stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כבאות והצלה לישראל
מבנה ארגוני > מחוזות הרשות > דן

הרצליה התחנה האזורית הראשית נמצאת בעיר הרצליה. תחנות משנה: רמת השרון.
חולון התחנה האזורית הראשית נמצאת בעיר חולון. תחנות משנה: בת ים.
גבעתיים התחנה האזורית הראשית נמצאת בעיר גבעתיים.
תל אביב יפו מורכבת מתחנה ראשית ברחוב שי עגנון, ושלוש תחנות משנה: יפו (שדרות בן צבי), אלון (רחוב יגאל אלון) ותחנת קריית עתידים (רחוב הברזל).
רמת גן התחנה האזורית הראשית נמצאת בעיר רמת גן. תחנות משנה: הבורסה.
בני ברק התחנה האזורית הראשית נמצאת בעיר בני ברק. תחנות משנה: קריית אונו.
בתי הזיקוק כאזור אקס-טריטוריאלי משמשת מחלקת הכיבוי של המפעל כמחלקה עצמאית.
מבנה ארגוני > מחוזות הרשות > יו"ש

גזרת שומרון התחנה האזורית הראשית נמצאת באריאל. תחנות משנה: קרני שומרון, שקד, בקעת הירדן, אלקנה, ובסמוך לבסיס חטיבת שומרון.
גזרת יהודה התחנה האזורית הראשית נמצאת בגוש עציון. תחנות משנה: קריית ארבע, ביתר עילית.
גזרת בנימין התחנה האזורית הראשית נמצאת במעלה אדומים. תחנות משנה: מודיעין עילית, גבעת זאב, עופרה.
מבנה ארגוני > מחוזות הרשות > ירושלים

ירושלים מחולקת לשתי תחנות אזוריות. תחנה אזורית "בירה" נמצאת בירושלים (גבעת מרדכי). ושתי תחנות משנה: "מצודה" (אזור התעשייה תלפיות) ו"אגוז" (ואדי ג'וז). תחנה אזורית "האומה" (רוממה) ושתי תחנות משנה: "פסגה" (פסגת זאב) ו"לאום" (קריית הלאום).
בית שמש התחנה האזורית הראשית נמצאת בעיר בית שמש. תחנות משנה: רמה (רמת בית שמש), מעוז (מבשרת ציון), האלה (עמק האלה), נחשון (צלפון), הרים (נס הרים).
מבנה ארגוני > מחוזות הרשות > דרום

אשדוד התחנה האזורית הראשית נמצאת בעיר אשדוד; תחנות משנה: עד הלום (בתחנת מד"א בכניסה לעיר), קריית מלאכי, גן יבנה.
אשקלון התחנה האזורית הראשית נמצאת בעיר אשקלון. תחנות משנה: קריית גת, ושדרות.
נתיבות התחנה האזורית הראשית נמצאת בעיר נתיבות. תחנות משנה: אופקים ואשכול (בקיבוץ מגן)
באר שבע התחנה האזורית הראשית נמצאת בעיר באר שבע. תחנות משנה: באר שבע-מערב (בצמוד לקאנטרי) רהט, חורה, נאות חובב, מצפה רמון וחולות (סמוך לקציעות).
דימונה התחנה האזורית הראשית נמצאת בעיר דימונה. תחנות משנה: ירוחם, ספיר, ערד ותמר (נווה זוהר בים המלח).
חבל אילות - אילת התחנה האזורית הראשית נמצאת בשדרות התמרים בעיר אילת. תחנות משנה: שחמון (שכונת שחמון באילת), נמל התעופה רמון ויטבתה.
בעלי תפקידים > ראשי הרשות

אפריל 2011 - 2 במאי 2016 רב-טפסר שחר איילון, שעבר לשמש כמנכ"ל רכבת ישראל.
מאי 2016 - מרץ 2017, מילא את התפקיד בפועל סגן הנציב, טפסר בכיר שמעון בן נר.
מרץ 2017 - מרץ 2022, רב-טפסר דדי שמחי.
החל ממרץ 2022 רב-טפסר אייל כספי - נציב נוכחי.
בעלי תפקידים > רב הרשות

רב שירותי הכבאות וההצלה נכון לשנת 2018 הוא הרב חיים פרל. בעבר כיהנו בתפקיד הרבנים דוד שמחון ומנחם פרל.
בעלי תפקידים > מינוי אישה ראשונה כטפסר

באוקטובר 2022 מונתה רחל פיסם לטפסר והייתה לאישה הבכירה ביותר בתולדות מערך הכבאות.
אופי הפעילות

