stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חמדה בן-יהודה
ביוגרפיה

חמדה בן-יהודה נולדה בשם "ביילה יונס" (תחילה שמה הוחלף לבֶּל, ובהמשך לפולה), בעיר דריסה שבמחוז ויטבסק של האימפריה הרוסית (ברוסיה הלבנה), לרבקה-לאה, לבית ברביש, ולשלמה נפתלי הרץ יונאס (שנ"ה; 1896-1840), סוחר אמיד שהיה מחסידי הרבי שמואל מלובביץ' וברבות השנים היה למשכיל, למשורר ולאחד מראשוני חובבי ציון. לחמדה היו שלושה אחים ושלוש אחיות, מהם: דוד , דבורה, סוניה, פנינה (ככל הנראה ילידת 1885) ווניה ([יוסף, יליד 1888 לערך).
חמדה למדה בגימנסיה רוסית לבנות במוסקבה ואחר כך למדה כימיה בבית-המדרש לנשים למדעי הטבע בעיר. ב-1892, לאחר מות אחותה, דבורה, ביקש אליעזר בן-יהודה מאביה וממנה כי תינשא לו, והם הסכימו. באותה שנה  עלתה לארץ ישראל (יחד עם הוריה ועם אחותה פנינה ואחיה אוניה), נישאה לאליעזר ועִברתה את שמה ל"חמדה". מילדי אחותה ביקשה שיקראו לה "אַמָא, כמו אבא".
כעבור שנים, חמדה כתבה לאב"י ובו התוודתה על אהבתה אליו: "בהיותי עוד ילדה קטנה שם באותם המקומות שעברת אהבתי בך לא רק את יופייך, את גופך, אלא גם את נפשך הטהורה, את שכלך הכביר, את דעתך הצלולה, את ידיעותיך, דעתך ומחשבותיך ואת גבורתך. הכל אהבתי בך ואהבתי כמו משוגעת".
עם הגיעה לארץ-ישראל הפכה לפעילה מאוד בפרויקט השפה העברית של בעלה. היא בעיקר דאגה לבל יפריעו לו בעבודתו, אך גם כתבה סיפורים קצרים בעברית, כתבה מאמרים בעיתוניו של בן-יהודה – "הצבי", "האור", "השקפה" – ולעיתים אף ערכה אותם. עבדה כמזכירה בשכר מועט בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות, כדי לוודא שבוריס שץ מקיים הבטחתו לאליעזר בן-יהודה, שתמך בבצלאל בתנאי שהמוסד יתנהל בעברית.
אחרי מותו של אליעזר, המשיכה (יחד עם בנה אהוד) בפרויקט מילון בן-יהודה ודאגה להוצאה לאור של הכרכים שנכתבו אך לא פורסמו, בעזרתו של עוזרו הנאמן של בן-יהודה במשך 22 שנים - משה בר נסים, וכן למציאת חוקרים שישלימו את הכרכים החסרים.
ביוגרפיה > המילה "אופנה"

חמדה בן-יהודה המציאה את המילה "אופנה". היא גזרה את המילה העברית מהמילה הלועזית Modaa. אליעזרה בן יהודה, נכדתה, טוענת שהיא גזרה את המילה אופנה מהמילה אופן, האופן בו מתלבשים אנשים. מחשש מביקורת, היא כתבה על אופנה תחת שם העט "שושנה לבנה". בכתב העת השקפה, בטור הראשון, ב-14 ביוני 1904, כתבה: ”זו הפעם הראשונה בימי חייה תבוא האפנה בשערי העתונות העברית. בפחד ובחרדה אמתית אני כותבת השורות האלה, מי לא ילגלג? מי לא יצחק לי? מי לא ידינני לחובה? ומי יודע, אם גם לא יחרימוני”. בטורים עדכנה על מגמות בעולם האופנה מפריז ונתנה עצות בתחום זה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

