stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראצ'יד צ'ירינו
הערות שוליים

↑  תומר חבז, ‏רשמית: ראצ'יד צ'ירינו חתם במכבי נתניה ל-3 שנים, באתר ONE‏, 31 ביולי 2023
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ראצ'יד צ'ירינו".
סרג'י רוברטו

סרג'י רוברטו קרניסר (בקטלאנית: Sergi Roberto Carnicer, נהגה סרז'י; נולד ב-7 בפברואר 1992) הוא כדורגלן ספרדי-קטלאני המשחק בקבוצת קומו מהסרייה א'. הוא מזוהה עם ברצלונה, בה הוא שימש כקפטן ובנבחרות של ספרד ושל קטלוניה. סרג'י החל את דרכו במועדון הכדורגל ברצלונה בגיל 14 ועזב בגיל 32 לאחר 18 שנה.
קריירת מועדונים

רוברטו נולד בראוס, במחוז טרגונה שבספרד למשפחה קטלאנית-נוצרית. בגיל שמונה הצטרף רוברטו למועדון כדורגל מקומי מעיר הולדתו שם שיחק עד גיל 12 לאחר מכן שיחק בקבוצת הכדורגל ז'ימנסטיק טרגונה עד גיל 14, כשעבר לאקדמיית הכדורגל של ברצלונה.
בעונת 2009/2010 כשהוא בן 17, הופיע לראשונה בברצלונה ב' והשתתף בעלייתה לליגה הספרדית השנייה.
ב-10 בנובמבר 2010 ערך את הופעתו הראשונה במדי הקבוצה הבוגרת של ברצלונה בניצחון 1–5 על סאוטה.
את הופעתו הראשונה בליגת האלופות ערך ב-27 באפריל 2011 לאחר שהחליף את דויד וייה בניצחון 0–2 על ריאל מדריד בחצי גמר ליגת האלופות. באותה עונה, ב-21 במאי 2011, ערך את הופעתו הראשונה בלה ליגה, בניצחון 1–3 על מאלגה. המשחק הראשון בו עלה בהרכב הפותח היה בשלב הבתים של ליגת האלופות במשחק נגד באטה בוריסוב.
בעונת 2014/2015 זכה עם ברצלונה בטרבל, ליגת האלופות, אליפות ספרד והגביע הספרדי. ב-29 בספטמבר 2015 כבש שער בניצחון 1–2 של ברצלונה על באייר לברקוזן בליגת האלופות. ב-21 בנובמבר פתח בקלאסיקו נגד ריאל מדריד והוא בישל את השער הראשון במשחק ללואיס אלברטו סוארס, בניצחון 0–4.
בתחילת עונת 2016/17 שובץ בהרכב ברצלונה כמגן ימני.
ב-8 במרץ 2017 הבקיע לטובת ברצלונה בדקת הסיום את השער השישי והמכריע בניצחון 1–6 במשחק הגומלין בשמינית הגמר בעונת 2016/2017 בליגת האלופות מול פריז סן-ז'רמן, שבעקבותיו העפילה הקבוצה לרבע הגמר. ב-19 בינואר 2018 האריך את חוזהו בברצלונה עד 2022, עם סעיף שחרור בסך של 500 מיליון יורו.
ביוני 2023 החליף רוברטו את סרחיו בוסקטס בתפקיד הקפטן של ברצלונה.
באוגוסט 2024, בגיל 32, עזב את ברצלונה לאחר 18 שנים, כשהחל את דרכו המקצועית במועדון בגיל 14.
ב-23 באוגוסט 2024 חתם לשנתיים בקומו מהסרייה א'.
נבחרות לאומיות

רוברטו שיחק בנבחרות הנוער של ספרד. בנבחרת ספרד עד גיל 21 הופיע 14 פעמים וכבש 2 שערים.
משנת 2011 לקח חלק במשחקי נבחרת קטלוניה, שם ערך שש הופעות.
ב-27 במרץ 2016 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת ספרד בתיקו 0-0 נגד רומניה במשחק ידידות.
חיים אישיים

מאז 2014 רוברטו נמצא בזוגיות עם הדוגמנית הישראלית, קורל סימנוביץ'. ב-30 במאי 2018 נישאו בנישואים אזרחיים בישראל. ב-8 בנובמבר 2019 נולדה לזוג בת. ב-14 בדצמבר 2021 נולד לזוג בן. ב-23 באוקטובר 2024 נולדו לזוג תאומים.
תארים

