stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיאפלסידוס

| --- | --- |
  ‏ 
 מיקומו של מיאפלסידוס בקבוצת הכוכבים שדרית
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  שדרית
 שמות נוספים:  β בשדרית, גליזה 339.2
 סוג:  ענק לבן
 בהירות נראית:  1.69
 סיווג ספקטרלי:  A2 III
 עלייה ישרה:  9ʰ 13ᵐ 11.97746ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏01.9473″ ‏43′ ‏69°‏- מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  1.0-
 מרחק:  2 ± 111  שנות אור 0.61±34.03  פארסק
 רדיוס:  5.8 רדיוסי שמש
 מסה:  3 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 210 מהשמש
 טמפרטורה:  9,100 K
 מהירות סיבוב:  139 ק"מ/שנייה
 מהירות רדיאלית:  −5.1±2.3 קילומטר לשנייה
 היסט:  28.82±0.11 אלפיות של שניות קשת
 
מיאפלאסידוס (בכתיב לועזי: Miaplacidus) או β בשדרית (β Carinae) הוא הכוכב השני בבהירות נראיתו בקבוצת שדרית, אשר פורקה באסטרונומיה המודרנית מהקבוצה העתיקה הספינה ארגו, וכן אחד מהכוכבים הבהירים בשמיים. זהו הכוכב הבהיר הקרוב ביותר לקוטב השמימי הדרומי ומדרום לקו הרוחב 20°-, הוא כלל לא שוקע.
פירוש שמו הוא ככל הנראה צירוף דו־לשוני של המלה הערבית מיא (مياه - מים) והמילה הלטינית פלאסידוס (Placidus, שקטים), כלומר "מים רוגעים" – שם המתאים למיקומו בתחתית השדרית של הספינה ארגו. שם זה חייב להיות מודרני, שכן הכוכב לא היה מוכר לאירופים טרם המאה ה-16.
תכונות

מיאפלאסידוס הוא ענק לבן, אשר גילו מוערך בכ-350 מיליון שנים ונמצא לקראת סיום המימן שבליבתו בתהליך היתוך גרעיני להליום. הכוכב יצא מהסדרה הראשית לקראת השלב של הפיכת ההליום לפחמן ולחמצן המלווה בהתנפחות והתקררות עד שיהפוך לענק אדום. מסתו כ-3 מסות שמש כך שהוא צפוי להפוך בסופו של דבר לננס לבן. רדיוסו פי 5.8 מרדיוס השמש ועוצמת הארתו פי 210 משל השמש. מהירות סיבובו סביב צירו גבוהה יחסית – כ-140 ק"מ לשנייה, והוא משלים סיבוב כזה במעט יותר בכ-50 שעות.
הערות שוליים

1 2  SIMBAD: Miaplacidus
מיכה קניץ

אין תמונה חופשית
מיכה קניץ (נולד ב-1936) הוא ד"ר לפיזיולוגיה של המאמץ, בעברו שחיין ושחקן כדורמים, מאמן נבחרת ישראל בכדורמים, והישראלי הראשון שסיים תחרות טריאתלון איש הברזל.
הישגים עיקריים

שש פעמים אליפות ישראל בכדורמים כשחקן.
שלוש פעמים אליפות ישראל בכדורמים כמאמן.
העפלה לאליפות העולם בכדורמים פעם אחת כשחקן ופעם אחת כמאמן.
שיאן ישראל בשחיה.
עשרים שנים בנבחרת ישראל בכדורמים, מהם 15 כקפטן הנבחרת.
הישראלי הראשון שסיים טריאתלון איש הברזל.
ספריו

כוח הגוף: בסיס מדעי, שיטות אימון ותרגילים.
סטטיסטיקה ומדידה בחינוך הגופני.
כושר וגוף: המדריך האישי לפעילות גופנית לבריאות ולהרזיה.
כדורמים לשחקן למורה ולמאמן.
מחלף רהט

| --- | --- |
 תאריך הקמה:  2016
 כבישים במחלף:    כביש 6   כביש 40
 קואורדינטות:  31°24′08″N 34°47′20″E﻿ / ﻿31.4022°N 34.789°E﻿ / 31.4022; 34.789
 
  (למפת הר חברון מערב מוגדלת) מחלף רהט(למפת הר חברון מערב רגילה) מחלף רהט(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף רהט(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף רהט
 
מחלף רהט הוא מחלף המחבר בין כביש 6 לכביש 40. הוא נקרא על שם העיר רהט הנמצאת בסמוך למחלף.
היסטוריה

