stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי קוריאה הדרומית – קוריאה הצפונית
פיוס ואנטגוניזם

כאשר נבחרה סיאול לארח את האולימפיאדה ב-1988, ניסתה קוריאה הצפונית להטיל חרם באמצעות בעלות בריתה הקומוניסטיות או לקיים אירוח משותף של המשחקים. בהצעתו הנרחבת ביותר, הסכים הוועד האולימפי העולמי לאפשר לקוריאה הצפונית לארח חמישה משחקים, אך קוריאה הצפונית התעקשה לארח לפחות שמונה משחקים, כמו גם לקבל הכרה רחבה יותר כמדינה מארחת. לבסוף ההצעה של הצפון נדחתה ורק קובה, אתיופיה, אלבניה, סוריה וסיישל לא נענו להזמנת הוועד האולימפי. ניקרגואה לא השתתפה בעקבות שיקולים מקצועיים ופיננסיים אשר נגרמו בעקבות מלחמת האזרחים שהתחוללה במדינה. הפצצת טיסה 858 של קוריאן אייר נתפסה כתגובת קוריאה הצפונית לכישלון זה. במקביל להפשרה העולמית של המלחמה הקרה, נשיא דרום קוריאה הנבחר זה עתה, רו-טו-וו, השיק יוזמה דיפלומטית המכונה נורדפוליטק (אנ'). ההצעה כללה שלב ביניים להקמת "קהילה קוריאנית", שדומה להצעת צפון קוריאנית לקונפדרציה. בתחילת ספטמבר 1990 נערכו שיחות של הדרג המדיני, במקביל למחאת הצפון על נרמול היחסים של ברית המועצות עם הדרום. שיחות אלה הובילו בשנת 1991 להסכם הפיוס, אי־תוקפנות, חילופי דברים ושיתוף פעולה וכן להצהרה המשותפת על פירוק חצי האי הקוריאני מנשק גרעיני. המהלך התקיים במקביל לצירוף קוריאה הצפונית ודרום קוריאה לאו"ם. בתוך כך, ב-25 במרץ 1991, קבוצה קוריאנית מאוחדת השתמשה לראשונה בדגל האיחוד הקוריאני בתחרות טניס השולחן העולמית ביפן, וב-6 במאי 1991 התמודדה קבוצה מאוחדת בתחרות הכדורגל העולמית לנוער בפורטוגל. עם זאת, להפשרה ביחסים היו גבולות. בשנת 1989 סטודנטית ואקטיביסטית דרום קוריאנית שהשתתפה בפסטיבל הנוער העולמי בפיונגיאנג נכלאה כשחזרה לדרום קוריאה.
בין השנים 1998–2008 שלטה בקוריאה הדרומית המפלגה הדמוקרטית, שדגלה במדיניות אור השמש וייצרה קשרים עם ידידותיה הקרובות של קוריאה הצפונית, ובכללן רוסיה וסין, במטרה להפשיר את היחסים עם קוריאה הצפונית. בתקופה זו הוקם אזור התעשייה המשותף בקסונג. במהלך תקופה זו היו עליות וירידות ביחסים, שהתקררו עם הטבעת ספינה דרום קוריאנית 2002 והניסויים הגרעיניים של קוריאה הצפונית. בתקופה זו נבנתה תחנת הרכבת דורה אותה חנכו בשיתוף עם בוש הבן, והייתה אמורה לחבר את קוריאה הדרומית לכל יבשת אירו-אסיה יבשתית, דרך קוריאה הצפונית. מדיניות זו של קוריאה הדרומית הסתיימה בשובה של המפלגה השמרנית לשלטון בעשור הבא, בתקופת הגרעון של קוריאה הצפונית.
פיוס > התקרבות תרבותית

במאי 2017 מון ג'יאה-אין נבחר לנשיאות דרום קוריאה עם הבטחה לחזור למדיניות אור השמש. בנאום השנה החדשה שלו לשנת 2018, הציע מנהיג צפון קוריאה קים ג'ונג און לשלוח משלחת לאולימפיאדת החורף הקרובה בדרום קוריאה. הקו החם של סיאול-פיונגיאנג נפתח מחדש לאחר כשנתיים. באולימפיאדת החורף, צפון ודרום קוריאה צעדו יחד בטקס הפתיחה והעמידו נבחרת מאוחדת להוקי קרח לנשים. באפריל 2018 הופיעו אמני קיי-פופ מהדרום בפני מאות צופים בצפון קוריאה, בהם המנהיג קים ג'ונג און ורעייתו רי סול-ג'ו. זו הפעם הראשונה מאז 2005 שאמנים דרום קוראנים מופיעים בצפון.
פיוס > הפסגה הדרום קוראנית

