הלכות ליל הסדר
הערות שוליים

↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן שע"ב, סעיף א'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן שע"ב, סעיף ט"ז
↑  פניני הלכה פסח פרק ט"ז, הלכה ב'.
↑  פניני הלכה פסח טז, ג.
↑  ספר שמות, פרק י"ג, פסוק ח'
↑  דרשה זו נאמרת בליל הסדר כחלק מהגדה של פסח.
↑  ספר דברים, פרק ט"ז, פסוק ג'
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף קט"ו, עמוד ב': אמר שמואל (דברים טז, ג) "לחם עוני (כתיב) חלחם שעונין עליו דברים תניא נמי הכי לחם עוני לחם שעונין עליו דברים הרבה"
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף קט"ו, עמוד א'
1 2  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף קי"ד, עמוד א' (ועמוד ב').
1 2  כמובא בשולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ג, סעיף ד' ומשנה ברורה שם ס"ק כ"ג.
↑  ”וטעם האכילה לא מפני האבילות כי ח"ו להזכיר אבילות ט"ב היום רק הטעם שהוא זכר לחגיגה” מעשה רב, סימן קצא.
↑  כ"כ בא"ח שנה ראשונה צו ל; חזון עובדיה עמ' קעה.
↑  ספר שמות, פרק ה'.
↑  משנה ברורה, סימן תע"ג, סעיף קטן י"ז. אמנם יש נוהגים להניח לפני כל בעל משפחה קערה. ויש נוהגים להניח מצות לפני כל בעל משפחה, אבל את הקערה כולה מניחים לפני עורך הסדר בלבד. פניני הלכה הלכות פסח טז, ג.
↑  כה"ח תעג, נח
↑  הגדה של פסח ע"פ הרב מרדכי אליהו עמוד סז, הוצאת דרכי הוראה לרבנים.
↑  ספר חיי אדם
↑  דבריהם מובאים ב-פניני הלכה פסח טז, ד.
↑  שכן נשים חייבות במצוות ארבע כוסות כגברים. 'שאף הן היו באותו הנס'.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ג, סעיף ב'.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ג, סעיף א'
↑  ספר שמות, פרק י"ב, פסוק מ"ב
↑  עיין בהגדת מרוקו לרב מאיר אלעזר עטייה, בפתיחת ליל הסדר - "קדש". ובפרט כך נהגו יהודי מרקש, וכ"כ בספר "זוכר ברית אבות" עמוד 93.
↑  משנה ברורה, סימן תע"ג, סעיף קטן א'
↑  מהר"ם מרוטנבורג, בעל העיטור, ובעלי התוספות על פסחים דף קט"ו, עמ' א'.
1 2 3  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ג, סעיף ו'.
↑  הרב יצחק ברדא, בשם רבו הרב מאיר ועקנין, ראו https://www.youtube.com/watch?v=SA38PoIB2gk
↑  טור ובית יוסף אורח חיים סימן תע"ג, סעיף ו'.
↑  פניני הלכה פסח פרק ט"ז, הלכה י"ד.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף קי"ד, עמוד א'.
↑  רש"י ורשב"ם עלתלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף קי"ד, עמוד א', וטור אורח חיים תע"ג.
↑  ב"ח אורח חיים תע"ג.
↑  כגון ראב"ן ומהרי"ל.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ג, סעיף ו', משנה ברורה שם י"ט, וכף החיים מ"ט.
↑  מכיוון שבארצות אשכנז לא נהגו לאכול אותם חיים אלא מבושלים, ולכן עבורם ברכת הסלרי והפטרוזיליה בעודם חיים היא שהכל. ואילו ברכת הכרפס צריכה להיות האדמה.
↑  בניגוד לדעת הרמב"ם ועוד ראשונים, הסוברים שיש לאכול מהכרפס 'כזית'.
↑  מהרי"ל ושולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ג, סעיף ו'.
↑  ויש נוהגים שלפני כל ראש משפחה מונחות שלוש מצות.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף קט"ו, עמוד ב'.
