stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ילדרנס מרסי פארק

| --- | --- |


האצטדיון בעת משחק בין ספורטינג קנזס סיטי לבין ניו אינגלנד רבולושן, יולי 2011
 כינוי:  הגיהנום הכחול (The Blue Hell)   ביתם של האמיצים (Home of the Brave)   The KC-K
 על שם:  Livestrong Foundation 
 שמות קודמים:  לייבסטרונג ספורטינג פארק (2011–2013)   ספורטינג פארק (2013–2015)
 כתובת:  דרך ואן ספורטינג (One Sporting Way)
 מיקום:  ארצות הברית קנזס סיטי, קנזס, ארצות הברית
 קואורדינטות:  39°07′18″N 94°49′25″W﻿ / ﻿39.1218°N 94.8237°W﻿ / 39.1218; -94.8237
 אבן יסוד:  20 בינואר 2010
 תקופת הפעילות:  9 ביוני 2011 – הווה (13 שנים)
 עלות הבנייה:  200 מיליון דולר‏ (227 מיליון בדולר של שנת 2019)
 בעלים:  .Kansas Unified Development, LLC
 מפעיל:  ספורטינג קנזס סיטי
 משטח:  דשא טבעי
 אדריכל:  פופולוס 
 קבוצות:  ספורטינג קנזס סיטי (2011–הווה)   ספורטינג קנזס סיטי II‏ (2018–הווה)   קנזס סיטי (2015–2017)
 מושבים:  18,467 (כדורגל)   25,000 (הופעות)
 ממדי משטח:  110 מ' × 69 מ'
 www.sportingkc.com/childrens-mercy-park
 he
 
ספורטינג קנזס סיטי במשחק חצי גמר פלייאוף המחוז המזרחי נגד ניו אינגלנד רבולושן 2013
צ'ילדרנס מרסי פארק (באנגלית: Children's Mercy Park) הוא אצטדיון כדורגל בעיר קנזס סיטי שבקנזס, המשמש כאצטדיון הבית של ספורטינג קנזס סיטי מליגת ה-MLS. האצטדיון נפתח במהלך עונת 2011 של ה-MLS, ב-9 ביוני 2011 במשחק נגד שיקגו פייר. האצטדיון מכיל 18,467 מושבים, ויכול להתרחב ל-25,000 להופעות. ברוב המשחקים של ספורטינג קנזס סיטי תפוסת האצטדיון עומדת על כ-21,000 צופים בשל מצבי אצטדיון שונים. צ'ילדרנס מרסי פארק הוא האצטדיון הביתי השלישי של ספורטינג קנזס סיטי, שבתחילה הייתה ידועה בשם קנזס סיטי ויזרדס. הקבוצה שיחקה באצטדיון ארוהד משנת 1996 ועד 2007 ובקומיוניטי אמריקה בולפארק משנת 2008 ועד 2010. בשנת 2013 אירח האצטדיון את משחק האולסטאר של ה-MLS, נבחרת ארצות הברית בכדורגל, ואת משחק גביע ה-MLS, והוא האצטדיון היחיד שאירח את שלושתם באותה השנה.
היסטוריה > תכנון ראשוני

במקור, "ספורטינג קלאב", קבוצת הבעלות של המועדון, תכננה לעבור לדרום-מזרח קנזס סיטי שבמיזורי, על אדמות עליהן שכן בעבר "קניון בניסטר". תוכנית הפיתוח מחדש, שנקראה "השבילים" (The Trails), הועברה במועצת העיר ב-13 בדצמבר 2007.‏ חבילת התמריצים הכלכליים, החזר מס בסך 30 מיליון דולר, הועברה ב-21 בנובמבר 2008.
האתר המתוכנן של האצטדיון נהרס כדי להכין את האתר לתשתיות ולבנייה. האצטדיון תוכנן להיפתח בשנת 2011 עם קיבולת של 18,500 מושבים. עם זאת, הנפילה בעקבות המשבר הפיננסי בין השנים 2008–2009 הציבה את הפרויקט לרעה, ומפתח האצטדיון ביקש בסופו של דבר להעביר את הפרויקט החדש בסמוך למרכז הקניות "Village West" בקנזס סיטי שבקנזס, בסמוך ל"קנזס ספידוואיי" (מסלול מרוץ) ול"קומיוניטי אמריקה בולפארק" (מגרש בייסבול). יזם מתחם "השבילים" רצה לקבל סמכות ללקיחת הלוואה נוספת מעיריית קנזס סיטי שבמיזורי, למימון בניית אצטדיון הכדורגל ומתחם הכדורגל החובבני המשויך אליו. עם זאת, העירייה לא הייתה מוכנה לספק את המימון הרצוי, מה שהוביל את היזם לחפש אתר חדש מעבר לקו מדינת מיזורי, בקנזס סיטי שבקנזס.
היסטוריה > הבנייה

