stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הזאב האחרון

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  טוטם הזאב של לו ג'יאמין
 בימוי:  ז'אן-ז'אק אנו
 הופק בידי:  ז'אן-ז'אק אנו קסיאווייר קאסטאנו לה פיקאנג ביל קונג
 תסריט:  ז'אן-ז'אק אנו, אלן גודארד, ג'ון קולי, תיאודור תומאס, Lu Wei 
 עריכה:  רינאלד ברטראנד
 שחקנים ראשיים:  פנג שאופנג שון דו אנקהיאם ראג'צ'אה באסן זהאבו ין זהושנג
 מוזיקה:  ג'יימס הורנר
 צילום:  ז'אן-מארי טרג'ו
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין  סין
 חברת הפקה:  China Film Co.,Ltd., China Movie Channel, Mars Films, Edko Films 
 חברה מפיצה:  קבוצת הקולנוע הממלכתית של סין
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  הרפובליקה העממית של סין 19 בפברואר 2015   צרפת 25 בפברואר 2015
 משך הקרנה:  121 דקות
 שפת הסרט:  מנדרינית, מונגולית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט הרפתקאות, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  סין 
 תקציב:  38 מיליון - 40 מיליון דולר
 הכנסות:  122,745,328 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   wolftotem
 פרסים:  Golden Rooster Award for Best Picture  Huabiao Award for Outstanding Film 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הזאב האחרון (בצרפתית: Le Dernier Loup; קרוי בסינית: 狼 图腾 - טוטם הזאב וכן באנגלית Wolf Totem), הוא סרט דרמה והרפתקאות של קופרודוקציה סינית-צרפתית בבימויו של ז'אן-ז'אק אנו אשר עלה לאקרנים בשנת 2015, ומבוסס על הרומן האוטוביוגרפי למחצה טוטם הזאב משנת 2004 של הסופר הסיני לו ג'יאמין (או בשם העט שלו: ג'יאנג רונג). הסרט כרומן היסטורי מציג את חלקה השני של מהפכת התרבות בסין, מבחינה אנתרופולוגית מציג את חייהם ותרבותם של המיעוט המונגולי בסין, כסרט טבע מציג את חיי הזאב המונגולי, אך מעל הכל, כסרט אקולוגי, מציג את התוצאות של הפרה חמורה במאזן אקולוגי שמביאה בהכרח לאסון.
תאגיד הסרטים של העיר האסורה בבייג'ינג ביקש בתחילה לשכור במאי סיני, אולם צילום סרט של זאבים ובני אדם נחשב למורכב מדי עבור הבמאים הסינים. בסופו של דבר נשכר לצורך כך הבמאי הצרפתי ז'אן-ז'אק אנו אשר כניסתו לסין הותרה לאחר שנאסרה עד אותו זמן בשל סרטו שבע שנים בטיבט מ-1997. הבמאי הצרפתי שהיה בעל ניסיון בהפקת סרטים עם בעלי חיים, רכש תריסר גורי זאבים בסין והעביר אותם למאלף חיות שגידל אותם במשך מספר שנים. הסרט צולם במשך למעלה משנה במחוז מונגוליה הפנימית בסין שבו התרחשה עלילת הספר.
הזאב האחרון הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ב-7 בפברואר 2015. הוא הוקרן לראשונה בסין ב-19 בפברואר 2015 בראש השנה הסינית, ובצרפת ב-25 בפברואר 2015. על פי הדיווחים, הסרט נבחר במקור כמועמד של סין לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 2015, אך ברשימה הסופית של הסרטים המועמדים הוחלף על ידי סרט סיני אחר.
תקציר העלילה

בשנת 1969, סטודנט בשם צ'אן ז'ן (בסינית: 陈 阵) נשלח עם חברו למחוז מונגוליה הפנימית שבסין, כביכול על מנת ללמד את הרועים המונגולים הנוודים קרוא וכתוב במנדרינית כחלק ממהפכת התרבות בסין (למעשה הייתה זו דרכה של ההנהגה לפרק את הכוח המהפכני של הסטודנטים שיצא מכלל שליטה). במהלך השהייה עם המונגולים, צ'אן מתחבר לאורח החיים של הרועים ולקשר המורכב והדואלי שלהם עם הזאבים, קשר אשר מאוים על ידי נציגי הממשלה באזור אשר נחושים להשמיד את אוכלוסיית הזאבים שטורפים את עדרי הסוסים והבקר.
צוות השחקנים הראשי

צוות השחקנים בסרט מורכב מסינים ומונגולים. להלן רשימת השחקנים העיקריים:
פנג שאופנג בתפקיד הסטודנט צ'אן ז'ן
שון דו בתפקיד הסטודנט יאנג קי
אנקהיאם ראג'צ'אה בתפקיד גאסמה
באסן זהאבו בתפקיד ביליג'
ין זהושנג בתפקיד באו שונגוי
הפקה

