stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכויות להט"ב באיי קוק
הערות שוליים

↑  Herzlich Willkommen, Pazifik-Informationsstelle (ב־)
↑  Paulocanning, Polynesia's ancient same-sex acceptance, LGBT Asylum News, ‏2010-09-12
↑  Understanding the Pacific's alternative genders, RNZ, ‏2019-08-31 (ב־New Zealand English)
↑  Crimes Act 1969, www.paclii.org
↑  Cooks bill puts spotlight on Pacific's anti-gay laws, RNZ, ‏2017-08-18 (ב־New Zealand English)
↑  Josh Jackman, This island nation is set to decriminalise homosexuality, PinkNews | Latest lesbian, gay, bi and trans news | LGBTQ+ news, ‏2017-08-03 (באנגלית בריטית)
↑  Shannon Power, The Cook Islands are set to decriminalize homosexuality, Gay Star News, ‏2017-08-03 (באנגלית בריטית)
↑  New draft Bill decriminalises homosexuality, Cook Islands News, ‏2020-08-18 (באנגלית)
↑  Crimes Bill goes to committee, Cook Islands News, ‏2020-08-18 (באנגלית)
↑  Cooks to begin hearing submissions on Crimes Bill, RNZ, ‏2017-08-10 (ב־New Zealand English)
↑  Election delays two important bills, Cook Islands News, ‏2020-08-18 (באנגלית)
↑  Shannon Power, Cook Islands will not ban Rocketman after all, Gay Star News, ‏2019-06-20 (באנגלית בריטית)
↑  Cook Islands retains ban on homosexuality, RNZ, ‏2019-11-05 (ב־New Zealand English)
↑  Cook Islands 'anti-gay' bill needs review, RNZ, ‏2019-11-21 (ב־New Zealand English)
↑  Reine des Îles Cook : Notre loi anti-gay est injuste, 76 Crimes en français, ‏2014-12-10 (ב־)
↑  Patrick Kelleher, Decriminalisation of gay sex on the Cook Islands stalls yet again in devastating blow to queer community, PinkNews | Latest lesbian, gay, bi and trans news | LGBTQ+ news, ‏2020-10-01 (באנגלית בריטית)
↑  Two key bills deferred, Cook Islands News, ‏2020-10-21 (באנגלית)
↑  Homosexual Law reform remains in limbo, Cook Islands News, ‏2022-12-07 (באנגלית)
↑  Crimes-Sexual-Offences-Amendment-Bill-2023-Final-5-4-23.pdf, parliamentci.wpenginepowered
↑  Decriminalising homosexuality: Opposition MPs say new Bill contravenes God’s law, Cook Islands News, ‏2023-04-15 (באנגלית)
↑  Amelia Hansford, Cook Islands just legalised gay sex, PinkNews | Latest lesbian, gay, bi and trans news | LGBTQ+ news, ‏2023-04-17 (באנגלית אמריקאית)
↑  Molly Sprayregen, The Cook Islands have decriminalized homosexuality, LGBTQ Nation, ‏2023-04-17
↑  Marriage Amendment Act 2000, www3.paclii.org
↑  Marriage Amendment Act 2007, www3.paclii.org
↑  Anna Leach, No gay marriage in the Cook Islands, says prime minister, Gay Star News, ‏2013-04-29 (באנגלית בריטית)
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2018-01-03
↑  Employment Relations Act 2012, paysauce
↑  Information Cook Islands - Visitor Essentials, www.webcentral.co.ck
↑  Cook Islands Fact File, web.archive.org, ‏2013-05-26
↑  Heartfelt plea from first lady, Cook Islands News, ‏2020-08-18 (באנגלית)
הרכב העונה בליגה האיטלקית

| --- | --- |
 מדינה:  איטליה 
 הגוף המעניק:  איגוד הכדורגלנים האיטלקיים (AIC)
 תקופת הפרס:  2010/2011–הווה (כ־14 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  ג'אנלואיג'י בופון   ג'ורג'ו קייליני   (5 זכיות)
 אתר רשמי
 
הרכב העונה בליגה האיטלקית (באיטלקית: Squadra dell’anno AIC) הוא פרס שנתי המוענק לקבוצה של אחד-עשר כדורגלנים מהליגה הבכירה באיטליה, הסרייה א', אשר נחשבים למי שהציגו את הביצועים הטובים ביותר לאורך העונה שחלפה. הפרס מחולק במהלך ערב הגאלה של הכדורגל באיטליה.
הפרס הוענק לראשונה לאחר עונת 2010/2011. רשימת הזוכים מורכבת על ידי חברים באיגוד הכדורגלנים האיטלקיים (אנ') (AIC).
הזוכים