↑  ספר דברים, פרק ט"ז, פסוק ג'.
↑  ספר שמות, פרק י"ב, פסוק ל"ד
↑  משנה ברורה, סימן תע"ג, סעיף קטן נ"ט
↑  מנהג זה נהוג אצל האשכנזים, ובפועל (בשנים האחרונות) זה התפשט גם לחלק מהספרדים.
↑  וכך כותב הרב שם טוב גאגין בספרו 'כתר שם טוב' חלק ג' עמוד 176:"שמעתי שהאשכנזים מלמדים לגנוב האפיקומין ושלא להשיבו עד שיבטיח לו אביו איזה מתנה, אבל בין הספרדים לא נודע מנהג זה" וכתב שם בהערה: "רע עלי המנהג הזה להרגיל ולחנך את הילדים עודם בטל ילדותם לגנוב, אם ילמדו אותם לגנוב האפיקומין, כאשר יגדלו ילכו ויגנבו דברים יקרי ערך מבית הוריו, ואם התרגל בכך קשה לו כאשר יגדל לעזוב מידה מגונה זו".
וכ"כ רבי יצחק חזן בספרו - הגדה של פסח 'כה לחי', סדר הלילה סעיף י' אות ד': "ונהגו כמה ילדים לגנוב החצי של המצה המיועד לאפיקומן... (והביא כמה טעמים למה מנהג זה לא טוב: המצה יכולה להישבר לחתיכות, התאמנות איך לגנוב והרי זה מצווה הבאה בעבירה, אי נעימות לאבא כתוצאה מדרישות גבוהות מידי מצד הבן) ומנהג זה לא ידעוהו אבותינו ואבות אבותינו, ורק נתפשט אצלנו מבני האשכנזים ולא ידעתי את מקורו ומי הולידו, ולדעתי טוב לבטלו... ומכל מקום בני הספרדים שלא ידעו מנהג זה, טוב למונעם שלא ינהגו כך, מטעמים שכתבתי".
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ג, סעיף ו'
↑  פניני הלכה פסח פרק ט"ז סעיף י"ז.
1 2  ז– היין | פניני הלכה, באתר ph.yhb.org.il
↑  כשאין ילדים בסדר, שואל אחד המסובים. ובכמה עדות ובתוכם: מרוקו, נהגו שכולם שואלים יחד.
↑  משנה, מסכת פסחים, פרק י', משנה ד'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף קט"ז, עמוד א'.
↑  מחזור שד"ל, חלק א, דף צט ע"ב.
↑  בשאר השנה ישנה מחלוקת מנהגים: למנהג אשכנז בכל השנה דין מצה כדין לחם לכל דבר. ונוטלים ידיים בברכה לפני אכילתה, ומברכים עליה 'המוציא' וברכת המזון. ולמנהג ספרד מברכים עליה 'מזונות' כמו שמברכים על קרקר או לחמית. ודעת הרב מרדכי אליהו שעד פסח שני מברכים ה'מוציא', אך לאחר מכן מברכים 'מזונות'.
↑  למעט מנהג הגר"א, לפיו נוטלים רק שתי מצות בלבד, אחת שלימה והשנייה היא זו שנחצתה ב'יחץ'.
↑  ספר שמות, פרק י"ב, פסוק י"ח.
↑  ספר שמות, פרק י"ב, פסוק י"ז.
↑  כך דעת הרבה ראשונים. אך ישנם הסוברים להפך, ולדעתם: כזית "מצה" יוצאים ידי חובה על ידי המצה השלמה, וכזית "המוציא" יוצאים ידי חובה בפרוסה. מחלוקת זו היא סיבה נוספת לאכילת שני כזיתים ביחד, ראה במשנה ברורה, סימן תע"ה, סעיף קטן ט'
1 2 3  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ה, סעיף א'.
↑  רש"י ורשב"ם. ועיין בתת-הערך 'צפון'.
