רפורמות קלוני
התפתחות

ב-916 קיבל המנזר נחלה (וילה) נוספת וייסד עליה מנזר נוסף שהיה מנזר בן ראשון לקלוני, ב-918 תרם גיום עוד נחלה שעליה נוסד מנזר וכך הלאה. כל המנזרים הוכפפו לאב מנזר קלוני ובכך סטו מרוח תקנון בנדיקטוס, בו לאב מנזר החי בתוך קהילתו יש תפקיד מוגדר.
מנזרים רבים ששאפו לרפורמה שלחו נזירים למנזר קלוני על מנת ללמוד את אורחות חייו וכך הופצה רפורמת קלוני ברחבי העולם הנוצרי. יוקרתו של המנזר הייתה רבה והעובדה שהנזירים התפללו כל יום שעות רבות לעילוי נשמת התורמים הניעה בעלי רכוש רבים להקצות מאדמתם למנזר למען עילוי נשמת קרוביהם או נשמתם הם, מתוך תקווה שהדבר יעמוד לזכותם ביום הדין.
לרשת מנזרי קלוני הצטרפו מנזרים עצמאיים שהעדיפו להכפיף עצמם לקלוני, בין היתר על מנת לזכות בהגנה. רפורמות דומות לאלו של קלוני נעשו בלורן, באנגליה ובאיטליה וחלק ממנזרים אלו שולבו בתוך מסדר קלוני. מנזרי קלוני שהוקמו לאורך דרך סנטיאגו איפשרו את העלייה לרגל לקתדרלת סנטיאגו דה קומפוסטלה.
על פי כתב ההקמה, מראשית תהליך קלוני, לא הייתה מרות הממסד הכנסייתי המקומי (קרי הבישוף) על מנזר קלוני והוא היה כפוף ישירות לאפיפיור. בשנת 931 נקבע שמנזר קלוני יהיה הסמכות העליונה לכל המנזרים שירצו ללכת בדרכו ונוסדה אגודה של מנזרי קלוני. בראש האגודה עמד אב מנזר קלוני ובראש המנזרים השונים עמדו פריורים.
האפיפיור יוחנן האחד עשר נתן זכות יתר אפיפיורית שאפשרה למסדר קלוני לעשות, בתקופה בה "כמעט כל המנזרים הוסטו ממטרותיהם" רפורמה ללא התערבות של סמכות כנסייתית או חילונית. אב המנזר הרביעי, מאיולוס, היה בקשר טוב עם הקיסר אוטו ואשתו ועם אחיו של הקיסר, הארכבישוף ברונו. אחרי שאוטו כבש בשנית את איטליה וסיים את הסכסוך הקשור למינוי האפיפיור, נתן אוטו למאיולוס את כל המנזרים באיטליה, על מנת שינהל אותם ברוח רפורמת קלוני. אב המנזר החמישי, אודילו, היה זה שהפך את התנועה הספונטנית למסדר מסודר. הוא היה גם מהוגי רעיון תנועת ההפוגה של אלוהים (Treuga Dei) שהתבסס על רעיון הפאקס דאי.
סיבה נוספת להצלחת זרם קלוני הייתה העובדה שהחל ב-1045 דאג הקיסר היינריך השלישי לכך שהאפיפיורים שמונו היו מתוך נזירי קלוני (או מנזרי רפורמה אחרים) והיו מחויבים לרעיון ההתחדשות הדתית. הייתה כאן הפריה הדדית כי מנזרי הרפורמה תמכו באפיפיורים הרפורמיסטיים ואלו תמכו במנזרים. כחלק מהרפורמה, הטיל האפיפיור לאו התשיעי (1049 – 1054) חרם על מספר בישופים בגין סימוניה ונתן את משרותיהם לנזירי קלוני.
התפתחות רשת המנזרים גרמה להיווצרותם של מנזרים ללא אוטונומיה, הכפופים מנהלתית ודתית למנזר קלוני. כל הנזירים בכל מנזרי קלוני היו חברים במנזר קלוני הראשון. משמעות מבנה כזה שבכל פעם שהתחלף אב מנזר בקלוני, היו כל אלפי הנזירים צריכים להגיע לקלוני ולהשבע אמונים לאב המנזר החדש. בכך התבטלה החוויה האינטימית של המנזר.
עם מינויו של האפיפיור ניקולאוס השני ב-1059, הוא ניצל את העובדה שהיינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה היה ילד בן 9 וחסר כוח שלטון אמיתי והכריז כי מעתה ואילך ייבחרו האפיפיורים על ידי הקרדינלים של רומא ובמקביל אסר על כמרים להתמנות מידיו של אדם חילוני ובכך ביצר את כוחה של הכנסייה מחד ופתח במאבק האינווסטיטורה מצד שני.
האפיפיור גרגוריוס השביעי היה אחד מאנשי רפורמת קלוני ולפני מינויו למשרה כנסייתית היה נזיר במנזר קלוני. כאפיפיור הוא הנהיג רפורמות שכללו את לקיחת סמכות בחירת האפיפיורים מהרשויות החילוניות ברומא ובגרמניה, והעברתה לידי חבר החשמנים של הכנסייה עצמה. וכן את הקביעה כי לכנסייה הסמכות הבלעדית למנות אישים לפקידי הכנסייה בארצות השונות.
בראשית המאה ה-12 שהו כ-50,000 נזירים בכ-2,000 מנזרים שהשתייכו לתנועת קלוני. רשת המנזרים התנהלה על פי רוח הפיאודליזם. כלומר, מנזרים קטנים כפופים למנזר חזק, חייבים לו נאמנות ובתמורה זוכים בהגנתו. למנזר קלוני היו 5 מנזרי משנה להם היו אבות מנזר וכ-2000 מנזרים נוספים שהתנהלו בראשות פריור שהיה כפוף לאב מנזר קלוני או לאחד מחמשת אבות המנזר הנותרים.
בתקופת השיא של התנועה הקלונית (בערך 950–1130) היא הייתה אחד הכוחות הדתיים הגדולים ביותר באירופה. הרפורמות דרשו מסירות דתית גדולה יותר, בנוסף להשלכות הפוליטיות שיצרו. הקלוניאנים תמכו בפאקס דאי, וקידמו את מסעות הצליינות לארץ הקודש. הפולחן הדתי (הלִיטוּרְגְּיָה), שהלך ונהייה ראוותני יותר, הוביל לדרישה לכלי מזבח מזהב, פרסקו באיכות גבוהה, ויטראז'ים צבעוניים, ומוזיקת מקהלה פוליפונית לצורך מילוי הכנסיות הרומנסקיות.
ב-1098 הוביל רובר ממולם חבורה של 21 נזירים קלוניאניים מהמנזר שלהם במולם על מנת להקים מנזר חדש. הקבוצה קיוותה להקים קהילה נזירית שבה הנזירים יוכלו לחיות תחת שמירה קפדנית יותר על תקנון בנדיקטוס. הנזירים רכשו חלקת אדמה ביצתית דרומית לדיז'ון שנקראה סיטו (לטינית: ציסטרציום), וכך הוקם מסדר הנזירים הציסטרציאנים. ב-1084 פרש ברונו מקלן יחד עם 6 חברים ממנזר קלוני שניהל רובר ממולם, פנה להרים שליד גרנובל, שם הקים מנזר חדש, שהתבסס על התקנון הבנדיקטי תוך הקצנת עקרונות הפרישות והסגפנות. מנזר זה היה הבסיס למסדר הקרטוזיאני.