stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קטינקה הוסו
ביוגרפיה > 2008

באליפות אירופה שנערכה באיינדהובן, הולנד במרץ 2006 זכתה הוסו במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:37.43 דקות, אחרי אלסיה פיליפי מאיטליה (4:36.68 דקות) ולפני יאנה מרטינובה מרוסיה (4:37.86 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:15.23 דקות ובמקום שישי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:02.36 דקות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה הוסו במקום 12 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:37.55 דקות ובמקום 17 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:13.05 דקות.
ביוגרפיה > 2009 > אלופת העולם

באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 זכתה הוסו ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא תחרות חדש של 4:30.31 דקות, לפני קירסטי קובנטרי מזימבבואה (4:32.12 דקות) וסטפני רייס מאוסטרליה (4:32.29 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 2:07.46 דקות, אחרי אריאנה קוקורס מארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 2:06.15 דקות ורייס (2:07.03 דקות), כבר בשלב חצי הגמר קבעה קוקורס שיא עולם חדש של 2:07.03 דקות, שיפור משמעותי לשיא העולם של רייס (2:08.45 דקות) שניקבע שנה קודם לכן באולימפיאדת בייג'ינג ובמשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 2:04.28 דקות, אחרי ג'סיקה שיפר מאוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 2:03.41 דקות וזיג ליו מסין (2:03.90 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:48.04 דקות ובמקום שמיני במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:39.53 דקות.
ביוגרפיה > 2010 > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט בשנת 2010 זכתה הוסו ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא תחרות חדש של 	2:10.09 דקות, לפני אוולין וראסטו בת ארצה (2:10.10 דקות) והאנה מיילי מבריטניה (2:10.89 דקות), במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.71 דקות, לפני בת ארצה ז'וז'נה יאקבוש (2:07.06 דקות) ואלן גנדי מבריטניה (2:07.54 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:52.49 דקות, לפני צרפת (7:52.69 דקות) ובריטניה (7:55.29 דקות). מדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:36.43 דקות דקות, אחרי מיילי שקבעה שיא תחרות חדש של 4:33.09 דקות ולפני יאקבוש (4:37.92 דקות). נוסף לכך היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:38.98 דקות.
באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בדובאי, איחוד האמירויות הערביות דצמבר 2010 סיימה הוסו במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:04.68 דקות.
ביוגרפיה > 2011

באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 סיימה הוסו במקום שישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.24 דקות. נוסף לכך, היא סיימה רק במקום 15 במשחה  ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:42.96 דקות ולא הצליחה להגן על תוארה, במקום 19 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:10.48 דקות ובמקום חמישי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:52.39 דקות.
ביוגרפיה > 2012

באליפות אירופה שנערכה בדברצן, במאי 2012 זכתה הוסו ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ומדליית כסף אחת והייתה לשחיינית המצטיינת באליפות. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר פרפר פעם שנייה ברציפות (2:07.28 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי פעם שנייה ברציפות (2:10.84 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי (4:33.76 דקות). מדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי (7:54.70 דקות).
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה הוסו במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:33.49 דקות, במקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:14.19 דקות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:10.68 דקות, במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.69 דקות ובמקום תשיעי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:54.58 דקות, שתי מאיות השנייה איטי מעלייה לשלב הגמר, כשחיינית שלישית היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:57.84 דקות.
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול שבטורקיה בדצמבר אותה שנה זכתה הוסו ב-5 מדליות, מהן 2 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא אליפות חדש של 2:02.20 דקות, לפני ליויאנג ג'יאו מסין (2:02.28 דקות) וג'מה לאווה מבריטניה (2:03.19 דקות) ובמשחה ל-100 מטר מעורב אישי בשיא אליפות חדש נוסף של 58.49שניות, לפני רותה מיילוטיטה מליטא (58.79 שניות) וז'ינג זאו מסין (58.80 שניות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:54.31 דקות, אחרי אליסון שמיט מארצות הברית (1:53.59 דקות) ולפני מלני קוסטה מספרד (1:54.45 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:04.72 דקות, אחרי יה שיוון מסין שקבעה שיא אליפות חדש של 2:04.64 דקות ולפני האנה מיילי מבריטניה (2:07.12 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב  אישי בתוצאה של 4:25.95 דקות, אחרי האנה מיילי שקבעה שאי אליפות חדש של (4:23.14 דקות) ויה שיוון (4:23.33 דקות).
ביוגרפיה > 2013

