stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאהון
היסטוריה

הנתונים הכתובים הראשונים על היישוב הם מהמאה ה-14 - המאה ה-15. בשנות המאה ה-14, הפלטין של המחוז קבע את בית המשפט ביישוב זה עבור מספר מחוזות. אנו יודעים גם את שמו של בעל האדמות פטר אגוצ'י מהמאה ה-15. בשנת 1476, החלק המזרחי של היישוב, רטקה היה שייך לז'ורק והיה בבעלות משפחת הומונאי. בשנת 1658 זה היה האחוזה של משפחת ברקוצי. בסוף המאה ה-18 הוחלף בעל הבית. במאה ה-19 היה זה נחלתו של אציל בשם ריטר שהקים במקום מפעל סוכר בשנת 1831.
המסמך שהכריז על זאהון כעיר הועבר על ידי ראש הממשלה קארוי גרוס ליו"ר המועצה, ב-3 באפריל 1989.
אתרים בעלי חשיבות

הכנסייה הקלוויניסטית זאהון
כנסיית יוחנן המטביל - הכנסייה היוונית-קתולית
כנסייה רומית-קתולית
בית כפרי טיפוסי לאזור
אנדרטת השער המזרחי - נמסרה בשנת 1986 על ידי הפסל אישטוואן מרושיץ'.
פארק ד"ר יוז'ף בירש
פארק פטפי
מזרקת הכיכר המרכזית - נמסרה בשנת 1988 על ידי הפסל יוז'ף קאמפל מבודפשט
קהילה יהודית

היהודים הראשונים התיישבו בזאהון במחצית השנייה של המאה ה-18. משנת 1855 השתייכה הקהילה לרבנות מאנדוק. בין שתי מלחמות העולם היה זאהון מעבר גבול בין הונגריה לצ'כוסלובקיה. משמר הגבול גרם לאי נעימויות רבות ליהודי המקום.
בשנת 1944 הועברו כ-50 יהודי זאהון לגטו בקישווארדה. בסוף מאי הם גורשו לאושוויץ.
לאחר המלחמה פסקו לחלוטין החיים היהודיים בזאהון.
ילידי המקום

אברהם יצחק ניבל ( 1887 - ירושלים, 1947) היה מורה לדת, רב, רב ראשי וסופר תאולוגי ופדגוגי.
גלריית תמונות

תחנת הרכבת זאהון
הוצג קטר
גשר טיסה בזאהון המחבר בין הונגריה לאוקראינה
הטיסה (נהר) בזאהון בשנת 2008
צולם ממעוף הציפור בשנת 2008
הערות שוליים

↑  Szemző Béla (szerk.): A cukorrépa-termesztés Magyarországon 1808–1938 (Akadémiai, 1979) ISBN 963-05-1912-7
↑  "Bemutatkozás". Záhony Város honlapja. נבדק ב-2020-06-09.
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת זאהון |
| --- | --- | --- |
| יישובים | זאהון • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • מאנדוק • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535615505171  LCCN: n98009213  VIAF: 159622364   WorldCat (עם VIAF): 159622364
אסוואת

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  2000–הווה (כ־24 שנים) 
 www.aswatgroup.org
 
אסוואת - נשים פלסטיניות גאות היא עמותה של נשים פלסטיניות גאות המקיימות מפגשים חודשיים ופעילויות חברתיות שונות על מנת ליצור מקום בטוח ומכיל עבורן בתוך החברה הערבית-פלסטינית בפרט ובעולם בכלל. הקבוצה מגדירה את עצמה כפונה לנשים לסביות, ביסקסואליות, טרנג'סנדריות, אינטרסקס וקוויריות פלסטיניות.
חלק בלתי נפרד מפעילותן נועד להעלאת מודעות של נושאים הנוגעים לזהויות מיניות, מאבקים פוליטיים, היותן קבוצת מיעוט תחת שליטה ישראלית, היותן נשים בחברה פטריארכלית והיותן גאות בתוך חברה הטרונורמטיבית.
הפעילויות של אסוואת כוללות מפגשים חודשיים ברחבי הארץ, קבוצה לטרנסג'נדריות, פעילויות חברתיות כמו מסיבות נשים, פעילויות ספורטיביות וטיולים, ועוד מפגשים ובילויים משותפים. אסוואת מפעילה קו תמיכה וייעוץ עבור נשים הזקוקות לאוזן קשבת.
תחילה פעלה אסוואת כישות עצמאית בתוך תנועת הנשים כייאן אשר פועלת להעלאת תודעה פמיניסטית בקרב נשים ערביות. בשנת 2018 נרשמה אסאוות כעמותה תחת השם "אסוואת - מרכז פמיניסטי פלסטיני לזכויות מיניות ומגדריות. החזון של אסוואת כולל חברה פלסטינית ערבית שמסוגלת לקבל ולכבד שונות מגדרית ומינית של חברות הארגון בכלל, ושל קהילת הלהטבא"ק (LGBTQI): לסביות, הומואים, טרנסקסואלים, ביסקסואלים, אינטרסקס וקווירים בפרט.
העמותה

