stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מר וגברת סמית' (סדרת טלוויזיה)
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 8 | 8 | 2 בפברואר 2024 | 2 בפברואר 2024 |
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | מועמד/ים | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרסי ג'ות'הם לטלוויזיה | 2024 | סדרת דרמה פורצת דרך | מר וגברת סמית' | זכייה |  |
| פרס אמי אמנותי לבידור בפריים טיים | 2024 | השחקן האורח הטוב ביותר בסדרת דרמה | פול דנו | מועמדות |  |
| פרס אמי אמנותי לבידור בפריים טיים | 2024 | השחקן האורח הטוב ביותר בסדרת דרמה | ג'ון טורטורו | מועמדות |  |
| פרס אמי אמנותי לבידור בפריים טיים | 2024 | השחקנית האורחת הטובה ביותר בסדרת דרמה | מיקאלה קואל | זכייה |  |
| פרס אמי אמנותי לבידור בפריים טיים | 2024 | השחקנית האורחת הטובה ביותר בסדרת דרמה | שרה פולסון | מועמדות |  |
| פרס אמי אמנותי לבידור בפריים טיים | 2024 | השחקנית האורחת הטובה ביותר בסדרת דרמה | פארקר פוזי | מועמדות |  |
| פרס אמי אמנותי לבידור בפריים טיים | 2024 | הליהוק הטוב ביותר בסדרת דרמה | כרמן קובה, קנדיס אלוסטיזה-לי, תרזה רזאוטי ואלחנדרו רזה | מועמדות |  |
| פרס אמי אמנותי לבידור בפריים טיים | 2024 | הרכב מוזיקה הטוב ביותר לסדרה (פריטטורה דרמטית מקורית) | דייוויד פלמינג | מועמדות |  |
| פרס אמי אמנותי לבידור בפריים טיים | 2024 | הפיקוח המוזיקלי הטוב ביותר | ג'ן מאלון | מועמדות |  |
| פרס אמי אמנותי לבידור בפריים טיים | 2024 | עריכת התמונה הטובה ביותר בסדרת דרמה | קייל רייטר ואייזק הייגי | מועמדות |  |
| פרס אמי אמנותי לבידור בפריים טיים | 2024 | תיאום הפעלולים הטוב ביותר לתוכנית דרמה | סטיבן פופ | זכייה |  |
| פרס אמי אמנותי לבידור בפריים טיים | 2024 | ביצועי הפעלולים הטובים ביותר | טרה מאקן | מועמדות |  |
| פרס אמי לבידור בפריים טיים | 2024 | סדרת הדרמה הטובה ביותר | מר וגברת סמית' | מועמדות |  |
| פרס אמי לבידור בפריים טיים | 2024 | השחקן הראשי הטוב ביותר בסדרת דרמה | דונלד גלובר | מועמדות |  |
| פרס אמי לבידור בפריים טיים | 2024 | השחקנית הראשית הטובה ביותר בסדרת דרמה | מאיה ארסקין | מועמדות |  |
| פרס אמי לבידור בפריים טיים | 2024 | הבימוי הטוב ביותר בסדרת דרמה | הירו מוראי | מועמדות |  |
| פרס אמי לבידור בפריים טיים | 2024 | הכתיבה הטובה ביותר בסדרת דרמה | פרנצ'סקה סלואן ודונלד גלובר | מועמדות |  |
| פרס גלובוס הזהב | 2025 | סדרת הדרמה הטובה ביותר | מר וגברת סמית' | מועמדות |  |
| פרס גלובוס הזהב | 2025 | השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה | דונלד גלובר | מועמדות |  |
| פרס גלובוס הזהב | 2025 | השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה | מאיה ארסקין | מועמדות |  |
| פרס סטלייט | 2025 | סדרת הז'אנר הטובה ביותר | מר וגברת סמית' | מועמדות |  |
| פרס סטלייט | 2025 | השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה או ז'אנר | דונלד גלובר | מועמדות |  |
| פרס סטלייט | 2025 | השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה או ז'אנר | מאיה ארסקין | מועמדות |  |
| פרס סאטורן | 2025 | סדרת ההרפתקאות הטובה ביותר | מר וגברת סמית' | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑   חן חדד, "מר וגברת סמית": קשה למצוא סיבה טובה לחזור לסרט, הסדרה מגלה כמה כיף להתבדות, באתר הארץ, 8 בפברואר 2024
1 2  Nellie Andreeva, ‘Mr. & Mrs. Smith’ Casting New John & Jane For Season 2; Billie Eilish Among Those Rumored, Deadline, ‏2024-10-17 (באנגלית אמריקאית)
↑  Lexi Carson, ‘Baby Reindeer,’ ‘Mr. & Mrs. Smith’ and ‘Colin From Accounts’ Take Top Prizes at 2024 Gotham TV Awards: Full Winners List, Variety, ‏2024-06-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  Eve Batey,Chris Murphy, Creative Arts Emmys 2024: See the Winners Here, Vanity Fair, ‏2024-09-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  Nominees / Winners, Television Academy (באנגלית)
↑  Matthew Barnard, NOMINATIONS ANNOUNCED FOR 82nd ANNUAL GOLDEN GLOBES®, Golden Globes, ‏2024-12-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  AwardsWatch - 2024 International Press Academy Satellite Awards Nominations: ‘The Brutalist,’ ‘Shōgun’ Lead, AwardsWatch, ‏2024-12-16 (באנגלית אמריקאית)
↑  Matt Neglia, The 2024 Saturn Award Winners, Next Best Picture, ‏2025-02-03 (באנגלית אמריקאית)
חוק החזקת תעודת זהות והצגתה

