שרון פוליאקין
יצירתה

פוליאקין פועלת במדיומים של ציור, רישום, פיסול והדפס. ביצירותיה מופיעים דימויים רבים השואבים את השראתם מהדפס כמו למשל אלמנטים מתוך מפות עתיקות, בעיקר של ירושלים, ספרים עתיקים למשל, של תומאס פולר וכן מוטיבים מתוך ציורים והדפסים של אמני מופת. עבודת הגמר שלה במחלקה בבצלאל נוצרה בהשראת מספר שירים של יונה וולך, כשבהשראת כל שיר יצרה אובייקט פיסולי והדפס. בעקבות עבודה זו הוזמנה להציג את תערוכת היחיד הראשונה שלה ב-1992 בגלריית לוחמי הגטאות.
ב-2002 תיאר גדעון עפרת את פוליאקין כיורשת של הציירים המופשטים הישראלים. בעבודות שיצרה בשנים שלאחר מכן ניתן לזהות שינוי ולצד המופשט הופיעה בעבודתה פיגורטיביות. פוליאקין מתייחסת בעבודותיה למסורת הציור האירופאית ושותלת בעבודותיה מחוות לאוצ'לו, פיירו דלה פרנצ'סקה, רפאל (אסכולת אתונה), ולאסקז (ונוס), ז'ריקו, דלקרואה וואן גוך. במקביל מופיעים בעבודתה בתקופה זו מוטיבים של שפורפרות צבע שמן שצבען נסחט מהן, ודימויי רקפת, דימוי המזוהה גם עם יצירתו של משה גרשוני, אך אצל פוליאקין ברבות מיצירותיה הרקפות מופיעות כשהן נבולות. בקיץ 2006, בתקופת מלחמת לבנון השנייה, יצרה פוליאקין עבודות גדולות ממדים ובהן מוטיבים בהשראת ציורי מלחמה שונים. יערה שחורי הגדירה את השימוש במוטיבים השונים בעבודות כיצירת "סדר במקום של אי סדר" העבודות הוצגו בשנת 2007 בתערוכה "באופן אישי" בגלריה בינט.
בשנת 2011, בעקבות זכייתה בפרס רפפורט לאמן בכיר לשנת 2010, הציגה תערוכת יחיד בשם "שדה בוּר" במוזיאון תל אביב לאמנות. בתערוכה הוצגו בין השאר עבודות בפורמט גדול המציגות דימויים של רקפות, דלועים ואלמנטים נוספים מן הצומח. האוצרת טלי תמיר כתבה כי "שדה בוּר", אחד הציורים המרכזיים בתערוכה, יצר הקשרים בין עבודת האמן לבין פועלי הייצור בתקופת המהפכה התעשייתית ובין משטח הציור כ"חלקת אדמה בתולית" לבין אתוס העבודה בשדה. בתערוכה זו הוצגה לראשונה גם סדרת עבודות הקשורות לפסנתר ולחלקיו השונים בעיקר איבריו הפנימיים, וכן דימויי ציפור המבוססים על רישום שלה של יונה מתה. בשנת 2012 הציגה פוליאקין תערוכה באוצרותו של יונה פישר במוזיאון אשדוד לאמנות. התערוכה, שפישר קרא לה "שרון פוליאקין: שמונה שיעורי רישום", התחקתה אחר היחסים בין אובייקט ורישום בעבודתה של פוליאקין ואחר קשר מבני בין עבודותיה.
ב-2014 נערכה בגלריה גורדון תערוכה משותפת של פוליאקין ושל הציירת ליליאן קלאפיש. פוליאקין הציגה בה ציורי שמן על בד, רישומים, הדפסים ואובייקטים הקשורים לכביש 531 שאחר תהליכי סלילתו עקבה לאורך תקופה. דימויי צמחים - רקפות ובעיקר הקיקיון שצומח במהירות על תלוליות החול באתר הבניה - הופיעו בתערוכה זו לצד דימויים של חפצי הבנאים והפועלים באתר הבנייה כמו קסדות וסרטי מדידה שאותם צילמה ורשמה. השימוש בברזל בניין כחומר, כקו וכדימוי, שהסתמן קודם לכן בתערוכה במוזיאון אשדוד לאמנות, קיבל בתערוכה זו מעמד מרכזי. לצד כל אלה הופיעו בציוריה בין כתמי צבע מופשטים גם סימנים כמו X או O שמאפיינים את עבודתה מתחילת הדרך.
בשנת 2017 הציגה פוליאקין בסדנת ההדפס בירושלים תערוכה בשם "הנביאים פינת שבטי ישראל", באוצרותה של אירנה גורדון. התערוכה התייחסה אל מיקומה של סדנת ההדפס – על קו התפר שבין העיר המזרחית, העיר המערבית, מאה שערים ושכונת מוסררה – שהפך אצלה למוטיב מרכזי אשר כרוכים בו היסטוריה, השראה ויצירה. היא כללה כ-100 עבודות חדשות של פוליאקין ובכללן ציור קיר גדול "סך כל הקשתות" וסדרות המשלבות תחריט, הדפס רשת, הדפס דיגיטלי, רישום וציור. אחת מסדרות ההדפסים "מה שקורה בלב פשוט קורה" נוצרה בהשראת שיר של המשוררת חדוה הרכבי בשם זה. ביצירות ניתן היה לראות את גלגולם של מוטיבים חוזרים בעבודתה של פוליאקין כגון צמחים, אובייקטים מהסטודיו שלה (מכחולים, שברי צלחות המשמשים כפלטות ועוד), וכן דימויים מתוך מפות עתיקות של ירושלים שבהן ניתן להבחין בציר הרחובות שבו ממוקמת הסדנה.
בשנת 2023 הציגה פוליאקין את התערוכה "קריה נאמנה" בגלריה גורדון בירושלים (ולאחר מכן גם בתל אביב). בתערוכה זו חזרה והתמקדה בעיר ירושלים שמזינה לאורך השנים את יצירתה, וטוותה חיבורים אל מקורות השראה מסוגים שונים וביניהם גם אל יצירתו המונומנטלית של ויליאם בלייק "ירושלים: האצלתו של הענק אלביון" (1820-1804).