stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שולמית לפיד
ביוגרפיה

שולמית לפיד נולדה בשם שולמית גלעדי בתל אביב בשנת 1934, להֶלֶן, בתו של סוחר ביצים מטרנסילבניה, ולדוד גלעדי, עיתונאי, סופר ומתרגם, שנמנה עם מייסדי העיתון "מעריב". בנערותה שהתה עם משפחתה באירופה כאשר אביה היה שליח "מעריב" בפריז. את שירותה הצבאי עשתה בוועדת שביתת הנשק, הודות לבקיאותה בשפות. למדה מזרחנות וספרות אנגלית באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1959 נישאה ליוסף לפיד. באותה שנה נסעה עם בעלה לארצות הברית בה הוא סייר והתמחה בעיתונות. בשנים 1963–1966 התגוררה בלונדון כאשר בעלה שימש שליח "מעריב" בעיר. למשך זמן מה פעלה בשירות המוסד ולקחה חלק בפעילות חשאית.
בשעות הפנאי שלה מגידול ילדיה, שלחה ידה בכתיבה. לקראת סוף 1966 החלה לכתוב ביקורות על ספרי ילדים בעיתון "מעריב". יצירתה הראשונה שזכתה לפרסום הייתה המחזה "הירושה", שזכה בציון לשבח במסגרת חלוקת פרסי עידוד המחזה המקורי, נרכש על ידי התיאטרון הקאמרי והוצג על ידו. בשנת 1969 פרסמה את ספרה הראשון, קובץ סיפורים בשם "מזל דגים", שיצא בהוצאת עקד.
הספר הידוע ביותר של לפיד הוא "גיא אוני", המספר על נשות ואנשי העלייה הראשונה, מייסדי המושבה ראש פינה. ספר ההמשך, "חוות העלמות", עוסק בגיבורת "גיא אוני" ובגיבורות ובגיבורים נוספים, אנשי העלייה השנייה, שהיוו חלק מ"חוות העלמות" להכשרת נשים לחקלאות, סמוך לחוות כנרת. ספר אחר שלה, "כחרס הנשבר", עוסק בסוחר העתיקות מוזס וילהלם שפירא. את סיפור עלייתו וקליטתו של אביה בארץ ישראל, וכן את סיפור ילדותה בתל אביב של שנות השלושים והארבעים, תיעדה לפיד בספרה "ואולי לא היו", שיצא בשנת 2011. היא כתבה גם כמה ספרי ילדים, וכן את מילות השיר "רוזה מרציפן", שהלחין ושר שלמה גרוניך.
עיקר פרסומה בא מתחום הספרות הבלשית: היא היוצרת של "ליזי בדיחי", גיבורת שישה ספרי מתח. ליזי בדיחי היא כתבת במקומון באר שבעי בשם "הזמן דרום", ובכל ספר היא מתעקשת לעסוק בתעלומה בלשית שאיש לא הטיל עליה לחקור. הספר הראשון בסדרה, "מקומון", שיצא ב-1989, היה לאבן פינה בספרות הבלשית העברית, והצלחתו סייעה לקידום הסוגה הבלשית בעברית. בעקבות ספר זה באו חמישה ספרים נוספים, בהם פתרה בדיחי תעלומות שונות, תוך ש"היא מדדה ברגליה הגדולות מדי, ועונדת עגילים גדולים מדי", כמו שאוהבת שולמית לפיד לתאר אותה.
מחזות מפרי עטה שהוצגו: "הירושה", "רכוש נטוש", "מפעל חייו", "רחם פונדקאי" ו"הפלגות".
בתחילת שנות ה-80 הייתה חברת ועד באגודת הסופרים העבריים בארץ ישראל. בשנת 1983 כיהנה כמזכ"ל האגודה ובשנת 1984 נבחרה ליו"ר האגודה תפקיד בו כיהנה עד שנת 1987.
בשנת 2014 התראיינה לפיד ל"ארכיון העתיד", מיזם תיעוד דור המייסדים של אנשי הרוח שהטביעו חותם משמעותי על התרבות הישראלית.
ב-1996 זכתה לפיד בפרס ניומן. ב-2013 זכתה בפרס סטימצקי על ספרה "רכוש נטוש".
חיים אישיים

שולמית לפיד היא אלמנתו של איש התקשורת והפוליטיקאי יוסף לפיד. לזוג שלושה ילדים:
מיכל - נהרגה בתאונת דרכים ב-1984.
יאיר - ראש האופוזיציה.
מירב רוט - פסיכולוגית וסופרת.
לשולמית שישה נכדים, ביניהם השחקנית נטע רוט.
לפיד התגוררה ב"בית מגורי העיתונאים", בניין בשכונת יד אליהו בתל אביב שבו התגוררו כמה עיתונאים בולטים, ובהם שבתי דון יחיא, יגאל לב ולוי יצחק הירושלמי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |   |   |   |   |   |  דוד גלעדי  דוד גלעדי     |  דוד גלעדי  דוד גלעדי     |  דוד גלעדי  דוד גלעדי     |   |   |
 
