stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוי קין
הערות שוליים

↑  מערכת וואלה! ספורט‏, רוי קין התפטר במפתיע מתפקיד עוזר מאמן אסטון וילה, באתר וואלה, 28 בנובמבר 2014
| נבחרת אירלנד – מונדיאל 1994 |
| --- | --- | --- |
|  1 בונר •  2 ארווין •  3 פלאן •  4 מורן •  5 מקגראת' •  6 קין •  7 טאונסנד •  8 ר.הוטון •  9 אולדרידג' •  10 שרידאן •   11 סטונטון •  12 ג קלי • 13 קרנגן •  14 באב • 15 קווין • 16 קסקרינו • 17 מק'גולדריק • 18 ווילאן • 19 מק'לפלין • 20 ד. קלי • 21 מק'אטיר • 22 קלי ג'וניור • מאמן: צ'רלטון |  1 בונר •  2 ארווין •  3 פלאן •  4 מורן •  5 מקגראת' •  6 קין •  7 טאונסנד •  8 ר.הוטון •  9 אולדרידג' •  10 שרידאן •   11 סטונטון •  12 ג קלי • 13 קרנגן •  14 באב • 15 קווין • 16 קסקרינו • 17 מק'גולדריק • 18 ווילאן • 19 מק'לפלין • 20 ד. קלי • 21 מק'אטיר • 22 קלי ג'וניור • מאמן: צ'רלטון | אירלנד |
| נבחרת אירלנד – מונדיאל 2002 |
| --- | --- | --- |
|  1 גיבן •  2 פינאן •  3 הרטה •  4 קנינגהאם •  5 סטונטון •  6 רוי קין •  7 מק'אטיר •  8 הולנד •  9 דאף •  10 רובי קין •   11 קילבן •  12 קינסלה • 13 קונולי •  14 ברין • 15 דאן • 16 קיילי • 17 קווין • 18 קלי • 19 מוריסון • 20 אובריאן • 21 ריד • 22 קרסלי • 23 קלי ג'וניור • מאמן: מק'קרתי |  1 גיבן •  2 פינאן •  3 הרטה •  4 קנינגהאם •  5 סטונטון •  6 רוי קין •  7 מק'אטיר •  8 הולנד •  9 דאף •  10 רובי קין •   11 קילבן •  12 קינסלה • 13 קונולי •  14 ברין • 15 דאן • 16 קיילי • 17 קווין • 18 קלי • 19 מוריסון • 20 אובריאן • 21 ריד • 22 קרסלי • 23 קלי ג'וניור • מאמן: מק'קרתי | אירלנד |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007436488605171  PLWABN: 9810625193505606  GND: 173614914  ISNI: 0000 0000 4570 239X  LCCN: n2001096065  NDL: 00935685  NTA: 242642659  VIAF: 19032284   WorldCat (עם VIAF): 19032284
דייוויד גודמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בפברואר 1958 (בן 66)
 הישג בולט:  אלוף העולם לצעירים 1975
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן בינלאומי משנת 1983
 מד כושר נוכחי:  2405 (לא פעיל)
 השכלה:  קיבל קולג', אוקספורד, תיכון לטימר 
 מקצוע נוסף:  עיתונאי
 מדינה:  בריטניה
 
דייוויד גודמן (באנגלית: David Goodman;‏ נולד ב-25 בפברואר 1958 בריטניה) הוא שחמטאי יהודי-בריטי בדרגת אמן בינלאומי. היה אלוף העולם לצעירים בשנת 1975.
קורות חיים

בשנת 1975 הוא זכה באליפות העולם צעירים (עד גיל 18).
בנבחרת אנגליה בשחמט שכללה בין היתר גם ג'ון ספילמן וג'ונתן מסטל הוא זכה באליפות העולם לגיל עד 26 בשנת 1978 ובאליפות העולם לסטודנטים בשנת 1977 סיים במקום השלישי.
בשנת 1983 הוענקה לו דרגת אמן בינלאומי. זמן קצר לאחר מכך הוא הפסיק להשתתף בתחרויות באופן תדיר.
גודמן סיים לימודים באוניברסיטת אוקספורד ועבר לקריירה של עיתונאי.
גודמן היגר לארצות הברית ועובד כמאמן שחמט.
כפר ביקרתם

כפר ביקרתם הוא מיזם של משרד התיירות, המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל והרשות לפיתוח הגליל, לעידוד התיירות ביישובי הדרוזים והצ'רקסים בישראל.
הפרויקט מתקיים במועדים שונים לאורך השנה בישובי הדרוזים בגליל ובכרמל, ובשני ישובי הצ'רקסים שבישראל:כפר כמא וריחאניה. במסגרת הפרויקט מתקיימים ביישובים אלה סיורים חינמיים מודרכים, ומופעי פולקלור ומורשת.
המיזם החל כקמפיין של משרד התיירות בשנת 2010 לעידוד התיירות ביישובים אלה.
במסגרת המיזם נחשפים המבקרים להיסטוריה ולתרבות של הדרוזים והצ'רקסים בישראל.
גלריה

