stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארתור צימרמן
ביוגרפיה

צימרמן נולד במרגרבובה, פרוסיה המזרחית, שהייתה חלק מממלכת פרוסיה (היום אולקו, פולין). הוא למד משפטים בין השנים 1884–1887 בקניגסברג, פרוסיה המזרחית ולייפציג. לאחר מכן שירת תקופה כעורך דין זוטר ובהמשך קיבל את הדוקטורט שלו במשפטים. ב-1893 פתח קריירה בדיפלומטיה ונכנס לשירות הקונסולרי בברלין. הוא הגיע לסין ב-1896, ועלה לדרגת קונסול ב-1900. בעודו מוצב במזרח הרחוק, היה עד למרד הבוקסרים בסין. כחלק מהעברתו למשרד החוץ, הוא חזר לגרמניה בשנת 1902. חלק מהמסע הזה היה באמצעות מסילות ברזל ברחבי ארצות הברית היבשתית, עובדה שבה ישתמש מאוחר יותר כדי לנפח את מומחיותו כביכול על האומה.
מאוחר יותר נקרא למשרד החוץ, ושירת תחת שר החוץ ב-1911, וב-24 בנובמבר 1916 מונה לשר החוץ והחליף את גוטליב פון יאגו בתפקיד זה. הוא נטל חלק גדול מהמשא ומתן של הממונה עליו עם שליחים זרים במשך כמה שנים לפני מינויו בגלל הסתייגותו של יאגו בתפקיד. הוא היה הלא אריסטוקרט הראשון שכיהן כשר החוץ.
הוא זכור בעיקר בשל "מברק צימרמן" שאותו שלח ב-16 בינואר 1917 לשגריר גרמניה בארצות הברית, הרוזן יוהאן פון ברנשטורף. במברק הוסמך ברנשטורף להציע למקסיקו ברית עם גרמניה כנגד ארצות הברית, תמורת תמיכה כספית נדיבה והבנה מצד גרמניה שעל מקסיקו לכבוש מחדש, בדרום-מערב ארצות הברית, שטחים שהיו בעבר בריבונות מקסיקנית. יירוט המברק ופענוחו על ידי המודיעין הימי הבריטי הביאו להצטרפות ארצות הברית למדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה. לאחר חשיפת המברק האמין הציבור האמריקאי שהמברק הוא זיוף שנועד לגרור את ארצות הברית למלחמה. במהלך מפתיע ביותר אישר צימרמן את אותנטיות המברק, יומיים לאחר שפורסם.
צימרמן היה מעורב גם בתוכניות לתמוך במרד האירי ולעזור לקומוניסטים לחתור תחת משטר הצאר ברוסיה.
ב-6 באוגוסט 1917, התפטר צימרמן מתפקיד שר החוץ והחליפו את מקומו של ריכרד פון-קוהלמן. אחד הגורמים להתפטרותו היה מברק צימרמן המפורסם ששלח ב-16 בינואר 1917. הוא מת בברלין ב-6 ביוני 1940 מדלקת ריאות.
פיוטר שפירוב

| --- | --- |

 לידה:  1669 סמולנסק, רוסיה הצארית 
 פטירה:  1 במרץ 1739 (בגיל 70 בערך) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 פרסים והוקרה
 עיטור מסדר העיט הלבן של פולין  עיטור אנדריי הקדוש 
 
פיוטר שפירוב (ברוסית: Пётр Павлович  Шафиров;‏ 1669 - 1 במרץ 1739) היה יהודי-פולני שמשפחתו התנצרה. היה דיפלומט רוסי בולט בתקופת פיוטר הגדול ואחריו.
ביוגרפיה

שפירוב היה בן למשפחה יהודית שהתגוררה בסמולנסק והתנצרה לאחר כיבוש העיר על ידי הרוסים בשנת 1654. בשנת 1691 החל אביו לשרת במשרד לענייני חוץ הרוסי כמתורגמן. בשנת 1704 קודם לתפקיד סגן-קנצלר והופקד על ענייני החוץ. הוא ליווה את פיוטר הגדול במסעותיו לאירופה ובחתימת חוזים בינלאומיים. בשנת 1711 הצליח להשלים משא ומתן עם הטורקים שסיים את מלחמת רוסיה-טורקיה (1711-1710) תוך שהוא ובוריס שרמטייב נשארים בני ערובה. חזר לרוסיה בשנת 1714 והמשיך בפעילות דיפלומטית. השתתף בעריכת כל החוזים הבינלאומיים של רוסיה. בשנת 1716 בהתאם להנחיית פיוטר הגדול כתב ספר "על סיבות המלחמה" (Рассуждение о причинах войны) בו הציג את מלחמת הצפון הגדולה כחובה שהייתה נדרשת לטובת המדינה הרוסית.
בשנת 1719 הוענק לו עיטור אנדריי הקדוש - העיטור הגבוה ברוסיה הצארית.
בשנת 1723 בעקבות פרשת שחיתות נשפט להוצאה להורג תוך שלילת כל תואריו ורכושו. בהתאם לצו של פיוטר הגדול עונש המוות הומר לגלות לסיביר. בדרך לסיביר קיבל רשות להישאר בניז'ני נובגורוד.
יקטרינה הראשונה עם תחילת שלטונה החזירה אותו תוך מתן חנינה מלאה והחזרת רכושו ותואריו. בתאום עם אנדריי אוסטרמן נשלח לארכנגלסק לקידום המסחר. עם נפילת אלכסנדר מנשיקוב הוחזר לחצר וחזר לפעילות דיפלומטית והיה פעיל בתחום זה עד סוף ימיו.
על שמו "שדרת שפירוב" בסנקט פטרבורג
דמותו מתוארת בספר של דוד מרקיש "יהודי של פיוטר הגדול".
אצטדיון הקרח של מאלמה

