stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פראמרז אסלאני
דיסקוגרפיה

ימים של שיר וצער (בפרסית: روزهای ترانه و اندوه)
לזכר חאפט' (בפרסית: به یاد حافظ )
אם יום אחד... (בפרסית: اگه یه روز)
האהוב כאן (בפרסית: معشوق همینجاست)
רומי יחד עם דאריוש וראמש (בפרסית: رومی)
התסריט השלישי (בפרסית: خط سوم)
פלאטפורם טניס

מגרש פלאטפורם טניס במישיגן
פלאטפורם טניס או טניס פלטפורמה (באנגלית: Platform Tennis) הוא משחק ספורט שנוצר משילוב שני המשחקים טניס וסקווש. המשחק הוא חידוש של משחק הפאדל טניס, שהושאל אף הוא מהטניס.
היסטוריה

הפלאטפורם טניס הומצא בשנת 1928 על ידי חובבי הספורט האמריקאיים פסנדן בלאנצ'רד וג'יימס קוגסוול בעיירה סקרסדייל, לא רחוק מהמקום בו התפתח הפאדל טניס, אולם הממציאים טוענים שהם אינם ידעו על קיומו של הפאדל טניס כשהמציאו את משחק הפלאטפורם טניס. בשנת 1920 הטניס והגולף היו המשחקים הפופולריים, ותושבי סקארדייל, שבדומה להיום השתייכו לבני המעמד הגבוה עם מקום עבודה במנהטן המניב להם הכנסה גבוהה, נהנו ממועדוני גולף וטניס. אך בעונת החורף התקשו חברי המועדון האתלטים המסורים יותר לספורט לעסוק בו, לעיתים בגלל שלא הייתה להם גישה למגרשים המקורים. באלנצ'רד וקוגסוול היו חלק מאותם חובבי הספורט הרציניים והם שאפו לשמור על כישורי הטניס שלהם גם בחורף, כיום עדיין העונה הרשמית למשחקי הפלאטפורם טניס. לכן, בתחילת חורף שנת 1928 הם החלו לבנות בחצר האחורית של קוגסוול מגרש בדמינטון על פלטפורמה מוגבהת (13.4x6), כדי שהשלג לא יגיע אליו, וסימנו אותו בדומה לסימונים שמצויים על מגרש דק טניס, משחק שמשוחק על הדקים של ספינות השייט כיום, ושיחקו עליו בדמינטון ודק טניס. בנוסף הם גידרו את המגרש על מנת שכדורי הטניס או הנוצה יישארו בתוכו. עד מהרה עלה להם רעיון להחליף את הכדור בכדור רך ולהחשיב את הכדורים שפוגעים בגדר כחלק מן משחק.
פסנדן וג'יימס המציאו את המשחק, אמנם תנועת הפארקים והנופש לא הפיקה תועלת מהפצתו, והייתה זו קבוצה קטנה של 25-39 משפחות אשר יצרה גרעין ראשון של אנשים ששיחקו במשחק במגרש היחיד שהיה בחצר ביתו של קוגסוול, וחלקם אף בנו את אותו המגרש בבתי הקיץ שהיו בבעלותם או בחצר ביתם שלהם. רבים מאמינים שהמגרש השני נבנה בבית הקיץ של משפחתו של בלאנצ'רד בנובה סקוטיה; לאחרונה הוחלפו הגדרות במגרשי הפלאטפורם באלומיניום. האיחוד לפלאטפורם טניס ארצות הברית נוסד בשנת 1934 והוא מסדיר את משחקיו ברחבי ארצות הברית.
הסיבות השונות שהובילו להמצאת המשחקים פאדל ופלאטפורם טניס מלמדות על מעמדו המשתנה של הפאדל טניס ממעמד חברתי אחד לאחר, כאשר בלאנצ'רד מציין בספריו כי "משחק הפאדל טניס המקורי מיועד לרוב הגדול" בעוד ש"משחק הפלאטפורם פאדל טניס מיועד למועדוני טניס, חופים וגולף, מיועד למקומות פרטיים, לאלו שיכולים להרשות לעצמם לבנות פלטפורמה".
כיום

משחק הפלאטפורם טניס אמנם מתפשט בהרחבה, אך הוא עדיין מרוכז באזורים הצפוניים של אמריקה, בניו יורק, קונטיקט וניו ג'רזי. בהמון מקומות נמצאים מגרשי פלאטפורם בפארקים ציבוריים שזמינים לקהל הרחב, אולם המשחק במידה רבה עדיין נחשב לספורט של האליטה ומשחקים אותו שחקני טניס נלהבים במהלך החורף.
על המשחק

