stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בטהובן 2
עלילת הסרט

בבית משפחת ניוטון, ג'ורג', אליס, רייס, טד, אמילי ובטהובן חיו ביחד. בטהובן יצא החוצה ופגש את מיסי, כלבת סן ברנרד, ואת בעלה ברילו. רג'ינה, האקסית של ברילו, הגיעה עם החבר שלה פלויד, לוקחת את מיסי ותובעת מברילו 50 אלף דולר על הבעלות. היא ציינה שיש לה בעלות מלאה על מיסי ולהביא אותה אל ברילו כאשר תהליך הגירושין יסתיים.
בעזרתו של בטהובן, מיסי הצליחה לברוח מרג'ינה, ושניהם התאהבו. בינתיים, רייס מפתחת רגשות חזקים אל טיילר, חבר שלה מהכיתה, לאחר שהתנשקו. טד ואמילי ידעו שבטהובן מתגנב ומהבית ועקבו אחריו, שם הם גילו שהוא ומיסי הולידו 4 גורים במרתף בבניין. השרת, גאש, גם מצא את הכלבים וסיפר לרג'ינה. היא ציינה שהיא מתכוונת להיפטר מהגורים, גם אם היא תהרוג אותם, אולם גאס אמר לה שמהגורים היא יכולה להרוויח הרבה כסף והחליטה למכור אותם לחנות החיות ולהרוויח הון.
כאשר ידעו על התוכנית של רג'ינה להטביע את הגורים, טד ואמילי התגנבו מחוץ לבניין ולקחו את הגורים הביתה. הם שמרו אותם במרתף שלהם כדי שהאבא לא יראה. כאשר הבינה שהם נלקחו, רג'ינה מתכננת נקמה. רייס, טד ואמילי טפלו בגורים והאכילו אותם בעצמם. אולם, אליס וג'ורג' מגלים על הגורים והסכימו לטפל בהם עד שהגורים יתבגרו.
משפחת ניוטון הרוויחה חופשה בבית האגם בהרים על חשבון חברת העסקים של ג'ורג'. רייס הלכה למסיבה עם חברים שם היא מסרבת לשתייה ולהצקה. בטהובן השמיד את החצר הפנימית של הבית והציל את רייס. רג'ינה ופלויד נסעו אל מקום שלא נודע לברילו, ליד בית החופש של משפחת ניוטון. הם הלכו ליריד הכפר עם הכלבים, והילדים שכנעו את ג'ורג' להשתתף בחרות אכילת המבורגרים עם בטהובן, שם הם ניצחו. רג'ינה ופלויד הגיעו גם ליריד, אולם הם השאירו את מיסי במכונית שלהם.
מיסי ברחה מהמכונית בעזרתו של בטהובן כאשר רג'ינה חטפה את הגורים מהטד ואמילי. בטהובן ומיסי רצו אל ההרים, ורג'ינה ופלויד עקבו אחריהם. משפחת ניוטון עקבו אחריהם גם כן ועמדו בקצב. לאחר עימות בין ג'ורג' לפלויד, פלויד איים להטביע את הגורים בנהר והכה בבטנו של ג'ורג' באמצעות מקל גדול. בטהובן תפס את המקל והכה במפשעה של פלויד, מה שגרם לו לאבד את שיווי המשקל וליפול מההר כשהוא לוקח את רג'יניה אתו. הם נפלו לתוך בריכת בוץ ונשטפו בידי הנהר.
כעבור 5 חודשים, ברילו מבקר בביתם של משפחת ניוטון יחד עם מיסי, ואומר להם שהשופט דחה את בקשתה של רג'ינה ופסק לטובתו ונתן לו משמרת מלאה על מיסי. הגורים, אשר גדלו, רצו מהמדרגות כדי לראות אותה.
צוות השחקנים הראשי

| שם השחקן | תפקידו בסרט |
| --- | --- |
צ'ארלס גרודין: ג'ורג' ניוטון
בוני האנט: אליס ניוטון
ניקול טום: רייס ניוטון
כריסטופר קסטיליה: טד ניוטון
רוז שרה קאר: אמילי ניוטון
דבי מזר: רג'ינה
כריס פן: פלויד
אשלי האמילטון: טיילור
דני מסטרסון: סת'
קת'רין רייטמן: ג'ני
הכנסות וביקורות