|   |   |  טומי לפיד  טומי לפיד     |  טומי לפיד  טומי לפיד     |  טומי לפיד  טומי לפיד     |     |  שולמית לפיד  שולמית לפיד     |  שולמית לפיד  שולמית לפיד     |  שולמית לפיד  שולמית לפיד     |   |   |
|   |   |   |   |   |     |   |   |   |   |   |
|  יאיר לפיד  יאיר לפיד     |  יאיר לפיד  יאיר לפיד     |  יאיר לפיד  יאיר לפיד     |   |  ליהיא לפיד  ליהיא לפיד     |  ליהיא לפיד  ליהיא לפיד     |  ליהיא לפיד  ליהיא לפיד     |   |  מירב רוט  מירב רוט     |  מירב רוט  מירב רוט     |  מירב רוט  מירב רוט     |
 
|   |   |   |   |  ניר כנען  ניר כנען     |  ניר כנען  ניר כנען     |  ניר כנען  ניר כנען     |   |  נטע רוט  נטע רוט     |  נטע רוט  נטע רוט     |  נטע רוט  נטע רוט     |
ספריה

בין ספרי הילדים מפרי עטה:
שפיץ (מסדה, 1971)
עודד המלוכלך (כתר, 1988)
אורח (כתר, 1988)
השמיכה זהבה (כתר, 1988)
התנין מצרים (איורים: ברכה אלחסיד-גרומר)
יעל מתחבאת (כתר, 2021)
רומנים:
גיא אוני (כתר, 1982)
כחרס הנשבר (כתר, 1984)
אצל באבו (כתר, 1998)
חיבוק דב (בבל, 2002)
חוות העלמות (כתר, 2006)
ואולי לא היו (כתר, 2011)
טעות אנוש (כתר, 2012)
סיפורים
מזל דגים (עקד, 1969)
שלוות שוטים (מסדה, 1974)
קדחת (יחדיו, 1979)
חלומות של אחרים (כתר, 2014)
אנתולוגיה: 16 סיפורים מאת סופרי המתח הגדולים בעולם (עם דרור משעני; אחוזת בית, 2024)
סדרת ספרי ליזי בדיחי:
מקומון (כתר, 1989)
פיתיון (כתר, 1991)
התכשיט (כתר, 1992)
חול בעיניים (כתר, 1997)
פילגש בגבעה (כתר, 2000)
סוף עונת הלימונים (כתר, 2007)
פרפר במחסן (ידיעות ספרים, 2020)
מחזותיה שהוצגו בישראל

רכוש נטוש, מרץ 1987, תיאטרון הקאמרי, במאי: אהרון אלמוג, תפאורה: אלי סיני, מוזיקה: מישה בלכרוביץ' (הפקות נוספות: 2006, תיאטרון הבימה, במאי: איציק ויינגרטן; 2022, תיאטרון חיפה, במאית: אסי לוי). המחזה יצא לאור בהוצאת אור-עם (תשנ"א 1991).
רחם פונדקי, אפריל 1990, תיאטרון הקאמרי, במאי: אילן רונן, תפאורה: רות דר, מוזיקה: דן הנדלסמן.
מפעל חייו, מרץ 1992, תיאטרון הקאמרי, במאי: אורי פסטר, תפאורה: דודו מזח, מוזיקה: אורי וידיסלבסקי. המחזה יצא לאור בהוצאת אור עם תל אביב (תשנ"ב 1992).
הפלגות, ינואר 1997, תיאטרון הקאמרי, במאי: עמית גזית, תפאורה: טל יצחקי, מוזיקה: אלדד לידור.
לקריאה נוספת

אילת נגב, שולמית לפיד: מי רצח את ג'ודי ביסמוט, בתוך שיחות אינטימיות, תל אביב: משכל, 1995. גרסה דיגיטלית בפרויקט בן־יהודה
נורית גוברין, "עוף-החול. שולמית לפיד: 'גיא אוני'", בתוך: 'קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה', כרך ב', הוצאת גוונים ואוניברסיטת תל אביב, תשס"ב 2002.
הערות שוליים

