stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קונץ פונץ'
סדרת אנימציה בעקבות הספר

בהתבסס על רעיון הספר הופקה סדרת טלוויזיה בשם "אונץ' פונץ'". התוכנית שודרה בין השנים 2000-2001 ובישראל היא שודרה ב-Fox Kids ואחר כך בג'טיקס.
ביקורת

הספר, שלכאורה מהווה ספר פנטזיה לילדים, מהווה ביקורת חברתית על החברה אשר מכלה את עצמה ואת הסביבה.
קייט ריצ'י

| --- | --- |

 לידה:  14 באוגוסט 1978 (בת 46) גולברן, אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מקום לימודים:  Hurlstone Agricultural High School 
 בן או בת זוג:  Stuart Webb (2010–?) 
 פרסים והוקרה:  Gold Logie Award for Most Popular Personality on Australian Television (2007)  Gold Logie Award for Most Popular Personality on Australian Television (2008) 
 פרופיל ב-IMDb
 
קייט ריצ'י (באנגלית: Katherine Leigh Ritchie; נולדה ב-14 באוגוסט 1978) היא שחקנית, שדרנית רדיו וסופרת ילדים אוסטרלית, המזוהה בעיקר עם דמותה של סאלי פלטשר, אותה גילמה במשך למעלה מ-20 שנה באופרת הסבון "קרוב רחוק".
קריירה

ריצ'י, ילידת גולברן, ניו סאות' ויילס, נולדה להת'ר וסטיב.
השתתפה ב"קרוב רחוק" החל מיומה הראשון. צילומי הסדרה החלו ב-1987, זמן קצר לפני יום הולדתה התשיעי, והפרק הראשון שודר באוסטרליה ב-17 בינואר 1988. ריצ'י גילמה בסדרה את דמותה של סאלי פלטשר, ילדה שגודלה בידי משפחת אומנה, ובבגרותה גידלה בעצמה ילדים בהסדר דומה. הפרק האחרון בהשתתפותה צולם ב-13 בדצמבר 2007 ושודר באוסטרליה ב-3 באפריל 2008. ריצ'י והשחקן ריי מאר, שגילם את דמותו של אלף סטיוארט, היו לשחקנים היחידים מהצוות המקורי של הסדרה שעדיין השתתפו בה באותה העת, ושניהם נרשמו בספר השיאים של גינס כשחקנים שהשתתפו בסדרת דרמה אוסטרלית במשך התקופה הארוכה ביותר. מאר המשיך להשתתף בסדרה גם לאחר עזיבתה של ריצ'י, והיא אינה מחזיקה עוד בשיא.
תפקידה ב"קרוב רחוק" זיכה את ריצ'י במספר פרסי לוגי, המוענקים בענף הטלוויזיה האוסטרלי: פרס האישיות הטלוויזיונית הפופולרית ביותר בשנים 2007 ו-2008, ופרס השחקנית הפופולרית ביותר בין השנים 2006 ל-2008.
בשנת 2006 השתתפה ריצ'י בשעשועון הטלוויזיה "It Takes Two" שבו ידוענים שרים לצד זמרים. היא הופיעה לצדו של הזמר טרוי קסאר-דיילי, והשניים סיימו במקום הרביעי. ב-2008 וב-2009 הייתה לצוות תוכנית הרדיו הקומית "מריק ורוסו". ב-2010 השתתפה בדרמת המשטרה .Cops L.A.C, שלא זכתה להצלחה רבה, וירדה מהמרקעים לאחר עונה אחת.
צופן ויז'נר

ריבוע ויז'נר, הידוע בשמו הלטיני tabula recta, הוא דרך נוחה ליישום צופן ויז'נר. הומצא על ידי יוהנס טריטמיוס במאה ה־15
דוגמה להצפנה בצופן ויז'נר
צופן ויז'נר הוא צופן החלפה רב־אלפביתי, המחליף כל אות במסר באות אחרת מתוך אלפבית שונה, קרי במפתח שונה. השימוש במפתח נעשה באופן מחזורי. לאחר שימוש בכל האלפביתים חוזרים לאלפבית הראשון. מיקומה של כל אות במסר המקורי קובע באיזה אלפבית מתוך קבוצת האלפבית של מפתח הצופן להצפינה. בכל מפתח אלפבית סדר האותיות שונה, כך שכל אות זהה במסר תוצפן לאות אחרת בצופן, על כן לא נשמרת תדירות האותיות שבמסר המקורי, זאת בניגוד לצופן חד־אלפביתי המבצע הזזה או החלפה של כל אותיות המסר במרחק קבוע. ועל כן את צופן ויז'נר לא ניתן לפצח בעזרת ניתוח תדירויות.
צופן ויז'נר מיוחס לדיפלומט הצרפתי בלז דה ויז'נר (1586), אולם למעשה הומצא מספר שנים לפניו על ידי הקריפטוגרף האיטלקי ג'ובני בטיסטה בלאסו (בשנת 1553). צופן זה יוחס בטעות לוויז'נר בתחילת המאה ה-19, ומאז נקרא על שמו.
הגדרה כללית