הצלת נפש, רכוש וחילוץ לכודים במקרים הבאים:
כבאות והצלה:
דליקות
שריפות ביערות, שטחים פתוחים ושדות קוצים
טיפול בתקריות בהן מעורבים חומרים מסוכנים (חומ"ס) (כולל אירועים בהם מעורב גפ"מ)
תאונות דרכים, תאונות רכבת ותאונות כלי תעופה
שטיפות כביש לאחר תאונות דרכים למניעת פגיעות נוספות
ניתוק מצברים ומקורות אנרגיה מכלי רכב לאחר תאונה
פיגועי טרור ופעילויות חבלניות עוינות (פח"ע)
חילוצים מגובה/תהומות/בורות וחילוצים במתווה אורבני (סנפלינג) וכן חילוץ מנהרות זורמים ושיטפונות
חילוצים ממעליות ופריצות דלת במקרי חירום
חילוץ בעלי חיים וכל עזרה אשר נדרשת לבקשת שאר גופי החירום הארציים במידת הצורך
מניעת דליקות והדרכה:
אבטחת אירועים, משחקי כדורגל והתכנסויות של מעל 700 איש.
מניעת דליקות - קביעת דרישות לסידורי בטיחות אש אקטיביים ופסיביים בשטחים בנויים ופתוחים בעזרת חקיקה והסברה.
הדרכה ואימונים - החל מאימון הכבאי כפרט ועד להשתתפות בתרגילים משותפים עם משטרת ישראל, צה"ל וארגונים נוספים.
בניין הכוח - גיוס כח אדם, בינוי ושיפוץ תחנות ורכש ציוד ייעודי, רכבי כיבוי וחילוץ לסוגיהם.
בעת אירוע רב ממדים ישנו "נוהל סיוע הדדי" בין רשויות הכיבוי ומטרתו היא סיוע לרשות כיבוי על פי בקשתה על ידי שליחת צוותי כיבוי/כבאיות/ציוד מתחנה אחרת. דוגמה לכך היא פקודת סיוע מיוחדת לשירותי הכבאות באילת המרוחקת אשר הוקמה בעקבות דליקת הענק לפני מספר שנים במלון מלכת שבא הישן.
תחת אגף המבצעים פועלת גם יחידת להבה שהיא היחידה המרכזית לחילוצים מורכבים.
אופי הפעילות בתחנות הכיבוי בעתות שגרה / עתות חירום

שירותי הכבאות נותנים שירות 365 יום בשנה, 24 שעות ביממה. בעת שגרה, הכוננות מתחלקת לשלוש משמרות (א', ב' ו-ג'), אשר כל אחת מהן מבצעת משמרת של 24 שעות. כלומר, בעת שגרה כבאי יעבוד במתכונת של 24 שעות עבודה, ו-48 שעות מנוחה. בעת שהותו של הכבאי בבית, הוא מחויב להיות זמין לאירוע גדול ומתמשך, אשר ידרוש גיוס כבאים.
מספר הכבאים בכל משמרת מתבסס על "קו אדום" - פקודה המגדירה לכל מחוז ותחנה מהי מצבת כוח האדם המינימלית הדרושה לצורך קיום המשמרת.
אופי הפעילות בתחנות הכיבוי בעתות שגרה / עתות חירום > מקרי חירום / אירועים מבצעיים

בראש כל משמרת עומד מפקד משמרת ותחתיו סגן מפקד משמרת, מפקדי צוותים וכבאים. מפקד המשמרת מפקד על הצוותים בעת שגרה ובעת חירום. בעת אירוע מבצעי הקצין בעל הדרגה הגבוהה ביותר נוטל את האחריות ואת הפיקוד על האירוע. בעת אירוע מבצעי, הכבאים מחולקים למשימות שונות בהוראות הקצין הבכיר במקום, ופועלים כצוות במטרה להציל חיי אדם ורכוש באמצעות הציוד שברשותם ועל פי הכשרתם.
אופי הפעילות בתחנות הכיבוי בעתות שגרה / עתות חירום > חדר המבצעים

בכל מחוז כבאות נמצא משל"ט (מרכז שליטה) תחת אחריות מפקד משל"ט בדרגת רב-רשף, קציני משמרת משל"ט, מוקדנים ומשגרים. המשל"ט הוא "לב" המחוז והוא מאויש 24 שעות. בו מתקבלות שיחות הטלפון ודרכו משוגרים הצוותים לאירוע מבצעי בכל רחבי המחוז - חדרי המבצעים שהיו בעבר בתחנות בוטלו. תפקידי המוקדן: מענה לשיחות טלפון, ניהול רשת הקשר, הכוונת הצוותים למקום האירוע, תיאום בין הכוחות השונים, יצירת קשר עם גורמים חבירים (כדוגמת משטרה, מד"א, פיקוד העורף וכו'), הפעלת פקודות מבצעיות בעת הצורך, ניהול יומן אירועים. בעת קבלת אירוע המוקדן מפעיל את פעמון האזעקה של התחנה הרלוונטית בהתאם למיקום האירוע, כורז את מהות האירוע ומודיע איזה צוות משוגר לאירוע על פי הוראות הקבע.
אופי הפעילות בתחנות הכיבוי בעתות שגרה / עתות חירום > בשגרה

בעת שגרה מתבצעות בתחנה עבודות תחזוקה של הציוד הייעודי וכלי הרכב על פי ימי טיפול קבועים, ניקיון התחנה, אימונים והדרכות במסגרת תוכנית האימונים החודשית וכן פעילויות פנאי וגיבוש למשמרת אשר תורמות לאופיה הייחודי של תחנת הכיבוי כ'בית שני' ומשפחה לכל הכבאים. בכל תחנות הכיבוי הראשיות והמשניות, קיימים תנאי לינה, מזון, ציוד חשמלי, מקלחות ובתחנות מסוימות גם חדר כושר וכל זאת על מנת לספק לכבאים אשר מבלים שעות רבות במשמרת את כל התנאים הבסיסיים הנחוצים להם.
דרגות

