stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית און
זיהוי המקום

בית און המקראית ממוקמת מזרחית לבית אל ליד העיר המקראית העי. אולברייט טוען שיש לזהות את בית און עם העיר ברקא בקרבת העיר מכמש. אחרים מזהים את א תל בקרבת בית אל. מהכתוב בספר בראשית, פרק י"ב, פסוק ח': ”וַיַּעְתֵּק מִשָּׁם הָהָרָה מִקֶּדֶם לְבֵית-אֵל וַיֵּט אָהֳלֹה בֵּית-אֵל מִיָּם וְהָעַי מִקֶּדֶם וַיִּבֶן-שָׁם מִזְבֵּחַ לַה' וַיִּקְרָא בְּשֵׁם ה'.”, נראה כי בית און שימשה כאתר הפולחן של העיר בית אל ובית און הוא שמה הקודם של בית אל.
ההגייה "בֵּית אָוֶן" שמה ללעג את השם בית און. למקור השם "בֵּית אָוֶן" רומז בדבריו הושע הנביא. בדבריו על יעקב אשר "בַּבֶּטֶן עָקַב אֶת אָחִיו וּבְאוֹנוֹ שָׂרָה אֶת אֱלֹהִים" הושע לועג לבית אל כאשר הוא משתמש בכינוי "בֵּית אָוֶן": "אִם זֹנֶה אַתָּה יִשְׂרָאֵל אַל יֶאְשַׁם יְהוּדָה וְאַל תָּבֹאוּ הַגִּלְגָּל וְאַל תַּעֲלוּ בֵּית אָוֶן וְאַל תִּשָּׁבְעוּ חַי ה' ".
הערות שוליים

↑  ספר יהושע, פרק ז', פסוק ב'
↑  ספר שמואל א', פרק י"ג, פסוק ה', ספר שמואל א', פרק י"ד, פסוק כ"ג
↑  יחזקאל קויפמן, ספר יהושע, ירושלים, קרית ספר, 1963, עמ' 118
↑  זאב קלאי, אנציקלופדיה מקראית: כרך ב', ירושלים, מוסד ביאליק, 1954, עמ' 55
↑  יהודה אליצור, ישראל והמקרא: מחקרים גאוגרפיים, היסטוריים והגותיים, רמת גן, בר-אילן, 2000, עמ' 61
↑  יאיר זקוביץ, עולם התנ"ך: יהושע, תל אביב, דוידזון עתי, 1994, עמ' 70
↑  ספר הושע, פרק י"ב, פסוק ד'
↑  ספר הושע, פרק ד', פסוק ט"ו
↑  שמואל אחיטוב, מקרא לישראל: יהושע, ירושלים, מאגנס, 1995, עמ' 124
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007375707005171
בית החולים אלישע

| --- | --- |


אזור הכניסה הראשית לבית החולים, יולי 2017
 מאפייני הארגון
 סוג:  בית חולים כללי
 בעלים:  רשת בתי החולים נארא
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1949 
 שירותים
 מיטות:  יותר מ-140
 www.elishahospital.com
 גאוגרפיה
 כתובת:  רחוב יאיר כ"ץ 12
 מיקום:  חיפה
 קואורדינטות:  32°48′03″N 34°59′32″E﻿ / ﻿32.800888888889°N 34.992222222222°E﻿ / 32.800888888889; 34.992222222222
  (למפת חיפה מוגדלת) בית החולים אלישע(למפת חיפה רגילה) בית החולים אלישע(למפת הגליל המערבי רגילה) בית החולים אלישע(למפת הגליל המערבי מוגדלת) בית החולים אלישע
 
בית החולים אלישע הוא בית חולים פרטי השוכן במרכז הכרמל בחיפה.
היסטוריה

בית החולים נפתח ב-31 במאי 1949, ביוזמת ד"ר בן-ציון הירשוביץ (הראל) (ממייסדי בית חולים אסותא בתל אביב) ובתכנונו של זאב רכטר. חצי מבעליו של בית החולים היו רופאיו ושאר המימון הגיע מאחיו של הירשוביץ.
בית החולים נוהל במשך 40 שנה על ידי יעקב אלמגור, ואחר כך על ידי גיורא וינטרשטיין.
עם הקמתו היו במבנה בית החולים שתי קומות ובהן 72 מיטות אשפוז, ובשנת 1976 הוקמה קומה נוספת ומספר המיטות גדל ל-104.
ב-1997 הושלמה הקמתו של בית האבות "מגדלי אלישע" בצמידות לבית החולים.
בשנת 2013 הוגשו כתבי אישום נגד חמישה אחים בבית החולים, על התעללות בחולה חסרת ישע שאושפזה במחלקת פגועי ראש, ונגזרו עליהם 6 עד 13 חודשי מאסר.
באפריל 2014 אושפז בבית החולים גנאדי קרנס, ראש עיריית חרקוב שבאוקראינה, שנורה כחלק מניסיון התנקשות.
שירותי הרפואה בבית החולים

