stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הכרוניקה האנגלו-סקסונית
הערות שוליים

↑  Howe, Nicholas (2004). "Rome: Capital of Anglo-Saxon England". Journal of Medieval and Early Modern Studies. 34 (1): 147–72.
↑  Hunter Blair, Peter (1960). An Introduction to Anglo-Saxon England (3rd ed.). Cambridge: Cambridge University Press. (2003 edition: ISBN 0-521-83085-0)
↑  Keynes, Simon; Michael Lapidge (2004). Alfred the Great: Asser's Life of King Alfred and other contemporary sources. New York: Penguin Classics. ISBN 0-14-044409-2.
↑  Abels, Richard (2005). Alfred the Great: War, Kingship and Culture in Anglo-Saxon England. Longman. p. 15. ISBN 0-582-04047-7.
1 2 3 4 5  Swanton, Michael (1996). The Anglo-Saxon Chronicle. New York: Routledge. ISBN 0-415-92129-5.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257603205171  BIBSYS: 90327080  BnF: cb12028167b (data)  GND: 4142467-0  LCCN: n50025348  NKC: unn2011670634  SUDOC: 028448510  VcBA: 492/3839  VIAF: 2091167807457818130006   WorldCat (עם VIAF): 2091167807457818130006
הדיוויזיה ה-41 (בריטניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1915–1919 (כ־4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   מייג'ור גנרל
הדיוויזיה ה-41 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הצבא הבריטי, שהוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה כחלק מהצבאות החדשים של לורד קיצ'נר. הדיוויזיה שירתה בחזית המערבית ומאוחר יותר בחזית האיטלקית.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה כחלק מהגל החמישי (K5) של דיוויזיות בצבא החדש; לא היה לה תואר אזורי, אלא היא הורכבה בעיקר מגויסים מדרום אנגליה. כמה מגדודיה הוקמו על ידי קהילות מקומיות ונקראו על שם הערים או התעשיות שלהם. לאחר אימונים ושירות ביתי, הדיוויזיה ה-41, בפיקודו של מייג'ור גנרל סידני לופורד, נפרסה מעבר לים כדי לתגבר את חיל המשלוח הבריטי (BEF) בחזית המערבית בשבוע הראשון של מאי 1916; הקרב הגדול הראשון שלה התרחש בספטמבר של אותה שנה, בקרב פלרס-קורסלט, חלק מהקרב הגדול יותר על הסום.
לאחר לחימה ב-1917 בקרב מסין ובקרב פשנדל (הידוע גם כקרב איפר השלישי) היא הועברה עם ארבע דיוויזיות נוספות לחזית האיטלקית. היא נשארה כאן במשך שלושה חודשים במהלך החורף של 1917–1918 לפני שחזרה לחזית המערבית, לשם הגיעה רגע לפני שהצבא הגרמני פתח במתקפת האביב שלו במרץ. היא השתתפה ב"מתקפת מאה הימים" של מדינות ההסכמה וסיימה את המלחמה בפלנדריה, משם עברה להצטרף לצבא הכיבוש בגרמניה, לאחר שביתת הנשק ב-11 בנובמבר 1918. הדיוויזיה ה-41 הייתה בפיקודו של מייג'ור-גנרל סידני לופורד לאורך כל קיומה  ופורקה במרץ 1919, כאשר כמה יחידות הועברו לדיוויזיה ה-47 (1/2 לונדון), ארמיית הריין הבריטית (BAOR).
הערות שוליים

↑  "23rd (2nd Football) Battalion, The Middlesex Regiment (Duke of Cambridge's Own)". אורכב מ-המקור ב-26 במרץ 2014. נבדק ב-4 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Williamson, Howard J.; Bate, Chris (2020). The award of the Military Medal for the campaign in Italy 1917-1918. privately published by Anne Williamson. ISBN 978-1-8739960-5-8. The book includes: – A detailed overview of the Italian Campaign and its battles. – Notes on the [five] Divisions engaged in Italy.
↑  'Douglas Haig: War Diaries & Letters 1914-1918', edited by G. Sheffield & J. Bourne (Pub. Weidenfeld & Nicolson, 2005), pp. 103–104.
↑  Baker, Chris. "41st Division". The Long, Long Trail. נבדק ב-24 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
אנשי מחלקה 5, פלוגה B, גדוד 15 (שירות), רגימנט המפשייר נחים לפני שהם נכנסים לתעלות. הדרך הדרומית, מאמץ ווד, צרפת, 17 ביולי 1916.
הדרבי של רמת גן

