stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מינהל התעופה האזרחית של סין
היסטוריה

מינהל התעופה האזרחית הוקם ב-2 בנובמבר 1949, זמן קצר לאחר הקמת הרפובליקה העממית של סין, לניהול כל התעופה הלא צבאית במדינה, וכן לספק שירותי טיסה כללית ומסחרית (בדומה לאיירופלוט בברית המועצות). תחילה הוא נוהל על ידי חיל האוויר של צבא השחרור העממי.
בשנת 1963, סין רכשה שישה מטוסי וויקר וויסקונט מבריטניה, ובעקבות זאת רכשה בשנת 1971 ארבעה מטוסי הוקר סידלי טרידנט מחברת פקיסטן איירליינס. באוגוסט 1971 רכשה חברת התעופה שישה Trident 2Es ישירות ממפעלי ווקר סידלי. המדינה גם הזמינה שלושה מטוסי קונקורד. עם ביקורו של ניקסון בסין בשנת 1972, הורתה המדינה על רכישצ 10 מטוסי בואינג 707. בדצמבר 1973 ננקט צעד חסר תקדים של הלוואת 40 מיליון ליש"ט מהבנקים המערביים למימון רכישת 15 מטוסי טריידנט נוספים. מטוסי איליושין Il-62 שנבנו ברוסיה שימשו לנתיבי טיסה בעלי טווח ארוך בשנות השבעים והשמונים.
בשנת 1980 חברת התעופה הממשלתית הועברה לשליטה ישירה של מועצת המדינה.
בשנת 1988 CAAC איירליינס (חברת התעופה הממשלתית) התחלקה למספר חברות תעופה אינדיבידואליות, שכל אחת מהן נקראה על שם אזור בסין שבה היה מרכז שלה. מאז, המינהל פועל כסוכנות ממשלתית בלבד ואינה מספקת עוד שירותי טיסה מסחריים.
במרץ 2008 הפכה המינהל לחברה בת של משרד התחבורה החדש שנוצר ושמה הסיני הרשמי הותאם מעט כדי לשקף את היותו לסוכנות כפופה למשרד. שמו הרשמי באנגלית נותר "מינהל התעופה האזרחית של סין".
ב-11 במרץ 2019, המינהל היה הרשות הראשונה לתעופה אזרחית שהקימה מסוף לקליטת מטוסי בואינג 737 MAX. לאחר מכן, מרבית רשויות התעופה בעולם הצטרפו למהלך, כולל הסוכנות לבטיחות תעופה של האיחוד האירופי למחרת.
כיום מהווה המינהל מחלקה ממשלתית המיועדת בעיקר לפיקוח על שוק התעופה.
הערות שוליים

↑   (אורכב 03.05.2020 בארכיון Wayback Machine)
↑  הציטוט בחוזה אומר "הסדר שירותי אוויר בין היבשת לבין האזור המינהלי המיוחד של הונג קונג" המכונה שירות פנים-לאומי כ"בית מקומי המנוהל באופן מיוחד"
↑  Tridents for China, Flight International, 2 September 1971, p. 348
↑  "EASA suspends all Boeing 737 Max operations in Europe". European Union Aviation Safety Agency. 2019-03-12. נבדק ב-2019-09-18.
↑  Isidore, Chris. "Boeing desperately needs to get the 737 Max back in the air. Getting it approved will be hard". CNN. נבדק ב-2019-09-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0722 0880  LCCN: n84217884  VIAF: 131534459   WorldCat (עם VIAF): 131534459 
מטוס איליושין Il-62 של מינהל התעופה האזרחית של סין בשדה התעופה שרמטייבו במוסקבה בשנת 1974.
מינהל העיר סבסטופול

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  אוקראינה 
 תחום שיפוט:  סבסטופול
 סוכנות אם:  ממשלת רוסיה
 תאריך הקמה:  2014
 סוכנות קודמת:  האדמיניסטרציה העירונית
 ראש:  דמיטרי אובסיאניקוב
 מטה מרכזי:  רחוב לנין 2, סבסטופול
 https://sevastopol.gov.ru
 
מינהל העיר סבסטופול, רשמית: ממשלת סבסטופול (ברוסית: Правительство Севастополя), היא הרשות המבצעת והגוף הניהולי של העיר סבסטופול, שבין 1991 ועד 2014 נודעה בשם "האדמיניסטרציה העירונית". בראש המינהל עומד מושל העיר.
מבנה

המחלקה לפרויקטים מועדפים לפיתוח העיר
המחלקה לפיתוח אזורי וקשר עם ארגוני השלטון המקומי בעיר
המחלקה לענייני רכוש ואדמות
מחלקת לקשרים חברתיים
מחלקת האדריכלות והבנייה
מחלקת המימון
מחלקת הכלכלה
מחלקת ההשכלה
מחלקת הבריאות
המחלקה לביטחון התעשייה והאנרגיה
מינהל הנוער והספורט
מחלקת אבטחת בתי משפט השלום
מחלקה עבודה, רווחה ואוכלוסייה
מחלקת התחבורה ופיתוח תשתיות התחבורה
מושל העיר