לה ליגה (6): 2010/2011, 2012/2013, 2014/2015, 2015/2016, 2017/2018, 2018/2019
גביע המלך הספרדי (6): 2011/2012, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2020/2021
הסופר קאפ הספרדי (4): 2010, 2013, 2016, 2018
ליגת האלופות (2): 2010/2011, 2014/2015
הסופר קאפ האירופי: 2015
אליפות העולם לקבוצות: 2015
גביע העולם בכדורגל עד גיל 17: מקום שלישי 2009
הערות שוליים

1 2  Sergi Roberto bids farewell to FC Barcelona, www.fcbarcelona.com (באנגלית)
↑  "לסרג'י פנית, לא טעית: סרג'י רוברטו התגלה כג'וקר של ברצלונה". וואלה! ספורט. נבדק ב-2016-11-18.
↑  "סרג'י רוברטו יחתום בברצלונה עד 2022", באתר ערוץ הספורט, 19 בינואר 2018.
↑  אחרי עזיבת בוסקטס: סרג'י רוברטו יהיה הקפטן, באתר ONE‏, 10 במאי 2023
↑  סוכמה העברת לוקאקו לנאפולי, לנגלה יושאל לאתלטיקו, באתר וואלה, 23 באוגוסט 2024
↑  מלי זיידמן, סרג'י פנינה ברצלונה: הצצה לחיים הפוטוגניים של קורל סימנוביץ', באתר Xnet‏, 27 ביולי 2017
↑  יוני פרוים, קורל סימנוביץ' וסרג'י רוברטו התחתנו, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 30 במאי 2018
↑  מאור בן הרוש‏, מזל טוב: קורל סימנוביץ' וסרג'י רוברטו הורים לשניים!, באתר וואלה, 17 בדצמבר 2021
רוברטו במדי ברצלונה אתלטיק, 2012
רוברטו במדי נבחרת קטלוניה, 2013
איוואן רהון

| --- | --- |

רהון בקומיק-קון סן דייגו, 2016
 לידה:  13 במאי 1985 (בן 39) ויילס קרמרת'ן, קרמרת'נשייר, ויילס 
 סוגה מועדפת:  אינדי פולק 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון  Ysgol Gyfun Gymraeg Glantaf 
 פרסים והוקרה:  פרס לורנס אוליבייה להופעה הטובה ביותר לתפקיד משנה במחזמר (2010) 
 אתר אינטרנט
 פרופיל ב-IMDb
 
איוואן רהון (באנגלית: Iwan Rheon; נולד ב-13 במאי 1985) הוא שחקן, זמר ומוזיקאי ולשי, הידוע בעיקר מהופעתו בדמות ראמזי בולטון בסדרת הפנטזיה של HBO "משחקי הכס". הוא גילם את סיימון בלמי בסדרה "עברייני על" של E4, את אש וסטון בסיטקום "Vicious", ושיחק בתפקיד מקסימוס בסדרה "הבלתי אנושיים" של היקום הקולנועי של מארוול.
ביוגרפיה

רהון נולד בקרמרת'ן שבמחוז קרמרת'נשייר בויילס. כשהיה בן חמש עברה המשפחה לגור בעיר קארדיף. הוא למד בבית הספר "Ysgol Gyfun Gymraeg Glantaf", שם החל להופיע בהצגות בבית הספר. לפני שהחל ללמוד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA) הופיע רהון בפסטיבל "National Eisteddfod of Wales".
קריירה

