stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חנוך בודין
ביוגרפיה

בודין נולד בקנדה, בן רביעי למשפחה בת ארבעה בנים, והורים ניצולי השואה. עלה בגיל צעיר עם משפחתו לישראל וגדל בבאר שבע. הוא שירת בצה"ל בחטיבת גולני ונפצע מרסיס פגז במלחמת לבנון הראשונה. כתוצאה מהפציעה נקטעה ידו הימנית עד מתחת למרפק. כחלק מהליך השיקום בבית הלוחם החל להתאמן בשחייה, ועד מהרה רשם הישגים ברמה הארצית והבינלאומית.
במשחקים הפאראלימפיים שנערכו בניו יורק בשנת 1984 נמנה בודין לראשונה עם הסגל הפאראלימפי של ישראל וזכה במדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי. במשחקים הפאראלימפיים שנערכו בסיאול 1988 הוא זכה ב-5 מדליות מהן שתיים זהב תוך כדי קביעת שני שיאי עולם. במשחקים הפאראלימפיים שנערכו בברצלונה 1992 הוא זכה בשתי מדליות נוספות, כשבמשחקים אלו היה חבר גם בנבחרת הכדורעף הישראלית. בסך הכל השתתף ב-6 משחקים פאראלימפיים כמתחרה; במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) הוא נשא את דגל המשלחת הישראלית בטקס הפתיחה, ובמשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) עמד בראש המשלחת.
בודין זכה בשתי מדליות זהב באליפות העולם בשחייה (מבין 4 בהן השתתף) וב-3 מדליות זהב באליפות אירופה בשחייה (מבין 8 בהן השתתף). במשחקי המכביה השלוש-עשרה (1989) התכבד בהדלקת הלפיד.
במקביל לקריירה התחרותית למד בודין במכון וינגייט הוראה ואימון גופני ועסק בכך עד 1990, אז פנה לתחום הביטוח. הוא סיים תואר שני במנהל עסקים והיה מנהל קרן פנסיה "שילוב" ומנהל פיתוח עסקי ב-AIG ישראל. בעבר היה שותף בבית הספר לפרסום "עבודי". לאחר שניהל את מערך המכירות הארצי של מגדל גמל פלטינום, מונה למנהל מערך ההפצה של כלל פיננסים.
בשנת 1987 הופיע בודין כשחקן בסרט "לא שם זין" כחלק מחבורת החיילים הנמצאים בחדר בית החולים במחלקת השיקום ביחד עם הגיבור הראשי. בשנת 2009 התמודד בודין בתוכנית המציאות "הישרדות הפיליפינים" (העונה השלישית). הוא הגיע לשלב האיחוד בין השבטים, הודח ונבחר למושבע השני.
בודין גרוש ואב לשניים.
ט"ז באדר

ט"ז באדר הוא היום השישה עשר בחודש השישי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השישה עשר בחודש השנים עשר 
למניין החודשים מניסן.
פרשת בר המצוה של ילד שנולד בט"ז אדר תלויה בסוג השנה שבה בר המצווה נחוג ובסוג בשנה שבה נולד (שנה פשוטה או מעוברת). על פי הלוח העברי הקבוע, עבור ילד שנולד באדר א' או שבר המצווה שלו חל בשנה פשוטה, פרשת בר המצווה היא, ברוב השנים, פרשת כי תשא. אבל אם בר המצווה חל בשנה שלמה המתחילה ביום חמישי (שנה פשוטה מקביעות השא או שנה מעוברת מקביעות השג לילד שנולד באדר א') פרשת בר המצווה היא פרשת ויקהל. עבור ילד שנולד באדר ב' או בשנה פשוטה, ובר המצווה חל בשנה מעוברת, פרשת בר המצווה, ברוב השנים, היא פרשת צו. אבל אם בר המצווה חל בשנה המתחילה ביום חמישי פרשת בר המצווה היא פרשת שמיני.
חגים ומועדים

פורים משולש – בשנים בהן ט"ו באדר חל בשבת, תושבי הערים המוקפות חומה מימות יהושע בן נון עורכים ביום זה את סעודת פורים ושולחים משלוח מנות.
יום טוב במגילת תענית, על בניית חומות ירושלים
אירועים היסטוריים

תחילת בניית החומה בירושלים בתקופת עזרא ונחמיה (מקור:מגילת תענית יב טז)
ה'תרפ"א (אדר א') – יסוד הרבנות הראשית לישראל, ובחירת הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרב יעקב מאיר לכהן כרבנים הראשיים לישראל
ה'תש"ח (אדר ב') – שיירת יחיעם הותקפה באזור כברי. 47 לוחמים נהרגו בקרב
ה'תש"ח (אדר ב') – שיירת נבי דניאל הותקפה בדרכה חזרה מגוש עציון לירושלים. בקרב נהרגו 14 לוחמים
ה'תשל"ד – גולדה מאיר מציגה את ממשלתה השלישית בפני הכנסת
ה'תשס"ג (אדר ב') – פתיחת מלחמת המפרץ השנייה
נולדו

