stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החלל הרואה
על הפסל

אוצרת האוניברסיטה העברית מיכל מור, אמרה על הפסל: "אפשר להיות נוכח בו וללכת לאיבוד באותו זמן. עוצמה של מבנה הפתוח לשמיים המאפשר לך לצפות בתנועת העננים בשמש המהתלת על הכתלים ושקט מסביב".
מירה לפידות, אוצרת מוזיאון ישראל אמרה על הפסל: "החלל הרואה הוא מבנה-פסל-סביבה: חלל ריבועי לבן ושלו, ספסל עשוי שיש חברון הנמתח לאורך ארבעת קירותיו מזמין לשבת, להישען לאחור ולהביט למעלה - שם פתח טורל ריבוע מושלם אל השמים, הממסגר את מה שמעלינו וסביבנו, שלא באמת ראינו קודם."
הכניסה לפסל
האור על הרצפה
פינה בפסל
הערות שוליים

↑  עמיחי חסון, 'החלל הרואה', מוסף "שבת" של עיתון מקור ראשון
↑  ירון לופו מוסקוביץ', הירושלמים: תכירו את אוצרת האוניברסיטה העברית, ב-Mynet ירושלים, 22.01.19
↑  כשכאוס הופך לסדר, באתר גלובס, 1 ביולי 2014
הילד על הסלעים

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  אנרי רוסו 
 תאריך יצירה:  1897 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  45.7 ס״מ 
 גובה:  55.4 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  אמנות נאיבית 
 מספר יצירה:  1963.10.63 (הגלריה הלאומית לאמנות) 
 מיקום:  הגלריה הלאומית לאמנות
 
הילד על הסלעים (בצרפתית: Garçon sur les rochers) הוא ציור של אנרי רוסו.
אודות הציור

הילד על הסלעים צויר על ידי רוסו בין השנים 1895 ל-1897.
בהמשך, נרכש הציור על ידי אספן האמנות צ'סטר דייל (אנ') בשנת 1927. לאחר מכן, בשנת 1963, הורש הציור לגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון.
הציור קיבל ביקורות טובות ותואר כ"שירה מסתורית" ו"כוח חלומי". על פי הערותיו של ניקולס פיוך (אנ') על הציור:
"רק ילד יכול להרים את העולם בכזו קלות,
ורק אמן ילדותי עם פשטות וחזון נאיבי יכול להבין את הרוממות ולגרום לנו לראות את העולם כמשהו מציאותי".
במאי 1999, הציור שימש ככריכה של גיליון ה-19 של כתב העת של האיגוד הרפואי האמריקאי (אנ') (JAMA).
הערות שוליים

↑  "Boy on the Rocks". National Gallery of Art. נבדק ב-15 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nicolas Pioch (16 ביולי 2002). "Rousseau, Henri". WebMuseum. ibiblio. נבדק ב-25 במאי 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cover: Journal of the American Medical Association, Vol. 281 No. 19, May 19, 1999". Journal of the American Medical Association. 19 במאי 1999. נבדק ב-25 במאי 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
החיל

ערך זה עוסק בחלק מבית המקדש שהיה בין כתליו לסורג. אם התכוונתם לחטיבה בצבא הבריטי שכל משתתפיה היו יהודים אשר הוקמה ביולי 1944, ראו .
המדרגה התחתונה (צולם בצפון מערב ה"רמה" בהר הבית) על פי הרב זלמן מנחם קורן, היא שריד מהחיל
על פי תיאורי בית המקדש, החיל היה שטח הסמוך לחומת בית המקדש, בין הסורג לבין כותלי העזרה.
חיל במקרא

חיל (חֵיל וגם חֵל) מוזכר במקרא יחד עם חומה, כחלק ממערכת הביצורים של העיר. התרגומים ומפרשי ימי הביניים מפרשים את המונח חֵל כחומה נמוכה ליד החומה הגבוהה או כחפיר שליד החומה או כשטח ריק הנמצא בסמוך לחומה.
שטח ומבנה

לפי הפרשנות המסורתית הרווחת, ועל פי רוב החוקרים, החיל היה מתחם ברוחב עשר אמות מסביב לכותלי בית המקדש, מארבע רוחותיו.
אורכו (מצפון לדרום) של הגבול החיצוני של החיל (שם נמצא הסורג), מכל אחת מארבע רוחות השמים, הוא 155 אמות, ורוחבו (ממזרח למערב) הוא 342 אמות. אורכו של הגבול הפנימי של החיל (שם נמצאים כותלי בית המקדש), הוא 135 אמות, ורוחבו הוא 322 אמות.
בצד המזרחי, ארבע האמות שבתוך החיל, הרחוקות מכותל עזרת הנשים, היה שטח מישורי, ובשש האמות הקרובות יותר לעזרת הנשים, היו מדרגות שגובהן ורוחבן של כל אחת מהן היה חצי אמה. בשאר הצדדים היה צורך ביותר משתים עשרה מדרגות להגיע אל המקדש, שהרי בתוך עזרת הנשים היו עוד חמש עשרה מדרגות שבהן עלו אל שטח העזרה.
שימוש