נכון ל-2014, יש בבית החולים למעלה מ-140 מיטות אשפוז. בבית החולים פועלים שמונה חדרי ניתוח, אגף אשפוז כירורגי כללי, הכולל מחלקת נשים, מחלקה אורולוגית, מחלקה אורתופדית, ניתוחי לב, מרכז שיקום למאושפזים לאחר תאונות דרכים, פגיעות נאורולוגיות ופנימיות, ומחלקת פגועי ראש, וכן מרפאה לכירורגיה פלסטית, יחידת פיזיותרפיה, יחידת ריפוי בעיסוק, מכון גסטרואנטרולוגי, יחידה להפריה חוץ גופית, מכון דיאליזה, מכון רנטגן ואולטרא-סאונד ומעבדות.
בעלות

בשנת 1990 רכש איש העסקים גד זאבי את השליטה בבית החולים, בשותפות עם מנהל בית החולים גיורא וינטרשטיין, מידי יעקב אלמגור ואסא הראל, בנו של המייסד בן-ציון הראל. בשנת 1996 רכש זאבי מניות נוספות בבית החולים, לפי שווי של כ-20 מיליון דולר, והחזיק 97% מהבעלות. במרץ 1999, רכש גם את מרכז רפואי חורב בחיפה. ב-2003 נפתחה שלוחה של בית החולים ב"סיטי סנטר", מרכז קניות ומשרדים במושבה הגרמנית בחיפה, בבעלותו של זאבי.
ביוני 2017 רכשה רשת בתי החולים הפרטית נארא, שבשליטת איש העסקים צביקה בארינבוים, את פעילות בית החולים מידי זאבי (מבנה בית החולים נשאר בבעלותו של זאבי). באוקטובר 2017 מכר בארינבוים את השליטה בנארא לקופת חולים מאוחדת, אולם השלמת המכירה התעכבה כשנה וחצי בשל התמהמהותו של סגן שר הבריאות יעקב ליצמן במתן אישור למהלך.
בנצי ברופמן

| --- | --- |
אמן הגרפיטי בנצי ברופמן, 2024
 לידה:  7 באוגוסט 1983 (בן 41) מגדל העמק, ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 תחום יצירה:  אמן רחוב גרפיטי
 זרם באמנות:  אומנות רחוב, גרפיטי
 
בנצי ברופמן (נולד ב-7 באוגוסט 1983) הוא אמן רחוב וגרפיטי ישראלי, יוצר ציורי קיר גדולים הפועל בישראל ובעולם ומורה לאומנות.
ביוגרפיה

נולד ב-7 באוגוסט 1983 וגדל במגדל העמק. בתיכון לא התקבל למגמת אומנות על רקע הפרעת קשב וריכוז וציוניו הנמוכים ביתר המקצועות. את השכלתו האומנותית רכש בעצמו באופן בלתי-פורמלי ואוטודידקטי. את עבודותיו עם ספריי, החל בנעוריו בגיל 13–14.
את עבודותיו הוא מבצע על פי רוב באמצעות ספריי, וללא סקיצות. הוא מתמחה בציור פורטרטים ריאליסטיים גדולים על קירות וצייר לאורך השנים בין היתר דמויות ישראליות כמו אריק איינשטיין, מאיר אריאל, מאיר בנאי, לינוי אשרם, יהודה ברקן, מרים פרץ וחלל צה"ל עמית בן יגאל; וכן דמויות בינלאומיות כמו טופאק, אמינם, הביטלס, פרדי מרקורי, המלכה אליזבת ועוד. ברופמן משמש גם כמורה לציור ואמנות רחוב במתנ"ס מגדל העמק.
ציורי הקיר שלו מופיעים בערים רבות בישראל בהן: תל אביב, ראשון לציון, חיפה, עפולה, טבריה, נשר, ואילת, אך גם בחו"ל: בברצלונה, אמסטרדם, וינה, מוסקבה ולונדון.
ברופמן צייר במסיבת הטבע Unity ברעים, במתחם שבו התקיים אחר כך פסטיבל נובה ועזב את המקום ביום שישי בצהריים פחות מ-24 שעות טרם הטבח ב-7 באוקטובר. בתקופת מלחמת חרבות ברזל, הנציח בציורי קיר גדולים בארץ ובעולם ובתערוכה במכללה האקדמאית עמק יזרעאל את קורבנות הטבח והמלחמה וקרא לשחרור החטופים. בין היתר יצר בהזמנת שגרירות ישראל בגרמניה ציור קיר גדול בברלין, ובהזמנת שגרירות ישראל בלונדון יצר מספר עבודות בעיר - בקריאה לשחרור החטופים.
בפברואר 2023 יצר יחד עם האמן האיראני-אמריקני הומן חלילי, ציור קיר גדול בנצרת המציג נשים, קורבנות משטר האייתוללות באיראן, בסולידריות עם מאבק נשות איראן והמחאה בעקבות מותה של מהאסה אמיני. במאי אותה שנה, יצר עבודה נוספת עם חלילי בנתניה, בה נראה דיוקנה של הסטודנטית האיראנית רזאל רנג'קש (Ghazal Ranjkesh) אשר איבדה את עינה בהפגנות נגד המשטר, כשאת העין החסרה מסתירה ציפור דוכיפת, הציפור הלאומית של ישראל.
לאחר ה-7 באוקטובר יצר בשיתוף עם חלילי בקריית המלאכה בתל אביב, עבודה נוספת המנציחה את החיילת הישראלית (ממוצא פרסי) שיראל חיימפור, שנרצחה בבסיס נחל עוז, וכן ציור נוסף בסולידריות עם נשות איראן.
עבודה משותפת של ברופמן והאמן האיראני-אמריקני הומן חלילי בקריית המלאכה, המציגה את חללת צה"ל שיראל חיימפור ומביעה תמיכה במחאת הנשים באיראן.
עבודה משותפת של ברופמן עם חלילי המציגה איראנים שנהרגו במהלך המחאות באיראן בעקבותמותה של מהסא אמיני.
גרפיטי לציון יום הולדת שנה בשבי לכפיר ביבס, בקריית המלאכה.
גרפיטי של פרידה קאלו בעיר נשר.
הערות שוליים

