stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סופיה ברהה
יחסו האוהד של טיכו ברהה לאחותו

עיקר הידע שיש היום על סופיה ברהה נובע מכתבי אחיה, טיכו ברהה. מדבריו עולה כי למרות הפרשי הגיל הגדולים, היחסים ביניהם היו קרובים מאוד והם חלקו תחומי עניין רבים, שבחלקם הוא שלט טוב יותר ובחלקם היא. למשל: אסטרונומיה ואסטרולוגיה היו תחומים שטיכו שלט בהם ואילו כימיה, בוטניקה, היסטוריה וגנאלוגיה  היו התחומים בהם שלטה סופיה. בשל הרפורמציה הפרוטסטנטית שהתרחשה בדנמרק ב-1536, האריסטוקרטים שרצו לעסוק בלמידה ומחקר נאלצו לעשות זאת בבתיהם וכך עשו גם טיכו וסופיה. טיכו מספר על כישוריה האינטלקטואליים של אחותו במאמר שכתב, ככל הנראה ב-1594. הוא עשה זאת כדי להסביר את הסיבה לכך שהוא צירף מכתב של סופיה לכרך השני של ההתכתבויות המדעיות שלו, שכן, זה היה מאוד חריג להתייחס לאישה כאל מדענית רצינית. בסופו של דבר הכרך לא פורסם והמכתב המדעי של סופיה אבד, אבל נותר המאמר עליה (Christianson).
טיכו ברהה כתב כי: "יש לי אחות ששמה סופיה, שהתאלמנה מאציל טוב ומכובד לפני שש שנים. היא הייתה אז די צעירה והייתה יכולה ליהנות מהטיפול בבנה היחיד... והיא התחילה לחפש עיסוקים שיסיחו את דעתה ויעודדו אותה... קודם כל, באריקסהולם הבית שלה בסקנה, שהיה בנוי כטירה מבוצרת, היא הקימה גן נפלא ויפהפה שלא היה כדוגמתו בחלק צפוני זה של העולם... אחרי כן... היא התחילה לעסוק בכימיה (מדובר על כימיה פארצלזסיאנית, במטרה להכין תרופות)". טיכו ממשיך, "כאשר גם עיסוקים אלה לא הצליחו למלא את השאיפות הרוחניות שלה... היא התחילה לעסוק בהתלהבות גדולה בחיזוי אסטרולוגי על בסיס הורוסקופים... אני בעצמי עסקתי בתחומים אלה, אם כי יותר בפירונומיקה (כימיה פאראצלזסיאנית, Chrisianson) מאשר בבוטניקה, תחום שהיא הבינה בו טוב מאוד בעצמה. תמכתי בה ויעצתי לה ככל שהיא ביקשה, אבל לגבי ניחושים אסטרולוגיים הזהרתי אותה להימנע מכך, כדי שלא תעסוק בנושאים מופשטים מדי ומסובכים ליכולותיה הנשיות. אבל היא, עם הנשמה האינסופית שלה וביטחון עצמי גדול בכך שאינה נופלת בכישוריה האינטלקטואליים מאף גבר, דווקא השקיעה את עצמה ביתר שאת בלימודיה ותוך זמן קצר למדה את העקרונות הבסיסיים של האסטרולוגיה. היא למדה מתוך ספרים שחלקם בלטינית, אותם דאגה לתרגם לדנית על חשבונה וחלק מספרים בגרמנית (כי יש לה שליטה מצוינת בשפה). כשראיתי את זה, הפסקתי להתנגד לרצונותיה ורק יעצתי לה להתמתן קצת בהמשך לימודיה."
תרומתה

עבודתם המשותפת של סופיה וטיכו ברהה ייצרה במשך כמה עשורים את מאגר הנתונים המדויק ביותר עד זמנם, שכלל את מיקומיהם של כוכבי הלכת בעידן שלפני המצאת הטלסקופ. משום שלא היה מקובל להתייחס לנשים כאל מדעניות רציניות אין כמעט תיעוד של פועלה של סופיה ברהה ולא ידוע בוודאות מה התרומה של כל אחד מהם לתחום, אם כי ברור שעבדו יחד.
הספר שחיברה, על ההיסטוריה של הגנאלוגיה של משפחות אצולה דניות, שיצא לאור ב-1626, עדיין נחשב היום כמקור מידע משמעותי על ההיסטוריה המוקדמת של האצולה הדנית.
ראו גם

טיכו ברהה
לקריאה נוספת

Howard Sethanne, The Hidden Giants, Lulu press Inc., 2006
J.R. Christianson et al. (eds.), Tycho Brahe and Prague: Crossroads of European Science, Verlag Harri Deutsch, Frankfurt, 2002, pp. 30 - 45
Zeeberg Peter, Tycho Brahes "Urania Titani." Et digt om Sophie Brahe, Copenhagen: Museum Tusculanums Forlog, 1994, pp. 170-73, translated by: J.R.Christianson
הערות שוליים

