stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חדשנות תוספתית
שינוי תפיסתי בהקשר של חדשנות תוספתית בעולם > סיבות לשינוי התפיסתי

(א) חדשנות תוספתית העצימה ביותר בזמן השלבים הראשונים של ייצור מוצרים חדשים, כאשר יש צורך בתיקון התקלות במוצרים ובתהליכי ייצור אופטימליים. לכן, עקומת הלמידה התלולה ביותר היא בשלבים הראשונים של הייצור. כדי לזהות חדשנות זו, יש לזהות היכן מוצרים חדשים מיוצרים.
(ב) כאשר חדשנות תוספתית מתוכננת ליצירת שיפורים למוצרים ותהליכים, היא לעיתים גם תוביל להמצאת פטנטים. לכן, מעקב אחר פטנטים המפותחים על ידי תושבים במדינות שכר-נמוך עבור תאגידים של מדינות עשירות, מהווה דרך נוספת לאתר חדשנות זו.
לקריאה נוספת

קלייטון כריסטנסן ומייקל א. ריינור, פתרון החדשנות, הוצאת אופוס 2006
הערות שוליים

↑  מרכז הידע לחדשנות, מונחון חדשנות, ‏2014
↑  פלג, מ, עסקים קטנים- כך אפשר להתחיל להיות חדשניים, באתר גלובס, ‏28.12.2014
↑  מנור, א, כלי להאצת האבולוציה של מוצרים, באתר ZOOZ, ‏1999
↑  Banbury, C. M., & Mitchell, W, The effect of introducing important incremental innovations on market share and business survival, Strategic Management Journal 16(S1), עמ' 161-182
↑  Incremental change, ‏2017 (ארכיון)
↑  שטיבלמן, ע, שינויים באופי החדשנות, תעשיית הניו מדיה והשפעתם על מדיניות התמיכה הממשלתית במחקר ובפיתוח עסקי, מחקר לטובת השתתפות בתוכנית העמיתים, מכון מילקן: ירושלים, 2013
↑  Puga, D., &Trefler, D, Wake up and smell the ginseng: International trade and the rise of incremental innovation in low-wage countries, Journal of Development Economics 91(1), עמ' 64-76
1 2  פלפס, א. ס, כסף זה לא הכל, ‏25.8.2015
כלכלה מוסרית

הקונספט של כלכלה מוסרית הוגדר לראשונה על ידי ההיסטוריון האנגלי אדוארד פאלמר תומפסון אשר כתב על כלכלה מוסרית של העניים בהקשר למהומות הלחם שפרצו בתפוצה רחבה באזורים הכפריים באנגליה של המאה ה-18. למעשה המושג היה בשימוש לפני כן על ידי סופרים במאה ה-18, בתקופה בה החלה התנגשות בין ערכי המוסר לבין הכלכלה:
בספר "הכלכלה המוסרית של איכרים: מרד וקיימות בדרום מזרח אסיה" מציג הסופר ג'יימס ק. סקוט (1976) מטפורה בה האיכרים משולים לאדם שקוע עד לראשו במים: הגל הכי קטן יכול להטביע אותו. באופן דומה, איכרים בדרך כלל חיים קרוב מאוד למקור הקיימות כך שדרוש מעט מאוד כדי לפגוע באיכות חייהם.לאור כך הוא מניח סט של עקרונות כלכליים שלפיהם הגיוני לחיות. הספר, שאינו מבוסס על מחקר, מציע דגם אוניברסלי חוצה תרבויות של כלכלה כפרית שמתבסס על עקרונות תאורטיים נוקשים: ראשית, הוא טוען שאיכרים מונעים על ידי עקרון "ביטחון קודם לכל". הם לא יטו לאמץ טכנולוגיות חדשניות, לא משנה כמה הן מבטיחות, משום שהשיטות המסורתיות הוכיחו אפקטיביות. זה יוצר דעה לא הוגנת על איכרים כ"מסורתיים" כשבעצם הם פשוט לא יכולים לקחת את הסיכונים. שנית, סקוט טוען שהחברה האיכרית נותנת "ביטוח קיומי" או "רשת ביטחון" לחבריה למקרים בהם אסונות טבע או אסונות ידי אדם מתרחשים.
כלכלה צודקת

