stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המכללה האוונגלית בפרשוב
היסטוריה

המכללה נשאה אופי של גימנסיה בת 10 כיתות לימוד. אולם בכיתות הגבוהות לימדו תאולוגיה ופילוסופיה. הקורסים לפילוסופיה התנהלו ברוח הסכולסטיקה הפרוטסטנטית אך זלגו אליהם גם השפעות מן הפילוסופיה המודרנית.
מראשיתו העסיק המוסד מורים בעלי שם מכל רחבי הונגריה ואף מחו"ל, למשל:סמואל פומריוס, אליאש לדיוור, יאן רזיק, סמואל מתאידס, יאן באייר, איזאק צאבאן. המלומדים יוראי צוריאני ויאן סרטוריוס השתדלו בפני העירייה כדי להשיג מינויו של יוחנן עמוס קומניוס, שביקר בעיר בשנות ה-1650, כרקטור המכללה, אך מאמציהם לא הצליחו.
עם התלמידים הראשונים המפורסמים של המכללה נמנו אימרה טקלי שכיהן זמן קצר כנסיך טרנסילבניה והוביל מרד הונגרי פרו-עות'מאני נגד האוסטרים, והצייר הבארוקי ההונגרי-בריטי יאקאב (ג'ייקוב) בוגדני.
בשנת 1671 תוך כדי החרפת מגמת הקונטרה-רפורמציה באימפריה הופקעו הכנסיות האוונגליות והמכללה איתן על ידי השלטונות במסגרת. בשנת 1682 החזיר אימרה טקלי את המכללה לפרוטסטנטים.
כעבור 5 שנים, ב-1687 שוב פעם הופקעה המכללה והועברה לידי הישועים עד לשלטונו של הנסיך פרנץ ראקוצי השני שהחזיר אותה שוב לבעליה ב-2 בינואר 1705. אולם ב-30 בספטמבר 1711 החליטה עוצרת הכתר אלאונורה, אלמנת הקיסר לאופולד הראשון לסלק שוב את הפרוטסטנטים ממנה ובשנת 1713 למסור אותה לישועים.
המכללה נותרה בידי הישועים בתקופה שבין 21 בספטמבר 1713 ל-29 באוקטובר1773.
אחר כך בשנים 1774 -1785 שימש בניין בית הספר למחסן לדברי מזון של הצבא. בשנים 1713–1785
הכיתות התחתונות של בית הספר האוונגלי הורשו לפעול אך בפרברי העיר.
רק ב-1785 באישור הקיסר יוזף השני הורשתה
העדה הלותרנית לקנות מחדש את הבניין תמורת תרומה בשווי 6000 פורינט לכנסיית השילוש הקדוש ולחדש את פעילות מכללתה תחת ניהולה.
החל משנת 1815 החלה לפעול במסגרתה מחלקה למשפטים
במאה ה-19 המכללה האוונגלית בפרשוב הייתה לאחד מבתי הספר התיכון היוקרתיים בהונגריה כולה. אחרי נפילת המשטר האבסולוטיסטי והקמת האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1867 ידעה המכללה תקופה של פריחה. פרט ללימודי גימנסיה פעלה במסגרתה אקדמיה למשפטים שהוקמה בשנת 1878 ואקדמיה לתאולוגיה שקמה בשנת 1851 ובשנת 1873 נוסדה מדרשה למורים.
בשלהי המאה ה-19 הצטיינו מורים כמו אנדריי מאייר, אנדריי צ'ופקה, אנדריי ורדראק, שלימד בשפה ההונגרית, ובוטנאי פרדריך הסלינסקי.
המכללה חדלה להתקיים בשנת 1918 אחרי הקמת צ'כוסלובקיה העצמאית. בבניין שוכנים מאז משרדי הבישופות האוונגלית האזורית.
מחשובי הרקטורים של המכללה

סמואל פומריוס, תאולוג
יאן שוורץ, תאולוג
אליאש לדיוור, מחנך
יאן רזיק, היסטוריון של הכנסייה
סמואל מתאידס, היסטוריון של הכנסייה
גרגור פאברי, משורר ומחנך
אנדריי מאייר, תאולוג
מיכל גרגוש, פילוסוף ואסתטיקאי
פרידריך הסלינסקי, בוטנאי, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים
אנדריי ונדראק, פילוסוף, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים
יאן גמרי, היסטוריון של כנסייה
שימון הורוביץ, עורך דין
סטניסלב טרייבל, מנהל הגימנסה
מורים ידועים

