stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פול קוראזי
קורות חיים > פעילות להצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה

בתקופת כיבוש צרפת על ידי גרמניה הנאצית היה קוראזי פקיד בכיר במחוז פירנה-אוריינטל (Pyrénées-Orientales) (צר') שבדרום צרפת ונציג המחוז במחנה הריכוז ריווזאלט (Rivesaltes) (אנ') בדרום צרפת, ליד הגבול עם ספרד. שם רוכזו יהודים שברחו ממרכז אירופה בתקופה של ראשית שלטונם של הנאצים בגרמניה, וכן יהודים שגורשו על ידי גרמניה הנאצית מבאדן-וירטמברג בסוף 1940. בין החודשים יולי ונובמבר 1942 השקיע קוראזי מאמצים בניסיונות להציל בני נוער יהודיים מגירוש למזרח אירופה. זאת עשה בשיתוף ארגוני סעד והצלה יהודיים ולא יהודיים, בהם Secours Suisse, ארגון סיוע שווייצרי לילדים יהודים שייסד מוריס דובואה.
קוראזי פנה להורים יהודים ופעל כדי להשיג את הסכמתם של ההורים להוצאת ילדיהם ממחנה ריבסאלט כדי להצילם לפני שיגורשו, וזאת למרות המחיר הכבד - פרידת בני הנוער מהוריהם והצורך של ההורים לסמוך על הזרים בידיהם היו מופקדים בני הנוער. באופן זה הצליח להציל קוראזי 25 צעירים יהודיים, ילדים ובני נוער. בחלק מהמקרים הוציא קוראזי את הילדים מרכבת הגירוש, ולעיתים - לאחר שהרכבת כבר החלה לנסוע. פעילה נוספת להוצאת ילדים יהודים ממחנה זה הייתה לויס גנדן.
בזכות תפקידו הפקידותי הצליח קוראזי לזייף את מסמכי הזהות של צעירים אחרים רבים ולשדך להם גילים צעירים יותר מכפי שהיו בפועל. כך פחת הסיכוי שעם היתפסם, יגורשו הצעירים, מכיוון שההוראות קבעו שיהודים יגורשו רק מגיל 16 ומעלה. עשרות צעירים יהודים נוספים ניצלו באופן זה על ידי פעולתו של קוראזי. רבים מהם הועברו לבתי ילדים שהתקיימו בתמיכת ה"אוז"ה" ו-Secours Suisse. חלקם הועברו אל מעבר לגבול ספרד או שווייץ ושם ניצלו במשך תקופת המלחמה והשואה.
בנוסף לכך ניסה קוראזי ככל יכולתו לשפר את תנאי חייהם של האסירים הכלואים במחנה ריבסאלט וכן את תנאי שהותם ברכבות של המגורשים.
הנצחה והכרה

ב-1989 הכיר יד ושם בפול קוראזי בתור חסיד אומות העולם.
לקוראזי הוענקו אות לגיון הכבוד הצרפתי וכן אותות כבוד צרפתיים נוספים.
הערות שוליים

↑  הפרק על גירוש יהודים מגרמניה לצרפת, בתערוכה "פרקים בתולדות השואה בצרפת", באתר יד ושם
↑  פעילותו של פול קוראזי, באתר יד ושם (באנגלית)
↑  לדוגמה, תערוכה על בתי ילדים בצרפת בתקופת השואה, באתר יד ושם
ערך זה הוא קצרמרבנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פילון האלכסנדרוני

| --- | --- |

 לידה:  בין השנים 20–13 לפני הספירה אלכסנדריה, האימפריה הרומית
 פטירה:  לא לפני שנת 45 לספירה אלכסנדריה, האימפריה הרומית
 זרם:  פלטוניזם אמצעי 
 תחומי עניין:  פילוסופיה 
 עיסוק:  פילוסוף, סופר, היסטוריון, מחבר 
 מדינה:  האימפריה הרומית
 יצירות ידועות:  נגד פלאקוס, על חיי העיון, המשלחת לגאיוס 
 
פילון האלכסנדרוני (ביוונית: Φίλων ὁ Ἀλεξανδρεύς, בעברית מכונה ידידיה; נולד בין השנים 20–13 לפנה"ס לערך, ונפטר לא לפני שנת 45) היה פילוסוף יהודי-הלניסטי שחי באלכסנדריה בימי הקיסרות הרומית.
פילון לא ראה סתירה בין היהדות לבין עקרונות הפילוסופיה היוונית וביקש להבין את דת ישראל באמצעות דרכי חשיבה ורעיונות של חכמת יוון. מחשבתו הפילוסופית הושפעה, בין היתר, מאפלטון, אריסטו והאסכולה הסטואית. פילון הבין את התורה באופן אלגורי ולא כפשוטה. דמות האל בחיבוריו היא דמות מופשטת שהאדם יכול לראות את דעת מציאותה ופעולתה בעולם, אך לא את מהותה.
פילון כתב בשפה היוונית ורבים מחיבוריו אבדו. כתביו לא השתמרו בדרך כלל במסורת הרבנית ועניין יהודי מחודש התעורר בהם רק בתקופה המודרנית.
בשם ידידיה האלכסנדרוני כינה אותו עזריה מן האדומים (המאה ה-16), שהקדיש לו ולמשנתו פרק בספרו "מאור עיניים", והיה הראשון בן המסורת הרבנית שגילה בו עניין משמעותי לאחר למעלה מאלף שנה. מן העת העתיקה ועד לימי עזריה לא היה עיסוק יהודי בפילון, אם כי חוקרים מעריכים שחז"ל היו מודעים למפעלו ואף התפלמסו עמו, ללא התייחסות ישירה, בספרותם.
על שמו נקרא כיום המושב כפר ידידיה שבעמק חפר.
קורות חיים