| --- | --- |

 כתובת:  Eric Perssons väg 8B, 217 62 Malmö 
 מיקום:  שוודיה מאלמה, שוודיה
 קואורדינטות:  55°34′57″N 12°59′28″E﻿ / ﻿55.5825°N 12.991111111111°E﻿ / 55.5825; 12.991111111111
 תקופת הפעילות:  1968–הווה (כ־56 שנים) 
 בעלים:  מאלמה 
 אדריכל:  Fritz Jaenecke, Sten Samuelson 
 מושבים:  5,750 
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת  he  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון הקרח של מאלמה (בשוודית: Malmö Isstadion) הוא אולם במאלמה שבשוודיה.
היסטוריה

המבנה נבנה ונחנך ב-1968, האולם מכיל 5,800 מקומות ישיבה.
מהקמתו ועד 2008 היה אולם הבית של קבוצת ההוקי קרח "Malmö Redhawks" אך לאחר מכן הוחלף במאלמה ארנה, עד 1972 שימש גם את קבוצת הכדורגל מאלמה.
האולם אירח את אירוויזיון 1992.
נערך בו גם גביע דייוויס 1996 ואליפות אירופה להחלקה אמנותית על הקרח ב-2003.
ב-2013 נערכו במקום שיפוצים עבור אליפות העולם בהוקי קרח לצעירים.
אריק שלוסר

| --- | --- |

 לידה:  17 באוגוסט 1959 (בן 65) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוריאל קולג', אוניברסיטת פרינסטון 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  אומת המזון המהיר, Reefer Madness 
 
אריק מאת'יו שלוסר (באנגלית: Eric Matthew Schlosser; נולד ב-17 באוגוסט 1959) הוא עיתונאי וסופר אמריקני. בין ספריו המוכרים של שלוסר ניתן למנות את "אומת המזון המהיר - על הצד האפל של הארוחה האמריקנית", Reefer Madness ו-Chew On This.
חייו

שלוסר נולד במנהטן שבניו יורק בה גדל, כמו גם בלוס אנג'לס, קליפורניה. אביו, הרברט שלוסר, היה עורך דין בוול סטריט שהפך להיות שדרן ולבסוף נהיה נשיא רשת NBC בשנת 1974. אמו היא ג'ודית' (לבית גסנר). למד היסטוריה אמריקנית באוניברסיטת פרינסטון וקיבל תואר בהיסטוריה אימפריאלית בריטית מאוניברסיטת אוקספורד. מתגורר בקליפורניה עם אשתו, שונה (Shauna) רדפורד (בתו של רוברט רדפורד) ולהם שני ילדים.
עבודתו > דרמה

שלוסר כתב את המחזה Americans ב-1985, הדן באימפריאליזם האמריקני בראשית המאה העשרים. המחזה מציג את ליאון צ'ולגוש, רוצחו של ויליאם מקינלי, שירה בנשיא מתוך זעם על כך שארצות הברית כבשה את הפיליפינים. Americans הופק ב-2003, אולם אינו מוצג בארצות הברית. We the People, מחזה אחר של שלוסר אודות ההיסטוריה האמריקנית, עוסק בנסיבות שהביאו לכתיבתה של חוקת ארצות הברית, הופק ב-2007.
עבודתו > עתונות

שלוסר החל את הקריירה שלו כעיתונאי ב-The Atlantic בבוסטון, מסצ'וסטס. במהרה קנה לעצמו שם בשל כתבות התחקיר שלו ובתוך שנתיים אף זכה בשני פרסים: פרס המגזין הלאומי עבור סדרה בת שני חלקים “Reefer Madness” ו-“Marijuana and the Law” (‏The Atlantic, אוגוסט וספטמבר, 1994) ובפרס קרן סידני הילמן על המאמר In the Strawberry Fields” (‏The Atlantic, ‏19 בנובמבר 1995). בנוסף ל-The Atlantic, מאמריו של שלוסר התפרסמו בכתבי העת ועיתונים שונים כדוגמת הרולינג סטון, ואניטי פייר, ניו יורקר, הניו יורק טיימס ו-The Nation.
עבודתו > ספרים

