stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמנואל טלמור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 ביולי 1928 ט"ו בתמוז ה'תרפ"ח עין חרוד, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  3 ביולי 2002 (בגיל 74) כ"ג בתמוז ה'תשס"ב
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  "עמה"
 השתייכות:  הפלמ"ח השב"כ  המוסד
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד יחידת מפרץ ראש מרחב ירושלים בשב"כ ראש מרחב הצפון בשב"כ
 
עמנואל (עמה) טלמור (ספקטור) (3 ביולי 1928 – 3 ביולי 2002) היה איש מערכת הביטחון הישראלית, מפקד בפלמ"ח, בכיר בשירות הביטחון הכללי ובמוסד.
ביוגרפיה

טלמור נולד בעין חרוד, בנם של נעמי ושמחה ספקטור. בילדותו עברה המשפחה לפתח תקווה והוא למד בבית ספר עממי של פיק"א ובתיכון בגבעת השלושה. בתקופת לימודיו בתיכון הצטרך לארגון ההגנה. ב-1946 הצטרף לפלמ"ח, הוא שירת בפלוגה ח' בגדוד הראשון בבית הערבה, יצא לקורס מ"כים ושימש מפקד כיתה בפלוגה ג' בגדוד השלישי באשדות יעקב. ב-1947 עבר קורס מפקדי מחלקות וחזר כמ"מ לפלוגה ג'. במלחמת העצמאות לחם כסגן מפקד פלוגה וממלא מקום מפקד הפלוגה בגדוד השלישי של חטיבת יפתח. השתתף בקרב על צפת, מבצע יפתח, הקרב על מצודת כ"ח,, קרב עמק הירדן, קרבות מלכיה, מבצע דני ומבצע יואב. הוא היה ממקימי קיבוץ יפתח ועבד במשק. ב-1950 נשלח מטעם תנועת דרור לדרום אמריקה.
בשובו הצטרף לשירות הביטחון הכללי. ב-1953 הצטרף ליחידת המבצעים של השב"כ והמוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ולאחר הקמת יחידת מפרץ בראשותו של יצחק שמיר שימש סגנו. הוא השתתף במבצע ברן, השתתף בפעולות סיכול פעילותם של המדענים הגרמנים במצרים. טלמור נטל חלק במבצע לכידת אדולף אייכמן, ב-1958 נשלח לארגנטינה לתצפת על הבית בו נחשד שמתגורר אייכמן. ב-1960 היה אחד מהמלווים שהעלו אותו למטוס אל על. ב-1961 מונה לראש מרחב ירושלים בשב"כ, ולאחר מספר חודשים הושאל למוסד ונשלח למרוקו שם פעל להעלאת יהודי מרוקו במבצע יכין. ב-1962 עבר לפריז ושימש ראש יחידת קיסריה באירופה, היה שותף בדיונים לגבי הפעלת אלי כהן והיה הישראלי האחרון שנפגש עמו לפני שנשלח בפעם האחרונה לסוריה. ב-1967 שב לישראל ומונה למפקד מרחב צפון בשב"כ. ב-1971 מונה לנציג שב"כ באירופה, ולאחר רצח הספורטאים באולימפיאדת מינכן מונה לראש מוקד האבטחה באירופה. ב-1974 פרש מהשב"כ, אך המשיך לתרום למחלקת ההיסטוריה של הארגון. לאחר פרישתו עסק בתחום ייעוץ בנושאי אבטחה.
נפטר ב-3 ביולי 2002 ביום הולדתו ה-74, והובא למנוחות בבית העלמין מורשה ברמת השרון .היה נשוי לריבה ואב לשלושה בנים.
הערות שוליים

↑  נבי יושע הכפר והמצודה
↑  ההתקפה השלישית – 16 במאי 1948
↑  יוסי אחימאיר, יצחק שמיר: כסלע איתן, הוצאת מכון ז'בוטינסקי, עמ' 123
↑  אבנר אברהמי, צילום: רלי אברהמי, 50 שנה לחטיפת אייכמן. ארבעה מהשותפים למבצע זוכרים כל פרט מהימים ההם, באתר הארץ, 7 במאי 2010
↑  המבצע ללכידת אייכמן - פרסום השב"כ והמוסד (1960), אתר השב"כ
↑  יוסף ארגמן, מלחמת הצללים: 25 פרשיות מודיעין וביטחון בישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2007, עמ' 70
↑  חן קוטס-בר, לבד בדמשק: גילויים חדשים בפרשת אלי כהן, באתר nrg‏, 4 באוגוסט 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313109805171  VIAF: 97456106   WorldCat (עם VIAF): 97456106
יחסי קרואטיה–רוסיה