המחלף הוקם בעקבות הארכת כביש 6 דרומה. המחלף נחנך בשנת 2016.
מבנה

המחלף משלב מחלף T ומחלף יהלום עם לולאה של מחלף עלה-תלתן. ממחלף זה נפרד כביש 6 מכביש 40. כביש 6 ממשיך לכיוון דרום־מזרח ואילו כביש 40 ממשיך דרומה.
מוזיאון האדם

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון אתנוגרפי
 כתובת:  ארמון שאיו, פריז
 מיקום:  פריז 
 מדינה:  צרפת 
 מייסדים:  פול ריווה 
 מבקרים בשנה:  204,566 (נכון ל־2019)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1937
 תאריך פתיחה רשמי:  20 ביוני 1938 
 קואורדינטות:  48°51′44″N 2°17′15″E﻿ / ﻿48.86218°N 2.28741°E﻿ / 48.86218; 2.28741
 www.museedelhomme.fr
  (למפת פריז מוגדלת) מוזיאון האדם(למפת פריז רגילה) מוזיאון האדם
 
מסיכה מגבון
מוזיאון האדם (בצרפתית: Musée de l'Homme) הוא מוזיאון אתנוגרפי שהוקם בשנת 1937 על ידי פול ריווה (Rivet) עבור התערוכה העולמית לאמנות וטכנולוגיה של העידן המודרני. המוזיאון ממוקם בארמון שאיו שברובע ה-16 של העיר פריז, בירת צרפת. בשנת 2006 הועברו חלק ממוצגי המוזיאון למוזיאון קה בראנלי.
היסטוריה

מקורם של אוספי המוזיאון ב"חדרי פלאות" - אוספים פרטיים של אצילים ובאוסף המלכותי שכלל מוצגים אתנוגרפיים. מטרת איחוד האוספים תחת קורת גג אחת הייתה להציג במקום אחד את התפתחות של האדם הכל מהתקופה הפרה-היסטורית ואת השונות בין התרבויות השונות. חלק ניכר מהאוספים מקורם בתערוכה שהוצגה במוזיאון הצבא שבארמון האינווליד בה הציגו את התרבויות השונות ברחבי האימפריה הצרפתית הקולוניאלית. אוספים אלה הועברו למוזיאון האדם בין השנים 1910–1917.
עם הקמת מוזיאון קה בראנלי הועברו אליו חלק ממוצגי מוזיאון האדם. המוצגים שהועברו היו היפים והמעניינים שבין 15,000 מוצגי מוזיאון האדם. ההחלטה להעביר מוצגים אלה עוררה ביקורת שכן מחד המוצגים הוצאו מהקשרם, ומאידך הייחודיים שבין מוצגי מוזיאון האדם הוצאו ממנו.
מיגל (זמר)

| --- | --- |

 לידה:  23 באוקטובר 1985 (בן 38) לוס אנג'לס, קליפורניה קליפורניה
 שם לידה:  מיגל ג'ונטל פימנטל
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2000
 מקום לימודים:  תיכון סן פדרו 
 עיסוק:  זמר, פזמונאי, מפיק מוזיקלי, שחקן
 סוגה:  R&B
 כלי נגינה:  קולות, גיטרה, קלידים, דוגם צלילים
 חברת תקליטים:  תקליטי RCA
 שיתופי פעולה בולטים:  די ג'יי פרמייר, ג'יי קול, ג'אנל מונה, קורופט
 http://officialmiguel.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מיגל ג'ונטל פימנטל (באנגלית: Miguel Jontel Pimentel; נולד ב-23 באוקטובר 1985) הוא זמר, פזמונאי, מפיק מוזיקלי ושחקן אמריקאי.
ביוגרפיה

