stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שנות ה-40 של המאה ה-20
תרבות פופולרית > שונות

1940: מקדונלד'ס נוסדה כאשר האחים ריצ'רד ומוריס מקדונלד פתחו מסעדה ששמה כשם משפחתם בסן ברנרדינו, קליפורניה. בשנת 1948 יצרו השניים "מערכת שירות מהיר", חדשנית, שכוננה את היסודות למסעדות מזון מהיר לעתיד לבוא.
מחזות בולטים שהועלו לבמות: ביבר הזכוכית (1944).
אישים בולטים > מנהיגי עולם בולטים

מנהיגי עולם שנכללו במהלך העשור בצמרת רשימת אנשי השנה של המגזין "טיים":
וינסטון צ'רצ'יל (1940) – נבחר לאיש השנה משום שבאותה השנה כיהן כראש ממשלת בריטניה במהלך מבצע פינוים הימי של כ-340,000 חיילים בריטים וצרפתים מדנקרק הנצורה שבצפון צרפת ובמהלך הקרב על בריטניה.
פרנקלין דלאנו רוזוולט (1941) – נבחר לאיש השנה משום שבאותה השנה כיהן כנשיא ארצות הברית בעת ההתקפה על פרל הארבור, בעת הכרזת המלחמה נגד יפן, וכאשר ארצות הברית קיבלה את ההחלטה להיכנס למלחמת העולם השנייה.
יוסיף סטלין (1942) – ב-1942 נבחר לאיש השנה משום שבאותה השנה כיהן כשליט ברית המועצות וראש ממשלת ברית המועצות, ופיקח על קרב סטלינגרד (1942–1943).
הארי טרומן (1945) – נבחר לאיש השנה משום שבאותה השנה הפך לנשיא ארצות הברית בעקבות מותו של פרנקלין דלאנו רוזוולט ב-1945. במהלך שנה זו טרומן נתן את ההוראה על הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי.
הארי טרומן (1948) – נבחר לאיש השנה משום שבאותה השנה טרומן נבחר לנשיאות ארצות הברית.
וינסטון צ'רצ'יל (1949) – כונה את "איש המחצית הראשונה של המאה ה-20" על כך שהוביל את בריטניה ואת בעלות הברית לניצחון במלחמת העולם השנייה. ב-1949 היה צ'רצ'יל מנהיג האופוזיציה.
ברית המועצות יוסיף סטלין
הממלכה המאוחדת וינסטון צ'רצ'יל
ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט
ארצות הברית הארי טרומן
אישים בולטים > שחקנים / אנשי בידור

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ריטה הייוורת'  קרי גרנט  קלארק גייבל  כרמן מירנדה  וולט דיסני  הדי לאמאר  קירק דאגלס  אליזבת טיילור  מרלן דיטריך  אינגריד ברגמן  ג'ודי גרלנד  אורסון ולס  קתרין הפבורן  בטי דייוויס  לורל והארדי  ג'וזפין בייקר  המפרי בוגרט  ג'ון ויין  גרגורי פק  דני קיי |  ויוויאן לי  ג'ואן קרופורד  לורן באקול  גרי קופר  ג'יימס סטיוארט  אנתוני קווין  דוריס דיי  פרד אסטר  ג'ין קלי  ברט לנקסטר  הנרי פונדה  דיוק אלינגטון  אוליביה דה הבילנד  בוב הופ  ספנסר טרייסי  פאני ברייס  מיקי רוני  אווה גרדנר  לורטה יאנג  ארול פלין |  פולט גודארד  ג'ינג'ר רוג'רס  וולטר ברנן  בינג קרוסבי  מונטגומרי קליפט  אן בקסטר  אבוט וקוסטלו  לוסיל בול  אדוארד ג'י רובינסון  צ'ארלס לוטון  פיטר לורה  ורה לין  קרול לומברד  ג'ואן פונטיין  לנה טרנר  ג'יימס קאגני  ברברה סטנוויק  ג'יין ויימן  צ'ארלי צ'פלין  רונלד רייגן |
ריטה הייוורת', 1941
קרי גרנט, 1947
קלארק גייבל, 1940
ג'יימס סטיוארט, 1948
אישים בולטים > מוזיקאים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  פרנק סינטרה  לואי ארמסטרונג  אדית פיאף  ריי צ'ארלס  בי בי קינג  דני קיי  מיילס דייוויס  דין מרטין  אלה פיצג'רלד  בילי הולידיי  דיוק אלינגטון  צ'ארלי פארקר  בני גודמן  נט קינג קול  ג'אנגו ריינהארדט  בינג קרוסבי  האנק ויליאמס  דיזי גילספי  אל ג'ולסון  לס פול |  מאדי ווטרס  ת'לוניוס מונק  גלן מילר  פול רובסון  אירווינג ברלין  צ'ארלס מינגוס  קול פורטר  ג'ין קרופה  ג'ון לי הוקר  פרי קומו  פגי לי  קאונט בייסי  סטפן גרפלי  איירה גרשווין  ריצ'רד רוג'רס  מהליה ג'קסון  מריאן אנדרסון  קאב קאלוויי  מריו לנצה  דינה שור |  סקרימינג ג'יי הוקינס  מקס רואץ'  לנה הורן  ארט טייטום  באד פאוול  טומי דורסי  שרה ווהן  ארטי שו  וילי דיקסון  הארי ג'יימס  טי-בון ווקר  וילי ג'ונסון העיוור  ארל היינס  בני קרטר  בילי סטרייהורן  ממפיס סלים  ג'וני מרסר  בטי האטון  סטן קנטון |
לואי ארמסטרונג
בינג קרוסבי
בני גודמן
אדית פיאף
אישים בולטים > פעילים חברתיים בולטים

