stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דגלי מרוץ
דגלי סטטוס > דגל לבן

בפורמולה 1 דגל לבן מונף בפנייה האחרונה ובסמוך לכניסה לאזור הטיפולים בסיום האימונים החופשיים בימי שישי ושבת. נהגים מורשים לצאת להקפה אחת אחרונה לאחר הנפת הדגל.
במרוצים המפוקחים על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) דגל לבן מצביע על נוכחות של רכב סיוע על המסלול דוגמת אמבולנס, כבאית, רכב ייבוש וכו' או על נוכחות של רכב הנוסע במהירות איטית במיוחד בהמשך אותו הקטע במסלול. באינדיקאר הרמת דגל לבן מציינת שהרכב נוסע במהירות שהיא 1/3 או יותר מהמהירות המותרת. נפנוף בדגל הלבן מצביע על נסיעה במהירות איטית ב-1/3 מהמהירות המותרת.
במרבית המרוצים האמריקאיים נפנוף בדגל לבן מסמן את התחלת ההקפה האחרונה במרוץ.
בMotoGP דגל לבן משמש להתרעה עבור הרוכבים מפני גשם.
במרוצים של צ’אמפקאר ואינדיקאר ישנם גם דגלים לבנים מיוחדים המתריעים על מכונית בטיחות על המסלול (בדומה ללוחית SC המוצגת עם הדגל הצהוב). בצ'אמפקאר הדגל הוא לבן עם קו אלכסוני אדום ואילו באינדיקאר הדגל הוא לבן עם צלב אדום (מזכיר בצורתו את דגל אנגליה).
דגלי הוריה > דגל שחור

דגל שחור מסמן למתחרה להיכנס לאזור הטיפולים. בדרך כלל הדבר מלווה בעונש על אי ציות לכללים, אך יכול שהדבר מסמן על בעיה מכנית חמורה, נזילת שמן, נזק לגוף הרכב, מכסה מנוע רפוי, פגוש נגרר או כל נזק אחרי שעלול לפגוע במתחרה או במתחרים אחרים. במקרים מסוימים הדגל השחור מסמן לנהג להיכנס לאזור הטיפולים במקרה והרדיו שלו לא פועל .
במרוצים המפוקחים על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) הנפת הדגל השחור משמעותה פסילה מיידית של נהג מסוים. מספר הרכב של הנהג הפסול יונף על שלט בקו הסיום.
במרוצים הנערכים בצפון אמריקה, כאשר מונף דגל שחור מסיבות משמעתיות על הנהג לחזור לאזור הטיפולים לצורך ביצוע עצירת ענישה. נהג אמור לקבל דגל שחור על נסיעה במהירות איטית באופן לא סביר, גם אם אין לו פגיעה מכנית הנראית לעין. במקרים אלה, הצוות הטכני מקבל הזדמנות לבדוק ולתן את הבעיות, אם ישנן. אם גם לאחר התיקון הנהג לא מצליח להגיע למהירות מינימלית, יסומן לו שוב בדגל השחור והוא יאלץ לעצור עד לסיום המרוץ.
במרוצי אופנועי-שלג הדגל השחור מונף בשלושה שלבים עד לפסילה: הדגל הראשון מסמן אזהרה לנהג, הדגל השני מסמן ענישה של הקפה אחת והדגל השלישי מסמן פסילה. דגל שחור מונף במקרה של מגע בכוונה לפגוע במתחרה אחר.
דגלי הוריה > דגל שחור > דגל שחור-לבן חצוי

דגל שחור-לבן חצוי מונף מסמן התנהגות לא ספורטיבית של נהג במהלך מרוץ. הדגל יונף כאשר מתחרה ינסה להוריד מתחרה אחר מהמסלול בכוונה או אם המתחרה יוצא מרכבו ויוזם מריבה עם מתחרה אחר. בנוסף, הדגל יכול לסמן לנהג על חריגה מגבולות המסלול המותרים.
בחלק מהמרוצים, דוגמת נאסקאר ואינדיקאר לא נעשה שימוש בדגל זה. הדגל השחור החלק משמש גם לסימון על התנהגות בלתי ספורטיבית של מתחרה.
דגלי הוריה > דגל שחור > דגל שחור עם עיגול כתום

דגל שחור עם עיגול כתום במרכזו מסמן על פגיעה מכנית חמורה או פגיעה במרכב הרכב המסכנת נהגים אחרים ומחייבת את המתחרה להיכנס לרחבת הטיפולים. בחלק מהמרוצים משמש הדגל על מנת לסמן לנהג כי הוא חורג מ"רמת הקול המותרת".
דגלי הוריה > דגל שחור > דגל שחור עם צלב לבן