משתתפי סיור בעספיא
סיור במרכז כרמל למורשת הדרוזית בעספיא
סיור בירכא
הערות שוליים

↑  יסמין גיל, במסעדה דרוזית כפר ביקרתם?, באתר כלכליסט, 2 במאי 2010
אליעזר גרינברג

| --- | --- |

 לידה:  13 באוקטובר 1912 לבוב, פולין
 פטירה:  14 בפברואר 1965 (בגיל 52) קריית מוצקין, ישראל
 שם לידה:  אליעזר אלחנן גרינברג
 תאריך עלייה:  יוני 1949
 לאום:  יהודי
 תחום יצירה:  ציור
 בת זוג:  אוגניה-גילה
 צאצאים:  אלה, שולמית
 מספר צאצאים:  2
אליעזר גרינברג (13 באוקטובר 1912 - 14 בפברואר 1965) היה צייר ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בעיר לבוב – פולין (כיום אוקראינה) כבן יחיד בין חמש בנות. אבי המשפחה יעקב, היה ציוני פעיל שעשה רבות למען יהדות האזור.
דודו שהיה ארכיטקט וצייר, הבחין בכישרונו בגיל צעיר והשפיע על הוריו לשלחו לבית ספר לאומנות דקורטיבית בעיר הולדתו, לבוב. את בית הספר סיים ב-1931 בגיל 19 ובשנה זו התקבל ללמודים באקדמיה לאומנות בעיר קרקוב, ולמד בלמודי ערב אצל המנהל פרופ' שיחולסקי.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939 גויס אליעזר גרינברג לצבא הפולני, הוא נפל בשבי הרוסים והועבר לעיר קריבו-רוג שבאוקראינה. תוך כדי היותו שבוי פתח בשביתת רעב בטענתו שהוא צייר. ניתנה לו הזדמנות הוכחה, כאשר התבקש לצייר פורטרט של המלחין צ'ייקובסקי שחגגו 100 שנה להולדתו. לאחר שצייר בהצלחה שוחרר בתנאי שיעבוד כדקורטור של האופרה המקומית בעיר פרונזה (כיום בישקק) שבקירגיזסטן. באותן שנים התקבל לאגודת הציירים הרוסית והשתתף בתערוכות כלליות ברחבי ברית המועצות.
בכל שנות המלחמה נשאר גרינברג בברית המועצות, שם הכיר את אשתו אוגניה-גילה שהייתה מורה ועיתונאית בעיתון יידיש.
ב-1945 בתום המלחמה עזב עם אשתו ובתו אלה לפולין לחפש אחר משפחתו.
לכאבו וצערו הגדול רק אחות אחת נשארה בחיים מכל משפחתו. אותה הצליח לאתר בפולין ההרוסה. המשפחה הועברה יחד עם יהודים אחרים "שארית הפליטה" לגרמניה ליד העיר אלן שם נולדה הבת השנייה שולמית ב-1947. גם בגרמניה נוצרה אגודת ציירי "שארית הפליטה" וגרינברג השתתף בשתי תערוכות כלליות של האגודה.
כל תקופת שהותם בגרמניה עזר אליעזר גרינברג באיתור ילדים יתומים, ניצולי שואה באירופה ושליחתם לארץ ישראל.
ביוני 1949 עלתה המשפחה מחוף מרסיי בצרפת באונייה "נגבה" לישראל.
הם שוכנו בצריף במעברת בת גלים בחיפה, שם שהו כ־3 שנים. באותן שנים קשות, חלה גרינברג ואושפז במשך חודשים רבים בבית חולים רמב"ם בחיפה.
ב-1952 קבלה המשפחה דירת חדר וחצי, בשיכון עולים בקרית מוצקין, בה התגוררו הצייר ומשפחתו עד יומו האחרון. הוא נפטר ממחלת לב בשנת 1965 ונקבר בקריית מוצקין.
יצירתו

אליעזר גרינברג שהיה רגיל לשמרנות בציור הרוסי, לצבעים הכהים והאפרוריות, הוקסם מהשמש בארץ והנוף הארצישראלי. הוא שינה את סגנון ציורו מראליסטי – נטורליסטי לאימפרסיוניסטי מלא אור וצבע.
בחלק גדול מיצירותיו בשנים האחרונות, ניכרת השפעתו החזקה של הסגנון האקספרסיוניסטי של הצייר ההולנדי ואן-גוך, אותו העריץ. ניכר השוני בין היצירות האימפרסיוניסטיות של הצייר לבין אילו המושפעות מואן- גוך.
בשנות חייו בארץ, הרבה גרינברג לטייל ולצייר את נופי ישראל.
הוא צייר בין היתר את חיפה, טבריה, צפת, עכו, ירושלים, תל אביב-יפו ונתניה. בנוסף לתמונות נוף צייר דיוקנאות כולל דיוקן עצמי, ודיוקנאות בנותיו. כמו כן, צייר נושאים הקשורים ליהדות ושואה.
הוא היה חבר באגודת ציירי ישראל והציג בתערוכות כלליות רבות. כמו כן, הציג תערוכות יחיד בארץ: בחיפה, תל אביב, קריית מוצקין ונתניה. ב 1964 הוזמן להציג בגלריה "רובנס" בבריסל בלגיה וכן בלוקסמבורג.
רבות מתמונותיו נרכשו בארץ ובעולם, על ידי אנשים פרטיים ומוסדות ציבור, כמו בית הנשיא (בן-צבי) מוזיאון לוחמי הגיטאות, בית יד לבנים פתח תקווה, מוזיאון חיפה ועוד. הוא זכה לביקורות משבחות בעיתונים המקומיים בארץ ובאירופה.
יצירתו > תערוכות בהן נטל חלק ותערוכות יחיד