יאן סמואל קליין
גרגור פאברי
מיכל גרגוש
סמואל מארק שילר-סינשי
איזאק צאבאן
אליאש לדיוור
תלמידים יועדים

אימרה טקלי
ג'ייקוב בוגדני
מיכל מילוסלב הוג'ה
יונאש זבורסקי
לאיוש קושוט
פ. קרני
א. גרגוש
א.דז'פי
פרנץ קזינצי
פרנץ פולסקי
פאבול אורסאג הוויזדוסלב
לקריאה נוספת

Gömöry János: Eperjes és az Evagnélikus Kollégium története. Evangélikus Országos Múzeum, dr. Fabiny Tibor, 1994.(בהונגרית)
הערות שוליים

↑  אתר Protesztáns Honlap
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 240090166   WorldCat (עם VIAF): 240090166 
הבניין הישן של המכללה במאה ה-19
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
היצ'כס

| --- | --- |

 לידה:  9 במאי 1985 (בן 39) טהראן, איראן 
 מוקד פעילות:  איראן 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 סוגה:  ראפינג 
 שפה מועדפת:  פרסית, אנגלית 
 www.hichkas.me
 פרופיל ב-IMDb
 
סרוש לשכרי, הידוע יותר בשם הבמה שלו היצ'כס (בפרסית: هیچ‌کس – "אף אחד"), הוא דמות פורצת דרך בהיפ הופ האיראני, ומכונה "אבי הראפ הפרסי". סגנונו החדשני, המשלב מוזיקה פרסית מסורתית עם ראפ עכשווי, השפיע רבות על הז'אנר, שבר מחסומים תרבותיים והציג את ההיפ הופ לקהל רחב יותר דובר פרסית. המוזיקה של היצ'כס, השזורה לעיתים קרובות בפרשנות חברתית ותרבותית, משקפת את חוויותיהם ומאבקיהם של צעירים איראנים וממצבת אותו כקול המייצג את עמדותיהם. השפעתו חורגת מעבר למוזיקה, שכן הוא עוסק באופן פעיל בפיתוח אמנים, מנחה אומנים צעירים ומקדם שיח על מוזיקה ותרבות איראנית במוסדות אקדמיים יוקרתיים.
רקע על חייו

לשכרי נולד ב-8 במאי 1984 בטהראן. הוא פיתח עניין מוקדם במוזיקה, במיוחד במסורות העשירות של המוזיקה הפרסית. חינוכו בסביבה עם שפע תרבותי מילא תפקיד משמעותי בעיצוב טעמו המוזיקלי ונקודות מבטו. הוא התגורר בגרמניה עד גיל שנתיים ולאחר מכן התגורר בשכונת ואנאק בטהראן. הוא למד תרגום באוניברסיטת גרמסאר, אך נשר מהאוניברסיטה מסיבות אישיות והמשיך לעסוק בהיפ הופ הפרסי. אביו מהעיר קזוין ויש לאביו קשר משפחתי עם חסין לשכרי (טייס חיל האוויר האיראני, שנפל בשבי בעיראק במהלך מלחמת איראן-עיראק). היצ'כס מתגורר כיום בלונדון לאחר שהיגר לבריטניה בעקבות אירועי המחאה לאחר הבחירות לנשיאות איראן ב-2009. הוא נשוי לפעילה הפמיניסטית האיראנית הבריטית אזאדה אכברי.
קריירה מוזיקלית

