stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרמן בונדי

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1919 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 פטירה:  10 בספטמבר 2005 (בגיל 85) קיימברידג', הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  שריפת גווייה 
 מקום לימודים:  טריניטי קולג' (1940)  אוניברסיטת קיימברידג' (1944) 
 מנחה לדוקטורט:  הרולד ג'פרי, ארתור אדינגטון 
 מוסדות:  קינגס קולג' לונדון (1954–1985)  טריניטי קולג' (1943–1945)  האדמירליות (1941–1943)  אוניברסיטת קיימברידג' (1945–1954) 
 תלמידי דוקטורט:  פליקס פיראני, Hans-Peter Künzle, דניס סיאמה, Roger Tayler 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית (1959)  מדליית ופרס גאטרי (1973)  העיטור האוסטרי למדע ואמנות (1997)  מדליית אלברט איינשטיין (1983)  IMA Gold Medal (1988)  מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (2001)  אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית (1973) 
 צאצאים:  Liz Bondi 
 
הרמן (נפתלי) בונדי (בגרמנית: Hermann Bondi‏; 1 בנובמבר 1919 – 10 בספטמבר 2005) היה פיזיקאי, קוסמולוג ומתמטיקאי יהודי-אוסטרי אשר חי באוסטריה ובאנגליה. הוא מוכר בזכות פיתוח תאוריית המצב היציב יחד עם פרד הויל ותומאס גולד כאלטרנטיבה למודל המפץ הגדול. בנוסף ביצע תרומות חשובות לתורת היחסות הכללית.
ביוגרפיה

נולד בווינה למשפחה יהודית. אביו היה רופא. למד ב-Realgymnasium בווינה. כבר בנעוריו הראה יכולות יוצאות דופן במתמטיקה. המתמטיקאי אברהם הלוי פרנקל, קרוב משפחה רחוק של בונדי (שניהם צאצאים למשפחת אוירבך), נפגש עמו בהמלצת אימו של הרמן, והוא הפגיש בינו לאסטרופיזיקאי ארתור אדינגטון. אדינגטון המליץ לבונדי ללמוד בטריניטי קולג' בקיימברידג', לונדון. בונדי החל את לימודיו שם בשנת 1937. הוריו הצליחו להימלט מהנאצים בכך שברחו לשווייץ לפני האנשלוס ואחר כך התיישבו בניו יורק.
בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא הוחזק באי מאן, ואחר כך בקנדה, כאזרח של מדינת אויב. הוא שוחרר לקראת סוף שנת 1941 יחד עם תומאס גולד שהוחזק גם הוא והם החלו לעבוד עם פרד הויל על פיתוחי ראדר. בשנת 1946 קיבל אזרחות בריטית.
בין השנים 8–1945 שימש כמרצה למתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג'.
תרומתו המחקרית

בשנת 1948 ניסח יחד עם פרד הויל ותומאס גולד את תאוריית המצב היציב כאלטרנטיבה למודל המפץ הגדול. לפי התאוריה שלהם, היקום מתרחב באופן תמידי, אולם כל הזמן נוצר חומר חדש מכוכבים וגלקסיות כך שצפיפות הממוצעת ביקום נשארת.
התאוריה הייתה אחת משתי ההשערות המקובלות עד לגילויה של קרינת הרקע הקוסמית אשר היטתה את הכף לטובת מודל המפץ הגדול.
בונדי תורם רבות להבנת נושא גלי הכבידה, והציג מושגים כמו קואורדינטות הכבידה של בונדי, חשבון חדו"א-K של בונדי (Bondi k-calculus), ואת מסת בונדי.
בשנת 1977 מונה כמדען הראשי למשרד האנרגיה האנגלי ושימש בתפקיד כשלוש שנים. בשנים 7–1971 שימש כיועץ מדעי למשרד הביטחון. שימש כמנהל של European Space Research Organization.
על עבודתו זכה במדליית אלברט איינשטיין.
בונדי נפטר בשנת 2005 בקיימברידג'.
חיים אישיים

בונדי, שנולד למשפחה יהודית, היה אתאיסט והומניסט חילוני בדעותיו. הוא שימש כנשיא אגודת ההומניסטים הבריטית בין השנים 1982 ל-1999 והיה נשיא ההוצאה לאור Rationalist Press Association.
הוא נישא לאשתו כריסטינה בשנת 1947, אותה הכיר כשהייתה חוקרת אצלו. לזוג היו שני בנים ושלוש בנות.
ספריו שתורגמו לעברית

הרמן בונדי, במרחבי תבל, הוצאת דביר, 1966. תרגום מאנגלית מ-The Universe at large. תרגם י. רבי. בפרק הראשון כתב בין השאר: "במדע, לרוב דרוש אדם חכם יותר לשאול את השאלה הנכונה מאשר לענות עליה".
הרמן בונדי, תורת היחסות והשכל הישר: גישה חדשה לאיינשטיין, הוצאת דביר, 1971. תרגום מאנגלית מ-:  Relativity and common sense: a new approach to Einstein (Doubleday, 1964). תרגם עמיקם ראובני
הפגנות טביליסי (1978)

