stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרי הגעש של העשור
כישלונות

אף שמחקרים בהרי געש רבים הובילו לצמצום ניכר בסיכון ליישובים הקרובים, הדגימו התפרצויות בחלק מהרי הגעש של העשור את הקשיים הניצבים בפני התוכנית. ההתפרצויות שהחלו בהר הגעש אונזן זמן קצר לאחר שנוסף לרשימת הרי הגעש של העשור היו מנוטרות היטב, אבל למרות זאת, זרם פירוקלסטי גדול הרג 43 איש, כולל שלושה וולקנולוגים.
שנתיים אחר-כך הסתיים כינוס הרי הגעש של העשור בעיר פאסטו בקולומביה באסון כאשר כמה מהמדענים שהשתתפו בכינוס ארגנו משלחת מאולתרת ללוע הר הגעש גלראס הסמוך. כאשר היו בפסגה התחוללה לפתע התפרצות שגרמה למותם של שישה מדענים ושלושה תיירים.
ב-1994 התפרצו במקביל וולקן וטבורבור שני הרי הגעש הנמצאים בשולי קלדרת רבאול. לתושבים ניתנה התרעה מספקת ובהתפרצות היו רק חמישה הרוגים, אבל רבאול חרבה כליל, והבירה המחוזית עברה ממנה לעיירה קוקפו. זו הייתה ההתפרצות הגדולה השנייה במאה ה-20 של שני הרי הגעש וגם בפעם הקודמת נחרבה העיירה. קלדרת רבאול נמצאת כ-200 קילומטרים בלבד מצפון מערב להר הגעש אולאוון, והתפרצות זו הוכיחה כי הבחירה באולאוון במקום בקלדרת רבאול הקרובה כהר געש של העשור הייתה שגויה.
הר הגעש שנבחרו

רוסיה אווצ'ינסקי,  קוריאקסקי, קמצ'טקה
פפואה גינאה החדשה אולאוון, בריטניה החדשה
יפן אונזן, נגסאקי
איטליה אטנה, סיציליה
איטליה וזוב, קמפניה
קולומביה גלראס, מחוז נריניו
הפיליפינים טאאל, נפת בטאנגס (Batangas), לוזון
ספרד טיידה, טנריפה
ארצות הברית מאונה לואה, הוואי
ארצות הברית הר ריינייר, וושינגטון
אינדונזיה מראפי, ג'אווה
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ניאראגונגו
גואטמלה סנטה מריה
יוון סנטוריני, האיים הקיקלאדיים
יפן סקורג'ימה, קגושימה
מקסיקו קולימה, חליסקו וקולימה
הערות שוליים

↑  The Decade Volcano Programme
↑  Deaths and injuries in the eruption of Galeras Volcano, Colombia, 14 January 1993 Journal of Volcanology and Geothermal Research, volume=77
מבנה שנהרס בהתפרצות של הר הגעש אונזן ביפן
טיידה, טנריפה, (ספרד)
התפרצות גדולה בהר הגעש אטנה כפי שצולמה מתחנת החלל הבינלאומית
וס מונטגומרי

| --- | --- |

1965, וס מונטגומרי
 לידה:  6 במרץ 1923 אינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית
 פטירה:  15 ביוני 1968 (בגיל 45) אינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית
 שם לידה:  ג'ון לסלי מונטגומרי
 מקום קבורה:  New Crown Cemetery and Mausoleum 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1947 
 מקום לימודים:  Crispus Attucks High School 
 עיסוק:  מוזיקאי, מלחין
 סוגה:  ג'אז, סול ג'אז, קרוסאובר ג'אז, מיינסטים ג'אז, הארד בופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה
 חברת תקליטים:  פסיפיק ג'אז, ריברסייד, ורב רקורדס, איי אנד אם רקורדס
 שיתופי פעולה בולטים:  האחים מונטגומרי, ליונל המפטון, פול צ'יימברס, פרדי האברד, קנונבול אדרלי, הרולד לנד, נט אדרלי, ג'ימי סמית, דון סבסקי, ג'ימי ג'ונס, מילט ג'קסון, ג'ימי קוב, פרסי הית', טומי פלנגן, וינטון קלי
 www.wesmontgomery.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון לסלי "וס" מונטגומרי (באנגלית: John Leslie "Wes" Montgomery‏; 6 במרץ 1923 - 15 ביוני 1968) היה גיטריסט ג'אז אמריקאי. נחשב לאחד הגיטריסטים הטובים ביותר בעולם הג'אז יחד עם ג'אנגו ריינהארדט וצ'ארלי כריסטיאן, והשפיע על גיטריסטים רבים, כולל ג'ורג' בנסון, קני בורל ג'ימי הנדריקס, סטיב האו, ראסל מאלון, פט מרטינו, פט מתיני, לי ריטנאוור, מארק ויטפילד, ג'ו דיוריו, טאק אנדרס, דוד בקר, רנדי נפוליאון, לארי קוריל ואמילי רמלר.
ביוגרפיה

