stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביטחון מידע
מניעת מידע > הצפנת רשתות תקשורת

ארגון השומר על סודיותו היה מעדיף תמיד לחסום כל רשת תקשורת שיש לו מגישה לאינטרנט. למרות זאת, לפעמים הדבר לא אפשרי – לעיתים העובדים צריכים גישה לדוא"ל ולאינטרנט, ופעמים אחרות נדרשת היכולת לעבוד מרחוק. במקרים כאלה דואגים בארגונים המודעים יותר לחשיבות ביטחון המידע כי אלה יהיו מוצפנים. דואר אלקטרוני ניתן להצפנה על ידי תוכנות שונות, והתקשרות מהבית נעשית על ידי Virtual Private Network – VPN, המגינה בהצפנה כפולה על המידע העובר בין רשת הארגון למחשב העובד בבית.
מניעת מידע > מניעת גישה

בארגונים רבים נחסמת הגישה החוצה לדברים העשויים לסכן את אבטחת המידע בארגון. לרוב נחסמים שרתי דואר חיצוניים, אתרי ותכנות הורדות, ויישומוני Java כי אלה עשויים לשתול במחשבי הרשת תוכנות עוינות, וגישה לצ'אטים למיניהם כדי למנוע זליגה בשוגג של מידע תוך שיחה בזמן העבודה על המחשב. על עובדי מערכת הביטחון הישראלית נאסרת גם הנסיעה למדינות ערב.
מניעת מידע > סיווג כח אדם

במסגרות ביטחוניות ורגישות רבות, ישנה דרישה לביצוע תחקיר ביטחוני, שמטרתו להכיר את המועמד לשירות ואת סביבתו, וכך לאתר או למנוע אינטרסים וגורמים עוינים שרוצים להיכנס למערכת, וכן לאתר אנשים שמהם עלול לזלוג מידע בקלות, למשל עקב עבר פלילי.
מועמד שמקבל את הסיווג הביטחוני יכול לעסוק ולהיחשף למידע מסווג הנחוץ לו, מאחר שקיבל את האישור לכך לאור התחקיר הביטחוני שביצע. מועמד שלא יקבל את הסיווג הביטחוני הנדרש, לא יאושר לעסוק בתפקיד הרגיש.
מניעת מידע > אבטחת מבצעים, אמצעים ומתקנים

קביעת סיווגם של מבצעים, אמצעים ומתקנים בהתאם למידת התועלת שהיריב יכול להפיק מחשיפתם. נקיטת אמצעי מגן לדליפה של מטרות, כוחות ומועדים של המבצעים, לפני ביצועם, על ידי קביעת סיווג ביטחון לפקודת המבצע, הוספה של נספח ביטחון לפקודה והקפדה על שמירתו הקפדנית.
הזנה במידע מוטעה

הפצה מכוונת של מידע שקרי ומטעה על ידי צד אחד שנועדה ליצור תמונת מציאות מעוותת אצל היריב. המידע השקרי נראה אמיתי והוא מופץ באותם ערוצים בהם היריב מצפה לקבל מידע אמיתי. מכיוון שאין צד אחד יכול לחסום לגמרי מידע מהצד השני הוא שותל מידע שקרי ובכך מונע מהיריב לפעול בדרך הנכונה.
הערכת תפיסת המצב של היריב

ניהול המידע שהשיג היריב עלינו מאפשר לשער מה חושב היריב על כוחותינו.
הערכה תפיסת המצב של היריב מאפשרת לצפות את צעדיו הבאים.
ראו גם

מודיעין צבאי
ריגול
השמדת נתונים
הצפנה
מחלקת ביטחון מידע
הצנזורה הצבאית
הממונה על הביטחון במערכת הביטחון
ססיל מאדיגן

| --- | --- |

 לידה:  15 באוקטובר 1889 רנמרק, אוסטרליה 
 פטירה:  14 בינואר 1947 (בגיל 57) אדלייד, אוסטרליה 
 מקום לימודים:  מודלין קולג'  אוניברסיטת אדלייד  מכללת הנסיך אלפרד 
 מוסדות:  אוניברסיטת אדלייד 
 פרסים והוקרה:  מלגת רודס (1911) 
 צאצאים:  Rosemary Madigan 
 
ססיל תומאס מאדיגן (באנגלית: Cecil Thomas Madigan;‏ 15 באוקטובר 1889 - 14 בינואר 1947) היה מגלה ארצות וגאולוג אוסטרלי, שנולד ברנמארק, דרום אוסטרליה.
ביוגרפיה