↑  Det Kongeliege Bibliotek. Translated by: Peter Scholer
1 2 3  אתר טיכו ברהה
↑  ,Zeeberg Peter, Tycho Brahes "Urania Titani." Et digt om Sophie Brahe
1 2  She is an Astronomer (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007444929905171  BnF: cb145112326 (data)  GND: 119230666  ISNI: 0000 0000 5183 2203  KulturNav: 1b66dfd5-7007-426a-a8a4-3d1fd4656f5d  LCCN: n85291420  NTA: 163430675  SELIBR: 313503  SNAC: w6bs9k8w  SUDOC: 083593500  VIAF: 419149196280474790841   WorldCat (עם VIAF): 419149196280474790841
נקר קמפו

| נקר קמפו |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: נקראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נקריים
סוג:: נקר פילקר
מין:: נקר קמפו
שם מדעי
 Colaptes campestris ‏וייו, 1818
תחום תפוצה


נקר קמפו (שם מדעי: Colaptes campestris) הוא מין עוף ממשפחת הנקריים החי באמריקה הדרומית במדינות: ארגנטינה, פרגוואי, אורוגוואי, בוליביה, ברזיל ובסורינאם.
תיאור

אורכו של נקר זה כ30 ס"מ ומשקלו כ-150 גרם בקירוב, כאשר שני הזוויגים דומים במראם, למעט פס אדום מתחת למקור של הזכר בעוד לנקבות הפס שחור. מקור הנקר חזק ומחודד, מותאם לניפוץ נקרות עצים בחבטות עזות. גווניו חומים משורטטים בלבן עם קצוות צהובים כשהחלק התחתון אפרפר בהיר, הזנב כהה והחזה והפנים צהובים. המקור והלחיים אפורים, העיניים שחורות וכיפת הראש והסנטר שחורים. הרגליים אפורות ובדומה לשאר הנקרים בעלי ארבע טפרים המתפצלות קדימה ואחורה כדי לעזור לנקר לטפס אנכית.
הנקר מצוי בטבע בסביבות פתוחות טרופיות באמריקה הדרומית עד לגובה 1,700 מטר מפני הים בשטחי הפמפס, הפנטנל, הסראדו ויערות פתוחים. הנקר פעיל במשך היום ולרוב מצוי באותם סביבות מחיה בלי לנדוד.
הוא ניזון בין ענפי העצים מחרקים וזחלים שונים ולעיתים גם מפירות. נקרים להוטים במיוחד על נמלים וטרמיטים וההם מנצלים את מקורם כדי לפתוח את קיניהם ואז אוספים אותם בלשונם הארוכה. לעיתים מאספים עד 7 פרטים סמוך לקן טרמיטים אחד.
הנקר מקנן בחללי עצים, סלעים רכים או גדרות, אותם הם מכינים בחבטות מקורם. לפי מחקרים נראה שיש מחלוקות טריטוריאליות רבות בין פרטים, הן בין קבוצות שונות והן בתוכם. הנקבה מטילה 4 עד 5 ביצים. לעיתים נקבות מטילות ביצים בקיני נקרים אחרים מסיבות לא ברורות.
תיאור > תת-מינים

למין זה ישנם 2 תת-מינים המכליאים ביניהם ושניהם נפוצים בדרום-מזרח ברזיל:
C. c. campestri
C. c. campestroides
הערות שוליים

↑  נקר קמפו באתר הרשימה האדומה של IUCN
סימפוזיון (להקה)

סימפוזיון הייתה להקת רוק מתקדם ישראלית שנוסדה בשנת 2000 על ידי שני המלחינים אריק חייט ואלעד אברהם.
סימפוזיון הוציאה לשוק את אלבום הבכורה "קונדבופר" (Kundabuffer) בינואר 2006. האלבום זכה לתהודה בינלאומית. בספטמבר 2006 האלבום יצא במהדורה שנייה בחברת התקליטים הקנדית יוניקורן דיגיטל (Unicorn Digital).
חברי הלהקה

אריק חייט - הלחנה, קלידים, שירה, חלילית
אורי בן-צבי - גיטרות
דן קרפמן - גיטרה בס, שירה
בוריס זילברשטיין - תופים
ארז קריאל - גיטרות, חלילית, שירה
אלעד אברהם פרש מההרכב עם סיום העבודה על אלבום הבכורה כדי להתמקד בלימודי מוזיקה. אריק חייט התאבד ב-27 בדצמבר 2008.
הערות שוליים