העולים לרגל עלו באמצעות המדרגות שבחיל אל בית המקדש.
בערב פסח שחל בשבת, לאחר הקרבת קורבן פסח, הכת השנייה של ההקרבה התיישבה במקום זה עד צאת השבת, משום שאסור בשבת להביא את הקורבן מהר הבית לבתים בירושלים, שבהם הוא נאכל.
בחיל היה נתון ל'משמרת' כלי של אבן ובו אפר משריפת הפרה האדומה.
פרוכת שנטמאה באב הטומאה, היה אסור להכניסה לעזרה וגם לא לעזרת הנשים אלא אחרי הטבילה היו פורסין אותה בחיל כדי שיראו העם את מלאכתה שהיא נאה.
פרט לבית הדין הגדול שבלשכת הגזית היה בית דין של עשרים ושלושה חכמים שישבו בחיל (תוספתא סנהדרין ז, א).
חכמי הסנהדרין היו עוזבים את לשכת הגזית ויושבים בחיל בשבתות וימים טובים (גמרא סנהדרין דף פח, א).
קדושתו

אנשים שאינם יהודים אסורים להיכנס אל שטח החיל, וגם ליהודים טמאי מת אסורה הכניסה.
ראו גם

בית המקדש
הסורג
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיה מקראית, הערך "חיל", מוסד ביאליק, 1958
↑  ראו בהרחבה בחליפת מאמרים בין החוקרים הרב זלמן קורן ואורי זרם בגיליונות כתב העת מעלין בקודש, מב-מג.
↑  משנה, מסכת פסחים, פרק ה', משנה י'
↑  משנה, מסכת פרה, פרק ג'
| חלקי בית המקדש השני |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
     : 
|     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |  |  |
     : 
מקרא
|  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  |  |  |
| שערי המקדש | שערי המקדש |  |  |  |
|  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  |  |  |
ה'תשט"ז

ה'תשט"ז (5,716) ובקיצור תשט"ז – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-17 בספטמבר 1955, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 5 בספטמבר 1956.
המולד של תשרי חל ביום השבת, 6 שעות ו-329 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשג. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה רביעית לשמיטה, ושנת 16 במחזור העיבור ה-301. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 4 (סימנה דיזז) במחזור השמש ה-205.
שנה זו היא שנת 1,887 לחורבן הבית, ושנת 2,267 לשטרות.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשט"ז 8 שנות עצמאות.
אירועים

ג' בתשרי – הוקמה העיר דימונה, ושוכנו בה 36 משפחות ראשונות של עולים ממרוקו
ל' בתשרי – במכון ויצמן מופעל ויצק, המחשב האלקטרוני הראשון בישראל ואחד הראשונים בעולם
י"ח בחשוון – תחילת כהונתו השנייה של דוד בן-גוריון כראש ממשלת ישראל, והצגת ממשלת ישראל השביעית בפני הכנסת
כ"ו בכסלו – מבצע "עלי זית" – כוח צה"ל פושט על מוצבים סוריים בחופה המזרחי של הכנרת, בתגובה להתנכלויות סוריות לדייגים בכנרת. 80 חיילים סורים נהרגו ו-30 נשבו. לצה"ל היו 4 הרוגים
ט"ו בשבט – הוכרז חג העלייה של כפר עזה על ידי גרעין "מתערים"
י"ז בניסן – לאחר 15 חודשי שבי חוזרים לישראל ארבעת חברי חולית חטיבת גולני שנותרו בחיים לאחר שנפלו בשבי הסורי, בתמורה ל-41 שבויים סוריים. חבר החוליה החמישי, אורי אילן, התאבד במהלך השבי
כ' באייר – שר האוצר, לוי אשכול, מאשר את הקמת העיר אשדוד
כ"ז בסיוון – הוכרז על הקמת אוניברסיטת תל אביב
נולדו

