stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנס קרוך
קורות חיים > בישראל

בנו, יעקב (ארנסט) קרוך, עלה לארץ ישראל בשנת 1945, במסגרת תנועת הנוער הציוני והצטרף לקיבוץ ניצנים. במלחמת העצמאות נפל בקרב על ניצנים בנגב.
בתחילת שנות ה-50, נכנס קרוך לעסקי התיירות בארצות הברית, והחליט להקים גם רשת של בתי מלון בישראל עבור תיירות צליינית. בשנת 1952 רכש מרשות הפיתוח שטח בדרום ירושלים. עליו הוקם מלון הולילנד. בשנת 1953 מימן את סלילת הכביש למקום בקצה שכונת בית וגן. הקמת המלון בפועל החלה ב-1955, והוא נחנך ב-1958. בשנת 1956 יזם את הקמתו של מלון גם בחיפה. ב-1959 תרם להקמתו של "המוזיאון לבולאות בירושלים".
קרוך ובנותיו, אלזה צ'רני והדה מילמן, עברו לגור לישראל בתחילת שנות ה-60. הוא הקים וילה בה התגורר בסמוך למלון הולילנד.
ב-1962 יזם את הקמת דגם ירושלים בסוף ימי בית שני עם בית המקדש של הורודוס, שנבנה תחת הפיקוח הארכאולוגי של פרופסור מיכאל אבי-יונה. המודל היה עד שנת 2006 במתחם מלון הולילנד ולאחר הריסת המלון עבר למשכנו בקמפוס של מוזיאון ישראל בירושלים.
הנס קרוך נפטר בירושלים בשנת 1970 ונקבר בבית הקברות סנהדריה. בנה של בתו אלזה צ'רני-ויינברג, הוא הלל צ'רני. מאז איחוד גרמניה ב-1990 ניהלו יורשיו של קרוך, עשרות תיקי תביעות לפיצויים בגין נכסים שונים, שהיו בבעלותו. לפי הערכות, הם קיבלו פיצויים בהיקף עשרות מיליוני אירו בגין הרכוש. ב-2006, קבע בית משפט בלייפציג כי בניין התיאטרון העירוני היה שייך לקרוך, והעירייה הציעה ליורשיו 3.8 מיליון אירו תמורת ויתור על תביעתם לבעלות בנכס.
הערות שוליים

1 2 3  https://www.leipzig.de/jugend-familie-und-soziales/frauen/1000-jahre-leipzig-100-frauenportraets/detailseite-frauenportraets/projekt/kroch-ella-geborene-baruch
↑  =Hans-Kroch-Schule Grundschule in Gohlis, Leipzig (בגרמנית)
↑  Spithaler, Hans-Otto; Weber, Rolf H.; Zimmermann, Monika (במאי 2018). Kroch - der Name bleibt: Das Schicksal eines jüdischen Familienunternehmens in Leipzig. Mitteldeutscher Verlag. ISBN 978-3-96311-007-8. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Prof. Joseph Avron, A Hate Poem (באנגלית)
↑  Stolpersteine Leipzig: Sebastian-Bach-Straße 53, www.stolpersteine-leipzig.de (באנגלית)
↑  עמירם ברקת, בזכות איחוד גרמניה  שבו נכסי הסב לנכדו, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2006
↑  Stolpersteine Leipzig: Sebastian-Bach-Straße 53, www.stolpersteine-leipzig.de (באנגלית)
↑  רק אחרי נדודים, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2006
↑  יעל גרינפטר, 22.8.1974  / פרויקט הולילנד בירושלים יוצא לדרך, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2011
↑  הלואה לעבודות דחק בירושלים, מעריב, 10 במרץ 1953
↑  "ישראל צריכה להכין עצמה לחצי מיליון תיירים לשנה", הַבֹּקֶר, 21 באוגוסט 1955
↑  "הולילנד - מלון חדש בבירה", הַבֹּקֶר, 22 ביולי 1958
↑  ייבנה מלון מפואר על הכרמל, דבר, 26 ביוני 1956
↑  יהושע מרקוס, המוזיאון לבולאות בירושלים, על המשמר, 2 בספטמבר 1959
↑  נחנך <<המוזיאון הירושלמי לבולאות >>, הארץ, 27 באוקטובר 1959
↑  שפי גבאי, בית המקדש נבנה ב.....הולילנד, דבר, 13 באוקטובר 1967
↑  אסתר זנדברג, סלע קיומנו, קנ"מ 1:50, באתר הארץ, 28 ביוני 2006
↑  עמירם ברקת, ‏הנכד שהשקיע בהולילנד את כספי הפיצויים של סבו מגרמניה, באתר גלובס, 8 באפריל 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 142830615  ISNI: 0000 0001 0762 1633  VIAF: 160291861   WorldCat (עם VIAF): 160291861
העובד הדתי

| --- | --- |

כרזת סיעת הפועל הדתי בהסתדרות
 מדינה:  פלשתינה (א"י), ישראל 
 תקופת הפעילות:  1943–1968 (כ־25 שנים) 
 