↑  רונן צומר, ‏המוזיקאי אריק חייט שם קץ לחייו, באתר ‏מאקו‏, 28 בדצמבר 2008
↑  בן שלו, אריק חייט: כך איבד עולם המוזיקה עמוד תווך, באתר הארץ, 7 בינואר 2009
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סזריה אבורה

| --- | --- |

 לידה:  27 באוגוסט 1941 מינדלו, כף ורדה 
 פטירה:  17 בדצמבר 2011 (בגיל 70) מינדלו, כף ורדה 
 מקום קבורה:  מינדלו 
 מוקד פעילות:  כף ורדה 
 תקופת הפעילות:  1957–2011 (כ־54 שנים) 
 סוגה:  פאדו, מורנה, מודיניה 
 שפה מועדפת:  קריאולית כף ורדה 
 חברת תקליטים:  Lusafrica 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  אבירה בלגיון הצרפתי (2009)  מסדר ההצטיינות בתרבות של ברזיל (2010)  Victory of the album of traditional musics or musics of the world (2000)  פרס קורה (1997)  פרס גראמי לאלבום מוזיקת עולם עכשווית הטוב ביותר (2003)  Victory of the album of traditional musics or musics of the world (2004) 
 www.cesaria-evora.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סזריה אבורה במינדלו, כף ורדה, 1995
סזריה אבורה (בפורטוגזית: Cesária Évora; ‏27 באוגוסט 1941 – 17 בדצמבר 2011) הייתה זמרת מכף ורדה, שכונתה "מלכת המורנה" (אנ').
אבורה הייתה מוכרת גם כ"הדיווה היחפה" (בפורטוגזית: "a diva dos pés descalços"), מכיוון שנהגה להופיע יחפה, תוך הבעת סולידריות כלפי חסרי קורת גג ("sem teto") ונשים וילדים עניים בארצה.
הגיטרה של המלווה של סזריה אבורה במוזיאון סזריה אבורה בעיר מינדלו
קורות חיים

סזריה אבורה נולדה במינדלו שבכף ורדה ב-27 באוגוסט 1941. בגיל שבע התייתמה מאביה. לאחר מותו נאבקה אמה על פרנסת הבית, והרוויחה שכר זעום עבור עבודתה כטבחית. בסופו של דבר נאלצה האם להעבירה לבית יתומים כדי שתגדל שם, ושם גם למדה אבורה לשיר.
בגיל 16 פגשה אבורה במלח בן ארצה בשם אדוארדו, שלימד אותה את הסגנונות המסורתיים של המוזיקה של כף ורדה - קולאדירה (אנ') ומורנה. ה"מורנה" הם שירי עצב, צער וכמיהה. היא החלה לשיר בברים ובמלונות מקומיים. בסיועם של המוזיקאים המקומיים עתידה הייתה אבורה ללטש את כישוריה. מאוחר יותר הוכתרה בידי מעריציה כ"מלכת המורנות" (בפורטוגזית: Rainha das mornas). אבורה התפרסמה אמנם בכף ורדה, אך בינתיים נותרה אלמונית יחסית מחוץ לארצה.
בשנת 1975 קיבלה כף ורדה את עצמאותה מידי פורטוגל, אך מנהיגה הטרי, אמילקר קברל, נרצח במהלך התוהו ובוהו שליווה את סופו של השלטון הפורטוגלי בן ה-500 שנה. אבורה עדיין הייתה פופולרית באותה התקופה, אך שמה לא הניב לה הצלחה פיננסית. תסכולה מבעיותיה האישיות והכלכליות, יחד עם המצב הפוליטי והכלכלי הקשה מנשוא בכף ורדה, גרם לאבורה לוותר על זמרתה כדי להתפנות לתמוך במשפחתה. עשר השנים שבמהלכן לא הופיעה כלל מתוארות במילותיה כ"שנות החושך" שלה. בתקופה זו נאבקה אבורה גם באלכוהוליזם.
אבורה חזרה להופיע בעידודו של גולה בן ארצה, מוזיקאי מוביל ופטרון אמנויות - באנה, שהתגורר בפורטוגל. הוא שריין עבורה הזמנות לפורטוגל, ושם הופיעה אבורה בסדרת קונצרטים, בחסות ארגון נשים מקומי.
ז'וזה דה סילבה, צרפתי שמוצאו מכף ורדה, שכנע אותה לבוא לפריז, ושם הקליטה ב-1988 אלבום חדש, ששמו בצרפתית "La diva aux pieds nus" ("הדיווה היחפה"). אלבום זה זיכה אותה בתשואות נלהבות וסלל עבורה את הדרך ל"קאמבק" דרמטי, שקיבל תנופה אחרי צאת אלבומה ב-1992, Miss Perfumado. סזריה אבורה הפכה לכוכבת בינלאומית בגיל 47. אבורה ביקרה בישראל פעמיים וזכתה לאהדה רבה בקרב הקהל הישראלי. המוזיקה של אבורה, שמשלבת סגנונות רבים ומגוונים, הצליחה בעזרת ייחודה וגוון קולה לחדור לנשמתם של מאזינים רבים מאד.
בשנת 2004 זכתה אבורה בפרס גראמי בקטגוריית מוזיקת עולם עכשווית.
בשנת 2007 כיבד נשיא צרפת, ז'אק שיראק, את אבורה במדליית לגיון הכבוד של צרפת.
ב-17 בדצמבר 2011 נפטרה אבורה בגיל 70 מסיבוך בדרכי הנשימה.
שירתה