ה' בתשרי – ישראל כץ, חבר הכנסת מטעם הליכוד ושר האוצר בממשלת ישראל השלושים וחמש
י"ב בכסלו – שרי, זמרת ישראלית
כ' בטבת – זהבה גלאון, חברת הכנסת מטעם מרצ
כ"ב בטבת – גונן שגב, חבר הכנסת ושר בממשלת ישראל
כ"ג בשבט – ויצמן שירי, חבר הכנסת מטעם העבודה
כ"ב באב – לב לבייב, איש עסקים ישראלי
נפטרו

ל' בשבט – עזריאל קרליבך, עיתונאי ופובליציסט, מייסד ועורך "מעריב" (נולד ב-ה'תר"ע)
כ"ז בניסן – הרב זאב גולד, ממנהיגי תנועת המזרחי ומחותמי מגילת העצמאות
פרסי ישראל

מקבלי פרס ישראל לשנת תשט"ז הם:
נפתלי הרץ טור-סיני – מדעי היהדות
יגאל ידין – מדעי היהדות
יחזקאל אברמסקי – ספרות תורנית
גרשון שופמן – ספרות יפה
מרים ילן-שטקליס – ספרות ילדים
נחמה ליבוביץ – חינוך
יעקב טלמון – מדעי החברה
אברהם הלוי פרנקל – מדעים מדויקים
מנפרד אשנר – מדעי החיים
חיים ארנסט ורטהיימר – רפואה
חנה רובינא – תיאטרון
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
הילדה ברנרד

| --- | --- |

ברנרד בשנות ה-50
 לידה:  29 באוקטובר 1920 פוארטו דסאדו, ארגנטינה 
 פטירה:  20 באפריל 2022  (בגיל 101) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 שם במה:  הילדה שרה ברנרד
 מדינה:  ארגנטינה 
 תקופת הפעילות:  1941–2013 (כ־72 שנים)
 עיסוק:  שחקנית
 בן זוג:  חורחה גונסלבס  הוראסיו סלאדה
 צאצאים:  פטריסיה (נ. ב-1951)
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס מרטין פיירו 
 פרופיל ב-IMDb
 
הילדה שרה ברנרד (בספרדית: Hilda Sarah Bernard, ‏29 באוקטובר 1920 – 20 באפריל 2022) הייתה שחקנית ארגנטינאית.
ביוגרפיה

ברנרד נולדה בפוארטו דסאדו, סנטה קרוס, ארגנטינה. אביה היה בריטי, אמה הייתה אוסטרית, והיו לה שני אחים, רקל וחורחה.
לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, ברנרד למדה בקונסרבטוריון הלאומי לאמנות דרמטית, אך עד מהרה החליטה להפסיק את הלימודים, ובחרה בלימודי משחק תחת הדרכתם של אמני משחק ארגנטינאים כמו השחקן והבמאי אנטוניו קוניל קבנלס והשחקנית מריה רוסה גאלו. ב-1941 הופיעה ברנרד בעבודתה הראשונה כחברה בתיאטרון הלאומי סרוונטס כמוכרת אמפנדס ב"מרטין פיירו".
ב-1942 נכנסה ברנרד לעולם הרדיו, כשהיא הצטרפה לרשת הרדיו "אל-מונדו", שם הופיעה במספר סדרות משחק עם שחקנים כמו אוסקר קאסקו ואדוארדו רודי. ברנרד הגיעה להכרה נוספת בתוכניות כמו "No quiero vivir así" ו-"Alguien para querer". ברנרד כיכבה לראשונה בקולנוע הארגנטינאי ב-1952 בסרט "Mala Gente".
בתיאטרון השתתפה ביצירות "Cuarteto", "Fetiche", "Women For Identity", "One Hundred Years Of Belgrano", "The Last Encounter" והרבה אחרות. ברנרד הופיעה בסרטים רבים: "Vení conmigo" ב-1973, ברומן הפיקרסקי "Autocine Mon amour" ב-1972, "La flor de la mafia" ב-1974 ורבים אחרים.
ב-1989 השתתפה בטלנובלה הארגנטינאית "האישה המסתורית".
ב-1992 השתתפה בתפקיד הראשי בטלנובלה הארגנטינאית "אנטונלה" לצידם של אנדריאה דל בוקה וגוסטבו ברמודס.
ב-1991 השתתפה בטלנובלה הארגנטינאית "סלסטה" לצידם של אנדריאה דל בוקה וגוסטבו ברמודס, וב-1993 השתתפה בטלנובלת המשך בשם "סלסטה, תמיד סלסטה". באותה שנה השתתפה בטלנובלה הארגנטינאית "מנואלה" לצידם של גרסיה קולמנארס וחורחה מרטינס.
ב-1994 השתתפה בסרט הצרפתי-ארגנטינאי "גופות אבודות", לצידו של צ'קי קריו.
בשנים 1995–1997 השתתפה בטלנובלה של המפיקה הארגנטינאית כריס מורנה, "קטנטנות", בתפקידה של כרמן מורן.
בשנים 2002–2003 השתתפה בטלנובלה של המפיקה הארגנטינאית כריס מורנה, "המורדים", לצידם של פליפה קולומבו, בנחמין רוחאס, קמילה בורדונבה ולואיסנה לופילטו. במסגרת הופעתה בטלנובלה, טסה ברנרד לישראל יחד עם כוכבי הטלנובלה לסיבוב הופעות שהתקיים בחופשת הפסח. באותן שנים נטלה חלק בסדרה "המתחזים" של הבמאי ותסריטאי הארגנטינאי דמיאן סיפרון.
ב-2004 השתתפה בטלנובלה של המפיקה הארגנטינאית כריס מורנה, "פלוריסיינטה", בתפקיד סבתן של פלורנסיה, דלפינה וסופיה. באותה שנה, השתתפה בסרט הארגנטינאי-ספרדי "Live-in Maid" לצידה של נורמה אליאנדרו.
ניתן לומר כי ברנרד זכתה לפופולריות בקרב אוכלוסיית צופים צעירה אשר צפו בה במסגרת הטלנובלות של כריס מורנה.
בשנת 2005 גילמה לצדה של קמילה בורדונבה בטלנובלה "אהבת נעורים" את דמותה של דונה אורורה.
ב-2006 השתתפה בטלנובלה הארגנטינאית "Collar de Esmeraldas", לצידם של אוסבלדו לפורט וקרינה סמפיני. באותה שנה השתתפה בטלנובלה הארגנטינאית "Se dice amor" לצידו של חואן דרטס.
ב-2015 הוענק לברנרד פרס "מרטין פיירו" לאור שנות הקריירה הרבות שלה.
ברנרד הייתה נשואה בפעם הראשונה למפיק, הסופר והבמאי חורחה גונסלבס, ובשנית להוראסיו סלאדה, שהיה נשיא איגוד השדרים בארגנטינה.
ברנרד נפטרה ב-20 באפריל 2022. הותירה אחריה בת, פטריסיה (ילידת 1951), שלושה נכדים ונין אחד.
הארמייה השביעית (צרפת)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  צרפת צרפת
 שיוך:   צבא צרפת
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  4 באפריל 1915   2 בספטמבר 1939 – 11 בנובמבר 1918   19 במאי 1940
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 
הארמייה השביעית הייתה ארמייה צרפתית שפעלה הן במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית, והן במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