↑  ‘PAINTING ON WALLS IS AN INTEGRAL PART OF MY SOUL’, israel21c.org
↑  מחווה לאלופה: לינוי אשרם הונצחה בציור קיר, באתר ONE‏, 9 באוגוסט 2021
↑  תמונה אחת שווה אלף מילים: הדיוקן שגרם למדינה שלמה להתרגש, באתר בלינקר, ‏18 בדצמבר 2020
↑  קרן נתנזון ויץ, "אני לא בנקסי, אני בנצי": אמן הגרפיטי שהגיע ממגדל העמק ללב הסצנה בלונדון, באתר ynet, 21 בינואר 2023
1 2  קירות מדברים: אומן הגרפיטי ממגדל העמק כבש את קירות אמסטרדם, באתר עמקניוז - חדשות העמק, ‏10 באוגוסט 2018
↑  אורי סלע‏, "לא נעצור עד שישובו": קיר גרפיטי עם תמונות חטופים תושבי העיר נחנך בכפר סבא, באתר וואלה, 9 ביולי 2024
↑  בחייהן ובמותן: זיו פרנקל ולין דפני הונצחו בגרפיטי בקרית מוצקין, באתר רדיו חיפה - 107.5FM, ‏15 ביולי 2024
↑  ליאור אל-חי, משתרע על פני עשרה מטרים: הגרפיטי המרגש בחיפה שקורא להחזרת החטופים, באתר ynet, 25 באוקטובר 2023
↑  דודי פטימר, ‏אמן הגרפיטי שמנציח את החטופים והנופלים: "ציירתי טרגדיות, אך לא בממדים כאלה”, באתר מעריב אונליין, 3 באפריל 2024
↑  יענקי פרבר, האמן ניצל מהטבח וצייר את החטופים: ציור שלו הוצב בגרמניה, באתר בחדרי חרדים, 25 בנובמבר 2023
↑  קירות מדברים. המסע האמנותי של בנצי ברופמן בלונדון - עלונדון: ישראלים בלונדון ובבריטניה. אטרקציות, הצגות, הופעות והמלצות, באתר עלונדון: ישראלים בלונדון ובבריטניה. אטרקציות, הצגות, הופעות והמלצות, ‏24 בנובמבר 2023
↑  By RUTH WASSERMAN LANDE, Israeli artist paints mural in Nazareth supporting Iranian women, The Jerusalem Post, ‏3 בפברואר 2023
↑  Fifth Iranian women’s mural in Israel unveiled, allisrael.com
↑  אמן הגרפיטי האיראני בא לצייר על קירות תל אביב • תל אביב אונליין, באתר תל אביב אונליין, ‏26 בדצמבר 2023
עבודה של ברופמן בברלין בקריאה לשחרור חטופי ה-7 באוקטובר
בנצה פטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בספטמבר 1991 (בן 33) דברצן, הונגריה 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 מקום לימודים:  מכללת ברקלי למוזיקה 
 שפה מועדפת:  הונגרית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 peterbence.com
 פרופיל ב-IMDb
 
