stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס (טריבון בשנת 133 לפנה"ס)
מותו של טיבריוס

בעקבות האיומים של הסנאט, נלחץ טיבריוס ונקט בפעולה נוספת אשר נחשבה לבלתי חוקית והפרה כל נוהג מקובל לאותה תקופה. ב-132 לפנה"ס הוא הציג את מועמדותו לכהונה נוספת כטריבון הפלבס, זכות אשר לא הייתה פסולה מבחינה רשמית והיא נחשבה באופן כללי מעורפלת אולם הדבר היה הפרה של עקרון הגבלת הזמן של כהונת המגיסטראטים. בסנאט הוביל בן-דודו פובליוס קורנליוס סקיפיו נאסיקה (הפונטיפקס מקסימוס, אשר היה גם אחראי לחסימת התקציבים) ניסיון לפסול את הפעולה ולשכנע את הקונסול פובליוס מוקיוס סכאובולה לעצור את ההצבעה בכוח – אך סכאובולה התחמק מאחריות בטענה שלמיטב דעתו, לא נעשה דבר לא חוקי. נאסיקה, בתמיכת סקיפיו אמיליאנוס, הפיץ תעמולה שגרקכוס שואף להכתיר את עצמו למלך (דבר שבעולם המושגים הרומאי שווה ערך להקמת משטר עריצות). פלוטרכוס, מציין כי ככל הנראה טיבריוס ידע כי רוצים לרצוח אותו ולכן אנשיו הקיפו אותו והוא הצביע על ראשו. כמובן שלא היה אמת בדבר שאיפות המלוכה של גרקכוס, אולם פעולותיו שנגדו את המסורת והנורמות הרומאיות בהחלט נראו למתנגדיו כניצניו של שלטון עריצות.
בסוף נקבעה להיערך הצבעה בפורום, על אף ששני הצדדים לא היא מרוצים מהמהלך. לגבי השתלשלות האירועים ביומו האחרון של גרקכוס יש חילוקי דעות. על פי גרסת אחת, הגיע גרקכוס להצבעה בבגדי אבל, מלווה בשומרים חמושים – הצהרה שהפסדו יוביל להדחתו ומותו. האלימות פרצה ביו שני הצדדים, ובה גרקכוס נהרג. על פי גרסה אחרת, טיבריוס כלל לא היה מוכן לאלימות, ואילו נאסיקה הוביל את תומכיו מהסנאט (אשר גם הם לא היו חמושים לקראת קרב) לפורום, שם הרגו בעזרת מקלות את טיבריוס וכ-300 מתומכיו. גופתו של גרקוס הושלכה לטיבר ונאסר על משפחתו להביאה לקבורה.
מורשתו

הטריבונאט הסוער של גרקכוס פתח עידן חדש ברפובליקה הרומית, לאחר עידן של שקט פנימי שבו כוחו של הממסד הגיע לשיאו גרקכוס התחיל עידן של חוסר יציבות שהיה רווי במאבקים פנימיים בפוליטיקה הרומאית ואף הביא מספר פעמים לפריצת מלחמות אזרחים שבסופו של דבר יביאו חורבן על הרפובליקה ויסללו את הדרך למשטר הפרינקפס האוטוקרטי. דרך פעולתו הפוליטית של עקיפת סמכות הסנאט על ידי פנייה ישירה לאסיפות העם הפכה לדרך הפעולה האופיינית של הפופולרים.
גרקכוס עצמו הפך לגיבור בעיני חלקים גדולים של העם הרומאי וזכרו בחיבה ובחיוב על ניסיונו להטיב עם המנושלים והמדוכאים, אפילו כמאה שנים לאחר רציחתו הוא נותר דמות פופולרית שהפוליטיקאים הרומאים חששו למתוח ביקורת על פעולותיה. היסטוריונים מודרניים חלוקים בדעתם עליו, תאודור מומזן רואה בטריבונאט שלו את הניסיון הראשון להקים משטר אוטוקרטי ברומא. מנגד דייוויד סטוקטון סבור כי העובדה שגרקכוס נהרג לבדו מצביע על כך שהוא פעל ממניעים אידיאליסטים ולא נרתע ממטרתו אפילו כאשר בני בריתו הפוליטיים נטשו אותו.
למרות רציחתו של גרקכוס הוועדה לחלוקה מחדש של הקרקע המשיכה לפעול, לא ידוע הרבה על פעולותיה אולם ייתכן שאחת מתוצאות פעולותיה היה הגידול בחבר האזרחים כפי שאפשר לראות בנתוני הקנסוס.
הערות שוליים