באליפות העולם שנערכה בברצלונה שבספרד ביולי 2013, זכתה הוסו ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:07.92 דקות, לפני אלישיה קוטס מאוסטרליה (2:09.39 דקות) ומיריה בלמונטה מספרד (2:09.45 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:30.41 דקות, לפני בלמונטה (4:31.21 דקות) ואליזבת בייזל מארצות הברית (4:31.69 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:05.59 דקות, אחרי זיג ליו מסין (2:04.59 דקות) ובלמונטה (2:04.78 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:09.08 דקות ובמקום תשיעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.80 דקות. במשחה ל-100 מטר גב היא קבעה שיא הונגריה חדש של 59.40 שניות ולמרות שדורגה במקום שני בשלב המוקדמות בחרה להימחק מהמשך התחרות על מנת להתמקד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה > 2013 > שיאנית עולם

בתחרות שנערכה באיינדהובן, במסגרת סבב תחרויות הגביע העולמי בבריכת 25 מטר, בתחילת אוגוסט אותה שנה קבעה הוסו במשחה ל-100 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 57.50 שניות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי שיא עולם חדש של 2:03.20 דקות. 3 ימים לאחר מכן, במסגרת סבב הגביע העולמי בתחרות שנערכה בברלין שבגרמניה היא שיפרה במשחה ל-100 מטר מעורב אישי את שיאה העולמי והעמידה אותו על 57.45 שניות (הנוכחי, 2014) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי היא קבעה שיא עולם חדש של 4:20.85 דקות.
ביוגרפיה > 2014

באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט 2014 זכתה הוסו ב-6 מדליות, 3 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בצוותא עם מיה נילסן מדנמרק ובתוצאה של 59.63 שניות, לפני גורג'יה דייוויס מבריטניה (59.74 שניות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בפעם השלישית ברציפות ובשיא אליפות חדש של 2:08.11 דקות, לפני איימי וילמוט מבריטניה (2:11.44 דקות) וליזה זייסר מאוסטריה (2:12.17 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בפעם השנייה ברציפות ובשיא אליפות חדש נוסף של 4:31.03 דקות, לפני מיריה בלמונטה (4:33.13 דקות) ואיימי וילמוט (4:34.69 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.69 דקות, אחרי פדריקה פלגריני מאיטליה (1:56.01 דקות) ולפני פמקה המסקרק מהולנד (1:56.81 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.28 דקות, אחרי מיריה בלמונטה שקבעה שיא אליפות חדש של 2:04.79 דקות וג'ודית איגנסיו סוריבס (2:06.66 דקות) שתיהן מספרד ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:54.23 דקות, אחרי איטליה שקבעה שיא אליפות חדש של 7:50.53 דקות ושוודיה (7:51.03 דקות).
ביוגרפיה > 2014 > השחיינית המצטיינת של אליפות העולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בדוחא, קטר, בדצמבר אותה שנה זכתה הוסו ב-8 מדליות אישיות, מהן 4 מדליות זהב תוך כדי קביעת 4 שיאי עולם חדשים, 3 מדליות כסף ומדליית ארד אחת, יותר מכל שחיין אחר באליפות והייתה לשחיינית המצטיינת של כל האליפות. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא עולם חדש של 55.03 שניות (הנוכחי, 2015), לפני אמילי סיבום מאוסטרליה (55.31 שניות) ודרינה זבינה מאוקראינה (55.54 שניות), במשחה ל-200 מטר גב בשיא עולם חדש של 1:59.23 דקות, ובכך הייתה לשחיינית הראשונה בהיסטוריה ששחתה משחה זה מתחת ל-2 דקות, לפני אמילי סיבום (2:00.13 דקות) וסאיאקה אקסה מיפן (2:02.30 דקות), במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 56.70 שניות (הנוכחי, 2015), לפני שיבון-מארי או'קונור מבריטניה (57.83 שניות) ואמילי סיבום (58.19 שניות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש נוסף של 2:01.86 דקות (הנוכחי, 2015), לפני שיבון-מארי או'קונור (2:05.87 דקות) ומלני מרגליס מארצות הברית (2:06.68 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:51.18 דקות, אחרי שרה שסטרם משוודיה שקבעה שיא עולם חדש של 1:50.78 דקות ולפני פמקה המסקרק (1:51.69 דקות), במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:01.12 דקות, אחרי מיריה בלמונטה שקבעה שיא עולם חדש של 1:59.61 דקות ולפני פרנציסקה הנטקה מגרמניה (2:03.89 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:22.94 דקות, אחרי מיריה בלמונטה שקבעה שיא עולם חדש של 4:19.86 דקות ולפני האנה מיילי (4:24.74 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.96 שניות, אחרי אטיינה מדיירוס מברזיל שקבעה שיא עולם חדש של 25.67 שניות ואמילי סיבום (25.83 שניות).
ביוגרפיה > 2015

