stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סימון וואה
התקופה האיטלקית > רומא 1613–1627

בשנת 1613, וואה היה ברומא, (חוץ מהזמן הקצר בו שהה בג'נובה) בה עבד עבור משפחת דוריה בשנים 1621–1622. הוא חי ופעל רוב זמנו ברומא עד שחזר לצרפת ב-1627. ככל הנראה וואה ביקר לזמן קצר במילאנו, פיאצ'נזה, פארמה, בולוניה ופירנצה. בשנת 1617 וואה החל לקבל מלגה ממלך צרפת ושנה לאחר מכן גם קצבה מלכותית. עד לשנת 1620 וואה ביסס את עצמו כראש הקהילה הצרפתית ברומא; הוא זכה להכרה כצייר וערך עבודותיו עלה מאוד. גדולי האספנים של איטליה היו רוכשים את עבודותיו: משפחת ברבריני, פאולו ג'ורדנו, אורסיני קאסיטנו דל פוזו, ווינצנזו ג׳יוסטיניאני. עבודותיו נמצאות כיום באוספים החשובים ביותר בעולם.
בשנת 1620 יצא לעבוד בנאפולי באותה שנה הוא פגש את מי שהיה לאחד מתלמידיו הידועים, ולנטין דה בולון (צר') (1591-1632). ב-1621 צייר בג'נובה (1621–1622) את ה"צליבה" (Crucifixion), שיסודות הציור הוונציאני ניכרים בה ובמיוחד ההשפעה של טינטורטו, עבור כנסיית הקדוש אמברוג'יו (Sant' Ambrogio, Genoa). בשנת 1624 הוא זכה וואה להכרה משמעותית כאשר הוזמן לעמוד בראש האקדמיה של סן לוקא ברומא. המוניטין שלו הגיעו לשיא כאשר הוועדה של בזיליקת פטרוס הקדוש בותיקאן הזמינה ממנו עבודה - הוא האמן הלא איטלקי היחיד שזכה בכבוד זה. לרוע המזל נותרו רק סקיצות מקוטעות מעבודה זו.
וואה תכנן ועיצב את הקפלה החמישית משמאל בכנסיית סן לורנצו בלוצינה, שבכיכר סאן לורנצו, במרכז רומא (Piazza San Lorenzo ליד רח׳ הקורסו), כאן יצר שני ציורים על חיי פרנצ'סקו הקדוש מאסיסי.
בשנת 1626 וואה התחתן ברומא. ובשנת 1627 שוב יצא למסעות, הפעם למודנה ובולוניה, ולפני שעזב את איטליה שב וביקר בוונציה.
״הלידה של הבתולה״ (1614) (the birth of the Virgin Mary) שנמצאת בכנסיית סנט פרנצסקו ריפה (רובע טרסורסה) (The church of San Francesco d'Assisi a Ripa Grande), "מגדת העתידות" (1618) (Fortune Teller) מוצגת בגלריה הלאומית של קנדה באוטווה. ציור זה זכה להעתקות רבות במשך השנים. עבודות נוספות הן "בני הזוג הלא מתאימים (ואניטס)" 1621 - (The ill-matched couple (Vanitas, מוצגת במוזאון הלאומי בוורשה; "הצליבה" (Crucifixion 1621-2) עבור כנסיית סנט. אמברוג'יו שהוזכרה לעיל, בגנואה (זו למעשה עבודת הכנה לעבודה שיצר בפריז בשם זה). "ברית המילה" ו"הפיתויים של פרנסיס הקדוש״ (Temptation of St. Francis) (1622), כנסיית סנט אנג'לו סגנו (Saint Angelo Segno), נאפולי; וגם עיטורי הקפלה אלאליוני (Alaleoni) ברומא (1623) "הקדוש ג'רום והמלאך" (1625 - Saint Jerome and the Angel) מוצגת בגלריה הלאומית, וושינגטון, ״המשפחה הקדושה״, מוצגת בסן פרנסיסקו (1625 - Holy Family with Saint John the Baptist) וכן, כנראה בשנת 1626, ״הופעת הבתולה בפני ברונו הקדוש״ (The Virgin appearing to St. Bruno).
התקופה הצרפתית

