stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישתבח
נוסחים

בנוסח עדות המזרח מוסיפים בשבת ויום טוב לפני אמירת ישתבח את המילה "ובכן" וכן בנוסח ספרד כשיטת השערי תשובה, כדי להפסיק בין נשמת כל חי לישתבח.
בשולחן ערוך כתוב שאומרים "מלך מהולל בתשבחות" כמו בברכת ברוך שאמר. אמנם במשנה ברורה הביא שהנוסח "מלך גדול בתשבחות", כך גם הנוסח בסידור רב עמרם גאון, ברש"י ובתוספות. וכך אומרים בנוסח אשכנז. בנוסחים האחרים צרפו את שניהם ל"מלך גדול ומהולל בתשבחות".
יש שטענו לומר "חי העולמים" בצירי ויש שאמרו בפתח, וגם לדעה השנייה אומרים "העולמים" עם ה', על שני עולמות הזה והבא.
בסיום הברכה נוהגים הספרדים להוסיף אמן ומוזכרת דעה זו בגמרא "כל העונה אמן אחר ברכותיו הרי זה משובח" וביארו כמה ראשונים בדברי הגמרא שהכוונה היא אחר סוף סדרת ברכות כגון ברכותיהם של פסוקי דזמרא. וכתבו התוספות שלא נהגו לענות אמן אחר עצמו אלא בברכת בונה ירושלים שבברכת המזון, וזהו מנהג המתפללים בנוסח אשכנז.
מבנה הברכה

בספרות הגאונים נזכר שיש בברכה זו שמונה עשרה לשונות שבח, כנגד שמונה עשרה ברכות התפילה. ישנם אחרונים שמנו בברכה זה יש שלושה עשר לשונות שבח (ולא מנו את "ברכות והודאות"), כנגד שלוש עשרה מידות. האבודרהם מנה חמש עשרה כנגד שירי המעלות, תיבות של ברכת כהנים ולשונות הקדיש.
ברכת ישתבח אינה פותחת בברוך כיוון שסמוכה לחברתה (ברוך שאמר), ששניהם נתקנו על פסוקי דזמרא (למעט לשיטת הסדר היום שישתבח נתקן רק על שירת הים, שבכוחו בקע ים), ולכן פסוקי דזמרא אינם נחשבים הפסק כמו ברכה אחרונה של קריאת שמע והלל שאינה מתחלת בברוך מטעם זה. אמנם ברכת ישתבח אינה כפופה לברכת ברוך שאמר, ואף אם לא אמר ברוך שאמר יכול לומר ישתבח. וגם כשאמר אותה לבד אינו פותח בה בברוך כיוון שלא נתקנה כך.
לנוסחת המוסתערבים ולנוסח הבלדי מזכירים בה גם "מלכות".
מנהגים שונים

בעת אמירת ישתבח נוהגים האשכנזים לעמוד, על פי פסק הרמ"א, מפני מעלת ישתבח, מפני שהיא סיום של ברכת ברוך שאמר, או כדי שלא יצטרך להפסיק בין ישתבח לקדיש בשביל לעמוד. אולם לפי השולחן ערוך וכן נוהגים יהדות המזרח רק השליח ציבור מחויב לעמוד בישתבח. בשערי תשובה הביא שיש שנהגו דווקא לשבת בישתבח, על פי הקבלה.
יש הטוענים על פי הקבלה, שצריך לומר את כל שבחי ישתבח בנשימה אחת. אולם ביסוד ושורש העבודה טוען בדעת ספר הזוהר שאין צורך ואף אסור לומר בנשימה אחת כיוון שאת פסוקי דזמרא צריך להגיד בנחת, רק לא להפסיק.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף קי"ח, עמוד א' לפי ספר המנהיג על הלכות תפילה.
↑  הל' תפילה סי' ד.
↑  טל תורה, מנחות, לו, א.
↑  אורח חיים סימן נא
↑  בשם האגודה (שכתב רבי אלכסנדרי זוסלין הכהן) ברכות דף קעז
↑  עמוד לב
↑  סימן קכב.
↑  סידור חכמי אשכנז על הברכה.
↑  הנוסח כבר מובא על שבת בסידור רב עמרם גאון
↑  על מסכת תענית, דף ז', עמוד א'
↑  תוספות על תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף נ"ט
↑  ראו תוספות תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף מ"ה, עמוד ב'.
↑  אוצר הגאונים ברכות ד ב
↑  בן איש חי על פרשת ויגש טו.
↑  סידור הרוקח
↑  עמוד קיח
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן נ"ד, סעיף א' והמשנה ברורה, סימן נ"ד, סעיף קטן א'.
↑  באור הלכה סימן נג, אמנם לשיטת הב"י והט"ז שם אינו יכול לומר ישתבח כשלא אמר ברוך שאמר.
↑  אגרות משה אורח חיים סימן נג
↑  המפה על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן נ"ג
↑  ב"ח אורח חיים נג
↑  יעב"ץ בסידורו
↑  לבושי שרד בדעת המגן אברהם
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן נ"ג, סעיף א'
↑  מגן אברהם תחילת סימן נג
↑  וכן דעת החיי אדם כלל יח ד בשם הגאון מווילנה
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
מרואן דווירי

