stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ולדימיר דז'ניבקוב

| --- | --- |

 לידה:  13 במאי 1942 (בן 82) קזחסטן הסובייטית
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית
 לאום:  ברית המועצות סובייטי/רוסיה רוסיה
 השכלה:  Tashkent Suvorov Military School (1960)  Yeysk Higher Military Aviation Institute (1965)  אוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 עיסוק בעבר:  טייס
 תקופת השירות:  1970–1988 (כ־18 שנים)
 דרגה:  גנרל-מיור
 זמן שהייה בחלל:  145 ימים, 15 שעות, 58 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  1
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  3 שעות 35 דקות
 משימות
 סויוז 27, סויוז T-12, סויוז T-13, סויוז T-6, סויוז 39, סויוז 26 
 עיטורים
  (פעמיים)   (5 פעמים)    
 
ולדימיר אלכסנדרוביץ' דז'ניבקוב (ברוסית: Владимир Александрович Джанибеков; ‏נולד ב־13 במאי 1942) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל בחמש משימות כחבר משלחת לתחנת החלל סאליוט 6 וסאליוט 7.
ביוגרפיה

ולדימיר דז'ניבקוב נולד בכפר בקזחסטן הסובייטית למשפחת פקיד ממוצא רוסי.
בשנת 1960 הוא סיים בית ספר צבאי בטשקנט, ולאחר שנה התחיל ללמוד טייס. הוא התחתן בשנת 1964 והחליף את שם משפחתו לשם משפחת אשתו (דבר חריג בתקופת ברית המועצות). החל משנת 1965 הוא שירת בחיל האוויר הסובייטי. בשנת 1970 נכלל ביחידת הקוסמונאוטים. באותה תקופה הוא התחתן, ושינה את שם משפחתו לשם משפחתו של אשתו.
בשנת 1978 ביצע טיסה בחללית סויוז 27 לצד אולג מקארוב. החללית התחברה לתחנת החלל סאליוט 6 בה כבר פעל משלחת מס' 1. דז'ניבקוב ומקארוב חזרו לכדור הארץ בחללית סויוז 26.
בשנת 1981 נערכה הטיסה השנייה בחללית סויוז 39, וכעבור שנה הטיסה השלישית בחללית סויוז T-6.
בשנת 1984 נערכה הטיסה רביעית של ולדימיר דז'ניבקוב בחללית סויוז T-12. במהלך טיסה זו הוא עשה פעילות חוץ-רכבית.
בשנת 1985 תחנת חלל סליוט 7 איבדה קשר עם מרכז שליטה קרקעי. בעקבות כך הוחלט לשלוח חללית סויוז T-13 עם ולדימיר דז'ניבקוב (מפקד צוות) וויקטור סביניך במטרה לבצע עגינה ידנית ולתקן את התקלה. הצוות הצליח לבצע את המשימות הנדרשות ובהמשך החל לפעול כמשלחת מס' 4 לתחנת החלל. דז'ניבקוב חזר לאחר 110 ימים בחלל.
בשנת 1988 קודם לתפקיד ניהולי במערך הכנת הקוסמונאוטים. בבחירות 1995 הוא עמד בראש מפלגה לצד אירינה חקמדה ורולאן ביקוב.
דז'ניבקוד הוא חבר איגוד הציירים, וצייר מספר בולים סובייטים ואמריקאים.
בשנים 1991–1994 הוא היה חבר צוות רוסי-אמריקאי, שניסו לבצע טיסה סביב כדור הארץ על כדור פורח.
הר סונג

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג הר:  גוש נטוי
 גובה:  1,512 מטרים (הר שָׁאושְׁה - 少室)
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 מיקום:  מחוז חנאן
 אורך הרכס:  64 ק"מ 
 מסלול ההעפלה הקל:  רכבל
 קואורדינטות:  34°29′05″N 112°57′37″E﻿ / ﻿34.484722°N 112.960278°E﻿ / 34.484722; 112.960278
  (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןסונג(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןסונג
 
הר סונג (סינית: 嵩山; פיניין: Sōng Shān; תעתיק סונג שאן – מילולית הר נישא) הוא הר במרכז מחוז חנאן שבמרכז סין. להר יש חשיבות היסטורית ותרבותית כהר המרכזי מחמשת ההרים הגדולים של סין. ההר שוכן על הגדה הדרומית של הנהר הצהוב. פסגתו הגבוהה ביותר היא הר שָׁאושְׁה (少室) בגובה 1,512 מטרים מעל פני הים. ב-2010 הכריז ארגון אונסק"ו על קבוצה של מבנים בשטח של 40 קמ"ר בעמק שבין שתי הפסגות העיקריות של ההר כאתר מורשת עולמית.
גאוגרפיה

