stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחזקאל רחמים
הערות שוליים

↑  מיה סלע, עוגה לכולנו, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2009
↑  מוריה בן ברק, השיפוץ הושלם: על הספר 'פיגומים' של יחזקאל רחמים, באתר nrg
↑  עמדה (כתב עת ספרותי), גיליון 14, 2005
↑  יחזקאל רחמים, האשכנזי שלנו, באתר הארץ, 11 באפריל 2004
↑  כתב העת קשת החדשה, גיליון 7, 2004
↑  מאזנים, 2005
↑  יחזקאל רחמים, העוד של דוד והדרשה של יונתן, באתר הארץ, 5 במאי 2003
↑  משא האדם החום (בתוך: "תהוּדות זהות: הדור השלישי כותב מזרחית", הוצאת "עם-עובד" ו"אמנות לעם", 2007)
↑  כתב העת הכיוון מזרח, גיליון 12, 2006
↑  מרב יודילוביץ', נבחרו הזוכים ב"שירה על הדרך", באתר ynet, 20 במרץ 2007
↑  יחזקאל רחמים, מים, באתר פרויקט הסיפור הקצר, ‏2009
↑  סיפור קצר עברי ומתורגם, ספרות בחינוך הממלכתי דתי, אגף חברה ורוח, משרד החינוך., באתר משרד החינוך
↑  כתב עתירה לבג"ץ בבקשה "להימנע מלנתק את אספקת המים לצרכנים שאין ידם משגת לשלם את חשבון המים בשל עוניים", לקראת דיון ב 24.2.2014
↑  נטע זיו, "'מים זה לא בחינם'. למה לא בעצם?" בתוך הספר: "האם המשפט חשוב?", באתר אוניברסיטת תל אביב – הפקולטה למשפטים על-שם בוכמן, ‏2010
↑  סדרת פרוזה חדשה בהוצאת "אגם", באתר ynet, 17 באוגוסט 2010
↑  כרמית ספיר ויץ, ‏יחזקאל רחמים: "יוצר שמגיע היום מהפריפריה כבר לא צריך להתגנב", באתר מעריב אונליין, 13 בנובמבר 2016
↑  טליה פריאל מארחת את יחזקאל רחמים – סופר ומשורר", באתר ריאיון בתוכנית הרדיו "מדברים ישראלית", ‏11.6.2021
↑  פרויקט קשרי רוח, באתר פסטיבל ישראל, ‏2021
↑  הטייפ בקצה המסדרון – יקיר ששון ויחזקאל רחמים. הפקת מקור לפרויקט 'קשרי רוח', תיאטרון ירושלים, באתר פסטיבל ישראל, ‏יוני 2021
↑  תוכנית פרדס, מחזור ב', באתר הספרייה הלאומית
↑  רן בוקר, פרס אקו"ם למפעל חיים יוענק לסופרת גלילה רון-פדר-עמית, באתר ynet, 19 במרץ 2023
↑   "דיו מרחקים": ליחזקאל רחמים מגיע מקום מרכזי יותר בשירה המקומית, באתר הארץ, 24 באפריל 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311827805171  BnF: cb16176118d (data)  GND: 1193747597  ISNI: 0000 0000 7734 8604  LCCN: no2007093845  MusicBrainz: 9d10588a-a1c7-45cd-8458-a133cad81fc3  VIAF: 103691032   WorldCat (עם VIAF): 103691032
דגם ירושלים המודרנית

דגם ירושלים המודרנית הוא מודל המדמה את העיר ירושלים המודרנית ומוצב בבניין העירייה.
אודות

דגם העיר ירושלים המודרנית הוא המדמה גודל שטח של 17 קמ"ר מהכניסה לעיר דרך רחוב יפו ועד לעיר העתיקה בקנה מידה של 1:500. בניית המודל החלה בשנת 1978 על ידי סטודנטים מהטכניון ביוזמת ראש העיר טדי קולק ומהנדס העיר אמנון ניב, וזאת על מנת שיהווה כלי עזר לגורמי התכנון בקבלת החלטותיהם. גורמי התכנון יכולים להציג את הפרויקטים השונים הן באמצעות מפה תלת־ממדית והן באמצעות שילוב האלמנטים האדריכליים בתוך המודל. המודל מציג גם את הפיתוחים העתידיים של ירושלים. גודל המודל הוא 40 מ"ר, והוא גדל בהתאם להתפתחות העיר. המודל מתוחזק על ידי עמותת בית המודל המתחזקת אותו על בסיס שוטף.
מיקום

בתחילה המודל שכן "בבית המודל" שבשכונת תלפיות, אך החל משנת 2000 הועבר המודל אל מרתפי עיריית ירושלים ונבנה באופן המקל על ביצוע ביקורים במקום .
הערות שוליים

1 2  סגנון - תיירות בארץ nrg - ...ירושלים, אבל בקטנה: ביקור, באתר nrg
↑  דגם העיר ירושלים - בית המודל, באתר האתר הרשמי של עיריית ירושלים
אלידע בר-שאול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1971 (בן 54 בערך) ה'תשל"ב ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
אלידע בר-שאול (נולד בה'תשל"ב) הוא איש ידיעת הארץ, מורה דרך ומחבר ספרי עיון היסטוריים.
ביוגרפיה