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  21 בדצמבר 1982
 תאריך חקיקה עברי:  ה' בטבת תשמ"ג
 גוף מחוקק:  הכנסת העשירית
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 1070
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד הפנים
 נוסח מלא:  חוק החזקת תעודת זהות והצגתה, התשמ"ג–1982
 
חוק החזקת תעודת זהות והצגתה, התשמ"ג–1982, אושר בכנסת העשירית, והוא מחייב כל תושב ישראל שמלאו לו 16 לשאת עמו תעודת זהות ולהציגה לפי דרישה של מי שהוסמך לכך.
היסטוריה חקיקתית

החובה לשאת תעודת זהות ולהציגה לפי דרישה התקיימה גם קודם לחקיקת חוק זה, מכוח תקנות שעת חירום (החזקת תעודת זהות והצגתה), תשט"ז-1956, שבהן חלה החובה על גברים בלבד. התקנות נועדו לסייע בהתמודדות עם תופעת ההסתננות של פלסטינים לישראל. כיוון שתוקפן של תקנות שעת חירום מוגבל לחודשים מעטים, תוקפן של התקנות הוארך מפעם לפעם בחוק של הכנסת, לעיתים תוך שינוי בהוראות התקנות. בינואר 1969 הוטלה חובת נשיאת תעודת זהות גם על גברים ביהודה ושומרון, בצו של מפקד האזור, תא"ל רפאל ורדי. בשנת 1971 הוחלפו תקנות אלה בתקנות שעת חירום (החזקת תעודת זהות והצגתה), התשל"א-­1971. גם תוקפן של תקנות אלה הוארך מפעם לפעם בחוק של הכנסת.
בעת הדיון בכנסת בהצעה להארכת תוקף התקנות בשנת 1982 הוחלט להחליף את התקנות בחוק המוקדש לכך, הוא חוק החזקת תעודת זהות והצגתה. החוק אושר בכנסת ב-21 בדצמבר 1982, ונקבע בו שייכנס לתוקף ב-1 בינואר 1983.
מאז אישורו בכנסת לא חל שינוי בחוק.
הוראות החוק

סעיף 2 לחוק קובע כי תושב שמלאו לו 16 שנים חייב לשאת עמו תמיד תעודת זהות ולהציגה בפני קצין משטרה בכיר, ראש רשות מקומית, או מי שהוסמך על ידם, וכן שוטר או חייל במילוי תפקידם, כשידרשו זאת ממנו. גם מי שאינו תושב ומלאו לו 16 שנים חייב לשאת עמו תעודה רשמית המעידה על זהותו והנושאת את תצלומו, והוא חייב להציגה לפי דרישה כאמור בסעיף 2.
על הפרת החוק מוטל קנס, אך סעיף 4 מסייג הוראות אלה וקובע כי "שלא יועמד אדם לדין על אי הצגת תעודה אם תוך חמישה ימים לאחר שנדרש לכך הוצגה התעודה לפני מי שדרש את הצגתה, או לפני שוטר בתחנת המשטרה, ונקבעה זהותו של האדם על פיה".
שר הפנים ממונה על ביצוע חוק זה והוא רשאי להתקין תקנות לביצועו. לא הותקנו תקנות מכוח חוק זה.
מימוש החוק בהתנהלות המשטרה ובפסיקה