צופן ויז'נר פשוט עם מחזוריות  t, מעל אלפבית בעל  s אותיות, ממפה מפתח בעל  t ערכים  k_{1},k_{2},\ldots ,k_{t} על אותיות המסר  m_{1},m_{2},m_{3},\ldots  בעזרת הפונקציה  c_{i}=(m_{i}+k_{i}){\bmod {s}} לקבלת הטקסט המוצפן  c_{1},c_{2},\ldots ,c_{t}. כאשר אינדקס המפתחות  i מצומצם מודולו  t, כלומר המפתח מחזורי. לאחר שמשתמשים במפתח  k_{t} חוזרים להשתמש במפתח  k_{1} וכן הלאה עד לגמר המסר.
לצורך המחשה, בצופן החלפה חד־אלפביתי, החלפת כל אות במילה "אמת" באות השלישית הבאה אחריה תתן: "דעג" (אותיות סופיות לא הובאו במנין), האות "ת" הוחלפה באות השלישית מההתחלה (ההזזה היא מחזורית) כשהמפתח הוא  k=3. בצופן החלפה רב־אלפביתי לעומת זאת, ההחלפה היא מרובה במובן שכל אות במסר מוחלפת לפי מפתח (היסט) אחר, האות הראשונה מוחלפת במרחק המוגדר על ידי המפתח  k_{1}, האות השנייה לפי  k_{2}... האות  t במסר מוחלפת לפי  k_{t} ואילו האות  t+1 מוחלפת לפי  k_{1} וחוזר חלילה. בדוגמה לעיל בהינתן מפתח  k_{1}=1,k_{2}=2,k_{3}=3 אזי צופן ויז'נר מחליף את האות "א" במילה "אמת" באות "ב" (הזזה של 1) האות "מ" באות "ס" (הזזה של 2 אותיות) ואילו "ת" תוחלף באות "ג" (הזזה של 3 אותיות) ומתקבל "בסג". כדי להקל על תהליך ההצפנה והפענוח, ניתן להכין טבלה של כל ההיסטים האפשריים (ראו ריבוע ויז'נר בתמונה).
ישנן גרסאות נוספות של צופן ויז'נר הבסיסי המתואר לעיל, בהן:
צופן ויז'נר מורכב – צופן זה משתמש בפונקציית מיפוי מורכבת יותר מהמתואר לעיל והיא:  c_{i}=m_{i}+(k_{i}^{1}+k_{i}^{2}+\cdots +k_{i}^{r}){\bmod {s}}. כל אחד מהמפתחות  k^{j} הוא בעל מחזוריות  t_{j} שונה (הציון התחתי  i מייצג את האות ה־ i של המפתח  k^{j}). צופן זה הוא בעצם יישום רציף של  r צפני ויז'נר פשוטים. המחזוריות של צופן זה היא המכנה המשותף של  t_{1},\ldots ,t_{r} מחזורי צופן ויזנ'ר פשוטים.
צופן ביופורט (Beaufort) – דומה לצופן ויזנ'ר הפשוט אולם משתמש בפונקציית המיפוי  c_{i}=k_{i}-m_{i}{\bmod {s}}.
ויז'נר מעורב – הוא שילוב של צופן ויז'נר הפשוט עם פונקציית החלפה (תמורה) לא בהכרח פונקציית הזזה אלפביתית. השילוב יכול להתבצע בשני אופנים הראשון שילוב מאוחר:  c_{i}=e(m_{i})+k_{i}{\bmod {s}} עם מיפוי הופכי לפענוח:  m_{i}=e^{-1}(c_{i}-k_{i}){\bmod {s}}. הפונקציה  e_{i} היא תמורה כלשהי. השני הוא שילוב מוקדם:  c_{i}=e(m_{i}+k_{i}{\bmod {s}}), כאשר המיפוי ההופכי הוא  m_{i}=e^{-1}(c_{i})-k_{i}{\bmod {s}}.
ספר־צופן (Running key) – צופן הדומה לצופן ויזנ'ר, רק שבצופן זה אורך המפתח  k זהה לאורך המסר. מפתח ההצפנה יכול להיות קטע טקסט מתוך ספר כלשהו ומכאן שמו. אם נאמר, לדוגמה, שמגילת העצמאות היא המפתח, אז המפתח יהיה ב, א, ר, צ, י, ש, ר, א, ל, ק, מ, וכן הלאה עד שאורך המפתח יהיה באורך המסר. ספר צופן ניתן לחיזוק על ידי הצפנה חוזרת של המסר בעזרת מספר מפתחות שהם קטעי טקסט שונים. אם חוזרים על תהליך זה כארבע פעמים מטשטשים את יתירות השפה באופן כזה שהצופן המתקבל מתקרב באיכותו לפנקס חד-פעמי.
מפתח עצמי (Auto-key) – צופן ויז'נר מסוג זה מיושם בעזרת מפתח ראשוני  k שלאחר השימוש הראשוני בו, המסר עצמו משמש כמפתח הצפנה להצפנת יתר אותיות המסר בעזרת פונקציה:  c_{i}=(m_{i}+m_{i-t}){\bmod {s}}.
בטיחות