בשנת 1942- תערוכת אביב בפרונזה, קרגיזיה, רוסיה.
בשנת 1943- תערוכה כללית של אגודת הציירים, בפרונזה, קירגיזיה.
בשנת 1944- תערוכה לציון 25 שנים לקרגיזיה, בפרונזה.
בשנת 1945- תערוכה כללית של אומני ברית המועצות, בגלריה טרטיקוב, מוסקבה.
בשנת 1947- תערוכה כללית של ציירי "שארית הפליטה", מינכן, גרמניה.
בשנת 1948- תערוכה כללית של ציירי "שארית הפליטה" מינכן, גרמניה.
בשנת 1951-תערוכה כללית של אמני ישראל, במוזיאון דיזנגוף, תל אביב.
בשנת 1951- תערוכה בנושא "הים", אגודת הציירים, חיפה.
בשנת 1953- תערוכה בנושא "פרחים", מוזיאון העירוני, חיפה.
בשנת 1955- תערוכת יחיד, מועדון הסופרים והעיתונאים, חיפה.
בשנת 1958- תערוכת יחיד, בית התרבות, קריית מוצקין.
בשנת 1958- תערוכת יחיד, בי"ס ביאליק, נתניה.
בשנת 1960- תערוכה כללית של אמני ישראל, במוזיאון תל אביב.
בשנת 1960- תערוכה כללית של אגודת הציירים, חיפה.
בשנת 1960- תערוכה בנושא "הים", אגודת הציירים, חיפה
בשנת 1961- תערוכה כללית של אמני ישראל, במוזיאון תל אביב.
בשנת 1961- תערוכה כללית של אומני ישראל, אגודת הציירים, חיפה.
בשנת 1962- תערוכה כללית של אמני ישראל, במוזיאון תל אביב.
בשנת 1962- תערוכה כללית של אומני ישראל, אגודת הציירים, חיפה.
בשנת 1962- תערוכת יחיד בבית האומנים, תל אביב.(תערוכה זו מציינת יובל שנים לצייר)
בשנת 1963- תערוכת יחיד בגלריה 220, תל אביב.
בשנת 1964- תערוכת יחיד בגלריה "רובנס", בבריסל, בלגיה.
בשנת 1964- תערוכת יחיד ב"סירקל מוניציפאל", לוקסמבורג.
הנצחה

לאחר מותו ערכה המשפחה תערוכות זיכרון באילת, חיפה, תל אביב וקריית מוצקין.
הצייר אליעזר גרינברג מונצח בספרי אומנות כמו: "100 אומנים ישראלים שהלכו לעולמם" / גבריאל טלפיר, הוצאת גזית, 1971. ו "91 אומנים ציור ופיסול" ערך אהרון א. מייזלמן, הוצאה לאור ועד הציירים והפסלים חיפה והצפון, 1965.
הנצחה > תערוכות זיכרון שערכה המשפחה לאחר מותו

בשנת 1965- תערוכת זיכרון במוזיאון אילת.
בשנת 1966- תערוכת זיכרון בגלריה 220, תל אביב.
בשנת 1968- תערוכת זיכרון בבית התרבות, קריית מוצקין.
בשנת 1970- תערוכת זיכרון באגודת הציירים, בית שאגל, חיפה.
בשנת 1975- תערוכת זיכרון גלריה חדשה, תל אביב
בשנת 1978- תערוכת יום הזיכרון בבית יד לבנים, פתח תקווה.
הערות שוליים

↑  אליעזר גרינברג באתר GRAVEZ
הזמנה לטקס תערוכה לזכרו של הצייר
חתימתו של גרינברג
חיפה ואדי סליב, שמן, 1964 (64X84)
בית כנסת האר"י, שמן, 1962 (67X60)
דממה בנמל, שמן, 1963 (54X68)
עוסופיה, שמן, 1963 (64X80)התבהרות, שמן, 1964 (45X60)
זריחה, שמן, 1964 (64X84)
קרני זהב, שמן, 1963 (55X75)
חיפה בלילה, שמן, 1963, (64X84)
סירות באדום, שמן, 1963 (96X60)
סמטה בטבריה, שמן, 1962 (46X62)
סירות בצהוב, שמן, 1963 (60X73)
פורטרט עצמי, שמן, 1952 (50X65)
שמחת תורה, שמן, (תאריך וגודל)
אלתר מאיר

| --- | --- |

 לידה:  27 ביוני 1891 כ"א בסיוון תרנ"א סאנוק, רפובליקת פולין 
 פטירה:  19 בדצמבר 1965 (בגיל 74) כ"ה בכסלו תשכ"ו תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 תאריך עלייה:  1932
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  רחוב אחד העם, תל אביב
 מקום פעילות:  סאנוק, בוסקוביצה, תל אביב
 תקופת הפעילות:  1914 – 19 בדצמבר 1965 (כ־51 שנים) 
 השתייכות:  חסידות צ'ורטקוב
 מעסיק:  הרב מאיר שפירא
 חיבוריו:  מחוזא, לא תענה על רב, שיחות הרא"ם
 מספר צאצאים:  3
 