באליפות העולם שנערכה בקאזאן רוסיה באוגוסט 2015 זכתה הוסו ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד, וקבעה שיא עולם. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 2:06.12 דקות, לפני קנקו וטנבה מיפן (2:08.45 דקות) ושיבון-מארי או'קונור (2:08.77 דקות), שיפור ב-3 מאיות השנייה לשיא העולם בן ה-6 שנים של אריאנה קוקורס מארצות הברית (2:06.15 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:30.39 דקות, לפני מאיה דיראדו מארצות הברית (4:31.71 דקות) ואמילי אוברהולט מקנדה (4:32.52 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.84 דקות, אחרי אמילי סיבום (2:05.81 דקות) ומליסה פרנקלין מארצות הברית (2:06.34 דקות). במשחה ל-100 מטר גב היא קבעה את התוצאה המהירה בשלב המוקדמות בשיא הונגרי חדש של 58.78 שניות, אולם היא בחרה להימחק ממשחה זה על מנת לשמור את כל כוחותיה למשחה 200 מטר מעורב אישי שנערך באותו היום ובחירתה התבררה כנכונה. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.19 דקות ובמקום 13 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.91 דקות.
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט, נתניה, בדצמבר אותה שנה, זכתה הוסו ב-7 מדליות, 6 זהב, 3 במשחי הגב ו-3 במשחי מעורב אישי ו-1 כסף. היא קבעה שני שיא עולם חדשים, במשחה ל-100 מטר מעורב אישי, שיפור לשיאה האישי ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי, שיפור לשיא העולם בן השנה של מיריה בלמונטה מספרד. נוסף לכך, היא קבעה 6 שיאי אליפות חדשים ובכך הייתה לשחיינית המצטיינת של האליפות.
ביוגרפיה > 2016 > אלופה אולימפית