הזאב האחרון מבוסס על הרומן הסיני האוטוביוגרפי למחצה טוטם הזאב משנת 2004 של הסופר הסיני לו ג'יאמין. למרות הביקורת של גיבור הספר על בני ההאן - הקבוצה האתנית השלטת בסין, כמו גם ביקורת כמעט גלויה על המפלגה הקומוניסטית, הצנזורה הסינית התירה לפרסם את הספר והוא הפך במהרה לרב מכר בסין ומחוצה לה. הלוס אנג'לס טיימס דיווח שרבים הופתעו מחוסר הצנזורה על הרומן. הזכויות ליצירת סרט המבוסס על הרומן נרכשו על ידי "תאגיד הסרטים הסיני" (CFGC) בשנת 2004. מנכ"ל התאגיד ג'אנג צ'יאנג נפגש עם דירקטורים סיניים רבים לצורך הפקת הסרט, אולם הרצון להשתמש בזאבים אמיתיים בסרט היווה אתגר רציני והקשה על מציאת במאי מתאים שכן הבמאים הסיניים הודיעו שהם לא מסוגלים להפיק סרט כזה. בשנת 2005, התאגיד חתם על הסכם עם הבמאי הניו זילנדי פיטר ג'קסון מנהל חברת Weta Digital, לשיתוף פעולה בהפקת הסרט. ההפקה עם ג'קסון לא התקיימה לבסוף, והתאגיד התקשה למצוא מנהל חדש. בשנת 2008, יצאו לשוק גרסאות מתורגמות של הספר "טוטם הזאב" בשפה הצרפתית והאנגלית (ובעברית בשנת 2012), ובתאגיד חיכו לרגע זה כדי לנסות לאתר במאים שיתעניינו בספר. חברי התאגיד שהכירו את סרטיו של הבמאי הצרפתי ז'אן-ז'אק אנו, שלחו לו עותק מתורגם של הספר בצרפתית, ולדבריו הסיפור משך את לבו. הוא דחה הצעה לשמש כבמאי של הסרט חי פיי ובמקום זאת חתם על חוזה עם צ'יאנג למרות ההיסטוריה הבעייתית שלו עם הרשויות בסין. בתחילת הפיתוח של הסרט ז'אן-ז'אק אנו נסע לסין ובילה שם במשך זמן רב לצד מחבר טוטם הזאב - לו ג'יאמין, כשהשניים סיירו בערבות צפון סין בחיפוש אחר אתרים פוטנציאליים לצילום הסרט. המיקום שנבחר לבסוף היה בצפון מחוז מונגוליה הפנימית בסין ולא במונגוליה, הן בשל היותו של האזור נגיש יותר והן בשל הנוף הדומה יותר למתואר בספר. בהפקה ובפיתוח השתתפו מספר חברות סרטים סיניות.
הפקה > פיתוח

בסביבות 2009, יוצרי הסרט רכשו גורי זאבים ואימנו אותם לקראת הצילומים. ז'אן-ז'אק אנו עבד על הטיוטה הראשונית של הסרט יחד עם התסריטאי והמפיק אלן גודאר שנפטר לפני סיום הכתיבה; אנו הביא את הטיוטה לסין באמצע 2012 כאשר במקביל התסריטאי הסיני לו ויי כתב את הטיוטה השנייה והשלישית של התסריט. הטיוטות של ויי תורגמו לצרפתית עבור אנו כדי שיתן עליהם משוב, ולאחר השינויים שלו הטיוטות תורגמו חזרה לסינית עבור הסופר לו ג'יאמין על מנת שיתקן אותם. הצילומים הראשונים של הסרט החלו ביולי 2012.
ב-2013, צ'יאנג - מנכ"ל התאגיד, מונה לסגן-נשיא קבוצת הקולנוע הממלכתית של סין, והעניק גיבוי לסרט. השחקנים פנג שאופנג ושון דו קיבלו את התפקידים הראשיים בסרט. הסרט סימן את הייצור הסיני הראשון שנוהל על ידי מנהל לא-סיני. לצורך הצילומים נשכרו 420 סינים ו-7 אנשי צוות צרפתיים. הצילומים לסרט נעשו במונגוליה הפנימית שבה התרחשה עלילת הספר, בקרבת העיירה וולוגאי, ונמשכו למעלה משנה. באתרי האינטרנט שהבמאי והצוות היו צריכים להתגבר על קשיי הטבע באזור כמו טמפרטורות נמוכות, מזג אוויר סוער והתקפות של נחילי יתושים. כדי לשמר את שטחי המרעה עבור הצילומים ולמנוע פגיעה באקולוגיה, אנו וצוותו התמקמו רחוק ככל האפשר ונמנעו משימוש בכלי-רכב, למרות שהתהליך האיטי של הצילום הוביל לעלות יקרה יותר. אנו אמר שלעיתים הם חלפו על פני 10 קילומטרים כדי למנוע פגיעה סביבתית. הסרט צולם ב-3D ותקציב ההפקה הסתכם בכ-40 מיליון דולר.
לדברי אנו, הסצנה הקשה ביותר בסרט שנחשבה ל"משימה בלתי אפשרית", הייתה הצילום של להקת הזאבים תוקפת עדר של 200 סוסים במהלך סופת שלג עזה בחצות הלילה, ונדרש עבורה הכנה של שישה חודשים ושישה שבועות של צילומים. במהלך הסצנה נעשה שימוש בסוס מזויף שזנבו נמרח בריח של נקניק, וכאשר הסוס נדחף במהירות הזאבים רצו בעקבותיו. סצנה זאת גרפה שבחים מפי מבקרי הסרט.
הפקה > אילוף בעלי החיים