בֶּנְצֶה פטר (בהונגרית: Péter Bence; נולד ב-5 בספטמבר 1991) הוא מוזיקאי, פסנתרן, מלחין ומפיק מוזיקלי הונגרי.
הוא התפרסם בעיקר בעקבות ביצועי הפסנתר שלו לשיר "דספסיטו" ולשירים של מייקל ג'קסון, סיה וקווין, שזכו בלמעלה מ-500 מיליון צפיות ברשתות החברתיות.
מינואר 2012 ועד מרץ 2017 החזיק בשיא עולם המוכר על ידי ספר השיאים של גינס כ"פסנתרן המהיר בעולם", כשהקיש על קלידי הפסנתר 765 פעמים בדקה.
ביוגרפיה

פטר החל ללמוד לנגן על פסנתר בגיל צעיר מאוד, וכבר בגיל 7 הלחין את הלחן הראשון שלו, שהושפע מסגנונם של מוצרט ושופן. בשנת 2002, בגיל 11, הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו של יצירות הפסנתר, "Green Music". בשנת 2008 הוציא את אלבומו השני, "Nightfall".
בשנת 2009 כתב את היצירה "Piano Piece Based on Fibonacci Sequence", המבוססת על סדרת פיבונאצ'י, וזו זכתה להד נרחב אצל פסנתרנים.
הוא התקבל לאקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בדברצן בעודו בבית הספר היסודי. לאחר הכשרתו במוזיקה קלאסית, בפסנתר ובקומפוזיציה בהונגריה, עבר לארצות הברית, ובשנים 2010–2015 למד במכללת ברקלי למוזיקה. בברקלי הוא למד וקיבל תואר ראשון ושני בקולנוע, במוזיקת קולנוע, ובפסנתר.
בשנות העשרה שלו החל לעסוק במוזיקת קולנוע, ויצירותיו הושפעו בעיקר מיצירותיו של ג'ון ויליאמס.
ב-14 בינואר 2012 שבר את שיא העולם בהקשות על קלידי פסנתר בדקה אחת, כשהקיש על קלידי פסנתר 765 פעמים בדקה, ושבר את השיא, שעמד על 669 הקשות. הוא החזיק בשיא עד מרץ 2017.
לפטר יש ערוץ יוטיוב מצליח, אותו החל להפעיל ב-19 במאי 2014. הסרטונים בערוץ צברו למעלה מ-126 מיליון צפיות (נכון לדצמבר 2019), ולמעלה מ-500 מיליון צפיות ברשתות החברתיות.
הוא התארח בתוכניות רדיו ואירוח רבות. הופעתו הגדולה ביותר הייתה ב-2017 בהייד פארק שבלונדון, בפני כ-50,000 איש.
הערות שוליים

↑  Berklee Student is World’s Fastest Pianist at berklee-blogs.com, access date 21 July 2015
↑  Bence Peter: So haut der Turbo-Pianist für Michael Jackson in die Tasten at klatsch-tratsch.de, access date 21 July 2015
↑  10 Impressive Broken World Records Involving Pianos, OnlinePianist, ‏2014-12-20 (באנגלית)
↑  Pianist Peter Bence on breaking sound barriers, Limelight (באנגלית)
↑  Steve Meacham, Peter Bence, the Usain Bolt of the keyboard, The Sydney Morning Herald, ‏2018-02-26 (באנגלית)
↑  “We’d Like to Stick to the Point, Which, of Course, is Playing the Piano” – Interview with Hungarian Pianist Bence Péter, Hungary Today, ‏2018-02-06 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 6c950c03-0ecc-4944-aa21-2cc74945774d  NLA: 35645513  VIAF: 92985515   WorldCat (עם VIAF): 92985515
אתנן זונה ומחיר כלב

| --- | --- |
 מקרא:  ספר דברים, פרק כ"ג, פסוק י"ט
 ברייתא:  ספרי על דברים כג יט
 תלמוד בבלי:  מסכת תמורה, דף כ"ט, עמוד א'
 משנה תורה:  ספר עבודה, הלכות איסורי המזבח, פרק ד'
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, לאו ק' ספר החינוך, מצווה תקע"א
 
לֹא-תָבִיא אֶתְנַן זוֹנָה וּמְחִיר כֶּלֶב היא מצוות לא תעשה המופיעה בפרשת כי תצא, האוסרת להביא לקרבן בהמות ששמשו כאתנן לזונה או שולמו עבור כלב.
אתנן זונה

