stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ולטר גורן
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

גורן נולד ב-24 בספטמבר 1898 בכפר ביגאנין פרוסיה המערבית, שהשתייך לאימפריה הגרמנית. בשנת 1915 במהלך מלחמת העולם הראשונה התגייס גורן לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים ה-7 (פרוסיה המערבית ה-2 - וילהלם הראשון, קיסר גרמניה). בהמשך השנה הועבר גורן למטה הקורפוס ה-5, ובשנת 1917 הועבר לרגימנט המיליציה ה-36, עמו לחם עד סוף המלחמה.
בשנת 1920 פרש גורן מהצבא, והחל לשרת במשטרת ברסלאו. בשנת 1935 חזר והתגייס לוורמאכט בדרגת האופטמן, ומונה כמפקד פלוגה ברגימנט הממונע ה-3.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

ב-1 בספטמבר 1939 מונה גורן לקצין מטה בקורפוס הממונע ה-19 בפיקוד היינץ גודריאן, והשתתף עמו במערכה בפולין. ב-20 בפברואר 1940 מונה גורן למפקד גדוד ההכשרה של רגימנט הרובאים ה-10, והועלה לדרגת מיור. ב-15 באוקטובר 1940 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרובאים ה-10, ולחם עמו במהלך מערכה בבלקן כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-9. על פעולות גדודו במערכת הבלקן, הוענק לו ב-20 באפריל 1941 עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 בפברואר 1942 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-20 בפברואר 1942 מונה גורן למפקד הגדוד הממונע ה-59. ביולי 1942 הצטיין גורן בקרב על וורונז', וחודש לאחר מכן בקרב על אורל, ובעקבות כך קיבל ב-17 באוגוסט 1942 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באוקטובר 1942 הוא מונה למפקד רגימנט הפאנצרגרנדיר ה-10, וב-1 במרץ 1943 הוא הועלה לדרגת אוברסט. על פעולותיו בקרבות קיבל גורן ב-8 ביוני 1943 תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 באוקטובר 1943 הוא מונה למדריך, ולאחר מכן למפקד בית הספר לשריון II. ב-21 ביולי 1944 מונה גורן למפקד דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-561, ולחם עמה בקרבות בפרוסיה המזרחית. ב-1 באוקטובר 1944 הועלה גורן לדרגת גנרל מיור, וב-15 באפריל 1945 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-710. גורן לחם עם הדיוויזיה שבפיקודו באוסטריה, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקני.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

ב-16 ביוני 1947 שוחרר גורן מהשבי, ולאחר שחרורו התיישב ברוזנהיים, שם גר עד מותו ב-10 ביולי 1968.
התפצלות אבולוציונית

אמנוניים שונים באגם מלאווי. מיני האמנונים השונים באגם התפתחו ככל הנראה ממין קדום אחד, אשר התפתח למגוון צורות.
איגואנה ימית בגלאפגוס. איגואנה זו התפתחה לחיים על אצות ים, לאחר שנאלצה להסתגל לחיים באיים אלה.
התפצלות אבולוציונית היא עלייה במגוון הטקסונומי הנגרמת כתוצאה מעלייה בקצב של ההיפרדות למינים שונים. התפצלויות אבולוציוניות עשויות להשפיע על ענף טקסונומי אחד או רבים, ולהיות מהירות או הדרגתיות. כאשר ההתפצלות היא מהירה, ומונעת על ידי הסתגלות של שושלת יחידה לתנאים אקולוגיים שונים, היא מכונה התפצלות סתגלתנית (אנ') . התפצלות סתגלתנית מפורסמת נצפתה אצל פרושי דרווין, והיא מאופיינת בקצב אבולוציוני מהיר שאחריו קצב השינויים מתמתן.
דוגמאות

הדוגמה המוכרת ביותר להתפצלות אבולוציונית היא זו של יונקי השליה מיד לאחר הכחדת הדינוזאורים (פרט לעופות) בסוף תקופת הקרטיקון, לפני כ-66 מיליון שנים. באותה תקופה, רוב יונקי השליה היו אוכלי חרקים קטנים הדומים בגודלם ובצורתם לחדפיים המודרניים. בתקופת האאוקן (לפני 37–58 מיליון שנים), התפתחו יונקי השלייה למגוון הצורות הקיימות בימינו, כגון עטלפים, לווייתנים וסוסים .
התפצלויות מוכרות אחרות כוללות את הפיצוץ הקמבריוני, פיצוץ אבלון (אנ'), אירוע הגיוון הביולוגי הגדול של האורדוביק (אנ'), ההתפצלות המזוזואיקנית-קנוזואית (אנ'), התפצלות צמחי היבשה לאחר התיישבותם על האדמה, התפצלות הקרטיקון של אנגיוספרם ותהליך גיוונם של החרקים, תהליך שנמשך כמעט ללא הפסקה מאז הדבון, לפני 400 מיליון שנים.
סוגים