ה"מורנה" היא ז'אנר מוזיקלי עמוק רגש ובעל מאפיינים קרובים למאפייני הפאדו הפורטוגזי. שפת שירה זו היא קריאולית של כף ורדה. אבורה מוסיפה נגיעות סנטימנטליות יחד עם קולות אקוסטיים הבוקעים מגיטרה אקוסטית, מקווקיניו (מין גיטרה אקוסטית ננסית, הנפוצה בפורטוגל, בברזיל, במוזמביק ובכף ורדה), בכינור, באקורדאון ובקלרינט. לעיתים קרובות אפשר לשמוע את אבורה שרה גם פאדו. יש אומרים כי קולה הטרופי של אבורה "כבש" את הפאדו.
הבלוז מכף ורדה של סזריה אבורה טעון בנושאים כמו ההיסטוריה המרה של בידוד ארצה, סחר העבדים רחב ההיקף בעבר, וכמו כן גם סוגיית הגעגוע וההגירה – מספר אזרחי כף ורדה המתגוררים מחוץ לארצם גדול יותר מאוכלוסיית כף ורדה עצמה.
קולה של סזריה אבורה, בליווי כלי נגינה עם נגיעה מלנכולית, מדגיש את הרגש, שמאפיין את האינטרפרטציה. אפילו קהלים שאינם מבינים את השפה הקריאולית של כף ורדה מגיבים ברגש בהופעות. אבורה ביצעה דואטים רבים עם מריזה מונטי הברזילאית.
הנצחה

בעיר מינדלו עיר הולדתה קיים מוזיאון קטן המוקדש לה ומספר את סיפורה. במוזיאון מוצגים הגיטרה שלה והכיסא עליו היא נהגה לשבת בעת הופעתה, התקליטים שהוציאה, בגדים ותמונות, וכן סרט המוצג על גבי מסך טלוויזיה. נמל התעופה של האי סאו ויסנטה קרוי על שמה. בכניסה לשדה התעופה מוצב פסל גדול בדמותה.
בעיר עצמה דמותה מונצחת בציורי קירות רבים על גבי קירות הבתים.
דיסקוגרפיה

1988 - La Diva aux pieds nus
1990 - Distino di Belita
1991 - Mar Azul
1992 - Miss Perfumado
1994 - Sodade, Les Plus Belles Mornas De Cesaria
1995 - Cesaria
1997 - Cabo Verde
1998 - Best Of
1999 - Café Atlântico
2001 - São Vicente de Longe
2002 - Cesária Evora Anthology
2002 - The very Best Of
2002 - Live in Paris (DVD)
2003 - Voz D'amor
2003 - Club Sodade - Cesaria Evora by...
2006 - Rogamar
2009 - Nha Sentimento
דואטים

"É doce morrer no mar" (תרגום מילולי לעברית: "מתוק למות בים") מאת דוריבל קאימי. דואט עם מריסה מונטה (1999).
מוזיאון סזריה אבורה בעיר מינדלו
סאקי קומאגאיי

סאקי קומאגאיי (ביפנית: 熊谷 紗希; נולדה ב-17 באוקטובר 1990) היא כדורגלנית יפנית, המשחקת בעמדת הקשרית האחורית ברומא מליגת העל האיטלקית(אנ') ובנבחרת יפן בה היא משמשת כקפטנית.
קומאגאיי היא אחת מהספורטאיות המזרח אסייתיות המצליחות ביותר בהיסטוריה, בכל מגדר ברמת המועדונים והנבחרות הלאומיות. נכון ל-2022, היא זכתה בגביע העולם, בשבע אליפויות צרפת, חמש זכיות בליגת האלופות ובמדליית זהב בטורניר הכדורגל של אסיה (אנ').
קריירת מועדונים

קומאגאיי נולדה ב-17 באוקטובר 1990 בסאפורו שביפן. כנערה, שיחקה בקבוצת הכדורגל של תיכון טוקיוואגי גאוקן בו למדה.
קריירת מועדונים > אוראווה רדס

ב-2009, אחרי שסיימה את התיכון, הצטרפה קומאגאיי למועדון אוראווה רד דאימונד ליידיס (אנ') מהליגה היפנית לנשים (אנ'). באותה עונה זכה המועדון באליפות יפן.
קריירת מועדונים > איינטרכט פרנקפורט

ביולי 2011 עברה קומאגאיי למועדון איינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה לנשים. עם פרנקפורט הגיעה עד לגמר ליגת האלופות לנשים 2012 בו הפסידה 2:0 לאולימפיק ליון.
קריירת מועדונים > אולימפיק ליון

ביוני 2013 הצטרפה קומאגאיי לאולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית לנשים. במשך תקופתה בליון, זכתה הקשרית בשבע אליפויות צרפת וחמש פעמים בליגת האלופות. בגמר ליגת האלופות 2016, הבקיעה קומאגאיי את הפנדל המכריע, בהופעה שהקנתה לה את תואר אשת המשחק.
קריירת מועדונים > באיירן מינכן

