stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפסטיבל האולימפי האירופי לנוער
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > ליסבון 1997

ישראל דורגה במקום 31 כללי, לאחר שזכתה בשתי מדליות, כסף וארד.
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > ליסבון 1997 > שחייה

עדי ביכמן
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > אסביירג 1999

ישראל דורגה במקום 11 כללי, לאחר שזכתה ב-3 מדליות זהב ו-3 מדליות ארד.
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > אסביירג 1999 > התעמלות

הדס כהן
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > אסביירג 1999 > שחייה

רותם פלד
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > מורסיה 2001

ישראל דורגה במקום 19 כללי, לאחר שזכתה בשתי מדליות זהב ובמדליית ארד.
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > פריז 2003

ישראל דורגה במקום 25 כללי, לאחר שזכתה במדליית זהב ובמדליית ארד.
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > ליניאנו סאביאדורו 2005

ישראל דורגה במקום 17 כללי, לאחר שזכתה ב-7 מדליות, 3 זהב, 1-כסף ו-3 ארד.
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > ליניאנו סאביאדורו 2005 > שחייה

נמרוד שפירא בר אור
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > ליניאנו סאביאדורו 2005 > ג'ודו

שחר לוי
ירדן ג'רבי
יעקב אבוטבול
דולב דולברג
עומרי טורונטו
אביב חציר
דוד ממיסטלוב
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > בלגרד 2007

ישראל דורגה במקום 30 כללי, לאחר שזכתה במדליית כסף ובשתי מדליות ארד.
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > טמפרה 2009

ישראל דורגה במקום 33 כללי, לאחר שזכתה במדליית כסף ובמדליית ארד.
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > טרבזון 2011

ישראל דורגה במקום 27 כללי, לאחר שזכתה במדליית זהב ובמדליית ארד.
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > טרבזון 2011 > אתלטיקה

איתמר באסטקר
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > טרבזון 2011 > ג'ודו

אלכסנדר רסקופין
בר פרין
לי קוכמן
עדי גרוסמן
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > טרבזון 2011 > התעמלות

תום ארנון
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > טרבזון 2011 > שחייה > נערות

יעל דניאלי
גיא שילון
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > טרבזון 2011 > שחייה > נערים

איתי גולדפדן
איתי גורביץ'
מתן סגל
שליחים: עמית עצמון, איתי גולדפדן, איתי גורביץ', מתן סגל
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > אוטרכט 2013

משלחת ישראל כללה 31 ספורטאים ודורגה במקום 17 כללי, לאחר שזכתה בשתי מדליות זהב ובשתי מדליות ארד.
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > אוטרכט 2013 > שחייה

מרק חינאווי
זיו קלונטרוב
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > טביליסי 2015

משלחת ישראל כללה 30 ספורטאים, ודורגה במקום ה-32 בדירוג המדליות הכללי.
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > טביליסי 2015 > אתלטיקה

אריאל אטיאס
סיון אוירבך
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > טביליסי 2015 > ג'ודו

רז הרשקו
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > טביליסי 2015 > טניס

ישי עוליאל
רועי גינת
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > טביליסי 2015 > שחייה

תומר פרנקל
אלון שמי
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > גיור 2017

משלחת ישראל למשחקים כללה 36 ספורטאים (18 נערות ו-18 נערים). המשלחת זכתה במדליית זהב בג'ודו ובשלוש מדליות כסף בשחייה.
- גפן פרימו זכתה במדליית זהב בג'ודו במשקל עד 52 ק"ג 

 - לאה פולונסקי זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש לנערות גיל 16–18 בתוצאה של 2:16.19 דקות. 

 - רביעיית השליחים (דוד גרצ'יק, רון פולונסקי, גל כהן גרומי ומיכאל סמירנוב) במשחה ל-4x100 מטר מעורב זכתה במדליית כסף בתוצאה של 3:46.60 דקות. 