ב-4 באפריל 1915 הוקמה הארמייה השביעית על בסיס פלגת הארמייה ווז', והוטל עליה להגן על אזור לורן, תפקיד אותו מילאה עד סוף המלחמה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה, הייתה הארמייה השביעית בפיקוד גנרל אנרי ז'ירו חלק מקבוצת הארמיות הראשונה, והיוותה את העתודה האסטרטגית של צבא צרפת. בליל 10 במאי, לאחר יום הלחימה הראשון, חצתה הארמייה השביעית את גבול הולנד, כמתחייב מ"תרגיל ברדה". ז'ירו מצא כי ההולנדים נמצאים בנסיגה מלאה אל מול מתקפה גרמנית עזה. החיפוי האווירי הצרפתי היה יעיל פחות משציפו המפקדים, ועד מהרה השיג הלופטוואפה עליונות אווירית, שמנעה מבעלות הברית יכולות סיור בסיסיות, ופגעה ביכולת תיאום הכוחות ובתקשורת. הכוח הצרפתי הראשון שנתקל בגרמנים היו יחידות מהארמייה השנייה של הונציגר, שנתקלו ב"קבוצת הפאנצר פון קלייסט", במהלך תנועתה מזרחה דרך הארדנים. היה זה הסימן הראשון לכך שהפיקוד הגרמני מבצע תמרון בכוח גדול באזור זה, אך הפיקוד הצרפתי לא שינה את תוכניתו, והורה לארמיות הראשונה והשביעית לתפוס את עמדותיהן בהתאם לתוכנית D. כבר לאחר יומיים של לחימה היה ברור כי מצבה של הולנד הוא מעבר ליכולת ההצלה של כוחותיו של ז'ירו. אלה לא הספיקו ליצור מגע עם הצבא ההולנדי שנסוג מפני הגרמנים, ועמדו תחת איום גרמני מן האגף הימני שלהם, ותחת מתקפה אווירית בלתי פוסקת. ז'ירו החליט להגן על אנטוורפן. במסע זה צפונה והשיבה הבהולה תחת אש דרומה, נפגעו יחידות רבות מן הארמייה השביעית, וזאת מבלי שנוצר כמעט מגע ישיר בינה ובין האויב. ב־14 במאי נכנעה הולנד לגרמנים, והארמייה השביעית נותרה פרוסה, מנותקת כמעט משאר הכוחות, באזור אנטוורפן.
מפקדים > מלחמת העולם הראשונה