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה הוסו ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.45 שניות, לפני קתלין בייקר מארצות הברית (58.75 שניות) וקיילי מאס מקנדה ופו יוהנהוי מסין (58.76 שניות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אולימפי חדש של 2:06.58 דקות, לפני שיבון-מארי או'קונור (2:06.88 דקות) ומאיה דיראדו (2:08.79 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 4:26.36 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-4 שנים של יה שיוון מסין (4:28.43 דקות), לפני מאיה דיראדו (4:31.15 דקות) ומיריה בלמונטה (4:32.39 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.05 דקות, אחרי מאיה דיראדו (2:05.99 דקות) ולפני הילרי קולדוול מאוסטרליה (2:07.54 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:51.03 דקות.
ביוגרפיה > 2016 > 9 מדליות, מהן 7 מדליות זהב באליפות העולם (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בוינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר אותה שנה זכתה הוסו ב-9 מדליות אישיות, מהן 7 מדליות זהב, 2 מדליות כסף, לאחר שהשתתפה ב-11 משחים מתוך 17 אפשריים, יותר מכל שחיין או שחיינית אחרים באליפות והייתה לשחיינית המצטיינת של כל האליפות. מדליות זהב, במשחי הגב ל-100 מטר (55.54 שניות) ול-200 מטר (2:00.79 דקות), במשחי הפרפר ל-100 מטר (55.12 שניות) ול-200 מטר (2:02.15 דקות) ובמשחי מעורב אישי ל-100 מטר (57.24 שניות), ל-200 מטר (2:02.90 דקות) ול-400 מטר (4:21.67 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי (1:52.28 דקות) ובמשחה ל-50 מטר גב (25.99 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי (3:59.89 דקות) ובמקום שישי במשחה ל-800 מטר חופשי (8:36.76 דקות), בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 8:25.00 דקות.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביולי 2017 זכתה הוסו ב-4 מדליות, 2 זהב ,1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:07.00 דקות, לפני יויי הואשי מיפן (2:07.91 דקות) ומדיסין קוקס מארצות הברית  (2:09.71 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אליפות חדש של 4:29.33 דקות, לפני מיריה בלמונטה (4:32.17 דקות) וסידני פיקרם מקנדה (4:32.88 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:05.85 דקות, אחרי אמילי סיבום (2:05.68 דקות) ולפני קתלין בייקר (2:06.48 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.02 דקות, אחרי מיריה בלמונטה (2:05.26 דקות) ופרנציסקה הנטקה (2:05.39 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.35 דקות ובמקום שישי במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:51.33 דקות. היא שחתה 100 מטר גב בשלב המוקדמות בתוצאה של 58.80 שניות ועלתה מהמקום השני לשלב חצי הגמר אך החליטה להימחק ממשחה זה על מנת להתרכז במשחים אחרים שלה.
ביוגרפיה > 2018

באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, בריטניה באוגוסט 2018 זכתה הוסו במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.17 דקות, לפני אילריה קוזינטו מאיטליה (2:10.25 דקות) ומריה אוגולקובה משווייץ (2:10.83 דקות).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:01.60 דקות, לפני קלסי דליה מארצות הברית (2:01.73 דקות) וסוזוקה הסגאווה מיפן (2:04.04 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:21.40 דקות, לפני מלני מרגליס (4:25.84 דקות) ופנטין לספר מצרפת (4:27.31 דקות). מדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 56.26 שניות, אחרי אוליביה סמוליגה מארצות הברית (56.19 שניות) ולפני ג'ורג'יה דייוויס ומינה אתרטון מאוסטרליה (56.74 שניות).
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכתה הוסו בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בפעם הרביעית ברציפות בתוצאה של 2:07.53 דקות, לפני יה שיוון (2:08.60 דקות) וסידני פיקרם (2:08.70 דקות) ומבחשה ל-400 מטר מעורב אישי בפעם הרביעית ברציפות והחמישית בכלל בתוצאה של 4:30.39 דקות, לפני יה שיוון (4:32.07 דקות) ויויי אוהשי (4:32.33 דקות).
הישגים ותארים

הוסו קבעה 14 שיאי עולם חדשים, 1 בבריכה אולימפית (200 מטר מעורב אישי) ו-13 בבריכת 25 מטר (1 במשחה ל-100 מטר גב, 1 במשחה ל-200 מטר גב, 5 במשחה ל-100 מטר מעורב אישי, 4 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ו-2 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי).
בשנים 2013, 2014 ו-2016 זכתה הוסו בתואר שחיינית השנה באירופה.
בשנים 2009, 2015-2013 זכתה הוסו בתואר ספורטאית השנה בהונגריה.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב
התפתחות שיא העולם ב-100 מטר מעורב אישי (ויקיפדיה האנגלית)
התפתחות שיא העולם ב-200 מטר מעורב אישי (ויקיפדיה האנגלית)
התפתחות שיא העולם ב-400 מטר מעורב אישי (ויקיפדיה האנגלית)
אמיליו אגינלדו