הסרט גרף הכנסות של 53,443,066 דולר באמריקה הצפונית ו-64,800,000 דולר בשאר המדינות. בסך הכל גרף הסרט בכל רחבי העולם סכום של 118,243,066 דולר.
הסרט זכה לביקורות מעורבות מצד המבקרים. ביקורת המבוססת על 24 ביקורות שנאספו על ידי Rotten Tomatoes, דירגה באופן כללי את הסרט בדירוג של 23%, עם ציון ממוצע של 4.55/10. רוג'ר איברט מאת שיקגו סאן טיימס נתן לסרט שני כוכבים מתוך ארבעה וכתב בסקירה שלו: "זה היה מצחיק ומלבב בדיוק כמו הסרט הראשון" ובנוסף הוא בירך את תפקידה של דבי מזר בתפקיד רג'ינה.
אננסי

| --- | --- |

 תפקיד:  אל מספר הסיפורים אל התכסיסים
 תרבות:  אשנטי
 אב:  ניאמה 
 אם:  Asase Ya 
 
אננסי הוא דמות מהפולקלור של אנשי האשנטי, הקבוצה האתנית הגדולה ביותר של בני דת האקאן. אננסי נחשב לאל מספר הסיפורים או אל התכסיסים (על פי מקורות שונים של מספרי סיפורים). הוא לעיתים תכופות יוצג בצורת עכביש אבל גם יופיע בצורת אדם. הוא נחשב לרוח המגינה של הידע על סיפורים. בנוסף, הוא נחשב לאחת הדמויות החשובות ביותר בפולקלור של מערב אפריקה ושל הקריביים.
מקור

סיפורים על אננסי הגיעו במקור מבני שבט האשנטי שחיו בגאנה של ימינו שקראו לו על שם המילה "עכביש" בשפתם. במשך השנים סיפוריו של אננסי התפשטו לאיים הקריביים, סורינאם, סיירה לאון וגם האנטילים ההולנדיים. בקוראסאו, בונייר וארובה סיפוריו מוכרים גם כן, אך שם הוא מוכר בשם "קומפה ננזי" (Kompa Nanzi).האופן שבו אננסי מוצג בסיפוריו אינו קבוע. לעיתים הוא יהיה עכביש רגיל, לעיתים עכביש לבוש בגדים, לעיתים עכביש עם פניו של אדם ולעיתים אף אדם עם מאפיינים של עכביש (לדוגמה, אדם עם 8 רגליים).
אננסי כמעצב חברתי

למרות תכסיסיו (הלא מוסריים לעיתים) של אננסי, "סיפורי העכביש" היו בעיני המאמינים כאמצעי להעברת ידע קדום ושיעורים על מוסר ומצפון לדור הצעיר יותר. סיפורים אלו היו מקור חשוב לבניית מבנה חברתי בעל נורמות וערכים חברתיים שתרמו להמשכיות התרבותית שלהם. בעזרת הצגת המעשיים הלא רצויים ולא נחשקים שהפגין, אננסי בעצם מגדיר מחדש את הערכים של המערכת החברתית במובן של "אל תעשה את הדברים בצורה הזו". בפועל, אננסי תפקד במקביל גם כדוגמה חיובית, בגלל כישורי ההישרדות שלו כנגד כל הסיכויים, וגם כדוגמה שלילית, בשל תכסיסיו השערורייתיים.
שמותיו השונים

עקב תפוצתו של אננסי הוא מוכר בשמות רבים:
Ananse
Kwaku Ananse/Kwaku
Anancy
Nancy
Aunt Nancy
Sis' Nancy
Ananse-Tori
Kunt'I Nanzi
תפוצת סיפורי אננסי

