stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ולטר קונצה
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה קונצה מפקד מפקדת הכוחות בסאר-פפלץ, שהפכה באמצע ספטמבר 1939 לקורפוס ה-24, והייתה חלק מהארמייה הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות C בחזית המערבית. ב-15 בפברואר 1940 מונה קונצה למפקד הקורפוס ה-42, ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת כחלק מהארמייה התשיעית, ובשלב השני כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות A. במהלך מבצע ברברוסה לחם קונצה עם הקורפוס שבפיקודו בתחילה כעתודת קבוצת ארמיות מרכז, ולאחר מכן כחלק מהארמייה התשיעית. באמצע יולי הועבר הקורפוס לקבוצת ארמיות צפון, כחלק מהארמייה ה-16 ולאחר מכן כחלק מהארמייה ה-18. ב-10 באוקטובר 1941 פרש קונצה מתפקידו, וב-18 באוקטובר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-29 באוקטובר 1941 מונה קונצה למפקד הארמייה ה-12 שפעלה בבלקן, וב-2 ביולי 1942 פרש מתפקידו והועבר לעתודת המילואים. באמצע ספטמבר 1942 מונה קונצה לראש מחלקת החימוש בOKH, וב-3 בדצמבר 1943 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בכסף. באמצע מרץ 1945 מונה למפקד המחוז הצבאי ה-3, ובתחילת מאי 1945 נפל בידי בעלות הברית.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה נשפט קונצה במשפט בני הערובה על פשעי מלחמה ביוגוסלביה, ובשנת 1947 נדון למאסר עולם, אך עקב מצבו הרפואי שוחרר קונצה בשנת 1953. לאחר שחרורו התגורר קונצה בדטמולד, וב-1 באפריל 1960 מת, והוא בן 77 שנים.
ויליס 77

| --- | --- |

ויליס 77, שנת 1936
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  ויליס
 שנות ייצור:  1933–1942
 הרכבה:  ארצות הברית
 מודל קודם:  Whippet 
 מודל אחריו:  ויליס אמריקאר
 פלטפורמה:  מנוע קדמי
 בסיס גלגלים:  2,540-2,642  מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים,  2,380 סמ"ק המפיק 48 כ"ס (מנוע מסוג "Willys L134")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 
ויליס 77 (באנגלית: Willys 77) היא מכונית משפחתית אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האמריקאית "ויליס" (Willys-Overland Motors) בין השנים 1933–1942.
ויליס 77

בין השנים 1933–1936 הדגם יוצר בגרסת קופה, 2 דלתות.
בנוסף, משנת 1936 הדגם יוצר בגרסאות סטיישן, ואן וטנדר.
משנת 1936 דגם הסדאן יוצר ב-2 גרסאות. הגרסה המפוארת הייתה קרויה "דה-לוקס" (באנגלית: "DeLuxe").
בשנת 1933 מחירו של דגם הסדאן היה 500 דולר.
מספר גרסאות של הדגם יוצאו לאוסטרליה.
גרסאות "ויליס 77"

סדאן - 4 דלתות
קופה - 2 דלתות (יוצר בין השנים 1933–1936)
רודסטר - 2 מושבים (קבריולה)
סטיישן - (משנת 1936)
טנדר - (משנת 1936)
ואן (מסחרית) (משנת 1936)
תמונות

ויליס 77, סדאן, שנת 1937
ויליס 77
ויליס 77
ויליס 77 באוסף של סטף ורטהיימר בתפן
לקריאה נוספת

"ויליס 77" - תמונות (אתר flickr)
הערות שוליים

↑  ויליס 77  1936 Willys 77 - CommodoreCrank - Shannons Club
↑  ויליס 77 (1937-1942)
↑  תמונות של גרסאות "ויליס 77" (סדאן, קופה, סטיישן, טנדר) Willys Overland Knight Registry - Willys 77 Photo Gallery
↑  ויליס 77 קופה   Willys-Model-77-Coupe
↑  היסטוריה של ויליס 77   History - Willys Model 77 (1933-1936) roadsters - did they  היסטוריה של ויליס 77
↑  ויליס 77  A Pair of Willys 77 Panel Trucks – Vancouver, B.C., c.1936
ולטר קריגר (גנרל)

| --- | --- |

גנרל ולטר קריגר (במרכז)
 לידה:  23 במרץ 1892 צייץ, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  11 ביולי 1973 (בגיל 81) באדן-באדן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1910–1945 (כ־35 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל השריון (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-1   מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-2   מפקד קורפוס הפאנצר ה-58
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
גנרל ולטר קריגר (בגרמנית: Walter Krüger;‏ 23 במרץ 1892 – 11 ביולי 1973) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

