stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדרבי של צפון לונדון
שחקנים ששיחקו בשני המועדונים > ארסנל ← טוטנהאם

| שם | עמדה | ארסנל> קריירה | ארסנל> משחקים | ארסנל> שערים | טוטנהאם> קריירה | טוטנהאם> משחקים | טוטנהאם> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ג'ימי בריין | חלוץ | 1923 – 1931 | 232 | 139 | 1931 – 1935 | 34 | 10 |
| לורי בראון | שחקן הגנה | 1961 – 1964 | 109 | 2 | 1964 – 1966 | 65 | 3 |
| דייוויד ג'נקינס | קשר | 1966 – 1968 | 25 | 9 | 1968 – 1970 | 17 | 2 |
| רוהאן ריקטס | קשר | 2001 – 2002 | 1 | 0 | 2002 – 2005 | 36 | 2 |
| דייוויד בנטלי | קשר | 1997 – 2006 | 8 | 1 | 2008 - 2011 | 41 | 3 |
| עמנואל אדבאיור | חלוץ | 2006 - 2009 | 143 | 62 | 2011 - | 37 | 26 |
כמו כן, ג'ו האלם ששיחק בארסנל בעמדת הקיצוני אימן את טוטנהאם בין 1945 ל-1949, ואילו טרי ניל היה המאמן של טוטנהאם בין 1974 ל-1976, לפני שחזר לארסנל ועבד שם בין 1976 ל-1983. אחד המקרים הידועים הוא זה של ג'ורג' גרהאם שהיה שחקן של ארסנל, אימן את המועדון בין 1986 ל-1994, פוטר מארסנל ובין 1998 ל-2001 אימן את טוטנהאם.
קלייב אלן השתתף בשלושה משחקים לא רשמיים של ארסנל במסגרת ההכנות לעונת 1980/1981, אך לא במשחקי דרבי רשמיים כלשהם.
שחקנים ששיחקו בשני המועדונים > טוטנהאם ← ארסנל

| שם | עמדה | טוטנהאם> קריירה | טוטנהאם> הופעות | טוטנהאם> שערים | ארסנל> קריירה | ארסנל> הופעות | ארסנל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ג'ורג' האנט | חלוץ | 1930 – 1937 | 198 | 138 | 1937 – 1938 | 21 | 3 |
| פרדי קוקס | קיצוני ימני | 1938 – 1949 | 105 | 18 | 1949 – 1953 | 94 | 16 |
| ויק גרובס | קשר | 1952 – 1953 | 4 | 3 | 1955 – 1964 | 201 | 37 |
| ג'ימי רוברטסון | קיצוני ימני | 1964 – 1968 | 181 | 31 | 1968 – 1970 | 59 | 8 |
| סטיב וולפורד | שחקן הגנה | 1975 – 1977 | 1 | 1 | 1977 – 1981 | 98 | 4 |
| וילי יאנס | שחקן הגנה | 1975 – 1977 | 64 | 4 | 1977 – 1981 | 237 | 19 |
| פט ג'נינגס | שוער | 1964 – 1977 | 590 | 1 | 1977 – 1985 | 327 | 0 |
| סול קמפבל | שחקן הגנה | 1992 – 2001 | 315 | 15 | 2001 – 2006 | 197 | 11 |
כמו כן, הרברט צ'פמן היה שחקן חובב בטוטנהאם בין 1905 ל-1907, זמן רב לפני שהחל לאמן ארסנל.
שחקנים ששיחקו בשני המועדונים > שחקנים שהשתתפו בדרבי במדי שני המועדונים

| שם | במדי ארסנל | במדי טוטנהאם |
| --- | --- | --- |
| לורי בראון | 4 | 3 |
| סול קמפבל | 7 | 12 |
| דייוויד ג'נקינס | 2 | 1 |
| פט ג'נינגס | 9 | 23 |
| ג'ימי רוברטסון | 1 | 8 |
| וילי יאנג | 8 | 3 |
| עמנואל אדבאיור | 9 | 4 |
ג'ימי רוברטסון הוא השחקן היחיד שהבקיע בדרבי עבור שני המועדונים.
הערות שוליים

↑  משחקי הידידות של טוטנהאם בעונת 1887/1888
↑  שיאים נגד טוטנהאם, האתר הרשמי של ארסנל
↑  עונת 1914/1915
↑  מיקום זה היה שגוי בעקבות טעות בחישוב ממוצע השערים. התאחדות הכדורגל האנגלית תיקנה זאת ב-1975 וקבעה כי המיקום האמיתי של ארסנל היה אמור להיות החמישי
↑  שאר המועדונים שקיבלו קולות הם בארנסלי (5), וולבס (4), נוטינגהאם פורסט (3), ברמינגהאם סיטי (2) והאל סיטי (1)
↑  טבלאות סופיות של הליגה הדרומית, rsssf.com
↑  פיל טיילר ומרטין סואר, The Official Illustrated History of Arsenal (עמוד 40), המלין, 2005 (ISBN 0-600613-44-5) 
   בוב גודווין, The Pride Of North London (עמוד 37), Polar Publishing‏, 1997 (ISBN 1-899538-04-6)
↑  Harry Kane - all-time record goalscorer in the north London derby!, אתר האינטרנט הרשמי של טוטנהאם, ‏7 בדצמבר 2020
↑  The top scorers in the history of the North London Derby, Football Manager, ‏1 בדצמבר 2020
↑  "Tottenham Hotspur vs Arsenal". 11 v 11.com.
הכנסייה האנגליקנית (יפו)

הכנסייה האנגליקנית ביפו, 2009
מבט מצפון מזרח, 2018
החזית המזרחית, 2018
הכנסייה האנגליקנית (לפי השליח שמעון פטרוס) היא כנסייה פרסביטריאנית נטושה הניצבת ברחוב יפת 48 ביפו, מול כנסיית אנטוניוס הקדוש הרומית-קתולית. המבנה מוקף בגן מוזנח ובצידה המזרחי מגדל רבוע אופייני לאדריכלות הכנסייתית הסקוטית.
הכנסייה נבנתה בראשית שנות ה-30, בתקופת השלטון הבריטי בארץ ישראל, במטרה להרחיב את השפעת הזרם האנגליקני בעיר ואת מספר מאמיניו. בסמוך למתחם  הכנסייה נמצא בית החולים האנגלי הידוע בכינוי "הבית הסקוטי".
הכנסייה חדלה לפעול עם כיבוש העיר באפריל 1948, ומאז עומדת נטושה ומוזנחת.
הערות שוליים

↑  אורי דביר, נקודת חן תל אביב-יפו, תל אביב-יפו: מודן, 1995, דף 32
ערך זה הוא קצרמרבנושא כנסיות ובנושא תל אביב-יפו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הדרך לרציף ויגן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג'ורג' אורוול
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  אוטוביוגרפיה
 הוצאה
 הוצאה:  Gollancz 
 תאריך הוצאה:  1937
 הוצאה בעברית
 תרגום:  לא תורגם לעברית
 סדרה
 ספר קודם:  שאו את נס האספידיסטרה 
 
הדרך לרציף ויגן (באנגלית: The Road to Wigan Pier) הוא ספר מאת ג'ורג' אורוול שפורסם בשנת 1937.
הספר הוזמן מאורוול על ידי המו"ל השמאלני ויקטור גולאנץ, ולצורך איסוף החומר לכתיבתו שהה אורוול כחצי שנה בעיירות הכורים בצפון אנגליה. בחלקו הראשון, הספר מתאר את תנאי החיים של הכורים. חלקו השני הוא תיאור, בחלקו אוטוביוגרפי ובחלקו פוליטי, של גישתו של אורוול לניסיונות לצאת מהמשבר הכלכלי ששרר בבריטניה באותו זמן. אורוול הגדיר את עצמו בספר כסוציאליסט, אבל גם תקף רבות מהגישות שהיו מקובלות באותו זמן בשמאל הבריטי. ההתקפה הזו גרמה למו"ל גולאנץ להסכים להוצאת הספר רק בתוספת פתיחה שלו, בה הוא מתפלמס עם עמדותיו של אורוול. חלקו הראשון של הספר נחשב לאחד מהתיאורים החזקים של חיי הכורים בצפון אנגליה, וחלקו השני כולל תובנות מרתקות על תפקידו של השמאל, ועל התפתחותו האישית של אורוול כסופר פוליטי.
שלושה פרקים מתוך הספר מופיעים בעברית באוסף מתחת לאף שלך - מבחר מאמרים מאת ג'ורג' אורוול (דביר 2005, מאנגלית: יועד וינטר-שגב).
הכנסייה האנגליקנית העולמית

הכנסייה האנגליקנית העולמית (Anglican Communion) היא הארגון העולמי של הכנסיות שהשקפתן הדתית היא אנגליקניזם, זרם בנצרות שהתפתח בכנסיית אנגליה בהדרגה לאחר הרפורמציה, בייחוד מן המאה ה-17. האנגליקניזם הוא פרוטסטנטי בבסיסו, אך חלק ממרכיביו קרובים מאוד למסורת הקתולית, והוא מסווג לעיתים כתנועת ביניים. רוב הכנסיות האנגליקניות בעולם, מחוץ לכנסיית-האם באנגליה, הן תוצאה של פעילות מיסיונרית בריטית. הארכיבישוף מקנטרברי נחשב ל"ראשון בין שווים" בין הבישופים בקומוניון, אך אין לו סמכות מעשית. החברות השונות בקומוניון מצויות באחדות כנסייתית, מלאה, ומכירות בהיררכיה ובתקפות הטקסים של רעותיהן. ישנן כארבעים כנסיות החברות בארגון בכל רחבי תבל, עם כ-85,000,000 חברים בסך הכל. מלבד כנסיית אנגליה, חברות בקומוניון כנסיות ויילס ואירלנד, הכנסייה האפיסקופלית בארצות הברית, הכנסיות של ניגריה, פקיסטן וצפון הודו, הכנסייה האפיסקופלית של ירושלים והמזרח התיכון, הכנסייה האנגליקנית ביפן, וכולי.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 82334-X  HDS: 011434  ISNI: 0000 0001 0656 4729  NKC: kn20050505096  VIAF: 122466400   WorldCat (עם VIAF): 122466400 
ערך זה הוא קצרמרבנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
החזית הלאומית הלבנונית

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון 
 מייסד:  אמיל אדה 
 תקופת הפעילות:  1936–הווה (כ־88 שנים) 
 אידאולוגיות:  שמרנות 
 מטה:  ביירות 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז-ימין
 ארגונים בינלאומיים:  מחנה ה-14 במרץ
 nationalbloc.org
 
החזית הלאומית הלבנונית (בערבית: الكتلة الوطنية תעתיק: "אלכתלה אלוטניה"), היא מפלגה שמרנית שנוסדה בלבנון בשנת 1936.
היסטוריה

בשנת 1936, מקים המפלגה, אמיל אדה הפך לנשיא לבנון, תחת פרוטקטורט צרפתי. בנו, ריימונד, ירש אותו כראש המפלגה בשנת 1949. בשנת 1968, החזית הלאומית הצטרפה ל"ברית המשולשת" (الحلف الثلاثي, אלחלף אלת'לאת'י) של המפלגות הנוצריות, קבוצה שכללה את המפלגה הליברלית הלאומית של הנשיא כמיל שמעון ומפלגת הפלנגות של פייר ג'ומאייל. הברית הייתה מוצלחת יחסית וגרפה בבחירות לפרלמנט שהתקיימו באותה שנה 30 מושבים (מתוך 99). עם זאת, בשנת 1969, עזבה החזית את הברית לאחר הסכם קהיר.
במהלך מלחמת האזרחים הלבנונית, למרות שהחזית היא נוצרית ברובה, המפלגה סירבה להצטרף לחזית הלבנונית, המורכבת מבני בריתה לשעבר. במהלך שנות המלחמה, המפלגה סירבה להחזיק מיליציה ונקטה בקו מתון, קו המורכב מהגנה על עצמאות לבנון ועל אחדות שהשתלב עם עמדות סוניות בורגניות, המיוצגות על ידי רשיד כראמי וסעב סלאם.
כיום

גלותו (בשנת 1976) ומותו (בשנת 2000) של ריימונד אדה, לצד עליית הכוחות הלבנוניים והזרם הפטריוטי החופשי (מפלגתו של מישל עאון), הובילו לירידת המפלגה מכוחה.
כיום, המפלגה היא חלק מהקואליציה האנטי-סורית (קואליציית 14 במרץ) ונוקטת בקו ברור נגד חזבאללה. מנהיג המפלגה הנוכחי הוא קרלוס אדה, אחיינו של ריימונד. נשיא המפלגה נקרא באופן מסורתי العميد(ראש עדה, מועצה).
הערות שוליים

↑  (הקישור אינו פעיל)
הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת

הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת (בצרפתית: Terres australes et antarctiques françaises בראשי תיבות: TAAF) הוא שם של טריטוריה בשליטת צרפת שנמצאת באוקיינוס ההודי ובאנטארקטיקה. הטריטוריה מחולקת ל-5 אזורים שאף אחד מהם לא מיושב באופן קבוע. השליטה של צרפת על איי אפארסה אינה מוכרת על ידי מדינות העולם, והשליטה על ארץ אדלי ניתנה לצרפת במסגרת הברית האנטארקטית עד 2041.
מחוזות

הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת מחולקות לחמישה מחוזות, שלושה מחוזות היסטוריים של צרפת (איי קרגלן, איי קרוזה ואיי סן פול ואמסטרדם) שהתגלו במאה ה-18 וה-19 ומאז מהווים טריטוריה של צרפת, ארץ אדלי ששייך לצרפת מ-1949 ואיי אפארסה החל מ-2007.
| שם המחוז | בירה/ישוב קבע | שטח יבשתי | מים כלכליים |
| --- | --- | --- | --- |
| איי סן פול ואמסטרדם | מרטין דה ויוייה | 66 קמ"ר | 502,533 קמ"ר |
| איי קרוזה | בסיס אלפרד-פור | 352 קמ"ר | 567,475 קמ"ר |
| איי קרגלן | פורט-או-פרנסה | 7,125 קמ"ר | 563,869 קמ"ר |
| ארץ אדלי | בסיס דומון ד'אורוויל | 432,000 קמ"ר |  |
| איי אפארסה | סן פייר | 44 קמ"ר | 640,400 קמ"ר |
| סה"כ | סן-פייר | 439,587 קמ"ר | 2,274,277 קמ"ר |
מחוזות > הטריטוריות הדרומיות

