stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרגיי ניקולסקי
ביוגרפיה > פעילותו האקדמית והמדעית

ב-1929 סיים את לימודיו ב"מכון לחינוך לעם" בדנייפרופטרובסק ועבד בו. בשנות ה-1930 הזדמן לניקולסקי לשמוע הרצאות של אנדריי קולמוגורוב, מרצה מפורסם, שהיה בשנתיים מבוגר ממנו. לפי המלצת קולמוגורוב נשלח ניקולסקי למוסקבה על מנת ללמוד לדוקטורט באוניברסיטת לומונוסוב. ב-1935 קולמוגורוב הדריך אותו על עבודת הדוקטורט שלו. אחרי שנת 1940 עבד ניקולסקי במכון למתמטיקה (לימים המכון למתמטיקה על שם סטקלוב של האקדמיה הרוסית למדעים).
בחדשים הראשונים של המלחמה להגנת המולדת פעל ניקולסקי במפקדה לכיבוי דליקות.
החל משנת 1948 הוא לימד גם במכון לפיזיקה ולטכנולוגיה במוסקבה, לצד מדענים כמו פיוטר קפיצה, לב לנדאו ואחרים. הוא כיהן תקופה כראש המחלקה למתמטיקה מתמקדמת והיה פרופסור במחלקה זו. בתוקף תפקידו זה כתב ספר לימוד לאנליזה מתמטית.
הוא עדיין העביר הרצאות במכון זה בשנת 2005 כשהוא בן 100.
ניקולסקי תרם תרומות חשובות לאנליזה הפונקציונלית, קירוב הליניארי, נוסחאות תרבוע, מרחבים פונקציונליים מוקפים, וליישומיהם בפתרונות וריאציונליים למשוואות דיפרנציאליות חלקיות.
ניקולסקי הקים אסכולה של תורת הפונקציות וליישומיה.
ניקולסקי נפטר במוסקבה בשנת 2012 בגיל 107. הוא נקבר ב-9 בנובמבר 2012 בבית העלמין טרוייקורוסקויה על יד מוסקבה.
חייו הפרטיים

ניקולסקי היה נשוי לנינה איוואנובנה (1998-1910).לזוג נולדו שני בנים:יורי (1991-1934) ומיכאיל ניקולסקי (יליד 1941), מתמטיקאי ופרופסור באוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה, ובת - נטליה (ילידת 1946)
לניקולסקי 4 נכדים:איליה (יליד 1983), ילנה רינגו, יקטרינה ואנה.
פרסים ואותות הוקרה

1968 - חבר מתכתב של האקדמיה למדעים שלך ברית המועצות
1972 - חבר מן המניין של האקדמיה למדעים של ברית המועצות
1976 - חבר זר של האקדמיה למדעים של הונגריה
1980 - חבר זר של האקדמיה הפולנית למדעים
1991 - מדליית הזהב על שם א.מ. וינוגרדוב - מטעם האקדמיה למדעים של רוסיה - על סדרת מחקרים על תאוריית הקירוב הליניארי, שיכון המחלקות הפונקציונליות ויישומיהם.
1994 - פרס המדינה של אוקראינה
2000 - הפרס על שם אנדריי קולומוגורוב על מחקריו בתחום "הקירוב הליניארי ביריעות והמשכן."
2005 - הפרס אוסטרוגרדסקי מטעם האקדמיה האוקראינית למדעים
מבחר ספרים

ניקולסקי כתב מעל 100 פרסומים מדעיים, כולל 3 מונוגרפיות, 2 ספרי לימוד למכללות ועוד 7 ספרי לימוד.
Approximation of functions of several variables and imbedding theorems, Springer Verlag 1975 ( המקור הרוסי, "נאוקה", מוסקבה 1969)
(קירוב של פונקציות רבות משתנים ומשפטים משוכנים)
Treatise on the shift operator, Springer Verlag 1986 (מקור רוסי, מוסקבה 1980)
Operators, functions and systems. An easy reading. Volume 1: Hardy, Hankel and Toeplitz, American Mathematical Society 2002 (ספר לימוד מקיף על אופרטור של הזזה. אופרטורים, פונקציות ומערכות. קריאה מוקלת)
with Valentin Petrovich Ilyin and Oleg Besov: Integral representation of functions and embedding theorems, 2 vols., Wiley 1978, 1979
(עם ולנטין פטרוביץ' אילין ואולג בסוב - הצגה אינטגרלית של פונקציות ומשפטים משוכנים
(editor): Theory and applications of differentiable functions of several variables, American Mathematical Society 1967
(עורך: תאוריה ויישומים של פונקציות דיפרנציאביליות רבות משתנים)
Quadrature formulae, Delhi, Hindustan Publ. Corp. 1964
(נוסחאות תרבוע)
Курс математического анализа (Course in mathematical analysis) שני כרכים, נאוקה 1975
(קורס לאנליזה מתמטית)
עם יאקוב בוגרוב:
Differential equations, multiple integrals, series, theory of functions of a complex variable, Mir Publ., Moscow 1983
(משוואות דיפרנציאליות, אינטגרלים מרובים, טורים, תאוריית הפונקציות בעלות משתנה מרוכב)
עברי (רקטה)

