stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסעות ג'יימס בארץ הקודש
עלילה

הסרט מספר על בחור אפריקני בשם ג'יימס (מלונגיסי שיבה) מהכפר הדמיוני אנצ'ונגווני, שיוצא במסע עלייה לרגל, מטעם כפרו אל ארץ הקודש, ישראל, ובפרט אל ירושלים. עם הגיעו לישראל נחשד ג'יימס כעובד זר ללא רישיון עבודה ונעצר. שימי, קבלן עובדים זרים (דאו), משחרר אותו בערבות כדי שיעבוד אצלו. לאחר שג'יימס מסביר לו כי לא בא לישראל כדי לעבוד, שימי מבהיר לו שהיה צריך לשלם בעבור השחרור, וכי בעצם ג'יימס "חייב לו." וכך נאלץ ג'יימס לקטוע את מסעו ולעבוד עבור שימי.
בתחילת דרכו בישראל, ג'יימס, שהיה בכפרו מועמד לכמורה, הוא "נוצרי טוב" ומאמין בכוונות טובות. ג'יימס מבליג על ניצולו בידי כל הסובבים אותו. שימי הקבלן מנסה להרוויח על חשבונו וסוחר בו כמעט כעבד. אשתו של שימי רואה בו מעין שעשוע, וחברתה רואה בו עובד זול (היא בוחרת להעסיק אותו מאחורי גבו של שימי). סלאח, אביו של שימי (אליאס), מגלה כי לג'יימס מזל יוצא דופן בהטלת קוביות ומנצל זאת כדי לנצח את חבריו בשש בש. ג'יימס משמש כקלף מיקוח במאבק פנים-משפחתי בין שימי ואשתו לבין סאלאח. אפילו הכומר של קהילת העובדים הזרים האפריקנים מנצל את אמונתו של ג'יימס כדי שיתרום כסף לבית התפילה. ג'יימס מקווה לשלם את חובו לשימי ולהגיע בסופו של דבר לירושלים, אך ככל שחולף הזמן לומד ג'יימס כיצד יש להתנהל בתרבות אליה נקלע - "אל תהיה פראייר של אף-אחד" אומרים לו. ג'יימס מתחיל לנהל את חבריו העובדים הזרים, ומהר מאוד הופך לקבלן עבודה זולה בעצמו, בדיוק כמו שימי. ג'יימס קונה לעצמו בגדים יפים, טלפון סלולרי, ואף טלוויזיה. הוא שוכח את מסע העלייה לרגל.
לבסוף נזכר ג'יימס במטרה המקורית לשמה הגיע ארצה, אך מאוחר מידי - ג'יימס נעצר על ידי משטרת ההגירה, ומועבר לכלא ישראלי. למרבה האירוניה, הכלא נמצא במגרש הרוסים, שבירושלים, וכך, כאשר הוא כפות באזיקים, זוכה ג'יימס לבסוף לראות את העיר אליה מתפללים תושבי כפרו.
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
אריה אליאס: סאלאח
סיאבונגה מלונגיסי שיבה (אנ'): ג'יימס
סלים דאו: שימי
סנדרה שונוולד: רחלי
יו מסנזה: סקומבוז
דייוויד נבגמאבו: כומר
פלורנס בלוך: ראומה
פסקל א. ניוטו: איוב
יעקב רונן מורד: עזרא שוטר
גרגורי טל: פדה
יעל לוונטל: פקידת הגירה
הערות שוליים

↑  אברהם כרמלי, זהר שביט, קולנוע בישראל, סיכום פעילות שנתית 2002–2003, המרכז למידע ולמחקרי תרבות, יולי 2006, עמ' 13
↑  נסים דיין, ‏סרטים שחוברו לה יחדיו, באתר גלובס, 10 ביולי 2003
↑  שי רפפורט, ‏קודם נכבוש את ברלין, באתר גלובס, 8 בפברואר 2004
↑  עכבר העיר, "מסעות ג'יימס בארץ הקודש", באתר הארץ, 21 בספטמבר 2004
↑  אורי קליין, כישלונו של המטיף בשער, באתר הארץ, 21 בינואר 2004
↑  שלומית לן, ‏עשרת הסרטים הישראליים הנצפים ביותר, 2004, באתר גלובס, 10 בפברואר 2005
עשרוני בקידוד בינארי

עשרוני בקידוד בינארי (הידוע יותר בראשי התיבות BCD - Binary Coded Decimal), היא דרך הקידוד הנפוצה ביותר של ספרות עשרוניות במחשבים ובמערכות אלקטרוניות. ב-BCD, כל ספרה עשרונית מיוצגת על ידי 4 סיביות, כאשר ערכן של הסיביות מימין לשמאל הוא 1,2,4 ולבסוף 8. זהו מספר הסיביות המינימלי שיכול לייצג באופן בינארי את כל הספרות מ־0 עד 9. קיימים צירופי סיביות אחרים אשר משמשים לייצוג של סימן המספר או מאפיינים אחרים של הספרה/מספר.
רעיון בסיסי