ה'תקט"ו – הרב שלום אולמן, רב העיר ואב"ד באנסבך ובשבע קהילות, ומחבר הספר דברי ר"ש. (נפטר ב-ה'תקפ"ה)
ה'תרצ"ד – דליה דורנר, שופטת בית המשפט העליון
ה'ת"ש (אדר ב') – חיים אורון, פוליטיקאי ישראלי
ה'תשי"ד (אדר ב') – מרדכי שקלאר, מנכ"ל רשות השידור לשעבר
ה'תש"ך – אורית סטרוק, חברת כנסת מטעם הבית היהודי ומקימת ארגון זכויות האדם ביש"ע
נפטרו

ה'תקצ"ג – רחל פרנהגן, סופרת גרמניה ממוצא יהודי (נולדה ה'תקל"א)
ה'תקפ"ה – הרב שלום אולמן, רב העיר ואב"ד באנסבך ובשבע קהילות, ומחבר הספר דברי ר"ש. (נולד ב-ה'תקט"ו)
ה'תר"ע (אדר ב') – רבי מרדכי הורוויץ, רבה של פרנקפורט, מחבר שו"ת 'מטה לוי', והיסטוריון. (נולד בי"ד באדר ה'תר"ד)
ה'תר"ע (אדר ב') - הרב יצחק אבולעפיה, דיין בטבריה ובדמשק, מחבר סדרת ספרי השו"ת "פני יצחק".
ה'תשל"א – נלסון גליק, ארכאולוג, רב רפורמי ומחנך אמריקאי
ה'תשמ"ד (אדר א') – דוד הכהן, ממנהיגי היישוב, דיפלומט וחבר הכנסת מטעם מפא"י (נולד ב-ה'תרנ"ט)
ה'תשמ"ט (אדר א') – משה אונא, מראשי הקיבוץ הדתי וחבר הכנסת מטעם המפד"ל (נולד ב-ה'תרס"ג)
ה'תשנ"ו – הרב פנחס מנחם אלתר, האדמו"ר השישי של חסידות גור (נולד ב-ה'תרפ"ו)
ה'תשס"ג (אדר א') – איסר הראל, איש מודיעין ישראלי, מאבות קהילת המודיעין הישראלית, ראש השב"כ הראשון, ראש המוסד וחבר הכנסת
ה'תשע"ד (אדר א') – צבי קינן סגן מפקד חיל הים (נולד ב-ה'תרפ"א)
ה'תשפ"ג – חיים טופול, שחקן ישראלי (נולד ב-ה'תרצ"ה)
ט"ו באדר – י"ז באדר
אדר
יוהאן שניידר-אמאן

יוהאן ניקלאוס שניידר-אמאן (Johann Niklaus Schneider-Ammann; נולד ב-18 בפברואר 1952) הוא פוליטיקאי שווייצרי מהמפלגה הליברלית-רדיקלית, שכיהן במועצת הברית (הממשלה) של ארצו. בשנת 2016 כיהן גם כנשיא שווייץ.
ביוגרפיה

שניידר-אמאן נולד בקנטון ברן. למד הנדסת חשמל במכון הטכנולוגי של ציריך וב-1983 השלים תואר שני במנהל עסקים בבית הספר לעסקים INSEAD בצרפת. מ-1990 ועד 2010 עמד בראש חברת ההנדסה המכנית של משפחתו. מ-1999 היה יושב ראש התאגיד Swissmem. היה גם סגן נשיא של ארגון economiesuisse.
ב-1999 נבחר שניידר-אמאן לחבר המועצה הלאומית, הבית התחתון של אספת הברית של שווייץ, אליה נבחר מחדש ב-2003 וב-2007.
בספטמבר 2010 נבחר לחבר מועצת הברית, מועצה בת שבעה חברים המשמשת כרשות המבצעת בשווייץ. בשלהי אותה שנה נכנס לתפקידו כשר המסחר והחינוך (ראש המחלקה לעניינים כלכליים, חינוך ומחקר), תפקיד בו הוא שימש כמקביל לכהונתו כנשיא.
במהלך שנת 2015 שימש שניידר-אמאן כסגנה של נשיאת שווייץ באותה שנה, סימונטה סומרוגה. בדצמבר 2015 בחרה בו אספת הברית לשמש כנשיא שווייץ במהלך שנת 2016.
בסוף שנת 2018 פרש שניידר-אמאן מכהונתו במועצת הברית.
שניידר-אמאן נשוי ואב לשניים. הוא מתגורר בקנטון ברן.
יום ההליכה העולמי

