stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנג'מין טילמן
קורות חיים > שנים אחרונות

בשנת 1908 עבר טילמן אירוע מוחי ראשון. רופאו המליץ על טיול באירופה וחופשה מהפעילות הפוליטית כאמצעי להחלמה. טילמן טייל ואף השתכן מספר חודשים בסקוטלנד, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד. בשנת 1910 לקה בשבץ נוסף ששיתק אותו חלקית, והפחית את המעורבות וההשפעה שלו בסנאט. עד שנבחר הדמוקרט וודרו וילסון לבית הלבן בשנת 1912, טילמן היה זקן וחלש מכדי לתפוס את תפקיד יו"ר ועדת ההפקעות היוקרתית. במקום זאת, טילמן היה צריך להסתפק בראשות הוועדה לענייני הצי. הסנאטור טילמן הפך לחותמת גומי לחקיקה שהציע ממשל וילסון, ורק התנגד לנשיא בצורה מאוד מאומצת ובנושאים מועטים. טילמן נותר סנאטור עד יומו האחרון בעת נפטר ב-3 ביולי 1918.
מורשת

מורשתו של טילמן לדרום קרוליינה בפרט ולאומה האמריקאית בכלל מורכבת. בעוד הוא הביא כמה רפורמות מתקדמות למדינה, הוא גם היה בחזית התנועה ושולית נגד זכויות שחורים שהייתה לקראת סופה במהלך המאה ה-19 המאוחרת והמאה ה-20 המוקדמת. באופן דומה, בעוד הוא מריץ את המוני המצביעים הלבנים הכפריים לאתגר את שלטון בעלי האדמות החזקים של המדינה על ידי מה שכינה "הדמוקרטים של בורבון" (מכיוון שפעלו על גב העניים בדומה לצרפת קודם המהפכה הצרפתית), הוא עשה זאת על חשבון האפרו-אמריקאים חסרי הזכויות של המדינה. אפילו ברמה הלאומית, טילמן היה ממנהיגי השימוש באידאולוגיה גזענית במטרה להשיג את קול הבוחר.
רוב התנגדותו לסיפוח פוארטו ריקו והפיליפינים נבעה מהעובדה כי הדבר יוסיף לאוכלוסייה הלא-לבנה של ארצות הברית. בינתיים, באמצעות תמיכתו בהקמת אוניברסיטת קלמסון ומכללת ווינתרופ, ייצב עצמו טילמן כמנהיג תנועת המכללות להענקת קרקעות והדמוקרטיזציה של ההשכלה הגבוהה בקרב תושבים לבנים. כמו כן סייע להקמתן וצמיחתן של שתי אוניברסיטאות דרומיות חשובות; הוא גם סיפק תמיכה מכריעה במוסד המדינה של קרוליינה הדרומית במהלך תקופת השיקום. אולם ניתן לטעון כי למאמציו של טילמן להתיר את זכויותיהם של האפרו-אמריקאים באמצעות החקיקה הממלכתית וחוקת 1895 הייתה השפעה רבה יותר על המדינה והלאום.
הערות שוליים

↑  בן בקיצור לשם בנג'מין.
↑  סטפאן קנטרויץ, טילמן, בנג'מין ריאן, באתר האנציקלופדיה של קרוליינה הדרומית
↑  בנג'מין ריאן טילמן - פעילויות חקלאיות 1869–1881, באתר אוניברסיטת קלמסון
↑  [המהדורה הראשונה של העיתון "אנטי טילמן" המדינה פורסמה בשליטת העריכה של נ 'ג' גונזלס מושלי קרוליינה הדרומית - בנג'מין ריאן טילמן], באתר רשת המידע של קרוליינה הדרומית
↑  מי היה בן טילמן?, באתר קולומביה ההיסטורית
↑  Extra Credits, Teddy Roosevelt the Trustbuster - Trainwreck - Extra History - #4, יוטיוב
↑  חוק טילמן משנת 1907, באתר האנציקלופדיה לתיקון הראשון של החוקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb137502816 (data)  GND: 123813042  ISNI: 0000 0000 2978 4305  LCCN: n88274946  NTA: 071357351  SNAC: w6mc907r  SUDOC: 075682044  US Congress: T000274  VIAF: 71572663   WorldCat (עם VIAF): 71572663 
בנג'מין טילמן בתמונה משנת 1906.
אדרון מגוון

| אדרון מגוון |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: אידרונאים
תת־סדרה:: Atherinoidei
משפחה:: אדרוניים
סוג:: אדרון
מין:: אדרון מגוון
שם מדעי
 Atherina hepsetus ‏לינאוס, 1758

