stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פייר ז'נה

| --- | --- |

 לידה:  30 במאי 1859 פריז, צרפת 
 פטירה:  24 בפברואר 1947 (בגיל 87) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Pierre Marie Félix Janet 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה, פסיכיאטריה 
 מקום קבורה:  Cimetière de Bourg-la-Reine 
 מקום לימודים:  אקול נורמל סופרייר (7 בספטמבר 1882)  סורבון 
 מוסדות:  בית החולים פיטייה סלפטרייר (1890–1910)  סורבון (1898–1902)  קולז' דה פראנס (1902–1934) 
 פרסים והוקרה:  מפקד בלגיון הכבוד (1934) 
 
פייר ז'נה
פייר מרי פליקס ז'נה (בצרפתית: Pierre Marie Félix Janet‏; 30 במאי 1859 — 24 בפברואר 1947) היה פסיכולוג ופילוסוף צרפתי שתרם רבות לחקר הדיסוציאציה.
ז'נה היה תלמידו ועוזרו של ז'אן-מרטן שארקו, וניהל את מעבדת ההיפנוזה שלו בבית החולים סלפטרייר. תרומתו העיקרית של ז'נה הייתה בחקר הטראומה הנפשית ובהגדרת הדיסוציאציה (ניתוק) כמנגנון העיקרי הקיים בה.
כוכבו של ז'נה הועם בעיקר אל מול נסיקתו של זיגמונד פרויד, אבי הפסיכואנליזה, אשר הדגיש את ההדחקה כמנגנון ההגנה המרכזי. אך הוא חזר וזכה להכרה סביב תנופת המחקר בנושא הטראומה.
הערות שוליים

↑  אודי בונשטיין, היפנוזה: דרכה של הנפש ליצור את הגוף, אוניברסיטת חיפה ו"ידיעות ספרים", 2014
↑  ראו למשל, ג'ודית לואיס הרמן, טראומה והחלמה, עם עובד, 1994.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272214705171  PLWABN: 9810558852805606  BNE: XX979509  BnF: cb13091496n (data)  CANTIC: a10316449  CiNii: DA00550704  GND: 118775928  ISNI: 0000 0001 1024 9959  LCCN: n50036704  LNB: 000181670  Léonore: 193293  MGP: 99605  NDL: 00444526  NKC: nlk20000090575  NLA: 35242449  NLG: 158747  NTA: 070586993  SELIBR: 191451  SNAC: w64t9624  SUDOC: 02693499X  Trove: 878979  VIAF: 37053006   WorldCat (עם VIAF): 37053006 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגים ובנושא צרפתים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פלורנס (אריזונה)

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  אריזונה אריזונה
 מחוז:  פינאל
 ראש העיר:  Tara Walter
 תאריך ייסוד:  1866
 שטח:  162.3 קמ"ר
 גובה:  454 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  26,785 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  165 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  33°02′19″N 111°23′13″W﻿ / ﻿33.038611111111°N 111.38694444444°W﻿ / 33.038611111111; -111.38694444444 
 אזור זמן:  UTC -7
 http://www.florenceaz.gov
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פלורנס(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פלורנס(למפת אריזונה רגילה) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז יומה פלגסטף גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקופלורנס(למפת אריזונה מוגדלת) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז יומה פלגסטף גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקופלורנס   tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פלורנס (באנגלית: Florence) היא עיר במחוז פינאל שבמדינת אריזונה, ארצות הברית. העיר ממוקמת על הגדה הדרומית של נהר חילה כ-80 ק"מ מפיניקס. העיר היא בין הוותיקות באריזונה. היא כוללת 25 בניינים שנכללו ברשימת מקומות היסטוריים.
היסטוריה

