stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כלבים לא נובחים בירוק
רשימת רצועות

| כלבים לא נובחים בירוק> מס' | כלבים לא נובחים בירוק> שם | כלבים לא נובחים בירוק> מילים | כלבים לא נובחים בירוק> לחן | כלבים לא נובחים בירוק> הערות | כלבים לא נובחים בירוק> משך | כלבים לא נובחים בירוק>  | כלבים לא נובחים בירוק>  | כלבים לא נובחים בירוק>  | כלבים לא נובחים בירוק>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | רמבו I  |   |   | מערכון בכיכובו של רמי הויברגר | 0:23 |  |  |  |  |
| 2. | הבלדה לסופי (נעימה)   |   | רמי יוסיפוב | קטע אינסטרומנטלי | 2:36 |  |  |  |  |
| 3. | היא  | אבי בללי | נקמת הטרקטור |   | 4:22 |  |  |  |  |
| 4. | מאמי  | אילן גולדהירש | חיים אלגרנטי ומיכאל מחפוד פטישי |   | 4:32 |  |  |  |  |
| 5. | מתנה לחג  | אהד פישוף | נושאי המגבעת |   | 3:23 |  |  |  |  |
| 6. | קלוד ונעמי  |   |   | מערכון בכיכוב: רמי הויברגר וקרן מור | 0:36 |  |  |  |  |
| 7. | גחליליות (נעימה)   |   | רמי יוסיפוב | קטע אינסטרומנטלי | 2:01 |  |  |  |  |
| 8. | מה אומרות עינייך (שני אורות בליל)   | יצחק שנהר | מרדכי זעירא |   | 3:41 |  |  |  |  |
| 9. | זה הזמן לסלוח  | יואב יצחק | ארא דינקג'יאן |   | 4:57 |  |  |  |  |
| 10. | כלבים לא נובחים בירוק  | קובי אוז | קובי אוז | קולות רקע: שרון בן-צדוק וגל פרמן | 6:14 |  |  |  |  |
| 11. | "וישחתו..."  |   |   | מערכון בכיכוב: שמיל בן-ארי ושרון רג'יניאנו | 0:20 |  |  |  |  |
| 12. | גבר רומנטי  | קובי אוז | קובי אוז |   | 3:07 |  |  |  |  |
| 13. | שיר סופה בים  | קובי אוז | רמי יוסיפוב |   | 2:54 |  |  |  |  |
| 14. | למה הלכת ממני? (Remix)   | קובי אוז | קובי אוז | קולות רקע: אפרים שמיר | 4:18 |  |  |  |  |
| 15. | יש לי חברה (Remix)   | קובי אוז | קובי אוז |   | 2:55 |  |  |  |  |
| 16. | מה עשית? (Remix)   | קובי אוז | עממי |   | 3:58 |  |  |  |  |
| 17. | בכנפה אצל רפי'ס (נעימה)   |   | קובי אוז | קטע אינסטרומנטלי | 2:17 |  |  |  |  |
| 18. | רמבו II  |   |   | מערכון בכיכוב: רמי הויברגר וקרן מור | 0:31 |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 55:05 |  |  |  |  |
משתתפים

שירה, קלידים, לופים, תכנותים - קובי אוז
גיטרות (אקוסטית, קלאסית, חשמלית), קולות - רמי יוסיפוב
גיטרה בס, שירה בשיר "כלבים לא נובחים בירוק" - גל פרמן
תופים, קונגס, בונגוס, טימבלס, תוף מרים, קולות - תמיר ימיני
אקורדיון, קלידים, חלילית מתכת אירית, זורנה - אורי מילס
כינורות, עוד, דרבוקות, קסטנייטות - נוריאל עמר
שירה בשיר "כלבים לא נובחים בירוק", קולות רקע, תוף מרים - שרון בן-צדוק
אורחים - כלי נשיפה ב"שיר סופה בים": אברהם פלדר, קולות ב"למה הלכת ממני?": אפרים שמיר
הפקה מוזיקלית וניהול אומנותי - קובי אוז
הפקת סאונד - יובל זילברשטיין
עריכה דיגיטלית - יובל זילברשטיין, אולפני רול בע"מ
הפקה וניהול אישי - יניב דוידסון
עוזרת הפקה - עדי בן-יהודה
יחסי ציבור - יעל לוי
עיצוב עטיפה - איה בן רון
הפקת דפוס - מתי אלחנתי בדרשי
צילומים מתוך הסרט - דנצ'ו ארנון
צילומי להקה - רלי אברהמי באדיבות "תרבות מעריב"
הוקלט ב- אולפני "רולי", אולפני "המון", אולפני "דלפי", דיאלוגים מתוך הסרט מוקססו על ידי גיל תורן באולפני D.B.
הערות שוליים