| יחסי קרואטיה–רוסיה |
| --- | --- |
קרואטיה: רוסיה


קרואטיה: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
56,594: 17,098,242
אוכלוסייה
3,863,915: 144,474,856
תמ"ג (במיליוני דולרים)
82,689: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
21,400: 13,992
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי קרואטיה–רוסיה הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין קרואטיה לרוסיה. המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-25 במאי 1992. לקרואטיה ישנה שגרירות במוסקבה וקונסוליות כבוד בקלינינגרד, נובוסיבירסק וסוצ'י. לרוסיה יש שגרירות בזאגרב וקונסוליות כבוד בפולה ובספליט. בעוד שגאוגרפית הן אינן קרובות, קרואטיה ורוסיה הן שתי מדינות סלאביות ובכך חולקות מורשת תרבותית. שתי המדינות חברות מלאות במועצת אירופה ובארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה. קרואטיה היא יעד תיירותי פופולרי בקרב מטיילים רוסים, למרות ירידה דרסטית במספרים לאחר 2014 בעקבות המשבר באוקראינה שגרם למתח פוליטי בין רוסיה לאיחוד האירופי, אליו הצטרפה קרואטיה בשנת 2013. בסוף 2016 צוטטו מומחים רוסים כי הם מעריכים כי היחסים בין רוסיה לקרואטיה "הצטננו".
היסטוריה > שנות התשעים

על פי העיתונות הקרואטית, תוך הפרה של אמברגו הנשק של האו"ם שהוטל על יוגוסלביה לשעבר, במהלך מלחמת העצמאות של קרואטיה, נמסרו כמויות משמעותיות של נשק מרוסיה לקרואטיה. נשיא רוסיה בוריס ילצין אישר לכאורה משלוחי נשק על ידי 150 מטוסים שהמריאו מבסיס צבאי 200 ק"מ מזרחית למוסקבה בתקופה 1992–1997. היו 150 עד 160 טיסות שהובילו מאות טונות של כלי נשק בשנה. בשנת 2016 פרסם היומון הקרואטי Večernji List מאמר בו נאמר כי מרין טומוליץ', נציג המשרד הממשלתי הקרואטי להגנה על הסדר החוקתי במשא ומתן על נשק, הצהיר כי הוא קיבל קטלוג של כל סוגי הנשק "הרוסי" מאת ממשלת צרפת. בשנת 2017 פרסם רשימת Večernji מאמר בו אנשי העסקים זבונקו זובאק, הבעלים של חברה שהייתה ספקית הנשק העיקרית של קרואטיה במהלך המלחמה, טען כי שגריר רוסיה בקרואטיה אנוואר אזימוב זימן אותו לשגרירות רוסיה וביקש "מלאי של כל נשק שהגיע לקרואטיה דרך רוסיה בין 1992 ל-1997"; המאמר ציטט את אזימוב כביכול וטען כי יש להזכיר לקרואטיה "מי חימש והציל אותה במהלך האמברגו". המלאי, שעליו דיווחה Večernji, מביא 16,000 טונות של כלי נשק רוסיים שונים, כולל שני מטוסי מיג-21, כמה טייסות תובלה ומסוקי תקיפה, כולל מיל מי-24, ומערכות נ"מ, כולל S-300.‏ באפריל 2017 אמר נשיא קרואטיה לשעבר איוו יוסיפוביץ' כי "במהלך המלחמה רוסיה סייעה לקרואטיה, לא רק בנשק, אלא גם פוליטית". בהצהרה רשמית שפורסמה בשנת 2017, דחה משרד החוץ הרוסי את ההאשמות על ייצוא נשק לקרואטיה כשקריות, "שהייתה מטרתן להכתים את מדיניותה של רוסיה בבלקן", והוסיף כי "רוסיה תמיד עמדה בקפדנות בחוקיה הבינלאומיים התחייבויות, לרבות אלה הקשורות למשטר האמברגו על מסירת נשק ".
ב-4 בנובמבר 1996 העניק נשיא רוסיה ילצין לנשיא קרואטיה פרניו טוג'מן את עיטור מדליית ז'וקוב.
במהלך שנות התשעים הועברו ברוסיה הון רב על ידי אזרחים קרואטים כמו דנקו קונאר, שייחס את הצלחתו העסקית ברוסיה, בין היתר, ל"מגע האנושי הרגיל" שלו עם ה-FSB, הסוכנות הרוסית היורשת של הק.ג.ב. של ברית המועצות.
היסטוריה > שנות האלפיים

