stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפלגת תודה
הערות שוליים

↑  היסטוריה קצרה של הרפובליקה הסובייטית של גיאלן
↑  ליאור שטרנפלד, בין איראן לציון: יהודי איראן במאה העשרים, 2020 – על אף שמו עוסק הספר בעיקר ביהודים חברי המפלגה
↑  Tortured Confessions עמ' 81
↑  למשל חודות ה-CIA ,
↑  Marie Gillespie & Alban Webb (2013). Diasporas and Diplomacy: Cosmopolitan contact zones at the BBC World Service 1932–2012, pp. 129–132.
↑  Tortured Confessions עמ' 92
↑  ליאור שטרנפלד, 1967 ולא 1979: נקודת המפנה ביחסים בין ישראל לאיראן, העוקץ, 18 במרץ 2013
↑  Iran: Top government officials distorted the truth about 1988 prison massacres
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007589494805171  ISNI: 0000 0001 2228 5973  LCCN: n79127786  SUDOC: 120586592  VIAF: 151261647   WorldCat (עם VIAF): 151261647
מקש Backspace

מקש Backspace
מקש Backspace (⌫ Backspace, מילולית: רווח אחורי) הוא מקש מקלדת המשמש לרוב למחיקת תווים. לחיצה על המקש מזיזה את סמן התצוגה עמדה אחת לאחור, מוחקת את התו שנמצא באותו מיקום, ומעבירה אחורה בעמדה אחת את שאר הטקסט שנמצא לאחר התו המחוק.
במקור דחף את עגלת מכונת הכתיבה עמדה אחת לאחור.
המקש במכונת כתיבה

השימוש הבסיסי הוא תיקון טעויות: אחרי הקלדת תו שגוי, "מוחקים" את השגיאה בעזרת שימוש בסרט מחיקה במקום סרט דיו. אחרי החזרת העגלה בעזרת מקש backspace מחליף הקלדן, בדרך כלל בעזרת הסטת מנוף מתאים את הסרט, ומקיש שוב את האות השגויה ובכך מוחק אותה, מסיט את העגלה לאחור שוב, מחזיר את סרט הדיו, ולבסוף מקליד את התו הנכון. במכונות שאינן מצוידות בסרט מחיקה, ניתן להחליף את המחיקה בעזרת "נייר נוזלי" (טיפקס ואמצעים דומים), עליו ניתן להקליד את התו הנכון.
מכונות כתיבה משוכללות יותר, ובפרט כדורית, מבצעות את כל הפעולות, עד להקשת התו הנכון באופן אוטומטי בעזרת הקשה על backspace.
במכונות כתיבה מסוימות, ניתן היה להקליד, למשל, אות a עם סימן הטעמה עילי (á) על ידי הקלדת a, ⌫ Backspace, ולאחר מכן ´. טכניקה זו היא הבסיס לשינויי ריווח כאלה בערכות תווים ממוחשבות, אך כיום תהליך זה הוחלף במידה מסוימת במנגנון שילוב הסימנים הדיאקריטיים של יוניקוד. תוכנות מסוימות כמו TeX או Microsoft Windows משתמשות בשיטה ההפוכה לסימנים דיאקריטיים, כלומר מיקום המבטא תחילה, ולאחר מכן הקלדת אות הבסיס.
המקש במקלדת המודרנית

אף על פי שהמונח "רווח אחורי" הוא השם המסורתי של המקש שמוחק את התו שמשמאל לסמן, הוא עשוי להיקרא במגוון דרכים, למשל הסר (delete), מחק (Erase), או עם חץ מצביע שמאלה. סמל ייעודי עבור "Backspace" קיים בתור U+232B ⌫ אך השימוש בו כתווית מקלדת אינו אוניברסלי לכל המקלדות.
מקש ה-Backspace נבדל ממקש Delete, בכך שבעת השימוש בעבר בכרטיסים מנוקבים היה מחורר את כל החורים כדי למחוק תו, ובמחשבים מודרניים מוחק את הטקסט שמופיע אחרי הסמן, ולא לפניו. כמו כן, מקש המחיקה פועל לעיתים קרובות כפקודה כללית להסרת אובייקט (כגון תמונה בתוך מסמך, או קובץ שלם במנהל הקבצים), בעוד שמקש ה-Backspace לרוב לא מבצע זאת.
שימושים נפוצים

במערכות מודרניות, מקש ה-Backspace ממופה לרוב לתו המחיקה (0x7f ב-ASCII או יוניקוד), אם כי פעולת המחיקה של התו שלפני הסמן נשארת.
בדפדפני אינטרנט או מנהלי קבצים, מקש Backspace משמש בדרך כלל כדי לחזור דף אחד אחורה או מעלה ברמה אחת (לתיקיית האם).
הערות שוליים