אף על פי שצופן ויז'נר אינו משמר תדירות אותיות, מבחינה קריפטוגרפית אינו בטוח לשימוש, כיוון שהוא חשוף לניתוח סטטיסטי. לפי תורת האינפורמציה, לכל שפה יתירות טבעית, כלומר אותיות המסר חוזרות על עצמן בתדירות שונה. יתירות מאפשרת ניתוח סטטיסטי של הצופן בהתאם לכללי היתירות של השפה הספציפית, למשל, האות "י" בשפה העברית אמורה לחזור על עצמה בתדירות גבוהה יותר מאשר האות "פ". ניתן להכין טבלת שכיחויות של אותיות האלפבית לשפה הנתונה, מתוך כמות נכבדה של טקסט רגיל ולפי זה לבצע ניתוח של הצופן, למשל, בשיטת קסיסקי. בשיטה זו מסתמכים על כך שכאשר המפתח קצר, הרי שבמסר ארוך אותיות מסוימות יוצפנו תחת מפתח זהה. הרעיון הוא למצוא נקודות בהן חוזר השימוש במפתח מסוים, כלומר מציאת אורך המפתח. זאת עושים על ידי דגימת מרחקים שבין קטעי טקסט מוצפן קצרים החוזרים על עצמם. מרחקים אלו מרמזים על אורך המפתח: ככל שהם קרובים יותר לאורך המפתח תדירותם עולה. כאשר נמצא אורך המפתח – הפיצוח קל: מחלקים את הצופן לבלוקים באורך המפתח ומפעילים ניתוח סטטיסטי פשוט על כל בלוק בנפרד. כל בלוק בנפרד יכיל תדירויות זהות לטקסט המקורי באופן שמאפשר ניחוש אותיות רבות וחשיפת המסר כולו בקלות רבה.
אף על פי ששיטת קסיסקי לא תועיל כנגד ספר־צופן המתואר לעיל (בשל המפתח הארוך), צופן זה חשוף גם הוא להתקפה המבוססת על חוסר איזון סטטיסטי בטקסט הצופן. אם מפתח ההצפנה עצמו סובל מיתירות מסוימת כגון אם הוא טקסט מתוך ספר, ייתכנו מופעים תדירים של קטעי טקסט מוצפן החוזרים על עצמם, שמצביעים על כך שהוצפנו תחת אות בעלת תדירות גבוהה בטקסט המפתח. ככל שכמות הטקסט המוצפן גדולה יותר, עולים סיכויי ההתקפה. ניתן להכין טבלאות שכיחויות המבוססות על שפת טקסט המפתח, בעזרתן לבצע ניתוח סטטיסטי בשיטה המיוחסת לויליאם פרידמן, שפענח בדרך זו את הצופן היפני "PURPLE".
צופן ויז'נר נחשב במשך שנים לצופן בלתי ניתן לפיצוח, אך בסופו של דבר פוצח על ידי צ'ארלס בבג' בשנת 1845. זאת בשל חולשתו העיקרית – אורך המפתח. אפשר לפתור בעיה זו על ידי שימוש במפתח חד־פעמי באורך הרצוי. כגון ספר שבו רצף פסקאות חסרות משמעות. כל הודעה מוצפנת בעזרת הפסקה הבאה בספר ואורך ההודעה לעולם לא יעלה על אורך הפסקה. במקרה כזה הצופן בעצם הופך לפנקס חד פעמי בתנאי שפסקאות הצופן נבחרו באופן אקראי לחלוטין. בהינתן הודעה מוצפנת אין דרך לדעת מה הייתה ההודעה המקורית, שכן בהסתברות שווה כל הודעה באורך המתאים יכולה להיות המקור. הבעיה בשיטה זו היא הצורך בהכנת ספר צופן ובהעברת עותק ממנו מראש לצד המקבל. אם ייפול הספר לידי צד שלישי, יוכל לפענח בקלות את כל המסרים שהוצפנו תחתיו. במסרים ארוכים מאוד יעילות הספר הופכת למסורבלת ופחות מעשית.
הערות שוליים

