stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עין פלוטית

| --- | --- |

 מיקום המעיין
 מדינה:  ישראל 
 אזור:  הערבה 
 קואורדינטות:  30°57′21″N 35°21′50″E﻿ / ﻿30.955858389807°N 35.363860063183°E﻿ / 30.955858389807; 35.363860063183
 גישה למעיין
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) עין פלוטית(למפת צפון הנגב רגילה) עין פלוטית(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין פלוטית(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין פלוטית
 
עין פלוטית הוא מעיין קטן בצד הכביש המוביל לעין תמר ולנאות הכיכר. המעיין ממוקם באזור בתרונות החוואר של הערבה הצפונית ובין כיכר סדום, בקרבת נאות הכיכר ועין תמר. מהמעיין נובעים מים מליחים. סביב המעיין נמצאים עצי דקל וסבך שיחי קנה.
המעיין קרוי על שמה של פלוטית, בת לוט, שלפי האגדה הייתה מי שדאגה לעניים וזרים בסדום. אנשי העיר שלא אהבו את מעשיה שפטו ודנו אותה למוות בשריפה. זעקתה של פלוטית עלתה השמיימה ואלוהים הביא לחורבן סדום ועמורה. למעיין שם נוסף ששגור בפי רבים, "מעיין האהבה".
הערות שוליים

1 2  עין פלוטית המעיין הנסתר - בשביל המשפחה, באתר בשביל המשפחה, ‏6 במאי 2020
הגדה השמאלית (במת שמאל)

| --- | --- |

 סוג:  אתר תוכן לא-מסחרי
 סלוגן:  הגדה השמאלית: במה ביקורתית לחברה ותרבות
 תקופת הפעילות:  2002–2018 (כ־16 שנים)
 הרשמה:  לא
 www.hagada.org.il
 
הגדה השמאלית היא במה ביקורתית לתרבות וחברה, ביטאון שמאל רדיקלי ביקורתי שפעל בשני מישורים, כאתר אינטרנט (בין השנים 2002-2018) וכמועדון ומרכז חברתי.
אתר האינטרנט

אתר הגדה השמאלית פעל משנת 2002 עד 2018. אתר האינטרנט התמקד בפרסום מאמרים עיונים ואקטואליים הכתובים מנקודת ראות שמאלית. בין הכותבים באתר נמנו נימר סולטאני, אבשלום קווה, ואדם קלר. בנובמבר 2005 הצהירו באתר על יותר מ-2000 כניסות ביום. האתר הופעל על ידי עמותת אתר הגדה השמאלית לתקשורת דמוקרטית ופלורליסטית, שנמחקה באפריל 2019.
המועדון

מועדון הגדה השמאלית נוסד בשנת 1990, פועל במנותק מאתר האינטרנט, והוא עמותה עצמאית הפועלת בסיוע חד"ש. המועדון ממוקם ברחוב אחד העם בתל אביב. "הגדה השמאלית" כמועדון התבססה בשנים הראשונות על התארגנות של קבוצה במפלגה הקומוניסטית, עמה נמנו אלי גוז'נסקי, מור סטולר, ראובן קמינר, דב חנין ועיסאם מח'ול. השקפות הקבוצה היו מרקסיסטיות והתבססו על כתבי הוגים דוגמת אנטוניו גראמשי ורוזה לוקסמבורג.
מועדון הגדה השמאלית מציע עצמו במחירים נמוכים כחלק מהאופק הרעיוני המנחה אותו לקדם תרבות קהילתית שווה לכל נפש. במועדון, בתל אביב, מתקיימות ערבים חברתיים כגון הרצאות, הופעות רוק, פאנק והארדקור, ערבי שירה ועוד. את המועדון ניהל עד 2011 ערן סגל.
באפריל 2021 הוכרז על חידוש פעילות המועדון.
ראו גם

שיחה מקומית
הערות שוליים

1 2 3   בן שלו, שוברים את הקירות של הגדה השמאלית, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2013
↑  יועד וינטר, מהי מדיניות העריכה של הגדה השמאלית?, הגדה השמאלית, 27 בנובמבר 2005
↑  הגדה השמאלית, באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  שירה, קולנוע, מסיבה ותערוכה: מועדון הגדה השמאלית בתל-אביב מחדש את פעילותו, באתר זו הדרך, ‏27 באפריל 2021
בינגו סמית'

| --- | --- |
 לידה:  26 בפברואר 1946 ממפיס, טנסי, ארצות הברית
 פטירה:  26 באוקטובר 2023 (בגיל 77)
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  1.96 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת טלסה
 דראפט:  בחירה שישית, 1969 סן דייגו רוקטס
 קבוצות כשחקן
 1969–1970   1970–1979   1979–1980:  סן דייגו רוקטס   קליבלנד קאבלירס   סן דייגו קליפרס
רוברט "בינגו" סמית' (באנגלית: Robert "Bingo" Smith;‏ 26 בפברואר 1946 – 26 באוקטובר 2023) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1969–1980. ממוצעיו לאורך הקריירה היו 12.6 נקודות, 4.2 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים למשחק.
בדצמבר 1979 הופרשה גופייתו, עם המספר "7", על ידי קליבלנד קאבלירס.
קריירת מכללות