אלן גינסברג
ראול ולנברג
צ'יאונה סוגיהארה
וריאן פריי
ארישטידש דה סוזה מנדש
יואל ברנד
מרתה שארפ
וייטסטיל שארפ
אישים בולטים > ספורטאים

| --- | --- |
 ג'ו דימאג'יו  ג'ו לואיס  שוגר ריי רובינסון  ג'ייק למוטה  ג'קי רובינסון  ג'ורג' מייקן  פרד פרי  מרסל סרדן  טד ויליאמס  האנק גרינברג  ביל טילדן:  הנרי ארמסטרונג  ג'ו פולקס  דון בדג'  אנדי פיליפ  ג'ים פולארד  ג'יימס מקליין  בוב דייוויס  פרנק סג'מן  ארני רייזן  וולטר ריס  ג'ון ברומיץ'
אישים בולטים > מדענים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אישים בולטים > סופרים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הערות שוליים

↑  Ronald McMullen, Tuva: Russia's Tibet or the Next Lithuania?, Freinds of Tuva
↑  SAHEED ADEJUMOBI, THE PAN-AFRICAN CONGRESSES, 1900-1945, ‏JULY 30, 2008
↑  סחר בינלאומי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑  About ISO, ארגון התקינה העולמי
↑  Neoliberalism – the ideology at the root of all our problems, הגארדיאן
↑  [wwf.panda.org/?13796/The-History-of-Whaling-and-the-International-Whaling-Commission-IWC The History of Whaling and the International Whaling Commission (IWC)]
↑  Instituto Nacional Indigenista, Encyclopedia
↑  רשימת הסופות הקטלניות ביותר בארצות הברית, באתר המעבדה האטלנטית לאוקיינוגרפיה ומטאורולוגיה
↑  George C. Kohn, Encyclopedia of Plague and Pestilence: From Ancient Times to the Present
↑  George C. Kohn, Encyclopedia of Plague and Pestilence: From Ancient Times to the Present
↑  Charles Bergman (2003). Wild Echoes: Encounters With the Most Endangered Animals in North America. University of Illinois Press. pp. 256–. ISBN 978-0-252-07125-6.
↑   קליף סטול, הסיפור המדהים של מחשבון הכיס הראשון, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
↑  היסטוריה של הרפואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑  למידה עמוקה (Deep Learning) – המחשב והמוח (ארכיון)
↑  rhythm-and-blues, britannica
↑  A Brief History of Disability Sports, disabilitysport.org
↑  Hollywood, history.com
↑  Grand Coulee Dam, History Link
1 2  Winston Churchill: 1940, 1949 - Person of the Year: A Photo History - TIME
↑  Franklin Delano Roosevelt: 1932, 1934, 1941 - Person of the Year: A Photo History - TIME
↑  Joseph Stalin: 1939, 1942 - Person of the Year: A Photo History - TIME
1 2  Harry Truman: 1945, 1948 - Person of the Year: A Photo History - TIME
| עשורים במאה ה-20 |
| --- | --- | --- |
|  | << • 1900–1909 • 1910–1919 • 1920–1929 • 1930–1939 • 1940–1949 • 1950–1959 • 1960–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 • >> |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553894205171  KulturNav: d4fb547d-c830-4b77-8426-cb6d1e71ad8a  LCCN: sh96005467 
שטחי שליטה במהלך מלחמת העולם השנייה. בירוק – בעלות הברית אחרי 22 ביוני 1941. ירוק בהיר – בעלות הברית לאחר המתקפה על פרל הארבור. כחול – מדינות הציר. אפור – מדינות נייטרליות.
הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי: פטרייה אטומית שנוצרה מעל העיר נגסאקי (מימין) ומעל העיר הירושימה (משמאל) זמן קצר לאחר הטלת פצצת האטום עליהן
"סלקציה" ברציף תחנת הרכבת בבירקנאו, מאי/יוני 1944
ב-16 ביולי 1945 – פרויקט מנהטן – העידן האטומי מתחיל עם ניסוי טריניטי, במהלכו ארצות הברית מפוצצת פצצה גרעינית המבוססת על פלוטוניום באתר טריניטי ליד אלמגורדו, ניו מקסיקו
אניאק, המחשב האלקטרוני הרב תכליתי הראשון.
24 באוקטובר 1946: צילום ראשון של כדור הארץ מחוץ לאטמוספירה (מעבר לקו קרמן), באמצעות רקטת V-2
הרפסודה קון טיקי חצתה את האוקיינוס השקט ובכך הוכיחה כי קיימת אפשרות שילידי פולינזיה היגרו מאמריקה הדרומית, ולא מדרום-מזרח אסיה כפי שסברו
פרנק סינטרה זוכה לפופולריות רבה, הופך לאליל הנוער הראשון, ולאחד מאמני הפופ שמכרו הכי הרבה תקליטים בשנות הארבעים
בשנת 1941 נערכת הצגת הבכורה של "האזרח קיין"
ג'ו דימאג'יו
טום בראון

