stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המערכה הצרפתית במצרים ובארץ ישראל
לקריאה נוספת

נתן שור, מסע נאפוליון לארץ ישראל, תל אביב, 1984
זאב וילנאי, "נפוליאון בונפרט" (ערך), מתוך אנציקלופדיה אריאל, תל אביב 1978
מרדכי גיחון, נפוליאון בארץ ישראל, הוצאת אפי מלצר בע"מ, 2003
מרדכי גיחון, "נאפוליון בארץ ישראל", בתוך הערך: ארץ ישראל, האנציקלופדיה העברית, כרך א3
מרדכי גיחון, "מצור נפוליאון על עכו", בספר: אריה שמואלביץ' (עורך), זירת קרב - קרבות הכרעה בארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2007.
הכניסה למסגד אל ג'זאר בעכו, מתרומותיו הבולטות של אחמד אל ג'זאר לנופה של ארץ ישראל
אניית הדגל של הצי הצרפתי "האוריינט" עולה באש במהלך קרב הנילוס, שאחריו מצא עצמו נפוליאון לכוד במזרח התיכון ללא יכולת להשיב את חייליו הביתה
משלחת החוקרים במצרים בניצוח נפוליאון
כנסיית פטרוס הקדוש ביפו שבה שהה נפוליאון בעת כיבוש העיר
קטע מחומת עכו שנבנה על ידי דאהר אל עומר ובוצר על ידי אחמד אל ג'זאר
פסלו של נפוליאון על "גבעת נפוליאון" בעכו, המוצב במקום שבו הציב נפוליון את תותחיו
קברו של גנרל קאפארלי בעכו
השדות בין עפולה ומרחביה בהם התחולל הקרב מול הר תבור
שרידי קו הביצורים הפנימי שהוקם על ידי פרחי ודה פליפו בעת המצור על העיר
מצבה בצורת פירמידה ועליה צלב, שהוקמה לחיילי נפוליאון שמתו במהלך המצור על עכו. המצבה מוצבת בחצר המנזר בסטלה מאריס בחיפה, ששימש כבית חולים צבאי, ובחצרו טמונים רבים מחיילי נפוליאון
רוטב אלף האיים

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  רוטב לתיבול, תיבול 
 על שם:  אלף האיים 
 מוצא:  ארצות הברית 
 
רוטב אלף האיים בסלט
רוטב אלף האיים הוא רוטב שבסיסו תערובת של מיונז, רסק עגבניות (או קטשופ), חומץ או מיץ לימון, ולרוב גם שמן זית וחרדל; בנוסף מכיל מגוון של ירקות חתוכים כגון בצלים, מלפפונים חמוצים, פלפלים, זיתים ירוקים, כמו כן לעיתים מכיל הרוטב ביצה קשה. השימושים ברוטב מגוונים: ניתן להשתמש בו כרוטב לסלט ובכריכים. הרוטב פופולרי במטבח של רשתות המזון המהיר.
היסטוריה

לפי The Oxford Companion to American Food and Drink, שם הרוטב מגיע מאזור אלף האיים, הממוקם לאורך נהר סנט לורנס העליון בין ארצות הברית לקנדה. באזור זה, גרסה נפוצה אחת למקור הרוטב אומרת שאשתו של מדריך דיג, סופיה לונד, הכינה את התבלין כחלק מארוחת הערב של בעלה ג'ורג'. לעיתים קרובות בגרסה זו, השחקנית מאי ארווין ביקשה את המתכון לאחר שנהנתה ממנו. ארווין, נתנה את המתכון לאחרים. בגרסה שנייה נוספת של הסיפור, תושב עונת הקיץ של אלף האיים, ג'ורג' בולדט, שבנה את טירת בולדט בין השנים 1900 ו-1904 ומי שהיה הבעלים של "מלון וולדורף-אסטוריה", הורה למנהל הטבחים, אוסקר צ'ירקי, לשים את הרוטב בתפריט בשנת 1894 לאחר ששכח לשים רטבים על סלטים ואילתר עם אילו מרכיבים שהיו בהישג ידו באותה תקופה. מאמר של נשיונל ג'יאוגרפיק משנת 1959 קובע, "לפי הדיווחים, רוטב אלף האיים פותח על ידי השף של בולדט." למרות הטענות שהוא היה מעורב בהכנסת הרוטב לסלט בוולדורף, השף צ'ירקי לא הזכיר את הרוטב לסלט בספר הבישול שלו. שפורסם במהלך פרק הזמן הזה.
כאשר הסוציולוג של אוניברסיטת ויסקונסין מייקל בל ותלמידיו לתואר שני ניסו לקבוע את מקור רוטב אלף האיים ב-2010, הם גילו שהסיפור שונה בין כפרים ואיים באזור אלף האיים. הם גילו את קיומו של סיפור מקור שלישי שבו המתכון המקורי התבסס על רוטב צרפתי, אשר נתמך על ידי מתכון שפורסם במהדורה ה-11 של ספר הבישול של פאני פארמר שיצא לאור בשנת 1965. נראה כי כל הטענות מבוססות על מסורות בעל פה ללא מסמכים כתובים תומכים.
שימושים

