stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואי ז'ובה
ז'ובה בקולנוע

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שיחק תפקידים ראשיים ב-32 סרטים שונים רובם בצרפתית.
בתיאטרון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ביים למעלה ממאה הצגות תיאטרון, שיחק בחלקן וכמו כן שיחק בהצגות אחרות בצרפתית.
לורנוקסיקאם

|  נתונים כימיים |
| --- | --- |
 כתיב כימי:  C13H10N3ClO4S2 
 מסה מולרית:  370.980125 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 מזהים
 קוד ATC:  M01AC05 
 מספר CAS:  70374-39-9
 PubChem:  5282204
 ChemSpider:  10442760
 
לורנוקסיקאם (באנגלית: Lornoxicam), ידועה גם בשם chlortenoxicam, ובסימולי מותגים שונים, כולל Xefo ו Xefocam היא תרופה אנטי-דלקתית (לא סטרואידית, NSAID) מסדרת oxicam עם משככי כאבים, נוגדי-דלקות ומורידת חום.
נרשם עליה פטנט בשנת 1977 והיא אושרה לשימוש רפואי בשנת 1997.
שימושים רפואיים

לורנוקסיקאם משמשת לטיפול בכאבים מסוגים שונים, בעיקר כתוצאה ממחלות דלקתיות במפרקים, דלקת מפרקים ניוונית, ניתוחים, סיאטיקה ואחרות.
תופעות לוואי

ללורנוקסיקאם תופעות לוואי הדומות לתרופות NSAID אחרות, לרוב קלות כמו הפרעות במערכת העיכול (בחילות ושלשולים) וכאבי ראש. תופעות לוואי קשות אך נדירות כוללות דימום, כווצים לא רצוניים בסימפונות ותסמונת סטיבנס–ג'ונסון הנדירה ביותר.
ראו גם

פירוקסיקאם
הערות שוליים

↑  Fischer J, Ganellin CR (2006). Analogue-based Drug Discovery (באנגלית). John Wiley & Sons. p. 519. ISBN 9783527607495.
↑  Haberfeld H, ed. (2009). Austria-Codex (בגרמנית) (2009/2010 ed.). Vienna: Österreichischer Apothekerverlag. Xefo Filmtabletten. ISBN 978-3-85200-196-8.
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
לורנזו גיליארד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 במאי 1950 (בן 74) קנזס סיטי, מיזורי
 מדינה:  ארצות הברית
 כינויים נוספים:  החונק מקנזס סיטי
 פעילות בולטת:  רצח סדרתי
 ידוע בשל:  רצח
 תקופת הפעילות:  1977–1993 (כ־16 שנים)
 
לורנזו ג'רום גיליארד (באנגלית: Lorenzo Gilyard; נולד ב-24 במאי 1950) הוא רוצח סדרתי אמריקאי, שאנס ורצח 13 נשים ונערות בין השנים 1977–1993 בארצות הברית. גיליארד כונה "החונק מקנזס סיטי" ורוב קורבנותיו היו עובדות בתעשיית המין. למחייתו הוא עבד כמפקח בחברת פינוי זבל. הוא הורשע ב-16 במרץ 2007 בשישה אישומים של רצח ונידון לשישה מאסרי עולם ללא אפשרות לשחרור.
קורות חייו

גיליארד נולד ב-24 במאי 1950 ללורנזו גיליארד. אביו הורשע באונס ב-1970, אחיו הורשע ברצח ב-1989 ונידון למאסר עולם, ואחותו, עובדת מין, הורשעה ברצח לקוח ב-1983 וריצתה עונש של 10 שנות מאסר. בנערותו היה ידוע בבריונות ובמספר מקרים הכה נשים.
על פי רישומים של הרשויות, בין השנים 1969–1974 נחשד גיליארד ב-5 מקרי אונס, אך לא הורשע. ב-1975 הואשם גיליארד באונס אחותה בת ה-13 של חברתו. הוא כפר באשמת האונס ולבסוף הודה בביצוע מעשה מגונה ונידון למאסר של תשעה חודשים. ב-1980 תקף גיליארד מספר פעמים את אשתו והכה אותה באמצעות אקדח.
בנובמבר 1987 נמצאה גופתה של שילה אינגולד בתוך טנדר שעמד בחצר חנות למכירת כלי רכב. בתשאול שבוצע לבעליו של הטנדר, התברר כי גיליארד היה במקום והתעניין ספציפית בטנדר זה, גם לאחר שנאמר לו כי הטנדר אינו תקין ומשמש לצורך מקור לחלקי חילוף בלבד. הדבר העלה את חשדם של החוקרים לראשונה בגיליארד והוא נעצר, אך שוחרר בשל היעדר ראיות מספקות. ב-2004, כתוצאה מניתוח בדיקות DNA מדגימות הדם והשיער שנלקחו ממנו ב-1987, הוא נעצר שנית וקושר גם ל-12 מקרי רצח נוספים.
גיליארד הואשם בשבעה אישומים של רצח מדרגה ראשונה. כיוון שלא היו עדים למעשים, הראיות המרכזיות נגדו היו דגימות DNA שלו, שנמצאו על גופות הנרצחות. על גופן של 12 מהנרצחות נמצאו סימני זרע של גיליארד ואילו על בגדיה של נרצחת נוספת נמצאו שערות שלו.
רוב קורבנותיו של גיליארד, מלבד אחת (קתרין ברי), היו עובדות מין. כל הנרצחות מתו כתוצאה מחנק לאחר מאבק גופני, נעליהן של כל הנרצחות לא היו על רגליהן וגופותיהן של רובן נמצאו מוטלות במקומות מבודדים ברחבי קנזס סיטי, כאשר על צווארן סימני חניקה ובפיהן מגבת או נייר.
גיליארד הורשע בשישה מתוך שבעה אישומים של רצח מדרגה ראשונה ונגזרו עליו שישה מאסרי עולם, ללא אפשרות לחנינה. הוא זוכה מרצח אחת הקורבנות בשל חוסר ראיות.
קורבנותיו

