stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקתדרלה של קורדובה
היסטוריה

המסגד-קתדרלה עומד במקומה של בזיליקת הקדוש וינסנט, שהוקמה במאה השישית על ידי הנוצרים הויזיגוטיים, כנראה על בסיס של מקדש רומאי . שרידים מכנסייה זו נתגלו על ידי האדריכל פליקס הרננדס, והם מוצגים כיום במוזיאון הקתדרלה.
עם כיבוש קורדובה על ידי המוסלמים, בשנת 711, התחלק השימוש במבנה בין הנוצרים למוסלמים. הסדר זה נמשך עד 784 שאז שליט אל-אנדלוס, האמיר עבד א-רחמן הראשון, רכש את המחצית הנוצרית, והרס את המבנה לקראת בניית המסגד.
היסטוריה > שלבי בניית המסגד

האמיר עבד א-רחמן הראשון החל בבניית המסגד בשנת 786 . לצורך זה נעשה שימוש משני בעמודים ובכותרות הרומיות והויזיגוטיות שהיו בבזיליקה. כדי להשיג גובה נוסף ולייצב את המבנה נוספו על גבי עמודים אלה עמודים קצרים מרובעים שמעליהן קשתות כפולות היושבות אחת מעל השנייה. המבנה כלל 11 סיטראות הפונות לכיוון הקיבלה. שלא כמקובל כיוון הקיבלה אינו כלפי מכה אלא כלפי דרום, הסיבה לכך אינה ידועה. ייתכן כי הסיבה נעוצה בשורשיו של אל רחמן שהיגר מסוריה, ורצה ליצור העתק של המסגד הגדול בדמשק. המחראב מוקם במרכז קיר הקיבלה. עבודות הבניה של שלב זה נסתיימו בשנת 787.
התרחבותה של העיר קורדובה הניעה את עבד אל-רחמן השני (822-852) להגדיל את אולם התפילה הוא הרס את קיר הקיבלה הקודם והוסיף עוד שמונה שורות של עמודים וקשתות, שגם הם נלקחו מהאתר הקדום. הקשתות שבין העמודים היו מורכבות משני סוגים של אבן גיר צהובה ואדומה לסירוגין.
עבד אל רחמן השלישי הרחיב גם הוא את המסגד ובנה מינרט חדש במקומו של הישן. עדיין קיימים יסודותיו של מינרט זה מתחת למגדל הפעמונים הנוצרי המתנשא שם כיום.
החליף אל-חכאם השני 961–976. הוא האחראי למרבית התוספות הפנימיות המרהיבות של המסגד כפי שהוא נראה כיום. קיר הקיבלה נהרס ונוספו עוד עמודים וסיטראות חדשים. כדי לשפר את התאורה בפנים נבנו בקיר הקיבלה ארבעה אשנבים מעוטרים בצלעות מקושתות. בבניה זו העמודים נעשו לפי הזמנה וכותרתם היא בצורת קן צרעות. תוספות נוספות היו קיר כפול של הקיבלה כאשר הקדמי שבהם הוא בעצם מקסורה. המחראב הפך לחדר שמעליו כיפה מתומנת בצורת קונכייה. חזית המחראב והקשתות המובילות אליה צופו במוזאיקה שנעשתה בידי אמנים ביזנטיים מתנת השליט בזיליוס.
ההרחבה האחרונה נעשתה בידי הוזיר אלמנצור במאה ה-10 תוך שהוא מוסיף לצד מזרח סיטראות חדשות. שטח הרחבתו היה הגדול ביותר אולם חסר חידושים ארכיטקטוניים. העמודים נעשו מאבן גיר ונצבעו בצבע אדום וכן נעשו מספר שינויים בקיר הקיבלה.
מבנה המסגד