אחרי לימודים בקולג' הנסיך אלפרד באדלייד ובאוניברסיטת אדלייד, זכה מאדיגן ב-1911 במלגת רודז ללימודי גאולוגיה במודלין קולג', אוקספורד. באותה שנה הזמין אותו דאגלס מוסון להצטרף כגאולוג אל המשלחת האוסטרלו-אסייתית לאנטארקטיקה. בדצמבר 1911 הפליגו אנשי המשלחת מהובארט על סיפון ה"אורורה". בינואר 1912 הגיעו למפרץ קומונוולת' בארץ אדלי, אנטארקטיקה, שם הקימו קבוצת מבנים, שנודעו בהמשך כ"צריפי מוסון". משם יצא מאדיגן בראש כמה משלחות אל אזורים לא-ממופים של ארץ אדלי וארץ המלך ג'ורג' החמישי. המשלחות האלה אספו מידע חיוני על קיומו של פחם באנטארקטיקה. בשובם לאוסטרליה, עוטר מאדיגן במדליית הקוטב המלכותית.
במלחמת העולם הראשונה שירת מאדיגן בצרפת, בחיל ההנדסה המלכותי. הוא לחם בקרב לוז, שם נפצע, ובקרב על הסום. במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20, השתתף מאדיגן במספר רב של סקרי אוויר ב"אזורים נטולי הנתיב" של מרכז אוסטרליה, ובמהלכם כינה את מדבר סימפסון על שם נשיא הסניף הדרום-אוסטרלי של החברה הגאוגרפית של אוסטרלו-אסיה - אלפרד אלן סימפסון. ב-1939 עמד בראש המשלחת הגדולה הראשונה שחצתה את מדבר סימפסון. אף כי לא היה הראשון שחצה את המדבר, הוא התפרסם כאחרון החוקרים ה"קלאסיים" של מרכז אוסטרליה. במשך שנים רבות עבד מאדיגן כמרצה לגאולוגיה באוניברסיטת אדלייד.
פרסומים

1944 - 'Central Australia. Oxford University' Press: Melbourne.
1946 - Crossing the Dead Heart. Georgian House: Melbourne. ISBN 1-876622-16-4
הערות שוליים

↑  ל. ו. פארקין, Madigan, Cecil Thomas (1889 - 1947),  Australian Dictionary of Biography, Volume 10, Melbourne University Press, 1986, pp 374-376. Retrieved 2008-10-10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: madigan-cecil-thomas-7455  BIBSYS: 2042183  CWGC: 2250001  ISNI: 0000 0000 8456 9042  LCCN: nb2010020340  NLA: 36033878  NTA: 191314420  RERO: 02-A012647920  SNAC: w61c5gvt  SUDOC: 248730533  Trove: 607285  VIAF: 94195901   WorldCat (עם VIAF): 94195901
ITA

איי.טי.איי. איירווייז ס.פ.א. (באיטלקית: Italia Trasporto Aereo S.p.A., או בקיצור ITA) היא חברת תעופה איטלקית הופועלת תחת המותג ITA Airways. החברה נמצאת בבעלות ממשלת איטליה באמצעות משרד הכלכלה והאוצר.
החברה, שנוסדה בנובמבר 2020 והחלה לפעול באוקטובר 2021, ניכסה אליה רבים מהנכסים של חברת הדגל האיטלקית לשעבר אליטליה, שפורקה זמן קצר קודם לכן. אליטליה הפעילה צי של מטוסי איירבוס A319, איירבוס A320, איירבוס A330-200 ליותר מ-41 יעדים מקומיים, אירופיים ובין יבשתיים.
בפברואר 2022 החלה ממשלת איטליה בתהליך הפרטה של החברה ומספר חברות קיימו מגעים לרכישת חלק גדול באחזקות החברה, ביניהם חברות התעופה לופטהנזה, דלתא איירליינס אייר פראנס-KLM וכן ענקית הספנות MSC.
חברת התעופה חברה מלאה בברית סקאיי טים ויש לה נכון ליוני 2022 שותפות קוד עם 18 חברות תעופה.
היסטוריה > רקע

אליטליה הייתה חברת התעופה של איטליה מאז שנת 1946. החברה הייתה בבעלות ממשלת איטליה עד שנת 2009, אז הפכה לחברה פרטית לאחר ארגון מחדש והתמזגה עם חברת תעופה איטלקית פושטת רגל בשם אייר ואן. אליטליה התארגנה מחדש ב-2015 לאחר שקיבלה השקעה מאיתיחאד איירווייז האמריתית, כאשר קבוצת אייר פראנס-KLM מחזיקה במיעוט מניות החברה. לאחר ניסיונות כושלים להבריא את חברת התעופה, סיימה איתיחאד איירווייז בשנת 2017 את תמיכתה באליטליה וימים ספורים לאחר מכן נכנסה החברה להליך כינוס נכסים. ב-17 במאי 2017, לאחר שהממשלה שללה את הלאמת חברת התעופה, היא הועמדה רשמית למכירה פומבית.
לאחר משא ומתן כושל עם דלתא איירליינס, איזיג'ט, חברת הרכבות האיטלקית Ferrovie dello Stato Italiane וצ'יינה איסטרן איירליינס, ממשלת איטליה לקחה את הבעלות על חברת התעופה במרץ 2020. ההשתלטות הממשלתית נבעה בחלקה התפיסה שהחברה לא תשרוד את משבר התעופה עקב מגפת הקורונה ללא סיוע. ב-10 באוקטובר 2020 ממשלת איטליה חתמה על צו המאפשר לחברת התעופה להתארגן מחדש כ-Italia Trasporto Aereo Spa.
היסטוריה > שנות ה-2020