סיפוריו של אננסי הם בין המוכרים בקרב אנשי גאנה. סיפורים אלו היו חלק ניכר מתרבות סיפור סיפורים והעברתם מדור לדור כך ש"אננסי" הפך להיות מילה המזוהה עם תכונות כמו כישרוניות ותבונה בכושר התבטאות של אדם. סיפורים על אננסי היו חלק כל כך דומיננטי מהתרבות שבעל פה בקרב אנשי הגאנה עד שהמילה "אננסיזים" (Anansesem)-"סיפורי עכביש"- הפך להיות מונח המכיל בתוכו כל מיני סיפורים, מעשיות ואגדות שאינם בהכרח אודותיו.
סיפוריו של אננסי נדדו מעבר לים עם אנשי גאנה שנשבו לטובת סחר בעבדים כחלק מ"סחר העבדים האטלנטי". בקריביים, אננסי לרוב נחגג כסמל להתנגדות לעבדות והישרדות. בסיפוריו, אננסי מוצג כאחד המסוגל "להפוך את הקערה על פיה" כאשר מתמודד מול יריביו העוצמתיים בזכות ערמומיות, פיקחות, ומרמה, אוסף תכונות שהיוו מודל חיקוי לעבדים לגבור על שוביהם בתקופת העבדות. מאמינים היום שאננסי שיחק תפקיד כפול בחייהם של העבדים; מעבר למתן השראה להתנגדות לשוביהם, סיפוריו גם איפשרו לעבדים לשמור על קשר עם שורשיהם האפריקאים, לשמר רצף תרבותי ונתן להם את כלים לשנות ולשמור על זהותם בתוך גבולות השבי. ניתן לזהות, בדיעבד, כי נעשה שינוי בדמותו של אננסי ומשמעותו בתפיסה החברתית החדשה שהעבדות עיצבה בקרב העבדים. שינוי זה בא לידי ביטוי בסיפורים אודות אננסי וההתמודדויות שלו, ששיקפו באופן פואטי ונסתר את הקשיים של העבדים בעולם החדש מול שוביהם, קשיים שלא יכלו לחשוף באור יום.
במהלך המאה 20, סיפורים אודות אננסי נדדו עד להולנד יחד עם סחף נדידה של עבדים חופשיים מקולוניות הולנדיות בקריביים ודרום אמריקה, ושוב הראו את יכולתם להשתנות ולהסתגל לסביבתם החדשה. סיפוריו של אננסי קיבלו אלמנטים מודרניים כדי להתאים למספרי סיפורים וקהלים שונים. אם במקור לסיפורים אלו היה רקע חד משמעי של הנוף הקריבי משם באו קודם לכן, כעת הם היו עשירים במאפיינים תרבותיים חדשים של העולם המערבי. אך מעבר לתפאורה של סיפוריו, גם אננסי עצמו משתנה כעת. בהולנד אננסי מצטייר כדמות צנועה יותר ופחות אכזרית ואנוכית, מה שגורם לאובדן אישיותו כפולת המשמעות. מאחר שבהולנד אננסי משויך למהגרים מהקולוניות ההולנדיות, הוא הופך לאייקון תרבותי המשויך אליהם גם בקרב ההולנדים האירופיים. שינוי משמעותי נוסף במורשתו של אננסי שהתרחש בהולנד הוא המעבר מסיפורים המועברים בעל פה בלבד לסיפורים בכתב.
סיפור מקורו של אננסי

גרסה אחת לסיפור מקורו של אננסי מספרת כך: בעבר הרחוק לא היו סיפורים כלל בעולם. אל השמיים, ניאמה (אנ'), החזיק בכל הסיפורים לעצמו. אננסי הלך אל ניאמה ושאל כמה יעלה לו לקנות את הסיפורים שלו. ניאמה הציב מחיר גבוה בתמורה לסיפוריו: על אננסי להביא חזרה את אוניני הפיתון, אוסבו (אנ') הנמר ואת צרעות ממובורו. אננסי יצא לדרכו ללכוד את אלו. ראשית, הוא הלך למקום הימצאותו של אוניני הפיתון ודן בקול האם הפיתון ארוך יותר מענף דקל או שלא כך. הפיתון שמע זאת והסכים לשכב לצד ענף דקל כדי להוכיח לאננסי שאכן כך. מאחר שהוא אינו יכול בכוחות עצמו ליישר את גופו לחלוטין יהיה קשה להעריך את אורכו האמיתי, לכן הפיתון הסכים להיקשר אל הענף. כאשר הוא היה קשור לגמרי לענף, אננסי פשוט הרים את הענף ולקח אותו אל ניאמה.על מנת לתפוס את אוסבו הנמר, אננסי חפר בור עמוק באדמה. כאשר הנמר נפל פנימה אננסי הציע לו את עזרתו בעזרת שימוש בקוריו להוציאו. ברגע שהנמר היה מחוץ לבור הוא היה כפות על ידי קוריו של אננסי ואננסי פשוט לקח אותו קשור אל ניאמה. כדי ללכוד את הצרעות של ממובורו, אננסי מילא כלי עם מים ומזג מעט על עלה בננה שהחזיק מעל לראשו, ומעט מעל קן הצרעות, בזמן שהוא קורא שיורד גשם. הוא הציע לצרעות להיכנס אל הכלי הריק שלו, וכאשר נענו בחיוב, הוא אטם את הכלי במהרה, ומסר אותו אל ניאמה.כך זכה אננסי בסיפוריו של ניאמה והפך לשומר הסיפורים.
מיתולוגיה

אננסי לעיתים מיוצג בסיפורים פופולריים בהם הוא באינטראקציה עם ישויות רבות עוצמה ואלים שונים שמעניקים לו כוחות על-טבעיים רבים, כגון: היכולת להמטיר גשם או היכולת לגרום לאחרים לפעול בשמו. על פי חלק מסיפוריו הוא מיוצג כאל במעמד נמוך, למרות שנחשב לאל תכסיסן. מקורו המיתולוגי של אננסי דומה מאוד לאל בשם לגבה (אנ'), שהוא גם אל תכסיסן באמונה מערב אפריקאית, שמזוהה עם תכונות כמו תבונה. בנוסף מקובל לשייך לו את יצירת הגוף האנושי הדומם הראשון. מאמיני וודו בהאיטי רואים באננסי כאחראי על שמירת הקשר בין המאמינים החיים לבין אבותיהם המתים.
משפחתו של אננסי