בגיל 17 הצטרף רהון לאופרת הסבון בשפה הוולשית "Pobol Y Cwm", אבל עזב כדי להתחיל ללמוד ב-LAMDA. התפקיד החשוב הראשון שלו על הבמה היה ב-2008 במחזה "Eight Miles High" בתיאטרון רויאל קורט בליברפול.
עוד ב-2008 לוהק רוהן לתפקיד מוריץ סטיפל בהפקה הלונדונית של המחזמר-רוק זוכה פרס טוני "אביב מתעורר". הוא גילם את הדמות מינואר 2009 בתיאטרון ליריק המרסמית', והמשיך לשחק כשההפקה הועברה לתיאטרון נובלו, עד לסיומה מאי 2009. על תפקיד זה היה רהון מועמד לפרס "What's on Stage" לשחקן המשנה הטוב ביותר במחזמר, בו זכה אוליבר ת'ורנטון על "פריסילה, מלכת המדבר". ב-2010 זכה על הופעתו זו בפרס אוליבייה לשחקן המשנה הטוב ביותר במחזמר.
מיד אחרי "האביב מתעורר" לוהק רהון לסדרה זוכת הבאפט"א "עברייני על" של ערוץ E4. במגזין 247 תוארה הסדרה כתערובת של "סקינס" ו"גיבורים". בסדרה הוא מגלם את סיימון בלמי הביישן הרגיש שכוח העל שלו הוא אי-נראות. ב-20 בדצמבר 2011 הודיע רהון בטוויטר שהוא עוזב את הסדרה יחד עם השחקנית אנטוניה תומאס.
ב-2011 שיחק רהון בפרק האחרון של הסדרה "וידוייה הסודיים של זונת צמרת". באותה שנה היה רהון מועמד לפרס נימפת הזהב בקטגוריית השחקן המצטיין בסדרת דרמה על תפקידו ב"עברייני על". רהון הופיע בתפקיד אורח בסיטקום "Grandma's House" מאת סיימון אמסטל.
בתחילת 2012 הופיע רהון בסרט הפשע "The Rise". באביב אותה שנה החל לצלם את הסרט "Libertador" בוונצואלה ובספרד, שבו הוא מגלם את דמותו של דניאל או'לירי.
ב-2013 לוהק רהון לתפקיד הנבל רמזי בולטון בסדרת הפנטזיה של HBO "משחקי הכס". בערוץ ההערות ב-DVD של העונה השלישית הזכירו המפיקים דייוויד בניוף וד.ב. וייז שבעונה הראשונה רהון נבחן לתפקיד ג'ון שלג, אבל קיט הרינגטון קיבל את התפקיד. רהון והרינגטון הם חברים טובים. בשנים 2013 עד 2016 גילם רהון את אש וסטון בסיטקום "Vicious".
ב-2013 שיחק רהון בתפקיד ראשי במחזה הרדיופוני "Darkside" המבוסס על נושאים מהאלבום "The Dark Side of the Moon" של פינק פלויד.
בספטמבר 2014 הצטרף רהון לצוות השחקנים של סדרת הדרמה "Our Girl" בתפקיד דילן "סמארף" סמית'. ב-2017 פורסם שרהון לוהק לסדרה "Inhumans" של רשת ABC.
רהון הוא זמר יוצר מאז גיל 16. הוא היה הסולן של להקת "The Convictions" עד שעזב כדי לפתח את קריירת המשחק. ב-2010 הקליט את מיני-אלבום הסולו הראשון שלו "Tongue Tied EP" באולפני RAK בלונדון, בהפקת ג'ונתן קוורמבי וקווין בייקון.
באפריל 2011 חזר לאולפני RAK להקלטת המיני-אלבום השני שלו "Changing Times", שהופק שוב על ידי קוורמבי ובייקון, ובליווי שלושה מוזיקאים. "Changing Times" יצא לאור ב-10 באוקטובר 2011.
ב-7 באפריל 2013 הוציא רהון את האלבום השלישי "Bang! Bang!" וב-9 באפריל 2013 יצא וידאו קליפ לשיר באותו שם.
אלבום האולפן הראשון של רהון "Dinard" הוקלט באולפני RAK בלונדון וב-Tŷ Cerdd Studios בוויילס. האלבום יצא לאור באפריל 2015.
קריירה > חיים אישיים

רוהן מדבר ולשית ואנגלית שוטפת. אחיו הבכור, אלד, הוא מוזיקאי. ב-2015 הקליטו השניים יחד את הסינגל "Rhodd".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 |  | Resistance | ג'ורג' |  |
| 2011 | ביל הפראי | Wild Bill | פיל |  |
| 2012 | ארץ ישימון | The Rise | דמפסי |  |
| 2013 |  | Libertador | דניאל או'לירי |  |
| 2015 |  | Charlotte's Song | רנדל |  |
| 2017 |  | Alien Invasion: S.U.M.1 | S.U.M.1 |  |
| 2017 |  | Daisy Winters | דאג |  |
| 2019 | הלכלוך: סיפורה של מוטלי קרו | The Dirt | מיק מארס |  |
| 2019 | ברלין: סיפור אהבה | Berlin, I Love You | גרג |  |
| 2021 |  | A Christmas Number One | בלייק |  |
| 2021 |  | Barbarians | אדם |  |
| 2022 | חליל הקסם | The Magic Flute | פאפאגינו |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002–2004 |  | Pobol y Cwm | מקסן וייט |  |
| 2009–2011 | עברייני על | Misfits | סיימון בלמי | סדרת טלוויזיה (21 פרקים) |
| 2010 |  | Coming Up | לוקה | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2010–2012 |  | Grandma's House | בן תיאודור | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2011 | וידוייה הסודיים של זונת צמרת | Secret Diary of a Call Girl | לואיס | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2013–2016 | משחקי הכס | Game of Thrones | רמזי בולטון |  |
| 2013–2016 |  | Vicious | אש וסטון | סדרת טלוויזיה (14 פרקים) |
| 2014 |  | Our Girl | דילן סמית' |  |
| 2014 | תחת חורש חלב | Under Milk Wood | אוונס המוות | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2015 | נפולת | Residue | ג'ונאס פלאק | מיני-סדרה; 3 פרקים |
| 2016 |  | The Green Hollow | סם נייט |  |
| 2017 |  | Urban Myths | אדולף היטלר |  |
| 2017 | הבלתי אנושיים | Inhumans | מקסימוס |  |
| 2017 | ריביירה | Riviera | אדם קליוס |  |
| 2021 | הנסיך | The Prince | הנסיך ויליאם, דוכס קיימברידג' | דיבוב; 12 פרקים |
| 2024 | אלו שעומדים למות | Those About to Die | טנאקס | סדרת טלוויזיה עתידית של Peacock |
תפקידים בתיאטרון