הוא נמצא בשימוש נרחב במסעדות מזון מהיר ובסועדים בארצות הברית, שם הוא מכונה לעיתים קרובות "רוטב מיוחד" או "רוטב סודי". דוגמה לכך היא ה"ממרח" של In-N-Out Burger, המוגש על המבורגרים וכמה פריטי "תפריט סודי"; למרות שמו, הוא וריאציה של רוטב אלף האיים. רוטב אלף האיים משמש לעיתים קרובות ב"כריך רובן" במקום "רוטב רוסי". רוטב ה"ביג מק" של מקדונלד'ס הוא וריאציה על רוטב אלף האיים.
שליטה ובקרה

ערך זה עוסק במערכות צבאיות. אם התכוונתם למערכת ניהול רשת, ראו .
מערכת שו"ב בנושאת המטוסים של צי ארצות הברית "קארל וינסן"
עמדת שליטה ובקרה ניידת – צבא נורווגיה
מערכת שליטה ובקרה (בראשי תיבות: שו"ב) היא מערכת צבאית המיועדת לתת לדרג הפיקודי את תמונת שדה הקרב בזמן אמת. באנגלית נקראת המערכת Command & Control System ‏(ובקיצור – C2)‏.
מטרות המערכת

זיהוי הכוחות הפועלים בזירה והצגת מירב המידע על כל כח. למשל, בדומה למטרת מערכת זיהוי עמית-טורף, בזירה הימית תזוהה כל ספינה ותוצג אם היא שייכת לכוחות הביטחון, לאויב או נייטרלית. כיוון תנועת הספינה, מהירותה וסוגה ומידע נוסף – אם קיים במערכת. חשיבות מיוחדת תוקדש לזיהוי כוחות עמיתים לבל תיפתח אש ידידותית על כוחותינו.
האחדת זיהויים. לאחד את הזיהויים של הכוחות השונים אצל כל מפקדי המשנה. דבר זה בא למנוע דיווח כפול של כוחות אויב מסוימים ומנגד להתעלם מקיומם של כוחות אחרים שלו.
קבלת מירב המידע מחיישנים ואמצעי קלט שונים ועיבודו. המידע יכול להתקבל מתצפיות אנושיות, שידורי מכ"ם, תצפיות מלוויני ריגול וממל"טים, דיווחי מודיעין, קליטה פסיבית של אותות מכ"ם, קליטת אותות סונאר וכדומה. דיווחי החיישנים יכולים לאמת ולהוסיף מידע על מטרות שכבר מטופלות על ידי המערכת או לאבחן שמדובר בגורם חדש ולהפיץ נתונים התחלתיים אודותיו.
זיהוי איומים. מערכת שו"ב אמורה לזהות באופן אוטומטי איומים כטילים או מטוסי אויב בהתאם לקריטריונים מוגדרים מראש: כיוון תנועה, מהירות בטווח מהירויות מסוים, גובה כלי הטיס וכדומה. המערכת יכולה להפעיל באופן אוטונומי כלי נשק שיירו לעבר האיום (לאחר שבנוהל זיהוי עמית-טורף (זע"ט) לא זוהה כלי הטיס כעמית.) כדוגמת מערכות ירי וולקן-פלנקס המורכבות על ספינות קרב אמריקאיות וכוחות היבשה בעיראק.
העברה בתקשורת (מוצפנת) של מהלכי קרב צפויים, הן של כוחותינו והן של האויב, באופן דו-ממדי בין מפקדי הכוחות ומפקדות עורפיות.
הכוונת כלי נשק מעבר לאופק. למשל ניהוג כטב"ם על ידי מפעיל כטב"ם או טילי הרפון מספינת-קרב.
הקלטת מהלכי הקרב לצורכי תחקירים והפקת לקחים.
אינטגרציה של מספר מרכיבים (מצלמות, אזעקות אש ועשן, פריצה) והצגתם במערכת אחודה כמרכז בקרה ניהולי.
ניהול מבצע במקרה של אירוע בחדר חמ"ל (חדר מלחמה) על ידי מערכת שו"ב.
יתרונות וחסרונות

