stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האגודה לתרבות ולמדע של היהודים
הרקע להקמת האגודה לתרבות ומדע של היהודים

באחת מהחלטות קונגרס וינה, שהתקיים בשנת 1815, הוטל על מדינות הקונפדרציה הגרמנית לדון בהענקת שוויון זכויות ליהודי גרמניה. החלטה זאת לא מומשה גם שנים רבות לאחר מכן ובמרבית מדינות גרמניה נמנע מהיהודים להחזיק במשרות ציבוריות, לשרת בצבא וללמד בבתי ספר ובאוניברסיטאות או להשתתף בפעילות אקדמית כלשהי.
ב-26 בנובמבר 1816 נוסד בברלין "חוג המדע" (בגרמנית: Wissenschaftscirkel) על ידי הפילולוג לאופולד צונץ, ההיסטוריון יצחק מרדכי (איזק מרקוס) יוֹסְט, הבנקאי והנדבן משה מוזר (בגרמנית: Moses Moser) (גר'), המורה עמנואל ווהלוויל (בגרמנית: Immanuel Wohlwill) (גר') ורואה החשבון יוסף הילמר (בגרמנית: (Joseph Hillmar).
חוג המדע היה ההתאחדות היהודית הלא פוליטית הראשונה שמטרתה יצירת בית למשכילים היהודים. הוא הוקם לפי המודל של קבוצות דיון ברלינאיות כגון "אגודת יום רביעי" או "מועדון יום שני". כל אחד מחברי הקבוצה העביר הרצאות בנושא התמחותו, או בנושאים כלליים כגון חינוך כללי, פילוסופיה, ספרות, תיאטרון, משפטים ורפואה.
בשל חוסר עניין בקרב הציבור היהודי, הפגישה האחרונה של החוג התקיימה ב-3 ביולי 1817.
דרישות הארגונים היהודיים לקבלת אזרחות וזכויות שוות היו אחד הגורמים לפרוץ פרעות הפ-הפ. המהומות, שפרצו באוגוסט 1819 בעיר וירצבורג, התפשטו בלמעלה מ-80 ערים ועיירות בתוך הקונפדרציה הגרמנית ומחוצה לה. במהלך המהומות, בספטמבר 1819, נכנסו לתוקף תקנות קרלסבאד וחודש לאחר מכן הפרעות פסקו.
בצל פרעות הפ-הפ התכנסו שוב חברי החוג, ב-7 בנובמבר 1819, כדי לייסד אגודה חדשה שמטרתה קידום פיתוח תרבותי ומדעי חילוני בקרב היהודים. פרעות הפ-הפ לא גרמו לשינוי פתאומי בתודעתם של מייסדי האגודה, אלא המחישו להם את הפער בין ציפיותיהם לבין המציאות וחיזקו את רצונם להתערות בחברה הגרמנית.
ייסוד האגודה ופעילותה