העלילה בספר ובסרט, היא על סטודנט סיני אשר נשלח לערבות מונגוליה הפנימית במהלך מהפכת התרבות בסין ללמד את התושבים קרוא וכתוב, כשהגורם המשפיע ביותר בעלילה הוא הזאב. יוצרי הסרט השתמשו לצורך כך בזאבים מונגוליים אמיתיים (Canis lupus chanco). לבמאי הצרפתי, אנו, היה כבר ניסיון בהפקת סרטי חיות בסרטיו הקודמים הדוב (1988) ושני אחים (2004) שבהם עלילת הסרט עסקה בדובים ובטיגריסים בהתאמה. למרות שבתעשיית הקולנוע משתמשים בדרך כלל בכלבים כדי לתאר זאבים, אנו תמך בשימוש בזאבים אמיתיים כדי להראות את שיטת הציד האותנטית שלהם.
אנו ואחרים ביקרו בגני חיות ברחבי סין כדי למצוא ולרכוש גורי זאבים עבור הפקת הסרט. לדבריו, הזאבים במונגוליה שונים מאוד מהזאבים באמריקה במראה ומזכירים במעט אריות בשל הרעמה שלהם בצוואר. בסופו של דבר נרכשו תריסר גורי זאבים מגני חיות מקומיים בחרבין. יוצרי הסרט שכרו מאלף חיות קנדי בשם אנדרו סימפסון אשר אימן את הזאבים במשך ארבע שנים בטרם הופק הסרט, והזאבים שגדלו תחת השגחתו מנו לבסוף להקה של 35 פרטים.
מכיוון שאוכלוסיות הזאבים בסין מידלדלות, הממשלה הסינית לא איפשרה בתחילה להוציא את הזאבים מתחומי סין לצורך אילוף, ועל כן סימפסון עבר מחוותו שבקנדה לסין כדי לאמן את הזאבים לשבת, לרטון ולהילחם. ארבעה בסיסי אימון נבנו במונגוליה הפנימית ובבייג'ינג להכשרת הזאבים. הזאבים קיבלו בדרך כלל מזון יבש של כלבים המורכב מעוף קצוץ, אך מדי פעם סימפסון האכיל אותם גם בקוביות של בשר טרי. הלהקה של 35 הזאבים נשמרה מאחורי שטח מגודר בגדרות ארוכות וכפולות, והם אומנו גם להסתגל לנוכחות המצלמות בקרבתם. במהלך הצילומים נעשו מאמצים רבים למנוע מהזאבים להתעייף, והם קיבלו זמן קצוב למנוחה מדי שעה. אנו העדיף שהזאבים ישתתפו בפועל בצילומים כל עוד זה אפשרי, והשימוש בטכנולוגיה נעשה רק עבור יצירת סצנות שבלתי אפשרי ליצור אותם באופן טבעי. למרות כל אמצעי הזהירות שננקטו לביטחון הצוות והשחקנים, השחקן הראשי פנג שאופנג ננשך על ידי אחד הזאבים. בתום הצילומים אושר להעביר את הזאבים לגן חיות בקנדה לאחר שהתברר שהם מבינים רק פקודות באנגלית.
בעל חיים נוסף שעשרות פרטים שלו נרכשו במיוחד עבור סצנת המארב והציד של להקת הזאבים בתחילת הסרט הוא הצבי המונגולי; למרות שהצבאים המונגולים היו מצויים בעבר במונגוליה הפנימית, כיום טווח התפוצה שלהם בסין הצטמצם מאוד, ובשל כך, יוצרי הסרט הוצרכו לנסוע למונגוליה השכנה כדי לרכוש אותם. לבד מהזאבים והצבאים, נעשה שימוש רב בסרט בסוסים, בבקר וכבשים.
יחסי הבמאי והממשלה הסינית

