stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תרומת הדשן (ספר)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ישראל איסרלן 
 שפת המקור:  תקופת הביניים של העברית 
 סוגה:  שאלות ותשובות 
 קישורים חיצוניים
 ויקיטקסט:  תרומת הדשן
 היברובוקס:  42583
 
ספר תרומת הדשן הוא ספר הלכה מקיף בסגנון שאלות ותשובות, שכתב רבי ישראל איסרלן.
שם הספר

שמו של הספר מהדהד את שמה של מצוות תרומת הדשן, ונובע מכך שיש בו 354 (בגימטריה 'דש"ן') "סימנים", כלומר תשובות הלכתיות. תלמידו של המחבר ציין כי מספר התשובות מכוון למספר הימים בשנת הלבנה.
מספר הסימנים

למעשה, הספר מכיל 355 סימנים: מודפסים בו 354 סימנים ברצף, ואחריהם נמצא עוד סימן אחד תחת הכותרת "תשובה מספר תרומת הדשן שנשמטה מן הדפוסים". תשובה נוספת זו מצוטטת בספר לקט יושר בשם ספר תרומת הדשן, ומובאת בכתבי היד של הספר, מה שמוכיח שהיא חלק מהקודקס והוכנסה במקור על ידי המחבר עצמו.
יש שהציעו הסבר לייתור התשובה ומצביעים על כפילות בסימנים רנ"ה־רנ"ו, החוזרים על עצמם כמעט מילה במילה. להערכתם, סימנים אלו נכפלו בטעות, ולכן יש לספור אותם כסימן אחד. לפי דעה זו, המחבר הוסיף את התשובה שבסוף ספרו כדי להשלים את מניין הסימנים ל־354.
פסקים וכתבים

ספר הלכה אחר של המחבר, המכונה "תרומת הדשן חלק שני", הוא הספר פסקים וכתבים או כתבי מהרא"י, המכיל רס"ז (267) סימנים. קובץ הלכות זה נערך על ידי אחד מתלמידי המחבר, לאחר פטירתו, ומבוסס על פסקים ששמע ממנו או מתלמידיו בשמו. רובו של הספר מכיל תשובות שהשיב המחבר לשואלים, בניגוד לחלק הראשון, שרוב הפסקים בו לא נכתבו כנראה בתשובה לשואל מסוים. חלק קטן יותר מהקובץ הוא פסקים (ולא תשובות).
יש סברה כי בעת העריכה עמד לפני העורך הספר לקט יושר, שכן שישים וארבעה סימנים מסימני "פסקים וכתבים" נמצאים גם בספר זה. על אף האמור, במבוא למהדורת ליפשיץ טוען העורך כי לא כל התשובות שיש להן מקבילות ב"לקט יושר" אמנם נלקחו משם, וכי לגבי חלקן אפשר אף להוכיח זאת.
הקובץ הודפס לראשונה בשנת רע"ט, בכרך אחד עם ההוצאה הראשונה של תרומת הדשן ובדף שער נפרד. בפעם השנייה הודפס בשנת ש"ו, במקביל להדפסת תרומת הדשן אך בכרך נפרד ממנו. מאז והלאה נדפס "פסקים וכתבים" יחד עם כל המהדורות של תרומת הדשן.
פסקים וכתבים > מועד כתיבת החיבור

ההנחה המקובלת באחרונים היא שחלק זה מאוחר יותר לחלק הראשון, הפרי מגדים בהקדמה ליורה דעה כתב "יראה לי שהפסקים וכתבים הם באחרונה משו"ת" וכן בפתיחה לאורח חיים "ביורה דעה צידדנו בתרומת הדשן אי כתבים באחרונה חיבר, [אולם] עיין בית יוסף אורח חיים [סי'] רס"ג תרומת הדשן עיקר יותר מכתביו".
תפוצה

כבר בחיי המחבר נודע כי הוא כותב ספר בשם תרומת הדשן, ובאגרות שנכתבו בחייו כונה "הרב המובהק אשר תרומותיו תרומות". אם כי לא נמצאו ציטוטים מהספר בכתבי בני דורו של המחבר, מה שמעיד על כך שהספר לא זכה לתפוצה נרחבת והתפרסם בעיקר אחרי מות מחברו.
תפוצה > קבלה וביקורת