נולד בירושלים בשנת ה'תשל"ב, לאביו מלכיאל בנו של הרב אלימלך בר-שאול, רב העיר רחובות. גדל בשכונת פא"י ברחובות למשפחה שחיה על התפר שבין העולם הדתי לחרדי.
למד בתלמוד תורה הרא"ם, בישיבת שעלבים ובישיבת "הכותל". במקביל השקיע את זמנו בקריאת ספרי היסטוריה.
לאחר שסיים את לימודיו בישיבה למד הדרכת טיולים בקורס של החברה להגנת הטבע, והחל להדריך בבית ספר שדה עפרה. באותם ימים החל להתוודע לסיפורי מורשת קרב, שלימים יהפכו להיות דומיננטיים בהדרכותיו ובהרצאותיו הרבות. לאחר מכן, עבר להדריך בבית ספר שדה שער הגיא, שם העמיק את ידיעותיו במורשת קרב בשל ההקשר ההיסטורי המובהק למקום. באותם ימים הכיר את אשתו איילה, שהדריכה גם היא בבית ספר שדה.
לאחר 6 שנים שבהן הדריך במסגרת בתי הספר הללו, שימש פרק זמן קצר כרכז הדרכה במדרשה למורשת הציונות במזכרת בתיה, מדרשה שהוקמה בשליחות הרב משה צבי נריה. במהרה גילה שאין התפקיד מתאים לו, ומאז ועד היום הוא עוסק בהדרכת קבוצות באופן עצמאי, ובמחקר היסטורי.
הוא מבקש בהדרכותיו להיצמד לעדויות העולות מן השטח ולא מסתפק בספרים ובמדריכים כמקור מוסמך וודאי. בהדרכותיו מחבר בין דמויות היסטוריות מן העבר הרחוק לעת החדשה ומבקש להעלות על נס את אתוס הגבורה היהודית כסמל תרבותי בעל ערך היסטורי. נוסף על הנחלת הערכים של לאומיות וזיקה לארץ, הוא מחפש לעשות צדק עם אלה אשר ההיסטוריוגרפיה דאגה למחוק אותם מספרי ההיסטוריה, וכך הוא נוהג הן בהרצאותיו והן בספריו.
אלידע בר-שאול פרסם את מאמריו ואת הגיגיו בבמות שונות, ובהם עלון מעייני הישועה, שבו סקר דמויות ירושלמיות בטור שנקרא 'הפינה הירושלמית' ובעלון פנימה, שבו סקר דמויות נשים עלומות בהיסטוריה. האחרונה שבהן הפכה לימים לספר על פועלן של נשים, המבקש לעשות חסד עם נשים אשר חוללו היסטוריה אך נשכחו מהספרים.
בשנת 2014 כתב את הספר ימים כתיקונן: עשרים וארבעה מסעות חקר בעקבות נשים שחוללו היסטוריה. הספר מגולל את סיפורן של 26 נשים שמסרו את נפשן למען עם ישראל וסיפורן לא נודע ולא נחרת בהיסטוריה הישראלית והיהודית. בספרו כולל בר שאול לצד לוחמות שניהלו קרבות הרואיים שבהם מסרו את נפשן, גם רבניות, נשות חסד, סופרות ונשים אחרות שפעילותן הייתה באפיקים שאליהם יכולות נשים ונערות להתחבר ועימן להזדהות גם בימינו אלה.
בשנת 2017 יצא ספרו אדם מול שמים: מסכת חייו של סגן-אלוף אבי לניר בעל עיטור העוז: קורותיהן של משפחות: סיפורה של תקופה. הספר הוא סיפור תלת-דורי של משפחה ציונית מסועפת, אשר במרכזו ניצבת דמותו של סא"ל אבי לניר, מפקד טייסת 101 שנפל בשבי במלחמת יום הכיפורים, הוא עונה למוות בידי הסורים, ולאחר מותו הוענק לו עיטור העוז. בספר מוקדש חלק ניכר לתיאור מאבקי ההגנה ואצ"ל בשנות השלושים והארבעים של המאה ה-20, שהתנהלו לפני לידתו ובמהלך ילדותו של אבי, שנולד ב-1940. הספר, בדומה להדרכותיו של בר-שאול, מבקש לעשות צדק היסטורי עם מי שנפלו בקרב ושמם טושטש מהזיכרון הקולקטיבי.
בשנת 2020 יצא ספרו גיבורים שלנו, שיחות עם אלידע בר שאול. בספר מתוארים גיבורי מערכות ישראל, ידועים ונשכחים.
ספריו

ימים כתיקונן: עשרים וארבעה מסעות חקר בעקבות נשים שחוללו היסטוריה, ירושלים: פנימה הוצאה לאור, 2014.
אדם מול שמים: מסכת חייו של סגן-אלוף אבי לניר בעל עיטור העוז: קורותיהן של משפחות: סיפורה של תקופה, שעלבים, הוצאת משעול, 2017.
גיבורים שלנו, שיחות עם אלידע בר שאול, הוצאת משעול, 2020.
לקריאה נוספת

