stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרטי פרידמן
דיסקוגרפיה > עם להקת מגאדת'

1990 Rust in Peace
1992 Countdown to Extinction
1994 Youthanasia
1995 Hidden Treasures (מיני-אלבום)
1997 Cryptic Writings
1998 Cryptic Sounds (מיני-אלבום)
1999 Risk
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

1988 - Dragon's Kiss
1992 - Scenes
1995 - Introduction
1996 - True Obsessions
2003 - Music For Speeding
2006 - Loudspeaker
2008 - Future Addict
2009 - Tokyo Jukebox
2010 - Bad D.N.A
2011 - Tokyo Jukebox 2
דיסקוגרפיה > אלבום הופעה חיה

2007 - Exhibit A: Live in Europe
מרלו לואיס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בספטמבר 1915 אילינוי, ארצות הברית 
 פטירה:  8 ביוני 1993 (בגיל 77) פאלם ספרינגס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1948 
 פרופיל ב-IMDb
 
מרלו לואיס (באנגלית Marlo Lewis; 14 בספטמבר 1915 –  8 ביוני 1993) היה מפיק בפועל אמריקאי של מגוון תוכניות קומדיה עבור CBS, ידוע כעוזר מפיק של התוכנית "המופע של אד סאליבן".
חייו

מרלו לואיס הוא בנם של פסנתרן קונצרטים וזמרת אופרה, ואחיה של הזמרת מוניקה לואיס. בשנות הארבעים היה למנהל סוכנות "Blaine Thompson Advertising", שם הוא יצר והפיק ביחד עם אשתו, מינה בת' (Mina Beth) את תוכנית הרדיו היומית Luncheon at Sardi's.
בשנת 1948 יצר את "Toast of the Town", תוכנית טלוויזיה עם אד סאליבן. בשנת 1955 שונה שם התוכנית להמופע של אד סאליבן. ביחד עם אד סאליבן, לואיס דאג באופן אישי לתזמון המופע של כל אחד מהקטעים בתוכנית. בשנת 1956 הופיע אלביס פרסלי בתוכנית, אבל מרלו היה מודאג בגלל שמועה שכוכב הרוק אנד רול "תלה בקבוק קטן של שתייה קלה במהמפשעה שלו מתחת למכנסיים שלו, ומתי שהוא מנענע את הרגל שלו, זה נראה כאילו איבר מין שלו מגיע לברך", וכך עקב אותה שמועה צולם אלביס פרסלי באותה תוכנית מהמותניים ומעלה.
מלבד תוכנית זו לואיס עזר בהשקת המופע של ג'קי גלסון, המופע של דיאנה שואו, והמופע של פיל סילבר.
בשנת 1960, לאחר 12 שנה של הפקה משותפת הוא עזב את ה"מופע של אד סאליבן" כדי לפתוח חברת הפקות עצמאית. אחד מהפרויקטים הראשונים שלו היו מופע הבלט מפצח האגוזים בביצוע מיוחד לחג המולד לABC בשנת 1961. הוא הפיק מספר מחזות זמר לפרי קומו.
בשנת 1967 הצטרף לסוכנות "Norman, Craig & Kummel", ונבחר לסגן היושב ראש שלה שנה לאחר מכן.
בשנת 1979 הוא פרסם ביחד עם אשתו ספר בשם פריים טיים (Prime Time), אשר הכיל סיפורים "מאחורי הבמה" של המחבר בזמן היותו מפיק.
לואיס גם ייסד את האקדמיה לאומנות הטלוויזיה ומדע. ביחד עם אד סאליבן הוא זכה בפרס פיבודי עבור פעילות הומניטריות. בשנת 1992 הוא נבחר ל"היכל התהילה של מפיקי הטלוויזיה"
הוא נפטר בשנת 1993, בביתו אשר ברנצ'ו מיראז, קליפורניה כתוצאה מאי ספיקת לב, כשהוא מותיר אחריו אשה ושני ילדים.
לקריאה נוספת

Marlo Lewis and Mina Bess Lewis, Prime Time (1979).
"Marlo Lewis Is Dead: TV Producer Was 77", New York Times, June 10, 1993.
הערות שוליים

↑  See Marlo Lewis and Mina Beth Lewis, Prime Time (1979), p.146
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009541009005171  ISNI: 0000 0000 3241 5949  LCCN: n79146206  VIAF: 6221532   WorldCat (עם VIAF): 6221532
מפקד האקדמיה הצבאית של ארצות הברית