הדרבי של רמת-גן הוא כינוי למשחק בין שתי קבוצות הספורט הבכירות בעיר רמת-גן. בכדורגל, הדרבי נערך בין הפועל רמת-גן גבעתיים והכח עמידר רמת-גן, שנקראה בעבר הכח מכבי רמת-גן. בכדורסל נערך הדרבי בין הפועל רמת-גן גבעתיים לבין מכבי רמת-גן.
בכדורגל, משחקי הדרבי בין שתי הקבוצות נחשבו בעבר לחמים וסוערים, ובשנות השישים נחשב הדרבי הזה לאחד החשובים לצד הדרבי של תל אביב והדרבי של חיפה. באותה תקופה שתי הקבוצות שיחקו בליגה הלאומית הראשונה, אך מאז 1969 לא נערך הדרבי בליגת העל וכל המשחקים מאז נערכו בליגה השנייה בלבד.
בשנות ה-50 הייתה הפועל רמת גן הקבוצה המובילה מבין השתיים, ואילו הכח הייתה הקבוצה המובילה מאמצע שנות ה-60 ועד סוף שנות ה-70. מאז נודדות שתי הקבוצות בין שלוש הליגות העליונות, מאז עונת 2014/2015, לא נערכו משחקי דרבי בין הפועל להכח.
בכדורסל, משחקי הדרבי נערכו בעבר בשנות ה-70 וה-80 במסגרת הליגה הלאומית (אז הליגה הראשונה בכדורסל), והיה לאחד משחקי הדרבי החשובים במדינה. משחקי הדרבי בכדורסל נערכו החל מעונת 1973/1974, ברציפות עד עונת עונת 1986/1987, שבתום עונה זו ירדה הפועל רמת-גן גבעתיים לליגה השנייה, ומאז התפרקה הקבוצה בשנת 1988.
כיום, משחקי הדרבי בכדורסל בעיר מתקיימים בליגה הלאומית. לאחר הקמת הפועל רמת-גן גבעתיים מחדש על ידי אוהדיה, כשעלתה הקבוצה לראשונה לליגה הלאומית בעונת 2015/2016, נערך הדרבי הראשון בעיר מזה 28 שנה, בתאריך 10 בנובמבר 2015, בו ניצחה הפועל רמת-גן גבעתיים את מכבי 72:69. במצטבר, מאזני הניצחונות בדרבי הכדורסל בעיר הוא 31-9 להפועל.
הדרבי בכדורגל > היסטוריה

הדרבי הראשון בין שתי הקבוצות בליגה הבכירה נערך בעונת 1963-1964, הפועל רמת גן ניצחה בדרבי הזה ובדרבי השני שנערך באותה עונה בתוצאה זהה 1-2. שנה לאחר מכן, במחזור אחד שלפני האחרון, כמעט מנעה הפועל רמת גן מיריבתה זכייה באליפות, כאשר גברה עליה 0-1, אך הפסד של הפועל פתח תקווה במחזור הסיום וניצחון של הכח רמת גן במחזור הסיום, הביאו בכל זאת את האליפות להכח רמת גן. בשנת 1968 נערך אחד הדרבים הזכורים לרעה ביותר בתולדות העיר רמת גן: הפועל רמת גן ניצחה במשחק אלים וסוער 0-5, כאשר שחקני הכח רמת גן שיחקו באלימות, והקבוצה סיימה את המשחק בשמונה שחקנים. רק בשנת 1969 הצליחה הכח רמת גן לנצח לראשונה בדרבי. היא ניצחה בשני דרבים באותה עונה. באותה שנה נשרה הפועל רמת גן לליגה השנייה, ולאחריה לא נערכו במשך 10 שנים משחקי דרבי בעיר רמת גן.
משחקי הדרבי חודשו בסוף שנות השבעים לאחר שהכח רמת גן נשרה לליגה השנייה, אבל משחקי הדרבים האלו כבר איבדו מערכם בעיקר בגלל שהם שוחקו במסגרת ליגה שנייה. בסוף שנות השמונים נשרה הכח רמת גן לליגה א', הליגה השלישית, ולאחריה לא נערכו משחקי דרבי במשך 3 שנים.
הדרבי בכדורגל > בשנות ה-2000