ספרו הידוע ביותר של שלוסר הוא "אומת המזון המהיר", החושף את הניצול וחוסר ההיגיינה בתעשיית המזון המהיר. הספר הוא תולדה של מאמר בן שני חלקים שהתפרסם במגזין רולינג סטון. שלוסר סייע לעבד את ספרו לסרט שיצא לאקרנים בשם "פאסט פוד" (שם ההפצה בישראל) ב-2006 ואף קיבל קרדיט על היותו תסריטאי-שותף ומפיק בפועל. הוא כתב בנוסף את Chew on This (‏2006, עם העיתונאי צ'ארלס וילסון).
בין ספריו ניתן למנות גם את Reefer Madness, שיצא לאור ב-2003. ספר בן שלושה חלקים שמגולל את ההיסטוריה של הסחר במריחואנה ומצבו בהווה.
נכון ל-2011 שלוסר שוקד על כתיבתם של שני ספרים: האחד עוסק בנשק גרעיני והשני דן במערכת בתי הסוהר בארצות הברית, ועל כתיבתו הוא שוקד קרוב לעשר שנים.
עבודתו של שלוסר זכתה לביקורות חיוביות מכלי תקשורת ומבקרים בעלי דעות שונות. ויליאם באקלי שיבח את Reefer Madness, כך גם ביזנסוויק
ו-Financial Times. ‏Fortune בחר בספר "אומת המזון המהיר" כ"ספר העסקים הטוב ביותר של השנה" בשנת 2001. עבודתו של שלוסר נכללה ברשימת קריאת החובה של סטודנטים שנה א' באוניברסיטת מדינת לואיזיאנה.
עבודתו > סרטים

שלוסר הופיע בריאיון ל-DVD לאכול בגדול של מורגן ספרלוק, שם ניהל שיחה עם הבמאי אודות תעשיית המזון המהיר, אך הוא סירב להופיע בסרט עצמו. הוא השתתף באירוע פומבי ביחד עם רוברט קנר, אליס ווטרס גארי הירשברג ו-Marcel Van Ooyen ב-5 ביוני 2009 בטיימס סנטר בניו יורק בעקבות הקרנת סרטו החדש "מזון בע"מ" במוזיאון האמריקאי לקולנוע. הסרט "מזון בע"מ" חוקר את הדרך שבה אספקת המזון האמריקאי נשלטת כיום בידי קומץ של תאגידים הנוהגים לשים את רווחיהם לפני בריאות הצרכן, הכנסתם של החוואים, ביטחון העובדים ואיכות הסביבה. אוון גלייברמן, מבקר סרטים באנטרטיינמנט ויקלי כתב "בדרך-כלל אני לא נוהג לשבח סרטים תעודיים, אבל "מזון בע"מ" הוא יותר מאשר סרט נפלא - זהו סרט חשוב, כזה שמעורר אותך לחשוב איך העולם עובד (או, במקרה זה, התחיל לא לעבוד)."
פראני ארמסטרונג ראיינה אותו ב-2005 במסגרת סרטה McLibel המתאר את משפט מקלייבל.
שלוסר היה המפיק בפועל של הסרט "זה ייגמר בדם" מ-2007.
תגובת תעשיית המזון לעבודתו של שלוסר

במאי 2007, שלוסר ושותפו לכתיבה צ'ארלס וילסון, הוציאו לאור את Chew On This ספר הילדים שלהם. הספר, ביחד עם הפרסום הגובר של הסרט ההוליוודי, שהיה מבוסס על "אומת המזון המהיר", הסתיימו במאמץ משותף של 18 חברות מתעשיית המזון שהשיקו את אתר האינטרנט www.bestfoodnation.com, כחלק ממסע יחסי הציבור שלהן. האתר היה חלק ממסע פרסום מקיף. האתר העלה הצהרות בנוגע לפרקטיקות הבריאות והעבודה בתעשיות האמריקאיות של הבקר, החזיר, תפוחי האדמה ועוד. אולם האתר אינו פעיל עוד.
כשנשאל האם ועד כמה תעשיות ייצור האוכל המהיר שיתפו פעולה עם מחקרו על אומת המזון המהיר, ענה שלוסר: "אף אחת מחברות יצור המזון הגדולות לא התירה לי להיכנס למפעליה. מקדונלד'ס כלל לא שיתפה פעולה. התעשייה ככלל, לא פרשה בפני שטיח אדום. אולם רבים מהעובדים במסעדות ובמפעלי המזון המהיר היו להוטים לשוחח איתי. הם חשו שהסיפורים שלהם עדיין לא סופרו והם רצו שהעולם יידע מה מתרחש. הם הפכו את "אומת המזון המהיר" לאפשרי ..."
כתוצאה מביקורתו של שלוסר על תעשיית המזון, הוא היה קורבן להתקפות מילוליות באירועי חתימה על ספרים והופעות פומביות והוא מאמין שזוהי עבודתם של אזרחים המועסקים בתאגידי מזון גדולים. הוא היה מוכן לקבל תגובות מתאגידי המזון ורצה להזמין אותם לדיונים פומביים בנוגע למדיניותם. כל הזמנותיו הושבו ריקם, למעט מנהל מקדונלד'ס הבריטית.
הערות שוליים