מיגל נולד וגדל בלוס אנג'לס, קליפורניה. הוא החל את הקריירה המוזיקלית שלו בגיל שלוש עשרה. לאחר שחתם בחברת התקליטים העצמאית Jive רקורדס בשנת 2007, בנובמבר 2010 הוציא מיגל את אלבום הבכורה שלו, All I Want Is You. מתוך האלבום יצא הסינגל "Sure Thing" שזכה להצלחה, נכנס לבילבורד הוט 100 והוענק לו תואר פלטינה.
בשנת 2011, לאחר פירוקה של חברת ג'ייב רקורדס, עבר מיגל לחברת RCA רקורדס. לאחר מכן, בשנת 2012 הוציא מיגל את אלבום האולפן השני שלו, Kaleidoscope Dream. מתוך האלבום הצליח הסינגל "Adorn", שהגיע למקום הראשון במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ ושהה בו למשך כחמישה שבועות.
ביוני 2015 הוציא מיגל את אלבום האולפן השלישי שלו, Wildheart, האלבום זכה לשבחים רבים והגיע בשיאו למקום השני במצעד בילבורד 200 האמריקאי.
בשנת 2017 הוציא לאור את אלבום האולפן הרביעי שלו, War & Leisure. האלבום זכה גם הוא לשבחים רבים והצלחה רבה, כשהגיע בשיאו למקום הראשון במצעד אלבומי ה-R&B/היפ הופ האמריקאי. מתוך האלבום יצא הסינגל המצליח "Sky Walker" בהשתתפות טראוויס סקוט. בשנת 2020, השתתף בשיר "Happiness Over Everything (H.O.E.)", של ג'נה אייקו.
ב-11 באוגוסט 2023 הוציא את הסינגל "Number 9" בהשתתפות ליל יאכטי. ב-18 באוגוסט הוציא את הסינגל "JEANS" עם ג'סי רייז.
סגנון המוזיקה של מיגל משלב בתוכו רית'ם אנד בלוז, פאנק, מוזיקת היפ הופ, רוק ומוזיקה אלקטרונית.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2010: All I Want Is You
2012: Kaleidoscope Dream
2015: Wildheart
2017: War & Leisure
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2012: Art Dealer Chic, Vol. 1
2012: Art Dealer Chic, Vol. 2
2012: Art Dealer Chic, Vol. 3
2014: Wild
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2012: Kaleidoscope Dream: The Water Preview
2012: iTunes Festival: London 2012
2012: Kaleidoscope Dream: The Air Preview
2013: Spotify Sessions London
2016: Rogue Waves
2016: Spotify Sessions
2019: Te Lo Dije
פילמוגרפיה

2016: חי את הלילה
2017: דטרויט
2017: חיי הפלטינה
הערות שוליים

↑  Miguel: Kaleidoscope Dream, Music (באנגלית)
↑  Miguel's 'Kaleidoscope Dream': Inside The R&B Dynamo's Fresh Start, Billboard, ‏2012-09-21
↑  Kaleidoscope Dream by Miguel (באנגלית), נבדק ב-2020-03-17
↑  Miguel Announces 'WILDHEART' Release Date, Rap-Up (באנגלית)
↑  Miguel, Billboard
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16999189f (data)  GND: 143723510  ISNI: 0000 0004 0744 9599  LCCN: no2011002722  MusicBrainz: 285e1285-aecc-478f-a8da-0c8cf69e1217  VIAF: 169647236   WorldCat (עם VIAF): 169647236
מיגינגו

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  אגם ויקטוריה 
 קואורדינטות:  0°52′58″S 33°56′17″E﻿ / ﻿0.88277777777778°S 33.938055555556°E﻿ / -0.88277777777778; 33.938055555556
 שטח:  2,000 מטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  קניה 
 אוכלוסייה:  400
  (למפת קניה מוגדלת) ניירובי מומבסה הר קניה קיסומו ואג'יר גאריסה לודוואר סומליה אתיופיה דרום סודאן  אוגנדה טנזניה האוקיינוס ההודי מיגינגו(למפת קניה רגילה) ניירובי מומבסה הר קניה קיסומו ואג'יר גאריסה לודוואר סומליה אתיופיה דרום סודאן  אוגנדה טנזניה האוקיינוס ההודי מיגינגו
 
מיגינגו (Migingo) הוא אי המשמש ככפר דייגים בקניה, ששטחו 2,000 מ"ר (0.49 אקר; 0.20 הקטאר). באי גרים, נכון ל-2009, 131 איש. לפיכך, האי, עם צפיפות של כ-65,500 אנשים לקמ"ר, נחשב כאי השישי הצפוף ביותר ברחבי כדור הארץ.
היסטוריה

ישנה מחלוקת על מתי האי יושב על ידי בני האדם. על פי הדייגים דאלמס טמבו וג'ורג' קימבה, האי יושב ב-1991, ולפני כן היו רק ציפורים ונחשים על האי. על פי הדייג ג'וזף נסוגה, האי יושב ב-2004, כשכל מה שהיה באי היה בית נטוש.
היסטוריה > סכסוך בין אוגנדה לקניה

