stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הומוסקסואליות גברית
בריאות > מקרים של התעללויות

גברים הומוסקסואלים רבים ברחבי העולם, אשר מהווים קבוצת מיעוט בחברה אשר הטרוסקסואלית ברובה, נמצאים בסיכון מוגבר עוד מגיל צעיר לחוות גילויי אלימות פיזית ולעיתים אף מינית בשל נטייתם המינית. בארצות הברית ההערכה היא שמספר הגברים ההומוסקסואלים שעברו התעללות מינית או שהתעללו בהם בילדות הוא בסביבות 20%.
במהלך חייהם הבוגרים, גם גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים נמצאים בסיכון ניכר לחוות התעללות פיזית ולעיתים אף מינית. לגברים הומוסקסואלים וביסקסואלים שעברו התעללות בילדותם יש לעיתים רבות שיעור גבוה יותר של מחלות מין, סבירות גבוהה יותר לכפייתיות מינית וסיכון מוגבר להידבק בנגיף ה-HIV. לגברים הומוסקסואלים שחוו התעללות מינית ישנה לעיתים רבות גם הערכה עצמית נמוכה יותר, תחושת ערך עצמי מעוותת, וקושי ליצור קשר רגשי בריא עם אנשים אחרים.
בריאות > בריאות מינית

ברחבי העולם גברים הומוסקסואלים, גברים ביסקסואלים וגברים אחרים המקיימים יחסי מין עם גברים נוטים להתמודד עם אתגרים ניכרים מבחינת הבריאות המינית הכללית שלהם. לפי דו"ח של UNAIDS משנת 2018, לגברים המקיימים יחסי מין עם גברים יש סיכון גבוה פי 27 להידבק בנגיף ה-HIV בהשוואה לקבוצות דמוגרפיות אחרות. שיעורי ההידבקות החדשים בנגיף ה-HIV עבור גברים שמקיימים יחסי מין עם גברים משתנים ממדינה למדינה ומאזור לאזור, אף על פי כן, לפי דו"ח של האו"ם שפורסם בשנת 2018 כ-57% מכלל המקרים החדשים באמריקה הצפונית, במרכז אירופה ובמערב אירופה של הידבקות בנגיף ה-HIV היו של גברים שמקיימים יחסי מין עם גברים; כ-41% מכלל המקרים החדשים באמריקה הלטינית של הידבקות בנגיף ה-HIV היו של גברים שמקיימים יחסי מין עם גברים; כ-25% מכלל המקרים החדשים אסיה, באיי האוקיינוס השקט ובאיים הקריביים של הידבקות בנגיף ה-HIV היו של גברים שמקיימים יחסי מין עם גברים; כ-20% מכלל המקרים החדשים במזרח אירופה, מרכז אסיה, צפון אפריקה והמזרח התיכון של הידבקות בנגיף ה-HIV היו של גברים שמקיימים יחסי מין עם גברים; כ-12% מכלל המקרים החדשים במערב אפריקה ומרכז אפריקה של הידבקות בנגיף ה-HIV היו של גברים שמקיימים יחסי מין עם גברים.
במדינות להן יש אוכלוסיות אשר מגוונת במיוחד מבחינה אתנית, כמו ארצות הברית, צרפת ובריטניה, המקרים החדשים של הידבקות בנגיף ה-HIV בקרב גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים גבוה באופן לא פרופורציונלי בקרב אוכלוסיות ממעמד הפועלים ובקהילות של האוכלוסייה השחורה. בארצות הברית שיעור נשאי נגיף ה-HIV גבוהה במיוחד כיום בקרב גברים הומוסקסואלים ממוצא היספני ולטיני באזור הגבול בין ארצות הברית למקסיקו וכמו גם במיוחד בקרב גברים אפרו-אמריקאיים ששוכבים עם גברים באזור דרום ארצות הברית. באזור דרום ארצות הברית גברים אפרו-אמריקאיים שהם הומוסקסואלים, ביסקסואלים וכל יתר הגברים האפרו-אמריקאים ששוכבים עם גברים מהווים 6 מכל 10 המקרים החדשים של הידבקות בנגיף ה-HIV בקרב כל הנבדקים האפרו-אמריקאים באותו האזור של המדינה.
גברים צעירים שהם הומוסקסואלים, ביסקסואלים וכל יתר הגברים ששוכבים עם גברים נמצאים בסיכון גבוה יותר באופן ניכר לחוות בעיות אחרות הקשורות לבריאות מינית. גברים צעירים רבים אשר מקיימים יחסי מין עם גברים אחרים, וחלקם נוטים לעשות זאת בלי קונדום, נמצאים בסיכון מוגבר להידבק במחלות מין כאשר הם לא מקפידים על מין בטוח. כתוצאה מכך, לגברים רבים שהם הומוסקסואלים, ביסקסואלים וכל יתר הגברים ששוכבים עם גברים יש שיעור גבוה יותר של מחלות מין, כולל כלמידיה וזיבה. בארצות הברית כ-83% מכל מקרי ההידבקות בעגבת ראשונית ומשנית הם של קבוצת אוכלוסייה זו.
יחס הדתות > יחס היהדות