| --- | --- |

 לידה:  27 בספטמבר 1965 (בן 59) ארצות הברית אלנטאון, פנסילבניה
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  ניו יורק, גריניץ' וילג' 
 פעילות בולטת:  Thom Browne
 השכלה:  אוניברסיטת נוטרדאם
 עיסוק:  מעצב אופנה
 מעסיק:  Thom Browne, Club Monaco, ארמני (חברה) 
 בן זוג:  אנדרו בולטון
 www.thombrowne.com
 
טום בראון (באנגלית: Thom Browne; נולד ב-27 בספטמבר 1965) הוא מעצב אופנה אמריקאי. הוא המייסד וראש חטיבת העיצוב של מותג האופנה העילית "Thom Browne".
ביוגרפיה

בראון נולד באלנטאון, פנסילבניה ב-27 בספטמבר 1965. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון ולאחר מכן למד באוניברסיטת נוטרדאם, שם התחרה בקבוצת האתלטיקה הקלה וסיים עם תואר בכלכלה.
לאחר שניסה לפתח קריירת משחק בלוס אנג'לס, בראון עבר להתגורר בניו יורק בשנת 1997, שם החל לעבוד כמוכר בבית האופנה ארמני. לאחר מכן עבר בחברת קלאב מונקו ואז בפולו ראלף לורן. הוא לאחר מכן קודם להוביל את צוות הפיתוח היצירתי של החברה, שם עבר בצמוד למעצב האופנה ראלף לורן. בראון הוביל את מחלקת העיצוב בקלאב מונקו במשך שנים, לפני שהשיק את החברה שלו - "Thom Browne".
בספטמבר 2006 חברת הקמאונאות האמריקאית ברוקס ברודרס הודיעה על שיתוף הפעולה שלה עם בראון כמעצב אורח בקולקציה בשם "Black Fleece" של 50 פריטי לבוש לנשים ולגברים. הקולקציה נמכרה באופן בלעדי ב-30 סניפים של הרשת ברחבי העולם מספטמבר 2007. ביולי 2008 הודיעה החברה כי שיתוף הפעולה עם בראון נמשך. הפרויקט המשותף נמשך כשלוש שנים ואף כלל אפילו פתיחת חנות ייעודית למותג בשכונת ווסט וילאג' בניו יורק.
בשנת 2008 בראון שיתף פעולה עם חברת האופנה האיטלקית מונקלר בקולקציית ביגוד גברים יוקרתית שהושקה בינואר 2009. הקולקציה הוצגה בשבוע האופנה במילאנו.
באוגוסט 2018 חברת האופנה העילית האיטלקית זניה רכשה 85% מהמותג של בראון תמורת 500 מיליון דולר. בראון מחזיק את ה-15% הנותרים בחברה ומתפקד כמנהל קריאייטיב בכיר.
בספטמבר 2020 בראון עיצב צעיף כחלק מקולקציית האופנה של ג'ו ביידן, "Believe in Better" יחד עם עוד 18 מעצבי אופנה נוספים כחלק מהקמפיין הבחירות של ביידן לנשיאות ארצות הברית.
בשנת 2021 אדידס הגישה תביעה נגד בראון בטענה שדפוסי ארבעת הפסים שבהם השתמש בעיצוביו הפרו את זכויות החברה על הסימן המסחרי שלה. בינואר 2023 נדחתה התביעה על ידי חבר מושבעים בניו יורק.
באוקטובר 2022 מונה בראון ליושב ראש מועצת מעצבי האפנה של אמריקה במקום טום פורד.
באפריל 2023 נכלל ברשימת טיים 100 השנתית.
פרסים והוקרה

