stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אופרטור סיבוב
דוגמאות של סיבובים

למשל, העתקת היחידה,  \ I, מסובבת כל וקטור בזווית של 0 מעלות, לפי כל ציר.
ההעתקה  \ I- משקפת בכל רכיב.
במישור, סיבוב של וקטור בזווית  \theta , ניתן לייצג כ- 
 \left({\begin{matrix}\cos \theta &-\sin \theta \\\sin \theta &\cos \theta \end{matrix}}\right) בבסיס הסטנדרטי.
אזורים של איי הבתולה הבריטיים

באיי הבתולה הבריטיים אין חלוקה מנהלית רשמית. יחד עם זאת, לצורכי תכנון הוגדרו 6 אזורים הבאים:
מפת איי הבתולה הבריטיים
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מס' | אזור | עיר מרכזית | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2010 | שטח |
| 1 | אי אנגדה | סטלמנט | Anegada | 285 | 38 |
| 2 | אי ג'וסט ואן דייק | גרייט הרבור | Jost Van Dyke | 298 | 8.3 |
| 3 | אי וירג'ין גורדה | ספניש טאון | Virgin Gorda | 3,939 | 21 |
| 4 | אי טורטולה | רואוד טאון | Tortola | 23,419 | 59 |
| 5 | איים ליטל סיסטרס | גרייט הרבור | Little Sisters | 122 | 24 |

לצורכי מרשם אוכלוסין האיים מחולקים ל-6 אזורים:
אי אנגדה
אי גוס וון דייק
אי וירג'ין גורדה
איסט אנד (אי טורטולה)
רואוד טאון (אי טורטולה)
ווסט אנד (אי טורטולה)
| חלוקה מנהלית של מדינות אמריקה הצפונית ואמריקה המרכזית |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • ארצות הברית • איי בהאמה • בליז • ברבדוס • גואטמלה • ג'מייקה • גרנדה • דומיניקה • האיטי • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פנמה • קובה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| שטחים תלויים | איי הבתולה הבריטיים • איי הבתולה של ארצות הברית • איי טרקס וקייקוס • איי קיימן • אנגווילה • ארובה • ברמודה • גוואדלופ • גרינלנד • הולנד הקריבית • מונטסראט • מרטיניק • סנט מארטן • פוארטו ריקו • קוראסאו |  |
איי סיביר החדשה

| --- | --- |
תמונת לוויין של ארכיפלג איי סיביר החדשה מ-2002.
תמונת לוויין של ארכיפלג איי סיביר החדשה מ-2002.
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  אוקיינוס הקרח הצפוני: ים סיביר המזרחי, ים לאפטב
 קואורדינטות:  75°16′00″N 145°15′00″E﻿ / ﻿75.266666666667°N 145.25°E﻿ / 75.266666666667; 145.25
 סוג:  ארכיפלג
 שטח:  29,900 קמ"ר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  רוסיה רוסיה רפובליקת סאחה-יקוטיה רפובליקת סאחה-יקוטיה
 אזור זמן:  UTC +11
 מגלה:  יאקוב פרמיאקוב
 תאריך גילוי:  1712 
  (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניאיי סיביר החדשה(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניאיי סיביר החדשה(למפת סאחה-יקוטיה רגילה) יקוטסק נריונגרי מירני לנסק אלדן אודצ'ני ויליויסק טיקסי צ'רסקי צ'ו. מגדן חברובסק אמור ע.ב. בורי. אירקוטסק קרסנויארסק ים אוחוצק ים לאפטב ים סיביר המזרחי איי סיביר החדשה(למפת סאחה-יקוטיה מוגדלת) יקוטסק נריונגרי מירני לנסק אלדן אודצ'ני ויליויסק טיקסי צ'רסקי צ'ו. מגדן חברובסק אמור ע.ב. בורי. אירקוטסק קרסנויארסק ים אוחוצק ים לאפטב ים סיביר המזרחי איי סיביר החדשה
 