אמיליו אגינלדו אי פאמי (בפיליפינית: Emilio Aguinaldo y Famy,‏ 22 במרץ 1869 – 6 בפברואר 1964) היה מהפכן, איש צבא מהפכני ופוליטיקאי פיליפיני, בעל שורשים סינים, נשיאה הראשון של הפיליפינים בין 20 בינואר 1899 – 1 באפריל 1901. אגינלדו הנהיג את המאבק הצבאי של עמו נגד ספרד בשלהי המהפכה הפיליפינית בשנים 1896–1897 ובימי מלחמת ארצות הברית–ספרד בשנת 1898, ובהמשך את המאבק של פיליפינים במלחמתה נגד ארצות הברית בשנים 1899–1901. נשבה על ידי האמריקאים בשנת 1901.
בשנת 1935 כמועמד בבחירות לנשיאות פיליפינים האוטונומיים נכשל מול מנואל קזון. אחרי הפלישה היפנית לארצו בשנת 1941, שיתף פעולה עם הכובש וקרא ברדיו לכניעת הכוחות הפיליפינים והאמריקאים בבטאן. אחרי שיבת האמריקאים לפיליפינים נעצר באשמת שיתוף פעולה עם האויב אך שוחרר מאוחר יותר במסגרת חנינה כללית.
ילדותו וצעירותו

אגינלדו נולד בשנת 1869 בפיליפינים, אז מושבה של ספרד, בקוויטה אל וייחו במחוז קביטה שבאי לוזון, כילדם השביעי מבין שמונה של דון קרלוס אגינלדו אי חאמיר ושל טרינידד פאמי אי ואלרו, בני מעמד מבוסס בעלי שורשים סיניים ובני הדת הרומית-קתולית. האב כיהן כראש העיר (governadorcillo).
בילדותו התחנך אגינלדו, שכונה אז "מיניונג", אצל דודה רבתא ואחר כך בבית הספר העממי ביישוב. בשנת 1880 נרשם ללימודי תיכון במכללת "סן חואן דה לֶטראן" (יוחנן הקדוש מלטראנו) במנילה, אולם בשנה השלישית נאלץ להפסיקם בגלל בעיות משפחתיות שהצטברו עקב מות אביו בשנת 1883. הוא חזר לבית אמו האלמנה על מנת לעזור לה ולנהל את חוות המשפחה.
בגיל 17 נבחר אגינלדו לראש (קבסה דה ברנגאי cabeza de barangay) שכונת בינאקאיאן, רובע שנחשב למתקדם ביישוב הולדתו, קאוויטה אל וייחו. הוא כיהן בתפקיד זה למשך שמונה שנים. במשך תקופה זו התעניין במיוחד בתובלה הימית ונסע תכופות על אוניות, עד לאיי סולו הדרומיים. בשנת 1893 נכנס לתוקפו "החוק המאורי" שנגע לארגון מחדש של ההנהלות העירוניות המקומיות והחליף את תפקיד ה-"gobernadorcillo" בזה של "קפטן מוניציפילי" שנהנה מאוטונומיה רבה.
ב-1 בינואר 1895 אגינלדו נבחר ל"קפטן מוניציפלי" הראשון של מחוז קוויטה.
חייו הפרטיים

ב-1 בינואר 1896 אגינלדו התחתן עם הילריה דל רוסאריו (1877–1921). לזוג נולדו חמישה ילדים:כרמן אגינלדו מלנסיו, אמיליו אגינלדו הבן, מריה אגינלדו פובלטה, כריסטינה אגינלדו סונטאי ומיגל אגינלדו. הילריה מתה מצרעת ב-6 במרץ 1921 בגיל 45 בלבד. כעבור תשע שנים, ב-14 ביולי 1930 נשא אגינלדו לאשה את מריה אגונסיו (15 בפברואר 1879 – 1963) בכנסיית ב באראסואין. היא הלכה לעולמה ב-29 במאי 1963, בגיל 82, שנה לפני אגינלדו עצמו.
הקריירה המהפכנית והפוליטית > המהפכה הפיליפינית