בשנת 2004 שוב הופסקו משחקי הדרבי למשך שלוש שנים, הפעם בגלל שהפועל רמת גן נשרה לליגה הארצית. הדרבי האחרון בין שתי הקבוצות במסגרת הליגה נערך ב-8 במרץ 2008, ובו הכח רמת גן ניצחה במכתש 3–1. שלושה ימים לאחר מכן נפגשו השתיים בגביע המדינה והכח רמת גן ניצחה בפנדלים 5–3 ועלתה לרבע הגמר.
באוגוסט 2011 חודשו משחקי הדרבי לאחר 3 שנים של היעדרות, ולאחר שעונה אחת קודם לכן נשרה הפועל רמת גן מליגת העל. שתי הקבוצות נפגשו באוגוסט 2011 לדרבי בגביע הטוטו בו הביסו האדומים את הסגולים 3–0 גם במשחק השני בגביע הטוטו באותה עונה ניצחה האדומים 2–0
באותה עונה נפגשו שתי הקבוצות לשני משחקי דרבי במסגרת הליגה כאשר הכח עמידר רמת גן ניצחה במשחק הראשון 0-1 ובמשחק השני ניצחה הפועל רמת גן 2–0.
עונת 2014/15 הייתה העונה האחרונה בה נערכו משחקי דרבי בין שתי הקבוצות. באותה העונה, שתי הקבוצות נפגשו 3 פעמים (פעם אחת במסגרת גביע הטוטו ופעמיים במסגרת הליגה) ובכל שלושת המשחקים ניצחו האורדונים.
הדרבי בכדורסל > היסטוריה

לראשונה בעונת 1973/1974, התקיים הדרבי הראשון של העיר בתאריך 29 במרץ 1974. המשחק התקיים במגרש הפתוח בגבעתיים, שם אירחה הפועל את מכבי רמת גן לדרבי הראשון של העיר, שנגמר בתוצאה 78:62 למכבי רמת-גן. גם את הדרבי השני באותה עונה, ניצחה מכבי, בתוצאה 75:70. מאז, פעמיים לעונה, עד עונת 1986/1987, נערכו משחקי הדרבי במסגרת הליגה הלאומית בלבד (אז הליגה הראשונה). החל משנת 1974 ועד 1982, נערכו שני משחקי דרבי מדי עונה (סה"כ כ-16 משחקי דרבי רצופים), ובכולם ניצחה הפועל. בין היתר, בשנים אלו נרשם גם הניצחון הגדול ביותר בדרבי הרמת-גני, שהסתיים ב-106:54 להפועל רמת גן גבעתיים על מכבי רמת גן.
החל מעונת 1982/1983 החלה התדרדרות אצל הפועל רמת-גן גבעתיים, אך למרות מצבה הרע של הקבוצה, הצליחה הפועל רמת גן לנצח את מכבי רמת גן לא מעט, עד לפירוקה, בשנת 1988. בין עונת 1982/1983 עד לעונת 1986/1987 ניצחה מכבי רמת-גן את הפועל 3 פעמים, אל מול 6 ניצחונות של הפועל.
בעונת 1986/1987 נערכו שני משחקי הדרבי האחרונים ל"גלגולה" הקודם של הפועל רמת-גן גבעתיים. ב-10.11.1986 השיגה הפועל את ניצחונה האחרון בדרבי, כשאת הדרבי השני באותה עונה, והאחרון מזה 28 שנה, ניצחה מכבי רמת גן 91:88 בתאריך 19.01.1987.
מאזן הניצחונות בדרבי הרמת-גני, בליגה הסדירה ובמשחקי הפלייאוף, עד פירוקה של הפועל רמת-גן גבעתיים בשנת 1988, היה 28-6 לאורדונים.
הדרבי בכדורסל > בשנות ה-2000

כאמור, הפועל רמת-גן גבעתיים התפרקה לאחר שנשרה לליגה השלישית, בשנת 1988. לאחר מספר ניסיונות משנת 2009, ב-2011 הוקמה רשמית הפועל רמת-גן, וחזר המועדון לפעילות תחת מתכונת של קבוצת אוהדים. משחקי הדרבי של היום (החל מ-2015 ועד 2021), נערכים באולם זיסמן, בו מארחות שתי הקבוצות את משחקיהן.
מכבי רמת גן ירדה לאחר 5 עונות רצופות בליגת העל, והחל מעונת 2009/2010 ועד עונת 2016/2017 שיחקה מכבי בליגה הלאומית (הליגה השנייה). החל מעלייתה של הפועל לליגה הלאומית ב-2015, ועד לירידתה של מכבי ב-2017, התקיימו בעיר ארבעה משחקי דרבי.
ב-10.11.2015, בדיוק 29 שנה מאז ניצחונה האחרון של הפועל רמת גן בדרבי על טהרת העיר, התקיים במחזור החמישי של הליגה הלאומית הדרבי הרמת-גני. בדרבי הזה ניצחה הפועל את משחק הדרבי הראשון שלה כקבוצת אוהדים, בתוצאה 72:69 באולם זיסמן. את הדרבי השני באותה עונה, ניצחה מכבי רמת גן בתוצאה 72:67.
בעונת 2016/2017, נערכו עוד שני משחקי דרבי במסגרת הליגה, ובשניהם יצאה הפועל כשידה על העליונה (ניצחונות 77:75 ו-74:84). בתום עונה זו ירדה מכבי רמת גן לליגה הארצית, ולא נערכו משחקי דרבי ברמת-גן עד עונת 2020/2021.
אחרי הפוגה של 3 עונות, בעונת 2020/2021 חזר הדרבי לעיר, ששוחק ב-23.12.20 באולם זיסמן, בו ניצחה מכבי רמת-גן 84:80. גם את הדרבי השני בעונה זו ניצחה מכבי, 84:79. השליטה בשלוש העונות הייתה בידי מכבי רמת גן, שנצחה בכל משחקי הדרבי.
הערות שוליים