מבנה המסגד הוא מלבני, שרוחבו 130 מטר ואורכו 180 מטר. המבנה מוקף בחומה הבנויה מאבן חול וגובהה 12.5 מטרים, ראש החומה משונן. החומה עצמה חלקה ללא קישוטים, על פי מסורת הבניה הקדומה של מסגדים שהוקמו במקורם כמחנות צבא מבוצרים.המבנה של מכלול המסגד והחלוקה לחצר פתוחה ולאולם תפילה בעל שורות עמודים, אופייני לתכנון מסגדים בעולם הערבי. מקורו של תכנון זה הוא המסגד הגדול של דמשק שהפך אב טיפוס לבניין מסגדים בכלל. בפינה הצפונית מערבית של החומה, מגדל הפעמונים בסגנון הרנסאנס שאינו משתלב, בנייתו החלה בשנת 1593 והסתיימה במאה ה-18, הוא מחליף את המינרט של המסגד.
לחומה שני פתחים מעוטרים, שער המחילה(Puerta del Perdón) ושער הדקלים (Puerta de las Palmas) בעל דלתות ברונזה נבנה בסגנון גותי במאה ה-14. פנים החומה מתחלק לשני חלקים עיקריים:
א. חצר נטועה בעצי תפוז וקרויה "חצר התפוזים", במרכזה בריכה גדולה ובה מזרקה. הבריכה שמשה את המאמינים המוסלמים לטבילה וטהרה טרם כניסתם לתפילה. משלושת צידיה של חצר התפוזים משתרעות אכסדרות עמודים. העמודים אינם אחידים בצורתם או בצבעם.
ב. אולם תפילה, הוא מסגד היפוסטילי, המחולק לסיטראות באמצעות שורות עמודים (מספרם היה 1050, אך 200 עמודים נהרסו מאוחר יותר כדי לפנות מקום לקתדרלה), חלקם עשויים משיש צבעוני וחלקם גרניט. מעליהם נבנו עמודים מרובעים מאבן גזית, המחוברים ביניהם על ידי זוג קשתות דמויות פרסה הניצבות אחת מעל לשנייה כאשר התחתונה שבהם משמשת כקורה תומכת לקשת העליונה. כך מתקבלת מערכת של מעברים מקומרים הנתמכים בקשתות כפולות, המספקת גובה לתקרת אולם התפילה. התוצאה הנראית לעין הצופה היא יער כמעט אין סופי של עמודי אבן. סגנון בניה זה מושפע מהאדריכלות האומיית וכבר מופיע במסגד של דמשק ובכיפת הסלע. בנוסף לקשתות פרסה, מצויות במבנה גם קשתות תלתניות, וכן קשתות שלמות (בנות 180 מעלות). הקשתות עשויות אבנים או צבועות באדום ולבן לסירוגין. על חלק מהן אבן מגולפת בדגמים צמחיים.
קיר הקיבלה הוא המפואר והעשיר ביותר. עיקר העיטור מתרכז סביב המחראב, הממוקם באמצע הקיר ונחשב עד היום לאחד מהמפוארים ביותר בעולם המוסלמי. קיר הקיבלה אינו מכונן בדיוק למכה אלא פונה דרומה במקום לכיוון דרום מזרח, כאשר הדעות חלוקות באשר לסיבה לכך.
בפתח המחראב שני עמודים נושאי קשת דמוית פרסה, מתוחמים בתוך מסגרת מרובעת. אזור הקשת מעוטר בפסיפסי זכוכית בדגמים צמחיים מסוגננים בצבעי זהב, אדום, כחול וירוק. מעבר לקשת גילופי אבן וסביבם במסגרת רצועות כתב כופי. אזור המחראב חריג בגודלו והוא כעין חדר שתקרתו דמוית קונכייה מקושטת בריבועי פסיפס בשלל צבעים על רקע זהב היוצרים צורות צמחים וכתב כופי קליגרפי. הקירות עשויים שיש ומעוטרים בקישוטים וכתובות המהללות את האל. המינבר המקורי של המסגד נעלם לאחר הכיבוש הנוצרי.
הקתדרלה

בשנת 1236 הכריז השליט פרננדו השלישי על הפיכת המסגד לכנסייה שהוקדשה למריה אמו של ישו, בנו של האל. מזבח גדול הוקם מתחת לאחד האשנבים שבנה אל חאכם השני. מספר קפלות ומזבחות נבנו בתוך המסגד, רובם בצידי המסגד במקום אולם התפילה הישן. קפלת קלמנט הקדוש שמשה כקפלה המלכותית, כיום שוכן בה מוזיאון הכנסייה. במקום המחראב שבנה אל חכאם השלישי הוקמה הקפלה של פטר הקדוש.
אלפונס העשירי מלך קסטיליה החל בבנית הקפלה המפוארת של Villaviciosa, המלכים שמלכו אחריו הוסיפו מאפיינים וקישוטים נוספים. במאה ה-14 בנה הנרי השני את הקפלה מחדש. המינרט של המסגד הוסב למגדל פעמונים וקושט בפעמונים שהובאו מסנטיאגו דה קומפוסטלה.
השינוי המשמעותי ביותר היה בניית אולם התווך (הספינה הראשית) של הקתדרלה במרכז המסגד. העבודות החלו בימי קרלוס החמישי מלך קסטיליה ואראגון. האחראים על הבנייה והשינויים הגדולים היו אב ובנו האדריכלים למשפחת רואיז (Ruiz) . האב החל את השיפוץ בסגנון גותי, בנו עבר לסגנון רנסאנסי. לאחר כמאה שנות שיפוצים הסתיים שיפוץ אולם התווך והוא הושלם בסגנון מניירסטי. בשלבים אלה נוספו גם מרכז חדש וכיפה מעל טרנספט הכנסייה.
פניות המוסלמים לתפילה במסגד