פרק מתוך הספר "אדם מול שמים", על מסכת חייו של סגן-אלוף אבי לניר.
הערות שוליים

↑  ספריית עם ישראל, ימים כתיקונן - על הספר
↑  יואל יעקובי, היסטוריה דרך הרגליים, באתר ערוץ 7, 29 בנובמבר 2007
↑  שמעון כהן בריאיון עם אלידע בר-שאול, הנשים שהושכחו בהיסטוריה העברית, באתר ערוץ 7, ‏29 באוקטובר 2014
↑  אלישיב רייכנר בריאיון עם אלידע בר-שאול, האיש ששתק: סיפורו של הטייס הבכיר ביותר שנפל בשבי, באתר nrg‏, 27 במאי 2017
↑  גיבורים שלנו - ספרי הוצאת משעול - מכון שלמה אומן, באתר www.machonso.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007507292705171  LCCN: no2017144835  VIAF: 27151049970433411784   WorldCat (עם VIAF): 27151049970433411784
עצת נפש

| --- | --- |

 פעילות:  טיפולי המרה
 שפה רשמית:  עברית
 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  ירושלים
 יושב ראש:  יוסף שפר[דרוש מקור: נדרש מקור זמין לציבור, לפחות בחיפוש בספריה.]
 עובדים:  כארבעים, כולם מתנדבים.
 תקופת הפעילות:  2001–הווה (כ־24 שנים)
 דף הבית של עצת נפש https://www.atzat-nefesh.org/
 
עצת נפש היא עמותה ישראלית שעיקר פעילותה הוא הצעת טיפולי המרה לגברים הנמשכים לגברים ולנשים הנמשכות לנשים. בנוסף העמותה מציעה ייעוץ בסוגיות של תקיפה מינית וכן התמכרות לפייסבוק ולאינטרנט. יו"ר העמותה לשעבר הורשע במעשים מגונים במטופלים, אחד מהם קטין בן פחות מ-14, וכיום הוא פעיל בעמותה.
היסטוריה

הארגון הוקם בשנת 2001 ביוזמת הרב שלמה אבינר ונרשם כעמותה בשנת 2002. חברי הוועד הראשונים היו הרב צביקה דנטלסקי, שכיהן כמזכ"ל ובהמשך כיו"ר, רוני (אהרון) כהן וראובן ישראל וולצ'ר.
בשנת 2019 הורשע וולצ'ר, שהיה מטפל מומלץ מטעם הארגון ועד 2008 כיהן גם כיושב ראשו, במעשים מגונים שביצע בשניים ממטופליו, בהסכמה שהושגה תוך העמדת פנים שמדובר בחלק מהטיפול. נגזרו עליו 20 חודשי מאסר.
בעקבות הרשעת וולצ'ר עזבו דנטלסקי וכהן את העמותה והקימו את עמותת חוסן.
באפריל 2023 פרסם פורום תקנה אזהרה לציבור כי וולצ'ר חזר להיות מועסק בעמותה.
תחומי עיסוק עיקריים

עיסוקו העיקרי של הארגון הוא סיוע לגברים הומוסקסואלים המבקשים זאת, שרבים מהם דתיים ומתמודדים עם איסור משכב זכר, לשנות את נטייתם המינית. בנוסף מספק הארגון ייעוץ ותמיכה למעוניינים ב"שמירת הברית": הימנעות מאוננות, מצריכת פורנוגרפיה, משירותי זנות ומהתמכרות למין או לאינטרנט, וכן לסובלים מטראומה בעקבות תקיפה מינית.
הארגון מפעיל קו תמיכה טלפוני ואתר אינטרנט, ועורך השתלמויות כנסים והרצאות לאנשי חינוך ומקצועות בריאות הנפש.
תחומי עיסוק עיקריים > הומוסקסואליות

לפי הארגון, התמודדות עם הנטייה ההומוסקסואלית באמצעות הכחשה או הדחקה אינה יעילה, מכיוון שנטייה מינית איננה רצונית, והכנעה זמנית של התשוקה המינית לא תמנע את המשך התפתחות הרגשות שהולידו אותה. הארגון גם מתנגד לבושה בנטייה, שלפיו מובילה לבדידות, יאוש ותחושת נחיתות, מקשה על סיפוק הצורך בקרבה רגשית לגברים אחרים ודווקא מעודדת את המשיכה האירוטית כלפיהם. הארגון מתנגד לטיפולי המרה המיועדים לכפות באופן חיצוני משיכה הטרוסקסואלית על המטופל, בנימוק שהבעיה אינה ביחס לנשים, אלא בזהות העצמית ובחשש מגברים, ועל כן יש צורך בבילוי ובקשר עם גברים הטרוסקסואלים. הארגון מצהיר שמתוך ניסיונו המצטבר השיטה המוצלחת ביותר בהתמודדות עם הומוסקסואליות, היא טיפול המשלב בתוכו את התרפיה הרפראטיבית. הארגון מציע סדנאות: "סדנת המסע אל עצמך" ו"סדנת מעגלים", שהן טיפול קבוצתי. מעבר לכך, הוא מפנה למטפלים חיצוניים המומלצים על ידי הארגון.
לדברי אנשי העמותה, הפסיכולוגים שאליהם היא מפנה דיווחו על שיעור הצלחה של כ-80%. לפי העמותה, חלק מהפונים אליהם מצליחים לחשוף את הנטייה המינית ההטרוסקסואלית החבויה שלהם, ושאר הפונים עוברים תהליך של שינוי משמעותי המסייע להם בהתמודדות, גם אם אינם מגיעים לפתרון מלא. הארגון מציג בטשטוש פנים עדויות של גברים, לפיהן בעזרת הארגון הצליחו להפסיק להימשך לגברים, או לכל הפחות להפחית את עוצמת המשיכה ולשפר את תחושתם לגביה.
ראו גם