| --- | --- |

עברי
 מידע בסיסי
 ייעוד:  רקטת קרקע-קרקע
 ארץ ייצור:  ישראל ישראל
 יצרן:  תעש
 מלחמות ומבצעים:  מלחמת יום הכיפורים
 תקופת השירות:  1973–1982 (כ־9 שנים)
 משתמשים:   צה"ל
 פלטפורמת שיגור:  משגר מתנייע "אפיסקופי" 4-קני, תוצרת ישראל, המבוסס על תובת M4 שרמן
 מאפיינים כלליים
 הנעה:  רקטי
 משקל:  363 ק"ג
 ממדים
 אורך:  4.3 מטר
 קוטר:  290 מילימטרים (11 אינץ')
 ביצועים
 טווח:  42 ק"מ
 ראש קרב והנחיה
 ראש קרבי:  113 ק"ג
עברי (נקראת גם: MAR-290) היא רקטה ארטילרית קרקע-קרקע חד-שלבית המונעת בדלק מוצק מתוצרת תעש, הרקטה התבססה על רקטת ה-240 מ"מ (הקטיושה) מתוצרת ברית המועצות. בתקופה שלפני מלחמת יום כיפור הרקטה הוצבה בחרמון במטרה לאיים על דמשק, כדי להרתיע ובמידת הצורך להגיב להתקפת טילים סורית. בזמן מלחמת יום הכיפורים, כתוצאה מכיבוש מוצב החרמון לא נעשה שימוש ברקטה. ניתן לראות היום משגרי עברי במוזיאון בתי האוסף ובאתר יד לשריון בלטרון.
פיתוח

בעקבות לקחי מלחמת ששת הימים ותפיסת שלל של נשק רקטי שהיה בשימוש בצבאות סוריה ומצרים, הוחלט בצה"ל לפתח משגר רקטי שיתן מענה לצורכי שדה הקרב החדש. התעשייה הצבאית למדה את כל הנדרש ופיתחה את המשגר על תובת טנק שרמן שהוסבה במיוחד למשימה זאת. הכלי פותח כנשק רקטי לטווחים שמעל לטווח הארטילריה הקנית.
בשנת 1973 הסתיים הפיתוח של הרקטה, שהייתה הרקטה הארטילרית הראשונה והיחידה עד אז במערב. בעקבות אותו פיתוח ואותו ידע החלה תעש לפתח ולייצר עבור חיל התותחנים את הרקטה הארטילרית "עברי-1", רקטה חד שלבית המונעת בדלק מוצק. הרקטה כללה ראש נפיץ רסו"מ (ריסוס מבוקר), ייצוב בעזרת כנפים וייצוב בסחרור בתוך המשגר. ראש הרקטה כלל מרעום הקשה (31-DM), וכן, מסיבי זכוכית המכיל 38 ק"ג של חנ"מ ובהיקפו 42,000 כדוריות בקוטר ¼ אינץ' יצוקות בתוך אפוקסי. משקלו הכללי של הראש היה 113 ק"ג, וטווח הריסוס האפקטיבי של הראש הוא 80 מטר. הטווח המרבי של הרקטה היה 42 ק"מ. הרקטה נישאה על גבי משגר מתנייע "אפיסקופי" 4 קני, תוצרת ישראל, המבוסס על תובת שרמן. הרקטה שימשה כחלק מסוללה בת 4 עד 6 משגרים, ומשגר הופעל על ידי צוות בן 5 לוחמים.
העברי במלחמת יום כיפור

בדיון ב-3 באוקטובר אצל ראש הממשלה אמר שר הביטחון, משה דיין כי במקרה והסורים יירו רקטות פרוג או יפגעו קשות ביישובים בצפון הרי שבידי ישראל טיל בשם עברי המסוגל להגיע למבואות דמשק. הרמטכ"ל אמר כי מדובר ביכולת תגמול מיידית:
..אני סבור שכמות טנקים וכמה סוללות ארטילריה וכוננות חיל האוויר כפי שהיא אצלנו וכן - יש לנו טיל חדש "עברי", שאפשר להגיע אתו למבואות דמשק, במקרה ויפעילו את ה"פרוג", או לפגוע באופן חמור ביישובים, יש לנו תגמול מיידי, ואני חושב שאלה אמצעים סבירים.
ב-6 באוקטובר בדיון שנערך בלשכת שר הביטחון שאל שר הביטחון, משה דיין, האם העברי מוכן לירי. העברי אמור היה להיות מוצב במוצב החרמון ומשם יכול היה להגיע למבואות דמשק. הסוללה נפרסה בתחילת המלחמה, אולם לפני כיבוש החרמון על ידי הסורים ירדה הסוללה ולא נעשה בה שימוש במלחמה.
רונן ברגמן פרסם כי על-פי התקשורת הזרה "עברי" הוא שם נוסף לטיל הקרקע-קרקע "יריחו" המסוגל לשאת גם חימוש גרעיני, אולם לתאוריה הזו אין ביסוס נוסף.
העברי לאחר מלחמת יום כיפור

