stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיילצה
היסטוריה

אזור קיילצה היה מיושב החל מהמאה ה-5 לפנה"ס. עד המאה ה-6 האזור היה מיושב על ידי קלטים שישבו לאורך הנהר. הקלטים גורשו על ידי שבטים סלאבים בשם ויסטולנס שישבו את מרבית האזור. בתחילה נשלט האזור על ידי בוהמיה אך עד מהרה הפך האזור חלק מפולין.
אזור הרי הצלב הקדוש כמעט ולא היה מיושב עד המאה ה-11, עת ציידים מהאזור החלו להקים יישובים בשולי ההרים. העיר קיילצה נוסדה בתחילה כמקום השוק ששירת את הציידים שנדרשו למצרכים. בתחילת המאה ה-12 השתלטה על העיר בישופות קרקוב שבנתה במקום כנסייה ואחוזה. ב-1295 קיילצה קיבלה זכויות של עיר. במאה ה-13 נהרסה העיר על ידי המונגולים בראשות אוגדיי חאן, אך שוקמה במהירות.
האזור של קיילצה עשיר במינרלים כברזל, עופרת ונחושת והעיר הפכה להיות מרכז מחצבים. בעיר היו גם מספר מפעלים לייצור זכוכית. בין השנים 1637–1642 הוקם בעיר ארמון בסגנון הרנסאנס הצרפתי המהווה עד היום את אחת הדוגמאות הבודדות למבנים בסגנון הזה בפולין. במאה ה-17 העיר נבזזה והועלתה באש על ידי השוודים אך הוקמה מחדש ובשנת 1761 התגוררו בה למעלה מ-4,000 תושבים. בשנת 1789 קיבלה העיר זכות לבחור את נציגה לפרלמנט הפולני, הסיים.
עם חלוקתה השלישית של פולין ב-1795 סופחה העיר לאוסטריה אך במהלך המערכה שניהלה האימפריה האוסטרית כנגד דוכסות ורשה (מלחמת פולין-אוסטריה) בשנת 1809 נכבשה העיר מחדש, וסופחה לדוכסות ורשה. עם נפילת נפוליאון בונפרטה הפכה העיר חלק מהממלכה הפולנית – פולין הקונגרסאית.
במלחמת העולם הראשונה הייתה קיילצה העיר הראשונה ששוחררה מהשלטון הרוסי על ידי כוחות פולניים בראשות יוזף פילסודסקי, ובעיר הוקם מרכז של תעשייה כבדה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה התמקם בעיר מפעל "האסאג", מפעל גרמני שהקים מספר מפעלים בפולין והעסיק יהודים כעובדי כפייה.
בינואר 1945 נכבשה קיילצה על ידי הצבא האדום.
יהודים

בשנת 1535 נתן המלך זיגמונד הראשון פריבילגיה לתושבי העיר למנוע ישיבת יהודים בה, ועקב כך גורשו היהודים מקיילצה. האיסור חודש בשנת 1761 על ידי הבישוף של קרקוב, ורק בעקבות המרד הפולני השני, דהיינו בשנת 1863, הותרה ישיבתם במקום. כך, על אף שבעיירות סמוכות כמו פינטשוב וחמיילניק היו קהילות יהודיות, קיילצה נותרה ריקה מיהודים.
היהודים הראשונים שהתיישבו בעיר היו בעלי זכויות מיוחדות, כגון חיילי הצאר ניקולאי, שזכו בזיכיונות. אליהם הצטרפו יהודים תושבי הערים הסמוכות. תנופה במספר המשפחות נרשמה בעקבות בניית מסילת הרכבת בין ורשה לווינה. בשנת 1905, בעקבות שרפה בעיר חנטשין, עברו רבים מתושביה היהודים לקיילצה והקהילה גדלה.
ערב מלחמת העולם השנייה חיו בקיילצה כ-24,000 יהודים, ומיד לאחר הכיבוש הגרמני בספטמבר 1939 החלו פעולות כנגד היהודים בה – החרמת רכוש, הטלת קנסות, חטיפה לעבודות כפייה וכדומה. באפריל 1941 הוקם גטו קיילצה, שהכיל בשיאו כ-27,000 יהודים, לאחר שגם יהודים מהסביבה כולל 2,000 יהודים מלגוב ואפילו מווינה הועברו אליו. מרבית היהודים בגטו הועסקו בעבודות כפייה. באוגוסט 1942 החל חיסולו של הגטו, שנמשך 5 ימים: למעט כ-2,000 יהודים, שהועברו למחנות עבודה, נשלחו מרבית היהודים לטרבלינקה בשלושה משלוחים, ונרצחו שם, וקרוב ל-2,000 יהודים, בעיקר ילדים, קשישים ונשים הרות, נרצחו עוד בשטח הגטו.
ב-4 ביולי 1946, לאחר מלחמת העולם השנייה, בעקבות עלילת דם שלפיה חטפו היהודים ילד נוצרי לשם אפיית מצות, נרצחו 47 יהודים בפוגרום שנודע כפוגרום קיילצה.
אתרים

