stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריק קלפטון
הקריירה המוזיקלית > קריירת הסולו

למרות הצלחתו האמנותית, נקלעו חייו האישיים של קלפטון למשבר ב-1972. בנוסף לאהבתו המתמשכת והבלתי ממומשת לפאטי בויד-האריסון, הוא חדל להופיע ולהקליט והתמכר להרואין. התוצאה הייתה היעלמותו של קלפטון מבמת הרוק. במשך השנתיים בהן הוא נעדר מהקלטות ומהופעות, הוא הופיע פעמיים. פעם אחת בקונצרט למען בנגלדש ופעם שנייה בריינבואו קונצרט שאורגן על ידי פיט טאונסנד מלהקת המי לטובת גמילתו של קלפטון מהסמים. קלפטון גמל טובה ללהקת המי כאשר השתתף בסרטם "טומי" בתפקיד המטיף.
ב-1974, כשהוא נקי באופן יחסי מסמים, אסף קלפטון להקת ליווי ויצא איתה למסע הופעות ברחבי העולם. בלהקה השתתפו חברו ל"דרק והדומינוס", קרל ראדל (גיטרה בס), ג'ורג' טרי (גיטרה), ג'יימי אולדייקר (תופים) ושתי זמרות ליווי שהתפרסמו מאוחר יותר כזמרות בזכות עצמן, איבון אלימן ומרסי לוי (שהתפרסמה כמרסלה דטרויט מתוך הצמד שייקספירס סיסטר). לאחר מסע ההופעות, יצא האלבום המצוין "E.C. Was Here" שכלל קטעים מתוך ההופעות החיות במסע.
עוד לפני E.C. Was Here, הוציא קלפטון ב-1974 את האלבום "461 Ocean Boulevard". הדגש באלבום זה היה על שירים פשוטים יותר וכמעט ללא קטעי בלוז ורוק ארוכים. מאלבום זה התפרסם כלהיט ביצוע גרסת הכיסוי לשירו של בוב מארלי, I Shot the Sheriff. הצלחתו של השיר סייעה גם להתפשטות ולפופולריות של סגנון הרגאיי בארצות הברית ובאנגליה. באותו אלבום החל גם קלפטון לשיר שירים שכתב הכותב-מלחין-זמר האמריקאי, ג'יי ג'יי קייל. ב-1975 הוציא קלפטון אלבום נוסף בשם There's One In Every Crowd. גם אלבום זה כלל שירים פשוטים יחסית לעומת החומר המוזיקלי שקלפטון היה מזוהה עמו בעבר. באותה תקופה המשיך קלפטון להופיע ולהקליט אולם סגנונו החדש לא זכה לאותה הכרה ולפופולריות להן זכה קלפטון בשנים שקדמו למשבר האישי.
הקריירה המוזיקלית > האשמות בגזענות ואנטישמיות

ב-1976 עמד קלפטון במרכזה של מחלוקת ושל האשמות בגזענות, לאחר שהתבטא, במהלך קונצרט בברמינגהאם, כנגד זרם ההגירה המתגבר לאנגליה. קלפטון גם תמך בפומבי במדינאי הבריטי אנוך פאואל שקרא לעצור את הפיכתה של בריטניה ל"מושבה שחורה". התבטאויות אלו של קלפטון, כמו גם התבטאויות דומות של דייוויד בואי, הביאו ליצירת תנועה מוזיקלית-פוליטית בבריטניה בשם רוק נגד גזענות. למרות הנזק שגרמו התבטאויותיו לקריירה שלו ולתדמיתו, סירב קלפטון לחזור בו ולשנות את עמדתו ואף התכחש לקיום סתירה בין עמדותיו הפוליטיות ובין התבססות המוזיקה שלו על סגנון שנוצר על ידי מוזיקאים שחורים.
קלפטון הביע תמיכה בצד הפלסטיני בסכסוך הישראלי פלסטיני, במיוחד במהלך מלחמת חרבות ברזל. הוא חיזק פומבית את רוג'ר ווטרס במילים "אני אוהב את רוג'ר, אנחנו אחים, הוא הולך בדרך שלו וצריך הרבה אומץ בשביל זה [הביקורת כלפי ישראל]". בנוגע למתקפת הפתע על ישראל אמר "אנחנו לא יודעים מה הם באמת עשו. אבל האם היה מוצדק להתנגד לכיבוש? כן. אבל שוב, זו אמנת ז'נבה. [...] "ישראל מנהלת את העולם. ישראל מנהלת את ה'שואו'".
הקריירה המוזיקלית > אלכוהוליזם