האזור היה מאוכלס על ידי האינדיאנים בני תרבות הוהוקם. לפני הקמת העיר חילה הייתה הגבול בין ארצות הברית לבין מקסיקו. בשנת 1853 בעקבות רכישת גדסדן הגבול התרחק דרומה.
בשנת 1866 לאזור הגיע לוי רגלס, משתתף מלחמת האזרחים האמריקאית. הוא רכש שטחים באזור ופעל להקמת היישוב החדש. ככל הנראה העיר נקראה על שמה של ביתו של מושל האזור, אך קיימת סברה שהיא נקראה על שם של עיר פירנצה שבאיטליה. בתמיכת המושל ביישוב הוקם משרד דואר. כאשר הוקם מחוז חדש, העיר הפכה למקום מושבו של השלטון המקומי. בשנת 1875 באזור התגלו מרבצי כסף וזה תרם לפיתוח האזור.
בשנת 1870 באזור הוקם יישוב חדש בשם "אדמסוויל". בתחילת המאה ה-20 נחר חילה יצאה מגדותיו ועיירה קטנה נהרסה. כל התושבים עברו לפלורנס.
בעיר ממוקמת באזור אקלים צחיח בחלק הדרומי של מדבר סונורה.
בעיר ממוקמות מספר מתקני כלא השייכים למדינה ומתקנים פרטיים. בסך הכול במתקנים אלו מוחזקים עשרות אלפי אסירים. ביניהם גם אסירים מסוכנים נידונים לתקופות מאסר ארוכות ולמוות. בין האסירים המפורסמים נמנה דאגלס גרצלר. במהלך מלחמת העולם השנייה דרומית לעיר הוקם מחנה שבויים שהיה יכול לאכלס 6000 שבויים גרמנים ואיטלקים. בקרבת מקום הוקם מחנה ליפנים אזרחי ארצות הברית שנאסרו לאחר תחילת המלחמה.
בשנת 1995 בקרבת העיר הוקם מנזר אורתודוקסי בו שוכנים נזירים ממוצא יווני.
פלורידה הספרדית

| --- | --- |
דגל

 
 פלורידה הספרדית לאחר הסכם פינקני ב-1795
 ממשל
 שפה נפוצה:  ספרדית 
 עיר בירה:  סיינט אוגוסטין
 גאוגרפיה
 יבשת:  אמריקה הצפונית 
 היסטוריה
 הקמה:   
 הקמה:  1513  1783
 פירוק:   
 פירוק:  1763  1821
 ישות קודמת:  indigenous peoples of Florida 
 ישות יורשת:  מזרח פלורידה  מערב פלורידה
 
פלורידה הספרדית (בספרדית: La Florida) הייתה תביעת הקרקע העיקרית האירופית הראשונה וניסיון התיישבות בצפון אמריקה במהלך עידן התגליות האירופי. "לה פלורידה" היוותה חלק מהקפיטניה חנרל של קובה, מלכות המשנה של ספרד החדשה והאימפריה הספרדית במהלך הקולוניזציה הספרדית של אמריקה. בעוד שגבולותיה מעולם לא הוגדרו בצורה ברורה או רשמית, השטח היה בתחילה גדול בהרבה ממדינת פלורידה של ימינו, והשתרע על פני חלק גדול ממה שהוא כיום דרום מזרח ארצות הברית, כולל כל פלורידה של היום יחד עם חלקים מג'ורג'יה, אלבמה, מיסיסיפי, צפון קרוליינה, דרום קרוליינה, ולואיזיאנה. תביעתה של ספרד לאזור עצום זה התבססה על מספר משלחות רחבות היקף שהתקיימו במהלך המאה ה-16. מספר משלחות, יישובים ומבצרים קטנים התקיימו במאה ה-16 ובמידה פחותה במאה ה-17; הם ננטשו בסופו של דבר עקב לחץ מההתרחבות ההתנחלויות הקולוניאליות האנגליות והצרפתיות, התמוטטות האוכלוסיות הילידיות והקושי הכללי להיות עצמאיים מבחינה חקלאית או כלכלית. עד המאה ה-18, שליטתה של ספרד בלה פלורידה לא השתרעה הרבה מעבר לקומץ מבצרים ליד סיינט אוגוסטין, סנט מרקס ופנסקולה, כולם בגבולות פלורידה של ימינו.
פלורידה מעולם לא הייתה יותר מאזור בלימה עבור ספרד ושימשה בעיקר כחיץ אסטרטגי בין ספרד החדשה (שגבולה הצפון-מזרחי הלא מוגדר היה אי שם ליד נהר המיסיסיפי), המושבות הקאריביות של ספרד והמושבות האנגליות המתרחבות מצפון. בניגוד למקסיקו ופרו, בפלורידה לא היה ניתן למצוא זהב או כסף. עקב מחלות ומאוחר יותר פשיטות של מתיישבי קרוליינה ובני בריתם האינדיאנים, האוכלוסייה הילידית לא הייתה גדולה דיה למערכת של עבודה חקלאית בכפייה, ולכן ספרד לא הקימה מטעים גדולים בפלורידה. חוות בקר גדולות של סיירים חופשיים בצפון מרכז פלורידה היו המפעל החקלאי המצליח ביותר והיו מסוגלים לספק לשווקים המקומיים והקובניים כאחד. ערי החוף פנסקולה וסנט אוגוסטינוס סיפקו גם נמלים שבהם יכלו ספינות ספרדיות שנזקקו למים או לאספקה לעצור ולספק מחדש.
החל משנות ה-30 של המאה ה-17, סדרה של משלחות מיסיון שהשתרעו מסנט אוגוסטין ועד לפלורידה סיפקה לסנט אוגוסטין תירס וגידולי מזון אחרים, והאפלאצ'ים שחיו בנציגויות נדרשו לשלוח עובדים לסנט אוגוסטין מדי שנה לבצע עבודות בעיר. המשימות הושמדו על ידי פושטי קרוליינה וקריק בסדרה של פשיטות מ-1702 עד 1704, הקטינו ופיזרו עוד יותר את האוכלוסייה הילידית של פלורידה והקטינו את השליטה הספרדית על האזור.
בריטניה השתלטה על פלורידה כחלק מההסכמים שסיימו את מלחמת שבע השנים ב-1763, והאוכלוסייה הספרדית היגרה ברובה לקובה. השליטה הקולוניאלית החדשה חילק את השטח למזרח ומערב פלורידה, אך למרות הצעות קרקע חינם למתיישבים חדשים, בריטניה לא הצליחה להגדיל את האוכלוסייה או את התפוקה הכלכלית, וסחרה בפלורידה חזרה לספרד לאחר מלחמת העצמאות האמריקאית ב-1783. יכולתה של ספרד לשלוט או לשלוט במושבה המשיכה להישחק, ולאחר פלישות חוזרות ונשנות של כוחות אמריקאים נגד אנשי סמינול שהתיישבו בפלורידה, לבסוף החליטה ספרד למכור את השטח לארצות הברית. הצדדים חתמו על הסכם אדמס-אוניס ב-1819, וההעברה התרחשה רשמית ב-17 ביולי 1821, למעלה מ-300 שנה לאחר שספרד תבעה לראשונה את חצי האי פלורידה.
היסטוריה > הקמת פלורידה הספרדית