תפקידו של ז'אן-ז'אק אנו כבמאי של סרט המצולם על אדמת סין העממית לא היה מובן מאליו. ב-1997, אנו הוציא את סרטו שבע שנים בטיבט אשר בחלקו האחרון עסק בפלישה של צבא השחרור העממי לטיבט בשנת 1949. הסרט נאסר לצפייה בסין לאחר שהממשלה הסינית קבעה שהסרט מציג את הקצינים הקומוניסטים כגסי רוח ואכזריים כלפי האוכלוסייה המקומית, כמו גם הצגתו של הדלאי לאמה ה-14 באופן חיובי והליהוק של אחותו לסרט. בנוסף לכך, הוטל איסור גורף על אנו ושני שחקנים ראשיים בסרט לדרוך על אדמת סין. בעקבות חיפוש במאי מתאים עבור הזאב האחרון, בוטל האיסור על אנו להיכנס לסין, אם כי "שבע שנים בטיבט" עדיין נאסר לצפייה. הוול סטריט ג'ורנל אמר שגיוסו של אנו לבימוי הסרט הוא ההפתעה הגדולה ביותר בסיפור. מגזין וראייטי כתב שיש אירוניה בכך שהזאב האחרון מופק בגיבוי של קבוצת הקולנוע הממלכתית של סין למרות הביקורת שיש בספר על המשטר, בעוד ששבע שנים בטיבט עדיין אסור לצפייה.
ביטול האיסור על אנו נעוץ כנראה במכתב שהוא פרסם באינטרנט הסיני בחודש דצמבר 2009, בו נאמר שהוא מעולם לא תמך בעצמאותה של טיבט ולא היה לו שום קשר אישי עם הדלאי לאמה. הביקורת העצמית של אנו, עזרה כנראה להגן על הזאב האחרון מפני המבקרים הסינים שהתנגדו להשתתפותו בהפקת הסרט. אנו אמר בשנת 2012 שהוא טעה מלחמת אלג'יריה, ובמבט לאחור הוא מבין שהוא יצר מבלי משים סרט פולשני מבחינה פוליטית וזו לא הייתה כוונתו. בהתייחסו לזאב האחרון, אנו אמר שמדובר בסרט "הרבה יותר מסובך, מרתק ומשעשע", ושהוא לא היה עושה אותו אם הרשויות הסיניות לא היו אוהבות אותו. סוכנות הידיעות AP אמרה בשנת 2009 שאנו יצטרך לעשות פרשנות פוליטית של הרומן אשר תוכל לעבור את הצנזורה הסינית, אולם לבסוף התברר שהתאגיד מתכוון להימנע מהמסר הפוליטי של הספר ותחת זאת להתמקד בנושאים סביבתיים כמו הקשר בין האדם לטבע ובין האדם לחי.
יציאה לשוק > הקרנות

הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ב-7 בפברואר 2015. הסרט הוקרן לראשונה באופן רשמי בסין ב-19 בפברואר 2015, בראש השנה הסינית. ההקרנה הראשונה בצרפת הייתה ב-25 בפברואר 2015 ובאולן בטור במונגוליה ב-27 בפברואר בנוכחותה של השחקנית המונגולית בסרט. קבוצת עליבאבא רכשה את הזכויות להפיץ את הסרט מחוץ לתחומי ארצות הברית.
יציאה לשוק > רווחים

הסרט גרף 122,745,328 מיליון דולר ברחבי העולם, מתוכם 110,95 מיליון דולר בסין ובארצות הברית ו-8,811,832 מיליון דולר בצרפת.
יציאה לשוק > ביקורת

הזאב האחרון קיבל ביקורות מעורבות וחיוביות. האתר עגבניות רקובות נותן לסרט ציון של 70%, עם דירוג ממוצע של 6.6 מתוך 10, על פי מדגם של 27 חוות דעת. ב-Metacritic, הסרט קיבל ציון של 58 מתוך 100, המבוסס על 13 ביקורות מעורבות או ממוצעות. מגי לי, מבקרת קולנוע עבור מגזין וראייטי כתבה: "למרות הנופים הטבעיים המפוארים שלו, וקצת אקשן באמצעות טכנולוגית 3D המדהימה, העלילה של טוטם הזאב מסתכמת בסביבה המוכרת ולא זזה או חודרת עמוק מדי", "הסרט חסר כל פרספקטיבה חדשה לנושאים סביבתיים" ו"מבחינת אותנטיות, הסרט נכשל בהמחשת החיכוך בין האדם והחי". מאידך היא שבחה את האפקטים החזותיים של תנועת הזאבים, כמו גם את הלחנים של ג'יימס הורנר בסצנות שהן לא דיאלוג.
הערות שוליים

