stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Indigo
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 31 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 1 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 60 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 23 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ | 1 |
|  ארצות הברית | Rolling Stone Top 200 | 1 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 31 |
|  דנמרק | היטליסטן | 8 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 11 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 7 |
|  הממלכה המאוחדת | UK R&B Albums | 1 |
|  נורווגיה | VG-lista | 13 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 3 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 23 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 37 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 47 |
|  צרפת | SNEP | 29 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 2 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 9 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 51 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 102 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הקטלוג | 42 |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | זהב | 35,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | 3× פלטינה | 3,000,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 3,035,000 |
הערות שוליים

↑  Chris Brown Shares 'Indigo' Album, With Appearances From Lil Wayne, H.E.R. & Tyga: Stream it Now, www.billboard.com
↑  Indigo by Chris Brown (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2019-07-15
↑  Billboard 200 Albums, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Catalog Albums, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Sep 2023 Accreds - Albums.pdf, Dropbox (באנגלית)
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 087b3a7d-d532-44d9-b37a-84427677ddcd
מנואל דומינגוס אוגוסטו

| --- | --- |

 לידה:  2 בספטמבר 1957 (בן 67) לואנדה, אנגולה 
 מדינה:  אנגולה 
 מפלגה:  התנועה העממית לשחרור אנגולה 
 
 
מנואל דומינגוס אוגוסטו (בפורטוגזית: Manuel Domingos Augusto; נולד ב-2 בספטמבר 1957) הוא עיתונאי, פוליטיקאי ודיפלומט אנגולי. לשעבר שר החוץ של אנגולה.
ביוגרפיה

למד, גדל והתחנך בלואנדה שבאנגולה. עבד כעיתונאי בין השנים 1976–1982. הוא החל את הקריירה הפוליטית שלו ב-1982, כאשר עבד אצל שר שיתוף הפעולה המתמחה ב"ענייני המערב". הוא המשיך במסלול מיוחד זה בשנת 1988 כששימש כיועץ הבכיר של משרד המסחר באגף "מדינות המערב" שבמדינה. הוא שימש כשגריר אנגולה בניגריה בשנים 1988–1992, כמנהיג הנציגות הדיפלומטית בדרום אפריקה בין השנים 1992–1994, וכשגריר בזמביה בשנים 1994–1999. ב-1999 חזר לאנגולה והחל לעבוד במשרד הפנים. ב-2005 חזר למשרד החוץ ונהיה שגריר אנגולה באתיופיה, ובמקביל, לנציגה של אנגולה באיחוד האפריקאי באדיס אבבה.
חיים אישיים

אוגוסטו דובר פורטוגזית, אנגלית, צרפתית וספרדית.
הערות שוליים

↑  "Manuel Domingos Augusto" (בפורטוגזית). mirex.gov.ao. נבדק ב-4 מרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מנואל דומינגוס אוגוסטו".
ויליאם פטי

ויליאם פטי, הרוזן משלבורן והמרקיז מלנסדאון (באנגלית: William Petty, 1st Marquess of Lansdowne, The Earl of Shelburne;‏ 2 במאי 1737 – 7 במאי 1805) היה מדינאי בריטי ממוצא אירי מהמפלגה הוויגית שכיהן כשר הפנים הראשון וכראש ממשלת בריטניה בין השנים 1782–1783, במהלך החודשים האחרונים של מלחמת העצמאות של ארצות הברית. מורשתו מתאפיינת בהצלחתו בהבטחת השלום עם ארצות הברית. הוא גם היה ידוע כאספן של עתיקות ושל יצירות אומנות.
הלורד שלבורן נולד בדבלין ב-1737 ובילה את שנותיו הראשונות באירלנד. לאחר שלמד באוניברסיטת אוקספורד הוא שירת בצבא הבריטי במהלך מלחמת שבע השנים ולקח חלק בפלישה על רושפור (Rochefort) ובקרב מינדן (Minden). כאות הערכה על פועלו בקרב קלוסטר קאמפן (Kloster Kampen) הוא מונה לשלישו האישי של המלך ג'ורג' השלישי. הוא נעשה מעורב בפוליטיקה ונבחר לפרלמנט ב-1760. לאחר מות אביו ב-1761 ירש את תואר האצולה שלו, נכנס לבית הלורדים ולקח חלק פעיל בפעילותו. הוא שימש כנשיא לשכת המסחר (כיום שר המסחר) בממשלתו של ג'ורג' גרנוויל, אך התפטר מתפקידו לאחר חודשים ספורים והיה מקורב למנהיג האופוזיציה ויליאם פיט האב.
כאשר מונה פיט כראש ממשלה ב-1766 מונה שלבורן כמזכיר המדינה למחלקה הדרומית, משרה בה החזיק בשנתיים הבאות. הוא פרש מתפקידו במהלך משבר קורסיקה והצטרף לאופוזיציה. יחד עם פיט הוא היה תומך במדיניות של פייסנות כלפי המושבות בצפון אמריקה ובמשך תקופה ארוכה מבקר של מדיניותה של ממשלת נורת'. בעקבות נפילתה של ממשלת נורת' הצטרף שלבורן לממשלה שקמה בראשותו של הלורד רוקינגהם ובעקבות מותו של זה האחרון ב-1782 הוא מונה לראש ממשלה כאשר מלחמת העצמאות של ארצות הברית עדיין לא הסתיימה. ממשלתו של שלבורן סיימה את כהונתה בעיקר על רקע חתימתו של חוזה פריז ב-1783 שסיים את המלחמה ונחשב לנדיב כלפי ארצות הברית.
שלבורן היה מראשוני המדינאים הבריטים שדגלו בכינונו של סחר חופשי בהשראתו של אדם סמית.
ראשית חייו