גנרל סילבנוס ת'אייר, "אבי וסט פוינט" (פורטרט מאת רוברט וולטר וייר)
מפקד האקדמיה הצבאית של ארצות הברית (שם התפקיד באנגלית: Superintendent of the United States Military Academy) הוא הראש הצבאי והאקדמי של מוסד זה (USMA), הידוע יותר בשם "וסט פוינט".
התפקיד ותולדותיו

תפקידו של מפקד האקדמיה שקול בקירוב לזה של נשיא אוניברסיטה אזרחית, אם כי בזכות מעמדו הפיקודי יש לו השפעה גדולה יותר על חיי היומיום של הצוערים משיש לנשיא מוסד אקדמי אזרחי על הסטודנטים בו.
על פי המסורת מתמנה לתפקיד קצין שהוא בוגר האקדמיה. תקן הדרגה של מפקד האקדמיה כיום הוא של לוטננט גנרל, והוא כפוף ישירות לראש מטה צבא ארצות הברית (CSA).
המפקד הראשון של האקדמיה (1801–1803, שירת שוב ב-1805–1812) היה הקולונל ג'ונתן ויליאמס (אנ').
המינוי לפיקוד על האקדמיה היווה בעבר לא פעם כעין מקפצה לתפקיד פיקודי בכיר יותר בצבא ארצות הברית (USA). אחדים ממפקדי האקדמיה שירתו בהמשך כגנרלים המפקדים של הצבא (תפקיד שהוחלף בהמשך בתפקיד ראש מטה הצבא), ושלושה מהם התמנו בהמשך שירותם לרמ"טים. חמישה ממפקדי האקדמיה היו קצינים שעוטרו במדליית הכבוד של הקונגרס (MOH).
כיום התפקיד הוא תפקידו האחרון בצבא של מפקד האקדמיה: כתנאי למינויו על המועמד לתפקיד להצהיר כי יפרוש מן השירות הצבאי עם סיום תפקידו זה. הכלל נועד לאפשר למפקד האקדמיה להיות חופשי מכל השפעה בלתי ראויה של פיקוד הצבא. מאידך, מצב זה פוגע בכוחם ובהשפעתם של מפקדי האקדמיה מול הצבא, ובעבר התקיים דיון בדבר האפשרות לשנות את כלל הפרישה.
מפקד האקדמיה מ-2022, ה-61 במספר, הוא לוטננט גנרל סטיבן גילנד (אנ').
מפקדים ידועים של האקדמיה

סילבנוס ת'אייר (אנ') (מפקד בשנים 1817–1833) – מייסד לימודי ההנדסה באקדמיה. כונה "אבי וסט פוינט" ופרס נוסד בה על שמו;
רוברט לי (1852–1855) – גנרל בצבא הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקנית ומפקד צבא זה בשלהי המלחמה;
פ.ג.ט. בורגארד (1861) – מראשוני הגנרלים של צבא הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקנית.
דאגלס מקארתור (1919–1922) – ראש מטה צבא ארצות הברית (1930–1935), מפקד כוחות בעלות הברית בדרום האוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה ומפקד כוחות האו"ם (1950–1951) במלחמת קוריאה;
מקסוול טיילור (1945–1949) – מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-101 במלחמת העולם השנייה וראש מטה הצבא (1955–1959);
ויליאם וסטמורלנד (1960–1963) – מפקד כוחות ארצות הברית במלחמת וייטנאם (1964–1968) וראש מטה הצבא (1968–1972).
הערות שוליים

↑  המפקד הרביעי של האקדמיה, בריגדיר גנרל ג'וזף סוויפט (1812–1814), היה הבוגר הראשון שלה.
מרים טננבאום

אין תמונה חופשית
מריה (מרים) טננבאום דור (בלועזית: Maria (Miriam) Tenenbaum Dor) הייתה חסידת אומות העולם מפולין שהצילה יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה, וקשרה את גורלה עם מדינת ישראל.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