↑  בכל החלפה של אות בודדת, מחליפים בשיטה של צופן חד־אלפביתי. אולם המסר כולו משתמש בכמה מפתחות במקביל, מה שמקשה על פיענוח הצופן
↑  היינו האות הראושנה במסר מוחלפת לפי המפתח הראשון, האות השנייה לפי המשתח השני, וכן הלאה, עד שנגמרים המפתחות, ואז חוזרים למפתח הראשון
↑  Franksen, O. I. (1985) Mr. Babbage's Secret: The Tale of a Cipher—and APL. Prentice Hall
צופן קיסר

ערך זה עוסק בצופן החלפה. אם התכוונתם לספר בסדרה 39 רמזים, ראו .
הפעולה שמבצע צופן קיסר היא הזזת כל אות מספר מקומות בכיוון נתון לאורך האלף-בית. הדוגמה הזו היא עם היסט 3 ועם אלף-בית אנגלי. האות B בטקסט הופכת לאות E בטקסט המוצפן.
בתחום הקריפטוגרפיה, צופן קיסר, הידוע גם כצופן היסט,  קוד קיסר או היסט קיסר או הסטה קיסרית, הוא אחד הצפנים הפשוטים והידועים בעולם ההצפנה.
זהו סוג של צופן החלפה שבו כל אות בטקסט מוחלפת על ידי אות הנמצאת בהיסט קבוע כלשהו ממנה באלף-בית. למשל אם נקבע את ההיסט להיות 3, האות A תוחלף באות D, האות B תוחלף באות E וכך הלאה. הכינוי קיסר נובע מכך שיוליוס קיסר נהג להשתמש בצופן על מנת לתקשר עם מפקדיו.
צעד ההצפנה המבוצע על יד הצופן משולב במנגנונים יותר מורכבים, כמו צופן ויז'נר. כמו כל צופן החלפה אלפביתי, צופן קיסר ניתן לפיענוח בקלות ואינו מספק כמעט שום הגנה על אמצעי התקשורת.
היסטוריה ושימושים

צופן קיסר מכונה כך על שם יוליוס קיסר, שלפי דבריו של סווטוניוס, עשה בו שימוש עם היסט של 3 כדי להסתיר את תוכנן של הודעות צבאיות :
"אם היה לו מסר מסווג, הוא רשם אותו בקוד, כלומר, על ידי שינוי סדר האותיות של האלף-בית, כך שאף מילה לא הייתה מובנת.  אם מישהו חשק לפענח את ההודעות ולהבין את משמעותן, היה עליו להחליף אותיות."
לא ברור עד כמה יעיל היה צופן קיסר באותה תקופה, אולם סביר שהצופן היה יחסית בטוח משום שמעט מאויביו היו משכילים ובוודאי שלא בעלי יכולת לחשוב על שיטת פענוח. בהנחה שמישהו יכול לקרוא את ההודעה, אין עדות לשיטה כלשהי לפתרון צפני החלפה פשוטים. העדות המוקדמת ביותר היא מהמאה ה-9 לספירה בעולם הערבי עם פיתוח שיטת ניתוח התדירות.
במאה ה-19, היה אזור בעיתונים ששימש לעיתים להחלפת הודעות מוצפנות בצפנים פשוטים. דייוויד קאהן מתאר מקרים של זוגות אוהבים שהתכתבו תוך שימוש בצופן קיסר בעיתון הטיימס. אפילו בתקופת מלחמת העולם הראשונה, צבא האימפריה הרוסית עדיין השתמש בצופן קיסר, כתחליף לצפנים מורכבים שהיו קשים יותר להטמעה בקרב החיילים; מפענחים אוסטרים וגרמנים לא התקשו לפענח את הודעותיהם.
צופן קיסר מצוי לעיתים בצעצועי ילדים כמו טבעות הצפנה. היסט קיסר של 13 מבוצע באלגוריתם ה-ROT13, שיטה פשוטה להסתרת טקסט שמשמשת לעיתים בפורומים באינטרנט אך לא משמשת כשיטת הצפנה.
צופן ויז'נר עושה שימוש בצופן קיסר עם היסט שונה בכל מקום בטקסט. ערך ההיסט נקבע באמצעות מילה חוזרת. אם מילה ארוכה מספיק ונבחרת באקראי אז זהו צופן פנקס חד פעמי, שאינו ניתן לפענוח אם המשתמש שומר על מילת המפתח בסוד. מילות מפתח קצרות מההודעה, חושפות דפוס ציקלי שעשוי להתגלות עם גרסה סטטיסטית מתקדמת של ניתוח תדרים.
שימוש יוצא דופן בצופן הוא בקלף המזוזה מתקופת הגאונים, בו נכתב, בשיטת הסטה של מקום אחד שמאלה, "כוזו במוכסז כוזו" ("ה' אלוהינו ה'") כדי שלא לכתוב את השם המפורש.
פענוח הצופן

