stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עקיפה (נהיגה)
הערות שוליים

1 2  בישראל, נסיעה בשולי הכביש מותרת לרכב שאינו מנועי, לרכב איטי ולטרקטור, לפי תקנה 38(ב) לתקנות התעבורה, תשכ״א–1961.
↑  Waka Kotahi NZ Transport Agency, Passing, "Make sure you'll be able to see at least 100 metres of clear road for the whole time you're passing – if not, don’t pass".
1 2  The Highway Code, Overtaking (162 to 169).
↑  Right Driver, Road markings and lines, "With double white solid lines, vehicles are not allowed to cross them in either direction, except for overtaking a parked vehicle or a cyclist, horse or road maintenance vehicle that's travelling at less than 10mph".
↑  Autos müssen beim Überholen von Radfahrern 1,5 Meter Abstand halten! (מכוניות חייבות לשמור על מרחק של 1.5 מטר בעת עקיפת רוכבי אופניים), Westerwald Kurier, 9 November 2020.
↑  Sustainable Road Safety, English pages of the Dutch Sustainablesafety website.
↑  Principles for safe road design, SWOV – Institute for Road Safety Research, 24 November 2017.
↑  Sustainable & Safe, A Vision and Guidance for Zero Road Deaths, WRI World Recources Institute, GRSF Global Road Safety Facility, in collaboration with Bloomberg Philanthropies
1 2  Gebiedsontsluitingsweg, Regional roads (called "gebiedsontsluitingswegen", or GOW), article on Wegenwiki, a Dutch website about roads.
↑  Distributor road published by Cycling Embassy of Great Britain
↑  Sustainable Safety in the Netherlands: the vision, the implementation and the safety effects, Fred Wegman (SWOV), Atze Dijkstra (SWOV), Govert Schermers (AVV), Pieter van Vliet (AVV), SWOV, 2005
↑  Rijrichtingscheiding, Separation of directions of traffic, article on Wegenwiki.
↑  Ten years of Sustainable Safety in the Netherlands, An assessment, Wendy Weijermars, Fred Wegman, SWOV, 2011
↑  תיק תעבורה (פתח תקווה) 1112-04-13 מדינת ישראל נגד גלפנד בוריס: 3 חודשי שלילה בפועל, 3 חודשים נוספים של שלילה על תנאי, וקנס על סך 1,200 ש"ח או מאה ימי מאסר תמורתו
↑  מה העונש על עקיפה מימין?, באתר Ask רלב"ד, ‏10 באוקטובר 2024
↑  פסילה וקנס לבעל רישיון זר שביצע עקיפה לא חוקית, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל, ‏17 בדצמבר 2015
↑  תיעוד: עקיפה מסוכנת - וכמעט התנגשות חזיתית, באתר ynet, 10 בנובמבר 2019
↑  Economic Commission for Europe, Convention on Road Traffic, Vienna, 8 November 1968.
אברהם יהודה גולדראט

אברהם יהודה גולדראט (1912 – 17 ביוני 1973) היה איש ציבור ישראלי שכיהן כחבר הכנסת בכנסת הראשונה מטעם סיעת החזית הדתית המאוחדת כנציג פועלי אגודת ישראל.
תולדות חייו