קריגר נולד ב-23 במרץ 1892 בצייץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-181 (הסקסוני ה-15), עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר קריגר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1931 הועלה קריגר לדרגת מיור, וב-1 באוקטובר 1934 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1937 מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-10.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה מונה קריגר למפקד רגימנט הרגלים ה-171, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-56 שהייתה בעתודת קבוצת ארמיות דרום. ב-1 בפברואר 1940 מונה קריגר למפקד חטיבת הרובאים ה-1, ופיקד עליה במהלך המערכה על צרפת כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-1 במסגרת הקורפוס הממונע ה-19. ב-1 באפריל 1941 הועלה קריגר לדרגת גנרל מיור, ובמהלך מבצע ברברוסה לחם עם חטיבתו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-1 במסגרת הקורפוס הממונע ה-41. ב-11 ביולי 1941 קיבל קריגר את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-17 ביולי 1941 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-1, שהייתה חלק מקורפוס הפאנצר ה-41, ופיקד עליה במהלך הקרב על מוסקבה. ב-27 באוגוסט 1942 קיבל קריגר את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-1 באוקטובר 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. באביב 1943 הועברה הדיוויזיה שבפיקודו לבלקן, שם ניסה קריגר להנהיג מדיניות כיבוש זהירה, ואסר על חייליו הפעלת סנקציות שרירותיות, אולם מאמציו לא הוכתרו בהצלחה. ב-24 בינואר 1944 קיבל קריגר תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בפברואר 1944 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון. ב-10 בפברואר 1944 מונה למפקד קורפוס המילואים ה-58, שהוסב ב-6 ביולי 1944 לקורפוס פאנצר. באוגוסט נשלח הקורפוס שבפיקודו לנורמנדי כחלק מארמיית הפאנצר החמישית, ובאוקטובר הועמד תחת פיקוד הארמייה הראשונה. בדצמבר לחם הקורפוס שבפיקודו במהלך הקרב על הבליטה, כחלק מארמיית הפאנצר החמישית, ובפברואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-15. ב-10 באפריל 1945 מונה קריגר למפקד המחוז הצבאי ה-4, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקני.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

קריגר שוחרר מהשבי בשנת 1947. לאחר שחרורו התגורר קריגר בבאדן-באדן עד למותו ב-11 ביולי 1973.
ויליה-טוליה הואוטרינן

| --- | --- |

 לידה:  26 בדצמבר 1977 (בת 46) 
 מדינה:  פינלנד 
 שפות היצירה:  פינית 
 פרסים והוקרה:  מדליית אנני סוון (2015)  Finlandia Prize in Children's and Youth Literature (2011)  פרס קָלֵוִי יֶנְטִי 
 
וִילְיָה-טוּלִיָה הוּאוֹטָרִינֶן (בפינית: Vilja-Tuulia Huotarinen; נולדה ב-26 בדצמבר 1977) היא משוררת וסופרת פינית.
ביוגרפיה

הואוטרינן נולדה בשנת 1977 בכפר סֵאִיָּה, הסמוך לעיר טמפרה. בעלת תואר מוסמך לפילוסופיה מאוניברסיטת טמפרה, והיא מורה לכתיבה יוצרת.
שיריה תורגמו לשפות: איטלקית, איסלנדית, גרמנית, הונגרית, ליטאית, פולנית וצ'כית. הרומן שכתבה, "אור אור אור", תורגם לדנית ולשוודית. תרגומים עבריים של אחדים משיריה ראו אור בספר "חסד ויערות", אסופה לשירה פינית צעירה, שראתה אור בשנת 2020, בתרגום רמי סערי ובהוצאת כרמל.
ספריה

שירה
"אסור לרוץ עם מספריים ביד" (2004)
"מקום האישה" (2007)
"שירי הפרה השמחה" (2009)
"שבעה דודים" (2013).
רומן
"אור אור אור" (2013).
פרסים והוקרה

פרס מַנֶּר הצעירה על "מקום האישה"
פרס קָלֵוִי יֶנְטִי על "שירי הפרה השמחה"
זכתה בפרסים גם על ספריה בפרוזה.
חיים אישיים