2008: מעצב השנה של מגזין GQ
2012: פרס העיצוב של מוזיאון קופר יואיט לעיצוב
2006, 2013, 2019: פרס מעצב בגדי הגברים של השנה של מועצת מעצבי האופנה של אמריקה
חיים אישיים

בראון בזוגיות עם אנדרו בולטון, אוצר של מוזיאון המטרופוליטן לאמנות ושל המוזיאון הבריטי. אחיו הגדול, פט בראון, הוא חבר לשעבר בסנאט מדינת פנסילבניה.
הערות שוליים

1 2 3  Jean E. Palmieri, Thom Browne Branching Out, WWD, ‏2013-11-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Kempt Woman: Thom Browne's Debutante Debut". The FADER. אורכב מ-המקור ב-2014-04-07.
↑  Thom Browne | Ensemble | American, The Metropolitan Museum of Art (באנגלית)
↑  Wilson, Eric (21 בינואר 2013). "A Fashion First for the Designer Thom Browne at the Inauguration". The New York Times. נבדק ב-26 במרץ 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Fashion, WWD (באנגלית אמריקאית)
↑  Lindsay Weinberg,Booth Moore, Lindsay Weinberg, Booth Moore, Thom Browne Purchased by Menswear Giant Ermenegildo Zegna Group, The Hollywood Reporter, ‏2018-08-28 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Thom Browne – Believe In Better Scarf". Team Joe Store (באנגלית). נבדק ב-2020-09-09.
↑  Spellings, Sarah (8 בספטמבר 2020). "Joe Biden's "Believe in Better" Collection Brings Together 19 of America's Top Designers". Vogue (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-09-09. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ליטל סמט, "לאדידס אין בעלות על פסים": נדחתה תביעת אדידס נגד המעצב טום בראון על הפרת זכויות יוצרים, באתר כלכליסט, 17 בינואר 2023
↑  מערכת ARE, טום בראון מונה ליו״ר ה-CFDA, ז'אן פול גוטייה נתבעים ועוד בחדשות האופנה, באתר Are Magazine - מגזין ARE, ‏2022-10-12
↑  איימי שרלד, Thom Browne: The 100 Most Influential People of 2023, Time, ‏2023-04-13 (באנגלית)
↑  Official site, ABOUT THOM BROWNE
↑  Yaeger, Lynn (31 באוגוסט 2013). "Thom Browne's Manhattan Apartment". Architectural Digest. נבדק ב-18 במאי 2016. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1309357005  LCCN: no2024114255  SUDOC: 230671896  ULAN: 500476237  VIAF: 93154196746620111451   WorldCat (עם VIAF): 93154196746620111451 
מישל אובמה בהשבעה של אובמה בשנת 2012 לובשת שמלה בעיצובו של בראון.
משקפי שמש בעיצובו של בראון
תוניס

ערך זה עוסק בבירת תוניסיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
תוּנִס (בערבית: ‏تونسקובץ:Tounes bel tounsi.wav‏Ⓘ‏; בברברית: ⵜⵓⵏⴻⵙ; בצרפתית: Tunis) היא בירת תוניסיה והעיר הגדולה ביותר בה. רובע המָדינה של העיר הוכרז כאתר מורשת עולמית בשנת 1979 והיא שימשה כבירת התרבות הערבית בשנת 1997.
אטימולוגיה

בשפות ברבריות משמעותה של המילה "תוניס" היא "לשכב" או "להיות שכוב", ובהשאלה "להעביר את הלילה (בשכיבה/מנוחה/בשינה)". נראה כי המונח התפתח ורכש משמעות של "חניית לילה" או "עצירה", ושמותיהן של ערים נוספות ברחבי ארצות הרי האטלס, הממוקמות ללא יוצא מן הכלל לאורכן של דרכים רומיות, התפתחו משורש זה. משמה של העיר התפתח מאוחר יותר שמה של המדינה, "תוניסיה".
גאוגרפיה