אין תמונה חופשית
מרואן דווירי (בערבית:  مروان دويري) (נולד ב-1953) הוא פסיכולוג ערבי-ישראלי, פרופסור מן המניין לפסיכולוגיה במכללת אורנים.
ביוגרפיה

בשנת 1975 סיים דווירי תואר ראשון בפסיכולוגיה וחינוך מאוניברסיטת חיפה. בשנת 1978 סיים תואר שני בפסיכולוגיה קלינית ובשנת 1991 סיים תואר דוקטור מהפקולטה לרפואה בטכניון. עבודת הדוקטורט שלו, בהנחיית פרופסור הלל פרת, הייתה בנושא "שימוש בפוטנציאלים מעוררים לבדיקת הקשב, ההכחשה, והסחת הדעת בקרב רפרסיביים וסנסטיביים בזמן ציפייה לאיום פיזי".
בין השנים 1990 ל-1994 היה מרצה במחלקה להוראת המדעים בטכניון. בין השנים 1994 ל-1997 היה מרצה לפסיכולוגיה ב-Nova Southeastern University בפלורידה. בין השנים 2000 ל-2005 היה מרצה לייעוץ חינוכי בפקולטה לחינוך באוניברסיטת חיפה. בשנת 2000 החל ללמד במכללת אורנים, בשנת 2005 קיבל דרגת פרופסור חבר וב-2012 קיבל דרגת פרופסור מן המניין.
במחקר שנעשה ב-2008 באוניברסיטת קולומביה בארצות הברית התברר שפרופ' דווירי היה בין 10 החוקרים התורמים ביותר בעולם למחקר בפסיכולוגיה הבין-תרבותית.
דווירי הוא פסיכולוג קליני מומחה ומדריך בפסיכולוגיה רפואית, חינוכית והתפתחותית. הוא מפעיל קליניקה ומקבל מטופלים בנצרת. תחומי המחקר שלו כוללים פסיכולוגיה בין תרבותית, הערכה פסיכולוגית והורות. כתב מספר ספרים ועשרות מאמרים בכתבי עת מדעיים.
משנת 2004 דווירי הוא חבר בהנהלת ארגון עדאלה ובשנת 2005 נבחר לתפקיד יושב ראש הארגון. בשנת 2007 היה בין החותמים על הצהרת חיפה. בשנת 1990 הקים את ארגון העובדים הערבים בבריאות הנפש.
ב-2005 קיבל דרגת פרופסור חבר, וב-2012 קיבל דרגת פרופסור מן המניין על תרומתו לפסיכולוגיה.
מספריו

Dwairy, M. (1998).Cross-cultural counseling: the Arab-Palestinian case, Haworth Press., 1998
Dwairy, M. (2006).Counseling and psychotherapy with Arabs and Muslims: a culturally sensitive approach, Teachers College Press, 2006
Dwairy, M. (2015). From psycho-analysis to culture-analysis. London, Palgrave Macmillan Press.
הערות שוליים

↑  אפרת זמר, חוקר ישראלי ברשימת עשרת הטובים בעולם, באתר nrg‏, 28 באוקטובר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007375607405171  BIBSYS: 11059428  BnF: cb17033194x (data)  CiNii: DA18286628  GND: 1099915902  ISNI: 0000 0000 3540 8373  LCCN: n97088202  NTA: 217513603  ORCID: 0000-0003-4889-5766  VIAF: 28818699   WorldCat (עם VIAF): 28818699
מרדכי סגל