הצגת כל המידע באופן חזותי.
"דחיפת" מידע למפקדי המשנה ממפקדות עורפיות וגופי מודיעין ולא המתנה ל"משיכת" פריטי מידע ספציפיים.
המערכת מעדכנת באופן אוטומטי, בזמן אמת, את המידע וחזותו.
הצגת תמונה אחידה לפני כל מפקדי הכוחות.
אין העברת מידע בשפה גלויה (או גלויה למחצה).
התאמה מלאה בין תמונת שדה הקרב למפה הטופוגרפית.
תקשורת ישירה על בסיס משותף בין כלים מחילות שונים. למשל, בין מסוקים לטנקים.
כלי עזר לביצוע חישובים שונים. חישובים גיאודטיים או טופוגרפיים, לדוגמה.
הצגת ההיסטוריה של מהלכי כוחות מסוימים.
פינוי ערוצי הקשר להעברת מידע קריטי בלבד.
חשיפה מלאה של היערכות כוחותינו והמידע המודיעיני במקרה של פריצת קודי התקשורת או נפילת אחת המערכות לידי האויב.
התעסקות ממושכת בבדיקת ובחינת החוזי במקום לפקד בפועל על הלחימה. (סינון מידע מיותר/בלתי-נחוץ)
הסתמכות על חוזי המערכת במקום קליטת נתוני השטח באופן בלתי-אמצעי.
הסתמכות מלאה על רשת הניווט הלוויינית – GPS, מה שיגרום לקריסת מערכות בעת השתקת או שיבוש הרשת.
המערכת עלולה להיחשף להשתלת נתוני כזב על ידי האויב על ידי לוחמה אלקטרונית, דבר שיביא למהלכים מוטעים של כוחותינו או למהלכי הפתעה של האויב.
מיקומם של מפקדי הכוחות במפקדות אחוריות (ליד מסכי הפלזמה) ולא בשדה הקרב עצמו.
היסטוריה

בימים עברו הצבאות היו קטנים וזירות הקרב מצומצמות. נפוליאון בונפרטה עדיין מיקם את עצמו כמפקד עליון סמוך לכוחות הנלחמים.
פיקוד ושליטה מודרניים על צבא בקנה מידה גדול התאפשרו רק עם הפיתוחים הטכנולוגיים. הדוקטרינה של שליטה מרחוק באמצעות טלגרף פותחה במטה הכללי של הצבא הפרוסי בימי ביסמרק ונוסחה בראשית המאה ה-20 על ידי ראש המטה הכללי, אלפרד פון שליפן.
[הקרב המודרני ינוהל] מתוך בניין משרדים מרווח, שבו מצויים בהישג יד טלגרף, טלפון ומנגנון אלחוט, בעוד צי של מכוניות ואופנועים, המוכן להפליג מיד, ממתין לפקודות. כאן, בכורסא נוחה ליד שולחן גדול, משקיף המפקד המודרני על כל שדה הקרב על גבי מפה. מכאן הוא מטלפן מילות עידוד וכאן הוא מקבל דוחות ממפקדי ארמיות וגייסות, ומן הכדורים הפורחים וספינות האוויר הצופים על תנועת האויב.
ראו גם

C4ISTAR
מרכז ידיעות קרב – מערכת שו"ב ימית.
צבא יבשה דיגיטלי – מערכת שו"ב יבשתית.
יחידת לוטם – מערכות שו"ב מטכ"ליות.
מבצע ערצב 19
אש כוחותינו
מטוס שליטה ובקרה
לקריאה נוספת

רונן איציק, ‏לא על השו"ב לבדו, מערכות 441, פברואר 2012
י' גנסבורג, ‏הקצונה הזוטרה בצה"ל: האם היא חסם בפני יישום הפיקוד מוכוון המשימה?, מערכות 445, אוקטובר 2012
הערות שוליים

↑  לקיצורים מקובלים בז'רגון הצבאי המערבי ראה C4ISTAR‏
↑  תחבולה מעין זו בוצעה במלחמת לבנון הראשונה (מלחמת של"ג) וסייעה בהפלת כ-80 מטוסי קרב סוריים.
סימון טקטי – עמדת שליטה ובקרה
בנות יעקב (להקה)

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1995–1996
 סוגה:  פופ
 חברים
 עידית הלוי  יעל לבקוביץ'  חגית שמלי
 
בנות יעקב הייתה להקת בנות ישראלית, שפעלה בשנים 1995–1996.
היסטוריה

להקת בנות יעקב הוקמה על ידי המפיקים יאיר שדה וגרי ולודבסקי ב-1995, לאחר שהשניים הקימו שנה קודם לכן את להקת "ללדין" אשר זכתה להצלחה, אבל התפרקה בעקבות חילוקי דעות בין חברות הלהקה למפיקים. 
בלהקה החדשה היו חברות עידית הלוי, יעל לבקוביץ' וחגית שמלי.
אלבומה הראשון של הלהקה יצא בשנת 1995 ונקרא "בקצב הפנימי" וזכה להצלחה רבה, ובלטו בו השירים "פלורנטין", "רוקדת" ו"יואל".
באותה השנה חברות הלהקה השתתפו בקדם-אירוויזיון, וביצעה בו את השיר "אהבת דוד" אותו כתב יאיר שדה, והלחינו שדה וגרי ולודבסקי, והוא זכה במקום השביעי. כיומיים לפני הקדם חברת הלהקה עידית הלוי, נפצעה קשה בתאונת דרכים ונאלצה לוותר על השתתפותה בתחרות, ועקב כך נקראה להחליף בדחיפות את הלוי לימור עזרא שהייתה חברת להקת ללדין והתגוררה באותה העת באוסטרליה.
בשנת 1996 הוציאה הלהקה את אלבומה השני והאחרון שנקרא "לא פחות מ-100" שזכה לתשומת לב פחותה מאלבומה הראשון, אך מספר שירים זכו להצלחה יחסית והם "דלתה", "סמי", "קארמה מנטרה" ו"זוז".
באותה השנה הופיעו חברות הלהקה בפסטיגל עם השיר "מאלפות הדרקונים" שזכה במקום האחרון.
הלהקה המשיכה בדרכה האמנותית לתקופה קצרה לאחר מכן, אבל התפרקה עוד באותה שנה.
דיסקוגרפיה