בסוף שנות השבעים נאבק קלפטון כדי להשתלב בשינוי הטעם המוזיקלי של הקהל הרחב שנטה לעבר מוזיקת הפופ. במקביל, הוא התדרדר לאלכוהוליזם ואושפז. את תקופת ההחלמה שלו עשה באנטיגואה, שבה גם סייע להקים, מאוחר יותר, מרכז שיקום לנפגעי שימוש בסמים ואלכוהוליזם בשם The Crossroads Centre. ב-1979 נישא לפאטי בויד. במהלך שנות השמונים הוציא קלפטון מספר אלבומים אשר לא זכו לאהדת הביקורת. האלבום היחידי אשר כן זכה לשבחים היה Journeyman שבו עזב קלפטון את מוזיקת הפופ וחזר אל שורשיו הבלוזיים. כמו כן, הוא זכה להערכה ואף לפרס על כתיבת המוזיקה, בצוותא עם מייקל קיימן, ל-Edge of Darkness, סדרת הטלוויזיה המוערכת של ה-BBC.
ב-1985 פגש קלפטון את איבון חאן קלי, ובין השניים התפתחו יחסים שתוצאתם הייתה לידת בתם, רות, באותה שנה. בשנת 1987 יצא אלבום "The Cream of Eric Clapton". ב-1989 התגרשו קלפטון ופאטי בויד.
הקריירה המוזיקלית > שכול

בתחילת שנות התשעים חווה קלפטון שתי טרגדיות. הראשונה הייתה מותו של הגיטריסט סטיבי ריי וואהן ב-27 באוגוסט 1990 יחד עם עוד שני חברי צוות במסע ההופעות המשותף של וואהן וקלפטון, בתאונת מסוק. קלפטון היה אמור לטוס במסוק באותה טיסה, אך ויתר על מקומו לוואהן. ב-20 במרץ 1991 נפל אל מותו קונור, בנם בן הארבע וחצי של קלפטון ושל הדוגמנית האיטלקייה לורי דל סנטו, מחלון דירתם בקומה ה-53 בבניין דירות שבניו יורק. את צערו של קלפטון ניתן היה לשמוע בשירו Tears in Heaven שנכתב יחד עם ויל ג'נינגס ושהיה חלק מהפסקול של הסרט "Rush", פסקול שזכה בפרס גראמי ב-1992. גם אלבומו של קלפטון מאותה שנה, Unplugged, שבו הוקלטה הופעתו ב-MTV, אשר כללה את "Tears in Heaven", זכה בפרס גראמי באותה שנה.
קלפטון הקליט גרסה ל-Border Song של אלטון ג'ון, לרגל הוצאת אלבום המחווה מ-1991, Two Rooms: Celebrating the Songs of Elton John & Bernie Taupin.
הקריירה המוזיקלית > "סלואוהנד" מתחיל מחדש

כפי שהיה באלבומו Unplugged, גם אלבומו From The Cradle, שיצא ב-1994, הכיל מספר קטעי בלוז קלאסיים והבליט את נגינתו "החסכנית" בגיטרה האקוסטית. ב-1997 הוא הקליט את "Retail Therapy" כשהוא משתמש בשם הכיסוי TDF. הוא סיים את העשור בשיתוף פעולה עם שניים מהגיטריסטים המפורסמים ביותר בעולם, בי. בי. קינג וקרלוס סנטנה.
ב-1999, בעת שעבד על האלבום עם בי. בי. קינג, וכשהוא כבר בן 54, פגש קלפטון את מליה מקאנרי, אמנית בת 25. הזוג נישא ב-2002 בעיירת הולדתו של קלפטון באנגליה ויש לו כיום שלוש בנות.
בספטמבר 2005 הוציא קלפטון אלבום בשם Back Home, אשר בו ניתן להבחין בהשפעות של בלוז במוזיקה של קלפטון.
בנובמבר 2006 יצאו קלפטון וג'יי ג'יי קייל באלבום משותף: The Road to Escondido. האלבום כולל שירים בסגנונות שונים.
בספטמבר 2010 יצא לאור אלבומו קלפטון שכלל ברובו הגדול גרסאות כיסוי.
ב-2011 הופיע בסדרת הופעות בשם Play the Blues בה שיתף פעולה בסופרגרופ עם וינטון מרסליס בשילוב של בלוז וג'אז. ההופעה שהתקיימה ב-9 באפריל במרכז לינקולן יצאה לאור על גבי תקליטור. בפברואר 2012 שיתף קלפטון פעולה עם פול מקרטני באלבומו Kisses on the Bottom.
ב-2016 התגלתה בגופו של קלפטון פגיעה במערכת העצבים שלו שהקשתה עליו לנגן בגיטרה. במאי של אותה השנה הוא הוציא את אלבומו ה-22, I Still Do.
ב-2018 קלפטון הודיע שהוא סובל מבעיות שמיעה ובעיות במערכת העצבים, באוקטובר של אותה שנה הוא הוציא את אלבומו ה-23, Happy Xmas.
בשנים האחרונות תומך קלפטון בצד הפלסטיני בסכסוך הישראלי פלסטיני, במיוחד במהלך מלחמת חרבות ברזל.
ראו גם