ב-28 באוקטובר 2020 דווח כי ITA צפויה לרכוש מספר נכסים מחברת אליטליה, כולל המותג וקודי הטיסה שלה ושל Alitalia CityLiner, קוד יאט"א (055), תוכנית הנוסע המתמיד MilleMiglia, ו"סלוטים" בנמל התעופה לונדון הית'רו (68 סלוטים שבועיים בקיץ ו-65 בחורף). עלות העסקה הייתה צפויה להיות 220 מיליון אירו.
עם זאת, ב-8 בינואר 2021, הנציבות האירופית קראה לאיטליה לפתוח ב"מכרז פתוח, שקוף, לא מפלה וללא תנאי" כדי להשיל את נכסי אליטליה. המכתב מורכב מ-62 בקשות הבהרה, הדוחות את הרעיון שהמוביל הוותיק יוכל למכור את נכסיו לחברה האיטלקית החדשה במשא ומתן פרטי. במכתב נכתב כי ל-ITA אסור לשמור על המותג אליטליה, שכן המותג מסמל להמשכיות. הנציבות האירופית הציעה למכור בנפרד את עסקי התעופה, הטיפול הקרקעי והתחזוקה המשולבים לצד שלישי. במכתב הוצע גם למכור את הסלוטים, ולא ניתן היה להעביר את תוכנית MilleMiglia בשלמותה לישות הארגונית החדשה.
ב-26 באוגוסט 2021 ITA פתחה את האתר למכירת כרטיסים.
ב-27 באוגוסט 2021 ITA הגישה בקשה לפטור ואישור של חברת תעופה זרה במחלקת התחבורה של ארצות הברית. המסמך ציין את כוונות החברה לטוס לניו יורק, בוסטון ומיאמי ב-2021, לוס אנג'לס ווושינגטון די. סי. ב-2022, ושיקגו וסן פרנסיסקו ב-2023. באותו מסמך נכתב כי לפני תחילת טיסותיה, המתוכננות ל-15 באוקטובר 2021, ITA תרכוש נכסים מסוימים מאליטליה, וכן כי תשתתף גם במכרז פומבי לרכישת המותג אליטליה.
ב-30 בספטמבר 2021, ITA הודיעה כי תפעל עם איירבוס כ"שותפה אסטרטגית", והצהירה על כוונותיה לפיתוח צי המטוסים של החברה. חברת התעופה גם הודיעה על מזכר הבנות עם איירבוס לרכישת 10 מטוסי איירבוס A330neo, 7 איירבוס A220 ו-11 מטוסי איירבוס A320neo, בסך הכל 28 מטוסים חדשים; יחד עם הסכם עם Air Lease Corporation לחכירת 31 מטוסי איירבוס חדשים נוספים (כולל חכירה של מטוס מדגם Airbus A350-900).
ב-29 באוקטובר 2021, ITA הודיעה על הצטרפות רשמית לברית סקאיי טים.
פרטי החברה > בעלות, משרד ראשי ובעלי תפקידים

כיוון שחברת התעופה נמצאת בבעלות מלאה של ממשלת איטליה באמצעות משרד הכלכלה והאוצר, משרדיה הראשיים ממוקמים במשרד הכלכלה והאוצר האיטלקי.
בעלי תפקידים בחברה:
אלפרדו אלטווילה (יו"ר)
פאביו לצריני (מנכ"ל)
פרטי החברה > סמליל ועיצוב המטוסים

ב-15 באוקטובר 2021 הוצג המותג החדש של חברת התעופה, הפועלת בשם המסחר ITA Airways. עיצוב המטוסים שונה מזה שהשתמשה בו חברת אליטליה, ונעשה שימוש בערכת צבעים חדשה, הכוללת צבע כחול לגוף המטוס ולבן לכנפיים כאשר הסמליל הלבן "ITA Airways" עם חלק מהאות A בצבע אדום ובשילוב הטריקולור האיטלקי בסוף זנב המטוס. אף על פי שלא נעשה שימוש במותג "אליטליה" בשלב זה, הזכויות לשימוש בו נרכשו על ידי החברה החדשה על מנת לשמש בפעולות שיווק עתידיות וגם כדי למנוע את השתלטותו על ידי חברות תעופה מתחרות.
יעדים

איי.טי.איי. איירווייז מפעילה טיסות נוסעים ל-64 יעדים (21 מהם יעדים פנימיים באיטליה), והצפי של החברה להגדלת היצע היעדים ל-74 עד שנת 2025.
יעדים > ברית חברת תעופה

ב-29 באוקטובר 2021, הודיעה סקאיי טים על צירופה של ITA כחברה מלאה.
יעדים > הסכמי שיתוף קוד

מלבד לחברותה בברית חברות התעופה סקאיי טים, לחברה הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות:
אייר אירופה
אייר בלטיק
אייר קורסיקה
דלתא איירליינס
איתיחאד איירווייז
קניה איירווייז
KLM
לוקסאייר
רויאל אייר מרוק
קוואנטס
פגאסוס איירליינס
נאוס
אייר מלטה
אייר סרביה
בולגריה אייר
טאפ אייר פורטוגל
טארום
צי המטוסים > צי נוכחי

צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2024:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> B | נוסעים> +E | נוסעים> E | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A220-100 | 10 | 2 | טרם פורסם | טרם פורסם | טרם פורסם | טרם פורסם | מסירות צפויות החל מ-2024 חכירה מ-Air Lease Corporation(אנ') |
| איירבוס A220-300 | 11 | 8 | טרם פורסם | טרם פורסם | טרם פורסם | טרם פורסם | מסירות צפויות החל מ-2023 חכירה מ-Air Lease Corporation(אנ') |
| איירבוס A319-100 | 10 | — | 32 | — | 112 | 144 | הועברו מאליטליה לאחר סגירתה |
| איירבוס A320-200 | 17 | — | — | — | 174 | 174 | הועברו מאליטליה לאחר סגירתה |
| איירבוס A320-200 | 17 | — | — | — | 180 | 180 | הועברו מאליטליה לאחר סגירתה |
| איירבוס A320neo | 19 | 11 | טרם פורסם | טרם פורסם | טרם פורסם | טרם פורסם | מסירות צפויות החל מ-2022 חכירה מ-Air Lease Corporation(אנ') |
| איירבוס A321neo | 7 | 2 | טרם פורסם | טרם פורסם | טרם פורסם | טרם פורסם | מסירות צפויות החל מ-2022 חכירה מ-Air Lease Corporation(אנ') |
| איירבוס A330-200 | 5 | — | 20 | 17 | 219 | 256 | הועברו מאליטליה לאחר סגירתה |
| איירבוס A330-900 Neo | 11 | 7 | טרם פורסם | טרם פורסם | טרם פורסם | טרם פורסם | מסירות צפויות החל מ-2022 חכירה מ-Air Lease Corporation(אנ') |
| איירבוס A350-900 | — | 5 | 33 | — | 301 | 334 | מסירות צפויות החל מ-2022 |
| סה"כ | 60 | 81 |  |  |  |  |  |
צי המטוסים > פיתוח צי המטוסים

ITA איירווייז מתכננת להפעיל תחילה צי של 7 מטוסים רחבי גוף ו-45 מטוסים צרי גוף. תוכנית החברה היא להרחיב את הצי ל-78 מטוסים עד שנת 2022.  ITA Airways מציינת שתפעיל 10 מטוסים אזוריים (ייתכן שאיירבוס A220) ו-55 מטוסים לטווח קצר, ייתכן שאיירבוס A320neo ואיירבוס A321neo, ו-13 מטוסים חדשים לטווח ארוך מדגמי איירבוס A330neo ואיירבוס A350. אם תיושם תוכנית פיתוח הצי, צפוי שהחברה תגדל לעד 100 מטוסי סילון בצי בשנים 2024-2025. הרחבת הצי מתוכננת החל משנת 2022.
ב-30 בספטמבר 2021 ITA איירווייז הכריזה על חתימת הסכם עם איירבוס על הזמנת 10 איירבוס A330neo, 11 איירבוס A320neo ו-7 איירבוס A220.‏ ITA איירווייז הודיעה על הסכם עם תאגיד חכירת המטוסים Air Lease Corporation וחברות חכירת מטוסים אחרות על חכירת 56 מטוסים בדגמי איירבוס A220, איירבוס A320neo, איירבוס A321neo, איירבוס A330neo, ואיירבוס A350.
ב-15 באוקטובר 2021, השתלטה ITA איירווייז על 18 A319-100,‏ 25 A320-200 ו-6 A330-200 מידי חברת אליטליה שהתפרקה בעקבות ההשבתה של החברה יום קודם לכן ב-14 באוקטובר 2021, לפני תחילת הפעילות של ITA איירווייז ב-15 באוקטובר 2021. מטוסים אלו שהצטרפו לצי היו בנוסף ל-2 A320-200 ול-1 A330-200 שכבר היו תחת רישום של ITA איירווייז. תוספת זו של 49 המטוסים הללו הביאה את סך הצי של ITA איירווייז ל-52 מטוסים, מספר המטוסים שתוכנן לתחילת הפעילות.
שירותים > תוכנית הנוסע המתמיד

"Volare" הוא שמו של מועדון הנוסע המתמיד של חברת התעופה, דרכו לקוחות יכולים לצבור נקודות על סמך המיילים שהוטסו. חברת התעופה לא הצליחה לרשת את תוכנית הנאמנות Alitalia MilleMiglia, בשל איסור מצד הנציבות האירופית.
פעילות החברה בישראל

החברה מפעילה 3 טיסות יומיות בין נתב"ג לנמל התעופה לאונרדו דה וינצ'י-פיומיצ'ינו ברומא. הטיסות מבוצעות המטוסים מדגם איירבוס A320.
שאלקה 04