כדי לקודד מספר עשרוני כדוגמת 127 בעזרת BCD, יש לקודד כל ספרה בנפרד לייצוג הבינארי שלה, ולכן למספר הנ"ל נקבל את הקידוד:
כיוון שיחידת האחסון של מרבית המחשבים, הבייט, הוא ברוחב 8 סיביות, ישנן שתי דרכים נפוצות לאחסן ספרות BCD (אשר רוחבן 4 סיביות כ"א) בבייטים אלה: האחת - להתעלם מ־4 הסיביות הנוספות שבבייט, לרוב על ידי הצבת 0 או 1 לתוכם; השנייה - לאחסן שתי ספרות BCD בכל בייט. מספר כזה נקרא מספר BCD דחוס או מצופף, כאשר לרוב מספרי BCD דחוסים מלווים ב"ספרה" נוספת אשר מייצגת את הסימן של המספר כולו (נהוג לבחור את 1100 כספרת הסימן "+" ואת 1101 כספרת הסימן "-"). לכן, ניתן לייצג את המספר 127 באחת משתי הצורות הבאות: (11110111, 11110010, 11110001) בשיטה הראשונה (שיטת EBCDIC) או (01111100, 00010010) בשיטת BCD דחוס.
אף על פי ש־BCD בזבזני במקום (כמעט שישית מהזיכרון מתבזבז, אפילו כאשר משתמשים בBCD דחוס), יש לו התאמה נוחה לשימוש למערך התווים של ASCII - ניתן לקבל את ערך ה־ASCII של הספרה על ידי פעולת OR בין ספרת ה־BCD עם המספר הבינארי 00110000 (המייצג את המספר העשרוני 48), או במילים אחרות - קוד ה־ASCII של ספרה הוא שרשור 4 הסיביות של ספרת ה־BCD עם המספר הבינארי 0011 משמאל. באופן דומה, ניתן לקבל את הספרות בייצוג EBCDIC על ידי שרשור 4 הסיביות של הספרה עם המספר הבינארי 1111 (או הפעלת OR עם המספר 11110000).
נוסף על כך, ניתן להציג מספרים גדולים בקלות על רכיבי תצוגה עם 7 מקטעים, על ידי פיצול המספרים לחצאי-בתים (כלומר לקבוצות של 4 סיביות) ושליחת כל קבוצה לרכיב בתצוגה שונה. למעשה, רכיב ה־BIOS במחשב האישי נוהג לרוב לשמור את התאריך והשעה בפורמט BCD, כנראה מסיבות היסטוריות (כמו שנאמר לעיל, ניתן לעבור מ־BCD לייצוג ASCII בקלות יחסית).
גם כיום קידוד BCD נמצא בשימוש רחב, ואריתמטיקה עשרונית מתבצעת בעזרת קידוד BCD או קידודים דומים.
BCD באלקטרוניקה

BCD נפוץ מאוד במערכות אלקטרוניות שבהם יש צורך להציג ערך מספרי, במיוחד במערכות אשר מכילות רכיבים לוגיים דיגיטליים בלבד (ללא מיקרו-מעבד). על ידי ניצול עקרונות BCD, ניתן לפשט במידה ניכרת את הטיפול במידע מספרי לתצוגה, וזאת על ידי התייחסות לכל ספרה כתת-מעגל יחיד. דבר זה תואם למדי את המציאות הפיזית של חומרת תצוגה - מתכנן המערכת יכול לבחור בסדרה של מספר רכיבים זהים אך נפרדים של תצוגה עם 7 מקטעים לצורך הצגת מספר של מכשיר מדידה כלשהו. אם הגודל הנמדד נשמר ומטופל כבינארי טהור, הרי שתרגום מידע זה לתצוגה יצרוך חומרה מסובכת ויקרה. אם הגודל הנמדד מטופל דרך BCD, ניתן לממש את אותה המערכת בקלות רבה (כפי שתואר בפסקאות הקודמות), ובצורה מודולרית (ניתן להרחיב את התצוגה ללא צורך בהתערבות הלוגיקה הקיימת לרכיבי התצוגה הקודמים).
קידוד בצפיפות גבוהה

אם ספרה עשרונית דורשת 4 סיביות, הרי ששלוש ספרות עשרוניות דורשות 12 סיביות. אולם, כיוון ש210>103, אם שלוש הספרות מקודדות ביחד, הרי שידרשו 10 סיביות בלבד. שני קידודים כאלה הם: קידוד צ'ן-הו ועשרוני דחוס בצפיפות.
IBM ו-BCD