היארדבירדס
קרים
פנדר סטראטוקסטר
הערות שוליים

↑  Eric Clapton - Eddie Van Halen - Other Lists, באתר הרולינג סטון
↑  רשימת 50 הגיטריסטים הגדולים בכל הזמנים של "גיבסון", באתר ארכיון האינטרנט, ‏28 במאי 2010, אורכב מהמקור ב־8 ביולי 2011, בדיקה אחרונה ב־26 במאי 2021
↑  ריצ'י יורק, לד זפלין: סיפורה של להקת הרוק הטובה בעולם, מאנגלית: מתן קמינר, הוצאת רסלינג, 2011; עמ' 63.
1 2  עמית אטיאס, ‏"קול של ילד": אריק קלפטון בקליפ למען עזה, באתר ‏מאקו‏, 18 בנובמבר 2023
↑  אריק קלפטון השתגע? "ישראל מנהלת את העולם, רוג'ר ווטרס צודק", באתר אייס, 31 במאי 2024
↑  שרון מולדבי, הצער ניכר בכל צליל, חדשות, 3 באפריל 1992
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007446578305171  PLWABN: 9810677507105606  BIBSYS: 90600646  BNC: 000236833  BNE: XX982874  BnF: cb13892530m (data)  CANTIC: a10066147  CiNii: DA0733929X  GND: 119073102  ICCU: LO1V031154  ISNI: 0000 0003 6855 2322  LCCN: n84222859  LNB: 000035030  MusicBrainz: 618b6900-0618-4f1e-b835-bccb17f84294  NDL: 00620495  NKC: ola2002145157  NLA: 35799208  NLK: KAC199639316  NSK: 000044884  NTA: 075283514  RERO: 02-A003108939  SELIBR: 223940  SNAC: w6h82h8s  SUDOC: 033662827  Trove: 1092634  VIAF: 46945873   WorldCat (עם VIAF): 46945873 
Blind Faith (קלפטון ראשון מימין), 1969
אריק קלפטון, 1975
אריק קלפטון, 1977
אריק קלפטון, 1978
אריק קלפטון, 2010
פרויקט יער סהרה

פרויקט יער סהרה הוא תוכנית שנועדה לספק מי שתיה, מזון ואנרגיה מתחדשת באזורים מדבריים, כמו גם צמיחה מחודשת באזורי מדבר לא מיושבים. הצעה זו משלבת את רעיון חממת מי ים עם אנרגיה סולרית מרוכזת (CSP). האנרגיה הסולרית המרוכזת הוא צורה של אנרגיה מתחדשת שמייצרת חשמל מאור השמש באמצעות אנרגיה תרמית, בדרך כלל טורבינות קיטור קונבנציונליות. הטענה היא כי טכנולוגיות אלה יחד תיצורנה מקור קיימא ורווחי של אנרגיה, מזון, צמחייה ומים. הצוות המייסד מאחורי פרויקט יער סהרה היה מורכב ממומחים מחממת מי ים בע"מ, אקספלוריישן אדריכלות, מקס פורדהם ייעוץ הנדסי וקרן בלונה. התוכנית כוללת איוד נרחב של מי ים. באמצעות בחירת מקומות מתחת לפני הים, לא תהיינה עלויות שאיבה. בין הפרויקטים המתוכננים הם חממות פיילוט בירדן וקטר.
נכון לפברואר 2012, חברת חממת מי ים כבר אינה חלק מפרויקט יער סהרה.
ראו גם

מגה-מבנה
ג'ודי דין

| --- | --- |

 לידה:  9 באפריל 1962 (בת 62)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת פרינסטון 
 מוסדות:  מכללות הובארט וויליאם סמית' (אנ')
 זרם:  מרקסיזם
 עיסוק:  חוקרת מדע המדינה, תאורטיקן פוליטי, חוקרת 
 הושפעה מ:  קרל מרקס, ולדימיר לנין, ז'אק לאקאן, סלבוי ז'יז'ק
 מדינה:  ארצות הברית 
 
ג'וֹדִי דין (באנגלית: Jodi Dean ; נולדה ב-9 באפריל 1962) היא פילוסופית וחוקרת מדע המדינה אמריקאית, ופרופסור במחלקה למדעי המדינה במכללות הובארט וויליאם סמית' (אנ') במדינת ניו יורק. דין החזיקה בקתדרת דונלד ר' הארטר למדעי הרוח והחברה מ-2013 עד 2018. דין כיהנה גם כפרופסור למדעי הרוח בפקולטה לפילוסופיה באוניברסיטת ארסמוס ברוטרדם.
ביוגרפיה