הפגנות טביליסי 1978 הן הפגנות שהתקיימו ב-14 באפריל 1978 בטביליסי בירת גאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה), בתגובה לניסיון של אנשי המפלגה הקומוניסטית לשנות את הסטטוס החוקתי של השפה הגאורגית המקומית. לאחר אימוץ החוקה הסובייטית באוקטובר 1977, שקל הסובייט העליון של גאורגיה הסובייטית, טיוטת חוקה המנוגדת לחוקה משנת 1936, ושבה לא הוכרזה הגאורגית כשפה הרשמית של המדינה. כתוצאה מכך התקיימו פעולות מחאה פומביות ופנימיות שרמזו במידה של קרוב לוודאי כי עלולה להתרחש התנגשות בין מאות אלפי מפגינים. המזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית הגאורגית, אדוארד שוורדנדזה, ניהל משא ומתן עם מרכז השלטון במוסקבה והצליח להשיג אישור להשארת הסטטוס של השפה הגאורגית.
הוויתור הגדול, הלא שיגרתי, לביטויי מחאה של האופוזיציה למדיניות השלטון הסובייטי, ניטרל כעס עממי בטביליסי, אולם מצד שני עורר מתיחות כנגד אבחזיה אסס"ר (1931-1991), כאשר מנהיגי המפלגה הקומוניסטית באבחזיה מחו כנגד "הכניעה ללאומנות הגאורגית" ותבעו כי האוטונומיה שלהם תועבר לשליטת הרפובליקה הסובייטית הסוציאל-פדרטיבית של רוסיה. התביעה נדחתה בעיקרה אולם נעשו מספר ויתורים פוליטיים, תרבותיים וכלכליים. מ-14 באפריל 1990 נקבע מועד זה כיום חג לשפה הגאורגית.
העיר הטובה

| --- | --- |
 סוגה:  דרמה
 יוצרים:  אלירן אליה
 כותבים:  אלירן אליה
 בימוי:  אלירן אליה
 שחקנים:  עוז זהבי אילנית לוי אימרי ביטון אגם בוחבוט תיקי דיין אור פלח שיפי אלוני יעקב כהן לירית בלבן אושרית סרוסי תומר קרקעי אורי עמבר אליאור אבייב נרי כהן
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  9
 הפקה
 חברת הפקה:  יולי אוגוסט הפקות
 שידור
 רשת שידור:  HOT3 
 רשת שידור בישראל:  HOT NEXT TV
 תקופת שידור מקורית:  12 ביולי 2022 – הווה 
 תקופת שידור בישראל:  12 ביולי 2022 – רץ
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
העיר הטובה היא סדרת טלוויזיה מסוגת דרמה, אשר יצר, כתב וביים אלירן אליה עבור חברת התקשורת והכבלים "HOT". הסדרה עלתה לאוויר ב-12 ביולי 2022.
עלילה

אדם (עוז זהבי) הוא מחנך כיתת אתגר של תיכון בעיר פריפריאלית, שמפתח קשר תלותי עם תלמיד, שהוא מסתבך סדרתי. הוא נאבק בכל כוחותיו למען הצלחת תלמידיו ונחוש לשמש להם כמחנך וכעוגן, אבל במקביל מתקשה להתמודד עם הזהות המינית שלו. כשהוא מפוטר מתפקידו, מחליט לרוץ לראשות העיר.
דמויות

אדם גבאי (עוז זהבי) - מחנך כיתת אתגר של תיכון בעיר פריפריאלית. בתחילת הסדרה הומוסקסואל בארון.
תומר (תומר קרקעי) - תלמיד בכיתה של אדם, בנה של רחלי. שרף את בניין משרד הרווחה.
רחלי (אילנית לוי) - אמא של תומר.
דוד דהן (אימרי ביטון) - דייר Airbnb של אדם, הומוסקסואל מוצהר ונשי, ניהל רומן עם אדם.
נידור (אגם בוחבוט) - תלמידה בכיתה של אדם נכנסה לדיכאון לאחר שירתה בסאן בטעות בגדנ״ע נאנסה על ידי התומכים של נחום
שושה גבאי (תיקי דיין) - אימו של אדם.
(שיפי אלוני)
נחום אלמליח (יעקב כהן) - ראש העיר.
עובדת רווחה (אושרית סרוסי)
שועה אלגרבלי (שמוליק כהן) - אביו של סאן.
כרמלה אלגרבלי (לירית בלבן) - אימו של סאן.
סאן אלגרבלי (אור פלח) - תלמיד בכיתה של אדם, בנו של שועה וכרמלה. נהרג בסוף פרק 4.
(אורי עמבר) - תלמיד בכיתה של אדם.
יונתן (אליאור אבייב) - תלמיד בכיתה של אדם.
יוסי מולוקנדוב (נרי כהן) - תלמיד בכיתה של אדם.
מירן (אלה לביא) - תלמידה בכיתה של אדם.
(טוהר דהון) - תלמידה בכיתה של אדם.
(מירי קריחלי) - תלמידה בכיתה של אדם.
אלינה (אלינה דימנשטיין) - המורה לתנ"ך בתיכון.
מיכאל (חגי שקד) - אחיה של נידור.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | סדרת הדרמה של השנה | העיר הטובה | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | שחקן ראשי בסדרת דרמה | עוז זהבי | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | שחקן משנה בסדרת דרמה | אימרי ביטון | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | הקלטה בסדרה עלילתית | אשי מילוא | מועמדות |
| 2023 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה | ליהוק בסדרה עלילתית | לימור שמילה | מועמדות |
הערות שוליים

