stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדולף אנדרסן
דו-קרב עם מורפי 1858

לאחר התחרות בלונדון נחשב אנדרסן לשחקן המוביל בעולם, אך על מנת להתפרנס חזר למשרתו כמורה למתמטיקה.
בסוף שנת 1858 הובס ללא תנאי (7-2 ו-2 תוצאות תיקו) על ידי הכוכב האמריקני פול מורפי בדו-קרב שנערך בפריז. באחד המשחקים ניסה אנדרסן הנואש להפתיע את מורפי בכל דרך ונקט במסע הפתיחה א3 (הזזת הרגלי השמאלי ביותר צעד אחד קדימה), שכונה מאז "פתיחת אנדרסן", אף כי השימוש בה בתחרויות היה נדיר.
בשנת 1860 סיים דו-קרב בן 8 משחקים נגד לואיס פאולסן בתוצאת תיקו 4:4.
לונדון 1862

שלוש שנים אחרי תבוסתו למרפי חזר אנדרסן לזירה וזכה בתחרות בלונדון בשנת 1862. זו הייתה תחרות הסבב המלא (תחרות שבה כל מתמודד משחק נגד כל יתר המתחרים) הבינלאומית הראשונה עם תוצאה של 12 ניצחונות מתוך 13 משחקים, עם הפסד בודד לג'ון אוון. בשנה זו מורפי כבר פרש ממשחק השחמט, כך שאנדרסן נחשב שוב למוביל בשחקנים הפעילים בעולם.
בשנת 1862 פאולסן התמודד מול אדולף אנדרסן על תואר אלוף העולם. תוצאת הדו-קרב הייתה תיקו ולכן אנדרסן שמר על תוארו.
דו-קרב מול וילהלם שטייניץ

בשנת 1866 הפסיד אנדרסן בדו-קרב צמוד לוילהלם שטייניץ הצעיר, בהתמודדות שנחשבת בעיני חלק מחובבי השחמט לקרב הרשמי הראשון על התואר העולמי (אם כי לא שטייניץ ולא אנדרסן טענו כך, במיוחד לאור העובדה שמורפי עדיין היה בחיים). העימות הוליד כמה רעיונות חדשים בתחום האסטרטגיה השחמטאית. מכל מקום זו נקודת הזמן שממנה ואילך נחשב שטייניץ לשחקן הפעיל המוביל בעולם. מאוחר יותר הפסיד אנדרסן בדו-קרב חוזר נגד שטייניץ.
באדן-באדן - 1870

אחד מהישגיו השחמטאיים הגדולים ביותר של אנדרסן הגיע בשלב מאוחר בחייו. בתחרות בבאדן-באדן בשנת 1870, בגיל 52, הצליח אנדרסן לסיים במקום הראשון בתחרות החזקה ביותר שנערכה עד אז מעולם, כשהוא מקדים את יריבו הוותיק שטייניץ, כמו גם השחקנים הידועים נוימן ובלקברן. אנדרסן נפטר בשנת 1879, בגיל 61. שנתיים קודם לכן, בתחרות החזקה בלייפציג שבגרמניה, נחל ניצחון חשוב אחרון בתחרות שחמט.
לאחר מותו פרסם העיתון Deutsche Schachzeitung הספד בן 19 עמודים על אנדרסן.
דו-קרבות

| שנה | מיקום | המתמודד השני | תוצאה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1845 | ברסלאו | לודוויג בלדו | 0.5 מ-5 | הפסד |
| 1845 |  | טאסילו פון דר לאסה | 4 מ-6 | הפסד |
| 1845 | ברסלאו | דניאל הארוויץ | 5 מ-10 | תיקו |
| 1851 | לונדון | יוהאן לבנטל | 5 מ-6 | ניצחון |
| 1851 |  | הנרי תומאס באקל | 8 מ-15 | הפסד |
| 1851 |  | טאסילו פון דר לאסה | 5 מ-10 | הפסד |
| 1851 |  | ליונל קיזריצקי | 6 מ-16 | הפסד |
| 1858 | פריז | דניאל הארוויץ | 4.5 מ-7 | ניצחון |
| 1858 | פריז | פול מורפי | 3 מ-11 | הפסד |
| 1858 | ברלין | קארל מאיה | 12 מ-14 | ניצחון |
| 1859 | קלן | קארסטניין | 7.5 מ-11 | ניצחון |
| 1859 | ברסלאו | ברטולד שולה | 31 מ-48 | ניצחון |
| 1860 |  | פול יורנוד | 3.5 מ-5 | ניצחון |
| 1860 |  | לרוש | 3 מ-5 | ניצחון |
| 1860 | פריז | איגנץ קוליש | 5.5 מ-11 | תיקו |
| 1860 | פריז | ג'ול ארנו דה ריוויאר | 2.5 מ-5 | תיקו |
| 1860 | ברלין | פיליפ הירשפלד | 16.5 מ-29 | ניצחון |
| 1861 |  | יוהאן לבנטל | 2 מ-3 | ניצחון |
| 1861 | לונדון | איגנץ קוליש | 5 מ-9 | ניצחון |
| 1861 |  | ז'אן דיפרן | 4 מ-5 | ניצחון |
| 1861 |  | ז'אן דיפרן | 2.5 מ-3 | ניצחון |
| 1862 | לונדון | לואיס פאולסן | 4 מ-8 | תיקו |
| 1864 | ברלין | ברטולד שולה | 4 מ-8 | תיקו |
| 1866 | ברלין | יוהנס מינקויץ' | 8.5 מ-12 | ניצחון |
| 1866 | לונדון | וילהלם שטייניץ | 6 מ-14 | הפסד |
| 1868 | ברלין | יוהנס צוקרטורט | 8.5 מ-12 | ניצחון |
| 1870 | באדן-באדן | לואיס פאולסן | 0.5 מ-3 | הפסד |
| 1871 | ברלין | יוהנס צוקרטורט | 3 מ-7 | הפסד |
| 1871 | לייפציג | לואיס פאולסן | 4.5 מ-10 | הפסד |
| 1877 | לייפציג | לואיס פאולסן | 3.5 מ-9 | הפסד |
מורשתו של אנדרסן