ביוני 2004, המשטרה הימית של אוגנדה הקימה אוהל על האי ועליו דגל אוגנדה, לאחר שהשטח כבר היה בידי קניה. עם זאת, הסכסוך הדיפלומטי החל באופן רשמי רק בפברואר 2009, לאחר שקנייתים שהתגררו על האי נדרשו לרכוש אישורי מחייה על האי ממשלת אוגנדה.
בהודעה לעיתונות של ממשלת אוגנדה ב-12 במרץ 2009, הממשלה הציעה לפתור את העניין על ידי סקר, תוך שימוש כקו מנחה בגבולות שנקבע בצו המושבה והפרוטקטורט של קניה 1926, אשר מופיע בחוקת אוגנדה. בצו זה נראה כי קו הגבול משיק לאי בקצה המערבי של האי פיראמיד (אנ') ולקצו המערבי של האי אילמבה (אנ').‏
ב-13 במרץ 2009, נערכה פגישה בין שתי הממשלות, שבראשן שרי החוץ של שתי המדינות, מוזס וטנגולה (אנ') וסאם קוטסה. בפגישה זו, הוסכם כי הדייגים משתי המדינות יורשו לחיות ולקיים מסחר כרגיל, עד שייקבע הגבול. כמו כן, הוסכם על הסגת 48 השוטרים של משטרת אוגנדה שנפרסו על האי.
ב-27 במרץ 2009, שרי משתי הממשלות שטו לאי וקיימו שם משא ומתן, תוך פנייה לתושבי האי. המשא ומתן הסתיים ללא הצלחה. על פי סגן ראש ממשלת אוגנדה, אריה קטגאיה (אנ'), שר הקרקעות של קניה, ג'יימס אורנגו (אנ'), אמר למשלחת האוגנדית "צבועיים". הייתה דרישה של נציגי ממשלת קניה להוריד את הכוחות שפרשה משטרת אוגנדה. נציגי ממשלת אוגנדה אמרו כי יסירו את הדגל מהאי רק לאחר התייעצות עם נשיא אוגנדה, יוורי מוסווני וכי השוטרים האוגנדים נמצאים על האי אך ורק כדי לשמור על החוק והסדר באי. בתגובה, השר לביטחון הפנים של קניה, ג'ושוע אורווה אוג'ודה (אנ') השיב כי בעקבות זאת הוא ישלח כוחות משטרת קניה לאי.
על רקע החששות כי הסכסוך עלול להשפיע על שיתוף הפעולה בין שתי המדינות ובתוך הקהילייה המזרח-אפריקנית, נשיא אוגנדה, יוורי מוסווני, ונשיא קניה, מוואי קיבאקי, הביעו תקווה כי הסכסוך, כולל זכויות הדיג, ייפתר בהסכמה.
היסטוריה > תביעות טריטוריאליות

האי נתבע על ידי אוגנדה ב-2008, לאחר שהוא נמצא היה כבר בבעלות קניה. על פי מחקר שהתפרסם ביולי 2009, האי נמצא כ-510 מטרים (1,670 רגל) מזרחית לגבול בין שתי המדינות. בעלות טריטוריאלית של קניה על האי מוצגת באופן עקבי במפות ובמסמכים מאז 1926.
כמו כן, חלק מהסכסוך נבע סביב זכויות הדיג הרווחיות, בעיקר של נסיכת הנילוס. ביולי 2009, שינתה ממשלת אוגנדה את עמדתה הרשמית וקבעה בעוד האי נמצא בשטח קניה, חלק ניכר מהים המוקף מסביב לאי שייכים לה, וכן כי הדייגים מקניה דוגים פולשים באופן לא חוקי לשטחה של אוגנדה. לבסוף, אוגנדה הסכימה להסיר את הדגל, להסיג את הכוחות הצבאיים ואת הכוחות המשטרתיים מהאי. קו תיחום משותף של הגבול בין שתי המדינות הושק ב-2 ביוני 2009.
דמוגרפיה

נכון למפקד האוכלוסין לשנת 2009, על האי התגררו 131 תושבים, בעיקר דייגים וסוחרי דגים. על האי נמצאים ארבעה פאבים, מספר בתי בושת ובית מרקחת. על פי נתונים אלו, צפיפות האי היא כ-65,500 אנשים לקמ"ר.
ראו גם