ב-12 במאי 2021 חתמה קומאגאיי בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים. קומאגאיי ערכה את הופעת הבכורה שלה במדי באיירן ב-29 באוגוסט 2021, בניצחון 8:0 על ורדר ברמן. את שערה הראשון הבקיעה ב-1 באוקטובר 2021 בניצחון 6:0 על קלן.
קריירת מועדונים > רומא

בתום עונת 2022-23 עברה קומאגאיי לרומא מליגת העל האיטלקית(אנ').
קריירה בינלאומית

קומאגאיי הופיעה לראשונה במדי יפן בגביע קפריסין לנשים 2008 (אנ'), שם שותפה בשני משחקים. באותה שנה השתתפה יחד עם נבחרת יפן עד גיל 20 (אנ') בגביע העולם לנשים עד גיל 20 (אנ') בצ'ילה. בטורניר שותפה בכל משחקי שלב הבתים וכן בהפסד 2:1 לצפון קוריאה ברבע הגמר.
ב-2010, זומנה לגביע העולם לנשים עד גיל 20 (אנ') בגרמניה. בטורניר הודחה הנבחרת בתום שלב הבתים כשקומאגאיי משחקת בכל המשחקים. באליפות אסיה לנשים (אנ') שהתקיימה באותה שנה, שותפה קומאגאיי רק בחצי הגמר, בהפסד 1:0 לנבחרת אוסטרליה. במשחק על המקום השלישי ניצחה יפן, ובכך העפילה לגביע העולם בכדורגל נשים 2011 שהתקיים בגרמניה.
בטורניר שותפה קומאגאיי בכלל המשחקים, לרבות רבע הגמר בו ניצחה יפן לראשונה את אלופת העולם המכהנת, גרמניה. בגמר נגד נבחרת ארצות הברית, הבקיעה קומאגאיי את הפנדל השלישי, מה שסייע ליפן לזכות בגביע העולם.
במוקדמות אסיה למשחקים האולימפיים ב-2012, שותפה קומאגאיי ב-4 משחקים וסייעה ליפן להעלות לאולימפיאדת לונדון. בטורניר שותפה הקשרית בכלל המשחקים, וסייעה לנבחרתה לזכות במדליית הכסף אחרי הפסד 2:1 לנבחרת ארצות הברית בגמר.
קומאגאיי נקראה לסגל יפן למונדיאל 2015, ובטורניר שותפה בשישה משחקים, כשהיא מסיימת 90 דקות בכולם. במשחק האחרון בשלב הבתים נגד אקוודור, לא שותפה כיון שהעלייה לשלב שמינית הגמר כבר הייתה בטוחה בשלב זה.
בינואר 2017 מונתה קומאגאיי לקפטנית נבחרת יפן על ידי המאמנת אסאקו טאקאקורה (אנ').
באליפות אסיה לנשים (אנ') ב-2018, הגנה קומאגאיי יחד עם נבחרתה על התואר בו זכתה ב-2014, ובכך הקנתה לנבחרתה מקום במונדיאל 2019. ב-11 בנובמבר 2018 שיחקה הקשרית את משחקה ה-100 במדי נבחרת יפן.
במונדיאל 2019, שותפה הקשרית במשחקי הנבחרת, לרבות ההפסד בשמינית הגמר מול אלופת אירופה, הולנד. ב-10 בנובמבר 2019 כבשה את שערה הראשון בנבחרת, בניצחון 2:0 על נבחרת דרום אפריקה במסגרת משחק ידידות.
קומאגאיי זומנה לסגל נבחרת יפן לכדורגל באולימפיאדת טוקיו (2020) בטוקיו, שהתקיים בין 21 ביולי ל-7 באוגוסט 2021. בטורניר הגיעה יפן עד לרבע הגמר, בו הודחה אחרי הפסד לשוודיה.
קומאגאיי זומנה לסגל יפן לגביע אסיה לנשים 2022 (אנ'), בו הודחה יפן בחצי הגמר לאחרי הפסד בפנדלים לסין. קומאגאיי החמיצה את הפנדל הראשון בדו-קרב הפנדלים.
הישגים ותארים

אוראווה רדס
ליגת העל היפנית (אנ'): 2009
אולימפיק ליון
ליגת העל הצרפתית לנשים: 2013-14, 2014,15, 2015-16, 2016-17, 2017-18, 2018-19, 2019-20
הגביע הצרפתי לנשים (אנ'): 2013-14, 2014-15, 2015-16, 2016-17, 2018-19, 2019-20
ליגת האלופות לנשים: 2015-16, 2016-17, 2017-18, 2018-19, 2019-20
הסופר קאפ הצרפתי לנשים (אנ'): 2019
נבחרת יפן
אליפות אסיה לנשים עד גיל 19 (אנ'): 2009
אליפות מזרח אסיה (אנ'): 2010
משחקי אסיה בכדורגל (אנ'); מדליית זהב: 2010
גביע העולם בכדורגל נשים: 2011, מקום שני; 2015
המשחקים האולימפיים; מדליית כסף: 2012
אליפות אסיה בכדורגל נשים: 2018
תארים אישיים
כדורגלנית השנה באסיה (אנ'): 2019
קבוצת השנה לנשים בעולם של הפדרציה הבין-לאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל: 2018, 2020
קבוצת העשור לנשים של הפדרציה הבין-לאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל: 2011–2020
קבוצת העשור לנשים באסיה של הפדרציה הבין-לאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל: 2011–2020
כן הייתה מועמדת לפרס כדור הזהב של פיפ"א ב-2013.
הערות שוליים