רכס סונגשאן שוכן בנפה העירונית דנגפנג, השייכת בנציבות העירונית ג'נגג'ואו, כ-80 קילומטרים מערבית לג'נגג'ואו בירת מחוז חנאן בקרבה ללוו-יאנג, אחת הבירות ההיסטוריות של סין. הרכס כולל כמה הרים שגובהם מגיע עד קרוב ל-1,500 מטרים. הרכס משתרע לאורך של כ-64 קילומטרים ממזרח למערב על שטח של כ-450 קמ"ר, והוא נחלק לשניים, החלק המזרחי של הר טָאיְשְׁה (太室) והחלק המערבי של הר שָׁאושְׁה (少室). בכל חלק יש 36 פסגות. המדרונות מטפסים בתלילות מהעמקים ומיוערים בצפיפות. גובה הרכס נע בין 350 מטרים מעל פני הים ועד ל-1491.7 מטרים בפסגת ג'וּ'נְגִ'י (峻极), הפסגה הגבוהה ביותר של הר טָאיְשְׁה או עד ל-1,512 מטרים בפסגת הר שָׁאושְׁה.
גאולוגיה

בארכאיקון היה האזור מתחת לפני הים. שלושה אירועים בוני הרים התחוללו במהלך עידן הפרוטרוזואיקון בהר, והם קרויים על שם אתרים בהרים. אורוגנזת סונְגְיָאנְג לפני 2.5 מיליארד שנים, אורוגנזת ג'ונְגְיְוֵּ'ה לפני 1.85 מיליארד שנים ואורוגנזת שאולין לפני 543 מיליון שנים. הצורה הסופית של ההר נקבעה בעקבות הפעילות הטקטונית המכונה תנועת יֵנְשָׁאן (Yanshan Movement), בין היורה לקרטיקון שקבעה את צורתם של רכסי הרים רבים בסין. השכבות הגאולוגיות מתקופות גאולוגיות נרחבות בהר סונג והמאובנים הרבים מאפשרים מחקר גאולוגי ופלאונטולגי עשיר ולכן נבחר הר סונג ב-2004 כפארק גאולוגי (Geopark) של אונסק"ו, חלק מהרשת הגלובלית של פארקים גאולוגיים.
היסטוריה