↑  "User Mistakes or Mac Mistakes?, Backspace vs. Delete, and It's Too Easy to Zap an Icon in the Dock". 2007.
↑  OLPC Wiki. "OLPC Human Interface Guidelines/The Sugar Interface/Input Systems". אורכב מ-המקור ב-18 בינואר 2008. נבדק ב-2008-01-15. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "9.8 Keyboard configuration". Debian Policy Manual. אורכב מ-המקור ב-2016-03-10. נבדק ב-2007-07-24.
↑  "Windows keyboard shortcuts overview". נבדק ב-2016-02-09.
↑  "Keyboard shortcuts for PCmanFM-QT [bug]/[Missing feature]". נבדק ב-2016-02-09.
נונק דימיטיס

הפסוק הראשון מתפילת נונק דימיטיס מתוך השעות העשירות מאוד של דוכס ברי
נונק דימיטיס (בלטינית: Nunc dimittis) המכונה גם שירו של שמעון או תפילת שמעון היא תפילה מתוך הבשורה על-פי לוקאס בברית החדשה (פרק ב', פסוקים 29–32) ואחת משלוש התפילות בבשורה זו (יחד עם המגניפיקט והבנדיקטוס). התפילה נקראת על שם מילותיה הראשונות בלטינית, שמשמעותן "עתה הרשה".
על פי המסופר בברית החדשה, בבשורה על פי לוקס, שמעון היה יהודי אדוק, אשר ביקש מרוח הקודש לא למות עד אשר יראה את בא המשיח. כאשר מרים ויוסף, הורי ישו הביאו אותו לבית המקדש השני לטקס פדיון הבן, שמעון ראה את הילד, לקח אותו בזרועותיו ואמר את התפילה.
נוסח התפילה

המקור ביוונית:
Νυν απολύεις τον δούλον σου, Δέσποτα, κατά το ρήμα σου εν ειρήνη,

ότι είδον οι οφθαλμοί μου το σωτήριόν σου,

ο ητοίμασας κατά πρόσωπον πάντων των λαών,

φως εις αποκάλυψιν εθνών και δόξαν λαού σου Ισραήλ.
לטינית (הוולגטה):
Nunc dimittis servum tuum, Domine, secundum verbum tuum in pace

Quia viderunt oculi mei salutare tuum

Quod parasti ante faciem omnium populorum

Lumen ad revelationem gentium, et gloriam plebis tuae Israel.
אנגלית (תנ"ך המלך ג'יימס):
Lord, now lettest thou thy servant depart in peace, according to thy word:

For mine eyes have seen thy salvation,

Which thou hast prepared before the face of all people;

A light to lighten the Gentiles, and the glory of thy people Israel.
עברית (תרגום פרנץ דליטש, בשינויים קלים):
עתה, כדברך, שחרר אדוני את עבדך בשלום;

כי עיני ראו את ישועתך,

אשר הכינות לפני כל העמים,

אור להאיר את עיני העמים, ותפארת לישראל עמך
הלחנה

מלחינים רבים הלחינו את התפילה (לרוב יחד עם תפילת המגניפיקט) מאחר שהתפילה (כמו גם המגניפיקט) נאמרים כחלק מנוסח התפילה האנגליקני של תפילת ערבית ותפילת הלילה.
התפילה נאמרת גם בתפילת הקומפליטוריום של הכנסייה הקתולית ובתפילת הערבית של הכנסייה היוונית אורתודוקסית.
משה קמחי

רבי משה קמחי (1127 בקירוב – 1190) היה מדקדק, פרשן מקרא ופייטן במאה ה-12. קמחי היה בנו של רבי יוסף קמחי ואחיו הבכור של רבי דוד קמחי (רד"ק). קמחי נולד בספרד וחי בפרובאנס שבדרום-צרפת, אזור שהושפע מהתרבות היהודית-ספרדית. שנת לידתו אינה ידועה בבירור. נודע כי הוא גידל וחינך את אחיו הקטן, דוד קמחי, והשפיע עליו בדרך הפרשנות.
חיבוריו

כמו אביו, רבי יוסף קמחי, גם משה קמחי כתב פירושים למקרא על דרך הפשט וכיום יש בידינו פירושיו לספרי משלי, איוב, עזרא ונחמיה. בנוסף לפירושים אלה כתב קמחי שני חיבורים בנושא הדקדוק העברי: "מהלך שבילי הדעת" (ר"ת משה) – ספר ללימוד יסודות הדקדוק ונטיית הפועל, והספר "שכל טוב". פירושיו למקרא מבוססים על הדקדוק, אם כי הוא שילב בהם גם פילוסופיה של ימי הביניים.
השפעתו בתחום הדקדוק