אף על פי שמורפי עלה עליו במידה רבה, ושטייניץ במידה מועטה, אנדרסן מכונה האמן המודרני הראשון.
ארפד אלו, הוגה שיטת הדירוג המכונה על שמו - אלו - חישב רטרואקטיבית את הדירוגים במהלך ההיסטוריה והעריך שאנדרסן היה השחמטאי הראשון שחצה את קו 2600 הנקודות במד הכושר.
אנדרסן ייזכר כשחמטאי סולידי שהתקיף כהלכה והגן בזמן המתאים. למורפי, שטייניץ ואנדרסן הייתה גישה דומה ביחס למשחק השחמט. משחקם נשען על פיתוח נאות עם דגש על ביטחון העמדה, ולא התקפות פשוטות נגד המלך או המלכה ובכך הולידו את השחמט המודרני.
אנדרסן היה אהוב על מתחרים בעולם השחמט ונחשב לאדם ישר והגון. שטייניץ כתב עליו: "אנדרסן היה ישר ומכובד עד לשד עצמותיו. בלי פחד או העדפה הוא חיווה את דעתו בישירות, וכנותו העניינית הייתה עניין כה ברור וגלוי... מילתו לבדה הייתה מספקת בדרך כלל כדי ליישב עימות... משום שלעיתים קרובות הכריע לטובת יריב..."
משחקים מפורסמים

אנדרסן-קיזריצקי 1851 גמביט המלך - משחק האלמוות, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
אנדרסן - דופרן 1852 גמביט אבנס - משחק ירוק העד, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
אנדרסן - צוקרטורט 1869 גמביט אבנס, באתר צ'סגיימס (באנגלית)
כמה משחקים קצרים של אנדרסן:
Anderssen - Schallopp, Berlin 1864 1.e4 e5 2.f4 d5 3.Nf3 dxe4 4.Nxe5 Bd6 5.Bc4 Bxe5 6.fxe5 Qd4 7.Qe2 Qxe5 8.d4 Qxd4 9.Nc3 Nf6 10.Be3 Qd8 11.O-O h6 12.Bc5 Nbd7 13.Qxe4+! (13...Nxe4 14.Bxf7 mate) 1-0
Anderssen - D. Rosenthal, Vienna 1873 1.e4 e5 2.Nf3 Nc6 3.Bc4 Bc5 4.b4 Bxb4 5.c3 Ba5 6.d4 exd4 7.O-O d3 8.Qb3 Qf6 9.Re1 Nge7 10.Bg5 Qg6 11.Bxe7 Kxe7 12.e5 Kf8 13.Nbd2 Bb6 14.Ne4 Nd8 15.Qa3+ Ke8 16.Nf6+ (16...gxf6 17.exf6+ mates) 1-0
Riemann - Anderssen, Breslau 1876 1.e4 e5 2.f4 exf4 3.Bc4 Qh4+ 4.Kf1 d5 5.Bxd5 Nf6 6.Nc3 Bb4 7.e5 Bxc3 8.exf6 Bxf6 9.Nf3 Qh5 10.Qe2+ Kd8 11.Qc4 Re8 12.Bxf7 Qxf3+ 13.gxf3 Bh3+ 14.Kf2 Bh4+ 15.Kg1 Re1+ 16.Qf1 Rxf1 mate 0-1
J. Zukertort - Anderssen, Breslau 1865 1.e4 e5 2.f4 exf4 3.Nf3 g5 4.Bc4 g4 5.Ne5 Qh4+ 6.Kf1 f3 7.d4 Nf6 8.Nc3 Nc6 9.Bxf7+ Kd8 10.Bb3 Nxe5 11.dxe5 fxg2+ 12.Kxg2 Qh3+ 13.Kf2 Bc5+ 14.Ke1 Qh4+ 15.Kd2 Nh5 16.Rf1 Qxh2+ 17.Qe2 Ng3 0-1
הערות שוליים

