עבירת תנועה (ישראל)
סטטיסטיקה, מחקרים ואומדנים

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא כתוב כמו מאמר או מחקר סטטיסטי.
לאורך שנים מתפרסמות סטטיסטיקות דו"חות תנועה ותאונות דרכים. מחקרים הבודקים את הקשר בין עבירות תנועה לתאונות דרכים ומנסים לבחון את אפקטיביות מדיניות האכיפה והתוכניות למניעת עבירות תנועה מגלים ממצאים שונים, אשר מושפעים גם בשל שינויי מדיניות:
שלוש העבירות המובילות מבין הגורמים לתאונות הדרכים הן: אי ציות לרמזור אדום, אי ציות לתמרור וסטייה מנתיב. ממצא זה מעלה ביקורת רבה עקב האכיפה המרובה של עבירות המהירות, כאשר הטענה העיקרית היא שהאכיפה בעיקר מכניסה כסף למדינה. מאידך, אגף התנועה והרשות הלאומית לבטיחות בדרכים רואים במהירות כגורם העומד בבסיס כל התאונות. בשנתון הסטטיסטי של משטרת ישראל ל-2015, מבין 319 תאונות קטלניות (עם הרוגים), מהירות מופרזת נמצאה כגורם ב-71 תאונות (כאשר לכל תאונות ייתכנו יותר מסיבה אחת) ואחריהן אי מתן זכות קדימה להולך רגל (65), התנהגות הולך הרגל (35 תאונות קטלניות) וסיבות אחרות של הנהג (34 תאונות קטלניות). מהלך שעשה משרד התחבורה להעלאת המהירות המותרת במספר קטעי דרך נמצא כי לא תרם באופן שלילי לבטיחות ובחלק מהקטעים אף ירדו מספר תאונות הדרכים.
ידוע כי מהירות גבוהה מגדילה את מרחק העצירה וגם כי המהירות מחמירה את תוצאות תאונות הדרכים. עם זאת, בסקירה של תאונות הדרכים שהתרחשו בישראל בשנת 2011 שעשתה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, נמצא כי עבירה של נהיגה במהירות מופרזת גורמת רק ל-3.5% מתאונות הדרכים.
דו"חות התנועה הנפוצים ביותר: בשנת 2013 העבירות הנפוצות ביותר היו עבירת "אי ציות לתמרור" (זכות קדימה, עצור או איסור פנייה), עבירת שימוש בטלפון נייד בזמן נהיגה ועבירת נהיגה במהירות גבוהה מהמותר בחוק, הקרויה גם עבירת מהירות מופרזת.
סטטיסטיקות דו"חות וקשר בין דו"חות ותאונות דרכים: מחקר שנערך במימון הרשות לבטיחות בדרכים מצא כי ככלל, ככל שגדל מספר הדו"חות, גדל מספר המעורבים בתאונות הדרכים - נהגים האחראים למרבית התאונות (70%) קיבלו מספר קטן של דו"חות (לכל היותר אחד לשנה), 10% מהנהגים שקיבלו מספר גבוה ביותר של דו"חות (מעל 5 דוחות ב-7 שנים) היו מעורבים בכ-25% מכלל התאונות ובכ-27% מהתאונות הקטלניות והקשות.
מאידך, ברמת הפרט, הקשר בין קבלת דו"חות למעורבות בתאונת דרכים הוא קשר חלש: ישנם נהגים רבים שקיבלו דוחות ולא היו מעורבים בתאונה (92% ממקבלי הדו"חות לא היו מעורבים בתאונות כלל ו-99% לא היו מעורבים בתאונה קטלנית או קשה) או נהגים שהיו מעורבים בתאונות וכלל לא קיבלו דוחות (15% מהמעורבים בכלל התאונות ותאונות קטלניות או קשות). לא נמצא קשר משמעותי בין סוגי הדו"חות לעבירות בגללן נגרמו התאונות.
