stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אגף תכנון וארגון
הערות שוליים

↑  ריאורגניזציה באגף החקירות במשטרה, הארץ, 8 במרץ 1950
↑  אורי דן, שנויים מרחיקי־לכת במשטרה, מעריב, 24 באוגוסט 1958
↑  ב־12 באוקטובר יופעלו השינויים במבנה המשטרה, דבר, 27 באוגוסט 1958
↑  המטה הארצי של המשטרה עבר "צולע" למזרח ירושלים, מעריב, 19 באוגוסט 1969
↑  דוד ליבאי, המשטרה נחנקת מעודף תפקידים, דבר, 10 במאי 1978
↑  ראובן שפירא, יחידות מג"ב יוצאו מנמל חיפה, דבר, 2 במאי 1980
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007392809705171
דניאל אקאקה

דניאל קאהיניקה אקאקה (באנגלית: Daniel Kahikina Akaka‏; 11 בספטמבר 1924 – 6 באפריל 2018) היה פוליטיקאי ומחנך אמריקאי. אקאקה, יוצא מלחמת העולם השנייה וחבר המפלגה הדמוקרטית, ייצג במשך שלושה עשורים את מדינת הוואי בשני בתי הקונגרס של ארצות הברית — תחילה בבית הנבחרים (1990-1976) ולאחר מכן בסנאט (2013-1990). למעט חודשים ספורים בתום כהונתו, במשך כל עשרים ושלוש שנות כהונתו בסנאט היה סנאטור זוטר, שכן שירת את הוואי בסנאט לצדו של דניאל אינווי, אקאקה הוא מוותיקי הקונגרס בהיסטוריה של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  אנטוניה בלומברג, Daniel Akaka, First Native Hawaiian In Senate, Dies At 93, באתר הפינגטון פוסט, 6 באפריל 2018 (באנגלית)
↑  צ'אד פרגראם, Former Hawaii Sen. Daniel Akaka dies at age 93, באתר פוקס ניוז, 6 באפריל 2018 (באנגלית)
↑  טד בארט ואשלי קילו, Former Hawaii Sen. Daniel Akaka dies at 93, באתר CNN‏, 6 באפריל 2018 (באנגלית)
↑  Akaka wins Hawaii primary, באתר CNN‏, 27 בספטמבר 2006 (באנגלית)
↑  ארין קלי, Retired Sen. Daniel Akaka of Hawaii dies at 93, באתר USA Today‏, 6 באפריל 2018 (באנגלית)
↑  אדם קליימר, Daniel Akaka, Former Democratic Senator From Hawaii, Dies at 93, באתר הניו יורק טיימס, 6 באפריל 2018 (באנגלית)
↑  אלכס דובוזינסקי, Former Senator Akaka, first native Hawaiian in Senate, dies at 93, באתר רויטרס, 6 באפריל 2018 (באנגלית)
↑  Daniel Akaka: Master of the Minor, באתר מגזין טיים, 14 באפריל 2006 (באנגלית)
↑  קנואה גיבסון, Sen. Daniel Akaka says 'a hui hou' to Congress, באתר KHON-TV‏, 12 בדצמבר 2012 (באנגלית)
↑  Akaka, the quiet statesman who believed in the power of aloha, dies at 93, הוואי ניוז, 6 באפריל 2018 (באנגלית)
↑  AP וקיילב ג'ונס, Daniel Akaka, 93, first native Hawaiian elected to Congress, באתר הבוסטון גלוב, 6 באפריל 2018 (באנגלית)
| חברי הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת הוואי הוואי |
| --- | --- | --- |
| קבוצה 1 | היירם פונג • ספארק מצאנגה • דניאל אקאקה • מייזי הירונו |  |
| קבוצה 3 | אורן לונג • דניאל אינווי • בריאן שץ |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007374186405171  LCCN: n99056816  NARA: 10575499  SNAC: w6c12830  US Congress: A000069  VIAF: 171370336   WorldCat (עם VIAF): 171370336
מאוריצהאוס

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון אמנות
 על שם:  יוהאן מאוריץ ואן נאסאו-זיגן 
 כתובת:  האג, הולנד
 מיקום:  האג 
 מדינה:  הולנד 
 מבקרים בשנה:  500,000 (נכון ל־2015)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–www.mauritshuis.nl
 תאריך פתיחה רשמי:  1822 
 אדריכל:  יעקב ואן קמפן
 
 קואורדינטות:  52°04′49″N 4°18′52″E﻿ / ﻿52.080388888889°N 4.3143055555556°E﻿ / 52.080388888889; 4.3143055555556
 www.mauritshuis.nl
  (למפת הולנד מוגדלת) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפונימאוריצהאוס(למפת הולנד רגילה) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפונימאוריצהאוס
 