על מקימי האגודה נמנו לאופולד צונץ, אדוארד גנז, ומשה מוזר. עם הקמתה, הצטרפו לאגודה כחמישים אינטלקטואלים ברלינאיים, ביניהם הבלשן לודוויג מרקוס, הסופר היינריך היינה וחלק מחברי חוג מנדלסון, כעשרים חברי הקהילה היהודית בהמבורג ויהודים בודדים מערים אחרות.
חברי האגודה סברו שאפשר להביא לשיפור מעמדם החברתי של היהודים באמצעות הפצת תרבות כללית בקרבם וקידום חקר ההיסטוריה והספרות היהודית. ברוח זאת פנה אדוארד גנז, לחברי האגודה באומרו: “יש לנו מולדת, ויכולים אנו לשמוח במולדת זו״ . אומנם התרבות האירופית איימה לבלוע אל קרבה את היהדות, אך גנז סבר שיהיה ליהדות המשך קיום, “כנהר הזה הנשאר באוקיינוס״. לכן ראו חברי האגודה לנכון לחקור את היהדות בדרך אקדמית ובכלים מדעיים וביקורתיים.
בתקנון האגודה ובנוסח הפנייה שהוגשה לממשלה לצורך רישום האגודה נאמר כי "האגודה תפעל לביטולם של כל אותם עיקרי אמונה, מנהגים, אורחות מחשבה ואורחות חיים של היהודים, אשר מבודדים אותם מן הקהילה האזרחית, לשם איחוד כל הכוחות באמצעות תהליך חינוכי של היהודים... לקראת הוויה המתאימה לדרישות המדינה, וליחסים הקיימים בה״.
בתחילה נקראה האגודה "'אגודה לתיקון המצב הנוכחי של בני האמונה היהודית בגרמניה" או בקיצור "אגודה לתיקון מצב היהודים". שנתיים לאחר הקמתה ב-5 ביולי 1821, הוסכם לקרוא לאגודה "האגודה לתרבות ומדע של היהודים".
החברים גיבשו תוכנית מיידית שתשרת ישירות את מטרות האגודה ותיצור בסיס לפעילות ארוכת טווח. התוכנית כללה הקמת מוסד חינוכי, כתב עת ומכון מדעי וכן ארכיון להתכתבות, שתפקידו לאסוף חומרים להמשך פיתוחה של האגודה. היינריך היינה הציע הקמת אגודת בת לנשים שתקדם את מטרות אגודת האם בבתי היהודים. בשנת 1822 נוסד "כתב העת לחוכמת ישראל" (בגרמנית: Zeitschrift für die Wissenschaft des Judenthums) בעריכתו של לאופולד צונץ. השלב הפורה בפעילות האגודה, שהתמקד בעבודה המדעית, היה בין מרץ 1821 לאפריל 1823, וזאת מתוך הבנה שכל עבודה חינוכית מעשית חייבת להתבסס על פעילות מחקרית.
פעילות המכון המדעי התמקדה במתן הרצאות על ידי החברים בשלושה תחומי מחקר – היסטוריה, ספרות ופילוסופיה, כולל התאולוגיה היהודית. ההרצאות פורסמו ב"כתב העת לחוכמת ישראל" שנשלח לקוראים יהודים ולא יהודים כאחד, מתוך רצון להגיע לכל ציבור המלומדים שהתעניין במחקר בתחום מדעי היהדות.
המוסד החינוכי של האגודה, שנפתח בנובמבר 1821, היה מיועד בעיקר לצעירים יהודים ממזרח אירופה שהתכוננו ללימודים באוניברסיטה של ברלין. המקצועות הנלמדים כללו גרמנית, לטינית, גאומטריה, מתמטיקה, יוונית, עברית וצרפתית, היסטוריה, גאוגרפיה ותורת הנאום. לימודי דת לא נכללו בתוכנית בשל המחלוקת שהתעוררה בנושא בין חברי האגודה. רשמית חויבו חברי האגודה להעביר שלושה שיעורים בשבוע, אך רק מעטים נענו לדרישה זו. התלמידים המעטים שנרשמו ללימודים לא עמדו בדרישות האקדמיות. סיבות אלה, לצד חוסר המימון, גרמו לכך שבית הספר נסגר בחודש מאי 1823. באותה שנה הפסיק את פעילותו גם "כתב העת לחוכמת ישראל".
האגודה חדלה להתקיים בשנת 1824 עם הפסקת פעילותם של חבריה.
ממשיכת דרכה של "האגודה לתרבות ומדע של היהודים" הייתה תנועת "חכמת ישראל" (בגרמנית: Wissenschaft des Judentums שפירושו מדע היהדות) אשר המשיכה לפעול באירופה במאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 והניחה את היסודות למחקר האקדמי בתחום היהדות.
לקריאה נוספת

מיכאל ברנר ואחרים, תולדות יהודי גרמניה בעת החדשה, כרך ב': אמנציפציה ואקולטורציה, 1780-1871, מרכז זלמן שזר, 2000.
רחל ליבנה-פרוידנטל, האיגוד: חלוצי מדע היהדות בגרמניה, מרכז זלמן שזר ומכון ליאו בק, 2018.
הערות שוליים

↑  Kerstin von der Krone, Verein für Cultur und Wissenschaft der Juden
↑  רחל ליבנה-פרוידנטל, האיגוד – חלוצי מדע היהדות בגרמניה
1 2  Die „Wissenschaftsjuden“ — Heine und der Verein für Cultur und Wissenschaft der Juden
1 2  VEREIN FÜR CULTUR UND WISSENSCHAFT DER JUDEN - JewishEncyclopedia.com, jewishencyclopedia.com
↑  חגי שטמלר, למהלך האידיאות בישראל כתגובה לחוכמת ישראל
↑  ראובן מיכאל, הכתיבה ההיסטורית היהודית מהרנסנס עד לעת החדשה, עמודים 188 – 214
↑  Zeitschrift für die Wissenschaft des Judenthums (1822-1823). קישור לסריקה של כתב העת באתר הספרייה הלאומית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269395505171  LCCN: nr92037375  NKC: zmp2018984927  SUDOC: 066857163  VIAF: 141375431   WorldCat (עם VIAF): 141375431
ג'ימי באטלר