איי סיביר החדשה (ברוסית: Новосиби́рские острова́; ביקוטית: Саҥа Сибиир Aрыылара) הם ארכיפלג באוקיינוס הקרח הצפוני בין ים לאפטב וים סיביר המזרחי, השייכים מנהלית לרפובליקת סאחה-יקוטיה שברוסיה. הארכיפלג נחלק לשלוש קבוצות איים (מדרום לצפון): איי ליאחובסקי (אנ'), איי אנז'ו (אנ') ואיי דה לונג (אנ'). הוא מופרד מיבשת סיביר על ידי מצר דמיטרי לאפטב, ואילו בין איי ליאחובסקי לאיי אנז'ו עובר מצר סאניקוב.
איי סיביר החדשה התגלו לראשונה בידי צוות מגלי ארצות קוזאקים בראשית המאה ה-18.
אזור ים לאפטב וים סיביר המזרחי שעליו יושב הארכיפלג מלא בשדות נפט.[דרושה הבהרה][דרוש מקור] חשיבותם של האיים נובעת בעיקרה מאוצרות הטבע המצויים בהם ובראש ובראשונה נפט[דרוש מקור][דרושה הבהרה] ושנהב. ישנה הצטברות משמעותית של מאובני שנהב באיים.
האקלים באיי סיביר החדשה ארקטי וקשה למחיה. קרחונים מכסים את האיים תשעה חודשים בשנה. הטמפרטורה הממוצעת בחודשי ינואר נעה בין מינוס 28 לבין מינוס 31 מעלות צלזיוס. הטמפרטורות ביולי נעות בין 8 מעלות ל-11 מעלות צלזיוס. מתחת לאדמת האיים ישנה קפאת-עד כמעט תמיד. בקיץ מתמלאים האיים באגמים שונים, והאקלים משתנה לכזה של טונדרה. הים מסביב לארכיפלג קפוא כמעט תמיד, ורק בשנים חמות מעל לממוצע הים נפתח למעבר ספינות לזמן קצר ביולי.
בשנת 2014 הוקם בסיס צבאי קבוע באי קוטלני (אנ').
אורופ

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  ים אוחוצק, מצר פריס, Proliv Urup, האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  45°54′00″N 149°59′00″E﻿ / ﻿45.9°N 149.98333333333°E﻿ / 45.9; 149.98333333333
 שטח:  1,437 קילומטר רבוע
 גובה מרבי:  Vysokaya
 נתונים מדיניים
 מדינה:  רוסיה 
 אוכלוסייה:  0
 אזור זמן:  UTC+12
  (למפת האיים הקוריליים מוגדלת) אורופ(למפת האיים הקוריליים רגילה) אורופ
 
שינויי הגבול בין יפן לרוסיה לאורך השנים
אוּרוּפּ (ברוסית: Уру́п; ביפנית: 得撫島; באיינו: ウルㇷ゚) הוא אי גבוה בלתי מיושב בים אוחוצק מקבוצת האיים הקוריליים השייכים לרוסיה. שמו של האי בא משפת האיינו, ומשמעותו דג הטרוטה.
היסטוריה

האי אורופ יושב לראשונה על ידי בני האיינו, הקבוצה האתנית הילידית של האיים הקוריליים, האי סחלין והאי הוקאידו. הביקור הראשון המתועד של אירופאים באורופ היה בשנת 1643, כאשר ספינה של חברת הודו המזרחית ההולנדית בפיקודו של מגלה הארצות ההולנדי מארטן חריטס פריס עגנה באי, ככל הנראה בחפשם אחר פרוות. האי מופיע על גבי מפה רשמית משנת 1644 שהציגה את האדמות בבעלות האן מצומאה. בעלות זו קיבלה משנה תוקף על ידי שוגונות טוקוגאווה בשנת 1715. בשלהי המאה ה-18 הגיעו לאי סוחרי פרוות רוסים. הם צדו לוטרות ים והשתלטו על ספינות זרות ששטו באזור. בשנת 1772 פרצו עימותים בין בני האיינו לרוסים, והאחרונים עזבו את האי לתקופת מה. בשנת 1768 חזרו רוסים לאי, תוך שהם כפופים להנחיותיו מושל סיביר.
בשנת 1801 תבעה הממשלה היפנית באופן רשמי ריבונות על האי, והוא השתייך למחוז אזו, לימים הוקאידו. הדבר הוביל לסדרת עימותים עם האימפריה הרוסית בעניין באי אורופ ויתר האיים הקוריליים. העימותים באו לכדי סיום עם חתימת חוזה שימודה בשנת 1855, שהעביר את הריבונות על האי לרוסיה. באותה שנה, במהלך מלחמת קרים ותוך מאמץ למצוא את הצי הרוסי הקיסרי שבאוקיינוס השקט, עגן כוח ימי צרפתי-בריטי באי אורופ, לאחר עצירה בנמל הקודאטה. הכוח כבש את האי, העניק לו את השם "אי הברית" ומינה תושב אלאוטי מקומי כמושל זמני. חוזה פריז מ-1856 השיב את האי לידיים רוסיות. תחת חוזה סנקט פטרבורג מ-1875 עברה הריבונות על האיים הקוריליים, ובכלל זה אורופ, לאימפריה היפנית. תושבי האי בני איינו הועברו לאי שיקוטן ובמקום התיישבו יפנים.
במהלך מלחמת העולם השנייה הועברו המתיישבים האזרחים היפנים מן האי אל ארבעת "איי הבית" של יפן, כאשר לקראת סוף המלחמה הוצבו באי 6,000 חיילים של הצבא היפני הקיסרי. במבצע סערת אוגוסט שבו פלשה ברית המועצות לאיים הקוריליים נכנעו הכוחות היפניים באורופ ללא התנגדות. ב-1952, בחתימתה על חוזה סן פרנסיסקו, ויתרה יפן על תביעותיה לריבונות על האי. חיילי משמר הגבול של ברית המועצות החזיקו במתקנים הצבאיים היפניים באי עד לנסיגתם בעת התפרקות ברית המועצות ב-1991. האי כיום אינו מיושב, אך משתייך מנהלית למחוז סחלין.
גאוגרפיה