ערך זה עוסק במייסד סמינר הקיבוצים. אם התכוונתם לרבה של טיקטין, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בדצמבר 1903 אוקראינה
 פטירה:  22 במרץ 1991 (בגיל 87) ישראל
 מדינה:  ישראל 
 
מרדכי סגל (25 בדצמבר 1903–22 במרץ 1991) היה איש חינוך ישראלי, מייסד סמינר הקיבוצים ומהאבות המייסדים של החינוך הקיבוצי בישראל.
ביוגרפיה

סגל נולד ב-25 בדצמבר 1903 בעיירה אוריניין שאוקראינה למשפחה חסידית. למד בבית ספר יהודי מודרני ואחר כך עבד בבית יתומים פולני. אחר כך עבר עם משפחתו לארצות הברית, שם השלים את לימודיו התיכוניים והחל ללמוד פילוסופיה, היסטוריה וחינוך באוניברסיטה. בשנת 1925 עלה ארצה והתקבל לגדוד העבודה בפלוגת כפר גלעדי. עבד בחקלאות במשך 7 שנים עד שנקרא בשנת 1931 להחליף את המורה השכיר. הוא נשלח ללימודים במכון הביולוגי-פדגוגי ברחוב יהודה הלוי בתל אביב, בהנהלת הזואולוג ואיש החינוך יהושע מרגולין, ואחר כך חזר לכפר גלעדי וניהל שם את בית הספר המקומי במשך שבע שנים.
בשנת 1939 הקים את סמינר הקיבוצים ועמד בראשו במשך שנים רבות. באותה התקופה גם עבר לקיבוץ גבעת חיים. בשנת 1973, כשהוא בן 70, פרש מניהול הסמינר והתמסר לעריכת השנתון "החינוך וסביבו" שיסד, ולעבודה בתו"ם - מרכז לתיעוד ולמעקב של החינוך הקיבוצי. בשנת 1991 נפטר, כשהוא בן 88 ונקבר בבית הקברות של קיבוץ גבעת חיים מאוחד.
חייו האישיים

נישא תחילה ליטה לבית קלייר וממנה היה אב לרחל ולאהרן (שנפל באימון טיס). נישואיו השניים היו ללינה לבית רוזנצוויג וממנה היה אב למיכל, רות ונעמי. סופרת הילדים מיריק שניר היא נכדתו, בתה של בתו רחל רבינוביץ מכפר גלעדי.
מספריו

מסות בחינוך, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1955
ערכי מקרא ערכי אדם, (איור : מרסל ינקו - י"ב ציורים), הוצאת סמינר הקיבוצים, 1959
משמעות הלמידה: עיונים בתורות דיואי, מונטסורי, פיאז'ה, בהקשר לשאלות התקופה, הוצאת הד הגן, 1970
אורחות חינוך, הוצאת הקבוץ המאוחד, 1992
לקריאה נוספת

אייל כפכפי, כשתילי זיתים - שיטת התהליכים : משנתו החינוכית שלמרדכי סגל ויישומה בבתי הספר של הקיבוץ המאוחד, כתב העת דור לדור, 1998.
מנחם שיפר

מנחם שיפר (Menahem Max Schiffer; ‏ 24 בספטמבר 1911 - 11 בנובמבר 1997) היה מתמטיקאי ממוצא יהודי-גרמני אשר שימש כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת סטנפורד.
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בספטמבר 1911 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  11 בנובמבר 1997 (בגיל 86) פאלו אלטו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Menahem Max Schiffer 
 ענף מדעי:  מתמטיקה, אנליזה מרוכבת, משוואה דיפרנציאלית חלקית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרידריך וילהלם (1933)  האוניברסיטה העברית בירושלים (1938) 
 מנחה לדוקטורט:  מיכאל פקטה 
 מוסדות:  אוניברסיטת סטנפורד (1951–1977)  אוניברסיטת פרינסטון (1949–1950)  אוניברסיטת הרווארד (1946–1949)  האוניברסיטה העברית בירושלים (1938–1946)  האוניברסיטה העברית בירושלים (1950–1951) 
 תלמידי דוקטורט:  Hubert Halkin, Donald Keith Krecker, Richard George Kellner, Barnabas Bernard Hughes, Andrew Neal Harrington, Douglas James Nelson, Daniel Bernard Pouquet-Barthez, Ralph Hugh Pennington, Keith Alden Rose, Donald Ray Snow, Gerald Spencer Goodman, William Hamblin Barker, ג'ורג' פ. ד. דאף, Dennis Hejhal, James Watson Burrows, Duane William DeTemple, James Wilson Daniel, John Lewis Troutman, Yusuf Avci, Frank Bartlett Thiess 
 צאצאים:  Dinah Singer
ביוגרפיה