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 |  | Eight Miles High | אל | תיאטרון רויאל קורט |
| 2009 | אביב מתעורר | Spring Awakening | מוריץ שטיפל | תיאטרון ליריק המרסמית' |
| 2010 | השטן שבתוכו | The Devil Inside Him | יו פרוסר | התיאטרון הלאומי בוויילס |
| 2011 |  | Remembrance Day | ליושה | תיאטרון רויאל קורט |
רדיו

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Darkside | הנער | קול |
משחקי וידאו

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014–2015 | משחקי הכס | Game of Thrones | רמזי סנואו |  |
2021
טוטאל וור וואראהאמר 2
Total war warhammer 2
ראקארת׳
דיסקוגרפיה

2010: Tongue Tied EP
2011: Changing Times EP
2013: Bang, Bang! EP
2015: Dinard
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה | עבור | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | פרס אוליבייה | פרס אוליבייה להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה במחזמר | זכייה | אביב מתעורר |  |
| 2011 | פרס נימפת הזהב | שחקן מצטיין בסדרת דרמה | מועמדות | עברייני על |  |
| 2012 | פרס מגזין SFX | השחקן הטוב ביותר | מועמדות | עברייני על |  |
| 2014 | פרס גילדת שחקני המסך | אנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרת דרמה | מועמדות | משחקי הכס |  |
| 2015 | פרסי IGN | הנבל הטוב ביותר בטלוויזיה | מועמדות | משחקי הכס |  |
| 2015 | פרס בחירת הקהל של IGN | הנבל הטוב ביותר בטלוויזיה | מועמדות | משחקי הכס |  |
| 2016 | פרס גילדת שחקני המסך | אנסמבל השחקנים הטוב ביותר בסדרת דרמה | מועמדות | משחקי הכס |  |
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Ben Bryant (11 במאי 2010). "Iwan Rheon Interview". Buzz. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Keith Watson (9 בנובמבר 2010). "Misfits' Iwan Rheon: 'If I were invisible, I'd spy on David Cameron.'". Metro. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Thanks for all the comments and support. I'm so grateful for the opportunity that MisFits gave me and all the fun that i had with the cast..." Iwan Rheon, via Twitter. 20 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Awards for Iwan Rheon". IMDb.
↑  Waheed, Jabeen (26 במאי 2016), "'I think he's got it coming, he deserves it': Game of Thrones' Iwan Rheon hints that vile character Ramsay Bolton will get his comeuppance with a grisly death", The Daily Mail (באנגלית), London: Associated Newspapers Ltd, נבדק ב-6 בינואר 2016 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "Pink Floyd album inspires Sir Tom Stoppard radio play". BBC. 28 במרץ 2013. נבדק ב-24 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  'Game of Thrones' Grad Iwan Rheon to Star in Marvel's ABC Drama 'Inhumans'
↑  "Misfits:Iwan Rheon plays Simon". Channel4.com.
↑  "Rhodd – Iwan Rheon and Aled Rheon – Welsh Rock For Refugees". Welsh Rock For Refugees. 10 בספטמבר 2015. אורכב מ-המקור ב-2015-09-19. נבדק ב-2017-03-10. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SAG Awards Nominations: 12 Years A Slave And Breaking Bad Lead Way". Deadline.com. 11 בדצמבר 2013. נבדק ב-8 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SAG Awards: Lone Survivor, Game Of Thrones Win Stunt Honors". Deadline.com. 18 בינואר 2014. נבדק ב-8 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Best of 2015". IGN. 28 בינואר 2016. ארכיון מ-14 בינואר 2017. נבדק ב-18 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SAG Awards Nominations: Complete List". Variety. 9 בדצמבר 2015. נבדק ב-8 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811337854105606  BNE: XX5138104  BnF: cb16552836k (data)  GND: 102090853X  ISNI: 0000 0001 3924 2814  LCCN: no2013083596  MusicBrainz: b685894b-3f8e-4d7d-a79d-e1d01eeb4c69  NTA: 337146365  SUDOC: 261937367  VIAF: 187448006   WorldCat (עם VIAF): 187448006
תחנת הכוח הראשונה בחיפה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  תחנת כוח 
 מיקום:  חיפה 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  פנחס רוטנברג 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 10 ביוני 1925
 תאריך פתיחה רשמי:  10 ביוני 1925 
 אדריכל:  אריך מנדלסון, ריכרד קאופמן 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 
תחנת הכוח הראשונה בחיפה הייתה תחנת כוח בהספק קטן מאוד (כ־0.5 מגה-ואט) שפעלה באמצעות דיזל-גנרטורים. התחנה החלה לפעול ב-10 ביוני 1925 במעמד פנחס רוטנברג, מנהלי חברת פיק"א, סולל בונה ומועצת פועלי חיפה. את הממשל הבריטי ייצג מר נובל, מנהל מע"צ במחוז הצפון. ב-25 ביוני התקיים טקס החנוכה של התחנה במעמד הנציב העליון הרברט סמואל. התחנה נחשבת לאחת הדוגמאות הראשונות של אדריכלות מודרנית בארץ ישראל
תחנת הכוח הראשונה בחיפה
רקע היסטורי