הספר מצוטט אצל גדולי האחרונים ובהם; מהר"ם מפדואה, מהרש"ל, רמ"א, הרא"ם, מהר"ם אלשקר, הרד"ך, מהר"י בירב, רדב"ז, מהרלב"ח, הבית יוסף, מהר"י בן לב, המבי"ט ומהרשד"ם.
גדולי הפוסקים החשיבו את ספר תרומת הדשן ונתנו לו מעמד של "ראשון", כך למשל כתב המהרשד"ם; "מעיד אני עלי שמים וארץ כי דברי בעל תרומת הדשן היו נחשבים בעיני מורי הרב הגדול כמהרר"י טאיטצק זצ"ל כדברי הרא"ש ז"ל... שידוע ומפורסם חכמת תורתו והוא דִבּר ומי ישיבנו". עדות נוספת להערכה הגדולה לה זכה הספר בקרב הפוסקים מובאת על ידי רבי יעקב די בוטון שכתב "בכל מקום שדבר המלך הוא הראש ר"י בעל תרומת הדשן ודתו מגיע אית לן לעולם לפסוק כדבריו באשר חכמתו הנפלאה נודעת וכבר מהר"י טאיטצק היה שוקל דבריו כתשובת הרשב"א". המהרש"ל כתב על מחבר הספר "מדבריו אל תסור כי היה גדול ומופלג בימיו וראה מעשה וקבל הלכה, וידע לתוכן מאופני מנהיגי שלו לומדי אשכנז ואוסטרייך שהיו חסידים ובעלי מעשה". גם רבי משה לימא, מחבר הספר "חלקת מחוקק" כתב כי "ידוע כי בעל תרומת הדשן היה גדול שבאחרונים ומימיו אנו שותים".
תפוצה > השפעה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מקור השאלות

הדעה הרווחת באחרונים היא שהספר לא מורכב מתשובות שנשאלו על ידי שואלים שונים וקובצו לספר, אלא המחבר עצמו כתב את השאלות והתשובות, כך כתבו הש"ך, שו"ת שער אפרים, הט"ז, תבואות שור, נחלת שבעה, שו"ת צמח צדק ופוסקים נוספים.
הנחה זו אינה מבוססת על מסורת, אלא זוהי מסקנה מהתבוננות במאפייני השאלות בספר ובהבדלים בינו לבין ספרי שו"ת אחרים. אף שישנם ראיות לכאן ולכאן, ידוע שדרכו של רבי ישראל איסרלן הייתה "להמציא" מקרים הלכתיים שונים ולדון בהם, כמו שכותב בשאלה ששלח למהרי"ל שמסיים את השאלה "ובאמנה ובאמתות זולת ללמוד תורה באתי, ולא על שום מעשה בעולם".
ישנם אחרונים שהביאו תשובות מהספר כציטוט תשובה לשאלה שמחבר הספר נשאל עליה, כך לדוגמה כתב הבית יוסף "כתוב בתרומת הדשן שנשאל", וכן מובא גם בספר האגור, במהרש"ל, ברדב"ז, במהרש"ך, ועוד פוסקים רבים.
במבוא למהדורת ליפשיץ מנה העורך – מתוך השוואה לספרי שו"ת מאותה תקופה ולשאר ספרי המחבר ותלמידיו – למעלה ממאה תשובות שהם על שאלות שנשאל המחבר מאנשים שונים, מתוך זה ישנם כ־30 סימנים שנמצאו להם מקבילות על ידי אברהם ברלינר, שלוש עשרה מקבילות שהובאו על ידי הרב יעקב פריימן, ושמונה מקבילות שנמצאו על ידי ידידיה דינרי.
הרב משה מנחם פרידמן מסיק כי הספר מורכב משאלות שהומצאו לצד שאלות על "מעשים שהיו", ובעיקרו של דבר הספר מורכב ברובו משאלות שהומצאו, עם זאת לא נמנע המחבר להכניס לחיבורו גם תשובות לשאלות אמיתיות שנשלחו לו על ידי שואלים שונים.
מקור השאלות > השלכות הלכתיות