יחסי אוגנדה–קניה
פוליטיקה של אוגנדה
אגם ויקטוריה
הערות שוליים

1 2  Gettleman, Jeffrey (17 באוגוסט 2009). "Ripples of Dispute Surround Tiny Island Along Watery Border in East Africa". The New York Times. p. A4. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Frauenfelder, Mark (31 באוקטובר 2016). "Migingo Island - Population density: 169,500/sq mi". Boing Boing. נבדק ב-21 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mayoyo, Patrick; Otieno, Elisha (11 במרץ 2009). "Long-standing struggle for Migingo to be discussed". Daily Nation (Kenya). ארכיון מ-2012-02-27. נבדק ב-5 באפריל 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Olupot, Milton. "Ugandan settled on Migingo in 2004". New Vision (Uganda). אורכב מ-המקור ב-31 במרץ 2009. נבדק ב-5 באפריל 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Kenya, Uganda to withdraw from disputed island: Nairobi". Reuters. 17 במרץ 2009. אורכב מ-המקור ב-24 ביולי 2011. נבדק ב-23 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Oluoch, Nick (7 במרץ 2009). "Uganda slaps work visas on Kenyans in Migingo". The Standard (Kenya). אורכב מ-המקור ב-12 באפריל 2009. נבדק ב-5 באפריל 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Opolot, Fred (12 במרץ 2009). "Migingo Island Press Release". Uganda Media Centre. אורכב מ-המקור ב-26 ביולי 2011. נבדק ב-5 באפריל 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Otieno, Daniel; Otieno, Elisha (29 במרץ 2009). "Migingo now a different kettle of fish". Daily Nation (Kenya). ארכיון מ-2012-02-27. נבדק ב-5 באפריל 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Otieno, Daniel; Otieno, Elisha (28 במרץ 2009). "Migingo talks turn stormy". אורכב מ-המקור ב-2012-02-27. נבדק ב-23 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Museveni: Migingo row a shame". The Standard (Kenya). 15 במרץ 2009. אורכב מ-המקור ב-21 באפריל 2009. נבדק ב-5 באפריל 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Kibaki: We will resolve Migingo". Daily Nation (Kenya). 26 במרץ 2009. ארכיון מ-2017-02-02. נבדק ב-23 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "New Vision Online : Ugandan surveyors return to Migingo". Newvision.co.ug. 2009-08-03. אורכב מ-המקור ב-5 ביוני 2011. נבדק ב-24 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  EA Standard - Investing and Retirement Planning, EA Standard (באנגלית אמריקאית)(הקישור אינו פעיל, September 2011)
↑  AFP (2009-07-08). "AFP news report from the island from July 2009". Youtube.com. נבדק ב-24 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kenyan MPs' fury over island row" (אורכב 08.12.2022 בארכיון Wayback Machine).
↑  "Kenyan Population and Housing Census PDF | PDF | Census | Sanitation".
↑  Howden, Daniel (23 במרץ 2009). "Migingo: Big trouble on small island". The Independent. London. ארכיון מ-2022-05-14. נבדק ב-5 באפריל 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Migingo Island: Africa's 'smallest war'". www.aljazeera.com. נבדק ב-2020-05-29.
מוזיאון האוגוסטינים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אמנות
 כתובת:  Augustinerplatz, 79098 Freiburg im Breisgau 
 מיקום:  פרייבורג 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1923
 תאריך פתיחה רשמי:  1923 
 קואורדינטות:  47°59′38″N 7°51′09″E﻿ / ﻿47.99388889°N 7.8525°E﻿ / 47.99388889; 7.8525
 אתר רשמי
  (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונימוזיאון האוגוסטינים(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונימוזיאון האוגוסטינים
 
רחבת מוזיאון האוגוסטין בפרייבורג
חדר הפסלים עם נביאי קתדרלת פרייבורג
מוזיאון האוגוסטין הוא מוזיאון הנמצא בפרייבורג בברייסגאו, באדן-וירטמברג שבגרמניה. המוזיאון נמצא כעת תחת שיפוץ נרחב והרחבה שחלקו הראשון הסתיים ב-2010

.
המוזיאון ממוקם במנזר לשעבר אשר נבנה מחדש בין השנים 1914-1923. מלחמת העולם הראשונה לא רק קטעה את הבנייה המחודשת, אך גם הגבילה אותה מאוד יחסית לתוכניות המקוריות כתוצאה מחוסר במימון. השיפוץ השלם הנוכחי שאמור היה לכלול חדרי תצוגה חדשים החל בשנת 2004. האוסף של המוזיאון, שהחל על ידי העיר פרייבורג בשנות ה-80 של המאה ה-19, מוצג רק בחלקו כתוצאה מעבודות השיפוץ.
אוספי האומנות החזותית והפיסול כוללים עבודות של לוקאס קראנאך האב, אנסלם פויירבאך, האנס בלדונג, מתיאס גרינוואלד, האנס טומה, פראנס קסאבר וינטרהאלטר, ואחרים. ישנו גם חדר פיסול שבו מוצגים ארבעה פסלי נביאים העשויים מאבן בגובה של ארבעה מטרים כל אחד, אשר הגיעו מקתדרלת פרייבורג. בנוסף ישנו גם אורגן כנסייה של וולט ובניו אשר חלקו החיצוני נבנה בשנת 1730, וספריית אומנות והיסטוריה תרבותית. המוזיאון להיסטוריה עירונית גם הוא חלק ממוזיאון האוגוסטין.
האוספים שאינם מוצגים כעת, או מוצגים חלקית, כוללים אוסף גרפיקה גדול, אומנות קישוטית, חפצי אומנות מקומיים מאזור היער השחור, אוספי מטבעות ושעונים, ושטיח מהמאה ה-14.
בשנת 2010, המוזיאון הגיע למקום השישי בתחרות לפיתוחים מקוריים בתחום התיירותי של האיגוד הבריטי לסופרי טיולים.
הערות שוליים