במרץ 2018 הכריז דובר רשמי מטעם קוריאה הדרומית, במהלך ביקור בבית הלבן, כי קים ג'ונג-און הבטיח לדרום קוריאנים שהוא מחויב לפירוק הנשק הגרעיני, וכי קוריאה הצפונית לא תערוך ניסויים נוספים בטילים גרעיניים או בליסטיים.
ב-27 באפריל 2018 נערכה במסגרת הפסגה הבין-קוריאנית פגישה היסטורית בין קים ג'ונג-און ונשיא דרום קוריאה מון ג'יאה-אין. הפגישה נערכה בשטח הגבול שבין שתי המדינות, והשניים אף חצו את הגבול לשני הצדדים. לראשונה מאז מלחמת קוריאה שמנהיג צפון קוריאה נכנס לשטח דרום קוריאה.
השניים חתמו על "הצהרת פנמונג'ום", בה התחייבו לפרוז חצי האי מנשק גרעיני, הפיכת הגבול ל"אזור שלום", וקידום שיחות עם ארצות הברית וסין, ובכך חל מפנה ביחסים בין המדינות. את שינוי המדיניות הסביר מנהיג קוריאה הצפונית בכך שכבר השיג נשק גרעיני, ומשכך הוא יכול כעת לפנות לדרך חדשה. המנהיגים נפגשו בשנית ב-26 במאי 2018 עקב המשבר המדומה בין קוריאה הצפונית לארצות הברית ביחס לקיום הפסגה שיועד ליוני.
מון וקים נפגשו בפעם השנייה ב-26 במאי כדי לדון בפסגה הקרובה של קים עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. הם הסכימו לפתוח מחדש את משרד התיאום הבין-קוריאני.
ב-18 בספטמבר 2018 הגיע נשיא קוריאה הדרומית מון ג'יאה-אין לביקור בקוריאה הצפונית. ב-30 בנובמבר 2018 חצתה לראשונה רכבת דרום-קוריאנית את הגבול במטרה לשדרג את התשתיות כך שיתאפשר חיבור מסילתי בין שתי המדינות.
ב-12 ביוני 2018 קיימו נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, והמנהיג העליון של קוריאה הצפונית, קים ג'ונג-און, בוועידת פסגה בסינגפור. זו הייתה הפגישה הראשונה בהיסטוריה בין נשיא ארצות הברית מכהן לבין המנהיג העליון של קוריאה הצפונית.
ב-30 ביוני 2019 התקיימה הפסגה האמריקאית-קוריאנית באזור המפורז הקוריאני. בפגישה זו נרשמה הפעם הראשונה בה נכנס נשיא ארצות הברית אל אדמת קוריאה הצפונית.
ראו גם

תיירות בקוריאה הצפונית
קשת האיחוד
משרד התיאום הבין-קוריאני
ילדי חולית

ערך זה עוסק בספר. אם התכוונתם למיני-סדרה אמריקאית שמבוססת על הספר, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פרנק הרברט
 איורים:  ברוס פנינגטון 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 הוצאה:  G. P. Putnam's Sons 
 תאריך הוצאה:  אפריל 1976 
 מספר עמודים:  535
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת עם עובד
 תאריך:  2002
 תרגום:  דורית לנדס
 סדרה
 סדרת ספרים:  סדרת חולית
 ספר קודם:  משיח חולית
 הספר הבא:  הקיסר האל של חולית
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002287668
 
ילדי חולית (באנגלית: Children of Dune) הוא ספר מדע בדיוני מאת פרנק הרברט, השלישי בסדרת חולית. הספרים משיח חולית וילדי חולית עובדו למיני-סדרת טלוויזיה בערוץ המדע בדיוני האמריקאי בשנת 2003 בשם "ילדי חולית".
תקציר העלילה

