stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המטבח האתיופי
חומרי גלם ומנות מסורתיות > לחם, דייסות, מאכלי דגנים ומאפים

מרכיב התזונה העיקרי באתיופיה המלווה כמעט כל ארוחה הוא קמח הטף. זהו קמח המיוצר מדגן קטן כאשר אתיופיה אחראית לכמעט 90% מקמח הטף המיוצר בעולם כולו. ישנו גם שימוש בדגנים אחרים ובאורז אך הוא פחות נפוץ, משתנה לפי הגידולים המקומיים בכל אזור ותלוי בעיקר במשקעים.
אנג'רה – המאכל הפופולרי ביותר וסימן ההיכר של המטבח האתיופי הוא האִינגֶ'רָה (מין פיתה רכה ולחה שטעמה חמצמץ, צורתה דומה ללחוח או לפנקייק). היא מלווה את מרבית המאכלים האתיופיים. זהו הלחם, הצלחת וכלי האוכל בארוחות האתיופיות והיא מהווה מצע סופג לרטבים ולתבשילים הנערמים עליה. הנקבוביות סופחות את טעמי התבשיל ומוסיפות להם חמצמצות. האכילה מתבצעת על ידי תלישת פיסת אנג'רה והעמסה עליה מהתבשיל בתנועת ניגוב וקיפול. האנג'רה המקורית עשויה מקמח טף. אפשר גם להשתמש בקמח חיטה או בדגנים אחרים. מכינים אותה על מחבת גדולה שנקראת "מגוגו", אותה מניחים על אש גלויה. לאחר האפייה מצננים את האינג'רות החמות על מגש קש המכונה קָיֶידָה. בסוף מתקבלת פיתה עגולה גדולה ומלאת נקבוביות, דמוית מפת תחרה.
דָאבּוֹ – לחם מיוחד לשבתות וחגים, חתונות וטקסים. דומה לחלה, טעמו מתקתק וצורתו כעוגה. הדאבו עשוי מקמח טף, חיטה, שעורה או סולת. ניתן להכינו כחטיפים דמויי לחמניות עגולות קטנות. בארוחות חגיגיות מחלקים אותו תחילה לסועדים, ולאחר מכן עוברים לאנג'רה. כיוון שהוא מתקתק נאכל גם כקינוח כאשר הוא מרוח בדבש.אָמְבָּשָה לחם הנפוץ בצפון אתיופיה ובאריתראה
אָמְבָּשָה – לחם שטוח על בסיס קמח לבן רגיל, דומה לדאבּו ומתקתק אף הוא.
אמיזה – "כריך מטוגן" מאכל דגנים מתקתק-חריף, עשוי משני חלקים הנראים כפיתה עבה וביניהם ממרח. מטגנים את הבצק במחבת ומורחים נוג, טלבה או שומשום לפי הטעם.
גֶבְס – דייסת שעורה. המרכיב העיקרי הוא קמח שעורה טחונה או שבורה.
גֶנְפוֹ – דייסת שעורה פיקנטית. המרכיבים הם קמח שעורה, ניטֶר קיבֶּה (חמאה מתובלת) ובֶּרְבֶּרֶה (תערובת תבלינים)
בֶּסוֹ – דייסת שעורה מתוקה, מזינה ולא חריפה
מוּק – דייסת טף או שיבולת שועל. מאכל חורפי, מומלץ לטיפול בהצטננות
קינצֶ'ה – דייסת חיטה מתובלת. מגישים חם כמנה עיקרית או כתוספת
דָאבּו קוֹלוֹ – עוגיות מטוגנות דקיקות, דמויות צ'יפס. חטיף פופולרי באתיופיה.
חומרי גלם ומנות מסורתיות > וָואט (wot)

זהו השם הכללי למבחר מטבלים חריפים המתובלים עם תערובת הברברה, שאותם אוכלים עם האנג'רה. אלה יכולים להיות מטבלים מקטניות, ירקות או בשר. מרביתם מתבשלים בבישול ארוך, עיסתיים במרקמם ונראים כמעין משחה ארומטית.
חומרי גלם ומנות מסורתיות > אליצ'ה (alicha)

שם כללי למטבלים הלא חריפים, אותם מכינים עם כל תבלין מלבד תערובת הברברה. לרוב תכיל בצל, ג'ינג'ר, שום, כורכום. מנות שמכילות מעט ברברה ייקראו "אליצ'ה ווט".
חומרי גלם ומנות מסורתיות > מאכלי בשר, עוף ודגים

אף כי הרמה האתיופית שופעת נהרות ובהם קרפיוניים רבים ושפמנונים מצויים, המטבח המקומי ברמה האתיופית מתאפיין יותר במנות עוף (דוֹרוֹ), בקר או כבש (סֵגַה). באתיופיה נהוג לנצל עד תום את הבהמה השחוטה כך שמשתמשים בכל חלקי הפנים שלה. אכילת חזיר אסורה הן בכנסייה האורתודוקסית האתיופית לה משתייכים כ-43% מתושבי אתיופיה, הן באמונה המוסלמית בה דבקים כ-34% מתושבי אתיופיה, והן ביהדות.
דורו אליצ'ה וואט – נתחי עוף וביצה חומה ברוטב כורכום.
דורו קיי וואט – תבשיל של שוקי עוף ברוטב ברברה עם ביצים קשות.
יבג וואט – בשר כבש בתיבול חריף.
יֶבֶג גוּבֶּט – תבשיל כבד כבש, לימון, בצל ופלפל חריף, המוגש באירועים וחגים.
אָליצָ'ה סֶגָה דִינִיץ וָואט – תבשיל בסיסי, המוגש כמעט מדי יום, ובו בשר ותפוחי אדמה.
מָנצֶ'ט אָבִיש קֵיי וָואט- תבשיל בשר קצוץ, מבושל ומתובל ברוטב חריף.
דוּלֶט – תבשיל קדירה מחלקים פנימיים של כבש (קיבה, מעיים, כבד, לב), החתוכים לקוביות קטנות.
יֶבֶג סֶגָה – בשר כבש מטוגן בתוספת בצלים, פלפלים חריפים ותבלינים.
יֶקָאפֶט סֶגָה – כתף בקר ברוטב חריף של עגבניות עם בצל, שום ותערובת ברברה.
דירְקוֹש פִירְפִיר או יָקוּאָנטָה פִירְפִיר – תבשיל בשר ואנג'רה מיובשת.
טֶבְס מָנְקָשְקָשָה – בשר כבש מטוגן ומוקפץ במָנקָשְקָשָה – כלי בישול דמוי ווק.
אָסָא וָואט – מאכל חגיגי ביותר של דג חריף בקדירה.
חומרי גלם ומנות מסורתיות > מטבלי קטניות

הקטניות הן חלק מהגידולים החקלאיים הבולטים במדינה, לכן הן גם מהוות את אחד המרכיבים הדומיננטיים והעיקריים של המטבח האתיופי. עדשים מכל הצבעים, אפונה ירוקה או צהובה, חומוס, פול ועוד.
שוּרוּ – מוצר נפוץ לבישול מהיר של וואט נקרא שְרוֹ, והוא כולל קטניות כמו אפונה או חומוס לאחר שבושלו מעט, נקלו ונטחנו לקמח. השורו מאפשר הכנה מהירה של הוואט בתוספת מים רתוחים.
שוּרוּ וָואט – מטבל חומוס ואפונה, המוגש חם כמעט בכל ארוחה. זהו תבשיל שעשוי מחומוס מיובש שנטחן לאבקה, ולאחר מכן מבושל לסוג של משחה, בתוספת אפונה או פול.
יֶמֶסֶר קֶמודורו וָואט – תבשיל עדשים ועגבניות בחריפות מתונה.
אָטָאר וָואט – תבשיל אפונה פיקנטי, נפוץ וחריף מאוד.
אָזיפָה – מחית חריפה שאוכלים בעיקר בערים הגדולות, שרק בהן ניתן להשיג בצל אדום. את הבצל מוסיפים ללא טיגון יחד עם אבקת חרדל, מה שמקנה למחית טעם ומרקם ייחודיים.
יֶמֶסֶר וָואט – תרמילי אפונה ירוקה וטבעות פלפלים חריפים, זנגוויל, שום ותבלינים.
יֶמֶרָק מֶסֶר – מרק עדשים לא חריף.
קִיק וָואט – מחית פיקנטית של קטניות יבשות, כמו אפונה יבשה, חומוס או עדשים, המשולבת כמעט בכל ארוחה.
אִילְוֶוט – מטבל פול וחילבֶּה, עם ג'ינג'ר ותבלינים
חומרי גלם ומנות מסורתיות > מטבלי ירקות

לקטניות האהודות על המטבח האתיופי מצטרפים ירקות שונים, בעיקר ירקות שורש או המתאימים לבישול ארוך, כמו כרוב, גזר, תפוחי אדמה, דלעת, סלק ועלי סלק. בתבשילי הירקות גם משלבים בצל, שום, כוסברה, פטרוזיליה ופלפל חריף.
טִיק אִיל גוֹמוֹט וִואט – תבשיל חריף של עלי כרוב.
גוֹמֶן וָואט – תבשיל עלי מנגולד עם פלפלים חריפים, בצל ושום.
דִינִיץ וָואט – תבשיל תפוחי אדמה חריף. מוגש בצהריים או בערב, מאכל מזין וקל להכנה.
דוּבָּה וָואט – דלעת חתוכה לקוביות קטנות, בתוספת בצלים, אבקת מרף עוף ותבלינים. תבשיל יומיומי המוגש כמנה עיקרית או כתוספת לבשר. נחשב מאכל בריאות דל קלוריות
קוֹמוֹדוֹר / טָמָאטִים וָואט – תבשיל עגבניות חריף. תבשיל דומה לסלט המָטבּוּחָה המרוקאי, אך תוספת תבלין הצ'או מייחדת אותו כמאכל אתיופי עשיר בטעמים.
טָליקָת וָואט – תבשיל מתפוחי אדמה, אפונה וגזר.
קָאיסָר אָלִיצָ'ה וָואט – תבשיל צבעוני ולא חריף העשוי סלק ותפוחי אדמה, שנחשב בריא מאוד ועתיר ברזל. מומלץ לסובלים מאנמיה, ילדים ונשים בהריון.
סלאטה – (סלט ירקות) עגבניות, מלפפונים, כרוב לבן, פילפלים חריפים ירוקים ותבלינים. מוגש בשבת בבוקר עם לחם הדָאבּו והאָגוָואט (מאכל חלבי הדומה לגבינה צפתית)
חומרי גלם ומנות מסורתיות > מאכלי חלב וביצים

באתיופיה נהוג להשתמש בביצי תרנגולת בתבשילים שונים, לחבוץ חמאה מחלב טרי, וכאשר ניתן, גם להשתמש בחלב פרה לבישול דייסות שונות. עם זאת, אין תרבות בולטת של ייצור או אכילת גבינות, בעיקר בשל הקשיים באיתור אמצעי קירור מספקים.
אחת המיומנויות של נשות אתיופיה הייתה הכנת משקה יוגורט. ממלאים חלב בכד חרס מיוחד, המתפקד כמחבצה מאולתרת, מנערים בהתמדה ובסבלנות עד אשר נוצרת הפרדה בין השומן, שהוא בעצם חמאה (אוקה) ובין החלב שהסמיך והפך יוגורט (הדט).
אֶרגוֹ – מעין שמנת חמוצה, שמכינים באמצעות כד גדול של חלב פרה שהחמיץ, שלו מוסיפים מיץ לימון. את הארגו מוסיפים למאכלי קטניות ועדשים, כדי לעדן את חריפותם.
נִיטֶר קִיבֶּה – חמאה מזוקקת ומתובלת הדומה לגי (Ghee) ההודי. בזמן הרתחת החמאה לצורך הפרדת מוצקי החלב מהשומן, מוסיפים שלל תבלינים: ג'ינג'ר, שום, כורכום, כמון, בצל, הריחן האתיופי המכונה "זֶקַקְבֵה" או אבקת שורש החֻמְעַה האתיופית הקרויה "מֶקְמֶקוֹ", והמעניקה לה גוון אדמדם. המתכון משתנה לפי ההיצע והיכולת הכלכלית של משק הבית.
הדט – יוגורט לשתייה, שנוצר בכד חרס מיוחד, עם חלב שמנערים בהתמדה.
אָגוָואט פִיטְפִיט – מעין גבינה צפתית, שעשויה מחלב מורתח שהתמצק עם חתיכות אנג'רה טרייה או יבשה.
אוּנְקוּלָאל וָואט – מעין סלט ביצים קשות מתובלות, בצל מטוגן ותבלין צ'או.
חומרי גלם ומנות מסורתיות > משקאות

המשקה האלכוהולי הנפוץ באתיופיה הוא בירה, לעיתים קרובות בירה בהכנה ביתית. לפעמים עולים על השולחן סוגי יין ושיכר אתיופיים, ומשקאות קלים מיוחדים מזרעים ודגנים.
טֶלָה – בירה בעלת ריכוז אלכוהול נמוך וללא גזים. צבעה ענברי צהבהב וטעמה מזכיר בירה מרה
קוֹרוֹפֵה – משקה תוסס, קל וטעים, שמכינים מזן של תבואה שנקרא דאגוּסָה
אָבִיש – משקה קל מוקצף מחילבֵּה ודבש
טג' – יין דבש אתיופי, משקה על בסיס מים, דבש וגֶשוּ (עלים דומים לצמח הגָאת התימני)
קָטיקלָה – משקה אלכוהולי דמוי עראק
טֶלבָּ – משקה מזרעי פשתן, מים ודבש
בִּירְז – משקה בריאות מתוק מאוד, על בסיס מים, דבש וזנגוויל
סוּף – משקה חמניות מתוק
נוֹג – צִ'ילְקָה משקה קל ומזין, על בסיס גרעיני שומשום שחור ותבלינים
תה אתיופי שחור – בדרך כלל שותים אותו מתוק מאוד
חומרי גלם ומנות מסורתיות > טקס הכנת קפה ה"בּוּנָה"

טקס הקפה, ה"בּוּנָה", הוא הנועל את הארוחה. המארחת קולה במחבת את פולי הקפה הירוקים עד שישחימו, ובעשן המתפזר בבית היא מברכת את האורחים. לאחר מכן טוחנים את הפולים ושותים את הקפה בשלושה סיבובים.
לטקס הכנת הקפה תפקיד משמעותי והוא מהווה מרכיב חשוב בחיים החברתיים באתיופיה. בעת הגעה לביקור האורחים לא הולכים עד שנגמר הקפה ובזמן זה מעבירים אינפורמציה בין האנשים. טקס הבּוּנָה אורך זמן רב, לפעמים מספר שעות. האווירה האינטימית המתפתחת מכשירה את הקרקע לשיחות אקטואליה, סולחה, גישור של השָמְגְלֶה ("איש זקן" באמהרית, מגשר מסורתי) והקייסים, רכילות ואף בקשות נישואין.
חומרי גלם ומנות מסורתיות > טקס הכנת קפה ה"בּוּנָה" > שלבי הכנה

הכנת והגשת הקפה נעשות על ידי המארחת או אם המשפחה בטקס ממושך ורב-שלבי לעיני האורחים. פולי הקפה הגדלים באתיופיה ונמכרים כאן בחנויות התבלינים הם ירוקים במקור. תחילה שוטפים את הפולים במים קרים ומסננים. אחר-כך קולים אותם במחבת על אש קטנה עד שישחימו. ניתן להמשיך ולקלות אם רוצים טעם 'שרוף'. בעוד העשן מיתמר מהפולים, מתבקש כל אורח להביע משאלה. מסירים את המחבת מהאש, מניחים לפולים להצטנן ומאחסנים בכלי.
בשלב הבא טוחנים פולים בכמות הנדרשת להכנה מיידית. מרתיחים מים בסיר, מוסיפים כפית וחצי קפה טחון לכל כוס ומערבבים. כשהנוזל השחור מתחיל לבעבע, מנמיכים את האש וממשיכים בבישול כעשר דקות. מכבים את האש, מעבירים את הקפה לג'יבלה (קנקן דמוי פינג'אן) ומוזגים לספלי האורחים.
לקראת הסיבוב השני מוסיפים חצי כפית מהקפה הטחון לכל ספל וחוזרים על התהליך. לקראת הסיבוב השלישי חוזרים על התהליך, בלי להוסיף קפה. הנוזל המתקבל בשלב זה דומה לתה או לקפה דליל. לפי המסורת, חובה לשתות שלושה ספלי קפה לפחות.
חומרי גלם ומנות מסורתיות > קינוחים, חטיפים ואוכל רחוב

באתיופיה לא נוהגים לאכול קינוחים ודברי מתיקה, או בכלל להשתמש בסוכר ואף אין באמהרית מילה שפירושה שווה ערך ל"קינוח". המשקאות ממותקים בדבש או קנה סוכר, וכך גם התה האתיופי השחור. כקינוח לאחר הארוחה, או בין הארוחות, נוהגים לנשנש חטיפים ביתיים ומזינים ללא חומרים משמרים שאותם מכינה עקרת-הבית מדגנים שונים. לדוגמה: פרוסת דָאבּוֹ עם דבש, שימְבְּרָה קוֹלוֹ (חטיף גרעיני חומוס שבושלו במים רותחים), סינְדֶה קולו (חטיף גרעיני חיטה), מָשְלָה קולו (חטיף תירס קלוי, גרעיני תירס גדולים קלויים על מחבת), גֶבְס קוֹלוֹ (חטיף גרעיני שעורה) או נֶפְרו (חטיף קטניות ודגנים מבושלים).
הארוחות

בכל ימות השבוע אין לוח-זמנים קבוע ונוקשה לארוחות, בני הבית יכולים לאכול כחפצם במטבח או בפינת האוכל. כשיש אורחים בבית, מקפידים לאכול בזמנים קבועים, או בשעה שנקבעה מראש. גם כאשר מוזמנים להתארח, מקפידים להגיע בזמן לארוחה.
הארוחות > ארוחת הבוקר

באתיופיה אין תפריט ארוחות קבוע. ארוחת בוקר טיפוסית עשויה להיות מורכבת מפרוסה או שתיים של לחם דָאבּוֹ, עם זעתר וקפה. יש הפותחים את יומם באכילת אנג'רה יבשה, קטניות ודגנים מבושלים לדייסה. בשבת בבוקר מקובל לאכול סלט ירקות לצד לחם הדָאבּו והאָגוּאָט פִיטְפִיט (מעין גבינה צפתית).
הארוחות > נוהגי אכילה

הארוחה מתבצעת סביב מוסב (moseb) שהוא סל קש קלוע גדול בגובה משתנה, סביבו שרפרפים. במרכז המסוב מונחת האנג'רה ומעליה מסודרים בצורה אסתטית שלל התבשילים. האכילה מתבצעת עם יד ימין בלבד כאשר ישנם חוקים ודרך מסוימת לעשות זאת – יש לחתוך את פיסות האנג'רה רק עם היד הימנית, ובאמצעותה לאסוף מהתבשיל הרצוי כאשר ניתן לטבול במספר תבשילים, ולאחר מכן להכניס לפה מבלי לגעת עם האצבעות בשפתיים.
הארוחות > השפעות תרבותיות

מנהג הגוּרְשָה (בתרגום חופשי "פה מלא") זו מחווה של הבעת כבוד ואהבה לאדם אחר היושב סביב השולחן, בין אם בן משפחה או אורח. במחווה זו יכין אחד מהסועדים פיסת אנג'רה העוטפת תבשיל ויאכיל סועד אחד היושב לצידו, כאשר גודל הביס שווה ערך לגודל הנדיבות ורוחב הלב ולא נהוג לסרב להצעה זו. מקובל כי המכובד בארוחה, הקס, הסבא או האב (אם הארוחה היא בחוג המשפחה) מתכבד להכין ראשון את הגורשה. הוא מברך, נוגס מהכריך ורק אז יכולים כל השאר לאכול. לעיתים האב או הסב מכין גוּרְשָה לכל בן משפחה.
הכנת המזון

מטלות הבית וביניהן הכנת המזון באתיופיה הן מנת חלקן של הנשים. הבישול נעשה בכלי חרס ומעל אש גלויה במרכז המטבח בבקתה, או בחצר מחוץ לבקתה. בדרך כלל זה היה אירוע קבוצתי, בחברת נשים שישבו במעגל על הקרקע סביב המדורה.
הכנת המזון > מבנה המטבח האתיופי המסורתי

פינת האוכל באתיופיה מוקמה לרוב במרכז הבית, בנפרד מאזורי השינה. משפחות ממעמד חברתי-כלכלי מבוסס יוסיפי יחידת אירוח נפרדת, הנקראת אַדֵרַש. חדר האירוח היה בדרך כלל רחב-ידיים, במרכזו המוסֶב (שולחן קש עגול ונמוך המקושט מבחוץ בדוגמאות קלועות בקש, שעליו הונחה קערת האנג'רה וכן המשקאות) וסביבו הסועדים, יישובים על דרגשים עשויים עץ או בוץ (מֵדֵב).
ציוד המטבח יכלול לרוב קדירות חרס או עץ, לוחיות פח עגולות לאפיית אנג'רה או דָאבּו, סכינים, כפות וכלי הגשה מתוצרת עצמית.
באתיופיה נהוג לשתות מכוסות חרס או מקִיל, כוסות מקליפת פרי או ירק (בטטה, לדוגמה) שתוכו הוצא ממנו, מזכוכית (בעיקר בערים), או מקרן שור מלוטשת (וָאנצָה).
הכנת המזון > שימור מזון

החום והעדר רשת חשמל הקשו על אחסון המזון במטבח האתיופי. על כן נעשה שימוש רחב במצרכים טריים, ירקות שנקטפו בערוגה הסמוכה לבקתת המשפחה, או בשר משחיטה שבושל ונאכל בו-ביום. את קציר התבואה, התירס, הטֶף והשעורה אי-אפשר היה לצרוך במלואו בתוך יום או יומיים, ואי לכך אוחסנו שקי הגרעינים בגוּטֶה (מעין ממגורה שנבנתה מבוץ) שבחצר הבית. הגוּטֶה נבנה בגדלים שונים לפי דרישה. בממגורות הגדולות שנבנו לגובה ניתן היה לאחסן עד טון תבואה, לתקופה של שנה תמימה. חלב אוחסן בכדי חרס, אף הם עשויים בוץ, ששמרו על טמפרטורה נמוכה.
מנהגי יהודי אתיופיה

הקהילה היהודית באתיופיה (המכונה "ביתא ישראל") הייתה קהילה דתית אדוקה אשר שמרה על מצוות הדת היהודית כולל כשרות והלכות הטהרה. מאכלי המטבח היהודי זהים לאלו של המטבח המקומי אך עם הקפדה אדוקה על חוקי הכשרות. במטבח האתיופי המקומי המסורתי ישנן מספר מנות בשריות המבושלות בחמאה, מאלו נמנעו היהודים.
בשבתות נהוג יותר לאכול תבשילי עוף ובחגים ומועדים תבשילי בשר. בהיעדר אמצעים לשמירת מזון בקירור, נהגו היהודים באתיופיה לשחוט את הפרה או הכבש לקראת שבת או בערב החג, ובכך להבטיח את טריות הבשר. לאחר השחיטה בידי שוחט מוסמך (לרוב הקס, רב העדה), נהגו לחלק את הבשר לבני-משפחה ולקרובים, ואם נשאר – גם לשכנים ולידידים.
מנהגי יהודי אתיופיה > חגים ומועדים של ביתא ישראל

התורה שבעל-פה של ביתא ישראל נמסרה מדור לדור וכמעט שלא הועלתה על הכתב, למעט חיבורים מאוחרים אחדים כגון התאזזה סנבת וספר השעות. זאת בניגוד לקאנוניזציה שעברה התורה שבעל-פה בארץ ישראל ובבבל, לאחר חורבן היישוב עם כישלון מרד בר כוכבא. הם שמרו על מצוות ברית מילה, הקפידו על שמירת השבת והטהרה, חגגו את החגים הנזכרים בתורה והתענו שלושה ימים (י"א-י"ג באדר) לזכר התענית שהכריזה אסתר המלכה.
שבת – יום קדוש ליהודי אתיופיה. באתיופיה, ההכנות לקראת השבת החלו כבר ביום חמישי. לצורך חימום אוכל היו מכינים "פלטת שבת" אתיופית. חופרים בור באדמה ומרפדים את קרקעיתו בגחלים לוחשות, מניחים עליהן כלי חרס ובהם תבשילים, או תבשילים עטופים בעלים גדולים ומכסים הכל בעפר. בערב שבת ובמוצאי-שבת, כשהגברים חזרו מבית-הכנסת, הם נהגו לעשות קידוש עם טֶג' (יין דבש אתיופי) או טֶלָה (בירה תוצרת בית), שני משקאות שהמרכיב העיקרי שלהם הוא גֶשוּ (עלי כּישות דמויי גת). כל אישה אפתה למשפחתה את לחם השבת המיוחד, דָאבּו (או בשמו האחר מאסאווית, כלומר, לחם מצווה). את הלחם היו מביאים אל בית התפילה ואוכלים בצוותא, בסעודת משפחות משותפת, מלווה בשירי שבת ומסורת. ארוחת השבת המסורתית כללה בדרך כלל תבשילי בשר ודגים. משפחה ממעמד כלכלי מבוסס, או משפחה שהזמינה אורחים מכובדים לסעודה החגיגית, נהגה לשחוט מבעוד יום כבש או עז. בשר הצאן נחשב טעים ואיכותי יותר מבשר הבקר, ומחירו היה בהתאם.
פסח – בערב החג נוקה הבית מחמץ. מאחר שאי-אפשר היה להגעיל את כלי החרס, ששימשו לבישול ולאכילה כל ימות השנה, נהגו המשפחות להצטייד לקראת הפסח במערכת כלי חרס חדשים. המצה האתיופית, קיטַא (פיתה דמוית מצה) נאפית מדי יום ביומו. אופן ההכנה- מערבבים במהירות קמח טֶף, מים ומלח, מרדדים לעלים דקים, מחוררים במזלג ומטגנים מיד במחבת חמה. יש המוסיפים לקמח אפונה יבשה טחונה, כדי לגוון את הטעם. זקני העדה אף התנזרו במהלך החג ממאכלי בשר וחלב וכן מאלכוהול, כחלק מתענית לזכר יציאת מצריים שגזרו על עצמם. כתחליף, הם הרבו באכילת ביצים.
סוכות – נהוג לערוך את סעודת החג בסוכה קהילתית יחידה המוקמת ליד המסגיד. באתיופיה היו מביאים לארוחה את ביכורי הירקות שהבשילו- אפונה ופול. הכהן היה מברך על תירס הביכורים, והאורחים הוזמנו לטעום ממנו.
קֶלְבֶת מַאסֶר – בערב החתונה נהוג לערוך טקס הנקרא קֶלבֶת מָאסֶר (מילולית, "קשר טבעת"), המזכיר את טקס החִינָה של יוצאי צפון-אפריקה ותימן. עיקרו – כריתת חוזה בין שתי המשפחות. הטקס נערך בבית משפחת הכלה המיועדת, ומוזמנים אליו החתן, הוריו ומשפחתו הקרובה. הכלה, מצידה, מזמינה את כל משפחתה, שכנים וחברות. נוהגים להגיש כיבוד עשיר, מלווה בשירה וריקודים.
מנהגי יהודי אתיופיה > השפעות דתיות

באתיופיה יותר מ-80 קבוצות אתניות ביניהן נוצרים, מוסלמים ויהודים. הקבוצות הדתיות אדוקות ושומרות על המצוות באדיקות.
מנהגי יהודי אתיופיה > השפעות דתיות > צומות ותעניות

ליהודים כמות ימי הצום הקטנה ביותר, רק בחגים הידועים לנו וכן חג הסיגד. למוסלמים, צום הרמאדן בו אוכלים רק עם רדת החשיכה במשך חודש. לנוצרים ישנה תקופת התענית, 40 ימים של תזונה צמחונית בלבד והימנעות מכל מזון המגיע מן החי.
חודש אב – יהודי אתיופיה לא הסתפקו ביום תענית אחד (תשעה באב), אלא צמו במשך 17 ימים רצופים, לזכר חורבן בית-המקדש. צמו בשעות היום, סעדו פת ערבית ושבו לצום למחרת.
יום הכיפורים – בסעודה המפסקת של ערב יום הכיפורים, נוהגים לאכול מאכלי חלב מיוחדים, בעיקר יוגורט. בסיום הצום, לאחר תפילת נעילה, עורכים טקס אכילה ושתייה בחצר בית התפילה. שוברים את הצום באכילת לחם דאבו.
הסיגְד – 50 יום לאחר יום הכיפורים מציינים יהודי אתיופיה חג נוסף, שבו הם נוהגים לצום. זהו הסיגָד (סגידה לאלוהים וחידוש הברית עמו), יום של חזרה בתשובה והבעת כיסופים לציון. את סיום הצום חגגו באתיופיה בכֵּרָה כיד המלך, כולל שחיטת כבש, שירה וריקודים. גם בארץ חוגגים את הסיגד.
אוכל אתיופי בישראל

בשנים הראשונות שלאחר העלייה הגדולה מאתיופיה לא ניתן היה להשיג בארץ את קמח הטף והמטבח האתיופי המסורתי חש בחסרונו. עם הזמן החל ייבוא הטף, תחילה באופן לא חוקי ולאחר מכן חוקי, וכן החלו לפתח גידולים של הדגן המיוחד גם מחוץ לאתיופיה. בשנים האחרונות התפתח גידול הטף בדרום הארץ, בקיבוץ שובל. לצד ייבוא קמח הטף, מגיעים לארץ מאתיופיה גם מגוון מוצרים נוספים וביניהם תבלינים, בירה ועוד.
הבישול האתיופי המסורתי הדורש השקעה של שעות רבות לפי שלבים מדויקים הולך ונעלם עם השתקעות יהודי אתיופיה בארץ. הנשים כבר אינן עקרות בית כפריות ואין להן זמן רב להשקיע במטלות הבית בדגש על הבישול, וכך גם בני הדור הצעיר. המטבח המסורתי התרחב וכעת מכיל בתוכו גם השפעות מהמטבח הישראלי המקומי, מעטים מבני הדור הצעיר יודעים לבשל את המתכונים המסורתיים. ישנם החוששים להיעלמות האוכל האתיופי הייחודי והדבר הביא לפתיחת מסעדות וכתיבת ספרי בישול. כיום קיימות בארץ מספר מסעדות המציעות מגוון מאכלים אתיופיים.
רפואה עממית

באתיופיה קיימים כ-7,000 סוגי צמחים המשמשים למזון, תבלין בושם ומרפא, כאשר צמחי מרפא מהווים כ-85% ממרכיבי הרפואה המסורתית. השימוש בצמחים ושיטות הריפוי העתיקות של הקהילה האתיופית עוברים מפה לאוזן ונדיר למצוא אותם בספרים או מחוץ לכותלי הקהילה. ישנה אמונה כי אכילת חריף מחזקת את גוף האדם ומסייעת לאון הגברי.
רוב התבלינים בבישול האתיופי משמשים גם ברפואה המסורתית:
בזיליקום – כאבי ראש, דוחה חרקים, מלריה
חרדל שחור – כאבי בטן, עצירות ונפיחות, דיזנטריה וטיפול בפצעים
פלפל – כאבי בטן
קינמון – טיפול בתסמיני צינון
כוסברה – כאבי בטן
שום – צינון, מלריה, שיעול, חיטוי פצעים, אסתמה, כאבי שיניים, סוכרת
ג'ינג'ר – כאבי בטן, שיעול, הורדת חום
גת – ממריץ, טיפול במחלות נפש, זיבה, צינון
מנטה – כאבי ראש, צינון
כורכום – טיפול במחלות ילדים
נוּג (דומה לפשתן) – בעיות לחץ דם
לקריאה נוספת

אהרוני ישראל ושפר נלי, המטבח של כור ההיתוך, משכל הוצאה לאור, מיסודן של ידיעות אחרונות וספרי חמד, 1998.
צעירי טספצ'ין (יבנה), המטבח האתיופי: היכרות עם המטבח האתיופי, איך להכין, איך להגיש ואיך לאכול טעים, מזין, בריא – הספר נעשה במסגרת פרויקט יזמים צעירים של צעירי טספצ'ין בני העדה האתיופית ביבנה, עמותת טספצ'ין, 2007.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Harry Kloman,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'Mesob Across America: Ethiopian Food in the U.S.A, iUniverse
↑  Jack R. Harlan,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'Ethiopia: A center of diversity, Economic Botany
↑  Meat Consumption Culture in Ethiopia
1 2 3 4  הגר סלמון,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'מסעות כאמצעי-תקשורת בקרב ביתא ישראל באתיופיה, פעמים: רבעון לחקר קהילות ישראל במזרח
1 2  '"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'שגיא כהן,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'הטוב, הרע והאינג'רה: מה הסיפור של "באלינג'רה", האתיופית החדשה, באתר הארץ, 14 בינואר 2016
↑  יוסי זיו, חג ומועד בביתא ישראל יד יצחק בן-צבי תשע"ז, עמודים 19–28, 177-178
↑  ETHIOPIAN TRADITIONAL AND HERBAL MEDICATIONS AND THEIR INTERACTIONS WITH CONVENTIONAL DRUGS
↑  טלי פרקש,'"`UNIQ--nowiki-00000017-QINU`"'תורת הסוד: הרפואה האתיופית היהודית, באתר ynet, 23 בנובמבר 2014
| מטבחים בעולם |
| --- | --- | --- |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • איסלנד • אירלנד • איטליה • אסטוניה • בלארוס • בולגריה • בלגיה • בריטניה (אנגליה • סקוטלנד) • גרמניה • הונגריה • הולנד • יוון • לוקסמבורג • ספרד • סקנדינביה (דנמרק • נורווגיה • שוודיה) • פולין • פורטוגל • צ'כיה • צרפת • רומניה • רוסיה • שווייץ |  |
| אמריקה | ארצות הברית • ארגנטינה • ברזיל • האיטי • ונצואלה • מקסיקו • פרו |  |
| אסיה | אינדונזיה • גאורגיה • הודו • וייטנאם • טורקיה • יפן • קוריאה • ירדן • ישראל • לבנון • מונגוליה • סוריה • סין • סינגפור • עיראק • פרס • קזחסטן • קטר • תאילנד • תימן |  |
| אפריקה | אריתראה • אתיופיה • דרום אפריקה • לוב • מדגסקר • מצרים • מרוקו • תוניסיה • גאנה |  |
| שונות | המטבח היהודי • מטבחי אמריקה הלטינית • המטבח המזרח-תיכוני • המטבח הים-תיכוני • המטבח האסייתי • המטבח ביוון העתיקה • מטבח ימי הביניים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531892905171  LCCN: sh88001163 
האנג'רה משמשת גם כצלחת וגם כסכו"ם בארוחה האתיופית
הארוחה האתיופית המסורתית, האנג'רה עם התבשילים מוגשים מעליה
פלפלי צ'ילי הברברה מתייבשים בשמש. ברברה זהו גם שמה של תערובת התבלינים החריפה הנפוצה במטבח האתיופי
שורו וסלט על גבי האנג'רה
פִיטְפִיט מעין גבינה צפתית, שעשויה מחלב מורתח שהתמצק עם חתיכות אנג'רה טרייה או יבשה.
בירה אתיופית
טקס קליית פולי הקפה, בטקס הבּוּנָה
שולחן ה"מוסב" האתיופי, עליו נהוג להגיש את מגש האנג'רה.
ה"מוסב" ודרגשי הישיבה סביבו.
חנות תבלינים באתיופיה
ברנדה סטרונג

| --- | --- |

ברנדה סטרונג, 2013
 לידה:  25 במרץ 1960 (בת 64) פורטלנד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של אריזונה  Sandy High School 
 צאצאים:  Zak Henri 
 פרופיל ב-IMDb
 
ברנדה לי סטרונג (באנגלית: Brenda Lee Strong; נולדה ב-25 במרץ 1960) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. ידועה בעיקר בזכות תפקידה כמרי אליס יאנג בסדרה "עקרות בית נואשות" ובתור ליליאן לותר בסדרה "סופרגירל".
חייה

סטרונג נולדה וגדלה באורגון. ב-1978 לאחר סיום לימודיה בתיכון עברה להתגורר באריזונה על מנת להתחיל שם את לימודיה האקדמיים. סטרונג מתנשאת לגובה 1.83, וב-1980 זכתה בתואר "מיס אריזונה" וייצגה את המדינה בתחרות מיס אמריקה.
בנוסף לקריירת המשחק סטרונג היא מדריכת יוגה ולימדה במוסד ללימודי הגוף והנפש של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
ב-1989 נישאה סטרונג לטום הנרי וב-1994 נולד בנה היחיד, בינואר 2011 היא התגרשה. במאי 2015 התחתנה עם הבמאי-שחקן הקטור ג'ון פרמנש- בוקה.
קריירה

סטרונג בוגרת אוניברסיטת המדינה של אריזונה בחוג לאומנויות הבמה ומחזות זמר. 
לאחר סיום לימודיה היא הופיעה בקליפ לשיר של בילי קריסטל ובכמה תפקידי אורח במספר סדרות טלוויזיה. קריירת המשחק שלה החלה לפרוח בשנות התשעים והיא זכתה בתפקידים יותר גדולים ומשמעותיים בטלוויזיה. בין היתר גילמה את סו-אלן מישקי, האויבת של איליין בניס במספר פרקים של "סיינפלד" ובנוסף הופיעה במספר סרטי קולנוע, בהם "שיגעון בחלל" ו"גברים בחלל".
ב-2004 לוהקה לתפקיד מרי אליס יאנג בסדרה הפופולרית "עקרות בית נואשות" וממנו זכתה בפרסומה העיקרי. בתחילה יועדה לתפקיד זה השחקנית שריל לי אך ברגע אחרון החליטו יוצרי הסדרה לקחת את סטרונג שהביאה עמה גוון קליל יותר. דמותה בסדרה היא דמות מפתח המניעה את העלילה בכך שהיא מתאבדת בפרק הראשון ומספרת את עלילת הסדרה במבט מלמעלה. על תפקידה זה הייתה מועמדת ב-2006 לפרס אמי בקטגוריית "המדובב הטוב ביותר". דמותה בסדרה ידועה בכך שהיא מופיעה ברוב הפרקים מאחורי המסך ומביאה תובנות מפתיעות.
בשנת 2012 לוהקה סטרונג לגרסה המחודשת של הסדרה "דאלאס" בתפקיד הראשי של אן יואינג, אשתו החדשה של בובי יואינג. את תפקידה זה גילמה למשך כל שלוש עונות הסדרה עד לביטולה ב-2014.
בשנת 2016 החלה לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "סופרגירל" בתור ליליאן לות'ר, אמו של לקס לות'ר ואמה החורגת של לינה לות'ר. גילמה גם את המלכה ניה בסדרת המדע הבדיוני "המאה" של רשת The CW, גילמה את מגי שרמן בסדרת הדרמה המשפטית "ידוע לשמצה" של רשת ABC, גילמה את לנה סטואו בסדרת האימה "אימת המתים המהלכים" ברשת AMC, ושיחקה גם בפרק בודד של סדרת המשטרה "שוטרי שיקגו".
בשנת 2016 החלה לשחק בסדרת המסתורין של נטפליקס "13 סיבות" בתפקיד אורחת, החל מ העונה השלישית שיצאה ב- 2018 נהפכה לחלק קבוע מצוות השחקנים בתור נורה ווקר, אימו של ברייס.
פילמוגרפיה חלקית > קולנוע

שיגעון בחלל (1987)
מגעים בהזדמנות (1989)
החיים שלי (1993)
בכוונת זדון (1993)
הכישוף (1996)
גברים בחלל (1997)
הנתיב השחור (1998)
הצד העמוק של האוקיינוס (1999)
מערכת הטרור (2000)
דרקון אדום (2002)
ברנדון הנעדר (2003)
The Work and the Glory ‏(2004)
גברים בחלל 2: גיבור הפדרציה (2004) - סרט טלוויזיה
The Leisure Class‏ (2015) - סרט טלוויזיה של HBO