גיליארד הורשע ברצח הנשים הבאות:
קתרין מ. בארי, בת 34
נעמי מ. קלי, בת 23
אן ברנס, בת 36
קלי א. פורד, בת 20
שילה אינגולד, בת 36
כרמלין היבס, בת 30
הוא זוכה בשל חוסר ראיות מהרצח של אנג'לה מאיו, בת 19, שעל גופה לא נמצאו סימני זרע.
קורבנות נוספות שיוחסו לו אך הוא לא הואשם ברציחתן בבית המשפט היו:
סטייסי ל. סוופורד, בת 17
גוונדולין קיזין, בת 15
מרגרט ג' מילר, בת 17
דבי בלווינס, בת 26
הגלה קרוגר, בת 26
קוניי לותר, בת 29
ראו גם

טד בנדי
גארי רידג'ווי
המרטש מאטלנטה
הערות שוליים

1 2 3  ‏ Kansas City man guilty of murdering six women
↑  https://usatoday30.usatoday.com/news/nation/2007-03-05-serial-killings_N.htm
↑  "רוצח סדרתי – עם פירס מורגן", פרק 2, דקה 32:00 - נטפליקס
↑  "רוצח סדרתי – עם פירס מורגן", פרק 2, דקה 32:35 - נטפליקס
↑  "רוצח סדרתי – עם פירס מורגן", פרק 2, דקה 29:55 - נטפליקס
↑  Arrest in serial killer case
1 2  [https://news.google.com/newspapers?id=eLQpAAAAIBAJ&sjid=UuwDAAAAIBAJ&dq=lorenzo%20gilyard&pg=6908%2C4296793
למבורגיני אסטריון

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  למבורגיני
 שנות ייצור:  2014
 יחידות שיוצרו:  1
 הרכבה:  איטליה איטליה
 חברת אם:  קבוצת פולקסווגן תחת המותג אאודי
 סיווג:  מכונית קונספט
 מרכב:  קופה בעלת שתי דלתות
 אורך:  4,700 מ"מ
 משקל:  1,800 ק"ג
 מפרט טכני
 הנעה היברידית:  הנעה היברידית המשלבת בין מנוע בנזין V10 בנפח 5.2 ליטר המספק 610 כ"ס לבין שלושה מנועים חשמליים המספקים 300 כ"ס
 הילוכים:  תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים
 מהירות מרבית:  320 קמ"ש
 תאוצה:  3.0 שניות
 צריכת דלק:  23.8 ק"מ לליטר
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון
 טווח נסיעה:  50 ק"מ
למבורגיני אסטריון LPI 910-4 (באיטלקית: Lamborghini Asterion LPI 910-4) היא מכונית קונספט במרכב קופה, שהוצגה על ידי למבורגיני בתערוכת הרכב של פריז ב-1 באוקטובר 2014.
מנכ"ל למבורגיני סטפן וינקלמן אמר על האסטריון כי "מדובר יותר במכונית שיוט יוקרתית ליום יום יותר מאשר מכונית המחוות להציע ביצועי מסלול אולטימטיביים".
מפרט טכני

