stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כדורגלן השנה בהולנד
רשימת הזוכים > 1982–2005

| כדורגלן השנה בהולנד> שנה | כדורגלן השנה בהולנד> שחקן | כדורגלן השנה בהולנד> קבוצה | נעל הזהב> שנה | נעל הזהב> שחקן | נעל הזהב> קבוצה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  | 1982 | הולנד מרטין האר | הארלם |
|  |  |  | 1983 | הולנד פיט סכרייברס | אייאקס אמסטרדם |
| 1984 | הולנד רוד חוליט | פיינורד | 1984 | הולנד יוהאן קרויף | פיינורד |
| 1985 | הולנד מרקו ואן באסטן | אייאקס אמסטרדם | 1985 | הולנד פרנק רייקארד | אייאקס אמסטרדם |
| 1986 | הולנד רוד חוליט | פ.ס.וו. איינדהובן | 1986 | הולנד רוד חוליט | פ.ס.וו. איינדהובן |
| 1987 | הולנד רונאלד קומאן | פ.ס.וו. איינדהובן | 1987 | הולנד פרנק רייקארד | אייאקס אמסטרדם |
| 1988 | הולנד רונאלד קומאן | פ.ס.וו. איינדהובן | 1988 | הולנד חרלד וננבורג | פ.ס.וו. איינדהובן |
| 1989 | ברזיל רומאריו | פ.ס.וו. איינדהובן | 1989 | הולנד חרלד וננבורג | פ.ס.וו. איינדהובן |
| 1990 | הולנד יאן ואוטרס | אייאקס אמסטרדם | 1990 | הולנד אדוארד סטורינג | ויטסה ארנהם |
| 1991 | הולנד דניס ברגקאמפ | אייאקס אמסטרדם | 1991 | הולנד הני מייחר | חרונינגן |
| 1992 | הולנד דניס ברגקאמפ | אייאקס אמסטרדם | 1992 | הולנד ג'ון מטגוד | פיינורד |
| 1993 | פינלנד יארי ליטמאנן | אייאקס אמסטרדם | 1993 | הולנד מארק אוברמארס | אייאקס אמסטרדם |
| 1994 | הולנד רונאלד דה בור | אייאקס אמסטרדם | 1994 | הולנד אד דה חוי | פיינורד |
| 1995 | בלגיה לוק ניליס | פ.ס.וו. איינדהובן | 1995 | הולנד דני בלינד | אייאקס אמסטרדם |
| 1996 | הולנד רונאלד דה בור | אייאקס אמסטרדם | 1996 | הולנד דני בלינד | אייאקס אמסטרדם |
| 1997 | הולנד יאפ סטאם | פ.ס.וו. איינדהובן | 1997 | הולנד יאפ סטאם | פ.ס.וו. איינדהובן |
|  |  |  | 1998 | הולנד אדווין ואן דר סאר | אייאקס אמסטרדם |
| 1998/1999 | הולנד רוד ואן ניסטלרוי | פ.ס.וו. איינדהובן | 1999 | הולנד מיכאל מולס | אוטרכט |
| 1999/2000 | הולנד רוד ואן ניסטלרוי | פ.ס.וו. איינדהובן | 2000 | פולין יז'י דודק | פיינורד |
| 2000/2001 | הולנד מארק ואן בומל | פ.ס.וו. איינדהובן | 2001 | שווייץ יוהאן פוגל | פ.ס.וו. איינדהובן |
| 2001/2002 | הולנד פייר ואן הוידונק | פיינורד | 2002 | רומניה כריסטיאן קיבו | אייאקס אמסטרדם |
| 2002/2003 | סרביה מתיאה קז'מן | פ.ס.וו. איינדהובן | 2003 | הולנד דירק קאוט | אוטרכט |
| 2003/2004 | ברזיל מקסוול | אייאקס אמסטרדם | 2004 | ברזיל מקסוול | אייאקס אמסטרדם |
| 2004/2005 | הולנד מארק ואן בומל | פ.ס.וו. איינדהובן | 2005 | הולנד מארק ואן בומל | פ.ס.וו. איינדהובן |
רשימת הזוכים > 2006 ואילך

