stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קזוארינה
מאפיינים

הענפים נושאים "ענפונים" גליליים דקים וירוקים הדומים למחטי אורן אך מחולקים לפרקים רבים, שסביבם ערוכים דוּרים של עלים דמויי קשקשים. לאורך הענפים חריצים שבתוכם שקועות פיוניות בדומה לצמחים רותמיים.
פרחי הקזוארינה הם חד־מיניים. חלק ממיני הקזוארינה הם חד־ביתיים, כלומר עצים הנושאים פרחים נקביים וזכריים, וחלקם דו־ביתיים, שיש בהם עצים זכריים ועצים נקביים.
הפריחה בסתיו ובחורף, בצבע חום. הפרי דמוי אצטרובל בגודל סנטימטרים אחדים.
חלק ממיני הקזוארינה יכולים להתנשא לגובה של 20 מטר. העצים אינם זקוקים להשקיה רבה ועמידים לזיהום אוויר, ולכן קל לגדלם באזורים עירוניים ולאורך כבישים.
עצי קזוארינה בארץ ישראל

עצי קזוארינה הובאו לארץ ישראל מאוסטרליה מראשית תקופת המנדט הבריטי ומשמשים כצמחי תרבות בגנים ובשדרות.
עצי קזוארינה בארץ ישראל > בין המינים הנפוצים בארץ

קזוארינה שבטבטית (C. equisetifolia)
קזוארינה דקיקה (C. cunnunghamiana)
קזוארינה מכחילה (C. glauca)
קזוארינה אשונה (C. stricta)
עצי קזוארינה בארץ ישראל > עצי קזוארינה בשיר ובספרות

שדרת קזוארינות מוזכרת בשיר "בהיאחזות הנח"ל בסיני", של נעמי שמר, ששרה להקת הנח"ל.
עץ הקזוארינה מאת סומרסט מוהם, ספרית פועלים, 2017. תרגום מאנגלית: יהודה פורת.
הערות שוליים

↑  מין זה הוא אלרגני לפי הספרות הבוטנית
↑  מילות השיר "בהיאחזות הנח"ל בסיני", באתר שירונט
↑  אתי סרוסי, "עץ הקזוארינה" מאת סומרסט מוהם, באתר דְּיוֹמָא, ‏22 בינואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284865605171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קזוארינה דקיקה ביער אילנות
קשות-סנפיר

| קשות-סנפיר |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
אינפרא־מחלקה:: תמים גרמיים
סדרה:: קשת סנפירים
משפחה:: אמיות
סוג:: Amia 
מין:: קשות-סנפיר
שם מדעי
 Amia calva ‏לינאוס, 1766
תחום תפוצה


קְשׁוּת-סנפיר (שם מדעי: Amia calva) הוא מין דג יחידי במשפחת האמיות ובסדרה קשת סנפירים, שבמחלקת מקריני הסנפיר. דג זה הוא קרוב משפחתם של דגי התנין וכמותם שייך לקבוצת התמים גרמיים שהם פרימיטיביים יותר משאר הדגים המודרניים.
דג זה מגיע לאורך 65-70 ס"מ בנקבות ו-50-65 ס"מ בזכרים, כשמספר פרטים מגיעים לאורך של יותר ממטר. משקלם הכללי הוא 10 ק"ג. הדג מצויד הן בזימים לנשימה במים והן בשלפוחית ריאות, המצויה ליד המעי הקדמי, למקרה שהוא מצוי הרחק מהמים ויכול להזיק מעמד יותר זמן מדגים אחרים שמתים מחוץ למים.
לדג זה לסתות גדולות ושיניים חדות, סנפירים אחוריים מעוגלים היוצרים צורת קשת ונתנו לדג את שמו ועל הזנב למעלה ישנו "כתם עין" בולט. שאר גופו של הדג מוסווה ודומה בצבעו לצבע הבוץ בביצות בהם הוא חי. הוא טורף מארב של יצורים קטנים יותר כמו דגי אחרים, סרטנים וחרקי מים.
דג זה מצוי רק במזרח אמריקה הצפונית באגמים, ביצות ונהרות, אך גם במים מליחים ואף בחופים המזרחיים של ארצות הברית.
זכרי קשות-סנפיר מגנים על צאצאיהם הדגיגים, ששוחים לצדם. כשמופיע טורף פוטנציאלי, האב אף עשוי להתרחק מהדגיגים במהירות ולהעמיד פני פצוע על מנת למשוך אליו את הסכנה ולהרחיקה מצאצאיו.
הערות שוליים