העובד הדתי הייתה מפלגה סוציאליסטית דתית וסיעה במליאת ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל. המפלגה נוסדה בשנת 1943 במטרה להחדיר להסתדרות את ערכי הדת ולהגן על זכויותיו של הפועל הדתי. בנוסף לחברות בהסתדרות, התמודדה המפלגה גם בבחירות לאספות הנבחרים ולכנסת הראשונה, אולם קיבלה תמיד מספר קולות זעום בבחירות ולא עברה מעולם את אחוז החסימה. כן התמודדה בבחירות המוניציפליות בראשית ימי המדינה. ב-1968 הצטרפה למפלגת העבודה הישראלית. בין ראשיה נמנו אינטלקטואלים כפרופסורים ישעיהו ליבוביץ, בנימין זאב פרנקל וליאו לוי.
חלק מחברי המפלגה היו פורשי אגודת ישראל ובהם חברי מושב כפר אחים עם הקמתו ב-1949.
בין 1949 ל-1954 החזיקה סיעת העובד הדתי בהסתדרות את הזרם חינוכי "הפשט הדתי" (או "זרם העובדים הדתי") במסגרת זרם העובדים. בשנת 1954, עם אישור חוק החינוך הממלכתי, אוחדו בתי הספר של תת-הזרם לתוך החינוך הממלכתי דתי.
הערות שוליים

↑  לקסיקון מן המסד ליהדות ולציונות, הוצאת משרד הביטחון 1987 עמ' 82
↑  דיון על הצטרפות "העובד הדתי", למפלגת העבודה, למרחב, 28 במרץ 1968
↑  מושב עולים אדוקים הצטרף להסתדרות, דבר, 11 באוקטובר 1949
↑  אייל כפכפי, 'הפשט הדתי: הסיכוי שאבד', מדינה ממשל ויחסים בינלאומיים, 31, קיץ-סתיו תש"ן, עמ' 77–100
הר קומוטורי

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,017.1 מ' 
 מדינה:  יפן 
 מיקום:  Okutama, יפןיפן
 רכס הרים:  Okuchichibu Mountains 
 קואורדינטות:  35°51′19″N 138°56′37″E﻿ / ﻿35.855277777778°N 138.94361111111°E﻿ / 35.855277777778; 138.94361111111
  (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט הר קומוטורי(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט הר קומוטורי(למפת מחוז טוקיו רגילה) טוקיו סטאגאיה נרימה אוטה האצ'יוג'י מאצ'ידה סאיטאמה צ י ב ה  קנאגאווה יאמאנאשי מ. טוקיו הר קומוטורי(למפת מחוז טוקיו מוגדלת) טוקיו סטאגאיה נרימה אוטה האצ'יוג'י מאצ'ידה סאיטאמה צ י ב ה  קנאגאווה יאמאנאשי מ. טוקיו הר קומוטורי
 
הר קומוטורי (ביפנית: 雲取山) הוא הר הממוקם באי הונשו ביפן. גובהו 2,017 מטר והפסגה שלו היא הנקודה הגבוהה ביותר בטוקיו.
הנסיכות של דיסני - סיפורים מכושפים

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  "נסיכות דיסני" שבבעלות חברת וולט דיסני
 בימוי:  דייוויד בלוק
 הופק בידי:  קורט אלברכט, דגלאס סגל
 תסריט:  שירלי פירס
 עריכה:  קווין לוקארו
 מדבבים:  ראו כאן
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 מוזיקה:  ג'ף דנה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני דיסניטון Toon City Animation (הנפשה)
 חברה מפיצה:  Walt Disney Studios Home Entertainment
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 4 בספטמבר 2007 ישראל 2012
 משך הקרנה:  כ-56 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 סוגה:  סרט הנפשה, סרט פנטזיה, סרט מוזיקלי
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
הנסיכות של דיסני - סיפורים מכושפים (באנגלית: Disney Princess Enchanted Tales: Follow Your Dreams) הוא סרט הנפשה ופנטזיה מוזיקלי אמריקאי משנת 2007, שנכלל במדיות של הזיכיון "נסיכות דיסני" שבבעלות חברת וולט דיסני, ומכיל סיפורים חדשים על הנסיכה אורורה מהסרט "היפהפייה הנרדמת" (1959) והנסיכה יסמין מהסרט "אלאדין" (1992).
הסרט בוים על ידי דייוויד בלוק, נכתב על ידי שירלי פירס, הופק על ידי קורט אלברכט ודגלאס סגל, הולחן על ידי ג'ף דנה ונערך על ידי קווין לוקארו. אולפני דיסניטון הפיקו את הסרט, כאשר הוא הונפש על ידי Toon City Animation שבפיליפינים.
הסרט הופץ על ידי Walt Disney Studios Home Entertainment ישירות לצפייה ביתית ב-DVD, כאשר הוא הופץ לראשונה בארצות הברית ב-4 בספטמבר 2007. בישראל הסרט שודר לראשונה בדיבוב עברי בשנת 2012 בערוץ דיסני ג'וניור. אורך הסרט הוא כ-56 דקות.
הסרט נועד להיות ראשון בסדרת סרטים המבוססים על "נסיכות דיסני", אך בעקבות מכירות נמוכות, ביקורות שליליות וארגון מחדש של חברת ההפקה הוחלט לבטל אותה. אף על פי שהסדרה לא יצאה לפועל, הופצה כמות הגונה של סחורה ממותגת לפיה, הכוללת בובות, משחקים וצעצועים. בטקס פרסי אנני ה-35 הסרט היה מועמד לפרס אנני לפסקול הטוב ביותר, אך הפסיד לסרט "רטטוי".
עלילה