הר סונג נחשב הר קדוש בסין כבר בזמנים קדומים שבהם האמינו שמקור כוחו של השליט בשמים. על פי הקלאסיקה של ההרים והימים "טאישה ושאושה שניהם קברים, ומנחות לשמים ולירקן מובאים אליהם". הסינים הקדומים האמינו שהר סונג הוא האב הקדמון של עשרת אלפי הרים וכי האלים בני האלמוות (仙 - xian שיאן) שוכנים על פסגות ההר. עקב כך נהגו השליטים להקריב קרבן על פסגת ההר במטרה ליצור קשר עם האלים, ולהתפלל לשגשוג מדינתם. על פי המיתוסים נהג הקיסר הצהוב המיתולוגי "לפגוש את האלים" לעיתים קרובות על הר סונג, וכך נהגו גם הקיסרים המיתולוגיים האחרים: יאו, יו ושון. השליט האנושי הראשון שיש לגביו תיעוד היסטורי כי העלה קורבן בהר היה המלך וו משושלת ג'ואו, שעשה זאת לכבוד ניצחונו על שושלת שאנג. מתקופת קיסר זה ועד סופה של תקופת שושלת צ'ינג, שושלת הקיסרים האחרונה בסין, קיים תיעוד על 68 קיסרי סין שביקרו בהר או העלו קורבן על ההר.
הסיבה לכך שההר הפך להר קדוש נעוצה בהיות האזור שסביב ההר ערש הציוויליזציה הסינית. נתגלו עדויות רבות ליישובי קבע סביב ההר המתוארכות לתקופה הפלאוליתית, לדוגמה באתר מערת גְ'ה-גִ'י (Zhiji) שבה נתגלו שימוש באש ושרידים פלאוליתיים רבים. בתקופה הנאוליתית התקיימו באזור התרבויות המתקדמות ביותר בפרהיסטוריה של סין: תרבות פֵּילִיגָאנְג (裴李崗‏; פין-יין Péilǐgāng) המתוארכת בין 7,000 ל-5000 לפנה"ס ותרבות דָאחֶצוּן (大河村). חשיבות האזור כערש התרבות הסינית קיבלה משנה תוקף משנות ה-70 של המאה ה-20 כאשר נתגלו בו אתרים מתרבות לונגשאן: האתר הארכאולוגי וָאנְגְצֶ'נְגְגָאנְג (王城岗, פין-יין: Wangchenggang) בדנגפנג והאתר שִׂיגָ'אי בסמוך לעיר שִׂינְמִי (新密‏ פין-יין Xīnmì) הסמוכה. מתרבות זו התפתחו המדינות הראשונות והשושלות הראשונות בסין: שיה, שאנג וג'ואו. כמה מערי הבירה של שושלות אלו הוקמו סביב ההר, כולל יָאנְגְצֶ'נְג (שמה הקודם של דנגפנג) ווָאנְגְצֶ'נְגְגָאנְג, שהייתה אחת משתי ערי הבירה של שושלת שיה. התקופה שבה פעלו שושלות אלו עיצבה את האומה הסינית, תהליך היסטורי שהתרחש למרגלות הר סונג. הר סונג הפך למרכז התרבות הסינית ובמקביל ל"מרכז הארץ" (中国, בפין-יין Zhongguo) בתודעה הסינית, כיום כינויה של סין כולה. מסופר על הדוכס ג'וֹאוּגונְג משושלת ג'ואו שחיפש את מרכז הארץ באמצעות שעון שמש בטקסים שנערכו ביָאנְגְצֶ'נְג (כיום דנגפנג) בירתה המזרחית של השושלת. גם הקמת מצפה הכוכבים בסמוך לדנגפנג בתקופת שושלת טאנג, זמן רב אחר-כך, נובעת מהאמונה כי האזור הוא מרכז העולם.
לאחר שהבודהיזם חדר לסין בתקופת שושלת האן נבנו מקדשים בודהיסטים רבים סביב ההר, כולל מקדש סונְגְיְוֵּ'ה, מנזר שאולין ומקדש חְווֵיְשָׁאן. מנזר שאולין היה גם המקור שממנו התפשט הזן בודהיזם בסין. לאזור היה גם תפקיד חשוב בהתפתחות הטאואיזם. בתקופת שושלת וי הצפונית פיתח הנזיר הטאואיסטי הנודע קוֹאוּ צְ'ייֵנְגְ'ה תוך כדי התבודדות את הכת המכונה בֵּייטְייֵנְשְׁה דָאו. המקום המרכזי שתפס ההר בתודעה, בתרבות ובדתות בסין גרם לכך שבמשך כ-2,000 שנים, החל בתקופת שושלת האן, דרך שושלות וי הצפונית, טאנג, סונג, ג'ין, יואן, מינג, צ'ינג וכלה ברפובליקה העממית של סין נבנו סביב ההר, מבנים דתיים ואזרחיים רבים, בהם שלושת צמדי השערים: טאישה, שאושה וצִ'ימוּ, שנבנו בתקופת שושלת האן, מבני הדת העתיקים ביותר בסין, והפגודה של מקדש סונְגְיְוֵּ'ה, הפגודה הראשונה מלבנים שנבנתה בסין והפגודה העתיקה ביותר בסין.
מבני דת

ההר הוא אחד ההרים הקדושים ביותר לטאואיזם בסין, וכולל מקדשים טאואיסטיים חשובים דוגמת מקדש ג'ונְגְיְוֵּ'ה, אחד המקדשים הטאואיסטיים הקדומים בסין, ויחד עם זאת יש גם נוכחות בודהיסטית ניכרת בהר. בהר שוכן מנזר שאולין, הנחשב מקום הולדת הזן בודהיזם, ואוסף הפגודות של המנזר הוא הנרחב ביותר בסין. אקדמית סונְגְיָאנְג שבסמוך היא אחת מארבע האקדמיות החשובות ביותר בסין העתיקה. על ההר ובסביבתו יש שפע של מנזרים טאואיסטיים ובייחוד בודהיסטיים. מבנים דתיים נוספים הם פגודת סונְגְיְוֵּ'ה מהמאה השישית, כמו גם הפגודות מתקופת שושלת טאנג (שלטה 907-618) במקדש פָאוָאנְג. שמונה אתרים של מבנים דתיים ואזרחיים השוכנים בעמק שבין הר טָאיְשְׁה (太室) הר שָׁאושְׁה המשתרעים על שטח 40 קמ"ר בסמוך לדנג פנג הוכרזו אתר מורשת עולמית ב-2010.
הערות שוליים