מאוריצהאוס (בהולנדית: Mauritshuis) הוא מוזיאון לאמנות בהאג שבהולנד.
המוזיאון מכיל אוספים של בית המלוכה ההולנדי, ויצירות אמנות מאת יוהאנס ורמיר, רמברנדט ואן ריין, יאן סטיין, פאולוס פוטר, פרנס הלס, הנס הולביין הצעיר, ואחרים.
מבנה המוזיאון נבנה במאה ה-17, עבור אציל בשם מאוריץ, ותוכנן על ידי הצייר יאקוב ואן קמפן. המבנה והאוסף הועבר לבעלותה של ממשלת הולנד בראשית המאה ה-19. האתר הוא אחד ממאה אתרי מורשת בהולנד.
עבודות נבחרות המוצגות במאוריצהאוס

יאן ורמיר
נערה עם עגיל פנינה (1665)
רמברנדט
שיעור האנטומיה של ד"ר טולפ (1632)
יאן ורמיר
נוף העיר דלפט (1660)
רמברנדט
 דיוקן עצמי (1669)
רמברנדט, 
 שאול ודוד, (מתוארך בין 1651 ל-1658)
פטר פאול רובנס
סצנה לילית (1616/17 בערך)
קומפוזיציה

ערך זה עוסק באמצעי מבע באמנות. אם התכוונתם לקומפוזיציה במוזיקה, ראו הלחנה. לירחון ישראלי בנושא צילום, ראו .
הדגמה של קומפוזיציית חוק השלישים באומנות חזיתית
באומנות, קוֹמְפּוֹזִיצְיָה היא תוצר היחסים הנדירים בין אובייקט לבין מסגרת היצירה האמנותית, וכן בין האובייקטים השונים בתוך היצירה. הקומפוזיציה היא אמצעי מבע דומיננטי בכל תחומי האמנות החזותיים, במוזיקה, בקולנוע ובאמנויות הבמה. בבחירת הקומפוזיציה ממקם היוצר את האובייקטים ביצירה על מנת לכוון את האדם שנחשף ליצירה לנושאים מרכזיים ביצירה. למשל, אובייקטים היוצרים קווים ישרים, אלכסוניים או גליים יכולים לשמש על מנת להוביל את העין למוקדים מרכזיים בציור ובצילום.
פירוש המילה קומפוזיציה הוא מיקום-יחד (com-position).
אמנות חזותית

בתחומי האומנות החזותית העוסקים בדו-ממד (צילום, ציור וכדומה) מתייחס מושג הקומפוזיציה ליחסים בין האובייקטים ובין מסגרת היצירה. האובייקטים ביצירה הם קווים, צורות, דימויים וצבע, שיוצרים ביטויים מוחשים או מופשטים. האובייקטים השונים מודבקים, מודפסים, מצוירים או מוטבעים ביצירה. גם הרקע של היצירה משתתף ביצירת הקומפוזיציה. ביצירות מסוימות ניתן לראות קומפוזיציה החורגת מגבולות המסגרת הפורמלית של היצירה.
בתחומי האמנות החזותית העוסקים בתלת-ממד (פיסול, אדריכלות וכדומה) אין מסגרת פיזית התוחמת את היצירה, אך ניתן לתאר מרחב המכיל את היצירה ואליו מתייחסים האובייקטים. האובייקטים עשויים מחומרים שונים המרכיבים יחדיו דימויים מופשטים או מוחשיים בעלי נפח. לעיתים יוצרים האובייקטים ביניהם חללים אשר באדריכלות הם אלו המשמשים את בני האדם. הקומפוזיציה באה לידי ביטוי ביחס האובייקטים למרחב בו הם נמצאים. כמובן, כמו בדו-ממד, יש ליחס בין האובייקטים לבין עצמם תפקיד ביצירת הקומפוזיציה, כמו יחסם למרחב.
אמנויות הבמה

בתחום אמנויות הבמה (מחול, תיאטרון וכדומה) מסגרת היצירה היא בדרך כלל הבמה עצמה. באופן זה השחקנים עצמם מהווים את המרכיב הדומיננטי בקומפוזיציה ולכן הקומפוזיציה משתנה תוך כדי המופע. בנוסף לשחקנים, גם התפאורה משפיעה על הקומפוזיציה, בעיקר באמצעות יצירת מסגרות פנימיות.
קולנוע > קומפוזיציה של שוט

סרט קולנוע, בסופו של דבר, מורכב מרצף של פריימים, המתחלפים האחד בשני בקצב מהיר, היוצר אשליה של תמונה נעה. לפיכך, כל הכתוב לעיל בנוגע לקומפוזיציה בתחום האמנות החזותית, נכון גם לתחום הקולנוע - ברמה של הפריים הבודד. מאחר שזה בלתי אפשרי לצלם פריים בודד, המושג קומפוזיציה הורחב והוא מתייחס גם לשוט.
לפיכך, שוט פתוח ושוט סגור הם שוטים, אשר בהם הקומפוזיציה היא פתוחה וסגורה (בהתאמה).
קולנוע > קומפוזיציה של תמונה נעה