הרב זאב דוב אלתר מאיר (27 ביוני 1891, כ"א בסיוון תרנ"א - 19 בדצמבר 1965, כ"ה בכסלו תשכ"ו) היה סופר יהודי.
ביוגרפיה

נולד בסאנוק לישראל מאיר ולוולקה רייזל למד והתחנך בעירו ובעיר סטרי, הוסמך לרבנות בגיל 18, למרות הרקע התורני שלו והסמכתו עבד כל חייו, בסאנוק שימש כמזכיר לרב מאיר שפירא.
התגורר עד מלחמת העולם הראשונה במונסטרישץ', במלחמה עבר לבוסקוביצה שם שימש כרב עד 1919 זאת בכדי להימלט מחובת הגיוס, עלה לישראל ב-1932 והתגורר ברחוב אחד העם בתל אביב, בביתו פתח יחד עם אשתו מסעדה משפחתית קטנה.
נפטר בכ"ה בכסלו תשכ"ו. השאיר אחריו שני בנים ובת.
אחיו היה שלום מאיר, אביהם של האחים מאיר.
כתיבתו

מאיר פרסם עשרות מאמרים בעיתונות ההיסטורית ובעיתונות החדשה, מבין כתבי העת בהם פרסם את דבריו נמנים: וילקט יוסף, המצפה, הצפירה, דאר היום, מעריב, העולם, הצופה, הארץ, מחניים, הבקר, שערים ועוד. רוב כתבותיו היו בנושאי מדעי היהדות, חגי ישראל ומועדיו ועוד. השתמש לעיתים בפסבדונים "א. המאירי".
פרסם מספר ספרים:
מחוזא, פרשבורג 1920, מחקר על העיר מחוזא התלמודית.
לא תענה על רב, ברטיסלבה תרע"ו, בנושא עבודה לתלמיד חכם.
שיחות רא"ם, תל אביב תש"ך, דרשות לפרשת שבוע והפטרות.
בנוסף, השתתף בעריכת ספר הזיכרון לקהילת סאנוק.
לקריאה נוספת

גצל קרסל, לכסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים, ספרית פועלים, כרך שני, מרחביה תשכ"ז, עמ' 306
אלעזר שרביט, ר' אלתר מאיר ז"ל, סאנוק - ספר זכרון לקהילת סאנוק והסביבה, הוצאת הקהילה, תל אביב תש"ל, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
הערות שוליים

↑  י. בן משה, לזכרו של הרב אלתר מאיר שלושים למותו, הארץ, 18 בינואר 1966
↑  בנימין דה-פריס, הרב אלתר מאיר זצ"ל (שנה לפטירתו), הארץ, 11 בדצמבר 1966, במספר מקומות נכתב בטעות 1931
↑  נפטר הרב אלתר מאיר, הצופה, 20 בדצמבר 1965
↑  ברכת מזל טוב לבבית, העולם, 13 בינואר 1949
↑  מודעה על לידת הנכד, הצופה, 6 במאי 1938
↑  משיחות חסידים - ר' יוסף מרוגטשוב, דואר היום, 13 במרץ 1936; ד"ר ר' אליעזר הלוי מזכירו של ר' משה מונטיפיורי ז"ל, דואר היום, 14 בפברואר 1936
↑  אלטר מאיר, הרב שעמד במבחנים, מעריב, 29 ביוני 1964
↑  ראו רשימה פה - תוכן הענינים לשנת תש"ו, העולם, 24 בספטמבר 1946
↑  נאומו של שופט, הצופה, 31 במאי 1948
↑  לדוגמה: ר' אביגדור בוימינגר ז"ל, הארץ, 20 באוקטובר 1936; על איסור לימוד תורה בליל הניטל, הארץ, 3 בינואר 1936
↑  לדוגמה: החסיד, מחניים, 6 ביוני 1954; הסדר עם חייל, מחניים, 16 באפריל 1954
↑  לדוגמה: לגבולם, הַבֹּקֶר, 31 במאי 1940; קפיצת בנימין מול קפיצת נחשון, הַבֹּקֶר, 12 באפריל 1955
↑  לדוגמה: המשפט, שערים, 18 בפברואר 1958; זכרון לנופלים, שערים, 2 במאי 1957
↑  אלתר מאיר, לחקר השם "מנחם אב", בדרך, 14 באוגוסט 1936
↑  א. המאירי, דברים בעתם, שערים, 9 באוקטובר 1959 זהה ל: אלטר מאיר, דברים בעתם, הצופה, 9 באוקטובר 1959
↑  אלתר מאיר, מחוזא, ‏פרשבורג תרפ, באתר היברובוקס
↑  אלתר מאיר, לא תענה על רב, ‏ברטיסלבה תרעו, באתר היברובוקס
↑  אלתר מאיר, שיחות רא"ם, ‏תל אביב תשכ, באתר היברובוקס
↑  אלעזר שרביט (עורך ראשי), סאנוק - ספר זכרון לקהילת סאנוק והסביבה, הוצאת הקהילה, תל אביב תש"ל, באתר אוצר החכמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297020005171  ISNI: 0000 0004 0238 2655  LCCN: no2001003467  VIAF: 297442565   WorldCat (עם VIAF): 297442565
כמוס נחאיסי