המסע המוזיקלי של היצ'כס החל בסביבות 2003 בוואנאק, שם עסק בסגנון חופשי (free-style) פרסי וגם ביצע קרבות ראפ שכללו שירים באנגלית. היצ'כס החל לזכות בהכרה בזכות הראפ הפרסי שלו, שהתמקד בנושאים חברתיים ובדאגות של צעירי איראן. בשנותיו הראשונות הקים היצ'כס סופרגרופ בולטת בשם 021 יחד עם שיאן וישר (021 הוא אזור החיוג של טהראן). אלבומיו המוקדמים נודעו בשילוב כלים איראניים מסורתיים עם מקצבים אורבניים עכשוויים, ויצרו מיזוג ייחודי של סגנונות מוזיקליים מזרחיים ומערביים.
בשנת 2004, היצ'כס הלחין והפיק את הסינגל הראשון שלו, "Tirip-e Mā" (הסגנון שלנו), בשיתוף Reveal. שיר זה שמר על צליל איראני מובהק למרות קצב היפ הופ חזק. השיר סימן אבן דרך משמעותית בקריירה שלו. בקליפ של השיר, ניתן לראות צעירים מעשנים נרגילות ומשחיזים בפגיונות, תוך חיקוי של קרבות רחוב.
בשנת 2006 הוציא היצ'כס את אלבומו המלא הראשון, "Jangal-e Āsfālt" (ג'ונגל אספלט), שהולחן ועובד על ידי מהדיאר אגאג'אני, אז בן שבע עשרה, שהמשיך להלחין כמעט את כל יצירותיו של היצ'כס לאחר מכן. אלבום זה כלל את השיר "Ekhtelāf" (מחלוקת), שהזניק את היצ'כס לתהילה כמעט מיידית. עם זאת, הקלטת אלבום זה הייתה מאתגרת עקב ביקורת ממשלתית על הפופולריות הגוברת של מוזיקת היפ הופ. כדי להימנע מגילוי, הם הקליטו את האלבום בשעת לילה מאוחרת והסוו את הקלטות הראפ במוזיקה קלאסית.
שחרורו של "ג'ונגל האספלט" משך את תשומת הלב של הרשויות, מה שהוביל למעצרו של היצ'כס והבאתו לחקירה בגין מכירת עותקים פיזיים ברחובות. הדבר הקשה עליו יותר ויותר למצוא אולפני הקלטות, שכן לעיתים קרובות הם נסגרו זמן קצר לאחר שהשתמש בהם.
בשנת 2008 הוציא היצ'כס את הסינגל "Yeh mosht sarbāz" (חבורת חיילים), שהפך לסנסציה הן בעקבות המוזיקה והן העקבות הקליפ. בעקבות התנועה הירוקה בקיץ 2009, היה כמעט בלתי אפשרי עבור היצ'כס למצוא אולפן הקלטות בטוח באיראן. השיר האחרון שהקליט באיראן היה התייחסות שלו לאירועי 2009," Ruz-e Khub Miyād Yeh" (יום טוב עוד יבוא). במקביל לכך, בקטע בסרט "אף אחד לא שמע על חתולים פרסיים" משנת 2009, הופיע היצ'כס כמוזיקאי והביע את כוונותיו להישאר באיראן.
לאחר האתגרים שעמדו בפני היצ'כס באיראן בעקבות יציאת אלבומו "ג'ונגל אספלט", הקריירה שלו קיבלה תפנית בשנת 2010 כשעזב את איראן. בטיסה לקואלה לומפור בתחילת 2010, שירו "יום טוב יבוא" הועלה ליוטיוב. למרות שעזב את איראן, היצ'כס נותר נחוש לחזור, והדגיש את חשיבותו של הראפ הפרסי עבור איראן.
בשלב מאוחר יותר עבד עם מספר אמנים ((Fadaei, Reveal, Quf על אלבום משותף בשם "Anjām-e Vazifeh" (שירות חובה), כינוי לשירות צבאי באיראן. באלבום זה הוא הדגיש את מסירותו לאיראן, למרות שהכיר באתגרים ובסיכונים, כולל מאסר פוטנציאלי. היצ'כס אמר כי עזיבתו את איראן לא נבעה מפחד אלא יותר מ"שירות חובה" שכלל חיבור לקהילת ההיפ הופ העולמית ורצון לפתוח ערוצים לראפרים איראנים צעירים.
מחוץ לאיראן נמנע היצ'כס מהצהרות פוליטיות מפורשות נגד המשטר, ככל הנראה בשל מחויבותו לשמור על דגל התרבות האיראני מונף ולא בשל חשש לביטחונו. בקיץ 2014 שהה היצ'כס בלונדון, ועבד על אלבומו החדש "Mojāz" (מותר), שלבסוף יצא ב-2020. כותרת האלבום קוראת "לתת לעצמנו את הרשות ליצור את המוזיקה שאנחנו רוצים".
סגנון מוזיקלי ואמנות

