stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב פיקר
ביוגרפיה

יעקב פיקר גדל באוסטריה, קיבל תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת וינה ועלה לארץ ישראל סמוך לפרוץ מלחמת העולם השנייה. לאחר קום מדינת ישראל כיהן כמנהל ועדת ירושלים שהחליפה את העירייה ששבקה חיים בגלל מלחמת העצמאות בירושלים. בהמשך מונה למפקח על המזונות בירושלים תחת דב יוסף, ולאור ניסיונו בקיצוב, מונה עם הפעלת מדינות הצנע לראש מחלקת הקיצוב הארצית. באוקטובר 1949 מונה לסגן מנהל אגף המזון. באוקטובר 1952 מונה על ידי דב יוסף למנכ"ל משרד המסחר והתעשייה ונציג המשרד בחברת השילומים. אולם לקראת סוף 1952, עם פתיחת המשא ומתן על כניסת הציונים הכלליים לממשלה והעברת משרד התעשייה והמסחר לידיהם, התפטר מתפקידו. לאחר חופשה נתמנה פיקר לסגן מזכיר הממשלה ובתפקידו זה מילא את מקומו של זאב שרף כמזכיר הממשלה, בעת ששרף היה בחופשה והיה מזכיר ועדת השרים לענייני כלכלה. במקביל, היה חבר במועצת המנהלים של חברת חרסית וחול זך. בתפקידו זה היה שותף לפיטורי מנכ"ל החברה, לאחר שזה יצא נגד ההסדרים עם חברת אבן וסיד ההסתדרותית. פיקר טען שביקורתו של רמתי שגויה וכי הוא אינו מתאים לניהול חברה.
לקראת סוף שנת 1954 הטילה עליו ועדת השרים לענייני כלכלה לבחון את הדרכים שבהן הישראלים עוקפים את חוקי המטבע הנוקשים שנועדו למנוע שימוש במטבע חוץ. במסקנותיו טען פיקר שההיתר ליבוא סחורות ללא תשלום נוצל בעיקרו להברחת מטבע חוץ, שבמקרים רבים ניצלו משקיעים את ההיתר לייבא סחורות לצורך הקמת מפעל מאושר לייבוא של סחורות שנמכרו בשוק החופשי ברווח גדול, שעולים רבים נצלו את ההיתר להביא איתם סחורות ללא מכס לייבוא סחורות שלא היו קשורים לעלייתם ושהרבה מהמתנות מחוץ לארץ היו רכישות שנועדו לעקוף את המכס. הדו"ח של פיקר עורר דיון ציבורי ותגובות רבות. בהבוקר הפנו את תשומת הלב לכך שפיקר עצמו היה אחראי לרבים מההסדרים אותם הוא ביקר ככאלו שנוצלו שלא למטרתם, וטענו שבניגוד להמלצת פיקר להגביר את הפיקוח, מסקנותיו מעידות שהפיקוח נכשל ואין בו טעם. בדבר ובקול העם, לעומת זאת, התלוננו על כך שהממשלה לא נוקטת צעדים מספיקים לסגירת הפרצות והענשת המבריחים.
בספטמבר 1954 מונה לראשות ועדה לעניין ייעול חברת האשלג הממשלתית. בינואר 1955, עם הקמת חברת הברום, כחברת בת של חברת האשלג, מונה פיקר למנכ"ל החברה. בתגובה לדו"ח של מבקר המדינה על ליקויים חמורים בחברה אמר פיקר ש"שמירה מדוקדקת על כללי הנוהל המקובלים במשרדי ממשלה עלולה לגרום לסטיה משיקולים ענייניים בחברה כלכלית".
בשנת 1959 עבר למשרד האוצר ובין השאר היה מרכז ענייני הסובסידיות, ועסק בהסדרי הסבסוד של המדינה לגופים שונים כמו אגד, דן חברה לתחבורה ציבורית והחקלאים ומספנות ישראל. כן היה חבר מועצת המנהלים של בנק למלאכה ושל חברה כלכלית לירושלים.
בסוף 1963 מונה לראשות ועדה לבדיקת תעריפי הביטוח. בספטמבר 1964 נתמנה למפקח על החיסכון והביטוח. בשנת 1966 היה חבר בוועדה לבחינת הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים ותאונות עבודה. פיקר היה מתנגד יחיד להמלצות הוועדה להלאים את כל תחום ביטוח תאונות הדרכים ותאונות העבודה והזהיר מפני שינויים גדולים מדי בהסדרים הקיימים. בשנת 1976, בהיותו המפקח על הביטוח, יזם יחד עם ראשי ענף הביטוח, את הקמת אבנר חברה לביטוח נזקי גוף של נפגעי תאונות דרכים. כאשר עלו טענות על כך שמחירי הביטוח גבוהים מדי והוקמה ועדה של חברי כנסת להורדת המחירים, התנגד פיקר להמלצותיה והתעמת עם חברי הכנסת. בינואר 1977 פרש פיקר מתפקיד הממונה על הביטוח וממשרד האוצר.
בהמשך כיהן כמשנה למבקר המדינה.
על שמו נקרא "מרכז ד"ר י. פיקר לחינוך ותרבות בבית הספר לחינוך מיוחד" שבעדי נגב - נחלת ערן.
בשנת 1972 התאלמן מאשתו הלנה .  נפטר ב-1981 בגיל 70,  ונקבר לצד אשתו בהר המנוחות בירושלים .
הערות שוליים