בשנת 1627 קיבל וואה ממלך צרפת לואי ה-13 הצעה מפתיעה - לשוב לארצו. המלך טען שצרפת חסרה ידע בתחום אמנות הציור החדש וביקש מוואה לבוא לפריז, כדי לתרום מכישרונותיו. לא עוד בארוק איטלקי, "אמרו מעתה ציור צרפתי עכשווי", אמר סימון וואה, והוסיף כי "בתקופתנו אמנות הציור פותחת דרכים להתנהלות אצילית ויופי שטרם נראו". מספרים שהמחירים שגבה עבור עבודותיו היו הגבוהים ביותר באותם זמנים. במקביל לעבודתו כצייר וואה הדריך אומנים צעירים, ובהם אסטאש לה סואר, ניקולא מיניאר, פייר מיניאר, אנדרה לה נוטר ושארל לה ברן.
הקרדינל רישלייה שהחל לבנות את הפאלה רויאל בשנת 1629 הצטרף למזמינים מתמונותיו ובשנת 1632 החל וואה לעבוד גם עבור רישלייה שהיה אחד האנשים החזקים והמשפיעים בצרפת. באותה שנה (1632) החל הצעיר המוכשר אֶסְטָאש לה סואר לרכוש השכלה בציור הגבוה אצלו, מה שהביא בסופו של תהליך למה שמכנים כיום אמנות צרפתית והבארוק הצרפתי.
השילוב בין ההשפעה האיטלקית לחידושים של וואה הודגם היטב ביצירתו החדשה: "תצוגה בבית המקדש" (Presentation in the Temple - 1640-41 Musée du Louvre, Paris) המוצגת בלובר, פריז.
באותה שנה יצר וואה גם את האלגוריה- La Richess שגם היא מוצגת בלובר, אבל מתכתבת עם Doni Madonna של מיכלאנג'לו (מוצגת באופיצי, פירנצה) ויש הרואים בה המשך של ציורי התקרה שלו (בוותיקן, רומא), או אף גרסה משלו לציורי הקיר שבקפלה הסיסטינית.
הישגיו הרבים של וואה לא הביאו לו שלווה. בשנת 1640 ניקולא פוסן הגיע לפריז בהזמנת רישלייה, כדי לפקח על העבודה האמנותית שנעשתה בארמון הלובר - מה שעורר את קנאתו של וואה. הקריירה של פוסן רב הכישרון איימה להאפיל על הקריירה של וואה, מה שהביא להערת המלך: הנה וואה, לכוד היטב ("There's Vouet nicely trapped").
פוסן צייר תמונות אחדות בהזמנת רישלייה וחזר לרומא ב-1643. סימון וואה נשם לרווחה אך לא לזמן רב. מות פטרוניו - המלך לואי ה-13 נפטר ב-1643 ורישלייה הלך לעולמו שנה קודם לכן, הקשה על התקדמותו בתחום האמנות.
יצירתו בצרפת בהחלט הגיעה לשיאים, גם הודות לחדשנות שלו. וואה התפתח והתקדם לאורך כל חייו, והיה לצייר המשפיע ביותר בצרפת. עם זאת, רבות מהעבודות שלו לא שרדו עד ימינו. ציורים דתיים שהכין עבור מזבחי כנסיות נלקחו על ידי נפוליון שחשק בתפארתן, ואחרות אבדו, אם כי חלקן הועברו למוזיאונים.
מיצירותיו

'סימון וואה'
דיוקן עצמי
הצליבה, 1636-1637
החוזרת בתשובה (מגדלנה)
Angels with the Instruments of the Passion
צדקה שמימית
La carità divina צדקה אלהית
המוזה אוראניה ("שמיימית")
לוט ובנותיו
מגדת העתידות
Saturno vinto da Amore, Venere e la Speranza
האונס של אירופה
סנט ויליאם של אקיטן
לקריאה נוספת