בתהליך הפוסט-פרודקשן בקולנוע ובטלוויזיה - האלמנטים שיוצרים את הקומפוזיציה יכולים להתווסף אל הצילום בדיעבד באמצעות אפקטים מיוחדים. עשייה קולנועית זו נעשית על ידי אנשי קומפוזיטינג. תפקידם הוא לקחת כמה קטעי סרטים, לחתוך אותם באמצעות תוכנות כמו פרימייר פרו ולחברם יחד. לדוגמה, חיבור תמונה של מדבר שומם, תמונה של מטוס קרב נוסק במהירות ותמונה שלישית של ציפורים מבוהלות, מחוברות יחד לאחר התאמת הצבעים ומצורפות לתמונה חדשה (שלא הייתה במציאות).
מוזיקה

במוזיקה האלמנטים שיוצרים את הקומפוזיציה הם התווים עצמם, והקומפוזיציה היא אופן סידור התווים על פני ציר הזמן. משום כך, המושג קומפוזיציה במוזיקה מתייחס גם לעצם הלחנת היצירה המוזיקלית.
שיטות ליצירת קומפוזיציה

ביצירת קומפוזיציה נחלק לרוב את הציור או הצילום לשלושה חלקים:
נושא – האלמנט החשוב ביותר בתמונה. לצופה צריך להיות כי זהו הנושא הראשי שסביבו מצולמת התמונה.
נשוא – אלמנט משלים או מתחרה לנושא הראשי. יש להקפיד שהנשוא לא "יגנוב" את תשומת הלב מהנושא, ושתרומתו לתמונה תהיה תרומת מידע לצופה על הנושא או השלמת זווית נוספת של הנושא.
רקע – הרקע לא פחות חשוב מהנושא בצילום. אומנם, רבים לא שמים לב מה נמצא מאחורי הנושא אותו הם צילמו הרגע, אבל הרקע יכול לקחת תמונה בינונית ולהפוך אותה לתמונה טובה. הרקע ישלים את הנושא ולא יגנוב תשומת לב.
שיטות ליצירת קומפוזיציה > שיטות וחוקים נוספים

קביעת נקודת המבט ממנה מציירים או מצלמים את האובייקט
קביעת המרחק מהאובייקט
בחירת צורת המסגרת והיחס בין אורכה ורוחבה
מיקום האובייקט ביחס למסגרת ולאובייקטים האחרים
כיווניות האובייקט
שיטות ליצירת קומפוזיציה > חלוקות מקובלות של הקומפוזיציה

חלוקת המסגרת לרשת היוצרת תשעה מרובעים מקובלת כנקודת התחלה טובה ליצירת קומפוזיציה. כמובן, אין הדבר כלל מחייב וניתן לסטות ממנו.
קיימים שני יחסים מקובלים לחלוקת המסגרת לתשע. יחס אחד הוא יחס הזהב (יחס של 1:1.618 המוכר כיחס נפוץ בטבע ומיחסים אליו איכות אסתטית), ואילו השני הוא חלוקה לחוק השלישים, כלומר חלוקה לשלישים היוצרת תשעה מרובעים שווים. חלוקה זו היא בעצם גרסה פשוטה ליחס הזהב.
בחלוקות אלו, ניתן לזהות ארבעה מוקדים הנובעים ממפגשי הקווים המחלקים את המסגרת. שימוש בחלוקה ובמוקדים עצמם להצבת אובייקטים יוצרת קומפוזיציה נעימה לעין, ולרוב, דינאמית.
שיטות ליצירת קומפוזיציה > מסגרת פנימית

אובייקטים מסוימים בציור, בצילום או על פני הבמה יכולים ליצור לנו מסגרת פנימית שתמקד את המבט של המתבונן בתוכה. ניתן לראות מסגור מלא המקיף את האובייקטים בצורה שלמה (כמו ציור של נוף דרך חלון ובו החלון עצמו יוצר מסגרת פנימית) או מסגור חלקי היוצר מסגרת פנימית בין אובייקטים לבין המסגרת המקורית.
המיסגור יוצר עניין רב יותר בתמונה באמצעות מניפולציה על המתבונן המסיט את מבטו אל תוך המסגרת הפנימית. בנוסף, יוצר המיסגור רבדים שונים של עומק או התרחשות.
סוגי קומפוזיציה