↑  יעקב פיקר באתר GRAVEZ
↑  נחום סנפירי, בן-גוריון, שרת ודב יוסף מנעו שחרור עיר דוד, חרות, 16 בספטמבר 1960
↑  מפקח על המזונות בשטח המוחזק, הצופה, 30 בנובמבר 1948
↑  חלוקת פנקסי הקיצוב - בימים הקרובים, הצופה, 1 ביוני 1949
מציון תצא תורת הצנע, חרות, 5 ביוני 1949
↑  אישיפ ומוסדות, הצופה, 30 באוקטובר 1949
↑  ועדה ממשלתית לייעול המנגנון, מעריב, 20 באוקטובר 1952
↑  האיש שדב רוצה ביקרו, מעריב, 17 באוקטובר 1952
↑  במשרד המסחר והתעשייה, חרות, 29 בדצמבר 1952
↑  היחיד והציבור, חרות, 13 ביולי 1953
↑  שער אחיד למצרכים ושירותים, הצופה, 28 בדצמבר 1953
↑  ד"ר פיקר: מינויו של רמתי משגה רציני, הַבֹּקֶר, 8 בדצמבר 1954
↑  דוד גלעדי, כיצד מבריחים?, מעריב, 29 בנובמבר 1954
דוד גלעדי, תיקים נפתחו ונסגרו מחדש, מעריב, 1 בדצמבר 1954
↑  מחקר כלכלי שהטיל רעש בציבור, שערים, 20 בדצמבר 1954
↑  הדו"ח של ד"ר פיקר, הַבֹּקֶר, 6 בדצמבר 1954
↑  אביאור, הסקריפ והפיקוח על המטבע, הַבֹּקֶר, 10 בינואר 1955
↑  ירידה ביבוא ללא תשלום, דבר, 9 במרץ 1955
↑  מדוע אין הממשלה מענישה את מבריחי ההון הגדולים?!, קול העם, 24 בינואר 1955
↑  הממשלה תקים ועדה ליעול מפעל האשלג, חרות, 9 בספטמבר 1954
↑  ד"ר פיקר - מנהל חברת הברום החדשה, דבר, 4 בינואר 1955
יצאו לקנות ציוד נוסף לחברת הברום, חרות, 11 במאי 1955
↑  מנהל הברת הברום חולק על דעת מבקר המדינה, דבר, 5 במאי 1959
↑  יימשך המו"מ עם הקואופרט' לתחבורה בקשר להעלאה, למרחב, 21 בדצמבר 1959
↑  עיריית אילת תיאבק למען יבוא בקר חי מאפריקה, על המשמר, 2 ביוני 1964
↑  החקלאים: הידיעה על ייבוא תפוחים - הדלפה מכוונת, על המשמר, 28 במרץ 1963
↑  לאחר הפסדים של מיליונים, על המשמר, 15 בספטמבר 1964
↑  יהודית פיקר, דבר, מודעת אבל, 10 בפברואר 1961.
↑  יהודית פיקר, דבר, מודעת אבל, 9 בפברואר 1961
↑  אריאל וינשטיין, בטוח כלי רכב יעלה ב 3-6 אחוזים, מעריב, 5 בדצמבר 1963
↑  חברות ביטוח דורשות להעלות התשלום עבור רכב פרטי, קול העם, 10 בספטמבר 1964
↑  האוצר נגד העלאת דמי ביטוח לרכב, מעריב, 1 בינואר 1965
↑  כל אדם במדינה יבוטח נגד נזקי גוף מתאונות דרכים ועבודה, הצופה, 1 באוגוסט 1966
↑  אריאל וינשטין, התאונה שארעה לביטוח הרכב, מעריב, 8 באוקטובר 1976
↑  "אין זה מקובל: שפקיד מתווכח עם ועדת הכנסת", דבר, 18 באוקטובר 1976
הממונה התנגד והמלצות אפרת לא אושרו, מעריב, 10 בנובמבר 1976
↑  הממונה על הביטוח מגיב על ההתקפות, דבר, 1 באוקטובר 1976
↑  ד"ר פיקר פורש בינואר, דבר, 13 בדצמבר 1976
↑  סיוון: תיבדק האפשרות להקטין מעורבות הממשלה בשוק ההון, דבר, 10 בינואר 1977
↑  הלנה, דבר, מודעת אבל, 29 באוגוסט 1972.
כהגילויה ובויראחמד