פלורידה הספרדית הוקמה בשנת 1513, כאשר חואן פונסה דה ליאון תבע את חצי האי פלורידה עבור ספרד במהלך המשלחת האירופית הרשמית הראשונה לצפון אמריקה. טענה זו הוגדלה כאשר מספר מגלי ארצות (הבולטים בהם Pánfilo Narváez וארננדו דה סוטו) נחתו ליד מפרץ טמפה באמצע שנות ה-1500 ונדדו צפונה עד הרי האפלצ'ים ומערבה עד טקסס בחיפושים לא מוצלחים ברובם אחר זהב.
ב-8 בספטמבר 1565, אדמירל פדרו מננדס דה אבילס נחת עם קבוצת מתיישבים כדי לייסד את סנט אוגוסטינוס. הכומר פרנסיסקו לופס דה מנדוסה גריילס, הכומר של המשלחת, חגג את מיסת חג ההודיה הראשונה בשטח. המאחז הפרנציסקני הרשמי, Mission Nombre de Dios, נוסד בנקודת הנחיתה, אולי המשימה הראשונה במה שתהפוך לארצות הברית היבשתית. המשימה שירתה את הכפרים הסמוכים של המוקמה, קבוצת טימוקואה, והייתה במרכזה של מנהיגות חשובה בסוף המאות ה-16 וה-17. סדרה של משלחות הוקמו אז ברחבי פלורידה, ג'ורג'יה ודרום קרוליינה במהלך המאה ה-16; ופנסקולה נוסדה במערב פלורידה ב-1698, וחיזקה את התביעות הספרדיות על אותו חלק של הטריטוריה.
השליטה הספרדית בחצי האי פלורידה הוקלה מאוד בעקבות קריסת התרבויות הילידים במהלך המאה ה-17. כמה קבוצות אינדיאניות (כולל Timucua, Calusa, Tequesta, Apalachee, Tocobaga ואנשי Ais) היו תושבים ותיקים של פלורידה, ורובם התנגדו לפלישות ספרדיות לאדמתם. עם זאת, סכסוך עם משלחות ספרדיות, פשיטות של מתיישבים מקרוליינה ובני בריתם הילידים, ו(במיוחד) מחלות שהובאו מאירופה הביאו לירידה דרסטית באוכלוסיית כל העמים הילידים של פלורידה, וחלקים גדולים של חצי האי היו ברובם לא מיושבים עד תחילת המאה ה-17. במהלך אמצע המאה ה-17, קבוצות קטנות של קריק ופליטים אינדיאנים אחרים החלו לנוע דרומה לפלורידה הספרדית לאחר שאולצו לעזוב את אדמותיהם על ידי התיישבויות ופשיטות בדרום קרולינה. מאוחר יותר הצטרפו אליהם אפרו-אמריקאים שנמלטו מעבדות במושבות הסמוכות. המהגרים החדשים הללו – בתוספת אולי כמה צאצאים ששרדו של עמים ילידים בפלורידה – התאחדו בסופו של דבר לתרבות סמינול חדשה.
היסטוריה > התכווצות פלורידה הספרדית

