פרץ ויירניק
קורות חיים

פרץ ויירניק נולד בשנת 1865 בעיר וילנה, מרכז התרבות היהודי של צפון-מערב האימפריה הרוסית (ליטא), בנם של שרה רחל לבית מילכיגֶר, סוחרת, והירש וולף ויירניק, מגיד מישרים. קיבל חינוך יהודי מסורתי ב"חדר", ולמד תלמוד עם מורים פרטיים עד גיל 13, אז היה לשוליה של גלף עץ. בתוך כך המשיך ללמוד באופן עצמאי לימודי חול. הוא עבר לריגה, שם עבד במשך ארבע שנים כשוליית חרט, ואחר-כך נסע לקובנה ולמינסק, ואחר-כך התגורר בסמורגון עם אחיו הגדול, חסיד, והתפרנס מעבודה כמורה פרטי. ב-1883, כשהיה כבן 18, חלה ונסע לבית הוריו (שעברו בינתיים להתגורר בביאליסטוק) להחלים.
לאחר שהחלים עבד באריזה ולמד תלמוד עם אביו. ב-1884 פגש בליאון זולוטקוף, בן עירו, שהדריך אותו בלימודי חול, רוסית וגרמנית.
ב-1885 היגר לארצות הברית, כרבים מיהודי רוסיה, וב-25 ביולי התיישב בשיקגו.
תחילה התפרנס כרוכל, אחר כך כפועל ולבסוף כסוור.
ב-1886 כתב סדרת כתבות על החיים בשיקגו עבור העיתון העברי "היום" ב"סנקט פטרבורג", לבקשתו של זולוטקוף, שהצטרף למערכת העיתון. כעבור שנה היגר זולוטקוף עצמו לארצות הברית עם אמו של ויירניק, והשלושה התגוררו יחדיו. בחודש דצמבר היה זולוטקוף לעורך העיתון "אידישער קוּריער" של שיקגו, וויירניק התמנה לסדר בעיתון. הוא שימש גם ככתב העיתון, ולבסוף החליף את זולוטקוף כעורכו. כן השתתף בעיתון "קרן האור" של זולוטקוף.
ב-1896 עזב את העיתון, ועבד בחברה למשקאות (Western Bottle Supply Company) עם ברנרד הורוביץ (Horwich) (לימים פילנתרופ עשיר).
ב-1 בפברואר 1898 עבר משיקגו לניו יורק, שם עבד ככתב וסדר בעיתון "יידישעס טאגעבלאט". בתוך כך חיבר כ-30 ערכים (בעיקר ביוגרפיות של רבנים ומלומדים) עבור האנציקלופדיה היהודית (Jewish Encyclopedia).
ביולי 1901, משייסד המו"ל יעקב ספירשטיין (Saphirstein) את עיתון הבוקר "מאָרגען זשורנאל" (מוֹרגֶן ז'ורנל), התמנה ויירניק כעורכו. משנת 1906 כיהן במשך זמן-מה גם כעורכו של "דער אמעריקאנער", השבועון מבית ה"מאָרגען זשורנאל". עם מותו של ספירשטיין ביוני 1914, היה ויירניק לעורך ראשי של ה"מאָרגען זשורנאל". הוא פרסם בכל גיליון מספר מאמרי מערכת ומאמרים ביוגרפיים, החל ב-1901 וכמעט עד מותו ב-1936 – ובסך הכול יותר מעשרים אלף מאמרים. במאמריו, שהתאפיינו בשנינה, בטעם טוב ובסובלנות, הוא עודד מיזוג של אורתודוקסיה מודרנית ואמריקאיות, גילה יחס זהיר כלפי הציונות המדינית ועוינות כלפי הסוציאליזם.
תחת שרביטו היה היומון "מאָרגען זשורנאל", שהתאפיין בקו שמרני אך פלורליסטי, לאחד העיתונים היידיים רבי-התפוצה וההשפעה ביותר בארצות הברית ובעולם בכלל.
ויירניק פרסם כמה ספרים בנושאים מההיסטוריה של עם ישראל: ספר על הגאון מווילנה (ניו יורק 1906), תמצית ההיסטוריה היהודית (ניו יורק תרס"א), וחיבורו החשוב – "היסטוריה של יהודי אמריקה: מגילוי העולם החדש ועד לזמננו", שהופיע באנגלית ב-1912 ובתרגום ליידיש ב-1914 (מהדורה מתוקנת ומורחבת: 1931; ב-1972 נדפס מחדש, בלוויית סיכום ארבעים השנה האחרונות).
לצד פועלו העיתונאי והספרותי, היה ויירניק פעיל ציבור בקהילה היהודית בתחומי ארגון, חינוך ותרבות. הוא כיהן כחבר הוועד המנהל של הג'וינט (1921–1936), יו"ר הוועד לענייני פולין (1919–1921), יו"ר הוועד לענייני הלאנדסמאנשפטן (ארגוני יוצאי הקהילות היהודיות השונות באירופה) (1921–1924) ויו"ר ועד הסיוע המרכזי (Central Relief Committee) האורתודוקסי (1929). בנוסף היה חבר דירקטוריון הישיבה יוניברסיטי, אפוטרופוס קרן ישראל מץ (Israel Matz Foundation) לתמיכה בסופרים עבריים, ונשיא פורום "חברותא", שבמסגרתו נאמו אורחים יהודים מחו"ל בסוגיות תרבות יהודית (1925–1935).
ויירניק נפטר בברוקלין בפברואר 1936, בגיל 71.
בין 2 בספטמבר ו-2 בדצמבר 1951 הופיעה בהמשכים מדי שבוע ב"מאָרגען זשורנאל" האוטוביוגרפיה שלו (ביידיש), שכתב ב-1934.
ויירניק היה אב לבן, האריס ויירניק. נכדו, פרופ' פיטר האריס וירניק (Peter H. Wiernik), הוא אונקולוג ברובע הברונקס שבניו יורק.
אחותו הצעירה של ויירניק, בֶּרתה (בַּסיה) ויירניק (1884–1951), הייתה סופרת ומתרגמת.