את הפלאטפורם טניס משחקים במגרש חוץ, בדרך כלל מוגבה (=פלטפורמה, מכאן שמו), הדומה בשטחו למגרש הפאדל טניס המקורי - כ-80% מהגודל של מגרש טניס. ההבדל העיקרי בין הפאדל לפלאטפורם הוא הגידור מסביב למגרש הנעשה על ידי חוטי ציפור (גדר תיל בצורת משושים), הדומים לאלו של בתי הכלא, והעובדה שהכדור נשאר במשחק גם אם הוא מתרחק מהרשת, בדומה למשחקים במגרשי הפנים. הכדור עשוי מגומי ספוגי ורך והדיקט הוא עגול ומתכתי עם חורים וידית קצרה. רק הגשה אחת מותרת ולרוב משחקים בזוגות. בגלל מוצאו של המשחק, הוא עדיין משוחק בעיקר בעונת החורף ובעיקר על ידי שחקני טניס שרוצים לשחק במשך כל ימות השנה.
על המשחק > חוקי המשחק ומהלכו

חוקי המשחק דומים לאלו שבטניס ומהלכו זהה, למעט שני חוקים:
הכדור ממשיך לקחת חלק במשחק גם אם פגע בקירות האחוריים או הצדדיים של המגרש.
מותרת הגשה אחת בלבד.
ראו גם

משחקי כדור
לקריאה נוספת

Fessenden Blanchard, ‏Paddle Tennis,‏ 1944
Fessenden Blanchard, ‏Platform Paddle Tennis,‏ 1959
פירובט

| --- | --- |
 
 כתיב כימי:  C₃H₄O₃ 
 מסה מולרית:  88.06 גרם/מול
 מספר CAS:  127-17-3
 צפיפות:  1.25 גרם/סמ"ק
 טמפרטורת היתוך:  11.8 °C   284.95 K
 טמפרטורת רתיחה:  165 °C   438.15 K
 חומציות:  2.5±0.01
 
המבנה הכימי של חומצה פירובית. פירובט מתקבל מהשמטת אטום המימן הימני
פִּירוּבָט (באנגלית: Pyruvate) הוא תרכובת אורגנית קטנה בעלת חשיבות עליונה בכל[דרוש מקור] היצורים החיים.
פירובט הוא יון של חומצה פירובית (pyruvic acid). זוהי חומצת קטו: חומצה קרבוקסילית המכילה, בנוסף לקבוצת הקרבוקסיל (COOH), גם קבוצת קרבוניל (CO). חומצה פירובית מכילה שלושה אטומי פחמן, והיא לפיכך נגזרת של חומצה פרופנואית (CH3CH2COOH). שמה הכימי של חומצה פירובית (לפי IUPAC) הוא 2-חומצה אוקסופרופנואית ונוסחתה הכימית: CH3COCOOH.
פירובט הוא יון שלילי הנוצר כשחומצה פירובית מאבדת אטום מימן בודד: -CH3COCOO. ברוב המקורות מצוין "פירובט" בהקשר של המסלולים שלהלן, אך מקורות מעטים מציינים "חומצה פירובית".
פירובט משתתף כחומר ביניים במסלולים מטבוליים רבים בכל התאים [דרושה הבהרה] [דרוש מקור]:
פירובט הוא התוצר הסופי של הגליקוליזה. מולקולת גלוקוז אחת, בעלת שישה פחמנים, מתפרקת לשתי מולקולות פירובט, ומשחררת אגב כך אנרגיה, בה התא יכול להשתמש לשם ביצוע פעולותיו השוטפות.
ביצורים אווירניים (ארוביים) חלק מהפירובט שנוצר בגליקוליזה עובר למעגל קרבס. שם מפורק הפירובט בין השאר לפחמן דו-חמצני; זהו מקורו של הפחמן הדו-חמצני שאנו פולטים מהריאות בכל נשימה.
פירובט הוא לעיתים חומר המוצא בתהליך ההפוך לגליקוליזה, גלוקונאוגנזה.
בחלק מהיצורים האנארוביים - אלו המבצעים תסיסה - מומר הפירובט לשלל תרכובות אחרות: חומצה לקטית (חומצת חלב), אתנול, חומצה בוטירית (חומצת חמאה), חומצה אצטית (חומץ) ועוד. מוצרי תסיסה רבים משמשים את האדם בייצור מזון.
גלוקוז הוא אינו התרכובת היחידה שפירוקה מביא לקבלת פירובט. השומנים (וליתר דיוק: הטריגליצרידים) שאנו צורכים במזון מתפרקים בגוף לגליצרול ולשלוש חומצות שומן; הגליצרול, כוהל תלת-פחמני, מומר בסדרת תגובות לפירובט, אשר נכנס ישירות למעגל קרבס.
חומצות האמינו אלנין וסרין, שתיים מהחומצות השכיחות ביותר בחלבונים, הן היחידות המורכבות מ-3 אטומי פחמן, בדומה לפירובט; הן מומרות בתא לפירובט באופן ישיר, באמצעות מסירה של קבוצת האמינו שלהן לתרכובת אחרת. תגובה זו נקראת טרנסאמינציה. הפירובט המתקבל נכנס ישירות למעגל קרבס. תגובה חשובה זו מאפשרת לתאים לנצל חומצות אמינו (כלומר: חלבונים) לשם הפקת אנרגיה.
פירוג

