החזית הסורית במלחמת יום הכיפורים
הלחימה במובלעת עד סיום המלחמה > המשך הלחימה במובלעת נגד חיילות המשלוח הערביים

בליל 13–14 באוקטובר נערך ניסיון נוסף לכיבוש תל א-שמס. הפעם הוקצה למשימה גדוד הצנחנים 567 מחטיבה 317, אשר תקף את התל מדרומו בתנועה רגלית. הכוחות נתקלו בהתנגדות מעטה ועד 4:00 לפנות בוקר כבשו את התל.
באותו הלילה קודמו שני תותחי M-107 מגדוד 412 לתוך שטח הלג'ה הקטנה, כדי לירות על דמשק. כל תותח ירה 10 פגזים על שדה התעופה אל-מאזה שבפאתי העיר ולאחר מכן דילגו התותחים חזרה לאחור.
ב-15 באוקטובר החלה אוגדה 210 בתמרון אשר כלל את כל ארבע חטיבות הטנקים שברשותה. לקראת סופו של היום הצליח גדוד השרמנים של חטיבה 9 לכבוש את תל ענתר (מדרום מזרח לכפר נסג'). במהלך היום השמידה אוגדה 210 כמה עשרות כלי רק"מ של העיראקים בעוד לה נפגעו 7 טנקים. חטיבת השריון 12 של חיל המשלוח העיראקי הוצאה משדה הקרב לאחר שאיבדה יותר מ-50% מכוחה. במהלך היום הצטרפו לקרבות חטיבת שריון עיראקית נוספת (החטיבה השישית), חטיבת החי"ר 20, וחטיבת השריון 40 הירדנית.
ב-16 באוקטובר ניסו הכוחות הסורים, העיראקים והירדנים בסוריה להנחית מתקפה גדולה על כוחות צה"ל במובלעת. בעוד לפי התכנון הייתה המתקפה אמורה להיות מתואמת בין הכוחות השונים, בפועל תקפו הירדנים והעיראקים כל אחד בנפרד וללא תיאום. המתקפה המתוכננת נקלטה על ידי המודיעין הישראלי ואוגדה 210 התכוננה למתקפה בבוקר 16 באוקטובר עם חטיבות 179 ו-679 בחזית, וחטיבה 9 בעתודה.
בשעה 9:00 החלה חטיבה 40 הירדנית בתנועה מתל חרה צפונה לכיוון תל מסחרה. החטיבה הירדנית השתמשה בטנקי צנטוריון, בדומה לחטיבות השריון הישראליות, דבר שהקשה על זיהוים ותרם לבלבול. למרות זאת הצליחו כוחות חטיבה 179 שנערכו על תל אל-מל לפגוע בטנקים הירדנים מהאגף וגרמו להם נזקים רבים. לאחר מכן נכנסה החטיבה הירדנית לטווח טנקי חטיבה 679 וטנקים ירדנים נוספים נפגעו, עד שלבסוף נסוגה חטיבה 40 חזרה דרומה. המתקפה הירדנית בוצעה ללא סיוע ארטילרי סורי וללא מתקפה מקבילה של הכוחות העיראקים, כפי שתוכנן מראש.
למקרה בו יחליטו הירדנים לפנות מערבה אל הקו הסגול נפרש מדרום לקוניטרה כוח מאוגדה 146. לאחר שהובררה כוונת הירדנים צפונה הוחזרו הכוחות, אולם גדוד 39 (שפעל תחת חטיבה 4) קיבל הוראה להתקדם אל עבר הגבול. הגדוד הגיע לפאתי כפר א-ריחניה (ממזרח להר בני רסן), ונתקל בשדות מוקשים ובאש ארטילרית כבדה. המג"ד, יואב וספי, נהרג בהפגזה ומספר טנקים עלו על מוקשים.
בשעה 10:00 החלה המתקפה העיראקית באזור תל ענתר. את ההתקפה הובילה חטיבה 6 ובה כ-90 טנקים, כמו גם חי"ר וארטילריה. החטיבה העיראקית נבלמה על ידי טנקי חטיבה 205, כאשר חטיבה 9 מסייעת מצפון. בשעות אחר הצהריים נשלח גדוד 71 מחטיבה 7 לעזרת אוגדה 210. הגדוד התקדם מצפון לכפר דיר אל-עדס, וניהל אש עם כוחות עיראקים. בשעות אחר הצהריים הסתיים הקרב לאחר שהחטיבה העיראקית איבדה רבע מכוחה. במקביל, תקפו גם הסורים את כוחות אוגדה 36 במזרעת בית ג'ן ובתל א-שמס, אך גם התקפות אלו נהדפו.
ב-17 באוקטובר יצאה אוגדה 210, עם חטיבות 679 ו-179, מהמובלעת לצורך התארגנות ברמת הגולן. את מקומה של האוגדה בדרום המובלעת תפסה אוגדה 146, ולרשותה עמדו חטיבות השריון 4, 9 ו-205.
ב-17 וב-18 בחודש נמשכו המתקפות מצד הכוחות הסורים, אשר החלו להשתקם בעקבות משלוחי נשק גדולים אשר הגיעו מברית המועצות. ההתקפות בוצעו בסדר גודל גדודי, ובשילוב של שריון וחי"ר, אך כולן נהדפו. מנגד, בלילה שבין 16 ו-17 באוקטובר הפגיזו תותחי צה"ל בשנית מטרות מדרום לדמשק, בקטנא ובערטוז.
בליל 18–19 באוקטובר התחולל קרב אום בוטנה, במהלכו כבש גדוד הצנחנים 567 מחטיבה 317 את הכפר אום בוטנה (ממזרח לקוניטרה) כדי להרחיב את המובלעת דרומה ולפתוח ציר נוסף לאספקת הכוחות. גדוד 471 של החטיבה תוכנן לכבוש את תל כודנה בגזרת אוגדה 146 אולם הפעולה בוטלה לאחר שהכוחות יצאו לדרכם.
בבוקר 19 בחודש הוציא הפיקוד הסורי העליון את מתקפת הנגד הגדולה האחרונה שלו במלחמה. גדוד חי"ר עיראקי הצליח לתפוס את תל ענתר לפני האור הראשון, אולם חטיבה 205 תקפה חזרה ועד 7 בבוקר כבשה מחדש את התל. בהמשך ניהלה החטיבה יחד עם חטיבה 9 קרב שריון מול כ-140 טנקים עיראקים מחטיבה 6, בסופו נסוגה החטיבה העיראקית. ב-9 בבוקר יצאה חטיבה 40 הירדנית להתקפה על תל מסחרה ואום בוטנה, אולם גם התקפה זו נבלמה, הפעם על ידי טנקי חטיבה 4 שהיו פרוסים באזור.
לקראת הפסקת האש הכין פיקוד הצפון שלוש תוכניות התקפיות: כיבוש החרמון, המשך המתקפה בכיוון צפון-מזרח במטרה לאיים על דמשק, ומתקפה מזרחה כדי להשמיד את חיל המשלוח העיראקי. לבסוף הוחלט להתמקד בכיבוש החרמון, אשר הסתיים ב-22 באוקטובר במסגרת מבצע קינוח.
הקרבות במובלעת ב-13 באוקטובר
פעילות אוגדה 210 ב-15 באוקטובר
מתקפת הנגד המשולבת של הכוחות הסורים, העיראקים והירדנים ב-16 באוקטובר
הקרבות ב-18–19 באוקטובר