stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איבאן ט. ברנד
ראו גם

Berend T. Iván Mindentudás Egyetemén elhangzott előadása (tanulmány)
Búcsúztatója nyugdíjba vonulása alkalmából az UCLA-n
A gazdaságtörténet kihívásai. Tanulmányok Berend T. Iván 65. születésnapjára; szerk. Buza János, Csató Tamás, Gyimesi Sándor; BKTE Gazdaságtörténeti Tanszéke–MTA-BKE Közép - és Kelet-Európa Története Kutatócsoport, Bp., 1996
Iván T. Berend: History in my life: A Memoir of Three Eras. Budapest; New York: Central European University Press. 2009. מסת"ב 9789639776487
Buják Attila: Naplemente előtt. Berend T. Iván: Magyarország már távol került tőlem. 168 Óra, XXX. évf. 51–52. sz. (2018. dec. 20.) Hozzáférés: 2018. dec. 27.
Közgazdász. MKKE lapja. 1980. 10. Új portré a tanácsterem falán. Berend T. Iván képmását Csáki Maronyák József festőművész örökítette meg.
Közgazdász. MKKE lapja. 1984. 1. Neves oktatóink. Arcképcsarnok. Fényképek: Berend T. Iván akadémikus, a gazdaságtörténet tanszékvezető professzora.
Budapesti Corvinus Egyetem Jubileumi Évkönyv. 2020. 143. Petschnig Mária Zita. Pénzügy szak. Felejthetetlenek voltak Mátyás Antal, Hagelmayer István, Berend T. Iván, Pach Zsigmond Pál, Nagy Tamás, Bertóti László, Riesz Miklós Csanádi György előadásai.
Munkásőrök a katedráról. Kik is ők: Barna Gyula, Bedő Gyula, Benedeczky János, Berend T. Iván, Bikics István, Erdei György. Fogaras István, Forgács Tibor, Gacsályi István, Gondi József, Gulyás József, Kalász Lajos, Klug Ferenc és sokan mások. (magyar nyelven). Közgazdász. 1982. február 4.. (Hozzáférés: 2022. június 5.)
לקריאה נוספת

הנתונים של 209 פרסומים של ברנד ט. איבאן (1930)
A Magyar Tudományos Akadémia tagjai 1825–2002
MTI Ki kicsoda 2009. Szerk. Hermann Péter. Budapest: Magyar Távirati Iroda. 2008. 105. o. מסת"ב 978-963-1787-283
Adatlap a Magyar Tudományos Akadémia honlapján
Önéletrajz a Mindentudás Egyeteme honlapján
Szakmai életrajz a UCLA honlapján (angolul)
Cores, peripheries, and globalization. Essays in honor of Ivan T. Berend; szerk. Peter Hanns Reill, Balázs A. Szelényi; CEU Press, Bp.–New York, 2011
הערות שוליים

↑  "Egy különös rektori kinevezés háttere, 1973 | Budapesti Corvinus Egyetem Egyetemi Könyvtár". www.lib.uni-corvinus.hu. נבדק ב-2022-06-04.
↑  Berend Zsuzsa oldala az UCLA szociológia tanszékének oldalán. (2019 dec. 27.)
↑  Berend Nóra oldala a cambridge-i egyetem történelem tanszékének oldalán. (2019. dec. 27.)
1 2  Maggie Sharpe (2015-05-12). "Professor who taught history — and lived it — retires" (באנגלית). UCLA Newsroom. נבדק ב-2017-08-27.
↑  "Szerző keresési találatok". opac.oszk.hu (בהונגרית). נבדק ב-2021-07-01.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462797505171  PLWABN: 9810671753005606  BIBSYS: 90322637  BNE: XX1187446  BnF: cb12035930p (data)  CANTIC: a10049186  CiNii: DA00576322  GND: 119529068  ISNI: 0000 0001 1478 2507  LCCN: n50006846  LNB: 000011068  NDL: 00432971  NKC: jn19990210102  NLA: 35017593  NLG: 97971  NLK: KAC199602259  NSK: 000161254  NTA: 068575327  RERO: 02-A000018471  SELIBR: 266380  SUDOC: 077745639  Trove: 792133  VcBA: 495/4167  VIAF: 97669529   WorldCat (עם VIAF): 97669529
בית הספר למנהל עסקים לאודר

| --- | --- |


 בית ספר לעסקים
 תקופת הפעילות:  2003–הווה (כ־22 שנים) 
 בעלי תפקידים
 נשיא:  רון לאודר
 תלמידים
 :  370
 מיקום
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 קואורדינטות:  48°14′33″N 16°21′11″E﻿ / ﻿48.2425°N 16.3531°E﻿ / 48.2425; 16.3531
 www.lbs.ac.at
  (למפת וינה מוגדלת) בית הספר העסקי לאודר(למפת וינה רגילה) בית הספר העסקי לאודר
 