↑  שיפוץ המוזיאון (אנגלית)
↑  עיתון באדין בפרייבורג (גרמנית)
↑  מאמר בעיתון העיר פרנקפורט (גרמנית)
↑  העיר פרייבורג (גרמנית)
↑  http://www.badische-zeitung.de/kultur-sonstige/laechelnd-lockt-die-venus-vom-muensterturm-x1x--28556448.html מאמר על היסטוריית ופתיחתו מחדש של המוזיאון (גרמנית)
↑  http://www.freiburg.de/servlet/PB/menu/1164028_l2/index.html
↑  פסלי הנביאים (גרמנית)
↑  על אוסף הגרפיקה (גרמנית)
↑  http://www.badische-seiten.de/freiburg/augustinermuseum-freiburg.php (גרמנית)
↑  תיאור המוזיאון על ידי פול ווייד (אנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568690205171  PLWABN: 9811987723205606  BIBSYS: 99059115  BnF: cb12537932q (data)  CiNii: DA17024375  GND: 35456-9  ISNI: 0000 0001 2253 8985  LCCN: n50073912  NKC: kn20031128024  NLA: 36405189  RERO: 02-A000184657  SUDOC: 034645357  ULAN: 500305392  VcBA: 494/41807  VIAF: 127805878   WorldCat (עם VIAF): 127805878
מחלף רוקח

| --- | --- |
 מיקום:  צפון תל אביב
 כבישים במחלף:    כביש 20 שדרות רוקח
 מסילות במחלף:  מסילת החוף
 אתרים סמוכים:  נחל איילון, תחנת הרכבת תל אביב אוניברסיטה, פארק הירקון, אוניברסיטת תל אביב ומרכז הירידים והקונגרסים
 קואורדינטות:  32°06′07″N 34°48′12″E﻿ / ﻿32.10194444°N 34.80333333°E﻿ / 32.10194444; 34.80333333
 
 he
 
מחלף רוקח הוא מחלף הנמצא בצפון תל אביב ומחבר את נתיבי איילון (כביש 20) לשדרות רוקח בעיר. המחלף נפתח  לתנועה בינואר 1989.
מבנה המחלף

בשונה מרוב מחלפי נתיבי איילון, ציר שדרות רוקח עובר מתחת לשני גשרים של איילון דרום וצפון וגשרי רכבת. ברוב מחלפי נתיבי איילון חוצה ציר התנועה העירוני את הדרך המהירה באמצעות גשר בודד מלמעלה. כל שמונת כיווני המעבר קיימים במחלף, באמצעות מערכת של רמפות ורמזורים, ואף קיים חיבור מהמחלף לכביש הגישה לאוניברסיטת תל אביב.
בסמוך ומדרום למחלף שפך נחל איילון לנחל הירקון. נחלי הירקון ואיילון זורמים בדרך כלל ללא כל הפרעה לתנועה, אך בזמן סופות גשמים הם עלולים לעלות על גדותיהם ולהציף את המחלף. לשם כך הוקמה במקום מערכת מדידה ובקרה מיוחדת, העוקבת אחר מפלס המים באזור ומספקת התרעה להצפה במקרה הצורך.
מיקום

ליד המחלף נמצאים מוקדי עניין רבים, כגון אוניברסיטת תל אביב, מרכז הירידים והקונגרסים, הלונה פארק ותחנת הרכבת תל אביב אוניברסיטה. בסמוך למחלף נמצאת ההתפצלות של מסילת הרכבת הירקון ממסילת החוף הנקראת צומת תל ברוך (מסילת איילון מתחילה בתחנת הרכבת תל אביב מרכז ודרומה, זאת למרות שנחל איילון נמשך גם צפונה לה).
בעתיד צפוי להתחבר למחלף מכיוון מזרח כביש איילון מזרח.
הערות שוליים