 - רביעיית השליחים (דוד גרצ'יק, לאה פולונסקי, גל כהן גרומי ואנסטסיה גורבנקו) במשחה ל-4x100 מטר מעורב משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) זכתה במדליית כסף בתוצאה של 3:59.99 דקות.
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > באקו 2019

משלחת ישראל למשחקים כללה 36 ספורטאים (15 נערות ו-21 נערים). המשלחת זכתה במדליית זהב באתלטיקה ומדליית ארד בשחייה.
- אדיסו גואדיה זכה במדליית זהב בריצת 3000 מטר. 

 - אדם מראענה זכה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.63 שניות.
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > באנסקה ביסטריצה 2022

משלחת ישראל למשחקים כללה 44 ספורטאים (20 נערות ו-24 נערים). המשלחת זכתה ב-8 מדליות (4 מדליות זהב, מדליית כסף ו-3 מדליות ארד) בארבעה ענפי ספורט שונים, הישג שיא למשלחת ישראל בפסטיבל הקיץ.
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > באנסקה ביסטריצה 2022 > אתלטיקה

- נועם ממו זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 47.60 שניות (שיא ישראל עד גיל 20).
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > באנסקה ביסטריצה 2022 > ג'ודו

- כרם פרימו זכתה במדליית זהב במשקל עד 63 ק"ג

 - יולי מישינר זכתה במדליית כסף במשקל עד 78 ק"ג

 - רועי רובינשטיין זכה במדליית ארד במשקל עד 55 ק"ג

 - רוברט סורקין זכה במדליית ארד במשקל עד 66 ק"ג

 - נבחרת הג'ודו הקבוצתית זכתה במדליית ארד בתחרות המעורבת.
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > באנסקה ביסטריצה 2022 > התעמלות מכשירים

- דימה דוצנקו זכה במדליית זהב בתרגיל המתח עם 13.633 נקודות.
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > באנסקה ביסטריצה 2022 > שחייה

- אוקאן גולדין זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.66 שניות.
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > פריולי ונציה ג'וליה 2023

משלחת ישראל למשחקים כללה 2 ספורטאים (נערה ונער). ביום התחרויות החמישי, המחליק האומנותי ניקיטה שייקו זכה במדליית זהב ראשונה בענפי החורף בפסטיבל עבור מדינת ישראל.
- ניקיטה שייקו זכה במדליית זהב בהחלקה אומנותית עם ציון של 190.98 נקודות.
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > מריבור 2023

משלחת ישראל למשחקים כללה 51 ספורטאים (25 נערות ו-26 נערים). המשלחת זכתה ב-5 מדליות כסף בשלושה ענפי ספורט: אתלטיקה, שחייה וסקייטבורדינג.
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > מריבור 2023 > אתלטיקה

- עידו פרץ זכה במדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.70 שניות
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > מריבור 2023 > שחייה

- אוקאן גולדין זכה ב-2 מדליות כסף במשחים ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.39 שניות ול-200 מטר גב בתוצאה 2:00.97 דקות
ישראל בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער > מריבור 2023 > סקייטבורדינג

- שני פז זכתה במדליית כסף בסטריט עם 163.16 נקודות

 - יעקב טראל זכה במדליית כסף בסטריט עם 222.20 נקודות
ראו גם

המשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  המשחקים האולימפיים האירופאיים לנוער EYOF - לוגננו 2005
↑  בעז גורן, באסטקר שיפר את שיאו במוט, ארנון נגע במדליה, באתר ONE‏, 29 ביולי 2011
↑  המשחקים האולימפיים לנוער: 31 ספורטאים מהארץ, באתר ONE‏, 14 ביולי 2013
↑  אסי ממן, ‏36 ספורטאים ישראלים ייצאו למשחקי אירופה לנוער, באתר ONE‏, 17 ביולי 2017
↑  הוועד האולימפי בישראל, משלחת של 36 ספורטאים מישראל יצאה לבאקו לפסטיבל הנוער האירופי, ‏19 יולי 2019
↑  אסי ממן, ‏הפסטיבל האולימפי לנוער בסלובקיה ייצא לדרך, באתר ONE‏, 23 ביולי 2022
↑  זהב לניקיטה שייקו בפסטיבל החורף האולימפי לנוער, באתר ONE‏, 27 בינואר 2023
↑  רותם פלדברג, ‏51 נציגים בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער, באתר ערוץ הספורט, 12 ביולי 2023
פיגוע הירי בחדרה (2001)