מיד לאחר התקנת תקנות שעת חירום (החזקת תעודת זהות והצגתה), התשט"ז-1956 נקנסו שבעה אנשים על שלא נשאו תעודת זהות, ואחרים אף נעצרו. עם זאת, תביעה בגין הפרת החוק או התקנות שקדמו לו נדירה מאוד בתחומי מדינת ישראל מאז ביטול הממשל הצבאי על ערביי ישראל.
בהתאם לתקנות שעת חירום שקדמו לחוק פסק בית המשפט העליון בשנת 1981 כי "תושב שמלאו לו 16 שנה חייב לקבל מפקיד הרישום תעודת זהות, לשאת אותה עמו ולהציגה, בין היתר, בפני שוטר במילוי תפקידו, כאשר הוא נדרש לכך על-ידיו. סירוב להציג את התעודה הוא בגדר עבירה על החוק הנ"ל."
בית משפט השלום בקריות חרג בשנת 2011 מפסק דין זה של בית המשפט העליון, ונימק זאת "מאז נפל דבר בישראל ונחקקו חוקי היסוד אשר קבעו כי זכויות האדם לפרטיות, לכבוד ולחופש תנועה הנן זכויות יסוד ומשכך הפגיעה בהן תוכל להיעשות אך ורק על פי חוק או מכח הסמכה מפורשת בו, לתכלית ראויה ובמידה שאינה עולה על הנדרש." בית המשפט פסק כי מאחר שהצגת תעודת זהות כרוכה בעיכוב, גם אם לזמן קצר, נדרש קיומו של יסוד סביר לחשד על-מנת שהדרישה תהיה חוקית, וללא חשד כזה אין לשוטר סמכות לעכב אדם על מנת לדרוש ממנו להציג תעודת זהות.
לפי נוהל של משטרת ישראל נהגו שוטרים לדרוש מעוברי אורח להזדהות באמצעות הצגת תעודת זהות, וזאת מבלי שבהכרח מתעורר בליבו של השוטר חשד כי אותו אדם ביצע או עומד לבצע עבירה. במקרים רבים הדרישה להזדהות לא הסתכמה בבדיקת תעודת הזהות, אלא כללה גם פעולות נוספות כגון תשאול, הצלבת פרטי תעודת הזהות במסוף המשטרתי, בירור טלפוני עם המוקד המשטרתי וכדומה. בעקבות עתירות לבג"ץ של ארגונים אחדים (עמותת טבקה, האגודה לזכויות האזרח בישראל, אגודת יהודי אתיופיה והוועד הציבורי נגד עינויים בישראל) נגד נוהל זה, נפסק שפרשנות המשטרה מובילה לפגיעה בשורה של זכויות יסוד – ובכלל זה הזכות לחופש התנועה, הזכות לכבוד האדם והזכות לפרטיות, ולכן על המשטרה להחליף נוהל זה בנוהל המבוסס על פרשנות מצמצמת של סעיף 2, לפיה שוטר מוסמך לדרוש מאדם להציג בפניו תעודת זהות אף ללא קיומו של חשד סביר לביצוע עבירה, אך זאת בכפוף למגבלות המנויות בפרק ג' לחוק המעצרים ולקיומה של זיקה רלוונטית בין הדרישה להזדהות ובין המידע המצוי בתעודת הזהות. בהתאם לפסק הדין קבעה המשטרה נוהל חדש, שבו נדרשת עילה סבירה לדרישת הזדהות. עוד קובע הנוהל החדש: "דרישת ההזדהות תיעשה באופן שוויוני. שוטר יפעל תוך מתן דגש על הימנעות מדעה קדומה (פרופיילינג) ויחס מפלה בשל דת, גזע, מוצא אתני, צבע עור, לאום ומגדר, ותוך שמירה מרבית על כבוד האדם שמתבקשת זהותו."
בחוקים נוספים

בנוסף להסמכה הכללית של שוטר, בחוק שלפנינו, לדרוש מאדם שיציג בפניו תעודת זהות, נכללת הסמכה כזו לשוטר בחוקים נוספים:
סעיף 67 לחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים) קובע כי "היה לשוטר יסוד סביר לחשד כי אדם עבר עבירה, או כי הוא עומד לעבור עבירה העלולה לסכן את שלומו או ביטחונו של אדם, או את שלום הציבור או את ביטחון המדינה, רשאי הוא לעכבו כדי לברר את זהותו ומענו או כדי לחקור אותו ולמסור לו מסמכים, במקום הימצאו." סעיף 68 מקנה לשוטר סמכות דומה ביחס לעד במקום העבירה.
סעיף 4 לחוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור קובע כי "מי שהוסמך לערוך חיפוש לפי חוק זה רשאי, לשם שמירה על ביטחון הציבור – לדרוש מאדם, שיש לו סמכות חיפוש לגביו, למסור לו את שמו ומענו ולהציג לפניו תעודת זהות או תעודה רשמית אחרת המעידה על זהותו שהוא חייב בהחזקתה על פי כל דין".
בחוקים שונים נקבע מפקח שהוסמך לכך רשאי, לשם פיקוח על ביצוע ההוראות לפי אותו חוק, לדרוש מכל אדם למסור לו את שמו ומענו ולהציג לפניו תעודת זהות או תעודה רשמית אחרת המזהה אותו. דוגמאות לחוקים אלה:
סעיף 21(1) לחוק הגנת הצרכן, תשמ"א-1981.
סעיף 2לז לחוק איסור הונאה בכשרות, תשמ"ג-1983.
סעיף 43 לחוק אוויר נקי, תשס"ח-2008.
סעיף 52(ב) לחוק בנק ישראל, תש"ע-2010.
סעיף 54 לחוק אומנה לילדים, תשע"ו-2016.
הערות שוליים