דרגות שירותי כבאות והצלה, בדומה לדרגות ארגונים אחרים, נחלקות לשני מסלולים: בד"א (בעלי דרגות אחרות) וקצינים.
נציב כבאות והצלה

בראש הרשות הארצית לכבאות והצלה של מדינת ישראל עומד קצין בדרגת רב-טפסר ותפקידו קרוי "נציב כבאות והצלה".
רכבי הכיבוי וההצלה בשירותי הכבאות

קיסר - רכב חפ"ק נציב כבאות והצלה ראשי מרצדס ספרינטר או רכב חפ"ק מחוזי - משמש כחדר מבצעים נייד בעת אירוע רב ממדים.
אביר - רכב חילוץ קל כגון פורד אקונוליין. רכב המשמש ברוב המקרים לפעולות חילוץ והצלה שונות, כגון תאונות.
אלון - רכב לכיבוי שריפות יער וחורש מתאים לתנועה בדרכים צרות ושטחים קשים, המזווד בציוד כיבוי לשריפות בשטחים פתוחים
סלע - רכב פיקוד מפקד משמרות וסגן שירות לשימושם המבצעי נפוץ בעיקר ברכב מדגם איסוזו דימאקס.
וולקן - רכב חילוץ וחומרים מסוכנים קל כגון מרצדס ספרינטר. מכיל ציוד חילוץ משתנה וציוד לטיפול בחומרים מסוכנים.
סנפיר - רכב לביצוע פעולות ניטור באירוע חומרים מסוכנים הרכב נושא מכשירי גילוי המאפשרים ביצוע פעולות ניטור באירוע חומרים מסוכנים
אלמוג - רכב לטיפול בחומרים מסוכנים המכיל ציוד ייעודי (חליפות, ציוד אטימה, ציוד שאיבה וכו') לטיפול בדליפה/שפך של חומ"ס, ברכב קיים גם חפ"ק לתפעול האירוע.
געש - רכב לחילוץ והצלה בעל ציוד ואמצעים ייעודיים לטיפול בתאונות דרכים, חילוץ מגובה, הריסה, הצפה ומתן תאורה.
נשר - רכב כיבוי והצלה ייעודי מסוג מנוף גבהים מפרקי בעל סל לחילוץ, תותח מים לכיבוי וציוד נוסף. בגבהים משתנים - 38 עד 42 מטר.
נץ - רכב כיבוי והצלה ייעודי מסוג סולם גבהים בעל סל לחילוץ, תותח מים לכיבוי לציוד נוסף. רכבי נץ שונים אף מכילים בתוכם שלושה קוב מים. גובהם משתנה בין 30 עד 37 מטר.
סער - רכב כיבוי והצלה סטנדרטי המכיל ציוד כיבוי והצלה שונה, שלושה קוב מים ו-300 ליטר תרכיז קצף, ולעיתים ארבעה קוב ו-400 ליטר תרכיז קצף, בהתאם לדגם והיצרן. כמו כן, מכיל סולמות קצרים וציוד נוסף. רכב זה הוא הרכב השכיח ביותר והוא משוגר ראשון לכל אירוע. נקרא גם בעגה המקצועית - רכב יציאה ראשוני.
רותם - רכב כיבוי והצלה להתערבות ראשונית. לרוב טנדר מסוג פורד או שברולט. מכיל ציוד כיבוי והצלה מצומצם ומכיל קוב מים ו-30 ליטר תרכיז קצף. יתרונו העיקרי של רכב זה הוא מהירות הגעתו לאירוע.
אשד - רכב כיבוי ייעודי לאספקת מים. מכיל ציוד כיבוי וכמויות מים משתנות בין 12 ל-13 קוב מים וקוב תרכיז קצף.
ברק - רכב כיבוי קל כגון הייגו. מכיל ציוד כיבוי וכמות מים של קוב אחד. משמש לרוב בשריפות שדה ויער.
טרקטורון כיבוי - רכב כיבוי קל וזריז, בעל עבירות שטח טובה, מכיל כמות מים משתנה עד 200 ליטר, גלגלון כיבוי ומשאבת מים קטנה. משמש בשריפות שדה ויער.
נגרר בנק אוויר - גרור עליו מותקן מדחס למילוי מכלי אוויר לנשימה לטובת הצוותים הפועלים בשריפות רב ממדיות. נגרר למקום האירוע על ידי כבאית נוספת ומתופעל במקום האירוע על ידי כבאי.
נגרר תותח מים וקצף - גרור עליו מותקן תותח מים או קצף בעל ספיקות גבוהות. נגרר למקום האירוע על ידי כבאית נוספת. עליו לקבל אספקת מים מכבאית שכן אינו בעל משאבת מים.
רכב אספקת זרנוקים - רכב המכיל זרנוקי מים שונים לטובת שימוש בשריפות בממדים רחבים.
רכבי הכיבוי והציוד הנוסף משתנה מתחנה לתחנה. כל תחנה יכולה לרכוש על פי צרכיה כלי רכב שונים בכמויות שונות. סוגי רכבי הכיבוי משתנים גם הם (מרצדס, מאן, איווקו, דאף, E-ONE וכו'). הציוד ברכבי הכיבוי חייב להיות על פי תקן שנקבע בנציבות כבאות והצלה אך כל תחנה רשאית לצייד את רכביה בציוד נוסף על פי צרכיה.
כמו כן משתמשים באופנוע כיבוי המשמש לתגובה מהירה בכיבוי דליקות.
רכבי הכיבוי וההצלה בשירותי הכבאות > רכבי כיבוי מסילתיים

כחלק מההכנות למענה המבצעי במנהרות רכבת ישראל, בדצמבר 2020, מערך כבאות והצלה קלט 4 רכבי כיבוי דואליים מדגם מאן TG 18.360, שנרכשו במימון הרכבת.
כל רכב מסוגל לשאת משקל כולל עד 20 טון, מכיל בנק אוויר לצורך אספקת אוויר נשימתי ל-8 לוחמי אש בתא הנהג ובתא הצוות, מצויד במערכת מצלמות: 2 מצלמות תרמיות מלפנים ומאחור, וכן מצלמות אינפרה אדום בכל גלגל. בכל רכב מותקן תותח מים עוצמתי 1000–1900 ליטר בדקת זרימה, הוא בעל יכולת צידוד 360 מעלות.
רכבי הכיבוי וההצלה בשירותי הכבאות > רכבי יחידת כיבוי של קק"ל

קרן קיימת לישראל מפעילה יחידות כיבוי הפזורות ביערות קק"ל. היחידות משתמשות בכבאיות מיחדות עם עבירות גבוהה הנקראות יערית. רכבי כיבוי האלה קיבלו עיצוב מיוחד וצבועות בצהוב.
מושגים

ציוד כיבוי: זרנוקי מים בקטרים שונים, מזנקים, גלגלונים, תותחים, כלי מים שונים, משאבות מים ניידות.
ציוד חילוץ: כלי חיתוך/פישוק הידראולים, מסורים מכניים, כריות הרמה בלחץ אוויר, סולמות, ציוד סנפלינג, ציוד נשימה אישי, גרזנים וכלי עבודה שונים, שרשראות וגלגלות, כננות מכניות.
קוב: 1,000 ליטר.
הידראולי (הידראוליקה): לחץ נוזלי בשמן.
מנוף גבהים: מנוף הידראולי מפרקי בעל זרוע "בום" וזרוע נוספת מתקפלת וסל חילוץ.
סולם גבהים: סולם שלבים הידראולי וסל חילוץ. ניתן לחלץ דרכו גם דרך הסל וגם בירידה/עלייה עצמאית דרך השלבים.
תרכיז קצף - תרכיז קצף מיוחד אשר במינון עם מים ואוויר באחוזים מסוימים מתקבל חומר כיבוי אשר תפקידו ליצור שכבת בידוד החמצן מהאלמנט הבוער לאוויר סביבו. ניתוק אספקת החמצן מזרז את תהליך הכיבוי. השימוש בקצף הוא בעיקר לכיבוי שריפות נוזלים דליקים.
גלילים: מכלי אוויר בקיבולות של ארבעה עד תשעה ליטר אוויר בלחצי אוויר של 200 עד 300 באר. האוויר בתוך המכל נדחס על ידי מדחס מיוחד. משמש את הכבאים לטובת שימוש באוויר נקי מרעלים, תוצרי שרפה, עשן וכו'. מכל האוויר מורכב על גבי 'מערכת נשימה פתוחה' ונישא על גבו של הכבאי.
חומ"ס: חומרים מסוכנים. ישנן תשע קבוצות סיכון בחומרים מסוכנים. לדוגמה: גזים רעילים, חומרים מאכְּלים וחומרי נפץ. חומרים מסוכנים כוללים חומרים אשר יכולים לפגוע דרך דרכי הנשימה, דרך העור, דרך בליעה וכו'.
צופי אש וכבאים מתנדבים

צופי אש הם בני נוער (בגילאי 15 עד 18) המתנדבים בשירותי הכבאות בישראל, צופי האש מתפקדים ככוח עזר באירועים. ועוזרים ללוחמי האש בפעולות הכיבוי וההצלה. רוב צופי האש מתחילים את התנדבותם במסגרת פרויקט מחויבות אישית וחלקם ממשיכים להתנדב גם בתום ההשתתפות בפרויקט. במהלך המשמרת, צופי האש נמצאים בכוננות מבצעית ביחד עם לוחמי האש ומסייעים להם במשימות השוטפות השונות. במהלך אירוע, תפקיד הצופים מתבטא בסיוע בפריסות זרנוקים וקווי מים, תפעול משאבה, סדר וארגון זירת אירוע, ולעיתים גם בפעולות הכיבוי. הצופים כחלק מהתנדבותם מקבלים מיגון אישי הכולל חליפת שדה ויער, ציוד תקיפה, קסדה, כפפות, מסכה לפנים ומשקפי עבודה. טרם היציאה לאירוע, הצופה מתמגן בציוד המתאים למשימה, על פי ההוראות כפי שמפורט בפרק 200.
צופים עוברים קורס 60 שעות שבו הם לומדים על מערך הכיבוי, שיטות כיבוי, מהות האש ועוד. צופים יכולים לשהות עד 8 שעות בתחנת כיבוי ובגלל גילם הצעיר קיימים מספר מגבלות שתקפות במהלך שהותם בתחנה ומחוצה לה (באירוע).
כבאים מתנדבים הם מתנדבים מעל לגיל 18, שלרוב היו בעבר צופי אש ובעלי זיקה למקצוע. קיימים כיום קורסים למתנדבים בוגרים שמיועדים להתנדב הן בתחנות כיבוי והן ביחידות מתנדבים עצמאיות במחוזות השונים. מטרת יחידת המתנדבים העצמאית היא תגובה מהירה יותר לאירועים המתרחשים במרחק רב מתחנת כיבוי סדירה. כך בעת אירוע חירום המתנדבים מונעים נזק לנפש ולרכוש טרם מגיע צוות כיבוי סדיר לאירוע.
בעבר המתנדבים היו מצוידים במכשירי קשר, איתוריות, מכשירי מירס וכדומה, ומגיעים על פי קריאה באופן עצמאי למקום אירוע ומסייעים לכבאים, בכל שעות היממה.
משנת 2017, הרשות הארצית לכבאות והצלה עושה שימוש במערכת שו"ב (שליטה ובקרה) מבצעית בשם "לפיד". מערכת זו מופעלת על ידי המשל"ט, ובאמצעותה ניתנת הוראת ההזנקה לצוות הכיבוי והמתנדבים לאירוע. המערכת מספקת הן לכבאים והן למתנדבים מידע רב על פרטי האירוע כגון: מיקום האירוע, דיווחים הן מהמודיע והן מצוותי הכיבוי, זהות צוותי הכיבוי הפועלים, אותות הקריאה של הרכבים ומיקומם וכיוצא באלו.
דגלי כבאות

דגל הנציבות בראשית שנות ה-80'
דגל נציבות כבאות והצלה בשנות ה-90'
דגל הכבאות בשנות ה-90' עד שנות ה-2000, סמל צהוב על רקע אדום
דגל הכבאות בשנים 2017–2018
דגל הכבאות משנת 2018
דגל שירות הכבאות מורכב מסמל הרשות על גבי רקע אדום. הסמל מציג קסדת כבאי (אנ') על גבי גרזן וקרדום כבאים מוצלבים שהם חלק מכלי ההצלה הבסיסיים והותיקים לכיבוי וחילוץ, בתוך מגן דוד ומוקפים בזר עשוי עלי זית. בימיו הראשוניו, הופיע סמל הכבאות בצבע צהוב על רקע אדום ברוב שנותיו. עם כניסת הנציב דדי שמחי, עודכנו הסמלים בהדרגתיות מספר פעמים עד לדגל הנוכחי בו מופיע סמל הרשות בצבע לבן על גבי רקע אדום בעיצוב מודרני.
סמלים וסיכות כבאות

סיכת לוחם אש
סיכת לוחם אש בכיר/מפקח
סיכת לוחם אש בכיבוי תעופתי (בשדות תעופה: נתב"ג, חיפה, נמל תעופה רמון וכו')
סיכת חוקר דליקות ברשות הכבאות
יחידת התגבור למערך הכיבוי האחוד בעורף (לוחם אש כתום).
שייכים לפיקוד העורף
סיכת צופי אש משנת 2023
סיכת אגף המבצעים
סיכת חוקר דליקות ישנה ברשות הכבאות
סיכת ראש צוות כיבוי אש
 קורס כבאים בסיסי
פאטצ' כבאות חומרים מסוכנים
סיכת כבאות חומרים מסוכנים
סמל פרמדיק כבאי
קורס רס"רים כיבוי אש
יחידת להבה
סמל כובע
סמל כובע ישן
סמל הכתף של כבאות והצלה לישראל
סמל כתף ישן של כבאות והצלה לישראל
סמלים וסיכות כבאות > עיטורים

עיטורי כבאות והצלה מוענקים לכבאים ומתנדבים החל משנת 2012, על פי חוק הרשות הארצית לכבאות והצלה, בדומה לעיטורי משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר.
סמלים וסיכות כבאות > סמלי מחוזות

מחוזות כיבוי:
מחוז מרכז
מחוז חוף
מחוז ירושלים
מחוז צפון
מחוז דרום
מחוז יהודה ושומרון
מחוז דן
סמלי מחוזות כיבוי ישנים
ראו גם

דרגות כוחות הביטחון וההצלה בישראל
האגודה הבין-לאומית של לוחמי אש
מינהל הכבאות של ארצות הברית
שירות כיבוי האש הממלכתי (רוסיה)
לקריאה נוספת

אלבום "רכבי כיבוי אש בישראל מ-1925 ועד היום", משה שמש, הוצאת מדיה 10, 2015.
ראו גם

פניות בנושאי כוחות הביטחון וההצלה
רווח (כלכלה)

רווח בכלכלה הוא הערך המוסף ליזם בגין השקעתו. הרווח מחושב כהפרש בין ההכנסות להוצאות, או במילים אחרות, הכנסות בניכוי הוצאות.
קיימות הגדרות רבות לרווח, הנובעות משימושים שונים למושג. ההגדרה הכלכלית לרווח שונה מההגדרה החשבונאית, וכן קיימים מונחים לסוגי רווח שונים – רווח גולמי, רווח תפעולי, וכדומה.
המונח מתאר בין היתר את הרווח לתקופה בה גורמי הייצור של המשק קבועים (קרי, לא ברי שינוי) והוא תוצר המשוואה: פדיון פחות הוצאות. ההוצאות במשוואה הן הוצאות משתנות בלבד לייצור כמות מסוימת, ואינן מתחשבות בהוצאות קבועות.
ראו גם

דוח רווח והפסד
אישה קטלנית

אישה קטלנית הוא מונח הלכתי לציון אישה שהתאלמנה פעמיים. לפי ההלכה קיים חשש שאישה כזו היא שגרמה למות בעליה והנישואין איתה מסכני חיים, ועל כן היא נקראת "קטלנית" ונאסר עליה להינשא בשלישית.
מקור הדין > במקרא

במקרא מובא שיהודה לא הסכים שתמר כלתו תינשא לבנו השלישי שלה עד שיגדל, מפני שחשש שהוא ימות כמו אחיו ער ואונן.
וַיֹּאמֶר יְהוּדָה לְתָמָר כַּלָּתוֹ שְׁבִי אַלְמָנָה בֵית אָבִיךְ עַד יִגְדַּל שֵׁלָה בְנִי כִּי אָמַר פֶּן יָמוּת גַּם הוּא כְּאֶחָיו וַתֵּלֶךְ תָּמָר וַתֵּשֶׁב בֵּית אָבִיהָ:
לפי פרשנות רש"י (המבוססת על מדרש), יהודה דחה את כלתו בטענה שקרית, והסיבה האמיתית הייתה מפני שחשש שנישואיה עם בנו יגרמו למותו מפני שהיא אישה "קטלנית" – אישה שגורמת מוות לבעליה ("מוחזקת היא זו שימותו בעליה").
מקור הדין > בתלמוד

בתלמוד מובאת מחלוקת, מתי נקראת האישה קטלנית. רבי יהודה הנשיא סובר שכבר לאחר פעמיים האישה מוחזקת כ"קטלנית" ואילו רבן שמעון בן גמליאל סובר שכדי להיות מוחזקת כ"קטלנית", צריכה האישה להתאלמן שלוש פעמים. רב יוסף מכריע להלכה כשיטת רבי יהודה הנשיא, לחומרא.
והתניא: ניסת לראשון ומת, לשני ומת – לשלישי לא תנשא, דברי רבי; רבן שמעון בן גמליאל אומר: לשלישי תנשא, לרביעי לא תנשא.
מחלוקת רבי יהודה הנשיא ורבן שמעון בן גמליאל איננה רק בפרט זה, אלא היא נאמרת לגבי דינים שונים, לדוגמה: דחיית מצוות ברית מילה, במקרים שבהם יש חשש למותו של התינוק, כמו במקרה ש"מתו אחיו מחמת מילה", והשאלה היא, האם החזקה שבמשפחה הזאת מתים במילה היא לאחר שמתו להם שני בנים, או דווקא לאחר מות שלושה אחים.
טעם הדין

האמוראים נחלקו בשאלת מסוכנותה של האישה הקטלנית. לדעת רב הונא, האיסור נובע מחשש שהאישה הדביקה את בעליה במחלת מין, ולדעת רב אשי, מות הבעלים נובע ממזל רע של האישה הגורם לבעליה מוות.
בתלמוד מובאים מקרים להבהרת החילוק ההלכתי בין הטעמים. לדוגמה: אם הבעלים מתו לאחר האירוסין ולפני הנישואין, ברור שהדבר לא נגרם מחמת מחלה של האישה. וכן אם הבעל מת כתוצאה מתאונה שסיבת מותו ידועה (כגון נפילה ממקום גבוה).
עולה השאלה, מדוע דווקא אישה שמתו בעליה פסולה להינשא, אך לא כך לגבי גבר שמתו נשותיו. הרא"ש מסביר כי מזלו הרע של אדם יכול לגרום למות מפרנסו. לפיכך אישה עלולה לגרום למות בעלה, אך בעל אינו מתפרנס על ידי אשתו ולפיכך גם מזלו הרע אינו צפוי להביא על נשותיו אסון.
האם בדיעבד צריך להתגרש?

הרמב"ם מבטא עמדה מזלזלת כלפי המאמינים בסכנת האישה הקטלנית, ופוסק כי גם אם יש מי שחושש לחתן אותה, הרי שאם היא נישאה אין לחייבו לגרשה ואם גירשה חייב לשלם את כתובתה. בתשובה כתב הרמב"ם
קטלנית אין בו איסור, אבל הוא מרוחק על צד הניחוש והפחד והתימהון, שיש ברוב השעות שינזקו בהם הגופות החלשים, ואין חילוק בין זה לאוכל מכישא דאסר גננא. ואף על פי שיש חכמים שסוברים שלא תנשא, אומרים לה אם תמצאי מי שיקדש אותך לא נחייבנו לגרש, והיו מערימין ומקדשים בפני שני עדים ואחר כך כותבין לה בית דין כתובה, דמכניסין אותה לחופה, ומברכין שבע ברכות הואיל ונתקדשו. כן היו עושים ב"ד של רבינו יצחק בעל ההלכות וב"ד של רבינו יוסף הלוי תלמידו וכל הבאים אחריהם, וכן עשינו אנחנו במצרים להתיר.
לעומת זאת לפי הרא"ש, נישואים לאשה כזו מהווים סכנת חיים וכיוון שאין האדם בעלים על חייו ואין לו זכות לסכן אותם, לפיכך גם אם נישא גבר לאישה קטלנית עליו לגרשה.
גדרי אישה קטלנית

מקור הדין הוא כאמור בתלמוד, שבו חלוקות הדעות האם אישה נחשבת קטלנית אחרי שמתו לה שני בעלים או אחרי שמתו לה שלושה בעלים. להלכה התקבלה הדעה הראשונה, כדעתו של רבי יהודה הנשיא, שחזקה היא בשתי פעמים, על אף שבשור המועד ההלכה נפסקת כאביו, רבן שמעון בן גמליאל.
דין האישה הקטלנית תקף בהלכה עד היום, אך נראה שהפוסקים צמצמו במידת מה את תחולתו. בין השאר היו שאמרו כי אישה שבעליה מתו על קידוש השם אינה נחשבת לקטלנית, שכן לא מזל רע מביא למוות כזה, אלא זכות. כיום מקובלת דעה מצמצמת לפיה האישה הקטלנית היא דווקא זו שבעליה מתו ממחלה שהחלה אחר הנישואין, אך לא ממחלה שהחלה קודם הנישואין, ממגפה או מתאונה. בנוסף, לפי הדעה המקובלת, האישה נחשבת לקטלנית רק אם בעליה מתו לפני גיל שבעים.
בפסק דין של בית הדין הרבני העליון (פד"ר חלק ו עמ' 80), בו ישבו בדין הרב יוסף שלום אלישיב, הרב עובדיה יוסף והרב אליעזר גולדשמידט, נקבע עוד, שרק אם הבעל נפטר זמן קצר אחרי הנישואין, או בלא ילדים – אשתו נחשבת כקטלנית, אבל אם הבעל חי מספר שנים ואף הוליד בן – אין אשתו נחשבת כקטלנית.
בפסק דין של בית הדין האזורי בבאר-שבע משנת תשע"ד (2014), מתיר הרב ציון לוז-אילוז לאישה שמתו לה שני בעלים להינשא לשלישי וקובע שאישה זו אינה בגדר "אישה קטלנית". סניפים להיתר הם: גיל הבעלים הנפטרים (מעל גיל 90), הזמן הרב ששהו עם האישה (כ-20 שנה), העובדה שהראשון מת מחוץ לישראל והשני מת לאחר עלייתם לישראל (שינוי במזל) וכן העובדה שמדובר באנשים שלא שמרו מצוות (ובמיוחד מצוות "נידה") וייתכן שמתו בגין עוונם.
למרות הרושם שנוצר של צמצום תחולת הדין, עיון מדוקדק בפסק הדין של הרב ציון לוז-אילוז מבטא את עמדתו שיש לראות בנישואין עם ה"אישה הקטלנית" לא "חשש סכנה" אלא "איסור גמור", ועל מסדרי הנישואין בישראל לאסור זאת.
הנה, כל דין זה של קטלנית איננו דין בפסולי אישות כלל, אלא בחשש סכנה. מבחינה זו, לאחר שהודענו את חשש הסכנה, היה מקום לתת לכל אחד לעשות כרצונו, ואין לבית הדין להתערב כלל מעבר להודעה על החשש שיש בזה. זהו מעין האיסור של בת כהן להינשא לישראל עם הארץ. אבל אעפ"כ בקטלנית נתחדשה הלכה ודין זה הפך לאיסור גמור. במסגרת סדרי הנישואין בישראל, שעל פי רוב נעשים בפיקוח אנשי התורה ו"כל מי אינו ידוע בטיב גיטין וקידושין לא יהיה לו עסק עימהם", יש לאסור על מי שבא לשאת קטלנית, ולא לאפשר לו לעשות זאת
לאחרונה נשמעת ביקורת על כך שבית הדין הרבני, המוסמך כרשות שופטת מטעם מדינת ישראל, משקף בפסקי דינו עמדה אשר מבוססת על תפיסה מאגית ופוגענית בנשים. זאת, כאשר מצינו רבנים וחכמים קדומים כמו הרמב"ם, אשר דחו את התפיסה הזאת מכול וכול.[דרוש מקור]
חלוקות הדעות בשאלה, האם גיורת שבעליה מתו בעודה גויה נחשבת לקטלנית אחר הגיור. הרב יוסף שלום אלישיב הורה שרק הנשואה כדת משה וישראל (לא לגויים ואף לא ליהודים בנישואין אזרחיים) נחשבת כקטלנית.
אישה קטלנית הזקוקה לייבום – מצווה לקחת אותה לאישה למרות היותה קטלנית, כדי לקיים את מצוות הייבום.
ראו גם

חומא
לקריאה נוספת

אברהם גרוסמן, חסידות ומורדות, מרכז זלמן שזר, תשס"א
הערות שוליים

↑  שולחן ערוך, אבן העזר, סימן ט', סעיף א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ס"ד, עמוד ב']
↑  שו"ת הרא"ש כלל נג, אות ח.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר קדושה, הלכות איסורי ביאה, פרק כ"א, הלכה ל"א, וראו חלקת מחוקק אבן העזר סימן קי"ז ס"ק א'
↑  שו"ת הרמב"ם סימן ריח באתר היברובוקס. וכן מובא בכסף משנה שם
↑  הגהת הרמ"א על השולחן ערוך, אבן העזר, סימן ט', סעיף א'
↑  פסקי דין – ירושלים, חלק ו עמ' רעב.
↑  תשובת הרמב"ם שם.
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
הו!

| --- | --- |

שער הגיליון הראשון של הו! שיצא בינואר 2005
 תדירות:  חצי שנתי
 סוגה:  כתב עת ספרותי 
 מו"ל:  הוצאת אחוזת בית, הוצאת הקיבוץ המאוחד
 מייסד:  דורי מנור
 עורך ראשי:  דורי מנור
 תאריכי הופעה:  2005–הווה (כ־20 שנה) 
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ישראל 
 
הוֹ! הוא כתב עת ספרותי עברי בעריכת המשורר והמתרגם דורי מנור, שהחל לצאת לאור בישראל משנת 2005 בהוצאת אחוזת בית. חברי מערכת כתב העת הם סיון בסקין ומשה סקאל. מאז 2014 כתב העת מופץ בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
תיאור

נכון לפברואר 2023 ראו אור עשרים וארבעה גיליונות של "הו!". המדורים התמאטיים הוקדשו בין השאר לנושאים הבאים: מסות ורשימות על שירה, ערבית ויידיש: שתי אחיותיה של התרבות העברית המודרנית, הגירה, פריון, תרגומי שירה, יורדי ים, לאה גולדברג, דמות השטן בשירה ובספרות, יצירה לסבית, המשוררת הרוסייה מרינה צבטייבה, התנועה הפוטוריסטית בשירה, דוד אבידן ויומנים אישיים.
המדורים הצורניים עסקו בסונטות קלאסיות, ב"סונטות על סונטות" (מטה-סונטות), במרובעים פרסיים ומודרניים, במסות ארס-פואטיות קלאסיות ובחבורת אוליפו האוונגרדיסטית והמצאותיה הצורניות.
ב"הו!" מתפרסמות מסות בענייני שירה וספרות, למשל מאמרו של דן מירון על ספרות בלשית. בגיליון הראשון התפרסם "חידון לאה גולדברג", שהיא אחת המשוררות המשפיעות על עורכי העיתון וכותביו. בגיליון 3 של הו! יוחד חלק לחבורת אוליפו. בגיליון 7 הוקדש מדור מיוחד ליומנים אישיים, ומדור נוסף כלל פרסום ראשון לדיגומים של דוד אבידן לשירים מאת נתן אלתרמן, שייקספיר (בתרגום אברהם שלונסקי) ורחל בלובשטיין, שנמצאו בארכיון המשורר, וכן "שאלון דוד אבידן".
כמו כן ראו אור לראשונה מעל דפי "הו!" יצירות מהעיזבון של דליה רביקוביץ, לאה גולדברג, אבות ישורון, זלדה ואברהם בן יצחק.
משתתפי "הו!"

בין משתתפי "הו!": סיון בסקין, אנה הרמן, מאיה ערד, משה סקאל, בני מר, אורי הולנדר, רחל אלבק-גדרון, רועי חן, אפרת מישורי, רויאל נץ, מרחב ישורון, ננו שבתאי, שלומי שבן, יהושע קנז, דן מירון, דן דאור, נסים קלדרון, רונית מטלון, יובל שמעוני, דרור משעני, יעקב ביטון, שמעון אדף, נורית גרץ, עמרי שרת, יוסף סדן, יוסי גמזו, מעין רוגל, שמעון בוזגלו, מתן חרמוני, רוברט וייטהיל-בשן, אלמוג בהר, חמוטל בר יוסף, עודד כרמלי, רועי שניידר, אבידב ליפסקר, שחר-מריו מרדכי, תמר מרין, לילך נתנאל, מנחם פרי, זמירה פורן-ציון, ז'יל רוזיֶה, יערה שחורי, דורית שילה, נוית בראל, רונה קינן, אלון חילו, א"ב יהושע, אילנה ברנשטיין, חדוה הרכבי, נורית זרחי, ראובן נמדר, ראובן ריבלין, אילנה ברנשטיין, מיכל בן-נפתלי, דודו בוסי, סמי ברדוגו, והמתרגמים שמעון זנדבנק, נילי מירסקי, ניצה בן ארי, רונן סוניס, אלכס בנדרסקי.