גבריאל פוץ (8 בדצמבר 1914 - 2 באפריל 1915)
לואי דה מודהוי (2 באפריל 1915 - 3 בנובמבר 1915)
אטיין דה וילארה (3 בנובמבר 1915 - 19 בדצמבר 1916)
מארי אז'ן דבני (19 בדצמבר 1916 - 4 באפריל 1917)
אנטואן בושרו בואסודי (4 באפריל 1917 - 15 באוקטובר 1918)
ז'ורז' לואי אימבר (15 באוקטובר 1918 - 23 באוקטובר 1918)
אנטואן דה מיטרי (23 באוקטובר 1918 - 11 בנובמבר 1918)
מפקדים > מלחמת העולם השנייה

אנרי ז'ירו (2 בספטמבר 1939 - 19 במאי 1940)
אנדרה קוראפ (19 במאי 1940)
אובר פרר (19 במאי 1940 - 1 ביולי 1940)
ראו גם

החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
החזית המערבית במלחמת העולם השנייה
הילד עם האופניים

| --- | --- |

 בימוי:  לוק דארדן, ז'אן פייר דארדן 
 הופק בידי:  Arlette Zylberberg, אנדריאה אושיפינטי, ז'אן פייר דארדן, Denis Freyd, לוק דארדן 
 תסריט:  ז'אן פייר דארדן, לוק דארדן 
 עריכה:  Marie-Hélène Dozo 
 שחקנים ראשיים:  תומאס דורט סמואל דה ריק אוליבייה גורמה ז'אן-מישל בלתאזר Frédéric Dussenne Egon Di Mateo ז'רמי רנייה פבריציו רוניון ססיל דה פראנס Myriem Akheddiou 
 צילום:  Alain Marcoen 
 מדינה:  צרפת, בלגיה, איטליה 
 חברת הפקה:  Lucky Red Distribuzione 
 חברה מפיצה:  Lucky Red Distribuzione, הולו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 בפברואר 2012 
 משך הקרנה:  83 דק' 
 שפת הסרט:  צרפתית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   kidwithabike
 פרסים:  גרנד פרי של פסטיבל קאן  פרס הקולנוע האירופי לתסריטאי הטוב ביותר (ז'אן פייר דארדן, לוק דארדן) 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הילד עם אופניים (בצרפתית: Le gamin au vélo) הוא סרט דרמה משנת 2011 של האחים ז'אן-פייר ולוק דרדאן, בכיכובם של תומה דורה וססיל דה פראנס. הסרט מספר את סיפורו של סיריל, ילד בן 12 נטוש ומופרע, המתגורר בפנימיה, ונחוש למצוא מחדש את אביו. סמנתה, בעלת מספרה הנקלעת לאחד מאירועי הבריחה של סיריל במטרה למצוא את אביו, מחליטה לפורש עליו את חסותה.
הסרט הופק בבלגיה ובצרפת. אף על הסרט נשאר נאמן לריאליזם הקולנועי שאפיין את סרטיהם הקודמות של האחים, הסרט נבדל מהם בשל שימוש באסתטיקה ומיז-אנ-סצנה בהירה יחסית, ובתסריט השואב השראה מאגדות (בדומה לנעשה בשלהי הנאו-ריאליזם האיטלקי). בסרט זה, בשונה מסרטים אחרים של האחים דרדאן נעשה שימוש במוזיקה נונ-דיאגטית בפסקול. הופעת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 2011 בו זכה בגרנד פרי (לצד "היו זמנים באנטוליה" של נורי בילגה ג'יילאן).
שחקנים

תומאס דורה (אנ') – סיריל קתול
ססיל דה פראנס – סמנתה, ספרית והאומנת של סיריל
ז'רמי רנייה – גיא קתול, אביו של סיריל
פבריציו רונגיונה (אנ') – מוכר ספרים
אגון די מאטאו (צר') – ווסקר, נער אלים
אוליבייה גורמה (אנ') – מנהל בית קפה
Myriem Akheddiou (אנ') – אסיסטנטית
הערות שוליים

↑  Lemercier, Fabien (6 במאי 2010). "Dardenne brothers and Kusturica in Wild Bunch line-up". Cineuropa. נבדק ב-2011-01-14. {{cite web}}:  (עזרה)
האחים דרדן יחד עם תומאס דורה וססיל דה פראנס, 2011.
הבולים הזמניים של מחוז מואב