מושל סבסטופול הוא ראש הרשות המבצעת של העיר סבסטופול העומד בראש ממשלת סבסטופול, מאז 2014. בזמן השלטון הקומוניסטי כונה ראש עיריית סבסטופול "המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית" ובשנים 1992 - 2014 כונה בשם "ראש האדמיניסטרציה העירונית של סבסטופול".
ב-2014 הוענק לעיר מעמד של עיר פדרלית ותפקיד ראש העיר הפך למושל עם הפיכת העירייה לממשלת העיר.
ראו גם

מינהל העיר סנקט פטרבורג
מלחמת אנגליה–האימפריה העות'מאנית

בקיץ 1806, במהלך מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השלישית, שגריר צרפת בטורקיה, הגנרל הוראס סבסטיאני הצליח לשכנע את השער הנשגב לבטל את כל ההסכמות עם רוסיה ולפתוח את הדרדנלים לאניות מלחמה צרפתיות בלבד. בתמורה, הבטיח נפוליאון לסולטן הטורקי לסייע לו במיגור המרד בסרביה ולהשיב טריטוריות עות'מאניות לידי האימפריה. כאשר הצבא הרוסי נכנס לשטחי מולדביה וולאכיה, הכריזה האימפריה העות'מאנית מלחמה על רוסיה.
במהלך מבצע הדרנדלים בספטמבר 1806, לחצה בריטניה על הסולטן סלים השלישי לגרש את השגריר סבסטיאני, להכריז מלחמה על צרפת, לוותר על נסיכויות הדנובה לרוסיה ולהעביר את הצי העות'מאני, יחד עם המבצרים שעל הדרנדלים לידי הצי המלכותי הבריטי.
לאחר שסלים סירב לדרישות בריטניה, צי בריטי נכנס לדרנדלים ב-19 בפברואר 1807 והשמיד את הכוחות העותמאניים בים מרמרה, ועגן אל מול חופי קונסטנטינופול. אולם ביצורי העיר שחוזקו בעזרת מהנדסים צרפתיים הגנו על העיר, הצי הבריטי טווח באמצעות תותחים ונאלץ לעזוב את ים מרמרה ב-3 במרץ 1807.
ב-16 במרץ 1807 פלשו כ-5000 חיילים בריטיים לאלכסנדריה, העיר נפלה לידיהם, במטרה ליצור בסיס בים התיכון נגד האימפריה העות'מאנית. מושל מצרים מטעם הסולטן, מוחמד עלי, המשיך במאבק על העיר, עד לגירוש הכוח הבריטי ב-25 באוגוסט באותה שנה.
לבסוף, בעקבות אכזבת הסולטן מתמיכת צרפת במאבקיו, נחתמה אמנת הדרנדלים, ב-5 בינואר 1809, בעיר צ'נקלה. בברית נקבע כי טורקיה לא תאפשר לאף אוניית מלחמה להיכנס לדרנדלים ולמיצרי הבוספרוס. בנוסף, תגן אנגליה על שלמות האימפריה העות'מאנית באמצעות הצי הבריטי וכן באספקת נשק.
הערות שוליים

↑  Ottoman Empire - The empire from 1807 to 1920 | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
מנחם שלח

| --- | --- |

פרופסור מנחם שלח  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  14 במרץ 1933 זאגרב, ממלכת יוגוסלביה ממלכת יוגוסלביה
 פטירה:  23 באפריל 1995 (בגיל 62) משמר העמק, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל
 מקום קבורה:  משמר העמק 
 ידוע בשל:  היסטוריון, חוקר תולדות יהדות יוגוסלביה
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה
 מקצוע:  היסטוריון
 תואר:  פרופסור
 
מנחם שלח (בסרבו-קרואטית: Menahem Šelah, בסרבית בכתב קירילי: Менахем Шелах‏; 14 במרץ 1933, זאגרב ממלכת יוגוסלביה – 23 באפריל 1995, משמר העמק, ישראל) היה פרופסור להיסטוריה וחוקר תולדות יהדות יוגוסלביה.
קורות חייו