| --- | --- |

 לידה:  1896 ה'תרנ"ו טריפולי, לוב 
 פטירה:  7 בפברואר 1965 (בגיל 69 בערך) ה' באדר א' ה'תשכ"ה
 מדינה:  ישראל, לוב 
 מקום פעילות:  טריפולי, לוב תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – 7 בפברואר 1965 
 תחומי עיסוק:  פסיקת הלכה, תלמוד
 תפקידים נוספים:  ראש הישיבה בטריפולי דיין בבית הדין הרבני הגדול בטריפולי רב שכונת שיכון דן בתל אביב
 רבותיו:  הרב רפאל דאבוש (חותנו), הרב יוסף ג'יעאן, הרב חזקיה שבתי, הרב ציון ביתאן
 תלמידיו:  הרב פריג'א זוארץ
 
הרב כמוס (עמוס) נחאיסי (ה'תרנ"ו, 1896, טריפולי, לוב - ה' באדר א' ה'תשכ"ה, 7 בפברואר 1965, תל אביב, ישראל) היה רב ודיין, מראשי קהילת יהדות לוב בטריפולי ולאחר מכן במדינת ישראל.
ביוגרפיה > בטריפולי

נולד בשנת 1896 בעיר טריפולי שבלוב לדוד ולג'וליה נחאיסי, וכשנולד נקרא שמו כמוס (עמוס בטריפוליטאית יהודית).
בצעירותו למד בתלמוד תורה ובישיבות בטריפולי, ובשנת 1913 הצטרף כחבר צעיר ב"חברת שומרים לבוקר" בעיר, אשר חילקה בין חבריה את לימוד התורה בעיר בשעות הלילה, מתוך אמונה כי יש צורך בקיום לימוד תורה בכל שעות היממה. שימש מגיל צעיר כרב בית הספר העברי דאר א-סרוסי, כמנהל התלמוד תורה בעיר וכראש הישיבה. כן נודע כדרשן שדרש בבתי הכנסת השונים בעיר.
נישא למרים (רמו), בתו של הרב רפאל דאבוש ונכדתו של הרב פרג'אללה דאבוש. בלבושו השתייך לזרם המודרני האיטלקי והקפיד על לבישת חליפות ובגדים מחויטים ועל חבישת כובע שולים ומתחתיו כיפה שחורה.
בשנת 1935 מונה לדיין בבית הדין הרבני בטריפולי, יחד עם הרבנים יששכר חכמון ואב בית הדין חי גאביזון, ושימש בתפקיד עד לעלייתו ארצה. היה פעיל התנועות הציוניות בלוב, ובשנת 1949 השתתף, יחד עם בית הדין והרב הראשי ללוב שלמה ילוז, בקביעת סדר תפילה ליום העצמאות בקהילת טריפולי, השונה מזו שקבעה הרבנות הראשית לישראל, וכולל גם קריאת התורה והפטרה בשחרית ובמנחה..
בין תלמידיו המובהקים נמנה הרב והח"כ פריג'א זוארץ.
ביוגרפיה > בתל אביב

בשנת 1951 עלה הרב כמוס נחאיסי למדינת ישראל באוניית הנוסעים נגבה, זמן רב אחרי שאר בית משפחתו, מאחר שהקהילה בטריפולי סירבה לשחרר אותו מתפקידו כרב העיר בפועל.
לאחר עלייתו התיישב בתל אביב והוזמן על ידי הרבים הראשיים לעיר, הרב איסר יהודה אונטרמן והרב יעקב משה טולידאנו לשמש במועצה הדתית בתל אביב (בין היתר כרב רשם הנישואין), בנוסף כיהן כרב שכונת שיכון דן בעיר.
הרב נחאיסי נפטר בשנת 1965 ונקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב. בן 69 בפטירתו. על שמו נקרא בית הכנסת לעולי לוב בנווה שרת וישיבת עטרת זקנים בשכונת רמת החייל בתל אביב. נינו, המשורר והקולנוען עמיחי חסון הקדיש לו מספר שירים בספרו "מדבר עם הבית".
לקריאה נוספת

יצחק רפאל, אנציקלופדיה של הציונות הדתית, מוסד הרב קוק, 1957
שמעון ואנונו, אנציקלופדיה ארזי הלבנון (כרך 3, עמ' 1397), יפה נוף, 2006
הערות שוליים