התורה אוסרת על שני גברים לקיים משכב זכר. מקור האיסור הוא מהפסוק בספר ויקרא: ”וְאֶת זָכָר לֹא תִשְׁכַּב מִשְׁכְּבֵי אִשָּׁה תּוֹעֵבָה הִוא” (ספר ויקרא, פרק י"ח, פסוק כ"ח). העונש של העובר על איסור זה נלמד מהפסוק: ”וְאִישׁ אֲשֶׁר יִשְׁכַּב אֶת זָכָר מִשְׁכְּבֵי אִשָּׁה תּוֹעֵבָה עָשׂוּ שְׁנֵיהֶם מוֹת יוּמָתוּ דְּמֵיהֶם בָּם” (ספר ויקרא, פרק כ', פסוק י"ג). העונש לעובר על איסור זה במזיד, בפני שני עדים ולאחר שהתרו בו, הוא מיתת בית דין בסקילה.
כמו במקרים אחרים של עבירה על דיני עריות, העבירה חלה גם על העראה (יחסי מין ראשוניים). על פי שולחן ערוך, בכל דיני העריות ההעראה היא חדירה של עטרת הפין. תחת פרשנות כזו איסור משכב זכר חל על יחסי מין אנאליים בלבד. עם זאת, במקרה של הוצאת זרע, ישנו איסור נוסף של הוצאת זרע לבטלה.
ראו גם

להט"ב
מבטא הומוסקסואלי
יחסי מין הומוסקסואלים
הומוארוטיקה
הומוסקסואליות בבעלי חיים
יאוי
בן זאב רביאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביולי 1995 (גיל: 29)
 סוגה מועדפת:  דרמה, קומדיה
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 עיסוק:  שחקן
 מקום לימודים:  ניסן נתיב
 יצירות בולטות:  משפחה שולטת
 פרופיל ב-IMDb
בן זאב רביאן (נולד ב-23 ביולי 1995) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
מוכר בעיקר מתפקידו כידידיה לוריא בסיטקום ״משפחה שולטת״,ששודר בערוץ הילדים בין השנים 2014–2016.
ביבליוגרפיה

רביאן החל את דרכו בעולם המשחק עוד בשירותו הצבאי בתיאטרון צה"ל. בהמשך החל ללמוד משחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
בשנת 2013 החל לשחק בסדרת הילדים והנוער של ערוץ 10 "שולחן לשישה", שם גילם את דמותו של ירין. עוד באותה שנה בשנת גילם את דמותו של יותם וויץ בסדרת הבת של "השמיניה" – "השמיניה הדור הבא".
בשנת 2014 החל לגלם את דמותו של ידידיה לוריא בסיטקום ״משפחה שולטת״ מבית ערוץ הילדים לצופי yes. עוד באותה שנה שיחק בסרט הישראלי ״לא בשכונה שלנו״ ובסרט הסטודנטים ״להתמסר לרגע״.
בשנת 2019 שיחק בסרט הקצר ״השכמה״.
בשנת 2023 שיחק בסרט הקצר ״אור פנס יחיד״.
פילמוגרפיה

| שנה | שם הפרויקט | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | שולחן לשישה | ירין | שודר בערוץ 10 |
| 2013 | השמיניה הדור הבא | יותם וויץ |  |
| 2013 | ניפגש בסיבוב | המדען |  |
| 2014 | משפחה שולטת | הנסיך ידידיה ״דידי״ יואל לוריא | תפקיד ראשי, עד שנת 2016 |
| 2014 | לא בשכונה שלנו |  |  |
| 2014 | להתמסר לרגע | יניב | סרט סטודנטים |
| 2019 | השכמה |  | סרט קצר |
| 2023 | אור פנס יחיד |  | סרט קצר |
חיים אישיים

רביאן מתגורר כיום בתל אביב.
בשנת 2020 יצא רביאן מהארון והכריז על היותו ביסקסואל.
הערות שוליים

↑  נועם אסולין, נועה אוהבי, אושר סיגרון, רכילות בקטנה: כוכב "השמיניה" יצא מהארון כביסקסואל, באתר פרוגי, ‏02/10/2020
סולם ריכטר

סולם ריכטר הוא סולם מדידה לגודלה ("מגניטודה" בלעז) של רעידת אדמה. נהוג לתאר רעידות אדמה לפי סולם ריכטר כאשר פונים לציבור הרחב, אף שכבר אינו בשימוש על ידי סייסמולוגים. סולם זה מתאים למדידת גודל רעידת אדמה בהיקף מקומי, וכיום משתמשים סייסמולוגים בסולם מגניטודה לפי מומנט, הנחשב מדויק יותר ואינו מוגבל לנתונים מקומיים בלבד.
דוגמה להמחשה

