stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מונטה אליס
קריירה ב-NBA

אליס נבחר במקום ה-40 הכללי בדראפט ה-NBA בשנת 2005, על ידי קבוצת גולדן סטייט ווריורס. בעונת הרוקי שלו, 2005/2006, אליס קיבל דקות משחק מועטות מאוד, אך לקראת סיום העונה השתפר מעמדו והוא תפס מקום בחמישייה הפותחת של הקבוצה. ממוצעיו בסיום העונה עמדו על 6.8 נקודות, 2.1 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים ב-18.1 דקות למשחק.
בעונת 2006/2007 הציג אליס שיפור גדול ביכולתו וקלע 16.5 נקודות בממוצע למשחק - שיפור של 9.7 נקודות לעומת הממוצע בעונה הקודמת. הוא סייע לקבוצתו להעפיל למשחקי הפלייאוף לראשונה מזה 13 שנים. במהלך העונה הוא השתתף במשחק בין שחקני השנה הראשונה והשנייה בליגה, במסגרת סוף-שבוע האולסטאר. בעקבות היכולת המרשימה שלו, הוא נחשב לשחקן העתיד המבטיח ביותר של גולדן סטייט. בסיום אותה עונה הוא זכה בפרס השחקן המשתפר של העונה ב-NBA, לאחר שגבר בשלושה קולות בלבד על קווין מרטין מסקרמנטו קינגס שסיים שני במשאל.
כוכבה הגדול של גולדן סטייט, ג'ייסון ריצ'רדסון, עזב את הקבוצה בקיץ 2007. בעקבות כך גדל בצורה משמעותית תפקידו של אליס בקבוצה, מאחר שהוא החל לשחק לעיתים רבות גם כקלע, מלבד בתפקידו הקבוע עד כה כרכז. החל מעונת 2007/2008 אליס הפך לאחד מהשחקנים המובילים בגולדן סטייט, והנהיג את קבוצתו מספר פעמים בשלבים המכריעים של משחקים. אליס קבע בעונה זו ממוצעים של 20.2 נקודות ו-5 ריבאונדים למשחק, ובין היתר השיג שיא אישי של 39 נקודות במשחק נגד ניו ג'רזי נטס בינואר 2008. סטפן א. סמית', פרשן ESPN, אמר על אליס כי "יש לו מספיק פוטנציאל כדי להיות דומיננטי כמו מייקל ג'ורדן וצ'ארלס בארקלי".
לפני עונת 2008/2009 דיווח אליס לראשי גולדן סטייט על פציעה בקרסולו, ועל כך שהיא נגרמה בעת אימון הקבוצה. אף על פי כן, ראשי הקבוצה חשדו, בשל חומרת הפציעה, שסיבתה היא אחרת, ולאחר חקירת העניין התברר כי הפציעה נגרמה בתאונה בעת שאליס רכב על אופניים ממונעים. מאחר שפעילויות מסוכנות מסוג זה היו אסורות על פי חוזהו של אליס, הוא הושעה מ-30 משחקים בנוסף לזמן שבו נעדר בעקבות הפציעה. אליס חזר לשחק בינואר 2009, ובאפריל קלע שיא קריירה של 42 נקודות במשחק נגד סקרמנטו קינגס. הוא סיים את העונה עם ממוצע של 19 נקודות למשחק.
בפתיחת עונת 2010/2011 שיפר אליס את שיאו האישי ל-46 נקודות. באותה עונה, נחשב לשחקן המוביל בקבוצתו עם ממוצעים של 25.5 נקודות, 3.5 ריבאונדים ו-5.6 אסיסטים והתעלה גם על סטפן קרי שהיה בראשית דרכו. למרות זאת קבוצתו לא העפילה לפלייאוף.
במרץ 2012 עבר בטרייד יחד עם קוואמי בראון ואפיי יודו למילווקי באקס, תמורת אנדרו בוגוט וסטיבן ג'קסון.
במילווקי באקס מונטה אליס לא הצליח במיוחד, ובתחילת עונת 2013-14 עבר לקבוצת דאלאס מאבריקס, שם שיחק שתי עונות עד שעבר לאינדיאנה פייסרס. אליס שוחרר מהפייסרס ביולי 2017.
סטטיסטיקות