הבול הזמני של מחוז מואב
באוקטובר 1920 הדפיס קפטן אלק קירקברייד, היועץ הבריטי לממשל של מחוז מואב בעבר הירדן, בולים זמניים שנועדו לפתור בעיית מחסור בבולי דואר ובולי הכנסה. ההנפקה, שבוצעה באמצעים דלים, הובילה ליצירת הבול הנדיר ביותר של עבר הירדן, הידוע גם בשמות בול מואב הזמני של קירקברייד (The Kirkbride "Moab" Provisional), הבול הזמני של כרכ (Kerak Provisional), או הבול של המועצה העירונית (Majlis Idara Stamp).
הרקע להנפקת הבולים > חילופי השלטון בעבר הירדן המזרחי

באוקטובר 1918, בעקבות קרב עבר הירדן השלישי, נכבש עבר הירדן המזרחי על ידי חיל המשלוח המצרי (1916) והוכפף  למנהלת שטחי האויב הכבושים מזרח. בינואר 1920, עם הקמת הממלכה הערבית של סוריה ונסיגת הכוח הבריטי, נמסר השטח שממזרח לירדן לניהול כוחותיו של פייסל הראשון, אשר שלט מדמשק על שטחי סוריה ועבר הירדן.
בעקבות ועידת סן רמו, ואשרור הבנות הסכם סייקס–פיקו, פלשה צרפת עם כוחות צבאיים לסוריה על מנת לאכוף את המנדט שניתן לה. ב-23 ביולי 1920 הכניעו הצרפתים בקרב מייסלון  את הצבא הסורי, כבשו את דמשק, הגלו את המלך פייסל הראשון, והחילו את שלטונם על שטחה של סוריה.
עם פירוקה של הממלכה הערבית של סוריה ביולי 1920 הפך עבר הירדן המזרחי לשטח הפקר. רשמית הוא ניתן כמנדט לבריטניה, אולם בפועל לא היה כל גורם רשמי בשטח שמימש את השלטון הבריטי. כל אחת מן הערים בעבר הירדן נוהלה בידי מועצה עירונית שנקראה בשם "מג'ליס אידרה", וחבריה שמונו על ידי הממלכה הערבית של סוריה טרם גיבשו נאמנות לממשל הבריטי העתידי.
הרקע להנפקת הבולים > החלת השלטון הבריטי בעבר הירדן

ב-18 באוגוסט 1920 ביקר הרברט סמואל, הנציב העליון הבריטי לפלשתינה ולעבר הירדן בעיר סלט. במסגרת הביקור הודיע הרברט סמואל על כוונת בריטניה להחיל שלטון עצמאי בעבר הירדן בראשות השושלת ההאשמית. כצעד זמני מינה הנציב העליון קציני צבא בריטיים כ"יועצים" לאנשי השלטון המקומי במחוזות השונים של עבר הירדן.
י. נ. קמפ (I.N.Camp) מונה כיועץ של מחוז בלקא, וקבע את מקום מושבו בעיר סלט, פיצרוי סומרסט (אנ') מונה כיועץ של מחוז עג'לון, ואלק קירקברייד מונה כיועץ של "מחוז מואב" (הנקרא כיום בשם מחוז כרכ) אותו ניהל מן העיר כרכ. בשלב זה לא היה ממשל מרכזי ששלט בשטחים שממזרח לנהר הירדן, ולא היה אפילו שם מוסכם שהגדיר את האזור. כל אחד מן ה"יועצים", אשר שימשו למעשה כמנהלי המחוז בו הוצבו, ניסה להפעיל את המערכות האזרחיות ולהחזיר את השיגרה לחיי התושבים במקום.
הרקע להנפקת הבולים > חידוש מלאי הבולים בעבר הירדן

בתקופה שקדמה למינוי היועצים הבריטיים במחוזות עבר הירדן הופעלו שירותי הדואר החיוניים תוך שימוש בערב רב של בולים אשר הושגו ממגוון מקורות. לצד הבולים של הממלכה הערבית של סוריה נעשה שימוש גם בבולים שנשארו מתקופת שלטון האימפריה העות'מאנית ובבולים של הצבא הבריטי בפלשתינה. מלאי זה אזל בתוך זמן קצר, והיה צורך בהכנת חלופה מתאימה.
קמפ, היועץ הבריטי אשר ישב בעיר סלט, פנה אל אנשי הממשל הבריטי בפלשתינה וביקש מהם להדפיס בולים עבור השטחים שממזרח לירדן. בעקבות אישור הבקשה הוטבע על הבולים הצבאיים ששימשו בפלשתינה הדפס רכב  בנוסח "מזרח ירדן" (شرقي الاردن). הוספת הדפס הרכב בוצעה בבית הדפוס של המנזר היווני אורתודוקסי בירושלים. הבולים הגיעו לסלט בסוף אוקטובר והחלו להימכר לציבור בתחילת נובמבר 1920.
הנפקת הבולים של מחוז מואב

