stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תטיס (מיתולוגיה)
קווים כלליים

אביה היה הטיטאן נראוס, ואמה הטיטאנית דוריס – בתה של הטיטאנית טתיס (Tethys), שלפעמים מבלבלים בינה לבין נכדתה.
למרות שתטיס בעלת רגלי הכסף הייתה אלה, ונחשבה לחשובה שבנראידות, תטיס ידועה בעיקר בזכות בנה אכילס ולא בשל פולחנים לכבודה.
משמעות שמה ביוונית "לייסד", ולפי פיוט של המשורר הספרטני אלקמן היא זו שבראה את העולם הפיזי - בתחילה את ה"דרך", את "נקודות הציון", את ה"חושך" ואז את השמש ואת ירח.
ה"דרך" (או המסלול) ו"נקודות הציון" הם היסודות של מסלול המירוץ - הסמל לאתלטיקה - שבספרטה היה בעל חשיבות גבוהה ביותר. ייתכן שסיפור זה קשור לבנה הגיבור אכילס, שנחשב למופת ולדוגמה לאתלטיות ולגבורה.
נישואי תטיס עם פלאוס

זאוס ואחיו פוסידון חשקו שניהם בתטיס (שאף שחררה פעם את זאוס כאשר כמה אלים כבלו אותו), אך כאשר שמעו על הנבואה שבנה של תטיס יעלה על אביו (הנבואה הייתה או מפרומתאוס או מתמיס או מקלכס (אנ')), הם השיאו אותה לפלאוס שהיה מלך המירמידונים שלא היה אל אלא בן אדם.
תטיס לא הסכימה לדבר, ואז כיירון הקנטאור החכם (שלאחר מכן היה מחנכו של אכילס) יעץ לפלאוס להתגנב אל תטיס בשנתה ולכבול אותה כדי שלא תוכל להתחמק על ידי שינוי צורתה. פלאוס שמע לעצתו ולמרות שתטיס ניסתה להפוך את עצמה לשלהבת ולאריה זועם, לא הצליחה להתחמק ולכן הסכימה להינשא לו.
חתונתם נחגגה על הר פליון (אנ') וכל האלים השתתפו במשתה, אפולו ניגן בלירה והמוזות שרו.
כיירון נתן לפלאוס כמתנת נישואין חנית אפורה, ופוסידון נתן לו את הסוסים בני האלמוות בליוס וקסנתוס (אנ').
היות שאריס אלת הריב והמדון לא הוזמנה לחתונה, כנקמה היא זרקה בין המשתתפים תפוח מזהב (אנ') שעליו היה כתוב: "ליפה ביותר". מיד התגלע סכסוך בין הרה, אתנה ואפרודיטה וכל אחת מהן טענה שלה מגיע התפוח. זאוס, שלא רצה להכעיס אף אחת מהן, נתן לפאריס להחליט מי מהן תקבל את התפוח. שלושתן ניסו לשחד אותו, הרה הציע לו את המלוכה על אסיה ואירופה, אתנה הציעה לו גבורה וחוכמה מופלאים, ואפרודיטה הציעה לו את היפה בנשים. הוא נתן התפוח לאפרודיטה, וקיבל את הלנה מספרטה שהייתה האישה היפה בעולם, דבר שהוביל למלחמת טרויה.
תטיס ואכילס

תטיס ילדה לפלאוס את בנם אכילס. היות שרצתה להעניק לבנה חיי נצח, טבלה את גופו בנהר השאול סטיקס כדי להפוך את גופו לחסין מפני כל פגע, אך כיוון שאחזה בעקבו, העקב לא טבל במים ונותר פגיע.
לפי גרסאות אחרות, תטיס הפעילה כישוף על אכילס כדי להפוך אותו לבן אלמוות על ידי צריבתו באש האח בלילה ומשיחתו באמברוסיה (מאכל האלים) ביום. כאשר פלאוס גילה זאת, הוא הרים קול זעקה. תטיס מיד הפילה את אכילס לקרקע וברחה לתוך הים, ממנו לא חזרה עוד.
פלאוס נתן אז את אכילס לכיירון שיגדל אותו.
נאמר לתטיס בנבואה שלבנה אכילס יהיו חיים רגילים וארוכים או חיים מלאי תהילה וקצרים. כשפרצה מלחמת טרויה, תטיס לא רצתה שאכילס ישתתף בה למרות גבורתו והתהילה שיזכה בה, כי חששה לחייו, ולכן החביאה אותו מחופש לנערה אצל ליקומדס (אנ') מלך סקירוס. כאשר אודיסאוס שמע שאכילס מסתתר בין הנשים שבחצרו של ליקומדס, הוא בא לשם מחופש לסוחר וערם על גבי השולחנות כלים ותכשיטים מזהב. כאשר ראה שאכילס לוקח את החרב המוזהבת, הוא הבין מי הוא ושכנע את אכילס להצטרף למלחמה.
תטיס ביקשה מהפייסטוס שיכין לה מגן ושריון ונתנה אותם לבנה אך לאחר מכן סרבה לשלם להפייסטוס עבור השריון.
לאחר שאכילס נהרג במלחמה על ידי פאריס, עלתה תטיס מהים עם שאר הנראידות כדי להתאבל עליו ואספה את אפרו בצנצנת זהב שהעניק לה הפייסטוס לאחר שהצילה אותו. היא הקימה לזכרו מצבת זיכרון וערכה לזכרו משתאות.
אזכורים של תטיס במיתולוגיה