| --- | --- |
הר דנה מבט מצפון, מכביש יאסוג'-מרגון
הר דנה מבט מצפון, מכביש יאסוג'-מרגון
 מדינה:  איראן איראן
 מושל:  חוסיין קאלאנטרי 2016
 נפות בפרובינציה:  7: מחוז בהמאי, מחוז לנדה, מחוז בויאר-אחמד, מחוז צ'אראם, מחוז דנה, מחוז באשט מחוז גצ'אראן
 ערים בפרובינציה:  לייק, שירזהרד, דהדשט, צ'אראם, מדוגונבאדן, באשט, לאנדה, מרגון
 בירת הפרובינציה:  יאסוג'
 שפה רשמית:  פרסית, לורית
 שטח:  15,563 קמ"ר
 גובה:  4,000 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  הר דנה 5,109
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרובינציה:  713,052 (2016)
  ‑ צפיפות:  41 נפש לקמ"ר (2006)
 קואורדינטות:  30°40′N 51°36′E﻿ / ﻿30.67°N 51.6°E﻿ / 30.67; 51.6 
 אזור זמן:  UTC +3:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פרובינציית כהגילויה ובויראחמד (בפרסית: استان کهگیلویه و بویراحمد באנגלית Kohgiluyeh and Boyer-Ahmad Province) היא אחת מ־31 הפרובינציות של איראן ובירתה יאסוג' (אנ'). שטח הפרובינציה הוא הררי ברובו, היא נמצאת על חלק מרכס הרי זגרוס. האזור שופע עצי אלון, אגוזים ומעיינות טבעיים. התושבים מדברים בעיקר בשפת לורי (אנ'), כאשר השפה הרשמית היא פרסית.
היסטוריה

עד 23 ביוני 1963, חלק מהפרובינציה כהגילויה ובויראחמד היה שייך לפרובינציית פארס והחלק השני היה שייך לפרובינציית חוזיסטאן. הפיצול נבע מהתפרעויות שהתרחשו ב-13 ביולי 1963. בסופו של דבר במרץ 1974 מחוזות כהגילויה ובויראחמד הפכו לפרובינציה.
בפרובינציה יש 132 אתרים היסטוריים רשומים בעלי חשיבות תרבותית.
גאוגרפיה

הפרובינציה נמצאת בדרום מערב איראן, ובירתה היא יאסוג'. הפרובינציה משתרעת על שטח של 15,563 קלומטרים רבועים. שטח הפרובינציה הוא הררי ברובו, היא נמצאת על חלק מרכס הרי זגרוס.
הבירה יאסוג'.
הר דנה, תצפית מדרום.
הר חמין ויערות האלון בסוף החורף.
הבירה יאסוג'.
גאוגרפיה > מיקום

איראן מחולקת ל-31 פרובינציות. פרובינציית כהגילויה ובויראחמד היא בין הפרובינציות הדרומיות של איראן, היא גובלת עם חמש פרובינציות:
ממזרח עם הפרובינציות, איספהאן ופארס, מדרום, עם פרובינציית בושהר, ממערב, עם חוזיסטן ומצפון, עם ח'הרמהאל ובחטיארי.
להלן מיקומה של פרובינציית כהגילויה ובויראחמד ביחס ליתר הפרובינציות
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  1. טהראן  2. קום  3. מַרְכַזי  4. קזווין  5. גילאן  6. ארדביל  7. זנג'אן  8. מזרח אזרבאייג'אן  9. מערב אזרבאייג'אן  10. כורדיסטן  |  11. המדאן  12. כרמאנשאה  13. עילאם  14. לורסטאן  15. חוזיסטאן  16. צ'הארמחאל ובח'תיארי  17.  כהגילויה ובויראחמד   18. בושהר  19. פארס  20. הורמוזגאן  |  21. סיסתאן ובלוצ'סתאן  22. כרמאן  23. יזד  24. אספהאן  25. סמנאן  26. מאזנדראן  27. גולסטאן  28. צפון ח'ורְאסאן  29. ח'ורסאן רזאוי  30. דרום ח'וראסאן 31. אלבורז |   |
גאוגרפיה > משאבי טבע