עלילת הספר נפתחת תשע שנים לאחר סוף משיח חולית. תשע שנים עברו מאז שהקיסר פול מואד'דיב נדד אל המדבר עיוור. התאומים של מואד'דיב, לטו וגאנימה, נמצאים תחת משמורתה של דודתם עאלייה, כעת עוצרת האימפריה. התאומים אינם ילדים רגילים; כמו עאלייה, הם נולדו טרם לידתם. הם אוצרים את זכרונות אבותיהם ואמותיהם ויודעים כל מה שהם ידעו.
התאומים מבינים כי בעקבות ההתמרה האקולוגית המואצת שעוברת על אראקיס, נסוגים עקלתוני החולות מפני השטח. הם מסיקים שאם ההתמרה לא תיעצר ייכחדו העקלתונים, ואתם גם המרקוח. בלא סם המרקוח, לא תחזיק האימפריה מעמד.
לטו מגייס את גאנימה לעזרתו ומחליט לצאת למסע שאפתני בחולית כדי להגשים את חזונו: יצירת 'שביל הזהב', אותו חזון שאביו בזמנו ניצב בפניו אך פחד ממנו ולא מימש אותו. אותו מסע נועד גם לגלות האם המטיף העיוור שמדבר כנגד שלטונה של עאלייה אינו אלא אביהם, פול מואד'דיב אטריידיס, שחזר מן המתים.
הספר, כמו קודמיו, מגולל את עלילותיהן של כמה דמויות במקביל: ג'סיקה אטריידיס, אמו של פול, שהחליטה לחזור לחולית לאחר שנים רבות. עאלייה, העוצרת הקיסרית, שכתוצאה משנים של הדחקת אבותיה שבתוכה הפכה לתועבה ודיבוק, כאשר הזהות של הברון ולדימיר הארקונן השתלטה על נשמתה. אנשי בית קורינו המודח, השואפים לחזור ולעלות לשלטון הקיסרות, והתאומים - לטו שיוצא למסע אל המדבר שבסופו הוא עובר מטמורפזה והופך לסימביוזה של אדם ודגי חול (השלב הראשון של העקלתונים של חולית) וגאנימה, שנשארת בקיסרות ובסופו של דבר מתחתנת עם פאראד'ן על מנת ליצור שלום בקיסרות.
הספר עוסק בנושאים רבים: ההתמרה האקולוגית שמשנה את פני הכוכב, ההבדל הגדל בין הדררים העירוניים החדשים לבין הדררים המדבריים של הסיטש, היעלמותם האיטית של העקלתונים ושל הסם, הדיבוק שהשתלט על עאלייה, שחיתות הכהונה, מזימותיהם של בני קורינו וההקרבה העצמית העצומה של לטו. כמו קודמיו, הספר דן באקולוגיה ובפילוסופיה וכתוב בצורה מפורטת ועשירה.
דמויות > בית אטריידיס

לטו השני, בנו של מואד'דיב ויורש העצר המלכותי. נולד בטרם לידתו.
גאנימה, בתו של מואד'דיב ויורשת העצר המלכותית. נולדה בטרם לידתה.
עאלייה, עוצרת הממלכה. כפוית שד ואחוזת דיבוק.
דנקן איידהו, בעלה המלכותי של עאלייה. סייף ומנטאט.
הגבירה ג'סיקה, אמו של מואד'דיב ואם נערצה של הדררים. סוכנת של בנות גשרית.
גורני האלק, טרובדור לוחם, עוזרה האישי של הגבירה ג'סיקה.
דמויות > בית קורינו

הנסיכה אירולן, בתו של שאדם הרביעי המנוח ואלמנתו של פול מואד'דיב.
הנסיכה ונסיסיה, בתו של שאדם הרביעי המנוח.
הנסיך פאראד'ן, בנה של ונסיסיה ונכדו של שאדם הרביעי המנוח. סופר חובבן.
טייקאניק, עוזר באשאר סרדאוקארי.
דמויות > הדררים

סטילגאר, הנאיב של סיטש טאבר. שומרם של תאומי אטריידיס.
הארה, אשתו השנייה והאהובה של סטילגאר.
ג'ייוויד, כהן קיזאראט ועוזר בכיר של עאלייה.
נאמרי, אביו של ג'ייוויד. דררי מסיטש ג'אקורוטו.
המטיף, דררי עיוור המטיף כנגד שלטונה של עאלייה. מתגלה כפול מואד'דיב אטריידיס.
אסאן טאריק, דררי צעיר, מלווהו של המטיף.
מוריז, אביו של אסאן טאריק. ממנודי סיטש ג'אקורוטו.
אלכסנדר שוולו

אלכסנדר שוולו (בגרמנית: Alexander Schwolow, נולד ב-2 ביוני 1992 בוויסבאדן שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק באוניון ברלין בעמדת השוער.
קריירת מועדונים