↑  יאיר לפיד, זיכרונות אחרי מותי סיפורו של יוסף (טומי) לפיד, ירושלים: הוצאת כתר, 2010, עמ' 143
1 2  נילי, ב"מזל דגים", למרחב, 9 ביוני 1969
↑  פרסום נישואין, שערים, 25 בינואר 1959
↑  ראיון ופריו, מעריב, 17 ביולי 1959
↑    ענת מידן, ‏הסמויה, באתר "ידיעות אחרונות", 31 באוגוסט 2012 (הקישור אינו פעיל).
↑  גיאוגרפיה לבבית, מעריב, 28 באוקטובר 1966
משלגיה עד אמיל, מעריב, 13 בינואר 1967
יהלום הפלאים בהר עזאזל, מעריב, 3 בפברואר 1967
↑  הוענקו פרסי המחזה המקורי, דבר, 8 באפריל 1968
↑  אגודה רוצה יושב ראש, מעריב, 18 בינואר 1984
↑  מה קורא, כותרת ראשית, 29 בפברואר 1984
↑  דורית לנדס, קורים דברים, מעריב, 22 באוגוסט 1984
↑  מי יהיה יו"ר אגודת הסופרים?, מעריב, 10 באפריל 1987
↑  שולמית לפיד, באתר ארכיון העתיד, ‏נלקח ב-4 ביוני 2024
↑  שולמית ויוסף לפיד מודיעים, מעריב, 8 בנובמבר 1963
↑  בר חיון, "טעות אנוש": לך דומייה תהילה?, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2012
↑  שולמית לפיד ודרור משעני מציגים: 16 סיפורים מאת סופרי המתח הגדולים בעולם/ ביקורות וסקירות - אחוזת בית, באתר אחוזת בית, ‏19 במאי 2024
↑  יונתן דה שליט, הבלש ואני: דרור משעני מדבר על המעבר לטלוויזיה והקשר בין הבלש למדרש היהודי, באתר ישראל היום, 13 ביוני 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264245905171  PLWABN: 9810559840405606  BIBSYS: 99021974  BnF: cb12015489j (data)  CiNii: DA18950189  GND: 120935317  ISNI: 0000 0003 7393 662X  LCCN: n83042111  MusicBrainz: f5107605-8862-4a55-8043-018343b2d5ad  NDL: 00656247  NKC: pag2012677199  NLA: 35828755  NTA: 184983487  RERO: 02-A000102601  SUDOC: 028288696  VIAF: 7401966   WorldCat (עם VIAF): 7401966
הסנאט של פולין

| --- | --- |

 מדינה:  פולין פולין
 סוג:  בית עליון של הפרלמנט של פולין
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  1989–הווה (כ־36 שנים) 
 הרכב
 מספר מושבים:  100
 
 בחירות
 שיטת בחירות:  בחירות אזוריות
 בחירות קודמות:  אוקטובר 2015
 בחירות הבאות:  נובמבר 2019
 מנהיגים
 מרשל הסנאט:  תומאש פאבל גרוצקי
 משכן
 
 בניין הסיים, ורשה
 אתר אינטרנט
 senat.gov.pl
 
הסנאט של הרפובליקה של פולין (בפולנית: Senat Rzeczypospolitej Polskiej) הוא הבית העליון של הפרלמנט הפולני. בית זה, יחד עם הסיים הפולני מהווים את  הרשות המחוקקת של פולין.
הסנאט שוכן כיום במרכז העיר ורשה
מבנה ובחירות

הסנאט הוא הבית העליון של הפרלמנט הפולני ומכהנים בו 100 סנאטורים שנבחרים בבחירות מחוזיות לארבע שנים, בכפוף לכהונתו של הסיים- אם הסיים מתפזר לפני מועד זה, מתפזר גם הסנאט. במידה וחבר סנאט חדל למלא את תפקידו, על נשיא פולין להורות לערוך בחירות חדשות למושב שהתפנה. לסנאט יכול להיבחר כל אזרח פולני שמלאו לו 30 שנים.
מרשל הסנאט נבחר בידי רוב מוחלט של חברי הסנאט בישיבה הראשונה שלאחר הבחירות. כיום מכהן בתפקיד תומאש גרודזצקי ממפלגת קואליציית האזרחים.
ועדות הסנאט

כיום, בסנאט יש את הוועדות הבאות:
ועדת התקציב והמימון הציבורי, ועדת הכלכלה והחדשנות הלאומית, ועדת התשתיות, ועדת התרבות והמדיה, ועדת המדע, החינוך והספורט, ועדת ההגנה הלאומית, ועדת שלטון החוק, וזכויות האדם, ועדת האתיקה, ועדת המשפחה והרווחה, הוועדה לחקלאות ופיתוח הכפר, ועדת הממשל המקומי ומינהלת המדינה, הוועדה לענייני הגירה וקשרים עם פולנים בחו"ל, הוועדה לענייני חוץ והאיחוד האירופי, הוועדה לאיכות הסביבה, הוועדה המחוקקת וועדת הבריאות.
היסטוריה

ההיסטוריה של הסנאט הפולני מתחילה לפני כ-500 שנה, עת היה הסנאט מועצה של יועצי המלוכה. במערכת הפוליטית של תקופת ממלכת פולין והאיחוד הפולני-ליטאי, תפקד הסנאט כמועצה מלכותית ולא כבית מחוקקים עליון לסיים. הסנאט היה מורכב מחברים מהקבינט המלכותי ומחצר המלוכה, כמו-גם מוויוודים, מושלים ונציבים (אשר מונו כולם על ידי המלך), ומבישופים קתולים.
בתקופת הרפובליקה הפולנית השנייה נבחרו הסנאטורים בבחירות כלליות. במשאל עם שנערך ב-1946 תחת חסות השלטון הקומוניסטי, בוטל הסנאט בתקופת פולין הקומוניסטית שלאחר מלחמת העולם השנייה, והסיים נותר לבדו כבית המחוקקים הפולני. רק ב-1989 הוקם הסנאט מחדש, לאחר הסכם בין הקומוניסטים ותנועת "סולידריות".
הרכב הסנאט כיום

מפלגת חוק וצדק 48
מפלגת הקואליציה האזרחית 43
מפלגת העם הפולנית 3
מפלגת "השמאל" 3
סנאטורים עצמאיים 3
סמכויות הסנאט

