stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטיוארט סימינגטון
סנאטור > סוגיות נוספות

סימינגטון היה גם מסור למתן שירות לתושבי מחוז הבחירה שלו, והוא נהג לענות למכתבים שנשלחו על ידי אזרחי מיזורי, הן חשובים, הן קטנוניים ולעיתים אף מגוחכים. לדוגמה, פעם אחת הוא ביקש באופן רשמי לקבל דוח ממקורות צבאיים בנוגע לאפשרות שכדור הארץ חלול, זאת על בסיס דאגתו של אחד מאזרחי מיזורי שקרא ספר בדיוני בנושא וטעה לחשוב שזהו ספר עיון. ב-2002 נתרמו תכתובת זו, יחד עם תכתובות ומסמכים נוספים של סימינגטון מתקופת כהונתו בסנאט, לאוסף כתבי היד ההיסטוריים המערביים של אוניברסיטת מיזורי וכיום הם פתוחים לעיון הקהל הרחב.
ב-1967, כאשר בעלי ליגת הבייסבול MLB אישרו את העברתה של קבוצת הבייסבול קנזס סיטי אתלטיקס לאוקלנד, קליפורניה, איים סימינגטון שהוא ייזום חקיקה שתבטל את הפטור מחוקי ההגבלים העסקיים של ה-MLB, שבתגובה עודדה את הקמתה של קבוצת קנזס סיטי רויאלס, שהייתה אמורה להתחיל לשחק ב-1971. סימינגטון טען שהעיר קנזס סיטי לא אמורה לחכות זמן כה רב והמשיך באיומיו על הליגה. בסופו של דבר החלה הקבוצה החדשה את פעילותה ב-1969.
סימינגטון נמנע מלחתום על "המניפסט הדרומי" (אנ') ב-1956, שנחתם על ידי 101 חברי קונגרס מהדרום בתגובה לביטול ההפרדה הגזעית, ותחת זאת הוא הצביע בעד חוק זכויות האזרח (1957), חוק זכויות האזרח (1960), חוק זכויות האזרח (1964), חוק זכויות האזרח (1968), התיקון ה-24 לחוקת ארצות הברית, חוק זכות ההצבעה (1965), ואישור מינויו של ת'ורגוד מרשל כשופט בבית המשפט העליון.
סנאטור > התפטרותו

ב-1976 נמנע סימינגטון מלהציג את מועמדותו לבחירה נוספת וב-27 בדצמבר אותה שנה, שבוע לפני תום כהונתו באופן רשמי, הוא התפטר כדי שיורשו הרפובליקני, ג'ון דנפורת', יזכה ליתרון של וותק בסנאט.
מותו

סימינגטון פרש ב-1978 לביתו בניו כנען, קונטיקט, שם הוא נפטר ב-14 בדצמבר 1988. הוא נקבר בקריפטה של הקתדרלה הלאומית של וושינגטון.
משפחתו

בנו של סימינגטון, ג'יימס ו. סימינגטון, כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מיזורי בין השנים 1969–1977. בן דודו, פייף סימינגטון, כיהן כמושל אריזונה בין השנים 1991–1997. נכדו, שקרוי על שמו, כיהן כשגריר ארצות הברית בניגריה בין השנים 2016–2019. קודם לכן הוא כיהן כשגריר בג'יבוטי בין השנים 2006–2008 וכשגריר ברואנדה בין השנים 2008–2011. סימינגטון היה קרוב משפחה רחוק של סופר המסעות הבריטי מרטין סימינגטון.
בספרות

בספר ההיסטוריה החלופית "אם קנדי היה חי" של ג'ף גרינפילד, מופיע סימינגטון כשותפו של ג'ון פיצג'רלד קנדי בבחירות לנשיאות של 1964 לאחר שסגן הנשיא לינדון ג'ונסון אולץ לפרוש עקב שערורייה פיננסית.
הערות שוליים