מועדון הכדורגל שאלקה 04 (בגרמנית: FC Schalke 04) הוא מועדון כדורגל מהעיר גלזנקירכן, שבגרמניה. המספרים "04" מתייחסים לשנת ההקמה 1904. המועדון הוא אחד הפופולריים בגרמניה ומשחק כיום בבונדסליגה השנייה. המועדון שיחק ברציפות בליגה הבכירה מעונת 1991/1992, עד שנשר לבונדסליגה השנייה בתום עונת 2020/21, ונמנה עם המועדונים הגדולים במדינה.
המועדון זכה בשבע אליפויות לאומיות (1934, 1935, 1937, 1939, 1940, 1942, 1958), חמישה גביעים לאומיים (1938, 1972, 2001, 2002, 2011) והעפילה לגמר שבע פעמים נוספות. המועדון זכה גם בסופרקאפ הגרמני (2011) ובגביע אופ"א (1997) והוא המועדון הגרמני הראשון לזכות בדאבל, הן אליפות והן גביע באותה עונה, זה קרה בעונת 1937.
המועדון מונה יותר מ־43,000 חברים ומנויים. הקבוצה נחלה שורת הצלחות והישגים, הן בגרמניה והן בתחרויות אירופאיות, אך מאז 1958 לא זכתה באף אליפות. ההישג הגבוה האחרון שלה היה בשנת 2018, אז סיימה במקום השני בליגה.
אצטדיונה של שאלקה, פלטינס ארנה, שבנייתו הושלמה בשנת 2001, מסוגל לאכלס 61,973 צופים (כ-45,000 מתוכם יישובים). האצטדיון נחשב למשוכלל באירופה במונחי תפעול ואירח כמה ממשחקי המפתח של גביע העולם בכדורגל שנערך בגרמניה בשנת 2006.
לקבוצה יריבות מרה עם מועדון בורוסיה דורטמונד. מאוקטובר 2006 עד פברואר 2022 חברת הגז הרוסית גזפרום הייתה הספונסר הראשי של הקבוצה, באמצעות חברת הבת שלה גזפרום גרמניה.
היסטוריה > שנים ראשונות

המועדון נוסד ב-4 במאי 1904 כמועדון וסטפאליה שאלקה (Westfalia Schalke), על ידי קבוצת תלמידי בית ספר ומדיהם הראשונים היו אדום וצהוב. הקבוצה לא הצליחה להירשם כקבוצה מקצוענית. בשנת 1912, אחרי שנים של כישלון להעפיל לטורנירים מקצועניים הקבוצה התמזגה עם מועדון ההתעמלות "שאלקה 1877" (Schalker Turnverein 1877). הסכם המיזוג החזיק עד 1915 כאשר וסטפאליה שאלקה (SV Westfalia Schalke) הוקמה מחדש כמועדון עצמאי, אך השניים שבו והתאחדו בשנת 1919 בשם "מועדון הספורט וההתעמלות שאלקה 1877" (Turn-und Sportverein Schalke 1877).
המועדון זכה בתואר הראשון שלו בשנת 1923 כשזכה באליפות העיר. ב-1924 המועדון נפרד שוב ממועדון ההתעמלות והחל להיקרא "שאלקה 04" ואימץ את הצבעים הכחולים-לבנים המזוהים עם הקבוצה.
היסטוריה > התחזקות

המועדון הפופולרי יזם בניית אצטדיון חדש, Glückauf-Kampfbahn, בשנת 1928 והמועדון שינה את שמו למועדון גלזנקירכן-שאלקה 04 (FC Gelsenkirchen-Schalke 04). הם זכו באליפות מערב גרמניה בשנת 1929 והתקדמו לליגה המקצוענית. אך בשנה שלאחר מכן ספגו קנס על חריגה מרמות השכר שנקבעו על ידי הליגה והקבוצה מצאה את עצמה נאסרת לשחק במשך כמעט חצי שנה.
עם זאת, לאיסור הייתה השפעה מועטה על הפופולריות של הקבוצה: במשחק הראשון שלהם לאחר האיסור נגד פורטונה דיסלדורף, ביוני 1931, הקבוצה משכה 70,000 צופים למגרש הבייתי. המועדון החל להשתפר משנת 1931 והקבוצה העפילה לחצי גמר אליפות גרמניה 1932, אך שם הפסידה 1–2 לאיינטרכט פרנקפורט. בשנת 1933 המועדון זכה באליפות הלאומית הראשונה שלו.
עם ההתארגנות המחודשת של הכדורגל הגרמני בשנת 1933 תחת גרמניה הנאצית, מצאה שאלקה את עצמה בליגת גאוליגה ווסטפאלן, הליגה הראשונה מתוך 16 ליגות שהוקמו כדי להחליף את הליגות האזוריות והמקומיות, כולן טוענות למעמד הבכיר. בליגה זו ראתה שאלקה את העשור המוצלח ביותר בתולדותיה: משנת 1933 עד 1942, הופיעה הקבוצה ב-14 מתוך 18 משחקי הגמר וזכתה באליפות הליגה שלה בכל אחת מעשר עונותיה הבאות.
המועדון מעולם לא הפסיד משחק ביתי בגאוליגה ווסטפאלן בכל 11 העונות הללו והפסידה שישה משחקי חוץ, תוך שהיא נשארת בלתי מובסת בשנים 1935–1943, סימן לדומיננטיות של המועדון.
היסטוריה > שנות האליפות