השחקנים המודגשים זכו גם בפרס כדורגלן השנה בליגה האיטלקית.
הזוכים > 2010/2011

| עמדה | שחקן | מועדון | הופעה |
| --- | --- | --- | --- |
| שוער | סלובניהסמיר הנדנוביץ' | אודינזה | 1 |
| הגנה | איטליהכריסטיאן מאג'ו | נאפולי | 1 |
| הגנה | ברזילטיאגו סילבה | מילאן | 1 |
| הגנה | איטליהאלסנדרו נסטה   איטליה אנדראה ראנוקיה | מילאן   אינטר | 1   1 |
| הגנה | קולומביהפאבלו ארמרו | אודינזה | 1 |
| קישור | סלובקיהמארק האמשיק | נאפולי | 1 |
| קישור | איטליהטיאגו מוטה   איטליה קלאודיו מרקיזיו | אינטר   יובנטוס | 1   1 |
| קישור | גאנהקווין-פרינס בואטנג | מילאן | 1 |
| התקפה | אורוגוואיאדינסון קבאני | נאפולי | 1 |
| התקפה | איטליהאנטוניו די נטאלה | אודינזה | 1 |
| התקפה | שוודיהזלאטן איברהימוביץ' | מילאן | 1 |
הזוכים > 2011/2012

| עמדה | שחקן | מועדון | הופעה |
| --- | --- | --- | --- |
| שוער | איטליהג'אנלואיג'י בופון | יובנטוס | 1 |
| הגנה | איטליהכריסטיאן מאג'ו | נאפולי | 2 |
| הגנה | ברזילטיאגו סילבה | מילאן | 2 |
| הגנה | איטליהאנדראה ברצאלי | יובנטוס | 1 |
| הגנה | איטליהפדריקו בלזארטי | פלרמו | 1 |
| קישור | איטליה קלאודיו מרקיזיו | יובנטוס | 2 |
| קישור | איטליהאנדראה פירלו | יובנטוס | 1 |
| קישור | איטליהאנטוניו נוצ'רינו | מילאן | 1 |
| התקפה | אורוגוואיאדינסון קבאני | נאפולי | 2 |
| התקפה | איטליהאנטוניו די נטאלה | אודינזה | 2 |
| התקפה | שוודיהזלאטן איברהימוביץ' | מילאן | 2 |
הזוכים > 2012/2013

| עמדה | שחקן | מועדון | הופעה |
| --- | --- | --- | --- |
| שוער | סלובניהסמיר הנדנוביץ' | אינטר | 2 |
| הגנה | איטליהכריסטיאן מאג'ו | נאפולי | 3 |
| הגנה | איטליהאנדראה ברצאלי | יובנטוס | 2 |
| הגנה | איטליהג'ורג'ו קייליני | יובנטוס | 1 |
| הגנה | איטליהמתיה דה שיליו | מילאן | 1 |
| קישור | צ'ילה ארתורו וידאל | יובנטוס | 1 |
| קישור | איטליהאנדראה פירלו | יובנטוס | 2 |
| קישור | ספרדבורחה ולרו | פיורנטינה | 1 |
| התקפה | אורוגוואיאדינסון קבאני | נאפולי | 3 |
| התקפה | איטליהאנטוניו די נטאלה | אודינזה | 3 |
| התקפה | איטליהמריו באלוטלי | מילאן | 1 |
הזוכים > 2013/2014

| עמדה | שחקן | מועדון | הופעה |
| --- | --- | --- | --- |
| שוער | איטליהג'אנלואיג'י בופון | יובנטוס | 2 |
| הגנה | איטליהמתאו דרמיאן | טורינו | 1 |
| הגנה | איטליהאנדראה ברצאלי | יובנטוס | 3 |
| הגנה | מרוקומהדי בנעטיה | רומא | 1 |
| הגנה | גאנהקוואדוו אסמואה | יובנטוס | 1 |
| קישור | צ'ילה ארתורו וידאל | יובנטוס | 2 |
| קישור | איטליהאנדראה פירלו | יובנטוס | 3 |
| קישור | צרפתפול פוגבה | יובנטוס | 1 |
| התקפה | איטליהצ'ירו אימובילה | טורינו | 1 |
| התקפה | ארגנטינהגונסאלו היגוואין | נאפולי | 1 |
| התקפה | ארגנטינהקרלוס טבס | יובנטוס | 1 |
הזוכים > 2014/2015