בשנות האלפיים ובתחילת 2010, נשיאי קרואטיה, סטייפן מסיץ' ואיוו יוסיפוביץ', ערכו ביקורים רשמיים וביקורי עבודה מרובים ברוסיה. על פי דברי שגריר קרואטיה לשעבר ברוסיה בוז'ו קובאביץ', הנהגת רוסיה הפסיקה להתייחס ברצינות לממשלת קרואטיה בסוף שנות האלפיים, מכיוון שהבינו שממשלות בקרואטיה הונו במודע את עמיתיהן הרוסים כאשר התחייבו לשיתוף פעולה בפרויקט הצינור של דרוזבה אדריה. שדחייתם הסופית על ידי הצד הקרואטי לדברי קובאביץ' מוטלת בעיקר על לחץ מצד ארצות הברית
בתחילת 2016 התלונן שגריר רוסיה בקרואטיה אנוואר אזימוב בפומבי כי אף אחד מעשרת השרים הקרואטיים שהוזמנו על ידיו להשתתף באירועים שונים ברוסיה לא ביקר ברוסיה. בסוף 2016 צוטטו מומחים רוסים כי העריכו את יחסי רוסיה-קרואטיה כ"צוננים".
בספטמבר 2016 דיווחה רשימת יוטארנג'י כי קרואטיה גירשה דיפלומט רוסי אחד החשוד בריגול. מקור שלא צוין, שתואר כ"דיפלומט קרואטי לשעבר שהכיר היטב את המצב ברוסיה", הצהיר כי הוא ידע בוודאות כי "הרוסים נפגעו מאוד" וכי הם הגיבו בגירוש דיפלומט קרואטי אחד. מאמר שפורסם במגזין לענייני חוץ ביולי 2017 התייחס לממשלתו של אנדריי פלנקוביץ' כ"בעל ברית החזק ביותר של המערב כיום נגד ההתפשטות הרוסית בחבל הבלקן".
ביקורה של נשיאת קרואטיה, קולינדה גרבר-קיטרוביץ' ברוסיה באוקטובר 2017, נראה על ידי פרשנים רוסים כסימן להתחממות מהוססת של היחסים שהיו "קפואים למחצה" ברמה הרשמית מאז 2009. הנשיאה גרבר-קיטרוביץ 'הצהירה כי היחסים בין שתי מדינות הופכים שוב לדינמיים ומבטיחים.
ב-26 במרץ 2018 גירשה קרואטיה דיפלומט רוסי אחד כמפגן הזדהות עם בריטניה שהאשימה את רוסיה בהרעלת סרגיי ויוליה סקריפל. כנקמה, רוסיה אסרה ב-30 במרץ על ראש המטה של שרת החוץ הקרואטית מריה פיג'ינוביץ' בוריק - רינה אטרוביץ גורטה, שהייתה בין השנים 2015 ועד 2017 ראש המטה של קרואטיה במוסקבה, להיכנס לשטחה בתפקיד רשמי.
על פי הנתונים הסטטיסטיים של משרד הפנים הקרואטי שפורסם בתחילת 2019, בתקופה שבין 2000 עד 2017, קיבלו 66 אזרחים רוסים אזרחות קרואטית בהליך המואץ כקבוע בסעיף 12 לחוק לאזרחות קרואטית; על פי ההערכה, חלק מהאנשים הם חברים במעגל החברים הפנימי של ולדימיר פוטין .
ב-1 באפריל 2019 הודיעה סברבנק הרוסית כי רכשה רשמית בעלות על כ-40 אחוז מהנכסים של קבוצת פורטנובה." האחרונה הוקמה כחלק מעסקת החלפת החוב להון שסוכמה בין הממשל החריג המונה לממשלה של אגרוקור ההרוסה, החברה הגדולה ביותר בבעלות פרטית בבלקן שהוקמה על ידי איביקה טודוריץ', ונושיה כמו סברבנק ו-בנק VTB . על פי המומחים, מומחים נתנו מנוף עקיף של ולדימיר פוטין על הכלכלה הקרואטית ועל החברה הגדולה ביוגוסלביה לשעבר. הדובר של סברבנק באגרוקור היה מקסים פולטייב, שאשתו ילנה קיבלה אזרחות קרואטית בשנת 2015. מקסים פולטייב התמנה ליו"ר דירקטוריון פורטנובה.
ב-27 במאי 2022, רוסיה הוציאה חמישה דיפלומטים קרואטים מתפקידם. בחודש שלפני זה, קרואטיה הוציאה 24 דיפלומטים רוסיים מתפקידם בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה.
קשרים כלכליים

על פי נתוני הבנק הלאומי הקרואטי, רוסיה השקיעה בקרואטיה 390.5 מיליון אירו בין השנים 1993–2016, בעוד שקרואטיה השקיעה ברוסיה 101 מיליון אירו באותה תקופה.
קרואטיה מייצאת בעיקר מזון, תרופות, מוצרי גילוח, צלוחיות לייצור מתכות וציוד טלקומוניקציה, ואילו רוסיה מייצאת נפט, נפט וגזי נפט, ומהווה 90 אחוז מהיבוא מרוסיה לקרואטיה, דשנים מינרליים וכימיים, אלומיניום יצוק ודודים לייצור אדים. בשנת 2008, על פי הנתונים הסטטיסטיים הרשמיים של קרואטיה, הסחר בין המדינות הסתכם בכ־3.38 מיליארד דולר אמריקאי. בשל הסנקציות ההדדיות בין האיחוד האירופי לרוסיה שהונהגה בשנת 2014, הסחר בין רוסיה לקרואטיה ירד בשנת 2015 ל-40%. על פי נתוני שירות המכס הפדרלי ברוסיה, מחזור המסחר בין קרואטיה לרוסיה הסתכם ב-1.23 מיליארד דולר כאשר היצוא הרוסי צנח ב-35% והסתכם ב-988.4 מיליון דולר, והיצוא הקרואטי בסך 238 מיליון דולר, בירידה של 43.7%. בשנת 2016 הסתכם הסחר בין שתי מדינות בכ-. 810 מיליון דולר. בשנת 2017 הסתכם הסחר בין שתי מדינות ב-807 מיליון דולר, ובמחצית הראשונה של 2018 עלה ב-64%.
במרץ 2017, יותר משליש מהחובות שנגרמו לאגרוקור, החברה הגדולה בבעלות פרטית של קרואטיה שהוכנסה לממשל מנוהל באפריל, נאמר כי החזקה של שני הבנקים הגדולים ברוסיה, Sberbank בבעלות המדינה ובנק VTB. האיום הציבורי של שגריר רוסיה בקרואטיה אנוואר אזימוב על אגרוקור בפברואר 2017 נתפס על ידי אנליסטים קרואטיים ואזוריים כסימן לכך שלבעיותיו של אגרוקור יש ממד גאופוליטי והם מיועדים בידי רוסיה להרחיב את השפעתה ולהפעיל לחץ. במסגרת דיון ההסגרה בבית המשפט בלונדון ב-7 בנובמבר 2017, עורך דינו של בעלה של אגרוקור, איביצה טודוריץ', הצהיר כי התיק הפלילי נגד לקוחו קשור ל"השפעה רוסית נתפסת", וחלקו בגלל מעורבותם של בנקים רוסים ומימון."
תיירות

בשנת 2012 ביקרו בקרואטיה מעל 203,000 אזרחים רוסים. לאחר שהצטרפה קרואטיה לאיחוד האירופי בשנת 2013, היא נאלצה להנהיג ויזות לאזרחים רוסים, אוקראינים וטורקים, מה שהביא כתוצאה מכך לירידה בכניסתם של תיירים רוסים. בשנת 2016, על פי הסטטיסטיקה הרוסית, המספר הסתכם בכ־55,000 איש.
מדמה הטיסה של מיקרוסופט (סדרת משחקים)

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  נובמבר 1982
 סוגה:  משחק סימולציית טיסה
 פיתוח:  ארגון ברוס ארטוויק, Asobo Studio, Sublogic, Aces Game Studio, Dovetail Games
 הוצאה לאור:  מיקרוסופט, Xbox Game Studios
 שפות:  אנגלית
 הפצה:  מיקרוסופט, Xbox Game Studios
 דרישות תוכנה
 גרסה:  Microsoft Flight Simulator
 מצבי משחק:  שחקן יחיד, מרוב משתתפים
 פלטפורמות:  Microsoft Windows, Xbox Series X ו-Series S 
 www.flightsimulator.com
 
מדמה הטיסה של מיקרוסופט (באנגלית: Microsoft Flight Simulator) היא סדרה של משחקי סימולציות טיסה שיצאו לאורך השנים מערכות ההפעלה MS-DOS, Mac OS Classic ו-Microsoft Windows. זה היה אחד מהיישומים הראשונים של חברת מיקרוסופט, והוא היה שונה באופן משמעותי מיתר התוכנות של החברה, אשר היו בתחילת הדרך מיועדות בעיקר לשוק העסקי. מדמה הטיסה של מיקרוסופט הוא מסדרות משחקי הווידאו הוותיקות ביותר בכל הזמנים.
היסטוריה

מדמה הטיסה של מיקרוסופט החל את דרכו בתור כמה כתובות של גרפיקה למחשב, שנכתבו על ידי ברוס ארטוויק בשנת 1976. כשעורך המגזין אמר לארטוויק שאנשים מעוניינים שהוא ישווק התוכנה, ארטוויק הקים את חברת Sublogic בשנת 1977, ומכרה את התוכנה למחשבי 8080.
בשנת 1979, Sublogic הוציאה לאור את התוכנה Flight Simulator FS1 למחשבי Apple II. בשנת 1980 הוציא החברה גרסה ל-TRS-80, ובשנת 1982, הוציאה גרסה ל-PC של IBM בשם Flight Simulator 1.00. הגרסה המשופרת, Flight Simulator II יצאה ב-1983 ל-Apple II, קומודור 64 ול-Arti 800 ב-1984, ול-Atri-TS בשנת 1986. בינתיים, ברוס ארטוויק עזב את Sublogic והקים את "ארגון ברוס ארטוויק" כדי לעבוד על תוכנות למיקרוסופט, החל מ-Microsoft Flight Simulator 3.0 ב-1988.
בשנת 2004 הוצא כותר נוסף בסדרה – מדמה טיסה 9 (Flight Simulator 9, בקיצור: FS9), שכלל מטוסים היסטוריים שונים לציון מאה שנים של תעופה.
בשנת 2006 הוציאה מיקרוסופט את הגרסה ה-10 של מדמה הטיסה, המוכר כ-"Flight Simulator X", (או בקיצור: FSX). הגרסה ה-10 יצאה בשלוש מהדורות: בסיסית, משופרת וגרסת "תאוצה" (Acceleration). הגרסה זכתה להצלחה רבה, ומכרה מעל לעשרים ושמונה מיליון עותקים. כמו כן, נכלל מדמה הטיסה ברשימת 50 משחקי הווידאו הטובים ביותר בכל הזמנים של מגזין טיים.
בשנת 2012 הוציאה מיקרוסופט את המשחק "מיקרוסופט טיסה". מיקרוסופט טיסה אינו חלק מסדרת מדמי הטיסה, ונועד לפנות לקהל הרחב. בין השאר, מיקרוסופט טיסה לא תמך בתוספים השונים שהיו קיימים ל-FSX, ולא כלל מטוסים מורכבים. המשחק לא זכה להצלחה, ובהמשך אותה שנה הודיעה מיקרוסופט על הפסקת הפיתוח של המשחק.
בשנת 2014, רכשה חברת Dovetail Games את הזכות לפתח ולשווק משחקים ישנים ממיקרוסופט, בין השאר, רכשה החברה את הזכויות לשיווק ופיתוח FSX. בתחילת 2015, הוציאה החברה את FSX גרסה מחודשת לחנות משחקי המחשב המקוונת סטים. גרסה זו של מדמה הטיסה כללה מספר שיפורים. בין השאר, הגרסה אפשרה משחק מרובה משתתפים בהתבסס על קהילת משתמשי סטים.
היסטוריה > Microsoft Flight Simulator 2020