גולדראט נולד בקילץ שבפולין לרב יששכר גולדראט, מחבר הספרים "מנחת יששכר" ו"מקיץ נרדמים". למד אצל הרבי מאוסטרובצה ובשנת 1930 הוסמך כרב. בשנים אלו עמד בראש "צעירי אגודת ישראל" בעיר הולדתו. לאחר מכן עבר לוורשה ושימש עיתונאי בעיתון "דער יוד". בשנת 1933 עלה לארץ ישראל. בשנת 1935 נאם את נאום הפתיחה בכנס ייסוד צעירי אגודת ישראל בתל אביב. בשנת 1943 היה ממייסדי האיחוד הדתי הבלתי-מפלגתי. מונה למזכיר פועלי אגודת ישראל והיה עורכם של העיתון שערים והשבועון "היסוד". בספטמבר 1948 נסע לארצות הברית לוועידה של פועלי אגודת ישראל שם.
נבחר מטעם החזית הדתית המאוחדת לכהן בכנסת הראשונה והיה חבר ועדת החוץ והביטחון, ועדת הפנים וועדת העבודה. בבחירות לכנסת השנייה הוצב במקום השלישי ברשימת פועלי אגודת ישראל, שקיבלה רק שני מנדטים.
ב-23 בספטמבר 1952 עזבו אגודת ישראל ופועלי אגודת ישראל את הקואליציה בגלל התנגדותן לגיוס נשים לצה"ל. בתחילת דצמבר הגיעה פועלי אגודת ישראל להסכמה על כניסה חזרה לקואליציה כאשר הרוב, בראשות בנימין מינץ וקלמן כהנא תמך בכניסה לקואליציה, בעוד המיעוט, בראשות גולדראט וז' זוהר תמך בחזית משותפת עם אגודת ישראל בהתנגדות לממשלה. על רקע מחלוקת זאת נבחרה בינואר 1953 מזכירות חדשה לפועלי אגודת ישראל, שבה גולדראט וזוהר לא היו חברים.
לאחר חלוף מחצית כהונת הכנסת השנייה, דרש גולדראט שהרב קלמן כהנא יתפטר מהכנסת כדי לפנות לו מקום בהתאם להסכם רוטציה שהיה ביניהם. כהנא סירב בהוראת מוסדות המפלגה, בשל המחלוקת ביניהם על הכניסה לקואליציה. גולדראט ביקש לתבוע את כהנא בדין תורה בפני הרב איסר יהודה אונטרמן, אולם הלה נמנע מלהגיע לדיון. הרבנות הראשית קבעה שעל הרב כהנא להתייצב לדיון, אולם גולדראט שוכנע לבטל את התביעה ובמקום זאת מונתה "ועדת ארבעה" פנימית של פועלי אגודת ישראל לבירור הנושא. הוועדה החליטה שבעקבות שינוי יחסי הכוחות בתוך המפלגה על כהנא להמשיך בכהונתו בכנסת. על פי דיווחים בעיתונות, שהוכחשו על ידי בנימין מינץ, שילם קלמן כהנא פיצויים לגולדראט על שלא מילא את הסכם הרוטציה. בינואר 1954 גררו השמועות גינוי מקיר לקיר בוועדת הכנסת. בעקבות הסכסוך הוביל גולדראט אופוזיציה פנימית בתוך פועלי אגודת ישראל שיוצגה בכנסייה הגדולה של אגודת ישראל ונטען שהקיפה כ-40% מהמפלגה, אולם גם לקראת הבחירות לכנסת השלישית לא שולב גולדראט ברשימת פועלי אגודת ישראל ובמהלך 1956 עבר גולדראט לפועל המזרחי.
ביולי 1956 נבחר גולדראט לוועד הפועל המצומצם, בן 13 חברים, של המפד"ל והועמד בראשות מחלקת ההסברה. בשנת 1967 מונה למנהל ספריית הרמב"ם בתל אביב, תפקיד שבו כיהן עד לפטירתו בשנת 1973.
עמדותיו

גולדראט תמך בשיתוף פעולה רחב בין אגודת ישראל והמפלגות הציוניות, ובמיוחד עם המזרחי והפועל המזרחי. עם זאת, הוא הוביל בראשית שנות ה-50 קו שהיה יותר קרוב לעמדת אגודת ישראל המסתייגת משותפות קואליציונית עם החילונים. הוא הצביע בדעת מיעוט נגד תמיכה בראש עיר חילוני בעיריית פתח תקווה ואף התפטר מהוועדה המוניציפלית כשדעתו לא נתקבלה.
גולדראט אמר בכנסת שהוא תומך בעונש מוות, אולם לא הסכים להצביע נגד ביטול עונש מוות כל עוד חוקי המדינה אינם על פי חוקי התורה.
משמר בתי המשפט

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:  מערכת הביטחון הישראלית
 סוג:  יחידת אבטחה ממלכתית
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־29 שנים)
 נתוני היחידה
 ייעוד:  לאפשר את קיומם התקין של סדרי המשפט במדינה ולשמש כגוף האבטחה הממלכתי של בתי המשפט בישראל
 כוח אדם:  800
 פיקוד
 יחידת אם:  הנהלת בתי המשפט
משמר בתי המשפט הוא גוף האבטחה הממלכתי של הרשות השופטת במדינת ישראל. המשמר הוקם בשנת 1995, והוא אחראי, בין היתר, אבטחתם של בתי המשפט בישראל.
אנשי המשמר, הכולל כ-800 מאבטחים, נוכחים בכל ערכאות המשפט, כולל ועדות חקירה ממלכתיות, ומאפשרים את קיומם התקין של סדרי הדין במדינת ישראל.
משמר בתי המשפט פועל ברוח "אמנת משמר בתי המשפט" בה הוגדר יעדו, מטרותיו וערכי הליבה לפועלו. ב-7 ביוני 2016 מעמד המשמר וסמכויות עובדיו עוגנו בחקיקה.
אנשי המשמר הם לוחמים יוצאי יחידות קרביות ובוגרי קורסים פיקודיים בצה"ל.
יחידות משמר בתי המשפט פועלות במספר מחוזות הפרוסים בכל רחבי הארץ.
תפקידים

למשמר בתי המשפט ארבע מטרות עיקריות:
להרתיע גורמים עוינים ולמנוע מהם לבצע פיגועים במוסדות בתי המשפט.
להגן על השופטים, עובדי בתי המשפט וקהל באי בתי המשפט, מפני אירועים חבלניים, פליליים ואחרים בשטח בית המשפט וסביבתו הקרובה.
למנוע הפרות סדר במתחם בתי המשפט בכלל ובאולמות המשפט בפרט, ולטפל בתופעות אלו.
להפגין נוכחות המבטיחה את קיום הביטחון ושמירת הסדר הציבורי.
הכשרה