| שם האלבום | שנת יציאתו |
| --- | --- |
בקצב הפנימי: 1995
לא פחות מ-100: 1996
הערות שוליים

↑  ניר גורלי, ‏להיט אחד וגמרנו: להקות הבנות שהיו לנו פה, באתר ‏מאקו‏, 16 בינואר 2014
↑  אסף נבו, ‏עידית הלוי סוגרת מעגל, באתר ‏מאקו‏, 2 במרץ 2011
↑  דודי פטימר, הלו יעקוב: איפה בנות "ללדין" היום?, באתר nana10‏, 14 בינואר 2016
↑  פסטיגל 1996 באתר סטריאו ומונו
מאמן טיסה

סימולטור טיסה של מטוס מקדונל דאגלס F/A-18 הורנט על גבי נושאת המטוסים USS Independence(אנ')
סימולטור הלינק טיינר האמריקאי שפותח ב-1929.
מאמן טיסה הוא סימולטור לאימון בסיסי ומתקדם של צוות אוויר. מתקן זה מוצב על הקרקע, ומאפשר לדמות תא טייס במגוון מצבי טיסה. ניתן לבנות מאמן טיסה ייעודי לכל כלי טיס.
מאמני טיסה מתקדמים קיימים בחילות אוויר בעולם ובחברות תעופה.
תפקידים

מאמני טיסה משמשים לאמן את צוותי ההטסה (טייסים, נווטים ומטיסים בכלי טיס בלתי מאוישים) בתפעול מערכות המטוס, בתרגול מצבי חירום, מצבי קיצון ובביצוע משימות ייעודיות. כמו כן משמש המאמן להסבות לצוותי אוויר לפני הגעה למטוס חדש ולא מוכר.
במרבית חילות האוויר בעולם מחויבים הצוותים להגיע אחת לתקופה מוגדרת למאמן טיסה לטובת שמירת כשירות טיסה.
מדמה טיסה

ההבדל המהותי בין מאמן טיסה לבין מדמה טיסה הוא שבמאמן חוויית ההטסה והאיכות הגרפית כפועל יוצא, היא שולית, והמיקוד הוא בתחום התפעול הטכני. במדמה טיסה, מהווה הגרפיקה את העיקר, ודימוי של תפעול טכני מדויק או מצבי חירום הוא שולי.
הסיבה בגללה מגיעים טייסים מרחבי העולם לטוס במדמה טיסה, היא קרבה לעולם התעופה האמיתי תוך חיסכון בעלויות משום שאין הוצאות על צריכת דלק ובלאי רכיבי מטוס. הודות לאמצעי ההטסה החדישים שחברות בכל העולם מספקות עבור הסימולטורים, אמצעים אלו מסייעים לתחושת ההטסה במציאות. בין האמצעים הללו ניתן למצוא הגאים שהם העתק של הגאי מטוסים אמיתיים, דוושות טיסה (האחראיות על ציר הסבסוב והמעצורים), אוזניות המדמות את מכשירי הקשר שבהם משתמשים הטייסים במהלך הטסת המטוס, מכשירי קשר ורדיו המתמקמים באמצעות חיבורים פשוטים על שולחן העבודה ועוד תוספים שמדמים את חוויית הטיסה.
טיסה וירטואלית

טיסה וירטואלית הוא כינוי להדמיית טיסה ממוחשבת, ומציאותית עד כמה שניתן. בעולם משתמשים במאמני טיסה רבים (בהם Flight Simulator X, Dcs world ו-Flight Simulator 2004) המדמים את הטיסה באמצעות המחשב. חברת מיקרוסופט פיתחה את שני הסימולטורים הללו, על מנת ליצור חוויית טיסה מציאותית עד כמה שניתן. ברחבי העולם קיימות חטיבות ואגודות שונות, הנוגעות לקבוצה של טייסים וירטואליים, שמגיעים אליהם על מנת לחוות כמה שיותר את הטיסה והתעופה בצורה הריאליסטית (אמיתית) ביותר. להדמיית הטיסה באמצעות סימולטור יש שימושים רבים ובהם הכנות לקראת קורסי טיס, בין אם אזרחיים ובין אם צבאיים.
טיסה וירטואלית > משחקי מחשב מדמי טיסה