↑  ‏ "Jackie Chan's 'Dragon Blade' Scores $55 Million to Head China's New Year Box Office"
↑  ‏ "China Box Office: 'Big Hero 6', 'Jupiter Ascending' Dominate"
1 2  ‏ "Le Dernier loup"
↑  ‏ "China Confirms 'Wolf Totem' as Oscar Submission Amid Controversy"
↑  ‏ "81 Countries In Competition For 2015 Foreign Language Film Oscar"
1 2 3 4 5 6  ‏ "Director Jean-Jacques Annaud Presents 'Wolf Totem'"
1 2 3 4  ‏ "Shanghai Film Fest: Q&A with director Jean-Jacques Annaud"
1 2 3 4 5 6 7 8  ‏ "A book in film's clothing"
1 2 3 4 5 6 7  ‏ "To Film 'Wolf Totem,' French Director Raised Chinese Wolves"
↑  ‏ "Peter Jackson to produce 'The Wolf Totem'"
↑  ‏ "A Novel, by Someone, Takes China by Storm"
1 2  ‏ Jean-Jacques Annaud: 'People who make films are in danger every day'
1 2 3  ‏ "Cannes: French Co-Production 'Wolf Totem' Casts Chinese Stars in Lead Roles"
↑  ‏ "Annaud to direct 'Wolf Totem'"
1 2 3 4 5 6  ‏ "'Wolf Totem' director to showcase real wolves"
1 2  ‏ "Watch: French Director raised wolves in Inner Mongolia for 'Wolf Totem'"
↑  ‏ "Environmental Protection While Filming Wolf Totem Worth It: Director"
1 2  ‏ "Annaud: Dancing with wolves in his new movie"
1 2  ‏ "Berlin: France Setting the Pace On China Co-Productions"
1 2  ‏ "Sino-French film 'Wolf Totem' world premiere"
↑  ‏ "Wolf-training follows tigers and bears for director Jean-Jacques Annaud"
1 2 3   Environment, The Telegraph
↑  ‏ "Film: In wolves' clothing"
↑  ‏ "At China box office, local romance bests 'Hunger Games'"
↑
↑  ‏ "Alibaba Pictures unveils Wong Kar Wai project"
↑  ‏ "Wolf Totem (2015)" באתר Rotten Tomatoes
↑  ‏ "Wolf Totem" באתר Metacritic
↑  ‏ "Berlin Film Review: 'Wolf Totem'"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987013148569805171  LCCN: no2017167798  VIAF: 2448151535364602890009   WorldCat (עם VIAF): 2448151535364602890009 
מחוז מונגוליה הפנימית מסומן באדום על מפת סין העממית. הצילומים לסרט נעשו ברובם באזור זה.
ז'אן-ז'אק אנו ואנדרו סמפסון לצד אחד הזאבים.
הזאבים המונגולים בסצנה שבה הסטודנט צ'אן ז'ן פוגש לראשונה את הזאבים.
זוג זאבים במהלך הכנות לצילומים.
ז'אן-ז'אק אנו.
חשבונאות משפטית

חשבונאות משפטית היא תחום של החשבונאות העוסק באיתור מידע הנחוץ במסגרת בירור משפטי.
החשבונאות המשפטית נולדה מהצורך להשיב לשאלות בתחום המשפט הפלילי או האזרחי הנוגעים לעולם החשבונאי. נראה כי קיימת הקבלה בין מטרת החשבונאות המשפטית והרפואה המשפטית. שני תחומים אלו באים לשפוך אור על נושאים בהם נדרשת מומחיות מבתי המשפט בבואם לפסוק בנושאים אלו. במקרים רבים נעזרים בתי המשפט במינוי מומחה מטעמם. בשונה ממתן חוות דעת מומחה מטעם בעלי הדין, מינוי מומחה מטעם בית המשפט הוא צעד קריטי בכל הליך משפטי. חשיבותו של מינוי מסוג זה נגזרת מכוחו להטות את הדין ולשמש ככלי עזר הכרעתי לשופטים.
סעיף 20 לפקודת הראיות [נוסח חדש], התשל"א-1971 מדגיש את חשיבות חוות הדעת ונותן את הסמכות לבתי המשפט לראותה כראיה, באומרו: "בית המשפט רשאי, אם אין הוא רואה חשש לעיוות דין, לקבל כראיה, בכתב, חוות דעתו של מומחה בשאלה שבמדע, שבמחקר, שבאמנות או שבידיעה מקצועית". העובדה שחוות דעת המומחה נחשבת לראיה משפטית מצביעה על חשיבות ההחלטה של בחירת המומחה העומדת בפני בית המשפט בדרכו להכרעת הדין. רואי החשבון מכוח הסמכתם נחשבים אמנם למומחים בתחומם, אך בכל הליך משפטי עולה הצורך לבחון את כישוריו המשפטיים של רואה החשבון בבואו לשמש כמומחה מטעם בית המשפט.
כך למשל, במתן חוות דעת בנושא איזון משאבים בין בני זוג בהיפרדות, על רואה החשבון להיות בקיא בדיני המשפחה. בתביעה בעניין סכסוך כספי, רואה החשבון צריך לשלוט ברזי דיני הראיות. הצורך בידע משלים מתחדד בעיקר בבוררויות ובגישורים, שבהם זרעי המחלוקת בין הצדדים הם לרוב קשורים לנושאים כספיים וחשבונאיים. עניינים אלו הם בתחום התמחותו של רואה החשבון, אלא שצריכה להיות התמחות משלימה בהכרת החוק, התקנות, פסקי הדין המרכזיים, הפרוצדורה המשפטית וכדומה.
על אף היותה נשענת על בסיס החשבונאות, החשבונאות המשפטית היא תחום שבו רואי החשבון נדרשים להתמקצע בסוגיות חשבונאיות ומשפטיות. תחום זה מצריך מהעוסקים בו ניסיון וידע נרחב בכל ההיבט המשפטי של נשוא חוות הדעת.
ביקורת חקירתית היא חלק מהחשבונאות המשפטית: רואה החשבון המבצע את הביקורת החקירתית בודק את גישות הצדדים ומבסס אותן על ראיות וכך הוא כותב את חוות דעתו.
עיזבונות ואפוטרופסות - הבקרה של רואה החשבון על הניהול הכספי של עיזבון או אפוטרופסות, גם נכללת בחשבונאות המשפטית. רואה החשבון חייב להכיר את חוק הירושה התשכ"ה-1965, את חוק הכשרות המשפטית, את התקנות, את הנהלים השונים של האפוטרופוס הכללי על מנת לדעת מה מותר ומה אסור בתיקים אלו. בנוסף לכל זאת חייב רואה החשבון להתמחות בביקורת פנימית וחקירתית על מנת שהדוח שלו יהווה ראיה להגשה בבימ"ש.
הערות שוליים