כלכלה מוסרית מפורשת גם ככלכלה אשר מבוססת על ערכים כמו טוב לב, הגינות וצדק. כלכלה שכזאת יציבה רק בקהילות קטנות ומאוחדות. בקהילות אלה עקרון השיתופיות (ידוע גם כ"יד רוחצת יד") עובד כדי להימנע מבעיית חד צדדיות (כאשר רק צד אחד נותן אך לא מקבל). כאשר פעולות כלכליות מתרחשות בין זרים שלא יכולים להבטיח בצורה לא רשמית להתחייב למלא את צדם בהסכם, בעיית החד צדדיות לא מקבלת פתרון. לכן קשה לקיים כלכלה מוסרית בקהילות גדולות.
בחברות מסורתיות כל אדם וכל משק בית הוא גם צורך וגם מייצר. רשתות חברתיות יוצרות הבנות הדדיות שמקדמות את ההישרדות של התאים החברתיים גם בתנאי מחסור. הקשרים החברתיים האלו פועלים כדי למנוע מהגורמים הכלכליים למקסם את רווחיהם. הסכמים מסורתיים בעל פה נוצרו לגבי הערך היחסי של שירותים ומוצרים שונים. מוצרי יסוד וסחורות אחרות אשר נחשבים באופן מסורתי להכרחיים להישרדות הקהילה דרשו מחירים מותאמים. מחסור או שפע צריך לחלוק בין כולם. ההבנות המסורתיות האלו הצריכו את כוח ההרגל, ועם המורכבות החברתית הגוברת הצריכו שימוש בחוקים. הספר 'החברה היעילה' מאת ג'וסף האט דן במהות של כלכלה מוסרית וטוען כי קנדה הצליחה ליצור את האיזון הנכון בין צורכי החברה וחופש כלכלי, ובזכות זה הגיעה קרוב ככל שאפשר להיות מדינה בעלת כלכלה מוסרית אוטופית. 'יחסים נכונים' מאת בראון וגארבר מדבר על הצורך הדחוף בהשגת כלכלה שתורמת ליצירת קיימות של המערכת האקולוגית הגלובלית. הם ניסחו שאלות מפתח ביחס למטרות, תפקודים, לגודל האופטימלי, הגינות וששלטון עולם בו המערכת הכלכלית נמצאת ביחסים מטיבים עם המערכת האקולוגית בכדור הארץ. הם טוענים שכלכלה מוסרית הכרחית אם האנושות רוצה להימנע מקריסה מערכתית בלתי נמנעת שתתרחש כשהכלכלה תעבור את היכולות המוגבלות של המערכת האקולוגית למחזר את האשפה, ולייצור חומרים ומינרלים גולמיים חדשים ולתמוך באוכלוסייה העולמית ההולכת וגדלה.
כלכלה ונורמות חברתיות

באופן דומה, כלכלה מוסרית הוא גם השם שניתן בתחומי המחקר של כלכלה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה לגבי יחסי הגומלין בין מנהגים תרבותיים ופעילות כלכלית. מושג זה מתאר את הדרכים השונות בהן מנהגים ולחץ חברתי הם גם גורמים כלכליים בחברה שיכולים להציב נורמות חברתיות אפילו מעל שיקולי רווח. לפני העלייה של כלכלה קלאסית במאה ה-18, הכלכלות באירופה ובהתיישבויות בצפון אמריקה היו נשלטות על ידי מגוון תקנות (רשמיות ולא רשמיות) שהיו במהותן מוסריות. תקנות אלו נועדו למנוע מצב בו "תאווה לרווח" מתגבר על "מוסריות". ביטויים רשמיים לתקנות אלו ניתן לראות באיסורים הנוצריים והמוסלמיים על ריבית שמייצגים את הגבולות שמציבים ערכים דתיים על פעילות כלכלית. ביטויים פחות רשמיים של כלכלה מוסרית מופיעים במהלך המאות ה-16 וה-17; לדוגמה, אנשי כמורה הטיפו רבות כנגד פרקטיקות כלכליות שהיו חוקיות אך לא נחשבו "צודקות". דרשות אלו השפיעו על ההתנהגות של נוצרים רבים אשר דאגו למוניטין הדתי שלהם.
באופן דומה, במהלך ההתפשטות המהירה של הקפיטליזם במהלך המאות האחרונות, המסורת הטרום קפיטליסטית של כלכלה מוסרית הייתה בשימוש כדי להצדיק פעולות נפוצות נגד סוחרים חסרי מצפון. לדוגמה, העניים הפגינו בקביעות נגד סוחרי תבואה שהעלו את המחירים בשנים של בצורת בניסיון לשנות את ההגדרה של מחיר הוגן.
כלכלה מוסרית אוטופית

בזמנים המודרניים, "כלכלה מוסרית אוטופית" הוא מושג שנוצר בנוגע לארגון מחדש של המערכת הכלכלית כדי שתשקף קוד אתי או מוסרי שדוחה את דגם הכלכלה הקפיטליסטית שמתבססת על שוק חופשי. חברות עם נטייה לכלכלה סוציאליסטית הן דוגמה ברורה, כמו גם הניסיונות בקנה מידה קטן של הקיבוצים הישראלים ליצור כלכלה מוסרית אוטופית. במרבית המקרים, ניסויים אלו לא יצאו כפי שמייסדיהם ציפו. בצורה לא מפתיעה, מהפכה וארגון מחדש של עמודי התווך של החברה גרמו להרס חמור של חיי היום יום ולאובדן של דור שלם כמו תוכניות כדוגמת מדיניותו הכושלת של סטלין לקציר שיתופי. ניסיונות פחות רדיקאליים להפוך את הכלכלה הקפיטליסטית ליותר מוסרית (מסחר הוגן, קרנות השקעה מוסריות, פיתוח מקורות אנרגיה מתחדשים, מחזור, קואופרטיבים) צמחו מאותו רעיון של כלכלה אוטופית.
לקריאה נוספת