שיפר נולד ב-24 בספטמבר 1911 בברלין שבגרמניה למשפחה יהודית.
הוא סיים את לימודיו בתיכון בשנת 1930 והחל ללמוד באוניברסיטת הומבולדט שבברלין (נקראת גם אוניברסיטת פרידריך וילהלם) באותה השנה, בכוונה להתמחות בפיזיקה. הוא היה תלמידם של הפיזיקאים מקס פון לאואה, ולטר נרנסט וארווין שרדינגר, ובנוסף למד מתמטיקה מהמתמטיקאים ארהרד שמידט, ישי שור ולודוויג גאורג ביברבך. במהלך לימודיו, החליט שיפר לשנות את מקצוע ההתמחות שלו למתמטיקה.
עקב רדיפתם של הנאצים לאקדמאים יהודיים בגרמניה, נאלץ שיפר לעזוב את ברלין ובשנת 1934 עלה לארץ ישראל. הוא סיים תואר שני באוניברסיטה העברית שבירושלים בשנת 1934. התואר התבסס על מאמר שכתב ופרסם בגרמניה, "משפטים סופיים של תאוריה בלתי משתנה" (Finiteness Theorems of Invariant Theory). בשנת 1938 סיים דוקטורט בהנחיית מיכאל פקטה.
שיפר המשיך לעבוד באוניברסיטה העברית עד שנת 1946, ועבר לארצות הברית בשנה זו כאשר מונה למרצה מחקר באוניברסיטת הרווארד. הוא שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת פרינסטון משנת 1949 עד 1950, אז גם הוזמן לקונגרס הבינלאומי של מתמטיקאים של שנת 1950 שנערך בקיימברידג' (הוא הוזמן שוב בשנת 1958). שיפר חזר לאוניברסיטה העברית בשנת 1950, שם התמנה לפרופסור למתמטיקה. לאחר שנה בישראל, חזר שיפר לארצות הברית בשנת 1951, לאוניברסיטת סטנפורד, שם מונה כפרופסור למתמטיקה ב-1 בספטמבר 1952. הוא כיהן כיושב ראש המחלקה למתמטיקה משנת 1954 עד 1959.
שיפר זכה בהצטיינויות רבות: בשנת 1968 היה נבחר האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולמדעים, ובשנת 1970 הוא הוזמן להיות חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. בשנת 1976 נבחר כאחד ממקבלי פרס הדיקן להוראה בבית הספר למדעי הרוח והחיים שבאוניברסיטת סטנפורד.
במהלך הקריירה שלו כמתמטיקאי, חיבר ופרסם 135 פרסומים, כולל 4 ספרים, ועם כ-40 מחברים שונים.
בשנת 1937 נישא לפניה רבינוביץ' בירושלים. בתם היחידה, דינה סינגר, היא ביולוגית מולקולרית.
שיפר נפטר ב-11 בנובמבר 1997 בקליפורניה שבארצות הברית.
תרומתו למחקר