↑  עמוס אורן, אחרי 15 שנה: אוסף ראשון ל"טיפקס", באתר ynet, 4 במרץ 2003
| טיפקס |
| --- | --- | --- |
| קובי אוז • גל פרמן • מוטי יוסף • רמי יוסיפוב • אדם מדר • שחר ימפולסקי • שני יצהרי | קובי אוז • גל פרמן • מוטי יוסף • רמי יוסיפוב • אדם מדר • שחר ימפולסקי • שני יצהרי |  |
| אלבומי אולפן | שביל קליפות הגרעינים (1992) • האחרון בעשירון התחתון (1993) • החיים שלך בלאפה (1995) • נשיקה לדוד (1997) • דיסקו מנאייק (1999)  • יושבים בבית קפה (2001) • רדיו/מוסיקה/עברית (2006) • עבודת כפיים (2016) • שווארמה ביץ' (2024) |  |
| אלבומים אחרים | פסקול: כלבים לא נובחים בירוק (1996) • מיני אלבום: העצב עבר לגור כאן (1998) |  |
| אלבומי אוסף | כל הלהיטים (2003) • טיפקס: האוסף הרומנטי (2010) |  |
יחסי ונצואלה–ספרד

| יחסי ונצואלה–ספרד |
| --- | --- |
ונצואלה: ספרד


ונצואלה: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
912,050: 505,370
אוכלוסייה
28,433,569: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
482,359: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
16,964: 32,996
משטר
רפובליקה פדרלית: מונרכיה חוקתית

יחסי ונצואלה–ספרד הם היחסים הבילטרליים בין ממלכת ספרד לבין הרפובליקה הבוליברית של ונצואלה. שתי המדינות חברות באיגוד האקדמיות לשפה ספרדית ובארגון המדינות האיברו-אמריקניות.
היסטוריה > זמנים קולוניאליים

משלחת ספרדית בראשות אלונסו דה אוג'דה, בזמן ששטה לאורך החוף הצפוני של אמריקה הדרומית בשנת 1499, העניקה את השם "ונצואלה" ("ונציה הקטנה" בספרדית) למפרץ ונצואלה, בגלל הדמיון המדומה שלה לוונציה.
ההתיישבות של ספרד בוונצואלה היבשתית החלה בשנת 1522. ספרד הקימה את היישוב הקבוע בדרום אמריקה הראשונה בעיר הנוכחית קומאמנה. כשהחלו להגיע מתיישבים ספרדים, הילידים חיו בעיקר בקבוצות כחקלאים וציידים: לאורך החוף, ברכס הרי האנדים ולאורך נהר אורינוקו. בשנת 1527 הוקמה סנטה אנה דה קורו על ידי חואן דה אמפיס, המושל הראשון של מחוז ונצואלה של האימפריה הספרדית. קורו הייתה בירת המחוז עד שנת 1546 ואחריה אל טוקויו (1546–1577), עד שהבירה הועברה לקראקס בשנת 1577 על ידי חואן דה פימנטל.
קליין-ונדיג ("ונציה הקטנה") היה החלק המשמעותי ביותר בקולוניזציה הגרמנית של אמריקה, בין השנים 1528 עד 1546, בה קיבלה משפחת הבנקאים מאאוגסבורג - ולסר, זכויות קולוניאליות במחוז ונצואלה בתמורה לחובות שהיה חייב קרלוס הראשון מספרד. המניע העיקרי היה החיפוש אחר עיר הזהב האגדית "אל דוראדו". המיזם הובל בתחילה על ידי אמברוסיוס איינג'ר, שהקים את מרקאיבו בשנת 1529. לאחר מותו של איינג'ר הראשון (1533) ולאחר מכן יורשיו ניקולאוס פדרמן וגאורג פון שפייר (1540), המשיך פיליפ פון האטן בחקר הפנים, ובהיעדרו מבירת המחוז עטרה כתר ספרד את הזכות למנות את המושל. עם שובו של האטן לבירה, סנטה אנה דה קורו, בשנת 1546, הוציא להורג המושל הספרדי חואן דה קרבחאל את הוטן ואת ברתולומאוס השישי ולסר, ובעקבות זאת ביטל קרלוס את האמנה של ולסר.
היסטוריה > עצמאות

הידיעות על מפלות ספרדיות במלחמות נפוליאון בשנת 1808 הגיעו עד מהרה לאמריקה הלטינית, אך רק ב-19 באפריל 1810 החליט ה"קבילדו" (מועצת העיר) של קראקס ללכת בעקבות הדוגמה שהעניקו המחוזות הספרדיים שנתיים קודם לכן. ב-5 ביולי 1811, שבעה מתוך עשרת המחוזות של הקפטן הכללי של ונצואלה הכריזו על עצמאותם בהכרזת העצמאות של ונצואלה. הרפובליקה הראשונה של ונצואלה נפלה בשנת 1812 בעקבות רעידת האדמה בקראקס ב-1812 וקרב לה ויקטוריה (1812). סימון בוליבר הוביל "קמפיין ראוי להערצה" לכבוש מחדש את ונצואלה, והקים את הרפובליקה השנייה של ונצואלה בשנת 1813, אך גם היא לא נמשכה זמן רב, ונפלה בעקבות שילוב של מרד מקומי וכיבוש מחדש של המלוכנים הספרדים.
בדצמבר 1819 הכריז סיודד בוליבר על גראן קולומביה כמדינה עצמאית. לאחר שנתיים נוספות של מלחמה, שהביאה למותם של מחצית מהאוכלוסייה הלבנה של ונצואלה, השיגה המדינה עצמאות מספרד בשנת 1821 בהנהגתו של סימון בוליבר. מסעו של בוליבאר לשחרור גרנדה החדשה בין השנים 1819 עד 1820 איפשר לוונצואלה להשיג עצמאות מתמשכת מספרד. ונצואלה, יחד עם קולומביה של ימינו, פנמה ואקוודור, היו חלק מרפובליקת קולומביה הגדולה עד שנת 1830, אז נפרדה ונצואלה והפכה למדינה ריבונית נפרדת.
היסטוריה > לאחר העצמאות