ארגון האובייקטים במסגרת יוצר סוגים שונים של קומפוזיציה. אופן השפעתם על הקומפוזיציה נמדד באמצעות מוקד התמונה, האיזון בין חלקי התמונה, התנועה וההתייחסות לנושא או המסר של היצירה.
קומפוזיציה סימטרית – כאשר שני חלקי היצירה זהים, כמו באדריכלות של מקדשים עתיקים.
קומפוזיציה מאוזנת – כאשר יש איזון בין שני חלקי התמונה. האיזון יכול להיות צבעוני וצורני. קומפוזיציות מאוזנות ניתן לראות בציורים של מונדריאן.
קומפוזיציה מקרית – אין איזון בין חלקי התמונה והאוריינטציה של האובייקטים אינה מתוכננת.
קומפוזיציה פתוחה – האובייקטים פונים כלפי חוץ ולעיתים אף חורגים, או נקטעים באמצעות המסגרת. סגנון זה בולט בזרם הפוטוריסטי ובזרם האימפרסיוניסטי.
קומפוזיציה סגורה – האובייקטים פונים כלפי המרכז והם אינם קטועים.
קומפוזיציה דינמית – נוצרת באמצעות קווים אלכסונים או שבורים או אובייקטים בכיוונים שונים המסיטים את עין הצופה ויוצרים בלבול.
קומפוזיציה מרכזית – קומפוזיציה בה המיקוד נמצא במרכז הציור. קומפוזיציה מדויקת זו יוצרת תחושה לא טבעית והיא באה לשימוש בעיקר לצרכים פורמליים.
קומפוזיציה פירמידלית – קומפוזיציה בה המיקוד נמצא במרכז הציר האופקי, ובשליש העליון של התמונה.
מקדש לאל הֶפַייסְטוֹס באתונה. קומפוזיציה סימטרית.
קאמי פיסארו - "שדרות מונמרטר" (1897). קומפוזיציה פתוחה.
אז'ן דלקרואה - "החירות מובילה את העם" (1832). קומפוזיציה דינאמית.
לאונרדו דה וינצ'י - המונה ליזה, "לה ג'וקונדה" (1507). קומפוזיציה פירמידלית.
ראו גם

קונטרה פוסטו
חוק השלישים
פריים (צילום)
שוט (קולנוע)
הערות שוליים

↑  temp, קומפוזיציה, באתר גליץ בית הספר לצילום מעשי, ‏2023-08-01
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545622105171  LCCN: sh85029401 
חלוקת מישור ציור או תמונה על פי יחס הזהב. בתמונה הימנית, חלוקה לשני חלקים ביחס זה, ובשמאלית, חלוקה לתשעה מרובעים באותו יחס.
בלט אגם הברבורים. הרקדניות השרועות על קדמת הבמה ואלו שעומדות בשורה מאחור יוצרות מסגרת פנימית בריקוד.
אסתר טוקר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1967 (בת 58 בערך) כ"ב בסיוון ה'תשכ"ז 
 מדינה:  ישראל
 שם עט:  א. טוקר
 שפות היצירה:  עברית
 סוגה:  מתח
 תקופת הפעילות:  מ-ה'תש"ס
 
אסתר גיטל טוקר (נולדה ב-1967) היא סופרת חרדית-ישראלית.
ביוגרפיה

אסתר גיטל נולדה ליאיר וסימה הוניגסברג.
היא כלתה של מנוחה טוקר, אשר ערכה עריכה ספרותית חלק מספריה. ב-2019 הוציאו השתיים ספר העוסק ביחסים בין חמות וכלה.
טוקר פרסמה עשרות ספרים לנוער ומבוגרים, חלק מספריה התפרסמו בעיתון "יתד נאמן" ובשבועון "משפחה". רוב ספריה הם ספרי מתח העוסקים בשאלות מהותיות הנוגעות לחיים.
טוקר עובדת גם כעובדת סוציאלית ומטפלת בשיטת הטיפול CBT.
טוקר נשואה וגרה בירושלים.
ב-30 בנובמבר 2023 נפצעה באורח קשה בפיגוע הירי ביציאה מירושלים.
ספריה

אופק הפוך (תשע"ו)
בת ערובה (תשע"ג)
בומרנג (תשס"ז)
בית הנשרים (תש"פ)
במאבק עם הצל (תשס"ו)
גג על גג (תשע"ג)
דלת נעולה (תשס"ה)
דמות הצללים (תשס"ח)
החוקר (תשס"ט)
חיים על חשבון (תשס"ט)
חמותי ואני (תש"פ)
יהלומי דמים (תשע"ז)
כלים שלובים (תשס"ו)
כרטיס לחיים (תשע"ד)
למצוא מכנה משותף (תשע"א)
מי אתה באמת? (תשע"ה)
מילים שיודעות לגעת (תשע"ד)
מסך השתיקה (תש"ע)
משבצת תפוסה (תשע"א)
משקל נגד (תשס"ט)
קרובה רחוקה (תשע"ה)
שחמט (תשס"ח)
תעתועי ראיה (תשס"ה)
הערות שוליים

↑  חמותי ואני | מנוחה טוקר, אסתר טוקר | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  אסתר טוקר - אגודת היועצים והמטפלים במשפחה בישראל, באתר www.acft.org.il
↑  ציוץ של רדיו קול חי ברשת איקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309124205171  GND: 1207931756  ISNI: 0000 0004 0227 6385  LCCN: no2005068339  VIAF: 297609461   WorldCat (עם VIAF): 297609461
עדי גילת

| --- | --- |

עדי גילת
 לידה:  5 בספטמבר 1978 (בת 46) גבעתיים, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 עיסוק:  שחקנית, במאית, מנחה
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים, תלמה ילין (בית ספר)
 בן או בת זוג:  יהלי סובול 
 פרופיל ב-IMDb
 