לסנאט שמורה הזכות לדחות או לתקן הצעות חוק שהועברו מהסיים, אך כל דחייה או תיקון ניתנים לביטול במידה וההצעה זכתה לרוב מוחלט בסיים. לסנאט יש גם הזכות להגיש הצעות חקיקה לסיים.
אישורו של הסנאט נדרש במינויים של גופים רבים בפולין, ביניהם: מבקר המדינה, נציב תלונות הציבור ועוד.
משאלי עם, תיקונים בחוקה ואשרור אמנות והסכמים בינלאומיים דורשים גם הם את אישורו של הסנאט. כמו כן לסנאט אחריות מיוחדת כלפי ה"פולוניה" - הפזורה הפולנית ברחבי העולם, והוא זה שאחראי על התקציבים המופנים לצורך כך.
עונת 1992 בליגת העל הרוסית בכדורגל

| --- | --- |

 תקופת התחרות:  23 במרץ 1992 – 10 בנובמבר 1992 (233 ימים)
 מספר משתתפות:  20
 הזוכה:  ספרטק
 מספר משחקים:  368 
 → 19911993 ←
 
עונת 1992 בליגת העל הרוסית הייתה העונה הראשונה של ליגת העל הרוסית, שהוקמה לאחר פירוק ליגת העל הסובייטית והייתה ליגת הכדורגל הבכירה ביותר ברוסיה.
הליגה נפתחה עם 20 קבוצות מ-15 ערים. העונה שוחקה מה-23 במרץ ועד ה-10 בנובמבר 1992, כאשר ספרטק מוסקבה הוכתרה כאלופת רוסיה משסיימה בראשות הטבלה של השלב השני.
רקע

אליפות ברית המועצות האחרונה הסתיימה ב־27 באוקטובר 1991, עם זכייתה של צסק"א באליפות הסובייטית האחרונה.
בדצמבר 1991, אחרי חתימת ההסכם לפירוק ברית המועצות ויצירת חבר המדינות, בפגישה של ועדת המנהל של התאחדות הכדורגל הוכרז שכל חברות חברה מדינות, למעט אוקראינה, תשתתפנה בליגה מאוחדת.
עם זאת, בינואר 1992, קבוצת יזמים המיוצגת על ידי אנזור קבאזישווילי, ויקטור פונדלניק, ולנטין איוואנוב ואיש העסקים העיראקי חוסאם אל-חאלידי הקימו את התאחדות הכדורגל הכל-רוסית. מקימי ההתאחדות שלחו פקס לפיפ"א בבקשה להכיר בארגון שלהם בתור הגוף הלגיטימי היחיד שמסוגל לבצע החלטות ניהוליות ולשלוט בליגות ובנבחרות, אך ההצעה לא נתמכה והגוף שירש את התאחדות הכדורגל הסובייטית - התאחדות הכדורגל של חבר המדינות - נוצר מיידית והפורמט של עונת 1992 אושר, אשר נקבעה ל-1 במרץ.
לבסוף התפשרו על 22 קבוצות משתתפות:
בית א': פאמיר דושנבה (טג'יקיסטן), נפטיאניק פרגאנה (אוזבקיסטן), אלגה בישקק (קירגיזסטן), קופטדאג אשגבאט (טורקמניסטן), נפטצ'י באקו (אזרבייג'ן), ספרטק מוסקבה, דינמו מוסקבה, לוקומוטיב מוסקבה, טיליגול טיראספול (מולדובה), זניט סנקט פטרבורג, לוקומוטיב ניז'ני נובגורוד.
בית ב': פחטקור טשקנט, נאוובחור (אוזבקיסטן), קייראט אלמטי (קזחסטן), דינמו סוחומי (גאורגיה), דינמו מינסק (בלארוס), צסק"א מוסקבה, טורפדו מוסקבה, ספרטק ולאדיקווקז, רוטור וולגוגרד, רוסטסלמאש רוסטוב ואורלמאש יקטרינבורג.
ברם, אליפות חבר המדינות המתוכננת מעולם לא התחילה: 5 קבוצות ממוסקבה - צסק"א, ספרטק, טורפדו, דינמו ולוקומוטיב התנגדו לפורמט וסירבו להשתתף וגם הציעו ארגון מחדש של ההתאחדות.
הקבוצות מחבר המדינות עוד ניסו להגיע להסכם, להציע פורמט נוח לתחרות, אך הקבוצות המוסקבאיות התעקשו. שבוע אחרי פרסום המזכר בוועידה הנוספת, הוקמה התאחדות הכדורגל הרוסית. הוקמה ליגת כדורגל מקצוענית והפורמט של אליפות רוסיה 1992 אושר. בתחילה, ניקולאי טולסטיך, מראשי ההתאחדות, הציע לכלול 14 קבוצות בליגת העל, אך לבסוף התפשר על 20 קבוצות שכללו 6 קבוצות מליגת העל הסובייטית (צסק"א, ספרטק, טורפדו, דינמו, ספרטק ולאדיקווקז, לוקומוטיב), 11 מהליגה הראשונה: (רוטור, אורלמאש, רוסטסלמאש, לוקומוטיב ניז'ני נובגורוד, טקסטילשצ'יק, שיניק, פאקל, דינמו סטאברופול, זניט, דינמו-גאזוביק, קובאן), 3 נוספות מהליגה השנייה: (אסמראל, אוקיאן וקריליה סובייטוב).
הוחלט לערוך את האליפות באותו פורמט כפי שתוכננה אליפות חבר המדינות: 2 בתים עם 10 קבוצות כל אחת, 4 הראשונות בכל בית מתחרות על המקומות הראשונים, השאר קובעות בסיבוב האחרון מי מהחמישה תרד ליגה בתום העונה.
כך, אליפות רוסיה הראשונה יצאה לדרך ב־29 במרץ 1992, בשבע ערים.
מבנה