להנחה שספר תרומת הדשן מורכב מתשובות לשאלות היפותטיות יש מספר השלכות הלכתיות;
בכללי הפסיקה יש נדון מהו הפסק להלכה במקרה שתשובה שהשיב פוסק כלשהו סותרת פסק שלו עצמו בפסקיו.
יש הסוברים שתשובה הלכה למעשה עדיפה על פני פסק הלכה שלא נכתב למעשה, ולדעתם, אם יש סתירה בין פסק בתרומת הדשן לבין תשובה אחרת של המחבר, יש לפסוק בעקבות אותה תשובה, מכיוון שהתשובות בספר תרומת הדשן אינן הלכה למעשה.
לעומת זאת, יש הסוברים כי במקרה של סתירה בין תשובה לשואל לבין פסק שנכתב כחלק מסדר הלכות – יש לנהוג כמו הפסק. ולדעתם, במקרה של סתירה בין תשובה בתרומת הדשן לבין תשובה אחרת של המחבר יש לפסוק כמו הדין שכתוב בתרומת הדשן.
השלכה הלכתית נוספת יש גם בהתייחסות לפרטי השאלות, האם כל פרט ופרט שמוזכר בשאלה יש לו השלכה הלכתית לפסק או שהפרטים נכתבו רק משום ש"כך היה מעשה" ובאמת גם בשינוי הפרטים לא ישתנה הדין. יש מהאחרונים שקיבלו את ההנחה שהמחבר המציא את השאלות, ומשום כך התייחסו לכל פרט בשאלה כפרט מכריע שיש לו משמעות הלכתית שמשפיעה על תוצאת הפסק.
כתבי היד של החיבור

א. כתב יד בית המדרש לרבנים בניו יורק, כתב יד שלם של כל הספר, נכתב ככל הנראה במאה ה־15 לספירה.
ב. כתב יד בית המדרש לרבנים בניו יורק, כתב היד מצורף משתי העתקות שונות, חלקו הראשון מכיל 299 סימנים, ונמכר בשנת 1511, שאר הספר הועתק ככל הנראה על ידי הקונה מהמהדורה המודפסת.
ג. כתב יד הספרייה הלאומית, דפי הקובץ מכילים סימן מים המתוארך לשנים 1503-1508.
ד. כתב יד ספריית בית הספר לרפואה בלורציאנה, כתב היד חסר ומכיל רק חלק מהתשובות.
ידוע על עוד כמה כתבי יד, ובהם אחד המוזכר בהקדמת הרב יעקב פריימן ללקט יושר הנמצא בידי גיסו רבי אהרן פריימן, כתב יד זה אבד בשואה ולא ידוע היכן הוא. כמו כן ישנם עוד מספר כתבי יד הנמצאים באוספים פרטיים.
מהדורות עיקריות

א. הספר נדפס לראשונה בדפוס בומברג, ונציה, רע"ט (1519), בהוצאה זו הודפס גם נספח בשם "פסקים וכתבים" שהפך לחלק מהספר ומודפס מאז בצמוד לחלק השו"ת. עורך הדפוס היה רבי חיא מאיר בן דוד, שערך גם את התלמוד בבלי בהוצאת בומברג, השלמת הספר הייתה ביום שישי י"א באייר רע"ט.
ב. דפוס יושטיניאן, ונציה, ש"ו (1546), מהדורה זו מתבססת על המהדורה הראשונה וזהה לה כמעט לחלוטין, העורך היה רבי משולם בן רבי שמעיה קויפמאן והספר הושלם בה' בשבט ש"ו.
ג. פיורדא תקל"ח (1778), בדפוס רבי איציק בן רבי לייב בוכבינדר. במהדורה זו נדפסו הסכמותיהם של רבי יחזקאל סגל לנדא, רבי שלמה דב בעריש רבה של גלונא, רבי מאיר ברבי ורבי ידידיה טיאה וייל. עורך הדפוס היה רבי יששכר דב אופנהיים מפרנקפורט דמיין.
ד. סודילקוב תקצ"ה (1835), בדפוס דוד מדפיס, שהיה אחד משלושה בתי דפוס באותה עת בסדילקאב, מהדורה זו הודפסה בזמן כהונתו של הצנזור לוי בורובסקי שהשמיט מהספר כמה סימנים העוסקים ביחסי יהודים נוצרים ובעניינים שנתפסו כפגיעה בנצרות ובסמכות השלטון.
ה. וורשא תרמ"ב (1882), בדפוס רבי נתן שריפטגיסער, הובא לבית הדפוס על ידי רבי אהרן וואלדען (מחבר הספר שם הגדולים החדש), מהדורה זו היא הבסיס לכל מהדורות הצילום שיצאו לאור ואף נוסח ספר תרומת הדשן בפרויקט השו"ת הוא ממהדורה זו.
ו. ירושלים תשנ"א (1991), הספר סודר מחדש בצירוף תשובות נוספות, מבוא, ציוני מקורות ועוד. יצא לאור על ידי הרב שמואל אביטן, בסוף הספר הודפסו מפתחות מפורטים.
ז. ירושלים תשע"ז (2017), מהדורת ליפשיץ, בהוצאת מכון חכמת שלמה על שם רבי שלמה קלוגר, נערך על ידי הרב משה מנחם פרידמן. במהדורה זו נוספו גליונות (=הערות שנכתבו בשולי גליונות הספר) מהרבנים שמואל טאיטצק, מאיר פוזנר ויוסף רוזין.
לקריאה נוספת