אנתרופולוגיה כלכלית
בעיית הטרמפיסט
קהילה רצונית
סיכון מוסרי
פאניקה מוסרית
חשב (כספים)

חשב  (תפקיד שונה מחשב-שכר) הוא תפקיד במחלקת הכספים של ארגון (חברה, עמותה וכו'). תפקידיו העיקריים בארגון הם:
להיות הסמכות המקצועית הבכירה בנושא החשבונאות.
לספק להנהלת הארגון מידע פיננסי שיוכל לסייע לו בקבלת החלטות.
החשב בדרך כלל כפוף למנהל הכספים או למנכ"ל הארגון.
הכשרה לתפקיד

את תפקיד החשב ממלא בדרך כלל אדם שהוא רואה חשבון בהכשרתו, שכן במסגרת הכשרתם, רוב רואי החשבון צוברים השכלה וניסיון בביקורת דוחות כספיים, וכן נחשפים לתהליכים ולנהלים רבים הקשורים לנושאים פיננסיים בארגונים, ומכאן שהם (לכאורה) יהיו יותר מתאימים לתפקיד שכולל כאמור אחריות על התחומים הנ"ל.
עם זאת, אין מגבלה חוקית למנות אדם שאינו רואה חשבון לתפקיד וקיימים ארגונים שממנים לתפקיד כלכלנים, מנהלי חשבונות וכו'.
התפקיד בישראל

בישראל לא קיימת לתפקיד החשב הגדרה בחוק (בדומה לתפקיד מנהל כספים שגם לו אין הגדרה בחוק).
במרבית הארגונים בישראל התפקיד יכלול (בין היתר) אחריות ופיקוח על הנהלת החשבונות, אחריות על עריכת הדוחות הכספיים כגון: הדוח על המצב הכספי (מאזן) והדוח על הרווח הכולל (דוח רווח והפסד) ואחריות על הבקרה הפנימית בארגון.
עם זאת, כל ארגון רשאי לעשות לתפקיד את ההתאמות הרצויות לו ועקב כך תחומי אחריות התפקיד משתנים מארגון לארגון. לדוגמה:
בארגון א' החשב אחראי על ביצוע פעולות כגון גיוס כספים וניהול הרכש ולעומת זאת בארגון ב' רק מנהל הכספים יבצע את הפעולות הללו.
התפקיד בישראל > ארגונים קטנים ובינוניים

בארגונים קטנים ובינוניים בדרך כלל יהיה חשב אחד לכל הארגון אשר יהיה אחראי על כל התחומים הכספיים בחברה ויהיה כפוף ישירות לסמנכ"ל/מנהל הכספים בארגון.
בארגונים קטנים רבים המנכ"ל מתפקד גם כמנהל הכספים ולכן בארגונים כאלה החשב יהיה כפוף ישירות למנכ"ל וכן יקבל תחומי אחריות רבים יותר מאשר בארגון שבו יש מנהל כספים נפרד.
התפקיד בישראל > ארגונים גדולים וחברות ציבוריות

בארגונים גדולים, בעלי היקף פעילות רחב ותחומי עיסוק רבים, בדרך כלל מחלקת הכספים תהיה מחולקת למספר תת-מחלקות ולכן יהיו מספר חשבים או עוזרי חשב שיהיו כפופים לחשב הראשי של הארגון.
בארגונים כאלה כל חשב של תת-מחלקה יהיה אחראי על תחום אחר לפי החלוקה שמתאימה לארגון. לדוגמה:
חברה שמפעילה רשת בתי מלון גדולה יכולה להחליט שהיא ממנה חשב נפרד לכל בית מלון או לכל מספר בתי מלון.
וחברה יצרנית בתחום הרהיטים יכולה להחליט שהיא ממנה חשב נפרד לתחום הריהוט המשרדי וחשב נפרד לתחום הריהוט הביתי.
התפקיד בישראל > משרדים ממשלתיים

במשרדים ממשלתיים ישנו חשב לכל משרד, כך למשל קיימים "חשב משרד הבריאות", "חשב משרד החוץ" וכן הלאה. כל הוצאה כספית של משרד ממשלתי מחייבת את אישור חשב המשרד, שהוא נציגו של החשב הכללי.
תחומי עיסוק