ערב מלחמת העולם השנייה עבדו מריה דור ובעלה בשמירה על הבית וחצר העצים של משפחה יהודית בוורשה. עם פרוץ המלחמה מריה התאלמנה מבעלה הראשון ועברה לגור ביחד עם בנה בן העשר בבית חמותה אנטונינה דור ברובע מרימונט בוורשה.
בחורף שנת 1943 נסעה מריה למחנה העבודה אוקיינצ'ה, בשביל לפגוש את חברה משה טננבאום שהועסק בעבודת כפייה, ולהביא לו אוכל. בזמן ההמתנה למשה, מריה הבחינה באנה גוטמר, יהודיה שברחה מגטו ורשה כמה ימים קודם לכן. מריה שוחחה עם מכר שהודיע לה כי אנה היא יהודיה, וכי הוא מבקש ממנה להסתיר את אנה מכיוון שאין ביכולתו לעשות זאת. מריה הסכימה ללא היסוס לקחת ולהסתיר את אנה גוטמר בביתה.
מריה הסתירה את אנה בביתה לתקופה בת חודשיים. מריה רכשה עבור אנה מסמכים על שם סטניסלבה וישניבסקה, כך שאנה הייתה יכולה למצוא עבודה ולשכור חדר. בזמן זה אנה חיכתה למשפחתה; בעלה משה גוטמר שהועסק במחנה הכפייה אוקיינצ'ה, ואחיה אדוארד שרון.
באפריל 1943 משה גוטמר, אדוארד שרון ומשה טננבאום הצליחו לברוח ממחנה אוקיינצ'ה, ומריה מצאה עבור שלושתם מקומות מסתור. מריה הסתירה את משה טננבאום במרתף ביתה, והפצירה בבנה בן העשר מריאן להרחיק את חבריו מהאזור, בשביל שלא יתגלה דבר הסתרתו של משה.
בהמשך המלחמה סייעה מריה לליליאן שטרן, בת למשפחה היהודית אשר על ביתם היא שמרה ערב המלחמה. מריה הסתירה את ליליאן בחלק הארי של ורשה, באכסניית סטודנטים מרוחקת מביתה ולמרות המרחק נהגה לבקרה כמעט כל יום, להביא לה מזון ולתמוך בה נפשית, זאת למרות הסכנה שהייתה כרוכה בכך. לילאן שטרן נעזרה גם בסיוע של חסידת אומות העולם נוספת, זופיה מרתה אבני. באחד הימים בהם ביקרה מריה אצל ליליאן הגיעו שני מלשינים, אך היא שמרה על קור רוח והצליחה לגרש אותם מהמקום. בחג הפסחא שלחה מריה את בנה עם מאכלי חג עבור ליליאן, כדי שיטייל עם לילאן כאילו מדובר בדודתו.
בשנת 1944 נהרג מריאן בנה של מריה במהלך מרד ורשה הפולני.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה מריה נישאה למשה טננבאום, היהודי אשר הסתירה במרתף ביתה. מריה שינתה את שמה הפרטי למרים, ועלתה לישראל יחד עם משה. בני הזוג גרו בתל אביב, ולא הותירו אחריהם צאצאים.
הכרה והנצחה

ב-19 במרץ 1987 החליטה הוועדה לציון חסידי אומות העולם ביד ושם להכיר במרים טננבאום (מריה דור) כחסידת אומות העולם, ולהעניק לה את אות ההוקרה. כמו כן ניטע עץ לכבודה בגן חסידי אומות העולם בגן חסידי אומות העולם בירושלים ושמה נחקק בקיר הכבוד.
במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ולשב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של מרים טננבאום, אך לא אותר קברה.
לקריאה נוספת

פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 99.
פלדיאל מרדכי, "חסידי אומות העולם המתגוררים בישראל", ילקוט מורשת לתיעוד ועיון, 55, אוקטובר 1993, עמ' 119.
הערות שוליים

1 2  מריה (מרים) טננבאום דור, באתר יד ושם
↑  תיק ארכיון יד ושם מספר M.31.2/3621 של מרים טננבאום
↑  גרשון פינצ'בסקי, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, עמ' 99
↑  Tenenbaum Miriam, יד ושם
↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע הסודי של השב"כ להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13 בפייסבוק, ‏7/4/2021
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרים טננבאום".
מפחד עלייך

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"מפחד עלייך" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מירי מסיקה, בשיתוף עם הראפר איזי. השיר יצא לאור ב-22 באוקטובר 2018, כסינגל שני מתוך האלבום אוקיינוס. במשך שבועות רבים היה השיר לשיר המושמע ביותר בתחנות הרדיו בישראל.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הראשון במצעד של מדיה פורסט, והרביעי במצעד של גלגלצ.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי שחף וולמן, הולחן על ידי אלנתן שלום והופק על ידי רוני בראון ואיתי צוק. השיר הוא שיר קצבי המכיל בתוכו את סגנון הפופ. יוסי חרסונסקי הפנה כלפי השיר ביקורת חיובית, ואף העניק לו ציון של ארבעה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מירי מסיקה ב-21 באוקטובר 2018. הקליפ בוים על ידי איה זך. בנוסף לכך, יצא עבור השיר רמיקס רשמי אותו עשה עופר ניסים. הרמיקס עלה לערוץ היוטיוב של מסיקה גם כן.
נכון לאפריל 2023, מונה הצפיות של האודיו עומד על כ-7.3 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018–2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018–2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018–2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018–2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | מצעד השירים היומי | 1 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 4 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 5 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 31 |  |
מפקד האוכלוסין ברוסיה (2010)