↑  ערן סויסה, מפתיע: עוז זהבי יהיה מורה בפריפריה, באתר ישראל היום
↑  מערכת mako גאווה, ‏הנשיקה הלוהטת של עוז זהבי ואימרי ביטון, באתר ‏מאקו‏, 23 ביוני 2021
וידין (מחוז)

| --- | --- |
מצודת בֵּלוֹגְרָאדְצִ'יק
מצודת בֵּלוֹגְרָאדְצִ'יק
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מושל:  פלמאן ז'יבקוב סטפאנוב
 ערים במחוז:  11
 בירת המחוז:  וידין
 שפה רשמית:  בולגרית
 תאריך ייסוד:  8 בינואר 1999 
 שטח:  3,032.9 קמ"ר
 גובה:  178 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  72,754 (31 בדצמבר 2022)
  ‑ צפיפות:  32.89 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  43°48′00″N 22°41′00″E﻿ / ﻿43.8°N 22.683333333333°E﻿ / 43.8; 22.683333333333 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.vidin.government.bg
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת מחוז וידין מוגדלת) וידין בלוגראדצ'יק קולה ברגובו גרמאדה דימובו רומניה מונטנה סרביהמחוז וידין(למפת מחוז וידין רגילה) וידין בלוגראדצ'יק קולה ברגובו גרמאדה דימובו רומניה מונטנה סרביהמחוז וידין tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
צוקי בֵּלוֹגְרָאדְצִ'יק אשר במחוז וידין
מחוז (אובלסט) וידין, בבולגרית Област Видин, הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה, שוכן בצפון מערב בולגריה, גובל בסרביה, ורומניה ועיר בירתו היא העיר וידין, השוכנת על גדות נהר הדנובה. שטח המחוז מהווה 2.75% משטחה של בולגריה כולה ובשל הסמיכות לנהר הדנובה המהווה זרז כלכלי, המסחר, התחבורה והתרבות התפתחו בשטח המחוז לאורך השנים. בשטח מחוז מצויות 11 רשויות מקומיות ו-58 אתרים ארכאולוגיים ובהם כנסיות ומסגדים מהמאות ה-14 עד ה-19. האזור מכונה השער של בולגריה לאירופה, שכן נהר הדנובה מקשר אותו עם כל המדינות הממוקמות לגדותיו.
היסטוריה

במהלך המאה ה-1 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית יושב האזור בידי שבטים תראקיים. במהלך המאה ה-1 נכבש האזור על ידי האימפריה הרומית המערבית והפך חלק מפרובינציית מואסיה, כשהמאחז המרכזי באזור היא עיר המבצר בונוניה אשר בהמשך הפכה לוידין. מבצר נוסף שהוקם באזור - מצודת בֵּלוֹגְרָאדְצִ'יק שחלק מביצוריה הם צוקי סלע גבוהים.
בתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה הפך האזור ככלל ווידין בפרט למרכז מינהלי ודתי וזירת קרב בלתי פוסקת מול צבאות האימפריה הביזנטית. החל מ-1323 ולמשך 90 שנים, בשלהי תקופת האימפריה הבולגרית השנייה נשלט האזור בידי נסיכות עצמאית שנקראה נסיכות בדין. במאות ה-13 וה-14, הפך האזור למרכז הסחר החשוב ביותר של האימפריה הבולגרית השנייה וכן לאסם התבואה שלה. ב-1396 נכבשו שטחי המחוז על ידי צבאותיו של באיזיט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית ונותרו חלק מוילאית רומליה ואחר כך הדנובה, של האימפריה העות'מאנית למשך כמעט 500 שנים.
בפברואר 1878, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), נכבש האזור על ידי צבאות האימפריה הרוסית ולאחריה הפך חלק מנסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. במהלך מלחמת בולגריה–סרביה (1885), התחוללו בשטח המחוז קרבות עזים, כאשר הסרבים הצליחו לכבוש שטחים מסוימים ולצור על וידין עצמה, אך בסיום המלחמה סולקו מהשטח.
טופוגרפיה ומזג אוויר