היא כוללת מערכת הנעה היברידית פלאג-אין המשלבת בין מנוע בנזין V10 צילינדרים בנפח 5.2 ליטר המספק 610 כ"ס ומומנט מרבי של 57.0 קג"מ עם שלושה מנועים חשמליים המספקים 300 כ"ס, יחד ארבעת המנועים יוצרים מערכת הנעה המספקת 910 כ"ס. סוללת ליתיום-יון המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 50 ק"מ עד למהירות של 125 קמ"ש. תיבת הילוכים כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 3.0 שניות והמהירות המרבית עומדת על 320 קמ"ש. צריכת הדלק המשולבת עומדת על 23.8 ק"מ לליטר.
גלריה

מבט קדמי
מבט אחורי
מבט לצד
מבט לפנים האסטריון
הערות שוליים

↑  Lamborghini Asterion hybrid concept powers into Paris with 910 HP, Motor1.com (באנגלית)
↑  מאת cartube, למבורגיני אסטריון: 910 סוסים היברידיים - cartube, באתר www.cartube.co.il
לואיג'י אינאודי

לואיג'י נומה לורנזו אינאודי (באיטלקית: Luigi Numa Lorenzo Einaudi‏; 24 במרץ 1874 – 30 באוקטובר 1961) היה פוליטיקאי וכלכלן איטלקי, ששימש כנשיא איטליה השני לאחר סיום מלחמת העולם השנייה.
נולד בשנת 1874 בצפון מערב איטליה. את לימודיו האקדמיים עשה באוניברסיטת טורינו (אנ') (UniTo) שם פגש את קרלו רוסלי האקטיביסט האנטי פאשיסט. שם גם גיבש לעצמו השקפת חיים סוציאליסטית. בשנת 1895 סיים את לימודי המשפטים, ובהמשך הוא מונה לפרופסור באוניברסיטת מילאנו (אנ') (UniMi), באוניברסיטה הפוליטכנית בטורינו (אנ') (PoliTO) ובאוניברסיטת בוקוני (Bocconi).
מתחילת המאה ה-20 החל לנטות לצד השמרני של המפה הפוליטית. בשנת 1919 מונה לחבר בסנאט של הרפובליקה. באותן השנים החל לעבוד גם כעיתונאי עבור העיתונים בנפוצים לה סטמפה וקוריירה דלה סרה. כאנטי-פשיסט, היה בין החותמים על מניפסט האינטלקטואלים האנטי-פשיסטים (1 במאי 1925) והפסיק לעבוד עם העיתונות תחת המשטר הפשיסטי החל משנת 1926 חזר לעבוד עם "קוריירה דלה סרה" לאחר נפילתו של בניטו מוסוליני בשנת 1943. לאחר הסכם שביתת הנשק עם איטליה שנחתמו ב-8 בספטמבר באותה השנה, ברח לשווייץ וחזר לאיטליה בשנת 1944.
היה נגיד בנק איטליה (אנ') מ-5 בינואר 1945 ועד 11 במאי 1948. בשנת 1947 התמנה גם לשר האוצר של איטליה (אנ'), ושימש בתפקיד זה עד מאי 1948. בחודש זה נבחר לנשיא איטליה. לאחר שסיים כהונה בת שבע שנים בשנת 1955, הפך לסנאטור לכל החיים. תמך ברעיון הפדרליזם האירופי.
איינאודי נבחר לחבר כבוד בין-לאומי באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים (AAA&S) ב-1935 וחבר בין-לאומי בחברה הפילוסופית האמריקאית (APS) ב-1947.
נפטר ברומא בשנת 1961. בנו, ג'וליו (אנ') היה מהבולטים במוציאים לאור באיטליה ואחיו מריו (אנ') היה חוקר איטלקי של תיאוריה פוליטית ופוליטיקה השוואתית אירופית. נכדו הוא המוזיקאי לודוביקו אינאודי.
מכון אינאודי לכלכלה ומימון (אנ') (EIEF), מרכז מחקר של בנק איטליה, נקרא על שמו של לואיג'י איינאודי.
לואי ז'וזף, נסיך קונדה

| --- | --- |

 לידה:  9 באוגוסט 1736 פריז, ממלכת צרפת ממלכת צרפת 
 פטירה:  13 במאי 1818 (בגיל 81) פריז, ממלכת צרפת הרסטורציה 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בזיליקת סן-דני 
 בן או בת זוג:  מריה קתרינה בריניולה (24 באוקטובר 1798–?) Charlotte de Rohan 
 פרסים והוקרה
 אבירי מסדר הרוח הקדושה  עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה  אות המסדר אלכסנדר נבסקי הקדוש  עיטור אנדריי הקדוש  אביר במסדר סן-מישל  מסדר יוחנן הקדוש של ירושלים 
 חתימה:   
 