אסוואת ("קולות", בערבית), הארגון הראשון והיחיד עבור לסביות פלסטיניות החיות בישראל, נוסדה בשנת 2000 על ידי שלוש לסביות פעילות ששמו כמטרה את זכותן לממש את זהותן הלסבית בתוך החברה הערבית-פלסטינית בישראל. ראודה מורקוס היא אחת המייסדות ורכזת הקבוצה. מורקוס הצהירה על כוונותיה לגבי הארגון: "אנחנו נגד כל סוג של כיבוש. אני לא רוצה לחיות תחת כיבוש כפלסטינית, כאישה או כלסבית".
לסביות פלסטיניות מכל האזורים התאחדו יחד באופן וירטואלי כבר בראשית 2000. פגישתן הראשונה פנים אל פנים נערכה ב-2001, ובמהלכה של שנה זו יצרו והקימו את הארגון. הן הגדירו את עצמן כקבוצה של נשים שהחליטו לאתגר את הסטטוס קוו ולפעול לשיפור איכות חייהן על מנת להבטיח שוויון זכויות לעצמן ולדורות הבאים. תהליך היציאה מהארון היא תהליך קשה עבור הומואים ולסביות רבים ורבות ברחבי העולם, וגם בקהילה ערבית. חוקרת הספרות והתאורטיקנית הקווירית איב קוסופסקי-סדג'וויק סברה כי יציאה מהארון היא פריבילגיה הקשורה במוצא אתני, תנאים גאוגרפיים ומצב כלכלי. מה שמחזק את הקושי לצאת מהארון בחברה שמרנית כמו החברה הערבית.
נשות אסוואת הצהירו על מחויבותן לעמוד בשמונה משימות:
לשרת ולשמש כקבוצה נשית פלסטינית גאה.
לאפשר לנשים פלסטיניות גאות לבטא ולדון בסוגיות של מגדר ומיניות.
להגדיר מהו פמיניזם פלסטיני.
להתייחס לקונפליקט הישראלי- פלסטיני והקשרו עם זהות לאומית, מינית ומגדרית.
לספק מרחב בטוח עבור כל אישה פלסטינית המזדהה כלסבית, ביסקסואלית, טרנסקסואלית, טרנסג'נדרית, אינטרסקסואלית וכדומה.
לאפשר לנשים פלסטיניות גאות לשבור שתיקה דרך דיאלוג, השכלה עצמית ואקטיביזם.
ליצור שינוי בתוך התרבות הפטריארכלית שאנו חיים בה.
להתמסד כארגון פמיניסטי עצמאי תוך פרק זמן של שנתיים עד שלוש שנים.
ראו גם

תאוריה קווירית
כביסה שחורה
פמיניזם לסבי
לקריאה נוספת

Schulman S, Israel/Palestine and the Queer International. Durham: Duke University Press, 2012
אבו רביעה- קווידר, ס., ווינר- לוי, נ. (עורכות). נשים פלסטיניות בישראל: זהות, יחסי כוח והתמודדות. הוצאת מכון ון- ליר, ירושלים, 2010.
אס-סעדאוי, נ. מאחורי הרעלה- נשים בעולם הערבי. מסדה. 1988.
הערות שוליים

