stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סויוז 11

סויוז 11 (ברוסית: Союз 11, "ברית 11") היא חללית סויוז שהמריאה ב־6 ביוני 1971 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן.
הצוות המקורי כלל ואלרי קובסוב, אלכסיי ליאונוב ופיוטר קולודין. מספר ימים לפני השיגור קובסוב לא עבר בדיקה רפואית. היה ויכוח האם להחליף אותו בלבד או כל הצוות. בסופו של דבר הוחלט להחליף כל הצוות לצוות גיבוי שכלל ולדיסלב וולקוב, ויקטור פצאייב וגאורגי דוברובולסקי.
בזמן הכנות הטיסה היה ויכוח נוסף בהקשר למשך הטיסה. וסילי מישין תמך בטיסה במשך 30 ימים. ניקולאי קמאנין שהיה ראש מרכז ההכנות זכר היטב את הבעיות הרפואיות שהיו לאחר טיסה קודמת שערכה 18 ימים ולכן תמך בטיסה קצרה של כ-16 ימים. בסופו של דבר בהחלטה שהתקבלה אצל ראשי המפלגה הקומוניסטית הצוות נשלח ל-30 ימים טיסה.
בחללית בוצעו התאמות בהתאם להפקת לקחים לאחר שחללית סויוז 10 לא הצליחה להשלים תמרון עגינה בתחנת החלל.
ב־7 ביוני 1971 עגנה בתחנת החלל סאליוט. "סויוז 11" הצליחה במה שנכשלה "סויוז 10" - הבאת קוסמונאוטים לתחנת חלל.
ב-16 ביוני התרחשה שריפה בתא השהייה. צוות החל בהכנות לעזיבת תחנת החלל. לאחר התייעצות עם צוות קרקע, מציאת מקור השריפה וטיפול במכשור שנפגע סוכם להמשיך בטיסה אך לקצרה.
השלושה שהו בחלל 25 יום וביצעו סדרת ניסויים. לאחר סיום התוכנית המקוצרת החלו הכנות לעזיבת תחנת החלל ונחיתה.
בשעה 01:35 ב־30 ביוני, בשלב חזרת החללית לכדור הארץ, התרחשה תקלה באחד משסתומי האוויר שלה (שקוטרו כ־1 מ"מ בלבד), וכתוצאה מכך נפתח שסתום זה מוקדם מדי תוך שהוא משחרר את האוויר שבחללית. החללית נחתה בשלום, אך משנפתחה, התגלו שלושת הקוסמונאוטים כשהם מתים.
כתוצאה מאסון זה טיסות חלליות "סויוז" הופסקו. בוצע תכנון מחדש של מערכות, מספר הקוסמונאוטים הוקטן לשניים כדי לאפשר לבישת חליפת חלל בזמן ההמראה והנחיתה על מנת למנוע הישנות של מקרה כזה.
סיקינוס

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים האגאי 
 קואורדינטות:  36°41′00″N 25°07′00″E﻿ / ﻿36.683333333333°N 25.116666666667°E﻿ / 36.683333333333; 25.116666666667
 שטח:  41.676 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  יוון 
 אוכלוסייה:  180 (2021)
  (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןסיקינוס(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןסיקינוס
 
סיקינוס (ביוונית: Σίκινος) הוא אי ועירייה יוונית באיים הקיקלאדיים וחלק מהיחידה האזורית תירה. הוא ממוקם באמצע הדרך בין האיים איוס ופולגנדרוס.
היסטוריה