משאבי הטבע בפרובינציית כהגילויה ובויראחמד כוללים נפט וגז, בוקסיט, נחושת, פוספטים, גופרית אגוזי מלך, דבש טבעי, דגי סלמון והדרים. במחוז צ'אראם ליד העיר דוגונבדן נמצאים מקורות הנפט העשירים ביותר מבין מחוזות הנפט באיראן. אף על פי שפרובינציה זו מהווה אחוז אחד משטחה של איראן, אבל בה לבד מפיקים שלושים וחמישה אחוזים מהנפט והגז של איראן כולה.
גאוגרפיה > אקלים

נתוני האקלים מתייחסים לאקלים ביאסוג' בירת הפרובינציה. ביאסוג' האקלים דומה לאקלים הים תיכוני האופייני, בגלל מיקומה בקו ישיר של רוחות נושאות גשם מהמפרץ הפרסי. היא העיר האיראנית הרטובה ביותר מדרום להרי אלבורץ עם גשמים שנתיים רבים. המשקעים הכבדים מאפשרים קיום של אזורים מושלגים בפסגות הרי זגרוס הגבוהות ביותר. לעומת זאת בהרי קוהרוד במזרח אין שלג למרות היותם בגובה זהה בגלל צחיחותם. בעונה היבשה הארוכה יורדים בממוצע רק 4 מילימטרים גשמים בין החודשים יוני לספטמבר.
| אקלים ב- יאסוג', אירן> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים ב- יאסוג', אירן> ינואר.8.3.-2.0.178.3 | אקלים ב- יאסוג', אירן> פברואר.10.5.-0.5.155.9 | אקלים ב- יאסוג', אירן> מרץ.14.4.2.9.165.8 | אקלים ב- יאסוג', אירן> אפריל.20.7.7.3.65.0 | אקלים ב- יאסוג', אירן> מאי.26.9.11.1.14.7 | אקלים ב- יאסוג', אירן> יוני.32.6.14.9.0.6 | אקלים ב- יאסוג', אירן> יולי.35.1.18.6.1.2 | אקלים ב- יאסוג', אירן> אוגוסט.34.831.1.17.7.1.8 | אקלים ב- יאסוג', אירן> ספטמבר.31.1.13.5.0.4 | אקלים ב- יאסוג', אירן> אוקטובר.24.7.8.5.11.1 | אקלים ב- יאסוג', אירן> נובמבר.17.3.3.7.65.0 | אקלים ב- יאסוג', אירן> דצמבר.11.8.0.5.205.1 | אקלים ב- יאסוג', אירן> שנה.22.3.8.0.864.9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: world weather on line, Yasuj לתקופה 2009–2020
גאוגרפיה > אוכלוסייה

על פי מפקד האוכלוסין של המרכז לסטטיסטיקה ושיכון באיראן, בשנת 2006 חיו בפרובינציה 634,000 נפש, בשנת 2011 חיו 658,629 נפש, (על בסיס הסקר משנת 2011, התפלגות האוכלוסייה היא כלהלן מתוך סך כל התושבים 329,079 גברים ו-329,550 נשים. 69.1 אחוז הם אוכלוסייה בגילאי 15–64, 26.4 אחוז, מתחת לגיל 14 ו-4.5 אחוז בני 65 ומעלה). בשנת 2016, אוכלוסיית קוהגילויה ובויאר-אחמד הייתה 713,052 נפש, 50% מהם חיים בערים שבמחוז בויאראחמד. התושבים מדברים בעיקר בשפת לורי, כאשר השפה הרשמית היא פרסית.
סטאטיסטית פרובינציית כהגילויה ובויראחמד היא אחת הפרובינציות הקטנות של איראן מבחינת גודל האוכלוסייה והשטח. בשני המקרים היא מדורגת במקום ה-28 מבין 30 הפרובינציות. העיר הגדולה והמאוכלסת ביותר בפרובינציה, היא העיר יאסוג' היא גם העיר המרכזית במחוז כהגילויה ובויראחמד ובירת הפרובינציה. במפקד שבוצע בשנת 2016 בעיר יאסוג' חיו 134,534 נפש ובסה"כ בעיר וסביבותיה כ־250,000 נפש.
תושבי המחוז מדברים לעיתים קרובות בניבים הדרומיים של השפה הלורית. ניב זה מובן על ידי דוברי ניבים אחרים, במיוחד דוברי בקטיארי. אנשי לורסטאן הם ממסאני מאותו גזע ודוברים אותה שפה; תושבי בויראחמד הם במקור מלור. המאפיין התרבותי והחברתי העיקרי של האזור היה המבנה החברתי הנודד, בעבר. מבנה חברתי זה עבר שינויים רבים, אך עדיין מעמדם החברתי והזיהוי של יחידים, אפילו בקהילה העירונית של הפרובינציה, נקבעים על פי שייכותם למבנה השבטי. בעבר הקרוב, אזור זה היה בשטחם של השבטים של בויאראחמד, טיבי, בהמאי, האויב של זיארי, באבאווי. רוב התושבים במחוז כהגילויה ובויראחמד מדברים בשפה הלורית. ניב זה הוא שריד מהשפה האיראנית הקדומה, המושפעת פחות משפות זרות ואין בה הבדלים מהותיים עם ניבים אחרים של השפה הלורית.
על פי סקר שהזמינה המועצה לתרבות ציבורית בשנת 2010, והתבסס על סקר שטח ואוכלוסייה סטטיסטית בקרב תושבי 288 ערים וכ־1400 כפרים ברחבי הפרובינציה, אחוז השבטים שנדגמו בסקר זה היה כדלקמן:
התפלגות המוצא/השבטים של התושבים בפרובינציה באחוזים
קטגוריה:דפים עם גרפים מושבתים באופן זמני – 
ההרחבה Graph להצגת תרשימים שיחת תבנית:גרף#שימו לב: הגרפים לא מוצגים בוויקיפדיה!!!.
יחידות הפרובינציה