היקף פלורידה הספרדית החל להצטמצם במאה ה-16, ומערכת המיסיון נזנחה בהדרגה עקב התרוקנות האוכלוסייה המקומית. בין מחלות, ניהול לקוי והוריקנים בתזמון שגוי, כמה ניסיונות ספרדיים להקים התיישבויות חדשות בלה פלורידה הסתיימו בכישלון. בהיעדר זהב או כסף באזור, ספרד ראתה בפלורידה (ובמיוחד בעיירה המבוצרת סיינט אוגוסטין) בעיקר חיץ בין המושבות המשגשגות יותר שלה מדרום וממערב לכמה מושבות יריבות שהוקמו לאחרונה באירופה מצפון. הקמת פרובינציית קרוליינה על ידי האנגלים ב-1639, ניו אורלינס על ידי הצרפתים ב-1718, ושל פרובינציית ג'ורג'יה על ידי בריטניה ב-1732 הגבילה את גבולות פלורידה על רקע התנגדויות ספרדיות. מלחמת אוזנו של ג'נקינס (1739–1748) כללה התקפה בריטית על סנט אוגוסטינוס ופלישה ספרדית לג'ורג'יה, שתיהן נהדפו. עם סיום המלחמה, הגבול הצפוני של פלורידה הספרדית נקבע בסמוך לגבול הצפוני הנוכחי של פלורידה של ימינו.
היסטוריה > מעצמות אירופיות אחרות

בריטניה השתלטה זמנית על פלורידה החל משנת 1763 כתוצאה מהמלחמה האנגלו-ספרדית כאשר הבריטים כבשו את הוואנה, הנמל העיקרי של מושבות העולם החדש של ספרד. השלום נחתם בפברואר 1763, והבריטים עזבו את קובה ביולי אותה שנה, לאחר שהעבירו את קובה לספרד תמורת פלורידה (גם האוכלוסייה הספרדית של פלורידה סחרה בעמדות והיגרה לאי). אבל בעוד שבריטניה כבשה את שטח פלורידה, היא לא פיתחה אותו עוד יותר. פלורידה הבריטית המאוכלסת בדלילות נשארה נאמנה לכתר במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית, ועל פי תנאי הסכם פריז שסיים את המלחמה, השטח הוחזר לספרד ב-1783. לאחר סכסוך גבול דיפלומטי קצר עם ארצות הברית הצעירה, המדינות קבעו גבול טריטוריאלי ואיפשרו לאמריקאים ניווט חופשי בנהר המיסיסיפי על פי תנאי הסכם פינקני ב-1795.
צרפת מכרה את לואיזיאנה לארצות הברית ב-1803. ארצות הברית טענה שהעסקה כוללת את מערב פלורידה, בעוד ספרד התעקשה שהאזור אינו חלק מלואיזיאנה ועדיין שטח ספרדי. בשנת 1810 התערבה ארצות הברית בהתקוממות מקומית במערב פלורידה, ובשנת 1812 נקלט מחוז מובייל בטריטוריה האמריקאית של מיסיסיפי, וצמצם את גבולות פלורידה הספרדית לאלו של פלורידה המודרנית.
בתחילת המאה ה-19, המתיחות עלתה לאורך הגבול הבלתי נשמר בין פלורידה הספרדית למדינת ג'ורג'יה, כאשר מתיישבים התעמתו עם סמינולים על אדמה וציידי עבדים אמריקאים פשטו על כפרי סמינול השחור בפלורידה. מתחים אלו החריפו כאשר הסמינולים סייעו לבריטניה הגדולה נגד ארצות הברית במהלך מלחמת 1812 והובילו לפלישות צבאיות אמריקאיות לצפון פלורידה החל בסוף 1814 במהלך מה שנודע כמלחמת הסמינול הראשונה. כמו עם פלישות אמריקאיות מוקדמות יותר לפלורידה, ספרד מחתה על פלישה זו אך לא יכלה להגן על שטחה, ובמקום זאת פתחה במשא ומתן דיפלומטי המבקש העברה בדרכי שלום של קרקעות. לפי תנאי הסכם אדמס-אוניס משנת 1819, פלורידה הספרדית חדלה להתקיים ב-1821, כאשר השליטה בשטח הועברה רשמית לארצות הברית.
הערות שוליים