↑  האותיות הגדולות מציינות את דרך הקיצור הנהוגה.
↑  P. A. Brunt, The army and the land in the roman revolutionThe Journal of Roman Studies Vol. 52, Parts 1 and 2 (1962), pp. 69-86
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272209605171  PLWABN: 9810705364805606  BIBSYS: 90222411  BNE: XX1201377  GND: 118541161  ISNI: 0000 0000 8023 2354  LCCN: n50037049  LNB: 000039880  NKC: jn20000700625  NLA: 64359058  NLG: 65369  NTA: 06937211X  SELIBR: 188525  SUDOC: 028212282  VcBA: 495/133333  VIAF: 27455503   WorldCat (עם VIAF): 27455503
מדראס (מדינה)

| --- | --- |

 
 גבולות מדינת מדארס ב-1951
 ממשל
 שפה נפוצה:  טמילית, טלוגו 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  26 בינואר 1950 
 תאריכי פירוק:  14 בינואר 1969 
 ישות קודמת:  נשיאות מדרס 
 ישות יורשת:  אנדרה (מדינה), קרלה, טמיל נאדו 
 
מדינת מדראס הייתה מדינה הודית שכללה את מרבית טאמיל נאדו וחלקים מקרלה ואנדרה פרדש. המדינה התקיימה מ-1950 ועד ל-1969.
היסטוריה

מדינת מדראס התבססה על מחוז מדרס בראג' הבריטי.
לאחר עצמאות הודו ב-26 בינואר 1950, הפך המחוז למדינת מדראס.
האזורי דוברי טלוגו בצפון המדינה הופרדו ממנה ויצרו את מדינת אנדרה ב-1953.
ב-1956 גבולות מדינות הודו שורטטו מחדש בהתבסס על החלוקה הלשונית ושפות המקומיות, והאזורים דוברי קאנדה הועברו למדינת מייסור והאזורים דוברי מלאיאלאם אוחדו עם טרוונקור-קוצ'ין ליצור את קרלה. אזורים מסוימים דוברי טמילית הועברו מטרוונקור-קוצ'ין למדראס.
שינוי נוסף בגבולות המדינה נערך ב-1959, הפעם בקנה מידה קטן בהרבה: יושבה מחלוקת גבול בין אנדרה פרדש ומדראס, כאשר 319 כפרים ואזור חורש הועבר מאנדרה פרדש למדראס, ו-148 כפרים הועברו לאנדרה פרדש.
ב-1967 עלתה מפלגה דראווידה מונטרה קזגאם לשלטון במדינה, וב-14 בינואר 1969 שינתה את שם המדינה שונה לטאמיל נאדו.
הערות שוליים

↑  The Andhra State Act, 1953
↑  TheE Andhra Pradesh and Madras (Alteration of Boundaries) Act, 1959
↑  Report on the Third General Elections in India, 1962, New Dlehi: Election Commussuon of India, עמ' 5
↑  Indian states since 1947, www.worldstatesmen.org
| המדינות והטריטוריות של הודו |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוטר פרדש • אוטראקהאנד • אודישה • אנדרה פרדש • אסאם • ארונאצ'ל פרדש • ביהר • ג'הרקאנד • גואה • גוג'ראט • הימאצ'ל פרדש • הריאנה • טמיל נאדו • טלנגאנה • טריפורה • מאדהיה פרדש • מניפור • מגהלאיה • מהאראשטרה • מיזוראם • מערב בנגל • נאגאלנד • סיקים • פנג'אב • צ'האטיסגאר • קרנאטקה • קרלה • ראג'סטאן |  |
| טריטוריות איחוד | איי אנדמן וניקובר • ג'אמו וקשמיר • דאדרה ונאגר האוולי ודאמאן ודיו • טריטוריית הבירה הלאומית דלהי • לדאק • לקשאדוויפ • פודוצ'רי • צ'אנדיגאר |  |
| מדינות לשעבר | איחוד המדינות המזרחיות • איחוד מדינות פטיאלה ופנג'אב המזרחית • אג'מר • אנדרה • בומביי • בופאל • בילספור • ג'אמו וקשמיר (מדינה) • היידראבאד • וינדהיה פרדש • טרוונקור-קוצ'ין • קוץ' ביהאר • מאדהיה בהרט • מדראס • מייסור • סאורשטרה • פנג'אב המזרחית • קוץ' • קורג |  |
| טריטוריות איחוד לשעבר | ארונאצ'ל פרדש • גואה, דאמאן ודיו • דאדרה ונאגר האוולי • דאמאן ודיו • הימאצ'ל פרדש • טריפורה • מיזוראם • נאגאלנד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007349296205171  GND: 4361351-2  LCCN: n80061082  NLA: 36114904  VIAF: 312797678   WorldCat (עם VIAF): 312797678
רנדל ג'רל

| --- | --- |

רנדל ג'רל, 1962
 לידה:  6 במאי 1914 נאשוויל, ארצות הברית 
 פטירה:  14 באוקטובר 1965 (בגיל 51) צ'אפל היל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  גרינסבורו 
 מקום לימודים:  קניון קולג', אוניברסיטת ואנדרבילט, תיכון יום-פוג 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  Pictures from an Institution 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1946)  פרס הספר הלאומי לשירה (1961) 
 