כאשר הפייסטוס הושלך מאולימפוס על ידי הרה בגלל צליעתו, תטיס ואורינומה (אנ') תפסוהו והביאו אותו לאי למנוס שמה הם טיפלו בו, והפייסטוס גמל להם ועבד עבורן כנפח אצל הקיקלופים.
כאשר ליקורגוס (אנ'), שהיה מלך בתראקיה, החרים את הפולחן לדיוניסוס וכלא את כל העובדים לו, דיוניסוס עצמו הצליח להימלט לים סוף ביחד עם תטיס על גבי מצע של אצות.
במסעם של הארגונאוטים בעקבות גיזת הזהב, ליוותה תטיס יחד עם נראידות אחרות את ספינתם "ארגו" (אנ'), והשגיחה עליה שלא תטבע.
בתרבות

האסטרואיד 17 Thetis (אנ') שהתגלה על ידי האסטרונום רוברט לות'ר, נקרא על שמה.
הערות שוליים

↑  (17) Thetis In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2003. doi:10.1007/978-3-540-29925-7_18. ISBN 978-3-540-29925-7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011340452505171  PLWABN: 9810598972405606  BnF: cb12473322f (data)  GND: 119070731  LCCN: n2017003037  SUDOC: 078600731  VIAF: 35258385   WorldCat (עם VIAF): 35258385 
תטיס ופלאוס בכד יווני מסוף המאה ה-5 לפנה"ס בסגנון קדרות הדמות השחורה במוזיאון האקרופוליס
רן שם טוב

| --- | --- |

 לידה:  17 באוקטובר 1965 (בן 59) פתח תקווה
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1989
 עיסוק:  זמר-יוצר, מעבד ומפיק מוזיקלי
 סוגה:  רוק, מוזיקה ערבית
 שפה מועדפת:  עברית, אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה חשמלית, כלי הקשה, כינור
 שיתופי פעולה בולטים:  איזבו, שוטי הנבואה, ברי סחרוף, אהובה עוזרי
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
רן שם טוב (נולד ב-17 באוקטובר 1965) הוא זמר-יוצר, מעבד ומפיק מוזיקלי וסולן להקת איזבו. זוכה פרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר על חלקו בהלחנת פסקול הסרט "המנצחים".
מנגן על גיטרה חשמלית, כינור וכלי הקשה.
ביוגרפיה

שם טוב נולד ב-1965 בפתח תקווה ובצעירותו למד אמנות וגרפיקה.
ביוגרפיה > הופעתו והשתתפותו באיזבו

בשנת 1989 חזר רן שם טוב משהות ארוכה בלונדון. שם טוב, ביחד עם הבסיסט ניר גרף, סולן להקת גוגו שכשלה מסחרית, מתופף להקת 66, תמיר מוסקט וחברתו שירי הדר החל ביצירת חומר מקורי.
בשנת 1994 יצא אלבום הבכורה של איזבו בהפקה עצמית, Movie Maker שנכשל מסחרית. בשנת 1995 עברו חברי הלהקה לארצות הברית ושהו בה שנים אחדות, אך לא הצליחו לפרוץ מבחינה מסחרית. רן שם טוב ושירי הדר חזרו לישראל והקימו את הלהקה מחדש יחד עם הבסיסט יונתן לוי והמתופף ניר מנצור, איתם החלו לעבוד על חומר חדש ולהופיע באופן קבוע.
בדצמבר 2003 יצא האלבום השני של איזבו, The Fun Makers בחברת התקליטים לייבלה הקלטות. האלבום כלל 12 שירים, אשר נכתבו באנגלית על ידי שם טוב. האלבום זכה להצלחה והשירים ממנו ("Morning Hero", "I'm On You" ואחרים) גם זכו להשמעות ברדיו. האלבום זכה לביקורות תומכות.
בעקבות האלבום הוחתמו חברי הלהקה בחברת התקליטים Sony BMG, שהוציאה בבריטניה את ה-EP ‏"The Morning Hero EP", אותו ליווה סיבוב הופעות באנגליה, סקוטלנד והולנד.
ב-2005 הופץ האלבום "The Fun Makers", גם בתפוצה בינלאומית בהולנד, בלגיה ולוקסמבורג. ב-2006 יצא האלבום גם בצרפת בה מופיעה הלהקה תכופות.
באמצע 2007 הלהקה הופיעה בתוכנית המוזיקה הפופולרית בצרפת "טרטטה" (אנ').
ב-3 ביולי 2008, יצא בארץ האלבום השני של איזבו, "Super Light", גם הוא בהפקת לייבלה. הלהקה יצאה למסע הופעות בעקבות האלבום ובמסגרתו הופיעה בפסטיבלים גדולים באירופה כמו "Sziget Festival" בבודפשט ו-"TFF.Rudolstadt" ברודולשטאד, גרמניה.
כחלק מלהקהת איזבו שיתף פעולה עם מספר אמנים ישראלים ידועים, על הבמה ובאולפן, בהם אהובה עוזרי, הכוריאוגרף אוהד נהרין ועוד. שיתוף הפעולה של איזבו עם להקת "שוטי הנבואה" הוביל להפקת השיר "הוא", שזכה בתואר שיר השנה בטקס פרסי ערוץ המוזיקה הישראלי.
בשנת 2012 ייצגה הלהקה את ישראל באירוויזיון 2012 עם השיר "Time". הלהקה הופיעה עם השיר בחצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-22 במאי 2012, אולם לא העפילה לגמר האירוויזיון. באותה השנה הפיק את השיר "יפה יפה", שנכתב והולחן על ידי דיקלה, עבור הזמרת שרית חדד.
ביוגרפיה > כמפיק מוזיקלי

בנוסף לעבודתו באיזבו, שם טוב פועל כמפיק מוזיקלי ומלחין פסקולים לסרטים רבים. במסגרת עבודתו הפיק אלבומים לאמנים רבים: שלום חנוך, דני ליטני, אחינועם ניני, ולהקת בלאדי שבחלקם גם ניגן ועיבד את השירים.
בשנת 2000 בשיתוף עם יובל שפריר, עיבד והפיק מוזיקלית את אלבומה של יהודית רביץ "געגוע". באותה שנה הפיק את "אהבה מוסיקה" אלבום הבכורה של הזמרת דיקלה שנבחר על ידי ידיעות אחרונות לאחד מחמשת האלבומים הטובים ב-2001. בשנת 2001 הקליטה רביץ בעיבודו של שם טוב את השיר "כמו עפיפון", עבור אלבומו של דני סנדרסון "תולדות המים". בשנת 2004, הפיק את האלבום עולם של דיקלה גם כן.
ב-2005 נבחר כאמן נבחר של הקרן למצוינות בתרבות. בשנת 2006 כתב והלחין את רוב השירים בסרט "מישהו לרוץ איתו" על פי ספרו של דויד גרוסמן. בשנת 2010 הלחין שם טוב את פסקול הסרט "זוהי סדום". על פי נעימת הנושא של הסרט, הקליטו מאוחר יותר חברי הלהקה את השיר "סוכר", שבו השתתף ברי סחרוף. ב-2012 הפיק שם טוב את אלבומו של הראל סקעת "שוב מאושר", ועיבד את שיריו. באותה שנה הלחין את פסקול הסרט הדילרים לו חידש בשיתוף עם ברי סחרוף את השיר בזכרי ימים ימימה.
בשנת 2012 עיבד לזמרת שרית חדד את השיר "יפה יפה". בשנת 2021 יצא לאקרנים הסרט "לשחרר את שולי", לו הלחין את הפסקול.
בשנת 2023, זכה בפרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר על חלקו בהלחנת פסקול הסרט "המנצחים" לצד דניאל מרקוביץ ובן זיידמן.
חיים אישיים

כחלק מתהליך העבודה עם איזבו התגורר שנים רבות בלונדון ובארצות הברית.
שם טוב נשוי לשירי הדר, חברתו ללהקה אותה הכיר בתיכון, ויש להם בת משותפת. מתגורר בתל אביב.
אלבומים אותם הפיק

געגוע של יהודית רביץ - הפקה מוזיקלית בשיתוף יובל שפריר.
אהבה מוסיקה של דיקלה - הפקת אלבום הבכורה של הזמרת.
עולם של דיקלה - הפקת אלבומה השני של הזמרת.
סרטים וסדרות שהלחין

זוהי סדום
מישהו לרוץ איתו
הדילרים
פלאפל אטומי
ג'וני ואבירי הגליל
אטלנטיקה
האחיות המוצלחות שלי
לשחרר את שולי
מלחמת 90 הדקות
הערות שוליים