באזור שורר אקלים ממוזג עם השפעה יבשתית, הגורם לחורפים קרים מאוד ושחונים יחסית וקייצים חמים. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11.2oc, ונעה בין ערכי קיצון ממוצעים של 23oc ביולי ו 2oc בחודש ינואר. כמות המשקעים הממוצעת השנתית, נעה מ 550 מ"מ במישור הדנובה ועד 750 מ"מ באזורים הגבוהים יותר.
פני הקרקע במחוז משתנים ומכילים יערות, גבעות, שדות מעובדים וקרקע מישורית, בעיקר באזור מישור הדנובה. ההר הגבוה במחוז השייך לרכס הרי הבלקן, נקרא בֵּלוֹגְרָאדְצִ'יק ונטס ומתנשא לגובה של 1,125 מטרים. נהר הדנובה מהווה את מקור המים העיקרי באזור ובעקבות כך התפתחה חקלאות שלחין. כמו כן קיימים מאגרי מי תהום.
תחבורה וכלכלה

בשטח המחוז עוברים שני עורקים של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים. עורק מספר 4 היוצא מדרזדן, עובר דרך פראג, וינה, ברטיסלאבה, בודפשט, וידין, סופיה, סלוניקי ומסתיים באיסטנבול ועורק מספר 7 העובר לאורכו של נהר הדנובה. בשטח המחוז ישנם 4 מעברי גבול, שניים יבשתיים לסרביה, ושנים לרומניה, האחד יבשתי והשני לבאים דרך נהר הדנובה. קומפלקס נמל וידין, מורכב מארבעה טרמינלים, הטרמינל הצפוני, הטרמינלים המרכזי והדרומי וטרמינל המעבורות. ב-1973 הוקם נמל התעופה הבינלאומי של וידין, המצוי כ-6 ק"מ מחוץ לעיר וידין. במחוז עובר קו הרכבת המרכזי בין סופיה לוידין וכן קו רכבת המחבר את המחוז לסרביה.
התוצר המקומי הגולמי במחוז מהווה כאחוז אחד מכלל התמ"ג בבולגריה. 23 אחוזים מתמ"ג המחוז מגיעים מחקלאות, 12.5 אחוזים מתעשייה ו 64.5 אחוזים ממיגזר השירותים. באזור קיים מפעל לייצור מוצרי ניילון ופלסטיק, מפעל לייצור צמיגים, מפעל לייצור גבס, מחלבה, מספר מתפרות מובילות המייצרות מותגי אופנה מובילים ויקב.
הערות שוליים

↑  "תשתיות תחבורה מחוז וידין", באתר מחוז וידין' (באנגלית).
↑  לשכת המסחר והתעשייה, מחוז וידין, נתוני שנת 2005.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007478089205171  MusicBrainz: f0d378a4-4db3-4b7b-aeb0-c2087d9e8b40
העיר העליונה

מפת ירושלים בשלהי תקופת בית שני (על פי אייל מירון (עורך מדעי), , מכון מגלי"ם, הוצאת מגיד). למידע על מקום, לחצו עליו
העיר העליונה הוא כינוי לחלקו הגבוה של הר ציון, הנמצא היום בתוך חומות העיר העתיקה בירושלים. זהו השטח שעליו בנויים כיום הרובע היהודי והרובע הארמני. העיר העליונה קרויה בשם זה כיוון שהיא גבוהה באופן ניכר משלוחת עיר דוד ומהר הבית.
מספר יוסף בן מתתיהו:
"העיר נוסדה על שתי גבעות צופות ועמק מפריד ביניהן בתווך... משתי הגבעות האלה האחת, אשר נמצאת עליה העיר העליונה, היא גבוהה הרבה מאחותה וגם ישרה ממנה בארכה... הגבעה השנייה היא הנקראת בשם "חקרא"... ממול הגבעה הזאת נמצאת גבעה שלישית... והגיא הנקרא בשם עמק עושי הגבינה, אשר אמרנו עליו כי הוא המפריד בין העיר העליונה והעיר התחתונה, משתרע עד השילוח... ומפני מורדות-הגבעות התלולים מכל הרוחות אין לעלות על העיר משום עבר."
כלומר ירושלים בנויה משלוחת עיר-דוד מדרום, מצפון לה הר הבית וממערב לה, מעבר לגיא הטירופיאון, הר ציון המכונה "הגבעה המערבית". חלקו הגבוה של הר ציון הוא "העיר העליונה".
בתקופת הורדוס