הפרובינציה מחולקת לתשעה מחוזות ו-16 מועצות אזוריות, הכוללים 16 ערים ויותר מ־1700 כפרים. בשנת 2016 המושל של הפרובינציה הוא חוסיין קאלאנטרי.
יחידות הפרובינציה > מחוזות והערים בפרובינציה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | מחוזות  |  הערה: בסוגריים ערים מרכזיות במחוזות. מחוז בויראחמד (יאסוג')  מחוז בהמאיי (לייק)  מחוז דנה (שירתי הרד)  מחוז כהגילויה (דהדשט)  מחוז גצ'אראן (דוגונבאדן)  מחוז צ'אראם (צ'אראם)  מחוז באשט (באשט)  מחוז לאנדה (לאנדה)  מחוז מרגון (מרגון) |  | ערים מרכזיות במחוזות  |
כלכלה

הפרובינציה נחשבת כלכלית כאזור חקלאי בו מגדלים גידולי שדה, אגוזים, בעלי חיים, דבורים לדבש ודיג של דגי סלמון. יש חשיבות מיוחדת לתעשיות הפקת הנפט בגצ'אראן ולמפעל הסוכר ביאסוג'. בנוסף, באזורי התעשייה ליד הערים יאסוג' ודנה ישנם מפעלי תעשייה גדולים ביניהם מפעלים גדולים לייצור צינורות מים מפלסטיק ופולימרים Dena Sanat Yasuj. תעשייה הכרייה לא התפתחה בפרובינציה בהשוואה לחלקים אחרים של איראן. באופן כללי, הענפים הקיימים במחוז זה מחולקים לשתי קבוצות, שהן עבודות מלאכת יד ועבודה בתעשייה הכבדה. התעשייה הגדולה ביותר במחוז היא תעשיית הנפט. בתחום המכרות יש בפרובינציה מכרות של בוקסיט, נחושת, פוספטים, גופרית ועוד.
הנפט והגז המופקים בפרובינציה מהווים המקורות העיקריים של נפט וגז באיראן. בפרובינציה מייצרים 35 אחוזים מסך כל תפוקת הנפט והגז של איראן.
בפרובינציית כהגילויה ובויראחמד יש יותר ממיליון דונם של יערות עצי אלון ואגוזים שהם אחוז אחד מכלל שטחי היער וכ־30% מכלל מיני הצמחייה באיראן. בנוסף להיותם משמשים כמזון לבעלי חיים, לעצי אלון והאגוזים יש גם יתרונות רבים לבני אדם. בצורת עצי אלון היא אחד האתגרים החשובים ביותר ביערות זגרוס ובאזור זה. מחלת מזיקים ותולעי עץ תקפה את עצי אלון והאגוזים באזור זגרוס לאחר שנת 2011 בגלל הבצורת והמזיקים נגרם נזק רב לעצים באזור בין השנים 2013 עד 2014.
כלכלה > מיכרות

למכרה האשלגן באזור לירב, יש קיבולת של יותר ממיליון טונות; בארות נפט פרסיות בההרי זגרוס ובארות שלג אטומות.
כלכלה > תיירות