נכון לסוף עונת 2016/2017.
סטטיסטיקות > עונה סדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005/2006 | ווריורס | 49 | 3 | 18.1 | 0.415 | 0.341 | 0.712 | 2.1 | 1.6 | .6 | 0.2 | 6.8 |
| 2006/2007 | ווריורס | 77 | 53 | 34.3 | 0.475 | 0.273 | 0.763 | 3.2 | 4.1 | 1.7 | 0.3 | 16.5 |
| 2007/2008 | ווריורס | 81 | 72 | 37.9 | 0.531 | 0.231 | 0.767 | 5.0 | 3.9 | 1.5 | 0.3 | 20.2 |
| 2008/2009 | ווריורס | 25 | 25 | 35.7 | 0.451 | 0.308 | 0.830 | 4.3 | 3.7 | 1.6 | 0.3 | 19.0 |
| 2009/2010 | ווריורס | 64 | 64 | 41.4 | 0.449 | 0.338 | 0.753 | 4.0 | 5.3 | 2.2 | 0.4 | 25.5 |
| 2010/2011 | ווריורס | 80 | 80 | 40.3 | 0.451 | 0.361 | 0.789 | 3.5 | 5.6 | 2.1 | 0.3 | 24.1 |
| 2011/2012 | ווריורס | 37 | 37 | 36.9 | 0.433 | 0.321 | 0.812 | 3.4 | 6.0 | 1.5 | 0.3 | 21.9 |
| 2011/2012 | מילווקי | 21 | 21 | 36.0 | 0.432 | 0.267 | 0.764 | 3.5 | 5.9 | 1.4 | 0.3 | 17.6 |
| 2012/2013 | מילווקי | 82 | 82 | 37.5 | 0.416 | 0.287 | 0.773 | 3.9 | 6.0 | 2.1 | 0.4 | 19.2 |
| 2013/2014 | דאלאס | 82 | 82 | 36.9 | 0.451 | 0.330 | 0.788 | 3.6 | 5.7 | 1.7 | 0.3 | 19.0 |
| 2014/2015 | דאלאס | 80 | 80 | 33.7 | 0.445 | 0.285 | 0.752 | 2.4 | 4.1 | 1.9 | 0.3 | 18.9 |
| 2015/2016 | אינדיאנה | 81 | 81 | 33.8 | 0.427 | 0.309 | 0.786 | 3.3 | 4.7 | 1.9 | 0.5 | 13.8 |
| 2016/2017 | אינדיאנה | 74 | 33 | 27.0 | 0.443 | 0.319 | 0.727 | 2.8 | 3.2 | 1.1 | 0.4 | 8.5 |
| קריירה |  | 833 | 713 | 34.8 | 0.451 | 0.314 | 0.772 | 3.5 | 4.6 | 1.7 | 0.3 | 17.8 |
סטטיסטיקות > פלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | ווריורס | 11 | 6 | 21.6 | 0.390 | 0.111 | 0.821 | 2.3 | 0.9 | 0.9 | 0.2 | 8.0 |
| 2013 | מילווקי | 4 | 4 | 38.0 | 0.436 | 0.158 | 0.375 | 3.3 | 5.5 | 2.5 | 0.2 | 14.3 |
| 2014 | דאלאס | 7 | 7 | 35.6 | 0.409 | 0.353 | 0.871 | 2.4 | 2.9 | 1.3 | 0.1 | 20.4 |
| 2015 | דאלאס | 5 | 5 | 39.4 | 0.468 | 0.367 | 0.750 | 3.4 | 5.2 | 2.0 | 0.6 | 26.0 |
| 2016 | אינדיאנה | 7 | 7 | 32.1 | 0.434 | 0.333 | 0.800 | 3.9 | 4.3 | 2.1 | 0.0 | 11.6 |
| 2017 | אינדיאנה | 4 | 2 | 18.9 | 0.400 | 0.250 | 0.800 | 2.0 | 1.3 | 0.5 | 0.3 | 18.9 |
| קריירה |  | 38 | 31 | 29.9 | 0.427 | 0.298 | 0.755 | 2.8 | 3.0 | 1.5 | 0.2 | 13.7 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
הערות שוליים

↑  ESPN, Ellis edges Martin, wins most improved award, 26.04.2007
↑  San Francisco Chronicle, Accident earns Ellis 30-game suspension, 12.10.2008
↑  Basketball-Reference.com, Monta Ellis
מילאן אוהדה

מילאן אוהדה (בצ'כית: Milan Uhde) (נולד ב-28 ביולי 1936) הוא סופר מחזאי תסריטאי ופוליטיקאי צ'כי, היה נשיא בית הנבחרים הצ'כי וחבר המפלגה הדמוקרטית האזרחית.
אוהדה עבד בעבר בכתב עת ספרותי, אך הפרסום נאסר בשנת 1972. הוא חתם על מגילת זכויות האדם אמנת 77, שהחמירה עוד יותר את יחסיו עם השלטונות.
אוהדה כיהן בפרלמנט של צ'כוסלובקיה ובמועצה הלאומית הצ'כית. מ-1990 עד 1992 כיהן כשר התרבות של צ'כוסלובקיה. הוא מונה ליו"ר "המועצה הלאומית הצ'כית" ביוני 1992 וכיהן בתפקיד עד דצמבר 1992. בינואר 1993, לאחר התפרקות צ'כוסלובקיה והקמת הרפובליקה הצ'כית הוא מונה ליו"ר הראשון של בית הנבחרים הצ'כי, כיו"ר הוא גם מילא באופן זמני ביחד עם ראש הממשלה ואצלב קלאוס את תפקיד נשיא הרפובליקה הצ'כית עד להיבחרו של ואצלב האוול לנשיא הראשון באופן רשמי. ביוני 1996 סיים את תפקידו כיו"ר בית הנבחרים. הוא המשיך לכהן כחבר בית הנבחרים עד שנת 1998 ולאחר מכן חזר לקריירת הכתיבה שלו.
מבצע סופה גלקטית