להט"ב ויהדות
עמנואל נחשון

| --- | --- |

עמנואל נחשון
 לידה:  1962 (בן 63 בערך) פריז, צרפת צרפת 
 מדינה:  ישראל ישראל
 
עמנואל נחשון
עמונאל נחשון (נולד ב-1961 בפריז, צרפת) הוא דיפלומט ישראלי, המכהן כסמנכ"ל משרד החוץ לענייני דיפלומטיה ציבורית. בין היתר כיהן כדובר משרד החוץ וכשגריר ישראל בבלגיה ובלוקסמבורג.
ביוגרפיה

למד משפטים באוניברסיטה העברית. ב-1992, בתום לימודיו, הצטרף למשרד החוץ הישראלי. בין השנים 1994 ועד 1996 כיהן כמזכיר שני בשגרירות ישראל בקראקס שבוונצואלה. בהמשך היה נחשון אחראי ליחסי ישראל עם הפרלמנט האירופי כחלק מהמשלחת הישראלית למוסדות האיחוד האירופי בבריסל.
ב-1999 מונה ליועץ במחלקת מערב אירופה במשרד החוץ. בין השנים 2000–2002 שימש כסגן דובר משרד החוץ. בין השנים 2002–2006 שימש כציר של שגרירות ישראל באנקרה, טורקיה. ב-2006 מונה לראש מחלקת דיפלומטיה ומשפט אזרחי במשרד החוץ.
החל מאוגוסט 2009 שימש כציר המדיני בשגרירות ישראל בברלין וכסגן השגריר. עמד בראש השגרירות בין נובמבר 2011 למרץ 2012, בהיעדרו של שגריר קבוע, עד למינויו של יעקב הדס לתפקיד, אז חזר לשמש כסגן השגריר.
מונה לדובר משרד החוץ באוגוסט 2014, כשהחליף בתפקיד את יגאל פלמור (אנ'). בספטמבר 2019 מונה רשמית לשגריר ישראל בבלגיה ושגריר לא-תושב בלוקסמבורג, וסיים את כהונתו ב-2022. במרץ 2022 הוחלט למנותו לסמנ"כל משרד החוץ לענייני דיפלומטיה ציבורית והוא החל את כהונתו ביוני באותה שנה.
ביולי 2024 ברקע מלחמת חרבות ברזל הודיע על פרישה מתפקידו מטעמי מצפון לאחר 32 שנות שירות. הוא הסביר את סיבת פרישתו בכך שנקלע לפער בין תפיסת עולמו האישית לבין חובתו כעובד מדינה.
דובר חמש שפות: עברית, אנגלית, צרפתית, גרמנית וספרדית. נשוי למיכל פילוסוף, דיפלומטית ישראלית ועובדת משרד החוץ.
הערות שוליים

↑  עמנואל נחשון יחל לכהן כשגריר ישראל בבריסל, באתר ערוץ 7
↑  "H.E. Amb. Emmanuel Nahshon" (באנגלית). נבדק ב-2018-05-21.
↑  גל עזיבות במשרד החוץ: גם הדובר התפטר, באתר nrg
↑   עופר אדרת, איך ומתי קיבלה ישראל הצעירה את גרמניה החדשה, באתר הארץ, 25 במרץ 2013
↑   ציוץ של עמנואל נחשון ברשת החברתית אקס (טוויטר), 11 ביוני 2022
↑  ניצן קידר, עמנואל נחשון ימונה לסמנכ"ל במשרד החוץ, באתר ערוץ 7, 7 במרץ 2022
↑   ציוץ של עמנואל נחשון ברשת החברתית אקס (טוויטר), 14 ביוני 2022
↑  איתמר אייכנר, בכיר במשרד החוץ הודיע על פרישה מטעמי מצפון: "לא רציתי לעשות שקר בנפשי", באתר ynet, 11 ביולי 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לימור פנחסוב

| --- | --- |
לימור פנחסוב, ירושלים אוקטובר 2017
לימור פנחסוב, ירושלים אוקטובר 2017
 לידה:  4 באוקטובר 1971 (בת 53) 
 סוגה מועדפת:  סרט תיעודי 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה 
 פרופיל ב-IMDb
 
לימור פנחסוב (נולדה ב-4 באוקטובר 1971) היא במאית ועורכת סרטי תעודה ישראלית.
ביוגרפיה