התפצלות סתגלתנית (אנ') כרוכה בעלייה בשיעור הפיצול של ענף טקסונומי מסוים, עם התבדלות של תכונות. התפצלויות אלו אינן מונעת על ידי גורמים גאוגרפיים, אלא על ידי מאפיינים אקולוגיים שונים היוצרים לחצים אבולוציוניים שונים. התפצלות זו עשויה להיות קשורה גם לרכישת יכולות חדשות. התפתחות בלתי סתגלתנית (אנ') כוללת כל סוג של התפצלות אבולוציונית שאינה התפצלות סתגלתנית , כגון התפצלות גאוגרפית, הנובעת מבידוד גאוגרפי של חלק מהאוכלוסייה ללא הבדל ניכר במאפיינים האקולוגים.
תצפיות במאובנים

חלק ניכר מהעבודה הפליאונטולוגית במחקר התפצלויות אבולוציוניות עשתה שימוש במאובני חסרי חוליות ימיים, עקב המגוון הרחב בהשוואה למאובני חולייתנים יבשתיים גדולים (כמו יונקים או דינוזאורים) . ברכיופודים, למשל, עברו התפרצויות עיקריות של התפצלויות אבולוציונית בקמבריון הקדום, האורדוביק הקדום, במידה פחותה לאורך כל הסילור והדבון, ולאחר מכן שוב במהלך תקופת הקרבון. בתקופות אלו, מינים שונים של ברכיופודים פיתחו באופן בלתי תלוי מורפולוגיה דומה לזו שנצפתה אצל מינים שחיו מיליוני שנים קודם לכן. תופעה זו, המכונה הומיאומורפיה מוסברת על ידי אבולוציה מתכנסת: כאשר אורגניזמים שונים נתונים ללחצים סלקטיביים דומים, הם יפתחו לרוב התאמות דומות. ניתן לראות דוגמאות נוספות להתפצלות אבולוציונית מהירה בקרב אמוניטים, שעברו סדרה של לחצים אבולוציוניים בהם הם התגוונו מספר פעמים; וטרילוביטים, אשר בתקופת הקמבריום, התפתחו במהירות למגוון צורות שתפסו רבות מהגומחות המנוצלות על ידי סרטנים כיום.
דוגמאות מתקופות מאוחרות

מספר קבוצות עברו התפצלויות אבולוציונית בתקופות מאוחרות יותר. האמנוניים, שנחקרו רבות על ידי ביולוגים, התפתחו למגוון רחב מאוד של צורות (למשל באגם מלאווי), כולל מינים הניזונים מחומרים מזינים אותם הם מסננים מהמים, אוכלי חלזונות, טפילי תטולה ואוכלי דגים.
דוגמה נוספת היא לטאת החומה האיטלקית. במקרה זה התפתחו, במקרה שנמסתמן כהתפצלות לא סתגלתנית (התנאים באיים דומים למדי), תכונות שונות באוכלוסיות הלטאה בשני איים בקרואטיה, לאחר ש- 10 לטאות הועברו בשנת 1971 מאחד האיים למשנהו וייסדו שם אוכלוסיית לטאות חדשה.
הערות שוליים

↑  Simões, M. (2016). "The evolving theory of evolutionary radiations". Trends in Ecology & Evolution. 31: 27–34. doi:10.1016/j.tree.2015.10.007.
↑  Schluter, D. (2000). The Ecology of Adaptive Radiation. Oxford University Press.
↑  This topic is covered in a very accessible manner in Chapter 11 of Richard Fortey's Life: An Unauthorised Biography (1997)
↑  The radiation only suffered one hiccup, when the Permo-Triassic extinction event wiped out many species.
↑  Lieberman, B.S. (2012). "Adaptive radiations in the context of macroevolutionary theory: a paleontological perspective" (PDF). Evolutionary Biology. 39: 181–191. doi:10.1007/s11692-012-9165-8.
↑  Czekanski-Moir, Jesse E.; Rundell, Rebecca J. (2019-05-01). "The Ecology of Nonecological Speciation and Nonadaptive Radiations". Trends in Ecology & Evolution (באנגלית). 34 (5): 400–415. doi:10.1016/j.tree.2019.01.012. ISSN 0169-5347. PMID 30824193.
↑  Rundell, Rebecca J.; Price, Trevor D. (2009-07-01). "Adaptive radiation, nonadaptive radiation, ecological speciation and nonecological speciation". Trends in Ecology & Evolution (באנגלית). 24 (7): 394–399. doi:10.1016/j.tree.2009.02.007. ISSN 0169-5347. PMID 19409647.
↑  Rudwick, M. J. S. (1970). Living and Fossil Brachiopods. Hutchinson. ISBN 9780091030810.
↑  Aquagenesis, The Origins and Evolution of Life in the Sea by Richard Ellis (2001)
↑  Monks, Neale; Palmer, Philip (2002). Ammonites. Smithsonian Books. ISBN 978-1588340474.
↑  Fortey, Richard (2000). Trilobite! Eyewitness to Evolution. HarperCollins. ISBN 9780002570121.
↑  The Cichlid Fishes: Nature's Grand Experiment in Evolution by George Barlow (2002)
חדגוניים (בלט)