IBM השתמשה במושגים עשרוני בקידוד בינארי ו־BCD עבור קודים אלפאנומריים ברוחב 6 סיביות אשר ייצגו מספרים, אותיות לטיניות גדולות, ותווים מיוחדים. וריאציות שונות על ה-BCD שימשו במרבית המחשבים המוקדמים של IBM, כולל IBM 1620, סדרת IBM 1400 והמחשבים הלא-עשרוניים בסדרת IBM 700/7000. חברת IBM החליפה את ה-BCD שלה לקוד EBCDIC ברוחב 8-סיביות, עם יציאת המחשב IBM System/360.
מקומות הסיביות ב־BCD היו מיוצגים בדרך כלל על ידי B, A, 8, 4, 2 ו-1. כדי לקודד ספרות, B ו-A היו מאופסים. לדוגמה, בקוד BCD זה האות A קודדה כך - (B,A,1).
רקע

כאמור לעיל, השיטה להצגת מספרים עשרוניים בעזרת קידוד בינארי המופיע בערך זה היא הקידוד הנפוץ ביותר, אך ישנן רבות אחרות. לכן, למען הבהירות השיטה המוצגת כאן נקראת גם SBCD (באנגלית: עשרוני בקידוד בינארי פשוט), או BCD 8421. המילה 8421 מציינת את משקל כל סיבית בייצוג.
הטבלה הבאה מייצגת את הספרות העשרוניות במספר שיטות BCD
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרה | SBCD 8421 | Excess-3 | BCD 2421 | BCD 84-2-1 | IBM 1401 8421 |
| 0 | 0000 | 0011 | 0000 | 0000 | 1010 |
| 1 | 0001 | 0100 | 0001 | 0111 | 0001 |
| 2 | 0010 | 0101 | 0010 | 0110 | 0010 |
| 3 | 0011 | 0110 | 0011 | 0101 | 0011 |
| 4 | 0100 | 0111 | 0100 | 0100 | 0100 |
| 5 | 0101 | 1000 | 1011 | 1011 | 0101 |
| 6 | 0110 | 1001 | 1100 | 1010 | 0110 |
| 7 | 0111 | 1010 | 1101 | 1001 | 0111 |
| 8 | 1000 | 1011 | 1110 | 1000 | 1000 |
| 9 | 1001 | 1100 | 1111 | 1111 | 1001 |
יתרונות על פני קידודים אחרים

כפי שהוזכר מקודם, מספרים ב-BCD ניתנים להצגה פשוטה ולהמרה בקלות למחרוזת. אפשר לייצג מספר באורך ספרות לא מוגבל, תאורטית.
בשיטת BCD ניתן גם להכפיל ולחלק ב-10 וחזקותיו בקלות יחסית, על ידי פעולת היסט (shift) של ספרה אחת. למשל 161 = 10 / 1610.
בשיטת BCD קיים קידוד מדויק לכל מספר בעל ייצוג עשרוני. למשל, המספר 0.1 לא ניתן לקידוד מדויק בשיטות בינאריות כגון נקודה צפה ונקודה קבועה, אך ניתן לקודד אותו מדויק ב-BCD באמצעות ספרה אחת אחרי הנקודה. לעומת זאת, מספרים שלא ניתן לייצג עשרונית לא ניתן לייצג גם ב-BCD, למשל ...0.666 = 2/3.
שיטת BCD חוסכת בזמן ביצוע של קלט ופלט. התרגום מבינארי לעשרוני הוא פשוט יותר, מיידי יותר.
היסטוריה משפטית

בשנת 1972, בית המשפט העליון של ארצות הברית ביטל החלטה של ערכאה נמוכה שאישרה פטנט להפיכת מספרים מקודדים ב־BCD לבינארי על מחשב. היה זה תקדים חשוב בניסיון לקבוע האם ניתן לרשום פטנטים על תוכנה ואלגוריתמים.
ראו גם

קוד גריי
קוד שתיים-מתוך-חמש
הערות שוליים

↑  גוטצ'לק נגד בנסון
פאוסטינה האסה הודג'ס

| --- | --- |

 לידה:  7 באוגוסט 1822 מלמסברי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  4 בפברואר 1895  (בגיל 72) פילדלפיה, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 כלי נגינה:  עוגב
 
פאוסטינה האסה הודג'ס (באנגלית: Faustina Hasse Hodges; 7 באוגוסט 1822 – 4 בפברואר 1895) הייתה נגנית עוגב ומלחינה אמריקאית. היא נולדה במלמסברי שבאנגליה, למלחין ונגן העוגב אדוארד הודג'ס. בשנת 1838 היגרה יחד עם משפחתה לארצות הברית. הודג'ס הייתה מורה למוזיקה בבית הספר המקומי, ועבדה גם כנגנית עוגב בתזמורת של הכנסייה הגדולה בברוקלין ובפילדלפיה, על-אף שהייתה אישה. בשנות ה-50 של המאה ה-19 החלה לפרסם שירים ולחנים שכתבה לפסנתר ולעוגב. היא גם כתבה ופרסמה את הביוגרפיה של אביה. הודג'ס נפטרה בפילדלפיה בגיל 72.
חלק מעבודותיה

L’Amicizia ‏(Friendship)
Tantum Ergo Opus 65, No. 2
A psalm of life ‏(כתיבה: הנרי ואדסוורת' לונגפלאו)
Dreams: a reverie ‏(כתיבה: H.C.L.)
The dreary day (כתיבה: הנרי ואדסוורת' לונגפלאו)
The holy dead (כתיבה: הנרי ואדסוורת' לונגפלאו)
The rose bush (כתיבה: ו. ו. קאלדוול)
הערות שוליים

↑  Sadie, Julie Anne; Samuel, Rhian (22 ביולי 1994). The Norton/Grove Dictionary of Women Composers. W. W. Norton & Company. ISBN 9780393034875. נבדק ב-22 ביולי 2020 – via Google Books. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Ammer, Christine (2001). Unsung: a history of women in American music.
↑  Fuller, Sophie (1994). The Pandora guide to women composers: Britain and the United States.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 102420327  ISNI: 0000 0000 4152 563X  LCCN: no93020442  MusicBrainz: 9949e0d8-d7c1-43a2-a065-bf0b38ad1689  SNAC: w6kd4463  VIAF: 54537573   WorldCat (עם VIAF): 54537573 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כ' בסיוון

כ' בסיוון הוא היום העשרים בחודש התשיעי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים בחודש השלישי 
למניין החודשים מניסן. כ' בסיוון לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שלישי, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא גהז".
סליחות ליום כ' בסיוון, שנתקנו על ידי הרבנים האורתודוקסים בהונגריה, תש"ו
חגים ואירועים החלים ביום זה

תענית כ' בסיוון, שנקבעה מספר פעמים בתולדות עם ישראל, כתענית על גזרות ופורענויות שונות
לראשונה נקבעה תענית ביום זה  בידי רבנו תם לזכר עלילת הדם בבלואה.
התענית נקבעה מחדש בידי ועד ארבע ארצות, לזכר גזרות ת"ח ות"ט.
אירועים היסטוריים ביום זה

ד'תתקל"א – עלילת הדם בבלואה, באותו היום הועלו על המוקד 31 מיהודי העיר בלואה שבצרפת, לאחר שהואשמו בהריגתו של נער נוצרי
ה'ת"ח – גזירות ת"ח-ת"ט: העיר נמירוב נופלת לידי צבאו של מקסים קריבונוס והנצורים נטבחים
ה'תש"י – נוסד המושב זיתן על ידי עולים מטריפולי
ה'תשי"ב – דוד בן-גוריון מורה על הקמתה של הוועדה לאנרגיה אטומית
ה'תשי"ג – החלה בניית אוניברסיטת בר-אילן
ה'תשכ"ז – מדינת ישראל מספחת את מזרח ירושלים
ה'תש"ל – הוקמה ההתנחלות אלון שבות שבגוש עציון הנקראת על שם האלון הבודד
ה'תשמ"ב – מלחמת לבנון הראשונה: קרב סולטאן יעקוב בין כוח שריון של צה"ל לכוח קומנדו של צבא סוריה
נולדו

ה'תרנ"ז – אל שווימר, מחלוצי התעופה בישראל
ה'תרפ"ו – ראול הילברג, היסטוריון אמריקאי ממוצא יהודי-אוסטרי (נפטר ב-ה'תשס"ז)
ה'תש"ה – שמעון אוחיון,  חבר כנסת מישראל ביתנו
ה'תש"ל – לימור מזרחי, כדורסלנית ישראלית
ה'תשנ"ב – לוסי איוב, מנחת טלוויזיה ישראלית
ה'תשנ"ד – בן קיסר, יוטיובר, אושיית רשת
נפטרו