ספרד וונצואלה כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1846 לאחר חתימת "חוזה שלום וידידות". במהלך מלחמת האזרחים בספרד (1936–1939), ונצואלה, תחת הנשיא אלעזר לופז קונטראס, קיימה יחסים דיפלומטיים עם הגנרל פרנסיסקו פרנקו. בין השנים 1946–1958, ונצואלה הייתה מקום היעד השני בגודלו של מהגרים ספרדים (אחרי ארגנטינה) עם למעלה מ-45,000 מהגרים ספרדים שהגיעו לארץ.
באוקטובר 1976 ביקר מלך ספרד חואן קרלוס הראשון בוונצואלה (ביקורו הראשון מתוך ארבעה). בפברואר 1999 הפך הוגו צ'אווס לנשיא ונצואלה. היחסים בין ספרד לוונצואלה הגיעו לשפל בתקופת כהונתו של הנשיא צ'אווס. במרץ 2010 האשים ראש ממשלת ספרד, חוסה מריה אסנאר, את ממשלת ונצואלה בתמיכה, סיוע ושמירה על חברי קבוצת הטרור הספרדית ETA‏ (" Ta Askatasuna")‏. בנובמבר 2007, במהלך הפסגה האיברית-אמריקאית בסנטיאגו, צ'ילה, בעוד הנשיא צ'אווס האשים את ראש ממשלת ספרד אסנאר בהיותו "פשיסט", נאם המלך הספרדי חואן קרלוס הראשון בפני הנשיא צ'אווס ובספרדית אמר "Por qué no te callas?" ("למה אתה לא תשתוק?"). היחסים בין שתי המדינות השתפרו מעט תחת ממשלתו של מריאנו רחוי. במרץ 2013 נפטר צ'אווס ונסיך הכתר הספרדי פליפה השתתף בהלווייתו מטעם ממשלת ספרד.
בראשותו של ניקולאס מדורו, היחסים בין ספרד לוונצואלה הדרדרו שוב בנקודת שפל. בפברואר 2017 זימן ראש הממשלה ראחוי את שגריר ונצואלה במדריד לאחר שהנשיא מדורו העליב את ראש הממשלה לאחר שביקש מוונצואלה לשחרר את מנהיג האופוזיציה לאופולדו לופס. בינואר 2018 גירשה ממשלת ונצואלה את שגריר ספרד והאשימה אותו בהתערבות בענייניה הפנימיים של ונצואלה.
ב-26 בינואר 2019, בהקשר למשבר הנשיאות בוונצואלה, ביקש ראש הממשלה הספרדי פדרו סנצ'ס מניקולאס מאדורו להכיר בתוצאות הבחירות תוך 8 ימים, ולאחר מכן ממשלת ספרד תכיר בחואן גואידו כנשיא ונצואלה.
הסכמים דו צדדיים

במהלך השנים נחתמו מספר הסכמים ואמנות על ידי שתי המדינות כגון אמנת מסחר וניווט (1882); הסכם תחבורה אווירית (1972); הסכם שיתוף פעולה טכני (1974); הסכם שיתוף פעולה תרבותי (1976); אמנת ההסגרה (1990); הסכם לדיכוי ויזה (1995) והסכם למניעת מיסוי כפול (2008).
תחבורה

קיימות טיסות ישירות בין ספרד לוונצואלה דרך חברות התעופה הבאות: אייר אירופה ואיבריה.
יחסי סחר

בשנת 2015 הסתכם המסחר בין ספרד לוונצואלה ב-1.1 מיליארד אירו. הייצוא הספרדי לוונצואלה כולל: מזון, חלקי רכב וציוד אלקטרוני. הייצוא מוונצואלה לספרד כולל: נפט, דגים, אלומיניום, מוצרים מבוססי כימיקלים, ברזל וקקאו. חברות רב לאומיות ספרדיות כמו בנקו בילבאו ויזקאיה ארגנטריה, מפפר וזארה פועלות בוונצואלה.
נציגויות דיפלומטיות