↑   עירוני רמת גן – הפועל רמת גן, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:49:24)
↑   השבוע לפני 4 שנים! ניצחון 77:75 בדרבי, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 4:57)
↑   תקציר: הפועל ר"ג/גבעתיים – מכבי עירוני ר"ג, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:43)
הבחירות לפרלמנט הצרפתי 2017

הבחירות לפרלמנט הצרפתי נערכו ב-11 ביוני וב-18 ביוני 2017 (עם תאריכים שונים לבוחרים שמעבר לים). בבחירות אלו נבחרו 577 חברי האספה הלאומית ה-15 של הרפובליקה החמישית. בחירות אלו נערכו כמספר שבועות לאחר הבחירות לנשיאות שבהן ניצח עמנואל מקרון ממפלגת הרפובליקה בתנועה!. הקואליציה שהוביל מקרון זכתה ברוב ניכר של כ-350 מתוך 577 המושבים (מתוכם 308 מושבים למפלגת השלטון עצמה). לעומת זאת, המפלגה הסוציאליסטית והרפובליקנים הפסידו מרבית ממושביהן. שני הסבבים של הבחירות התאפיינו באחוזי ההצבעה הנמוכים בתולדות הרפובליקה.
בסך הכל, כ-206 חברי פרלמנט הפסידו את מקומם, ואילו 424 (75%) מחברי הפרלמנט הנבחרים היו חדשים בתפקידם. בנוסף על כך, נבחר מספר שיא של נשים. הגיל הממוצע של חברי פרלמנט ירד מ-54 ל-48. לודוביק פאז'וט ממפלגת האיחוד הלאומי הפך לחבר הפרלמנט הצעיר ביותר, כשנבחר בגיל 23 בלבד. אדואר פיליפ, שמונה לראש הממשלה על ידי מקרון לאחר ניצחונו בבחירות לנשיאות מונה מחדש לאחר הבחירות לפרלמנט. הוא הציג את ממשלתו השנייה ב-21 ביוני. הפרלמנט הנבחר החל לכהן ב-27 ביוני.
רקע

לפני 2002 לא תמיד נערכו הבחירות לנשיאות ולמחוקקים באותה השנה. מאז, הבחירות לפרלמנט מתקיימות כחודש לאחר הסיבוב השני של הבחירות לנשיאות, שהתקיימו ב-7 במאי. בסיבוב הראשון של הבחירות לנשיאות, ב-23 באפריל, עמנואל מקרון מ-הרפובליקה בתנועה! ומארין לה פן מהחזית הלאומית עלו לסבב השני לאחר שהובילו בסבב הראשון. בסבב זה התמודדו גם פרנסואה פיון מהרפובליקנים (LR) וז'אן לוק מלנשון ממפלגת צרפת בלתי-כנועה (FI). בסיבוב הראשון הוביל מקרון ב-240 אזורי בחירה, מול 216 ללה פן, 67 למלנשון ו-54 לפיון. בסופו של דבר, מקרון ניצח בסיבוב השני ב-7 במאי מול לה פן, והשיג 66.1% מהקולות.
הרישום למועמדים הסתיים ב-23 במאי. משרד הפנים פרסם רשימה סופית הכוללת בסך הכל 7,882 מועמדים, עם ממוצע של כ-14 מועמדים בכל אזור בחירה. בחירות אלו היו הראשונות שנערכו לאחר הביטול החוקי של המנדט הכפול ב-2014. בבחירות הקודמות חברי האספיה הלאומית יכלו לכהן גם בתפקידים בשלטון המקומי, ואף כראשי ערים.
מערכת הבחירות