תוניס שוכנת בצפון-מזרח המדינה ומרכזה העתיק ממוקם על מצר יבשה צר בין שני אגמים. מצר היבשה גבעי ועשוי אבן גיר וסלעי משקע, ומכונה "כיפת תוניס" (dôme de Tunis). ממזרח לו שוכן אגם תוניס (بحيرة تونس או "האגם" - البحيرة) הרדוד, המשתרע על שטח של 37 קמ"ר וחוצץ בין מרכז העיר לבין מפרץ תוניס שבים התיכון. תעלה באורך של 11 ק"מ חוצה את האגם ומחברת את העיר אל הים. לאורך התעלה עובר סכר שמקורו בתקופה הרומית ועליו עוברים כיום כביש ומסילת רכבת המוליכים אל ערי החוף לה גולט (La Goulette), לה מארסה (La Marsa) וסידי בו-סעיד (Sidi Bou Said).
ממערב למרכז העיר, שוכן אגם סבחת סג'ומי (sebkha Séjoumi) ומצפון-מזרח לו אגם סבחת אריאנה (sebkha Ariana) התוחם את העיר מצפון. מצר-היבשה של תוניס שימש מאז העת העתיקה כגשר יבשתי דרכו עברו מספר דרכים חשובות שקישרו בין קרתגו למצרים במזרח ולארצות הרי האטלס במערב. עתיקות העיר קרתגו שוכנות על חופו של מפרץ תוניס ממזרח לעיר ולאגם תוניס.
כיום משתרעת העיר על שטח גדול בהרבה משטח מצר היבשה עליו הוקמה, והיא מקיפה את אגם תוניס מכל צדדיו ומשתרעת לאורך חלק ניכר מחופיהם של שני האגמים האחרים.
אקלים

אקלים העיר הוא ים תיכוני עם חורף מתון ולח וקיץ חם ויבש. רוח ימית מצננת את האוויר בחודשי הקיץ החמים, אך רוחות שירוקו מדבריות מהסהרה מביאות להיפוך המגמה ולהתחממות ניכרת. בחודשי הקיץ, מיולי עד ספטמבר, עולה הטמפרטורה המקסימלית הממוצעת מעבר ל-30°C, וערכים מעל 40°C אינם נדירים. החורף מתון בהרבה וטמפרטורת המינימום הממוצעת יורדת מתחת ל-10°C, ואף נרשמו מקרים של ערכים מתחת ל-0°C. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 411 מ"מ היורדים ב-35 ימים גשומים בשנה בסך הכל.
| אקלים בתוניס> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בתוניס> ינואר.14.6.67 | אקלים בתוניס> פברואר.16.7.49 | אקלים בתוניס> מרץ.18.8.38 | אקלים בתוניס> אפריל.21.11.30 | אקלים בתוניס> מאי.24.13.19 | אקלים בתוניס> יוני.29.17.6 | אקלים בתוניס> יולי.32.20.1 | אקלים בתוניס> אוגוסט.33.21.8 | אקלים בתוניס> ספטמבר.31.19.33 | אקלים בתוניס> אוקטובר.25.15.41 | אקלים בתוניס> נובמבר.20.11.48 | אקלים בתוניס> דצמבר.16.7.71 | אקלים בתוניס> שנה.23.13.411 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: מקור meteo france
היסטוריה > העת העתיקה

העדויות הראשונות להתיישבות בתוניס הן מהמאה ה-5 לפנה"ס, וזו נהנתה ממיקומה של העיר על גבעות בין שני גופי מים ובצומת דרכי תחבורה. קרתגו הממוקמת קילומטרים ספורים ממזרח לעיר ואשר נוסדה במאה ה-9 לפנה"ס, השתלטה על האתר עליו יושבת תוניס בשלב מוקדם, והאתר נזכר מספר פעמים בדברי ימיה של קרתגו. לפי סטראבון החריבו הרומאים את תוניס במלחמה הפונית השלישית באמצע המאה ה-2 לפנה"ס, אך היא שוקמה במהירות, שנים רבות לפני שהרומאים שבו לקרתגו וקוממו את הריסותיה. העיר נזכרה במפת פויטינגר מהמאה ה-3, בה היא מופיעה כ-Thuni, אך היא נותרה בגדר יישוב משני כל עוד התקיימה לצידה של קרתגו, אשר שימשה כבירת הפרובינקיה אפריקה.
היסטוריה > השלטון הערבי