ב-1984 דין השלימה לימודי תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת פרינסטון. היא השלימה תואר שני, MPhil ודוקטורט מאוניברסיטת קולומביה ב-1992. לפני שהצטרפה למחלקה למדעי המדינה במכללות הובארט וויליאם סמית', היא לימדה באוניברסיטת טקסס בסן אנטוניו.
דין הרצתה באוסטריה, בלגיה, קנדה, קרואטיה, צ'כיה, דנמרק, אקוודור, אנגליה, גרמניה, הונגריה, אירלנד, איטליה, הולנד, נורווגיה, פרו, טורקיה, וויילס. היא הייתה בעבר עורכת שותפה של כתב העת לתיאוריה פוליטית Theory & Event.
דין היא חברה פעילה ב-Party for Socialism and Liberation (אנ').
באפריל 2024 הושעתה מהוראה לאחר שפרסמה מסה המביעה התפעלות מהתקפת חמאס על ישראל בשבעה באוקטובר 2023.
מחקר

מחקרה של דין משלב בין מחשבה מדינית, לימודי מדיה (אנ') ולימודי מגדר (בעיקר פמניזם של הגל השלישי), תוך שימת דגש על אלמנטים של לניניזם, פסיכואנליזה ותיאוריות פוסטמודרניסטיות מסוימות. דין הציגה תיאוריה של "קפיטליזם תקשורתי" (communicative capitalism), דהיינו המיזוג המקוון של דמוקרטיה וקפיטליזם לכדי מבנה נאו-ליברלי יחיד, שמערער את הדחפים הדמוקרטיים של ההמונים, על ידי הערכת יתר של ביטוי רגשי על פני שיח לוגי.
מחקר > האופק הקומוניסטי

בפרקים הראשונים של ספרה "האופק הקומוניסטי" מ-2012, דין סוקרת את הנוף הפוליטי העכשווי, ומציינת את ההתמדה של הרטוריקה האנטי-קומוניסטית יותר מעשרים וחמש שנים לאחר נפילת חומת ברלין. היא טוענת כי קפיטליסטים, שמרנים, ליברלים וסוציאל-דמוקרטים שותפים לדעה שמשטרים קומוניסטיים של המאה ה-20 היו כישלונות בלתי מסויגים, ובכך מגבילים את היקף הדיון סביב חלופות פוליטיות לדמוקרטיה ליברלית ולשווקים חופשיים, שהמיזוג ביניהם מהווה את תפיסת הנאו-ליברליזם של דין. היא טוענת שמכיוון שההיסטוריה של קפיטליזם נתפסת כדינמית וניואנסית, כאשר אנשים חושבים על קפיטליזם הם לא נותינים דין וחשבון מספק עבור מה שהיא מתארת כתוצאות הגרועות ביותר שלו (אבטלה, אי-שוויון כלכלי, היפר-אינפלציה, התחממות עולמית, הברונים השודדים, השפל הגדול או המשבר הכלכלי העולמי ב-2008). לעומת זאת, דין כותבת שההיסטוריה של הקומוניזם אינה נחשבת לדינמית, במקום זאת, יש נרטיב היסטורי קבוע של קומוניזם כביטוי קבוע ומובהק של סמכותנות, גולאג, רעב ואלימות.
דין מונה כמה מאפיינים לאופן הנפוץ בו מוצג הקומוניזם בציבור הרחב. ראשית, דין סבורה כי הקומוניזם נתפס לרוב כשקול למשטר של ברית המועצות; ניסויים קומוניסטיים במזרח אירופה, אסיה, אפריקה או אמריקה הלטינית זוכים לעיתים קרובות למעט תשומת לב. שנית, דין טוענת שההיסטוריה של ברית המועצות שנפרשת על כשבעים שנים, מתמצת בעשרים ושש שנות שלטונו של יוסיף סטלין. שלישית, דין חושבת שהרדוקציה של הקומוניזם לאלימות, הדיכוי הפוליטי והשלטון האוטוריטרי של סטלין כאירועים המייצגים במדויק את הקומוניזם, מתעלמת מהמודרניזציה והתיעוש של כלכלת ברית המועצות ומההצלחותיה, כמו תוכנית החלל הסובייטית, והעלייה היחסית ברמת החיים בכלכלה של החברה החקלאית לשעבר. רביעית, דין סבורה ששנות ברית המועצות המאוחרות והתפרקות ברית המועצות ב-1991 היו תוצאה של הנוקשות הפוליטית והכלכלית של סטלין וממשיכיו עד שהחל מיכאיל גורבצ'וב בגלאסנוסט ובפרסטרויקה. כלומר, לדעת דין, ההיסטוריה של הסטליניזם הופכת לבסיס שעליו מושתקים דיונים סביב חלופות לקפיטליזם. לבסוף, דין טוענת שהסטליניזם נתפס כהוכחה לכך שהקומוניזם אינו יכול לעבוד בפועל, משום שכל ערעור על הסטטוס קוו הפוליטי יגרום בהכרח לטיהורים ואלימות.
ביבליוגרפיה חלקית > ספרים