↑  Edo Ratings, Anderssen, K.E.A., www.edochess.ca
↑  London 1851 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb162966051 (data)  GND: 118502840  ISNI: 0000 0001 2036 9583  LCCN: no97016089  NKC: xx0135506  NTA: 068943334  SNAC: w6475m18  SUDOC: 250695464  VIAF: 10636597   WorldCat (עם VIAF): 10636597 
דו-קרב בין פאולסן לאנדרסן
אולפני אילינג

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1931–הווה (כ־93 שנים) 
 קואורדינטות:  51°30′33″N 0°18′27″W﻿ / ﻿51.509166666667°N 0.3075°W﻿ / 51.509166666667; -0.3075 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הסרטים 
  
 www.ealingstudios.com
 he
 
אולפני אילינג הם אולפני טלוויזיה וקולנוע הפועלים בשכונת אילינג במערב לונדון. האולפנים החלו את פעולתם בשם "אולפני אילינג" בשנות ה-30, וידעו תקופת זוהר בה ייצרו קומדיות הנחשבות כיום לקלאסיות, בשנות ה-50. בסוף שנות ה-50 הופסק ייצור הסרטים תחת השם "אולפני אילינג" אך חודש לקראת אמצע שנות ה-90, והוא ממשיך אף כיום (2009).
היסטוריה

האולפנים הם בין אולפני הסרטים הוותיקים בעולם. במקום פעלו מפיקי קולנוע שונים וביניהם ויל בארקר מחלוצי הקולנוע הבריטי, שהקים את האולפנים במקום בשנת 1896 ובזיל דין, שרכש את האולפנים בשנת 1929. בשנת 1931 החל דין להסריט במקום סרטים במסגרת חברת "אולפני אילינג". בשנת 1933 הוחלף שם החברה ל-"Associated Talking Pictures" (סרטים מדברים מאוגדים), ובמקום הוסרטו כ-60 סרטים עד לשנת 1938 בה רכש את החברה איל הקולנוע מייקל בלקון בשיתוף עם חברת MGM. בלקון החל מחדש להשתמש בשם "אולפני אילינג". בשנת 1944 נרכשה החברה על ידי תאגיד ראנק, אך המשיכה בפעילותה הקולנועית תחת שמה.
בשנות ה-30 ושנות ה-40 הפיקה החברה בעיקר קומדיות בהשתתפות בדרנים כג'ורג' פורמבי שהיה ידוע כזמר ונגן יוקולילי-בנג'ו, וויל היי שרכש את פרסומו על במת המיוזיק הול. כן עסקה החברה בהסרטת סרטי תעודה. החברה הייתה חלוצה בשימוש בבמאי תעודה ליצירת סרטי מלחמה בעלי מראה ריאליסטי.
לאחר המלחמה החלה אילינג בייצור קומדיות, שהפכו לסימן ההיכר של האולפן, ונקראות עד היום "קומדיות אילינג". אלו היו לעיתים סאטיריות באופן קליל ונראו כמשקפות מאפיינים שונים של האופי הבריטי והחברה הבריטית. הקומדיות התבססו על מספר במאים קבועים וביניהם צ'ארלס קרייטון, אלכסנדר מקנדריק וצ'ארלס פרנד, ומספר כוכבים קבועים, ובראשם אלק גינס. הראשונה שביניהן הייתה הקומדיה "Hue and Cry" משנת 1947, והאחרונה "Barnacle Bill" משנת 1957. בין הטובות שבקומדיות היו "Whisky Galore!" ‏(1949), "דרכון לפימליקו" ‏ (1949), "דם כחול" (1949), "The Lavender Hill Mob" ‏ (1951), "The Man in the White Suit" ‏(1951), "The Titfield Thunderbolt" ‏ (1953 ו-"הרוצחים והגברת" (1955). סרטים אלו נחשבים כיום כקלאסיקה של הקולנוע הבריטי, וכלולים בין הקומדיות המשובחות ביותר שהופקו מעולם. הקומדיות זכו במספר פרסי אוסקר ומספר פרסי באפט"א ופרסים נוספים.
בשנת 1955 רכש ה-BBC את האולפנים, על אף שהפקות הנושאות את הכותרת "אולפני אילינג" המשיכו להיווצר באולפני MGM באלזטרי למשך שנתיים נוספות. ה-BBC השתמש באולפנים לצילומי סדרות טלוויזיה ידועות כגון "הבלש המזמר" (1986) וסדרות רבות נוספות.
בשנת 1995 נרכשו האולפנים על ידי בית הספר הלאומי לטלוויזיה וקולנוע, ובאמצע שנות ה-2000 נרכשו על ידי קבוצת אנשי עסקים בראשות אורי פרוכטמן, ברנבי תומפסון, הארי הנדלסמן וג'ון קאו. בשנת 2001 החל האולפן ביצירת סרטים בכותרת "אולפני אילינג" והוא ממשיך בכך עד היום.
הקומדיות של אילינג

בטבלה זו מרוכזים פרטים באשר ל"קומדיות של אילינג" שנוצרו בתקופה שבין 1947 ל-1957 והקנו לאולפנים את עיקר פרסומם.
| שם הסרט | שנה | במאי | שחקנים | פרסים והערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Hue and Cry‏ | 1947 | צ'ארלס קרייטון | אלאסטייר סים, הארי פאולר |  |
| Another Shore‏ | 1948 | צ'ארלס קרייטון | רוברט ביטי, מוירה ליסטר |  |
| דרכון לפימליקו | 1949 | הנרי קורנליוס | סטנלי הולוויי, מרגרט רתרפורד, ברברה מארי | מועמד לפרס אוסקר על התסריט הטוב ביותר (ט. א. ב. קלארק). מועמד לפרס באפט"א כסרט הבריטי הטוב ביותר. |
| Whisky Galore!‎ | 1949 | אלכסנדר מקנדריק | בזיל רדפורד, ברוס סטון, ג'ואן גרינווד, גורדון ג'קסון |  |
| דם כחול | 1949 | רוברט היימר | דניס פרייס, ואלרי הובסון, ג'ואן גרינווד, אלק גינס | מועמד לפרס באפט"א בקטגוריית הסרט הטוב. מועמד לפרס אריה הזהב בפסטיבל ונציה. זוכה פרס איגוד המבקרים הלאומי בארצות הברית |
| A Run for Your Money‏ | 1949 | צ'ארלס פרנד | דונלד יוסטון, מרדית אדוארדס, מוירה ליסטר, אלק גינס, יו גריפית |  |
| The Magnet ‏ | 1950 | צ'ארלס פרנד | סטיבן מאריי, קיי וולש, ג'יימס פוקס |  |
| The Lavender Hill Mob‏ | 1951 | צ'ארלס קרייטון | אלק גינס, סטנלי הולוויי, סיד ג'יימס, אלפי באס | פרס אוסקר לתסריט הטוב ביותר (ט. א. ב. קלארק). מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (אלק גינס). פרס באפט"א לסרט הבריטי הטוב ביותר. מועמד לפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר מכל מקור שהוא. מועמד לפרס גילדת הבמאים של אמריקה לבמאי הטוב ביותר (צ'ארלס קרייטון). מועמד לפרס אריה הזהב בפסטיבל ונציה |
| האיש בחליפה הלבנה | 1951 | אלכסנדר מקנדריק | אלק גינס, ג'ואן גרינווד ססיל פארקר | מועמד לפרס אוסקר על התסריט הטוב ביותר (רוג'ר מקדוגל, ג'ון דייטון, אלכסנדר מקנדריק). מועמד לפרס באפט"א כסרט הבריטי הטוב ביותר, והסרט הטוב ביותר מכל מקור שהוא. |
| The Titfield Thunderbolt ‏ | 1952 | צ'ארלס קרייטון | סטנלי הולוויי, ג'ורג' רלף, נונטון ויין |  |
| Meet Mr. Lucifer‏ | 1953 | אנתוני פליסייה | סטנלי הולוויי, פגי קאמינגס, ג'ק ווטלינג |  |
| The Love Lottery‏ | 1954 | צ'ארלס קרייטון | דייוויד ניבן, פגי קאמינגס, אן וורנון, הרברט לום |  |
| The Maggie ‏ | 1954 | אלכסנדר מקנדריק | פול דאגלס אלכס מקנזי |  |
| הרוצחים והגברת | 1954 | אלכסנדר מקנדריק | אלק גינס, ססיל פארקר, הרברט לום, פיטר סלרס, דני גרין, ג'ק וורנר, קייטי ג'ונסון | מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר (ויליאם רוז), זוכה 2 פרס באפט"א - התסריט הבריטי הטוב ביותר (ויליאם רוז), השחקנית הטובה ביותר (קייטי ג'ונסון). מועמד לפרס באפט"א כסרט הבריטי הטוב ביותר, והסרט הטוב ביותר מכל מקור שהוא. בשנת 2004 הוסרטה גרסה מחודשת בכיכובו של טום הנקס בשם "לחסל את הליידי". |
| Who Done It?‎ | 1956 | בזיל דירדן | בני היל, בלינדה לי |  |
| Barnacle Bill ‏ | 1957 | צ'ארלס פרנד | אלק גינס, איירין בראון |  |
הקומדיות של אילינג > סרטים מאוחרים

| שם הסרט | שנה |
| --- | --- |
בעל אידיאלי: 1999
נוטינג היל: 1999
מזמור לחג המולד: 1999
לשבור את המזל: 2001
חשיבותה של רצינות: 2002
מת על המתים: 2004
פגוש את היונים: 2005
אני רוצה ממתק: 2007
St Trinian's: 2007
Dorian Gray: 2009
אולפני א.ר.ט.

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  אולפן הקלטות
 מיקום המטה:  איביזה, ספרד
 קואורדינטות:  38°54′33″N 1°25′57″E﻿ / ﻿38.909035°N 1.432557°E﻿ / 38.909035; 1.432557 
 ענפי תעשייה:  מוזיקה
  
 he
 
אולפני א.ר.ט. (באנגלית: A.R.T. Studios) היו אולפני ההקלטות הפרטיים של המפיק המוזיקלי הגרמני-רומני מיכאל קרצו, שמוקמו באחוזתו בגבעות איביזה, ספרד. במאי 2009 נהרסו האחוזה יחד עם האולפנים. הם שימשו את קרצו עד שנת 2005, ואז התקבלה החלטה לעבור למערכת ממוחשבת ניידת בשם "אלכימאי" ומשנת 2010 מערכת חדשה בשם "מרלין".
אולפן זה תוכנן ונבנה על ידי גינטר וגנר וברנד סטבר (סידני/אוסטרליה) ושימש בהקלטה של כל ההפקות של קרצו (אניגמה, סנדרה וטראנס אטלנטיק אייר וייבס).
חדר בקרה

ברנד סטבר הגה את הרעיון ללכוד את כל הצלילים האקוסטיים מאחורי פיסת קנבס בגודל מלא שניתן למתוח מצד אחד של החדר לצד השני ולהציג בתור תמונה. האמן צייר שמי לילה עם אלפי כוכבים ומספר ערפיליות כוכבים קרובות מאוד, בדומה לתמונות שצולמו מטלסקופ החלל האבל. הקירות היו בנויים בסגנון בלוקים מאבני חול. הרמקולים הגדולים של המוניטור ומדפי הציוד החיצוני הוכנסו לאותם הקירות והכניסה לחדר הייתה דרך שתי קשתות אבני חול גדולות מאחור.
הרצפה כוסתה בשטיח מקיר לקיר שהודפס עם רפרודוקציה של פני הירח. בנוסף, היה חלון בצורת קשת בחזית החדר עם נוף במורד הגבעה אל הים.
טכניקה

כל הציוד החיצוני חובר לקונסולת מיקסינג דיגיטלית גדולה שנבנתה בהתאמה אישית על ידי AMEK וחברת מגה אודיו לפי נוהלי העבודה המועדפים על מיכאל קרצו. הקונסולה הזו קטנה פיזית אבל יש לה 160 כניסות לאיסוף רוב האותות המגיעים מכל מקור MIDI, מחשב או מיקרופון ללא צורך בפאץ' ביי.
כל ההקלטה התבצעה על חומרת מערכת Pro Tools ועל הגרסה העדכנית ביותר של Emagic של תוכנת Logic Audio Platinum.
באולפנים הוקלטו אלבומים כמו MCMXC a.D. (1990), The Cross of Changes (1993), ו-Le Roi Est Mort, Vive Le Roi! (1996).
הערות שוליים

1 2 3  About: A.R.T. Studios, dbpedia.org
↑  The Alchemist – EnigmaMusica (בספרדית)
↑  The Fall Of A Rebel Angel | Enigma - Official Website, The Fall Of A Rebel Angel | Enigma - Official Website (באנגלית)
↑  Release group “MCMXC a.D.” by Enigma - MusicBrainz, musicbrainz.org
↑  Release group “The Cross of Changes” by Enigma - MusicBrainz, musicbrainz.org
↑  Release group “Le Roi est mort, vive le Roi !” by Enigma - MusicBrainz, musicbrainz.org
| אניגמה |
| --- | --- | --- |
מיכאל קרצו
דייוויד פירסטיין • פרנק פיטרסון • סנדרה קרצו • לואיזה סטנלי • פיטר קורנליוס • ינס גאד • אנדראס הארד • רות'-אן בויל • אנדרו דונלדס • אליזבת הוטון
| אלבומי אולפן | MCMXC a.D. • The Cross of Changes • Le Roi Est Mort, Vive Le Roi! • The Screen Behind the Mirror • Voyageur • A Posteriori • Seven Lives Many Faces • The Fall of a Rebel Angel |  |
| אלבומי אוסף | Love Sensuality Devotion: The Greatest Hits • Love Sensuality Devotion: The Remix Collection • Eppur si muove |  |
| מארזי תקליטורים | Trilogy • 15 Years After • The Platinum Collection • Enigma: Classic Album Selection |  |
| אלבומי וידאו | MCMXC a.D.: The Complete Video Album • A Posteriori • Seven Lives Many Faces |  |
| שירים | "Sadeness (Part I)" • "Mea Culpa (Part II)" • "Principles of Lust" • "The Rivers of Belief" • "Carly's Song" • "Return to Innocence" • "The Eyes of Truth" • "Age of Loneliness" • "Out from the Deep" • "I Love You ... I'll Kill You" • "Why! ..." • "Shadows in Silence" • "Beyond the Invisible" • "T.N.T. for the Brain" • "Gravity of Love" • "Push the Limits" • "Turn Around" • "Voyageur" • "Following the Sun" • "Boum-Boum" • "Hello and Welcome" • "Sitting on the Moon" • "Goodbye Milky Way" • "La Puerta del Cielo / Seven Lives" • "The Same Parents" • "MMX (The Social Song)" • "Sadeness (Part II)" • "Amen" |  |
| פרויקטים קשורים | סנדרה • קרצו ות'יירס • קורנליוס וקרצו • מוטי ספיישל • טראנס אטלנטיק אייר וייבס |  |
| ערכים קשורים | דיסקוגרפיה • אולפני א.ר.ט. • וידאוגרפיה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0114 6309  LCCN: nr00030956  VIAF: 150529402   WorldCat (עם VIAF): 150529402
אוסטין 10

| --- | --- |

Austin 10, שנת 1932 (צולם בישראל)
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Austin Ten-Four
 יצרן:  Austin Motor Company (אנ')
 שנות ייצור:  1932 – 1947
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל אחריו:  אוסטין A40 דבון  אוסטין A40 קאנטרימן
 אורך:  3,532-3,600 מ"מ
 רוחב:  1,380-1,397 מ"מ
 גובה:  1,626-1,700 מ"מ
 משקל:  787-864 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,362 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 1,125 סמ"ק המפיק 21 כ"ס (דגמים שיוצרו בין השנים 1932-1936)  4 צילינדרים, בטור, 1,125 סמ"ק המפיק 32 כ"ס ב-4,000 סל"ד (דגמים שיוצרו בין השנים 1939-1947)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  89 ק"מ (דגם שיוצר בין השנים 1932-1936)  97 קמ"ש (דגם שיוצר בין השנים 1937-1938)
אוסטין 10 (באנגלית: Austin 10, קרוי גם: Austin Ten-Four) הוא מגוון רחב של דגמים שכללו מכוניות משפחתיות קטנות, דגמי קבריולה, וטנדרים מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Austin Motor Company (אנ'),   אשר יוצרו בין השנים 1932 – 1947 בבריטניה.
דגמים > "סדאן"

"Austin 10/4" בתצורת 4 דלתות - יוצר בין השנים 1932 – 1935.
"Lichfield" - יוצר בין השנים 1934 – 1937.
"Sherbourne" - יוצר בין השנים 1936 – 1937.
"Cambridge" - יוצר בין השנים 1937 – 1947.
דגמים > "Open Road tourer"

"דגם 2 מושבים" - יוצר בין השנים 1933 –1939.
"דגם 4 מושבים" - יוצר בין השנים 1933 – 1939.
דגמים > ספורט

"Ripley sports tourer"  - יוצר בין השנים 1934 – 1936.
דגמים > קבריולה

"Colwyn" - יוצר בין השנים 1933 – 1937.
"Conway" יוצר בין השנים 1937 – 1939.
דגמים > טנדרים

יוצרו בין השנים 1933 – 1947.
"אוסטין 10"

דגם "אוסטין 10" הוצג לראשונה ב-9 באפריל 1932.
יוצרו 290,000 יחידות.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
מנוע קירור מים.
מערכת חשמל - 6 וולט.
בתקופת מלחמת העולם השנייה יוצרו 53,000 יחידות מדגמי סדאן, טנדרים, ומסחריות, בנוסף לדגמי: אוסטין K2/Y, ואוסטין K5 אשר יוצרו עבור הצבא הבריטי כדי לתרום למאמץ המלחמתי.
תמונות

"אוסטין 10", שנת 1932
"אוסטין 10", שנת 1933
"אוסטין 10", דגם "Open Road Tourer", שנת 1933
"אוסטין 10", שנת 1935
"אוסטין 10", דגם "Ripley Sports Tourer", שנת 1934
"אוסטין 10", שנת 1935
"אוסטין 10", שנת 1935
"אוסטין 10", שנת 1939
"אוסטין 10", דגם "GQC tourer", שנת 1939
"אוסטין 10", דגם "Cambridge" בשרות הצבא הבריטי (RAF staff car)
"אוסטין 10" - טנדר בשרות הצבא הבריטי
"אוסטין 10", שנת 1946 בשרות הצבא הבריטי
"אוסטין 10" - טנדר מדגם "Tilly" בשרות הצבא הבריטי
"אוסטין 10" - טנדר מדגם "Tilly" בשרות הצבא הבריטי
"אוסטין 10" - טנדר (מימין) של הצבא הבריטי בפלישה לנורמנדי (צולם ב24 ביוני 1944)
"אוסטין 10" - טנדר בשרות הצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, בהולנד (צולם: 11 בדצמבר, 1944)
ראו גם

אוסטין 12
אוסטין 15
אוסטין 18
אוסטין A40 דבון
אוסטין A40 סמרסט
אוסטין A40 ספורט
אוסטין A40 פארינה
הערות שוליים

↑  "אוסטין 10" web.archive.org/web/20140203021613
↑  "אוסטין 10/4" - דגם שנת 1945-1947 classiccarsforsale.co.uk/reviews/classic-austin-reviews-ten-four
↑  David Culshaw, Peter Horrobin, Complete Catalogue of British Cars, Londra, Regno Unito, Macmillan, 1974, ISBN 0-333-16689-2.
↑  "אוסטין 10" web.archive.org/web/20090829144958
↑  "אוסטין 10"  דגם "Lichfield" austincar.co.za/man1p1
↑  "אוסטין 10" דגם Open Road tourer  twotenclassictours.com/cars/austin-ten-the-open-road-tourer
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554328305171  LCCN: sh2005004561
אילון לינדנשטראוס

| --- | --- |

אילון לינדנשטראוס
 לידה:  1 באוגוסט 1970 (בן 54) ירושלים, ישראל 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1991)  האוניברסיטה העברית בירושלים (1995)  האוניברסיטה העברית בירושלים (1999)  התיכון ליד האוניברסיטה 
 מנחה לדוקטורט:  בנימין וייס 
 מוסדות:  הפקולטה למדעי הטבע, האוניברסיטה העברית בירושלים (1 בספטמבר 2008)  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת פרינסטון 
 תלמידי דוקטורט:  שמעון ברוקס, איליה חיותין, Zhiren Wang, Asaf Katz 
 פרסים והוקרה:  מדליית פילדס (2010)  פרס האגודה האירופית למתמטיקה (2004)  פרס מיכאל ברונו (2008)  פרס ארדש (2009)  פרס חיים נסיהו במתמטיקה (2001)  פרס פרמה (2009)  פרס סיילם (2003)  פרס בלומנטל (2001)  פרס ביטחון ישראל 
 תרומות עיקריות
 מחקריו בתחום התורה הארגודית ושימושיה לתורת המספרים
 
אילון לינדנשטראוס (נולד ב-1 באוגוסט 1970) הוא מתמטיקאי ישראלי, פרופסור למתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת פרינסטון. זכה במדליית פילדס בשנת 2010, בזכות מחקריו העושים שימוש בשיקולים הסתברותיים ודינמיים לפתרון בעיות בתורת המספרים.
ביוגרפיה

לינדנשטראוס נולד בשנת 1970 בירושלים, לנעמי וליורם לינדנשטראוס. הוא גדל בשכונת בית הכרם ולמד בתיכון ליד האוניברסיטה. חיבורו החזק עם המתמטיקה החל בתיכון, כשלבורנט בית הספר היה נותן לו חידות מתמטיות בהפסקות. בגיל 18 ייצג את ישראל באולימפיאדת המתמטיקה הבינלאומית וזכה במדליית ארד. הוא התגייס לתוכנית תלפיות ובמהלך שירותו זכה בפרס ביטחון ישראל. את שירותו בצה"ל סיים בגיל 26, בדרגת רב-סרן.
ללינדנשטראוס תואר ראשון במתמטיקה ופיזיקה (1991), תואר שני (1995) ותואר דוקטור במתמטיקה, כולם מהאוניברסיטה העברית. בשנת 1999 קיבל תואר דוקטור, על עבודה שכותרתה "תכונות אנטרופיה של מערכות דינמיות", ונעשתה בהנחייתו של פרופסור בנימין וייס. על עבודה זו זכה בשנת 2001 בפרס חיים נסיהו במתמטיקה לדוקטורט מצטיין שאושר בישראל. לאחר קבלת התואר השלישי, עבר לינדנשטראוס לארצות הברית, שם שהה במכון למחקר מתקדם, באוניברסיטת סטנפורד, במכון קליי למתמטיקה וכן באוניברסיטת פרינסטון, שם מונה לפרופסור. החל משנת 2009 הוא נושא גם במשרת פרופסור במכון איינשטיין למתמטיקה שבאוניברסיטה העברית, והוא מחלק את זמנו בין האוניברסיטה העברית ואוניברסיטת פרינסטון.
בשנת 2010 זכה לינדנשטראוס במדליית פילדס, שניתנת לצעירים עד גיל 40, ובכך הפך לישראלי הראשון שזכה בפרס זה.
בשנת 2024 מונה לפרופסור למתמטיקה במכון למחקר מתקדם בפרינסטון.
לינדנשטראוס טוען כי סף ההתאמצות שלנו לפתרון חידות ובעיות מתמטיות ירד כתוצאה מהקלות שבחיפוש בגוגל. הוא אומר שהדרך הטובה ביותר ללמוד היא לחשוב על בעיה לאורך זמן ולהתגבר על הרצון למציאת פתרונות מידיים.[דרוש מקור]
מחקר

לינדנשטראוס עוסק בתחומי הדינמיקה, בעיקר בנושאי התורה הארגודית. כמו כן הוא מתמקד בשימושים של התורה הארגודית לבעיות בתורת המספרים. הוא שיתף פעולה עם מספר מתמטיקאים, בהם ז'אן בורגיין מהמכון למחקר מתקדם, מנפרד איינזידלר וברק וייס.
במאמר משותף עם מנפרד איינזידלר ואנטול קאטוק השיג התקדמות רבה לקראת הוכחת השערת ליטלווד לגבי קירובים דיופניטים. בעזרת שיטות דינמיות הוכיח לינדנשטראוס גרסה מסוימת של השערת Quantum Unique Ergodicity של פיטר סרנק וזאב רודניק.
בסדרת מאמרים בשיתוף מנפרד איינזידלר, Akshay Venkatesh ו-Philippe Michel הוא ניתח פעולות של טורוסים על מרחבי מנה בעלי עניין בתורת המספרים, כתוצאה מכך הכליל משפטים של הרמן מינקובסקי ושל יורי ליניק. פרופסור לינדנשטראוס קישר בין תורה טופולוגית, המכונה תורת המימד, ואנטרופיה. נוסף על כך לינדנשטראוס גם פיתח תורה המבחינה בין מערכות שונות בעלות אנטרופיה אינסופית. על פיתוח תורה זו וגילוי הקשר בין תורת המימד ואנטרופיה, זכה אילון לינדנשטראוס בפרס ע"ש בלומנטל, על עבודת הדוקטורט הטובה ביותר.
הוקרה

פרס ביטחון ישראל
פרס חיים נסיהו במתמטיקה לעבודת דוקטורט.
פרס Salem למתמטיקאים צעירים - 2004.
פרס איגוד המתמטיקה האירופי - 2004.
פרס מיכאל ברונו - 2008.
פרס ארדש של האיגוד הישראלי למתמטיקה - 2009.
פרס פרמה (אנ') של המכון המתמטי בטולוז - 2009.
מדליית פילדס - 2010.
נבחר לחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים - 2012.
נבחר לאקדמיה אירופיאה - 2012.
משפחתו

לינדנשטראוס נשוי לאביגיל ואב לשלוש בנות. אביו, יורם לינדנשטראוס, היה פרופסור במכון איינשטיין למתמטיקה באוניברסיטה העברית, אמו, ד"ר נעמי לינדנשטראוס, הייתה חוקרת במחלקה למדעי המחשב באוניברסיטה העברית ובן דודו של אביו היה השופט ומבקר המדינה מיכה לינדנשטראוס.
אחיותיו הן איילת לינדנשטראוס לרסן, פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת אינדיאנה, כנרת קרן, פרופסור לפיזיקה בטכניון וגליה לינדנשטראוס, חוקרת בכירה במכון למחקרי ביטחון לאומי.
הערות שוליים

↑  Elon Lindenstrauss, Institute for Advanced Study
| זוכי מדליית פילדס |
| --- | --- | --- |
| המאה ה־20 | אלפורס, דאגלס (1936) • סלברג, שוורץ (1950) • סר, קודאירה (1954) • רות, תום (1958) •  הרמנדר, מילנור (1962) • גרותנדיק, כהן, סמייל, עטיה (1966) • בייקר, הירונקה, נוביקוב, תומפסון (1970) • בומביירי, ממפורד (1974) • דלין, מרגוליס, פפרמן, קווילן (1978) • יאו, קון, ת'רסטן (1982) • דונלדסון, פאלטינגס, פרידמן (1986) •  ג'ונס, דרינפלד, ויטן, מורי (1990) • בורגיין, זלמנוב, יוקוז, ליון (1994) • בורכרדס, גוורס, מקמולן, קונטסביץ' (1998) |  |
| המאה ה־21 | וויבודסקי, לפורג (2002) • אוקונקוב, ורנר, טאו, פרלמן (2006) • וילאני, לינדנשטראוס, סמירנוב, צ'או (2010) • אבילה, בהרגבה,  היירר, מירזאח'אני (2014) • בירקאר, ונקאטש, פיגאלי, שולצה (2018) • דומיניל-קופן, הא, מיינרד, ויזובסקה (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313543005171  dblp: 47/6622  GND: 1044492996  ISNI: 0000 0000 6846 8647  MGP: 106564  ORCID: 0000-0002-4757-6758  VIAF: 98010634   WorldCat (עם VIAF): 98010634
אישטוואן מודי

אישטוואן מודי (באנגלית: Istvan Mody, נולד: 15 במרץ 1957) הוא פרופסור לנוירולוגיה ופיזיולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.