מונטגומרי נולד באינדיאנפוליס, אינדיאנה. על פי NPR, הכינוי "ווס" הוא קיצור שמו האמצעי, לסלי. ווס הגיע ממשפחה מוזיקלית: אחיו, מונק שניגן על קונטרבס ובס חשמלי ובאדי שניגן על ויברפון ופסנתר היו מוזיקאי ג'אז פעילים בסצנת הג'אז באינדיאנה. האחים שחררו מספר אלבומים יחד כ״האחים מונטגומרי״. למרות שווס לא היה מיומן בקריאת תווים, הוא יכול היה ללמוד מנגינות מורכבות וריפים משמיעה בלבד. מונטגומרי התחיל ללמוד גיטרה בגיל 20, הנחשב מאוחר יחסית ללמידת כלי נגינה. תהליך הלמידה שלו היה אוטודידקטי וכלל בעיקר הקשבה ושינון הקלטות של אלילו, הגיטריסט צ'ארלי כריסטיאן. עם זאת, הוא ניגן על גיטרת טנור בעלת ארבעה מיתרים מאז היותו בן שתים-עשרה. הוא היה ידוע ביכולתו לחקות את הסולואים של צ'רלי כריסטיאן במדויק וליונל המפטון צירף אותו ללהקתו בשל יכולת זו.
מונטגומרי יצא לסיבוב הופעות עם ליונל המפטון בתחילת הקריירה שלו אך בשל ההופעות הרחוקות מהבית, ווס החליט לחזור הביתה לאינדיאנפוליס ולעזוב את סיבובי ההופעות של המפטון. כדי לפרנס את משפחתו, מונטגומרי עבד במפעל בבקרים ובלילות ניגן במועדונים מקומיים. קנונבול אדרלי שמע את מונטגומרי במועדון באינדיאנפוליס והתרשם מאוד מנגינתו. למחרת בבוקר, אדרלי התקשר למפיק אורין קיפניוז, שהחתים את מונטגומרי לחוזה הקלטות עם ריברסייד רקורדס וביקש שווס יצטרף ללהקתו. אדרלי הקליט עם מונטגומרי את האלבום ״Cannonball Adderley and the Poll-Winners״. כמו כן מונטגומרי הקליט עם אחיו ולהקות אחרות, ביניהן שלישיית וינטון קלי, שהתפרסמה בעקבות שיתוף הפעולה עם מיילס דייוויס.
כהמשך לעבודתו המוקדמת של גיטריסט הפרה-בופ צ'רלי כריסטיאן וגיטריסט הג'אז הצועני ג'אנגו ריינהארדט, ווס הצטרף לטל פרלו, ג'וני סמית, ג'ימי רייני ובארני קאסל כאחד מחלוצי הגיטרה בעולם הג'אז ככלי בי בופ / פוסט-בופ.
ג'ון קולטריין הציע למונטגומרי להצטרף ללהקתו אחרי שהשניים נפגשו בג'אם סשן, אך מונטגומרי סירב והמשיך להוביל את להקתו שלו. שם אלבומו "Boss Guitar" מ-1963 מתייחס כנראה למעמדו כגיטריסט המנהיג להקה ולא כנגן שכיר בהרכב שמוזיקאי אחר מנהיג. במהלך התקופה המאוחרת של מונטגומרי (1965-1968) הוא ניגן חלק מיצירותיו המקוריות לצד עיבודים תזמורתיים של שירי פופ. טהרני ג'אז התענגו על ההקלטות של מונטגומרי עד שנת 1965, אך ההקלטות שלאחר מכן לקראת סוף הקריירה שלו, גררו תלונות על כך שנטש את ההארד בופ לטובת פופ-ג'אז, למרות שמונטגומרי הסביר כי עבודתו המאוחרת שהייתה נגישה לקהל רחב יותר, צוברת עוד קהל לעבודתו המוקדמת. לסיכום, התקופה המאוחרת בקריירה שלו זיכתה אותו בעושר משמעותי ויצרה פלטפורמה לקהל חדש שנחשף להקלטות המוקדמות שלו.
טכניקה

ביחד עם שימושו הנרחב בנגינה באוקטבות, מונטגומרי הצטיין בנגינה של "צלילים בודדים" והיווה השראה רבה בשימושו בטכניקת הבלוק-קורדס בסולואים שלו.
במקום להשתמש במפרט גיטרה, מונטגומרי פרט על מיתרי הגיטרה בעזרת האגודל, מה שייחד אותו משאר הגיטריסטים והעניק לו צליל חם ונעים.
קריירת הקלטות

