stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארפאד האנאק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בינואר 1889 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  26 בפברואר 1941 (בגיל 52) הג'ווידק, הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מוקד פעילות:  ממלכת הונגריה 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
ארפאד האנאק (בהונגרית: Hanák Árpád; בודפשט, 29 בינואר 1889 – בודפשט, 26 בפברואר 1941) היה פסנתרן ומורה למוזיקה הונגרי-יהודי. אחד מתלמידיו הבולטים היה הסופר והיסטוריון מוזיקה ג'רג' שאנדור גאל.
ביוגרפיה

האנאק נולד למשפחה יהודית כבנם של ליפוט האנאק (1850–1906) קפטן בחיל הרגלים של האימפריה האוסטרו-הונגרית, (קצין אפסנאות ככל הנראה, דומה לפירוש בהונגרית של המקצוע שבגרמנית נקרא: קסטנר) ושל אלאונורה קוֹהַנֶר. הוא למד במכללה למוזיקה בבודפשט שנקראת היום האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט ובברלין. בין השנים 1910–1920 הוא היה המנהל ו"הרוח החיה" בחיי המוזיקה בעיר פץ', הן כאמן והן כמורה. משנת 1912 קיים כמה קונצרטים עצמאיים בשנה הן באקדמיה למוזיקה, והן בוויגאדו (בהונגרית: Vigadó - מרכז אירועים על גדות הדנובה שבמרכז בודפשט), בעיר סגד ובפץ', אך הופיע גם במערב אירופה (גרמניה, צרפת, דנמרק) ובארצות הברית. משנת 1920 לימד בבית הספר למוזיקה פודור (בית הספר יסודי לאמנות, וכן בית הספר לאימונים של אוניברסיטת ליסט פרנץ למוזיקה. תלמידיו, החל מגיל הרך ועד נוער למדו על כלי נגינה שונים, שרו במקהילה וקיבלו לימודי תיאוריה במוזיקה. הם היו רשאים להצטרף לעבודתם של הרכבי בית הספר השונים. בית הספר קיים עד היום בשם "בית הספר למוזיקה על שם אלדאר טוט"). האנאק הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
חייו האישיים

אשתו הראשונה הייתה אליס רייך, אותה נשא לאישה בשנת 1915 וחיו יחד בין 1915 ל-1919. אשתו השנייה הייתה מגדולנה ראדוש (1893–1970), בתם של ליפוט ראדוש וטרז זוננברג, אותה נשא לאישה בבודפשט ב-23 בדצמבר 1928. גם נישואיו השניים הסתיימו בגירושין.
לקריאה נוספת

ספר המוזיקה ההונגרית. אימרה מולנאר. בודפשט, 1936.
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. בודפשט. עמ' 343. גישה מקוונת
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 208/1889. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi polgári halotti akv. 443/1941. folyószáma alatt".
↑  Hanák Árpád meghalt (1941. február 28.) Népszava, 69. évfolyam, 49. szám, 4. oldal
↑  "Hanák Lipót halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 1757/1906. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése Reich Alice-szal a Budapest IX. kerületi polgári házassági akv. 474/1915. folyószáma alatt".
↑  "Rados Magdolna halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 2456/1970. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése Rados Magdolnával a Budapest II. kerületi polgári házassági akv. 540/1928. folyószáma alatt".
ארתור ג'יימס סטארק

| --- | --- |

 לידה:  6 באוקטובר 1831 צ'לסי, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  29 באוקטובר 1902 (בגיל 71) Nutfield, הממלכה המאוחדת 
 
ארתור ג'יימס סטארק (באנגלית: Arthur James Stark‏; 6 באוקטובר 1831 – 29 באוקטובר 1902) היה צייר אנגלי וחבר בבית הספר לציירים בנוריץ'.
ביוגרפיה