הזכייה הראשונה באליפות הלאומית של גרמניה הנאצית הייתה בעונת 1934, לאחר המשחק נגד נירנברג שהסתיים בתוצאה 2:1. בעונת 1935 היא זכתה באליפות שוב, הפעם בניצחון על שטוטגרט 6–4. המועדון לא העפיל לגמר 1936, אך הופיע בכל אחת מגמרי האליפויות בשש השנים הבאות.
בגביע הלאומי של גרמניה הנאצית הקבוצה הייתה מוצלחת פחות: הם זכו בו פעם אחת בלבד, אחרי ניצחון על פורטונה דיסלדורף בגמר 1937, אך העפילו לגמר בעונת 1936, 1941 וב-1942.
במשך תריסר עונות (1933 עד 1945) שאלקה ניצחה ב-162 מתוך 189 משחקיה בגאוליגה, כשהיא מפסידה שישה משחקים בלבד ו-21 משחקים נוספים הסתיימו בשוויון. באותה תקופה היא הבקיעה 924 שערים וספגה 145 בלבד, כאשר בשנים 1935–1939 היא לא הפסידה אף משחק ליגה. הדומיננטיות של הקבוצה באותה עת שימשה את התעמולה הנאצית והייתה דוגמה ל"גרמניה החדשה" שהם טיפחו.
היסטוריה > לאחר המלחמה

כשגרמניה הייתה בתוהו ובוהו לקראת סוף מלחמת העולם השנייה שיחקה שאלקה רק שני משחקים בשנת 1945. הם חזרו לשחק בסדירות לאחר המלחמה ובמשך תקופה ארוכה המשיכו להתמודד כמועדון חזק. הם קבעו שיא במשחק הסיבוב הלאומי באליפות עם סיבוב של 20–0 באוברליגה, אבל הדבר רק הדגיש את המצב המוחלש של הכדורגל הגרמני מאשר היכולת של הקבוצה עצמה. המשחק של שאלקה התדרדר והישג השיא באוברליגה המערבית החדשה בשנת 1947 המקום השישי. תוך שנתיים הם ירדו למקום ה-12.
לשאלקה לקח עד אמצע שנות החמישים כדי לשקם את עצמה. הם סיימו במקום השלישי במרוץ על תואר אלופת האוברליגה המערבית בשנת 1954. בשנה שלאחר מכן שאלקה העפילה לגמר הגביע, שם הפסידה 2–3 לקרלסרוהה. האליפות הבאה והאחרונה של המועדון הייתה 1958 עם ניצחון 0–3 על המבורג. בסיס האוהדים החזק של המועדון התמקם בכנסייה מקומית, סנט יוזף, בגלזנקירכן. זה שופץ זמן קצר לאחר הזכייה באליפות 1958, בו אחד מחלונות הזכוכית מראה אלויסיוס גונזגה עם כדורגל ובלבוש בצבעי שאלקה.
היסטוריה > הכניסה לבונדסליגה

שאלקה המשיכה לשחק היטב וסיימה באחד מארבעת המקומות הראשונים בשנים שקדמו להקמתה של הבונדסליגה בשנת 1963, הליגה הפדרלית והמערכת החדשה של מערב גרמניה. תוצאות אלו זיכו אותם בבחירה כאחת מתוך 16 המועדונים שהעפילו לליגה העליונה. השנים הראשונות בבונדסליגה היו קשות. בעונת 1964/1965, הם ניצלו מירידה רק בשל הרחבת הליגה ל-18 קבוצות. אך בהמשך הקבוצה סיימה בחלק התחתון של טבלת הליגה, לפני שיפור ניכר בעונת 1971/1972 והגיעו לשיא כשסיימה במקום השני לבאיירן מינכן ואחרי שהובילה את הליגה בחלק ניכר מהעונה. באותה עונה זכתה שאלקה בפעם השנייה בתולדותיה בגביע הגרמני.
בשנת 1970 שיחקה שאלקה בגביע אירופה למחזיקות גביע. בשמינית הגמר ניצחה את קבוצת נורשפין. ברבע הגמר ניצחה את קבוצת דינמו זגרב, אך בחצי הגמר הפסידה לקבוצת מנצ'סטר סיטי.
היסטוריה > שערוריית 1971

למרות התוצאות המשופרות שלהם, זרעים של התדרדרות משמעותית כבר נזרעו. מספר משחקניה הנבחרים ואנשי הקבוצה הואשמו בכך שהם קיבלו שוחד כחלק משערוריית הבונדסליגה משנת 1971. מחקירה עולה כי שאלקה שיחקה בכוונה להפסיד במשחקה ב-17 במאי, במחזור 28 נגד ארמיניה בילפלד, 0-1. כתוצאה מכך נאסר על כמה משחקני שאלקה לשחק לכל החיים, ביניהם שלושה - קלאוס פישר, ריינהרד ליבודה וקלאוס פיכטל - ששיחקו בקביעות במדי נבחרת גרמניה המערבית בכדורגל באותה העת. אף על פי שהעונשים הועברו מאוחר יותר לאיסורים שנעו בין שישה חודשים לשנתיים, השערורייה השפיעה בצורה עמוקה על מה שאולי הייתה אחת הקבוצות הגרמניות הדומיננטיות בליגה.
היסטוריה > משבר ושיקום