הואוטרינן היא אם לשני ילדים ומחלקת את זמנה בין הלסינקי לרייקיאוויק.
לקריאה נוספת

רמי סערי (משורר, עורך ומתרגם), חסד ויערות – אסופת משוררים פינים צעירים, הוצאת כרמל, 2020, עמודים 31–43.
ואסיף ג'והריה

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1897 ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1972 (בגיל 74 בערך) ביירות, לבנון 
 
ואסיף ג'והריה (14 בינואר 1897 – 1972) היה מלחין, נגן עוד, משורר והיסטוריון פלסטיני נוצרי. הוא ידוע בזכות ספר זיכרונותיו, "יומניו של ואסיף ג'והאריה", המתפרש על פני שישה עשורים מ-1904 עד 1968, ומכסה את ההיסטוריה המודרנית הסוערת של ירושלים, כולל ארבעה משטרים וחמש מלחמות.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

ואסיף ג'והאריה נולד לג'ריס והילנה ברקת ב-14 בינואר 1897, חברי הקהילה הנוצרית אורתודוקסית בירושלים. אביו, ג'יריס (גירגיס), היה המוח'תאר של הקהילה האורתודוקסית המזרחית בעיר העתיקה (1884) וחבר מועצת העירייה של ירושלים, כיהן תחת ראשי הערים סלים אל-חוסייני ופיידי אל-עלמי. הוכשר כעורך דין, היה בקיא בדיני השריעה המוסלמיים ושלט במספר שפות, כולל יוונית, טורקית וערבית. הוא עבד זמן קצר כשמאי ממשלתי, אך מאוחר יותר פנה לעסקים פרטיים, והפך לחקלאי משי מצליח באל עזרייה ולבעל בית קפה. הוא גם היה יצרן איקונים מיומן ומוזיקאי חובב, מה שהביא את ואסיף ללמוד לנגן בעוד בגיל צעיר. אמו, הילנה ברקת, נצר למשפחה אורתודוקסית מובילה ממה שנודע לימים כרובע הנוצרי.
מעמד המשפחה בתוך מערכת המעמדות של ירושלים בתקופה העות'מאנית מיוחס לקשרים שלהם כבני חסות של משפחת חוסייני, בעלי אדמות שהחזיקו בתפקידי הנהגה פוליטיים ודתיים בחיים הציבוריים הפלסטינים. הם היו תלויים במשפחת חוסייני לצורך מינויים למשרות באדמותיהם ובשירות המדינה.
ילדותו של ואסיף הושפעה מאוד מאביו. אביו פיקח על חינוכו של ואסיף, ובחר בתי ספר ומדריכים לילדיו. בגיל תשע פיתח עניין במוזיקה (במיוחד בנגינה בעוד) בני הזוג ג'והאריה ערכו לו חגיגת יום הולדת שבה הופיעה המוזיקאי קוסטנדי אל-סוס. זמן קצר לאחר מכן הוא ייקח שיעורי עוד, בהנחייתו של עבדול חמיד קוטאינה. בערך באותו זמן, אביו של ואסיף שלח אותו להתלמד במספרה מקומית, בין יתר ההכשרות שהשלימו את השכלתו הפורמלית ולעיתים קרובות קידמו את הקריירה המוזיקלית המתפתחת שלו.
ביוגרפיה > חינוך

השכלתו של ואסיף מהווה דוגמה למגוון התרבותי של ירושלים. כתביו של ואסיף שיקפו, "... מידה ניכרת של חינוך פורמלי. . . שפתו המלוטשת, הדמיון הפיוטי העשיר שלו." בין בתי הספר והמקצועות שלמד היו:
I. בית הספר דבאגה (של הכנסייה הלותרנית) עד 1909, ולימודיו כללו: דקדוק ערבי בסיסי, הכתבה, קריאה וחשבון.
II. בית הספר הלאומי של דוסטוריה, מוסד פרוגרסיבי בניהולו של ח'ליל א-סכאכיני. כאן למד את מקצועות החינוך הגופני, אנגלית, צרפתית, וטורקית. כמו גם לימודי קוראן, שעזרו לו ללמוד אחר כך מוזיקה ושירה ערבית.
III. בית הספר אל-מוטראן, שם עודד אותו חוסייני נדיב ללמוד אנגלית.
השכלתו של ואסיף חשובה בהקשר למידת הגיוון בתוך ירושלים. הוא היה נוצרי שלמד במוסדות נוצריים ומוסלמיים כאחד, שם למד את שפות המזרח התיכון ואירופה כאחד, את הטקסטים של התנ"ך והקוראן.
סיפור חינוכו של ג'והאריה מדגים את נזילות הגבולות באימפריה העות'מאנית בימי נעוריו של ג'והאריה. בעולם העכשווי זהויות האנשים ותפקידיהם החברתיים והפוליטיים קבועים יחסית. בעולם נעוריו של ג'והאריה, הגבולות המפרידים בין חייהם של נוצרים או יהודים למוסלמים היו זורמים יותר, וכך גם גבולות חברתיים עירוניים והגבולות המפרידים בין דרכי חיים מודרניות מסורתיות כביכול.