↑  הספורטאית שקבעה את הטובה בעולם: סאקי קומאגאיי, באתר sponichi.co.jp
↑  נקרא אז FFC Frankfurt
↑  פרנקפורט החתימה את קומאגאיי, באתר framba.de
↑  קומאגאיי היפנית חתמה בבאיירן, באתר באיירן מינכן
↑  קומאגאיי היא שחקנית הרכש של הג'יאלרוסי, באתר רומא
↑  קיורי נותנת ליפן תואר עולמי ראשון, באתר קיקר
↑  קומאגאיי שיחקה את משחקה ה-100 בנבחרת, באתר jfa.jp
↑  סגל נבחרת יפן למשחקים האולימפיים, באתר jfa.jp
↑  סגל נבחרת יפן לגביע אסיה, באתר jfa.jp
↑  דו"ח המשחק: יפן–סין באתר soccerdonna.de
↑  כדור הזהב, 2013: נשים, באתר פיפ"א
קומאגאיי במדי אולימפיק ליון ב-2013
קומאגאיי במדי יפן במונדיאל 2011
נתן קרפ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בספטמבר 1934 רוסיה 
 פטירה:  9 בנובמבר 2008 (בגיל 74) 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 תחום יצירה:  עיצוב גרפי, קליגרפיה 
 בן או בת זוג:  יהודית קרפ 
 
נתן קרפ (ב בתשרי תרצ"ה - יא בחשון תשס"ט; 11 בספטמבר 1934 - 9 בנובמבר 2008) היה מעצב גרפי ואמן קליגרפיה ישראלי. בין עבודותיו הם עיטורי משטרת ישראל, חלק ממטבעות השקל הישן, צד הנושא במטבע 10 אגורות וכרזות שונות של יום העצמאות.
ביוגרפיה

קרפ נולד ברוסיה בשנת 1934 ועלה לארץ עם הוריו בגיל 13. לאחר הגעתו לארץ התגורר בחולון. בנערותו עסק בטיסנאות וזכה שלוש שנים ברציפות באליפות הארץ בטיסני מנוע. בצבא שירת בחיל האוויר, שם הכיר את אשתו, יהודית קרפ. לאחר סיום שירותו הצבאי למד בבית הספר לאמנויות בצלאל וסיים בהצטיינות את לימודיו. כבר במהלך לימודיו זכה במכרז לעיצוב המדליה המוענקת לחסידי אומות העולם על ידי יד ושם ובהמשך עיצב עוד מדליות רבות עבור החברה הישראלית למדליות ולמטבעות. קרפ עיצב גם את שלושת עיטורי הגבורה של משטרת ישראל: עיטור המופת, עיטור האומץ ועיטור הגבורה. בנוסף, קרפ היה בצוות שעיצב את סדרת המטבעות של השקל הישן ונטל חלק גם בעיצוב מטבעות של השקל החדש - הוא עיצב את צד הנושא במטבע של 10 אגורות.
בנוסף לעיצוב המטבעות והמדליות, קרפ עסק גם בעיצוב כרזות. בין השאר עיצב את כרזות יום העצמאות של שנת תשמ"ג ושל שנת תשנ"ב. עבודת קליגרפיה חשובה שלו היא כתב הוקרה לעם הדני מעם ישראל על הצלת יהודים בזמן השואה, המוצבת במוזיאון בקופנהגן.
נתן קרפ היה נשוי ליהודית, ששימשה כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה ולהם שני ילדים. הוא נפטר בשנת 2008 ונקבר בראש הנקרה.
הערות שוליים

↑  מדליית חסידי אומות העולם באתר החברה הישראלית למדליות ולמטבעות.
↑  כרזת יום העצמאות תשנ"ב.
מטבע 10 אגורות, צד הנושא עוצב על ידי קרפ
סחרחורת

| --- | --- |
 תחום:  רפואת אף אוזן גרון 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D004244
 סיווגים
 ICD-11:  MB48 
 
סחרחורת היא תחושה של תנועה עצמית או סביבתית ללא שינוי ממשי בסביבה או במיקום האדם. 
המונח אינו מוגדר היטב והוא יכול לכלול תופעות של ורטיגו, של הרגשות של אי שיווי המשקל, לפעמים עם בחילות והקאות, הרגשת טרום עלפון. 
הוורטיגו הוא הסחרחורת החמורה, שבה בדרך כלל יש הרגשה ברורה שהסביבה מסתובבת ונוטים ליפול. 
הסחרחורות מסוג אחר מוכרות באנגלית כ-dizziness.
כיצד נגרמת סחרחורת