↑  רב שרירא גאון, איגרתו מובאת בספר האשכול, הלכות חלה.
↑  ראו: הרב משה אלחרר, שיעור כזית.
↑  זו דעת ר"י הזקן, אולם רבנו תם חולק עליו.
↑  מגן אברהם תפו, א, ומשנה ברורה, סימן תפ"ו, סעיף קטן א'עוד אחרונים.
↑  ראו: הרב משה אלחרר - שיעור כזית לדעת הרמב"ם.
↑  משמרת הבית (בית רביעי, שער א')
↑  ביניהם: הרב אליהו רחמים זייני (עץ ארץ ג'), הרב דב ליאור, הרב יוסף מלמד בירחון התורני 'אור תורה' תשס"ד.
↑  שתי דעות ישנן בשיטה המחמירה ששיעור כזית כשיעור ביצה שלנו: למ"ב הכוונה ביצה עם קליפתה וחלל האוויר שבה, ולחזו"א בלי קליפתה. ההפרש ביניהם כעשרה אחוזים.
↑  שיעור כזית הוא כשליש מצת מכונה, ובליל הסדר צריכים לאכול ארבעה או חמישה זיתים. אחר ברכת 'המוציא' וברכת 'על אכילת מצה' לכתחילה אוכלים שיעור שני זיתים, האחד לברכת 'המוציא' והשני לברכת 'אכילת מצה', וגם כדי לצאת ידי השיעור המחמיר ('חזון-איש') הסובר שכזית הוא כפול מהשיעור המקובל. ול'כורך' אוכלים עוד כזית, ול'אפיקומן' צריך לאכול עוד כזית, ויש מהדרים לאכול שני זיתים, אחד זכר לקרבן הפסח ואחד זכר למצה שהייתה נאכלת עימו. נמצא שיש לאכול בפסח ארבעה זיתים (מצה ושליש), ויש מהדרים לאכול חמישה זיתים (כמצה ושני שלישים).
↑  שיעור 'זית' לדעת הרמב"ם הוא מעט פחות משליש ביצה, ולתוס' כחצי ביצה, ובמצוות דאורייתא מחמירים כתוס', ולכן אוכלים לכל כזית שליש מצה. אבל לגבי 'כורך' ו'אפיקומן' שהם מדרבנן, מי שקשה לו לאכול כזית לפי התוס', יכול להקל כרמב"ם ולאכול כחמישית מצה, שהוא כשליש ביצה. ואף הרוצים לאכול ל'אפיקומן' שיעור שני זיתים, יכולים להסתפק באכילת חמישית מצה, שיש בה שיעור שני זיתים לפי שיטת הרבה גאונים וראשונים (עי' פנה"ל ברכות י, 6), שסוברים ששיעור זית הוא כשיעור זית שלנו. ולגבי ההידור לאכול מה'אפיקומן' כשיעור שני זיתים אין צורך להחמיר כשיעור זית הגדול.
↑  באו"ה תסא, ד
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תס"א, סעיף ד'; משנה ברורה, סימן תס"א, סעיפים קטנים י"ט-כ'
↑  משמע מהרבה גאונים וראשונים שכזית הוא כשיעור הזית הרווח אצלנו, והוא כשיעור 7.5 סמ"ק. וכן העידו בשם ר' חיים מוולוז'ין וה'אבני נזר', שסברו כך הלכה למעשה. אלא שההוראה הנפוצה להחמיר כדעת התוס' שכזית הוא כחצי ביצה.
1 2  עיין לעניין 'חולה וזקן במצוות המרור', בתת-ערך של אכילת המצה - "חולה וזקן - שיעור כזית בדיעבד".
↑  בנין שלמה סימן מז
↑  או"ח רס
↑  לעניין גדר חולה הפטור, עי' במקראי קודש לרב פרנק ח"ב לב, שהזכיר את שתי הדעות. ובחזו"ע א, לג, וצי"א יד, כז, שהקלו. וכ"כ במקראי קודש (הררי) פ"ז הע' קי, בשם הרב אליהו.