דגל שחור עם צלב לבן יונף ביחד עם שלט עליו יופיע מספר הרכב אליו מכוונת האזהרה. בדגל זה נעשה שימוש לאחר שמתחרה מתעלם מהדגל השחור הרגיל במשך זמן. במרוצי האינדיקאר הנפת הדגל משמעותה פסילה מיידית של המתחרה, בעוד שבנסקאר הפסילה תתבטל אם המתחרה יכנס לעצירה ברחבת הטיפולים.
התעלמות מהדגל השחור או מדגל הצלב השחור-לבן בכוונה עלולה לגרום לפעולה משמעתית שלאחר המירוץ בנוסף לפסילה מהמירוץ. קנסות, השעיות ועונשים אחרים.
במרוצי הנסקאר הצלב בדגל הוא אלכסוני ואילו באינדיקאר הצלב הוא צלב רגיל.
דגלי הוריה > דגל כחול

דגל כחול חלק מסמן למתחרה כי רכב מהיר ממנו מגיע מאחור ועליו לזוז הצידה ולאפשר למתחרה המהיר יותר לעקוף. במרבית התחרויות אין חובה לציית לדגל כחול, אך זהו חלק מהנימוס המקובל בין מתחרים. ישנם מרוצים בהם התעלמות מדגל כחול יכולה להוביל לענישה, כולל כניסה לאזור הטיפולים עד לסיום המרוץ. בפורמולה 1 התעלמות מנפנוף בדגל כחול שלוש פעמים ברציפות יכולה להוביל לעונש עצירה. הדגל הכחול יכול למש גם כאזהרה לנהג על כך שרכב אחר מנסה לעקוף אותו. בפורמולה 1 דגל כחול או אורות כחולים נמצאים ביציאה מאזור הטיפולים ומתריעות לנהגים במקרה שרכב אחר מגיע.
ישנם מרוצים בהם לא נעשה שימוש בדגל כחול כמו מרוצי ראלי וראלי-קרוס.
בנאסקאר, הדגל הכחול מסמן לנהג על מפגע שלא ניתן לראות מאחוריו, ובמקומו מסמן דגל כחול עם קו אלכסוני בצבע צהוב על רכב מהיר המגיע מאחורי הנהג.
דגל השחמט

דגל השחמט מונף על קו ההתחלה/סיום ומסמן על סיום המרוץ. בחלק מהמסלולים דגל נוסף יונף במקביל באחת העמדות לאורך המסלול, בדרך כלל בצידו המרוחק של המסלול. לאחר הנפנוף בדגל המתחרים נדרשים להאט את מהירות הנסיעה למהירות בטוחה ולחזור לאזור הטיפולים, לפאדוק או לאזור רחבת הפודיום, תלוי בתחרות.
השימוש בדגל משובץ מיוחס למרוצי סוסים ולמרוצי אופניים שנערכו בצרפת במאה ה-19, אך אין לדבר הוכחות. השימוש המתועד הראשון של שימוש בדגל לסיום מרוץ הוא ממרוץ גביע ונדרבילט שהתקיים בשנת 1906 בלונג איילנד, ניו יורק.
דגל השחמט > עיצוב הדגל

אין עיצוב אחיד לדגל המשובץ, המורכב מריבועים או מלבנים בשחור-לבן לסירוגין המסודרים בתבנית שחמט. המספר, הגודל והפרופורציות ברוחב האורך של המלבנים משתנים מדגל אחד למשנהו. בדרך כלל קיים מלבן שחור בפינה של הדגל הקרוב לחלק העליון של מוט הדגל. לעיתים לוגו של ספונסר מוטבע במרכז הדגל המשובץ. במרוצי פורמולה 1 ונאסקאר מונף דגל משובץ יחיד כדי לאותת על סיום המירוץ. באינדיקאר מנופפים שני דגלים משובצים יחד, מסורת שהחלה במרוץ האינדיאנפוליס 500 בשנת 1980. אם המרוץ מסתיים תחת מגבלות בטיחות יונף דגל משובץ יחד עם דגל צהוב.
במרוצי הנאסקאר קיימת מסורת של הדגל המשובץ מודפס שם המסלול ותאריך המרוץ, מסורת שהתפשטה גם למרוצי האינדיקאר. הדגל משמש לצילומי הנהג המנצח לאחר המרוץ ולאחר מכן מוענק לקבוצה המנצחת יחד עם הגביע. קבוצות תולות את הדגלים במטה הקבוצה, בדומה לקבוצות בענפים אחרים התולות דגלי אליפות באצטדיון הקבוצה. החל משנת 2017 בנאסקאר החלו לעשות שימוש בדגל משובץ בצבעי ירוק-לבן לסיום הקפה במרוץ.
דגלי מרוץ נוספים

במרוצים נוספים נעשה גם כן שימוש בדגלים על מנת ליצור קשר או להעביר מידע לנהגים. הדגלים שמשמשים למרוצי אופנועים וקארטינג, כמו גם למרוצי מכוניות, הם דגלי השחמט, הירוק, הצהוב, האדום, הלבן, השחור, הכחול ובפסי צהוב-אדום (בעוד שבמרוצי מכוניות ובקארטינג מצביע על שינוי בתנאי המסלול, במרוצי אופנועים מזהיר מפני סכנת מפולת). ישנם גם דגלים מיוחדים המשמשים במרוצים הייחודיים להם בלבד:
דגלי מרוץ נוספים > דגלים במרוצי אופנועים