לצורך המחשה, ניתן להסביר את שיטת המדידה בעזרת האיור שמשמאל. הסקאלה השמאלית באיור מסמנת את הפרשי הזמנים בין הגעת גלי ה־P לתחנה הסייסמוגרפית, להגעת גלי ה־S לתחנה. המשמעות של הפרש זמנים זה היא כאמור מרחק התחנה ממוקד הרעידה. על כן לאורך הסקאלה הזו יש גם את סימון הפרשי הזמנים, וגם את משמעות המרחק של כל הפרש. הסקאלה הימנית היא גודל המשרעת המקסימלית (במילימטרים) של הסייסמוגרמה שנקלטה בתחנה (גודל המשרעת מבטא את כמות האנרגיה שהשתחררה במוקד כפונקציה של המרחק ממנו). הסייסמוגרמה בראש האיור מציגה גודל מקסימלי של 23 מ"מ והפרש זמנים בין הגעת גלי P לגלי S של 24 שניות. נסמן על הסקאלה הימנית את הערך של 23 מ"מ, ועל הסקאלה השמאלית את הערך של 24 שניות ונחבר את שתיהן בישר. הנקודה בה יחתוך הישר את הסקאלה שקבע ריכטר (במרכז האיור) יהיה הגודל בסולם ריכטר, ובמקרה שלנו, 5 בסולם ריכטר. בכל תחנה בכדור הארץ שתקלוט את הרעידה באופן תקין, תתקבל אותה מגניטודה: זאת מכיוון שאם התחנה קרובה למוקד, גודל המשרעת המקסימלית יהיה גדול מאוד, אך הפרש הזמנים בין גלי P לגלי S יהיה קטן מאוד. אם התחנה רחוקה, גודל המשרעת יהיה קטן, אך הפרש הזמנים יהיה גדול, ובכל מקרה הישר יחתוך את הסקאלה של ריכטר באותה נקודה.
מההלכה למעשה

המגניטודה הגדולה ביותר שנמדדה אי פעם הייתה בסדרת רעידות אדמה במגניטודה 9.5 בצ'ילה בשנת 1960. רעידה זו גרמה לצונאמי בגובה 11.5 מטרים שחצה את כל האוקיינוס השקט והכה כמעט את כל איי האוקיינוס השקט ואת אוסטרליה, והגיע עד מזרח יפן.
הטבלה הבאה מציגה את תיאור הנזק האפשרי של רעידות אדמה לפי סולם ריכטר באתרים נבחרים ובעיקר בקרבת האפיצנטר, כולל שכיחות טיפוסית (על בסיס נתונים מרחבי העולם):
| תיאור | דרגה בסולם ריכטר | תוצאותיה של רעידת האדמה באזור המוקד | מספר מופעים ממוצע בשנה בעולם (הערכה) |
| --- | --- | --- | --- |
| זעירה (Micro) | פחות מ־2.0 | רעידה זעירה, בלתי מורגשת | מספר מיליונים |
| קטנה מאוד (Very minor) | 2.0-2.9 | בדרך כלל אינה מורגשת, אבל נרשמת במכשירי המדידה | מעל מיליון |
| קטנה (Minor) | 3.0-3.9 | מורגשת בדרך כלל, אך אינה גורמת נזק | מעל מאה אלף |
| קלה (Light) | 4.0-4.9 | רעידה מורגשת של חפצים ביתיים, קולות שקשוק, בדרך כלל לא נגרם נזק משמעותי | מעל עשרת אלפים |
| בינונית (Moderate) | 5.0-5.9 | עלולה לגרום נזק ניכר למבנים הבנויים בצורה גרועה. נזק קל ביותר למבנים הבנויים היטב וייתכנו נפגעים | מעל אלף |
| חזקה (Strong) | 6.0-6.9 |  עלולה לגרום נזק במרחק 150 ק"מ ממוקד הרעש | מעל מאה |
| עצומה (Major) | 7.0-7.9 | עלולה לגרום נזק חמור באזורים שמרחקם כמאות קילומטרים ממוקד הרעש | מעל עשרים |
| כבירה (Great) | 8.0-9.9 | עלולה לגרום נזק חמור באזורים שמרחקם כ-500 ק"מ ממוקד הרעש | אחת |
| אפית (Epic) | 10 ומעלה | קשה להעריך | מעולם לא נמדדה או תוארה בכתב |
קיימות משוואות היפוך לחישוב כמות האנרגיה שהשתחררה במוקד רעידת אדמה בגודל נתון לפי סולם ריכטר וכדלקמן: (1)  \log E_{erg}=11.8+1.5M כאשר  E היא כמות האנרגיה (ביחידות ארג) שהשתחררה במוקד ו־ M הוא גודל רעידת האדמה בסולם ריכטר; (2)  \log E_{joules}=4.8+1.5M כאשר כאן  E היא כמות האנרגיה ביחידות של ג'אול.
ראו גם