ספרד מחזיקה בוונצואלה שגרירות בקראקס.
ונצואלה מחזיקה בספרד שגרירות במדריד וקונסוליות כלליות בברצלונה, בילבאו, סנטה קרוס דה טנריפה, וויגו.
בניין המארח את שגרירות ונצואלה במדריד
הקונסוליה הכללית של ונצואלה בברצלונה
כ"ח באלול

כ"ח באלול הוא היום העשרים ושמונה בחודש השנים עשר 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ושמונה בחודש השישי 
למניין החודשים מניסן. כ"ח באלול לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, רביעי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בדו".
אירועים היסטוריים ביום זה

היום הרביעי מששת ימי בראשית לפי רבי אליעזר בן הורקנוס.
ד'תרפ"ב – הפעם האחרונה שתקופת שמואל נפלה בתאריך זה.
ה'תקנ"א – האספה המכוננת הלאומית הצרפתית הכריזה על מתן שוויון זכויות מוחלט ליהודי צרפת - אמנסיפציה.
ה'תשכ"ט – מלחמת ההתשה: אחד-עשר מטוסים מצריים מופלים בקרבות אוויר
ה'תשמ"ב – מתחיל טבח סברה ושתילה במערב ביירות בלבנון
ה'תש"ס – אריאל שרון מבקר בהר הבית, ביקור שלאחריו פרצה האינתיפאדה השנייה
נולדו

ה'תשי"א – יעקב כץ (כצל'ה), חבר הכנסת, ח"כ מטעם האיחוד הלאומי
ה'תשט"ו – הרב ניסן דוד קיוואק, מרבני חסידות ברסלב.
ה'תשכ"ג – רמי סערי, משורר ומתרגם
ה'תשכ"ט – גיל קופטש, קומיקאי, תסריטאי ויו""ר עלה ירוק לשעבר
ה'תשל"ה – חיליק בר, מזכ"ל מפלגת העבודה וח"כ מטעמה
ה'תשמ"ד – ברק יצחקי, כדורגלן ישראלי
נפטרו

על פי המדרש מתו שאול ושלושת בניו בגלבוע (רש"י שמואל א א' כב, כ"ז ז; ילקוט שמעוני רמז קל"ט; סדר עולם רבה ועוד)
ה'תשמ"ג – הרב יואל הלפרן הרב של יאסלא עד השואה, ורב בברגן-בלזן ובאזור הכיבוש הבריטי בגרמניה (נולדו ב-ה'תרס"ד).
ה'תשס"ג – עמירם סיון, מנכ"ל משרד האוצר ומנכ"ל בנק הפועלים
כ"ז באלול – כ"ט באלול
אלול
הערות שוליים

↑  פרקי דרבי אליעזר ח'.
כלבים משחקים פוקר

‏His Station and Four Aces, ק.מ. קולידג', 1903.
‏Poker Game, ק.מ. קולידג', 1894 (שנמכר תמורת 658,000$).
‏A Waterloo, ק.מ. קולידג', 1906.
‏Sitting up with a Sick Friend, ק.מ. קולידג', 1905.
‏A Friend in Need, ק.מ. קולידג', 1903.
כלבים משחקים פוקר (באנגלית: Dogs Playing Poker) היא סדרה של שמונה עשר ציורים מאת קסיוס מרסלוס קולידג' (Cassius Marcellus Coolidge): הראשון מ-1894, שישה עשר ציורי שמן נוספים שהוזמנו על ידי החברה המסחרית בראון וביגלו (Brown & Bigelow) לקידום מכירת סיגריות החל משנת 1903, וציור נוסף משנת 1910. כל הציורים בסדרה כוללים דמויות כלבים בעלי מראה אנושי, אך תשעת הציורים שבהם הכלבים ישובים סביב שולחן קלפים התפרסמו במיוחד בארצות הברית, ונודעו כדוגמה מובהקת לאמנות קיטש עממית.
המבקרת אנט פררה תיארה את ציורי "כלבים משחקים פוקר" כ"צרובים היטב... בתודעה האמריקאית כמייצגי תרבות ההמונים הזולה... בשל הפצה אינסופית על כל הסוגים של מוצרי השיווק."
הציור הראשון, "משחק הפוקר" משנת 1894, נמכר ב-18 בנובמבר 2015 בבית המכירות סותבי'ס בניו יורק, בעבור 658,000$.‏
הציורים

הציור משנת 1894 נקרא "משחק הפוקר" (Poker Game).
כותרות הציורים מסדרת בראון וביגלו ונושאיהם הם:
A Bachelor's Dog – קולי קורא את הדואר
A Bold Bluff – משחק פוקר (במקור נקרא Judge St. Bernard Stands Pat on Nothing)
Breach of Promise Suit – עדות בבית המשפט
A Friend in Need‏ (1903) – רמאות בפוקר
His Station and Four Aces‏ (1903) – פוקר
New Year's Eve in Dogville‏ – ריקוד בנשף
One to Tie Two to Win – בייסבול
Pinched with Four Aces – פוקר, הימורים לא חוקיים
Poker Sympathy – פוקר
Post Mortem – פוקר, אחווה חברית
The Reunion – עישון ושתייה, אחווה חברית
Riding the Goat – טקס חניכה לבונים החופשיים
Sitting up with a Sick Friend‏ (1905) – פוקר, מגדר
Stranger in Camp – פוקר, מחנאות
Ten Miles to a Garage – טיולים, תיקון רכב
A Waterloo ‏(1906) – פוקר (במקור נקרא Judge St. Bernard Wins on a Bluff)
הציור האחרון בסדרה הוא משנת 1910, "Looks Like Four of a Kind" ("נראה כמו רביעייה").
חלק מהקומפוזיציות בסדרת הציורים התבססו על ציורים אחרים של משחקי קלפים, שצוירו על ידי אמנים כמו קאראווג'ו, ז'ורז' דה לה טור ופול סזאן.
ב-15 בפברואר 2005, העותקים המקוריים של A Bold Bluff ו-A Waterloo הוצגו למכירה פומבית כזוג, ונמכרו עבור 590,400$. התשלום הגבוה ביותר שניתן לפני כן על ציור של קולידג' היה 74,000$. המכירה של Poker Game בשנת 2015 בעבור 658,000$ היא כיום התשלום הגבוה ביותר על ציור מאת קולידג'.
בתרבות הפופולרית

בתרבות הפופולרית זכו הציורים לשפע של התייחסויות. בהם ניתן למנות את הסדרות "רוזאן", "חופשי על הבר", "משפחת סימפסון", "איש משפחה", "מופע שנות ה-70", "אנימניאקס", "ילד פוגש עולם", "הבחורה החדשה", "צווארון לבן" ו"החיים היפים של זאק וקודי", הסרטים "למעלה", "מסביב לעולם בשמונים יום", "לוני טונס: חוזרים לאקשן" ו"רואה החשבון" והמשחקים "יומו של הטנטקל" ו"אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון".
הערות שוליים

1 2 3 4  James McManus, Play It Close to the Muzzle and Paws on the Table, New York Times, December 3, 2005
↑  Ferrara, Annette (באפריל 2008). "Lucky Dog!". Ten by Ten Magazine. Chicago: Tenfold Media. אורכב מ-המקור ב-27 במרץ 2008. נבדק ב-1 בספטמבר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "That Dogs Playing Poker Painting Just Sold for Over $650,000". GQ.
↑  "A New York auction offers artistic treats for dog lovers," San Jose Mercury News (Feb 11, 2005).
↑  "'Dogs Playing Poker' sell for $590K". Money.com. CNN. 16 בפברואר 2005. נבדק ב-11 בספטמבר 2006. {{cite news}}:  (עזרה)
ימים של שמחה – חלק א'

ימים של שמחה - חלק א' הוא אלבומה העשרים-ואחד של הזמרת שרית חדד אשר יצא לאור ב-31 במאי 2013. חלק זה של האלבום כלל 17 שירים, מתוך 32 שירים בסך הכל שהיו אמורים להיכלל בשני חלקי האלבום. חלקו השני של האלבום היה אמור לצאת כעבור חודשים בודדים, אך נגנז בסופו של דבר. 

האלבום כולל סינגלים כגון "תחזרי", "אבי שבשמיים", "הקשיבו חבריי" שהוא חידוש לשיר של פריד אל אטרש, "געגועים" ו-"בדד". אמנים נוספים אשר תרמו את חלקם לאלבום: הנרי - שכתב בין היתר את השיר "געגועים" לזכר אביה של חדד, דיקלה, אורי שמח, אופיר כהן, עדי לאון ועוד.
האלבום זכה לתואר הפלטינה על מכירות של 40,000 עותקים.
רשימת רצועות

| מספר | שיר | זמן | מילים | לחן |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אבי שבשמיים | 03:41 | בעילום שם | רמי רבא |
| 2 | געגועים | 04:07 | Henree | Henree |
| 3 | הקשיבו חבריי | 03:13 | אופיר כהן | פריד אל אטרש |
| 4 | אתה מכיר אותי | 03:08 | דיקלה | דיקלה ועידו אוחיון |
| 5 | אהבה אין סופית | 04:40 | Henree | AKID WAEL |
| 6 | ימים של שמחה | 03:18 | Henree | Henree |
| 7 | בום בום | 03:16 | רמי לב | עדי לאון |
| 8 | ובאת אלי | 03:41 | Henree | סמי יוסוף |
| 9 | יא חביבי | 03:44 | אורי שמח ורמי לב | אורי שמח |
| 10 | אמא | 03:43 | אורי שמח | אורי שמח ויוני קיסר |
| 11 | בדד | 03:33 | דיקלה | דיקלה ועידו אוחיון |
| 12 | אור לנשמה | 04:25 | אורי שמח | אורי שמח וערן כרמי |
| 13 | לך תגיד לה | 03:01 | רמי לב | עדי לאון |
| 14 | תחזרי | 03:06 | דיקלה | דיקלה ועידו אוחיון |
| 15 | פעמונים | 03:38 | דיקלה | דיקלה ועידו אוחיון |
| 16 | נסעתי כל הלילה | 03:44 | Henree | Henree |
| 17 | ברוך הבא לישראל | 04:06 | יוסי גיספן | יוסי גיספן |
נתוני מכירות