בספטמבר 2009, היזם ביקש מבכירי מחוז ויאנדוט ומדינת קנזס לקבל אישור להשתמש בהכנסות מתוספת המס המממן הקיים באזור "Village West" כדי לסייע במימון מתחם הכדורגל. ב-17 בדצמבר, נשיא ספורטינג קנזס סיטי, רוב היינמן סיפק עדכון על מצב האצטדיון שפורסם באתר הרשמי והבלוג הרשמי של הקבוצה, בו בעיקרון הציב את המיקום בקנזס סיטי שבקנזס כסופי, עד לחתימת ההסכמים הסופיים. ב-21 בדצמבר כלי הבנייה כבר היו מוכנים באתר והמתינו לטקס התחלת הבנייה. ב-19 בינואר אישרה מועצת מחוז ויאנדוט את איגרות החוב על מנת לסייע במימון האצטדיון, וב-20 בינואר, התרחש טקס התחלת הבנייה עם מנכ"ל ספורטינג, רוב היינמן, שהשתמש במכונות כבדות כדי להעביר עפר באתר הבנייה.
היסטוריה > עונת הבכורה

משחק הפתיחה התרחש ב-9 ביוני 2011, כאשר ספורטינג שיחקה נגד שיקגו פייר וסיימה בתיקו ללא שערים לעיני קהל העולה על קיבולת האצטדיון של 19,925 צופים. השער הראשון באצטדיון נכבש כמה ימים לאחר מכן במהלך טורניר גביע הזהב 2011 כאשר דוויין דה רוסאריו כבש מבעיטת עונשין לזכות קנדה נגד פנמה. השער הראשון של ספורטינג קנזס סיטי נכבש על ידי סי. ג'יי. סאפונג בניצחון 1–0 על סן חוזה ארת'קווייקס, מה שהיה הניצחון הראשון של המועדון באצטדיון. ספורטינג סיימה את העונה הסדירה הראשונה שלה באצטדיון עם מאזן של 9 ניצחונות, 6 תיקו ו-2 הפסדים בלבד במשחקי הבית. ממוצע הצופים עמד על 17,810 למשחק, 96.4% מהקיבולת.
היסטוריה > 2012–הווה

בעונה השנייה באצטדיון, ספורטינג קנזס סיטי עמד ממוצע צופים על 19,404 למשחק, 105% מתכולת האצטדיון. באותה שנה, ספורטינג הגיעה לפלייאוף, אך הפסידה ליוסטון דינמו בחצי גמר המחוז המזרחי, וזכתה בגביע ארצות הברית הפתוח לאחר שהביסה את סיאטל סאונדרס בגמר.
בשנת 2013 ספורטינג העלתה שוב את ממוצע הצופים שלה. עקב זכייתה בגביע ארצות הברית הפתוח בשנת 2012, ספורטינג העפילה לליגת האלופות של CONCACAF, ושיחקה משחקים גם במסגרת ה-MLS וגם במסגרת ליגת האלופות של CONCACAF. צ'ילדרנס מרסי פארק אירח גם משחק במוקדמות גביע העולם בין ארצות הברית לג'מייקה לעיני 18,467 צופים, בו ניצחה נבחרת ארצות הברית 2–0 את ג'מייקה, וכן את משחק האולסטאר של ה-MLS לשנת 2013 בין רומא ו"כוכבי ה-MLS" לעיני 21,175 צופים, ובו גברה רומא 3–1 על "כוכבי ה-MLS". ספורטינג קבעה שיא צופים של 21,650 בפלייאוף כאשר ניצחו את יוסטון דינמו 2–1 ועלתה לגמר גביע ה-MLS מול ריאל סולט לייק, ובו ספורטינג ניצחה בבעיטות עונשין, וזה היה הגמר השני רצוף שהתקיים באצטדיון (ביחד עם גמר הגביע שנה קודם לכן).
כמו כן בשנת 2013 הוכרז כי משחק אליפות הפוטבול של חטיבה II של ה-NCAA בשנים 2014 עד 2018 יתקיים בצ'ילדרנס מרסי פארק, לאחר שהתקיים באצטדיון העירוני ברלי בפלורנס שבאלבמה. עוד הוכרז כי גביע המכללה של ה-NCAA לשנת 2015 יתקיים בצ'ילדרנס מרסי פארק.
בשנת 2015 האצטדיון אירח את משחק הבכורה של קבוצת כדורגל הנשים קנזס סיטי נגד סקיי בלו מסגרת ליגת ה-NWSL.‏ האצטדיון אירח גם שני משחקים של קנזס סיטי בשנת 2016, ושימש כאצטדיון המשני של הקבוצה.
האצטדיון הודיע בשנת 2016 כי הם מוסיפים "Skycam" (מצלמה התלויה מעל המגרש), כמו גם מצלמות רובוטיות מאחורי השערים ובגג האצטדיון.
במהלך משחק בליגת האלופות של CONCACAF נגד דפורטיבו טולוקה ב-21 בפברואר 2019, מעקה מתכת מעל המנהרה בפינה הדרומית-מערבית נשבר וגרם למספר אוהדים ליפול. חלוץ טולוקה, פליפה פארדו, נפצע עם שבר בבוהן בגלל המעקה.
משחקי כדורגל בינלאומיים