האליפות נערכה בשני שלבים, תחילה הקבוצות חולקו לשני בתים בני עשר קבוצות, כאשר 8 הטובות ביותר נאבקו על ראשות הטבלה, כאשר 12 הקבוצות שסיימו בתחתית נאבקו על מקומות 9-20. בשלב השני חושבו תוצאות משחקי השלב הראשון.
בסיום העונה, חמש הקבוצות שסיימו במקומות 16-20 התמודדו בליגה הבכירה ובמקומן העפילו 3 קבוצות מליגת המשנה הרוסית: ז'מצ'וז'ינה סוצ'י, נאברז'ני צ'לני הטטארית ולוצ'-אנרגיה ולדיווסטוק.
הקבוצות

בעונת הבכורה של הדיוויזיה הרוסית העליונה נטלו חלק הקבוצות הבאות:
| # | קבוצה | מאמן | קפטן |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | צסק"א | רוסיה (1991-1993)גנאדי קוסטילב | רוסיה (1991-1993)מיכאיל קולסניקוב |
| 2 | ספרטק | רוסיה (1991-1993)אולג רומאנצב | רוסיה (1991-1993)סטניסלב צ'רצ'סוב |
| 3 | טורפדו | רוסיה (1991-1993) יורי מירונוב | רוסיה (1991-1993)אלכסנדר פושיסאחוב |
| 4 | דינמו | רוסיה (1991-1993)ולרי גזאייב | רוסיה (1991-1993)ויקטור לוסב |
| 5 | ספרטק ולאדיקווקז | רוסיה (1991-1993)אלכסנדר נוביקוב | רוסיה (1991-1993)בחווה טדייב |
| 6 | לוקומוטיב | רוסיה (1991-1993)יורי סיומין | רוסיה (1991-1993)סרגיי פודפאלי |
| 7 | רוטור | רוסיה (1991-1993)ולדימיר פייזולין | אוקראינה ולדימיר גראצ'נקו |
| 8 | אוראלמאש | רוסיה (1991-1993)ויקטור שישקין | רוסיה (1991-1993)ולדימיר פדוטוב |
| 9 | רוסטסלמאש | רוסיה (1991-1993)אנוור יולגושוב | רוסיה (1991-1993)גנאדי סטיופושקין רוסיה (1991-1993)אלכסנדר טיחונוב |
| 10 | לוקומוטיב ניז'ני נובגורוד | רוסיה (1991-1993)ולרי אובצ'יניקוב | רוסיה (1991-1993)גנאדי מסלאייב |
| 11 | טקסטילשצ'יק קאמישין | רוסיה (1991-1993)סרגיי פאבלוב | רוסיה (1991-1993)רוסטם שיימוחמטוב |
| 12 | שיניק ירוסלבל | רוסיה (1991-1993)ולרי פרולוב | רוסיה (1991-1993)ואדים סוסולין רוסיה (1991-1993)אנדריי קרפנקו |
| 13 | פאקל וורונז' | רוסיה (1991-1993)ולרי נננקו | רוסיה (1991-1993)רינאט ביליאלטדינוב |
| 14 | דינמו סטאברופול | רוסיה (1991-1993)אלכסנדר אירחין | רוסיה (1991-1993)סייראן אוסיפוב |
| 15 | זניט | רוסיה (1991-1993)ויאצ'סלב מלניקוב | רוסיה (1991-1993)מיכאיל לווין |
| 16 | דינמו-גזוביק טיומן | רוסיה (1991-1993)אלכסיי פטרושין | רוסיה (1991-1993)אלכסיי סודאריקוב |
| 17 | קובאן קרסנודאר | רוסיה (1991-1993)איגור קאלשין | רוסיה (1991-1993)אלכסנדר פודוליאק |
| 18 | אסמראל מוסקבה | רוסיה (1991-1993) קונסטנטין בסקוב | רוסיה (1991-1993) מקסים פוטילין |
| 19 | אוקיאן נחודקה | רוסיה (1991-1993)אלכסנדר אווריאנוב | רוסיה (1991-1993)סרגיי בונדארנקו |
| 20 | קריליה סובייטוב סמרה | רוסיה (1991-1993)ויקטור אנטיחוביץ' | רוסיה (1991-1993)ויקטור גאוס |
תוצאות > שלב ראשון > בית א'