↑  http://www.shatil.org.il/organization/20312
↑  [אסוואת - מרכז פמיניסטי פלסטיני לזכויות מיניות ומגדריות (ע"ר) | עמותה https://www.guidestar.org.il/organization/580645489]
↑  Queer in Palestine
↑  קוסופסקי- סדג'וויק, א. האפיסטמולוגיה של הארון. תיאוריה וביקורת 37. 2010
↑  Krahulik, K.C. Aswat (Voices): An Interview with Rauda Morcos. Peace& Change 2005
| להט"ב בישראל |
| --- | --- | --- |
| היסטוריה | בג"ץ אל-על נגד דנילוביץ (1994) • בג"ץ ירוס-חקק נגד מנכ"ל משרד הבריאות (1997) • בג"ץ קלפים פתוחים (1997) • פסק דין ירוס-חקק נגד היועץ המשפטי לממשלה (2005) • בג"ץ יוסי בן-ארי נגד מנהל מינהל האוכלוסין במשרד הפנים (2006) • הרצח בברנוער (2009) • הרצח במצעד הגאווה בירושלים (2015) • בג"ץ ארד-פנקס נגד הוועדה לאישור הסכמים לנשיאת עוברים (2017) • מחאת הלהט"ב (2018) • בג"ץ שי גורטלר נגד שר הרווחה (2023) • מצעד הבהמות |  |
| מעמד אישי וחברתי | זכויות להט"ב בישראל • שירות במערכת הביטחון • נישואים של זוגות מאותו המין • פונדקאות •  הומופוביה |  |
| תרבות | מצעדי גאווה (אילת, חיפה, ירושלים, תל אביב) • TLVFest • טקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE" • לסבית קטלנית |  |
| ארגונים ומוסדות | אגודת הלהט"ב • האחווה הסטודנטיאלית הגאה • איגי • אל"ף • אסוואת • בית גאה בבאר שבע • בית דרור • הבית הפתוח • בת קול • הו"ד • חברותא • חוש"ן • טרנסיות ישראל • יש עם מי לדבר • כביסה שחורה • כמוך • מעברים • סגול • העשירון האחר • הפורום החיפאי • פרויקט גילה • הצבעים שלנו • הקבוצה הירושלמית • קל"ף • שב"ל • שישה צבעים • תהל"ה • רבני קשת • בלה דואגת • פיות רדיקליות • אלקאוס • A Wider Bridge |  |
| מקומות | המרכז הגאה • יער הגאווה • תיאטרון הקהילה הגאה • גן העצמאות (ירושלים) • גן העצמאות (תל אביב) • האנדרטה לזכר ההומואים והלסביות שנרדפו בשואה • הברנוער |  |
| תקשורת | מגעים • GoGay • WDG • נתיב נוסף • קל"ף חזק • העיר בוורוד • הזמן הוורוד • פנדורה |  |
| ראו גם | פעילים למען זכויות להט"ב • להט"ב ויהדות |  |
לקטגוריה • לפורטל
חסידות קאפוסט

|  שורשים, סיווג והנהגה |
| --- | --- |
 דת:  יהדות 
 זרם:  חסידות חב"ד 
 ענף:  יהדות חרדית
 קבוצה:  תנועת החסידות
 מקור השם:  קופוסט 
 התפלג מ:  חסידות חב"ד 
 מקום ייסוד:  קופוסט (האימפריה הרוסית) 
 תאריך ייסוד:  1866 
 תאריך סיום:  שנות ה־20 של המאה ה־20 
 מייסד:  יהודה לייב שניאורסון 
 אדמו"ר:  יהודה לייב שניאורסון, שלום דובער שניאורסון (רצ'יצה), שלמה זלמן שניאורסון, שמריה נח שניאורסון 
 ארגונים ופעילות
 מרכז:  קופוסט, רצ'יטסה, בוברויסק 
 מיקום:  האימפריה הרוסית 
 
חסידות קאפוסט הייתה חצר חסידית, ענף של חסידות חב"ד שפוצלה וניהלה חצר בפני עצמה. החצר התקיימה ופעלה במחצית השנייה של המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 במקביל לענפים אחרים של חב"ד. מייסד השושלת היה המהרי"ל (בנו של האדמו"ר השלישי מחב"ד, הצמח צדק) לאחריו כיהן בנו כאדמו"ר ולאחריו שני בנים נוספים. לאחר שני דורות שבה החצר והתמזגה עם חסידות חב"ד ליובאוויטש. למעשה חצי מהזמן שבו התקיימה שושלת קאפוסט שימשו באדמורו"ת שני אדמו"רים במקביל. הענף היה קיים במשך חמישים ושבע שנים, מתרכ"ו עד תרפ"ג
רבי יהודה לייב שניאורסון