צ'ילדרנס מרסי פארק אירח את המשחק הבינלאומי הראשון שלו ביוני 2011 במסגרת גביע הזהב 2011. קנדה ופנמה סיימו בתיקו 1–1 במשחק הראשון, ואחריו הגיע המשחק הראשון של נבחרת ארצות הברית באצטדיון אי פעם, שהסתיים בניצחון 1–0 על גוואדלופ.
משחק כדורגל הנשים הראשון ששוחק באצטדיון התקיים בספטמבר 2011 כאשר נבחרת ארצות הברית בכדורגל נשים במשחקה הראשון לאחר גביע העולם בכדורגל נשים 2011, סיימה בתיקו 1–1 עם קנדה לעיני קהל של 16,191 צופים.
צ'ילדרנס מרסי פארק אירח את משחקי חצי הגמר והגמר בטורניר המוקדמות האולימפי של CONCACAF לשנת 2012.
משחקי כדורגל בינלאומיים > משחקי גברים

| תאריך | קבוצה #1 | תוצאה | קבוצה #2 | מסגרת | צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 ביוני 2011 | קנדה קנדה | 1–1 | פנמה פנמה | גביע הזהב 2011 | 20,109 |
| 14 ביוני 2011 | גוואדלופ גוואדלופ | 0–1 | ארצות הברית ארצות הברית | גביע הזהב 2011 | 20,109 |
| 31 במרץ 2012 | אל סלוודור אל סלוודור עד גיל 23 | 2–3 (הארכה) | הונדורס הונדורס עד גיל 23 | טורניר העפלה לאולימפיאדה 2012 של CONCACAF | 16,101 |
| 31 במרץ 2012 | מקסיקו מקסיקו עד גיל 23 | 3–1 | קנדה קנדה עד גיל 23 | טורניר העפלה לאולימפיאדה 2012 של CONCACAF | 16,101 |
| 2 באפריל 2012 | הונדורס הונדורס עד גיל 23 | 1–2 | מקסיקו מקסיקו עד גיל 23 | טורניר העפלה לאולימפיאדה 2012 של CONCACAF | 10,501 |
| 16 באוקטובר 2012 | ארצות הברית ארצות הברית | 3–1 | גואטמלה גואטמלה | מוקדמות מונדיאל 2014 | 16,947 |
| 11 באוקטובר 2013 | ארצות הברית ארצות הברית | 2–0 | ג'מייקה ג'מייקה | מוקדמות מונדיאל 2014 | 18,467 |
| 13 ביולי 2015 | האיטי האיטי | 1–0 | הונדורס הונדורס | גביע הזהב 2015 | 18,467 |
| 13 ביולי 2015 | ארצות הברית ארצות הברית | 1–1 | פנמה פנמה | גביע הזהב 2015 | 18,467 |
| 1 באוקטובר 2015 | פנמה פנמה עד גיל 23 | 1–1 | קובה קובה עד גיל 23 | טורניר העפלה לאולימפיאדה 2015 של CONCACAF | 3,827 |
| 1 באוקטובר 2015 | ארצות הברית ארצות הברית עד גיל 23 | 3–1 | קנדה קנדה עד גיל 23 | טורניר העפלה לאולימפיאדה 2015 של CONCACAF | 3,827 |
| 3 באוקטובר 2015 | קנדה קנדה עד גיל 23 | 3–1 | פנמה פנמה עד גיל 23 | טורניר העפלה לאולימפיאדה 2015 של CONCACAF | 3,755 |
| 3 באוקטובר 2015 | קובה קובה עד גיל 23 | 1–6 | ארצות הברית ארצות הברית עד גיל 23 | טורניר העפלה לאולימפיאדה 2015 של CONCACAF | 3,755 |
| 28 במאי 2016 | ארצות הברית ארצות הברית | 4–0 | בוליביה בוליביה | ידידות | 8,894 |
| 26 ביוני 2019 | טרינידד וטובגו טרינידד וטובגו | 1–1 | גיאנה גיאנה | גביע הזהב 2019 | 17,037 |
| 26 ביוני 2019 | פנמה פנמה | 0–1 | ארצות הברית ארצות הברית | גביע הזהב 2019 | 17,037 |
משחקי כדורגל בינלאומיים > משחקי נשים

| תאריך | קבוצה #1 | תוצאה | קבוצה #2 | מסגרת | צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 17 בספטמבר 2011 | ארצות הברית ארצות הברית | 1–1 | קנדה קנדה | ידידות | 16,191 |
| 15 באוקטובר 2014 | גואטמלה גואטמלה | 0–1 | האיטי האיטי | גביע הזהב של CONCACAF לנשים 2014  | 3,621 |
| 15 באוקטובר 2014 | ארצות הברית ארצות הברית | 1–0 | טרינידד וטובגו טרינידד וטובגו | גביע הזהב של CONCACAF לנשים 2014  | 3,621 |
| 16 באוקטובר 2014 | קוסטה ריקה קוסטה ריקה | 1–0 | מקסיקו מקסיקו | גביע הזהב של CONCACAF לנשים 2014  | N/A |
| 16 באוקטובר 2014 | ג'מייקה ג'מייקה | 6–0 | מרטיניק מרטיניק | גביע הזהב של CONCACAF לנשים 2014  | N/A |
| 22 ביולי 2016 | ארצות הברית ארצות הברית | 4–0 | קוסטה ריקה קוסטה ריקה | משחק אימון לקראת אולימפיאדת ריו 2016 | 12,635 |
| 26 ביולי 2018 | ברזיל ברזיל | 1–3 | אוסטרליה אוסטרליה | טורניר האומות 2018 | 10,307 |
| 26 ביולי 2018 | ארצות הברית ארצות הברית | 4–2 | יפן יפן | טורניר האומות 2018 | 18,467 |
חסות שם האצטדיון