| עמדה | שחקן | מועדון | הופעה |
| --- | --- | --- | --- |
| שוער | איטליהג'אנלואיג'י בופון | יובנטוס | 3 |
| הגנה | איטליהמתאו דרמיאן | טורינו | 2 |
| הגנה | איטליהלאונרדו בונוצ'י | יובנטוס | 1 |
| הגנה | איטליהדניאלה רוגאני | אמפולי | 1 |
| הגנה | איטליהג'ורג'ו קייליני | יובנטוס | 2 |
| קישור | בלגיה ראג'ה ניינגולן | רומא | 1 |
| קישור | איטליהאנדראה פירלו | יובנטוס | 4 |
| קישור | צרפתפול פוגבה | יובנטוס | 2 |
| התקפה | ארגנטינהמאורו איקרדי | אינטר | 1 |
| התקפה | איטליהלוקה טוני | הלאס ורונה | 1 |
| התקפה | ארגנטינהקרלוס טבס | יובנטוס | 2 |
הזוכים > 2015/2016

| עמדה | שחקן | מועדון | הופעה |
| --- | --- | --- | --- |
| שוער | איטליהג'אנלואיג'י בופון | יובנטוס | 4 |
| הגנה | סנגלקאלידו קוליבאלי | נאפולי | 1 |
| הגנה | איטליהלאונרדו בונוצ'י | יובנטוס | 2 |
| הגנה | איטליהאנדראה ברצאלי | יובנטוס | 4 |
| הגנה | איטליהג'ורג'ו קייליני | יובנטוס | 3 |
| קישור | בלגיה ראג'ה ניינגולן | רומא | 2 |
| קישור | בוסניה והרצגובינהמיראלם פיאניץ' | רומא | 1 |
| קישור | צרפתפול פוגבה | יובנטוס | 3 |
| קישור | סלובקיהמארק האמשיק | נאפולי | 2 |
| התקפה | ארגנטינהפאולו דיבאלה | יובנטוס | 1 |
| התקפה | ארגנטינהגונסאלו היגוואין | נאפולי | 2 |
הזוכים > 2016/2017

| עמדה | שחקן | מועדון | הופעה |
| --- | --- | --- | --- |
| שוער | איטליהג'אנלואיג'י בופון | יובנטוס | 5 |
| הגנה | ברזילדני אלבס | יובנטוס | 1 |
| הגנה | איטליהלאונרדו בונוצ'י | יובנטוס | 3 |
| הגנה | סנגלקאלידו קוליבאלי | נאפולי | 2 |
| הגנה | ברזילאלכס סנדרו | יובנטוס | 1 |
| קישור | בלגיה ראג'ה ניינגולן | רומא | 3 |
| קישור | בוסניה והרצגובינהמיראלם פיאניץ' | יובנטוס | 2 |
| קישור | סלובקיהמארק האמשיק | נאפולי | 3 |
| התקפה | בלגיהדריס מרטנס | נאפולי | 1 |
| התקפה | ארגנטינהגונסאלו היגוואין | יובנטוס | 3 |
| התקפה | ארגנטינהפאולו דיבאלה | יובנטוס | 2 |
הזוכים > 2017/2018

| עמדה | שחקן | מועדון | הופעה |
| --- | --- | --- | --- |
| שוער | ברזילאליסון | רומא | 1 |
| הגנה | פורטוגלז'ואאו קנסלו | אינטר | 1 |
| הגנה | סנגלקאלידו קוליבאלי | נאפולי | 3 |
| הגנה | איטליהג'ורג'ו קייליני | יובנטוס | 4 |
| הגנה | ברזילאלכס סנדרו | יובנטוס | 2 |
| קישור | סרביהסרגיי מילינקוביץ'-סאביץ' | לאציו | 1 |
| קישור | בוסניה והרצגובינהמיראלם פיאניץ' | יובנטוס | 3 |
| קישור | בלגיה ראג'ה ניינגולן | רומא | 4 |
| התקפה | ארגנטינהפאולו דיבאלה | יובנטוס | 3 |
| התקפה | איטליהצ'ירו אימובילה | לאציו | 2 |
| התקפה | ארגנטינהמאורו איקרדי | אינטר | 2 |
הזוכים > 2018/2019

