stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שירת הניבלונגים
עלילה

היצירה כוללת שני חלקים: הראשון מתאר את עלילותיה של שושלת בורגונד, ובמיוחד את האביר זיגפריד, המלכה ברונהילדה (בגרמנית Brünhild, ברונהילד) והנסיכה קרימהילדה. החלק השני מספר על נקמתה של קרימהילדה ברוצחיו של זיגפריד אהובה, המביאה את הקץ על שושלת בורגונד.
האפוס נפתח בשמועה על אודות יופייה של נסיכת הבורגונדים, קרימהילדה. במקביל מגיע לממלכה זיגפריד, שעל פי שמועה אחרת ניצח דרקון וירש את אוצרם העלום של הניבלונגים. גונתר, ממלכי בית בורגונד, מבטיח לזיגפריד את ידה של קרימהילדה בתמורה לעזרתו במאבק על אשה אחרת - ברונהילדה, מלכת איסלנד. זיגפריד מסכים ולאחר שברונהילדה אמנם הופכת לאשתו של גונתר, הוא זוכה בקרימהילדה.
כאשר ברונהילדה מגלה כיצד הערים עליה גונתר כדי לזכות בידה, היא דורשת לנקום בזיגפריד כדי להשיב את כבודה. האגן, אביר מנאמני המלך, מסייע לה בכך ויורה חץ בגבו של זיגפריד. בעקבות רציחתו שוקדת עכשיו אהובתו קרימהילדה על תוכנית נקמה משלה. היא נישאת למנהיג ההונים אטצל (שהוא מקביל לאטילה ההיסטורי) ובכך מקבלת את האפשרות ליישם את תוכניתה. היא מזמינה לארמונה את גונתר, ברונהילדה ובן בריתם האגן ומכריזה עליהם מלחמה. סופו של האפוס בחורבן מפואר - מותם של אלפי לוחמים, חיסול השושלת הבורגונדית ובסופו של דבר אף במותה של קרימהילדה, לאחר שחיסלה את קרוביה.
הרוח הגרמנית

משמעות מושג הרוח הגרמנית כביטוי לאומי תרבותי, כפי שעולה מתוך שירת הניבלונגים והתפקיד שמילא בנפש הגרמנית מאז ראשית המאה ה-19, מקבל משמעות מיוחדת לנוכח אירועי המאה ה-20 והתקופה הנאצית. ביטוייה הקיצוניים של הגרמניות, יצירתיות ותרבות גבוהה, מחשבה פילוסופית ומדעית, עומדות בניגוד לברבריות רצחנית ולא אנושית שהפגינו בני אותו עם בדיוק בתקופה הנאצית.
שתי גישות עיקריות מגדירות את מושג הרוח הגרמנית:
חוקרים גרמנים כפרידריך ראנקה רואים את ערכי הכבוד והנאמנות במרכז. המוות עדיף על מחילת כבוד. המוות אינו עונש אלא גורל מחייב ולא נושא בחובו הרהור מוסרי. לעיתים המוות הוא הגשמת הייעוד של החיים, למשל באירוע הטבח ההמוני בארמון בסוף האפוס. המוות מביא את התהילה הנצחית. הנקמה היא כלי נוסף של ביטוי עצמי. קיצונית ככל שיהיה מעשה הנקם, כמעשה קרימהילדה בטבח הארמון, זהו ביטוי של השגת המטרה שהוצבה לגורלו של אדם.
חוקרים אחרים, בעיקר יהודים, רואים בשירת הניבלונגים את האופי הרצחני של הרוח הגרמנית. אכזריות מובנית ומסורתית אשר התבטאו בפרעות ביהודים לאורך הדורות בגרמניה וקיבלו את ביטוין האולטימטיבי בשואה.
האפוס בעברית

לאורך השנים נערכו מספר תרגומים של שירת הניבלונגים לעברית.
בשנת 1988 יצאה לאור בהוצאת עם עובד מהדורה עברית של שירת הניבלונגים בנוסח פרוזאי בתרגום ועריכה מאת שלמה טנאי. המחבר בחר בנוסח סיפורי ולא שירי מכיוון שלדעתו תרגום כזה אינו מעשי. טנאי טוען כי ניתן למצות את התוכן, העוצמה והמהות של היצירה גם בנוסח הסיפורי. עבודתו מתבססת על תרגום ממקורות שונים וכולל הרחבות מתוך כתבים קדומים המשמשים כתשתית לשירת הניבלונגים.
בשנת 1996 יצא לאור תרגומו של יוסף האובן-נבו, תרגום שנעשה באמצעות תיווך של תרגומים לגרמנית מודרנית.
בשנת 2006 יצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד שירת הניבלונגים בתרגומו של אריה סתיו. האפוס תורגם כנתינתו בתרגום שירי והוא כולל הקדמה נרחבת ומאמרים של חוקרים ידועים בנושא.
ראו גם