ארתור ג'יימס סטארק נולד בבופור רו, צ'לסי ב-6 באוקטובר 1831, בנו היחיד של ג'יימס סטארק, צייר הנוף, ואשתו אליזבת יאנג דינמור. הוא הוטבל בכנסיית סנט לוק, צ'לסי, ב-2 בנובמבר 1831.
כישוריו האמנותיים המוקדמים פותחו על ידי שיעורים עם אביו, שאיתו היה קרוב כל חייו. בין השנים 1839–1849, כאשר המשפחה התגוררה בווינדזור, סטארק הצעיר למד ציור בעלי חיים אצל אדמונד בריסטו, חבר אישי של המשפחה, ורכש אהבה לעמק התמזה, שם מצא נושאים רבים לתמונותיו. כבר בשנת 1848 הציג באקדמיה המלכותית ובמוסד הבריטי.
בשנת 1849 עבר ג'יימס סטארק ללונדון למען חינוך בנו, שנכנס באותה שנה לבתי הספר של האקדמיה המלכותית לאמנויות. במשך תקופה מסוימת נהג סטארק הצעיר לצייר באורוות של חברת ההובלה צ'פלין והום, ובתקופה מאוחרת יותר הוא שכר במשך שלוש שנים סטודיו של טאטרסייל שם שכלל את ציור הסוסים שלו.
יכולתו נודעה, ובשנת 1874, מחשש לעיכוב בהתקדמותו, דחה הצעה פרטית לתפקיד שהתפנה עם מותו של פרידריק ויליאם קייל, צייר בעלי חיים של המלכה ויקטוריה. במשך שנים רבות לימד אמנות בלונדון וכן צייר.
בשנת 1886 פרש לסארי, שם הקדיש את שארית חייו אך ורק לציור.
הוא התחתן ב-20 בנובמבר 1878, באסקוט, עם בתו הצעירה רוז איזבלה של תומאס פסט קנט, יועץ ליו"ר הוועדות בבית הלורדים. בתו נולדה בשנת 1879 ובנו, ג'יימס ארתור, נולד בשנת 1881.
סגנון ועבודות

סטארק היה אחד האמנים האחרונים של בית הספר נוריץ' וכנראה היחיד שצבר מוניטין של ציור בעלי חיים. המגע הדק של עבודתו הקודמת מראה את ההשפעה החזקה של אביו, אך תמונותיו המאוחרות יותר מציגות אינדיבידואליות בולטת יותר וזונחות רבות מהמסורות בבית הספר של אביו. הוא אהב לתאר סצנות אנגליות ביתיות, כמו חציר, קציר וחצר החווה; נופיו נגזרו בעיקר מעמק התמזה סארי ונורפוק. הוא צייר גם בשמן וגם בצבעי מים.
בין השנים 1848 ו-1887 הציג שלושים ושש תמונות באקדמיה המלכותית, שלושים ושלוש במוסד הבריטי, חמישים ואחת בחברת האמנים הבריטים, שלוש במכון הציירים בצבעי מים, וחמישים ושבע בגלריות אחרות. בין עבודותיו היו טחנת מים (1848), סצנת יער (1850), פנים אורווה (1853), פינה שקטה (1857), בריכה מוצלת (1861), חווה חקלאית (1875).
תערוכות של יצירותיו נערכו בגלריות דאדלי, באוקטובר 1907 ובאוקטובר 1911.
הערות שוליים

↑  Basil Somerset Long, Stark Arthur James, Dictionary of National Biography, 1912 supplement
↑  "Stark, Arthur James". Appletons' Cyclopaedia for 1902. NY: D. Appleton & Company. 1903. p. 517
↑  Suffolk Artists - STARK, Arthur James, suffolkartists.co.uk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 74724  ULAN: 500003254  VIAF: 95700420   WorldCat (עם VIAF): 95700420
אס"א בן-גוריון באר שבע (כדוריד)

אס"א בן-גוריון באר שבע היא קבוצת כדוריד ישראלית השייכת לאוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע. הקבוצה פעילה[דרוש מקור] במסגרת משחקי הליגה והגביע של איגוד הכדוריד בישראל, וגם מייצגת את האוניברסיטה במסגרת מפעלי אס"א בישראל ומחוצה לה.
הקבוצה הנוכחית הוקמה ב-2003, לאחר הפסקה בת ארבע שנים. סגל השחקנים מבוסס על סטודנטים הלומדים במספר פקולטות באוניברסיטה, המקיימים את אימוניהם ומשחקי הבית שלהם במתחם מרכז הספורט של האוניברסיטה. השחקנים אינם מקבלים משכורת או מלגות על פעילותם, והשחקנים הבכירים של הקבוצה משמשים גם כמאמנים של בני נוער במסגרת קבוצת מ.כ. באר שבע.
בתום עונת המשחקים 2008/2009 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגה הלאומית, אך מאז ירדה לליגה הארצית.
אס"א בן-גוריון ליגה ארצית דרום בעונת 2010/2011
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדוריד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בדל אי אסכרי