| עמדה | שחקן | מועדון | הופעה |
| --- | --- | --- | --- |
| שוער | סלובניהסמיר הנדנוביץ' | אינטר | 3 |
| הגנה | פורטוגלז'ואאו קנסלו | יובנטוס | 2 |
| הגנה | סנגלקאלידו קוליבאלי | נאפולי | 4 |
| הגנה | איטליהג'ורג'ו קייליני | יובנטוס | 5 |
| הגנה | סרביהאלכסנדר קולארוב | רומא | 1 |
| קישור | איטליהניקולו בארלה | קליארי | 1 |
| קישור | בוסניה והרצגובינהמיראלם פיאניץ' | יובנטוס | 4 |
| קישור | סלובניה יוסיפ איליצ'יץ' | אטאלנטה | 4 |
| התקפה | איטליהפאביו קוואליארלה | סמפדוריה | 1 |
| התקפה | קולומביהדובאן ספאטה | אטאלנטה | 1 |
| התקפה | פורטוגלכריסטיאנו רונאלדו | יובנטוס | 1 |
הזוכים > 2019/2020

| עמדה | שחקן | מועדון | הופעה |
| --- | --- | --- | --- |
| שוער | איטליהג'אנלואיג'י דונארומה | מילאן | 1 |
| הגנה | גרמניהרובין גוזנס | אטאלנטה | 1 |
| הגנה | הולנדסטפן דה פריי | אינטר | 1 |
| הגנה | איטליהלאונרדו בונוצ'י | יובנטוס | 4 |
| הגנה | צרפתתיאו הרננדס | מילאן | 1 |
| קישור | איטליהניקולו בארלה | אינטר | 2 |
| קישור | ארגנטינהפאפו גומס | אטאלנטה | 1 |
| קישור | ספרד לואיס אלברטו | לאציו | 1 |
| התקפה | ארגנטינהפאולו דיבאלה | יובנטוס | 4 |
| התקפה | איטליהצ'ירו אימובילה | לאציו | 3 |
| התקפה | פורטוגלכריסטיאנו רונאלדו | יובנטוס | 2 |
הזוכים > 2020/2021

| עמדה | שחקן | מועדון | הופעה |
| --- | --- | --- | --- |
| שוער | איטליהג'אנלואיג'י דונארומה | מילאן | 2 |
| הגנה | מרוקואשרף חכימי | אינטר | 1 |
| הגנה | הולנדסטפן דה פריי | אינטר | 2 |
| הגנה | איטליהאלסנדרו בסטוני | אינטר | 1 |
| הגנה | צרפתתיאו הרננדס | מילאן | 2 |
| קישור | איטליהניקולו בארלה | אינטר | 3 |
| קישור | חוף השנהבפרנק קסייה | מילאן | 1 |
| קישור | איטליה פדריקו קייזה | יובנטוס | 1 |
| התקפה | קולומביהלואיס מוריאל | אטאלנטה | 1 |
| התקפה | בלגיהרומלו לוקאקו | אינטר | 1 |
| התקפה | פורטוגלכריסטיאנו רונאלדו | יובנטוס | 3 |
הזוכים > 2021/2022

| עמדה | שחקן | מועדון | הופעה |
| --- | --- | --- | --- |
| שוער | צרפתמייק מניאן | מילאן | 1 |
| הגנה | איטליהג'ובאני די לורנצו | נאפולי | 1 |
| הגנה | ברזילגלייסון ברמר | טורינו | 1 |
| הגנה | אנגליהפיקאיו טומורי | מילאן | 1 |
| הגנה | צרפתתיאו הרננדס | מילאן | 3 |
| קישור | איטליהניקולו בארלה | אינטר | 4 |
| קישור | קרואטיהמרצלו ברוזוביץ' | אינטר | 1 |
| קישור | סרביה סרגיי מילינקוביץ'-סאביץ' | לאציו | 2 |
| התקפה | איטליהצ'ירו אימובילה | לאציו | 4 |
| התקפה | פורטוגלרפאל ליאו | מילאן | 1 |
| התקפה | סרביהדושאן ולאחוביץ' | פיורנטינה/יובנטוס | 1 |
הופעות לפי מועדון

| מועדון | הופעות |
| --- | --- |
יובנטוס: 49
מילאן: 18
נאפולי: 17
אינטר: 16
רומא: 8
לאציו: 6
אטאלנטה: 5
אודינזה: 5
טורינו: 4
פיורנטינה: 2
קליארי: 1
אמפולי: 1
גנואה: 1
הלאס ורונה: 1
פלרמו: 1
סמפדוריה: 1
הערות שוליים

| כדורגל באיטליה איטליה |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל האיטלקית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | סרייה א' • סרייה ב' • סרייה ג' • סרייה ד'  • סרייה א' (כדורגל נשים) • מבנה הליגות |  |
| תחרויות גביע | קופה איטליה • קופה איטליה סרייה C • קופה איטליה סרייה D • הסופר קאפ האיטלקי |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה |  |
| פרסים | כדורגלן השנה • הרכב העונה • פרסי הסרייה א' • שחקן החודש |  |
ולדיסלב קוליקוב