יחזקאל פראם, על סדר התשובות במהדורה המודפסת של ספר תרומת הדשן, עלי ספר, באתר JSTOR
ביאורים

1 2  תשובה – פסק הלכתי שנכתב כמענה לשאלה מסוימת.
פסקים – קובץ דינים הלכתיים מסודר לפי נושאים שנכתב על ידי פוסק במטרה לשמש את המון העם (ולא כמענה על שאלות).
הערות שוליים

↑  יוסף בן משה, ממינשטר, לקט יושר או"ח, באתר היברובוקס
↑  יוסף בן משה, ממינשטר, לקט יושר או"ח, באתר היברובוקס
↑  מבוא לספר תרומת הדשן מהדורת חכמת שלמה - ליפשיץ
↑  עמ' 151
↑  יוסף תאומים, פרי מגדים יורה דעה, כללי הוראת איסור והתר אות ט, באתר היברובוקס
↑  יוסף תאומים, פרי מגדים אורח חיים, כללים בשולחן ערוך כלל לז, באתר היברובוקס
↑  ישראל ברונא, שו"ת מוהר"י מברונא, סימן כט, באתר היברובוקס
↑  שמואל די מדינה, ‏שו"ת מהרשד"ם, אבן העזר סימן קנה, טקסט דיגיטלי באתר ספריא
↑  יעקב די בוטון, עדות ביעקב, סימן מו ד"ה ומעתה, באתר היברובוקס
↑  שלמה לוריא, ים של שלמה גיטין, פרק רביעי דין כד, באתר היברובוקס
↑  חלקת מחוקק אבן העזר סימן יז ס"ק כא
↑  יו"ד קצו כ
↑  אפרים הכהן, שער אפרים, סימן מב
↑  ט"ז יו"ד שכח ס"ק ב
↑  אלכסנדר סנדר שור, תבואות שור, סימן כג אות יג, באתר היברובוקס
↑  שמואל בן דוד משה, הלוי, 1625-1681, נחלת שבעה עם הגהות ממהדורא בתרא, דיני תנאים ראשונים סי' ח אות ג, באתר היברובוקס
↑  מנחם מענדל שניאורסון, צמח צדק יורה דעה, יורה דעה סימן קלג אות ב, באתר היברובוקס
↑  תוספות שבת שטו ס"ק ו, ידות נדרים סימן רכ, יד שאול אות ז.
↑  שו"ת מהרי"ל סימן קסט
↑  בית יוסף או"ח סימן קג, וכן בסימנים קח, שיד, תנא, תקמא, תקסז, תרעג, יו"ד קיז, קנז, רנט, תג, ובאבקת רוכל סימנים קפו וקפח
↑  אברהם ברלינר, Rabbi Israel Isserlein. Ein Lebens- und Zeitbild (Fortsetzung), Monatsschrift für Geschichte und Wissenschaft des Judentums, כרך יח (1869) עמ' 273, in JSTOR
↑  יעקב פריימן, מבוא ללקט יושר, עמ' xiv, באתר היברובוקס
↑  חכמי אשכנז בשלהי ימי הביינים עמ' 304
↑  מבוא ליפשיץ עמ’ 118
↑  יעקב בן משה הלוי, שו"ת מהרי"ל, סימן עב, באתר היברובוקס
↑  דוד בן שלמה אבן זמרא, שו"ת הרדב"ז חלק ז, סימן כה, באתר היברובוקס
↑  חוט השני סי' יח, פני משה ח"א סי' יב, שבות יעקב ח"ג סי' מ, משיב דבר או"ח סי' כד
↑  יוסף בן משה טראני, שו"ת מהרי"ט חלק ב, חושן משפט סימן ז, באתר היברובוקס
↑  בעי חיי חו"מ ח"א סי' סא
↑  איזנשטט, מאיר בן יצחק, 1670-1744, פנים מאירות חלק שלישי, סימן כ, באתר היברובוקס
↑  ש"ך וט"ז או"ח רסג, ותבואות שור סי’ כג ס"ק יג, ועיין נחלת שבעה דלעיל.
↑  ישראל איסרלן, תרומת הדשן, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית
↑  ישראל איסרלן, תרומת הדשן, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית
↑  ישראל איסרלן, תרומת הדשן, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית
↑  ישראל איסרלן, תרומת הדשן, בפרויקט "כתיב" באתר הספרייה הלאומית
↑  יעקב פריימן, מבוא ללקט יושר, עמ' xv הערה מא, באתר היברובוקס
↑  מבוא עמ' 119-122
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406630205171
אירלנד במשחקים האולימפיים לנוער