| --- | --- |

פירוגות מלאיות.
 כללי
 גוף:  גוף צר וארוך
 מטרות:  תחבורה
 מקור:  צרפת
 תכונות נפוצות
 הנעה:  משוטים
 חומרים:  עץ
 
Pirogues, Niger
שימוש בפירוגות בסלובניה, באירופה, בשנת 1689
פירוג או פירוגה (בצרפתית: Pirogue) הוא כלי שיט צר וארוך, המיוצר מגזע עץ אחד.
את הפירוג/ה מייצרים על ידי כריתת גזע עץ, ללא ענפים ושורשים, יצירת חלל על ידי הוצאת החלק הפנימי של הגזע (לרוב בעזרת אש) ועיצוב חיצוני מתאים.
הפירוג היה מכלי השיט המוקדמים ביותר בשימוש האדם והשימוש בו נמשך עד ימינו בפולינזיה, בדרום-מזרח אסיה, באפריקה ובאזורים מסוימים באמריקה.
הקאנו היה במקורו פירוגה.
פרס צ'צ'יק

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 הגוף המעניק:  המכון למחקרי ביטחון לאומי
 תקופת הפרס:  1995–הווה (כ־29 שנים)
 נקרא על שם:  סא"ל מאיר ורחל צ'צ'יק
 
פרס צ'צ'יק למחקרים בביטחון ישראל על שם סא"ל מאיר ורחל צ'צ'יק הוא פרס ספרותי המוענק על ידי המכון למחקרי ביטחון לאומי מאז שנת 1995. הפרס מוענק לספרים ולעבודות מחקר בנושא ביטחון ישראל (ובכללן עבודות מוסמך אוניברסיטה ודיסרטציות), וערכו 30,000 שקל.
פראמבאנאן

השער הראשי של המתחם
מקדש שיווה (במרכז)
פסלו של גנש
אחד התבליטים במתחם
פראמבאנאן הוא מתחם מקדשי ההינדואיזם הגדול ביותר באינדונזיה, השוכן במרחק 18 קילומטרים מזרחית ליוגיאקרטה.
האתר נכלל ברשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו החל מ-1991, והוא אחד ממקדשי ההינדואיזם הגדולים ביותר בדרום-מזרח אסיה. האתר מאופיין בסגנון בנייה אדריכלי גבוה, המאפיין את אדריכלות המקדשים ההינדית, ובבניין המרכזי שגובהו 47 מטרים הנמצא בתחום מתחם גדול של מקדשים יחידים.
היסטוריה

המתחם נבנה בשנת 850 בקירוב על ידי ראקאי פיקאטאן, המלך השני משושלת מאטאראם, או על ידי באליטונג מאהא סאמבו, במהלך תקופת שלטונה של שושלת סאנג'איה. המתחם ננטש זמן קצר לאחר בנייתו. עבודות השיקום והשחזור במקום החלו רק ב-1918, ובנייתו של הבניין הראשי הושלמה באזור 1953. רוב עבודת האבן נגנבה במהלך השנים ושימשה באתרי בנייה מרוחקים. נקבע כלל שלפיו מקדש ייבנה רק במקרה ונותרו לפחות 75% מהאבנים המקוריות שלו, ולכן רק קירות הבסיס של רוב המקדשים הקטנים ניתנים לצפייה, ואין תוכניות כלשהן לבנייתם מחדש.
המתחם נפגע במהלך רעידת האדמה בג'אווה בשנת 2006. מהתצלומים הראשוניים שצולמו באתר הוסק כי למרות שהמתחם לא נראה פגוע, הנזק בכל זאת משמעותי, כיוון שעל הקרקע היו מפוזרות חתיכות גדולות של הריסות, כולל תחריטים. הגישה הציבורית למקום בוטלה עד להערכה מלאה של הנזקים. ראש סוכנות השימור הארכאולוגית של יוגיאקרטה הצהיר כי "ייקח חודשים על מנת לאמוד את הנזק המדויק". אולם, האתר נפתח למבקרים מחדש כמה שבועות לאחר ההצהרה שניתנה ב-2006. עם זאת, הגישה לאזור הצמוד למקדשי ההינדי עדיין אסורה.
תיאור