מונטגומרי היה בסיבובי הופעות עם האורקסטרה של נגן הוויברפון ליונל המפטון מיולי 1948 עד ינואר 1950. לאחר מכן חזר לאינדיאנפוליס ולא הקליט שוב עד דצמבר 1957 פרט להקלטה אחת בשנת 1955 שכללה את אחיו מונק מונטגומרי והחצוצרן פרדי האברד, שערך את הופעת הבכורה שלו עם מונטגומרי. רוב ההקלטות שנעשו על ידי מונטגומרי ואחיו 1957-1959 פורסמו בפסיפיק רקורדס.
ב 1959 מונטגומרי חתם על חוזה הקלטות בחברת התקליטים ריברסייד, בה נשאר עד סוף שנת 1963, בדיוק לפני שהחברה פשטה את הרגל. ההקלטות מתקופה זו נחשבות על ידי חובבי והיסטוריוני ג'אז כטובות והמשפיעות ביותר של מונטגומרי. שתי הקלטות שעשה בינואר 1960 הניבו את האלבום 'The Incredible Jazz Guitar of Wes Montgomery', שהוקלט ברביעייה עם הפסנתרן טומי פלנגן, הבסיסט פרסי הית והמתופף אלברט "טוטי" הית. באלבום זה הוקלטו שתיים מהיצירות הידועות ביותר של מונטגומרי, "Four on Six" ו - "West Coast Blues".
כמעט כל האלבומים של מונטגומרי בריברסייד הוקלטו בהרכבים מצומצמים, בדרך כלל בשלישייה (עם האורגניסט שלו מימי אינדיאנפוליס, מלווין ריין), רביעייה, או חמישייה שניגנה שילוב של סטנדרטי ג'אז מהירים בסגנון הארד בופ ובלדות איטיות שקטות. "Fusion" הוא האלבום הראשון בו הקליט ווס עם אנסמבל מיתרים.
אחד שיתופי הפעולה המשמעותיים בקריירת ההקלטות של ווס היה עם וירטואוז הוויברפון מילט ג'קסון ורביעיית הג'אז מודרנית. אורין קיפניוז, המפיק של ווס, התעקש על שיתוף פעולה זה כתנאי לחתימה על החוזה הקלטות סולו של ווס עם ריברסייד.
בשנת 1964 מונטגומרי עבר לורב רקורדס למשך שנתיים, תקופה זו הניבה מספר אלבומים בהם ווס הקליט עם האורגניסט ג'ימי סמית' ועם ביג בנד "Moving Wes״, עם אורקסטרת מיתרים ״Bumpin״ ו
״טקילה״, ושילוב של שניהם באלבומים: "Going Out of My Head" וגם "Dreaming California".
מוות

בבוקר ה 15 יוני 1968, בביתו באינדיאנפוליס, אינדיאנה, מונטגומרי התעורר ואמר לאשתו שהוא "לא מרגיש טוב". לאחר מכן התמוטט, ומת מהתקף לב בתוך דקות ספורות. מונטגומרי נפטר בגיל 45 לאחר חזרה מסיבוב הופעות עם החמישייה שלו ובשיא תהילתו, לאחר שהגיע לפופולריות שרק אמני ג'אז מעטים בהיסטוריה זכו לה. הפארק באינדיאנפוליס, עיר מולדתו של מונטגומרי, הוקדש לכבודו ונקרא על שמו.
דיסקוגרפיה > ריברסייד (1958–1964)

ההקלטות של ווס לריברסייד\מיילסטון רקורדס כוללות הקלטות של האחים מונטגומרי שנמצאות בסט של 12 אלבומים:
Wes Montgomery: The Complete Riverside Recordings.
1958: 'Fingerpickin
1958: Far Wes
1959: The Wes Montgomery Trio
1959: Yesterdays
1959: Pretty Blue
1960: The Incredible Jazz Guitar of Wes Montgomery
1960: Cannonball Adderley and the Poll-Winners
1960: Movin' Along
1961: So Much Guitar
1961: Wes and Friends
1961: (Bags Meets Wes! (with Milt Jackson
1962: Full House
1963: Fusion!: Wes Montgomery with Strings (strings arranged by Jimmy Jones)
1963: Boss Guitar
1963: Portrait of Wes
1963: Guitar on the Go
1963: The Alternative Wes Montgomery (טייקים חלופיים של אלבומים קודמים)
1964: Panorama (הופק על ידי אורין קיפניוז)
דיסקוגרפיה > ורב רקורדס (1964–1966)