ה'ת"ח – רבי יחיאל מיכל מנמירוב, רב בנמירוב ומחבר הספר ההלכתי שברי לוחות, נרצח בגזירות ת"ח ות"ט
ה'תשכ"ה – הרב יעקב יצחק פלאנצגראבן, ראש "ישיבת רבינו שלמה קלוגר" בניו יורק ומחבר סדרת הספרים בית יעקב (נולד ב-ה'תרנ"ג)
ה'תשכ"ה – ברנרד ברוך (Bernard Baruch) מומחה פיננסי ויועצו הכלכלי של הנשיא ג'ון פ. קנדי (נולד ב-ה'תר"ל)
ה'תש"ס – הרב קלמן יהודה מארלוו, רב קהילת חב"ד בשכונת קראון הייטס בברוקלין (נולד ב-ה'תרצ"ב)
ה'תשנ"ז – נתנאל לורך, היסטוריון, דיפלומט ומזכיר הכנסת (נולד ב-ה'תרפ"ה)
ה'תשס"א – הרב רפאל ביטון, רב העיר הוד השרון (נולד ב-ה'תרע"ו)
ה'תשס"ו – רבי ישראל דן טאוב, האדמו"ר הרביעי  בשושלת מודז'יץ (נולד ב-ה'תרפ"ח)
י"ט בסיוון – כ"א בסיוון
סיוון
ג'יימס סקנלון

ג'יימס רוברט סקנלון (באנגלית: James Robert Scanlon; נולד ב-28 בספטמבר 2006 באנגליה) הוא כדורגלן גיברלטרי-אנגלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי במחלקת הנוער של מנצ'סטר יונייטד ובנבחרת גיברלטר.
קריירת מועדונים

סקנלון גדל במחלקת הנוער של דרבי קאונטי, ובחודש פברואר 2021 הצטרף למחלקת הנוער של מנצ'סטר יונייטד.
קריירה בין-לאומית

ב-21 במרץ 2024 ערך סקנלון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גיברלטר, בהפסד 0–1 לנבחרת ליטא במסגרת ליגת האומות 2022/2023.
הערות שוליים

↑  Slater, Matt. "Derby County: A normal football club with normal problems once more". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-09-08.
↑  Gibraltar vs. Lithuania - 21 March 2024 - Soccerway, int.soccerway.com
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'יימס סקנלון".
הקו החם מוסקבה-וושינגטון

הפנטגון, וושינגטון
הקרמלין, מוסקבה
הקו החם מוסקבה-וושינגטון (באנגלית: Moscow–Washington hotline, ידוע גם בשם הרשמי קו התקשורת הישיר וושינגטון-מוסקבה, באנגלית: Washington-Moscow Direct Communications Link וברוסית: Горячая линия Вашингтон — Москва) הוא מערכת שמאפשרת תקשורת ישירה בין מנהיגיהם של ארצות הברית והפדרציה הרוסית. קו חם זה הוקם ב-1963 ומקשר בין הפנטגון לבין הקרמלין (היסטורית עם מנהיגות המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות שמעבר לכיכר). אף על פי שבתרבות הפופולרית ידועה המערכת בכינוי "הטלפון האדום", הקו החם לא היה מעולם קו טלפון ומעולם לא היו בשימוש מכשירי טלפון בצבע אדום. אמצעי התקשורת הראשון ששימש בקו היה טלפרינטר, שב-1986 הוסב לפקס. מאז 2008 הקו החם מוסקבה-וושינגטון הוא קו תקשורת מחשבים מאובטח שהמסרים מועברים באמצעותו בדואר אלקטרוני.
רקע

הרעיון של קו חם עלה במוחם של כמה אנשים, עליהם נמנו חתן פרס נובל לכלכלה והפרופסור מאוניברסיטת הרווארד, תומאס שלינג, שעבד על עיצוב מדיניות לוחמה גרעינית עבור מחלקת ההגנה של ארצות הברית. שלינג ייחס את הרעיון לרומן "אזעקת צבע אדום" (Red Alert, שעליו מבוסס הסרט דוקטור סטריינג'לאב) בו הממשלות היו מודעות יותר ליתרונות של תקשורת ישירה בין מעצמות-העל. בנוסף, עורך המגזין Parade, ג'ס גורקין, הטריד באופן אישי את המועמדים בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1960, ג'ון פיצג'רלד קנדי וריצ'רד ניקסון, ומשך את תשומת לבו של שליט ברית המועצות, ניקיטה חרושצ'וב בעת ביקורו בארצות הברית כדי שיאמץ את הרעיון. באותה תקופה הציע ג'ררד ק. סמית', ראש צוות תכנון המדיניות של מחלקת המדינה, את הקמתו של קו תקשורת ישיר בין מוסקבה לבין וושינגטון. התנגדויות מצדם של גורמים אחרים במחלקת המדינה, בכוחות המזוינים ובקרמלין, עיכבו את יישום ההצעה.
משבר הטילים בקובה ב-1962 הפך את רעיון הקו החם לבעל עדיפות גבוהה. במהלך המשבר ארך הזמן להעברת מסרים דיפלומטיים כשש שעות ונעשה שימוש בערוצים בלתי רשמיים, כמו רשתות הטלוויזיה, שהצליחו לבצע את המשימה במהירות רבה יותר.
במהלך המשבר נזקקה ארצות הברית ל-12 שעות כדי לקבל ולפענח את ההצהרה הראשונית של חרושצ'וב שכללה 3,000 מילה, זמן שהיווה סכנה באורכו. עד לרגע שבו נוסחה בוושינגטון תגובה, הגיע ממוסקבה מסר תקיף יותר, בו נדרשה ארצות הברית לפנות טילים מטורקיה. יועצי הבית הלבן סברו שדרכי תקשורת מהירות יותר היו עשויות למנוע את המשבר ולפתור אותו מהר יותר. ביוני 1963 חתמו שתי המעצמות על הסכם הקו החם, הפעם הראשונה בה נקטו בצעדים רשמיים למזער את הסיכונים לפריצה בלתי מכוונת של מלחמה גרעינית.
ההסכם