סולם ריכטר - מידת רעידת אדמה - מידת אדם - ספר הביוגרפיה של צ'ארלס ריכטר
צ'ארלס ריכטר
סולם מגניטודה לפי מומנט
יחידות מידה על שם אישים
לקריאה נוספת

Charles F. Richter., 1958. Elementary Seismology. Freeman & Company, San Francisco & London, (Chapter 22) pp. 338–363
ביאורים

↑  לעומת זאת, גובה המשרעת (אמפליטודה) המקסימלית בסייסמוגרמה של הרעידה בגודל 7, תהיה גדולה פי 10 מגובה המשרעת המקסימלית רעידה בגודל 6. כלומר לעניין האמפליטודות מדובר בסולם לוגריתמי שהבסיס שלו הוא 10.
↑  דרגה 0 (אפס) בסולם היא דרגת רעידת האדמה שריכטר בחר כנקודת הייחוס (כמו שצלזיוס בחר את נק' קפיאת המים). כיום הסייסמוגרפים מצוידים במגברים גדולים, ובנוסף מפעילים במדידה שיטת Coda שמאפשרת למדוד רעידות אדמה חלשות ביותר שציונן בסולם ריכטר שלילי.
↑  מכיוון שריכטר בחר את נקודת האפס של הסולם כזו שמתארת את כמות האנרגיה שהשתחררה במוקד הרעידה הסטנדרטית שבחר (כמו האפס בסולם צלזיוס), הרי כמתואר לעיל, תמיד תוכל להיקלט רעידת אדמה החלשה יותר מהחלשה ביותר שנמדדה עדיה. כך גם לגבי הסף העליון. ברם, לגבי הסף העליון ניתן לומר שקרום כדור הארץ לא יוכל לאצור בתוכו כמות אנרגיה שתספיק לגרום לרעידת אדמה בגודל 10, משום שהאנרגיה תשתחרר הרבה לפני כן.
↑  בדיוק כפי שקרא לו בכותרת המאמר שלו מינואר אותה שנה:"An Instrumental Earthquake Magnitude Scale"
↑  כלולות התאמות כדי לפצות על השונות במרחק בין הסיסמוגרפים השונים לבין מוקד רעידת האדמה
הערות שוליים

↑  Richter, F., C., 1935, An Instrumental Earthquake Magnitude Scale, Bulletin of the Seismological Society of America 25 : pp. 1-32.
↑  Ellsworth, William L., The Richter Scale ML, The San Andreas Fault System, California, 1991, עמ' 177 doi: 10.3133/pp1515
↑  Rebeur-Paschwitz, 1989. Earthquake on April 17, 1889 in Japan. Nature, July, 25th, pp. 294-295. In: Schweitzer, J. German National, Report. Part A. Early German Contributions to Modern Seismology, pp. 35-36
↑  Hough, S. E. 2007,, Richter's Scale: Measure of an Earthquake, Measure of a Man, New Jersey: Princeton University Press (from now on: Hough, 2007): p. 59
↑  Hough 2007: p. 59
↑  Hough, 2007: p. 57, 116
↑  Richter, F., C., 1935, An Instrumental Earthquake Magnitude Scale, Bulletin of the Seismological Society of America 25 :(from now on: Richter, 1935) p.2.
↑  Richter 1935: pp. 1-5.
↑  Richter, 1935: pp. 2-3.
↑  Richter 1935: p.14.
1 2  Richter 1935: p. 5.
↑  Richter 1936: p.6, table 1.
↑  Richter 1935: p. 32.
↑  Hough 2007: pp.123-124.
↑  Gutenberg, B.; Richter, C., F., 1956. Earthquake magnitude, intensity, energy, and acceleration (Second Paper). Bulletin of the Seismological Society of America, 46: pp. 105–145,
1 2  Ellsworth, William L.,1991, The Richter Scale (ML), WayBackMachineU.S.G.S., Profesional Paper 1515.
1 2  Bolt, B.A.,1999. Earthquakes, F&C, p.323
↑  M 9.5 1960 Great Chilean Earthquake (Valdivia Earthquake), USGS (הסקר הגאולוגי של ארצות הברית)
↑  Earthquake Facts and Statistics, web.archive.org, ‏2010-05-24
| סולם סייסמי |
| --- | --- | --- |
| סולמות מודרניים | סולמות מודרניים |  |
| סולמות עוצמה סייסמית | סולם ליידו (CSIS) • סולם מדבדב-ספונהאוור-קרניק (MSK) • סולם מקרוסייסמי אירופי (EMS) • סולם מרקאלי המותאם (MM) • סולם עצימות יפני (JMA) |  |
| סולמות גודל | סולם גלי גוף (Mb) • סולם גלי שטח (Ms) • סולם גודל יפני (MJMA) • סולם מגניטודה לפי מומנט (MW) • סולם משך הגודל (MD) • סולם ריכטר (ML) |  |
| סולמות היסטוריים | סולמות היסטוריים |  |
| סולמות עוצמה סייסמית | סולם אומורי • סולם מרקאלי-קנקני-זיברג (MCS) • סולם מרקאלי • סולם רוסי-פורל • סולם שינדו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539735105171  GND: 7576375-8  LCCN: sh2002004635  NKC: ph516966 
צ'ארלס ריכטר בערוב ימיו.
הסייסמוגרמה של רעידת האדמה ביפן(אנ'), שנקלטה בגרמניה בשנת 1889.
דוגמה להמחשה, כיצד מחשבים את המגניטודה בסולם ריכטר.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
דוגמה לאפקטים סייסמיים ברעידת אדמה שהתרחשה בצ'ילה ב־2010 בגודל 8.8 בסולם ריכטר, ובמרחק של כ־100 ק"מ מהאפיצנטר. יודגש, שצ'ילה ידועה ביישום תקני בנייה עמידה בפני רעידות אדמה ברמה מחמירה במיוחד.
אגדה (יהדות)