הוא נולד בשם ויליאם פיצמוריס (William Fitzmaurice) בדבלין כבנו הראשון של ג'ון פיצמוריס, שהיה בנו השני שהאריך ימים של תומאס פיצמוריס, הרוזן הראשון של קרי, שהיה בעצמו צאצא של אדוארד הראשון, מלך אנגליה. אחיו של ויליאם היא תומאס פיצמוריס שהיה חבר פרלמנט. לורד קרי נשא לאישה את אן קרי, בתו של סר ויליאם פטי ודרכו שינתה המשפחה את שמה מפיצמוריס לפטי. פטי בילה את ילדותו באזורים הנידחים ביותר של דרום אירלנד וב-1755 נכנס ללמוד בקולג' כרייסט צ'רץ' שבאוקספורד.
קריירה צבאית ובחירתו לפרלמנט

זמן קצר לאחר סיום לימודיו התגייס פטי לצבא ושירת בו במהלך מלחמת שבע השנים. הוא נעשה מיודד עם צ'ארלס גריי שבהמשך הוא סייע לקריירה שלו. ב-1757 הוא לקח חלק בפלישה על רושפור שהסתיימה בנסיגה. בשנה שלאחר מכן הוא נשלח לשרת בגרמניה והתבלט בקרבות במינדן ובקלוסטר קמפן. על שירותו זה הוא מונה לשלישו האישי של המלך ג'ורג' השלישי עם דרגת קולונל. צעד זה עורר מחאות מצדם של כמה מחברי הממשלה, שכן בקידום זה עקף פטי קצינים בכירים ממנו. למרות שבהמשך הקריירה הצבאית שלו לא הייתה פעילה במיוחד, הוא קודם ב-1765 לדרגת מייג'ור-גנרל, ב-1772 לדרגת לוטננט-גנרל וב-1783 לדרגת גנרל.
ב-2 ביוני 1760, בעודו עדיין מעבר לים, הוא נבחר לפרלמנט כנציג מחוז הבחירה של ווייקומב (Wycombe) ונבחר מחדש בבחירות של 1761. אך עוד לפני שהספיק הפרלמנט להתכנס הוא ירש עקב מות אביו את תוארו כרוזן משלבורן, איבד את כסאו בבית הנבחרים ונכנס כחבר בבית הלורדים.
ראשית הקריירה הפוליטית