↑  מורגן פלקונר, "אריק שלוסר מסביר למה הפסיק לכתוב על אוכל", טיים מגזין, 5 בפברואר 2010
↑  מישל קונלין, "מה אמריקה מעשנת ?", ביזנסוויק, 19 במאי 2003
↑  ג'רמי קאהן ובריאן אוקיף, "הטוב והגרוע של שנת 2001 - ספרי עסקים", Fortune‏, 24 בדצמבר 2001
↑  תוכנית הקריאה לקיץ, אתר אוניברסיטת מדינת לואיזיאנה
↑  "שאלות ותשובות עם אריק שלוסר", PBS‏, 6 במאי 2009
↑  ספיה ראוואט, "שאלות ותשובות של יום ראשון: סופר עדיין במסע צלב למזון בריא יותר", יוסטון כרוניקל, 3 באוקטובר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007434837905171  PLWABN: 9810604089605606  BIBSYS: 1033139  BNE: XX1110876  BnF: cb144687564 (data)  CiNii: DA13256721  GND: 140626360  ICCU: TO0V432822  ISNI: 0000 0001 1571 3570  LCCN: n00008689  LNB: 000097091  MusicBrainz: 7be9a564-a814-4d89-990c-7e88f5e9c1ea  NDL: 00854595  NKC: kv2007386818  NLK: KAC200107478  NTA: 227285506  SELIBR: 380550  SUDOC: 061184446  VIAF: 56834947   WorldCat (עם VIAF): 56834947
פאול טיליך

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1886 Starosiedle, ממלכת פרוסיה, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  22 באוקטובר 1965 (בגיל 79) שיקגו, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  ניו הרמוני 
 השקפה דתית:  נצרות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ורוצלב, אוניברסיטת האלה-ויטנברג, אוניברסיטת הומבולדט של ברלין, אוניברסיטת טיבינגן, גימנסיום פרידריך-וילהלם 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרידריך וילהלם  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט  סמינר האיחוד התיאולוגי  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 תחומי עניין:  תאולוגיה 
 עיסוק:  תאולוג, פילוסוף, מרצה באוניברסיטה 
 השפיע על:  מרטין לותר קינג
 מדינה:  ארצות הברית, רפובליקת ויימאר, הקיסרות הגרמנית 
 פרסים והוקרה:  עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר (1961) הרצאות מסנג'ר (1957) לוחית גתה של עיריית פרנקפורט (1956) פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית (23 בספטמבר 1962) Goethe-Plakette des Landes Hessen (1961) 
 בן או בת זוג:  Hannah Tillich 
 צאצאים:  René Johannes Stefan Tillich 
 
פאול יוֹהַנֶס טיליך (בשם מלא בגרמנית: Paul Johannes Tillich; ‏20 באוגוסט 1886 – 22 באוקטובר 1965) היה תאולוג גרמני-אמריקאי מן האסכולה האקזיסטנציאליסטית. טיליך נחשב בין התאולוגים הפרוטסטנטים המשפיעים ביותר של המאה ה-20. עיקר פרסומו הציבורי נודע בחיבוריו 'האומץ להיות' (1952) וכן 'דינמיקה של אמונה' (1957) - המציגים לקהל הרחב סוגיות של תאולוגיה ותרבות מודרנית. כתאולוג מקצועי נודע טיליך בעיקר בחיבורו 'תאולוגיה שיטתית' (שלושה כרכים, 1951-1963), שם פיתח את 'שיטת הקורלציה': שיטה לבחינת סמליה של ההתגלות הנוצרית כתשובות לבעיות הקיום האנושי הנידונות בניתוח הפילוסופי של הזרם האקזיסטנציאליסטי בן זמננו.
אצטדיון מנואל מוריו טורו

| --- | --- |

אצטדיון מנואל מוריו טורו
 מיקום:  איבגה, קולומביה
 קואורדינטות:  4°25′46″N 75°13′06″W﻿ / ﻿4.429509°N 75.218325°W﻿ / 4.429509; -75.218325
 תקופת הפעילות:  20 ביולי 1955 – הווה (69 שנים)
 שופץ:  1972, 1981, 1983, 2010
 בעלים:  עיריית איבגה
 מפעיל:  I.M.D.R.I
 משטח:  דשא
 קבוצות:  דפורטס טולימה (1955-) קופרמוס טולימה (1995-2000) אתלטיקו וילה (2016-2017)
 מושבים:  28,200
 ממדי משטח:  105X70 מטר
 he
 