| היסט הפענוח | הטקסט הנתון |
| --- | --- |
0: exxegoexsrgi
1: dwwdfndwrqfh
2: cvvcemcvqpeg
3: buubdlbupodf
4: attackatonce
5: zsszbjzsnmbd
6: yrryaiyrmlac
...
23: haahjrhavujl
24: gzzgiqgzutik
25: fyyfhpfytshj
צופן קיסר ניתן בקלות לפענוח גם אם ברשותנו רק הטקסט המוצפן ללא המפתח. שני מקרים באים בחשבון:
המפענח יודע (או מנחש) שנעשה שימוש בצופן החלפה כלשהו מבלי שהוא יודע בהכרח שמדובר בצופן מסוג קיסר.
המפענח יודע שנעשה שימוש בצופן קיסר אולם אינו יודע את ערך ההיסט.
במקרה הראשון, הקידוד יכול להתפענח תוך שימוש בשיטות כלליות כמו בצופן החלפה רגיל.
שיטה כמו ניתוח תדרי או מילים נפוצות. בעת הפענוח, המפענח אמור לזהות דפוס חוזר כלשהו בפתרון ולהסיק שבעת הקידוד נעשה שימוש בצופן קיסר.
במקרה השני, הפענוח אף יותר ישיר. מאחר שיש רק מספר מוגבל של היסטים (לפי מספר האותיות בשפה), ניתן לבחון כל היסט בתורו בהתקפת כוח גס. דרך אחת לבצע זאת היא לנהל טבלה של כל ההיסטים האפשריים. הדוגמה ממחישה זאת עבור הטקסט המוצפן "EXXEGOEXSRGI"; הטקסט המקורי מיד מזוהה בעין כאשר מבצעים היסט של 4. דרך אחרת להבין את השיטה היא לדמיין שתחת כל אות בטקסט המוצפן, כל האלף-בית רשום בהיפוך החל מאותה אות. ניתן לשפר את שיטת ההתקפה אם משתמשים ברצועות שעליהן רשום האלף בית מהסוף להתחלה. הרצועות אז מיושרות כדי ליצור את הטקסט המוצפן בשורה אחת, ואת טקסט המקור בשורה אחרת.
גישת כוח גס שונה כרוכה לזווג בין פילוגי התדירויות של האותיות. על ידי שרטוט גרף של תדירות הופעת האותיות בטקסט המוצפן ותוך ידיעת הפילוג הצפוי של האותיות בשפת המקור של הטקסט המקורי, ניתן בקלות לזהות את ערך ההיסט על ידי בחינה של תכונות הגרף. זהו ניתוח תדירות. למשל בשפה האנגלית התדירויות של האותיות E, T, (בדרך כלל מופיעות הכי הרבה) ו Q, Z (מופיעות הכי מעט) שונות לחלוטין. מחשבים יכולים לבצע סוג כזה של בדיקה על ידי השוואה של פילוג התדירויות הנתון לפילוג הצפוי בשפה; למשל ניתן לעשות שימוש במבחני מבחן כי בריבוע.
לטקסט בשפה טבעית, יהיה פענוח יחיד. אולם לטקסטים קצרים במיוחד ייתכנו מספר מועמדים. למשל, הטקסט המוצפן MPQY עשוי להיות מפוענח כ "aden" או כ "know" (בהנחה שטקסט המקור הוא באנגלית); באופן דומה "ALIIP" הופך ל
"dolls" או למילה "wheel";
במקרה השני ניתן גם להשתמש בפענוח תדירויות גס, וניתן לנסות רק מספר קטן עוד יותר של אפשרויות- פענוח אות אחת במקרה הזה הוא פענוח כל הצופן. גם אם מספר אותיות מפוענחות ונראה שהן מסודרות על פי צופן קיסר, ניתן להסיק שכל הצופן הוא צופן קיסר ולבדוק אם מתקבלת תוצאה הגיונית.
ביצוע חוזר של הצפנות ופענוחים לא מספק מידה נוספת של אבטחה. ההסבר המתמטי לכך הוא שההצפנה יוצרת תחת מפתחות שונים חבורה.
דוגמה