המידע הביוגרפי שיש בידינו אודות פילון הוא דל ומתבסס על המעט שכתב על עצמו בספריו ואזכורו בכתבי יוסף בן מתתיהו.
מוצאו של פילון ממשפחה אריסטוקרטית ועשירה שעסקה במסחר. אחיו, אלכסנדר, היה כנראה גובה מיסים (אלבארכס), ולפי יוסף בן מתתיהו, "עלה על כל בני עירו ביחוסו ובעושרו". על פי מבנה שמו המלא של אחיו, ניתן להניח כי היה זה יוליוס קיסר שהעניק את האזרחות הרומית לאביו או אפילו סבו של פילון. בית אביו ומשפחתו נמנה עם הכוהנים, האצולה החשמונאית ובית הורדוס ביהודה, ועם השושלת היוליו-קלאודית ברומא. מכאן מובנת ההשפעה הרבה שהייתה לתפיסת העולם ההלניסטית על הגותו.
בשנת 40 לספירה עמד פילון בראש משלחת (בת חמישה חברים), שייצגה את יהודי אלכסנדריה כנגד משלחת (שאחד מחבריה היה אפיון) שייצגה את תושביה ההלניסטים בפני הקיסר גאיוס קליגולה וביקשה לבטל את הוראתו להציב את פסלו בבית הכנסת באלכסנדריה. יוסף בן מתתיהו מספר כי פילון היה "איש מפורסם מכול־וכול", אולם הקיסר מנע ממנו ללמד סנגוריה על היהודים וגירש אותו מפניו בכעס. לדבריו, פילון אמנם "יצא נעלב כולו", אולם עודד את היהודים שהיו עמו וטען שהקיסר אמנם כועס עליהם, "אולם למעשה עתיד עתה אלוהים לפעול נגדו".
זמנה של משלחת זו משמש כבסיס לחישוב ימי חייו, כי הוא מתייחס אל עצמו כ"זקן" בעת השתתפותו בה. במשמעות אותם ימים, "זקן" מתייחס לאדם מעל גיל 55.
מקריאת כתביו מעריכים כי הוא ביקר פעם אחת בלבד בימי חייו בבית המקדש בירושלים. נראה גם שלא שלט בשפה העברית, ובעיסוקו הנרחב בספרי הקודש והמדרש היהודיים נעזר בתרגומיהם ליוונית.
רוב חיבוריו עוסקים בתורה, אך נשתמרו בידי הכנסייה. הוא אימץ לעצמו את דרכי המחשבה של אפלטון, וניסה ליישב בין הסיפור המקראי לתפיסת האלוהים האפלטונית. כמו כן הושפע רבות מהסטואיקנים, שפירשו את הדת והמיתולוגיה בצורה אלגורית ובבסיס תורתם עמדו רעיונות מונותאיסטיים ומוסריים.
עיקרי התאולוגיה של פילון