אנדרטה לנרצחי פוגרום קיילצה
אנדרטת בישופות קרקוב
בית הקברות היהודי בקיילצה
ספורט

קבוצת כדוריד של העיר ויווה קיילצה היא בין החזקות בפולין ואף זכתה בליגת האלופות בכדוריד בשנת 2016.
קורונה קיילצה היא קבוצת הכדורגל העירונית.
ערים תאומות

הונגריה צ'פל, בודפשט, הונגריה
אוקראינה ויניצה, אוקראינה
גרמניה גוטה, גרמניה
ארצות הברית פלינט, מישיגן, ארצות הברית
שוודיה סנדויקן, שוודיה
צרפת אורנז', צרפת
איטליה גוריציה, איטליה
דנמרק הרנינג, דנמרק
סלובקיה ניטרה, סלובקיה
אוקראינה דניפרודזרז'ינסק, אוקראינה
ישראל רמלה, ישראל
ראו גם

פוגרום קיילצה
לקריאה נוספת

מ. צאנין, קלץ בתוך: תל עולם: מסע על פני מאה קהילות נחרבות, תל אביב: המנורה, 1962. עמ' 215–220 (תיאור החורבן ותיאור של המקום מיד לאחר מלחמת העולם השנייה ומבט האוכלוסייה המקומית על חיסול היהודים והשימוש בשללם)
הערות שוליים

↑  HASAG, באתר ניצולי השואה, מתוך האנציקלופדיה של השואה
↑  נצחון האופנסיבה הסוביטית בשלב ראשון נכבשה קלצי, הַבֹּקֶר, 16 בינואר 1945
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552767805171  BnF: cb120374972 (data)  GND: 4030485-1  LCCN: n81097116  MusicBrainz: fa46a164-fe6c-477a-a1dd-a4d284e3f54d  NKC: ge129568  NSK: 000644014  SUDOC: 028564596  VIAF: 155950865   WorldCat (עם VIAF): 155950865
רצח תמר ויהודה כדורי

| חלק מפיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2019 |
| --- | --- |
 תאריך:  10 בינואר 2019
 מקום:  ישראל ירושלים, ישראל
 מטרה:  ישראלים יהודים
 קואורדינטות:  31°45′02″N 35°13′54″E﻿ / ﻿31.750686658598°N 35.231673551772°E﻿ / 31.750686658598; 35.231673551772
 סוג:  פיגוע דקירה
 נשק:  סכין
 הרוגים:  2 אזרחים
 פצועים:  0
 מבצע:  המדינה האסלאמית המדינה האסלאמית
 מספר מפגעים:  1
 מניע:  טרור אסלאמי
 he
 
רצח תמר ויהודה כדורי אירע ביום חמישי 10 בינואר 2019. בני הזוג יהודה (בן 71), מנהל משרד לראיית חשבון, ותמר (בת 68), נרצחו בדקירות סכין בביתם בשכונת ארמון הנציב בירושלים. ב-14 באפריל 2022 פורסם כי הרצח בוצע ממניע לאומני, על-ידי וסים אסעיד (אנ'), מחבל פלסטיני תושב חברון המשויך לארגון המדינה האסלאמית (דאעש).
פרטי האירוע

ביום ראשון, 13 בינואר 2019 התקשרה בתם של בני הזוג כדורי למשטרה ודיווחה שמיום חמישי היא אינה מצליחה להשיג את הוריה טלפונית. למקום הוזעקו צוותי הצלה של כיבוי אש ומד"א. לוחמי האש נכנסו לתוך הדירה דרך המרפסת, וגילו את גופותיהם של בני הזוג עם סימני אלימות קשים. צוותי מד"א קבעו את מותם.
כמה ימים לפני כן, ביום רביעי 9 בינואר 2019 בשעה 06:50 בבוקר, נדקרה קרוב לבניין נערה כבת 15 שזיהתה את הדוקר כגבר ערבי. מייד עם הדיווח הגיעו למקום כוחות משטרה גדולים אך לא מצאו את הדוקר.
ביום חמישי 10 בינואר 2019 יהודה כדורי חזר לביתו מרשת אושר עד בסביבות 11 בלילה. המחבל הבחין בו, עלה אחריו ונכנס לדירתו, ושם הבחין בתמר אשתו של כדורי בחדר ורצח אותה. כשיהודה נכנס למטבח, המחבל התנפל עליו, דקר אותו כמה פעמים ורצח אותו. לאחר הרצח, המחבל נשאר לישון בבית משפחת כדורי. בשישי בבוקר יצא מהבית, נעל את הדלת וזרק את המפתח.
החקירה