אירלנד משתתפת בכל ההמשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער האירלנדים שבעה מדליות, מתוכן מדליית זהב יחידה. אירלנד משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער. אולם, עד כה לא זכה ספורטאי נוער אולימפי אירלנדי במדליה במשחקי החורף.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ > אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של אירלנד למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור והייתה המשלחת הגדולה ביותר שאירלנד שלחה עד כה. המשלחת כללה 25 ספורטאים שהתחרו בשמונה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית זהב יחידה. המשלחת הגיעה להישגים בענפים אגרוף עם זכייה במדליית זהב בקטגוריית משקל קל-זבוב נערים, ואתלטיקה עם העפלה לגמרים ודירוג במקום הרביעי בהליכה תחרותית למרחק 5 ק"מ לנערות ובמקום השמיני בריצת 1000 מטר נערים. ספורטאי המשלחת דורגו במקום התשיעי בענף הטריאתלון בטורניר הנערות ובענף החתירה העפילו לגמר ללא מדליה (גמר B) אך לא החלו את המקצה בטורניר היחידים לנערות. המשלחת לא הגיעה להישגים משמעותיים בענפים הוקי שדה, טניס, קרב חמש מודרני ושיט.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ > אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 16 ספורטאים שהתחרו בשבעה ענפים. המשלחת זכתה בשלושה מדליות. המשלחת הגיעה להישגים נאים בענפים קאנו/קיאק עם זכייה במדליית כסף בטורניר היחידים לנערים בתחרות הסלאלום, ואגרוף עם זכייה במדליית כסף בקטגוריית משקל קל לנערות ומדליית ארד בקטגוריית משקל כבד לנערים. המשלחת קטפה הישגים גם בענפים רכיבה עם דירוג במקום החמישי בטורניר היחידים, ואתלטיקה עם העפלה לשלוש גמרים בהם דורגה במקום השישי בריצת 800 מטר נערות והדיפת כדור ברזל לנערות ובמקום השמיני ביידוי פטיש לנערים. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים בענפים גולף, חתירה ושחייה.
השתתפות במשחקים > משחקי החורף

אירלנד השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מאולימפיאדת הנוער אינסברוק המשלחת מנתה ספורטאית יחידה שהתחרתה בענף הסקי אלפיני. הספורטאית לא הגיעה להישגים גבוהיים במסלולים סלאלום וסלאלום ענק. המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר כללה ספורטאי יחיד שהתחרה בענף הסקי אלפיני. ספורטאי המשלחת לא רשם הישגים משמעותיים אך גם לא דרוגו במקומות האחרונים.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים לנוער
ראו גם