פנחסוב היא בוגרת בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה. יוצרת ועורכת של סרטים וסדרות תעודה.
ביימה והפיקה את הסדרה "ספק סביר" כאן 11 ואת הסדרה המפלצת מהסמטאות ביס דוקו
בעונה ה-25 של התכנית עובדה, ביימה סרט נוסף על כת לב טהור בו תיעדה את בריחתו והחזרה של ישראל מאיר חזרה לארץ.
פנחסוב ביימה את הסרט פרחים לחג, המתעד את עבודתם של מוכרי פרחים בצמתים ברחבי הארץ, 48 שעות לפני ערב פסח.
סרטה השני, מכיוון היער, הוקרן בפסטיבל ברלין 2004. הסרט מתעד יומן שכתב פולני בשם סאקוביץ, שגר בסמיכות לבורות ההריגה בפונאר, ומתחקה אחר האנשים שגרים בסביבה עד היום ומספרים על העבר, הרעש, הריחות וחיי היומיום שלהם באזור הבורות.
סרטה השלישי של פנחסוב הוא 4.7 מיליון, המספר בצבעוניות על שוד הברינקס, ומלווה בפסקול של ראפ.
סרטה הרביעי, אמא חוזרת הביתה, מתעד את סיפורה של עובדת זרה בוליביאנית שחוזרת לפגישה עם ילדיה לאחר ארבע עשרה שנות עבודה בישראל. הסרט הוקרן ברחבי העולם וזכה בפרס בפסטיבל הנשים בחיפה ובפרסים נוספים בעולם.
סרטה החמישי, צולם על ידי יצחק, מורכב מצילומי 8 מ"מ שצילם יצחק רבין, חומרים נדירים בהם מתעד רבין, מספר ביקורים דיפלומטיים בשנים 1963-1973, בהם ביקור סודי באיראן, ביקור באפריקה, צילומים מארצות הברית מתקופת שירותו כשגריר, ובנוסף צילומים של שנות השישים בישראל.
ב-2023 היא ביימה וערכה את הסרט הקצר "עזרה ראשונה" שנוצר עבור הפרויקט התיעודי "באין מדינה יש אזרחים" ואת הסרט האסירה X.
הערות שוליים

↑  מכיוון היער, באתר "האוזן השלישית"
↑  4.7 מיליון, באתר "האוזן השלישית"
↑  אמא חוזרת הביתה, באתר "האוזן השלישית"
↑  רייטינג - טלוויזיה nrg - ...בעיניו שלו: "צולם על ידי יצחק", באתר nrg
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574177005171  VIAF: 42147266780435481598   WorldCat (עם VIAF): 42147266780435481598
פארק המסילה (ירושלים)

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  2013
 נתונים ומידות
 שטח:  80 דונם
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:   ירושלים
 שכונה:  בקעה (שכונה), מקור חיים
 קואורדינטות:  31°45′28″N 35°12′48″E﻿ / ﻿31.7579°N 35.2134°E﻿ / 31.7579; 35.2134
 רחובות סמוכים:  דרך הרכבת
 he
 
תוואי המסילה לפני הקמת הפארק באזור מקור חיים
פארק המסילה, אפריל 2012
זרימת מים בנחל רפאים, פארק המסילה לאחר ירידת שלג
פארק המסילה (מסומן גם בתור רחוב הרכבת בחלקו הצפוני) הוא פארק עירוני בירושלים, המשתרע לאורך תוואי מסילת הרכבת הישנה בירושלים העוברים בצמוד לשכונות בקעה, המושבה הגרמנית, מקור חיים, קטמונים, בית צפאפא ותלפיות, עד למלחה.
שטח הפארק

שטח הפארק, באורך של חמישה קילומטרים, נמצא בתוואי ייחודי בירושלים בו אין עליות ניכרות (מראש נבחר תוואי הרכבת ככזה שבו נמצאת העלייה המתונה ביותר) ולכן הוא אזור אידיאלי למסלול אופניים, בעיר ההררית.
הקטע העירוני של הפארק מתחיל בראש נחל רפאים, למרגלות "גבעת התנ"ך" ממזרח (ליד תחנת הרכבת הישנה), ועובר לאורך תוואי מסילת הרכבת הישן מהחאן הירושלמי, ומערבה. בקטע שברחוב הרכבת, שבמושבה הגרמנית, מהווה הפארק רצועת נופש צרה לאורך תוואי מסילת הרכבת הישנה, המשמשת כשדרה ירוקה לפעילויות בילוי ופנאי עירוניות. המתחם המבונה והנטוע משלב טבע עירוני עם מסלולי אופניים והליכה, פרגולות ופינות ישיבה.
לאורך הפארק, בצידי המסילה הישנה, ניתן לראות מתקנים ששימשו את הכוונת ובקרת תנועת הרכבות, כגון רמזורים ותמרורים.
שטח הפארק > מקטעי הפארק