תרומתו של שיפר ניכרה בתחומים רבים במתמטיקה ובפיזיקה. ספריו ומאמריו משמשים כבסיס לתחומים אלו, ומעלים רעיונות ושיטות להתייחסות ולפתרון בעיות.
בשנת 1938 סיים שיפר דוקטורט בנושא ייצוג קונפורמי ופונקציות אוניוולנטיות (Conformal Representation and Univalent Functions). התזה של שיפר הציגה את מה שמכונה כיום "וריאציית שיפר" – פיתוח "חשבון הווריאציות" כדי לאפשר יישום של שיטות וריאציה באופן שיטתי לבעיות גאומטריות בניתוח מורכב.
בשנת 1953, פרסם שיפר יחד עם סטפן ברגמן את הספר "פונקציות ליבה ומשוואות דיפרנציאליות אליפטיות בפיזיקה מתמטית" (Kernel functions and elliptic differential equations in mathematical physics). ספר זה מתמקד בתאוריה של בעיות ערך הגבול במשוואות דיפרנציאליות חלקיות, שממלאות תפקיד מרכזי בתחומים שונים של מתמטיקה טהורה ויישומית, פיזיקה תאורטית והנדסה. הוא דן בחלק מן התאוריה מנקודת מבט אחידה ומספק מבוא שיטתי לכל ענף של היישומים שהוא מכיל.
בשנת 1954, פרסם שיפר עם דונלד ספנסר את הספר "פונקציונליות סופית של משטחי רימן" (Functionals of finite Riemann surfaces). ספר זה, המתמקד במשטחי רימן הסופיים, שמבוססים על הרצאותיהם של שיפר וספנסר משנת 1949 עד 1950 באוניברסיטת פרינסטון, הוא ספר בסיסי שבו מוצג מידע על התפתחות התאוריה הקלאסית לאורך קווים היסטוריים, בחינת שיקולים גאומטריים ופיזיים, משפטי הקיום למשטחי רימן סופיים והקשרים בין דיפרנציאליים, וכן בדיקת הפרשי הבינריים, משטחים המוטבעים על משטח נתון, מפעילים אינטגרליים, וריאציות של משטחים והתפקודים שלהן.
בשנת 1965, פרסם שיפר, יחד עם רונלד אדלר ומוריס באזין, פרסם את הספר "הקדמה ליחסות כללית" (Introduction to general relativity). ספר זה מתאר בקצרה את התאוריה.
שיפר כתב על נושאים רבים נוספים בתחום, אך פרסומים אלו הם החשובים ביותר ותרומתם למחקר היא המשמעותית ביותר.
מבחר מכתביו

עם דונלד ספנסר: תחומי המקדם של פונקציות פשוטות (The coefficient regions of schlicht functions), סטנפורד, 1949
עם סטפן ברגמן: פונקציות ליבה ומשוואות דיפרנציאליות אליפטיות בפיזיקה מתמטית (Kernel functions and elliptic differential equations in mathematical physics), אקדמיק פרס, 1953
עם דונלד ספנסר: פונקציונליות סופית של משטחי רימן (Functionals of finite Riemann surfaces), פרינסטון, 1954
עם רונלד אדלר ומוריס באזין: הקדמה לתורת היחסות הכללית (Introduction to general relativity), מק'גרו היל, 1965
עם לאון בוודן: תפקיד המתמטיקה במדע (The role of mathematics in science), האיגוד המתמטי של אמריקה, 1984
עם פיטר דורן: פונקציות רובין ועיוות יכולת תחת מיפוי קונפורמי (Robin functions and distortion of capacity under conformal mapping), 1993
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Schiffer Biography
1 2 3 4 5  Memorial Resolution, Menahem Max Schiffer (1911–1997), Stanford University
↑  Google Books - Kernel Functions and Elliptic Differential Equations in Mathematical Physics
↑  Google Books - Functionals of Finite Riemann Surfaces
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277394205171  BnF: cb12368224p (data)  GND: 1026135087  ISNI: 0000 0001 1844 939X  LCCN: nr95012463  LNB: 000116252  MGP: 23607  NKC: uk20191049921  NTA: 07037533X  SUDOC: 111360501  VIAF: 64084684   WorldCat (עם VIAF): 64084684
מישל קליף

| --- | --- |

 לידה:  2 בנובמבר 1946 קינגסטון, ג'מייקה
 פטירה:  12 ביוני 2016 (בגיל 69) סנטה קרוז, קליפורניה
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אפרו-אמריקאים 
 עיסוק:  סופרת
 מקום לימודים:  קולג' וגנר, אוניברסיטת לונדון 
 שפות היצירה:  אנגלית
 תחום כתיבה:  סיפורת, שירת פרוזה
 נושאי כתיבה:  פוסט-קולוניאליזם, פמיניזם, לסביות, גזענות
 יצירות בולטות:  Abeng, No Telephone to Heaven 
 בן או בת זוג:  אדריאן ריץ' 
 