↑  ארבעת ההרים האחרים הם הר טאי במזרח, הר חְווָה במערב ושני הרים המכונים חֶנְג, הצפוני והדרומי
1 2  Song Mountain/Mount.Songshan
↑  Songshan Geopark
↑  בתרבות הסינית עשרת אלפים הוא משל למספר גדול בדומה למונח ריבוא בעברית
↑  Wangchenggang Site
↑  פסקת ההיסטוריה היא סיכום המידע המופיע ב-Nomination file בעמודים 98-96
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561468705171  VIAF: 315139914   WorldCat (עם VIAF): 315139914 
האולם הראשי במנזר שאולין
יער הפגודות במנזר שאולין
מקדש ג'ונְגְיְוֵּ'ה
ולדימיר דז'ורוב

| --- | --- |
דז'ורוב בשנת 2001
דז'ורוב בשנת 2001
 לידה:  30 ביולי 1962 (בן 62) מורדוביה, ברית המועצות
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות רוסקוסמוס
 לאום:  ברית המועצות ברית המועצות/רוסיה רוסיה
 תקופת השירות:  1987–2004 (כ־17 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  244 ימים, 5 שעות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  9
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  37 שעות, 36 דקות
 משימות
 סויוז TM-21/STS-71, STS-105/STS-108
 עיטורים
  
ולדימיר דז'ורוב (ברוסית: Владимир Николаевич Дежуров; ‏נולד ב־30 ביולי 1962) הוא קוסמונאוט רוסי שטס לחלל מספר פעמים והיה חבר צוות של תחנת החלל מיר ותחנת החלל הבין-לאומית.
ביוגרפיה

ולדימיר דז'ורוב נולד בעיירה במורדוביה למשפחה של אנשי צבא ברית המועצות. לאחר סיום בית ספר הוא התחיל ללמוד בבית ספר לטייסי קרב בחרקיב. בשנת 1983 הוא סיים את הלימודים עם תואר "טייס קרב-מהנדס". הוא שירת מספר שנים ביחידת חיל האוויר הסובייטי באזור אודסה.
בשנת 1987 דז'ורוב התחיל הכנות לטיסות חלל במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. הוא היה חבר בצוות גיבוי של מספר משימות חלל. בשנת 1995 הוא היה מפקד צוות של חללית סויוז TM-21 שהתחברה לתחנת החלל מיר. בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 17. לאחר הליך העברת אחריות ועזיבתה, משלחת מס' 18 החלה את פעילותה. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 115 ימי טיסה ו-5 פעילויות חוץ רכביות בטיסת STS-71 של מעבורת החלל אטלנטיס.
באוגוסט 2001 דז'ורוב טס לחלל בפעם השנייה. בטיסת STS-105 של מעבורת החלל דיסקברי הוא הגיע לתחנת החלל הבין-לאומית כחבר משלחת מס' 3 לתחנת החלל הבין-לאומית. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 128 ימים וביצוע 4 פעולות חוץ רכביות.
דז'ורוב עזב את יחידת הקוסמונאוטים בשנת 2004 והתחיל לעבוד במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים.
הרמן קרוק

| --- | --- |

הרמן קרוק תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1 במאי 1897 פלוצק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  18 בספטמבר 1944 (בגיל 47) מחנה הריכוז ואיווארה, אסטוניה 
 מדינה:  פולין 
 מפלגה:  הבונד 
 
הרמן קרוק (ביידיש: הערמאן קרוק; 19 במאי 1897, פלוצק, פולין – 18 בספטמבר 1944, מחנה לגדי, אסטוניה) היה ספרן ועיתונאי יהודי פולני, חבר מפלגת הבונד הסוציאליסטית הפולנית, ומחברו של יומן על קורותיו בתקופת השואה, בגטו וילנה ולאחר מכן במחנה עבודה באסטוניה.
קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נולד בפלוצק שבפולין. הצטרף לקבוצה סוציאליסטית יהודית המקורבת לתנועת הבונד. בהשפעת המהפכה ברוסיה עבר למפלגה הקומוניסטית הפולנית, אך במהרה התאכזב מעמדת הקומוניסטים בשאלה היהודית ובתחילת שנות ה-20 חזר לתנועת הבונד והיה פעיל ב'צוקונפט', תנועת-הנוער של המפלגה. בהמשך עבר לוורשה והתרכז בעיקר בתחום החינוכי החברתי, היה פעיל בארגון ספריות פועלים, השתתף ב'פולקס צייטונג', ביטאון ה'בונד', ונמנה עם מנהיגי ה'בונד' בפולין. בוורשה עבד כספרן ב"גראסער ביבליאטעק" והיה מזכיר "ליגת התרבות" (קולטור ליגע) בפולין.
קורות חיים > קורותיו בשואה

עם פלישת גרמניה הנאצית לפולין בספטמבר 1939 נמלט קרוק מוורשה והגיע עם זרם הפליטים לווילנה, שהועברה לשליטת ברית המועצות בעקבות הסכם ריבנטרופ מולוטוב, והייתה לבירת ליטא הסובייטית. בעזרת ה'בונד' קיבל קרוק אשרה לארצות-הברית, אך השלטונות הסובייטים מנעו ממנו לצאת מברית-המועצות. כשתקפה גרמניה הנאצית את ברית-המועצות וצבאה התקרב לווילנה, החליט להישאר בשלטון הגרמנים ולרשום את אירועי התקופה. בפתח יומנו כתב: ’אין הכוח ליטול שוב את מקל הנדודים ולצאת רגלי לדרך. אני נשאר... ואם אני נשאר, ואם אהיה קורבן הפשיזם, אטול למיצער את העט ואכתוב פנקס של עיר. ברור: וילנה תיכבש, הגרמנים יתחילו בפשיזציה של העיר, יהודים יוכנסו לגטו. כל זה ארשום.’
כשנכלא בגטו וילנה ב-1941 ארגן את יצירתה של ספריית הגטו, ופיקח על הקמתה ועל הרחבתה. הוא מילא מפקיד מרכזי במערכת הסיוע הסוציאלי בגטו וכן בחיי התרבות בגטו.
קרוק וזליג קלמנוביץ', סגן מנהל יווא בווילנה, נדרשו על ידי אנשי כח משימה רוזנברג לאסוף ולמיין את החומר הארכיוני של מכון ייווא וספריות נוספות. היה עליהם לבחור את החומר האיכותי, הוגדר 30%, וכל היתר נשלח לגריסה. עם הזמן הצטרפו אליהם למשימה חוקרים, משוררים ומשכילים יהודיים נוספים. חלקם הבריחו פריטים בעלי ערך אל תוך הגטו או החביאו אותם במקומות אחרים. הם זכו לכינוי "בריגדת הנייר".
קרוק כתב יומן ביידיש ובו תיעד את קורותיו בגטו, וכן את חיי היום יום בגטו. יומנו מהווה מקור רב ערך לחקר התקופה והוא אחד המסמכים החשובים ביותר בתיעוד גטו וילנה.
בספטמבר 1943, עם חיסול גטו וילנה, גורש קרוק למחנה הריכוז לגדי (Lagedi) באסטוניה. את הערך האחרון ביומן כתב קרוק ב-17 בספטמבר 1944. לאחר כתיבת ערך זה טמן קרוק את יומנו באדמתו של מחנה הריכוז לגדי באסטוניה. למחרת היום אולצו קרוק ויתר אסירי המחנה לערום עצים בערמה, נורו וגופותיהם הונחו על הערמה לשרפה. הצבא האדום, שהגיע למחרת, לא הצליח למנוע את הרצח, אך מנע את שרפת הגופות.
אשתו של קרוק, פאולינה (לבית הורוביץ; לימים ורדי), עלתה לארץ ישראל.
פרסום היומן

היומן נכתב במכונת כתיבה בשלושה עותקים שהוסתרו במקומות שונים. ב-1945, אחרי המלחמה, הוצא היומן מהגניזה על ידי אברהם סוצקבר, שהעבירו לייווא (המכון למחקר יהודי) שבניו יורק. היומן ראה אור ביידיש בהוצאת ייווא בניו יורק תחת הכותרת "טאָגבוך פון ווילנער געטאָ" (יומן גטו וילנה) בשנת 1961, כ-16 שנה לאחר גילויו. כרוניקה זו מתחילה בליל 23 ביוני 1941, ערב כניסת הגרמנים לווילנה, ונקטעת ביום 14 ביולי 1943, כחודשיים לפני חיסולו הסופי של הגטו.
בנוסף, נמצאו קטעים מהמשך התיעוד של קרוק – יומנו מאסטוניה. אלה הובאו לישראל, למורשת - בית עדות ע"ש מרדכי אנילביץ'. הם פורסמו ב-1964 בתרגום עברי בכתב העת "ילקוט מורשת".
ב-1988 הופיע תרגום חלקי של היומן לגרמנית בהוצאת לאורנטיוס, בעריכת פנקס שוורץ ובתרגום מריה קיהן-לודוויג (Maria Kühn-Ludewig). בשנת 2002 ראה אור בהוצאת ייווא והוצאת אוניברסיטת ייל תרגום לאנגלית של מרבית היומן, שנערך על ידי בנימין הרשב ותורגם על ידי בת-זוגו ברברה הרשב.
טאָגבוך פון ווילנער געטאָ; אויסטייטשונגען און הערות פון מרדכי וו. בערנשטיין, ניו יורק: יידישער וויסנשאפטלעכער אינסטיטוט (ייווא), 1961.
"מעזבונו של הרמן קרוק"; המלביה"ד: אבא ק[ובנר], ילקוט מורשת, 2,ב (אפריל 1964), 46–80.Herman Kruk, The Last Days of the Jerusalem of Lithuania: Chronicles from the Vilna Ghetto and the Camps 1939-1944 ; edited and introduced by Benjamin Harshav; translated by Barbara Harshav, New Haven, CT: YIVO Institute for Jewish Research; Yale University Press, 2002.
לקריאה נוספת