לאי אורופ צורה דמוית-מלבן, שצלעו הארוכה 120 ק"מ וצלעו הקצרה 20 ק"מ. שטחו של האי 1,437 קמ"ר, נתון המציב אותו רביעי בשטחו בקבוצת איים הקוריליים. הנקודה הגבוהה באי שייכת לקבוצת חרוטי אפר בשם איוואו בגובה 1,426 מ'. מצר פריס, הקרוי על שם מארטן חריטס פריס, מפריד בין אורופ לאיטורופ. בין אורופ לסימושיר מפריד מצר בוסול, הקרוי על שם הספינה הצרפתית של ז'אן-פרנסואה לה פרוז.
באי ארבע קבוצות עיקריות של הרי געש שכבתיים:
הרי קולוקול – גובהם המרבי 1,328 מ', והם רדומים מאז התפרצותם ב-1973
הר רודקוב – גובהו 524 מטרים. הלוע הוא בצורת משפך ורוחבו 700 מטר, ובו אגם שרוחבו המרבי 300 מטר
הר טרי ססטרי – גובהו 998 מ', שוליו מחורצים גאיות עמוקים ובו מעיינות חמים
איוואו – קבוצת חרוטי אפר, החרוט הדרום-מזרחי ביותר חוצה עמק קרחוני ויוצר אגם
למרות קו הרוחב הממוזג שבו שוכן האי, זרם אויאשיו הקר והשקע האלאוטי החזק חוברים ליצירת אקלים סובארקטי עם קיץ מתון וערפילי וחורף קר ומושלג.
אטד ערבי

| אטד ערבי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: סולנאים
משפחה:: סולניים
סוג:: אטד
מין:: אטד ערבי
שם מדעי
 Lycium shawii ‏רומר ושולטס, 1819

אָטָד עֲרָבִי (שם מדעי: Lycium shawii, שם נרדף: Lycium arabicum Boiss) הוא מין עץ קטן (לא בישראל) או שיח מצוי, מדברי, תרמופילי (אוהב חום) וקוצני ממשפחת הסולניים. בישראל הוא משיר את עליו בקיץ ופורח, לעיתים ללא עלים, לפני בוא הגשמים. הוא אחד מחמשת מיני האטד הגדלים בארץ ישראל. האבחנה בין המינים האלה בישראל קשה ואולי אף בלתי אפשרית בשדה. ניתן להסתייע בצבע הפרי ובאזור התפוצה: בנגב גדל אטד ערבי שפריו אדום. במישור החוף גדל אטד החוף, שפריו שחור. בחבל הים-תיכוני גדל אטד אירופי שפריו סגול כהה.
בית גידול ותפוצה

טיפוס תפוצתו של אטד ערבי הוא מזרח סהרו-ערבי ומזרח סודני. ותפוצתו הטבעית משתרעת מסיציליה ועד כריתים ומלוב ומצרים עד דרום אפריקה ועד ומערב הודו.
בישראל מצוי אטד ערבי בכל חבלי המדבר החם לעיתים קרובות יחד עם מיני שיטה: בצפון הנגב ומערבה בהר הנגב, בדרום הנגב, במדבר שומרון, במדבר יהודה, בערבות הירדן, בבקעת ים-המלח, בערבה, במואב ובאדום.
הוא גדל במגוון מעונות: בערוצים סלעיים או בסדקי סלעים, במדרונות אבניים, ובוואדיות, ובמשורי לס. בגלל קוצניותו הרבה מגדלים אותו כצמח משוכות בין חלקות בנגב הצפוני.
מיני האטד מופיעים לעיתים קרובות בקבוצות צפופות וגדולות עד עשרות מטרים רבועים. זו תוצאה של לבלוב מהשורשים - התאמה להישרדות במשטר שיטפונות המדבר ובתי גדול מופרים בחבל הים תיכוני (אטד החוף, אטד אירופי), בהם אם נפגע הצמח אז שורשיו יכולים לשוב וללבלב. האטד ירוק-עד, אבל משיר את עליו בתקופות יובש ארוכות ומלבלב שוב עם רדת הגשמים.
מורפולוגיה