| שנה | שחקן | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 2005/2006 | הולנד דירק קאוט | פיינורד |
| 2006/2007 | ברזיל אפונסו אלווס | הירנביין |
| 2007/2008 | הולנד ג'ון הייטינחה | אייאקס אמסטרדם |
| 2008/2009 | מרוקו מוניר אל-חמדאווי | א.ז. אלקמאר |
| 2009/2010 | אורוגוואי לואיס סוארס | אייאקס אמסטרדם |
| 2010/2011 | הולנד תיאו יאנסן | טוונטה |
| 2011/2012 | בלגיה יאן ורטונגן | אייאקס אמסטרדם |
| 2012/2013 | חוף השנהב וילפריד בוני | ויטסה ארנהם |
| 2013/2014 | הולנד דיילי בלינד | אייאקס אמסטרדם |
| 2014/2015 | הולנד ג'ורג'יניו ויינאלדם | פ.ס.וו. איינדהובן |
| 2015/2016 | הולנד דייבי קלאסן | אייאקס אמסטרדם |
| 2016/2017 | מרוקו כרים אל-אחמדי | פיינורד |
| 2017/2018 | מרוקו חכים זיאש | אייאקס אמסטרדם |
| 2018/2019 | הולנד מתייס דה ליכט | אייאקס אמסטרדם |
2020/2019: לא חולק פרס מכיוון שהעונה הופסקה באמצע
| 2021/2020 | סרביה דושאן טאדיץ' | אייאקס אמסטרדם |
| 2021/2022 | הולנד קודי חאקפו | פ.ס.וו. איינדהובן |
| 2022/2023 | טורקיה אורקון קקצ'י | פיינורד |
| 2023/2024 | הולנד לוק דה יונג | פ.ס.וו. איינדהובן |
הכדורגלן הצעיר של העונה

החל משנת 1984 הוענק, במקביל לתואר כדורגלן העונה, גם התואר לכדורגלן המצטיין של העונה מתחת לגיל 21. החל מעונת 2004/2005, הוחלף הפרס בפרס יוהאן קרויף שמוענק מאז בכל עונה.
| הכדורגלן הצעיר של העונה> שנה | הכדורגלן הצעיר של העונה> שחקן | הכדורגלן הצעיר של העונה> קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 1984 | הולנד מריו בין | פיינורד |
| 1985 | הולנד פרנס ואן רוי | פ.ס.וו. איינדהובן |
| 1986 | הולנד ארון וינטר | אייאקס אמסטרדם |
| 1987 | הולנד בריאן רוי | אייאקס אמסטרדם |
| 1988 | הולנד פיטר הויסטרה | טוונטה |
| 1989 | הולנד ריצ'רד ויטסחה | אייאקס אמסטרדם |
| 1990 | הולנד דניס ברגקאמפ | אייאקס אמסטרדם |
| 1991 | הולנד גסטון טאומנט | פיינורד |
| 1992 | הולנד מארק אוברמארס | אייאקס אמסטרדם |
| 1993 | הולנד קלרנס סידורף | אייאקס אמסטרדם |
| 1994 | הולנד קלרנס סידורף | אייאקס אמסטרדם |
| 1995 | הולנד פטריק קלויברט | אייאקס אמסטרדם |
| 1996 | דנמרק יון דאל תומאסון | הירנביין |
| 1997 | הולנד בודווין זנדן | פ.ס.וו. איינדהובן |
| 1998/1999 | הולנד מארק ואן בומל | פורטונה סיטארד |
| 1999/2000 | הולנד ארנולד ברוגניק | פ.ס.וו. איינדהובן |
| 2000/2001 | הולנד רפאל ואן דר וארט | אייאקס אמסטרדם |
| 2001/2002 | הולנד רובין ואן פרסי | פיינורד |
| 2002/2003 | הולנד אריין רובן | פ.ס.וו. איינדהובן |
| 2003/2004 | הולנד ג'ון הייטינחה | אייאקס אמסטרדם |
פרס יוהאן קרויף
| 2002/2003 | הולנד אריין רובן | פ.ס.וו. איינדהובן |
| 2003/2004 | הולנד וסלי סניידר | אייאקס אמסטרדם |
| 2004/2005 | חוף השנהב סלומון קאלו | פיינורד |
| 2005/2006 | הולנד קלאס יאן הונטלאר | אייאקס אמסטרדם |
| 2006/2007 | הולנד איברהים אפלאי | פ.ס.וו. איינדהובן |
| 2007/2008 | סרביה מיראלם סולימאני | הירנביין |
| 2008/2009 | הולנד אלג'רו אלייה | טוונטה |
| 2009/2010 | הולנד גרגורי ואן דר ויל | אייאקס אמסטרדם |
| 2010/2011 | דנמרק כריסטיאן אריקסן | אייאקס אמסטרדם |
| 2011/2012 | הולנד אדם מאהר | א.ז. אלקמאר |
| 2012/2013 | הולנד מרקו ואן חינקל | ויטסה ארנהם |
| 2013/2014 | הולנד דייבי קלאסן | אייאקס אמסטרדם |
| 2014/2015 | הולנד ממפיס דפאי | פ.ס.וו. איינדהובן |
| 2015/2016 | הולנד וינסנט יאנסן | א.ז. אלקמאר |
| 2016/2017 | דנמרק קספר דולברג | אייאקס אמסטרדם |
| 2017/2018 | הולנד מתייס דה ליכט | אייאקס אמסטרדם |
| 2018/2019 | הולנד פרנקי דה יונג | אייאקס אמסטרדם |
2019/2020: לא חולק פרס מכיוון שהעונה הופסקה באמצע
| 2020/2021 | הולנד ראיין חראפנברך | אייאקס אמסטרדם |
| 2021/2022 | הולנד יוריאן טימבר | אייאקס אמסטרדם |
| 2022/2023 | הולנד צ'אבי סימונס | פ.ס.וו. איינדהובן |
שוער העונה

תואר שוער העונה חולק במקביל לפרס כדורגלן העונה בין השנים 1987–2004.
| שוער העונה> שנה | שוער העונה> שחקן | שוער העונה> קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 1987 | הולנד האנס ואן ברויקלן | פ.ס.וו. איינדהובן |
| 1988 | הולנד האנס ואן ברויקלן | פ.ס.וו. איינדהובן |
| 1989 | הולנד רוד הספ | פורטונה סיטארד |
| 1990 | הולנד סטנלי מנזו | אייאקס אמסטרדם |
| 1991 | הולנד האנס ואן ברויקלן | פ.ס.וו. איינדהובן |
| 1992 | הולנד האנס ואן ברויקלן | פ.ס.וו. איינדהובן |
| 1993 | הולנד אד דה חוי | פיינורד |
| 1994 | הולנד אדווין ואן דר סאר | אייאקס אמסטרדם |
| 1995 | הולנד אדווין ואן דר סאר | אייאקס אמסטרדם |
| 1996 | הולנד אדווין ואן דר סאר | אייאקס אמסטרדם |
| 1997 | הולנד אדווין ואן דר סאר | אייאקס אמסטרדם |
| 1998/1999 | פולין יז'י דודק | פיינורד |
| 1999/2000 | פולין יז'י דודק | פיינורד |
| 2000/2001 | הולנד רונאלד ווטרויס | פ.ס.וו. איינדהובן |
| 2001/2002 | הולנד אדווין זוטבייר | פיינורד |
| 2002/2003 | הולנד דניס חנטנאר | ניימכן |
| 2003/2004 | הונגריה גאבור באבוש | נאק ברדה |
כביש 7

ערך זה עוסק בכביש רוחב שנפתח לתנועה בשנת 2004. אם התכוונתם לכביש 7, שנסלל בשנת 1948, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סיווג:  כביש ארצי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  14 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  אשדוד, גדרה
 נקודת התחלה:  מחלף אשדוד
 נקודת סיום:  מחלף שורק
 קואורדינטות:  31°48′03″N 34°46′41″E﻿ / ﻿31.80083333°N 34.77805556°E﻿ / 31.80083333; 34.77805556
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מסלול הכביש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 7 הוא כביש ראשי רוחבי בשפלת החוף בישראל. הכביש מקשר את הכבישים 6 (חוצה ישראל) ו-3 עם כבישי מישור החוף. אורכו של הכביש כ-14 קילומטר ממחלף אשדוד במערב עד מחלף שורק במזרח. בדרכו חוצה כביש 7 את כביש 40 במחלף גדרה. הכביש מתחיל את דרכו ככביש מהיר צפונית-מזרחית לאשדוד, עובר מדרום לגדרה ומצפון ליישובים חפץ חיים, בית חלקיה ויד בנימין. במערב, הוא נמשך עוד כ-3 ק"מ ככביש 41 כקטע מרומזר ממחלף אשדוד לשערי נמל אשדוד.
קטע מכביש 7, ממחלף אשדוד עד מחלף גדרה, סומן עד 2014 ככביש 41.
היסטוריה

תכנון הכביש החל ב-1999 וחלקו הראשון של כביש 7, מצומת גדרה לכביש 3, נחנך ב-29 במרץ 2004. על חשיבות הכביש נאמר:
כביש 7, מצומת כנות בכביש 41 ועד המפגש עם כביש חוצה ישראל, וכביש 3 במחלף שורק, אמור לתת את תמיכה הדרומית לכביש 6. מדובר בכביש בעל חשיבות אסטרטגית בעיקר בשל החיבור הישיר שנוצר בין כביש 6 לנמל אשדוד.
זאת ועוד, לדברי סגן מהנדס מחוז תל אביב, מיכאל וולמן:
כביש 7 הוא כביש שמחבר בין כבישים ראשיים – כביש 3, 40, 6. הוא מחבר את ירושלים לנמל אשדוד
ההערכה היא שכביש 7 הוסיף כ-10,000 כלי רכב בשנה לנפח התנועה בכביש 6.
עלות הקמתו של הקטע הדו-מסלולי המזרחי (לא כולל הפקעות) נאמדה בתחילה ב-70.5 מיליון שקל, אך בפועל הגיעה העלות ל-110 מיליון שקל. הקמת הכביש מומנה בחלקה על ידי נתיבי ישראל (אז מע"צ) ובחלקה על ידי חברת כביש חוצה ישראל.
החלק המערבי של הכביש תוכנן להחליף את כביש 41 ולהפוך אותו לכביש מהיר עם הקמה של מספר מחלפים. ביולי 2011 פרסמה החברה הלאומית לדרכים את המכרז לשדרוג כביש 41 מדרך ראשית לדרך עם מאפיינים של כביש מהיר. חלק נכבד בפרויקט כלל את ביטולם של צמתים לאורך התוואי והפיכתם למחלפים או מעברים תת-קרקעיים. במסגרת העבודות הוקמו שני מחלפים מרכזיים: מחלף גדרה ומחלף בית רבן. העבודות, בהשקעה של כחצי מיליארד שקל, הסתיימו באוגוסט 2014. עם השלמת העבודות בקטע, הוא החליף את כביש 41 שקוצר באופן משמעותי ונותר רק בתחומי העיר אשדוד.
תוכניות לעתיד

על פי תוכנית נתיבי ישראל, כביש 41 שנותר בין צומת נמל אשדוד ועד מחלף אשדוד, מתוכנן לעבור שדרוג ומיחלוף כהמשכו של כביש 7 הקיים כיום. בצומת עם שדרות בני ברית מתוכנן לקום מחלף בני ברית, וכן עתיד לעבור מיחלוף צומת ניר גלים. בכביש צפויים להיסלל שלושה נתיבים לכל כיוון.
לפי תוכנית המתאר הארצית לדרכים, צפוי שדרוגו של כביש 3 בין מחלף שורק מזרחה עד למחלף לטרון עם כביש 1, כהמשכו של כביש 7 הקיים כיום. במסגרת שינוי זה צפויה הסבת קטע הדרך לכביש מהיר, ומתוכננת העתקת מחלף לטרון כקילומטר צפונה[דרוש מקור].
במקור, קטעי כביש 3 וכביש 41 שצפויים להיות משודרגים היו מתוכננים להיקרא כהמשכו של כביש 7; אך על-פי תוכנית משרד התחבורה לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל שעליה פורסם בסוף שנת 2018 - כביש 7 הקיים כיום, יחד עם כביש 41, הם אלו שצפויים להיות ממוספרים כהמשכו של כביש 3 הקיים והמתוכנן בין מחלף שורק לכביש 443. לעומת זאת, כביש 7 צפוי להיות שמו החדש של כביש 57 בשרון בין נתניה למחלף ניצני עוז.
צמתים ומחלפים לאורך תוואי הכביש

| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 7 ממערב למזרח
| 0 | מחלף אשדוד |  | בני דרום |    כביש 4    כביש 41    כביש 42 |
| 3 | מחלף בית רבן |  | גבעת וושינגטון |   כביש 4102 (גישה ליישובי המועצה האזורית גדרות)   כביש 4000 (גישה לקיבוץ קבוצת יבנה, לגבעת וושינגטון ולישיבת כרם ביבנה) |
| 7 | מחלף גדרה |  | גדרה |   כביש 40 |
| 13–14 | מחלף שורק |  | יד בנימין |   כביש 3   כביש 6 |
ראו גם

כבישי ישראל
הערות שוליים

↑  מע"צ מתכננת כביש רוחב בין י-ם ואשדוד שיהיה חלק מהציר לעמאן, באתר גלובס, 15 במרץ 1999
1 2 3  מע"ץ: נפתח את כביש 7 לתנועה לקראת סוף פברואר 2004
↑  נפתח כביש 7 - כביש רוחב לחוצה ישראל, באתר ynet, 30 במרץ 2004
תוואי כבישים 7 (כחול) ו-41 (ירוק)
כיסא צבעוני

| --- | --- |

 מידע כללי
 מעצב:  אירו סארינן
 תאריך יצירה:  1956 (בייצור משנת 1957)
 טכניקה וחומרים:  מסגרת פיברגלס, בסיס אלומיניום צבוע ומושב מרופד בבד או עור
 ממדים בס"מ
 אורך:  56
 רוחב:  50
 גובה:  80
 נתונים על היצירה
 מפעל מייצר:  קנול
 מיקום:  ארצות הברית
מודעת פרסומת עתידנית לכיסא, 1969
"כיסא צבעוני" (באנגלית: Tulip chair) הוא כינויו של כיסא שעוצב בשנת 1956 בידי אירו סארינן, אדריכל ומעצב פיני-אמריקאי עבור חברת "קנול" (Knoll) האמריקאית, שהחלה בייצורו בשנת 1957.
שמו של הכיסא, "כיסא צבעוני", נבע מדמיונו לפרח הצבעוני. סארינן עיצב את הכיסא, בגובה של 80 ס"מ וברוחב של 50 ס"מ, כחלק מסדרת ריהוט שלמה בעלת גוון עתידני, ברוח "עידן החלל" של שנות החמישים והשישים של המאה ה-20. הכיסא מעוצב ללא זוויות, בקווים נקיים ומעוגלים. המושב, העשוי פיברגלס לבן, נדמה כהמשך טבעי של הבסיס, אף שהוא עשוי מיציקת אלומיניום. סארינן עיצב וריאציה על הכיסא, בשם "כיסא כן" (Pedestal chair), הכוללת גם משענת לידיים. בראיון, אותו העניק ל"טיים מגזין" בשנת 1956, טען סארינן כי תכנן את סדרת הרהיטים כדי "לנקות את הבית האמריקאי מגיבוב הרגליים".
כדורגלן השנה באפריקה

| --- | --- |
 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1970
 ארגון מפעיל:  קונפדרציית הכדורגל של אפריקה 
 יבשת:  אפריקה
 זוכה:  גברים: ויקטור אוסימן   נשים: אסיסאט אושואלה
 הכי הרבה זכיות:  גברים: סמואל אטו ויאיא טורה (4)   נשים: פרפטואה נקווצ'ה (5)
 