מייסד השושלת היה רבי יהודה לייב שניאורסון (מהרי"ל מקאפוסט; 1808–1866), בנו השני של האדמו"ר ה"צמח צדק". לאחר פטירת אביו, עבר לעיירה קאפוסט והחל לכהן כאדמו"ר. שאר אחיו נהגו אף הם כאדמו"רים מלבד האח הבכור, אולם לחצרו של רבי יהודה לייב נהרו חסידים רבים, בין השאר בגלל שהיה המבוגר מבין אחיו האדמו"רים ואף הספיק להכיר את רבי שניאור זלמן מלאדי, אבי סבו ומייסד שושלת חב"ד. עם זאת, בית דין שהוקם כדי לדון בשאלת יורשו של ה"צמח צדק", פסק כי האח הצעיר, רבי שמואל שניאורסון (המהר"ש) הוא זה שאמור למלא את מקום ולשבת על כיסא אביו בליובביץ'. רבי יהודה לייב נפטר כחצי שנה לאחר אביו ונקבר בעיר קאפוסט. את מקומו מילא בנו, רבי שלמה זלמן שניאורסון.
רבי שלמה זלמן שניאורסון

רבי שלמה זלמן שניאורסון (1830–1900), בנו הבכור של המהרי"ל מקאפוסט, כיהן כאדמו"ר בקאפוסט במשך 34 שנים. בין חסידיו המפורסמים נמנו רבי חיים מאיר היילמן, מחבר ספר תולדות חב"ד, "בית רבי", ורבי יוסף רוזין, ה"רוגאטשובי". בית כנסת חב"ד בשכונת מאה שערים בירושלים היה שייך במקורו לחסידיו.
מאמריו התאפיינו בהסברת עניינים עמוקים בלשון קצרה ובהירה. ספרו "מגן אבות" (מגן אבות בגימטריה שלמה זלמן), יצא לאור לראשונה בברדיטשוב בשנת תרס"ב. הספר מכיל "מאמרים" רבים מכתב ידו על סדר פרשיות התורה, מועדי ישראל ועוד, והובא לדפוס על ידי בנו, יהודה לייב. בספר שבעה חלקים, כאשר החלק השביעי מכיל מאמרים שלא נכתבו על ידי רבי שלמה זלמן, אך היו למראה עיניו. ספר נוסף של רבי שלמה זלמן שניאורסון הוא "דרושים יקרים", המכיל שני מאמרים שנרשמו על ידי רבי גדליה אברהם יאנקלזון מפאלעצק, ונדפס בווילנה בשנת תרס"ג.
לאחר פטירתו בשנת תר"ס (1900) החלו שני אחיו הצעירים לכהן כאדמו"רים.
רצ'יצה - רבי שלום דובער שניאורסון

רבי שלום דובער שניאורסון (1834–1908) היה נשוי לנכדתו של רב ייבי, מראשוני תנועת החסידות. כיהן כרב בעיר רצ'יצה (Rechytsa), הסמוכה לעיר הומל בפלך מינסק, ומשנת תר"ס גם כאדמו"ר. היה ידוע כפוסק הלכה מובהק, ותשובות ממנו נתפרסמו בכתבי עת רבים[דרוש מקור]. חלק מתלמידיו היו מגדולי הרבנים ברוסיה ובפולין. על תלמידיו נמנו בין השאר הרב שלמה יוסף זוין והלל צייטלין.
בברויסק - רבי שמריה נח שניאורסון

הרב שמריה נח שניאורסון (1842–1923), בנו השלישי של המהרי"ל מקאפוסט. משנת תרל"ב כיהן כרב לחסידי העיר באברויסק, ומשנת תר"ס כיהן גם כאדמו"ר מקאפוסט במקביל לאחיו, תפקיד אותו מילא במשך 20 שנה עד לפטירתו. בשנת תרס"א (1901) ייסד ישיבה בעיר בוברויסק שנוהלה בידי בנו הרב מנחם מנדל שניאורסון וממנה יצאו תלמידים רבים שחלקם כיהנו ברבנות קהילות שונות ברוסיה. היה מראשי כולל חב"ד ועמד בראש "כולל חב"ד המיוחד" בארץ ישראל.
ספרו "שמן למאור" מכיל דרשות שנאמרו על ידו החל משנת תרס"א. דרשות אלו נדפסו על ידי צאצאיו, חלק ראשון בשנת תשכ"ד וחלק שני בשנת תשכ"ז. הספר מכיל שני כרכים עבים והדרושים הם בסגנון המקובל בחב"ד, של דרושים חב"דיים ארוכים.
לאחר מותו סירבו בניו לכהן כאדמו"רים ובכך נסתיימה תקופת הפיצול בחב"ד, כאשר החסידים קיבלו עליהם את מנהיגותו של האדמו"ר יוסף יצחק שניאורסון (הריי"צ).
לקריאה נוספת