שיח זקוף, קוצני בגובה 1 עד 2 מ'. עוקצי הפרחים, הגביע, הענפים הצעירים והעלים הם אפרפרים ומכוסים שערות פשוטות וקצרות (סימן מבחין), לעיתים רחוקות קירחים.
הגזעים והענפים מסועפים, סבוכים וקוצניים. הענפים החיצוניים קשתיים. צבע הענפים הדקים יחסית הוא לבן-שנהב מבריק.
אין לוואים.
העלים מסורגים, פשוטים, תמימים, בשרניים במקצת, מוארכים, רחבים בקודקודם (נראים קטומים), אורכם אינו עולה כרגיל על ס"מ אחד.
הפרחים בודדים או ערוכים בתפרחות סיומיות, דו-קרניות. הפרחים פזורים יחידים או בזוגות לאורך הענפים, במיוחד בחלקם העליון.
הפרחים דו-מיניים, בעלי עטיף כפול ונכונים ובעלי עוקץ קצר.
הגביע ירוק מאוחה עלים, דמוי צינור וקצר עד 5 מ"מ בלבד, בעל 5 שיניים שוות זו לזו. הגביע משתייר אבל אין הוא מתפרה (גדל עם הבשלת הפרי) ואינו סוגר את הענבה.
הכותרת מאוחת עלים, דמוית משפך או מסמר, אורכה אינו עולה על 2 ס"מ, בעלת צינור כותרת ארוך מאוד, הנפתח ל-5 אונות מעוגלות ומפושקות שקצרות פי 4 מאורך הצינור. צבעה תכול או סגול חיוור או לבנבן שמשתנה לצבע קש עם התבגרותה.
האבקנים 5, קבועים באמצע צינור הכותרת, בולטים מתוכו. הם אינם הדוקים אל עמוד השחלה ואינם יוצרים סביבו קונוס אלא הם מפושקים פחות או יותר. הזירים דקים, דמויי חוט, ואינם קצרים מהמאבקים. הזירים קירחים, לפעמים יש שערות מעוטות פזורות לאורך הזירים, רק לא בבסיסם. באטד אדומי חלקם התחתון של הזירים שעיר ובעלי ציצית שערות צפופה.
השחלה עילית קבועה על דיסקוס, בעל 2 מגורות. השיליות זוויתיות, מספר הביציות גדול.
עמוד השחלה דק, הצלקת דמוית גולה או מחולקת ל-2 אונות קצרות.
הפרי ענבה עגולה ואדומה, עסיסית ודביקה שמכילה מספר זרעים. הפירות נאכלים ומופצים על ידי ציפורים כגון בולבולים וזנבנים.
הפריחה נמשכת כל השנה, בהתאם ללחות הקרקע, עיקרה בחורף (מנובמבר עד יוני) ודלילה בשאר השנה.
ראו גם

אטד אדומי
אטד אירופי
אטד החוף
אטד רב פרחים
הערות שוליים

↑  אטד ערבי באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  Lycium shawii, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
1 2  עזריה אלון, מיכה לבנה, דוד הלר (ע), החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 11, רמת גן: משרד הבטחון - ההוצאה לאור, החברה להגנת הטבע, 1983, עמ' 83-85
↑  אטד, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
1 2 3  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 588
↑  אטד ערבי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
1 2 3 4  אורי פרגמן-ספיר, פרחי עין גדי וחוף ים המלח, ירושלים: העמותה לעידוד וקדום שמירת הטבע במזרח התיכון, 2008, עמ' 16-18
1 2  אבי שמידע, מדריך פרחי הבר בישראל, צמחיית המדבר, כרך ב, ירושלים: בית הוצאה כתר, 1988, עמ' 272
1 2 3  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 397-9
↑  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 387
אורפאר-אומגבונג

| --- | --- |
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 בירת המחוז:  לינץ 
 שטח:  659.67 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  87,127 (1 בינואר 2022)
 קואורדינטות:  48°24′25″N 14°16′41″E﻿ / ﻿48.406944444444°N 14.278055555556°E﻿ / 48.406944444444; 14.278055555556 
 אזור זמן:  UTC+1
 https://www.land-oberoesterreich.gv.at/bh_urfahr_umgebung.htm
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה עילית מוגדלת) לינץ ולס שטייר בראונאו באד אישל גמונדן גרמניה צ'כיה אוסטריה תחתית  שטיריה זלצבורגאורפאר-אומגבונג(למפת אוסטריה עילית רגילה) לינץ ולס שטייר בראונאו באד אישל גמונדן גרמניה צ'כיה אוסטריה תחתית  שטיריה זלצבורגאורפאר-אומגבונג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אורפאר-אומגבונג (גרמנית: Urfahr-Umgebung) הוא מחוז בצפון אוסטריה עילית שבאוסטריה. במחוז 27 ערים ועיירות, כשהגדולה ביניהן היא העיר אנגרויטצדורף. שטח המחוז משתרע על 649.33 קמ"ר, ואוכלוסייתו מונה 77,742 תושבים נכון ל-2001. שכניו הם: בצפון צ'כיה; במזרח מחוז פריישטט; בדרום מחוז פרג, העיר לינץ ומחוז לינץ; בדרום-מערב מחוז אפרדינג ובמערב מחוז רוהרבאך.
ערים ועיירות