עדי גילת (נולדה ב-5 בספטמבר 1978) היא שחקנית תיאטרון קולנוע וטלוויזיה ובמאית ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה, גדלה והתחנכה בגבעתיים. למדה בבית הספר התיכון לאמנויות תלמה ילין. עם סיום לימודי התיכון השתתפה בסדרת הטלוויזיה "קפה פריז" לצד שמיל בן ארי ומרים גבריאלי. בצה"ל שירתה כמ"כית בנות. לאחר סיום השירות הצבאי התקבלה ללימודי משחק בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים שם גם השלימה לאחר מכן לימודי תואר ראשון בבימוי וחינוך.
במהלך לימודיה זכתה במלגות הצטיינות שונות, בין היתר: מלגה מקרן התרבות אמריקה-ישראל ועוד. כשהצטרפה לתיאטרון הקאמרי זכתה בפרס השחקנית המבטיחה על שם עדנה פלידל.
קריירה

בטרם סיימה את לימודי המשחק בסמינר הקיבוצים השתלבה גילת בתיאטרון הקאמרי בהצגה "עד ראייה" כפרנקה. לאחר סיום לימודיה המשיכה לשחק בתיאטרון הקאמרי בתפקידים שונים, ובנוסף שיחקה גם בתיאטראות בית ליסין ותיאטרון חיפה. את קריירת המשחק בטלוויזיה החלה בסדרה הבורר שם שיחקה את ענבל אסולין. בשנת 2022 ביימה לראשונה הפקה תיאטרלית ייחודית: צירים, בהשתתפות יעל שרוני ועינת הולנד.
קריירה > משחק בתיאטרון

| שנה | הצגה | תיאטרון | כתיבה | בימוי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | עד ראייה | תיאטרון הקאמרי | יהושע סובול | פאולוס מנקר | בתפקיד פרנקה |
| 2004 | הצמה של אבא | תיאטרון הקאמרי | אמנון לוי ורמי דנון | רמי דנון | בתפקיד רוויטל |
| 2006 | באדנהיים | תיאטרון הקאמרי | אהרון אפלפלד | מיכה לבינסון וועמרי ניצן | הפקה מוזיקלית בשיתוף תיאטרון קליפה |
| 2007 | שמנה | תיאטרון הקאמרי | ניל לאביוט | משה נאור | בתפקיד ג'ני |
| 2007 | המלך ליר | תיאטרון הקאמרי | ויליאם שייקספיר | רוברט סטרואה | קורדליה |
| 2009 | אלמה | תיאטרון הקאמרי | יהושע סובול | פאולוס מנקר | בתפקיד אלמה מאהלר, בשיתוף תיאטרון אוסטרי ושחקנים זרים |
| 2010 | מחיר הכבוד | תיאטרון חיפה | יעקב גורדין | רוני פינקוביץ | בתפקיד צילה |
| 2010 | פים פם פה | מילשטיין הפקות | מיכל חזון | ישראל גוריון |  |
| 2016 | הביצית הטובה שלי | פסטיבל תיאטרון קצר | לימור גינזבורג | מאיה ניצן ואלה ניקולאיבסקי | תפקיד ראשי |
| 2017 | להוציא את הילדה | במסגרת פסטיבל תיאטרונטו ולאחר מכן בתיאטרון הקאמרי | ניר שטראוס | שרה פון שוורצה | הצגת יחיד שיצרה בשיתוף עם הבמאית ועם ניר שטראוס |
| 2017 | הליוגבלוס | תיאטרון תמונע | אנטונן ארטו | אריאל וולף | עיבוד בימתי לספר "הליוגבלוס או האנרכיסט המוכתר" |
| 2017 | לצאת מהארון | תיאטרון בית ליסין | פרנסיס ובר | אלון אופיר | בתפקיד ורוניק |
| 2017 | שעה של שקט | תיאטרון בית ליסין | פלוריאן זלר | משה נאור | בשיתוף תיאטרון חיפה, בפקיד אלזה |
| 2018 | אוסלו | תיאטרון בית ליסין | ג'יי טי רוג'רס | אילן רונן | בתפקיד מריאנה הייברג |
| 2018 | השקר | תיאטרון בית ליסין | פלוריאן זלר | ליאור אשכנזי | בתפקיד לורנס |
| 2019 | משפחה חמה | תיאטרון בית ליסין | ענת גוב | רוני פינקוביץ | בתפקיד מירי |
| 2019 | טרור | תיאטרון הקאמרי | פרדיננד פון שיראך | שרה פון שוורצה | בתפקיד התובעת נלסון |
| 2022 | ארבע אמהות | תיאטרון בית ליסין | דניאל לפין | אילן רונן | קומדיה שמתרחשת בירושלים ועוסקת במערכות יחסים |
| 2025 | אלבום בשחור לבן | תיאטרון חיפה | ברנדן ג'ייקובס-ג'נקינס | אילן רונן | בתפקיד רייצ'ל לאפאייט |
קריירה > משחק בטלוויזיה