אדרון מגוון (שם מדעי: Atherina hepsetus) הוא מין דג בסוג אדרון.
האדרון הוא דג מבוקש מאוד באמריקה הדרומית בשל ערכו התזונתי וטעמו העדין. הוא נפוץ מאוד במי החופים הטרופיים והממוזגים וכמו כן הוא גם הצליח להסתגל לתנאים שונים ומגוונים ביותר ואפשר למוצאו בנהרות, אגמים ובריכות.
רבייה

הוא מתרבה ללא קושי במים צלולים כבעכורים ובאגמים גדולים כבריכות קטנות. הפחריי מטיל את הביצים בעומק קטן, והן נצמדות בקלות לצמחייה ולעצמים אחרים מתחת לפני המים כגון אבנים וסלעים באמצעות נימים חזקים אשר על הקרום. לכל ביצה ארבעה עד שישה נימים המשמשים לא רק להצמדת הביצים לגופים אחרים אלא גם לחיבור בין הביצים עצמן, ומשום כך הן מתלכדות לאשכולות כאשר הן נפלטות מן השחלה. לביצים הבשלות קוטר של 1.6 מ"מ בממוצע וצבען צהוב-ירקרק בגוונים שונים.
בהטלה הראשונה מטילה הנקבה מ-2,000 עד 3,000 ביצים אם התנאים טובים במיוחד. בגיל ארבע שנים ויותר יכולה נקבה מפותחת להטיל עד 50 אלף ביצים. לפחריי שתי תקופות הטלה: הראשונה והעיקרית חלה בחודשי האביב: ספטמבר-נובמבר. התקופה השנייה קצרה יותר והיא חלה בחודשי הסתיו: מרץ-אפריל. בגיל שנה בערך, מגיעים הדגים לבגרותם המינית, ומתרבים בפעם הראשונה. כאשר התנאים אינם מתאימים במיוחד, נדחית ההתרבות לגיל מאוחר יותר.
ההבחנה בין זכרים ונקבות קשה במיוחד ואפשרית רק כאשר מתנפחת בטן הנקבה בשל הביצים. מצב שימור הדג הוא ללא חשש.
הערות שוליים

↑  מידע בfishipedia, באתר פישיפדיה (fishipedia)
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אגמייה

| אגמייה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: עגוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: רליתיים
סוג:: אגמייה
שם מדעי
 Fulica ‏לינאוס, 1758

אגמייה מצויה.
אגמייה (בכתיב מנוקד: אֲגַמִּיָּה; ידועה גם בשם אגמית; שם מדעי: Fulica) הוא סוג של עופות מים ממשפחת הרליתיים שבסדרת העגוראים החיים באזורי מים מתוקים שונים כמו אגמים או ביצות שונות.
האגמייה היא עוף מים קטן ושחור בעל מקור לבן דמוי חרוט ולפעמים גם בעל כתם אדום בקצה המקור. האגמייה מותאמת לחיים במים ומזכירה במראהה ובסגנון שחייתה ברווז. היא ניזונה בעיקר מצמחייה ומחסרי חוליות.
בישראל מצוי המין אגמייה מצויה.
מינים

אגמייה הוואית (Fulica alai)
אגמייה אמריקאית (Fulica americana)
אגמייה האנדים (Fulica ardesiaca)
אגמייה בירית (Fulica armillata)
אגמייה מצויה (Fulica atra)
אגמייה קריבית (Fulica caribaea)
אגמייה מקרינה (Fulica cornuta)
אגמייה מצויצת (Fulica cristata)
אגמייה ענקית (Fulica gigantea)
אגמייה לבנת-כנף (Fulica leucoptera)
אגמייה אדומת-פנים (Fulica rufifrons)
מינים > מינים שנכחדו

Fulica newtonii
Fulica chathamensis
Fulica prisca
Fulica infelix
Fulica shufeldti
הערות שוליים

↑  אגמיה במילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562862705171  BnF: cb123453929 (data)  GND: 4493245-5  LCCN: sh85032251
אוסמונדה

| אוסמונדה |
| --- | --- |
 Osmunda regalis (אוסמונדת המלך)
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: שרכים
מחלקה:: שרכאים
סדרה:: אוסמונדאים
משפחה:: אוסמונדיים
סוג:: אוסמונדה
שם מדעי
 Osmunda ‏לינאוס, 1753