בתקופת הורדוס נבנו בעיר העליונה הרבה בתי מגורים גדולים ווילות בסגנון אופנתי ומפואר. בבתים אלו התגוררו בני האצולה של הכהונה הגדולה (כמו בית קתרוס) ואנשי הממשל והשררה הקרובים לבית הורדוס והממשל הרומי. הרובע השקיף אל המקדש וממנו נמתח גשר מפואר (הוא קשת וילסון) ישירות אל הכניסה להר הבית.
בחפירות ארכאולוגיות בראשות הפרופ' נחמן אביגד, שנערכו בשנים 1968–1983, התגלו במקום שרידי בתי פאר, ביניהם בני שתי קומות ואולי אף יותר. בתוך הבתים התגלו פסיפסים מפוארים, מקוואות לשימוש פרטי של תושבי הבתים, כלי אבן (כיוון שהכהנים הקפידו ביותר על  טומאה וטהרה וכלי אבן אינם נטמאים), עיטורי-קיר בטיח (סטוקו ופרסקו ללא ציורי דמויות) וביניהם ציור של מנורת-המקדש.
התגליות הארכאולוגיות מוצגות לציבור במוזיאון "הרובע ההרודיאני" ברובע היהודי.
בתי המידות המפוארים בעיר העליונה נשרפו כליל ב-ח באלול ג'תת"ל (70 לספירה), חודש לאחר חורבן הבית. שרידי השריפה ניכרים בממצא הארכאולוגי בדמות אבנים מפויחות, שרידי קורות מפוחמות ושכבת אפר עבה ביותר שכיסתה את הממצאים. שרידי השריפה מוצגים כיום במוזיאון "הבית השרוף", המיוחס למשפחת הכהנים מבית קתרוס (ר' פסחים נז ע"א).
ערב חורבן ירושלים

ערב החורבן, אוכלוסיית הגבעה המערבית והר ציון (295 דונם), נאמדת (לפי 50 נפש לדונם) ב-11,800 נפשות, ואוכלוסיית שטח ארמון המלך והמצודה במערב העיר (45 דונם) נאמדת ב-1,000 נפשות.
לקריאה נוספת

נחמן אביגד, העיר העליונה של ירושלים, ירושלים: הוצאת שקמונה, 1980
הערות שוליים

↑  ירושלים לדורותיה, יחידה 3 (כתבו: ישראל רונן, רבקה ניר, רוני רייך), האוניברסיטה הפתוחה, תשע"ח – 2017, עמ' 171.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית המידות ברובע ההרודיאני
הרמן באואר-מארקפי

| --- | --- |
 לידה:  1801 Bzenica, סלובקיה 
 פטירה:  14 במרץ 1874 (בגיל 73 בערך) סגד, הונגריה 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 
הרמן באואר-מרקפי (במקור הרמן באואר מרקוסון, בהונגרית: Bauer-Márkfi Herman; סניץ, 1801 – סגד, 14 במרץ 1874) היה מורה יהודי-הונגרי, פקיד הרישום ואחר כך המזכיר של הקהילה היהודית בסגד.
ביוגרפיה

הרמן באואר-מארקפי הועסק כמורה בבית הספר היהודי בעיר מאקו בדרום ממלכת הונגריה, שם היה גם פקיד הרישום. הוא נבחר לפקיד הרישום בשנת 1834 על ידי הקהילה היהודית הגדולה בעיר סגד, שם עבד גם כמזכיר הקהילה לאחר מכן בהצלחה רבה עד לפרישתו בשנת 1862.
הרמן באואר-מארקפי היה חוקר יהדות, עברית ותלמוד בולט, שגם נשא דרשות בהונגרית ובגרמנית. הייתה לכך השפעה משמעותית על ה"הונגריזציה" של היהודים בתחומי ממלכת הונגריה.
הוא קיים פעילות ספרותית מתמדת. עבד ב"ביכורי העתים" שיצא בווינה (כתב עת מדעי שהופיע בווינה בשפה העברית והיה כתב עת של תנועת ההשכלה היהודית בתקופת פעולתה באוסטריה ובגליציה, כתב העת שיצא לאור בווינה בשנים תקפ"א-תקצ"ב (1820–1831) כלל גם רשימות רבות של משה שטיינשניידר מייסד המחקר המודרני של הביבליוגרפיה העברית. ב-23 במרץ 1841 פרסם באואר-מארקפי קול קורא למילון כיס עברי-הונגרי (העבודה שתוכננה לשמונה חוברות כבר הייתה אז מושלמת בכתב יד). באואר היה היהודי הראשון שכתב מחקר פילוסופי בהונגרית בעקבות הפיידון של משה מנדלסון בשם "הנשמה".
עבודותיו שהתפרסמו בנפרד