רנדל ג'רל (באנגלית: Randall Jarrell;‏ 6 במאי 1914 - 14 באוקטובר 1965) היה משורר סופר, מרצה, מבקר וסופר ילדים ונוער אמריקאי. שימש בתפקיד היועץ לענייני שירה בספריית הקונגרס האמריקאי.
ביוגרפיה

ג'רל גדל כילד מחונן בעיר נאשוויל, במדינת טנסי. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון, יצא ללימודים באוניברסיטת ואנדרבילט. הוא סיים את לימודי הדוקטורט שלו בהצטיינות, בתחום ספרות ולשון אנגלית.
ג'רל התגייס לצבא האמריקאי בשנת 1942, ושירת בעת מלחמת העולם השנייה, תחילה בחיל האוויר האמריקני ואחר כך ביחידות אחרות. בשנה זו פורסם גם ספר שיריו הראשון. בשנת 1945 התמנה ג'רל למרצה לספרות אנגלית באוניברסיטה של צפון קרולינה.
ג'רל כתב ופרסם תשעה ספרי שירה, רומן אחד, מספר ספרי עיון וביקורת על שירה, ואנתולוגיה אחת. הוא צבר מוניטין רב כמשורר בעקבות קובצי השירה למבוגרים שפרסם. ב-1956 הוזמן לספריית הקונגרס בוושינגטון, ושימש שנתיים בתפקיד היועץ לענייני שירה. בנוסף שימש כנשיא האקדמיה האמריקאית לשירה, וכיהן בתפקיד כמה שנים.
בסגנונו היה ג'רל מקורב למשוררים האמריקאים אליזבת בישופ, דלמור שוורץ, רוברט לואל וג'ון ברימן. הוא ניחן בגישה אסתטית מקורית ומעמיקה.
בשנתיים האחרונות לחייו החל לפרסם יצירות לילדים. יצירותיו כוללות דמיון רב ואיכויות אסתטיות לשוניות, אווירה חלומית וסיפוריות חלומית.
ג'רל נהרג בתאונת דרכים בעיר גרינסבורו שבצפון קרולינה, באוקטובר 1965.
קטע משירו "יהודים בחיפה"

השיר, באנגלית "Jews at Haifa", העוסק בגירוש המעפילים לקפריסין, בידי חיילי המנדט הבריטי, תורגם על ידי גיורא לשם.
יהודים בחיפה
ספריו של רנדל בעברית

משפחת החיות, רנדל ג'רל, מאנגלית - נירה צפריר, איורים - מוריס סנדק, מסדה גבעתיים 1987.
העטלף המשורר, מאת רנדל ג’רל, מאנגלית - משה הנעמי, ציורים - דוד שטראוס, לוין אפשטין ירושלים תשל'ב 1972.
לקריאה נוספת

רנדל ג'ארל – משוררים גרועים (מאנגלית: אביעד שטיר), דחק, כרך טז, 2023.
אוברלנד פארק

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  קנזס קנזס
 ראש העיר:  Curt Skoog
 תאריך ייסוד:  1960
 שטח:  195.91 קמ"ר
 גובה:  331 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  195,494 (דירוג: 129 בארצות הברית, 2019)
  ‑ צפיפות:  1,003.96 נפש לקמ"ר (2019)
 קואורדינטות:  38°56′24″N 94°40′51″W﻿ / ﻿38.940072222222°N 94.680697222222°W﻿ / 38.940072222222; -94.680697222222 
 אזור זמן:  שעון מרכז ארצות הברית
 https://www.opkansas.org
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוברלנד פארק(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוברלנד פארק(למפת קנזס רגילה) טופיקה ויצ'יטה מנהטן האצ'ינסון דודג' סיטי נברסקה מ י ז ו ר י  אוקלהומה ק ו ל ו ר ד ו אוברלנד פארק(למפת קנזס מוגדלת) טופיקה ויצ'יטה מנהטן האצ'ינסון דודג' סיטי נברסקה מ י ז ו ר י  אוקלהומה ק ו ל ו ר ד ו אוברלנד פארק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אוברלנד פארק (באנגלית: Overland Park) היא העיר השנייה בגודלה בקנזס שבארצות הברית המהווה למעשה פרבר של קנזס סיטי. נכון לשנת 2019, אוכלוסיית העיר משוערת כ-195,000 תושבים.
לאוניברסיטת קנזס יש קמפוס הפועל בעיר.
היסטוריה