בעת העתיקה היה ידוע כאינואה או אוינואה ביוון העתיקה. הוא שונה מהאיים הסמוכים, כגון איוס, בכך שהוא שקט ופחות מפותח יחסית. באי ישנם שני כפרים, "אלופרוניה" על צד ים הדרום, השוכן על חוף הים ומשמש כנמל, וכפר נוסף, גבוה יותר בהרים, המכונה החורה. החורה, המוקמת על הגבעות, מורכבת משני מרכזים סמוכים, "קסטרו" במערב ו"חוריו" במזרח. מונח ה"חורה" מתאר לא רק את המרחב או המקום במובנו הפיזי, אלא גם תפיסה רחבה יותר הקשורה למשמעות תרבותית וארכיטקטונית. בהקשר זה, החורה אינה רק הליבה הגאוגרפית של האי, אלא גם מרכז החיים הקהילתיים והתרבותיים, המשקף את הזהות וההיסטוריה העשירה של המקום. יש מספר טברנות בחורה ובנמל. החוף ליד הנמל הוא אחד משני החופים החוליים הגדולים באי. באי ישנן מספר חורבות עתיקות אף על פי שחלקן מרוחקות. ישנם שלושה כבישים מרוצפים, אחד נבנה כדי להתחבר למנחת המסוקים ולחוף השני, וישנם מספר כבישי עפר מתוחזקים היטב, ושבעה שבילים ממופים. אין גישה קלה אל האי בשל הקרקע. כמעט כל שטח האי מכוסה במדרגות שהוקמו בעבר לחקלאות נרחבת. כיום רק מספר קטן מהן מנוצל ברחבי האי, רובן פועלות על סמך מענקי ממשלה. הרשות המוניציפלית ספרה 273 תושבים בסיקינוס במפקד האוכלוסין של 2011.שטח הקרקע הכולל שלה הוא 42.507 קילומטרים רבועים (16.412 מיילים רבועים). בעת העתיקה, האי כלל עיר באותו השם. נאמר שהוא נקרא מקורית אוינואה בשל גידול הגפן, אך נקרא סיקינוס לאחר בן של תואס ואוינואה. ככל הנראה המתיישבים הראשונים האי היו איונים הוא כמו רוב האיים היווניים האחרים, הוא נכבש לחשיארש הראשון במלחמות יוון–פרס, אך לאחר מכן היה חלק מהאימפריה הימית האתונאית. ישנם שרידים של העיר העתיקה הממוקמת על הר גבוה וסלעי.
עדיין קיים מקדש עתיק של אפולו, שכיום הוא הפך לכנסייה. הוא ממוקם במורד בין רכס ההרים הראשי לבין הפסגה הנמצאת יותר משמאל, עליה עומדות חורבות העיר העתיקה. אנו לומדים מכתובת שנמצאה שם שזה היה מקדשו של אפולו. האתר נבדק על ידי החוקר הבריטי תאודור בנט ואשתו בינואר 1884.
הערות שוליים

↑  "ΦΕΚ A 87/2010, Kallikratis reform law text" (ביוונית). Government Gazette.
↑  Yasemin İnce GÜNEY, Explorations on "Chora"
↑  "Population & housing census 2001 (incl. area and average elevation)" (PDF) (ביוונית). National Statistical Service of Greece.
↑  Periplus of Pseudo-Scylax, p. 19
↑  Smith 1854, s.v. Sicinos; Apollonius of Rhodes, Argonautica 1.625-626.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544427505171  GND: 4819557-1  LCCN: n2016035642  VIAF: 248302980   WorldCat (עם VIAF): 248302980 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סיקינוס".
סמיילי (אי)

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  ים בלינגסהאוזן 
 קואורדינטות:  72°40′00″S 78°20′00″W﻿ / ﻿72.666666666667°S 78.333333333333°W﻿ / -72.666666666667; -78.333333333333
 אורך:  68 קילומטר
 נתונים מדיניים
 אוכלוסייה:  0
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיסמיילי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיסמיילי
 
האי סמיילי (באנגלית: Smyley Island) הוא אי המצוי למול חוף אינגליש בארץ פאלמר, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם 20 קילומטרים מצפון לאי קייס; בין מפרצון קרול ומפרצון סטיינג'.
האי מוקף כמעט כולו על ידי מדף הקרח סטיינג'.
האי הוא אחד מ-27 האיים שבארץ פאלמר.
אורכו של האי 61 קילומטרים; ורוחבו בין 13 ל-34 קילומטרים.
מצר פתח רון, שמצוי מצפון לאי, מפריד בין האי לבין האי אלכסנדר.
שיא גובהו של האי 291 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי האי

האי התגלה מהאוויר בדצמבר 1940 על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית.
בשל העובדה שהאי מוקף כמעט כולו במדף הקרח סטיינג', אנשי השירות האנטארקטי חשבו שהאי הוא חצי אי המחובר לארץ פאלמר, וקראו לו "כף סמיילי" (באנגלית: Cape Smyley).
ב-1968 גילה הסקר הגאולוגי של ארצות הברית כי מדובר באי ולא בחצי אי, ובמפת הסקר הגאולוגי שונה השם בהתאם.
היסטוריה > מקור השם

במקור נקרא האזור "כף סמיילי" (לעיתים נכתב השם בשגיאת כתיב בצורה "כף סמייליס": Cape Smiley, במקום: Cape Smyley).
שמו הנוכחי של האי סמיילי ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים לאחר שהתגלה שמדובר באי ולא בחצי אי; (לעיתים נכתב השם בשגיאת כתיב בצורה: Smiley Island, במקום: Smilies Island).
כף סמיילי נקראה על שמו של קפטן ויליאם ה. סמיילי (William H. Smyley), שהיה רב החובל של אוניית ציד כלבי הים "אוהיו", אשר שטה באזור בקיץ האנטארקטי 1841–1842.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
↑  מידע גאוגרפי
סימן V