סמל מפקד האוכלוסין הרוסי 2010
בתוך תחנת מפקד בסוורודווינסק
מפקד אוכלוסין 2010 של הפדרציה הרוסית היה המפקד הראשון של אוכלוסיית הפדרציה הרוסית מאז 2002 והשני לאחר פירוק ברית המועצות. ההכנות למפקד החלו בשנת 2007 והמפקד עצמו התקיים בין ה-14 באוקטובר ל-25 באוקטובר.
מטבע 10 רובל המנציח את מפקד 2010
המפקד

המפקד נקבע במקור לאוקטובר 2010, לפני שתוזמן מחדש בסוף 2013, תוך ציון סיבות כלכליות, אף כי משערים כי מניעים פוליטיים השפיעו על ההחלטה. עם זאת, בסוף 2009 הודיע ראש הממשלה פוטין כי ממשלת רוסיה הקצתה 10.5 מיליארד רובל כדי לערוך את המפקד כמתוכנן במקור (באוקטובר 2010).
תוצאות

המפקד רשם את מספר האוכלוסייה כ-142.9 מיליון, ירידה של 2.3 מיליון (1.6%) מאז מפקד האוכלוסין בשנת 2002. האוכלוסייה מונה 73.7% עירוניים (105.3 מיליון) וכ-26.3% כפריים (37.5 מיליון). הגיל החציוני הוא 38 שנים. ההרכב האתני נשלט על ידי הרוסים (80.9% מהאוכלוסייה).
ראו גם

דמוגרפיה של רוסיה
הערות שוליים

↑  "Осенний пересчет". "Rossiyskaya Gazeta", October 15, 2010
↑  Sputnik (22 בדצמבר 2011). "Russian Census 2010 final results". sputniknews.com. {{cite web}}:  (עזרה)
| מפקדי אוכלוסין ברוסיה |
| --- | --- | --- |
| האימפריה הרוסית | 1897 | רוסיה |
| רוסיה הסובייטית וברית המועצות | 1926 • 1939 • 1959 • 1970 • 1979 • 1989 | רוסיה |
| הפדרציה הרוסית | 2002 • 2010 • 2021 | רוסיה |
| ניהול מפקד אוכלוסין | השירות הפדרלי לסטטיסטיקה ממלכתית | רוסיה |
מרכוס ויליאמס

ערך זה עוסק בכדורסלן העבר אשר שיחק בעמדת הרכז. אם התכוונתם לכדורסלן ששיחק בעמדת הסווינגמן, ראו .
| --- | --- |

ויליאמס בשנת 2013
 לידה:  3 בדצמבר 1985 (בן 38) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.91 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת קונטיקט
 דראפט:  בחירה מספר 22, 2006 ניו ג'רזי נטס
 קבוצות כשחקן
 2006–2008 2008–2009 2009–2010 2010–2011 2011 2011–2012 2012–2013 2013–2014 2014–2015 2016–2017 2017 2017–2018 2018 2018–2019:  ניו ג'רזי נטס גולדן סטייט ווריורס ממפיס גריזליס יניסיי קרסנויארסק אוניקס קאזאן ג'יאנגסו דראגונס אוניקאחה מאלגה לוקומוטיב קובאן הכוכב האדום בלגרד בודוצ'נוסט פודגוריצה שולה באסקט רינו ביגהורנס פירטאס דה קווברדיאס סטוקטון קינגס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות הליגה האדריאטית (2015) זכייה באליפות הליגה הסרבית (2015) זכייה בגביע הסרבי (2015) זכייה בגביע המונטנגרי (2017) חמישיית הרוקיז השנייה של העונה ב-NBA‏ (2007) זכייה בטורניר אליפות המכללות (2004)
מרכוס דארל ויליאמס (באנגלית: Marcus Darrell Williams; נולד ב-3 בדצמבר 1985) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 2006–2019. לאורך ארבע עונותיו הראשונות בקריירה שיחק בליגת ה-NBA, בה רשם ממוצעים כוללים של 5.6 נקודות ו-2.8 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות

ויליאמס נולד וגדל בלוס אנג'לס, קליפורניה, ובשנת 2002 עבר ללמוד ב"אקדמיית אוק היל" היוקרתית אשר בווירג'יניה.
בשנת 2003 החל ללמוד באוניברסיטת קונטיקט, אולם במהלך שנתו הראשונה הושעה מקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה בשל ציונייו הנמוכים. באותה עונה זכתה קונטיקט באליפות המכללות השנייה בתולדותיה, בהובלתם של השחקנים בן גורדון, אמקה אוקפור וצ'ארלי וילנואבה. בתחילת עונתו השלישית עם ה"האסקיז", 2005/2006, הושעה בשנית לאחר שנתפס גונב מחשבים ניידים ממעונות הסטודנטים. לאחר חזרתו לקבוצה, בדצמבר 2005, הציג יכולת טובה עם ממוצעים של 12.3 נקודות, 8.6 אסיסטים ו-3.9 ריבאונדים למשחק עד לסיום העונה.
קריירת משחק > בליגת ה-NBA

בדראפט ה-NBA‏ 2006 נבחר ויליאמס על ידי ניו ג'רזי נטס, בבחירה ה-22, לצד שלושה מחבריו לקבוצה בקונטיקט אשר נבחרו אף הם בסיבוב הראשון של אותו הדראפט – רודי גיי (בחירה שמינית), הילטון ארמסטרונג (12) וג'וש בון (23). לאורך עונתו הראשונה ב-NBA שימש כמחליפו מהספסל של ג'ייסון קיד, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה, לאחר שהעמיד ממוצעים של 6.8 נקודות ו-3.3 אסיסטים למשחק – אשר בדיעבד היו שיאי הקריירה שלו.
ביולי 2008 הועבר ויליאמס בטרייד לגולדן סטייט ווריורס, תמורת בחירת דראפט עתידית. לאורך עונת 2008/2009 שותף עם הווריורס בתשעה משחקים בלבד.
באוגוסט 2009 חתם על חוזה בממפיס גריזליס, ובמהלך עונתו היחידה במדיה קלע 4.3 נקודות בממוצע למשחק.
קריירת משחק > מחוץ ל-NBA

בקיץ 2010 עזב ויליאמס את ה-NBA, וחתם על חוזה בקבוצת יניסיי קרסנויארסק הרוסית. בעונתו היחידה בקבוצה הוביל את כל שחקני ליגת העל הרוסית עם ממוצע של 6.8 אסיסטים, אליהם הוסיף 14.8 נקודות למשחק.
בנובמבר 2011 הצטרף לקבוצת ג'יאנגסו דראגונס מהליגה הסינית, במדיה קלע 11.1 נקודות למשחק.
בעונת 2012/2013 שיחק עבור אוניקאחה מאלגה הספרדית, עמה השתתף לראשונה בקריירה ביורוליג. ב-53 משחקיו עם מלאגה בשתי הליגות קלע 9.6 נקודות בממוצע למשחק.
בקיץ 2013 עבר לשחק בלוקומוטיב קובאן הרוסית, אשר השתתפה אף היא ביורוליג.
באוגוסט 2014 חתם על חוזה בקבוצת הכוכב האדום בלגרד. בעונתו היחידה בקבוצה זכה עמה באליפות הליגה האדריאטית, באליפות הליגה הסרבית ובגביע הסרבי. ב-71 משחקיו עם הכוכב האדום בשלוש הליגות קלע 8.8 נקודות ומסר 4.4 אסיסטים בממוצע למשחק. במשחק מול גלאטסראיי ב-21 בנובמבר 2014 שבר ויליאמס את שיא היורוליג לסך אסיסטים במשחק בודד – עם 17 (שיא זה נשבר מאז מספר פעמים). בדצמבר 2015, לאחר שישה משחקים בעונת 2015/2016, עזב את הקבוצה.
בעונת 2016/2017 שיחק עבור בודוצ'נוסט פודגוריצה המונטנגרית, אשר השתתפה ביורוקאפ.
בין השנים 2017–2019 שיחק לתקופות קצרות בשולה באסקט מהליגה הצרפתית, ב"פירטאס דה קווברדיאס" מהליגה הפוארטו-ריקנית וברינו ביגהורנס/סטוקטון קינגס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
הערות שוליים

↑  הסטטיסטיקות של ויליאמס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  הסטטיסטיקות של ויליאמס בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2006, באתר basketball-reference.com
↑  הווריורס מצרפים את מרכוס ויליאמס, באתר הקבוצה, 22 ביולי 2008
↑  סיכום המשחק בין הכוכב האדום לגלאטסראיי, באתר היורוליג, 21 בנובמבר 2014
משה אפרים נבון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1848 ירושלים, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  22 בינואר 1918 (בגיל 70 בערך)
 תקופת כהונה:  ? – 22 בינואר 1918 
 תקופת הפעילות:  ? – 22 בינואר 1918 
 תפקידים בולטים:  שופט והתובע הכללי של בית המשפט בירושלים
 