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |
 תאריך:  28 באוקטובר 2001
 מקום:  חדרה
 קואורדינטות:  32°26′22″N 34°55′16″E﻿ / ﻿32.439333°N 34.921191°E﻿ / 32.439333; 34.921191
 סוג:  פיגוע ירי
 הרוגים:  4
 פצועים:  33
 מבצע:  הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני
  (למפת הכרמל מוגדלת) פיגוע הירי בחדרה(למפת הכרמל רגילה) פיגוע הירי בחדרה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פיגוע הירי בחדרה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פיגוע הירי בחדרה
 
פיגוע הירי בחדרה היה פיגוע ירי שביצעו שני מחבלים פלסטינים ב-28 באוקטובר 2001 במרכז חדרה. ארבע נשים נרצחו ו-33 אנשים נפצעו. ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני נטל אחריות לפיגוע.
הפיגוע

ב-28 באוקטובר 2001, בשעות הצהריים, הגיעו שני מחבלים פלסטינים, שוטרים במשטרה הפלסטינית, בג'יפ מיצובישי אדום למרכז חדרה. כשהגיעו אל מול הספרייה העירונית, החלו לירות לעבר האנשים ברחוב, וכיוונו את עיקר האש אל תחנת אוטובוס בצד הכביש בה עמדו אזרחים רבים והמתינו לאוטובוס. מתחנת האוטובוס המשיכו המחבלים בנסיעה איטית בעיר תוך שהם יורים לכל עבר.
בינתיים רצו למקום שלושה בלשים שהיו בפעילות מבצעית ברחוב. בין הבלשים למחבלים התנהל קרב יריות שבסופו נהרגו שני המחבלים. ארבע נשים נהרגו בפיגוע ו-33 נפצעו, מתוכם שלושה באורח קשה והיתר במצב קל.
ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני נטל אחריות לפיגוע, ואמר שאת הפיגוע ביצעו "המחבל יוסף סוויתאת (22) ממחנה פליטים ג'נין, והמחבל תייסיר ג'באלי, מהעיר ג'נין". ושהפיגוע בוצע כתגובה ל"פשעים בבית רימא, בבית לחם ובכל ערי וכפרי מולדתנו השבויה. אנו אומרים למנהיגי האויב כי עין תחת עין, ודם תחת דם, ואש תחת אש. המלחמה בינינו פתוחה לנצח נצחים. לא מפחידים אותנו הטנקים והמטוסים שלכם, וכיבוש ערינו וכפרינו לא ירחיק מכם את המוות ולא יביא לכם את הביטחון".
הפיגוע, כך לפי הארגון, בוצע גם לזכרו של מנהיג הג'יהאד האיסלאמי, פתחי שקאקי, שנורה למוות על ידי סוכני המוסד במלטה ב-1995.
The Witness

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  26 בינואר 2016 (PC)
 סוגה:  משחק חשיבה ממוחשב, משחקי עולם פתוח
 פיתוח:  Thekla, Inc
 הוצאה לאור:  Thekla 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 הפצה:  Thekla, Inc
 עיצוב:  ג'ונתן בלואו
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  שחקן יחיד
 פלטפורמות:  Xbox one, מחשב אישי, Mac OS X, Linux, PlayStation 4
 מדיה:  הורדה
 
 the-witness.net
 
The Witness (מאנגלית: "העד") הוא משחק וידאו מז'אנר משחקי חשיבה ממוחשבים ועולם פתוח, אשר יצא בשנת 2016 ופותח על ידי חברת Thekla, Inc והיוצר ג'ונתן בלואו (אנ') (מפתח Braid).
משחקיות