בעוד מבחינה תאורטית נשען רמ"ק על העקרונות המבוססים של חיוג' וממשיכי דרכו, דוגמת ההכרה בשורש השלשי, הבחנה ביו שורשים שלמים לעלולים, מיון מרכיבי הפועל לגוף, זמן, מין ומספר, ועוד, שימש רמ"ק כפורץ דרך מבחינה פדגוגית והתווה את דרכה של הוראת העברית למשך שנים רבות, כולל עד ימינו ממש.
נקודות עיקריות בהן השפיע רמ"ק על הוראת הדקדוק:
בשונה מקודמיו אשר סיכמו את כללי הנטייה של הפועל באמצעות כללים מנוסחים, השתמש רמ"ק לשם כך בטכניקה של פרדיגמות מדגימות אותן סידר באופן נפרד לפי הגזרות השונות. שיטה זו הפכה לשיטה העקרית של הוראת הנטייה של הפועל והשם.
סדר הבניינים אותו קבע: קל, נפעל, פיעל, פוּעל, הפעיל, הפעל, (פּוֹעֵל), התפעל. זהו הסדר הנוהג עד היום (אם נתעלם מבניין פּוֹעֵל הקדום), כידוע.
השימוש בשורש פק"ד כשורש מדגים למשקלי שמות העצם (כיום נהוג להשתמש בשמות בשורש קט"ל).
נקודות עיקריות אלו נקלטו בספרו הפופולרי של אחיו הצעיר ר' דוד קמחי (רד"ק) 'מכלול' והתפשטו משם עוד יותר.
עדות להשפעתו הרבה בתחום ההוראה היא היות ספרו "מהלך" ספר הדקדוק העברי הראשון שנדפס (מנטובה רמ"ח) והמספר הרב של המהדורות שנדפסו ממנו (עשרים במספר לפחות).
הערות שוליים

↑  הערתו הראשונה של הבחור לספר זה.
↑  אילן אלדר, לתולדות תורת הלשון העברית בימי הביניים; האסכולה האנדלוסית, פרק י"ג:משה קמחי, עמ' 144, הע' 5.
↑  מרדכי מרגליות, אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, משה קמחי, עמ' 1157-1158.
| פרשני המקרא בימי הביניים |
| --- | --- | --- |
| פרשני המזרח | רס"ג • שמואל בן חפני הכהן גאון • אברהם בן הרמב"ם • תנחום הירושלמי |  |
| פרשנים פילולוגיים מספרד והמגרב | יהודה אבן קריש • מנחם • דונש • דוד בן אברהם אלפאסי • חיוג' • שלמה פרחון • אבן ג'נאח • משה הכהן אבן ג'יקטילה • יהודה אבן בלעם |  |
| פרשני ספרד | יצחק אבן גיאת • ראב"ע •  רמב"ן • רבנו בחיי • בעל הטורים • בעל העקידה • אברבנאל |  |
| פרשני צרפת | מנחם בן חלבו • רש"י • יוסף קרא • רשב"ם • אהרן בן יוסי הכהן • בכור שור • אליעזר מבלגנצי • חזקוני |  |
| פרשני פרובאנס | יוסף קמחי • משה קמחי • רד"ק • מנחם בן שמעון • יוסף אבן כספי • רלב"ג |  |
| פרשני אשכנז | יהודה החסיד • מנחת יהודה • אביגדור כ"ץ • רא"ש |  |
| פרשני איטליה | הרי"ד • עובדיה המון • רקנאטי • ספורנו |  |
| פרשני תימן | נתנאל בן ישעיה • אברהם בן שלמה • זכריה הרופא • סעדיה עדני • דוד הלוי חמדי |  |
| פרשני המגרב | רבנו חננאל • יהודה אבן קריש • יוסף בן יהודה אבן עקנין |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266841805171  BIBSYS: 13063220  BnF: cb133331868 (data)  GND: 100985890  ICCU: NAPV154259  ISNI: 0000 0001 1556 9273  LCCN: no91021475  NLA: 61543164  NTA: 069510601  RERO: 02-A000018118  SELIBR: 67127  SUDOC: 122175522  Trove: 1843940  VIAF: 59230461   WorldCat (עם VIAF): 59230461
נוסאן

| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  (Na8Al6Si6O24(SO4)•(H2O
 מערך קריסטלוגרפי:  איזומטרי (קובייתי)
 צורת הגביש:  בדרך כלל כגרגירים בתוך מרקם סלעי יסוד (כדוגמת הגרניט). צורת הגבישים היא דודקהדרון שגודלם עד 2 מ"מ.
 צבע:  חסר צבע, לבן, אפור, כחול, ירוק, חום עד שחור בשל זיהומים של ברזל
 ברק:  זגוגי עד שמנוני.
 שקיפות:  שקוף עד שקוף למחצה
 פצילות:  גרועה
 שבירה:  בלתי שווה, דמוית קונכייה, המינרל שביר
 קשיות:  6-5.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  2.4-2.3
 שרטוט:  לבן כחלחל
 מינרלים נלווים:  סנידין, טיטניט, לוסיט, אילמניט, נציץ, זירקון, ומגנטיט
נוֹסאן או גם נוסליט הוא מינרל טקטוסיליקטי (סיליקט במבנה מרחבי) שנוסחת המבנה הכימי שלו היא (Na8Al6Si6O24(SO4)•(H2O
הנוסאן הוא פלדשפטואיד (מינרל דמוי פצלת השדה אך בעל מבנה שונה והמכיל פחות סיליקה) וחבר בקבוצת הסודליט. הנוסאן הוא מינרל קל, קשה באופן יחסית, אם כי שביר. הנוסאן מתגבש במערכת הקובייתית. קשיות המינרל נעה בין 5.5 ל-6 בסולם מוס ומשקלו הסגולי בין 2.3 2.4 גרם לסמ"ק. מבחינת תכונותיו האופטיות המינרל הוא איזוטרופי ופלואורסצנטי. כאשר יש תכלילים במינרל הוא מציג שבירה כפולה חלשה. בין הנוסאן להאיאין (Na,Ca)4-8Al6Si6(O,S)24(SO4,Cl)1-2)), אף הוא פלדשפטואיד מקבוצת הסודליט, מתקיימת שורה איזומורפית.
המינרל תואר לראשונה בשנת 1815 על פי דוגמיות שנמצאו ב"קומפלס הגעשי אגם לאך" (Laacher See) שבהרי האייפל (Eifel) במדינת ריינלנד-פפאלץ שבגרמניה. הוא כונה בשם נוסאן לכבוד קרל וילהלם נוֹזה (Karl Wilhelm Nose ‏ 1835-1753) מבְּרַאוּנְשְוַוייג (כיום בסקסוניה התחתית), מינרלוג גרמני.
מקור ותפוצה

הנוסאן מצוי בסלעי יסוד אלקליים עניים בסיליקה, בעיקר בפונוליט.
הנוסאן מופיע לעיתים באבן החן לפיס לזולי יחד עם המינרלים האחרים בקבוצת הסודליט: לזוריט, האיאין וסודליט.
הנוסאן הוא מינרל נדיר למדי, אבל תפוצתו רחבה, ולכן ניתן למצוא אותו במקומות מגוונים כדוגמת איי האוקיינוס (לדוגמה טהיטי) ורכס הרי לאסאל שבמדינת יוטה שבארצות הברית.
מקומות נוספים בהם מוצאים נוסאן כוללים את שלקופף (Schellkopf), סמוך לברנק (Brenk) ובמקומות נוספים סביב לאגם לאך (Laacher See) במחוז אייפל במדינת ריינלנד-פפאלץ (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה), ובמחצבה בהגאו (Hegau) במדינת באדן-וירטמברג בשבגרמניה; במסיב מון דור (אנ') בחבל אוברן שבצרפת; בצוק וולף (Wolf Rock) שלחוף קורנוול באנגליה; בקובאו (Covao) שבאיי כף ורדה; ברכס הגבעות השחורות שבמדינת דקוטה הדרומית שבארצות הברית ובחצי האי קולה שברוסיה.
הערות שוליים

↑  לרשימה המלאה מומלץ לגשת לאתר Mindat המצוי בקישורים החיצוניים להלן.
ניקי רייזר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 במאי 1958 (בן 66) שפהאוזן, שווייץ 
 מוקד פעילות:  שווייץ 
 מקום לימודים:  מכללת ברקלי למוזיקה 
 כלי נגינה:  חליל צד 
 פרסים והוקרה:  פרס הקולנוע הגרמני 
 פרופיל ב-IMDb
 
ניקי רייזר (בגרמנית: Niki Reiser; נולד ב-12 במאי 1958) הוא מלחין שווייצרי, העוסק בעיקר בהלחנת פסי-קול לסרטים.
קורות חייו

נולד בארגאו, בן לאב כומר ואם אחות. עוד בילדותו החל לנגן בחליל, ובשנות ה-70 החל ללמוד מוזיקה קלאסית בבזל. בין השנים 1980 ל-1984 למד הלחנת סרטים במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון. הוא חזר לשווייץ שם ניגן בלהקת הכליזמר Kolsimcha – The World Quintet. בעקבות פגישה מקרית עם חברו הבמאי דני לוי, שביקש ממנו להלחין לו את הפסקול לסרטון הראשון, החל להלחין מוזיקה לסרטים.
בין הסרטים להם הלחין פסקול היו אי שם באפריקה, פצפונת ואנטון, לשבור את השתיקה, הכל אודות צוקר, חיי אהבה ובעקבות האהבה.
רייזר נמצא בוועד של האקדמיה הגרמנית לסרטים מאז הקמתה ב-2003. על עבודתו כמלחין זכה בחמישה פרסי הקולנוע הגרמני.
מתיאס גרינוואלד

| --- | --- |

 לידה:  1480? וירצבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  31 באוגוסט 1528 (בגיל 48 בערך) האלה, ארכיבישופות מגדבורג 
 לאום:  גרמנים 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  רנסאנס גרמני 
 יצירות ידועות:  Stuppach Madonna, Isenheim Altarpiece, Trias Romana 
 