יום ההליכה העולמי חל מדי שנה ב--30 באוקטובר. זו יוזמה של הארגון הבינלאומי TAFISA, שמטרתה לעודד פעילות גופנית באמצעות הליכה שהיא הספורט השכיח בקרב האוכלוסייה והיא אפשרית לכולם. בישראל יום זה מאורגן על ידי משרדי התרבות והספורט והבריאות.
המיזם בישראל ומטרתו

ביום ההליכה מתקיימות פעילויות שונות בנושא במוסדות החינוך.
מיזם יום ההליכה העולמי משותף למשרד התרבות והספורט ומשרד הבריאות כחלק מתוכנית "אֶפְשָׁרִיבָּרִיא", התוכנית לחיים פעילים ובריאים, ונועדה להתמודד עם הנתונים המדאיגים לפיהם רק שליש מאוכלוסיית ישראל אכן עוסקת בפעילות גופנית באופן קבוע.
בנוסף למשרד התרבות והספורט ולמשרד הבריאות משתתפים בארגון גם הרשויות המקומיות, משרד החינוך, משטרת ישראל, צבא הגנה לישראל ועוד. הם מעוניינים להציג לציבור כי ניתן לבצע פעילות גופנית באופן יום-יומי בכל מקום. לדוגמה, ניתן לעלות במדרגות במקום במעלית, לטייל בפארקים ברחבי הארץ, ופשוט להחליף ישיבה בהליכה כל זמן שאפשר.
המסר של יזמי התוכנית הוא שכל פעילות כזאת היא חלק חשוב מהעשייה היומיומית, ולכן כדאי לאמץ אותה במשך היום. היא נחשבת ונספרת כחלק מהפעילות הגופנית היומית ותורמת לשיפור הבריאות הפיזית והגופנית, להפחתת מתחים ולאיכות חיים טובה יותר. הליכה מהירה חשובה לכל אדם בכל גיל, מגיל צעיר ועד לגיל המבוגר.
יתרונות ההליכה

יזמי היום מזכירים את יתרונות ההליכה: ההליכה עוזרת להפגת לחצים, בנוסף על כך שהיא שומרת על הכושר שלנו ומשפרת אותו. היא גם עוזרת לירידה במשקל או לשמירתו. להליכה יש יתרונות בריאותיים ואף חברתיים: ההליכה עוזרת למצב רוח מרומם ולרעננות ומרץ. תורמת לתפקוד טוב של מערכות הלב הדם והריאות, משפרת את מחזור הדם ומחזקת שרירים. ההליכה אפילו משפרת יכולות ריכוז, ביטחון ודימוי עצמי.
יתרה מכך, מוכח כי ההליכה משפרת את מסת העצם ומצמצמת סיכוי לשברים, תורמת להתמודדות עם דיכאון ואף יעילה לפעמים יותר מטיפול תרופתי.
הערות שוליים

↑  יום ההליכה העולמי, באתר משרד הבריאות
1 2  יום ההליכה העולמי, באתר יום ההליכה העולמי
1 2 3 4  שלומית דיליאון, נאוה רוזנפלד, ‏יום ההליכה הבינלאומי בסופ"ש: עד כמה פעילות גופנית קריטית לבריאות שלנו?, באתר מעריב אונליין, 26 באוקטובר 2018
יוסי אלעד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1955 (בן 69 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1973–1997 (כ־24 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד שקד  מפקד מתקן אדם  מפקד חטיבת ירושלים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון  האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון
 
יוסי אלעד (הלפנד) (נולד ב-1955) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שירת כמפקד גדוד שקד וכמפקד חטיבת ירושלים.
ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1973, במסגרת גרעין נח"ל, התנדב אלעד לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר אלעד מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה ופלוגה. אלעד לחם במלחמת לבנון הראשונה, ובשנים 1983–1984, עם הקמת חטיבת גבעתי, שימש כמפקד הראשון של גדוד שקד, והוביל אותו בלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן שימש כמפקד בא"ח גבעתי וכסגן מפקד החטיבה. אלעד השתלם בשנת לימודים בבריטניה, ולאחר מכן מונה מפקד חטיבת אילת. בהמשך שימש ככסגן מפקד אוגדת עזה. בשנים 1992–1994 שימש במקביל הן כמפקד מתקן אדם והן כמפקד חטיבת ירושלים. לאחר מכן שימש כקצין אג"ם פיקוד הדרום בשנת 1997 השתחרר מצה"ל.
אלעד הוא תושב תל אביב, נשוי ואבא לשלושה.
הערות שוליים