המשחק עוקב בזווית גוף ראשון אחר דמות אדם לא מזוהה, אשר חוקרת אי בעל אחת עשרה סביבות שונות והר אשר במרכזו. כל סביבה מאופיינת במאפייני צמחייה וסביבה שונים: מדבר, פרדס, יער טרופי, ביצת עשב ועוד.
כל הפאזלים מבוססים על מכניקה ראשונית בסיסית: סדרה של רשתות על פאנלים, אשר דורשות מהשחקן להעביר קו ישיר מנקודת ההתחלה ועד לנקודת הסיום. המשחק כולל כ-650 פאזלים ואורכו לפחות 40 שעות.
כבר בתחילת המשחק, השחקן יכול לסייר בכל האי, כחלק מהקונספט של משחק עולם פתוח. עם זאת, אזור ההר, שהוא גם האזור של סיום המשחק, הוא היחידי שנותר סגור עד שהשחקן יסיים את כל 11 הסביבות האחרות.
כל אחד מן האזורים, כולל פאזלים אשר נפתרים דרך מכניקה אחת ייחודית. בהתחלה רמת הקושי תהיה קלה - למטרת ההבנה של המכניקה עצמה, ובאופן הדרגתי הרמה תעלה עד לפתרון הפאזל הסופי של האזור.
המשחק לא כולל דיבוב ודיבור, פרט לפריטים קטנים דמויי ipod אשר כוללים הקלטות של ציטוטים מפי אנשים ידועים, כמו בודהה, סקינר ואיינשטיין. בין המדובבים של ההקלטות ניתן לכלול את אשלי ג'ונסון ופיל למאר.
המשחק גם כולל תיאטרון קטן בו מוקרנים קליפים קצרים של וידאו, ביניהם הסיום של הסרט של אנדריי טרקובסקי, נוסטלגיה. בסוף המשחק קיים שלב בונוס מתוחכם, המלווה במוזיקה של אדוורד גריג למחזה פר גינט.
פיתוח

לאחר ההצלחה עם Braid, ניגש ג'ונתן בלו לפרויקט חדש שהתחיל בסיעור מוחות של מספר חודשים. הוא הגדיר אותו כ"אמביציוני ומאוד מאתגר", בעיקר בעקבות המעבר לפיתוח משחק מידול תלת-ממדי.
הפיתוח החל בסוף שנת 2008. בלו קרא למשחק ה"עד", מאחר שהמשחק בא ממקום אומנותי (אנ') - בעזרת נקודת המבט של השחקן ביחס לסובב אותו, עליו לגלות פתרונות ומשמעות וכל זאת ללא תוכן מילולי. (גישה הדומה למשחק Myst).
בלואו ניסה כמה שיותר להימנע ממצבים של חוסר הבנה ובהירות, כמו במקרים של איגנורטיו אלנכי וכשל המצוקה היחסית. נוסף על כך, אין עונשים או הגבלות זמן, שנפוצים במשחקי וידאו אחרים.
בנוסף, במשחק נכללים שני הישגים בסך הכל, של סיום המשחק וסיום שלב הבונוס. המטרה הייתה להראות שהמשחק איננו מעודד תחרותיות אלא תהליך של חקירה והבנה.
פיתוח > גיוס כספים ופיתוח

The Witness הוכרז ב-2009, עם תקציב ראשוני של 800 אלף דולר. בלואו יצר סטדיו מצומצם של 10–15 איש בשם Thekla, Inc. כדי שייסיע לו בתהליך יצירת המשחק. בלואו והצוות עבדו על המשחק שבע שנים, וציינו שלא התפשרו על איכותו.
עלות הפיתוח הסופית הייתה בסביבות 6 מיליון דולר, תקציב שמתאים יותר למשחקי AAA מאשר למשחקי אינדי. עם זאת, המשחק פותח ושווק באופן עצמאי וללא תלות באחת מחברות הגדולות במשק, כמו Ubisoft וכדומה.
נוסף על כך, המשחק לא משתמש במנוע משחק פופולרי כדוגמת יוניטי, אלא על מנוע עצמאי, שאפשר לסטודיו ליצור אפשרויות חדשות שלא קיימות במנועי קיימים. זאת ועוד, המשחק נתמך ב־VR לסוגיו. (כמו אוקולוס ריפט).
פיתוח > עיצוב המשחק