הסרט מחולק לשני חלקים: הראשון, "מפתחות לממלכה", עוקב אחר הנסיכה אורורה מהסרט "היפהפייה הנרדמת" (1959), והשני, "יותר מנסיכה טווסה", עוקב אחר הנסיכה יסמין מהסרט "אלאדין" (1992). שני חלקי הסרט מלמדים על ערכים חשובים לחיים וערכה של התמדה.
עלילה > מפתחות לממלכה

העלילה מתרחשת לאחר אירועי הסרט "היפהפייה הנרדמת", והיא נחשבת להפקה הראשונה שממשיכה אותו. המלך סטפן, המלכה ליאה, המלך יוברט והנסיך פיליפ עזבו את הממלכה למשך יומיים עבור ועידה מלכותית, והפקידו את האחריות עליה בידי הנסיכה אורורה בהיעדרם. שלוש הפיות הטובות, פלורה, פאונה ומריוות'ר מציעות לאורורה את עזרתן, אך היא מסרבת להצעה מתוך מחשבה שהיא תוכל להסתדר לבד. מריוות'ר נותנת לאורורה את שרביטה במקרה שהיא תזדקק לסיוע ומזהירה אותה לנקוט בו זהירות רבה.
משימותיה של אורורה הן תכנון סעודות, טיפול באיכרים וארגון משרתים לטיפול במטבחים ובגנים. אורורה סבורה שהיא תוכל לבצע את עבודתה ללא שימוש בשרביט, אבל מאוחר יותר בלילה לפני השינה, אורורה לא יכולה שלא לשחק עם השרביט, ומשתמשת בקסם על מנת להכין לעצמה שמלת נשף גדולה וצהובה. לבסוף, לאחר יום ארוך של התמודדות עם תלונות, מוותרת אורורה ומשתמשת בשרביט על מנת לעזור לאיכר מקומי הזקוק לתרנגולות ולחזירים חדשים. חוסר ניסיונה בקסם מוביל לתוצאות בלתי-שגרתיות, כגון תרנגולות-ענק וחזירים ירוקים והפיכת האיכר לברווז. לאחר שהיא מבינה שהשימוש בשרביט היה מוטעה, היא מעלה רעיונות לפתירת הבעיות בכוחות עצמה.
במהלך החלק מושר על ידי אורורה השיר "Keys to the Kingdom", שנכתב והולחן על ידי איימי פאוורס וראס דזאלבו.
עלילה > יותר מנסיכה טווסה

העלילה מתרחשת לאחר אירועי הסרט "אלאדין ומלך הגנבים" (1996), הסרט השלישי בזיכיון "אלאדין". הנסיכה יסמין מואסת בחובותיה הרגילות כנסיכה ומשתעממת מהן. היא כבר אינה מרוצה מפיקוח על פתיחות חנויות ומסיוע במכירת גמל בשוק המקומי. בעת ציור דיוקן שלה בתור "נסיכה טווסה", מאבדת יסמין את סבלנותה ואומרת שהיא רוצה יותר אחריות. הסולטאן נותן לה את תפקיד "מחנכת עוזרת" באקדמיה המלכותית. יסמין נרגשת עד שהיא פוגשת את תלמידיה. הם מתנהגים באופן בלתי-הולם, מקשקשים על הקירות, נלחמים עם כריות ומשליכים ספרים. היא קוראת לראג'ה, טיגריס המחמד שלה, להפחיד את הילדים ולגרום להם להתנהג בהתאם, אך הם מתעלמים ממנו ואחר כך רודפים אחריהם לעבר עץ. יסמין מוותרת.
מאוחר יותר באותו הלילה מסבירה לה העוזרת שלה שהיא צריכה סבלנות והתמדה, ובעזרת אותם כלים יתאפשר לה לעשות כל מה שברצונה. למחרת מבקש הסייס חקים את עזרתה של יסמין. הסוס היקר של הסולטאן, סהרה, נעלם מן האורוות, וחקים יפסיד את עבודתו אם הוא לא יאותר. יסמין לוקחת על עצמה את האחריות לאתר את סהרה ולהשיבו אל הארמון, עם עזרתם של מרבד הקסמים, אבו הקוף ויאגו התוכי.
במהלך החלק מושרים על ידי יסמין השירים "Peacock Princess" ו-"I've Got My Eyes on You", כאשר בראשון שר גם יאגו. גם שירים אילו נכתבו והולחנו על ידי פאוורס ודזאלבו.
מדבבים