↑  רו"ח יוסי כהן ורו"ח זוהר אברהם, חשבונאות משפטית מהי?, באתר din.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph205100
חייא אלדאודי

| --- | --- |
 לידה:  1085 בבל
 פטירה:  1154 (בגיל 69 בערך) ממלכת קסטיליה
 מקום קבורה:  ממלכת לאון 
 מקום מגורים:  אנדלוסיה (כיום ספרד)
 מקצוע:  רב פייטן מלחין משורר
 השקפה דתית:  יהדות 
 צאצאים:  יעיש אבן יחיא יחיא בן רבי
 
חייא אלדאודי (נולד ב-1085 בבבל, נפטר בממלכת קסטיליה 1154) היה רב, מלחין ומשורר בחבל אנדלוסיה שבדרום חצי האי האיברי, דאז ממלכת קסטיליה וכיום חלק מספרד. אלדאודי היה בנו של דוד, ונכדו של חזקיה בן דוד. הוא נחשב כאבי משפחת אלדאודי, שצאצאיה נמצאים בישראל עד היום. על פי ההיסטוריון אברהם זכות אלדאודי היגר מבבל שבמסופוטמיה, עיראק של ימינו, לחצי האי האיברי, בו שוכנות כיום ספרד ופורטוגל. הוא הצטיין כרב, ונודע גם כמלחין ליטורגי ומשורר מוכשר ביותר. בשלב מסוים אף שימש כאחד מיועציו של אפונסו הראשון, מלך פורטוגל.
שניים מפיוטיו (שיריו) נכללו באוסף 'בתולת בת יהודה', שנערך בידיי המלומד שמואל דוד לוצאטו. בנו של אלדאודי, יעיש אבן יחיא (נפטר 1196), היה אביו של יחיא בן רבי (אנ'), הרב הנודע.
יש הטוענים כי משפחת חרל"פ הפולנית מתייחסת אליו.
לקריאה נוספת

ספר הקבלה – רב אברהם בן-דוד, אוקספורד 1887, עמ' 67
אברהם זכות, "The book of Lineage", תל אביב 2005, עמ' 515 ו-534
הערות שוליים

↑  קורות משפחת אלדאודי, באתר usefull-history
↑  ד"ר ישראל בן-דור, משפחת אלדאודי – בין בבל, ספרד, מרוקו וארץ-ישראל, שרשרת לדורות: כתב העת של העמותה הישראלית לחקר שורשי משפחה, עמ' 4
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987013131775605171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| יהדות ספרד |
| --- | --- | --- |
| קהילות יהודיות בספרד ובפורטוגל (טרם האיחוד הנוצרי ברקונקיסטה) | יהדות אנדלוסיה • יהדות אסטוריאס • יהודי בלמונטה • יהדות טולדו • יהדות מדריד • יהדות סרדיניה • יהדות פורטוגל • יהדות קטלוניה |  |
| יהודים ספרדים מתקופת הראשונים | ארבעת השבויים • רבי חנוך בן משה • רבי שמואל הנגיד • רי"ץ גיאת • ר"י מיגאש • רבי יהודה הברצלוני • רמ"ה • רבי שמואל הסרדי • רבי יונה גירונדי • רבי יהודה בן הרא"ש • מהר"ם חלאווה • אבודרהם • רבי יעקב בעל הטורים • רבי יוסף חביבא • רבי שמואל ירונדי (אוהל מועד) |  |
| בית המדרש הקדום בספרד המוסלמית | רבי שמואל הנגיד • רי"צ אבן גיאת |  |
| בית המדרש של יהדות צפון אפריקה שנדד לספרד | רבנו נסים בן יעקב • רבנו חננאל • רי"ף מעבר לספרד • ר"י מיגאש • רמב"ם מעבר לצפון אפריקה |  |
| בית המדרש בעיר טולדו | רמ"ה • רבי יצחק מאיר אבן מיגאש (בנו של הר"י מיגאש) • (ראב"ן הירחי) • רבנו יונה |  |
| בית מדרשו של הרמב"ן בצפון ספרד הנוצרית | הרמב"ן • רא"ה • רשב"א • ריטב"א • ר"ן • רבי פרץ הכהן • הריב"ש מעבר לצפון אפריקה • רשב"ץ • רבי יצחק קנפנטון • רבי יצחק אבוהב (גאון קסטיליה) • רבי יעקב בירב מעבר לצפון אפריקה בגירוש ספרד |  |
| מדענים ואנשי ממשל יהודים ספרדים | אברהם בר חייא • שלמה בן אדרת • אבן עזרא • שלמה אבן גבירול • בנימין מטודלה • אפרים אנקווה • אברהם זכות • יהודה אבן תיבון • יהודה הלוי • יהודה אברבנאל • יצחק אברבנאל • בנבנידה אברבנאל |  |
| אישים בולטים לאחר גירושי ספרד ופורטוגל | שלמה מולכו • יוסף יעבץ • יוסף קארו • יוסף טאיטאצאק • אברהם זכות • דונה גרציה נשיא • משה זכות דון יוסף נשיא • שלמה בן יעיש • אוריאל אקוסטה • שלמה די אוליוירה • אליהו מונטאלטו • יהודה ביבאס • יהודה אלקלעי • אמה לזרוס • בנימין זאב הרצל • משה מונטיפיורי |  |
| אירועים ופוגרומים | גירוש ספרד במאה השביעית • תור הזהב בספרד • ויכוח ברצלונה • ויכוח טורטוסה • פרעות קנ"א • גירוש ספרד • גירוש פורטוגל • יהודי ספרד בהודו |  |
| קהילות לא-יהודיות שמוצאן מיהודי ספרד | אנוסים • לנסאדוס • נאופיטי • צ'ואטה |  |
חיבוט הקבר