הטריטוריות הדרומיות של צרפת הן שלושה מחוזות שנמצאים בשליטת צרפת ומוכרים גם על ידי הקהילה הבינלאומית. המחוזות הם שלושה ארכיפלגים:
מחוז ארכיפלג איי קרגלן, האיים התגלו ב-1772 על ידי איב-ז'וזף דה קרגלן דה טרמרק שהשתלט עליהם בשמה של ממלכת צרפת. הרפובליקה הצרפתית אישרה רשמית את שלטונה על האיים ב-1893 מול בריטניה ואוסטרליה.
מחוז ארכיפלג איי קרוזה, האיים התגלו ב-1772 על ידי מארק-ז'וזף מאריון דה פרסן שהשתלט עליהם בשמה של ממלכת צרפת.
מחוז איי סן-פול ואמסטרדם, התגלו ב-1522 על ידי פרדיננד מגלן. האיים עברו תחת שליטת מספר מדינות כאשר צרפת השתלטה עליהם ב-1843. השליטה של צרפת עליהם אושרה ב-1891 והם נשלטו על ידי צרפת מקולוניית מדגסקר.
מחוזות > הטריטוריות האנטארקטיות

הטריטוריה הצרפתית באנטארקטיקה היא טריטוריה אחת המוכרת בשם ארץ אדלי. הטריטוריה התגלתה לראשונה על ידי ז'ול דומון ד'אורוויל ב-1840 ונקשרה לטריטוריות הדרומיות של צרפת בשנת 1942. התביעות הצרפתיות על ארץ אדלי לא מוכרות על ידי כל מדינות העולם וכל התביעות מושעות בהתאם לברית האנטארקטית.
מחוזות > איי אפארסה

המחוז החמישי שהצטרף לארצות הדרומיות והאנטארקטיות הוא איי אפארסה (שפירושו האיים הפזורים), שצורף בשנת 2007. אלו חמישה איים ואטולים הממוקמים באוקיינוס ההודי ובמצר מוזמביק בסביבת מדגסקר. האיים היו חלק מהשלטון הצרפתי על מדגסקר אך נותקו ממדגסקר ב-1960. לאחר הכרזת העצמאות של מדגסקר, המלגשים טוענים לבעלות גם על איי אפארסה, מלבד האי טרומלין שמאוריציוס טוענת לבעלותה עליו.
גאוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה

ב-1774 צרפת השתלטה על איי קרגלן. ב-1843 צרפת השתלטה על האי סן פול ועל האי  אמסטרדם שבסמוך. ב-1892 צרפת השתלטה על איי גלורייז ב-1897, על איי באסאס דה אינדיה, אירופה וז'ואן דה נובה כל השטחים האלו מסופחים לקולוניית מדגסקר שבשליטת צרפת עם הקמת הקולוניה.
ב-21 בנובמבר 1924 האיים סן פול ואמסטרדם, איי קרגלן וקרוזה וכן ארץ אדלי מסופחים לקולוניית מדגסקר וכן שני איים הסמוכים למדגסקר, נוזי בה (nosy be) והאי סנט-מארי, מיוט ושאר איי קומורו.
חוק צרפתי משנת 1955 הכפיף את איי קרגלן, סן פול ואמסטרדם, איי קרוזה וארץ אדלי לטריטוריות צרפת מעבר לים ובכך איים אלו הפכו מנותקים מנהלית ממדגסקר. חוק משנת 1960 מנתק את איי אפארסה משלטונה של צרפת על מדגסקר, לפני מתן עצמאות למדגסקר ומנהלתית האיים נוהלו על ידי השר הממונה על צרפת מעבר לים. ב-2007 איי אפארסה צורפו לארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת כמחוז חמישי.
הערות שוליים

↑  דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021
| חבלי צרפת |
| --- | --- | --- |
| חבלים בצרפת המטרופוליטנית מ-2016 | או-דה-פראנס • אוברן-רון-אלפ • אוקסיטניה • איל-דה-פראנס • אקיטן החדשה • בורגון-פראנש-קונטה • ברטאן • גראנד אסט • נורמנדי • סאנטר-עמק הלואר • פיי דה לה לואר • פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור • קורסיקה |  |
| חבלים בצרפת המטרופוליטנית עד סוף 2015 | אוברן • איל-דה-פראנס • אלזס • אקיטן • בורגון • ברטאן • לורן • לימוזן • לנגדוק-רוסיון • מידי-פירנה • נור-פה דה קאלה • נורמנדי עילית • נורמנדי תחתית • סאנטר • פיי דה לה לואר • פואטו-שראנט • פיקרדי • פראנש-קונטה • פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור • קורסיקה • רון-אלפ • שמפאן-ארדן |  |
| חבלים מעבר לים | גוואדלופ • גיאנה הצרפתית • מרטיניק • ראוניון • מיוט |  |
| קולקטיבים מעבר לים | פולינזיה הצרפתית • סן-פייר ומיקלון • ואליס ופוטונה • סן ברתלמי • סן מרטן |  |
| טריטוריות מעבר לים | הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת (ארץ אדלי • איי אפארסה • סן פול ואמסטרדם • איי קרגלן • איי קרוזה) |  |
| מעמד מיוחד | קלדוניה החדשה • קליפרטון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552812705171  BnF: cb11865642q (data)  GND: 4450787-2  LCCN: n82094862  MusicBrainz: 0be4bfaf-17e0-3c0f-9f46-ed9ccdbe86a6  SUDOC: 026402254  UKPARL: jyO6lTHs  VIAF: 158991425   WorldCat (עם VIAF): 158991425
היפיאס זוטא (דיאלוג אפלטוני)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אפלטון
 שפת המקור:  יוונית עתיקה
 סוגה:  דיאלוג אפלטוני
 
הִיפְּיָאס זוּטָא (ביוונית: Ἱππίας ἐλάττων) הוא דיאלוג שנכתב על ידי אפלטון. הדיאלוג מתאר שיחה בין סוקרטס להיפיאס, סופיסט ואיש אשכולות ידוע מאליס שביוון, השיחה מתרחשת באתונה לאחר שהקהל התפזר עם סיום נאומו של היפיאס. אודיקוס, מארחו של היפיאס באתונה נוכח גם כן בשיחה ומתווך בין הדוברים. הדיאלוג עוסק בנושא השקר. סוקרטס מביא את הדיון לתוצאה הנתונה במחלוקת שהמשקר, ובכלל כל העושה עוול מרצונו טוב מהעושה זאת בעל כורחו.
הדיאלוג

היפיאס, סופיסט ואיש אשכולות ידוע מאליס, בדיוק סיים את נאומו הארוך. אודיקוס, מארחו באתונה, מדובב את סוקרטס שהמתין בסבלנות להתפזרות הקהל לשוחח איתו על הנאום שעסק בהילול האיליאדה על פני האודיסיה. כל עלילה של יצירה נכתבה עבור גיבור שונה שמהווה דמות חקוי. עולה השאלה מי מבין הגברים טוב יותר. הראשון אכילס, המאופיין בכעסו וקנאי לבריסאיס. השני, אודיסאוס המאופיין כאדם שקרן ששב אל אשתו פנלופה. סוקרטס מציין בפני אודיקטס שהיה שמח לשמוע את דעתו של היפיאס על שני גיבורים אלו.
הדיון מתחיל במספר טכניקות בהן לרב סוקרטס משתמש. הראשונה היא מחמאה לחכמתו ולידיעתו של היפיאס והצטנעות בעמדתו הנחותה שדורש לשוחח עם אדם כמוהו. היפיאס, איש אשכולות, מעט גאוותן המתגאה גם שכל הדברים שעל גופו (כולל בגדיו וטבעתו) הם מעשה ידיו, חוזר על יכולתיו והסכמתו לדבר עם כל אדם על כל נושא שיתבקש. שנית, סוקרטס מבקש שהיפיאס להיות עדין עמו. לא להתפרץ עליו כשאינו יודע לשאול. היפיאס מרגיעו ומשתבח בכך שהוא מחנך ולכן לא עולה על דעתו שלא יתן דוגמה טובה ויציג באדיבות.
הדיון מגיע להצהרתו של היפיאס בנאומו, שהומרוס הציג את אכילס כטוב מאודיסאוס כיוון שאכילס מתנגד לאמירת דבר מה ועשיית ההפך, בעוד שאודיסאוס הוא ערום דהיינו שקרן מנוסה שדבורו אחד ומחשבתו אחר. אם, כן מניח סוקרטס כי היפיאס מאמין שהומרוס, מי שכתב את היצירות, היה שני אנשים דובר אמת ושקר. היפיאס מסכים.
סוקרטס בוחר לוותר על הדיון על הומירוס ושואל את היפיאס מי הוא שקרן: אדם שאינו יכול לעשות מעשה כמו חולה? היפיאס מסביר לסוקרטס שבשקרן הוא מתכוון לאדם שיכול לעשות מעשים ולעד יהיה כזה. מכאן מסיק סוקרטס כי שקרנים הם אנשים בעלי יכולת גדולה כי הם מרמאים מתוך חכמה ולא סכלות שכן אלו אינם אנשים שמונעים ממחלה. לאור זאת, מאחר שהיפיאס הוא חכם בחשבון ויכול לעלות פתרונות לחישובים גדולים הוא יכול גם לשקר. ואם הוא משקר במספר הוא ישקר ביתר הנושאים. היפיאס מסכים.
סוקרטס יוצא מנקודה הנחה שאדם הוא חכם דובר אמת ושקר ולכן שואל מה מבחין בניהם. היפיאס אינו יודע וסוקרטס עתה מתחיל לפקפק האם היפיאס אינו זוכר מפני שהתחכם אך הוא מסכם שמאחר ולא ניתן להבדיל בין חכם דובר אמת לשקרן לא ניתן להבחין גם בין אודיסאוס ואכיליוס. היפיאס מתנגד לדברים אלו לאור התיאורים של הומרוס לפיהם אודיסאוס ערמומי. סוקרטס אינו מסכים מפני שגם אכילס חוטא באי ביצוע דברי עצמו, ומצטט מקרים ביצירה, אך היפיאס מגן על אכילס בנימוק שלא הייתה לו ברירה אלא להפר את דבריו ולכן הוא משקר מאי ידיעה.
הדיון הספרותי מסתיים אך סוקרטס טוען שהמשקר מתוך ידיעה ויכולת טוב יותר מהמשקר מתוך בורות או חוסר ברירה. כחיזוק לטיעון סוקרטס מביא את הדוגמאות שהרץ לאט מרצונו טוב יותר מהרץ לאט בעל כורחו, שהמתגושש הנופל מרצונו טוב מהנופל בעל כורחו, וכדומה גם לגבי התנועה, השירה, ועוד. אפילו הרופא המזיק לגופו של אדם מרצון הוא רופא טוב מרופא העושה זאת בעל כורחו, כיוון שהוא יודע טוב יותר את מלאכתו. מרשימת יכולות אנושיות אלה עובר סוקרטס לטיפוח הנשמה וטוען שגם כאן מי שעושה עוול מרצונו הוא בעל נשמה טובה יותר מהעושה זאת בעל כורחו.
היפיאס לא יכול לקבל מסקנה זאת ואף סוקרטס מתקשה בכך והשיחה מסתיימת.
הביקורת על הדיאלוג

סוקרטס כאמור מוביל את הדיון למסקנה שהמשקר, ובכלל כל העושה עוול מרצונו טוב מהעושה זאת בעל כורחו. תוצאה זאת, כפשוטה, היא נתונה במחלוקת ונראית על פניה כבלתי מוסרית וכסותרת את גישת סוקרטס בדיאלוגים האחרים. אין אחיזה להטלת ספק באותנטיות הדיאלוג כדיאלוג של אפלטון כיוון שאריסטו במטאפיזיקה (פרק 5 פסוק 120), קיקרו ב"על הנאום" (פרק 3 פסוק 32) ואלכסנדר מאפרודיסיאס כולם מתייחסים אליו כמקורי. אפשרות נוספת היא שסוקרטס לא באמת מאמין בתוצאה שהגיע אליה והוא רק השתעשע להציק להיפיאס השחצן ולהראות את כוחו שלו בלוליינות סופיסטית. אך הסבר זה הוא בלתי נחוץ כפי שנטען ב. סוקרטס רומז על הפתרון לקראת סוף הדיאלוג בציינו שהחוטא העושה עוול מרצונו הוא הטוב יותר "אם אמנם יש איש כזה". כלומר סוקרטס רומז ש"אין" אדם שיודע את הטוב ושיש לו את היכולת לבצעו ובכל זאת עושה את הרע. זאת היא גם כן אולי דעה מעוררת מחלוקת אך היא ללא ספק אמונה סוקראטית בסיסית המופיעה במפורש בדיאלוגים אחרים (כמו במנון).
לקריאה נוספת

כתבי אפלטון, תרגם י"ג ליבס, הוצאת שוקן, ירושלים ותל אביב, תשט"ו, כרך א, עמודים 90–110.
הערות שוליים

↑  הדיאלוג נקרא כך, כדי להבדילו מן הדיאלוג  היפיאס רבה שמיוחס (באופן המוטל בספק) לאפלטון, ונקרא גם הוא על שם היפיאס.
↑  שמואל שקולניקוב ואלעז וינריב, פילוסופיה יוונית, האוניברסיטה הפתוחה 1997,ISBN 965-06-0362 עמ' 74-76
| הדיאלוגים האפלטוניים |
| --- | --- | --- |
| הדיאלוגים המוקדמים | אותידמוס • אותיפרון • איאון • אפולוגיה • גורגיאס • היפיאס זוטא • כארמידס • ליסיס • לכס  • מנכסנוס • פרוטגורס • קריטון | אפלטון מצביע כלפיי מעלה, פרט מתוך הפרסקו "אסכולת אתונה" של הצייר האיטלקי רפאל |
| הדיאלוגים התיכוניים | המדינה • מנון • המשתה • פיידון • פיידרוס • פרמנידס • קרטילוס • תאיטטוס | אפלטון מצביע כלפיי מעלה, פרט מתוך הפרסקו "אסכולת אתונה" של הצייר האיטלקי רפאל |
| הדיאלוגים המאוחרים | החוקים • טימאיוס • מדינאי • סופיסט • פילבוס • קריטיאס | אפלטון מצביע כלפיי מעלה, פרט מתוך הפרסקו "אסכולת אתונה" של הצייר האיטלקי רפאל |
| שמקוריותם מוטלת בספק | אגרות • אלקיביאדס א' • אלקיביאדס ב' • הגדרות • אפינומיס • היפרכוס • היפיאס רבה • המאהבים המתחרים • מינוס • קליטופון • תאגס | אפלטון מצביע כלפיי מעלה, פרט מתוך הפרסקו "אסכולת אתונה" של הצייר האיטלקי רפאל |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522636305171  PLWABN: 9810704455505606  BNE: XX6157682  BnF: cb12320885s (data)  GND: 4214628-8  LCCN: no96027264  SUDOC: 071329021  VIAF: 179229147   WorldCat (עם VIAF): 179229147
ה'רמ"א