הדיבוב העברי בוים על ידי שרון כהן, והופק על ידי הדס מוזס.
| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| מספרת | סוזן בלאקסלי | הילה מערבי |
מפתחות לממלכה
| אורורה | ארין טורפי (קול) קסידי לאדן (שירה) | מיכל רשף |
| המלך סטפן | קוריי בורטון | שרון כהן |
| פלורה | ברברה דיריקסון | הדר שחף-מעיין |
| המלכה לאה | ברברה דיריקסון | עדי ארד |
| מריוות'ר | טרס מקנייל | עדי ארד |
| הלורד דיוק | ג'ף בנט | אלברט כהן |
| המלך יוברט | ג'ף בנט | מיכה אוזין סליאן |
| הנסיך פיליפ | רוג'ר קרייג סמית' | לירון לב |
| פאונה | ראסי טיילור | הילה מערבי |
יותר מנסיכה טווסה
| יסמין | לינדה לרקין (קול) ליאה סלונגה (שירה) | משי קלינשטיין |
| הסולטאן | ג'ף בנט | גלעד קלטר |
| צייר | ג'ף בנט | מיכה אוזין סליאן |
| יאגו | גילברט גוטפריד | אוהד שחר |
| אבו | פרנק ולקר | שרון כהן |
ראג'ה: פרנק ולקר
| אניסה | פלו די רה | הילה מערבי |
| חקים | זאק שדה | פלג רנד |
בנוסף דיבבו בדיבוב העברי כקולות רקע גדי לוי וטליה ברקאי.
הפקה

הסרט נועד להיות ראשון מתוך סדרת סרטים שמבוססת על "נסיכות דיסני" בשם "Disney Princess Enchanted Tales" ("נסיכות דיסני סיפורים מכושפים"), בה מוצמדים סיפורים קצרים על הנסיכות השונות על פי חפיפה נושאית כלשהי. במקור, הסרט הראשון בסדרה היה אמור להיקרא "Disney Princess Enchanted Tales: A Kingdom of Kindness" ("נסיכות דיסני סיפורים מכושפים: ממלכה של אדיבות"), ולכלול סיפור שונה על אורורה וסיפור על בל מהסרט "היפה והחיה" (1991) במקום על יסמין. טריילרים לסרט צורפו לתקליטורי DVD שונים של חברת וולט דיסני, אך הוא מעולם לא הופץ, כאשר במקומו הופץ סרט זה.
הסרט השני בסדרה תוכנן לצאת בשנת 2008, כאשר הוא היה אמור לכלול סיפור על סינדרלה מסרט בעל אותו שם משנת 1950 ועל מולאן מסרט בעל אותו שם משנת 1998. אף על פי שטריילר לסרט צורף לתקליטורי DVD שונים של דיסני, הסרט מעולם לא הופץ בעקבות ביטול סדרת הסרטים. ביטול הסדרה נבע עקב מכירות גרועות של הסרט הראשון, ביקורות שליליות וארגון מחדש של אולפני דיסניטון שהפיקו את הסרט. האולפנים החליטו שהם מפסיקים להפיק סרטי המשך ישירות לווידאו והם מתחילים להתמקד בזיכיונות והנפשה ממוחשבת, כך הם הפיקו את סדרת הסרטים "טינקרבל" שמבוססת על הזיכיון "פיות דיסני" ואת הסרטים "מטוסים" (2013) ו"מטוסים 2: לוחמי האש" (2014) שמשמשים כספין אוף לזיכיון "מכוניות".
במהדורה מיוחדת שיצאה לסרט בשנת 2009, צורף דיסק בונוס הכולל את השירים של בל, סינדרלה ומולאן מהסרטים שבוטלו. השירים של סינדרלה ומולאן התנגנו מעל קטעים מסרטים קודמים שהופקו להן מאחר שהן היו אמורות להופיע בסרט השני שבוטל ועוד לא היה לו רצף מונפש מותאם, בעוד שלשיר של בל היה רצף מונפש. השיר של בל נקרא "You'll Never Lose Your Love", השיר של סינדרלה נקרא "Happiness Was Made To Share" והשיר של מולאן נקרא "Working for a Dream". בנוסף לשירים על הנסיכות, היו קטעים מהסרט "הנסיכה והצפרדע" בכיכובה של הנסיכה טיאנה, על מנת לקדם אותו לקראת יציאתו לאקרנים בהמשך השנה.
קבלה