1 2  United States Air Force (May 20, 2013). "W. STUART SYMINGTON Served as secretary of the Air Force from Sept. 18, 1947 to April 24, 1950". af.mil. Archived from the original on June 26, 2013.
↑  James C. Olson; University of Missouri Press (2003). Stuart Symington: A Life. p. 9.
↑  "W. STUART SYMINGTON, FORMER SENATOR, AIR FORCE SECRETARY, DIES AT AGE 87". Washington Post. December 15, 1988.
↑  Olson, James C. (2003). Stuart Symington: A Life. University of Missouri Press, p. 399.
↑   Flying Wings - John K. Northrop's Final Interview - 1979, סרטון  באתר יוטיוב
↑  "W. Stuart Symington – Jan. 19, 1948". Time magazine.
↑  "HR. 6127. CIVIL RIGHTS ACT OF 1957". GovTrack.us.
↑  "HR. 8601. PASSAGE OF AMENDED BILL".
↑  "HR. 7152. PASSAGE".
↑  "TO PASS H.R. 2516, A BILL TO PROHIBIT DISCRIMINATION IN SALE OR RENTAL OF HOUSING, AND TO PROHIBIT RACIALLY MOTIVATED INTERFERENCE WITH A PERSON EXERCISING HIS CIVIL RIGHTS, AND FOR OTHER PURPOSES".
↑  "S.J. RES. 29. APPROVAL OF RESOLUTION BANNING THE POLL TAX AS PREREQUISITE FOR VOTING IN FEDERAL ELECTIONS". GovTrack.us.
↑  "TO PASS S. 1564, THE VOTING RIGHTS ACT OF 1965".
↑  "CONFIRMATION OF NOMINATION OF THURGOOD MARSHALL, THE FIRST NEGRO APPOINTED TO THE SUPREME COURT". GovTrack.us.
↑  Pace, Eric (December 15, 1988). "Stuart Symington, 4-Term Senator Who Ran for President, Dies at 87". The New York Times.
↑  "W. Stuart Symington IV - People - Department History - Office of the Historian". history.state.gov.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601322305171  GND: 129062901  ISNI: 0000 0001 1487 0558  LCCN: n87837464  NARA: 10570507  SNAC: w6jw8hzj  SUDOC: 076714462  US Congress: S001136  VIAF: 1532466   WorldCat (עם VIAF): 1532466 
סימינגטון מושבע לתפקיד מזכיר חיל האוויר על ידי נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית פרד וינסון ב-18 בספטמבר 1947.
ביקור ראש ממשלת ישראל לוי אשכול בארצות הברית. בצילום, פגישת רה"מ עם ועדת יחסי החוץ של הסנאט בקפיטול, בוושינגטון. משמאל לימין, הסנטור סימינגטון, שגריר ישראל אברהם הרמן, רה"מ והסנטור ג'ון ספרקמן. מאחור, הסנטור סמאת'ר, 1964
סימינגטון בעת כהונתו בסנאט
כדורשער

נבחרת שוודיה במשחקים הפאראלימפיים באתונה 2004
כדורשער הוא ענף ספורט בו משתתפים עיוורים ולקויי ראייה. המשחק הומצא בשנת 1946 לאחר מלחמת העולם השנייה והגיע לישראל בשנות ה-80. ענף הכדורשער הוא אחד הענפים במסגרת המשחקים הפאראלימפיים.
מבנה המשחק והמגרש

המשחק מתקיים באולם סגור (על מנת שיהיה יותר קל לשמוע את הפעמונים שבכדור) ודורש שקט מוחלט. אורך המגרש 18 מטרים ורוחבו כגודל השער – 9 מטרים. כל קבוצה מונה 3 שחקנים, ולכל קבוצה שער באורך 9 מטרים ובגובה של 1.5 מטרים. המגרש מחולק לקווים שעוזרים בהתמצאות ובהגנה; קו האפס – שבו ממוקם השער. קו אחד וחצי וקו שלוש שרבות מן הקבוצות משתמשות בהם כקווי ההגנה וההתמצאות. קו שש – קו שמגביל את התחום שבו הכדור אמור לגעת לראשונה ברצפה. זאת אומרת שאם שחקן זורק כדור, נגיעתו הראשונה ברצפה צריכה להיות לפני קו השש. קו אמצע – מפריד את שני חלקי המגרש.
חוקי המשחק

המשחק נמשך 24 דקות, ומחולק לשתי מחציות של 12 דקות כל אחת. הזמן בין מחצית למחצית הוא 3 דקות. במהלך המשחק, אחד השחקנים מגלגל את הכדור לעבר הקבוצה השנייה והקבוצה השנייה צריכה (על ידי שמיעה בלבד) לחסום בעזרת גלישה על המגרש את הכדור ולגלגלו בחזרה לקבוצה השנייה. ישנם חוקים רבים במשחק, כגון:
אסור לשחקנים לדבר או להרעיש בזמן זריקת הכדור כדי לא להפריע לקבוצה השנייה לשמוע את הכדור.
הייבול (Highball) – כדור הנוגע ברצפה לאחר קו השש יתבצע פנדל (ראה מונחים) כנגד השחקן, לאחר מכן המשחק ימשיך כרגיל.
לונגבול (Longball) – כדור קופץ אמור לגעת שלוש פעמים במגרש לפני שהוא מגיע לקבוצה היריבה. פעם ראשונה לפני קו השש של הקבוצה של השחקן, פעם שנייה באמצע המגרש, ופעם שלישית אחרי קו השש של הקבוצה היריבה. עבירה זו תגרום לפנדל.
אם שחקן זורק לאחר עשר שניות (ראה מונחים), יתבצע פנדל כנגד הקבוצה והשחקן העומד יהיה לבחירת הקבוצה היריבה.
אם כדור נגע בשחקן בזמן ההגנה, התרחק ממנו ועבר את קו האמצע הזכות לזריקה נשללת מקבוצתו וחוזרת לקבוצה השנייה.
אסור לשחקן לגעת במשקפת שלו, אם נגע יתבצע פנדל כנגדו. אך אם משקפתו התעקמה על פניו, ואי אפשר לשחק כך, יתבקש לומר "Eye shades" (ראה מונחים). כאשר הכדור אצל הקבוצה היריבה. ויאשרו לו פסק זמן מיוחד לסידור המשקפת כאשר שופט מסובב אותו כשפניו אל השער ובודק שסידר את המשקפת כראוי.
אין אישור לצאת מתחום הספסל למאמנים ולשחקנים האחרים על הספסל חוץ מבפסק זמן.
למאמנים ולשחקנים אשר יושבים על הספסל אסור לדבר או להרעיש, פעולה כזאת תגרור פנדל כנגד קבוצתם.
הוראה נוספת במשחק היא שכאשר שחקן מסוים מדמם הוא מחויב לצאת מן המגרש.
הציוד