אוֹסְמוּנְדָה (שם מדעי: Osmunda) היא סוג שרך ממשפחת האוסמונדיים הצומח בעיקר באקלים ממוזג. בסוג זה נמנים חמישה עד עשרה מינים.
גיזרון השם אוסמונדה אינו ברור. תאוריה נפוצה היא שאוסמונדה מגיע מ"אוסמונדר", שם סקסוני של האל תור. לפי הסברים אחרים, השם מגיע ממילים באנגלית תיכונה ומצרפתית תיכונה לשרך, וגם ישנה אטימולוגיה עממית על יורד ים בשם אוסמונד מבריטניה שהחביא את אשתו וילדיו באי שהיה מכוסה בסבך של אוסמונדת המלך במהלך הפלישה הדנית.
עלי האוסמונדה (הפְרוֹנְדים) נחלקים לשתי צורות: עלים ירוקים עקרים המשמשים לפוטוסינתזה ועלים נושאי נבגים עם מנבגים גדולים וחשופים. בשל גודלם של המנבגים המבשילים יחד באותו הזמן ויוצרים מופע זהוב, השרכים נראים כאילו הם בתוך פרח. אורכם של העלים של אוסמונדת המלך מגיע לאורך של מעל 1 מטר.
פגיות של מיני פרפראים ניזונים ממיני אוסמונדה. אחד המינים, Osmundastrum cinnamomeum, יוצר מושבות ענק באזורי ביצות. שרכים אלה יוצרים קני שורש עבים עם שורשים תיליים צפופים, המהווים מצע לצמחים אפיפיטיים אחרים. הם גם נקצרים לעיתים לגידול סחלבים.
הערות שוליים

↑  Royal Fern Family (Osmundaceae)
↑  "אוסמונדה", האנציקלופדיה העברית (כרך ב), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשי"א, עמ' 40–41
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אוסמונדה".
אוזנן חום

| אוזנן חום |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: עטלפים קטנים
משפחה:: נשפוניים
סוג:: אוזנן
מין:: אוזנן חום
שם מדעי
 Plecotus auritus ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


אוזנן חום (שם מדעי: Plecotus auritus) הוא מין של עטלף ממשפחת הנשפוניים בעל אוזניים ענקיות שמהם קיבל את שמו.
מאפיינים

אורכו של האוזנן 24–29 ס"מ ואורך האוזניים עד 3 ס"מ. משקלו מגיע ל-5–11 גרם. הם בעלי פרווה חומה, אוזניים גדולות וראש קטן והשפתיים מזכירות שפתיים של ארנבת, הזנב קצר וכך גם הרגליים ובין שניהם ישנו קרום גדול. עטלפים אלה פעילים בלילה ובניגוד לשאר העטלפים הקטנים הם לא צריכים להשתמש באקולוקציה.
העטלפים מצויים בכל רחבי אירופה למעט האזורים הצפוניים ומצויים גם בכמה מאיי הים התיכון. הם ישנים ביום במערות או בחללי עצים או מבנים ובלילות יוצאים לטרוף חרקים. הם ניזונים בעיקר מעשים וחוטפים אותם הן בתעופה והן כשהם נחים על עלים. העטלף יכול לשמוע את החרק בעודו על העלה כל עוד הוא זז אך לפעמים מתנפל מהצד השני של העלה ונותן לעש לברוח.
כמה עשים מתגברים על התקיפה על ידי קיפאון ברגע שהם שומעים עטלף. אפשרות נוספת שלהם היא לברוח במהירות לבין זלזלים קטנים או פתחים שהעטלף אינו יכול להגיע אליהם אך העטלף יעוף יותר מהר מהעשים.
הערות שוליים

↑  אוזנן חום באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555703305171  GND: 4402431-9  NKC: ph378913
אוזן-גדי צהובה

אֹזֶן גְּדִי צְהוּבָּה או אֹזֶן הַגְּדִי הַצְּהוּבָּה (שם מדעי: Catananche lutea) הוא מין בסוג אוזן-גדי, צמחים חד שנתיים, ממשפחת המורכבים.
מאפיינים

אוזן-הגדי הוא צמח עשבוני. עלי הצמח מסורגים (עלה אחד בכל מפרק). שפת העלה משוננת או מסורית.
בראש גבעול הפרח מצויות קרקפות צרות וארוכות, דמויות משפך.
הצמח פורח בחודשים מרץ ואפריל. פרחיו דו מיניים וצבעם צהוב חיוור.
לפרח קשקשי מעטפת ארוכים שצורתם כאוזן גדי, ומכאן שמו של הפרח.
הזרעים הפנימיים נושאים ציצית, והחיצוניים חסרי ציצית. לצמח שלושה טיפוסי זרע - הזרעים הבהירים נובטים כעבור שנה, והזרעים הכהים נובטים לאחר מספר שנים.
ביוון העתיקה נהגו להשתמש בצמח זה לצורך הכנת שיקויי אהבה[דרוש מקור].
לקריאה נוספת

מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 (הספר בקטלוג ULI)
שמורת מצוק הצינים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שמורת טבע
 תאריך הכרזה:  9 בנובמבר 1989
 כניסה בתשלום:  בחינם
 נתונים ומידות
 שטח:  658.73 קמ"ר
 בעלי חיים:  ראו בערך
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  הנגב 
 קואורדינטות:  30°53′44″N 34°42′58″E﻿ / ﻿30.895629050231°N 34.716161037534°E﻿ / 30.895629050231; 34.716161037534
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) שמורת מצוק הצינים(למפת צפון הנגב רגילה) שמורת מצוק הצינים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת מצוק הצינים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת מצוק הצינים
 
שמורת מצוק הצינים היא שמורת טבע מוכרזת בנגב המהווה את אחת משמורות הטבע הגדולות בישראל, כששטחה הוא 658,733 דונם. השמורה הוכרזה ב-9 בנובמבר 1989, ועברה מספר הרחבות מאז.
גן לאומי קבר בן-גוריון, גן לאומי עין עבדת ונחל צין
החי > יונקים

בין היונקים החיים בשמורה נמנים: יעל נובי, צבי הנגב, צבוע מפוספס, תן זהוב, שועל מצוי, זאב ערבי, קרקל, ארנבת מצויה ודרבן. באזור חיים כ-10 מיני מכרסים ובהם קוצן מצוי, גרביל הסלעים ופסמון.
אוכלוסיית היעלים החיה באזור שדה בוקר היא הצפופה ביותר בישראל. בספירה שנערכה בשמורה בשנת 1998 נספר מספר שיא של 300 יעלים.
בשמורה זוהו 12 מיני עטלפים. המין הנפוץ ביותר הוא עטלפון לבן שוליים. מין נפוץ אחר הוא אשף מצוי. פחות נפוצים הם יזנוב קטן ואשמן קטן.
החי > עופות

בשמורה נצפו יותר ממאה מיני עופות ובהם 11 מיני דורסים המקננים במצוק הצינים. עם העופות הדורסים שנצפו מקננים במצוק הצינים נמנים: נשר מקראי, רחם, בז מצוי, בז נודד, בז מדברי, בז צוקים, בז שחור, חיוויאי, עיט זהוב, עיט נצי, עקב עיטי, אוח ולילית מדבר.
החי > זוחלים

בשמורה נצפו 7 מיני זוחלים – הנחשים אפעה מגוון, ארבע קו מובהק וזעמן אוכפים וארבעה מיני לטאות – שנונית נחלים, חרדון מדבר, מניפנית מצויה ומדברית עינונית.
החי > דו-חיים

בעין עבדת, חיה אוכלוסייה של קרפדה ירוקה.
הצומח

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אדר (עץ)

| אדר |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו־פסיגיים
סדרה:: סבוננאים
משפחה:: סבונניים
סוג:: אדר
שם מדעי
 Acer ‏לינאוס, 1753
תחום תפוצה

דגל קנדה ובמרכזו עלה עץ האדר
אֶדֶר (שם מדעי: Acer) הוא סוג של עצים הנמנים עם משפחת הסבונניים. בעבר הוא נמנה עם משפחת ה"אדריים", אולם מחקרים מודרניים (דוגמת APG II) מכלילים אותו במשפחת הסבונניים. נודע גם בשם מייפל (מאנגלית: Maple).
המפורסם במיני האדר הוא אדר הסוכר (Acer saccharum). זהו עץ בעל שיפה מתוקה במיוחד שממנה מפיקים סירופ סמיך ומתוק. אדר הסוכר נפוץ בארצות הברית ובקנדה, שם הוא גם סמל לאומי (עלה האדר מופיע בדגל קנדה).
בארץ ישראל