| --- | --- |

כריכת האוגדן Avengers: Operation Galactic Storm, אמנות מקורית מאת פאט אוליף.
 מידע קומיקס
 יוצר:  מארק גרונוולד, בוב האראס, פביאן ניצ'זה (עלילה ראשית)
 סוגה:  קומיקס
 תקופת פרסום מקורית:  מרץ 1992 – מאי 1992 (כ־62 ימים)
 סינדיקציה:  מארוול קומיקס
 מסת"ב:  ‏כרך ראשון: ISBN 0-7851-2044-0 כרך שני: ISBN 0-7851-2045-9
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפת המקור:  אנגלית 
 מוציא לאור:  מארוול קומיקס 
 מספר החוברות:  22
 
מבצע סופה גלקטית (באנגלית: Operation Galactic Storm) הוא אירוע קרוסאובר נרחב ביקום מארוול שפורסם בחוברות האוונג'רס, קפטן אמריקה, תור ואיירון מן בין היתר על ידי חברת מארוול קומיקס בין מרץ למאי 1992 למשך 22 חוברות.
עלילת הסיפור מביאה את התערבותם של חברי האוונג'רס במלחמה בין-גלקטית בין שתי אימפריות חייזריות חזקות - גזע הקרי (Kree) וגזע השי'אר (Shi'ar). בשונה מקרוסאוברים אחרים, קרוסאובר זה שם דגש על עלילה מהוקצעת, פיתוח דמויות ואפילוג מותח. העלילה המרכזית פותחה בידי הכותבים מארק גרונוולד, בוב האראס ופביאן ניצ'זה, אם כי כל גיליון נכתב ואויר בידי הצוות הקריאייטיבי הרגיל. שם העלילה מהווה הרמז למבצע סופה במדבר, השם המבצעי שניתן בידי הפנטגון למלחמת המפרץ של שנת 1991.
בהרבה מובנים, עלילת הסיפור מהווה המשך לסיפור מוקדם של האוונג'רס - "מלחמת קרי-סקרול" משנים 1971-1972.
סקירה כללית > המלחמה מגיעה לכדור הארץ

העלילה מתחילה בחטיפתו של ריק ג'ונס על ידי סוכני השי'אר המחפשים נשק נגד אימפריית הקרי. בחילוצו של ג'ונס, קפטן אמריקה מגלה כי נוצר סכסוך בין הקרי לש'יאר. קוואזר מגלה כי השימושים של שתי האימפריות במכשירים היוצרים חורי תולעת מערערים את השמש, והאוונג'רס מונעים מהצדדים להשתמש במכשירים אלו בקרבת מערכת השמש.
סקירה כללית > החלוקה לצוותים

לאור האיום, מורכבים שלושה צוותים הנשלחים לנהל משא ומתן ולהגן על השמש. צוות כדור הארץ מורכב מהצרעה, פלקון, הנרי פים, הנשכח, מוקינגבירד, ספיידרוומן, הענקית הירוקה וסוכן ארצות הברית, וקוואזר מסייע לצוות. צוות הש'יאר מורכב מקפטן מארוול מוניקה רמבו, הברק החי, מכשפת השני, סטארפוקס, תור, ויז'ן ו-וונדר מן. צוות הקרי מורכב מקפטן אמריקה, איירון מן, גוליית, קריסטל, הרקולס, האביר השחור וסרסי.
סקירה כללית > מלחמת קרי - שי'אר