חמדה בן-יהודה גידלה את ילדיו של בן-יהודה מדבורה ואת ילדיהם המשותפים בקושי ובדוחק רב בביתם שברחוב החבשים (כיום רחוב אתיופיה) 11 בירושלים. "אין מה לאכול", כתבה בספרה "בן יהודה, חייו ומפעלו", "אין בגד ללבוש... אין נעליים לפעוטים. אין דבר. אני מרגישה כי 'אגזול' את העולם כולו, ובלבד שאמציא לבן-יהודה את כל הנצרך לקיומו!".
בשנותיה האחרונות התגוררה ברחוב עין-גדי 28 שבתלפיות בירושלים, בית שנודע לימים בשם "בית בן יהודה". היא נפטרה בשבת, כ"ג באב תשי"א, 25 באוגוסט 1951, בגיל 78, ונקברה בבית הקברות סנהדריה; לאחר מלחמת ששת הימים הועברה לקבורה לצד בעלה בהר הזיתים בירושלים. על מצבתה חרוטות מילותיו: "בעזרתך: יומי ארוך ופעלי ברוך ועז מחי ואיתן כחי ולא נס לחי".
חמדה בן-יהודה הייתה אם לשישה: אהוד ודבורה (שנפטרו בגיל צעיר), עדה, אהוד-שלמה, דבורה-דולה וזלפה.
ביוגרפיה > עץ המשפחה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  חמדה  חמדה     |  חמדה  חמדה     |  חמדה  חמדה     |     |   |   |   |   |  אליעזר בן-יהודה  אליעזר בן-יהודה     |  אליעזר בן-יהודה  אליעזר בן-יהודה     |  אליעזר בן-יהודה  אליעזר בן-יהודה     |   |   |   |   |     |  דבורה  דבורה     |  דבורה  דבורה     |  דבורה  דבורה     |  |  | עץ משפחת אבושדיד |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   |   |     |   |   |  |   |  |  |  |  |  |   |   |     |   |   |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  דולה (דבורה)  דולה (דבורה)     |  דולה (דבורה)  דולה (דבורה)     |  דולה (דבורה)  דולה (דבורה)     |  |  אהוד-שלמה  אהוד-שלמה     |  אהוד-שלמה  אהוד-שלמה     |  אהוד-שלמה  אהוד-שלמה     |  |  פיליפ גיא  פיליפ גיא     |  פיליפ גיא  פיליפ גיא     |  פיליפ גיא  פיליפ גיא     |   |  ימימה  ימימה     |  ימימה  ימימה     |  ימימה  ימימה     |   |  איתמר בן-אב"י  איתמר בן-אב"י     |  איתמר בן-אב"י  איתמר בן-אב"י     |  איתמר בן-אב"י  איתמר בן-אב"י     |     |  לאה אבושדיד  לאה אבושדיד     |  לאה אבושדיד  לאה אבושדיד     |  לאה אבושדיד  לאה אבושדיד     |  | עץ משפחותחובב-אלדר |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   |  |   |   |   |  |   |   |   |  |  |  |  |   |   |   |  |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  חמדה  חמדה     |  חמדה  חמדה     |  חמדה  חמדה     |  |  |  |  ז'אן פרו  ז'אן פרו     |  ז'אן פרו  ז'אן פרו     |  ז'אן פרו  ז'אן פרו     |  |  מונרו פולארד  מונרו פולארד     |  מונרו פולארד  מונרו פולארד     |  מונרו פולארד  מונרו פולארד     |   |  דרורה בן אב"י  דרורה בן אב"י     |  דרורה בן אב"י  דרורה בן אב"י     |  דרורה בן אב"י  דרורה בן אב"י     |     |  משה חובב  משה חובב     |  משה חובב  משה חובב     |  משה חובב  משה חובב     |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |   |  |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |   |  איתמר  איתמר     |  איתמר  איתמר     |  איתמר  איתמר     |   |  גיל חובב  גיל חובב     |  גיל חובב  גיל חובב     |  גיל חובב  גיל חובב     |  |  |  |  |  |  |




אילן יוחסין זה מכיל רק אנשים בעלי חשיבות אינצקלופדית או אנשים הנחוצים להבנת הקשרים המשפחתיים. כאן ניתן לראות אילן יוחסין רחב יותר.
ספריה