בישראל גדל המין אדר סורי. זהו עץ ירוק-עד הגדל בעיקר בחורש לח, גובהו מגיע על־פי־רוב לארבעה עד שמונה מטרים. הוא נפוץ בצפון הארץ באזורים הים־תיכוניים בעיקר על יד נחלים. העלים רחבים ובעלי שלוש אונות לא עמוקות (בזה הוא שונה מחברו המייפל הנושא 5 אונות) והוא נושא תפרחות צפופות בצבע קרם המונות 10–22 פרחים. פריו הוא כנפית, זירעון המצויד בשתי כנפיים שטוחות, העוזרות לעוף מעט ברוח ולהתרחק מצמח האם, כך יימנעו תחרויות, והפצתו תהא יעילה יותר. הוא גדל בעיקר בקרקעות טרה רוסה (אדמה אדומה) וגיר קשה בגליל העליון ולרוב אינו עובר את גובה 70 המטרים.
מין נוסף הגדל בארץ הוא אדר חרמוני, עץ נמוך בתצורת שיח הגדל במרומי החרמון.
שימושים

בגזע עץ המייפל משתמשים בתחום בניית כלי הנגינה. מרבית הכינורות עשויים ברובם מעץ זה (צוואר, גב וצדדים) וכן העץ נפוץ בתעשיית הגיטרות החשמליות, בעיקר לצווארים וציפוי גוף הגיטרה. גם חליליות מיוצרות מעץ זה.
מן המינים אדר אדום (אנ'), אדר שחור (אנ') ואדר הסוכר ניתן להפיק סירופ מייפל.
במסורת היהודית

בתלמוד מזוהה האדר עם אחד ממיני הארז ולא עם העץ המודרני הנקרא בשם זה. האמורא רב זיהה את האדר עם העץ הנקרא "קתרוס" בלשון חז"ל, שהוא שמו היווני של הארז (Κέδρος – קֶדרוס; וכן בלטינית: cedrus). רב זיהה את האדר גם עם העץ "גופר" המופיע במקרא, אשר ממנו נעשתה תיבת נח.
בתלמוד מובא גם מאמרו של רבי יוחנן: ”הרוצה שיתקיימו נכסיו – יטע בהן אדר”. עוד נאמר שם: ”שדה שיש בה אדר – אינה נגזלת ואינה נחמסת ופירותיה משתמרין”. המפרשים תהו בתועלת שבנטיעת האדר. לדעת רש"י מכיוון שזהו עץ גדול וחשוב, הנטיעה תפרסם את השדה והכל ידעו שזהו שדהו של פלוני, ולכן גם אם יסע לזמן מה, לא יוכל אדם אחר לפלוש אליה. בעל ספר הערוך נתן פירוש אחר: גודל העץ וריבוי ענפיו יגנו על השדה כגדר, הן בפני בעלי חיים והן בפני אנשים. מפרשים אחרים העניקו למאמר זה משמעות רוחנית, במובן של יושר במסחר ונתינת צדקה, על פי קישור למשמעות האטימולוגית של "אדר" כ"אדיר" או "הדר".
איסוף שרף המייפל בארצות הברית
אדר יפני, בגן בפורטלנד שבארצות הברית
אדר ההופך לאדמדם בעת הסתיו באמריקה
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף כ"ג, עמוד א'
↑  ספר בראשית, פרק ו', פסוק י"ד
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ק"ח, עמוד ב', על פי גרסת הערוך ערך אדר.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף ט"ו, עמוד ב'
↑  ערך אדר
↑  פירושי רבנו חננאל ורבי מנחם המאירי על אתר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550988405171  BnF: cb122677448 (data)  GND: 4141664-8  LCCN: sh85080843  NKC: ph211264
אופוסום (סוג)

| אופוסום |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אופוסומאים
משפחה:: אופוסומיים
סוג:: אופוסום
שם מדעי
 Didelphis ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


אוֹפּוֹסוּם (שם מדעי: Didelphis) הוא סוג של יונק כיס קטן ממשפחת האופוסומיים. בסוג זה 6 מינים וביניהם אופוסום וירג'יניה - הכיסאי היחיד החי בטבע באמריקה הצפונית.
יונקים אלה חיים במגוון בתי גידול מיערות גשם עד למורדות הרריים, אם כי יתרחקו מאזורים בעלי שלג תמידי. הם מתמחים בטיפוס על עצים, ובעלי אצבעות זריזות. הם אוכלי כל בעלי שיניים חדות מאוד.
מינים