אתר "Common Sense Media" העריך שלסרט היו "שיעורי התמדה למעריצי נסיכות בגילאי 3–6" והעניק לו דירוג של 2 מתוך 5 כוכבים. הוא ציין את הנושאים הרווחים של "עקבו אחרי החלומות שלכם ולעולם אל תוותרו", אופי ה"חזון, האמיץ והנחוש" לחיקוי של הנסיכות הגיבורות, ואת התפיסה ש"כנכס של דיסני, הסרט הזה פועל בהכרח כחיזוק מותג עבור ליין המוצרים של נסיכות דיסני". מוניקה מאייר מאתר "CineMagazine" העניקה לסרט דירוג של 2 מתוך 5 כוכבים, וציינה "זה מצער שלשני הסיפורים יש איכות כל כך משתנה. אם זה היה קצת יותר מאוזן אז הסרט היה יכול להפוך לסרט נהדר. כעת הוא נותר חלש בגלל שהקטע של היפהפייה הנרדמת הוא בינוני לחלוטין ובקושי ראוי לדיסני". בנוסף היא כתבה מסקנה שטוענת שפרויקט זה מתמקד ביצירת רווח מאשר בשמירה על יושרה אמנותית".
באתר "Antagony & Ecstasy" טים בריטון תיאר את הסרט כ"הראשון בניסיון שהופסק ליצור סדרה חדשה של סרטוני וידאו זולים-אפילו-על-פי-הסטנדרטים-של-זול", וסיכם "אני לא יכול לשנוא לגמרי את הגירוש הקטן והנורא הזה. זה קצר מדי; זה אקראי פורה מדי; וייתכן מאוד שזו הסיבה שסרטי ההמשך של דיסני נחנקו למוות לבסוף". בן סימון כתב באתר "Animated Views" על ההנפשה ש"הסגנון הקשיח והזוויתי של היפהפייה הנרדמת על רקע הרכות המעוגלת של אלאדין, לא מחמיאים זה לזה כל כך והתנגשו במקצת".
רנטה ג'וי כתבה באתר "DVDizzy" ש"קשה לשבח צמד של שני 'סרטים' בני חצי שעה, שנוצרו עם סטנדרטים לא גבוהים בהרבה מאלה של סרט מצויר בשבת בבוקר, המשווקים כסרט באורך מלא". באותו אתר נכתב על ידי לוק בונאנו שהסרט "מספק מעט כיף בכך שהוא מאפשר לנו לראות את הדמויות הזוכות האלה שוב ועוד מחייהן. אבל בניגוד להתרגשות והבידור של יציאות המסך הגדול שלהם, החיים שלהם כאן קצת משעממים ודידקטיים". בסקירה שנעשתה באתר "Inside Pulse" על ידי דני קוקס נכתב ש"בשום אופן שום דבר אינו כל כך בלתי נשכח או אפילו קליט מספיק כדי להידבק במוח שלך, אז אל תצפה לצטט שורות או אפילו לזכור באמת מה קרה בהמשך היום".
מרי קוסטה, המדבבת המקורית של אורורה, שיתפה שהיא לא אהבה את הסרט החדש והרגישה שהוא לא עובד. בטקס פרסי אנני ה-35 הסרט היה מועמד לפרס אנני לפסקול הטוב ביותר, אך הפסיד לסרט "רטטוי".
הקוזאק מאמאי

הקוזאק מאמאי רוכב על סוס.
הקוזאק מאמאי (באוקראינית: Козак Мамай) הוא דמות בפולקלור האוקראיני. דמותו היא אחת הדמויות הסטנדרטיות בתיאטרון הבובות המסורתי האוקראיני, הוורטפ.
דמותו של הקוזאק מאמאי שזורה בסיפורי עם ופתגמים אוקראיניים. אלה זכו לפופולריות רבה לאחר התפרקותו של הסיץ' הזפורוז'י בשנת 1775. הקוזאק מאמאי הוא אחת הדמויות הנפוצות בנוף העממי האוקראיני, מסוף המאה ה-17 ועד ימינו. במאות הציורים ששרדו מוצג בדרך כלל הקוזאק מאמאי עם קובזה – כלי נגינה דמוי לאוטה שהוא סמל הנשמה האוקראינית; סוס, שייצג גם חופש וגם נאמנות; ואלון שכלי הנשק שלו תלויים עליו מסמל את כוחו של העם. הציורים מתקופת קוליבישנייה (תקופת שבה נעשו פוגרומים כנגד בני מיעוטים באוקראינה) מציגים לעיתים את מאמאי על רקע תקריות אלימות בהן מעורבים פולנים או יהודים.
מטבע