בית הספר לאבטחה של משמר בתי המשפט, מכשיר ומאמן את מאבטחי משמר בתי המשפט בעבודתם. מקנה למאבטחי המשמר מיומנויות אבטחה ולחימה המותאמות לאופי המציאות האזרחי בו פועלים מאבטחי משמר בתי המשפט.
בית הספר מהווה סמכות הוראה מקצועית, המקנה למאבטחי המשמר מיומנויות אבטחה ולחימה המותאמות לאופי המציאות האזרחי בו פועלים מאבטחי משמר בתי המשפט. בנוסף, מאמן בית הספר את משמר הכנסת.
פרט לאימונים ולקורסי הרענון השגורים הנערכים לאלפי חניכים בבית הספר מדי שנה, מקיים בית הספר את קורס ההכשרה הבסיסי של המועמדים למשמר בתי המשפט, 8 ימי קורס בתנאי פנימייה.
מתכונת ההדרכה של בית הספר כוללת אימוני לחימה, מטווחים טכניים, הרצאות ייעודיות, תרגילים טאקטיים במתקנים הכוללים סימולציות לתרחישים אפשריים, ועוד.
ראו גם

משטרת בית המשפט העליון של ארצות הברית
הערות שוליים

↑  חוק בתי המשפט (תיקון מס' 83), התשע"ו–2016, ס"ח 2554 שחוקק בעקבות הצעת חוק בתי המשפט (תיקון מס' 81) (משמר בתי המשפט), התשע"ו–2015, ה"ח הממשלה 964.
1 2  משמר בתי המשפט, באתר משמר בתי המשפט
קית' רניירי

| --- | --- |

תמונת המעצר של רניירי משנת 2019
 לידה:  26 באוגוסט 1960 (בן 64) ברוקלין, ניו יורק
 שם לידה:  קית' אלן רניירי
 מדינה:  ארצות הברית
 כינויים נוספים:  החלוץ
 ידוע בשל:  מייסד הכת "נקסיום"
 השכלה:  המכון הפוליטכני רנסלר בית הספר רוקלנד קאונטרי
 תקופת הפעילות:  1998–2018 (כ־20 שנה)
קית' אלן רניירי (באנגלית: Keith Allen Raniere; נולד ב-26 באוגוסט 1960) הוא מנהיג כת אמריקאי שהורשע בשורה של מעשי סחיטה ושחיתות וכן בסחר בבני אדם, עבירות מיניות והונאה. רניירי הוא אחד המייסדים של הכת "נקסיום" שבתחילה הציגה עצמה כתוכנית שיווק רשתי המתמקדת בעזרה עצמית ומציעה קורסים בהתפתחות אישית ובסיסה באולבני, ניו יורק. הכת פעלה החל מ-1998 ועד 2018 ומנתה כ-700 חברים וביניהם סלבריטאים ואנשי העשירון העליון. בתפקידו בנקסיום, רניירי כונה "החלוץ" ("Vanguard").
מספר רב של אנשים בעלי שם בתחום הדת, החוק והסוציולוגיה תיארו את נקסיום ככת. מומחים לבריאות הנפש וכן חוקרי כתות כדוגמת ריק אלן רוס (אנ'), דיאן בנסקוטר וסטיבן חסן (אנ') כינו את רניירי כמנהיג כת ששולט על מאמיניו בכוחניות בעזרת מניפולציות. מספר נשים טענו שהן חוו התעללות מינית על ידי רניירי, כששלוש נשים אף היו קטינות בזמן ביצעו המעשים.
בשנת 2018, דיווחים שעוסקים בהתעללות הקשורים לארגון סתרים הפועל בתוך נקסיום בשם "דוס" או "הנדר" הובילו למעצרו של רניירי וחמישה חברים נוספים בנקסיום.. ב-19 ביוני 2019, חבר המושבעים בבית המשפט בניו יורק פסק שרניירי אשם באינוס קטין, סחר במין וקיום עבודות כפייה בתוך הכת. בית המשפט קיבל את עדותן של יותר ממאה נשים ובהן תיאורי מעשיו של רניירי. ב-27 באוקטובר 2020, השופט ניקולאס גרופיס (אנ') פסק את עונשו של רניירי: מאסר של 120 שנה וקנס בשווי 1.75 מיליון דולר.
ילדות מוקדמת