Fromme Ansichten. סגד, 1837.
נאום חגיגי. כתב לחנוכת בית הכמסת ב 19 מאי 1843 1843.
קול אבל. לזכרו של מר יאנוש פאלפי, חבר מועצת העיר סגד, להלווייתו. סגד, 1844.
Eine Freudensstimme (אירוע ההשבעה של הפלטין של צ'ונגראד. סגד, 1852.
עבודותיו שהתפרסמו בנפרד > תרגומים ספרותיים

על אלמוות הנפש (הנשמה). סגד, 1836. שתי חוברות. (נכתב בעקבות פיידון של מנדלסון)
משלי שלמה בודה, 1844. (המשלים של שלמה בהונגרית ובעברית, באותיות אוניברסיטת M K)
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. הרמן באואר מארקפי
יוז'ף סיניאי. חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים 1891.
הערות שוליים

↑  Szinnyeinél Hlubok
↑  כריכה חיצוני כתב העת ביכורי העתים וינה
↑  "פיידון", בפרויקט גוטנברג הגרמני (בגרמנית)
↑  A Zsidó Lexikon szerint Salomó
ולנסיה (ונצואלה)

ולנסיה (בספרדית: Valencia) היא בירת מדינת קרבובו בוונצואלה. בעיר ובסביבתה מתגוררים למעלה משני מיליון אנשים. העיר נמצאת במרחק של 180 קילומטרים ממערב לקראקס, בירת ונצואלה.
היסטוריה

העיר נוסדה ב-25 במרץ 1555 על ידי הספרדי אלונסו דיאס מורנו תחת השם נואסטרה סניורה דה לה אסונסיון דה נואבה ולנסיה דל ריי (בספרדית: Nuestra Señora de la Asunción de Nueva Valencia del Rey, מילולית: גבירתנו של העלייה השמיימה (הכוונה למרים, אם ישו) של ולנסיה החדשה של המלך), שקוצר בהמשך לוולנסיה בלבד, והיא הייתה ההתיישבות הראשונה של הספרדים במרכז ונצואלה.
פיראטים צרפתים בזזו את העיר ב-1677, שהעלו באש את בניין העירייה ובתוך כך השמידו מסמכים חשובים לגבי היישוב המוקדם בוונצואלה. המדען הגרמני אלכסנדר פון הומבולדט ביקר בעיר במהלך מסע שערך באמריקה בשנים 1800-1799, ודיווח שבאותו זמן היו בעיר 6,000 או 7,000 מתיישבים.
במהלך מלחמת העצמאות של ונצואלה התקיים בסביבת העיר קרב קרבובו בו ניצחו לוחמי העצמאות את כוחות השלטון הספרדי. העיר הפכה לבירת ונצואלה כשזו פרשה מקולומביה הגדולה ב-1830. לאחר זמן מה העיר הפסיקה להיות הבירה וחזרה לתואר הזה באופן זמני בעת מהפכה ב-1858.
עד אמצע המאה ה-20 הייתה ולנסיה עיר קטנה למדי. בשנת 1950 היו בה 91,000 תושבים. אולם הליכי התיעוש והתשואות מהנפט באזור הביאו לנהירת תושבים ומהגרים אל העיר עד כדי פיצוץ אוכלוסין. בשנת 1981 היו בעיר 601,000 תושבים ובשנת 2011 היו בה כ-1,600,000 תושבים והיא העיר השלישית בגודלה בוונצואלה.
חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות כאשר החשובה בהן היא אוניברסיטת קרבובו, אחת האוניברסיטאות הציבוריות החשובות ביותר בוונצואלה.
תחבורה

בעיר פועלת מערכת רכבת תחתית מודרנית שנמצאת בתהליכי הרחבה. בנוסף פועל בעיר מערך גדול של אוטובוסים.
נמל התעופה הבינלאומי ארתורו מיצ'לנה משרת את העיר והוא השלישי בעומסו במדינה מבחינת כמות נוסעים. הוא גם חשוב מאוד לטיסות המטען במדינה.
ערים תאומות

איטליה נאפולי, איטליה
ספרד ולנסיה, ספרד
בולגריה פלובדיב, בולגריה
רומניה סיביו, רומניה
ויטלי לוקס

ויטלי לוקס (בקירגיזית: Виталий Люкс; נולד ב-27 בפברואר 1989) הוא כדורגלן קירגיזי המשחק בעמדת החלוץ באולם ובנבחרת קירגיזסטן.
קריירת מועדונים

לוקס הבקיע את שערו הראשון באונטרהאכינג בניצחון 6-0 על אאוגסבורג II.
הוא עזר לאונטרהאכינג להגיע לגמר הגביע הבווארי של עונת 2015-16, לאחר שהבקיע צמד ברבע הגמר נגד סליגנפורטן וצמד נוסף בחצי הגמר נגד יאן רגנסבורג.
קריירה בינלאומית

במאי 2015, לוקס זומן לנבחרת במסגרת משחקי מוקדמות מונדיאל 2018 נגד נבחרת בנגלדש ונבחרת אוסטרליה. את הופעת הבכורה שלו ערך בניצחון 3-1 על בנגלדש, כששיחק את מלוא 90 הדקות.
ויטלי לידניוב