כדור המשחק שוקל 1.25 קילוגרם והיקפו כ-76 סנטימטרים. בכדור נמצאים פעמוני רעש רבים כדי שהשחקנים יוכלו לשמוע אותו.
בנוסף ישנה משקפת שחוסמת את ראיית כל השחקנים כולל העיוורים כדי להשוות תנאים.
כל שחקן ממוגן במגני ברכיים וידיים. לגברים שבענף נוסף מגן אשכים ולנשים מגן חזה.
מונחים

פנדל – מצב בו שחקן אחד נמצא מול שחקן שני מהקבוצה היריבה ועליו להגן על 9 מטרים, כל השער, לבדו. בזמן הפנדל שאר חברי הקבוצה של השחקן המגן צריכה לצאת מן השער ולא לגעת בו.
10 שניות – הזמן המוגבל לזריקה וביצוע מהלך מרגע שהכדור פוגע בשחקן מקבוצה שמבצעת הגנה עד שהכדור עובר את קו האמצע.
אאוט – כאשר כדור נזרק מחוץ לתחומי המגרש.
בלוק אאוט – כאשר כדור פוגע בשחקן המבצע הגנה ולא עובר את תחום הליין אאוט. במקרה כזה, הזמן ממשיך לרוץ, ברגע שהכדור חוזר למגרש, ולכן הזריקה תתבצע מהר, או שהכדור ייזרק מחוץ לתחומי המגרש על ידי השחקן ובעקבות כך יעבור לקבוצה הנגדית.
Play – אמירה שמציינת את תחילת המשחק לאחר שריקת הפתיחה. מציינת את המשך המשחק לאחר אאוט, בלוק אאוט, תחילת פנדל, המשך המשחק לאחר פנדל, והכל כמובן לאחר שריקת השופט.
Eye shades – אמירה אשר מציינת בקשה לפסק זמן לצורך סידור המשקפת.
Medican Time – כאשר אחד השחקנים נפצע והשופטים מחליטים לעצור את המשחק כדי לבדוק לשלומו.
סיום המשחק

משחק נגמר אם יש קבוצה השיגה יתרון של עשרה שערים, או כאשר תם הזמן. כאשר נגמר זמן המשחק והתוצאה היא שוויון, תינתן הארכה של 6 דקות (3 דקות למחצית) אשר תסתיים בתום הזמן או בגול הראשון (המכונה "גול זהב"). כאשר המשחק נחשב "רשמי", אם בתום ההארכה עדיין לא הובקע גול, תחל סדרה של פנדלים. לכל קבוצה יש מספר ניסיונות כמספר השחקנים כאשר כל ניסיון הבקעה הוא על ידי שחקן קבוצה. הפנדלים נגמרים כאשר יש גול לקבוצה אחת והיא לא הבקיעה לקבוצה השנייה בניסיון ההתקפה.
כדורשער בישראל > נבחרת ישראל בכדורשער נשים

נבחרת ישראל בכדורשער נשים התחרתה לראשונה מחוץ לישראל בשנת 2008, וצברה הישגים רבים כבר בתחילת דרכה.
הניצחון הכי חשוב של הנבחרת עד כה, הוא מדליית זהב במשחקים העולמיים לעיוורים ולקויי ראייה, שהתקיימה בסיאול במאי 2015 שזיכתה אותה בכרטיס כניסה למשחקים הפאראלימפיים בברזיל, ריו 2016. בריו, באולימפיאדה הראשונה של הנבחרת, השיגה את המקום ה-7 המכובד לאחר שהפסידה ברבע הגמר.
הנבחרת לקחה חלק במשחקים הפאראלימפיים בטוקיו ב-2021.
באליפות העולם 2022 שנערכה בפורטוגל, הנבחרת זכתה במדליית ארד.
באליפות אירופה דצמבר 2023, זכתה הנבחרת במדליית הכסף אחרי הפסד 8:4 לטורקיה, והבטיחה את מקומה באולימפיאדת פריז 2024
במשחקים הפראלימפיים באולימפיאדת פריז 2024 העפילה לגמר מול טורקיה והפסידה 8:3 וזכתה במדליית כסף.
כדורשער בישראל > נבחרת ישראל בכדורשער גברים

בדצמבר 2023 סיימה נבחרת הגברים את האליפות במקום הרביעי.
כדורשער בישראל > נבחרת העתודה (נבחרת הנוער)