רניירי נולד ב-26 באוגוסט 1960 בברוקלין, ניו יורק והוא בנם היחיד של ג'יימס רניירי (1932–2020), מנהל פרסום במקצועו ושל ורה אושיפקו (1931–1978) שהייתה מדריכת ריקודים סלוניים. כשרניירי היה בן 5, משפחתו עברה להתגורר בסופרן, ניו יורק (אנ') וכאשר היה בן 8, הוריו נפרדו.
רניירי למד בבית הספר התיכון בסופרן עד כיתה ט' ולאחר מכן עבר לבית הספר ברוקלנד קאונטי בפרבר קונגרס שבניו יורק (אנ'). רניירי סיים את לימודיו התיכוניים ביוני 1978, חודשיים לפני יום הולדתו ה-18.[דרוש מקור] כמבוגר, רניירי סיפר שהוא קרא את ספרו של אייזק אסימוב "המוסד האחר" בגיל 12 והודה שהספר השפיע על עבודתו בנקסיום. בשנת 1982, רניירי סיים את לימודיו במכון הפוליטכני רנסלר עם ממוצע ציונים של 2.26 (שווה ערך ל-"בלתי מספיק" בישראל), אף על פי שהוא כמעט ונשר מהמוסד והחמיץ מספר רב של שיעורים. רניירי הועסק כמתכנת מחשבים במחלקת השחרורים של מדינת ניו יורק (אנ').
בשיחה עם חברה של אביו ועם שותפתו העסקית לשעבר, ברברה בוצ'י, היא תיארה את השינוי שחל ברניירי: "[ג'יימס] סיפר לקית' כמה מוכשר וכשרוני הוא היה. והוא אמר שזה היה בדיוק כמו מתג שהוזז. בכך, בין לילה, [רניירי] התייחס לעצמו כישו [וחשב] שהוא מרומם מאדם, כאילו הוא קדוש. [ג'יימס] אמר שהמשפט הזה חלחל באופן מידי לראשו של רניירי". לפי דבריה של בוצ'י, אמו של רניירי דיווחה שהיא "שמעה עשרות נשים צעירות... מתקשרות לבית, ושרניירי... אמר לכל אחת את אותו הדבר: אני אוהב אותך. את מיוחדת, את חשובה, את היחידה בחיי ואני אוהב אותך". ורה (אמו של רניירי) הוסיפה: "הוא אמר את זה לכל הבנות. הוא שיקר בבירור כי אף אחת מהן לא הייתה מיוחדת!".
ביוני 1988, העיתון "Times Union (אנ')" באולבני דיווח שרניירי שייך עצמו לארגון "Mega Society (אנ')" לאחר שזכה בניקוד גבוה בבחינה של מייסד "Mega Society", רונלד ק. הופלין (אנ'): בחינה המורכבת מ-48 שאלות הבודקת את מנת המשכל של הנבחנים שפורסמה בירחון "Omni (אנ')" באפריל 1985.[דרוש מקור] אף על פי שהמבחן זכה לביקורות קוטלות מכיוון שלא נתמך על ידי אנשי מקצוע בתחום. ספר השיאים של גינס משנת 1989 (המהדורה האחרונה שכללה בתוכה קטגוריה הבודקת את מנת המשכל) תיאר את "Mega Society" כ-"האחווה הכי אקסקלוסיבית שמקדשת חברים בעלי מנת משכל גבוהה" ומהדורת הספר משנת 1989 כללה את רניירי, מרילין ווס סוואנט ואריק הארט כחברים בעלי מנת המשכל הכי גבוהה בארגון.
קריירה

במהלך שנות ה-80, רניירי הועסק על ידי חברת השיווק הרשתי "Amway (אנ')". בשנת 1990, רניירי הקים חברת שיווק רשתי משלו וקרא לה בשם "Consumers' Buyline Inc." (או CBI בקיצור), מועדון לקוחות שמציע ללקוחותיו הנחות בחנויות שונות בתמורה לגיוס של חברים חדשים. במהלך פגישת שיווק, רניירי הכיר אישה בשם טוני נטלי, שיחד עם בעלה דאז הפכה לאשת מכירות מובילה בארגון. נטלי ובנה עברו להתגורר בקליפטון פארק (אנ'), ניו יורק במטרה להיות קרובים לרניירי. לאחר מכן, נטלי התגרשה וזמן מה לאחר מכן החלה לצאת עם רניירי למשך שמונה השנים הבאות.
בשנת 1993, CBI החלה לקרוס וצוותי חקירות מ-20 מדינות פתחו בחקירה נגד החברה. מערכת המשפט במדינת ניו יורק הגישה תביעה נגד הארגון וכינתה אותו "תרמית פירמידה". בשנת 1994, רניירי הקים חברה חדשה בשם "National Health Network", שמטרתה היא מכירת ויטמינים בכמויות מסחריות. החברה קרסה 3 שנים לאחר פתיחתה. בשנת 1996, רניירי חתם על הסדר טיעון במסגרתו החקירה נגד CBI הופסקה. מבלי להודות באשמה, רניירי הסכים לשלם קנס בשווי 40 אלף דולר. בסופו של דבר, רניירי שילם רק 9,000 דולר למדינה, אף על פי שנטען ששוויו של רניירי עומד על מיליון דולר. רניירי הצהיר שאין ביכולתו לשלם את שאר הקנס. הסדר הטיעון מנע מרניירי לגייס או לקדם חברים חדשים לארגון ובית המשפט הכריז על הארגון כתרמית.
נקסיום > הקמה