↑  SaritHadadOfficial (2012-03-19), שרית חדד - יפה יפה - Sarit Hadad - Yafe Yafe, נבדק ב-2018-08-26
| פרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–2000 | שם טוב לוי (1990) • שלמה גרוניך (1991) • נפתלי אלטר (1992) • שלמה יידוב (1993) • ארקדי דוכין (1994) • אהוד בנאי (1995) • ברי סחרוף (1996) • יובל שפריר (1997) • עדי כהן (1998) • אמיר בן-דוד, קיטש יחיאל אמסלם, קובי רכט, חיים רומנו וטל יניב (1999) |  |
| 2000–2010 | שם טוב לוי (2000) • ברי סחרוף (2001) • שם טוב לוי (2002) • אהוד בנאי, גיל סמטנה, נועם הלוי (2003) • עברי לידר (2004) • אבי בללי (2005) • צוף פילוסוף, עדי רנרט (2006) • חביב שחאדה חנא (2007) • אסף אמדורסקי (2008) • רביע בוכארי (2009) |  |
| 2010–2020 | אבי בללי (2010) • אבי בללי (2011) • מרק אליהו (2012) • חיים פרנק אילפמן (2013) • רן בגנו (2014) • אייל סעיד מני (2015) • תאמר נפאר ואיתמר ציגלר (2016) • אופיר לייבוביץ', עמית פוזננסקי (2017) • אקים גולאייב, אלכסנדר רומננקו, ולאד דובינסקי ודידי ארז (2018) • דודו טסה, אהוד בנאי, יוסי מר חיים, ניר מימון (2019) |  |
| 2020 ואילך | קרני פוסטל (2020) • אסף תלמודי, יונתן אלבק (2021) • גל לב, ליאור פרלה (2022) • רן שם טוב, דניאל מרקוביץ' ובן זיידמן (2023) • עומר מור (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310407905171  MusicBrainz: 41f8b786-c233-4409-bc7c-97ed317931c5
המסדר הפרנציסקני

| --- | --- |


 מדינה:  איטליה 
 מייסדים:  פרנציסקוס מאסיזי 
 תקופת הפעילות:  1209–הווה (כ־815 שנים) 
 www.ofm.org
 
סמל המסדר על אבן גיר אדומה מאסיזי שהובאה ממונטה סובסיו, אשר מעל אסיזי – סמל למבני הפרנציסקנים ברחבי תבל
לוח הקדשה פרנציסקני ברצפת קפלת ההלקאה בוויה דולורוזה בירושלים
וריאציה על סמל הפרנציסקנים, המופיעה על דלת בחומת כנסיית הביקור בעין כרם. הסמל מציג את השרוול שעל הזרוע האחת (=פרנציסקוס); והזרוע החשופה מצד שני (=ישו). מה שמאוד בולט הוא הזווית הלא טבעית של כפות הידיים, שנועדו להציג את הסטיגמטה – חורי המסמרים הן אצל ישו והן אצל פרנציסקוס. מעל הידיים, האות טאו שהייתה אהובה על פרנציסקוס בשל דמיונה לצלב.
מסדר הפרנציסקנים (בלטינית: Ordo Fratrum Minorum; מסדר האחים הקטנים) הוא מסדר קתולי (אנ') אשר הוקם בשנת 1209 על ידי פרנציסקוס מאסיזי (1182–1226).
ויקארים

עוד בחייו של פרנציסקוס היה לו ממלא מקום, ששימש כראש המסדר בפועל כאשר פרנציסקוס יצא למסעותיו. בשנים 1212–1221 היה הוויקאר פייטרו קטאני(גר').
לאחר מותו של פרנציסקוס ב-3 באוקטובר 1226 ועד למינויו של המזכיר הכללי הראשון, התמנה אליאס מקורטונה (אנ') כוויקאר. אליאס היה על פי המסורת הנזיר הראשון שהצטרף אל פרנציסקוס לאחר שנוסד המסדר.
מזכירים

לכל אחד מראשי המסדר היה מזכיר (להבדיל מהמזכיר הכללי, שהיה תוארו של ראש המסדר אחרי מותו של פרנציסקוס). המזכיר הראשון, שהיה גם הכומר המוודה(אנ') של פרנציסקוס היה האח ליאו(אנ'). אחרי מותו של פרנציסקוס, היה ליאו ממובילי הזרם הספיריטואלי (אלו שבחרו בדרך העוני) ובכך התנגד לזרם שהוביל המזכיר הכללי אליאס – שהדיח אותו מהתפקיד.
מזכירים כלליים

לאחר מותו של פרנציסקוס עמדו בראש המסדר מזכירים כלליים(אנ').
המזכיר הכללי הראשון, החל ב-30 במאי 1227, היה ג'ובאני פארנטי (אנ')
המזכיר הכללי השני, בשנים 1232–1239, היה אליאס מקורטונה (שלפני כן היה ויקאר). האפיפיור הדיח אותו מתפקידו כראש המסדר והוא בנה לעצמו ולאנשים שנותרו נאמנים לו, בזיליקה חדשה ליד קורטונה.
המזכיר הכללי השלישי היה אלברטו מפיזה(אנ'), נבחר ב-1239 ונפטר ב-1240
המזכיר הכללי הרביעי היה אימון מפרוורשם(אנ') שכיהן בין 1240–1244
המזכיר הכללי החמישי היה קרסצנטיוס מיזי(אנ'), כיהן בשנים 1244–1247
המזכיר הכללי השישי היה ג'ובאני מפארמה(אנ'), כיהן בשנים 1247–1257
המזכיר הכללי השביעי היה בונוונטורה הקדוש, כיהן בשנים 1257–1274
המזכיר הכללי השמיני היה ניקולס הרביעי(אנ'), כיהן בשנים 1274–1279 והיה האפיפיור הפרנציסקני הראשון.
המסדר לאחר מות פרנציסקוס