אופוסום לבן-אוזן (Didelphis albiventris)
אופוסום גדול-אוזן (Didelphis aurita)
אופוסום גויאנה (Didelphis imperfecta)
אופוסום מצוי (Didelphis marsupialis)
אופוסום האנדים (Didelphis pernigra)
אופוסום וירג'יניה (Didelphis virginiana)
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553033105171
אדר קטן-עלים

| אדר קטן-עלים |
| --- | --- |
 עץ אדר קטן-עלים בסתיו
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: סבוננאים
משפחה:: סבונניים
סוג:: אדר
מין:: אדר קטן-עלים
שם מדעי
 Acer monspessulanum ‏לינאוס, 1753
אֶדֶר קְטַן-עָלִים או אֶדֶר חרמוני (שם מדעי: Acer monspessulanum) הוא מין בסוג עץ האדר. זהו עץ נמוך ונשיר, הגדל באזורים ים תיכוניים, ממרוקו ופורטוגל ועד ישראל, טורקיה, סוריה ולבנון, אך גדל צפונה ומגיע עד הרי היורה בצרפת והרי אייפל בגרמניה.
עצים אלה יכולים להגיע לגובה של 10 - 15 מטרים (ולעיתים נדירות 20 מטרים). קוטרו של הגזע יכול להגיע ל-75 ס"מ. בעצים צעירים קליפת הגזע חלקה, וצבעה אפור כהה, ובהדרגה הופכת לבעלת חריצים דקים בעצים זקנים.
עלי העץ נגדיים, ושסועים לשלוש אונות. העלים מאדימים לקראת השלכת.
אדר קטן-עלים בישראל

העץ מוכרז כצמח מוגן בישראל.
האדר קטן העלים גדל בבתי גידול טבעיים בלבד. בארץ ישראל העץ גדל לגובה נמוך, ונראה כשיח. הוא גדל על מורדות החרמון בלבד, בעיקר בקרבת תחנת הרכבל התחתון.
עלי העץ בשלכת
ראו גם

אדר סורי
לקריאה נוספת

מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  אדר קטן-עלים באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  צמח השדה - אדר קטן-עלים
↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), התשס"ה-2005. ק"ת 6369, התשס"ה (15.2.2005), עמ' 426. תוקן ביום 31.3.2009
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תאוריות הקשר על הכוזרים והיהודים

לוח מימי ממלכת הכוזרים
תאוריית המוצא הכוזרי של יהדות מזרח אירופה, או "המיתוס הכוזרי" על-פי מבקריה, היא תיאוריה רבת שנים במהותה הנוגעת למוצאם ההיסטורי של היהודים-האשכנזים, שעדיין משמשת לעיתים בתאוריות קונספירציה אנטישמיות, ובגישות אנטי-ציוניות שונות. התאוריה גורסת כי גידולה הפתאומי של האוכלוסייה היהודית במזרח אירופה, קשה להסבר רק עקב הגירה מריכוזים יהודיים אחרים וריבוי טבעי, והוא נבע מגיור המוני של העם הכוזרי שמוצאו טורקי, ואשר קיים תיעוד מועט אודותיו. תאוריה זו איננה מקובלת על פי רוב החוקרים ובפרט בתחום מדעי הגנאלוגיה, אך מנגד חלק מההיסטוריונים סבורים כי מרבית יהודי מזרח אירופה מוצאם אכן בכוזרים.
ממלכת הכוזרים

היום מקובל להאמין כי רוב העם הכוזרי הורכב מעמים טורקיים מהמזרח, כמו ממספר שבטים דוברי פרסית, אנשים מצפון הקווקז וסלאבים. במהלך המאות ה-7–9 מספר קבוצות יהודיות נמלטו מהמזרח התיכון לקווקז הצפוני לאור כוונת האימפריה הביזנטית להמירם בכפייה לנצרות. הכוזרים הפכו לעניין מיוחד ברוסיה ונטען כי מספר יהודים שחיו בכוזר והגיעו ממערב אירופה עסקו בסחר בעבדים, פרוות, רקמות וחרבות למזרח ותבלינים למערב. כשלאחר שהפרנקים אסרו על הסחר בעבדים האזור הסלאבי כנראה הפך למקור העיקרי בסחר בעבדים. עוד נטען כי במהלך המאה השביעית נלחמו הכוזרים במלחמת הגנה מול הפרסים, ובמאה השמינית הצליחו לעמוד מול הפלישה האסלאמית, חוקרים מסוימים שיבחו אותם על שבזכותם נמנעה האיסלאמיזציה של אירופה.
בראש המבנה הפוליטי של הממלכה הכוזרית עמד הכגן – ישות קדושה ונעלה שגרה בארמון, לרוב היה נרצח בעתות משברים פוליטיים. הכח האדמיניסטרטיבי ניתן לכגן בק שהיה אחראי על האדמיניסטרציה, דיפלומטיה והעניינים הצבאיים. הממלכה הכוזרית אימצה גישה של כיבוד והענקת סטטוס זהה לכל הדתות, תוך מתן אפשרות למינוי שופטים ובתי משפט עצמאיים לכל בני הדתות השונות בממלכה, ובכלל זה יהודים, נוצרים, מוסלמים ופגאנים.
במאה השמינית קיבלו האליטות הכוזריות ובראשם המלכים את הדת היהודית, אך זו נותרה כנראה זרה לרובו של העם. עם זאת הממלכה הפכה למוקד עליה ליהודים רבים מרחבי העולם כולו. במאה העשירית נחלש כוחה של הממלכה הכוזרית לאור תקיפה מצד רוס של קייב, שנבנתה על אדמה שבעבר הייתה בשליטה כוזרית והרחיבה את חזקתה בהדרגה על כלל אדמות ממלכת כוזר.
התפתחות התאוריה בברית המועצות ורוסיה > המאה ה-19

