stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יאיר שפרינצק
משפחה

במשך למעלה מ-60 שנה היה נשוי לשלומית, נכדתה של בתיה מקוב, ולהם ארבעה ילדים. המשפחה התגוררה ברחובות. בנו, אדיב, הוא בעל תואר שלישי בפיזיקה גרעינית ניסיונית ממכון ויצמן ובשנות התשעים היה סמנכ"ל החברה הממשלתית לשירותי איכות הסביבה.
הערות שוליים

↑  מעומק לבנו הננו מברכים, הפועל הצעיר, 24 בינואר 1912
1 2  בילי מוסקונה-לרמן, יאיר שפרינצק. מי זוכר אותו?, מעריב, 25 במאי 1990
↑  פקולטות לפדגוגיה וחקלאות באוניברסיטה, הַבֹּקֶר, 1 במאי 1940
↑  יחיד וציבור, זמנים, 8 במרץ 1954
↑  כ"ה שנים למבון זיו צויינו בטקס חגיגי, על המשמר, 28 באפריל 1959
↑  מנויים באוניברסיטת ת"א, הַבֹּקֶר, 28 בפברואר 1963
↑  זרחין אחראי לתיכנון המיתקן, למרחב, 21 באוגוסט 1956
↑  מאשימים את המועצה המדעית בהשהיית התכניות של זרחין, דבר, 20 באוגוסט 1956
↑  שני פרופסורים עורכים ויכוח על שיטת זרחין להתפלת מי ים, מעריב, 18 במאי 1964
ייעשה הנסיון וייתם הוויכוח, דבר, 31 במאי 1964; המשך
↑  קנאת מומחים מנעה הושטת עזרה, הַבֹּקֶר, 10 באוגוסט 1965
↑  בורג: לא קדום מפריעה לערבים אלא עצם קיומנו, דבר, 18 במאי 1976
מערת המכפלה נפתחה לתפילות יהודים וערבים, דבר, 21 באוקטובר 1976
מרדכי אלקן, "להצביע רק עבור מפלגות הכוללות במצען התנחלות בכל חלקי ארץ־ישדאל", מעריב, 28 בפברואר 1977
↑  יאיר שפרינצק, תמרון כתחליף לעמידה על זכותנו, מעריב, 9 באוגוסט 1974
↑  ח"כ בן פורת: כל שעל אדמה הוא שעל שלנו, מעריב, 20 באוקטובר 1974
↑  יאיר שפרינצק, שמים רגל לסאדאת, מעריב, 9 בפברואר 1981
↑  דיון בביתו של יובל נאמן על מצב המפלגה החדשה, דבר, 27 במאי 1979
↑  הדס מנור, פרופ' שפרינצק ממולדת: הטרנספר הוא המשך דרכם של ברל כצנלסון ובן גוריון, מעריב, 4 בנובמבר 1988
↑  מנחם רהט, 10 השנים האבודות של פרופ' שפרינצק, מעריב, 11 בנובמבר 1988
↑  אריה בנדר, הנשיא ביקש; "היזהרו בכבוד הבית" והמליאה געשה, מעריב, 22 בנובמבר 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268434905171  VIAF: 297566644   WorldCat (עם VIAF): 297566644
הג'וב הצרפתי

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ג'יימס ווטקינס 
 הופק בידי:  בראד דורוס פבריס ג'יאנפרמי סטיב גולין דייוויד קנטר פיליפ רוזלט
 תסריט:  אנדרו בולדווין, ג'יימס ווטקינס 
 עריכה:  ג'ון האריס
 שחקנים ראשיים:  אידריס אלבה ריצ'רד מאדן שרלוט לה בון אריק איבוני ג'וזה גרסיה
 מוזיקה:  אלכס הפז
 צילום:  טים מוריס-ג'ונס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית בריטניה בריטניה צרפת צרפת
 חברת הפקה:  Anonymous Content Vendome Pictures StudioCanal
 חברה מפיצה:  Focus Features
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 1 ביולי 2016
 משך הקרנה:  92 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט באדי קאפ 
 מקום התרחשות:  פריז 
 תקציב:  4 מיליון דולר[דרוש מקור]
 הכנסות:  14.9 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   bastilleday
 www.thetakemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
הג'וב הצרפתי (באנגלית: Bastille Day - יום הבסטיליה) הוא סרט פעולה אמריקאי-בריטי-צרפתי משנת 2016 בבימויו של ג'יימס וואטקינס ובכיכובם של אידריס אלבה, ריצ'רד מאדן, שרלוט לה בון, קלי ריילי, אריק איבוני וג'וזה גרסיה.
עלילת הסרט עוקבת אחר סוכן CIA (אידריס אלבה) שנאלץ להיעזר בכייס-רחוב (ריצ'רד מאדן) על מנת לאתר חוליית טרור הפועלת בפריז ואשר מאיימת להוציא לפועל פיגוע.
בעקבות פיגוע הדריסה בניס, הופסקה הקרנת הסרט בבתי הקולנוע בצרפת.
תקציר העלילה