דוגמאות לתחומים שאפשר למצוא בדרך כלל תחת אחריות החשב בארגון:
פיקוח על הנהלת החשבונות.
עריכת הדוחות הכספיים השנתיים כגון הדוח על המצב הכספי (מאזן) והדוח על הרווח הכולל (דוח רווח והפסד).
עריכת הדוחות הכספיים הרבעוניים (אם הארגון מבצע דיווחים רבעוניים).
עריכת התקציב ובקרה על ה"תכנון מול ביצוע".
פיקוח על תהליכי הבקרה הפנימית.
גיול חובות לקוחות ופיקוח על הגבייה.
עריכת דוחות תקופתיים לתקופות קצרות כגון: רווח והפסד חודשי, תזרים מזומנים יומי/שבועי/חודשי וכו'.
עריכת תחזיות פיננסיות כגון: תזרים מזומנים חודשי חזוי, רווח והפסד שנתי חזוי.
תמחיר תהליכים ומוצרים.
פיקוח על תשלומי המיסים ותכנון מס: מס הכנסה, מע"מ, מכס, ביטוח לאומי.
פיקוח על עמידת הארגון בדרישות רגולטוריות: דיני מיסים, דיני עבודה, דיני חוזים וכו'.
ראו גם

גזבר
מבקר פנים
ביקורת פנימית
מנהל כללי
החשב הכללי
מחווה גופנית

מחווה גופנית בכרזה הקוראת להתגייסות לצבא
אנימציה של סימון מירכאות באוויר
מחווה גופנית היא העברה מודעת ורצונית של מסר באמצעות תנועה של הגוף. אף שעיקר התקשורת בין בני אדם נעשה בדיבור או בכתב, משמשות מחוות גופניות כדרך להעברת מסרים לא מילוליים ולהעצמה של מסרים המועברים בדיבור.
בקרב בעלי חיים משמשת שפת הגוף ככלי מרכזי ויחיד לתקשורת, באין תקשורת מילולית או תקשורת מלאכותית אחרת. קיימים דפוסי תקשורת כלליים ביותר המשותפים לרוב עולם החי (לדוגמה: מפגש-מבטים כביטוי לעימות), ושפת גוף ייחודית לקבוצות מסוימות (לדוגמה: הטלת צרכים כביטוי לקביעת טריטוריה בקרב יונקים גדולים) או לגזע מסוים בלבד (לדוגמה: הפרשת ריחות מגרים כשיטת חיזור).
תקשורת אנושית הנעשית כולה באמצעות מחוות גופניות היא זו הנעשית בשפת סימנים.
בנוסף למחוות גופניות, שבהן העברת המסר באמצעות הגוף נעשית באופן מודע ורצוני, מביע הגוף את עצמו גם בשפת הגוף, שבה העברת המסרים היא בדרך כלל בלתי מודעת ובלתי רצונית.
קיימות מחוות גופניות כלל-אנושיות (לדוגמה: השפלת ראש כביטוי להצנעה), ודפוסים תרבותיים ייחודיים (לדוגמה: הצדעה).
מחווה גופנית מבטאת מסר מסוים, לרוב כתחליף למסר מילולי. הדוגמה הבולטת ביותר למסר שכזה היא התנועות המציינות "לא" (בעולם המערבי - תנועת ימין-שמאל עם הצוואר או תנועת מטוטלת הפוכה עם האצבע המורה או עם הזרוע) ו"כן" (תנועה מעלה-מטה עם הצוואר). דפוס תקשורת זה מהווה סימן תקשורתי מוסכם על משקל התקשורת המילולית.
דוגמאות למחוות באמצעות איברים שונים:
קידה
כריעת ברך
הצדעה
נשיקת יד
הבעת פנים
נשיקה
נשיקה באוויר
פלירט
מבט בעיניים
הצבעה
משיכת כתפיים
חיבוק
כיף מרפק
נפנוף לשלום
לחיצת יד
אצבע משולשת
הוצאת לשון
אקנבה
טפיחה על השכם
ליטוף
החזקת אצבעות
הרמת יד
זקיפת אגודל
אחיזת היהלום של אנגלה מרקל
כיף אגרוף
יד-פרצוף
לואיס ארסה

טקס ההשבעה לנשיאות של ארסה, 8 בנובמבר 2020.
לואיס אלברטו ארסה קטאקורה (בספרדית: Luis Alberto Arce Catacora; נולד ב-28 בספטמבר 1963), הידוע גם בשם לוצ'ו ארס, הוא פוליטיקאי בוליביאני המכהן כנשיא בוליביה מאז שנת 2020. הוא כיהן כשר הכלכלה והאוצר הציבורי בשנים 2006–2017 ובשנת 2019 בממשלו של אבו מוראלס. הוא חבר בתנועה לסוציאליזם (MAS-IPSP).
ביוגרפיה