Lilian H. Zirpolo, "Vouet, Simon", 'Historical Dictionary of Baroque Art and Architecture', Rowman & Littlefield, 2010.
Olivier Bonfait and Hélène Rousteau-Chambon (eds.), 'Simon Vouet en Italie', Presses Universitaires de Rennes, 2011.
Pierre Rosenberg and Marc Fumaroli, "Vouet Simon", 'France in the Golden Age: Seventeenth-century French Paintings in American Collections', Metropolitan Museum of Art, 1982, pp. 334-340.
William R. Crelly, 'The Painting of Simon Vouet', Yale University Press, 1962.
"תצוגה בבית המקדש", סימון וואה, 1641
הלובר, פריז
אלגוריה La Richesse, סימון וואה, 1640 (הלובר)
רצח דפנה כרמון

| --- | --- |
 תאריך:  11 ביוני 1982
 תאריך עברי:  כ' בסיוון ה'תשמ"ב
 מקום:  הכרמל, ישראל ישראל
 מטרה:  יהודים
 סוג:  רצח 
 הרוגים:  1
 פצועים:  0
 מספר מפגעים:  4
 
רצח דפנה כרמון הוא אונס ורצח של צעירה בת 21, דפנה כרמון, שהתבצע בישראל ביוני 1982. במעשים הורשעו אחמד קוזלי, האחים כמאל ומוחמד סביחי ובן דודם עאטף סביחי. עם השנים עלו טענות בנוגע למחדל משטרתי בטיפול בפרשה וכן נטען שהרשעת הנאשמים התבססה על הודאות שהתקבלו על סמך אלימות קשה. בית המשפט דחה בקשות למשפט חוזר.
אודות הרצח

ב-11 ביוני 1982, ביום החמישי למלחמת לבנון הראשונה, יצאה דפנה כרמון, חיילת משוחררת בת 21, מביקור אצל הורי ידיד שגויס למלחמה. קצת לפני חצות יצאה מביתם שברחוב שמשון בחיפה, והלכה לכיוון ביתה שברחוב מוריה. היא מעולם לא הגיעה הביתה. לאחר היעלמותה, נערכו סריקות נרחבות בניסיון לאתרה. שלושה שבועות אחרי שנעלמה, דיווח רועה צאן בדואי כי מצא עצמות אדם בקרחת יער ליד כביש בית אורן, לא רחוק מכלא דמון. זיהוי העצמות נעשה בידי דוד של כרמון, רופא שיניים במקצועו.
הגם שעל פי ממצאי הגופה העירומה לא היה ניתן לקבוע שמדובר ברצח ואם כן באיזה אופן, וכן לא היה ניתן לקבוע שנאנסה, חקירת הרצח החלה מיד. צוות החקירה המיוחד שהוקם עצר שני חשודים ובמהרה אף חילץ מהם הודאה, אך בהיעדר פרטים נוספים שיקשרו בינם לבין הרצח, הם שוחררו. בשלב זה החקירה נקלעה למבוי סתום.
פריצת הדרך בנוגע לחקירה חלה כשנה וחצי לאחר מכן, במרץ 1984, במהלך חקירת רצח אחר, של הנער דני כץ. אחד החשודים ברצח דני כץ, אחמד קוזלי, שהורשע לאחר מכן ברצח הנער, ביקש למסור לחוקרים מידע בנוגע לרצח כרמון תמורת הפיכתו לעד מדינה. הפרקליטות סירבה, החקירה נמשכה, ולבסוף, המידע שמסר כוזלי הוביל למעצרם של שלושה חשודים נוספים - האחים כמאל ומוחמד סביחי ובן דודם עאטף סביחי. לאחר חקירה, הודו השלושה במעשים, ובהמשך טענו כי ההודאות ניתנו תחת אלימות קשה בחקירות.
למרות שלא סיפקו פרט אחד נכון מזירת הרצח, בשנת 1987 הורשעו הארבעה באונס ורצח דפנה כרמון בבית המשפט המחוזי בחיפה, על סמך הודאות שנגבו מהם והשחזור, לאחר שבית המשפט דחה את טענותיהם נגד קבילות ההודאות והשחזורים. הם נידונו למאסרי עולם ולעונשים של כ-20 שנה בגין עבירת האונס וכ-20 שנה נוספות בגין החטיפה. מאוחר יותר קצב נשיא המדינה חיים הרצוג את עונשם של האחים סביחי ל-35 שנים.
ערעור שהגישו לבית המשפט העליון נדחה.
ארבעת המורשעים ברצח הגישו בקשה למשפט חוזר, וזו נדחתה ביוני 2000 על ידי נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק. בשנת 2009 שוב הגישה הסנגוריה הציבורית בקשה למשפט חוזר, תוך טענה כי יש חשש כבד שנגרם לאחים סביחי עיוות דין חמור ביותר ושהרשעתם התבססה על הודאות ושקרים של שוטרים, אך גם זו נדחתה.
בשנת 2011 הוקרן סרט דוקומנטרי בפסטיבל הסרטים בחיפה המתעד את חקירתו של אריאל ליבנה בנושא הרצח. בסרט נוסף פרט חשוב: חשוד נוסף, עבריין בשם פ, שוחרר בתום חקירה מאחר שטען שלא הכיר את כרמון כלל, ומאוחר יותר טען שאכן הכיר אותה אך פגש אותה בפעם האחרונה ארבע שנים קודם לכן. אלא ששנים אחר כך העידה עובדת שעבדה עם כרמון, שהוא היה מחכה לה בכל יום אחרי העבודה, גם סמוך לתקופת הרצח. פרט זה הושמט מהדיווחים אודות הפרשה, אולי אחרי שצוות הצילום השתכנע שאכן לאיש זה אין קשר לפרשה, או שרצו להשאיר למשטרה את החקירה.
בשנת 2017 אחרי שריצה 35 שנות מאסר, השתחרר כמאל סביחי מהכלא, לאחר שוועדת השחרורים החליטה לשחררו שנתיים לפני המועד המתוכנן.
הערות שוליים