הרב עמרם בלוי, שמע שלמה: תולדות ושיחות כ"ק אדמו"ר רבי שלמה זלמן מקאפוסט, קובץ 'היכל הבעש"ט', גיליון יז, כסלו תשס"ז עמודים קט-קמג.
הרב עמרם בלוי, דובר שלום: תולדות ימי חייו של הרה"ק רבי שלום דובער שניאורסהן מרעציצא זי"ע, 'קובץ היכל הבעש"ט' כרך כ"ג, תמוז תשס"ח, עמ' קמט-קסב
הרב עמרם  בלוי, 'קובץ היכל הבעש"ט' חלק כ"ב, המאור הגדול: קורות חייו של הרה"ק רבי שמרי' נח שניאורסהן מבאברויסק זי"ע, ניסן תשס"ח, עמודים צה-קלא
הרב עמרם בלוי, בני הצמח צדק - תולדות חייהם של בני ונכדי האדמו"ר הצמח צדק מליובאוויטש, תשפ"א
סלמאן מצאלחה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בנובמבר 1953 (בן 71) מע'אר/מגאר, ישראל 
 שם לידה:  سلمان مصالحة 
 מקום לימודים:  תוכנית הכתיבה הבין-לאומית, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  ערבית, ערבית דרוזית, ערבית פלסטינית 
 
סלמאן מצאלחה (בערבית: سلمان مصالحة; נולד ב-4 בנובמבר 1953) הוא משורר, מסאי, מתרגם ופובליציסט דרוזי-ישראלי, הכותב בערבית ובעברית.
ביוגרפיה

מצאלחה נולד בכפר מע'אר (כפר מר'אר), ישראל, למשפחה דרוזית. בשנת 1972 עבר להתגורר בירושלים.
הוא דוקטור לאמנויות ומתמחה בקלאסיקות השירה הערבית. הוא לימד ספרות ערבית באוניברסיטה העברית בירושלים והשתתף בעריכת הקונקורדנציה לשירה ערבית קדומה. מצאלחה הוא חבר מערכת כתב העת "משארף".
סלמאן פרסם שישה ספרי שירה בשפה הערבית וספר שירה אחד שנכתב בעברית, "אחד מכאן". הספר יצא בהוצאת עם עובד בשנת 2004. השיר "בחיפה מול הים", המופיע בקובץ זה, הולחן ומבוצע בידי מיכה שטרית; השיר "חלום" הולחן ומבוצע בידי יאיר דלאל; השיר "כל מה שהיה" הולחן ומבוצע בידי איל סלע ולהקת דארמה. השיר "על חופש היצירה בעידן הלאומי" מופיע באלבום "פולק ישראלי" של להקת הפולק-רוק, בציר 76.
בספטמבר 2006 זכה בפרס נשיא המדינה לספרות, על ספרו "אחד מכאן".
מצאלחה תרגם מערבית לעברית את "זכר לשכחה", ספרו של מחמוד דרוויש על קורותיו בזמן המצור הישראלי על ביירות בשנת 1982, את הרומן "הצבר" מאת סחר ח'ליפה, וכן ספרים מאת יוצרים ויוצרות פלסטיניים אחרים.
בשנים האחרונות כותב מאמרי פובליציסטיקה בעיתון "הארץ".
בשנת 2022 השתתף בהקמת הוצאת סשת לתרגום דו-לשוני מקביל של ספרי ילדים לעברית ולערבית.
מספריו

פי אלת'רא, פי אלחג'ר - בעפר, באבן (בערבית: في الثرى، في الحجر), הוצאת ראיה, חיפה 2013.
בין השורות (ערבית: فهم المنطوق), דיון בסוגיות מסורתיות עם השלכות אקטואליות, הוצאה דיגיטלית, ספריית אילאף 2010.
לע'ת אם - שפת אם (בערבית: لغة أم), זמאן, ירושלים 2006.
אחד מכאן, עם עובד, תל אביב, 2004.
אספקטים מיתולוגיים בשירה הערבית הקדומה, ירושלים, 1998.
ח'אנה פארע'ה - משבצת ריקה (בערבית: خانة فارغة), זמאן, ירושלים 2002.
מע'נאת טאאר אלחצ'ר - שירת הציפור הירוקה (בערבית: مغناة طائر الخضّر), אלכאתב, ירושלים 1979.
ריש אלבחר - נוצות הים (בערבית: ريش البحر), זמאן, ירושלים 1999.
כאלענכבות בלא ח'יוט - כעכביש ללא קורים (בערבית: كالعنكبوت بلا خيوط), ירושלים 1988.
מקאמאת שרקיה - סולמות מזרחיים (בערבית: مقامات شرقية), ירושלים 1991.
Six Early Arab Poets, New Edition and Concordance, by Albert Arazi and Salman Masalha, The Hebrew University of Jerusalem, Institute of Asian and African Studies, The Max Schloessinger Memorial Series, Jerusalem 1999.
מתרגומיו לעברית