↑  משמעות השם נחאיסי בערבית-לובית היא נפח - מקצוע שהפך לשם משפחה.
↑  הרב שלמה ילוז, אשר לשלמה, עמ' 23, בני ברק, תשמה
↑   דוד גדג' וצביה טובי, כך חגגו את יום אסתקלאל ישראל בלוב, 1949, באתר הארץ, 11 במאי 2016
↑  בתי הדין הרבניים בלוב באתר מרכז אור שלום לשימור והנחלת מורשת יהודי לוב
↑   רוויטל מדר, בספר השירים החדש שלו עמיחי חסון מזגזג בין הזהות המזרחית לזהות האשכנזית שלו, באתר הארץ, 17 ביולי 2015
פרשת האלכוהול המזויף (2018)

פרשת האלכוהול המזויף החלה בישראל בשנת 2018. לפחות 13 אנשים מתו לאחר ששתו משקאות אלכוהוליים מזויפים, ורבים אחרים התעוורו. האלכוהול במשקאות הכיל ריכוז גבוה של מתנול, שעלול לגרום להרעלת מתנול שיכולה לגרום לעיוורון ואף למוות.
בפרשה היה מעורב ארגון פשע, ובו יצרני אלכוהול מזויף, מפיצים סיטונאים, רשת הפצה ארצית והעלמות מס בסכומים גבוהים.
לאחר חקירה משטרתית, בשנת 2021 הוגש כתב אישום נגד המעורבים בפרשה, וכן נגד מעורבים נוספים בפרשה דומה משנת 2020.
השתלשלות הפרשה

ביולי 2018 פשטה המשטרה על מחסן במושב אחוזם שנמצא בבעלותו של פליקס סיבוני, אביה של מירי רגב, ושל אדם נוסף, והחרימה מתוכו 1,500 בקבוקי אלכוהול. בבדיקה שנערכה במשרד הבריאות נמצא בבקבוקים ריכוז גבוה מאוד של מתנול. נפתחו תיקים פליליים נגד סיבוני ונגד כמה בעלי מכולות שהפיצו את הבקבוקים המזויפים, בחשד לעבירות של חבלה ברשלנות, שימוש בחומר רעיל ומסוכן וגרימת מוות ברשלנות. סיבוני טען שהוא לא ידע מה מכילים המשקאות שמכר.
עד אוגוסט 2018 מתו שבעה בני אדם ושלושה התעוורו לגמרי לאחר שצרכו משקאות אלכוהוליים מזויפים.
בנובמבר 2018 נעצרו חמישה חשודים נוספים בהכנה ובאספקה של אלכוהול מזויף. באחד מבתי החשודים נמצא "סליק" ובו 24 חביות מתנול, ששימשו להכנת אלכוהול מזויף.
לפי דיווחי משרד הבריאות, עד אוגוסט 2019 מתו 13 ישראלים וחמישה התעוורו כתוצאה מהרעלת אלכוהול. ככל הנראה המספרים הללו נמוכים בהרבה מנתוני האמת, מפני שבתי חולים לא תמיד מתעדים את סיבת המוות כהרעלת אלכוהול.
מקרי המוות וההתעוורות התרחשו במקומות שונים בישראל, דבר המעיד על כך שהאלכוהול המזויף הופץ בתפוצה רחבה.
לאחר חקירה משטרתית, בשנת 2021 הוגש כתב אישום נגד המעורבים בפרשה, וכן נגד מעורבים נוספים בפרשה דומה משנת 2020. לאחר שהתיק נבחן על-ידי הפרקליטות, היא החליטה לסגור את התיק נגד סיבוני, שטען כי נפל קורבן בפרשה ולא היה מודע לכך שמדובר באלכוהול מפוגל. כתבי אישום הוגשו נגד אלה שייצרו את האלכוהול המפוגל, משווקי האלכוהול לחנויות, ובעלי חנויות שמכרו את האלכוהול.
הערות שוליים

1 2  אבישי גרינצייג, ‏כתבי אישום בפרשת הטיפה המרה: התיק נגד פליקס סיבוני נסגר, באתר גלובס, 17 ביוני 2021
↑  סכנת האלכוהול המזויף: גל מעצרים נוסף בפרשה שנחשפה בחדשות, באתר ‏מאקו‏, 21 בנובמבר 2018.
↑  ניקי גוטמן, פליקס סיבוני, אביה של מירי רגב, נחקר בפרשת האלכוהול המזויף, באתר ישראל היום, 1 באוגוסט 2018.
↑  103FM, ‏מירי רגב על פרשת האלכוהול המזויף: "אבא שלי הוא אדם הגון שנפל קורבן לנוכלות", באתר מעריב אונליין, 3 באוגוסט 2018
↑  ניקי גוטמן, פרשת האלכוהול המזויף: קורבן שביעי נפטר, באתר ישראל היום, 15 באוגוסט 2018.
↑  דניאל הרץ, ‏חמישה נעצרו בחשד להכנת אלכוהול מזויף, באתר כיכר השבת, 21 בנובמבר 2018
↑   רוני לינדר, בתוך שנתיים: 13 ישראלים מתו וחמישה התעוורו כתוצאה מאלכוהול מזויף, באתר TheMarker‏, 15 באוגוסט 2019.
סלמאן בטחיש

סלמאן בטחיש (בערבית: سلمان بطحيش; נולד ב-21 ביוני 1983) הוא פוליטיקאי דרוזי המכהן כראש המועצה המקומית מסעדה. בטחיש הוא ראש מועצת מסעדה הראשון שנבחר בבחירות דמוקרטיות.
ביוגרפיה