משה אפרים נבון אפנדי (1848 – 22 בינואר 1918) היה איש ציבור ירושלמי, שופט והתובע הכללי בבית המשפט בעיר וחבר ועד העדה הספרדית.
קורות חיים

נולד בירושלים בשנת 1848 (ה'תר"ח) למשפחת הרבנים והעסקנים נבון. בצעירותו למד ערבית וטורקית, ובהמשך הקנתה לו השליטה בשפות אלו מעמד נכבד אצל המשפחות הערביות בירושלים.
כשבגר נישא לשרה, אחותו של הרב יעקב מאיר.
בשנת 1896 (ה'תרנ"ו) החל לשמש כשופט בבית המשפט בירושלים מטעם העירייה, ובשנת 1906 (ה'תרס"ו) נבחר לשמש כתובע הכללי בירושלים, וכיהן במשרות אלו עד לשנת 1916 (ה'תרע"ו).
נודע כנדבן, ובשל היותו חשוך ילדים, אימץ מספר ילדות יתומות. שימש במשך כ-30 שנה כחבר ועד העדה הספרדית בירושלים ויו"ר החברא קדישא ובית העלמין של העדה עד לשנת 1910 (ה'תר"ע).
הלך לעולמו ב-22 בינואר 1918 (ט' בשבט ה'תרע"ח).
סבו היה הרב יהודה נבון, ובן דודו היה יוסף נבון.
מרחב מעברי

מרחב מעברי או מרחב פוטנציאלי הוא מונח מתאוריית יחסי אובייקט בפסיכולוגיה שנטבע על ידי הפסיכואנליטיקאי דונלד ויניקוט, והוא מתייחס לאזור הביניים של החוויה, השוכן בין הפנטזיה והמציאות. מושג זה נחשב לחידוש התאורטי החשוב ביותר של ויניקוט.
ויניקוט פיתח מושג זה בתחילה, כדי לתאר את אחד משלבי הביניים בהתפתחותו התקינה של הילד, חוויית המעבר, בו מתרחשות תופעות מעבר כגון היצמדות של הילד אל אובייקט מעבר. המרחב הפוטנציאלי מתפתח בין האם לתינוקה, אך במהלך התפתחות בריאה לומד הילד להחזיק מרחב זה בעצמו. התפתחות זו מתאפשרת כאשר נוצר מרחב פוטנציאלי בין התינוק לבין אובייקט (האם), בין התפיסה שהאם היא חלק ממנו, לתפיסה שהוא נפרד ממנה. המרחב הפוטנציאלי אינו מתקיים מחוץ לאדם, אך גם לא בתוכו, אלא במרחב שביניהם. המרחב הפוטנציאלי מפריד בין האם לתינוק, אך גם מחבר ביניהם.
בהמשך הרחיב ויניקוט את המושג לכל חוויה שהיא בתחום הביניים שבין המציאות האובייקטיבית לבין המציאות הסובייקטיבית כפי שהיא נתפסת על ידי האדם. כך ניתן להכליל במרחב זה גם חוויות כגון פעולת המשחק, היצירתיות והחוויה התרבותית. במרחב זה ניתן לבטא את תחושת האומניפוטנטיות הסובייקטיבית של האדם, את משאלותיו ותכנוניו, תוך השהיית המציאות האובייקטיבית.
בדומה למושגים אחרים של ויניקוט, גם מושג זה יסודו בפרדוקס. במקרה זה, הפרדוקס הוא בהיותו של המרחב הפוטנציאלי מקום שכולל גם מרכיבים של דמיון וגם של מציאות, מבלי שהפכים אלו יפריעו זה לזה או שתתבקש בחירה ביניהם.
חוויות ופעולות רבות שמתקיימות במרחב הפוטנציאלי משמשות לעיתים קרובות מטפלים במהלך פסיכותרפיה.
תאוריית יחסי האובייקט שייכת לתיאוריות הפסיכואנליטיות. למרות שתאוריות אלה מוכרות בפסיכולוגיה הפופולרית, מופנית כלפיהן ביקורת לא מעטה. יש הטוענים כי הפסיכואנליזה לא מבוססת מדעית, ואף יכולה להיחשב לפסאודו־מדע. קיימת גם ביקורת על האפקטיביות הנמוכה של הטיפול הפסיכואנליטי.
דוגמאות