המשטרה עצרה גנן ערבי תושב מזרח ירושלים שהועסק ליד הבניין שבו גרו הנרצחים. כעבור חודש שוחרר ממעצר לאחר שלא נמצאו ראיות נגדו.
בהמשך החקירה התגבשה במשטרה הערכה כי בין הקורבנות לרוצחם הייתה היכרות מוקדמת, ככל הנראה משום שהבית נותר נעול לאחר הרצח ולא זוהו סימני פריצה. ב-19 בפברואר 2019 נחשדו בנם של הנרצחים ורעייתו במעורבות ברצח, והובאו לדיון על הארכת מעצרם בבית משפט השלום בירושלים. מעצרו של הגבר הוארך בשמונה ימים, ורעייתו, שנחשדה בקשירת קשר לביצוע פשע ושיבוש מהלכי משפט, נעצרה לשישה ימים שבסופם שוחררה. ב-26 בפברואר עוכב לחקירה אחיו של החשוד בזמן שבא להעיד בבית המשפט על אחיו, ושוחרר כעבור כמה שעות.
ב-28 בפברואר 2019 ערכו חבריו ושכניו של החשוד עצרת חיזוק ותפילה בכותל המערבי בראשות הרב שלמה ידידיה זעפראני, וטענו כי מהיכרותם את החשוד, הוא אדם הגון וישר ואין מקום לחשוד בו, וכי המשטרה שוגה בחשדותיה. ב-5 במרץ שוחרר החשוד בתנאים מגבילים. לבקשת המשטרה הוארך תוקפו של צו איסור הפרסום שהוטל על חקירת הפרשה עד ל-11 במאי 2019. יומיים לאחר מכן הודיעה המשטרה כי הוסר החשד נגד בנם שנעצר. עוד הובהר כי נבדקים כיווני חקירה נוספים, בין היתר בשל הממצאים המצביעים על כך שהרצח בוצע על ידי מתנקש מקצוען שלא הותיר אחריו עקבות.
ב-3 בדצמבר 2019 עצרה משטרת ירושלים שלושה חשודים שאינם קשורים לבני משפחת הנרצחים, ביניהם עבריין מורשע, אך הם שוחררו למחרת לאחר שלא נמצאו ראיות נגדם.
ביוני 2020 פרסמה המשטרה סרטון שבו נראה אדם עובר סמוך למקום הרצח, וביקשה את עזרת הציבור באיתור האיש. בינואר 2021 פרסמה המשטרה קלסתרון של החשוד ברצח וביקשה את עזרת הציבור באיתורו.
שנתיים לאחר האירוע סירבה המשטרה לחשוף פרטים שנמצאו על רצח בני הזוג כדורי. ב-20 באפריל 2021 הסיר בית המשפט את צו איסור הפרסום, אך הותיר את האיסור על פרסום הפרטים המוכמנים.
ב-14 באפריל 2022 פורסם כי הרצח בוצע ממניע לאומני, על-ידי וסים אסעיד, תושב חברון תומך המדינה האסלאמית (דאעש). יממה לפני רצח בני הזוג, ניסה לרצוח נערה באמצעות סכין, אך הנערה לבשה חולצה עם צווארון קשיח ולכן לא נפגעה בצורה קשה, והיא צעקה לעזרה, והמחבל נמלט וחזר למחרת לבצע את רצח משפחת כדורי באותו הרחוב. ימים ספורים לאחר הרצח נכלא במעצר מנהלי למשך כשלוש שנים בעקבות השתייכות למדינה האסלאמית (מבלי שהיה ידוע לכוחות הביטחון שהיה מעורב ברצח בני הזוג כדורי). לאחר שהשתחרר, ביצע אסעיד את פיגוע הדקירה בארמון הנציב, שבו רצח פועל ממולדובה ופצע פועל אחר באורח בינוני. כעבור כחודש, בעקבות חשד של לוחם מג"ב והתאמה של מצלמות אבטחה בין שתי זירות הרצח, הוא נחקר, הודה ונעצר.
משפט

באפריל 2022 הוגש כנגד וסים אסעיד כתב אישום בגין שלושה מעשי רצח ושני ניסיונות רצח ממניע טרור.
ב-23 בספטמבר 2024, בית המשפט המחוזי בירושלים הרשיע את המחבל ואסים אסעיד ברציחתם של בני הזוג כדורי.
ב-3 בפברואר 2025, בית המשפט המחוזי גזר עונש של שלושה מאסרי עולם ו-40 שנות מאסר על המחבל ואסים אסעיד. בגזר הדין כתב השופט ארנון דראל "הנאשם שחט, פשוט כך, שלושה בני אדם, וניסה לשחוט שניים נוספים בדרך של שיסוף צווארם בעת שהם בביתם או יצאו ממנו, אך ורק בשל יהדותם או בשל כך שחשב שקורבנותיו יהודים".
הערות שוליים