קיימים מספר משחקי מחשב המדמים טיסה וירטואלית, אשר זמינים עבור המשתמש הביתי. חלקם בוחרים להתרכז ברמת מציאותיות גבוהה ולהיצמד כמה שיותר לחוויה האמיתית בעוד אחרים מתרכזים בעלילה או בגרפיקה. בין אלו ניתן למנות את הבאים:
פלייט סימולטור (Flight Simulator)‏, FSX - סדרת סימולטורים מבית מיקרוסופט שמדמים טיסה של כלי טיס אזרחיים ברמת מציאותיות גבוהה.
כוכב כחול - סימולטור קרב ישראלי לא מציאותי שכולל בתוכו גם שחזורים של מלחמות ישראל.
פאלקון 4 - סימולטור קרב שמדמה טיסה והפעלת מערכות נשק של מטוס ה-F-16 - הסימולטור מתאפיין במציאות גבוהה ובמנוע גרפי טוב.
X Plane - סימולטור טיסה אזרחי מבית Laminar Research בעל גרסה לסמארטפונים.
Prepar3D- סימולטור מבית לוקהיד מרטין המבוסס על FSX, בעל ביצועים טובים יותר וגרפיקה איכותית יותר.
מחול מזרחי

מחול מזרחי אומנותי מודרני
"רקדנית בטן" ציור של ז'אן-לאון ז'רום.
רקדניות בטן טורקיות
רקדנית בטן במרקש (מרוקו)
מחול מזרחי (בערבית: رقص شرقي، רקץ שרקי), או בשמו העממי "ריקוד בטן", הוא סגנון מחול שמקורו במזרח התיכון ובצפון אפריקה. למרות שמו המקובל, המחול המזרחי משתמש בתנועה של כל שריר בגוף. הוא מאופיין כריקוד של רקדנית בודדת, ויש בו אלמנטים של אלתור. הרקדנית משתדלת לבטא באמצעות התנועה רגשות, התואמים את המוזיקה המושמעת. רוב הצעדים והטכניקות הבסיסיים כוללים תנועות מעגליות של חלקי גוף בודדים, כמו הכתפיים, החזה, הבטן, המותניים או האגן. התנועות מודגשות על ידי ניעור או תנועה בולטת של חלקי גוף אחרים. שימוש באביזרים, כמו סלים, חרבות ומקלות, או בצעיפי משי ובד שיפון, מציג לראווה את יכולותיה של הרקדנית.
היסטוריה

המחול המזרחי הוא בעל שורשים היסטוריים עתיקים במזרח התיכון, ואין ודאות לגבי מקורותיו המדויקים. מקובל לחשוב שהוא קשור לריקודים הפולחניים העתיקים. תחריטים המתארים רקדניות, המתוארכים לתחילת האלף הראשון לפני הספירה, נמצאו במסופוטמיה. נראה שרקדניות אלה היו קדשות, כלומר כוהנות דת שהופיעו בפולחנים נושאי אופי מיני לאלות ולאלים. לצד מקורות פולחניים אלה, ייתכן שיש לו גם מקורות בריקוד העממי. יש הקושרים אותו, לדוגמה, לריקודים שנועדו במקורם להדגים ליולדת את מהלך הלידה.
לצד המקורות המזרח-תיכוניים, הושפע המחול המזרחי ממקורות שונים, והשפיע עליהם. ישנן השפעות הדדיות בין הריקוד המזרחי לסגנונות ריקוד הודיים, הצוענים וכן לסגנונות ספרדיים כמו הפלמנקו.
במרבית המקרים, הריקוד היה מבוצע על ידי נשים למול קהל נשים. נשים הופיעו זו מול זו, ובאירועים מיוחדים הוזמנו רקדניות מקצועיות להופיע בפניהן. שורשיה של ההפרדה עוד בתקופה הביזנטית, לפני האסלאם. במקביל, גברים רקדו ריקודי גברים והופיעו בהם בפני בני מינם.
המפגש עם המערב גרם לסדרה של הפתחויות ששינו את פניו של הריקוד המזרחי. הגעתם של אירופאים ואמריקאים ככובשים וכתיירים למזרח התיכון, במאות ה-18 וה-19, היא שהפכה את המחול המזרחי מריקוד עממי בעיקרו לאומנות בימתית, בעיקר במצרים, טורקיה ולבנון. כיבושי נפולאון בצפון אפריקה והגעת התיירים האירופאים לאימפריה העות'מאנית הם גם שהביאו את המחול המזרחי למערב. ציירים אוריינטליסטיים רשמו (מדמיונם, כמובן) את חיי ההרמון ולציוריהם הייתה הצלחה כבירה באירופה. לקראת סוף המאה ה-19 החלו נשים מערביות להופיע בגרסאות משלהן למחול המזרחי. המוכרת ביניהן הייתה מאטה הארי. בשל חושניותו המובהקת נתפס המחול המזרחי במערב כנחות, והרקדניות נתפסו לרוב כנשים מפוקפקות. מקור השם המערבי ריקוד בטן הוא בתקופה זו: מונח זה רמז על טבעו של הריקוד באופן מושך, אבל בלי להזכיר חלקי גוף באופן בוטה מדי.
החל משנות ה-20, עם תחילתה של תעשיית הקולנוע במצרים, עבר המחול המזרחי שינויים דרמטיים. לצרכים קולנועיים, התחילה עבודה עם כוראוגרפיים, שהחליפה את האלתור שאפיין את הריקוד קודם לכן. בשנות ה-30, הזמרת, הרקדנית והשחקנית באדיה מסבני, ממוצא לבנוני, פתחה בקהיר את ה"קזינו אופרה", מועדון לילה בסגנון אירופאי שהפך לבמה המרכזית למחול המזרחי. המערב השפיע גם בתלבושות, כשחליפת שני החלקים המעוטרת בחרוזים החליפה את השמלות הארוכות שבהן נעשה שימוש קודם לכן.
לאחר מהפכת הקצינים החופשיים ב-1952 ניסו השלטונות במצרים לאסור את הופעות המחול המזרחי על רקע דתי. תחת לחץ עממי, האיסור בוטל ב-1954, אבל נקבעו הגבלות רבות בחוק. הזירה המצרית פרחה עוד עשרות שנים, אבל החל משנות ה-90 של המאה ה-20 יש נסיגה בהצלחה של מופעים אלה, בשל התחזקות האסלאם, ירידה בפופולריות של המחול המזרחי בקרב צעירים מקומיים, וירידה בתיירות העשירה מהמפרץ הפרסי. עם זאת, המחול המזרחי מצליח בזירות אחרות. במזרח התיכון, בלבנון ובטורקיה יש פעילות רבה בתחום. באירופה ובארצות הברית, וגם בישראל, המחול המזרחי זוכה בשנים האחרונות לפריחה, הן כסוגה אומנותית והן כפעילות עממית.
סגנונות