ויטלי לידניוב (בבלארוסית: Віталь Ледзянёў; נולד ב-26 במרץ 1979) הוא כדורגלן עבר בלארוסי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

לידניוב התחיל את הקריירה שלו בדינמו-ג'וני מינסק. בשנת 1999 הצטרף לקבוצת האם, דינמו מינסק. בשנת 2003 הושאל לטורפדו-סק"א מינסק, ובשנת 2005 הושאל לסלביה מאזיר.
בקיץ 2005 חתם במכבי נתניה מליגת העל. ב-26 באוגוסט 2005, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בהפסד 2-1 למכבי פתח תקווה. כעבור חודש בדיוק חתם בהפועל חיפה מהליגה הלאומית.
באפריל 2006 שוחרר מהפועל חיפה וחזר לבלארוס, על מנת לחתום בבלשינה בובריוסק. בעונת 2007 שיחק במ.ט.ק. אראז ווראס ניאסוויז'.
בינואר 2008 חתם במכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית. במדי נצרת, לידנייב כבש 4 שערים ב-16 משחקים.
לאחר ששיחק בנצרת, לידניוב שיחק בבננאטס, מט"ז-ריפ"ו, אינטר באקו, אוליסס ירוואן, דאצ'יה קינישב, אולימפיה אלבלונג וגורודייה.
בשנת 2012 פרש מכדורגל.
לזכותו של לידניוב, 15 הופעות ו-6 שערים במדי נבחרת בלארוס הצעירה.
תארים

ליגת העל הבלארוסית: 2004
הגביע הבלארוסי: 2002/2003
ליגת העל המולדובית: 2010/2011
הרברט בלומסטדט

| --- | --- |

 לידה:  11 ביולי 1927 (בן 97) ספרינגפילד, מסצ'וסטס, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1954 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אופסלה, הקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד, המכללה המלכותית למוזיקה בסטוקהולם 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  דקה רקורדס, Eterna, EMI 
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (2003)  מדליית ברהמס (10 ביוני 2017)  מדליית באך (2011)  ליטריס אט ארטיבוס (1979)  פרס לאוני סונינג למוזיקה (2016)  פרס רולף שוק לאמנויות המוזיקה (2014)  כוכב ידידות העמים  מסדר דנבורג  אבירות במסדר דנבורג  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת גטבורג  פרס דיטסון לניצוח 
 פרופיל ב-IMDb
 
הרברט בלומסטדט (בשוודית: Herbert Blomstedt; נולד ב-11 ביולי 1927) הוא מנצח תזמורת שוודי יליד ארצות הברית.
קורות חיים

בלומסטדט נולד בספרינגפילד (מסצ'וסטס), להורים שוודיים ועבר לשוודיה בגיל שנתיים. הוא למד בקולג' המלכותי למוזיקה בסטוקהולם ובאוניברסיטת אופסלה. בהמשך למד מוזיקה בת זמננו בדארמשטדט בשנת 1949 ומוזיקה של הבארוק אצל פאול זאכר ב"סקולה קנטורום בזיליינסיס", והשתלם בניצוח אצל איגור מרקביץ' יאן מורל בג'וליארד וליאונרד ברנשטיין במרכז המוזיקה ברקשייר בטנגלווד.
הוא זכה בפרס הניצוח על שם סרגיי קוסביצקי בשנת 1953 ובתחרות הניצוח בזלצבורג בשנת 1955.
משנת 1954 ועד 2005 כיהן בתפקידי מנהל מוזיקלי או מנצח ראשי בתזמורות סימפוניות בסקנדינביה, בגרמניה ובארצות הברית. במרץ 2006 התמנה למנצח כבוד של התזמורת הסימפונית של במברג. הוא גם מנצח כבוד של התזמורת הסימפונית NHK שביפן.
זוכה פרס רולף שוק למוזיקה לשנת 2014.
וישיי אינטרטכנולוג'י

סמל החברה
וישיי אינטרטכנטלוגי (באנגלית: Vishay Intertechnology, Inc) היא חברה אמריקאית שמייצרת מוליכים למחצה בדידים ורכיבים אלקטרונים פאסיביים.
מפעלי החברה פרוסים ברחבי העולם, לרבות בישראל, אסיה, אירופה, צפון ודרום אמריקה, ומייצרים מיישרי זרם, דיודות, טרנזיסטורי MOSFET, מוצרי אלקטרואופטיקה, מעגלים משולבים, נגדים, קבלים וסלילי השראה.
היסטוריה