על מטבע משנת 1997 שהוטבע על ידי הבנק הלאומי של אוקראינה, מופיעה דמותו של הקוזאק מאמאי לבוש במעיל פרווה ויושב ברגליים שלובות, מעשן מקטרת ומנגן בקובזה. אלמנטים מסורתיים של חיי הצבא הקוזאקים נמצאים סביב הדמות: סוס בעל רתמה, קשור לחנית עם דגל נטועה באדמה; עץ אלון ירוק ועליו תלויה חרב; אקדח; קלפאק טורקי, ובקבוק אוקוביטה (משקה אלכוהולי).
בשולי המטבע הכתובות: (באוקראינית: Козак Мамай, קוזאק מאמאי) – משמאל ומימין - (באוקראינית: Лицар волі і честі, אביר החירות והכבוד). מלמעלה, כתובות אלו מופרדות באמצעות הדגל שכרוך לראש החנית.
מטבע מאמאי הוא מסדרת "גיבורי עידן הקוזקים", מטבעות זיכרון ויובל לאוקראינה.
הערות שוליים

↑  https://web.archive.org/web/20160303233051/http://s.com.ua/Catalog/Collection/Mamay/,
↑  Олександр Галенко Рецензія на: Козак Мамай: феномен одного образу Студії мистецтвознавчі. – К.: Iнститут мистецтвознавства, фольклористики та етнології iм. М.Т.Рильського НАН України, 2009. – №1 (25)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: js20231178993 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוקראינה ובנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המטבע עליו מוטבעת תמונתו של הקוזאק מאמאי.
העשור הראשון של המאה ה-14

העשור הראשון של המאה ה-14 הוא העשור שהחל ב-1 בינואר 1300 והסתיים ב-31 בדצמבר 1309.
אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > מלחמות

11 ביולי 1302 - קרב דורבנות הזהב. ניצחון של פלנדריה על צרפת
1302 - קסטיליה כובשת את נמל אלג'יר.
1303 - צבאותיו של אדוארד הראשון, מלך אנגליה כובשים את סקוטלנד מחדש.
1304 - המונגולים מנסים לשוב ולפלוש לסוריה, אך מובסים על ידי הממלוכים ליד דמשק. מאז לא חזרו המונגולים לאזור.
יולי 1307 - מסדר הוספיטלרים מתחיל בכיבוש רודוס
1309 - צבאותיו של פרננדו הרביעי, מלך קסטיליה כובשים את אזור גיברלטר.
15 באוגוסט 1309 - סיום כיבוש רודוס על ידי ההוספיטלרים. שינוי שם המסדר לאבירי רודוס
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > סכסוכים לאומיים ואזוריים

13 באוקטובר 1307 - מלך צרפת פיליפ היפה תוקף בו-זמנית את כל מעוזי הטמפלרים בצרפת, עוצר את כל אנשיהם ובכך ממוטט את מסדר אבירי היכל שלמה, אולי הידוע ביותר מבין כל מסדרי האבירים שקמו בעקבות מסעי הצלב
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > אירועים פוליטיים משמעותיים

1300 - אמסטרדם מוכרזת כעיר
1300 - הקמת העיר בילבאו.
1300 - מפקד אוכלוסין בסין מסתכם ב-60 מיליון איש. 20 מיליון פחות מהמפקד הקודם כתוצאה מפלישת המונגולים.
1301 - ברתולומאו דלה סקלה נהפך ללורד של ורונה.
1301 - על יהודי ירושלים מוטלות גזירות על הלבוש על ידי השליטים הממלוכים.
24 בספטמבר 1302 - הסכם קלטבלוטה בין ממלכת נאפולי לבין ממלכת סיציליה
18 בנובמבר 1302 - פרסום איגרת "קדוש אחד" על ידי האפיפיור בוניפקיוס השמיני
1302 - הכנס הראשון של אספת המעמדות מתקיים בצרפת.
22 בנובמבר 1303 - בנדיקטוס האחד עשר מתמנה לתפקיד האפיפיור
5 ביוני 1305 - קלמנס החמישי מתמנה לאפיפיור
5 באוגוסט 1305 - ויליאם וולאס, מנהיג המרד הסקוטי נגד הכיבוש האנגלי, מוסגר לאנגלים
23 באוגוסט 1305 - ויליאם ואלאס הוצא להורג
1306 - גירוש יהודי צרפת על ידי פיליפ הרביעי, מלך צרפת
1307 - אדוארד השני עולה על כס המלכות
25 בינואר 1308 - אדוארד השני, מלך אנגליה מתחתן עם ג'זבל הצרפתית
25 בפברואר 1308 - אדוארד השני, מלך אנגליה הוכתר כמלך אנגליה
1308 - הנרי השמיני הופך להיות מלך האימפריה הרומית הקדושה.
9 במרץ 1309 - האפיפיור קלמנס החמישי מתיישב באביניון
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
20 באפריל 1303 - הקמת אוניברסיטה ברומא
אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בשנים אלו הוקמה בתבריז הראשידיה, מוסד אליו נאספים מרחבי העולם ספרים וכתבים בנושאי מדעים ואמנויות.
תרבות פופולרית > אדריכלות