בתום עשורים ספורים עוררה קנאותם של הפרנציסקנים ויכוח גדול, שהוכרע רק לאחר מותו של פרנציסקוס. עיקר הוויכוח נסוב על סירובם להחזיק ברכוש. אמנם, כל הנזירים ויתרו על רכוש כיחידים, אך למעשה נהנו מ"עוני קיבוצי", ולעיתים קרובות היה מנזרם עשיר למדי. הפרנציסקנים דחו הסדר זה, והשתמשו בנכסים שנרשמו על שם הכנסייה. עם התחזקות המסדר, הורה גרגוריוס התשיעי לחייב את הפרנציסקנים להחזיק ברכוש שבו השתמשו, בניגוד מפורש לצוואתו של פרנציסקוס. החלטה זו פיצלה את המסדר הפרנציסקני, והטהרנים שבמסדר נרדפו כמינים.
לאחר הקמת האינקוויזיציה תפסו הפרנציסקנים מקום חשוב ברדיפת מינים. המסדר הוקם מלכתחילה כדי להיאבק במינות, וברבות השנים ניצל את ניידותם של הנזירים הקבצנים למטרות חקירה והטפה בשירות האינקוויזיציה. תפקיד זה הקנה לחברי המסדר עוצמה ויוקרה רבים.
עם התבססות המסדר ועליית יוקרתו, הצטרפו אליו חסידים רבים. תנועה המונית זו הכניסה למסדר גם חסידים רבים שלא התאימו לרוחו המקורית. פרנציסקוס זילזל בהשכלה – הוא עצמו ידע לטינית בסיסית למדי, ולא עסק בפלפול סכולסטי אלא בחיי מעשה. ממשיכיו, לעומת זאת, בפרט ברוח התקנון שתיקן ראש המסדר השביעי, בונוונטורה הקדוש ב-1260, תפסו מקום מרכזי בין המלומדים של האוניברסיטאות.
ברבות השנים תפסו הפרנציסקנים גם מקום בתעמולה קנאית נגד יהודים, מומרים וקבוצות שוליים אחרות, כמו זונות. בספרד היה לפרנציסקנים ולהטפתם האנטישמית חלק בחיזוק האינקוויזיציה הספרדית ורדיפת האנוסים (אף על פי שבמהלך מרבית שנותיה של האינקויזיציה שלטו בה הדומיניקנים).
משמעות סמל המסדר

בראש הסמל, מעל המגן, מוצגת היונה המוכתרת המסמלת את רוח הקודש.
בחלקו העליון של המגן מוצג הצלב הלטיני (שהציר האנכי שלו ארוך מצירו האופקי) ותחתיו שתי ידיים מצולבות עם סימני הסטיגמטה – יד עירומה היא ידו של ישו ויד עטויה גלימה היא ידו של פרנציסקוס הקדוש.
בחלקו התחתון של המגן מוצג הצלב המרובע, הקרוי "צלב ירושלים". צלב זה התנוסס על אניותיהם של הצלבנים.
מתחת למגן מצולבים ענף זית, המסמל את השלום וענף תמרים הבא להזכיר את ענפי הדקלים בהם התקבל ישו בכניסתו לירושלים.
משמורת ארץ הקודש

משמורת ארץ הקודש היא הפרובינציה של המסדר הפרנציסקני, הכוללת, לבד מארץ ישראל, גם את סוריה, לבנון, ירדן, מצרים, קפריסין ואת האי רודוס שביוון. ייחודה של משמורת ארץ הקודש הוא בכך שהיא גם זו המקיימת את הנוכחות הנוצרית-קתולית ואת השמירה על המקומות הקדושים בארץ הקודש. בראש המשמורת ניצב הקוסטוס, ומרכזה שוכן ברובע הנוצרי בירושלים.
הערות שוליים