קיימים מספר סגנונות עיקריים במחול המזרחי כיום:
שארקי – הסגנון המצרי. זהו המחול הקלאסי בו נהוג להשתמש באביזרים - כמו צעיף, צלצלים ומניפות.
באלדי – המחול העממי (ידוע גם בכינוי ריקוד פולקלור). התפתח בכפרים במצרים ומבטא את חיי היום יום של הכפריים.
סגנון סעידי – מקורו באזור הסעיד במצרים. בריקוד זה משתמשות הרקדניות במקל. הריקוד התפתח כפרודיה על הגברים שהיו נלחמים במקלות.
סגנון טורקי – סגנון תוסס המבוצע בדרך כלל עם מוזיקה עם מקצבים מהירים וסולו תופים.
פיוז'ן אמריקאי – הנקרא גם טרייבל בלי דאנס. סגנון שהתפתח בארצות הברית תוך כדי הוספת תנועות שבטיות, אפריקאיות וצועניות לבסיס ריקודי הבטן.
ראו גם

תחיה כאריוכא
לקריאה נוספת

טובי פנסטר, "ריקודי בטן בישראל - גוף, דת ולאומיות", בתוך: הניה רוטנברג ודינה רוגינסקי (עורכות), נקודות מגע, 2018, עמ' 69–97.
גרשון שפע

גרשון שפע (פישר) (נולד ב-18 במאי 1943) הוא שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה. ייצג את ישראל בשלוש אולימפיאדות (רומא 1960, טוקיו 1964 ומקסיקו 1968). בעל 3 מדליות ממשחקי אסיה, בעל מדליות מהמכביה. הוא שיאן עולם למאסטרס בשחייה.
קורות חיים