↑  תקנות שעת חירום (החזקת תעודת זהות והצגתה), תשט"ז-1956, קובץ התקנות 594, 11 באפריל 1956, עמ' 685
↑  חובת נשיאת תעודת זהות תחול על גברים מגיל 16, הארץ, 11 באפריל 1956;
א. אבשלום, בעיית ה"פדאיון" מטרידה את הכנסת, שערים, 24 בדצמבר 1956;
היסוסים בכנסת לגבי ההכרח להאריך חוק החזקת תעודת זהות, הצופה, 9 בדצמבר 1959
↑   היסטוריית החקיקה של חוק להארכת תוקף של תקנות שעת חירום (החזקת תעודת זהות והצגתה), התשט"ז-1956, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
↑  גברים ביהודה והשומרון חוייבו בתעודות־זהות, מעריב, 16 בינואר 1969
↑  תקנות שעת חירום (החזקת תעודת זהות והצגתה), תשל"א-1971, קובץ התקנות 2661, 7 בפברואר 1971, עמ' 539
↑   היסטוריית החקיקה של חוק להארכת תוקף של תקנות שעת חירום (החזקת תעודת זהות והצגתה), התשל"א-1971, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
↑  הצעת חוק להארכת תוקף של תקנות שעת חירום (החזקת תעודת זהות והצגתה), התשמ"ג-­1982, ה"ח 1605 מ-15 בנובמבר 1982
↑  יהושע ביצור, שרים ושופטים כבני אדם, מעריב, 16 בדצמבר 1982
↑  נקנסו על אי־החזקת תעודת זהות, שערים, 22 במאי 1956
↑  נעצרו על אי החזקת תעודת זהוי, שערים, 10 ביוני 1956
↑  ע"פ 617/80 יצחק למברטו נ' מדינת ישראל, ניתן ב-8 בינואר 1981
1 2  ת"פ (קריות) 14037-03-09, מדינת ישראל נ' יצחק ניסים, ניתן ב-4 באוקטובר 2011
↑  רויטל חובל, בית המשפט: אין חובה להציג תעודת זהות לדרישת שוטר, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2011
↑  נוהל 02.220.008 - הצגת תעודת זהות וחובת הזדהות בפני שוטר, משטרת ישראל/אגף השיטור/מחלקת שיטור וסיור, 6 במרץ 2019;
גובש נוהל של הצגת תעודת זהות והזדהות בפני שוטר, באתר משטרת ישראל, 7 במרץ 2019
1 2  בג"ץ 4455/19 עמותת טבקה ואחרים נ' משטרת ישראל ואחרים, ניתן ב־25 בינואר 2021
↑  הישג: בית המשפט הגביל את סמכות השוטרים לדרוש תעודת זהות, האגודה לזכויות האזרח בישראל, 27 בדצמבר 2021
↑  שוטר רשאי לדרוש הצגת תעודת זהות אך לא רשאי לבצע פעולות שיטור נוספות ללא חשד לביצוע עבירה, באתר כל זכות
↑  נוהל 220.002.19 הצגת תעודת זהות וחובת הזדהות בפני שוטר, משטרת ישראל/אגף המבצעים, 5 ביולי 2021
קרב פריון

קרב פריון (באנגלית: Battle of Prion) או קרב המשור (באנגלית: Battle of the Saw) התרחש בשנת 239 לפנה"ס, בין כוח קרתגי בפיקודו של חמלקרת ברקה, לבין כוח מורדים תחת פיקודו של ספנדיוס. הקרב התרחש במעבר צר בהרים שלא זוהה בוודאות עד ימינו ונקרא אצל פוליביוס פְּריוֹן (Prion), ביוונית – משור, על שם צורתו המשוננת. הקרב הסתיים בניצחון קרתגי מוחץ, ולאחריו נראה היה שמלחמת שכירי החרב קרובה מאי פעם לסיום. אולם כישלון הקרתגים בקרב תוניס שם לאל את כל הישגי הקרב.
רקע