דגל הצלב האדום: מציין שנדרש טיפול רפואי ליד עמדת הרחבה. כאשר מונף יחד עם דגל אדום, מתריע שיש אמבולנס על המסלול.
דגל לבן עם צלב אלכסוני אדום: מצביע על שינוי בתנאי המסלול כתוצאה ממזג האוויר. מזכיר בצורתו את דגל אלבמה.
דגל אדום עם צלב אלכסוני לבן: מתריע שיש מכונית בטיחות על המסלול.
דגל צהוב עם צלב אלכסוני שחור: מסמל את ההקפה האחרונה במרוץ.
דגל שחור עם מסגרת לבנה: מודיע עבור מתחרה לעזוב את רחבת המרוץ.
דגל לבן עם V שחורה: מודיע על ראייה לקויה של מתחרה. משמש רק בפסטיבל מרוצים של "האי מאן TT" המתקיים באי מאן.
דגל לבן עם S שחורה: מזהיר מפני קרני השמש. משמש רק בפסטיבל מרוצים של "האי מאן TT" המתקיים באי מאן.
דגל צהוב עם קו אלכסוני שחור: מסמל את ההקפה האחרונה במירוץ. משמש במרוצי אופני מסלול בלבד.
דגלי מרוץ נוספים > דגלים במרוצי קארטינג

דגל כחול עם צלב אלכסוני אדום: מסמל עבור מתחרה שעשה סיבוב למטה לעבור דרך הבורות.
דגל ירוק עם שבר צהוב: מסמל על התחלת מרוץ כוזבת.
דגל ריבועים שחור-צהוב: מתריע על תקרית במסלול המחייבת את המתחרה הראשון שמגיע לקו הסיום להאט כדי למתן את הקצב של שאר המתחרים.
דגל שחור עם עיגול אדום: מתריע על בעיות ברכב.
דגל לבן-שחור חצוי: מתריע על התנהגות לא נאותה.
הערות שוליים

1 2 3  "Flags". formula1.com. נבדק ב-26 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Allison, Angela. "MotoGP Flags - The Ultimate Guide". intentsgp.com. נבדק ב-27 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Fan Info - INDYCAR 101 - Understanding The Sport - Flags". Indycar.com. נבדק ב-26 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Endurance Road Racing Flags Reference" (PDF). ChampCar.
1 2 3  "NASCAR RACING FLAGS". NASCAR. 5 בינואר 2015. נבדק ב-26 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ""FIA" Rules". נבדק ב-5 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "מכונית בטיחות", "safety car", היא מכונית היוצאת למסלול במקרה של תאונה, והרוכבים נוסעים אחריה בנסיעה איטית.
↑  "Aspiring Flagman Lives His Dream At IMS, Raises Autism Awareness". 13 במאי 2013. נבדק ב-26 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The safety car and suspending a race". נבדק ב-22 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Race- Full course yellow (FCY)". נבדק ב-22 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Race - Slow zone". נבדק ב-11 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "24 Hours of Le Mans - How the Slow Zones work". נבדק ב-22 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Goodwin, Graham. "Time To Take A Closer Look At Code 60?". dailysportscar.com. נבדק ב-27 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   (אורכב 17.05.2013 בארכיון Wayback Machine) p.22
↑  Cooper, Stuart Codling and Adam. "Haas explains "creative" black flag for drivers in Monaco practice". Autosport.com.
הדגל הירוק מסמן כי המסלול פנוי להתחרות.
הדגל הצהוב מתריע על סכנה.
דגל צהוב עם P שחורה מזהיר מפני בורות על המסלול ומתריע בפני המתחרים להאט.
לוחית SC מתריעה על מכונית בטיחות על המסלול.
דגל צהוב מונף בשילוב עם שלט המודיע על נוכחות מכונית בטיחות (SC).
דגל "קוד 60" המגביל את מהירות הנסיעה ל-60 קמ"ש.
דגל צהוב-אדום מזהיר מפני תנאים מסוכנים בנקודה מסוימת.
דגל אדום עם צלב אלכסוני צהוב מזהיר מפני בורות סגורים במסלול.
דגל אדום-צהוב חצוי מודיע למתחרים שהמרוץ נעצר וכי עליהם לחזור לנקודת ההתחלה.
דגל אדום מסמן עצירה של המרוץ.
דגל אדום עם P שחורה מזהיר מפני בורות סגורים במסלול.
דגל שחור מסמן על פסילה במרוצים בפיקוח FIA.
דגל שחור-לבן חצוי מסמן על התנהגות לא נאותה במהלך המרוץ.
דגל שחור עם עיגול כתום מזהיר על סכנה ברכב המחייבת את המתחרה להתפנות לטיפול ברכב.
דגל שחמט מסורתי
דגל שחמט ירוק
היינריך וולף

| --- | --- |

 לידה:  20 באוקטובר 1875 Krnov, צ'כיה 
 פטירה:  דצמבר 1943 (בגיל 68)
 מדינה:  אוסטריה
 הערות:  יהודי
 