תחנת הכוח הראשונה בחיפה הוקמה במקביל לתחנת הכוח בטבריה, והופעלה באותו יום. בדומה לטבריה, גם חיפה, בזמן הקמת התחנה, לא הייתה עיר גדולה במיוחד. בטבריה הבחירה להקים את התחנה נבעה מתוך רצון ליצור חיבור לעורף העירוני של תחנת הכוח העתידית בנהריים. במקרה של חיפה הבחירה נבעה מאמונה בעתידה של העיר. כבר בספרו "אלטנוילנד" כינה הרצל את חיפה "עיר העתיד" וגם הבריטים הפכו אותה לצומת חשוב בפרישת קווי הרכבת שתכננו במזרח התיכון.
עיתון "דבר" דיווח שבערב הפעלת התחנה לראשונה הודלקו אלפי נורות שנתלו על חזיתה והמראה זכה לתשואות מהקהל שהגיע לצפות באירוע. ההשקה הרשמית של התחנה נדחתה ל-25 באותו החודש כיוון שבאותו הזמן ביקר הנציב העליון בארץ ישראל, ורוטנברג היה מעוניין בנוכחותו בטקס.
עם הפעלת התחנה החלו ועדי השכונות בחיפה (בת גלים, נווה שאנן, אחוזת הרברט סמואל, והר הכרמל) לפנות להנהלת חברת החשמל בבקשה להארכת קווי החשמל לשם חיבור המבנים בשכונות. החוזים בין ועדי השכונות לבין החברה כללו תשלום על הקמת רשת החשמל או על הצבה וחיבור של טרנספורמטורים והתחייבות לשימושים מינימליים שנקבעו באותם חוזים. החברה העמידה לטובת ועדי השכונות הלוואה למימון חלקי של החוזים.
בשנים הבאות גדל הביקוש ונוספו לקוחות חדשים וביניהם, מפעלים וחברות תעשייתיות, כמו מפעל "שמן" וחברת "של". כדי לעמוד בביקוש שהלך וגבר, הוקמו קווי חשמל חדשים שקישרו את התחנה בחיפה לתחנה בתל אביב ולתחנת הכוח ההידרואלקטרית שנבנתה בנהריים.
בתחילת שנות ה-30 הודממו שלוש תחנות הכוח שפעלו באמצעות דיזל-גנרטורים, בתל אביב, בחיפה ובטבריה, והן שימשו רק כעתודה ולמקרי חרום.
במרץ 1935 הוקמה תחנת הכוח הקיטורית הראשונה בחיפה, שנקראה לימים, תחנת הכוח חיפה א'.
תכנון התחנה