לאחר מלחמת יום הכיפורים, החלה האספקה השוטפת לחיל התותחנים. ה"עברי" השתתף בצורה פעילה ויעילה במלחמת שלום הגליל. כלי זה ולקחים מהפעלתו במלחמה היווה בסיס לפיתוח נשק רקטי בעולם המערבי שעד אז לא הפעיל נשק רקטי בתצורת קליבר-גדול על משגר רב-קני במערך הארטילריה.
לקריאה חיצונית

מערכת רקטה קרקע-קרקע 290 מ"מ, בתוך: יוסף עברון, התעשייה הביטחונית בישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1980, עמ' 248-251
ראו גם

ארטילריה
רקטה
מלחמת יום כיפור
הערות שוליים

↑  https://www.archives.gov.il/product-page/2310435 (עמ' 9)
↑  רונן ברגמן וגיל מלצר, הסוד הגרעיני של מלחמת יום כיפור, באתר ynet, 24 בספטמבר 2004
משגר הרקטות של העברי המבוסס על תובת טנק שרמן
משגר הרקטות של העברי המבוסס על תובת טנק שרמן, כולל רקטות עברי
נפתלי בן סימון

| --- | --- |

נפתלי בן סימון
 לידה:  25 בנובמבר 1961 (בן 62)
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת חיפה 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  naphtali.bensimon
 
נפתלי בן סימון (נולד ב-25 בנובמבר 1961 במקנס שבמרוקו) הוא עיתונאי ששימש כתב בכיר, עורך ומגיש בחטיבת החדשות של ערוץ 1 וברשות השידור. בעשור השני של המאה ה-21, הוא שימש כבעלים של חברת BSC, העוסקת בשירותי  הפקה ומדיה לחברות וארגונים. משדר תוכנית אישית ברדיו סול.  מ-2020 משמש כמנהל מחלקת השירות הדיגיטלי בבית עמנואל השייך לעיריית רמת גן.
ביוגרפיה

בן סימון גדל בקריית ים להורים שעלו ממרוקו יחד עם תשעה אחים. הוא אחיו של חבר הכנסת לשעבר דניאל בן סימון. התחנך בישיבת פרחי אהרון בקריית שמואל, בתיכון רודמן בקריית ים וקדם צבאי בבית הספר הטכני של חיל האוויר.
את שירותו הצבאי עשה בחיל האוויר בטייסת תחזוקה בבסיס רמת דוד. הוא בוגר תואר ראשון באוניברסיטת חיפה, ותואר שני באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1988 עבר להתגורר בירושלים, החל ללמוד לתואר שני באוניברסיטה העברית, אותו לא השלים ועבד כתחקירן בקול ישראל בדסק החוץ של גדעון רמז. במהלך שהותו בירושלים עבד גם כעוזר פרלמנטרי של חבר הכנסת שמעון שטרית.
בינואר 1991 מונה בן סימון לכתב בערוץ 1 עם סיום קורס כתבים.
בפעילותו בערוץ הראשון שימש ככתב חינוך וכתב בדסק החוץ. כמו כן סיקר בהרחבה את הסכמי אוסלו ופיגועי ההתאבדות בישראל, אחרי רצח רבין עבר לסקר את פעילות ועדות הכנסת.
בן סימון זכה לפרסום רב בעבור שלוש כתבות יומן, הראשונה על הוצאת כלובי הדגים מים סוף עליה זכה בפרס קרן פראט. השנייה על תרמית תעודות הזכאות לדיור בקרב החרדים בפרויקט רכס שועפט עליה זכה בפרס מנהל הטלוויזיה ברשות השידור, יאיר שטרן והשלישית: חשיפת פרשת רקדנית הבטן והשגריר המצרי בישראל, כוללת ראיון בלעדי.
משנת 2000 ועד 2008 שימש ככתב וראש דסק כלכלה באולפן תל אביב של רשות השידור.
ככתב הערוץ הראשון עבד על תחקירים רבים, סיקר את ההפגנות בכיכר נגד יצחק רבין ואת חוקי התקציב הרבים שעברו במהלך תפקידו ככתב הערוץ הראשון בכנסת.
בן סימון עזב את הערוץ הראשון אחרי כ-20 שנות עבודה והחליט לפנות לדרך חדשה בחייו.
במרץ 2008 שימש כיועץ חיצוני לרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו במכרז הרדיו האזורי באזור השרון.
בראשית 2013, פרשה רעייתו של בן סימון מבנק דיסקונט כסמנכ"לית בבנק וראש החטיבה הפיננסית וביחד הם הקימו את חברת BSC - Ben Simon Communication. ובית ספר גבוה להכשרות פיננסיות הראשון מסוגו בישראל IFI- Israel Finance Institute.
ב-21 בספטמבר 2015 הודיע בן סימון כי הוא מתמודד על מקום ברשימת הליכוד לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת.
ב-2016 הגיש ברשת ב' שתי תוכניות בשם "רגע לפני החג עם נפתלי בן סימון", לכבוד חג הפסח וראש השנה.
בשנת 2019 עזב את תנועת הליכוד והצטרף לתנועת ישראל ביתנו.
משנת 2020 מגיש ברדיו האינטרנטי רדיו סול תוכנית שבועית בשם "דקה לחצות" בה הוא מארח אישי ציבור ואנשי השעה.
מתגורר ברמת גן, גרוש ואב לשלושה.
עידן שגב