.
אגדה או הגדה או אגדתא היא כינוי כולל לכל מאמר חז"ל שאינו עוסק בהלכה. חז"ל כינו "אגדה" או "הגדה" את החלק מן המדרש שנושאו לימודים עיוניים ביראת השם ובהשגחתו, ודברי מוסר. במדרש ספרי לספר דברים נאמר: "רצונך להכיר את מי שאמר והיה העולם, למוד הגדה, שמתוך כך אתה מכיר את מי שאמר והיה העולם ומדבק בדרכיו". האגדה היא חלק מהתורה שבעל-פה.
מאפייני האגדה

בספרות התורנית נכללים נושאים רבים, החל מסיפורים כלליים וסיפורי שבחים ומשלים, פרשנות למקרא, וכלה בדברי חכמה ומוסר. לעיתים האגדה אינה אלא אגדת עם או סיפור מיתולוגי בעל לקח – שבו אף קיימת האנשת האל. יש והאגדה מגלה דמיון לסיפורים שרווחו בעולם הקדום, כגון השימוש במיתוס של פנדורה באבות דרבי נתן א'. בגלל אפיונים אלו, נהוג להתבונן בספרות האגדה, כהרחבה של ספרות חוכמה, אשר כמוה קיימת גם במקרא.
מעשיות מצויות בכל ספרות חז"ל; כגון: מדרש רבה, מדרש תנחומא ואחרים.
לעומתם, יש גם מעשיות רבות המשולבות בספרי ההלכה: המשנה, התוספתא, התלמודים ומדרשי ההלכה. רוב מעשיות התלמוד נאספו בספר עין יעקב. מבחר מתוך המעשיות קובץ על ידי חיים נחמן ביאליק ויהושע חנא רבניצקי בספר האגדה (1908-1911).
בשל גיוונה והחופש היחסי שניתן בה, הייתה ספרות המעשיות למקום ביטויים של בעלי הכישרון הספרותי שבין החכמים. כך, דורות רבים הוסיפו על מפעל המעשיות, "עד שנעשתה לעולם מלא בפני עצמו, עולם נפלא ומיוחד, עם חִנו שלו ועם יופיו שלו. ויצירה כזו - אי-אפשר שלא יהיה בה הרבה מן הנצחי והעולמי... יצירת מופת לדורות עולם." (מתוך ההקדמה ל"ספר האגדה"). השימוש באמצעים ספרותיים ומתודיים אף גבר בשל כך תפקידה של ספרות המעשיות - למשוך את לב העם לדברי תורה ומוסר.
המושג "אגדה" בלשון חז"ל