ההתיישבות באזור החלה עוד בשנת 1905. ההתיישבות הוכרזה כעיר בשנת 1960 כאשר בשנה זו התגוררו בעיירה כ-28,000 תושבים. מספר התושבים צמח באופן משמעותי בעשורים שלאחר מכן, ובשנת 1990 התגוררו באוברלנד פארק כבר כ-111,000 תושבים.
ב-13 באפריל 2014 התרחש אירוע ירי במרכז הקהילה היהודית בעיר שבמהלכו נרצחו כשלושה אנשים.
פוליטיקה

מועצת העיר מורכבת מכ-13 חברים אשר נבחרים אחת לארבע שנים. העיר מחולקת לשישה מחוזות בחירה כאשר מכל מחוז נבחרים כשני נציגים. הנציג ה-13 הוא ראש העיר אשר נבחר על ידי כלל התושבים.
סטיבן ואן זאנדט

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1950 (בן 74) וינתורפ, ארצות הברית 
 שם במה:  ליטל סטיבן (סטיב הקטן)
 שם לידה:  Steven Lento 
 סוגה מועדפת:  הארד רוק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1975
 מקום לימודים:  Middletown High School North 
 בן או בת זוג:  Maureen Van Zandt (31 בדצמבר 1982–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס גילדת שחקני המסך למשחק מצוין לאנסמבל שחקנים בסדרת דרמה (2008)  פרס נימפת הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה בטלוויזיה (2015)  פרס גילדת שחקני המסך למשחק מצוין לאנסמבל שחקנים בסדרת דרמה (2000)  פרס נימפת הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה בטלוויזיה (2014) 
 http://www.littlesteven.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סטיבן ואן זאנדט עם ספרינגסטין
סטיבן ואן זאנדט (באנגלית: Steven Van Zandt; נולד ב-22 בנובמבר 1950) הוא מוזיקאי, משורר, תקליטן רדיו, מעבד, מפיק מוזיקלי ושחקן אמריקאי.
זאנדט משתמש לרוב בשמות הבמה שלו ליטל סטיבן (סטיב הקטן) או מיאמי סטיב. הוא ידוע בעיקר כחבר בלהקת אי סטריט בנד של ברוס ספרינגסטין בה הוא מנגן בגיטרה ובמנדולינה. הוא התפרסם גם בזכות משחקו כסילביו דנטה בסדרת הטלוויזיה של HBO "הסופרנוס".
ביוגרפיה

ואן זנדט נולד בשם סטיבן לנטו, בווינתרופ, מסצ'וסטס, למרי הנרייטה לנטו ווינס בורלו, וגדל בווטרטאון, מסצ'וסטס. הוא ממוצא איטלקי; סבא אחד היה מקלבריה והוריה של סבתא אחד היו מנאפולי. אמו נישאה בשנית ב-1957, והוא אימץ את שם המשפחה של אביו החורג, וויליאם ברוסטר ואן זנדט.
ואן זנדט החל ללמוד לנגן בגיטרה לאחר שצפה בהופעה של הביטלס בתוכנית אד סאליבן ב-1964.
ואן זנדט למד בתיכון מידלטאון בעיר מידלטאון, ניו ג'רזי, אך גורש מהלימודים, לאחר שסירב לגזור את שערו הארוך. מאוחר יותר הוא חזר לבית הספר ב-1968, בעיקר כדי לפייס את אמו. כנער, הוא היה מעורב בתאונת דרכים שגרמה לו לרסק את ראשו דרך השמשה הקדמית של הרכב והותיר כמה צלקות בראשו. כדי לחפות על זה, הוא החל לחבוש כובעים, ומאוחר יותר, בנדנות גדולות, שהפכו למראה האופייני שלו.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

ואן זנדט היה פעיל בסצנת המוזיקה של אזור חוף ג'רזי, והפך חבר של ברוס ספרינגסטין. השניים נפגשו לראשונה כשספרינגסטין היה במועדון במידלטאון, ניו ג'רזי, ושמע את ואן זנדט מופיע. בתחילת שנות ה-70 עבד בסלילת כבישים במשך שנתיים לפני שחזר לעסוק במוזיקה והיה חבר במספר להקות. במקביל החל להופיע עם להקת הלווי של ספרינגסטין E Street Band. בשנת 1975 השתתף בהקלטת האלבום "Born to Run" כנגן ומעבד מוזיקלי בכמה שירים.בסופו של דבר, ואן זנדט הצטרף רשמית ל-E Street Band ב-20 ביולי 1975, במהלך סיבוב ההופעות של הלקה בעקבות יציאת התקליט לאור.
בשנת 1981 עזב את הלהקה והחל בקריירת סולו. במהלך שנות ה-80 הקליט ואן זאנדט ארבעה אלבומים.
בשנת 1985 הקים את הקבוצה "אמנים מאוחדים נגד אפרטהייד", שכללה 49 אמנים ולהקות, ביניהם ספרינגסטין, U2, בוב דילן, פיט טאונסנד, ג'ואי רמון, טום פטי וראן די אם סי ועוד. לאחר שלהקת קווין ורוד סטיוארט הסכימו להופיע בעיר השעשועים הדרום־אפריקאית סאן סיטי תמורת מיליון דולר לקונצרט. הקבוצה הקליטה שיר מחאה בשם "סאן סיטי". הוא גם הופיע בקונצרט מחווה לכבוד 70 יום הולדת ה-70 של נלסון מנדלה באצטדיון ומבלי ב-1988.
בשנת 1999 חזר להופיע עם להקת E Street. בשנת 2017 הוציא  לאור את אלבום הסולו "Soulfire", אלבומו הראשון לאחר 18 שנה.
ביוגרפיה > קריירה משחק