מנחם שלח נולד ב-1933 בזאגרב (שבאותה התקופה הייתה שייכת לממלכת יוגוסלביה) כרָאוּל (מנחם) שְפִּיצֶר, בן לאולגה ואברהם-אלפרד שפיצר. אביו, אברהם שפיצר יליד העיירה דוּגָה רֶסָה(אנ') הסמוכה לקרלובץ, היגר עם משפחתו לזאגרב. במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה, נמלטו מנחם ומשפחתו לאיטליה. בהמשך, הועברה המשפחה למחנה הריכוז פרמונטי די טרזיה אשר הופעל על ידי הצבא האיטלקי.
ב-1944 עלה בידי המשפחה לעלות לארץ ישראל המנדטורית. שלח רכש השכלה אקדמית בהיסטוריה באוניברסיטת תל אביב והתמחה בהיסטוריה של יהדות יוגוסלביה, תוך הבלטת חלקה של איטליה בהצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה.
ב-1995 קיבל תואר פרופסור מאוניברסיטת חיפה. מנחם שלח כתב מספר רב של ספרים ומאמרים בתחום עיסוקו. באותה השנה הלך לעולמו בקיבוץ משמר העמק ממחלת הסרטן.
הוא היה נשוי לד"ר יהודית אכמון, בתו של יעקב חזן. אחד מחמשת ילדיו הוא פרופסור גדעון שלח, ארכאולוג באוניברסיטה העברית.
הערות שוליים

↑  מנחם שלח, באתר albumjezreel.co.il, אוחזר ב-21 ביוני 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267931605171  PLWABN: 9811260856905606  BnF: cb12986663n (data)  GND: 1158034601  ISNI: 0000 0000 4762 2772  LCCN: nr88011272  SUDOC: 05713569X  VIAF: 293852436   WorldCat (עם VIAF): 293852436
מלון מעלה החמישה

מתחם תיירות ואירועים מעלה החמישה (מלון יערים, מלון גורדוניה ועולם אירועים סיקויה)
מפת בניינים השייכים למלון מעלה החמישה ההיסטורי ושיוכם העכשיוי
כניסה ראשית למלון יערים
לוגו הישן של מלון מעלה החמישה
לוגו של מלון יערים
לוגו של מלון גורדוניה
בית נובו - בית מרגוע לעובדי חברת האשלג
מלון מעלה החמישה או בית המרגוע מעלה החמישה היה מלון בהרי יהודה בסמיכות לקיבוץ מעלה החמישה ובבעלות הקיבוץ.
היסטוריה

המלון נחנך ב-28 במאי 1945 כ"בית המרגוע מעלה החמישה" במטרה לספק לקיבוץ מקור הכנסה, מאחר שהיו קשיים בפיתוח החקלאות באזור ההררי. בית המרגוע תוכנן על ידי האדריכל יעקב מטריקין ועם הקמתו היו בו 60 חדרים. המלון שכן בארבע מבנים חד-קומתים, שלושה למגורים ואחד לאולם אוכל, חדרי קריאה, מזכירות ומרפאה.
בקיץ 1964 נפתחה בסמוך למלון בריכת שחייה פתוחה, בשנים 66–1965 נבנה בניין קומות הראשון של המלון ומספר חדרים בו גדל ל-170.
ב-1988 נחנך הבניין המחודש במלון (בניין "ערבה" של היום), נוספו לו לובי ואולם כניסה, אולמות כנסים ושתי קומות חדרים, וכן חיבור לבית נובו (פפרמן). כמו כן, נחנך גן האירועים במלון - "גני מעלה החמישה".
ב-1997 הסתיימה הרחבה נוספת של המתחם המלון בהשקעה של 9 מיליון דולר, במסגרתה נבנה בניין חדש במתחם בצורת V (בניין "שקד" של היום), ההרחבה כללה תוספת של 84 חדרים חדשים, 6 אולמות קונגרסים, וקומת ספא, שכוללת בריכה סגורה, ג'קוזי, סאונות, חדרי טיפולים ועיסוי, סטודיו להתעמלות ומחול אירובי ואולם כושר. תכנון ההרחבה בוצע על ידי אדריכל אבי לניאדו. לאחר ההרחבה, כלל המלון 240 חדרים, 15 אולמות בעלי קיבולת של עד 450 איש. סך הכל השטח הבנוי של המלון הגיע ל-12 אלף מ"ר. בשנת 2010 שופצה מסעדה של המלון.
המלון הכיל גם את אולם האירועים "סקויה" (בעל קיבולת של 750 איש) וגן האירועים "גני מעלה החמישה" (בעל קיבולת של 1,000 איש), שהיו חלק ממחלקת האירועים של המלון, עד שנמכרו ב-2011 ל"סזאן – שירותי קייטרינג".
ביוני 2012 המלון נרכש בידי קבוצת ג'ורדאש ישראל והוחלט להפעילו תחת המותג "אורכידיאה" תוך עריכת שיפוץ בחדרי המלון ומתקניו, כאשר אורכידיאה מחזיקה ב-74% מהמלון ו-26% הנותרים נותרו בחזקת הקיבוץ.
היסטוריה > מלון גורדוניה ומלון יערים