אתרי תיירות בפרובינציה:
בפרובינציית כהגילויה ובויראחמד יש 217 מסלולי הליכה וטיילות לבילוי במיוחד בחודשי האביב והקיץ. מפלים, שלושה אגמים, 60 עמקים ומיצרי הרים, פארקים ומישורים ירוקים, מקדשים, טירות, פונדקים, מסגדים, מאגרים, מגדלים היסטוריים, מקדשים, מקדשי אש ועוד.
גן המעיינות והמזרקות של בלקיס כאראם.
המפל בחרמבי.
קבר איממזדה "ביבי חכימה" אחותו של האימאם רזה, בעיר גצסרן.
מעיין הצ'נרסטאן התחתון.
עיר התיירות סיסאקט על מורדות הר דנה.
אתרי מים: מעיינות טרמיים של מים חמים, בכרם, בנזמאקאן, בבשאר, בזוהרה ובמהריאן ועוד אלפי מעיינות אחרים. סכר כוסאר, סכר שאה קאסם וסכר שאה מוכתר ביאסוג'.
40 פסגות מעל ארבעת אלפים מטרים בהרי דנה.
מפלי קמרדוך ליד העיר כהגילויה.
מבצר סולימאן ומבצרים נוספים.
מאגרים, אכסניות, טירות, בית קברות בן שלוש קומות בהרי בהמאיי.
טאנג טאקאב, המקום בו פגש אריו ברזן את אלכסנדר הגדול ומספר טירות ישנות.
מכללות ואוניברסיטאות

אוניברסיטת יאסוג'
אוניברסיטת אזאד האסלאמית במחוז גצ'אראן
אוניברסיטת יאסוג' למדעי הרפואה
ראו גם

איראן
כלכלת איראן
לקריאה נוספת

Alvani, S.M., 2000. Important affairs in a sustainable development in tourism. The Summary of the Selected Essays in Second Session of Tourism (Culture and Development). Ministry of Culture and Islamic Guidance.
Gee, C.V., 2009. Tourism in an Overall Point of View, (Translated by Ali Parsaiyan and Seyed Mohammad-e Erabi). Institute of Cultural Investigations Publications, Tehran.
Hafeznia, M.R., 2010. An Introduction to the Method of Research in Humanities. Semat Publications, Tehran.
Hosseinzadeh, M.M., 2009. The study of tourism capabilities of Qeshmisland by the use of strategic management of SWOT. Geography and Development Magazine, No. 15, Zahedan.
Majid, J.F., 2011. Managing the Leisure Time and Fun Sports. University of Tehran Publications, Tehran.
Papoliyazdi, M.H. and M. Saghayi, 2000. Tourism, the Nature and Implications. Semat Publications, Tehran.
Reza, R.M. and J. Safayi, 2005. The effects of the second houses tourism on rural ateas, a chance or threat. The Magazine of Geographical Investigations, No. 54.
Rezvani, A.A., 2000. Ecotourism and its role in keeping the environment. Simay-e Eqtesadi Magazine No. 334.
הערות שוליים

↑  "همشهری آنلاین-استان‌های کشور به ۵ منطقه تقسیم شدند (Provinces were divided into 5 regions)". Hamshahri Online (בפרסית). 22 ביוני 2014. אורכב מ-המקור ב-23 ביוני 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Iran: Provinzen, Kreise, Städte, Stadtbezirke - Einwohnerzahlen in Karten und Tabellen, www.citypopulation.de
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2014-12-02
↑  جمعیت 713 هزار و 52 نفری کهگیلویه و بویراحمد براساس سرشماری سال 95/بویراحمد پرجمعیت‌ترین شهرستان استان, web.archive.org, ‏2018-10-21
1 2  آفتاب - دردسر های تغییر نام استان کهگیلویه و بویر احمد, web.archive.org, ‏2012-07-31
↑  "Mamasani in the Passage of History" written by Hassan Habibi Fahliani
↑  کهگیلویه و بویراحمد| درختان بلوط سرفاریاب مظلومانه جان می‌دهند+تصاویر- اخبار کهگیلویه و - اخبار استانها تسنیم - Tasnim, خبرگزاری تسنیم - Tasnim (בפרסית)
↑  Persia Land of Black Gold, GEO ExPro, ‏2012-04-01
↑  Iran's Margoon Waterfall: From the Heart of A Rocky Mountain - Tourism news, Tasnim News Agency (באנגלית)
↑  Analyzing the Bases of Tourism in ‘Kohgiluye and Boyer Ahmad’ Province in Iran, medwelljournals.com
↑  http://docsdrive.com/pdfs/medwelljournals/sscience/2016/209-215.pdf
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4448824-5
אורי לוברני

| --- | --- |

 לידה:  7 באוקטובר 1926 חיפה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  5 במרץ 2018 (בגיל 91) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת לונדון  בית הספר הריאלי העברי בחיפה 
 תקופת הפעילות:  מ-1950 
 תפקיד:  שגריר 
 פרסים והוקרה:  טבעות הסובלנות (2016) 
 