 - גלווין, המזרח התיכון המודרני: היסטוריה
ביוגרפיה > קריירת מוזיקלית

הקריירה המוזיקלית של ואסיף החלה בגיל תשע. הוא חונך על ידי מוזיקאים שונים מירושלים. הקריירה המוזיקלית של ואסיף חשפה אותו לתרבויות שונות של האזור וגם במערב. הוא פיתח יחסים קרובים עם עמיתים מוזיקאים שהגיעו מלבנון, מצרים, סוריה, טורקיה ורוסיה. הוא ניגן עם ולמען נוצרים, מוסלמים ויהודים. שיתוף הפעולה של אמנים באותה תקופה חצה את הזהות האתנית והעדתית.
השכלתו והקריירה המוזיקלית של ואסיף עמדו בסימן ההשפעה הגוברת של תרבות אל-נהדה
יומניו של ואסיף ג'והאריה

"יומניו של ואסיף ג'והאריה" מתארים תקופה המאופיינת בשינוי פוליטי וסוציו-אקונומי נרחב בתוך העיר ירושלים. בתחילת המאה העשרים החלה עידן המודרניות בירושלים, שהתבטא בהתקדמות הטכנולוגיה, התעשייה, הממשל, התשתיות, האמנויות והחינוך. כתביו של ג'והאריה משמשים מקור ראשוני רב ערך שסייע לחקר התקופה; בעיקר על השפעות המודרניזציה ותפקידן של האתניות והזהויות העדתיות במהלך התקופה.
יומניו של ואסיף ג'והאריה > מודרניזציה בירושלים

העיר ירושלים, בתחילת כתיבתו של ג'והאריה בשנת 1904, תוארה כנקודה כושלת בשולי האימפריה העות'מאנית. ככזו, העיר נכנסה מאוחר יחסית לעידן מודרניזציה של המאה התשע-עשרה, וג'והאריה היה עד לשינוי זה. המודרניזציה של ירושלים הביאה לעלייתם של מעמדות חדשים בחברה, כמו בעלי קרקעות עשירים והקמת מועצות עירוניות בערים ברחבי האימפריה העות'מאנית, עד סוף המאה התשע-עשרה.
יומניו של ואסיף ג'והאריה > סקירה כללית

"יומניו של ואסיף ג'והאריה" הם אוסף קורותיו של ג'והאריה המתפרשים על פני שישה עשורים (1904–1968), של ההיסטוריה המודרנית הסוערת של ירושלים, המכסה ארבעה משטרים וחמש מלחמות. הוא חווה תקופות יוצאות דופן, אך הוא עצמו לא נמנה עם האליטה הפוליטית או התרבותית של ירושלים. עם זאת, חשיבות כתביו של ג'והארי מיוחסת למעמדו של כחבר רגיל בחברה. מעמדו החברתי בא לידי ביטוי בתוך סגנון כתביו, הזיכרונות כתובים ברובם בסגנון האנקדוטלי של החכוואתי (מספר סיפורים) שהרשים אותו בילדותו. הטקסט של היומנים עמוס בפרשנות ובביקורות חברתיות על התרבות, הפוליטיקה החברתית-כלכלית של ירושלים. הוא תיעד את חיי היום יום בצומת קריטי בתולדות העיר.
יומניו של ואסיף ג'והאריה > סלים תמרי על חשיבות "יומניו של ואסיף ג'והאריה"

אינטראקציה חברתית בין תושבי ירושלים בתחילת המאה העשרים נטענה על ידי חוקרים רבים כפי שהוגדרו על ידי,
החלוקה האתנית של ארבע קהילות: מוסלמית, נוצרית, ארמנית ויהודית. ברבעים אלה, טוענים הדיווחים המקובלים, הצמתים החברתיים היו פחות או יותר בלעדיים, מוגדרים פיזית ומחוזקים על ידי מנגנונים של עזרה הדדית, התמחות במלאכה, חגיגות פולחן, מערכות חינוך פנימיות ומעל לכל, כללי האנדוגמיה הקהילתיים.