ארסה נולד בלה פאס למשפחה ממעמד הביניים. הוא סיים השכלה כרואה חשבון במכון להשכלה בנקאית בלה פאס בשנת 1984 לפני שקיבל תארים בכלכלה מהאוניברסיטה הגבוהה בסן אנדרס ומאוניברסיטת ווריק באנגליה. הוא בילה את מרבית שנות ה-90 כפקיד ציבורי במספר תפקידים, וגם לימד כלכלה באוניברסיטאות שונות. בשנת 2006 הוא מונה לשר האוצר על ידי הנשיא החדש, אבו מוראלס. ארסה פיקח על הצמיחה הכלכלית בבוליביה, וכחבר תנועת MAS צבר מוניטין כטכנוקרט. בעת כהונתו במשרדי האוצר והכלכלה פעל לקידום מדיניות סוציאליסטית עקבית - שכללה, בין השאר, הלאמה של תעשיות הנפט והאנרגיה, כריית הפחם, המלט, התקשורת ותשתיות התחבורה; הגדלת שכר המינימום בכמעט 400%; הגדלת אחזקות המדינה במשק מ-17% לכמעט 40% והגדלת הוצאות המדינה על תשתיות ורווחה בעשרות אחוזים. תחתיו, בוליביה חוותה צמיחה כלכלית עצומה.
לאחר הבחירות הכלליות השנויות במחלוקת בשנת 2019 והתסיסה שבעקבותיה, מוראלס הסכים לקריאות להתפטרותו וז'אנין אנייס הפכה לנשיאה זמנית. אנייס פיקחה על הבחירות הכלליות בשנת 2020, בהן ניצח ארסה ברוב קולות. האתגר הראשון לשלטונו היה ההתמודדות עם מגפת הקורונה בבוליביה.
ב-1 בפברואר 2021 ארסה ביטל צו מתקופת ממשלת ז'אנין אנייס המאפשר כניסה לבולביה ללא ויזה לאזרחים אמריקאים וישראלים המבקשים להיכנס למדינה. בטענה שמטרת הצו כשלה בעקרון ההדדיות על ידי "הטבה חד-צדדית לאזרחים ישראלים וארצות הברית, מבלי שמדינותיהם יעניקו הטבה דומה".
ביוני 2024, כוחות צבא בבוליביה השתלטו על הכיכר המרכזית בבירה לה פז ופרצו לארמון הנשיאות, בסיוע כלי רכב משוריינים שתועדו באזור, במה שנראה כניסיון הפיכה - שלא צלח. הכוחות נסוגו ומפקד הצבא, שהוביל את ההפיכה, הוחלף ונעצר. הגנרל טען כי הנשיא ביקש ממנו לביים את ההפיכה בניסיון להגביר את הפופולריות שלו. ארסה הכחיש בתוקף.
הערות שוליים

↑  "Copa announces that Arce will be inaugurated on November 8" (בספרדית). 23 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Who is Luis Arce, the President Elect of Bolivia?" (בספרדית). 19 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  S. W. I. swissinfo.ch, El Gobierno boliviano repone la exigencia de visado a Estados Unidos e Israel, SWI swissinfo.ch, ‏2021-02-01 (ב־European Spanish)
↑  ניסיון הפיכה כושל בבוליביה: טנקים פרצו לארמון הנשיאות, מפקד הצבא נעצר, באתר ynet, 26 ביוני 2024
↑  נשיא בוליביה מואשם שארגן הפיכה נגד עצמו – כדי לזכות באהדת הקהל, באתר ynet, 30 ביוני 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811329066305606  CiNii: DA18522800  LCCN: no2015170331  VIAF: 104145541826196600110   WorldCat (עם VIAF): 104145541826196600110 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוזמת הלבנט החדש

| --- | --- |

מפת המדינות החברות ביוזמת הלבנט החדש
 פעילות:  ברית כלכלית-פוליטית
 מדינה:  עיראק עיראק   מצרים מצרים   ירדן ירדן
 מטה הארגון:  עמאן (נכון ל-2023)
 
יוזמת הלבנט החדש (בערבית: الشام الجديد; תעתיק מדויק: אל-שאם אל-ג'דיד) היא יוזמה אסטרטגית המשותפת לעיראק, מצרים וירדן שמטרתה פתיחת אפיקים חדשים של שיתוף פעולה כלכלי בין המדינות: סחר והשקעות באנרגיה, חשמל, תשתיות, שיקום, תחבורה ושירותי בריאות. מטרה נוספת היא חיזוק הקשרים הפוליטיים בין שלוש המדינות, המבוססים על קרבה גאוגרפית ועל היסטוריה משותפת וזאת במטרה ליצור בסיס איתן לבניית כלכלה אזורית לטווח ארוך. המוטבציות מאוחרי היוזמה הן שיקום מצבה הכלכלי של עיראק ושיפור הכלכלה הקיימת בירדן, חיזוק מעמדה של מצרים כדמות מרכזית בתחום האנרגיה במזרח התיכון, טיפול בבעיות ביטחוניות המשותפות לשלוש המדינות ורצון לנטרול השפעתה של איראן באזור. בהסתכלות על הזירה בינלאומית היוזמה מאפשרת הטיה של עיראק לעבר אמריקה במאבק בין סין לארצות הברית.
עיקרי היוזמה