1964: Movin' Wes
1965: (Bumpin' (Wes Montgomery album) arranged and conducted by Don Sebesky)
1965: Smokin' at the Half Note
1965: (Goin' Out of My Head (arranged and conducted by Oliver Nelson
1966: (California Dreaming (arranged and conducted by Don Sebesky
1966: (Further Adventures of Jimmy and Wes (with Jimmy Smith
1966: (Tequila (arranged and conducted by Claus Ogerman
1966: (Jimmy & Wes: The Dynamic Duo (with Jimmy Smith
1969: Willow Weep for Me (unused takes from the Smokin' at the Half Note session; overdubbed woodwinds and brass arranged and conducted by Claus Ogerman)
1970: Eulogy
דיסקוגרפיה > איי אנד אם רקורדס (1967–1968)

1967: (A Day in the Life (arranged and conducted by Don Sebesky (איי אנד אם רקורדס/CTI Records)
1968: (Down Here on the Ground (arranged and conducted by Don Sebesky (איי אנד אם רקורדס/CTI Records)
1968: (Road Song (arranged and conducted by Don Sebesky (איי אנד אם רקורדס/CTI Records)
דיסקוגרפיה > נגן אורח

1958: Kismet, The Mastersounds
1960: (Cannonball Adderley and the Poll Winners (leader: Cannonball Adderley
1960: (West Coast Blues! (leader: Harold Land
1960: (Work Song (leader: Nat Adderley
יחיאל קרל גוגנהיים

| --- | --- |

 לידה:  12 בינואר 1906 פרנקפורט, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  16 באוקטובר 2002 (בגיל 96) ירושלים 
 ענף מדעי:  תזונה 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
יחיאל קרל גוגנהיים (12 בינואר 1906 - 16 באוקטובר 2002) היה פרופסור לתזונה, שעמד בראש המחלקה לתזונה של בית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים משנת 1949 עד 1974. גוגנהיים, רופא בהשכלתו, עסק בחקר התזונה והיה יועץ לממשלת ישראל ולגופים שונים בתחום זה. הוא חיבר כמה ספרים בנושא התזונה ופרסם כ-250 מאמרים בנושאי תזונה ובריאות.
מחקריו של גוגנהיים ופרסומיו משמשים עד היום ציון דרך עבור דורות של תלמידים, מורים ואנשי מקצוע בנושאי המזון והתזונה.
קורות חייו

גוגנהיים נולד בפרנקפורט על המיין שבגרמניה. למד רפואה בין 1924 ל-1929 בפרנקפורט, במינכן ובלייפציג. עבודתו לתואר דוקטור הייתה בתחום הפרמקולוגיה. בתחילת 1930 עמד בבחינות בהצטיינות (Magna cum laude).
במהלך לימודיו באוניברסיטה, משנת 1928 ועד קבלת התואר, עבד במכון הפרמקולוגי של אוניברסיטת פרנקפורט, שימש כמתמחה במחלקה למחלות פנימיות בבית חולים בברלין ובמכון הכימי של אותו בית חולים. עד 1933 הועסק כעוזר מחקר במכון להיגיינה של אוניברסיטת פרנקפורט ועסק בבדיקות מעבדה רפואיות ובמחקר מדעי בתחום המטבוליזם (חילוף חומרים) של חיידקים. בהמשך עבד במרפאת האוניברסיטה למחלות פנימיות. בשנות עבודתו בבתי החולים נדבק פעמיים במחלת השחפת שאילצה אותו לעזוב את עבודתו כרופא בבית חולים ולעבור למחקר ביו כימי.
ב-1 במרץ 1933 הצטרף למכון לדיאגנוסטיקה בקטריולוגית בברלין-שרלוטנבורג ועמד להתמנות לרופא ראשי של המכון בתוך חודש. עליית הנאצים לשלטון סיכלה תוכנית זו והוא פוטר ביום האחרון לחודש מרץ.
בנובמבר של אותה שנה עלה לארץ ישראל, ובמאי 1934 החל עבודתו באוניברסיטה העברית בירושלים במחלקה לכימיה ביולוגית, ועסק בבדיקות כימיות של אדמת מדבר יהודה כחלק ממחקר על צמחי המדבר. ב-1935 חזר לעסוק בתחום התמחותו עת הצטרף למחלקה להיגיינה ולבקטריולוגיה של האוניברסיטה, תחילה כמתנדב ואחר כך בעזרת מענקי מחקר.
בשנת 1941 הוקמה במכון מעבדה לתזונה, וגוגנהיים התמנה לעוזר שלא מן המניין והתקדם בדרגות לעוזר מחלקה (1944) ולמדריך תזונה (1948). בשנים 1951–1952 השתלם בתחום התזונה בבית הספר הרווארד לבריאות הציבור (Harvard School of Public Health) בבוסטון שבארצות הברית. לאחר שובו התמנה למרצה בתזונה ובהמשך (1955) כפרופסור מן המניין.
גוגנהיים הקים וניהל את המחלקה לתזונה של בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית והיה בין מקימי בית הספר לתזונה בפקולטה לחקלאות ברחובות, על אף שבתחילה התנגד למיקומו בעיר זו. פועלו של פרופסור גוגנהיים הוכר בעולם. הוא היה עמית מחקר בהרווארד ופרופסור אורח בברקלי. ב-1968 הוענקה לו חברות כבוד של המכון האמריקאי לתזונה (American Institute of Nutrition). בשנת 1974 יצא לגמלאות ופרש מפעילות אקדמית סדירה, אך המשיך לשמור על קשר עם האוניברסיטה וללמד בה כפרופסור אמריטוס.
נוסף לפעילותו האקדמית שימש גוגנהיים בתפקידי ייעוץ לגופים ציבוריים בתחומו. החל בשנת 1943 היה מזכיר ועדת התזונה של הסוכנות היהודית. עם קום המדינה הושאל לממשלת ישראל כיועץ תזונה למשרד הקיצוב והאספקה ומנהל מדור התזונה בלשכת הבריאות המחוזית בירושלים. בשנים שלאחר מכן שימש יועץ תזונה למשרד הבריאות ויושב ראש ועדת התזונה של מועצת הבריאות. הוא הגדיר את תפריט המזון המומלץ שהיה הבסיס להרכב המזון של ילדי ישראל בשנים אלו, הידועות כשנות ה"צנע".
פרופסור גוגנהיים האריך ימים. כשנשאל פעם על הסיבה לכך לא ייחס זאת דווקא לתזונתו אך אמר: "זכיתי לאריכות ימים ולמזלי זכתה לכך גם אשתי. למה? אני לא יודע. אני יכול לאמר שכל חיינו אכלנו לשובע ולהנאתנו תפריט מגוון, והכל במידה. לא פחות מדי ולא יותר מדי. בעונג ובמידה" הוא נפטר בירושלים ב-16 באוקטובר 2002, בגיל 96.
עבודתו המדעית ופרסומיו