ב-8 במרץ 2011 הוכרז על שיתוף פעולה עם "קרן לייבסטורנג" של לאנס ארמסטרונג. במסגרת ההסכם, המועדון אמור לתרום חלק מהכנסותיו, לא פחות מ-7.5 מיליון דולר, לקרן במהלך שש שנים. ב-15 בינואר 2013, "קרן לייבסטורנג" וספורטינג קנזס סיטי הסכימו לסיים את הסכם החסות על שם האצטדיון.
ב-19 בנובמבר 2015 הוכרז על שיתוף פעולה בן עשר שנים עם "בית החולים צ'ילדרנס מרסי", ושינוי שמו של האצטדיון לשם "צ'ילדרנס מרסי פארק".
שיא צופים

משחק האולסטאר של ה-MLS לשנת 2013 שנערך ב-31 ביולי 2013 בין "כוכבי ה-MLS" ורומא, נקבע שיא צופים באצטדיון כשנכחו 21,175 צופים, כולל הכרטיסים ליציע העמידה בלבד. שבוע לאחר מכן, ספורטינג קבעה שיא צופים חדש בהפסד נגד ניו יורק רד בולס ב-3 באוגוסט עם 21,304 צופים באצטדיון. ב-23 בנובמבר 2013 שוב פעם שברה ספורטינג את השיא, והעמידה אותו על 21,650 צופים בניצחון בגמר המחוז המזרחי נגד יוסטון דינמו. שבועיים לאחר מכן ב-7 בדצמבר, הקבוצה השוותה את השיא שוב במשחק בו ניצחה בבעיטת עונשין את ריאל סולט לייק בגמר גביע ה-MLS לשנת 2013.‏ ב-6 ביוני 2015 ספורטינג קבעה שיא צופים לעונה הסדירה עם 21,505 בניצחון 1–0 על סיאטל סאונדרס.
פרסים

האצטדיון זכה בפרסי "אצטדיון השנה" ו"פרס הקהילה" לשנת 2012 במסגרת "TheStadiumBusiness Awards 2012".‏
האצטדיון אחד מארבעת המועמדים הסופיים לזכייה בפרס "מתקן הספורט של השנה" במסגרת פרסי עסקי ספורט לשנת 2012 במסגרת אירוע "2012 Sports Business Awards" מטעם "Street & Smith's SportsBusiness Journal" ו"SportsBusiness Daily".‏
האצטדיון היה אחד משמונת המועמדים הסופיים לזכייה ב"פרס המתקן החדש" במסגרת "TheStadiumBusiness Awards 2012".‏
בלה שניטלנדר

| --- | --- |
בלה שניטלנדר בסביבות שנת 1950
בלה שניטלנדר בסביבות שנת 1950
 לידה:  18 בפברואר 1898 שופרון, הונגריה
 פטירה:  5 בנובמבר 1983 (בגיל 85) מונטריאול, קנדה
 מדינה:  ישראל, קנדה 
 מקום קבורה:  בית קברות מאונט רויאל (Mount Royal Cemetery)
 מקום מגורים:  הונגריה, נשר, קנדה, ונצואלה, צ'ילה
 פעילות בולטת:  מהנדס אזרחי
 ידוע בשל:  ממקימי ההיישוב נשר, ומפעל נשר חיפה
 השכלה:  הנדסה אזרחית
 תקופת הפעילות:  1923–1979 (כ־56 שנים)
 בת זוג:  ארזבט מילר, מניה מבית הרטל, מגדה מבית פלאם
 צאצאים:  תמר  (כינוי - אגי) ונעמי
 מספר צאצאים:  2
 
נשר ב-1923. התמונה צולמה על ידי בלה שניטלנדר, ופרופסור דבורה ברנשטיין סמכה עליה את קביעתה המעודכנת ששנת הייסוד של נשר הייתה 1923 ולא 1924 כפי שניתן היה להעריך קודם למציאת התמונה
בלה יהודה סל שניטלנדר (בהונגרית: Bela Szell Schnittlander, 18 בפברואר 1898 – 5 בנובמבר 1983) היה מהנדס אזרחי, מבוני ארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי ובעשור הראשון של מדינת ישראל. היה ממהנדסי מפעל נשר חיפה ובין תושביה הראשונים של שכונת נשר ליד המפעל.
ראשית חייו

