stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דאגלס מקארתור
ביוגרפיה > מושלה של יפן

ב-2 בספטמבר 1945 קיבל מקארתור את כניעתה של יפן על סיפון אוניית המערכה "מיזורי". בספטמבר 1945 התמנה מקארתור על ידי הנשיא החדש הארי טרומן למושלה הצבאי של יפן.
אחת מפעולותיו הראשונות של מקארתור, שהיה למעשה שליט בעל סמכויות בלתי מוגבלות ביפן, הייתה לקבל לביקור אצלו את הקיסר הירוהיטו. הקיסר, שהיה בעל מעמד של אל ביפן שלפני מלחמת העולם השנייה לא הודח מתפקידו אלא נותר כדמות סמלית, ועשה כל שביכולתו כדי לשתף פעולה עם השליט החדש. הייתה זו מערכת יחסים שתרמה לשני הצדדים, והביאה לשיקומה של יפן לאחר מאורעות המלחמה, שכללו את החרבת שתי הערים היפניות הירושימה ונגסאקי באמצעות פצצות אטום.
מקארתור עשה כל שביכולתו כדי לעצב את יפן החדשה לכדי מדינה מודרנית ודמוקרטית. בנוסף לשפיטת פושעי המלחמה ואנשי המשטר המלחמתי הישן, פעל לעידוד הדמוקרטיה, ולהענקת זכויות אדם, חופש דיבור, חופש דתי וחופש פוליטי לאזרחים היפנים.
ב-1946 הודיע כי צוות משפטנים שמינה ניסח חוקה ליפן. חוקה זו היא בתוקף ביפן עד היום. הייתה לו יד בניסוחה של החוקה, המקנה סמכויות לפרלמנט הדיאט תוך יצירת שלוש רשויות נפרדות - הרשות המחוקקת, המבצעת והשופטת. הממשלה היפנית והדיאט הקיים (שעדיין כלל נציגים מימי משטרו של טוג'ו) אישרו את החוקה. בשנת 1949 מסר את סמכויותיו לממשלה היפנית הנבחרת החדשה, ובשנת 1950 עזב את תפקידו.
בעיתונות תואר מקארתור כשליט מוחלט באזור האוקיינוס השקט המנהל מדיניות עצמאית ואינו ממלא את המדיניות של ממשלת ארצות הברית. במהלך שנת 1950 הוא ביקר בטאיוואן אצל צ'יאנג קאי שק והקים עמו שיתוף פעולה עם הכוחות הלאומנים של סין, בניגוד למדיניות אי ההתערבות של הארי טרומן.
ביוגרפיה > מלחמת קוריאה

ביוני 1950 פתח הצבא הצפון קוריאני במתקפת פתע על כוחות קוריאה הדרומית והביא לפריצת מלחמת קוריאה. ארגון האומות המאוחדות אישר במליאה הכללית את הקמתו של כוח שיצא להילחם לטובת הדרום קוריאנים. מקארתור התמנה למפקד כוח זה אשר כלל בעיקר חיילים אמריקניים. תחילה נסוגו הכוחות האמריקאים מפני חיילי קוריאה הצפונית.
בספטמבר 1950 הוביל מקארתור את חיילי האו"ם בנחיתה אמפיבית נועזת מאחורי הקווים הצפון קוריאנים באינצ'ון. הנחיתה הצליחה מעל למשוער ולקראת סוף החודש כבשו כוחותיו את סיאול ועברו את קו הרוחב 38. לאחר הקרב הודה גנרל מקארתור לכוחות הלוחמים, ואמר כי "חיל הים והנחתים מעולם לא הבריקו יותר מאשר הבוקר".
ב-1 באוקטובר דרש מקארתור מהכוחות הקומוניסטיים בקוריאה הצפונית להיכנע ולאפשר את כניסת כוחות האו"ם לקוריאה הצפונית. הכוחות בפיקודו הלכו וקרבו לגבול עם סין, שהייתה עתה מדינה קומוניסטית תחת שלטונו של מאו דזה-דונג. מלחמה זו אמורה הייתה להיות מלחמה מוגבלת. טרומן, אז נשיא ארצות הברית, שאף שכוחות האו"ם לא יתקדמו מהר מדי לקראת הגבול הסיני, שכן הבין כי הסינים עלולים לפרש מהלך כזה כתוקפנות אמריקאית. לעומתו, מקארתור העריך כי הסינים לא יפתחו במלחמה, למרות אזהרות ששידרו הסינים במושב האו"ם. בפגישה בין השניים באי וייק הזהיר טרומן את מקארתור כי לא יוסיף להתקדם במהירות אל עבר נהר יאלו. מקארתור סירב לקבל את פקודותיו והמשיך קדימה במלוא הכוח. ב-25 באוקטובר 1950 פתח הצבא הסיני במתקפה לאורך הנהר, כפי שאיים קודם לכן. התקפה זו גרמה לכוחות האו"ם לפתוח בנסיגה ארוכה ורבת קורבנות. מקארתור תואר כמי שלא העריך נכונה את כוונות הסינים ויכולותיהם. לאחר ייצובו של הקו בין הצדדים הלוחמים תמך מקארתור במתקפת נגד כוללת כנגד הסינים, ואף בפלישה לסין עצמה. מסמכים שנחשפו לאחר שנים רבות מלמדים כי מקארתור תמך בהטלת פצצות אטום על הסינים. טרומן לא הסכים לכך, מחשש למלחמה גרעינית כוללת ולמותם של מיליוני חפים מפשע.
בתחילת אפריל 1951, דרש מקארתור להטיל מצור על סין ולשלוח את חייליו של צ'יאנג קאי שק לפתוח חזית שנייה נגד סין. דברים אלו, שהיו מנוגדים למדיניותו של הנשיא טרומן, גרמו לנשיא להדיח את מקארתור מתפקידו ב-11 באפריל 1951.
ביוגרפיה > לאחר מלחמת קוריאה