סמואל אטו (במדי ברצלונה) נבחר לכדורגלן השנה באפריקה במשך שלוש שנים ברציפות החל מ-2003
תואר "כדורגלן השנה באפריקה" מוענק מדי שנה מאז 1970 לשחקן הכדורגל האפריקאי הטוב ביותר. מאז 1992 קונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF) בוחרת את השחקן ולא המגזין הצרפתי "פראנס פוטבול" שבחר את השחקן עד שנה זו. בשנת 2001 החלה הקונפדרציה להעניק פרס גם לכדורגלנית האפריקאית הטובה ביותר.
זוכי הפרס - גברים > המגזין "פראנס פוטבול"

| שנה | כדורגלן | מדינה |
| --- | --- | --- |
| 1970 | סליף קייטה | מאלי מאלי |
| 1971 | איברהים סנדיי | גאנה גאנה |
| 1972 | צ'אריף סוליימנה | גינאה גינאה |
| 1973 | טשימומו בוואנגה | זאיר זאיר |
| 1974 | פול מוקילה | הרפובליקה של קונגו קונגו |
| 1975 | אחמד פאראס | מרוקו מרוקו |
| 1976 | רוז'ה מילה | קמרון קמרון |
| 1977 | טאראק דיהאב | תוניסיה תוניסיה |
| 1978 | עבדול ראזאק | גאנה גאנה |
| 1979 | תומאס נ'קונו | קמרון קמרון |
| 1980 | ג'ין מנגה אונגונה | קמרון קמרון |
| 1981 | לאקדאר באלומי | אלג'יריה אלג'יריה |
| 1982 | תומאס נ'קונו | קמרון קמרון |
| 1983 | מחמוד אל-חאטיב | מצרים מצרים |
| 1984 | טאופילה אבאגה | קמרון קמרון |
| 1985 | מוחמד טימומי | מרוקו מרוקו |
| 1986 | באדו זאקי | מרוקו מרוקו |
| 1987 | ראבח מאג'ר | אלג'יריה אלג'יריה |
| 1988 | קלושה בוואליה | זמביה זמביה |
| 1989 | ג'ורג' ואה | ליבריה ליבריה |
| 1990 | רוז'ה מילה | קמרון קמרון |
| 1991 | עבדי פלה | גאנה גאנה |
| 1992 | עבדי פלה | גאנה גאנה |
| 1993 | עבדי פלה | גאנה גאנה |
| 1994 | ג'ורג' ואה | ליבריה ליבריה |
זוכי הפרס - גברים > CAF

| שנה | כדורגלן | מדינה | קבוצה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | עבדי פלה | גאנה גאנה | צרפת מרסיי |
| 1993 | ראשידי יקיני | ניגריה ניגריה | פורטוגל ויטוריה סטובל |
| 1994 | עמנואל אמוניקה | ניגריה ניגריה | פורטוגל ספורטינג ליסבון/ מצרים א-זמאלכ |
| 1995 | ג'ורג' ואה | ליבריה ליבריה | איטליה מילאן/צרפת פריז סן-ז'רמן |
| 1996 | נוואנקוו קאנו | ניגריה ניגריה | הולנד אייאקס/איטליה אינטר מילאנו |
| 1997 | ויקטור איקפבה | ניגריה ניגריה | צרפת מונקו |
| 1998 | מוסטפא חאג'י | מרוקו מרוקו | ספרד דפורטיבו לה קורוניה |
| 1999 | נוואנקוו קאנו | ניגריה ניגריה | אנגליה ארסנל |
| 2000 | פטריק מבומה | קמרון קמרון | איטליה פארמה/איטליה קליארי |
| 2001 | אל חג'י דיוף | סנגל סנגל | צרפת לאנס |
| 2002 | אל חג'י דיוף | סנגל סנגל | צרפת לאנס/אנגליה ליברפול |
| 2003 | סמואל אטו | קמרון קמרון | ספרד מאיורקה |
| 2004 | סמואל אטו | קמרון קמרון | ספרד ברצלונה/ספרד מאיורקה |
| 2005 | סמואל אטו | קמרון קמרון | ספרד ברצלונה |
| 2006 | דידייה דרוגבה | חוף השנהב חוף השנהב | אנגליה צ'לסי |
| 2007 | פרדריק קנוטה | מאלי מאלי | ספרד סביליה |
| 2008 | עמנואל אדבאיור | טוגו טוגו | אנגליה ארסנל |
| 2009 | דידייה דרוגבה | חוף השנהב חוף השנהב | אנגליה צ'לסי |
| 2010 | סמואל אטו | קמרון קמרון | איטליה אינטר מילאנו |
| 2011 | יאיא טורה | חוף השנהב חוף השנהב | אנגליה מנצ'סטר סיטי |
| 2012 | יאיא טורה | חוף השנהב חוף השנהב | אנגליה מנצ'סטר סיטי |
| 2013 | יאיא טורה | חוף השנהב חוף השנהב | אנגליה מנצ'סטר סיטי |
| 2014 | יאיא טורה | חוף השנהב חוף השנהב | אנגליה מנצ'סטר סיטי |
| 2015 | פייר-אמאריק אובאמיינג | גבון גבון | גרמניה בורוסיה דורטמונד |
| 2016 | ריאד מחרז | אלג'יריה אלג'יריה | אנגליה לסטר סיטי |
| 2017 | מוחמד סלאח | מצרים מצרים | איטליה רומא/אנגליה ליברפול |
| 2018 | מוחמד סלאח | מצרים מצרים | אנגליה ליברפול |
| 2019 | סאדיו מאנה | סנגל סנגל | אנגליה ליברפול |
2020: לא חולק
2021: לא חולק
| 2022 | סאדיו מאנה | סנגל סנגל | גרמניה באיירן מינכן |
| 2023 | ויקטור אוסימן | ניגריה ניגריה | איטליה נאפולי |
זוכי הפרס - גברים > כדורגלנים שזכו במספר זכיות

* שחקנים בולטים עדיין פעילים
| כדורגלנים | זכה | מקום שני | מקום שלישי |
| --- | --- | --- | --- |
| סמואל אטו | 4 | 2 | 2 |
| יאיא טורה | 4 | 1 | 0 |
| ג'ורג' ואה | 3 | 4 | 0 |
| עבדי פלה | 3 | 0 | 0 |
| דידייה דרוגבה | 2 | 4 | 3 |
| רוז'ה מילה | 2 | 2 | 1 |
| סאדיו מאנה | 2 | 2 | 1 |
| מוחמד סלאח | 2 | 2 | 1 |
| נוואנקוו קאנו | 2 | 0 | 0 |
| אל חג'י דיוף | 2 | 0 | 0 |
זוכות הפרס - נשים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | כדורגלן | מדינה |
| 2001 | מרסי אקידה | ניגריה ניגריה |
| 2002 | אלברטה סאקיי | גאנה גאנה |
| 2003 | אדז'ואה באיור | גאנה גאנה |
| 2004 | פרפטואה נקווצ'ה | ניגריה ניגריה |
| 2005 | פרפטואה נקווצ'ה | ניגריה ניגריה |
| 2006 | סינתיה אוואק | ניגריה ניגריה |
| 2007 | סינתיה אוואק | ניגריה ניגריה |
| 2008 | נוקו מאטלו | דרום אפריקה דרום אפריקה |
2009: לא חולק
| 2010 | פרפטואה נקווצ'ה | ניגריה ניגריה |
| 2011 | פרפטואה נקווצ'ה | ניגריה ניגריה |
| 2012 | ג'נובבה אנונמה | גינאה המשוונית גינאה המשוונית |
2013: לא חולק
| 2014 | אסיסאט אושואלה | ניגריה ניגריה |
| 2015 | גאל אנגאנאמוי | קמרון קמרון |
| 2016 | אסיסאט אושואלה | ניגריה ניגריה |
| 2017 | אסיסאט אושואלה | ניגריה ניגריה |
| 2018 | תמבי קגטלנה | דרום אפריקה דרום אפריקה |
| 2019 | אסיסאט אושואלה | ניגריה ניגריה |
| 2022 | אסיסאט אושואלה | ניגריה ניגריה |
| 2023 | אסיסאט אושואלה | ניגריה ניגריה |
ראו גם

כדורגלן השנה בעולם
כנסיית כל הקדושים שליד המצודה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה 
 על שם:  יום כל הקדושים 
 מיקום:  הסיטי של לונדון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–675
 תאריך פתיחה רשמי:  675 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות אנגלו-סקסונית 
 קואורדינטות:  51°30′34″N 0°04′46″W﻿ / ﻿51.509444°N 0.079444°W﻿ / 51.509444; -0.079444
 www.ahbtt.org.uk
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסכנסיית כל הקדושים שליד המצודה(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסכנסיית כל הקדושים שליד המצודה(למפת הסיטי של לונדון רגילה) כנסיית כל הקדושים שליד המצודה(למפת הסיטי של לונדון מוגדלת) כנסיית כל הקדושים שליד המצודה
 
כנסיית כל הקדושים שליד המצודה
כנסיית כל הקדושים שליד המצודה (באנגלית: All Hallows-by-the-Tower) היא כנסייה עתיקה ברחוב בייווארד (Byward) בקרבת מצודת לונדון.
תולדות הכנסייה

הכנסייה נבנתה בשנת 675 ככנסיית מנזר בארקינג (Barking Abbey) הסקסוני, על יסודות מבנה רומי, וכונתה "כל הקדושים בארקינג" (All Hallows Barking). שרידי המבנה הרומי נמצאים בקריפטה של הכנסייה.
הכנסייה הורחבה ושופצה מספר פעמים בין המאות ה-11 וה-15. בשל קרבתה למצודת לונדון שימשה הכנסייה בפועל ככנסייה של בית המלוכה ובתקופת אדוארד הרביעי קיבלה מעמד זה באופן רשמי, וכל המוצאים להורג במצודת לונדון נקברו בכנסייה.
הכנסייה נפגעה בהתפוצצות בשנת 1649 והמגדל המערבי שלה נהרס. מהשרפה הגדולה של לונדון בשנת 1666 ניצלה הכנסייה בזכות האדמירל ויליאם פן, אביו של ויליאם פן מייסד פנסילבניה, שהרס את כל הבתים סביבה כדי להרחיק ממנה את הלהבות.
הכנסייה שופצה בסוף המאה ה-19, ובשנת 1926 נערכה חפירה ארכאולוגית בקריפטה של הכנסייה, אז נתגלו מרצפות של רחוב רומאי וכן חפצים רבים מהתקופה הרומית.
במהלך הבליץ במלחמת העולם השנייה נהרסה הכנסייה כמעט לחלוטין. בשנת 1957 נחנכה הכנסייה לאחר שנבנתה מחדש תוך שימוש בלבנים ובקטעי הקירות ששרדו.
מקור הקירות החיצוניים של הכנסייה במאה ה-15, ואחת מדלתות הכניסה היא מהמאה ה-7. כמו כן יש בכנסייה פסלים של קדושים נוצרים מהמאות ה-15 וה-16 ששרדו את ההפצצות ואגן טבילה מעשה ידי גרינלינג גיבונס משנת 1682.
תולדות הכנסייה > אנשים ידועים הקשורים לכנסייה > הוטבלו בכנסייה

ויליאם פן, מייסד פנסילבניה, 1644.
תולדות הכנסייה > אנשים ידועים הקשורים לכנסייה > חתונות

ג'ון קווינסי אדמס, נשיא ארצות הברית השישי: התחתן בכנסייה בשנת 1797.
תולדות הכנסייה > אנשים ידועים הקשורים לכנסייה > קברים

בכנסייה נקברו האנשים הבאים שראשם נכרת במצודת לונדון:
הארכיבישוף ויליאם לאוד
תומאס מור
ג'ון פישר
יילוג'אקט (קומיקס)

| --- | --- |

יילוג'אקט (האנק פים), כפי שהופיע בחוברת Avengers #501 מאוקטובר 2004. אמנות מאת דייוויד פינץ'
 סוג:  גיבור-על/נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  האנק פים כיילוג'אקט: Avengers #59 (דצמבר 1968) ריטה ד'מארה: Avengers #264 (פברואר 1986) דארן קרוס כיילוג'אקט: Antman (יולי 2015)
 יוצרים:  רוי תומאס, ג'ון בוסימה (פים כיילוג'אקט) רוג'ר סטרן, ג'ון בוסימה (לאנג) ניק ספנסר, ברט סקונובר, רמון רוזנס (קרוס כיילוג'אקט)
 גילום הדמות:  קורי סטול ("אנטמן")
 מידע
 שם אמיתי:  הנרי ג'ונתן "האנק" פים ריטה ד'מארה דארן אגוניסטס קרוס
 כינויים:  איש הנמלה, האיש הענק, גוליית, הצרעה, אולטרון (פים)
 סטטוס:  פעיל
 כוחות:  ללא כוחות-על מצויד בחליפה המעניקה לו אפשרות לשנות את גודלו, ליצור מטחי אנרגיה, תעופה, כוח על-אנושי ויכולת תקשור עם חרקים
 חברוּת בקבוצה:  צבא הרשע (קרוס)
 חברוּּת לשעבר בקבוצה:  האוונג'רס, דפנדרס, אילומינטי (פים) שומרי הגלקסיה, אדוני הרשע, פמיזונות, חברת כבוד של האוונג'רס (ד'מארה) בעלים של קרוס תעשיות טכנולוגיות (קרוס)
יילוג'אקט (באנגלית: Yellowjacket) הוא שמן של מספר דמויות בדיוניות של גיבורי ונבלי-על המופיעות בחוברות הקומיקס האוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. דמותו המקורית של יילוג'אקט הופיעה לראשונה בחוברת Avengers #59 מדצמבר 1968 ונוצרה על ידי הכותב רוי תומאס והמאייר ג'ון בוסימה.
יילוג'אקט הוא אלטר-אגו אותו חלקו שלוש דמויות - האנק פים, ריטה ד'מארה ודארן קרוס. האנק פים הוא מדען גאון וממציא "חלקיקי פים", חלקיקים מיוחדים המאפשרים את הגדלת או הקטנת מסת גוף. בתחילה פעל פים כגיבור-על וחבר האוונג'רס תחת זהויות איש הנמלה, האיש הענק וגוליית, כאשר תאונה במעבדתו שינתה את אישיותו וגרמה לו ליצור לאמץ את זהות "יילוג'אקט". ריטה ד'מארה הייתה פושעת שגנבה את חליפת היילוג'אקט והצטרפה לקבוצת אדוני הרשע, וחזרה למוטב בעיצומו של קרב בין האוונג'רס לפיקסר. דארן קרוס הוא יו"ר לשעבר של תאגיד קרוס תעשיות טכנולוגיות, שלקח חליפת יילוג'אקט מתקדמת ממעבדה הממוקמת בתוך קסדת איש הנמלה.
דמותו של דארן קרוס כיילוג'אקט הוצגה לחוברות מארוול קומיקס לאחר שהיא הופיעה בסרט הלייב אקשן "אנטמן" בגילומו של השחקן קורי סטול. בגרסה זו, דארן קרוס ממדל את חליפת יילוג'אקט לפי חליפת איש הנמלה, ומנסה למכור אותה כחליפת קרב לארגוני טרור שונים לפני שהוא מחליט ללבוש אותה בעצמו.
ביוגרפיה בדיונית > האנק פים

לאחר שיצר את האנדרואיד המרושע אולטרון, האנק פים מוכה האשמה חשב על נישואים אפשריים עם אהובתו ג'אנט ואן דיין, כשבטעות הפיל בקבוקוני גזים כימיקליים ששינו את אישיותו באופן הדומה לסכיזופרניה. הוא מופיע באחוזת האוונג'רס בתלבושת צהובה, מכריז על עצמו כ"יילוג'אקט", ומציע נישואין לג'אנט אחרי שהוא טוען כי נפטר מפים. אישיותו משוחזרת אחרי קרב נגד קרקס הפשע, והוא ממשיך לפעול כגיבור בזהות יילוג'אקט. פים פעל בזהות יילוג'אקט שנים רבות, בהן הפסקות בפעילותו והופעות אחדות כאיש הנמלה. לקראת אירועי מלחמת האזרחים בין גיבורי-העל ביקום מארוול נחטף פים בידי קריטי נול, חברה בכוח הפלישה של גזע הסקרול משני-הצורה. בתום תקופה שבה התחזתה לפים כיילוג'אקט, החליטה קריטי נול לבגוד בכוח הסקרול ולהזהיר את תושבי כדור הארץ מפני הפלישה המתקרבת, אך נהרגה בידי סקרול המתחזה לדאם דאם דוגאן והוחלפה בשיבוט.
כשחזר לכדור הארץ בסיום הפלישה, אימץ פים את זהות "הצרעה". הוא פעל לתקופה קצרה כאיש הענק בטרם עטה פעם נוספת את תלבושת יילוג'אקט באירועי "הזמן אוזל". פים התמזג עם אולטרון זמן מה לאחר מכן, ולא פועל כגיבור-על.
ביוגרפיה בדיונית > ריטה ד'מארה

חליפת היילוג'אקט שכנה באחוזת האוונג'רס בעת שהותו של פים בחוף המערבי כיועץ המדעי של קבוצת האוונג'רס מהחוף המערבי. הפושעת הזוטרה ריטה ד'מארה גנבה את החליפה מאחוזת האוונג'רס למטרותיה, ביצעה בה שינויים קלים אך הובסה בידי הצרעה כשנכנסה לפאניקה אחרי שכיווצה את עצמה. היא הוצאה מהכלא והצטרפה לקבוצת אדוני הרשע לתקופה קצרה, בה הובסו אחרי שהשתלטו על אחוזת האוונג'רס. כאשר הוצאה מהכלא בידי הפיקסר, ריטה סייעה לקבוצת האוונג'רס נגדו, וחמקה מחזרה למאסר.
בעת ובה קבוצת האוונג'רס התפרקה, קפטן אמריקה הפעיל קריאת חירום לכל חברי האוונג'רס עקב מתקפה של הוד התפתחותו. ריטה קיבלה את הקריאה בגלל תלבושת היילוג'אקט שלה, וכאשר הגיעה לאחוזת האוונג'רס לכיבוי הקריאה, נאלצה לסייע בקרב נגד הוד התפתחותו. היא סייעה לקבוצת שומרי הגלקסיה מארץ-691 נגד קבוצת אדוני הרשע של דוקטור אוקטופוס באירועי "מלחמת האינסוף". היא הצטרפה לקבוצה בהרפתקאותיהם במאה ה-31 ופיתחה ידידות עם צ'ארלי-27 וניקי גולד, בטרם החליטה לשוב למאה ה-20 אחרי שנודע לה על אסון הקרב לאוונג'רס. כשחזרה להזהירם נהרגה ריטה בידי איירון מן, שפעל תחת השפעתו המרושעת של אימורטוס. במהלך אירועי "מלחמת הכאוס" הגנו ריטה ואוונג'רס מתים נוספים על חברי האוונג'רס הנוכחיים המורדמים מידי גרים ריפר ונקרה. לבסוף, ריטה, אמן החרבות, דת'קריי ודוקטור דרואיד הצליחו להימלט מעולם המתים, והוחיו. מיקומה הנוכחי לא ידוע.