מייקל מייסון (ריצ'רד מאדן), כייס אמריקאי המתגורר בפריז, גונב תיק ובו דוב צעצוע, מבלי לדעת שבתוכו מוטמנת פצצה, ומשליך את הצעצוע ברחוב סואן. כעבור מספר שניות, המטען מתפוצץ, והורג ארבעה בני-אדם. צילומי טלוויזיה במעגל סגור חושפים את פניו ומשטרת פריז פותחת במצוד אחריו. שון בריאר (אידריס אלבה), סוכן CIA המוצב בפריז, מגלה כי מי שעומדים מאחורי הפיצוץ הם סוכנים ממשלתיים צרפתיים מושחתים, שהשתמשו בפיגוע ככיסוי, על מנת לגנוב חצי מיליארד דולר מהבנק המרכזי של צרפת במהלך יום הבסטיליה. בריאר חובר למייסון, והשניים משתפים פעולה יחד, על מנת לחשוף את השחיתות.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אידריס אלבה | שון בריאר | סוכן CIA המוצב בפריז |
| ריצ'רד מאדן | מייקל מנסון | כייס ממוצא אמריקאי המתגורר בפריז |
| שרלוט לה בון | זואי נוויל | סייענית של חולית הטרור |
| קלי ריילי | קארן | סוכנת CIA הממונה על בריאר |
| ג'וזה גרסיה | ויקטור |  |
| אנטול יוסף | תום |  |
אריק איבוני:
ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות שליליות באופן כללי ולציון 51% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 47 ביקורות.
הערות שוליים

↑  "הג'וב הצרפתי‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
רושדי א-שאווה

רושדי סעיד א-שאווה (בערבית: رشدي سعيد الشوا, בתעתיק מדויק: רשדי סעיד אלשוא; 1889 – 7 בדצמבר 1965) היה פוליטיקאי ערבי־פלסטיני ששימש כראש עיריית עזה מ־1938 עד 1951 ולתקופה קצרה תחת הכיבוש הישראלי של רצועה עזה במלחמת סיני.
ביוגרפיה

רושדי א-שאווה נולד ב־1889 לסעיד א-שאווה, לימים ראש עיריית עזה (1906–1917). הוא למד משפטים באיסטנבול.
א-שאווה מונה בינואר 1939 לראש עיריית עזה הזמני, לאחר שראש העירייה הקודם פהמי אל-חוסייני הודח בדצמבר 1938. המינוי הפך לקבוע ב־28 ביולי 1939.
ב־4 בפברואר 1946 נערכו בחירות לעיריית עזה. במועצה נרשם שוויון בין מועמדי משפחת א-שאווה ומועמדי חמדי אל-חוסייני, שזכו כל אחת ב־5 מושבים, אך שניים מחברי משפחת א-שאווה הודיעו כי יתמכו באל-חוסייני. למרות זאת הנציב העליון מינה את א-שאווה לראש העירייה ב־8 ביולי 1946.
במהלך מלחמת העצמאות נכבשה עזה בידי מצרים. א-שאווה המשיך לכהן כראש העירייה תחת הממשל החדש.
ביולי 1951 פיזר הממשל הצבאי המצרי בעזה את העירייה והדיח את א-שאווה מתפקידו כראש העירייה.
ב־26 בדצמבר 1956, לאחר כיבוש רצועת עזה בידי ישראל במלחמת סיני, מונה א-שאווה בידי מפקד רצועת עזה סגן אלוף חיים גאון לראש עיריית עזה. לאחר נסיגת צה"ל מרצועת עזה ב־7 במרץ 1957 וניסיון התנקשות בחייו, התפטר א-שאווה מראשות עיריית עזה ב־9 במרץ. לאחר חזרת השלטון המצרי לרצועה, הושם א-שאווה בתחילה במעצר בית וביולי הועבר לבית כלא במצרים. הוא שוחרר בדצמבר 1957.
א־שאווה נפטר ב־7 בדצמבר 1965 בלונדון ממחלה.
חיים אישיים

אחיו של רושדי, רשאד א-שאווה, כיהן כראש עיריית עזה תחת הממשל הישראלי (1971–1982).
הערות שוליים