↑  ספר במדבר, פרק ט', פסוק י"א.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ק"כ, עמוד א'.
↑  משנה ברורה, סימן תע"ה, סעיף קטן י"ג.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ל"ט, עמוד א'.
↑  חזון אי"ש על אורח חיים סי' קכד.
↑  דעתם מובאת ב-פניני הלכה פסח פרק ט"ז הלכה כ"ז.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת פסחים,  פרק ב', הלכה ה', שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ג, סעיף ה' ומשנה ברורה, סימן תע"ג, סעיף קטן מ"ב.
↑  משנה ברורה, סימן תע"ה, סעיף קטן י"ט.
↑  כף החיים אורח חיים סי' תע"ה ס"ק ל"ב.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף קט"ו, עמוד א'.
↑  במשנה ברורה, סימן תע"ה, סעיף קטן ט"זמבואר שלאחר החורבן, שבטל קרבן הפסח וממילא חובת אכילת המרור היא רק מדברי חכמים, גם הלל מודה שאי אפשר לצאת ידי חובה באכילת המצה עם המרור. שאם יאכלם ביחד, אכילת המרור שהיא מדברי חכמים תפגע באכילת המצה שהיא מהתורה. וגם כשמגיעים ל'מרור' אין אפשרות לאכול אותו עם מצה, מפני שכבר יצא ידי חובת מצה, ואם יאכל את המרור עם מצה, טעם מצה זו, שהיא רשות (כי כבר יצא יד"ח אכילת מצה), יבטל את טעם המרור שהוא מצווה מדברי חכמים.

ולכן רק אחר שקוימו מצוות אכילת המצה והמרור, כורכים את המצה והמרור, כדי לאוכלם זכר למנהגו של הלל.
↑  פניני הלכה פסח פרק ט"ז, הלכה ל"ב.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף נ"ג, עמוד א'.
↑  משנה ברורה, סימן תע"ו, סעיף קטן א', בן איש חי שנה ראשונה צ"ו, ל', ועוד.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ו, סעיף ב'.
↑  משנה ברורה, סימן תע"ו, סעיף קטן א', כף החיים תע"ו, ס"ק ד'.
↑  רמ"א על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ו, סעיף ב'.
↑  הגר"א, כמובא במשנה ברורה, סימן תע"ו, סעיף קטן י"א.
↑  מר מרדכי סי' תע"ג, ס"א, א. ונהגו במרוקו, שלמחרת רק הבכורות אוכלים אותה. וכ"כ הרב שם טוב גאגין שכך המנהג בעיר טיטואן, וכ"כ ב'זוכר ברית אבות' עמוד 97 שכך מנהג מרוקו.
↑  משמעותו המקורית של השם 'אפיקומן' היא 'מיני מתיקה' או 'פרפראות' שהיו רגילים לאכול בסיום הסעודה [אפיקו=הוציאו, מן = מנה (מנת סיום הסעודה)]. ובליל הסדר צריך לאכול בסיום הסעודה מבשר קרבן הפסח, כפי שאמרו חכמים במשנה (תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף קי"ט, עמוד ב'): "אין מפטירין אחר הפסח אפיקומן", שאין להגיש אחר אכילת קרבן הפסח מיני מתיקה ופרפראות, כדי שטעם הפסח יישאר בפה.

ומכיוון שלאחר החורבן סעודת ליל הסדר נחתמת באכילת המצה שתקנו חכמים לאכול כזכר לקרבן הפסח, הרי שהמצה היא ה'אפיקומן', היינו המאכל שאוכלים בסיום הסעודה. ולכן נוהגים לכנות מצה זו בשם 'אפיקומן'.
↑  רמ"א על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ז, סעיף ב'.
↑  משנה ברורה, סימן תע"ו, סעיף קטן ו', וכף החיים סי' תע"ו ס"ק ט"ז.
↑  ספר שמות, פרק י"ב, פסוק מ"ו.