בניגוד לפארק המסילה בתל אביב העובר בתור רחוב בין בנייני משרדים ולאחר מכן בתוך תעלה מלאכותית בין בתי מגורים. פארק המסילה הירושלמי עובר כולו בגובה בתי השכונות הנמצאות סביבו ומוקף ברובו על ידי רחובות.
מתחם "התחנה הישנה" בעמק רפאים עד דרך בית לחם. במקטע זה ניתן לראות את בניין הפיקוח. חלק ממקטע זה (מהחניון הסמוך עד סוף הפארק לכיון צפון) צפוי להיהרס לטובת הקו הכחול של הרכבת הקלה
דרך בית לחם עד צומת אורנים. במקטע זה הפארק עובר בתוך רחוב דרך הרכבת על קו הגבול בין שכונת בקעה לשכונת המושבה הגרמנית.
צומת אורנים עד גשר כביש משה ברעם. במקטע זה הפארק עובר בין בתי שיכונים של שכונת קטמונים (גוננים) ממערב, ושכונת מקור חיים, ולאחר מכן אזור התעשייה והמסחר של תלפיות, ממזרח. בחלקו הצפוני של המקטע (סמוך לצומת אורנים) מתחם פנאי וספורט, שבו מתקני כושר, מתקני משחקים וברזיה. לצד מקטע זה ברחוב בן דוסא, החלו בינואר 2023 עבודת תשתית לקו הכחול של הרכבת הקלה.
גשר משה ברעם עד גשר דב יוסף. במקטע זה עובר הפארק בתוך שכונת בית צפאפא, סמוך למטעי זיתים ובוסתנים.
גשר דב יוסף עד גשר תחת דרך דוד בנבנישתי. בתחילת מקטע זה מסתיימת המסילה הישנה המשמשת כאלמנט מרכזי בפארק, ומתחילה המסילה המודרנית. בנקודה זו (שגם ניתן לראות בה את הגשר של הרכבת הקלה) השביל מתפצל: החלק הצפוני פונה לפארק אלמליח, והחלק הדרומי ממשיך לצד המסילה מצד אחד, ומטעי זיתים מהצד השני, תחת דרך בנבנישתי ותחת כביש בגין דרום, עד תחנת הרכבת של גן החיות (תחנה לא פעילה מאז 2020), בדרך עובר הפארק לצד תחנת הרכבת מלחה.
היסטוריה

הפארק משתרע לאורך תוואי מסילת הרכבת הישנה לירושלים שהפסיקה לפעול בשנת 1998, עקב מצב התחזוקה הרעוע של המסילה. בשנת 2000, הוחלט על חידוש ושיפוץ הקו, אך עיריית ירושלים (אז בראשות אהוד אולמרט) התנגדה לפתיחתה מחדש של תחנת הרכבת הישנה על רקע כוונה להפוך את התחנה הישנה למתחם נדל"ן, ורצון למנוע מעבר של רכבות בשכונת המושבה הגרמנית ובקעה. ובמקומה הוקמה חדשה, תחנת הרכבת מלחה שנפתחה בשנת 2005, כתחנת הקצה של הקו (כ-5 קילומטר מדרום מערב לתחנה הישנה); כך מסילת הרכבת באזור זה נותרה ללא שימוש.
בשנת 2002, החלו עיריית ירושלים והרשות לפיתוח ירושלים לקדם תוכנית פיתוח במתחם הרכבת למגורים, מסחר ומלונאות, וקו רכבת קלה שאמור לעבור בחלקו בתוואי המסילה (הקו הכחול), קו שיחבר את דרום-מזרח העיר (תלפיות והסביבה) אל אזור התעשייה הר חוצבים ושכונת רמות, דרך מרכז העיר. התוכנית כללה גם הזזה של בניין התחנה הישנה כדי לפנות מקום לכביש שיחבר את רחוב דוד רמז עם דרך בית לחם. אך עקב התנגדות מצד תושבי שכונת בקעה והמושבה הגרמנית, המועצה לשימור אתרים והחברה להגנת הטבע שונתה התוכנית.
בתקופת ראש העיר אורי לופוליאנסקי, ביקשה עיריית ירושלים לישם תוכנית שאושרה עוד בשנת 1970 ולסלול כביש רחב שכולל ארבעה נתיבים ("כביש 34"), משכונת בקעה ועד סמוך לבית צפאפא, בין צומת הרחובות פת וברעם לכיוון אזור התעשייה תלפיות, ומשם עד צומת אורנים, בכניסה לאזור עמק רפאים.
היסטוריה > ועד פארק המסילה

באוגוסט 2007 התארגנה קבוצת תושבים משכונת הקטמונים ביוזמת היזם החברתי יוסי סעידוב ופרופ' קימי קפלן, והקימה את "ועד פארק המסילה" שמטרתו לבטל את פרויקט כביש 34, ולהסב את תוואי המסילה לפארק ציבורי.
התושבים טענו כי תוכניות העירייה יחסלו את השטח הפתוח האחרון בשכונת הקטמונים, ויוצרות אפליה בין השכונות: הקמת מסלול הליכה ושביל אופניים בין השכונות החזקות בקעה והמושבה הגרמנית, בעוד שבשטח הצמוד לפסי הרכבת בקטמונים ובית צפאפא, תוכנן כביש מהיר. הוועד לא המתין לשינוי ההחלטה והחל בשיתוף החברה להגנת הטבע בהקמה של מוקדים קהילתיים לאורך התוואי המתוכנן, ביניהן גינות קהילתית ברחובות מעגלי יבנה, נהוראי ובצמוד לבית הספר הדו-לשוני, ו"מסלול הקיפוד", מסלול הליכה אלטרנטיבי המחבר בין שכונות דרום העיר.
הלחץ הציבורי של תושבי השכונות החל לתת את אותותיו, ובשנת 2008 ערך הוועד סדרת מפגשים לקראת הבחירות המוניציפליות במסגרתן התחייב ראש העיר ניר ברקת וסגניתו המיועדת נעמי צור, לתמוך בפארק המסילה ולעצור את התוכניות לסלילת הכביש. עם בחירתו לתפקיד ראש העירייה עמד ברקת בהבטחותיו, והיוזמה לבניית הפארק אושרה בוועדת התכנון והבנייה בשנת 2009.
בשנת 2020 הוקם אתר האינטרנט של הוועד ובו סיפור המאבק למען הפארק.
היסטוריה > תכנון והקמת הפארק