מפתחי המשחק יצרו את המודל של האי, על בסיס האי אנג'ל (אנ') שבמחוז מארין (אנ'), קליפורניה. גם הקולות שנמצאים בתוך עולם המשחק הוקלטו מתוך סביבותיו של האי והמחוז.
סגנון האומנות הושפע מגישה פשוטה, שמייתרת פרטים מסובכים ושומרת על צורניות בהירה וקלה לזיהוי. ההשראה לעולם המשחק נעה מצילומי נוף, ציורים, ומהמשחקים Team Fortress 2, Journey ו-Mirror's Edge.
ביקורות

המשחק זכה לשיקלול ביקורות של ציון "טוב מאוד" באתר Metacritic, עם ממוצע של 87 מתוך 100. אתר IGN ישראל נתן למשחק 9.5 מתוך 10, ושיבח אותו על העיצוב, תחושת האתגר, מכניקות הפאזלים והעלילה.
ראו גם

Braid
מיסט
משחק חשיבה ממוחשב
הערות שוליים

↑  Vampire Horde, Chloi Rad, Brendan Graeber, Puzzle types and rules of each puzzle type, IGN, ‏28 Apr 2019
↑  The Witness ps4 reviews, metacritic
↑  איליה רוטיצקי, The Witness - ביקורת : מבחן יצירתיות במעטה של משחק מחשב, באתר IGN Israel, ‏17 בפברואר 2016
הפאזל הראשון של המשחק - להעביר קו מנקודת ההתחלה (העיגול) ועד לנקודת הסיום
דוגמה לפתרון פאזל של ריבועים שחורים ולבנים - יש להעביר קו ישיר מנקודת ההתחלה ועד לסיום, כאשר קיימת הפרדה בין האזורים (מכניקה פשוטה יחסית)
המודל של האי מן המשחק, מתבוסס על האי אנג'ל (אנ') שבמחוז מארין (אנ'), קליפורניה
קולה שייקר

| --- | --- |

 מקום הקמה:  לונדון 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 סוגה:  רוק פסיכדלי 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס 
 kulashaker.co.uk
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 קריספיאן מילס פול וינטרהארט אלונזה בבן ג'יי דרלינגטון 
 
קולה שייקר (באנגלית: Kula Shaker) היא להקת רוק פסיכדלי אנגלית שבראשה עומד הסולן, קריספיאן מילס.
הלהקה הגיעה לגדולה בתקופת הפוסט-בריטפופ של סוף שנות ה-90. קולה שייקר זכתה להצלחה מסחרית בבריטניה בשנים 1996–1999, כשהיא מדורגת במספר 10 להיטים מובילים במצעד הסינגלים הבריטי, כולל "Tattva" ,"Hey Dude GovindaHush" ו־Sound of Drums.
K, אלבום הבכורה של הלהקה, הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי.
הלהקה ידועה בעניין שלה במוזיקה הודית מסורתית, בתרבות ובמיסטיקה. השירים המפורסמים ביותר שלה, כולל "טטווה" ו"גובינדה", כוללים מילים שנכתבו בסנסקריט. השם קולה שייקר עצמו נבחר בהשראת המלך Kulasekhara, מלך הודי מהמאה ה-9. בנוסף, רבים משירי הלהקה כוללים כלי נגינה הודיים מסורתיים, כמו סיטאר, טמבורה וטאבלה, לצד נגינה מערבית כבדה בגיטרה.
למרות ההצלחה המסחרית, הלהקה לא זכתה לביקורות חיוביות בקרב מבקרים רבים, כאשר סיימון פרייס של האובזור תיאר אותם ב-2014 כ"להקת בדיחה".
קולה שייקר התפרקה בספטמבר 1999, אך התאחדה מחדש בשנת 2004. אלבומה השלישי של הלהקה, Strangefolk, יצא ב-2007, והרביעי שלהם, Pilgrims Progress, יצא ב-2010. הלהקה חזרה עם סיבוב הופעות אירופאי מוצלח יחסית ועם אלבום חדש K 2.0 ב-2016, אשר התקבל היטב הן על ידי התקשורת והן על ידי המעריצים. לאחר הפסקה ממושכת, הלהקה הוציאה את אלבומה השש ביוני 2022. לאלבום קדם סיבוב הופעות בבריטניה.
היסטוריית הלהקה > גיבוש (1988–1995)