אירלנד במשחקים האולימפיים
אירלנד במשחקים הפאראלימפיים
| מדינות העולם במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין   • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארובה • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל  • ברמודה • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פוארטו ריקו • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל • איי קוק  • איי שלמה • גואם • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • סמואה האמריקנית • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
אמרגן

אמרגן (נקרא בעבר אימפּרֶסָריו, מאיטלקית: Impresario הוא אדם בתעשיית הבידור המהווה מתווך, יזם ומפיק אירועים בתחום המוזיקה (בעיקר הופעות חיות), התיאטרון והספורט (בדרך כלל בתחומי ראווה כגון תחרויות ומופעי רודיאו ואגרוף). במאות קודמות היו אמרגנים אחראים על העלאת מופעי אופרה ובלט וייצגו להקות נודדות.
האמרגן אחראי על התחום הביצועי של המופע, על גיוס כוח אדם, על ארגון אולמות להופעות, דרכי תחבורה, מימון וכדומה ולעיתים אף על גילוי אמנים ודחיפתם. בין האמרגנים המפורסמים במאה ה-20 ניתן למנות את אמרגן מופעי הוודוויל הבידוריים, פלורנץ זיגפלד, את אמרגן הבלט הנודע סרגיי דיאגילב, אמרגן הקרקס פי. טי. ברנום והאמרגן הרמן וולף.
ישנם אמרגנים שהתפרסמו בזכות קשריהם עם אמן אחד, כמו עמנואל שיקאנדר, אמרגנו של מוצרט.
יחסי אמרגן-אמן

תפקיד האמרגן קיים במקום שבו האמן אינו שכיר של מקום עבודה מסודר (כפי שהיה המצב עד ראשית/אמצע המאה ה-20 בקרב שחקני תיאטרון, אופרה ובלט וכפי שהוא כיום בקרב זמרים וחלק מהספורטאים). האמן זקוק לגורם מתווך שיסייע לו כלכלית להוציא את אמנותו לקהל רחב. חלק מהאמרגנים מתפקדים כסוכנים אישיים המייצגים אמנים מול בעלי אולמות וחלקם פועלים יותר כבעלי תיאטרון המחפשים מופעים, לעיתים מעורב יותר מאמרגן אחד בתהליך הפקה של מופע.
שכרו של האמרגן מותנה בדרך כלל בהסכם חלוקת רווחים בינו ובין האמן או להקת האמנים אותה הוא מייצג. פעמים רבות קיים פער בין הבנתו של האמרגן בעולם העסקים ולעיתים גם גילו המבוגר ובין גילם, מידת התמצאותם וכושר המיקוח של האמנים המיוצגים. פער זה גורם לעיתים לחוזים הפועלים לטובת האמרגן ומובילים לתביעות משפטיות רבות בין אמנים לאמרגניהם. האמרגן לוקח פעמים רבות סיכון על עצמו, ואם המופע נכשל הוא סופג הפסדים מכספים שהשקיע בעצמו כדי להפיקו.
הערות שוליים

↑  נקרא כך עד שנות השישים, עת חידש אורי סלע את המילה "אמרגן".
↑  דייויד סלע, נוסטלגיה: 70 שנים אחרי, באתר ישראל היום, 26 ביוני 2020
↑  למשל: תביעת ענק נגד אמרגן-איגרוף, אריק איינשטיין תבע את אמרגנו מיכאל תפוח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534173705171  BnF: cb121874002 (data)  GND: 4161430-6  LCCN: sh85134607  NKC: ph1020142
דניאל שני

דניאל שני (נולדה ב-1976) היא ד"ר למדע המדינה, פעילה ויזמת חברתית. מייסדת ומנהלת-שותפה של עמותת BeDo - לחולל שינוי, אחרת. בעבר הקימה וניהלה את מרכז מנדל למנהיגות בצפון, והייתה מנכ"לית "המרכז היישומי לפסיכולוגיה של שינוי חברתי", באוניברסיטת רייכמן, כיום מרכז "אקורד" באוניברסיטה העברית בירושלים. קודם לכן עבדה בתקשורת במשך כעשר שנים כמגישה ועורכת בגלי צה"ל ועורכת בידיעות אחרונות.
ביוגרפיה > משפחה