↑  103FM, ‏חוקר רצח דפנה כרמון: "הפרקליטה סירבה לכך שהרוצח יהיה עד מדינה", באתר מעריב אונליין, 16 במרץ 2017
↑  רוני זינגר,-חרותי, טעות לעולם חוזרת, באתר הארץ, 10 ביולי 2009
1 2  גיא פלג, ‏רוצח החיילת דפנה כרמון משתחרר, באתר ‏מאקו‏, 20 בפברואר 2017
↑  ינון מילס, תיק דפנה כרמון נפתח: "אני 30 שנה בכלא בלי שהכרתי אותה", באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 13 בינואר 2013
↑  ע"פ 157/87 כמאל סביחי ואחרים נ' מדינת ישראל, ניתן ב-6 באוגוסט 1989
↑  תומר זרחין, שניים מהמורשעים ברצח החיילת דפנה כרמון יבקשו היום מהעליון משפט חוזר, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2008
↑  מ"ח 2478/99 מוחמד סביחי ואחרים נ' מדינת ישראל, ניתן ב־6 ביוני 2000
↑  עדי שמחוביץ‏, האם רוצחי דפנה כרמון יזכו למשפט חוזר?, באתר וואלה, 5 ביולי 2009
↑  אביעד גליקמן, העליון מתעקש: רצח דפנה כרמון - תיק סגור, באתר ynet, 31 באוגוסט 2011
מ"ח 5568/09 כמאל ומוחמד סביחי נ' מדינת ישראל, ניתן ב־31 באוגוסט 2011
↑  חן לב, אז מי באמת רצח את דפנה כרמון?, באתר nrg‏, 16 באוקטובר 2011
↑  מי באמת רצח את דפנה כרמון? - דקה [4:44 בסרטון] (ערוץ היוטיוב של דורון בלדינגר)
↑  אז מי באמת רצח את דפנה כרמון?, חן לב, 16 באוקטובר 2011, (זמן חיפה, באתר מעריב - מקור ראשון)
עולם גדול מופלא