↑  רמ"א על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ח, סעיף א', ומשנה ברורה שם ס"ק ד.
↑  רז"ה, רמב"ן, אור זרוע, רא"ש, ועוד.
↑  רש"י ורשב"ם.
1 2  משנה ברורה, סימן תע"ז, סעיף קטן ד'.
↑  טעם נוסף, שגם לדעת הרשב"ם כיוון שהתכוון לצאת ידי חובת אכילת מצה בתחילת הסעודה, אף שזה לא הזמן הראוי לכוון לפי דעתו, מכל מקום כבר יצא ידי חובתו, ולכן ההסבה באפיקומן אינה מעכבת.
↑  מהרי"ל.
↑  ב"ח.
↑  משנה ברורה, סימן תע"ז, סעיף קטן א'.
↑  מצת מכונה
הכוונה למצת מכונה. כזו:
↑  פניני הלכה פסח פרק ט"ז, הלכה ל"ד, והערה 31.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ח, סעיף א', ומשנה ברורה, סימן תע"ח, סעיף קטן א'.
↑  משנה ברורה, סימן תע"ח, סעיף קטן ב'.
↑  רמ"א על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ת"פ, סעיף א'.
↑  ערוה"ש אורח חיים סי' ת"פ, א'. וכך נהג הראי"ה.
↑  רמ"א על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ט, סעיף א'.
↑  משנה ברורה, סימן תע"ט, סעיף קטן י'וי"א.
↑  מחזור רמ"ו.
↑  מחזור שד"ל, חלק א, דף קא ע"ב.
↑  הגדת רעדלהיים, דף לח ע"א. ועיין לקמן לגבי מנהג האיטלקים.
↑  מחזור שד"ל, חלק א', דף קא ע"ב-קב ע"א. שם הסדר הוא כדלהלן: מברך על כוס רביעי אחרי הלל. אחר כך מוזגין כוס חמישי, אומרים עליו הלל הגדול, נשמת, אז רוב ניסים, אומץ גבורותיך, כי לו נאה, ואחר כך מברכים עוד הפעם בורא פרי הגפן על כוס החמישי.
↑  משנה ברורה, סימן ת"פ, סעיף קטן ו'.
↑  וכן על אכילת בשר. תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ק"ט, עמוד א'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת פסחים,  פרק י', הלכה א'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ב, סעיף ח'
↑  רשב"ם, ר"ן, פרי חדש.
↑  באו"ה 'שלא', בדעת הב"י.
↑  מהר"ל.
↑  ספר שמות, פרק ו', פסוק ו' ופסוק ז'.
↑  יש בזה כמה דעות באחרונים, אך 6–7 דקות, זו הדעה הממוצעת.
↑  ביתר הרחבה, שיעור 'אכילת פרס' הוא שיעור הזמן המצטרף לאכילה. המחלוקת היא האם דין שתייה כדין אכילה. לדעת הרמב"ם, כיוון שרגילים לשתות מהר יותר, דין שתייה שונה, ורק שתייה רצופה מצטרפת. ולדעת הראב"ד, דין שתייה כדין אכילה, וכל ששתה במשך שיעור 'אכילת פרס' נחשבת שתייתו לשתייה אחת.
