stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
באטמן מתחיל
הפקה > פיתוח

בשנת 2003 אולפני האחים וורנר שכרו את כריסטופר נולאן ("ממנטו") לביים סרט חדש במיתולוגיית באטמן. חודשיים לאחר מכן נשכר דייוויד ס. גויר, שהיה התסריטאי לסרטים כ"העורב: עיר המלאכים" ושלושת סרטי "בלייד". נולאן עצמו ציין את כוונתו ליצור את סיפור מקורו של באטמן בדרך שלא נראתה עד כה, בצורה מציאותית ומלאת אנושיות.
נולאן חש כי הסרטים הקודמים בסדרה שמו דגש יותר על סגנון מאשר על דרמה, וציין כי השפעתו הייתה סרטו של ריצ'רד דונר "סופרמן" משנת 1978 - תיאור התפתחותו של הגיבור. גם, בדומה לסופרמן, נולאן רצה להשתמש בצוות שחקנים מכובד ומוכר כדי להשרות אווירה אפית ויותר אמינה לסרט.
נקודת ההשראה ההתחלתית של נולאן הייתה הסיפור הקצר "באטמן: האיש הנופל", שבו תואר מסעו חובק העולם של ברוס ויין. הסצנות הפותחות את הסרט - ילדותו של ויין - גם הן לקוחות מאותו סיפור. הנובלה הגרפית "באטמן: ליל כל הקדושים הארוך" והמשכה "באטמן: ניצחון אפל" (שהיוו השראה גם לסרט ההמשך, האביר האפל) השפיעו על גויר בכתיבת התסריט - תיאורו של ראש המאפיה פלקונה היה אחד מהאלמנטים הרציניים והמאופקים שבסיפור. סיפורים אלה היו העיקריים ששרטטו את אויביו של באטמן כחברי כנופיות רציניים ושקולים, יותר מאשר 'חבורת הרעים' כפי שהופיעה בסרטים הקודמים בסדרה (כמו גם בסדרת הטלוויזיה הישנה והקאמפית). דמותו של גורדון שורטטה לפי המקבילה לה ב"באטמן: שנה ראשונה", כמו גם עלילת הקומיקס בדבר שחיתות המשטרה עד לכדי הצורך בבאטמן. הכותבים שקלו להוסיף את דמותו של התובע המחוזי הארווי דנט, אך הוסיפו במקום את דמותה של עוזרת התובע המחוזי רייצ'ל דוז בטענתם כי עדיין מוקדם לכך וכי לא יוכלו לעשות עמו צדק, כדבריהם. גויר נשבה ברעיון חזרתו של ברוס ויין לאחר היעדרות רבת שנים, ורעיון זה הוא שדחף אותו ואת נולאן לפתח את העלילות שהוצגו בסרט, כלומר התפתחות הפשע והשחיתות לממדים עצומים.
הפקה > צילום

נולאן סירב להשתמש בצוות צילום שני מתוך כוונה להישאר אחיד ביצירת חזונו. הצילומים החלו במרץ 2004 בקרחון וטניוקול באיסלנד, ונבנו סטים לארמונו של ראס-אל-גול, אם כי מזג האוויר היה בעייתי.
תוך חיפוש השראה מסרטים מוקדמים של שנות ה-70 ו-שנות ה-80 של המאה ה-20, נולאן ביסס את יתר הצילומים באולפני שפרטון באנגליה (שם צולם הסרט "סופרמן"). סט עצום בגודלו נבנה כמערת העטלף, כמו גם התקנת 12 משאבות מים להקניית מראה מפל המים.
בינואר 2004 הושכר האנגר מטוסים בקרדינגטון, בדפורדשייר, אנגליה, שם צולמו מרבית מחלקי העיר גות'אם סיטי. מגדלי מנטמור שבמנטמור, בקינגהמשייר, אנגליה נבחרו לשמש כאחוזת ויין, שבהם הרצפות הלבנות השרו לאחוזה אווירת הנצחה להוריו המתים של ויין.
המכון הארצי למחקר רפואי שבצפון מערב לונדון נבחר לשמש את בית החולים לחולי נפש "ארקהם אסיילום", בעוד תחנת הרכבת סנט פנקרס ותחנות השאיבה אבי-מילס שימשו לצילומי פנים של בית החולים. באוניברסיטת לונדון השתמשו לצורך צילום בית המשפט וחלק מסצנות המרדף של הבאטמוביל צולמו בשיקגו. השלטונות אישרו את הרמתו של גשר פרנקלין לצורך צילום הסצנה של סגירת האי נארוז.
הפקה > עיצוב

הסרט מהווה אימון מעניין בטכניקת חקירתו ותיאורו של יקום אמין שאין לו בהכרח גבולות.
נולאן קיבל השראה מסרט הפולחן המדע בדיוני "בלייד ראנר" בנוגע לאווירה האפלה שהוא מתעתד ליצור בבאטמן מתחיל. מעצב התפאורות ניית'ן קראולי יצר מודל מיניאטורי של העיר גות'אם. קראולי ונולאן עיצבו את העיר כדי שתשקף את מגוון הסגנונות האדריכליים והשינויים שהעיר עברה. אלמנטים נלקחו מהערים שיקגו, ניו יורק וטוקיו (בעיקר תשתית הרכבות שבה). מראה שכונת העוני "נארוז" מבוסס על העיר המגודרת קאולון (ההרוסה כיום) שבהונג קונג.
הפקה > עיצוב > הבאטמוביל