מגיל צעיר, היצ'כס הפגין עניין עמוק בשילוב המוזיקה המסורתית של מורשתו עם הז'אנרים הבינלאומיים המתפתחים של ראפ והיפ הופ. המיזוג הזה היה יותר מסתם מיזם מוזיקלי. זו הייתה השתקפות של שאיפתו לבטא את החוויות והאתגרים העכשוויים הניצבים בפני צעירים איראנים.
היצ'כס ידוע בסגנונו היצירתי הממזג כלים ומלודיות איראניות מסורתיות עם אלמנטים של מוזיקת ראפ מערבית, שילוב שאפשר לו להתבלט בתוך ז'אנר הראפ. המוזיקה שלו פופולרית בקרב בני הנוער באיראן, שכן מילותיו עוסקות לעיתים קרובות בנושאים חברתיים ותרבותיים. היצ'כס, שזכה לשבחים על יכולתו הלירית ויכולתו להעביר מסרים משכנעים, יוצר צליל ייחודי שלא רק הגדיר את הקריירה שלו, אלא גם השפיע באופן משמעותי על נוף המוזיקה האיראנית.
מתוך הסגנונות של מוזיקת הראפ, היצ'כס דוגל ב-"street-rap" (ראפ-רחוב), ראפ-רחוב מאמץ את המאפיינים הבולטים של סגנון ה-"גנגסטה ראפ" (סגנון ראפ אפרו-אמריקאי). סגנון זה משתמש רבות בסלנג הרחוב שמהווה קול המאפשר לדבר על נושאים הנחשבים טאבו חברתי, ובכך לחשוף את המציאות הקשה לעיתים.
השפעה

היצ'כס, המכונה לעיתים קרובות "אבי הראפ הפרסי", השפיע באופן משמעותי על ז'אנר הראפ הפרסי וביסס אותו כאלמנט מרכזי בתעשיית המוזיקה האיראנית. לסגנון מוזיקלי חדשני זה הייתה השפעה תרבותית עמוקה, שהביאה צורה חדשה של ביטוי לסצנת המוזיקה האיראנית ושינתה תפיסות תרבותיות.
מעבר לחדשנות המוזיקלית שלו, היצ'כס מוכר וידוע בפרשנותו החברתית והתרבותית. המוזיקה שלו הפכה לקול של בני הנוער, ביטאה את חוויותיהם, מאבקיהם ושאיפותיהם. באמצעות שיריו והצהרותיו הפומביות, התייחס היצ'כס למגוון נושאים חברתיים, העלה את המודעות וקידם שיח בנושאים הנעים בין צדק חברתי לזהות תרבותית. היבט זה של עבודתו לא רק חיזק את תפקידו כאמן אלא גם כדובר הדור הצעיר.
יתר על כן, השפעתו של היצ'כס חורגת מעבר לעשייה המוזיקלית שלו. היצ'כס מילא תפקיד חשוב בהדרכת מוזיקאים צעירים, ומילא תפקיד משמעותי בפיתוח כישרונות חדשים בסצנת המוזיקה הפרסית. מאמציו לטפח את הדור הבא של אמנים מדגימה את מחויבותו לצמיחה ולקיימות של הראפ הפרסי.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Jangal-e Āsfālt - 2006
Mojaz- 2020
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

Anjām-e Vazife - 2011
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה בינלאומיים

Young N Foolish (בשיתוף עם קול ג'י ראפ, ראבל, קוף) – 2011
Long Live Palestine, part II (לאוקי מארח את היצ'כס, ראביל, דאם, נארסי, אסלאם, ג'ואד, חסן סלאם ושאדיה מנסור) - 2010
כאמן אורח
Long Live Palestine, part II (לאוקי מארח את היצ'כס, ראביל, דאם, נארסי, אסלאם, ג'ואד, חסן סלאם ושאדיה מנסור) - 2010
Chera Badi (למה אתה כל-כך רע) (עם זדבאזי) – 2012
Chi Shenidi (עם פאדאאי) – 2012
פילמוגרפיה

-	Tirip-e Mā (הסגנון שלנו) (2004), קליפ בעריכת פרד חושטינאט.
-	Ye Mosht Sarbaz (חבורה של חיילים) (2008), קליפ בבימויו של פרד חושטינאט.
-	אף אחד לא שמע על חתולים פרסיים (2009), הופעת אורח, סרט עלילתי בבימויו של בהמן קבאדי. סרט זה זכה בפרס מיוחד של חבר השופטים בפסטיבל קאן.
רשימה ביבליוגרפית