סמית' נולד בעיר ממפיס שבטנסי, ובין השנים 1966–1969 למד באוניברסיטת טלסה אשר בטלסה, אוקלהומה. בעונתו השלישית והאחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם סמית' ממוצעים של 24.5 נקודות ו-10.3 ריבאונדים למשחק, וזכה בתואר "שחקן העונה של מחוז ה-MVC".
קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1969 נלקח סמית' בבחירה השישית, על ידי סן דייגו רוקטס. לאחר עונה אחת עם הרוקטס נבחר בדראפט ההרחבה של שנת 1970 על ידי קליבלנד קאבלירס, לקראת עונת הבכורה של המועדון. ב-9 העונות הבאות היה אחד השחקנים המובילים של הקבוצה, לצד אוסטין קאר, עם ממוצע כולל של 13.3 נקודות למשחק. בעונת 1974/1975 הוביל את קלעי קבוצתו עם 15.9 נקודות למשחק. בעונת 1975/1976 העפיל עם קליבלנד לשלב הפלייאוף, לראשונה בתולדותיה, ואף סייע לה לגבור על וושינגטון בולטס בסיבוב הראשון, בתוצאה 3–4. בעת עזיבתו את הקאבלירס בשנת 1979 הוביל את שחקני המועדון בסך נקודות (9,513), וניצב במקום השני באסיסטים (1,566) ובמקום השלישי בריבאונדים (3,057).
באוקטובר 1979 הועבר סמית' בטרייד לסן דייגו קליפרס, ולאחר עונה אחת במדיה פרש ממשחק.
חייו האישיים

באפריל 2009 סבל סמית' משבץ מוחי, אשר פגע בפלג גופו הימני וגרם לו לשיתוק חלקי.
נפטר ב-26 באוקטובר 2023.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות ה-NBA של סמית', באתר basketball-reference.com
↑  ביוגרפיה, באתר הקאבלירס
↑  ממוצעי המכללות של סמית', באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1969, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט ההרחבה 1970, באתר basketball-reference.com
↑  Bingo Smith travels the hard road back from a stroke, באתר cleveland.com,‏ 16 בינואר 2011
Rappin' 4-Tay

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 במרץ 1968 (בן 56) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 שם במה:  Rappin' 4-Tay 
 מוקד פעילות:  פילמור, סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 סוגה:  ראפ, היפ-הופ
 חברת תקליטים:  Chrysalis/EMI Records Noo Trybe/Virgin/EMI Records
 שיתופי פעולה בולטים:  טופאק שאקור, אם סי בריד, טו שורט, מק דרה
 פרופיל ב-IMDb
 
אנתוני פורטה (באנגלית: Anthony Forté; נולד ב-2 במרץ 1968), ידוע גם בשם הבמה Rappin' 4-Tay, הוא ראפר אמריקאי מפילמור, סן פרנסיסקו, קליפורניה.
קריירה מוזיקלית

אנתוני הופיע לראשונה כראפר באלבום Life Is...Too Short של הראפר טו שורט, מיד לאחר שסיים את לימודיו בתיכון. לאחר מכן הוא היה מעורב בפרשיית סמים וריצה 10 חודשים בכלא. מיד לאחר שחרורו מהכלא הוא הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, Rappin' 4-Tay Is Back, ב-1991. ב-1994 הוא הוציא את אלבום הסולו השני שלו, 'Don't Fight the Feelin, שכלל את הסינגלים: "Playaz Club" (שסימפל את השיר "Private Number" של ויליאם בל ושל ג'ודי קליי), "Dank Season" עם Seff Tha Gaffla ו"I'll Be Around", שהגיע למקום 39 במצעד בילבורד הוט 100.
ב-1995, השירים "Problems" ו"A Message For Your Mind" של אנתוני נכללו בפסקול של הסרט סיכון מחושב. השיר "A Message For Your Mind" סימפל את השיר "I Want You Back" של חמישיית הג'קסונים.
אנתוני לא זכה להצלחה מוזיקלית דומה מאז 1995, אך ב-1996 הוא התארח באלבום של טופאק All Eyez on Me בשיר "Only God Can Judge Me" וב-1997 באלבום אוסף של מאסטר פי, West Coast Bad Boyz II. ב-1999 אנתוני הצטרף לסופרגרופ .T.W.D.Y.
ב-2003 אנתוני הוציא את האלבום Gangsta Gumbo עם הסינגל "Burning, Burning", ולאחר מכן הוציא ב-2007 את האלבום That's What You Thought. ב-2004, הוא התארח בשיר "My Alphabets" של מק דרה. בפברואר 2012, הוא התארח בשיר Picture A Nigga של הראפר Lil' Gang$ta.
דיסקוגרפיה