מישל קרלה קליף (באנגלית: Michelle Carla Cliff; ‏2 בנובמבר 1946 - 12 ביוני 2016) הייתה סופרת אמריקאית ממוצא ג'מייקני, אשר בין יצירותיה הבולטות כלולות Abeng, No Telephone to Heaven, ו-Free Enterprise.
קליף כתבה גם סיפורים קצרים, שירי פרוזה, וביקורת ספרותית. עבודותיה חוקרות את סוגיות הזהות המורכבות הנובעות מפוסט-קולוניאליזם, כמו גם את הקושי בהבניית זהות אינדיבידואלית, אותנטית, על אף מבני גזע ומין. קליף הייתה לסבית, ובת זוגה של המשוררת אדריאן ריץ'.
ביוגרפיה

קליף נולדה בקינגסטון, ג'מייקה, ובשנת 1946, בגיל שלוש, עברה עם משפחתה לניו-יורק. את השכלתה רכשה במכללת וגנר ובמכון ורבורג באוניברסיטת לונדון. היא החזיקה במספר משרות אקדמיות, כולל בטריניטי קולג' ובאוניברסיטת אמורי.
קליף הייתה בין התורמות לאנתולוגיית הפמיניזם השחור משנת 1983 Home Girls. בשנת 1993 היא פרסמה את ספרה הראשון על פעילותה של מרי אלן פלזנט.
מ-1999, קליף התגוררה בסנטה קרוז, קליפורניה, עם בת זוגה, המשוררת אדריאן ריץ'. השתיים היו ביחד משנת 1976; ריץ' נפטרה בשנת 2012.
קליף נפטרה בביתה ב-12 ביוני 2016, כתוצאה מסרטן הכבד.
עבודות > סיפורת

2010: Into the Interior. Novel. University of Minnesota Press
2009: Everything is Now: New and Collected Stories. Short stories. University of Minnesota Press
2004: Free Enterprise: A Novel of Mary Ellen Pleasant. Novel, City Lights Publishers
1998: The Store of a Million Items (New York: Houghton Mifflin Company). Short stories
1993: Free Enterprise: A Novel of Mary Ellen Pleasant (New York: Dutton). Novel
1990: Bodies of Water (New York: Dutton). Short stories
1987: No Telephone to Heaven (New York: Dutton). Novel (sequel to Abeng)
1985: Abeng (New York: Penguin). Novel
עבודות > שירת פרוזה

1985: The Land of Look Behind and Claiming (Firebrand Books).
1980: Claiming an Identity They Taught Me to Despise (Persephone Press).
עבודות > עריכה

1982: Lillian Smith, The Winner Names the Age: A Collection of Writings (New York: Norton).
עבודות > עיון ושונות

2008: If I Could Write This in Fire. Non-fiction collection. University of Minnesota Press
1982: "If I Could Write This in Fire I Would Write This in Fire", in Barbara Smith, ed., Home Girls: A Black Feminist Anthology (New York: Kitchen Table: Women of Color Press).
1994: "History as Fiction, Fiction as History", Ploughshares, Fall 1994; 20(2-3): 196-202.
1990: "Object into Subject: Some Thoughts on the Work of Black Women's Artists," in Gloria Anzaldúa, ed., Making Face, Making Soul/Haciendo Caras: Creative and Critical Perspectives by Women of Color (San Francisco: Aunt Lute), pp. 271–290.
הערות שוליים

↑  Agatucci, Cora (1999). "Michelle Cliff (1946-)".  In Nelson, Emmanuel S. (ed.). Contemporary African American Novelists: A Bio-Bibliographical Critical Sourcebook. Westport, CT: Greenwood Press. p. 95. ISBN 0-313-30501-3. נבדק ב-30 במאי 2010. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Lisa Diedrich, "Michelle Cliff", Postcolonial Studies @ Emory University.
↑  "Adrienne Rich, 1929-", a time line, credited as "Page by Chelsea Hoffman, Fall 1999", at the Drew University Women's Studies Program website.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271519905171  BnF: cb14559111q (data)  CiNii: DA05452189  GND: 119542196  ISNI: 0000 0001 1001 8763  LCCN: n78018920  NKC: jx20091210004  NTA: 071913599  SNAC: w6321xwn  SUDOC: 059550066  VIAF: 103611962   WorldCat (עם VIAF): 103611962
מרגרט הארווד

| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1885 ליטלטון, ארצות הברית 
 פטירה:  6 בפברואר 1979 (בגיל 93) בוסטון, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  ליטלטון 
 מקום לימודים:  מכללת רדקליף  אוניברסיטת קליפורניה 
 מוסדות:  Maria Mitchell Observatory 
 פרסים והוקרה:  תואר אקדמי לשם כבוד  פרס אנני ג'אמפ קאנון (1962) 
 