במתחם יש קבוצה של שמונה מקדשים עיקריים הנקראיםצ'אנדים (Candi-Candi), ולמעלה מ-250 מקדשים יחידים היקפיים. שלושת המקדשים הראשיים, הנקראים טריסאקטי (אינדונזית: "שלושת המקומות הקדושים"), מוקדשים לשלושה אלים: שיווה המחריב, וישנו השומר וברהמה היוצר. מחוץ למקדשים יש מישור מרובע המחולק לחצרות קונצנטריות (בעלות נקודת מרכז משותפת) באמצעות קירות.
במקדש שיווה, הנמצא במרכז, יש ארבעה חדרים הממוקמים על כל אחד מהכיוונים הראשיים של שושנת הרוחות. בחדר הראשון נמצא פסל של שיווה שגובהו 3 מטרים, ובחדרים האחרים יש פסלים קטנים יותר של דורגה, אשתו אגאסטייה, ריסי, וגנש בנו.
מקדש דורגה מכונה גם המקדש של לורו ג'ונגראנג (הבתולה הרזה), על שם נסיכה מג'אווה, בתו של המלך בוקו. הנסיכה אולצה לשאת גבר שלא אהבה בשם באנדונג בונדווסו. לאחר משא ומתן ארוך היא הסכימה, אך בתנאי שהנסיך יבנה עבורה מקדש שיכיל 1,000 פסלים בין הזריחה לשקיעה.
הנסיך הצליח במשימתו לאחר שקיבל סיוע מיישויות על-טבעיות. הנסיכה הורתה לאחת הנשים מהכפר להצית אש בחלק המזרחי של המקדש, כך שהנסיך יחשוב שהשמש עומדת לזרוח. כאשר התרנגולים החלו לקרקר, כיוון שהוטעו על ידי האור שהגיע מהמקדש, הישויות העל-טבעיות ברחו. הנסיך, שזעם על הדרך הפשוטה שבה שיטו בו, הפך את לורו ג'ונגראנג לאבן, שהפכה לפסל האחרון והיפה ביותר מבין אלף הפסלים.
שני המקדשים העיקריים האחרים הם אלה של וישנו בצפון ושל ברהמה בדרום. בחזית של כל מקדש ראשי נמצא צ'אנדי קטן יותר בצד מזרח, המוקדש לבעל החיים של כל אחד מהאלים: הפר נאנדי של שיווה, האווז אנגסה של ברהמה, והנשר גארודה של וישנו, שכל אחד מהם משמש כסמל לאומי של אינדונזיה.
התבליטים השטוחים המצויים על 20 צדדיו של המתחם מתארים את אגדת ראמאיאנה. בתבליטים מתואר כיצד סיטה, אשתו של ראמה, נחטפת על ידי ענק אוכל אדם רשע. המלך האנומאן מביא את צבאו על מנת לסייע ראמה בחילוצה של סיטה. הסיפור מתואר גם באמצעות ריקוד ראמאיאנה, המבוצע בכל ליל ירח מלא מול מתחם פראמבאנאן המואר. הסיפור מתואר כשתי מערכות מתוך הראמאיאנה. הוא המקור לקדושת האנומאן בהינדואיזם. הוא מוצג לתירים ביוגיאקרטה.
מתחם המקדשים מוקף בכ-250 מקדשים בודדים בגדלים שונים, הנקראים פווארה (Pewara), וההשערה המקובלת היא כי הם שימשו כאות כניעה למלך. הפווארה מסודרים בארבע שורות מסביב למקדשים המרכזיים, לפי המעמד של האנשים שהורשו להיכנס אליהם. הכניסה למקדשים בשורה המרכזית הייתה מותרת רק לכהנים, ואילו הכניסה לשלוש השורות האחרות הייתה מותרת לאצולה, אבירים ופשוטי העם בהתאמה.
במרחק קצר בכיוון מערב נמצאים צ'אנדי קאלאסאן וצ'אנדי סארי, ובדרום נמצא ראטו בוקו על מישור גבוה. כל אחד מהמבנים הללו מספק רמזים ופרטים על מתחם פראמבאנאן והמסתורין שלו.
המתחם הבודהיסטי השכן בסוו (Sewu) מורכב ממקדש מרכזי אחד המוקף במספר רב של מקדשים משניים. מתחם סוו חולק תכונות אדריכליות עם מקדש לורו ג'ונגראנג ההינדי, וככל הנראה הדבר מצביע על האופן שבו המקדשים הללו משקפים את השליטה המדינית באזור. חורבותיהם של שלושה מקדשים אחרים (לאמבונה, באראה ואסו) נמצאים בין סוו ללורו ג'ונגראנג משלימים את אוסף המקדשים בפראמבאנאן.
הערות שוליים