ה'רמ"א (5,241) ובקיצור רמ"א – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-5 בספטמבר 1480 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 24 באוגוסט 1481.
המולד של תשרי חל ביום שלישי, 0 שעות ו-574 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג גכה. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנה חמישית לשמיטה, ושנת 16 במחזור העיבור ה-276. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 5 (סימנה הלבא) במחזור השמש ה-188.
שנה זו היא שנת 1,412 לחורבן הבית, ושנת 1,792 לשטרות.
אירועים

א' בשבט – האינקוויזיציה הספרדית מתחילה לפעול.
מסע משולם מוולטרה בארץ-ישראל. בנוסף לכך הגיע לארץ ישראל בשנה זו גם הנוסע יוסף דמונטנייא.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכה, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
היסטוריה של עם ישראל
הלמוט לוטי

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1969 (בן 54) גנט, בלגיה 
 מוקד פעילות:  בלגיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  הולנדית 
 פרסים והוקרה:  נוצת הזהב (2002)  Goldene Stimmgabel (2001)  קצין גבוה במסדר הכתר הבלגי 
 www.helmutlotti.be
 פרופיל ב-IMDb
 
הלמוט לוטי (נולד: 22 באוקטובר 1969, בגנט, בלגיה. בשם: הלמוט ברתולד אלמה לוטיגר - Helmut Barthold Johannes Alma Lotigiers) הוא זמר-יוצר בלגי ממוצא פלמי, בעל קול טנור. לוטי שר בשפות ובסגנונות שונים. בראשית הקריירה שלו התפרסם כאשר חיקה את סגנונו של הזמר אלביס פרסלי, בראשית שנות התשעים, החל לשיר מוזיקה קלאסית. ברפרטואר של לוטי גם מספר שירים בעברית.
ביוגרפיה

לוטי נולד בשנת 1969 להוריו ריטה ולוק בגנט שבבלגיה, כבן בכור מבין 3 בנים, הוריו התגרשו בהיותו כבן 3. בגיל 5 עלה לראשונה על במה, בבית האופרה של גנט, אותה ניהל הסבא לוטיגר. במחזה לוהק לוטי לתפקיד בנו של המרקיז.
כבר בשחר ילדותו אהב לוטי להאזין לתקליטים ובהם שיריו של אלביס פרסלי, ואכן כאשר גדל החל מתפרסם כחקיין מוצלח של אלביס. בשנת 1989, השתתף בתוכנית הכישרונות הצעירים ההולנדית "סאונדמיקסשאו". לוטי שר את שירו של אלביס My-Boy, זכה לתשואות, ונבחר למקום השלישי. לאור ההצלחה בתחרות חתמה חברת התקליטים הבלגית אולטרהטופ, עם לוטי, על הסכם להפקת אלבום מלא. לוטי שר תוך אימוץ סגנון שירתו של אלביס, קולית, חזותית ותנועתית. 2 אלבומיו הראשונים ("לילות פלמיים" - 1990, ו"כל אשר אני חש" - 1992), הופקו בסגנון זה, והוא קיבל את הכינוי אלביס החדש (בהולנדית: De Nieuwe Elvis).
בשנת 1995 הופק אלבום מהופעה חיה של לוטי, מבצע שירים ישנים בסגנון פופ-רוק, בהשראתם של לוצ'אנו פבארוטי ולוצ'ו דאלה.
היה היה - ממציאים

| --- | --- |

כרזת הסדרה בעברית
 מבוסס על:  היה היה
 סוגה:  סדרת אנימציה, סדרה לכל המשפחה, סדרה חינוכית
 יוצרים:  אלבר בארייה
 בימוי:  אלבר בארייה
 מדבבים:  רוג'ר קארל, אוליבר דסטרז, מארי-לור בנסטון, פטריק פריג'אן, סאדי רבוט
 מדבבים בעברית:  1995: יעקב בוך, שרון כהן, דן קיזלר, צביקה שוורצברג, אלון נוימן, אלי לולאי, נטלי פיק, סיון שביט, יורם יוספסברג, חן חגי, אוהד שחר, מיכה אוזין סליאן 2004: אסף אשתר, לירון לב, גיורא קנת, שירה נאור, צביקה פורמן, אבי יפה, אפי בן ישראל, דני שטג, ענת ניב, רוברט הניג
 ארץ מקור:  צרפת צרפת
 שפות:  צרפתית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן אנגלית ועברית)
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  26
 תוכנית המשך:  היה היה - מגלי ארצות
 הפקה
 חברת הפקה:  פרוסידיס
 הפצה:  נטפליקס 
 מוזיקה:  מישל לגראן
 אורך פרק:  26 דקות
 שידור
 רשת שידור:  קאנאל פלוס   France 3
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הילדים   ערוץ לוגי   HOT VOD Young
 תקופת שידור מקורית:  5 בספטמבר 1994 – 1994
 תקופת שידור בישראל:  1995 – 2004
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
היה היה - ממציאים (בצרפתית: Il était une fois... les Découvreurs) היא סדרת אנימציה צרפתית לכל המשפחה, המציגה את הממציאים הגדולים בהיסטוריה. הסדרה לוקחת חלק בזיכיון "היה היה", והיא הסדרה החמישית שנמצאת בו לאחר "היה היה – האמריקות". הסדרה בוימה על ידי אלבר בארייה, ונוצרה בסטודיו פרוסידיס.
הסדרה שודרה לראשונה בצרפת בערוץ קאנאל פלוס ב-5 בספטמבר 1994. בישראל שודרה הסדרה לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 1995 בערוץ הילדים. לסדרה נוצרה עונה אחת ו-26 פרקים באורך 26 דקות. שפת המקור של הסדרה היא צרפתית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן אנגלית ועברית).
בעקבות אובדן הפרקים בדיבוב העברי, כמה מפרקי הסדרה דובבו מחדש עם מדבבים חדשים אשר שודרו בשנת 2004 בלוגי.
תקציר העלילה

בכל פרק בסדרה, מאסטרו הקשיש מספר לילדיו על הממציאים הגדולים בהיסטוריה, ביניהם ארכימדס, אייזק ניוטון, גלילאו גליליי ולואי פסטר.
מדבבים בעברית

בשנת 1995, במאית הדיבוב בעברית הייתה הדס מוזס, ומפיקת הדיבוב הייתה נטע בן צבי.
בשנת 2004, במאית הדיבוב בעברית הייתה אפי בן ישראל, ומפיקת הדיבוב הייתה ענבר שטגר עזרא.
| שם הדמות | מדבבים בעברית בשנת 1995 | מדבבים בעברית בשנת 2004 |
| --- | --- | --- |
| מאסטרו | יעקב בוך | אסף אשתר |
| פייר | שרון כהן | לירון לב |
| ג'מבו | צביקה שוורצברג | גיורא קנת |
| פסי | סיון שביט | שירה נאור |
| "הבריון" | יורם יוספסברג | צביקה פורמן |
| "הגמד" | חן חגי | אבי יפה |
| בריון ג'וניור | שרון כהן |  |
| פייר ג'וניור | דן קיזלר |  |
| ג'מבו ג'וניור | אלון נוימן |  |
| ג'מבו ג'וניור | אלי לולאי |  |
| פיירט | נטלי פיק |  |
| דמויות שונות | אוהד שחר, מיכה אוזין סליאן | אפי בן ישראל, דני שטג, ענת ניב, רוברט הניג |
פרקים

הסינים
ארכימדס והיוונים
הרון מאלכסנדריה
מדידת הזמן
אנריקה הספן והקרטוגרפיה
גוטנברג והדפוס
לאונרדו דה וינצ'י
רופאים
גלילאו
אייזק ניוטון
ז'ורז'-לואי לקלר דה בופון
אנטואן לבואזיה וכימיה
ג'ורג' סטיבנסון
מייקל פאראדיי וחשמל
צ'ארלס דרווין ואבולוציה
גרגור מנדל ואפונה
לואי פסטר ומיקרואורגניזם
תומאס אדיסון ומדע שימושי
גוליילמו מרקוני וגלי קול
הנרי פורד וההרפתקה של המכונית
תעופה
מארי קירי
אלברט איינשטיין
קונראד לורנץ, אבא של האווזים
ניל ארמסטרונג, הירח והמרחב
מחר?
מוזיקה

מישל לגראן הלחין את השירים כמו בשאר הסדרות בזיכיון, לפי המילים שכתב אלבר בארייה, במאי הסדרה. לגראן שימש השראה לדמותו של הפסנתרן שהופיע פעמים רבות בפרק 19.
ראו גם

היה היה