שבוע לאחר שהודח, מקארתור חזר לארצות הברית נישא על גל של תמיכה במאבקו כנגד טרומן. הייתה זו הפעם הראשונה בה דרכה רגלו בארצות הברית היבשתית מזה 14 שנים ויום לאחר שהגיע הוא זכה לקבלת פנים של מנצחים, הכוללת נאום בקונגרס ומצעד ניצחון בנאומו זה נשא את אמרתו המפורסמת - "חיילים ותיקים אף פעם אינם מתים, הם רק נמוגים" (Old soldiers never die, they just fade away).
כבר בשנת 1948, בעת היותו מושל יפן, התמודד מקארתור על מועמדות המפלגה הרפובליקנית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1948, אך לא הצליח ופרש מהמרוץ. עם שובו לארצות הברית עלו ציפיות כי הוא יתמודד על משרת המועמד הרפובליקני לנשיאות בבחירות של שנת 1952, אך חקירה פומבית של הסנאט אודות אירועי הדחתו, תרמה לצינון הרוחות ולדעיכת הפופולריות שלו, אל מול גנרל אחר ששאף לאותו המינוי עצמו, דווייט אייזנהאור.
עם דעיכת שאיפותיו הפוליטיות בילה מקארתור את שנותיו האחרונות בניו יורק, עם משפחתו.
בנוסף למדליית הכבוד, עוטר מקארתור במספר גדול של אותות ועיטורים ובהם צלב השירות המצוין ומדליית האוויר ובעיטורים זרים רבים ובכללם תואר אבירות במסדר האמבט הבריטי, אות לגיון הכבוד וצלב המלחמה הצרפתיים ועיטורים מ-17 מדינות נוספות ובהן הפיליפינים וקוריאה.
מקארתור נפטר ב-5 באפריל 1964 בגיל 84. הוא ואשתו קבורים יחדיו בנורפוק, וירג'יניה. באתר קבורתם ישנו מוזיאון קטן לזכרו של מקארתור, ומרכז קניות גדול בסמוך נקרא על שמו.
לקריאה נוספת

ויליאם מנצ'סטר, קיסר אמריקני, תל אביב: מערכות, 1982.
ג'ון טולנד (1985), השמש העולה: שקיעתה ונפילתה של הקיסרות היפנית, 1936–1945, תל אביב: מערכות.
G. Perret, (1996), Old Solidiers Never Die, Massachusetts: Holbrook.
ארנון גוטפלד, "שערים לחוויה האמריקנית", הוצאת "רמות"- אוניברסיטת תל אביב, 2006, עמודים 309–326.
SWM G01

| --- | --- |

SWM G01
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  SWM (אנ') (שם רשמי: "Speedy Working Motors", שם בסינית: "(斯威汽车")
 שנות ייצור:  2018 - היום
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 סיווג:  קרוסאובר
 אורך:  4,610 מ"מ
 רוחב:  1,855 מ"מ
 גובה:  1,725 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,750 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 16 שסתומים, 1.5 ליטר (1,498 סמ"ק) המפיק 156 כ"ס (מגדש טורבו)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 6 מהירויות  תמסורת  חצי אוטומטית - 6 מהירויות
 מהירות מרבית:  180 קמ"ש
SWM G01 הוא קרוסאובר קומפקטי בעל מספר מאפייני SUV (אנ'), מתוצרת יצרנית הרכב הסינית SWM (אנ') (שם רשמי: Speedy Working Motors, שם בסינית: (斯威汽车) אשר מיוצר משנת 2018 ועד היום.
"SWM G01"

דגם "SWM G01" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בבייג'ינג ב-2018.
באפריל 2018 הוחל בשיווק דגם "SWM G01" באיטליה.
5 דלתות.
5 נוסעים.
מנוע קדמי.
מנועי בנזין.
סוג הנעה: הנעה קדמית.
5 רמות גימור.
מחיר היחידה נע בין 79,900 - 147,900 רנמינבי (שנת 2018, בסין).
תמונות

דגם "SWM G01"
דגם "SWM G01"
ראו גם

SWM X7
הערות שוליים

↑  מנוע "SWM G01" chinamobil.ru/eng/brilliance/swm/g01
↑  דגם "SWM G01" לשיווק בסין carnewschina.com/2018/04/16/the-brilliance-shineray-swm-g01-is-ready-for-the-chinese-car-market
↑  דגם "SWM G01" (בסינית) car.autohome.com.cn/config
↑  דגמי "SWM G01" (בסינית) autohome.com.cn/4684
↑  דגם "SWM G01" swmmotors.com.cn/en/news-detail
פיג'ו סוג 3

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיג'ו
 שנות ייצור:  1891–1894
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  פיג'ו סוג 2
 מודל אחריו:  פיג'ו סוג 4
 מרכב:  Rear-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  2,500 מ"מ
 רוחב:  1,350 מ"מ
 גובה:  1,500 מ"מ
 משקל:  500 ק"ג
 בסיס גלגלים:  1,630 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  2V צילינדרים, 565 סמ"ק המפיק 2 כ"ס ב-1,000 סל"ד (מנוע בעירה פנימית, מתוצרת "Daimler")
 הילוכים:  תמסורת ידנית
 מהירות מרבית:  25 קמ"ש
פיג'ו סוג 3 (בצרפתית: Peugeot Type 3, קרויה גם: Type 3 quadricycle) היא מכונית קטנה ופתוחה, (קבריולה) מסוג "Runabout (car)" (אנ'),  מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1891–1894.
בראש הייצור עמד ארמאן פז'ו.
מאפיינים

יוצרו 64 יחידות.
מכונית פתוחה .
מנוע אחורי.
מנוע הנעה אחורית.
"פיג'ו סוג 3" היה הדגם השני שייצרה "פיג'ו" שהורכב בו מנוע בעירה פנימית.
4 מושבים (2 מושבים מול 2 מושבים, קרוי: "Vis-à-vis (carriage)" (אנ')).
מערכת ההיגוי - מוט.
תמונות

"פיג'ו סוג 3", שנת 1892
"פיג'ו סוג 3", שנת 1892
"פיג'ו סוג 3"
"פיג'ו סוג 3"
"פיג'ו סוג 3"
"פיג'ו סוג 3"
ראו גם

פיג'ו
פיג'ו סוג 1
פיג'ו סוג 2
פיג'ו סוג 4
פיג'ו סוג 5
פיג'ו סוג 15
DS 3 קרוס-בק

| --- | --- |

DS 3 Crossback
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  DS אוטומובילס
 שנות ייצור:  2018 - הווה
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  DS 3
 חברת אם:  קבוצת PSA
 מרכב:  Front-engine, front-wheel-drive layout
 פלטפורמה:  PSA EMP1 platform (אנ')
 אורך:  4,118 מ"מ
 רוחב:  1,790 מ"מ
 גובה:  1,535 מ"מ
 משקל:  1,245-1,625 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,558 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  3 צילינדרים, 1.2 ליטר (מגדש טורבו, מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 1.5 ליטר (מנוע דיזל)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 7 מהירויות
DS 3 קרוס-בק (בצרפתית: DS 3 Crossback) הוא SUV המוגדר כ-SUV מפואר סוב-קומפקטי, מתוצרת חטיבת רכבי היוקרה DS אוטומובילס בבעלות יצרנית הרכב הצרפתית קבוצת PSA אשר מיוצר משנת 2018 ועד היום בצרפת.
המכונית הוכרזה לראשונה בתחילת 2009 על ידי יצרנית הרכב הצרפתית סיטרואן כמותג משנה מוביל המיושם על חלק מהדגמים שלה, הפועל במקביל למותג הזרם המרכזי שלה.
השם "DS" הוא גם משחק מילים. בצרפתית, זה מבוטא כמו המילה "déesse", שפירושו "אלילה". ה-DS הוא סימן רכב עצמאי מאז 2015 (ומאז 2012 בסין).
מאפיינים "DS 3 קרוס-בק"

דגם "DS 3 קרוסבק" הוצג לראשונה ב-13 בספטמבר 2018 ב-צרפת
דגמי "DS 3 קרוסבק" בנויים על פלטפורמה "Common Modular Platform (CMP)" של קבוצת PSA, פלטפורמה משותפת לפיג'ו, סיטרואן ויצרנית הרכב הסינית "Dongfeng Motor Group" (אנ')
5 דלתות - הצ'בק
5 נוסעים
מנוע קדמי
סוג מנועים: מנוע בנזין, מנוע דיזל
סוג הנעה: הנעה קדמית
יחידת התאורה הקדמית המתקדמת "DS MATRIX LED VISION" מאפשרת לנהוג כל הזמן עם אורות גבוהים, מבלי לסנוור את שאר המשתמשים בדרך. בעזרת מצלמה הממוקמת בחלק העליון של השמשה הקדמית, יחידת התאורה החכמה יודעת להתאים את האלומה הקדמית לתנאי התנועה מסביב.
תמונות

דגם "DS 3 קרוס-בק", שנת 2019
דגם "DS 3 קרוס-בק", שנת 2019
דגם "DS 3 קרוס-בק", שנת 2018
דגם "DS 3 קרוס-בק"
דגם "DS 3 קרוס-בק" - מבט לתא הנהג
דגם "DS 3 קרוס-בק"
דגם "DS 3 קרוס-בק"
דגם "DS 3 קרוס-בק"
ראו גם

DS 3
DS 4S
הערות שוליים

↑  דגם "DS 3 קרוס-בק" (בצרפתית) lefigaro.fr/automobile/2018/09/13
↑  דגם "DS 3 קרוס-בק" topgear.com/car-reviews/ds-3/crossback
↑  דגם "DS 3 קרוס-בק" - נסיעת מבחן (איטלקית) hdmotori.it/2019/05/22/ds-3-crossback-prezzo-prova-su-strada-recensioni
↑  דגם DS 3 קרוס-בק dsautomobiles.co.uk/ds-models/ds-3-crossback/exterior
ליו-פיג'ו סוג V2C2

| --- | --- |

Lion-Peugeot Type V2C2
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Lion-Peugeot (אנ')
 שנות ייצור:  1910
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל אחריו:  Lion-Peugeot V 2 C 3
 סיווג:  מכונית בסגנון "Phaeton body" (אנ')
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 אורך:  3,200 מ"מ
 רוחב:  1,400 מ"מ
 גובה:  2,000 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,250 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  2 צילינדרים, 4 שסתומים, 1,325 סמ"ק המפיק 12 כ"ס
 מהירות מרבית:  37–46 קמ"ש
ליו-פיג'ו סוג V2C2 (בצרפתית: Lion-Peugeot Type V2C2) היא מכונית קטנה בסגנון "Phaeton body" (אנ') מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית Lion-Peugeot (אנ') אשר יוצרה בשנת 1910 בצרפת.
ליו-פיג'ו

ליו-פיג'ו הייתה יצרנית רכב צרפתית עצמאית לשעבר. זהו השם שתחתיו בשנת 1906 רוברט פיג'ו (1873 – 1945), פייר פיג'ו (1871 – 1927) וג'ול פיז'ו (1882 – 1957), ללא תלות בעסקי המכוניות של פיג'ו, החלו לייצר מכוניות.
כדי להבין מדוע היו שני עסקי רכב של "פיג'ו" יש להתייחס למחלוקת המשפחתית שהגיעה לשיאה בשנת 1896 כאשר ארמאן פז'ו עזב את העסק המשפחתי שכונה באותו שלב "Les Fils de Peugeot Frères".
בשנת 1910 התאחדו שתי יצרניות הרכב המשפחתיות מכוניות פיג'ו ו"ליו-פיג'ו" והיוו את העסק "Société des Automobiles et Cycles Peugeot", אך העסק הממוזג המשיך להשתמש בשם "ליו-פיג'ו" עבור דגמים קטנים יותר שירשו מהעסק העצמאי לשעבר עד שנת 1916.
תרגום "Lion" מצרפתית לעברית: אריה.
"ליו-פיג'ו סוג V2C2"

יוצרו 680 יחידות בדגמים: קבריולה, ולנדולט.
2-4 נוסעים.
מנוע קדמי 4 צילינדרים.
מנוע בנזין - 1.3 ליטר.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
מנוע קירור מים.
התנעת מנוע באמצעות מנואלה.
מערכת היגוי: מימין.
צמיג רזרבי.
תמונות

"ליו-פיג'ו סוג V2C2"
"ליו-פיג'ו סוג V2C2", דגם לנדולט
ראו גם

ליו-פיג'ו סוג V4C3
ליו-פיג'ו VC 2
ליו-פיג'ו סוג VA
הערות שוליים

↑  "Phaeton body" הוא סגנון רכב פתוח ללא הגנה מפני מזג אוויר קבוע, שהיה פופולרי משנות ה-1900 ועד שנות ה-30 של המאה ה-20. סגנון מקביל לכרכרת  הפייטון המהירה שנמשכה על ידי הסוסים
↑  Wolfgang Schmarbeck: Alle Peugeot Automobile 1890–1990, Motorbuch-Verlag. Stuttgart 1990. ISBN 3-613-01351-7
↑  מדגמי ליו-פיג'ו snipview.com/q/Lion-Peugeot_vehicles
↑  היסטוריה דגמי פיג'ו 1889-1988 web.archive.org/web/20150120013204
↑  "ליו-פיג'ו סוג V2C2"  כולל תמונה של דגם משוחזר snc-marcadier.fr/fiche_auto
↑  "ליו-פיג'ו סוג V2C2" forum.campeugeot.fr/viewtopic
קאדילק סדרה 65

| --- | --- |

Cadillac Series 65, שנת 1937
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  קאדילק
 שנות ייצור:  1937–1938
 יחידות שיוצרו:  3,877
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל אחריו:  Cadillac Series 62 (אנ')
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 פלטפורמה:  GM C platform (1936) (אנ')
 אורך:  5,288 מ"מ (1937)  5,370 מ"מ (1938)
 רוחב:  1,890 מ"מ (1937)  1,971 מ"מ (1938)
 גובה:  1,937 מ"מ (1937)  1,938 מ"מ (1938)
 בסיס גלגלים:  3,327 מ"מ (1937)  3,353 מ"מ (1938)
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע V 8 צילינדרים, 5,671 סמ"ק המפיק 137 כ"ס ב-3,400 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות, סינכרונית מתוצרת קאדילק
 מעצב:  Harley Earl (אנ')
דגם "קאדילק סדרה 65", שנת 1938
קאדילק סדרה 65 (באנגלית: Cadillac Series 65) היא מכונית סלון גדולה, מתוצרת חטיבת הרכב היוקרתי קאדילק, חברת בת של ג'נרל מוטורס האמריקאי, אשר יוצרה בין השנים 1937–1938 בארצות הברית.
תצורות "קאדילק סדרה 65

4 דלתות - סלון.
4 דלתות - קבריולה.
"קאדילק סדרה 65"

יוצרו 3,877 יחידות.
4 דלתות (דגם סדאן).
5 נוסעים (דגם סדאן, שנת 1937).
6 נוסעים (דגם סדאן, שנת 1938).
דלתות אחוריות - "דלתות התאבדות" (ציר התנועה של פתיחת הדלת מנוגד לכיוון הנסיעה).
מנוע קדמי.
מנועי בנזין.
מנוע קירור מים.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
רדיו.
בשנת 1938 "סדרה 65" ו"סדרה 75" שיתפו סגנון חזיתי חדש, עם סורג סלולרי אנכי מאסיבי.
"קאדילק סדרה 65" > מחירים ומכירות

בשנת 1937 מחיר היחידה עמד על 1,945 דולר, יוצרו 2,401 יחידות.
בשנת 1938 מחיר היחידה נע בין 2,600-2,285 דולר, יוצרו 1,476 יחידות.
ראו גם

קאדילק
קאדילק סדרה 60
קאדילק סדרה 61
הערות שוליים

↑  Kimes, Beverly (1996). standard catalog of American Cars 1805-1942. Krause publications. ISBN 0-87341-428-4.
↑  [Gunnell, John (2005). Standard Catalog of Cadillac 1903-2005. Krause publications. ISBN 0873492897
↑  "קאדילק סדרה 65" vintagecarcollector.com/vehicles/77/1938-cadillac-series-65
↑  "קאדילק סדרה 65", שנת 1938 - תמונה mcecars.com/vehicles/450/1938-cadillac-series-65
↑  "קאדילק סדרה 65", 4 דלתות, קבריולה כולל תמונות mecum.com/lots/CA0814-191365/1938-cadillac-series-65-convertible-sedan
גאולוגיית מבול

גאולוגיית מבול (מכונה גם גאולוגיה של הבריאה או גאולוגיה דילוביאלית) היא ניסיון פסאודו-מדעי לפרש וליישב מאפיינים גאולוגיים של כדור הארץ בהתאם לאמונה פונדמנטליסטית בנרטיב המבול מספר בראשית בתנ"ך. בתחילת המאה ה-19, גאולוגים דילוביאליים שיערו שמאפיינים ספציפיים של פני השטח מספקים עדות לשיטפון עולמי שבא בעקבות תקופות גאולוגיות מוקדמות יותר; לאחר חקירה נוספת הם הסכימו שהמאפיינים הללו נבעו משיטפונות מקומיים או מקרחונים. במאה ה-20, בריאתנים מאסכולת כדור הארץ הצעיר החיו את גאולוגיית המבול כמושג-על בהתנגדותם לאבולוציה, תוך הנחה שהעולם נברא בשישה ימים ושינויים גאולוגיים קטקליזמים במהלך המבול המקראי, ושילבו הסברים בריאתניים על רצפי שכבות הסלעים.
"מפגש התיבה", קנטקי, ייצוג של תיבת נוח, המופעל על ידי Answers in Genesis,, ארגון בריאתנות כדור הארץ צעיר
בשלבים המוקדמים של התפתחות מדע הגאולוגיה, פורשו מאובנים כעדות להצפות או מבול מעבר. "התאוריות של כדור הארץ" של המאה ה-17 הציעו מנגנונים המבוססים על חוקי טבע, בטווח זמן שנקבע על ידי כרונולוגיית אשר. ככל שהגאולוגיה המודרנית התפתחה, גאולוגים מצאו עדויות לכדור הארץ קדום ועדויות שאינן עולות בקנה אחד עם התפיסה שכדור הארץ התפתח בסדרה של אסונות, כמו מבול בראשית. בבריטניה של תחילת המאה ה-19, ה"דילוביאליזם" ייחס צורות קרקע ומאפיינים של פני השטח (כגון שכבות חצץ וסלעים תועים) להשפעות ההרסניות של המבול העולמי כביכול, אך עד 1830 גאולוגים גילו יותר ויותר שהעדויות תומכות רק בשיטפונות מקומיים יחסית. "גאולוגים של כתבי הקודש" כפי שהם מכונים כיום, ניסו לתת קדימות להסברים תנ"כיים מילוליים, אך הם חסרו רקע בגאולוגיה, והם נדחקו לשוליים על ידי הקהילה המדעית, כמו גם השפעה מועטה בכנסיות.
גאולוגיית המבול הבריאתנית נתמכה רק על ידי מיעוט מהתנועה האנטי-אבולוציונית של המאה ה-20, בעיקר בכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי, עד לפרסום ב-1961 של "מבול בראשית" (אנ') מאת מוריס ויטקומב. בסביבות 1970, התומכים אימצו את המונחים "בריאתנות מדעית" ו"מדע הבריאה".
ניתוח מדעי הפריך את עקרונות המפתח של הגאולוגיה של המבול. גאולוגיה של המבול סותרת את הקונצנזוס המדעי בגאולוגיה, סטרטיגרפיה, גיאופיזיקה, פיזיקה, פליאונטולוגיה, ביולוגיה, אנתרופולוגיה וארכאולוגיה. הגאולוגיה המודרנית, תת-הדיסציפלינות שלה ודיסציפלינות מדעיות אחרות משתמשות בשיטה המדעית. לעומת זאת, גאולוגיית מבול אינה דבקה בשיטה המדעית, מה שהופך אותה לפסאודו-מדע.
ראו גם

היסטוריה של הגאולוגיה
גיל כדור הארץ
התפתחות מערכת השמש
בריאתנות
הערות שוליים

↑  Morrison, David (24 October 2012). "Pseudoscience: A fringe too far". Nature. 490 (7421): 480–481.
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012

הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2012 התקיימו ביום שלישי, 6 בנובמבר 2012 ובהן נבחר ברק אובמה לכהונה נוספת כנשיא ארצות הברית.
תוצאת הבחירות נקבעה על פי מספר האלקטורים להם זכה כל מועמד. הקצאת מספר האלקטורים לכל מדינה נקבעה בהתאם למפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010. הנשיא וסגן הנשיא הנבחרים הושבעו לתפקיד ב-20 בינואר 2013. אלה הבחירות הראשונות מאז הבחירות ב-1820 שבהן נבחר נשיא שלישי ברצף לכהונה שנייה.
מערכות הבחירות של המועמדים החלו בתחילת 2011. לשלבי ההתמודדות הסופיים הגיעו אובמה, הנשיא המכהן והמועמד מטעם המפלגה הדמוקרטית ומולו מיט רומני, המועמד מטעם המפלגה הרפובליקנית. לסגני הנשיא היו מועמדים ג'ו ביידן סגן הנשיא המכהן ופול ראיין הרפובליקני.
השינויים שחלו במספרי האלקטורים

מפקד האוכלוסין האמריקני של 2010 שינה את חלוקת האלקטורים בבחירות לנשיאות שנערכו בארצות הברית בשנת 2012 ובבחירות שיערכו בארצות הברית בשנים 2016 ו-2020 במדינות המפורטות להלן.
| --- | --- |
 
 מספר האלקטורים שהוקצו לכל מדינה בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנים 2012, 2016, ו-2020. : השינויים שחלו במספר האלקטורים בכל מדינה בעקבות מפקד האוכלוסין האמריקני של 2010, בהשוואה למספר האלקטורים שהוקצו לאותן המדינות במהלך הבחירות לנשיאות בשנים 2000, 2004 ו-2008. המדינות בכחול הן המדינות שהגדילו את מספר האלקטורים; המדינות באפור הן המדינות שבהן מספר האלקטורים נשאר זהה; המדינות בכתום הן המדינות שבהן ירד מספר האלקטורים.
הבחירות המקדימות > הבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית

משום שהנשיא המכהן הדמוקרטי התמודד הפעם על קדנציה שנייה ובשל הפופולריות הרבה שלו במפלגה הדמוקרטית, המירוץ למועמדות במפלגה הדמוקרטית אירע במידה רבה ללא אירועים מיוחדים. תהליך המינוי של מועמד המפלגה לנשיאות במפלגה הדמוקרטית הורכב מפריימריס, שנערכו ב-50 המדינות של ארצות הברית, כמו גם בגואם, פוארטו ריקו, וושינגטון די. סי., איי הבתולה של ארצות הברית, סמואה האמריקנית, ואיי מריאנה הצפוניים. בנוסף לכך, חברי מפלגה בכירים הידועים בתור צירי-על (superdelegates) קיבלו קול אחד בספירה הסופית שנערכה בוועידה הדמוקרטית.
מאחר שאף אחד מהמועמדים האחרים במפלגה הדמוקרטית לא הצליח לצבור כמות משמעותית של קולות צירים, לאובמה למעשה לא היה אף מתמודד בולט בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית. אובמה הבטיח את מעמדו כמועמד הדמוקרטי המשוער ב-3 באפריל 2012 כאשר הצליח לצבור את המספר הצירים (delegates) המינימלי אשר היה נחוץ על מנת להבטיח את מינויו לתפקיד מועמד המפלגה לנשיאות.
הבחירות המקדימות > הבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית > מועמדים

ברק אובמה - הנשיא המכהן של ארצות הברית – מועמד המפלגה לנשיאות
הבחירות המקדימות > הבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית > מתמודדים

מיט רומני, המושל לשעבר של מסצ'וסטס.
רון פול, חבר בית הנבחרים מטקסס.
מועמדים שפרשו במהלך הפריימריז
מישל בקמן, חברה בבית הנבחרים מטעם המחוז השישי של מדינת מינסוטה. פרשה ב-4 בינואר 2012 בעקבות תוצאות הפריימריז באיווה.
ג'ון האנטסמן, שגריר ארצות הברית לשעבר בסין והמושל לשעבר של יוטה. פרש ב-16 בינואר 2012.
ריק סנטורום, הסנאטור לשעבר של פנסילבניה. פרש ב-10 באפריל 2012 למרות שהיה מתמודד שהפתיע במספר רב של מדינות. הכריז על תמיכתו במיט רומני.
ריק פרי, מושל טקסס. פרש ב-19 בינואר 2012.
ניוט גינגריץ', יושב ראש בית הנבחרים לשעבר מג'ורג'יה. פרש ב-2 במאי 2012 לאחר שזכה בשתי מדינות.
מיט רומני, המושל לשעבר של מסצ'וסטס.
רון פול, חבר בית הנבחרים מטקסס.
מישל בקמן, חברת בית הנבחרים ממינסוטה.
איש העסקים ומגיש תוכניות הרדיו הרמן קיין מג'ורג'יה.
טים פולנטי, המושל לשעבר של מינסוטה.
גארי ג'ונסון, המושל לשעבר של ניו מקסיקו.
ג'ון האנטסמן, שגריר ארצות הברית לשעבר בסין והמושל לשעבר של יוטה.
ריק פרי, מושל טקסס.
ריק סנטורום, סנאטור לשעבר מפנסילבניה.
ניוט גינגריץ', יושב ראש בית הנבחרים לשעבר מג'ורג'יה.
הבחירות המקדימות > הוועידות של המפלגות

18‏–21 באפריל – הוועידה הלאומית של מפלגת החוקה (Constitution Party) נערכה בנאשוויל, טנסי. וירג'יל גוד קיבל את מינוי מפלגת החוקה.
3‏–6 במאי – הוועידה הלאומית של המפלגה הליברטנית (Libertarian Party) נערכה בלאס וגאס שבמדינת נבאדה. גארי ג'ונסון קיבל את מינוי המפלגה הליברטנית.
13‏–15 ביולי – הוועידה הארצית של המפלגה הירוקה (Green Party) נערכה בבולטימור שבמרילנד. ג'יל שטיין קיבלה את מינוי המפלגה הירוקה.
27‏–30 באוגוסט – הוועידה הרפובליקנית נערכה בטמפה שבפלורידה. ב-28 באוגוסט 2012 צירי המפלגה הרפובליקנית בחרו באופן רשמי את המועמדים שיתמודדו מטעם המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות ארצות הברית. ב-30 באוגוסט 2012 מיט רומני קיבל את מינוי המפלגה הרפובליקנית.
3‏–6 בספטמבר – התקיימה הוועידה הדמוקרטית בשארלוט שבקרוליינה הצפונית. ב-4 בספטמבר צירי המפלגה הדמוקרטית בחרו באופן רשמי את המועמדים שיתמודדו מטעם המפלגה הדמוקרטית בבחירות לנשיאות ארצות הברית. ב-6 בספטמבר 2012 ברק אובמה קיבל את מינוי המפלגה הדמוקרטית להתמודדות על כהונה שנייה.
מערכת הבחירות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הבחירות הכלליות