היינריך וולף (בגרמנית: Heinrich Wolf);‏ 20 באוקטובר 1875 - דצמבר 1943) היה שחמטאי יהודי-אוסטרי. בשיאו היה ממוקם במקום ה-11 בעולם מבחינת מד-כושר, לפי אומדן אחר היה במקום התשיעי.
בשנת 1899 חלק וולף מקום 5–7 בתחרות וינה (ניצח: גזה מארוצי). בשנת 1900 חלק מקום 7–10 בתחרות מינכן (ניצחו: גזה מארוצי, קרל שלכטר והרי נלסון פילסבורי). בשנת 1902 חלק מקום 5–7 בתחרות מונטה קרלו (ניצח: גזה מארוצי), חלק מקום 5–6 בתחרות הנובר (ניצח: דוד ינובסקי) וניצח, יחד עם דוד ינובסקי בתחרות וינה.
וולף סיים בתיקו דו-קרב עם אוסיפ ברנשטיין +1 -1 =6 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו).
בשנת 1903 סיים במקום השביעי בתחרות מונטה קרלו (ניצח: זיגברט טאראש). בשנת 1904 חלק מקום 8–9 בתחרות קובורג (ניצחו: רודולף סוידרסקי, קורט פון ברדלבן וקרל שלכטר), וחלק מקום 4–5 בתחרות וינה (ניצח: קרל שלכטר).
בשנת 1905 סיים במקום העשירי בתחרות אוסטנדה (ניצח: גזה מארוצי), חלק מקום 7–10 בתחרות ברמן (ניצחו: גזה מארוצי ודוד ינובסקי), סיים במקום השני, אחרי קרל שלכטר בתחרות וינה.
בשנת 1906 חלק מקום 6–7 בתחרות נירנברג (ניצח: פרנק מרשל). בשנת 1907 חלק מקום 9–11 בתחרות וינה (ניצח: ז'אק מיזס) והגיע למקום העשירי בתחרות קרלסבד (ניצח: עקיבא רובינשטיין). בשנת 1908 חלק מקום 9–12 בתחרות דיסלדורף (ניצח: פרנק מרשל).
בשנת 1908 ביקש אלוף העולם עמנואל לסקר מוולף לשמש כעוזרו בדו-קרב על אליפות העולם שקיים נגד זיגברט טאראש. בנוסף לוולף התבקש גם שמעון אלאפין לשמש כעוזרו של לסקר; זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה של אליפויות העולם שנעשה שימוש בעוזרים.
לאחר מלחמת העולם הראשונה חלק וולף מקום 6–7 בתחרות פיסטיאן בשנת 1922 (ניצח: יפים בוגוליובוב), חלק מקום 8–10 בתחרות טפליץ-שונאו בשנת 1922 (ניצחו: ריכרד רטי ורודולף שפילמן) וסיים במקום השלישי בתחרות וינה 1922 (ניצח: עקיבא רובינשטיין).
בשנת 1923 סיים במקום ה-14 בתחרות קרלסבד (ניצחו: אלכסנדר אלכין, יפים בוגוליובוב וגזה מארוצי), וחלק מקום 12–13 בתחרות אוסטרבה 1923 (ניצח: עמנואל לסקר).
וולף נרצח על ידי הנאצים בשנת 1943.
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1922

ריכרד רטי מול היינריך וולף, 7.10.1922, Was Chess More Fun 100 Years Ago?
הערות שוליים

1 2  שחקני 1902, באתר web.archive.org
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הווארד דין

הווארד דין, 2004
הווארד דין (באנגלית: Howard Dean; נולד ב-17 בנובמבר 1948) הוא פוליטיקאי אמריקאי, ממנהיגי המפלגה הדמוקרטית בארצות הברית, מושל ורמונט לשעבר. פרץ לתודעה הלאומית בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2004 כשהפך תוך שנה ממועמד אלמוני נטול תמיכה, למועמד מוביל, בשל התנגדותו למלחמה בעיראק ובזכות קמפיין חדשני שהתבסס על השימוש באינטרנט בשביל יצירת בסיס תמיכה עממית רחב. אף על פי שבסיס תמיכה זה לא הספיק לו לזכות במועמדות ומסע הבחירות שלו התרסק לאחר הפסדו בהתמודדות הראשונה באיווה, המנגנון שהוא בנה המשיך לפעול למען עשרות מועמדים דמוקרטיים לתפקידים שונים בבחירות המקדימות ובבחירות הכלליות, השאיר את דין בעמדת מפתח במפלגה, והוביל אותו לתפקיד יו"ר הוועדה הדמוקרטית הלאומית. הוא רופא במקצועו.
ראשית חייו

