדת מילואים 210
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה   מלחמת העצמאות   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים   מלחמת יום הכיפורים
 
דן לנר (29 במרץ 1922 – 16 במרץ 1988) היה מצנחני היישוב, מפקד בפלמ"ח, אלוף בצה"ל, ומפקד אוגדה 210 במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה

נולד באוסטריה בשם ארנסט לינר, היה חבר בארגון הנוער הציוני בלאו וייס. בשנת 1938, לאחר סיפוח אוסטריה על ידי גרמניה הנאצית נמלט מהמדינה. בשנת 1940 עלה לארץ ישראל, ונמנה עם מקימי קיבוץ נאות מרדכי.