| שנה | תוכנית | ערוץ | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | קפה פריז |  |  |  |
| 2004 | מעורב ירושלמי | ערוץ 10 | נטע |  |
| 2013–2007 | הבורר (כל 4 העונות) | HOT | ענבל אסולין |  |
| 2010 | 15 דקות | yes | צהלה | דרמה יומית |
| 2018 | שכונה (עונה 3) | הוט ניקולודאון |  | את הסדרה יצרו גיורא חמיצר ונועה פניני |
| 2019 | מונא | כאן 11 | גל חרמוני |  |
| 2019 | נחמה | HOT | נטע | בבימויה של עידית שרצקי |
| 2022 | בת השוטר | yes | גלי | בבימוי רועי פלורנטין תסריט דנה שץ, בערוץ teeNick |
| 2022 | מלאך משחית | כאן 11 | טוייבלה |  |
קריירה > משחק בקולנוע

| שנה | שם הסרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | חיים זה חיים | דניאלה | בימוי מיכל בת אדם |
| 2007 | אסקימוסים בגליל | לימור | בבימוי יונתן פז |
| 2019 | נוקאאוט |  | בבימוי מיקה אור |
| 2019 | אויבת יקרה שלי |  | סרטה של ציפי טרופה; תפקיד ראשי |
| 2019 | עד שתחזור | אורלי | תסריט ובימוי שרי תורג'מן |
| 2021 | כלב | צרויה | תסריט ובימוי יהונתן אופק |
קריירה > כבמאית

בשנת 2022 ביימה גילת הפקה ייחודית של המחזה "צירים". מחזה מתורגם מאת מייק בארטלט שאותו בחרה גילת למקם במשרדי הייטק פעילים, בקומה ה-27. קהל הצופים מגיע למשרדים ולוקח חלק פעיל בהצגה, באינטראקציה עם השחקניות ובין מיקומים שונים ברחבי המשרדים. את המחזה תרגם בן זוגה של עדי, המוזיקאי והסופר יהלי סובול.. את ההצגה, הבנויה מ־13 סצנות, ומתארת מערכת יחסים בין מנהלת בכירה לעובדת צעירה בחברת הייטק, הפיק תיאטרון גבעתיים בניהולו של השחקן אוהד קנולר.
חיים אישיים

גילת היא בתו של העיתונאי מרדכי גילת. היא נשואה לזמר והמוזיקאי יהלי סובול ולהם בת ובן.
גלריית תמונות

מתוך "להוציא את הילדה"
מתוך "להוציא את הילדה"
מתוך "השקר"
מתוך "ארבע אימהות"
מתוך "משפחה חמה"
הערות שוליים

↑  קפה פריז, באתר www.ishim.co.il
↑  עדי גילת, באתר תיאטרון בית ליסין
↑  יעל געתון‏, עדי גילת: "זה היה הדבר הכי קרוב לאונס שחוויתי", באתר וואלה, 24 באפריל 2019
↑  צירים | הפקה מקורית של תיאטרון גבעתיים -
↑  תיאטרון - אלמה (הקאמרי), באתר www.habama.co.il
↑  להוציא את הילדה, באתר תיאטרון אורתו דה, ‏2019-04-08
↑  הליוגבלוס, באתר www.tmu-na.org.il
↑  לצאת מהארון, באתר תיאטרון בית ליסין
↑  שעה של שקט, באתר תיאטרון בית ליסין
↑  השקר, באתר תיאטרון בית ליסין
↑  ארבע אימהות, באתר תיאטרון בית ליסין
↑  מאיה כהן, עשתה עלייה: ההצגה שעוסקת בגזענות בחברה האמריקנית הגיעה לישראל, באתר ישראל היום, 29 בינואר 2025
↑  צירים | הפקה מקורית של תיאטרון גבעתיים, באתר האינטרנט של תיאטרון גבעתיים
↑  מאיה נחום שחל, פחד ותיעוב באופן ספייס, באתר כלכליסט, 2 בינואר 2022
הקונצנזוס המדעי באשר לשינוי האקלים