אצטדיון מנואל מוריו טורו
אצטדיון מנואל מוריו טורו (בספרדית: Estadio Manuel Murillo Toro) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר איבגה, בירתה של מחוז טולימה שבקולומביה, אשר מונה 28,200 מקומות ישיבה. האצטדיון משמש בתור מגרשה הביתי של קבוצת דפורטס טולימה.
האצטדיון שופץ והורחב מספר פעמים, כאשר האחרונה שבהן הייתה ב-2010 לקראת המונדיאליטו שנערך בקולומביה שנה מאוחר יותר. כמו כן אירח בין היתר גם הופעות של זמרים לאומיים ובין לאומיים.
היסטוריה

בעקבות ההחלטה שבטולימה תהיה קבוצה מקצוענית שתשחק בליגה, הוחלט גם לבנות לה אצטדיון משלה שכן לא היה כזה במחוז באותם הימים. ב-20 ביולי 1955 נחנך האצטדיון בשמו "גוסטבו רוחאס פינייה" במשחק בין דפורטס טולימה ובוקה ג'וניורס קאלי, שבו ניצחה האורחת מקאלי 2-3. 3,000 צופים מילאו את האצטדיון וחזו במשחק ההיסטורי שחנך את האצטדיון. כשנפתח האצטדיון, הוא נחשב לאחד מהאצטדיונים המודרניים במדינה. הוא לא כלל גדר המגינה על הצופים, והיה הראשון לכלול מנהרה ישירות אל המגרש.
האצטדיון נקרא בשנותיו הראשונות "גוסטבו רוחאס פינייה" על שם נשיא המדינה, אחר כך שונה השם ל"סן בוניפסיו" לכבוד העיר איבגה שנוסדה כ"סן בוניפסיו איבגה" ולבסוף שונה לשמו הנוכחי, "מנואל מוריו טורו" על שמו של הפוליטיקאי המקומי שנבחר בשתי קדנציות להיות נשיאה של קולומביה.
ב-18 בנובמבר 1981, אירחה דפורטס טולימה את דפורטיבו קאלי לעיני 20,000 צופים כשלפתע אחת היציעים העליונים קרס אל הטריבונה שמתחתיו וגרם לאסון כבד של 17 הרוגים ו-30 פצועים. בעקבות האסון בוצעו שינויים נרחבים באצטדיון בין השנים 1982–1985, מה שגרם לכך ששטולימה תשחק את משחקיה הביתיים באצטדיון אל קמפין. כמו כן, הוחלט על הריסת היציעים העליונים והשארת קומה אחת בלבד מסביב לאצטדיון.
האצטדיון עבר מספר שיפוצים והרחבות לאורך השנים כאשר הראשון שבהם היה ב-1970 שבו הורחבה התכולה מ-3,000 ל-18,000. נכון להיום תכולתו של האצטדיון היא 28,200 מקומות. השיפוץ האחרון שעבר האצטדיון היה ב-2010 לקראת אירוח של המונדיאליטו ב-2011.
בשנים 2016–2017 שימש האצטדיון גם בתור אצטדיונה הביתי של אתלטיקו וילה כאשר זו נאלצה לעזוב את מגרשה שנסגר לשיפוצים.
אירועים

מלבד אירוח אירועים ספורטיביים כמו גמר הליגה, גביע ליברטדורס, גביע סודאמריקנה או המונדיאליטו, משמש האצטדיון לקיום הופעות חיות של אמנים מקומיים ובינלאומיים דוגמת מנה, קרלוס ויוס, שאקירה, ריקי מרטין, דון עומר, אנדרס ספדה ומארק אנטוני.
הערות שוליים

↑  12.6.08 Hace 25 años trágico partido en Ibagué entre Tolima y Cali
פיניקס יווני

פיניקס יווני
הפיניקס (ביוונית: φοίνιξ) היה המטבע הראשון בו נעשה שימוש ביוון המודרנית. המטבע הונהג לראשונה בשנת 1828 על ידי המושל (ראש הממשלה) יואניס קפודיסטריאס.
המטבע נחלק ל-100 לפטא או לפטונים.
המטבע נקרא על שם היצור המיתולוגי ה"פיניקס". ציפור אגדית זו נבחרה על מנת לסמל את הולדתה מחדש של יוון המודרנית לאחר יותר מ-2,000 שנים של שעבוד מדיני. הפיניקס החליף את הלירה הטורקית ביחס של 6 פיניקס ללירה טורקית אחת.
בפועל הוטבעו מספר מועט של מטבעות, בשל מחסור במתכות שהיו בידי הממשל היווני, ומרבית הסחר ביוון התבצע באמצעות מטבעות זרים. בשנת 1831 הנפיקה ממשלת יוון 300,000 שטרות של פיניקס, מבלי בסיס מוניטרי להנפקה, וכתוצאה מצעד זה הפך המטבע חסר ערך. בשנת 1832, בעקבות רפורמה מוניטרית, הוחלף הפיניקס בדרכמה.
פיוטרוביצה

| --- | --- |

 מדינה / טריטוריה:  פולין
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  380 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  52°00′15″N 21°16′32″E﻿ / ﻿52.00416667°N 21.27555556°E﻿ / 52.00416667; 21.27555556 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.karczew.pl/asp/pl_start.asp?typ=14&sub=32&menu=99&strona=1
 he
 