אורי לוברני נואם בכנס לזכר דוד אלעזר. לצידו יצחק חופי, 1984
אורי לוברני (7 באוקטובר 1926 – 5 במרץ 2018) היה דיפלומט ואיש ציבור ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בחיפה למשפחה אמידה, בנו היחיד של ד"ר אהרון לוברני, וטרינר בעיריית חיפה ומידידיו המקורבים של חסן שוכרי. בבעלות משפחתו היה פנסיון טלטש. הוא למד בבית הספר הריאלי והיה פעיל בצופים. בהיותו נער התנדב לפלמ"ח. היה שותף בארגון ההעפלה ושירת במלחמת העצמאות בתור קצין מודיעין בחטיבה שבע ובחטיבת יפתח.
לאחר המלחמה הצטרף למשרד החוץ, והיה מזכירו של משה שרת. ב-1956 התמנה ליועץ לענייני ערבים לראש הממשלה דוד בן-גוריון, ופעל, בין השאר, לשילוב בני העדה הדרוזית בצה"ל. ב-1963 החליף את יצחק נבון בתפקיד מנהל לשכת ראש הממשלה בן-גוריון, והיה הראשון ששמע ממנו על כוונתו להתפטר, בין השאר בעקבות דרישתו של בן-גוריון (שלא נתקבלה בהנהגת מפא"י) למנות ועדת חקירה ממלכתית למה שכונה "העסק הביש". בסוף 1964 התפטר מתפקיד זה, לדבריו, מכיוון שראש הממשלה לוי אשכול לא נתן בו אמון מלא. ב"על המשמר" נטען שהוחלף בגלל נאמנותו לבן-גוריון.
לוברני שב למשרד החוץ, נשלח ללמוד צרפתית בפריז, וביולי 1965 נתמנה לשגריר ישראל באוגנדה (לאחר שהוצע לו לבחור בין להיות שגריר בפינלנד או באוגנדה), שם קשר קשרים עם אידי אמין, שהיה אז סגן הרמטכ"ל. בו-זמנית, שירת גם כשגריר לא-תושב ברואנדה. בשנת 1968 התמנה לשגריר ישראל באתיופיה במקומו של חיים בן-דוד, שנספה בתאונת מטוס בנובמבר 1967. לובראני ריכז באתיופיה את הסיוע הישראלי שהתרכז בצוותים ישראליים של גאולוגים, מומחים לכותנה, רופאים, ומומחי מלונאות. בשנת 1971 התמנה לתפקיד בכיר בקונצרן כור.
בשנת 1973 החליף לובראני את מאיר עזרי בתפקיד שגריר ישראל באיראן. לובראני היה בקשרים הדוקים עם השאה מוחמד רזא שאה פהלווי והיה בין הראשונים שהזהירו מבעוד מועד כי קרב הקץ על משטרו של השאה. ב-1978 החליף אותו בתפקיד יוסף הרמלין.
ב-1979 פרש לוברני לעסקים פרטיים.
בין השנים 1983–2000 שימש כמתאם פעולות הממשלה בלבנון, במסגרת זו היה מעורב במגעים עם נביה ברי, מנהיג תנועת אמל, לשחרורו של רון ארד, וכן שימש ראש משלחת ישראל למשא ומתן עם לבנון במסגרת שיחות מדריד. לאחר נסיגת צה"ל לרצועת הביטחון ביוני 1985 ביקש אורי לוברני לשוב לעסקיו, אולם מאחר שהמדיניות הישראלית בדרום לבנון הייתה מורכבת ומסובכת, ביקש ממנו שר הביטחון יצחק רבין לדחות את התפטרותו.
ב-1990 ניהל את המגעים הדיפלומטיים בין ישראל לאתיופיה שהובילו למבצע שלמה.
לאחר נסיגת צה"ל מלבנון בשנת 2000 עבר לוברני לשמש כיועץ לשר הביטחון. הוא נשאר בתפקיד זה עד 2010, אז עבר לתפקיד יועץ לשר לנושאים אסטרטגיים, משה יעלון. בנובמבר 2015 פרש משירות המדינה.
בשנת 2014 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה.
לוברני היה מהדמויות המזוהות ביותר עם תקופת רצועת הביטחון הישראלית, בהיותו מתאם פעולות הממשלה בלבנון.
לוברני הלך לעולמו במרץ 2018, בגיל 91.
הערות שוליים