-	CultureBe. "The Iranian songs that became anthems". https://culturebe.com/2023/05/03/the-iranian-songs-that-became-anthems/ retrieved on April 3, 2024.
-	Halasa, Malu. "Fight the Power". Index on Censorship, Vol 39 no.3 (2010). pp. 46-49.
https://journals.sagepub.com/doi/abs/10.1177/0306422010379803
-	Johnston, Sholeh. (2008). "Persian Rap: The Voice of Modern Iran’s Youth". In Saïd Amir Arjomand, (editor). Journal of Persianate Studies. Leiden: Brill, 2008, pp. 102-119.
https://brill.com/view/journals/jps/1/1/article-p102_6.xml
-	Siamdoust, Nahid. "Soundtrack of the Revolution: The Politics of Music in Iran". Stanford: Stanford University Press, 2017.
https://www.sup.org/books/title/?id=24949
-	Khosravi, Shahram. "Graffiti in Tehran". Anthropology Now, Vol. 5 no.1 (2013), pp. 1-17.
https://doi.org/10.1080/19492901.2013.11728382
-	Shahabi, Mahmood & Elham Golpoush-Nezhad."Rap Music and Youth Cultures in Iran: Serious or Light?". In Carles Feixa, Carmen Leccardi, Pam Nilan(editors). Youth, Space and Time. Leiden:Brill, 2016, pp. 213-236.
https://brill.com/display/title/21395
הערות שוליים

↑  Nahid Siamdoust, "Soundtrack of the Revolution: The Politics of Music in Iran" (Stanford University Press, 2017), p.246.
↑  2=Siamdoust, "Soundtrack of the Revolution: The Politics of Music in Iran", p. 248.
↑  3=Siamdoust, "Soundtrack of the Revolution: The Politics of Music in Iran", p. 239.
↑  4=Sholeh Johnston, "Persian Rap: The Voice of Modern Iran’s Youth", Journal of Persianate Studies, 2008, p. 107.
↑  5=Shahram Khosravi, "Graffiti in Tehran", Anthropology Now, 2013, p. 11.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 7813 3516  LCCN: no2011005720  MusicBrainz: 639aead7-906c-4503-8b1b-db1ffb78155e  VIAF: 164761609   WorldCat (עם VIAF): 164761609 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "היצ'כס".
הספרייה הלאומית של איי פארו

| --- | --- |

הספרייה הלאומית של איי פארו
 מיקום:  טורסהאבן
 סוג:  ספרייה לאומית
 ספריית הפקדה:  לפי חוק מ-16 ביוני 1952 קיימת חובת הפקדה באיי פארו
 תאריך ייסוד:  1828
 קואורדינטות:  62°00′24″N 6°46′41″E﻿ / ﻿62.00667°N 6.77806°E﻿ / 62.00667; 6.77806
 http://www.flb.fo/
 he
הספרייה הלאומית של איי פארו היא ספרייה ציבורית ומחקרית של איי פארו. בספרייה נמצא אוסף גדול של ספרים בשפה הפארואזית, עבודות של סופרים ומתרגמים פארואזיים ועבודות בנושא איי פארו.
היסטוריה

ראשיתה של הספרייה הלאומית בשנת 1828. ב-1828 המושל הדני של איי פארו כריסטיאן לודוויג טיליש ומבקר המחוז שלו ינס דודסן הקימו ספריית קריאה של טורסהאבן בהשראתו של קרל כריסטיאן ראפן. יותר מאוחר הפכה ספרייה זו לספריית איי פאר ואשר בסופו של דבר הפכה לספרייה הלאומית של איי פארו.
האוסף הראשוני של ספרים נתרם על ידי קרל כריסטיאן ראפן עצמו וחבריו מרחבי אירופה. ב-1831 אוסף הספרייה מנה 2,860 כרכים, עד 1841 מספר הכרכים הוכפל.
הספרייה רכשה מבנה משלה ועברה אליו בשנת 1830. ינס דודסן עבד בתור ספרן בספרייה זו עד יום מותו בשנת 1878. עד 1850 היו בספרייה 5,000 כרכים. בין 1878 - 1905 פרויקט הספרייה קרטע בגלל מחסור בכספים, אך ב-1905 פרלמנט איי פארו, לוגטינג, החליט לתמוך כספית בספרייה.
פריחתה של הספרייה החלה בשנת 1921 תחת ניהולו של בלשן מדס יעקובסן. בתקופת מאבק שפות, בין דנית לפארואזית שימשה הספרייה כמקום מפגש בין סופרים ופוליטיקאים פארואזיים. הספרייה עברה למבנה חדש בשנת 1931.
לאחר כינון שלטון עצמאי באיי פארו בשנת 1948 לוגטינג הגדיל את התמיכה הכספית ושמה שונה, באופן רשמי, לשפה הפארואזית. ב-1952 התקבל חוק, לפיו הספרייה הפכה לספריית הפקדה, המו"לים מחויבים להפקיד ארבעה עותקים.
ב-24 בספטמבר 1981 הספרייה שוב עברה למבנה חדש בתכנונו של אדריכל פארואיזי יעקופ ראולי גרגוריסן.
ב-2011 כדי לחסוך בעלויות התפעול אוחדה הספרייה הלאומית עם הארכיון הלאומי של איי פארו, המוזיאון הלאומי של איי פארו, מוזיאון הטבע של איי פארו ומעבדה ביולוגית ימית קלדבק, איחוד זה יצר את המורשת הלאומית הפארואזית (פארואזית: Søvn Landsins).
לקריאה נוספת