הוריה, הדסה שני, ד"ר לתיאוריה של האמנויות ובעבר עורכת סרטים ויו"ר להקת בת-שבע ומאיר שני, איש עסקים, בעבר מנכ"ל עלית, המגן חברה לביטוח, כלל תעשיות, כלל ביטוח, ממייסדי ויו"ר חברת ביטוח ישיר,  יו"ר דירקטוריון הסנה. דניאל גדלה בסביון, אחת משלוש אחיות, למדה בתיכון אטלנטיק קולג', השייך לארגון הקולג'ים הבין-לאומיים.
ביוגרפיה > תקשורת

דניאל שני שירתה בשירות החובה ככתבת חדשות בגלי צה"ל (1996-1994). המשיכה בגלי צה"ל כעורכת ומגישה בשנים 1997 ו-2002-2001: עורכת ומגישה של התוכנית "24 היום שהיה" ועורכת של התוכניות "מה בוער" עם רזי ברקאי ו"נכון להבוקר" עם רפי רשף.
בשנים 2001-1997 עבדה בעיתון ידיעות אחרונות, שם מילאה שורת תפקידים: ראש דסק החדשות, עורכת העמוד הראשון ועורכת חדשות בעיתון.
ביוגרפיה > השכלה

דניאל שני למדה שנה וחצי משפטים באוניברסיטת תל אביב וב-2001 קיבלה תואר ראשון בהצטיינות יתרה במדע המדינה ופילוסופיה מאוניברסיטת תל אביב, ב-2003 סיימה תואר שני בהצטיינות יתרה בבית הספר למדע המדינה, ממשל ויחסים בינלאומיים, אוניברסיטת תל אביב, נושא התזה הוא "בזכות הרגש : על תורת הרגשות של אריסטו ומקומה במחשבה הפוליטית" והיא נעשתה בהדרכת ד"ר אייל חוברס ופרופ' יולי תמיר. המשיכה את לימודיה הגבוהים בארצות הברית. זכתה במלגת פולברייט. ב-2005 קיבלה תואר שני נוסף וב-2009 דוקטורט מהמחלקה למדע המדינה באוניברסיטת פרינסטון. נושא העבודה הוא "על מקורות המעורבות האזרחית" בהדרכת פרופ' לארי ברטלס ועבורה זכתה בפרס הדיסרטציה הטובה ביותר בפסיכולוגיה פוליטית לשנת 2010 מטעם האגודה האמריקאית למדע המדינה.
ביוגרפיה > המגזר השלישי