חדגוניים (מאנגלית: Monotones) הוא בלט במערכה אחת בשני חלקים של הכוריאוגרף הבריטי פרדריק אשטון ללחנו של המלחין הצרפתי אריק סאטי.
היצירה מורכבת משני קטעים שכרונולוגית נוצרו בסדר הפוך.
'חדגוניים II' נוצר במקור כקטע לערב גאלה שהופק בסיוע הקרן לנדיבות של הבלט המלכותי בשנת 1965. 
אשטון הושפע עמוקות מ'Gymnopédies' של סאטי (יצירה משנת 1888) ובחר תזמורים מאת קלוד דביסי ואלכסיס רולנד מנואל כבסיס לפה דה טרואה לשני רקדנים ורקדנית.
הופעת הבכורה הייתה ב-24 במרץ 1965 ובוצעה על ידי הרקדנים ויויאן לוריין, אנת'וני דוול ורוברט מיל.
היצירה זכתה להצלחה גדולה עד כדי כך 
שבשנת 1966 האריך אשטון את היצירה כדי להיות ארוכה דיה להימנות כחלק מהרפרטואר הרגיל של הבלט המלכותי, והוסיף אוברטורה בשם 'חדגוניים I' המבוסס על היצירה 'Gnossiennes' של סאטי. מכמה סיבות חלק זה יוצר תמונת מראה לחלק 'חדגוניים II'. חלק זה אף הוא פה דה טרואה אך בשונה מקודמו- לשתי רקדניות ורקדן. את הופעת הבכורה של חלק זה ביצעו אנטויינט סיבלי, גיאורגינה פרקינסון ובראיין שאו.
אשטון שאב את רעיונותיו כשיצר את הכוריאוגרפיה מהתצורה, המבנה וההשראה העולה מלחנו של סאטי. המבנה המשולש של Gymnopedies ו- Gnossiennes סייעו במובן זה ל'אובססיה המשולשת' של אשטון.
שני קטעי היצירה מתארים גם את הניגודיות הקיימת בין הארציות של Gnossiennes ב'חדגוניים I' בו הרקדנים לובשים לבוש ירוק, מכסים עיניהם מפני השמש ומופיעים בכבדות ובתנועות הודפות- לעומת איכויות שמימיות, אינסופיות ורציפות של Gymnopedies ב'חדגוניים II' בו הרקדנים לבושים לבן, מוארים מתקרת הבמה ומבצעים ערבסקים ארוכים ואיטיים וכמו כן הרקדן מרים את הרקדנית בשהות של 'הליכה באוויר'.
כוריאוגרפיית היצירה משתמשת בשפה הקלאסית וכמו וריאציות סימפוניות, מציגה את פסגת הקלאסיקה האישית של אשטון.
במותו, ציווה אשטון את הבלט לאחריותו של טוני דיסון, כיום יושב ראש קרן פרדריק אשטון.
זוויחוסט

| --- | --- |
סמל זוויחוסטסמל זוויחוסט

כנסייה בזוויחוסט
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  שוויינטוקז'יסקיה שוויינטוקז'יסקיה
 מחוז:  סנדומייז'
 שטח:  20.15 קמ"ר
 גובה:  159 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,648 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  50°48′N 21°51′E﻿ / ﻿50.800°N 21.850°E﻿ / 50.800; 21.850
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.zawichost.asi.pl/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיזוויחוסט(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיזוויחוסט(למפת פרובינציית שוויינטוקז'יסקיה רגילה) קיילצה אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי  סטרחוביצה סקרז'יסקו-קמיינה לודז' של. לו. פולין קטן פודקרפצקיה מזוביהזוויחוסט(למפת פרובינציית שוויינטוקז'יסקיה מוגדלת) קיילצה אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי  סטרחוביצה סקרז'יסקו-קמיינה לודז' שלזיה לובלין פולין קטן פודקרפצקיה מזוביהזוויחוסט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
זוויחוסט (בפולנית: Zawichost; ביידיש: זאוויכאסט) היא עיירה במחוז סנדומייז' שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, במפגש הנהרות ויסלה וסאן, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