Solidarity of Strangers: Feminism after Identity Politics (University of California Press 1996)
Feminism and the New Democracy: Resisting the Political (editor, Sage 1997)
Aliens in America: Conspiracy Cultures from Outerspace to Cyberspace (Cornell University Press 1998)
Political Theory and Cultural Studies (editor, Cornell University Press 2000)
Publicity's Secret: How Technoculture Capitalizes on Democracy (Cornell University Press 2002)
Empire's New Clothes: Reading Hardt and Negri (co-editor with Paul A. Passavant, Routledge 2004)
Žižek's Politics (Routledge 2006)
Reformatting Politics: Information Technology and Global Civil Society (co-editor with Geert Lovink and Jon Anderson, Routledge 2006)
Democracy and Other Neoliberal Fantasies (Duke University Press 2009)
Blog Theory (Cambridge: Polity Press, 2010) ISBN 9780745649702
The Communist Horizon (London & New York: Verso Books, 2012) ISBN 9781786635525
Crowds and Party (London & New York: Verso Books, 2016) ISBN 9781781687062
Comrade – An Essay on Political Belonging (London & New York: Verso Books, 2019) ISBN 9781788735018
Organize, Fight, Win: Black Communist Women’s Political Writing, edited by Jodi Dean and Charisse Burden-Stelly (London & New York: Verso Books, 2022) ISBN 9781839764974
ביבליוגרפיה חלקית > מאמרים

Jodi Dean (February 13, 2019). The Actuality of Revolution. The Hampton Institute.
Jodi Dean, "Same As It Ever Was?" in New Left Review Sidecar (May 6, 2022)
הערות שוליים

↑  "Academics". hws.edu. נבדק ב-26 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Endowed Professor Spotlight: Jodi Dean". The HWS Update. Hobart and William Smith Colleges. 20 בדצמבר 2018. נבדק ב-16 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Politics without Politics".
↑  "The Johns Hopkins University Press – Theory & Event". jhu.edu. Johns Hopkins University Press. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-26 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jodi Dean – Crowds and Party – Rock Salted". נבדק ב-25 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Palestine speaks for everyone
↑  Israel-Palestine war: US professor placed on leave for describing 7 October attacks as ‘exhilarating’
↑  "AEJMC". aejmc.org. Association for Education in Journalism and Mass Communication. נבדק ב-26 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jodi Dean (2012). The Communist Horizon. New York: Verso.
1 2  Jule Ehms (March 9, 2014). "The Communist Horizon". Marx & Philosophy Society. Retrieved October 29, 2018.
↑  "Solidarity of Strangers". cdlib.org. נבדק ב-26 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Feminism and the New Democracy: Resisting the Political". sagepub.com. אורכב מ-המקור ב-13 בינואר 2015. נבדק ב-13 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Aliens in America". cornell.edu. נבדק ב-26 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Publicity's Secret". cornell.edu. נבדק ב-26 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Zizek's Politics". routledge.com. 14 באוגוסט 2006. נבדק ב-26 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Duke University Press". dukeupress.edu. אורכב מ-המקור ב-17 ביולי 2012. נבדק ב-26 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dean, Jodi (30 באוגוסט 2010). Blog Theory: Feedback and Capture in the Circuits of Drive: Jodi Dean: 9780745649702: Amazon.com: Books. ISBN 978-0745649702. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "VersoBooks.com". נבדק ב-26 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "VersoBooks.com". נבדק ב-18 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "VersoBooks.com". נבדק ב-3 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437565205171  BIBSYS: 90921320  BnF: cb13598235f (data)  CANTIC: a11805390  GND: 141176504  ISNI: 0000 0001 1440 6202  LCCN: n95028520  LNB: 000105774  NKC: jx20110829004  NTA: 15737534X  SUDOC: 052647080  VIAF: 29702811   WorldCat (עם VIAF): 29702811
דניאל בלומן

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 1990 (בן 34) מדיין, קולומביה 
 מידע כללי
 מדינה:  קולומביה קולומביה, ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה האטלנטית של פלורידה  Cypress Bay High School 
 מספר צאצאים:  2
 ספורט
 ענף ספורט:  רכיבה
 תת-ענף:  קפיצות ראווה
 
דניאל בלומן (באנגלית: Daniel Bluman; נולד ב-25 במרץ 1990) הוא רוכב קפיצות ראווה קולומביאני-ישראלי, המתמודד מטעם ישראל, וייצג אותה באולימפיאדת פריז (2024). ייצג את קולומביה באולימפיאדת לונדון (2012) ואולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). בשיאו דורג במקום ה-11 בעולם.
ביוגרפיה