בשנת 2015 המלון נרכש על ידי חברת "כרם ניהול בתי מלון" בבעלות גדי פריבר. לאחר הרכישה, מלון מעלה החמישה המקורי פוצל לשני מלונות:
מלון גורדוניה - ארבע בניינים חד-קומתים הכי וותיקים של המלון המקורי שנמצאים בחלקו התחתון עברו שיפוץ עמוק והפכו למתחם של 16 וילות גדולות עם הבריכה הפרטית הצמודה לכל וילה. מלון הבוטיק החדש מיועד בעיקר לזוגות ולאוכלוסייה אמידה שמחפשת רמת אירוח ברמה הגבוהה.
מלון יערים - מתחם של 3 בנייני קומות שכוללים 160 חדרים:
בניין ערבה (בניין המרכזי עם לובי הכניסה)
בניין שקד (בניין בצורת V, שבקומת קרקע שלו נמצאת בריכה מקורה, הבניין מחובר בפרוזדור ארוך עם לובי המלון)
בניין אלון (הבניין המרוחק כ-200 מטר מהבניין המרכזי של המלון)
המלון מיועד בעיקר למשפחות עם ילדים ולאירוח כנסים וסמינרים. נכון לדצמבר 2021, מלון יערים מפעיל ומאכלס רק 2 בניינים: בניין ערבה ובניין שקד. בניין אלון נמצא בשיפוצים.
היסטוריה > בית נובו (בית פפרמן)

בשנות הארבעים, במתחם שעתיד להיות מלון מעלה החמישה, הוקם המבנה, בעל שתי קומות, שצורתו כסהר מעוגל או קשת רחבה, שנועד לשמש בית מרגוע לעובדי חברת האשלג בים המלח (בית הבראה). בנייתו של המבנה לא הושלמה עד מלחמת העצמאות. הבית נהפך ב-1948 לבסיס לוחמי פלמ"ח הראל ממנו יצאו לפעולות רבות. ב-1955 בית פפרמן שופץ והוכשר לאירוח מבריאים, מאז שופצו חדריו כמה פעמים. עד שנת 2021 הבניין היה חלק ממלון יערים.
ביוני 2021 הבניין הופרד ממלון יערים ונפתח בו סניף של רשת ההארחה סלינה מנתור.
הערות שוליים

↑  נחנך בית המרגוע החדש במעלה החמשה, דבר, 29 במאי 1945
↑  בריכת שחייה "משולשת" נפתחה בקיבוץ מעלה החמישה, מעריב, 29 ביולי 1964
↑  בית המרגוע מעלה החמישה, דבר, 11 באוגוסט 1967
↑  נחנך הבניין המחודש במלון, אתר הקיבוץ
↑  מלון מעלה החמישה השקיע בהרחבתו 9 מיליון דולר, באתר גלובס, 27 בינואר 1997
↑  מיכל מרגלית, ‏האחים נקש רכשו מלון מעלה החמישה בכ-52 מיליון שקל, באתר גלובס, 10 ביוני 2012
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏צפו: ביקור במלון היוקרה חדש בישראל שכולם מדברים עליו, באתר גלובס, 12 באוגוסט 2016
↑  "החצר ההיסטורית ותצפית נהדרת", באתר המלון יערים
מיטת קומתיים

מיטת קומתיים מעץ עם סולם ווילון לפרטיות. במיטה העליונה יש מעקה לבטיחות.
משפחה נחה במיטות קומתיים בתא רכבת.
מיטת קומתיים משולשת בספינת הקרב הצרפתית "קלמנזו".
מיטת קומתיים, היא סוג של מיטה שבה על גבי המסגרת של מיטה אחת מונחת מיטה אחת נוספת לפחות. מיטת קומתיים מאפשרת לשני אנשים לישון באותו החדר תוך מיקסום של שטח הרצפה הפנוי. לפיכך מיטות קומתיים משמשות במקומות עם שטח רצפה מצומצם, כגון על ספינות ובמחנות צבאיים, או במקומות בהם רוצים למקסם את השטח שתופסת המיטה, כגון מעונות סטודנטים, בקתות במחנה קיץ, אכסניות, חדרי ילדים, תאים ברכבות או מעבורות ותאי כלא.
מיטות קומתיים נתמכות לרוב על ידי ארבעה מוטות או עמודים, אחד בכל פינה של המיטה. סולם משמש כדי להגיע אל המיטה העליונה. המיטה העליונה מוקפת, בדרך כלל, על ידי מעקה, כדי למנוע מי שישן בה ליפול החוצה תוך כדי שינה. בדגמים מסוימים יש גם וילון לפרטיות במיטה התחתונה. בגלל גובהה של המיטה העליונה והצורך בסולם כדי לעלות אליה, המיטה העליונה במיטת קומתיים אינה מומלצת לילדים מתחת לגיל שש.
סוגים של מיטות קומתיים