מחוז מואב השוכן בצדו המזרחי של דרום ים המלח היווה בסוף שנת 1920 את החלק הדרומי ביותר של עבר הירדן (המחוזות הדרומיים יותר של מעאן ועקבה היו שייכים לממלכת חג'אז עד שנת 1925). המדובר היה באזור נידח, שהדרכים המועטות שהובילו אליו היו גרועות וקשות לתנועה. בחורף 1920 הוצפו הדרכים על ידי הגשמים שירדו במחוז, והקשר בין העיר כרכ ובין יתר חלקי עבר הירדן המזרחי נותק כמעט לחלוטין. הדרכים המשובשות לא אפשרו להביא אל המחוז הנידח את מלאי הבולים החדשים שהודפסו בירושלים, וכאשר אזלו הבולים הישנים ששימשו למשלוח דואר ולגביית מיסים, נוצר צורך דחוף לייצר באופן עצמאי פתרון זמני לבעיית המחסור.
אלק קירקברייד, היועץ הבריטי של מחוז מואב, הצליח לאתר במחסני המחוז כמות קטנה של גיליונות נייר לבן עם שכבת דבק בצידם האחורי. על כל גיליון סומנו באמצעות סרגל ועיפרון ריבועים בגודל של 3.5 ס"מ, ובמרכזו של כל ריבוע הוטבעה חותמת הנגטיב של מועצת העיר כרכ. ההחתמה בוצעה באופן גרוע בצבע כחול בהיר מאוד, המקשה להבחין בפרטי החותמת. 
על מנת למנוע זיוף של הבולים הוסיף אלק קירקברייד בדיו סגולה את ראשי התיבות של שמו (AK) בפינה השמאלית התחתונה של כל אחד מן הריבועים.
מאחר שלא היו במחוז אמצעים לביצוע ההפרדה בין הבולים, נדרשו הפקידים לגזור במספריים את הריבועים של הבולים הבודדים מתוך הגיליון השלם. לא ידוע כמה בולים היו בכל גיליון, או כמה גיליונות הוכנו, אולם ההערכה היא שהודפסו בסך הכול בין 500 ל-600 בולים.
כל אחד מן הבולים נמכר לציבור במחיר של פיאסטר (גרוש מצרי) אחד.
השימוש בבולים של מחוז מואב

מעט מאוד עותקים מן ההנפקה הזמנית שרדו בידי אספני הבולים ברחבי העולם, ומרבית הידע הקיים לגבי השימוש בבולים נלמד על ידי בחינה מעמיקה של בולים אלו. כמעט כל הבולים ששרדו  שימשו לצורך תשלום מיסים, ורק עותק אחד שימש למשלוח דואר.
על מנת למנוע שימוש חוזר בבול שנמכר לצורך תשלום מיסים, הוטבעה על הבול חותמת הדואר הטורקי הישנה שנותרה בבית הדואר של העיר כרכ. מן התאריכים של החותמות שהוטבעו על הבולים ניתן ללמוד כי כל הבולים ששרדו נוצלו במהלך החודשים אוקטובר ונובמבר 1920. מצב זה תואם למה שידוע על סיבה שהובילה להנפקת הבולים הזמניים, וסביר כי במהלך חודש נובמבר חודש הקשר בין מחוז מואב ובין המחוזות הצפניים יותר, וניתן היה לספק למקום מלאי מן הבולים החדשים שהודפסו בירושלים.
השימוש בבולים של מחוז מואב > "בול סלמה"