דין נולד בניו יורק וגדל במשפחה אפיסקופלית שמרנית ואמידה. סיים תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת ייל בשנת 1971, ועבד כמה חודשים כברוקר, אך עד מהרה עזב. לאחר מכן למד בבית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין בישיבה יוניברסיטי, וקיבל תואר ד"ר לרפואה בשנת 1978. שם גם פגש את רעייתו לעתיד, ג'ודית סטיינברג, רופאה גם היא. עם סיום לימודיהם הם עברו לוורמונט ופתחו שם מרפאה.
בשנת 1982 נבחר לבית הנבחרים של ורמונט מטעם המפלגה הדמוקרטית, ובשנת 1986 נבחר לסגן המושל, אך המשיך לעסוק ברפואה. בשנת 1991 נפטר המושל במפתיע וד"ר דין נקרא למלא את מקומו. בשנת 1992 הוא נבחר למשרה, ומאז נבחר מחדש כל שנתיים עד שנת 2000. כמושל הוא נחשב כבעל מדיניות מרכזית שאכזבה רבים מהדמוקרטים. במיוחד הוא שמר על איזון התקציב במחיר קיצוצים בהוצאות הממשל. הוא נכשל בניסיונו להביא לביטוח בריאות כללי לתושבי מדינתו, אבל הצליח להנהיג רפורמה שהעניקה ביטוח רפואי לכל הילדים, ולקשישים מעוטי ההכנסה. במישור הארצי הוא נודע בעיקר בגלל חתימתו על החוק ל"איחוד אזרחי" (Civil Union), שלראשונה בארצות הברית העניק לבני זוג מאותו המין זכויות שוות לזוגות נשואים.
הבחירות המקדימות בשנת 2004

בשנת 2002, לקראת תום כהונתו כמושל, הודיע על כוונתו לרוץ לנשיאות ארצות הברית. בתחילה הוא נראה כמועמד חסר סיכוי ממשי, ואף הוא עצמו חשב כך. אולם כוכבו החל לדרוך כאשר היה אחד מהמועמדים הדמוקרטים היחידים שהתנגד ליציאת ארצות הברית למלחמה נגד עיראק, ודיבר בחריפות כנגד ראשי המפלגה שהצביעו בקונגרס בעדה. דבר זה איחד סביבו את רוב מתנגדי המלחמה בקרב המפלגה.
גורם שני לעלייתו היה השימוש המתוחכם של מטה הבחירות שלו באינטרנט וברוחו. בניגוד לקמפיינים קודמים, הקמפיין של דין השתמש באתר האינטרנט הרשמי לא רק ככלי פרסום אלא ככלי ליצירת קהילה, וזאת בעזרת הבלוג הרשמי. בבלוג כתבו אנשי המטה, אורחים, ולעיתים דין עצמו, לרוב בצורה לא פורמלית, תוך מתן אפשרות נרחבת לגולשים להגיב. רבות מהתגובות האלה הפכו ליוזמות רשמיות של הקמפיין.
בניגוד למסעות בחירות אמריקאים טיפוסיים בהם נשמרת בקפדנות משמעת מרכזית, ו"אחידות המסר" (כמו הקמפיין של קלינטון בשנת 1992), לקמפיין של דין היה אופי מבוזר, והוא עודד את תומכיו לנקוט ביוזמות עצמאיות. הוא משתמש באתרי אינטרנט שנבנו במיוחד, כמו גם באתרי אינטרנט קיימים, כדי לגבש קבוצות תומכים על בסיס מקומי או על בסיס נושאי; כדי לבנות קשר בין קבוצות התומכים השונות ולהעביר ביניהן מידע ויוזמות; כדי להעביר מסרים לפעולה לתומכים, אבל גם כדי לקבל מהם מסרים ולאמץ יוזמות. בכך הפך הקמפיין למעין מקבילה פוליטית של תוכנת קוד פתוח.
מהפכה נוספת שמסע הבחירות של דין יצר הוא בשיטת גיוס הכספים. השיטה המסורתית מתבססת על גיוס תרומות גבוהות ממעט תורמים גדולים בערבי התרמה. דין התמקד, בעזרת האינטרנט, בגיוס תרומות קטנות ממספר רב של תורמים. במשך תקופה ארוכה היה המוביל מבין המועמדים במפלגה בדמוקרטית בגיוס כספים, דבר אשר הזניק את מועמדותו עד שערב פתיחת עונת הפריימריז הוא הפך למועמד המוביל, הזוכה למרב התמיכה בסקרים.
מנהל מסע הבחירות עד לסוף ינואר 2004, ג'ו טריפי, היה יועץ פוליטי למועמדים דמוקרטיים, אולם בשנים האחרונות ייעץ דווקא לחברות הייטק, דבר אשר ללא ספק השפיע על אופי הקמפיין.
בדצמבר זכה ד"ר דין בתמיכתו של סגן הנשיא לשעבר אל גור במועמדותו, דבר שמיצב אותו סופית למועמד המוביל לקראת פתיחת עונת הפריימריז.
אולם בימים האחרונים לקראת אספות הבחירה באיווה ב-19 בינואר הוא החל להתדרדר בסקרים. מהקרב שהוא ניהל עם ריצ'רד גפהראט נפגעו שניהם, ועל חשבונם עלו ג'ון קרי וג'ון אדוארדס. בסופו של דבר דין זכה במקום השלישי עם 18 אחוזים מצירי המדינה לעומת 38 אחוזים לקרי ו-32 לאדוארדס.
לא פחות מעצם המפלה הזיק לו נאום התבוסה בליל הבחירות באיווה. בנאום ששלהב את הקהל אך נראה גרוע בטלוויזיה, הוא פשט את הז'קט, קיפל את השרוולים, ומנה בהתלהבות את המדינות אליהם מסע הבחירות ימשיך עד כיבוש הבית הלבן, כשלבסוף הוסיף צרחה.
הנאום זכה לכינוי "I have a scream" (בהשאלה מ-"I have a dream ") והקטע שודר ללא הרף בטלוויזיה, ששלחה כלפיו חצי לעג שוב ושוב, וגרם בקרב המצביעים הדמוקרטיים לחשש באשר לאופיו, ולסיכוייו להיבחר. כתוצאה מכך התדרדר מאוד מצבו בסקרים בניו המפשייר, והוא איבד את ההובלה שם. לקראת הבחירות הוא החל להתחזק שוב, אולם הגיע רק למקום שני עם 26% מהקולות לעומת 39% של ג'ון קרי.
מסע הבחירות שלו לא הצליח להתאושש מתוצאות מאכזבות אלו, והוא לא הצליח לנצח בשום מדינה, אלא רק להגיע בכמה מהן למקום השני. לבסוף הודיע על פרישתו מהמרוץ ב-18 בפברואר. אולם הוא הבטיח להמשיך את התנועה שהוא ייצר ולהשתמש בה בשביל לשנות את הפוליטיקה האמריקאית. כמו כן הוא לא הסיר את שמו מהקלפיות, במטרה לזכות בצירים לקראת ועידת המפלגה, וזכה לניצחון סמלי במדינתו וורמונט.
עמדותיו