ילד יכול לשחק ולהעמיד פנים שהוא מורה, תוך ידיעה שהוא אינו כזה במציאות, אך לעת עתה הוא משהה את הידיעה הזו, מתחבר לחוויה שבמרחב הפוטנציאלי, ונהנה ממנה.
טיפול במשחק במסגרת טיפול בילדים או שימוש באמנות במסגרת טיפול באמנויות. התפיסה היא כי המרחב הפוטנציאלי מאפשר למטופל להיות במגע עם משאלות ודחפים עמוקים ומודחקים בנפשו, ולבטא אותם באותנטיות ועם פחות עכבות, במרחב שכולל מסגרת מוגנת, משרת ביטחון ויציבה, ומתוך ידיעה שלעת עתה המציאות מושהית. המטפל יכול לספק מסגרת מוגנת זו, ולעסוק בתכנים שעולים באמצעים שונים, בהתאם לשיטה הטיפולית בה מתקיים הטיפול.
לקריאה נוספת

דונלד ויניקוט, משחק ומציאות, עם עובד, 1995.
תומאס אוגדן, מצע הנפש, הוצאת תולעת ספרים, 2003.
הערות שוליים

↑  תומאס אוגדן, מצע הנפש, הוצאת תולעת ספרים, 2003
↑  Frederick Crews, The Verdict on Freud, Psychological Science 7, 1996-03, עמ' 63–68 doi: 10.1111/j.1467-9280.1996.tb00331.x
↑  Mario Bunge, The philosophy behind pseudoscience, Skeptical Inquirer, 2006, עמ' 29-37
↑  Evan Mayo-Wilson et al, Psychological and pharmacological interventions for social anxiety disorder in adults: a systematic review and network meta-analysis, The Lancet Psychiatry 1, 2014-10, עמ' 368–376 doi: 10.1016/S2215-0366(14)70329-3
↑  Xinyu Zhou et al, Comparative efficacy and acceptability of psychotherapies for depression in children and adolescents: A systematic review and network meta-analysis, World Psychiatry 14, 2015-06, עמ' 207–222 doi: 10.1002/wps.20217
מצוק פורנייר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי דסקו 
 קואורדינטות:  69°34′00″S 72°35′00″W﻿ / ﻿69.5667°S 72.5833°W﻿ / -69.5667; -72.5833
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצוק פורנייר(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצוק פורנייר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק פורנייר(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק פורנייר
 
מצוק פורנייר (באנגלית: Fournier Ridge)  הוא מצוק בחלק המערבי של הרי דסקו בקצה הדרום מזרחי של האי רוטשילד, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 1,000 מטרים מעל פני הים.
אורכו של המצוק 17 קילומטרים, בכיוון מזרח - מערב.
היסטוריה > מקור השם

שמו של המצוק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הפסגה נקראת על שמו של קומנדר ג'יימס מ. פורנייר (James M. Fournier), ממשמר החופים של ארצות הברית, שהיה מפקד האנייה שוברת הקרח של משמר החופים של ארצות הברית USCGC Burton Island, במהלך מבצע דיפ פריז, בשנים 1976 ו-1977, וקצין המבצעים בספינה זו בשנת 1971.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
מרחב מנה

ערך זה עוסק במרחב טופולוגי. אם התכוונתם למרחב מנה באלגברה ליניארית, ראו .
בטופולוגיה, מרחב מנה הוא מרחב טופולוגי שנוצר על ידי "צמצום" של מרחב טופולוגי על ידי פונקציה, יחס שקילות או פעולת חבורה. הטופולוגיה של מרחב המנה עבור פונקציה, יחס שקילות או חבורה פועלת נתונים, נקראת טופולוגיית המנה.
הגדרות > הגדרה על ידי פונקציה

בהינתן מרחב טופולוגי  \left(X,\tau _{X}\right) וקבוצה  Y (שעליה אין בהכרח טופולוגיה), עם פונקציה  \ f:X\rightarrow Y שהיא על, נגדיר טופולוגיה על  Y על ידי  \ \tau _{Y}=\left\{U\subset Y:f^{-1}(U)\in \tau _{X}\right\}. טופולוגיה זו נקראת טופולוגיית המנה, ופונקציה כזו נקראת פונקציית מנה. בדרך זו אנו מכריחים את הפונקציה להיות רציפה, על ידי בניית טופולוגיה מתאימה על המרחב השני: טופולוגיית המנה על Y היא הטופולוגיה העשירה ביותר שבעבורה f רציפה. כלומר, אם  X,Y שניהם מרחבים טופולוגיים ו- f:X\to Y רציפה, אז הטופולוגיה הנתונה של  Y עשויה להיות דלה יותר מטופולוגיית המנה.
כאשר  X מרחב קומפקטי ו- Y מרחב האוסדורף, ו- f פונקציה רציפה ועל, אז הטופולוגיה של Y היא טופולוגיית המנה עבור  f.
הגדרות > הגדרה על ידי יחס שקילות