העפלה לשלב השני
| מס' | קבוצה | משחקים | ניצחונות | שוויונות | הפסדים | יחס | נק' |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | דינמו (מוסקבה) | 18 | 10 | 4 | 4 | 35 - 16 | 24 |
| 2 | לוקומוטיב (מוסקבה) | 18 | 9 | 6 | 3 | 23 - 14 | 24 |
| 3 | ספרטק (ולד') | 18 | 9 | 5 | 4 | 31 - 18 | 23 |
| 4 | צסק"א | 18 | 9 | 5 | 4 | 29 - 20 | 23 |
| 5 | טקסטילשצ'יק קמישין | 18 | 8 | 5 | 5 | 20 - 17 | 21 |
| 6 | אוראלמאש | 18 | 8 | 3 | 7 | 28 - 29 | 19 |
| 7 | אוקיאן | 18 | 7 | 4 | 7 | 24 - 25 | 18 |
| 8 | פאקל | 18 | 4 | 6 | 8 | 10 - 19 | 14 |
| 9 | דינמו (סטב') | 18 | 4 | 1 | 13 | 14 - 31 | 9 |
| 10 | דינמו-גזוביק | 18 | 2 | 1 | 15 | 11 - 36 | 5 |
תוצאות > שלב ראשון > בית ב'

| מס' | קבוצה | משחקים | ניצחונות | שוויונות | הפסדים | יחס | נק' |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ספרטק (מוסקבה) | 18 | 11 | 6 | 1 | 35 - 9 | 28 |
| 2 | אסמראל | 18 | 11 | 4 | 3 | 34 - 21 | 26 |
| 3 | לוקומוטיב (נ"נ) | 18 | 7 | 9 | 2 | 16 - 11 | 23 |
| 4 | רוסטסלמאש | 18 | 7 | 6 | 5 | 20 - 17 | 20 |
| 5 | קריליה סובייטוב | 18 | 5 | 8 | 5 | 12 - 19 | 18 |
| 6 | טורפדו | 18 | 7 | 3 | 8 | 20 - 20 | 17 |
| 7 | רוטור | 18 | 6 | 4 | 8 | 23 - 19 | 16 |
| 8 | זניט | 18 | 4 | 6 | 8 | 21 - 35 | 14 |
| 9 | קובאן | 18 | 3 | 6 | 9 | 19 - 30 | 12 |
| 10 | שיניק | 18 | 1 | 4 | 13 | 11 - 30 | 6 |
תוצאות > שלב שני

העפלה לליגת האלופות      העפלה לגביע אופ"א      העפלה לגביע הגביעים      הדחה לליגת המשנה הרוסית
תוצאות > שלב שני > מקומות 1-8

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | שוויונות | הפסדים | יחס | נק' | אופ"א |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ספרטק (מ) | 14 | 10 | 4 | 0 | 36 - 12 | 24 | ליגת האלופות |
| 2 | ספרטק (ולד') | 14 | 7 | 3 | 4 | 26 - 20 | 17 | גביע אופ"א |
| 3 | דינמו (מ) | 14 | 6 | 4 | 4 | 26 - 21 | 16 | גביע אופ"א |
| 4 | לוקומוטיב (מ) | 14 | 5 | 5 | 4 | 14 - 15 | 15 | גביע אופ"א |
| 5 | צסק"א | 14 | 5 | 4 | 5 | 25 - 19 | 14 |  |
| 6 | לוקומוטיב (נ"נ) | 14 | 2 | 7 | 5 | 10 - 18 | 11 |  |
| 7 | אסמראל | 14 | 3 | 3 | 8 | 17 - 36 | 9 |  |
| 8 | רוסטסלמאש | 14 | 1 | 4 | 9 | 3 - 16 | 6 |  |
תוצאות > שלב שני > מקומות 9-20

| מקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | שוויונות | הפסדים | יחס | נק' | אופ"א |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 9 | אוראלמאש | 22 | 12 | 6 | 4 | 40 - 21 | 30 |  |
| 10 | טקסטילשצ'יק קמישין | 22 | 12 | 4 | 6 | 23 - 13 | 28 |  |
| 11 | טורפדו מוסקבה | 22 | 12 | 4 | 6 | 27 - 17 | 28 | גביע הגביעים |
| 12 | רוטור וולגוגרד | 22 | 11 | 4 | 7 | 35 - 22 | 26 |  |
| 13 | אוקיאן נחודקה | 22 | 10 | 5 | 7 | 26 - 26 | 25 |  |
| 14 | קריליה סובייטוב | 22 | 9 | 7 | 6 | 22 - 16 | 25 |  |
| 15 | דינמו (סטב') | 22 | 10 | 4 | 8 | 27 - 23 | 24 |  |
| 16 | זניט | 22 | 9 | 6 | 7 | 30 - 25 | 24 |  |
| 17 | פאקל | 22 | 9 | 4 | 9 | 17 - 17 | 22 |  |
| 18 | קובאן | 22 | 4 | 6 | 12 | 16 - 35 | 14 |  |
| 19 | שיניק | 22 | 3 | 5 | 14 | 19 - 34 | 11 |  |
| 20 | דינמו-גזוביק | 22 | 3 | 1 | 18 | 16 - 49 | 7 |  |
סטטיסטיקה > מלכי השערים

| שחקן | קבוצה | שערים | מהם בפנדל |
| --- | --- | --- | --- |
| רוסיה (1991-1993) יורי מאטבייב | אוראלמאש | 20 | 4 |
| אזרבייג'ן ולי קאסומוב | דינמו מוסקבה | 16 | 4 |
| רוסיה (1991-1993) אולג גארין | אוקיאן נחודקה | 16 | 5 |
| רוסיה (1991-1993) קיריל ריבאקוב | אסמראל מוסקבה | 13 | 1 |
| רוסיה (1991-1993)ולדימיר קוליק | זניט סנקט פטרבורג | 13 | 5 |
הערות שוליים