↑  עמותת "גבעתי": שילוב של עבר, הווה ועתיד"רוח צוות", גיליון 89, ‏ יוני 2009, עמוד 60.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוסי אליאס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
  מפקד גדוד רותם   מפקד בא"ח גבעתי   מפקד חטיבת הנגב
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן  מלחמת חרבות ברזל
יוסי אליאס הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המכהן כמפקד חטיבת הנגב. קודם לכן שימש מפקד גדוד רותם ומפקד בא"ח גבעתי.
ביוגרפיה

אליאס התגייס לצה"ל במחזור גיוס מרץ 2006 לגדוד שקד עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר, תפקיד ראשון כמפקד פלוגה במחזור מרץ 2011 בפלוגת שקד בבא"ח גבעתי. בין השנים 2020–2022 כיהן כמפקד גדוד רותם, ובין השנים 2022–2024 כיהן כמפקד בא"ח גבעתי.
בשנת 2024 מונה למפקד חטיבת הנגב והועלה לדרגת אלוף-משנה.
הערות שוליים

↑   אל"ם יוסי אליאס נכנס לתפקיד כמפקד חטיבת המילואים 'הנגב', באתר צה"ל, 21 באוגוסט 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוהאן תולדה

יוהאן תולדה (גרמנית: Johann Thölde). אלכימאי, מומחה לייצור מלח בישול, ומוציא לאור. ידוע בעיקר כמוציא לאור של כתבי בזיליאוס ולנטינוס (Basilius Valentinus).
יוהאן תולדה נולד בכפר גרבנדורף (Grebendorf) שבהסן, גרמניה. המידע על קורותיו הוא מועט. מועד לידתו אינו ידוע בוודאות, משערים שנולד ב-1565 או מעט לפני כן. משפחתו עסקה בייצור מלח בישול ממי מעיינות מלוחים שהיו קיימים בסביבה. בשנת 1580 התקבל לאוניברסיטת ארפורט ובשנת 1583 עבר לאוניברסיטת ינה. ב-1599 נישא בעיירה פרנקהאוזן (Frankenhausen) שבתורינגיה, שם גם היה חבר מועצת העיר. הוא מופיע ברישומים לאחרונה ב-1608 כשהיה הממונה על המכרות בנסיכות במברג שבבוואריה.
תולדה ידוע בזכות ההוצאה לאור של הכתבים של האלכימאי בזיליאוס ולנטינוס, נזיר בנדיקטיני, שאין כל הוכחה לקיומו. קיימת השערה שהכתבים המיוחסים לו נכתבו על ידי תולדה עצמו. ב-1603 פרסם ספר בשם הליוגרפיה (Haliographia) בו ריכז את כל הידע של זמנו על ייצור מלח בישול ממי מעיינות מלוחים ותיאר כ-50 מפעלים לייצור כזה שהיו קיימים במרכז אירופה.
מועד ומקום מותו אינם ידועים, משערים שמת לא יאוחר מ-1614.
הערות שוליים

↑  דיון בטענה שהכתבים המיוחסים לבזיליוס ולנטינוס נכתבו על ידי תולדה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13755028d (data)  GND: 118801996  ISNI: 0000 0000 5960 4467  LCCN: n84001184  NKC: mzk2016932641  NTA: 203473043  SELIBR: 323328  SUDOC: 125376294  VIAF: 808670   WorldCat (עם VIAF): 808670 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טים בוגרט

| --- | --- |

בוגרט בהופעה עם ג'ף בק, וכרמיין אפיס
 לידה:  27 באוגוסט 1944 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  13 בינואר 2021 (בגיל 76) סן דייגו, ארצות הברית 
 שם לידה:  ג'ון וורהיס בוגרט השלישי
 שם במה:  Tim Bogert 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1965–2020 (כ־55 שנים)
 מקום לימודים:  תיכון רידג'פילד ממוריאל 
 סוגה:  בלוז, רוק, הבי מטאל
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה בס, גיטרה 
 חברת תקליטים:  Atlantic Records, Epic records
 שיתופי פעולה בולטים:  Beck, Bogert & Appice  Vanilla Fudge,   להקת קקטוס  DBA  Hollywood Monsters
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד (1999) 
 Tim Bogert.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ג'ף בק, קרמיין אפיס,
 
ג'ון וורהיס "טים" בוגרט השלישי (אנגלית: John Voorhis "Tim" Bogert III; ‏27 באוגוסט 1944 - 13 בינואר 2021) היה מוזיקאי אמריקאי.
ביוגרפיה

נולד בניו-יורק סיטי, ארצות הברית. סיים את רידג'פילד ממוריאל ברידג'פילד, ניו ג'רזי, העיר בה גדל, בשנת 1963. כגיטריסט בס וזמר נודע בעיקר ביכולת הווקאלית החזקה שלו והנגינה המהירה שלו, ובצליל פורץ הדרך על הבס שלו מסוג Fender Precision. הוא היה אחד מחלוצי השימוש בדיסטורשן עם הבס שלו כדי לסייע לו לחתוך את המיקס עם המגברים שהקנו לו צליל חד מאוד.
הוא שיתף פעולה עם המתופף כרמיין אפיס. הצמד הופיע בלהקות כמו Vanilla Fudge, Cactus ועם Power trio, עם להקת Beck, Bogert & Appice.
להקת "ונילה פאדג'" הוקמה על ידי טים בוגרט יחד עם הזמר והקלידן מארק שטיין, הגיטריסט וינס מרטל והמתופף כרמיין אפייס. הם הקליטו חמישה אלבומים במהלך השנים 1967–1969, לפני שהתפרקו בשנת 1970. הלהקה התאחדה בהרכבים שונים לאורך השנים.
בשנת 1970 הקים בוגרט את להקת ההארד רוק "קקטוס" עם המתופף כרמיין אפיס, הגיטריסט ג'ים מקארטי והסולן הראשי ראסטי דיי. לאחר מכן ניגן עם הגיטריסט ג'ף בק, לאחר שההרכב השני של ג'ף בק התפרק בשנת 1972 ובסופו של דבר הפך לחבר בשלישיית "Power trio" שכללה את בק, בוגרט & אפייס, בסוף 1972.
כחבר בהרכב השני של ג'ף בק, הידוע גם בשם " Jeff Beck Group,", הוא סייר באירופה, יפן וארצות הברית מינואר 1972 עד ינואר 1974. בסוף 1975, הוא ניגן בגיטרה בס באלבום The 20th Anniversary of Rock 'n' Roll all-star album.של בו דידלי.
לאחר מכן הצטרף בוגרט להרכב הרוק "Bobby and the Midnites", פרויקט מוזיקלי שהורכב על ידי הגיטריסט והזמר בוב וייר מלהקת " גרייטפוּל דֶד ". על אף שהשתתף בסיבוב ההופעות עם ההרכב, בוגרט עזב לפני שיצא אלבום האפונים (eponym) שלהם, והוחלף באלפונסו ג'ונסון. לאחר מכן הצטרף להרכב הרוק הבריטי " Boxer" וניגן באלבום האחרון שלהם "Absolutely" בשנת 1977-הוא כתב במשותף לשלוש רצועות באלבום זה. האלבום וסיבוב ההופעות שלאחר מכן זכו לתגובה אדישה והלהקה פורקה בשנת 1978.
במהלך 1981 בוגרט סייר עם הגיטריסט ריק דרינגר והוציא את האלבום "Progressions". הוא הקליט את אלבומו השני "Master's Brew" בשנת 1983 והקליט את "Mystery" עם להקת Vanilla Fudge בשנת 1984.
בשנת 1981 הפך בוגרט לחבר סגל ב"מכון המוזיקאים" (Musicians Institute) בהוליווד. בשנת 1993 עבד עם הגיטריסט היפני פטה (Tomoaki Ishizuka המוכר בשם הבמה Pata,) כשהקליט את האלבום "Pata".
בתחילת 1999 הוכרה תרומתו של טים בוגרט להיסטוריה של הרוק ושמו הונצח ב"שדרת הכוכבים של הוליווד".
באותה שנה, הוא התחבר עם המתופף Carmine Appice ועם המוזיקאי היפני Char לסיור ביפן עם הרכב בשם CB&A, ושנה לאחר מכן יצא לאור אלבום עם ההקלטות מההופעות החיות.
בשנת 2000 בוגרט וכרמין אפיס הקימו את שלישיית DBA עם הגיטריסט ריק דרינגר וערכו הופעות עם הרכב "ונילה פאדג'". במהלך 2009 הצטרף בוגרט לשלישיית ה-"Blues Mobile Band", שניגנה בסגנון בלוז רוק, והקליט את "Blues Without Borders" בלוס אנג'לס.
בשנת 2010, בוגרט, עם מייק אונסקו בגיטרה ושירה ואמרי סמאו בתופים (שניהם מלהקת ה"בלנדסייד בלוז"), הקליט את "Big Electric Cream Jam", מחווה חיה של 10 שירים ללהקת "קרים" באולם האירועים "The Beachland Ballroom" ביוקליד, אוהיו.
בתחילת 2014 הצטרף בוגרט ללהקת ההארד רוק Hollywood Monsters שם ניגן באלבום Big Trouble (בשלוש רצועות) שיצא לאור בשנת 2014 בחברת התקליטים- Mausoleum Records. באלבום מופיעים הזמר הצרפתי סטף הונדה בשירה וגיטרות, המתופף האמריקאי ויני אפיס, דון איירי על קלידים ופול דיאנו בשירה מובילה ברצועת הבונוס בתקליט.
בשנת 2010 פרש בוגרט "בעל כורחו" מסיור עקב תאונת אופנוע. הוא מת ב-13 בינואר 2021 כתוצאה ממחלת הסרטן.
דיסקוגרפיה (חלקית) > עם להקת Vanilla Fudge