ביוני 2009 נחנך ברובע מנהטן שבעיר ניו יורק פארק ההיי ליין באורך כ-2.33 ק"מ, על תשתית מסילת הרכבת העילית הנטושה בעיר, והצלחתו היוותה השראה לתושבים ומתכנני פרויקט.
הקמת הפארק החלה בשנת 2010. הוא תוכנן על ידי משרד מנעד בניהולם של האדריכלים צבי דקל, יאיר אביגדור ושלמה זאבי. תושבי השכונות בדרום ירושלים (המושבה הגרמנית, מקור חיים, הקטמונים, בקעה) באמצעות המנהלים הקהילתיים ובעזרת איתן שוקר, בשיתוף עם החברה להגנת הטבע היו מעורבים בדיונים על גורל השטחים הפתוחים לאורך מסילת הרכבת. דיונים אלו הובילו להקמת פארק רחב ידיים על תוואי המסילה, בין שכונת גוננים לבין אזור התעשייה תלפיות, בשם "פארק גוננים". הפארק נחנך ב-2016.
בשנת 2010, בזמן העבודות שנעשו להקמת הפארק, נערכה חפירה ארכאולוגית בה נחשף אתר פרה-היסטורי בן כמיליון שנים, בו מאות כלים מאבן צור מסותתת, שנוצרו על ידי אדם קדמון מסוג הומו ארקטוס.
לאחר שבוטלו התוכניות לסלילת כביש חדש בתוואי הפארק, נמשכה בשנת 2012 הכשרת הקטע השני מצומת אורנים דרומה, מתחת לגשר כביש ברעם, עד לגן החיות התנ"כי. במאי 2015 שב ונפתח שביל הפארק שהיה חסום באזור תחנת הרכבת מלחה, וניתן להגיע דרכו עד פארק רפאים.
באפריל 2013 זכתה עיריית ירושלים בפרס אות העיצוב על הקמת הפארק וביולי 2013 הוענק פרס קרוון לאדריכלות גנים למתכנני הפארק ממשרד מנעד.
היסטוריה > הקו הכחול ופארק המסילה

הטיילת על פסי הרכבת במקטע בין השכונות בקעה והמושבה הגרמנית תוכננה בראשיתה כטיילת זמנית עד להקמת מערך הרכבת הקלה בירושלים במקום, בהתאם לתוואי שסומן בתוכנית המתאר המחוזית לירושלים. בשנת 2013 הציגו מתכנני תוכנית אב לתחבורה בפני תושבי השכונות הסמוכות את תוכניתם להעביר את הרכבת הקלה על פארק המסילה. ההתנגדות המיידית הובילה אותם לחיפוש חלופות לתוואי ובינואר 2016, אישרה הוועדה המקומית לתכנון ובניה של עיריית ירושלים את תוכנית הקו הכחול של הרכבת הקלה בירושלים שבמסגרתה הוחלט לא לפגוע בפארק המסילה ולהעביר את התוואי המתכנן ברחוב עמק רפאים. כמו כן בוטלה סופית תוכנית "כביש 34" ושטח זה ישמש לתוואי הקו במקביל לפארק המסילה. עם זאת, על פי תוכנית זאת בשתי נקודות קצרות יפגע תוואי הקו בפארק, בתחילת הפארק ליד מתחם התחנה לאורך של כ-300 מטר ובצומת אורנים לאורך של כ-400 מטר.
הוויכוח הציבורי החריף לאחר שקבוצת סוחרים ותושבים התאגדה תחת עמותה בשם ״רפאים במושבות״ במטרה לסכל את מעבר הרכבת בעמק רפאים, וכנגדם התאגדה קבוצת תושבים נוספת, ״רכבת בעמק״ בהובלתם של הפעילים החברתיים איתמר שחר, יוסי סעידוב ועדית רובין. עמותת "רפאים במושבות" ניסתה לקדם חלופה תת-קרקעית שבה הרכבת תעבור במנהרה תחת פארק המסילה - באופן שהיה פוגע ישירות בקטעים נרחבים מהפארק - זאת עקב פורטלי כניסה ויציאה, חפירות, הקמת תחנה ועוד. שר התחבורה ישראל כץ הצהיר כי הוא תומך בהעברת הרכבת הקלה מעמק רפאים לפארק המסילה ומנע דיון בנושא. למרות זאת, פעילי "רכבת בעמק" צירפו אלפי מתנגדים לעצומה הקוראי לא לפגוע בפארק המסילה ולהעביר את הרכבת בעמק רפאים, ובמאי 2018 אף קיימו מפגן תמיכה בפארק עם כאלף מתושבי העיר.
למרות הלחצים הכבדים שהופעלו להסטת המסלול על חשבון פארק המסילה, באוקטובר 2020 קבעה סופית הוועדה המחוזית לתכנון ובניה ירושלים כי הקו הכחול של הרכבת הקלה בירושלים יעבור בעמק רפאים.
היסטוריה > כביש הברך וגשר פארק המסילה