היוזמה מבוססת בעיקר על שיתוף פעולה בתחום האנרגיה והחשמל. עיראק תספק לירדן ולמצרים נפט, הידוע כמשאב המרכזי שהיא מפיקה, והן תספקנה לה בתמורה חשמל, כוח אדם וכן תקדמנה השקעות של חברות מצריות וירדניות בכלכלתה. הנפט יסופק לירדן ולמצרים במחיר מועדף ויועבר דרך צינור הנפט העיראקי-ירדני שייבנה במסגרת היוזמה ובאמצעות נמל עקבה. הרעיון לבניית צינור נפט בהיקף כה רחב נהגה פעמים רבות בעבר בשיח בין המדינות ולכן תכנונו ובנייתו מהווים חלק מרכזי ביוזמה.
מצרים תיהנה מנפט עיראקי במחיר מוזל, ותוכל לזקק אותו בתחומיה. את עודפי הנפט היא תהיה רשאית למכור באירופה בתמורה להעברת חשמל לעיראק. פרויקט חיבור רשת החשמל העיראקית לרשת המצרית דרך ירדן מוערך בעלות של 2.2 מיליארד דולר והצפי הוא כי העבודות עליו תתחלנה בשנים הקרובות.
ירדן, בשל היותה נתיב מעבר בין מצרים לעיראק, תשמש כגשר יבשתי בין המדינות, תזכה בנפט במחיר מועדף, בתשלום דמי מעבר עבור החומרים והאנרגיה המשונעים דרכה ובהרחבה של אפשרויות התעסוקה לתושביה.
בנוסף, מעבר לשיתוף הפעולה בתחום האנרגיה, היוזמה תסייע למצרים להתמודד עם בעיית האבטלה הקשה שעמה מתמודדת המדינה ועתידה לייצר מקומות עבודה לכמיליון וחצי עובדים מצרים. בנוסף, עיראק תעניק זכויות לביצוע פרויקט שיקום לחברות מצריות שתעסקנה פועלים מצרים בעיראק ובכך תסייע אף היא להקלת בעיית האבטלה במצרים.
היוזמה כוללת גם פיתוח פרויקטים בתחומי ביטחון פנים ושיתוף מידע, סחר הדדי בתחום הרפואה ובחומרי הדברה חקלאיים וכן פתיחה של הגבולות בין המדינות במטרה לעודד סחר ותיירות על רקע המשברים הכלכליים שחוו המדינות בתקופת מגפת הקורונה.
בתחום המסחר, מתוכננת הקמתו של אזור לוגיסטי לאחסון סחורות מצריות בגבול עיראק-ירדן וכן הקמתו של מרכז מסחרי שיאפשר רכישה של מוצרים מצריים. רעיונות של חדשנות ויזמות המגיעים ממצרים יסייעו בפיתוח תעשיות מקומיות בעיראק וכן יאפשרו חילופי מידע ונתונים מסחריים של יצואנים ויבואנים. בנוסף להרחבת חופש התנועה של סחורות מצריות לשוק העיראקי יורחב גם הייבוא של מוצרים ירדניים, הפטורים ממסי ייבוא בשוק העיראקי.
לשם פיקוח ותיאום של שיתוף הפעולה בין המדינות בהתאם להסכם, תקום מזכירות משותפת לשלוש המדינות שתמוקם בכל שנה במדינה אחרת. העיר הראשונה שבה תשב המזכירות המשותפת היא עמאן.
המוטיבציה מאחורי היוזמה

נטרול השפעתה של איראן באזור. ארצות הברית עודדה את שיתוף הפעולה המשולש במטרה לצמצם את השפעתה והתעצמותה של איראן בענייני הפנים של עיראק. לצד זאת, עיראק מעוניינת לצמצמם את התלות הכלכלית שלה באיראן. -על אף מקורות הנפט הרבים העומדים לרשותה של עיראק, חלק עיקרי מהחשמל ומהגז שצורכת עיראק מסופק לה כיום על-ידי איראן והחוב העיראקי לאיראן עומד בשל כך על כ-4 מיליארד דולר. בנייתה של רשת חשמל שתחבר את עיראק למצרים תסייע בהקטנת החוב העיראקי לאיראן ויצמצם גם כן את דריסת הרגל של איראן בעיראק.
שיקום מצבה הכלכלי של עיראק וחיזוק תדמיתה כשחקן מרכזי, פוליטי וכלכלי, במזרח התיכון.
שיפור מצבה הכלכלי של ירדן שנפגע קשות בשנים האחרונות. היוזמה תאפשר צמצום של התלות הכלכלית של ירדן בישראל ובמדינות המפרץ בדגש על ערב הסעודית.
חיזוק מעמדה של מצרים כאזור בעל השפעה מרכזית במזרח התיכון בתחום האנרגיה. מעמדה של מצרים הנבנה עם שנים מקדם אותה כנכס בינלאומי בעל כוח והשפעה במזרח התיכון.
התמודדות משותפת עם אתגרים ביטחוניים המשותפים לכל המדינות השותפות בהסכם.
צמצום המתיחות בין סונים לשיעים שנבעה מתוצאה של תהליכים פוליטיים וסכסוכים שפרצו באזור בעשורים האחרונים.
היסטוריה של תהליך קידום היוזמה