בית הספר למנהל עסקים ע"ש רון לאודר (באנגלית: Lauder Business School) היא אוניברסיטה למנהל עסקים אשר יושבת בווינה, אוסטריה.
האוניברסיטה פועלת כ"אוניברסיטה למדעים יישומיים" במערכת החינוך האוסטרית.
היא נוסדה בשנת 2003 בסיוע כספי של רונלד לאודר (יזם, שגריר ארצות הברית לשעבר באוסטריה, נשיא הקונגרס היהודי העולמי והיו"ר ונשיא קרן רונלד לאודר) במטרה להכשיר אנשי מקצוע ומנהיגים מובילים לתחומי העסקים והכלכלה, שיתמחו בשיווק וניהול ברמה הבינלאומית.
שפת הלימוד במוסד היא אנגלית.
האוניברסיטה מציעה גם השתתפות בתוכנית לימודי יהדות המספקת לסטודנטים מלגת מגורים מלאה - מלגת לאודר.
האוניברסיטה עצמה היא אקדמית בלבד ואין כל השפעה של הדת על תוכנית הלימודים, אולם היא מותאמת לצורכי סטודנטים יהודים, היא לא מקיימת שיעורים בשבתות וחגים היהודיים (וגם לא בחגים הרשמיים באוסטריה) ומציעה קפיטריה כשרה.
קמפוס

קמפוס הלימודים ממוקם במה שהיה ארמון החורף של הקיסרית מריה תרזה בתקופת הנסיכות, והועמד לרשות לאוניברסיטה על ידי ממשלת אוסטריה. הקמפוס נמצא ברובע ה-19 היוקרתי של וינה.
מייסדי האוניברסיטה בחרו להקים אותה בווינה, מאחר שהעיר נחשבת מרכז עסקים עולמי וצומת המשלבת עסקים ויוזמות מאירופה וארצות הברית. כמו כן בווינה קיימת קהילה יהודית גדולה ותומכת, אשר נותנת תחושה של בית לישראלים וליהודי התפוצות המגיעים אליה. בשבתות וחגי ישראל מתאפשרת בקמפוס למעוניינים חוויה ייחודית עם דגש על ערכים יהודיים. מיקומה המרכזי של העיר מאפשר לסטודנטים מכל העולם, ובעיקר מישראל ואירופה, ללמוד ביחד.
בנוסף, האוניברסיטה מאפשרת גישה נוחה למורשת העתיקה והעשירה שמציעה ווינה ופרבריה. בסביבתה נמצאים גם פארקים, מוסדות תרבות ואמנות, ועזרים ספורטיביים כגון בריכות שחייה, מגרשי כדורגל, מגרשי טניס ועוד.
תוכניות לימודים

תואר ראשון:
מנהל עסקים בינלאומי (באנגלית: International business administration).
תואר שני:
ניהול ומנהיגות בינלאומי (באנגלית: master in international management and leadership).
בנקאות, פיננסים (באנגלית: master in strategic finance and business analytics).
האוניברסיטה מציעה קורסים בשפות נוספות מלבד אנגלית, ביניהם: גרמנית, עברית, סינית, רוסית וספרדית. הסטודנטים צריכים לבחור לפחות שפה אחת על מנת לפתח יכולות בין-תרבותיות.
הערות שוליים

↑  "הסיפור אודות אוניברסיטת לאודר - Lauder - לאודר". Lauder - לאודר. נבדק ב-2018-10-21.(הקישור אינו פעיל)
↑  "Study Programs - Lauder Business School". Lauder Business School (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-10-21.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0477 779X  VIAF: 159328440   WorldCat (עם VIAF): 159328440
אנטוניה מורי

| --- | --- |

 לידה:  21 במרץ 1866 קולד ספרינג, ארצות הברית 
 פטירה:  8 בינואר 1952 (בגיל 85) דובס פרי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Antonia Caetana de Paiva Pereira Maury 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה 
 מקום לימודים:  מכללת ואסר (1887) 
 מוסדות:  מצפה מכללת הרווארד 
 פרסים והוקרה:  פרס אנני ג'אמפ קאנון (1943) 
 
אנטוניה מורי (באנגלית: Antonia Maury‏; 21 במרץ 1866 – 8 בינואר 1952) הייתה אסטרונומית אמריקאית ממחשבות הרווארד, אשר התפרסמה בעקבות חקר הספקטרום של כוכבים ופרסום קטלוג ראשוני של אסטרונומיה המבוססת על ההספקטרום האלקטרומגנטי הנראה. זוכת פרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה לשנת 1943.
ביוגרפיה