ב-2022 יצאו נבחרות העתודה לאליפות אירופה לנוער שהתקיימה בפינלנד. נבחרת הנערים זכתה במדליית הזהב ובתואר אלופי אירופה לאחר ניצחון על נבחרת דנמרק, נבחרת הנערות זכתה במדליית הכסף ובתואר סגניות אלופות אירופה לאחר הפסד לנבחרת טורקיה.
ב-2023 השתתפו הנבחרות באליפות העולם לנוער שהתקיימה בסאו פאולו, ברזיל.
נבחרת הנערים זכו במדליית הכסף לאחר הפסד 11-7 לנבחרת פולין.
נבחרת הנערות זכתה במדליית הארד לאחר ניצחון 8-1 על נבחרת ברזיל.
מדליות כדורשער במשחקים הפאראלימפיים > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
המשחקים:  
| טורונטו 1976 | אוסטריה אוסטריה | מערב גרמניה מערב גרמניה | דנמרק דנמרק |
| ארנהם 1980 | מערב גרמניה מערב גרמניה | ארצות הברית ארצות הברית | הולנד הולנד |
| ניו יורק 1984 | ארצות הברית ארצות הברית | מצרים מצרים | יוגוסלביה יוגוסלביה |
| סיאול 1988 | יוגוסלביה יוגוסלביה | ארצות הברית ארצות הברית | מצרים מצרים |
| ברצלונה 1992 | איטליה איטליה | פינלנד פינלנד | מצרים מצרים |
| אטלנטה 1996 | פינלנד פינלנד | קנדה קנדה | ספרד ספרד |
| סידני 2000 | דנמרק דנמרק | ליטא ליטא | שוודיה שוודיה |
| אתונה 2004 | דנמרק דנמרק | שוודיה שוודיה | ארצות הברית ארצות הברית |
| בייג'ינג 2008 | הרפובליקה העממית של סין  סין | ליטא ליטא | שוודיה שוודיה |
| לונדון 2012 | פינלנד פינלנד | ברזיל ברזיל | טורקיה טורקיה |
| ריו 2016 | ליטא ליטא | ארצות הברית ארצות הברית | ברזיל ברזיל |
| טוקיו 2020 | ברזיל ברזיל | הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | ליטא ליטא |
| פריז 2024 |  |  | ברזיל ברזיל |
מדליות כדורשער במשחקים הפאראלימפיים > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
המשחקים:  
| ניו יורק 1984 | ארצות הברית ארצות הברית | קנדה קנדה | דנמרק דנמרק |
| סיאול 1988 | דנמרק דנמרק | ארצות הברית ארצות הברית | קנדה קנדה |
| ברצלונה 1992 | פינלנד פינלנד | דנמרק דנמרק | קנדה קנדה |
| אטלנטה 1996 | גרמניה גרמניה | פינלנד פינלנד | ארצות הברית ארצות הברית |
| סידני 2000 | קנדה קנדה | ספרד ספרד | שוודיה שוודיה |
| אתונה 2004 | קנדה קנדה | ארצות הברית ארצות הברית | יפן יפן |
| בייג'ינג 2008 | ארצות הברית ארצות הברית | הרפובליקה העממית של סין  סין | דנמרק דנמרק |
| לונדון 2012 | יפן יפן | הרפובליקה העממית של סין  סין | שוודיה שוודיה |
| ריו 2016 | טורקיה טורקיה | הרפובליקה העממית של סין  סין | ארצות הברית ארצות הברית |
| טוקיו 2020 | טורקיה טורקיה | ארצות הברית ארצות הברית | יפן יפן |
| פריז 2024 | טורקיה טורקיה | ישראל ישראל | הרפובליקה העממית של סין סין |
אירועים חריגים

בשנת 2015 התרחשו שני מקרים של ניצול אליפויות כדורשער על ידי נבחרות של מתחזים לעיוורים. בשני המקרים מדובר בנבחרות, המונות 12 שחקנים "עיוורים", שיצאו ממצרים, אך לאחר ההגעה ליעדים (אליפות אירופה בוורשה, ואליפות אפריקה), נעלמו עקבותיהם, והתברר שהם כלל לא עיוורים וניצלו את המשחקים כדי לברוח ממצרים, ומגיוס החובה לצבא שלה.
הערות שוליים