Vanilla Fudge
The Beat Goes On
Renaissance
Near the Beginning
Rock & Roll
Out Through the In Door
דיסקוגרפיה (חלקית) > עם להקת קקטוס

Cactus
One Way... or Another
Restrictions
'Ot 'n' Sweaty
Cactus V
Black Dawn
דיסקוגרפיה (חלקית) > עם Beck, Bogert & Appice

Live in Japan
Beck, Bogert & Appice
Superstition"
הערות שוליים

↑  Tim Bogert | Biography, Albums, Streaming Links, AllMusic (באנגלית)
↑  Vanilla Fudge | Biography, Albums, Streaming Links, AllMusic (באנגלית)
↑  Cactus | Biography, Albums, Streaming Links, AllMusic (באנגלית)
↑  Tim Bogert | Biography & History, AllMusic (באנגלית)
↑  Hollywood Monsters Signs With Mausoleum | ROCKNGROWL.COM, www.rockngrowl.com, ‏2014-05-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  Ultimate Classic Rock StaffPublished: January 13, 2021, Tim Bogert, Vanilla Fudge + Cactus Bassist, Dies at 76, Ultimate Classic Rock (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb139413648 (data)  GND: 135218543  ICCU: UBOV870223  ISNI: 0000 0000 7366 6445  LCCN: n91030660  MusicBrainz: 8cbc1c01-c727-40e8-8ef8-0351a18387bc  NKC: xx0176796  VIAF: 66656063   WorldCat (עם VIAF): 66656063
יוסי אלמוג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1944 (בן 80 בערך) תל אביב
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  1974–2000 (כ־26 שנים)
 דרגה:    תת ניצב
 תפקידים בשירות
 ראש מחקר ופיתוח במשטרה  ראש המחלקה לזיהוי פלילי
 תפקידים אזרחיים
 פרופסור לכימיה פורנסית באוניברסיטה העברית
 
יוסי אלמוג (נולד ב-1944) הוא פרופסור לכימיה פורנזית באוניברסיטה העברית בירושלים וקצין משטרה בדימוס בדרגת תת-ניצב שכיהן כראש המחלקה לזיהוי פלילי במשטרת ישראל.
ביוגרפיה

אלמוג נולד בתל אביב. הוא בעל תואר דוקטור לכימיה אורגנית מהאוניברסיטה העברית בהדרכתו של ארנסט דוד ברגמן בנושא "מחקר בחומרים דמויי פרסאנטין העשויים להוריד לחץ דם- מבנה כימי ופעילות ביולוגית". עבר השתלמות באימפריאל קולג' לונדון אצל דרק ברטון, זוכה פרס נובל לכימיה. לאחר מכן היה עמית מחקר במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס וחקר את מנגנון הקשירה ההפיכה של חמצן להמוגלובין שבדם.
ב-1974 התגייס לשורות משטרת ישראל ושימש כסגן ראש המחקר והפיתוח במשטרה. ב-1984 מונה לראש המחלקה לזיהוי פלילי (מז"פ) באגף החקירות, ב-1987 קודם לדרגת תת-ניצב ושירת בתפקיד עד שנת 2000. בתקופת כהונתו קיבלה המחלקה הכרה בינלאומית.
מאז 1977 לימד אלמוג כימיה פורנזית ומדע פורנזי באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית. לאחר פרישתו מהמשטרה מונה לפרופסור לכימיה פורנזית במרכז קזאלי לכימיה יישומית של האוניברסיטה העברית. הוא פיתח בדיקות שדה לחוקרי זירות עבירה, פיתח שיטות מתקדמות לגילוי טביעות אצבע סמויות ועוסק במחקר בתחום גילוי וזיהוי של חומרי נפץ.
ב-2005 הוענקה לו מדליית לוקאס, אות ההצטיינות החשוב ביותר של האקדמיה האמריקאית למדעים הפורנזיים, והוא היה לישראלי הראשון הזוכה לכבוד זה. ב-2007 נבחר כחבר הלא-אמריקאי הראשון במערכת כתב העת המדעי Journal of Forensic Sciences. שימש כראש הוועדה המדעית של המטה ללוחמה בטרור.
ב-2024 פרסם ספר "כמו כפפה ליד" בהוצאת תכלת, בו סקר את התפתחות הזיהוי הפלילי בישראל וסקר פרשות פליליות שונות בתולדות המדינה שבהן היה למז"פ חלק משמעותי בפענוח הפשע.
הערות שוליים

↑  העבודה בסיפריית האוניברסיטה העברית
↑  אגף חקירות ומודיעין, באתר משטרת ישראל
↑  עוז רוזנברג, בדרך לכלא פותחים דף חלק, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2012
↑  לראשונה יקבל מדען ישראלי את אות ההצטיינות של האקדמיה האמריקאית לזיהוי פלילי, אתר האוניברסיטה העברית, 9 באוגוסט 2005
↑  רן פוני, "ואז הבנו מי ירה": ראש המז"פ לשעבר חוזר לסודות שטלטלו את המדינה, באתר ישראל היום
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012277863705171  VIAF: 7634167807296118130008   WorldCat (עם VIAF): 7634167807296118130008
יוהאן תיילה

| --- | --- |

 לידה:  29 ביולי 1646 נאומבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  24 ביוני 1724 (בגיל 77) נאומבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
"סצנת מוזיקה ביתית" של יוהאן פורהאוט, 1674. נגן הויול משמאל הוא כנראה יוהאן תיילה
יוהאן תיילה (בגרמנית: Johann Theile;‏ 29 ביולי 1646 – 24 ביוני 1724) היה מלחין גרמני בן תקופת הבארוק, נודע ביותר באופרה הדתית Der erschaffene, gefallene und aufgerichtete Mensch ("האדם שנברא, חטא ונשפט", הידועה גם בשם אדם וחוה), שבוצעה לראשונה בהמבורג ב-2 בינואר 1678.
ביוגרפיה

אחרי סיום לימודי המשפטים בלייפציג ובהאלה, למד הלחנה בווייסנפלס אצל היינריך שיץ; תיילה היה בין תלמידיו האחרונים של שיץ.
בשנים 1673 עד 1675 התמנה למשרת הממונה על המוזיקה (קפלמייסטר) בחצר הדוכס כריסטיאן אלברכט משלזוויג-הולשטיין-גוטורף. כעבור שנה עבר למשרה דומה בוולפנביטל, כמחליפו של יוהאן רוזנמילר. בהמשך עבד בנאומבורג, שוב כקפלמייסטר, עבר לברלין - כמורה החצר למוזיקה - ומשם אל ליבק ושטטין, שוב כמורה החצר, שם גם חיבר את יצירותיו המוזיקליות. בליבק חיבר בשנת 1673 את הפסיון על פי מתי.
בשנת 1694 חזר לעיר הולדתו כיועץ הדוכס של צייץ, ונשאר שם עד מותו בשנת 1724.
תיילה חיבר זינגשפיל, אופרות, מיסות, מזמורי תהילים אריות וקאנצונטות וכן סונאטות ומוטטים. הצגת האופרה שלו "אדם וחוה" חנכה את תיאטרון הגנסמארקט בהמבורג, בית האופרה הראשון בגרמניה שלא היה בחצר אצולה כי אם פתוח לקהל. תיילה היה גם תאורטיקאי ופדגוג מוזיקה ופרסם חיבורים, בעיקר בתחום הקונטרפונקט. על פי יוהאן מאתזון ראה תיילה בדיטריך בוקסטהודה (שהיה מבוגר ממנו בתשע שנים, אך נפטר זמן רב לפניו) את תלמידו החשוב ביותר.
טייסת מבצעים מיוחדים 193

| --- | --- |

 "Never Seen, Always Heard"
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית
 שיוך:  המשמר הלאומי האווירי של פנסילבניה
 סוג:  טייסת
 בסיס האם:  בסיס המשמר הלאומי הריסבורג, מידטאון, פנסילבניה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 אוקטובר 1942 – הווה (82 שנים)
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  Lockheed Martin EC-130
"טייסת המבצעים המיוחדים ה־193" היא יחידה השייכת לכנף המבצעים המיוחדים ה־193 של המשמר הלאומי של פנסילבניה, בכפיפות לפיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר. הטייסת מוצבת בבסיס האוויר של המשמר הלאומי הריסבורג, מידלטאון, פנסילבניה.
הטייסת מפעילה מטוסי EC-130J קומנדו סולו, סופר-הרקולס שעבר התאמה מיוחדת למשימותיו. השינויים כוללים מערכות ניווט משופרות, ציוד להגנה עצמית, תדלוק אוויר ויכולת שידור רדיו אנלוגי (FM) וטלוויזיה צבעונית אנלוגית בכל הסטנדרטים העולמיים.
EC-130J קומנדו סולו של טייסת 193
משימה