שוולו שיחק כנער במועדון והן ויסבאדן מעיר הולדתו. בשנת 2008, כאשר היה בן 16, החל לשחק בנוער של פרייבורג, ובשנת 2010 הפך לשוער של קבוצת המילואים של המועדון. בקבוצת המילואים ערך 51 הופעות, בהן ספג 77 שערים, ושמר 12 פעמים על רשת נקייה. בינואר 2012 הוקפץ שוולו לקבוצה הבוגרת של פרייבורג, ותחילה ישב על הספסל כשוער מחליף. רק במאי 2014 ערך שוולו את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת, כשפתח בהפסד פרייבורג 2–3 להנובר 96. בקיץ 2014 עבר שוולו בהשאלה לשנתיים לארמיניה בילפלד, וערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1–4 על זנדהאוזן במסגרת הגביע הגרמני. שוולו שיחק עונה אחת בארמיניה בילפלד, ובקיץ 2015 נקרא שוב לשחק בפרייבורג, שנשרה בלעדיו לליגת הבונדסליגה השנייה, על אף שנשארה עוד שנה בחוזה ההשאלה שלו לארמיניה בילפלד, משום שהקבוצה נשארה ללא שוערים לאחר מכירתו של רומן בורקי לבורוסיה דורטמונד. בעונת 2015/16 שוולו עמד בשערה של פרייבורג כשוער הראשון, וסייע לה להעפיל לבונדסליגה מהמקום הראשון. שוולו נשאר השוער הראשון גם בעונת 2016/17, בה הקבוצה סיימה באופן מפתיע בחלק העליון של הטבלה, והציג יכולת גבוהה. ב-4 באוגוסט 2020 לאחר שמונה שנים בפרייבורג חתם בהרטה ברלין. ב-15 ביוני 2022 הושאל לשאלקה 04.
ב-27 ביולי 2023 חתם באוניון ברלין.
קריירה בינלאומית

שוולו הופיע בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה עד גיל 20, אך טרם זומן לנבחרת גרמניה הבוגרת.
תארים

עם פרייבורג:
אליפות הבונדסליגה השנייה: 2015/16
מלקית' הארור

| --- | --- |

מלקית' הארור, כפי שהופיע על עטיפה אלטרנטיבית לחוברת War of the Realms #6 מיוני 2019. אמנות מאת ויקטור הוגו קיירוש
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Thor #344 (יוני 1984)
 יוצרים:  וולט סימונסון
 גילום הדמות:  כריסטופר אקלסטון, "תור: העולם האפל"
 מידע
 שם אמיתי:  מלקית'
 כינויים:  הארור, האלף האפל, אדון הציידים, מלאך, מנדרין-4, מלך סוורטאלפהיים, האדון המגן של האלפים האפלים, שוחט התורים, סרה. התחזה ללוקי, בלדר, לורליי, ג'יין פוסטר, דיין ויטמן, בטא ריי ביל, אוליק ומלקולם דרייק
 סטטוס:  לא פעיל
 כוחות:  כוח, סיבולת, מהירות, זמישות ורפלקסים על אנושיים אריכות ימים יכולת ריפוי עצמי ידע רב בכישוף
 חבר לשעבר בקבוצה:  מלך האלפים האפלים, המועצה האפלה, שבט המרה השחורה, שותף של לוקי וסירטיר
 דמויות קשורות
 משפחה:  מזרות' (אם, מתה) איילסה (אישה, פרודה)
 אויבים:  ג'יין פוסטר, תור, הלוחמים החדשים 
 
מלקית' הארור (באנגלית: Malekith the Accursed) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס תור ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Thor #344 מיוני 1984, ונוצרה בידי הכותב והמאייר וולט סימונסון.
מלקית' הארור הוא אלף אפל, מכשף ולוחם שנודע כיריבו של האל האסגרדי תור, והוכתר בהמשך למלך האלפים האפלים. מלקית' שימש כאנטגוניסט הראשי וככוח הפעיל מאחורי אירועי "מלחמת הממלכות" מאפריל-יולי 2019. את דמותו בסרט הלייב אקשן "תור: העולם האפל" גילם השחקן כריסטופר אקלסטון.
ביוגרפיה בדיונית > מקור, תיבת החורפים העתיקים