25 במרץ 1305 - נערכה ההקדשה של "קפלת סקרובניי" בפדובה
תרבות פופולרית > ספרות

1308 - תחילת כתיבת "הקומדיה האלוהית" על ידי דנטה אליגיירי.
אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  אמנות מוסלמית - איראן המונגולית, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
| עשורים במאה ה-14 |
| --- | --- | --- |
|  | << • 1300–1309 • 1310–1319 • 1320–1329 • 1330–1339 • 1340–1349 • 1350–1359 • 1360–1369 • 1370–1379 • 1380–1389 • 1390–1399 • >> |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  KulturNav: 70a196d7-133e-4489-af1b-3ec9f662b009 
קרב דורבנות הזהב, איור מהמאה ה-14
הראיה (תחרות)

מקדש הרה באולימפיה
הֶרַאִיָה הייתה חגיגה אתלטית ודתית שנערכה בעיר היוונית אולימפיה בעת העתיקה. החגיגה נקראת על שם האלה הרה.
ההראיה הייתה תחרות מקבילה למשחקים האולימפיים. תחרות זו נערכה לנשים בלבד כחודש לאחר תום המשחקים, מכיוון שהן לא הורשו להשתתף במשחקים המרכזיים.
על פי המסורת, התחרות נוסדה במקביל למשחקים האולימפיים, גם סיפור ייסודה מקביל לסיפור ייסוד המשחקים האולימפיים. היפודאמיה, אשת המלך פלופס, לאחר חתונתה ייסדה משחקים לכבוד האלה הרה כדי להודות לה על עזרתה בשידוך המוצלח ועל תקופת השלום שבעלה הצליח להביא לפלופונסוס. היא בחרה 16 נשים שהשתתפו בתחרות, כשכל אחת מהן מייצגת את עירה או את משפחתה.
על בסיס המסורת הזאת נבחרו 16 נשים אצילות מן העיר אליס, שעליהן הוטל לארגן ולשפוט בתחרות. המשחקים נפתחו תמיד בטקס שנערך במקדש הרה שבאולימפיה, ששיאו היה הלבשת פסלה של הרה בבגד הפפלוס שהוכן במיוחד לכבוד המאורע על ידי נשות אליס.
התחרות היחידה שהתקיימה בהראיה הייתה ריצה למרחק של כ-160 מטר. היו שלושה מקצים שאליהן הרצות היו מחולקות בהתאם לקבוצת הגיל שלהן: ילדות, בנות עשרה, ובוגרות. בניגוד לתחרות הגברים, שנערכה בעירום מלא, הרצות התחרו לבושות בטוניקה בשיער פזור, כאשר הטוניקה חושפת את השד הימני, ככל הנראה כדי שהשופטות יוכלו לוודא שהמתחרות הן באמת נשים, אולם ייתכן שהיה במנהג גם פן סמלי של חיקוי אופן הלבוש של האמזונות. רק נשים רווקות יכלו להתחרות בהראיה.
לזוכות בתחרויות הוענק זר בצורת כתר, אולם בניגוד למקביליהם הגבריים, הן לא נהגו להקים פסל בדמותן ולא חוברו עליהן שירים המהללים את הישגיהן הספורטיביים. דברים אלו הביאו את החוקרים להניח שהן לא נהנו מאותה מידת יוקרה ופרסום כמו המנצחים הגברים במשחקים האולימפיים.
הפארק ההיסטורי הלאומי למלחמה באוקיינוס השקט

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  18 באוגוסט 1978 
 מבקרים בשנה:  482,000 (נכון ל־2011)
 נתונים ומידות
 גובה ממוצע:  0 רגל 
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  גואם 
 קואורדינטות:  13°18′00″N 144°40′01″E﻿ / ﻿13.3°N 144.667°E﻿ / 13.3; 144.667
 www.nps.gov/wapa/index.htm
  (למפת גואם מוגדלת) האגטנה דדדוהפארק ההיסטורי הלאומי(למפת גואם רגילה) האגטנה דדדוהפארק ההיסטורי הלאומי
 
