stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החיילים היהודים בחיל הספר העבר-ירדני
מלחמת העולם השנייה > ההשתתפות בפלישה לסוריה והמסע לאיראן

חודש לאחר דיכוי המרד בעיראק, ביוני 1941 החלה פלישת בעלות הברית לסוריה וללבנון. חיל הספר לקח חלק בפלישה זו בעיקר כחיל מאסף. לאחר שהסתיים שחרור סוריה ולבנון נשארו יחידות של חיל הספר בסוריה למשך זמן רב. הם הוצבו בערים שונות בסוריה, לאורך הגבול עם טורקיה ואף הגיעו לחלקה הצפון מזרחי של סוריה ליד הגבול עם עיראק.
בגזרה זו הוצב רגימנט הפרשים. תפקידו היה לשמור לאורך הגבול עם טורקיה שהייתה נייטרלית במלחמה ולפיכך שרצה מרגלים. פעילות רבה התרחשה לאורך הגבול הזה. הוברחו דרכו אנשים, מרגלים, נשק וסחורות. מטרתם של הבריטים הייתה למנוע הברחות אלו ועל ידי הצבתו של חיל הספר במקום, סוכלו הרבה ניסיונות מעבר של גבול זה.
ברגימנט הפרשים לא היו הרבה יהודים. המעטים ששירתו בו היו בעיקר בתפקידי אלחוטנים. היו גם כמה מכונאים שטיפלו בכלי רכב של המערך הלוגיסטי שדאג לאספקה לכוח הפרשים. בשלב מסוים עקב מחלת הפה והטלפיים הוכנסו הסוסים להסגר ולתקופה מסוימת הוסב רגימנט הפרשים ליחידת ג'יפים. עקב כך היו ידיהם של המכונאים עמוסות יותר עבודה. רוב המכונאים הוצבו בסדנאות מרכזיות. ביחידות הקטנות יותר כמו פלוגות או מחלקות ניתן היה למצוא לעיתים יהודי אחד או שניים יחד עם קצין בריטי אחד או שניים ועם פלוגה שלמה של חיילים ערבים. במצב כזה היה לפעמים מצב שהחברה המערבית היחידה שעמדה לרשותו של אותו קצין בריטי היה אותו יהודי יחיד ששירת ביחידתו כאלחוטן או כפקיד ראשי.
בנוסף לתפקידי הביטחון השוטף לאורך הגבול נטל על עצמו חיל הספר תפקידים כמו המלחמה במלריה, חיילי חיל הספר מצאו עצמם מפקחים על מאות פועלים מקומיים שהועסקו בחפירת תעלות לצורך ייעול הניקוז של מערכת המים באזור כדי למנוע את היווצרותן של ביצות בשטח. רגימנט הפרשים שהה בסוריה כמעט מתחילת כיבושה על ידי בעלות הברית, חלק מהם אף השתתף בכיבוש עצמו, ונשאר כחיל מצב בסוריה עד כמעט לסיום המלחמה בשנת 1944.
באותה תקופה הועברה כפיפותו של חיל הספר ממשרד המושבות למשרד המלחמה ומבחינה צבאית הוא שויך לארמייה התשיעית. במסגרת זו הוצב הרגימנט הממוכן כחיל מצב באיראן, לסביבות העיר בנדר עבאס, שהייתה נמל חשוב על חוף המפרץ הפרסי וממנה יצא ציר האספקה שעבר משם ועד לברית המועצות. הרגימנט הגיע לבנדר עבאס בנובמבר 1943, לאחר מסע של כשלושה שבועות ולאחר ששהה למעלה משנה בצפון מזרח סוריה. כמו כן השתתפו חיילי הרגימנט הממוכן שם במלחמה בארבה. את משימותיו אלו באיראן סיים הרגימנט הממוכן במרץ 1944.
במקביל המשיך גם הגיוס לחיל הספר. אם מדובר היה על עוד כמה עשרות של יהודים שהתקבלו לחיל בתקופה זו, ניתן לדבר על מאות רבות של ערבים שהתקבלו לחיל. רוב העדויות מציינות מספר כללי של כ-3,000 איש בכל החיל.
לאחר מלחמת העולם השנייה