הסוג הנפוץ ביותר הוא מיטת קומתיים סטנדרטית, הכוללת שתי מיטות באותו גודל, המותאמות למזרנים סטנדרטיים, ונמצאות בדיוק זו מעל זו. מיטת קומתיים משולשת זהה למיטת קומתיים סטנדרטית, אך במיטה התחתונה נכללות שתי מיטות במקום אחת. במיטת פוטון קומתיים נכללת בדרגש התחתון ספת פוטון בסגנון מערבי שמומרת למיטה, ולא מזרן רגיל; במיטה כזו ניתן להשתמש כדי לחסוך מקום בדירות או חדרים קטנים, והמיטה התחתונה מומרת לספה לשימוש בשעות היום. במיטת קומתיים בצורת L המיטה התחתונה מכוונת בזווית ישרה למיטה העליונה, כך שכאשר מסתכלים על המיטה מלמעלה רואים צורה של L; דבר זה גם יוצר גומחה קטנה שבה ניתן להציב מכתבה או מדף לספרים.
מיטת לופט היא מיטה מוגבהת הדומה למיטת קומתיים, אך ללא המיטה התחתונה. הרעיון במיטת לופט הוא פינוי שטח הרצפה (על ידי ניצול השטח האנכי כולו שאחרת לא היה בשימוש) על מנת להציב שם רהיטים אחרים (כמו שולחן או מכתבה), או לנצלו לשטח אחסון (ארגז או מגירות). לעיתים הרהיט או אזור האחסון מובנה בתוך מיטת הלופט. יש מיטות לופט שמנצלות את השטח עוד יותר על ידי הפיכתן למיטות אחסון או מיטות מתגלגלות, תוך שמירה על יכולת להכיל עמדות עבודה ומגירות. מספר סוגים של מיטות לופט יקרים יותר ממיטות קומתיים רגילות, בשל יכולת מובנת לאחסן ותכונות אחרות.
מיטה לופט משולשת כוללת שלוש מיטות. מיטות אלו הן שילוב של מיטה שניתנת לשליפה ומעליה מיטת קומתיים. כאשר המיטה הנשלפת פתוחה, היא יוצרת צורה הדומה ל-L.
מיטה לופט משולשת + Cougan, הוא מיטה קומתיים שבה יש בסך הכל ארבע מיטות. בדרך כלל המיטות נערמות אחת על גבי השנייה, ולכן לפעמים נדרשים שינויים בגג בבית כדי להכיל את המיטה.
טווח המחירים של מיטות קומתיים משתנה על פי הדגמים השונים. חומרי גלם למיטת קומתיים כוללים מתכת, מסגרות פלסטיק או עץ רך מוצק שבו מזרנים נתמכים על ידי חוט מתכת. ניתן לבנות מיטות קומתיים באופן עצמאי מקרשי עץ.
בטיחות

המיטה העליונה במיטת קומתיים צריכה להיות מרופדת במעקות בטיחות כדי לשמור על המשתמש מפני התגלגלות החוצה ונפילה על הרצפה בזמן השינה. מיטות שאין בהן מעקה ניתן לשפץ ולהוסיף מעקה.
הערות שוליים

↑  CPSC Announces Recall Of Additional Wooden Bunk Beds (פסקה רביעית)
↑  How To Build A Dorm Loft
↑  Building a Loft Bed
↑  Ask the Builder: Build a Loft Bed
↑  Housing reviews bunk bed policy
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292682105171  LCCN: sh85018008
מינהל המודיעין הראשי של ברית המועצות

ערך זה עוסק במודיעין הצבאי הסובייטי. אם התכוונתם למודיעין הצבאי המודרני הרוסי, ראו .
| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  משרד ההגנה
 סוג:  מודיעין צבאי
 בסיס האם:  מוסקבה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  5 בנובמבר 1918 – 1992 (כ־73 שנים)
 מלחמות:  כל מלחמות ברית המועצות
 פיקוד
 יחידת אם:  המטה הכללי
 דרגת המפקד:  קולונל-גנרל
 מפקדים:  מפורט בהמשך הערך
מינהל המודיעין הראשי או גה-אר-יו בראשי התיבות של שמו (ברוסית: ГРУ, ראשי תיבות של Гла́вное Разве́дывательное Управле́ние – בתעתיק: Glavnoe Razvedyvatel'noe Upravlenie , מינהל המודיעין הראשי), היה שירות המודיעין הצבאי של צבא ברית המועצות והיה האגף העיקרי במטה הכללי הסובייטי.
הגה-אר-או הוקם לפי פקודת לאון טרוצקי ב-5 בנובמבר 1918 ותפקידו היה לנהל את כל המודיעין הצבאי. הוא פעל מתחנות בכל העולם, בהן תחנת הסיגינט (מודיעין אותות) בלורדס שבקובה, וכן במדינות הגוש המזרחי לשעבר, בעיקר בליטא, בלטביה ובאסטוניה.
הגה-אר-או היה עצמאי לחלוטין ממרכזי כוח אחרים בברית המועצות. בעת הקמתו הורה לנין לצ'קה (שהפכה מאוחר יותר לק.ג.ב.) שלא להתערב במבצעי הגה-אר-או. בתקופה הסובייטית היה קיים מתח רב ויריבות גדולה בין הגה-אר-או לק.ג.ב..
בדצמבר 1991 פורקו הכוחות המזוינים של ברית המועצות וכוחו של הגה-אר-או הסובייטי הצטמצם. במאי 1992 הוקם משרד ההגנה הרוסי והגה-אר-או הוקם מחדש כמינהל המודיעין הראשי של צבא רוסיה.
היסטוריה