זוויחוסט נזכרת לראשונה בשנת 1148. בשנת 1205 התקיים בסמוך לה קרב בין נסיכות האליץ'-וולין ונסיכות פולין קטן. עד אמצע המאה ה-13 הוענקו ליישוב זכויות עיר. במאה ה-17 נהרסה העיירה כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית והטרנסילבנים.
בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 נכללה העיירה בתחום אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. מעמדה העירוני של העיירה ניטל ממנה בשנת 1888, והושב לה בשנת 1936.
יהודי זוויחוסט

יהודים ישבו בעיירה מראשית המאה ה-18, ותרמו לפיתוחה הכלכלי. מסוף המאה ה-19, וביתר שאת לאחר מלחמת העולם הראשונה, היגרו רבים מיהודי העיירה אל מעבר לים.
בין רבני העיר היו רבי יעקב יוסף, רבי יהודה אריה לייבוש פרנקל, רבי יהודה לייב מזקליקוב, ר' צבי אשכנזי בן רבי משה אפרים מקליש ורבי יעקב בן רבי יצחק פרביאז'. כמו כן כיהן כרב ואדמו"ר רבי יעקב יצחק הורוויץ מחסידות בארנוב.
בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות ציונית, לצד פעילות של הבונד ושל אגודת ישראל, ופעל בה בית ספר מרשת ציש"א. מעת לעת אירעו בעיירה תקיפות אנטישמיות, ובשנת 1923 אף נרצח יהודי בעיירה באופן סתמי. בתקופה זו נמנו בעיירה כ-1,500 יהודים, מתוך כ-4,000 תושבים.
ב-9 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו בחטיפת יהודיה לעבודות כפייה, והטילו עליהם גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, איסור הליכה על מדרכות ואיסור יצירת קשר עם לא יהודים. יודנרט שהוקם בעיירה בתחילת 1940 נצטווה להעביר לשלטונות תשלומי כופר, ולספק באופן תדיר עובדים יהודים לעבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה.
באוגוסט 1942 רוכזו כ-5,000 יהודי העיירה, ובהם פליטים רבים שהגיעו ושהובאו אליה, בגטו שהוקם בה. ב-29 באוקטובר 1942 פשטו על הגטו אנשי ס"ס ושוטרים פולנים, והצעידו את כל יושביו מרחק של כ-10 ק"מ עד לתחנת הרכבת האזורית, בה הועמסו בצפיפות רבה בקרונות משא בדרך למחנה ההשמדה בלז'ץ. בשעת האקציה נרצחו זקנים, ילדים וחולים יהודים עוד בשטח הגטו.
אחר עשרות יהודים שהצליחו להסתתר בעיירה ובסביבתה בשעת האקציה ערכו הגרמנים והפולנים מצוד, ומעט מאלו הצליחו לחבור ליחידות פרטיזנים.
ולרי פוליאקוב

| --- | --- |

 לידה:  27 באפריל 1942 טולה, רוסיה
 פטירה:  19 בספטמבר 2022  (בגיל 80) מוסקבה, רוסיה
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה
 לאום:  רוסיה רוסי
 השכלה:  האוניברסיטה הממלכתית הראשונה לרפואה של מוסקבה ע"ש סצ'נוב (1965) 
 עיסוק בעבר:  רופא
 זמן שהייה בחלל:  678 ימ', 16 שע', 32 דק'
 משימות
 סויוז TM-6, סויוז TM-7, סויוז TM-18, סויוז TM-20
  
 עיטורים
   
 
ולרי ולדימירוביץ' פוליאקוב (ברוסית: Валерий Владимирович Поляков; נולד ולרי איוונוביץ' קורשונוב; 27 באפריל 1942 – 19 בספטמבר 2022) היה קוסמונאוט רוסי. מחזיק בשיא השהייה הארוכה ביותר של האדם בחלל בטיסת סולו בהיסטוריה האנושית, שהה בתחנת החלל מיר במשך יותר מ-14 חודשים (437 ימים ו-8 שעות) במהלך המשימה. במצטבר, שהה בחלל מעל ל-22 חודשים.
ב-1972 נבחר להצטרף לתוכנית החלל הסובייטית. טיסת החלל הראשונה של פוליאקוב נערכה בשנת 1988, עם שיגור החללית סויוז TM-6. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 240 ימים במעבורת החלל סויוז TM-7. את טיסת החלל השנייה שלו ערך בין השנים 1994–1995. הטיסה, שנמשכה מעל ל-437 ימים, החלה בשיגור של סויוז TM-18 והסתיימה בנחיתה על כדור הארץ עם החללית סויוז TM-20, תוך קביעת שיא השהייה בחלל לאדם בודד אי פעם.
קורות חייו