↑  אורי לוברני, באתר הפלמ"ח.
↑  טל בשן, ראיון נדיר: אורי לוברני על 60 שנות פעילות חשאית, סופהשבוע, ‏ 30.12.2013.
↑  אפרים לפיד ויוכי ארליך, ‏אורי לוברני: איש הסוד, העצה והמעש, מבט מל"מ 54, ספטמבר 2009, עמ' 16
↑  א. לובראני נתמנה שגריר באוגנדה, על המשמר, 8 ביולי 1965
↑  אביעד יפה נתמנה למזכיר מדיני של ראש הממשלה, חרות, 4 בינואר 1965
↑  יוסף חריף, שינויים במפה הדיפלומאטית, מעריב, 15 בינואר 1965
↑  א. לובראני - שגריר באוגנדה, קול העם, 8 ביולי 1965
↑  לוח המסעים במשרד החוץ, מעריב, 9 באפריל 1965
↑  לאחר שנחתו יחד נחיתת אונס הצהיר אידי אמין שהם "אחים בדם", טל בשן 27.12.2013 סופהשבוע-האיש שהיה שם
↑  אורי לובראני - שגריר לא תושב ברואנדה, הצופה, 8 באוגוסט 1965
↑  בשנת 1970 הסתכם היצוא הישראלי לאתיופיה בסכום של 4.5 מיליון דולר וחברות ישראליות זכו במכרזים מקומיים בהיקף כולל של שני מיליון דולר
↑  35 שנים לעלייתו לשלטון באיראן של האייתוללה רוחאללה חומייני - נציגי ישראל מדווחים בארכיון המדינה, 5 בפברואר 2014
↑  אלי ברדנשטיין, אורי לוברני עובר לבוגי, "מעריב", 25 באוגוסט 2010
↑  השגריר לשעבר באיראן פורש ומסכם: "תקופה מרתקת", באתר גלי צה"ל, 30 בנובמבר 2015
↑  מקבלי התואר דוקטור כבוד מאוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת חיפה
↑  שי ניר, ‏הובא למנוחות אורי לוברני: "היה נכס גדול למדינת ישראל", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 7 במרץ 2018
↑  יועצם של שרי הביטחון אורי לוברני הלך לעולמו בגיל 92, באתר וואלה, 5 במרץ 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007334140705171  VIAF: 8990149368817585980007   WorldCat (עם VIAF): 8990149368817585980007 
מבצע "צינור חשמל" בדרום לבנון בעקבות חטיפת שני חיילי צה"ל 1986, נוכחים: מפקד פיקוד צפון אלוף אורי אור (יושב מימין קרוב), שר הביטחון רב-אלוף יצחק רבין (במרכז מימין), מתאם פעולות ישראל בלבנון אורי לוברני (במרכז משמאל), מפקד אוגדה 91 אילן בירן (יושב משמאל)
Darzu ist erschienen der Sohn Gottes, רי"ב 40

פנים כנסיית תומאס הקדוש בלייפציג
כנסיית ניקולאי הקדוש בלייפציג
Darzu ist erschienen der Sohn Gottes (בעברית: לזאת נגלה בן-האלהים), רי"ב 40, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום השני של חג המולד שחל ב-26 בדצמבר 1723.
רקע

באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.
במאי 1723 התמנה באך לתפקיד מנצח המקהלה ואחראי על המוזיקה בכנסיות המרכזיות בלייפציג. הוא חי ופעל בעיר כ-27 שנים, עד מותו. שם כתב את רוב הקנטטות שלו: מתוך יותר מ-200 קנטטות שידוע עליהן כיום, פחות מ-40 נכתבו עד הגיעו ללייפציג וכל השאר נכתבו בעיר; בדומה לעבודתו בוויימאר, מטרתו הייתה להלחין קנטטה עבור כל מועד בשנה הליטורגית, כלומר ימי ראשון וחגים, תוך כמה שנים. עם זאת, בגלל העומס הגדול והקושי בהלחנת יצירות כה רבות, נהג מדי פעם לבצע שוב קנטטות ישנות שלו, לעיתים עם עריכות ושינויים קלים או הרחבות.
קנטטה זו הייתה העשרים וארבע שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 70. מאז שהלחין אותה, לא ניגן מוזיקה לרגל תקופת הציפייה, וכך התפנה לבאך ולנגניו די זמן להתכונן היטב לתקופה העמוסה של חג המולד. בתקופה זו ניגנו 6 קנטטות, 5 מהן חדשות:
25 בדצמבר:
מיסה ראשית: רי"ב 63 ורי"ב 238 - סנקטוס ברה מז'ור
מיסת הערב: רי"ב 63 ומגניפיקט, רי"ב 243a
26 בדצמבר: הקנטטה הנוכחית
27 בדצמבר: רי"ב 64
1 בינואר: רי"ב 190
2 בינואר: רי"ב 153
6 בינואר: רי"ב 65
הוא ביצע את הקנטטות באותו יום בשתי הכנסיות הראשיות בעיר, כנסיית תומאס הקדוש וכנסיית ניקולאי הקדוש. באחת מהן במיסה הראשית ובאחרת, בתפילת הערב. ב-1746 או 1747 ביצע את הקנטטה שוב. בנוסף, השתמש במוזיקה של החלק הראשון בהלחנתה של רי"ב 233 - מיסה בפה מז'ור, ב-1738.
ב-1857 הוציאה לאור חברת באך את הקנטטה לראשונה, בכרך 7 של פרסומיה.