 —סלים תמרי, " וסיף ג'והאריה, מוזיקה פופולרית ומודרניות מוקדמת בירושלים "
עם זאת, הופעתם של כתבי ואסיף ג'והאריה סיפקו לחוקרים כמו סלים תמרי מקור ראשוני המסוגל להפריך טענה כזו. באמצעות התיעוד של ג'והאריה, תמרי טוען לחולשת הפרדיגמה, הנאמרת לעיל ומציעה,
המודרניות של ירושלים הייתה מאפיין של הדינמיקה הפנימית בעיר העות'מאנית ומציעים שהמבנה החברתי של העיר המוקפת חומה היה הרבה יותר נזיל ממה שמקובל לחשוב; בנוסף, "אני מציע ששיטת הרבעים המרמזת על חלוקת העיר העתיקה לתחומים קהילתיים הוכנסה ונכפתה רטרואקטיבית על העיר על ידי תקנות קולוניאליות בריטיות."

 —סלים תמרי, "וסיף ג'והאריה, מוזיקה פופולרית ומודרניות בירושלים".
תמרי מתייחסת לסצנת התרבות של העיר כאל "היברידית" של זהויות אתניות ועדתיות שונות,
במקרה של ירושלים העות'מאנית שלפני המלחמה... העיר טיפחה זהות קהילתית, תודעה הקהילתית קדם-לאומית המתחרה בלאומיות הערבית שהחלה להתחזק אך עם סממנים מקומיים פלסטינים וכן תנועה יהודית ציונית עוברית.

 —סלים תמרי, "וסיף ג'והאריה, מוזיקה פופולרית ומודרניות בירושלים".
הניסיון של ואסיף בקרב קבוצות אתניות ועדתיות שונות היה ברובו ידידותי. הוא למד ערבית וקוראן, שיחק עם מוסלמים, טורקים, אירופאים והתייחס ליהודים כאל אבנא אל-בלד (בני המדינה), 'בני הארץ', 'יהוד אולאד ערבי' (יהודים, בנים של ערבים)."  הטיעון של תמרי משמש כדחייה של הנרטיב הקונסטרוקטיביסטי, וטוען בעד מודל מבני בהבנת החברה בירושלים בתחילת המאה. תקופה של מודרניזציה, שליטה אימפריאלית תחת שיטת המנדט הבריטי אחראית לגבולות הקהילתיים של ירושלים בעידן המודרני.
הערות שוליים

↑  דליה קרפל, זכרונות של מושל ירושלים, ג'נטלמן בריטי, בשנות העשרים של המאה שעברה, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2010
1 2  Tamari, "Jerusalem's Ottoman Modernity: The Times and Lives of Wasif Jawhariyyeh", Jerusalem Quarterly, Summer 2000; Issue 9, p. 1.
↑  Tamari, "Jerusalem's Ottoman Modernity", Jerusalem Quarterly, Summer 2000; Issue 9, p. 33.
↑  William McClure Thomson (1860): The Land and the Book: Or, Biblical Illustrations Drawn from the Manners and Customs, the Scenes and Scenery, of the Holy Land, Vol II, p. 578.
1 2 3  Tamari, Salim, "Wasif Jawhariyyeh, Popular Music and Modernity in Jerusalem", in Rebecca Stein and Ted Swedenberg (eds), Palestine, Israel, and the Politics of Popular Culture. Durham: Duke University Press, 2006, p. 33.
1 2  Gelvin, James L. The Modern Middle East: A History. New York: Oxford University Press, 2008, p. 103.
↑  Gelvin (2008), p. 105.
↑  Tamari, "Wasif Jawhariyyeh, Popular Music and Modernity in Jerusalem" (2006), pp. 42-44.
↑  Gelvin (2008), p. 106.
1 2 3  Gelvin (2008), p. 100.
↑  Gelvin (2008), p. 101.
1 2  Tamari, "Wasif Jawhariyyeh, Popular Music and Modernity in Jerusalem" (2006), p. 30.
1 2  Tamari, "Wasif Jawhariyyeh, Popular Music and Modernity in Jerusalem" (2006), p. 28.
↑  Tamari, "Wasif Jawhariyyeh, Popular Music and Modernity in Jerusalem" (2006), p. 29.
↑  Tamari, Salim, "Ishaq al-Shami and the Predicament of the Arab Jew in Palestine", Jewish Quarterly, August 2004, issue 21.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310990605171  BnF: cb15044165h (data)  GND: 12949433X  ISNI: 0000 0001 0783 0291  LCCN: nr2004020674  SUDOC: 189369655  VIAF: 66750822   WorldCat (עם VIAF): 66750822 
נגן עוד פלסטיני בירושלים, 1859.
ולטר פרנקל