1 2  כ"כ להקל בערוה"ש תעב, יג, ובשו"ת חזון עובדיה סי' יב וב פניני הלכה פסח. יתר על כן, יש אומרים שדברי הרמב"ם נאמרו רק לגבי שתיית איסור, שלוקה אם שתה ברציפות, אבל לעניין ברכת הנהנין, גם הרמב"ם מודה ששיעור 'אכילת פרס' מצטרף, הואיל ונהנה בו (כנה"ג, שועה"ר וחת"ס). ואולי לדעתם גם כאן לדעת הרמב"ם יצטרף. אלא שמצינו בכמה מקומות שכשאפשר בקלות לצאת ידי כולם, גם בספק דרבנן יש מורים להחמיר, ולכן כתבו מ"א, שועה"ר תעב, כ, ומשנה ברורה, סימן תע"ב, סעיף קטן ל"ד, שאם זה אירע בכוס השנייה – יחזור וישתה, אבל אם זה אירע בשתיים האחרונות לא יחזור, כדי שלא יראה כמוסיף על הכוסות, אלא יסמוך על דעת הראב"ד שיצא גם כאשר הפסיק, ובתנאי שלא עבר שיעור 'אכילת פרס'. (ולגבי כוס ראשונה עי' מ"ב תעב, כא). ולסוברים כדעת מר"ן, שאין חשש שיראה מוסיף על הכוסות, ראוי להחמיר בכל ארבע הכוסות לחזור ולשתות, וכ"כ בן איש חי צו כט. ולכן רואים מפה שיש מחמירים, אף על פי שהוא ספק ספיקא דרבנן, שלראב"ד ודאי יצא, ואף לרמב"ם ייתכן שיצא.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ק"ח, עמוד ב'
↑  לדעת רמב"ן שמובא כדעת 'יש אומרים' בשו"ע תעב, ט, חובה לשתות רוב כוס אפילו היא גדולה, ולרוה"פ אין זה מעכב, ובמשנה ברורה, סימן תע"ב, סעיף קטן ל"גכתב שלכתחילה יש לחוש לשיטת הרמב"ן.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ב, סעיף ט', משנה ברורה, סימן תע"ב, סעיף קטן ל' ובאו"ה שם דיבור המתחיל 'וישתה'.

אדם שפיו בגודל בינוני, שיעור 'מלא לוגמיו' מעט יותר מרוב 'רביעית'. אדם שפיו גדול, שיעור 'מלא לוגמיו' קרוב לשיעור 'רביעית'. נער בן שלוש עשרה שפיו קטן, ו'מלא לוגמיו' פחות מרוב 'רביעית', צריך לשתות לכל הפחות שיעור רוב 'רביעית' כפי התנאי הראשון.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ב, סעיף י"ד
↑  כתב ב-פניני הלכה: ברור שגם לנשים יש מצווה לשמוח במועדים ביין, וכדעת ת"ק (פסחים שם), לא זו בלבד, אלא שנשים חייבות בארבע כוסות כגברים "שאף הן היו באותו הנס" (פסחים קח, ב). וכן נהגו כל הנשים עד לפני כמה דורות. אלא שהשכרות גנאי לנשים יותר מלגברים (כתובות סה, א). לכן החוששות משכרות, רשאיות לערב יותר מיץ ענבים ביין.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ב, סעיף ט"ו
↑  שועה"ר תעב, כה
↑  משנה ברורה, סימן תע"ב, סעיף קטן מ"ז
↑  רמב"ם, ראב"ד, ר"ן - מצווה לשתות. רא"ש - חובה לשתות.
↑  מרדכי, רמ"א בשולחן ערוך, אורח חיים, סימן תפ"א, סעיף א'
↑  רש"י, רשב"ם, מאור, וכן משמע ממר"ן בשו"ע, וכן כתב בכה"ח שכך דעתו. וכן נוהגים למעשה יהודי מרוקו, ועוד מספר קהילות.
↑  לגרסת רש"י ורשב"ם אין בגמרא שום התייחסות לכוס חמישית, וממילא ברור שאסור לשתותה, שאין להוסיף על הכוסות. אולם לגרסת ר"ח, רי"ף ורמב"ם בתלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף קי"ח, עמוד א', מובא בברייתא: "חמישי (כלומר כוס חמישי) אומר עליו הלל הגדול דברי ר' טרפון". למאור, ר' טרפון חולק על המשנה (פסחים צט, ב) שמחייבת לתת לעני צדקה כדי שישתה ארבע כוסות, משמע שאין כוס חמישית, והלכה כסתם משנה, ולכן אין לשתות כוס חמישית. והרא"ש פירש שלגרסת הרי"ף, לר' טרפון חובה לשתות כוס חמישית ולחכמים רשות. ולר"ן לא נחלקו, אלא חובה לשתות ארבע כוסות, ורשות ואולי אף מצווה לשתות חמש כוסות. ולראב"ד (על המאור) וכך משמע מהרמב"ם, מצווה לשתות כוס חמישית. ולמרדכי, העיקר לשתות ארבע כוסות, אלא שעשו חכמים תקנה לרוצים  לשתות עוד יין, שיאמרו את ההלל על כוס רביעית, ואת ההלל הגדול על כוס חמישית. וכ"כ רמ"א תפא, א. בשו"ע לא הזכיר כלל כוס חמישית, ומשמע שסובר כדעת האוסרים לשתותה (כה"ח ו).