חיבוט הקבר הוא עונש המוזכר בקבלה על הנאה שאינה לשם שמים. בספר ראשית חכמה הובא מדרש הנקרא "מסכת חיבוט הקבר" המתאר את עונש חיבוט הקבר. "מסכת חיבוט הקבר" הוכנסה גם לתוך "מסכת שמחות" אחת מן המסכתות קטנות של התלמוד. חיבוט הקבר מוזכר בקצרה גם בחיבור "שיעור קומה", חיבור מיסטי קדום העוסק בתיאור גודלו של הגוף האלוהי. ביאור על חיבוט הקבר מוזכר בפרקים הראשונים של ספר התניא.
מהותו

על פי התיאורים במדרשים, עומד מלאך המוות על קבר המת ושואלו מהו שמו, ומכה על ידיו. הרשעים שוכחים את שמם לאחר מותם ועל כן יש הנוהגים לומר פסוק בסוף תפילת שמונה עשרה כסגולה שלא ישכחו את שמם באותו הזמן. אם לא ידע המת מהו שמו אזי כורת מלאך המוות את אבריו, ואילו מלאכי החבלה -שליחיו, שבים ומרכיבים את הגוף כדי להכינו לסבב נוסף של ענישה כזו, ובכך להגדיל את עינוייו.
חלק מן החוקרים סוברים שהאמונה בחיבוט הקבר הופיעה ביהדות בתקופת הגאונים בהשפעת האסלאם. בספרות האסלאמית קיימים תיאורים של "עד'אב אלקבר" כלומר עינוי הקבר. לפי תיאורים אלה, לאחר שהאדם מת מופיעים בקברו שני מלאכים מפחידים ששמם "מנכר" ו"נכיר" (משמעותם של שמות אלה בערבית היא: מכוער, דוחה). שני המלאכים האלה מעירים את הנפטר ושואלים אותו שאלות נוקבות לגבי התנהגותו בעולם הזה. לאחר שהנפטר עונה להם הם מחזירים אותו למצב של חוסר הכרה עד שיתעורר מחדש ביום הדין.
סגולות

העולים לקבר המת, כדי להתפלל לעילוי נשמתו, קוראים פסוקים המתחילים באותיות שמו של הנפטר, או תפילות המתחילות באות הראשונה של שמו, כסגולה נגד חיבוט הקבר. (כמו כן בספרי סגולות מובאות סגולות שונות תחת הכותרת "להנצל מחיבוט הקבר"). לפי המבואר בספר התניא, הסגולה לכך היא שבכל ימי חייו, יכוון האדם את כל מעשיו לשם שמים.
כמו כן, כדי להיפטר כליל מחיבוט הקבר מובא שעל האדם להיות מגומלי חסדים, להתפלל מתוך כוונה אמיתית, ולהיות מכניס אורחים.
סגולת השבת מהווה גם היא כדרך להיפטר מעונש זה, על כן מקובל כי אלו שהובאו לקבורה בסמוך לכניסת השבת נפטרים מעונש חיבוט הקבר.
בתרבות

חיבוט הקבר מוזכר בסיפור "המלבוש" מאת ש"י עגנון.
הפריגטות מסדרת ריבר

| --- | --- |

אה"מ טואי (K294) 
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  פריגטה
 צי:  הצי המלכותי הצי המלכותי הצי המלכותי האוסטרלי הצי המלכותי האוסטרלי הצי המלכותי הקנדי הצי המלכותי הקנדי
 סדרה עוקבת:  סדרת לוך
 אוניות בסדרה:  151
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Canadian Vickers 
 תקופת הפעילות:  1942–1966 (כ־24 שנים)
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם השנייה 
 מידות
 אורך:  149.9 מטר
 רוחב:  20.8 מטר
 שוקע:  16.1 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  כ-26 קשר (48 קמ"ש)
 טווח שיוט:  כ-7,000 מיילים ימיים (13,000 ק"מ)
 