מרגרט הארווד (באנגלית: Margaret Harwood; 19 במרץ 1885 – 6 בפברואר 1979) הייתה אסטרונומית אמריקאית, זוכת פרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה. המנהלת הראשונה של מצפה הכוכבים מריה מיטשל (אנ'), והייתה האישה הראשונה שעמדה בראש מצפה כוכבים. בנוסף, הייתה האישה הראשונה שזכתה בדוקטורט של כבוד מאוניברסיטת אוקספורד שבאנגליה. האסטרואיד "7040 הארווד" קרוי על שמה.
קורות חיים

הארווד נולדה ב-1885 בליטלטון שבמסצ'וסטס, ארצות הברית לאמילי אוגוסטה גרין הארווד, והרברט ג'ון הארווד.
הארווד סיימה תואר ראשון באסטרונומיה במכללת רדקליף בשנת 1907, ובשנת 1916 סיימה תואר שני באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, גם הוא באסטרונומיה. לאחר שסיימה את לימודי התואר הראשון היא עבדה כאחת מ-"מחשבות הרווארד" ובשנת 1912 הייתה הזוכה הראשונה במענק בשווי $1,000 של איגוד "מריה מיטשל". כחלק ממענק מחקר זה, עברה הארווד לננטקט שבמסצ'וסטס בכדי לעבוד במצפה הכוכבים של האגודה. ארבע שנים לאחר מכן, ב-1916, מונתה הארווד למנהלת המצפה, ונשארה בתפקיד זה למשך ארבעים ואחת שנים.
בין השנים 1912–1916, כאשר עבדה הארווד במצפה כחלק מאותו מענק שנתי בו זכתה ארבע פעמים ברצף, שנותיה היו מחולקות לחצי: בחצי הראשון של השנה, היא עבדה במצפה הכוכבים של מכללת הרווארד, ובחצי השני במצפה "מריה מיטשל".
לאחר פרישתה הרשמית בשנת 1957, חזרה הארווד לעבוד בשנית במצפה הכוכבים של מכללת הרווארד למשך 20 שנים נוספות, עד לפטירתה ב-1979. הארווד קבורה בבית הקברות ווסטלאון שבליטלטון.
קריירה

במהלך שנותיה במצפה הכוכבים "מריה מיטשל" חקרה הארווד בעיקר כוכבים משתנים, כאשר תחום התמחותה העיקרי היה פוטומטריה.
במהלך תקופה זו במשך ששת החודשים בהם לא עבדה הארווד במצפה "מריה מיטשל", ובמהלך השנים 1907–1912, עבדה הארווד בנוסף לעבודתה כעוזרת לאדוארד פיקרינג במכללת הרווארד, וגם כמורה למדעים במספר בתי ספר ברחבי העיר.
בשנת 1917 גילתה הארווד את האסטרואיד "886 וושינגטוניה", כארבעה ימים לפני שהתגלה באופן רשמי על ידי ג'ורג' פטרס. פטרס הוכר כמגלה האסטרואיד מכיוון שבאותה התקופה, לא היה נחשב זה לנאות שתגלית שכזו תיוחס לאישה. חרף חוסר ההכרה, החליטה הארווד לשלוח את תמונות ממצאיה לפטרס כדי שיוכל לכלול אותן בפרסום מחקרו.
בתקופתה כמנהלת מצפה הכוכבים בננטקט נהגה הארווד לקיים "ימים פתוחים" בהם יכלו מבקרים לבוא למצפה ולצפות בכוכבים, ואף ללמוד כיצד להשתמש בסקסטנט ואיך לנווט בעזרת הכוכבים.
מעבר לעבודתה במצפה הכוכבים בננטקט, שירתה הארווד כיועצת לאיגוד האסטרונומיה האמריקאי בין השנים 1927 - 1930. בנוסף, השתתפה באגודות מדעיות רבות ביניהן האגודה האמריקאית לקידום המדע ובאגודה האסטרונומית המלכותית והייתה לאישה הראשונה שהורשתה להיכנס למצפה הר וילסון, שהיה באותה התקופה מצפה הכוכבים הגדול ביותר בעולם. במהלך מלחמת העולם השנייה, לימדה הארווד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בבקרים, ובערבים לימדה חיילים בחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית ניווט. בנוסף, לקחה חלק במועצת בתי הספר של ננטקט בין השנים 1936 - 1940, ובין השנים 1925 - 1927 הייתה חברה בחבר הנאמנים של בית חולים בננטקט. בין השנים 1918–1922 התנדבה לעבוד שירות בצלב האדום.
פרסים והוקרה