| --- | --- |

באטלר ב-2020
 לידה:  14 בספטמבר 1989 (בן 35) יוסטון, טקסס, ארצות הברית
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  2.01 מטרים
 מספר:  22
 מכללה:  אוניברסיטת מרקט
 דראפט:  בחירה מספר 30, 2011 שיקגו בולס
 קבוצות כשחקן
 2011–2017   2017–2018   2018–2019   2019–2025   2025–:  שיקגו בולס   מינסוטה טימברוולבס   פילדלפיה 76'   מיאמי היט   גולדן סטייט ווריורס
 הישגים כשחקן
 MVP של סדרת גמר המזרח (2023)  5 בחירות למשחק האולסטאר (2015–2018, 2020‏)  4 בחירות לחמישיית העונה השלישית (2017, 2018, 2020, 2021‏)  בחירה לחמישיית העונה השנייה (2023 ‏)  5 בחירות לחמישיית ההגנה השנייה (2014–2016, 2018, 2021‏)  השחקן המשתפר של העונה (2015‏)
ג'ימי באטלר השלישי (באנגלית: Jimmy Butler III; נולד ב-14 בספטמבר 1989) הוא כדורסלן אמריקאי. משחק בקבוצת גולדן סטייט ווריורס מליגת ה-NBA בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
ביוגרפיה

באטלר נולד ביוסטון שבטקסס וגדל בטומבול, אחד מפרבריה של העיר כאחד מארבעה ילדים. בילדותו של באטלר נטש אביו את המשפחה; ואימו, שהייתה מכורה לסמים גירשה אותו מהבית כשהיה בן 13 משום ש"לא אהבה את מראהו". באטלר, שנותר ללא קורת גג, נדד בין בתיהם של חבריו והמשיך בלימודיו התיכוניים. כשהיה בכיתה יא', ושיחק במדי קבוצת הכדורסל של בית הספר התיכון בעיר, הזמין אותו ג'ורדן לסלי, שחקן בקבוצת הפוטבול של בית הספר, לתחרות זריקות מקו ה-3. השניים נעשו עד מהרה חברים טובים והוריו של לסלי, על אף שהיו להם שבעה ילדים וחוו בעצמם קשיים כלכליים, החליטו לאמץ את באטלר.
בעונת הסניור בתיכון, מונה באטלר לקפטן של קבוצתו. הוא קלע 18.1 נקודות, קטף 7.7 ריבאונדים ומסר 3.1 אסיסטים בממוצע ונבחר לחמישייה המצטיינת של המחוז בו שיחק.
ביוגרפיה > קריירת מכללות

עם סיום לימודיו התיכוניים החל באטלר ללמוד במכללת טיילר ג'וניור הקטנה, לאחר שלא קיבל הצעות מהאוניברסיטאות הבכירות. הוא שיחק בטיילר בעונת הפרשמן ולקראת עונת הסופומור קיבל הצעה להצטרף לקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מרקט המשחקת בחטיבת ה"ביג איסט" של ליגת המכללות.
כסופומור בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מרקט, היה באטלר מחליפו של וסלי מת'יוז. הוא עלה מהספסל בכל 35 משחקיה של הקבוצה במהלך העונה ורשם ממוצעים של 5.6 נקודות, ו-3.9 ריבאונדים. במשחק האחרון של העונה הסדירה רשם באטלר את הדאבל דאבל הראשון שלו כשקלע 12 נקודות וקטף 14 ריבאונדים, בהם 10 ריבאונדים בהתקפה במשחק מול אוניברסיטת סירקיוז.
לקראת העונה הבאה סיים מת'יוז את לימודיו, ובאטלר החל לעלות בחמישייה הפותחת. במשחק פתיחת העונה, משחקו הראשון בחמישייה, קבע באטלר שיא קריירה כשקלע 27 נקודות. הוא תרם לאורך העונה 14.7 נקודות, 6.4 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים ונבחר לשחקן המשתפר של האוניברסיטה.
קריירת ה-NBA > שיקגו בולס

לאחר ארבע שנים בליגת המכללות, עמד באטלר לבחירה בדראפט ה-NBA ונבחר בבחירה ה-30 על ידי שיקגו בולס. בעמדת הקלעי, נדחק באטלר לשולי הרוטציה של מאמנו, טום ת'יבודו, שהעדיף על פניו שחקנים מנוסים יותר כרוני ברואר, קייל קורבר וריפ המילטון. הוא שותף לאורך העונה ב-42 משחקים בלבד, בהם עלה לשחק ל-8.5 דקות בממוצע, ובמשחקי הפלייאוף של עונת הבכורה שותף דקות בודדות.
בעונתו השנייה בליגה, החל באטלר להיות בורג מרכזי יותר בהרכב של ת'יבודו ובמהלך השנה, בעקבות פציעה של לואל דנג, הוא קיבל את ההזדמנות לפתוח בחמישייה. באטלר קלע בממוצע לאורך העונה 8.6 נקודות למשחק, והחל לזכות בשבחים אודות יכולותיו ההגנתיות. הוא הלך והשתפר ככל שהעונה התקדמה ובחציה השני בלבד קלע ממוצע של 11.1 נקודות. במשחקי הפלייאוף כבר היה באטלר לשחקן חמישייה. הוא פתח בכל 12 משחקי הפלייאוף, תרם 13.3 נקודות והיה לשחקן ששיחק את כמות הדקות הרבה ביותר בקבוצה עם 40.8 בממוצע למשחק.
בעונת 2013/2014 פתח באטלר בחמישייה בכל 67 המשחקים בהם נטל חלק. הוא תרם לאורך העונה 13.1 נקודות למשחק, אך עשה זאת באחוזי קליעה נמוכים; הוא קנה את שמו כשחקן הגנה מצטיין ובסיום העונה נבחר לחמישיית ההגנה השנייה. בתום העונה הציעה שיקגו לבאטלר חוזה בסך 40 מיליון דולר לארבע שנים, אולם באטלר סירב לחתום משום שסבר כי הוא ראוי לחוזה גבוה יותר. זכה בתואר השחקן המשתפר של העונה לעונת 2014/2015. בינואר 2016 קלע באטלר 40 נקודות במחצית השנייה במהלך משחק מול טורונטו ראפטורס, ושבר את שיא המועדון שקבע מייקל ג'ורדן.
קריירת ה-NBA > מינסוטה טימברוולבס

ב־2017 הועבר באטלר בטרייד למינסוטה טימברוולבס, יחד עם הבחירה ה-16 בדראפט 2017 (ג'סטין פאטון), תמורת זאק לאבין, כריס דאן והבחירה השביעית בדראפט (לאורי מארקנן).
קריירת ה-NBA > פילדלפיה 76'

ב-12 בנובמבר 2018, לאחר מעט יותר מעונה אחת במינסוטה, נשלח באטלר בטרייד לפילדלפיה 76', יחד עם ג'סטין פאטון, בתמורה לרוברט קובינגטון, דאריו שאריץ' וג'ריד ביילס.
קריירת ה-NBA > מיאמי היט

ב-6 ביולי 2019 סיכם באטלר על חוזה במיאמי היט, והועבר אליה במסגרת עסקת "החתמה והעברה" (Sign and trade), כחלק מטרייד בין ארבע קבוצות בו השתתפו גם פורטלנד טרייל בלייזרס ולוס אנג'לס קליפרס. לאורך עונתו הראשונה במיאמי רשם ממוצעים של 19.9 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו-6.0 אסיסטים למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השלישית של העונה. בפלייאוף 2020 הוביל את הקבוצה לניצחונות מול אינדיאנה פייסרס (4–0), מילווקי באקס (4–1) ובוסטון סלטיקס (4–2), בדרך למפגש מול לוס אנג'לס לייקרס בגמר ה-NBA. במשחק השלישי של סדרת הגמר רשם באטלר 40 נקודות, 11 ריבאונדים ו-13 אסיסטים, ובכך היה השחקן השלישי בתולדות הליגה אשר משיג טריפל דאבל עם 40 נקודות בסדרת הגמר, אחרי לברון ג'יימס וג'רי וסט. גם במשחק החמישי הצטיין באטלר, עם 35 נקודות, 12 ריבאונדים, 11 אסיסטים ו-5 חטיפות, בניצחונם השני של ההיט בסדרה. בסופו של דבר הפסידה מיאמי מול הלייקרס, בתוצאה 2–4. לאורך סדרת הגמר הוביל באטלר את שחקני קבוצתו בממוצעי נקודות (26.2), ריבאונדים (8.3), אסיסטים (9.8), חטיפות (2.2) וחסימות (0.8) למשחק.
ב-24 באפריל 2023, קבע באטלר את שיא הנקודות שלו בפלייאוף כשקלע 56 נקודות בניצחון מיאמי על המדורגת ראשונה בליגה מילווקי באקס, בדרך ליתרון 3-1 בסדרה וכשהוא מחזיר את קבוצתו מפיגור 14 במשחק. באטלר השווה את הנתון הרביעי בטיבו בפלייאוף, כשרק שלושה שחקנים קלעו יותר ממנו: מייקל ג'ורדן, אלג'ין ביילור ודונובן מיטשל. זה גם שיא הנקודות לשחקן היט בפלייאוף.
באטלר המשיך להוביל את הקבוצה עד לגמר ה-NBA, שם הפסידו לדנבר נאגטס בחמישה משחקים. בהעפלתה לגמר, הפכה מיאמי לקבוצה השנייה בלבד בתולדות הליגה שהעפילה לגמר מהמקום השמיני; היחידה שעשתה זו לפניה היא ניו יורק ניקס ב-1999.
בעונת 2024/2025 הורחק באטלר בידי קבוצתו מספר פעמים בעקבות התנהגות שמזיקה לקבוצה. הוא הביע את חוסר שביעות רצונו מהמשחק עבור ההיט, וביקש לעבור בטרייד.
קריירת ה-NBA > גולדן סטייט ווריורס

ב-6 בפברואר 2025, עבר באטלר בטרייד לגולדן סטייט ווריורס בתמורה לאנדרו ויגינס וקייל אנדרסון.
סטטיסטיקות הקריירה > בליגת המכללות

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008/2009 | מרקט | 35 | 0 | 19.6 | 0.514 | 0.000 | 0.768 | 3.9 | 0.7 | 0.5 | 0.5 | 5.6 |
| 2009/2010 | מרקט | 34 | 34 | 34.3 | 0.530 | 0.500 | 0.766 | 6.4 | 2.0 | 1.3 | 0.6 | 14.7 |
| 2010/2011 | מרקט | 37 | 35 | 34.6 | 0.490 | 0.345 | 0.783 | 6.1 | 2.3 | 1.4 | 0.4 | 15.7 |
| קריירה | קריירה | 106 | 69 | 29.6 | 0.508 | 0.383 | 0.773 | 5.5 | 1.7 | 1.1 | 0.5 | 12.0 |
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011/2012 | שיקגו | 42 | 0 | 8.5 | 0.405 | 0.182 | 0.768 | 1.3 | 0.3 | 0.3 | 0.1 | 2.6 |
| 2012/2013 | שיקגו | 82 | 20 | 26.0 | 0.467 | 0.381 | 0.803 | 4.0 | 1.4 | 1.0 | 0.4 | 8.6 |
| 2013/2014 | שיקגו | 67 | 67 | 38.7 | 0.397 | 0.283 | 0.769 | 4.9 | 2.6 | 1.9 | 0.5 | 13.1 |
| 2014/2015 | שיקגו | 65 | 65 | 38.7 | 0.462 | 0.378 | 0.834 | 5.8 | 3.3 | 1.8 | 0.6 | 20.0 |
| 2015/2016 | שיקגו | 67 | 67 | 36.9 | 0.454 | 0.312 | 0.832 | 5.3 | 4.8 | 1.6 | 0.6 | 20.9 |
| 2016/2017 | שיקגו | 76 | 75 | 37.0 | 0.455 | 0.367 | 0.865 | 6.2 | 5.5 | 1.9 | 0.4 | 23.9 |
| 2017/2018 | מינסוטה | 59 | 59 | 36.7 | 0.474 | 0.350 | 0.854 | 5.3 | 4.9 | 2.0 | 0.4 | 22.2 |
| 2018/2019 | מינסוטה | 10 | 10 | 36.1 | 0.471 | 0.378 | 0.787 | 5.2 | 4.3 | 2.4 | 1.0 | 21.3 |
| 2018/2019 | פילדלפיה | 55 | 55 | 33.2 | 0.461 | 0.338 | 0.868 | 5.3 | 4.0 | 1.8 | 0.5 | 18.2 |
| 2019/2020 | מיאמי | 58 | 58 | 33.8 | 0.455 | 0.244 | 0.834 | 6.7 | 6.0 | 1.8 | 0.6 | 19.9 |
| 2020/2021 | מיאמי | 52 | 52 | 33.6 | 0.497 | 0.245 | 0.863 | 6.9 | 7.1 | 2.1 | 0.3 | 21.5 |
| 2021/2022 | מיאמי | 57 | 57 | 33.9 | 0.480 | 0.233 | 0.870 | 5.9 | 5.5 | 1.6 | 0.5 | 21.4 |
| 2022/2023 | מיאמי | 64 | 64 | 33.4 | 0.539 | 0.350 | 0.850 | 5.9 | 5.3 | 1.8 | 0.3 | 22.9 |
| קריירה |  | 754 | 649 | 33.2 | 0.467 | 0.323 | 0.842 | 5.3 | 4.2 | 1.6 | 0.5 | 18.2 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011/2012 | שיקגו | 3 | 0 | 1.3 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| 2012/2013 | שיקגו | 12 | 12 | 40.8 | 0.435 | 0.405 | 0.818 | 5.2 | 2.7 | 1.3 | 0.5 | 13.3 |
| 2013/2014 | שיקגו | 5 | 5 | 43.6 | 0.386 | 0.300 | 0.783 | 5.2 | 2.2 | 1.2 | 0.0 | 13.6 |
| 2014/2015 | שיקגו | 12 | 12 | 42.2 | 0.441 | 0.389 | 0.819 | 5.6 | 3.2 | 2.4 | 0.8 | 22.9 |
| 2016/2017 | שיקגו | 6 | 6 | 39.8 | 0.426 | 0.261 | 0.809 | 7.3 | 4.3 | 1.7 | 0.8 | 22.7 |
| 2017/2018 | מינסוטה | 5 | 5 | 34.0 | 0.444 | 0.471 | 0.833 | 6.0 | 4.0 | 0.8 | 0.2 | 15.8 |
| 2018/2019 | פילדלפיה | 12 | 12 | 35.1 | 0.451 | 0.267 | 0.875 | 6.1 | 5.2 | 1.4 | 0.6 | 19.4 |
| 2019/2020 | מיאמי | 21 | 21 | 38.4 | 0.488 | 0.349 | 0.859 | 6.5 | 6.0 | 2.0 | 0.7 | 22.2 |
| 2020/2021 | מיאמי | 4 | 4 | 38.5 | 0.297 | 0.267 | 0.727 | 7.5 | 7.0 | 1.3 | 0.3 | 14.5 |
| 2021/2022 | מיאמי | 17 | 17 | 37.0 | 0.506 | 0.338 | 0.841 | 7.4 | 4.6 | 2.1 | 0.6 | 27.4 |
| 2022/2023 | מיאמי | 22 | 22 | 39.7 | 0.468 | 0.359 | 0.806 | 6.5 | 5.9 | 1.8 | 0.6 | 26.9 |
| קריירה |  | 119 | 116 | 37.9 | 0.460 | 0.347 | 0.830 | 6.2 | 4.6 | 1.7 | 0.6 | 21.3 |
הערות שוליים

↑  Homeless as a teen, Jimmy Butler lives out his hoop dreams with a new family.
↑  Jimmy Butler finds a new home, hope
1 2 3  ביוגרפיה באתר אוניברסיטת מרקט
↑  2011-12 Chicago Bulls Depth Chart
↑  Notebook: Grizzlies 85, Bulls 82
↑  יובל שפירא‏, שיקגו בולס: הגלדיאטור חוזר לזירה, באתר וואלה, 8 באוקטובר 2013
↑  ביוגרפיה באתר NBA.com
↑  אלעד זאבי, ג'ימי באטלר עשה במחצית מה שג'ורדן לא עשה מעולם, באתר הארץ, 4 בינואר 2016
↑  מרקל פולץ נבחר 1 בדראפט, ג'ימי באטלר עובר משיקגו למינסוטה, באתר וואלה, 23 ביוני 2017
↑  דיווחים בארה"ב: מינסוטה סיכמה עם הסיקסרס, ג'ימי באטלר עובר לפילדלפיה, באתר וואלה, 10 בנובמבר 2018
↑  מאמי מצרפת את באטלר ולאונרד, באתר הקבוצה, 6 ביולי 2019
↑  סיכום המשחק השלישי בין ההיט ללייקרס, באתר ESPN,‏ 5 באוקטובר 2020
↑  סיכום המשחק החמישי בין ההיט ללייקרס, באתר ESPN,‏ 10 באוקטובר 2020
↑  סטטיסטיקות סדרת גמר ה-NBA‏ 2020, באתר basketball-reference.com
↑   יאן מלניקוב, מילווקי חשבה שהיא חוזרת אל המסלול לאליפות. ג'ימי באטלר חשב אחרת, באתר הארץ, 25 באפריל 2023
↑  "גדול יותר מווייד ולברון": ההצגה ההיסטורית של ג'ימי באטלר, באתר ynet, 25 באפריל 2023
| נבחרת ארצות הברית – האלופה האולימפית - ריו דה ז'ניירו (2016) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 באטלר •  5 דוראנט •  6 ג'ורדן •  7 לאורי •  8 בארנס •  9 דרוזן •  10 אירווינג •   11 תומפסון •  12 קאזינס • 13 ג'ורג' •  14 גרין • 15 אנתוני • מאמן: ששבסקי |  1  •  2  •  3  •  4 באטלר •  5 דוראנט •  6 ג'ורדן •  7 לאורי •  8 בארנס •  9 דרוזן •  10 אירווינג •   11 תומפסון •  12 קאזינס • 13 ג'ורג' •  14 גרין • 15 אנתוני • מאמן: ששבסקי | ארצות הברית |
מטריקס

ערך זה עוסק בסרט קולנוע. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  לנה וצ'אוסקי, לילי וצ'אוסקי 
 הופק בידי:  ג'ואל סילבר 
 תסריט:  האחיות וצ'אוסקי 
 עריכה:  זק סטינברג 
 שחקנים ראשיים:  קיאנו ריבס לורנס פישבורן קארי-אן מוס ג'ו פנטוליאנו הוגו ויבינג
 מוזיקה:  דון דייוויס 
 צילום:  ביל פופ 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית   אוסטרליה אוסטרליה
 חברת הפקה:  סרטי Village Roadshow
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 31 במרץ 1999
 משך הקרנה:  136 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מתח, סרט מדע בדיוני, סרט פעולה, פילם נואר, סרט פוסט-אפוקליפטי, סייברפאנק, מותחן אקשן, סרט דיסטופי, סרט גיבורי-על 
 תקציב:  63 מיליון דולר
 הכנסות:  463,517,383 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   matrix
 פרסים:  ארבעה פרסי אוסקר , 2 פרסי סאטורן
 סרט הבא:  מטריקס רילודד
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מטריקס (באנגלית: The Matrix) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת המדע הבדיוני שיצא בשנת 1999, בוים על ידי האחיות וצ'אוסקי, הראשון בסדרת סרטי המטריקס. הסרט מתאר עתיד דיסטופי בו האנושות כלואה באופן לא מודע בתוך מציאות מדומה, המטריקס, שנבנתה על ידי מכונות מתקדמות במטרה להשתמש בגוף האנושי כמקור חשמל. אחרי שהאקר מחשבים צעיר לומד על טבעה האמיתי של המציאות בה הוא חי, הוא מצטרף לקבוצת מורדים כדי להילחם באותן המכונות.
הסרט הרוויח יותר מ-460 מיליון דולר וזכה ב-4 פרסי אוסקר, יחד עם פרס בפטא ופרס סאטורן.
להצלחתו של הסרט תרמו בין היתר התסריט הדחוס היטב המאזכר פילוסופיות מן המזרח הרחוק ומהמערב (ראו השפעות), זוויות הצילום המושפעות מקומיקס, הכוריאוגרפיה המרשימה של אלימות בהשפעת סרטי פעולה יפניים ושימוש נרחב בצילום ב"זמן קליע": שילוב של תנועה איטית או קפאון תנועה מוחלט וסיבוב מצלמה סביב עצם נתון בזמן קצר, ארוך או אפסי (מבחינת קצב ההתקדמות של הסרט).
שחקנים

קיאנו ריבס - תומאס א. אנדרסון / ניאו, מתכנת מחשבים בתאגיד-Metacortex ביום והאקר בלילות. ניאו מגויס על ידי מורפיאוס להילחם במכונות. ויל סמית' דחה את התפקיד של ניאו מכיוון שרצה לשחק בפרוע על המערב, וכיוון שהיה ספקן לגבי ההצלחה של האפקטים של זמן קליע. לאחר מכן הצהיר שהוא "לא היה בוגר מספיק כשחקן" באותו זמן וכי אם היה נותנים לו את התפקיד "הייתי הורס אותו". ניקולס קייג' דחה אף הוא את התפקיד בגלל "חובות המשפחה".
לורנס פישבורן - מורפיאוס, שוחרר מהמטריקס, הקפטן של "נבוכדנצר". הוא מוצא את ניאו ועוזר לו ללמוד את האמת. שון קונרי דחה את התפקיד של מורפיאוס.
קארי-אן מוס - טריניטי, אישה ששוחררה על ידי מורפיאוס, מאנשי הצוות של "נבוכדנצר" והמושא הרומנטי של ניאו.
הוגו וויבינג - הסוכן סמית', הסוכן ה"חי" בתוכנה של מטריקס, שמטרתו היא להשמיד את ציון ולעצור בני אדם מלברוח מתוך מטריקס. שלא כמו סוכנים אחרים, יש לו שאיפות להשתחרר מתפקידו. הנבל הראשי של הטרילוגיה.
ג'ו פנטוליאנו - סייפר, עוד אדם ששוחרר על ידי מורפיאוס, בוגד במורפיאוס ועוזר לסוכנים על מנת להבטיח את שובו למטריקס מתוך נוחות.
ג'וליאן אראנגה - אייפוק, אדם משוחרר וחבר בצוות של "נבוכדנצר".
אנתוני ריי פרקר - דוזר, אדם "טבעי" שנולד מחוץ למטריקס, והטייס של "נבוכדנצר".
מרקוס צ'ונג - טנק, מפעיל של "נבוכדנצר", הוא אחיו של דוזר, ובדומה לו נולד מחוץ מטריקס.
מאט דורן - מאוס (עכבר), אדם משוחרר והמתכנת על "נבוכדנצר".
גלוריה פוסטר - האורקל, תוכנת מחשב חיה גולה שעדיין מתגוררת במטריקס, עוזרת לבני האדם המשוחררים עם ראיית הנולד שלה וחוכמתה.
בלינדה מקלורי - סוויץ' (מתג), אישה ששוחררה על ידי מורפיאוס וחברת צוות ב"נבוכדנצר".
פול גודארד - הסוכן בראון, אחת משתי תוכנות חיות - "סוכן" של מטריקס שעובד עם הסוכן סמית' במטרה להשמיד את ציון ולעצור את בני האדם מלהימלט מהמערכת.
רוברט טיילור - הסוכן ג'ונס, התוכנה החיה - "סוכן" השנייה שעובדת עם הסוכן סמית'.
אדה ניקודמו - DuJour (נערת הארנב הלבן), התייחסות לארנב הלבן בהרפתקאות אליס בארץ הפלאות.
פרסים ומועמדויות