| --- | --- |

 לידה:  11 בנובמבר 1949 (בן 74) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  ביולוגיה, מתמטיקה, מדעי המוח
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1 באוקטובר 1985)  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תלמידי דוקטורט:  אירית נוביק 
 
עידן שגב (נולד ב-11 בנובמבר 1949) הוא חוקר מוח ישראלי, פרופסור לחישוביות עצבית, במכון למדעי החיים על שם אלכסנדר סילברמן, באוניברסיטה העברית וראש המחלקה לנוירוביולוגיה. שותף בכיר בפרויקט המוח הכחול ובפרויקט המוח האנושי וממקימי העיתון המדעי Frontiers. עידן מתעניין בקשר בין המוח לאמנות.
ביוגרפיה

עידן שגב נולד בלונדון. בילדותו התגורר מספר שנים בפריז ולאחר מכן עברה המשפחה לעין כרם שבירושלים שם למד בתיכון ליד האוניברסיטה. אימו, שושנה אשמן-שגב ובתו של המחזאי אהרן אשמן, הייתה מורה לפסנתר, סופרת ועיתונאית. אביו, ויקטור שגב, היה עיתונאי ואמן. לעידן אח צעיר יואב שגב, פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת בן-גוריון.
עידן שירת בצבא כמדריך קליעה בבסיסי גדנ"ע. עם שחרורו בשנת 1970 החל את לימודיו לתואר בוגר במתמטיקה וביולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים שם המשיך לתואר שני באוניברסיטה בהדרכתם של פרופסור יצחק פרנס ופרופסור מיכה ספירא. בשנת 1976 החל עידן את לימודי הדוקטורט שלו בהדרכתם של פרופסור יצחק פרנס ופרופסור אמנון פזי. את לימודי הפוסט-דוקטורט השלים בשנים 1982–1985 במכון הלאומי לרפואה (NIH) בהנחייתו של פרופסור ווילפריד רול (W. Rall), שם פיתח מודלים מתמטיים של זרימת אותות חשמליים תאי עצב ובעצים הדנדריטים המרכיבים אותם .
בשנת 1985 הצטרף כחוקר למכון למדעי החיים באוניברסיטה העברית ובשנת 2009 הצטרף כחבר במכון אדמונד ולילי ספרא למדעי המוח. מאז 2017 מכהן עידן כראש המעבדה לחישוביות עצבית על שם פטריק דרהי. משנת 2005 הוא מוביל יחד עם פרופסור הנרי מרקרם מהמכון הטכנולוגי השווייצרי (EPFL) שבעיר לוזאן את פרויקט המוח הכחול במטרה לפתח מודלים מתמטיים מפורטים לחיקוי ולהבנת תהליכים עצביים המתרחשים ברשתות עצבים ריאליסטיות גדולות. משנת 2013 הוא שותף לפרויקט המוח האנושי האירופאי המשלב גישות תאורטיות, ניסוייות וקליניות במטרה לקדם את הבנת פעולת המוח הבריא והחולה.
עידן פרסם מאמרים רבים וערך מגזינים וספרים מדעיים שונים. הוא מיוזמי העיתון המדעי הבינלאומי הפתוח לכל Frontiers ובו הוא עורך מדעי של תחום המוח. לאחרונה הוא עורך את העיתון frontiers for young minds ומנהל את השלוחה הישראלית שלו ״פרונטירז – מדע לצעירים״, אשר מטרתו להנגיש את המדע והמחקר העכשוי לצעירים. כמו כן הוא העביר קורס מתוקשב רב-משתתפים על תאי עצב בפלטפורמה דיגיטלית קורסרה. עידן מתעניין בקשר בין מוח לאמנות וערך אסופת מאמרים בנושא זה.
שגב נשוי לוורד, אומנית ומרצה באקדמיה למוזיקה ומחול. לזוג שתי בנות.
עונת 1990/1991 בליגה הלאומית בכדורסל