1991: Rappin' 4-Tay is Back
1994: 'Don't Fight the Feelin
1996: Off Parole
1997: 4 Tha Hard Way
1998: Bigga Than Da Game
1999: Derty Werk (עם .T.W.D.Y)
1999: Introduction to Mackin
2003: Gangsta Gumbo
2007: That's What You Thought
2011: Still Standing
2011: ?Where Is The Love
הערות שוליים

↑  Rappin' 4-Tay Songs, Albums, Reviews, Bio & Mo..., AllMusic (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13980190v (data)  GND: 13494917X  ISNI: 0000 0000 5515 6767  LCCN: no98063957  MusicBrainz: 44223a23-a89a-4815-9eab-e36ce9d0ebae  VIAF: 7582551   WorldCat (עם VIAF): 7582551
הארמייה ה-11 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  5 באוקטובר 1940   26 בנובמבר 1944 – 21 בנובמבר 1942   21 באפריל 1945
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה המצור על סבסטופול (1941–1942)
 פיקוד
 מפקדים
 
הארמייה ה-11 הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה > הקמה ראשונה

הארמייה ה-11 הוקמה בשנת 1940 כהכנה למבצע ברברוסה במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-22 ביוני 1941. הארמייה ה-11 הייתה חלק מקבוצת ארמיות הדרום בעזרתם גרמניה הנאצית הוציאה לפועל את מבצע ברברוסה ופלשה לברית המועצות. לאחר מותו של מפקדה הראשון, אויגן פון שוברט, בתאונה, אריך פון מאנשטיין מונה למפקדה ונותר בראשה עד לפירוק הארמייה. באוקטובר 1941 השתלטה הארמייה, בסיוע כוחות רומניים, על מרבית שטחו של חצי האי קרים והטילה מצור על נמל סבסטופול. ניסיון סובייטי לכבוש מחדש את קרים באמצעות הנחתת כוחות חזקים בחצי האי קרץ נכשל, ומרבית הכוחות הסובייטיים שהונחתו בקרץ הושמדו במתקפת נגד גרמנית מוצלחת במאי 1942. הכוחות המגינים על נמל סבסטופול הצליחו להדוף 2 מתקפות גדולות של כוחות הציר בחורף 1941/1942, אך המתקפה השלישית הצליחה להבקיע את מעגל הביצורים, שהגן על הנמל, ולכבוש את סבסטופול בראשית יולי 1942. כ-90 אלף חיילים ומלחים סובייטיים נפלו בשבי במהלך כיבוש העיר.
לאחר נפילת סבסטופול הועברה הארמייה צפונה, לחזית לנינגרד, אך בעקבות כיתור הכוחות הגרמניים באזור סטלינגרד, כתוצאה ממתקפת נגד סובייטית (מבצע אורנוס), החליט הפיקוד הגרמני ב-21 בנובמבר 1942 למנות את אריך פון מאנשטיין למפקד קבוצת ארמיות חדשה, בשם קבוצת ארמיות דון, שהוקמה במטרה לחלץ את הכוחות המכותרים ב"כיס סטלינגרד", ומטה הארמייה הועבר דרומה, ושימש כבסיס ליצירת המפקדה של קבוצת הארמיות.
היסטוריה > הקמה שנייה

הארמייה ה-11 הוקמה מחדש בסוף 1944, כארמיית שריון. ידועה גם בשם ארמיית הפאנצר אס אס ה-11. מצבתה הייתה חסרה וגודלה לא עלה על סדר הכוחות של קורפוס אחד. במרץ 1945 עברה הארמייה ארגון מחדש, והופעלה בלחימה בחזית המערבית באזור הרי הרץ, שם הושמדה ב-21 באפריל 1945.
מפקדים

אויגן פון שוברט (5 באוקטובר 1940 - 12 בספטמבר 1941)
אריך פון מנשטיין (12 בספטמבר 1941 - 21 בנובמבר 1942)
פליקס שטיינר (26 בנובמבר 1944 - 5 במרץ 1945)
אוטו היצפלד (2 באפריל 1945 -8 באפריל 1945)
ולטר לוכט (8 באפריל 1945 - 21 באפריל 1945)
| גרמניה הנאצית ארמיות הוורמאכט  |
| --- | --- | --- |
| ארמיות | הארמייה הראשונה • הארמייה השנייה • הארמייה השלישית • הארמייה הרביעית • הארמייה החמישית • הארמייה השישית • הארמייה השביעית • הארמייה השמינית • הארמייה התשיעית • הארמייה העשירית • הארמייה ה-11 • הארמייה ה-12 • הארמייה ה-14 • הארמייה ה-15 • הארמייה ה-16 • הארמייה ה-17 • הארמייה ה-18 • הארמייה ה-19 • הארמייה ה-20 • הארמייה ה-21 • הארמייה ה-24 • הארמייה ה-25 |  |
| ארמיות שריון | ארמיית הפאנצר הראשונה • ארמיית הפאנצר השנייה • ארמיית הפאנצר השלישית • ארמיית הפאנצר הרביעית • ארמיית הפאנצר החמישית • ארמיית הפאנצר השישית • ארמיית הפאנצר אס אס ה-11 • ארמיית הפאנצר אפריקה |  |
| ארמיות צנחנים | ארמיית הצנחנים הראשונה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 5105848-0
יהואחז (מלך יהודה)

יְהוֹאָחָז (גם יוֹאָחָז) היה בנו של יאשיהו, הראשון מבין ארבעת מלכי יהודה האחרונים שמלכו לאחר מות יאשיהו. הוא מלך במשך שלושה חודשים. שנת מלכותו מתוארכת לשנת 609 לפנה"ס.
אזכורים בתנ"ך

מלכותו של יהואחז מתוארת בספר מלכים ב', פרק כ"ג, פסוקים ל-לד:
תיאור מאוד דומה מופיע בספר דברי הימים.
רמז ליהואחז, בלי להזכיר את שמו, מופיע בספר יחזקאל בנבואה על מלכי יהודה האחרונים:
המפרשים הקלאסיים, רש"י, רד"ק והמצודות, והחדשים, אליה שמואל הרטום ויחיאל צבי מושקוביץ בדעת מקרא, תמימי דעים שמדובר ביהואחז.
השם יהואחז אינו מופיע ברשימת בני יאשיהו בתחילת ספר דברי הימים א':
המפרשים בקשו לזהות את יהואחז ברשימה זאת. היו שהסבירו שברשימה מופיע שמו מלידה וש"יהואחז" היה שמו משהומלך. אולם הדעות חלוקת לגבי הזיהוי של יהואחז ברשימה.
הגמרא מביאה את דברי רבי יוחנן: שיוחנן המוזכר בפסוק זה הוא יהואחז, וכך מפרשים רש"י, רד"ק והמצודות. על פי פירוש זה, הציון "הבכור" ניתן ליוחנן = יהואחז, מכיוון שהיה הבן הגדול של חמוטל בת ירמיהו אשתו הראשית של יאשיהו.
אבן עזרא בפירושו לדניאל, פרק א, טוען שיהואחז הוא שלום בן יאשיהו. אליה שמואל הרטום כותב שזוהי "ההשערה הקרובה ביותר". שלום מופיע בספר ירמיהו בנבואה על מלכי יהודה:
תולדותיו

יואחז הוא בנו של יאשיהו ושל אשתו חמוטל בת ירמיהו מלבנה. בגיל 23 נבחר על ידי "עם הארץ" לרשת את כסאו של אביו שנהרג בקרב מגידו. באותה עת היה אחיו אליקים, מבוגר ממנו בשנתיים והפרשנים מעלים השערות שונות על הסיבות לכך שעם הארץ בחרו בו ולא באחיו. היו שטענו שעם הארץ בחרו ביהואחז כי נמנה עם הזרם הפרו בבלי, לעומת יהויקים שהיה פרו מצרי. אפשרות נוספת היא שהעדפת יהואחז הייתה בגלל סיבות פנימיות, ובעניין זה מזכירים שיהואחז ויהויקים היו בני נשים שונות. צדקיהו, אחיו של יהואחז מאותה אם, חמוטל בת ירמיהו, הומלך על יהודה על ידי הבבלים לאחר הגליית יהויכין בן יהויקים, אולי עדות לכך שמשפחת האם חמוטל הייתה פרו-בבלית. הגמרא דנה בשאלה כיצד המליכו עם הארץ את יהואחז במקום יהויקים המבוגר ממנו ועונה שיהויקים לא היה ראוי להחליף את אביו: "יהויקים לאו ממלא מקום אבותיו הוה". באותו מקום הגמרא גם מתייחסת למילים "וימשחו אתו" ומציינת שלא כל מלך נמשח בשמן ורק בגלל שיהואחז הומלך תחת העדפתו על פני יהויקים הוא נמשח.
על פי המסופר בתנ"ך, הוא כיהן רק שלושה חודשים במלוכה, לפני שהודח בידי פרעה נכו השני (מלכים ב', כ"ג, ל"ג) ונלקח בשבי למצרים. הכרוניקה הבבלית טוענת שהקרב בין המצרים והבבלים על חרן (שהייתה בידי הבבלים) נערך מתמוז (יולי-אוגוסט) עד אלול (אוגוסט-ספטמבר). אם כך, יאשיהו נהרג בתמוז, 609 לפנה"ס או חודש לפני כן, כשהמצרים עשו את דרכם לעבר חרן. יהואחז הומלך למלך בחודש תמוז, והודח שלושה חודשים מאוחר יותר, בחודש תשרי, כאשר פרעה נכה שב מהמלחמה בחרן.
תוך כדי ההתארגנות מחדש בסוריה נכו זימן את יהואחז להגיע לרבלה ואסר אותו. נכו מינה את אחיו הבוגר, אליקים, למלך תחת השם יהויקים. על יהודה הוטל קנס של 100 כיכרות כסף וככר זהב אחת. יהואחז הובא למצרים כאסיר, ושם מת. פרופ' בוסתנאי עודד מכנה את המלכתו של יהואחז ללא תיאום עם פרעה נכה צעד פזיז. לדבריו: "נראה ש "עם הארץ" לא קרא כהלכה את המפה הפוליטית ותלה תקוות, שגם מסעו הנוכחי של נכה לחרן יסתיים במפלתו, ובכך חשף את עצמו ואת יהודה לנקמתו של פרעה."
על ימי מלכותו הקצרים לא נודע כמעט דבר. מכך שבספר מלכים כתוב שהוא עשה "הרע בעיני ה'" היו שהסיקו שיהואחז ביטל את הרפורמה של אביו.
הערות שוליים

↑  ספר מלכים ב', פרק כ"ג, פסוקים ל'–ל"ד
↑  (ספר דברי הימים ב', פרק ל"ו, פסוק א'-ד
↑  ספר יחזקאל, פרק י"ט, פסוקים א'–ד'
↑  (ספר דברי הימים א', פרק ג', פסוק ט"ו
1 2 3  תלמוד בבלי, מסכת הוריות, דף י"א, עמוד ב'
↑  רש"י, ירמיהו, כב, יא
↑  מקראות גדולות דברי הימים א, ג, טו
↑  תורה נביאים כתובים מפורשים על ידי פרופ' א.ש. הרטום, הוצאת יבנה, תל אביב, ירמיהו, כב, יא
↑  ספר ירמיהו, פרק כ"ב, פסוקים י'–י"ב
↑  מלכים ב', כ"ג, כ"ט ודברי הימים ב', ל"ה, כ'–כ"ד
1 2  פרופ' בוסתנאי עודד, אנצ' עולם התנ"ך, מלכים ב, עמוד 205
↑  מלכים ב', כ"ג, ל"א
↑  מלכים ב', כ"ג, ל"ג–ל"ה ודברי הימים ב', כ"ו, א'–ד'
אחוזת בית (הוצאה לאור)

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  שרי גוטמן
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־20 שנה) 
 מיקום המטה:  אלנבי 94 תל אביב
 ענפי תעשייה:  הוצאה לאור
 מוצרים עיקריים:  סיפורת, ספרי עיון, שירה, פרוזה
  
 www.abayit-books.com
 
אחוזת בית היא הוצאת ספרים שהוקמה בשנת 2004 על ידי העורכת שרי גוטמן. ההוצאה עוסקת בסוגות שונות, בהן ספרות מקור, ספרות מתורגמת ושירה, וכן ספרי עיון והגות ואף ספרי מתכונים.
היסטוריה

בסוף שנת 2003 פרשה שרי גוטמן מתפקידה כעורכת הראשית של הוצאת "כנרת-זמורה-ביתן" והקימה את ההוצאה. עם הקמת הצטרפה דנה אלעזר-הלוי כעורכת התרגום. הספר הראשון שיצא בהוצאה היה נובלה למבוגרים מאת ז'ול ורן, "חזיון התעתועים של דוקטור אוקס", בתרגום דורי מנור. בשנה הראשונה חתמה על חוזים להוצאת 24 ספרים חדשים.
במרץ 2004 הכריזה ההוצאה על השקת כתב העת הספרותי "הו!", בעריכת דורי מנור ואנה הרמן כעורכים. הגיליון הראשון יצא לאור בינואר 2005. ב-2014 עברה הפקת "הו!" להוצאת הקיבוץ המאוחד.
בדצמבר 2005 הכריזה ההוצאה על סדרת ספרים חדשה, "קריאה עברית", בעריכת חוקר הספרות אריאל הירשפלד. סדרת
ספרי עיון שעוסקת ביצירתם של סופרים ישראלים. השקת הסדרה התעכבה ושלושת הספרים הראשונים בסדרה, העוסקים בש"י עגנון, אורלי קסטל-בלום ודן צלקה יצאו לאור בשנת 2011.
בשנת 2009 הצטרפה להוצאה דנה אולמרט, כעורכת סדרת ספרי ביכורים.
בשנת 2010 הודיעה ההוצאה כי תשתף פעולה עם הוצאת ידיעות אחרונות בענייני שיווק ולוגיסטיקה.
בסוף 2011 הצטרפה המתרגמת נילי מירסקי להוצאה. תרגום שלה לספרו של מיכאיל לֶרמוֹנטוֹב "גיבור דורנו" יצא לאור ב-2013, ותרגם של ספרו של תומאס מאן, "פליקס קרול: וידוייו של מאחז עיניים", יצא לאור ב-2016.
ביולי 2012 חתמה ההוצאה על חוזה עם השדרן אביעד קיסוס על פרסום רומן פרי עטו.
בסוף 2014 חתם הסופר דרור משעני על חוזה עם הוצאת אחוזת בית על פרסום שני הספרים הבאים בסדרת "הבלש אברהם אברהם". בנוסף הצטרפה אילנה המרמן כעורכת סדרת פרוזה חדשה, הכוללת גם תרגומים מערבית.
ספרי ההוצאה

בין הסופרים שפרסמו את ספריהם בהוצאה זו נכללים אהרן מגד, דבורה עומר, אמנון דנקנר, איל חלפון, גיל הראבן, שמעון אדף, אנה איסאקובה, סיון בסקין, דורי מנור ודנה אלעזר-הלוי.
ההוצאה פרסמה תרגומים לספרים של צ'ארלס דיקנס, לואיג'י פירנדלו, ז'ול ורן, מרינה צבטייבה, מריו ורגס יוסה, יואכים פסט, ג'ון סטיינבק, מרג'אן סטראפי, ויקאס סווארופ, ריצ'רד ייטס, מירנדה ג'ולי, סבסטיאן בארי, מרטין איימיס, כריסטיאן קראכט, גרהם סימסיון, פרנסואז סאגאן וסרגיי דובלטוב, אן פדימן.
הערות שוליים

1 2  שירי לב-ארי, הוצאת הספרים "אחוזת בית" של שרי גוטמן מתחילה את פעילותה, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2003
1 2  שירי לב-ארי, ספר ראשון להוצאת אחוזת בית: נובלה למבוגרים של ז'ול ורן, באתר הארץ, 1 בספטמבר 2004
↑  שירי לב-ארי, כתב עת ספרותי חדש, "הו!", בעריכת דורי מנור ואנה הרמן, באתר הארץ, 9 במרץ 2004
↑   אורי הולנדר, הריאקציונריות המהפכנית של כתבי העת "הו!" ו"דחק", באתר הארץ, 9 באוגוסט 2013
↑  שירי לב-ארי, סדרת ספרים על סופרים ישראלים בהוצאת אחוזת בית, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2005
↑  אברהם בלבן, חקר הספרות | הבנת הנקרא, באתר הארץ, 13 ביולי 2011
↑  , תחת השם סדרת "לקרוא את"אבי עופר, הסוד של דן צלקה, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2011
↑  מיה סלע, דנה אולמרט תערוך סדרת ספרי ביכורים ב"אחוזת בית", באתר הארץ, 17 במרץ 2009
↑  מיה סלע, הוצאת "אחוזת בית" תשווק את ספריה באמצעות "ידיעות ספרים", באתר הארץ, 22 במרץ 2010
↑  מיה סלע, נילי מירסקי, שפרשה מ"עם עובד", תתרגם ספר להוצאת "אחוזת בית", באתר הארץ, 25 באוקטובר 2011
↑  יותם שווימר, "גיבור דורנו": גיבור שלא כובש את היצר, באתר ynet, 24 באוגוסט 2013
↑   אריאנה מלמד, מה הקשר בין טראמפ לפליקס קרול של תומאס מאן, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2016
 גילי איזיקוביץ, המתרגמת נילי מירסקי מעדיפה לחזור לקלאסיקות מופתיות מאשר לחיות בהווה, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2016
↑  מיה סלע, אביעד קיסוס מתכונן להוציא ספר ראשון, באתר הארץ, 29 ביולי 2012
↑  מיה סלע, דרור משעני ואילנה המרמן מצטרפים להוצאת אחוזת בית, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2014
אולפני הנגדיאן וורלד

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־28 שנים) 
 קואורדינטות:  29°10′45″N 120°17′53″E﻿ / ﻿29.179068°N 120.298083°E﻿ / 29.179068; 120.298083 
  
 www.hengdianworld.com
 he
 
אולפני הנגדיאן וורלד (בסינית: 横店影视城; בפין-יין: Héngdiàn Yǐngshìchéng) הם אולפני קולנוע וטלוויזיה בבעלות חברת הנגדיאן גרופ (אנ') הממוקמים בעיירה הנגדיאן שבג'ג'יאנג, סין. זהו אתר הצילומים הגדול ביותר באסיה, וכ-70 אחוזים מסדרות הטלוויזיה ומהסרטים הסיניים מופקים בו.
היסטוריה

בניית האתר החלה בשנת 1996. האולפן מורכב מ-30 בסיסי צילום חיצוניים ו-130 מערכות אולפן פנימיות, בשטח כולל של כ-10 קילומטרים. בשנת 1997 נבנה באתר ארמון קיסרי בסגנון שושלות צ'ין והאן, אחד מהמבנים הייחודיים באולפן, שמשמש לצילום דרמות היסטוריות. יותר מ-1,200 סרטים וסדרות טלוויזיה צולמו בו, כולל עיבוד הלייב-אקשן ל"מולאן" מבית חברת וולט דיסני והסרט זוכה האוסקר "נמר, דרקון". האתר כולל עשרות ארמונות וגנים נוספים, דגם של עיר ישנה והעתק בגודל מלא של העיר האסורה.
עד תחילת העשור השני של המאה ה-21 נודעו האולפנים בעיקר בדרמות המלחמה האנטי-יפניות הפופולריות שהופקו בהם, אך מאז שממשלת סין עודדה את הבמאים להתמקד בהיסטוריה של סין, מתמחים האולפנים בעיקר בצילום דרמות היסטוריות.
בשנת 2011 נפתח האתר חלקית לקהל הרחב, ומאז משמשים האולפנים גם כאתר תיירות. בשנת 2019 ביקרו במקום כ-20 מיליון אנשים.
גלריה

העתק העיר האסורה
ארמון שושלת צ'ין
הערות שוליים

↑  Du Qiongfang & Huang Lanlan, China’s Hollywood: Hengdian World Studios sees boom in film shoots, tourism - Global Times, www.globaltimes.cn
↑  李松, Hengdian 'film city' eyes comeback after brief dip, china daily global
1 2  Clifford Coonan, China’s Alibaba Pictures, Hengdian Studios to Form Film, TV Joint Venture, The Hollywood Reporter, ‏14 באוקטובר 2014
↑  Mara Reinstein, Inside the Rich and Timeless Sets of Mulan, Architectural Digest, ‏4 בספטמבר 2020
1 2  Jonathan Kaiman, China’s largest movie studio is vast, and so is its audience. But filmmakers have to toe the party line - Los Angeles Times, Los Angeles Times, ‏9 באפריל 2018
↑  Rebuild the Old Summer Palace to its former glory? Chinese relics bureau says no-Ecns.cn, ECNS
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2010147375  VIAF: 141144680   WorldCat (עם VIAF): 141144680
נייר לקמוס

ניירות לקמוס (אינדיקטור pH) לפני שימוש, וטבלת תוצאות ערכי ה־pH לפי צבעים
אבקת לקמוס
נייר לקמוס (מכונה גם נייר ליטמוס; בגרמנית: Lackmus; באנגלית: Litmus) הוא נייר מיוחד העשוי מתמציות צבע שנלקחו מחזזיות. הוא משמש לרוב כאינדיקטור pH, על מנת לבדוק האם חומר מסוים הוא חומצה או בסיס. נייר לקמוס קיים בשלושה צבעים: אדום, כחול וסגול. נייר לקמוס כחול הופך אדום במגע עם חומר חומצי, ואילו נייר לקמוס אדום הופך כחול במגע עם חומר בסיסי. נייר לקמוס נייטרלי הוא סגול. ניתן לייצר נייר לקמוס גם מתמיסות מימיות שמתפקדות באופן דומה.
היסטוריה

השימוש הראשון המתועד בנייר לקמוס היה בשנת 1300 לספירה, על ידי האלכימאי הספרדי ארנולדוס דה וילה נובה.
מהמאה ה-16 ואילך, הצבע הכחול נלקח מחזזיות שונות, בעיקר באזור הולנד.
מקור השם העברי (המקובל גם בגרמנית ובשפות אחרות, אך לא באנגלית) בשפה ההולנדית: לאק (ורנית) + מוס (חזזית).
שימוש

נייר לקמוס כחול ישנה את צבעו לאדום בסביבה חומצית (pH נמוך מ-4.5), ואילו בסביבה בסיסית (pH גדול מ-8.3) יישאר כחול (ערכי ה-pH מציינים את רגישותו של נייר הלקמוס; מבחינת ההגדרה הכימית pH גבוה מ-7 הוא בסיסי ונמוך מ-7 - חומצי).
השימוש העיקרי בנייר לקמוס הוא לקביעה האם תמיסה היא חומצית או בסיסית. נייר לקמוס מגיב באופן מיידי בטמפרטורת החדר.
ישנם סוגים שונים של נייר לקמוס: כאלה המודדים ערכים רק בטווח החומצי או רק בטווח הבסיסי, כאלה המודדים את כל טווח הערכים, נייר שרק מבדיל בין בסיס לחומצה. כמו כן הנייר מגיע בנגזרות קטנות או בגליל ארוך.
עקרון מדעי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מקורות טבע

לקמוס יכול להימצא בסוגים שונים של חזזיות. הצבען נלקח במיצוי מזנים כגון: Roccella tinctoria (דרום אמריקה), Roccella fuciformis (אנגולה ומדגסקר), Roccella pygma (אלג׳יריה), Roccella phycopsis, Lecanora tartarea (נורווגיה, שוודיה), Variolaria dealbata, Ochrolechia parella, Parmotrema tinctorum ו-Parmelia Parmelia.
כיום, המקורות העיקריים הם Roccella montagnei (מוזמביק) ו-Dendrographa leucophoea (קליפורניה).
ראו גם

יון הידרוניום
יון הידרוקסיד
הריאקציה הכימית המשנה את המבנה המולקולרי של אינדופנול(אנ') במגע עם חומצה (אדום) או בסיס (כחול)
מגדל טריביון

| --- | --- |

מגדל טריביון הנאו-גותי בשיקגו
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 שימוש:  משרדים
 כתובת:  שדרות מישיגן צפון 435, שיקגו, אילינוי
 מיקום:  שיקגו 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 בעלים:  טריביון מדיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1923–1925 (כשנתיים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1925 
 אדריכל:  ריימונד הוד, ג'ון מיד האוולס 
 סגנון אדריכלי:  התחייה הגותית 
 מידות
 גובה:  141 מטר
 קומות:  36 
 קואורדינטות:  41°53′26″N 87°37′25″W﻿ / ﻿41.890426°N 87.62367°W﻿ / 41.890426; -87.62367
  (למפת שיקגו מוגדלת) מגדל טריביון(למפת שיקגו רגילה) מגדל טריביון
 
מגדל טריביון (באנגלית: Tribune Tower) הוא גורד שחקים שתוכנן בסגנון נאו-גותי וממוקם בשדרות מישיגן צפון 435, שיקגו, אילינוי, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 141 מטרים והוא בעל 36 קומות. הוא תוכנן על ידי משרד האדריכלים האוולס והוד במסגרת תחרות אדריכלית שנערכה בשנת 1922. הבניין נמצא ברשימת המבנים בעלי מעמד היסטורי עירוני ומהווה חלק בלתי נפרד מהרובע ההיסטורי מישיגן-ווקר. בניין טריביון שיקגו המקורי נבנה בשנת 1868 ונהרס כליל בשרפה הגדולה של שיקגו בשנת 1871.
עד 2018 המגדל היה ביתם של מערכת העיתון שיקגו טריביון, טריביון מדיה וטרונק בע"מ, ומרכז פעילותם של תחנת הרדיו והטלוויזיה WGN, והמשרדים הראשיים של ה-"CNN שיקגו". המסעדה הגדולה האוולס והוד (Howells & Hood), על-שם האדריכלים של הבניין, נמצאה בקומה שבמפלס הרחוב והפטיו שלה השקיף על שדרות מישיגן.
בתחילת שנת 2018, עברו כל הגופים האלה למיקומים אחרים, בעקבות התכנית להפוך את הבניין ממגדל משרדים למגדל מגורים.