בלה שניטלנדר נולד בעיר שופרון, הונגריה, להוריו ארמין שניטלנדר ומגדלנה לבית שטיינר. אביו שירת בצבא הקבע האוסטרי בבסיס צבאי בעיר, ובשנת 1906, כאות כבוד על שירותו, קיבל אישור להוסיף את השם סל (Széll) לשם משפחתו, שהיה מעין תואר אצולה בממלכת הונגריה.
בשנת 1915 התקבל ללימודי הנדסה אזרחית באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה. לימודיו נפסקו לאחר שנה עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה. הוא גויס ליחידת תותחנים ונשלח לחזית הרומנית. שניטלנדר שרת ברגימנט מס' 18 של הצבא הקיסרי והמלכותי, תחת יחידה II. Baons, בדרגת צוער-סמל שאפתן במילואים, בתפקיד קצין סיור - Baons. במהלך הקרבות נפגע קשה בעינו ואושפז בבית חולים למשך כשנה. ב-1916 קיבל אות הצטיינות מטעם צבא הונגריה.
למרות פציעתו בשירות הצבאי נאסר על שניטלנדר לחזור ללימודיו עם תום המלחמה בגלל היותו יהודי. לאחר מאמצי שכנוע רבים קיבל אישור לסיים את לימודיו בתוכנית מזורזת שריכזה חומר לימודי של שנתיים בשנה אחת. ב-1921 נשא לאישה את ארזבט מילר, ילידת בודפשט. בשנת 1922 סיים את לימודיו והם החליטו לעזוב את הונגריה והפליגו באונייה להודו במטרה למצוא שם עבודה. בעצירת ביניים ביפו פגש שניטלנדר חברים שלמדו איתו באוניברסיטה בבודפשט, והם שכנעו אותו להישאר בארץ ישראל ולעבוד בה.
פעילותו בארץ ישראל

שניטלנדר מצא עבודה במושבה זכרון יעקב בתחום ההשקיה. בספטמבר 1923 עבר עם אשתו לנשר, שם החלה הבנייה של מפעל נשר חיפה לייצור צמנט. הוא ניהל את מחלקת הבנייה במפעל, יחד עם ארפד גוט ומהנדסים נוספים. במהלך עבודתו תכנן את הבתים הסמוכים למפעל, כיום רחובות הנרקיסים והקישון, שם התגוררו מנהלי המפעל וראשי המחלקות. תכנון זה כלל גם את בית מגוריו. המבנים נקראו "בתי נשר" ולצידם עבר רחוב ממערב למזרח שחיבר ביניהם והוביל למפעל.
תכנונים נוספים של שניטלנדר כוללים את המבנים הבאים:
בית ספר לילדי העובדים שהוקם בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20, לימים, בית הספר התיכון של נשר. משנת 2004 פועלת במבנה חברת הפרמצבטיקה "פיינטק מעבדות".
מרפאת נשר, ששימשה את כל תושבי שכונת נשר עד מלחמת העצמאות, ובשנות השישים גם את תושבי תל חנן (בעת שנבנתה עבורם מרפאה חדשה).
קנטינה וצרכנייה ששירתו את עובדי מפעל נשר חיפה.
האנדרטה לחללי נשר במערכות ישראל, שנבנתה ב-1949.
בשנות העשרים, בנוסף לעבודה במפעל, שניטלנדר התבקש לתכנן שיפוצים במתחם המנזר הפרנציסקני בנצרת. אחיו לואיס, שהיה אף הוא מהנדס וחי בברלין באותו זמן, בא לארץ ישראל לסייע לו בפרויקט.
פעילותו במדינות נוספות

משנת 1958 עד 1959 היה מנהל עבודה בשדות כותנה בוונצואלה, תקופה שבה היו חילופי שלושה נשיאים עד עליית רומולו בטנקור לשלטון בפברואר 1959.
משנת 1959 עד 1963 היה מנהל עבודה במכרה ברזל ועופרת בוואיינר (אנ'), במחוז אטקמה בצ'ילה. באותה עת התגוררו אחיותיו בסנטיאגו, עיר הבירה של צ'ילה.
משנת 1963 עד 1979 עבד כמהנדס במונטריאול בחברת SNC-Lavalin (אנ'). עסק בתכנון גשרים, תחנות רכבת ונמלי תעופה.
בלה שניטלנדר נפטר בנובמבר 1983, ונקבר בבית הקברות מאונט רויאל (אנ') במונטריאול.
חיים אישיים

לבלה וארזבט שניטלנדר נולדו שתי בנות, תמר (שכינוייה היה אגי) ב-1927 ונעמי ב-1939. בתו תמר היגרה לקנדה לאחר שנישאה לליאו היפס, שהיה מתנדב חוץ לארץ ולחם במלחמת העצמאות. אשתו ארזבט מתה ממחלת הסרטן בשנת 1956. בשנת 1959 נישא בשנית למניה מבית הרטל, ובשנת 1983 נישא בשלישית למגדה לבית פלאם.
בשנת 1979 בגיל 81, החל לימודי ביולוגיה באוניברסיטת קונקורדיה במונטריאול ושאף להגשים את חלומו להיות רופא. הוא למד שם עד לפטירתו.
שניטלנדר שלט בארבע שפות: הונגרית, גרמנית, אנגלית ועברית ודיבר מעט ספרדית. לאורך כל חייו מחוץ לישראל שמר על קשריו עם אנשים בישראל וביקר בה לעיתים קרובות.
לקריאה נוספת