וינסטון צ'רצ'יל מבצע את סימן ה-V בשנת 1943
סימן V (וי) או סימן הניצחון היא מחווה גופנית הנעשית באמצעות כף יד המופנית קדימה, שבה האצבע המורה ואצבע האמה מתוחות ומופרדות אחת מהשנייה, בעוד האצבעות האחרות קמוצות, המחווה נועדה ליצג את האות הלטינית V.
שפות סימנים רבות עושות שימוש במחווה של סימן הניצחון (270C + U ✌ יד ניצחון ביוניקוד) על מנת לייצג את האות V. יש לסימן זה משמעויות שונות, תלוי בהקשר התרבותי ובסיטואציה בה הוא מוצג. בין היתר נעשה שימוש בסימן ה־v כדי לייצג את המילה "ניצחון" (באנגלית ובשפות אירופיות נוספות האות הראשונה במילה ניצחון, Victory, היא V), אחד הגורמים העיקריים להפצת המחווה בציבור הרחב הוא השימוש בה על ידי כוחות בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה ומנהיגיהן.
כאשר המשתמש במחווה מפנה את גב היד קדימה, בבריטניה ובתרבויות הקשורות לאימפריה הבריטית המחווה נתפסת כמחווה התקפית וכעלבון. מאז שנות ה-60, כאשר "סימן V" אומץ באופן נרחב על ידי תרבות הנגד של ילדי הפרחים, הוא משמש גם סמל לשלום (בדרך כלל עם כף יד כלפי חוץ). במחווה נעשה שימוש גם בתמונות מצולמות, בעיקר ביפן.
ראו גם

סימן אישור
ניר מטרסו

| --- | --- |

מטרסו בהופעה בבית אריאלה, דצמבר 2021
 לידה:  1972  (בן 52 בערך)
 לאום:  ישראל ישראלי
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 תחום יצירה:  מוזיקה איור ספרות
 זרם באמנות:  קומיקס הנפשה אמנות מדיה חדשה
 יצירות ידועות:  הקסטה השחורה – 2020
 fishtuna.com
ניר מטרסו (נולד ב-1972 ומתגורר בעיר תל אביב) הוא קומיקסאי, אנימטור ומוזיקאי ישראלי. היה חבר להקת המהפכה המיותרת בגלגולה הראשוני, אך התפרסם בעיקר בזכות פרסומי הקומיקס שלו. את המוזיקה שלו לא פרסם בשמו האמיתי עד שנת 2014, אז פרסם את אלבום הסולו הראשון שלו, זרע לוויתן. בשנת 2020 הוציא את הרומן הגרפי הראשון שלו, "הקסטה השחורה".
קריירה > קריירה מוזיקלית

מטרסו התחיל את דרכו כגיטריסט להקת הפאנק הישראלית נ"מ בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. לאחר מכן הצטרף כגיטריסט ללהקה הישראלית המהפכה המיותרת בשנת 1991. יחד איתם הוציא את אלבומם הראשון, "המהפכה המיותרת". אחרי הופעתם הראשונה עזב, אך חזר תוך זמן קצר מחוסר מעש. במשך השנים פרסם שירים שונים ללא שמו האמיתי, ואף הוציא מיני-אלבום בשם "צ'רלי קצ'רלי" בשנת 2004 בשם הבדוי צ'רלי קצ'רלי.
רק בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 החל מטרסו ליצור מוזיקה כמפיק מוזיקלי. בנוסף, הוא יצר מספר משחקי קופסה מוזיקליים בהם משחקים על תיבות נגינה. בשנת 2014 פרסם את אלבום הסולו הראשון שלו, "זרע לוויתן", תחת שמו האמיתי. האלבום מורכב אך ורק משירים שאותם הוא כתב ושר לבדו. כשנשאל בראיון למגזין "Time Out תל אביב" למה פרסם את האלבום עם שמו האמיתי, ענה כי "לא רציתי שזה יהיה אלבום של צ'רלי קצ'רלי, כי הוא יותר אוונגרדי ופחות טקסטואלי, ופה מופיעים שירים בעברית".
בשנת 2022 השתתף בסרט התיעודי "עצבני ומהיר: הסיפור של פאסט מיוזיק והפטיפון" של עמית איצקר.
קריירה > אנימציה

מטרסו התפרסם בעיקר בעבור האנימציה שלו. בסרטים הכוכב הכחול, משהו טוטאלי ו"סינדרום בנטביץ'" של גור בנטביץ' הוא יצר את קטעי האנימציה המשולבים בין הקטעים. מטרסו נחשב גם לאחד מחלוצי אמנות המדיה החדשה בישראל, ועובד גם כיוצר קליפים מונפשים.
קריירה > קריירת קומיקס

