stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צריכה (כלכלה)
גורמים המשפיעים על צריכה

הגורמים העיקריים המשפיעים על הצריכה שנחקרו על ידי כלכלנים כוללים:
הכנסה: כלכלנים רואים ברמת ההכנסה את הגורם המכריע ביותר המשפיע על הצריכה. לכן פונקציות צריכה מדגישות לעיתים קרובות הכנסה. קיינס מחשיב את ההכנסה המוחלטת, דוסנברי מחשיב את ההכנסה היחסית, ופרידמן מחשיב את ההכנסה הקבועה כגורמים הקובעים את הצריכה של האדם.
ציפיות הצרכן: שינויים במחירים ישנו את ההכנסה הריאלית ואת כוח הקנייה של הצרכן. אם הציפיות של הצרכן לגבי המחירים העתידיים ישתנו, הדבר עשוי לשנות את החלטות הצריכה שלו בתקופה מסוימת.
נכסי הצרכנים ועושרם: מזומן, פיקדונות בנקאיים, ניירות ערך, כמו גם נכסים פיזיים כמו מלאי של מוצרים, נדל"ן, קרקע וכו'. גורמים אלו יכולים להשפיע על הצריכה; אם הנכסים הנזכרים מספיק נזילים, הם יישארו ברזרבה וניתן להשתמש בהם במקרי חירום.
אשראי הצרכן: הגדלת האשראי של הצרכן ועסקאות האשראי שלו יכולות לאפשר לצרכן להשתמש בהווה בהכנסתו העתידית. כתוצאה מכך, זה יכול להוביל ליותר הוצאה לצריכה בהשוואה למקרה שכוח הקנייה היחיד הוא ההכנסה השוטפת.
ריבית: תנודות בריבית יכולות להשפיע על החלטות הצריכה של משקי הבית. עליית ריבית מגדילה את החיסכון של אנשים וכתוצאה מכך מקטינה את הוצאות הצריכה שלהם.
גודל משק הבית: עלויות הצריכה האבסולוטיות של משקי הבית עולות ככל שמספר בני המשפחה עולה. עבור חלק מהמוצרים, ככל שמשק הבית גדול יותר, כך הצריכה לנפש קטנה. כך למשל הצורך בריהוט אינו גדל ליניארית לפי מספר הנפשות במשק הבית.
קבוצות חברתיות: הצריכה של משק הבית משתנה בקבוצות חברתיות שונות. למשל, דפוס הצריכה של המעסיקים שונה מדפוס הצריכה של העובדים. ככל שהפער בין קבוצות בחברה קטן יותר, כך דפוס צריכה הומוגנית יותר בתוך החברה.
טעם הצרכן: אחד הגורמים החשובים בעיצוב דפוס הצריכה הוא הטעם הצרכני. גורם זה, במידה מסוימת, יכול להשפיע על גורמים אחרים כמו הכנסה ורמות מחירים. מצד שני, לתרבות החברה השפעה משמעותית על עיצוב טעמם של הצרכנים.
אזור: דפוסי הצריכה שונים באזורים גאוגרפיים שונים. ההבדל בין עיר וכפר, אזורים צפופים ודלילים, אזורים פעילים כלכלית ולא פעילים וכו'.
לקריאה נוספת

Bourdieu, Pierre (1984). Distinction: A Social Critique of the Judgement of Taste (paperback). Cambridge: Harvard University Press. ISBN 978-0-674-21277-0.
Deaton, Angus (1992). Understanding Consumption. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-828824-4.
Friedman, Jonathan (1994). Consumption and Identity (Studies in Anthropology & History). Washington, DC: Taylor & Francis. ISBN 978-3-7186-5592-2.
Isherwood, Baron C.; Douglas, Mary (1996). The World of Goods: Towards an Anthropology of Consumption (Paperback). New York: Routledge. ISBN 978-0-415-13047-9.
Ivanova, Diana; Stadler, Konstantin; Steen-Olsen, Kjartan; Wood, Richard; Vita, Gibran; Tukker, Arnold; Hertwich, Edgar G. (18 בדצמבר 2015). "Environmental Impact Assessment of Household Consumption". Journal of Industrial Ecology. 20 (3): 526–536. doi:10.1111/jiec.12371. {{cite journal}}:  (עזרה)
Mackay, Hugh, ed. (1997). Consumption and Everyday Life (Culture, Media and Identities series) (Paperback). Thousand Oaks, Calif: SAGE Publications. ISBN 978-0-7619-5438-5.
Miller, Daniel (1998). A Theory of Shopping (paperback). Ithaca, N.Y.: Cornell University Press. ISBN 978-0-8014-8551-0.
Slater, Don (1997). Consumer Culture and Modernity. Cambridge, UK: Polity Press. ISBN 978-0-7456-0304-9.
Mansvelt, Juliana (2005). Geographies of Consumption. doi:10.4135/9781446221433. ISBN 978-1-4462-2143-3.
הערות שוליים