↑  נפתח המחלף החדש המחבר את שדרות רוקח ונתיבי איילון, מעריב, 2 בינואר 1989
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף ההלכה | מחלפים בנתיבי איילון | הבא: מחלף קק"ל |
מיגל אנחל אלונסו

מיגל אנחל "פריקו" אלונסו אויארבידה (בבסקית: Miguel Ángel "Periko" Alonso Oyarbide, נולד ב-1 בפברואר 1953 בטולוסה שבספרד) הוא כדורגלן ומאמן עבר ספרדי. אלונסו, ששיחק כקשר, החל את הקריירה המקצועית שלו בסן סבסטיאן, שם זכה בשתי אליפויות רצופות בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20. לאחר מכן שיחק גם בברצלונה ובסבדל, לפני שפרש ממשחק. במקביל, שיחק אלונסו במדי נבחרת ספרד, אותה ייצג במונדיאל 1982. לאחר פרישתו ממשחק אימן אלונסו מספר קבוצות, רובן בליגות הנמוכות בספרד.
קריירת משחק > קריירת נבחרות

במהלך תקופתו בריאל סוסיאדד, ב-24 בספטמבר 1980 ערך אלונסו את הופעת הבכורה במדי נבחרת ספרד, במשחק ידידות עם הונגריה. ספרד הייתה המארחת של מונדיאל 1982 ומשום כך לא השתתפה בטורניר המוקדמות, אלא ערכה רק משחקי ידידות. אלונסו לקח חלק ברוב משחקים אלו ונעדר רק משלושה בראשית 1981. במשחק מול פולין ב-18 בנובמבר 1981 הבקיע את שערו היחיד במדי נבחרת ספרד, שניצחה 3-2 במשחק זה. הוא נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל והשתתף בכל חמשת משחקיה, עת הודחה בשלב הבתים השני, שם הייתה עם נבחרות אנגליה וגרמניה המערבית. לאחר המונדיאל פרש אלונסו מהנבחרת, ובסך הכול ערך 20 הופעות בפרק זמן של שנתיים.
קריירת אימון

מיד לאחר פרישתו ממשחק החל אלונסו לעסוק באימון כדורגל, תחילה בקבוצת הנוער של טולוסה, שם החל את הקריירה שלו. לאחר מכן אימן את סן סבסטיאן, קבוצת המילואים של ריאל סוסיאדד במשך שלוש שנים, בין 1989 ל-1992. הוא עזר לה לעלות מהליגה הרביעית לליגה השלישית במהלך עונת 1990/1991. בעונות 1993/1994 ו-1994/1995 אימן את בססאין, קבוצה קטנה מחבל הבסקים ששיחקה גם היא בליגה השלישית. עמו כמאמן הגיעה הקבוצות למקום ה-6 וה-4 בהתאמה.
ב-1995 התמנה לראשונה לתפקיד המאמן בקבוצה מהליגה השנייה והוא החל לאמן את אייבר. בעונתו הראשונה שם הגיעה הקבוצה למקום ה-12 שבמרכז טבלת הליגה. בעונה השנייה הגיעה למקום ה-5, במרחק 4 נקודות מהמקום השלישי המוביל לפלייאוף העפלה לליגה הראשונה. בעונתו השלישית בקבוצה, עונת 1997/1998, הידרדרה למקום ה-10, ואלונסו סיים את תפקידו באייבר. בנובמבר 1998, באמצע עונת 1998/1999, מונה לתפקיד המאמן של הרקולס, שנתקלה בקשיים רבים בליגה השנייה. אלונסו לא הצליח לעזור למצב הקבוצה להתאושש והוא סיים את תפקידו כבר בפברואר 1999, ארבעה חודשים לפני סוף העונה.
מספר מחזורים לאחר פתיחת עונת 2000/2001 פוטר חבייר קלמנטה מאימון ריאל סוסיאדד, ששיחקה בליגה הראשונה, ואלונסו מונה במקומו. אלונסו עצמו פוטר כעבור 10 מחזורים בהם סוסיאדד ניצחה פעמיים, הפסידה 7 פעמים, הודחה מהגביע הספרדי על ידי בססאין וירדה עד למקום האחרון בליגה. ג'ון טושק מונה במקומו והצליח להדריך את סוסיאדד למקום ה-13, שבזכותו נשארה הקבוצה בליגה. בנו של מיגל אנחל אלונסו, צ'אבי אלונסו, עשה באותו זמן את צעדיו הראשונים בקריירה ככדורגלן, ובמהלך החצי הראשון של העונה הושאל מסוסיאדד לאייבר. טושאק החזירו מההשאלה בינואר 2001 ואף מינה אותו לקפטן הקבוצה, והוא היה משחקני המפתח של הקבוצה באותה תקופה. אלונסו הודיע לאחר סיים תפקידו בסוסיאדד כי לא יחזור לאמן אף קבוצה מקצועית.
חיים אישיים