כאמור, דין בלט בייחוד בעמדותיו כנגד המלחמה בעיראק. הוא ביקר את הממשל של ג'ורג' ווקר בוש בחריפות עוד בטרם היציאה למלחמה, ואת פעולותיו עם כיבוש עיראק. הוא גרס כי בוש ייצא למלחמה בטענות שווא, וכי המלחמה בעיראק רק הסיחה את ארצות הברית מהמלחמה כנגד הטרור וארגון אל-קאעידה. לדבריו, אף על פי שסדאם חוסיין היה דיקטטור רצחני, הרי שנפילת משטרו יצרה בעיראק ואקום שלטוני שיכול דווקא להועיל לארגוני הטרור, ולאפשר להם להשתמש בעיראק בצורה שלמרבה הפרדוקס דווקא לא התאפשרה להם בתקופת שלטון סדאם. עם זאת דין מתנגד ליציאה חד צדדית מהירה מעיראק, בשל הכאוס שצעד כזה עלול ליצור שם.
בנוגע לישראל ולפלסטינים, עמדותיו לא היו ברורות. הוא טען שעמדותיו קרובות יותר לעמדות אייפק מאשר לעמדות "ידידי שלום עכשיו". אולם המועמד ג'ו ליברמן תקף אותו על אמירת כי "ארצות הברית אינה צריכה לקחת צד בסכסוך הישראלי-פלסטיני", וטען כי בכך הוא מאיים לפגוע בקשרים המיוחדים בין ארצות הברית לישראל. אולם דין דחה בתוקף את ההאשמות וטען כי הוא ימשיך את דרכו של ביל קלינטון בכל הנוגע לתמיכה בישראל.
דין תקף באופן חריף את מדיניותו הכלכלית של ממשל בוש, וטוען שהגרעון הגדול שהוא יצר באמצעות הורדת מיסים גבוהה מסכן את כלכלת ארצות הברית. הוא הבטיח שאם ייבחר הוא יבטל את הקיצוץ במיסים של ממשל בוש, שלטענתו מיטיב בעיקר עם בעלי ההון, בעוד ההטבות לאזרח הקטן מתבטלות על ידי עליה במיסים המדינתיים ובהוצאות המשפחה בתחומים שונים.
עוד תקף גם את תלותו של בוש בבעלי אינטרסים כלכליים שתורמים רבות למסע הבחירות הנשיאותי, ושרבים ממקורביו באים מהן. במיוחד שם דגש על חברות נפט שמשפיעות על מדיניות האנרגיה והמדיניות הסביבתית, חברות תרופות ובריאות שהלוביסטים שלהם העבירו רפורמה במערכת הבריאות שלטענתו פועלת לטובתם וכנגד האזרחים, וחברות שהרוויחו מכיבוש עיראק ומהחוזים לשיקומה. במהלך מסע הבחירות שלו הדגיש כי הסתמכותו על תרומות קטנות של אזרחים רבים הופכת אותו לבלתי תלוי בבעלי אינטרסים כאלה.
פעילותו אחרי הפרישה מהמרוץ