לואי ז'וזף, נסיך קונדה (בצרפתית: Louis Joseph de Bourbon‏; 9 באוגוסט 1736 – 13 במאי 1818) היה נסיך קונדה מ-1740 ועד מותו. חבר בבית בורבון, החזיק בדרגה היוקרתית של נסיך הדם.
ביוגרפיה > ראשית חייו

לואי ז'וזף נולד ב-9 באוגוסט 1736 בשנטילי, והיה בנם היחיד של לואי אנרי הראשון, נסיך קונדה וקרולינה, רוזנת הסן-רוטנבורג, בתם של ארנסט לאופולד, רוזן הסן-רוטנבורג ואלאנורה מלוונשטיין-ורטהיים. כחבר בבית בורבון השולט, הוא היה בעל תואר נסיך הדם. אביו לואי אנרי, היה בנם הבכור של לואי דה בורבון, נסיך קונדה ואשתו לואיז פרנסואז דה בורבון, בתם של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת ופרנסואז-אתנה דה רוששור, מרקיזת מונטספאן.
בילדותו הוא היה ידוע בתור הדוכס מאנייה. בגיל ארבע, לאחר מות אביו ב-1740, ומותה של אמו ב-1741, הוא הופקד תחת השגחת דודו מצד אביו, לואי, רוזן קלרמון, אחיו הצעיר של אביו.
ללואי ז'וזף הייתה אחות למחצה מבוגרת, הנרייט דה בורבון, מדמואזל דה ורנויל.
דרך אמו, הוא היה בן דוד ראשון של ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה ושל מריה תרזה לואיזה מסבויה, נסיכת למבל. בני דודיו מצד אביו כללו את לואיז הנרייט דה בורבון, דוכסית אורליאן (אמו של לואי פיליפ השני, דוכס אורליאן), אחותו של לואי פרנסואה, נסיך קונטי, ראש ענף צעיר נוסף של השושלת המלכותית. ויקטוריה מהסן-רוטנבורג, הנסיכה מסוביז, הייתה בת דודה ראשונה נוספת.
לואי ז'וזף התחתן עם שרלוט דה רואן בשנת 1753, בתו של ידידו של המלך הצרפתי לואי החמישה עשר, מלך צרפת, שארל דה רואן, נסיך סוביז. אמה של שרלוט, אן מארי לואיז דה לה טור ד'אוברן, הייתה בתו של אמנואל תאודוס דה לה טור ד'אוברן, דוכס בולון. בני הזוג נישאו בוורסאי ב-3 במאי 1753.
יחד נולדו להם שלושה ילדים: בת, מארי דה בורבון, שמתה צעירה; בן יחיד, לואי אנרי דה בורבון, שלימים יהפוך לנסיך האחרון של בית קונדה; ובת, לואיז אדלייד דה בורבון. ב-1770 נשא בנו לאישה את בתילד ד'אורליאן, בתו של לואי פיליפ הראשון, דוכס אורליאן, ואחותו של פיליפ אגליטה. הנישואים היו אמורים לשפר את היחסים בין ענפי קונדה ואורליאן של משפחת המלוכה.
אשתו של לואי ז'וזף שרלוט נפטרה בשנת 1760, וככל שחלף הזמן, יחסיו עם מריה קתרינה בריניולה, בתם של ג'וזפה בריניולה, מרקיז גרופולי ומריה אנה בלבי, הפכו רציניים. עד 1769, החלה מריה להקים בית במלון דה לאסאי, נספח של מעונו הראשי של הנסיך מקונדה, פאלה בורבון. בשנת 1770, בעלה הקנאי, אונורה השלישי, נסיך מונקו, הורה לסגור את גבולות מונקו בניסיון למנוע ממנה להימלט. היא הצליחה, בכל זאת, לחצות לצרפת ומצאה את דרכה ל-Le Mans, מדרום-מערב לפריז, שם מצאה מקלט במנזר. בסופו של דבר, היא הצליחה לחזור לפריז.
בשל מעמדה הבלתי חוקי של מריה קתרינה כמאהבת של נסיך קונדה, המלכה הצרפתית החדשה, מארי אנטואנט בת ה-18 (אשתו של לואי השישה עשר, מלך צרפת), התייחסה אליה בצורה גרועה בבית המלוכה, מה שפגע בלואי ז'וזף. בערך בשנת 1774, לואי ז'וזף ופילגשו מריה החלו בבניית מלון דה מונקו, שהיה אמור להיות ביתה הקבוע בפריז. הוא היה ברחוב סן דומיניק, ליד פאלה בורבון, והושלם ב-1777. לאחר מכן, הנסיך אונורה ממונקו הבין סוף סוף שמערכת היחסים שלו עם מריה קתרינה הסתיימה לחלוטין, ואז הפנה את תשומת ליבו לפרשיות האהבה שלו. מאוחר יותר כתבה מריה קתרינה לבעלה שניתן לסכם את נישואיהם בשלוש מילים: חמדנות, אומץ וקנאה.
ביוגרפיה > אחרית חייו