טבעת הניבלונג
ניבלונגנטרויה
הערות שוליים

↑  הפרקים הנוגעים לרקע ההיסטורי, הרקע התרבותי והרוח הגרמנית מבוססים על ההקדמה וניתוח היצירה המופיעים בתרגומו של שלמה טנאי במהדורת 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266083405171  PLWABN: 9810649822105606  BIBSYS: 90086575  BNE: XX4120387  BnF: cb133193082 (data)  GND: 4042046-2  LCCN: n79109760  NDL: 00628853  NSK: 000288209  SELIBR: 365589  SUDOC: 028238125  VcBA: 492/2128  VIAF: 181844575   WorldCat (עם VIAF): 181844575 
גונתר העקוד בליל כלולותיו, רישום מאת הנרי פוסלי 1807
נקמתה של קרימהילדה
תסריט בדיקת תוכנה

תסריט בדיקה הוא רשימת צעדים קצרה או ארוכה, מאורגנת לפי שלבים עוקבים. תסריט בדיקה נכתב כחלק ממקרי הבדיקה של תוכנה כלשהי, ואלו מהווים פרק במסמך תוכנית הבדיקות (STD). בודק התוכנה קובע את הקטגוריות השונות ברשימה, כשאלו מכילות בדרך כלל את הפרמטרים הבאים: מספר סידורי של מקרה הבדיקה, פעולה נדרשת לביצוע, תוצאה צפויה, תוצאת הרצה בפועל, זמן הרצה, עבר/נכשל והערות. הוא מריץ כל צעד (או שלב) ברשימה ועבור כל הרצה מקבל תוצאה עבורה הוא ממלא את העמודות השונות ברשימה על פי הקטגוריות. צעד שנכשל מכשיל את מקרה הבדיקה כולו, אך על הבודק להמשיך ולהריץ את כל הצעדים ברשימה, מאחר שחלקם עשויים לעבור בהצלחה.
ראו גם

בדיקות תוכנה
בדיקות יחידה
מקרי בדיקה
ערך זה הוא קצרמרבנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שרה קופיו סולם

| --- | --- |

דיוקן משוער של שרה קופיו סולם
 לידה:  1592 ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 פטירה:  15 בפברואר 1641 (בגיל 49 בערך) ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 מדינה:  הרפובליקה של ונציה 
 שפות היצירה:  איטלקית 
 
שרה קופיו סולם (באיטלקית: Sarra Coppio, Copia, Coppia;‏ 1592 – 1641) הייתה משוררת וסופרת יהודייה-איטלקייה שחיה בוונציה. שם נעוריה סקופיו שפרושו עקרב והיא נישאה ליעקב סולם שהיה בנקאי, שאחיו, אף הוא בנקאי, היה פטרונו של המלחין סלומונה רוסי. קופיו ניהלה יחסי אהבה סוערים בהתכתבות עם אנסלדו צ'בה (איט'), מחזאי איטלקי מגנואה, אותו לא פגשה מעולם.
ביוגרפיה

קופיו נולדה בוונציה, בת למשפחה יהודית, קיבלה חינוך יהודי ואיטלקי ולמדה יוונית עתיקה, לטינית ועברית וכן את התנ"ך והברית החדשה.
משפחת קופיו הייתה משפחת סוחרים שמוצאה כנראה מהקהילה היהודית במודנה. בסביבות שנת 1613 נשאה קופיו לג'יאקוב סולם, שהיה אף הוא ממוצא מודני. לזוג נולדה בת יחידה שנפטרה בגיל עשרה חודשים.
קופיו הייתה בעלת ידע מעמיק בתחום הספרותי, המוזיקלי, ההיסטורי והתאולוגי. היא למדה פילוסופיה ואסטרולוגיה והכירה טקסטים לטיניים, עבריים וספרדים. היא חייבת חלק גדול מהשכלתה ללאונה מודנה, שלה הוא הקדיש את הטרגדיה אסתר (La reina Esther).
היא אף ניסתה את כוחה ביצירות ספרותיות, מהן נותר אך מעט. בביתה התקיים סלון ספרותי שהיה פתוח לא רק ליהודים, אלא גם לאינטלקטואלים נוצרים ובהם גם באלדאסארה בוניפאקיו (איט').
הוויכוח בנושא הדת והישארות הנפש

קופיו ניהלה התכתבויות עם אנסאלדו צ'בה, מחבר הספר אסתר. מההתכתבות הזאת נותרו רק המכתבים שהוא שלח אליה, בהם הוא מנסה לשכנע אותה להמיר את דתה לנצרות. קופיו, שהייתה גאה בהשתייכות לקהילה היהודית סירבה.
בעקבות הדיון הזה כתבה קופיו את המניפסטו "בו היא מפריכה ומוכיחה את סניור בלדסארה בוניפציו על ההאשמה הכוזבת שלו שהיא מכחישה את נצחיות הנפש".
הערות שוליים