האזור נכבש בידי הערבים במאה ה-7, ובשל מיקומה האסטרטגי של תוניס והיותה היישוב המשמעותי היחיד מול מצר סיציליה הקימו בה האחרונים מעוז צבאי. במאה ה-8 הייתה העיר לנמל הצבאי המרכזי של הערבים באגן המערבי של הים התיכון, ועד מהרה תפסה את מקומה כעיר השנייה בחשיבותה בממלכת האע'לבים. בשנת 902 העבירו האע'לבים את בירתם מקירואן לתוניס, אך ממלכתם באה אל סופה בשנת 909, כאשר השושלת הפאטמית השיעית המצרית תפסה את מקומם, וקירואן שבה והייתה לבירתם. בשנת 945 תפסו מורדים בני כת הח'וארג' את העיר והרסוה, אך היא שוקמה. ב-1048 הונהגה הסונה באזור, דבר שהביא למאבק עקוב מדם בין הפלגים היריבים, וב-1057 חרבה הבירה קירואן עד היסוד. למזלה של תוניס, היא הייתה אחת הערים שלא נפגעו במהלך מאבק זה, אך הבירה עברה לעיר מהדיה. תוניס מצידה הייתה לבירתה של ממלכת החורסנידים העצמאית, עד שמאה שנה לאחר מכן, ב-1159, עשה עבד אלמומין שליט שושלת אלמוואחידון את העיר לבירתו. ב-1228 נוסדה השושלת החאפיזית ותוניס הייתה לבירת ממלכתה שהשתרעה מטריפולי שבלוב במזרח ועד פאס במרוקו במערב. העיר הייתה אחד מיעדיו של מסע הצלב השמיני, אך הצלבנים שהשתלטו בקלות על קרתגו, נפלו קורבן למגפת דיזנטריה והעיר ניצלה.
היסטוריה > השלטון העות'מאני

בשנת 1534 כבשו העות'מאנים את העיר, אך קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לקח אותה מידיהם שנה לאחר מכן והשיב את השלטון בה לידי החאפיזים. העות'מאנים שבו לתוניס ב-1569 אך נהדפו ממנה בידי הספרדים לאחר קרב לפנטו ב-1571. אולם השלטון הספרדי היה קצר ימים והעות'מאנים השתלטו על העיר בשלישית בשנת 1574, והפעם נמשך שלטונם, לפחות באופן רשמי, עד שנת 1881. בשנותיו המוקדמות של השלטון העות'מאני ידעה העיר שגשוג ופריחה, אך ב-1591 התמרד חיל היאניצ'רים המקומי, והחליף את השליט מטעם הסולטאן בשליט מטעמו שכונה דיי. הדיי שלט בחופה של תוניסיה, כביכול מטעמו של השלטון העות'מאני המרכזי, ובפנים הארץ שלט ביי. תוניסיה כולה הפכה זירה למאבקים בין הדיי, הביי, שבטי הברברים, תושבי ערי החוף, ושודדי הים שהקימו בה מעין אוטונומיה. בשנת 1705 השתלט ביי חוסיין אבן-עלי על כל שטחה של המדינה, והיה לביי הראשון של תוניסיה. להלכה, המשיכה תוניסיה להיות ואסאל של האימפריה העות'מאנית, הדרשות בתפילות יום השישי הזכירו את שמו של הסולטאן, המטבעות הוטבעו בשמו, ואחת לשנה הופיע בחצר הסולטאן שליח מתוניסיה שהעניק לו מתנות. במציאות הייתה תוניסיה מדינה עצמאית לחלוטין, ובירתה שוב ידעה שנות פריחה והתפתחות.
בעקבות מחלוקות פנימיות, כבשו האלג'יראים את העיר ב-1756, אך בתחילת המאה ה-19 הצליח הביי חמודא להשתחרר מחסותם ואף הדף התקפה של הצי הונציאני. העיר המשיכה להתרחב, וב-1860 החלה הריסת החומה שהקיפה אותה. שערי החומה נפתחו ב-1870 ובתי העיר התפשטו סביב למדינה ההיסטורית והגיעו עד לגדותיו של אגם תוניס. ב-1860 החלה בנייתה של מערכת לאספקת מים, ב-1872 החל השימוש בתאורת גז ושנה לאחר מכן הונהג פינוי אשפה.
היסטוריה > השלטון הצרפתי

קונגרס ברלין ב-1878 העניק לצרפתים את השלטון בתוניסיה, ואלה מימשו את זכותם ב-1881, לאחר שהאיטלקים רכשו את מסילת הרכבת בין תוניס ללה גולט. כוחות צרפתיים פלשו לתוניסיה בתואנה שחיילים תוניסאים חצו את הגבול לאלג'יריה, ותוניסיה הייתה למדינת חסות צרפתית. בתקופה זו חלו בעיר תמורות קיצוניות. לצד העיר העתיקה, שבה התגוררה בעיקר אוכלוסייה ערבית ותיקה, נוסדה עיר חדשה שבה התיישבו תושבים חדשים, חלקם הגדול צרפתים ואירופים, ואשר פיתחו כלכלה מודרנית לפי הדגם הקולוניאלי. לאחר מלחמת העולם הראשונה נוסדו ערי הלוויין הראשונות סביב לעיר, והחלה מתפתחת בה תעשייה מודרנית ממוכנת.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסר מידע על תקופת מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה > מאז עצמאות תוניסיה