↑  ענבר טויזר,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'חשד לרצח כפול: בני זוג נמצאו ללא רוח חיים בדירה בירושלים, באתר ynet, 13 בינואר 2019
1 2  גזר הדין, כפי שפורסם באתר הארץ
1 2  לידור סולטן, אלינור שירקני-קופמן, שלושה מאסרי עולם ו-40 שנה בכלא למחבל שרצח את בני הזוג כדורי ז"ל, באתר ישראל היום, ‏2025-02-03
↑  אלון חכמון,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'‏פיגוע שביצע מחבל תומך דאעש שחדר לביתם: פוענח רצח הזוג כדורי בירושלים, באתר מעריב אונליין, 14 באפריל 2022
↑  יוסי אלי, רצח הזוג כדורי: המשטרה מבקשת עזרה באיתור אדם שנראה ליד הזירה, באתר חדשות 13, 9 ביוני 2020
↑  אביעד גליקמן, המחבל שדקר למוות את הזוג כדורי הורשע ברצח בנסיבות מחמירות, באתר חדשות 13, 23 בספטמבר 2024
↑  "ידע שהם יהודים, בגלל הכיפה": המחבל שדקר למוות את הזוג כדורי הורשע ברצח בנסיבות מחמירות, באתר ערוץ 7, ‏23.09.24
↑  שלומי הלר, 6 שנים אחרי: נגזר עונשו של המחבל שרצח את הזוג כדורי, באתר i24NEWS, ‏2025-02-03
↑  ענת יורובסקי, בכיר בימ"ר ירושלים על תיק רצח בני הזוג כדורי: "כרגע אין לנו פריצת דרך", באתר mynet‏ ירושלים, 12 ביוני 2020
↑  קובי רוזן,'"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'‏רצח בני הזוג כדורי בי-ם: בני משפחה הובאו להארכת מעצר, באתר כיכר השבת, 19 בפברואר 2019
↑  כתב העת בהתאסף גיליון 8, ירושלים:'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'איגוד עמלי תורה
↑  ורד פלמן,'"`UNIQ--nowiki-00000010-QINU`"'רצח הזוג כדורי: החשוד המרכזי שוחרר בתנאים מגבילים, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 5 במרץ 2019
1 2  מאיה הורודניצ'אנו‏, החשודים ברצח הזוג כדורי בירושלים שוחררו: "החשד הסביר לא קיים", באתר וואלה, 4 בדצמבר 2019
↑  אלון חכמון,'"`UNIQ--nowiki-00000014-QINU`"'‏המשטרה מבקשת את עזרת הציבור באיתור אדם ששהה בסמוך לזירת רצח בני הזוג כדורי, באתר מעריב אונליין, 9 ביוני 2020
↑  ברוך שפירא, הרצח בארמון הנציב: שנתיים אחרי – המשטרה פרסמה קלסתרון של החשוד, ה' בשבט תשפ"א, JDN
↑   "הם ביזבזו זמן יקר": שנתיים אחרי – רצח בני הזוג כדורי נשאר תעלומה, סרטון בערוץ "כאן חדשות", באתר יוטיוב, 30 בינואר 2021
↑  אבי גדלוביץ','"`UNIQ--nowiki-00000018-QINU`"'שנתיים אחרי האירוע המזעזע, המשטרה מסרבת לחשוף פרטים שנמצאים בידיה על רצח בני הזוג כדורי, באתר בחדרי חרדים, 20 באוקטובר 2020
↑  הרצח הכפול בארמון-הנציב: שנתיים וחצי של איסור פרסום, באתר העין השביעית, 12 באפריל 2021
↑  שלומי הלר‏, החשוד ברצח בני הזוג כדורי: מחבל דאעש שכבר היה בכלא - ושוחרר, באתר וואלה, 14 באפריל 2022
↑  אביעד גליקמן, יוסי אלי, 3 מעשי רצח ו-2 ניסיונות ממניע טרור: כתב אישום נגד המחבל מירושלים, באתר חדשות 13, 18 באפריל 2022
↑  אור רביד,'"`UNIQ--nowiki-0000001C-QINU`"'‏בית המשפט בירושלים הרשיע את רוצח בני הזוג כדורי ז"ל ברצח בנסיבות מחמירות, באתר ‏מאקו‏, 23 בספטמבר 2024
↑  ורד פלמן,'"`UNIQ--nowiki-0000001E-QINU`"'ביהמ"ש הרשיע את המחבל שרצח את בני הזוג כדורי ואיוון טירוונסקי, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 23 בספטמבר 2024
↑  עקיבא ווייס,'"`UNIQ--nowiki-00000020-QINU`"'בית המשפט גזר את דינו של וסים אסעיד רוצח בני הזוג כדורי, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 3 בפברואר 2025
מחלף קפלן

| --- | --- |

מחלף קפלן, ינואר 2019
 תאריך הקמה:  31 במרץ 2003
 מיקום:  תל אביב
 כבישים במחלף:  דרך בגין (  כביש 2) רחוב קפלן רחוב גבעת התחמושת
 אתרים סמוכים:  הקריה, קניון עזריאלי, קריית הממשלה בתל אביב, שרונה, מגדל עזריאלי שרונה
 קואורדינטות:  32°04′23″N 34°47′29″E﻿ / ﻿32.0730514°N 34.7913587°E﻿ / 32.0730514; 34.7913587
 