פיוטרוביצה (בפולנית: Piotrowice) הוא כפר במחוז המנהלי של גמינה קרצ'ב, שבנפת אוטבוצק, מחוז מזוביה, במזרח מרכז פולין. הוא שוכן כ-9 קילומטרים דרומית לעיירה קארצ'ב, 13 קילומטרים מדרום לאוטבוצק, ו-31 קילומטרים מדרום מזרח לוורשה.
בשנים 1975–1998 השתייכה העיירה מבחינה מנהלית למחוז ורשה.
בכפר ישנו אגם באורך של כחצי קילומטר.
גלריה

נוף של פיוטרוביץ
פנורמה של אגם בפיוטרוביץ
אגם בפיוטרוביץ
חוצה במרכז פיוטרוביץ
הערות שוליים

↑  "Central Statistical Office (GUS) - TERYT (National Register of Territorial Land Apportionment Journal)" (בפולנית). 2008-06-01.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פיוטרוביצה".
עונת 2013/2014 בליגה הבלקנית בכדורסל

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  15 באוקטובר 2013
 תאריך סיום:  27 באפריל 2014
 מספר משתתפות:  9
 ערים מארחות:  פרישטינה
 זוכה:  לבסקי סופיה
 www.balkanleague.net
 → 2012/20132014/2015 ←
 
עונת 2013/2014 בליגה הבלקנית בכדורסל (BIBL) הייתה העונה ה-6 של תחרות אירופית זו לקבוצות כדורסל.
המשחק הראשון במסגרת שלב הבתים התקיים ב-15 באוקטובר 2013 והגמר נערך ב-27 באפריל 2014. בתחרות השתתפו 9 קבוצות, 2 מבולגריה, 2 מקוסובו, 2 מצפון מקדוניה, 1 ממונטנגרו, 1 מרומניה ו-1 מישראל. לראשונה השתתפו בליגה קבוצות מקוסובו, בעקבות כך פרשה סרביה מהתחרות.
מתכונת התחרות

לעונה זו נרשמו למפעל כ-9 קבוצות ששובצו לבית יחיד בסגנון ליגה.
הקבוצות שיחקו במתכונת של שני סבבים, בית וחוץ נגד כל אחת מקבוצות הבית, בסך הכל כ-16 משחקים, כאשר 2 הראשונות העפילו באופן ישיר לפינל פור, והקבוצות במקומות 3-6 לשלב השני.
הקבוצות שהעפילו לשלב השני, שיחקו צמד משחקים נגד יריבה בודדת בשיטת הצלבה, מקום 3 נגד 6 ומקום 4 נגד 5. צמד המנצחות בסיכום המשחקים העפילו לפיינל פור אחת נגד השנייה ובמקביל, חצי הגמר השני שוחק בין שתי הקבוצות שסיימו ראשונות בשלב הבית הראשון.
לבסקי סופיה זכתה באליפות הליגה בפעם השנייה.
שלב הבתים הראשון > בית א'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ישראל הפועל גלבוע גליל | 16 | 12 | 4 | 1283 | 1164 | 119+ | 28 |
| 2. | קוסובו סיגל פרישטינה | 16 | 11 | 5 | 1248 | 1193 | 55+ | 27 |
| 3. | בולגריה לבסקי סופיה | 16 | 10 | 6 | 1300 | 1279 | 21+ | 26 |
| 4. | בולגריה בלקן בוטבגרד | 16 | 9 | 7 | 1314 | 1268 | 46+ | 25 |
| 5. | מונטנגרו תאודו טיווט | 16 | 7 | 9 | 1246 | 1265 | 29- | 23 |
| 6. | מקדוניה קומאנובו 2009 | 16 | 6 | 10 | 1276 | 1342 | 66- | 22 |
| 7. | קוסובו קייבי פיה | 16 | 6 | 10 | 1132 | 1160 | 28- | 22 |
| 8. | רומניה מוניצ'יפל קראיובה | 16 | 6 | 10 | 1212 | 1279 | 67- | 22 |
| 9. | מקדוניה קוז'וב גבגליה | 16 | 5 | 11 | 1196 | 1247 | 51- | 21 |
שלב ההצלבה