ההתמרה שמבצע הצופן מומחשת בפשטות כאשר מישרים שתי קבוצות של אלף-בית; האלף-בית של הצופן הוא האלף בית של המקור מוסט במספר מיקומים ימינה או שמאלה. למשל בדוגמה שלהלן נתון צופן קיסר שבו מבוצעת הסטה ימינה של 3 מקומות. פרמטר ההיסט, שכאן הוא נקבע להיות 3, משמש כמפתח הצופן:
מקור: abcdefghijklmnopqrstuvwxyz
מוצפן: DEFGHIJKLMNOPQRSTUVWXYZABC
כדי לקודד הודעה, יש לבחון כל אות באלף בית של המקור לעיל ולהחליפה באות שמתחתיה באלף בית המוצפן. כדי לפענח יש לבצע את הפעולה ההפוכה בדיוק. להלן שורת הודעה לדוגמה שמקודדת לפי האלף בית שלעיל :
מקור: the quick brown fox jumps over the lazy dog
מוצפן: WKH TXLFN EURZQ IRA MXPSV RYHU WKH ODCB GRJ
ההצפנה יכולה להיות מיוצגת גם על ידי שימוש בחשבון מודולרי. בשיטה זו, ראשית יש להתמיר את האותיות למספרים לפי,A = 0, B = 1,..., Z = 25. הצפנה של אות תוך שימוש בהיסט n יכולה להיות מתוארת מתמטית באופן הבא,
פענוח מבוצע באופן דומה רק על ידי החלפת סימן,
ההחלפה נותרת בעינה לאורך כל ההודעה, כך שהצופן מסווג כצופן מונואלפביתי, בניגוד להחלפה פוליאלפביתית.
הערות שוליים

↑  דוד לאו, "כוזו במוכסז כוזו" במזוזה, באתר "מורשת", כ"ח בשבט התשס"ו
הכינוי צופן קיסר הוצמד לצופן שכן יוליוס קיסר נהג להשתמש בו (עם היסט 3).
התפלגות האותיות בדוגמה טיפוסית של טקסט בשפה האנגלית הוא פילוג בעל צורה חזויה. היסט קיסר "מסובב" את הפילוג, ויש אפשרות לדעת מהו ההיסט באמצעות בחינה של גרף התדרים.
צ'נדרה צ'יזבורו

צ'נדרה דנט צ'יזבורו (באנגלית: Chandra Danette Cheeseborough; נולדה ב-10 בינואר 1959) היא אתלטית עבר אמריקאית, היא אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1984) בריצת שליחות 4x100 מטר ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוך פחות משעה ובכך הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שזכתה בשתי מדליות זהב בריצות אלה וסגנית אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1984) בריצת 400 מטר.
ביוגרפיה

צ'יזבורו נולדה וגדלה בג'קסונוויל, פלורידה. היא בוגרת אוניברסיטת טנסי סטייט.
ביוגרפיה > 1975 > אלופת המשחקים הפאן-אמריקאיים

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי בשנת 1975 היא זכתה בגיל 16 בשתי מדליות זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.77 שניות ובריצת שליחות 4x100 מטר.
ביוגרפיה > 1976 > שיאנית עולם לנערות

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מונטריאול היא סיימה שנייה בשיא עולם חדש לנערות של 11.13 שניות. במשחקים עצמם היא סיימה במקום שישי בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.31 שניות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 11.26 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 12 בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.20 שניות ובמקום שישי בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 43.35 שניות.
ביוגרפיה > 1979

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסן חואן, פוארטו ריקו בשנת 1979 היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר ובכך הגנה על תוארה.
ביוגרפיה > 1980

צ'יזבורו ניכללה במשלחת האמריקאית לאולימפיאדת מוסקבה, אבל בשל החרם שהובילה מדינתה על המשחקים, היא לא השתתפה במשחקים אלה.
ביוגרפיה > 1983

באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 היא סיימה במקום תשיעי בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 44.20 שניות.
ביוגרפיה > 1984 > אלופה אולימפית