↑  וכן מנהג מרוקו שלא נהגו ב'כוס חמישית'. כ"כ בספר 'זוכר ברית אבות' עמוד 96 וכ"כ הרב שם טוב גאגין בספרו 'כתר שם טוב' עמוד 80.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ק"ח, עמוד ב'
↑  עיין משנה ברורה, סימן תע"ב, סעיף קטן כ"ט; ויש שנהגו להדר בזה.
↑  פניני הלכה פסח, הלכות ליל הסדר.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ב, סעיף י"א
1 2  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף צ"ז, עמוד ב'; שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רע"ב, סעיף ב'.
↑  משנה, מסכת פסחים, פרק י', משנה ה'.
↑  ספר שמות, פרק י"ג, פסוק ח'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות חמץ ומצה, פרק ז', הלכה ז'.
1 2  פניני הלכה פסח פרק ט"ז, הלכה י'.
↑  ועוד כמה ראשונים.
↑  רמב"ם, רא"ש, טור, ועוד.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ב, סעיף ב'.
↑  הדגמת הסבה על ידי הרב אורי שרקי, ערוץ מאיר.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ב, סעיף ג', משנה ברורה, סימן תע"ב, סעיף קטן י'- י"א.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ב, סעיף ה'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות חמץ ומצה, פרק ז', הלכה ח'.
↑  בית יוסף, משנה ברורה, סימן תע"ה, סעיף קטן י"ד.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן קפ"ג, סעיף ט'.
↑  של"ה, משנה ברורה, סימן תע"ג, סעיף קטן ע"א.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ב, סעיף ז', משנה ברורה, סימן תע"ב, סעיף קטן כ"ב.
↑  הרוקח ושיבולי הלקט.
↑  אף שלכתחילה נוהגים להסב ב'כורך', כששכח יכול לסמוך על הפוסקים שאין צריך להסב.
↑  פניני הלכה פסח פרק ט"ז, הלכה י"ב.
↑  כדי שיהיה ניכר שאדם שותה ארבע כוסות יין בליל הסדר, קבעו חכמים שלא ישתה אדם כוס יין נוספת בין ארבע הכוסות, מלבד בעת הסעודה, ב'שולחן עורך'.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ב, סעיף ז', משנה ברורה, סימן תע"ב, סעיף קטן כ"א.
↑  מהר"ם חלאוה, רשב"ץ ועוד. שסוברים שמראש כל הסיבה בארבע הכוסות הוא משום ספק דרבנן, וכיוון שבנקל אפשר לשתות את כל הכוסות בהסיבה כך עושים לכתחילה. אם בדיעבד משמע מהם שלא צריך לחזור. ומצרפים בזה את דעת הראבי"ה והראב"ן שבימנו לא צריך להסב כלל. ועל סמך זה פסק ב-פניני הלכה פסח פרק ט"ז, הלכה י"ב, שמי שקשה לו לחזור ולשתות יכול להקל. משום ספק ויותר נכון אף ספק ספיקא דרבנן.
↑  ראביה וראב"ן. והובא ברמ"א שם - שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ב, סעיף ד'.
↑  ספר 'כנסת הגדולה', וכף החיים אורח חיים סי' תע"ב, ס"ק כ"ח.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ק"כ, עמוד ב'.