עבודתו המדעית הייתה כולה בתחום התזונה, במיוחד לגבי השפעותיה על בריאות הציבור. נוסף לערכם העיוני-אקדמי היו לפרסומים רבים שלו השלכות מעשיות. כך לדוגמה פרסם בשנת 1950 עבודה על הבעיות בבקרה על גלידה. בשנת 1965 פיתח במימון מענק מחקר של משרד החקלאות האמריקאי, תערובת מזון עשירה בחלבונים ודלת שומן מצמחים. גוגנהיים מצא שבארצות המזרח התיכון חסר מקור חלבונים עשיר היכול לספק אנרגיה ואבני בניין לגוף האדם בכלל ולהתפתחות תינוקות וילדים בפרט.
עבודתו המדעית ופרסומיו > מאמרים

בשנותיו הראשונות פרסם מאמרים בגרמנית ולאחר מכן באנגלית ובעברית (רובם הגדול). בשנות השלושים של המאה העשרים עסק במחקר בסיסי ועל כן מאמריו אף הם בתחומים אלה:
תזונת חיידקים - השפעות חומרים שונים על המטבוליזם של חיידקים.
ביוכימיה, פיזיולוגיה, פרמקולוגיה וסרולוגיה - מחקרים רבים על השפעות חומרים שונים (ויטמינים, הורמונים, חומצת אמינו, חלבונים, אלקטרוליטים, יסודות קורט ואנטיביוטיקה) או מחסור בהם על גופם של יצורים חיים.
בשנים שלאחר מכן עסק בהרכב המזון ובדיאטה (תפריט המזונות) של האדם וחלקם בבריאות הציבור.
מחקרי מזון - מספר דוגמאות: תכולות ויטמינים במזונות כגון חלב, חמאה, פירות וירקות הגדלים בארץ ישראל ומחקר דומה על מינרלים; ערכים תזונתיים של חלבון בקמח מועשר בסויה.
תזונה ובריאות הציבור - מאמרים כגון: מנהגי מזון וצריכתו בקרב יהודי קוצ'ין בישראל; מצב התזונה וצריכת מזון אצל נשים הרות באזורי פיתוח בישראל; דיאטה, מעמד סוציאלי ושכונות בירושלים.
לבד מפרסומים אקדמיים פרסם מאמרים רבים גם בכתבי עת הנקראים על ידי רופאים והעוסקים בבריאות הציבור. גוגנהיים גם ערך במשך כשלושים שנה את ירחון התזונה "דפים לתזונה".
עבודתו המדעית ופרסומיו > ספריו