מלקית' היה אלף אפל מסווראטאלפהיים ובנם ה-13 של בן שלושה עשר וליידי מזרות', מנהיגי שבט המרה השחורה ואדוניהם של כלבי הציד הפראי. אביו, אחיו ודודים נספו כולם במלחמת הטרולים ה-43, ואמו מכרה אותו לקברן תמורת מזון עבור כלבי המלחמה, באומרה שלפחות לא ימות כחייל בקרב. מלקית' אולץ לעבוד כשורף גופות במלחמה, ושרף את גופותיהם של כ-3,000 אלפים אפלים, בהם כאלה שנותרו בחיים אחרי הקרב. כעבור זמן מה נלכד מלקית' בידי הטרולים, שם גמל חסד לאלף אפל זקן ואיתר עבורו מזון לכישוף. האסיר התקלה כמכשף, שהשמיד את הטרולים והוביל את השבויים לחופשי.
בשנים הבאות הפך מלקית' לשוליית המכשף, שהגדיר אותו כבעל הכישרון הטבעי הטוב ביותר שראה מימיו, עד שעלה בכוחותיו על מורהו. בנקודה זו הכריז המכשף על סיום אימוניו של מלקית', וביקש ממנו לסייע בסיום מלחמות האלפים האפלים הבלתי פוסקות, ובהבאת שלום ואחדות לעם האלפים האפלים. מלקית' דקר בתגובה את מורהו המופתע, הצהיר שהמלחמה חישלה אותו ואת נשמות האלפים האפלים, והכריז שתמיד תהיה מלחמה כל עוד הוא חי. המכשף הספיק לקלל את מלקית' לפני מותו, והשחיר מחצית מפניו כדי לסמן את טבעו האמיתי לעולם. מלקית' שב לביתו לשעבר, שם הקשיב לתחנוניה של אמו בטרם האכיל אותה לכלבי המלחמה, והכתיר את עצמו לאדון הציד הפראי.
לאחר מכן כרת מלקית' ברית עם האל האסגרדי לוקי כנציג מטעמו של שד האש סירטיר, והחל במסע אחר תיבת החורפים העתיקים, פריט קסום המכיל את כוח הפימבולווינטר של ענק הכפור יימיר. הוא הרג את השומר האנושי של התיבה ופצח במרדף אחר בנו, אך נתקל בהתנגדותו של אל הרעם תור וחטף את בת בריתו האסגרדית, לורליי. מלקית' השתמש בלורליי כבת ערובה כדי לאלץ את תור להילחם באחד מחסידיו, אלגרים החזק, וניסה להפיל את שניהם לבור מאגמה. מלקית' הובס על ידי תור ונלקח למאסר באסגרד, אך הצליח לשחרר לאוויר העולם את הכוח הטמון בתיבה.
ביוגרפיה בדיונית > הל

מלקית' הגיע לעסקה עם לוקי מכלאו, והשניים הסכימו להתחלף כדי ליצור מהומה. לוקי התחזה למלקית' ותפס את מקומו בצינוק האסגרדי בשעה שמלקית' התחזה לבלדר, יורש העצר המיועד. במקביל, אלגרים שונה בידי הביונדר לכדי "המקולל", יצור עוצמתי שנועד חזק מתור בכוחותיו. בקרב המתחולל נזכר אלגרים האמנזי באחראי האמיתי לפציעותיו האנושות מבור המאגמה, ויצא לחפש אחר אדונו לשעבר. אלגרים איתר את מלקית' באסגרד, ראה דרך אשליותיו, התפרץ לטקס ההכתרה של "בלדר" והרג אותו במקום.
מלקית' זייף את מותו בידי אלגרים, וניצל את חירותו המחודשת כדי לנסות לתמרן את הדבר להרוג את תור וסיף - אך כאשר ראה שאין הגיבור יכול להתנגד לטבעו, החליט לתמרן את שנאתו של אלגרים למטרותיו. מלקית' התחזה ללורליי, שהקריבה את חייה כדי להציל את בלדר, ונכח בהסתערותו של אלגרים על הל בחיפושו אחריו. אלגרים הביס את הלה, נעשה לאדון המתים ויצא לחפש את מלקית' במידגרד בשכנועיה של "לורליי". בעוד תור, יחידת האלים והוד התפתחותו נלחמים באלגרים ובצבאות המתים, ג'יין פוסטר גילתה את זהותה האמיתית של "לורליי" ודיווחה על כך לסיף, אך הקרב נקטע בבואה של הלה. הלה חשפה את תוכניתו של מלקית', והסכימה למנוע את הסתערות כוחותיה בתנאי שתור יבוא עמה לממלכתה; ובעוד תור שבוי בהל, מלקית' נחשף והוכה באכזריות על ידי אלגרים, שהסכים לחדול ממעשיו לבקשתה של סיף. אלגרים הביא את מלקית' לענישה בהל, ותור הוחזר לכדור הארץ. מלקית' צץ פעם נוספת באסגרד הנטושה ונלחם בקייבל והאקס פורס, ונחשב למת פעם נוספת בתום ניסיון כושל להשתלט על ממלכת אבלון.
זמן מה לאחר מכן, תיבת החורפים העתיקים אותרה בסווארטאלפהיים ונלקחה בידי חסידיו של מלקית', ששב כדי לנקום בתור. הוא שיסה במידגרד שד כפור, הקפיא את אסגרד ותכנן לרצוח את אודין בשנתו, ובעשותו כך נכנס לקרב עם תור, בלדר, סיף, הלוחמים שלושה ובטא ריי ביל. הוא אף כישף את אלגרים לעשות כרצונו, ולבסוף הובס כאשר תור הצליח לבטל את הכישוף ונעזר באלגרים כדי לסגור את תיבת החורפים העתיקים. מלקית' ניסה לתמרן את הרקולס לתקוף את אלפליס, מלכת האלפים האפלים, והובס במהירות על ידי זאוס.
ביוגרפיה בדיונית > מלחמת אזרחים בסווארטאלפהיים, טבעות המנדרין