פוליאקוב נולד בטולה, מחוז טולה, רוסיה הסובייטית ב-27 באפריל 1942. הוריו קראו לו ולרי איוונוביץ' קורשונוב, אך הוא החליט לשנות את שמו באופן חוקי בשנת 1957 לפי שם אביו המאמץ. למד בית הספר התיכון מספר 4 בטולה, וסיים לימודיו במוסד זה בשנת 1959.
נרשם ללימודי רפואה במכון ללימודי רפואה על שם סחנוב במוסקבה והוציא תעודת דוקטורט. לאחר מכן פנה ללימודי רפואה אווירית במשרד לבריאות הציבור במוסקבה. פוליאקוב הקדיש שעות רבות להתמחות ברפואת חלל בשנת 1964, לאחר שהרוסים שיגרו לראשונה רופא לחלל, בוריס יגורוב, על גבי החללית ווסחוד 1.
קריירה כקוסמונאוט

פוליאקוב נבחר להצטרף לתוכנית החלל הסובייטית ב-22 במרץ 1972. טיסת הבכורה שלו לחלל הייתה בשנת 1988 עם שיגור החללית סויוז TM-6. הוא הצטרף למשלחת מס' 3 בפיקוד ולדימיר טיטוב. לאחר סיום פעילות המשלחת הוא המשיך במשלחת מס' 4 בפיקוד אלכסנדר וולקוב. הוא שהה בתחנת החלל מיר במשך 240 ימים חזר לארץ על גבי החללית סויוז TM-7.
טיסתו השנייה לחלל, בה שהה בחלל תקופה ארוכה, החלה ב-8 בינואר 1994 עם שיגורה של החללית סויוז TM-18. החללית התחברה לתחנת החלל מיר בה כבר פעלה משלחת מס' 14. לאחר ביצוע חפיפה משלחת מס' 15 בפיקוד ויקטור אפנסייב החלה את פעילותה. לאחר סיומה פולאיקוב הצטרף למשלחת מס' 16 בפיקוד יורי מלנצ'נקו. פוליאקוב היה בחלל מעל 437 ימים רצופים וביצע בדיקות וניסויים מדעיים בתחנת החלל מיר. בהיותו בתחנה, השלים למעלה מ-7,000 הקפות מסביב לכדור לארץ. ב-9 בינואר 1995, לאחר 366 הימים הראשונים של המשימה, שבר את השיא הקודם של שהיית אדם בחלל, שיא שנקבע 6 שנים קודם לכן על ידי ולדימיר טיטוב ומוסה מנארוב. הוא נחת בכדור הארץ ב-22 במרץ 1995 על גבי החללית סויוז TM-20. פוליאקוב בחר לעבור בעצמו את המרחק שבין החללית סויוז-TM לבין אזור האיסוף במקום שיסחבו אותו. בעשותו כן, הוא רצה להראות שבני אדם מסוגלים פיזית להתהלך ולעבוד על פני השטח של מאדים לאחר טיסה ארוכה בחלל.
פוליאקוב התנדב לצאת למשימתו בחלל בת ה-437 ימים כדי ללמוד כיצד גוף האדם יגיב לתנאי חוסר משקל לפני שישגרו אנשים למאדים. עם חזרתו לכדור הארץ, היה לשיאן השהייה בחלל מבין כל הקוסמונאוטים והאסטרונאוטים אי פעם. אולם, שיא זה נשבר על ידי סרגיי אבדייב ולאחר מכן על ידי סרגיי קריקאליוב. מידע שהתקבל לאחר טיסתו של פוליאקוב הועבר לחוקרים והם קבעו שבני אדם מסוגלים לשמור על בריאות מנטלית במהלך שהייה ארוכה בחלל, בדיוק כמו על כדור הארץ.
פוליאקוב עבר מבדקים רפואיים שונים לפני, במהלך ולאחר טיסתו לחלל. בנוסף, היה תחת שתי בדיקות מעקב במשך חצי שנה לאחר חזרתו ארצה. כאשר חוקרים השוו את תוצאות המבדקים, הם גילו שלמרות שלא סבל מליקויים קוגניטיביים, פוליאקוב חווה ירידה חדה במצב הרוח בשבועות הראשונים של תחילת המשימה ובשבועות האחרונים שלה. מצבו הנפשי השתפר בין החודש השני לחודש ה-14 ואפשר את יציאתו לחלל. כמו כן, עלה שפוליאקוב לא סבל מליקויים ארוכי-טווח לאחר חזרו לארץ. על אף כל אלה, החוקרים הסיקו כי מצב נפשי תקין ותפקוד תקין יכולים להתקיים במהלך טיסות ארוכות בחלל, כגון משימות מאוישות למאדים.
קריירה כקוסמונאוט > טיסות חלל