↑  רות אלמוג, לירה מפורסמת בצלילה העצוב, באתר הארץ, 16 ביולי 2010
↑  מנפצת המוסכמות מהגטו של ונציה / יעקב לאטס, מקור ראשון
↑  רות אלמוג, לירה מפורסמת בצלילה העצוב, באתר הארץ, 16 ביולי 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268626505171  BNE: XX5624276  BnF: cb14561659c (data)  GND: 124860206  ICCU: CUBV046785  ISNI: 0000 0000 6658 2809  LCCN: nr99035930  NTA: 323825966  SUDOC: 148536913  VIAF: 54389974   WorldCat (עם VIAF): 54389974
תסקיר השפעה על הסביבה

תסקיר השפעה על הסביבה הוא חלק מפעילות מערכת התכנון והבנייה ומטרתו לשלב היבטים סביבתיים בהליך קבלת ההחלטות במוסדות התכנון והבנייה. באמצעות הליך התסקיר ניתן לבחון חלופות מיקום, חלופות לתכנון הפרויקט המוצע וקביעת אמצעים למניעת מפגעים וסיכונים וטיפול בפגיעה נופית. כמו כן, ניתן לחייב הקמת תשתיות סביבתיות לצורך הפרויקט (מתקני טיפול בביוב).
טיפול בהצעת פיתוח באמצעות תסקיר מאפשר ליזם לתת מענה לדרישות הסביבתיות ולהקטין את הסיכוי לעיכובים כתוצאה מהתנגדויות. הסדרת הפעילות מתבצעת בהתאם לתקנות התכנון והבנייה (תסקירי השפעה על הסביבה), התשס"ג-2003.
עריכת התסקיר מבוצעת על ידי היזם, ולנקודה זו מופנית רוב הביקורת כלפי מערכת התסקירים. התסקיר נערך על פי הנחיות שמספק המשרד להגנת הסביבה ונבדק לאחר מכן על ידו.
ראו גם

איכות הסביבה
תכנון (הנדסה וכלכלה)
שרה קיין

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1971 ברנטווד, הממלכה המאוחדת 
 התאבדה:  20 בפברואר 1999 (בגיל 28) King's College Hospital, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  Shenfield High School, אוניברסיטת בריסטול, אוניברסיטת ברמינגהאם 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  ארורים, מטוהרים, 4.48 פסיכוזה 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 פרסים והוקרה:  פרס התאטרון האירופי (1999) 
 
שרה קיין (באנגלית: Sarah Kane;‏ 3 בפברואר 1971 באסקס – 20 בפברואר 1999 בלונדון) הייתה מחזאית ובמאית בריטית. היא כתבה חמישה מחזות בין השנים 1995–1999, וביימה את מחזותיה ומחזות אחרים.
ביוגרפיה

קיין גדלה למשפחה אוונגליקלית, הוריה היו עיתונאים. היא למדה תיאטרון באוניברסיטת בריסטון וברמינגהאם. בינואר 1995 הועלה לראשונה המחזה "ארורים" (Blasted) בתיאטרון רויאל קורט. המחזה היה שנוי במחלוקת בגלל אופן הצגתם האכזרי והבוטה של יחסים בזמן מלחמה. אבל השערורייה הובילה להפקות רבות של המחזה ברחבי אירופה.
במאי 1996 ביימה קיין את המחזה השני שלה, "פדרה מאוהבת", ב-1997 ביימה את "וויצק" מאת גאורג ביכנר. באותה שנה גם כתבה את "מטוהרים" (Cleansed), ואת התסריט "Skin". בשנת 1998 היא כתבה את "מתים לזה", ובחורף 1998\1999 את המחזה האחרון שלה "4.48 פסיכוזה", אותו השלימה זמן קצר לפני שהתאבדה.
קיין סבלה מהתקפי דיכאון, בקיץ 1998 הם נעשו תכופים יותר, והיא נאלצה להתאשפז.
ביקורת

קיין לא התייחסה לביקורות על המחזות שלה.
מחזותיה הובילו לוויכוחים קשים, אך גם זיכו אותה בפרסים. מבקרים ראו ביצירותיה השפעות של שייקספיר, גאורג ביכנר, בקט, הווארד בייקר ואדוורד בונד.
ראו גם

ערכים על מחזות שרה קיין
הערות שוליים

↑  ראיון עם Graham Saunders, מצוטט ב-"Love me or kill me"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438918705171  PLWABN: 9810627533005606  BIBSYS: 3982  BNE: XX1313100  BnF: cb13499407t (data)  CANTIC: a10881694  GND: 121936422  ISNI: 0000 0003 5393 7326  LCCN: no97003704  MusicBrainz: a2c626ea-7007-4dd9-897b-387e5140d88d  NKC: js20011212058  NTA: 180762095  SELIBR: 238010  SNAC: w68n2fnh  SUDOC: 050191012  VIAF: 5087358   WorldCat (עם VIAF): 5087358
שפיראים

| שפיראים |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
על־סדרה:: אודונטופטרים
סדרה:: שפיראים
שם מדעי
 Odonata ‏פבריציוס, 1793