הסרט זכה במספר רב של פרסים, ביניהם בארבעה פרסי אוסקר על העריכה הטובה ביותר, האפקטים הקוליים הטובים ביותר, האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר והפסקול הטוב ביותר. בנוסף, זכה הסרט בשני פרסי סאטורן בקטגוריות הסרט הטוב ביותר והבימוי הטוב ביותר, וכן בשני פרסי בפטא על האפקטים המיוחדים והסאונד.
השפעות והתייחסויות

סדרת סרטי המטריקס נחשבת לאחת הדוגמאות המובהקות לשילוב בין קולנוע ופילוסופיה, ופילוסופים רבים התייחסו למטריקס וכתבו אודות הסדרה. ביניהם גם הפילוסוף קורנל וסט שאף השתתף בשניים מהסרטים כשגילם את אחד מחברי מועצת הזקנים של "ציון".
המטריקס עצמו מהווה מציאות מדומה, ומעלה סוגיות מטפיזית אודות טיב המציאות והשערת הסימולציה. זאת בהשפעת משל המערה אצל אפלטון, טיעון השד המתעתע בהגיונות על הפילוסופיה הראשונית של דקארט וניסוי המחשבה "מוח בצנצנת" של הילרי פטנאם. העיסוק של הסרט במציאות המדומה בה נעשה בין היתר תוך התייחסות אינטרטקסטואלית לבודריאר. ניאו מחביא את המפתח שלו בתוך עותק של הספר סימולקרות וסימולציה. מאוחר יותר, כשמורפיוס מראה לניאו את המציאות שמחוץ למטריקס הוא משתמש בביטוי "המדבר של הממשי" מתוך הספר ואומר "Welcome to the Desert of the Real". (המשפט של מורפיוס צוטט מאוחר יותר על ידי ז'יז'ק בכותרת ספרו "ברוכים הבאים למדבר של הממשי"). עם זאת בודריאר עצמו הסתייג מהפרשנות של יוצרי הסרט לספר שלו ואמר שהוא לא הובן כהלכה, כאשר היוצרים בלבלו בין התאוריה הפוסטמודרנית שלו אודות הסימולקרה לבין הסימולציה אצל אפלטון. בעולם הפוסטמודרני כפי שבודריאר מציג אותו כבר לא ניתן להבחין בין הווירטואלי לממשי, לעומת ההבחנה הברורה שיש בסרט בין העולם הווירטואלי של המטריקס לבין העולם הממשי והעיר ציון.
הסרט מקיים אינטרטקסטואליות גם עם אליס בארץ הפלאות של הסופר הלוגיקן והפילוסוף לואיס קרול, למשל בהשוואה בין היציאה מהמטריקס לירידה במאורת הארנב הלבן. הדילמה האם להיתנתק מהמטריקס או להישאר בעולם האשלייתי, מוצגת כשמורפיוס נותן לניאו לבחור בין הגלולה האדומה לבין הגלולה הכחולה. דילמה זו היא בין אמת מכאיבה לבין גישה הדוניסטית שתעדיף בורות על פני סבל, בדומה לניסוי המחשבה "מכונת העונג" (אנ') של רוברט נוזיק. במקור, נוזיק מציג את הניסוי כהתנגדות לגישת המוסר התועלתנית. הגישה ההדוניסטית, באה לידי ביטוי בדמותו של סייפר הבוגד, המתחרט על הבחירה שעשה וטוען כי "בורות היא אושר" (ignorance is bliss) ומבקש מהסוכנים שיחזירו אותו לחיי אשליה בהם הוא יוכל להתענג על מטעמי החיים.
ראו גם

אנימטריקס
צייטגייסט (סרט)
סדר עולמי חדש
לקריאה נוספת

ויליאם ארווין, מטריקס ופילוסופיה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2007.
סלבוי ז'יז'ק, מטריקס: האחר הגדול והמציאות הווירטואלית, הוצאת רסלינג, 2003.