מוסלמים מרחבי העולם פנו לראשי הכנסייה הקתולית בבקשה שירשו להם להתפלל במרחב המבנה. הוועד האיסלאמי של ספרד המייצג 800 אלף מוסלמים במדינה, פנה לאפיפיור במכתב שבו נאמר כי תפילת מוסלמים בקורדובה יכולה לעורר את מודעותם של מאמינים משתי הדתות, ולהניח את עימותי העבר מאחור. הבישוף של קורדובה סירב לבקשה זו בטענה שהמהלך לא יתרום לדו-קיום בין אנשים מדתות שונות.
באפריל שנת 2010 נאסרו בקתדרלה שני מוסלמים לאחר שהכו ופצעו קשה שני אנשי משמר הכנסייה. על פי מקורות בכנסייה המקרה אירע בעת סיור מאורגן של קבוצת מוסלמים אירופאים מאוסטריה. במהלך הביקור כרעו חלק מהמבקרים בקבוצה והחלו להתפלל כמנהג האסלאם. אנשי המשמר בקשו מהם לצאת ואז התפתחה תגרה שבמהלכה נפצעו אנשי המשמר וחלקם נזקקו לטפול.
אוסף תמונות

מסגד - כנסייה של קורדובה
המסגד של קורדובה
החומה החיצונית
מגדל הפעמונים במקומו של המינרט
הכניסה למחראב נבנה בימי אל-חכאם ה-2
הכיפה מעל למחראב
קפלה בתוך הקתדרלה
קיר מגולף באזור המקהלה של הקתדרלה
האורגן של הקתדרלה
קשת תלתנית משולבת בקפלה של Villaviciosa
הקשת החיצונית של הקיר המזרחי
הכיפה של המסגד
הקיר החיצוני בפינה הדרום-מזרחית
הערות שוליים

↑  Mosque-Cathedral of Córdoba
↑  Great Mosque of Córdoba
↑  Felix Hernandez Giménez
↑  Cordova Cathedral Chapter
↑  Abd ar-Rahman I The First Mosque
↑  Abd ar-Rahman II The First Enlargement
↑  Abd ar-Rahman III
↑  Alhakén II - El esplendor
↑  Al-Mansur - Conclusion
↑  ה"מסקיטה"- קתדרלה
↑  Al-Andalus: The Art of Islamic Spain Jerrilynn Denise Dodds (Editor) Publisher: Metropolitan Museum of Art
↑  The Great Mosque of Córdoba: La Mezquita
↑  Great Mosque of Córdoba
↑  Abd ar-Rahman I The First Mosque
↑  The Great Mosque of Cordoba
1 2  The Cathedral
↑  Chris, Lowney A Vanished World: Muslims, Christians, and Jews in Medieval Spain. New York: Oxford University Press, USA, 11
↑  Cathedral may see return of Muslims
↑  גרדיאן, בן סילס, שהמוסלמים יתפללו אצלנו? בקתדרלה?, באתר הארץ, 20 באפריל 2004
↑  הארץ, שירות "", הבישוף מסרב לתפילת מוסלמים בקתדרלה של קורדובה, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2006
↑  Two arrested after fight in Cordoba's former mosque
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007576522205171  BNE: XX126794  CANTIC: a11193153  GND: 4070108-6  LCCN: n50054354  NKC: ko20211103221  VcBA: 494/61773  VIAF: 253430509   WorldCat (עם VIAF): 253430509 
שלבי הבניה של המסגד הגדול של קורדובה
אולם העמודים
הכיפה מעל למחראב
המזבח הגדול – קתדרלה של קורדובה
הקורפוס ה-82 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  25 במאי 1942 – 8 במאי 1945 (3 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
 
הקורפוס ה-82 (בגרמנית: LXXXII. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-25 במאי 1942, על בסיס הקורפוס ה-37, כחלק מהארמייה ה-15, וכמפקדו מונה אלפרד בהם-טטלבאך.
כשהחלה הפלישה לנורמנדי הוחזק הקורפוס במקומו סביב מצר קאלה, ולא נשלח לנורמנדי, עקב מחשבתו של הפיקוד העליון הגרמני שהפלישה היא הסחה לקראת הפלישה האמיתית באזור קאלה. באוגוסט 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה הראשונה, ולחם עמה בקרבות בשמפאן ובחבל הסאר. באפריל 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השביעית, ולחם עמה בקרבות בהסן ובבוואריה, ובסוף המלחמה נכנע לכוחות האמריקניים באוסטריה.
מפקדים