בשנת 1988 פגש קריספיאן מילס (נכדו של סר ג'ון מילס ובנם של השחקנית היילי מילס ובמאי הקולנוע רוי בוטינג) את אלונזה בבן במכללת ריצ'מונד על התמזה אשר בדרום מערב לונדון. השניים המשיכו לנגן יחד בלהקה בשם Objects of Desire, שהוקמה מאוחר יותר באותה שנה.
ההרכב הראשוני של הלהקה כלל את מילס בגיטרה מובילה, בוואן בבס, ריצ'רד קייב בתופים (עד 1990) מאוחר יותר מרקוס פרנץ' (המכונה פרוג) בתופים, ליי מוריס בגיטרה קצב, ומרקוס מקליין בשירה מובילה. ב-1991 הצטרף ללהקה פול ווינטרהארט, והחליף את פרנץ' בתופים. במהלך תקופה זו, קריספיאן ואלונזה היו אחראים גם על הפעלת ה-Mantra Shack, מועדון לילה פסיכדלי בחלק האחורי של החלקה על הקרח של ריצ'מונד, וכתוצאה מכך, חברי הלהקה היו מופיעים לעיתים קרובות במקום.
The Objects of Desire התפרקה בתחילת 1993. לאחר הפירוק יצא מילס למסע עלייה לרגל רוחני, וטייל ברחבי הודו. לטיול הייתה השפעה עמוקה עליו והוא טיפח עניין בתרבות ההודית ובהינדואיזם.
עם שובו לבריטניה הקים מילס להקה חדשה בשם The Kays, עם וינטרהארט, בוואן ובן דודו של מילס סול דיסמונט (בנו של הפוליטיקאי הברמודיאן ראסל דיסמונט) בשירה. הופעת הבכורה החיה של הלהקה הייתה בפסטיבל גלסטונברי ב-1993. בתוך שנה, דיסמונט עזב את הלהקה, רק כדי להחליף את העוגב ג'יי דרלינגטון, שהיה בעבר חבר בכמה להקות תחיית תת-תרבות המוד. לאחר שנתיים של סיבוב הופעות והקלטות, הקייס בחרו לשנות את שמם ואת הכיוון המוזיקלי שלהם.
במאי 1995, מילס הציע ללהקה לקחת את השם קולה שייקר, לכבודו של אחד משנים-עשר האלווארים (הקדושים של דרום הודו), הקיסר ההודי והאיש הקדוש מהמאה התשיעית, המלך קולאשקהארה. בתרבות ההודית, השם קולאשקהארה נחשב למזל או מועיל, וזה מצא חן בעיני חברי הלהקה. מילס גם טען שהמוזיקה של קולה שייקר צריכה ללכת לכיוון רוחני ומיסטי יותר בעתיד, בהתאם לעניין הגובר שלו בפילוסופיה של גאודיה ואישנביזם. הדגש על המיסטיקה והנגינה ההודית, בשילוב עם הביטלסקה, שנות ה-60 של המאה ה-20 נגזר מהשפעות שכבר נוכחו במוזיקה של הלהקה, כדי ליצור צליל בעל חוב כבד לפסיכדליה של שנות ה-60.
היסטוריית הלהקה > הערות על צלב הקרס