גרסתו של נולאן לבאטמוביל הוא ה"טאמבלר" ("לוליין"), מיני-טנק או רכב שטח ענקי וכבד שכביכול נוצר עבור הצבא. נולאן השתמש בתבנית החרטום של מטוס P-38 לייטנינג בשביל מנוע הסילון של הבאטמוביל. גוף הרכב נבנה מחומר פוליסטירן מבודד במשך חודשיים. החומר נוסה במהירויות גבוהות, והמודל הראשוני נכשל. לאחר מכן הורכב הרכב עם תוספת מנוע V-8 של שברולט, ציר משאית כתוספת לציר האחורי, צמיגים של רכב שטח ומערכת מתלים של מכוניות מרוץ. תהליך ההרכבה נמשך תשעה חודשים.
ארבעה מודלים של הרכב הושלמו, והורכבו עליהם 65 פאנלים של חומר סיבי פחמן. שני דגמים מתוכם היו מיוחדים - הראשון נועד לצילומי התקריב של המדפים המתכווננים, והשני לצילומי הנעת הסילון של הרכב מעל גגות העיר (בעזרת שישה מכלי פרופאן). עקב הראות הקשה מתוך הרכב, הורכבו מצלמות בתוך תא הנהג.
הפקה > עיצוב > חליפת העטלף

בגרסת נולאן, החליפה של באטמן היא גם שריון גוף המסוגל לבלום כדורים. בניגוד לחליפות קודמות, חליפה זו גמישה יותר ועשויה גומי סינתטי, שמאפשרת לחימה קלה יותר באמצעותה. העיצוב הבסיסי לחליפה היה חליפה תחתונה העשויה מחומר נאופרן, שעוצבה על ידי חיבור חלקי לטקס. דגימה נלקחה ממבנה גופו של כריסטיאן בייל, ונרקחו מספר תערובות שנועדו לתת לחליפה את התחושה הקלה והגמישה.
סמל העטלף המסורתי שאמור להופיע על החזה גם שונה. מה שהיה בעבר עיגול צהוב כרקע לסמל עטלף שחור על החזה של באטמן, כיום הוא סמל עטלף שחור גדול שמתפרס על כל החזה, ללא רקע.
הגלימה השחורה והארוכה מזכירה כנפי עטלף ויכולה להפוך לדאון באמצעות השראת זרם חשמלי על ידי כפפות החליפה, מה שמאפשר לבאטמן לדאות בין גגות העיר. נולאן רצה לתת לגלימה מראה כפי שהופיע ברבות מנובלות הקומיקס, כלומר כיסוי ארוך ומתנופף. לצורתה הקשיחה של הגלימה נלקח דגם מצנח ניילון מיוחד שרגיש לזרם אלקטרוסטטי. תהליך זה היה בשימוש כוח המשטרה הלונדוני כדי לצמצם גילוי על ידי אמצעי ראיית לילה. חגורת האביזרים גם שונתה, הצבע של החגורה הפך לצהוב כהה. החגורה במקור היא רתמה שנועדה לטיפוס הרים וכוללת כננת אוטומטית שנועדה להשתלב עם רובה-חבלים. בחגורת הפטנטים שלו נושא באטמן כלי נשק רבים כגון רובה-חבלים, באטראנגים (בומרנג המעוצב כעטלף), שוריקנים, פצצות נפץ, רימוני גז ואמצעים אלקטרוניים שונים. הכפפות של באטמן עברו שיפוץ, ועליהן באטמן מלביש מגיני זרועות עם שלושה תערים חדים על כל אחד, אותם הוא "שאל" מליגת הצללים.
הפקה > עיצוב > גז הפחד

בסרט זה מפותח גז הזיות מיוחד מפרח כחול נדיר הצומח על הרי ההימלאיה הקפואים באסיה. הגז מעורר באדם הנחשף לו את פחדיו העמוקים ביותר, מה שיכול לגרום לו לצאת מדעתו. "ליגת הצללים" של ראס-אל-גול הייתה הראשונה שהבינה זאת ובעזרתו של ד"ר ג'ונתן קריין ייצרה אותו. "ליגת הצללים" משתמשת באבקת הפרחים כמבחן מעבר לנינג'ה המתלמדת בארמון הצללים. ברוס ויין הצליח לעבור את המבחן ולהתגבר על הפחד שלו מעטלפים.
ד"ר קריין היה אחראי להובלת פס יצור ענקי של הגז כאשר הפרחים היו מועברים בצורת אבקה מאסיה לגות'אם בספינה לא רשומה והאבקה מוחבאת בתוך שקיות סמים. קריין ייצר את הגז בבית החולים לחולי נפש "ארקהם אסיילום" שלו והשתמש בו על חוליו ועל אנשים אחרים. כשבאטמן נפגע מהגז, לושיוס פוקס הצליח לייצר נוגדן שמבטל את ההשפעה. גז זה אינו קיים במציאות.
הפקה > אפקטים מיוחדים