מחמוד דרוויש, זכר לשכחה, תרגום, הערות ואחרית דבר, הוצאת שוקן, 1989
סחר ח'ליפה, הצבר, גליליאו, ירושלים 1978
עדות, עדויות על פגיעות בזכויות האדם בגדה המערבית, הוצאת מפרש, ירושלים 1986
מתרגומיו לערבית

רוני סומק, ”חלב אריות“' (ערבית: حليب سباع), הוצאת אבן לוקמאן, מצרים 2010
חיים גורי, ”אצעדה המבקשת את קרסולה“' (ערבית: خلخال ينتظر الكاحل), מבחר שירים עם הקדמה, משארף 30, 2007 עמ‘ 231-204
אהרן שבתאי, ”מולדת שכיזופרנית“ (ערבית: شيزوفرينيا الوطن), מבחר שירים עם הקדמה, משארף 23, 2004 עמ‘ 118-94
אגי משעול, ”שירים“ (ערבית: قصائد), מבחר שירים עם הקדמה, משארף 17, 2002 עמ‘ 169-159
אפרים סידון, אוזו ומוזו מכפר קאקארוזו (ערבית: أوزو وموزو من كفر كاكاروزو), נצרת 2000
דרור גרין, אגדות האינתפאדה (ערבית: حكايا الانتفاضة), ירושלים 1990
ירושלים, מחקרים על תולדות העיר (ערבית: القدس، دراسات في تاريخ المدينة), הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים 1990
הערות שוליים

↑  אתר הוצאת סשת לתרגום מקביל לעברית וערבית
↑   נועה לימונה, לאסף אזולאי אין ילדים, אבל הוא יודע מה שלכם צריכים: ספרות איכותית, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265173405171  BnF: cb14588518m (data)  GND: 1119758904  ISNI: 0000 0001 0800 5285  LCCN: n95030375  NTA: 189711140  SUDOC: 076776727  VIAF: 56857678   WorldCat (עם VIAF): 56857678
נועם ענבר (הבילויים)

| --- | --- |

 לידה:  1978 (בן 46 בערך) תל אביב שבישראל
 מוקד פעילות:  תל אביב
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 עיסוק:  זמר, פזמונאי, מלחין, בסיסט, אמן פרפורמנס
 כלי נגינה:  גיטרה בס, אקורדיאון
 שיתופי פעולה בולטים:  הבילויים, אוי דיוויז'ן
נועם ענבר (נולד ב-1978 בתל אביב) הוא מוזיקאי, זמר ואמן פרפורמנס, ממייסדי הלהקות הבילויים ואוי דיוויז'ן ומקהלת גיא בן הינום.
הבילויים

ב-1996 הקים ענבר את להקת הבילויים יחד עם הגיטריסט ימי ויסלר, חברו לתיכון עירוני ד' בתל אביב. השניים הלחינו וכתבו את כל שירי הלהקה, חלקם בנפרד וחלקם יחד, כאשר ענבר היה הזמר המוביל והבסיסט. הלהקה הוציאה שלושה אלבומים בין השנים 2003–2013 ("הבילויים" ב-2003, "שכול וכישלון" ב-2007 ו"הורה הסלמה!" ב-2013). למרות שהפסיקה את פעילותה אחרי אלבומה האחרון, הלהקה מעולם לא התפרקה באופן רשמי, ומקיימת סיבובי הופעות מפעם לפעם.
קולנוע, וידאו ותיאטרון