בתקופת שלטונו של המלך לואי ה-15 ונכדו, המלך לואי ה-16, מילא לואי ז'וזף את תפקידו של גרנד מאטר דה פראנס בבית המלוכה של המלך, ה-Maison du Roi. בהשגת דרגת גנרל, הוא לחם במלחמת שבע השנים בהצטיינות מסוימת, ושימש לצד חותנו, הנסיך מסוביז. הוא היה גם מושל בורגונדי.
יתר על כן, הנסיך היה מנהיג צבא המהגרים קונדה. הוא ניצל את הונו הרב כדי לסייע במימון תנועת ההתנגדות של הקהילה הצרפתית הגולה.
בשנת 1765, בשם היורשת של דודתו מצד אביו, אליזבת אלכסנדרין דה בורבון, קיבל לואי ז'וזף קצבאות נדיבות אשר אליזבת אלכסנדרין ירשה בתורה מבת דודתה, לואיז פרנסואז דה בורבון. באותה שנה, לואי ז'וזף רכש מחדש את ארמון בורבון, שהיה בעבר בבעלות משפחתו, מהמלך לואי ה-15, והחליט לבנות אותו מחדש מבית כפרי לארמון מונומנטלי, בסגנון התחייה הקלאסית החדשה. מתוך מחשבה על כך, הוא רכש את מלון דה לאסי השכן ב-1768, ותכנן להפוך את שני הבניינים לאחד. עם זאת, הארמון הסתיים רק בסוף שנות ה-80 של המאה ה-18, כאשר המהפכה הצרפתית סחפה מאוחר יותר את המשטר הישן. לאחר מכן הוא עבר מ-Hôtel de Condé, בו נולד, לפאלה בורבון. בית המגורים הקודם נמכר מאוחר יותר למלך לואי ה-15 ב-1770, והפך לאחר מכן לאתר של תיאטרון אודאון. בין יתר האחוזות, לואי ז'וזף ירש גם את שאטו דה שנטילי המפורסם, המושב הראשי של בית קונדה. בשנטילי ערך הנסיך מספר שיפורים בשנים שלפני המהפכה הצרפתית. הוא שיפץ את שאטו ד'אנייה בשטח האחוזה כדי לאכלס אורחים כאשר הנסיך אירח בשנטילי. הוא נבנה ב-1769 על ידי האדריכל, ז'אן פרנסואה לירוי, ולאחר מכן שונה שמו ל-Château d'Enghien לכבוד נכדו, לואי אנטואן דה בורבון, דוכס אנייה, שנולד בשנטילי ב-1772. הוא גם הזמין גן גדול בסגנון אנגלי, בדומה לזה שהמלכה מארי אנטואנט הקימה בוורסאי ובטריאנון הקטן.
לואי ז'וזף חי עם פילגשו מריה בצרפת עד המהפכה הצרפתית, אז עזבו בני הזוג לגרמניה ולאחר מכן לבריטניה. ב-1795 מת הנסיך אונורה ממונקו, וב-24 באוקטובר 1798 נישאו בלונדון נסיך קונדה ומריה. הנישואים נשמרו בסוד במשך עשור, על פי הדיווחים הזוג נודע בגלוי כבעל ואישה רק לאחר 26 בדצמבר 1808.
ביוגרפיה > גלות