עד לסוף שנת 1944 חזרו רוב יחידות חיל הספר שנשלחו לאיראן ולסוריה לעבר הירדן או לארץ ישראל. הן היו כפופות למפקד הצבאי העליון של ארץ ישראל ועבר הירדן והוצבו בעיקר בתפקידי שמירה ופטרול על הגבולות. במסגרת זו הם לקחו בין השאר חלק בפעולות נגד היישוב היהודי ובמלחמתם של הבריטים נגד העלייה הבלתי לגאלית בדרך היבשה. חיל הספר נטל חלק בין השאר בפעולות קשות כנגד היישובים היהודיים בגליל העליון כמו הפעולות נגד קיבוץ כפר גלעדי באוקטובר 1945 וביוני 1946 וכן בפעולות שונות מהן סבלו תושבי יישובים יהודיים בגליל העליון ובעמק החולה.
היהודים ששירתו ביחידות חיל הספר שביצעו פעולות אלו מצאו עצמם במצב עדין ביותר. מצד אחד נקף מצפונם שהם משתייכים ליחידה המבצעת פעולות כאלה נגד בני עמם. מצד שני היו כאלה שניצלו את שירותם בחיל הספר כדי להעביר מדי פעם מידע ליישובים ולאנשי ההגנה על הפעולות המתוכננות של חיל הספר ושל הצבא הבריטי. בהיבט אחר של העניין מצאו עצמם היהודים בחיל הספר מתעמתים על רקע זה עם חבריהם לנשק הערבים, לפני ההגעה לגזרת הגליל העליון וגם במהלך השהייה שם.
בנקודת זמן זו ראו יהודים רבים, ששירתו שלוש ואף ארבע שנים בחיל הספר לאורך שנות המלחמה במקומות שונים ברחבי המזרח התיכון, כי מבחינתם תם פרק זה בחייהם והגיעה העת לסיים את השירות. חוזה השירות המקורי של רבים מהם, שהיה במקור לשלוש שנים הוארך בשנה נוספת, בתוקף צו מלכותי, ולעיתים אף ביותר מכך, ויצא שרבים מהם שירתו במשך כמעט כל תקופת המלחמה.
באפריל 1946 מדווח כבר על כ-30 יהודים המשרתים בחיל. למרות זאת באותו דווח מצוין כי ניתן עדיין להתקבל לשירות בחיל. לא ברור אם גורמים כלשהם בהנהגת היישוב פעלו כדי לגרום לגיוס זה להיות מסיבי, אבל ההגיון שעמד מאחרי שאיפה זו היה שחשוב לשמור על גרעין ולו הקטן ביותר של יהודים בחיל הספר, גם כדי למנוע את הפיכתו לצבא ערבי טהור וגם כדי למנוע את שנוי גישתם של הקצינים הבריטים בו כלפי היישוב היהודי.
היבט אחר שדרכו ניתן להבין את החשיבות של גיוס לחיל הספר דווקא בתקופה זו ניתן לראות על ידי גיוסו של מאיר גרשוני, בן טבריה שנשלח על ידי הש"י, שירות הידיעות של "ההגנה", ביוני 1945 כדי להתגייס לחיל הספר ולהיות סוכן שלהם שם. לפי עדותו היו בעת גיוסו כ-13–15 יהודים בחיל הספר, עדויות אחרות ציינו, כאמור כ-30 חיילים יהודים. בכל מקרה גרשוני ציין כי רוב היהודים שהיו בחיל הספר בעת גיוסו, השתחררו תוך חודשים ספורים. הוא שירת כמכונאי במפרק. באותה שבת שבה הצביע האו"ם על החלטת החלוקה היה גרשוני בחופשה. כשחזר לבסיס הודיע לו חייל מצרי-סודני ששירת יחד איתו שהערבים במחנה תכננו להרוג אותו מיד כשיחזור מן החופשה ולדעתו גרשוני עשה שטות כשחזר לבסיס. בהתייעצות עם שולחיו בש"י החליט גרשוני לערוק והסתתר מהשלטונות למעשה עד כמעט להקמת המדינה. באותה תקופה שירת חשמלאי בשם איזיק ויס במחנה ג'ש (גוש חלב). הוא וגרשוני היו כנראה שני החיילים היהודים האחרונים בחיל הספר.
יחסי האנוש בתוך חיל הספר > היחסים בין היהודים לבין הערבים בחיל הספר