ציור "הצליבה" הוא חלק מהיצירה "מזבח אייזנהיים". יצירתו הידועה ביותר של מתיאס גרינוואלד
יצירתו של גרינוואלד, ישו בדרך הייסורים
מתיאס גרינוואלד (בגרמנית: Matthias Grünewald;‏ 1470-1480 – 1528) הוא צייר גרמני חשוב, שעבודותיו מיוחדות בביטוי עז בקו, בצבע ובקומפוזיציה. משך מאות בשנים היה שמו של גרינוואלד עלום כמעט, ורבות מיצירותיו יוחסו לבן דורו, אלברכט דירר. מתחילת המאה ה-20, עם עליית האקספרסיוניזם הגרמני, השתנה יחסם של אמנים וחוקרים ליצירותיו האקספרסיביות של גרינוואלד, שתפש מקום בשורה הראשונה של אמני צפון אירופה בתקופת הרנסאנס. יצירתו החשובה והידועה ביותר של גרינוואלד היא סדרת ציורי המזבח באייזנהיים (Der Isenheimer Altar).
תולדות חייו

רק מעט ידוע על חייו של גרינוואלד, ועוד פחות מזה ידוע בוודאות. רוב החוקרים מסכימים כי נולד בווירצבורג ונקרא מאתיס נייטארט (Mathis Neithart) או גוטהארט (Gothar(d)t) או נאיתארדט (Neithardt). השם גרינוואלד יסודו בטעות בזיהוי של היסטוריון האמנות יואכים פון זאנדארט, בספרו Teutschen Akademie‏ (1675). איש אינו יודע היכן רכש את הכשרתו כצייר. השערה אפשרית אחת היא כי למד בקולמר אצל מרטין שונגאואר, שהקומפוזיציה במקצת מתחריטיו מזכירה חלק מציורי הצליבה של גרינוולד. התיעוד הברור הראשון לקיומו נמצא ב-1500 או 1501 כמאתיס דר מאלר בזליגנשטאדט אם מיין או כמאתיס מאשאפנבורג. מניחים כי כאן התגורר לפחות עד 1521, כשהוא יוצא את זליגנשטאדט לביצוע עבודות מוזמנות.
היצירה הראשונה אותה מייחסים בוודאות לגרינוואלד היא "הלעג לישו" מ-1503 (בפינקוטק הישן במינכן). ביצירה ניכרת השפעת תחריטי האפוקליפסה של דורר (מהשנים 1496-98) והשפעת הרנסאנס האיטלקי, אך גם כמה מהמאפיינים הבולטים של יצירותיו המאוחרות, כמו עיוותי הצורה המכוונים, הבד המתבדר כדי להעניק תחושה של תנועה והצבעים הזוהרים.
ב-1511 חכר יאקוב הלר את שירותיו של גרינוואלד כדי ליצור ארבעה ציורי שליחים בגריזיי (מונוכרום) לכנפי ציור מזבח שביצע דירר (מזבח הלר ב-Historisches Museum בפרנקפורט). ביצירות אלו ניכרת בשלותו של גרינוולד, ומופיעים בה המאפיינים הבולטים במזבח אייזנהיים, כמו השער הארוך והמתנפנף וכפות הידיים הגדולות והמעוותות.
בין השנים 1510 ל-1525 הוא שימש כצייר חצר וכארכיטקט בחבל הריין וכן כמהנדס הידראולי לשני ארכיבישופים של מיינץ. הוא עזב את משרתו כנראה על רקע מלחמת האיכרים, או לותרניזם. גרינוואלד מת, ככל הנראה, באוגוסט 1528.
יצירותיו