Grage, Joachim and Mohnike, Thomas (eds), Geographies of knowledge and imagination in 19th century philological research on Northern Europe, Cambridge Scholars Publishing, 2017, p.121
הערות שוליים

↑  Geographies of knowledge and imagination in 19th century philological research on Northern Europe, p.121
↑  האתר הרשמי של הספרייה הלאומית של איי פארו
| ספריות לאומיות של אירופה |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן 1 • איטליה (רומא ופירנצה) • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה 2 • בולגריה • בלגיה • בלארוס • בוסניה והרצגובינה • גאורגיה 1 • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה (בודפשט ודברצן) • הממלכה המאוחדת (אנגליה, ויילס, סקוטלנד) • הרפובליקה הצ'כית • ותיקן • טורקיה 1 • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונקו • מונטנגרו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד (קטלוניה) • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צרפת •  קזחסטן 1 • קפריסין 2 • קרואטיה • רומניה • רוסיה 1 (מוסקבה וסנקט פטרבורג) • שוודיה • שווייץ |  |
| חבלי ארץ "לא מוכרים" | אבחזיה • דרום אוסטיה • טרנסניסטריה • קוסובו • צפון קפריסין 2 |  |
| שטחים תלויים | אולנד • אקרוטירי ודקליה 2 • איי פארו • גיברלטר • גגאוזיה • גרנזי • יאן מאיין • ג'רזי • האי מאן • סבאלברד |  |
| הערות | 1 חלק משטח המדינה נמצא באסיה. 2 מבחינה גאוגרפית נמצאת באסיה, אך נחשבת חלק מאירופה מסיבות היסטוריות. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90576454  GND: 1282786229  LCCN: n79074884  VIAF: 143933120   WorldCat (עם VIAF): 143933120
הדס עפרת

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1950 (בן 73) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת אוסקה 
 תחום יצירה:  פיסול, מיצג, תיאטרון בובות 
 www.ophrat.org
 
הדס בעת עבודה על מיצג בבית נתן רפופורט, ברמת גן, 2008
הדס עפרת (נולד ב-28 בדצמבר 1950) הוא אמן ישראלי בין-תחומי שהחל את דרכו כבובנאי, במאי ומעצב במה, ומשנות ה-90 מתמקד בפרפורמנס, בפיסול ובמיצבי מדיה. הציג תערוכות יחיד במוזיאון ישראל, ירושלים, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, מוזיאון חיפה, הגלריה האוניברסיטאית באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית ועוד. כאמן מופע ביצע עשרות מיצגים ופעולות באירועים אמנותיים בארץ ובחו"ל, ובכלל זה מספר יצירות בפסטיבל ישראל. בעבר כתב, עיצב וביים כ-30 הצגות תיאטרון חזותי ותיאטרון בובות למבוגרים וכן עיצב תערוכות וניהל אמנותית פרויקטים בין-תחומיים. כתב ופרסם ספרים אחדים בנושאי אמנות המופע, אמנות ואורבניזם.
זוכה פרס ישראל בתחום אמנות הבמה: תיאטרון ומחול לשנת ה'תשע"ו (2016) וזוכה פרס שר התרבות לאמנות פלסטית בשנת 2007. פרס הנחלת ידע מטעם המכון הבינלאומי לתיאטרון הבובות (IIM) שרלוויל־מזייר, צרפת (2017).
ביוגרפיה