תפקידו הצבאי החדש של שלבורן כמקורב למלך הובילו לקשר ישיר שלו עם הלורד ביוט, שהיה היועץ הקרוב ביותר למלך ושר בכיר בממשלתו. ב-1761 נשלח שלבורן על ידי ביוט לנהל את המשא ומתן על תמיכתו של הנרי פוקס. פוקס מילא תפקיד זוטר יחסית של גזבר הצבא, אך היה לו כוח רב בשורות חברי הפרלמנט ויכול היה לבסס את כוחו של ביוט. שלבורן היה ממתנגדיו של פיט שהתפטר מהממשלה באותה שנה.
בשנת 1762 התנהלו שיחות השלום בלונדון ובפריז. בסופו של דבר נחתם ההסכם אך הוא ספג ביקורת עזה בשל פייסנותו, שכן שטחים רבים שנכבשו על ידי בריטניה הוחזרו לצרפת ולספרד. זמן קצר לאחר חתימת ההסכם התפטר ביוט מתפקידו כראש ממשלה והוחלף על ידי ג'ורג' גרנוויל.
שלבורן הצטרף לממשלת של גרנוויל ב-1763 כשר המסחר. בשלב זה הוא שינה את דעתו על פיט ונעשה מעריץ שלו. לאחר שהניסיון לצרף את פיט לממשלה נכשל, התפטר ממנה שלבורן לאחר כמה חודשים. בהיותו תומך של פיט בשאלת הדחתו של ג'ון וילקס מהפרלמנט, הוא הביא על עצמו את חוסר שביעות רצונו של המלך ממנו והוא פרש לזמן מה לביתו.
ראשית הקריירה הפוליטית > מזכיר המדינה למחלקה הדרומית

לאחר שפיט הקים את ממשלתו ב-1766 מונה שלבורן כמזכיר המדינה למחלקה הדרומית, אך במהלך מחלתו של פיט מדיניותו הפייסנית כלפי אמריקה זכתה להתנגדות מצדם של עמיתיו לממשלה ומצדו של המלך וב-1768 הוא הודח מתפקידו. במהלך משבר קורסיקה, שהחל בעקבות הפלישה הצרפתית לאי, שלבורן היה מראשי הקוראים לתמיכה ברפובליקה הקורסיקנית. למרות שהוגש לקורסיקנים סיוע באופן סודי, הוחלט לא להתערב צבאית כדי לא להצית מלחמה עם צרפת.
באופוזיציה

עם כניסתו לאופוזיציה המשיך שלבורן לשתף פעולה עם ויליאם פיט האב. הם היו מראשי המבקרים של מדיניותה של ממשלתו של הלורד נורת' בשנים שהובילו לפריצתה של מלחמת העצמאות של ארצות הברית ב-1775. עם התקדמותה של המלחמה שיתף שלבורן פעולה עם הוויגים בהנהגתו של הלורד רוקינגהם במתיחת הביקורת על ממשלתו של נורת'. לאחר כניעתו של הצבא הבריטי בקרב סרטוגה ב-1777, הצטרף שלבורן למנהיגי האופוזיציה שקראו לנסיגה מוחלטת של הכוחות הבריטים.
ראש ממשלה

במרץ 1782, בעקבות נפילת ממשלתו של נורת', הסכים שלבורן לכהן בממשלתו של רוקינגהם, בתנאי שהמלך יכיר בעצמאותה של ארצות הברית. בעקבות מותו הפתאומי והבלתי צפוי של רוקינגהם ב-1 ביולי 1782 ירש אותו שלבורן בתפקידו כראש ממשלה. מינויו של שלבורן על ידי המלך גרמו להתפטרותם של צ'ארלס ג'יימס פוקס ושל תומכיו, כולל אדמונד ברק. ברק השווה את שלבורן לקודמו בצורה חריפה. אחד מאלה שהובאו כדי למלא את מקומם של השרים המתפטרים היה ויליאם פיט הבן בן ה-23, בנו של בעל בריתו הפוליטי לשעבר של שלבורן שמונה לשר האוצר.
ראש ממשלה > משא ומתן לשלום

ממשלת שלבורן המשיכה את המשא ומתן לשלום. שלבורן אירח באחוזתו הכפרית את שליח השלום מטעם ממשלת צרפת ובאופן דיסקרטי סיכמו השניים מספר נקודות שהיו הבסיס להסכם השלום. במקביל סיכמו שליחיו של שלבורן על הסכם שלום נפרד עם הנציגים האמריקנים שהכיר בעצמאותה ובגבולותיה של ארצות הברית. שלבורן הסכים לתנאים נדיבים בקביעת הגבולות באילינוי אך סירב להסכים לדרישתו של בנג'מין פרנקלין שבריטניה תוותר על קנדה ועל טריטוריות נוספות.
נפילת הממשלה

עזיבתו של פוקס את הממשלה הובילה ליצירתה של קואליציית פוקס-נורת' שבאפריל 1783 הצליחה לגרום לממשלתו של שלבורן להתפטר. ההישג העיקרי של שלבורן בתקופת כהונתו כראש ממשלה היה סיכומם של תנאי השלום שהיוו את הבסיס לחתימתו של חוזה פריז ב-1783 שסיים את המלחמה.
עונת 1993/1994 ב-NBA

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  5 בנובמבר 1993
 תאריך סיום:  22 ביוני 1994
 מספר קבוצות:  27
 מספר משחקים לקבוצה:  82
 דראפט 1993
 בחירה ראשונה:  כריס ובר
 על ידי:  אורלנדו מג'יק (נשלח בטרייד לגולדן סטייט)
 העונה הסדירה
 המאזן הטוב ביותר:  סיאטל סופרסוניקס
 MVP של העונה הסדירה:  האקים אולאג'ואן (יוסטון רוקטס)
 מלך הסלים:  דייוויד רובינסון (סן אנטוניו ספרס)
 הפלייאוף
 אלופת המזרח:  ניו יורק ניקס
 אלופת המערב:  יוסטון רוקטס
 סדרת הגמר
 אלופה:  יוסטון רוקטס
 MVP של סדרת הגמר:  האקים אולאג'ואן
 → 1992/19931994/1995 ←
 
עונת 1993/1994 היא העונה ה-48 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה הראשונה של יוסטון רוקטס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את ניו יורק ניקס בתוצאה 4-3. האקים אולאג'ואן זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר כשקלע 26.9 נקודות בממוצע למשחק במהלך הסדרה. אולאג'ואן זכה גם בתואר ה-MVP של העונה הסדירה לראשונה בקריירה, לאחר שהעמיד ממוצעים של 27.3 נקודות, 11.9 ריבאונדים ו-3.7 חסימות למשחק לאורך העונה והוביל את קבוצתו למאזן השני בטיבו בליגה (58-24).
כחודש לפני תחילת העונה, ב-6 באוקטובר 1993, הודיע מייקל ג'ורדן על פרישתו ממשחק בעקבות מות אביו. ג'ורדן חזר ל-NBA לקראת סוף עונת 1994/95. כמו כן לקראת סוף עונת 1993/94 הודיע אייזיאה תומאס על פרישה ממשחק לאחר שקרע את גיד האכילס.
אולסטאר 1994

משחק האולסטאר 1994 נערך ב-13 בפברואר 1994 במיניאפוליס, מינסוטה.
המאמנים במשחק היו לני וילקינס מאטלנטה הוקס וג'ורג' קארל מסיאטל סופרסוניקס. חמישיית המזרח כללה את קני אנדרסון, בי ג'יי ארמסטרונג, סקוטי פיפן, דריק קולמן ושאקיל אוניל, וחמישיית המערב כללה את מיץ' ריצ'מונד, קלייד דרקסלר, קארל מלון, שון קמפ והאקים אולאג'ואן. במשחק ניצחה קבוצת המזרח בתוצאה 127-118, ול-MVP של משחק האולסטאר נבחר סקוטי פיפן שקלע 29 נקודות.
טבלת העונה הסדירה

| מזרח> # | מזרח> קבוצה | מזרח> ניצחונות | מזרח> הפסדים | מזרח> אחוז ניצחונות | מזרח> פער מהמובילה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אטלנטה הוקס* | 57 | 25 | 0.695 | – |
| 2 | ניו יורק ניקס* | 57 | 25 | 0.695 | – |
| 3 | שיקגו בולס* | 55 | 27 | 0.671 | 2 |
| 4 | אורלנדו מג'יק* | 50 | 32 | 0.610 | 7 |
| 5 | אינדיאנה פייסרס* | 47 | 35 | 0.573 | 10 |
| 6 | קליבלנד קאבלירס* | 47 | 35 | 0.573 | 10 |
| 7 | ניו ג'רזי נטס* | 45 | 37 | 0.549 | 12 |
| 8 | מיאמי היט* | 42 | 40 | 0.512 | 15 |

| 9 | שארלוט הורנטס | 41 | 41 | 0.500 | 16 |
| 10 | בוסטון סלטיקס | 32 | 50 | 0.390 | 25 |
| 11 | פילדלפיה 76' | 25 | 57 | 0.305 | 32 |
| 12 | וושינגטון בולטס | 24 | 58 | 0.293 | 33 |
| 13 | מילווקי באקס | 20 | 62 | 0.244 | 37 |
| 14 | דטרויט פיסטונס | 20 | 62 | 0.244 | 37 |
| מערב> # | מערב> קבוצה | מערב> ניצחונות | מערב> הפסדים | מערב> אחוז ניצחונות | מערב> פער מהמובילה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | סיאטל סופרסוניקס* | 63 | 19 | 0.768 | – |
| 2 | יוסטון רוקטס* | 58 | 24 | 0.707 | 5 |
| 3 | פיניקס סאנס* | 56 | 26 | 0.683 | 7 |
| 4 | סן אנטוניו ספרס* | 55 | 27 | 0.671 | 8 |
| 5 | יוטה ג'אז* | 53 | 29 | 0.646 | 10 |
| 6 | גולדן סטייט ווריורס* | 50 | 32 | 0.610 | 13 |
| 7 | פורטלנד טרייל בלייזרס* | 47 | 35 | 0.573 | 16 |
| 8 | דנוור נאגטס* | 42 | 40 | 0.512 | 21 |

| 9 | לוס אנג'לס לייקרס | 33 | 49 | 0.402 | 30 |
| 10 | סקרמנטו קינגס | 28 | 54 | 0.341 | 35 |
| 11 | לוס אנג'לס קליפרס | 27 | 55 | 0.329 | 36 |
| 12 | מינסוטה טימברוולבס | 20 | 62 | 0.244 | 43 |
| 13 | דאלאס מאבריקס | 13 | 69 | 0.159 | 50 |
‏*כוכבית מסמנת קבוצה שהעפילה לפלייאוף.
מובילי הקטגוריות הסטטיסטיות

| קטגוריה | שחקן | קבוצה | ערך |
| --- | --- | --- | --- |
| נקודות למשחק | דייוויד רובינסון | סן אנטוניו ספרס | 29.8 |
| ריבאונדים למשחק | דניס רודמן | סן אנטוניו ספרס | 17.3 |
| אסיסטים למשחק | ג'ון סטוקטון | יוטה ג'אז | 12.6 |
| חטיפות למשחק | נייט מקמילן | סיאטל סופרסוניקס | 3.0 |
| חסימות למשחק | דיקמבה מוטומבו | דנוור נאגטס | 4.1 |
| אחוזים מהשדה | שאקיל אוניל | אורלנדו מג'יק | 59.9% |
| אחוזים לשלוש | טרייסי מארי | פורטלנד טרייל בלייזרס | 45.9% |
| אחוזים מקו העונשין | מחמוד עבדול-ראוף | דנוור נאגטס | 95.6% |
| נקודות מדד | דייוויד רובינסון | סן אנטוניו ספרס | 30.7 |
פרסים

MVP של העונה הסדירה - האקים אולאג'ואן, יוסטון רוקטס
שחקן ההגנה של העונה - האקים אולאג'ואן, יוסטון רוקטס
רוקי העונה - כריס ובר, גולדן סטייט ווריורס
השחקן השישי של העונה - דל קרי, שארלוט הורנטס
השחקן המשתפר של העונה - דון מקליין, וושינגטון בולטס
מאמן העונה - לני וילקינס, אטלנטה הוקס
מנהל העונה - בוב ויטסיט, סיאטל סופרסוניקס
גביע האזרחות - ג'ו דיומרס, דטרויט פיסטונס
פרסים > פרסים עונתיים

חמישיות העונה
| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה | החמישייה השלישית |
| --- | --- | --- |


| ג'ון סטוקטון (יוטה) | קווין ג'ונסון (פיניקס) | מארק פרייס (קליבלנד) |
| לטרל ספריוול (גולדן סטייט) | מיץ' ריצ'מונד (סקרמנטו) | גארי פייטון (סיאטל) |
| סקוטי פיפן (שיקגו) | צ'ארלס בארקלי (פיניקס) | דומיניק וילקינס (אטלנטה/קליפרס) |
| קארל מלון (יוטה) | שון קמפ (סיאטל) | דריק קולמן (ניו ג'רזי) |
| האקים אולאג'ואן (יוסטון) | דייוויד רובינסון (סן אנטוניו) | שאקיל אוניל (אורלנדו) |
חמישיות ההגנה
| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


מוקי בליילוק (אטלנטה): נייט מקמילן (סיאטל)
גארי פייטון (סיאטל): לטרל ספריוול (גולדן סטייט)
סקוטי פיפן (שיקגו): דניס רודמן (סן אנטוניו)
צ'ארלס אוקלי (ניו יורק): הוראס גרנט (שיקגו)
האקים אולאג'ואן (יוסטון): דייוויד רובינסון (סן אנטוניו)
חמישיות הרוקיז
| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


פני הארדוויי (אורלנדו): ניק ואן אקסל (לייקרס)
אייזיאה ריידר (מינסוטה): לינדסי האנטר (דטרויט)
ג'מאל משבורן (דאלאס): טוני קוקוץ' (שיקגו)
כריס ובר (גולדן סטייט): דינו ראדג'ה (בוסטון)
וין בייקר (מילווקי): שון בראדלי (פילדלפיה)
הערות שוליים

↑  סיכום עונת 1993/1994 באתר nba.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1993, basketball-reference.com
↑  סיכום משחק האולסטאר 1994, nba.com
| עונות בליגת ה-NBA |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-1940 | 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 |  |
| שנות ה-1950 | 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 |  |
| שנות ה-1960 | 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 |  |
| שנות ה-1970 | 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 |  |
| שנות ה-1980 | 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 |  |
| שנות ה-1990 | 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| שנות ה-2000 | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 |  |
| שנות ה-2010 | 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 |  |
| שנות ה-2020 | 2019/2020 (הבועה) • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
האקים אולאג'ואן, ה-MVP של העונה הסדירה ושל סדרת הגמר, ושחקן ההגנה של העונה
כריס ובר, הבחירה הראשונה בדראפט 1993 וזוכה פרס רוקי העונה
איווה

ערך זה עוסק באיווה, אחת ממדינות ארצות הברית. אם התכוונתם לאיווה, אוניית מלחמה, ראו .
אָיוֹוָה (באנגלית: Iowa ‏האזנהקובץ:En-us-Iowa.ogg‏Ⓘ‏) היא המדינה ה-29 של ארצות הברית. המדינה, הממוקמת במרכז ארצות הברית, הצטרפה לברית המדינות ב-28 בדצמבר 1846. המדינה קרויה על שמו של שבט אינדיאני בשם איווה.
מקור השם

השם איווה נגזר מאנשי האיווה, השייכים לשבט הסו הילידי. השבט היה אחד מן השבטים שישבו במדינה בעת גילוייה על ידי האירופאים. זו המדינה היחידה ששמה המקוצר מכיל שתי אותיות תנועה (IA).
היסטוריה

האירופים הראשונים שביקרו באזור איווה היו ז'אק מארקט ולואי ז'ולייה, שתיעדו בשנת 1673 מספר כפרים אינדיאניים ליד נהר המיסיסיפי. האזור היה בריבונות צרפת עד שזו העבירה את הריבונות לידי ספרד בשנת 1763, לאחר מלחמת הצרפתים והאינדיאנים. בזמן השלטון הספרדי, הקימו צרפת והממלכה המאוחדת תחנות סחר רבות לאורך נהר המיסיסיפי. בשנים אלו הייתה איווה חלק מלואיזיאנה הצרפתית, ועברה לשלטון צרפת בשנת 1800, כאשר נרכשה על ידי נפוליאון בונפרטה. בשנת 1803 נקנתה איווה על ידי ארצות הברית כחלק מרכישת לואיזיאנה.
ביוני 1833 החלו להתיישב באזור מתיישבים אמריקאים, בעיקר מאוהיו, פנסילבניה, ניו יורק, אינדיאנה, קנטקי, ווירג'יניה. ביולי 1838 הוקמה טריטוריית איווה, אשר כללה באותה עת 23,242 תושבים.
ב-28 בדצמבר 1846 הפכה איווה למדינה ה-29 בארצות הברית, באישורו של הנשיא ג'יימס פולק.
בזמן מלחמת האזרחים (1861–1865) תמכה איווה באיחוד ולא התקיימו בה קרבות. באופן יחסי לכלל ארצות הברית (גם בדרום וגם בצפון), החזיקה איווה בשיא הגיוס לצבא.
בשנים שלאחר מלחמת האזרחים, גדלה אוכלוסייתה של המדינה באופן דרמטי: מ-674,913 תושבים בשנת 1860 עד 1,194,020 בשנת 1880. בתקופה זו ועד המשבר הכלכלי העולמי בשנת 1929, נהנתה איווה משגשוג וצמיחה כלכלית בחקלאות ובתעשייה. לאחר המשבר החל תהליך של אורבניזציה ותיעוש. בשנות ה-80 התרחש משבר גדול בחקלאות, דבר שגרם לעוני רב ולמשבר דמוגרפי, שנמשך כעשור.
גידול האוכלוסייה במדינת איווה הוא הגדול ביותר בארצות הברית (בחלק יחסי), ותלותה של כלכלת המדינה בחקלאות הולך ופוחת.
גאוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המדינה גובלת בצפון במינסוטה, במזרח בוויסקונסין ובאילינוי כשביניהן עובר נהר מיסיסיפי, בדרום במיזורי כשביניהן עובר נהר המיזורי, ובמערב בנברסקה ובדרום דקוטה.