בינואר 2023 החלו עבודות תשתית לצד פארק המסילה מרחוב בן דוסא עד גשר משה ברעם, זאת במסגרת סלילת "כביש הברך" (אשר יחבר בין רח' הפרסה לרח' יעקב פת), אשר מתוכנן ככביש בעל 4 נתיבים שלצדו רק"ל. הכביש זכה להתנגדות מצד תושבי האזור ומשתמשי הפארק, אשר ביקרו אותו כמיותר, מזיק לרציפות הפארק ונסמך על תוכנית סטטוטורית משנת 1974 שאינה לוקחת בחשבון את פארק המסילה ואת הרכבת הקלה.
על רקע קידומו של כביש הברך, מקדמת עיריית ירושלים הקמת גשר הולכי רגל שנועד להעלות את משתמשי פארק המסילה מעל המקטע בו חוצה כביש הברך את הפארק. התוכנית להקמת "גשר פארק המסילה" זכתה להתנגדות מצד תושבי האזור והמשתמשים בפארק, אשר קראו לבטלו וכן לבטל או לצמצם את כביש הברך כך שניתן יהיה לתעדף את משתמשי הפארק בחצייתו במפלס הרחוב.
ראו גם

היי ליין
תחנת הרכבת ההיסטורית של ירושלים
פארק המסילה בתל אביב
הערות שוליים

↑  Blue Line, נבדק ב-2023-03-10 הדמיית הקו
1 2  גל ניסים, ‏הקו המשודרג: התחנה הסופית תהיה במלחה ולא בחאן, באתר גלובס, 2 ביוני 2002
↑  אליסה אודנהיימר, מנכ"ל הרכבת: נשקלת מחדש ההסכמה להקים תחנה במלחה שבי-ם - במקום בחאן, באתר הארץ, 16 בנובמבר 2002
↑  עוזיאל וכסלר, הרכבת לירושלים ירדה מהפסים, באתר הארץ, 2 במרץ 2003
↑   קשת רוזנבלום, פארק במקום כביש: כך ניצחו תושבי שכונות גוננים בירושלים במאבקם, באתר הארץ, 19 בינואר 2014
↑  אביעד פוהורילס, סוללים דרך חדשה: המאבק למען פארק המסילה, באתר nrg
↑  ניר חסון, צוהר לימים שבמושבה הגרמנית בירושלים התהלכו פילים ואריות, באתר הארץ, 12 במאי 2010
↑  1קשת רוזנבלום, פרס קרוון לאדריכלות גנים יוענק למתכנני פארק המסילה בירושלים, באתר הארץ, 7 ביולי 2013
↑  הוועדה המקומית לתכנון ובניה של עיריית ירושלים אישרה את תוכנית "הקו הכחול" של הרכבת הקלה
↑   ניר חסון, תושבי הקטמונים מוחים נגד הקמת קו רכבת קלה בתוך פארק המסילה, באתר הארץ, 18 באפריל 2016
↑   ניר חסון, השר כץ טרפד דיון על העברת הרכבת בעמק רפאים: לוחץ להעביר אותה בפארק המסילה, באתר הארץ, 13 במאי 2018
↑  ליאת בכרך, צעדת מחאה נגד מעבר הרכבת הקלה במנהרה בפארק המסילה, באתר כל העיר, ‏3.5.18
↑  למרות הלחצים: הקו הכחול של הרכבת הקלה בירושלים יעבור בעמק רפאים, באתר ynet, 19 באוקטובר 2020
↑   ניר חסון ויעל פרידסון, עם תוכנית מ-1959, עיריית ירושלים מקדמת כביש של ארבעה נתיבים שיחצה פארק, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2022
תחנת קריאה (ספרייה זעירה) בפארק המסילה במקור חיים בפארק גוננים.
אגו (ערוץ)

| --- | --- |

לוגו הערוץ בין 2002 עד 2021
 פרטי הערוץ
 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריך השקה:  2002
 בעלות:  ענני תקשורת
 שפה:  עברית
 משרד ראשי:  תל אביב, ישראל
 זמינות
 HOT:  אפיק 64 + VOD
 yes:  אפיק 117 + VOD
 
 אתר רשמי
אגו הוא ערוץ טלוויזיה ישראלי שקהל היעד שלו הוא גברים, הנמצא בבעלות חברת "ענני תקשורת".
לערוץ היה ערוץ אח הנקרא אגו טוטאל.