סויוז TM-6 / סויוז TM-7 התחלה: 28 באוגוסט 1988 סיום: 27 באפריל 1989 - 240 ימים, 22 שעות, 34 דקות
סויוז TM-18 / סויוז TM-20 התחלה: 8 בינואר 1994 סיום: 22 במרץ 1995 - 437 ימים, 17 שעות, 58 דקות
חיים אישיים

פוליאקוב פרש מתפקידו כקוסמונאוט ביוני 1995, לאחר שצבר קצת מעל 678 ימים בחלל. חבר בוועדה הרוסית הראשית הממונה על הסמכה ובחירה של קוסמונאוטים. בנוסף, החזיק בחברות באיגוד הבינלאומי לחקר החלל ובאקדמיה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה. פוליאקוב נישא והביא לעולם ילד אחד.
מת ב-19 בספטמבר 2022 בגיל 80.
מורשת

פוליאקוב זכה במספר פרסים על טיסותיו לחלל ועל עבודתו האקדמית, ביניהם גיבור ברית המועצות והפדרציה הרוסית, עיטור לנין ולגיון הכבוד.
בכל משימותיו בחלל, הגיע לשיא מצטבר של 678 ימים בחלל. שיא זה נשבר בשנת 1999 על ידי סרגיי אבדייב שצבר 747 ימים בחלל בשלוש משימות שונות.
פוליאקוב צופה בעגינת מעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-63 מתוך תחנת החלל מיר, פברואר 1995
זאב סמילנסקי

ערך זה עוסק בחלוץ, סופר עברי ועיתונאי שפעל בראשית המאה ה-20. אם התכוונתם למשורר וסופר שהתחיל לכתוב בראשית המאה ה-21, שהוא נכדו של נשוא הערך, ראו .
| --- | --- |

זאב סמילנסקי
 לידה:  18 בספטמבר 1873 כ"ו באלול תרל"ג סמילה, פלך קייב, רוסיה 
 פטירה:  11 בינואר 1944 (בגיל 70) ט"ו בטבת תש"ד 
 לאום:  יהודי
 מקום קבורה:  רחובות 
 עיסוק:  סופר, פובליציסט, מורה, עורך וסטטיסטיקן
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  פובליציסטיקה
 יצירות בולטות:  פועלים עבריים או ערביים?: מכתב מא"י
 צאצאים:  ס. יזהר 
 
זאב סמילנסקי (ז"ס; כ"ו באלול תרל"ג, 18 בספטמבר 1873, סמילה, פלך קייב, רוסיה (אוקראינה) – ט"ו בטבת תש"ד, 11 בינואר 1944, רחובות, ארץ ישראל) היה סופר עברי, פובליציסט, מורה, חלוץ, עיתונאי, עורך (מעורכי "הפועל הצעיר"), חקלאי וסטטיסטיקן (מנהל המחלקה לסטטיסטיקה של עיריית תל אביב). מסופרי משפחת סמילנסקי, אביו של הסופר ס. יזהר.
קורות חיים

זאב סמילנסקי נולד  בעיירה סְמילה שבפלך קייב, בדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). אמו הייתה ממשפחת אדמו"רי צ'רנוביל. דודיו (אחי אביו) היו מאיר-סיקו סמילנסקי ומשה סמילנסקי.
אחיו הצעיר, דוד סמילנסקי, היה לימים סופר, פובליציסט ופעיל ציוני, ממייסדי תל אביב וחבר הוועד הראשון של העיר.
סמילנסקי גדל ולמד בעיירות אוקראינה, על פי נדודי המשפחה. בנעוריו נתפס לרעיון הסוציאליזם, והצטרף לתנועה הציונית. עלה לארץ ישראל כשהיה איש צעיר כבן שמונה עשרה, בשנת 1891. עסק בנפחות ועבודות מתכת במושבות ראשון לציון וחדרה. בשל מחלת הקדחת נאלץ לשוב לאוקראינה, והיה מורה לעברית ותנ"ך בעיירות שונות, בפלך חרסון.
בראשית המאה ה-20 עלה בשנית לארץ ישראל, והתיישב במושבה רחובות, שם נאחזו אחדים מבני המשפחה. ברחובות שימש כמורה, ואחר כך עשה ניסיונות להיות איכר עצמאי. היה בין המתיישבים הראשונים בחולדה, בניסיון ההתיישבות הראשון שם שנכשל. את רוב שנותיו עשה במשק החקלאי הקטן שלו ברחובות, אבל היה מקושר עם כל העילית התרבותית של העלייה השנייה.
סמילנסקי נשא לאישה את מרים וַיְץ, אחותו של יוסף ויץ.
זאב סמילנסקי החל בעבודתו העיתונאית והפובליציסטית כבר בעת עלייתו הראשונה לארץ. הוא כתב לעיתונים העבריים בארץ ובגולה, ועסק בעיקר בנושאי ההתיישבות החקלאית, בנושאי כלכלה ובנושאים הלקוחים מסדר היום של התנועה הציונית. כתבי העת העיקריים שבהם השתתף היו "הפועל הצעיר", "המליץ", "העולם", "השילוח", "העומר", ו"בוסתנאי".
זאב סמילנסקי כתב מאמרים רבים מאוד שלא כונסו עד היום. בכתיבתו השתמש בשמות עט שונים, שהידועים בהם הם ז"ס, בן-ישראל, בוסתנאי ועוד. בנו, הסופר ס. יזהר, הנציח אותו ביצירותיו. גם בראשונות, כמו הסיפור "בוקרו של חלוץ זקן", אבל במיוחד באחרונות, כמו בספר "מקדמות". זאב סמילנסקי נזכר רבות גם בכתבי דודו, משה סמילנסקי ואחיו דוד סמילנסקי.
בנו הבכור של סמילנסקי, ישראל, עסק בחקלאות מיום שסיים את לימודיו בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. בפברואר 1942 נהרג בתאונת דרכים בעת שנסע לנגב בשליחות הקרן הקיימת.
מותו השפיע באופן ניכר על סמילנסקי, ומצבו הבריאותי הלך והידרדר, עד שנפטר בינואר 1944 ברחובות משבץ לב, בגיל 70. נקבר ברחובות לצד בנו ישראל.