↑  J. Michael Francis; Kathleen M. Kole; David Hurst Thomas (3 באוגוסט 2011). "Murder and Martyrdom in Spanish Florida: Don Juan and the Guale uprising of 1597". Anthropological Papers of the American Museum of Natural History. American Museum of Natural History. 95: 40. doi:10.5531/sp.anth.0095. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Linda S. Cordell; Kent Lightfoot; Francis McManamon; George Milner, eds. (30 בדצמבר 2008). Archaeology in America: An Encyclopedia. ABC-CLIO. p. 348. ISBN 978-0-313-02189-3. The first capital of La Florida was founded at Santa Elena in 1566 (at present Parris Island, South Carolina) with St. Augustine serving as a separate military post. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Ralph H. Vigil (1 בינואר 2006). "The Expedition and the Struggle for Justice".  In Patricia Kay Galloway (ed.). The Hernando de Soto Expedition: History, Historiography, and "discovery" in the Southeast. U of Nebraska Press. p. 329. ISBN 0-8032-7132-8. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Charles M. Hudson (15 בינואר 2018). Knights of Spain, Warriors of the Sun: Hernando de Soto and the South's Ancient Chiefdoms. University of Georgia Press. p. 130. ISBN 978-0-8203-5290-9. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Mission Nombre de Dios". Diocese of St. Augustine. נבדק ב-2 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Herreros, Mauricio Spiritual Florida: A Guide to Retreat Centers and Religious Sites in Florida, p. 25
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535912505171  LCCN: sh85049226 
משלחת Narváez בשנת 1528, מפרץ אפלאצ'י
פיגוע הירי בבית הספר היסודי ולדיסלב ריבניקר

| --- | --- |
בית הספר "ולדיסלב ריבניקר" כפי שצולם לאחר הטבח
בית הספר "ולדיסלב ריבניקר" כפי שצולם לאחר הטבח
 תאריך:  3 במאי 2023
 מקום:  בית הספר היסודי "ולדיסלב ריבניקר", ורצ'אר, בלגרד, סרביה סרביה
 מטרה:  Experimental elementary school "Vladislav Ribnikar" 
 קואורדינטות:  44°48′20″N 20°28′04″E﻿ / ﻿44.805555555556°N 20.467777777778°E﻿ / 44.805555555556; 20.467777777778
 סוג:  טבח, ירי בבית ספר
 נשק:  אקדח CZ75 אקדח רוגר .22 LR
 הרוגים:  10
 פצועים:  6
 מבצע:  קוסטה קצמנוביץ'
 מספר מפגעים:  1
 he
 
פיגוע הירי בבית הספר היסודי "ולדיסלב ריבניקר" שבבלגרד, בירת סרביה, היה אירוע ירי המוני שהתרחש ב-3 במאי 2023. קוסטה קצמנוביץ', תלמיד בן 13, חמוש בשני אקדחים שהיו שייכים לאביו, התפרץ אל בית הספר היסודי בו למד, וירה למוות ב-9 תלמידים ובאיש אבטחה שעבד במקום.
האירוע העלה לסדר היום את נושא אחזקת הנשק בסרביה. אף על פי שחוקי הנשק הקיימים בסרביה נחשבים למחמירים, שיעור אחזקת הנשק בקרב אזרחים בסרביה נחשב לגבוה מאוד; הערכה שהתפרסמה ב-2021 גרסה כי השיעור עומד על 39 כלי נשק ל-100 אזרחים, שלישי רק לשיעורי אחזקת הנשק בארצות הברית ובתימן. אחת הסיבות לכך היא שרבים מהאזרחים עודם מחזיקים בנשק בלתי חוקי כתוצאה מהמלחמות ביוגוסלביה שהתרחשו בשנות ה-90.
הטבח