  (למפת תל אביב מוגדלת) מחלף קפלן(למפת תל אביב רגילה) מחלף קפלן(למפת גוש דן רגילה) מחלף קפלן(למפת גוש דן מוגדלת) מחלף קפלן
 
מחלף קפלן הוא מחלף בתל אביב הנמצא בצומת הרחובות קפלן ודרך בגין. המחלף ידוע גם כצומת עזריאלי או כיכר הדמוקרטיה. לפי נתוני משרד התחבורה עוברים בממוצע במחלף יותר מ-100 אלף כלי רכב ביום. בצמוד אליו נמצאים מספר אתרים בהם עובדים עשרות אלפי אנשים (הקריה, מגדלי משרדים בשרונה ובאזור) והוא מהווה דרך ראשית וכניסה ויציאה לתל אביב. דרכו ניתן להתחבר לנתיבי איילון דרך מחלף השלום אשר צמוד לו.
היסטוריה

צומת הרחובות קפלן ודרך בגין (אז דרך פתח-תקווה) רומזרה לראשונה בשנת 1964. באותה עת היה זה צומת T, שהמשך רחוב קפלן לכיוון דרך השלום, מעל נחל איילון, לא היה קיים. הקמת חיבור זה החלה בשנת 1966, אז הונחו שני גשרי פלדה מעל הנחל. בשנת 1968 הוחל בהרחבת רחוב לקפלן לשני נתיבים בכל כיוון. 
הקמת הפרדה מפלסית בצומת הוצעה לראשונה בתוכנית אב לכבישים בגוש דן שהציג שר התחבורה שמעון פרס ב-1971, ושנה אחר כך אף אושר תקציב לפרויקט, אך הוא לא יצא לפועל. בשנת 1981 הוחל בהרחבת דרך פתח-תקווה לשלושה נתיבים בכל כיוון ומסלול לתחבורה ציבורית במרכזו.
תכנון המחלף בפועל החל כחלק מפרויקט "מרכז השלום" הסמוך (לימים "מרכז עזריאלי"), שהוקם על מגרש בו שכן חניון למשאיות לפינוי אשפה של עיריית תל אביב. ב-1987 אישרה העירייה את התוכנית, שהייתה פרויקט הבנייה והעסקים הגדול ביותר בישראל עד אז, וכלל: בניית 115 אלף מ"ר של משרדים בשישה מגדלים בני 20 עד 40 קומות ו־35 אלף מ"ר לבניית מרכז קניות ובילוי. בנוסף בניית חניונים, בהם ניתן יהיה להחנות עד 3,000 כלי רכב. במסגרת התוכנית הוחלט לשדרג את מערכת הדרכים סביב הפרויקט, במטרה להתאימה להיקף התנועה הצפוי. הקמת המחלף היה כחלק מתנאי היתר הבנייה שלו, שאסר מתן תעודת גמר אלא ל-50 אלף מ"ר בלבד, כל זמן שלא הושלם מחלף קפלן. באותה תקופה החל גם תכנון פרויקט "דרום הקריה" שעיקרו היה פינוי מבני הקריה בצדו הדרומי של רחוב קפלו ובניית 200 אלף מ"ר של משרדים, מסחר ומגורים. במסגרת פרויקט זה הוקם מגדל היובל בפינת הרחובות קפלן ודרך בגין, אך התנאי להקמתו היה שיקוע הצומת.פרויקט זה הוקפא במאי 1999, על ידי עיריית תל אביב, עקב דרישתה להקמת כביש משוקע בצומת, כפי שנקבע בתוכנית. גם הקמתו של המגדל המרובע בפרויקט מרכז עזריאלי עוכבה, בין השאר בגלל אי הקמת המחלף. בשלב זה היה הצומת אחד הצמתים העמוסים בישראל, לפי נתוני משרד התחבורה, שבכל יעברו בו כ-100 אלף כלי רכב.
עיכוב נוסף בהקמת המחלף היה עקב מחלוקת משיקולי תקציב ותכנון בין משרד האוצר, משרד התחבורה, עיריית תל אביב וחברת נתיבי איילון, על החלופה הנבחרת מבין חמש החלופות שהוצעו להקמתו. חלופה שהציע מהנדס העירישראל גודוביץ כללה בניית מחלף בעל שני מפלסים, שאחד מהם מוקדש לתחבורה ציבורית בלבד, ומעליו כיכר עירונית להולכי רגל. חלופה זה נדחתה עקב עלותה היקרה ונבחרה החלופה הזולה ביותר שכללה, שיקוע בכיוון צפון-דרום רק לכלי רכב פרטיים. הבנייה החלה לבסוף בשנת 2000, לאחר שאושר תקציב ליישום הסדרי התחבורה החדשים באזור.
ב-31 במרץ 2003 הסתיים שדרוג המחלף מהצומת שהיה קיים באזור. עלות הפרויקט הייתה למעלה מ-90 מיליון שקלים. נפח התנועה לאחר הפתיחה היה כ-150 אלף מכוניות ביום.
מבנה המחלף