הותיר אלמנה, בן, נכד ונכדה.
נכדו זאב, בן הזקונים של ס.יזהר, שנולד ב-1954, קרוי על שמו.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
ספריו

אור מתעה, אודסה, תרס"ד-תרס"ה-1905.
פועלים עבריים או ערביים?: מכתב מא"י, אודסה: אחיאסף, תרס"ח-1908.
הערות שוליים

↑  דוד סמילנסקי, עם בני ארצי ועירי: פרשות אישים ופרקי זכרונות, תל אביב: הוועד הצבורי להוצאת כתביו של דוד סמילנסקי והוצאת מסדה, תשי"ח, עמ' 163.
↑  ארכיון זאב סמילנסקי, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299091505171  ISNI: 0000 0000 6835 8173  VIAF: 97331922   WorldCat (עם VIAF): 97331922
זווייזדאן מיסימוביץ'

זווייזדאן מיסימוביץ' (בבוסנית: Zvjezdan Misimović; נולד ב-5 ביוני 1982 במינכן) הוא כדורגלן עבר בוסני יליד גרמניה.
קריירה

מיסימוביץ' החל את הקריירה שלו בקבוצת המילואים של באיירן מינכן, והשתתף בשלושה משחקים בלבד בסגל הבכיר של המועדון הבווארי. בתחילת עונת 2004/2005 הוא הצטרף לבוכום, ושיחק שם במשך שלוש עונות.
מיסימוביץ' החל לשחק בנבחרת בוסניה והרצגובינה ב-2004.
הוא הצטרף לנירנברג בתחילת עונת 2007/2008, והבקיע שם עשרה שערים בעונתו היחידה. בתחילת עונת 2008/2009 הוא עבר לוולפסבורג, שם הוא הרבה לשחק. הוא חתם עם הנהלת וולפסבורג על חוזה שתוקפו עד 2012, וההנהלה שילמה 3.9 מיליון לירות שטרלינג תמורת כרטיס השחקן שלו.
ב-8 באפריל 2008 הוא הודיע על פרישתו מהנבחרת, והצהיר כי ברצונו להתמקד בקריירת המועדונים שלו. ימים אחדים לאחר מכן הכריזה התאחדות הכדורגל של המדינה על כך שמיסימוביץ' חזר בו מהחלטתו. הוא אף כיהן בעבר בתפקיד הקפטן של הנבחרת.
בקיץ 2010 עבר מיסימוביץ' לגלאטסראיי הטורקית. מיסימוביץ' לא הטביע את חותמו בקבוצה, ובמרץ 2011 נרכש על ידי דינמו מוסקבה תמורת 4.5 מיליון יורו, שם שיחק עד ינואר 2013 עת חתם בגוויג'ואו רנה הסינית.
חיים אישיים

הוריו של מיסימוביץ' הם ממוצא בוסני-סרבי. אשתו, סטפנייה, היא מקדונית. לזוג יש שלושה בנים.
הערות שוליים