לולו: טריזלאדאדו דיל איבריאו, קהיר: דפוס קארמונה אי זארה, 5662 (תרס"ב) (נדפס בירושלים אך מחמת הצנזורה הטורקית נכתב "קהיר") (בלדינו)
מחיי הילדים בארץ-ישראל: א. ישראל; ב. מוכר התאנים, ורשה: תושיה, תרס"ג, 1902. (ספר לילדים)
חות בני רכב: ירושלים: ש"י שריזלי (הוצאת שי"ש), אלף תתל"ז לגלותנו (תרס"ו). (מתוך "השקפה", שנה ג, אלף תתל"ג [תרס"ב])
חטאת אפרים, ירושלים: ש"י שיריזלי (הוצאת שי"ש), אלף תתל"ז לגלותנו (תרס"ו). (מתוך "השקפה", שנה ג, אלף תתרל"ג [תרס"ב])
ספורים קצרים מחיי הארץ, ירושלים: דפוס ציון, [תרצ"-?]. (ארבע חוברות: 1. קץ המעגמה; 2. מלכת הפרחים; 3. נסים ונפלאות; 4. נשיא בישראל)
הלוחם המאֻשר: חיי אליעזר בן יהודה, ירושלים: דפוס ציון, תרצ"ב-1932.
בן יהודה חייו ומפעלו, ירושלים: בן-יהודה – הוצאה לאור לזכר אליעזר בן-יהודה, 1940. (מהדורה שנייה: מוסד ביאליק, תש"ן 1990)
נושא הדגל: חיי איתמר בן-אב"י, ירושלים: בן-יהודה – הוצאה לאור לזכר בן-יהודה, כ"ז להצהרת בלפור [תש"ד-1944].
סִפורים מחיי החלוצים, ירושלים: בן-יהודה – הוצאה לאור לזכר אליעזר בן-יהודה, [שנת] הכח להצהרת בלפור [=1945]. (הוצאה מחודשת: החלק הראשון יצא קודם בשם "הלוחם המאשר"; חלקים ב-ה יצאו בתוך הסדרה "ספורים קצרים מחיי הארץ". התוכן: חלוץ החלוצים – אליעזר בן-יהודה; נשיא בישראל; נסים ונפלאות; קץ המעגמה; מלכת הפרחים)
Jerusalem: its redemption and future: the great drama of deliverance described by wyewitnesses / by Mme. Ben Yehudah [et al.], New York: Christian Herald, 1918.
ספריה > ספרים שלא פורסמו

"כחו של גורל" (על חיי דבורה אחותה) – הוכן לדפוס אך לא פורסם
"המלחמה עם השטן" (דברי ימי המילון של בן-יהודה) – הוכן לדפוס אך לא פורסם
לקריאה נוספת

דוד קלעי, "בן־יהודה, חמדה", בתוך: ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 90–91. (הספר בקטלוג ULI)
מירב גרץ-רונן, חמדה בן יהודה: סופרת עיתונאית ומו"לית : ראשית חייה בארץ, עבודת גמר מ.א. - אוניברסיטת חיפה, 2000.
רעות גרין, חמדה בן יהודה כמגלמת העברייה החדשה, רעות גרין, עבודת גמר מ.א. - אוניברסיטת בר-אילן, 2006.
נורית גוברין, דבש מסלע - מחקרים בספרות ארץ־ישראל, משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 1989, הפרק "'למצוא את בני רכב' - חמדה בן-יהודה", עמ' 45–52.
יפה ברלוביץ (עורכת), רחבעם זאבי (מהדיר), אעברה נא בארץ, מסעות בארץ ישראל של אנשי העלייה הראשונה,איור: חיים טופול, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ב, עמ' 171-162
הגברת העברית הראשונה, נאמן למקור, הספרייה הלאומית
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "חמדה בן-יהודה", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1784
↑  יוסף לנג, דבר עברית! : חיי אליעזר בן יהודה, כרך א, עמ' 6-5
↑  איתמר בן-אב"י, החצוף הארצישראלי, עמ' 72
↑  יוסף לנג, דבר עברית!, כרך ב, עמ' 424
↑  יוסף לנג, דבר עברית!, כרך א, עמ' 208
1 2  איתמר בן-אב"י, החצוף הארצישראלי, עמ' 92-91
↑  חמדה בן יהודה אל אב"י, אצ"מ - הארכיון הציוני המרכזי A43/5
↑  חמדה בן-יהודה, בצלאל (מזכרונות חמדה בן יהודה), דואר היום, 15 באפריל 1932
1 2  נתי גבאי, מה ללבוש בסופ"ש? טיפים מגורו האופנה העברייה חמדה בן-יהודה, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 26.03.2017
↑  מאת דליה בן ארי, אליעזרה בן יהודה, נכדתו של אליעזר בן יהודה, מגלה סודות משפחתיים, באתר מגזין את, ‏2019-05-08
↑  נתי גבאי, שיק או שוק גרסת 1904: הפאשניסטה הראשונה בישראל, באתר ynet, 7 במרץ 2018
↑
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258450005171  PLWABN: 9811356821805606  GND: 139871136  ISNI: 0000 0000 8189 5686  LCCN: nr91042271  NTA: 301124566  VIAF: 120777504   WorldCat (עם VIAF): 120777504
1211

שנת 1211 היא השנה ה-11 במאה ה-13. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