במקום יש שיקוע לדרך בגין ומעליו גשר אשר מחבר את הרחובות גבעת התחמושת וקפלן. התנועה במחלף אפשרית לכל הכיוונים דרך הצומת (הפניה ימינה מדרך בגין לרחוב קפלן פתוחה לתחבורה ציבורית בלבד), כאשר תנועה מצפון לדרום על דרך בגין מתבצעת ללא רמזורים.
בסמוך למחלף, ממוקמות תחנת יהודית ותחנת שאול המלך של הדנקל (הקו האדום) ועוברת כמות גדולה של קווי אוטובוס, במספר רב של תחנות אוטובוס שמפוזרות לצידו.
עד תחילת עבודות שדרוג הצומת למחלף, במרכזה של דרך בגין היה ציר מת"צ.
תוכנית המחלף כללה כריית שתי מנהרות; מנהרה המשמשת את הבאים מכיוון צפון ומאפשרת פנייה ימינה אל דרך אריה לובה אליאב התת-קרקעית, שנבנתה כחלק מפרויקט "דרום הקריה". כריית מנהרה הזו הושלמה כבר ב-2003, אך פתיחתה לתנועה נעשתה רק עם פתיחת דרך אריה לובה אליאב לתנועה, בדצמבר 2014. המנהרה השנייה, שבנייתה הייתה באחריות "קבוצת עזריאלי", מיועדת לאפשר פנייה ימינה לחניון מגדלי עזריאלי לבאים מכיוון דרום. כריית המנהרה הייתה אמורה להתבצע בזמן הקמת המחלף, אך נדחתה על ידי עזריאלי בטענה כי אינה כדאית לו.
ארכאולוגיה

בשנת 1979 נחשפה לראשונה באזור צומת קפלן, במדרון המזרחי של רכס הכורכר שהיה במקום, מערת קבורה מתקופת הברונזה, בה נמצאו תכשיטי כסף וחרוזים. בעת העבודות להקמת המחלף נערכה חפירת הצלה לאחר שדחפורים פגעו בכמה מערות קבורה במפלס הנמוך של הרכס, לאחר שנהרסו מספר מבנים מודרניים שהיו במקום, בשולי הקריה, לצורך הרחבת דרך בגין. במקום נחשפו חללים רבים, רובם מערות קבורה ופרטים אחרים. בשוליים הנמוכים ביותר של המדרון המזרחי של הרכס תוארכו חמש מערות לשלבים האחרונים של תקופת הברונזה הקדומה בארץ ישראל;  חללים דמויי פעמון שנחצבו בתוך סלע האם הפריך. המערות הכילו קבורות רבות, בדרך כלל קבורות משנה, שהשימוש בכל אחד מן הקברים נמשך לאורך זמן ותוכנם מייצג טווח כרונולוגי ארוך. חפצי המנחה כללו כלי חרס קטנים רבים (קערות וקנקניות), חרוזים מאבן, צדפים ועצם, ראש אלה מאבן, כלי נחושת קטנים, פגיון מנחושת וכלי צור. מעט גבוה יותר על מדרון הכורכר נמצאו קברים מתקופת הברונזה הבייניימית. חוסר הוודאות לגבי זהות הנקברים הביא לעיכוב בעבודות הקמת המחלף. בזמן שאנשי משרד הדתות בדקו אם הקברים הם של יהודים. לאחר שהתברר מעל כל ספק שהנקברים במקום הם אנשים מתקופת הברונזה הקדומה, העבודות נמשכו והמערות נהרסו.
הפגנות במחלף

במהלך העשור השני של המאה ה-21 הפך המחלף, יחד עם מחלף השלום הסמוך, למוקד להפגנות. בין הקבוצות שקיימו הפגנות במחלף: תושבי עוטף עזה (במחאה על ההסלמה במצב הביטחוני), עובדים סוציאליים (במחאה על שכרם), קהילת הלהט"ב (במחאה על תיקון לחוק הפונדקאות שנחקק בשנת 2018), הפגנות יוצאי אתיופיה, הפגנת האפודים הצהובים (במחאה על יוקר המחיה) עשרות הפגנות נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע והפגנת תמיכה אחת ברפורמה המשפטית בישראל.
ביולי 2023, בעת שקודמה בכנסת הרפורמה המשפטית, המחלף וסביבתו היו מוקד להפגנות מתמשכות של מאות אלפים במחאה נגד הרפורמה המשפטית, ועל רקע זה החליט ראש עיריית תל אביב רון חולדאי לשנות את שם הצומת ל"כיכר הדמוקרטיה".
לאו הרביעי