ולדיסלב קוליקוב (ברוסית:Владислав Куликов, נולד ב-7 בינואר 1971) הוא שחיין עבר רוסי, זוכה מדליית ארד אולימפית (אטלנטה 1996), זוכה מדליית ארד באליפות עולם (פרת' 1991) ואלוף אירופה (אתונה 1991) במשחה ל-100 מטר פרפר. סגן אלוף אולימפי (ברצלונה 1992 ואטלנטה 1996), סגן אלוף עולם (פרת' 1991) ופעמיים אלוף אירופה (אתונה 1991 וסביליה 1997) במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
ביוגרפיה

קוליקוב נולד וגדל במוסקבה והתאמן בקבוצת צסק"א מוסקבה.
ביוגרפיה > 1991

באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בינואר 1991 זכה קוליקוב בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם ולדימיר שרנטוב, דמיטרי וולקוב ווניאמין טאיאנוביץ' בתוצאה של 3:40.41 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 3:39.66 דקות ולפני גרמניה (3:42.13 דקות) ובמדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.74 שניות, אחרי אנתוני נסטי מסורינאם שקבע שיא אליפות חדש של 53.29 שניות ומיכאל גרוס מגרמניה (53.31 שניות).
ביוגרפיה > 1992

באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה קוליקוב במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב לאחר ששחה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.25 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 54.23 שניות.
ביוגרפיה > 1996

באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה קוליקוב בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב לאחר ששחה בשלב המוקדמות ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.13 שניות, אחרי דניס פנקראטוב חברו לנבחרת שקבע שיא עולם חדש של 52.27 שניות וסקוט מילר מאוסטרליה (52.53 שניות).
ביוגרפיה > 1998

באליפות העולם שנערכה בפרת' בינואר 1998 זכה קוליקוב במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם רומן יגורוב, דניס פימאנקוב ואלכסנדר פופוב בתוצאה של 3:18.45 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 3:16.69 דקות ואוסטרליה (3:16.97 דקות). כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 51.28 שניות. נוסף לכך, הוא סיים בשלב המוקדמות במקום 16 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.70 שניות ופרש מגמר ב'.
ביוגרפיה > 2001

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2001 זכה קוליקוב במדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם ולדיסלב אמינוב, דמיטרי קומורניקוב ודמיטרי צ'רניצ'ב בתוצאה של 3:36.12 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אליפות חדש של 3:35.35 דקות וגרמניה (3:36.34 דקות).
בשנת 2002 פרש משחייה תחרותית לאחר ששבר את ידו. הוא המאמן הראשי של נבחרת רוסיה בשחייה לנוער.
שיאים אישיים

50 מטר פרפר: 24.14 שניות (2001)
100 מטר פרפר: 52.69 שניות (2001)
ולדיסלב קובלסקי

| --- | --- |
ולדיסלב קובלסקי
 לידה:  25 בנובמבר 1895 קייב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  3 בפברואר 1971 (בגיל 75) יד מרדכי, ישראל 
 מדינה:  פולין, ישראל 
 מקצוע:  חייל, מהנדס 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (4 ביוני 1963)  צלב הכסף של וירטוטי מיליטארי 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  ולדיסלב קובלסקי
 
ולדיסלב קובלסקי (בפולנית:  Władysław Kowalski; ‏25 בספטמבר 1895 - 1 בפברואר 1971) היה קצין צבא פולני, חסיד אומות העולם, שבתקופת השואה בהיותו נציג חברת פיליפס בוורשה הציל כחמישים יהודים. נשא לאישה את אחת הנשים שהציל ועלה עימה לישראל. לאחר מותו נקבר בקיבוץ יד מרדכי.
ראשית דרכו