ג'ינגיס חאן מוביל את צבאו דרך מדבר גובי לכיבוש ממלכה של שושלת ג'ין בצפון סין.
6 במאי – החלה בניית קתדרלת ריימס, בסגנון גותי בשל
נפטרו

רבי ברוך בן יצחק, מחברו של ספר התרומה (נולד ב-1140)
26 במרץ – סנשו הראשון, מלך פורטוגל (נולד ב-1154)
ראו גם

ילידי 1211‎
נפטרים ב-1211‎
קרן אוזן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באוקטובר 1979 (בת 45) נתיבות, ישראל 
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 עיסוק:  עיתונאית, מגישת טלוויזיה
 מעסיק:  תאגיד השידור הישראלי בעבר: ערוץ 2 רדיו דרום
 מספר צאצאים:  1
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  kerenu9
 
קרן אוזן (נולדה ב-11 באוקטובר 1979) היא עיתונאית ישראלית, מגישה את התוכניות השבועיות "כאן הערב" עם זאב קם ו "קפה שישי" עם יגאל עדיקא בכאן רשת ב', ואת התוכנית הכול פוליטי בכאן 11. קודם לכן, עבדה כ-20 שנה בתחנת רדיו דרום.
ביוגרפיה

אוזן גדלה והתחנכה בנתיבות. היא החלה את דרכה בעולם הרדיו כבוגרת המחזור הראשון במגמת הרדיו החינוכי של "קול ישראל" בבית הספר "אשל הנשיא".
במשך 20 שנה עבדה בתחנת הרדיו "רדיו דרום", הגישה את תוכנית הבוקר "בוקר טוב דרום", והגיעה לתפקיד סמנכ"ל בתחנה.
אוזן פעלה כתחקירנית בתאגיד השידור הציבורי ובתוכנית "אנשים" בערוץ 2. בנוסף לכך, כעיתונאית, מרבה לעסוק בנושאים חברתיים, תוך התמקדות בפריפריה הגאוגרפית והתרבותית.
אוזן הייתה גם מגישה-מחליפה בתוכנית "ערב ערב".
בנובמבר 2018 הוכרזה כי אוזן מועמדת לשמש יו"ר הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, על ידי שר התקשורת איוב קרא. ב-17 בדצמבר אושר מינוייה והיא הייתה עתידה להחליף את יוליה שמאלוב-ברקוביץ', אך ב-25 ביוני 2020 החליטה לוותר על התפקיד.
אוזן הייתה שותפה עסקית במקומון הדרומי "שבע" המופץ באזור הנגב.
ב-30 בינואר 2020 החלה להגיש תוכנית שבועית בכאן רשת ב' בימי חמישי בשם "כאן הערב", תחילה עם רן בנימיני, והחל מ-2 באפריל 2020 עם זאב קם, ואת התוכנית "קפה שישי" החל מ-29 באפריל 2024 עם יגאל עדיקא.
ב-20 ביולי 2022 נודע כי תתחיל להגיש תוכנית אקטואליה שבועית בערוץ כאן 11 בשם "ישראל בוחרת" התוכנית שודרה לאורך כל תקופת הבחירות לכנסת העשרים וחמש וכללה פאנל עם כתבי ופרשני כאן חדשות, שלא משתתפים בתוכניות הפוליטיות של סוף השבוע. התוכנית החלה את שידוריה ב-21 ביולי 2022. וסיימה את שידוריה ב-27 באוקטובר אותה שנה. מאז 4 בפברואר 2023 מגישה את הכול פוליטי באותו ערוץ ומשמשת כמגישה מחליפה בתוכניות שבע עם ומהדורת חמש.
אוזן אם לבן מנישואיה הראשונים, מתגוררת ביישוב להבים. בזוגיות עם יקי דיין, קונסול ישראל לשעבר בלוס אנג'לס.
הערות שוליים