גרשון שפע נולד וגדל בקיבוץ גבעת חיים (לאחר הפילוג בגבעת חיים איחוד) למשפחת שחיינים. אביו, פינדה פישר, היה שחיין מצטיין בתקופת המנדט הבריטי ואחיו הבכור, ראובן, בנם של אמו חווה ובן זוגה הראשון יוסף שנפר (שנהרג בתאונת דרכים), היה אלוף ישראל במשחי החזה, הפרפר והמעורב אישי בשנות ה-50. הוא החל להתאמן בצורה רצינית מגיל צעיר ובגיל 12 החל להתבלט בתחרויות, כמו אחיו, ששימש לו כדמות לחיקוי, ושהפך בהמשך למאמנו. כמו אחיו הצטיין בסגנונות החזה, הפרפר והמעורב אישי והשניים הפכו ליריבים ספורטיביים. בגיל 17 צורף למשלחת הישראלית לאולימפיאדת רומא.
באולימפיאדת רומא (1960) סיים במקום ה-29 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:51.7 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום ה-17 והלפני אחרון במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם יורם שניידר, יצחק לוריא ועמירם טראובר בתוצאה של 4:37.6 דקות, הוא שחה את סגנון החזה בתוצאה של 1:19.6 דקות.
שפע נבחר עם עוד שני שחיינים (גלי להב ואסף פורת) לייצג את ישראל במשחקי אסיה שנערכו בג'קרטה אינדונזיה בסוף אוגוסט 1962, אך בשל לחץ ערבי כבד נמנעה השתתפותם של ספורטאים מישראל במשחקים.
באולימפיאדת טוקיו (1964) סיים שפע במקום ה-19 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:40.6 דקות ובמקום ה-20 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:11.2 דקות.
בתחרויות השחייה של מכביה ה-7 שנערכו בבריכת גלית ביד אליהו בתל אביב באוגוסט 1965 זכה שפע ב-4 מדליות, 1 זהב ו-3 כסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה. מדליות כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 3:58.7 ביחד עם אורי רדליך, עמית לובן ומשה גרטל, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם אברהם מלמד, משה גרטל ודני רבס בתוצאה של 8:55.5 דקות, אחרי ארצות הברית 8:32.6 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם יורם שניידר, אברהם מלמד ומשה גרטל בשיא ישראלי חדש של 4:22.3 דקות.
במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק, תאילנד בשנת 1966 זכה שפע בשתי מדליות כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) שפע נשא את דגל ישראל בטקס הפתיחה של האולימפיאדה. בתחרויות סיים במקום ה-28 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:42.6 דקות, במקום ה-32 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:26.6 דקות ובמקום ה-30 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:22.6 דקות.
קורות חיים > קריירה כמאמן

לאחר פרישתו משחייה תחרותית הפך לאחד המאמנים המובילים בישראל. הוא אימן את קבוצת השחייה של הפועל גבעת חיים, שהפכה להפועל גש"ם (גבעת חיים, שפיים, מנשה) אלופת המדינה בתחילת שנות ה-80. בין שחייניו הבולטים: ניר שמיר, זוהר גלילי, זוהר וייס, מירב הדר, אילה הדר.
שפע היה המאמן המיועד לנבחרת השחייה הישראלית לאולימפיאדת מוסקבה (1980). אולם, ישראל הצטרפה לחרם הספורטיבי שהנהיגה ארצות הברית, בעקבות הפלישה הסובייטית לאפגניסטן וכך נשארו שפע ושאר חברי המשלחת הישראלית בישראל ולא נטלו חלק במשחקים.
קורות חיים > השגים בתחרויות שחייה למאסטרס

ב-1990 יזם והקים את עמותת שחייני המאסטרס בישראל - IMSA, באותה שנה, בגיל 47, שבר לראשונה את שיא העולם בקבוצת הגיל שלו ( 45-49) ב-200 חזה (2:46:45) באליפות העולם בריו דה ז'ניירו.
בשנת 2008 קבע שפע שלושה שיאי עולם חדשים לגילאי 65-69, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:21.75 דקות, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:59.99 דקות, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:44.44 דקות, ב-400 מטר מעורב אישי קבע שיא אירופי בתוצאה של 5:55.49 דקות.
במהלך השנים שבר שפע עוד כמה שיאי עולם/אירופה שמאז נשברו שוב על ידי שחיינים אחרים.
חיים אישיים

בנו הצעיר הוא רם שפע שהיה יו"ר התאחדות הסטודנטים וחבר כנסת. אחיינו החורג של שפע (בנה של אשת אחיו ראובן מנישואיה הקודמים) הוא כדורסלן העבר דורון שפע. אחייניו, יריב וסהר, הם יזמים ומייסדי רשת ארומה אספרסו בר.
בתרבות הפופולרית

בספרו של דוד גרוסמן "ספר הדקדוק הפנימי", גבור הספר אהרון קליינפלד מייחס את ניצחונו בריצה לעובדה שאין לו שערות על הרגליים: "ותוך כדי ריצה כססה בליבו השמועה שמספרים על אלוף השחיה גרשון שפע, שהוא מגלח את הרגליים לפני תחרויות, שהשערות לא יגדילו את החיכוך במים, ואולי בגלל זה אהרון מהיר יותר משניהם, (עמ 59)".
ראו גם