עפרת נולד בתל אביב בשם הדס פרידלנדר, אחיו של גדעון עפרת. בשנת 1974 סיים לימודי ספרות כללית ופילוסופיה בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב. ובשנת 1986 סיים לימודי התמחות בגילוף מסכות תיאטרון נו באוניברסיטת אוסקה ביפן. בשנת 2016 סיים תואר שני (MSc) בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון. התזה שלו עסקה בהתערבות אמנותית במרחב הציבורי כפוטנציאל של התחדשות אורבנית.
בין השנים 1979–1983 לימד תיאטרון בובות בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטת תל אביב. במשך שני עשורים (1986–2006) לימד עיצוב במה, ופרפורמנס בבית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים. כמו כן הוא לימד בחוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטה העברית, בבית הספר לתיאטרון בובות בחולון, באקדמיה למוזיקה ומחול בירושלים ובטכניון, חיפה. משנת 2020 הוא מלמד במסלול לתואר שני בחינוך ואקולוגיה במכללת דוד ילין בירושלים.
בירושלים ייסד בשנת 1979 את קבוצת התיאטרון הניסיוני "הקופסה", בשנת 1981 היה שותף להקמת תיאטרון הקרון, וייסוד הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרוני בובות ב-1983, מוסדות אותם גם ניהל. בשנת 1984 הקים את ארגון אונימ"ה (Union Internationale de la Marionnette) בישראל מייסודה של אונסק"ו, ועמד בראשו בעשור הראשון לפעילותו. גולת הכותרת של פעילותו הוא ייסוד בית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים. עפרת היה מנהלו בין השנים 1986–1993.
בשנים 1998–2003 היה מנכ"ל הזירה הבין-תחומית ובשנת 2008–2011 כיהן כיושב ראש שלה. בשנים 2015-2008 כיהן כיו"ר ארטים, צוות אמנות בין תחומי שהקים את ספריית גן לוינסקי לקהילות זרות ולמבקשי מקלט בתל אביב. משנת 2021 הוא מכהן כיו"ר המינהל הקהילתי גינות העיר בירושלים.
פרסומיו

מבחר שירים, תל אביב: בוש, תשל"ג 1973
סף: שירים, רמת גן: מסדה, 1976
היית מת, אחרית דבר מאת אורי דרומר, תל אביב: גוונים, תשס"ד 2004
שיחות עם בובה: על תיאטרון הבובות בן-זמננו, תל אביב: סל תרבות ארצי, 2008
מציאות רבה מדי: על אמנות המופע, אחרית דבר מאת טלי תמיר, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשע"ב 2012
אמנות. פעולה. עיר. תל אביב: הוצאת רסלינג,2021
Art Intervention in the City, Routledge, New York, 2023
קטלוגים

הדס עפרת: קטלוג תערוכה, ו חשון - ה טבת תשנ"ה, אוצר מרדכי עומר, עריכה דפנה רז, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב - הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר, 1994
Hadass Ophrat, Tel Aviv: Genia Schreiber University Art Gallery, Tel Aviv University, 1994
הדס עפרת - לידה מחדש, אוצרת אורחת - טלי תמיר ; אוצרת מטעם המוזיאון - תמנע זליגמן, ירושלים: מוזיאון ישראל, 2007
הדס עפרת - לה רוטונדה ואני: רמיקס 16 בספטמבר 2017 - 3 בפברואר 2018, אוצרת איה לוריא; מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, 2017
הדס עפרת - בית ברגמן: A Gallery Walk פסטיבל ישראל, מוזיאון ישראל, ספטמבר 2020
הערות שוליים

↑  דנה גילרמן, פרס שר התרבות לאוצרות גליה בר אור ואילנה זינגר, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2007
↑  יאיר אשכנזי, פרס ישראל בתחום אמנות הבמה להדס עפרת, באתר הארץ, 3 במרץ 2016
↑  מירי לוי, בובה על חוט, כל העיר, 2 במאי 1986
↑  יוסף פריאל, על החיים ועל המוות, דבר, 18 ביוני 1979
מופע - שתי קבוצות ירושלמיות בפסטיוואל בין־לאומי, כל העיר, 16 בנובמבר 1979
↑  פרדי רוקם, תיאטרון - לאן יוביל "הקרון"?, כל העיר, 2 באוקטובר 1981
↑  שוש אביגל, בובה של פסטיבל, כותרת ראשית, 24 באוגוסט 1983
↑  יורם בר, תיאטרון - "פינאלה 1״, עבודות סיום של תלמידי בית־הספר לתיאטרון חזותי, כל העיר, 7 באוגוסט 1987
רחלה זנדבנק, צבע טרי 'גלגלים באוויר' - מהרבא: 'פינאלה - '2 תלמידי בית־הספר לתיאטרון חזותי, כותרת ראשית, 10 באוגוסט 1988
↑  אלה אליברג, רגליו בקמפוס וראשו בעננים, מעריב, 13 בנובמבר 1972
↑  נורית וייס, שויים שאיגם אחד, על המשמר, 6 באוגוסט 1976
↑  דורית ירושלמי, תהומות העלבון של מי שמגלה שאין לו קול משלו, באתר הארץ, 23 במרץ 2008
↑  מוסף ספרים, ספרים חדשים - מציאות רבה מדי - הדס עפרת, באתר הארץ, 23 במאי 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 275797  NLI: 987007301457805171  BnF: cb155761795 (data)  GND: 132954842  ISNI: 0000 0000 7849 8946  LCCN: n94092157  VIAF: 66784367   WorldCat (עם VIAF): 66784367
הנס-יואכים קולנקאמפף

| --- | --- |

 לידה:  27 באפריל 1921 ברמן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  14 באוגוסט 1998 (בגיל 77) Seeham, אוסטריה 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לדרמה ע"ש ארנסט בוש 
 פרסים והוקרה:  מעשן המקטרת של השנה (1971)  איש השנה (1965)  רומי 
 פרופיל ב-IMDb
 