מלקית' חולץ מכלאו בהל בידי קבוצת אלפים אפלים נאמנה, שמתוכה רק אחד שרד את המסע לסווארטאלפהיים - אלף אפל אילם בשם לשון-טינופת. בשובו לסווארטאלפהיים גילה מלקית' שעם האלפים האפלים התרכך ולא יקבל אותו כמנהיגו, והחל במסע הרג וטבח בבני עמו כדי "לחשל" אותם. אחרי טבח בכפר קטן החזיק מלקית' כבת ערובה את הניצולה היחידה, האלפית האפלה וואזיריה. מלקית' הצהיר בפני תור והלוחמים שלושה שיהרוג כל אלף אפל שלא יצטרף אליו, כרת את זרועה של וואזיריה ונמלט. הוא איתר את המלכה אלפליס במחבואה בנידווליר, ממלכת הגמדים, וההתנקשות בחייה הציתה מלחמת אזרחים, כאוס ופילוג בקרב האלפים האפלים. במהלך תקופה זו כרת מלקית' ברית עם ענקי הכפור והבטיח למצוא את גולגולתו של מלכם לשעבר, לאופיי, הטומנת את הסוד לתחייתו המחודשת.
במתקפה על מחנה פליטים בטריטוריית ענקי הרים ביוטונהיים נתקל מלקית' בליגת הממלכות, קבוצה מאוחדת של תשעה לוחמים מתשע הממלכות שנועדה לעצור את מסע הקטל שלו. מלקית' הצליח לגרור את הקרב לטריטוריית ענקי הכפור, אליה ליגת הממלכות לא יכלה להיכנס, מכיוון שמעשה כזה מצידם שקול להצהרת מלחמה. מאוחר יותר עקב מלקית' אחרי ליגת הממלכות למידגרד, שם התכנסה מועצה של מנהיגי שבטי האלפים האפלים כדי לדון במתקפותיו של מלקית'. הוא חשף כי הצליח להכניס פרזיט לתמד של תור, באמצעותו עקב אחרי ליגת הממלכות ואילץ את תור לתקוף את חבריו. תור הצליח להשתחרר משליטת הפרזיט, אך הקרב בינו לבין מלקית' נקטע כאשר מועצת האלפים האפלים הכריזה כי הם החליטו לאחד את עמם ולהכתיר את מלקית' כשליטם. בטקס ההכתרה הזכירה פריגה למלקית' כי עליו לרצות את עונשו על מעשיו, ווואזיריה התנדבה להחליף את מלקית' בכלאו כדי למנוע שפיכות דמים ומלחמת אזרחים נוספת. מלקית' מינה את לשון-טינופת לנציגו בקונגרס העולמות, ונפגש עם נציגים מענקי הכפור ושדי האש כדי ליצור "ליגה משלהם".
לאחר מותו של המנדרין בידיו של זיק סטיין, עשר טבעות הכוח שלו חיפשו אחר מארחים חדשים. טבעת קרן המערבולת של המנדרין חברה למלקית', שגבר על נסיונתיה לחפש מארחים נוספים לשאר טבעות הכוח ודרש ממנה מידע על שאר נושאי הטבעות, מתוך כוונה לקחת את כל עשר הטבעות לעצמו. הוא רצח שניים מנושאי הטבעות האחרים וכרת את זרועותיה של האחרת, ולקח לעצמו את טבעות הפיצוץ החשמלי, פיצוץ הלהבה ומסדרת החומר. כאשר איירון מן הגיע לסווארטאלפהיים כדי לקחת את הטבעות הגנובות להשגת סוכנות S.H.I.E.L.D, מלקית' חילק טבעות לשלושה מחסידיו, ושלח שניים מהם לצוד את איירון מן. עם זאת, איירון מן הגיע חמוש בשריון העשוי כולו מברזל - חומר קטלני לאלפים אפלים - ושתי הטבעות נלקחו. מלקית', שנותר רק עם טבעת פיצוץ הלהבה, החל לחפש כישוף שיועיל בקרב נגד הנוקם המשוריין כאשר הותקף בידי שאר נושאי הטבעות, שהחליטו לתקוף את מלקית' לפני שינסה לגנוב את טבעותיהם ולקחו את הטבעת השלישית שחילק. מלקית' הצליח להימלט והסכים לתת לאיירון מן את טבעת פיצוץ הלהבה, בתמורה לחנינה על חייו ואפשרות לברוח מנושאי הטבעות.
הערות שוליים