אלפרד בהם-טטלבאך (25 במאי 1942 - 31 באוקטובר 1942)
ארנסט דהנר (31 באוקטובר 1942 - 1 באפריל 1943)
ארווין ינקה (1 באפריל 1943 - 1 ביוני 1943)
ארנסט דהנר (1 ביוני 1943 - 10 ביולי 1943)
יוהאן זינהובר (10 ביולי 1943 - 1 בספטמבר 1944)
ולטר הרליין (1 בספטמבר 1944 - 30 בינואר 1945)
ולטר האהם (30 בינואר 1945 - 1 באפריל 1945)
תאודור טולסדורף (1 באפריל 1945 - 15 באפריל 1945)
ולטר לוכט (15 באפריל 1945 - 20 באפריל 1945)
תאודור טולסדורף (20 באפריל 1945 - 8 במאי 1945)
סדר הכוחות > הפלישה לנורמנדי

בפלישה לנורמנדי כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-18
הדיוויזיה ה-47
הדיוויזיה ה-49
סדר הכוחות > 30 באפריל 1945

ב-30 באפריל 1945 כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-36
הדיוויזיה ה-416
הערות שוליים

↑  ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-37 (Höheres Kommando z.b.V.  XXXVII .)
ולדימיר בבושקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 במאי 1928 אסטרחן, ברה"מ 
 פטירה:  26 במאי 1985 (בגיל 57) סוליקמסק, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות 
 
ולדימיר פטרוביץ' בבושקין (ברוסית: Владимир Петрович Бабушкин; ‏18 במאי 1928 – 25 ביוני 1985) היה פושע סובייטי, מנהיג הסביבה הפלילית בברית המועצות, גנב בחוק רוסי של "הדור הישן", אגדת העולם הפלילי. בילה ברציפות 35 שנות חיים בכלא, למעט בריחות.
היה ידוע בכינוי ואסיה בריליאנט (ואסיה היהלום).
ביוגרפיה

באוקטובר 1949, בגיל 20, בבושקין עוכב בוולסק במחוז סרטוב בגין כייסות ובשנת 1950 נידון לעשר שנות מאסר על פי צו בית המשפט העליון של ברית המועצות.
בשנת 1950, במעצר, בבושקין "הוכתר" כגנב בחוק. לאחר ריצוי עונשו, נידון פעמיים (בשנת 1951 ו-1953) לעוד 25 שנות מאסר באשמת שוד. בשנת 1965 הוא שוב נידון ל -15 שנות מאסר באשמת עבירות שוחד. הוא ברח מהמחנה פעמיים, אך נתפס.
בשנת 1971, באשמת ניסיון רצח, בבושקין נידון ל-15 שנות מאסר נוספות (10 השנים הראשונות מתוכן בכלא) ו- 5 שנות גלות. בשנים 1971–1973 ריצה את עונשו בכלא זלטוסט מחוז צ'ליאבינסק, ובשנים 1973–1981 בכלא "ולדימירסקי צנטרל". לאחר מכן ריצה את עונשו בכלא המשטר המיוחד בכפר חורפיה וכפר לפוטקובה מחוז סברדלובסק ובכלא "הברבור הלבן" (סוליקאמסק, מחוז פרם).
עד סוף חייו בבושקין דבק במסורות הגנבים, ולכן מעולם לא עבד רשמית עבור המדינה הסובייטית.
בשנים האחרונות לחייו, בבושקין הזדהה עם הדיסידנטים הרוסיים, הם השתמשו בערוצי התקשורת שנוצרו על ידו בכלא "ולדימרסקי צנטרל".
בשנת 1985 בבושקין נפטר. לפי גרסה לא רשמית הוא נהרג בכלא המשטר המיוחד "הברבור הלבן". הוא נקבר בבית העלמין בעיר סוליקאמסק. על הקבר מוצבת מצבת גרניט ששוקלת שמונה טונות.
הערות שוליים

↑  https://lenta.ru/articles/2018/06/02/brilliant/
↑  https://24smi.org/celebrity/5326-vasia-brilliant.html
ודאנגה