בשנת 1999, ואן זנדט קיבל את אחד התפקידים הראשיים בסדרה "הסופרנוס", כשגילם את סילביו דנטה, קונסיליירי ובעל מועדון חשפנות. בחירת הליהוק נעשתה על ידי יוצר הסדרה דייוויד צ'ייס, שהזמין את ואן זנדט לאודישן, לאחר שראה אותו נאום באירוע של היכל התהילה של הרוקנרול ב-1997 והתרשם מהופעתו ההומוריסטית ונוכחותו הבימתית. למרות שואן זאנדט מעולם לא שיחק לפני כן, הוא נבחן לתפקיד טוני סופרנו. עם זאת, HBO הרגישו שהתפקיד צריך לעבור לשחקן מנוסה, וצ'ייס כתב תפקיד חדש במיוחד עבור ואן זאנדט. ואן זאנדט הסכים בסופו של דבר לככב בתוכנית בתור סילביו דנטה, ובת זוגו מורין (לבית סנטורו) לוהקה לתפקיד אשתו על המסך - גבריאלה.
בשנים 2012–2014 כיכב במשך שלוש עונות בסדרת הפשע הנורווגית "ליליהאמר" אשר שודרה ברשת הטלוויזיה הנורווגית NRK1 ובנטפליקס. בסדרה הוא גילם את פרנק טאגליאנו, ראש משפחת פשע מניו יורק שנכנס לתוכנית להגנת עדים של ה-FBI ועובר לנורווגיה עם זהות חדשה.
הערות שוליים

1 2  אילן וירצברג, העוזר הקטן של הבוס, כל העיר, 26 באוקטובר 1984
↑  מני ארנון, האלבום שהפך ברוס ספרינגסטין למי שהוא - "הבוס", באתר הארץ, 11 בספטמבר 2019
↑  יוסי חרסונסקי, הפוליטרוק - פעם מילא הרוק את אפרקיה הגוועת במחסני תבואה - עכשיו הוא קוא למערב להסיר אלת מסכת הצביעות ולהתבונן בראי האפרטהייד, מעריב, 10 בינואר 1986
↑  שרון מולדבי, אמנים נגד האפרטהייד, חדשות, 25 במרץ 1987
↑  יובל לוי, תוגת נעורים - חדשות מכאן, מדרום־אפריקה ומאנגליה, חדשות, 21 ביולי 1988
↑  בן שלו, סטיבן ואן זאנדט הוא לא רק הגיטריסט של ספרינגסטין, באתר הארץ, 28 במאי 2017
↑  קארין ג'יימס, רגשות מעורבים וכוחות סותרים, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2002
↑  רותה קופפר, "ליליהאמר": הסדרה החדשה של סילוויו מ"הסופרנוס", באתר הארץ, 6 במאי 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007441321305171  BIBSYS: 4005848  BnF: cb16764050z (data)  GND: 1019035803  ISNI: 0000 0000 6349 2947  LCCN: n84157879  MusicBrainz: de53495e-ad5a-4c30-82ab-05e7e3ec7b4d  NKC: xx0207327  NLA: 35855328  NLK: KAC2020N8996  NTA: 434312509  SUDOC: 161920918  VIAF: 30944313   WorldCat (עם VIAF): 30944313
כפר הבפטיסטים

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריך ייסוד:  1955 
 שטח:  300 דונם
 קואורדינטות:  32°06′51″N 34°54′47″E﻿ / ﻿32.1143°N 34.913°E﻿ / 32.1143; 34.913 
 http://www.thebaptistvillage.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) כפר הבפטיסטים(למפת גוש דן רגילה) כפר הבפטיסטים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כפר הבפטיסטים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כפר הבפטיסטים  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שלט הסבר בכניסה לכפר הבפטיסטים: בעברית, ערבית ואנגלית
כפר הבפטיסטים הוא מרכז אירוח המשמש כמתחם עבור קייטנות, כנסים ומחנאות תפילה עבור מאמינים בישוע. מורכב מקבוצות יהודים משיחיים, ערבים בפטיסטים וקבוצות בינלאומיות. חלק ממתחם כפר הבפטיסטים משמש למשחקי ליגה של נבחרת ישראל בבייסבול וסופטבול וכן מארח חלק ממשחקי המכבייה.
המקום נמצא סמוך לכביש 40, ביציאה מפתח תקווה לכיוון כפר סבא. בסמוך לכפר עוברים נחל הירקון ושביל ישראל, ולידו נמצא גן לאומי ירקון.
היסטוריה