אלוהים ברא את העולם באמצעות מאמר (לוגוס).
אלוהים ברא חומר קדמון וברא ממנו את העולם, והטביע בחומר זה צורה שכלית ונצחית כמעין אדריכל. זאת, בדומה לתפיסת הדיאלוג "טימאיוס" של אפלטון. הבריאה היא פועל יוצא של רצונו החופשי של אלוהים. העולם תלוי באלוהים, שהוא סיבתו המוחלטת, ואין אלוהים תלוי בקיומו של העולם או בפעולות שמתרחשות בו.
אלוהים הוא שנתן לעולם חוק וסדר. הוא יצר את חוקי הטבע. אלוהים אינו בר שינוי ולכן גם חוקיו נצחיים, אלא אם כן ירצה לשנותם מתוך רצונו החופשי.
ישנה, על כן, אפשרות עקרונית להתרחשות הנס, שהוא פרי החלטה חופשית של האלוהים. הנס הוא ביטוי להשגחה האלוהית. הנסים אינם מעשים שרירותיים או מקריים, אלא הם נוצרים מתוך כוונה לטובת יחידים או קבוצות הזכאים לכך, או לטובת המין האנושי כולו.
הדעת הנבואית נעלה על פעולת השכל האנושי הרגילה והיא פועל של ההשגחה האלוהית. מעמד ההתגלות בסיני הוא אב טיפוס לדעת הנבואית המועברת בכוח ההשגחה לקבוצה של בני אדם.
דעת האלוהים – שתי דרכים להשיגה. דרך עקיפה – שכלית, ודרך ישירה – נבואה. דעת זו היא דעת מציאותו ופעולתו בעולם, אך לא דעת מהותו. אין לדעת דבר על מהותו של אלוהים. אלוהים אינו בר השגה.
בהתגלות נמסרו לאדם חוקים הנמצאים בהרמוניה מלאה עם הטבע (פיזיס). חקיקה אנושית (נומוס) אינה מגיעה להרמוניה זו. חוק הטבע משמעו חוק שנתגלה מאלוהים.
המדינה המושלמת היא מדינה המבוססת על חוקי האלוהים, תיאוקרטיה. פילון מכנה משטר כזה דמוקרטיה במשמעות של שוויון הכול בפני החוק האלוהי.
פילון מקבל את העיקרון האריסטוטלי בדבר המידה הטובה כדרך האמצע, אך מדגיש את חירות הרצון האנושית לבחור בין טוב ורע. (פרשנות מסוימת של פילון, כמו זו של הרמב"ם[דרושה הבהרה] ואחריו של שפינוזה, ניסתה להראות שפילון בעצם אינו מאמין בחירות זו).
השפעת פילון על הנצרות

פילון השפיע במידה מעטה על המחשבה היהודית בעת העתיקה, אך השפיע רבות על התפתחות התאולוגיה הנוצרית, במיוחד באמצעות מושג הלוגוס[דרוש מקור], והמושגים שטבע שימשו את הנוצרים לניסוח עקרון השילוש הקדוש של האלוהות. ברבות השנים הפך פילון למקור השראה מרכזי לאבות הכנסייה הנוצרית בעיצוב תפיסת עולמם הדתית.
הירונימוס הקדוש אף הגדיר את פילון כאחד מאבות הכנסייה.
התאולוגיה של פילון עברה דרך אבות הכנסייה אל עולם הרוח של ימי הביניים. מולה עמדה בימי הביניים תפיסת פלוטינוס בדבר האצלת העולם באופן הכרחי מאלוהים.
המחשבה הדתית של אבות הכנסייה, ששורשיה בפילון, הסתמכה על דעת אלוהים הנקנית לאדם בהתגלות. מאידך, ההגות הפילוסופית מכוננת עצמה על השכל האנושי. בהגות ימי הביניים בכלל, ובהגות היהודית בפרט, נדרש ההוגה להכריע או לפשר בין שני מקורות הסמכות הללו.
הארי אוסטרין וולפסון הקדיש מונוגרפיה רבת חשיבות על פילון, וזו עוררה תהודה רבה, והעניקה זווית חדשה על תפיסת התפתחות הפילוסופיה של הדת בסוף התקופה ההלניסטית. בניגוד לגישה שראתה בפילון מטיף דתי בעיקר, מחקרו של וולפסון הראה כי לפילון שיטת ביסוס פילוסופית ברורה. וולפסון ציין כי הנחות היסוד של פילון מהוות "הטיה יסודית מהפילוסופיה היוונית האלילית" וכיוון שפילון השפיע במישרין על הבשורה על-פי יוחנן, הרי שכתביו טומנים בחובם את ייסודה של כול הפילוסופיה של ימי הביניים. ניתוח זה של כתבי פילון נעשה באמצעות מושג הסינתזה והיווה חידוש ממדרגה ראשונה, אשר ממשיך לעורר שאלות בנוגע לחלוקת הזמנים במעבר מהעת העתיקה לחדשה בתחום הפילוסופיה.
כתבי פילון שהשתמרו

נגד פלאקוס
המשלחת אל גאיוס
היפותטיקה (אפולוגיה על היהודים) – כולל קטע על האסיים; שרד אצל אבסביוס.
על חיי העיון
על חיי משה
על בריאת העולם
על אברהם
על יוסף
על עשרת הדברות
על החוקים לפרטיהם
על המידות הטובות
על השכר והעונש
אליגוריות החוקים
על הכרובים
על קרבנות הבל וקין
על שהרע נוהג לארוב לטוב
על צאצאי קין
על הענקים
על שהאל הוא ללא שינוי
על עבודת־האדמה
על הנטיעה
על השכרות
על הפכחות
על בלילת הלשונות
על הגירת אברהם
מי יורש קנייני אלוה
על הזיווּג לשם השכלה (על לימודי היסוד)
על הבריחה והמציאה
על שינוי השמות
על החלומות
על שכל אדם ישר הוא בן־חורין/ "על חרות הצדיק" – כולל קטע על האסיים (פרקים 12–13).
על נצחיות העולם
על ההשגחה
אלכסנדר (על בעלי־החיים)
שאלות ותשובות על בראשית
שאלות ותשובות על שמות
תרגומי כתביו לעברית