רק יצירות בעלות גוון דתי שרדו מכלל עבודתיו של גרינוואלד, המפורסמת שבהן היא המזבח באייזנהיים, אשר הושלמה בשנת 1515 והמוצגת היום לציבור במוזיאון אונטרלינדן (בצרפתית: Musée d'Unterlinden) בעיר קולמר בצרפת. היצירה מורכבת מ-10 תמונות שונות על פני שנים-עשר לוחות. על המזבח הראשי מופיעה בלוח המרכזי צליבת ישו, תחתיה קבורתו ובשתי הכנפיים מופיעים אנטוניוס הקדוש וסבסטיאנוס הקדוש. הלוח המרכזי של ציור המזבח השני מוקדש למריה וישו התינוק, לצד מלאכים מנגנים, בתחתית מתוארת שוב קבורת ישו, ושני הלוחות הצדדיים מתארים את תחיית ישו ואת הבשורה למרים. בציור המזבח השלישי תופסים את החלק המרכזי ואת החלק התחתי פסלי עץ של ניקולא דה אגנו (שנוצרו, ככל הנראה, כעשרים שנה לפני ציור המזבח), כשבלוחות הצדדיים מופיעים ציור של אנטוניוס הקדוש המבקר את פאולוס הנזיר במדבר, ואת פיתויו של אנטוניוס הקדוש.
שאר יצירותיו של גרינוואלד שמורות בגרמניה, להוציא שתי יצירות קטנות המתארות את צליבת ישו, האחת בוושינגטון והשנייה בבזל. גרינוואלד התבקש לצייר ארבעה מלאכים, בציור מונוכרום, בשולי יצירת מזבח של דירר בכנסיית הלר שבפרנקפורט. יצירתו של דירר הושמדה בשריפה ואולם ציוריו של גרינוואלד שרדו. יצירות מזבח נוספות של גרינוואלד מצויות בקארלסרוהה, ובמוזיאון האוגוסטין. במינכן מצויה יצירתו הגדולה ארסמוס הקדוש מאנטיוכיה ומאוריציוס הקדוש שנוצרה כנראה בין השנים 1521-1524 והייתה כנראה חלק מיצירת מזבח גדולה עוד יותר. סך הכל שרדו ארבעה מציוריו המתארים את צליבת ישו, כולם מלאי יראה וקדרות. יצירותיו ידועות בזכות הבעתן הדרמטית, צבעיהן מלאי החיות והאור הנשקף מהן.
הערות שוליים

↑  אפשר שהטעות יסודה בניחוש או המצאה על־יסוד המונוגרמה של גרינוולד, ששילבה M ו-G ו-N.
↑  למשל, כאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007362732705171  PLWABN: 9810533319805606  BIBSYS: 90134209  BNE: XX898832  BnF: cb12011354n (data)  CANTIC: a11306014  CiNii: DA0273952X  GND: 118542907  ISNI: 0000 0001 2096 7778  KulturNav: 046780ba-20b5-49de-8e79-80d65b248c7d  LCCN: n50059019  LNB: 000039707  MusicBrainz: 0cd491bb-3ced-4dbc-b0cb-178fc4d7eb11  NDL: 00441888  NKC: jn20000602681  NLA: 35993278  NSK: 000226175  NTA: 071598448  RERO: 02-A000075805  RKD: 34338  SELIBR: 188775  SNAC: w68p6xgx  SUDOC: 028236335  ULAN: 500021832  VcBA: 495/6187  VIAF: 100226779   WorldCat (עם VIAF): 100226779
מקש Delete

מקש Delete במקלדת המחשב
מקש Delete הוא מקש ברוב מקלדות המחשב ומשמש, בדרך כלל, למחיקה של התו שלפני או אחרי הסמן (במצב של עריכת טקסט), או למחיקה של האובייקט שנבחר כעת (במצב GUI). המקש מכונה לעיתים מקש "מחיקה קדימה" ("forward delete"). הסיבה לכך היא שמקש Backspace מוחק אף הוא תווים, אולם רק את אלו שנמצאים מאחורי הסמן. על מקלדות רבות, כגון רוב מקלדות אפל, המקש עם הפונקציה backspace זוכה גם הוא לכינוי "Delete".
מיקום ותוויות על מקלדות

המקש מופיע במקלדות מחשב תואמות IBM כ- Delete או Del, ולעיתים מלווה בסמל חץ שמאלה. עם זאת, לפעמים המקש שכותרתו Delete מבצע את הפונקציה Backspace במקום זאת, לדוגמה, במקלדות מסוימות של Apple.
במקרים אחרים, המקש Delete נמצא במיקומו המקורי של מקלדת IBM, בשורה העליונה ומשמאל למקש Backspace. מחשבים ניידים רבים מוסיפים שורות של מקשים קטנים יותר מעל שורת מקש פונקציה כדי להוסיף מקשים למקלדת בגודל לא סטנדרטי. בשורה זו של מקשים קטנים יותר, המיקום של מקש Delete הוא ליד הקצה הימני. במחשבים ניידים של אפל (למשל מקבוק ו-מקבוק פרו), את הפונקציה של מחיקה קדימה ניתן להשיג באמצעות שילוב Fn+⌫ Backspace.
המקש Delete הוא בדרך כלל קטן יותר וממוקם פחות בנוחות ממקש Backspace, ובמקלדות שבהן המקום מוגבל, לדוגמה, כאשר משמיטים את המקלדת הנומרית או את המקלדת הווירטואלית במכשירים ניידים, לעיתים קרובות הוא מושמט לחלוטין.
במקלדות קומפקטיות מסוימות (לדוגמה, Happy Hacking Keyboard (אנ') בעלת 60 המקשים), מקש Delete מחליף את מקש Backspace המקובל, והפונקציה Backspace מושגת על ידי החזקת המקש Fn ולחיצה על Delete.
שימושים