↑  История первого чемпионата России 1992
אתל ג'נר רוזנברג

| --- | --- |

קבוצת מאמינים בהאים. רוזנברג משמאל למטה
 לידה:  6 באוגוסט 1858 באת' 
 פטירה:  17 בנובמבר 1930 (בגיל 72) 
 מדינה:  אנגליה
 ידועה בשל:  מעורבותה בדת הבהאית
 השכלה:  בית הספר סלייד לאמנות יפה 
 השקפה דתית:  הדת הבהאית 
 
אתל ג'נר רוזנברג (באנגלית: Ethel Jenner Rosenberg; 6 באוגוסט 1858 –17 בנובמבר 1930) הייתה האדם האנגלי הראשון אשר קיבל על עצמו את הדת הבהאית. היא תרמה רבות לביסוס הקהילה הבהאית באנגליה.
חייה האישיים

רוזנברג נולדה ב-6 באוגוסט 1858, לשושלת אמנים מפורסמת בעיר באת' באנגליה. אביה היה צייר מצליח ומורה, אך הוא נפטר בהיותה בת 12. מגיל צעיר מאוד, הוריה של אתל חינכו אותה למוסריות והצטיינות אקדמית ואמנותית. רוזנברג רכשה בקיאות מרשימה בכתבי הברית הישנה והחדשה ואף למדה צרפתית. היא נהגה לספר שאמה הדריכה אותה "לצפות למורה רוחני אשר ישלח האל". בשנת 1877, עזבה רוזנברג את בת', עיר מולדתה, ונסעה ללונדון ללמוד אמנות בבית הספר סלייד (Slade School).
לאחר שהצטיינה בלימודיה, החלה רוזנברג להציג את יצירותיה בתערוכות שונות בלונדון. היא ציירה בעיקר מיניאטורות ודיוקנאות, אשר זכו להכרה והערכה. הצלחתה הביאה עמה גם נוחות כלכלית. סביב שנת 1901, החלו להופיע בציוריה מוטיבים בהאיים. למשל, ציור דיוקן מיניאטורי של עבד אל-בהאא', כשדמותו מזכירה בבירור את ישו. הציור נעשה בטרם פגשה רוזנברג את עבד אל-בהאא', והתבסס באופן מוחלט על תיאור דמותו מפי חברתה הבהאית, מארי טורנברג-קרופר. דרך הכרותה עם טורנברג-קרופר, נחשפה רוזנברג לדת הבהאית. בכך הפכה רוזנברג למאמינ ה הבהאית הראשונה ממוצא אנגלי.
על אף בריאותה המדורדרת, המשיכה רוזנברג בפעולתה למען הדת הבהאית עד סוף ימיה. בימיה האחרונים, מחלתה מנעה ממנה לצאת מביתה ולבסוף היא נפטרה בשנתה בגיל 72, ב-17 בנובמבר 1930.
מעורבותה בדת הבהאית > כניסתה לדת הבהאית

אתל ג'נר רוזנברג הכירה את מארי טורנברג-קרופר בשנת 1899. טורנברג-קרופר, פילנתרופית אמריקאית אשר בחרה בדת הבהאית, סיפרה לרוזנברג על הדת החדשה שקמה ועל שליח האל בהאא אללה. על אף שלא קיים תיעוד לגבי האופן שבו הגיבה רוזנברג לבשורה, סביר כי חשה אהדה כלפי הרעיון. זאת לאור דבריה של אמה, אשר הורתה לה לצפות למורה רוחני אשר ישלח האל. על כל פנים, בשנת 1899 הפכה רוזנברג לאנגליה הראשונה אשר הכירה בבהאא' אללה כהתגלמות האל. היא איחדה כוחות עם טורנברג-קרופר והשתיים החלו להפיץ יחד את הבשורה.
מעורבותה בדת הבהאית > הפצת הדת הבהאית

במהלך חייה עלתה אתל לרגל מספר פעמים על מנת לבקר את עבד אל-בהאא' בעכו. בביקוריה, הקפידה לתעד בכתב את שיחותיו והרצאותיו. ידוע שהיא לימדה את עצמה פרסית על מנת להבין את מילותיו של עבד אל-בהאא בשפתו, אם כי לא ברור מתי בדיוק רכשה את השפה. כמו כן, ביקרה רוזנברג באמריקה וצברה שם ידע נוסף על אודות התורה הבהאית. כשחזרה ללונדון, החלו רוזנברג וטפרברג-קרופר לארגן מפגשים בבתיהן על מנת להפיץ את הבשורה הבהאית. המפגשים הללו משכו קבוצת מאמינים קטנה שהלכה והתרחבה. בנוסף לכך, עמלה רוזנברג על תרגום הכתבים הבהאיים, על מנת להנגישם לציבורים רחבים יותר. השפות הרבות בהן שלטה, הן שאפשרו לרוזנברג לצלוח את מלאכת התרגום.
מעורבותה בדת הבהאית > התכתבויותיה עם עבד אל-בהאא' בנוגע ל"איגרת החכמה"