את קריירת הקומיקס שלו התחיל בשנת 1997, כאשר יצר את אנתולוגית הקומיקס "ביצים וקציצות: חלליות", שם כתב את כל הסיפורים (להוציא שניים של אתגר קרת ורואי לינד עם ג'ק דניאלס) בחלק הראשון, כולל הסיפור הפותח והסיפור החותם. בתור מאייר עיצב את הלוגו של אתר ההאקרים המחתרתי Y2HACK, והעמיד מיצגים שונים בבית ביאליק ומוזיאון הילדים חולון.
בשנת 2020 פרסם את הרומן הגרפי הראשון שלו, "הקסטה השחורה", וזכה לתשומת לב תקשורתית רחבת היקף. במגזין ספרים של הארץ הוקדשה לספר כתבה שלמה, בה תואר כ"ספר בלשים מרהיב", ו"ביוגרפיה של אחד האמנים האלטרנטיביים המעניינים בארץ, וגם הרהור על איך המרדף אחר משהו מספק יותר מהשגתו". רבקה מיכאלי כתבה בעיתון כלכליסט על הספר בין היתר כי "ספרו של ניר מטרסו "הקסטה השחורה" (הקיבוץ המאוחד) מפתיע, מלא הומור ועניין. זה ספר חכם של מחבר מחונן".
בבלוג "הספרים ואני" נכתב על הספר כי "העיצוב של הספר לא פחות מנפלא בעיני, מהאיורים המגוונים והמסוגננים, עד הטיפוגרפיה, בחירת סוג הנייר ואפילו הפורמט של הכריכה הקשה בצבע שחור שמזכיר בצורה מסוימת את צורת הקסטה, כל דבר כאן עוצב בקפידה ומייצר אריזה שלמה ומסוגננת".
הספר סוקר ומטרסו אף רואיין לפודקאסט 'מה שכרוך' מבית תאגיד השידור הישראלי כאן.
עבודות > אלבומים

המהפכה המיותרת – 1997
אסטרומנטלי – 1998
צ'רלי קצ'רלי – 2004 (מיני אלבום)
זרע לוויתן – 2014
עבודות > ספרים

ביצים וקציצות: חלליות – 1997 (אנתולוגיה)
הקסטה השחורה – 2020
הערות שוליים

↑   בן שלו, זה סיפור בלשי מרהיב. בתפקיד הפאם פאטאל: קלטת, באתר הארץ, 30 ביולי 2020
↑  זהר ברנט, המהפכה לא היתה מיותרת: ״הקסטה השחורה״, רומן גרפי ראשון לניר מטרסו, באתר Facebook, ‏7 ביוני 2020
↑  המהפכה המיותרת | qube.co.il, באתר www.qube.co.il
↑  ניר מטרסו | qube.co.il, באתר www.qube.co.il
1 2 3  אורי זר אביב, "אני יודע מה זה להיות פוטנציאל מבוזבז", באתר טיים אאוט, ‏2014-12-11
↑  ביצים וקציצות / ניר מטרסו | מטרסו, ניר אמן מחבר (ביתן, יעל.) | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  אני, שותפי וגיבורי | neora. (באנגלית)
↑  הקסטה השחורה / ניר מטרסו ; עריכה: נעם קפלן, דבי אילון | מטרסו, ניר מחבר מאייר (קפלן, נעם (עורך) ) | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑   בן שלו, זה סיפור בלשי מרהיב. בתפקיד הפאם פאטאל: קלטת, באתר הארץ, 30 ביולי 2020
↑  מאיה נחום שחל, זמן בידוד: 3 המלצות של רבקה מיכאלי לכלואים בבית, באתר כלכליסט, 24 במרץ 2020
↑  snirpeleg, הקסטה השחורה / ניר מטרסו, באתר הספרים ואני, ‏2020-03-22
↑  לקרית ספר שהיא מקלט – מתוך ההסכת (פודקאסט) "מה שכרוך" | כאן, נבדק ב-2020-11-17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007398943405171  GND: 1221381431  LCCN: n2020071181  VIAF: 18156218689604740971   WorldCat (עם VIAF): 18156218689604740971
סיטי לז - 12