↑  ראו באתר בוסני.
| נבחרת בוסניה והרצגובינה – מונדיאל 2014 |
| --- | --- | --- |
|  1 בגוביץ' •  2 ורשאייביץ' •  3 ביצ'אקצ'יץ' •  4 ספאהיץ' •  5 קולאזינאץ' •  6 וראנייש •  7 בשיץ' •  8 פיאניץ' •  9 איבישביץ' •  10 מיסימוביץ' •   11 דז'קו •  12 פייזיץ' • 13 מוידז'ה •  14 ט. סושיץ' • 15 שוניץ' • 16 לוליץ' • 17 איבריצ'יץ' • 18 מדוניאנין • 19 ויסצ'ה • 20 האירוביץ' • 21 האדזיץ' • 22 אבדוקיץ' • 23 סליהוביץ' • מאמן: ס. סושיץ' |  1 בגוביץ' •  2 ורשאייביץ' •  3 ביצ'אקצ'יץ' •  4 ספאהיץ' •  5 קולאזינאץ' •  6 וראנייש •  7 בשיץ' •  8 פיאניץ' •  9 איבישביץ' •  10 מיסימוביץ' •   11 דז'קו •  12 פייזיץ' • 13 מוידז'ה •  14 ט. סושיץ' • 15 שוניץ' • 16 לוליץ' • 17 איבריצ'יץ' • 18 מדוניאנין • 19 ויסצ'ה • 20 האירוביץ' • 21 האדזיץ' • 22 אבדוקיץ' • 23 סליהוביץ' • מאמן: ס. סושיץ' | בוסניה והרצגובינה |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ובנושא בוסניה והרצגובינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ולרי פורקויאן

ולרי סמנוביץ' פורקויאן (באוקראינית: Валерій Семенович Поркуян; נולד ב-4 באוקטובר 1944) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל סובייטי-אוקראיני ממוצא ארמני ששיחק בעמדת החלוץ במספר מועדונים בברית המועצות, הבולט שבהם דינמו קייב, ונבחרת ברית המועצות בכדורגל.
קריירת משחק > מועדונים

פורקויאן החל לשחק בקבוצת הנוער של הכוכב האדום קירובוגראד מעיר הולדתו שברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית (כיום קרופיבניצקי שבאוקראינה). ב-1962 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ולאחר שלוש עונות מוצלחות עבר לצ'רנומורץ אודסה מליגת העל הסובייטית בכדורגל.
ב-1966, על אף התעניינות ממועדונים מובילים רבים, בהם ספרטק מוסקבה ודניפרו, הוא חתם בדינמו קייב, עימה זכה בשלוש אליפויות רצופות (1966–1968) ובגביע הסובייטי ב-1966, אך לא הצליח לקבל מקום בקבוצה התחרותית שנוצרה.
ב-1970 חזר פורקויאן לצ'רנומורץ בעקבות שכנועיו של מאמן הקבוצה וחברו להתקפת אודסה בעבר ולרי לובנובסקי. הוא רשם שתי עונות טובות בקבוצה, על אף שירדה לליגת המשנה הסובייטית, וב-1972 עבר יחד עם לובנובסקי לדניפרו. בארבע עונות בקבוצה הוא רשם 103 הופעות ליגה עד לפרישתו בשנת 1976.
קריירת משחק > בנבחרת

פורקויאן הופיע שמונה פעמים בלבד במדי נבחרת ברית המועצות בכדורגל, אך כבש במדיה ארבעה שערים, כולם בשלושת המשחקים הראשונים שלו.
הוא זומן לסגל הנבחרת למונדיאל 1966 וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק האחרון של שלב הבתים מול צ'ילה. במשחק זה הוא כבש צמד, כולל שער ניצחון, והוביל את נבחרתו ל-2–1. פורקויאן כבש גם בניצחון 2–1 ברבע הגמר על הונגריה, וכבש את שערו הרביעי בטורניר בהפסד 1–2 לגרמניה המערבית בחצי הגמר. ארבעת שעריו זיכו אותו, יחד עם שלושה שחקנים נוספים, בפרס נעל הארד של גביע העולם בכדורגל.
פורקויאן זומן לסגל נבחרת ברית המועצות גם למונדיאל 1970, אך לבסוף לא הופיע בו.
קריירת אימון

ב-1976, לאחר פרישתו ממשחק, עבר פורקויאן לאימון ומונה לעוזר מאמן בטאבריה סימפרופול, והמשיך לאמן קבוצות חובבים בליגות הנמוכות. משנות ה-80 של המאה ה-20 עד 2017 הוא שימש כמעט הרציפות בתפקידים שונים במועדון צ'רנומורץ אודסה, בהם מאמן ועוזר מאמן בקבוצה הראשונה ובקבוצת המילואים.
תארים

אליפות ליגת העל הסובייטית בכדורגל: 1966, 1967, 1968
הגביע הסובייטי: 1966
מאסטר ספורט של ברית המועצות: 1966
נעל הארד של גביע העולם בכדורגל: 1966