בין השנים 2007 ל-2016 שיתף ענבר פעולה עם הבמאי אבי מוגרבי בשלושה סרטים: "z32" (פסטיבל ונציה 2008), הנסוב סביב עדותו של חייל שנשלח לפעולת נקם, "פעם נכנסתי לגן" (פסטיבל רומא 2012), המספר את סיפורו של המורה עלי אל-אזהרי מהכפר ההרוס ספוריה ו-"בין גדרות" (פסטיבל ברלין 2016), המתעד סדנת תיאטרון שהתקיימה בשיתוף עם מבקשי מקלט מאריתראה וסודאן בעודם כלואים במתקן חולות שבנגב. ענבר הלחין את המוזיקה לסרטים והיה שותף לתהליך העבודה ולתסריט. שיתוף הפעולה עם מוגרבי הוליד גם את "The Details", מיצב סאונד-וידאו. העבודה הועלתה בבכורה בפסטיבל הקולנוע של ברלין ב-2012 ולאחר מכן ב"לילות לבנים" של העיר פריז ב-2013 ובפסטיבל הקולנוע הדוקומנטרי של לונדון (Open City Doc Fest) ב-2014.
ב-2017 הוצגה בתערוכה של פסטיבל הקולנוע של ברלין (Berlinale Forum Expanded), עבודת הווידאו "פנה הגשם" מאת ענבר. העבודה היא תיעוד של הקלטת הפסקול לסרט "בין גדרות".
ענבר שיתף פעולה בשתי יצירות לבמה עם המשורר והמחזאי יונתן לוי: "רפול והים" (2014), יצירה מונומנטלית למקהלה ולשחקן יחיד (מנשה נוי) המגוללת את סיפור מותו של רפאל איתן, ו"נפילים" (פסטיבל ישראל 2016), טרילוגיה ישראלית הסוקרת בלשון ובדימויים מיתיים שלושה עשורים בתרבות המקומית.
מקהלות, הרכבים נוספים ופרפורמנס

ב-2006 חבר ענבר למוזיקאים אסף תלמודי, אייל תלמודי, גרשון לייזרסון, ואביחי טוכמן והחמישה הקימו את הרכב הפוסט-כליזמר אוי דיוויז'ן. ענבר שימש כסולן ההרכב והלחין שירים לטקסטים ביידיש. ההרכב הוציא שני אלבומים בהשתתפותו של ענבר ("אוי דיוויזן" ו"האונטרנציונאל", 2008). הלהקה הופיעה בפסטיבלים באירופה, ארצות הברית וקנדה.
ב-2012 העלה ענבר את מופע ״הרדמה״ במוזיאון ישראל. במופע זה העלה ענבר ביצועים לשירי ערש בעברית, ערבית, יידיש, פולנית, אנגלית וארמנית.
ב-2014, במסגרת עונת התרבות ירושלים, העלה את "פסיכומיסטיקה!" יחד עם ההרכב GREEDYADAM אשר כולל גם את אדם שפלן ואריאל ערמוני. ב"פסיכומיסטיקה!" שילב ענבר בין פסיכדליה ליצירות מהחזנות הקלאסית, בעיקר מאת החזן פייר פינצ'יק. ב-2015 עיבד וביצע אתם את שיר הנושא לסרט "האיש שבקיר" של יבגני רומן.
ב-2015 העלה ענבר בשיתוף עם הבמאי ניר שאולוף את "קנטטת הג'יבריש" בפסטיבל "טקטוניקס" בתל אביב. ״קנטטת הג׳יבריש״ היא יצירה ליטורגית לשישה זמרים וסולנית בת 11. את הטקסטים בג'יבריש חיבר המשורר יונתן לוי.
באותה שנה ייסד ענבר (בתמיכת קולקטיב "מעמותה" ותיאטרון "הזירה הבין תחומית") את "מקהלת גיא בן הינום". המקהלה מפגישה זמרים מרקעים שונים. את המוזיקה למקהלה חיבר ענבר לטקסטים מאת משוררים כגון יונתן לוי, אהרן שבתאי ולואיס קרול. אחרי שנתיים של פעילות הפכה המקהלה לקולקטיב שיתופי המבצע מוזיקה שמלחינים חבריה.
ב-2017 נפתחה תערוכת היחיד של ענבר, "שרים בכיכר", במוזיאון תל אביב. התערוכה ארכה שישה חודשים ושילבה יצירות לזמרים ואירועים השתתפותיים. בפרויקט זה שיתף ענבר פעולה גם עם נטע ברזילי. באותה השנה, העלה ענבר את היצירה “רעם” לשישה מתופפים בבסיס לאמנות ותרבות.
ב-2018 ו-2019 יצירתו של ענבר למקהלה רבת משתתפים "עצום" עלתה בפסטיבל "מקודשת".
ב-2023 יצא אלבום הסולו הראשון שלו, "הפניקס". כל שירי האלבום נכתבו על ידי המשורר, המחזאי ואמן הספוקן וורד יונתן לוי והולחנו על ידי ענבר. האלבום כולל השפעות של מוזיקה שחורה.
דיסקוגרפיה

הפניקס (2023)
דיסקוגרפיה > עם הבילויים

עכשיו תהיו עבדים שלנו (2010, הוקלט ב-1996)
הבילויים (2003)
שכול וכישלון (2007)
הורה הסלמה! (2013)
הערות שוליים