↑  יואב סטולר, מסתמן: קרן אוזן תמונה ליו"ר מועצת הרשות השנייה, באתר כלכליסט, 13 בנובמבר 2018
↑   ערב ערב עם קרן אוזן, 16.01.18, בביצוע ערב ערב, סרטון  באתר יוטיוב
↑   נתי טוקר, הפתעה: קרן אוזן צפויה להתמנות ליו"ר הרשות השנייה במקום שמאלוב ברקוביץ', באתר TheMarker‏, 13 בנובמבר 2018
↑   נתי טוקר, אושר מינויה של קרן אוזן ליו"ר הרשות השנייה, באתר TheMarker‏, 17 בדצמבר 2018
↑  קרן אוזן: "מה שהיה רלוונטי לפני שנתיים, כבר לא נכון לי היום", באתר אייס, 26 ביוני 2020
↑  רן בנימיני וקרן אוזן, באתר כאן רשת ב'
↑  זאב קם וקרן אוזן, באתר כאן רשת ב'
↑  פיצוי לכתבים הדתיים? זו התכנית החדשה בכאן 11, באתר אייס, 20 ביולי 2022
↑  
ישראל בוחרת - 21 ביולי 2022, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 21 ביולי 2022
↑  חן מענית, ‏"מי שלא מבין את הכוח של הקהל בדרום, לעולם לא יוכל להבין את המפתח ללב המיינסטרים הישראלי", באתר גלובס, 19 במאי 2015
הכנסייה האנגליקנית (נצרת)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה 
 על שם:  ישו 
 מיקום:  נצרת 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1871
 תאריך פתיחה רשמי:  11 באוקטובר 1871 
 אדריכל:  Ferdinand Stadler 
 סגנון אדריכלי:  התחייה הגותית 
 קואורדינטות:  32°42′08″N 35°17′45″E﻿ / ﻿32.70236111°N 35.29597222°E﻿ / 32.70236111; 35.29597222
  (למפת הכרמל מוגדלת) הכנסייה האנגליקנית(למפת הכרמל רגילה) הכנסייה האנגליקנית(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הכנסייה האנגליקנית(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הכנסייה האנגליקנית
 
הכנסייה כפי שהייתה אמורה להיראות
הכנסייה האנגליקנית או כנסיית ישו או כנסיית הגואל (אנגלית: Christ church) היא כנסייה אנגליקנית השוכנת בלב העיר נצרת.
היסטוריה

הכנסייה נבנתה לאחר שימאים בריטים שביקרו בעיר בשנת 1861, לא מצאו בה כנסייה אנגליקנית, ופנו בעניין אל הארכיבישוף מקנטרברי. שנה לאחר מכן ביקר בעיר יורש העצר הבריטי, לימים המלך אדוארד השביעי, ותרם את הכספים הדרושים להקמת המבנה.
הכנסייה תוכננה על ידי האדריכל השווייצרי פרדיננד שטאדלר (Ferdinand Stadler) בסגנון התחייה הגותית, והייתה עבודתו האחרונה (הוא נפטר ב-1870 לפני שהושלמה). היא נבנתה בין השנים 1869- 1871 על ידי "החברה המיסיונרית הכנסייתית". כאשר נחנכה ב-1 באוקטובר 1871, הייתה לכנסייה האנגליקנית השנייה בארץ ישראל לאחר זו שבירושלים. בשל מחסור במימון נותר המבנה ללא הצריח המחודד שתוכנן לו. בשנת 2014 שופצה הכנסייה ונבנה הצריח.[דרוש מקור]
ב-26 בספטמבר 1937, נרצחו במדרגות הכנסייה, מושל הגליל הבריטי לואיס אנדרוס ושומר ראשו - רצח שזיעזע את היישוב ובעקבותיו נערכו מעצרים רבים והוצא צו מעצר נגד המופתי של ירושלים וראש הוועד הערבי העליון, חאג' אמין אל-חוסייני.
ישראל חברוני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1937 (בן 87 בערך) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל
 יצירות בולטות:  "אשה עייפה",
 בת זוג:  חיה חברוני
 מספר צאצאים:  8 
 
ישראל כהן-חברוני (נולד ב-1938 בתל אביב) הוא משורר, מחזאי, שחקן ומורה דרך ישראלי, חוזר בתשובה.
ביוגרפיה