ביוני 2019, הציגה מיקרוסופט במסגרת תערוכת המשחקים E3 גרסה חדשה למדמה הטיסה. הגרסה החדשה, שפותחה בשיתוף Asobo Studio (אנ'), משתמשת בטכנולוגיות חדשות, לדוגמה: ניתוח צילומי לוויין של Bing Maps בידי בינה מלאכותית, כדי לדמות בדיוק רב את העולם האמיתי. באופן הזה, ניתן לטוס ברחבי העולם לפי כללי טיסת ראייה, ללא צורך בתוספים חיצוניים. מדמה הטיסה כולל 37,000 שדות תעופה שנוצרו בידי בינה מלאכותית. בנוסף לכך, 30 שדות תעופה עוצבו ידנית, לדוגמה: שדה התעופה ג'ון פ. קנדי בניו יורק, נמל התעופה של לוס אנג'לס, נמל התעופה שארל דה גול. כמו כן, בגרסאות מורחבות של מדמה הטיסה, נוספו שדות תעופה משופרים, לדוגמה: נמל התעופה לונדון הית'רו, ונמל התעופה הבינלאומי של פרנקפורט. התוסף החדש מאפשר לטוס בתנאי מזג האוויר בזמן אמת, ללא צורך בתוספים. בנוסף, מפתחי מדמה הטיסה הודיעו על שיתוף פעולה עם רשת VATSIM ותמיכה בהתחברות לרשת. מדמה הטיסה יצא באמצע אוגוסט 2020, וזכה לשבחים רבים בביקורות ומקהל המשתמשים. המשחק כולל גם חנות מקוונת, המאפשרת לקנות תוספים שונים למשחק מתוכו.
בספטמבר 2020 שחררה Asobo Studio עדכון למשחק (מתוך סדרת "עדכונים עולמיים"), שעיקרו היה עדכון צילומי הלוויין של יפן, ושדרוג שדות תעופה במדינה. בנובמבר 2020 הוצא עדכון נוסף למשחק, שכלל צילומי לוויין משופרים ושיפור המראה של נקודות ציון שונות בארצות הברית. Asobo Studio הוציאה עדכון עולמי נוסף, שעיקרו שיפור בריטניה ואירלנד, לרבות שדה התעופה ליברפול.
השימוש במדמה הטיסה

השימוש במדמה הטיסה נרחב ביותר; החל מטיסה חובבנית בשביל הנאה ועד לטיסה מקצועית על מטוסי נוסעים גדולים. לפי נוהלי ועקרונות ההטסה של כל אחד מהם: בנתיביני אוויר בינלאומיים אמיתיים, מזג אוויר אמיתי המתעדכן דרך האינטרנט וניווט מתקדם.
טייסים (בעולם האמיתי) משתמשים רבות במדמה הטיסה כדי להתאמן בהליכים, אם לפני מבחן חידוש הגדר מכשירים או לפני טיסה לשדה בו מעולם לא נחתו. מדמה הטיסה הוא מודולרי כך שחברות רבות פיתחו עבורו תוספות מקצועיות כמו מטוסים נוספים, ונופים חדשים ומקצועיים יותר.[דרוש מקור]
רשתות הטיסה

רשת טיסה היא רשת המורכבת ממספר שרתים המחוברים יחדיו על גבי רשת אחת שמופעלת ללא הפסק, ובה ניתן לטוס על פי כללי הטיסה הקיימים בעולם האמיתי. בכל רשת ישנו מערך של חטיבות, וכל מדינה מספקת שירותי פיקוח נרחב (כפי שקיים בעולם האמיתי) בכל ימות השנה של הטייסים.
קיימות מספר רשתות עיקריות:
IVAO
VATSIM
כל רשת מספקת שירותי פיקוח וטיסה בדרך הייחודית שלה. במסגרת Microsoft Flight Simulator 2020 קיימת רשת טיסה מובנת, אך היא אינה כוללת פיקוח טיסה אנושי.
בישראל, פועלת חטיבה תחת השם VATIL בתוף רשת VATSIM.
בתי ספר וירטואליים לטיסה