דרך נוספת להגדרת טופולוגיית המנה היא על ידי יחס שקילות. אם X מרחב טופולוגי שמוגדר עליו יחס שקילות  R, מרחב המנה הוא קבוצת מחלקות השקילות ביחס  R, אותה נסמן  X/R, כאשר הטופולוגיה עליה מתקבלת כמו בהגדרה לעיל על ידי פונקציה, עבור פונקציית ההטלה למחלקות השקילות. כלומר,  \tau _{X/R}=\left\{U\subset X/R\mid p^{-1}\left(U\right)\in \tau _{X}\right\}, כאשר  p:X\to X/R היא הפונקציה  p\left(x\right)=\left[x\right]=\left\{y\in X\mid xRy\right\}.
דוגמאות

הספירה הדו-ממדית  S^{2}\subset \mathbb {R} ^{3} ניתנת להצגה כמרחב מנה של כדור היחידה במישור  D^{1}, על ידי יחס השקילות המזהה את כל שפתו של  D^{1} עם נקודה יחידה (למשל הקוטב הצפוני). בנייה זו מדגימה כיצד פעולת מנה אינה משמרת תכונות גאומטריות; בעוד שהעיגול ניתן לשיכון במישור, לאחר פעולת המנה מתקבלת ספירה דו-ממדית אותה כבר ניתן לשכן רק במרחב התלת-ממדי.
המרחב הפרויקטיבי  \mathbb {FP} ^{n} הוא מרחב מנה של  \mathbb {F} ^{n} המתקבל על ידי יחס השקילות  {\vec {x}}\sim \lambda {\vec {x}} לכל  {\vec {x}}\in \mathbb {F} ^{n} ולכל סקלר  \lambda \neq 0.
עיגול במישור הופך לספירה (במרחב התלת-ממדי) על ידי כיווץ השפה שלו (המעגל) לנקודה אחת.
מרסלה טמר

מרסלה טדסקי דה אראוחו טמר (בפורטוגזית: Marcela Tedeschi de Araújo Temer‏; נולדה ב-16 במאי 1983) היא רעייתו של נשיא ברזיל ה-37 מישל טמר, והייתה הגברת הראשונה של ברזיל משנת 2016 עד 2018.
ביוגרפיה

מרסלה טמר נולדה ב-16 במאי 1983 בפאוליניה שבמדינת סאו פאולו. היא בתם של קרלוס אנטוניו דה אראוחו ונורמה טדסקי. היא למדה בתיכון בפאוליניה, ולאחר מכן החלה לעבוד כפקידת קבלה במשרדי העיתון "או מומונטו". בשנת 2002, בגיל 19, היא זכתה בתחרות היופי המקומית "מיס פאוליניה". לאחר מכן זכתה גם בתחרות המדינתית "מיס סאו פאולו". באותה שנה היא השתתפה בוועידה של התנועה הדמוקרטית הברזילאית אשר בה פגשה לראשונה את עורך הדין והפוליטיקאי מישל טמר המבוגר ממנה ב-43 שנה. השניים נישאו בטקס קטן ב-23 ביולי 2003.
בשנת 2009 היא השלימה תואר במשפטים מטעם "פאדיספ" (Fadisp) - בית ספר פרטי יוקרתי בסאו פאולו. ב-1 בינואר 2011 הושבע בעלה כסגן נשיא ברזיל, ומרסלה הפכה לגברת השנייה של ברזיל. בטקס השבעתה היא זכתה לתשומת לב רבה בברזיל ומחוצה לה בשל יופייה הרב ופער הגילאים הבולט בינה לבין בעלה. תשומת לב ראשונית זו, גרמה לה להישאר מחוץ לאור הזרקורים לאורך כל תקופת כהונתו של בעלה כסגן הנשיא.
ב-31 באוגוסט 2016 הודחה הנשיאה דילמה רוסף, ומישל טמר הפך לנשיא הזמני עד הבחירות הבאות. בתקופה זו, מרסלה פעלה למען מטרות חברתיות שונות. ב-31 בדצמבר 2018 סיים בעלה את כהונתו.