577 חברי האספה הלאומית נבחרים באמצעות הצבעה שני סבבים במחוזות חד-נציגיים. על מנת להיבחר בסיבוב הראשון, נדרש מועמד להשיג רוב מוחלט של הקולות שהתקבלו, וכן לקבל קולות השווים לפחות ל-25% מבעלי זכות הבחירה במחוז הבחירה. במידה והתנאים לא מתקיימים, מתקיים סבב הצבעה שני. בסבב זה רשאים להשתתף רק מועמדים שקיבלו 12.5% מקולות בעלי זכות הבחירה בסבב הראשון. אם רק מועמד אחד עומד ברף זה, שני המועמדים בעלי מספר הקולות הגבוה ביותר מהסבב הראשון רשאים להמשיך לסבב השני.
בבחירות אלו נבחרו ארבעה נציגים בסיבוב הראשון. מתוך 577 אזורי הבחירה, 539 נמצאים בצרפת המטרופוליטנית, 27 נמצאים במחוזות שמעבר לים ו-11 מיועדים לאזרחים צרפתים המתגוררים מחוץ למדינה.
ההצבעה בסיבוב הראשון התקיימה בשבת 3 ביוני בפולינזיה הצרפתית ובנציגויות דיפלומטיות צרפתיות באמריקה. ביום שלאחר מכן התקיימה ההצבעה בנציגויות הדיפלומטיות מחוץ לאמריקות. ההצבעה בצרפת שמעבר לים ביבשת אמריקה (כלומר גיאנה הצרפתית, גוואדלופ, מרטיניק, סנט ברתלמי, סן מרטין וסן-פייר ומיקלון) התקיימו בשבת ה-10 ביוני. ההצבעה בצרפת המטרופוליטנית (כמו גם במיוט, קלדוניה החדשה, ראוניון ווואליס ופוטונה) התקיימה בראשון ה-11 ביוני.
הסבב השני התקיים בימים שבת-ראשון 17-18 ביוני.
המתמודדים > "הרפובליקה בתנועה!"

הרפובליקה בתנועה!, התנועה שייסד הנשיא הנבחר עמנואל מקרון תכננה להריץ מועמדים בכל 577 אזורי הבחירה. לקראת הבחירות, התנועה קיבלה כמעט 15,000 פניות של מתמודדים פוטנציאלים.
הרשימה הראשונית של 428 המועמדים נחשפה ב-11 במאי, עם שוויון מגדרי מדויק (214 גברים ו-214 נשים). מתוך הרשימה, 94% מהמועמדים לא כיהננו בפרלמנט בעבר; 93% עבדו במשרה כלשהי, 2% מובטלים, 4% גמלאים, 1% סטודנטים; 52% מהחברה האזרחית. הגיל הממוצע של המועמדים היה 46 (הצעיר ביותר בן 24 והמבוגר ביותר בן 62).
המתמודדים > הרפובליקנים

ב-2 במאי מונה פרנסואה בארון על ידי הלשכה הפוליטית של הרפובליקנים (LR) לעמוד בראש הקמפיין לבחירות. בארון היה פסימי באופן יחסי, וטען כי 150 מושבים יהיוו הצלחה. 100-150 יהיו תוצאות סבירות, ואילו מתחת ל-100 מושבים יהיו כישלון." בסופו של דבר, הקמפיין הושק ב-20 במאי.
המתמודדים > החזית הלאומית (FN)

החזית הלאומית (FN), בראשות מרין לה פן, סיימה את ההכנות המוקדמות שלה לבחירות הפרלמנטריות עוד בדצמבר 2016. הגיל הממוצע של המועמדים הוא 47 שנים, עם שוויון כמעט מוחלט בין המינים. כמעט 80% מהמועמדים כבר כיהנו בתפקידים בממשל המקומי, לעומת שיעור של בקושי 10% ב-2012. בתחילה, המפלגה תכננה לשתף פעולה עם מפלגת "עמדי צרפת" בכ-50 אזורי בחירה לאחר התמיכה בלה-פן בסבב השני של הבחירות לנשיאות. ב-14 במאי הודיעה ה-FN על השעיית ההסכם, מתוך כוונה להשקיע במועמדים בכל 577 אזורי הבחירה.
המתמודדים > צרפת בלתי-כנועה