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  23 בספטמבר 1990 
 תאריך סיום:  מאי 1991 
 מספר משתתפות:  11 (אחרי שהפועל חיפה החליטה לשחק בליגה השנייה)
 זוכה:  מכבי תל אביב
 סגנית:  מכבי ראשון לציון
 מלך הסלים:  מייקל האקט (בית"ר תל אביב)  26.7 (עונה סדירה) למשחק
 http://basket.co.il
 → 1989/19901991/1992 ←
 
עונת 1990/1991 בליגה הלאומית בכדורסל  הייתה עונתה ה-37 של ליגת הכדורסל הבכירה בישראל. הליגה כללה 11 קבוצות מכיוון שהפועל חיפה לא השתתפה בתחרות. מתכונת התחרות עם פורמט פלייאוף לא השתנה מהעונה הקודמת. ארבע הראשונות התמודדו זו מול זו בסדרות של הטוב מחמישה משחקים, כשלקבוצה בעלת המיקום הגבוה יותר יתרון ביתיות. מנצחות סדרות חצי הגמר התמודדו בסדרת גמר של טוב מ-5 כאשר המנצחת בסדרת הגמר זוכה באליפות.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלו הפועל גבת ובית"ר תל אביב.
העונה הסדירה החלה ב-23 בספטמבר 1990 הסתיימה ב-11 באפריל 1991. לאחר הפלייאוף, העונה הסתיימה בניצחון של מכבי תל אביב בפעם ה-22 ברציפות.
בהתאם לתוצאות העונה הפועל גבת ירדה ליגה. הפועל חיפה לא הופיעה למשחקיה בעונה זו עקב בעיות כלכליות, נשרה לליגה השנייה, ולא נכנסה קבוצה במקומה.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש סלים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מכבי תל אביב | 20 | 17 | 3 | 1912 | 1665 | 247 | 37 |
| 2 | מכבי ראשון לציון | 20 | 16 | 4 | 1901 | 1829 | 72 | 36 |
| 3 | הפועל תל אביב | 20 | 13 | 7 | 1815 | 1742 | 73 | 33 |
| 4 | הפועל ירושלים | 20 | 12 | 8 | 1744 | 1622 | 122 | 32 |
| 5 | הפועל חולון | 20 | 11 | 9 | 1777 | 1686 | 91 | 31 |
| 6 | הפועל גליל עליון | 20 | 11 | 9 | 1774 | 1777 | 3- | 31 |
| 7 | מכבי חיפה | 20 | 9 | 11 | 1781 | 1860 | 79- | 29 |
| 8 | מכבי רמת גן | 20 | 7 | 13 | 1736 | 1807 | 71- | 27 |
| 8 | בית"ר תל אביב | 20 | 5 | 15 | 1782 | 1933 | 151- | 25 |
| 10 | הפועל רמת השרון | 20 | 5 | 15 | 1853 | 1991 | 138- | 25 |
| 11 | הפועל גבת | 20 | 4 | 16 | 1674 | 1837 | 163- | 24 |
| 12 | הפועל חיפה | - | - | - | - | - | - | - |
↑  הפועל חיפה לא הופיעה למשחקיה בעונה זו ונשרה לליגה השנייה. לא נכנסה קבוצה אחרת במקומה.
פלייאוף

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר | גמר | גמר | גמר | גמר | גמר |
 
|   |  1 |   מכבי תל אביב | 128 | 88 | 86 |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  4 |   הפועל ירושלים | 88 | 77 | 76 |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  4 |   הפועל ירושלים | 88 | 77 | 76 |  |  |   |   |  1 |   מכבי תל אביב | 112 | 95 | 100 | 107 |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   |  1 |   מכבי תל אביב | 112 | 95 | 100 | 107 |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   |  2 |   מכבי ראשון לציון | 89 | 95 | 68 | 99 |  |
|  |  2 |   מכבי ראשון לציון | 87 | 88 | 99 |  |  |   |   |  2 |   מכבי ראשון לציון | 89 | 95 | 68 | 99 |  |
|  |  2 |   מכבי ראשון לציון | 87 | 88 | 99 |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  3 |   הפועל תל אביב | 84 | 77 | 96 |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
כדורסלנים מצטיינים