אנטוניה קאטאניה דה פאייבה פריירה מורי נולדה בקולד ספרינג, ניו יורק, ארצות הברית ב-21 במרץ 1866. שמה ניתן לה לזכר סבתה אנטוניה קטאנה דה פאייבה פריירה גרדנר דרפר, שהשתייכה למשפחת אצולה שהגלתה מפורטוגל לברזיל עקב מסעות הכיבוש של נפוליאון בונפרטה. אביה מייטון מורי היה כומר וחוקר טבע, בנו של ג'יימס מורי, וסבתא הייתה הסופרת שרה מייטון מורי. אמה של מורי הייתה וירג'ינה דרייפר שהייתה בתו של ורג'יניה וג'ון ויליאם דרייפר.
מורי הייתה נכדתו של ג'ון ויליאם דרייפר ואחיינית של הנרי דרייפר, שניהם אסטרונומים פורצי דרך. בן דודה הוא מת'יו מורי, המנהל הראשון של מצפה הכוכבים של הצי האמריקאי. כבר מגיל צעיר נחשפה מורי למדע. מסופר כי כבר מגיל 4, סייעה לדודה הנרי דרייפר במעבדה, ועוד בגיל 9 כבר קראה ספרים בלטינית. אחותה קרלוטה מורי הייתה גאולוגית, פלאונטולוגית וסטרטיגרפית.
אנטוניה מורי למדה במכללת ואסר, מכללה להשכלה גבוהה לבנות במדינת ניו יורק. מתוך 24 קורסי החובה שהייתה צריכה לקחת, היא בחרה ב-8 קורסים שקשורים לאסטרונומיה, ולמדה אצל האסטרונומית הנודעת מריה מיטשל. בשנת 1887 סיימה בהצטיינות יתרה בפיזיקה, אסרונומיה ופילוסופיה.
כאסטרונומית

לאחר שסיימה את לימודי התואר, הוזמנה על ידי אדוארד צ'ארלס פיקרינג לעבודה במצפה הכוכבים של מכללת הרווארד כאחת ממחשבות הרווארד, בשכר של 25 סנט לשעה, מחצית מהשכר שהיה נהוג לשלם לגברים. במהלך עבודתה, היא לא תמיד קיבלה קרדיט על תגליותיה. למשל, בשנת 1890 בישיבה על תגליות המצפה אמר פיקרינג: "זהו מחקר מעמיק שהתבצע במצפה על ידי א.ק מורי, אחייניתו של ד"ר דרייפר" לפני שהמשיך לדבר על תוצאות המחקר, אשר פורסמו תחת שמו של פיקרינג.
במסגרת זו מורי חקרה את הספקטרום של כוכבים. תפקידה הראשון היה לבחון את הספקטרום של מיזר ולחשב את זמן המחזור שלו, ובחינה של שינוי בספקטרום הנראה כתוצאה מסיבובם ההדדי של שני הכוכבים. בנוסף, היא גילתה באופן עצמאי ב-1889 את היותו של מנקלינן לפחות כוכב כפול ואת זמן המחזור שלו.
מורי חקרה את הספקטרום של כוכבים. עמיתתה, וילמינה פלמינג ופיקרינג פיתחו שיטת סיווג לכוכבים המבוססת על 7 סוגים עיקריים (OBAFGKM, שיטה הנהוגה עד היום). מורי חלקה על השיטה הזו וטענה שצריך 22 קבוצות הממויינות לפי טמפרטורה. אדוארד צ'ארלס פיקרינג, מנהל המצפה, חלק על המודל שפותח על ידי מורי, הסברה להבדלי העובי של הישרים בספקטרום. הוא כעס על כך שביצעה גם מחקר עצמאי ולא רק חישובים. בתגובה לכך החליטה מורי לעזוב את עבודתה במצפה, מבלי שסיימה את המחקר. לעומת זאת האסטרונום הדני איינר הרצשפרונג זיהה את התועלת הרבה של המודל של מורי והשתמש בו בזיהוי כוכבים וכוכבים ננסיים.
בשנת 1891 מורי עזבה את מצפה הכוכבים והחלה ללמד בבית ספר גילמן בקיימברידג'. פיקרינג ביקש שתחזור כדי להשלים את התצפיות והיא ענתה שהיא אינה מרגישה נוחה לחזור ולתת את מחקרה אם שמה לא מוזכר. היא חזרה לשנה ב-1893 וב-1895 להמשך המחקר על סיווג כוכבים לפי הספקטרום, ועבודתה פורסמה בשנת 1897, "סיווג כוכבים בהירים אשר צולמו בעזרת טלסקופ ה-11 אינץ' על שם דרייפר, כחלק ממרכז ההנצחה על שם הנרי דרייפר" עם תת-הכותרת "נותח על ידי אנטוניה ק. מורי, תחת הדרכתו של אדוארד צ'. פיקרינג". בשנת 1922, הכיר האיגוד האסטרונומי בתרומתה ובחשיבות שיטת הסיווג שלה.
בין השנים 1896 ל-1918 היא לימדה פיזיקה וכימיה בבית הספר קאסל (בית הספר העירוני של גב' ס.א. מאסון לבנות) בעיירה טאריטאון על ההדסון, ניו יורק. היא גם הרצתה על אסטרונומיה באוניברסיטת קורנל ומול קהל מקצועי והרצאות לקהל הרחב.
ב-1918 מורי חזרה להארוורד כפרופסור חבר, וגם חזרה לעבוד במצפה הכוכבים, לאחר שהסתדרה יותר טוב עם יורשו של פיקרינג, הרלו שאפלי. היא נשארה עד 1948.
בשנת 1933, פורסם הניתוח ספקטרוסקופי של β בנבל, כוכב הכפול מסוג משתנה לוקה, אותו חקרה במשך שנים רבות.
לאחר פרישתה

