stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יובל שמלא
הישגים בולטים > בינלאומי

2016: מקום 22 בסבב גביע העולם אימסט, אוסטריה, קטגוריית הובלה.
2017: מקום 8 בסבב גביע העולם, שאמוני צרפת, קטגוריית הובלה.
2018: מקום 40 באליפות העולם באינסברוק אוסטריה, קטגוריית הובלה.
2018: מקום 38 באליפות העולם באינסברוק אוסטריה, קטגוריית בולדרינג.
2020: מקום 5 באליפות אירופה במקצה הקומביינד.
הישראלי הראשון שעלה לגמר בתחרות בוגרים בינלאומית בקטגוריית הובלה.
2022: הישראלי הראשון שהצליח לטפס את "הר המידוריאמה", והנינג'ה ה-16 בעולם.
2022: הישראלי הראשון שזכה במדליה בגביע אירופה בקטגוריית הובלה. (מדליית ארד)
הערות שוליים

1 2 3 4  טיפוס, באתר www.as-invest.co.il
↑  יובל שמלא באתר ifsc
↑  יובל שמלא, טיפוס, אתר אלטשולר-שחם
↑  מערכת תכניות קשת, ‏עשה היסטוריה: יובל שמלא הוא הזוכה הגדול של "נינג'ה ישראל", באתר ‏מאקו‏, 10 בנובמבר 2018
↑  יובל שמלא בהודעה דרמטית: "מודיע על פרישה, זה הניסיון האחרון שלי למידוריאמה", באתר ‏מאקו‏, 16 בדצמבר 2021
↑  נינגה ישראל, ‏היסטוריה: יובל שמלא הוא הנינג'ה הישראלי הראשון וה-16 בעולם, באתר ‏מאקו‏, 5 במרץ 2022
↑  תומר מלמד, ‏לפעמים כואב לשבת בחולצה מכופתרת, קרוב למסלול - אבל מאוד רחוק ממנו, באתר ‏מאקו‏, 5 בינואר 2023
↑  רן בוקר, בפעם השלישית: יובל שמלא זכה ב"נינג'ה ישראל", באתר ynet, 5 במרץ 2022
יחס החילוף הנשימתי

יחס החילוף הנשימתי (באנגלית: respiratory exchange ratio, מסומן על ידי האות R) הוא היחס שבין ריכוז החמצן הנקלט בגוף בהליך הנשימה לבין ריכוז הפחמן הדו-חמצני הנפלט בתהליך זה.
אדם נינוח פולט 80 מולקולות של פחמן דו-חמצני לכל 100 מולקולות של חמצן הנקלט לתוך הדם בנימי הריאה.
במצב היציב, יחס זה שווה למנת הנשימה - respiratory quotient‏ (RQ). מנת נשימה היא אירוע נשימה במיטוכונדריה (חמצון אווירני): R יכול להשתנות מ-0.7 ברקמת שומן ועד ל-1 בפחמימות. במצב היציב חומר הדלק העיקרי הוא שומן, משום ש-R באותם תנאים הוא בקירוב 0.8. ערך זה תלוי בין היתר בפחמימות. במצב שאינו יציב, למשל מצב בו קצב הלב עולה על 160 פעמיות לדקה, יכול יחס החילוף הנשימתי לעלות על 1, מכיוון שעם עליית החומציות בגוף עקב חוסר באספקת חמצן, נהפכים מאגרים של ביקרבונט חוץ תאי לגז פחמן דו-חמצני, אשר ננשף החוצה.
יחסי ארגנטינה–עיראק

| יחסי ארגנטינה–עיראק |
| --- | --- |
ארגנטינה: עיראק


ארגנטינה: עיראק
שטח (בקילומטר רבוע)
2,780,400: 438,317
אוכלוסייה
45,735,233: 46,286,779
תמ"ג (במיליוני דולרים)
640,591: 250,843
תמ"ג לנפש (בדולרים)
14,007: 5,419
משטר
רפובליקה פדרלית, נשיאותית: רפובליקה

יחסי ארגנטינה–עיראק הם יחסי החוץ שבין עיראק לארגנטינה. שתי המדינות חברות באומות המאוחדות.
היסטוריה

במהלך מלחמת המפרץ, ניתקה ארגנטינה את היחסים עם עיראק, ואף שלחה שתי ספינות מלחמה להשתתף בכוח הצבאי הבינלאומי בראשות ארצות הברית שהגיב על פלישת עיראק לכווית.
ביוני 1998 חידשה ארגנטינה את היחסים עם עיראק, ואף שלחה משלחת סחר על מנת למצוא שוק חדש במזרח התיכון בעקבות הידרדרות היחסים עם איראן, עקב הפיגועים בשגרירות ישראל ובבניין הקהילה היהודית בבואנוס איירס.
נציגויות דיפלומטיות