חוף אסאן שבפארק
הפארק ההיסטורי הלאומי למלחמה באוקיינוס השקט (באנגלית: War in the Pacific National Historical Park) משתרע על פני שטח של 8.2 קילומטרים רבועים בדרומו של האי גואם שבאוקיינוס השקט. הפארק הוקם בשנת 1978.
האי גואם נכבש על ידי יפן בדצמבר 1941 ושוחרר על ידי כוחות ארצות הברית בקיץ 1944.
הפארק כולל אתרי שדות קרב - לרבות שני חופי הנחיתה האמריקאים ב-1944, עמדות תותחים, שוחות, מערות ואתרים נוספים, הקשורים לקרבות שהתחוללו על אדמת האי במהלך המלחמה.
הפארק מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית. בשנת 2011 ביקרו בו 482 אלף מבקרים.
הפארק כלול במרשם הלאומי לאתרים היסטוריים של ארצות הברית.
המשולש הפדרלי

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  וושינגטון די. סי. 
 קואורדינטות:  38°53′35″N 77°01′48″W﻿ / ﻿38.893°N 77.03°W﻿ / 38.893; -77.03
 he
 
מפת המשולש הפדרלי
רחבת החירות - מבט מבניין הדואר הישן
המשולש הפדרלי (באנגלית: Federal Triangle) הוא מתחם משולש בצורתו, במרכז העיר וושינגטון, בירת ארצות הברית. המתחם גובל ברחוב 15, שדרת החוקה ושדרת פנסילבניה. במתחם מצויים מבנים רבים של הממשל הפדרלי של ארצות הברית, ומכאן שמו.
בין המבנים שבמתחם: בניין משרד המשפטים על שם רוברט פ. קנדי - המבנה המרכזי של משרד המשפטים של ארצות הברית, בניין הרברט סי. הובר (בניין משרד המסחר של ארצות הברית), האקווריום הלאומי, בניין הדואר הישן, מרכז המסחר הבינלאומי על שם רונלד רייגן, בניין הארכיב הלאומי של ארצות הברית, הבניינים הראשיים של מס ההכנסה בארצות הברית, בנייני הרשות להגנת הסביבה של ארצות הברית, בניין רשות הסחר הפדרלי ומרכז המבקרים של הבית הלבן.
מרבית הבניינים נבנו בשנות ה-30 של המאה ה-20 בסגנון ניאו קלאסי, אולם לבתים גגות רעפים אדומים בסגנון ספרדי.
במתחם מצויה אחת מתחנות הרכבת התחתית של וושינגטון.
גלריה

בנייני המשולש הפדרלי
בניין אריאל איוס, המשולש הפדרלי
המשולש הפדרלי, ברקע אנדרטת וושינגטון, בקרבת התמונה בניין אריאל ריוס ובמרכז התמונה מכון קנאן ובניין רונלד ריגן
הראל אליוסף

הראל אליוסף (נולד ב-9 באפריל 1960) הוא אמן בינלאומי בשחמט בכתב ואמן פיד"ה בשחמט קלאסי. אלוף ישראל בשחמט בכתב שש פעמים בשנים 1988, 2017, 2018, 2019, 2020  ו-2022 ושחקן נבחרת ישראל בשחמט בכתב.
בצעירותו היה מתלמידו הקרובים של משה צ'רניאק וסיים במקום שישי באליפות אירופה. כבוגר סיים במקום השלישי באליפות ישראל הפתוחה בשנת 1979, ובמקום שביעי באליפות ישראל בשנת 1988.
אליוסף הדריך במשך שנים שחמטאים גם בתל אביב, בהרצליה ובתנועה הקיבוצית.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 הפסיק לשחק וחזר להתחרות בשנת 2016.
עוסק במסחר בניירות ערך.
הספרייה הלאומית של קמבודיה

| --- | --- |

בניין הספרייה הלאומית של קמבודיה
 מיקום:  פנום פן
 סוג:  ספרייה לאומית
 תאריך ייסוד:  1924
 גודל האוסף:  103,635
 מספר מועסקים:  30
 קואורדינטות:  11°34′35.4″N 104°55′10.56″E﻿ / ﻿11.576500°N 104.9196000°E﻿ / 11.576500; 104.9196000
 http://nlc.gov.kh//en/home/
 he
הספרייה הלאומית של קמבודיה (בקמרית: បណ្ណាល័យជាតិកម្ពុជា) היא גוף לאומי הממוקם בפנום פן, בירת קמבודיה.