בשנת 1998, נטלי פגשה את ננסי זלסמן (אנ'), שהייתה במקצועה אחות, מומחית להיפנוזה ול-NLP. נטלי סיפרה לאחר מכן:
ננסי אמרה לי: "את כל כך נחמדה, איך אוכל לעזור לך? אז אמרתי: "ובכן, את יכולה לעזור לי עם בן הזוג שלי". היו לו רעיונות משוגעים והוא הפך לבלתי יציב שוב... היא הקשיבה ואמרה, "הו, זה קל, אני יכולה לעזור לך. הוא סוציופת...". הם נפגשו ולאחר ארבעה ימים היא חזרה אלי עם עיניים בוהקות ואמרה לי: "אין לך מושג מי הוא" ואני השבתי, "וואוו, עוד אחת נפלה".
המקור באנגלית
Nancy said, "You're so wonderful; how can I help you?" So I said, "Well, you can help me with my boyfriend." He had grandiose ideas and his hours were becoming erratic again ... She listened and she said, "Oh that's easy, I can help you. He's a sociopath ..." They met, and four days later she came out with the glazed eyes and gave me the, "You don't know who he is", and I was like, "Wow, there goes another one
רניירי וזלסמן הקימו ביחד תוכנית להכשרת מנהלים (באנגלית: Executive Success Programs או ESP בקיצור) שנועדה להעניק ללקוחותיה כלים לשיפור עצמי. מספר שנים לאחר מכן, התכנית שינתה את שמה לשם "נקסיום". רניירי, שאימץ את הכינוי "החלוץ" כמחווה למשחק הווידאו האהוב עליו, תיאר את הכינוי כ-"השמדתו של האויב מחזקת את כוחו של האדם". רוב שיטות הלימוד בנקסיום התבססו על שיטות הלימוד של איין ראנד, שהייתה אחת הסופרות האהובות על רניירי.
כבר ב-2003 נרשמו לשיעורי הארגון כ-3,700 אנשים, בהם סטיבן קופר, מנכ"ל חברת האנרגיה אנרון, איש העסקים הקנדי-יהודי אדגר ברונפמן ובנותיו קלייר ברונפמן (אנ') ושרה ברונפמן (אנ'), השחקניות האמריקאיות גרייס פארק ולינדה אוונס ואף אנה כריסטינה פוקס, בתו של נשיא מקסיקו לשעבר, ויסנטה פוקס ועוד מספר אנשים.
נקסיום > טענות למאפייני כת של החברה

ב-2003 תבעה נקסיום את מכון רוס בטענה כי התבצעה הפרת זכויות יוצרים בגין פרסום קטעי תוכן מתוך המדריך שלהם בשלושה מאמרים שנכתבו ופורסמו על ידי חוקר הכתות ריק אלן רוס ופורסמו באתר האינטרנט שלו. רוס העלה באתרו לצד הפרסומים הערכת פסיכיאטר שכינה את המשטר של הארגון כ"שטיפת מוח".
באוקטובר 2003, פרסם המגזין "פורבס" מאמר ביקורתי על נקסיום ורניירי. על פי המגזין ואניטי פייר, בנקסיום ציפו לסיקור חיובי, והיו מוטרדים במיוחד מדבריו של ברונפמן, שאמר ל"פורבס" כי הוא מאמין שנקסיום היא כת, וכי הוא מוטרד מ"ההשקעה הרגשית והפיננסית" של בנותיו קלייר ושרה ברונפמן בארגון. בשנת 2006, פרסם פורבס מאמר על האחיות ברונפמן, בו צוין כי נטלו מסגרת אשראי להלוואת 2 מיליון דולר לארגון, הניתנות לפירעון באמצעות אימונים אישיים והתייעצויות טלפוניות עם זלצמן. מאמר אחר שפורסם ב"פורבס", בשנת 2010, דן בכישלונות של השקעות ועסקאות נדל"ן של האחיות ברונפמן, שנעשו בעצתו של רניירי. באותה עת גם עיתון העסקים הישראלי, "גלובס", ביקש את תגובתו של אדגר ברונפמן למעורבות בנותיו בכת כביכול, אך הוא הכחיש ואמר: "הכל בולשיט". בנוסף דיווח העיתון "ניו יורק פוסט" כי הוא מחזיק סרטון מ-2009, המציג את רניירי מדבר עם קבוצת נשים החברות בארגון, שהתעמתו עמו לפני שעזבו את הקבוצה, והוא אמר להם בתגובה: "כבר קרה שדאגתי למותם של אנשים בגלל אמונותי – או בגלל אמונותיהם".
בשנת 2006, בעקבות עזיבתה של השחקנית הקנדית קריסטין קרוק את "נקסיום" זמן קצר לאחר הצטרפותה, נסעה זלצמן לוונקובר שבקנדה וגייסה את השחקנית האמריקנית אליסון מאק. מאק נשארה והפכה לפעילה בכת, ואף שכנעה את הוריה ללמוד חלק מהקורסים שהציעה חברת הקש של הכת. ב-2011 עברה מאק לקלפיטון פארק שבניו יורק כדי להיות קרובה לבסיס הראשי של הכת באולבני.
בשנת 2008, על פי החשד, האחיות ברונפמן לחצו על סטיבן הרביטס, איש אמונו של אביהן, לבקש מתובע מחוז אלבני דייוויד סוארס, מושל ניו יורק אליוט שפיצר, והתובעת הכללית של ניו ג'רזי אן מילגרם, להתחיל בחקירות פליליות בנוגע לגורמים ועיתונאים המבקרים את פעילות הארגון. על פי הדיווחים, נקסיום שמרה תיקים עם מידע על סוארס, שפיצר, היועץ הפוליטי רוג'ר סטון והסנאטור האמריקאי צ'אק שומר, בארגז במרתף ביתה של ננסי זלצמן. נקסיום פיתחה לעצמה מוניטין של רדיפה אגרסיבית אחרי מבקרים ועריקים שעזבו את שורותיה, כולל שימוש בהתדיינות משפטית כדי להעניש את מבקריו של רניירי, הארגון או שיטות האימון שלו.
נקסיום > חשיפת הארגון בתקשורת