בֶּדֶל אִי אָסְכֶּרִי (בטורקית: bedel-i askeri) היה מס שהונהג בתקופת הטנזימאט באימפריה העות'מאנית כתשלום עבור פטור משירות צבאי בצבא האימפריה. מס זה היה בתוקף בין השנים 1857–1909.
בתקופת שלטונו של אבדילמג'יט הראשון הייתה האימפריה העות'מאנית בעיצומן של רפורמות הטנזימאט. במסגרת זו בוטל ב-1856 מס הגולגולת-הג'יזיה, אותו נדרשו לשלם נתיני האימפריה שאינם מוסלמים ובכלל זה יהודי האימפריה העות'מאנית. במסגרת זו הוטל גיוס חובה בקרב כלל נתיני האימפריה, מוסלמים ולא מוסלמים לפי מכסה נדרשת בכל וילאייט שנעה בין 5 ל-6 אחוזים מקרב הגברים בגיל גיוס. צעד זה גרר התנגדות של הממסד הצבאי העות'מאני וב-1857, הורשו כל ברי הגיוס לקבל פטור משירות בצבא העות'מאני. תמורת קבלת פטור משירות צבאי, נדרשו לשלם מס פטור מיוחד שכונה בֶּדֶל אִי אָסְכֶּרִי (מטורקית: מחיר הצבא). המס אשר שילמו האוכלוסיות הלא מוסלמיות היה נמוך במידה רבה מהמס ששילמו המוסלמים עבור הפטור ועמד על 50 לירות עות'מאניות(אנ') למבקש הפטור. בקהילות מאורגנות וממוסדות כגון הקהילות היהודיות ביישובים השונים, חולק המס באופן אחיד או פרוגרסיבי ושולם על ידי כל ראשי המשפחות בקהילה.
מעת לעת היו העות'מאנים משנים את גובה המס אם בהחלטת השער הנשגב או בהחלטה של הוואלי המקומי. כך למשל, בשנות ה-70 של המאה ה-19 העלה הממשל העות'מאני את המס ליהודי מונסטיר בשיעור של 150 אחוזים. הקהילה, אשר נפגעה קשות בשריפת הענק שהתחוללה בעיר ב-1863 התקשתה לעמוד בנטל התשלום. מעטים מבני הקהילה יכלו לשלם מיסים. לרבים לא היה כלל כסף.
ב-1909, לאחר הפיכת הטורקים הצעירים בוטל מס הבדל אי אסכרי, והונהג גיוס חובה ללא פטור ברחבי האימפריה.
הערות שוליים

1 2  bedel-i-askeri באתר encyclopedia.com (באנגלית).
↑  bedel-i-askeri, באתר brillonline.com (באנגלית).
↑  Mark Cohen, Last Century of a Sephardic Community, Foundation for the Advancement of Sephardic Studies and Culture, New York, 2003, pages 43-59.
אנפית השלג

| אנפית השלג |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אנפתיים
סוג:: לבנית
מין:: אנפית השלג
שם מדעי
 Egretta thula ‏מולינה, 1782
תחום תפוצה


אנפית השלג (שם מדעי: Egretta thula) היא מין של עוף מים קטן בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החי בביצות במערב אמריקה המרכזית ובאמריקה הדרומית וגם באיים הקריביים, איי בהאמה, מקסיקו ודרום ארצות הברית. היא מזכירה את הלבנית קטנה ונחשבה לאותו המין עד ל-1782.
מאפיינים

אורכה של האנפית 61 ס"מ ומשקלבה 370 גרם בממוצע. היא בעלת מקור ארוך וצהוב, עיניים צהובות, גוף לבן עם נוצות פלומתיות היכולות להזדקר באזור הצוואר והראש והרגליים אפורות עם כפות צהובות ללא קרומי שחייה.
האנפית אינה יכולה לשחות אך היא חיה בסמוך למקווי מים עומדים - מתוקים או מלוחים לאורך הגדות והחופים וממתינה לדגים קטנים או יצורים דומים. היא דגה את טרפה ממארב מלמעלה ובולעת אותו במהירות.
להקות של אנפיות מקננות על ענפים מעל המים ברחבי אמריקה מפלורידה עד ארגנטינה.
מצב השימור של מין זה הוא ללא חשש.
הערות שוליים

↑  אנפית השלג באתר הרשימה האדומה של IUCN
אנפית ננסית

| אנפית ננסית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אנפתיים
סוג:: אנפית
מין:: אנפית ננסית
שם מדעי
 Ixobrychus sturmii ‏ואגלר, 1827
תחום תפוצה