המלט ויוצריו, "נשר" ביובלו, בהוצאת מפעלי פורטלנד ישראליים נשר בע"מ, 1976.
ספר המהנדסים והעלייה השלישית מהונגריה: 1920-1930, העורך - דוד גלעדי, תל אביב תשנ"א.
ביאורים

↑  באופן דומה, משפחתו של קלמן סל, משפחת ואס, קיבלה בשנת 1639 אישור ממלך הונגריה פרדיננד השלישי להוסיף את השם סל לשם משפחתה.
↑  צילומים של העבודה במנזר הפרנציסקני בנצרת, צילומים ממפעל נשר וצילומים נוספים שצולמו על ידי בלה שניטלנדר וגיסו הרמן מילר נמצאים באוסף נעמי קרוזו - אלבום נשר, באוניברסיטה חיפה.
הערות שוליים

↑  ראו צילום תעודת הצטיינות בגלריית התמונות בערך
↑  דוד חיון, ‏פיינטק מעבדות השקיעה 4.5 מיליון דולר בהקמת מפעל בנשר, באתר גלובס, 23 בנובמבר 2004.
↑  "אנדרטה לבני נשר", בספר "אנדרטאות תש"ח, עמ' 78, הוצאת משרד הביטחון, מהדורת 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007445594805171  VIAF: 17148874664249622480   WorldCat (עם VIAF): 17148874664249622480 
בית הספר לילדי עובדים של נשר, לימים, בית הספר התיכון של נשר. הוקם על ידי בלה שניטלנדר שגם צילם את התמונה וכתב עליה 1932
מכבי הלסינקי

מכבי הלסינקי (בפינית: Urheiluseura Makkabi, מילולית: "מועדון ספורט מכבי") הוא מועדון ספורט יהודי רב-ענפי שהוקם ב-4 בנובמבר 1906 בהלסינקי, פינלנד. הוא אחד ממועדוני הספורט היהודיים הראשונים שהוקמו בעולם, ונשארו לפעול עד היום, ולמעשה מועדון הספורט הוותיק ביותר שפעיל ברציפות. כיום פעילויות הספורט במועדון מתמקדות בבאולינג, קטרגל, כדורסל ופלורבול.
היסטוריה

קבוצת מכבי הלסינקי נוסדה ב-1906 תחת השם Stjärnan, והייתה לאחת מקבוצות הספורט היהודיות הראשונות בעולם. המועדון נוסד על ידי יעקב הירשוביץ. ענף ההתעמלות ופירמידות אנושיות היה הענף הראשון של המועדון.
בשנת 1930 שיחקה קבוצת הכדורגל של המועדון בליגה הבכירה של פינלנד, ובשנת 1932 החליף המועדון את שמו לשם הנוכחי, מכבי הלסינקי, לאחר קבלה לתנועת מכבי העולמית.
מכבי הלסינקי השתתפה בכל המכביות מהמכביה השנייה ב-1935.
היסטוריה > ספורטאים בולטים

בין הספורטאים המפורסמים שהתאמנו במועדון ניתן לציין את אליאס כץ אלוף אולימפי (פריז 1924) ושיאן עולם, הירש דריסין (אנ') אצן אולימפי (פריז 1924), אברהם טוקזייר סגן אלוף פינלנד (1938) בריצת 100 מטר ושני אחיו, התאום משה טוקזייר והאח הצעיר יעקב טוקזייר אלופי פינלנד בהרמת משקולות, איסי ברן (אנ') (הלסינקי 1952) בריצת 100 מטר והמתאבק האולימפי (מקסיקו סיטי 1968) אריה נדבורניק (אנ')
מגדלי תוצרת הארץ

| --- | --- |
 
מגדלי ToHa, יולי 2024. בצד ימין המגדל הראשון שבנייתו הושלמה ב-2018, ומשמאלו המגדל השני בתהליכי בניה
 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 שימוש:  משרדים
 מיקום:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  אמות השקעות, גב-ים
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2013 – 2018 (המגדל הראשון)
 אדריכל:  רון ארד ומשרד ישר אדריכלים
 מידות
 גובה:  מגדל 1: 112.48 מטר מגדל 2: 292.8 מטר
 קומות:  מגדל 1: 29 קומות מגדל 2: 77 קומות
 
 קואורדינטות:  32°04′23″N 34°47′44″E﻿ / ﻿32.072974°N 34.79551°E﻿ / 32.072974; 34.79551
 תבנית:לשוניות2
 
מגדלי תוצרת הארץ או מגדלי ToHa‏ (ToHa - קיצור של "תוצרת הארץ" באלפבית לטיני) הם זוג מגדלי משרדים, האחד קיים בשטח והשני בבנייה. המגדלים נבנים במפגש הרחובות דרך השלום, רחוב יגאל אלון ורחוב תוצרת הארץ בתל אביב, סמוך לתחנת רכבת השלום. מתחם המגדלים משתרע על 17 דונם. המגדל הראשון, שבו 29 קומות, מתנשא לגובה של 112.5 מטרים ושטחו הכולל הוא כ- 55 אלף מטרים רבועים. המגדל השני מתוכנן לכלול 77 קומות על שטח כולל של 130 אלף מטרים רבועים, ועם השלמתו צפוי להיות גורד השחקים השני בגובהו בישראל. למגדל ארבע קומות של חניון תת-קרקעי, שבהן יש מקום לכ- 950 מכוניות.
שני המגדלים הם מיזם משותף של חברות הנדל"ן "אמות השקעות" ו"גב-ים". אדריכל המיזם הוא משרד "ארד-ישר אדריכלים" - שותפות שהוקמה לצורך מיזם זה בין המעצב רון ארד ומשרד ישר אדריכלים.
בנייה ירוקה