רוב שטחה של איווה הוא ערבה.
ממשל ופוליטיקה

בירת המדינה היא דה מוין. איווה שולחת שני סנאטורים וארבעה נציגים לקונגרס של ארצות הברית. כיום, שני הסנאטורים ושלושה מחברי הקונגרס מהמדינה הם מהמפלגה הרפובליקנית, לעומת חברת קונגרס אחת מהמפלגה הדמוקרטית.
הרשות המחוקקת במדינה היא האספה הכללית והיא פרלמנט דו-ביתי, בה חברים 150 חברים (100 בבית הנבחרים ו-50 בסנאט). הרכב האספה (נכון ל-2020):
ממשל ופוליטיקה > בית  הנבחרים

| מפלגה | נציגים |
| --- | --- |
המפלגה הרפובליקנית: 59
המפלגה הדמוקרטית: 41
ממשל ופוליטיקה > הסנאט

| מפלגה |  |
| --- | --- |
המפלגה הרפובליקנית: 32
המפלגה הדמוקרטית: 18
ממשל ופוליטיקה > זכויות אזרח

בשנת 2023 נאסרו במדינה הפלות החל מהשבוע ה-6 להיריון. המצב המשפטי טרם חקיקת החוק היה שאישה באיווה יכלה לבחור להפסיק את היריונה עד שבוע 20. לאחר חקיקת החוק, אסורה הפסקת ההיריון אחרי זיהוי פעילות לבבית בעובר, מלבד במקרים מיוחדים, בהם אונס – אם דווח למשטרה או לספק שירותי בריאות ב-45 הימים אחרי המעשה – וגילוי עריות, אם דווח ב-145 הימים שאחריו; אם בעובר זוהו מומים שאינם מאפשרים חיים; ואם ההיריון מסכן את חיי האישה.
איווה הייתה מהמדינות הראשונות במאה ה-19 שחוקקו חוקים נגד אפליה גזעית. ביולי 1839 בית המשפט העליון אסר את העבדות במדינה. בשנת 1851 הותרו נישואים בין-גזעיים במדינה, יותר ממאה שנה לפני ההיתר הארצי בנושא. בהמשך המאה נחקקו חוקים הנוגעים לשוויון גזעי, בעיקר בחינוך, בכלכלה, במרחב הציבורי ובאוניברסיטאות.
בשנת 1847 אוניברסיטת איווה הייתה האוניברסיטה הציבורית הראשונה בארצות הברית שהחילה שוויון מלא בין גברים לנשים. בהמשך היו ניסיונות רבים לתת זכות בחירה לנשים, אך ניסיונות אלו נפלו. לבסוף, נשים קיבלו זכות בחירה רק ב-1919, יחד עם שאר המדינות.
בשנת 1976 בוטל האיסור על הומוסקסואליות, 27 שנים לפני פסק דין לורנס נגד טקסס. בשנת 2009 אושרו נישואים חד-מיניים במדינה, מה שהפך אותה למדינה השלישית בארצות הברית ולמדינה הראשונה במערב התיכון שאישרה נושא זה.
ממשל ופוליטיקה > הבחירות המקדימות

כל ארבע שנים, מאז 1972, נהוג לערוך את הבחירות המקדימות הראשונות לנשיאות ארצות הברית באיווה. ההצבעה בבחירות אלו מתבצעת באספות בחירה.
כלכלה

הכלכלה של המדינה מתבססת בעיקרה על חקלאות. הגידולים העיקריים הם: בשר חזיר, תירס, פולי סויה, שיבולת-שועל, בקר ומוצרי חלב. מקובל לזהות את איווה כחלק מחגורת התירס.