נולד בתל אביב ליהודה ושולמית (לבית ויינשטיין) כהן חברוני. שולמית היא ביתו של ישראל וינשטיין - נין של הרב שלמה זלמן לעווי.
בילדותו משפחתו עברה דירה מספר פעמים, והוא גדל בין השאר בפתח תקווה ובחיפה. בנעורותו היה בתנועת הנוער המחנות העולים והצטרף לקיבוץ דפנה. לאחר ששירת בצה"ל לא חזר לקיבוץ דפנה אלא עבר למשגב עם, שם שימש כרועה צאן. לאחר מכן הוא עבר לנגב ועבד בחווה חקלאית לניסיונות בוטניים. לאחר מכן עבד זמן קצר כמלח במכלית נפט. הוא עבר לאירופה וטייל שם. כשחזר שימש כמדריך סיורים במדרשת שדה בוקר, שומר נוף בעין עבדת, וכמדריך בסיורי קומנדקרים בנאות הכיכר. לאחר מכן חזר לתל אביב, והשלים בחינות בגרות. בתקופה זו חיבר את מחזהו הראשון "אשה עייפה". חבריו שלחו את המחזה לתחרות שהתקיימה בשנת 1967 והמחזה זכה באותה השנה בפרס מטעם המועצה לתרבות ואמנות. בין השופטים בתחרות היו אברהם אסיאו, אורי קיסרי, מרים ברנשטיין-כהן, ולאה פורת-גור.
בעקבות כך החל לשמוע קורסים בתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, ובין השנים 1968 – 1971 למד בימוי סרטים בלונדון.
בשנות השבעים של המאה העשרים שימש כמורה למודעות עצמית-יוצרת במסגרת המכון להשתלמות מורים של בתי ספר ניסויים בירושלים.
בשנת 1977, כשהיה בגיל 39 החל תהליך של חזרה בתשובה, ולמד בישיבת אור שמח. לאחר שחזר בתשובה התגורר במעלה עמוס. התגורר גם במשך תקופה בירוחם.
ביוגרפיה > כתיבה

ב-1964 פרסם את הספר "ערום עם הרוח" בהוצאת מחברות לספרות.
ב-1994 פרסם את חוברת השירים בּׂא איתי למדבר בה כתב שירים הקשורים במדבר. החוברת יצא לאור בצורת פנקס ובו דפים מצולמים של השירים כתובים בכתב ידו.
ב-2008 יצא השיר "בדממה" מתוך האלבום "שתיקת האדמה" של להקת בין השמשות. סולן הלהקה, יוני גנוט, אמר בראיון כי השיר נכתב בהשראת השיר "המלחמה על צלם אלוקים" ("איש מדבר") מתוך "בוא איתי למדבר".
באוקטובר 2018 יצא לאור האלבום "בא איתי למדבר" - יהונתן שמלה ומוריה קסטרו בשירי ישראל חברוני, ובו שירים מתוך הספר "בא איתי למדבר".
ארז לבנון ביצע את שירו "לך לאט אסוף את הזרעים" באלבום "שמרני כאישון בת עין".
ביוגרפיה > כתיבה > ספריו

ערום עם הרוח, תל אביב: מחברות לספרות, 1964
בא איתי למדבר, כפר בת עין: י' חברוני, 1994
ביוגרפיה > בתיאטרון

בצוותא: ב-1969 עלה במסגרת במת השחקנים המחזה "אישה עייפה" בבימוי מיכאל כפיר, ובהצגה שיחקו גדליה בסר ורחל דובסון. ב-1972 ביים לצד טוני סרקין את הצגת היחיד "איכרוס ושתי שתיקות" בביצועה של מרים עירון. ב-1975 כתב וביים את ההצגה "מונולוגים לאישה צעירה" בה שיחקה כרמלה גיא. הצגה זו עלתה בצוותא ירושלים. באותה שנה כתב ביים ושיחק בהצגה "תפילת הבוקר של יוסף רוט" בצוותא ירושלים. בהצגה זו השתתף לעיתים לצד חברוני השחקן מישע משכן. הצגה זו עלתה לאחר מכן בשם "פרפרים והשפלות".
ב-1975 הופיע לצד ג'ימי לויד, אדם ריכטר וירון לונדון במופע "טנדו".
בתיאטרון פרספקטיבה בבית העיתונאים על שם סוקולוב: ב-1976 כתב ושיחק בהצגת יחיד בשם "מכת שמש". באותה שנה עלה המחזה שכתב "וריאציות לאשה צעירה" בה שיחקו כרמלה גיא וורדה בן חור והשתתפה בשירה מירי אלוני.
ב-2003 כתב ביים ושיחק בהצגת היחיד "צעקה של יהודי".
בקבוצת התיאטרון הירושלמי: ב-2013 עלתה ההצגה שכתב "מסע יומי של איש זקן" בבימויה של גבריאלה לב. בהצגה שיחקו ורדה בן חור, ערן בוהם, שיקן חזן ומאור ממן.
במסגרת בית ספר שדה כפר עציון הוא מדריך טיולים במדבר המבוססים על התבוננות בטבע ופעילות דרמה.
ביוגרפיה > טלוויזיה