נולד לחיראלדין ואסמא וגדל במסעדה. השני מבין חמישה אחים ואחיות. למד בבית הספר היסודי מסעדה וחטיבה עליונה במסעדה.
בשנת 2006 החל ללמוד רפואת שיניים באוניברסיטת דמשק והוא בעל תואר ראשון מהאוניברסיטה משנת 2012.
בשנת 2012 שב לישראל והוסמך כרופא שיניים.
לאחר מכן עבד שנתיים כרופא שיניים במרפאה פרטית בכסרא-סמיע.
בשנת 2015 הגיש מועמדות לחברות במועצה הממונה מטעם משרד הפנים. וב-31 בינואר נבחר על ידה לראש המועצה הממונה של מסעדה וכיהן בתפקיד עד לינואר 2018 אז עזב את התפקיד ויצא לתקופת צינון על מנת להתמודד בבחירות. בעקבות החלטת שר הפנים אריה דרעי לערוך לראשונה בחירות מקומיות ב-4 המועצות הדרוזיות בגולן. עד לבחירות מונתה מועצה זמנית בראשות יוסי ברון.
בבחירות לרשויות מקומיות ב-2018
נרשמו בכפר מסעדה שלושה מתמודדים לראשות המועצה ו-4 רשימות למליאת המועצה, שאמורה הייתה למנות 9 מושבים בעת היבחרה, אך סמוך לקיום הבחירות פרש בטחיש יחד כל המועמדים והרשימות, הבחירות בוטלו, ומאז ועדה קרואה ניהלה את הכפר.
בשנים 2018–2024 עבד כרופא בקופת חולים מכבידנט בבאר שבע.
בבחירות ב-2024
נערכו לראשונה בחירות למועצה. בטחיש התמודד לראשות המועצה מול פהד ספדי, אנגאם אבו סעדה, זאהי בטחיש בסאם בטחיש וחמוד שקיר, וגבר על כל המועמדים לאחר שקיבל 45.09% מהקולות.
הוא נשוי לחנאן אחות בקופת חולים ואב לשתי בנות. מתגורר במסעדה.
הערות שוליים

↑  نتعرّف على رؤساء البلدات الدّرزيّة المنتخَبين, مجلة العمامة
↑  עקיבא ביגמן, תמונות של היטלר והכחשת המדינה: מחדל המינויים בכפר מַסְעָדֶה, באתר מידה, 3 בינואר 2016
↑  עדי חשמונאי‏, אחרי 50 שנה: הדרוזים בגולן קיבלו זכות הצבעה בבחירות המקומיות, באתר וואלה, 6 ביולי 2017
↑  סלמאן בטחיש: "יש הסכם לקיים בחירות לרשות במסעדה", בפורטל הכרמל והצפון, ‏3 באוקטובר 2021
↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 12157, התשפ"ד, 6 במרץ 2024, עמ' 4432
↑  סמיר אלחלבי, סלמאן בטחיש נבחר לראש מועצת מסעדה, בפורטל הכרמל והצפון, ‏28 בפברואר 2024
גבריאל פון מקס

| --- | --- |

 לידה:  23 באוגוסט 1840 פראג 
 פטירה:  24 בנובמבר 1915 (בגיל 75) מינכן, הקיסרות הגרמנית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הדרומי העתיק במינכן 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן  האקדמיה לאמנויות יפות בפראג  האקדמיה לאמנויות בווינה 
 תחום יצירה:  ציור 
 יצירות ידועות:  Monkey before skeletton, The Raising of Jairus' Daughter 
 פרסים והוקרה:  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1895) 
 צאצאים:  קולמבו מקס, קורנליה מקס 
 
גבריאל קורנליוס ריטר פון מקס (בגרמנית: Gabriel Cornelius Ritter von Max;‏ 23 באוגוסט 1840 – 24 בנובמבר 1915) היה צייר אוסטרי יליד פראג.
ביוגרפיה