בשנת 1894 הצטרף אגינלדו ל"קאטיפונאן", ארגון חשאי בראשותו של אנדרס בוניפסיו שנאבק בגירוש השלטון הספרדי והגשמת העצמאות של הפיליפינים בכוח הזרוע. אגינלדו אימץ את השם הקונספירטיבי מאגדאלו, לכבוד מרים המגדלית. גם השלוחה המקומית של קאטיפונאן בפיקוד בן דודו, בלדומרו אגינלדו, נקראה מאגדאלו.
באותה תקופה תנועת הבונים החופשיים שיחקה תפקיד חשוב במאבק הפוליטי של תושבי פיליפינים. ב-1 בינואר 1895 אגינלדו עצמו הצטרף ללשכת הבונים החופשיים פילאר מס. 203 באימוס, קאביטה. מאוחר יותר הוא הכריז כי "המהפכה המוצלחת משנת 1896 קיבלה השראה מהבונים החופשיים, הונהגה על ידי הבונים החופשיים ובוצעה על ידי הבונים החופשיים. ואני מעז לומר שהרפובליקה הפיליפינית הראשונה שנשיאה היה עבדכם הנאמן, היה הישג שאנחנו חבים במידה רבה לבונים החופשיים ולתנועתם".
המהפכה הפיליפינית בהנהגת חברי קאטיפונאן פרצה בשבוע האחרון של אוגוסט 1896 בסן חואן דל מונטה (בימינו חלק מהמטרופולין מנילה). עם זאת אגינלדו ומורדים נוספים מקאביטה סירבו בהתחלה להצטרף למתקפה בטענה שאין להם נשק. בנסיבות אלה נחל אנדרס בוניפסיו תבוסה ונסוג למלחמת גרילה. אגינלדו, שהיה, להבדיל מבוניפסיו, פחות כריזמטי אך נהנה מכישורים צבאיים מצוינים, הצליח יחד עם מרעיו מקאביטה, לגרש את הספרדים מרוב האזור שלהם, בקרבות פנים אל פנים. בידי הספרדים נשאר רק חצי האי קוויט בלבד.
ב-17 בפברואר 1897 בקרב על גשר זפוטה (Zapote) בקביטה, בראש קבוצת קאטיפונרוס ניצח אגינלדו כוח ספרדי בפיקודו של הגנרל קמילו דה פולאווייחה. מחוז קביטה היה לעריסת המהפכה.
הקריירה המהפכנית והפוליטית > האספה בטחרוס והוצאתו להורג של בוניפסיו

הסכסוך בין שני הפלגים של הארגון קאטיפונאן, "מאגדאלו" ו"מאגדיוואנג" הוביל להתערבותו של בוניפסיו במחוז קביטה. המורדים בקביטה הציעו להקים ממשלה מהפכנית שתחליף את קאטיפונאן. אז בוניפסיו, שבעיניו ה"קאטפונאן" עצמו היווה כבר סוג של ממשל, הסכים לכך וכינס אספה גדולה בטחורס בקביטה, ב-22 במרץ 1897. הוכרזה שם הרפובליקה של פיליפינים ואגינלדו נבחר לנשיאה. בוניפסיו נבחר לכהן כמעין שר פנים. אולם כשדניאל טירונה העמיד את סמכויותיו של בוניפסיו בסימן שאלה, הוא זעם והצהיר שהוא מפזר את האספה ומבטל את כל החלטותיה.
בוניפסיו סירב להכיר בממשלה המהפכנית בראשות אגינלדו וניסה להחזיר לעצמו את מעמדו כמנהיג, תוך הטחת האשמות בגידה נגד אגינלדו והוצאת הוראות שסתרו את אלה של אגינלדו ואנשיו. משום כך אגינלדו הורה על מעצרם של בוניפסיו ואחיו ואחרי משפט דמה שנמשך יום אחד, הם נידונו למוות. בהתחלה אגינלדו היסס וביטל את עונש המוות אך בסופו של דבר, ב-10 במאי 1897 אנדרס ופרוקופיו בוניפסיו הוצאו להורג על ההר בונטיס, במאראגונדון (קביטה), על ידי כיתת יורים.
הקריירה המהפכנית והפוליטית > ביאק-נה-באטו והגלות