ב-1972 כתב ביים והפיק סרט קצר בשם "אימבה". הסרט זכה במקום השני בפרס מטעם המועצה לתרבות ואמנות בפסטיבל הקולנוע בצפת. השופטים היו: אהרון מגד (יו"ר), אמנון זקוב, דוד ברגמן, משה נתן והלגה קלר. נתן גרוס כתב על הסרט: "את סרטו של ישראל חברוני "אימבה" אפשר להגדיר כפנטומימה קולנועית, שגיבוריה מסמלים רגשות של בדידות, ניכור חברתי וערירות - ולבסוף את הלך רוחו ונפשו של היוצר".
ב-1973 ביים את המשדר "ניצולים מספרים..." ששודר בערוץ הראשון לרגל 30 שנה למרידות בגטאות.
ב-1975 שימש כבמאי ותסריטאי בסדרה "גם אנו שופטים" ששודרה בחינוכית.
ב-2022 השתתף לצד יאיר פרג'ון בעונה הרביעית של התוכנית שאלה תשובה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

נשוי לחיה, מדריכה בשיטת פלדנקרייז, ולהם שמונה ילדים והם מתגוררים בבת עין.
הערות שוליים

↑  ישראל כהן חברוני באתר קהילת צאצאי חמשת האחים הצדיקים לבית לעוי
↑  4 זכו בתחרות המחזה המקורי, על המשמר, 6 ביולי 1967
↑  סטפן גלברט, היש הד לימים הגדולים?, על המשמר, 13 ביולי 1967
↑  המקדמות במחזאות המקורית, הצופה, 14 ביולי 1967
↑  אורי קיסרי, אשה עייפה, מעריב, 25 ביולי 1969
1 2  סיון ואבישר הר-שפי, מחפש את היהלום, מקור ראשון, מוסף "שבת", 25 בדצמבר 2011
↑  התגורר בירוחם בשכונת השקד, בשורת הבתים הדרומית בקצה העיירה,
בבית הצופה אל המדבר. ראו: משורר בעירו, באתר מועצת הפיס לתרבות ולאמנות
↑  אליעזרה אייג, גדולה שלא במקומה, למרחב, 5 ביוני 1964, המשך הכתבה, למרחב, 5 ביוני 1964
↑  בוא איתי למדבר באתר הספרייה הלאומית
↑  טקסט הספר באתר בית ספר שדה כפר עציון
↑   בין השמשות - בדממה, סרטון בערוץ "יוני גנוט - Yoni Genut", באתר יוטיוב (אורך: 05:06)
↑   בדממה - קליפ אנימציה, סרטון בערוץ "yoni salmon", באתר יוטיוב (אורך: 03:55)
↑  יואב פרידמן, צפו בדממה, באתר ynet, 18 במאי 2008
↑   בא איתי למדבר - Full Album, סרטון בערוץ "יהונתן שמלה", באתר יוטיוב (אורך: 36:13)
↑  בא איתי למדבר,  באתר בנדקמפ
↑  יואב פרידמן, לפני בין המצרים: שלושה שירים חדשים, באתר ynet, 2 ביולי 2009
↑  דבורה קיציס, שירים מההרים, באתר ערוץ 7, 5 בינואר 2012
↑  שמרני כאישון בת עין באתר "הספרייה הלאומית"
↑  הצגות בכורה, מעריב, 18 ביולי 1969
↑  תיאטרון, מעריב, 25 באפריל 1969
↑  Page 5 Advertisements Column 3, על המשמר, 4 במאי 1972
↑  מרים עירון באתר "דרכי תקוה"
↑  Page 39 Advertisements Column 3, מעריב, 2 במאי 1975
↑  Page 27 Advertisements Column 2, מעריב, 11 ביוני 1975
↑  Page 29 Advertisements Column 2, מעריב, 8 ביולי 1975
↑  שרגא הר-גיל, מעשה הרצח של יוסף רוט, מעריב, 2 בפברואר 1976
↑  עולם במבוכה, מעריב, 2 בנובמבר 1975
↑  המחוננים לספורט, דבר, 6 בנובמבר 1975
1 2  Page 41 Advertisements Column 3, מעריב, 1 באוקטובר 1976
↑  הארץ, הצגות יחיד ותיאטרון מצולם בירושלים, באתר הארץ, 24 ביולי 2003
↑  מידע על ההצגה
↑  שרגא הר-גיל, מה חדש? סרטים ופרסים, מעריב, 24 באוגוסט 1972
↑  סופר דבר בצפת, חולקו הפרסים בפסטיבל הסרטים בצפת, דבר, 4 בספטמבר 1972
↑  מיכל סנונית, נכנס רומן – יצא רומן "זעיר", על המשמר, 23 באוגוסט 1972
↑  נתן גרוס, בקולנוע - חילופי משמרות - תחרות הסרט הישראלי הקצר, על המשמר, 22 בספטמבר 1972
↑  גד אם טל, בצליל ובתמונה - השואה והגבורה, על המשמר, 25 באפריל 1973
↑   שאלה תשובה 🤝🏻 | יאיר וישראל, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 27:41)
↑  חיה רבקה יקותיאל, עם קצת עזרה מחברים שלי, באתר "ילדי קראטה ירושלים"
↑  נדב שרגאי, "טרור זה לא המקצוע שלנו", אמר תושב בת עין, באתר הארץ, 12 במאי 2002
דפנה ארמוני