פרנקל בריצת המרתון בדרך לנס ציונה, ינואר 1934
ולטר פרנקל (בגרמנית: Walter Frankl; ‏28 במרץ 1906 – 30 בדצמבר 1989) היה אתלט אוסטרי-ישראלי. שש פעמים אלוף אוסטריה (שלוש פעמים בריצת 5000 מטר ושלוש פעמים בריצת 10000 מטר) וארבע פעמים אלוף פראג. אלוף המכביה הראשונה (1932). אלוף ארץ ישראל ושיאן ארץ ישראל בכל הריצות מריצת 1500 מטר ועד לריצת המרתון, זכה ב-14 תוארי אליפות ארץ ישראל. נחשב למנצח ריצת המרתון הראשונה בארץ (1934). ייסד ואימן באגודות ברית מכבים עתיד תל אביב, מכבי צפון תל אביב ומכבי נתניה. ארגן את שידור הספורט הראשון ברדיו הארצישראלי בשנת 1942.
פרנקל היה איש חינוך, מורה לחקלאות ב"גימנסיה רחביה" בירושלים. ייסד בהדסים קייטנת קיץ. מחברם של ספרי גננות.
ביוגרפיה

פרנקל נולד באוסטריה. התאמן בקבוצת הכח וינה.
באליפות אוסטריה שנערכה בווינה ב-14 ביולי 1928 זכה פרנקל במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 16:17.0 דקות. שנה לאחר מכן, הוא הגן על תוארו בריצת 5000 מטר בתוצאה של 16:04.0 דקות וזכה גם בריצת 10000 מטר בתוצאה של 34:03.0 דקות. באליפות אוסטריה שנערכה ב-11 ביולי 1931 הוא זכה בפעם השלישית בריצת 5000 מטר בתוצאה של 16:00.6 דקות. הוא ייצג את אוסטריה באולימפיאדת 1928 באמסטרדם.
במכביה האירופית הראשונה שנערכה באוסטרבה צ'כיה ב-29 - 30 ביוני 1929 זכה פרנקל בשלוש מדליות כסף, בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:08.0 דקות, אחרי ארפד בלודי (2:06.1 דקות) ולפני טישלר, שניהם מאוסטריה, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:24.0 דקות, אחרי אליאס כץ מגרמניה (4:20.0 דקות) ולפני ולטר בק מאוסטריה (4:45.0 דקות) ובריצת 5000 מטר בתוצאה של 16:25.0 דקות, אחרי אליאס כץ (16:21.0 דקות) ולפני וייס מצ'כיה.
במכביה האירופית השנייה שנערכה באנטוורפן בלגיה ב-4 - 6 ביולי 1930 זכה בשתי מדליות כסף, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:33.0 דקות, אחרי וינדאו מגרמניה (4:30.0 דקות) ולפני ברגמן (4:37.0 דקות) ובריצת 3000 מטר בתוצאה של 9:39.0 דקות, אחרי אליאס כץ (9:18.0 דקות) ולפני כהן מגרמניה (9:51.0 דקות).
הוא עלה לארץ ישראל ב-1931. הוא למד בכדורי והתמחה בגידולי צמחים וכוורנות. שימש כמורה לספורט וחקלאות ב"גימנסיה רחביה" בירושלים. הוא ייסד את קייטנת הדסים בה בילו בעיקר "ילדי השמנת" במחזורים בני שלושה שבועות.
במכביה הראשונה שנערכה בישראל בשנת 1932 יצג ולטר את צ'כוסלובקיה וזכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת שליחים 3x1000 מטר ביחד עם רוברט גולדשמיט ואדה שוורץ (8:52.7 דקות) לפני אוסטריה ונבחרת ארץ ישראל. מדליית כסף, בריצת 10 ק"מ, אחרי רינה מבר כוכבא אנגליה ולפני הרי ורבין מארצות הברית. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי בריצת 5000 מטר ושישי בריצת 800 מטר (4:19.2 דקות).
בריצת המרתון הראשונה שנערכה בישראל ב-31 בינואר 1934, מתל אביב לנס ציונה וחזרה סיים פרנקל במקום ראשון בתוצאה של 3:15 שעות. בריצה השתתפו שבעה אתלטים וסיימו אותה שלושה. שני סיים יצחק גלסברג מבית"ר (3:23 שעות) ובמקום שלישי סיים מרדכי כהן.
בשנת 1934 השתתף פרנקל במשחקי הודו המערבית שהתקיימו בניו דלהי.
פרנקל לא השתתף במכביה השנייה שנערכה באפריל 1935, מאחר שהיה באותה תקופה בכלא יפו לאחר שהואשם במתן סיוע לעולים בלתי חוקיים שהגיעו לארץ.
באליפות האתלטיקה הראשונה של ארץ ישראל, שנערכה באצטדיון ימק"א, בנובמבר 1935 זכה פרנקל בשתי מדליות זהב, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 19:24.3 דקות, לפני שמעון וולדמן ממכבי רחובות (20:02.4 דקות) ומורגנשטרן מבר כוכבא ירושלים ובריצת 10,000 מטר בתוצאה של 41:55 דקות, לפני משה זיסמן חברו לאגודת מכבי עתיד תל אביב (44:12 דקות) וגינצבורג ממכבי חיפה (44:53.4 דקות).
במכביה הרביעית זכה ולטר להדליק את "אש המכביה" בטקס הפתיחה.
היה נשוי ללוטה, והיו להם שני ילדים ונכדים. התגורר בירושלים. חיבר ספרים בנושא גינון וספורט, בעברית, באנגלית ובגרמנית.
ארכיונו שמור במחלקת  הארכיונים בספרייה הלאומית
הערות שוליים