↑   תמר רותם, מה קורה כשנותנים את הבמה ליונתן לוי, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2013
↑  נפילים, באתר פסטיבל ישראל (ארכיון)
↑  Oy Division / About This Artist, ReverbNation
↑  בן שלו, נועם ענבר רוצה להרדים אתכם, באתר הארץ, 4 ביולי 2012
↑  אורי זר אביב, החזיונות הפסיכדליים של הטריו "גרידיאדם", באתר הארץ, 2 בדצמבר 2012
↑  יניב רבי‏, חזנות ופסיכדליה פותחות את התודעה, באתר וואלה, 19 באוגוסט 2013
↑  טל גורדון, שרים ג'יבריש במוזיאון תל אביב, באתר הבמה, ‏22 ביוני 2017
↑    בן שלו, נועם ענבר: "גם אם זה ייעצר, זה לא שתהיה פה דמוקרטיה", באתר הארץ, 30 במרץ 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299538205171  ISNI: 0000 0004 0312 9969  VIAF: 299415383   WorldCat (עם VIAF): 299415383
האגם השחור (מונטנגרו)

| --- | --- |
האגם השחור
האגם השחור
 מידע כללי
 מיקום:  ז'אבליאק, צפון מונטנגרו
 סוג:  אגם קרחוני
 מידות
 שטח:  0.515 קילומטר רבוע
 גובה:  1416 מטר מעל לפני הים
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  מונטנגרו 
 קואורדינטות:  43°8′36″N 19°5′15″E﻿ / ﻿43.14333°N 19.08750°E﻿ / 43.14333; 19.08750
  (למפת מונטנגרו מוגדלת) פודגוריצה ניקשיץ' ביילו פולה  פלייבליה הרצג נובי  בר צטיניה בראן אולצין קר. בוסניה והרצגובינה  סרביה קוסובו אלבניה הים האדריאטי האגם השחור(למפת מונטנגרו רגילה) פודגוריצה ניקשיץ' ביילו פולה  פלייבליה הרצג נובי  בר צטיניה בראן אולצין קר. בוסניה והרצגובינה  סרביה קוסובו אלבניה הים האדריאטי האגם השחור
 
האגם השחור (במונטנגרית: Crno jezero) הוא אחד מ-18 אגמים קרחוניים בפארק הלאומי דורמיטור במונטנגרו. אגמים אלה נקראים "עיני ההר" והאגם השחור הוא היפה, הנגיש והמתויר יותר. הוא נמצא בגובה 1,416 מטר, כ-3 ק"מ מהעיירה ז'אבליאק (Žabljak).
האגם ניזון מנחלים רבים הזורמים אליו ומהפשרת שלגים מפסגות הרי הדורמיטור. הוא מוקף ביערות עצי מחט המטילים בחלק מהיממה צל אפל על האגם ומכאן שמו אם כי גוון האמרלד מתאים יותר. מדובר למעשה בשני אגמים המחוברים בתעלת מים צרה המתייבשת בקיץ:
האגם הגדול (Veliko jezero) בשטח של 0.338 קמ"ר ובעומק 24.5 מטר.
האגם הקטן (Malo jezero) בשטח 0.177 קמ"ר ובעומק 49.1 מטר.
יובנאליס

ערך זה עוסק במשורר רומי. אם התכוונתם לבישוף ירושלים, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  סביבות 60 אקווינום, איטליה 
 פטירה:  130 רומא, האימפריה הרומית 
 מדינה:  האימפריה הרומית 
 שפות היצירה:  לטינית 
 יצירות בולטות:  סאטירות 
 
דֶקִימוּס יוּנִיוּס יוּבֶנָאלִיס (בלטינית: Decimus Iunius Iuvenalis; סביבות 60–130 לספירה) היה משורר סאטירי רומי. הוא חיבר את אוסף השירים הסאטיריים הידועים בשם "סאטירות" (אנ').
ילדותו

מעט מאוד ידוע על חייו של יובנאליס. אפילו אמיתות שמו המלא, דקימוס יוניוס יובנאליס, מוטלת בספק. נעשו ניסיונות, הן בתקופות עבר והן בזמנים מודרניים (על ידי היסטוריונים כגון גילברט הייט (אנ') ופיטר גרין) להרכיב ביוגרפיה על חייו של יובנאליס אך רובם ציירו תמונה משובשת או חלקית.
ישנם מספר סוגי מקורות אשר יכולים להאיר על חייו של יובנאליס, מאפשרים לנו לבנות מסגרת זמן שבה הוא פעל ולדלות פרטים אפשריים על ראשית חייו, על מוצאו, על פועלו ועל מותו: