stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיורהד בון
ביוגרפיה > ראשית חייו

בון מיורהד נולד בגלאזגו. הוריו היו העיתונאים דייוויד דרומונד בון (1841–1911) ואשתו אליזבת מילר קרופורד (1847–1886). בין אחיו נכללו העיתונאי ג'יימס בון, והסופר קפטן סר דייוויד בון. מיורהד בון הוסמך כאדריכל, לפני שפנה לאמנות ולמד בבית הספר לאמנות בגלאזגו, במקור בשיעורי ערב. שם התיידד עם האמן פרנסיס דוד ואחותו גרטרוד הלנה דוד, איתה התארס בשנת 1898.
הוא החל להדפיס בשנת 1898, ואף על פי שההדפס הידוע הראשון שלו היה ליטוגרפיה, הוא ידוע יותר בתחריטים יבשים שלו. הנושאים שלו קשורים בעיקר לנופים וארכיטקטורה, שכללו אתרי בנייה והרס עירוניים, קתדרלות גותיות ומבנים נורמניים. אחד ההדפסים הראשונים שהוצגו היה סצנה של אייר הארבור, ואוסף עבודותיו שהוחזק על ידי המוזיאון הבריטי מתעד את עבודותיו האחרות בין השנים 1898–1916.
בשנת 1901 עבר בון ללונדון, שם פגש את הציירים ויליאם סטראנג, דוגלד מקול ואלפונס לגרוס, והיה חבר במועדון האמנות האנגלי החדש. הוא ערך תערוכת יחיד ראשונה בגלריה קארפקס בשנת 1902. בון היה גם חבר במועדון האמנות של גלאזגו. בשנת 1903, בון השיג מספיק הצלחה כלכלית כאמן ויכול היה להרשות לעצמו להתחתן עם גרטרוד, לאחר אירוסים של חמש שנים. הם עברו לצ'יזוויק ונולד להם בנם הראשון, סטיבן, בשנת 1904, ובנם השני, גאווין, בשנת 1907. בון המשיך לבקר באייר (Ayr), והפיק את ההדפסים הבולטים של כלא אייר בשנת 1905 וסדרה המבוססת על הנוף בדרך בלנטרה בשנת 1907.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

במהלך מלחמת העולם הראשונה מינה צ'ארלס מסטרמן, ראש לשכת התעמולה הבריטית במלחמה, בעצתו של ויליאם רוטנשטיין, את בון לאמן המלחמה הבריטי הרשמי ב־1 במאי 1916. בון פעל להקמת קבוצת אמני מלחמה רשמיים. ביוני 1916 הוא נשלח לצרפת בדרגת ייצוגית ובמשכורת של 500 לירות שטרלינג. הוא היה בן שלושים ושמונה בפרוץ המלחמה.
הרישומים הקטנים, בשחור ולבן של בון ועוצמתם הריאליסטית שימשו היטב בפרסומים היומיים הממשלתיים. במקומות שאמנים אחרים היו נרתעים מהאתגר של רישום מראות המלחמה, בון שמח להתמודד עם האתגר. לעיתים נדירות נרתע מנושאים מורכבים, אבל הצליח מתוך תוהו ובוהו של המלחמה ליצור רישום מרשים ומסודר.
בון שימש כאמן מלחמה עם כוחות בעלות הברית בחזית המערבית וגם עם הצי המלכותי במשך תקופה מסוימת. הוא הגיע לצרפת ב־16 באוגוסט 1916, במהלך הקרב על הסום והפיק 150 רישומים של המלחמה לפני שחזר לאנגליה באוקטובר 1916. במהלך החודשים הבאים בון חזר לנושא הקודם שלו, והפיק שש ליטוגרפיות של מספנות ב"קלייד" עבור תיק המאמצים של בריטניה בתקופת המלחמה.
הוא ביקר שוב בצרפת בשנת 1917, שם התעניין במיוחד בתיאור חורבות בניינים. שני כרכים של רישומיו בזמן המלחמה פורסמו במהלך המלחמה, החזית המערבית ופעולות הצי המלכותי.
הוא היה חבר פעיל בוועדת זיכרון המלחמה הבריטית וסייע בבחירת האמנים שקיבלו משימות מהוועדה. בין השאר קנה עבודות של דורותי קוק ציירת המלחמה.
לאחר שביתת הנשק שב בון לסוג העבודות שהפיק לפני המלחמה, והיה בעל השפעה בקידום אמני המלחמה האחרים ויליאם אורפן ווינדהאם לואיס. הוא החל לנסוע ברחבי אירופה – צרפת, איטליה והולנד, שהשפיעו יותר ויותר על עבודתו. בשנת 1923 הפיק שלושה דיוקנאות של הסופר ג'וזף קונרד במהלך נסיעה באוקיינוס האטלנטי.
הוא ערך ביקור בספרד בשנת 1929 שהביא לעבודות על הספר "ספרד העתיקה", בשיתוף פעולה עם אשתו שכתבה את הטקסט. הספר פורסם בשנת 1936.
בתקופה הבין-מלחמתית הציג רבות בלונדון ובניו יורק, ורכש מוניטין לא מבוטל. בון קיבל תואר אבירות בשנת 1937 בהכתרת הכבוד על שירותים לאמנות והוא כיהן כנאמן בוועדות של כמה מוסדות כולל גלריית טייט, הגלריה הלאומית ומוזיאון המלחמה האימפריאלי.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מונה מיורהד בון לחבר הוועדה המייעצת של אמני המלחמה והפך גם לאמן שכיר במשרה מלאה במשרד המידע המתמחה בנושאי אדמירליות. הוא הפיק סצנות של מתקני חוף, צייר כוחות ודיוקנאות של קצינים. עם זאת, לאחר מות בנו גאווין בשנת 1943, החליט שלא להמשיך בוועדת האדמירליות, אך הוא נותר חבר ועד פעיל עד סוף המלחמה. לאחר מכן בנו השני, סטיבן בון, מונה לתפקיד באדמירליות.
מותו

סר מיורהד בון נפטר ב־21 באוקטובר 1953 באוקספורד. יש לו אבן זיכרון בקתדרלת סנט פול בלונדון.
גלריה

במספנות
הורדת מוקש ימי למחסן
טנק מלחמת העולם הראשונה
סדנת תותחים
אורוות בחזית המערבית
הרכבת. מטוסים
חורבות במלחמה
הערות שוליים

↑  Tate, Sir Muirhead Bone 1876–1953, Tate
↑  Bone, Sir Muirhead". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press
↑  print | British Museum, The British Museum (באנגלית)
↑  "The Battle of the Somme – Muirhead Bone"(הקישור אינו פעיל)
↑  Days in Old Spain (1938), with Gertrude Bone
↑  Sir Muirhead Bone exhibition catalogues
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007453006705171  PLWABN: 9810627978805606  AGSA: 2694  BNE: XX1587125  BnF: cb149700717 (data)  GND: 139542825  ISNI: 0000 0001 1025 3421  KulturNav: 1dc2339b-d4e1-41d9-a08e-3bd3f995f59e  LCCN: n83022727  NGV: 3906  NTA: 067979289  RKD: 10300  SNAC: w63n3fg3  SUDOC: 061776149  TePapa: 248  Trove: 861045  ULAN: 500000110  VcBA: 495/72171  VIAF: 39649884   WorldCat (עם VIAF): 39649884
פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג

פרידריך הרביעי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג (בגרמנית: Friedrich IV Herzog von Sachsen-Gotha-Altenburg;‏ 28 בנובמבר 1774 – 11 בפברואר 1825) היה דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג בין השנים 1822–1825.
ביוגרפיה > ילדותו

פרידריך נולד ב-28 בנובמבר 1774 בגותה שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-גותה-אלטנבורג, לארנסט השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ולשרלוטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, בתו של אנטון אולריך, דוכס סקסוניה-מיינינגן. פרידריך היה הבן השלישי, והשני שנשאר בחיים.
ביוגרפיה > שלטונו

ב-17 במאי 1822 מת אחיו אוגוסט, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג ללא בנים, ופרידריך עלה לשלטון במקומו. פרידריך שנפצע במהלך המלחמות הנפוליאוניות באורח קשה, חיפש ברוב הזמן תרופות למחלתו, ויועצו ברנהרד פון לינדנוי משל במקומו.
לאחר מותו של פרידריך ב-11 בפברואר 1825 ללא יורשים, התעוררה מחלוקת ירושה בין הדוכסויות השונות בתורינגיה: ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד היה זכאי לרשת את הדוכסות מכוח נישואיו ללואיזה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, שהייתה אחייניתו של פרידריך, אך מכיוון שהיה בהליכי גירושין ממנה, התנגדה המשפחה להעברת דוכסות גותה לחזקתו. ב-1826 התקבלה פשרה שלפיה יחולקו מחדש הדוכסויות; ארנסט ויתר על זאלפלד שהייתה ברשותו קודם לכן והועברה לדוכסות סקסוניה-מיינינגן, וקיבל את גותה בלבד, ללא אלטנבורג, שהועברה לפרידריך, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, שנאלץ להעביר את נחלותיו לדוכסות סקסוניה-מיינינגן. בעקבות כך הפך ארנסט לדוכס סקסוניה-קובורג-גותה.
גביע דייוויס 1909

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  11 בספטמבר 1909 – 30 בנובמבר 1909 (81 ימים) 
 מספר תחרות:  9 
 מספר מתמודדים:  3
 → גביע דייוויס 1908 גביע דייוויס 1911 ← 
 
אתגר הטניס הבינלאומי 1909 (באנגלית: 1909 International Lawn Tennis Challenge) הייתה התחרות התשיעית במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס".
מחזיקי הגביע היו נציגי אוסטרליה-ניו זילנד (אוסטרלאסיה) וסוכם שמשחק הגמר ייערך באוסטרליה. לתחרות נרשמו ארצות הברית ובריטניה. המשחק בין הקבוצות נערך בפילדלפיה, ארצות הברית ב-11-14 בספטמבר. האמריקאים ניצחו עם התוצאה 0:5.
משחק על התואר נערך ב-27-30 בנובמבר בסידני. הרכב נבחרת המארחת היה זהה לזה שהביא את הניצחון בשנה הקודמת. השנה הם עם התוצאה 0:5. בכך הם זכו בגביע הפעם השלישית ברציפות.
משחק הגמר

|    אוסטרלאסיה   5 |    אוסטרלאסיה   5 | סידני, אוסטרליה   27-30 בנובמבר 1909  דשא | סידני, אוסטרליה   27-30 בנובמבר 1909  דשא | ארצות הברית   ארצות הברית    0 | ארצות הברית   ארצות הברית    0 | ארצות הברית   ארצות הברית    0 | ארצות הברית   ארצות הברית    0 |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |  |
| 1 |  | נורמן ברוקס | 6 | 6 | 6 |  |  |  |
| 1 | ארצות הברית | מוריס מקלאפלין | 2 | 2 | 4 |  |  |  |
| 2 |  | אנתוני וילדינג | 6 | 7 | 6 |  |  |  |
| 2 | ארצות הברית | מלוויל לונג | 2 | 5 | 1 |  |  |  |
| 3 |  | נורמן ברוקס/אנתוני וילדינג | 12 | 9 | 6 |  |  |  |
| 3 | ארצות הברית | מלוויל לונג/מוריס מקלאפלין | 10 | 7 | 3 |  |  |  |
| 4 |  | נורמן ברוקס | 6 | 7 | 8 |  |  |  |
| 4 | ארצות הברית | מלוויל לונג | 4 | 5 | 6 |  |  |  |
| 5 |  | אנתוני וילדינג | 3 | 8 | 6 | 6 |  |  |
| 5 | ארצות הברית | מוריס מקלאפלין | 6 | 6 | 2 | 3 |  |  |
גביע דייוויס 1912

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  11 ביולי 1912 – 30 בנובמבר 1912 (143 ימים) 
 מספר תחרות:  11 
 מספר מתמודדים:  4
 → גביע דייוויס 1911 גביע דייוויס 1913 ← 
 
אתגר הטניס הבינלאומי 1912 (באנגלית: 1912 International Lawn Tennis Challenge) הייתה התחרות ה-11 במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס".
מחזיקי הגביע היו נציגי אוסטרליה-ניו זילנד (אוסטרלאסיה) וסוכם שמשחק הגמר ייערך באוסטרליה. לתחרות נרשמו ארצות הברית, בריטניה וצרפת. המשחק בין בריטניה לבין צרפת נערך בפוקסטון, בריטניה, ב-13-11 ביולי. הבריטים ניצחו עם התוצאה 1:4. מכיוון שארצות הברית לא הצליחה לארגן נבחרת מלאה לקראת המשחק מול בריטניה, הבריטים עלו ישירות למשחק נגד אוסטרלאסיה.
משחק על התואר נערך ב-28-30 בנובמבר במלבורן, אוסטרליה. המשחק הסתיים בניצחון בריטי עם תוצאה 2:3.
משחק הגמר

|    אוסטרלאסיה   2 |    אוסטרלאסיה   2 | סידני, אוסטרליה   28-30 בנובמבר 1912  דשא | סידני, אוסטרליה   28-30 בנובמבר 1912  דשא | בריטניה   בריטניה    3 | בריטניה   בריטניה    3 | בריטניה   בריטניה    3 | בריטניה   בריטניה    3 |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |  |
| 1 |  | נורמן ברוקס | 6 | 3 | 7 | 2 |  |  |
| 1 | בריטניה | ג'יימס פארק | 8 | 6 | 5 | 6 |  |  |
| 2 |  | רודני הית' | 7 | 4 | 4 | 4 |  |  |
| 2 | בריטניה | צ'ארלס דיקסון | 5 | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 3 |  | נורמן ברוקס/אלפרד דאנלופ | 6 | 6 | 7 |  |  |  |
| 3 | בריטניה | אלפרד בימיש/ג'יימס פארק | 4 | 1 | 5 |  |  |  |
| 4 |  | נורמן ברוקס | 6 | 6 | 6 | ' |  |  |
| 4 | בריטניה | צ'ארלס דיקסון | 2 | 4 | 4 |  |  |  |
| 5 |  | רודני הית' | 2 | 4 | 4 |  |  |  |
| 5 | בריטניה | ג'יימס פארק | 6 | 6 | 6 |  |  |  |
גביע דייוויס 1911

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  9 בספטמבר 1911 – 3 בינואר 1912 (117 ימים) 
 מספר תחרות:  10 
 מספר מתמודדים:  3
 → גביע דייוויס 1909 גביע דייוויס 1912 ← 
 
אתגר הטניס הבינלאומי 1911 (באנגלית: 1911 International Lawn Tennis Challenge) הייתה התחרות העשירית במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס". בשנת 1910 התחרות לא נערכה.
מחזיקי הגביע היו נציגי אוסטרליה-ניו זילנד (אוסטרלאסיה) וסוכם שמשחק הגמר ייערך בניו זילנד. לתחרות נרשמו ארצות הברית ובריטניה. המשחק בין הקבוצות נערך בניו יורק, ארצות הברית ב-12-9 בספטמבר. האמריקאים ניצחו עם התוצאה 1:4.
משחק על התואר נערך ב-1-3 בינואר 1912 בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד. במקור המשחק היה צריך להתחיל בסוף דצמבר, אך נדחה בגלל הגשם. בהרכב הנבחרת המארחת היה שינוי - טוני וילדינג לא השתתף. המשחק הסתיים בניצחון של מחזיקי הגביע בשנים האחרונות עם תוצאה 0:4. בכך הם זכו בגביע הפעם הרביעית ברציפות.
משחק הגמר

|    אוסטרלאסיה   4 |    אוסטרלאסיה   4 | קרייסטצ'רץ', ניו זילנד   1-3 בינואר 1911  דשא | קרייסטצ'רץ', ניו זילנד   1-3 בינואר 1911  דשא | ארצות הברית   ארצות הברית    0 | ארצות הברית   ארצות הברית    0 | ארצות הברית   ארצות הברית    0 | ארצות הברית   ארצות הברית    0 |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |  |
| 1 |  | נורמן ברוקס | 6 | 2 | 6 | 6 |  |  |
| 1 | ארצות הברית | בילס רייט | 4 | 6 | 3 | 3 |  |  |
| 2 |  | רודני הית' | 2 | 6 | 7 | 6 |  |  |
| 2 | ארצות הברית | ויליאם לרנד | 6 | 1 | 5 | 2 |  |  |
| 3 |  | נורמן ברוקס/אלפרד דאנלופ | 6 | 5 | 7 | 6 |  |  |
| 3 | ארצות הברית | מוריס מקלאפלין/בילס רייט | 4 | 7 | 5 | 4 |  |  |
| 4 |  | נורמן ברוקס | 6 | 3 | 4 | 6 | 6 |  |
| 4 | ארצות הברית | מוריס מקלאפלין | 4 | 6 | 6 | 3 | 4 |  |
| 5 |  | רודני הית' |  |  |  |  |  |  |
| 5 | ארצות הברית | בילס רייט |  |  |  |  |  |  |
הערה: המשחק החמישי לא נערך.
צ'ארלס ויליאם ג'פריס

| --- | --- |

 לידה:  25 באוגוסט 1869 רוצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  8 באוקטובר 1951 (בגיל 82) טורונטו, קנדה 
 תחום יצירה:  ציור, איור 
 פרסים והוקרה:  חבר האקדמיה הקנדית המלכותית לאמנויות (1925)  חבר שותף באקדמיה הקנדית המלכותית לאמנות (1912)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קווינס (1931) 
 בן או בת זוג:  ג'ין אדמס ג'פריס 
 
צ'ארלס ויליאם ג'פריס (באנגלית:Charles William Jefferys ‏; 25 באוגוסט 1869 – 8 באוקטובר 1951) היה צייר, מאייר, סופר ומורה קנדי, הידוע בעיקר כמאייר היסטורי.
ביוגרפיה

ג'פריס נולד ברוצ'סטר באנגליה. הוא עבר עם משפחתו תחילה לפילדלפיה, אחר כך להמילטון, אונטריו, ולבסוף לטורונטו בסביבות 1880. שם למד בבית הספר ועבד בחברת הליתוגרפיה של יורק בין השנים 1885–1890.
קריירה

בין השנים 1889 - 1892 עבד ג'פריס ב"גלובוס טורונטו" כמאייר ואמן. הוא הפיק יצירות אמנות עבור כמה חברות דפוס. בשנים 1893 עד 1901 עבד ב"ניו יורק הראלד ". בשובו לטורונטו, הפך למאייר ספרים.
ג'פריס יצר סדרת איורים ומאמרים עבור שבועון הכוכבים של טורונטו, אשר פורסמו בשנת 1920 כפרקים דרמטיים של סיפורה של קנדה. בשנה שלאחר מכן הוא נבחר על ידי ממשלת אונטריו לאיור ספר לימוד היסטוריה בבתי הספר הציבוריים של אונטריו בקנדה, שנכתב על ידי ג'ורג' רנג.
יחד עם אייבור לואיס ואמנים אחרים, ג'פריס הקים את מועדון האמנות הגרפית (שלימים נקרא החברה הקנדית לאמנות גרפית), שהפכה בשנות הארבעים לאחת מקבוצות האמנים העיקריות בקנדה. כמו כן, בין השנים 1912 עד 1939 לימד ציור ורישום במחלקה לאדריכלות באוניברסיטת טורונטו.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא הוזמן על ידי מחלקת תיעוד המלחמה בקנדה לצייר חיילים מתאמנים. לג'פרי היה עניין בהיסטוריה והוא הפיק תיאורים מדויקים ומוקפדים של חיי קנדה המוקדמים. האוסף הידוע ביותר של ציוריו ההיסטוריים הוא של שלושת הכרכים "גלריית התמונות של ההיסטוריה הקנדית" (1942-1960). בשנת 1926 הוא הצטרף לחבר באקדמיה המלכותית לאמנויות. הוא גם היה חבר באגודת האמנים אונטריו ובאגודת ציירי צבעי מים הקנדיים.
מוות ומורשת

זמן קצר לאחר מותו של ג'פריס בשנת 1952, יותר מ -1,000 מציוריו נמכרו לחברת הנפט המלכותית, אשר תרמה את האוסף בשנת 1972 לספרייה ולארכיונים בקנדה.
ג'פריס קיבל פרסים רבים, כולל תואר דוקטור לשם כבוד למשפטים מאוניברסיטת קווינס בשנת 1934. בית ספר תיכון ציבורי בטורונטו, נקרא על שמו.
עבודות שלו נמצאות באוסף האמנות של הקולג' הצבאי המלכותי בקנדה הגלריה הלאומית של קנדה, ובגלריה לאמנות של אונטריו.
בפארק יורק מילס ואלי הותקן פסל של ג'פריס, שיצר אדריאן אליסון.
הערות שוליים

↑  Bradfield, Helen (1970). Permanent Collection. Toronto: McGraw Hill.
↑  David Tatham (2006). North American Prints, 1913-1947: An Examination at Century's End. Syracuse University Press. p. 76
↑  Paul Simpson-Housley; Glen Norcliffe (1 September 1992). "3". A Few Acres of Snow: Literary and Artistic Images of Canada. Dundurn. pp. 27, 38.
↑  Torontoist, Historicist: Sketching Cultural Nationalism, Torontoist, ‏2009-07-18
↑  Dominick Grace, Eric Hoffman, The Canadian Alternative: Cartoonists, Comics, and Graphic Novels, Univ. Press of Mississippi, 2017-11-20, ISBN 978-1-4968-1512-5. (באנגלית)
↑  Scott Kennedy, Toronto Local History 3-Book Bundle: Don Mills / 200 Years at St. John's York Mills / Willowdale, Dundurn, 2017-03-04, ISBN 978-1-4597-3832-4. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263311905171  PLWABN: 9810669739505606  GND: 124091105  ISNI: 0000 0000 8110 2279  LCCN: n85267342  NDL: 01050033  NTA: 175645612  RKD: 42117  SNAC: w68g9j4z  SUDOC: 176172521  Trove: 1528299  ULAN: 500008038  VIAF: 30461925   WorldCat (עם VIAF): 30461925
תאופיל סטנלן

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1859 לוזאן, שווייץ 
 פטירה:  13 בדצמבר 1923 (בגיל 64) הרובע השמונה-עשר של פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  Saint-Vincent Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לוזאן 
 תקופת הפעילות:  1879–1923 (כ־44 שנים) 
 תחום יצירה:  אמנות חזותית, גרפיקה, ציור 
 זרם באמנות:  אר נובו 
 הושפע על ידי:  François Bocion 
 בן או בת זוג:  Masseïda 
 
תאופיל אלכסנדר סטנלן (בצרפתית: Théophile Alexandre Steinlen;‏ 10 בנובמבר 1859 – 13 בדצמבר 1923) היה צייר אר נובו צרפתי יליד שווייץ.
ביוגרפיה

סטנלן נולד בלוזאן שבשווייץ. הוא למד באוניברסיטת לוזאן לפני שהתחיל לעבוד כמתמחה בבית חרושת לטקסטיל במילוז שבמזרח צרפת. בתחילת שנות העשרים לחייו פיתח את כישוריו כצייר כאשר הוא ואשתו אמילי עודדו על ידי הצייר פרנסואה בוסיון לעבור לקהילה האמנותית ברובע מונמארטר בפריז. שם התיידד סטנלן עם הצייר אדולף וילט, שהציג אותו בפני הקהל האמנותי בקפה Le Chat Noir, שהוביל לעבודות תמורת שכר כגון כרזות עבור אריסטיד ברואן, זמר ובעלים של קברט ועסקים מסחריים אחרים.
בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 הוצגו יצירותיו בסלון דה אינדפנדנט ציורי נוף כפרי, פרחים ועירום. כמו הליטוגרפיה שלו משנת 1895 שכותרתה "Les Chanteurs des Rues" הייתה על הכריכה של היצירה בשם "Chansons de Montmartre". הוא יצר שש עשרה ליטוגרפיות מקוריות שהמחישו את שירי תקופת ה"בל אפוק". חמש מכרזותיו פורסמו גם ב-"Les Maîtres de l'Affiche".
ביתו ברובע מונמארטר וסביבתו היה נושא מועדף לאורך חייו של סטנלן ולעיתים קרובות הוא צייר סצנות של כמה מההיבטים הקשים יותר בחיים באזור. בתו קולט הופיעה בחלק ניכר מעבודותיו. בנוסף לציורים ורישומים, הוא גם עסק בפיסול ובמיוחד פיסל דמויות של חתולים שהייתה לו חיבה רבה אליהם, כפי שרואים ברבים מציוריו. סטנלן כלל חתולים ברבים מאיוריו, ואף פרסם ספר בעיצוביו, "Dessins Sans Paroles Des Chats".
יצירותיו של סטנלן הופיעו בקביעות במגזינים ובהם "Le Rire" ואיור לסיפור "המחרוזת", שפורסם בעיתון "Gil Blas", ועוד מספר רב של פרסומים אחרים, התפרסמו בין היתר ב-"L'Assiette au Beurre" ו-"Les Humouristes", מגזין קצר מועד שהוקם יחד עם תריסר אמנים אחרים בשנת 1911. בין השנים 1883–1920 הוא הפיק מאות איורים, שחלקם נעשו תחת שם עט כדי להימנע מבעיות פוליטיות בגלל הביקורת הקשה שלהם על עוולות חברתיות. האמנות שלו השפיעה על עבודתם של אמנים אחרים, כולל פבלו פיקאסו.
תאופיל סטנלן נפטר בשנת 1923 בפריז ונקבר בבית הקברות סן ונסן במונמארטר. כיום ניתן למצוא את עבודותיו במוזיאונים רבים ברחבי העולם, כולל במוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג, רוסיה. והגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון די. סי., ארצות הברית. אנדרטת אבן מאת פייר ונייר נוצרה עבור סטנלן בשנת 1936; היא ממוקמת בכיכר יואל לה טאק בפריז.
יצירות נבחרות

wiktionary:cocorico (1896)
La tournée du Chat Noir de Rodolphe Salis (1896)
Mothu et Doria (1896-1900)
Lait Pur Stérilisé de la Vingeanne (1897)
קפה א-ליאון (1921)
25 ביוני 1916 -Journée Serbe (1916)
הערות שוליים

↑  Asimakis, Magdalyn (2 בנובמבר 2017). "War, Socialism, and Cats: Théophile-Alexandre Steinlen's Political Artistic Practice". The Metropolitan Museum of Art. נבדק ב-3 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Steinlen". Denison. Denison Museum. נבדק ב-2 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Price, Matlack (בפברואר 1924). "Illustrator, Posterist, Lithographer: The Graphic Arts Lose Théophile Alexandre Steinlen". Arts & Decoration. Nineteen: 35. נבדק ב-3 ביולי 2019. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "La Marseillaise / The Mobilisation". Graphic Arts Collection. Princeton University. נבדק ב-1 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Miller, Brian (20 באוקטובר 2010). "Denison revives prints in three-pronged show Exhibit of tobacco print ads also shown". The Advocate. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Square Joël Le Tac (ex-Constantin Pecqueur)". Mon Paris. נבדק ב-3 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513433605171  PLWABN: 9810553158905606  AAG: 2064  AGSA: 3607  BIBSYS: 90264914  BNE: XX968927  BnF: cb11925496f (data)  CiNii: DA06024792  GND: 118753320  HDS: 021963  ICCU: UFIV111972  ISNI: 0000 0001 0916 953X  KulturNav: c62779f7-4258-4ca4-ab55-e41793967543  LCCN: n50023495  LNB: 000264781  NDL: 00457596  NGV: 3905  NKC: skuk0001331  NLA: 35522543  NSK: 000186486  NTA: 069206171  RERO: 02-A000155613  RKD: 74984  SELIBR: 329421  SIKART: 4022878  SNAC: w6zg6tmm  SUDOC: 027148246  TePapa: 2155  Trove: 983384  ULAN: 500017451  VcBA: 495/341866  VIAF: 76323168   WorldCat (עם VIAF): 76323168 
ב-"Compagnie Française des Chocolats et des Thès", סטנלן כולל את אשתו ובתו באיור.
קיפראס פטראוסקאס

| --- | --- |

 לידה:  23 בנובמבר 1885 (יוליאני) Ceikiniai, ליטא 
 פטירה:  17 בינואר 1968 (בגיל 82) וילנה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית העלמין ראסוס 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ליטא, ברית המועצות 
 מקצוע:  זמר אופרה, פוליטיקאי 
 בן או בת זוג:  Elena Žalinkevičaitė 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (2 באוגוסט 1999)  הצלב הגדול של מסדר הדוכס גדימינאס הגדול  הצלב הגדול של מפקדים במסדר הדוכס גדימינאס הגדול הליטאי  מפקד של מסדר הדוכס גדימינאס הגדול  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור לנין  אמן העם של ברית המועצות  פרס סטלין 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  קיפראס פטראוסקאס
 
קיפראס פטראוסקאס (בליטאית: Kipras Petrauskas;‏ 23 בנובמבר 1885 – 17 בינואר 1968) היה זמר טנור אופראי ליטאי, פרופסור, חבר האגודה הליטאית לאמנים וחסיד אומות העולם.
קורותיו

קיפראס פטראוסקאס סיים לימודים בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג בשנת 1911 ובאותה שנה החל לשיר בתיאטרון בולשוי במוסקבה. בהמשך של אותה שנה הוא נכלל בצוות של תיאטרון מרינסקי ושר על במת תיאטרון זה עד לשנת 1920.  באותה שנה  הוא חזר לליטא העצמאית ולקח חלק בפעיל בהקמת תיאטרון האופרה והבלט בקובנו. בשנות ה-20 הוא ערך הופעות רבות באירופה והקליט תקליטים בגרמניה ובאנגליה.
קורותיו > מעשה ההצלה

בשנת 1942 הוא ואשתו הסתירו תינוקת יהודייה, דנה פומרנץ, בתו של הכנר יליד ליטא, דניאל פומרנץ. כדי להגן על הילדה טוב יותר, עזב עם אשתו ושלושת ילדיהם את העיר ועברו תחילה לכפר ליטאי, ואחר כך לאוסטריה ומשם לגרמניה. בשנת 1947 הם חזרו לליטא. בזמן זה בני הזוג התייחסו לפומרנץ כבתם. בליטא מצאו את הוריה והחזירו אותה אליהם.
בתקופת ליטא הסובייטית לימד  פטראוסקאס שירה בוילנה. בשנת 1950 זכה בתואר אמן העם ובשנת 1951 הוענק לו פרס ברית המועצות. כמו כן קיבל מספר עיטורים סובייטים, זאת בנוסף לעיטורים שהוענקו לו בתקופת ליטא העצמאית.
על תלמידיו נמנה השחקן והזמר אינו טופר.
הוא היה נשוי לאלנה ז'לינקוויצ'יטא-פטראוסקינה, שחקנית ומשוררת.
בשנת 1999 הוכרו על ידי יד ושם פטראוסקאס ואשתו כחסידי אומות העולם.
גלריה

קיפראס פטראוסקאס עם אחיו מיקאס פטראוסקאס בשנות השלושים
פטראוסקאס באופרה
הערות שוליים

↑  A. Pocius. Kipras Petrauskas. Kelias į dainos meno viršūnes. 1985 m. Kaunas
↑  Bruveris, J. "Kipras Petrauskas – Operos solistai – Personalijos – Lietuvos nacionalinis operos ir baleto teatras". Opera.lt. אורכב מ-המקור ב-2017-08-10. נבדק ב-6 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "M. and K. Petrauskai Lithuanian Music Museum". Muziejai.lt. נבדק ב-6 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  https://righteous.yadvashem.org
↑  Skučaitė, Virginija. "Legendinio tenoro šeimoje vaikai buvo didžiausia vertybė". Kauno.Diena.lt. נבדק ב-6 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810567622305606  BnF: cb142154833 (data)  ISNI: 0000 0000 4659 6816  LCCN: n94094384  LNB: 000078434  VIAF: 45215729   WorldCat (עם VIAF): 45215729
קרל האץ'

קרל אטווד האץ' (באנגלית: Carl Atwood Hatch‏; 27 בנובמבר 1889 - 15 בספטמבר 1963) היה סנאטור ארצות הברית מניו מקסיקו ולאחר מכן היה שופט מחוזי של ארצות הברית בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז ניו מקסיקו.
ביוגרפיה > השכלה וקריירה

האץ' נולד ב-27 בנובמבר 1889 בקירווין, מחוז פיליפס, קנזס, והיה בנם של אסתר שאנון (ריאן) והארלי אטווד האץ'.  האץ' למד בבתי הספר הציבוריים של קנזס ואוקלהומה ולאחר מכן קיבל תואר ראשון במשפטים בשנת 1912 מבית הספר למשפטים של קמברלנד (אז חלק מאוניברסיטת קמברלנד, כיום חלק מאוניברסיטת סמפורד) והתקבל ללשכת עורכי הדין באותה שנה. הוא נכנס למשרד פרטי באל דוראדו, אוקלהומה מ-1912 עד 1916. הוא היה במשרד פרטי בכלוביס, ניו מקסיקו ב-1916 ובין 1929 ל-1933. הוא היה עוזר התובע הכללי של מדינת ניו מקסיקו מ-1917 עד 1918, וגובה ההכנסות הפנימיות של מדינת ניו מקסיקו מ-1919 עד 1922. הוא היה שופט של בית המשפט המחוזי בניו מקסיקו עבור המחוז השיפוטי התשיעי בין השנים 1923–1929. הוא כיהן בוועד המדינה של בוחני לשכת עורכי הדין בין השנים 1930–1933, והיה סנאטור ארצות הברית מניו מקסיקו מ-1933 עד 1949.
ביוגרפיה > כהונה בקונגרס

האץ' היה אלקטור לנשיאות בבחירות 1932. הוא מונה ב-10 באוקטובר 1933 כדמוקרטי בסנאט של ארצות הברית, ולאחר מכן נבחר ב-6 בנובמבר 1934 למלא את התפקיד שהתפנה כתוצאה מהתפטרותו של סם ג'. בראטון. הוא נבחר מחדש ב-1936 ושוב ב-1942 וכיהן מ-10 באוקטובר] 1933 עד 3 בינואר 1949. הוא לא היה מועמד למינוי ב-1948. הוא ידוע בעיקר כמחבר "חוק האץ'" של 1939 ו-1940, שמונע מעובדים פדרליים מוגבלים לעסוק בפעילות פוליטית מוגדרת. הוא היה יו"ר הוועדה להרשאות ובחירות לקונגרס ה-77 של ארצות הברית ויו"ר הוועדה לאדמות ציבוריות וסקרים בקונגרסים ה-77, ה-78 וה-79.
ביוגרפיה > כהונה כשופט פדרלי

האץ' מונה על ידי הנשיא הארי ס. טרומן ב-13 בינואר 1949, למושב בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז ניו מקסיקו שפונה על ידי השופט קולין נבלט. הוא אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-17 בינואר 1949, וקיבל את המינוי שלו ב-21 בינואר 1949. הוא כיהן כשופט ראשי מ-1954 עד 1963. הוא קיבל מעמד בכיר ב-5 באפריל 1963. כהונתו הסתיימה ב-15 בספטמבר 1963, עקב מותו באלבקרקי, ניו מקסיקו. הוא נקבר בבית הקברות פיירוויו פארק.
הערות שוליים

↑  Lowitt, Richard (2000). "Hatch, Carl Atwood : American National Biography Online - oi". Oxford University Press. doi:10.1093/anb/9780198606697.article.0600264. אורכב מ-המקור ב-2015-05-27. נבדק ב-2019-06-16.
1 2  קרל האץ', באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2004057924  NARA: 12079389  SNAC: w6057pbz  US Congress: H000334  VIAF: 16935687   WorldCat (עם VIAF): 16935687