שורשי היוזמה נטועים בתוכנית שהציע הבנק העולמי בשנת 2014 בעקבות מחקר מקיף שביצע. ההצעה המקורית עסקה באפשרות לשיתוף פעולה בין מספר גדול יותר של מדינות באזור, המשתרע על פני כ-2.4 מיליון קמ"ר, ושחיים בו למעלה מרבע מיליארד בני אדם. התוכנית כללה במקור את סוריה, לבנון, ירדן, השטחים הפלסטיניים, טורקיה, עיראק ומצרים והסתמכה על הפוטנציאל הכלכלי הגלום בכלכלה, במסחר, בתיירות ובשירותים במדינות האזור וכן את המכנה המשותף התרבותי וההיסטורי בין תושבי האזור, שיוכל לסייע להפיכתו של האזור לסיפור הצלחה כלכלי.
לשיתוף הפעולה בין עיראק, ירדן ומצרים היסטורית רבת שנים. עוד במלחמת איראן-עיראק, בין השנים 1980–1988, ירדן העניקה עורף כלכלי לעיראק כשאיפשרה לה לייצא נפט דרך נמל עקבה. במקביל, שלחה מצרים כמיליון אזרחים לתעסוקה בתפקדי מפתח בעיראק בתקופת המלחמה, בצעד שגם סייע לכלכלה המצרית וגם סייע בחיזוק המשק העיראקי. על אף המהמורות שחוותה כל אחת מהמדינות בזירת הפנים בעשורים האחרונים ולמרות מערכת היחסים המורכבת בין המדינות, היחסים האסטרטגיים בניהם נשמרו. ב-2017 החל ייבוא נפט מעיראק למצרים והחל פרויקט החיבור בין שדות הנפט בבצרה לנמל עקבה שבירדן.
ניצני חידוש וחיזוק מערכת היחסים החלו לצמוח בשנת 2018. במפגש פסגה שנערך בקהיר ב-25 במרץ 2019 נועדו נשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי, מלך ירדן עבדאללה השני וראש ממשלת עיראק לשעבר, עאדל עבד אל-מהדי. בסיכום המפגש, הכריזו השלושה על רצונם לכונן שיתוף פעולה אזורי לתועלת שלוש המדינות והאזור כולו. היוזמה הוכרזה לראשונה באופן רשמי רק לאחר ביקורו של ראש ממשלת עיראק, מוסטפא אל-כאזמי, בוושינגטון בשנת 2020. הפסגה המרכזית, שבה נחתם ההסכם המשולש נערכה בעמאן מאוחר יותר באותה שנה, ב-25 באוגוסט 2020, בהשתתפות אל-כאזמי, המלך עבדאללה השני והנשיא א-סיסי. פסגה נוספת לקידום היוזמה התקיימה בבגדאד ביוני 2021, ובמסגרתה ביקר נשיא מצרים לראשונה מזה 30 שנה בעיראק.
השפעת היוזמה על מדינות האזור

אחת המדינות שעלולה להוות אתגר מרכזי לקידומה וליישומה של היוזמה היא איראן. על אף ההיסטוריה המורכבת בין עיראק לאיראן, שתי המדינות, החולקות גבול ארוך, הן כיום בעלות ברית שלהן אינטרסים דתיים וכלכליים משותפים. המדינות מנהלות מערכת יחסים כלכלית משמעותית ואיראן היא שחקנית דומיננטית בפוליטיקה העיראקית וספקית מרכזית של חשמל וגז לעיראק. אם איראן תזהה איום או פגיעה אפשרית בה מצד היוזמה החדשה, היא עלולה להפעיל על עיראק לחצים מדיניים, פוליטיים וביטחוניים בכדי לסכלה.
כחלק ממדינות הלבנט, סוריה ולבנון הן המועמדות הבאות בתור והטבעיות להצטרף ליוזמה בהמשך. אכן תצטרפנה השתיים לשיתוף הפעולה האסטרטגי, עלולה ארצות הברית למצוא את עצמה, כתומכת מרכזית ביוזמה, ניצבת בפני דילמה בשל העדר הלגיטימציה למשטרו של נשיא סוריה, בשאר אל-אסד.
ביקורת על היוזמה