בולמן נולד במדיין, קולומביה. אמו אורלי היא ישראלית-לשעבר שעובדת כפסיכולוגית ועובדת סוציאלית, אביו שמואל עוסק ביזמות. כשהיה בן עשר עברה משפחתו לדרום פלורידה.
קריירה

בלומן גדל באזור כפרי, נחשף לעולם הרכיבה בעקבות בן-דודו והחל להשתתף בתחרויות רכיבה כבר כשהיה בן שבע. כשהיה בן 10 ועבר לארצות הברית הפך למקצועני יותר, ובגיל 13 כבר נחשב מוביל לגילו.
בשנת 2004, הוא זכה במדליית הזהב באליפות העולם לילדים של FEI בגיל 16. בשנת 2011 זכה יחד עם הסוסה סאנשיין בתחרות ארצות הברית, ואיתה ייצג את קולומביה באולימפיאדת לונדון (2012) ואולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) – הישג השיא שלו היה המקום ה-20 בתחרות היחידים בלונדון.
קריירה > כנציג ישראל

לאחר אולימפיאדת ריו החליט לייצג את ישראל והעפיל למשחקי טוקיו (2020), אך הסוס לדריאנו שאיתו היה אמור להתחרות נפצע, והסוסה ג'מה שהחליפה אותו לא הייתה רשומה כישראלית ולכן הוא לא יכול היה להשתתף בתחרויות. לאולימפיאדת פריז (2024) העפיל שוב כנציג ישראל, אך הודח בסבב המוקדמות בו נאלץ לפרוש, לאחר שהסוס שלו סירב לקפוץ מעל אחד המכשולים.
בלומן זכה במקום הראשון בגראנד פרי רומא 2019, וזכה בשתי תחרויות גראנד פרי ב-2023 (עם שני סוסים שונים).
חיים אישיים

בלומן נשוי לאריאל, שגדלה בלונג איילנד וגם היא בת לישראלית, ולהם שני בנים, אלי ואבי. המשפחה מתגוררת בלונג איילנד.
בלומן הוא שותף בבית הספר לרכיבה טיפולית בקיבוץ אורים, ולאחר טבח שבעה באוקטובר סייע לגייס תרומות רבות למקום והגיע לביקור בישראל.
הערות שוליים

↑    דותן מלאך, ‏דניאל בלומן החמיץ אולימפיאדה אחת כי לסוסה שלו לא הייתה אזרחות ישראלית, בעיתון מקור ראשון, 18 ביולי 2024
↑  רותם פלדברג, ‏בלומן והסוסה ג'מה W זכו בטורניר סוגרטיס, באתר ערוץ הספורט, 11 בספטמבר 2023
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת פריז (2024)  |
| --- | --- | --- |
|  אופניים | איתמר איינהורן • רותם גפינוביץ • תומר זלצמן • מיכאל יעקובלב |  |
|  אתלטיקה | גשאו איילה • גירמה אמרה • בלסינג אפריפה • מאור טיורי • מארו טפרי • לונה צ'מטאי-סלפטר |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן |  |
|  ג'ודו | טוהר בוטבול • מאיה גושן •  רז הרשקו • ים וולצ'ק •   ענבר לניר • שגיא מוקי •  תמנע נלסון-לוי •  פיטר פלצ'יק • גפן פרימו • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • גילי שריר   נבחרת ישראל בג'ודו (טוהר בוטבול • מאיה גושן • רז הרשקו • ים וולצ'ק • ענבר לניר • שגיא מוקי • תמנע נלסון-לוי • פיטר פלצ'יק • גפן פרימו • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • גילי שריר) |  |
|  גלישת גלים | ענת ליליאור |  |
|  התעמלות אמנותית | דריה אטמנוב    נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (שני בקנוב, דיאנה סברצוב, הדר פרידמן, רומי פריצקי, אופיר שחם) |  |
|  התעמלות מכשירים |  ארטיום דולגופיאט • ליהיא רז |  |
|  טאקוונדו | אבישג סמברג |  |
|  טריאתלון | שחר שגיב |  |
|  ירי תחרותי | סרגיי ריכטר |  |
|  כדורגל | נבחרת ישראל בכדורגל (מוחמד אבו ניל, איתן אזולאי, ניב אליאסי, נועם בן הרוש, עמרי גאנדלמן, שון גולדברג, אוסקר גלוך, אושר דוידה, עדי יונה, אור ישראלוב, סתיו למקין, אלעד מדמון, עומר ניראון, ליאל עבדה, עיליי פיינגולד, איינאו פרדה, רוי רביבו, עידו שחר, דור תורג'מן) |  |
|  סיף | יובל פרייליך |  |
|  שחייה | אביב ברזלי • איתן בן שטרית • דריה גולובטי • אנסטסיה גורבנקו • אלכסיי גליבינסקי • דוד גרצ'יק • מירון חרותי • גל כהן גרומי • דניס לוקטב • אנדראה מורז • אדם מראענה • בר סולובייצ'יק • איילה ספיץ • לאה פולונסקי • רון פולונסקי • תומר פרנקל • מרטין קרטאבי |  |
|  שחייה אומנותית | שלי בובריצקי • אריאל נשיא |  |
|  שחייה במים פתוחים | מתן רודיטי |  |
|  קשתות | רועי דרור • מיכאלה משה |  |
|  רכיבה | אשלי בונד • דניאל בלומן • רובין מוהר • איזבלה רוסקוף |  |
|  שיט | עומר ורד וילנצ'יק • דור זרקה • ניתאי חסון • נועה לסרי • גל צוקרמן •  שרון קנטור •  תום ראובני • שי קקון |  |
שש דרגות של הפרדה