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  ЛАЗ А183
 יצרן:  LAZ (פול') (שם רשמי: Lwiwśkyj Awtobusnyj Zawod
 שנות ייצור:  2004 - היום
 הרכבה:  אוקראינה אוקראינה
 אורך:  12,000 מ"מ
 רוחב:  2,550 מ"מ
 גובה:  3,060 מ"מ
 משקל:  11,800 ק"ג (ריק), 18,000 ק"ג (כולל עומס מקסימלי)
 בסיס גלגלים:  5,850 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, המפיק 280 כ"ס ב-2,400 סל"ד מנוע מאן מסוג "D0826" (מנוע דיזל)  6 צילינדרים, 7,146 סמ"ק המפיק 294.8 כ"ס ב-2,300 סל"ד, מנוע קירור מים, מנוע "Deutz"  מסוג "BF6M1013" (מנוע דיזל, משקל מנוע 650 ק"ג (יבש))  6 צילינדרים, 7.26 ליטר המפיק 195 כ"ס ב-2,300 סל"ד, מנוע קירור מים, מנוע "Youchai" מסוג "YC6A260-20" (מנוע דיזל, משקל מנוע 760 ק"ג (יבש))
סיטי לז - 12 (באוקראינית: СітіЛАЗ-12, באנגלית: CityLAZ-12, קרוי גם: ЛАЗ А183) הוא אוטובוס מתוצרת יצרנית האוטובוסים האוקראינית LAZ (פול') (שם רשמי: Lwiwśkyj Awtobusnyj Zawod, שם רשמי באוקראינית: Львівський Автобусний Завод (ЛАЗ)) אשר מיוצר משנת 2004 ועד היום.
דגמים

"LAZ A183D1".
"LAZ A183F0".
"LAZ A183NG".
"LAZ A183N1".
"LAZ AX183D".
דגמים > סיטי לז - 12

מפעל היצרן ממוקם בעיר לבוב שבאוקראינה.
מנועי דיזל.
מיקום מנוע: מנוע אחורי.
מספר מושבים: 24-32.
מספר נוסעים: 120 (כולל נוסעים בעמידה).
תצורת פריסת דלתות: 2-2-2.
גובה רצפה מכביש - 320 מ"מ (הדגם מוגדר: אוטובוס נמוך-רצפה).
ABS.
מערכת בקרת משיכה (ASR).
מיזוג אוויר - אופציונלי.
תמונות

"סיטי לז - 12"
"סיטי לז - 12"
"סיטי לז - 12"
"סיטי לז - 12"
"סיטי לז - 12"
"סיטי לז - 12"
"סיטי לז - 12" (צולם ב-לבוב)
"סיטי לז - 12"
"סיטי לז - 12" (צולם ב-קייב)
ראו גם

סיטי לז - 20
הערות שוליים

↑  מנוע מאן מסוג "D0826" (אוק') trucksnl.com/used-man-d0826
↑  מנוע "Deutz" מסוג "BF6M1013" engine-family.com/Product
↑  מנוע "Youchai"  סדרת YC6A  yc-europe.com/bus-engines/diesel-engine/yc6a
↑  "סיטי לז - 12" bus2.ru/catalog
סיקים קרנטיקארי מורצ'ה

| --- | --- |

 מדינה:  הודו 
 מייסד:  פרם סינג תמנג
 תקופת הפעילות:  2013–הווה (כ־11 שנים) 
 אידאולוגיות:  סוציאליזם דמוקרטי 
 נציגויות בפרלמנטים
 לוק סבהה:  1 / 543
 האספה המחוקקת של סיקים:  31 / 32
 אתר רשמי
 
דגל המפלגה
סיקים קרנטיקארי מורצ'ה (בדוואנגרי: सिक्किम क्रन्तिकारी मोर्चा; מילולית: החזית המהפכנית של סיקים) היא מפלגה במדינת סיקים ההודית, אשר מהווה את מפלגת הרוב באספה המחוקקת של סיקים מ־2019.
היסטוריה

מפלגת סיקים קרנטיקארי מורצ'ה הוקמה ב־5 באוקטובר 2013 על ידי פרם סינג תמנג, חבר בחזית הדמוקרטית של סיקים ששלטה במדינה מ־1994.
בבחירות לאספה המחוקקת של סיקים ב־2014, שהתקיימו במקביל לבחירות ללוק סבהה, זכתה המפלגה בעשרה מתוך 32 המושבים באספה. מאוחר יותר פרשו שבעה מחברי המפלגה והצטרפו לחזית הדמוקרטית.
בבחירות לאספה המחוקקת של סיקים ב־2019, שהתקיימו במקביל לבחירות ללוק סבהה, זכתה המפלגה ב־17 מתוך 32 המושבים באספה, ובעקבות כך מונה מנהיג המפלגה פרם סינג תמנג לראש השרים במדינה.
מיד לאחר בחירות אלו הודיעה המפלגה על הצטרפותה לברית הדמוקרטית הלאומית.
בבחירות לאספה המחוקקת ב־2024 זכתה המפלגה ב־31 מתוך 32 מושבים באספה המחוקקת של סיקים. המפלגה זכתה בשנית במושב היחיד של סיקים בלוק סבהה בבחירות ללוק סבהה שהתקיימו במקביל.
תוצאות בחירות