אנפית ננסית (שם מדעי: Ixobrychus sturmii) היא מין של עוף מים ממשפחת האנפתיים ומהסוג אנפית החיה ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה ולעיתים נדירות נמצאת צפונה יותר, כמו על האיים הקנריים והיא מהקטנות שבאנפות. האנפה בעלת תפוצה רחבה ואינה בסכנה בטבע.
תיאור

אנפית זו מגיעה לאורך ממוצע של 27 עד 30 סנטימטרים ובמראה מזכירה את האנפית הגמדית הצפונית יותר. עם זאת צבע נוצותיה אפור-כהה עד כחול. היא בעלת חזה ובטן לבנים בעלי פסים שחורים דקים לאורכם, כיפה שחורה, עיניים אדומות ומקור צהוב בעל בסיס כחול בהיר ואזור העיניים גם כחול. הרגליים ארוכות וצהובות.
האנפית מצויה בטבע סביב שיחים, ביצות בעלי עשבים גבוהים או קנים ולגדות נהרות או אף בחופי מנגרובים. היא נפוצה לאורך רוב אפריקה שמדרום לסהרה בין מאורטניה ואתיופיה עד דרום אפריקה, אך מתרחקת מאזורים יבשים כמו מדבריות.
האנפית חיה לבדה לרוב או בזוגות בודדים וגם מקננת בבדידות יחסית על שיחים או בין קנים. היא מחפשת סביב המים או הצמחייה טרף של חרקים, סרטנים, דגים וצפרדעים אותם היא לוכדת במקורה הארוך. בעת סכנה היא מאמצת תנוחה זקופה ומסתווה ביעילות.
הערות שוליים

↑  אנפית ננסית באתר הרשימה האדומה של IUCN
אשר צבי מאוסטראה

רבי אשר צבי מאוסטראה (לפני ת"ק, 1740 - ט"ז בשבט תקע"ז, 1817) היה מצדיקי תנועת החסידות בדורה השלישי, תלמיד המגיד ממזריטש. מחבר הספר מעין החכמה.
ביוגרפיה

בנו של רבי דוד ונכדו של רבי משה הרב מבוטשאטש. אביו היה מראשי הקהל באוסטרוה וראש ה"חברה קדישא" בעיר. לאחר נישואיו כיהן כרב בברזדוב.
בשנת תק"מ התקבל למגיד מישרים ומו"צ באוסטרוה על מקום רבי נחמיה. בשנת תקנ"ב, בזמן המאבקים שהובילו לבסוף לחלוקת פולין השנייה, העיר הופצצה קשות על ידי הרוסים, אך לבסוף הסתיימה המהומה בשני הרוגים בלבד, לאחר שהיהודים הודיעו לרוסים שהפולנים נסוגו. הרב אשר צבי קבע את יום ז' בתמוז כיום פורים אוסטראה, שמחויב במשתה ובשמחה, לבישת בגדי שבת, איסור תענית אפילו ביארצייט וחובת מתנות לאביונים. הוא קבע את היום לפניו כתענית (כעין תענית אסתר בערב פורים). הוא חתום על מגילת הנס.
בשנת תקס"ד נאלץ לעזוב את העיר עקב מחלוקת בתוך הקהילה כנגד חתנו שלא הצטרף לעתירת מספר יהודים נגד הדוכס המקומי. הוא התקבל לרב בקוריץ, על שמה הוא מכונה "ר' אשר קוריצער". על פי המסורת החסידית, קפידתו גרמה לשריפה גדולה באוסטרוה בשנת תקס"ט.
ספרו מעין החכמה נדפס בקוריץ בשנת תקע"ז. הרב מאפטא כתב בהסכמתו:"כי ידוע שכל דבריו נאמרו ברוח הקודש".
על קברו נבנה אוהל.
בנו רבי יואל הסכים לצידו ולצד רבי לוי יצחק מברדיצ'ב לספר ילקוט ראובני. חתנו היה רבי מנחם מנדל שהדפיס את ספרו.
לקריאה נוספת

יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות - אישים, בערכו.
אנפית גמדית אמריקאית

| אנפית גמדית אמריקאית |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אנפתיים
סוג:: אנפית
מין:: אנפית גמדית אמריקאית
שם מדעי
 Ixobrychus exilis ‏גמלין, 1789
תחום תפוצה