שש הוודאנגות (vedāṅga; מילולית: חברי הוודות) הן כלי עזר מסורתיים המשמשים ללימוד הוודות ולהבנתן, ומפרטים גם את הדרך שבה יש לדעת את הוודות, לשמרן ולהשתמש בהן. כלים אלו פותחו במאה ה-6 לפנה"ס (סוף העידן הוודי) והם משלבים פילוסופיה בכלים מדעיים.
שיקשה (śikṣā) – עוסקת בפונולוגיה ובפונטיקה. מתמקדת בלימוד ההגייה הראויה של טקסט ונוגעת בתופעות כגון סנדהי (זיקה הקיימת בין קבוצות מילים) והידמות. אופן לימוד זה מסייע ללומד לזכור את הוודות.
קאלפה (kalpa) – מנתחת את הפולחן, עוסקת בקשר שבין הוודה למנטרה, קובעת מי ישתתף בטקס ואילו עזרים נדרשים לביצועו.
ויאקארנה (vyākaraṇa) – עוסקת בחוקי הדקדוק, בניתוח שורשי המילים והיחס שבין מילים, שמות וצורות.
נירוקטה (nirukta) – עוסקת באטימולוגיה, במשמעות המילים ובניתוח ההברות.
צ'נדס (chandas) – עוסקת במשקל השיר ובמקצבו. למשל, על פי הצ'נדס, גאיטרי מורכב משלושה פסוקים (פאדות pāda) בני 8 הברות כל אחד, היוצרים יחד הרמוניה.
ג'יוטישה (jyotiṣa) – עוסקת באסטרונומיה. הטקסט ההודי המוקדם ביותר המוקדש לאסטרונומיה הוא "Vedānga Jyotiṣa", שפורסם בסביבות 1200 לפנה"ס. הטקסט מתאר את תנועת הכוכבים לצרכים דתיים ואסטרולוגיים.
הוודאנגות שימשו גם לניתוח טקסטים שאינם ודות.
ראו גם

ודאנטה – אסכולה פילוסופית העוסקת בטבע המציאות
הקורפוס ה-81 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  קורפוס
 בסיס האם:  Canteleu 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  28 במאי 1942 – 16 באפריל 1945 (שנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
 
הקורפוס ה-81 (בגרמנית: LXXXI. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-28 במאי 1942, על בסיס הקורפוס ה-32, כחלק מהארמייה ה-15, וכמפקדו מונה אדולף-פרידריך קונצן.
כשהחלה הפלישה לנורמנדי הוחזק הקורפוס במקומו סביב מצר קאלה, ולא נשלח לנורמנדי, עקב מחשבתו של הפיקוד העליון הגרמני שהפלישה היא הסחה לקראת הפלישה האמיתית באזור קאלה. באוגוסט 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר החמישית, ולחם עמה בקרבות בצרפת. בספטמבר הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השביעית, ולחם עמה בקרב על אאכן. בינואר 1945 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-15, ולחם עמה בקרבות בגרמניה, וב-16 באפריל 1945 הושמד הקורפוס בכיס הרוהר.
מפקדים

אדולף-פרידריך קונצן (28 במאי 1942 - 4 בספטמבר 1944)
פרידריך-אוגוסט שק (4 בספטמבר 1944 - 20 בספטמבר 1944)
פרידריך קכלינג (20 בספטמבר 1944 - 10 במרץ 1945)
ארנסט-גינתר באדה (10 במרץ 1945 - 16 באפריל 1945)
סדר הכוחות > הפלישה לנורמנדי

בפלישה לנורמנדי כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
דיוויזיית השדה של הלופטוואפה ה-17
הדיוויזיה ה-245
הדיוויזיה ה-711
סדר הכוחות > קרב אאכן

בקרב על אאכן כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
דיוויזיית הפאנצר ה-116
הדיוויזיה ה-49
הדיוויזיה ה-245
צוות קרב מדיוויזיית הפאנצר אס אס ה-10
הערות שוליים

↑  ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-32 (Höheres Kommando z.b.V.  XXXII .)
הקורפוס ה-84 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  27 במאי 1942 – 20 באוגוסט 1944 (שנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה המערכה בנורמנדי  הפלישה לנורמנדי  קרב פאלז
 פיקוד
 מפקדים
 
הקורפוס ה-84 (בגרמנית: LXXXIV. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-27 במאי 1942, על בסיס הקורפוס ה-60, כחלק מהארמייה השביעית, וכמפקדו מונה הנס בהלנדורף. ב-1 באפריל 1943 מונה גוסטב-אדולף פון צנגן למפקד הקורפוס, וב-1 באוגוסט 1943 החליפו אריך מרקס.
מרקס היה מהקצינים הבודדים בוורמאכט שסברו שפלישת בעלות הברית לצרפת תהיה בנורמנדי, והוא השתדל להעלות את רמת המוכנות של קציניו לכך. ב-6 ביוני 1944 עם פלישת בעלות הברית, פיקד מרקס על הקורפוס בלחימה בחצי האי קוטנטן. ב-12 ביוני נפגע מרקס מתקיפה אווירית במהלך סיור שעשה בקו הקדמי באזור סן-לו, וכעבור זמן קצר מת, ובמקומו מונה וילהלם פהרמבאכר. ב-16 ביוני 1944 מונה דיטריך פון קולטיץ למפקד הקורפוס, ופיקד עליו במהלך הקרבות הקשים סביב סן-לו ובמהלך מבצע קוברה. ב-1 באוגוסט 1944 מונה אוטו אלפלדט למפקד הקורפוס, ופיקד עליו במהלך קרב פאלז שבמהלכו הושמד הקורפוס.
מפקדים

הנס בהלנדורף (27 במאי 1942 - 1 באפריל 1943)
גוסטב-אדולף פון צנגן (1 באפריל 1943 - 1 באוגוסט 1943)
אריך מרקס (1 באוגוסט 1943 - 12 ביוני 1944)
וילהלם פהרמבאכר (12 ביוני 1944 - 16 ביוני 1944)
דיטריך פון קולטיץ (16 ביוני 1944 - 1 באוגוסט 1944)
אוטו אלפלדט (1 באוגוסט 1944 - 20 באוגוסט 1944)
סדר הכוחות > הפלישה לנורמנדי

בפלישה לנורמנדי כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הדיוויזיה ה-709
הדיוויזיה ה-352
הדיוויזיה ה-716
דיוויזיית הפאנצר ה-21
סדר הכוחות > קרב פאלז

בקרב פאלז כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
הדיוויזיה ה-363
צוות קרב מהדיוויזיה ה-243
הדיוויזיה ה-84
הדיוויזיה ה-272
הערות שוליים

↑  ליתר דיוק - הפיקוד המיוחד הגבוה ה-60 (Höheres Kommando z.b.V. LX.)
השמרטפית מכה שנית

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  ג'וזף מק'גינטי ניקול 
 הופק בידי:  מק'גי מרי ויולה זאק שילר
 תסריט:  ג'ימי וורדן 
 עריכה:  מרטין ברנפלד
 שחקנים ראשיים:  ג'ודה לואיס סמרה ויבינג אמילי אלין לינד ג'נה אורטגה האנה מיי לי רובי אמל בלה ת'ורן לסלי ביב קן מרינו
 מוזיקה:  ביר מקריבעבודהרי
 צילום:  סקוט הנריקסן
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Boies / Schiller Film Group Production Wonderland Sound and Vision
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  10 בספטמבר 2020
 משך הקרנה:  101 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  אימה קומדיה שחורה
 סרט קודם:  "השמרטפית" (2017)
 דף הסרט ב־IMDb
 
השמרטפית מכה שנית (באנגלית: The Babysitter: Killer Queen) הוא סרט אימה-קומי שחור אמריקאי משנת 2020, שביים והופק על ידי מק'גי, עם תסריט שנכתב על ידיו, דן לגאנה, בראד מוריס וג'ימי וורדן. הסרט מהווה סרט המשך לסרט "השמרטפית" משנת 2017 ומככבים בו סמרה ויבינג, ג'ודה לואיס, אמילי אלין לינד, ג'נה אורטגה, האנה מיי לי, רובי אמל, בלה ת'ורן ואנדרו באצ'לור. הסרט ממשיך את סיפורו של קול ג'ונסון, תלמיד תיכון כעת, שעליו להילחם שוב כדי להבטיח את הישרדותו במשך לילה אחד, זאת בזמן שהוא ניצוד על ידי אויבים שטניים ישנים וחדשים.
הסרט עלה לשידור בשירות הזרמת המדיה של "נטפליקס" ב-10 בספטמבר 2020 וזכה לביקורות מעורבות.
עלילה