↑  ידוע גם בשמות 'האח אליאס' ו'אליאס בומבארונה' (או בונבארונה)
↑  Brother Leo ב-Catholic Encyclopedia (1913)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261388205171  BIBSYS: 90184368  BNE: XX110030  BnF: cb11876244r (data)  CiNii: DA03241874  GND: 1008636-5  ICCU: CFIV019268  ISNI: 0000 0001 2342 4250  LCCN: n79015671  NKC: ko2002148863  NLA: 35099064  NLP: a0000001253579  NSK: 000100600  RERO: 02-A000125329  SELIBR: 283134  SUDOC: 026531860  VcBA: 494/80740  VIAF: 147415964   WorldCat (עם VIAF): 147415964 
נזירים פרנציסקנים בתלבושתם המסורתית – גלימה חומה וחבל סביב מתניהם
לוי יצחק קופר

| --- | --- |

 לידה:  1973 (בן 51 בערך) מלבורן, אוסטרליה 
 תאריך עלייה:  1991
 השכלה:  ישיבת ההסדר שעלבים  אוניברסיטת בר-אילן 
 מקום מגורים:  צור הדסה 
 מעסיק:  אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית בירושלים, מכון פרדס, אוניברסיטת בר-אילן 
 מספר צאצאים:  6 
 
הרב ד״ר לוי יצחק קופר (נולד 1973) הוא חוקר משפט, הלכה וחסידות, רב אורתודוקסי מודרני בצור הדסה, היסטוריון של המשפט, ובעל טור בג'רוזלם פוסט.
ביוגרפיה

נולד במלבורן אוסטרליה להדסה וצבי, מחסידי בויאן. למד במוסדות חב"ד. עם סיום לימודיו התיכוניים הוא עלה לארץ ולמד בישיבת ההסדר שעלבים. לאחר שירות צבאי בהתנדבות בחטיבת גולני, החל ללמוד משפטים באוניברסיטת בר-אילן ובמקביל הוסמך לרבנות[דרושה הבהרה]. מספר שנים לאחר מכן הוא הוסמך לדיינות על ידי הרב דוד סתיו.
בשנת 2004 הרב קופר, יחד עם קבוצת תושבים, ייסדו את קהילת "הצור והצהר" בצור הדסה. קהילת הצור והצהר היא קהילה אורתודוקסית ציונית דתית. עם השנים, הם פתחו תחת חסות הקהילה גנים ממלכתיים דתיים, מקווה נשים, סניף בני עקיבא ובית ספר ממ"ד לצד שיעורים לנוער ולמבוגרים. כיום הרב קופר משמש כרב הקהילה וכדמות משמעותית ביישוב כולו.
משמש כמרצה למשפטים באוניברסיטאות תל אביב ובר-אילן, ומלמד מדרש, תלמוד, רמב"ם וחסידות במכון פרדס לחינוך יהודי בירושלים.
תחומי המחקר שלו הם ההיסטוריה של המשפט בעת החדשה המאוחרת, ההלכה על רקע הקשרה האינטלקטואלי, התרבותי, והמשפטי הרחב, משפט וספרות, וחסידות. בשנת 2011 הוא השלים את עבודת הדוקטורט שלו בנושא דמותו ופסיקתו של האדמו"ר חיים אלעזר שפירא ממונקאטש. הוא זכה למספר מלגות בתר-דוקטורט – הפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, השותפות האקדמית הבין-אוניברסיטאית ללימודי רוסיה ומזרח אירופה, מלגת קרייטמן במחלקה למחשבת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, פרויקט יהודי גליציה ובוקובינה באוניברסיטת חיפה.
כמו כן, הוא זכה במלגה להשתלמות בתר-דוקטורט באוניברסיטת אוקספורד בפקולטה למשפטים ובסנט היוס קולג'.
קופר הוא בעל טור קבוע בעיתון ג'רוזלם פוסט בשם The Tisch, במרץ 2019 שם הטור שונה ל-The Maggid of Melbourne.
ספרו הראשון Relics for the Present, הוצא לאור בשנת 2012 על ידי הוצאת מגיד של קורן. הספר מבוסס על השנים הראשונות של הטור בעיתון ועוסק בסוגיות במסכת ברכות. הכרך השני יצא לאור ב-2016. עקב הפופולריות של הספרים, הוצאת קורן הדפיסה אותם מחדש.
קופר מציג את מחקריו ומפרסם מאמרים בכתבי עת רבים מסביב לעולם. מאז 2015 מפרסם פודקאסטים פופולריים (באנגלית) בהם הוא חולק רעיונות מתוך מחקרו, לימודו, ושיעוריו.
בשנת 2020 זכה קופר בפרס המאמר המצטיין מטעם הארגון הישראלי להיסטוריה ומשפט באוניברסיטת תל אביב לעבור מאמרו "ההלכה בבית מדרשה של החסידות", הסוקר את תרומת תנועת החסידות לעולם ההלכה ולספרות ההלכתית. קופר טען שחוקרים עד כה לא הקדישו תשומת לב מספקת להיבט זה של החסידות.
ספריו