↑  יאיר צוקר, ‏33 ספורטאיות וספורטאים ישראלים יתחרו במשחקים הפרלימפיים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 7 בספטמבר 2016
↑  יאיר צוקר, ‏ווינרים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 14 בספטמבר 2016
↑   בדרך לטוקיו: אורי מזרחי ונבחרת הכדורשער, סרטון  באתר יוטיוב, 23 בנובמבר 2020; במקור, מתוך "חדשות השבוע"
1 2  אברהם תשובה, נבחרת הכדורשער נשים העפילה למשחקים הפראלימפיים, באתר ynet, 16 בדצמבר 2023
↑  רועי קייס, לא רואים בעיניים. תרמית מצרית נחשפה, באתר ynet, 29 בינואר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007585892705171  LCCN: sh2014001920  LNB: 000340042
ג'וי דיוויז'ן

| --- | --- |

הלהקה לפני הופעה, ככל הנראה ב־1978
 מקום הקמה:  סלפורד, אנגליה 
 מוקד פעילות:  מנצ'סטר, אנגליה
 תקופת הפעילות:  1976–1980 (כ־4 שנים)
 סוגה:  פוסט-פאנק • רוק גותי • גל חדש
 חברת תקליטים:  פקטורי רקורדס
 פרסים והוקרה:  MOJO Awards 
 joydivisionofficial.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 איאן קרטיס Bernard Sumner בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 חברים לשעבר
 איאן קרטיס ברנרד סאמנר פיטר הוק סטיבן מוריס
 
ג'וי דיוויז'ן (Joy Division) הייתה להקת רוק ופוסט-פאנק בריטית שייסדו ברנרד סאמנר ופיטר הוק במנצ'סטר ב־1976 אשר זכתה להצלחה עולמית בזכות שיריה המלודיים והאפלים. הלהקה נחשבת אחת מלהקות הרוק הגדולות בכל הזמנים ומחלוצות ז'אנר הפוסט־פאנק.
הרכב הלהקה המוכר כלל את איאן קרטיס כסולן, את סאמנר כגיטריסט הראשי וכנגן הסינתיסייזר הראשי, את הוק כבסיסט ואת סטיבן מוריס כמתופף. את רוב השירים חיבר קרטיס, שסבל מבעיות נפשיות וממחלת האפילפסייה.
הלהקה הקליטה רק שני אלבומים: Unknown Pleasures ו־Closer, שזכו להצלחה. שירה המצליח ביותר, "Love Will Tear Us Apart", יצא על גבי סינגל אחרי שהתפרקה.
הלהקה התפרקה רשמית ב־18 ביולי 1980 לאחר כארבע שנות פעילות. בדיוק חודשיים קודם לכן התאבד הסולן קרטיס, ערב יציאתה של הלהקה לסיבוב הופעות ראשון בארצות הברית ובקנדה. שלושת חבריה הנותרים שינו את שמה וצירפו לה חברה, ג'יליאן גילברט, וכך הקימו את להקת ניו אורדר.
היסטוריה > 1976

בהשראת הופעה של הסקס פיסטולס במנצ'סטר ב־20 ביולי 1976 החליטו הגיטריסט ברנרד סאמנר (הנזכר בעטיפות התקליטים גם בשמות "ברנרד דיקן", "ברנרד אלברכט" או "ברנרד אלברכט־דיקן") והבסיסט פיטר הוק להקים להקה משלהם עם חברם טרי מייסון, שניסה לתופף אך לא נשאר בלהקה זמן רב. השלושה פרסמו מודעה בחנות תקליטים בעיר, ודרכה הגיע אליהם הסולן איאן קרטיס. קרטיס הכיר את סאמנר, את הוק ואת מייסון מהופעות קודמות והיה נוכח אף הוא באותה הופעה של הסקס פיסטולס עם אשתו, דבורה.
היסטוריה > 1977

בשנת 1977 החליף את מייסון המתופף טוני טאבק, אף על פי שלא היה מנוסה בסגנון הפאנק. הלהקה החלה להתאמן באופן קבוע, הגם שעוד לא קראה לעצמה בשם. זמן קצר לפני הופעתה הראשונה, ב־29 במאי 1977, כלהקת חימום לבאזקוקס ולפנטריישן במועדון "אלקטריק סירקס", החליטה הלהקה על השם "וורסו" (Warsaw, ורשה). על המודעות שפרסמו את המופע הם עוד הוצגו בשם "סטיף קיטנס" (Stiff Kittens, חתלתולים נוקשים), שם שהציעו להם ריצ'רד בון ופיט שלי מהבאזקוקס. שינוי השם הושפע לכאורה משירו של דייוויד בואי "Warszawa", שראה אור באלבומו Low מ־1977.
חמישה שבועות ושש הופעות לאחר מכן הוחלף טאבק במתופף הפאנק סטיב ברות'רדייל מלהקת פאנק אחרת, פאניק (Panik). ב־18 ביולי 1977 הקליטה וורסו את "The Warsaw Demo", שכלל חמישה שירי פאנק גולמיים.
אחרי אותה הקלטת פיטרו חברי הלהקה את ברות'רדייל, כששלחו אותו לתקן תקר על הכביש המהיר והמשיכו לנסוע בלעדיו. ברות'רדייל ניסה לשכנע את איאן קרטיס להצטרף ללהקתו, פאניק, אך קרטיס סירב. סטיבן מוריס, שענה למודעה התלויה על חלון חנות תקליטים, התקבל ללהקה כמחליף. הוא התקבל בעיקר בגלל שקרטיס זכר אותו מבית הספר, שבו למד מוריס שנתיים מתחתיו. להבדיל מהמתופפים הקודמים, מוריס הסתדר היטב עם שלושת חברי הלהקה האחרים. סגנון התיפוף המטרונומי שלו הושפע יותר מסגנון הקראוטרוק מאשר הסגנון האגרסיבי הטיפוסי של מתופפי פאנק אחרים. כדי להימנע מבלבול עם להקת Warsaw Pakt הלונדונית, שינתה הלהקה את שמה בסוף שנת 1977 לג'וי דיוויז'ן (בעברית: חטיבת החדווה). השם לקוח משם היחידה של עובדות מין בכפייה במחנות הריכוז הגרמניים שתוארה בספר "בית הבובות" מאת ק. צטניק. הלהקה אזכרה את הספר בשירה "No Love Lost", שיצא שנה לאחר מכן.
באותה תקופה החל להתבסס סגנונה המוזיקלי, והקלטותיה מדצמבר 1977 נשמעות שונות משמעותית מאלו שהוקלטו ל־Warsaw Demo. עיקר ההבדל הוא שחבריה זנחו את הפאנק הגולמי לטובת סגנון מעודן יותר. הם אימצו את האסתטיקה התעשייתית והמנוכרת של עיר הולדתם, באמצעות שימוש במקצב אגרסיבי פחות והוספת אפקטים של הד על השירה ועל הגיטרה שיצרו תחושת ריחוק, והליריקה של השירים עסקה בניכור.
היסטוריה > 1978