↑  World famous temple complex damaged in quake, IOL, 2006, Retrieved on 2006-05-28
↑  האות C לבדה בהגיה המלאית נשמעת כמו CH באנגלית, אחת משתי צורות הריבוי במלאית היא הכפלת שם העצם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461607205171  LCCN: n90669908  VIAF: 140851169   WorldCat (עם VIAF): 140851169 
מבט מרחוק על שלושת המקדשים הראשיים
פסטיבל יערות מנשה

פסטיבל יערות מנשה הוא אירוע אמנותי רב משתתפים, המתקיים מדי שנה בחודשי האביב במרחב הביוספרי רמת מנשה. מדובר באחד מאירועי המוזיקה העצמאית הגדולים בישראל.
היסטוריה

ראשיתו של הפסטיבל ביוזמה מקומית של תושבי מועצה אזורית מגידו, שבשנת 2009 החליטו לקיים אירוע תרבות אזורי ביער, אליו יוזמנו תושבי האזור, כמו גם אורחים מבחוץ. האירוע התקיים במשך יומיים, ובשנים שלאחר מכן הורחב לשלושה ימים. עם השנים גדל הפסטיבל בהתמדה, ונכון לשנת 2016 עוברים בו כ-10,000 איש מדי שנה. רוב אורחי הפסטיבל לנים בשטח, מה שמהווה את אחד מאתרי הקמפינג הגדולים בישראל.
בתשע השנים הראשונות לקיומו נערך הפסטיבל ביער הקיבוצים. החל מהפסטיבל ה-6 בשנת 2014, השדה הסמוך לפסטיבל כבר לא הספיק לחנית הרכבים הפרטיים - והוקם חניון סמוך לכביש, ממנו הוסעו המבקרים באוטובוסים ומיניבוסים ("שאטלים") לאתר הפסטיבל.
ב-2018 - שנתו העשירית - הועבר מקום הפסטיבל מעט מזרחה, ליער מגידו, כך שהתאפשרה נגישות נוחה מכיוון צומת מגידו ללא צורך בהסעות. הדבר כנראה נבע מעיכובים ממושכים בשנה הקודמת, שגרם להמתנה בתורים של מעל שעה בכניסה לפסטיבל.
החל משנת 2021,הפסטיבל מותג מחדש בשם סנטרל פארק מגידו, ונמשך ארבעה לילות.
סגנונות אומנותיים

הפסטיבל מגדיר את עצמו כאירוע רב-תחומי, על אף שרוב המופעים בו הם של הרכבי מוזיקת אינדי (בדומה לפסטיבל אינדינגב הדומה לו). בפסטיבל מקפידים לשתף גם מופעי מחול, תיאטרון, קרקס, מופעי חוצות, שירה וסדנאות שונות.
החל משנת 2016 נוסדה מתוך הפסטיבל יוזמת "חיבורים במרחב", שמשלבת אמנות אדמה (אמנות מחומרים טבעיים בלבד) עם מפגש ודיאלוג רב-תרבותי.
מופעים בולטים

2009 - רמי פורטיס, גבע אלון, "החלטורה", לא דובים, יסמין גודר
2010 - ערן צור, התקווה 6, דודו זכאי, להקת מחול ליאת דרור וניר בן גל
2011 - ג'ירפות, רוקפור, קרולינה, עלמה זהר
2012 - אסף אבידן, מרסדס בנד, תומר יוסף, סיסטם עאלי, סאן טיילור
2013 - הדג נחש, הבילויים, אטליז, Tiny Fingers + Maria Kong
2014 - שלמה גרוניך עם אבי ליבוביץ' והאורקסטרה שלו, TheAngelcy, הקולקטיב + שלומי שבן, תמר אפק, עמיר לב, מרסדס בנד + מופע הארנבות של ד"ר קספר, סאן טיילור
2015 - אינפקציה, רד בנד, איפה הילד, פאנקנשטיין + פורטרט, גבע אלון, לוסיל קרו, גל דה פז
2016 - יהודה עדר, התפוחים, תמר אייזנמן, היהודים, Big Vicious & נינט, A-WA, להקת מחול אורלי פורטל, סדריק ברנסייד (ארצות הברית), עומאר פרי (ג'מאייקה), צליל דנין
2017 - אביתר בנאי, אורפנד לנד, אלון עדר, ורטיגו, יעל דקלבאום ואנסמבל תפילת האמהות, La Chiva Gantiva (בלגיה), Buttering Trio מארחים את אסתר רדא, Anna RF מארחים את ליאורה יצחק, עדי-קשת כהן
2018 - אהוד בנאי (30 שנה ל"פליטים"), רמי פורטיס, טונה, להקת מחול פרסקו, "סולידריות" - מופע מיוחד לפסטיבל בהשתתפות סיסטם עאלי, שאנן סטריט, עלמה זהר, לונא אבו נסאר, לוסיל קרו, גל דה פז, לירון עמרם. בג'אם הרגאיי של מיכאל אבגיל התארחו בהפתעה אברהם טל ולהקת התקווה 6
2019 - אסף אמדורסקי, עומר לוז, אביגיל קובארי, גיל בר הדס, פלורה, מירב הלינגר, אלה רונן, שי צברי, גל דה פז, ספיר וולך
ראו גם