לאחר סיום המלחמה הפונית הראשונה התחייבה קרתגו לשלם לרומא פיצויי מלחמה בסך 3,200 כיכר כסף במשך 15 שנים. לפיכך לא היה באפשרות קרתגו לשלם לשכירי החרב שלחמו בצבאה את המגיע להם. לפיכך החליטה המועצה לכנס את כל השכירים יחד כדי לשכנע אותם לוותר על חלק מהשכר. השכירים קובצו בעיר קיסה, וחנו נשלח אליהם למשא ומתן. אולם חנו היה זר לשכירים שלא חיבבו אותו, והשכירים איימו לעלות על קרתגו העיר. לפיכך שלחו הקרתגים את גיסקו שהיה יותר מוכר לשכירים למשא ומתן חדש. גיסקו הצליח להגיע להסדר עם השכירים, אולם שני בעלי אמביציות מאתוס הלובי, וספנדיוס הקמפני, החזיקו בדעה שהרצון הטוב של הקרתגים הוא אך זמני עד שהשכירים יתפזרו ואז יהיה קל יותר להשמיד אותם.
בעזרת טרור והסתה הצליחו השניים להפוך למנהיגים בפועל של השכירים. גיסקו הרגיש בדבר ופעם העליב את השכירים כשאמר להם לדרוש את שכרם ממאתוס. השכירים נעלבו ובזזו את המטען של הנציגים הקרתגים. את גיסקו ועמיתיו לקחו במאסר. ספנדיוס ומאתוס החליטו לנצל את התלהבות החיילים והשביעו אותם להילחם לנצח בקרתגו. כל ערי אפריקה המשועבדות לקרתגים הצטרפו גם הן למורדים, וסיפקו להם ציוד ואספקה. כך נפתח המאבק המכונה מלחמת שכירי החרב.
חנו התמנה כמפקד הצבא הקרתגי. הוא יצא לסייע לערים אוטיקה והיפקארה שהיו נתונות במצור. אולם חנו שלא היה איש צבא נחל כישלון חרוץ. הוא הצליח להדוף התקפה של המורדים, אולם לאחר מכן שיכור ניצחון הזניח את חייליו ואפשר למורדים להתלכד מחדש ולהשמיד אותם בהפתעה. בלחץ ההמונים הוחזר חמלקרת ברקה, גיבור המלחמה ברומא, אל הזירה. הוא השמיד כוח של ספנדיוס בקרב מקאר, והחזיר לקרתגים מעט מביטחונם העצמי. לאחר הקרב ערקו אל צבאו 2,000 פרשים נומידיים תחת פיקודו של נארוואס ממחנה המורדים. לאות תודה העניק חמלקרת את בתו הצעירה לנארוואס.
כדי למנוע עריקות דומות בעתיד, הוציא ספנדיוס את גיסקו להורג באכזריות. והכריז שמעתה הקרבות יתנהלו ללא רחמים, וכל שליח קרתגי יוצא להורג. חמלקרת נקט קו דומה והשליך אל רגלי פיליו כל שבוי. במקביל התמרד גם חיל המצב בסרדיניה, והמושל בוסטאר נרצח. כעת הטילו המורדים מצור על קרתגו עצמה. אולם היריבות האישית בין חנו לחמלקרת מנעה כל פעולה יעילה, על כן הוחלט לפטר את אחד מן השניים. בבחירת החיילים פוטר חנו, וחמלקרת נותר המפקד היחיד. הוא פעל במהירות להסרת המצור, ויחד עם נארוואס ניתק את דרכי האספקה של המורדים, ואילץ אותם להתפלג. ספנדיוס יחד עם אוטאריטוס הגאלי, וזארזאס האפריקאי, עזב את המצור בראש 50,000 איש ויצא להביס את חמלקרת.
הצדדים הלוחמים > הצבא הקרתגי

קרתגו השתמשה לרוב בשכירי חרב, ורק הקצינים וחלק מהפרשים היו פונים. אולם כעת כאשר השכירים התמרדו נאלצו הקרתגים לשלוח לקרב את אזרחי העיר. מרבית צבאו של חמלקרת היה מורכב מבני קרתגו, ומיעוטו מעריקים מהצבא המורד.
הקרתגים צעדו אז לקרב בשיטת חומת מגנים הדומה לפלנקס היווני. מאוחר יותר החלו להשתמש בשיטה המאניפולארית. גם חימושם היה דומה לאלו של הופליטים יוונים, קסדה עשויה ברונזה, שריון חזה מקשקשים או פשתן, מוקיים, מגן עגול וחנית קצרה.
מעט מאוד ידוע על איכותם של הפרשים בני קרתגו. אולם חמלקרת נעזר בפרשים הנומידיים של נארוואס, שנודעו כפרשים איכותיים במיוחד. הם רכבו על סוסים ללא רסן או אוכף ולרוב השליכו כידוני הטלה תוך כדי דהירה. הם נעזרו גם בחרבות קצרות ומגן קל. הם לא הוגנו בשריון וחלקם עטו עורות של בעלי חיים כגון נמרים. כמו כן חמלקרת נעזר בפרשים בני תערובת שנודעו בשם לובי-פונים, חמושים במגנים עגולים וחניתות.
יתרון הקרתגים על המורדים בא מחיל הפילים שלהם. הקרתגים השתמשו לרוב בפילים מזן פיל צפון אפריקני. פילים אלו היו קטנים יותר מהפילים האסייתיים, אם כי אוזניהם היו גדולות יותר וגבם קעור. גובהם היה 2.5 מטרים והם היו כנועים ונוחים לאילוף. משקלם היה כמעט שישה טון, והם נשאו על גבם מגדל שבתוכו ישבו שניים שלושה אנשים קשתים או מטילי כידונים. מלבד זאת היה גם נהג שכיוון את הפיל. במקרה שהפיל איבד שליטה נהגו הקרתגים לתקוע גרזן או אזמל בין עיניו. לעיתים נדירות השתמשו הקרתגים גם בפילים אסייתיים גדולים יותר אך קשים לשליטה.
הצדדים הלוחמים > צבא המורדים