ישראל במשחקי אסיה
הערות שוליים

↑  מבוגרים מגיל 25 ומעלה המתחרים על פי קבוצות גיל
↑  יואש אלרואי TVblog
↑  ברוך שינברג, משפחת השחיינים מגבעת חיים, דבר, 14 באוגוסט 1964
↑  השחייה - מוקד התחרויות במכביה, דבר, 29 באוגוסט 1965
↑  ספיץ חתר 1500 מטר ב-17:50.3 ד', ישראל הציבה שיא ב- 3:58.7 ד', דבר, 29 באוגוסט 1965
↑  Swimming Asian Games - Men: 400 m Medley , באתר Sports123.com
↑  Swimming Asian Games - Men: 4 x 100 m Medley Relay, באתר Sports123.com
↑  Swimming Asian Games - Men: 200 m Breaststroke, באתר Sports123.com
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת רומא (1960)  |
| --- | --- | --- |
|  מרוץ אופני כביש | הנרי אוחיון • יצחק בן דוד |  |
|  אתלטיקה | אילנה אדיר • גדעון אריאל • עמוס גרודז'ינובסקי • אילה חצרוני • ברוך פיינברג • יאיר פנטילט • דוד קושניר • אילנה קרשיק |  |
|  הרמת משקולות | גזי כהן • אדוארד מרון |  |
|  התעמלות מכשירים | רות אבלס • ראלי בן-יהודה • מרים קארה |  |
|  סיף | דוד ואן-חלדר • מיכאל רון |  |
|  קליעה | רפאל פלס • חנן קריסטל |  |
|  שחייה | עמירם טראובר • יצחק לוריא • יורם שניידר • גרשון שפע |  |
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת טוקיו (1964)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | גדעון אריאל • עמוס גלעד • מיכל למדני • מרים סידרנסקי • לוי פסבקין |  |
|  קליעה | מקסים כהן • נחמיה סירקיס • חנן קריסטל |  |
|  שחייה | אברהם מלמד • גרשון שפע |  |
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | שאול לדני • חנה שזיפי |  |
|  כדורגל | נבחרת ישראל בכדורגל (יצחק אנגלנדר, ג'ורג' בורבה, מנחם בלו, שרגא בר, ציון דגמי, יצחק דרוקר, רחמים טלבי, ראובן יאנג, חיים לוין, שמואל מליקה, שייע פייגנבוים, נחמן קסטרו, דוד קרקו, צבי רוזן, שמואל רוזנטל, ישעיהו שווגר, יצחק שום, גיורא שפיגל, מרדכי שפיגלר) |  |
|  קליעה | הנרי הרשקוביץ • מיכאל מרטון • נחמיה סירקיס • זליג שטרוך |  |
|  שחייה | איבונה טוביס • אברהם מלמד • שלומית ניר • יואל קנדה • אמנון קראוס • גרשון שפע |  |
| נושאי דגל ישראל בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- |
| משחקי הקיץ | הלסינקי 1952: אברהם שניאור • מלבורן 1956: יואב רענן • רומא 1960: גדעון אריאל • טוקיו 1964: גדעון אריאל • מקסיקו סיטי 1968: גרשון שפע • מינכן 1972: הנרי הרשקוביץ • מונטריאול 1976: אסתר רוט-שחמורוב • לוס אנג'לס 1984: זהבה שמואלי • סיאול 1988: יצחק יונסי • ברצלונה 1992: אלדד אמיר • אטלנטה 1996: לידיה חטואל-צוקרמן • סידני 2000: רוגל נחום • אתונה 2004: אריק זאבי • בייג'ינג 2008: מיכאל קולגנוב • לונדון 2012: שחר צוברי • ריו דה ז'ניירו 2016: נטע ריבקין • טוקיו 2020: יעקב טומרקין וחנה קנייזבה-מיננקו • פריז 2024: אנדראה מורז ופיטר פלצ'יק |  |
| משחקי החורף | לילהאמר (1994): מיכאל שמרקין • נאגנו (1998): מיכאל שמרקין • סולט לייק סיטי (2002): גלית חייט • טורינו (2006): גלית חייט • ונקובר (2010): אלכסנדרה זרצקי • סוצ'י (2014): ולדיסלב ביקנוב • פיונגצ'אנג (2018): אלכסיי ביצ'נקו • בייג'ינג 2022: יבגני קרסנופולסקי ונועה סולוש |  |
שירלי לילו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 במרץ 1979 (בת 45) רחובות, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 עיסוק:  שחקנית, זמרת, מדבבת, כוכבת ילדים
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
שירלי לילו (נולדה ב-10 במרץ 1979) היא שחקנית, זמרת, מדבבת וכוכבת ילדים ישראלית.
ביוגרפיה

שירלי נולדה ב-10 במרץ 1979 ברחובות, ליעקב ולילי לילו.
החלה לשיר מגיל בית ספר יסודי. על-מנת לפתח את שירתה הצטרפה לילו ל"בימת הנוער" ברחובות, המפעילה בני-נוער בתחומי השירה, הדרמה והריקוד. שם התגלה לראשונה גם כישרון המשחק של לילו, כשהשתתפה במגוון מחזות-זמר. בבית הספר התיכון ע"ש עמוס דה-שליט ברחובות, בו למדה, התקבלה לילו למגמת תיאטרון.
את שירותה הצבאי עשתה לילו בשתי להקות צבאיות שונות; בלהקת הבנות של חיל החינוך ובלהקת מפקדת חילות השדה (מפח"ש).
מיד לאחר שחרורה מצה"ל הופיעה לילו בשלל הופעות לילדים בכל רחבי הארץ במסגרת התיאטרון שלנו. במקביל, למדה לילו בבית-הספר למשחק הדרך, אצל אייל כהן.