תורת התזונה, ספרית פועלים, 1954
טבלאות הרכב המזונות, משרד החינוך והתרבות, 1955
תזונת האדם :פיזיולוגיה, בריאות-ציבור, פאתולוגיה, הוצאת מאגנס, 1964
התזונה מימי-קדם ועד ימינו :מדע-התזונה בהתפתחותו, הוצאת מאגנס 1985
נושאים בסיסים בהיסטוריה של התזונה, 1995 (ספרו האחרון)
רוב ספריו ממשיכים לצאת לאור במהדורות נוספות.
הכנוס המדעי של ההסתדרות הרפואית העברית בארץ ישראל, שנת 1939

בתאריכים 31 במאי – 1 ביוני לשנת ה'תרצ"ט 1939 נערך בבית הבריאות כנס רפואי-מדעי שארגנה ההסתדרות הרפואית העברית בא"י. בכנס השתתפו מרבית מבכירי הרופאים בארץ ישראל לתקופה. ראו: ד"ר קרל גוגנהיים: על התצרוכת והמחסור בוויטמין C (ישיבה ד' בתאריך 1 ביוני)
פרסים

גוגנהיים היה חתן פרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית מטעם עיריית תל אביב לשנת 1955.
הערות שוליים

↑  "מה פסול בהמבורגר?", ראיון בעיתון מעריב, 14.1.97.
↑  בין המשתתפים (לפי א'-ב'): הנרי אונגר, יצחק איצקוביטש, מקס בוכמן, יחיאל קרל גוגנהיים, אדוארד גורדון יוסף (ג'וזף), בנו גרינפלדר, אברהם דרוקמן, פריץ דרייפוס, פנחס וייל, חיים ארנסט ורטהיימר, פליכס זולמן, יעקב זס, רפאל משה חפץ, לודוויג פרדיננד מאייר, פליקס מנדל, דוד מרגלית, מכס מרכוס, אריה סדובסקי, רוברט פישר, יוסף פרגר, ברנרד צונדק, גאורג צונדק, הרמן צונדק, יוליוס קליברג, שמעון רוזנבאום, יהודה לייב רוקח, משה רחמילביץ'
↑  תוכנית הכינוס המדעי של ההסתדרות הרפואית העברית בא"י לשנת ה'תרצ"ט 1939, 30 במאי – 1 ביוני בבית הבריאות ע"ש שטראוס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290287005171  ISNI: 0000 0000 7901 9476  LCCN: n80113000  NLA: 35252568  VIAF: 1317334   WorldCat (עם VIAF): 1317334
התמודדות ממוקדת הימנעות

בפסיכולוגיה, התמודדות ממוקדת הימנעות (באנגלית: Avoidance coping) היא דרך התמודדות המתמקדת בהימנעות מגורם הלחץ או מהתגובה לגורם הלחץ, כגון התרחקות מאחרים, הכחשת קיומו של גורם הלחץ והתנתקות ממחשבות או רגשות הקשורות לגורם הלחץ. למרות שהתמודדות ממוקדת הימנעות יכולה להפחית את הלחץ לטווח הקצר, היא תיחשב כלא אדפטיבית אם האדם ימשיך להישען עליה לטווח הארוך.
במהלך השנים נעשו מספר ניסיונות לסווג את סגנונות ההתמודדות השונים. הבחנה מקובלת היא בין שתי חלוקות עיקריות. חלוקה ראשונה מבחינה בין התמודדות ממוקדת "גישה" לבין התמודדות ממוקדת "הימנעות" וחלוקה שנייה מבחינה בין התמודדות ממוקדת בעיה, לבין התמודדות ממוקדת רגש.
ייתכן שבתחילת התהליך אדם ינקוט בהתמודדות ממוקדת הימנעות שמטרתה להפחית חרדה, ולאחר מכן ינקוט בהתמודדות ממוקדת גישה בניסיון להחזיר את השליטה. התמודדות ממוקדת הימנעות והתמודדות ממוקדת גישה יכולות להופיע בו זמנית לאורך תהליך ההתמודדות כאשר נוכחותן משתנה בהתאם לעיבוד המידע אודות הלחץ בנקודת זמן נתונה.
קיימים סוגים שונים של התמודדות ממוקדת הימנעות: אסטרטגיות המתמקדות בהימנעות מגורם הלחץ, כגון התנתקות מניסיון לפתור את גורם הלחץ והתרחקות מאחרים, ואסטרטגיות המתמקדות בהימנעות ממחשבות ורגשות הקשורות לגורם הלחץ, כגון ניתוק ממחשבה או רגש הקשור לגורם הלחץ, התעסקות ומיקוד בפנטזיה.
רמות גבוהות של התמודדות ממוקדת הימנעות עשויות להוביל לאבחנה של הפרעת אישיות נמנעת, אם כי לא כל מי שמציג התנהגויות כאלה עונה על הקריטריונים האבחוניים של ההפרעה. התמודדות ממוקדת הימנעות היא גם סימפטום של הפרעת דחק פוסט-טראומטית, וקשורה לתסמינים של דיכאון וחרדה. התמודדות ממוקדת הימנעות היא חלק מתאוריית ההתקרבות – הימנעות שהציג הפסיכולוג קורט לוין.
ראו גם