ביוני 2017, דיווח העיתונאי החוקר פרנק פארלאטו,[דרוש מקור] אודות "דומינוס אובססיבוס סורוריום" – DOS (Dominus Obsequious Sororium), "אחוות סודית" שקמה בשנת 2015 במסגרת נקסיום, שבה החברות נקראו שפחות. על גופן היה מוטבע כיתוב בו נראים ראשי התיבות של קית רניירי (KR) או אליסון מאק (AM ועוד קו מיותר), הוטלה עליהן ענישה גופנית מצד "אדוניהן", והן נדרשו לספק תמונות עירום שלהן או מידע על מעשה פלילים שהן עשו כדי שהדבר ישמש כ"בטוחה" נגדן במקרה ויחליטו להעיד או לפעול כנגד הכת. טענותיו של פארלאטו חוזקו על ידי מאמר שנכתב לאחר מכן, באוקטובר 2017, בניו יורק טיימס.
נציגי אכיפת החוק טענו כי חברי הכת נאלצו להיות חלק ממעגל של עבדות מינית.
שרה אדמונדסון, שחקנית קנדית, סיפרה כי עזבה את נקסיום לאחר שמאק הכניסה אותה לאחווה הסודית במרץ 2016, בביתה באלבני. אדמונדסון טענה כי המשתתפות בטקס החניכה, עמדו בעירום, כשהן מוחזקות על ידי מאק ושלוש נשים נוספות, והרופאה הקשורה לארגון, דניאל רוברטס, הטביעה חותם על גופן באמצעות אזמל מנתחים. ב-15 בדצמבר 2017 שודרה בתוכנית התחקירים "20/20", ברשת ABC, כתבת תחקיר שכללה ראיונות עם חסידי נקסיום לשעבר, כולל אדמונדסון וקתרין אוקסנברג, שטענה כי בתה נמצאת בסכנה בגלל הארגון. כמה חברים לשעבר דיווחו על ניצול כלכלי ומיני בידי מנהיגי נקסיום.
נקסיום > התביעה הפלילית

במרץ 2018 רניירי נעצר והוגש נגד כתב אישום בהאשמות הקשורות לארגון, בהם סחר במין, קשירת קשר לסחר במין וקשירת קשר לביצוע עבודת כפייה, הוא נעצר במקסיקו והוחזק במעצר בניו יורק לאחר שהתייצב בבית המשפט הפדרלי שבפורט וורת' בטקסס. בכתב האישום נטען כי רניירי אילץ לפחות אישה אחת לקיים איתו יחסי מין, אישה שאילצה את חברות הכת לעבור את טקס ההטבעה המסורתי של הכת. הפרקליט, ריצ'רד דונוג טען כי רניירי "יצר חברה סודית של נשים שקיים איתן יחסי מין, הטביע עליהן את ראשי התיבות של שמו ואף סחט אותן באיומים שישחרר את המידע האישי והרגיש ביותר שלהן". זמן קצר לאחר מעצרו של רניירי פשטו כוחות המשטרה על ביתה של ננסי זלצמן.
ב-20 באפריל 2018, נעצרה גם אחת מבכירות הארגון, השחקנית אליסון מאק והוגש נגד כתב אישום עם האשמות דומות לאלו של רניירי. לטענת התובעים, מאק גייסה נשים לחברה של רניירי ואז לכת עצמה ואף אילצה אותן לקחת לקיים יחסי מין עם רניירי. עוד נטען כי מאק היא הבכירה ביותר בארגון לאחר רניירי. פחות משבוע לאחר מכן, מאק שוחררה בערבות של 5 מיליון דולרים והוחזקה במעצר בית עם הוריה בקליפורניה. ב-4 במאי הודה רניירי באשמה.
ביולי 2018, קלייר ברונפמן שוחררה בערבות של 100 מיליון דולר, לאחר שנעצרה במסגרת החקירה של הכת. ב-30 בספטמבר 2020, היא נידונה ל-81 חודשי מאסר על חלקה בפעילות הכת, ברונפמן הודתה בהאשמות נגדה.
במרץ 2019, הודתה גם זלצמן באשמת קשירת קשר למעשה פלילי, וכן בקשירת קשר לסחיטה. עוד באותו החודש הודתה מאק גם באשמת סחיטה. ביוני 2021 נידונה מאק ל-3 שנות מאסר.
המשפט הפדרלי של רניירי החל ב-7 במאי 2019. וב-19 ביוני 2019 הוא הורשע בסחיטה באיומים, בסחר בנשים ובעבודות כפייה, הלבנת כספים ואחזקת חומרים פורנוגרפיים פדופיליים. באוקטובר 2020, הוא נידון ל-120 שנות מאסר.
בינואר 2020 הוגשה בניו יורק תביעה פדרלית נגד רניירי וכ-14 ממקרוביו על ביצוע ניסויים פסיכולוגיים בלתי חוקיים על חברי הכת והתעללות פיזית, רגשית וכלכלית בהם.
שבתאי אלדג'ם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בינואר 1928 (בן 96) סופיה, ממלכת בולגריה 
 תחום יצירה:  ציור 
 