פישמן דוד,  מחתרת הנייר: המלחמה על אוצרות הרוח של ירושלים דליטא, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס - האוניברסיטה העברית, 2020.
טאָגבוך פון ווילנער געטאָ; אויסטייטשונגען און הערות פון מרדכי וו. בערנשטיין, ניו יורק: יידישער וויסנשאפטלעכער אינסטיטוט (ייווא), 1961.
"מעזבונו של הרמן קרוק"; המלביה"ד: אבא ק[ובנר], ילקוט מורשת, 2, ב (אפריל 1964), עמ' 46–80.Herman Kruk, The Last Days of the Jerusalem of Lithuania: Chronicles from the Vilna Ghetto and the Camps 1939-1944 ; edited and introduced by Benjamin Harshav; translated by Barbara Harshav, New Haven, CT: YIVO Institute for Jewish Research; Yale University Press, 2002.
הערות שוליים

1 2  הרמן קרוק, באתר www.vilna.co.il
↑  אהרן עינת, חיי יום-יום בגטו וילנה, גבעת חביבה: מורשת, בית עדות על שם מרדכי אנילביץ', 2013
↑  על הספרייה בגטו וילנה, באתר יד ושם.
↑  David E. Fishman, The book smugglers : partisans, poets, and the race to save Jewish treasures from the Nazis, Lebanon, NH: ForeEdge, an imprint of University Press of New England, 2017
↑  הרמן קרוק באנציקלופדיה של השואה, באתר יד ושם.
↑  הרמן קרוק: דף עד שמולא על ידי אשתו, פאולינה ורדי (לבית הורוביץ), 1 ביולי 1955, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה באתר יד ושם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264135805171  PLWABN: 9810703483805606  BnF: cb14572805f (data)  GND: 119032775  ICCU: TO0V479013  ISNI: 0000 0001 0971 418X  LCCN: no98131966  NKC: jx20060323005  NTA: 147888557  SUDOC: 082978824  VIAF: 51933940   WorldCat (עם VIAF): 51933940
הרפתקאות אליס בארץ הפלאות (סרט, 1910)

| --- | --- |

 מבוסס על:  "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" מאת לואיס קרול
 בימוי:  אדווין סטנטון פורטר
 שחקנים ראשיים:  גלדיס יולט
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני אדיסון 
 חברה מפיצה:  Edison Manufacturing Company
 הקרנת בכורה:  9 בספטמבר 1910
 משך הקרנה:  10 דקות
 שפת הסרט:  סרט אילם
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט אילם 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הרפתקאות אליס בארץ הפלאות (באנגלית: Alice's Adventures in Wonderland) הוא סרט אילם שחור-לבן באורך של 10 דקות שנוצר בארצות הברית בשנת 1910. הסרט מבוסס על הספר באותו שם מאת לואיס קרול שיצא לאור ב-1865.
הסרט נוצר על ידי Edison Manufacturing Company, וביים אדווין סטנטון פורטר. בתפקיד הראשי בדמות אליס כיכבה גלדיס יולט. כסרט אילם, רוב תוכן האיגיון של לואיס קרול לא בא לידי מימוש. בסרט שכלל רק סליל אחד לא נכללו רוב הדמויות שבספרו של קרול. אבל מה שנכלל בסרט היה נאמן לרוח המקור הספרותי, והעיצוב היה קרוב לאיורים המקוריים של ג'ון טניאל.
גלריה

גלדיס יולט בתפקיד אליס
הכובען המטורף והארנביב
הערות שוליים

↑  "Alice's Adventures in Wonderland". 9 בספטמבר 1910 – via www.imdb.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gladys Hulette". IMDb.
↑  "Alice's Adventures in Wonderland (1910) - - Synopsis, Characteristics, Moods, Themes and Related - AllMovie". AllMovie.
הפועל עמק יזרעאל (כדורסל נשים)

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1969
 אולם ביתי:  אולם קיבוץ גבת (400 מושבים)
 מיקום:  קיבוץ גבת
 ליגה:  ליגה לאומית
 מאמנת:  ירדן עיבל
 
קבוצת הכדורסל הפועל עמק יזרעאל
הפועל עמק יזרעאל היא קבוצת כדורסל נשים ישראלית המשחקת בליגה הלאומית בכדורסל נשים. קבוצות הנערות א' ו-ב' של המועדון משחקות בליגה הלאומית לנערות.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנות השישים כהפועל קישון. הקבוצה ייצגה את ישראל בגביע אירופה, ואף הייתה קבוצת הנשים הישראלית הראשונה שעברה שלב בטורניר.
קבוצת הנשים של המועדון משחקת החל מעונת הכדורסל 2009/10 בליגה הלאומית לכדורסל נשים (הליגה השנייה בישראל). בעונה הראשונה בליגה זו נחלצה הקבוצה מירידה לליגה השלישית רק במחזור הסיום.
מרבית סגל הקבוצה כולל שחקניות ממחלקת הנערות של המועדון. בעונת 2010/11 הצטרפו לקבוצה חמש שחקניות חיזוק בוגרות, במטרה להתקדם אל הפלייאוף העליון של הליגה.
שחקניות עבר בולטות