מחשבות אילו
דחיינות
הערות שוליים

1 2  David L. Tobin, Kenneth A. Holroyd, Russ V. Reynolds, Joan K. Wigal, The hierarchical factor structure of the coping strategies inventory, Cognitive Therapy and Research 13, 1989-08-01, עמ' 343–361 doi: 10.1007/BF01173478
1 2  Heather Littleton, Samantha Horsley, Siji John, David V. Nelson, Trauma coping strategies and psychological distress: A meta-analysis, Journal of Traumatic Stress 20, 2007-12, עמ' 977–988 doi: 10.1002/jts.20276
1 2  Susan Roth, Lawrence J. Cohen, Approach, avoidance, and coping with stress., American Psychologist 41, 1986, עמ' 813–819 doi: 10.1037/0003-066X.41.7.813
↑  Amanda M. Haskell, Peter C. Britton, Richard J. Servatius, Toward an assessment of escape/avoidance coping in depression, Behavioural Brain Research 381, 2020-03, עמ' 112363 doi: 10.1016/j.bbr.2019.112363
| טראומה נפשית |
| --- | --- | --- |
| מצבי טראומה | סכנת חיים • אלימות • התעללות • אונס • אלימות מינית • מלחמה • טרור  • קרב • תאונת דרכים • טראומה גופנית • שכול • שוד  • אסון טבע • שרפה • הגירה |  |
| מאפייני טראומה | מצוקה נפשית • חרדה • פחד • דאגה • בכי • חוסר אונים • אימה • תבהלה • עוררות • טריגר •  הימנעות • התמודדות ממוקדת הימנעות • רומינציה • מחשבות פולשניות • מחשבות אילו • אשמת שורדים • האשמה עצמית (אנ') • האשמה (אנ') • אשמה (רגש) |  |
| תגובת דחק | דחק • תגובת הילחם או ברח • מערכת העצבים הסימפתטית • ציר ה-HPA • עומס אלוסטטי |  |
| הפרעות | הפרעות הקשורות לטראומה וגורמי דחק • נפגע חרדה • הפרעת דחק חריפה • הפרעת דחק פוסט-טראומטית • הפרעה פוסט-טראומטית מורכבת • טראומה משנית • הפרעת הסתגלות • הפרעת חרדה • התקף חרדה • ביעותי לילה • נדודי שינה • דיסוציאציה • פלשבק • הפרעת דה-פרסונליזציה • הפרעת דה-ריאליזציה |  |
| גורמי חוסן | חוסן נפשי • רשת חברתית • דתיות • מודל רגישות-דחק • מודלים של תורשה, סביבה והתפתחות • סטטוס חברתי • שונות קצב לב |  |
| התמודדות | התמודדות • צמיחה פוסט-טראומטית • תמיכה חברתית • עזרה עצמית • פעילות גופנית • טכניקות הרפיה • מדיטציה טרנסצנדנטלית • אימוני נשימה • הסחת דעת • אסקפיזם |  |
| תרופות | תרופות נוגדות דיכאון • סרטרלין • פרוקסטין • ונלפקסין • פלואוקסטין • קנאביס |  |
| טיפול נפשי | טיפול בהפרעת דחק פוסט-טראומטית • עזרה ראשונה פסיכולוגית • מודל מעש"ה • קבוצת תמיכה • טיפול קוגניטיבי-התנהגותי • טיפול קוגניטיבי-התנהגותי ממוקד בטראומה (אנ') • טיפול בעיבוד קוגניטיבי • EMDR • תרפיית חשיפה ממושכת |  |
| עמותות | ער"ן • נט"ל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282447505171  BnF: cb12424331m (data)  GND: 4187891-7  LCCN: sh85010555 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי זימבבואה–צ'ילה

| יחסי זימבבואה–צ'ילה |
| --- | --- |
זימבבואה: צ'ילה


זימבבואה: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
390,757: 756,102
אוכלוסייה
16,713,567: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
26,538: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,588: 16,956
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה דמוקרטית