צבא המורדים היווה תערובת של שלל עממים שונים, ביניהם לובים, איברים, גאלים, נומידיים, וכו' מה שהקשה לפקד עליהם וגרם לא פעם לחיכוכים בינם לבין מפקדיהם.
הלובים לחמו במבנה הדוק, הם השתמשו בעיקר בחניתות קצרות ומגנים עגולים. מיגונם כלל קסדות ושריון חזה עשוי פשתן. האיברים לחמו במבנה אחיד, הם לבשו טוניקות סגולות, וחבשו קסדות עור. הם השתמשו בעיקר בכידוני הטלה ובחרבות פלקטה. הגאלים לחמו ברובם ללא שריון, וחלקם אף לחמו בעירום. הם השתמשו בחרבות ארוכות שנועדו בעיקר לשיסוף, ולרבות מהן אף היה קצה מעוגל.
הצדדים הלוחמים > אסטרטגיה

האסטרטגיה של המורדים הייתה פשוטה, לאתר את צבאו של חמלקרת לנצל את היתרון המספרי ולהשמיד אותו. חמלקרת לעומת זאת קיווה להחליש את המצור על קרתגו, ובו זמנית לגרור את המורדים למארבים ולבצע גיחות וכך לשחוק את צבאם בהדרגה. יתרונו של חמלקרת בפרשים ובפילים היו גלוי לעיני ספנדיוס, שזכר את קרב מקאר בו חמלקרת עשה שימוש יוצא דופן בפיליו. על כן החליט ספנדיוס להשתדל לגרור את חמלקרת לקרב במעברים צרים. שם הפילים יתקשו לנוע והפרשים יאבדו את יתרונם.
מהלך הקרב

המקור היחיד הנמצא בידינו המתאר את הקרב הוא פוליביוס, המתאר את הקרב בצורה לקויה למדי. אולם ממנה משתמע התיאור הבא.
המורדים ספגו אבדות כבדות בשל לוחמת הגרילה האכזרית שניהל חמלקרת. על כן כדי למנוע זאת החליט ספנדיוס להכניס את חייליו למעבר צר שפוליביוס מכנה "משור" על שום צורתו המשוננת. המקום לא זוהה בוודאות בימינו. חמלקרת הקיף אותם בחפירות ובסוללות וחנה בעמדה נוחה. המורדים סבלו ממחסור כבד וציפו לעזרה מתוניס. אולם העזרה לא הגיעה, ועד אז לא נותר למורדים מזון. על כן בלית ברירה החליט ספנדיוס לבקש שלום מחמלקרת. זה האחרון הסכים בתנאי שיוסגרו לו ספנדיוס, אוטאריטוס, וזארזאס. וכן שבעה מנהיגים נוספים. החיילים יוכלו לעזוב לאחר שיוותרו על נשקם.
ספנדיוס נאלץ להסכים לתנאים, אולם החיילים שלא ידעו על החוזה, סברו שרומו. ועל כן מיהרו לאחוז בנשק. חמלקרת פעל בזריזות, והקיף אותם בפיליו ובפרשיו. הקרב היה קצר ובסופו נהרגו 40,000 מורדים, מתוך ה-50,000 שהיו. בין ההרוגים היו גם אוטאריטוס, וזארזאס. ספנדיוס נפל בשבי.
תוצאות הקרב

הקרב החזיר לקרתגים את ביטחונם העצמי האבוד ונראה היה שהמלחמה עומדת להסתיים. אולם חניבעל, אחד מקציניו של חמלקרת, נהג בפזיזות ואפשר למאתוס להביס אותו בקרב תוניס, אולם מאוחר יותר הצליח חמלקרת להביס גם את מאתוס ולסיים את המלחמה.
ראו גם

קרב מקאר
המצור על קרתגו
לקריאה נוספת

פוליביוס, היסטוריה. כרך ראשון - ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, תשנ"א, 1991
Dexter Hoyos, Truceless War, Carthages Fight for Survival, 241 to 237 BC, History of Warfare 2007
הערות שוליים