↑  קשות-סנפיר באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Morris, D., Animal Watching: A Field Guide to Animal Behaviour, London: Jonathan Cape, 1990
איור מבנה גופו של הדג.
קריאמה אדומת-רגל

| קריאמה אדומת-רגל |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: קריאמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קריאמיים
סוג:: Cariama
מין:: קריאמה אדומת-רגל
שם מדעי
 Cariama cristata ‏לינאוס, 1766
תחום תפוצה


קריאמה אדומת-רגל (שם מדעי: Cariama cristata) היא מין של עוף טורף יבשתי ממשפחת הקריאמיים, שמצוי באמריקה הדרומית. תחום תפוצתה מתפרש מברזיל לדרום נהר האמזונס, אורוגוואי וצפון ארגנטינה.
מאפיינים

בית הגידול המועדף עליה הוא ערבות עשב. אורכה נע בין 75 ל-90 ס"מ, ומשקלה כ-1.5 ק"ג. הרגליים, הצוואר והזנב ארוכים יחסית. הניצוי חום בהיר בצוואר, בבטן ובראש, וחום נייטרלי בשאר הגוף. קצה הזנב לבן, הרגליים והמקור אדומים; העיניים צהובות. הנוצות בבסיס המקור מזדקרות למעין ציצה. הזכר והנקבה זהים.
קריאתה דמוית-היללה של הקריאמה נשמעת למרחוק. במהלך הקריאה, הזכר מטה את ראשו לאחור. בדרך כלל הקריאמות משמיעות את קריאתן מוקדם בבוקר.
בתי הגידול המועדפים על הקריאמות הם ערבות עשב; למרות שהן עשויות לעיתים לחיות במישורי עשב לחים בסמוך לנהר, כמעט לעולם לא יימצאו בשדות או בביצות. בדרך כלל נצפים פרט יחיד או זוג, אם כי משפחת קריאמות עשויה ליצור קבוצה של כ-4 פרטים. הקריאמה הולכת בדרך כלל וכמעט לא עפה; היא יכולה לרוץ מהר יותר מבני אדם, במהירות של עד 25 קמ"ש, לפני שתעוף.
הקן מוקם על הקרקע, בשיחים או על עץ בגובה של עד 3 מ' מעל הקרקע. במקרה שהקן מוקם מעל הקרקע, ההורים קופצים לתוכו בדרך כלל, וכמעט לא עפים אליו.
הקריאמה אדומת-הרגל היא אוכלת-כול. תזונתה כוללת פרוקי-רגליים (כגון חגבים, חיפושיות, נמליים ועכבישאים), זחלי חרקים, לטאות, דו-חיים, נחשים, מכרסמים ובעלי חוליות אחרים; לעיתים, גרגרי תירס ויבולים אחרים, ופירות בר. בשביה, וכנראה גם בטבע, היא אוכלת גם ביצים ואפרוחים של מיני ציפורים אחרים.
הערות שוליים

↑  קריאמה אדומת-רגל באתר הרשימה האדומה של IUCN
קרדינל צפוני

| קרדינל צפוני |
| --- | --- |
 זכר קרדינל צפוני  נקבת קרדינל צפוני
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: פרושיים
שבט:: קרדינליים
סוג:: קרדינל
מין:: קרדינל צפוני
שם מדעי
 Cardinalis cardinalis ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


קרדינל צפוני (שם מדעי: Cardinalis cardinalis) הוא ציפור שיר צפון-אמריקאית בינונית בת למשפחת הפרושיים ולסוג קרדינל. קולו ערב מאוד לאוזן. תזונתו של הקרדינל מורכבת בעיקר מזרעונים, גלעיני פירות וזבובים.
מאפיינים