עבודות תכנון התחנה החלה ב-1924 לאחר שפנחס רוטנברג קיבל את תמיכת הנציב העליון הבריטי הרברט סמואל. תמיכת הנציב הייתה חשובה לרוטנברג שניסיונו בזמן הקמת תחנת הכוח הראשונה בתל אביב, לימד אותו שתמיכת הבריטים היא הפתרון המרכזי לחשש בוועד הפועל הערבי מ"החשמל היהודי".
רוטנברג בחר להקפיד על איכות תכנון אדריכלית בכל תחנות הכוח שהקים באותן שנים וגם במקרה של תחנת הכוח בחיפה פנה לאדריכלים מהשורה הראשונה כדי שיעצבו את המבנה. ב-1923 פנה רוטנברג לאדריכל היהודי גרמני אריך מנדלסון וביקש ממנו לתכנן את תחנת הכוח ההידרואלקטרית על הירדן ואת תחנת הכוח בחיפה. מבחינתו של מנדלסון ההזדמנות לתכנן תחנת כוח הייתה מימוש של אידיאל המודרניות הן כמתכנן והן כציוני נלהב. בעקבות הפניה הגיעה מנדלסון לביקור בישראל שבמסגרתו יצר סקיצות לשני הפרויקטים ולמד את האתרים. הסקיצות כללו פרספקטיבה אקספרסיבית, תוכניות וחתכים. על בסיס התכנון שיצר מנדלסון החלו במחלקת התכנון של חברת החשמל בשרטוט תוכניות, חזיתות וחתכים של התחנות. התכנון המוצע התבסס על מבנה נקי קווים עם גג שטוח, תוכנית מלבנית קומפקטית ואסימטריות בביטוי התלת־ממדי. תכנון המזכיר את תחנת הכוח שתכנן מנדלסון במפעל הטקסטיל "מאייר – קאופמן" בגרמניה.
עבודת התכנון נתקלה בקשיים בגלל התנגדות הוועד הפועל הערבי ומנדלסון, ממקום מושבו בברלין, הרגיש שהעיכוב בתכנון אינו מוגבל לסוגיה הפוליטית. במכתב שכתב לאדריכל ריכרד קאופמן, מתלבט מנדלסון בסוגיה. למרות זאת בסוף 1923 העביר מנדלסון לרוטנברג סדרת שרטוטים סופיים לתחנה בחיפה. בתגובת רוטנברג, שנשלחה למנדלסון במכתב מתחילת 1924, נכתב שהצעתו תעלה לדיון במועצת המנהלים של החברה אך לא סביר שתתקבל בגלל המודרניות המובהקת של התכנון. לטענתו של רוטנברג הבריטים העדיפו תכנון שמכונה בתאוריה האדריכלית, רגיונליזם קולוניאליסטי, על פני המודרניזם האירופאי. חוקרי מרכז המחקר למורשת האדריכלות בטכניון כותבים בספר המוקדש לפרויקטים האדריכליים של חברת החשמל, שנראה שרוטנברג שהעדיף להיות הפוסק האחרון בנושאי התכנון בחברה, השתמש בהתנגדות הבריטית כדי לוותר על שירותיו של מנדלסון ולהימנע מהתנגשות בין רצונותיהם.
עוד לפני תום ההתקשרות עם מנדלסון פנה רוטנברג לקאופמן שביקש ממנו לתכנן את התחנה. קאופמן, אף על פי שהיה בקשר אישי עם מנדלסון, ושתכנון תחנת הכוח בתל אביב עלה על שרטון, לקח על עצמו את התפקיד. הוא עדכן את מנדלסון במכתב והחל להכין מספר גרסאות לתכנון. אך גם במקרה זה, התכנון לא יצא לפועל. ביולי 1924 כתב לו רוטנברג שבגלל התנאים הטופוגרפיים שאתר, נאלצו בחברה לשנות את התכנון ובגלל קוצר הזמן האחריות על התכנון הועברה למחלקת התכנון של החברה. באוגוסט 1924 החלה עבודת התכנון בחברה וחלק מן השרטוטים שהופקו באותה התקופה חתומים על ידי מתכנן החברה ש.ד. סורסקי וחלק על ידי רוטנברג עצמו. מקורות ההשראה לתכנון הסופי היו הן עבודתו של קאופמן והן עבודתו של מנדלסון. הכניסה לבניין הייתה מגרם מדרגות רחב שנוצר בגלל התנאים הטופוגרפיים. הבניין עצמו היה מודרני במובהק עם קווים נקיים ומגדל בולט ששובר את הסימטריה. הגג התבסס על מערכת מסבכים שיצרה שיפוע קל שהוסתר בחזית על ידי מעקה הגג המוגבה.
ראו גם