בחלק מהסיפורים אודות אננסי יופיעו גם בני משפחתו של אננסי. ביניהם ניתן לשמוע על אשתו אוקונורא (Okonore) ובניו: נ'טיקומה (Ntikuma) בנו הבכור, טיקלנקלן (Tikelenkelen) בנו גדול הראש, נאנקונהוואי (Nankonhwea) בנו בעל צוואר ורגליים ארוכות, אפוגוהוידוהוי (Afudohwedohwe) בנו עב הכרס וביתו אננסואה (Anansewa). לעיתים אף יופיעו בני משפחה רבים ורחוקים יותר כגון: אחיינים ובני דודים של אננסי.
לקריאה נוספת

THE AKAN TRICKSTER CYCLE: MYTH OR FOLKTALE?, 1983, Kwesi Yankah
Anansi comes to Holland; the trickster spider as a dynamic icon of ethnic identity. / Meder, T.; Illes, F. In: Quotidian: journal for the study of everyday life, Vol. 2, No. 1, 2010, p. 20-63.
Human Bondage in the Cultural Contact Zone: Transdisciplinary Perspectives on Slavery and Its Discourses, chapter 7, 2010, Rapheal Hormann
Liminal Anansi: Symbol of order and Chaos An Eploration of Anansi's Roots Amongst the Asante of Ghana, Caribbean Quarterly – A Journal of Caribbean Culture. Vol 53, pages 30-40, 2007
Emily Zobel Marshall (2007) Liminal Anansi: Symbol of Order and Chaos An Exploration of Anansi's Roots Amongst the Asante of Ghana, Caribbean Quarterly, 53:3, 30-40, DOI: 10.1080/00086495.2007.11672326
Emily Zobel Marshall (2001) “The Anansi syndrome”: A debate concerning Anansi's influence on Jamaican culture, World Literature Written in English, 39:1, 127-136, DOI: 10.1080/17449850108589351
Young, Terrell A., and Phyllis M. Ferguson. “From Anansi to Zomo: Trickster Tales in the Classroom.” The Reading Teacher, vol. 48, no. 6, 1995, pp. 490–503. JSTOR "
בטו (בלם)

רוברטו לואיש גשפר דה דאוש סוורו המוכר בעיקר בכינויו בטו (בפורטוגזית: Roberto Luís Gaspar de Deus Severo או Beto; נולד ב-3 במאי 1976) הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת הבלם.
בטו שיחק את רוב הקריירה שלו בספורטינג ליסבון, במדיה שיחק יותר מ-10 עונות ולמעלה מ-300 משחקים רשמיים.
בטו היה גם הבלם המרכזי של נבחרת פורטוגל במשך ארבעה קמפיינים: אולימפיאדת 1996, בה סיימה הנבחרת במקום הרביעי; יורו 2000; מונדיאל 2002 ויורו 2004, בו סיימה הנבחרת במקום השני.
תארים > מועדונים

אליפות פורטוגל: 1999/2000, 2001/2002
הגביע הפורטוגלי: 2001/2002
הסופר קאפ הפורטוגלי: 2000, 2002
גביע אופ"א: 2004/2005
תארים > נבחרת פורטוגל

יורו 2004: מקום שני
הערות שוליים

↑  USA stun Portugal; BBC Sport, 5 June 2002
אשוחית סיטקה

| אשוחית סיטקה |
| --- | --- |
 אשוחית סיטקה ביער הגשם הו (Hoh Rainforest) בפארק הלאומי אולימפיק
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
משפחה:: אורניים
סוג:: אשוחית
מין:: אשוחית סיטקה
שם מדעי
 Picea sitchensis ‏(‏.Bong)‏ .Carr
תחום תפוצה
 תפוצת העץ מודגשת בירוק כהה

אשוחית סיטקה (שם מדעי: Picea sitchensis; באנגלית: Sitka spruce) היא עץ מחטני ירוק-עד גדול שגובהו מגיע עד קרוב ל-100 מטרים וקוטר גזע של עד חמישה מטרים בגובה חזה. זהו מין האשוחית הגדול ביותר והעץ המחטני החמישי בגודלו בעולם (אחרי סקוויה ענקית, סקוויה נאה, קאורי (Agathis australis) וארז אדום מערבי (Thuja plicata)), והעץ המחטני השלישי בגובהו (אחרי סקוויה נאה ואשוח דאגלס חופי). אשוחית סיטקה היא אחד המינים הבודדים המגיעים לגובה של מעל ל-90 מטרים. המין קרוי על שם העיר סיטקה בדרום-מזרח אלסקה, והוא העץ הרשמי של אלסקה. בתחום תפוצתו הטבעי העץ הוא מקור חשוב לחומר הגלם עץ. תחום התפוצה של העץ משתרע לאורך החוף המערבי של קנדה ונמשך עד צפון קליפורניה בארצות הברית.
תיאור > שורשים