ולדיסלב קובלסקי נולד בשנת 1895 בעיר קייב, אז חלק מהאימפריה הרוסית וכיום בירת אוקראינה. בצעירותו למד אגרונומיה בעיר סנקט פטרבורג וקיבל תואר מהנדס. בזמן המלחמה הפולנית-סובייטית התגייס לצבא של הרפובליקה הפולנית השנייה.
במהלך המלחמה הגיע הצבא האדום אל שערי ורשה, אך בסיומה שלטה פולין בליטא ובחלקים נרחבים במערב אוקראינה ובלארוס. לאחר המלחמה המשיך לשרת בצבא הפולני. בשנת 1935 והוא בן ארבעים פרש לגמלאות בדרגת קולונל. לאחר פרישתו החל בקריירה שנייה כנציגה בורשה של חברת פיליפס ההולנדית לייצור מוצרי חשמל ואלקטרוניקה.
כשפרצה מלחמת העולם השנייה נקרא קובלסקי לשירות ופיקד על חטיבה שהגנה על ורשה. בקרב הנואש נאלץ מפקדו להורות לו להיכנע, אך הוא סירב לפקודה והמשיך להילחם עוד שבועיים. לבסוף נעצר על ידי הגרמנים ונכלא במחנה שבויים אך בזכות עבודתו בחברת פיליפס שוחרר לאחר מכן.
מציל יהודים בשואה

לאחר שחרורו מהשבי המשיך קובלסקי לשמש כנציג חברת פיליפס. מתוקף תפקידו היה לו חופש תנועה ברחבי ורשה ובין היתר הותר לו להיכנס לגטו ורשה אליו רוכזו יהודי העיר באוקטובר 1940, שם הוא נוכח בתנאים האיומים ששררו בו ובמצוקתם של יושביו. עוד קודם לכן, בספטמבר 1940, הוא הציל את הניצול הראשון. היה זה נער יהודי ששוטט ברחובות ורשה מחוץ לגטו בחיפוש אחר מזון ומחסה. הוא לקח את הנער לביתו, טיפל בו, יצר לו זהות בדויה בדרכון פולני מזויף, מסר אותו לחסות משפחה מחבריו וסידר לו עבודה בחברת פיליפס. בהמשך, בתקופה שבין 1940 לבין 1945 הציל קובלסקי עשרות יהודים אחרים. מספר פעמים במהלך התקופה נחקר קובלסקי על ידי אנשי הגסטפו בחשד שעזר ליהודים, אך הצליח להערים עליהם ולא הסגיר את הניצולים.
ל-12 מהאנשים שהציל העניק קובלסקי מחסה בביתו, במקלט תת-קרקעי שבנה עבורו אחד מן הניצולים, וסיפק להם מזון. אנשי הקבוצה עסקו בביתו בייצור צעצועים שהוא מכר בשוק ואת התמורה הכספית שקיבל ממכירתם הקדיש לצורכי מזונם וקיומם של אנשי הקבוצה.
בזמן מרד ורשה שהתחולל באוגוסט 1944 הסתתר קובלסקי במקלט שבביתו יחד עם 49 יהודים, מזונם היה בדוחק והם שהו במקום עד לינואר 1945, כאשר ורשה שוחררה על ידי הצבא האדום.
אחדים מניצוליו של ולדיסלב קובלסקי הגיעו בסופו של דבר לארץ ישראל.
במדינת ישראל

לאחר המלחמה המשיך קובלסקי להתגורר בורשה ובשנת 1947 נשא לאשה צעירה יהודייה בשם לאה אותה הציל בתקופת השואה. בשנת 1957 בזמן עליית גומולקה, שהייתה העלייה החוקית הראשונה מפולין הקומוניסטית למדינת ישראל לאחר השואה, עלה קובלסקי לישראל יחד עם אשתו ועם בנה מנשואין קודמים.
בעלותו ארצה היה קובלסקי כבר בן 62, מצבו הבריאותי היה ירוד והוא ונתקל בקשיי קליטה. לפרנסתו הדלה הוא עבד בחנות מכולת. הדבר הגיע לידיעתו של חבר הכנסת פרץ ברנשטיין ובישיבת הכנסת מיום 29 באפריל 1960 הוא פנה בשאילתה לראש הממשלה דוד בן-גוריון:
ראש הממשלה לא פירט את הצעדים שננקטו על מנת לעזור לקובלסקי. אך בפועל סודרה לקובלסקי משרה חלקית במחלקת התיעוד של יד ושם.
בשנת 1961 נשא קובלסקי דברים בוועידת יוצאי פולין בתל אביב:
בשנת 1963 העניק יד ושם לוולדיסלב קובלסקי את התואר "חסיד אומות העולם". באחת העדויות עליהן התבסס יד ושם בהחלטתו להעניק לקובלסקי את התואר, נכתב:
מותו וקבורתו