↑  משנה ברורה, סימן תע"ז, סעיף קטן ו', כף החיים אורח חיים תע"ז, י'.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תע"ז, סעיף א'.
↑  רמ"א על השולחן ערוך או"ח תע"ז, א'.
↑  רבינו יונה ורא"ש.
↑  רמב"ן ור"ן.
↑  רי"ף ומהרי"ו.
↑  רא"ש ועוד.
↑  רז"ה ועוד.
↑  פניני הלכה פסח פרק ט"ז, הלכה ל"ז.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תפ"א, סעיף ב' ומהר"ל גבורות ה' פ"ב.
↑  דרשות חתם סופר דף רס"ה.
↑  סידור יעב"ץ; כף החיים אורח חיים תפ"א, י"א.
↑  רמ"א על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תפ"א, סעיף ב'.
| חג הפסח |
| --- | --- | --- |
| ערב פסח | קמחא דפסחא • אפיית מצות • שבת הגדול • הגעלת כלים • בדיקת חמץ • ביטול חמץ • ביעור חמץ • מכירת חמץ • תענית בכורות • ערב פסח שחל בשבת |  |
| סיפור יציאת מצרים | שעבוד מצרים • עשר מכות מצרים • יציאת מצרים • קריעת ים סוף • שירת הים |  |
| ליל הסדר | הלכות ליל הסדר • קערת ליל הסדר • חרוסת • כרפס • מצה • מרור • זרוע • ארבע כוסות • כוס של אליהו • הסבה • אפיקומן |  |
| סדר ההגדה | סימני הסדר • הא לחמא עניא • מא כ'בר • מה נשתנה • עבדים היינו • ארבעה בנים • והיא שעמדה • דצ"ך עד"ש באח"ב • דיינו • אמונים ערכו שבח • קריאת ההלל (התחלה) • שפוך חמתך • הלל (המשך) • הלל הגדול • ברכת השיר • חסל סידור פסח • לשנה הבאה בירושלים • ובכן ויהי בחצי הלילה • ובכן ואמרתם זבח פסח • אדיר במלוכה • אדיר הוא • אחד מי יודע • חד גדיא |  |
| מצוות החג | איסור חמץ • קורבן פסח • סיפור יציאת מצרים • אכילת מצה • אכילת מרור • ארבע כוסות • מנחת העומר |  |
| מהלך החג | ערב פסח • ליל הסדר • חול המועד פסח • שביעי של פסח • פסח שני |  |
| מנהגים | סעודת אסתר • סהרנה • אמירת שירת הים • סעודת משיח • מימונה |  |
| תפילות ופיוטים | קריאת ההלל • אבוא בחיל להתיצבה • תפילת טל • ליל שמורים אותו אל חצה |  |
| חמץ ומצה | מצה עשירה • מצה שמורה • שרויה • קטניות בפסח • חמץ נוקשה • חמץ שעבר עליו הפסח |  |
| שונות | מסכת פסחים • לא בד"ו פסח • מטבח פסח • רומפלנאכט |  |
חגי ישראל ומועדיו • שלוש רגלים
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
שיטת סידור הקערה ע"פ דעת האר"י
גביע קידוש. בברכת הקידוש פותחים את ליל הסדר.
נטלה מהודרת מכסף. באמצעותה נוטלים ידיים לפני סעודת לחם ולפני אכילת פרי או ירק שרטוב ממשקה.
לדעת רבים, ה"כרפס" המופיע בהגדה הוא הצמח המכונה סלרי
הגדה של פסח מהמאה ה-14, ברצלונה.
בני ישראל יוצאים ממצרים. ציור מאת דייוויד רוברטס משנת 1828.
מצה
חסה תרבותית. זהו הירק המועדף לקיום מצוות מרור.
חכמים תיקנו שתיית ארבע כוסות יין בליל הסדר
ניתן לצאת ידי חובה גם בשתיית מיץ ענבים ("תירוש")