בשנות ה-50 רשם פליקס זנדמן מספר פטנטים. הוא פיתח בצרפת את שיטת הציפוי הפוטואלסטי המאפשרת צפייה במאמצים המתפתחים במבנה הנתון לעומס, וזאת על ידי ציפוי המבנה בחומר פלסטי וצפייה, מדידה או צילום תחת אור מקוטב, במכשיר אופטי. הפיתוח נרשם כפטנט בשם "פוטו-סטרס" PhotoStress. להמצאה היו יישומים בתעשיית המכונות, הרכב, המטוסים, החלל והבנייה.
ד"ר פליקס זנדמן, יהודי ניצול שואה יליד פולין, הקים את וישיי בשנת 1962. לצורך הקמת החברה קיבל זנדמן הלוואה מבן דודו. זנדמן נתן לחברה את שמה על שם העיר וייסיאי (ביידיש: ווישיי) שבליטא, בה נולדה סבתו של זנדמן שלא נשארו בה יהודים לאחר השואה.
בשנת 1985 החברה החלה בתהליך רכישות אסטרטגיות במטרה להיות יצרן מוביל של קו רחב של רכיבים אלקטרונים.
משנת 1985 האסטרטגיה העסקית של וישיי עומדת על המרכיבים הבאים: התרחבות בתחום תעשיית הרכיבים האלקטרונים, בעיקר באמצעות רכישת יצרנים בתחום. הפחתת הוצאות באמצעות מעבר לייצור במדינות בעלות כוח עבודה זול או שהממשלה מספקת בהן תמריצים למעסיקים, מיקום אתרי ייצור ליד השווקים העיקריים של מוצריה, פיתוח מוצרים חדשים והרחבת הקשרים עם שותפים אסטרטגים ולקוחות.
בין החברות שווישיי רכשה היו "dale electronics", "Draloric electronic" ו-"Sfernice".
נכון לשנות האלפיים וישיי נחשבת לאחד היצרנים הבולטים בתחום של מוליכים למחצה בדידים ורכיבים אלקטרוניים פסיביים.
מטה החברה יושב במאלוורן(אנ'), פנסילבניה. הכנסתה השנתית עומדת על 2.6 מיליארד דולר, ומספר המועסקים בחברה עומד על 24,100 נכון לשנת 2018.
בנו של מייסד החברה, מארק זנדמן, מכהן כנשיא וישיי- ישראל בע"מ ומשמש במספר תפקידי מפתח בחברה הבינלאומית.
הערות שוליים

↑  ABOUT VISHAY INTERTECHNOLOGY, באתר וישיי
↑  Vishay Intertechnology, Inc. (VSH) Income Statement - Yahoo Finance, finance.yahoo.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1026359473  ISNI: 0000 0004 0604 9139  NKC: stk2007399407  VIAF: 127168830   WorldCat (עם VIAF): 127168830
ויטלי טיכוב

| --- | --- |

 לידה:  2 בפברואר 1876 (יוליאני) פלך קייב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1939 (בגיל 62 בערך) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1912) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  הנודדים 
 
ויטליגבריאלוביץ' טיכוב (באנגלית: Виталий Гаврилович Тихов; ‏ 14 בפברואר 1876–1939) היה צייר רוסי יליד אוקראינה, הידוע בעיקר בשל ציורי העירום שלו. הוא גם היה חבר בתנועת הנודדים.
ביוגרפיה

את השכלתו היסודית קיבל במורשנסק. מ-1901 עד 1904 לקח שיעורים פרטיים אצל אלכסנדר מקובסקי. בשנת 1904, הוא היה המציג המרכזי בתערוכה ה-33 של הנודדים. באותה שנה, החל להשתתף בקורסים באקדמיה הקיסרית לאמנויות, שם למד אצל אביו של אלכסנדר, ולדימיר מאקובסקי, ואיליה רפין.
הוא עזב את בית הספר ב-1912 והשתתף שם בתחרות עם כמה מיצירותיו. כתוצאה מכך הוענק לו תואר "אמן" וניתנה לו פנסיה עם אישור נסיעה לאירופה. באותה שנה, הוא וחברו ניקולאי פצ'ין חתמו על עצומה שקוראת לרפין לא לפרוש מהאקדמיה. בשנת 1916, הוא הציג תערוכה נוספת עם הנודדים והשתתף כחבר מן המניין בתערוכות ה-44, ה-45 וה-46 שלהם.
במהלך שנות ה-30, הוא עזב את הנושאים המוכרים שלו כדי לצייר יצירות של ריאליזם סוציאליסטי, המתארים פועלי תעשייה, חיילים ומלחים. הוא השתתף בתערוכות "הצבא האדום של הפועלים והאיכרים" בשנים 1933 ו-1938 במכון מרקס-אנג'לס-לנין .
בשנת 2011, ציורו "מתרחצים" נמכר במכירה פומבית בכמעט שבעה עשר מיליון רובל, הסכום הרביעי בגודלו עבור יצירת אמנות שנמכרה במכירה פומבית באותה שנה.