הקרדינל חי ברחבי אמריקה הצפונית, ובעיקר בארצות הברית, אך גם בקנדה ומקסיקו בגינות, אדמות עם שיחים וביצות. הוא חי ביערות ובסבכי שיחים. בניגוד לאחיו, הקרדינל הוא עוף יציב ואיננו נודד.
אורך הקרדינל כ-20 ס"מ. מקורו קצר, חזק וחד. לקרדינל יש דו-צורתיות זוויגית בולטת. הזכר הבוגר הוא בצבע אדום ארגמן מבריק עם מסכת פנים שחורה על העיניים, הנמשכת עד לחזה העליון. הצבע הופך עמום וכהה יותר בגב ובכנפיים. הנקבה בצבע חום, עם גוני חום-אפרפר בעיקר וגוון אדמדם קל בכנפיים, בציצה ובנוצות הזנב. מסכת הפנים של הנקבה היא אפורה עד שחורה והיא פחות מוגדרת מזו של הזכר. לשני המינים יש פסים מוגבהים בולטים ומקורים בצבע אלמוגים עזים וכן ציצית.  ציפורים צעירות, הן זכרים והן נקבות, מציגות צבע דומה לנקבה הבוגרת עד הסתיו, אז הן משירות את הנוצות הללו ומצמיחות נוצות בוגרות. הצעירים הם חומים מלמעלה ואדום-חום למטה, עם ציצית, מצח, כנפיים וזנב בצבע לבנים. הרגליים והרגליים בצבע ורוד-חום כהה. קשתית העין חומה.
הקרדינל מקנן על עצים נמוכים. קן הקרדינל בנוי מעלים יבשים, זרדים, ובתוכו ריפוד שעשוי מעשב. זוג הקרדינלים מרחיב את המשפחה פעם בחצי שנה, בין 3–5 ביצים בכל תטולה. מהביצים בוקעים גוזלים קטנים.
ציפור זו היא הציפור הלאומית של 7 ממדינות ארצות הברית: אילינוי, אינדיאנה, קנטקי, קרוליינה הצפונית, אוהיו, וירג'יניה ווירג'יניה המערבית, כך שהיא הציפור הלאומית של המספר הגדול ביותר של מדינות (במקום השני סטורנלה נגלקטה עם שש מדינות). היא הייתה מועמדת להיות גם הציפור הלאומית של דלאוור, אבל הפסידה לתרנגול מהגזע "Delaware Blue Hen"	.
הערות שוליים

↑  קרדינל צפוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539499105171  LCCN: sh96001087
קפוצ'ין לבן-ראש

| קפוצ'ין לבן-ראש |
| --- | --- |
 קפוצ'ין לבן-ראש
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: קופים רחבי-אף
משפחה:: צבוסיים
תת־משפחה:: קפוצ'ינים
סוג:: קפוצ'ין
מין:: קפוצ'ין לבן-ראש
שם מדעי
 Cebus capucinus ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


קפוצ'ין לבן-ראש או קפוצ'ין לבן-ראש קולומביאני (שם מדעי: Cebus capucinus) הוא מין קוף מסוג קפוצ'ין, הנפוץ באמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית.
מאפיינים

אורכו של הקפוצ'ין 335–453 מ"מ ומשקלו עד 3.5 ק"ג. הקפוצ'ין בעל פרווה שחורה עם חזה צהוב, שערות ראש ולחי צהובות ופנים ורודות-לבנות (ולא לבנות כשמו).
קופים אלה חברתיים מאוד והם פעילי יום הנוטים לנוע על ענפי העצים ביערות הגשם בחיפוש אחר מזון. כמו רוב הקופים הוא אוכל-כול הניזון מפירות, זרעים, חרקים, ביצים, דבש ולעיתים גם מחולייתנים קטנים. מספר קופים התאימו את עצמם לחיים בביצות מנגרובים בהם יש כמה חסרי חוליות כמו סרטנים קצרי בטן וצדפות. לפתיחתם של אלה מסוגלים הקפוצ'ינים להקיש בחוזקה על אבנים עד שתיפתח הקונכייה והם יוכלו לחלץ ממנה את הדייר. הקפוצ'ינים מפתחים מיומנות מגיל צעיר בשימוש זה.
מספר חיות, כגון האגוטי וטאיאסו לבן-שפתיים, נוהגים לעקוב ביער אחרי להקות הקפוצ'ינים בתקווה שיפילו מזון לקרקע.
תת-מינים

C. c. capucinus
C. c. limitaneus
המין קפוצ'ין לבן ראש פנמה (Cebus imitator) נחשב בעבר לתת-מין של המין הזה. אך בעקבות בדיקות גנטיות שהראו על שוני ניכר, הוחלט ב-2013 להפרידו למין אחר.
הערות שוליים

↑  קפוצ'ין לבן-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
קרייט מלאי

| קרייט מלאי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פתניים
סוג:: קרייט
מין:: קרייט מלאי
שם מדעי
 Bungarus candidus ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


קרייט מלאי (שם מדעי: Bungarus candidus), הידוע גם בשם קרייט כחול, הוא מין של נחש ארסי בן הסוג קרייט שבמשפחת הפתניים החי לאורך דרום-מזרח אסיה בין תאילנד, קמבודיה, וייטנאם, סינגפור, מלזיה ועד לאיים סומטרה, ג'אווה ובאלי שבאינדונזיה.
מאפיינים