האפיפיור לאו הרביעי (בלטינית: Leo IV;‏ 790 – 17 ביולי 855) היה אפיפיור מ-10 באפריל 847 עד למותו בשנת 855. הוא זכור כמתקן הכנסיות הרומיות שנפגעו במהלך הפשיטה המוסלמית על רומא, ובניית חומה סביב גבעת הוותיקן כדי להגן על העיר. האפיפיור ליאו יזם כוח ימי משותף של ערים איטלקיות שנלחמו וניצחו בקרב הימי של אוסטיה נגד הסרסנים.
ביוגרפיה

לאו נולד ברומא בשנת 790, וקיבל את ראשית חינוכו במנזר סנט מרטין הבנדיקטיני. הוא משך את תשומת לבו של האפיפיור גרגוריוס הרביעי, שהפך אותו לתת-דיאקון. הוא מונה לקרדינל דיאקון של סאנטי קוואטרו קורונאטי ("ארבעה הקדושים המוכתרים") על ידי האפיפיור סרגיוס השני.
באפריל 847 נבחר לאו פה אחד לאפיפיור, בעקבות מותו של סרגיוס השני. בשל ההתקפה של הסרצנים על רומא בשנת 846, אשר גרמה לאנשים לחשוש לביטחון העיר, הוא הוכתר ב-10 באפריל 847 מבלי להמתין להסכמת הקיסר. לאו החל בתיקון בזיליקת סנט פאולוס, שניזוקה בעקבות פשיטת הסרצנים על רומא. כאמצעי זהירות מפני פשיטות נוספות, הוא שיפץ באופן יסודי, ובנה מחדש לחלוטין חמישה עשר מן המגדלים הגדולים, ומאז נקראו החומה והעיר הלאונינית על שמו. במהלך שלטונו הוא היה צריך להגן על העיר רומא נגד התקפות מהמזרח. בשנת 849 זכה צבא האפיפיור לניצחון מכריע על הסרצנים בקרב הימי של אוסטיה, והדבר שכנע אותו שלא ניתן להסתמך על הגנת צי האימפריה הביזנטית וכי יש להקים כח ימי ייעודי להגנה על רומא, והוא הקים לשם כך את הצי האפיפיורי.
ליאו הרביעי ערך שלושה סינודים, האחד בשנת 850, בנוכחות לואי השני, והשניים האחרים פחותים בחשיבותם.
ב-17 ביולי 855 מת לאו ברומא, ובמקומו נבחר בנדיקטוס השלישי.
קיימת אגדה ולפיה מת לאו בשנת 853, ולאחר מותו כיהנה האפיפיורית יוהנה עד לשנת 855.
הערות שוליים

↑  The Papal Navy, U.S. Naval Institute, ‏1963-09-01 (באנגלית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סרגיוס השני | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: בנדיקטוס השלישי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007383045705171  PLWABN: 9810549604605606  BNE: XX1459239  BnF: cb13486352f (data)  CANTIC: a10398223  CiNii: DA05945889  GND: 119344475  ICCU: LO1V187795  ISNI: 0000 0003 7145 8361  LCCN: no96037549  NKC: skuk0003699  NTA: 074352113  SUDOC: 035649682  VcBA: 495/11474  VIAF: 251109897   WorldCat (עם VIAF): 251109897
קאמפ רוק 2: הג'אם האחרון

| --- | --- |

 מבוסס על:  קאמפ רוק 
 בימוי:  פול הואן 
 הופק בידי:  קווין לאפרטי אלן סאקס
 תסריט:  דן ברנדסן, קארין גיסט, רג'ינה היקס 
 עריכה:  גיריש ברגאבה
 שחקנים ראשיים:  דמי לובאטו ג'ו ג'ונאס ניק ג'ונאס קווין ג'ונאס מריה קאנאלס בררה
 מוזיקה:  כריסטופר לנרץ 
 צילום:  דייוויד א. מקין
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ערוץ דיסני 
 חברה מפיצה:  דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית3 בספטמבר 2010 ישראל16 בספטמבר 2010
 משך הקרנה:  104 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה מוזיקלית
 סרט קודם:  קאמפ רוק 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
קאמפ רוק 2: הג'אם האחרון (באנגלית: Camp Rock 2: The Final Jam) הוא סרט טלוויזיה מוזיקלי לכל המשפחה מבית היוצר של דיסני משנת 2010, וסרט ההמשך של "קאמפ רוק". בסרט מככבים דמי לובאטו והאחים ג'ונאס, כאשר בניגוד לסרט הקודם ניק וקווין ג'ונאס משחקים בתפקיד הראשי. הסרט שודר בערוץ דיסני לראשונה ב-3 בספטמבר ולאחר מכן בערוצי דיסני ברחבי העולם, כשבישראל שודר כשבועיים לאחר ההקרנה המקורית ב-16 בספטמבר. המדרוג של הסרט בשידור הבכורה עמד על 7.9 מיליון צפיות, מיליון צפיות פחות משידור הבכורה של "קאמפ רוק", אולם הוא זכה למספר הצפיות הרב ביותר של השבוע בשידורי הטלוויזיה בכבלים. הסרט זכה בשני פרסים בטקסים פרסי בחירת הילדים ופרסי בחירת הקהל.
דמויות ושחקנים