הכשרת הקרקע של הכפר החל כבר בשנת 1950. על פי התכנית, נועד הכפר להיות יישוב חקלאי לכ-50 איש, ולכלול בית ספר ללימודי קודש. הכפר הוקם בשנת 1955 על ידי עמותת "כנס הבפטיסטים בישראל", קבוצה של מאמיני ישוע, ציוניים ואוהבי ישראל מארצות הברית, מזרם הבפטיסטים, בהעברת בית יתומים מנצרת לשטח של 40 דונם שנועד להקמת הכפר. באוקטובר 1955 התקיים כנס של בפטיסטים תושבי ישראל בכפר.
בשנת 1962 תואר הכפר:
בשנותיו הראשונות שימש המקום כבית יתומים. מאוחר יותר הוקם בכפר בית ספר. לבית הספר היו בשנת 1962 כ-30 תלמידים שלמדו בארבע כתות וכתה מכינה. בנוסף ללימודים רגילים, בהנחיית שבעה מורים, חלקם מארצות הברית וחלקם יהודים מתל אביב, עסקו התלמידים בעבודות במשק החקלאי של הכפר שכלל 200 דונם ובהם ירקות, פרדס (50 דונם) ורפת עם כמה עשרות ראשי בקר. התלמידים למדו עברית, ערבית ואנגלית וקבלו השכלה מוזיקלית. רוב התלמידים היו ערבים, אבל היו גם תלמידים יהודים או בנים לאב יהודי. משרד החינוך לא הכיר בבית הספר. בשנת 1970 התגוררו בכפר שלוש משפחות. בית הספר נסגר בשנת 1972. באותה שנה אורגנה קייטנה בכפר, שהביאה לפרסומים של הרבנות הראשית לישראל המזהירים מפני מסיונריות.
הכפר שימש גם מקום התכנסות בו מתכנסים מדי שבוע לתפילה בשבת בפטיסטים ישראלים ויש בו מקום ללינת צליינים.
מ-1964 נכלל הכפר בשטח השיפוט של העיר פתח תקווה, על אף שמהווה מובלעת בשטח מועצה אזורית דרום השרון.
הערות שוליים

↑  בקרבת פ"ת יקום ישוב חקלאי של נוצרים בפטיסטים, על המשמר, 8 בנובמבר 1950
↑  ספי בן יוסף (ע), מדריך ישראל החדש, כרך מישור החוף הדרומי, פלשת, ירושלים: כתר הוצאה לאור, משרד הביטחון הוצאה לאור, 2001
↑  שאול בן חיים, כפר בפטיסטי ליד פתח תקוה, מעריב, 2 בספטמבר 1955
↑  כנס שני של הבפטיסטים בישראל, למרחב, 5 באוקטובר 1955
1 2  ש. קריינוק, אלף באפטיסטים בישראל, הארץ, 23 באוקטובר 1962
↑  הבפטיסטים - שכני אם המושבות, הַבֹּקֶר, 26 בספטמבר 1958
↑  ג. בן אורי, ה'מטבילים' מאמינים בחופש האמונה, מעריב, 21 בספטמבר 1961
↑  אפרת ארד, לינדסי לימדני לאהוב את ישראל, מעריב, 3 באוקטובר 1961
↑  פנחס גייסטמן, מורים ותלמידים יהודים בכפר הבפטיסטים, הַבֹּקֶר, 24 במאי 1963
1 2  יוסף בן מאיר, מורים יהודיים מלמדים בכפר הבאפטיסטים, הצופה, 23 במאי 1966
↑  י. בן אמיר, בכפר הבפטיסטים מלמדים בעברית, דבר, 1 בינואר 1970
↑  ארנון מגן, מנהל נוצרי, מחנך מוסלמי ומזכיר יהודי, למרחב, 13 במרץ 1970
↑  קריאה ואזהרה, דבר, 25 במאי 1972
↑  אהרן מגד, בני האמונה של ג'ימי קארטר, דבר, 25 בפברואר 1977
↑  מנחם תלמי, אל כפר הבפטיסטים, מעריב, 30 במרץ 1973
אורורה (קולורדו)

אורורה (באנגלית: Aurora) היא עיר במדינת קולורדו שבארצות הברית. באורורה התגוררו 386,261 תושבים ב-2020, והיא הייתה העיר השלישית הכי מאוכלסת בקולורדו.
היסטוריה

העיר הוקמה במהלך שנות ה-80 של המאה ה-19, כאשר איש עסקים בשם דונלד פלטשר הקים את העיירה, וקרא לה על שמו. חיסרון במקורות מים כמעט והביאו לנטישת העיירה, אך העיירה התאוששה, ובשנת 1907 החליטה לשנות את שמה ל"אורורה" (זהר הקוטב באנגלית).
בעבר, העיר נחשבה כפרבר של דנוור הסמוכה, אולם עם צמיחתה המואצת של העיר במחצית השנייה של המאה ה-20 (האוכלוסייה בשנת 1950 הייתה 11,421 ובשנת 1990 האוכלוסייה גדלה ל-222,417 תושבים), הפכה העיר למרכזית בפני עצמה - אם כי התלות בדנוור הגדולה ממנה פי שניים עדיין קיימת.
שטח העיר עומד על 401 קילומטר רבוע. גובהה הרשמי 1,611 מטר מעל גובה פני הים, אך עם גדילת העיר והתרחבותה התווספו חלקים גבוהים אף יותר.
שמה של העיר התפרסם בעקבות פיגוע הירי באורורה בשנת 2012, כאשר צעיר מעורער בנפשו פתח בירי בקולנוע בעיר במהלך הקרנת הבכורה של הסרט "עלייתו של האביר האפל".
ערים תאומות

קוריאה הדרומית סונגנאם, קוריאה הדרומית
זאב רב-נוף

| --- | --- |

זאב רב-נוף, מפקד חוליית ההסרטה של הגדנ"ע (מימין), והצלם חיים שרייבר, תחילת שנות ה-50 של המאה ה-20
 לידה:  11 בפברואר 1926 ביאליסטוק, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  26 במרץ 1979 (בגיל 53) 
 מדינה:  ישראל 
 
זאב רַב-נוֹף (רובינוב) (11 בפברואר 1926 – 26 במרץ 1979) היה מבקר קולנוע ומוזיקה ובמאי ישראלי. מבקר הקולנוע של "דבר".
ביוגרפיה

רב-נוף נולד ב-1926 בעיר ביאליסטוק שבפולין, בן לאסתר לבית רָקוֹבסקי ויעקב רוּבִּינוֹב (רוּבִּינוֹף; לימים עִבְרת את שם משפחתו ל"רב-נוף"). מצד אמו היה נצר למשפחת רבנים וסופרים ענפה (אמו הייתה נינתו של הרב עזריאל אריה לייב רקובסקי אב"ד פלוצק, נכדתו של הסופר והמתרגם העברי אברהם אבא רקובסקי, אחייניתה של המחנכת העברייה ופעילת הציבור הוורשאית פועה רקובסקי ואחותו של מבקר הספרות והמתרגם הפולני מארק רקובסקי).
רב-נוף למד בגימנסיה העברית "תרבות" בעירו. במלחמת העולם השנייה, שפרצה כשהיה נער, נדד לברית המועצות. לאחר המלחמה שב לפולין, והשלים לימודי קולנוע בבית הספר לקולנוע בלודז'.
בשנת 1950 עלה לישראל. בארץ יזם את הקמת יחידת ההסרטה של הגדנ"ע, ופיקד עליה בשנים 1951–1953. סרטו מתקופה זו, "סעדיה שורשים במולדת", זכה ב-2011 להתייחסות מחודשת. שמו המעוברת, "רב-נוף", ניתן לו הן בשל הדמיון הפונטי לשמו המקורי והן בשל גובהו הרב.
משנת 1954 ועד מותו ב-1979 שימש כמבקר הקולנוע וכתב לענייני מוזיקה ואמנות של העיתון "דבר", שהיה בתקופה זו בין העיתונים הנפוצים ורבי ההשפעה במדינה.
ביים מספר סרטים קצרים, הפיק וביים יותר מ-40 סרטים תיעודיים, ושימש כשופט בכמה פסטיבלים בינלאומיים. שנים רבות היה הנציג הישראלי בהתאחדות הבינלאומית של מבקרי הקולנוע (FIPRESCI). אחדים מחשובי הבמאים בעולם היו ידידיו האישיים.
רב-נוף כיהן כיו"ר תא מבקרי הקולנוע באגודת העיתונאים, והיה מפעילי אגודת 'קולנוע לנוער' מאז היווסדה.
לאחר מותו התפרסם מבחר מהביקורות שפרסם בספר "מסך גדול" שערך אורי קליין (עם אחרית-דבר ביוגרפית מאת אריה קרישק).
משפחה

זאב רב-נוף היה נשוי שלוש פעמים. בראשונה היה נשוי לאירינה. לאחר גירושיו נישא לשחקנית רות גבריאלית ("הפוגה"), שממנה יש לו בת אחת, ורדה הכט (נולדה ב-1959). בתחילת שנות ה-60 נישא בשלישית לרחל לבית תנוּרי, גרושתו של הצלם והארכאולוג בנו רותנברג.
רב-נוף נפטר ב-1979 בביתו מהתקף לב, בגיל 53. הותיר אחריו את אשתו רחל.
ספרו

מסך גדול: יוצרים גדולים וסרטיהם; עריכה: אורי קליין, ירושלים: כתר, 1982.
לקריאה נוספת

נתן ויעקב גרוס, הסרט העברי: פרקים בתולדות הראינוע והקולנוע בישראל, ירושלים: נ' וי' גרוס, תשנ"ב 1991, עמ' 196 ולאורך הספר.
"Rav-Nof, Ze'ev", Who's Who in the World, 4th edition :1978-1979 (Chicago: Marquis Who's Who Inc. 1979), p. 768.
הערות שוליים

↑  התאריך המדויק ע"פ Ecran, Vol. 76-86 (Paris: Editions de l'Atalante), 1979, p. 85; וכן אתר חברה קדישא ת"א-יפו והמחוז.
↑  נתן גרוס, זאב רב-נוף - שבעה למותו, דבר, 2 באפריל 1979
1 2  קולנוע | משהו על ביקורת קולנוע, דבר, טור 1, 15 בינואר 1976.
↑  פרסים על-שם זאב רב-נוף למפיקים צעירים, דבר, 31 בדצמבר 1979.
↑  אורי קליין, מתי התחלנו לדבר על קולנוע, באתר הארץ, 22 ביוני 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307451205171  ISNI: 0000 0000 7695 3589  LCCN: n88263808  VIAF: 75421212   WorldCat (עם VIAF): 75421212
אוניברסיטת א-נג'אח

| --- | --- |


מבט על הקמפוס הנוכחי
 אוניברסיטה
 מוטו:  Building a Better Palestinian Future
 תקופת הפעילות:  1977–הווה (כ־48 שנים)
 מייסדים:  Hassan Hammad 
 בעלי תפקידים
 יו"ר:  Maher Natsheh 
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  23,200 (נכון ל־2023) 
 סטודנטים לתואר ראשון:  23,000
 מיקום
 מיקום:  שכם
 מדינה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 קואורדינטות:  32°13′13″N 35°14′40″E﻿ / ﻿32.22027778°N 35.24444444°E﻿ / 32.22027778; 35.24444444
 אתר האוניברסיטה
 he
 
האמפיתיאטרון באוניברסיטת א-נג'אח
אוניברסיטת א-נג'אח (בערבית: جامعة النجاح الوطنية, תעתיק מדויק: ג'אמעת אלנג'אח אלוטניה) היא אוניברסיטה פלסטינית לא ממשלתית, הנמצאת באזור שכם.
1920 -אוניברסיטת א-נג'אח
נכון לשנת 2023 לומדים באוניברסיטה למעלה מ-23,000 תלמידים, 58% מהם נשים. נכון ל-2023 רבע מהסטודנטים (כ־4,500) הם ערבים ישראלים. הסגל האקדמי והמנהלי באוניברסיטה מונה כ-3,000 איש. לאוניברסיטה תחנת רדיו עצמאית. סיסמת האוניברסיטה היא: "אנו קוראים תיגר על ההווה, כדי לעצב את העתיד".
היסטוריה

תחילתה של אוניברסיטת א-נג'אח עוד בשנת 1918, בבית הספר א-נג'אח נבלוסי מייסודו של עיזאת דראוזה. בשנת 1931 הוקם לצד בית הספר גן ילדים. בית הספר שינה את שמו למכללה הלאומית א-נג'אח בשנת 1941 ובשנת 1943 גויסו כספים לבניית מבנה חדש למכללה. בשנת 1963 נפתחה מכללה קהילתית עם תוכנית לימוד דו-שנתית. בשנת 1967 הוא היה בית מדרש למורים שלצידו בית ספר תיכון ולמדו בו סה"כ 450 תלמידים. בשנת 1968, בית הספר היה החשוב ביותר בשכם, ואחד המוסדות העל תיכוניים הבודדים ביהודה ושומרון. הרעיון להפוך את בית המדרש למורים לאוניברסיטה נדחה על ידי ראשי המכללה בטענה של העדר תקציב וידע. בשנת 1977 הפכה המכללה לאוניברסיטה הלאומית א-נג'אח. בתחילה היו במוסד שני בתי ספר: בית הספר לאמנויות ובית הספר למדעים.
באוניברסיטת א-נג'אח נמצאת הפקולטה לרפואה ולמדעי הבריאות הגדולה במזרח התיכון, בה לומדים כ-4,000 סטודנטים. בשנת 2013 נחנך בה בית חולים המשמש גם למחקר רפואי. בבית החולים 217 מיטות וכמאה רופאים, ונבנה בו אגף נוסף בן 15 קומות, בו יהיו כ-800 מיטות אשפוז.