אנפית גמדית אמריקאית (שם מדעי: Ixobrychus exilis) היא מין של עוף מים ממשפחת האנפתיים ומהסוג אנפית החי ביבשת-על אמריקה במגוון אזורים מדרום קנדה עד לצפון ארגנטינה והיא מבין האנפות הקטנות ביותר בעולם.
אורכה של אנפית זו לא עולה על 28 עד 36 סנטימטרים, משקל ממוצע של 51 עד 102 גרם (מה שהופך אותה ככל הנראה לקלה במשקלה מהאנפות) ומוטת כנפיים של 41 עד 46 סנטימטרים. צבע נוצותיה חום בהיר לאורך הגב והכנפיים, עם חלק עליון שחור-לבן בכנפיים והבטן והחזה לבנים עם פסים חומים לאורכם. הראש והצוואר קצרים ורחבים בצבע כתום עמוק וכיפת הראש שחורה. העיניים צהובות והמקור צהוב עם חלק עליון שחור. הזכרים והנקבות דומים במראם, אך לזכר ישנו גוון ירקרק-שחור על הגב וכיפת הראש, אשר צבעו חום אצל הנקבות.
האנפהית מתבודדת יחסית ופעילה בשעות היום. היא מצויה סביב צמחייה סבוכה בביצות, גדות נהרות ולעיתים גם בחופים הצפוניים של תפוצתה. חלק מהאוכלוסיות נודדות דרומה כדי להימלט מהחורף הקר, והן מתרבות במשך מרבית השנה סמוך לצמחייה נמוכה כמו קנים. האנפית מטילה 4 או 5 ביצים, אף שיכולה להטיל לעיתים גם 2 עד 7 ביצים.
תת-מינים

Ixobrychus exilis exilis
Ixobrychus exilis pullus
Ixobrychus exilis erythromelas
Ixobrychus exilis bogotensis
Ixobrychus exilis peruvianus
הערות שוליים

↑  אנפית גמדית אמריקאית באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558940205171
אריק המנצח

אריק המנצח (בנורדית עתיקה: Eiríkr inn sigrsæli, בשוודית מודרנית: Erik Segersäll;‏ 945? – 995 בערך) היה מלך שוודיה הראשון, שמלך משנת 970 בערך ועד מותו. מעט ידוע על אודותיו וקיימת מחלוקת אם ניתן להגדירו כמלך שוודיה. בנו, אולוף סקטקונונג, היה השליט הראשון שתועד כמי שהתקבל הן על ידי הסוויונים שישבו סביב לאגם מלארן, והן על ידי הגותים שישבו סביב אגם וטרן.
לעיתים קרוי אריק המנצח בשם "אריק החמישי" או "אריק השישי", כינויים שהם המצאות מודרניות המבוססות על ספירה לאחור מאריק הארבעה עשר (מלך בשנים 1560–1568), שאימץ את מספרו המלכותי על פי היסטוריה מיתולוגית של שוודיה. קיומם או אי קיומם של מלכים שוודים בשם אריק לפני אריק המנצח, שנוי במחלוקת, כשכמה היסטוריונים טוענים שהיו כמה מלכים בשם אריק שקדמו לו ואחרים מפקפקים בקיומם של מלכים אלו ובמהימנות המקורות שקיומם מתבסס עליהם. גם רשימת המלכים ששמם אריק ושמלכו אחרי אריק המנצח, מורכבת, והמספור של המלכים בשם זה בעייתי.
ממלכתו של אריק

הטריטוריה המקורית של אריק השתרעה על פני חבל אופלנד וסביבותיו. הכינוי "המנצח" ניתן לו לאחר התבוסה שהוא הנחיל לשודדים ויקינגים שהגיעו מדרום בקרב פיריסווליר, בקרבת אופסלה. הדיווחים על פיהם יריבו של אריק בקרב זה היה סטיביורן החזק, בנו של אולוף, אחיו של אריק, מהווים מיתוס.
היקפה של ממלכתו של אריק לא ידוע. בנוסף למרכז השטח של השוודים סביב לאגם מלארן, ייתכן שהיא השתרעה עד לחוף הים הבלטי דרומה עד למחוז בלקיניה. על פי אדם מברמן הוא שלט לזמן קצר גם על דנמרק, לאחר שהביס את סוון "זקן המזלג".
על פי הטקסט האיסלנדי, "ספר הארץ השטוחה" (Flateyjarbók), הצלחתו של אריק אירעה בעקבות הברית שהוא כרת עם האיכרים החופשיים כנגד מעמד האצילים וברור מהממצאים הארכאולוגיים שההשפעה של אלה האחרונים ירדה במהלך החלק האחרון של המאה ה-10. ככל הנראה היה אריק זה שהנהיג את השיטה המפורסמת שהייתה נהוגה בסקנדינביה במהלך ימי הביניים של גיוס כללי.
אריק ייסד ככל הנראה את העיר זיגטונה, שקיימת עד היום ובה נטבעו המטבעות השוודים הראשונים עם דמותו של בנו ויורשו, אולוף סקטקונונג.
הסאגות