| מקום | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ישראל (IFPI) | פלטינה | 40,000 |
כביש 70

| --- | --- |

כביש 70 סמוך לצומת סומך, כפי שנראה לפני שדרוג הצומת למחלף
כביש 70 סמוך לצומת סומך, כפי שנראה לפני שדרוג הצומת למחלף
 מידע כללי
 סיווג:  כביש ארצי
 ציר:  כביש אורך
 כביש מהיר:  ממחלף גבעות אלונים עד מחלף סומך
 אורך:  44 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  יגור ,כפר חסידים, קריית אתא, שפרעם, טמרה, יסעור,אחיהוד,  ג'דיידה-מכר, כפר יאסיף, כברי, שלומי
 נקודת התחלה:  מחלף יגור
 נקודת סיום:  צומת חניתה
 קואורדינטות:  32°45′34″N 35°05′03″E﻿ / ﻿32.75944444°N 35.08416667°E﻿ / 32.75944444; 35.08416667
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 70 וצומת יגור לפני הפיכתו למחלף, מבט מדרום
כביש 70 כפי שנראה מהאתר הארכאולוגי אושא העתיקה ליד קריית אתא
כביש 70 כפי שנראה מהכרמל
כביש 70 הוא כביש אורך ארצי המתחיל במחלף יגור וממשיך צפונה דרך עמק זבולון למרגלות הרי הגליל המערבי, ומשמש כציר אורך מקביל לחוף הצפוני של ישראל ולכביש 4 הקרוב יותר אל החוף. אורכו של הכביש הוא 43.3 קילומטר. הכביש מסתיים בצומת חניתה שבשלומי. בין מחלף גבעות אלונים למחלף סומך, כביש 70 חולק קטע עם כביש 6, וכתוצאה מכך בקטע זה הכביש מוגדר ככביש מהיר.
תולדות הכביש

עד לנובמבר 2018 גם כביש 67 (קטע זכרון יעקב-עין תות) היה קטע מכביש 70, אך החל מנובמבר 2018 מספר הקטע הוסב לשם 67. עד לנובמבר 2018, גם הקטע של כביש 722 באזור יקנעם-התשבי היה חלק מכביש 70, וכן הקטע של כביש 6 מתל קשיש עד העמקים, והקטע מעין תות עד יקנעם.
הקטע מזכרון יעקב לצומת העמקים היה קיים עוד בימי המנדט הבריטי.
בשנת 1935 נסלל הקטע מזכרון יעקב לבת שלמה ובשנת 1938 הוחלט על תיקונו. בשנת 1939 הוא תואר על ידי מבקר: ”כביש 'בתולה' כמעט, נתון בתוך מסגרת של שיחים וקנים צפופים המתפתל ויורד לעמק” ().
בשנת 1937 נשקלה האפשרות לכלול את הדרך מזכרון יעקב ליקנעם בכביש תל אביב – חיפה, אולם לבסוף נבחרה האופציה דרך עתלית לאורך החוף. ועדת פיל סירבה לדרישת היהודים לכלול במדינה היהודית את כביש ואדי עארה בנימוק: ”ישנה דרך אחרת נוחה היוצאת מעמק יזרעאל בקרבת יקנעם ועוברת ליד בת שלמה וזכרון יעקב” (). באוגוסט 1946 החלה אגד לקיים בכביש שירות אוטובוסים. לאורך הכביש נמצאו היישובים היהודיים שפיה, בת שלמה ועין העמק, שהקנו ביטחון מסוים לנוסעים על הציר, לעומת כביש 65 שנחשב מסוכן יותר ליהודים. במהלך מלחמת העצמאות, עד כיבוש א-טירה, עברה התנועה היהודית לחיפה בכביש 70 במקום כביש 4. בשנות ה-60, בעת הסלילה מחדש של כביש 65 בוואדי עארה, עברה התנועה לגליל דרך כביש 70. בסוף 1967 הוחלט על הרחבת הכביש. במהלך שנת 1968 נסגר החלק המערבי של הכביש לצורך העבודות. בהמשך נבנה גשר להולכי רגל מעל הכביש, בבת שלמה.
הקטע הדרומי מזכרון יעקב ליקנעם ולצומת העמקים שוקם החל מיולי 1972. פתיחת הכביש תוכננה לדצמבר 1973, אולם הוא נפתח כבר באוקטובר 1973 בעיצומה של מלחמת יום הכיפורים ושימש את צה"ל להעברת כוחות לרמת הגולן. הקטע הצפוני, מיגור לטמרה נפתח בשנת 1979.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הורחב הכביש לכביש דו-מסלולי, בחלק שמצומת פוריידיס עד לטמרה, ואילו צומת בת שלמה וצומת אליקים שודרגו למחלפים. בשנת 2009 הורחב גם הקטע טמרה-צומת יבור לדו-מסלולי. קטע 18 של כביש 6, שנפתח לתנועה ב-20 ביולי 2009, מחבר את כביש 65 לכביש 70, במחלף עין תות בסמוך למחלף אליקים. ב-2011 נחנך מחלף סומך שהחליף את הצומת הקיים במפגש עם כביש 6 וכביש 79.
פיתוח עתידי