↑  "ואילו חמילקרת הקיף אותם בפילים וביתר צבאו והשמיד את כולם ליד המקום הנקרא "פְּרִיוֹן" בגלל דמיון צורתו למכשיר המכוּנה מַשׂוֹר"; מספרם היה כארבעים אלף." פוליביוס, ספר ראשון, 85 בתרגום בנימין שימרון.
↑  פוליביוס, ספר ראשון, 66
↑  פוליביוס, ספר ראשון, 70
↑  פוליביוס אינו מציין במפורש שחמלקרת נבחר בלחץ ההמון אולם רומז על כך מספר פעמים
↑  פוליביוס, ספר ראשון, 78
↑  פוליביוס, ספר ראשון, 80
↑  דיודורוס, ספר 25, 3.
↑  פוליביוס, ספר ראשון, 79
↑  בחירת המפקד בידי החיילים הייתה מקובלת מאוד בקרתגו.
↑  פוליביוס, ספר ראשון, 84
↑  שארל פיקאר, חיי יום יום בקרת חדשת, עמ' 141
↑  פוליביוס, ספר ראשון, 85
חייל כבד קרתגי; שחזור אמנותי על בסיס מטבע שנמצא בסירקוסאי.
חוק האזנת סתר

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  3 ביולי 1979
 תאריך חקיקה עברי:  ח׳ בתמוז תשל״ט
 גוף מחוקק:  הכנסת התשיעית
 מספר תיקונים:  7
 נוסח מלא:  חוק האזנת סתר, תשל"ט-1979
 
חוק האזנת סתר, תשל"ט-1979 הוא חוק שנועד להסדיר את סוגיית האזנות הסתר בישראל. החוק מגדיר באילו מקרים מותר לבצע האזנת סתר ומיהם הגורמים המוסמכים לבצע זאת, את הבקרות והפיקוח אחר פעילות האזנת סתר. החוק קובע כי מי שמבצע האזנת סתר שלא כדין, דינו מאסר ל-5 שנים.
החוק אושר ב-1979 ומאז ועד ינואר 2022 הותקנו 7 תיקונים לחוק.
עיקרי החוק > הגדרה

סעיף 1 לחוק מגדיר מהי "האזנת סתר": האזנה, הקלטה או העתקה של שיחה, ללא הסכמה של אף אחד מבעלי השיחה, כלומר אחד המשתתפים בשיחה או המעורבים בביצועה. להגדרה יש סייגים שונים, למשל איסור האזנה אם נועדה למטרת ביצוע עבירה (סעיף 3), או אישור האזנה אם נעשתה ברשות הרבים (סעיף 8).
עיקרי החוק > האזנת סתר שלא כדין

סעיף 2 לחוק מגדיר כי העונש על ביצוע האזנת סתר ללא היתר הוא 5 שנות מאסר. עוד מפרט הסעיף כי מי שעושה שימוש אישי במידע שנאסף במסגרת האזנת סתר, בין אם האזנת הסתר בוצעה כדין ובין אם לא, או מי שמוסר מידע מהאזנת סתר לאדם שאינו מוסמך לכך, דינו 5 שנות מאסר. שימוש במתקן ציטוט ללא היתר גורר גם כן 5 שנות מאסר. בהמשך לכך סעיף 2א כולל התייחסות ספציפית לחוקרים פרטיים וקובע כי בנוסף לעונשים שהוזכרו, רשאי בית המשפט לשלול לחוקר הפרטי את הרישיון למשך עד 7 שנים.
סעיף 2ב מתייחס למקרים בהם מותר לעשות שימוש בחומרים שנאספו במסגרת שבוצעו שלא כדין וללא היתר. ניתן לעשות שימוש באישור היועץ המשפטי לממשלה, פרקליט המדינה או הפרקליט הצבאי הראשי למטרות חקירה או מניעת פשע חמור או מטעמים מיוחדים של חומרת העניין. עם זאת, לא ניתן יהיה לעשות במקרים של האזנות סתר שבוצעו שלא כדין על ידי מי שיכול לקבל היתר חוקי לביצוע האזנות סתר.
עיקרי החוק > האזנת סתר למטרת ביטחון המדינה

סעיף 4 מעניק לשר סמכות לאשר בקשת האזנת סתר שהתקבלה מאגף המודיעין בצה"ל או מהשב"כ אם שוכנע כי הדרש נדרש מטעם ביטחון המדינה. על השר להעניק היתר בכתב ויש לתאר בו את זהות האדם או הקו או המיתקן שלהם תבוצע האזנה וכן פירוט לגבי השיטות שהותרו לביצוע האזנת הסתר. ההיתר קצוב לעד 3 חודשים, אך ניתן לחידוש. אם ההיתר ניתן על ידי שר הביטחון הוא מחויב להודיע על כך לראש הממשלה וכן ליועץ המשפטי לממשלה. בנוסף השר מחויב לדווח בכל שנה לוועדה משותפת של ועדת החוקה חוק ומשפט ושל ועדת החוץ והביטחון של הכנסת אודות מספר ההיתרים שניתנו על פי סעיף 4.
סעיף 5 מתיר לראש אגף המודיעין בצה"ל או ראש השב"כ להעניק היתר לביצוע האזנת סתר במקרים דחופים בהם לא ניתן להמתין לקבלת אישור משר. עם זאת, תוקף ההיתר הוא ל-48 שעות בלבד ויש לעדכן מיד את השר והיועץ המשפטי לממשלה בנושא ולשניהם בנפרד הסמכות לבטל את ההיתר.
עיקרי החוק > האזנת סתר למניעת עבירות וגילוי עבריינים