ביום שבו הוצאו האחים בוניפסיו להורג יצא הצבא הספרדי למתקפה ואילץ את כוחות המורדים ואגינלדו בראשם לבצע נסיגה כללית. אגינלדו הגיע לביאק-נה-באטו בסן מיגל, מחוז בולאקאן, וקבע שם את מפקדתו. המקום נמצא בימינו בפארק הלאומי ביאק-נה-באטו, במה שנקרא "מערת אגינלדו". בסוף אוקטובר 1897 כינס אגינלדו אספת מפקדים בביאק נה באטו והיא הצביעה על הקמת רפובליקה חוקתית. את החוקה חיברו לפי דגם קובני איסבלו ארטאצ'ו ופליקס פרר. בהתאם לחוקה עמדה לקום מועצה עליונה שכללה נשיא, סגן נשיא, שר המלחמה ושר אוצר. גם הפעם אגינלדו התמנה לנשיא.
החל משנת 1897 המושל הכללי הספרדי של פיליפינים, פרננדו פרימו דה ריברה, עודד נכבדים פיליפינים ליצור מגעים עם אגינלדו על מנת לפתור את הסכסוכים. ב-9 באוגוסט 1897 עורך הדין פדרו פאטרנו ממנילה נפגש עם אגינלדו בביאק-נה-באטו והציג בפניו הצעת שלום המבוססת על רפורמות וחנינה. בחודשים הבאים המשיך פאטרנו לערוך מסעות דילוגים ולתווך בין ריברה ואגינלדו. ב-14 בדצמבר וב-16 בדצמבר 1897 אגינלדו חתם על מה שיוודע כ"הסכם ביאק נה באטו". לפי הסכם זה, החליט אגינלדו לשים קץ לעימות הצבאי ולפזר את ממשלתו תמורת הבטחות לרפורמות, חנינה ופיצויים בשווי 800,000 דולרים מקסיקנים. המסמכים נחתמו ב-14–15 בדצמבר 1897. אגינלדו יחד עם קצינים שלו יצאו מרצונם לגלות הונג קונג. מחצית הסכום שהובטח לו הופקדה בחשבונו בבנקים בהונג קונג.
בגלות ארגן אגינלדו מחדש את ממשלתו המהפכנית בשם "חונטת הונג קונג" אחר כך הרחיב אותה למה שהוא כינה "המועצה העליונה של האומה".
הקריירה המהפכנית והפוליטית > שובו לפיליפינים והכרזת העצמאות של פיליפינים

ב-25 באפריל 1898 פרצה מלחמת ארצות הברית–ספרד. בעוד שהמלחמה התמקדה בעיקר בקובה, הפלגה האסייתית של חיל הים האמריקאי התמקמה בהונג קונג ובפיקודו של קומודור ג'ורג' דיואי הפליגה לפיליפינים, שהייתה אז אחת משתי המושבות של ספרד באוקיינוס השקט (השנייה הייתה גואם). בקרב מפרץ מנילה ב-1 במאי 1898 נכנסה הפלגה האמריקאית לקרב עם "הפלגה הפציפית" של חיל הים הספרדי, הרסה אותה והתכוננה להטיל מצור ימי על מנילה. כעבור ימים אחדים ב-26 במאי 1898 גייס דיואי את אגינלדו למאבק נגד הספרדים ודאג להסיע אותו מהונג קונג לפיליפינים.
ב-24 במאי 1898 הכריז אגינלדו בקוויטה כי מינה את עצמו מפקד של כל הכוחות הפיליפינים והקים ממשל דיקטטורי בראשותו. ב-12 ביוני 1898 הוא הכריז על עצמאות פיליפינים כלפי ספרד וב-18 ביוני הוציא צו שבו הודיע על הקמת ממשלו הדיקטטורי. ב-23 ביוני הודיע בצו על החלפת ממשלו הדיקטטורי בממשלה מהפכנית.
בספטמבר אותה שנה גם אספה מהפכנית אשרה את הכרזת העצמאות.
הקריירה המהפכנית והפוליטית > חוקת מאלולוס. הנשיא הפיליפיני הראשון

הרפובליקה הפיליפינים הראשונה המורדת קמה עם אימוץ החוקה במאלולוס (מחוז בולקן) ב-21 בינואר 1899 ונמשכה עד נפילתו של אגינלדו בשבי האמריקאי ב-23 במרץ 1901 בפאלאנאן, איזבלה. טקס השבעתו של הנשיא בן ה-29, התקיים בכנסיית באראסואין במאלולוס. בימי כהונתו מינה אגינלדו שני ראשי ממשלה – אפולינריו מאביני ופדרו פטרנו. אולם לרוב ניהל אגינלדו את ענייני המדינה באמצעות צווים.
הקריירה המהפכנית והפוליטית > מלחמת ארצות הברית בפיליפינים