שנתיים לאחר אירועי הסרט הראשון, קול הוא כעת תלמיד כיתה ט', והוא מגלה שהוא לא מסוגל לשכנע אף אחד חוץ מחברתו הטובה, מלאני, שכת שטנית בראשותה של השמרטפית שלו לשעבר, בי, באמת ניסתה להרוג אותו. עם זאת, קול מגלה כי הוריו רשמו אותו לבית ספר פסיכיאטרי, והוא בורח עם מלאני לצד בן זוגה החדש, ג'ימי, וחבריהם בום-בום ודייגו להצטרף למסיבת אגם.
במסיבה, קול פוגש את התלמידה החדשה, פיבי, שהגיעה לאגם לאחר שמצאה את צעצוע הילדות האבוד שלה עם הוראות להגעה לאגם בארונית שלה. עם רדת הלילה, חבריו של קול חוגגים על הסירה כאשר מלאני הורגת את בום-בום לפתע. מלאני מגלה לקול שהיא האמינה לו מכיוון שהיא עצמה הצטרפה לכת במטרה להגשים את חלומה להיות משפיענית מפורסמת, ובמקביל גם ג'ימי ודייגו נחשפים כחברים בכת. עם דמו של בום-בום כקרבן, הם זקוקים לדמו של קול שוב על מנת להגשים את משאלותיהם. חברי הכת המקוריים – סוניה, אליסון, מקס וג'ון, מופיעים גם הם לאחר שקמו לתחייה על מנת שיוכלו להשתתף בטקס עם הזריחה; אחרת יישלחו חזרה לכור המצרף לשנתיים נוספות. עם זאת, פיבי מופיעה פתאום ומאפשרת לקול להתחמק מחברי הכת ולברוח איתה על גבי אופנוע הסקי שלה.
עם הגיעם לחוף, קול מספר לפיבי את כל הקורות אותו, שמאמינה לו. חברי הכת המקוריים והחדשים מצליחים לבסוף להגיע אל החוף ולרדוף אחרי קול ופיבי; שמביסים אותם שוב. קול ופיבי מגיעים לבקתה המשפחתית הישנה של פיבי, שם פיבי מגלה לקול שהוריה נפטרו מכיוון שהיא התנגשה בהם בתאונת דרכים קטלנית. קול מנחם אותה, והשניים מקיימים יחסי מין. מלאני מתקשרת לאביו של קול, ארצ'י, ומרמה אותו בתואנה שהם שיכורים על מנת שיבוא לאסוף אותם, בתקווה לפתות את קול לצאת החוצה. קול ופיבי יוצאים מהבונקר חמושים ומביסים את שארית חברי הכת. בזמן שארצ'י רודף אחרי השניים, מלאני הורגת את אביה. קול מורה לפיבי לברוח בזמן שהוא מתעמת מול אביו, שמסמם אותו, כך שלא יתנגד לשובו הביתה. מלאני ופיבי מתעמתות אחת מול השנייה בדו-קרב שמסתיים בכך שמלאני שובה את פיבי באמצעות פגיון כדי שתוכל לשמש כפיתיון.
בזמן שהם עוצרים בתחנת הדלק, קול חוזר להכרתו, נועל את ארצ'י מחוץ למכונית ונוסע חזרה לאגם על מנת להציל את פיבי. במפרצון, מלאני מחזיקה את פיבי כבת ערובה לפני שקול מופיע ומתנדב להקריב את עצמו. בי מגיחה מהמים וחושפת את עצמה בתור השמרטפית לשעבר של פיבי שהייתה אחראית לתאונת הדרכים שהרגה את הוריה. היא עשתה עסקה עם השטן כדי להציל את חייה של פיבי בתמורה לנפשה. סוניה, אליסון, מקס וג'ון קמים לתחייה מחדש, והארבעה, לצדה של מלאני, שותים את דמו של קול מעורבב עם דמו של בום-בום. עם זאת, מכיוון שקול קיים יחסי מין עם פיבי (ובכך איבד את בתוליו), הפולחן נכשל והחמישה מתמוססים ומתים. בי, שלא שתתה מהדם, מגלה שהיא זו שתיזמנה הכל במטרה לאפשר לפיבי וקול להתאחד ולהביס את הכת, לאחר שליבה השתנה בעקבות וידוי האהבה של קול אליה לאחר תבוסתה הראשונית. עם זאת, מכיוון שבי היא עדיין שדה, היא שותה את הדם ומתמוססת על מנת להציל את השניים. ארצ'י מופיע ועד למותה של בי, דבר שמוביל להבנתו כי קול סיפר את האמת. כשהשמש עולה, קול ופיבי מתאחדים בנשיקה.
בסצנה שלאחר הכתוביות, הספר של בי מוצג על החול, עדיין שלם וקיים.
צוות השחקנים והדמויות

ג'ודה לואיס – קול ג'ונסון
סמרה ויבינג – בי
אמילי אלין לינד – מלאני
ג'נה אורטגה – פיבי אטוול
רובי אמל – מקס
אנדרו באצ'לור – ג'ון
לסלי ביב – פיליס ג'ונסון
האנה מיי לי – סוניה
בלה ת'ורן – אליסון
קן מרינו – ארצ'י ג'ונסון
כריס ווילד – חואן
קרל מקדואל – ד"ר ביג קרל מקמנוס
מקסימיליאן אסבדו – ג'ימי
ריימונד פטרסון – מר נורדי
סקוט מקארתור – לירוי
ג'ניפר פוסטר – בום בום
הלן הונג ־ המנהלת הייברידג'
ג'ייסון רוגל – השוטר פיל
הפקה