לאחר פרישתה מורי עסקה בשמירה והגנת הטבע. מורי הייתה צפרית ופעלה למען הצלת עצי סקוויה במערב ארצות הברית מפני כריתה בעת מלחמה. במשך 3 שנים מורי גם נהלה את בית ג'ון ויליאם דרייפר בניו יורק, שם סבה ודודה בנו מצפה כוכבים. שם צולמו תמונות הראשונות של הירח דרך טלסקופ.
מורי נפטרה ב-8 בינואר 1952.
פרסים והנצחה

בשנת 1943 קיבלה את פרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה שהוענק על ידי האגודה האמריקאית לאסטרונומיה.
המכתש הירחי מורי ומספר מכתשי פגיעה סביבו קרויים על שמה ועל שמו של בן דודה, מת'יו מורי.
פרסומים בולטים

Maury, Antonia (1897). "Spectra of Bright Stars Photographed with the 11-inch Draper Telescope as part of the Henry Draper Memorial". Annals of the Astronomical Observatory of Harvard College. Cambridge, MA. 28: 1–128. Bibcode:1897AnHar..28....1M. נבדק ב-8 בדצמבר 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
Maury, Antonia C. (1933). "The Spectral Changes of Beta Lyrae". Annals of the Astronomical Observatory of Harvard College. Cambridge, MA. 84 (8): 207–255. Bibcode:1933AnHar..84..207M. נבדק ב-8 בדצמבר 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
הערות שוליים

1 2 3 4  "Antonia Maury". Vassar College. נבדק ב-8 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Creese, M. R. (2007). "The role of women in the history of geology".  In C. V. Burek & B. Higgs (ed.). Fossil hunters, a cave explorer and a rock analyst; notes on some early women contributors to geology. Vol. 281. London, UK: Geological Society of London. pp. 39–49.
1 2 3  Merrill Fabry, The 'Renegade' Woman Who Sorted the Stars, טיים (באנגלית)
1 2 3  אודות אנטוניה מורי באתר encyclopedia
↑  Hoffleit, Dorrit.  C. J. Corbally, R. O. Gray (ed.). "Remniscences on Antonia Maury and the c-Characteristic". The MK process at 50 years. A powerful tool for astrophysical insight Astronomical Society of the Pacific Conference Series, Proceedings of a Workshop of the Vatican Observatory, held in Tucson Arizona, USA, September 1993, San Francisco: Astronomical Society of the Pacific (ASP). 60.
↑  The Harvard College Observatory, Cambridge, MA and London, England: Harvard University Press
↑  Maury, Antonia (1897). "Spectra of Bright Stars Photographed with the 11-inch Draper Telescope as part of the Henry Draper Memorial". Annals of the Astronomical Observatory of Harvard College. Cambridge, MA. 28: 1–128. Bibcode:1897AnHar..28....1M. נבדק ב-8 בדצמבר 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Maury, Antonia C. (1933). "The Spectral Changes of Beta Lyrae". Annals of the Astronomical Observatory of Harvard College. Cambridge, MA. 84 (8): 207–255. Bibcode:1933AnHar..84..207M. נבדק ב-8 בדצמבר 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Annie Jump Cannon Award in Astronomy". AAS. נבדק ב-8 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Planetary Names: Crater, craters: Maury on Moon". International Astronomical Union. נבדק ב-8 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1169941850  ISNI: 0000 0004 3387 4142  LCCN: n2014023774  VIAF: 308231206   WorldCat (עם VIAF): 308231206 
מחשבות הרווארד, בסביבות 1890: בתמונה הנרייטה ליוויט (1868–1921) יושבת שלישית משמאל, אנני ג'אמפ קאנון (1863–1941) עם זכוכית מגדלת, וילמינה פלמינג (1857–1911) עומדת במרכז, אנטוניה מורי (1866–1952).
אלכסנדר בליי

| --- | --- |

בליי, מרצה על רקע הסניף הראשון של בנק אנגלו-פלשתינה
 לידה:  2 בספטמבר 1949 (בן 75) 
 ענף מדעי:  פלסטינים, פוליטיקה 
 מוסדות:  אוניברסיטת נוטרדאם 
 
אלכסנדר בליי (נולד ב-2 בספטמבר 1949) הוא המדען הראשי של משרד המדע, הטכנולוגיה והחלל לשעבר, שכיהן גם כסגן דקן הפקולטה למדעי החברה והרוח באוניברסיטת אריאל (2014–2016) וראשן של מספר מחלקות (1999–2009).
ביוגרפיה

נולד ביפו להורים שעלו מרוסיה ומאוקראינה. מוצא המשפחה בעיר פרנקפורט על האוֹדֶר בגרמניה. למד בבית הספר התיכון החדש בתל אביב.
שירת בצה"ל בסדיר בחיל המודיעין והמשיך לשירות קבע של כשבע שנים, במהלכם השתתף גם במלחמת יום הכיפורים. לאחר השחרור נרשם ללימודי תואר הראשון בשפה ובספרות ערבית ובלימודי המזרח התיכון באוניברסיטה העברית. את התואר השני קיבל באוניברסיטת תל אביב. עם סיום לימודיו בארץ יצא לארצות הברית ללימודים באוניברסיטת קולומביה בניו-יורק בה סיים לימודים לתואר ד"ר (1981). בעקבות הישגיו הזמינה אותו האוניברסיטה העברית למשרת מחקר. נמנה עם אנשי האוניברסיטה כסגל מחקר והוראה עד שנת 1997 ואחר כך לימד קצרות במכללה האקדמית עמק יזרעאל.
שימש כמנהל פרויקטים ניהוליים וכלכליים בחברת אידע בניהול אברהם סנפירי (1994–1998).
משנת 1998 איש הסגל הבכיר באוניברסיטת אריאל. במהלך השנים שהה בשבתון באוניברסיטאות בחו"ל מן הבולטות בתחומי מדעי החברה והרוח. פרופ' בליי פרסם מונוגרפיות מפרי עטו, ערך שני קובצי מאמרים ופרסם מאמרים רבים בעיתונות המדעית. לצד כל אלה הקים את התוכנית ללימודי המזרח התיכון במכללה האקדמית עמק יזרעאל ואת המחלקה ללימודי ישראל והמזה"ת, המשלבת לימודי מדעי המדינה עם לימודי האזור, באוניברסיטת אריאל. פרופ' בליי נמצא בקשר הדוק עם גורמי מחקר רבים בחו"ל והביא לחתימת הסכמי שיתוף פעולה עם אוניברסיטאות בחו"ל ובהן: בסין.
במקביל לעיסוקיו האקדמאיים, הקים בליי את הדסק לענייני ערבים של העיתון חדשות ושימש ככתבו הראשון לענייני ערבים, כתב בעיתונים "דבר" ו"מעריב" כפרי-לנסר ובמחצית שנות התשעים שידר עבור קול ישראל מקנדה. בסוף שנות השמונים ובראשית שנות התשעים שירת במשרד ראש הממשלה ובתפקידו האחרון היה יועץ ראש הממשלה לענייני ערבים בלשכת ראש הממשלה יצחק שמיר.
כאיש אקדמיה חוקר פרופ' בליי ארבעה תחומים מרכזיים: יחסי ישראל עם ירדן וערב הסעודית, ישראל והפלסטינים ובמיוחד ערביי ישראל, מדיניות השבויים והנעדרים בדמוקרטיות המערביות וכן פעל במסגרת תוכנית נאט"ו "ביטחון באמצעות מדע" לפיתוח כלים למלחמה בטרור המשלבים חשיבה מתמטית עם הכרה קרובה של הזירה.
נמנה במהלך השנים עם ועדות אקדמיות וציבוריות במשרדי הממשלה ובאקדמיה, היה מעריך של מאמרים וספרים לקראת פרסום ועמד בראש ועדות קידום של אנשי אקדמיה.
בליי הוא חבר תנועת הביטחוניסטים.
כתביו המרכזיים > הספר: מנסיך למלך

ספר פורץ דרך שקיבע את מעמדו של בליי כאחד מחשובי החוקרים בנושא ערב הסעודית משנות השמונים ועד היום. הספר ראה אור באנגלית בשנת 1984, ותורגם לערבית ב-1989. הרעיון לכתוב ספר על ערב הסעודית בא כתוצאה מהתפתחויות מדיניות ופוליטיות במזרח התיכון בכלל, ובסעודיה בפרט בשנות ה-70.
הספר מציג את ההיסטוריה של המדינה – שורשים אסלאמיים ושבטיים. טוען כי שורשים אלה מעצבים עד היום את תהליך קבלת ההחלטות של המדינה. משפחת אלסעוד היא זו האוחזת בכתר השלטון, אבל מכלל בני החמולה, החלטות חשובות באמת מתקבלות על ידי מספר מצומצם של נסיכים המשתייכים לממלכה. בעידן המודרני הצמיחה המשפחה 5 מלכים, שכל אחד מהם נבחר בדרך שונה. הפרק מציג דרכים שונות של בחירת מנהיג במקומות שונים במפרץ הפרסי (כווית, עומאן, תימן וכך הלאה).
כתביו המרכזיים > מאמר: חכמי הדת (עלמאא') בערב הסעודית

המאמר התפרסם בשנת 1985 במידל איסט ג'ורנל. המאמר מנסה לבדוק את התוכן של המונח עלמאא' בערב הסעודית תוך ניתוח מערכת היחסים בין מוסד זה לבין השלטון במספר אירועים מרכזיים בהתפתחותה דל החברה הסעודית. כדי לעשות זאת חוזר בליי למחצית המאה ה-18, ומנתח את הברית ההיסטורית שנרקמה בין שתי משפחות מרכזיות: האחת משפחת אל-סעוד, שמחזיקה במוסרות השלטון עד עצם היום הזה; האחרת משפחת עבד אל-והאב, שייסדה את תנועת הווהאביה. אל-סעוד סיפקו את הכוח שאיפשר שליטה, ואילו הווהאבים את הסמכות, או הצידוק המוסרי, ללגיטימציה לשלטון.
כתביו המרכזיים > ספר: המורשת הפוליטית של המלך חוסיין

הספר מנתח את ההתנהגות המדינית של ירדן מתוך הנחת מוצא או השערת מחקר שלירדן ולישראל היה אינטרס מדיני משותף בזירה – לפעול נגד האיחוד בין מצרים לסוריה (קע"מ). השערה נוספת הייתה שהמלך חסין מבקש להיפטר מהאוכלוסייה הפלסטינית הנתונה לשלטונו. הטענה הייתה כי חוסיין ישיג את מבוקשו אם יתקוף ראשון בגדה המערבית ביוני 67'. דרך השערות אלה, התבררו ממצאים הרבה יותר משמעותיים, גם עבור המחקר העוסק בממלכה הירדנית ולא רק בהיבט יחסיה עם ישראל.
הספר מציג את האידאולוגיה שהדריכה את המלך ואת דרכי הפעולה שבאמצעותן הוא מימש את מטרותיו. החזון, שמומש, היה ליצור לאום ירדני. הדרך לעשות זאת הייתה להתמודד עם משברים פנימיים וחיצוניים (בזירה האזורית) ולהוכיח כי המשטר בירדן יציב, מבוסס ואיתן.
כתביו המרכזיים > מאמר: הסדר הקבע של השאלה הפלסטינית ועמדתה של הנהגת ערביי ישראל

המאמר התפרסם בשנת 2003. הוא דוגמה אחת, מני רבות, המשקפות את הראייה הפוזיטיביסטית של בליי. הוא עקב תקופה ארוכה אחר מגמה, ולבסוף העלה אותה על הכתב במאמר שמחדש במספר נקודות. המאמר מנתח את מעורבותה הגוברת של המנהיגות הערבית במימד הפלסטיני ומצביע על חיזוק קשרים בין שתי האוכלוסיות, בעיקר מאז החתימה על הסכם אוסלו בשנת 1993. לפי מסקנות המאמר, לאחר הסכם אוסלו ניתן לזהות ניסיון ממשלתי ישראלי לגבש מדיניות קוהרנטית כלפי המיעוט הערבי. הדבר נוצל על ידי המיעוט הערבי כדי לאתגר את הממסד הישראלי. מיעוט זה ראה עצמו כפלסטיני, ותורם את חלקו למאמץ הלאומי תוך שימור מעמד אזרחי והישגים שנצברו לאורך השנים. כמו כן מסיק המאמר כי כניסתם של אנשי אש"ף לשטח הפכה את המנהיגות הערבית למיותרת. אחד הביטויים לכך הייתה ההזדמנות שניתנה לאנשי אש"ף להגיע ישירות לציבור ולתקשורת הישראלי מבלי להזדקק עוד לסוכנים מתווכים.
כתביו המרכזיים > הרצאה: הפרשנות הירדנית והפלסטינית להצהרת בלפור

"אש"ף מגנה את הצהרת בלפור וקורא לסילוק כל שרידי "ההבטחה" דהיינו סילוק ישראל וממלכת ירדן; לעומת זאת, ירדן נוטה לגנות את ההצהרה מן הפה אל החוץ, מבלי לעשות בה שימוש פוליטי, והיא היחידה מבין השחקנים הערביים שאינה מתנגדת להצהרה במפורש. הדבר קשור בעובדה שעצם הקמת ירדן התבססה במידה מסוימת על הצהרת בלפור. מי שמפרש את הרקע לקרע האידאולוגי שבין ירדן לתנועה הפלסטינית יכול למצוא אותו כאן".
מספריו

Alexander Bligh. From Prince to King; Succession to the throne in modern Saudi Arabia. New York, New York University Press (1984). Arabic edition: Alexander Bligh. Min amir ila malik. London, D.A. Publications (1989)
הערכים על ערביי ארץ ישראל אצל מרדכי נאור בלקסיקון כח המגן – ההגנה, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1992
Alexander Bligh, Jordanian Israeli strategic partnership in historical perspective, research and policy paper no. 43. Ariel Center for Policy research (1998)
Alexander Bligh. The Political Legacy of King Hussein. Sussex Academic Press (2002)
Alexander Bligh, The Political History of POW Issues in Israel Foreign and Security Relations, 1956-2011. MD: Lexington Books (forthcoming, 2016)
Alexander Bligh, National Schism and Civil Integration; Mutual Relations between the Israeli Central Government and the Israeli Arab Palestinian Minority. Sussex Academic Press (forthcoming, 2016)
Textbook
Alexander Bligh. Democracy and democratization in the Arab World. Israel: The Open University (2004) (Hebrew – study guide)
Editorship of collective volumes
Alexander Bligh (Ed.). The Israeli Palestinians. London: F. Cass (2003)
Also appeared as: Alexander Bligh (guest editor) Israel affairs, vol. 9, nos. 1-2
Special issue on the Israeli Arabs
Alexander Bligh (guest editor) and Efraim Karsh (eds.), Israel affairs, vol. 19, no. 1, Special issue on the Israeli Arabs (January 2013).
הערות שוליים

↑  פרופ' (אמריטוס) אלכסנדר בליי - הביטחוניסטים, באתר הביטחוניסטים, ‏4 במרץ 2022
↑  שלילה הבאה לידי ביטוי מפורש בהכרזת המועצה הלאומית הפלסטינית ב-28 בפברואר 1971 על ירדן כחלק מפלסטין
↑  אלכסנדר בליי, הפרשנות הירדנית והפלסטינית להצהרת בלפור, בכנס 'סיום מלחמות והתוויית גבולות בסימן 75 שנה לתוכנית החלוקה של ארץ ישראל', קתדרת חייקין לגאואסטרטגיה, ינואר 2023, עמ' 30
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307435805171  PLWABN: 9810651663705606  GND: 1131732987  ISNI: 0000 0004 0212 0671  LCCN: n83204988  NKC: zmp20211116863  SUDOC: 077376390  VIAF: 2595793   WorldCat (עם VIAF): 2595793
ארנה ליבנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בינואר 1895 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  11 בינואר 1974 (בגיל 79) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא עור, רופא, dermatovenereologist 
 
ארנה ליבנר (בהונגרית: Liebner Ernő; בודפשט, 3 בינואר 1895 – בודפשט, 11 בינואר 1974) היה דוקטור לרפואה (MD), רופא עור, פרופסור באוניברסיטה, יהודי-הונגרי, דוקטור (PhD) (1952) למדעי הרפואה. גיסו של זולטאן אסודי מומחה ברפואה פנימית ופרופסור באוניברסיטה.
ביוגרפיה

ארנה ליבנר נולד במשפחה יהודית כבנם של שַמוּ (שמואל) ליבנר (1863–1939), המזכיר הכללי של חברת הביטוח הכללית אנקר (Anker Általános Biztosító) ושל אירן ליבנר (1868–1933). בשנת 1913 הוא סיים את בחינות הבגרות בגימנסיה הממלכתית של רובע 7 בבודפשט ולאחר מכן, כסטודנט לרפואה, שירת כסגן (לענייני בריאות) במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא למד רפואה באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל את התואר שלו ב-1920. בין השנים 1920 לבין 1934 עבד במחלקת העור של פוליקליניקת Charité, בשנים 1934–1944 עמד בראש מחלקת העור של בית החולים היהודי לילדים אדל ברודי וז'יגמונד של הקהילה היהודית של פשט. הוא השתתף בעבודתה של מפלגת הקומוניסטים של הונגריה (הבלתי חוקית) במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא שרד את שואת יהודי הונגריה ובשנים 1945–1948 היה הרופא המומחה הראשי של בית החולים היהודי ברחוב סבולץ' (כיום שמו: המרכז הרפואי הלאומי), בשנים 1948–1952 היה רופא העור הראשי ומנהל מחלקת העור של בית החולים לאהבה/צדקה של בית חולים יהודי (אחד מתוך הארבעה שהיו בבודפשט עד להלאמתם בשנת 1952), ובשנים 1953–1974 היה סגן מנהל המכון הלאומי לדרמטולוגיה וסיעוד מיני. משנת 1964 היה פרופסור באוניברסיטת זמלווייס לרפואה בבודפשט. תחום המחקר העיקרי שלו הוא חקר מחלות עור של תינוקות ושל תקופת הילדות. הוא פרסם מספר רב של פרסומים.
אשתו הייתה ד"ר אמה לוי-בר (1896–1963) רופאה, בתם של יוז'ף לוי-בר ושל אנה רוזנצוויג. הם נישאו ב-1 ביוני 1922 בבודפשט. בנם הוא יאנוש ליבנר.
מחקריו ופרסומיו העיקריים

טיפול באקזמה באמצעות עירוי תוך ורידי של תמיסת מלח 10%. עם יוז'ף שלאי וטיבדאר בארשון. (Orvosi Hetilap=השבועון הרפואי 1926, מס' 18)
Über die Rolle der Photosensibilität bei den durch Steinkohlen- und Petroleumderivaten verursachten Melanosen (Budapest, 1928) (על רגישות לאור בנגזרות הפלדה והנפט של המלנוזה (בודפשט, 1928))
אלרגיות מכניות ותרמיות (השבועון הרפואי, 1934, גיליון 9)
טיפול בדרמטיטיס עם סידן ברום (בודפשט, 1935)
Syringocystadenoma papilliferum. עם גדעון ארש. (בודפשט, 1935)
התפתחות מלנומה-סרקומה משני נבוס (Nevus הוא מונח רפואי לא ספציפי לנגע כרוני גלוי, מוקף של העור או הרירית) עם אנדרה קובאץ'. (ארכיון רפואי הונגרי, 1935, מס' 36)
השפעת מלחמה, מצור ומחסור על מחלות עור (כתב העת לרופאים, 1945, מס' 6)
טיפול בהקרנה של חזזית וירוסית וחזזיות מוגבלות (Lichen verrucosus et reticularis הוא מצב עורי שעשוי להיות קשור ל-keratosis lichenoides chronica). עם אישטוון קלדור. (כתב העת לרופאים, 1947, מס' 46)
הדרמטוזות השכיחות ביותר בינקות ובילדות (כתב העת לרופאים, 1949, מס' 8)
מחלות עור פטרייתיות בילדות (השבועון הרפואי, 1952, גיליון 27)
סוגיות נוכחיות במניעה וטיפול בפיודרמה (השבועון הרפואי, 1955, גיליון 27)
על הפתולוגיה ומהלך של ליינר בדרמטיטיס תינוקות סבורואיד ואריטרודרמיה דסקוואמטיה. עם פלוריאן אדה. (השבועון הרפואי, 1956, מס' 28)
פיודרמה. (פיודרמה פירושה כל מחלת עור שהיא פיוגנית (יש מוגלה). אלה כוללים זיהומים חיידקיים שטחיים כגון אימפטיגו, אימפטיגו קונטגיוסה, אקתימה, פוליקוליטיס, אימפטיגו של בוקהארט, פרונקל, קרבונקל, כיב טרופי וכו' ) עם טמאש ראבנאי. (רפואה, בודפשט, 1957)
מחקרים על שכיחות ומניעה של מיקוזה בכף הרגל. עם אדה פלוריאן ודנש ורשאני. (השבועון הרפואי, 1960, מס' 47)
המתאם בין תנאי אקלים במקום העבודה לבין שכיחות של פטרת בכף הרגל. עם יאנוש פאטר ואדה פלוריאן. (השבועון הרפואי, 1964, מס' 2)