תחנת הכוח חיפה
תחנת הכוח הראשונה בישראל
לקריאה נוספת

בן-ארצי יוסי, חיפה-היסטוריה מקומית, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה בשיתוף הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר, תשנ"ח 1988
הערות שוליים

1 2 3 4 5  הרברט גילברט, סלבינה ססנובסקי ואיטה היינצה-גרינברג, בשאיפה למצוינות באדריכלות: מבנים ופרויקטים של מפעל החשמל בארץ ישראל 1921-1942, חיפה: כתר ומרכז המורשת הפקולטה לארכיטקטורה, הטכניון, 2003
↑  מרדכי נאור, ברכת החשמל, ירושלים: יד בן צבי וחברת החשמל, 2003
↑  ארכיון חברת החשמל. מיכל A36
↑  מרדכי נאור, ברכת החשמל, ירושלים: יד בן צבי וחברת החשמל, 2003
↑  רון פוקס, אדריכלות בירושלים בתקופת המנדט: היסטוריציזם מול מודרניזם, ירושלים בתקופת המנדט, יד בן צבי, 2003, עמ' 197-203
| פנחס רוטנברג |
| --- | --- | --- |
| כללי | משק החשמל בישראל • הקמת תשתית החשמל בתל אביב • חברת החשמל לישראל • הסכמי בן-גוריון–ז'בוטינסקי • הילכו שניים יחדיו | פנחס רוטנברג |
| אישים | אברהם רוטנברג | פנחס רוטנברג |
| תחנות כוח שהקים | תחנת הכוח הראשונה של תל אביב • תחנת הכוח בטבריה • תחנת הכוח הראשונה בחיפה • תחנת הכוח הקיטורית בחיפה • תחנת הכוח ההידרואלקטרית בנהריים • תחנת הכוח רדינג | פנחס רוטנברג |
| מבנים אחרים שהקים | בית רוטנברג • בניין רוטנברג • סכר דגניה • תל אור • שכונת קריית חשמל | פנחס רוטנברג |
| מורשת והנצחה | תחנת הכוח רוטנברג • איש החשמל | פנחס רוטנברג |
תחנת הכוח הראשונה בחיפה
שרטוט חזית תחנת הכוח הראשונה בחיפה
שרטוט חתך תחנת הכוח הראשונה בחיפה
שגרירי רצון טוב של קרן החירום הבין-לאומית של האו"ם לילדים

סמליל יוניסף
מיה פארו כשגרירת יוניצף עם ילד מנפגעי סופת הוריקן בהאיטי, 2008.
זוהי רשימה של שגרירי רצון טוב של ארגון קרן החירום הבין-לאומית של האו"ם לילדים (יוניצ"ף).
היסטוריה ותכלית התפקיד

השחקן הנודע דני קיי היה הראשון שהוענק לו התפקיד והתואר "שגריר" של רצון טוב של יוניצ"ף, בשנת 1954. דוגמה לזיקתו לעולמם של הילדים, הייתה כיכובו בסרט "חיי הנס כריסטיאן אנדרסן" בשנת 1952.
ידוענים רבים הלכו בעקבותיו, והתמנו כשגרירים בין-לאומיים, אזוריים או ארציים, בהתאם לפרופיל שלהם, לאינטרסים שלהם ולרמת האחריות הרצויה. מטרת התוכנית היא לאפשר לידוענים שיש להם עניין מוכח בנושאים של יוניצ"ף להשתמש בתהילתם כדי למשוך תשומת לב לנושאים חשובים. הדבר עשוי להתבטא בהופעות פומביות ובשיחות, ביקורים באזורים בעייתיים, המושכים את תשומת הלב של אמצעי התקשורת, ובשימוש בנגישות שיש להם לפוליטיקאים כדי לקדם תמיכה בענייני יוניצ"ף. פרסומם משמש דוגמה אישית ופעילותם תורמת גם לגיוס תרומות.
בנובמבר 2018 ביום הילד הבינלאומי מונתה השחקנית מילי בובי בראון בת ה-14 לשגרירה של רצון טוב, הנציגה הצעירה ביותר שהתמנתה אי פעם כשגרירה. כבר שנתיים קודם לכן היא הנחתה את טקס חגיגות שנות ה-70 של הארגון. קדמה לה הזמרת והשחקנית סלינה גומז אשר מונתה ב-2009, בהיותה בת 17.
ישנם גם מקרים מעטים שבהם שגרירים איבדו את מעמדם, לאחר שהתברר שהיוו דוגמה אישית שלילית.
כמייצגים של ערכי האו"ם בהם שלום ואחווה בין האומות, משתתפים שגרירי רצון טוב של יוניצ"ף לא רק באירועים העוסקים בילדים, אלא גם באירועים גלובליים של התקרבות בין האומות. כך למשל הם נותני חסות ופותחי אירועים כגון מיצג הדובים המאוחדים, אירוע המתקיים מאז שנת 2002 בהשתתפות מיצגים של 140 אומנים ממדינות שונות כל פעם במדינה אחרת. יש מהם שאף המתערבים באופן אקטיבי בעניינים בעלי רגישות פוליטית במסגרת אירועים שכאלה. כך למשל לקראת מיצג הדובים המאוחדים שהתקיים ב-2003 התערב פיטר יוסטינוב כנותן החסות של האירוע, והתעקש שגם המיצג של עיראק יופיע, זאת בשעה שמדינות מנאט"ו בריטניה וארצות הברית הובילו את מלחמת עיראק.
שגרירים לשעבר (לפי מדינה ושנת מינוי)

ארצות הברית דני קיי שחקן קולנוע ובדרן (1954) השגריר הראשון בארגון.
הממלכה המאוחדת פיטר יוסטינוב (1968). ב-1978 קיבל את פרס יוניצ"ף לשירות יוצא נגדר הרגיל.
הממלכה המאוחדת ריצ'רד אטנבורו (1987).
הממלכה המאוחדת אודרי הפבורן (1989) שחקנית קולנוע. בלטה מאוד בפעילותה בשם הארגון ויוניצ"ף ארצות הברית מעניק פרס על שמה לאושיות המצטיינות בפעולות למען האנושיות.
סנגל יוסו נ'דור (1991) זמר, נגן, פזמונאי, מלחין, שחקן.
הממלכה המאוחדת רוג'ר מור (1991) שחקן קולנוע.
נורווגיה יוהאן אולב קוס (1994) ספורטאי אולימפי.
שוודיה ונדלה קירסבום (1996) דוגמנית.
ליבריה ג'ורג' ואה (1997) כדורגלן.
ארצות הברית ג'סיקה לאנג (2003) שחקנית קולנוע.
שוודיה מייקל פרסברנדט (2011) שחקן קולנוע.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > אוסטרליה

אוסטרליה אל מקפירסון (2005), דוגמנית. אוסטרליה ג'פרי ראש (2006), שחקן.
אוסטרליה הוויגלס (2008), הרכב מוזיקלי לגיל הרך. אוסטרליה סטיבן סולומון (2013), אצן אולימפי.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > אוסטריה

אוסטריה תומאס ברזינה (1996), סופר ספרי ילדים. אוסטריה כריסטיאנה הורביגר (2003), שחקנית.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > אזרבייג'ן

אזרבייג'ן טיימור רג'אבוב (2006) שחמטאי.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > איטליה

איטליה פרנצ'סקו טוטי (2003) כדורגלן.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > איראן

איראן עלי דאי (2001) כדורגלן.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > אירלנד

אירלנד פירס ברוסנן (2001) שחקן קולנוע.
אירלנד דסטין תרנגול ההודו. אירלנד סטיבן ריאה שחקן קולנוע.
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > אורוגוואי

אורוגוואי - נטליה אוריירו (2011) שחקנית זמרת. אורוגוואי - דייגו פורלאן, כדורגלן
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > ארצות הברית

ארצות הברית לורנס פישבורן (1996) שחקן קולנוע. ארצות הברית שרה ג'סיקה פרקר (1998) שחקנית קולנוע.
ארצות הברית סלינה גומז (2009) זמרת, שחקנית דוגמנית.
ארצות הברית לוסי לו (2011) שחקנית קולנוע
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > אסטוניה

אסטוניה ארקי נול (1999) אתלט אולימפי. אסטוניה מריה-ליס אילוס (1999)
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > אתיופיה

אתיופיה אסתר אווקה. אתיופיה האנה גודפה (2013)
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > בלגיה

בלגיה הלמוט לוטי
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > ברזיל

ברזיל דניאלה מרקורי (1995) - זמרת. ברזיל פליפה מאסה (2007) - נהג מרוצים
שגרירים אזוריים ולאומיים (רשימה חלקית) > גאנה

גאנה מרסל דסאי כדורגלן.