↑  Bannock, Graham; Baxter, R. E., eds. (2011). The Penguin Dictionary of Economics, Eighth Edition. Penguin Books. p. 71. ISBN 978-0-141-04523-8.
↑  Black, John; Hashimzade, Nigar; Myles, Gareth (2009). A Dictionary of Economics (באנגלית) (3 ed.). Oxford University Press. ISBN 9780199237043.
↑  Lewis, Akenji (2015). Sustainable consumption and production. United Nations Environment Programme. ISBN 978-92-807-3364-8.
↑  D'Orlando, F.; Sanfilippo, E. (2010). "Behavioral foundations for the Keynesian Consumption Function" (PDF). Journal of Economic Psychology. 31 (6): 1035–1046. doi:10.1016/j.joep.2010.09.004.
↑  "GDP Formula - How to Calculate GDP, Guide and Examples".
↑  "Consumption as percent of GDP around the world".
↑  "Final consumption expenditure (% of GDP) | Data".
↑  "What is 'consumer choice theory'?".
↑  "Consumption II | Policonomics".
↑  Esen, Ömer; Bayrak, Metin (12 ביוני 2017). "Does more energy consumption support economic growth in net energy-importing countries?". Journal of Economics, Finance and Administrative Science. 22 (42): 75–98. doi:10.1108/JEFAS-01-2017-0015. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557973305171  BnF: cb11934136q (data)  GND: 4078777-1  LCCN: sh85031498  NARA: 10640781  NDL: 00572051 
צריכת אנרגיה לנפש-איראן (קרו)
קרחון מאקינון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  71°32′00″S 163°13′00″E﻿ / ﻿71.53333333°S 163.21666667°E﻿ / -71.53333333; 163.21666667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון מאקינון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון מאקינון
 
קרחון מאקינון (באנגלית: MacKinnon Glacier) הוא קרחון הזורם לכיוון צפון מערב, בהרי באוורס שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון לאורך הצד המערבי של מצוק ריילי ונשפך לתוך קרחון סלדג'רס ברכס לאנטרמן שבהרי באוורס.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1983 על ידי ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד.
הקרחון נקרא על שמו של הגאולוג ד. י. מאקינון (D.I. MacKinnon), חבר משלחת החקר האנטארקטית של ניו זילנד שחקרה את הגאולוגיה של האזור בעונת המחקר 1974–1975.
קוורץ

| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  סיליקה (צורן דו-חמצני), SiO2
 מערך קריסטלוגרפי:  טריגונלי
 צורת הגביש:  הקסגונלי. גביש בצורת פריסמה משושה המסתיימת בפירמידה בת 6 צלעות.
 צבע:  חסר צבע או לבן. יכול להופיע בכל צבע.
 ברק:  זגוגי בגבישים גדולים, לעיתים שמן בגבישים קטנים.
 שקיפות:  שקוף עד עמום.
 פצילות:  אין.
 שבירה:  דמוית קונכייה.
 קשיות:  7 בסולם מוס
 משקל סגולי:  2.65
 שרטוט:  לבן
 סוגים
 אגט אוניקס ג'ספר עין הנמר סלע גבישי אחלמה סיטרין רוז קוורץ קוורץ חלבי קוורץ מעושן מוריון קרנליאן כלקדון:  כלקדון בעל פסים שקוף למחצה סוג של אגט בעל פסים ישרים כלקדון בלתי טהור עמום צורת גבישים סיבית שקוף, חסר צבע שקוף, צבע אינדיגו (סגול) צהוב עד כתום־אדמדם, צהוב־ירקרק ורוד, שקוף למחצה לבן, שקוף למחצה עד אטום חום, שקוף חום־כהה, אטום כלקדון כתום־אדמדם שקוף למחצה  כל קוורץ בגבישים תת-מיקרוסקופיים, אף שהמונח בשימוש לכל גביש לבן או בצבעים בהירים
קוורץ הוא מינרל סילקטי. זהו המינרל השני הנפוץ ביותר בקרום כדור הארץ.
היסטוריה

השם "קוורץ" מקורו כפי הנראה מהשפות הסלאביות או הגרמניות הקדומות. החוקר הרומאי פליניוס הזקן האמין כי הקוורץ הוא סוג של קרח קפוא לעד. תמיכה לדעה זו מצא בעובדה שגבישי קוורץ מצויים בהרי האלפים בקרבה לקרחונים ובמנהג לצנן ידיים בכדורים העשויים מקוורץ. פליניוס גם דיווח על היכולת של הקוורץ לשבור את האור הנראה לספקטרום. היה זה המחקר בקוורץ שערך הדני ניקולאוס סטנו (נילס סטנסן) שסלל את הדרך למדע הקריסטלוגרפיה. הוא גילה שלא משנה עד כמה גביש הקוורץ מעוות, הזווית בין שני משטחים בחלק הארוך של הגביש תמיד תהיה 60°.
תכונות

הקוורץ שייך לקבוצת המינרלים הסיליקטיים (SiO4) שהם הקבוצה החשובה ביותר בין המינרלים יוצרי הסלעים. בסיליקטים, אטום הצורן מצוי במרכזה של פירמידה משולשת (נקראת גם ארבעון או טטראדר), כלומר: פירמידה בעלת ארבעה קדקודים, שבכל אחד מהם נמצא אטום חמצן. הקשר הכימי בין הארבעונים חייב להיות בין אטום חמצן בארבעון אחד לאטום חמצן בארבעון אחר. קיימות כמה אפשרויות מבנה בין הארבעון כתוצאה מכלל כזה, והקוורץ מייצג את המבנה התלת־ממדי הקרוי טקטוסיליקט – (סיליקטים במבנה מרחבי). במבנה סריג זה כל אטום חמצן משמש גשר בין שני ארבעונים, כלומר הוא משותף לשני אטומי צורן. מכאן נובעת הנוסחה הכימית של הקוורץ SiO2.
מבנה גביש הקוורץ הקסגונלי. צורת הגביש היא פריזמה משושה המסתיימת בפירמידה בת 6 צלעות, אם כי לרוב לא רואים צורה זו בטבע בשל עיוותים או משום שהגביש כה גדול שרק חלק מהצורה נחשף בדגימה שנחצבה. לעיתים גבישי קוורץ מסוגים מסוימים כדוגמת "אמאטיסט" גדלים מתוך הסלע ולכן רואים רק קצה אחד בצורת פירמידה. הקוורץ מופיע באחת מתופעות הטבע הקרויה "גאוד" (מיוונית, דמוי ארץ). כדור שקליפתו החיצונית אבן גיר וחלקו הפנימי החלול בדרך כלל מצופה בגבישי קוורץ.
טמפרטורת ההתכה של הקוורץ היא  1700 מעלות צלזיוס.
סוגים

קוורץ הוא אחד המינרלים הנפוצים ביותר ולכן קיים מגוון מבלבל של שמות למינרל בצורותיו השונות. ההבחנה החשובה ביותר בין סוגי קוורץ היא על פי גודל הגבישים: נראים בעין בלתי־מזוינת (macrocrystalline) או קטנים עד כדי כך שניתן לראותם במיקרוסקופ בלבד (microcrystalline או cryptocrystalline). כלקדון הוא השם הקיבוצי לכל סוגי הקוורץ שיש להם גבישים תת-מיקרוסקופיים. סוגי הקוורץ בעלי הגבישים הזעירים נוטים להיות שקופים למחצה עד אטומים, בעוד שסוגי הקוורץ בעלי גביש נראה לעין נוטים להיות שקופים.
אף שמקור רוב שמות סוגי הקוורץ הוא מצבעם של המינרלים, שיטת השמות המדעית כיום מתייחסת למבנה המיקרוסקופי של המינרל. צבע הוא מציין משני לגבי מינרלים בעלי גבישים זעירים, אך הוא מציין עיקרי לקוורץ בעל גבישי גדולים.
לא כל סוגי הקוורץ מצויים בטבע. פרסיוליט, מינרל בצבע זית, מופק באמצעות טיפול בחום. אף שניתן למצוא סיטרין בטבע, המינרל הנמכר בחנויות הוא בדרך כלל מלאכותי, תוצאה של טיפול בחום באחלמה.
בשל העובדה שגבישי קוורץ נוצרים בטבע מחוברים אחד לשני, רוב הקוורץ בשימוש תעשייתי הוא מלאכותי. גבישי קוורץ גדולים, מושלמים ונפרדים האחד מהשני נוצרים באוטקלב בתהליך הידרותרמי בדומה ליצירת אזמרגד מלאכותי.
סוגים > סלעים המכילים קוורץ

קוורץ מצוי הן בסלעי יסוד כדוגמת הגרניט, סלעי משקע כדוגמת צור וסלעים מותמרים כדוגמת שיסט. הקוורץ הוא המינרל האחרון בשורת בואן להתגבש (בטמפרטורה של כ-600°) כשמאגמה מתמצקת ליצירת סלעי יסוד. מקובל לסווג סלע מגמטי בהתאם לכמות הקוורץ שבו. מעל 10% קוורץ הוא סלע חומצי. 0%–10% הוא סלע בינוני, הסלעים הבסיסיים והאולטרה-בסיסיים אינם מכילים קוורץ. קוורץ נוצר בעורקים הידרותרמיים וכפגמטיטים (גבישי ענק). גבישים מושלמים עשויים להגיע לאורך של כמה מטרים ולמשקל של כמה מאות ק"ג. בליה של הפגמטיטים עשויה לחשוף כיסים נרחבים של גבישים הקרויים "קתדרלות".
שימושים

זכוכית – חול קוורץ נקי הוא חומר גלם בתעשיית הזכוכית.
משטחי עבודה – קוורץ משמש לעיתים כמרכיב עיקרי בייצורים של משטחי עבודה למטבח.
אבני חן – בחלק מצורות הקוורץ משתמשים בתעשיית התכשיטים ובחנויות המיסטיקה המוכרות מינרלים. בארצות הברית, באוסטרליה ובתאילנד קוורץ הוא אבן ההולדת התחליפית של חודש אפריל.
אלקטרוניקה – לחלק ממבני הגביש של הקוורץ יש תכונה פיאזואלקטרית (הפעלת לחץ גורמת ליצירת מתח חשמלי ולהפך). בתכונה זו משתמשים ליצירת מתנדים במכשירים אלקטרוניים כדוגמת שעון קוורץ ומכשירי רדיו.
בפיזיקה – הקוורץ שקוף לקרינה אולטרה-סגולה (כמעט אינו בולע אור באורך גל על-סגול), ולכן מייצרים ממנו חלונות ועדשות לשימושים אופטיים מיוחדים.
נורות הלוגן, נורות אולטרה סגול לקטילת חיידקים ונגיפים, וכן שפופרות של נורות פריקה שונות בלחץ גבוה (HID).
קוורץ חלבי
קוורץ
סלע גרניט ב Aride Island (סיישל). המחיצות הבהירות (בעובי 1-3 ס"מ) הן עורקי קוורץ.
קרחון לנון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  69°12′00″S 71°59′00″W﻿ / ﻿69.2°S 71.9833°W﻿ / -69.2; -71.9833
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון לנון(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון לנון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון לנון(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון לנון
 
קרחון לנון (באנגלית: Lennon Glacier) הוא קרחון בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון דרום-מערב, ונשפך אל חלקו החיצוני (הקרוב לים) של מפרץ לאזארב.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון נסקר על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי בין השנים 1975–1976.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1980 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של חוקר הקרחונים פיטר וילפרד לנון (Peter Wilfred Lennon), אשר חקר מטעם הסקר האנטארקטי הבריטי את האי אלכסנדר בין השנים 1974–1976.
צריך עיון

ערך זה עוסק בכתב עת חרדי. אם התכוונתם להערה של מחבר על קושיה שלא הצליח ליישב, ראו .
| --- | --- |

 תדירות:  חודשי (דיגיטלי), דו־חודשי (מודפס)
 מו"ל:  קרן תקווה
 עורך ראשי:  יהושע פפר
 תאריכי הופעה:  אפריל 2017 – הווה (כ־7 שנים)
 שפה:  עברית
 מערכת:  רחוב אהליאב 5, ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 iyun.org.il
 
צריך עיון הוא כתב עת חרדי העוסק בסוגיות רלוונטיות לציבור החרדי, מהיבט תאולוגי-פילוסופי.
מאפיינים

כתב העת יצא לאור לראשונה באפריל 2017, ומופק על ידי המחלקה החרדית של קרן תקווה.
כתב העת מתפרסם מדי חודש במהדורה אינטרנטית באתר כתב העת, ומדי חודשיים יוצא לאור במהדורה מודפסת, בהפקה של הוצאת טקסט רץ.
כל גיליון מכיל כ-100 עמודים, ועוסק בסוגיות אקטואליות העוסקות בהיבטים שונים בחיי הציבור החרדי, בפרט ובכלל.
השם "צריך עיון" לקוח מספרות האחרונים, ונפוץ כביטוי סיום לקושיות שלמחבר אין תשובה עליהן, כך שהנושא לא הובהר עד תום ו"צריך עיון" נוסף בדבר.
מאפיינים > מדורי כתב העת

שמות המדורים בכתב העת לקוחים מעולם מושגי הישיבה.
סדר עיון – המדור המרכזי בכתב העת, המציג מאמר עומק מרכזי ולאחריו מספר מאמרי תגובה על מאמר זה.
סדר שני – מדור מאמרים העומדים בפני עצמם, או כתגובה למאמרים מגיליונות קודמים.
בין הסדרים – הפניות למאמרים בנושאים שונים, בכתב העת או בכתבי עת מקבילים ומקורות חיצוניים.
חברותא – וידאו פודקאסט הכולל שיחות במגוון נושאים אקטואליים בציבור החרדי.
מאפיינים > כותבים

רוב הכותבים בכתב העת הם חרדים. בהם רבנים, מחנכים, אישי ציבור ופעילים חברתיים. רבים מן הכותבים נושאים בהכשרה אקדמית.
בכתיבת מאמרים בגיליון נטלו חלק אושיות מפורסמות בציבור החרדי, ביניהם הרב מרדכי ארנון, הרב דוד לייבל, אריה דרעי, מיכאל מלכיאלי, אלי פלאי, אברהם דוב גרינבוים, רן ובר, מנחם בומבך, ישראל אלתר גרובייס, מנדי גרוזמן, רותי קפלר ואפרת פינקל, וכן כותבים מוכרים מחוץ למגזר כגון הרב חיים נבון ומשה קופל.
מאפיינים > נושאי הגיליון

כתב העת מנתח סוגיות אקטואליות רבות הנוגעות לחייו ולהשקפתו של הציבור החרדי. בין היתר נידונו בכתב העת הנושאים הבאים: מעמדן ושכרן של נשים, שילוב חרדים באקדמיה, תופעת הרווקות המאוחרת במגזר החרדי, חיי הכוללים והאברכים החרדיים, היחס לחוזרים בתשובה, ואפליה על רקע עדתי.
בחלק גדול מהנושאים הנידונים בכתב העת אין דיון פומבי מעמיק בכלי תקשורת חרדיים אחרים.
מאפיינים > מדור ספרות

בחודש כסלו ה'תש"ף (דצמבר 2019) החל להתפרסם מדור הספרות "בין הזמנים". במדור מפורסמים סיפורים קצרים, המשקפים את המציאות החברתית החרדית והדינמיקה המאפיינת אותה.
בשנת 2021 ראה אור הספר 'בֵּינְהַזְמַנִים' ובו מסיפורי המדור, בהוצאת טקסט רץ.
מאפיינים > כנסים ואירועים

כתב העת מקיים גם כנסים ואירועים מטעמו, ומשתתף באירועים וכנסים המתקיימים לפרקים בציבור החרדי, בהם סדרת מפגשים המעניקה כלים לעריכה תורנית, כנס "נוער בסיכוי", כנס "סמים לב למתבגרים" וכנס תנועת התשובה.
בנוסף, כתב העת מקיים תחרות כתיבה שנתית שמטרתה לעודד כתיבה אקדמית תורנית חרדית.
כתב העת אינו מסנן את החומר המתפרסם על ידי ועדת רבנים מפקחת, אלא על ידי ועדת עורכים מבקרת פנימית. כך למשל, בתחילה לא פורסמו בו תמונות הכותבות, אך בעקבות ביקורות הקוראים בוטל נוהג זה.
ראו גם

עיתונות חרדית
קרן תקווה
הערות שוליים

↑  ראו באתר קרן תקוה
↑  סדר עיון, באתר צריך עיון
↑  חברותא, באתר YouTube
↑  "ותן חלקנו": חומר ורוח בעולמה של האישה החרדית, באתר צריך עיון
↑  בשביל מה צריך את האקדמיה?, באתר צריך עיון
↑  רווק לנפשו, באתר צריך עיון
↑  אודות בין הזמנים, באתר צריך עיון
↑  ספר בינהזמנים באתר הוצאת טקסט רץ
↑  הכנס השלישי לעריכה תורנית, באתר צריך עיון
↑  נוער בסיכוי 2, באתר YouTube
↑  כנס 'סמים לב למתבגרים', באתר YouTube
↑  אירועים, באתר צריך עיון
↑  צריך עיון, באתר www.facebook.com
↑  מניפולציה לכל אורך הדרך, באתר העין השביעית, 22 במאי 2017
קרולינה מוראצ'ה

קרולינה מוראצ'ה (באיטלקית: Carolina Morace;‏ נולדה ב-5 בפברואר 1964) היא כדורגלנית עבר ומאמנת כדורגל איטלקייה. מוראצ'ה נחשבת לאחת הכדורגלניות האיטלקיות הטובות בכל הזמנים, ולזכותה 12 זכיות בתואר מלכת השערים של הסרייה א'.
בשנת 2014 נבחרה מוראצ'ה לחברה בהיכל התהילה של הכדורגל האיטלקי, והייתה לכדורגלנית הראשונה שנכללה בו.
חייה > כשחקנית

מוראצ'ה נולדה בוונציה בפברואר 1964, וכבר בגיל 14 ושמונה חודשים, בנובמבר 1978, ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת איטליה הבוגרת. באותה שנה אף החלה לשחק במדי בלונו מהליגה האיטלקית הראשונה. חצי שנה לאחר מכן, ב-28 באפריל 1979, היא כבשה את שער הבכורה שלה בנבחרת, בניצחון 1-5 על שווייץ.
חמש שנים לאחר מכן, באפריל 1984, שיחקה מוראצ'ה בטורניר הבינלאומי הראשון בקריירה שלה - אליפות אירופה שנערכה באותה שנה בפעם הראשונה אי פעם. באליפות זו הודחו האיטלקיות בחצי הגמר, לאחר הפסד כפול לנבחרת שוודיה, שבסופו של דבר זכתה בגביע. מוראצ'ה, ששיחקה בחוד ההתקפה של הנבחרת, כבשה שניים מתוך שלושת שעריה של איטליה בטורניר. באליפות אירופה שנערכה בנורווגיה שלוש שנים אחר כך, שוב הודחו האיטלקיות בחצי הגמר, אחרי שהפסידו 2-0 למארחת. הפעם כבשה מוראצ'ה רק שער אחד במהלך האליפות.
בשנת 1988, החלה מוראצ'ה רצף של אחת עשרה זכיות רצופות בתואר מלכת השערים של הליגה האיטלקית - רצף שנמשך עד עונתה האחרונה בקריירה, ב-1998. באותן שנים היא נדדה בין קבוצות רבות ברחבי איטליה, וזכתה לשחק לצד חברותיה לחוד הנבחרת, אליזבטה ויניוטו ופטריציה פאניקו.
בסוף 1991, לקחה איטליה חלק בגביע העולם הראשון לנשים שנערך בסין, לאחר שהעפילה לטורניר כאחת מחמש הנציגות של אופ"א. כבר במשחק הראשון של איטליה בגביע, נגד נבחרת טאיוואן, כבשה מוראצ'ה שלושער, והפכה לכדורגלנית הראשונה שכובשת שלושה שערים במסגרת גביע העולם. היא כבשה עוד שער בניצחון 0-1 על ניגריה, והובילה את הנבחרת עד לרבע הגמר, שם הודחה על ידי נורווגיה.
שנתיים לאחר מכן אירחה איטליה את אליפות אירופה החמישית, ונבחרתה הצליחה להעפיל בפעם הראשונה בתולדותיה לגמר הטורניר. מוראצ'ה, ששימשה כקפטנית הנבחרת, כבשה את שער השוויון בחצי הגמר מול גרמניה, שבסופו של דבר עזר לאיטלקיות להגיע לגמר. בגמר הטורניר, שנערך מול 7,000 אוהדים באצטדיון בצ'זנה, הפסידה איטליה 1-0 לנורווגיה, שזכתה בתואר בפעם השנייה בתולדותיה.
ב-1997, במהלך אליפות אירופה, הגיעה מוראצ'ה לאחד משיאי הקריירה הבינלאומית שלה. בשלב הבתים היא כבשה שלושה שערים והציבה את איטליה במקום הראשון בבית, לפני אלופת אירופה המכהנת - גרמניה. בחצי הגמר נגד ספרד היא כבשה את שער הניצחון, והובילה את הנבחרת לגמר שני בשלושת אליפויות אירופה האחרונות. למרות זאת, בגמר הטורניר הפסידו האיטלקיות 2-0 לגרמניה משערים של סנדרה מינרט ובירגיט פרינץ. מוראצ'ה, שסיימה כמלכת השערים של האליפות בצוותא עם מריאן פטרסן ואנג'ליקה רוהאס, זכתה בפרס השחקנית המצטיינת של הטורניר.
לאחר אליפות זו, הודיעה מוראצ'ה על פרישה מכדורגל בינלאומי. ב-19 שנים בנבחרת איטליה, היא שיחקה ב-153 משחקים וכבשה 105 שערים. בזמן פרישתה, היא הייתה הכדורגלנית האירופאית בעלת מספר המשחקים הבינלאומיים הרב ביותר אי פעם, והחזיקה בשיא זה עד ספטמבר 2001, אז נעקפה על ידי האגה רייסה. ב-1998, היא פרשה גם מהזירה המקומית וסיימה את הקריירה עם 12 אליפויות, שני גביעי מדינה, סופר קאפ אחד ולמעלה מ-500 שערים.
חייה > כמאמנת

בעת פרישתה, קיבלה מוראצ'ה את תעודת האימון של אופ"א, והחלה לאמן את קבוצת הנשים של לאציו. היא אימנה את הקבוצה במשך שנה, ולאחר מכן חתמה בויטרבזה מהליגה האיטלקית השלישית לגברים. בעקבות המינוי, הפכה מוראצ'ה לאישה הראשונה אי פעם שמאמנת קבוצת כדורגל מקצוענית לגברים. אף על פי כן, היא לא הצליחה להתמודד עם הלחץ התקשורתי הרב והתפטרה אחרי שני מחזורים בלבד.
ביוני 2000, היא מונתה למאמנת נבחרת הנשים של איטליה, ושירתה בתפקיד במשך חמש שנים. בתקופה זו, היא הובילה את הנבחרת לשתי אליפויות אירופה (2001 ו-2005), אך בשתיהן לא הצליחה איטליה לעבור את שלב הבתים הראשון.
לאחר ארבע שנות הפסקה, קיבלה מוראצ'ה את תפקיד המאמנת בנבחרת קנדה בפברואר 2009. תחת אימונה, זכתה קנדה בגביע הזהב של CONCACAF ב-2010, בשני גביעי קפריסין והעפילה לגביע העולמי שנערך ב-2011 בגרמניה. למרות הציפיות המוקדמות, הפסידה קנדה בכל משחקיה בשלב הבתים של גביע העולם והודחה מהטורניר. לאחר ההדחה, הודיעה מוראצ'ה על עזיבתה. מאז, היא משמשת כמרצה בקורסי המאמנים של פיפ"א ברחבי העולם וכשגרירת הארגון באירועים השונים.
הערות שוליים

↑  ‏ IFFHS' Century Elections, באתר rsssf.com
↑  Carolina Morace inducted in Matera: “It’s an honour”, באתר התאחדות הכדורגל האיטלקית‏, 29 בספטמבר 2015
↑  ‏ Carolina Morace (ITA), באתר פיפ"א
1 2  שגיב ברעם‏, הסיפור שקדאפי ייקח איתו לגלות, באתר וואלה, 4 במרץ 2011
קאדילק אלנטה

| --- | --- |

Cadillac Allanté
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  קאדילק
 שנות ייצור:  1986–1993
 יחידות שיוצרו:  21,430
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית  איטליה איטליה (ייצור גוף הרכב "Coachbuilder" (אנ'))
 מודל אחריו:  קאדילק XLR
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 פלטפורמה:  GM V platform (1987) (אנ')
 אורך:  4,536 מ"מ (1987-1989)  4,539 מ"מ (1990–1993)
 רוחב:  1,867 מ"מ (1987-1991)  1,864 מ"מ (1992-1993)
 גובה:  1,326 מ"מ (1987-1991)  1,308 מ"מ (1992-1993)
 משקל:  1,697 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,525 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע V 8 צילינדרים, 4.1 ליטר המפיק 170 כ"ס, מנוע ג'נרל מוטורס מסדרת מנועי קאדילק מסוג "LW2" (1987-1988)  מנוע V 8 צילינדרים, 4.5 ליטר המפיק 200 כ"ס, מנוע ג'נרל מוטורס מסדרת מנועי קאדילק "Cadillac High Technology engine" (אנ') מסוג "LW2" (1989-1992)  מנוע V 8 צילינדרים,  4.6 ליטר המפיק 295 כ"ס ב-5,600 סל"ד, מנוע ג'נרל מוטורס מסדרה "Northstar engine series" (אנ') מסוג "L37" (1993)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות מסוג "F-7" (1987-1992)  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות מתוצרת ג'נרל מוטורס מסוג "4T80-E" (1993)
 מהירות מרבית:  196 קמ"ש (מנוע 4.5 ליטר)  225 קמ"ש (מנוע 4.6 ליטר)
 מעצב:  Pininfarina
קאדילק אלנטה (באנגלית: Cadillac Allanté) היא מכונית רודסטר מפוארת מתוצרת חטיבת הרכב היוקרתי קאדילק, חברת בת של ג'נרל מוטורס האמריקאי, אשר יוצרה בין השנים 1986–1993 (משנת המודל 1987) בארצות הברית.
תצורות

גג קשיח - דגם הרדטופ.
קבריולה - דגם הרדטופ.
"קאדילק אלנטה"

יוצרו 21,430 יחידות.
גוף "Coachbuilder" (אנ') דגם "קאדילק אלנטה" נבנה על ידי פינינפארינה.
2 נוסעים.
2 דלתות.
מנוע קדמי רוחבי.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה קדמית.
"קאדילק אלנטה" > מחירים

מחיר היחידה בשנת 1988 עמד על 56,533 דולר (מחיר בסיס בארצות הברית).
מחיר היחידה בשנת 1989 עמד על 57,183 דולר (מחיר בסיס בארצות הברית).
מחיר היחידה בשנת 1990 נע בין 51,500 - 58,638 דולר (ארצות הברית).
מחיר היחידה בשנת 1991 נע בין 55,900 - 62,810 דולר (ארצות הברית).
מחיר היחידה בשנת 1992 נע בין 58,470 - 64,090 דולר (ארצות הברית).
"קאדילק אלנטה" > תאוצות

תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 9.3 שניות (מנוע 4.1 ליטר).
תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 7.9 שניות (מנוע 4.5 ליטר).
תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 6.4 שניות (מנוע 4.6 ליטר).
תמונות

"קאדילק אלנטה", שנת 1989 - קבריולה
"קאדילק אלנטה" - קבריולה
"קאדילק אלנטה" - קבריולה
"קאדילק אלנטה" - קבריולה
"קאדילק אלנטה"
"קאדילק אלנטה" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"קאדילק אלנטה"
"קאדילק אלנטה"
ראו גם

קאדילק
הערות שוליים

↑  "קאדילק אלנטה" ericpetersautos.com/2015/03/08/1986-1993-cadillac-allante
↑  "קאדילק אלנטה" (בצרפתית) carjager.com/article/allante-la-cadillac-spaghetti
↑  "קאדילק אלנטה" consumerguide.com/used/1990-93-cadillac-allante
↑  יצור דגמי פינינפארינה (לפי שנת יצור)/ ראו"קאדילק אלנטה" web.archive.org/web/20110605081310
קרולינה לריירה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בפברואר 1973 (בת 51) באיה בלנקה, ארגנטינה 
 מדינה:  ברזיל 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד 
 מעסיק:  האומות המאוחדות 
 בן או בת זוג:  סרז'יו ויירה דה מלו 
 
קרוליינה לריירה (בספרדית: Carolina Larriera; נולדה ב-13 בפברואר 1973) היא פעילה חברתית ועובדת ארגון האומות המאוחדות בשנים 1995–2005. ידועה כבת זוגו של הדיפלומט סרז'יו ויירה דה מלו.
חייה

קרולינה נולדה בבאיה בלנקה, ארגנטינה. היא הצטרפה לאו"ם ועבדה כמתנדבת עד 1997, אז סיימה את לימודיה בכלכלה. מאוכזבת מהשוק הפיננסי, היא נותרה בארגון עד שהוקצתה למשימת האומות המאוחדות במזרח טימור, שם שירתה בתהליך הפיוס והעצמאות של אותה מדינה עד 2003. זה היה באותה תקופה כאשר פגשה את סרז'יו ויירה דה מלו הברזילאי, שכיהן כנציב העליון של האומות המאוחדות בטימור, איתה התחילה לחיות.
בשנת 2003 נסעו שניהם לבגדאד וכמה חודשים לאחר מכן התרחש הפיגוע במלון קנאל, ששימש כמפקדת האו"ם במשך עשר שנים והיה יעד לפיגוע התאבדות שיזם אל-קאעידה בעיראק בראשות אבו מוסעב א-זרקאווי. בפיגוע נהרגו 22 בני אדם, ביניהם סרז'יו. בזמן הפיגוע היא עבדה במשרדה באותו בניין וכמה מטרים ממשרדו של סרז'יו, שנהרס לחלוטין ממשאית תופת שהופעלה. תמונות שהוקלטו על ידי רשתות הטלוויזיה מיד לאחר הפיגוע מראות את קרולינה נואשת, זועקת לשמו של סרז'יו בהריסות. סרז'יו עדיין הצליח ליצור קשר עם קרוליינה וצוותי ההצלה באמצעות הטלפון הנייד, אך מת כעבור כמה שעות.
קרולינה התפטרה מהאו"ם בשנת 2005, כשהיא מתחה ביקורת קשה על היעדר חקירות האירוע. היא נבחרה ל"אשת השנה" על ידי המועצה הלאומית לנשים בברזיל, לאחר שעברה לגור בריו דה ז'ניירו. משמשת כנציגה באמריקה הלטינית של ארגון לא ממשלתי שווייצרי והייתה פרופסור ליחסים בינלאומיים באוניברסיטה בריו דה ז'ניירו. קרולינה היא עמיתה במרכז האוזר של אוניברסיטת הרווארד וגם במרכז קאר לזכויות אדם בבית הספר הרווארד קנדי.
את דמותה בסרט סרז'יו משנת 2020, גילמה השחקנית הקובאנית אנה דה ארמס.
הערות שוליים

↑  "Uma história de amor". Veja. 10 בספטמבר 2003. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Carolina Larriera, una argentina que sobrevivió". Clarín. 20 באוגוסט 2003. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ex-noiva de Sérgio Vieira de Mello critica ONU". Noticiaslusofonas.com. 30 באפריל 2004. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.