כתבי פילון האלכסנדרוני: מתורגמים מיוונית לעברית, כרך א': על בריאת העולם; תרגם: יצחק מן; ערך בצירוף מבוא והוספות: משה שובה, ירושלים: י’ יונוביץ (ספריה פילוסופית), תרצ"א. (ירושלים: מקור, תשל"א)
כתבי היסטוריה: נגד פלאקוס המלאכות אל קאיוס: בנספחות – על האיסיים (קטעים ושרידים) מתורגם מן המקור בצירוף מבוא והערות מאת מנחם שטיין, תל אביב: א"י שטיבל, תרצ"ז.
כתביו הפילוסופיים של פילון: מבחר (ערוך בידי יוחנן לוי; עברית: יהושע עמיר), ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשכ"ה.
חיי איש המדינה: הוא על יוסף (מועתק מן המקור היווני בתוספת מבוא והערות על ידי נעמי כהן), ירושלים: קריית ספר, תשכ"ה.
היפותטיקה (תרגם מיוונית: דוד רוקח), ירושלים: [חמו"ל, תשל"ה].
כתבים / פילון האלכסנדרוני (בעריכת סוזן דניאל-נטף, יהושע עמיר ומארן ניהוף), ירושלים: מוסד ביאליק, תשמ"ו 1986 – תשע"ב 2012.
מדרשי פילון, כרך א' פרשיות בראשית, נח, לך-לך: ליקוטים מספר "שאלות ותשובות" ושאר כתבי פילון מתורגמים מארמנית ויוונית לעברית עם השוואות וביאורים לספרות חז"ל. שמואל בלקין. בעריכת אלעזר הורביץ. הוצאת ישיבה-אוניברסיטה ניו-יורק, תשמ"ט.
על שהרע נוהג לארוב לטוב (פירש והוסיף מבואות והערות אלעד פילר), תל אביב: הוצאת אדרא תשפ"א 2021.
מתוך חיי משה (עברית: משה מנדלסון־פרנקפורט מהמבורג | ההדיר מכתב־היד: אלי שטרן), דחק, כרך טו', 2022.
לקריאה נוספת

מיריי הדס-לבל, פילון האלכסנדרוני – בין יהדות להלניזם, הוצאת ידיעות ספרים, 2007.
י. עמיר, פילון מאלכסנדריה, בתוך מ. שטרן (עורך), הפזורה היהודית בעולם ההלניסטי-רומי, ירושלים תשמ"ג, עמ' 238–264.
חננאל מאק, הפרשנות הקדומה למקרא, תל אביב, הוצאת משרד הביטחון – אוניברסיטה משודרת, 1993, עמ' 66–73.
מארן ניהוף, פילון האלכסנדרוני: ביוגרפיה אינטלקטואלית / מארן ר' ניהוף; תרגמו מאנגלית: אסף רוט, רון אגמון. ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס – האוניברסיטה העברית, תשפ"ב 2021.
דוד כהן (הנזיר), "הפלוסופיא היהודית האלכסנדרונית", נזיר אחיו, הוצאת נזר דוד, ירושלים תשל"ח, כרך ב עמ' שכא–תד.
אלעד פילר, פילון – הפילוסופיה בשירות פרשנות המקרא, הוצאת אדרא, 2022.
הערות שוליים

↑  הגיית השם ביוונית: פילון (במלעיל) הו אלקסנדראוס (במלרע).
↑  סוזן דניאל-נטף, כתבי פילון, כרך ראשון, הקדמה כללית, עמ' 1: "פילון... מונה את עצמו עם 'הזקנים' בזמן שהשתתף במשלחת... אל הקיסר גאיוס ברומי (39–41 לסה"נ). לפי דירוג הגיל המקובל מימי היפוקראטס הרופא, פירוש הדבר שעבר אז את שנת החמישים ושש לחייו... על סמך נתונים אלה, בעיקר, מניחים שהוא נולד לערך בשנים 20–13 לפנה"ס ונפטר לא לפני שנת 45 לסה"נ".
↑  Philo of Alexandria, תרגום: C. D. Yonge, The Complete Works Of Philo Complete And Unabridged, Public Domain Mark 1.0, 1969, עמ' 4: סביבות 20 לפנה"ס עד בערך 50.
↑  מנחם שטיין, כתבי היסטוריה, מבוא, עמ' 30.
↑  סוזן דניאל-נטף, כתבי פילון האלכסנדרוני, כרך ראשון, הקדמה הכללית, עמ' יב.
↑  Adam Kamesar, The Cambridge Companion to Philo, הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 2009. עמ' 231.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 20, פרק ה, פסקה ב, סעיף 100.
↑  Katherine G. Evans, Alexander the Alabarch: Roman and Jew, 1995 Seminar Papers, Society of Biblical Literature, pp. 581, 584
↑  פילון האלכסנדרוני, המשלחת לגאיוס, פרק 46, סעיף 370 (על פי יוסף בן מתתיהו, היו 3 חברים בכל משלחת).
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ח', פסקה א', סעיפים 260-257.
↑  פילון, על ההשגחה ב, 107: "הייתי בדרכי אל מקדש אבותי".
↑  ראו גם דיאלקטיקה הגליאנית, וכן את דף הפירושונים סינתזה.
↑  Eusebius, Praeparatio Evangelica, VIII 11, 1–18.
↑   יהודה ליבס, אפלטון מְפַלֵּן או פילון מפְלַנְטֵן, באתר הארץ, 18 בינואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266688305171  PLWABN: 9810537787005606  BIBSYS: 90065126  BNE: XX1722431  BnF: cb11919600w (data)  CANTIC: a10476611  CiNii: DA01116022  GND: 118594001  ICCU: CFIV035159  ISNI: 0000 0004 5572 6335  LCCN: n80051891  NKC: jn20000720071  NLA: 35421783  NLG: 31472  NLK: KAC200602530  NSK: 000085850  NTA: 068937644  RERO: 02-A012502556  SELIBR: 196879  SNAC: w6bz71fg  SUDOC: 027070980  Trove: 946904  VcBA: 495/57566  VIAF: 310526579   WorldCat (עם VIAF): 310526579
פיאט 2411 קנזה