ג'ו דאוסן מבית"ר תל אביב עם 32 סלים למשחק ו-10.6 ריבאונדים השיג בעונה הסדירה מדד הגבוה בין כל הכדורסלנים.
ג'ו דאוסן מבית"ר תל אביב היה מלך הסלים עם 32 סלים למשחק.
דורון ג'מצ'י ממכבי תל אביב היה מלך הסלים הישראלי עם 23.6 סלים למשחק
ראו גם

גביע המדינה בכדורסל 1990/1991
סרגיי קוסביצקי

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1874 וישני וולוצ'יוק, רוסיה 
 פטירה:  4 ביוני 1951 (בגיל 76) בוסטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Шмуил Шахнов Кусевицкий 
 מקום קבורה:  Church on the Hill Cemetery 
 מוקד פעילות:  פריז 
 עיסוק:  מוזיקאי, מנצח, מלחין
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  קונטרבס 
 שיתופי פעולה בולטים:  התזמורת הסימפונית של בוסטון
 בן או בת זוג:  Natalie Koussevitzky (8 בספטמבר 1905–1942) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
סרגיי אלכסנדרוביץ' (סרג') קוּסֶביצקי (רוסית: Сергей Александрович Кусевицкий; באנגלית: Serge Koussevitzky;‏ 26 ביולי 1874 – 4 ביוני 1951) היה מוזיקאי, מנצח ומלחין יהודי אמריקאי יליד רוסיה. נודע בעיקר בתקופת כהונתו הארוכה כמנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של בוסטון, מ-1924 עד 1949.
קורות חיים

קוסביצקי נולד בעיירה ברוסיה כבן למשפחה מוזיקלית.
אביו ניגן בכינור, אמו בפסנתר ואחיו, אדולף, היה מוזיקאי מוכר, מורה ומנצח במוסקבה.
כשהיה בן שלוש נפטרה אמו. קוסביצקי ושאר הילדים סבלו תחת החינוך הנוקשה והמשמעת החמורה של האב. בגיל שמונה, לקחה אישה מקומית, מריה פדורובנה רופנברג, את קוסביצקי תחת חסותה והחלה ללמדו נגינה בפסנתר. רופנברג שימשה גם כגורם ממתן בבית קוסביצקי.
זמן קצר לאחר מכן החל קוסביצקי להלחין מוזיקה לתיאטרון המקומי ויצא עם הלהקה להופעות ברחבי המחוז. בשנת 1891 החל בלימודי מוזיקה בבית הספר הפילהרמוני במוסקבה.  
בראשית דרכו היה נגן קונטרבס וירטואוזי, שכתב קונצ'רטו לכלי זה בשנת 1902 וניגן בתזמורת מוסקבה בין 1894 ל-1905. הופעת הבכורה שלו כמנצח הייתה בשנת 1908 בברלין. כעבור שנה ייסד תזמורת משלו וניצח עליה עד 1915. משנת 1917 עד 1920 ניצח על התזמורת הסימפונית הממלכתית בפטרוגרד. הוא עזב את רוסיה הסובייטית בשנת 1920 ושהה בפריז, שם ניהל את קונצרטי קוסביצקי לפני שהמשיך לארצות הברית בשנת 1924 (בשנת 1941 היה לאזרח ארצות הברית).
בשנת 1924 התמנה קוסביצקי למנצח התזמורת הסימפונית של בוסטון. במשך עשרים וחמש השנים הבאות המשיך לבנות את שמו של ההרכב כתזמורת המובילה באמריקה ולפתח את מופעי הקיץ בטנגלווד, שכללו קונצרטים ותוכניות חינוכיות. עם הסימפונית של בוסטון עשה מספר רב של הקלטות, שרבות מהן אפשר להשיג כיום על תקליטורים; רוב הקלטותיו התקבלו בעין יפה מצד המבקרים. בין תלמידיו ובני חסותו היה ליאונרד ברנשטיין.
קוסביצקי היה תומך נלהב במוזיקה מודרנית, שהזמין מספר רב של יצירות אצל מלחינים בולטים, ביניהן סימפוניית תהילים של איגור סטרווינסקי (לכבוד יובל החמישים של הסימפונית של בוסטון). בשנת 1942 הקים את קרן קוסביצקי להזמנת יצירות חדשות וביצוען - בין תוצאות המפעל הזה היו האופרה "פיטר גריימס" (אנ') של בנג'מין בריטן, קונצ'רטו לתזמורת של בלה בארטוק, הסימפוניה השלישית של אהרן קופלנד ו"סימפוניה טורנגלילה" של אוליביה מסיאן.
הגיע בערוב ימיו פעמיים לביקור בישראל.
אלמנתו של קוסביצקי העניקה את קונטרבס האמאטי שלו לגארי קאר, סולן קונטרבס נודע בן-זמנו.
לקריאה נוספת