באולימפיאדת לוס אנג'לס היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם אליס בראון, ג'נט בולדן ואוולין אשפורד בתוצאה של 41.65 שניות, לפני קנדה (42.77 שניות) ובריטניה (43.11 שניות) ולאחר פחות משעה, בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם לילי לת'רווד, שרי הווארד וואלרי בריסקו-הוקס בתוצאה של 3:18.29 דקות, לפני קנדה (3:21.21 דקות) וגרמניה המערבית (3:22.98 דקות) ובכך הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שזכתה בשתי מדליות זהב בריצות אלה והאתלטית השנייה בהיסטוריה 60 שנה אחרי פאבו נורמי מפינלנד, שזוכה בשני אירועי ריצה אולימפיים נפרדים ביום אחד. מדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.05 שניות, אחרי ואלרי בריסקו-הוקס (48.83 שניות) ולפני קתי שמאלווד-קוק מהממלכה המאוחדת (49.42 שניות).
ביוגרפיה > קריירה כמאמנת

צ'יזבורו החלה לאמן באוניברסיטת טנסי סטייט בה למדה. ב-1999 נבחרה למאמנת ראשית באתלטיקה של האוניברסיטה לגברים ונשים כאחד. שימשה כעוזרת מאמן נבחרת האתלטיקה האולימפית באתלטיקה באולימפיאדת בייג'ינג (2008). במשחקים האולימפיים היא אימנה את הספרינטרים ורצי המשוכות.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 100 מטר: 11.13 שניות (1976), שיא עולם לנערות
ריצת 200 מטר: 21.99 שניות (1983)
ריצת 400 מטר: 49.05 שניות (1984)
פוגה

ערך זה עוסק במבנה מוזיקלי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הריצ'רקר בשישה קולות מתוך המנחה המוזיקלית שהוא למעשה פוגה, מכתב-ידו של יוהאן סבסטיאן באך.
במוזיקה, פוּגָה (מבוטא במלעיל ב-פ"א רפה; בצרפתית Fugue) היא טכניקת הלחנה מוזיקלית למספר קולות. כך גם נקראת כל יצירה הכתובה בטכניקה זו. בפוגה מוצג נושא ראשי, אשר מושמע במהלך היצירה שוב ושוב כשהוא "עובר" בין קולות שונים, בדרך כלל בשינויים מלודיים וריתמיים לצורך התאמה לקולות האחרים או לסולמות שונים. מלבד ההתפתחויות השונות שעובר הנושא הראשי, מוצגים במהלך הפוגה גם נושאים משניים וקטעי מעבר.
פוגה יכולה להיכתב להרכבים כליים, כמו רביעיית מיתרים או תזמורת מלאה, להרכבים קוליים של זמרים סולנים או מקהלה, ואף לכלי מקלדת יחיד שניתן לנגן בו מספר קולות בו-זמנית. דוגמאות לפוגות מפורסמות הן הסימפוניה השלישית שכתב לודוויג ואן בטהובן לתזמורת, רקוויאם שכתב וולפגנג אמדאוס מוצרט למקהלה והפסנתר המושווה שכתב יוהאן סבסטיאן באך לכלי מקלדת יחיד.
ראשיתה של הפוגה בתקופת הרנסאנס ושיאה בתקופת הבארוק, אך היא מופיעה גם ביצירות מהתקופה הקלאסית ומהתקופה הרומנטית ואף ביצירות מהמאה ה-20.
צורת הפוגה שונה מאוד מצורות מוזיקליות אחרות שאינן קונטרפונקטיות, שכן מושם בה דגש רב הן על עצמאות כל אחד מהקולות, אך בו בזמן גם על השילוב ההרמוני ביניהם. ניתן להמשיל את הפוגה למספר אנשים אשר מדברים כולם בו-זמנית, אך דבריהם מתואמים בצורה כזו שניתן להבין את דברי כל אחד מהם גם כאשר מאזינים לכולם ביחד.
מקור המונח והתפתחות הפוגה