בתי הספר הווירטואליים לטיסה מלמדים לטוס במדמה הטיסה Flight simulator ברמה מתקדמת.
בבתי הספר קיימים מספר קורסים שניתן לעבור:
רישיון טיס פרטי – בו לומדים את הבסיס, איך מטוס טס, ניווט על פי כללי טיסת ראייה מבוקרת (CVFR) והקפות.
הגדר מכשירים – בו לומדים לטוס על פי כללי טיסת מכשירים (IFR), כלומר ניווט על פי מכשירים בלבד.
קורס ATPL – טיסה על מטוסי נוסעים כבדים.
קורס הגדר אז"מ – הקורס מחקה רישיון לאז"מ.
קורס טיסה צבאי – הקורס מלמד טיסה צבאית במטוסי קרב, תובלה ומסוקים.
הערות שוליים

↑  The 50 Best Video Games of All Time
↑  Dovetail Games, www.dovetailgames.com (באנגלית)
↑  How Microsoft Flight Simulator Recreated Our Entire Planet
↑  Chris Reed, Microsoft Flight Simulator 2020 Buying Guide, IGN
↑  Seth Macy, Microsoft Flight Simulator Review, IGN
↑  Phil Iwaniuk, MICROSOFT FLIGHT SIMULATOR REVIEW, PC Gamer
↑  Charlie Hall, Microsoft Flight Simulator’s first major update focuses on Japan
↑  Jorg Neumann, World Update II: USA for Microsoft Flight Simulator Now Available for Free, XBOX
מטוס איירבוס A320 ממריא מנמל התעופה הבין-לאומי סן דייגו במשחק.
אמיר ח'ורי

ערך זה עוסק בשחקן ערבי ישראלי. אם התכוונתם לשוטר ערבי ישראלי שנהרג, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בדצמבר 1995 (בן 28) חיפה, ישראל 
 שם לידה:  أمير خوري 
 עיסוק:  שחקן, צלם, מחזאי, ופנטומימאי
 מקום לימודים:  סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין 
 בן או בת זוג:  אלונה סער (2018–2020) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אמיר ח'ורי (בערבית: أمير خوري; נולד ב-16 בדצמבר 1995) הוא שחקן ערבי-ישראלי.
ביוגרפיה

ח'ורי נולד בחיפה, ישראל, למשפחה ערבית-נוצרית, העוסקת בצילום אירועים והפקות. בשנת 2019 סיים את לימודיו בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין. אחותו היא הזמרת רנא ח'ורי.
ב-2016 גילם בעונה השלישית של "החממה" את עומאר אל שריף.
ב-2018 גילם את סמיר עוודאללה, אחיו של המחבל אל-מקדסי ובנו של השייח' עוודאללה, בעונה השנייה של הסדרה "פאודה" ששודרה ב-yes. באותה שנה שיחק בסרט ההוליוודי "שבעה ימים באנטבה", המבוסס על הסיפור האמיתי של מבצע אנטבה. בסרט הוא גילם את המחבל הפלסטיני עלי אל-מעאתי, אחד מחוטפי המטוס בדרכו מתל אביב. כמו כן, שיחק בסדרה הבריטית של רשת BBC One "המתופפת הקטנה".
בשנת 2020 כיכב בהצגה "גדר חיה" (המבוססת על ספר באותו שם מאת דורית רביניאן) לצד אביגיל הררי. באותה שנה שיחק בעונה השנייה של הסדרה "תאג"ד" מבית yes, שם גילם את אמיל, חובש גדודי דרוזי.
השתתף בעונה הרביעית של סדרת הנוער "נעלמים".
בסרט "תמונת הניצחון" (2021) גילם את דמותו של העיתונאי מוחמד חסנין הייכל בצעירותו.
בשנת 2023 שיחק בסדרה "איסט סייד", לצידו של יהודה לוי. באותה שנה גילם את דמותו של המחבל עימאד מורנייה בסדרה האמריקאית "רוחות ביירות" פרי יצירתם של ליאור רז ואבי יששכרוף עבור רשת שואוטיים. בנוסף, שיחק בדרמה של רשת 13 "שמיים אדומים", המבוססת על ספרו של דניאל שנער ועוסקת באינתיפאדה השנייה, שם גילם את עלי אל-מסרי. בזמן המבצע בג'נין "בית וגן (מבצע צבאי)" ב-2023 הביע תמיכה בג'נין כשפרסם בחשבון האינסטגרם שלו "ג'נין תחת התקפה" ועורר סערה גדולה.
ב-2024 שיחק בסרטו של שמי זרחין "חמדה".
חיים אישיים