הצוותים נתקלים בפלגים שונים של האומות (כוח הכוכב של הקרי והמשמר הקיסרי של הש'יאר), ומנסים להעסיק אותם באמצעות משא ומתן. הצוות של קפטן אמריקה נכלא שוב ושוב על ידי שלטונות הקרי, ושל קפטן מארוול נתקל ונאבק בכוחות הש'יאר. באחד מהמפגשים הללו, מתגלה כי הש'יאר הצליח ליצור נשק בשם "פצצת השלילה", הנוצר באמצעות צמידי השלילה של מאר-וול שנלקחו מקברו. פצצה זו מסוגלת להשמיד שטח השווה ערך לזה של אימפריית הקרי (אשר שוכנת, לכאורה, בענן מגלן הגדול).
כמו כן, במהלך הסכסוך, דת'בירד השי'אר מתנקשת בחייהם של המנהיגים הצבאיים של הקרי. האינטלקט העילאי חוזר לשלוט באופן זמני בכוחות הקרי, וסוכני סקרול מתגלים כמפעילי מניפולציה על לילנדרה נראמני על מנת להסלים את הסכסוך. האוונג'רס משכנעים את לילנדרה להתחיל במשא ומתן לשלום עם הקרי, ולבסוף, פצצת השלילה נגנבת על ידי הסקרול. המכשיר מופעל, אימפריית הקרי נחרבה ומיליארדים מתו. מתברר שחברי האוונג'רס שנכחו בפיצוץ שרדו כולם: ויז'ן נעשה בלתי-מוחשי, גופו היוני של וונדר מן ספג את אנרגיית הפצצה וסרסי הפכה את שאר הצוות לחומר דומם. שני צוותי האוונג'רס שיצאו לחלל הולכים לעולם הבית של הקרי, שם מגלים כי הפיצוץ היה מניפולציה שתוכננה היטב על ידי האינטלקט העילאי. האינטלקט העילאי מאכלס בתוכו את תודעותיהם של מנהיגים צבאיים של הקרי, וחשב כי הפיצוץ יפתח את האבולוציה של גזע הקרי. כשגילו זאת, חברי האוונג'רס החליטו כי יש להרוג את האינטלקט העילאי.
קפטן אמריקה המתנגד לכך מציע הצבעה, וכאשר רוב החברים מסכימים כי הריגתו אינה במקום, קפטן אמריקה מורה כי אין להרוג את היצור. איירון מן מסרב באמצעות מעמדו כחבר מייסד, ולוקח איתו את האביר השחור, הרקולס, סרסי, תור, ויז'ן ואת וונדר מן כדי להרוג אותו. משלחת שי'אר מודיעה כי הם יספחו אליהם את אימפריית קרי ההרוסה, ודת'בירד נעשית למשנה למלך. האינטלקט העילאי שורד את מתקפתם של האוונג'רס, ונראה בורח לחללית של הסקרולים.
ביבליוגרפיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  Captain America #398  Avengers West Coast #80  Quasar #32  Wonder Man #7  The Avengers #345  Iron Man #278  Thor #445 |  Captain America #399  Avengers West Coast #81  Quasar #33  Wonder Man #8  The Avengers #346  Iron Man #279  Thor #446 |  Captain America #400  Avengers West Coast #82  Quasar #34  Wonder Man #9  The Avengers #347  Iron Man #280  Thor #447  Quasar #35 |  Tie-ins Captain America #401  Avengers West Coast #83  Quasar #36  Wonder Man #10  Silver Surfer Vol.2 #79  X-Men Unlimited #5  Avengers Forever #8 |
לקסוס NX

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  לקסוס
 שנות ייצור:  2014-הווה
 הרכבה:  יפן יפן הודו הודו (משנת 2020)
 חברת אם:  טויוטה
 סיווג:  מכוניות שטח/פנאי
 מרכב:  קרוסאובר בעלת חמש דלתות
 פלטפורמה:  טויוטה TNGA
 אורך:  4,640 מ"מ (דור ראשון) 4,660 מ"מ (דור שני)
 רוחב:  1,845 מ"מ (דור ראשון) 1,865 מ"מ (דור שני)
 גובה:  1,645 מ"מ (דור ראשון) 1,650 (דור שני)
 משקל:  1,710-1,850 ק"ג (דור ראשון)
 בסיס גלגלים:  2,660 מ"מ (דור ראשון) 2,690 (דור שני)
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע טויוטה ZR 
 צריכת דלק:  12.7 ק"מ לליטר (מנוע 2.0 ליטר טורבו, דור ראשון) 19.2 ק"מ לליטר (מנוע 2.0 ליטר היבריד, דור ראשון)
 קשר:  טויוטה ראב-4
 
לקסוס NX (באנגלית: Lexus NX) היא מכונית קומפקטית במרכב קרוסאובר בעלת חמישה מקומות שמיוצרת על ידי לקסוס משנת 2014. היא הוצגה בתערוכת הרכב של בייג'ינג באפריל 2014 והגיעה לישראל בדצמבר 2014. בתערוכת הרכב של פרנקפורט בספטמבר 2013 הציגה לקסוס את הלקסוס LF-NX קונספט שהיווה כדגם הקונספט המקדים.
במבחן הבטיחות שערך היורו NCAP קיבלה ה-NX מקסימום של חמישה כוכבי בטיחות.
דור ראשון