↑  National Outdoor 5000m Championships for Austria, באתר arrs (באנגלית)
↑  National Outdoor 10000m Championships for Austria, באתר arrs (באנגלית)
↑  מופיע בגב ספרו "הכל על גננות בישראל"
1 2 3  Maccabiah Games before World War II (באנגלית)
↑  מורה לספורט מר ולטר פרנקל, חרות, 26 באפריל 1962
↑  ולטר פרנקל (1932) - ריצת 10,000 מטר ברחובות ת"א, דבר, 8 ביולי 1973
↑  המנצחים במכביה הראשונה והישגיהם, דואר היום, 2 באפריל 1935
↑  ה"מכביה", דבר, 30 במרץ 1932
↑  יום שני ל"מכביה" היום ב-5 תהלוכה מהאצטדיון העירה, דבר, 31 במרץ 1932
↑  מתוצאות ההתחרויות, דואר היום, 1 באפריל 1932
↑  תל אביב לנס ציונה בריצה הלוך ושוב, דבר, 2 בפברואר 1934
↑  נ. סנפירי, הספורט הא"י בשנה האחרונה, דואר היום, 2 באפריל 1935
↑  פגישה נרגשת, מעריב, 14 בפברואר 1963
↑  ולטר פרנקל מציין שריצת 10000 מטר הפכה ל-11,400 מטר, מאחר שהשופטים/מארגנים שכחו משום-מה שמידות המגרש בימק"א שונות מהמקובל באותה תקופה (400 מטרים לסיבוב). חשבון פשוט מעלה שהרצים למרחק 10,000 מטרים נדרשו ל-25 סיבובים. לפיכך 11,400 מטרים (לפי פרנקל) הפכו ל-456 מטר לסיבוב במקום 400 מטר. אפשרות סבירה אחרת היא טעות במניין הסיבובים.
↑  אלישע שוחט, 75 שנים לרבַּנָאות הראשונה באתלטיקה - חלק שני, באתר sportweb, ‏18 באוקטובר
↑  נפתחו משחקי המכביה הרביעית, על המשמר, 21 בספטמבר 1953
↑  ארכיון ולטר פרנקל, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312643005171  LCCN: n84005835  VIAF: 305132028   WorldCat (עם VIAF): 305132028
הרפתקאות במבה בממלכה הקסומה

| --- | --- |

מסך הפתיחה של המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  מרץ 2009
 סוגה:  משחק דפדפן
 פיתוח:  Playful Shark
 הוצאה לאור:  אסם השקעות
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  פלאש
 מצבי משחק:  שחקן יחיד
 פלטפורמות:  דפדפן
 מדיה:  הזרמת מדיה
 דרישות מערכת
 בקרים:  מקלדת ועכבר
הרפתקאות במבה בממלכה הקסומה הוא משחק תפקידים ממוחשב ישראלי המבוסס על זיכיון חטיף הבוטנים במבה.
מאפיינים