ב-12 באוגוסט 1898 כוחות אמריקאים כבשו את מנילה בעקבות קרב מנילה וב-14 באוגוסט 1898 השכינו בה ממשל צבאי אמריקאי בראשות הגנרל מייג'ור טסלי מריט, שהתמנה למושל צבאי. תנאי ההסכם שנחתם ב-10 בדצמבר 1898 בפריז בין ארצות הברית ולספרד כללו ויתורה של ספרד על פיליפינים, גואם ועל פוארטו ריקו לטובת ארצות הברית.
בלילה של 4 בפברואר 1899 זקיף אמריקאי ירה למוות תושב פיליפיני. התקרית היוותה טריגר למלחמת ארצות הברית בפיליפינים ולקרב מנילה השני בין צבא ארצות הברית ולכוחות פיליפינים. כוח האש של האמריקאים הכריע ודחף את לוחמים המקומיים מחוץ להעיר הבירה. במהלך המערכה נאלצה ממשלת אגינלדו לעקור ממקום למקום. אגינלדו ניסה להמשיך בהתנגדות לכיבוש האמריקאי ונסוג בחודש נובמבר 1899 אל צפון לוזון כשהאמריקאים בעקבותיו. משם ניהלו לוחמיו מלחמת גרילה ממושכת.
ב-23 במרץ 1901 תוך כדי מבצע שאורגן על ידי הגנרל האמריקאי פרדריק פונסטון, נשבה אגינלדו על ידי חיילים אמריקאים במפקדה החשאית שלו בפאלאנאן, איזבלה. בשבי ב-19 באפריל 1901. שוכנע על ידי הגנרל ארתור מקארתור להישבע אמונים לארצות הברית, הצהרה שסימלה את קץ הרפובליקה הפיליפינית הראשונה, ולהכיר בחסות ארצות הברית על ארצו. קיבל קצבה מהשלטונות האמריקאיים ופרש מן החיים הפוליטיים.
אחרי כניעתו של אגינלדו, מפקדים פיליפינים אחדים ניסו להמשיך במאבק. ב-30 ביולי 1901 פרסם הגנרל מיגל מלוואר מנשר שבו נאמר "קדימה, מבלי להביט אחורה, ... כל מלחמות העצמאות הועמדו (בעבר) במבחנים נוראים!". לבסוף גם מלוואר נאלץ ב-16 באפריל 1902 להיכנע בפני החיילים האמריקאים בליפה, בטנגס. המלחמה הסתיימה רשמית עם הכרזה חד צדדית של נשיא ארצות הברית תאודור רוזוולט על חנינה כללית בפיליפינים ב-4 ביולי 1902.
השלטון האמריקאי בפיליפינים

בתקופת השלטון האמריקאי תמך אגינלדו בקבוצות שדרשו הענקת עצמאות מידית וסייע לווטרנים של המאבק הלאומי. הוא ארגן את "איגוד הווטרנים של המהפכה" שפעל למען הבטחת קצבאות לחבריו ולמעו הסדרים שאיפשרו להם לקנות אדמות מן הממשלה הקולוניאלית.
החוק בנוגע להתמרדות משנת 1907 אסר על הנפת הדגל הפיליפיני. ב-30 באוקטובר 1919 הוא בוטל ובעקבות זאת הפך אגינלדו את ביתו למוזיאון של הדגל, של המהפכה ושל הכרזת העצמאות. בית זה העומד על תילו עד ימינו כ"מזבח של אגינלדו".
אגינלדו עזב את החיים הציבוריים לשנים רבות. בשנת 1935 כשהוחלט על הקמת "חבר העמים הפיליפינים" (Commonwealth of the Philippines) כשלב לקראת העצמאות, הוא רץ לנשיאות אך הפסיד הפסד מובהק מול יריבו, מנואל ל. קזון. בעד קזון הצביעו 67.99% מהבוחרים, בעוד שאגינלדו השיג רק 17.54%. השניים התפייסו בשנת 1941 כש הנשיא קזון העביר את חג הדגל ל-12 ביוני, שהוא יום הכרזת העצמאות מ-1898.