חקירתה המעמיקה של רוזנברג את תורתו של בהאא' אללה, הובילה אותה להתכתב עם עבד אל-בהאא' על אודות "איגרת החכמה" (לוח-י חיכמת, באנגלית: Tablet of Wisdom). בין הנושאים המוצגים באיגרת, מציג בהאא' אללה את תפיסתו לגבי הפילוסופיה. הוא מסביר כי המהות והיסודות של הפילוסופיה היוונית הגיעו מנביאי ישראל. אולם, הסבר זה אינו מתיישב עם מסמכים היסטוריים אחרים, ועל כך שואלת רוזנברג את עבד אל-בהאא' במכתבה. עבד אל-בהאא' משיב בפירוט ומסביר כי בעבר, ההיסטוריה הועברה מפה לאוזן ולכן קיימות גרסאות סותרות כמעט לכל אירוע, תקופה ותורה. אף על פי כן, סמכותו של שליח האל, בהאא' אללה, מבטיחה כי דברו אמת, זאת למרות גרסאות סותרות אשר קיימות.
מעורבותה בדת הבהאית > הקשר של את'ל רוזנברג עם שוגי אפנדי

כבר בביקוריה בביתו של עבד אל-בהאא' בעכו, נוצר קשר בין רוזנברג לבין בני הבית. בין היתר, היא הכירה את שוגי אפנדי, נכדו של עבד אל-בהאא'. בצוואתו של עבד אל-בהאא, מונה שוגי אפנדי ל"שומר" (באנגלית: The Guardian) של הדת הבהאית. רוזנברג לא הטילה ספק במינויו של שוגי אפנדי ונשבעה לו אמונים, תוך שהיא מעודדת את חבריה באנגליה לנהוג באותו אופן. לפני עזיבתה את ארץ הקודש, הורה שוגי אפנדי לרוזנברג לכנס את האספה הרוחנית (Spiritual assembly) הראשונה של הדת הבהאית באנגליה, בשנת 1922. השניים עבדו יחד על מנת להגשים את הכנס והוא אכן התקיים ב-17 ביוני 1922. רוזנברג ושוגי אפנדי ניהלו קשר קרוב ופעלו להפיץ ולמסד את הדת הבהאית. לאחר פטירתה של רוזנברג, הספיד אותה שוגי אפנדי:
"אני חש צער עמוק על פטירתה של רוזנברג, אשר הייתה חלוצה אנגלייה יוצאת דופן של הדת הבהאית. הזיכרון של שירותה המרהיב לא ישכח לעולם. משפחתו של עבד אל-בהאא' מצטרפת אליי בהבעת תנחומים לבבים לאחיה וקרוביה. אני מפציר בחברים לקיים עבורה טקס אזכרה הולם."
מעורבותה בדת הבהאית > הספר שכתבה

בשנת 1901 עמלה רוזנברג על חוברת אשר נקראה "A Brief Account Of The Baha'i Movement". חוברת זו כללה תיעוד היסטורי של התנועה וכן הסברים של העקרונות היסודיים של התורה הבהאית. החוברת הופצה ונמכרה במחיר של פני (Penny) אחד בלבד. בזמן כתיבת החוברת, לא הייתה סמכות אשר פיקחה על תרגום כתביו של בהאא' אללה, ולכן רוזנברג נשענה רבות על כתביה מזמן עלייתה לרגל, המוטים לעיתים לפרשנותה האישית. אף על פי כן, בחוברת ישנו ביטוי להבנה העמוקה שלה ומחויבותה לתנועה ולעקרונותיה. ספרון זה היה מכוון בעיקר לקהל הנוצרי, ולכן יש בו התייחסות רבה אל ארץ הקודש. עוד מזכירה רוזנברג כי שליחים רבים של האל, כמו אברהם, אליהו וישו, הגיעו מארץ הקודש ועל כן, אין זה מופרך להאמין כי גם הפעם זורח מארץ הקודש אור אלוהי חדש בדמות עבד אל-בהאא'. בהמשך לכך, ניתן לראות כי חלק ניכר מן הספרון מוקדש לעבד אל-בהאא'; לתולדות חייו ולתורתו. מעניין לראות כי אין בספרון כל התייחסות לנביא מוחמד, זאת ככל הנראה על מנת למנוע התנגדות מצד הקוראים הנוצרים באותה תקופה.
קריאה נוספת

Robert Weinberg, Ethel Jenner Rosenberg – The life and times of England's outstanding Baha'i pioneer worker, George Ronald, Oxford, 1995
Ethel Jenner Rosenberg, A Brief Account Of The Baha'i Movement, The Priory Press, Hampstead, 1911
ראו גם

עבד אל-בהאא'
מארי טורנברג-קרופר