↑  Thor: God of Thunder #25, September 2014
↑  Thor #341, March 1984
↑  Thor #344-349, June-November 1984
↑  Thor #363-367, January-May 1986
↑  Thor #485-489, April-August 1995
↑  X-Force and Cable Annual '97, April 1997
↑  Heroes for Hire #14, August 1998
↑  Thor Vol.2 #29-32, September 2000-February 2001
↑  Incredible Hercules #132, August 2009
↑  Incredible Hercules #136, October 2009
↑  Thor: God of Thunder #13, September 2013
↑  Thor: God of Thunder #14, October 2013
↑  Thor Vol.4 #1, October 2014
↑  Thor: God of Thunder #15-17, November 2013-January 2014
↑  Iron Man Vol.5 #22-23.NOW, March 2014
↑  Iron Man Vol.5 #24, April 2014
↑  Iron Man Vol.5 #26, May 2014
סמיר אויקני

סמיר אויקני (באלבנית: Samir Ujkani; נולד ב-5 ביולי 1988) הוא כדורגלן עבר קוסובני ששיחק בעמדת השוער.
קריירת מועדונים

אויקני נולד בכפר ווצ'יטרן שביוגוסלביה. כעבור 6 שנים משפחתו הגרה לבלגיה שם התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ספורטינג ווסט הארלבקה, בגיל 18 עבר למחלקת הנוער של אנדרלכט. אויקני שיחק במחלקת הנוער של המועדון כאשר הוא הספיק לרשום עוד 10 הופעות בקבוצת המילואים.
ביוני 2007 הוא חתם על חוזה ל-5 שנים בפאלרמו. בעונתו הראשונה במועדון הוא שימש כשוער שלישי כאשר הוא גם שיחק במחלקת הנוער של המועדון, בעונת 2008/2009 הפך לשוער השני של המועדון לאחר פרישתו של אלברטו פונטנה. ב-26 באפריל 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' נגד מילאן כאשר החליף את מרקו אמליה בדקה ה-64 במצב של 0–3 לטובת מילאן. הוא הצליח לשמור על רשת נקייה עד לסיום המשחק, ולמרות ההפסד של קבוצתו הוא זכה למחמאות מצידו של קאקה.
ביולי 2009 הוא הושאל לנובארה ששיחקה אז בליגה השלישית. בסיום העונה הוא עלה עם קבוצתו לסרייה ב' לראשונה מזה 33 עונות. עקב כך, נובארה ביקשה להאריך את הסכם ההשאלה עמו. ב-31 בינואר 2011 נובארה רכשה 50% מכרטיס השחקן שלו ושל חברו מיצ'ל מורגנאייה תמורת 1.5 מיליון אירו. אויקני היה שותף להעפלה של נובארה לסרייה א' בסיום העונה לראשונה מזה 55 שנים. ב-16 באוקטובר 2011 אויקני שבר את האף ואיבד 4 שיניים במהלך המשחק נגד בולוניה ונעדר כחודשיים מהמגרשים. ב-5 בדצמבר 2011 הוא חזר להרכב במשחק נגד לאציו.
ב-22 ביוני 2012 הודיעה פאלרמו כי אויקני יחזור לסגל הקבוצה לקראת עונת 2012/2013. בינואר 2013 פאלרמו החתימה את סטפנו סורנטינו, ואויקני הושאל לקבוצתו הקודמת של סורנטינו קייבו ורונה. בקייבו, אויקני, לא רשם דקות משחק ובסיום העונה חזר לפאלרמו שירדה לסרייה ב' ושימש כשוער שני במועדון. בדצמבר 2013 סורנטינו נפצע ואויקני הפך לשוער הראשון של הקבוצה בחודשיים בהם היה פצוע. בסיום העונה חזרה פאלרמו לסרייה א'.
ב-19 ביולי 2015 הצטרף לגנואה. בחודש ינואר 2016 הושאל ללאטינה עד לסיום העונה. בתום העונה הושאל לפיזה.
לקראת עונת 2017/2018 חתם בקרמונזה.
ב-18 ביולי 2018 אויקני חתם בריזספור מליגת העל הטורקית.
בקיץ 2019 אויקני חתם בטורינו.
קריירה בינלאומית

בקיץ 2007 קיבל דרכון אלבני והפך לשחקן סגל בנבחרת הצעירה של אלבניה. ב-1 ביוני 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה נגד איטליה במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009. ב-6 באוקטובר 2008 זומן לראשונה לסגל נבחרת אלבניה לקראת המשחקים נגד הונגריה ופורטוגל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. ב-10 ביוני 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד גאורגיה.
ב-13 בינואר 2014 פיפ"א אישרה לנבחרת קוסובו לקיים משחקי ידידות נגד נבחרות החברות בה, עקב כך החליט אויקני לייצג את קוסובו בה נולד. ב-5 במרץ 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד האיטי.
פרי לונדון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 ביוני 1931 ארצות הברית 
 פטירה:  19 ביוני 1992 (בגיל 61) 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה
 מקום לימודים:  ישיבה יוניברסיטי אוניברסיטת קולומביה
 מוסדות:  אוניברסיטת דרום קליפורניה  אוניברסיטת תל אביב 
 