ישנם המפרשים את היוזמה ככניעה ללחץ אמריקאי שהופעל על עיראק. בשל היעדרה של סוריה, המהווה חלק מרכזי מההיסטוריה של הלבנט או בכינויה הערבי "בלאד א-שאם", עולה חשש כי היוזמה מעודדת את ניתוקה של עיראק מאיראן, מלבנון ומסוריה (מדינות ציר ההתנגדות) ושואפת לצרף אותה לקבוצת המדינות הפרו–אמריקאיות. הצטרפות של עיראק למחנה זה עלולה לגרום לה להיאלץ לקחת חלק בסנקציות נגד סוריה ואיראן. חשש נוסף הוא כי קרבתה לארצות הברית עלולה להוביל אותה גם לנרמול יחסיה עם ישראל.
בהסתכלות רחבה על הצירים הכלכליים והגאופוליטיים המרכזיים בעולם, היוזמה מרחיקה את עיראק מההסכמי שיתוף הפעולה שיצרה משך השנים עם סין ומקרבת אותה לצד האמריקאי. בשל מיקומה האסטרטגי של עיראק כצומת המחבר בין שלוש יבשות ובשל המשאבים הרבים יש הרואים בהסכמים איתה "קלף" מרכזי במתיחות בין ארצות הברית לסין.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  http://www.runi.ac.il, יוזמת "הלבנט החדש": בדרך לברית אזורית חדשה? השלכות ומשמעויות למערכת האזורית וישראל | אוניברסיטת רייכמן (הבינתחומי הרצליה), באתר www.runi.ac.il
1 2  توقيع 15 اتفاقية ومذكرة تفاهم بين مصر والعراق, اندبندنت عربية, ‏2020-10-31 (בערבית)
1 2 3 4  The New Levant Initiative: Is it in Iraq's interests to enter an alliance with Egypt and Jordan?, Iraq Now, ‏2021-06-23 (באנגלית)
↑   מנהיגי עיראק, מצרים וירדן נפגשו בבגדאד. על הפרק: נטרול ההשפעה האיראנית באזור, באתר הארץ, 27 ביוני 2021
1 2  "الشام الجديد" أم "العراق الجديد"؟, عربي21, ‏2020-09-04 (בערבית)
↑  Arabicpost.net — عربي بوست, web.archive.org, ‏2021-07-10
↑  قمة أردنية مصرية عراقية ببغداد لاستكمال "التعاون الاستراتيجي", عربي21, ‏2021-06-27 (בערבית)
↑  MENAPOL Blog: Recalibrating regional order? The rising Egypt-Jordan-Iraq alignment and its impact in reconfiguring the Levant, www.freiheit.org (באנגלית)
מיי גיבס

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1877 קנט, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 בנובמבר 1969 (בגיל 92) סידני, אוסטרליה 
 שם לידה:  Cecilia May Gibbs 
 מדינה:  אוסטרליה 
 מקום מגורים:  אדלייד, סידני, פרת', Nutcote 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  הרפתקאותיהם המופלאות של ספלולון וכרבולון 
 פרסים והוקרה:  חבר במסדר האימפריה הבריטית (1955) 
 www.maygibbs.com.au
 
מיי גיבס (באנגלית: Cecilia May Gibbs;‏ 17 בינואר 1877 – 27 בנובמבר 1969) הייתה סופרת אוסטרלית, התקבלה למסדר האימפריה הבריטית.
ביוגרפיה

מיי גיבס נולדה בקנט למשפחת אומנים. המשפחה תכננה לעבור לאוסטרליה. ביוני 1881 הם רכשו חווה בדרום אוסטרליה. בשנת 1885 הם עברו לאוסטרליה המערבית ובשנת 1887 התיישבו בפרת.
בין השנים 1890–1913, מיי גיבס נסעה מספר פעמים אנגליה להמשך הלימודים. היא התקבלה לעבודה כמאיירת ספרים ובשנת 1912 פרסמה את ספרה הראשון.
בשנת 1913 מיי גיבס חזרה לאוסטרליה והחלה את עבודתה כמאיירת בירחון לאופנה. היא הייתה מתגוררת בסידני. בשנת 1919 היא התחתנה עם סוכן מכירות שהכירה אותו בפרת.
בשנת 1918 מיי גיבס כתבה ספר "הרפתקאותיהם המופלאות של ספלולון וכרבולון" שתורגם למספר שפות כולל עברית.
מיי גיבס המשיכה את הקריירה בכתיבת ספרי ילידם וכמאיירית של ספרי ילדים.
היא נפטרה בשנת 1969.
מבשלת מרי

הריסות אחד המבנים הראשונים ששימשו את המבשלה במרי.
מבשלת מורי (באנגלית: Murree Brewery; באורדו: مری بروری) היא יצרנית מותג הבירה היחיד של פקיסטן, "בירה מרי" (Murree Beer), וכן של משקאות אחרים – ויסקי, וודקה, ומיצים. למבשלה אין כמעט מתחרים בפקיסטן בשל חקיקה שמתנגדת לאלכוהול על רקע היותה של פקיסטן רפובליקה איסלאמית.
למבשלה יש שני אתרי ייצור – ברוואלפינדי ובחטאר.