בשנת 1938 הצליח סוחר בולים ירושלמי בשם ג'ורג' סלמה לרכוש מידי קצין ירדני ששירת בלגיון הערבי עותק של הבול הזמני של מואב ששימש כבול דואר. הבול היה מודבק על גזיר של מעטפה והחותמת שהוטבעה עליו העידה כי נשלח מכרכ ב-1 במרץ 1921. זהו העותק היחיד ששרד מן הבול הזמני אשר שימש בפועל לצורך משלוח דואר.
מאחר שכל העותקים הידועים של הבול שימשו במהלך החודשים אוקטובר ונובמבר 1920, התקשו החוקרים להבין מדוע נשמר הבול משך ארבעה חודשים עד אשר נשלח בדואר. ניסיון להסביר זאת קושר את משלוח המכתב מן העיר כרכ לעלייתו לשלטון של המלך עבדאללה הראשון בעיר עמאן. עבדאללה הגיע לעבר הירדן מחצי האי ערב בסוף שנת 1920, אסף את כל ראשי השבטים וראשי המועצות העירוניות, וכעבור כשלושה חודשים פנה בתחילת חודש מרץ 1921 בראש כוחות הצבא שריכז לעבר העיר עמאן. בזיכרונותיו כתב המלך כי במהלך החודשים בהם פעל לאחד את אנשי עבר הירדן שררו יחסים מתוחים בין הפלגים השונים, וכי הקשרים בין המחוזות השונים היו מנותקים. ייתכן כי תושב העיר כרכ אשר רכש את הבול בחודש נובמבר 1920 יכול היה לשלוח את המכתב רק בתחילת חודש מרץ 1921, עם השלטת הסדר ברחבי עבר הירדן.
מעמד הבולים הזמניים של מואב בקרב האספנים

כאמור, מן הבולים הזמניים של מחוז מואב שרדו מעט מאוד עותקים, והם נמצאים כיום בידי אספנים פרטיים ובארכיונים של מוזיאונים לבולאות. הבולים שרדו הן כעותקים חתומים והן כעותקים לא חתומים. ידועים גם בולים ששרדו במתכונת של צמדים שלא הופרדו, מתוכם שלושה צמדים הם חתומים ושני צמדים אינם חתומים.
כל העותקים ששרדו נחשבים לנדירים ביותר.
לקריאה נוספת

Abed Habib Najjar, The stamps of Jordan 1920-1965: A philatelic study, Sahara Publication Limited, 1998
BRUCE CONDÉ, A Forerunner. The “Majlis Idara” Stamp of Kerak, The Collectors Club Philatelist, Vol. 33, No. 6, pp 320-322
I. N. CAMP, The First Stamp of Trans-Jordan, Stamp Collecting, 14 June 1957, pp 427, 429
הערות שוליים

1 2 3 4  A Forerunner. The “Majlis Idara” Stamp of Kerak, p 320
1 2  The stamps of Jordan 1920-1965, p 9
1 2 3 4  The stamps of Jordan 1920-1965, p 11
1 2  The stamps of Jordan 1920-1965, p 15
1 2 3 4 5  The stamps of Jordan 1920-1965, p 27
↑  A Forerunner. The “Majlis Idara” Stamp of Kerak, p 321
↑  A Forerunner. The “Majlis Idara” Stamp of Kerak, p 323
בול צבאי מפלשתינה עליו נוסף הדפס רכב "מזרח ירדן"
הילד מעבר לרחוב

| --- | --- |
שאול שלחין בתפקיד הילד מעבר לרחוב
שאול שלחין בתפקיד הילד מעבר לרחוב
 בימוי:  יוסף שלחין
 הופק בידי:  לאו פילר ומרגוט קלאוזנר
 תסריט:  יוסף שלחין ועדנה שביט
 שחקנים ראשיים:  שאול שלחין, אריה אליאס, יעקב בנאי
 מוזיקה:  מל קלר
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  11 במאי 1966
 משך הקרנה:  85 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 פרסים:  פרס אריה הכסף בפסטיבל הסרטים של ונציה, מנורת אלדין באוניברסיטת פדובה, מדליית זהב לסרטי ילדים באיראן, פרס מגש הכסף בפסטיבל הסרטים בברלין
 דף הסרט ב־IMDb
 
הילד מעבר לרחוב הוא סרט קולנוע ישראלי של יוסף שלחין משנת 1966. הסרט הוא סרט ילדים ונוער אשר זכה לשבחי הביקורת ואף להצלחה מסחרית בישראל (בסרט צפו 514,600 צופים). הסרט, אשר הושפע מהזרם הנאו-ריאליסטי בקולנוע, עסק בבעיות החברתיות הקשות שישראל התמודדה איתן באותן שנים. בניגוד לסרט הישראלי המצליח ביותר באותן שנים, "סאלח שבתי", אשר התייחס לבעיות החברתיות בצורה הומוריסטית, "הילד מעבר לרחוב" הוא סרט קודר, אשר בו נקודות אור מעטות בלבד.
הסרט זכה לציון לשבח בקטגוריית סרטי הילדים בפסטיבל הסרטים של ונציה, וכמו כן זכה להצלחה בפסטיבל סרטים בטהראן.
חלקו של הסרט צולם בשכונת אושיות ברחובות.