על פי דיווחי משרד הפנים הסרבי, אירוע הירי החל בשעה 8:30 בבוקר (CEST) כאשר היורה, קוסטה קצמנוביץ' בן ה-13, נכנס אל בית הספר, כאשר הוא חמוש בשני אקדחים מדגמי CZ75 ורוגר .22 LR. בהגיעו לבית הספר, שלף קצמנוביץ' מתיקו האישי את אחד מהאקדחים וירה במאבטח בית הספר ובשלוש בנות נוספות ששהו בלובי הכניסה, והם נהרגו במקום. לאחר שסיים, המשיך קצמנוביץ' אל כיתה סמוכה, תוך כדי שהוא טוען את אקדחו. בהגיעו לכיתה, ירה קצמנוביץ' תחילה במורה להיסטוריה שלימדה שם, ופצע אותה אנושות, ואז המשיך לירות לעבר התלמידים ששהו בכיתה, מתוכם רצח חמישה ופצע שישה נוספים.
לאחר מכן, נמלט היורה מהכיתה אל עבר המסדרון, שם נתקל בכוחות המשטרה ב-8:42, 12 דקות לאחר תחילת האירוע, וכתוצאה מכך החליט להסגיר את עצמו ונעצר על ידי השוטרים.
מבין תשעת התלמידים שנרצחו בפיגוע, שמונה מהם היו בנות. על פי משרד החוץ הצרפתי, אחת מהתלמידות שנרצחו הייתה אזרחית צרפת. תלמידה אחרת הייתה בתו של שחקן הכדורעף והמאמן הסרבי דרגאן קוביז'סקי. מאוחר יותר, דווח כי מצבם של המורה ו-3 תלמידים נוספים שנפצעו בפיגוע התייצב, בעוד שתלמידה אחת שנורתה בראשה ו-2 תלמידים נוספים אושפזו במצב קשה. התלמידה שנפצעה אנושות בראשה מתה מפצעיה ב-15 במאי, 12 ימים לאחר מכן, ובכך עלה מניין הקורבנות בטבח ל-10.
היורה

שמו של היורה הותר לפרסום על ידי המשטרה זמן קצר לאחר מעצרו. עקב גילו הצעיר, ועל פי החוק הסרבי שבמסגרתו גיל האחריות הפלילית עומד על 14, היורה לא צפוי לעמוד לדין פלילי, ועל כן הועבר לטיפול רשויות הרווחה.
על פי דיווחי משרד הפנים, תכנן קצמנוביץ' את הירי במשך חודש, ובמסגרת תכנון הירי סימן כמטרה כיתות מסוימות אליהן יתפרץ ויירה קודם, וכן הכין "רשימת חיסול" של תלמידים בהם יתמקד קודם כל. כמו כן, דווח כי היורה התאמן בירי ביחד עם אביו, שהאקדחים היו בבעלותו. כתוצאה מכך, נעצר האב ביחד עם האם, ועוכב לחקירה ב-5 במאי, יומיים לאחר הטבח. המניע לטבח עודנו נחקר, אם כי המחלקה הפסיכיאטרית אליה נלקח היורה לאחר הטבח, שם הוא שוהה בהסתכלות, שללה אפשרות של שימוש בסמים או באלכוהול.
תגובות

נשיא סרביה אלכסנדר ווצ'יץ', הביע את תנחומיו וציין כי ממשלתו תפעל לקדם הגבלות נוספות על נשיאת נשק, וכן על הורדת גיל האחריות הפלילית מ-14 ל-12. כמו כן, הכריז שר החינוך הסרבי על שלושה ימי אבל שיתחילו מ-5 במאי, ועל השבתת הלימודים באותו היום. משרד הבריאות הסרבי הודיע על פתיחת קו חם טלפוני שיסייע בהתמודדות פסיכולוגית עם האירוע.
הנשיא ווצ'יץ' היה אמור להיות נוכח בהכתרת המלך צ'ארלס השלישי שהתקיימה בבריטניה; כתוצאה מהפיגוע ביטל את הגעתו, ובתגובה, הביע המלך את תנחומיו.
קבוצת הכדורסל פרטיזן בלגרד הופיעה במשחק הפלייאוף של היורוליג שהתקיים ב-4 במאי במדים שחורים, כאות אבל על הפיגוע.
כמו כן, האירוע גונה על ידי בוסניה ומונטנגרו, וכן על ידי יוניצ"ף והפטריארך של הכנסייה הסרבית.
הערות שוליים