כאשר לוחצים על המקש במהלך עריכת טקסט או פקודה, מקש המחיקה (Delete או Del), מוחק את התו שלפני המיקום של הסמן, ומזיז את כל התווים הבאים למקום אחד אחורה. המקש משמש ביישום רבים בעלי ממשק גרפי כדי להורות על מחיקת האובייקט שנבחר כעת, לדוגמה במנהל הקבצים או בלוק טקסט במעבד תמלילים.
מקש המחיקה פועל, לעיתים קרובות, כפקודה כללית להסרת אובייקט שנבחר, כגון תמונה המוטבעת במסמך (ב- Apple Keyboards, למקש "המחיקה קדימה" ולמקש Delete יש השפעה זהה בעת הפעלה על אובייקט מסומן).
מקש המחיקה, על לוחות אם מודרניים רבים, פועל גם לפתיחת מסך הגדרת ה-BIOS בעת הפעלה של המחשב.
ביישומי GUI שבהם המפתח 'מחק' מופעל, במיוחד במנהלי קבצים, לחיצה עליו אינה בהכרח מוחקת באופן מיידי את האובייקט שנבחר, אך לעיתים קרובות תופיע תיבת דו-שיח לאישור כדי לאפשר למשתמש לבטל את המחיקה, או שהאובייקט עשוי להיות לעבור אל "סל המחזור" כך שניתן יהיה לשחזרו מאוחר יותר. בהקשרים אחרים של יישומים עם ממשק משתמש, הפונקציה Undo ("בטל") יכולה לעיתים קרובות לשחזר את המחיקה.
מיפוי מקש חלופי

כמו במקלדות אפל, למשתמשים רבים חסר מקש ייעודי לפונקציה "למחוק קדימה", משתמשי מקינטוש המבקשים לקבל מקש ייעודי למחיקה כזו יכולים להקצות מחדש את הפונקציה למקש אחר באמצעות יישומי צד שלישי שונים, כגון DoubleCommand, Karabiner או PowerKey. לדוגמה, התקנה המאפשרת יישום DoubleCommand מאפשר למשתמש להשתמש ב-Backslash Capslock או במקלדת הנומרית ↵ Enter כמקשים לביצוע מחיקה קדימה.
ראו גם

Control-Alt-Delete
הערות שוליים

1 2  "Forward Delete (Fwd Del)". Apple Human Interface Guidelines.
↑  "Image of the keyboard layout of a full-sized aluminum Apple keyboard". אורכב מ-המקור ב-2012-08-03. נבדק ב-2012-07-31.
↑  Matthew Rogers (2011-05-18). "The Mac OS X Delete Key: It Goes Both Ways". Lifehacker. נבדק ב-2015-09-21.
↑  דף ההורדה של Soundforge DoubleCommand, http://doublecommand.sourceforge.net/features.html גישה אל 2016-11-10
נונקי

| --- | --- |
   
 מיקומו של נונקי בקבוצת קשת
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  קשת
 שמות נוספים:  σ בקשת, HR 7121
 סוג:  כוכב הסדרה הראשית כחול
 בהירות נראית:  2.06
 סיווג ספקטרלי:  B2.5 V
 עלייה ישרה:  18ʰ 55ᵐ 15.9265ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏48.2″ ‏17′ ‏26°‏- מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  2.13-
 מרחק:  225  שנות אור 68.98  פארסק
 רדיוס:  4.5 רדיוסי שמש
 מסה:  7 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 610 מהשמש
 טמפרטורה:  19,000 K
 מהירות סיבוב:  200 ק"מ/שנייה
 גיל:  50~ מיליון שנים
 מהירות רדיאלית:  −11.2±2.5 קילומטר לשנייה
 היסט:  14.32±0.29 אלפיות של שניות קשת
נוּנקי או σ בקשת הוא הכוכב השני הכי בהיר בקבוצת הכוכבים קשת. למרות היותו השני בבהירותו בקבוצה הוא קיבל את ציון באייר σ. מקור שמו הוא ככל הנראה אשורי או בבלי. כוכב זה מהווה חלק מהאסטריזם דמוי הקומקום שבקבוצת קשת.
תכונות