Heritage Haggadah Companion: Selections for the Seder Table Dedicated to the Memory of Polish Jewry co-authored with Dr. David I. Bernstein, Jerusalem 1999.
קשרי מלכות: אוסף סיפורי מעשיות, אמרות ומכתבים אודות קשרי אדמו״רי בית רוז'ין־באיאן ואדמו״רי בית חב״ד, ירושלים 2004 [עברית ויידיש].
Levi Cooper, די מיזינקע אויסגעגעבן: המנהג והמנגינה, השיר והמשורר /, 2006 (בעברית ובאנגלית)
לוי יצחק קופר, קונטרס ברכות יעטה מורה, הוצאת דברים מהקשרם, 2010. (בעברית)
דער מעז'יניק און די מעז'ינקע: מהדורא תניינא, ירושלים 2013 [עברית ואנגלית]
Levi Cooper, Relics for the Present: Contemporary Reflections on the Talmud, Maggid Books, 2012, ISBN 978-1-59264-360-8. (באנגלית)
Levi Cooper, Relics for the Present II, Maggid Books, 2016-02, ISBN 978-1-59264-442-1. (באנגלית)
Levi Cooper, Hasidic Relics: Cultural Encounters, MAGGID, 2023-10, ISBN 978-1-59264-618-0. (באנגלית)
חיים אישיים

נשוי לשרה, מנהלת בית הספר צבר ברמת בית שמש ואב לשישה. הם מתגוררים בצור הדסה. בנוסף הוא בעל אחוזה קטנה באי איילה שבסקוטלנד.
לקריאה נוספת

לוי קופר באתר מכון פרדס
לוי קופר באתר השותפות האקדמית הבין־אונברסיטאית ללימודי רוסיה ומזרח אירופה
האם התלמוד רלוונטי היום? הרב קופר בהשקת ספרו Relics for the Present vol II
ביקורות על ספרו Relics for the Present
מאמרים של הרב קופר
מאמרים של הרב קופר
Nachman Seltzer, The Maggid of Sydney, Feldheim Publishers, 2022.
הערות שוליים

↑  מאגר הזהויות של הספרייה הלאומית.
1 2  "The Maggid of Melbourne column in The Jerusalem Post".
↑  קהילת הצור והצהר – בית כנסת דתית וציונית – צור הדסה
↑  האתר הרשמי של מקווה צור הדסה, באתר mikvehtzurhadassa (באנגלית)
↑  Levi Cooper | Pardes Jewish Studies Faculty (באנגלית)
↑  דף בית, באתר iuap.haifa.ac.il
↑  תיאור כללי | STUDIES ON GALICIA AND BUKOVINA JEWRY, באתר www.galiciabukovinaproject.com
↑  The Tisch: Feel right at home, The Jerusalem Post | JPost.com
↑  Relics for the Present, Koren Publishers (באנגלית)
↑  Relics for the Present II, Koren Publishers (באנגלית)
↑  Dr. Levi Cooper, www.daat-hamakom.com
↑  אולטרה־אורתודוקסיה בין מודרנה לפוסטמודרנה/תיאולוגיה, הלכה ומנהג | מכון ון ליר בירושלים, באתר www.vanleer.org.il
↑  ד"ר לוי קופר I הפקולטה למשפטים I אוניברסיטת בר-אילן I היהודים במלכות נפוליאון I מושב פתיחה חגיגי, נבדק ב-2020-01-14
↑  האדמו"ר ממונקאטש על הרב קוק: מבט אנטי-ציוני על הרבנות הראשית - ד"ר לוי קופר, נבדק ב-2020-01-14
↑  לוי יצחק קופר I מושב רביעי: משפחה וקהילה חוצי גבולות, נבדק ב-2020-01-14
↑  Levi Cooper, TOWARDS A JUDICIAL BIOGRAPHY OF RABBI SHNEUR ZALMAN OF LIADY, Journal of Law and Religion 30, 2015/02, עמ' 107–135 doi: 10.1017/jlr.2014.38
↑  Hasidic Lore Series | Elmad Online Learning Torah Podcasts, Online Jewish Learning (באנגלית)
↑  Levy Cooper, "Jewish Law in the Beit Midrash of Hasidism", Diné Israel, 34 (2020) (5781), pp. 51*-110*.
↑  The Israeli History & Law Association, en-law.tau.ac.il (באנגלית אמריקאית).
↑  קשרי מלכות : אוסף סיפורי מעשיות, אמרות ... ומכתבים אודות קשרי אדמו"רי בית רוז'ין-באיאן ואדמו"רי בית חב"ד : כולל פירסום ראשון של מכתבים ... אשר נמסרו ע"י ... ר' דוב בער רבינוביץ / נלקטו ונאספו ... על ידי לוי יצחק קופר | קופר, לוי יצחק, 1973- | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  By GREER FAY CASHMAN, Grapevine: Australian Maggids, The Jerusalem Post, ‏2 ביוני 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007314087505171  PLWABN: 9810661887805606  GND: 1123578699  ISNI: 0000 0003 6938 6215  LCCN: n2011061287  VIAF: 242802143   WorldCat (עם VIAF): 242802143
אקנאט שינדה