אריק המנצח מופיע במספר סאגות נורדיות, סיפורים היסטוריים שבכל זאת קיים בהם שיעור ניכר של עובדות בדויות. בכמה סיפורים הוא מתואר כבנו של ביורן אריקסון ומסופר שהוא מלך יחד עם אחיו אולוף. נטען שהוא נשא לאישה את סיגריד "היהירה", הידועה לשמצה (וככל הנראה הדמיוניות), בתו של ראש השבט הוויקינגי האגדתי, סקגול טוסטה, ומאוחר יותר התגרש ממנה והעניק לה את יטאלנד כפיף. על פי "הסאגה של אדמונד" הוא נשא לאישה מלכה חדשה, אוד, בתו של הוקון זיגרודסון, שליט נורווגיה.
עוד לפני כן מת אחיו אולוף ובמקומו מונה שליט-שותף חדש, אך השוודים סירבו לקבל את אחינו קל הדעת, סטירביורן החזק, כשליט-שותף. לסטירבויורן ניתנו 60 ספינות גדולות על ידי אריק והוא הפליג בהן כדי לחיות כוויקינג. הוא היה לשליט יומסבורג ובעל ברית וגיסו של האראלד הראשון, מלך דנמרק. סטירבויורן שב לשוודיה עם צבא, למרות שהאראלד והכוחות הדניים נסוגו. אריק ניצח בקרב פיריסווליר, על פי "סיפורו של סטירביורן האלוף" (Styrbjarnar þáttr Svíakappa), לאחר שהקריב קורבן לאל אודין.
אדם מברמן

הכרוניקן הכנסייתי הגרמני, אדם מברמן (שנת 1075 לערך), מספק את התיאור העתיק ביותר עודות אריק ותיאוריו שונים באופן משמעותי מהסאגות. כדוברו של סוון השני, מלך דנמרק שמלך בתקופתו, הוא מסתמך על דבריו בכרוניקות שלו. אדם השמיט את התיאור על קרב פריסווליר, אך סיפר על כך שאריק קיבץ צבא גדול ופלש לדנמרק כנגד סוון הראשון. הסיבה המידית למתקפה זו לא תוארה על ידי אדם. אף על פי כן, היה לכך קשר לברית בין אריק לבין מיישקו הראשון, שליט פולין, שנתן לאריק את בתו, סיגריד, לשאת אותה לאישה. כמה קרבות התנהלו בים והסתיימו בכך שהכוחות הדנים, שהותקפו מכוון אחר על ידי הסלאבים, חוסלו לחלוטין. לאחר ניצחונו, משל אריק בדנמרק, וסוון נאלץ להימלט, בתחילה לנורווגיה, לאחר מכן לאנגליה ולבסוף לסקוטלנד שמלכה העניק לו מקלט.
על פי אדם, שלטונו של אריק בדנמרק התרחש באותה תקופה בה אירעה פעילות הולכת וגוברת של הוויקינגים בצפון גרמניה. צי של ספינות שוודיות ודניות הפליג במעלה נהר האלבה ונחת בשטדה שבסקסוניה. צבא סקסוני התעמת עם הפולשים אך נחל תבוסה קשה. כמה נכבדים סקסונים נשבו והובאו לספינות בעוד הוויקינגים מחריבים את המחוז מבלי להיתקל בהתנגדות. אחד השבויים, המרגרייב זיגפריד, הצליח להימלט בחסות החשיכה בסיועו של דייג. הוויקינגים הזועמים הטילו מומים בשבויים הנותרים והשליכו אותם ליבשה. אף על פי כן, המרגרייב זיגפריד וברנרד, דוכס סקסוניה, קיבצו עד מהרה צבא חדש והביסו את הוויקינגים שחנו בשטדה. כוח ויקינגי אחר נלכד בביצה והושמד על ידי הגרמנים שרדפו אחריו.
אדם מברמן מתאר את אריק כעובד אלילים וכמי שבתחילה היה עוין לדת הנוצרית. אף על פי כן, מספר מיסיונים פעלו בתקופת מלכותו, הן זרים והן כאלה שהשתייכו למשפחות הנורדיות שהמירו אז את דתם. ביניהם היה אודינקר הזקן שהטיף בפין, זילנד, סקונה ושוודיה. בסופו של דבר, הוטבל אריק לנצרות כשהיה בדנמרק, ככל הנראה המלך השוודי הראשון שעשה כן. בזכות האירוע החשוב הזה, הותר למיסיונים לעבור מדנמרק לשוודיה, שם הם "פעלו באומץ בשמו של האל". לאחר זמן מה שכח אריק את אמונתו הנוצרית ושב לדת אבותיו. לאחר מותו של אריק המנצח, שב סוון הראשון מגלותו ומלך מחדש על דנמרק. יותר מכך, הוא נשא לאישה את אלמנתו של אריק, אמו של יורשו, אולוף סקטקונונג. כך נוצרה ברית בין בתי המלוכה של שוודיה ודנמרק.
נראה שעל פי דיווחו של אדם מברמן מתוארך מותו של אריק לזמן כלשהו בין שנת 992 (שנת עלייתו לשלטון של בעל בריתו, בולסלאב הראשון, דוכס פולין) לבין שנת 995 (השנה בה החלו להופיע מטבעות על שם בנו ויורשו אולוף). סתירות אלו בין אדם מברמן לבין מקורות אחרים, הובילו למגוון של פרשנויות בקרב ההיסטוריונים השוודים, בעיקר בנוגע לנישואיו של אריק. על הפרטים על כיבוש דנמרק הוטל ספק, מאחר שאין להם תימוכין ממקורות אחרים. עדיין, ההשוואה בין כתביו של אדם מברמן לבין הסאגות, מראה שאריק המנצח הותיר את חותמו על הזיכרון הקולקטיבי כאיש מלחמה וכשליט מוצלח.
ארין מורן

