לאוור קורנילוב
מלחמת העולם הראשונה מהפכת פברואר

באוגוסט 1914 קורנילוב מונה למפקד הדיוויזיה ה-48 שהייתה חלק מהקורפוס ה-24 במסגרת הארמייה השמינית בפיקוד אלכסיי ברוסילוב ולחמה באזור גליציה. תפקודו קיבל הערכה רבה מברוסילוב וגם מחיילי האוגדה. יחידות בפיקוד אנטון דניקין לחמו בקרבת מקום ושני הגנרלים הכירו אחד את השני.
במהלך הקרבות בגליציה האוגדה בפיקוד קורנילוב הייתה מוצבת באזורים הקשים והצליחה בכל המטלות שהוצבו לה. בפברואר 1915 קורנילוב קודם לדרגת גנרל-לייטננט.
באפריל 1915 קורנילוב ואוגדתו היו במאסף של הצבא הנסוג מקרפטים. במהלך הקרבות הוא נפצע ונפל בשבי. המומחים מציינים שהלחימה העיקשת של אוגדת קורנילוב אפשרה לכוח העיקרי של הארמייה השלישית להשלים את הנסיגה ולמנוע קריסה מוחלטת. מפקד החזית הדרום מערבית שלח תיאור מפורט של המקרה לניקולאי השני ועל פעילות זו קורנילוב קיבל עיטור גאורגי הקדוש מדרגה שלישית.
בהיותו בשבי קורנילוב הועבר במחנה לקצינים בכירים. לאחר החלמה הוא ניסה לברוח אך הצליח רק מהניסיון השלישי ביולי 1916. בספטמבר 1916 קורנילוב חזר לחזית הדרום-מערבית, ומונה למפקד הקורפוס ה-25.
עוד בטרם פרוץ מהפכת פברואר ניקולאי השני רצה להציב את קורנילוב בראש פיקוד הבירה. הרעיון היה להציב בראש הפיקוד מפקד נערץ בעל יכולת מבצעית וקרבית. המינוי יצאה לפועל רק במרץ 1917. בהתאם להנחיית הממשלה הזמנית ופקודת שר ההגנה אלכסנדר גוצ'קוב, קורנילוב היה צריך לעצור את המשפחה הקיסרית. קורנילוב ביצע את המעצר ועדים מציינים שהדבר בוצע בכבוד רב וללא פגיעה כל שהיא במשפחה. קורנילוב דאג לביטחון של משפחת הקיסר ובדק את המצב באופן אישי. יש שמציינים שקורנילוב כאיש מודיעין ניסה להרוויח את הזמן ולקבל מוניטין של קצין בכיר התומך במהפכה. קורנילוב עצמו ציין שימים הקשורים עם מעצר של הקיסרית היו בין הקשים בחייו. קורנילוב לא הצליח ליצור יחסים תקינים עם חיילי חיל מצב בבירה וסובייט פטרוגרד. כתוצאה מכך הוא ביקש להעביר אותו בחזרה לחזית. בסוף אפריל 1917 הוא הוצב בראש הארמייה השמינית שהייתה צריכה להיות חלק של מתקפת יוני. בסוף אפריל 1917 אלכסנדר גוצ'קוב רצה למנות את קורנילוב בראש החזית הצפונית שהיה הבדלני מכל החזיתות. המפקד העליון מיכאיל אלכסייב התנגד למינוי ואף איים בהתפטרות. כתוצאה מכך המינוי לא בוצע, אך היחסים בין הגנרלים נעשו מתוחים.
בתחילת מתקפת יוני קורנילוב הצליח לפרוץ את קווי ההגנה של האוסטרים ותוך יומיים התקדם עד לכיבוש איוונו פרנקובסק. חיילים אוסטרים רבים נפלו בשבי. אומנם לאור קריסת הארמייה ה-11 השכנה המתקפה הרוסית נעצרה ובסופו של דבר נכשלה. רק קורנילוב הצליח לעמוד בלחץ ולא לסגת מעמדות. בעקבות אירועי יוני קורנילוב קודם לדרגת גנרל חיל רגלים ומונה למפקד החזית הדרום מערבית למרות התנגדות נמרצת של אלכסיי ברוסילוב.
ב-19 ביולי 1917 קורנילוב מונה למפקד העליון של הצבא במקום ברוסילוב. התנאים של קורנילוב לקבלת התפקיד היו אי-התערבות למינויים בצבא, רפורמה צבאית נרחבת ומינוי של אנטון דניקין למפקד החזית הדרום מערבית. לאחר קבלת תנאים אלו הוא התמנה לתפקיד. במטרה להחזיר משמעת לצבא, קורנילוב קיבל הרשאה להוציא להורג עריקים. תוך זמן קצר רמת המשמעת בצבא עלתה וקצינים יכלו לפקד על החיילים. בכינוס שנערך במוסקבה ב-13–15 באוגוסט 1917 קורנילוב דרש ביצוע מיידי של רפורמות בצבא. אומנם הממשלה לא קידמה את הצעותיו ומצב הצבא המשיך להידרדר.
ב-28 באוגוסט 1917 קורנילוב שלח כוחות צבא לכיוון הבירה במטרה להשליט סדר, זאת בהתאם להחלטת הממשלה. אומנם כאשר אלכסנדר קרנסקי ביטל את ההחלטה קורנילוב לא עצר את הצבא. כאשר לקרנסקי נודע על המהלך הוא הכריז על קורנילוב כבוגד ודרש ממנו להתפטר. בסופו של דבר לאחר מאבק כוחות והפצת מידע לא מדויק על ידי כל הצדדים מיכאיל אלכסייב הסכים לקחת על עצמו פיקוד על הצבר ולעצור את קורנילוב ומקורביו. מספר ימים לאחר ביצוע המעצר אלכסייב התפטר מהתפקיד.
מ-1 בספטמבר ועד נובמבר 1917 קורנילוב ומספר מקורביו היו תחת מעצר. ב-9 בספטמבר 1917 שרים של המפלגה הדמוקרטית החוקתית התפטרו מהממשלה כצעד מחאה למעצר. לאחר מהפכת אוקטובר היה ברור שבולשביקים צפויים להגיע למקום מעצרו ולהרוג את הנעצרים. לאור כך ראשי הצבא באזור החליטו לשחרר אותם. במהלך חודש דצמבר 1917 רוב הנעצרים כולל קורנילוב הגיעו לדרום רוסיה.