הלהקה הופיעה לראשונה בשם ג'וי דיוויז'ן ב־25 בינואר 1978. היא הופיעה באופן קבוע בצפון אנגלייה במהלך השנה, ולאחר מכן הקליטה מספיק חומר לאלבום בכורה. בעקבות החלטה עצמאית של טכנאי אולפן להוסיף לשירים באלבום צלילי סינטיסייזר, החליטה הלהקה שלא להוציא את אותו אלבום. ב־1982 הוא יצא כבוטלג, ובאופן רשמי ראה אור רק עשר שנים לאחר מכן.
רוב גרטון הפך לאמרגנה של הלהקה במאי 1978. בעשרים השנים שחלפו מאז הפכה תרומתו לחלק אינטגרלי במורשת של ג'וי דיוויז'ן ושל ניו אורדר.
השיר הראשון של ג'וי דיוויז'ן שראה אור על תקליט ויניל היה באלבום האוסף Short Circuit מ־1978. השיר הוקלט ב־1977, כששם הלהקה היה עדיין וורסו, אך על העטיפה היה ג'וי דיוויז'ן. ביוני 1978 יצאו הקלטותיה מדצמבר 77' על EP בקוטר 7 אינץ' ששמו An Ideal For Living. בסוף אותה שנה עברו אותן הקלטות שיפורים ויצאו שוב על תקליט 12 אינץ'.
ב־20 בספטמבר 1978 הופיעה הלהקה בתוכנית הטלוויזיה Granada Reports, ובדצמבר הופיעו באלבום האוסף A Factory Sample שני שירים חדשים שהקליטה כמה חודשים לפני כן. אותו EP נחטף מהמדפים ואזל מהמדפים בתוך כחודשיים, והיה ההוצאה הראשונה שתיעדה את הצליל ואת האווירה הייחודיים שפיתחה ג'וי דיוויז'ן מאז הקיץ הקודם.
בשנה זו גם נתקף קרטיס בהתקף האפילפסיה החמור הראשון שלו. ב־27 בדצמבר, ברכב בדרך חזרה מהופעה בלונדון, הוא חווה התקף חזק והתאשפז בבית חולים. המחלה הלכה והחמירה ככל שהלהקה התפרסמה, ככל הנראה בגלל מיעוט השינה ועומס העבודה בסיבובי ההופעות.
היסטוריה > 1979