במהלך המהפכה הצרפתית, לואי ז'וזף היה תומך מסור של המלוכה ואחד המנהיגים העיקריים של התנועה האנטי-מהפכנית. לאחר ההסתערות על הבסטיליה ב-1789, הוא נמלט מצרפת עם בנו ונכדו, לפני שלטון הטרור שעצר, שפט והטיל גיליוטינה על רוב הבורבונים שעדיין חיו בצרפת: לואי ה-16, מארי אנטואנט ולואי פיליפ השני, דוכס אורליאן הוצאו להורג ב-1793, ואחותו של המלך, מאדאם אליזבת, נערפה ב-1794.
לואי ז'וזף התבסס בקובלנץ ב-1791, שם עזר לארגן ולהוביל צבא אנטי-מהפכני גדול של מהגרים. בנוסף לנכדו של הנסיך, לואי אנטואן דה בורבון-קונדה, הדוכס ד'אנייןה, ושני בניו של בן דודו, אחיו של המלך המנוח, הרוזן ד'ארטואה, כלל החיל אריסטוקרטים צעירים רבים שבסופו של דבר הפכו למנהיגים במהלך שיקום בורבון שנים מאוחר יותר. קבוצה זו כללה גם את ארמנד-אמנואל דו פלסיס, דוכס דה רישלייה, פייר לואי ז'אן קזימיר דה בלאקאס ופרנסואה-רנה דה שאטובריאן.
צבא קונדה נלחם בתחילה בשיתוף עם האוסטרים. אולם מאוחר יותר, עקב הבדלים עם תוכנית ההתקפה האוסטרית, נכנס הנסיך דה קונדה עם החיל שלו תחת פיקוד אנגלי ב-1795. בשנת 1796 לחם הצבא בשוואביה. בשנת 1797 חתמה אוסטריה על הסכם קמפו פורמיו עם הרפובליקה הצרפתית הראשונה, ובכך סיימה רשמית את הלחימה נגד הצרפתים. עם אובדן בעלי בריתו הקרובים ביותר, הצבא עבר לשירותו של הצאר הרוסי, פאבל הראשון, והוצב בפולין, וחזר ב-1799 לריין בפיקודו של אלכסנדר סובורוב. בשנת 1800 כאשר רוסיה עזבה את קואליציית בעלות הברית, הצבא נכנס מחדש לשירות אנגלי ולחם בבוואריה.
הצבא פורק ב-1801 מבלי שהשיג את שאיפתו העיקרית, להחזיר את שלטון בורבון בצרפת. לאחר פירוק החיל, הנסיך בילה את גלותו באנגליה, שם חי עם אשתו השנייה, מריה קתרינה ברינול, אשתו הגרושה של אונורה השלישי, נסיך מונקו, לה נישא ב-1798. היא מתה בשנת 1813.
עם תבוסתו של נפוליאון, חזר לואי ז'וזף לפריז, שם חידש את תפקידיו החצרניים כ-grand maître בבית המלוכה של לואי ה-18. הוא נפטר בשנת 1818, ובנו, לואי אנרי, ירש אותו. בתו, לואיז אדלייד דה בורבון, שהייתה נזירה והפכה לאם המנזר של מנזר רמירמונט, שרדה עד 1824. הוא נקבר בבזיליקת סן-דני.
משפחתו

מארי דה בורבון, מדמואזל דה בורבון (1755–1759)
לואי אנרי, נסיך קונדה (1756–1830)
לואיז אדלייד דה בורבון (1757–1824)
הערות שוליים

1 2  "BIOGRAPHICAL ETCHING". The Sydney Gazette and New South Wales Advertiser. 15 בינואר 1820. נבדק ב-15 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Louis Joseph's grandmother, Mademoiselle de Nantes was the older sister of Louis Philippe's grandmother Mademoiselle de Blois, legitimated daughters of Louis XIV
1 2  Braham (1980), p. 215.
↑  It was at the Hôtel de Condé that the Marquis de Sade was born, his mother was a lady-in-waiting to Louis Joseph's mother, Caroline
↑  The famous victim of Napoleon I of France
1 2  Montgomery-Massingberd, Hugh (1980). "Addendum: Burke's Royal Families of the World Volume I: Europe & Latin America". Burke's Royal Families of the World: Volume II Africa & the Middle East. p. 315. ISBN 0-85011-029-7.
↑  The Royalty, peerage and aristocracy of the world, Vol 90
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007354578905171  PLWABN: 9810632721205606  BNE: XX5540579  BnF: cb12449459w (data)  CiNii: DA16221213  GND: 119012456  ISNI: 0000 0000 8156 537X  LCCN: n97845797  NLG: 149097  NTA: 068435045  SELIBR: 314093  SNAC: w6sq94wx  SUDOC: 033649014  Trove: 1461298  ULAN: 500354134  VcBA: 495/158131  VIAF: 76411850   WorldCat (עם VIAF): 76411850 
לואי ז'וזף מאת ז'אן-מארק נאטיאר
שלט האצולה של הנסיך מקונדה
לה אל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שוק אוכל, מבנה לשעבר 
 מיקום:  הרובע הראשון של פריז 
 מדינה:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  Victor Baltard 
 קואורדינטות:  48°51′46″N 2°20′40″E﻿ / ﻿48.862777777778°N 2.3444444444444°E﻿ / 48.862777777778; 2.3444444444444
  (למפת פריז מוגדלת) לה אל(למפת פריז רגילה) לה אל
 
אזור לה אל. בצד השמאלי, כנסיית סנט אסטאש
לה אל (בצרפתית: Les Halles) הוא אזור ברובע הראשון של פריז, בירת צרפת. האזור נקרא על שם שוק סיטונאי גדול ומרכזי ששכן במקום עד 1971, אז נהרס ותחתיו נבנה מתחם קניות תת-קרקעי מודרני, פורום דה אל. השטח המרכזי בפורום מצוי תחת כיפת השמים אך משוקע מתחת למפלס הרחוב, ויש בו פסלים, מזרקות ופסיפסים.
מתחת לאזור לה אל נמצאת תחנת הרכבות שאטלה-לה אל, אחד הצמתים החשובים של רשת המטרו וה-RER.
היסטוריה