ענפי התעשייה המובילים במדינה הם עיבוד מזון ומכונות. כמו-כן, איווה היא היצרנית הגדולה ביותר בארצות הברית של אתנול.
דמוגרפיה > הערים הגדולות

דה מוין
סידר רפידס
דבנפורט
סו סיטי
ווטרלו
דמוגרפיה > יהדות איווה

היהודים הראשונים היגרו לאיווה בשנת 1833. הקהילות היהודיות במדינה גדלו מאוד עם הגעת גלי ההגירה מרוסיה ופולין.
כיום חיים באיווה כ-8,000 יהודים שהם כ־0.26% מכלל האוכלוסייה, מתוכם כ-3,000 בבירה דה מוין.
סמלי המדינה

| סמלי מדינת איווה> דגל.דגל איווה Flag of Iowa | סמלי מדינת איווה> סמל.סמל איווה Seal of Iowa | סמלי מדינת איווה> מוטו. | סמלי מדינת איווה> כינוי. |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | "את החירויות והזכויות שלנו נשמור" "Our liberties we prize and our rights we will maintain" | "מדינת ההוקאיי" "Hawkeye State" |
| עץ | פרח | ציפור | חיה |
| אלון גדול-פירות Quercus macrocarpa | ורד הערבות Wild prairie rose | קנרית אמריקאית American goldfinch |  |
ראו גם

אגריפרוססורס
הערות שוליים

↑   איווה אסרה על הפלות מהשבוע השישי להיריון, באתר הארץ, 12 ביולי 2023
↑  "Iowa", Religious Landscape Study, Pew Research Center
↑  "U.S. Census Bureau Data". U.S. Census Bureau. 2010. Retrieved 2011-07-13.
1 2  American FactFinder - Results
↑  "Annual Estimates of the Resident Population for Incorporated Places: April 1, 2010 to July 1, 2013". census.gov. May 2014. Retrieved June 3, 2014.
↑  "Table 1. Annual Estimates of the Population of Metropolitan and Micropolitan Statistical Areas: April 1, 2010 to July 1, 2014" (CSV). 2014 Population Estimates. United States Census Bureau, Population Division. March 2015. Retrieved March 26, 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548086105171  BNE: XX458638  BnF: cb123174975 (data)  CiNii: DA15926756  GND: 4109226-0  ISNI: 0000 0004 0396 2037  LCCN: n79081387  MusicBrainz: 8c3615bc-bd11-4bf0-b237-405161aac8b7  NARA: 10045311  NKC: ge170574  SUDOC: 17656456X  VIAF: 153594323   WorldCat (עם VIAF): 153594323 
מפת צפיפות האוכלוסין של מדינת איווה
Resident Evil 7: Biohazard

| --- | --- |

עטיפת המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  24 בינואר 2017 
 סוגה:  משחק הישרדות-אימה
 פיתוח:  קאפקום 
 הוצאה לאור:  קאפקום 
 ארץ מקור:  יפן 
 שפות:  אנגלית, קוריאנית, ערבית, רוסית, סינית מפושטת, סינית מסורתית, פורטוגזית ברזילאית, ספרדית, צרפתית, יפנית, איטלקית, גרמנית, פולנית 
 סדרה:  Resident Evil 
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  RE Engine 
 מצבי משחק:  משחק וידאו למשתתף יחיד 
 פלטפורמות:  Microsoft Windows, iOS, iPadOS, נינטנדו סוויץ', Xbox One, פלייסטיישן 4, macOS 
 המשחק הבא:  Resident Evil: Village
 residentevil7.com
 
Resident Evil 7: Biohazard (בתרגום מילולי לעברית: האויב שבפנים 7: סכנה ביולוגית) הוא משחק אימה והישרדות, שפותח והופץ על ידי חברת "קאפקום" היפנית ויצא לאור בשנת 2017 לקונסולות המחשב האישי, Playstation 4 (בעל האפשרות לשחק עם מכשיר המציאות המדומה) וקונסולת ה-Xbox One.
בשנת 2018 המשחק יצא לקונסולת ה-Nintendo Switch (רק לבעלי משתמש יפני).
זהו המשחק התשיעי בסדרת "Resident Evil" והראשון שמשתמש במשחקיות של "גוף ראשון". הפעם, בשונה מרוב המשחקים הקודמים בסדרה, המשחק אינו משחק אקשן אלא הישרדות ואימה.
הפרוטגוניסט הוא אית'ן וינטרס שיוצא להחזיר את אשתו האובדת מיה מידיהם של משפחת בייקר, שנדבקו בנגיף שהפך אותם למפלצתיים.