מפלגת השמאל צרפת בלתי-כנועה, שהוקמה על ידי ז'אן-לוק מלנשון, התכוונה להריץ מועמדים בכל 577 אזורי הבחירה. בסופו של דבר, פורסמה באמצע פברואר רשימת מועמדים של כ-410 איש. ברשימה זו היה שוויון מגדרי, כ-60% מהמועמדים הגיעו מהחברה האזרחית, והגיל הממוצע עמד על 43 שנים בלבד, כשהצעיר ביותר היה בן 19.
תוצאות

| מפלגה | סבב ראשון> קולות | סבב ראשון> % | סבב שני> קולות | סבב שני> % | סך הכל> מושבים | סך הכל> +\- |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הרפובליקה בתנועה! והתנועה הדמוקרטית | 7,323,496 | 28.21 | 8,926,901 | 43.06% | 350 | 350+ |
| הרפובליקנים | 4,885,997 | 21.6% | 4,898,061 | 27% | 136 | 93- |
| המפלגה הסוציאליסטית | 2,154,269 | 9.5% | 1,361,190 | 7.5% | 45 | 286- |
| צרפת בלתי-כנועה | 2,497,622 | 11% | 883,573 | 4.9% | 17 | 17+ |
| המפלגה הקומוניסטית של צרפת | 615,487 | 2.7% | 217,833 | 1.2% | 10 | 3+ |
| האיחוד הלאומי | 2,990,454 | 13.2% | 1,590,869 | 8.8% | 8 | 6+ |
| אקולוגיה אירופית-הירוקים | 973,527 | 4.3% | 23,197 | 0.13% | 1 | 17- |
| עמדי צרפת | 265,420 | 1.17% | 17,344 | 0.1% | 1 |  |
| אחרים ועצמאיים | 947,892 | 4.18% | 257,098 | 1.4% | 9 |  |
| בסך הכל | 22,654,164 | 100% | 18,176,066 | 100% | 577 |  |
ראו גם

הבחירות לנשיאות צרפת 2017
הערות שוליים

↑  "Résultats des législatives 2017 : revivez la soirée électorale". Le Monde. 18 ביוני 2017. נבדק ב-20 ביוני 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Curtis, John; Dempsey, Noel (2021-01-17). "The 2017 French parliamentary elections" (באנגלית בריטית). {{cite journal}}: Cite journal requires |journal= (עזרה)
↑  Burrows-Taylor, Evie (19 ביוני 2017). "A look inside France's new, younger and less male dominated parliament". The Local. ארכיון מ-19 ביוני 2017. נבדק ב-2021-01-20. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Annonce par M. Laurent Fabius, Président du Conseil constitutionnel, des résultats officiels du premier tour de l'élection présidentielle". Conseil constitutionnel. 26 באפריל 2017. אורכב מ-המקור ב-1 במאי 2017. נבדק ב-4 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "DIRECT. Présidentielle : Marine Le Pen lance un appel aux électeurs de Jean-Luc Mélenchon pour "faire barrage" à Emmanuel Macron". franceinfo. 28 באפריל 2017. נבדק ב-28 באפריל 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Annonce des résultats officiels du second tour de l'élection présidentielle et proclamation de l'élection du Président de la République". Conseil constitutionnel. 10 במאי 2017. אורכב מ-המקור ב-15 ביוני 2017. נבדק ב-25 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Maxime Vaudano; Samuel Laurent; Mathilde Damgé; Anne-Aël Durand (24 במאי 2017). "Qui sont les 7 882 candidats aux législatives 2017 ?". Le Monde. נבדק ב-25 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Baptiste Bouthier (31 במרץ 2017). "Cumul des mandats : c'est la fin du député-maire". Libération. נבדק ב-19 ביוני 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Eléa Pommiers (26 באפריל 2017). "Comment se déroulent les élections législatives". Le Monde. נבדק ב-4 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Décret no 2017-616" (PDF). Assemblée nationale. 24 באפריל 2017. נבדק ב-8 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Circulaire no JUSC1709622C" (PDF). Ministère de la Justice. 24 במרץ 2017. נבדק ב-8 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Parité, âge, société civile: le portrait robot des 428 députés du parti de Macron". L'Express. 11 במאי 2017. נבדק ב-11 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Législatives: En marche! dévoile ses 428 premiers candidats, dont 52% issus de la société civile". Le Figaro. 11 במאי 2017. נבדק ב-11 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Félix Roudaut (8 במאי 2017). "Législatives 2017 : Baroin pessimiste sur les chances de victoire des Républicains ?". RTL. נבדק ב-13 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Maxence Lambrecq (9 בדצמבר 2016). "Candidats diplômés, aguerris, formés : le FN joue la crédibilité aux législatives". Europe 1. נבדק ב-9 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Arthur Berdah (2 במאי 2017). "Législatives : Le Pen et Dupont-Aignan entretiennent le flou sur leur accord". Le Figaro. נבדק ב-13 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Les pro et anti-Mélenchon s'affrontent au sein du Parti communiste". LCP. Agence France-Presse. 23 בנובמבר 2016. נבדק ב-8 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
עמנואל מקרון ב-2017
פרנסואה בארון ב-2012
ז'אן-לוק מלנשון ב-2017
הדיוויזיה ה-42 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1917  1943 1947 – 1919  1946 פעילה (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה   מלחמת וייטנאם   הפלישה האמריקאית לפנמה
הדיוויזיה ה-42 (באנגלית: 42nd Infantry Division) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, והיא פעילה עד היום. מפקדת הדיוויזיה היא יחידה של המשמר הלאומי של צבא ניו יורק. הדיוויזיה כוללת כיום יחידות של המשמר הלאומי של הצבא מארבע עשרה מדינות שונות, כולל קונטיקט, מיין, מרילנד, מסצ'וסטס, ניו המפשייר, ניו ג'רזי, ניו יורק, רוד איילנד וורמונט. נכון לשנת 2007, 67 אחוז מחיילי הדיוויזיה מקורם בניו יורק ובניו ג'רזי.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