נטע כנעני
קבוצות הנערות

מחלקת הכדורסל לנערות של הפועל עמק יזרעאל מונה כיום כ-150 בנות מכיתות א'-יב', ומורכבת משחקניות המתגוררות במושבים, יישובים קהילתיים, קיבוצים ויישובים ערביים בעמק יזרעאל.
קבוצות הנערות > קבוצת נערות א'

קבוצת הנערות א' של עמק יזרעאל היא הקבוצה הבכירה של מחלקת הנערות. בעונת 2007/8 זכתה הקבוצה בגביע המדינה הראשון שלה. שנתיים לאחר מכן, בעונת 2009/10, זכתה הקבוצה בגביע המדינה השני שלה.
בעונת 2010/11 מורכבת קבוצת הנערות מסגל מצומצם יחסית, הכולל ברובו שחקניות המשחקות במקביל גם בקבוצת הנשים של המועדון.
גם את קבוצה זו מאמן לירן בר-אל, לצד עוזר המאמן אריאל ירון, ומאמן האתלטיקה והכושר אביחי ביאר.
קבוצות הנערות > קבוצת נערות ב'

קבוצת הנערות ב' של המועדון מורכבת משחקניות צעירות המשחקות בליגה שמיועדת לגילאים גדולים יותר.
בעונת 2010/11 הקבוצה העפילה לגמר גביע המדינה. את הקבוצה אימן עודד הנדלר מעונת 2009/10. עוזרו הוא מתן פיכמן, ומאמן האתלטיקה והכושר הוא אביחי ביאר.
בעונת 2012/13 זכתה הקבוצה בדאבל, לאחר ניצחון בגמר הגביע על ראשון לציון וניצחון בגמר אליפות המדינה על מכבי אשדוד.
הערות שוליים

↑  ספסל - הבית של הכדורסל הישראלי - אינפורמציה, סטטיסטיקה וחדשות יומיות על כל השחקנים, הקבוצות והליגות, באתר www.safsal.co.il
הפועל פתח תקווה (כדוריד)

הפועל פתח תקווה (השם המלא: הפועל "קולסקי" פתח תקווה) היא קבוצת כדוריד ישראלית מהעיר פתח תקווה, המשחקת כיום בליגה הלאומית. הקבוצה אחת מהקבוצות הוותיקות בליגת הכדוריד בישראל, זכתה ב-3 אליפויות בשנות ה-60, ואליפות הליגה הלאומית ב-2014/2015. באותה שנה זכתה גם בגביע המדינה ע"ש ברנר.
בשנת 1997 בתיווכו של ראש העיר גיורא לב פורקו קבוצות מכבי והפועל פתח תקווה והתאחדו לאגודה אחת "עירוני פ"ת" האיחוד החזיק מעמד עשור בלבד, בשנת 2009 התפרק האיחוד עקב חוסר עניין של העירייה, לאחר מכן הוקמה האגודה מחדש מחדש בספטמבר 2009.
הקבוצה משחקת בתלבושת פסים בצבעים כחול-לבן ומארחת באולם הספורט העירוני ברחוב אמסטרדם 20, המכיל כ-900 מקומות ישיבה.
תארים והישגים

אליפויות (3):
אלופת הליגה הלאומית :2014/2015
גביע המדינה :סגנית (4): 1963/1964, 1964/1965, 1973/1974, 1989/1990
גביע המדינה ע"ש ברנר 2015
סגל הקבוצה לעונת 2020–2021 מעודכן ל־12/09/20 > צוות מקצועי

יו"ר: וייס צחי
מאמן ראשי: קלוזני טל
פיזיותרפיסט: אדר קליין
מאמן כושר: דור ברנר
מנהל מקצועי מח' נוער: ביטון אריאל
מנהל בית ספר לכדור יד: דניאל כהן
סגל הקבוצה לעונת 2020–2021 מעודכן ל־12/09/20 > הנהלת העמותה נכון ל-2020

טימן איתן - יו"ר העמותה, וייס צחי (יור הקבוצה הבוגרת ומח' הנוער) קולסקי יצחק (ספונסר ראשי ), אליזבטה בכר (ועדת ביקורת ) מלינגר רונן, ברוך אייל, בריל יעקב, זיידל שרגא (יו"ר ועדת הביקורת ) עמיאל ליבוביץ.
דמויות עבר