בתחילת 1979 החלה לצבור ג'וי דיוויז'ן פופולריות. איאן קרטיס הופיע בעמוד השער של מגזין המוזיקה NME. בינואר הקליטה הלהקה קטע לתוכנית של מנחה הרדיו הנודע ג'ון פיל בתחנת הרדיו בי.בי.סי 1. ב־4 במרץ היא חיממה את הקיור במועדון מרקי (Marquee) הגדול בלונדון.
באפריל 1979 החלה הלהקה להקליט את אלבום הבכורה Unknown Pleasures. האלבום היה אפל ומדכא יותר מהמקובל באותה תקופה: גיטרת הבס של פיטר הוק שימשה הכלי המוביל במלודיה, התופים הדהדו באפקט reverb מקפיא, צליל הגיטרה של סאמנר היה משונן וקרטיס שר בקול הבריטון. ג'וי דיוויז'ן הציגה סגנון מופנם ואישי יותר מזה של רוב להקת הפוסט פאנק מאותה תקופה, שהיו מוחצנות ואגרסיביות. את עטיפת האלבום עיצב פיטר סוויל, והיא התבססה על תמונת גרף של 100 פעימות רדיו עוקבות מכוכב הפולסר הדועך CP 1919 שמצא ברנרד אלברכט בספר אסטרונומיה. העטיפה נחשבת קלסיקה בתחום עיצוב העטיפות המינימליסטי.
Unknown Pleasures יצא ביוני, בזמן שג'וי דיוויז'ן הקליטה חמישה שירים לפיקדילי רדיו. הלהקה הופיעה בתוכנית Granada TV שוב ביולי; הופיעה את הופעתה הראשונה והאחרונה בתחנת טלוויזיה כלל־ארצית בספטמבר; חיממה את הבאזקוקס בסיבוב הופעות בבריטניה במהלך אוקטובר ונובמבר; והופיעה שוב בתוכנית הרדיו של ג'ון פיל ב־BBC בדצמבר.
בעוד Unknown Pleasures נמכר היטב וקיבל ביקורות טובות מהתקשורת, האפילפסייה של קרטיס החמירה. הוא חווה התקפים שגרמו לו לעוויתות ואף לאובדן ההכרה, או התקפי היעדרות (absence seizures), שגרמו לעצירות פתאומיות דמויות טראנס – לעיתים בזמן הופעה. חלק ממעריציה הלהקה האמינו שזה חלק מהמופע. אפילו לאחר שחדלה להפעיל אורות חזקים בהופעותיה, קרטיס המשיך לסבול מאותן בעיות והלהקה החליטה לקחת הפסקה למנוחה בתקופת חג המולד.
היסטוריה > 1980

בינואר 1980 יצאה ג'וי דיוויז'ן לסיבוב הופעות באירופה. כמה הופעות באותו סיבוב בוטלו עקב מחלתו של קרטיס, שהחמירה בגלל מחסור בשינה. הוא חווה התקפים בזמן הופעות שגרמו לו לחוש בושה רבה וחוסר שליטה.
בחודש מרץ, כשהסתיים הסיבוב באירופה, החלה הלהקה להקליט את אלבומה השני Closer עם מרטין הנט, שאף הפיק את אלבום הבכורה. היא הוציאה את שירה המפורסם ביותר, "Love Will Tear Us Apart" (שנבחר לסינגל הטוב בכל הזמנים בסקר של ה־NME בשנת 2003), באפריל. למרות הביקורות המצוינות שקיבל הסינגל, הוא לא הצליח להשתחל למצעדים מעבר למצעד האלטרנטיבי.
ב־7 באפריל ניסה קרטיס להתאבד באמצעות פנוברביטל, תרופה שקיבל כדי להתמודד עם מחלתו. למחרת ניגנה הלהקה ב־Derby Hall בעיירה Bury. קרטיס שר שירים אחדים ואת השאר שר אלן המפסטל, סולנה של להקת החימום קריספי אמבולנס. לקראת סוף המופע, כשעלה הפסטל שוב לבמה, החל הקהל לזרוק בקבוקי בירה על הלהקה.
היסטוריה > התאבדותו של קרטיס

ללהקה נקבע סיבוב הופעות בצפון אמריקה במאי 1980. קרטיס הביע התרגשות לקראת הסיבוב, אך יחסיו עם אשתו היו מעורערים. דבורה הרגישה לא שייכת במעגל החברים של הלהקה, ואיאן קיים רומן עם עיתונאית המוזיקה הבלגית אניק אונורה, שפגש בסיבוב ההופעות האירופי. קרטיס גם דאג שמא הקהל האמריקאי לא יגיב טוב להתקפי האפילפסיה שלו.
אחרי הופעה בתחילת מאי לקחה הלהקה הפסקה של שבועיים לפני תחילתו של סיבוב ההופעות באמריקה. ב־17 במאי 1980, יומיים קודם היציאה לסיבוב ההופעות, חזר קרטיס לביתו כדי לדבר עם דבורה. הוא ביקש ממנה לבטל את תביעת גירושין ולהשאיר אותו לבדו בבית עד שיֵצא לכיוון הרכבת למחרת. בשעות הבוקר המוקדמות של 18 במאי, אחרי שראה את הסרט Stroszek של ורנר הרצוג והאזין לאלבום הסולו הראשון של איגי פופ, The Idiot, התאבד קרטיס בתלייה בביתו. דבורה קרטיס מצאה אותו מאוחר יותר באותו היום, כאשר חזרה לביתה.
ההתאבדות זעזעה את חברי הלהקה ואת ההנהלה. ב־2005 אמר וילסון: "אני חושב שכולנו טעינו כשחשבנו שהוא לא באמת הולך להתאבד[...] כולנו לחלוטין לא הערכנו נכון את הסכנה. לא לקחנו אותה ברצינות. עד כדי כך היינו טיפשים". ג'ון סאבאג', שנודע לימים כהיסטוריון של הפאנק, כתב בהספדו את קרטיס כי "אף אחד לא יזכור את חלקו בג'וי דיוויז'ן כפי שהיה בחייו. הוא ייתפס כטרגי במקום להיתפס כאמיץ".
היסטוריה > מורשת