הדור הראשון יוצר בין השנים 2014–2021. הדור הראשון כלל מכלולים רבים עם טויוטה ראב-4, כמו כן גם הלקסוס NX משתמש באותה פלטפורמה של הראב-4. העיצוב מודרני ומלוטש עם קימורים בבטן המכונית, פגוש קדמי רחב וגדול, בפנים המכונית העיצוב מודרני ומפואר עם מסך מגע המציג את המולטימדיה בקוטר 7.0 אינץ'.
היצע המנועים בדור הראשון כלל שלושה מנועים (2 בנזין, 1 היברידי). מנועי הבנזין בנפחי 2.0 ליטר ו-2.0 ליטר טורבו המספקים 150 כ"ס (מנוע 2.0 ליטר), 235 כ"ס (2.0 ליטר טורבו), המנוע השלישי, מערכת הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין בנפח 2.5 ליטר המספק כ-155 כ"ס עם שני מנועים חשמליים המספקים יחד 155 כ"ס או מנוע חשמלי אחד המספק כ-105 כ"ס. למנועי הבנזין תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שישה הילוכים, למנוע היברידי תיבת הילוכים רציפה.
דור ראשון > מתיחת פנים שנת 2017

בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2017 הציגה לקסוס מתיחת פנים ל-NX. העיצוב הפך למודרני עוד יותר, עיצוב חדש לפגוש הקדמי, בתא הנוסעים שודרג הנוחות והוחלף המסך המגע בקוטר 7.0 אינץ' במסך מגע בקוטר 10.3 אינץ'. בתחום ההנעה אין כל שינוי.
דור שני

ביוני 2021 נחשף הדור השני של ה-NX. בעניין העיצוב החיצוני אין כל שינוי, אך תא הנוסעים שודרג הנוחות והאבזור, ישנו לוח מחוונים דיגיטלי, ומסך מגע חדש בקוטר 14 אינץ.
בתחום ההנעה הציגה לקסוס ארבעה מנועים (2 בנזין, 2 היברידי). מנועי הבנזין בנפחי 2.5 ליטר ו-2.4 ליטר טורבו המספקים 199 כ"ס (מנוע 2.5 ליטר), 279 כ"ס (מנוע 2.4 ליטר טורבו).
שני מנועים היברידים אחד מהם פלאג-אין. הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין 2.5 ליטר עם שני מנועים חשמליים חזקים יותר מערכת ההנעה הזאת מספקת יחד 242 כ"ס, הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין 2.5 ליטר עם שני מנועים חשמליים מערכת ההנעה הזאת מספקת יחד 306 כ"ס, סוללת ליתיום-יון בקיבולת 18.1 קוט"ש המספקת טווח נסיעה חשמלי של 63 ק"מ. לכל המנועים תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים.
מכירות

להלן נתוני המכירות של ה-NX באירופה, ארצות הברית וישראל. (בסוגריים נתוני מכירות של הדגם היברידי)
| שנה | אירופה | ארצות הברית | ישראל |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | - | 2,927 (354) | 2 |
| 2015 | 28,417 (17,278) | 43,764 (2,573) | 509 |
| 2016 | - | 54,884 (2,842) | 420 |
| 2017 | 27,789 (19,747) | 59,341 (3,323) | 435 |
| 2018 | - | 62,079 (9,062) | 598 |
| 2019 | - | 58,715 (9,638) | 525 |
| 2020 | - | 55,784 | 511 |
גלריה

דור ראשון
דור ראשון הגרסה היברידית
מתיחת פנים שנת 2017
מתיחת פנים שנת 2017 הגרסה היברידית
הערות שוליים

↑  נחשף: לקסוס NX החדש, באתר קארטיוב, ‏11 באפריל 2014
↑  לקסוס NX בישראל: מחיר החל מ-296,000 שקל, באתר קארטיוב, ‏03 בדצמבר 2014
↑  קרוסאובר חדש ללקסוס: LF-NX קונספט, באתר קארטיוב, ‏04 בספטמבר 2013
↑  cartube, מבחני ריסוק 2022: פולקסווגן פולו, מגאן E-TECH, ב.מ.וו סדרה 2 קופה ועוד, באתר cartube
↑  לקסוס NX - מפרט טכני מאת לקסוס, באתר קארטיוב
↑  2017 לקסוס NX החדש – מתיחת פנים, באתר קארטיוב, ‏19 באפריל 2017
↑  Jason Cammisa, How Ugly Chins Help SUVs Dodge Regulations, Road & Track, ‏2020-09-25 (באנגלית אמריקאית)
↑  2022 לקסוס NX החדש נחשף - כולל דגם פלאג-אין, באתר קארטיוב, ‏12 ביוני 2021
↑  לקסוס NX - נתוני מכירות בארצות הברית, באתר carsalesbase
↑  לקסוס NX - נתוני מכירות בישראל, באתר קארזון
↑  Cain, Timothy. "Lexus NX Sales Figures". GoodCarBadCar. נבדק ב-16 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cobb, Jeff (6 בינואר 2015). "December 2014 Dashboard". Hybrid Cars. US. נבדק ב-12 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Toyota Motor Europe (TME) sold 874,000 vehicles in 2015 with record 209,000 hybrid sales". Europe: Toyota. 14 בינואר 2016. נבדק ב-16 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cain, Timothy. "Lexus NX Sales Figures". GoodCarBadCar. נבדק ב-16 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cobb, Jeff (6 בינואר 2016). "December 2015 Dashboard". Hybrid Cars. US. נבדק ב-12 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "December 2016 Sales Chart" (הודעה לעיתונות). US: Toyota. 4 בינואר 2017. נבדק ב-8 במרץ 2017. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  Cobb, Jeff (5 בינואר 2017). "December 2016 Dashboard". Hybrid Cars. US. נבדק ב-12 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "December 2017 Sales Chart" (הודעה לעיתונות). US: Toyota. 3 בינואר 2018. אורכב מ-המקור ב-14 ביולי 2018. נבדק ב-25 בפברואר 2018. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  "December 2018 Sales Chart" (הודעה לעיתונות). US: Toyota. 3 בינואר 2019. נבדק ב-13 באוגוסט 2019. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  "December 2018 Sales Chart" (הודעה לעיתונות). US: Toyota. 3 בינואר 2019. נבדק ב-13 באוגוסט 2019. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  "Toyota Motor North America Reports December 2019, Year-End Sales" (הודעה לעיתונות). USA: Lexus. 2020-01-03. נבדק ב-2020-02-01.
מבצע יום חמישי

מבצע יום חמישי היה מבצע צבאי שנערך בבורמה במהלך מלחמת העולם השנייה, החל מ-5 במרץ 1944 ועד ל-27 באוגוסט.
רקע

בפברואר 1943 יצא אורד צ'ארלס וינגייט יחד עם יחידת העלית שתחת פיקודו, ה"צ'ינדיטים", למבצע בד ארוך. תוצאות המבצע שנויות במחלוקת, אולם היה לו ערך פסיכולוגי עצום, והוא רומם את רוחם של חיילי בעלות הברית שלחמו במסגרת המערכה על בורמה. וינסטון צ'רצ'יל התלהב מאוד מהמבצע, והזמין את וינגייט לבוא עמו לוועידת קוויבק, במהלכה קיבלה טקטיקת החדירה העמוקה שלו, אישור מהפיקוד העליון של בעלות הברית המערביות. לאחר הוועדה הוחלט להגדיל את הכוח הצ'ינדיטי לסדר גודל של דיוויזיה. בוועידת קוויבק הוכנה תוכנית חדשה לכיבושה של בורמה מידי האימפריה היפנית. היוזמה העיקרית הוטלה על הכוחות הסינים-אמריקאיים שתחת פיקודו של ג'וזף סטילוול. יוזמה זו הייתה בניית דרך לדו - דרך הררית שתחבר בין אסאם שבהודו ומחוז יונאן שבדרום סין, ותשמש להעברת אספקה לסין הכבושה. הצ'ינדיטים היו אמורים להצטרף למתקפה של סטילוול באמצעה.
כבר באוקטובר 1943, פתח סטילוול במתקפה שבחוד החנית שלה עמדה הדיוויזיה הסינית ה-38 בפיקודו של סון לי-ג'ין שתקפה את הדיוויזיה היפנית ה-18 לאורך דרך לדו, בעוד פועלים הודים מרחיבים את הדרך בפיקוחם של מהנדסים אמריקניים. ההתקדמות הייתה אטית מאוד, עקב הסביבה שהסינים התקשו לתפקד בה, ולחימתם העקשנית של היפנים. הצ'ינדיטים נועדו להשתתף במתקפה רק בחודש מרץ, אולם ככל שהתקדמה המתקפה באטיות, ונגבה מחיר כבד בחיי אדם לשני הצדדים, הודיע צ'יאנג קאי שק כי הכוחות הסיניים לא ישתתפו במתקפה כמתוכנן (פרט לכוחות שתחת פיקודו של סטילוול שכבר היו בחזית). בשל כך, החליט המפקד העליון של כל בעלות הברית בדרום-מזרח אסיה, לורד מאונטבאטן, כי אין סיכוי לטהר את בורמה עילית מהיפנים, וב-8 בפברואר נפגש עם וינגייט והבהיר לו כי גם אם ינחל הצלחה במתקפותיו, אין לו רשות לנצל את ההצלחה, ואפילו לא בעזרת כוחות העתודה שלו, רק דעת הקהל בארצות הברית ובבריטניה, מנעה ממאונטבאטן לפטר את וינגייט לגמרי.
הכנות

המשימות שהוטלו על הדיוויזיה של וינגייט היו: לסייע להתקדמותם של הכוחות הלוחמים מהאזור לידו (כוחו של סטילוול) אל שטח מיצ'ינה; למשוך את כוחות האויב המוצבים מולם, להטיל בהם אנדרלמוסיה ולמנוע את תיגבורם של הכוחות הללו ליצור תנאים נוחים להתקדמות, ובאופן כללי לגרום בלבול מרבי, נזק ואבדות לכוחות האויב בבורמה. וינגייט החליט לשדרג את שיטת החדירה לטווח ארוך שלו; במקום תנועה מתמדת כפי שנעשה במבצע בד ארוך, הקמת מעוזים בתוככי שטח האויב, ומהם לצאת לפעולות ולאגף את הדיוויזיה ה-18. נבחרו שלושה יעדים כאלו שקיבלו את שמות הקוד "פיקדילי", "ברודוויי" ו"צ'ורינגהי". הנחיתה הראשונה הייתה אמורה להתבצע ב"פיקדילי", אולם ברגע האחרון גילה וינגייט שהאזור כוסה כולו בגזעי עצים כרותים, מה שהפך את הנחיתה באזור דרך האוויר לבלתי אפשרית. וינגייט גילה שאנשיו צילמו את האזור דרך האוויר אף על פי שאסר עליהם במפורש לעשות כן, וסבר שהיפנים הבחינו במטוסים המצלמים ומיהרו לכסות את האזור בגזעי עצים. אם כי מאוחר יותר התברר כי היפנים לא הבחינו במטוסים, ואת העצים חטבו מקומיים תמימים. במקור תכננו להנחית את הבריגדה ה-77 חציה ב"פיקדילי" וחציה ב"ברודוויי", ומכיוון שווינגייט האמין שהיפנים יודעים רק על "פיקדילי" ולא על שני הבסיסים האחרים, הוא שאל את קאלוורט האם הוא מעדיף שכל הבריגדה שלו תונחת ב"ברודוויי" או שחציה תונחת ב"ברודוויי" והחצי השני ב"צ'ורינגהי". קאלוורט הודיע שהוא מעדיף שכל הבריגדה תונחת ב"ברודוויי", כיוון ש"ברודוויי" היה מעברו המערבי של הנהר איראוואדי (אנ'), בעוד "צורינגהי" היה מעברו המזרחי, וקאלוורט הודיע שיקשה עליו לפקד על אנשיו בצורה כזו. הפעילות כולה קיבלה את שם הקוד "מבצע יום חמישי" (ת'רסדיי).
המעוזים

ב-28 בפברואר תדרך וינגייט את מפקדי הבריגדות והורה להם להתכונן לקראת נחיתה בתוככי בורמה. במבצע ההנחתה לקחו חלק 83 מטוסים, אשר למעלה ממחציתם היו שייכים לחיל האוויר המלכותי והשאר לחיל האוויר האמריקאי. כהכנה, הפציצו האמריקאים את שדות התעופה היפניים באזור והשמידו 26 מטוסים. בערב ה-5 במרץ התרכזה הבריגדה של קאלוורט בשדה התעופה של ללגהאט שבהודו, שם מטוסי C-47 דקוטה היו אמורים לגרור את אנשיה בדאונים אל "ברודוויי". כל מטוס גרר עמו שני דאונים, והנחיתה בוצעה עם תקלות רבות בנחיתה, אולם בלי שהיפנים הבחינו בה. למחרת הונחתה הבריגדה ה-111 ב"צ'ורינגהי". הפעם הוביל כל מטוס רק דאון אחד, כך שהנחיתה בוצעה ללא תקלות. בשני המעוזים החלו המפקדים להכשיר את הקרקע למגננה, והכינו מסלולי נחיתה כדי לאפשר למטוסם להנחית אספקה ולאסוף פצועים.
בתוך חמישה לילות, כמעט 12,000 חיילים, 3,000 פרדות, עשרות טונות של ציוד, תותחי נ"מ וארטילריה וכמויות גדולות של מזון הוצנחו או הונחתו ב"ברודוויי" או ב"צ'ורינגהי". הבריגדה ה-16 של פרגוסון הייתה היחידה שעשתה את דרכה רגלית, באזור שהיפנים לא טרחו לשמור עליו כיוון שהחשיבו אותו לבלתי עביר. כעבור זמן קצר פונה מעוז "צ'ורינגהי", כיוון ששכן בנקודה סמוכה לשדה תעופה צבאי יפני, והבריטים הבינו שזה רק עניין של זמן עד שהיפנים ימצאו אותו. ואכן, כמה שעות לאחר שהאנשים והציוד ב"צ'ורינגהי" הועברו אל "ברודוויי", פוצצו היפנים את האזור. מאידך, מעוזים נוספים, קטנים יותר, הוקמו בידי הצ'ינדיטים. באמצע מרץ, לאחר שהמעוזים כבר היו מבוססים היטב, החלו הצ'ינדיטים בפעולות.
הבריגדה של קאלורט נעה בקושי 50 ק"מ לפני שנתקלה בכוח יפני מבוסס היטב, על גבעה מדרום-מזרח ל"ברודוויי", שזכתה לכינוי "גבעת הפגודה" בשל פגודה מוזהבת שניצבה בראשה. התפתח קרב קשה, ובסופו של דבר ניצחו הבריטים והשתלטו על גבעת הפגודה. בבוקר המחרת החליט קאלוורט להקים באזור מעוז נוסף. המעוז קיבל את הכינוי "העיר הלבנה", בגלל חופות המצנחים שעד מהרה כיסו את העצים באזור, כאשר החלו להצניח באזור ציוד ומזון. במקביל, לנטיין החל לחסום את הדרכים היפניות, ופרגוסון כבש את העיירה לונקין בעלת החשיבות האסטרטגית, אולם נאלץ לפנות אותה לאחר שסטילוול לא הגיע עם תגבורת כמובטח.
הפיקוד היפני באזור היה של מוטגוצ'י, והופעת הצ'ינדיטים שיבשה כליל את הכנותיו של זה לקראת הפלישה להודו. אנשי מטהו יעצו לו להתעלם מהצ'ינדיטים ולהתמקד בהודו, אולם מפקדו מסקאזו קוואבה הורה לו לא להמשיך בהכנות לפלישה לפני שיושמדו הצ'ינדיטים. לאחר שהוקמה "העיר הלבנה", ומיקומה זוהה בידי היפנים, הם החלו להזרים כוחות במטרה להשמידה, ווינגייט נאלץ להורות לבריגדות של לנטיין ופרגוסון לחסום את הדרכים המובילות ל"עיר הלבנה". פרגוסון הקים מעוז נוסף בשם "אברדין", והחל בהכנות לתקיפה על אינדאו. אל "אברדין" הועברה ב-21 במרץ גם הבריגדה ה-14, אשר קיבלה פקודה למנוע תנועה של האויב באזור פינלבו, ואז לכבוש את פיינגיינג.
מותו של וינגייט