| --- | --- |

ארין מורן
 לידה:  18 באוקטובר 1960 ברבנק, ארצות הברית 
 פטירה:  22 באפריל 2017 (בגיל 56) קורידון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Erin Marie Moran 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1966–2012 (כ־46 שנים)
 מקום לימודים:  תיכון נורת' הוליווד 
 http://www.erinmoranofficialwebsite.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ארין מרי מורן (באנגלית: Erin Marie Moran; ‏18 באוקטובר 1960 - 22 באפריל 2017) הייתה שחקנית אמריקאית. מוכרת בעיקר בזכות הופעותיה בקומדיית המצבים "ימים מאושרים".
ביוגרפיה

מורן נולדה בעיר ברבנק שבקליפורניה. למורן שלושה אחים ושתי אחיות, ביניהם השחקנים ג'ון מורן וטוני מורן. למדה ב"תיכון צפון הוליווד". החלה את דרכה כשחקנית בגיל צעיר כאשר הופיעה בפרסומות ובסדרת הילדים "דקטרי". בגיל 9 הופיעה בקומדיה "איש האבטיח" בתפקיד ג'ניס, בתו של ג'ף גרבר.
בשנת 1974 נבחרה לתפקיד ג'ואני קנינגהאם, אחותו של ריצ'י קנינגהאם (רון הווארד) בקומדיית המצבים "ימים מאושרים".
בזכות הצלחת התוכנית קיבלה מורן תפקיד ראשי בסדרת הבת של התוכנית, "ג'ואני אוהבת את צ'אצ'י", שהתמקדה במערכת היחסים בין ג'ואני לבן דודו של פונזי, צ'אצ'י ארקולה. הסדרה בוטלה לאחר 17 פרקים (קצת יותר מחצי עונה, שנפרשה על פני שתי "עונות" של שידורים).
בשנות ה-80 שיחקה בתפקידי אורח במגוון סדרות פופולריות, כולל בשישה פרקים בסדרה "ספינת האהבה", "רצח במשיכת קולמוס" ו-"Hotel".
בקולנוע התפרסמה בעיקר בסרט האימה בהפקתו של רוג'ר קורמן, "גלקסיית הטרור" (1981).
בשנת 1987 נישאה לרוקי פרגוסון, והם התגרשו לאחר שש שנים. בשנת 1993 נישאה לסטיבן פליישמן.
הקריירה של מורן נפגעה בשל התנהגות לא יציבה, והתמכרויות לאלכוהול ולסמים. היא סיימה את חייה בקרוואן בו חייתה עם פליישמן באינדיאנה ב-22 באפריל 2017, בגיל 56, כתוצאה מסרטן הגרון.
פילמוגרפיה

הסוף הטוב (1969)
איש האבטיח (1970)
גלקסיית הטרור (1981)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

דקטרי (1968–1969)
ימים מאושרים (1974–1984)
ג'ואני אוהבת את צ'אצ'י (1983–1984)
ספינת האהבה (1980–1985)
הערות שוליים