אתנן הוא השכר הניתן לזונה. תשלום שכר לקדשה נחשב לחילול מצוות ה', והבאתו אל בית המקדש נאסרה משום שיש בכך עבודת אלילים וחילול הקודש. מקדשים רבים בעולם העתיק אשר הגיעו אליהם עולי רגל היוו מקום מפגש לזנות בשכר. אווירה זאת נתפסה בתורה ובדברי הנביאים כלא מוסרית היות שהרווח הגיע ממקום לא מוסרי, כפי שבא לידי ביטוי בדברי הושע הנביא המוכיח את העם בדבריו: "לֹא-אֶפְקוֹד עַל-בְּנוֹתֵיכֶם כִּי תִזְנֶינָה, וְעַל-כַּלּוֹתֵיכֶם כִּי תְנָאַפְנָה - כִּי-הֵם עִם-הַזֹּנוֹת יְפָרֵדוּ, וְעִם-הַקְּדֵשׁוֹת יְזַבֵּחוּ; וְעָם לֹא-יָבִין, יִלָּבֵט" לדעת יעקב חיים טיגאי, הזנות לא הייתה מנוהלת על ידי המקדש והן לא חויבו בטקס דתי כפי הנהוג ביוון העתיקה.
אתנן זונה > דיני האיסור

אין האתנן נאסר לבית המקדש, אלא אם כן ניתן על ידי הבועל, ואפילו אם קיים את יחסי המין עם זכר (דהיינו שזכר קיים מין אנאלי עם זכר אחר, מה שנחשב לאיסור משכב זכר), אבל אם ניתן על ידי הנבעל, מותר האתנן לבית המקדש, גם אם הנבעל הוא זכר.
איסור הבאת האתנן אינו בהבאה הפיזית אל בית המקדש, אלא בהגשתו לקרבן: הקדשתו לקרבן, שחיטתו, הקרבתו על המזבח, וזריקת דמו. האיסור הוא בין בבהמה ובין בעוף. הקדשת האתנן לבניין בית המקדש אסורה אף היא.
מדאורייתא אין איסור לתת את ה'אתנן' למבני קדושה אחרים, ואפילו להר הבית, אמנם בתוספות כתבו שמדרבנן ישנו איסור להשתמש עם ה'אתנן' לצורך קנייתם של תשמישי קדושה (כמו בית כנסת וספר תורה), ותשמישי מצווה (כמו ציצית ולולב).
בסיבת האיסור, כתבו הפרשנים כמה טעמים:
כדי שלא יסברו הזונים כי מתכפר להם חטאם בכך וימשיכו במעשיהם.
משום שאתנן זה הוא מרוח זנות, עזות וטומאה.
שמא בעת הקרבת הקרבן, במקום לחשוב בענייני תשובה, יהרהר המקריב על מעשה הזנות.
אצל הנביאים משמש הביטוי מספר פעמים כמשל של גנאי לעבודה זרה, ובייחוד לפולחן הכנעני שהיה פרוץ בהפקרות מינית.
מחיר כלב

חז"ל מפרשים את האיסור "מְחִיר כֶּלֶב" בהחלפת שה בכלב, הן בדרך של מקח וממכר, והן בדרך של חלוקת ירושה, כאשר אחד היורשים לקח שה כנגד כלב. איסור זה אינו אלא בכלב בלבד.
אף בסיבת איסור זה נאמרו מספר טעמים:
שהוא דרך ביזיון.
כדי שהציידים והשומרים הנעזרים בכלבים, לא ינקו את מצפונם על הנזקים שמסבים הכלבים שלהם להמון.
שמא בעת הקרבת הקרבן יחשוב המקריב על הכלב, שנחשב לעז נפש, ולא יתחרט על חטאיו.
משום שהכלבים מקיימים יחסי מין לעין כל, באופן הנחשב לעזות, יחד עם כך שמצויה בהם הפוליאנדריה הנחשבת לזנות, לפחות כפי שמזכיר ומיוצג אצל האדם.
בדברי חז"ל נראה כי "אתנן זונה" ו"מחיר כלב" הם שני איסורים שונים, וכך היא דעת הרמב"ן שמנאם לשני לאווין. אך שאר מוני המצוות, כמו הרמב"ם וספר החינוך, מנאום למצוות לא תעשה אחת (מצווה תקע"א).
בפרשנות המודרנית פורש ביטוי זה כתקבולת ל"אתנן זונה", אלא ש"מחיר כלב" הוא על זונֶה. ההסבר לביטוי קיים בכך שהמילה "כלב" היא כינוי שרווח במזרח הקדום לזונֶה. למילה "כלב" בציווי המקראי מספר פירושים: יש הסוברים כי המונח "כלב" מתייחס לזונה ממין זכר, זאת לפי תנוחת המין הדומה לזו של כלב. קיים גם מפרשני המקרא שהבין כי "כלב" זה אינו אלא אדם זונֶה.
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה תלמודית, ערך אתנן זונה, כרך ב', עמ' ש"ה-ש"ט
אברהם חיים פריימן, אנציקלופדיה מקראית, כרך א', מוסד ביאליק, ערך "אתנן", עמ' 793–794
בילי שפירא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1953 (בת 71 בערך) באר שבע, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
בילי (בִּלְהָה) שפירא (נולדה ב-1953) הייתה סגנית נשיא ומנכ"ל האוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