אחרי שפרש דין מהמירוץ הוא לא המליץ על תמיכה באף אחד מהמועמדים שנותרו. אחרי שג'ון קרי נבחר הוא התגייס לתמיכה בו במיוחד בקרב מצביעי השמאל, וערך עימות רדיופוני עם ראלף ניידר שרץ בבחירות הכלליות וניסה לזכות בקולות מצביעים אלה.
דין הפך את הקהילה שבנה סביב למסע הבחירות שלו ולאתר האינטרנט שלו, לארגון שנקרא "דמוקרטיה לאמריקה" ("democracy for America"). במסגרת זו המליץ על כמה קבוצות של תריסר מועמדים דמוקרטיים למשרות ברמות שונות (החל משריפים וכלה במועמדים לסנאט של ארצות הברית) - רובם שייכים לאגף הליברלי, וכולם היו מתמודדים חדשים לתפקיד. מועמדים אלה זכו לתמיכה הן בבחירות המוקדמות והן בבחירות הכלליות. ביניהם היה הסנאטור ברק אובמה.
אחרי תבוסת המפלגה הדמוקרטית בבחירות הכלליות בנובמבר 2004, עלה שמו כמועמד ליו"ר הוועדה הדמוקרטית הלאומית, תפקיד שבעיקרו מקביל למזכ"ל מפלגה בישראל. הוא הכריז על מועמדותו ב-11 בינואר 2005. מתנגדיו טענו שמינוי כזה עלול לתת למפלגה דימוי קיצוני. מנגד עמד לזכותו הישגו בבניין הארגון שצמח מהקמפיין שלו, עורר את "השטח" ונשאר פעיל לאורך זמן. כנגדו התמודדו מספר אישים, רובם חברי קונגרס לשעבר, אולם הם פרשו עד תחילת פברואר, וב-12 בפברואר הוא נבחר רשמית, לקדנציה של ארבע שנים. עם בחירתו הודיע שלא יתמודד על הנשיאות ב-2008, וכי יפעל לבניית בסיס תמיכה עממית רחב למפלגה לקראת הבחירות לקונגרס ב-2006 והבחירות לנשיאות ב-2008. במסגרת זו הוא הכריז על "אסטרטגיית חמישים המדינות" של בניית בסיסי כוח בכל מדינות ארצות הברית, כולל במעוזים רפובליקניים מובהקים. דבר זה הביא לחיכוך בינו לבין מנהיגים אחרים במפלגה ובראשם יושב ראש ועדת הקמפיין הדמוקרטי לבית הנבחרים, רם עמנואל, שרצו לרכז מאמצים באזורים בהם סיכויי הניצחון גבוהים יותר.
חייו האישיים

אף על פי שגודל כנוצרי אפיסקופלי, עבר דין לכנסייה הקונגרגציונאלית. אשתו, ד"ר ג'ודית סטיינברג, היא יהודייה, ושני ילדיהם חונכו כיהודים. בניגוד למקובל, אשתו של דין המשיכה לעבוד כרופאה בעת הקמפיין שלו ב-2004, ולכן נעדרה ממנו.
דלפין דה ויגאן

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1966 (בת 58) בולון-ביאנקור, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 שם עט:  Lou Delvig 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 סוגה:  תסריט 
 יצירות בולטות:  No and me, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 בן או בת זוג:  François Busnel 
 פרסים והוקרה:  פרס מוכרי הספרים (2008)  Prix Renaudot des lycéens (2015)  פרס גונקור של הגימנסיות (2015)  קצין מסדר האמנויות והספרות (10 בפברואר 2016)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
דלפין דה ויגאן (בצרפתית: Delphine de Vigan; נולדה ב-1 במרץ 1966) היא סופרת רבי-מכר ותסריטאית צרפתייה. כותבת נובלות.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
נולדה בבולון-ביאנקור (אנ'), שבצרפת.
ספריה שתורגמו לעברית

נו ואני, הוצאת כנרת זמורה-ביתן, מצרפתית: רמה איילון, 2012
אל מול הלילה, הוצאת מודן, מצרפתית: רמה איילון, 2018
מבוסס על סיפור אמיתי, הוצאת מודן, מצרפתית: רמה איילון, 2019
רחשי תודה, דלפין דה ויגאן, כתר, מצרפתית: רמה איילון, 2022
חיים אישיים

דה ויגאן נשואה לפרנסואה בוסנל (צר'), עיתונאי, מבקר ספרות, מפיק ומגיש תוכניות ברדיו ובטלוויזיה. אם לשניים.
היינריך וגנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 באוגוסט 1888 המבורג, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  24 ביוני 1959 (בגיל 70) המבורג, גרמניה המערבית 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן בינלאומי משנת 1953
 מדינה:  גרמניה
 
היינריך וגנר (בגרמנית: Heinrich Wagner;‏ 9 באוגוסט 1888 - 24 ביוני 1959) היה שחמטאי גרמני בדרגת אמן בינלאומי.
קריירה