שם הגדה/אגדה מורה על סיפור והצעת דברים (ויגד משה - דברים שמושכים לבו של אדם כאגדה). ונאמר: "פנים של אימה למקרא, פנים בינוניות למשנה, פנים שוחקות לגמרא, פנים מסבירות לאגדה".
בשימוש הרווח "מדרשי חז"ל" הן כל החומר בספרות חז"ל שאינו הלכה למעשה: הדרכות מוסר, דברי הגות וחכמה, סיפורים ומשלים. אולם, בלשון חז"ל המונח "מדרש" (או "סיפור") מתייחס לסוגה מסוימת מאוד: עיון בפסוקי המקרא שאין בהם הלכה למעשה. להלן דוגמאות לכך בלשון חז"ל:
בתלמוד מסופר שאנשי אלכסנדריה שאלו את רבי יהושע בן חנניה מספר שאלות, ומתוכן: "שלושה דברי הגדה, שלושה דברי דרך ארץ" (נדה ס"ט, ב' - ע', ב'). בפירוט ה"הגדה" מציין התלמוד שלוש שאלות על פסוקים במקרא, בעוד דברי "דרך ארץ" הם סוגה נפרדת ואינם "הגדה".
עוד נאמר על דרשותיו של רבי מאיר, שכללו (בתרגום לעברית) "שליש הלכות, שליש אגדות, ושליש משלים".
בתוספתא נאמר על דרשתו של רבי אלעזר בן עזריה "היכן הייתה הגדה? 'הקהל את האנשים והנשים והטף'". השאלה "היכן הייתה הגדה?" מובנה: על איזה פסוק דיבר. גם ההגדה של פסח נקראת כך משום שבמרכזה עומדים פסוקי המקרא המתארים את יציאת מצרים, וההגדה מרחיבה ומפרשת אותם.
לפיכך, ספרי ה"אגדה" נסדרו על-פי ספרי המקרא. "רבנן דאגדתא" או "בעלי הגדה" הם החכמים שעסקו בהרחבה בפירוש פסוקי המקרא, ומי שהתקשה בהבנתו של פסוק מסוים היה פונה אליהם. המומחים שבהם גיבשו כללים מיוחדים להבנת המקרא.
מקורות האגדה

הגישה הרווחת ביהדות האורתודוקסית היא כי האמוראים שחיברו את התלמוד הם אלה שחיברו גם את האגדה. יש אגדות שנמסרו בעל-פה מפי תנאים.
מספר חוקרים בדורות האחרונים, בשל האבסורדיות שבחלק גדול ממאמרי האגדה, וסתירתו את המציאות הגשמית והרגשית ערערו על מקורותיהן של חלק מאגדות התלמוד, ונחמן קרוכמל אף טען ”כי האגדות אשר בדברי נבלה יסודתם, באו בתלמוד מיד מעתיקים חסרי דעת...”. לדבריו, כותבי האגדות המאוחרים חמדו לצון עם כותבי התלמוד, ובתקופת הגאונים - תקופה בה מיעטו בלימוד האגדה ונהגו כלפיה בכבדהו וחשדהו - הצליחו להחדיר לתלמוד את הגיגיהם הפרטיים.
סוגות באגדה

סיפורים דרשניים או: הסיפור המקראי המורחב - המונח סיפור דרשני נטבע על ידי עפרה מאיר, והוא מציין סיפורים שדמויותיהם הן בדרך כלל מן המקרא, נקודת המוצא שלהם היא הפסוק המקראי, ומגמתם היא לדרוש אותו ולהפיק ממנו משמעות חדשה. לדוגמה, האגדה מספרת על הרחבות שונות לסיפור חוה, אדם והנחש וכך פותרת סתירות, פערים או אי-בהירויות בין פרשנויות או בין פסוקי המקרא עצמם.
תרגומי מקרא טומנים בחובם הרמזים לאגדות, אשר מהן מפורטות במקורות אחרים.
מעשי-חכמים: אגדות המספרות על חייהם ומעשיהם של תנאים ואמוראים.
משלים
פתגמים
אמונות ודעות: האגדתא דנה במגוון גדול מאוד של נושאים, כמו מאורעות היסטוריים, דמויות תנ"כיות, חז"ליות, רומאיות, מצריות, בבליות ועוד, שדים, חוכמת המונים, תופעות טבע, גוף האדם ורפואתו, מטאורולוגיה, גאוגרפיה, תכונות בע"ח, אסטרונומיה, קוסמולוגיה, מקומות המובילים לגיהנום ולגן העדן, סייסמולוגיה, נוסחי התורה, מלאכים, חושים, רגשות ונושאים הגותיים כגון "שכר ועונש", "יחס האלוהות והאדם", "תפקידו של עם ישראל", משמעות החברה האנושית ועוד.
מוסר: חלק ניכר מספרות האגדה מוקדש להתפתחות המוסרית של האדם, בדרך כלל על ידי סיפור שיש בו מוסר השכל. ביקורתם של בעלי האגדה התייחסה לכל המעמדות שהיו בזמנם, ובכלל זה מעמד החכמים עצמו.
פולמוס: האגדה הייתה המקום העיקרי שבו התייחסו, ישירות או בעקיפין, לדעות שמחוץ לעולם היהדות והתפלמסו עימן – בעיקר כנגד הצדוקים, עובדי האלילים והנוצרים.
לעיתים אותה אגדה מוצגת בניסוחים שונים או למטרות שונות.
סמכות הפסיקה על פי האגדות