צומת אבליים ישודרג למחלף, ושני חלקי כביש 781 יחוברו, מועד ביצוע טרם נקבע.
צומת זבולון ישודרג למחלף זבולון, כביש 780 יתחבר לכביש 762. מועד ביצוע טרם נקבע.
מסלול הכביש

| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 70 מדרום לצפון

| 0 | מחלף יגור |  | יגור |   כביש 75,   כביש 752 |
| 1.4 | צומת דשנים |  | רכסים |   כביש 772 |
| 2.4 | צומת חסידים |  | רכסים |   כביש 762 |
| 3.9 | צומת זבולון |  | קריית אתא |   כביש 780 |
| 5.4 | צומת ללא שם |  | תל רגב | כניסה לבית העלמין תל-רגב וח'וואלד |
| 6 | מחלף גבעות אלונים |  | תל רגב |   כביש 6 |
| 11 | מחלף סומך |  | שפרעם |   כביש 6,   כביש 79 |
| 13 | צומת אבליים |  | שפרעם |   כביש 781 |
| 16 | צומת ללא שם |  | טמרה | כניסה לטמרה |
| 19 | צומת ללא שם |  | כאבול | כניסה לכאבול |
| 21 | צומת יבור |  | יסעור |   כביש 805 |
| 24 | צומת אחיהוד |  | אחיהוד |   כביש 85 |
| 24 | צומת יאסיף |  | יער אחיהוד |   כביש 85 |
| 25.4 | צומת ללא שם |  | ג'דיידה-מכר | כניסה לג'דיידה-מכר |
| 26 | צומת ללא שם |  | טל-אל | כניסה לטל-אל |
| 27 | צומת ירכא ג'וליס |  | ג'וליס, ירכא | כביש 8533, גישה לג'וליס ולירכא |
| 28 | צומת ללא שם |  | כפר יאסיף | כפר יאסיף |
| 29 | צומת ללא שם |  | כפר יאסיף | כפר יאסיף |
| 29.5 | צומת ללא שם |  | כפר יאסיף | כפר יאסיף |
| 30.5 | צומת ללא שם |  | בית העמק | כניסה לבית העמק |
| 31 | צומת ללא שם |  | אשרת | כניסה לאשרת ולעמקה |
| 32 | צומת עמקה |  | עמקה |   כביש 859 |
| 33 | צומת כליל |  | שיח' דנון | כביש 8721 |
| 33.5 | צומת ללא שם |  | שיח' דנון | כניסה לשיח' דנון |
| 34.5 | צומת ללא שם |  | נתיב השיירה | כניסה לנתיב השיירה |
| 37 | צומת כברי |  | כברי |   כביש 89 |
| 40 | צומת ללא שם |  | צפונית לכברי | כביש 8911, גישה לעבדון |
| 43 | צומת ללא שם |  | מצובה | כניסה למצובה |
| 44 | צומת חניתה |  | שלומי |   כביש 899 |
אתרים לאורך הכביש

תל רגב
תל פר
יער אחיהוד
יער יחיעם
ראו גם

כבישי ישראל
הערות שוליים

↑  אריה סמסונוב, השומרון, דואר היום, 27 בספטמבר 1935
↑  תיקון כביש זכרון יעקב - בת שלמה, דבר, 21 בספטמבר 1938
↑  שבת במחנה הבוצרים, הצופה, 10 באוגוסט 1939
↑  התחבורה בכביש תל אביב חדרה, דבר, 15 באפריל 1937
↑  אם האדמה טובה - טובה היא לערבים, הצופה, 17 בנובמבר 1938
↑  שרות אגד בקו ואדי מלח, דבר, 11 באוגוסט 1946
↑  כביש חיפה תל אביב חוט השדרה של המדינה היהודית, מעריב, 9 באפריל 1948
↑  ראו מפה: למה התקיפו את משמר העמק?, מעריב, 16 באפריל 1948
↑  חיפה היא שלנו, מעריב, 27 באפריל 1948
במאה הקילומטרים של שלטון יהודי, מעריב, 7 במאי 1948
מושבה שנשכחה, דבר, 19 באוקטובר 1949
↑  יורחבו וישוקמו הכבישים, דבר, 30 בנובמבר 1967
50 מליון ל"י יוקעו בהרחבת כבישים בצפון, דבר, 25 בינואר 1968
↑  מוחים על סגירת כביש פראדיס, דבר, 13 בדצמבר 1968
↑  בבת שלמה: יש גשר חדש אבל אין הולכי רגל, מעריב, 15 במרץ 1971
↑  עמוס כרמלי, הוחל שיקום כביש ואדי מילק, דבר, 9 ביוני 1972
↑  ביולי יוחל בסלילת כביש ואדי מילק, דבר, 7 במאי 1972
↑  הכביש החדש בקו זכרון יעקב - יקנעם נפתח לתנועה, דבר, 10 באוקטובר 1973
↑  ראובן בן צבי, היום ייפתח כביש יגור תמרה, מעריב, 9 במאי 1979
↑  כביש 780 – קריית אתא-זבולון אתר חברת כביש חוצה ישראל
לי בום-יונג

זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
לי בום-יונג (בקוריאנית: 이범영; ‏נולד ב־2 באפריל 1989) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדת השוער בקבוצת צ'ונבוק מוטורס מליגת העל הדרום קוריאנית.
לי, יליד סיאול, ערך את הופעת הבכורה שלו בפוסן אייפארק בשנת 2008, בגיל 18. בשנת 2016 עבר לי לאוויסקה פוקוקה מליגת העל היפנית.
באולימפיאדת לונדון 2012 שיחק לי תפקיד חשוב בניצחון רבע הגמר של נבחרתו נגד נבחרת אנגליה. לאחר שנכנס למשחק כמחליפו של ג'ונג סונג-ריונג, השוער הראשון, הוא עצר את הפנדל החמישי של דניאל סטארידג'. קוריאה הדרומית ניצחה בתוצאה 5-4 בדו-קרב בעיטות העונשין מ-11 מטרים והעפילה לחצי הגמר של הטורניר, בו לי פתח בהרכב, בפעם הראשונה בהיסטוריה.
לי נכלל בהרכב נבחרת קוריאה הדרומית במונדיאל 2014 כשוער שלישי, אך לא שיחק. הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת הייתה במשחק נגד נבחרת אורוגוואי ב-8 בספטמבר 2014.
לודוויג במלמנס

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  27 באפריל 1898 מראנו, איטליה 
 פטירה:  1 באוקטובר 1962 (בגיל 64) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  גרמניה, ארצות הברית, אוסטריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  מדלנה 
 בן או בת זוג:  Madeleine Bemelmans 
 פרסים והוקרה:  מדליית קולדקוט (1954) 
 
לודוויג במלמנס (בגרמנית: Ludwig Bemelmans; ‏27 באפריל 1898 - 1 באוקטובר 1962) היה צייר וסופר אוסטרי. את ספריו כתב באנגלית.
ביוגרפיה

במלמנס נולד בעיר מראן שבדרום טירול (אז האימפריה האוסטרו-הונגרית) לאב צייר. ילדותו עברה עליו בנסיעות בין ערים ומלונות. לאחר שסיים את שנת לימודיו העשירית בפנימייה נוקשה ברוטנבורג שבבוואריה, החליט להגר לארצות הברית, עליה קרא תכופות בספרי ג'יימס פנימור קופר. במלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא האמריקני. לאחר שחרורו נרשם ללימודי ציור והחל מאייר כתבי-עת שונים. ב-1934 הופע ספרו הראשון, "האנזי", הרפתקה מצוירת של ילד החוגג עם דודו את בוא השנה החדשה על פסגה בהרי טירול.
יצירתו הידועה ביותר של במלמנס היא "מדלנה". מדלנה (בשמה המקורי: מדליין) היא ילדה ערנית ופקחית המתגוררת ולומדת בפנימייה, אותה מנהלת מדמואזל קלאבל. מדליין היא חריגה בנוף האחיד של בנות המוסד והיא נוטה להסתבך בצרות ולצאת מהן בשלום, תוך שהיא מדאיגה את מדמואזל קלאבל עד אימה. הרעיון לכתוב על מדלנה נולד אצל במלמנס בעת שהגיע לבית חולים באי צרפתי, וראה שם ילדה קטנה המתגאה בצלקת שנותרה על בטנה לאחר שעברה ניתוח להסרת התוספתן מגופה. הספר הראשון בסדרת "מדלנה" עוסק בדיוק בנושא זה. "מדלנה" יצא לאור ב-1939 וזכה להצלחה מיידית. בהמשך יצאו ספרים נוספים המספרים על המשך עלילותיה של אותה הדמות, והופקו סרטים וסדרה המבוססים עליהם. גרסה עברית של הספר הראשון, בתרגומה של אבירמה גולן, יצאה לאור ב-1996.
לודוויג במלמנס מת ב-1 באוקטובר 1962 ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
לקריאה נוספת

יהודה אטלס, "לודביג במלמנס: צלקת על הבטן", בספר ילדים גדולים (כרך 2, עמ' 96-79), הוצאת ידיעות אחרונות, 2003.
כ"ח באייר

כ"ח באייר הוא היום העשרים ושמונה בחודש השמיני 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ושמונה בחודש השני 
למניין החודשים מניסן. כ"ח באייר לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שלישי, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא גהז".