ערך זה עוסק במושג בתחום מדעי החברה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
המחשה גרפית של המושג. כל שתי נקודות בתרשים מחוברות ביניהן בעזרת לא יותר משישה קישורים.
שש דרגות של הפרדה הוא מושג בתפישה הפופולרית של מדעי החברה המתאר את הרעיון (נטול הבסיס העובדתי), לפיו כל שני אנשים בעולם מקושרים ביניהם על ידי חמישה אנשים אחרים לכל היותר. זהו מקרה פרטי של תופעת העולם הקטן - התופעה המשוערת שבעולם המודרני ישנה שרשרת קצרה של מתווכים המקשרת בין כל שני אנשים בעולם.
היסטוריה של המושג > שרשראות

על פי אלברט ברבאשי, מקורו של המושג בסיפור הקצר "שרשראות" (הונגרית: Láncszemek) שנכתב על ידי פרידייש קארינתי, ופורסם בשנת 1929 בקובץ הסיפורים הקצרים שלו "הכול שונה" (הונגרית: Minden máskép van). גיבור הסיפור מעלה את הטענה שהוא יכול למצוא קשר לכל אחד מתושבי כדור הארץ, באמצעות שרשרת של חמישה מכרים לכל היותר. גיבור הסיפור מדגים את הטענה על ידי הבאת קשרים בינו לבין חתן פרס נובל, ולאחר שציין שקל יותר ליצור קשר עם אנשים מפורסמים, הוא מראה כיצד הוא יכול ליצור קשר עם עובד אקראי במפעל של פורד. הסיפור לא היה ידוע מחוץ לעולם דובר ההונגרית.
היסטוריה של המושג > הניסוי של מילגרם

שש דרגות ההפרדה התגלו מחדש בשנת 1967 באופן בלתי-תלוי על ידי סטנלי מילגרם, פרופסור באוניברסיטת ניו יורק, שהתפרסם בזכות ניסוי בפסיכולוגיה חברתית שערך, שבדק את גבולות הציות לסמכות.
מילגרם ביקש לבדוק בכמה אנשים יש צורך על מנת ליצור קשר בין כל שני אנשים בארצות הברית. כדי לבדוק זאת ביצע מילגרם את הניסוי הבא: ראשית בחר מילגרם שני אנשי יעד - אחד מהעיר שרון במסצ'וסטס, והשני מבוסטון. בשלב הבא הוא שלח 160 חבילות לתושבים אקראיים בויצ'יטה, קנזס ובאומהה, נברסקה וביקש מהם להשתתף במחקר. החבילות כללו תקציר של המחקר, מידע על אנשי היעד, גלויות, וסדרת הוראות.
ההוראות ביקשו מאנשים אליהם הגיעו הגלויות לשלוח גלוית מעקב להרווארד כדי לעקוב אחר החבילות, ולנסות לקרב את החבילה לאנשי היעד באופן הבא: אם האדם שקיבל את הגלויה מכיר את איש היעד באופן אישי, עליו לשלוח לו את החבילה ישירות. אחרת, עליו לשלוח את החבילה לאדם שיש לו עמו היכרות אישית, ושלדעתו הוא יוכל לקרב את החבילה לאיש היעד.
האמונה המקורית הייתה שעשויים להידרש מאות אנשים כדי להעביר את החבילות, ושיש לניסוי סיכויי הצלחה נמוכים, כי מספיק רק אדם אחד שלא ישתף פעולה כדי לשבור את השרשרת. רבה הייתה הפתעתו של מילגרם כאשר בתוך ימים אחדים כבר הגיעה חבילה אחת ליעדה, כשהיא עוברת דרך שני אנשי-קשר בלבד. בסופו של דבר הגיעו 42 מהחבילות ליעדיהן. באמצעות גלויות המעקב ידע מילגרם כמה אנשים דרושים היו כדי להעביר את החבילות. כך הוא מצא שהמספר החציוני של המתווכים שנדרשו כדי להעביר את החבילות ליעדיהן הוא 5.5, ובמעוגל - "שש דרגות של הפרדה".
היסטוריה של המושג > פרסום