ספרות האגדה היא אחד המקורות החשובים ביותר של מחשבת היהדות, ומספר רב של מאמרי אגדה אומצו אחר כך על ידי גדולי מחשבת ישראל, כמו הרמב"ם, רש"י, המהר"ל, המהרש"א, והראי"ה קוק. יש גם מנהגים הלכתיים שמקורם בספרות האגדה, כגון אמירת הקדיש בידי האבלים. כמו כן קיימת במחשבת התנגדות למאמרי אגדה מסוימים, למשל הרמב"ם מסתייג מהאסטרולוגיה של חז"ל וגם אינו מקבל את מאמרי האגדה שלהם הנוגעים לשדים ולרפואה כרלוונטיים למעשה.
סמכותן של אגדות חז"ל פחותה ביחס לסמכות דברי ההלכה שלהם. היחס העקרוני הזה מבוטא בדבריהם של רבים מן הגאונים והראשונים שרווחות בהם קביעות כגון: "אין מקשין מדברי אגדה", "אין סומכין על דברי אגדה", "אין מדקדקין עליהן", "אין משיבין על דברי אגדה", "אין למדים הלכה מדברי אגדה".
אולם לדעת רבינו תם אין לדחות דברי אגדה אם אינם חולקים על התלמוד וכן דעת רוב פוסקי ההלכה האחרונים.
הנימוקים שניתנו ליחס זה לאגדות חז"ל הם שדברי האגדה לא לובנו כלימוד הגמרא בצורה של שאלות ותשובות ושלא נכתבו בצורה של פסיקה אלא של דברי מוסר וכדומה.
בתקופות מאוחרות יותר, הוגים אורתודוקסיים נתנו סמכות גדולה יותר לאגדות חז"ל, ולעיתים עמדה שאלה זו ביסוד מחלוקות בין זרמים פתוחים לשמרנים. בשנת 2003 עורר ביטוי אחד של הוויכוח בעניין פולמוס עז בציונות הדתית. לאחר שהרב יעקב מדן הוציא ספר המדבר על חטאו של דוד המלך ותשובתו, יצאו כמה ראשי ישיבות, כמו הרב צבי טאו, והרב משה בלייכר כנגד עצם הטענה שדוד חטא – בשל טענתם שאסור לחלוק על דברי הגמרא, שאומרת: "אמר ר"ש בר נחמני כל האומר דוד חטא אינו אלא טועה". רבנים אחרים, כמו הרב יובל שרלו והרב יואל בן נון, טענו בין השאר כי אין מחויבות לקבל את המדרש כפשוטו – ובמיוחד כיוון שקיימות דעות חולקות, שכן ניתן להבין את המדרש, כאמירה הגורסת שאין להתייחס לדוד כחוטא, ולא מתכוונת לומר שהוא לא חטא כלל.
יחס הראשונים והאחרונים לאגדה

רבים מן הראשונים והאחרונים קבעו כללים בלימוד האגדה. הכללים אינם גורפים ומתייחסים לכל אגדה ואגדה בנפרד. להלן קצת מעמדותיהם על האגדות השונות:
יש בהן עומק.
הן רק כדברי מוסר ועידוד.
הפסוקים המובאים בהן נאמרו רק כאסמכתאות לזיכרון.
לא באו אלא להציע רעיון אפשרי בלבד.
נאמרו כמליצות פיוטיות.
נאמרו בדרך בדיחה ולחידוד בלבד.
כלל הוא, אין סומכין על האגדה
נאמרו כמשלים שלא ניתן לדעת מה הנמשל שלהם.[דרוש מקור]
הן גוזמא בעלמא.[דרוש מקור]
רבות מן האגדות לא היו אלא משל וחלקן הם חלומות של אמוראים.[דרוש מקור]
רבות מן האגדות יש בהן סוד - קבלה.[דרוש מקור]
פרוש ולימוד האגדה