לאשוחית סיטקה יש מערכת שורשים רדודה (ציצת שורשים) ולכן העץ פגיע לרוחות. בקרקעות עמוקות יכולה מערכת השורשים לחדור לעומק של עד 2 מטרים. לנבטים יש שורש שיפודי, אבל מערכת השורשים המתפתחת בהמשך היא מערכת רדודה. מערכת השורשים מתפרשת לרוחב עד לאורך של 23 מטרים. השורשים המתפרשים לרוחב גדלים בקצב של קרוב ל-42 עד 167 סנטימטרים בשנה, אם כי נתון זה משתנה בהתאם לתנאים. כך למשל, הגידול של השורשים נעצר לגמרי באדמה ספוגה במים. לאשוחית סיטקה יש מיקוריזה עם מעל ל-100 מיני פטריות. השותפים הנפוצים ביותר הם: אמנית הארגמן (Amanita rubescens), ציצנית שטוחה (Hebeloma crustuliniforme)‏, Laccaria amethystea (באנגלית Amethyst deceiver), שורפית בשרית (Laccaria laccata)‏, Paxillus involutus (באנגלית Brown roll-rim), חריפית צהבהבה (Russula ochroleuca), חריפית ירקרקה (Russula aeruginea)‏, Cenococcum geophilum‏, Laccaria hepaticus‏, Laccaria tumidus‏, Laccaria turbos ו-Telephora terrestris.
תיאור > קליפה וגזע

קליפת הגזע דקה ובנויה מקשקשים, המתקלפים בלוחיות עגולות קטנות ברוחב בין 5 ל-20 סנטימטרים. בעצים צעירים גוון הגזע הוא אפור כהה, ככל שהעץ מתבגר הגוון הופך אדמדם. ענפים צעירים מכוסים בקליפה חומה מתולמת. העצה רכה וקלה יחסית, כאשר עצת הירך צהובה-לבנבנה עד גוון שמנת ועצת הגלעין חומה צהבהבה. טבעות העצים ברורות מאוד. העץ קל לעיבוד ומתייבש בקלות.
תיאור > נוף

אשוחית סיטקה היא עץ ירוק-עד גדול הצומח לגובה שבין 50 ל-70 מטרים, ובמקרים יוצאי דופן עד 95 מטרים, כשקוטר הגזע מגיע עד 5 מטרים. זהו מין האשוחית הגדול ביותר. משך חייו של העץ עד 800 שנים. בשנים הראשונות העץ גדל באיטיות. אחרי 50 שנים הוא יכול להגיע לגובה של עד 27 מטרים. נוף של עצים צעירים הוא חרוט צר. בעצים מבוגרים יותר הנוף הוא חרוטי יותר, כאשר בעצים עתיקים הענפים מתחילים בגובה שבין 30 ל-40 מטרים מהקרקע. בעצים בודדים הנוף רחב. הענפים ניצבים במאוזן ומכוונים כלפי מעלה רק בחלק העליון של הצמרת. באמצעות יצירת גרים מסוגלת אשוחית סיטקה לחדש את צמרת העץ שנפגעה בסופה. עצים הגדלים לאורך נתיבי מים או במישורי הצפה מייצרים שורשי מים.
תיאור > ניצנים ועלווה

הניצנים הם בגוון חום-צהבהב בצורת חרוט. אורכם בין ארבעה לחמישה מילימטרים, כשהם גדולים יותר בצמרת מאשר בחלק התחתון. הקשקשים של הניצנים הדוקים. העלים הם דמויי מחטים חדות ונוקשות, אורכם בין 15 ל-25 מילימטרים, רוחבם מילימטר אחד וצורתם שטוחה בחתך רוחב. תחתיתם דמוית שדרית כשיש בין חמישה לשמונה שורות של פיוניות בכל צד של השדרית. הם גדלים בצורה רדיאלית מהענפים, אבל בתחתית הענפים הם נפרדים. החלק העליון של המחט הוא ירוק בהיר ובו יש בין שורה לחמש שורות של פיוניות בשתי רצועות, והחלק התחתון הוא ירוק אפור כסוף. אורך החיים של המחטים הוא בין חמש לשש שנים.
תיאור > פרחים, אצטרובלים וזרעים