לפני יציאת אלבומה השני הפכה הלהקה למושא מחלוקת סביב התבטאויות שהשמיע מילס ב-NME וב - Melody Maker, בנוגע לצלב הקרס, וכינתה אותו "תדמית מבריקה", אם כי בהקשר של מוצאו ההודי המסורתי. ה"אינדיפנדנט ביום ראשון" פרסם מאמר בעמוד הראשון באפריל 1997, שבו הדפס מחדש את הערותיו של מילס וטען שהגיטריסט "התעסק בנאציזם". הפרסום השלילי סביב התקרית, יחד עם חשיפת יתר בתקשורת הבריטית, פגעו במכירות הלהקה. המאמר של ה-Independent חשף גם ש-The Objects of Desire השתמשו במוטו "אנגליה תקום שוב", והופיעו בוועידה ב-1993 בוומבלי בשם "הונאה עולמית", שבה בין הדוברים היו אנשי תאוריית הקונספירציה הנודעים אוסטאס מולינס ויליאם קופר.
מילס השיב לטענות בפקס ותגובותיו שולבו בכתבה. מילס הודה ששיחק ב"הונאה עולמית", אך טען שלא הבין עד הסוף את מהות האירוע. הוא ציין שכעת הוא חש שצלב הקרס, שמקורו מחוץ לנאציזם ומשמעויות שונות בחלקים שונים של העולם, קשור ללא תקנה לנאציזם במערב. הוא ציין כי הזעם שעוררו הערותיו הוא שהוביל אותו למסקנה זו. הוא גם הציע גינוי חד משמעי לאידאולוגיה של הימין הקיצוני. במבט לאחור בראיון שנערך ב-2016, אמר מילס: "חשבנו שאנחנו יותר חכמים ממה שהיינו... זו הייתה תמימות הנעורית שלנו שנחרשה לתוך עולם המבוגרים".
סגנון מוזיקלי ותגובה תקשורתית

אף על פי שהסאונד של הלהקה חייב הרבה ללהקות הרוק הקלאסי של שנות ה-60 וה-70, השירים מרבים לשלב קולים בהשפעה מזרחית ("Govinda") עם נושאים ליריים של מסע רוחני אוניברסלי, תוך שימוש ברעיונות של נשמה ומסירות ממסורות מגוונות למשל, הינדואיזם ("טטווה"), נצרות ("הושענה הגדולה") ואפילו אינדיאנית ("שמש אינסופית").
נואל גלאגר הזמין אותם לתמוך בקונצרטים ההיסטוריים של קנבוורת' אואזיס.
מתחילת הקריירה שלהם, קולה שייקר הובילו לקיטוב בדעת התקשורת בבריטניה. זה נבע ככל הנראה מתפיסות קדומות בריטיות עתיקות יומין לגבי מעמד וגזע. לא רק שהם צעירים לבנים ששרו על קרישנה בסנסקריט, הם נתפסו כמגיעים מרקע מיוחס ממעמד הביניים.
בראיון ב-2016, מילס אמר "כשהייתי בבתי ספר פרטיים, קראו לי 'נפוץ', וכשהייתי בבתי ספר ממלכתיים קראו לי 'פוש'. זה עשה אותי מאוד ציני לגבי כל התוויות האלה". בשיא הבריטפופ ו'תרבות הבחורים', מגזיני מוזיקה כמו Melody Maker, Select ו-NME התמקדו לעיתים קרובות בזווית המעמדית ולגלגו על ההיקסמות של הלהקה מהתרבות ההודית. מילס הגיב ב-2016, "הסגנונות המוזיקליים ב-K הם מיינסטרים עכשיו. [בשנת 1996] אנשים לא ידעו איך להבין את זה או איפה למקם את זה, אז כל מה שנותר לעשות זה ללעוג לזה".
חברים

קריספיאן מילס - שירה מובילה, גיטרות, טמבורה, מפוחית (1995–1999, 2004–היום)
אלונזה בבן – בס, גיטרות נוספות, פסנתר, שירה (1995–1999, 2004–היום)
פול ווינטרהארט - תופים, כלי הקשה (1995–1999, 2004–היום)
ג'יי דרלינגטון - קלידים, אורגן, פסנתר, מלוטרון (1995–1999, 2022–היום)
דיסקוגרפיה

K (1996)
Peasants, Pigs & Astronauts (1999)
Strangefolk (2007)
Pilgrims Progress (2010)
K 2.0 (2016)
1st Congregational Church of Eternal Love and Free Hugs (2022)
Natural Magick (2024)
הערות שוליים