לאלונסו שני בנים כדורגלנים: מיקל וצ'אבי. כמו אביהם, שניהם שיחקו בריאל סוסיאדד. צ'אבי שיחק בהמשך גם בליברפול ובריאל מדריד והוא זכה עם נבחרת ספרד במונדיאל 2010, ביורו 2008 ו-2012.
תארים > כשחקן > ריאל סוסיאדד

אליפות ספרד (2): 1980/1981, 1981/1982
תארים > כשחקן > ברצלונה

אליפות ספרד (1): 1984/1985
הגביע הספרדי (1): 1982/1983
הסופר קאפ הספרדי (1): 1983
גביע הליגה הספרדית (1): 1982/1983
מיה מיטב

| --- | --- |
תמונה של מיה מיטב
 לידה:  2 באוקטובר 1973 (בת 50) רמת יוחנן, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 תחום כתיבה:  ספרי ילדים ונוער, סיפורים קצרים
 סוגה:  ספרות ריאליסטית, התבגרות, הומור, הרפתקאות
 הושפעה מ:  אסטריד לינדגרן 
 פרסים והוקרה:  מצעד הספרים, התשע״ט
 אתר האינטרנט של מיה מיטב
 
מיה מיטב (נולדה ב־2 באוקטובר 1973) היא סופרת ילדים ישראלית.
ביוגרפיה

מיטב נולדה וגדלה בקיבוץ רמת יוחנן, בתה של השחיינית הישראלית אילנה מיטב-רודריג ושל דויד מיטב, והצעירה מבין חמשת ילדיהם. למדה בבית הספר התיכון בית חינוך כרמל זבולון בקיבוץ יגור. לאחר סיום שירותה הצבאי במסלול בנות משקים בחטיבת הנח"ל, בגיל 21 עברה להתגורר בתל אביב.
בשנת 1994 החלה ללמוד עיצוב גרפי במכללת מימד בתל אביב. לאחר סיום לימודיה עבדה כמעצבת גרפית בתפקידים שונים.
לאחר מכן למדה שיטת גרינברג ועבדה בתחום.
בשנת 2011 החלה לכתוב בלוג בסלונה בשם: ״אמא ירוקה". הבלוג עסק בגידול ילדים בעיר הגדולה, בחינוך לבריאות, בבישול ועוד. לאחר מספר שנים כבלוגרית החליטה מיטב ללמוד כתיבה לילדים. בין היתר למדה אצל הסופרות: אבירמה גולן, תמי שם-טוב ודפנה בן צבי.
מיטב נשואה, אם לשלושה בנים ומתגוררת בתל אביב עם משפחתה.
קריירה בכתיבה

מיטב כותבת שירים וסיפורים לילדות ולילדים. תשעה ספרים שכתבה ראו אור עד היום. את ספרה האחרון, ״אלי ענבים וכל ההרפתקאות שקרו לו באמת״ כתבה בהשראת ילדותה בקיבוץ בתקופת הלינה המשותפת. בנוסף כותבת סיפורים קצרים ומאמרים למגזין אדם צעיר, לירחון גלילאו צעיר ולמגזין המקוון הפנקס.
מיטב כתבה טור של המלצות על ספרי ילדים ונוער ב-ynet.
עורכת מפגשי סופרת ושעות סיפור לילדים ברחבי הארץ.
מיזם ״החופש לקרוא״: בחנוכה 2017 יזמה את המיזם החופש לקרוא: פרויקט אינטרנטי לעידוד קריאה של ספרי מקור לילדים ונוער, בו העלו לדף הפייסבוק המלצות מצולמות של סופרים ומאיירים לילדים. בקיץ 2020 החל המיזם לפעול בשנית לאור ביטול שבוע הספר העברי.
קריירה בכתיבה > הפודקאסט ״מה קוראות האיילות״

יוצרת ומגישה פודקאסט הנושא בשם: ״מה קוראות האיילות?״ יחד עם הסופר גור אילני. הפודקאסט עוסק בספרות ילדים ונוער. הפודקאסט נמצא בעונתו השלישית ועד כה פורסמו מעל 20 פרקים.