| --- | --- |

Fiat 2401 Cansa
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיאט
 שנות ייצור:  1955–1959
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  פיאט 2401 קנזה (באיטלקית: Fiat 2401 Cansa)
 מודל אחריו:  פיאט 2411/1 קנזה
 חברת אם:  פיאט
 סיווג:  טרוליבוס
 אורך:  11,000 מ"מ
 רוחב:  2,500 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע חשמלי מיוצר על ידי חברת (Compagnia generale di elettricità" (CGE"
תרשים חלקיו של טרוליבוס: שני מוטות (13) מובילים את האנרגיה אל בסיסם (15) ומשם היא מועברת אל המנוע. המוטות מתחברים באמצעות תופסנים (12) אל חוט החשמל (1), וכאשר אינם בשימוש ניתן לקבעם אל גג הרכב (14). שני חוטים מתוחים (11) מושכים את המוטות אל מרכז הרכב לאחר שאלה נעים לצדדים בשל אילוצי הדרך, והחוט מאוחסן בשני תופים (10)
פיאט 2411 קנזה (באיטלקית Fiat 2411 Cansa) הוא אוטובוס חשמלי מסוג טרוליבוס אשר יוצר על ידי חברת פיאט האיטלקית בין השנים 1955–1959. הדגם מונע באמצעות רשת חשמל, מושך חשמל באמצעות כבל תקרה המחובר לרשת המספקת חשמל.
דגם הטרוליבוס "פיאט 2411 קנזה" דומה בחזותו ובמבנהו לאוטובוס רגיל, אך הוא מצויד במנוע חשמלי.
את מרכב הדגם ביצעה חברת "Cansa".
פיאט 2411 קנזה

סך הכל הדגם יכול להכיל 90 נוסעים. מושב הנהג מימין. אורך הדגם 11.0 מטר.
לדגם 2 דלתות צדדיות.
טרוליבוס

טרוליבוס הוא סוג של אוטובוס חשמלי אשר מושך חשמל מכבל בתקרה. מעל גג האוטובוס מחובר מוט לרשת החשמל. ה"טרוליבוס" נבדל מסוגים אחרים של אוטובוסים חשמלים אשר מסתמכים על סוללה חשמלית.
על רשת החשמל המזינה את הטרוליבוס לכלול שני חוטי חשמל מקבילים הסוגרים מעגל חשמלי.
בדרך כלל הכח החשמלי הנפוץ הוא 600 וולט זרם ישיר.
נתיב הנסיעה הוא תמיד קדימה (דגמי הטרוליבוס לא מסוגלים לנסוע אחורנית).
בניגוד לחשמלית שהיא כלי תחבורה ציבורית הנעה על מסילה ברחובות ערים, ה"טרוליבוס" נע על כביש אספלט ללא צורך במסילה.
באיטלקית ה"טרוליבוס" קרוי: "Filobus".
מכירות ותפוצת דגם "פיאט 2411 קנזה" באיטליה

סן רמו
ליבורנו
מודנה
גלריה

פיאט 2411 קנזה
ראו גם

טרוליבוס
לקריאה נוספת

תמונות  Modena Trolleybus Photos  (תמונה שנייה מלמעלה)
תמונה- פיאט 2411 קנזה  fiat 2411 cansa filobus 1959 | interamente restaurato per
דגמי טרוליבוס באיטליה    ( L'Italia in filovia - Stagniweb)
הערות שוליים