תאורית הכוזרים התפשטה במהלך המאה ה-19 והיהדות הקראית עשתה בה שימוש על מנת לסגל לעצמה זהות נבדלת מזו של יהודי מזרח אירופה. תוך טיעון כי מוצאם מגיע מאסירי מלחמה יהודים שהגיעו במהלך המאה ה-6 לפני הספירה לאזור הקווקז עם יהדות טהורה ולא "רבנית". מאוחר יותר היו כאלו שפיתחו את התאוריה וטענו כי מקורם מהכוזרים, שהמירו ליהדות קראית. טיעון זה סייע לקראים בימי גרמניה הנאצית מהשמדה.
תאוריות בקרב הכנסייה הרוסית אורתודוקסית

| --- | --- |
 :  ראו גם – הכנסייה הרוסית הפרבוסלבית
לאחר קריסת ברית המועצות בתחילת שנות ה-90 מטרופולין לואן האורתודוקס הרוסי טען כי הוקמה קונספירציה "יהודית - הבונים החופשים במאות ה-7-8 לפנה"ס" וטען לאותנטיות הפרוטוקולים של זקני ציון. הוא טען כי יהודים זרים למקום (רוסיה) וכי הגיעו לממלכת כוזר והפכו אותה ל"מוצב בסיס הכח הכלכלי שלהם" ובתוך כך הפכו את כוזר לקורבן הראשון של "אנשי העסקים היהודים שראו בכח הכלכלי כצעד הראשון לקראת יצירת מדינה יהודית גלובלית, בה חשקו מזה זמן רב ואותה תבעו רבני התלמוד", וכי רוסיה הייתה אמורה להיות הבאה בתור. הוא עוד טען לכך שהיהודים ה"תלמודיים" רואים בלא-יהודים כחיות חסרות נשמה, הקיימת רק ל"עם הנבחר של האל". הוא טוען כי כלל המלחמות היסטורית היו מלחמות דתיות, וכי יהדות הגולה ביקשה להילחם בכנסייה הנוצרית ומכאן מגיע לעת המודרנית וטוען כי רוסיה המודרנית מתמודדת כיום מול אותו הרוע. בקרב האורתודוקסיה הרוסית התפשט הרעיון כי הקמת ממלכת כוזר על ידי היהודים שימשה "ליצירת מעמד עליון קטן של ציונים" על הסלאבים והקווקזים.
תאוריות בקרב הנאו פגנים