אינדינגב
הערות שוליים

↑  נגה משל, ‏להעביר סופ"ש פסטורלי בטבע, באתר ‏מאקו‏, 30 במאי 2018
↑  מאי ברנר, פסטיבל יערות מנשה התגבר על המכשולים, באתר הארץ, 21 במאי 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פראמפול

ערך זה עוסק בעיירה בפרובינציית לובלין בפולין. אם התכוונתם לעיירה באוקראינה, ראו .
| --- | --- |
סמל פראמפולסמל פראמפול

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  לובלין (פרובינציה) לובלין
 מחוז:  בילגוריי
 תאריך ייסוד:  1705 
 שטח:  4.67 קמ"ר
 גובה:  245 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,361 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  50°41′00″N 22°40′00″E﻿ / ﻿50.683333333333°N 22.666666666667°E﻿ / 50.683333333333; 22.666666666667 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.frampol.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיפראמפול(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיפראמפול(למפת פרובינציית לובלין רגילה) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שווי. פ. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהפראמפול(למפת פרובינציית לובלין מוגדלת) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שוויינטו. פוד. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהפראמפול  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פראמפול (בפולנית: Frampol; ביידיש: פּראַמפּאָל) היא עיירה במחוז בילגוריי שבפרובינציית לובלין בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

לפראמפול הוענקו זכויות עיר עוד טרם שנת 1705, ובחלוקת פולין הראשונה, בשנת 1773, נכללה בתחום אוסטריה. משנת 1815 נכללה העיירה בתחום פולין הקונגרסאית.
יהודי פראמפול

התיעוד הראשון לקיום יישוב יהודי בעיירה הוא מתחילת המאה ה-17, אך באמצע אותה מאה נחרב היישוב במהלך פרעות ת"ח ות"ט. במהלך המאה ה-18 שוקמה הקהילה ביישוב, ובאמצע אותה מאה נבנה בה בית כנסת. מהמאה ה-19 הקימו היהודים מספר מפעלי תעשייה קטנים בעיירה.
בשנת 1921 נמנו בעיירה 1,465 יהודים, שהיוו רוב בקרב תושביה, אך בין מלחמות העולם עזבו את העיירה רבים מיהודיה. בשנים אלה התקיימה בעיירה פעילות של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם הפולנים, שכללו התפרעויות אלימות, הצבת משמרות חרם בפתח חנויותיהם וחילול בית העלמין היהודי בעיירה.
יהודי פראמפול > בשואה

ב-13 בספטמבר 1939 הפציצו מטוסים גרמניים את  העיירה, באופן שגרם כמעט לחורבנה המוחלט, ולעזיבת רוב תושביה. בתחילת אוקטובר 1939, בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב, תפסו הגרמנים את השליטה בעיירה, והכפיפו את יהודיה ליודנרט שמונה בבילגוריי הסמוכה.
באביב 1941 הטילו הגרמנים הגבלות תנועה על יהודי העיירה, ורצחו בה משפחה יהודית. באוגוסט 1942, עם הגעת ידיעות על השמדת יהודי נפת לובלין, ניסו רוב יהודי העיירה למצוא מקומות מסתור בסביבתה. כאשר הגרמנים הגיעו לעיירה, רצחו בה אלו מספר יהודים שאיתרו במקומות מסתור. בנובמבר 1942 רוכזו היהודים שנותרו בעיירה בכיכר השוק בה, והוצעדו בידי מלווים אוקראינים כ-22 ק"מ עד תחנת הרכבת בזווייז'ינייץ, תוך ירי ברבים מהם בדרך. לאחר סלקציה, שולחו רוב יהודי העיירה למחנה ההשמדה בלז'ץ, וכמה עשרות צעירים הועברו למיידנק.
בית הקברות היהודי בפראמפול.
עיר של אושר