קרייט זה בעל צבעי שחור, אפור כהה או כחול כהה-לבן מפוספסים כשחלק הגוף הקדמי בעל פסים כהים מעט יותר ארוכים (לרבות הראש השחור מלמעלה למעט השפתיים) והקצה התחתון בעל פסים לבנים יותר ארוכים. ישנם בערך 27–34 פסים בממוצע, כשפרטים צעירים בעלי פסים בהירים גדולים יותר. אורכו מגיע ל-155 ס"מ עם זנב באורך 16 ס"מ. מטרת הצבעים היא להיות צבעי אזהרה המורים לטורפים שהנחש ארסי ביותר.
נחש זה הוא שוכן יערות וג'ונגלים בתחומי תפוצתו עד לגובה 1,200 מטרים. הוא נפוץ גם בביצות, גדות נהרות ואזורים מוצפים כמו שדות אורז או אף בחוות חקלאיות. הנחש נחבא אל הכלים ונרתע מאזורים חשופים לשמש ובדרך כלל יוצא לציד בלילה. מזונו העיקרי הוא נחשים אחרים וכן לטאות כמו חומטיים או צפרדעים. נקבת הנחש מטילה בגומות באדמה 4–10 ביצים. הצאצאים הבוקעים קטלניים כבר מהבקיעה.
הקרייט ידוע בארסו החזק שעל פי מדד LD50 על עכברים מגיע ל-0.1 מ"ג/ק"ג. הארס מורכב מרעלנים הפוגעים בקרישת הדם ובפעילות העצבים וגורם לכאבים, הזעות, שיתוקים, דימומים פנימיים ולבסוף למוות. סבירות המוות היא 60-70% מהתקריות. עם זאת לארס ישנו נסיוב היכול להציל את המוכש.
הערות שוליים

↑  קרייט מלאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
קרפדה מצויה

| קרפדה מצויה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
תת־סדרה:: ניאובטרכיה
משפחה:: קרפדיים
סוג:: קרפדה
מין:: קרפדה מצויה
שם מדעי
 Bufo bufo ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


הקרפדה המצויה (שם מדעי: Bufo bufo) היא מין בסוג קרפדה במשפחת הקרפדיים. נפוצה בכל אירופה, למעט אירלנד, ובמספר איים בים התיכון. במזרח, תפוצתה מגיעה עד לאזור אירקוטסק שבסיביר, ובדרום עד לצפון-מערב אפריקה.
מאפיינים

קרפדה מצויה בוגרת מגיעה לגודל של 18 סנטימטר. לעורן מראה דמוי יבלת, וצבען נע בין ירוק וחום. הן מפרישות רעל מצחין לשם הגנה מפני טורפים. רעל זה מספיק על מנת להרתיע את מרבית הטורפים, אולם המין נחש מים אירופי וקיפודים חסינים לרעל זה. הזכרים מבלים את מרבית זמנם על היבשה. הנקבות נכנסות למקורות מים עומדים, כמו שלוליות, ושם מטילות את ביציהן. קל להבחין בין ביצי קרפדה לביצי הצפרדע המצויה (Rana temporaria), על ידי כך שהצפרדע מטילה את ביציה בגושים, בעוד שהקרפדה מטילה את ביציה בשרשראות. הקרפדה המצויה מטילה את ביציה באביב, כאשר הנקבות משתדלות לחזור למקום בו הם נולדו לשם הטלת הביצים. ראשני הקרפדה המצויה נראים ככל הראשנים, למעט ראשם הגדול והעגול יותר, וזנבם הקצר יותר.
תזונתן של הקרפדות המצויות מורכבת מחסרי חוליות, כגון חרקים, זחלים, עכבישים, שבלולים ותולעים, אותם הם לוכדים בעזרת לשונן הדביקה. פרטים גדולים מהממוצע אף יאכלו נחשי מים קטנים ועכברוני קמה, אותם הם בולעים בעודם חיים. הקרפדות המצויות פעילות בעיקר בלילה, ושיא פעילותן מתרחש במזג אוויר לח.
בגרמניה, בבריטניה ובפולין קרפדות מצויות רבות נדרסות למוות במהלך חציית דרכים בזמן תקופת הרבייה (כאשר הן רוצות להגיע למקום הולדתן). מסיבה זו, חפרו במקומות מסוימים מנהרות מיוחדות מתחת לדרכים על מנת שהקרפדות תוכלנה לעבור בשלום. לעיתים אף ניתן למצוא "סיורי קרפדות", בהם קבוצות אנשים מעבירות את הקרפדות למקום "מבוקשן" באופן יזום.
הערות שוליים

↑  קרפדה מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292535205171  GND: 4152676-4  LCCN: sh85017653  NKC: ph274750 
קרפדה מצויה
רבנדל אמזונאס ענק

| רבנדל אמזונאס ענק |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: נדלים
סדרה:: Scolopendromorpha
משפחה:: Scolopendridae
סוג:: רבנדל
מין:: רבנדל אמזונאס ענק
שם מדעי
 Scolopendra gigantea ‏לינאוס, 1758

רבנדל אמזונאס ענק (שם מדעי: Scolopendra gigantea) הוא מין הנדל הגדול ביותר בעולם. הוא מצוי בטבע באמריקה הדרומית ובמספר איים קרובים כמו האיים הקריביים.
אורכו של הנדל הגדול ביותר הגיע לאורך 30 סנטימטרים, אך מרבית הנדלים מגיעים לאורך 26 סנטימטר. הוא בעל 21–24 זוגות רגליים וצבעו אדום-חום. הנדל מתנשל פעמים רבות לפני בגרותו, וכל נשל הוא מוציא זוג רגליים נוסף. נקבת הנדל מטילה ביצים ושומרת עליהם עד הבקיעה.
נדל זה נמצא באמריקה הדרומית ובאיים שלידם בארובה, קוראסאו, קולומביה, ונצואלה (לרבות האי מרגריטה) וטרינידד, ושייך לאותו הסוג של רבנדל ארסי, המצוי בישראל. נדלים נוספים נמצאו בסנט תומאס, האיטי, הרפובליקה הדומיניקנית, פוארטו ריקו, מקסיקו והונדורס, אך לא זוהו כשייכים למין. הנדל חי ביערות גשם לחים או יערות גשם יבשים.
בשל גודלו הוא מסוגל לטרוף באמצעות טפריו הגדולות איתם הוא מזריק לטרפו ארס קטלני, לא רק חסרי חוליות כמו שאר הנדלים אלא לטרוף חולייתנים קטנים. הוא ניזון מחרקים גדולים, עכבישים כמו טרנטולות ועקרבים וגם מצפרדעים קטנות, לטאות ונחשים קטנים, עופות, עכברים ואף מעטלפים. בכמה מערות בהם מושבות עטלפים ישנם נדלים המטפסים על תקרת המערה ומחכים שעטלף יעופף תחתיהם ואז חוטפים אותו עם כמה מרגליהם הקדמיות.
נשיכתו עשויה להיות קטלנית לאדם, והוא יכול להרוג גם חיות גדולות. בעבר נרשם מקרה מוות בוונצואלה של ילד בן 4 שננשך מנדל שהסתתר בתוך בקבוק קולה פתוח.
קלאו אדום

| קלאו אדום |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: קלאונאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קלאוניים
סוג:: קלאו גדול
מין:: קלאו אדום
שם מדעי
 Buceros hydrocorax ‏לינאוס, 1766

קלאו אדום (שם מדעי: Buceros hydrocorax) הוא מין של קלאו אסיאתי החי באיי הפיליפינים. מקור השם "קלאו" הוא בצליל שהקלאו משמיע, הדומה ל"קה-לאוּ". הקלאו האדום אנדמי לפיליפינים.
מאפיינים

כמו כל מיני הקלאו, בעונת הקינון נקבת הקלאו האדום בוחרת לעצמה חור בעץ לקנן בו ומתיישבת בו. למרות מקורם הגדול, הקלאויים אינם מסוגלים לחפור בעצים בגלל שמקורם וקסדתם חלולים. אחרי שהנקבה מצאה מקום לקינון, היא כולאת את עצמה, בעזרת הזכר שמביא לה חומרי גלם (לשלשת ושאריות מזון) עד שהחור בעץ נאטם לגמרי מלבד חור קטן שמיועד להעברת אוכל ולהוצת לשלשת. אטימת החור מיועדת כדי למנוע כניסת פולשים כגון נחשים לקן, כך שהנקבה לא יכולה לצאת והטורפים לא יכולים להיכנס. אחרי שהגוזלים גדלים, הנקבה והם פורצים את הקן בעזרתו של הזכר, והגוזלים כולאים את עצמם, כמו אמם לפניהם. כעת הזכר והנקבה מביאים להם אוכל, ובבוא העת יפרצו שניהם את החור ויעופו לדרכם.
תת-מינים

ישנם שלושה תת-מינים, וכל אחד חי באיים אחרים בפיליפינים:
Buceros hydrocorax hydrocorax באיים לוזון ומרינדוקה
Buceros hydrocorax semigaleatus סאמר, לייטה, בוהול, פנאון, ביליראן, קאליקואן ובואד
Buceros hydrocorax mindanensis בסילן
ההבדלים בין תת-המינים כוללים את צבע המקור: בתת-המין hydrocorax המקור כולו אדום, אך בתת-המינים semigaleatus וmindanensis צבע החצי היורד לקצה של המקור הוא צהוב בהיר. הקלאו עדיין נפוץ מקומית, אך סובל מציד ומאובדן בתי גידול. הקלאו האדום נקרא לעיתים "שעון ההרים" בגלל שהוא קורא בדרך כלל בצהריים.
גלריה

גוזל של קלאו אדום בגן החיות של אתונה, יוון
קלאו אדום בגן חיות בגרמניה
הערות שוליים

↑  קלאו אדום באתר הרשימה האדומה של IUCN
רב-חנק

| רב-חנק |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: חנקיים
סוג:: רב־חנק
שם מדעי
 Boa ‏לינאוס, 1758

רב־חנק הידוע גם בשם בואה (שם מדעי: Boa) הוא סוג של נחשים גדולים ממשפחת החנקיים ממוצא נאוטרופי. בעבר היה בסוג מין יחיד - רב-חנק מצוי (Boa constrictor). בדיקות טקסונומיות הובילו להפרדה של תת-מין שלו למין עצמאי - רב-חנק מלכותי (Boa imperator).
שני המינים הם שוכני עצים בעלי חוליות חזקות שעימם הם יכולים למעוך ולחנוק למוות (אנ') את קורבנותיהם הכוללים יונקים קטנים עד בינוניים ועופות שונים. הם מאתרים את טרפם באמצעות לשונם המפוצלת וגם בידי חיישן אינפרא אדום המצוי לצד ראשם וקולט חיות בעלי דם חם.
תפוצתם היא ביערות גשם לאורך מקסיקו, אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית.
מינים

רב-חנק מצוי (Boa constrictor)
רב-חנק מלכותי (Boa imperator), הופרד לאחר בדיקות טקסונומיות.
קרפיון מצוי

| קרפיון מצוי |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: קרפיונאים
משפחה:: קרפיוניים
סוג:: קרפיון
מין:: קרפיון מצוי
שם מדעי
 Cyprinus carpio ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


קרפיון מצוי (שם מדעי: Cyprinus carpio) הוא הנפוץ ביותר והמוכר ביותר מכל המינים של הקרפיון, ומשמש רבות כדג מאכל לאדם. מקורו של הקרפיון המצוי מאסיה, אך הוא הובא לסביבות שונות ברחבי העולם. הוא יכול לגדול לאורך של עד 1.5 מטר ולהגיע למשקל של מעל 40 ק"ג. אורך חייו עשוי להגיע עד ל-38 שנים. קרפיונים לא מבויתים החיים בטבע הם לרוב קטנים יותר.
בישראל הקרפיון ידוע בעיקר כרכיב עיקרי בגעפילטע פיש. קיבוץ ניר דוד היה הראשון שגידל קרפיונים, שיובאו מיוגוסלביה, בצורה מסחרית. בריכת דגים זו היא המקור לכל הקרפיונים שגדלים היום בישראל.
בעבר היה ידוע תת-המין קוי כזן מבוית של הקרפיון המצוי, אך כיום הוא הועבר למין קרפיון אמור (Cyprinus rubrofuscus).
ראו גם

בנסון (דג) - דגת קרפיון מפורסמת
דג זהב
אמור לבן
כסיף שפל-עין
הערות שוליים

↑  קרפיון מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  אריאנה מלמד, "איפה האוכל": אייל שני בין דגים ועדות, באתר ynet, 8 ביולי 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284886205171  GND: 4125141-6  LCCN: sh85020421  NKC: ph114868
רוש

ערך זה עוסק בסוג של צמח רב-שנתי ממשפחת הסוככיים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| רוש |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: סוככאים
משפחה:: סוככיים
סוג:: רוש
שם מדעי
 Conium ‏לינאוס, 1753
Conium maculatum
רוֹשׁ (שם מדעי: Conium) הוא סוג צמח רב-שנתי בעל פרחים רעיל  ממשפחת הסוככיים, שבו שני מינים: רוש עקוד (Conium maculatum), המצוי באירופה ובאגן הים התיכון, ו-Conium chaerophylloides, המצוי בדרום אפריקה.
עונת הפריחה שלו היא בחודשים אפריל עד יוני.
מקובל כי ברוש עקוד, המוכר באנגלית בשם "Mother Die", נעשה שימוש ביוון העתיקה בהוצאה להורג (למשל במקרה של סוקרטס) באמצעות שיקוי שהופק ממנו. הרעלה חזקה מדכאת את מערכת הנשימה וגורמת למוות.
הרוש נזכר בתנ"ך פעמים מספר, למשל בספר דברים: ”שֹׁרֶשׁ פֹּרֶה רֹאשׁ וְלַעֲנָה” (דברים כ"ט, יז). משמעות המילה רוש בעברית היא ארס או רעל.
קלאו קרנפי

| קלאו קרנף |
| --- | --- |
 נקבת קלאו קרנפי
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: קלאונאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קלאוניים
סוג:: קלאו גדול
מין:: קלאו קרנפי
שם מדעי
 Buceros rhinoceros ‏לינאוס, 1758

קלאו קרנפי (שם מדעי: Buceros rhinoceros) הוא מין של קלאו ממשפחת הקלאוניים. קלאו קרנפי הוא הציפור הלאומית של מלזיה, ועבור שבטים מסוימים מייצג את אל המלחמה.
מאפיינים

לקלאו קסדה אשר מזדקרת בצורת משולש מעל הראש בצבע כתום, והיא בולטת ביותר למרות שהיא מגיעה לגודלה המלא רק בגיל 5-6. הגוף שחור, ואזור הרגליים בצבע קרם. המקור לבן ובבסיס שלו יש כתם כתום. הקסדה כתומה. אורכו של הקלאו כ-91 עד 122 ס"מ ומשקלו כ-2-3 ק"ג. כמו אצל מינים אחרים של הקלאונאים לזכר יש קשתית אדומה ולנקבה קשתית לבנה. תוחלת חייו מגיעה ל-35 שנים.
מאפיינים > התנהגות

הנקבה כולאת את עצמה בתוך קנה באמצעות בוץ, והזכר מביא לה מזון. היא מטילה 1-2 ביצים ודוגרת על הביצים במשך 37-46 ימים. הקלאו הקרנפי אוכל פירות (בעיקר תאנים ופיקוסים) הפרטים ממין זה מייבשים את נוצותיהם בדומה לקורמורניים על ידי פריסתם לגודל מלא.
מאפיינים > מיון

ישנם שלושה תת-מינים: הראשון חי בסומטרה, תאילנד ומלזיה, השני באי ג'אווה והשלישי מוגבל לבורנאו.
לקריאה נוספת

דייוויד אטנבורו, חיי הציפורים, הוצאת מודן, 2003
אלסטר פותרגיל, עולם מופלא, כנרת, 2007
הערות שוליים

↑  קלאו קרנף באתר הרשימה האדומה של IUCN
קטה סנגלית

| קטה סנגלית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: קטאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קטיים
סוג:: קטה
מין:: קטה סנגלית
שם מדעי
 Pterocles senegallus ‏לינאוס, 1771

קָטָה סֶנֶגָלִית (שם מדעי: Pterocles senegallus) היא מין של עוף במשפחת הקטיים.
אורך הקטה כ-33 ס"מ. משקלה כ-130 גרם. לקטה ראש אפור עם כתם כתום גדול, ומקורה שחור. זנבה בצבע שחור והוא מאוד דק. הנקבה מנוקדת בנקודות לכל אורך הגוף (חוץ מהראש) וחלקו העליון של הראש מנוקד. צבע הזכר חלק (ללא נקודות) ובכנפיו ישנם פסים עבים.
מקום החיות המועדף על הקטה הוא במדבר. בארץ הוא נפוץ בצפון, במערב הנגב ובערבה.
מדינות נוספות בהם קטה זו נפוצה: אפגניסטן, אלג'יריה, צ'אד, ג'יבוטי, מצרים, אריתריאה, אתיופיה, הודו, איראן, עיראק, איטליה, ירדן, לוב, מאלי, מאוריטניה, מרוקו, ניז'ר, עומאן, פקיסטן, ערב הסעודית, סומליה, סודאן, סוריה, תוניסיה, טורקיה, איחוד האמירויות הערביות.
מזונה של הקטה מורכב מחרקים, זרעים ונבטים.
בעונת הקינון הנקבה מטילה ביצים בחודשים אפריל-מאי. בכל הטלה הנקבה מטילה 3 ביצים. קינה הוא בור קטן מתחת לקרקע. צבע הביצה חום-צהבהב עם נקודות חומות ואפורות. הנקבה והזכר דוגרים על הביצים בתורות. האפרוחים מסוגלים לעוף לאחר 3 שבועות.
קטה סנגלית בנגב, זכר בוגר
הערות שוליים

↑  קטה סנגלית באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית
רב-חנק אזמרגדי

| רב-חנק אזמרגדי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: חנקיים
תת־משפחה:: נחש בריח
סוג:: בואה עצים
מין:: רב-חנק אזמרגדי
שם מדעי
 Corallus caninus ‏לינאוס, 1758

רב-חנק אִזמרגדי (שם מדעי: Corallus caninus) הידוע גם בשמות בואה עצים ירוק, בואה עצים אזמרגדי, נחש ברקת, ובואה מתכדרר הוא מין נחש בריח לא-ארסי ממשפחת החנקיים שחי ביערות הגשם של דרום-אמריקה. נחשים אלה מגיעים לאורך של 1.8 מטר, והיחס בין גודל שיניהם לגודל גופם הוא הגדול ביותר מבין כל הנחשים הלא-ארסיים.
הרב-חנק האזמרגדי מאופיין בצבע הירוק הבוהק שלו, וגופו מכוסה כולו בקשקשים ירוקים עם כתמים לבנים בלתי אחידים, שמספקים לו הסוואה על רקע היער הירוק.
רב-חנקים מאופיינים בעיקר בצורת המנוחה המכודרת בתוך עצמם שלהם, ומכאן בא השם "בואה מתכדרר". הרב-חנק האזמרגדי מזכיר מאוד את המין פיתון עצים ירוק מדרום-מזרח אסיה גם במראה וגם בהתנהגות, למרות שהשניים שייכים לשתי משפחות שונות (האחרון שייך למשפחת הפיתוניים, מה שמהווה דוגמה לאבולוציה מתכנסת).
חנק זה מזכיר גם את מין הנחש רב חנק האמזונאס. שניהם שייכים לאותו סוג וקשה להבדיל ביניהם.
הערות שוליים

↑  רב-חנק אזמרגדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רב-חנק מצוי

| רב-חנק מצוי |
| --- | --- |
 רב-חנק מצוי
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: חנקיים
תת־משפחה:: נחש בריח
סוג:: רב חנק
מין:: רב-חנק מצוי
שם מדעי
 Boa Constrictor ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


רַב-חַנָּק מָצוּי הידוע גם בשם נחש בריח או נחש בריח מצוי (שם מדעי: Boa constrictor) הוא מין נחש חנק גדול ממשפחת החנקיים החי ביערות הגשם של אמריקה הדרומית.
נקבות רבי-החנק גדולות יותר מהזכרים, והן מגיעות לאורך של 2–3 מטר, בעוד הזכרים בדרך כלל מגיעים לאורכים של 1.5–2.3 מטר. הצבעים של רבי-החנק כוללים גוונים שונים של חום, אפור, צהוב, ואף לבן לעיתים רחוקות. קצה זנבם נוטה לצבע אדום.
רבי-חנק מעדיפים סביבות לחות עם הרבה צמחייה, כגון יערות גשם, ועל כן לעיתים קרובות ניתן למצוא אותם בתוך בריכות ושלוליות טבעיות או ליד גדות נהרות ואגמים. הנחש הוא שוכן עצים רוב זמנו והוא מטפס ביעילות באמצעות החוליות הלופתות שלו.
טרפו של הנחש הוא יונקים ועופות שונים בעלי דם חם. הוא תוקף ממארב בין הצמחים ולופת את הטרף בין החוליות שלו עד שהוא נחנק למוות (אנ'). לאחר מכן הוא בולע את הטרף בשלמותו. הנחש אינו ארסי.
נחשים אלה בעלי מזג נח ורגוע, ולעיתים קרובות הם גם מתרבים בשבי. עם זאת זהו נחש מסוכן בעל שיניים חדות הנתפסות בקורבנם ולעיתים אף נתקעות בתוך העור. הנחש יכול להיות קטלני.
תת-מינים

כמה תת-מינים של הנחש נחשבים כיום לתת-מינים לא קיימים. אחרים בעלי דמיון שטחי לתת-מינים דומים וקשה להבדיל ביניהם:
Boa Constrictor amarali
Boa Constrictor constrictor
Boa Constrictor longicauda
Boa Constrictor melanogaster
Boa Constrictor nebulosa
Boa Constrictor occidentalis
Boa Constrictor orophias
Boa Constrictor ortonii
Boa Constrictor sabogae
כיום רואים בתת-מין לשעבר - Boa Constrictor imperator, מין עצמאי - רב חנק מלכותי.
הערות שוליים

↑  רב-חנק מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282544505171  NKC: ph499478 
ערך זה הוא קצרמרבנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בואה על ענף