אשוחית סיטקה הוא צמח חד-ביתי, כלומר בעל פרחים משני המינים על אותו עץ. העץ פורה החל מגיל 20 עד 40 שנים. הפריחה תלוית מיקום וטמפרטורה ומתחילה בסוף אפריל בחלק הדרומי של אזור התפוצה ומסתיימת בתחילת יוני בקצה הצפון-מערבי של אזור התפוצה. האצטרובל הזכרי הוא בגוון אדום כהה ומתפתח מניצנים קטנים שעל הנצרים הצדדים של ענפים צעירים באמצע הנוף או בחלקו התחתון. האצטרובל הנקבי הוא גליל צר מתנדנד שאורכו 6–10 סנטימטרים ורוחבו 2.5 עד 3 סנטימטרים. הקשקשים המכסים את האצטרובל מלבניים, הם דקים, גמישים, ומסתיימים בשוליים משוננים. צבעם צהוב-ירקרק, והוא משתנה כשהם מבשילים, 7-5 חודשים אחרי ההאבקה, לחום בהיר. הזרעים מופצים משלהי אוגוסט עד תחילת ספטמבר, שנה אחר-כך. הזרעים שחורים, באורך 3 מילימטרים, כשלזרע צמודה כנף צרה בגוון חום בהיר באורך 7–9 מילימטרים. אלף זרעים שוקלים 2.16 גרם.
תפוצה

תחום התפוצה הטבעי של אשוחית סיטקה הוא לאורך החוף המערבי של אמריקה הצפונית, מהאי קודיאק באלסקה דרך קולומביה הבריטית בקנדה והמדינות וושינגטון ואורגון ועד מחוז מנדוסינו בצפון קליפורניה בארצות הברית. העץ סביל למליחות ולכן אפשר למצוא אותו על קו החוף ממש. תחום התפוצה בתוך היבשה משתרע לעיתים קרובות ללא יותר מ-30 קילומטרים מהחוף ומקסימום 210 קילומטרים. תחום התפוצה משתרע ברצועה בת 2,500 קילומטרים, שבה העץ לא גדל בדרך כלל מעל לגובה של 300 מטרים. המקום הגבוה ביותר בו גדל העץ הוא בקו העצים בגובה 910 מטרים בדרום-מזרח אלסקה. יש חורשות מעטות שבהן צומחים עצי אשוחית סיטקה בלבד, חלקן באי ונקובר בקולומביה הבריטית, שבו עדיין ניתן למצוא חורשות מקוריות שבהן העץ משגשג.
אשוחית סיטקה היא מין עץ הגדל היטב באקלים חופי גשום וערפילי שבו הטמפרטורות נמוכות, החורפים נוחים והקיצים קצרים וקרירים. כמות הגשמים השנתית הממוצעת היא בין 660 מילימטרים ל-3,100 מילימטרים כתלות במיקום. הערפל התדיר מחליף בחלקו את הגשמים באזורים שבהם כמות המשקעים נמוכה. הקרקע המיטבית לאשוחית היא קרקע עמוקה בעלת גרגרים גסים מנוקזת היטב. העץ מעדיף נהרות רדודים ומורדות שעליהם זורם מים. ה-pH של הקרקע צריך להיות בין 4.0 ל-5.7. לקרקע דחוסה או ספוגה במים יש השפעה שלילית על הגידול של השורשים. העץ תלוי בהספקת של סידן, מגנזיום וזרחן. עם זאת השקיה במים חשובה יותר מהספקה חומרי מזון.
העץ גדל בדרך כלל ביער גשם ממוזג, כשחורשות של אשוחית סיטקה בלבד נדירות. הוא גדל בצפון אזור התפוצה בדרך כלל בחברת צוגה מערבית (Tsuga heterophylla) ובדרום בחברת אשוח דאגלס, ברושית לאוסון (Chamaecyparis lawsoniana), אורן מפותל, אורן לבן מערבי (Pinus monticola), סקוויה נאה וארז אדום מערבי (Thuja plicata). צפונה משם הם מוחלפים על ידי ברוש נוטקה (Xanthocyparis nootkatensis), צוגה הררית ואשוח תת-אלפיני.
העץ נשתל בחלקים מאירלנד ובריטניה הגדולה, לאחר שהובאו לשם על ידי הבוטנאי דייוויד דאגלס ב-1831, ובניו זילנד, אף שלא בממדים המחייבים את הגדרתו כמין פולש. אשוחית סיטקה גם נשתלה בצורה נרחבת בדנמרק, נורווגיה ואיסלנד. בנורווגיה החלו לשתול אשוחית סיטקה בתחילת המאה ה-20. העץ נשתל על שטח של חצי מיליון דונם בעיקר לאורך החוף. העץ רגיש פחות לרוחות ואוויר מלוח מאשוחית נורווגית. מאמצים להיפטר ממין זה התחילו בנורווגיה כיוון שאשוחית סיטקה שולטת באקולוגיה המקומית שמינים מקומיים מעטים מצליחים להתחרות או לשגשג בצלו, ולכן הוא נחשב מין פולש.
שימושים