שַׁפִּירָאִים (שם מדעי: Odonata) היא סדרה של חרקים פרימיטיביים בעלי גלגול חסר. שמם העברי מקורו בשורש שפ"ר שפירושו: יפה או מרשים, עקב גוני כנפיהם וגופם.
מאפיינים

השפיריות מצויות לאורך מקווי מים מתוקים, לרוב סביב האזורים הטרופיים והסובטרופיים. לשפירית זוג עיניים מורכבות וגדולות מאוד ביחס לראשה, ומכאן גם חוש ראייה מפותח. יש לה זוג מחושים דקים וקצרים. בטנה גלילית, ארוכה ודקה, וצבעיה שונים על פי המינים. מחלקה הקדמי העליון יוצאים שני זוגות כנפיים, שקופות ומרושתות. לחלקה התחתון מחוברים שלושה זוגות רגליים מכוסות זיפים. גם פתח המין מצוי בתחתית הבטן.
השפיריות נמצאות מרבית הזמן בתעופה מעל פני המים וכך הן משיגות את טרפן – חרקים מעופפים. ההפריה היא פנימית ומתבצעת על עלה או ענף הנמצאים מעל המים. הזכר שהפרה את הנקבה, ממשיך להיצמד אליה, כדי למנוע מזכר אחר לנסות גם כן להפרותה. הטלת הביצים נעשית אל תוך המים, ואלה מתפתחות לזחלים הניזונים מיצורי מים זעירים. בסיום גדילתם הם יוצאים לאוויר הפתוח כבוגרים.
מיון

תת-סדרה שפריריות (Zygoptera; באנגלית: Damselflies) – שווי כנפיים, ארבע כנפיהן זהות בגודלן, צרות בבסיסן, וצמודות זו לזו בעת מנוחה.
תת-סדרה Epiprocta - שוני כנפיים, כנפיהן האחוריות גדולות יותר, רחבות יותר במקום חיבורן לגוף, ובעת מנוחה הן פרושות. בקבוצה זו שלושה אינפרא-סדרות:
אינפרא-סדרה שפיריות (Anisoptera; באנגלית: Dragonflies)
אינפרא-סדרה Anisozygoptera - בתוכה קיימת משפחה אחת - Epiophlebiidae.
אינפרא-סדרה Heterophlebioidea - נכחדה.
משפחות שפיראים בישראל

ב-2015 חידשה האקדמיה ללשון העברית (על פי מילון בעלי חיים: שפיראים, תשע"ה) את שמות המשפחות:
מאינפרא-סדרת השַׁפִּירִיּוֹת:
משפחה שׁוֹמְרָנִיִּים (Aeshnidae)
משפחה מֶלְקָחִיתִיִּים (Gomphidae)
משפחה טִיסָנִיתִיִּים (Libellulidae)
מתת-סדרת השַׁפְרִירִיּוֹת:
משפחה תַּכְשִׁיטִיתִיִּים (Calopterygidae)
משפחה רָמְחִיתִיִּים (Coenagrionidae)
משפחה נוֹצָנִיתִיִּים (Platycnemididae)
משפחה שְׁבִיבִיתִיִּים (Lestidae)
משפחה צְעִיפִיתִיִּים (Euphaeidae; בעבר: Epallagidae)
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: שפיראים (תשע"ה), 2015, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  מילון בעלי חיים: סדרות החרקים (תשע"ח), 2018, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  https://hebrew-academy.org.il/keyword/%D7%A9%D7%81%D6%B7%D7%A4%D6%BC%D6%B4%D7%99%D7%A8%D6%B4%D7%99%D7%AA
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543664205171  BnF: cb11942217f (data)  LCCN: sh85094090  NDL: 00573267  NKC: ph116665
מיס אסטוניה

| --- | --- |

 מדינה:  אסטוניה 
 מטה הארגון:  טאלין 
 תקופת הפעילות:  1923–הווה (כ־101 שנים) 
 אתר רשמי
 
מיס אסטוניה היא תחרות יופי שנתית באסטוניה.
התחרות נוסדה לראשונה בשנת 1923 על ידי חברת הקולנוע "סרט אסטוניה" במטרה למצוא שחקנית חדשה לתעשיית הסרטים במדינה.
בשנת 1925 התחרות אורגנה על ידי העיתון "Päevaleht".
בשנת 1931 הזוכה כמיס אסטוניה נבחרה לסגנית ראשונה למיס אירופה.
ב-1932 (בתחרות זו זכתה נדז'דה פידי הופמן) הופסקה התחרות וב-1988 חודשה בחזרה.
בשנת 1993 החלה אסטוניה להשתתף בתחרות מיס תבל, בנוסף המדינה שלחה נציגות גם לתחרויות מיס עולם ומיס הים הבלטי.
נציגות אסטוניה זכו 3 פעמים בתחרות מיס הים הבלטי (ליס טאפו בשנת 1992, אבה מריה לאאן בשנת 1995 וקאדרי ואליאוטס בשנת 1999).
שינוי שמות רחובות בהם שוכנות נציגויות דיפלומטיות