מטוסי הטייסת משמשים כתחנת שידור מעופפת למשימות תעמולה ולוחמה פסיכולוגית בשידורי AM, FM, HF, טלוויזיה ותקשורת צבאית וכן ללוחמה אלקטרונית. מבצעי הטייסת נשלטים בלעדית מכנף המבצעים המיוחדים 193 במידלטאון.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

הטייסת הוקמה ב־1 באוקטובר 1942 בבסיס חיל האוויר המלכותי דוקספורד, באנגליה כטייסת קרב 347. בתחילה הוקצתה לפיקוד מטוסי הקרב השמיני, הועברה לחיל האוויר ה-12 והשתתפה בלחימה בצפון אפריקה. לאחר מכן הוצבה באיטליה במסגרת "זירת המבצעים בים התיכון" (MTO) והשתתפה במשימות סביב איטליה ובעמק הרוֹן בצרפת. הטייסת נסגרה ב־7 בנובמבר 1945.
היסטוריה > המשמר הלאומי של פנסילבניה

הטייסת הופעלה מחדש כטייסת הקרב ה־148, והוקצתה למשמר הלאומי של פנסילבניה ב־24 במאי 1946. הטייסת התארגנה בשדה התעופה העירוני של רדינג, פנסילבניה, וקיבלה הכרה פדרלית ב־27 בפברואר 1947. הטייסת הפעילה מטוסי מוסטנג P-51, הוצבה ב"קבוצת הקרב ה-112" ונפרסה בנמל התעופה פיטסבורג.
היסטוריה > המשמר הלאומי של פנסילבניה > הגנה אווירית

הטייסת נקראה לשירות פדרלי פעיל ב־1 בפברואר 1951 בתקופת מלחמת קוריאה והוצבה בבסיס חיל האוויר דובר, דלאוור, למשימות הגנה אווירית. הטייסת צוידה במטוסי ת'אנדרג'ט F-84C והופקדה על ההגנה אווירית של חצי האי דלמארבה (אנ'). באוקטובר 1951 שודרגה והוצבו בה מטוסי יירוט סילוניים סטרפייר F-94B. ב־1 בנובמבר 1952 הטייסת שוחררה משירות פעיל וחזרה לפיקוד המשמר הלאומי של פנסילבניה.
לאחר חזרתה לשדה התעופה העירוני של רדינג, פנסילבניה, היא נשארה תחת פיקוד ההגנה האווירית של חיל האוויר, כטייסת יירוט, צוידה במטוסי מוסטנג 51D וביצעה משימות הגנה אווירית בדרום מזרח פנסילבניה ופילדלפיה.
עם הוצאת מטוסי המוסטנג מהשירות, החל חיל האוויר של ארצות הברית לשדרג את כל טייסות הקרב במטוסי סילון. שלטונות התעופה של רדינג לא הסכימו לבקשת רשויות המשמר הלאומי להפעלת מטוסי קרב סילוניים בשדה התעופה העירוני, וב־30 ביוני 1956 החליט חיל האוויר להשבית את הטייסת אך כבר למחרת חזרה לפעילות.
היסטוריה > המשמר הלאומי של פנסילבניה > תובלה

ב-1 ביולי 1956 חזרה הטייסת לפעילות באמצעות מטוסים מונעי מדחף, ושמה שונה לטייסת 140 לתובלה רפואית אווירית.
הטייסת צוידה במטוסי קומנדו C-46 ובשנת 1958 במטוסי C-119. בשנת 1960, הוסבה הטייסת למטוסי הקונסטלישן C-121 שהיו גדולים ומהירים יותר. שדה התעופה רדינג לא התאים עוד לצורכי הטייסת וב־1 בפברואר 1961, היא עברה למיקומה הנוכחי בבסיס חיל האוויר אולמסטד (היום בסיס האוויר של המשמר הלאומי הריסבורג).
ב־15 באוקטובר 1964 הוחלט במשמר הלאומי של פנסילבניה להעלות את הטייסת לרמת "קבוצה". מאחר שכבר הייתה קיימת קבוצת טייסות קרב במשמר הלאומי של קולרדו שמספרה היה 140, שונה מספר הטייסת ל־168 והיא צורפה ליחידה החדשה שהוקמה "קבוצת תובלה אווירית 168". בקבוצה הוצבו גם יחידות מטה, תחזוקה, סיוע ומרפאה של חיל האוויר.