בימי הביניים שימש המונח לתיאור כל יצירה בסגנון קאנוני; בתקופת הרנסאנס, השתנה הפירוש וניתן ליצירות שנעשה בהן שימוש בטכניקות חיקוי. מאז המאה ה-17 מציין המונח "פוגה" טכניקת הלחנה מסוימת שנחשבת לטכניקה המפותחת ביותר של קונטרפונקט חיקויי, או ליצירות הכתובות בטכניקה זו.
צורת הפוגה התפתחה במהלך המאה ה-17 מכמה סוגים מוקדמים יותר של יצירות קונטרפונקטיות, כמו הריצ'רקר, הקפריצ'ו, הקנצונה והפנטזיה. מלחינים מתקופת הבארוק התיכונה והמאוחרת, כדוגמת דיטריך בוקסטהודה (1637–1707) ויוהאן פכלבל (1653–1706), תרמו רבות להתפתחות הפוגה, והיא הגיעה לבשלות גבוהה ביצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך (1685–1750). עם שקיעתם של הסגנונות הקונטרפונקטיים המתוחכמים בסוף תקופת הבארוק, דעכה הפופולריות של הפוגה כסגנון הלחנה, עד שפינתה לבסוף את מקומה לצורת הסונאטה. אף על פי כן, משנות ה-50 של המאה ה-18 ועד היום ממשיכים מלחינים לכתוב וללמוד פוגות לתכליות שונות. פוגות מופיעות ביצירותיהם של מוצרט, כגון, פרק ה"קיריה אלייסון" ברקוויאם ברה מינור, או בטהובן, לדוגמה, סוף ה"קרדו" במיסה סולמניס, וכן אצל מלחינים רבים נוספים, כדוגמת אנטון רייכה (1770–1836) ודמיטרי שוסטקוביץ' (1906–1975), שכתבו סדרות של פוגות.
מקורו של המונח "פוגה" בעברית, כמו מונחים מוזיקליים רבים אחרים, הוא מאיטלקית, ומקורו הקדום יותר הוא בלטינית (fuga). בלטינית המונח קרוב ל-fugere (לברוח) ול-fugare (לרדוף). ואריאציות על המונח הן פוגטה (fughetta), מילולית: "פוגה קטנה", ופוגטו (fugato), קטע קצר בסגנון פוגה, במסגרת יצירה גדולה יותר שאינה פוגה. שם תואר הוא fugal, או "פוגלי" בעברית.
הפוגה פותחת במוטיב מרכזי אחד, "המוטיב", העובר בהמשך בין כל הקולות בזה אחר זה, בטכניקה הנקראת "חיקוי". חזרה זו על המוטיב מהווה את האקספוזיציה (מצג). לעיתים מופיע לאחר האקספוזיציה קטע מעבר ("אפיזודה"), שהוא פיתוח של החומר המוזיקלי שקדם לו. לאחר מכן מופיע המוטיב בסולמות קרובים, כאשר לעיתים מופיעים קטעי מעבר בין מופעי המוטיב השונים, עד להשמעתו האחרונה בסולם המקורי (הטוניקה), ומיד אחריו הקודה, שמסיימת את היצירה.
הפוגה היא סגנון הלחנה, ואין בה מבנה קבוע מראש. אומנם קיימות מספר גישות מקובלות, למשל לכתיבת האקספוזיציה, אך מלחינים ניגשים להלחנת פוגות בדרגות משתנות של חופש שמבטא את אופיו הייחודי של המלחין.
מתאר מוזיקלי

הפוגה פותחת באקספוזיציה, המצייתת בדרך כלל לחוקים מסוימים, מוגדרים מראש. בחלקים הבאים של היצירה יש למלחין חופש רב יותר, אם כי לרוב מצייתים מלחיני הפוגה למבנה סולמות מסוים. כניסות נוספות של המוטיב יופיעו לאורך הפוגה, ויגררו אחריהן חזרה על תפקידי הליווי ("הנושאים המשניים"). כאמור, קטעי מעבר עשויים להפריד בין הכניסות השונות של המוטיב, אך אינם בגדר חובה.
להלן תרשים של מתאר פוגלי טיפוסי, ולאחריו הסבר מפורט של התהליכים המעורבים ביצירתו, כולל דוגמאות.
|  | אקספוזיציה> טוניקה | אקספוזיציה> דומיננטה | אקספוזיציה>  | אקספוזיציה> טוניקה | אקספוזיציה> (דומיננטה-כניסה חוזרת) |  | כניסה ראשונה> מז'ור/מינור יחסי | כניסה ראשונה> דומינטה של היחסי |  | כניסה שנייה> סוב-דומיננטה |  | כניסה אחרונה> טוניקה | כניסה אחרונה> טוניקה |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סופרן | מוטיב | נושא משני 1 | ק ו ד ט ה | נושא משני 2 | תשובה | מ ע ב ר | נושא משני 1 | נושא משני 2 | מ ע ב ר | מוטיב | מ ע ב ר | נושא משני 1 | קונטרפונקט חופשי | ק ו ד ה  |
| אלט |  | תשובה | ק ו ד ט ה | נושא משני 1 | נושא משני 2 | מ ע ב ר | מוטיב | נושא משני 1 | מ ע ב ר | נושא משני 2 | מ ע ב ר | מוטיב | נושא משני 1 | ק ו ד ה  |
| בס |  |  | ק ו ד ט ה | מוטיב | נושא משני 1 | מ ע ב ר | נושא משני 2 | תשובה | מ ע ב ר | נושא משני 1 | מ ע ב ר | נושא משני 2 | מוטיב | ק ו ד ה  |