| --- | --- |
 :  ראו גם – נאו-פגניות
בשונה מעמדת הכנסייה הנוצרית, הטוענת כי היהודים הם האויבים הגדולים ביותר של הכנסייה הנוצרית, חלק מהנאו-פגאנים רואים בכנסייה את אויבם המר וטוענים כי היהודים יצרו את הנצרות בכוונת תחילה על מנת לשעבד את כל יתר האנושות ועל מנת שישמש ככלי רב עוצמה בידי הציונים. בנוסף נטען כי ישו היה "יהודי גזען רגיל" ובונה חופשי. ההיסטוריוגרפיה הנאו-פגנית ברוסיה גובשה על ידי ולרי ימליאנוב, שהיה פופולרי בארצות ערב, והשפיע רבות על האנטי-ציונות במדינות אלו. ולרי ראה בציונות כמקור לכל הרוע בעולם ולכן התנגד לו נחרצות. בשנות ה-70 ולרי היה לתעמולן הגדול ביותר נגד "הציונות העולמית" וביקש לחשוף את הקונספירציה היהודית - הבונים החופשיים שכביכול ביקשה לשלוט על העולם עד שנת 2000. הוא טען כי קיימת מלחמה עולמית מתמדת בין עליונות היהודים והבונים החופשיים לבין כל יתר העולם, בהובלת הארים. כשרק הארים דרך השמדת הנצרות יוכלו להביס את המזימה הציונית. הנאו-פגנים רואים בולדימיר הראשון כאיש שמחק את ההיסטוריה, האידאולוגיה והתרבות הארית של רוסיה והחליף בשנת 988 לספירה בזו הנוצרית, זאת לאור כך שסבו כביכול היה "רב כוזרי" ואמו כביכול הייתה יהודיה.
הנאו-פגנים טוענים לכך שכל הנקלע למסורת היהודית-כוזרית והנוצרית סופו שמורשתו ותרבותו תיכחד. חלקים מיחסים את האויב הפוגעני ל"נשים מבטלות לאומיות", כלומר רעיות יהודיות שבגללן עזבו מנהיגים רוסים את השפה והתרבות הרוסית. יש כאלו הטוענים כי כעת, לאור הריסת הממלכה הכוזרית על ידי הרוסים, קיימת סלידה יהודית ורצון לנקמה, מצד האשכנזים והכוזרים, וכי "כל תקופות הבעייתיות בהיסטוריה של רוסיה היו בגלל ה"יוונים הביזנטיים", בגלל ה"כוזרים" או כעת בגלל היהודים והציונים, ששניהם אותו הדבר."
לקריאה נוספת

Victor Shnirelman. 2002. The Myth of the Khazars and Intellectual Antisemitism in Russia, 1970s-1990s. The Vidal Sassoon International Center for the Study of Antisemitism, The Hebrew University of Jerusalem.
ראו גם

מחקרים גנטיים על יהודים
ממלכת הכוזרים
מכתב קייב
מילון הכוזרים
המאבק נגד קוסמופוליטיות
יודאו-קומוניזם
הישות הציונית
סיפור ההתגיירות במכתבים הכוזריים
השבט השלושה עשר - ספר עיון שעוסק בתיאוריה
אורג הכף

| אורג הכף |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אורגיים
סוג:: אורג
מין:: אורג הכף
שם מדעי
 Ploceus capensis ‏לינאוס, 1766

אורג מכין את קינו
אורג הכף (שם מדעי: Ploceus capensis) הוא מין מהסוג אורג שבמשפחת האורגיים המצוי רק בדרום אפריקה ומכאן שמו.
מאפיינים

אורכו 17 ס"מ והוא בעל נוצות בצהוב-זית כהה עם מקור דמוי חרוט וארוך. הראש כתום עם גרון כתום כהה והכנפיים ירקרקות-צהובות. הנקבות דומות לזכרים אך צבען בהיר יותר וצבע בטנן לבן.
האורג הוא עוף המצוי בדרומה של אפריקה בערבות עשב, שיחייה, גדות נהר וחורש דרום אפריקני מסוג Fynbos והוא אנדמי לדרום אפריקה. הוא מקנן בחבורות גדולות בין העצים על ענפי עצים כמו ערבה, אקליפטוס ולעיתים דקלים וכן בין דגניים גבוהים.
האורג מבצע קשר מסובך העשוי מעשבים על ענף, מפתח זה ייתלה הקן בעל החלק המוארך עד למטה. הזכר משתמש במקורו הארוך כדי להשחיל את העשבים אחד בשני עד שייווצר קן גדול בו יכולים להיכנס יצורים עד לגודל האורג והכניסה אליו מלמעלה תהיה קשה. הם חיים יחד במושבות ותוקפים אוכלי ביצים פוטנציאלים כמו עורבים, סנאים או נחשי ביצים. כמו כן הקינים בעלי פתחים קטנים המונעים מטפילי קנים כמו קוקיית דידריק להיכנס לתוכו.
אלו ציפורים רעשניות הניזונות בעיקר מזרעים, עלים קטנים, דגנים וחרקים על פני הקרקע ובאוויר.
הערות שוליים

↑  אורג הכף באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אורזית

| אורזית |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: אסטרילדיים
סוג:: לונכורה
מין:: אורזית
שם מדעי
 Lonchura oryzivora ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


אורזית (שם מדעי: Lonchura oryzivora), ידועה גם בשמות דרור האורז, פרוש האורז, או ציפור האורז של ג'אווה היא ציפור שיר קטנה שחיה באיי ג'אווה ובאלי שבאינדונזיה. האורזית הייתה ציפור מחמד פופולרית במדינות מסוימות, ודרך מסחר לשם גידול ביתי היא הועברה למדינות רבות ברחבי העולם.