↑  Nolasco, Stephanie. Erin Moran's husband reveals her tragic final days with skin cancer. Fox News, April 25, 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17057558j (data)  GND: 1263889549  ISNI: 0000 0000 4941 8855  LCCN: nr2001042836  VIAF: 51621906   WorldCat (עם VIAF): 51621906
אשר פריזם

| --- | --- |

פרופ' אשר פריזם,2017
 לידה:  ינואר 1936  (בן 88) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית,ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מישיגן (1958)  אוניברסיטת מישיגן (יוני 1968) 
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע (1973–2004) 
 פרסים והוקרה:  מדליית אמט נ. ליית' (2018)  חבר באגודה האמריקאית לאופטיקה (1978) 
 תרומות עיקריות
 מחקרים בתחום הולוגרפיה, יצר הולוגרמה צבעונית ראשונה בעולם
 
אשר אלברט פריזם (נולד ב-18 בינואר 1936) הוא פיזיקאי ישראלי, פרופסור אמריטוס במחלקה לפיזיקה של מערכות מורכבות במכון ויצמן למדע. חוקר בתחום האופטיקה, פיזיקת לייזרים והולוגרפיה.
חייו

פריזם קיבל את התואר הראשון ואת הדוקטורט מאוניברסיטת מישיגן ב-1958 וב-1968 בהתאמה. מ-1958 עד 1963 הוא הועסק בחברת "בל אירו סיסטם" ובמעבדות מחקר בנדיקס. מ-1963 עד 1969, ביצע מחקר באופטיקה קוהרנטית במכון מישיגן למדע וטכנולוגיה, בעיקר בתחום עיבוד מידע אופטי והולוגרפיה. מ-1969 עד 1973 שימש פריזם כמדען ראשי במרכז האריס לאלקטרו-אופטיקה, וחקר זיכרונות אופטיים וצגים.
ב-1973 הצטרף אשר פריזם לסגל של מכון ויצמן למדע, וקיבל משרת פרופסור למדע האופטיקה ב-1977. הוא שירת כראש מחלקה, יו"ר המועצה המדעית, ויו"ר ועדת הפרופסורים. במהלך השנים האחרונות, נושאי המחקר שלו התמקדו ברעיונות חדשים להולוגרפיה ושימושיה, עיבוד דימות אופטי, מתקנים אלקטרו-אופטיים, ומהודי לייזר. בנוסף, שירת פריזם במספר ועדות של כנסים לאומיים ובינלאומיים. בין השאר הוא שימש כסגן נשיא של הוועידה הבינלאומית לאופטיקה (ICO) ויו"ר האגודה ללייזרים ואלקטרו-אופטיקה בישראל.
פריזם הוא חבר ב-SPIE וב-Sigma Xi, ועמית ב-IEEE וב-OSA. במהלך השנים הוא שימש כפרופסור מבקר בגרמניה, שווייץ, צרפת וארצות הברית.
פריזם יצר את ההולוגרמה הצבעונית הראשונה בעולם. הוא פרסם למעלה מ-250 מאמרים, ערך ארבעה ספרים מדעיים ומחזיק ביותר מ-30 פטנטים בינלאומיים.
הערות שוליים

↑  עדה זמיר - יו"ר המועצה המדעית במכון ויצמן, מעריב, 28 באוקטובר 1984
↑  אהרן פריאל, קרני לייזר זיכו סופית את דרייפוס, מעריב, 25 באוגוסט 1976
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007348301205171  BIBSYS: 90299806  CiNii: DA02640750  ISNI: 0000 0001 1784 8567  LCCN: n86049117  ORCID: 0000-0002-2214-4297  VIAF: 163188920   WorldCat (עם VIAF): 163188920
אמירת סדר העבודה

.
.
אמירת סדר העבודה היא מנהג קדום, לומר במהלך יום הכיפורים את סדר עבודת הכהן הגדול ביום הכיפורים כתחליף לביצועו בפועל, לאחר חורבן הבית. במקור כנראה נאמר סדר העבודה בלשון פשוטה ופרוזאית, אך במהרה הפך מנהג זה לבסיס ליצירת סוגה שלמה של פיוטים – "פיוטי עבודה" – המתארים סדר זה בלשון פיוט, ובמתכונת זו הוא נהוג בימינו. המנהג העיקרי הוא לומר את סדר העבודה בחזרת הש"ץ של תפילת מוסף, שעיקרה הוא העבודה במקדש, אך ישנם גם מנהגים נוספים.