| --- | --- |

 מבוסס על:  City of Joy 
 בימוי:  רולנד ג'ופה 
 הופק בידי:  רולנד ג'ופה, ג'יק אברטס 
 תסריט:  ג'ו אסטרהש 
 עריכה:  גרי המבלינג 
 שחקנים ראשיים:  פטריק סווייזי Chakradhar Jena סם וונמייקר פאבאן מאלהוטרה פולין קולינס שבאנה עזמי ארט מאליק אום פורי אנג'ן דוט 
 מוזיקה:  אניו מוריקונה 
 צילום:  פטר ביזיו 
 מדינה:  צרפת, הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  אלייד פילמייקרס 
 חברה מפיצה:  סרטי טריסטאר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 באפריל 1993 
 משך הקרנה:  134 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   cityofjoy
 דף הסרט ב־IMDb
 
עיר של אושר (באנגלית: City of Joy) הוא סרט דרמה משנת 1992 בבימויו של הבמאי האנגלי רולנד ג'ופה (Roland Joffé, דמעות של שתיקה), לפי תסריט של מרק מדוף. הוא מבוסס על רומן הנושא שם זהה, אותו כתב דומיניק לאפייר (Dominique Lapierre).
עלילה

הזארי פאל (אום פורי) הוא חוואי כפרי שמהגר לקולקטה ביחד עם אשתו (שבנה עזמי) ושלושה ילדיהם בחיפוש אחר חיים טובים יותר. הם מתחילים בצורה לא טובה. מרמים אותם, לוקחים מהם את דמי השכירות שלהם והם נזרקים לרחובות, וקשה להזארי  למצוא עבודה כדי שתפרנס את משפחתו. אולם המשפחה הנחושה מסרבת לוותר ולבסוף מוצאת את מקומה בעיר מוכת העוני.
בינתיים, בקצה השני של כלכתא, מקס לווה, רופא מדוכדך מטקסס (פטריק סווייזי) הגיע לתור אחר הארה רוחנית אחרי שהוא איבד מטופל בזמן ניתוח. גם הוא מתחיל בצורה קשה. אחרי שפרוצה מרמה אותו, הוא מוכה בידי בריונים ונותר מדמם ברחובות בלי מסמכיו וחפצי הערך שברשותו.
הזארי נחלץ לעזרתו של מקס ולוקח את הרופא הפצוע ל"עיר של אושר", רובע עוני המאוכלס במצורעים ועניים שהופך להיות ביתה החדש של משפחתו. מקס שוהה זמן רב בשכונה, אבל לא מעוניין להתערב בענייניהם של השוכנים בה, בגלל שהוא חושש להיקשר אליהם רגשית. אולם, מהר מאוד הוא מחליט לשעות לעזרתם של חבריו החדשים אחרי שאשה אירית (פולין קולינס), שמנהלת את המרפאה המקומית משכנעת אותו לעשות כן.
לבסוף, מקס מתחיל להיקשר לשוכני הרובע והוא מתחיל להבין שחייו אינם כל כך רעים. ישנם רבים בסביבתו שחייהם גרועים בהרבה משלו, אבל הם מתייחסים לכל יום בציפייה חיובית שנוטעת כוחות חדשים ברופא המדוכא.
צוות השחקנים

פטריק סווייזי – מקס לווה
אום פורי – הזארי פאל
פולין קולינס – ג'ון בטל
שבאנה עזמי – קמלה ה. פאל
עיישה דהרקר – אמריטה ה. פאל
סנטו צ'אודהורי – שמבו ה. פאל
אימרן בדש חאן – מאנוג' ה. פאל
שיאמאנאד ג'אלאן – מר גאטאק, הסנדק
אנג'ן דוט – ד"ר סוניל
ארט מאליק – אשקוק גטאט
נאביל שבאן – אנואר
דבוטוש גוש – ראם צ'אנדה
סוניטה סנגופטה – פומינה
לובלין מישרה – שאנטה
פאבאן מאלהוטרה – עשיה
פארק יד לבנים