שמות רחובות בהם שוכנות נציגויות דיפלומטיות שונו מתוך הבעת מסר למדינה השולחת. בדרך כלל שינוי שמות נעשה על ידי העירייה המקומית, ואינו תלוי בממשל, אך בקונגרס האמריקאי הועלו מספר הצעות לשינוי שם הרחוב בו שוכנת שגרירות סין בוושינגטון, שלא עברו.
שינויים > אלבניה

הרחוב בבירת אלבניה, טירנה, בו שכנו השגרירויות הזרות של רוסיה, אוקראינה, סרביה וקוסובו שונה ל"רחוב אוקראינה החופשית" (Rruga Ukraina e Lirë) ב-7 במרץ 2022, בעקבות לפלישת רוסיה לאוקראינה.
שינויים > איראן

בשנת 1981, שדרת צ'רצ'יל הסמוכה לשגרירות בריטניה בטהרן שונתה לשדרת בובי סנדס כדי להנציח פוליטיקאי צפון-אירי וחבר בצבא האירי הרפובליקני הזמני שמת בשביתת רעב ב-1981 בזמן כלוא.
איראן – שינתה את שם הרחוב בו שכנה שגרירות ישראל בטהראן, טרם המהפכה האסלאמית-איראנית בשלהי שנות ה-70 – לרחוב פלסטין.
בתחילת שנות ה-80 שינתה איראן את שם הרחוב שבו מוקמה שגרירות מצרים בטהראן לשם המתנקש שרצח את נשיא מצרים אנואר סאדאת, ח'אלד אסלאמבולי שהיה מפעילי הג'יהאד האסלאמי-המצרי. הדבר קרה בעקבות ניתוק היחסים הדיפלומטיים בין איראן לבין מצרים – אם כי עם חידושם של יחסי איראן-מצרים, שונה שם הרחוב שנית ל"רחוב האינתיפאדה הפלסטינית".
שינויים > הממלכה המאוחדת

בשנת 1986 שינתה עיריית גלאזגו שבסקוטלנד את שם הרחוב הצמוד לקונסוליה הדרום-אפריקאית לרחוב נלסון מנדלה כהכרה בפעיל נגד האפרטהייד שנכלא באותה עת על ידי ממשלת דרום-אפריקה.
בפברואר 2023 החליטה מועצת עיריית וסטמינסטר שבאנגליה לציין את יום השנה הראשון לפלישת רוסיה לאוקראינה על ידי שינוי שם קטע ברחוב בייזווטר ל"רחוב קייב" (על שם בירת אוקראינה); הקטע נמצא במרחק קצר משגרירות רוסיה.
שינויים > ארצות הברית

במהלך שנות ה-80, שונה שם הגוש מול מעונו של שגריר ברית המועצות בוושינגטון די. סי. לכיכר אנדריי סחרוב כסוג של מחאה נגד המעצר והמעצר של סחרוב ב-1980.
בשנת 2018 שינתה מועצת העיר וושינגטון די.סי. את שמו של הרחוב בו שוכנת שגרירות רוסיה לרחוב בוריס נמצוב על שם מבקר של ממשלת רוסיה שנרצח בשנת 2015.
בשנת 2021, מועצת העיר וושינגטון די. סי. שינתה את שמו של הרחוב מחוץ לשגרירות ערב הסעודית על שם ג'מאל ח'אשוקג'י.
שינויים > גואטמלה

נכון ל-2018, מעל ל-30 ערים בגואטמלה קראו לרחובות ולכיכרות בהם בשם המחווה "ירושלים בירת ישראל".
שינויים > לטביה

לאחר פלישת רוסיה לאוקראינה, ב-10 במרץ 2022 שינתה מועצת העיר ריגה את שמו של קטע של אנטונייאס איילה, שבו נמצאת השגרירות הרוסית, לרחוב עצמאות אוקראינה.
שינויים > טורקיה

בשנת 2018, מועצת עיריית אנקרה שינתה פעמיים את כתובת הרחוב של הבניין החדש של שגרירות ארצות הברית באנקרה, תחילה ל"רחוב ענף זית" בפברואר, ולאחר מכן ל"שדרת מלקולם אקס" באוקטובר.
שינויים > ליטא

הכביש ללא שם בו ממוקמת שגרירות רוסיה בווילנה, קיבל את השם רחוב גיבורי אוקראינה בתחילת מרץ 2022 בתגובה לפלישת רוסיה לאוקראינה.
שינויים > מצרים