הרפתקאות במבה בממלכה הקסומה מבוסס על טכנולוגיית פלאש, ועלה באתר האינטרנט של החטיף "במבה". המשחק זכה בתחרות של תעשיית המשחקים הישראלית בכנס GameIS בקטגוריית "משחק הווב של השנה" (לשנת 2009). המשחק הופק על ידי הסטודיו Playful Shark ואידאולוג'יק.
המוזיקה והפסקול נוצרו על ידי ניב גולן.
עלילה

המשחק מספר על עלילותיו של במבה הקוסם (התינוק של במבה). כאשר המשחק מתחיל, מופיע סרטון ובו מוצג הסיפור הראשוני. במבה אומר שלום לצופים, ומתחיל לבצע קסמים בעזרת הידיים שלו, ספק נכשל ספק מצליח. מישהו דופק בדלת, במבה פותח והאיש הזר מביא לו מגילה.
המנהל של בית הספר לקוסמות וכישוף מודיע לבמבה שהוא קוסם אמיתי ומביא לו שרביט קסמים.
במבה שמח ומצליח לעשות קסמים. לפתע כדור הבדולח מתריע כי יש אויבים בממלכה ובמבה מבין שהוא צריך להילחם. אז המשחק מתחיל בפועל. על השחקן לבחור מה יהיה כוח הקסם שלו:
מסדר האש - קסמים השולטים באש
מסדר הקרח - קסמים השולטים בקרח
מסדר הטבע - קסמים השולטים בטבע
המשחק מכיל 20 מפלצות שונות, 10 מבוכים, עשרות קסמים שונים ומאות פריטי לבוש. המשחק הוא משחק תפקידים ממוחשב.
בסיפור הרקע של המשחק מופיע התינוק של במבה כקוסם מתחיל, שעושה את צעדיו הראשונים בעולם הקסמים. הוא נתקל במפלצות שחדרו לאזור ומאיימות להטיל כאוס ברחבי הממלכה. השחקן מגלם את התינוק של במבה בעודו מתמודד מול המפלצות, מוצא אוצרות ומשפר את רמת הקסימה שלו עד לדרגת קוסם מקצועי. במשחק זה יש רמות, וכדי להגיע לשלבים יותר מתקדמים צריך להתקדם במבוך, לבצע משימות ולאסוף חטיפי במבה.
לאחר הסגירה

לאחר סגירת המשחק ב-2017, מספר עצומות נפתחו באינטרנט, שמטרתן להחזיר את המשחק, אך ללא הצלחה.
בשנת 2020, כ-3 שנים לאחר שהורד מהרשת, מיזם בשם "Make Bamba Great Again" החל להתפרסם באינסטגרם, ומטרתו לפתח את המשחק מחדש. לאחר אישור מאסם ומהמפתחים המקוריים של המשחק, הוא הופץ ב-30 באוגוסט של אותה שנה.
נכון לשנת 2023, אתר האינטרנט החדש אף הוא לא זמין.
נכון ל-2024  ניתן לשחק בו דרך התוכנה flashpointarchive.
פרסים

| שנה | פרס | מעניק/ת הפרס | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | משחק הווב של השנה | אגודת GameIS | זכייה |
הערות שוליים

↑  במבה בממלכה הקסומה, באתר magic-kingdom.live (ארכיון)
↑  Flashpoint Archive, flashpointarchive.org
↑  זוכי פרסי GameIS לשנת 2009
ורדיים

| ורדיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ורדנאים
משפחה:: ורדיים
שם מדעי
 Rosaceae ‏ז'יסייה, 1789
תחום תפוצה

ורדיים או ורדניים (שם מדעי: Rosaceae) הם משפחה גדולה של צמחים בעלי פרחים בסדרת הוורדנאים. במשפחה 100–120 סוגים, ו-3,000–4,000 מינים של עצים (רובם נשירים), שיחים ועשבים רב-שנתיים. הוורדיים נפוצים כמעט בכל העולם (מלבד הקטבים ומדבר סהרה), בעיקר בחצי הכדור הצפוני.
תת-משפחות

מיון המשפחה עבר שינויים לאורך השנים עם התקדמות המחקר המדעי. המשפחה מחולקת כיום לשלוש תת-משפחות, להלן:
הוורדיים (Rosoideae) - כוללת את הוורד, תות שדה, פטל, סירה, בן-סירה ואחרים.
Dryadoideae.
שזיפיים (Amygdaloideae) - בתת-משפחה זו נכללים עצי הפרי למיניהם: אגס, אפרסק, בן-חוזרר, דובדבן, חבוש, חבושית, חוזרר, משמש, עוזרר, שזיף, שסק, שקד, תפוח, ארוניה ואחרים.