שבתאי אלדג'ם (נולד ב-14 בינואר 1928) הוא צייר יהודי-צרפתי ממוצא בולגרי.
קורות חייו

שבתאי אלדג'ם נולד בסופיה שבבולגריה. הגיע לארץ ישראל בשנת 1944 והצטרף לקבוצת שילר בגפו, והוא אז נער בן 16. בקיבוץ עסק בעבודות שונות, אבל בזכות כישרונו לציור נשלח על ידי חברי הקיבוץ ללמוד ציור, וגם התאפשר לו לבקר פעמיים בחודש במוזיאונים לאמנות בתל אביב וירושלים.
בהגיעו לגיל 18, בסוף שנת 1946, עבר שבתאי אלדג'ם לתל אביב, ושם החל לשיר במסגרת "מקהלת רון", עליה ניצח אז קונרד מן, שהיה גם מנצחה של מקהלת שילר. מקהלת רון הייתה מקהלה מאוד ידועה של המפלגה הקומוניסטית בארץ וזכתה להישגים מוזיקליים ניכרים. הזמר שמעון ישראלי למשל, החל בה את דרכו המוזיקלית.
תקופת שהותו בארץ ובקיבוץ ובמקהלת רון השפיעה עליו ועיצבה את חייו בהמשך. מאז לא חדל לשיר ולצייר. בשנת 1950 הצטרפו אל שבתאי הוריו ואחותו שהגיעו מבולגריה, ובשנת 1957 החליט לעבור לפריז בירת צרפת, בה הוא חי מאז עד היום. אלדג'ם למד ציור ועיצוב פנים והוסמך כדקוראטור. הוא אב לשני בנים, אחד מהם כנר והשני מוזיקולוג.
בשנת 1992, לאחר שנות עבודה רבות במקצועו, פתח גלריה לאמנות ובית ספר קטן לציור, בו שימש כמורה לעשרות אמנים, מקצועיים וחובבים. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 סגר את הגלריה, אך לא חדל לצייר ולזכור את קבוצת-שילר.
הציור של שבתאי אלדג'ם הוא ציור נאיבי-ריאליסטי, אך הוא מפליא לצייר בצבעים. בארץ אינו מוכר ואינו ידוע כמעט, אבל בפריז רכש לו שם בתחומו.
אליהו שפייזר

אליהו שפייזר (23 במרץ 1930 – 11 בנובמבר 2009) היה איש ציבור ישראלי. כיהן כחבר הכנסת מטעם המערך.
ביוגרפיה