| לוק סבהה> שנה | לוק סבהה> מושבים | לוק סבהה> קולות | לוק סבהה>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | 0 / 543 | 121,956 |  |
| 2019 | 1 / 543 | 166,922 |  |
| 2024 | 1 / 543 | 164,396 |  |
| האספה המחוקקת של סיקים> שנה | האספה המחוקקת של סיקים> מושבים | האספה המחוקקת של סיקים> קולות | האספה המחוקקת של סיקים> אחוז |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | 10 / 32 | 126,024 | 40.08% |
| 2019 | 17 / 32 | 165,508 | 47.03% |
| 2024 | 31 / 32 | 225,068 | 58.83% |
הערות שוליים

1 2  Sikkim Krantikari Morcha president PS Golay released from jail, The New Indian Express, ‏11 באוגוסט 2018
↑  Chamling's record, Frontline - The Hindu, ‏28 במאי 2014
↑  Pawan Kumar Chamlings five-term regime comes to an end as Sikkim Krantikari Morcha bags majority in Assembly polls, Firstpost, ‏24 במאי 2019
↑  SKM stakes claim to govt., joins NDA, The Hindu, ‏26 במאי 2019
סיטי טרנספורמר CT1

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סיטי טרנספורמר
 שנות ייצור:  2021-הווה
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 סיווג:  מכונית מיקרו
 מרכב:  מיני בעלת שלוש דלתות
 אורך:  2,490 מ"מ
 רוחב:  1,400 מ"מ (פתוח) 1,000 מ"מ (סגור)
 גובה:  1.58 מ' 
 משקל:  590 ק"ג 
 בסיס גלגלים:  1,800 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע חשמלי המספק 20 כ"ס
 מהירות מרבית:  הגבלה אלקטרונית ל-90 קמ"ש
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון בקיבולת 16 קוט"ש
 טווח נסיעה:  180 ק"מ או 120 ק"מ
 
סיטי טרנספורמר CT1 היא מכונית מיקרו חשמלית במרכב מיני, בעלת שני מקומות עם אפשרות להרחבה לשלושה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי יצרנית הרכב הישראלית סיטי טרנספורמר משנת 2021. היא נחשפה בישראל ב-15 באוגוסט 2021 והוצגה בתערוכת הרכב של מינכן בספטמבר 2021.
החברה בחרה לחשוף את הרכב בהופעת בכורה בישראל כי היא מהווה לטענתה גאווה לאומית, "רכב כחול לבן ראשון מסוגו בעולם". עם זאת, הייצור מתקיים בגרמניה על ידי שותף המתמחה בייצור מכוניות.
המכונית הוצגה לאחר כמעט שמונה שנים של ניסיונות בפיתוח אבות טיפוס.
סקירה כללית

ה-CT1 היא מכונית עירונית חשמלית הבנויה על פלטפורמה המשלבת מנגנון קיפול. למעשה המכונית מסוגלת להתרחב ולהצר את עצמה בלחיצת כפתור, ובגרסאות המשך היא צפויה לעשות זאת אוטונומית. אורכו של הרכב הוא 249 ס"מ ורוחבו במצב פתוח הוא 140 ס"מ, צר יותר מסמארט פור טו. בעת הצורך ישנה אפשרות להצר את הרוחב לכדי מטר אחד, נתון המאפשר חניה במקום המיועד לאופנוע או לחלופין להחנות ארבעה רכבי CT1 בחניה המיועדת לרכב רגיל. מדובר בחסכון של עד 75% בשטחי חניה. בעוד שהמרכב מתכווץ ומתרחב, תא הנוסעים נותר ללא שינוי.
תא הנוסעים כולל מושב נהג מלפנים ומושב נוסע מאחור או מושב נהג מלפנים ושני מושבי ילדים מאחור. ישנה אפשרות לקפל את המושבים האחוריים ולהרחיב את תא המטען לכדי 1,000 ליטר. הגמישות מאפשרת מגוון שימושים כגון רכב הצלה, לוגיסטיקה ורכבי משלוח והפצה. המנוע החשמלי כולל סוללת ליתיום-יון בקיבולת 16 קוט"ש המספקת טווח נסיעה מרבי של 180 ק"מ ללא שימוש במזגן או 120 ק"מ עם שימוש במזגן. טעינה מהירה עד 80% אורכת כ-30 דקות. המהירות המרבית עומדת על 90 קמ"ש, או 45 קמ"ש במקומות צרים ובסימטאות.
הספקה לאיחוד הצלה