העץ של אשוחית סיטקה קל ומוצק, נוח לעיבוד והוא סוג עץ מבוקש באמריקה הצפונית אף על פי שעמידותו נמוכה. עץ מאיכות טובה משמש לבניין כלי נגינה, בעיקר גיטרות אקוסטיות וקלאסיות, פסנתרים, כינורות ונבלים, ובעבר שימש גם לתרנים באניות מפרש. עץ באיכות נמוכה משמש לבנייה, או כמקור לנייר. ספיריט אוף סנט לואיס, המטוס שבו חצה צ'ארלס לינדברג את האוקיינוס האטלנטי, היה בנוי ברובו מעץ של אשוחית סיטקה.
האינדיאנים ששכנו לחוף האוקיינוס השקט דוגמת שבטי הסאליש (Coast Salish), הנו-צ'ה-נולת (Nuu-chah-nulth) והקוואקוואקאואקו (Kwakwaka'wakw) נהגו להשתמש בשורשונים של העץ על מנת לקלוע סלים וכובעים. בנוסף, הם השתמשו בסיבים מהעץ לארוג בדים, בייחוד גלימות חסינות לגשם. השרף של העץ שימש לאטום סירות קאנו. הענפים המכוסים בשרף שימשו כחומר דלק, אבל היו גם אביזר חשוב בטקסים ובריקודים. הקליפה הפנימית אכילה, הן טרייה או מבושלת כמו עוגייה, או כתוספת מסמיכה למרקים. בנוסף העץ שימש לריפוי פצעים, ונהגו ללעוס אותו כאמצעי לטפל בשיעול ובמחלות ריאה.
בשל הנוף הרחב וחסר הצורה כמעט שלא נוהגים לשתול אשוחית סיטקה כעץ נוי בגנים ובפארקים.
טיפוח מוצלח של אשוחית סיטקה קורה באזורי חוף לחים ובאזורים הררים גשומים. את העץ החלו לגדל בכמות קטנה במרכז אירופה בשנות ה-80 של המאה ה-19. מתוך ההנחה שהצרכים של העץ מבית הגידול מינימליים נהגו לגדל את העץ בקרקע רוויית מים. היבול מעצים אלו לא היה כלכליים ומנקודת המבט העכשווית הם היו פגיעה במערכת האקולוגית המקומית. עם זאת, באתרים טובים יותר העץ מייצר נפח מרשים.
סכנות, מחלות ומזיקים

הסיכון הגדול ביותר שאינו ממקור ביולוגי הוא נזק מסופות. עצים שנעקרו או נשברו בסערות נפוצים במיוחד בשולי החורשות בדרום-מערב. לעומת זאת, העץ עמיד לרוחות ים מלוחות, שיכולות לגרום עיוות לכיוון צמיחת העצים, אבל כמעט שאינן גורמות נזק. בשל קליפת הגזע הדקה, ומערכת השורשים הרדודה אשוחית סיטקה פגיעה מאוד לשרפות יער, הנדירות בתחום תפוצתה. הפטריות: Heterobasidion annosum‏, Armillaria mellea השייכת לסוג Armillaria‏, Phaeolus schweinitzii ו-Phellinus weirii גורמות לריקבון שורשים. ריקבון גזע ונוף יכולים להתרחש בעצים בני למעלה מ-200 שנים. מחלות מחוללות גם הפטריות Fomitopsis pinicola (באנגלית Red belt conk)‏, Phellinus pini (המחלה Red ring rot)‏, Neolentinus kauffmanii ו-Phaeolus schweinitzii (באנגלית Velvet-top fungus). מחטי העץ מותקפים לעיתים קרובות על ידי הפטריות מהסוג Chrysomyxa. החיפושית Pissodes sitchensis גורמת נזק רציני. היא מכרסמת את הקליפה של עצים צעירים.
עצים באזור החוף בוושינגטון ובאלסקה מפתחים לעיתים גידולים דמויי סרטן הקרויים באנגלים burl. הגורם לכך אינו ידוע, אבל נראה שגידולים אלו אינם מפריעים לעץ.
היסטוריה של הטקסונומיה

החוקר הראשון שאסף דגימות של העץ היה הבוטנאי הסקוטי ארצ'יבלד מנזיס (Archibald Menzies‏ 1842–1754) ב-1791, אבל הוא לא נתן שם למין. העץ היה אחד משישה מחטניים שתוארו על ידי מריווד'ר לואיס ב-1806, אבל גם הוא לא נתן שם למין. הראשון שנתן שם למין היה הבוטנאי הגרמני גוסטב היינריך פון בונגרד (Gustav Heinrich von Bongard‏; 1786–1839) שפעל בסנקט פטרבורג. בונגרד זיהה בטעות את העץ כשייך לסוג אורן. ב-1832 הוא העניק לאשוחית את השם המדעי הראשון Pinus sitchensis, ככל הנראה מדגימות שאסף הבוטנאי הגרמני קרל היינריך מרטנס (Karl Heinrich Mertens‏; 1796–1830) בסיטקה באלסקה במסגרת משלחת מחקר רוסית בשנים 1826–1829. הבוטנאי והגנן הצרפתי אלי-אבל קרייר (Élie-Abel Carrière‏; 1818–1896) תיקן את הטעות בזיהוי הסוג מאורן לאשוחית ב-1855 כשקבע את השם הנוכחי Picea sitchensis.
כלאיים