1 2 3 4  "Crispian Mills: Big Mouth Strikes Again". The Independent. London. 24 בספטמבר 2007. נבדק ב-5 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Brown, Tony. (2000). The Complete Book of the British Charts. Omnibus Press. p. 484. ISBN 0-7119-7670-8.
↑  Noburu Karashmia (ed.), A Concise History of South India: Issues and Interpretations. New Delhi: Oxford University Press, 2014. 143.
1 2 3  "The Legend of the King". Kulashaker.co.uk. אורכב מ-המקור ב-14 ביוני 2010. נבדק ב-5 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gardner, Elysa (18 בנובמבר 1996). "Play That Funky Sanskrit Music, Brit Boys". Los Angeles Times. נבדק ב-5 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Price, Simon (9 במרץ 2014). "Temples review – cosmic rock straight from the 60s". The Observer. נבדק ב-24 באפריל 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Last Shake". NME. 30 בספטמבר 1999. נבדק ב-5 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Last Shake". NME. 28 בספטמבר 2015. נבדק ב-28 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kula Shaker announce new album and first UK tour in six years". NME. 10 במרץ 2022. נבדק ב-10 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Biography for John Mills". IMDb. נבדק ב-17 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Frame, Pete. (1999). Pete Frame's Rockin' Around Britain: Rock'n'roll Landmarks of the UK and Ireland. Omnibus Press. p. 173. ISBN 0-7119-6973-6.
↑  Hyder, Rehan. (2004). Brimful of Asia: Negotiating Ethnicity on the UK Music Scene. Ashgate Publishing Limited. p. 62. ISBN 0-7546-4064-7.
↑  "Kula Shaker Certified Awards". BPI. אורכב מ-המקור ב-24 בספטמבר 2009. נבדק ב-5 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lynskey, Dorian (23 בפברואר 2004). "It's A Sin". The Guardian. London. נבדק ב-30 באפריל 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  ""Twenty years just seems like a natural point of reflection": DiS Meets Kula Shaker". Drowned in Sound. אורכב מ-המקור ב-2 בפברואר 2017. נבדק ב-29 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Suns of Arqa – Photos". Sunsofarqa.co.uk. נבדק ב-8 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kula Shaker". Twitter. 28 בספטמבר 2023. נבדק ב-28 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kula Shaker on Twitter". Twitter (באנגלית בריטית). נבדק ב-2022-12-08.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007404018205171  BIBSYS: 9033740  GND: 10313417-7  ISNI: 0000 0001 2342 1279  LCCN: no2003058149  MusicBrainz: 9403a688-503e-464e-bb37-84626c57bb42  NKC: xx0058879  VIAF: 137158234   WorldCat (עם VIAF): 137158234 
המתופף פול ווינטרהארט עם Kula Shaker ב-2007.
הורסט וסל

| --- | --- |

 לידה:  9 באוקטובר 1907 בילפלד, ממלכת פרוסיה, הקיסרות הגרמנית 
 נרצח:  23 בפברואר 1930 (בגיל 22) ברלין, רפובליקת ויימאר 
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית 
 מקום קבורה:  St. Marien- und St. Nikolai-Friedhof I 
 השכלה:  הגימנסיה הקלנית 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 פרסים והוקרה
 אות הזהב המפלגתי 
 
הוֹרְסְט לודוויג וֶסֶל (בגרמנית: Horst Ludwig Wessel;‏ 9 בספטמבר 1907, בילפלד – 23 בפברואר 1930, ברלין) היה חבר המפלגה הנאצית בגרמניה, מפקד בדרגת שטורמפיהרר (סגן) באס אה, אשר חיבר את השיר "Die Fahne hoch" (הדגל מונף אל על) הידוע כ"שיר הורסט וסל", ששימש כהמנון המפלגה הנאצית. וסל נרצח בקטטה בשנת 1930, ובמשך שנות קיום המשטר הנאצי הונצח כמרטיר של המפלגה.