בשנת 1960, כאשר גילה צוות חוקרים מקליפורניה את האסטרואיד 7040, הוחלט לקרוא לו “7040 Harwood” כאות הוקרה לפועלה של מרגרט הארווד. אחת הסיבות שהביאו לכך שהוחלט לקרוא לאסטרואיד 7041 “7041 Nantucket” היא שהארווד רצתה לקרוא כך לאסטרואיד 886, לו הייתה מקבלת את ההזדמנות לעשות זאת. בשנת 1962 זכתה הארווד בפרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה. הארווד קיבלה מדליה מקולג' רדקליף על הישגיה.
הערות שוליים

↑  Dava Sobel, The glass universe : how the ladies of the Harvard Observatory took the measure of the stars, New York, New York, 2016, עמ' 288, ISBN 978-0-670-01695-2
1 2 3 4  Margaret Harwood - Scientist of the Day, Linda Hall Library, ‏2020-03-19 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3  Nantucket’s Daring Daughters: A Brief Look at Margaret Harwood, Nantucket Chronicle
1 2 3 4 5  Elizabeth H. Oakes, Encyclopedia of world scientists, Rev. ed, New York: Facts on File, 2007, עמ' 309–310, ISBN 978-1-4381-1882-6
1 2 3  Notable women in the physical sciences : a biographical dictionary, Westport, Conn.: Greenwood Press, 1997, עמ' 176, ISBN 0-313-29303-1
1 2 3 4  Thomas Clark, Littleton astronomer Margaret Harwood remembered for achievements, Wicked Local (באנגלית אמריקאית)
1 2 3 4  Lutz D. Schmadel, Dictionary of minor planet names, 5th rev. & enl. ed, Berlin: Springer, 2003, עמ' 80, 572, ISBN 978-3-540-29925-7
1 2  Blaine P. Freidl, Familiar Places Go to Outer Spaces, The Washington Post, ‏5 ביוני 1980
↑  Paul Murdin, Rock legends : the asteroids and their discoverers, Switzerland, 2016, עמ' 84–85, ISBN 978-3-319-31836-3
↑  Jane Lancaster, Making time : Lillian Moller Gilbreth--a life beyond "Cheaper by the dozen", Boston: Northeastern University Press, 2004, עמ' 187, ISBN 1-55553-612-3
↑  Meetings of the AAS: 1927-1932 | Historical Astronomy Division, אתר איגוד האסטרונומיה האמריקאי – מחלקת האסטרונומיה ההיסטורית
↑  (7040) Harwood, IAU Minor Planet Center
↑  Annie Jump Cannon Award in Astronomy, American Astronomical Society
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 8988 2849  NTA: 160607221  VIAF: 283372171   WorldCat (עם VIAF): 283372171
מלי שחורי ביטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1961 (בת 64 בערך) אבן מנחם, ישראל 
 ענף מדעי:  קרימינולוגיה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 מוסדות:  אוניברסיטת אריאל בשומרון 
 
מלי שחורי ביטון (נולדה בשנת 1961) היא פרופסור לקרימינולוגיה ומרצה בחוג לקרימינולוגיה. בין השנים 2013-2020 הייתה סגנית הרקטור באוניברסיטת אריאל.
מכתביה > דוחות מחקר

אידיסיס, י' ושחורי, מ' (2009) (תרומה שווה). מרכז יום לטיפול בעברייני מין בקהילה. ירושלים: המוסד לביטוח לאומי, מנהל המחקר והתכנון והאגף לפיתוח שירותים.
שחורי, מ'. ווייס, י'. (2010). קבוצות טיפול בשירות המבחן למבוגרים: בחינת מאפייני אישיות ותרומת הטיפולים, שירות מבחן למבוגרים.
שחורי ביטון, מ' (2012). המרכז לטיפול בעברייני מין בקהילה: הערכת טיפול ומעקב אחר בוגרי המרכז. ירושלים: קשת (קדום שרותי תקון).