הקו החם הוקם לאחר חתימת "מזכר ההבנה בנוגע להקמת קו תקשורת ישיר" (Memorandum of Understanding Regarding the Establishment of a Direct Communications Line) ב-20 ביוני 1963 בז'נבה, שווייץ על ידי נציגים של ממשלות ארצות הברית וברית המועצות.
הפרטים הטכניים

בפנטגון ממוקמת מערכת הקו החם ב"מרכז הפיקוד הצבאי הלאומי" (National Military Command Center). במשך השנים היה משך המשמרות של "צוות מולינק" (MOLINK, Moscow Link, הקשר למוסקבה) שמונה שעות. על הצוות נמנו מש"ק שתפקידו היה לדאוג לציוד וקצין ששלט ברוסית והיה מעודכן בענייני העולם ותפקידו היה לתרגם את המסרים.
המסרים שהתקבלו בוושינגטון סווגו כמידע מסווג בדרגה הגבוהה ביותר, "לעיניי הנשיא בלבד".
תקינותו של הקו נבדקה אחת לשעה. ההודעות הניסיוניות האמריקאיות כללו קטעים מכתביהם של ויליאם שייקספיר ומארק טוויין ומאנציקלופדיות וממדריכי עזרה ראשונה. הודעות הניסיון שנשלחו ממוסקבה כללו פסקאות מכתביו של אנטון צ'כוב. צוותי ה"מולינק" הקפידו במיוחד לא לכלול בהודעות הניסיונות שום רמיזות זלזול או דימויים ספרותיים שהיו עלולים להתפרש שלא כשורה, כמו פסקאות מהספר פו הדב, כדי לא לרמוז על הסמל הלאומי של רוסיה, הדוב הרוסי. הרוסים מצדם בקשו, במהלך תקופת ממשלו של הנשיא ג'ימי קרטר, שוושינגטון לא תשלח דרך הקו החם הודעות שגרתיות.
בראש השנה האזרחית וב-30 באוגוסט, יום השנה להקמתו של הקו החם, החליפו מסרי ברכה את הודעות הניסיון השגרתיות.
עם קבלת המסר באמצעות הקו החם, הוא תורגם לאנגלית והן המקור הרוסי והן התרגום הועברו אל חדר המצב של הבית הלבן. עם זאת, במקרה שהמסר רימז על "אסון ממשמש ובא", כמו מכה גרעינית שהופעלה בשגגה, העביר צוות ה"מולינק" את תמצית ההודעה באמצעות הטלפון ישירות לקצין המשמרת בחדר המצב שעדכן את הנשיא עוד לפני שהושלם התרגום הרשמי.
ביקורת

אישים מהמפלגה הרפובליקנית מתחו ב-1964 ביקורת על קיומו של הקו החם. נאמר שממשל קנדי "שאף לבצע התאמות עם הקומוניזם מבלי לדאוג לאמצעי ביטחון נאותים ותוך כדי התפשרות על השאיפה לחופש. הוא התנכר לבעלי ברית מובהקים על ידי פתיחת קו חם קודם כל עם אויב מושבע ולא עם ידידים מוכחים ובאופן כללי פתח בנתיב מסוכן כמו זה שהחל בוועידת מינכן רבע מאה לפני כן".
ההתפתחות הטכנית

הקו החם מוסקבה-וושינגטון היה מיועד להעביר רק מסרים כתובים. דיבור קולי עלול היה להתפרש שלא כהלכה. מנהיגי המעצמות כתבו בשפת האם שלהם והמסרים תורגמו בעת קבלתם.
ההתפתחות הטכנית > טלפרינטר

הטכנולוגיה של הדור הראשון של הקו החם הייתה מבוססת על שני מעגלי טלגרף דו-סיטריים. המעגל הראשי נותב מוושינגטון דרך לונדון, קופנהגן, סטוקהולם והלסינקי למוסקבה. קו התקשורת התת-ימי הטרנסאטלנטי הראשון, ה-TAT-1 הוביל את המסרים מוושינגטון ללונדון. קו רדיו משני לגיבוי ולשרות הודעות קישר את וושינגטון למוסקבה דרך טנג'יר. רשת זו נבנתה במקור על ידי תאגיד האריס (Harris Corporation).
ביולי 1963 שלחה ארצות הברית למוסקבה ארבע מערכות טלפרינטר עם מקלדת לטינית לצורך שימוש במסוף הקו החם שם. חודש לאחר מכן הגיעו לוושינגטון ארבע מערכות של טלפרינטרים שהיו העתק מזרח גרמני של טלפרינטרים מתוצרת סימנס, עם מקלדות אלפבית קירילי מדגם T63/SU12. הקו החם החל את פעולתו ב-30 באוגוסט 1963.
ההתפתחות הטכנית > הצפנה

מתקן מתוצרת נורווגיה שנקרא "מערבל טלפרינטר קריפטוגרפי אלקטרוני משובי מחזורי 2" (Electronic Teleprinter Cryptographic Regenerative Repeater Mixer II – ETCRRM II) הצפין את המסרים שהועברו בטלפרינטר. מתקן זה עשה שימוש מערכת הצפנה מסוג פנקס חד-פעמי בלתי ניתנת לפענוח. כל אחת מהמעצמות שלחה באמצעות שגרירותה מערכות צפנים שיועדו לפיענוח המסרים ששלחה. היתרון של הפנקס החד-פעמי היה שאף אחת מהמדינות לא הייתה צריכה לחשוף שיטות הצפנה רגישות נוספות לעיני המדינה האחרת.
ההתפתחות הטכנית > לוויין

בספטמבר 1971 החליטו מוסקבה וושינגטון לשדרג את המערכת. המדינות גם הסכימו מתי תהיה הפעם הראשונה בה יעשה שימוש בקו. באופן ספציפי הם הסכימו לידע זו את זו באופן מידי על כל תקרית מקרית, בלתי-מאושרת או בלתי-מוסברת שבה יהיה מעורב נשק גרעיני ושעלולה לגרום לסיכון של מלחמה גרעינית. שני קווי תקשורת לווייניים החליפו את מעגלי התקשורת הקרקעיים באמצעות שימוש בשני לווייני אינטלסאט (Intelsat) אמריקאים ושני לווייני מולניה (Молния) רוסיים. הסדר זה היה בתוקף מ-1971 ועד 1978 והוא הפך את קו התקשורת דרך טנג'יר למיותר.
ההתפתחות הטכנית > פקס

במאי 1983 הציע נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן לשדרג את הקו החם באמצעות הוספת יכולות פקס במהירות גבוהה. ברית המועצות וארצות הברית הסכימו באופן רשמי לבצע את השדרוג הזה ב-17 ביולי 1984.
על פי ההסכם, השדרוגים היו אמורים להתבצע תוך כדי שימוש בלווייני האינטלסאט ובאמצעות מודמים, מכשירי פקס ומחשבים. מכשירי הפקס הפכו למבצעיים ב-1986. מעגלי התקשורת באמצעות מכשירי הטלפרינטר נותקו ב-1988 לאחר כמה שנים בהן נבחנו מכשירי הפקס והוכחה אמינותם. הסובייטים העבירו את הקו החם למערכת לווייני ה"גוריזונט" (Горизонт) הגיאוסטציונריים החדשים יותר.
ההתפתחות הטכנית > דואר אלקטרוני

ב-2007 שודרג שוב הקו החם מוסקבה-וושינגטון. קו תקשורת נתונים ייעודי קישר בין שתי הבירות. המערכת החדשה החלה לפעול ב-1 בינואר 2008. קו תקשורת זה המשיך לעשות שימוש בשני קווי תקשורת הלוויינים, אך קו סיב אופטי החליף את קו הגיבוי הישן. התוכנה שבשימוש מיועדת הן לשיחות צ'אט והן לדואר אלקטרוני. שיחות הצ'אט מיועדות לתאום פעולות והדואר האלקטרוני להעברת המסרים הממשיים. תרגום המסרים מתבצע כמעט באופן מיידי.
השימוש בקו

המסר הראשון בקו החם הועבר ב-30 באוגוסט 1963. באותו יום נשלחה מוושינגטון למוסקבה ההודעה הבאה: "השועל החום המהיר דילג על פני גבו של הכלב העצלן 1234567890" (באנגלית: The quick brown fox jumped over the lazy dog's back 1234567890) משפט זה, פנגרמה, כלל את כל אותיות האלפבית הלטיני וכן את כל הספרות וגרש, זאת כדי לוודא שהמקלדת והמדפסת פועלות כשורה.
קו התקשורת הראשי נחתך בטעות מספר פעמים, למשל ליד קופנהגן על ידי מפעיל דחפור דני ועל ידי איכר פיני שפגע בו באמצע פעולת חריש. בדיקות שגרתיות של הקו הראשי ושל קו הגיבוי נערכו מדי יום. בשעות הזוגיות שלחו האמריקאים הודעות ניסיוניות לרוסים ובשעות האי-זוגיות נשלחו הודעות הניסיון של הרוסים אל האמריקאים.
השימוש הרשמי הראשון בקו החם על ידי ארצות הברית נעשה בעקבות רצח קנדי ב-22 בנובמבר 1963. השימוש הראשון בקו החם שנעשה על ידי הסובייטים היה ב-5 ביוני 1967, עם פרוץ מלחמת ששת הימים.
בקו החם נעשה גם שימוש במהלך מלחמת הודו-פקיסטן ב-1971, במהלך מלחמת יום הכיפורים ב-1973, במהלך פלישת טורקיה לקפריסין ב-1974, במהלך פלישת ברית המועצות לאפגניסטן ב-1979 וכמה פעמים במהלך תקופת נשיאותו של רונלד רייגן, כאשר הסובייטים הביעו דאגה בנוגע למלחמת לבנון הראשונה וכאשר ארצות הברית הגיבה על האירועים בפולין.
ב-31 באוקטובר 2016 נעשה שימוש בקו החם כדי להדגיש את הודעתו של הנשיא ברק אובמה מספטמבר שארצות הברית תראה התערבות רוסית ביום הבחירות בחומרה רבה.
בתרבות הפופולרית

בסדרות טלוויזיה, סרטי קולנוע, משחקי וידאו ובמקומות רבים אחרים, הקו החם בין וושינגטון למוסקבה מיוצג על ידי טלפון אדום, אף על פי שבקו החם האמיתי מעולם לא נעשה שימוש במכשירי טלפון.
קו טלפון חם מופיע בסרט "אל-כשל" (Fail Safe) משנת 1964 וכן בסרטו של סטנלי קובריק, "דוקטור סטריינג'לאב" מאותה שנה. שני הסרטים מבוססים על רומן המתח של פיטר ג'ורג' משנת 1958 בשם "אזעקת צבע אדום" (Red Alert).
תיאור ריאליסטי יותר של הקו החם מופיע ברומן של טום קלנסי, "כל הפחדים כולם" משנת 1991, ובסרט שיצא על פיו בשנת 2002. בספר ובסרט מופיעה מערכת העברת מסרים כתובים מבוססת מחשב, שדי דומה למערכות האמתיות שהיו בשימוש בשנות השמונים והתשעים.
בסרט "באור השחר המוקדם" (By Dawn's Early Light) משנת 1990 מצויד חדר המצב של הבית הלבן בציוד טלפרינטר שדרכו מתקבלים המסרים המתורגמים מהקו החם, ולא במכשיר פקס שבו נעשה כבר אז שימוש בקו החם האמיתי.
במשחק המחשב "Command & Conquer: Red Alert 2" נעשה שימוש במכשיר טלפון שדרכו מתקשר הנשיא אל הקרמלין ערב פלישה עולמית סובייטית.
בתרבות הפופולרית > בתעמולת בחירות

"הטלפון האדום" עמד במרכזם של תשדירי תעמולה ששודרו במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית ב-1984, בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1984 ובבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית ב-2008. ב-1984 נטען בסרטון תעמולה שהופק על ידי בוב בקל ורוי ספנס מטעם המועמד וולטר מונדייל, ש"האחריות המדהימה ורבת העוצמה ביותר בעולם נתונה בידיים שמרימות את הטלפון". מטרתו של תשדיר זה היה לתהות על יכולתו של המועמד גארי הארט לכהן כנשיא.
הטלפון האדום הופיע גם בסרטון תעמולה מאותה שנה שהתמקד ביוזמת ההגנה האסטרטגית של הנשיא רייגן. בסרטון נוסף, מופיע הטלפון כשהוא מצלצל ללא מענה על רקע דברי הקריין: "לא יהיה זמן להעיר את הנשיא – המחשבים ייקחו את השליטה". רוי ספנס הכניס גם את מוטיב הטלפון האדום בסרטון תעמולה משנת 2008 מטעם המועמדת הילרי קלינטון.