מצרים שינתה את שם הרחוב בו שוכנת שגרירות ישראל בקהיר לרחוב מוחמד א-דורה.
שינויים > נורווגיה

רובע פרוגנר בעיר הבירה הנורווגית אוסלו הצביע ב-8 במרץ 2022 לשנות את הכתובת הרשמית של שגרירות רוסיה ל"כיכר אוקראינה", בתגובה נגד פלישה הרוסית לאוקראינה.
שינויים > ערב הסעודית

בשנת 1948 החלו היחסים הדיפלומטיים בין ארצות הברית לערב הסעודית, כשהנציגות הדיפלומטית האמריקנית הראשונה בסעודיה הייתה ממוקמת בעיר הבירה הסעודית, ג'דה. בתגובה כנגד תמיכת ארצות הברית בישראל, שונה שם הרחוב ל"רחוב פלסטין" (בערבית: شارع فلسطين).
שינויים > צ'כיה

בפברואר 2020 שונה שמה של הכיכר מול שגרירות רוסיה בפראג לכיכר בוריס נמצוב (náměstí Borise Němcova) על שם מבקר של ממשלת רוסיה שנרצח ב-2015. לאחר שינוי השם, עברה השגרירות להשתמש בכתובת דואר המתייחסת לכניסה אחרת לבניין.
באפריל 2022, שונה שם חלק מהרחוב ששימש את שגרירות רוסיה בפראג לרחוב גיבורי אוקראינה (Ukrajinských hrdinů), בתגובה לפלישת רוסיה לאוקראינה. גשר שלא היה לו שם בעבר מעל מסילת רכבת נקרא גשר סקקון (Skakunův most) על שם ויטלי סקקון.
שינויים > רוסיה

בשנת 2022, הכיכר מול שגרירות ארצות הברית נקרא על שם הרפובליקה העממית של דונייצק, שמשתמשת בקואורדינטות הגאוגרפיות לסמן את כתובתה.
השטח מול שגרירות בריטניה, נקרא על שם הרפובליקה העממית של לוהנסק; השגרירות סירבה להשתמש בכתובת החדשה.
מיס אמריקה (מארוול קומיקס)

| --- | --- |

אמריקה צ'אבז, כפי שהופיעה על עטיפת החוברת America #1 ממרץ 2017, אמנות מאת ג'יימי מקלבי.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Vengeance #1 (יולי 2011)
 יוצרים:  ג'ו קייסי, ניק דרגוטה
 גילום הדמות:  סוצ'י גומז, "דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף"
 מידע
 שם אמיתי:  אמריקה צ'אבז
 כינויים:  צ'יקה הקטנה, מאק, אמריקה סנטנה
 סטטוס:  פעיל
 כוחות:  כוח, מהירות וסיבולת על-אנושיים, תעופה, חסינות, יצירת פורטלים; מסע בין-ממדי ומסע בזמן
 חברה בקבוצה:  ת'נדרבולטס, עולם האוונג'רס, האוונג'רס הצעירים
 חברה לשעבר בקבוצה:  האוונג'רס מהחוף המערבי, אולטימייטס, איי-פורס
 דמויות קשורות
 אויבים:  Gargantos 
 
אמריקה צ'אבז (באנגלית: America Chavez) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס הצעירים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Vengeance #1 מיולי 2011, ונוצרה על ידי הכותב ג'ו קייסי והמאייר ניק דרגוטה.
אמריקה צ'אבז היא השנייה לנטול את זהותה של מיס אמריקה אחרי מדלין ג'ויס מתור הזהב של הקומיקס. אמריקה היא לסבית והיא אחת מדמויות הלהט"ב ממוצא לטיני הראשונות שמככבות בסדרה משלה, בנוסף לחברות בקבוצת האוונג'רס הצעירים. היא גדלה בידי אימותיה ביקום חלופי אוטופי מחוץ לקו הזמן הרגיל של ארץ-616.
דמותה של אמריקה צ'אבז הופיעה בהופעת הבכורה שלה בסרט היקום הקולנועי של מארוול "דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף" בגילומה של השחקנית סוצ'י גומז.
תא משרדי