נולאן העדיף להשתמש בעבודת פעלולנים על פני CGI. מודלים מיניאטוריים נבנו כדי לדמות מבנים מסוימים. השימוש בתלת־ממד הצטמצם לכדי תפאורות רקע כמו שמיים וצילומי חוץ של מגדל "תעשיות ויין". העטלפים נוצרו באפקטים ממוחשבים, לאחר שהוסכם כי שימוש בעטלפים אמיתיים יהיה בעייתי. לצורך כך, דמותם של עטלפים מתים נסרקה למודלים תלת־ממדיים. בנוסף, היה צורך בשילוב התפאורות השונות עם תנועת העטלפים.
הפקה > פסקול

| --- | --- |

 פסקול מאת הנס צימר וג'יימס ניוטון הווארד
 יצא לאור:  14 ביוני 2005
 סוגה:  סרט פעולה, מותחן פשע, סרט גיבורי-על, סרט הרפתקאות, סרט דרמה, נאו-נואר, סרט פשע, סרט נינג'ות 
 חברת תקליטים:  Warner Bros. Records
 הפקה:  צ'רלס רובן, אמה תומאס, לארי ג'יי פרנקו 
 
הפסקול לסרט "באטמן מתחיל" הולחן על ידי הנס צימר וג'יימס ניוטון הווארד, שתמיד תכננו לעבוד במשותף. שני היוצרים עבדו על מספר נעימות הממחישות את פיצול האישיות בין ברוס ויין והאלטר-אגו שלו, באטמן. צימר לא רצה שהפסקול יהיה משהו שנעשה בעבר בסרטים הקודמים בסדרה, וכי יהיה בו שילוב בין תזמורת לבין מוזיקה אלקטרונית. צימר אף שכר סופרן כדי שימחיש את המוזיקה בסצנות הדורשות מעורבות רגשית כמו הזיכרונות הטרגיים של ויין בנוגע להוריו. צימר ניסה להשרות אספקט הומני לבאטמן, שהתנהגותו עשויה להתפרש כפסיכוטית.
שני היוצרים הלחינו שעתיים ועשרים דקות של מוזיקה לסרט. כל שמות הרצועות לקוחים משמות זנים של עטלפים. האותיות הראשונות של שמות הרצועות 4–9 יוצרות את המילה BATMAN.
רשימת הרצועות והסצנות שבהן הן מושמעות:
| # | כותרת | אורך | סצנות מפתח/הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | "Vespertilio" | 2:52 | התחלה, פלאשבק העטלפים, נעימה מרכזית, המסע למנזר של ראס-אל-גול. |
| 2 | "Eptesicus" | 4:20 | הפלאשבק לזיכרונותיו של ברוס בנוגע להוריו. סצנת האימונים. |
| 3 | "Myotis" | 5:46 | נשמעת ברקע השמדת המנזר של ראס-אל-גול. ברוס מגיע להכרה בעניין מטרתו טרם הגיעו לגות'אם. |
| 4 | "Barbastella" | 4:45 | רצח הזוג ויין. ברוס עוקב אחר העטלף לתוך המערה. |
| 5 | "Artibeus" | 4:20 | נשמעת ברקע הופעתו הראשונה של באטמן, ובפגישתו הראשונה של ברוס בהנרי דוקארד בכלא. |
| 6 | "Tadarida" | 5:06 | כאשר באטמן מחזיק ברייצ'ל במערת העטלף, כשהדחליל תוקף את באטמן, וכאשר נאמר לוויליאם ארל ב"תעשיות ויין" על הספינה הניזוקה והמתקן הגנוב. |
| 7 | "Macrotus" | 7:36 | נעימת משפחת ויין, פלאשבק של ברוס באופרה. ברוס במבחן הנינג'ות. פלאשבק שני של ברוס פוגש את רייצ'ל, וסצנת הדיון במשפטו של ג'ו צ'יל. |
| 8 | "Antrozous" | 3:59 | באטמן מתגלה בפני דוז בדרכו לדוקארד, נלחם בנינג'ות של ליגת הצללים. |
| 9 | "Nycteris" | 4:26 | מתנגנת ברקע כאשר ברוס פוגש בלושיוס פוקס, כשברוס מכין את הפטנטים שלו, וכשהוא עם רייצ'ל לפני נסיעתה לבית המשפט. |
| 10 | "Molossus" | 4:49 | נעימת הפעולה המרכזית. מתנגנת ברקע המרדף המשטרתי אחר הבאטמוביל בדרכה למערת העטלף. חלקים מהנעימה מושמעים כאשר באטמן עושה את דרכו לרכבת בסצנת הסיום. |
| 11 | "Corynorhinus" | 5:04 | נקודת הסיום של הסרט. ברוס ורייצ'ל נפגשים על חורבות אחוזת ויין. גורדון חושף את זרקור העטלף בפני באטמן. גרסה נוספת של הנעימה מופיעה כאשר באטמן מתקיף את פלקונה ואומר לו "אני באטמן". |
| 12 | "Lasiurus" | 7:27 | נעימתו של ראס-אל-גול. ראס-אל-גול מלמד את ברוס על פושעים, באטמן משגיח על גות'אם לאחר שהביס את פלקוני. |
תקציב והכנסות