המגדלים מתוכננים לפי תקן הבנייה הירוקה Leed Platinum. בניין תוצרת הארץ - ToHa 1 זכה בהסמכת LEED Platinum. הבניין כולל מעטפת מתקדמת שפותחה במיוחד עבור פרויקט זה, ומעניקה נוחות תרמית וויזואלית ברמה גבוהה, מערכות אנרגיה מתקדמות המביאות לחיסכון של 33% ביחס למבנה הייחוס, חיסכון של מעל 50% במים הודות למערכות מים חסכוניות, אוורור לילה המעניק נוחות תרמית ואיכות אוויר פנימית בשטחים הציבוריים, ושימוש נרחב בחומרים ירוקים.
המגדל הראשון

במבט מעל למגדל הראשון, בן 29 הקומות, צורה דומה לאות "ר". במבט מהצד רואים שהחל מקומת הקרקע ועד לאמצע הבניין הקומות גדלות בהדרגה, ומנקודה זו ועד לגג הקומות קטנות בהדרגה. בהתאם לכך שטחה של קומה נע מ-2,500 עד 3,400 מ"ר. על גג הבניין, בשטח של כ-800 מ"ר, קומת גג פתוחה לשמיים הנגישה היישר מלובי פרטי הממוקם בקומת הפארק וכן מהלובי הראשי של המגדל. בקומה מתוכננים מסעדות ובתי קפה הצופים על הסביבה: תל אביב, גבעתיים ורמת גן.
קבלן הבניין של המגדל הראשון הוא קבוצת בסט. ההשקעה בהקמת הבניין היא כ-950 מיליון ש"ח, והוא הושלם בסוף 2018. במסגרת הקמת הבניין נהרס "בית גזית"', בן 5 קומות, ששכן בפינה הדרום-מערבית של המתחם.
כשליש משטח הבניין הושכר לחברת WeWork. שוכרת גדולה נוספת היא חברת Natural Intelligence.בבניין שוכנים גם משרדים של סיילספורס ישראל ומוטורולה סולושנס ישראל.
במאי 2021 נבחר המגדל ל"מגדל המשרדים הטוב בעולם", ול"מגדל הטוב במזרח התיכון ואפריקה" על ידי המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית.
המגדל השני

התוכניות שונו באופן מהותי מספר פעמים במשך השנים, ועל פי התוכנית העדכנית המגדל יהיה בגובה 292.8 מטרים ויכלול 77 קומות שבהן משרדים בשטח 160,000 מ"ר. אכלוסו מתוכנן לסוף 2026.
עלותו הכוללת של המגדל צפויה להגיע לכ-3 מיליארד שקלים אשר ימומנו על ידי 2 יזמיות הפרויקט - חברת אמות וחברת גב-ים.
ביוני 2024 חתמה חברת גוגל על חוזה שכירות ל-10 שנים במסגרתו תאכלס את 24 הקומות העליונות בבניין, שבהן משרדים בשטח 60,000 מ"ר.
בנובמבר 2024, נבנתה הקומה ה-63 בשלד הבניין והוא עבר בגובהו את מגדל עזריאלי שרונה. בכך הפך לגורד השחקים השני בגובהו בישראל, זאת לאחר שחודש וחצי לפני כן, הפך מגדל ביונד הדרומי בגבעתיים לגורד השחקים הגבוה בישראל.
הערות שוליים

↑  נועם דביר, המעצב רון ארד יתכנן שני מגדלים ממזרח לנתיבי איילון, באתר הארץ, 29 במרץ 2012
↑    נוית זומר, היהלום של דרך השלום, באתר "ידיעות אחרונות", 24 במאי 2017
↑  אביב לוי, ‏רווחי אמות זינקו ברבעון השני בעקבות שיערוך מגדל ToHa, באתר גלובס, 8 באוגוסט 2018
↑  דותן לוי, נטורל אינטליג’נס תשכור שלוש קומות במגדל ToHa, באתר כלכליסט, 5 ביוני 2018
↑  הישג עולמי: מגדל ToHA נבחר ל'מגדל המשרדים הטוב בעולם', באתר מעריב אונליין, 23 במאי 2021
 גילי מלניצקי, אם לא בארוויזיון, לפחות בתחרות הזאת ניצחנו: זה המגדל הטוב במזרח התיכון, באתר הארץ, 24 במאי 2021
↑  חזי שטרנליכט, להגיע לעבודה בקורקינט: זה מגדל Toha-2 שיוקם בת"א, עם 77 קומות ומעט חניות - צפו בהדמיה, באתר כלכליסט, 25 באוקטובר 2021
↑  דותן לוי, עסקת השכירות הגדולה בישראל: גוגל תשכור שליש ממגדל ToHa2 בת"א תמורת 115 מיליון שקל לשנה, באתר כלכליסט, 25 ביוני 2024
↑  על פי תוכנית חזיתות אשר מהווה חלק מהיתר הבניה העדכני
הריסות "בית גזית" בחזית מגדל ToHa, מאי 2018
מגדל ToHa, אוקטובר 2018
יחסי טאיוואן–סין

| יחסי הרפובליקה הסינית – הרפובליקה העממית של סין |
| --- | --- |
הרפובליקה הסינית: הרפובליקה העממית של סין