לאחר עצמאותה של תוניסיה בשנת 1956 הייתה תוניס לבירת המדינה, וחוקת המדינה מ-1959 אישרה את מעמדה. שינויי המשטר הביאו לעזיבה רחבת היקף של תושביה האירופים של העיר, ואת מקומם תפסו תושבים שהגיעו מחלקיה האחרים של המדינה, ואשר טשטשו את ההבדלים בין שני חלקי העיר. ב-12 ביוני 1979, לאחר חתימת הסכמי קמפ דייוויד וגירוש מצרים מהליגה הערבית, ירשה תוניס את מקומה של קהיר כמקום מושבה של הליגה הערבית, והיא נשאה בתפקיד זה עד 1989. ב-1979 הוכרזה המֶדינה בתוניס כאתר מורשת עולמית.
בעיר פועלות מספר מוסדות להשכלה גבוהה. אוניברסיטת א-זיתונה הוקמה הבשנת 1956. בשנת 1982 הוקם המכון הגבוה למוזיקה בתוניס שהוא בית ספר גבוה נושא מוזיקה.
המֶדינה בתוניס > תכנון ותוואי

המדינה בתוניס נוסדה בשנת 689 על "כיפת תוניס" בין אגם תוניס ממזרח ואגם סבחת סג'ומי ממערב. היא התפתחה במהלך ימי הביניים לכיוון צפון (רובע באב סוויקה - Bab Souika) ודרום (רובע באב אלג'זירה - Bab El Jazira). המֶדינה משתרעת על שטח של כשלושה קמ"ר ומדורגת מבחינת שטחה במקום השישי בין רבעי העיר. מתגוררים בה למעלה מ-100,000 איש, שהם כעשירית מתושבי תוניס.
לכאורה הרובע נעדר תוכנית תכנונית ועל כן תואר פעמים רבות על ידי הצרפתים כ"כאוטי", "אנרכי" ואף "מסוכן", אולם מחקרים שהחלו בשנות השלושים של המאה ה-20 הצביעו על תכנון סוציו-תרבותי ועל הקשרים תכנוניים בין המבנים לבין עצמם ובינם לבין השטחים הציבוריים. הקשרים אלה הושפעו מייעודם של המבנים למגורים או לצרכים ציבוריים, לשימושים מסחריים או למגורים ולייעוד דתי בניגוד לחילוני. בנוסף, יש במדינה רשת רחובות הנמשכים מצפון לדרום, גם אם אלה אינם ישרים לחלוטין, כאשר הם נפגשים עם ציריים רוחביים המובילים ממזרח למערב.
במרכזה של המדינה ניצב מסגד זייתונה (جامع الزيتونة, Mosquée Zitouna - "מסגד הזיתים"), המכונה גם "המסגד הגדול" והנחשב למסגד המרכזי והגדול בתוניס. המסגד הוקם בשנת 732 ונבנה שוב מחדש ב-834. אורכו 75 מטר ורוחבו 60 מטר, ולאורך החצר הפנימית שלו ניצבת ארקדה עתיקה ובה 184 עמודים. החצר משתרעת על שטח של 1,344 מ"ר ומסוגלת להכיל כ-2000 איש.
מבנה חשוב נוסף במדינה הוא מדרסת סלימניה (المدرسة السليمانية, Médersa Slimania) הצמודה למסגד זייתונה. המדרסה הוקמה ב-1754 בסגנון עות'מאני על ידי עלי הראשון ביי לזכר בנו סולימאן. לאחר הכרזת עצמאותה של תוניס, הוקמה במקום אוניברסיטת אז-זיתונה.
סביב למסגד ולמדרסה ממוקמים שווקיה של המדינה שמחולקים לפי ייעודם - בדים, בשמים, פירות יבשים, ספרים, תכשיטים וצמר בקרבת המסגד, ואילו חרשי הברזל, הקדרים ומוכרי הדגים מרוחקים ממנו מעט. עוד בסמוך למסגד נמצאת כיכר אשר שימשה כשוק עבדים עד אמצע המאה ה-19.
המֶדינה בתוניס > חומות המֶדינה ושעריה