פרי לונדון (באנגלית: Perry London;‏ 18 ביוני 1931 – 19 ביוני 1992) היה פסיכולוג אמריקאי-ישראלי תאורטיקן ומנהל אקדמי, שנודע בזכות כתיבתו על פסיכולוגיה קלינית ובזכות מחקריו בנושא אלטרואיזם ובנושא היפנוזה. כיהן כפרופסור לפסיכולוגיה בכמה מוסדות אקדמיים בארצות הברית ובישראל.
קורות חיים

פרי לונדון נולד באומהה נברסקה שבארצות הברית להוריו מקס ורוז לונדון (לדיז'ינסקי), יהודים שהיגרו מאוקראינה. הילד השלישי מתוך ארבעה, והבן היחיד. למד שנתיים בתיכון מקומי באומהה ובהמלצתו של רב הקהילה עבר להשלים את לימודיו בבית הספר התיכון של ישיבה יוניברסיטי בניו יורק. בשנתו האחרונה בתיכון כתב לונדון את המאמר האקדמי הראשון שלו שזיכה אותו במלגת לימודים מלאה בקולג' ואף פורסם בכתב עת אקדמי יוקרתי.
עם סיום התיכון החל בלימודי תואר ראשון בישיבה יוניברסיטי אותם סיים בשנת 1952, ומיד המשיך לתואר שני (1953) ולדוקטורט (1956) באוניברסיטת קולומביה. בשנתו הראשונה בלימודי הדוקטורט זכה במלגת לימודים מטעם צבא ארצות הברית ולשם כך גויס לצבא בדרגת Second Lieutenant (סגן משנה). את ההתמחות בפסיכולוגיה קלינית עשה בבית חולים צבאי בוושינגטון הבירה בזמן מלחמת קוריאה. עם סיום הדוקטורט קיבל דרגת First Lieutenant (סגן) והוצב כפסיכולוג בבית החולים הצבאי בטקומה וושינגטון. עם סיום שירותו הצבאי בשנת 1959 החל ללמד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ולאחר ארבע שנים התקבל כחבר סגל באוניברסיטת דרום קליפורניה שהפכה לביתו האקדמי לשנים הבאות. במקביל, צורף באותן שנים כיועץ לתוכנית החלל האמריקאית וסייע במיון האסטרונאוטים הראשונים שעמדו להישלח לחלל.
בשנת 1968 הגיע עם משפחתו לישראל לשנת שבתון באוניברסיטה העברית בירושלים שם עזר בהקמת המרכז לחקר החינוך לילדים טעוני טיפוח. שנה זו זכה במלגה בת חמש שנים לחוקרים צעירים מטעם המכון האמריקאי הלאומי לבריאות הנפש (National Institute of Mental Health), ובשנים הבאות חילק את זמנו בין אוניברסיטת דרום קליפורניה לאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1979 עלה לישראל ושימש מספר שנים כמרצה מן החוץ באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת תל אביב. במקביל שימש באותן שנים כיועץ לחיל האוויר הישראלי. בשנת 1983 שב לארצות הברית ומונה לראש התכנית לייעוץ פסיכולוגי באוניברסיטת הרווארד. בשנת 1989 מונה לדיקן בית הספר ללימודים מתקדמים לפסיכולוגיה מעשית באוניברסיטת ראטגרס, תפקיד אותו מילא עד מותו בשנת 1992.
חיים אישיים

לונדון היה נשוי עד שנת 1977 לויוויאן (לבית יעקובסון) והשניים היו הורים לארבע בנות (מרים (מיב) לונדון, יעל לונדון, שושנה לונדון-ספיר ודברה לונדון). בשנת 1979 נישא בשנית לבברלי רוז.
נפטר ב-19 ביוני 1992 בניו ג'רזי, שם התגורר בשנותיו האחרונות, והובא למנוחות בישראל.
מספריו

London, P., The Modes and Morals of Psychotherapy, Taylor & Francis, 1964/1986
London, P. & D. Rosenhan, Foundations of Abnormal Psychology, Holt,Rinehart & Winston Of Canada Ltd, 1968
London, P., The rescuers: motivational hypotheses about Christians who saved Jews from the Nazis, Academic Press, 1970
London, P., Behavior Control, Harper & Row, 1971
London, P., Beginning Psychology, Dorsey Press, 1975
Rosenhan, D. & P. London (eds.) Theory and research in abnormal psychology, Holt, Rinehart and Winston, 1975
London, P. et al., The Impact of summer in Israel Programs, Montreal: CRB Foundation, 1987