בשלב המנצחת נקבעה על פי מספר הנק' בסיכום צמד המשחקים, במשחק הראשון במקרה של תוצאת תיקו בתום הזמן החוקי לא התקיימה הארכה.
|  | קבוצה | משחק 1 | משחק 2 | סיכום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מקדוניה קומאנובו 2009 | 74 | 86 | 160 |
| 2. | בולגריה לבסקי סופיה | 74 | 95 | 169 |

|  | קבוצה | משחק 1 | משחק 2 | סיכום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מונטנגרו תאודו טיווט | 71 | 58 | 129 |
| 2. | בולגריה בלקן בוטבגרד | 75 | 66 | 141 |
שלב ההצלבה > פיינל פור

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | הגמר | הגמר |  |

|  | 25 באפריל - פרישטינה | 25 באפריל - פרישטינה |  |  |  |  |  |
|  |  בולגריה בלקן בוטבגרד |  85 |   |  |  |  |  |
|  |   בולגריה לבסקי סופיה |  94 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 27 באפריל - פרישטינה | 27 באפריל - פרישטינה |  |
|  |   |   |   |   |  בולגריה לבסקי סופיה |  75 |  |
|  |   |   |   |   |  ישראל הפועל גלבוע גליל |  69 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | המשחק על המקום השלישי | המשחק על המקום השלישי |  |
|  | 25 באפריל - פרישטינה | 25 באפריל - פרישטינה |   |  | 27 באפריל -פרישטינה | 27 באפריל -פרישטינה |  |
|  |  ישראל הפועל גלבוע גליל |  86 |   |  |  בולגריה בלקן בוטבגרד |  79 |  |
|  |  קוסובו סיגל פרישטינה |  74 |   |  |  קוסובו סיגל פרישטינה |  73 |  |
הערות שוליים

↑  סיכום המשחק 74-74
פול לוטרבור

| --- | --- |

 לידה:  6 במאי 1929 סידני, ארצות הברית 
 פטירה:  27 במרץ 2007 (בגיל 77) אורבנה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום קבורה:  Graceland Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פיטסבורג  אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב  תיכון סידני 
 מוסדות:  אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין  אוניברסיטת אילינוי בשיקגו  אוניברסיטת סטוני ברוק 
 פרסים והוקרה:  המדליה הלאומית לטכנולוגיה וחדשנות (1988)  פרס קיוטו לטכנולוגיה מתקדמת (1994)  אות רנטגן (1987)  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2007)  פרס צ'רלס קטרינג (1985)  פרס מקס דלבריק (1983)  פרס דיקסון במדעים (1993)  פרס באוור להישג במדע (1990)  פרס דר א"ה היינקן לרפואה (1989)  מדליית הווארד נ. פוטס (1983)  פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (1985)  פרס לסקר-דיבייקי למחקר קליני (1984)  המדליה הלאומית למדעים (1987)  מדליית ה-IEEE (1987)  פרס הארווי (1986)  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (2003)  פרס האקדמיה - כימיה בשירות לחברה (2001) 
 תרומות עיקריות
 פיתוח ה-MRI.
 
פול כריסטיאן לוטרבור (בשם מלא באנגלית: Paul Christian Lauterbur;‏ 6 במאי 1929 – 27 במרץ 2007) היה כימאי אמריקאי, שזכה יחד עם פיטר מנספילד בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 2003 על עבודתם בפיתוח "דימות תהודה מגנטית" (MRI).
ילדותו ונעוריו

לוטרבור נולד בשנת 1929 לאדוארד ג'וזף לוטרבור ולגטרוד וגנר. אביו היה מהנדס ושותף בניהול מפעל של ייצור מכונות להכנת לחם ואימו ניהלה את משק הבית.
הוריו ממוצא לוקסמבורגי, הוא נולד וגדל בסידני, אוהיו ולו שלושה אחים: תומאס (שנפטר בגיל צעיר), אדוארד ג'וזף השני ומרגרט. לוטרבור ואחיו גודלו כקתולים.
עוד מגיל צעיר, לוטרבור היה סקרן ואהב לקרוא ספרים בנושאים כמו: גאולוגיה, היסטוריה, ביולוגיה, כימיה. הוא אהב לחקור את העולם סביבו – דיג, ציד, חקר את החווה בה הוא גר בתור ילד, אסף דגימות מן הטבע, חקר בעלי חיים קטנים ומיד השיבם אל הטבע. היה טוב מאוד בשחמט, זכה בתחרות שחמט מקומית.
לוטרבור סיים את לימודיו בתיכון סידני, שם כיום מחלקות הלימוד בתחומי הפיזיקה, כימיה וביולוגיה מוקדשות לזכרו.
בתור נער, הוא בנה את המעבדה הראשונה שלו במרתף בבית הוריו.
מורתו לכימיה בתיכון בו למד ראתה כי הוא נהנה מלימודים וניסויים עצמאיים, וכך נתנה לו רשות לעבוד על ניסויים משלו.
כשהתגייס לצבא ארצות הברית בשנות ה-50, הממונים עליו אישרו לו לעבוד על פיתוח מכשיר תהודה מגנטית גרעינית – NMR, על עבודתו בתחום פרסם ארבעה מאמרים אקדמיים. מאוחר יותר, פול נהיה אתאיסט.
חינוך וקריירה