↑  פיאט 2411 קנזה בסן רמו  (0:27), יו-טיוב
פיליפ שארוונקה

| --- | --- |

 לידה:  16 בפברואר 1847 שמוטולי, רפובליקת פולין 
 פטירה:  16 ביולי 1917 (בגיל 70) באד נויהיים, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  ממלכת פרוסיה 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  גרמנית, פולנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
לודוויג פיליפ שארוונקה (בגרמנית: Ludwig Philipp Scharwenka ‏ 16 בפברואר 1847 בזאמטר, פולין גדול – 16 ביולי 1917, באד נויהיים) היה מלחין ומורה למוזיקה גרמני. הוא היה אחיו הבכור של קסאפר שארוונקה.
חייוביוגרפיהראשית הכשרה מוזיקלית

כמו אחיו הצעיר קסאפר, החל פיליפ בלימודי מוזיקה לא סדירים בפוזנן. לאחר סגירת הגימנזיום בשנת 1865 למד יחד עם אחיו תאוריה של המוזיקה אצל ריכרד ורסט והיינריך דורן באקדמיה החדשה למוזיקה בברלין, שם, החל ב-1868, החל הוא עצמו לעבוד כמורה לתאוריה ולהלחנה. בתקופה זו הופיעו יצירותיו הראשונות. בשנת 1874 הציג לראשונה אוברטורה וסימפוניה בקונצרט משלו.
חייוביוגרפיהראשית הכשרה מוזיקלית > יצירותיו

על אף חובותיו הרבות בתחום ההוראה, היה פיליפ שארוונקה מלחין מן השורה הראשונה ונודע ככזה לאורך חייו. יצירותיו כוללות שלוש סימפוניות, פואמות סימפוניות, קונצ'רטו לכינור,, כמה יצירות כוראליות (שבהן התפרסם שארוונקה מאוד), "רולאנד", אופרה בארבע מערכות, וכן מספר רב של יצירות אינסטרומנטליות כגון סונאטות, רביעיות מיתרים, קפריסים ומחולות. רבים מגדולי המנצחים של תקופתו, בהם ארתור ניקיש, אנטון זיידל והנס ריכטר ביצעו את יצירותיו התזמורתיות. הוא נודע גם כיום ביצירות הקאמריות, בהן שתי שלישיות פסנתר, אופוס 100 בדו מינור ואופוס 112 בסול מז'ור, שתי שלישיות לכינור, ויולה ופסנתר, אופוס 105 בלה מז'ור ואופוס 121 במי מינור, שתי סונאטות לכינור, אופוס 110 בסי מינור ואופוס 114 במי מינור, סונאטה אחת לוויולה, אופוס 106 בסול מינור, סונאטה אחת לצ'לו, אופוס 116 בסול מינור, שתי רביעיות מיתרים, אופוס 117 ברה מינור; אופוס 120 ברה מז'ור וחמישיית פסנתר, אופוס 118 בסי מינור.
בניגוד לחיבוריו של אחיו, שהיו מוחצנים ביותר, יצירתו רבת האנפין של פיליפ מאופיינת בנימה חלומית ומהורהרת עד תוך-תוכה. יצירותיו האהובות ביותר הן היצירות הקאמריות החל ב-1896, המשמרות מודלים צורניים מסורתיים ומציגות מגוון נכבד של כושר המצאה מלודי ורתמי. ביצירותיו אלה השיג שארוונקה (למרות המגבלות השמרניות של התקופה), באמצעות טכניקות הלחנה משוכללות ביותר, משהו שהתקרב לטבלת צבעים אימפרסיוניסטית יצירות אלה נהנו מפרשנות של מבצעים בעלי-שם כמו וילי בורמסטר, יוליוס קלנגל ומוריץ מאייר-מאהר.
אחד ממעריציו של שאראוונקה היה מקס רגר, שהקדיש לו בשנת 1898 את "קטעי פנטזיה" אופוס 26 שלו. במסגרת כנס המלחינים ה-37 בשנת 1900, בוצעה יצירתו, פנטזיה דרמטית לתזמורת" אופוס 108, שהוכתרה בפרס אגודת המוזיקה הגרמנית הלאומית, בברמן.
חייוביוגרפיהראשית הכשרה מוזיקלית > מנהל קונסרבטוריון

עם פתיחת קונסרבטוריון שארוונקה בברלין, הפקיד ב-1881 אחיו של פיליפ, קסאפר, בידיו של ניהול הוראת התאוריה וההלחנה, וב-1891 את ניהול הקונסרבטוריון המקביל בניו יורק. ואולם, פיליפ חזר ב-1892 לברלין לקחת לידיו את ניהול הקונסרבטוריון המקומי, שהתמזג בשנת 1893 עם בית הספר לפסנתר של קארל קלינדוורת, ליצירת קונסרבטוריון קלינדוורת-שארוונקה. מוסד זה תפס בשנים הבאות מקום נכבד בנוף המוזיקלי של ברלין. כמנהל הקונסרבטוריון, המשיך שארוונקה בפעילות עד מותו ב-1917. אוטו קלמפרר למד אצלו בברלין, ואוסקר פריד היה גם הוא מתלמידיו הבולטים.
חיים אישיים

בשנת 1880 נשא פיליפ לאישה את הכנרת הוירטואוזית מריאנה שארוונקה לשעבר מריאנה שטרסוב. היא הלכה לעולמה בשנת 1918. בשנת 1937 קיבל עליו בנו, ולטר שארוונקה, את ניהול הקונסרבטוריון.
שארוונקה היה מחונן גם בכישרון בולט לרישום גרפי, שאותו אפשר לראות, למשל, באיורים הדרסטיים-הומוריסטיים לסאטירה של אלכסנדר מושקובסקי, "אנטון נוטנקצ'ר".
הערות שוליים

↑  אופוס 95 שלו בסול מז'ור, לייפציג, 1895
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267633505171  PLWABN: 9810676830705606  BnF: cb16231390t (data)  GND: 117110418  ISNI: 0000 0001 2283 5701  LCCN: no91023621  MusicBrainz: 2b4bf5a6-ad75-4e59-9b08-1d79b12676f5  NKC: mzk2005289774  NTA: 072946857  SNAC: w6319t47  SUDOC: 080625630  VIAF: 101083271   WorldCat (עם VIAF): 101083271
פיטר זימן

| --- | --- |

 לידה:  25 במאי 1865 Zonnemaire, הולנד 
 פטירה:  9 באוקטובר 1943 (בגיל 78) אמסטרדם, נציבות הרייך הולנד 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  הולנד
 מקום קבורה:  Algemene Begraafplaats Kleverlaan 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ליידן 
 מנחה לדוקטורט:  האיקה קמרלינג אונס 
 מוסדות:  האוניברסיטה הטכנולוגית בדלפט (1885–1902)  אוניברסיטת אמסטרדם (17 בינואר 1900–1 בספטמבר 1908)  אוניברסיטת אמסטרדם (2 בדצמבר 1896–17 בינואר 1900)  אוניברסיטת אמסטרדם (1 בספטמבר 1908–16 בספטמבר 1935)  האוניברסיטה הטכנולוגית בדלפט (1884–1885)  אוניברסיטת ליידן 
 תלמידי דוקטורט:  Cornelis Jan Bakker, Jacobus Marinus Faber, Jan Geest, Albert Jacobus Jozef Gerver, Herman R. Woltjer, Maria Clasina Droste, Frederik Coeterier, Hillebrand Willem Johan Dik, Pier Bosch, Take Luite de Bruin, Willem de Groot 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (1902)  מדליית פרנקלין (1925)  חבר זר של החברה המלכותית (5 במאי 1921)  מדליית מאטאוצ'י (1969)  מדליית הנרי דרייפר (1921)  מדליית רמפורד (1922) 
 בן או בת זוג:  Johanna Elisabeth Lebret 
 תרומות עיקריות
 גילוי אפקט זימן הקרוי על שמו והתרומה למחקר על השפעת המגנטיות על תופעת הקרינה.
 
פיטר זימן (בהולנדית: Pieter Zeeman; ‏25 במאי 1865 – 9 באוקטובר 1943) היה פיזיקאי הולנדי, זכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 1902 יחד עם הנדריק לורנץ על גילוי אפקט זימן הקרוי על שמו ועל התרומה למחקר על השפעת המגנטיות על תופעת הקרינה.
זימן נולד בעיר זונמייר שבהולנד. כבר מגיל צעיר התעניין בפיזיקה. בהיותו תלמיד תיכון צפה בתופעת זוהר הקוטב בהולנד בשנת 1883 ושרטט תיאור של התופעה שפורסם במגזין Nature. לאחר סיום הלימודים בתיכון החל ללימוד שפות קלאסיות בעיר דלפט, אז דרישה מקדימה ללימודים באוניברסיטה, שם פגש לראשונה בהאיקה קמרלינג אונס, לימים המנחה בעבודת התזה שלו.
פיטר טורצ'ין

| --- | --- |

 לידה:  1957 (בן 67 בערך) מוסקבה, ברה"מ 
 ענף מדעי:  cliodynamics, אבולוציה חברתית ותרבותית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דיוק  אוניברסיטת ניו יורק 
 מוסדות:  Complexity Science Hub Vienna (1 בספטמבר 2021)  אוניברסיטת קונטיקט 
 פרסים והוקרה:  עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע (2021) 
 peterturchin.com
 
פיטר טורצ'ין (רוסית: Пётр Валенти́нович Турчи́н; נולד ב-1957) הוא מדען אמריקאי ממוצא רוסי המתמחה ביצירת תיאורים מתמטיים לחברות אנושיות שהתקיימו במהלך היסטוריה.
טורצ'ין נולד בשנת 1957 באובנינסק שבמחוז מוסקבה. בשנת 1963 עבר עם משפחתו למוסקבה. בשנת 1975 החל ללמוד ביולוגיה באוניברסיטת מוסקבה אולם בשנת 1977 עזב את ברית המועצות יחד עם אביו, מתנגד המשטר ולנטין טורצ'ין. הוא קיבל תואר ראשון בביולוגיה מאוניברסיטת ניו יורק וסיים דוקטורט בשנת 1985 בזואולוגיה מאוניברסיטת דיוק.
כיום הוא משמש כפרופסור במחלקה לאקולוגיה וביולוגיה אבולוציונית וגם במחלקה למתמטיקה באוניברסיטת קונטיקט בארצות הברית.
טורצ'ין מתמחה ביצירת מודלים מתמטיים אשר מתארים השתנות של חברות אנושיות במהלך ההיסטוריה. הוא פיתח דיסיפלינה בשם קליודינמיקה, אשר מבוסס על קליומטריקה, העוסקת בניתוחים מצבים היסטוריים וכלכליים באמצעות שיטות מתמטיות וסטטיסטיות.
טורצ'ין כתב מספר ספרים בנושאי מחקרו, האחרון שבהם, "War and peace and war: the life cycles of imperial nations", יצא בשנת 2006.
ספריו

End Times: Elites, Counter-Elites and the Path of Political Disintegration, Allen Lane, 2023
War and peace and war: the life cycles of imperial nations, Pi Press, 2006
Historical dynamics: why states rise and fall, Princeton University Press, 2003
Complex population dynamics: a theoretical/empirical synthesis, Princeton University Press, 2003
Quantitative analysis of movement: measuring and modeling population redistribution in animals and plants, Sinauer, 1998
פיזיקה תאורטית

המחשה ויזואלית של חור התולעת של שוורצשילד.

קיומה של התופעה נובע ממודלים מתמטיים ומתורת היחסות הכללית אם כי היא לא נצפתה או אומתה על ידי ניסוי.
פיזיקה תאורטית היא ענף בפיזיקה המשתמש במודלים מתמטיים ומערכות פיזיקליות מופשטות כדי לתאר ולנבא התנהגות של מערכות פיזיקליות טבעיות. זאת בניגוד לפיזיקה ניסויית המשתמשת בכלים ניסויים כדי לבדוק מערכות אלו.
התקדמות המדע תלויה באופן כללי ביחס בין מחקרים ניסויים לבין התאוריה. במקרים מסוימים, התאוריה מוגבלת על ידי כללים מתמטיים ומשאירה מעט משקל לתצפיות ותוצאות מחקר. לדוגמה כאשר פיתח אלברט איינשטיין את תורת היחסות הכללית, היה מוטרד מכך שטרנספורמציות לורנץ משאירות את משוואות מקסוול אינווריאנטיות, אך היה חסר עניין בניסוי מייקלסון-מורלי של מעבר כדור הארץ באתר (פיזיקה). מצד שני זכה בפרס נובל על הסבר האפקט הפוטואלקטרי, אשר היה עד אז אוסף תצפיות מחוסרות תאוריה שתסביר אותן.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תאוריות מרכזיות

תרמודינמיקה של חור שחור
מכניקה קלאסית
שימור אנרגיה
חומר אפל
יחסות פרטית
יחסות כללית
פיזיקה גרעינית
תורת המיתרים
קוסמולוגיה
תורת הקוונטים:
מכניקה קוונטית
כרומודינמיקה קוונטית
מחשוב קוונטי
אלקטרודינמיקה קוונטית
אלקטרוכימיה קוונטית
כבידה קוונטית
מצב מוצק
מכניקה סטטיסטית
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4117202-4  NDL: 00569547  NKC: ph126543 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיזיקה סמי-קלאסית

פיזיקה סמי-קלאסית, או בפשטות סמי-קלאסיות, מתייחסת לתאוריה פיזיקלית שבה חלק אחד של המערכת מתואר ונלמד על ידי חוקי מכניקת הקוונטים ושאר החלקים על ידי חוקי המכניקה הקלאסית. לדוגמה, מערכת בה מניחים ששדות חיצוניים יהיו קבועים, או שהשינוי בהם יתואר קלאסית.
באופן כללי, פיזיקה סמי-קלאסית כוללת פיתוח בחזקות של קבוע פלאנק, כאשר, חזקת "0" מתארת מערכת קלאסית ואילו הקירוב הלא טריוויאלי הראשון הוא לחזקת (1-). במקרה זה, קיים קשר ברור בין המערכת הקוואנטית-מכנית לבין הקירובים הסמי-קלאסיים או הקלאסיים, הדומה למעבר מאופטיקה פיזיקלית לאופטיקה גאומטרית.
דוגמאות

שלוש דוגמאות לקירוב סמי-קלאסי:
קירוב WKB - אלקטרונים בשדות אלקטרומגנטיים חיצוניים קלאסיים.
גרביטציה סמי-קלאסית - תורת שדות קוונטית על רקע שדה כבידה קלאסי במרחב לא אוקלידי (ראו תורת היחסות הכללית).
כאוס קוונטי.
בתורת השדות הקוונטית בקירוב הסמי-קלאסי, רק דיאגרמות פיינמן עם לכל היותר לולאה סגורה בודדת נחשבות, בהתאם לחזקה יחידה של קבוע פלאנק.
ראו גם

מודל האטום של בוהר
עקרון ההתאמה של בוהר