נתן דונביץ, מאסטרו - גדולי המנצחים בכל הזמנים, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2006, הפרק "סרגיי קוסביצקי - ראשון המנצחים הגדולים מהאסכולה הרוסית", עמ' 143–151.
סרגיי קוניונקוב

| --- | --- |

 לידה:  28 ביוני 1874 (יוליאני) קרקוביצ'י, מחוז סמולנסק 
 פטירה:  9 בדצמבר 1971 (בגיל 97) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  בית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה (1899)  האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1902) 
 תקופת הפעילות:  1900–1971 (כ־71 שנים) 
 תחום יצירה:  פיסול 
 זרם באמנות:  ריאליזם סוציאליסטי 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  פרס לנין  צייר העם של רוסיה הסובייטית  אמן העם של ברית המועצות  עיטור לנין  גיבור העמל הסוציאליסטי  מדליה להנצחת 800 שנים לייסוד מוסקבה 
 
סרגיי טימופייויץ' קוניונקוב (ברוסית: Серге́й Тимофе́евич Конёнков; 28 ביוני 1874 (יוליאני) –  9 בדצמבר 1971) היה פסל רוסי וסובייטי. זכה בפרס ברית המועצות, פרס לנין בשנת 1957 ובשנת 1964 הוענק לו תואר גיבור העמל הסוציאליסטי.
חייו

סרגיי קוניונקוב נולד בכפר קרקוביצ'י במחוז סמולנסק למשפחת איכר. לאור כישרונו לציור נשלח ללימודי ציור ופיסול למוסקבה ואחר כך לסנקט פטרבורג. בשנת 1897 נסע לצרפת, איטליה וגרמניה. במהלך מהפכת 1905 קוניונקוב היה במוסקבה והתרשם מאירועי המהפכה. על בסיס הרשומים הוא צייר מספר דיוקנאות של מהפכנים ומשתתפי הקרבות בעיר. בהמשך הוא עבר על פיסול מעץ על חיי היער וגם יצר מספר פסלים בסגנון יווני-קלאסי.
קוניונקוב תמך באירועי מהפכת אוקטובר ועשה מספר פסלים לפי הזמנת השלטון החדש. יצירותיו הוצבו בכיכר האדומה במוסקבה.
בשנת 1922 הוא התחתן ובשנת 1923 הזוג נסע לארצות הברית להשתתפות בתערוכה. הנסיעה הייתה מתוכננת למספר חודשים אך נמשכה עד לשנת 1945. בתקופה זו קוניונקוב עבר בעיקר בניו יורק אך גם ביקר באיטליה. בשנת 1928 קוניונקוב נפגש באיטליה עם מקסים גורקי. בעקבות המפגש הוא צייר דיוקנות של אשתו, ביתו ונכדתו של הסופר. בהיותו בארצות הברית הוא עשה מספר פסלים על גיבורי תנך ובנושאים הקשורים עם הברית החדשה. בשנת 1935 אוניברסיטת פרינסטון הזמינה אצלו פסל של אלברט איינשטיין.
לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה קוניונקוב היה חבר בוועד עזרה לברית המועצות. בשנת 1945 יוסיף סטלין שלח לארצות הברית אונייה מיוחדת ועליה הועמסו כול העבודות של הפסל לקראת חזרתו לברית המועצות. עם חזרתו לברית המועצות הוא קיבל לרשותו סטודיו לעבודה ואחסון הפסלים במרכז מוסקבה. בשנת 1965 במוסקבה נערכה תערוכה גדולה של עבודותיו.
בנוסף לפסלים קוניונקוב גם צייר דיוקנות של אנשי תרבות ומדע רוסי וסובייטי.
קוניונקוב נפטר בשנת 1971 בגיל 97 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
לזכר קוניונקוב ופעילותו נפתחו מוזיאונים במוסקבה ובסמולנסק.
הערות שוליים

↑  תאריך הלידה לפי הלוח היוליאני הוא 28 ביוני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301023505171  PLWABN: 9810548202905606  BNE: XX908553  BnF: cb14582808p (data)  GND: 118565052  ISNI: 0000 0001 1488 5135  LCCN: n81108133  NKC: jx20060117057  NTA: 073554952  RKD: 299881  SELIBR: 67981  SNAC: w6737fhs  SUDOC: 133398765  Trove: 1287635  ULAN: 500049110  VIAF: 20472386   WorldCat (עם VIAF): 20472386
סבסטיאו סלגאדו