שפירא נולדה וגדלה בבאר שבע. הוריה הם ברונסילבה וחיים הלפרין, שעלו לישראל מפולין ורוסיה אחרי מלחמת העולם השנייה. היא הייתה אלופת הנגב בקפיצה לגובה בשנת 1969, וייצגה את ישראל בתחרויות באירופה.
שפירא השלימה תואר ראשון בלימודים רוסיים וביחסים בינלאומיים, ותואר שני במינהל ומדיניות ציבורית. היא החלה את עבודתה באוניברסיטה העברית ב-1976.
ב-2002 מונתה לראש המחלקה (לימים אגף) למינהל תלמידים, אחרי שקודמתה בתפקיד, גיסתה לוינה שפירא, נרצחה בפיגוע בקמפוס הר הצופים.
מ-2009 ועד 2017 שימשה כסגן נשיא ומנכ"ל האוניברסיטה.
מינואר 2016 ועד ספטמבר 2017 כיהנה שפירא כיו"ר פורום המנכ"לים של ועד ראשי האוניברסיטאות.
במסגרת תפקידה קידמה שפירא פרויקטים שונים כמו מיזם המוזיאון לזכר אלברט איינשטיין (נכון לשנת 2020 עדיין לא הוקם), הקמת בניין סוזן וצ'ארלס גודמן למדעי המוח (ELSC) ועוד.
חיים אישיים

בעלה של שפירא הוא חגי שפירא, מנכ"ל חברת הביטוח שירביט. היא אם לארבעה וסבתא לנכדות.
הערות שוליים

↑  דליה שחורי, מה ייצא לי מזה: הביקוש לחוגים שמקנים מקצוע מכניס גדל, בייחוד לחוגי המינהל, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2004
↑  אפרת וייס ודיאנה בחור, ההרוגים בהר הצופים: ישראלים, עולים וזרים, באתר ynet, 1 באוגוסט 2002
ביליארד דינמי

שולחן הביליארד של בונימוביץ' הוא מלבן אשר שתי צלעות נגדיות שלו הוחלפו בחצאי מעגלים ומהווה את אחת הדוגמאות הפשוטות ביותר למערכת דינמית כאוטית. תנועת חלקיקים בשולחן זה מגלה רגישות גבוהה לתנאי ההתחלה, והיא בעלת התבדרות אקספוננציאלית של המסלולים (התרחקות מהירה של מסלולים בעלי תנאי התחלה כמעט זהים).
ביליארד דינמי, במתמטיקה, הוא מערכת דינמית שבה התנועה של חלקיק מורכבת מתנועה לאורך קו ישר בתוך תחום מסוים, ומהחזרות ראי כאשר הוא מגיע לשפת התחום. כאשר החלקיק פוגע בשפה הוא מוחזר ממנה ללא אובדן מהירות. מערכות ביליארד דינמי הן אידיאליזציות המילטוניאניות של משחק הביליארד, ומתייחסות למצבים בהם לאזור התחום על ידי השפה יכול להיות צורות אחרות חוץ מהצורה המלבנית ועשוי אף להיות רב-ממדי. מערכות ביליארד דינמי נחקרות גם על מרחבים בעלי גאומטריה לא אוקלידית. החקר של מערכות ביליארד דינמי בהם החלקיק נשמר מחוץ לתחום מסוים, במקום להישמר בתוך תחום מסוים, נקרא תאוריית הביליארד החיצוני.
התנועה של חלקיק בביליארד בין החזרה להחזרה היא לאורך קו ישר, באנרגיה קבועה (תנועתו היא מסילה גאודזית אם המטריקה הרימנית של השולחן אינה שטוחה). כל ההחזרות הן החזרות ראי: זווית הפגיעה רגע לפני ההתנגשות שווה לזווית ההחזרה מיד עם סיום ההתנגשות. סדרת ההחזרות של החלקיק מתוארת על ידי מיפוי הביליארד שמאפיין את תנועת החלקיק.
מערכות ביליארד דינמי "לוכדות" במובן מסוים את כל המורכבויות של מערכות דינמיות, מאינטגרביליות לתנועה כאוטית, וזאת מבלי הקשיים הכרוכים בביצוע אינטגרציה רציפה של משוואות התנועה, שלרוב הן סבוכות מאוד. בירקהוף הראה שמערכת ביליארד עם שולחן אליפטי היא אינטגרבילית.
מערכות ביליארד מפורסמות > מערכת אדמר