אלברנדורף אין דר ריד מארק
אלטנברג ביי לינץ
באד לאונפלדן
איידנברג
אנגרוויצדורף
פלדקירכן אן דר דונאו
גאלנויקירכן
גולדוורט
גראמאשטטן
האיבאך אים מילקרייס
הלמונזדט
הרצוגסדורף
קירכשלאג
ליכטנברג
אוברנויקרכן
אוטנשלאג אים מילקרייס
אוטנסהיים
פוכנאו
רייכנאו אים מילקרייס
רייכנטאל
שנקנפלדן
זונברג אים מילקרייס
סנקט גוטהרד אים מילקרייס
שטיירג
פורדרוויסנבאך
ואלדינג
צבטי אן דר רודל
אולג ורניאייב

אולג יוריוביץ' ורניאייב (באוקראינית: Олег Юрійович Верняєв, נולד ב-29 בספטמבר 1993) הוא מתעמל אוקראיני, האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), אלוף העולם (נאנינג 2014) ופעמים ברציפות אלוף אירופה (2014 ו-2015) בתרגיל על המקבילים.
קורות חייו

ורניאייב נולד בדונצק והתחנך בעיר, במוסד הציבורי לרפואה ולחינוך גופני וספורט. נכון ל-2015 הוא מתגורר בקייב, ומתאמן בהדרכת גנדי סארטינסקי.
באוניברסיאדת שנג'ן (2011) העפיל לגמר הגברים בתרגיל הקפיצות וסיים שביעי בתוצאה של 15.262 נקודות ובמקום חמישי בתחרות הקבוצתית. באליפות העולם בהתעמלות באותה השנה ביחד עם ניקולאי קוקסֵנקוב, ויטאלי נאקונאֵצ'ני, אולג סטֵפקו, איגור ראדיבילוב ורומן זוֹזוּילה, סיים במקום חמישי בתחרות הקבוצתית.
קורות חייו > סגן אלוף אירופה

באליפות אירופה במונפלייה (2012) זכה במדליית כסף בתרגיל על המקבילים, עם ציון של 15.66 נק', הפרש של עשירית נקודה ממרסל נויֵן, ובמקום חמישי בתחרות הקבוצתית.
במשחקים האולימפיים בלונדון 2012 ייצג את אוקראינה בנבחרת הלאומית לצד ניקולאי קוקסֵנקוב, ויטאלי נאקונאֵצ'ני, אולג סטֵפקו ואיגור ראדיבילוב. לאחר תחרות מותחת נראה היה שזכו במדליית הארד, אלא שנבחרת יפן ערערה על תרגילה האחרון בסוס הסמוכות, זכתה לשיפור ציונה בשבע עשיריות, עלתה למקום השני בתחרות ודחקה את נבחרות בריטניה ואוקראינה למקומות השלישי והרביעי בהתאמה, כשהפרש הנקודות בין שני המקומות עומד על פחות משתי עשיריות. בקרב-רב סיים במקום האחד-עשר.
באליפות אירופה בהתעמלות במוסקבה (2013) זכה במדליית הארד בקרב-רב. באותה השנה באוניברסיאדה הוביל את נבחרת אוקראינה שמנתה את פֵטרו פאקניוק, איגור ראדיבילוב, מקסים סֵמיאנקיב ואולג סטֵפקו, לזכייה במדליית הכסף. בקרב-רב זכה במדליית הארד יחד עם דויד בֵלייַבסקי ובמדליית הארד עבור תרגילו על המקבילים.
קורות חייו > אלוף אירופה ואלוף עולם

באליפות אירופה בהתעמלות מכשירים בסופיה (2014), זכה במדליית הזהב עבור תרגילו על המקבילים עם ציון 15.966. כמו כן, זכה במדליות ארד עם נבחרת אוקראינה ועבור תרגילו על שולחן הקפיצות. מאוחר יותר באותה השנה, זכה במדליית הזהב באליפות העולם בנאן-נינג שבגואנגשי, סין. תקרית מצערת הפריעה את השמחה כשבחלוקת המדליות נוגן ההמנון של אוזבקיסטן במקום זה של אוקראינה. תקרית זו התרחשה על רקע מלחמת האזרחים באוקראינה והבחירות לראדה העליונה (הפרלמנט האוקראיני). את שנת 2014 סיים בפציעה קשה, שבעקבותיה נאלץ לעבור טיפולים ואף ניתוח בקרסול. חלק מטיפוליו וחלק מהייעוץ הרפואי המקצועי נעשה בישראל.
באליפות אירופה בהתעמלות מכשירים במונפלייה (2015), הוכיח את החלמתו הזריזה עם זכייתו בקרב-רב עם ציון 89.582, כשהוא גובר על האלוף דאשתקד דויד בלייבסקי, שנותר עם מדליית הכסף. כמו כן, זכה ורניאייב במדליית הזהב עבור תרגילו על המקבילים עם ציון 15.866.
במשחקים האירופיים שנערכו באותה השנה, זכה עם נבחרת אוקראינה במדליית הכסף, אחרי רוסיה. ורניאייב העפיל לתחרויות הגמר בכל המכשירים, זכה במדליות זהב בקרב-רב עם ציון 90.322 ועבור תרגילו על שולחן הקפיצות עם ציון 15.266. סיים שישי בתרגיל הקרקע וחמישי על סוס הסמוכות, המקבילים, והמתח.
גם באליפות אירופה בשנת 2017 הוא זכה בקרב רב (ארתור דלאלויאן נותר במקום השני).
קורות חייו > אלוף אולימפי