תצלום מתוך תא משרדי
התאים המשרדיים מהווים תחליף זול ויעיל לחדרי משרדים, כיוון שאינם תופסים מקום רב וניתן להתאימם בקלות למבנה קבוצתי
תא משרדי (שְׁקוּבִּית; באנגלית: קְיוּבִּיקֵל – Cubicle) הוא מרחב עבודה אישי סגור למחצה, המופרד משכניו באמצעות מחיצות דקות וקלות (לרוב בגובה 1.5 - 1.8 מטרים). צד אחד של התא פתוח בחלקו או לגמרי כדי לאפשר גישה לתוכו. מרחבי העבודה הללו משמשים כתחליף לחדרי משרד, במקומות עבודה הפועלים במרחב עבודה פתוח. התא המשרדי מאפשר לנצל את השטח ביתר יעילות, שכן מחיצות התא דקות מקירות, והשטח המוקצב לעובד בתא קטן בהרבה מזה המוקצב בחדר, זאת תוך כדי יצירת סביבת עבודה "פתוחה" ושיתופית יותר, ובה בעת רועשת ומנוכרת.
התא המשרדי מספק לאדם היושב בו מידת פרטיות מסוימת, תוך כדי שימוש מינימלי במקום. אך זוהי פרטיות מדומה שכן כל העובר ליד התא יכול בקלות להסתכל לתוכו, וכל הנמצא לידו שומע את כל הנאמר בתוכו. המחיצות מאפשרות התאמה אישית לצורכי המעביד, הן בצורת המחיצות והן באלמנטים אותם ניתן לקשר אליהן בעזרת הברגה פשוטה, כמו מגירות, שולחנות כתיבה ושרטוט, מדפים וכדומה.
יש המקשרים את תופעת התאים המשרדיים לחברת המחשבים אינטל, שהחלה לספקם לעובדיה בשנות ה-60 ובכך גרמה לתופעה לצבור תאוצה. המצאת התאים עצמם מיוחסת לרוברט פרופסט, מעצב מקולורדו אשר עבד בחברת עיצוב רהיטים. פרופסט קרא לתכנון הראשון שלו "Action Office" (בתרגום חופשי לעברית: "משרד פעיל").
כיום חברות רבות משתמשות בעיצוב התאים המשרדיים כנדבך עיקרי לתכנון חללי העבודה שלהם. התאים, שקושרו עם הזמן לדיכוי העובד על ידי מעבידו, הפכו לסמל לשיעבוד לחומרנות ולבינוניות. הם מופיעים במקרים רבים בתרבות כדבר מה מדכא, המנתק את היושב בו מהסביבה החיצונית, ומאידך תחליף דל מידי ולפיכך משפיל למשרד, ובהיותו חלק מ"מרחב עבודה פתוח" - גם מונע פרטיות. בין האזכורים הרבים ראוי לציון הקומיקס "דילברט" וכמו כן הסדרה "המופע של דרו קארי", בה אחת הדמויות מספרת שהתא המשרדי הומצא לאחר שהתגלה כי "דרושים רק שלושה קירות כדי לגרום לאדם להרגיש כלוא".
ראו גם

המעמד הפגיע
תאודור לוקס פיינינגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 ביוני 1910 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  7 ביולי 2011  (בגיל 101) קיימברידג', ארצות הברית 
 מקום לימודים:  באוהאוס 
 תחום יצירה:  ציור, צילום 
 
תאודור לוקס פיינינגר (באנגלית: Theodore Lux Feininger;‏ מוכר גם כ-T. Lux Feininger, ‏11 ביוני 1910 – 7 ביולי 2011) היה צלם וצייר יהודי אמריקאי ממוצא גרמני.
קורות חיים

פיינינגר נולד בברלין. אביו היה הצייר ליונל פיינינגר (1871–1956), יליד ארצות הברית שחי באירופה. אחיו הוא הצלם אנדראס פיינינגר (1906–1999). בגיל 16 נרשם לבית הספר באוהאוס שאביו נמנה עם מייסדיו, למד ציור וניגן בתזמורת הג'אז של בית הספר.
פיינינגר צילם את חיי היום-יום בבית הספר בסגנון צילומי חדשני, ומכר תצלומים לפרסום באמצעות סוכנות Dephot בברלין. ב-1929 השתתף בתערוכת הצילום Film und Foto בשטוטגרט. תצלומיו מאותה תקופה הוצגו ב-2001 בתערוכה הקבוצתית "רוקדים על הגג - צילום והבאוהאוס" במוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.
החל בשנת 1930 התמקד פיינינגר בציור. בשנים הראשונות חתם בשם "תאודור לוקס" כדי לא לקבל יחס מיוחד בגלל אביו המפורסם. באותה תקופה הרבה לצייר נופים ימיים וספינות מפרש. הוא חי שלוש שנים בפריז, היגר לארצות הברית ב-1936, וב-1937 הציג תערוכת יחיד ראשונה בניו יורק. מאוחר יותר צייר דיוקנאות עצמיים בהשפעת אוטו דיקס, וסדרת תמונות של קטרי רכבת. מתחילת שנות ה-60 צייר בסגנון מופשט למחצה, שהושפע מציוריהם של אביו ושל וסילי קנדינסקי.
בתקופת מלחמת העולם השנייה שרת פיינינגר בצי האמריקני כאיש מודיעין. כאשר חזר לעסוק בצילום, באמצע שנות ה-40, צילם נופים עירוניים של ניו יורק, ספינות, רכבות ומשאיות. תצלומים אלה לא נועדו לפרסום, ובשנות ה-50 הפסיק לצלם.
פיינינגר עסק גם בהוראה. תחילה לימד בשרה לורנס קולג' בברונקסויל, ניו יורק, ובהמשך השתקע בקיימברידג' שבמסצ'וסטס, ולימד במוזיאון פוג של אוניברסיטת הרווארד. מ-1962 עד פרישתו ב-1975 לימד בבית הספר שליד המוזיאון לאמנות בבוסטון (SMFA) .
פיינינגר התאלמן מאשתו הראשונה. ב-1954 נישא לפטרישה רנדל, שנפטרה ב-1999. מנישואים אלה נולדו שלושה בנים. הוא נפטר ב-2011, בגיל 101.
לקריאה נוספת

