הכחשת שינוי האקלים
השפעה

יצירת מחלוקת מלאכותית (אנ') לגבי שינוי האקלים, האסטרטגיה העיקרית של הכחשת שינוי האקלים, הייתה יעילה מאוד, במיוחד בארצות הברית. היא תרמה לרמות נמוכות של דאגה ציבורית ולחוסר פעולה ממשלתי ברחבי העולם. סקר של אנגוס רייד מ-2010 מצביע על מגמה של עלייה בספקנות לגבי התחממות הגלובלית בארצות הברית, קנדה, ובממלכה המאוחדת. ייתכנו מספר סיבות למגמה זו, כולל התמקדות בסוגיות כלכליות יותר מאשר בסוגיות סביבתיות, ותפיסה שלילית של האו"ם ושל תפקידו בדיון על שינוי האקלים.
סיבה אפשרית אחרת היא עייפות מהנושא, כתוצאה מחשיפת יתר: סקרים שניוניים מציעים שהציבור חושש מקיצוניות בשני הצדדים כשהוא עוסק בנושא, בשעה שסקרים אחרים הראו ש-54% מהמצביעים בארצות הברית מאמינים "שהתקשורת החדשותית מציגה את ההתחממות הגלובלית כגרועה מכפי שהיא באמת". סקר מ-2009 בירר עד כמה הציבור מאמין בטענה ש"מספר מדענים זייפו נתונים מחקריים כדי לתמוך בתאוריות ובאמונות שלהם בקשר להתחממות הגלובלית", והראה ש-59% מהאמריקאים מאמינים שזה "סביר לפחות במידה מסוימת", ו-35% מאמינים שזה "מאוד סביר".
לפי טים וירת' (אנ'), "הם עיצבו את פעילותם לאור פעילותה של תעשיית הטבק. [...] זירעו מספיק ספק, קיראו למדע 'לא ודאי' ו'במחלוקת'. הייתה לזה השפעה עצומה על הציבור ועל הקונגרס". הגישה הזו הופצה בעזרת התקשורת בארצות הברית, שהציגה איזון לא נכון בין מדעני אקלים לספקני אקלים. ניוזוויק דיווח שרוב האירופאים והיפנים מקבלים את הקונצנזוס בקשר לשינוי האקלים, אבל רק שליש מהאמריקאים חושבים שלפעילות האנושית יש תפקיד משמעותי בשינוי האקלים ב-2006; 64% מאמינים שהמדענים מתווכחים ביניהם על זה "המון". סקר של הניוזוויק מ-2007 מצא שהמספרים האלה נמצאים במגמת ירידה, אף על פי שרוב האמריקאים עדיין מאמינים שהמדענים לא היו בטוחים לגבי שינוי אקלים וגורמיו. ראש הולט כתב קטע עבור כתב העת Science שהופיע בניוזוויק:
... כבר יותר משני עשורים שהמדענים מפרסמים אזהרות שפליטת גזי חממה, ובמיוחד פחמן דו-חמצני, כנראה משנה את אקלים כדור הארץ בדרכים שיהיו יקרות ואף קטלניות. הציבור האמריקאי פיהק וקנה מכוניות גדולות יותר. טיעונים של האיגוד האמריקאי לקידום המדע, האיחוד הגאופיזי האמריקאי, האגודה האמריקאית למטאורולוגיה, הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי אקלים ועוד הדגישו את האזהרות וקראו למדיניות ממשלתית חדשה כדי להתמודד עם שינוי האקלים. פוליטיקאים, שהוצגו להם סטטיסטיקות 'רועשות', משכו בכתפיהם, אמרו שיש יותר מדי ספק בקרב המדענים, ולא עשו כלום.
ניסיונותיו המכוונים של איגוד הדלקים המערבי (אנ') "לבלבל את הציבור" השיגו את מטרתם. הבלבול "החמיר בגלל דרך הטיפול של התקשורת בסוגיית שינוי האקלים". לפי סקר של פיו, ב-2012 57% מהציבור האמריקאי לא היה מודע או דחה באופן מוחלט את הקונצנזוס המדעי לגבי שינוי האקלים. מספר ארגונים שמקדמים הכחשת שינוי האקלים טענו שמדענים דוחים את שינוי האקלים באופן הולך וגובר, אבל הערה זו נסתרה בידי מחקר שהראה ש-97% מהמחקרים שפורסמו תומכים בקונצנזוס המדעי, ושאחוז זה גדל כלל שהזמן עובר.
הפסיכולוג החברתי קרייג פוסטר השווה את מכחישי האקלים לאנשים שמאמינים שכדור הארץ שטוח ולתגובה שהם מקבלים מהקהילה המדעית. פוסטר טען ש"הפוטנציאל והאנרגיה הקינטית שהוקדשו לדחיית תנועת הארץ השטוחה הם בזבזניים ולא מתועלים היטב... אני לא מבין למה שמישהו ידאג לגבי יתוש הארץ השטוחה כשהוא ניצב מול ממותת שינוי האקלים... הכחשת שינוי האקלים אינה דורשת אמונה. היא דורשת רק הזנחה".
ב-2016 טען ארון מקרייט שאנטי-סביבתנות (אנ') – והכחשת שינוי האקלים במיוחד – התפשטה כל כך בארצות הברית עד שהפכה ל"עיקר-אמונה מרכזי בזהות השמרנית והרפובליקנית העכשווית".
מצד שני, חברות דלק בינלאומיות התחילו להודות בקיומו של שינוי האקלים ובסכנותיו.
יצירתה של הכחשת שינוי האקלים משפיעה גם על הדרך שבה הידע המדעי מתווך לציבור. לפי מדען האקלים מייקל מאן, "...אוניברסיטאות, ואיגודים וארגונים מדעיים, מוציאים לאור וכו' – לעיתים קרובות מדי סולדים מסיכון כשמדובר בהגנה על מדע, או תיווך של מדע, שנתפס כמאיים על ידי בעלי אינטרסים רבי-עוצמה".