מינהל המודיעין של הצבא האדום הוקם בנובמבר 1918, שהפך כעבור זמן לגה-אר-או והיה המחלקה השנייה במטכ"ל הסובייטי.
במהלך מלחמת העולם השנייה רשת בניהולו של לב סרגייב פעלה בארצות הברית והעבירה למוסקבה למעלה מ-20 אלף גיליונות של מסמכים חשאיים.
פיוטר פופוב היה בין אנשי הארגון הראשונים שפעלו לטובת המודיעין האמריקאי. הוא התחיל את פעילתו במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20, נחשף והוצא להורג בשנת 1960.
קיומו של הגה-אר-או לא פורסם בזמן השלטון הסובייטי. הארגון נעשה ידוע ברחבי ברית המועצות והמערב מחוץ לקהילת המודיעין בזמן הפרסטרויקה, בעיקר הודות לכתביו של "ויקטור סובורוב" (ולדימיר רזון), סוכן גה-אר-או שערק לבריטניה בשנת 1978 וכתב על חוויותיו בצבא הסובייטי ובשירותי הביון שלו. לפי סובורוב, אפילו המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית לא יכול היה להיכנס למפקדת הגה-אר-או ללא סריקה ביטחונית.
ראשי המודיעין הצבאי הסובייטי

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
סמיון אראלוב: 5 בנובמבר 1918 – יוני 1919
יאקוב דרבקין: יוני – דצמבר 1919
גיאורגי פיאטאקוב: ינואר – פברואר 1920
ולדימיר אאוסם: פברואר – יוני 1920
יאן לנצמן: אוגוסט 1920 – אפריל 1921
ארביד זייבוט: אפריל 1921 – פברואר 1924
יאן ברזין: 1924 – 1935
סמיון אוריצקי: 1935 – 1937
יאן ברזין: 1937
סמיון גנדין: ספטמבר 1937 – אוקטובר 1938
אלכסנדר אורלוב: אוקטובר 1938 – 1939
איוואן פרוסקורוב: 1939 – 1940
פיליפ גוליקוב: 1940 – 1941
אלכסיי פאנפילוב: 1941 – 1942
איוואן איליצ'ב: 1942 – 1945
פיודור קוזנצוב: 1945 – 1947
ניקולאי טרוסוב: 1947 – 1949
מאטוויי זכארוב: 1949 – 1952
מיכאיל שאלין: 1952 – 1956
סרגיי שטמנקו: 1956 – 1957
מיכאיל שאלין: 1957 – 1958
איוואן סרוב: 1958 – 1963
פיוטר איוואשוטין: 1963 – 1987
ולדלן מיכאילוב: 1987 – 1991
הערות שוליים

↑  http://old.redstar.ru/2006/05/05_05/4_01.html
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סמל הצבא האדום, 1918
יחידות הספצנאז הסובייטיות במלחמת אפגניסטן (ברית המועצות).
מילי קרלוצ'י

| --- | --- |

 לידה:  1 באוקטובר 1954 (בת 70) אברוצו 
 מדינה:  איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1980 
 עיסוק:  מגישת טלוויזיה
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית 
 https://millycarlucci.net
 פרופיל ב-IMDb
 
מילי קרלוצ'י (באיטלקית: Milly Carlucci; נולדה ב-1 באוקטובר 1954) היא שחקנית ומגישת טלוויזיה איטלקייה.
ביוגרפיה

קרלוצ'י נולדה באברוצו כבתו של גנרל בצבא האיטלקי, ב-1972 זכתה בתחרות יופי לנערות.
ב-1985 היא גילמה את אוראניה בסרט "הרפתקאותיו של הרקולס" לצד לו פריגנו.
בשנת 1986 היא הייתה מנחה של טקס Telegatto ביחד עם מייק בונג'ורנו. ב-1992 הייתה בין המנחים של פסטיבל סן רמו. ב-1996 החלה לשמש כשגרירה של רצון טוב מטעם ארגון קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים. ב-2005 החלה להנחות את הגרסה האיטלקית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים", ב-2009 וב-2010 הנחתה את תחרות מיס איטליה.
ב-2004 קיבלה את עיטור מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של איטליה.
מילי ונילי

| --- | --- |

רוב פילאטוס (ימין) ופאב מורוואן (משמאל) עם נשיא גראמי בחזרה לטקס של שנת 1990.
 מוקד פעילות:  מינכן, גרמניה
 תקופת הפעילות:  1988–1998 (כ־10 שנים)
 סוגה:  דאנס, פאנק, מוזיקת פופ, ראפינג 
 חברת תקליטים:  אריסטה רקורדס Hansa
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 Fab Morvan Roby Pilatus 
 חברים לשעבר
 פבריס מורוואן רוב פילאטוס
 