| --- | --- |

מראה כללי בפארק
 מידע כללי
 על שם:  יד לבנים
 תאריך הקמה:  מאי 1954
 אדריכל:  ליפא יהלום ודן צור
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  פתח תקווה 
 קואורדינטות:  32°05′12″N 34°52′24″E﻿ / ﻿32.086666666667°N 34.873416666667°E﻿ / 32.086666666667; 34.873416666667
 רחובות סמוכים:  משה שרת, הפלמ"ח, ארלוזורוב, גייסות השריון
 אתרים בפארק:  גן החי בפתח תקווה, הארכיון לתולדות פתח תקווה, מוזיאון האדם והסביבה, בית יד לבנים פתח תקווה
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) פארק יד לבנים(למפת גוש דן רגילה) פארק יד לבנים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פארק יד לבנים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פארק יד לבנים  he פארק יד לבניםhe פארק יד לבניםמפת  __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva)  __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הוד השרון (in English: Hod HaSharon) מצפון, ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) מדרום: __ מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council), __ גני תקווה (in English: Ganei Tikva), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono) מדרום-מערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממערב: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ תל אביב (in English: Tel Aviv) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הטנק המוצג בפארק
פארק יָד לַבָּנִים או גן העצמאות הוא פארק גדול הנמצא במרכז פתח תקווה והוא בין הפארקים הגדולים בפתח תקווה, בנוסף, הפארק כולל את גן החי, מזרקות להשתכשכות, אגם גדול עם מפלים, אנדרטה, גן שעשועים, גן לכלבים, גת קדמונית ובסביבתו של הפארק נמצאים מספר מוזיאונים. הפארק נמצא בתוך סביבת מגורים ובעל גישה נוחה, חנייה המשמשת גם את גן החי ועוד.
היסטוריה

בעת חנוכת בית יד לבנים באפריל 1953 פורסם שהבית נמצא בתוך גן שיקרא גן העצמאות ושטחו 50 דונם. שנה לאחר מכן, בתחילת מאי 1954 נחנך הגן בשטח של כ-30 דונם. בשנת 1963 נחנך בנוכחות דוד בן-גוריון שדרת הראשונים שהוקם בצמוד לגן.
הגן תוכנן על ידי האדריכלים ליפא יהלום ודן צור.
בשנת 2019 עבר הפארק שדרוג מקיף שכולל שדרוג השבילים, החלפת המתקנים בגן השעשועים והנגשה נוספת לבעלי מגבלות.
מתחמים ואטרקציות

ברחבי הפארק ובסביבתו נמצאים מספר מתחמים הכוללים את:
מתחמים ואטרקציות > מתחם הזיכרון

מתחם הזיכרון נמצא מאחורי בית יד לבנים והוא כולל אנדרטה לזכרם של בני פתח תקווה שנרצחו במאורעות תרפ"א, ביניהם: אבשלום גיסין, חיים צבי גרינשטיין, נתן רפפורט וזאב אורלוב.
בנוסף, ישנה אנדרטה נוספת לזכרו של רס"ן ניר יוגב שנהרג בתאונת דרכים ברמת הגולן ב-21 באוקטובר 1992. האנדרטה מסמלת את העיוות וחוסר הצדק של הגורל. שתי אבני הבזלת התלויות על שרשראות מסמלות את שני בניו שנשארו יתומים ותלויים על בלימה לאחר נפילת אביהם.
אנדרטה נוספת בגן היא אנדרטת טנק שלל סורי T-62 ישן הניצב בפארק. הטנק מהווה אנדרטת זיכרון לשלושה אנשי צוות של טנק שכונה "הטנק השלפן" שנהרגו במלחמת לבנון הראשונה לאחר שהשמידו טנקים סוריים רבים כולל טנק זה.
בפארק ניצב גם דגם "זחלילית נושאת ברן" ורכבת מוות מהשואה.
מתחמים ואטרקציות > האגם והמפלים

נוסף לאנדרטאות בפארק ישנו אגם אקולוגי גדול עם מפלים גדולים, שנמצא צמוד לגבול גן החי. ברחבי הגן זורם פלג אקולוגי צר וארוך שמתחבר לאגם, אשר נמצאים דגים בתוכו. כמו כן, מדי פעם ניתן לראות עופות מים שעוצרים למנוחה ושתייה בפארק.
מתחמים ואטרקציות > המזרקות וגן השעשועים

בפארק ישנו מתחם משחקים גדול ומוצל עם מתקנים המתאימים לילדים. מלבד גן השעשועים ישנו מתחם מזרקות שנחנך ב-15 בספטמבר 2015 ובעל שעות פעילויות קבועות במשך השבוע. במתחם ישנם כ-15 מזרקות, רצפת ניקוז וספסלים, ובלילה המזרקות מוארות. וכמו כן, בפארק ישנו גן כלבים סגור המשמש לבעלי כלבים בלבד.
מתחמים ואטרקציות > גן החי

בתוך הפארק נמצא גם גן החי העירוני, שהכניסה אליו בתשלום. גן החי הוא גן חיות קטן בעל מגוון עופות, יונקים וזוחלים גדול, שביניהם: קפוצ'ינים, פלמינגו מצוי, ארות, בבונים מצריים, צבי יבשה דרבניים, איגואנות ומינים רבים אחרים.