יחסי זימבבואה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת זימבבואה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת זימבבואה לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בזימבבואה אינם זקוקים לאשרה מראש על מנת לעשות כן, אלא מקבלים אחת עם הכניסה למדינה או מנפיקים אשרה אלקטרונית (eVisa). לעומת זאת, אזרחי זימבבואה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה זקוקים לאשרה על מנת לעשות כן.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה אינה מיוצגת בזימבבואה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. צ'ילה האמינה את שגרירותה שבברזיליה, בירת ברזיל, על היחסים עם זימבבואה.
זימבבואה אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי זימבבואה–נמיביה

| יחסי זימבבואה–נמיביה |
| --- | --- |
זימבבואה: נמיביה


זימבבואה: נמיביה
שטח (בקילומטר רבוע)
390,757: 824,292
אוכלוסייה
16,713,567: 3,045,810
תמ"ג (במיליוני דולרים)
26,538: 12,351
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,588: 4,055
משטר
רפובליקה

יחסי זימבבואה–נמיביה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת זימבבואה לבין רפובליקת נמיביה.
היסטוריה

המפלגות השולטות בנמיביה (מאז שהמדינה זכתה בעצמאות ב-1990) ובזימבבואה (מאז שהמדינה זכתה בעצמאות ב-1980) מקיימות יחסים קרובים עוד מימי המדינות כמדינות חסות, כאשר הן פעלו כתנועות אנטי קולוניאליסטיות ונגד הממשלות שייצגו את האוכלוסייה הלבנה המעטה ולא את רוב האוכלוסייה באזור.
נמיביה שלחה חיילים מכוחותיה אל הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו יחד עם חיילים זימבבואים בחיל משלוח אחד משותף על מנת לעזור ללורן קבילה בהפיכה כנגד הנשיא המכהן מובוטו ססה סקו בסוף שנות התשעים של המאה העשרים ובתחילת העשור הראשון של המאה העשרים ואחת. ההפיכה הצליחה וקבילה כיהן כנשיא הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו עד הירצחו ב-2001.
בין נמיביה וזימבבואה מפרידה בוטסואנה. בנקודה בה הגבול הנמיבי הכי קרוב אל הגבול הזימבבואי עם בוטסואנה מפרידים בין שתי המדינות 156 מטרים בלבד. במקום נפגשים הגבולות של ארבע מדינות: זמביה, בוטסואנה, נמיביה וזימבבואה.
נציגויות דיפלומטיות

זימבבואה מיוצגת בנמיביה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בוינדהוק, בירת המדינה.
נמיביה מיוצגת בזימבבואה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בהארארה, בירת המדינה.
יוהאן החמישי, רוזן נסאו-דילנבורג

יוהאן החמישי, רוזן נסאו-דילנבורג (9 בנובמבר 1455 - 30 ביולי 1516) היה רוזן נסאו (זיגן, דילנבורג, האדאמאר והרבורן), ויאנדן ודיאץ, לורד של ברדה וסבא של וילם הראשון, נסיך אורנז'.
ביוגרפיה

יוהאן נולד ב-9 בנובמבר 1455 בברדה, ליוהאן הרביעי, רוזן נסאו-דילנבורג ומריה מלון-היינסברג, בתם של יוהאן השני, רוזן לון-היינסברג ואנה מזולמס-בראונפלס.
בשנים 1504 ו-1505 היה יוהאן הסטאדהאודר של חלרה וצוטפן. בשנת 1504, הוא ירש את ברדה ואת ויאנדן מאחיו אנגלברכט השני מנסאו.
ב-30 ביולי 1516 מת יוהאן בדילנבורג, ולאחר מותו ירש בנו הבכור הנרי את נחלותיו בהולנד, בעוד בנו האחר וילהלם ירש את נחלותיו בגרמניה.
משפחתו

בשנת 1482 התחתן יוהאן עם אליזבת מהסן-מרבורג, בתם של היינריך השלישי, רוזן הסן ואנה מקאצנלבוגן, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
היינריך השלישי, רוזן נסאו-ברדה (1483–1538)
יוהאן מנסאו-ויאנדן-דיאץ (1484–1504)
ארנסט מנסאו (1486)
וילהלם הראשון, רוזן נסאו-דילנבורג (1487–1559), אביו של וילם הראשון, נסיך אורנז'.
אליזבת מנסאו (1488–1559)
מריה מנסאו (1491–1547)
הערות שוליים

↑  John Morby, Dynasties of the World: a chronological and genealogical handbook (Oxford, Oxfordshire, U.K.: Oxford University Press, 1989), page 135.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 138779511  VIAF: 95406805   WorldCat (עם VIAF): 95406805