↑  رؤساء البلدية السابقون, Municipally of Gaza
↑  ראש עירית עזה חדש, הַבֹּקֶר, 26 בינואר 1939
↑  פוטר ראש עירית עזה, הצופה, 19 בינואר 1939
↑  מהעתון הרשמי, דבר, 28 ביולי 1939
↑  לצד מי תכריע הממשלה בראשות עיריית עזה?, משמר, 26 בפברואר 1946
↑  הכלל והפרט, הארץ, 12 ביולי 1946
↑  המצרים פיזרו את מועצת עירית עזה, הארץ, 16 ביולי 1951
↑  עירית עזה מתכנסת, מעריב, 26 בנובמבר 1956
↑  תוהו ובוהו השתרר ברצועת עזה, מעריב, 10 במרץ 1957
↑  ראש עירית עזה לשעבר הועבר לכלא במצרים, מעריב, 27 ביוני 1957
↑  ראש עירית עזה לשעבר שוחרר ממאסרו בקאהיר, למרחב, 26 בדצמבר 1957
↑  מת רושדי א־שוא ראש עיריית עזה לשעבר, על המשמר, 8 בדצמבר 1965
פריצת מחנה עתלית

פריצת מחנה עתלית היה מבצע שנערך באוקטובר 1945 ובו כוח של הפלמ"ח הביא לשחרור 208 מעפילים שהיו כלואים במחנה המעצר בעתלית. זה היה המבצע הראשון של תנועת המרי העברי.
רקע

במחנה המעצר בעתלית שיכנו שלטונות המנדט הבריטי עולים שנתפסו בניסיונות העלייה ארצה ובהם עולים שהגיעו רגלית מסוריה ולבנון וב-6.10.1945 נתפסו בקיבוץ כפר גלעדי והועברו למעצר בעתלית. תוכניתם של הבריטים הייתה להסגיר אותם חזרה לארצם, שם היה צפוי להם מאסר.
עקב כך, הוחלט במפקדת הפלמ"ח כי יש לפרוץ את מחנה המעצר בעתלית ולחלצם ממנו. יומיים לפני המבצע הסתננה למחנה חוליית פלמ"חאים, אשר שימשו כמדריכי אימון גופני וג'ודו בפלמ"ח, במסווה של מורים, במטרה לארגן את המעפילים ולהשתלט על הזקיפים הרבים ששמרו על המחנה.
מהלך המבצע

ב-9 באוקטובר 1945 נע בחשאי כוח מן הגדוד הראשון של הפלמ"ח, בפיקודו של נחום שריג, מבית אורן למחנה עתלית. ההנחיה הגיעה מהמוסד לעליה ב', דווידקה נמרי ושאול אביגור בהוראת דוד בן-גוריון. כל נתיב הבריחה ותנועת הכוחות תוכנן על ידי דווידקה ששהה בבית אורן יומיים קודם למבצע. הכוח פרץ למחנה בפעולה משולבת משלושה כיוונים, כאשר על הכוחות הפורצים פיקדו נחמיה שיין, ,יצחק רבין שהיה הסמג"ד, ומיכה פרי מדריך קרב מגע. קבוצה אחרת של לוחמי הפלמ"ח שמרו על בסיסי הצבא הבריטי הצמודים.
העצורים המשוחררים נלקחו ברכב וברגל ובמהלך הלילה חצו את הכרמל, במעלה נחל אורן, דרך עספיא, ונחל נחש והגיעו עם שחר ליגור. במהלך הלילה נתקל כוח חסימה של הפלמ"ח ברכב בריטי ובו שוטר או חייל בריטי, שוטר ערבי ושוטר יהודי. כתוצאה מההיתקלות, נהרג הבריטי, והשוטר הערבי נפצע.
התכנון היה לפזר את המעפילים בין יישובי הסביבה אלא שבואה של המשטרה הבריטית עיכב את הפיזור. בניגוד לטענה הרווחת, הרי שביגור לא השיבו המעפילים או הישראלים, לשאלות הבריטים במשפט "יהודי מארץ ישראל" (השיטה בה השתמשו על חוף ניצנים בעת הורדת המעפילים מספינת שבתאי לוזינסקי). הקיבוץ נחסם מכל עבריו על ידי מכונות חקלאיות, כאלף מתושבי חיפה והיישובים הסמוכים מלאו את הקיבוץ, והבריטים ויתרו ולא נכנסו אליו ולא נוצר כל מגע בינם לבין המעפילים או אנשי הישוב. המעפילים הוסתרו בבתי החברים ביגור, ואחר כך פוזרו ברחבי הארץ.
על המבצע הזה ושיתוף הפעולה של קיבוץ יגור כתב יורם טהרלב את שירו "צל ומי באר", שאותו ביצעו הדודאים והפרברים. שמו של נחל נחש הוחלף לנחל מעפילים על שם מבצע זה על פי החלטת ועדת השמות הממשלתית.
לקריאה נוספת

מאיר פעיל, אברהם זהר ועזריאל רונן, פלמ"ח: פלוגות המחץ של ה"הגנה", 1949-1941, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון ועמותת גלילי, 2008.,
אברהם אדן (ברן) עד דגל הדיו, תל אביב, הוצאת "מערכות", 1984. פרק ו', עמ' 41-47.
הערות שוליים