6 בנובמבר 2012 – יום הבחירות. בבחירות ניצח ברק אובמה את מיט רומני עם 332 אלקטורים לאובמה ו-206 אלקטורים לרומני.
17 בדצמבר 2012 – חבר האלקטורים בוחר באופן רשמי את הנשיא ואת סגן הנשיא.
6 בינואר 2013 – נשיא הסנאט מכריז באופן רשמי על תוצאות הצבעת חבר האלקטורים.
20 בינואר 2013 – כניסה רשמית של הנשיא הנבחר ושל סגן הנשיא הנבחר לתפקידם.
ראו גם

הבחירות לנשיאות ארצות הברית
הערות שוליים

↑  לפי נתוני ההצבעה הרשמיים של הסוכנות הפדרלית
↑  יצחק בן-חורין, וושינגטון, קורבן ראשון לפריימריז: בקמן פרשה מהמרוץ, באתר ynet, 4 בינואר 2012
↑  ואז נותרו 5: ג'ון האנטסמן פורש, יתמוך ברומני, באתר וואלה, 16 בינואר 2012
↑  Santorum endorses one-time rival Romney - Yahoo! News, Yahoo! News,‏ 8 במאי 2012
↑  מושל טקסס ריק פרי הכריז רשמית: אתמודד על נשיאות ארה"ב, באתר ynet, 13 באוגוסט 2011
↑  גינגריץ' פרש מהמרוץ לנשיאות: אשאר אזרח פעיל, באתר ynet, 2 במאי 2012
↑  נטשה מוזגוביהו כתבת "הארץ" בארה"ב, 67% מהאמריקאים: רומני ניצח את אובמה בעימות הראשון, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2012
↑  Martha Raddatz to Moderate VP Debate, באתר ABC‏, 13 באוגוסט 2012 (באנגלית)
↑  ראש בראש: פול ראיין וג'ו ביידן התעמתו, באתר וואלה, 12 באוקטובר 2012
↑  נייט סילבר, In Polls, Biden Gets a Hold, באתר הניו יורק טיימס, 12 באוקטובר 2012 (באנגלית)
↑  
שגיאות פרמטריות בתבנית:יוטיוב 
'סוג: קטע מתוך עימות המועמדים לתפקיד סגן הנשיא, 11 באוקטובר 2012,' אינו ערך חוקי  Biden to Ryan: 'That's a Bunch of Malarkey', קטע מתוך עימות המועמדים לתפקיד סגן הנשיא, 11 באוקטובר 2012,  באתר יוטיוב
↑  לוסי מדיסון, Who won the VP debate? Why the polls were so different, באתר CBS‏, 12 באוקטובר 2012 (באנגלית)
↑  רן דגוני, ‏"אובמה חדש" בעימות עם רומני; סקר CNN: אובמה ניצח, באתר גלובס, 17 באוקטובר 2012
↑  יצחק בן-חורין, וושינגטון, הברק חזר: אובמה גבר על רומני בעימות השני, באתר ynet, 17 באוקטובר 2012
↑  יצחק בן חורין, וושינגטון, ישראל, איראן ולוב: אובמה ורומני - סיבוב אחרון, באתר ynet, 22 באוקטובר 2012
↑  יוני גבאי, ‏רומני: לא בקרת בישראל, אובמה: באת לגייס כסף, באתר כיכר השבת, 23 באוקטובר 2012
↑  תוצאות הבחירות הסופיות באתר ועדת הבחירות הפדרלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16629126k (data) 
הנשיא האמריקני ברק אובמה צופה בעימות שנערך ב-11 באוקטובר 2012 בין המועמדים לתפקיד סגן הנשיא בחדר הישיבות הנמצא על סיפון אייר פורס 1.
בניין אמפייר סטייט מואר בכחול לאחר שנודע כי אובמה ניצח באוהיו ובעקבות נתון זה הוסק כי אובמה הוא המנצח בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012. במידה ורומני היה מנצח הבניין היה מואר באור אדום.
תוצאות הבחירות לפי מחוזות.
נתוני תוצאות הבחירות לפי מחוזות ומדינות כאשר המידע מוצג בצורת Treemap.
דב הרשקוביץ (אדריכל)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1878 אוקראינה 
 פטירה:  5 בדצמבר 1935 (בגיל 57 בערך) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 שם לידה:  בוריס הרשקוביץ 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 יצירות ידועות:  בית ועד הקהילה, הבית האדום 
 
דב הרשקוביץ (1878 – 5 בדצמבר 1935) היה אדריכל ארץ ישראלי ומהנדס העיר השני של תל אביב בשנים 1924–1927.
תוכניתו לבית עיריית תל אביב מ-1925