הביליארד של אדמר מתייחס לתנועה של חלקיק על משטח בעל עקמומיות שלילית קבועה, ובאופן ספציפי לתנועה על משטח רימן קומפקטי הפשוט ביותר בעל עקמומיות שלילית קבועה, משטח בעל גנוס 2 (טורוס עם שני חורים). המודל הזה פתיר במדויק, וניתן על ידי הזרימה הגאודזית על המשטח. זו הדוגמה הראשונה שנמצאה אי פעם להתנהגות כאוטית דטרמיניסטית, והיא הוצגה על ידי ז'אק אדמר ב-1898. אדמר אף נתן ביטוי מפורש למידת הכאוטיות של המערכת (מעריך ליאפונוב) בתלות בערך הקבוע של העקמומיות השלילית על המשטח:  \lambda ={\sqrt {\frac {2E}{mR^{2}}}}, כאשר  K=-1/R^{2} היא העקמומיות הקבועה.
מערכות ביליארד מפורסמות > גז לורנץ

השולחן של המודל של גז לורנץ הוא ריבוע עם דיסק שהוסר ממרכזו; השולחן שטוח, ואין לו עקמומיות. במודל זה חוקרים את ההתנהגות של שני דיסקים שמקיימים אינטראקציה אחד עם השני בתוך הריבוע, ומוחזרים מגבולות הריבוע ואחד מהשני. באמצעות אלימינציה של מיקום מרכז המסה כמשתנה קונפיגורציה, ניתן לפשט את הדינמיקה של שני הדיסקים.
מערכת הביליארד הזאת הוצגה על ידי יעקב סיני כדוגמה של מערכת מתמטית מופשטת שמציגה תכונות פיזיקליות תרמודינמיות: כל המסלולים האפשריים שלה הם ארגודיים ויש לה מעריך ליאפונוב חיובי.
הישגו הגדול של סיני בנוגע למודל הזה היה להראות שמודל בולצמן-גיבס הקלאסי של גז אידיאלי הוא מבחינה מהותית מערכת אדמר בעלת כאוס מקסימלי. כיוון שזהו מבחינה מהותית סוג של מודל של גז, הביליארד של סיני נקרא גז לורנץ.
יישומים

לנושא של דינמיקה של כדורי ביליארד יש אנלוגיה מעניינת בתורת הגלים, זאת שכן חוקי ההחזרה של גלים זהים לאלו של חלקיקים. למשל, ניתן להסיק מהכאוטיות של מערכות ביליארד מסוימות שבבריכות גלים עם מקור גלים נקודתי (שהפסיק לחולל גלים), ובעלות צורה של ביליארד דינמי, ההתפלגות של עוצמת הגל בנקודה מסוימת לאורך מספיק זמן היא בדיוק נורמלית. זה נובע ישירות מהעובדה שמערכות כאוטיות מתנהגות כעבור זמן ארוך בהרבה מזמן ליאפונוב שלהן בצורה אקראית. כיוון שנוצרת התאבכות בונה בנקודות מסוימת, האמפליטודה של הגל בנקודה מסוימת, שהיא סכום התרומות הזעירות של חלקי הגל הראשוני השונים, מתנהגת לפיכך בהתאם להתפלגות בינומית (בגלל האקראיות המושלמת, שגוררת התפלגות אחידה). כיוון שהתפלגות נורמלית היא למעשה התפלגות בינומית בגבול של אינסוף ניסיונות, נקבל את המסקנה לעיל.
כיוון שבמכניקת הקוונטים נהוג למדל חלקיקים על ידי גלים, האנלוגיה הזאת רלוונטית לתחום של כאוס קוונטי.
מסלול במודל של גז לורנץ.
בית אלישבע

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מבנה ציבורי 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1963
 תאריך פתיחה רשמי:  1963 
 אדריכל:  שולמית נדלר, מיכאל נדלר, שמואל ביקסון 
 סגנון אדריכלי:  הסגנון הבנלאומי
 קואורדינטות:  31°45′44″N 35°12′48″E﻿ / ﻿31.76225°N 35.213333333333°E﻿ / 31.76225; 35.213333333333
 he
 
בית אלישבע הוא מבנה ציבור בשכונת קטמון שבירושלים. המבנה ניצב בפינת הרחובות אלעזר המודעי וחזקיהו המלך.
היסטוריה

את הקמת המבנה יזמה מועצת הפועלות (כיום ״נעמת״), תנועת הנשים של ההסתדרות, והוא שימש כמרכז תרבות עם ספריה אזורית ואולם כינוסים, מעון יום ומרכז הכשרה מקצועית לנשים. הקמת הבניין החלה בדצמבר 1960, הוא נחנך ב-18 בדצמבר 1962 ונקרא על שם אלישבע קפלן, מאנשי העלייה השלישית ואשתו השנייה של ראש הממשלה השלישי לוי אשכול.
בשנת 1982 הוקם במקום מרכז לפעילות נוער המתקשה בלימודים, שאחר כך הפכה לבית ספר תיכון לתלמידים שנשרו ממסגרות אחרות. בשנות ה-90 התמקם בו בית הספר הפלורליסטי "רעות". בתחילת שנות האלפיים ביקשו תושבי שכונת קטמון מהעירייה להפוך את המבנה למתנ"ס ומרכז קהילתי, אך בקשתם לא נענתה.
מאז 2010, שימש חלקו המרכזי של המבנה את הסניף הירושלמי של בית הספר למשחק ניסן נתיב, ובחצרו הוקם במבנה זמני אולם ספורט המשמש בשבתות גם כבית כנסת. בחלק התחתון של המבנה פועלים מאז הקמתו גני ילדים.
לאחר המעבר של הסטודיו למשחק ניסן נתיב לקמפוס האומנויות בירושלים בסוף מרץ 2022, חלקו המרכזי של המבנה משמש כבית ספר לכיתות א'-ב'.
אדריכלות