| --- | --- |

דפנה ארמוני בהופעה, 2017
 לידה:  13 במרץ 1956 (בת 68) קיבוץ רביבים, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1975
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  פופ, רוק
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  אן אם סי
 צאצאים:  אלה ארמוני 
 פרופיל ב-IMDb
 
שלום חנוך עם אריק איינשטיין ודפנה ארמוני, 1979
דפנה ארמוני ושלום חנוך, 1985
דפנה ארמוני (נולדה ב-13 במרץ 1956) היא זמרת, שחקנית וציירת ישראלית.
ביוגרפיה

ארמוני נולדה במרץ 1956 בקיבוץ רביבים. אביה אריק היה אדריכל נוף. אמה הדסה (לבית מחבוב) הייתה מטפלת בילדים ואחותם של משה חובב, ראומה אלדר ועמנואל (עמי) חובב. בן דודה מצד אמה הוא המנחה, הטבח והסופר גיל חובב (נינו של מחיה השפה העברית אליעזר בן יהודה).
כשהייתה ארמוני בת חמש עברה המשפחה לבריטניה בעקבות עבודתו של האב. ארמוני התחנכה שם וזכתה לחינוך בריטי מוקפד. המשפחה שבה לישראל לאחר חמש שנים ועברה להתגורר ברמת גן, שם למדה ארמוני בתיכון העירוני בליך.
אביה רצה עבורה קריירה בתחום הציור. הוא ניבא לה עתיד מזהיר כציירת, והתאכזב כשבחרה לעסוק בתחום המוזיקה, אך מאחר שארמוני התנסתה בתחום השירה עוד בצעירותה, הדרך לשירות בלהקה צבאית הייתה טבעית עבורה.
קריירה > שנות השבעים

דפנה ארמוני שירתה בשתי להקות צבאיות:
מ-1974 ועד 1976 בלהקת גייסות השריון (בתוכניתה ה-14 והאחרונה, "מן המזרח הפרוע"), שם שימשה כסולנית בשיר שהפך להמנון החיל "בעקבי הדרך" (שוש פלדי/יאיר רוזנבלום) בעיבודו של רוזנבלום.
לאחר מכן שירתה בשירות קבע כסולנית צוות הווי חיל האוויר.. בצוות חיל האוויר זכתה ארמוני לפרסומה הראשון כשהייתה הסולנית בשיר "בתוך" (יעל טבת/יאיר רוזנבלום) שהצוות ביצע בפסטיבל הזמר והפזמון ב-1977 בעיבודו של רוזנבלום.
במהלך שירותה הצבאי הייתה בת זוגו של דויד ברוזה, אך לאחר תקופה, החליטה מיוזמתה להיפרד.
בשנת 1978 שיחקה ארמוני בסרט "הלהקה" בתור נועה, החיילת החדשה בלהקה. השיר "שלווה" (אבי קורן/יאיר רוזנבלום) בוצע בסרט על ידי ארמוני וגלי עטרי בעיבודו של רוזנבלום.
באותה השנה השתתפה ארמוני בשנית בפסטיבל הזמר והפזמון עם דודו זר, חני אליקים ומוטי דיכנה בשיר "אקומה נא". כמו כן השתתפה באותה שנה בפסטיבל נביעות בנואיבה שם הופיעה בשלישייה עם דויד ברוזה ואחותו טליה שגם הופיעו ב"שעת מרעה", מופע של שירי מוטי בהרב בעיבודיו של שפי ישי שהועלה ב"צוותא".
בשנת 1979, נבחרה להופיע עם אריק איינשטיין ושלום חנוך וביצעה את שירו של חנוך "עד מחר". הופעה זו הביאה לה חשיפה גדולה. באותה השנה לוהקה לסרט ההמשך של אסקימו לימון - "יוצאים קבוע" בתפקיד שלי. במקביל החלה לשחק בתיאטרון הקאמרי בתפקיד חיוכי סתיו במחזה "הוצאה להורג" מאת חנוך לוין ובבימויו.