רבי אלעזר בנו של רבי יוסי הגלילי היה דורש הגדה בשלושים ושתיים מידות. ר' יוחנן אומר משום ר' אלעזר ברבי שמעון: "כל מקום שאתה מוצא דבריו של רבי אליעזר בנו של ר' יוסי הגלילי בהגדה, עשה אוזניך כאפרכסת" (תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף פט, עמוד א).
מאז כתיבת התלמוד והמדרשים התמעטו העוסקים בפירוש האגדה. רוב פרשני התלמוד כתבו מעט מאוד על הסוגיות האגדיות, ורבים מהלומדים נטו ללמוד אותן ברפרוף – ולפעמים אף לדלג עליהן לגמרי, מתוך שימת דגש על תחום ההלכה. בעבר רבים תפסו את אגדות חז"ל כפשוטן, ולא נטו לראות את דבריהם כמשלים לרעיונות עמוקים ונסתרים. הרמב"ם מתאר שבחלק מהעם היו תופסים תמיד את אגדות חז"ל כפשט דבריהם, וכן שהדרשנים היו רגילים לדרוש בפני ההמון את הדרשות כפשוטם מילה במילה. כך תיאר גם רבי יצחק אברבנאל את דרכם של "החכמים האשכנזים", שמפרשים את אגדות חז"ל כפשוטם.
לעומת זאת, הרמב"ם עצמו סבר שאגדות חז"ל נאמרו כמשלים לרעיונות עמוקים. עמדה זו של הרמב"ם היא חלק מן התפיסה הרציונליסטית שלו, ונקודה זו עמדה במוקד של חלק מן הביקורת שהוטחה כנגד התפיסה. עם זאת, כבר לפני הרמב"ם היו ראשונים שכתבו שיש אגדות שכוונתן אינה לפשט דבריהן, ואחרי הרמב"ם הלכו בדרך זו ראשונים רבים נוספים. מאפיין נוסף לדרכו של הרמב"ם וסיעתו הוא פירושים לאגדות בצורה של קירוב דבר האגדה לשכל הישר, כך למשל יתושו של טיטוס מתאר למעשה גידול במוח, או תיאור של פתק שנפל מהשמיים מתאר מחשבה שעברה בראשו של קורא הפתק.
אחרונים חשובים חיברו ביאורים לאגדות חז"ל כמשלים לרעיונות פנימיים, ביניהם ביאורי-אגדות של המהרש"א, המהר"ל, הגר"א, הבן איש חי, והראי"ה קוק; איש איש על-פי דרכו והגותו.
בדורות האחרונים החלה פריחה מחודשת של תחום של פירוש ולימוד האגדה, בעיקר בבתי המדרש המשתייכים לזרם הציונות הדתית – וזאת בעקבות הראי"ה קוק שקרא להחיות את לימוד האגדה, ואף כתב את ספרו עין אי"ה המבאר את האגדות המופיעות בספר עין יעקב על מסכתות ברכות ושבת.
קבצים של מדרשי אגדה

את אגדות חז"ל ניתן למצוא בכמה סוגים עיקריים של כתבים:
אגדה במדרשי תנאים, אגדות המשולבות בששת ספרי הש"ס, מדרשי אגדה אמוראיים, מדרש תנחומא וספרי אוספי מדרשים.
רבים מפרשני המקרא היהודיים כינו את חיבוריהם בשם "מדרש" (כמו מדרש לקח טוב, מדרש רבנו בחיי על התורה). תופעה זו גרמה לבלבול מסוים, במיוחד כיוון שרבים מאותם חיבורים הם גם מקור חשוב לחומר חז"לי, שלא מופיע במקומות אחרים.
לצד החיבורים המקוריים, נערכו גם 'ספרי ליקוט' מסוגים שונים, שליקטו אגדות חז"ל לפי סדר מסוים: לפי סדר המקרא, לפי נושאים, לפי שם הרב שהמאמר מיוחס אליו, או לפי סדר אלפביתי של ציטוטים. אחד הידועים שבהם הוא "ספר האגדה", פרי עבודתם של ביאליק ורבניצקי.
אף שספרות המדרש נכתבה בעיקרה בימי הביניים, נכתבים גם במאה ה-21 פירושים על התורה בסגנון מדרשי, כדוגמת קובץ מדרשים שכתבו נשים בשם "דרשוני" ו"צוהר תעשה לתיבה" של רונן אחיטוב.
קבצים של מדרשי אגדה > מדרש רבה

המדרשים הקרויים "מדרש רבה" הם מן המדרשים הידועים והנלמדים ביותר. אולם למרות הדמיון בשמות, לא מדובר בקובץ מדרשי אחד, אלא בקבצים שנכתבו בתקופות שונות, במקומות שונים ועל ידי מחברים שונים.
בראשית רבה מתוארך למאה השישית. מדרש על חומש בראשית שיש בו באורי מילים ופסוקים והרחבות אגדתיות, חלקן רחוקות מאוד מפשט הפסוקים. משולבים בו גם משלים ואמיתות עממיות. העורך הביא דרשות ממקורות מוקדמים יותר, ובהם המשנה, התוספתא, מדרשי ההלכה ותרגומי המקרא. הוא מצטט גם מן התלמוד הירושלמי, כנראה בגרסה ששונה במקצת מן הגרסה שבידינו. יש המקדימים את עריכתו של מדרש בראשית רבה לתחילת המאה ה-5.
שמות רבה (המאה ה-11 או ה-12)
ויקרא רבה (אמצע המאה ה-7)
במדבר רבה (המאה ה-12)
דברים רבה (המאה ה-10)
שיר השירים רבה (כנראה לפני אמצע המאה ה-9)
רות רבה (כנ"ל)
איכה רבה נמסר בשתי גרסאות, אחת נדפסה ב-1519 בפזארו והשנייה, מהדורת בובר, נערכה על פי כתב יד, והיא זו המצוטטת בשולחן ערוך ובמקורות נוספים. המדרש נערך כנראה במאה ה-5.