את הבניין תכננו האדריכלים שולמית ומיכאל נדלר ושמואל ביקסון, בסגנון מודרניסטי - מינימליסטי. המבנה מורכב משני אגפים מאונכים היוצרים את צורת האות L, אגף נמוך לאורך הרחוב ואגף גבוה הממשיך לתוך המגרש. בנקודת המפגש בין האגפים מוקמו הכניסה, אולם המבואה, המדרגות ואולם המופעים. חלק מקירות המבואה הם קירות מסך עשויים זכוכית, שמאפשרים קשר עין בין הרחוב למבנה ולחצר הפנימית שמאחוריו. בהצטלבות האגפים ממשיך חלק מהאגף הגבוה ו"מרחף" בחלל הרחוב, מעל מדרגות הכניסה הראשית לבניין. באגף הנמוך שכן גן הילדים ובאגף הגבוה הכיתות של מרכז התרבות וההכשרה המקצועית.
המבנה מעוצב על פי עקרונות הסגנון הבינלאומי, עם השפעות מאוחרות יותר, לקראת המעבר לברוטליזם. העיצוב מינימליסטי ו"נקי", הבניין מחופה באבן נסורה וכולל חלונות פס אופקיים ארוכים והעמדה חלקית על קומת עמודים. עקב הפרשי גבהים הוא ניצב על מסד בגובה משתנה. לבניין שלוש כניסות, שנועדו לשלושת השימושים העיקריים בו. שטח הבניין הכולל הוא 2,300 מ"ר.
לאורך השנים סבל הבניין מהזנחה - על קירותיו נתלו מזגנים, נבנו תוספות בנייה שפוגמות בצורתו המקורית, וחצרו הוזנחה. בעקבות המעבר של בית הספר למשחק ניסן נתיב למבנה הוא שופץ.
המבנה מופיע ברשימת המבנים לשימור של עיריית ירושלים.
ראו גם

תיאטרון ירושלים, בתכנון נדלר-נדלר-ביקסון
מרכז תרבות עמים לנוער, מבנה דומה שתוכן על ידי אותם האדריכלים במושבה הגרמנית
הערות שוליים

↑  הוחל בהקמת "בית אלישבע אשכול", דבר, 9 בדצמבר 1960
1 2  נתן ריטון, <<בית אלישבע>> בירושלים , הארץ, 17 בדצמבר 1962
↑  תלמיד בפרוייקט בית אלישבע בירושלים: עם סנדביץ ושתיה המתמטיקה מחליקה יותר טוג לראש, דבר, 23 בספטמבר 1982
↑  נורית וורגפט, איום שביתה בתיכון בית־אלישבע, כל העיר, 8 בדצמבר 1989
↑  קטעי עיתונות על מחאת התושבים באתר המינהל הקהילתי גינות העיר
1 2 3  נועם דביר, אדריכלות | פנים ציבוריות, גוף פרטי, באתר הארץ, 25 במאי 2011
↑  ישיבת שימור אתרים מס' 99, מסמך "סדר יום" עמ' 26-27, באתר עיריית ירושלים, 18 ביוני 2023
בית אוסבורן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים שהוסב למוזיאון, בית אחוזה אנגלי, מוזיאון להיסטוריה 
 כתובת:  East Cowes 
 מיקום:  East Cowes 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בעלים:  המורשת האנגלית 
 מפעיל:  המורשת האנגלית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1845
 תאריך פתיחה רשמי:  1851 
 אדריכל:  אלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותה 
 סגנון אדריכלי:  נאו-רנסאנס, Italian Renaissance architecture, אדריכלות איטליאנית 
 קואורדינטות:  50°45′02″N 1°16′12″W﻿ / ﻿50.75053°N 1.27005°W﻿ / 50.75053; -1.27005
 אתר רשמי
  (למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי בית אוסבורן(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי בית אוסבורן
 
בית אוסבורן, בשנת 2002
בית אוסבורן בשנת 1910
בית אוסבורן, במאה ה-19
בית אוסבורן (באנגלית: Osborne House) שימש בעבר כבית מגורים מלכותי של בית המלוכה הבריטי. המבנה ממוקם באי וייט שנמצא סמוך לאנגליה.