הנס-יואכים קולנקאמפף (בגרמנית: Hans-Joachim Kulenkampff;‏ 27 באפריל 1921 – 14 באוגוסט 1998) היה שחקן גרמני.
ביוגרפיה

קולנקאמפף נולד בברמן למשפחה עשירה, אביו היה איש עסקים וסבו מצד אמו היה פסנתרן ופרופסור למוזיקה. לאחר התיכון הוא למד משחק בבית ספר לתיאטרון של דויטשס תיאטר, הוא שירת בורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה ואף נלקח בשבי על ידי הבריטים.
הופעתו הראשונה הייתה ב-1943 בתיאטרון בברמן ולאחר מכן הופיע בתיאטראות באוסטריה ובשווייץ. ב-1947 החל להופיע בקביעות בתיאטרון בפרנקפורט.
ב-1956 הופיע לראשונה בקולנוע בקומדיה המוזיקלית "Bonjour, Kathrin". ב-1961 שיחק בסרט "Drei Mann in einem Boot" המהווה את האיבוד הגרמני לספר שלושה בסירה אחת (מלבד הכלב).
קולנקאמפף הנחה את תחרות המוזיקה לבחירת הנציגות הגרמנית לאירוויזיון ב-1957, ואת תחרות מיס גרמניה ב-1967. מ-1964 ועד 1987 הנחה את שעשועון הטלוויזיה "Einer wird gewinnen"
ב-1988 שיחק בסרט "Starke Zeiten" שבו שיחקו בין היתר גם דייוויד הסלהוף וצחי נוי.
המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה

| --- | --- |


מתחם המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה בגייתרסבורג
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 סוכנות אם:  מחלקת המסחר של ארצות הברית 
 סוכנות בת:  JILA 
 תאריך הקמה:  1901 
 מטה מרכזי:  גייתרסבורג 
 עובדים:  3,400 (נכון ל־2021) 
 www.nist.gov
 קואורדינטות:  39°08′29″N 77°13′04″W﻿ / ﻿39.14147°N 77.21777°W﻿ / 39.14147; -77.21777
 he
 
המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה (באנגלית: The National Institute of Standards and Technology; בראשי תיבות: NIST)  הוא שמה של מעבדה למדעי-הפיזיקה וסוכנות לא רגולטורית של מחלקת המסחר של ארצות הברית. הפעילויות של NIST מאורגנות בתוכניות מעבדה למדע פיזיקלי הכוללות מדע וננוטכנולוגיה, הנדסה, טכנולוגיית מידע, חקר נווטרונים, מדידת חומרים ומדידה פיזית. מ-1901 עד 1988, הסוכנות נקראה "לשכת התקנים הלאומית" (National Bureau of Standards,‏ NBS).
משימת המכון הרשמית היא:
קידום חדשנות אמריקאית ותחרותיות תעשייתית באמצעות קידום תורת המדידה, תקנים וטכנולוגיה באופנים שיעצימו את הביטחון הכלכלי ואת אורח החיים האמריקאי.
המכון מחזיק במוט הקילוגרם התקני, וכן במכשיר ה-NIST-4 Kibble balance באמצעותו נמדד והוגדר תקן הקילוגרם החדש.
ראו גם

מכון התקנים הישראלי
NIST SP 800-171
הערות שוליים

↑  NIST General Information
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511587405171  BIBSYS: 90281510  BnF: cb12217929w (data)  CiNii: DA02985311  GND: 1212199-X  ISNI: 0000 0004 0506 8207  LCCN: n88112126  NKC: ko2007416940  NLA: 35602026  NLK: KAB202010560  RERO: 02-A000119947  SELIBR: 124046  SNAC: w6np6g4g  SUDOC: 030845327  Trove: 1010741  ULAN: 500273889  VIAF: 131110795   WorldCat (עם VIAF): 131110795 
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.