ארגנטינה מיוצגת בעיראק באמצעות שגרירותה באו"ם.
עיראק לא מיוצגת בארגנטינה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
יחסי ארגנטינה–פורטוגל

| יחסי ארגנטינה–פורטוגל |
| --- | --- |
ארגנטינה: פורטוגל


ארגנטינה: פורטוגל
שטח (בקילומטר רבוע)
2,780,400: 92,090
אוכלוסייה
45,735,233: 10,421,898
תמ"ג (במיליוני דולרים)
640,591: 287,080
תמ"ג לנפש (בדולרים)
14,007: 27,546
משטר
רפובליקה נשיאותית: רפובליקה

יחסי ארגנטינה–פורטוגל הם יחסי החוץ בין ארגנטינה לבין פורטוגל.
היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-26 במאי 1812. פורטוגל הכירה בהכרזת העצמאות של ארגנטינה ב-1821. ב-23 באוקטובר 1910 הכירה ארגנטינה ברפובליקה הפורטוגזית שהוכרזה שבועיים קודם לכן.
שתי המדינות הן חברות מלאות של ארגון המדינות האיברו-אמריקאיות.
נציגויות דיפלומטיות

ארגנטינה מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון.
פורטוגל מחזיקה בארגנטינה שגרירות בבואנוס איירס ו-3 קונסוליות כבוד בקומודורו ריבדביה, מנדוסה ורוסאריו.
יורה ליבשיץ

ֿֿ
יורה ליבשיץ (לפני 1943)
יורה ליבשיץ (בצרפתית: Youra Livchitz;‏ 1917, קייב - נרצח על ידי הגרמנים ב-17 בפברואר 1944, שחרבאק - Schaerbeek בלגיה), היה פעיל יהודי במחתרת הבלגית (אנ') בשנות מלחמת העולם השנייה שהשתתף במבצע העצירה של הטרנספורט העשרים.
קורות חיים

הוריו של יורה, רחל ושלמה ליבשיץ, היגרו מקישינב למינכן ב-1910, שם נולד אחיו הבכור אלכסנדר ב-1911. האב שלמה סיים לימודי רפואה ב-1913. עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה עברה המשפחה לקייב, שם נולד יורה בשנת 1917. בשנת 1928 התגרשו הוריו של ליבשיץ.
רחל ליבשיץ, אמו של יורה, למדה בסורבון והתגוררה עם שני בניה בבריסל. היא הייתה חברה באגודה התאוסופית ובין חבריה היו אמנים ואינטלקטואלים. בעקבותיה החל ליבשיץ לפקוד מסגרות אינטלקטואליות, ובמסגרתן הכיר את רובר מייסטריו וז'אן פרנקלמון (צר'), לימים פעילי המחתרת הבלגית ושותפיו למבצע העצירה של הטרנספורט העשרים. ליבשיץ החל ללמוד באתנאום (קבוצה או חברה שהוקמה לשם דיוני השכלה, בעיקר בתחומי המדע והספרות) של אוקלה (אנ'), ושם התגבשה קבוצה שלימים הפכה למעוז של מחשבה חופשית תחת הכיבוש הנאצי ושל התנגדות. ליבשיץ השתייך לחוגים האינטלקטואליים של השמאל הבלגי. בשנת 1935 החל ליבשיץ ללמוד רפואה באוניברסיטה החופשית של בריסל (ULB). הוא ארגן קבוצה לתמיכה בזכויות הסטודנטים והשתתף בתיאטרון הסטודנטים של האוניברסיטה וכן בקבוצת הכדורסל שלה.
קורות חיים > במלחמת העולם השנייה

בתקופת לימודיו באוניברסיטה התיידד ליבשיץ עם ז'אן בורז'ה (צר'), שבשנת 1942 ייסד את קבוצת המחתרת הבלגית Groupe G (צר'). בנובמבר 1941 החליטה האוניברסיטה בה למד ליבשיץ להפסיק את פעילותה כדי לא לשתף פעולה עם הכובש הגרמני. ביוני 1942 הודיעו הגרמנים כי על רופאים יהודים ייאסר מעתה לעסוק במקצועם. ליבשיץ, אחיו אלכסנדר ואמו רחל פקדו באופן קבוע את האטלייה מרסל הסטיר (אנ') בבריסל, שהייתה גם מרכז מחתרת, ושאותה פקדו גם האמנים רנה מגריט ופול דלוו (אנ') והמדען איליה פריגוז'ין. לאחר שהגרמנים סגרו את הספרייה התיאוסופית, נותרה האטלייה מרכז חשוב של חשיבה אינטלקטואלית והתנגדות בבריסל. פוקדי האטלייה הקשיבו בסתר ל-BBC והפיצו עלוני מחתרת. ליבשיץ, ששלט ברוסית, צרפתית, גרמנית ואנגלית תרגם מידע מרשתות רדיו רוסיות. כינויו המחתרתי היה "ז'ורז'" (Georges). ליבשיץ החל לשתף פעולה בתכנון תקיפה של רכבת טרנספורט. הוא יצר קשר למטרה זו עם אחד מארגוני המחתרת הבלגיים, אך לא זכה לשיתוף פעולה. לאחר מכן גייס באופן עצמאי לשם כך את שני חבריו, רובר מייסטריו וז'אן פרנקלמון. ב-19 באפריל 1943 התקיפו השלושה את הטרנספורט העשרים.
אחד משותפיהם לקשר, רישאר אלטנהוף (צר'), נעצר על ידי הגרמנים, עונה ונורה. ב-13 במאי 1943 נעצרו גם ליבשיץ ואחיו על ידי הגסטפו. ליבשיץ הוחזק על ידי הגרמנים במבצר ברנדונק והוא ואחיו נורו על ידי הגרמנים במבנה הצבאי טיר נסיונל (צר') בבריסל. אלכסנדר נורה ב-10 בפברואר 1944 ויורה ליבשיץ נורה ב-17 בפברואר.
הערות שוליים

↑  הערך "אתנאום" בוויקימילון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 122706358  ISNI: 0000 0000 1266 8922  VIAF: 67354984   WorldCat (עם VIAF): 67354984 
ערך זה הוא קצרמרבנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יורה מובסיסיאן

יורה מובסיסיאן (בארמנית: Յուրա Մովսիսյան; נולד ב-2 באוגוסט 1987) הוא כדורגלן עבר ארמני ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

מובסיסיאן נולד בגיומרי שבארמניה ובגיל צעיר עזב עם משפחתו לקליפורניה שבארצות הברית בעקבות המלחמה בין ארמניה לאזרבייג'ן. בשנת 2006 נבחר מובסיסיאן במקום הרביעי בדראפט של אותה שנה. ב-13 במאי 2006 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2-1 נגד די. סי. יונייטד. מובסיסיאן הפך לשחקן קבוע בהרכב הראשון עד סוף העונה המקצועית הראשונה שלו. ב-25 באפריל 2007 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0-3 נגד טורונטו.
בשנת 2007 חתם בריאל סולט לייק. מובסיסיאן ערך את הופעת הבכורה שלו ב-17 בספטמבר 2007 בתיקו 2-2 נגד לוס אנג'לס גלאקסי. ב-1 בנובמבר 2008 מובסיסיאן הפך לשחקן הראשון אי פעם שמבקיע עבור ריאל סולט לייק בפלייאוף הליגה, בניצחון 0-1 נגד צ'יבאס ארצות הברית. בסיום עונת 2009 זכה עם המועדון באליפות הראשונה בתולדותיו. ב-6 ביולי 2009, חתם בראנס והעסקה יצאה לפועל ב-1 בינואר 2010.
ב-7 במרץ 2010 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור ראנס במשחק הפתיחה של העונה בתיקו 0-0 נגד אסביירג, ב-14 באפריל 2010 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1-3 נגד סילקבורג. את עונתו הראשונה במועדון סיים מובסיסיאן עם 7 שערים ב-13 משחקים. מובסיסיאן שגילה יכולת גבוהה, עורר את תשומת לבם של דינמו קייב ורובין קאזאן שהביעו בו עניין.
בחורף 2011 הוא חתם בקרסנודאר תמורת 2.5 מיליון אירו. מובסיסיאן ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הפתיחה של העונה ב-12 במרץ 2011 בתיקו 0-0 נגד אנז'י מחצ'קלה, משחק לאחר מכן הוא הבקיע את השער הראשון שלו בניצחון 0-2 נגד ספרטק נלצ'יק. בעונתו הראשונה במועדון כבש 9 שערים, ובעונת 2011/2012 נבחר לשחקן העונה של המועדון.
ב-8 בדצמבר 2012 חתם בספרטק מוסקבה ל-4.5 שנים תמורת 7.5 מיליון אירו ומשכורת של 1.5 מיליון אירו לעונה, ההעברה אשר נחשבת להעברה השביעית הכי יקרה בתולדות המועדון. ב-10 במרץ 2013, מובסיסיאן ערך את הופעת הבכורה שלו בספרטק נגד טרק גרוזני, באותו משחק מובסיסיאן הבקיע שלושער שהוביל לניצחון במשחק של קבוצתו 1-3, זה היה שלושער ראשון של מובסיסיאן בקריירה.
ב-15 בינואר 2016 הושאל לריאל סולט לייק עד דצמבר. ב-10 באוקטובר 2016 חתם על חוזה בקבוצה.
ב-25 במרץ 2018 הושאל ליורגודן מליגת העל השוודית לחצי עונה עם אופציה עד לסיום העונה.
ב-14 בספטמבר 2018 חתם בשיקגו פייר מה-MLS.
קריירה בינלאומית

מובסיסיאן הוא בעל אזרחות ארמנית ובעל אמריקאית. ב-11 באוגוסט 2010, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת ארמניה במשחק ידידות נגד איראן.
תארים

ריאל סולט לייק
אליפות ארצות הברית: 2009
אישיים
שחקן העונה בקרסנודאר: 2011/2012
מלך השערים בליגת העל הרוסית: 2012/2013
יהודית היבנר

| --- | --- |

יהודית היבנר ב-1996
 לידה:  19 במרץ 1921 וינה, אוסטריה
 פטירה:  30 בדצמבר 2023  (בגיל 102) ירושלים, ישראל
 שם לידה:  Jessy Winkler 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  ישראל
 ידועה בשל:  הייתה שגרירת ישראל בנורווגיה, נשיאת "אמונה" וחברת מועצת העיר ירושלים
 מפלגה:  מפד"ל 
 השקפה דתית:  דתית לאומית
 פרסים והוקרה:  יקיר ירושלים 
 
יהודית היבנר (19 במרץ 1921 – 30 בדצמבר 2023) הייתה פעילה ומנהיגה במגזר הדתי-לאומי בישראל. ידועה בעיקר בשל היותה פעילה במפד"ל ויושבת ראש ונשיאת תנועת אמונה. שירתה כסמנכ"לית במשרד הפנים, כחברת מועצת עיריית ירושלים וכממלאת מקום ראש עיריית ירושלים, וכשגרירת ישראל בנורווגיה ובאיסלנד. זוכת אות יקירת ירושלים לשנת 2000.
ביוגרפיה

יהודית היבנר נולדה בווינה שבאוסטריה ב-19 במרץ 1921, בשם יסי וינקלר, בת לפיליפ ומניה וינקלר. גדלה במשפחה חסידית נאורה ואמידה שמקורה בפולין, שהייתה בבעלותה חנות בדים. היבנר למדה בבית ספר קתולי לבנות, בו למדו כ-15 בנות יהודיות, רובן מבתים לא דתיים. חלק מחברותיה מבית הספר היו נאציות, עוד כאשר המפלגה הייתה מחוץ לחוק. במקביל היא הייתה חברה במכבי הצעיר. בעקבות האנשלוס שונתה הנהלת בית הספר, ובסוף שנת הלימודים היא סולקה מבית הספר יחד עם שאר התלמידות היהודיות. היא עברה ללמוד בבית ספר יהודי על שם צבי פרץ חיות למשך מספר חודשים, עד שהוא נסגר לאחר מספר חודשים. בסוף אוקטובר 1938 הם סולקו מדירתם והועברו לדירה אחרת בעיר. אחותה הקטנה, שהייתה בת תשע, הייתה רשומה לקינדר-טרנספורט והיבנר הייתה אמורה ללוות אותה, הודות לקרוב משפחה בבריטניה שערב לה. אולם שבוע לפני הנסיעה המיועדת, בוטלה הנסיעה בגלל שהאחות לא רצתה לעזוב את אמה. היבנר חיפשה, כמו יהודים רבים אחרים, דרכים לצאת מווינה ולבסוף קיבלה, ביולי 1939, סרטיפיקט סטודנט ללימודים באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, ולאחר שאביה נעצר על ידי הנאצים, היא עלתה לארץ ישראל באנייה "גליליאה" מנמל טריאסט שבאיטליה. משפחתה שנותרה בווינה (אביה, אימה ואחותה) נספתה בשואה.
לאחר עלייתה התגוררה במעונות סטודנטים בירושלים, ולאחר מכן שכרה עם שותפה חדר בביתו של הרב עקיבא ברוך פוזנר בבית איסמעילוף בשכונת הבוכרים. היא למדה שנתיים באוניברסיטה העברית על חשבון קרן היסוד בווינה ועבדה בעבודות שונות, כגון מלצרית ומטפלת. עקב קשיי פרנסה עברה לעבוד במחלקה להכשרה מקצועית של הדסה, והורשתה ללמוד במקביל לעבודה כך שהפכה לאחות תזונאית מוסמכת ולמורה לתזונה. בתקופה זו הכירה את יצחק היבנר והם נישאו במרץ 1942. היא עבדה שנה כמורה לתזונה ולימדה בנים בגילאי 13–17 כלכלת בית. לאחר מכן ניהלה את מסעדת מעון העולים בית חנה. בתחילת מלחמת העצמאות נסגרה המסעדה והיבנר עברה לעבוד במטבח בבית החולים הדסה הר הצופים. לפי עדותה ראתה מרחוק את המתקפה על השיירה שהובילה אנשים וציוד להר הצופים ב-13 באפריל 1948.
בשנת 1951 נולדה בתה היחידה מרים (מירה), לאחר שנים של ניסיונות בהם רופאים אמרו לה שהיא עקרה.
ביוגרפיה > חייה המקצועיים

ביוני 1948 החלה לעבוד אצל אוסקר עוזיאל שמאלץ ופרופ' רוברטו בקי, בהכנת מפקד האוכלוסין הראשון של מדינת ישראל, שהתקיים ב-8 בנובמבר 1948. לאחר המפקד החלה לעבוד במחלקה למרשם אוכלוסין במשרד הפנים שהכינה פנקסי בוחרים ותעודות זהות.
בשנת 1957 נשלחה על ידי משרד הפנים להשלמת לימודי משפטים באוניברסיטה העברית, אותם סיימה בתואר מוסמך בשנת 1962 אולם לא התאפשר לה לבצע התמחות עקב עבודתה במשרד הפנים, ולכן לא קיבלה רישיון לעריכת דין. בשנת 1960 מונתה למנהלת מחלקת מרשם התושבים במשרד הפנים ובשנת 1962 היא נבחרה לוועד העובדים של משרד הפנים.
בשנת 1967 מונתה לסמנכ"לית במשרד הפנים. לאחר מלחמת ששת הימים הייתה בין היוזמים והמנסחים של צו סדרי שלטון ומשפט שנועד להסדיר את מעמדם של תושבי ירושלים המזרחית, אזרחי ירדן. כחלק מתוצאות המלחמה עמדה בראשות הוועדה הראשונה לאיחוד משפחות במשרד הפנים, וכן הייתה מופקדת על מתן אישורי עלייה וצווי גירוש.
בין החלטותיה הבולטות: סירבה לאשר אזרחות ישראלית לפי חוק השבות ורישום כיהודי, לאח דניאל, יהודי ניצול השואה שהמיר את דתו לנצרות והפך לנזיר. החלטה זו הותקפה בבג"ץ ואושרה.
בשנות ה-70 הייתה בין יוזמי ההצעה לתת אזרחות ישראלית לאסירי ציון הכלואים או מעוכבים בברית המועצות כחלק מהמאבק לסייע להם לצאת מברית המועצות ולעלות לישראל.
בשנת 1979 השתתפה במשלחת ישראל למשא ומתן לשלום עם מצרים, כנציגת משרד הפנים שתפקידה להכין הסדר מינהלי שיחול במקרה של הסכם עתידי עם הפלסטינים.
בעקבות מעורבותה במשא ומתן הדיפלומטי, מונתה בנובמבר 1983 לשגרירת ישראל באוסלו. כיהנה כשגרירה בנורווגיה ואיסלנד בשנים 1984–1987. בשנת 1986 הובילה מאבק דיפלומטי מוצלח נגד פתיחת משרד אש"ף באוסלו. בתקופת כהונתה נפטר בעלה יצחק.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

יהודית היבנר הייתה פעילה במפד"ל שנים רבות. בשנת 1968 השתתפה בכנס היסוד של "הגוש לליכוד התנועה". לקראת הבחירות לכנסת התשיעית הייתה פעילה במאבק על ייצוג הנשים ברשימת המפד"ל לכנסת. שמה עלה כאחת המועמדות למשבצת הנשית, אולם היא לבסוף תמכה באילה גליקסברג שכשלה בהתמודדות מול שרה שטרן-קטן. לקראת הבחירות לכנסת ה-12 היא גברה על שרה שטרן-קטן בהתמודדות על המשבצת הנשית, אולם לא נכנסה לכנסת.
בתחילת 1983 נבחרה ליו"ר מועצת ארגוני הנשים, מטעם אמונה.
כאשר שבה לישראל בתום כהונתה כשגרירה, כיהנה כשנה בראשות ארגון "רעות" המטפל בקשישים נצרכים, ובשנת 1990 מונתה ליושבת ראש תנועת אמונה – תנועת האשה הדתית לאומית, וכיהנה בתפקיד זה קדנציה שלמה בת 6 שנים. לאחר מכן מונתה לנשיאת הארגון.
בשנת 1989 השתתפה בצוות מיוחד בנושא נשים במסגרת ועדת קוברסקי בנושא קידום נשים בשירות המדינה לתפקידים בכירים.
בשנת 1990, במסגרת תפקידה כיושבת ראש "אמונה", פנתה למנהלי הבנקים הגדולים בישראל ובקשה כי יאיישו לפחות משרה אחת בכל סניף באדם דובר רוסית.
בין השנים 1989–1998 כיהנה כחברה מטעם תנועת "אמונה" במועצת העיר ירושלים. התנועה הריצה מועמדת עצמאית למועצה לאחר שהמפד"ל ביקשה להציב אישה מטעם "אמונה" במקום הרביעי בלבד, שלא היה ריאלי. בראשותה הכניסה התנועה שתי נציגות למועצת העיר. במועצת העיר עסקה בנושאי בריאות הציבור, וכן פעלה רבות למען קידום מעמדן של נשים בעיר.
הייתה חברה כנציגת ציבור בוועדת שירות המדינה.
בבחירות לכנסת השבע עשרה בשנת 2006 הוצבה במקום ה-95 ברשימת "איחוד לאומי-מפד"ל רשימה יהודית לאומית מאוחדת" לכנסת.
היבנר הלכה לעולמה ב-30 בדצמבר 2023, מספר חודשים לפני יום הולדתה ה-103
עיטורים, אותות ופרסים

בשנת 1984 קיבלה שני עיטורים גבוהים מגרמניה ומאוסטריה על עזרה לזולת, בהמלצת ניצולי השואה להם סייעה.
בשנת 2000 קיבלה את אות "יקיר ירושלים" מידי ראש העיר אהוד אולמרט.
בשנת 2008 קיבלה פרס מיוחד מתנועת המפד"ל כנציגת תנועת 'אמונה' על הצטיינות בעשייה הדתית לאומית.
לקריאה נוספת

יהודית היבנר, החיים כסיפור, הוצאת ששר, 2001.
הערות שוליים

↑  יהודית היבנר, החיים כסיפור, 2001, עמ' 77, 83
↑  יהודית היבנר, החיים כסיפור, 2001, עמ' 82
↑  יהודית היבנר, החיים כסיפור, 2001, עמ' 91–92
↑  יהודית היבנר, החיים כסיפור, 2001, עמ' 100–101
1 2  יהודית היבנר, החיים כסיפור, 2001, עמ' 130-131
↑  יהודית היבנר, החיים כסיפור, 2001, עמ' 133–136
↑  בתי המשפט החלו לדון בערעורים על אי־הכללה בפנקסי הבוחרים, דבר, 20 ביוני 1955
↑  הודעה על שינוי כתובת - גם בדואר, הַבֹּקֶר, 11 באפריל 1962
יהודית היבנר, החיים כסיפור, 2001, עמ' 152
↑  ועד עובדים חדש במשרד הפנים בבירה, הצופה, 7 באוגוסט 1962
↑  הרושמת בספר את כל מעשינו, הצופה, 5 במאי 1967
↑  נציגי ירדן השתמטו עוד פעם מפגישה בעניין החזרת הפליטים, דבר, 21 בספטמבר 1967
↑  החלטות כינוס היסוד של ה"גוש לליכוד התנועה" בירושלים, הצופה, 9 באוקטובר 1968
↑  אברהם תירוש, חברות המפד"ל רוצות להבטיח מקומן בכנסת, מעריב, 26 בינואר 1976
בשלב מסויים עלול להיות תל זעתר במפד"ל, מעריב, 4 בנובמבר 1976
↑  נילי ארקין, הרבנית שלא נבחרה, מעריב, 8 במרץ 1977
↑  מנחם רהט, שטרן קטן וגדול, מעריב, 4 באפריל 1988
↑  יהודית הובנר - יו"ר מועצת ארגוני הנשים, דבר, 3 בינואר 1983
↑  העדפה מתקנת והבטחת ייצוג בישראל
↑  "הארץ" 18 באוקטובר 1990
↑  רשימת המפד"ל לכנסת ה-17
↑  יהודית היבנר, יושבת ראש ונשיאת תנועת אמונה לשעבר, הלכה לעולמה בגיל 102, ערוץ 7, 31 בדצמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504454305171  GND: 1016517831  ISNI: 0000 0003 9889 4761  LCCN: n2001052932  VIAF: 220639094   WorldCat (עם VIAF): 220639094
יחסי ארגנטינה–פרו

| יחסי ארגנטינה–פרו |
| --- | --- |
ארגנטינה: פרו


ארגנטינה: פרו
שטח (בקילומטר רבוע)
2,780,400: 1,285,216
אוכלוסייה
45,735,233: 34,307,937
תמ"ג (במיליוני דולרים)
640,591: 267,603
תמ"ג לנפש (בדולרים)
14,007: 7,800

יחסי ארגנטינה–פרו הם היחסים הדו-צדדיים שבין בין הרפובליקה הארגנטינאית לבין הרפובליקה של פרו. בין שתי המדינות קיימים יחסים דיפלומטיים מאז 10 ביולי 1822. שתי המדינות חברות באיחוד אומות דרום אמריקה.
לארגנטינה שגרירות וקונסוליה כללית בלימה שבפרו, ואילו לפרו שגרירות בבואנוס איירס וקונסוליה כללית במנדוסה.
ארגנטינה היוותה ב-2013 יעד ל-14.3% מההגירה הבינלאומית של פרואנים. כמו כן, בין השנים 1994–2012 הארגנטינאים היוו 6% מאוכלוסיית המהגרים בפרו.
היסטוריה > מלחמת העצמאות של פרו

עם קבלת הידיעות על קבלת העצמאות בדרום, הגיע חוסה דה סן מרטין לפרו, ואחרי מספר ניצחונות נכנס סן מרטין ללימה, שם עדיין היו אלפי ספרדים ששמרו על השפעת ספרד בפוליטיקה ובכלכלה. לבסוף, ב-28 ביולי 1821 הוא הכריז על עצמאות המדינה במילים הבאות.
לאחר הכרזת העצמאות הוקמה ממשלה שהעניקה לסן מרטין סמכויות אזרחיות וצבאיות. על אף הסתייגותו מסמכויות אלו, הוא היה משוכנע כי הסכנה לעצמאות פרו טרם פגה. אחת הפעולות הראשונות של הממשלה החדשה הייתה להכריז על רפורמה במוסד העבדות שמטרה הייתה לבטלו לחלוטין.
היסטוריה > מלחמת סנפה

בשנת 1995 נלחמה פרו באקוודור במלחמת סנפה, מלחמה קצרה בת 33 יום נגד אקוודור בגזרת נהר סנפה שבשטח קורדילרה דל קנדור במערב האמזונאס. ארגנטינה, צ'ילה, ברזיל וארצות הברית, כערבות לפרוטוקול ריו משנת 1942 שסיים את המלחמה הקודמת בין אקוודור לפרו, עבדו יחד עם ממשלות שתי המדינות כדי להשיב את הסטטוס קוו ולסיים את סכסוך הגבול ביניהן. בשנת 2005, גנרל ויקטור מנואל באיאס, לשעבר ראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים באקוודור במהלך מלחמת סנפה, השמיע שורה של הצהרות ביחס לסכסוך בין פרו לאקוודור. ב-21 במרץ 2005 נשאל הגנרל דה בייאס בריאיון האם צ'ילה מכרה נשק לאקוודור במהלך מלחמת סנפה וענה:"כן, היה חוזה עם הצבא במהלך הסכסוך." מצד שני, גנרל בייאס חשף כי ארגנטינה ורוסיה מכרו נשק גם לאקוודור במהלך המלחמה.
ארגנטינה הודתה במכירה לא חוקית של נשק בכך שחשפה את קיומן של שלושה הסכמים חשאיים שנחתמו על ידי הנשיא קרלוס מנם בין 1991 ל-1995. המחלוקת בנוגע להסכמים התרחשה כאשר התברר הנשק שנמכר לא עבר לפנמה, בוליביה וונצואלה כפי שהוסכם, אולם במקום זאת הנשק עבר לקרואטיה ואקוודור בתקופה ששתי המדינות היו מעורבות במלחמות ונאסר עליהן לקבל סיוע צבאי בינלאומי. המכירה של ארגנטינה לאקוודור כללה 6,500 טונות רובים, תותחים, טילי נ"ט ותחמושת. מנם הועמד לדין בשל הקשר לכאורה שלו למעשים בלתי חוקיים אלה בשנת 2001, אך זוכה על ידי בית המשפט העליון בארגנטינה.
סחר

בשנת 2018 הסתכם היקף הסחר בין המדינות בכ-1.38 מיליארד דולר. עיקר הסחורות שארגנטינה ייצאה לפרו בשווי כולל של 180 מיליון דולר כללו מינרלים, מלחים, אדמה ופריטי לבוש; עיקר הסחורות שפרו ייצאה לארגנטינה כללו שומנים, כלי רכב ודגן.
יחיאל מיכאל יוספי

| --- | --- |

הרב יחיאל מיכאל יוספי
 לידה:  20 בינואר 1969 (בן 55) א' בשבט ה'תשכ"ט חיפה, ישראל 
 כינוי:  מיכי יוספי
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  שילה 
 מקום פעילות:  ישראל
 השתייכות:  חסידות ברסלב 
 רבותיו:  הרב ישראל יצחק בזנסון
 
הרב יחיאל מיכאל (מיכי) יוספי (נולד בא' בשבט ה'תשכ"ט, 20 בינואר 1969) הוא מורה רוחני, משנתו מבוססת על כתביו של רבי נחמן מברסלב ועל שיטת ימימה.
קורות חייו

נולד בחיפה למרים ויהודה יוספי, משפחה ליטאית עם שנים עשר ילדים. אביו, הרב יהודה יוספי, הוא דרשן בולט.
גדל בבני ברק ולמד בתלמוד תורה "תורת אמת" וב"ישיבת תפארת ציון". בגיל 14 עזב את המגזר החרדי. למד בישיבת ההסדר קריית ארבע ובישיבת עוד יוסף חי בשכם.
לאחר שחרורו משירות ההסדר עסק יוספי בהגות הבודהיסטית, וטייל מספר חודשים במזרח הרחוק. באותה תקופה יוספי הגדיר את עצמו כרחוק מאוד מהדת. הוא קיים פגישה עם הדלאי למה ואיחל לו ש"כשם שאנחנו (היהודים) חזרנו לירושלים כך תחזרו אתם לטיבט".
לאחר שחזר לישראל הוא החל בתהליך של חזרה בתשובה והתקרב לחסידות ברסלב. למד אצל הרב יצחק בזנסון. בהמשך חזר להודו והקים שם את "הבית היהודי", מרכז רוחני ליהודים בהודו. בהמשך הקים עוד חמישה "בתים יהודיים" בהודו.
בעבר העביר שיעור קבוע בביתם של סיון וידידיה מאיר בשכונת נחלאות בירושלים. מגיש פינה שבועית בתוכנית הרדיו של ידידיה מאיר.
בשנת 2004 עבר להתגורר בחוות ישוב הדעת (מאחז באזור שילה), שם ניהל מרכז רוחני והעביר סדנאות והרצאות לפי תורתו של רבי נחמן מברסלב. הקים במקום חווה אורגנית-אקולוגית שבה התקיימו סדנאות והרצאות בהדרכתו, בעיקר בשבתות ובחגים, שבהם התארחו עשרות אנשים באוהלים במקום. בשנת 2013 עבר יוספי להתגורר במבוא חורון, ומאז ספטמבר 2016, קבע את ביתו בשילה.
הרצה בארגון "ערכים" בירושלים, ב"מרכז שורשים" בירושלים ובתל אביב ובערוץ מאיר באינטרנט.
לרב יוספי טור בעלון השבת "קרוב אליך", ובעבר אף כתב טור בעלון שבת בשבתו.
חיים אישיים

יוספי נשוי לתמר, מורה ומטפלת בשיטת פלדנקרייז במקצועה, בתו של הרב יהודה חזני. לבני הזוג שמונה ילדים. גיסו הוא איש התקשורת חנוך דאום.
הערות שוליים

↑  נטעאל בנדל, ‏דברים שלא ידעתם על הרב מיכי יוספי,  באתר כיפה, 9 במאי 2013
↑  לדאק: בית יהודי בהודו באתר מסע אחר
↑  הרב מיכי יוספי באתר ערוץ מאיר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306563405171  ISNI: 0000 0004 0307 665X  LCCN: no2008098463  MusicBrainz: 5444d4b0-1e24-4064-aee6-98fae61c94ab  VIAF: 299110733   WorldCat (עם VIAF): 299110733
יואב הלר

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1973 (בן 50) ו' בחשוון ה'תשל"ד הרצליה
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום מגורים:  תל אביב-יפו
 בת זוג:  פולי ברונשטיין
 מספר צאצאים:  2
 
יואב הלר (נולד ב-1 בנובמבר 1973) הוא יו"ר תנועת הרבעון הרביעי, יו"ר מכון וינגייט, מרצה וחוקר היסטוריה.
ביוגרפיה

יואב הלר נולד בהרצליה. בעקבות שליחות אביו מטעם סולל בונה, עבר בגיל חמש עם משפחתו לניגריה.
בגיל שבע עבר עם הוריו לשליחות נוספת באטלנטה.
כאשר משפחתו חזרה לישראל הם התיישבו במנחמיה, שם גר עד גיל 17, אז עברו הוריו לזכרון יעקב.
בצבא שירת ביחידת נ"מ באוגדה 98. שירת כמ"פ בשירות סדיר, מפקד צוות וקצין אגף במילואים בינמ"מ (יחידת נ"מ מוצנחת) באוגדה 98. במסגרת שירות המילואים שירת בעזה, במבצע חומת מגן ובמלחמת לבנון השנייה. השתחרר בדרגת רב-סרן.
ביוגרפיה > לימודים אקדמיים

להלר תואר ראשון במדע המדינה ומזרח תיכון ותואר שני במנהל ומדיניות חינוך, שניהם מאוניברסיטת תל אביב. תואר שלישי בהיסטוריה מאוניברסיטת לונדון.
בוגר קורס מנחה חשיבה קוגניטיבית במכון ברנקו וייס. בוגר קורס מדריכי פולין בשנת 2000 ביד ושם. בוגר תוכנית מנהיגות תקשורתית וציבורית של קרן ברסדמן, וכן בוגר קורס מנהלים בכירים באוניברסיטת הרווארד בבית הספר למנהל עסקים.
ביוגרפיה > לימודים אקדמיים > מחאת הסטודנטים

יחד עם עוד שלושה חברים הקים הלר את מטה המאבק להורדת שכר הלימוד במוסדות והמכללות בשנת 1998. שימש כיו"ר מטה המאבק בהתנדבות. המאבק החל עוד לפני פתיחת שנת הלימודים במחאות ברחבי ישראל במשך שישה חודשים. ועם תחילת שנת הלימודים, בהשבתה של כלל הקמפוסים בישראל במשך 40 ימים, כולל הפגנות של עשרות אלפי סטודנטים, משא ומתן ושביתת רעב של 9 ימים, שהסתיימה לאחר משא ומתן עם ראש הממשלה בנימין נתניהו.
ביוגרפיה > הדרכת מסעות לפולין

הלר הדריך משלחות בתי ספר של משרד החינוך ומשלחות של התאחדות הסטודנטים לפולין. לאחר מכן היה המנהל הפדגוגי ומעצב משלחות תנועת הצופים לפולין. המשלחות עוצבו בעקבות עבודת מחקר בתואר השני שעסקה בכשלים פדגוגיים במשלחות נוער לפולין. בשנים 2011 עד 2015 היה ממקימי ומדריכי משלחת מצעד החיים של בריטניה לפולין.
בשנת 2015 החל להדריך משלחות מבוגרים ומנהיגים מישראל לפולין.
ביוגרפיה > כעורך ב-ynet

בשנת 1999 החל הלר את עבודתו באתר האינטרנט ynet. בשנת 2001 התמנה לעורך דף הבית ומדור הספורט ועבד שם עד 2002. במסגרת תפקידו, חשף את פרשת התבטאויותיו הגזעניות של פיני גרשון כלפי שחקנים זרים במכבי תל אביב. בנוסף היה ממקימי מדור הספורט ב-ynet, תחת העורך עמרי דולב.
בעקבות שהות מילואים אינטנסיבית בימי האינתיפאדה השנייה בשנת 2002, החליט לעזוב את עולם התקשורת ולפנות לעשיה חברתית חינוכית.