הלהקה החליטה בשלב מסוים שאם יחליט אחד מחבריה לעזוב, או לא יוכל להמשיך עם הלהקה מכל סיבה שהיא, היא תתפרק או תחליף את שמה. בקיץ של 1980 נכנסה הוצאה מחודשת של "Love Will Tear Us Apart" למקום ה־13 במצעד הסינגלים הבריטי, הצלחתה הגדולה ביותר של הלהקה במצעדים עד אותה תקופה. בחודש יולי של אותה שנה יצא האלבום Closer לחנויות וזכה לביקורות חיוביות. האלבום אף נכנס למצעד האלבומים הבריטי במקום השישי. מכירות האלבום Unknown Pleasures עלו אף הן.
במבט ראשון נראה כי התאבדותו של קרטיס הייתה תוצאה ישירה של הדיכאון שממנו סבל וממצב בריאותו. ספרה של דבורה קרטיס Touching From A Distance נותן את הרושם שקרטיס תמיד שאף למות בגיל צעיר. קרטיס שימש השראה למוזיקאים רבים בני ימינו, ובהם קורט קוביין, בילי קורגן, טרנט רזנור ורוברט סמית', הטוען כי התאבדותו של קרטיס מנעה את התאבדותו שלו.
למרות התאבדותו של קרטיס הלהקה לא התפרקה ב־1980. חברי הלהקה הנותרים יצאו בכל זאת לסיבוב הופעות נוסף והמשיכו להקליט מוזיקה. לבסוף החליפו את שם הלהקה ל"ניו אורדר" והמציאו אותה מחדש. בשילוב בין גיטרה, בס ותופים לצלילים אלקטרוניים הצליחה הלהקה להגיע לקהל מאזינים מגוון. ניו אורדר נחשבת במקומות רבים לאחת מלהקות הסינתפופ, הטכנו והדאנס המובילות בתקופתה.
חשיבותה המתמשכת של ג'וי דיוויז'ן ניכרה בבירור עם תחילת המילניום, כאשר ביקש ג'ון פיל ממאזיניו להצביע על 50 המכובדים (Festive 50) של כל הזמנים. למקום הראשון הגיע השיר "Atmosphere" ולשלישי – "Love Will Tear Us Apart". ברשימה הופיעו שלושה שירים נוספים של הלהקה.
חלק גדול מההיסטוריה של ג'וי דיוויז'ן הוצג בסרט הקולנוע העלילתי "אנשי המסיבות". הסרט עקב אחר עלייתה ונפילתה של חברת התקליטים פקטורי רקורדס, שבה היו חתומות גם ג'וי דיוויז'ן וגם ניו אורדר. ב־2007 יצא לאקרנים "Control", סרט שבוסס על חייו של איאן קרטיס. את הסרט ביים הצלם ההולנדי אנטון קורביין (אשר צילם את התמונה המופיעה בראש העמוד, שצולמה כשבועיים לפני התאבדותו של קרטיס). את קרטיס גילם השחקן האנגלי סם ריילי.
השפעה על התת־התרבות הגותית

מנהליה של ג'וי דיוויז'ן תיארו אותה כלהקה "גותית" בשנת 1979, בהשוואה ללהקות הפופ של אותה תקופה. אחדים מחשיבים אותה כלהקה שהחלה את ז'אנר המוזיקה הגותית. למרות העובדה שחברי ג'וי דיוויז'ן לא התלבשו באותה תקופה בסגנון שנחשב גותי בימינו, הז'אנר היה רק בתחילת דרכו באותה תקופה ועוד לא אימץ לעצמו דימוי ספציפי. חוץ מגות', הלהקה וצלילה המקורי קוטלגו עם מספר להקות נוספות בעלות סגנון אקלקטי תחת מטריית הפוסט־פאנק והגל החדש. להקת "בלגרדו" שהוקמה בספרד ניגנה בסגנון דומה ל"ג'וי דיוויז'ן".
חברי ההרכב

איאן קרטיס (Ian Curtis) (גיטרה, סינתיסייזר, שירה וכתיבת השירים)
ברנרד אלברכט (Bernard Albrecht) (גיטרה וסינתיסייזר)
פיטר הוק (Peter Hook) (גיטרה בס)
סטיבן מוריס (Stephen Morris) (תופים)
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Unknown Pleasures ‏(1979)
Closer ‏(1980)
בתרבות הפופולרית

מעצב משחקי הווידאו הידאו קוג'ימה קרא לחנות שוק שחור במשחק Snatcher שעיצב בשם "ג'וי דיוויז'ן", כמחווה ללהקה. השם שונה בגרסת ההפצה האנגלית של המשחק כדי להימנע מתביעות אפשריות.
שמו של משחק אחר של קוג'ימה, Metal Gear Solid 2: Substance, הוא מחווה לאלבום האוסף של הלהקה Substance.
ויליוט סוודברג

ויליוט תיאו סוודברג (בשוודית: Williot Theo Swedberg; נולד ב-1 בפברואר 2004) הוא כדורגלן שוודי המשחק כקשר מרכזי והתקפי בסלטה ויגו מהלה ליגה ובנבחרת שוודיה.