מילי ונילי (באנגלית: Milli Vanilli) היה צמד מוזיקת פופ שפעל זמן קצר בסוף שנות ה-80. הצמד ספג ביקורת ואף הושם ללעג כאשר התגלה כי שירי חברי הצמד, רוב פילאטוס ופבריס מורוואן (פאב), נכתבו ובוצעו בידי אמנים אחרים, בעוד לחברי הלהקה לא היה שום קשר לעשייה המוזיקלית.
היסטוריה

תחילת דרכו של הצמד, בפגישתם של רוב פילאטוס, רקדן ברייקדאנס מובטל מגרמניה, עם פבריס מורוואן, צרפתי במקור, בדיסקוטק בלוס אנג'לס. השניים החליטו להקים להקה ביחד. לאחר חזרתם לאירופה, הוציאו השניים סינגל בכורה כושל, ופנו אל הסוכן פרנק פאריאן, מפיק בעל מוניטין בשנות ה-70 (אשר גם הקים את בוני אם) שזיהה את הפוטנציאל שבהם.
פאריאן, שהפיק באותו זמן סינגל של להקה אחרת, אך לא אטרקטיבית מספיק, החליט לספק את הסינגל לפילאטוס ומורוואן, וקרא לצמד "מילי ונילי", על שם מועדון מפורסם בניו יורק. לשיר קראו- Girl You Know It's True, אשר הפך להצלחה מיידית והזניק את אלבום הבכורה של הצמד, אשר נקרא בשם זה. בטקס פרס גראמי זכו הצמד בפרס הלהקה החדשה הטובה ביותר ולאחר מכן יצא הסינגל הנוסף, Girl, I'm Gonna Miss You, שהפך אף הוא להצלחה. אך הצלחתם הייתה קצרת מועד, שכן התרמית התגלתה.
בסוף 1989 פרסם צ'ארלס שו, הזמר האמיתי בשירי הלהקה, את האמת מאחורי הצמד "מילי ונילי". לאחר הכחשות נמרצות, הודה פילאטוס באמת, מה שהוביל לביקורת ופרסום שלילי רב לצמד. חברי ועדת גראמי דרשו מהצמד להחזיר את הפרס שקיבלו ושתי תביעות משפטיות שונות הוגשו כנגד חברת התקליטים שייצגו את הצמד.
לאחר התרסקות הקריירה של הצמד, ניסה פילאטוס ב-1991 להתאבד ובאותה שנה ניסה פאריאן להקים מחדש את "מילי ונילי" עם המבצעים האמיתיים, ניסיון שנחל כישלון חרוץ ללא התדמית המפורסמת של ההרכב המקורי.
פילאטוס ומורוואן אף הם ניסו להקליט אלבום עם ביצועים מקוריים, Rob & Fab, שנחל כישלון שלאחריו נעלמו חברי הצמד מהתודעה.
בשנת 1998 מת פילאטוס ממנת יתר של סמים ואלכוהול בגיל 32. בעקבות מותו נגנז אלבום הקאמבק האחרון של הצמד, אשר נקרא "Back and in Attack".
מלחמה בין כוכבית

מלחמה בין כוכבית כוללת מלחמה בין לוחמים ממערכות פלנטריות שונות. הרעיון מספק מכשיר עלילתי נפוץ במדע בדיוני, במיוחד בתת-ז'אנר אופרת החלל. לעומת זאת, המונח מלחמה בין-גלקטית מתייחס למלחמה בין לוחמים מגלקסיות שונות; מלחמה בין פלנטרית מתייחסת למלחמה בין לוחמים מכוכבי לכת שונים של אותה מערכת שמש.
סבירות

מייקל הארט טען שאם בני האדם יתפשטו אי פעם למערכות פלנטריות אחרות, הסבירות האמיתית למלחמה בין-כוכבית תהיה נמוכה בשל המרחקים העצומים (ומכאן זמני הנסיעה הכרוכים בכך) - מלחמה בין-כוכבית תדרוש השקעה גדולה הרבה יותר של זמן ומשאבים לעומת מלחמות בתוך כוכבי הלכת. לעומתו, רוברט פרייטאס טען כי ההוצאה האנרגטית הנדרשת למלחמה בין כוכבית תהיה טריוויאלית מנקודת מבט של תרבות סוג II או סוג III בסולם קרדשב.
מלחמה בין כוכבית בסיפורת