דמי לובאטו בתור מיטצ'י טורס
ג'ו ג'ונאס בתור שיין גריי
ניק ג'ונאס בתור נייט גריי
קווין ג'ונאס בתור ג'ייסון גריי
דניאל פאדרס בתור בראון ססריו
דניאל קאש בתור אקסל טרנר
מריה קאנאלס בררה בתור קוני טורס
קלואי ברידג'ס בתור דנה טרנר
מת'יו פינלי בתור לוק ויליאמס
מייג'ן ג'ט מרטין בתור טס טיילר
אליסון סטונר בתור קייטלין גלאר
אנה מריה פרז דה טגל בתור אלה פאדור
ג'סמין ריצ'רדס בתור מרגרט "פגי" דופרה
רושון פגאן בתור סנדר לויר
ג'ורדן פרנסיס בתור בארון "בארי" ג'יימס
פרנקי ג'ונאס בתור רוקר טרוור ג'וניור
ג'ורדן קלארק
פסקול

אלבום הפסקול "Camp Rock 2: The Final Jam" כבש את המקום השלישי במצעד האלבומים בילבורד 200 עם מכירות של למעלה מ-41,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. הוא בהמשך זכה בתואר אלבום זהב בארצות הברית מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי לאחר מכירות של כחצי מיליון עותקים, ומאוחר יותר הוענק לו אותו התואר גם בספרד וברזיל.
| Camp Rock 2: The Final Jam> מס' | Camp Rock 2: The Final Jam> שם | Camp Rock 2: The Final Jam> מילים | Camp Rock 2: The Final Jam> מבצע/ים | Camp Rock 2: The Final Jam> משך | Camp Rock 2: The Final Jam>  | Camp Rock 2: The Final Jam>  | Camp Rock 2: The Final Jam>  | Camp Rock 2: The Final Jam>  | Camp Rock 2: The Final Jam>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Brand New Day  |   | דמי לובאטו | 3:21 |  |  |  |  |  |
| 2. | Fire  |   | מת'יו "אם. דוט" פינלי | 3:02 |  |  |  |  |  |
| 3. | Can't Back Down  |   | שחקני הסרט | 3:19 |  |  |  |  |  |
| 4. | It's On  |   | שחקני הסרט | 4:03 |  |  |  |  |  |
| 5. | Wouldn't Change a Thing  | אדם אנדרס, ניקי הסמן ופיר אסטרום | לובאטו וג'ו ג'ונאס | 3:25 |  |  |  |  |  |
| 6. | Heart and Soul  |   | האחים ג'ונאס | 2:58 |  |  |  |  |  |
| 7. | You're My Favorite Song  |   | לובאטו וג'ו ג'ונאס | 2:15 |  |  |  |  |  |
| 8. | Introducing Me  | ג'יימי יוסטון | ניק ג'ונאס | 3:07 |  |  |  |  |  |
| 9. | Tear It Down  |   | פינלי ומייגן ג'ט מרטין | 3:29 |  |  |  |  |  |
| 10. | What We Came Here For  |   | לובאטו, ג'ו ג'ונאס, ניק ג'ונאס ואליסון סטונר | 4:15 |  |  |  |  |  |
| 11. | This Is Our Song  |   | לובאטו, ג'ו, ניק וסטונר | 2:58 |  |  |  |  |  |
| 12. | Different Summers  |   | לובאטו | 3:37 |  |  |  |  |  |
| 13. | Walkin' in My Shoes  |   | פינלי ומרטין | 2:51 |  |  |  |  |  |
| 14. | It's Not Too Late  |   | לובאטו | 3:33 |  |  |  |  |  |
| 15. | Rock Hard or Go Home  |   | סמור הברזל | 2:58 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 46:31 |  |  |  |  |  |
פסקול > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 18 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 2 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 3 |
|  ברזיל | טופ 100 ברזיל | 6 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 28 |
|  דנמרק | היטליסטן | 31 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 22 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 10 |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 18 |
|  נורווגיה | VG-lista | 28 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 22 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 4 |
|  פורטוגל | מצעד האלבומים הפורטוגזי (AFP) | 5 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 30 |
|  צרפת | SNEP | 39 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 4 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 45 |
פסקול > Wouldn't Change a Thing

הסינגל המוביל והיחיד מתוך האלבום, "Wouldn't Change a Thing" (בתרגום חופשי: לא הייתי משנה דבר) בביצועם של דמי לובאטו והאחים ג'ונאס יצא לאור ב-23 ביולי 2010. במדינות דוברות גרמנית יצאה גרסה בביצועם של דמי לובאטו והלהקה הגרמנית Stanfour כשבוע לאחר מכן ב-31 ביולי. השיר הופיע בפרק השישי בעונה השביעית של הסדרה "האנטומיה של גריי", שם בוצע על ידי השחקן ג'סטין צ'יימברס המגלם את דמותו של אלכס קרב.