בשנת 1920/21 ניצח וגנר בתחרות קיל. בשנת 1921 הגיע למקום השמיני בתחרות המבורג (הקונגרס ה-21, ניצח ארהרדט פוסט). בשנת 1922 חלק מקום 3–5 בתחרות אוינהאוזן (הקונגרס ה-22, ניצח: ארהרדט פוסט). בשנת 1923 חלק מקום 2–3 בתחרות פרנקפורט (הקונגרס ה-22, ניצח: ארנסט גרינפלד ). בשנת 1925 חלק מקום 3–4 בתחרות ורוצלב (הקונגרס ה-22, ניצח: יפים בוגוליובוב).
וגנר חלק עם קארל גילג מקום ראשון בתחרות וינה בשנת 1926. בשנת 1927 חלק מקום 3–4 בתחרות ברמן (ניצח: יפים בוגוליובוב). בשנת 1930 ניצח וגנר בתחרות המבורג, חלק מקום 6–7 בתחרות סווינמונדה (ניצח: פרידריך זמיש). בשנת 1932 הגיע למקום הרביעי בתחרות המבורג (ניצח: קורט ריכטר ).
וגנר הפסיד דו-קרב לאלברט בקר 3-5 בהמבורג 1924 וניצח את הרברט הייניקה 8.5-3.5 בהמבורג בשנת 1930.
בשנת 1953 הוענקה לוגנר דרגת אמן בינלאומי לשחמט על ידי פיד"ה.
השתתפות באולימפיאדות

וגנר שיחק בנבחרתה האולימפית של גרמניה בארבע אולימפיאדות רשמיות:
באולימפיאדת השחמט 1927, האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה בלונדון, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +4 -3 =8 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו) OlimpBase :: 1st Chess Olympiad, London 1927, Germany, www.olimpbase.org
באולימפיאדת השחמט 1928, האולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג, בלוח הראשון השיג תוצאה של +3 -0 =13 OlimpBase :: 2nd Chess Olympiad, The Hague 1928, Germany, www.olimpbase.org
באולימפיאדת השחמט 1930, האולימפיאדה השלישית שהתקיימה בהמבורג, בלוח המילואים הראשון השיג תוצאה של +8 -1 =5 OlimpBase :: 3rd Chess Olympiad, Hamburg 1930, Germany, www.olimpbase.org. וגנר קיבל מדליית ארד קבוצתית.
באולימפיאדת השחמט 1931, האולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג, בלוח השלישי השיג תוצאה של +4 -1 =9 OlimpBase :: 4th Chess Olympiad, Prague 1931, Germany, www.olimpbase.org
האימפריה שהשמש אינה שוקעת בה לעולם

הביטוי "האימפריה שהשמש אינה שוקעת בה לעולם" נועד לתאר את גודלה העצום של אימפריה המשתרעת על פני מקומות רבים בכדור הארץ, כך שבכל זמן נתון השמש זורחת לפחות באחד משטחיה. הביטוי שימש במהלך השנים לתיאורן של שתי אימפריות: האימפריה הספרדית והאימפריה הבריטית.
האימפריה הספרדית

הביטוי "האימפריה שהשמש אינה שוקעת בה לעולם" (ספרדית: El imperio en el que nunca se pone el sol) נאמר לראשונה במאה ה-16 על ידי קרל החמישי, מלך ספרד כדי לתאר את האימפריה הספרדית שלו: "בממלכתי השמש אינה שוקעת לעולם".
בתקופת מלכותו של קרלוס הייתה ספרד אימפריה עצומה שכללה את ממלכת קסטיליה ולאון (כולל האימפריה האמריקאית שלהן), ממלכת אראגון (כולל האימפריה הים-תיכונית שלה - סיציליה, האיים הבלאריים, סרדיניה, וממלכת נאפולי), ארצות השפלה ועוד.
האימפריה הפכה גדולה עוד יותר בזמנו של פליפה השני, מלך ספרד, בנם של המלך קרלוס והמלכה איזבלה, בתו של מנואל הראשון, מלך פורטוגל. ב-1578 נערך במרוקו קרב אל-קסר אל-כביר, בו מצא סבשטיאו, מלך פורטוגל, את מותו. כיוון שיורשו אנריקה היה כומר קתולי ועל כן ללא ילדים, נתגלו קשיים במציאתו של יורש צעיר לכתר הפורטוגזי, ובסופו של דבר, אחרי מות אנריקה בשנת 1580, הוכרז פליפה כמלך על פורטוגל, בנוסף לספרד, במסגרת שנקראה האיחוד האיברי. פליפה שלט על האימפריה של אביו (מלבד האימפריה הרומית הקדושה) ועל כל האימפריה הפורטוגזית (ברזיל, ציילון, הודו הפורטוגזית, אפריקה הפורטוגזית, טימור, מקאו, מדיירה, האיים האזוריים ועוד). גם הפיליפינים נכבשו בזמן כהונתו. האיחוד הגדול בין שני הכתרים שרד רק עד שנת 1640, בזמנו של פליפה הרביעי מלך ספרד, כאשר פורטוגל חזרה לשושלתה המלכותית, בית ברגנסה.