באוזן הפנימית קיים איבר שיווי המשקל העשוי שני שקים מלאי נוזל (Saccule, Utricle) ושלוש תעלות חצי קשתיות (Semicircular canals) מלאות נוזלים, כל חלק קולט תנועה ממישור אחר. אם תנועה זו מפוענחת באופן לא תקין על ידי המוח אזי היא יכולה להתפרש כסחרחורת. לעיתים המוח קולט גירוי עצבי אף על פי שאין כל תנועה, ותופעה זו יכולה לקרות כשמערכת שיווי המשקל באחת האוזניים אינה מתפקדת באופן תקין, או כשיש מקור גירוי לא סימטרי במערכת. למשל - הבדלי לחץ או טמפרטורה בתעלות האוזן החיצוניות, בעיה עצבית-תחושתית או מוחית מקומית ובעיית ראייה, בעיות אורתופדיות, הפרעה בתחושה מהרגליים, בעיות צוואר וגב. סחרחורת יכולה גם להיגרם (או להחמיר) בשל גורמים לא מקומיים כמו תת לחץ דם, הפרעה הורמונלית, אנמיה, עייפות, תזונה לקויה, הפרעה באספקת חמצן או גלוקוז למוח, חסר ויטמין B12, אלכוהול, קנאביס ומגוון תרופות.
הסיבות לסחרחורת

מצבים רבים גורמים לסחרחורת מכיוון שאיברים רבים של הגוף נדרשים לשמירה על האיזון, כולל אברי שיווי המשקל שבאוזן הפנימית, העיניים, השרירים, השלד ומערכת העצבים.
גורמים גופניים נפוצים לסחרחורת כוללים:
אספקת דם לא מספקת למוח עקב:
ירידה פתאומית בלחץ הדם
היצרות עורקים
בעיות לב
אובדן או עיוות ראייה או רמזים חזותיים
הפרעות באוזן הפנימית
עיוות תפקוד עצבי ומוחי על ידי תרופות כגון נוגדות פרכוסים ותרופות הרגעה
תוצאה של תופעת לוואי מתרופות מרשם, כולל תרופות מעכבי משאבת פרוטון וורפרין (קומדין) שגרמו לסחרחורת או התעלפות
התייבשות
מחלת נסיעה
סמים ותרופות:
אלכוהול
סמים
תרופות אוטוטוקסיות (רעילות לאוזן פנימית)
תרופות להורדת לחץ דם, להאטת דופק מהיר ולהסדרת הפרעת קצב
תרופות המשפיעות על המוח
תרופות הפועלות על כלי דם, כגון ויאגרה
בעיות במחזור דם:
אספקת דם לא סדירה למוח
שינוי בלחץ הדם ועוד
מחלות אוזן:
מחלה או הפרעה בעצב וסטיבולרי או באוזן פנימית (למשל מחלת מנייר), סחרחורת תנוחתית שפירה (BPPV) ועוד.
זיהומים, למשל דלקת נגיפית כמו שלבקת חוגרת, זיהום חיידקי
הפרעות נוירולוגיות וחבלות:
הפרעה באספקת דם לחלק אחורי של המוח או למוחון, ולאזורים אחרים במוח.
Whiplash - חבלת צליפת שוט,
סיבות שונות - טרשת נפוצה, חבלת גולגולת, גידולים ועוד.
מחלות כלליות:
הפרעות בתחושה מהגפיים,
הפרעת ראייה
שינוי ברמת סוכר
הפרעות קצב לב
הפרעות הורמונליות
חסר קובלמין (ויטמין B12)
אנמיה
עוד מגוון תסמונות וליקויים
אבחון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לעיתים קרובות ניתן למצוא את סיבת הסחרחורת ברשימת הסיבות השכיחות. מאחר שמערכות רבות קשורות לשיווי המשקל, יש לעיתים צורך באבחון ובדיקה אצל רופא המשפחה, ולעיתים גם אצל רופא אף אוזן וגרון, נוירולוג או רופא עיניים. בדיקות דם ובדיקות שמיעה מוסיפות בחלק מהמצבים מידע חשוב לטיפול. יש לזכור שלא רק האוזן הפנימית משפיעה על הופעת סחרחורות, ולמעשה חולים רבים הסובלים מסחרחורת אינם סובלים מבעית אוזן פנימית כלל או סובלים משילוב של גורמים.
הערות שוליים

↑  "Dizziness and Vertigo". Merck Manual. 2009.
↑  http://www.fda.gov/Drugs/DrugSafety/ucm245011.htm
↑  http://www.rxlist.com/coumadin-side-effects-drug-center.htm
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558532205171  GND: 4053994-5  LCCN: sh91003003  NDL: 00567583 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סיון לוי

| --- | --- |

 לידה:  4 ביוני 1987 (בת 37) רמת השרון, ישראל 
 סוגה מועדפת:  דרים פופ 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 פרסים והוקרה:  השחקנית הטובה ביותר, פסטיבל חיפה 2012   השחקנית הטובה ביותר, פרס אופיר 2013   השחקנית הטובה ביותר, פרס המבקרים 2012
 פרופיל ב-IMDb
 