בספטמבר 2019, הוכרז כי ג'ודה לואיס, האנה מיי לי, רובי אמל, בלה ת'ורן, אנדרו באצ'לור, אמילי אלין לינד, לסלי ביב וקן מרינו ישובו לגלם את דמויתיהם מהסרט הראשון בסרט ההמשך, במקביל לשובו של מק'גי כבמאי. באוקטובר 2019, ג'נה אורטגה הצטרפה לצוות השחקנים בתפקיד ראשי.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט התקיימו בלוס אנג'לס, קליפורניה, במהלך שנת 2019.
הפקה > מוזיקה

המלחין ביר מקרירי הלחין את המוזיקה עבור הסרט.
הפצה

הסרט עלה לשידור שירות הזרמת המדיה של "נטפליקס" ב-10 בספטמבר 2020.
ביקורות

באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", הסרט מחזיק בציון של 41% על בסיס 22 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 4.47/10. באתר הביקורות "Metacritic", הסרט מחזיק בציון ממוצע משוקלל של 30 מתוך 100, על בסיס 5 ביקורות, דבר המצביע על "ביקורות לא טובות לרוב."
הערות שוליים

↑  Moniuszko, Sara M. "Critics slam 'The Babysitter: Killer Queen' as 'uninspired' and 'embarrassing'". USA TODAY.
↑  "Netflix's The Babysitter: Killer Queen Reviews Are In, See What Critics Are Saying". CINEMABLEND. September 10, 2020.
↑  Kit, Borys (September 25, 2019). "Judah Lewis Returning for Sequel to Netflix Horror Flick 'The Babysitter' (Exclusive)". The Hollywood Reporter. Retrieved October 18, 2019.
↑  Galuppo, Mia (October 18, 2019). "'Jane the Virgin' Actress Jenna Ortega Joins 'The Babysitter' Sequel (Exclusive)". The Hollywood Reporter. Retrieved October 18, 2019.
↑  D'Alessandro, Anthony (September 25, 2019). "Ken Marino Returning For Netflix's 'The Babysitter 2'". Deadline Hollywood. Retrieved October 18, 2019.
↑  "Bear McCreary Scoring McG's 'The Babysitter: Killer Queen'". Film Music Reporter. September 10, 2020. Retrieved September 10, 2020.
↑  Squires, John (August 2, 2020). "Sequel 'The Babysitter: Doomagegen' Coming to Netflix in September!". Bloody Disgusting. Retrieved August 2, 2020.
↑  "The Babysitter: Killer Queen (2020)". Rotten Tomatoes. Retrieved September 12, 2020.
↑  "The Babysitter: Killer Queen". Metacritic. Retrieved September 11, 2020.
הרי אדם (אלסקה)

ערך זה עוסק בהר באלסקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 שטח:  50 קמ"ר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  אלסקה, ארצות הבריתארצות הברית
 רכס הרים:  Boundary Ranges 
 קואורדינטות:  55°39′N 130°26′W﻿ / ﻿55.65°N 130.44°W﻿ / 55.65; -130.44
  (למפת אלסקה מוגדלת) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורהרי אדם(למפת אלסקה רגילה) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורהרי אדם(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט הרי אדם(למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט הרי אדם
 
הרי אדם (באנגלית: Adam Mountains), הנקראים לעיתים רכס אדם (באנגלית: Adam Range), הם רכס הרים בקצה הדרום-מזרחי של הידית של אלסקה, במחוז שער קטצ'יקן (Ketchikan Gateway Borough), במדינת אלסקה שבארצות הברית.
שטחו של רכס הרי אדם 55 קילומטרים רבועים.
הרכס ממוקם בסמוך לרכס הלק.
רכס הרי אדם הוא תת-רכס של רכסי הגבול, המהווים תת-רכס של הרי החוף.
הת'ר סמול

| --- | --- |

 לידה:  20 בינואר 1965 (בת 59) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1986
 סוגה:  רית'ם אנד בלוז עכשווי, דאנס, האוס, מוזיקת נשמה
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  ברטלסמן מיוזיק גרופ 
 שיתופי פעולה בולטים:  בלאק בוקס (אנ'), הוט האוס (אנ'), אם פיפל
 צאצאים:  James Small-Edwards 
 heathersmall-mpeople.com
 פרופיל ב-IMDb
 
הת'ר סמול (באנגלית: Heather Small;‏ נולדה ב-20 בינואר 1965) היא זמרת ושחקנית אנגלייה.