התחממות כדור הארץ הנצפית: אוספי נתונים של טמפרטורות ממוצעות עולמיות מנאס"א, NOAA, ברקלי ארת' ומשרדי מטאורולוגיה בבריטניה וביפן, מראים הסכמה ניכרת באשר להתקדמות ההתחממות הגלובלית והיקפה: כל המתאמים בזוגות עולים על 99%.
הקונצנזוס המדעי על הסיבתיות: מחקרים אקדמיים על ההסכמה המדעית באשר להתחממות כדור הארץ הנגרמת על ידי האדם בקרב מומחי אקלים (2010–2015) משקפים שרמת הקונצנזוס עומדת בקורלציה לחוות הדעת במדעי האקלים. מחקר משנת 2019 מצא שהקונצנזוס המדעי עומד על 100%, ומחקר משנת 2021 הגיע למסקנה שהקונצנזוס עלה על 99%. מחקר אחר משנת 2021 מצא כי 98.7% ממומחי האקלים ציינו שכדור הארץ מתחמם בעיקר בגלל פעילות אנושית.
קיים קונצנזוס מדעי חזק באשר לעובדה שכדור הארץ מתחמם, ושההתחממות הזו נגרמת בעיקר מפעילות אנושית. קונצנזוס זה נתמך על ידי מחקרים שונים על עמדותיהם של מדענים ועל ידי תצהירי עמדה של ארגונים מדעיים, שרבים מהם מסכימים במפורש עם דו"חות הסינתזה של הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים (IPCC), אשר מצוטטים באופן נרחב ברוב הדיונים הנוגעים לשינוי האקלים, וקיבלו הכרה כמקור פוליטי סמכותי ומהימן.
כמעט כל מדעני האקלים הפעילים (97%–100%) סוברים שבני האדם גורמים לשינויי אקלים. סקרים של הספרות המדעית הם דרך נוספת למדוד קונצנזוס מדעי. סקירה משנת 2019 של מאמרים מדעיים מצאה כי הקונצנזוס באשר לגורם לשינויי האקלים עומד על 100%, ומחקר משנת 2021 הגיע למסקנה שלמעלה מ-99% מהמאמרים המדעיים מסכימים על הגורם האנושי לשינויי האקלים. מאמרים אשר חלקו על הקונצנזוס אינם ניתנים לשחזור מדעי (כדי להשיג תוצאה עקבית) או מכילים שגיאות.
דו"חות סינתזה

דו"חות סינתזה הם הערכות של ספרות מדעית אשר מעבדות את התוצאות של מגוון מחקרים עצמאיים על מנת להגיע לרמה נרחבת של הבנה, או לתאר את מצב הידע לגבי נושא מסוים.
דו"חות סינתזה > הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים (2014)

דו"ח ההערכה החמישי של הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים שמר על אותו מבנה כללי כמו דו"ח ההערכה הרביעי, והוא מורכב משלושה דו"חות קבוצת עבודה ודו"ח סינתזה מתכלל. דו"ח קבוצת העבודה 1 (WG1) פורסם בספטמבר 2013. בסיכום עבור קובעי המדיניות בדו"ח נקבע כי התחממות המערכת האקלימית היא 'חד משמעית' ומתבטאת בשינויים חסרי תקדים על פני עשרות עד אלפי שנים, ביניהם התחממות האטמוספירה והאוקיינוסים, אובדן שלג וקרח ועליית מפלס הים. פליטות גזי חממה, המונעות בעיקר כתוצאה מצמיחה כלכלית וגידול אוכלוסין, הובילו לריכוז גזי חממה חסר תקדים לפחות ב-800,000 השנים האחרונות. אלה, יחד עם גורמים אנתרופוגניים אחרים, הם "בסבירות רבה" (כלומר הסתברות של יותר מ-95%) הגורם הדומיננטי להתחממות הגלובלית הנצפית מאז אמצע המאה ה-20.
בדו"ח נכתב כי:
פליטות מתמשכות של גזי חממה יגרמו להתחממות נוספת ולשינויים ארוכי טווח בכל מרכיבי המערכת האקלימית, שיגדילו את הסבירות להשפעות חמורות, מתפשטות ובלתי הפיכות על אנשים ומערכות אקולוגיות. הגבלת שינוי האקלים תדרוש הפחתה משמעותית ומתמשכת בפליטת גזי חממה, אשר יחד עם הסתגלות יכולה להגביל את סיכוני שינוי האקלים.
בדיווח של הגרדיאן על פרסום הדו"ח, נכתב כי:
בסופו של דבר הכל מסתכם בניהול סיכונים. ככל שהמאמצים שלנו להפחית את פליטות גזי החממה יהיו חזקים יותר, כך הסיכון להשפעות אקלימיות קיצוניות יירד. ככל שהפליטות שלנו יהיו רבות יותר, כך שינויי האקלים שנתמודד איתם יהיו גדולים יותר, מה שאומר שגם ההסתגלות לשינויים אלו תהיה יקרה יותר, והם יתבטאו בהכחדות של יותר מינים, באי ביטחון תזונתי גדול יותר, באובדן הכנסה משמעותי יותר, ביותר סכסוכים וכן הלאה.
הניו יורק טיימס דיווח כי:
בוושינגטון, ציטט יועצו המדעי של הנשיא אובמה, ג'ון פ. הולדן, כי המדע בטוח באופן גובר "שסוגי הנזק שאנו כבר חווים משינוי האקלים ימשיכו להחמיר אלא אם, ועד שפעולה מקיפה ואיתנה להפחתת הפליטות תינקט ברחבי העולם".
עוד נכתב בדיווח כי באן קי-מון, מזכ"ל האו"ם, הצהיר על כוונתו לזמן פגישה של ראשי מדינות ב-2014 כדי לפתח הסכם כזה. הפגישה האחרונה מסוג זה, שהתקיימה בקופנהגן ב-2009, הסתיימה באי-סדר, כפי שדיווח הניו יורק טיימס.
דו"חות סינתזה > הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים (2007)