מאז הקמתה נחשבה המדינה לא רק כמקום יישוב, אלא גם כמעוז צבאי, ובמאה ה-9 אישר הגאוגרף וההיסטוריון אחמד אל-יעקובי כי תוניס הייתה מוקפת חומת לבנים, למעט בצידה הפונה אל הים בו הייתה החומה עשויה אבנים. החומה נפגמה או אף נהרסה לחלוטין מספר פעמים במהלך ימי הביניים, אולם היא נבנתה מחדש ושמרה על תוואי קבוע.
בחומה נקבעו מספר שערים. העתיק שבשערי החומה הדרומית הוא ככל הנראה באב אל ג'זירה (باب االجزيرة, Bab El Jazira - "שער האי") שהוביל לדרום תוניסיה ולבירתה ההיסטורית קירואן. באב קרתג'נה (Bab Cartagena - "שער קרתגו") הוביל מזרחה לקרתגו אשר ממנה הובאו חומרי בנייה לבניין העיר. באב סוויקה (باب سويقة, Bab Souika - "שער השוק הקטן") ניצב בפינה הצפונית של המדינה עד שנת 1861 עת נהרס. באב מנארה (باب منارة, Bab Menara) קיבל את שמו בשל מנורת שמן (منارة או Fanal) שנקבעה בו כדי להאיר את דרכם של העוברים דרכו.
אולם השער הידוע ביותר בחומות המדינה ניצב במרכז החומה המזרחית ומכונה באב באחר (باب البحر - "שער הים") או Porte de France ("שער צרפת"). לפי האגדה זכה השער לשמו מכיוון שמי הים הגיעו עד אליו, אך אגדה זו כמובן אינה נכונה והשער קיבל את שמו מכיוון שהוא פונה אל הים התיכון ואל הגדה המערבית של אגם תוניס. השער ניצב על תילו עד היום והוא אחד המראות הידועים של המדינה ושל תוניס בכלל. מכל שעריה של המדינה נשתמרו רק שלושה - באב באחר, באב אלחאדרה ובאב סעדון. במרכז החומה המערבית יש כיום פתח גדול המוביל אל הקסבה של תוניס.
באב אל-בחר (שער הים), המכונה גם "שער צרפת" (Porte de France)
סימטה בשוק במדינה
חצר פנימית בבית בורגני במדינה
מדרסת סילמניה
מסגד זייתונה
אוכלוסייה

אוכלוסיית תוניס גדלה באופן משמעותי במהלך המאה ה-20 והכפילה את עצמה בין 1946 ל-1975, ובמהלך המאה ה-20 כולה גדלה פי 14. מגמה זו נמשכה ואף התחזקה עם קבלת עצמאותה של תוניסיה ב-1956 ואת מקומם של הזרים אשר עזבו את העיר תפסו מהגרים מרחבי המדינה. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023 אוכלוסיית העיר עצמה מנתה 599,368 בני אדם ובמטרופולין כולה מעל 2 וחצי מיליון בני אדם. חרף מעמדה המרכזי של העיר בתחומי הכלכלה והחינוך, עומד שיעור האבטלה בקרב תושבי העיר בגילאי 18 עד 24 על כ-35% ושיעור האנאלפביתיות נותר גבוה (12% בקרב גברים ו-27% בקרב נשים).
| שנה | העיר | מטרופולין |
| --- | --- | --- |
| 1891 | 114,121 | – |

| 1901 | 146,276 | – |

| 1911 | 162,479 | – |

| 1921 | 171,676 | 192,994 |
| 1926 | 185,996 | 210,240 |
| 1931 | 202,405 | 235,230 |
| 1936 | 219,578 | 258,113 |
| 1946 | 364,593 | 449,820 |
| 1956 | 410,000 | 561,117 |
| 1966 | 468,997 | 679,603 |
| 1975 | 550,404 | 873,515 |
| 2004 | 649,072 | 2,030,683 |
| 2014 | 637,568 | 2,430,294 |
| 1 בינואר 2023 | 599,368 | 2,671,882 |
מקור: Paul Sebag, Tunis. Histoire d'une ville, éd. L’Harmattan, 1998
כלכלה

תוניס היא המרכז השלטוני, הפיננסי, הכלכלי, התעשייתי והתרבותי של תוניסיה. בעיר מרוכזים כ-65% מהפעילות הכלכלית וכ-85% מהתעשייה במדינה. השטחים שסביב לעיר מעובדים באופן אינטנסיבי וכוללים גידולי דורום, גפן, זית, פירות וירקות. בנוסף תופסת גם התיירות מקום חשוב בכלכלת העיר.