נולד בשם גבריאל קורנליוס מקס, בנם של אנה שומאן והפסל יוזף מקס. בין השנים 1855–1858 למד באקדמיה לאמנויות בפראג אצל אדוארד פון אנגרת'. לימודיו כללו פאראפסיכולוגיה, דרוויניזם, פילוסופיה אסייתית, רעיונותיו של שופנהאואר ומסורות מיסטיות שונות.
הציור הגדול הראשון שלו צויר בשנת 1858, בזמן שהיה סטודנט באקדמיה בפראג. הוא המשיך את לימודיו באקדמיה לאמנות הווינאית אצל קרל פון בלאס, קרל מאייר (הצייר), כריסטיאן רובן וקרל וירזינגר.
בין השנים 1863–1867 למד באקדמיה במינכן אצל קארל פון פילוטי, וגם אצל הנס מקרט ופרנץ דפרגר. הצלחתו הראשונה הייתה בשנת 1867 עם הציור "קדוש מעונה": בציור זה הוא השתמש בגוונים כהים, בסגנון של פילוטי, כדי ליצור ממד של סמליות דתית-מיסטית.
הוא המשיך להשתמש בפלטה הכהה של בסגנונו של פילוטי גם בשנות ה-70 של המאה ה-19, ומאוחר יותר נע לעבר לוח צבעים שקט יותר, תוך שימוש בפחות צבעים. משנת 1869 היה לגבריאל פון מקס סטודיו משלו במינכן. בקיץ הוא היה באמרלנד באגם סטארנברגר.
בשנים 1879–1883 היה גבריאל מקס פרופסור לציור היסטורי באקדמיה במינכן. הוא גם הפך לחבר בחברה התאוסופית. בשנת 1900 הוא קיבל תואר אביר.
הוא נפטר במינכן בשנת 1915.
התעניינותו במחקרים אנתרופולוגיים ניכרה גם בעבודתו. היה לו אוסף מדעי גדול של ממצאים אתנולוגיים ואנתרופולוגיים פרהיסטוריים. האוסף והתכתובות שלו נמצאים כעת ברייס-אנגלהורן-מוזיאון במנהיים.
במעונו באגם סטארנברגר הקיף את עצמו גבריאל מקס במשפחת קופים, אותה צייר לעיתים קרובות, ולעיתים הציג אותם כאנושיים. מקס, יחד עם עמיתיו, השתמשו לעיתים קרובות בתצלומים להכוונת הציור. המספר הגדול של צילומי קופים בארכיון שלו מעיד על השימוש בהם בתרגום ישיר לציוריו.
גבריאל פון מקס היה אמן משמעותי מכיוון שזנח את הנושאים הקלאסיים של חיי היום יום ואירועים היסטוריים, על מנת לפתח שפה ציורית אלגורית-מיסטית.
הערות שוליים

↑  Master Paintings of the World - Gabriel Cornelius Ritter von Max, www.iment.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810596794605606  BIBSYS: 1470399605988  BnF: cb149138759 (data)  GND: 118887262  ISNI: 0000 0001 2117 5983  LCCN: no2007030014  NKC: pna2011634203  NTA: 120800985  RERO: 02-A018669442  RKD: 54160  SNAC: w6zk77rs  SUDOC: 148487505  ULAN: 500005165  VIAF: 810280   WorldCat (עם VIAF): 810280
יצחק יוסף דב רבינוביץ

רבי יצחק יוסף דב רבינוביץ (נולד בי"ד בטבת ה'תשכ"ה, דצמבר 1964) הוא האדמו"ר מביאלא.
ביוגרפיה

נולד בי"ד בטבת ה'תשכ"ה בגייטסהד לרבי בן-ציון רבינוביץ.
בשנת תשל"ט נבחר אביו לכהן ברבנות הקהילה היהודית בלוגאנו שווייץ, והוא עבר עם משפחתו לעיר, בבחרותו למד בישיבת פוניבז' והיה מקורב לרבי דוד פוברסקי. לאחר נישואיו לבתו של רבי יצחק מאיר פלינטנשטיין מקופיטשניץ התגורר בסמוך לחותנו בירושלים. בשנת תש"נ חזר ללוגאנו כדי לטפל באמו החולה ובתשנ"ה, לאחר שנפטרה שב לירושלים. בלוגאנו היה מעורב בענייני הכשרות בעיר ושימש כמשגיח מטעם אביו. בשנת תשע"ו מונה לראש רשת ישיבות ביאלא.
שכל שניים מילדיו.
בב' באייר ה'תשפ"ד, 10 במאי 2024, נפטר אביו. במלאת השבעה בח' באייר ועל פי צוואת אביו מונה לממלא מקומו היחידי, והכתרתו בפועל נעשתה על ידי אחיו הגדול.
משפחתו

בתו, נשואה לנחום מרדכי, בן האדמו"ר רבי יעקב דוד מנדל לייב פרידמן מבוהוש.
בתו, נשואה לאליעזר זאב קליין, בן האדמו"ר מאונגוואר ארצות הברית, ונכד האדמו"ר רבי ישראל צבי יאיר דנציגר מאלכסנדר.
בנו, ישראל אברהם משה, חתן הרב יהודה איסלר ממנצ'סטר, נהרג בו' באלול ה'תשפ"ג, 23 באוגוסט 2023 בתאונת צניחה באלפים השווייצרים.
בנו, פנחס נחמן, נשוי לבת הרב יואל איתמר קרויז, בן אב"ד אודווארי, וחתן האדמו"ר רבי יעקב הגר מסרט ויז'ניץ.
בנו, שלמה יהודה לייב, נשוי לבת הרב שמעון ארנסטר, בן רבי אליעזר ארנסטר רב קריית מאור חיים בצפת, וחתן רבי מאיר שלמה למברגר גאב"ד מאקאווא אשדוד.
בתו, נשואה ליצחק, בן הרב שלמה זלמן וואזנר, בן האדמו"ר רבי  יוסף בנימין ואזנר משבט הלוי, וחתן האדמו"ר רבי יעקב דוד מנדל לייב פרידמן מבוהוש.
בתו, נשואה לבן הרב אהרן נחום, בן האדמו"ר רבי פנחס משה טאוב מקוזמיר, וחתן האדמו"ר רבי יוחנן בידרמן מלעלוב בית שמש.