| --- | --- |

סלגדו, 2003
 לידה:  8 בפברואר 1944 (בן 80) מינאס ז'ראיס, ברזיל
 לאום:  ברזיל
 מקום לימודים:  ENSAE Paris  אוניברסיטת סאו פאולו  Federal University of Espírito Santo 
 תקופת הפעילות:  1973–2011 (כ־38 שנים) 
 תחום יצירה:  צילום
 פרסים והוקרה:  פרס הסלבלד (1989)  אביר במסדר ההצטיינות בתרבות של מונקו (18 בנובמבר 2018)  מסדר ההצטיינות בתרבות של ברזיל (1998)  פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית (20 באוקטובר 2019)  פרימיום אימפריאל (2021)  Crystal Award (2021)  פרס אלפרד אייזנשטאדט לצילום מגזין (1998)  פרס לוסי (2004)  פרס ומדליית צ'רי קירטון (2015)  פרס נסיך אסטוריאס לאמנות (1998)  פרס אוסקר ברנק (1984)  פרס אוסקר ברנק (1991)  פרס ד״ר אריך סלומון (1988)  מפקד במסדר ריו ברנקו  מפקד מסדר האמנויות והספרות  מלך ספרד  אביר בלגיון הכבוד 
 בן או בת זוג:  Lélia Wanick Salgado (1967–?) 
 צאצאים:  Juliano Ribeiro Salgado 
 חתימה:   
 www.amazonasimages.com
 
סבסטיאן סלגדו (בפורטוגזית: Sebastião Salgado;‏ נולד ב-8 בפברואר 1944) הוא צלם ברזילאי, העוסק בצילום דוקומנטרי וצילום עיתונאות.
במהלך הקריירה שלו ביקר סלגדו במעל 120 מדינות בהן עסק בפרויקטי צילום. הוא זכה לתהודה עולמית רחבה ופרסם ספרי צילום רבים. סלגדו זכה במבחר גדול של פרסים ואותות כבוד על עבודתו הצילומית וההומניטרית.
ביוגרפיה

סלגדו נולד ב-8 בפברואר 1944, באיימורס, שבמדינת מינאס ז'ראיס בברזיל. הוא החל ללמוד כלכלה וסיים תואר שני באוניברסיטת סאו פאולו. הוא החל לעבוד ככלכלן בארגון הקפה הבינלאומי, ונשלח פעמים רבות לאפריקה מטעם הבנק העולמי, שם גם החל את צעדיו הרציניים הראשונים בצילום. בשנת 1973 הוא עזב סופית את תפקידו ככלכלן והחל לעבוד כצלם, תחילה בצילום עיתונות ובהמשך יותר בתחום הצילום דוקומנטרי. הוא החל לעבוד בסוכנויות צילום, דוגמת סיגמא, גאמה שבפריז ובסופו של דבר, בשנת 1979, בסוכנות מגנום הבינלאומית.
בשנת 1994 עזב את סוכנות מגנום, וביחד עם אשתו הקים סוכנות עצמאית בפריז, שם הציג את תמונותיו. הוא במיוחד נטה לצילומים חברתיים במדינות עולם שלישי ומדינות מתפתחות. החל מ-2001 הוא משמש שגריר של רצון טוב של ארגון יוניצ"ף.
בשנת 1998 הקים יחד עם אשתו ארגון בשם Instituto Terra, העוסק בשיקום יערות גשם והיער האטלנטי.
סלגדו עובד בפרויקטים ארוכי טווח, שהוא יוזם ומתכנן בעצמו. בסופו של דבר הוא מפרסם אותם כספרים.
עונת 1990 בגביע ליברטדורס

| --- | --- |

 תקופת התחרות:  25 בפברואר 1990 – 10 באוקטובר 1990 (228 ימים)
 מספר משתתפות:  19
 הזוכה:  פרגוואי קלוב אולימפיה
 מספר משחקים:  83
 מספר שערים:  184 (2.22 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  (7) אדריאנו סמנייגו פרגוואי  קלוב אולימפיה
 → 19891991 ←
עונת 1990 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-31 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-25 בפברואר 1990 ותחרות הסתיימה ב-10 באוקטובר 1990. בתחרות השתתפו 19 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון למעט קולומביה. הסיבה לכך הייתה באיומים על השופטים על ידי ברוני הסמים. רק אתלטיקו נסיונל קיבלה אישור להשתתף וגם זה ללא אישור לשחק במגרשים הקולומביאנים.
התחרות הסתיימה בניצחון של קלוב אולימפיה בפעם השנייה בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות

בתחרות השתתפו 19 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-5 בתים, שלוש קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. החל משלב השני הקבוצות שיחקו בשיטת נוקאאוט.
אם מספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי חוק שער חוץ, במידה וזה לא איפשר הכרעה הקבוצות ביצעו סדרת בעיטות עונשין.
בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות.