ריקה גירד האמר
רפואה גרמנית חדשה

ב-17 או ב-18 באוגוסט 1978, בנו של האמר, דירק, נורה על ידי בנו של מלך איטליה האחרון, ויטוריו עמנואלה מסבויה, בעודו ישן על יאכטה ליד קאוואלו ומת ב-7 בדצמבר של אותה שנה.  זמן מה לאחר מותו של דירק, האמר חלה בסרטן האשכים וחשב שיש קשר בין שני האירועים. האמר החל לפתח את הרפואה הגרמנית החדשה (GNM), אותה ניתן לסכם ב"חמשת החוקים הביולוגיים" שלה:
החוק הראשון ("כלל הברזל"): מחלות קשות מקורן באירוע הלם שנחווה על ידי האדם כקשה מאוד, חריף מאוד, דרמטי ומבודד. תוכן הקונפליקט הפסיכולוגי של ההלם קובע את מיקום הופעתו של מוקד פעילות במוח שניתן לראות בסריקת CT כסט של טבעות קונצנטריות, הנקראות "מוקדי האמר", המתאימות למיקום המחלה בגוף. ההתפתחות שלאחר מכן של הקונפליקט קובעת את התפתחות המיקוד המוחי והמחלה.
חוק 2 (טבע דו-שלבי של מחלה): חולה שלא פתר את הקונפליקט שלו נמצא בשלב הקונפליקט הראשון והפעיל, בו שולטת מערכת העצבים הסימפתטית ואשר מתבטא כ"מחלת קור" המלווה בעור וגפיים קרים, מתח, ירידה במשקל והפרעות שינה. אם הגוף מצליח לפתור את הקונפליקט, מתחיל שלב ריפוי שני, שבו שולטת מערכת העצבים הפאראסימפתטית. שלב זה מאובחן בדרך כלל כמחלה "חמה" נפרדת (ראומטית, זיהומית, אלרגית וכו'). השלב השני טומן בחובו יותר סיכונים, וריפוי מלא מגיע רק עם השלמתו. בנסיבות מסוימות, אי פתרון הסכסוך והורדתו לרמה נסבלת עשוי להיות עדיף על פני התמודדות עם השלב השני.
חוק שלישי (מערכת אונטוגנטית של מחלות): לטענת האמר, התקדמות המחלה נשלטת בעיקר על ידי המוח, או על ידי "המוח הישן" ( גזע המוח והמוחון צרבלום) או "המוח החדש" ( המוח הגדול צרברום). המוח הישן שולט בתהליכים פרימיטיביים יותר, הקשורים להישרדות בסיסית, כגון נשימה, אכילה ורבייה, בעוד שהמוח החדש מנהל סוגיות אישיות וחברתיות מתקדמות יותר, כגון עימותים טריטוריאליים, עימותי פרידה, אי-הערכה עצמית ועימותי זהות. המחקר של האמר קשור למדע האמבריולוגיה מכיוון שהוא קושר את סוג התקדמות המחלה - בין אם מדובר בגידולים, אובדן רקמה (נמק או כיב), או פגיעה תפקודית - עם שכבת הנבט העוברית ( אנדודרם, מזודרם או אקטודרם) שממנה נובעים גם רקמות האיברים וגם אזורי המוח המתאימים. קונפליקטים שמתמקדים בגזע המוח (השולט ברקמות הגוף הנובעות מהאנדודרם) או במוחון (השולט ברקמות הנובעות מהמזודרם) מראים ריבוי תאים בשלב הפעיל של הקונפליקט, והרס של הגידולים הנובעים מכך בשלב הריפוי. קונפליקטים מכווני המוח הגדול (המשפיעים על שאר הרקמות שמקורן במזודרם וכל הרקמות שמקורן באקטודרם) מראים ירידה בתאים (נמקים, כיבים) או פגיעה בתפקוד או הפרעה בשלב הפעיל, וההשלמה של הרקמות הפגועות בשלב הריפוי ( שניתן לאבחן גם כגידול).
החוק הרביעי (מערכת אונטוגנטית של חיידקים ): חיידקים אינם גורמים למחלות אלא משמשים את הגוף, בתיאום המוח, כדי לייעל את שלב הריפוי, בתנאי שהחיידקים הנדרשים זמינים בעת הצורך. פטריות ומיקובקטריות פועלות על רקמות שמקורן באנדודרם, וכן על חלק מהרקמות שמקורן במזודרם. חיידקים פועלים על כל הרקמות שמקורן במזודרם ווירוסים על אלה שמקורן באקטודרם. האמר טוען כי חיידקים אלו, במקום להיות אנטגוניסטים לגוף, למעשה ממלאים תפקיד הכרחי בריפוי, וכי חלק מההתערבויות של הרפואה הקונבנציונלית אינן מועילות אלא מפריעות לתהליכים טבעיים אלו.
החוק החמישי ("קווינטסנס"): השלב הפעיל בקונפליקט ושלב הריפוי של מחלות, כמתואר לעיל, מהווים "תוכניות טבעית", שפותחה במהלך האבולוציה של המין, כדי לאפשר לאורגניזמים לעקוף את התפקוד היומיומי כדי להתמודד עם מצבי חירום מסוימים.
על פי חוקים אלו, אין מחלות של ממש; במקום זאת, מה שהרפואה הממוסדת מכנה "מחלה" היא למעשה "תוכנית בעלת משמעות מיוחדת של הטבע" ( sinnvolles biologisches Sonderprogramm ) שאליה שייכים חיידקים, וירוסים ופטריות. ה-GNM של האמר מתיימר להסביר כל מחלה וטיפול לפי הנחות היסוד הללו, ובכך להימנע מהרפואה המסורתית. התרופה היא תמיד פתרון הסכסוך. טיפולים מסוימים כמו כימותרפיה או תרופות לשיכוך כאבים כמו מורפיום הם קטלניים לפי האמר. "חוקים" אלו עומדים בסתירה להבנה המדעית של הפיזיולוגיה האנושית.