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), לאחר הופעות מרשימות בגמר הנבחרות אליו העפיל עם נבחרת אוקראינה, ובו קיבל ציון 15.900 עבור תרגילו על המקבילים, כמו גם הופעתו בתחרות הקרב-רב בציון הגבוה ביותר עבור תרגילו על המכשיר 16.100, הגיע לתחרויות הגמר בשולחן הקפיצות, המקבילים והמתח. אומנם ניכר שהתקשה בכולן ולא הצליח לשחזר את ביצועיו הקודמים, אף על פי כן לא עמדו לו המתחרים מולו והוא זכה במדליית הזהב עבור התרגיל שביצע על המקבילים עם ניקוד של 16.041. בתחרות קרב-רב זכה במדליית כסף, בעוד קוהיי אוצ'ימורה זוכה בזהב עם ניקוד גבוה ממנו ב-99 אלפיות בלבד. בשולחן הקפיצות סיים חמישי ובמתח שמיני.
הערות שוליים

↑  אולג ורניאייב, באתר Rio 2016 הרשמי
↑  תוצאות רשמיות בהתעמלות מכשרים, אוניברסיאדת שנג'ן (2011)
↑  Minobe, Koczi Win Twice as University Games End, אתר International Gymnast Magazine ‏ 16 באוגוסט 2011 (באנגלית)
↑
↑
אורפאו נגרו

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  Orfeu da Conceição 
 בימוי:  מרסל קאמי 
 הופק בידי:  סשה גורדין 
 תסריט:  מרסל קאמי   ויניסיוס דה מוראיס
 עריכה:  אנדרה פיי 
 שחקנים ראשיים:  ברנו מלו אדהמר דה סילבה קרטולה ליה גרסיה מרפסה דואן מרסל קאמי 
 מוזיקה:  לואיס בונפה, אנטוניו קרלוס ז'ובים 
 צילום:  ז'אן בורגואה 
 מדינה:  צרפת, ברזיל, איטליה 
 חברת הפקה:  האחים וורנר, Warner Bros. Pictures 
 חברה מפיצה:  GAGA Communications
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 ביוני 1959 
 משך הקרנה:  100 דקות
 שפת הסרט:  פורטוגזית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט דרמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סרט רומנטי, סרט מוזיקלי, סרט קומדיה 
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט הבין-לאומי הטוב ביותר  פרס דקל הזהב 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אורפאו נגרו (בפורטוגזית: Orfeu Negro, "אורפאוס השחור") הוא סרט ברזילאי/צרפתי/איטלקי משנת 1959 של הבמאי הצרפתי מרסל קאמי. הסרט מבוסס על מחזה של ויניסיוס דה מוראיס Orfeu da Conceição. זהו עיבוד מודרני לסיפור אורפיאוס ואאורידיקה מהמיתולוגיה היוונית, המתרחש בריו דה ז'ניירו בתקופת הקרנבל.
עלילה

אורפאו כהה העור הוא כרטיסן בחשמלית ונגן גיטרה שמככב באחד מבתי הספר לסמבה המשתתפים בקרנבל. הוא מאורס למירה אך מתאהב באורדיקה היפה. אורידיקה נמלטת מהכפר שלה בפחד מפני מישהו העוקב אחריה ורוצה להרוג אותה. היא מגיעה אל בת-דודתה סרפינה בריו דה ז'ניירו, פוגשת את אורפאו ומתאהבת בו ממבט ראשון. במהלך ליל הקרנבל נרדפים האוהבים על ידי מירה המקנאה לארוסה ועל ידי דמות המייצגת את המוות (אדהמר דה סילבה שגילם את דמות המוות בסרט, היה פעמיים ברציפות אלוף אולימפי בקפיצה משולשת).
הסרט מפורסם גם בזכות הפסקול בסגנון הבוסה נובה שחיבר המלחין אנטוניו קרלוס ז'ובים, והשיר "הבוקר של הקרנבל" של לואיס בונפה.
הסרט עטור השבחים זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן, בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשנת 1960.
ב-1999 הופקה גרסה קולנועית מחודשת של "אורפאו נגרו" בשם "אורפאו" שביים קרלוס דיאגוס, את המוזיקה לסרט חיבר הזמר והמלחין קייטנו ולוזו.
איי נוראנה