לוטרבור קיבל את התואר הראשון שלו בכימיה בשנת 1951, למרות ניסיונות השכנוע של אביו לבחור במסלול הנדסה (אביו האמין שדרך מסלול זה יוכל להבטיח לעצמו עבודה מסודרת לעומת בחירה במדע), מהמוסד הטכנולוגי קייס (כיום מהווה חלק מאוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב בקליבלנד, אוהיו).
במהלך התואר שלו היה חבר באחוות פאי קאפה טאו, ובנוסף לכך, לקח קורסים נוספים באוניברסיטת פיטסבורג.
את עבודת התזה שלו ביצע על רדיקלים חופשיים.
לאחר סיום התואר החל לעבוד במעבדות במוסד למחקר תעשייתי ע"ש מלון עבור תאגיד שנקרא דואו קורנינג, במהלך התקופה הזו חזר לשירות הצבאי למשך שנתיים באג'ווד, מרילנד.
במהלך עבודתו במעבדות לוטרבור השלים את לימודיו בכימיה באוניברסיטת פיטסבורג. בשנת 1962 השלים את הדוקטורט שלו ולאחר מכן החל לעבוד בתור מרצה באוניברסיטת סטוני ברוק. בנוסף לכך, כיהן כמרצה אורח באוניברסיטת סטנפורד בין השנים 1969–1970, במהלכן המשיך לחקור את מכשיר התהודה המגנטית הגרעינית שהחל לחקור בעת שירותו הצבאי, בתמיכה של עסקים מקומיים – ווריאן וסינטקס.
לאחר מכן חזר לאוניברסיטת סטוני ברוק, שם עבד עד שנת 1985. לאחר מכן עבר לאוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין.
במהלך כל שנותיו באקדמיה, פרסם כ-110 מאמרים אקדמיים.
מכשיר ה-MRI

מכונת ה-MRI הראשונה שהופיעה בבית החולים הייתה בתחילת שנות ה-80 ומאז הוספו באופן הדרגתי עוד מכונות. ה-MRI עוזר באופן משמעותי לבדיקות של המוח, חוט השדרה, ונחשב כמועיל יותר מצילום רנטגן ו-CT מסיבות שונות, לדוגמה מכיוון שזה לא חושף את המטופל לקרינה רבה כמו המכשירים האחרים שהוזכרו.
כיום יש יותר מ-22,000 מכשירים ברחבי העולם, ומתבצעות כ-60 מיליון בדיקות מדי שנה.
הבדיקה מסייעת באבחון מגוון רב של מחלות ומצילה חיים רבים, ונחשבת ליעילה יותר ביחס ל-CT או לאנגיוגרפיה הודות לרזולוציה הגבוהה שמתקבלת אשר מסייעת, כאמור, לעמוד על ההבדלים הדקים בין הרקמות השונות.
הזכייה בפרס נובל

לוטרבור זכה ביחד עם פיטר מנספילד בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 2003. ההתנגדות הופיעה כאשר ריימונד דמדיאן פרסם מאמר שכותרתו הייתה "הטעות המבישה שחייבת תיקון" בניו יורק טיימס, בוושינגטון פוסט ובלוס אנג'לס טיימס. במאמר הוא טוען שוועדת פרס נובל לא כללה אותו בפרס לצידם של לוטרבור ומנספילד על עבודתו המוקדמת על מכשיר ה-MRI . דמדיאן טען שהוא זה שגילה את ה-MRI ולוטרבור ומנספילד רק "ליטשו" את עבודתו.
הניו יורק טיימס פרסמו מאמר ובו כתבו שבעוד מדענים מייחסים לדמדיאן את הפטנט על ה-MRI, לוטרבור ומנספילד בכלל הרחיבו את הטכניקה של הרמן קאר במטרה ליצור את התמונות הדו והתלת ממדיות הראשונות.
עורכי העיתון סברו שעבודתם מצדיקה קבלת פרס נובל אף על פי שעל פי אלפרד נובל הפרס לא יינתן רק על סמך שיפור ופיתוח רעיון קיים.
העורכים ציינו עדויות לכך שבמספר מקרים כן הוענקו פרסים לפיתוח רעיון קיים כמו לרוזלינד פרנקלין, אוסוולד אברי ורוברט גבילרד.
חיים אישיים

לוטרבור נישא לרוזמרי קפטו בשנת 1962. לזוג יש שני ילדים: דן ושרין.
לאחר כעשור הזוג התגרש, ולוטרבור נישא מחדש לג'ואן דוסון. לזוג נולדה ילדה אחת: מרי אליס לוטרבור.