"כל בני האדם על פני כדור הארץ נפרדים זה מזה על ידי שישה אנשים בלבד. שש דרגות של הפרדה. בינינו ובין כל אדם אחר על פני הכדור. נשיא ארצות הברית. גונדולייר בוונציה... לא רק השמות הגדולים. כולם. יליד ביערות הגשם. תושב טיירה דל פואגו. אסקימואי. אני קשורה אל כל אחד על פני כדור הארץ באמצעות שרשרת של שישה אנשים. זו מחשבה מעמיקה מאוד... איך כל אדם הוא דלת חדשה שנפתחת אל עולמות אחרים."
מתוך הסרט ""
לפי תומאס בלאס, פסיכולוג חברתי שחקר את עבודותיו של מילגרם, מילגרם עצמו מעולם לא השתמש במושג "שש דרגות של הפרדה". את הפופולריות העצומה של המושג הוא חב למחזה "שש דרגות של הפרדה" של ג'ון גווייר, שהיה כה פופולרי עד שהופקה עבורו גם גרסה קולנועית. הרעיון מופיע גם בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "שש דרגות" (Six Degrees), המפגישה בין שישה זרים בניו יורק.
כמו כן ישנו הבדל בין האוכלוסיות שבהן קיימות שש הדרגות: בעוד שבניסוי של מילגרם שש דרגות ההפרדה היו בין תושבי ארצות הברית, בגרסה של גווייר (כמו גם אצל קארינתי) שש הדרגות מתייחסות לעולם כולו. בנוסף, האמונה הפופולרית גורסת שיש צורך בחמישה אנשים לכל היותר, בעוד שבניסוי של מילגרם היה זה רק המספר החציוני של אנשים שיש בהם צורך, ובמקרה מסוים יכול להיות שיידרשו הרבה יותר מתווכים.
שש דרגות של הפרדה ברשתות חברתיות > Facebook

בשנת 2011, על פי מחקר של אנשי הרשת החברתית Facebook, נמצא כי 99 אחוז מהמשתמשים אכן מקושרים זה עם זה דרך שרשרת של לא יותר מ-5 משתמשים אחרים.
ממצא נוסף הראה כי 92 אחוז מכלל המשתמשים מקושרים זה לזה דרך לא יותר מ-4 משתמשים אחרים, מה שמביא את המרחק הממוצע בין כל זוג משתמשים ברשת החברתית לכדי 4.74 דרגות של הפרדה בלבד, זאת לעומת 5.28 דרגות של הפרדה בשנת 2008.
את המחקר ערכה פייסבוק על 721 מיליון ממשתמשיה הפעילים, ולשם כך בחנה מעל 68 מיליארד קשרים חברתיים שקיימים ביניהם. מדובר במחקר נרחב המקיף מעל 10 אחוזים מאוכלוסיית העולם.
בשנת 2016 ערכה הרשת החברתית מחקר נוסף על מספר כפול של משתמשים, וממנו עלה כי המרחק הממוצע בין כל זוג משתמשים עומד על 3.57 דרגות של הפרדה.
שש דרגות של הפרדה ברשתות חברתיות > LinkedIn

הרשת החברתית LinkedIn מאפשרת למשתמשיה לאתר את מספר דרגות ההפרדה בין משתמשים שונים. כלומר, ניתן לראות כמה דרגות יש בין הפרט לבין משתמש אחר שהוא מעוניין ליצור איתו קשר.
שש דרגות של הפרדה ברשתות חברתיות > Twitter

על פי ניתוח 5.2 מיליארד קשרים ברשת חברתית Twitter, המרחק הממוצע בין הרשומים בה הוא 4.67 משתמשים. כ-50% מהמשתמשים ב-Twitter רחוקים זה מזה ב-4 דרגות בלבד.
ההבדל בין דרגות ההפרדה ברשתות החברתיות שצוינו כאן (פייסבוק וכדומה) לבין דרגות ההפרדה שעלו בניסוי של מילגרם הוא שברשתות החברתיות נבדקו מספר דרגות ההפרדה בטופולוגיית הרשת (כלומר, בין חברים ברשת שמהווים קשרים יציבים ברשת), לבין דרגות ההפרדה של זרימה ברשת (כלומר, קשרים פחות יציבים) שזה הניסוי שביצע מילגרם.
ראו גם

תופעת העולם הקטן
מספר ארדש
חוק דתיים שלובים
קשר בכל מחיר (סרט)
שש דרגות של קווין בייקון
SixDegrees.com