בשנים 2018–2020 היה בזוגיות עם השחקנית אלונה סער.
פילמוגרפיה > בטלוויזיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | החממה | עומר אל שריף | עונה 3 |
| 2017 | שרה שטיין |  | סדרה גרמנית; מיני-סדרה |
| 2018 | פאודה | סאמיר עוודאללה | עונה 2 |
| 2018 | המתופפת הקטנה | מישל / סאלים אל-ח'אדר | מיני-סדרה בריטית (על פי ספר באותו שם מאת ג'ון לה קארה) |
| 2020 | תאג"ד | אמיליו "אמיל" | עונה 2 |
| 2020 | נעלמים | ריפעת' (ריף) | עונה 4 |
| 2023 | איסט סייד | אשר (אשרף פטוש |  |
| 2023 | רוחות ביירות | עימאד מורנייה |  |
| 2024 | שמיים אדומים | עלי אל-מסרי |  |
פילמוגרפיה > בקולנוע

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | לא פה, לא שם | ג'ורג' |  |
| 2018 | שבעה ימים באנטבה | המחבל הפלסטיני עלי אל-מעאתי | מבוסס על הסיפור האמיתי של מבצע אנטבה |
| 2019 | מפאק | זיאד | פירוש השם מערבית: "مفك", "מברג" |
| 2020 | לילה בחיפה | אמיר |  |
| 2021 | תמונת הניצחון | מוחמד חסנין הייכל |  |
פילמוגרפיה > בתיאטרון

| שנה | פרויקט | תפקיד | תיאטרון | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | במנהרה |  | תיאטרון גשר |  |
| 2020 | גדר חיה |  | התיאטרון הקאמרי | על פי ספר באותו שם מאת דורית רביניאן |
| 2024 | לילה ברומא | איברהים | תיאטרון בית ליסין | מחזה מאת רמי ורד, במאי: אילן רונן |
הערות שוליים

↑  מאיה כהן, מ"פאודה" לנער שעשועים פרובוקטיבי ושובב, באתר ישראל היום, 1 בינואר 2019
↑  בר זגה, השחקנים אלונה סער ואמיר חורי נפרדו, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 9 באוגוסט 2020
↑  לילה ברומא - תיאטרון בית ליסין, באתר תיאטרון בית ליסין, ‏14 באוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012281262905171  LCCN: n2007055900  VIAF: 75768545   WorldCat (עם VIAF): 75768545
משימה בלתי אפשרית: נקמת מוות – חלק ראשון

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  "משימה בלתי אפשרית" מאת ברוס גלר
 בימוי:  כריסטופר מק'קווארי 
 הופק בידי:  טום קרוז ג'יי ג'יי אברהמס ג'ייק מיירס דייוויד אליסון כריסטופר מק'קווארי
 תסריט:  כריסטופר מק'קווארי
 עריכה:  אדי המילטון 
 שחקנים ראשיים:  טום קרוז רבקה פרגוסון וינג ריימס סיימון פג ונסה קירבי אסיי מורלס היילי אטוול פום קלמנטיף שיי וויגהאם הנרי צ'רני קרי אלווס רוב דילני   גרג טרזן דייוויס
 מוזיקה:  לורן באלף
 צילום:  פרייזר טגארט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Skydance Media  TC Productions
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 הקרנת בכורה:  12 ביולי 2023
 משך הקרנה:  163 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה סרט ריגול
 סרט קודם:  "משימה בלתי אפשרית: התרסקות"
 סרט הבא:  "משימה בלתי אפשרית: חשבון סופי"
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
משימה בלתי אפשרית: נקמת מוות – חלק ראשון (באנגלית: Mission: Impossible 7Mission: Impossible – Dead Reckoning Part One) הוא סרט קולנוע אמריקאי מז'אנר פעולה, מותחן וריגול משנת 2023, השביעי בסדרת סרטי הקולנוע משימה בלתי אפשרית שמתבססים על סדרת הטלוויזיה באותו שם. הסרט נכתב ובוים על ידי כריסטופר מק'קווארי. בסרט מככבים טום קרוז, הנרי צ'רני, סיימון פג, רבקה פרגוסון, וונסה קירבי, ששבים לגלם את דמויותיהם מהסרטים הקודמים, יחד עם היילי אטוול, גרג טרזן דייוויס קרי אלווס, פום קלמנטיף, שיי ויגהאם ואסיי מורלס שמצטרפים לזיכיון.
הסרט תוכנן במקור לצאת לאקרנים בארצות הברית ב-19 בנובמבר 2021 על ידי "סרטי פרמאונט", אך יציאתו נדחתה בתחילה ל-27 במאי 2022 ולאחר מכן ל-12 ביולי 2023. הוא הוקרן במדרגות הספרדיות ברומא ב-19 ביוני 2023. סרט המשך בשם "משימה בלתי אפשרית: נקמת מוות – חלק שני", גם בבימויו של מקווארי, ייצא לאקרנים ב - 2025
עלילת הסרט איננה מהווה המשך לאירועי "משימה בלתי אפשרית 6" ודמותו של סלומון ליין לא מופיעה בו.
שחקנים ודמויות