מאמן בעת האליפות הראשונה: אלכס ברוייר
יורם אוברקוביץ'
מוטי פליישר
שלמה הופמן
יוסי צאייג
אפו צחי
צחי וייס
משה לגיל
משה ונגלוביץ'
אריה גורטק
ארז גורלנד
דויד מזרחי
חנן אברמסון
מאיר פליישר
דני ירושלמי
אמנון שפירא
יהושע דרוצקביץ
דני קנטרוביץ
דרור מרכוס
ג'ורג' שינדה
אמנון ברודני
וולף לנצט
הערות שוליים

↑  הפועל פתח תקווה אלופת הכדוריד, בעיתון דבר 19 בדצמבר 1967
↑  ניר שועלי, כדוריד: הפועל פ"ת חוזרת לחיים, באתר nrg‏, 3 בספטמבר 2009
ולדימיר יפיפאנצב

| --- | --- |

יפיפאנצב בשנת 2018
 לידה:  8 בספטמבר 1971 (בן 53) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 מקום לימודים:  המכון לתיאטרון על שם בוריס שצ'וקין (1994)  האקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
ולדימיר גאורגייביץ' יפיפאנצב (ברוסית: Влади́мир Гео́ргиевич Епифа́нцев; נולד ב-8 בספטמבר 1971, במוסקבה) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע, במאי ומנחה טלוויזיה רוסי.
ביוגרפיה

יפיפאנצב סיים את לימודיו בפקולטה למשחק במכון לתיאטרון על שם בוריס שצ'וקין (1994, קורס של ולדימיר איבנוב), למד באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון במחלקת הבימוי.
בשנים 1997–1998 הוא יצר והוביל את הפקת תוכנית הטלוויזיה "סנדמן" בערוץ TV-6. בשנים 1998–1999 כיכב בסרט הידוע לשמצה "הפיל הירוק", שהיה החוויה הראשונה שלו בקולנוע. בהמשך הוא שיחק פעמיים בסרטים בבימויה של סבטלנה בסקובה, "חמישה בקבוקי וודקה" (2001) ובסרט "לחיי מרקס..." (2012). בשנת 2017 הודיע על תחילת הפקת סרט ההמשך לפיל הירוק, "מבצע ZS".
בשנת 2007 הוא השתתף בתוכנית הטלוויזיה "מלך הטבעת". בשנת 2009 הופיע בתוכנית "רוקדים עם כוכבים: עונת 2009" בערוץ רוסיה-1 בצמד עם אנסטסיה נובוז'ילובה.
בשנת 2012 כיכב בדרמת הפשע הטלוויזיונית, "קרמן", שבה הוא גילם את אנדריי שמנוב, מייג'ור במודיעין הצבאי שמנסה להילחם בטרוריסטים. בשנת 2012, יחד עם אשתו אנסטסיה וודנסקיה, השתתף בתוכנית הטלוויזיה "פוליגלוט" בערוץ תרבות מבית VGTRK.
בשנת 2016 הוא כיכב בקליפ לשיר "The Smell of Men" של להקת 2rbina 2rista.
פילמוגרפיה נבחרת

1999 - הפיל הירוק
2006 - חי
2008 - בלתי מנוצח
2010 - נמלטים
2011 - דור P
2011 - בית
2012 - המרגל
2016 - ריקוד עד מוות
2016 - שמונה דייטים טובים
2018 - בלתי מובס
2019 - פוליארני
2020 - Enemy Lines
2020 - ימים מקוללים
2020 - המטבח: המלחמה על המלון, עונה 2
2020 - ווסקרסנסקי
2022 - Ampir V
4202 - Kazachok
הערות שוליים

↑  "Семья Владимира Епифанцева оказалась в долговой яме". אורכב מ-המקור ב-2013-04-05. נבדק ב-2012-10-28.
↑  Владимир Епифанцев: Биография(הקישור אינו פעיל)
↑  "Chumakov vs Epifantsev" (ברוסית). אורכב מ-המקור ב-2019-10-05. נבדק ב-18 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The TV channel RUSSIA. Dancing with the stars-2009" (ברוסית). אורכב מ-המקור ב-2020-02-04. נבדק ב-18 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Okhlobystin, Muratov, Khotinenko... // the Russian newspaper" (ברוסית). נבדק ב-18 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1073137880  ISNI: 0000 0003 6744 1073  LCCN: no2012041760  VIAF: 232608779   WorldCat (עם VIAF): 232608779
ויטלי קוטוזוב

ויטלי ולדימירוביץ' קוטוזוב (בבלארוסית: Віталь Уладзіміравіч Кутузаў; נולד ב-20 במרץ 1980) הוא כדורגלן בלארוסי ששיחק בעמדת החלוץ.