כאשר ארצות הברית הכריזה מלחמה על גרמניה ב-1917, היא הפכה את יחידות המשמר הלאומי לדיוויזיות כדי לבנות במהירות צבא. בנוסף, דאגלס מקארתור, אז מייג'ור, הציע לוויליאם א. מאן, ראש לשכת המיליציה, להקים דיוויזיה נוספת מיחידות של כמה מדינות שלא הוקצו לדיוויזיות. שר המלחמה ניוטון ד' בייקר אישר את ההצעה, ונזכר בדאגלס מקארתור שאמר שארגון כזה "יימתח על כל המדינה כמו קשת בענן". ב-1 באוגוסט 1917, מחלקת המלחמה הנחתה את הקמתה של דיוויזיה מורכבת של המשמר הלאומי, תוך שימוש ביחידות מ-26 מדינות וממחוז קולומביה. כתוצאה מכך זכתה הדיוויזיה ה-42 לכינוי "דיוויזיית הקשת". השם דבק, ומקארתור הועלה לדרגת קולונל כראש מטה הדיוויזיה. הדיוויזיה הורכבה מהבריגדה ה-83 שהורכבה מהרגימנטים ה-165 וה-166, ומהבריגדה ה-84 שהורכבה מהרגימנטים ה-167 וה-168.
בנובמבר 1917 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, ובפברואר 1918 החלה הדיוויזיה לתפוס קו בחזית במסגרת הארמייה השביעית הצרפתית לצורך אימון. ביוני 1918 הועברה הדיוויזיה לגזרת הארמייה הרביעית הצרפתית לצד הדיוויזיות ה-77 וה-61, ובהמשך לחמה הדיוויזיה בקרב השני על המארן, הקרב השלישי על האן, קרב סן-מייל ומתקפת מז-ארגון. במהלך הלחימה, איבדה הדיוויזיה 2,058 הרוגים ו-12,625 פצועים. לאחר המלחמה פורקה הדיוויזיה, ויחידותיה הוקמו ליחידות אחרות.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

ב-14 ביולי 1943 הופעלה הדיוויזיה מחדש, והועמדה תחת פיקודו של הארי קולינס. הדיוויזיה הורכבה מהרגימנטים ה-222, ה-232 וה-242. בדצמבר 1944 הגיעה הדיוויזיה לצרפת והוכפפה לארמייה השביעית. הדיוויזיה לחמה במבצע נורדווינד, ובהמשך השתתפה בפלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה עד סוף המלחמה, אותה סיימה באוסטריה. במהלך הלחימה איבדה הדיוויזיה 553 הרוגים ו-2,212 פצועים.
היסטוריה > לאחר המלחמה

בשנת 1946 פורקה הדיוויזיה, אולם ב-15 ביולי 1947 היא הוקמה מחדש כיחידה של המשמר הלאומי. באפריל 1963 אורגנה הדיוויזיה ה-42 מחדש תחת מבנה דיוויזיית הצבא של מטרת הארגון מחדש. מ-1967 עד 1969, הדיוויזיה הייתה לזמן קצר חלק מכוח המילואים הנבחר, שנועד לתגבר את הצבא הפעיל בווייטנאם. בארגון מחדש של 1968, הדיוויזיה חולקה בין המשמר הלאומי של צבא ניו יורק למשמר הלאומי של צבא פנסילבניה. בשנים 1973–1974 הוסבה החטיבה חזרה לארגון שכולו ניו יורקי. בהמשך קיבלה הדיוויזיה יחידות מהדיוויזיה ה-26 ומדיוויזיית השריון ה-50.
במהלך מבצע חופש לעיראק בשנת 2004 נפרסו כוחות הדיוויזיה בצפון-מרכז עיראק, ובמהלך השנים לאחר מכן נשלחה הדיוויזיה לכמה סבבי שירות בעיראק ובאפגניסטן.
המדתא