שפייזר נולד בחיפה ולמד בבית הספר הריאלי. עם פרוץ מלחמת העצמאות גויס להגנה לשמירה בעיר התחתית, ונפצע מכדור שפגע בידו. הוא סיים את לימודיו בהצטיינות ועבר ללימודי בקטריולוגיה באוניברסיטה העברית, שם היה מזכיר הסתדרות הסטודנטים. בהמשך למד כלכלה ומשפטים באוניברסיטת פריז ובמקביל עבד בשגרירות ישראל בצרפת. בשנת 1958, בשובו מלימודיו בפריס, נתמנה למנהל אגף המחקר בקרגל. בהמשך עבד במכון לפריון העבודה והייצור. באמצע שנת 1962 מונה לדובר מפא"י, אך פרש מתפקיד זה לאחר מספר חודשים, מכיוון שבמקביל הוא כיהן כמנהל המחלקה לאקדמאים במפא"י ומזכיר הוועדה הכלכלית שלה. בראשית 1963 נתמנה למזכיר מזכירות מפא"י. באוגוסט 1963 נתמנה למנהל המחלקה לקשרי חוץ במפא"י.
בינואר 1967 נבחר למזכיר מפא"י במחוז תל אביב. במהלך השנים התגברה פעילותו במוסדות המפלגה כמזכיר ועדת הכלכלה המפלגתית ומזכיר תנועת העבודה הבינלאומית. בשנת 1969 ויתר על ההצעה להשתלב ברשימת המערך לכנסת והעדיף להיות מועמד לתפקיד בכיר בעיריית תל אביב יפו. כנציג המפלגה נבחר לסגן ראש עיריית תל אביב וכיהן מתוקף תפקידו כיו"ר איגוד ערי דן. בשנת 1974, לאחר שהנהלת העירייה עברה לידי הליכוד בראשות שלמה להט, התפטרו ראשי הרשימה ממועצת העיר ושפייזר הוביל את האופוזיציה. במקביל מונה לעמוד בראש לשכת המס של הסתדרות העובדים הכללית. באוקטובר 1975 הודיע שלא יוביל את רשימת המפלגה בבחירות הבאות לעיריית תל אביב והתמקד במישור הארצי. הוא כיהן כיו"ר הוועדה המוניציפלית במפלגת העבודה ובאוגוסט 1976 נבחר ברוב מוחלט למזכיר מחוז תל אביב במפלגת העבודה. בשנת 1981, היה בין מקימי ומובילי "חוג יחדיו" במפלגת העבודה ותמך בשמעון פרס אולם כעבור זמן היפנה לו עורף והפך ליריבו המושבע.
שפייזר כיהן כחבר הכנסת מטעם המערך בשנים 1977–1988, מהכנסת התשיעית ועד הכנסת ה-11, שבה היה יו"ר ועדת הכלכלה. בשנת 1989, הוא פרש לחלוטין מהפוליטיקה לאחר שמועמדותו לכנסת ה-12 נכשלה.
שפייזר נחשב לדמות מיוחדת בעולם הפוליטי. מצד אחד היה עסקן רב-כוח והשפעה (כמזכיר מחוז ת"א של העבודה וכראש לשכת המס של ההסתדרות), ומצד שני היה אינטלקטואל בעל תחומי עניין ועיסוק מגוונים.
משפחה ותחביבים

בשנת 1951 התחתן עם אורה רפפורט. ד"ר אורה שפייזר, רופאת ילדים, ניהלה את המרכז הרפואי לילדים ברמת אביב ג'. נולדו להם 3 ילדים - ארנון, נילי ודפנה.
בעת שכיהן כראש אגף התרבות בעירייה יזם שפייזר את הקמת סינמטק תל אביב שנפתח ב-1973 והיה בין יוזמי הקמת היכל הספורט ביד אליהו.
בין השנים 1987–1989 היה נשיא איגוד השחמט הישראלי. בשנות ה-80 היה גם נשיא מועדון השחמט הפועל תל אביב (שפעל בבית תבורי בתל אביב). המועדון זכה באליפות הליגה הלאומית בשחמט לשנת 1989.
שפייזר אהב לדוג בזמנו החופשי, לקרוא ספרות ומאמרים בכל נושא כולל מאמרים מדעיים ומאמרים בתחומי הרוח והמחשבה ונהג לצטט הוגי דעות שונים.
שפייזר כתב את הספר 'פוליטיקה שימושית' (הוצאת דביר, תשמ"ח) המציג את עולם הפולטיקה מזווית שונה. יש אומרים שכתיבת הספר פגעה בקריירה הפוליטית שלו, בשל הביקורתיות והסאטירה שבה מוצג עולם זה בספר.
הערות שוליים

1 2  הסיבה לציונים הגבוהים, מעריב, 19 ביוני 1962
1 2  מ. מייזלס, קיבל תפקיד בלי גיבוי, מעריב, 3 בספטמבר 1963
↑  דובר מפא"י פרש מתפקידו, מעריב, 15 בנובמבר 1962
↑  אישים ומוסדות, מעריב, 17 בפברואר 1963
↑  אישים ומוסדות, מעריב, 25 באוגוסט 1963
↑  אליהו שפייזר מזכיר מפא"י בת"א, דבר, 11 בינואר 1967
↑  שפייזר מועמד לתפקיד בכיר, דבר, 19 בספטמבר 1969
↑  גמביט האופוזיציה בת"א, דבר, 31 באוקטובר 1975
↑  אליהו שפייזר מזכיר מחוז תל אביב, דבר, 1 באוגוסט 1976
↑   נירית אנדרמן, אלון גרבוז פורש מסינמטק תל אביב ומציע שגם שרת התרבות תפנה את הכיסא שלה, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2015
↑  זאב גלילי, אליהו שפייזר האיש שחזה את קיצה של מפלגת העבודה, 15 בנובמבר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 2537 2855  LCCN: n88232294  VIAF: 306079746   WorldCat (עם VIAF): 306079746
מרדכי לייב רובין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 פטירה:  1929 
 תקופת הפעילות:  ?–1929 
 השתייכות:  העדה החרדית 
 
הרב מרדכי לייב רובין (תרל"א, 1871 – ג' בתמוז תרפ"ט, 1929) היה ראב"ד העדה החרדית בירושלים.