לה אל היה במשך מאות שנים השוק המרכזי של פריז. בשנת 1183 הגדיל המלך פיליפ אוגוסט את שטח השוק של פריז ובנה מחסה להגנת הסוחרים, שהגיעו מכל עבר למכור את מרכולתם. בשנות החמישים של המאה ה-19 הוקמו מבני זכוכית ופלדה מאסיביים, שהפכו לסמלו של אזור לה אל, שזכה לכינוי "הכרס של פריז".
עד 1780 שכן במקום הגדול בבתי הקברות של פריז, "בית הקברות של התמימים" (Cimetière des Innocents). באותה שנה פונה בית הקברות ושרידי הנקברים בו הועברו אל הקטקומבות של פריז.
ספרו של אמיל זולא, "Le Ventre de Paris" (הכרס של פריז) מתרחש באזור לה אל.
באמצע המאה ה-20 כשל מתחם לה אל בתחרות עם כלכלת השוק החדשה ונזקק לשיפוצים יסודיים. השוק נהרס ב-1971, ועימו נעלמה האווירה הצבעונית והרועשת שנקשרה בו. השוק הסיטונאי הועתק לפרבר רנז'יס, ונקרא כיום השוק הבינלאומי של רנז'יס.
המתחם הפך לצומת מרכזי של רכבות RER, רשת מסילות תת-קרקעיות של רכבות מהירות שהוקמה בשנות השישים של המאה ה-20. במשך מספר שנים היה במקום בור ענק (שכונה "החור של אל", Le Trou des Halles), במקום שבו עמד מבנה השוק, ונחשב למפגע אסתטי בפתחה של כנסיית סנט אסטאש.
הבנייה הושלמה בשנת 1977, עם חנוכת תחנת הרכבת התחתית שאטלה-לה אל, טבורה של רשת תחנות המטרו של פריז. פורום דה אל, מרכז מסחרי גדול ותת-קרקעי בחלקו, נפתח ב-1979, ובו מגוון רב של חנויות, בתי קולנוע, תיאטראות, מסעדות ובתי-קפה. המבנה ספג ביקורת על עיצובו, ובשנת 2004 ערכה עיריית פריז תחרות אדריכלית לעיצוב האזור מחדש. ארבע הצעות עלו לשלב בגמר, של המתמודדים: רם קולהאס (OMA), ז'אן נובל, ויני מאס (MVRDV) ודוד מנז'ן (David Mangin). האחרון זכה בתחרות, ועל פי תכנונו עתיד האזור להיבנות מחדש.
אזור לה אל מוכר גם כאזור סחר בסמים, ונחשב למסוכן בלילות, אף על פי שבעיה זו דעכה בשנים האחרונות[דרושה הבהרה].
פנורמה של פורום לה אל
מגדל אוקסו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מבנה עירוב שימושים, מגדל 
 מיקום:  סאת'ק 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 סגנון אדריכלי:  אר דקו 
 קואורדינטות:  51°30′30″N 0°06′31″W﻿ / ﻿51.5083°N 0.108547°W﻿ / 51.5083; -0.108547
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסמגדל אוקסו(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסמגדל אוקסו(למפת סאת'ק רגילה) מגדל אוקסו(למפת סאת'ק מוגדלת) מגדל אוקסו
 
מגדל אוקסו או מגדל או אקס או (באנגלית: OXO Tower) הוא מגדל בגדה הדרומית של התמזה ברובע סאת'ק של לונדון שבאנגליה. משמש כיום כמשכן לאמנויות ולחנויות של אמנים.
במקור היה המבנה תחנת כוח, אולם בשנות ה-20 של המאה ה-20 נרכש על ידי ליביג אקסטרט אוף מיט (Liebig Extract of Meat Company), יצרנית אוקסו - קוביות בשר בקר. החברה בנתה את המבנה מחדש בסגנון אר דקו, על פי תכנונו של אדריכל החברה, אלברט מור, ולמבנה נוסף מגדל ובו שם המוצר העיקרי של החברה. החברה ביקשה לפרסם את המוצר על גבי המגדל, ומשעיריית הרובע סירבה לבקשה, נבנו חלונות המגדל בצורת האותיות "O" "X" "O" - כשם המוצר, בטענה שאלה אלמנטים דקורטיביים דמויי עיגול וצלב, ולא שם המוצר.
בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 הוצע מספר פעמים להרוס את המבנה בשל השינויים שבוצעו בו והרסו את אופיו ואת אלמנטי האר דקו שהיו בו, אולם ההצעות נדחו בשל התנגדות הציבור, והמבנה נמכר בשנת 1984 תמורת 2.7 מיליון לירות שטרלינג. בשנות ה-90 שוחזר המבנה למצבו משנות ה-20. בשנת 1997 זכה המבנה המשופץ בפרס השנה של המועצה המלכותית לאמנויות בקטגוריית "שחזור עירוני".
לריאה קינגסטון