ב-24 במרץ ביקר וינגייט ב"ברודוויי", ולאחר מכן ב"עיר הלבנה" וב"אברדין". המטוס שבו טס חזרה להודו (B-25 מיטשל של חיל האוויר האמריקני) התרסק באזור מניפור, ועשרת נוסעיו נהרגו. הייתה זו מכה קשה עבור הצ'ינדיטים, שאיבדו בהפתעה את מנהיגם המיתולוגי. קאלוורט כותב בזכרונותיו:
עכשיו הוא הסתלק מאתנו. היינו עדיין המומים מעוצמת ההלם. עדיין לא יכולנו להבין או להעריך את השלכות מותו. הרגשנו כאילו היינו בטיסה רגועה, כשלפתע מגיח הנווט ואומר, 'הטייס מת מהתקף לב. אין טייס משנה, ואיש מאיתנו אינו יודע מה לעשות'.
כדי להמשיך את ניהולו התקין של מבצע יום חמישי, היה הכרח שמחליפו של וינגייט יהיה אדם אשר מכיר את שיטותיו של וינגייט, מזדהה עמם, ויהיה מוכן להגן על הצ'ינדיטי מפני ביקורות שעלולות להימתח עליהם בדרגים הגבוהים. היו שני מועמדים פופולריים: ג'ורג' סימס, אשר פיקד על הדיוויזיה ה-70 בצפון אפריקה, היה ותיק מאוד ובעל ניסיון, ושמש כסגנו של וינגייט. מועמד נוסף היה קאלוורט, אשר הוכיח את עצמו כטקטיקן מוכשר, והיה כאמור יד ימינו של וינגייט. עם זאת, סלים דילג במפתיע על שניהם, ובחר במועמד הכי פחות צפוי, ולטר לנטיין, מפקד הבריגדה ה-111. רוב ההיסטוריונים מסכימים שמדובר במינוי גרוע. סביר להניח שקאלוורט נפסל בשל היותו תוקפני מדי, וסימס נפגע עמוקות מכך שלא נבחר עד שהתפטר מתפקידו מיד עם כניסתו של לנטיין לתפקיד מפקד הדיוויזיה. יש הסבורים שסלים בחר דווקא בלנטיין, מכיוון ששניהם היו קציני גורקה, והיו בעלי השקפה דומה. סלים לא הביא בחשבון את העובדה שחלק גדול ממפקדי הצ'ינדיטים היו נאמנים לווינגייט בלבד, ועשו מאמצים נואשים להצדיק כל צעד שלו. לנטיין לא זכה להפגנת נאמנות זו, וחלק מהקצינים הרבו לתקוף אותו בכל הזדמנות.