סדרת הפריגטות ריבר (באנגלית: River-class frigate) היא סדרה של 151 פריגטות שהושקו במהלך מלחמת העולם השנייה ושירתו במספר ציים ברחבי העולם, כולל בחיל הים הישראלי.
סדרת ריבר פותחה בעיקר למטרות לוחמה נגד צוללות וליווי שיירות במהלך המערכה באוקיינוס האטלנטי, כתגובה לאיום הגובר של צוללות האויב וכחיזוק לקורבטות מסדרת פלאואר הקטנות יותר שנשאו ברוב נטל ליווי השיירות. כל אוניות הסדרה (בשירות הצי המלכותי) נקראו בשמותיהם של נהרות, ומכאן שמה של הסדרה; הפריגטות הראשונות מסדרה זו הושקו ב-1941, ועד סוף המלחמה נבנו 151 בבריטניה, קנדה ואוסטרליה.
תתי-סדרה > קבוצה I - הצי המלכותי

קבוצת הפריגטות הראשונה שהושקה כללה 23 אוניות שנבנו במספר מספנות בצפון אנגליה, סקוטלנד ומספנה באזור בריסטול.
האוניות מקבוצה זו נבנו בין יוני 1941 למרץ 1943, כאשר אה"מ רות'ר הייתה הראשונה להשיק ב-3 באפריל 1943, אה"מ צ'למר הייתה האחרונה בקבוצה שהושקה ב-29 בספטמבר 1943. אה"מ ספרי (K246) שהושקה במאי 1942, שירתה בצי המלכותי לאוחרך המלחמה והועברה לידי הצי המצרי ב-1948, שם שירתה בשם "רשיד" (رشيد) עד לשנת 1994 – היא האחרונה בתת-סדרה זו לצאת משירות מבצעי.
תתי-סדרה > קבוצה II - הצי המלכותי

הקבוצה השנייה כללה 54 פריגטות שנבנו בבריטניה ובקנדה. גרסה זו של הפריגטה כללה שינויים קלים בהם הורדה של יכולות שולת המוקשים שהתבררו כלא מועילים באופי הפעילות של הפריגטות, ותוספת למאגר הדלק להגדלת הטווח המבצעי.
אה"מ לוגן הייתה הפריגטה הראשונה בקבוצה II, כאשר בנייתה החלה ב-7 בינואר 1942, האחרונה להשיק הייתה אה"מ סטרול שהושקה ב-25 בספטמבר 1944 והועברה לצי הצרפתי החופשי בשם "קרוס ד'לוראין". חלק גדול מהפריגטות בקבוצה II הועברו לשירות ציי בעלות ברית, בהן הצי האמריקאי והצי המלכותי הקנדי. לאחר המלחמה אוניות רבות הועברו לציים שונים ברחבי העולם; בין היתר הועברה אה"מ אסק למצרים ב-1948 שם קיבלה את השם "אבוקיר" (أبو قير), אה"מ מונאו הועברה לדנמרק ב-1945 שם שירתה בשם "הולגר דנסק" (Holger Danske) עד 1959, ואה"מ פל הועברה לצי מיאנמר שם שירתה כאוניית דגל בשם אא"מ מיו (Mayu) עד שהוצאה משירות ב-1979 וכיום משמשת אוניית מוזיאון.
תתי-סדרה > קבוצה I - הצי המלכותי האוסטרלי

קבוצת פריגטות שיוצרו באוסטרליה עבור הצי המלכותי האוסטרלי. סך הכל יוצר שמונה פריגטות מקבוצה זו, בניית הראשונה אאה"מ גסקויין (K354) החלה ב-3 ביולי 1942 והאחרונה — אאה"מ ברואון (K406) הושלמה אחרי המלחמה ונכנסה לשירות ב-12 בינואר 1946. אאה"מ דיאמנטינה (K377) שהושקה באפריל 1945, המשיכה לשרת שנים רבות לאחר המלחמה ושימשה אוניית סקר בין 1959 ל-1980, עת הוצאה משירות וכיום משמשת אוניית מוזיאון העוגנת במבדוק יבש בבריזבן.
תתי-סדרה > קבוצה II - הצי המלכותי האוסטרלי (סדרת בֶאיִ)

קבוצת פריגטות שיוצרו באוסטרליה עבור הצי המלכותי האוסטרלי וכללו שדרוגים והתאמות לצרכיו, הפריגטות בקבוצה II כונו גם סדרת באי (Bay; מפרץ). סך הכל יוצרו ארבע מתוך 14 שתוכננו; אלו כללו את אאה"מ מורצ'יזון (K442), אאה"מ קלגואה (K408), אאה"מ קונדמיין (K698), ואאה"מ שולהייבן (K535). כל ארבעת הפריגטות החלו את בנייתן במהלך 1943 אך נכנסו לשירות רק אחרי סיום המלחמה, אולם הן לקחו חלק במלחמת קוריאה (1952–1953), האחרונה בהן לשרת בצי הייתה אאה"מ שולהייבן שהוצאה משירות בדצמבר 1955.