↑  "דבר", 7.10.1945 עמ' 1: "עולים יהודים באו לכפר גלעדי".
↑  עיתון המשקיף, 4.10.1945, עמ' 4. "סוריה ולבנון יגדילו עונשי מעפילים"
↑  תהילה עופר, כך סייעו 'מורים לעברית' לרבין לפרוץ אל מחנה עתלית, מעריב, 8 בדצמבר 1985.
↑  קרני עם-עד, איפה היית ב-10 באוקטובר 1945?, "הקיבוץ",‏ 04.03.2004.
↑  מאיר פעיל, עתלית ואנטבה : המחתרת והצבא - מעצבי דמותו ופעילותו של יצחק רבין, עת־מול : עיתון לתולדות ארץ ישראל ועם ישראל, הוצאת יד יצחק בן-צבי, מאי 1998, גיליון כ"ג 4 (138), כפי שהועלה באתר מט"ח.
↑  אהרון קליין, איש המבצעים, סיפורו של מייק הררי, מפקד היחידה המבצעית של המוסד, כתר ספרים, 2014, עמוד 122.
↑  ראיון של עפר גביש עם דר' מרדכי נאור 13.8.2014
פיגוע הירי בנווה יעקב

| חלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני, פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2023 |
| --- | --- |

הרכב בו נורה המחבל לאחר שנמלט מזירת הפיגוע
 תאריך:  27 בינואר 2023
 תאריך עברי:  ו' בשבט ה'תשפ"ג
 מקום:  ישראל שכונת נווה יעקב, ירושלים, ישראל
 מטרה:  יהודים
 קואורדינטות:  31°50′17″N 35°14′19″E﻿ / ﻿31.838055555556°N 35.238611111111°E﻿ / 31.838055555556; 35.238611111111
 סוג:  פיגוע ירי
 נשק:  אקדח
 הרוגים:  7
 פצועים:  3
 מבצע:  ח'יירי עלקם
 מספר מפגעים:  1
 מניע:  טרור פלסטיני לאומני
  (למפת ירושלים מוגדלת) פיגוע הירי בנווה יעקב(למפת ירושלים רגילה) פיגוע הירי בנווה יעקב(למפת הרי ירושלים רגילה) פיגוע הירי בנווה יעקב(למפת הרי ירושלים מוגדלת) פיגוע הירי בנווה יעקב he
 
זירת הפיגוע סמוך לבית הכנסת "עטרת אברהם"
פיגוע הירי בנווה יעקב הוא פיגוע ירי שבוצע בליל שבת, 27 בינואר 2023 על ידי מחבל פלסטיני תושב מזרח ירושלים שירה למוות באזרחים בשכונת נווה יעקב שבירושלים. בפיגוע נרצחו שבעה בני אדם ושלושה נוספים נפצעו. המחבל נורה למוות בידי שוטרים.
הפיגוע היה הראשון בסדרת פיגועים וניסיונות לפיגועים כנגד יהודים בשבת 27–28 בינואר, והוא היה הפיגוע עם מספר ההרוגים הגבוה ביותר שבוצע בישראל מאז הפיגוע המשולב בכביש 12 ב-2011, עד טבח שבעה באוקטובר.
הפיגוע

המחבל, עלקם ח'יירי, פלסטיני בן 21 תושב שכונת א-טור, הגיע במכונית בשעה 20:13 לשכונת נווה יעקב שבירושלים, וחנה ברחוב טבנקין, בסמוך לבית הכנסת "עטרת אברהם". ח'יירי יצא ממכוניתו אל עבר הרחוב הראשי, שדרות נווה יעקב, ופתח בירי מאקדח FN אל עבר רוכב אופנוע שחלף במקום ולאחר מכן ירה בעוברים ושבים ברחוב. מהירי נרצחו שבעה אנשים. שלושה פצועים פונו לבתי החולים. בין ההרוגים נמנו בני זוג שחשו לזירת הפיגוע על מנת להגיש עזרה לנפגעים, ואזרחית אוקראינה.
ארבע דקות לאחר תחילת הפיגוע המחבל חזר למכוניתו ונמלט. לאחר שנסע כ-800 מטרים נתקל בניידת משטרה ביציאה מהשכונה אל שכונת בית חנינא, יצא ממכוניתו וירה לעבר השוטרים שרדפו אחריו, ואלו ירו בו למוות.
הנרצחים בפיגוע: שאול חי (בן 68), אירינה קורולובה (בת 59), עובדת סיעודית אזרחית אוקראינה, רפאל בן אליהו (בן 55) שבנו בן ה-21 נפצע באורח קשה, בני הזוג אליהו מזרחי (בן 48) ונטלי זיסקין-מזרחי (בת 45), איליה סוסנסקי (בן 26), ואשר נתן מורלי (בן 14.5).
לאחר הפיגוע

לאחר הפיגוע הגיעו לזירת האירוע בעיצומה של השבת ראש הממשלה בנימין נתניהו, השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר, ומפכ"ל המשטרה רב-ניצב קובי שבתאי. שר הביטחון יואב גלנט הקדים את שובו לישראל מביקור בארצות הברית בעקבות הפיגוע.
בישיבת הקבינט המדיני-ביטחוני שהתקיימה במוצאי שבת הוחלט על שלילת זכויות ביטוח לאומי ממשפחות מחבלים תומכות טרור וזירוז בהנפקת רישיונות לנשק לאזרחים מורשים, ועל צעדים לחיזוק ההתיישבות ביהודה ושומרון, הואצה הקמת היישוב חנון בנגב, ועל הבאת הצעה לשלילת תעודות זהות ממשפחות ממחבלים תומכות טרור בפני הממשלה. עוד הוחלט על תגבור כוחות משטרה וצבא וגם על גל מעצרים בהיקף נרחב, בתגובה על הפיגוע בנווה יעקב ופיגועים אחרים שהיו אחריו. בית המחבל נאטם בעקבות ההחלטה, פחות מיומיים מעת ביצוע הפיגוע. בט"ו בשבט נטע ראש הממשלה נתניהו עץ לזכר הקרבנות.
תגובות

אביו של המחבל הביע שמחה על מעשי בנו ואמר כי הוא שמח כאילו הייתה זו חתונת בנו. ביהודה ושומרון, בשועפאט ובעזה, פלסטינים רבים חגגו את הפיגוע באמצעות ירי באוויר, חלוקת ממתקים וזיקוקי דינור. חמאס הוציא הודעה כי הטבח התבצע "כפעולת נקם" על העימות במחנה הפליטים ג'נין בינואר 2023 שכינה כ"טבח". גם נשמעו קריאות "אללה אכבר".
בעקבות הפיגוע עצרה משטרת ישראל 42 מקרוביו של המחבל.
ארצות הברית ושר החוץ הבריטי גינו בחריפות את הפיגוע, עשרות מדינות נוספות בעולם גינו את הפיגוע, בהן מדינות ערב כמו מצרים, ירדן, עומאן, בחריין, איחוד האמירויות ואף סעודיה, עמה אין לישראל יחסים דיפלומטיים רשמיים. רבות מהמדינות ציינו את העובדה שהפיגוע בוצע ביום הזיכרון הבין-לאומי לשואה. גם מזכ"ל האו"ם מסר הודעת גינוי.
כמו כן, האיחוד האירופי גינה את הטבח.
בכירי הרשות הפלסטינית התכנסו במעונו של אבו מאזן, ובסיום הטילו על ממשלת ישראל, אותה כינו "ממשלת הכיבוש הישראלית", את האחריות המלאה להסלמה, בלי להוסיף הודעת גינוי לפיגוע, נציג הפת"ח בג'נין, עטא אבו רמילה, בירך על הרצח. כמו כן, החזית העממית לשחרור פלסטין שיבחה, כינתה את הרציחות "מבצע הרואי נועז", וכן, מגישי אל ג'זירה, עיתונאים בעיתונות קטרית, אנשי דת מוסלמים בתמיכת קטר: מתקפת הטרור ליד בית הכנסת בירושלים הייתה 'מעשה אמיץ' של 'התנגדות לגיטימית', מבצעו הוא 'גיבור'.
ראו גם

גל הטרור בישראל (2023)
הערות שוליים

↑  כתבי ynet, אירנה, איליה, הנער אשר, הגבאי שאול, הזוג נטלי ואלי, ורפאל שבנו נפצע: נרצחי הטבח, באתר ynet, 29 בינואר 2023
↑  Ynet (2023-01-28). "Couple trying to help wounded among killed in Jerusalem attack". Ynetnews (באנגלית). נבדק ב-2023-01-29.
↑  noa magid, שמעו את היריות, רצו להגיש עזרה ונרצחו | נטלי ואליהו הי"ד, באתר 0404, ‏28 בינואר 2023
↑  איתמר אייכנר, הקבינט הכריע: בית המחבל שרצח שבעה ייאטם "בהקדם האפשרי" | אלה ההחלטות, באתר ynet, 29 בינואר 2023
↑  איתי גדסי, היישוב החדש בנגב אושר בישיבת הממשלה, באתר רדיו קול חי, ‏2023-02-05
↑  ענבר טויזר, ניר דבורי, ‏בעקבות הפיגועים בירושלים: גל מעצרים נרחב ותגבור כוחות משטרה וצבא, בית המחבל נאטם, באתר ‏מאקו‏, 29 בינואר 2023
↑  ירוחם שמואלביץ, נתניהו נטע עץ לזכר הנרצחים בנווה יעקב, באתר לדעת, ‏6 בפברואר 2023 (בעברית)
↑  אב המחבל שרצח 7 יהודים בירושלים: "שמח שהוא עשה זאת, זה כמו חתונה", באתר עכשיו 14, 28 בינואר 2023
↑  ספיר ליפקין, ‏המחבל שביצע את פיגוע הירי בירושלים: תושב מזרח ירושלים, הפלסטינים חוגגים ומחלקים ממתקים | תיעוד, באתר ‏מאקו‏, 27 בינואר 2023
↑  Palestinian gunman kills 7 near Jerusalem synagogue, AP NEWS, ‏27 בינואר 2023 (באנגלית)
↑  יהושע בריינר, בן סמואלס וג'קי חורי, המשטרה עצרה 42 מקרוביו של המחבל, המפכ"ל העלה את רמת הכוננות לגבוהה ביותר, באתר הארץ, 28 בינואר 2023
↑   "ביום השואה הבינ"ל": הגינויים מהעולם לפיגוע המזעזע בנווה יעקב, סרטון בערוץ "כאן חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 02:50), 28 בינואר 2023
↑  איתמר אייכנר, בעולם מגנים את הפיגוע: "מעשה נתעב דווקא ביום הזיכרון הבינלאומי לשואה", באתר ynet, 27 בינואר 2023,
ינון שלום יתח וגיא אלסטר‏, בעולם מגנים את הטבח בבית הכנסת בירושלים: "מעשה מחריד", באתר וואלה, 27 בינואר 2023
↑  בעולם מגנים את שני הפיגועים בירושלים, אך אבו מאזן נמנע מגינוי: "ישראל אחראית להסלמה", באתר חמ"ל, ‏28 בינואר 2023
↑  עינב חלבי, איתמר אייכנר, דניאל סלאמה, סעודיה גינתה הרג אזרחים, הרשות הפלסטינית לא: "האחריות על ישראל", באתר ynet, 28 בינואר 2023
↑  Nan Jacques Zilberdik, Abbas’ Fatah praises murder of 7: "The war has begun in Palestine... we greet and bless these heroic operations", palwatch.org (באנגלית)
↑  Nan Jacques Zilberdik, Did Fatah's military wing just declare war on Israel?, palwatch.org (באנגלית)
↑  Al-Jazeera Presenters, Journalists In Qatari Press, Qatar-Backed Muslim Clerics: Terrorist Attack Near Jerusalem Synagogue Was 'Brave Act' Of 'Legitimate Resistance,' Its Perpetrator Is A 'Hero', MEMRI (באנגלית)
| פיגועי טרור נגד ישראלים בשנות ה-20 של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | פיגוע הירי באלכסנדריה (8 באוקטובר 2023) • רצח צבי קוגן (21 בנובמבר 2024) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
שוטרי משמר הגבול בזירת הפיגוע בנווה יעקב, ירושלים.
הדלקת נרות בזירה לעילוי נשמת הנרצחים
נשיא המדינה, יצחק הרצוג, בקריאת מגילת איכה בבית הכנסת „עטרת אברהם”, בתשעה באב שבאותה שנה.
רחל מאופקים (סרט)

| --- | --- |

סמליל הסרט
 בימוי:  זהר וגנר
 הופק בידי:  ארז בן הרוש אבירם אברהם בני מנשה דפנה דננברג
 תסריט:  זהר וגנר
 עריכה:  שאולי מלמד
 שחקנים ראשיים:  מירב גרובר אלברט אילוז
 מוזיקה:  אופיר לייבוביץ
 צילום:  איציק פורטל אוריאל סיני אבנר שחף
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברת הפקה:  נו דרמה שמונה הפקות
 חברה מפיצה:  כאן 11
 הקרנת בכורה:  12 באוקטובר 2024
 משך הקרנה:  54 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  דרמה תיעודית
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
רחל מאופקים הוא סרט טלוויזיה דרמה תיעודית ישראלי העוקב אחר סיפורה של רחל אדרי ובעלה דוד שהוחזקו כבני ערובה בביתם שבאופקים על ידי מחבלים. הסרט נוצר על ידי זהר וגנר כחלק מפרויקט השנה ל-7 באוקטובר של תאגיד השידור הישראלי והוא שודר ב-12 באוקטובר 2024 בכאן 11.
תוכן

בבוקר טבח שבעה באוקטובר, רחל ודוד אדרי הוחזקו בביתם שבאופקים כבני ערובה על ידי חוליית מחבלים. במשך 20 שעות שרדו הזוג אדרי לבדם עם המחבלים עד לחילוצם על ידי כוחות הביטחון. במהלך השעות, רחל הציעה למחבלים אוכל ושתייה, שוחחה איתם וטיפלה באחד הפצועים.
הסרט עוקב אחר רצף האירועים באמצעות שחזורים, צילומים מחיי היום-יום וחומרי ארכיון ממצלמות השוטרים.
שחקנים ודמויות

| שם הדמות | שם השחקן/ית | תיאור |
| --- | --- | --- |
| רחל אדרי | מירב גרובר | בת ערובה, אשתו של דוד |
| דוד אדרי | אלברט אילוז | בן ערובה, בעלה של רחל |
| אביתר אדרי | בתפקיד עצמו | שוטר במשטרת אופקים, בנם של רחל ודוד |
| ארקדי שוסטר | בתפקיד עצמו | סגן ניצב במשטרת אופקים |
| יונס | רואד עאזר | אחד מהמחבלים בבית הזוג אדרי |
| אבו עמר | מחמוד עמאש | אחד מהמחבלים בבית הזוג אדרי |
|  | מוחמד עיסמאיל | אחד מהמחבלים בבית הזוג אדרי |
הפקה > פיתוח

ב-31 באוקטובר 2023 פורסם ש"נו דרמה" ו"שמונה הפקות" החלו לעבוד על סרט טלוויזיה תיעודי מתוסרט על סיפורה של רחל אדרי, שטרם נרכש על ידי אחד מגופי השידור הישראלים. שם העבודה של הסרט היה "רחל, 20 שעות באופקים".
הפקה > ליהוק וצילומים

ביולי 2024 פורסם שמירב גרובר תגלם את רחל ואלברט אילוז יגלם בעלה דוד. בנוסף, אביתר אדרי, בנם השוטר של רחל ודוד, ישחק בתפקיד עצמו. הצילומים החלו באותו חודש, ואדרי הייתה נוכחת בסט הצילומים על מנת לעזור בשחזור. צילומי הסרט נערכו בסט צילומים שעוצב כהעתק מדויק של בית משפחת אדרי באופקים.
ביקורת

לפי נתוני צפייה ראשוניים כולל צפייה נדחית עד 2:00 בלילה, הסרט השיג 8.1 אחוזי צפייה במגזר היהודי ו-223 אלף צופים באוכלוסייה הכללית.
הסרט קיבל ביקורות מעורבות, שהתייחסו בין היתר לשבירת הקיר הרביעי בסרט – המעבר החוזר ונשנה בין סצנות הדרמה לקטעי "מאחורי הקלעים" המראים את תהליך העבודה עליהן יחד עם אדרי עצמה.
ניר וולף מעיתון "ישראל היום" כתב על הסרט שהוא ”סרט שונה, אשר מטשטש גבולות בין הז'אנרים”, אך ציין ש”הדרמה לא מחזיקה כלום” אלא ש”השיחות שניהלה רחל עם הצוות שעבד על צילום הדרמה הן שסיפקו את האמוציות והעניין”.
ליאור בן עמי מעיתון "ידיעות אחרונות" כתב על הסרט שהוא ”סרט מטלטל, מרגש, שמזגזג בעדינות בין שלושת רובדי הסרט, ולוקח ברגישות מכל אחד מהם”.
אבישי סלע מאתר "Time Out" טען שהסרט ”לא החליט מה הוא רוצה להיות”, דבר שלטענתו ”עושה עוול לסיפור המטורף שאדרי הביאה למסך”.
הערות שוליים

↑  רחל מאופקים: הסרט החדש שיחשוף תיעודים בלעדיים מבית המשפחה, באתר אייס, 22 בספטמבר 2024
↑  רן בוקר, סיפורה של רחל מאופקים יובא בסרט טלוויזיה חדש, באתר ynet, 31 באוקטובר 2023
↑   ציוץ של כאן ברשת החברתית אקס (טוויטר), 3 ביולי 2024
↑  רחל מאופקים - הסרט: זו הכוכבת שתגלם את גיבורת ה-7.10, באתר אייס, 3 ביולי 2024
↑  רייטינג: מאסטר שף או משחקי השף? זו המנצחת הגדולה של הלילה, באתר אייס, 13 באוקטובר 2024
↑  ניר וולף, הדוקו על רחל מאופקים: המגה-סטארית הקלילה והמצחיקה נמוגה, באתר ישראל היום, 12 באוקטובר 2024
↑  ליאור בן עמי, וונדרוומן, באתר ynet, 13 באוקטובר 2024
↑  אבישי סלע, ‏טעם של החמצה: "רחל מאופקים" הוא פספוס גדול של סיפור גדול, באתר "Time Out ישראל", 13 באוקטובר 2024
אל תשאלי

| --- | --- |

 סינגל בביצוע גיל ויין בהשתתפות בניה ברבי
 מתוך האלבום צבעים
 יצא לאור:  11 ביולי 2017
 שפה:  עברית
 אורך:  2:48
 כתיבה:  גיל ויין
 לחן:  גיל ויין
 הפקה:  גיל ויין
אל תשאלי הוא סינגל בביצוע הזמר בניה ברבי, מתוך אלבום הבכורה של המפיק המוזיקלי גיל ויין, "צבעים", אשר יצא לאור ב-11 ביולי 2017, כסינגל הראשון מתוך האלבום. השיר נכתב, הולחן והופק מוזיקלית על ידי ויין עצמו.
רקע

השיר הוא הסינגל הראשון שהוציא גיל וינגרטן תחת שם הבמה "גיל ויין", לאחר פעילות תחת שם הבמה "די ג'יי אונלי", אשר במהלכה יצר, בין היתר, את הלהיטים "מסיבה בחיפה" של האולטראס ואיתי לוי ו"עד המדבר" של טליסמאן ועומרי סבח. על שינוי שם הבמה אמר ויין בראיון למאקו: ”לא ידעתי מה לעשות אז עם שירים כמו 'אל תשאלי', וחשבתי שבתור די ג'יי אין לזה כל כך מקום, למרות שהיום השיר הזה מתנגן בכל מסיבה. אמרתי לעצמי שאם זה הזמן שלי להיות אמיתי עד הסוף, זה הזמן להשתמש בשם האמיתי שלי ולשנות את פרסונת הדי ג'יי”.
על השיר סיפר ויין בראיון לשבועון 7 לילות בידיעות אחרונות כי נכתב בעקבות פרידה מבת זוגו.
הצלחה

מספר חודשים לאחר צאתו, זכה השיר להצלחה רבה, תוך שהגיע למקומות הראשונים במצעדים השבועיים של חברת מדיה פורסט ותחנת הרדיו גלגלצ, ולמקום השני במצעד השבועי של אקו"ם און אייר, וכן צבר מיליוני צפיות באתר יוטיוב.
גם במצעדי הפזמונים השנתיים זכה השיר להצלחה רבה, תוך שהגיע למקום השני במצעד ההשמעות ברדיו השנתי של מדיה פורסט, ה-11 במצעדים השנתיים של גלגלצ וכאן גימל, וה-13 במצעד השנתי של מאקו ותחנות הרדיו האזוריות. כמו כן, היה השיר לשיר ה-17 המושמע ביותר, לפי נתוני אקו"ם.
נכון לספטמבר 2020, השיר עומד על כ-33 מיליון צפיות באתר יוטיוב, וכ-2 מיליון השמעות ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
לשיר יצאה גרסת כיסוי על־ידי הזמר גל אדם
ביקורת

יוסי חרסונסקי ביקר את השיר באתרו "יוסמיוסיק" באופן מעורב: ”אז מה בדיוק קרה שהיא כבר לא אתו, ומה מהות השינוי שהוא עובר. מצד אחד התחיל לעשן – שזה לא משהו, נהנה מקפה, שזה נחמד, קרא ספר – אחלה, התחיל לראות חדשות – נוט ביג דיל, וגם טס 'למקום יפה', שזה סבבה. אבל על מה כל השיר הזה? מה קרה? מה השתנה. מה הרגיש? טוב או רע? מה למד בעקבות הנתק? ליהנות מקפה? זהו. זה הסיפור שלו? לא טקסט שגיל ויין, הלא הוא די ג'יי אונלי, יכול לנפנף בו בגאווה. גם מוזיקלית, אין כאן משהו לבשר עליו בראש חוצות”.
גם מבקר המוזיקה בן שלו מהארץ העניק לשיר ביקורת מעורבת: ”גיטרת בלדות נוגה כמו בלהיטים האחרונים של עומר אדם? יש. שירה שמזכירה את עומר אדם? יש. נסיעה ממשמשת של גיבור השיר לחופשה בחו"ל? יש. משפט שכולל את המילים 'בעזרת השם'? יש. החומרים האלה לא מבטיחים להיט, אבל הם הינדסו להיט בשביל ויין, האיש שעומד בין השאר מאחורי 'מסיבה בחיפה' של 'האולטראס' ואיתי לוי. האם ויין הצליח להוסיף על כל ה'גזור/הדבק' הזה גם איזה חומר מקורי משלו? משהו שעוד לא שמענו? אני לא שומע שום דבר כזה בלחן הנדוש, במילים נטולות החן ובעיבוד השחוק”.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2017)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2017)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2017)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2017)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | אקו"ם און אייר | 2 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 11 |  |
|  ישראל | כאן גימל | 11 |  |
|  ישראל | מאקו ותחנות הרדיו האזוריות | 13 |  |