בשנת 1973, המועדון עבר לפארקשטדיון, שנבנה לקראת מונדיאל 1974, עם תכולה של 70,000 מושבים.
בעקבות השערורייה משנת 1971, ביצועי המועדון היו לא אחידים. המועדון אומנם סייע במקום השני בעונת 1976/1977, כשרק נקודה אחת הפרידה בינה לבין האלופה בורוסיה מנשנגלדבך.
בתחילת שנות השמונים שאלקה נקלעה לקשיים ומצאה את עצמה יורדת לבונדסליגה השנייה בעונת 1981/1982 ואחרי החזרה, שוב בשנים 1983–1988. הם חזרו לליגה העליונה בעונת 1984/1985 אך ירדו פעם נוספת בשנת 1988. הם חזרו לבונדסליגה בעונת 1991/1992 ונותרו בה מאז.
המועדון זכה בתואר הראשון מאז הזכייה בגביע מ-1972, עם זכייה בגביע אופ"א בעונת 1996/1997, לאחר שגברה בשלב הגמר על אינטר מילאנו בדו-קרב בעיטות עונשין בסן סירו, לאחר שוויון 1-1 בסיכום שני המשחקים. בהדרכת המאמן ההולנדי הוב סטיבנס, זכתה נבחרת שאלקה מ-1997 בכינוי "לוחמי היורו", שעדיין נמצא בשימוש בקרב האוהדים. סטיבנס, שהיה אז לא ידוע בגרמניה, זכה לחיבה לא רק מאוהדי שאלקה. סטיבנס הטמיע בהצלחה מערכת של משמעת נוקשה, במיוחד בקו ההגנה.
עם כניסת המאה החדשה שאלקה חזרה להתחזק. במהלך שנות התשעים ותחילת 2000 עבר המועדון רפורמה ושינוי מוצלח שהביאו אותו למצב של ארגון ספורט מסחרי מודרני וביסס את עצמו כאחת הקבוצות הדומיננטיות בבונדסליגה. שאלקה זכתה בגביע הגרמני פעמיים רצופות (2001, 2002) וסיימה במקום השני בבונדסליגה בעונות 2000/01, 2004/05, 2006/07. כאשר סיום עונת 2000/2001 היה קורע לב עבור אוהדיה של שאלקה, שהייתה פער של 2 נקודות מזכייה באליפות, אך לבסוף קטפה את התואר באיירן מינכן הבלתי מעורערת.
ג'רלד אסמואה, שחקן שאלקה ותיק עם מעל 250 הופעות במדי הקבוצה במשך למעלה מ-11 שנים
שחקני שאלקה חוגגים את הזכייה בגביע הלאומי, 2002
היסטוריה > המשבר וירידת ליגה

ביולי 2019, לקראת עונת 2019/2020 בבונדסליגה, מונה דייוויד וגנר למאמן הקבוצה, לחוזה אימון עד 30 ביוני 2022. עם זאת, הקבוצה הפסידה ברבע גמר הגביע הגרמני והתדרדרה למקום השמיני בטבלה. בתחילת שנת 2020 הגיעה למאזן שלילי כשלא הצליחה לנצח במשך ארבעה חודשים: היא ניצחה במשחק נגד בורוסיה מנשנגלדבך ב-17 בינואר 2020, אך צברה 16 משחקים רצופים ללא ניצחונות, כולל תבוסות לבאיירן ולר.ב. לייפציג בתוצאה 5:0, לקלן בתוצאה 3:0. גם לאחר שהוקפאה הליגה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בגרמניה וחודשה במרץ 2020 התקשתה הקבוצה והובסה 4:0 לבורוסיה דורטמונד וגם לוולפבסורג בתוצאה 4:1 והתמקמה בתחתית טבלת הליגה. בחודשים מאי ויוני 2020 שחקני גלזנקירכן היו חסרי אונים לחלוטין: 7 הפסדים וללא ניצחון אחד בתשעה מחזורים. התוצאה הייתה הידרדרות ממקום 6 ל-12, מחאת אוהדים והתפטרותו של יו"ר דירקטוריון המועדון, קלמנס טניס, שכיהן בתפקיד במשך 19 שנה. אלא שזה לא סייע לה ובעונת 2020/2021 הקבוצה התדרדרה למקום האחרון ולא ניצחה ברציפות במשך למעלה מעשרה חודשים ועם רצף של 28 משחקי בונדסליגה ללא ניצחון. עם זאת ב־22 בדצמבר 2020 גברה על קבוצת SSV Ulm 1846 Fußball בתוצאה 3:1 והעפילה לשמינית גמר הגביע הגרמני. הרצף השלילי נשבר ב-9 בינואר 2021, לאחר 357 ימים ו-30 מחזורי ליגה כשהקבוצה הביסה 0–4 את הופנהיים. בתום העונה נשרה לליגת המשנה, ושבה אליה לראשונה מאז עונת 1990/1991.
בפברואר 2022 בוטל הסכם החסות של המועדון עם גזפרום כתגובה לפלישה הבלתי חוקית של רוסיה לאוקראינה. גזפרום הרוסית המשמשת ספונסרית החולצה של הקבוצה הוסרה מחולצת המועדון.
בסיום עונת 2021/2022 שבה הקבוצה לבונסליגה לאחר עונה אחת של היעדרות, עם זאת הקבוצה שיחקה עונה אחת בבונדסליגה ונשרה חזרה לליגת המשנה. בעונת 2023/2024, הקבוצה סיימה במקום ה-10 בליגת המשנה, לאחר שרוב העונה נאבקה נגד הירידה.
אצטדיון הקבוצה