על פי סעיף 6, נשיא בית משפט מחוזי או סגנו שהוסמך לעניין רשאי לאשר בקשת קצין משטרה ולאשר בצו ביצוע האזנת סתר אם שוכנע כי הדבר נחוץ לצורך חקירה, מניעת פשע או תפיסת עבריינים. במידה ולא מתקבל הצו, ניתן לערער על כך באמצעות היועץ המשפטי לממשלה לנשיא בית המשפט העליון. הצו צריך להכיל את כל הפרטים המופיעים בסעיף 4 לגבי היעד לביצוע האזנה וגם הוא מוגבל ל-3 חודשים עם אפשרות לחידושו. מפכ"ל המשטרה נדרש להעביר דיווח חודשי ליועץ המשפטי לממשלה בדבר היתרים שניתנו על פי סעיף 6. השר לביטחון פנים נדרש לדווח מדי שנה לוועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת מידע אודות כמות ההיתרים, האנשים ואמצעי התקשורת להם בוצעה האזנה.
סעיף 7, בדומה לסעיף 5, נותן למפכ"ל הסמכות לאשר האזנת סתר במקרים דחופים ללא אישור שופט ובתוקף ל-48 שעות בלבד ועליו לעדכן באופן מידי את היועץ המשפטי לממשלה.
סעיף 7א מתייחס ספציפית למקרים בהם במסגרת האזנת סתר נשמעת שיחה עם חבר הכנסת, שר או סגן שר. במקרים אלה יש להפסיק מיד את ההאזנה והתמלול ולהעביר את החומר לעיונו של השופט שנתן את ההיתר והוא זה שיקבע כיצד לטפל במקרה.
עיקרי החוק > מקרים בהם לא נדרש היתר

סעיף 8 מפרט את המקרים בהם לא נדרש היתר לפי חוק האזנות סתר: שיחה שמתקיימת ברשות הרבים; שיחות בינלאומיות, שנעשתה למטרות צנזורה מטעם הצנזור הצבאי הראשי או האזנה לאמצעי תקשורת צבאי או משטרתי על ידי חייל או שוטר בהתאמה.
עיקרי החוק > שימוש בהאזנת סתר כראייה

סעיף 13 קובע כי אם הראייה הושגה במסגרת האזנת סתר שבוצעה כדין ובהיתר היא קבילה בהליך פלילי להוכחת כל עבירה. עם זאת, אם האזנת הסתר בוצעה בניגוד לחוק, היא לא קבילה לשמש כראייה בבית המשפט אלא אם בית המשפט שוכנע כי הדבר עדיף בנסיבות העניין במסגרת הליך פלילי בשל פשע חמור. אך אם הדבר בוצע בניגוד לחוק על ידי מי שרשאי לקבל היתר הדבר לא ישמש ראייה אלא אם הוכח כי בוצע בתום לב.
עיקרי החוק > עוולה אזרחית

חוק האזנת סתר אינו מתייחס לפן האזרחי-נזיקי. חוק הגנת הפרטיות, התשמ"א-1981 משלים את הפן הזה, וקובע בסעיף 2(2) כי האזנת סתר היא פגיעה בפרטיות, זאת במידה וההקלטה בוצעה על ידי גורם שלא נוכח והיה צד בשיח ההקלטה עצמה. קביעה זו מאפשרת הגשת תביעות אזרחיות במקרים של הפרת החוק. הקלטת מתקנים של כוחות הביטחון ואנשי כוחות הביטחון אינה חוקית.
הסכם אי מעקב ישראל - ארצות הברית

בין ישראל לארצות הברית קיים הסכם איסור מעקב אחר אזרחי מדינת האחר. במקרה של ריבוי אזרחויות, המעקב מתאפשר לשתי המדינות.
ראו גם

חוק האזנת סתר, תשל"ט-1979, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
תקנות האזנת סתר, התשמ״ו–1986
מעקב סמוי
חוק הגנת הפרטיות
הזכות לפרטיות
מעקב המונים
הערות שוליים

↑  Hosein, Gus, and Maria Altshuller. "PRIVACY AND SECURITY IN A DIGITAL AGE: AN INTERVIEW WITH DR. GUS HOSEIN." Harvard International Review 38.3 (2017): 67-71.