↑   נער בן 13 ירה למוות בשמונה תלמידים ומאבטח בבית ספר בבלגרד, באתר הארץ, 3 במאי 2023
↑  "Balkanski mentalitet": Srbija u vrhu po broju oružja na 100 stanovnika, www.021.rs, ‏2021-06-27 (בסרבית)
↑  טבח בסרביה: תלמיד בן 14 רצח 8 ילדים ומאבטח, באתר וואלה, 3 במאי 2023
1 2  Rob Picheta, A school shooting has rocked Serbia. Here's what we know, CNN, ‏2023-05-03 (באנגלית)
↑  Rob Picheta,Josh Pennington,Radina Gigova,Amy Croffey, Serbia in shock after school shooting leaves eight children and a security guard dead, CNN, ‏2023-05-03 (באנגלית)
↑  Sportske novosti - Poruka koja slama srce: Poznati srpski sportaš i supruga izgubili kćer u masakru pa objavom dirnuli regiju, sportske.jutarnji.hr, ‏2023-05-06 (ב־)
↑  Danijela Pašić, Direktor Tiršove: Devojčica vitalno ugrožena, ima teške povrede mozga, N1, ‏2023-05-03 (ב־)
↑  Sonja Kamenkovic, Grujičić: Troje povređenih kod Mladenovca i dva đaka iz škole u kritičnom stanju, N1, ‏2023-05-06 (ב־)
↑  Neda Vulović, Preminula devojčica povređena u pucnjavi u "Ribnikaru", N1, ‏2023-05-15 (ב־)
1 2  Police: Serbia school shooter had list of students to target, AP NEWS, ‏2023-05-03 (באנגלית)
↑  "Belgrade shooting: Teen made 'kill list' for Serbia school attack". BBC News (באנגלית בריטית). 2023-05-03. נבדק ב-2023-05-07.
↑  Javna medijska ustanova JMU Radio-televizija Vojvodine, Advokat oca dečaka ubice Irina Borović: Dečak je na VMA radi toksikološke analize, JMU Radio-televizija Vojvodine
↑  Evropa, Radio Slobodna (2023-05-04). "Predsednik Srbije predložio izmene zakona o oružju nakon pucnjave u školi". Radio Slobodna Evropa (בסרבו-קרואטית). נבדק ב-2023-05-07.
↑  Insajder TV, Ružić: Trodnevna žalost u celoj Srbiji zbog tragedije u školi na Vračaru, insajder.net, ‏2023-05-03 (בסרבית)
↑  Prof. dr Danica Grujičić: Institut za mentalno zdravlje pružiće podršku svima posle pucnjave u OŠ "Vladislav Ribnikar" - Društvo - Dnevni list Danas, ‏2023-05-03 (ב־)
↑  Vučić otkazao odlazak na krunisanje kralja Čarlsa III, B92.net (בסרבית)
↑  Poseban dres Partizana u čast žrtava tragedije na Vračaru FOTO - Sport, B92.net (ב־)
פלמן אורשרסקי

פְּלָמֶן וָסִילֶב אוֹרֶשָרְסְקִי (בבולגרית: Пламен Василев Орешарски; נולד ב-21 בפברואר 1960, דופניצה, הרפובליקה העממית הבולגרית) הוא כלכלן ופוליטיקאי בולגרי, אשר בין 2005 ל-2009 כיהן כשר האוצר של בולגריה בממשלתו של סרגיי סטאנישב ובשנים 2013–2014 כיהן כראש ממשלת בולגריה.
אורשרסקי למד כלכלה באוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית, כיהן בשורת תפקידים במשרד האוצר הבולגרי וב-2005 מונה לשר האוצר בממשלתו של סרגיי סטאנישב מנהיג המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית. הוא כיהן בתפקידו עד 2009 עת נבחר בויקו בוריסוב לכהונת ראש הממשלה. ב-2013 לאחר הבחירות לפרלמנט הבולגרי זכתה מפלגתו של בוריסוב "אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה" ברוב דחוק, אך לא עלה בידיו להרכיב ממשלה. נשיא בולגריה רוסן פלבנלייב הטיל את מלאכת הרכבת הממשלה על המפלגה הסוציאליסטית, השנייה בגודלה בפרלמנט הבולגרי ובמסגרת זו נבחר פלמן אורשרסקי על ידי הסוציאליסטים להרכיב את ממשלתם ולעמוד בראשה, אף על פי שרשמית הוגדר כפוליטיקאי "עצמאי".
ב-29 במאי, זכתה ממשלתו החדשה של אורשרסקי לרוב של 120 תומכים לעומת 97 מתנגדים בהצבעת האמון בפרלמנט. אי השקט הפוליטי והחברתי בבולגריה נמשך ובעקבות הקמת הממשלה החדשה בראשות המפלגה הסוציאליסטית החל גל מחאות נוסף.
ב-23 ביולי 2014 התפטר אורשרסקי מתפקידו ובמקומו התמנה גאורגי בליזנאשקי.
הערות שוליים

↑  בולגריה: ראש הממשלה הודיע על התפטרותו, באתר וואלה, 3 ביולי 2014
| ראשי ממשלת בולגריה |
| --- | --- | --- |
| נסיכות וממלכת בולגריה (1878-1946) | טודור בורמוב • קלמנט טרנובסקי • דראגן צאנקוב • פטקו קרבלוב • יוהאן קזימיר ארנרוט • אלכסנדר באטנברג • לאוניד סובולב • דראגן צאנקוב • פטקו קרבלוב • קלמנט טרנובסקי • פטקו קרבלוב • וסיל רדוסלאבוב • קונסטנטין סטואילוב • סטפן סטאמבולוב •  קונסטנטין סטואילוב • דימיטר גרקוב • טודור איבנצ'וב • ראצ'ו פטרוב • פטקו קרבלוב • סטויאן דאנב • ראצ'ו פטרוב • דימיטר פטקוב • דימיטר סטאנצ'וב • פטר גודב • אלכסנדר מלינוב • איוון גשוב • סטויאן דאנב • וסיל רדוסלאבוב • אלכסנדר מלינוב •  תאודור תאודורוב • אלכסנדר סטמבוליסקי • אלכסנדר צאנקוב • אנדריי ליאפצ'ב • אלכסנדר מלינוב • ניקולה מושאנוב • קימון גאורגייב • פנצ'ו זלאטב • אנדריי טושב • גאורגי קיוסאיבנוב • בוגדאן פילוב • דוברי בוז'ילוב • איוון בגריאנוב • קונסטנטין מוראבייב • קימון גאורגייב |          |
| הרפובליקה העממית הבולגרית | קימון גאורגייב • גאורגי דימיטרוב • וסיל קולארוב • וולקו צ'רבנקוב • אנטון יוגוב • טודור ז'יבקוב • סטאנקו טודורוב • גרישה פיליפוב • גאורגי אטנסוב • אנדריי לוקאנוב |          |
| בולגריה (מאז 1990) | אנדריי לוקאנוב • דימיטר פופוב • פיליפ דימיטרוב • ליובן ברוב • רנטה אינג'ובה • ז'אן וידנוב • סטפן סופיאנסקי • איוואן קוסטוב • סימאון סקסקובורגותסקי • סרגיי סטאנישב • בויקו בוריסוב • מארין רייקוב • פלמן אורשרסקי • גאורגי בליזנאשקי • בויקו בוריסוב • אוגניאן גרג'יקוב • בויקו בוריסוב • סטפן יאנב • קיריל פטקוב • גלב דונב • ניקולאי דנקוב • דימיטר גלבצ'ב |          |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מארין רייקוב | ראש ממשלת בולגריה  29 במאי 2013 - 6 באוגוסט 2014 | הבא: גאורגי בליזנאשקי (בפועל) |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 107412989X  ISNI: 0000 0000 3225 5877  LCCN: n96016222  VIAF: 78040281   WorldCat (עם VIAF): 78040281
פיקוס בת-שקמה

| פיקוס בת-שקמה |
| --- | --- |
 פיקוס בת-שקמה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ורדנאים
משפחה:: תותיים
סוג:: פיקוס
מין:: פיקוס בת-שקמה
שם מדעי
 Ficus palmata ‏Forssk.

פיקוס בת-שקמה (שם מדעי: Ficus palmata, ידוע באנגלית כ-Wild Fig) הוא עץ או שיח גדול, שקיים פולמוס לגבי הימצאו בארץ ישראל המערבית כצמח בר.[דרוש מקור: לקיומו של פולמוס]
מאפיינים

עץ פיקוס בת-שקמה עשוי לצמוח לגובה של תשעה מטרים, אם כי לרוב פרטים שלו נמוכים יותר. כמו מיני פיקוס רבים, הוא נפוץ במזרח התיכון, באסיה ובחלקים מאירופה.
העץ רגיש לצינה, ולרוב מפריח פגות בין יוני לספטמבר, ואלו מופרות לקראת סוף תקופה זו, החל מאוגוסט. מראהו דומה לפיקוס התאנה, והוא נבדל מהתאנה בגודל פירותיו (שחורים וקטנים יותר) ועלים המאונים לשלוש אונות במקום לחמש. צומח היטב על קרקע גירית ועל מסלעות.
פיקוס בת-שקמה גדל בתנאי עקת מים בצורה שמזכירה פיקוס התאנה, דבר שעשוי לגרום לבלבול בין מינים אלו. עם זאת, עליו מפורצים פחות ופירותיו קטנים יותר.