ב-11 באוקטובר הודיעה סיטי טרנספורמר כי תספק במהלך 5 שנים כ-1,000 רכבים מדגמי CT-1 לאיחוד הצלה. שווי העסקה נאמד בכ- 22 מיליון ש"ח. בשלב הראשון יסופקו 50 דגמים.[דרושה הבהרה] הדגמים יצוידו בציוד רפואי וחלקם יחנו באופו קבוע ליד מקומות מגורים או בניני משרדים, וכאשר יהוו צורך החובש יוכל לפתוח אותם בעזרת אפליקציה.
גלריה

מצב עירוני (סגור)
מצב בין-עירוני (פתוח)
הערות שוליים

↑  חזי גורן, חברת סיטי טרנספורמר הישראלית חושפת רכב עירוני חשמלי מתקפל, באתר פורטל הרכב גיר, ‏15 באוגוסט 2021
↑  קינן כהן‏, קטן, חשמלי, זול ומהפכני: הכירו את הסיטי טרנספורמר, באתר וואלה, 15 באוגוסט 2021
↑  אלי שאולי, סיטי טרנספורמר בדרך לייצור, באתר אוטו, ‏16 באוגוסט 2021
↑  סיטי טרנספורמר: מרעיון פרוע לניסויים בגרמניה ב-8 שנים, באתר ynet, 15 באוגוסט 2021
↑  cartube, CT1: רכב חשמלי עירוני מתקפל וישראלי - cartube, באתר www.cartube.co.il
↑  חזי גורן, איחוד הצלה תרכוש רכבים חשמליים של סיטי טרנספורמר, באתר פורטל הרכב גיר, ‏11 באוקטובר 2021
| סיטי טרנספורמר |
| --- | --- | --- |
| אישיים | ד"ר אסף פורמוזה - מייסד ומנכ"ל החברה • אייל קרמר - מנהל העיצוב • אודי מרידור - סמנכ"ל תפעול ואסטרטגיה |  |
| כלי רכב | סיטי טרנספורמר CT1 |  |
| משקיעים | קבוצת לובינסקי • סמארט |  |
סיטיג'ט

בומברדיה CRJ-900 בצבעי סקנדינביאן איירליינס
סוחווי סופרג'ט 100 בצבעי בראסלס איירליינס
סיטיג'ט (באנגלית CityJet) היא חברת תעופה אירית, שמשרדיה הראשיים נמצאים בעיר דבלין ומפעילה טיסות בחכירה רטובה בעבור חברות תעופה אחרות.
תולדות החברה

החברה נוסדה בשנת 1992 והחלה להפעיל את טיסותיה בינואר 1994 תחת החסות של חברת וירג'ין אטלנטיק. הקו הראשון שהופעל היה בין דבלין לנמל התעופה סיטי בלונדון. בשנת 1997 החלה החברה לטוס בקו תחת שמה הרשמי.
בשנת 1999 לאחר שהחברה החלה לטוס בקו לונדון סיטי-פריז תחת שמה של חברת אייר פראנס, קנתה החברה הצרפתית 25% ממניות החברה, בשלב מאוחר יותר, השלימה אייר פראנס את קנייתה המלאה של החברה, והחברה זוהתה כ"סיטיג'ט בשביל אייר פראנס". בשנת 1997 רכשה אייר פראנס את החברה הבלגית "VLM איירליינס" ומטוסיה נצבעו בצבעי סיטיג'ט למרות שלא בוצע איחוד בפועל בין החברות.
בשנת 2012 פורסם לראשונה כי אייר פראנס מעוניינת למכור את סיטיג'ט, ובשנת 2013 החלה למעשה הפרדת החברה מפעילות אייר פראנס, סיטיג'ט חזרה להפעיל את טיסותיה תחת שמה, ושיתוף הפעולה עם אייר פראנס הפך לשותפות קוד. בשנת 2014 נמכרה החברה למשקיעים גרמניים.
בסוף שנת 2015 רכשה החברה את חברת התעופה הפינית בלו 1 מחברת סקנדינביאן איירליינס, והחברה החלה לבצע טיסות עבור החברה הסקנדינבית במטוסיה של השנייה כחלק משיתוף פעולה נרחב. באותו האופן, רכשה סיטיג'ט בשנת 2016 מסקנדינביאן איירליינס גם את החברה הדנית "קימבר", אשר גם היא מפעילה טיסות עבור החברה הסקנדינבית.
בשנת 2017 פורסם כי החברה מתכננת להפסיק את טיסותיה אשר מבוצעות בשמה ולהתמקד בהפעלת טיסות בעבור חברות אחרות. מהלך זה יצא לפועל בסוף אוקטובר 2018.
בשנת 2018 הודיעה החברה כי בכוונתה להתאחד עם חברת התעופה האזורית הספרדית אייר נוסטרום ובכך ליצור את חברת התעופה האזורית הגדולה באירופה. החברות, אשר שתיהן מפעילות טיסות בעבור חברות אחרות (חכירה רטובה) ימשיכו לפעול כמותגים נפרדים.
בסיסי החברה