שאלקה מארחת את משחקיה בפלטינס ארנה (Veltins-Arena), הממומן על ידי מבשלת הבירה פלטינס ונבנה בקיץ 2001 עם תכולת של 62,271 מושבים. האצטדיון מחליף את פארקשטדיון ששימש את הקבוצה בעבר ונבנה ב-1973 (הכיל 62,000 מושבים). קודם לכן אירחה הקבוצה במתחם Glückauf-Kampfbahn שנבנה ב-1928 והכיל 35,000 מושבים. באחרונה צומצמה תכולת המושבים ל-5,000 והוא משמש למשחקים בליגות החובבניות.
מראה פנים של פלטינס ארנה
האצטדיון במבט מבחוץ
מתחם האימונים של שאלקה הידוע בשם Geschäftsstelle
ספונסר ומימון

אחד הספונסרים העיקריים של הקבוצה היא יצרנית האלקטרוניקה הסינית Hisense וענקית הפחמימנים הרוסית גזפרום. בנוסף אליהן, חברות נוספות סיפקו מימון לקבוצה כמו חברת הביטוח הגרמנית ERGO Insurance Group; יצרנית הרכב BMW; יצרנית האופנועים BMW Motorrad; חברת הביטוח הספרדית Reale Seguros; חברת התקשורת הסינית וואווי; קוקה קולה; וחברת אדידס, שהיא גם המלבישה הרשמית. בעונת 2023/2024, הספונסר שהופיע על חולצת הקבוצה הוא מבשלת הבירה VELTINS שעל שמה גם קרוי האצטדיון.
מבחינת הכנסות תפעוליות, שאלקה מחזיקה בהכנסה התפעולית השביעית בגובהה בעולם בסכום של 48 מיליון אירו. שאלקה מייצרת את ההכנסה ה-12 בגובהה בעולם: 198 מיליון יורו. במאי 2014 דורגה שאלקה 04 במקום 12 על ידי פורבס ברשימת מועדוני הכדורגל העשירים ביותר בעולם, בסכום של 446 מיליון יורו, עלייה של 16% לעומת השנה הקודמת.
סגל השחקנים

נכון ל-5 בספטמבר 2024
סגל השחקנים > שחקני עבר בולטים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  גרמניה נורברט ניגבור  גרמניה קלאוס פישר  גרמניה קלאוס פיכטל  גרמניה רולף רוסמן  גרמניה אולף תון  גרמניה קווין קוראני  גרמניה פריץ שצפאן  גרמניה אינגו אנדרברוגה  גרמניה ארנסט קוצורה  גרמניה ריינהארד ליבודה  גרמניה רודיגר אברמצ'יק |  |  גרמניה הרברט לוטקבומרט  גרמניה ג'רלד אסמואה  גרמניה מייק בוסקנס  גרמניה ברנהרד קלודט  גרמניה איבס אייגנראוך  גרמניה ארווין קרמרס  גרמניה הלמוט קרמרס  גרמניה פרנק רוסט  גרמניה יורג בוהמה  גרמניה ברנרד דיץ  גרמניה הנס נובאק |  |  ספרד ראול גונזלס  דנמרק אבה סאנד  בלגיה אמיל אמפנזה  צ'כיה יירי נמץ  בלגיה מארק וילמוטס  הולנד מרקו ואן הוחדאלם  ארצות הברית ג'רמיין ג'ונס  הולנד יורי מולדר  צ'כיה רדוסלאב לאטאל  פרו ג'פרסון פרפאן  ברזיל מרסלו בורדון  גאורגיה לבאן קוביאשווילי |
שחקנים שעדיין פעילים:
גרמניה מנואל נוייר
גרמניה לרוי סאנה
גרמניה יוליאן דרקסלר
גרמניה טילו קהרר
גרמניה קקה טופ
גרמניה אאסן אאודראוגו
קמרון ג'ואל מאטיפ
ברזיל ראפיניה
גרמניה לאון גורצקה
קרואטיה איוון רקיטיץ'
מרוקו אמין האריט
מרוקו חמזה מנדיל
גרמניה מאליק צ'או
שווייץ בריל אמבולו
גרמניה לואיס הולטבי
תארים

אליפות גרמניה (7) :
1934; 1935; 1937; 1939; 1940; 1942; 1958
הגביע הגרמני (5) :
1938, 1972, 2001, 2002, 2011
גביע אופ"א (1) :
1997
הסופר קאפ הגרמני (1) :
2011
הבונדסליגה השנייה (2) :
1982, 1991, 2022