הסרט נעשה בתקציב של 135 מיליון דולר. הוא יצא לאקרנים ב-15 ביוני 2005, ובסוף השבוע הראשון להקרנתו הכניס למעלה מ-48.5 מיליון דולר, שנחשב להישג טוב אך לא מספיק יחסית לסרטים שוברי קופות אחרים לאותה תקופה. הסרט גם הכניס מעל 3 מיליון דולר ב-55 תיאטראות IMAX, והוא נחשב לסרט הטוב ביותר מבין הסרטים הקודמים בסדרה. בשבוע השני להקרנתו הסרט גרף מעל ל-27.5 מיליון דולר נוספים, וסכום ההכנסות הכולל עומד על 372,710,015 דולר, מה שהופך אותו לרביעי בגודלו מבין סרטי באטמן השונים (במקום הראשון "עלייתו של האביר האפל", הסרט החותם את הטרילוגיה ובמקום השני סרט ההמשך "האביר האפל", שניהם עם סכום הכנסות שעבר את מיליארד הדולרים כל אחד, ובמקום השלישי הסרט "באטמן", שהכניס מעל ל-411 מיליון דולר). הסרט ממוקם במקום השמיני ברשימת הסרטים המכניסים ביותר של שנת 2005.
ביקורות

הביקורות ברובן שיבחו את הבימוי של כריסטופר נולאן ואת העיבוד של באטמן.
פרסים

| השנה | הפרס | הקטגוריה | התוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | פרס אוסקר | הצילום הטוב ביותר | מועמדות |
| 2006 | פרס גילדת ארט דיירקטור | עיצוב ההפקה הטוב ביותר | מועמדות |
| 2006 | פרס באפט"א לקולנוע | עיצוב ההפקה הטוב ביותר | מועמדות |
| 2006 | פרס באפט"א לקולנוע | הסאונד הטוב ביותר | מועמדות |
| 2006 | פרס באפט"א לקולנוע | אפקטים מיוחדים | מועמדות |
| 2006 | פרס גילדת מעצבי התלבושות | עיצוב התלבושות הטוב ביותר בסרט פנטזיה | מועמדות |
| 2006 | פרס טריילר הזהב | האקשן | מועמדות |
| 2005 | פרס טריילר הזהב | בלוקבאסטר קיץ | מועמדות |
| 2005 | פרסי הקולנוע ההוליוודי | הסאונד הטוב ביותר | זכייה |
| 2006 | פרס הוגו | פרזנטציה - דרמה | מועמדות |
| 2013 | פרסי סרטי הקיץ של IGN | Blu-Ray | זכייה |
| 2006 | פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV | הגיבור הטוב ביותר | זכייה |
| 2006 | פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV | הנבל הטוב ביותר | מועמדות |
| 2006 | פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV | הסרט הטוב ביותר | מועמדות |
| 2005 | פרס סטלייט | DVD | מועמדות |
| 2005 | פרסי בחירת הנוער | סרט קיץ | מועמדות |
הערות שוליים

↑  The bat and the beautiful, Marc Graser, Cathy Dunkley, February 8th 2004
↑  'Batman Begins' Scribe: 'We're Telling A Story That Has Never Been Told', Jennifer Vineyard, December 17th 2004
↑  The Influences of Batman Begins, Stax, September 24th 2004
↑  Airship hangar is home to Batman, February 20th 2004
↑  About the production
↑  Interview - Christopher Nolan, Jeff Otto, June 6th 2005
↑  How the Batmobile Works, Marshall
↑  How the batsuit works
↑  2005 Yearly Box Office - 2005 Domestic Grosses
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009950574205171  BNE: XX5628614  BnF: cb166270395 (data)  GND: 4843127-8  LCCN: no2005058459  MusicBrainz work: 5124d21d-9f24-44e1-a35a-1b80b2e46151  NKC: unn2014837145  SUDOC: 172255635  VIAF: 176760887   WorldCat (עם VIAF): 176760887 
אגם וטניוקול באיסלנד
ה"טאמבלר", כפי שהופיע בהקרנת הבכורה האירופאית של סרט ההמשך, "האביר האפל"
הפרח הכחול הגדל על ההרים ההימלאיים
פרנץ מארק

| --- | --- |

 לידה:  8 בפברואר 1880 Kreuzstraße (München), הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 נהרג:  4 במרץ 1916 (בגיל 36) בראקי, צרפת 
 שם לידה:  Franz Moritz Wilhelm Marc 
 מקום קבורה:  Kochel 
 לאום:  גרמנים 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן 
 תחום יצירה:  ציור, אמנות חזותית 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם 
 הושפע על ידי:  אדוורד מונק, וינסנט ואן גוך 
 יצירות ידועות:  מגדל הסוסים הכחולים, שועל כחול-שחור, גורל החיות, Blue Horse I 
 בן או בת זוג:  מארי שנור (1907–1908)  Maria Marc (1913–?) 
 חתימה:   
 
הסוס הכחול (1911), שמן על בד
פרנץ מוריץ וילהלם מארק (בגרמנית: Franz Moritz Wilhelm Marc;‏ 8 בפברואר 1880 – 4 במרץ 1916) היה צייר גרמני, ממייסדי הפרש הכחול, תנועת האקספרסיוניזם הגרמני שירשה את מקומה של קבוצת "הגשר". מארק נולד, גדל ,למד וחי בעיקר במינכן. מארק שילב ביצירותיו דמיון ומציאות, וברבים מציוריו, למרות הצבעוניות העזה, הוא עוסק במוות, גם של אנשים וגם של בעלי חיים.
יחסו הראשוני של מארק לטבע היה רומנטי ואידיאליסטי, והוא העדיף את הטבע בהרבה על האדם. אולם ככל שהרבה ללמוד על החיה ועל הטבע הבין כי גם בעלי החיים אינם שוכנים בהרמוניה מושלמת בטבע וגם הם הורגים זה את זה. ההתפכחות, מהראייה שהטבע ובעלי החיים מהווים שלמות, באה לידי ביטוי בסדרת ציורים של נמרים וחתולים מ-1912. במשך השנים התחדדה מחשבתו שגם העולם החי, בדומה לאנושות (מחשבה שהוא וקנדינסקי היו שותפים לה), זקוק לעבור טהרה אפוקליפטית כדי שתושב לו התמימות הראשונית, תמימות גן-העדן. כך הגיעה סדרת העבודות האפוקליפטיות ששיאן הוא היצירה "גורל החיות" (Tierschicksale).
מ-1913 החל לעסוק בהפשטה ובעקבות זאת התקרב לקנדינסקי. בין היתר יצר את יצירתו השועלים ואת הציורים סוסים כחולים ומגדל הסוסים הכחולים.
מארק לימד ציור ובין תלמידותיו הייתה הציירת אנה קליין שנרצחה בקובנה בשנת 1941.
נהרג ב-1916, בקרב ורדן במלחמת העולם הראשונה.
הנצחה ומורשת

מוזיאון פרנץ מארק הוא מוזיאון הממוקם בעיר קוכל אם זה שבבוואריה עילית, ומוקדש למארק. המוזיאון מציג ציורים של מארק לצד יצירות של בני דורו ואמנים בולטים נוספים מן המאה ה-20, הן בתערוכות קבועות והן בתערוכות זמניות.
גלריית יצירות נבחרות

בקתות ביצות בדכאו, ציור משנת 1902
אינדרסדורף, ציור משנת 1904
הדרור המת, ציור משנת 1905
שועל, ציור משנת 1911
סוסים בנוף, ציור משנת 1911
הטיגריס, ציור משנת 1912
מגדל הסוסים הכחולים, ציור משנת 1913
כלב שוכב בשלג, ציור משנת 1911 לערך
הקוף, ציור משנת 1912
חזירי בר, ציור משנת 1913
השועלים, ציור משנת 1913
הארץ הענייה טירול, ציור משנת 1913
שא-נור

| --- | --- |
התנחלות שא-נור במרכז התמונה במבט מגבעה 669 שליד חומש
התנחלות שא-נור במרכז התמונה במבט מגבעה 669 שליד חומש
 מדינה:  ישראל ישראל
 מחוז:  יהודה ושומרון
 שפה רשמית:  עברית
 תאריך ייסוד:  1977
 על שם:  עמק סנור 
 שטח:  60 דונם
 סיבת נטישה:  תוכנית ההתנתקות
 תאריך נטישה:  אוגוסט 2005
 דת:  יהודים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בהתנחלות לשעבר:  60 משפחות (2005)
 קואורדינטות:  32°20′14″N 35°12′07″E﻿ / ﻿32.337111111111°N 35.201866666667°E﻿ / 32.337111111111; 35.201866666667 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) שא-נור(למפת צפון השומרון רגילה) שא-נור(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שא-נור(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שא-נור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שא-נור בשנת 1978
שא-נור הייתה התנחלות בצפון השומרון, צפונית-מערבית לכפר ג'בע. נקראה בשמה על ידי נעמי שמר, ויש האומרים ששמה הוא על שם הכפר הפלסטיני הסמוך סנור, השוכן צפונית-מזרחית לו. שא-נור פונה מתושביו ונהרס במסגרת תוכנית ההתנתקות, אך השליטה הביטחונית במקום נותרה בידי צה"ל. שטח היישוב נותר במעמד שטח C (שליטה ביטחונית ואזרחית ישראלית), וכך גם דרך הגישה אליו (כביש 60).
ב-22 במאי 2024 הנחה שר הביטחון לממש את "חוק ביטול ההתנתקות" כך שיחול גם על שא-נור, גנים וכדים שבצפון השומרון, בנוסף על חומש שנכללה בחוק עוד קודם, כך שלא יהיה איסור על יהודים להיכנס לשטח התנחלויות אלה ולהתגורר בהן. עם זאת, אלוף פיקוד המרכז אישר צו שלפיו התנחלויות אלה, ובתוכן שא-נור, תוגדרנה כשטח צבאי סגור, כך שלא ניתן להיכנס לשטחן.
היסטוריה > ההתנחלות הראשונה

ההתנחלות הוקמה סביב מצודת טגארט שהוקמה על ידי משטרת המנדט בשנת 1941, במטרה להגן על כביש שכם–ג'נין העובר בסמוך (במקור הוא המצודה נקראה משטרת סילת א-ד'אהר על שם הכפר הסמוך סילת א-ד'אהר). ב-28 בספטמבר 1977, ביצעו חברי גרעין "דותן" ניסיון התנחלות ראשון במבנה. הם בחרו במקום מאחר שבניין המשטרה היה רכוש ממשלתי בריטי, אחר כך רכוש ממשלתי ירדני, ולאחר מלחמת ששת הימים עבר לחזקת צה"ל. המבנה היה נטוש, אך הוא שימש לאימוני לוחמה בשטח בנוי של טירוני הצנחנים ממחנה סנור הסמוך (מחנה צבא ירדני לשעבר ששימש כבסיס אימונים של חטיבת הצנחנים באותן שנים).
גרעין "דותן", הוקם על ידי תנועת גוש אמונים בינואר 1975 בחיפה, במטרה להקים התנחלות בעמק דותן. בגרעין היו כ-50 חברים, חילונים בעלי מקצועות חופשיים תושבי חיפה, הקריות ועמק יזרעאל. לאחר המהפך בבחירות 1977, החלו לפעול למימוש התוכנית. ניסיון ההתנחלות בוצע ללא אישור כחלק מ"מבצע התנחלות" שארגן "גוש אמונים", בו בוצעו ניסיונות התנחלות בחמש נקודות בו זמנית. צה"ל פינה את כולם מיד ללא התנגדות, לאחר שהושג הסדר שהציע ראש הממשלה מנחם בגין, על פיו יכלו המתנחלים לעבור למחנות צה"ל סמוכים באופן זמני. במסגרת ההסדר שהושג היה על חברי גרעיני גוש אמונים, ללבוש מדי צה"ל ולפעול כחיילים. חברי גרעין "דותן" קיבלו אישור לנקות ולשפץ את מבנה תחנת המשטרה בעודם לובשים מדי צה"ל. מטרת המהלך הייתה למנוע משבר מדיני עם ממשלת ארצות הברית, שהתנגדה להתנחלויות, ולהסוות את ההתנחלות כפעילות צבאית. הם הגיעו למקום ב-12 באוקטובר 1977 והחלו בשיפוצים.
אנשי הגרעין התגוררו במבנה המשטרה ובקרוואנים, אך לאחר שנה פקד את היישוב משבר עקב סכסוכים בין חברי הגרעין ורוב המשפחות עזבו את המקום. באוגוסט 1979 אותר שטח של כ-100 דונם ליד עראבה להקמת יישוב קבע לחברי הגרעין בשם מבוא דותן וועדת השרים להתיישבות אישרה את הקמת היישוב בסוף אוגוסט 1979. ההחלטה אושררה בממשלה באמצע ספטמבר, לאור טענות שלוועדת השרים להתיישבות לא הייתה סמכות לאשר יישובים הרחק מיישובים קיימים. על ההחלטה להקים את היישוב ערער יגאל ידין, בגלל התנגדותו להקים יישובים באזורים של אוכלוסייה ערבית צפופה, אך ערעורו נדחה. מבוא דותן עלה על הקרקע ביוני 1981 והמקום חזר לשמש את צה"ל לאימונים.
היסטוריה > הקמת כפר האמנים

באפריל 1988 עלתה למקום, קבוצה של אמנים, עולים מברית המועצות, שהקימו במקום כפר אמנים לפי המודל של עין הוד. המקום קיבל אז את השם "שא-נור". על פי עדות יעל בן יעקב, ממייסדות ההתיישבות בשומרון, ניתן השם שׂא-נור על ידי המשוררת נעמי שמר, לאחר התייעצות עמה בבחירת השם.
מבנה המשטרה שופץ ושימש אולם לתערוכות, הוקמה גם סדנה ובית יציקה לפיסול. בסך הכל גרו במקום 11 משפחות של אמנים, רובם ציירים. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 הצטרפו אליהם מספר אמנים נוספים עולים מברית המועצות, ביניהם גם אדוארד גרוסמן. בסוף שנת 2000, עם פרוץ האינתיפאדה השנייה, הפכה הגישה להתנחלות המבודדת למסוכנת, רוב האמנים נטשו את המקום ונותרו בו רק 7 תושבים. במקומם עברה קבוצה של משפחות ורווקים מאנשי חב"ד להתגורר בו, והם הקימו ישיבה במבנה ששימש את החיילים הירדנים כמסגד. כעבור חצי שנה גם אנשי חב"ד נטשו את המקום ונשארו במקום משפחות בודדות.
בשנת 2005, לקראת פינוי ההתנחלות במסגרת תוכנית ההתנתקות, הצטרפו להתנחלות תושבים נוספים, בהם חבר הכנסת אריה אלדד (שיצא ממנה למסע מחאה נגד ההתנתקות), יוסי דגן, ראש המועצה האזורית שומרון, ו-25 תלמידים מישיבת ניר שבקריית ארבע.
היסטוריה > פינוי ההתנחלות

לפני פינוי ההתנחלות ציטטו אמצעי התקשורת גורמים צבאיים שהביעו חששות שביישוב ישנם אמצעי לחימה ושמתבצרים קיצוניים השייכים לכך או לנוער הגבעות מתכוונים להשתמש בנשק חם כנגד הכוחות המפנים. ראשי היישוב, שאספו את כל כלי הנשק מהתושבים ודאגו לרסן את הגורמים הרדיקלים ביותר מבין מתנגדי ההתנתקות, הכחישו האשמות אלה, וטענו שהן נועדו להשחיר את שמם של מתנגדי ההתנתקות. במהלך פינוי ה"מצודה" נדקרה חיילת על ידי מתנגדת לתוכנית ההתנתקות.
הפינוי נערך ב-23 באוגוסט 2005, הכוחות המפנים השתמשו במנופים על מנת לפנות אנשים שהתבצרו על הגגות. חרף תקריות אחדות, מרבית המתבצרים התנגדו רק באופן פסיבי. הרמטכ"ל דן חלוץ, המפכ"ל משה קראדי ודוברת צה"ל מירי רגב אף ציינו לשבח את הנהגת היישוב ורבני יש"ע שדאגו להרגיע את הרוחות ומנעו אלימות בפינוי.
בית הכנסת החדש במקום, על שמו של רב-אלוף רפאל איתן, שנחנך זמן קצר קודם לפינוי היישוב, מולא ונקבר בעפר, לאחר שהתברר כי לא ניתן לפרק את בית הכנסת שבמקום, ולאחר שהממשלה החליטה כי בתי הכנסת בהתנחלויות המפונות לא ייהרסו. את הרעיון לקבור את בית הכנסת הגה אלוף פיקוד המרכז, יאיר נווה.
בסיס הקבע של צה"ל, בסיס סנור, שהיה על מורדות ההר שמול ההתנחלות, פונה אף הוא כשנה לאחר תוכנית ההתנתקות. ב-2006 נבדקה בפיקוד המרכז האפשרות להקמת הבסיס מחדש בנימוק שהוא חיוני למלחמה בטרור באזור צפון מערב השומרון. חוות דעת משפטית שהוגשה לאלוף פיקוד מרכז העלתה שהקמת הבסיס מחדש עומדת בניגוד להחלטת הממשלה על תוכנית ההתנתקות.
היסטוריה > ניסיונות חזרה

מספר חודשים לאחר ביצוע תוכנית ההתנתקות, הגיעה קבוצה של כשישים בנות אולפנה לשא־נור בהליכה רגלית מאלון מורה, אך פונתה באותו יום.
ביום העצמאות של שנת 2008 הגיעו לשא־נור מספר קבוצות מכיוונים שונים לאחר הליכה לילית, שאורגנו על ידי מטה צפון ומטה חומש תחילה. הקבוצות התפנו מהיישוב לאחר יום העצמאות.
ב-21 ביולי 2009, עשרות מתנחלים הסתננו לשא-נור, כדי לערוך במקום ברית מילה לתינוק שנולד לזוג שפונה מההתנחלות.
ב-28 ביולי 2015, שבו כ-200 פעילי ימין במבצע חשאי ליישוב ובהם חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' וחבר הכנסת לשעבר אריה אלדד ומספר משפחות שגרו ביישוב. כעבור שתי יממות פינה אותם הצבא.
ב-15 בנובמבר 2020 פורסם על גרעין שא-נור המתחדש ובו כ-20 משפחות ששמו להם למטרה לבטל את חוק ההתנתקות ולהחזיר את ההתנחלות היהודית בצפון השומרון.
ב-17 בנובמבר 2020, במבצע לילי, עלו ליישוב כ-100 איש, בהם כ-15 משפחות חברות הגרעין, יחד עם ח"כ אריאל קלנר, במטרה ליישב מחדש את היישוב. בבוקר הגיעו למקום ראש המועצה האזורית שומרון יוסי דגן וארבעה חברי כנסת והביעו תמיכה במתנחלים.
ב-23 בפברואר 2021, עלה סיור ח"כים של סיעת הציונות הדתית ליישוב ובו הצהירו על הכנסה של ביטול חוק ההתנתקות בהסכמים הקואליציוניים העתידיים.
ב-16 במרץ 2021, עלו חברי הגרעין ליישוב עם 100 איש, יחד עם ח"כ אורית סטרוק במטרה להקים את היישוב מחדש. המתיישבים פונו בתוך כיממה.
במאי 2023 תיקנה הכנסת את חוק ההתנתקות והפיצויים לנפגעיה כך שלא יחול על צפון השומרון. למרות זאת, צו יישום תוכנית ההתנתקות תוקן רק ביחס למרחב חומש ולא לשאר צפון השומרון. ב־22 במאי 2024 חתם שר הביטחון יואב גלנט על הרחבת ביטול תחולת החוק לכלל המרחב שטח C שבצפון השומרון. צו נפרד, עליו חתם אלוף פיקוד המרכז יהודה פוקס, עדין אוסר את הכניסה ליישובים אלו כשטח צבאי סגור.
ז'אן-פייר סובאז'

| --- | --- |

 לידה:  21 באוקטובר 1944 (בן 80) פריז, צרפת 
 ענף מדעי:  כימיה סופרא מולקולרית
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום לימודים:  האוניברסיטה של שטרסבורג  אוניברסיטת לואי פסטר 
 מנחה לדוקטורט:  ז'אן-מארי לן 
 מוסדות:  האוניברסיטה של שטרסבורג  אוניברסיטת אוטרכט  המרכז הלאומי למחקר מדעי 
 תלמידי דוקטורט:  Jean Weiss, Benoit Colasson, Etienne Baranoff, Maryline Beyler, Fabien Durola, Yann Trolez, Damien Jouvenot, Gwénaël Rapenne, Angélique Sour, Sylvestre Bonnet, Fabrice Odobel, Christophe Coudret, Cécile Roche 
 פרסים והוקרה:  כוכב זהב וכסף של מסדר השמש העולה (2020)  קצין בכיר של מסדר ההצטיינות הלאומי (14 בנובמבר 2016)  פרס נובל לכימיה (2016)  אביר בלגיון הכבוד (13 ביולי 1999)  מדליית יובל המאה (1999)  פרס נסים חביף (1995)  מדליית פרלוג (1994)  מדליית כסף של CNRS (1988, 1987)  מדליית ארד של CNRS (1978) 
 תרומות עיקריות
 ננוטכנולוגיה
 
קשרים במקרומולקולות
מבנה גבישי של "קטינין"(מקרומולקולה המשמשת בננוטכנולוגיה) כפי שאויר במאמרם של סוואג' ועמיתיו ראו כתב העת של החברה לחקר הכימיה, 244 - 247, 1985
מבנה גבישי של קשר תלתן מולקולרי ובו שני יוני נחושת המקיימים קשר יוני במקרומולקולה, כפי שאויר במאמרם של סוואג' ועמיתיו ראו בספר לימוד המחקר
ז'אן-פייר סובאז' (בצרפתית: Jean-Pierre Sauvage, נולד ב-21 באוקטובר 1944) הוא כימאי אי-אורגני צרפתי, מומחה בקומפלקסים, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת שטרסבורג וחבר האקדמיה הצרפתית למדעים.
לסובאז' תרומה מרכזית במחקר פורץ דרך בכימיה סופרא מולקולרית ושימוש ננוטכנולוגי במכונה מולקולרית, בעבור תרומתו הוענק לו פרס נובל לכימיה בשנת 2016 יחד עם בן פרינחה ופרייזר סטודרט.
קורות חייו

סובאז' נולד בפריז שבצרפת.
את עבודת הדוקטורט עשה בהנחיית ז'ן-מארי להן (מי שיהיה חתן פרס נובל 1987), באוניברסיטה על שם לואי פסטר (כיום אוניברסיטת שטרסבורג). בעבודת מחקר זו תרם לפיתוח החלוצי של סינתזת ליגנדים מסוג קריפטנדים (אנ').
לאחר שהשלים פוסט-דוקטורט במחקר משותף עם מלקום גרין (אנ') שב לשטרסבורג עם מינויו למרצה.
סובאז' היה מדען פורה וחקר מספר תחומים, בהם "חיזור אלקטרוכימי של פחמן דו-חמצני" ופיתוח מודלים של "מרכז התגובה" בפוטוסינתזה.
ענף מרכזי במחקרו הוא "טופולוגיה מולקולרית" (יישום תובנות מטופולוגיה מתמטית בכימיה סופרא מולקולרית) ובפרט "ארכיטקטורות מולקולריות משולבות מכנית". במחקריו תיאר סינתזת "קטניינים" (אנ'), מקרומולקולות שהן למעשה כלים ננומטריים, וקשרים כימיים על פי "קואורדינציית קומפלקסים".
ב-26 במרץ 1990 נבחר לעמית מכותב של האקדמיה הצרפתית למדעים וב-24 בנובמבר 1997 לחבר מן המניין.
סובאז' הוא פרופסור אמריטוס מאוניברסיטת שטרסבורג.
זכה בפרס נובל לכימיה בשנת 2016.
ראו גם

תורת הקשרים
טופולוגיה