בשנים 2003-2001 שני עבדה כרכזת מחקר במכון הישראלי לדמוקרטיה, הובילה את הפיתוח של מדד הדמוקרטיה הישראלית, הייתה שותפה לכתיבת הספר הראשון בנושא, עם פרופ' אשר אריאן, פרופ' דוד נחמיאס ודורון נבות וערכה מחקר לפרויקט "חוקה בהסכמה".
בשנים 2012-2010 הייתה שני אחראית פיתוח התוכניות של קרן מנדל וחברת סגל במרכז מנדל למנהיגות בנגב. ב-2012 הקימה את "מרכז מנדל למנהיגות בצפון" כחלק מקרן מנדל-ישראל וניהלה אותו עד 2016.
בשנים 2019-2017 שני שימשה כמנכ"לית "המרכז היישומי לפסיכולוגיה של שינוי חברתי", המרכז הבינתחומי הרצליה, מיסודו של פרופ' עירן הלפרין והובילה את מעבר המרכז בקיץ 2019 לאוניברסיטה העברית בירושלים בשם מרכז "אקורד: פסיכולוגיה חברתית לשינוי חברתי".
ב-2020 דניאל שני ייסדה עם ד"ר יעל בר-לב את עמותת BeDo - לחולל שינוי, אחרת, ומאז הן מובילות את העמותה במשותף. העמותה מתבססת על תיאורית יו של אוטו שארמר מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. שני חברה גם בצוות הגלובלי של ה-Presencing Institute, המוסד שמוביל את העבודה עם תאוריית U בעולם.
תיאורית U מציעה גישה לשינוי חברתי, מערכתי וארגוני מבוסס מודעות והקשבה לחוויה האנושית. עמותת BeDo מקדמת מנהיגות חברתית, חינוכית וציבורית בישראל ברוח הגישה, בעזרת הכשרה, ליווי ארגונים, יצירת כלים והפצת ידע. ב-2022 ראה אור בהוצאת גורדון התרגום לעברית של הספר: "היסודות של תאוריית U: עקרונות ליבה ויישומים". שני ובר-לב כתבו הקדמה, ערכו מדעית ויעצו מקצועית בהוצאת הספר.
ב-2011 הייתה שני חברת ועדת ההיגוי של ארגון "מידות" לדו"ח על פיתוח מנהיגות בקרב נוער וצעירים בישראל. החל מ-2009 שני היא חברת הוועד המנהל בארגון Comet-ME. בשנים 2012-2011 הייתה חברת הפורום היהודי ערבי של המכון הישראלי לדמוקרטיה, בראשותם של פרופ' מרדכי קרמניצר ופרופ' מיכאיל קרייני. החל מ-2019 היא חברת הוועדה המייעצת של בית הספר התיכון הבינלאומי בגבעת חביבה. מלמדת במדור לתוכניות מובנות ולימודי תעודה, אוניברסיטת בר-אילן.
מחקריה

הדוקטורט חקר את מקורות החיים המוקדמים להתעניינותם של מבוגרים בסוגיות ציבוריות. שני בדקה מה גורם להבדל במידת המוטיבציה של אנשים להתעניין בפוליטיקה ובעניינים ציבוריים. המחקר מראה כיצד אי-שוויון במידת העניין בסוגיות ציבוריות – שחלק מהחוקרים ביטלו אותו כעניין של "בחירה חופשית" – הוא למעשה לא רק סיבה, אלא גם תוצאה של מופעים מבניים רחבים יותר של אי-שוויון. בהשראת תאוריית ההון התרבותי של פייר בורדייה, שני טוענת במחקרה שאזרחים נוטים הרבה יותר להתעניין בפוליטיקה, אם הם מרגישים בנוח בעולם הפוליטי ומרגישים שהם זכאים לתפקידיהם החברתיים כאזרחים. מה שחשוב הוא לא כל כך רכישה ישירה של כישורים או ניסיון רלוונטיים, אלא תחושה רחבה יותר של מסוגלות ושייכות. המחקר התבסס על שני בסיסי נתונים שעקבו אחרי אותם אנשים למעלה מ-30 שנה - מגיל לידה עד 35 ומגיל 18 עד גיל 50 - הראשון באנגליה והשני בארצות הברית.
במחקר “Knowing Your Colors: Information, Partisan Bias, and Political Perceptions”, בחנה שני באיזה אופן משפיע ידע פוליטי על מידת ההטיה הפוליטית בתפיסת המציאות. היא חקרה הטיות בתפיסה של נתונים "אובייקטיביים" במציאות (כמו שיעור פשיעה, מצב כלכלי וגרעון תקציבי של הממשל הפדרלי), אשר מקורן בהזדהות פוליטית. תפיסות של נתונים "אובייקטיביים" מספקת עדות ברורה להטיה פוליטית, ובנוסף, ניתן היה לצפות שבכל הנוגע לנתונים כאלה, ידע פוליטי דווקא יפחית את מידת ההטיה. שני מצאה שידע פוליטי מגביר את מידת ההטיה הפוליטית בתפיסת המציאות, בין אם בגלל יכולת גבוהה יותר להתנגד לנתונים לא נוחים, מוטיבציה גבוהה יותר לחזק תפיסות קודמות, או שניהם.
מחקריה > חיים אישיים

דניאל שני נשואה ליניב שיראזי, מנכ"ל קבוצת כלמוביל, בעבר מנכ"ל שטראוס מים ישראל,, הם מתגוררים ברינתיה ולהם ארבעה ילדים.