בחלק הצפוני של תחום התפוצה שלה יוצרת אשוחית אנגלמן כלאיים עם אשוחית לבנה (Picea glauca), מין הקרוי Picea × lutzii. בנוסף, יש כלאיים באופן טבעי עם אשוחית אנגלמן. ניסויים מוצלחים בהצלבות נערכו עם אשוחית נורווגית, אשוחית ג'זו (Picea jezoensis), אשוחית ליקיאנג (Picea likiangensis) ואשוחית סרבית (Picea omorika).
גלריה

תמונת תקריב של המחטים
ניצנים משירים קשקשים
אצטרובל ירוק
אצטרובלים בשלים, צולם בסקוטלנד
נצרים גדלים בתת-היער של משתלה של אשוחית סיטקה בסקוטלנד
ביאורים

↑  באנגלית Diameter at breast height או בראשי תיבות DBH שהיא שיטה מקובלת למדידת קוטר גזע בגובה חזה אדם מעל לקרקע, בדרך כלל 1.3 או 1.4 מטרים מעל לקרקע
↑  מוטואליזם (הדדיוּת) בין תפטיר של פטרייה ובין שורשי העץ
↑  הצעת האקדמיה ל-sapwood החלק החיצוני בגזע
↑  הצעת האקדמיה ל-heartwood, הליבה של הגזע
↑  ההצעה של האקדמיה למונח adventitious המתאר שורשים, ניצנים או נצרים הגדלים במקומות בלתי רגילים
הערות שוליים

↑  אשוחית סיטקה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  "Agathis australis". Conifers. אורכב מ-המקור ב-2012-04-29. נבדק ב-2018-11-10.
↑  RAVEN’S TOWER – TALLEST SITKA SPRUCE
1 2 3  "Index of Species Information: Picea sitchensis". Fire Effects Information System. U.S. Forest Service.
↑  Dammert, L (2001). Dressing the landscape: afforestation efforts on Iceland, Unasylva Vol. 52, No. 207.
↑  "Vil utrydde granskog på Vestlandet og i Nord-Norge". Aftenposten.
↑  Botanical And Ecological Characteristics: Species: Picea sitchensis
↑  Sitka spruce, Oregon Encyclopedia of History
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546143105171  LCCN: sh85123029 
חורש מעורב באלסקה שבו העץ השולט הוא אשוחית סיטקה
גזע אשוחית סיטקה לאחר כריתה. חוף אורגון 1918
גידולים דמויי סרטן (burl) על אשוחית סיטקה בפארק הלאומי אולימפיק
בטאניכול

|  נתונים כימיים |
| --- | --- |
 מסה מולרית:  161.129003 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 בטיחות
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון C 
 מזהים
 קוד ATC:  N07AB02 
 מספר CAS:  674-38-4
 PubChem:  2370
 ChemSpider:  2280
 
bethanechol
בטאניכול (bethanechol) היא תרופה העובדת כאגוניסט על הקולטנים המוסקרינים במערכת העצבים הפאראסימפתטית ללא אפקט על קולטנים ניקוטינים.
שלא כמו אצטילכולין, תרופה זו אינה עוברת הידרוליזה על ידי האנזים אצטיל - כולין אסטרז ולכן בעלת זמן החיים שלה ארוך יחסית.
שימוש

בתאנכול ניתנת דרך הפה או מתחת לעור על מנת להגביר את התנועתיות בשלפוחית השתן שנוצרת כתוצאה מהרדמה כללית, השפעות ארוכות טווח של סוכרת או כתופעת לוואי של שימוש בתרופות נגד דיכאון.
הקולטנים המוסקרנים בשלפוחית השתן ובמערכת העיכול מגרים התכווצות של שלפוחית השתן, מתן שתן והגברת התנועה במערכת העיכול בהתאם.
תופעות לוואי

תופעות הלואי של התרופה כוללות:
זיעה.
סחרחורת.
בחילה.
צמרמורת.
הגברת תדירות מתן השתן.
הוראות נגדיות

יש להיזהר משימוש בתרופה על יד חולי אסתמה, כיב פפטי, חסימת מעיים והיפרתירואידיזם.
הפעילות הפרה סמפטטית של התרופה עלולה להחמיר את הסמפטומים של המחלות הללו.
לקריאה נוספת

Principals of Pharmacology. David E. Golan. Insb 978-1-60831-270-2