היחסים בין היהודים לערבים בחיל הספר לא התנהלו על מי מנוחות. ניתן לבסס זאת ראשית על רקע המאבק על הגיוס ועל ההשקפה שהייתה לבריטים על אופיו של חיל הספר מבחינת הרכבו האתני. רבים מהערבים ראו בחיל הספר גרעין לצבא ערבי לאומי. לכן, ראו הערבים ביהודים נטע זר בחיל. הם היו מוכנים לקבל כל אחד מבני הלאומים של המזרח התיכון ואף בני עמים במעגל רחב יותר כפי שהיו באמת בחיל, כמו קפריסאים, רוסים, טורקים, יוונים ועוד רבים אחרים. אבל את היהודים שהיוו עבורם מתחרים של ממש על ארץ ישראל הם קיבלו בשאט נפש כאשר אלה באו להצטרף לחיל.
חיל הספר השתתף בתקופות שונות בפעולות ביטחון פנים שונות בתוך ארץ ישראל ובהגנה על גבולותיה. תפקידי ביטחון פנים אלו כללו בין השאר, חיפושים ומחסומים שבהם באו החיילים במגע עם יהודים, סיוע לכוחות המשטרה והצבא הבריטים בפעולתם נגד המחתרות היהודיות ואף שמירה על מחנות שבהם נאסרו אסירים פוליטיים יהודים. ההגנה על הגבולות כללה לרוב מניעת הברחות ובעיקר מניעת הברחתם של מעפילים יהודיים בדרך היבשה שניסו לחצות את גבולה הצפוני של הארץ שם היה מוצב חיל הספר. החיילים הערבים בחיל הספר השתתפו במשימות אלו בחדווה יתירה.
גם על רקע התקדמותם של מדינות הציר לכיוון המזרח התיכון בכלל ואל ארץ ישראל בפרט שררה מתיחות רבה בין היהודים ובין הערבים בחיל הספר. היטלר היה דמות נערצת על הערבים והתקדמותם של צבאות הציר לכוון ארץ ישראל בראשית שנות המלחמה גרמה להם קורת רוח והשפיעה על מערכות היחסים בין היהודים ובין הערבים.
יחסי האנוש בתוך חיל הספר > היחסים בין היהודים לבין בני העמים האחרים

בין היהודים לבין בני העמים האחרים ששירתו בחיל הספר כמו הדרוזים, הצ'רקסים, הצ'צ'נים, הארמנים, הכורדים ורבים אחרים, היו בדרך כלל טובים. רבים מיוצאי חיל הספר ציינו דמויות שונות מבני עמים אלה שהיו המפשרים בין היהודים לבין הערבים ובמקרים מסוימים אף הצילו יהודים מהסתבכות בצרות על רקע זה.
לא מעטים מבני עמים אלה שמשו כקצינים וכנגדים בחיל הספר. כאשר אחד מאלה היה מפקד על יחידה שבדרך כל רוב חייליה היו ערבים ובהם מיעוט יהודי היה אותו קצין או נגד הוגן מאוד כלפי היהודים. בין השאר סופר על מקרה שבו יהודי שהיה טירון בחיל הספר, קרא לעבר קבוצת טירונים חדשים שהגיעה למחנה, כי התנאים בחיל הספר גרועים וכדאי להם להתחרט ולעזוב עוד לפני שיחתמו על חוזה השירות. כששמעו זאת המפקדים הבריטים, מיד אסרוהו כמעורר מרד וכפוגע במאמץ המלחמתי הבריטי. בצר להם פנו חבריו היהודים של אותו טירון לסמל דרוזי שהיה מיודד אתם. הוא אמר להם כי אותו טירון עשה מעשה שטות והוא ידאג לשחררו, אך באותה הזדמנות הזכיר להם כי השירות בחיל הספר היא הזדמנות נהדרת עבורם, היהודים, להכשרה צבאית של ממש ולהיכרות קרובה עם הערבים. אותו דרוזי שירת לימים ביחידת המיעוטים של צה"ל.
יחסי האנוש בתוך חיל הספר > היחסים בקרב היהודים בחיל הספר

גם בתקופות שבהם היו בחיל הספר כמה עשרות בודדות של יהודים, היו הבדלי מעמדות בין הקצינים היהודיים לבין החיילים. דוגמה שמשקפת מערכת יחסים זו ניתן למצוא בדמותו של חיים הנרי לודמר, הקצין היהודי הבכיר ביותר ששירת בחיל הספר. לודמר נולד בצפת בשנת 1902 ושירת במשטרה מימי הקמתה. עם הקמת חיל הספר עבר לשרת בו ושימש כקצין תשלומים (Paymaster). למעשה הוא ריכז הרבה מנושאי כוח האדם של החיל והיה בקשר מתמיד עם גורמים בסוכנות היהודית והתאחדות עולי גרמניה בימי המאבק על הגיוס לחיל הספר. לודמר, כמו בעלי משפחות אחרים ששירתו שנים בחיל הספר, התגורר בשיכון המשפחות שהיה בזרקא (ילדים יהודים לא מעטים גדלו בזרקא). הוא היה בעל מעמד מכובד מאוד בחיל ובמידה מסוימת חשו כלפיו החיילים היהודיים יחס של ריחוק. זאת, אף על פי שיש עדויות שהוא נהג לארח חיילים יהודיים בביתו בזרקא בימי חגים.
מקומות השירות של היהודים בחיל הספר > סדנת הרכב בזרקא

בבסיס הראשי של החיל בזרקא הייתה סדנא גדולה לתיקוני רכב אשר שירתה לא רק את מצבת הרכב של החיל, אלא אף שימשה תחנת שירות תיקונים לכוחות רבים של בעלות הברית שחלפו שם בדרכם, למשל, מעיראק לארץ-ישראל. חלק ניכר מהחיילים ששירתו בסדנא זו היו מכונאים יהודים. בצמוד לבסיס זה הוקם מעין שיכון משפחות אשר בו הותר לקצינים ולסמלים לשכן את משפחותיהם. אפשרות זו נוצלה על ידי יהודים לא מעטים, ובזרקא גדלו ילדים אשר אבותיהם שירתו בחיל.
מקומות השירות של היהודים בחיל הספר > חוות הסוסים בג'יסר אל מג'מע

בבסיס אחר של החיל, בג'יסר אל מג'מע (ליד קיבוץ גשר), הוקמה חווה לגידול סוסים של החיל. את החווה ניהל ד"ר חיים אפלבאום, הווטרינר הראשי של החיל, אשר תפקידו היה לדאוג לאספקה סדירה של סוסים לפלוגות החיל, תוך הקפדה על ריבוי סייחים בצבעים המתאימים, שכן, נהוג היה שלכל פלוגה יהיו סוסים בצבע שונה.
חיילי חיל הספר אחרי שחרורם

עם שחרורם השתלבו רבים מיוצאי חיל הספר בכוחות ההגנה ומאוחר יותר בתפקידים שונים בצה"ל. ניתן היה לראותם משרתים בחיל החימוש, בחיל הקשר, בחיל האוויר (שם שירת יעקב שלמון (סלומון) שהגיע לדרגת אל"ם ולימים התמנה למנהל נמל התעופה בן-גוריון).
הכישורים שקנו בשטח הקשר וההאזנה איפשרו להם לתרום במסגרת אגף המודיעין. בוגרי היחידה כראובן בלום ואברהם אילוני השתלבו במסגרת יחידה 515, המכונה "יחידת האיסוף המרכזית של צה"ל" וקרויה מאז שנות ה-70 "יחידה 8200", ואף היו למפקדיה. חלק מהם שירתו במשטרת ישראל. מדינת ישראל הכירה בשירותם ובתרומתם של המשרתים היהודים בחיל הספר וקבעה כי מי ששירת במסגרת זו חצי שנה זכאי לשאת את אות המשמר, ובלבד שהשירות בחיל הספר נעשה על דעתם של מוסדות היישוב היהודי בארץ ישראל.
לקריאה נוספת

יגאל אייל, האינתיפאדה הראשונה – דיכוי המרד הערבי על ידי הצבא הבריטי 1939-1936, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1998.
יונה בנדמן, "חיל הספר העבר ירדני", בתוך: גרשון ריבלין (עורך), עלי זית וחרב – מקורות ומחקרים בגנזי ההגנה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1992.
יואב גלבר, מולדת חדשה – עליית יהודי מרכז אירופה וקליטתם 1933–1948, ירושלים, 1990, עמ' 260–271.
איתי גור, החיילים היהודים בחיל הספר העבר ירדני, עבודת גמר לתואר מוסמך, בהדרכת יואב גלבר, אוניברסיטת חיפה, 2001.
בן-ציון דינור (עורך), ספר תולדות ההגנה, תל אביב, 1964. כרך ב' עמ' 201–204, 199–218, 508. כרך ג2 עמ' 842–843, 887.
דוד יצחקי, לילות כנען, כפר תבור, 1995.
וינסטון צ'רצ'יל, מלחמת העולם השנייה, כרך שלישי – הברית הגדולה, תל אביב, תשכ"ה. עמ' 220–232.
מועצה אזורית לב השרון

מוֹעָצָה אֲזוֹרִית לֵב הַשָּׁרוֹן היא מועצה אזורית באזור השרון של מחוז המרכז בישראל. המועצה נוצרה ממיזוג, בראשון ליוני 1984, של המועצה האזורית הדר השרון והמועצה האזורית השרון הצפוני. המועצה כוללת 18 יישובים כפריים, משרדיה נמצאים ליד מחלף דרור, ובראשה עומד, החל מפברואר 2024, אלי אטון מהישוב ניצני עוז.
היסטוריה

בשנת 1967 עלתה ההצעה לאחד את מועצה אזורית הדר השרון עם מועצה אזורית השרון הצפוני במטרה להגיע לכך שכל מועצה אזורית תכיל כ-10,000 תושבים, אך הדבר לא יצא אז אל הפועל. המועצה הוקמה ביוני 1984 בשטחי מרכז השרון כתוצאה מאיחוד של מועצה אזורית הדר השרון ומועצה אזורית השרון הצפוני. בשנת 2003 הוצא היישוב צורן מהמועצה וצורף לקדימה ליצירת קדימה-צורן.
במועצה 18 יישובים ושטח השיפוט שלה הוא 57,000 דונם. המועצה גובלת בצפון במועצה אזורית עמק חפר, בכפר יונה ובפרדסיה, בדרום במועצה אזורית דרום השרון, במערב בנתניה,קדימה, תל מונד ובאבן יהודה ובמזרח בטירה, בקלנסווה ובמועצה אזורית שומרון. בתחום המועצה נמצאת מובלעת ובה היישוב צורן. היישוב הגדול במועצה הוא מושב צור משה, שנחשב למושב הגדול בארץ.
במועצה 6 בתי ספר יסודיים ובית ספר על-יסודי אחד. בתי הספר היסודיים הם: הדר השרון (חרות), בין ההדרים (חרות), לב הפרדס (גאולים), בכר רוסו (צור משה), שכטרמן (כפר יעבץ) ואור השרון (תנובות). בית הספר העל-יסודי שבמועצה הוא קריית החינוך דרור שבבני דרור, שהוא בית הספר העל-יסודי הגדול ביותר בארץ (נכון לשנת תשע"ב) ומכיל 2294 תלמידים מכל יישובי המועצה ומפרדסיה. בבית הספר מתקיימות פעילויות רבות של המועצה, ושם גם מופיעות הצגות רבות בהיכל הפיס של בית הספר. אולם בית הספר משמש גם כאולמה הביתי של קבוצת הכדורסל המייצגת את לב השרון "הפועל לב השרון".
יישובי המועצה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| מספר | סוג היישוב | שם היישוב | אוכלוסייה | שנת הקמה | הערות |
| 1 | מושב שיתופי | בני   דרור | 1,201 | 1946 |  |
| 2 | מושב | גאולים | 986 | 1945 |  |
| 3 | יישוב כפרי אחר | גנות   הדר | 963 | 1954 |  |
| 4 | מושב | חרות | 1,260 | 1930 |  |
| 5 | מושב | ינוב | 953 | 1950 |  |
| 6 | יישוב כפרי אחר | יעף | 315 | 1968 |  |
| 7 | מושב | כפר   הס | 1,582 | 1931 |  |
| 8 | מושב | כפר   יעבץ | 676 | 1932 |  |
| 9 | מושב | משמרת | 1,048 | 1946 |  |
| 10 | מושב שיתופי | נורדיה | 2,048 | 1948 |  |
| 11 | מושב | ניצני   עוז | 1,114 | 1951 |  |
| 12 | מושב | עזריאל | 872 | 1951 |  |
| 13 | מושב | עין   ורד | 1,567 | 1930 |  |
| 14 | יישוב כפרי אחר | עין   שריד | 1,648 | 1950 |  |
| 15 | מושב | פורת | 1,284 | 1950 |  |
| 16 | מושב | צור   משה | 3,231 | 1937 | המושב הגדול   בישראל |
| 17 | מושב | שער   אפרים | 1,956 | 1953 |  |
| 18 | מושב | תנובות | 846 | 1952 |  |
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים במועצה אזורית לב השרון 23,749 תושבים, מתוכם 22,736 תושבי ישראל (מקום 99 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).   אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 91.8%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 15,120 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
ראשי המועצה (רשימה חלקית)

1988-1984, צבי חרות (ממושב חרות).
07/2007-1988, ישועה יצחק (ממשוב חרות).
12/2007-07/2007, יאיר מדר (ממושב ינוב).
12/2007 - 02/2024 עמיר ריטוב ( ממושב חרות). 12.2019-09.2016 כהן כיו"ר מרכז המועצות האזוריות.
02/2024 - מכהן אלי אטון (מושב ניצני עוז)
ערים תאומות

לב השרון היא תאומה של הערים:
גרמניה ויטן, גרמניה (מ־1979)
פולין טצ'ב, פולין (מ־1995)
הערות שוליים

↑  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  צו המועצות המקומיות (מועצה אזורית)(לב השרון, תיקון), התשמ"ד-1984, קובץ התקנות, 4639, עמ' 1645-1653, 31 במאי 1984
↑  מציעים לאחד מועצות אזוריות, דבר, 14 בפברואר 1967
↑  צו המועצות המקומיות, קובץ התקנות, 4639, 31 במאי 1984, עמ' 1645-1653
↑  פרופיל מועצה אזורית לב השרון באתר הלמ"ס
↑  יצחק ישועה (שייע) 1932-2012, באתר מושב חירות
| השרון |
| --- | --- | --- |
| ערים | הוד השרון • הרצליה •  טייבה • טירה • כפר יונה • כפר סבא • כפר קאסם • נתניה •  קלנסווה • ראש העין • רמת השרון • רעננה |  |
| מועצות אזוריות | מועצה אזורית עמק חפר • מועצה אזורית לב השרון • מועצה אזורית חוף השרון • מועצה אזורית דרום השרון |  |
| מועצות מקומיות | זמר • אבן יהודה • אליכין • פרדסיה • קדימה-צורן • תל מונד • כפר שמריהו • ג'לג'וליה • כפר ברא |  |
| מועצות אזוריות לשעבר | מועצה אזורית השרון התיכון • מועצה אזורית הירקון • מועצה אזורית מפעלות אפק • מועצה אזורית השרון הצפוני • מועצה אזורית הדר השרון |  |
| דגל ישראל מועצות אזוריות בישראל |
| --- | --- | --- |
| מחוז הצפון | אל-בטוף • בוסתאן אל-מרג' • גולן • הגלבוע • הגליל העליון • הגליל התחתון • מבואות החרמון • מגידו • מטה אשר • מעלה יוסף •  מרום הגליל • משגב • עמק הירדן • עמק המעיינות • עמק יזרעאל |  |
| מחוז חיפה | אלונה • זבולון • חוף הכרמל • מנשה |  |
| מחוז המרכז | ברנר • גדרות • גזר • גן רווה • דרום השרון • חבל יבנה • חבל מודיעין • חוף השרון • לב השרון • נחל שורק • עמק חפר • שדות דן |  |
| מחוז ירושלים | מטה יהודה |  |
| מחוז הדרום | אל קסום • אשכול • באר טוביה • בני שמעון • הערבה התיכונה • חבל אילות • חוף אשקלון • יואב • לכיש • מרחבים • נווה מדבר • רמת הנגב • שדות נגב • שער הנגב • שפיר • תמר |  |
| אזור יהודה והשומרון | גוש עציון • הר חברון • מגילות ים המלח • מטה בנימין • ערבות הירדן • שומרון |  |
|  מחוז המרכז |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת השרון • נפת פתח תקווה • נפת רמלה • נפת רחובות |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| ערים | אלעד • באר יעקב • גבעת שמואל • גני תקווה • הוד השרון • טייבה • טירה • יבנה • יהוד-מונוסון • כפר יונה • כפר סבא • כפר קאסם • לוד • מודיעין-מכבים-רעות • נס ציונה • נתניה • פתח תקווה • קלנסווה • ראש העין • ראשון לציון • רחובות • רמלה • רעננה |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| מועצות מקומיות | אבן יהודה • אליכין • בית דגן • בני עי"ש • גדרה • ג'לג'וליה • גן יבנה • זמר • כוכב יאיר צור יגאל • כפר ברא • מזכרת בתיה • סביון • פרדסיה • קדימה-צורן • קריית עקרון • שוהם • תל מונד |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| מועצות אזוריות | ברנר • גדרות • גזר • גן רווה • דרום השרון • חבל יבנה • חבל מודיעין • חוף השרון • לב השרון • נחל שורק • עמק חפר • שדות דן |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| ועדי רובע עירוני | נוה מונוסון • מכבים-רעות |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312188105171  VIAF: 127212233   WorldCat (עם VIAF): 127212233 
בניין המועצה האזורית לב השרון
פרידייש היידו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 באוגוסט 1873 בלקאן, הונגריה 
 פטירה:  29 ביוני 1944 (בגיל 70) דיולה, הונגריה 
 שם לידה:  Weiszhaus Ferenc Frigyes 
 מדינה:  הונגריה, רומניה 
 מקום קבורה:  דיולה 
 שפות היצירה:  הונגרית, רומנית, גרמנית, לטינית 
 
פרידייש היידו (במקור וייסהאוז, בהונגרית: Hajdu Frigyes; בלקאן, 6 באוגוסט 1873 – גיולה, 29 ביוני 1944) היה סופר, חבר האספה הלאומית של הונגריה (חבר פרלמנט) יהודי-הונגרי, מתרגם ספרותי, מבקר ספרות, אחד המנהיגים האינטלקטואלים של היהודים בעלי התרבות ההונגרית בטרנסילבניה.
ביוגרפיה

פרידייש וייסהאוז נולד במשפחה יהודית בעלת אדמות. הוריו היו דיולה וייסהאוז ופאני וייס. הוא השלים את לימודיו בבית הספר התיכון בנירג'האזה ולאחר מכן קיבל תואר במשפטים בבאוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד). כעורך דין מתמחה השתתף בתנועות נוער הפרוגרסיביות. בשנת 1894, הוא עבר לטמשוואר, שם פתח משרד עורכי דין. הוא הקים ב-1903 את השופר המקומי של "מפלגת העצמאות של 1848", ה"טמשוואר היראלפ" (Temesvári Hírlap) יחד עם גאשפאר מוּט וסילארד סטורה, שבו פרסם את מאמריו, מחקריו, זיכרונותיו ותרגומי השירה שלו בנושאים כלכליים, פוליטיים ותרבותיים עד שהעיתון פסק להופיע (1939). הוא היה מיודד עם דיולה יוסט ולאיוש הולו, חסידי הרפורמות הרדיקליות הבורגניות. כפסגת הקריירה הפוליטית שלו, הוא זכה במושב פרלמנטרי מטעם נפת פאצ'ט בבחירות לפרלמנט ההונגרי בשנת 1906.
לאחר מלחמת העולם הראשונה לקח חלק פעיל בעבודתו של הארגון האזרחי שהוקם בטמשוואר ב-1920, אשר ראה בתפקידו "להבטיח חירויות, לתקן חיסרונות משפטיים, הפרה או קיצור של זכות משפטית ולהגיב על עוולות". הוא תמך בהקמת הסניף המקומי של המפלגה ההונגרית הלאומית וקיבל תפקידים בהנהגתה מ-1922. היידו נשא נאום בטקס הפתיחה של "הבית ההונגרי" (Magyar Ház - 1930), ארגן סדרה של הרצאות סוציולוגיות בחסות ה-Institutul Social Banat–Crişana, שנוסד ב-1932, והציג במועדון את "אנדרה אדי והנשים". תרגומיו לשירת הורטיוס, יובנאליס, ניקולאוס לנאו, אוטו אריך הארטלבן וריכרד דהמל פורסמו כבר בשנים שלפני מלחמת העולם הראשונה ואחרי 1919 על ידי ה"טמשוואר הירלאפ" ו"עיתון התיאטרון" (Szinházi Újság), ואחר כך ב"ארד סזון" (1920). רבים מהמחקרים ההיסטוריים והספרותיים שלו פורסמו גם בעיתונים יומיים. הוא שרד בחלק משואת יהודי הונגריה, אך ב-29 ביוני 1944 שם קץ לחייו בבית החולים בדיולה. קברו נמצא בבית הקברות היהודי בדיולה.
לקריאה נוספת

Romániai magyar irodalmi lexikon: Szépirodalom, közírás, tudományos irodalom, művelődés II. (G–Ke). Főszerk. Balogh Edgár. Bukarest: Kriterion. 1991. ISBN 973-26-0212-0
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
Életrajza az 1906-1910-es országgyűlés almanachjában (ביוגרפיה שלו באלמנך של הפרלמנט ההונגרי)
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 11970/1895. Forrás: MNL-OL 30794. mikrofilm 1025. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1895. év 15. oldal 40. sor
↑  "Születési bejegyzése a balkányi izraelita hitközség születési akv. 18/1873. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a gyulai polgári halotti akv. 338/1944. folyószáma alatt".
↑  "Gyulai zsidó temető adatbázis (Magyar Nemzeti Levéltár Békés Megyei Levéltára)".
פרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 הגוף המעניק:  האגודה האמריקאית לאסטרונומיה 
 סכום הזכייה:  1,500$
 תקופת הפרס:  1934–הווה (כ־91 שנים) 
 נקרא על שם:  אנני ג'אמפ קאנון 
 אתר רשמי
 
פרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה (באנגלית: Annie Jump Cannon Award in Astronomy) הוא פרס המוענק מדי שנה לנשים על ידי האגודה האמריקאית לאסטרונומיה (אנ') (AAS) עבור הישגים יוצאי דופן בתחום האסטרונומיה. על הזוכות להיות אסטרונומיות תושבות צפון אמריקה, בטווח של חמש שנים מיום קבלת תואר דוקטור, ולתרום תרומה יוצאת דופן או בעלת הישגים מיוחדים באסטרונומיה או בתחומים מדעיים אשר משפיעים ישירות על תחום האסטרונומיה.
הזוכות מוזמנות להרצות בנושא בכנס מדעי של האגודה האמריקאית לאסטרונומיה וכן לפרס כספי של 1,500 דולר.
בין השנים 1973–2004 הפרס הוענק על ידי האגודה האמריקאית של נשות האקדמיה (אנ') (AAUW), על סמך ההמלצה של האגודה האמריקאית לאסטרונומיה. החל משנת 2005 האגודה האמריקאית לאסטרונומיה החלה לחלק את הפרס בעצמה. הפרס נקרא על שמה של האסטרונומית האמריקאית אנני ג'אמפ קאנון, והוא הפרס היחיד באסטרונומיה שניתן לנשים בלבד.
רשימת הזוכות

רשימת הזוכות בפרס אנני ג'אמפ קאנון:
| שנה> הוענק על ידי האגודה האמריקאית לאסטרונומיה | שם הזוכה> הוענק על ידי האגודה האמריקאית לאסטרונומיה |
| --- | --- |
1934: ססיליה פיין-גפושקין
1937: שארלוט מור סיטרלי
1940: ג'ולי וינטר הנסן
1943: אנטוניה מורי
1946: אמה ויליאמס
1949: הלן סויר הוג
1952: איידה ברני
1955: הלן דודסון פרינס
1958: מרגרט מייאל
1962: מרגרט הארווד
1965: אריקה בוהם-ויטנז
1968: הנרייטה היל סוופ
הוענק על ידי ה-AAUW לפי המלצת ה-AAS
1974: ביאטריס טינסלי
1976: קת'רין גארמני
1978: פולה סקודי
1980: לי אן וילסון
1982: ג'ודי יאנג
1984: האריאט דינרסטיין
1986: רוזמרי וייז
1988: קארן ג'ין מיטץ'
1989: ג'קלין יואיט
1990: מג אורי
1991: ג'יין לו
1992: אליזבת' לדה (Elizabeth Lada)
1993: סטפי באום
1994: אנדריאה גז
1995: סוזאן מאדן (Suzanne Madden)
1996: ג'ואן נאג'יטה (Joan Najita)
1997: מא צ'ונג פיי
1998: ויקטוריה כספי
1999: סאלי אוויי
2000: אלישיה וינברגר (Alycia J. Weinberger)
2001: אמי ג'יי ברגר
2002: ויקי קאלוגרה
2003: אנט פרגוסון
2004: שרה אליסון
הוענק על ידי האגודה האמריקאית לאסטרונומיה
2006: ליסה קיולי
2007: אן הורנשמייר (Ann Hornschemeier)
2008: ג'ני גרין (Jenny Greene)
2009: אלישה סודרברג
2010: אנה פרבל
2011: רייצ'ל מנדלבאום (Rachel Mandelbaum)
2012: הת'ר קנוטסון
2013: שרה דודסון-רובינסון
2014: אמלי לווסק (Emily Levesque)
2015: סמדר נאוז
2016: לורה לופז
2017: רבקה דוהסון
2018: לורן איזדור קליבס (Lauren Ilsedore Cleeves)
2019: בלקסלי בורקהרט (Blakesley Burkhart)
2020: קרוליין מורלי (Caroline Morley)
2021: לורה קריידברג
2022: איב ליי
הערות שוליים

↑  AAS Annie Jump Cannon Award in Astronomy. Retrieved 10 December 2014.
↑  Rebecca Johnson, Caroline Morley Receives Annie Jump Cannon Award, McDonald Observatory, mcdonaldobservatory.org, 7 February 2020.
אנני ג'אמפ קאנון
פולה סקודי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 ביולי 1948 (בת 76) דטרויט, מישיגן, ארצות הברית
 ענף מדעי:  אסטרופיזיקה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מישיגן
 מוסדות:  אוניברסיטת וושינגטון
 פרסים והוקרה:  פרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה
 https://depts.washington.edu/astron/profile/szkody-paula/
 
פולה סקודי (באנגלית: Paula Szkody; נולדה ב-17 ביולי 1948) היא אסטרונומית אמריקאית, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת וושינגטון בתחום האסטרונומיה, המתמחה בחקר מערכות כוכבים כפולות. מחקריה עוסקים בניתוח סוגים שונים של מערכות כפולות הכוללות העברת מסה בין ננסים לבנים. בשנת 1978, זכתה סקודי בפרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה, המוענק לחוקרות מתחום האסטרונומיה והאסטרופיזיקה מאז יוני 2020 היא מכהנת כנשיאת האגודה האסטרונומית האמריקאית.