בפברואר 2007 פרסם הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים את התקציר של דו"ח ההערכה הרביעי. לפי תקציר זה, דו"ח ההערכה הרביעי מצא ש"סביר מאוד" שפעולות אנושיות הן הגורם להתחממות הגלובלית, כלומר הסתברות של 90% או יותר. ההתחממות במקרה זה אופיינה על ידי עלייה של 0.75 מעלות בטמפרטורה העולמית הממוצעת במהלך 100 השנים האחרונות.
להלן עיקרי ממצאי הדו"ח הרביעי:
התחממות המערכת האקלימית היא חד משמעית, כפי שמעידה העלייה בטמפרטורות האוויר והאוקיינוסים הממוצעות בעולם, הפשרת השלג והקרח הנרחבת ועליית מפלס הים הממוצע בעולם.
רוב ההתחממות הגלובלית מאז אמצע המאה ה-20 נובעת ככל הנראה מפעילות אנושית.סרטון דולג-זמן של נאס"א: הטמפרטורה העולמית הממוצעת עולה בדפוס מתפתח, כאשר טמפרטורות קרות יותר (מוצגות בגוון כחול) בדרך כלל משתנות לטמפרטורות חמות יותר (מוצגות בגוון אדום יותר ויותר בהדרגה).
היתרונות והעלויות של שינוי האקלים עבור החברה [האנושית] ישתנו רבות בהתאם למיקום וקנה מידה. חלק מההשפעות באזורים ממוזגים וקוטביים יהיו חיוביות, ואלו שבמקומות אחרים יהיו שליליות. בסך הכול, סביר יותר שההשפעות נטו יהיו שליליות הרבה יותר ככל שההתחממות תהיה גדולה או מהירה יותר.
מגוון העדויות שפורסמו מצביע על כך שעלויות הנזק נטו של שינוי האקלים צפויות להיות משמעותיות ולעלות עם הזמן.
סביר להניח שיכולת ההתאוששות של מערכות אקולוגיות רבות תגיע לחריגה במאה הנוכחית על ידי שילוב חסר תקדים של שינוי אקלים, הפרעות נלוות (כגון שיטפונות, בצורות, שרפות, חרקים, החמצת האוקיינוסים), ומניעי שינויים עולמיים אחרים (למשל שינויים בשימוש בקרקע, זיהום, פיצול מערכות טבעיות וניצול יתר של משאבים).
הניו יורק טיימס דיווח כי "הרשת הבינלאומית המובילה של מדעני אקלים הגיעה לראשונה למסקנה שההתחממות הגלובלית היא 'חד משמעית' ושהפעילות האנושית היא המניע העיקרי, אשר 'קרוב לוודאי' גורם לרוב העלייה בטמפרטורות מאז 1950".
עיתונאי בדימוס של הניו יורק טיימס, ויליאם ק' סטיבנס כתב: "הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי אקלים אמר שהסבירות היא בין 90% ל-99% שפליטות של גזי חממה לוכדי-חום כמו פחמן דו-חמצני, שנפלטים מצינורות מפלט (של כלי רכב וכו') ומארובות, היו הגורם הדומיננטי להתחממות הנצפית ב-50 השנים האחרונות. בעגה של הפאנל, רמת הוודאות הזו נקראת 'סביר מאוד'. רק לעיתים נדירות חישובי-סיכויים מדעיים מספקים תשובה מוחלטת יותר מזו, לפחות בענף זה של המדע, והיא מתארת את נקודת הקצה, עד כה, של התפתחות".
סוכנות הידיעות Associated Press סיכמה את העמדה לגבי עליית פני הים:
בנושא גובה פני הים, הדו"ח צופה עליות של 7 עד 23 אינץ' [כ-18–58 ס"מ] עד סוף המאה. תוספת של 3.9 עד 7.8 אינץ' [כ-10–20 ס"מ] היא אפשרית אם תימשך ההמסה המפתיעה שהופיעה לאחרונה, של מעטה הקרח בקטבים.
דו"חות סינתזה > תוכנית המחקר לשינויים גלובליים של ארצות הברית

13 סוכנויות פדרליות, בראשות מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי (NOAA), עבדו יחד בחסות "תוכנית המחקר לשינויים גלובליים של ארצות הברית" (USGCRP) (אנ') כדי להכין את הערכת האקלים הלאומית הרביעית (אנ') של המדינה, שפורסמה בשני כרכים כמתואר להלן.
"הדו"ח המיוחד של מדע האקלים: הערכת אקלים רביעית, כרך א'" (אוקטובר 2017) סיפק את הסיכום הבא:
מסקנת הערכה זו, בהתבסס על ראיות נרחבות, היא כי סביר מאוד שפעילות אנושית, במיוחד פליטות גזי חממה, היא הגורם הדומיננטי להתחממות הנצפית מאז אמצע המאה ה-20. להתחממות במהלך המאה האחרונה, אין הסבר חלופי משכנע הנתמך בהיקף הראיות התצפיתיות.