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  26°15′N 50°30′E﻿ / ﻿26.25°N 50.5°E﻿ / 26.25; 50.5
 שטח:  2.32 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  בחריין 
  (למפת בחריין מוגדלת) מנאמה מוחארק עוואלי רפאע עיסא ג'בל א-דוחן איי חוואר  דורת אל-בחריין קטר ערב הסעודית  ערב הסעודית  מפרץ בחרייןאיי נוראנה(למפת בחריין רגילה) מנאמה מוחארק עוואלי רפאע עיסא ג'בל א-דוחן איי חוואר  דורת אל-בחריין קטר ע ר ב  ה ס ע ו ד י ת  מפרץ בחרייןאיי נוראנה
 
איי נוראנה (בערבית: جزر نورانا) היא קבוצה של שני איים מלאכותיים מיושבים, שנמצאים במחוז הצפון, בחריין, כ-9 ק"מ מערבית למנאמה.
האיים נבנו על ידי משרד השיכון (אנ') של בחריין בתחילת המאה ה-21. גשר ג'יד אל חאג' מחבר בין איי נוראנה לבין האי הגדול של בחריין. מתוכנן להיבנות גשר נוסף שיחבר בין איי נוראנה לבין האי הגדול של ברחיין.
הערות שוליים

↑  Project site (ארכיון)
↑  Dredge work (ארכיון)
↑  News
↑  "map of islands". אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-2016-04-17.
ערך זה הוא קצרמרבנושא איים ובנושא בחריין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אופרת רוק

ביצוע וריאציות של CF לאופרת הרוק של Who's Tommy
אופרת רוק היא אסופת שירי רוק שמילותיהם מספרות סיפור קוהרנטי משותף. אופרות רוק, בניגוד למחזות זמר או אופרות מסורתיות, יוצאות לאור כאלבום קונספט ובו שמע בלבד, ולא כמופע תיאטראלי, אם כי אופרות רוק רבות מעובדות ומועלות כמחזמר לאחר יציאתן.
לרוב מחשיבים יצירה כאופרת רוק אם שירי האלבום מתארים סיפור קוהרנטי (אם כי לעיתים פשטני), עם תמלילים בגוף ראשון מפי דמויות באופרה.
מחזמר רוק, לעומת זאת, בדרך כלל מוצג על הבמה ולא כאלבום מוקלט, ואינו משויך לפרפורמרים ספציפיים, בדומה למחזות זמר מסוגות אחרות.
פיט טאונסנד, הן כאמן עצמאי והן עם להקת The Who, הוא האמן המזוהה יותר מכל עם סוגת אופרת הרוק. [דרוש מקור] אלבומה של הלהקה "Tommy", המספר על עלייתו לגדולה של נער עיוור ודחוי באמצעות מומחיות במשחק ה"פינבול", נחשבת אופרת הרוק הראשונה, והיא עובדה גם למחזמר ולסרט.
בחוברת האלבום "טומי" מסופר שבשנת 1966 השמיע טאונסנד למנהל הלהקה, קירק למברט, הקלטה של שיר בשם "Gratis Amatis". השיר הוא אריה באורך 10 דקות, הבנויה מקולות שירה גבוהים השרים את שם השיר שוב ושוב לכל אורכה. התבדחות אגבית של אחד הנוכחים באומרו "זו אופרת רוק", הציתה את הרעיון במוחו של למברט.
אופרות רוק מפורסמות

"טומי", ה"מי", 1969
"אופרת פוגי", דני סנדרסון, כוורת, 1970
"קוואדרופניה", ה"מי", 1973
"The Lamb Lies Down on Broadway", ג'נסיס, 1974
"החומה", פינק פלויד, 1979
"המוסך של ג'ו", פרנק זאפה, 1979
רנט, ג'ונתן לארסון, 1996
"גרינדייל", ניל יאנג, 2003
"אידיוט אמריקאי", גרין דיי, 2004
"מלחמת העולמות", ג'ף ויין, 1978
מחזות זמר רוק מפורסמים

"We Will Rock You", קווין+בן אלטון.
"שיער", ג'יימס ראדו, ג'רום רגני וגאלט מק'דרמוט, 1967
"ישו כוכב עליון", טים רייס ואנדרו לויד ובר, 1970
"אוויטה", טים רייס ואנדרו לויד ובר, 1976
"חנות קטנה ומטריפה", הווארד אשמן ואלן מנקן, 1982
"מופע הקולנוע של רוקי", ריצ'רד אובריאן, 1975
"הדוויג והשארית העצבנית", ג'ון קמרון מיטשל וסטפן טראסק, 2000
אופרות רוק בישראל

"בני בום", אהוד מנור וקן גלובס, 1978
"מאמי", הלל מיטלפונקט, אהוד בנאי, יוסי מר חיים, 1986 - אופרת הרוק המצליחה ביותר בישראל. האופרה עסקה בנושאים פוליטיים אקטואליים, ככיבוש השטחים, הקיפוח והאפליה של תושבי הדרום, והמיליטריזם הישראלי.
"צבעוני שחור", רון סלונים ואיל פארן, 1990 (אם כי עיקר פרסומה היה ב-1995) - המגוללת את סיפורם של זוג האוהבים תום ומאי, כאשר שניהם משתחררים מהצבא ודרכיהם נפרדות: תום נוסע להודו כדי לחפש את משמעות החיים, ואילו מאי, להעדפתה, נוסעת לאמסטרדם ומתפתה לזנות וסמים.
"עכשו תהיו עבדים שלנו", הבילויים,1996 - האלבום מספר את סיפורו של שוטף כלים רוסי במסעדת מפגש גשר הירקון בתל אביב שמחליט לעזוב את העיר. העלילה נפרסת על פני 24 השעות האחרונות שלו בעיר.
"כוכב האהבה", ארקדי דוכין, 1998 - אלבום כפול הבנוי כאופרת רוק. הסיפור משלב חיפוש עצמי עם אהבה רומנטית בעולם עתידני.
"אלוהימה, יהודית, האדמו"ר ואחותך הקטנה" (נקראת גם "אחותך", "אחותך הקטנה" ו"אחותך התעוררה"), עופר גולני, 2009 - אופרת רוק מחאתית ופמיניסטית המוגדרת כקברט קבלי. העלילה מספרת כיצד אלוהימה, שהיא למעשה דמות אלוהים הנשית, בוחרת' בנביאה יהודית כדי להגיע לסיירת צדיקים בעזרתם של אדמו"ר - בעברו מג"ד שחזר בתשובה, ואחותך ירושלמי, שהיא תלמידה חכמה אך בעלת פה גדול. יחד הארבעה משיגים דחיית שירות כדי לשרת שנה בשירות לאומי במסגרת סיירות החסד, ומצטרפים לסיירת תהילים בפיקוד דוד המלך, העושה תיקון לרצח אוריה כמגייס 72 בתולות. לאופרה זו חזות מאוד נשית ופמיניסטית בשל דמויותיהן של אלוהימה ואחותך, אשר משחקות את הדמויות הגבריות כאילו היו בנות ממין נקבה - אלוהימה היא הגרסה הנשית של אלוהים, ואחותך משחקת תלמידת ישיבה ממין נקבה.
"חימושניגיגי", רמי פורטיס, 2015 - מיני אופרת רוק באורך של כ17 דקות. מספר את הסיפור של חימושניגיגי, אל בשמגגה, עיר עתיקה וקדושה, שרווחה לגביו אמונה שהוא יביא את הישועה. הסיפור מגולל את סיפור העיר ביחס לאותו אל. היצירה היא ביקורת צינית על הפולחן הדתי.
"2023", איה כורם, 2016 - אופרת רוק שנכתבה במחאה על החלטת בית המשפט המחוזי להותיר בעינו את ההסכם הדרקוני אליו הייתה כפופה כורם אל מול חברת התקליטים. בהחלטה נקבע כי ההסכם יהיה בתוקף עד שנת 2023 לכל הפחות. אופרת הרוק מגוללת את סיפורו של אלכס, המחזיק במכונה השולפת מחשבות מראשו ומוכרת אותן לחברות זרות. אלכס מגלה כי נשכח ממנו זיכרון האהבה הראשונה שלו ויוצא למסע להשבת הזיכרון האבוד. לאורך הסיפור משובצים 13 שירים בביצוע אמנים שונים ובניהם: דני ליטני, אפרת גוש, ארקדי דוכין, רונה קינן, אלון עדר, דנה עדיני, ישי לוי, יהוא ירון, נצ'י נצ', לאה שבת ועוד. אחד השירים הבולטים מתוך האופרה הוא "מצרים" אותו כתבה והלחינה כורם וביצעה לאה שבת. את המימון להוצאת האלבום השיגה כורם באמצעות אתר מימון ההמונים הדסטארט.
אטב נייר

אטב נייר
אטב נייר (באנגלית נקרא לפעמים: Bulldog clip - אטב בולדוג) הוא התקן עבור גיליונות נייר המחבר אותם באופן זמני יחד. האטב מורכב מגיליון מלבני של קפיצי פלדה מעוגלים לגליל, עם שתי רצועות פלדה שטוחות המוכנסות כדי ליצור ידיות משולבות ושתי לסתות. המשתמש לוחץ על שתי הידיות יחד, גורם ללסתות להיפתח תוך כדי התנגדות לכוחו של הקפיץ, מכניס ערימה של ניירות ומשחרר את האחיזה. כוח הקפיץ מצמיד את הלסתות זו לזו ותוך כדי כך לופת בחוזקה את הניירות.
כאשר אטב נייר מחובר עם לוח מותאם, השניים יוצרים "Clipboard".