טום קרוז בתפקיד אית'ן האנט, הגיבור הראשי. סוכן כוח משימה בלתי אפשרית (IMF) ומנהיג הצוות.
וינג ריימס בתפקיד לות'ר סטיקל, סוכן טכני בכוח משימה בלתי אפשרית וחברו הטוב ביותר של אית'ן
סיימון פג בתפקיד בנג'י דאן, סוכן שדה טכני של ה-IMF וחבר בצוות של האנט.
רבקה פרגוסון בתפקיד אילזה פאוסט, סוכנת לשעבר ב-MI6, שהצטרפה לצוות של האנט במהלך "אומת הנוכלים" ובסרט "התרסקות".
ונסה קירבי בתפקיד אלנה מיצופוליס, סוחרת נשק בשוק שחור המכונה גם האלמנה הלבנה וכן בתה של מקס מהסרט הראשון.
הנרי צ'רני בתפקיד יוג'ין קיטרידג', מנהל ה-IMF לשעבר שחוזר לגלם את תפקידו מהסרט הראשון בסדרה "משימה בלתי אפשרית".
שיי ויגהאם בתפקיד ג'ספר בריגס, סוכן שמנסה לתפוס את אית'ן בהוראת הCIA.
אסיי מורלס בתפקיד גבריאל, הנבל הראשי של הסרט. טרוריסט המציג את עצמו כסוכן של "הישות". לו ולאית'ן יש עבר משותף מהימים בהם אית'ן טרם הצטרף לIMF.
היילי אטוול בתפקיד גרייס, אישה מסתורית הקשורה למשימתו של איתן. מק'קווארי תיאר את גרייס כ"כוח טבע הרסני" בזמן שאטוול הסבירה ש"נאמנותיה של גרייס מאוד שאפתניות".
גרג טרזן דייוויס בתפקיד דגאס, סוכן CIA ושותפו של ג'ספר בריגס במרדף אחרי אית'ן.
הפקה

קרוז הכריז ב-14 בינואר 2019 כי הסרטים השביעי והשמיני בסדרה יצולמו בזה אחר זה כאשר כריסטופר מק'קווארי יכתוב ויביים את שני הסרטים שיציאתם לאקרנים מתוכננת ל-23 ביולי 2021 ו-5 באוגוסט 2022, בהתאמה. בפברואר 2019 אישרה פרגוסון את חזרתה לסרט השביעי. בספטמבר 2019 הודיע מק'קווארי בחשבון האינסטגרם שלו שהיילי אטוול הצטרפה לצוות שחקני הסרט השביעי. בספטמבר 2019 הצטרפה פום קלמנטיף ותגלם דמות שתופיע הן בסרט השביעי והן בסרט השמיני בסדרה. בדצמבר 2019, סיימון פג אישר את חזרתו לסרט, כששיי ויגהאם לוהק לשני הסרטים הבאים. ניקולס הולט לוהק בינואר 2020, יחד עם הנרי צ'רני, מה שציין את חזרת דמותו יוג'ין קיטרידג', לראשונה מאז הסרט משנת 1996. ונסה קירבי גם הודיעה שהיא חוזרת לשני הסרטים הבאים. לקראת סוף מאי 2020, הוכרז רשמית כי הולט לא ישתתף בסרט כנבל הראשי בשל התנגשויות בלוח הזמנים שלו, וכתוצאה מכך, הוא הוחלף באסיי מוראלס שלוהק להיות הנבל הראשי של הסרט השביעי והשמיני.
הצילומים התחילו ב-20 בפברואר 2020 בוונציה ונמשכו 3 שבועות לפני שהם עברו לרומא באמצע מרץ למשך 40 יום, ברם עקב התפרצות וירוס הקורונה באיטליה, הופסקו הצילומים במדינה והשחקנים אולצו להישאר בבידוד בבית מלון לפני שהוטסו חזרה למדינותיהם וההפקה נעצרה.
בתחילת מרץ 2020 הצילומים התחדשו ונערכו באולפני האחים וורנר, ליבסדן בהרטפורדשייר ובסארי, אנגליה.
באוגוסט 2020 פרצה שרפה גדולה על אסדת פעלולים לאופנועים באוקספורדשייר. לקח שישה שבועות להכין את האתר ולהתכונן והייתה הסצנה "בין היקרות ביותר שצולמו אי פעם בבריטניה". איש לא נפגע בתקרית. בספטמבר 2020 הצילומים נערכו במרה ורומסדל, נורווגיה ובאוקטובר השחקנים חזרו לאיטליה לצילומי סצנות פעולה ברומא. באוקטובר ההפקה חזרה לוונציה להמשך הפקה. בדצמבר 2020 ההפקה הופסקה בעקבות שערורייה ובה כמה אנשי צוות הפרו את הנחיות הריחוק החברתי, בפברואר 2021 חודשו הצילומים באבו דאבי, בה ייערכו גם צילומי סרט ההמשך.