T. Lux Feininger, Zwei Welten: Mein Kunstlerleben zwischen Bauhaus und Amerika, (2006)
הערות שוליים

↑  התערוכה ‏  Dancing on the Roof - Photography and the Bauhaus 1923–1929 באתר מוזיאון המטרופוליטן לאמנות 
 תצלום הנושא מאת תאודור לוקס פיינינגר 
 מאמר על התערוכה מאת מרק קוסטבי
↑  ‏  T. Lux Feininger: Meer-Romantik und Segel-Sehnsucht, באתר המהדורה הגרמנית של ווג, נובמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007330194305171  BnF: cb13557077r (data)  GND: 119391228  ISNI: 0000 0000 8402 523X  LCCN: n81098879  NKC: xx0201099  NTA: 075124718  PIC: 19412  RKD: 104426  SNAC: w64x5jkh  SUDOC: 119134128  ULAN: 500021971  VIAF: 95816571   WorldCat (עם VIAF): 95816571
שרה קליין-ברסלבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביולי 1942 (בת 82) יפו, פלשתינה (א"י) 
 מקום לימודים:  סורבון 
 תחומי עניין:  פילוסופיה יהודית, פילוסופיית ימי הביניים, ספרות עברית 
 עיסוק:  פילוסופית, מרצה באוניברסיטה 
 מדינה:  ישראל 
 
שרה קליין-ברסלבי (נולדה ב-1 ביולי 1942) היא פרופסור אמריטה לפילוסופיה יהודית של ימי הביניים בחוג ללימודי התרבות העברית, במגמת פילוסופיה יהודית, באוניברסיטת תל אביב, ידועה במחקריה על הרמב"ם.
ביוגרפיה

שרה ברסלבי נולדה בשנת 1942, בת לחוקר יוסף ברסלבי (ברסלבסקי).
בשנים 1960–1965 למדה לתואר ראשון בפילוסופיה ולספרות עברית, באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1964–1967 למדה לתואר שני בפילוסופיה באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב, בה קיבלה את התואר בהצטיינות.
היא המשיכה את לימודיה באקול פראטיק דה אוטז אטוד (École Pratique des Hautes Études) בפריז אצל פרופ' ז'ורז' ויידה. בשנת 1972 קיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת סורבון (אוניברסיטת פריז IV) על עבודתה בנושא: "ר' נסים בן ראובן גירונדי מול הפילוסופיה של תקופתו" (R. Nissim Ben Reuben de Gèrone devant la philosophie de son temps)
בשנת 1969 הצטרפה לסגל החוג לפילוסופיה יהודית באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1994–1998 כיהנה כראש החוג. ב-1997 קודמה לדרגת פרופסור מן המניין.
מחקריה עוסקים בפילוסופיה היהודית של ימי הביניים, ובאופן מיוחד בפרשנותו הפילוסופית של הרמב"ם למקרא, ובהגותו של הרלב"ג בדגש על מתודות החקירה והכתיבה שלו.
הייתה נשואה לד"ר יצחק קליין עד לפטירתו בשנת 1990.
ספריה

פירוש הרמב"ם לסיפור בריאת העולם, הוצאת החברה לחקר המקרא בישראל, 1978. (מהדורה שנייה עם תיקונים ותוספות, ירושלים: הוצאת ראובן מס, 1987.)
פירוש הרמב"ם לסיפורים על אדם בפרשת בראשית, פרקים בתורת האדם של הרמב"ם, ירושלים : הוצאת ראובן מס, 1986
שלמה המלך והאזוטריזם הפילוסופי במשנת הרמב"ם, ירושלים : הוצאת מאגנס, 1996
פירוש הרלב"ג לסיפורי בריאת האדם ולסיפור גן העדן, הוצאת מאגנס, 2015
Without any Doubt: Gersonides on Method and Knowledge, Boston-Leiden: Brill, series: Supplements to the Journal of Jewish Thought and Philosophy, 2011.
Maimonides As Biblical Interpreter, Academic Studies Press, series, "Emunot": Boston, MA, 2011.