עבור טיסות אייר פראנס - נמל התעופה פריז שארל דה גול
עבור טיסות בראסלס איירליינס - נמל התעופה של בריסל
עבור טיסות סקנדינביאן איירליינס - נמל התעופה הלסינקי-ונטה
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2018:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Avro RJ85 | 12 | — | 95 | 95 |  |  |
| בומברדיה CRJ-900 | 27 | 4 | 90 | 90 | כולם מופעלים עבור סקנדינביאן איירליינס |  |
| סוחוי סופרג'ט 100 | 7 | 8 | 98 | 98 |  |  |
| סה"כ | 46 | 12 |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  Dublin based City Jet merges with Spain’s Air Nostrum, independent.ie (באנגלית)
↑  פרטי צי המטוסים של סיטיג'ט, באתר planespotters.net (באנגלית)
| סקאיי טים |
| --- | --- | --- |
| מייסדות | אארומקסיקו • אייר פראנס • דלתא איירליינס • קוריאן אייר |  |
| חברות | אארולינאס ארחנטינס • איי.טי.איי. איירווייז • אייר אירופה • אירופלוט • גארודה אינדונזיה • וייטנאם איירליינס • טארום • מידל איסט איירליינס • סעודיה • צ'ק איירליינס • צ'יינה איירליינס • צ'יינה איסטרן איירליינס • KLM • קניה איירווייז • שיאמן איירליינס |  |
| חברות שותפות | אייר אירופה אקספרס (אנ') • אייר פראנס הופ • אארומקסיקו קונקט (אנ') • דלתא קונקשן (אנ') • דלתא שאטל (אנ') • KLM Cityhopper • מנדרין איירליינס (אנ') • שנגחאי איירליינס |  |
| חברות עבר | אליטליה • אליטליה אקספרס • אליטליה סיטיליינר (אנ') • אאוסטרל ליניאס אאריאס • בריט אייר • Joon • דונאוויה • נורת'ווסט איירליינס • סיטיג'ט • צ'יינה סאות'רן איירליינס • קונטיננטל איירליינס • קופה איירליינס • רז'יונל |  |
סאאב GT750

| --- | --- |

Saab GT750, שנת 1959
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Gran Turismo 750  Saab 93 GT750
 יצרן:  סאאב
 שנות ייצור:  1958–1960
 הרכבה:  שוודיה שוודיה
 מודל קודם:  סאאב 93 
 מודל אחריו:  Saab Sport (אנ')
 סיווג:  קופה 2 דלתות
 אורך:  4,010 מ"מ
 רוחב:  1,570 מ"מ
 גובה:  1,450 מ"מ
 משקל:  810 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,490 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  3 צילינדרים, מחזור שתי פעימות, 758 כ"ס המפיק 45 כ"ס  3 צילינדרים, מחזור שתי פעימות, 758 כ"ס המפיק 55 כ"ס (דגם "GT 750R")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  120 קמ"ש
 
סאאב GT750 (בשוודית: Saab GT750, שם נוסף: "Gran Turismo 750") היא מכונית קופה, 2 דלתות, מתוצרת יצרנית הרכב השוודית סאאב אשר יוצרה בין השנים 1958–1960.
"סאאב GT750" הייתה גרסה ספורטיבית של סאאב 93.
דגמים

"GT750"
"GT 750R"
"GT850"
מאפיינים

4 מושבים
2 דלתות
דלתות קדמיות - "דלתות התאבדות" ("Suicide door" (אנ')
תאוצה בין 0-97 קמ"ש היא 15.2 שניות (מנוע 55 כ"ס)
תכולת מכל דלק - 36.4 ליטר
דגם ה"סאאב GT750" הוצג לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק בשנת 1958
חלק ניכר מדגמי "סאאב GT750" יוצא לארצות הברית
מחיר היחידה של דגם "750 GT" בארצות הברית עמד על 2,568 דולר
תמונות

"סאאב GT750" - מבט לתא הנהג
"סאאב GT750" (לוגו: "Gran Turismo 750")
ראו גם

סאאב
סאאב 90
לקריאה נוספת

"סאאב GT750" - תמונות
הערות שוליים

↑  "סאאב GT750" saabmuseum.com/en/saab-model/saab-gt750
↑  "סאאב GT750" - היסטוריה saabhistory.com/2008/11/26/the-saab-93-gt750-1958-1960