נונקי הוא כוכב הסדרה הראשית כחול מסוג ספקטרלי B2.5 V במרחק של כ-225 שנות אור ובהירות נראית נראית מדרגה 2.06 כך שקל לצפות בו. מסתו כ-7 מסות שמש ורדיוסו גדול פי 4.5 מרדיוס השמש. עוצמת ההארה שלו היא קצת יותר מפי 600 מהשמש בתחום הנראה ופי 3,300 בתוספת הקרינה בתחום העל-סגול שנפלטת בשל הטמפרטורה הגבוהה של פניו שעומדת על כ-19,000 קלווין. זמן החיים של כוכבים בעלי מסה כזאת בסדרה הראשית הוא פחות מ-100 מיליון שנים כך שגילו של נונקי מוערך במספר עשרות מיליוני שנים בלבד ובתוך מספר עשרות מיליוני שנים נוספות הוא צפוי להפוך לענק אדום, לאבד את שכבותיו החיצוניות ואת רוב מסתו ולסיים את חייו כננס לבן. ממדידות ספקטרוסקופיות נראה שיש לנונקי בן זוג עמום בהרבה עם מסה של כמסת שמש אחת שמקיף אותו במרחק קטן ובזמן הקפה של מספר ימים.
בשל קרבתו למישור המילקה, נונקי מוסתר לעיתים על ידי הירח ובמקרים נדירים על ידי כוכבי הלכת נוגה ומאדים. אירוע ההסתרה האחרון היה ב-17 בנובמבר 1981 כאשר נוגה עבר על פניו ולא צפויים אירועי הסתרה נוספים במאה ה-21.
הערות שוליים

↑  SIMBAD: Nunki
1 2  A. B. Underhill, L. Divan, M. L. Prevot-Burnichon & V. Doazan: Effective temperatures, angular diameters, distances and linear radii for 160 O and B stars, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, vol. 189 (1979)
↑  J. P. Cassinelli, D. H. Cohen, J. J. Macfarlane, W. T. Sanders & B. Y. Welsh: X-ray emission from near-main-sequence B stars, Astrophysical Journal, Part 1, vol. 421, no. 2, p. 713 (1994)
↑  K. Gullikson & S. Dodson-Robinson: Detection of Low-Mass-ratio Stellar Binary Systems, The Astronomical Journal, Vol. 145, Iss. 1, article id. 3, p. 9 (2013)
↑  V. Protić-Benišek & H. Božić: Occultation of Sigma Sagittarii by Venus on 17 November 1981 observedfrom Hvar Observatory, Bulletin Astronomique de Belgrade, No. 136, p. 82 (1986)
משה רומנו

משה (קיש) רומנו (נולד ב-6 במאי 1946) הוא כדורגלן עבר ישראלי, אשר שיחק בשמשון תל אביב, בגדנ"ע יהודה, בבית"ר תל אביב ובהפועל יהוד. רומנו היה אחד החלוצים הבולטים בליגה הלאומית בשנות השבעים. נכלל בסגל נבחרת ישראל למונדיאל 1970. חבר היכל התהילה של הכדורגל הישראלי.
רומנו זכה ארבע פעמים בתואר מלך השערים של הליגה הבכירה בישראל: במדי שמשון תל אביב בעונות 1965/1966, 1969/1970, 1972/1973, ובמדי בית"ר תל אביב בעונת 1974/1975.
רומנו פרש בשנת 1982, בגיל 36. התואר היחידי שבו זכה היה גביע המדינה עם הפועל יהוד בעונת 1981/1982.
רומנו ניסה מזלו באימון אך ללא הצלחה. בסך הכול הבקיע 193 שערים ב-438 משחקים, והוא ממוקם במקום הרביעי בטבלת מלכי השערים בכל הזמנים של ליגת העל, אחרי אלון מזרחי, עודד מכנס ואבי נמני. בנוסף הופיע 12 פעמים בנבחרת ישראל והבקיע חמישה שערים. בתוכנית הטלוויזיה שלי הכובשת צצה רומנו מבוסס על משה רומנו.
תארים > תארים קבוצתיים

הפועל יהוד
גביע המדינה (1) : 1981/1982
תארים > תארים אישיים

מלך השערים של הליגה הלאומית (4): 1965/1966 (17 שערים), 1969/1970 (15 שערים), 1972/1973 (18 שערים), 1974/1975 (17 שערים)
משה קלירס

| --- | --- |

 לידה:  24 בפברואר 1874 ז' באדר ה'תרל"ד. צפָת, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  8 בפברואר 1934 (בגיל 59) כ"ג בשבט תרצ"ד טבריה, פלשתינה (א"י) 
 תקופת הפעילות:  ? – 8 בפברואר 1934 
 חיבוריו:  טבור הארץ, תורת הארץ, מורשת משה.
 
רבי משה קלירס (ז' באדר ה'תרל"ד, 24 בפברואר 1874-כ"ג בשבט תרצ"ד, 8 בפברואר 1934) היה הרב הראשי האשכנזי של טבריה, וראש ישיבת אור תורה.