ההתייחסויות הבדיוניות המוקדמות עוסקות במלחמה בין-פלנטרית, ולא במלחמה בין-כוכבית (למשל הרומן "מלחמת העולמות" מאת הרברט ג'ורג' ולס משנת 1898). כאשר מאמינים כי כוכבי הלכת האחרים של מערכת השמש נטולי חיים אינטליגנטים, כותבי מדע בדיוני בדרך כלל מעריכים צורה כלשהי של מנוע מהיר יותר ממהירות האור על מנת להקל על מלחמה בין כוכבית. סופרים כמו לארי ניבן פיתחו עימות בין-כוכבי סביר המבוסס על קולוניזציה אנושית של חגורת אסטרואידים וכוכבי הלכת החיצוניים באמצעות טכנולוגיות המשתמשות בחוקי הפיזיקה.
ראו גם

דיפלומטיה
לוחמת חלל
הערות שוליים

↑  Hart, Michael H. (1986). Interstellar Migration, the Biological Revolution, and the Future of the Galaxy. University of California Press. p. 278. ISBN 978-0-520-05898-9. נבדק ב-12 ביוני 2016. ...interstellar wars will be extremely rare, much rarer than warfare has been on Earth. This will be a consequence of the enormous distances between the stars and large travel times between civilizations... a typical civilization might be involved in a major war only once in 50,000 years, perhaps much longer. {{cite encyclopedia}}:  (עזרה)
↑  Freitas, R. A. Jr. (במרץ 1980). "Interstellar probes – A new approach to SETI". Journal of the British Interplanetary Society. 33: 95–100. נבדק ב-2016-06-12. {{cite journal}}:  (עזרה)
מיתוס מוצא

הרקולס התינוק חונק נחש שנשלח להרוג אותו. במיתולוגיה היוונית נחשב הרקולס לאב המייסד של כל ערי המדינה של היוונים הדורים בפלופונסוס, ובייחוד של ספרטה.
מיתוס מוצא (אנגלית: Origin myth) הוא מיתוס המתאר את מוצאו של מאפיין טבעי או חברתי של העולם. למשל, מיתוסים של בריאה (קוסמוגוניה) מתארים את מוצא היקום ומוצא העולם, ומיתוסים של מוצא עממי (אתנוגוניה) מתארים את ייסודם של עמים, קבוצות אתניות, מדינות ומוסדות חברתיים שונים, תכופות על-ידי דמויות של אבות מייסדים או אבות קדמונים גנאלוגיים. מיתוסי מוצא הם לפעמים סיפורים אטיולוגים, וכן לפעמים הם סיפרים בעלי תפקיד חברתי, המסופרים בטקסים ציבוריים, בחגים וביצירות אמנות וספרות, ובכך מחזקים את תחושות הזהות וההשתייכות של בני-אדם לקבוצות שלהם.
הגדרות

אתנולוגים וחוקרי מיתולוגיה השוואתית תכופות מחלקים מיתוסי מוצא לארבעה סוגים עיקריים, הקיימים במרבית התרבויות:
תאוגוניה: מיתוסים המתארים את מוצא האלים (מקור המונח בתאוגוניה של הסיודוס)
קוסמוגוניה: מיתוסים המתארים את בריאת העולם.
אנתרופוגוניה: מיתוסים המתארים את בריאת האדם.
אתנוגוניה: מיתוסים המתארים את מוצא העמים.
תפוצה

לפי ההיסטוריון של הדת וחוקר הפולקלור מירצ'ה אליאדה, בחברות מסורתיות רבות ניתן לראות כמעט כל סיפור מקודש כמיתוס מוצא. לדעתו, בחברות מסורתיות יש נטייה לראות את החיים כשיבה נצחית – היכולת לשוב אל עידן מיתי שבו התרחשו האירועים הקדושים.
אינדקס המוטיבים של הספרות העממית של הפולקלוריסט האמריקני סטית תומפסון מציין מאות מוטיבים שונים של פולקלור המספרים על מוצאם של ישויות שונות במציאות. רובם מרוכזים בקבוצה A של האינדקס "מוטיבים מיתיים". במסגרת קבוצה זו, אחת מתוך חמש תת-קבוצות היא "A600-A899: קוסמולוגיה וקוסמוגוניה". בין הדוגמאות:
A20: מוצאו של הבורא.
A110: מוצאם של האלים.
A510: מוצאו של גיבור תרבות (אל למחצה).
A770: מוצאם של כוכבים מסוימים.
A771. A771. מוצאה של הדובה הגדולה.
A773. A773 מוצא הפלאידות.
A774. A774. מוצא כוכב הצפון.
A910: מוצא המים.
A913. A913 מוצא הגאות והשפל.
A980: מוצאם של מקומות מסוימים.
A1230: הופעת או השתלשלות האדם הראשון על האדמה.
A1311: מוצא הידיים והרגליים.
A1312: מוצא שלד האדם.
A1313: מוצא איברי המין.
A1315: מוצא השיער והזקן.
A1330: מוצאן של צרות האדם.
A1335: מוצא המוות.
A1336: מוצא הרצח.
A1337: מוצא המחלות.
A1337.1: מוצא כיב הקיבה.
A1337.3: מוצא האפילפסיה.
A1337.6: מוצא הצרעת.