ולדיסלב קובלסקי הלך לעולמו ב-1 בפברואר 1971, בהיותו בן שבעים וחמש שנים, בעת שהיה מאושפז בבית מרפא בגדרה. לפני מותו ביקש "אחרי מותי, אל תרחיקו אותי מן היהודים. קברו אותי ביניהם". במשך חמישה ימים הייתה גופתו מונחת בחדר המתים של בית החולים איכילוב, לאחר שהחברה קדישא של תל אביב סירבה לקברו בבית עלמין בעיר משום שאינו יהודי, ולאחר שכמה יישובים אחרים, ביניהם קיבוץ לוחמי הגטאות סירבו לבקשתו של הרב יצחק ידידיה פרנקל, רבה הראשי של תל אביב, לקבור אותו בבית העלמין שלהם. לבסוף הסכים קיבוץ יד מרדכי לכך שקובלסקי ייקבר בבית העלמין של הקיבוץ. בטקס הקבורה הצנוע שנערך ב-8 בפברואר נכחו כחמישים איש, ביניהם מנהל יד ושם, אשתו ובנה ואחדים מניצוליו. ולדיסלב קובלסקי הוא ככל הנראה חסיד אומות העולם היחיד הקבור בחלקה רגילה בבית קברות יהודי בישראל.
לאחר מותו

ימים אחדים לאחר קבורתו של ודיסלב קובלסקי הגיעו למזכירות קיבוץ יד מרדכי מכתבים של ניצולי שואה שביקשו להקים קרן להנצחת זכרו. למכתבים צורפו סכומי כסף כתרומה למטרה זאת. מזכירות הקיבוץ העבירה את המכתבים והכספים ל"יד ושם". הקרן לא הוקמה ובמרוצת השנים נשכח זכרו של האיש. יתירה מזו, לדברי אנשי הקיבוץ אשתו ובנה לא פקדו יותר את הקבר ולא יצרו קשר עם הקיבוץ. כל המאמצים שהשקיע הקיבוץ במשך השנים לאתרם לא צלחו. כל שנותר הוא קברו ומצבתו שעליה מוטבעת המדליה שקיבל מ"יד ושם", כשהוענק לו התואר חסיד אומות העולם. מתחתיה כתוב: "שם נפשו בכפו להצלת יהודים בתקופת השואה והגבורה".
בשנת 2016 כתב ההיסטוריה של הארץ עופר אדרת הצליח לגלות כי הצעירה היהודיה שהייתה מניצוליו של קובלסקי, אותה נשא לאשה ועימה עלה לישראל היא ליאוקדיה (לאה) נויישטיין. היא הייתה אם חד הורית לבנה משה. "קובלסקי הציל אותה והחביא אותה", סיפרה רות תושבת חולון, נכדתה של לאה, בתו של בנה משה.
כשהשלושה, קובלסקי, לאה ובנה משה עלו לארץ, הם גרו יחד בקריית חיים. למיטב ידיעת בני משפחתה של לאה, היא וקובלסקי חיו כזוג אבל לא נישאו. למיטב ידיעתם, קובלסקי לא הקים משפחה אחרת ולא הביא ילדים לעולם לאחר פטירתה של לאה.
לקריאה נוספת

איתמר לוין, לקסיקון השואה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2005. עמ' 243.
האנציקלופדיה של השואה, הוצאת יד ושם וספרית הפועלים 1990. עמ' 1070 -1071.
נעימה ברזל, על הבחירה בטוב: מעשי ההצלה בפולין ובהולנד במלחמת העולם השנייה. הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2004. עמ' 101.
הערות שוליים

↑  דברי הכנסת: הישיבה המאה שלושים ואחת של הכנסת השלישית.
↑  "חסיד אומות העולם קולונל ודיסלב קובלסקי" באתר מוזיאון יד מרדכי.
1 2  עופר אדרת, לאף אחד לא אכפת מחסיד אומות העולם, באתר הארץ, 20 באפריל 2012
זכויות להט"ב בגרנדה

| --- | --- |

גרנדה (מדינה)
 מעמד בחוק:  פלילי, עונש: 10 שנות מאסר
 טרנסג'נדריות:  אין הכרה בשינוי מגדר
 שירות צבאי:  לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים לא רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  אין איסור על אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד מינית
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  נמנעה
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בגרנדה כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. פעילות הומוסקסואלית בין גברים או נשים היא פלילית ועונשה 10 שנות מאסר.
מעמד בחוק