לריאה קינגסטון (נולד ב-7 בנובמבר 1980) הוא כדורגלן עבר גאנאי ששיחק בעמדת הקשר, שחקן נבחרת גאנה לשעבר, ואחיו של ריצ'רד קינגסון, שוער הנבחרת לשעבר.
קריירה

קינגסטון החל את הקריירה שלו בקבוצת גרייט אולימפיקס הגאנאית כאשר הוא בן 16 בלבד. בשנת 2000 הועבר קינגסטון בעסקת השאלה לקבוצת אל-איתיחאד מלוב, בה שיחק רק ארבעה חודשים עד שהחליט לחזור לגרייט אולימפיקס. שנה אחת לאחר החזרה לגאנה עבר קינגסטון לקבוצת אקרה הארטס אוף אוק, אחת משתי הקבוצות המובילות בגאנה, ושם שיחק שנתיים.
בקיץ 2003 הגיע קינגסטון לישראל והתאמן תחילה עם מכבי חיפה, שהחליטה לא להחתימו. קינגסטון חתם בקבוצת מכבי אחי נצרת ובמדיה השתתף בשני משחקי גביע הטוטו, אך שוחרר מהקבוצה מבלי ששיחק משחק ליגה. לקראת תום חלון ההעברות חתם קינגסטון בקבוצת הפועל תל אביב. במחזור ה-11 של עונת 2003/2004 כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה, שער ניצחון (1–0) מול מכבי פתח תקווה, ובמחזור ה-23 כבש את שערו השני, בניצחון 3–2 על מכבי אחי נצרת. בתום עונה אחת שוחרר מהקבוצה ועזב את ישראל.
בקיץ 2004 חתם קינגסטון בקבוצת קריליה סובייטוב סמרה מליגת העל הרוסית. במהלך העונה הוא שיחק במקביל בקבוצה הבוגרת, שהגיעה למקום השלישי באותה עונה, וכן בקבוצת המילואים של המועדון. באותה עונה הגיעה הקבוצה גם למעמד גמר הגביע הרוסי והפסידה לקבוצת טרק גרוזני. במהלך עונת 2005 עבר קינגסטון לטרק גרוזני כדי לעזור לה במאבקי הליגה אך הקבוצה ירדה בסופו של דבר באותה עונה לליגה השנייה. בעקבות הירידה עבר קינגסטון בהשאלה לעונה אחת לקבוצת לוקומוטיב מוסקבה. במהלך העונה בלוקומוטיב מוסקבה סבל קינגסטון מפציעה ונעדר כחצי שנה מהמגרשים.
בתום עונת 2006 היה אמור קינגסטון לחזור לגרוזני אך בשל העובדה שהקבוצה לא הבטיחה את עלייתה לליגה הבכירה הוא בחר להשתחרר מהקבוצה ועבר לקבוצת הארטס מהליגה הסקוטית. לאחר שנתיים וחצי במועדון, בהן כבש 8 שערים, עבר קינגסטון בקיץ 2010 לקבוצת ויטסה ארנהם ההולנדית, אך לא הצליח למצוא את מקומו בקבוצה, ממנה שוחרר בחודש דצמבר.
לאחר ששוחרר מוויטסה התאמן קינגסטון עם קבוצתו הקודמת בסקוטלנד ובאפריל חזר לתקופה קצרה לאקרה הארטס אוף אוק, עד שחזר לישראל בקיץ 2011 וחתם בהפועל באר שבע. לאחר ששיחק במדי הקבוצה 7 משחקי ליגה בלבד, חזר קינגסטון לגאנה בינואר 2012, וחתם שוב בקבוצת הארטס אוף אוק. ביולי 2013 עבר לקבוצת פיניקס רייזינג מליגת המשנה בארצות הברית, במדיה שיחק ארבעה חודשים ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
לקינגסטון 41 הופעות ו-6 שערים במדי נבחרת גאנה. קינגסטון היה אמור לשחק במדי נבחרת גאנה במונדיאל 2006 אך במהלך משחק נגד נבחרת סנגל במסגרת גביע אפריקה לאומות נקלע לתגרה עם שחקנה של סנגל, חביב ביי, דבר שגרר הרחקה של שני השחקנים מארבעה משחקים בינלאומיים.