המדתא הוא אביו של המן האגגי וצאצא של אגג מלך עמלק.
הוא מוזכר בפעם הראשונה בתנ"ך במגילת אסתר, פרק ג', פסוק א': ”אחר הדברים האלה, גדל המלך אחשורוש את המן בן המדתא האגגי--וינשאהו; וישם את כסאו, מעל, כל השרים אשר אתו”
בתלמוד הבבלי נאמר ששם אשתו היה אמתלאי בת עורבתי. ”ואמר רב חנן בר רבא אמר רב אמיה דאברהם אמתלאי בת כרנבו אמיה דהמן אמתלאי בת עורבתי וסימניך טמא טמא טהור טהור אמיה דדוד נצבת בת עדאל שמה אמיה דשמשון צללפונית” (בבא בתרא, צ"א, ע"א)
יש כמה הצעות לפירוש שמו. יש הסוברים שהמדתא הוא "הומדת" שהיה אחד הקצינים הפרסיים ו"דתא" היא תוספת שניתנה לו, שפירושה בפרסית "נתינה". כמו כן, יש הסוברים שפירוש שמו הוא "מקריב האומא". בנוסף לכך, יש הסוברים שפירוש שמו הוא "מתנת [האל העילמי] הומבן".
אדם בשם דומה ("המדיתא") מוזכר בכתובת פיניקית-נומידית מאוחרת מתוניסיה.
ראו גם

המן האגגי
אגג
הערות שוליים

↑  מגילת אסתר, פרק ג', פסוק א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף צ"א, עמוד א'
↑  ראו אנציקלופדיה מקראית, כרך ב עמ' 849
↑  KAI 153
| פורים |
| --- | --- | --- |
| מצוות החג | מקרא מגילה • מתנות לאביונים • משלוח מנות • סעודת פורים ושתיית יין בפורים • פרסום הנס |  |
| מנהגים | משנכנס אדר מרבין בשמחה • זכר למחצית השקל • אוזן המן • התחפשות  • רעשן • בובת המן |  |
| מגילת אסתר | אישים במגילה: אחשוורוש • ושתי • המן • עשרת בני המן • זרש • בגתן ותרש • מרדכי היהודי • אסתר • חרבונה • אבגתא • התך • הגי תוספות למגילת אסתר • חלום מרדכי • תרגומי מגילת אסתר לארמית • היעדרותו של אלוהים ממגילת אסתר • מדרש אבא גוריון |  |
| תפילות ופיוטים | למנצח על אילת השחר • על הנסים • אשר הניא • ויאהב אומן ("קרובץ לפורים") • מי כמוך ואין כמוך • קוראי מגילה |  |
| שירים | ליהודים הייתה אורה ושמחה וששון ויקר • חג פורים (שיר) • אני פורים • ליצן קטן נחמד • תן כתף • ככלות ייני • רשימת שירים ופיוטים לפורים • פיוטים ושירים נוספים |  |
| שמחת פורים | פורים שפיל • רב פורים • עדלאידע • ליל שיכורים • פרודיות לפורים |  |
| מאכלים | אוזן המן • פזואלוס • פלודן • קרפלך • מקרוט • ספרא (מאפה) |  |
| שונות | עיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון • בן עיר שהלך לכרך ובן כרך שהלך לעיר • פורים משולש • פורים קטן • תענית אסתר • פרשת זכור • מצוות זכירת מעשה עמלק • מחיית זכר עמלק • מסכת מגילה • סעודת אסתר • פורים שני • קבר אסתר ומרדכי |  |
חגי ישראל ומועדיו
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
החיים כל כך טובים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ג'רום ביקסבי 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  סיפור קצר 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1953 
 
החיים כל כך טובים (באנגלית: It's a Good Life) הוא סיפור מדע בדיוני ואימה קצר, מאת הסופר האמריקאי ג'רום ביקסבי. הסיפור נבחר על ידי אגודת המדע הבדיוני באמריקה להופעה באנתולוגיה "מבחר הסיפורת הבדיונית" ("The Science Fiction Hall of Fame") כאחד מעשרים סיפורי המדע הבדיוני הטובים ביותר. האנתולוגיה תורגמה לעברית על ידי עמנואל לוטם. הסיפור פורסם לראשונה בשנת 1953, בכרך השני של אסופת המדע הבדיוני Star Science Fiction Stories. בשנת 1961 עובד הסיפור לפרק של הסדרה אזור הדמדומים. הסיפור היה מועמד לפרס הוגו.