הומוסקסואליות בין גברים היא פלילית על פי החוק הפלילי של גרנדה, סעיף 431, תחת הכותרת "פשע לא טבעי" המבוצע בדרך של מגע מיני, המטיל דין מאסר של עשר שנים. בנוסף, גיל ההסכמה מוגדר כלא שווה בין זוגות הטרוסקסואלים להומוסקסואלים.
עבירה זו ניתנת לביצוע על ידי גבר עם/לאדם זכר או אדם עם/לנקבה. עם זאת, העבירה אינה יכולה להתבצע על ידי שתי נשים. עם זאת, בסעיף 7, החוק הפלילי אוסר על "ביצוע מעשה מגונה חמור" הנכתב במונחים נייטרליים מגדרית, אשר משתמע מכך כי הוא מכסה הן מעשים הטרוסקסואלים והן מעשים חד מיניים. המעשה המגונה החמור חייב להתבצע במזיד ובפומבי. לפי סעיף זה, הומוסקסואליות נשית אינה חוקית על פי "חוקי המגונה בפומבי".
במאי 2013, נשיא הסנאט של גרנדה קרא לאי לשקול מחדש את איסורו על יחסים הומוסקסואלים בהסכמה באומרו כי "היום מתקרב במהירות עבור גרנדה ומדינות אחרות בקריביים לבטל את חוקי הסדום שלהן".
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (פלילי, עונש: 10 שנות מאסר)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים: 
חוקים נגד אפליה בתעסוקה: 
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים: 
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שנאה): 
נישואים חד מיניים: 
הכרה בזוגות חד מיניים (איחוד אזרחי, שותפות לחיים): 
אימוץ משותף של זוגות חד מיניים: 
אימוץ ילד חורג על ידי זוגות חד מיניים: 
לסביות, הומואים וביסקסואלים מוצהרים רשאיים לשרת בצבא: מדינה ללא צבא
זכות לשינוי מגדר בחוק: 
גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות: 
טיפולי המרה אסורים בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: 
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאיים לתרום דם:
הערות שוליים

↑  WIPO Lex, wipolex.wipo.int
↑  Leader of Grenada’s Senate calls for island to reconsider its laws banning sex between men - The Washington Post, web.archive.org, ‏2013-05-29
וינס קורטולה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 באוגוסט 1953 (בן 71) אינגלווד, ניו ג'רזי ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 פרופיל ב-IMDb
 
וינסנט קורטולה (באנגלית: Vincent Curatola, נולד ב-16 באוגוסט 1953) הוא שחקן וסופר אמריקאי. קורטולה ידוע בעיקר בשל משחקו כג'וני סאק בסדרת הדרמה של HBO "הסופרנוס".
בנוסף להיותו שחקן קורטולה הוא גם זמר והוא הופיע מספר פעמים עם להקת הרוק "שיקגו"
בשנת 2016 שיחק בסרט הדרמה "הגיבורים של בוסטון" לצידם של מארק וולברג, מליסה בנויסט, מישל מונאהן, קווין בייקון וג'יי. קיי. סימונס.
פילמוגרפיה

2016 - הגיבורים של בוסטון
2013 - לגדול עם המאפיה - סרט טלוויזיה של ניקלודיאון
2012 - הורג אותם ברכות
2009 - חיים על מאדים
2004 - להיות כנה לחלוטין
2003 - I Am Woody
1999 - הסופרנוס
1998 - חוק וסדר - הסרט
1995 - Dearly Beloved
זכויות להט"ב בגמביה

| --- | --- |

גמביה
 מעמד בחוק:  פלילי בקרב גברים מאז 1934 (כחלק מגמביה הבריטית), עונש: עד 14 שנות מאסר, פלילי בקרב נשים מאז 2005, עונש: עד 5 שנות מאסר, מאסר עולם למורשעים מעל לפעם אחת
 טרנסג'נדריות:  אין הכרה בשינוי מגדר
 שירות צבאי:  לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים לא רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  אין הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד-מינית
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד-מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  נגד (תמכה בהצעה הנגדית מטעם סוריה)
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בגמביה כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כעבירה פלילית בגמביה לגברים מאז 1934 (כחלק מגמביה הבריטית) ונשים מאז 2005 ונושאת עונש של 14 שנות מאסר לגברים, 5 שנות מאסר לנשים ומאסר עולם למורשעים מעל לפעם אחת.
מעמד בחוק

הקוד הפלילי של גמביה, כפי שתוקן על ידי הקוד הפלילי (תיקון), 2005, קובע כדלקמן,