אֶקְנַאט סַמְבַּאגִ'י שִׁינְדֶה (במראטהית: एकनाथ शिंदे; נולד ב-9 בפברואר 1964) הוא פוליטיקאי הודי המכהן כסגן ראש השרים של מהאראשטרה מטעם השיוו סנה מדצמבר 2024. כיהן כראש השרים במדינה מיוני 2022.
ביוגרפיה

אקנאט שינדה נולד ב-9 בפברואר 1965 בטאנה (אנ') שבמהאראשטרה. בנובמבר 2020 קיבל תואר ראשון באומנות ממכללת ישוונטרו בלוונטרו צ'אוואן.
שינדה היה נהג בטאנה, שם נבחר למועצת העיר מטעם השיוו סנה.
ב-2004 נבחר לראשונה לאספה המחוקקת של מהאראשטרה, אליה נבחר במשך ארבע מערכות בחירות רצופות - 2009, 2014 ו-2019. הוא שימש גם כראש האופוזיציה באספה לתקופה קצרה ב-2014, כשהקואליציה בין השיוו סנה למפלגת העם ההודית התפרקה.
לאחר הבחירות לאספה ב-2019 נוצר משבר פוליטי בין מפלגת העם ההודית לשיוו סנה, שהשיוו סנה דורשת לקבל רוטציה במשרת ראש השרים, בעוד מפלגת העם ההודית מתנגדת לדרישה. בסופו של דבר הקימה השיוו סנה ממשלה בתמיכת הקונגרס הלאומי ההודי ומפלגת הקונגרס הלאומית בראשות אודהב טהקרי (אנ'). שינדה שימש כשר לפיתוח עירוני ועבודות ציבוריות.
ביוני 2022 פרש שינדה מהממשלה יחד עם מרבית חברי השיוו סנה, והקים קואליציה חילופית בתמיכת מפלגת העם ההודית. ב-30 ביולי 2022 הוא הושבע לראש השרים של מהאראשטרה. ההחלטה גרמה לפיצול בשיוו סנה בין תומכי שינדה לתומכי טהקרי, וועדת הבחירות של הודו קיבלה בפברואר 2023 את טענתו של שינדה לייצוג המפלגה בעקבות תמית רוב המחוקקים מטעם המפלגה בו, וקבעה כי הפלג בראשותו זכאי להשתמש בסמלי המפלגה.
בבחירות לאספה המחוקקת של מהאראשטרה בנובמבר 2024 קיבלה מפלגתו של שינדרה 57 מושבים. שינדה מונה לסגן ראש השרים כאשר דוונדרה פדנביס ממפלגת העם ההודית מתמנה לראש השרים.
חיים אישיים

בנו של שינדה, שריקנט (אנ'), הוא חבר בלוק סבהה מ-2014.
הערות שוליים

↑  Maharashtra CM Eknath Shinde's birthday celebrated in Thane NCP taunts with khokha cake, The Times of India, ‏9 בפברואר 2023
↑  Maharashtra Minister A Degree Holder Now, Tweets MP Son, NNTV, ‏18 בנובמבר 2020
↑  Kamlesh Damodar Sutar, Eknath Shinde, the man who changed the game in Maharashtra’s politics, India Today, ‏21 ביוני 2022
↑  Eknath Shinde takes oath as Maharashtra CM, The Hindu Business Line, ‏30 ביוני 2022
↑  India Today Web Desk, Eknath Shinde faction wins Shiv Sena symbol war: A timeline of events, India Today, ‏17 בפברואר 2023
↑  Vallabh Ozarkar, Shubhangi Khapre, Finally Dy CM, how Eknath Shinde was won over: The days leading up to the last hours, The Indian Express, ‏5 בדצמבר 2024
↑  Devendra Fadnavis Sworn-In As CM Of Maharashtra; Ajit Pawar, Eknath Shinde His Deputies, Zee News, ‏5 בדצמבר 2024 (באנגלית)
מקס רואו

מקס רואו (באנגלית: Max Rowe‏; 1912–1985) היה מנהל החברה היהודית ליישוב ארץ ישראל (פיק"א) ונשיאה הראשון של האוניברסיטה הפתוחה.
ביוגרפיה

מקס רואו נולד בלייפציג שבגרמניה בשנת 1912. הוא רכש השכלה משפטית באנגליה, והחל להופיע בבית-המשפט בלונדון ב-1937. במלחמת העולם השנייה, שירת במשך ארבע שנים בחיל המודיעין הבריטי בדרגת רב-סרן, ועם תום המלחמה שב לפרקטיקה המשפטית שלו.
בשנת 1948 עלה רואו לישראל, הצטרף לקרן רוטשילד וכיהן בתפקיד מנהל "החברה היהודית ליישוב ארץ ישראל" (פיק"א). ב-1966 נתמנה למנכ"ל קרן רוטשילד ושימש בתפקיד עד 1982. בשנת 1976 התמנה לנשיא האוניברסיטה הפתוחה, ושימש בתפקיד זה שנה אחת.