סיון לוי (נולדה ב-4 ביוני 1987) היא שחקנית, במאית ומוזיקאית ישראלית. זוכת פרס אופיר לשנת 2013 על תפקידה בסרט "שש פעמים".
ביוגרפיה

לוי נולדה ברמת השרון, בת שלישית להוריה.
למדה לנגן בפסנתר מגיל 3 וכתבה והלחינה שירים מגיל צעיר מאוד.
בוגרת תיכון אלון ברמת השרון, במגמת מוזיקה.
את שירותה הצבאי עשתה בלהקה צבאית.
קריירה מקצועית > משחק

מוקי בוערה (2008) - סרטם של סלבה צ'פלין ולינה צ'פלין בתפקיד רוחה מזרחי
אמא'לה (2008) - בבימויו של רם נהרי, בתפקיד 'רותם', הבת הגותית החורגת של אורנה בנאי.
ג'ו + בל (2009) - סרט הביכורים של רוני קידר, בו גילמה לוי את תפקיד בל, צרפתיה שזה עתה יצאה מבית משוגעים. הסרט זכה בקטגוריית סרט האינדי הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר.
בדמי ימיה (2010) - סרט טלוויזיה של לינה וסלבה צ'פלין, עיבוד לספרו של ש"י עגנון. לוי שיחקה בתפקיד הראשי - תרצה.
לא רואים עליך (2011) - סרטה של מיכל אביעד בו מגלמת לוי את דנה, הבת של לילי בגילומה של רונית אלקבץ
אינשאללה (2012) - סרט קוובקי/צרפתי דובר צרפתית בבימויה של אנאיס בארבו לאוולט, ובהפקת חברת ההפקה מיקרו סקופ (אשר הפיקה גם את ״האישה ששרה״ ו״מר לזר״). לוי מגלמת חיילת ישראלית במשולש נשים שבו שותפות גם רופאה קנדית במרפאה של האו״ם ברמאללה (אוולין ברושו), ופלסטינית בהריון שבעלה שבוי בישראל (סברינה אוונזי שזכתה בסזאר)
שש פעמים (2013) - סרטו של יונתן גורפינקל שכתבה רונה סגל. לוי שיחקה בתפקיד הראשי וזכתה עליו בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל חיפה 2012, בפרס המבקרים 2013, פרס אופיר 2013, ובפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל טאלין POFF.
סופעולם (2016) סרטה הניסיוני באורך מלא של רוני קידר.
בתי אהובתי (2023)- סרט שצולם בגיאורגיה ובצרפת ולוי מככבת בו בתפקיד עלמה, ביתו של שמעון (ששון גבאי).
קריירה מקצועית > בימוי

Cherchez La Femme (2008) - סרט קצר אותו ביימה עם אייל ברומברג ושיחקה בו. הסרט השתתף במסגרת הפנורמה בפסטיבל ברלין ונמכר לערוץ ארטה.
בורות המים (2010) בשנת 2010 - עם אייר דיומן. לוי גם כיכבה בסרט לצד של נועה ברקאי והלחינה את הפסקול.
דינה ונואל (2012) - לוי ביימה עם נטלי מלמד, שיחקה ויצרה את הפסקול לסרט עם גיל לואיס. הסרט הוצג בפסטיבל ברלין בקטגוריית Generation.
In Need (2013) - קליפ לשירו של דייוויד בלאו, בהשתתפות יאנה גור.
גוטמן כפול 5 (2014) - פרויקט לזכרו של עמוס גוטמן שיזמו ה-TLV fest וקרן רבינוביץ' בהשראת הסרט ״בר 51״. במסגרת הפרויקט ביצעה לוי עיבוד חדשני ל-My Funny Valentine שגוטמן כלל בכמה מסרטיו. בקליפ השתתפו רבקה מיכאלי, סמדר קילצ'ינסקי, פולי רשף, גילה גולדשטיין בתפקיד אפולוניה, הדמות המקורית עליה נכתב התפקיד. לוי לבשה בקליפ את התלבושת המקורית מ"בר 51" שהשיגה מרונה דורון, המלבישה המקורית.
קריירה מקצועית > מוזיקה

ב-2018 עברה סיון ללוס אנג'לס עם חברתה לצמד There, יעל אנוש. השתיים למדו סינטים מודולאריים והופיעו ברחבי ארצות הברית עם שירים שסיון כתבה והלחינה בעיבודים משותפים לסינטים המודולריים והשתתפו בפסטיבל SXSW, שם בחר אותן בוב בוילן כפייבוריט שלו בפסטיבל. השתיים חזרו לישראל ב-2020 במהלך מגפת הקורונה.
ב-4 ביוני 2023 יצא המיני אלבום side:s עליו עבדה לוי במשך כעשור עם שירים שהלחינה, כתבה, ביצעה והפיקה מוזיקלית בשיתוף יואב רוזנטל וגיורי פוליטי, ב4 לפבואר 2024 סוף יצא מיני אלבום נוסף כהמשך לראשון שנקרא side:w.