הרפובליקה הסינית: הרפובליקה העממית של סין
שטח (בקילומטר רבוע)
35,980: 9,596,967.75
אוכלוסייה
23,162,907: 1,417,694,514
תמ"ג (במיליוני דולרים)
: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 12,552
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה עממית

יחסי טאיוואן–סין מתייחסים ליחסים המדיניים בין הרפובליקה הסינית שבאי טאיוואן לבין הרפובליקה העממית של סין. בין המדינות אין יחסים דיפלומטים או הכרה מאחר שכל אחת מהן טוענת לבעלות על סין כולה.
היסטוריה > הרפובליקה הסינית

הרפובליקה הסינית הוקמה בשנת 1912 לאחר נפילת שושלת צ'ינג במהפכת שינהאי, שהחלה בהתקוממות ווצ'אנג. בשנת 1928 החל צ'יאנג קאי שק, בהשתתפות גורמים קומניסטיים, במערכה צבאית  עד שאיחד את סין. אולם עימות פנימי מתמשך בין הצבא הסיני ברשותו, לבין המפלגה הקומניסטית הסינית. בשנת 1937 פרצה מלחמת סין–יפן השנייה, שהפכה לזירה במלחמת העולם השנייה, והסינים התאחדו במאבק נגד הפולש הזר והשהו את העימות הפנימי בין המפלגות. אולם, לאחר כניעת האימפריה היפנית בשנת 1945, חזרו שתי המפלגות לעימותים. מלחמת אזרחים הסינית הסתיימה בשנת 1949, ובהשתלטות הצבא הקומונסטי על כל שטחי סין היבשתית, כשממשלת צ'יאנג קאי שק ומפלגת קוומינטנג ברחו לאי טאיוואן. כל אחת מהממשלות טענה להיות השלטון הלגיטימי של הרפובליקה הסינית. בפועל, טאיוואן התנהלה כמדינה נפרדת, למרות שלא הכריזה עצמאות, מדינות רבות בעולם החלו להכיר בה.
ממשלת הקוומינטנג הייתה אחת המדינות המייסדות של האומות המאוחדות, וקיבלה מעמד של חברה קבועה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות. מעמד זה נשמר גם לאחר בריחתה לאי טאיוואן, למרות התנגדות הרפובליקה העממית של סין, שעדיין מגדירה רשמית את האי טאיוואן כאחד מ-32 מחוזותיה.
היסטוריה > הרפובליקה הסינית > המשבר הטאיוואני-סיני

לאחר ביקור ניקסון בסין החל משנת 1971 איבדה טאיוואן את מקומה באו"ם לטובת הרפובליקה העממית של סין, במשך השנים לאחר שנת 1971 מדינות רבות העבירו את הכרתן במדינה זו, נכון לשנת 2020 רק 15 מדינות מכירות בה כמדינה, וזאת משום הלחץ של הרפובליקה העממית של סין על מדינות העולם. באוקטובר 2021 פלשו 38 מטוסי קרב סיניים למרחב האווירי של טאיוואן במהלך ציון יום השנה להקמת הרפובליקה על ידי הסינים. טאיוואן הזניקה מטוסי קרב ופרסה מערכות טילים.
ב-2 באוגוסט 2022 בעת ביקור ביקורה בטאיוואן של ננסי פלוסי, יו"ר בית הנבחרים האמריקאי, פתחה סין בתרגיל צבאי גדול המדמה השתלטות על המרחב הימי והאווירי של טאיוואן, והטלת מצור על המדינה. טאיוואן הודיעה על פתיחת תרגיל צבאי משלה, והודיעה ש"סין מתכוונת לפלוש לאי". בתגובה לכך הסינים האריכו את התרגיל הצבאי שלהם מסביב לטאיוואן.
איחוד מחדש

בשנות ה-80 של המאה ה-20 הוקמה המפלגה הפרוגרסיבית הדמוקרטית (אנ') הדוגלת באיחוד עם הרפובליקה העממית של סין. המפלגה זכתה בבחירות בשנת 2000. מאז חלו תהפוכות רבות בממשל הטייוואני. עם זאת, בשנת 2019 העביר הפרלמנט הטייוואני חוק שנועד להילחם בהתערבות הרפובליקה העממית של סין, מה שעורר את חמתה של האחרונה.
ראו גם

מעמדה הבינלאומי של טאיוואן
קוומינטנג
הרפובליקה הסינית (1912–1949)