באופן כללי, כ-60% מהנהגים קיבלו לפחות דו"ח אחד ב-7 שנים ונהגים קיבלו בממוצע 2 דו"חות ב-7 שנים.
מעורבות יתר של קבוצות שונות בעבירות תנועה: גברים, צעירים (עד גיל 29), לא יהודים, בעלי השכלה נמוכה ומעמד חברתי-כלכלי נמוך, בעלי רמות נסועה גבוהה ונהגים מקצועיים (משאיות, מוניות ואוטובוסים). מרבית הנהגים שקיבלו מספר רב של דוחות תנועה הם בעלי נסועה גבוהה. במחקר מאוחר יותר לא נמצאה השפעה של הנסועה על הסיכוי להיות אחראי לתאונה עבור נהגים שניתן לשייך להם נסועה שנתית. בסקירה של סטטיסטיקות בין 2014 ל-2015 התברר כי מספר העבירות של נהגי האוטובוס הוכפל ונצפה גם גידול בעבירות מצד נהגי מוניות.
אפיון עבירות לפי קבוצות: נהגים יהודים, בגילאי 45–59, בעלי השכלה גבוהה, מקבלים יותר דו"חות על נהיגה במהירות מופרזת ואי שמירת מרחק. נהגים לא יהודים, במעמד כלכלי-חברתי נמוך, מקבלים יותר דו"חות תנועה על אביזרי בטיחות.
השפעת סוג העבירות על חומרת התאונה: במחקר שבחן תאונות עם נפגעים בין השנים 2008–2010 וניסה לבדוק את השפעת התפלגות מועדי ביצוע העבירות, תוך הבחנה בין אחריות לתאונה למעורבות בתאונה, נמצא כי הגורמים המשפיעים על אחריות לתאונות קשות (עבירות אי שימוש בחגורה ואי מתן זכות קדימה) שונים במעט מגורמים המשפיעים על אחריות לתאונות קלות (העבירות שצוינו וכן עבירות מהירות ורישיון נהיגה). יש לציין שגם סוגי העבירות שישפיעו על סיכוי להיות אחראיים לתאונה תלויים במדיניות האכיפה-אם עבירה הגורמת לתאונות דרכים לא נאכפת דיה, היא לא תיוצג באופן נאמן למציאות בנתוני העבירות. החוקרים גם העירו שמסיבה דומה, לא תהיה חפיפה בין העבירות שהמשטרה אוכפת לעבירות שהספרות המקצועית ממליצה לאכוף כדי להעלות את רמת הבטיחות בכבישים-נהיגה תחת השפעת אלכוהול או סמים, נהיגה ללא חגורה או מהירות מופרזת. במחקר היו מספר חולשות והחוקרים המליצו על מחקר המשך
עבירות ועברייני תנועה לעומת מורשעים בפועל: בישראל קיימת בדיני התעבורה "חזקת הבעלות" ובעטיה מורשעים במקרים רבים בעלי הרכב ולא מבצעי העבירה, אם בשל קושי להרשיע את מבצע העבירה, אם בשל רצון להגן על מבצע העבירה. הדבר יוצר עיוות הן מבחינת הרשעה והן מבחינת הסטטיסטיקה-במקרים רבים מורשעים הורים לנהגים צעירים והם אלו שעושים קורסי נהיגה מונעת או תאגידים המחזיקים צי רכב ואילו העובדים חומקים ללא הרשעה. לפי ההערכות רק כאחוז אחד מהעבירות המתרחשות מדי יום נתפסות והרוב המכריע של העבירות נתפס באמצעות מצלמות אוטומטיות. בדרך זו נוצר, לפי ההערכות והשוואות לנתונים במדינות אחרות, עיוות סטטיסטי ובהתאם לכך חלקם של נהגים צעירים בעבירות תנועה גדול משנהוג לחשוב וצעדי הענישה כלפי נהגים חדשים כנראה מעודדים הורים לקחת על עצמם את העונש