| --- | --- |
כרזת הסרט בצפון אמריקה
כרזת הסרט בצפון אמריקה
 מבוסס על:  הסדרה עולם מופלא
 בימוי:  אלסטייר פות'רגיל מארק לינפילד
 הופק בידי:  Alix Tidmarsh, Sophokles Tasioulis 
 תסריט:  אלסטייר פות'רגיל מארק לינפילד לסלי מגהי
 עריכה:  Martin Elsbury 
 שחקנים ראשיים:  אנגון 
 מדבבים:  קריינים: פטריק סטיוארט (בריטניה) ג'יימס ארל ג'ונס (ארצות הברית) גיא זוהר (ישראל)
 מוזיקה:  ג'ורג' פנטון 
 מדינה:  בריטניה גרמניה ארצות הברית
 חברת הפקה:  DC Films
 חברה מפיצה:  BBC Worldwide Greenlight Media ערוץ דיסקברי
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 באוקטובר 2007 (צרפת) 16 בנובמבר 2007 (בריטניה) 22 באפריל 2009 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  99 דקות (בריטניה)  90 דקות (ארצות הברית)
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט טבע 
 מקום התרחשות:  אוקיאניה 
 תקציב:  47 מיליון דולר
 הכנסות:  109 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   earth09
 פרסים:  TV Krant Filmposter Award 
 סרט הבא:  Earth: One Amazing Day 
 nature.disney.com/earth
 דף הסרט ב־IMDb
 
עולם גדול מופלא (באנגלית: Earth) הוא סרט טבע בריטי משנת 2007, מבית ה-BBC, המציג את חיות הבר ברחבי כדור הארץ ובעיקר בשלוש חיות גדולות - פיל סוואנה אפריקני, דוב קוטב ולווייתן גדול-סנפיר, שלושתם עלולים להיכחד עקב פעולות האדם. עלילת הסרט והסצנות המצויות בה מבוססות על הסדרה הבריטית המצליחה "עולם מופלא" מ-2006 והם צולמו באתרים שונים בעולם במשך למעלה מ-6 שנים. סרט זה הרוויח 109 מיליון דולר בקופות. בצורתו הוא דומה לסרט מ-2003: "כחול מופלא".
סרט זה בוים בידי המפיקים של עולם מופלא: אלסטייר פות'רגיל ומארק לינפילד בקריינות של פטריק סטיוארט או של ג'יימס ארל ג'ונס בארצות הברית.
הסרט שודר גם בישראל באותו זמן ששודר בבריטניה, בדיבוב לעברית של גיא זוהר.
לסרט נעשה סרט המשך בארצות הברית בשם "Earth: One Amazing Day" בשנת 2017 אשר הופץ בבייג'ינג שיצא עם הקריינות של רוברט רדפורד.
עלילת הסרט

הסרט מתחיל באזור הארקטי בו נראית דובת קוטב המתעוררת באביב יחד עם גוריה מעל קרחון גבוה והיא יורדת איתם אל שטח פני הים, שם היא צריכה לצוד כלבי ים המתרבים באביב החמים. דרומה יותר נראים אזורי הטונדרה, בה נראה זאב לבן רודף אחרי עופר של אייל צפון ומשיג אותו, יער הטייגה בו שונר מחפש מזון, היערות הנשירים האירופאים השופעים חיות כמו אפרוחי מנדרין ויערות אסיה בהם נמר אמור הנדיר. דרומה משם ביערות הגשם נראים עדניים בגינאה החדשה ושימפנזות באגן הקונגו, שם חם ולח כל השנה. נראה גם מפל אנג'ל הגבוה בוונצואלה ועגורי חן הנודדים מעל ההימלאיה.
חיות אחרות מצויות באזורים חמים יותר כמו ראמים במדבר, ברדלס בסוואנה האפריקנית הרודף אחרי אנטילופות ועדרי פילים אפריקנים הנודדים לעבר מקווי מים, אך בכמה בורות מים ישנם אריות שצדים פילים צעירים במשך הלילה, על ידי הפלה של הפיל בידי לביאות רבות המפילות אותו לקרקע. הפילים נעים במדבר קלהרי לעבר דלתת האוקוונגו השופעת, בהם הפילים משחקים במים בעוד בבונים מהדסים בהם באי-נוחות.
בימים ובאוקיינוסים משפיעים חומרים מזינים על כמות החיות. במימי טונגה נראית נקבת לווייתן גדול-סנפיר וגורה ששוקל 1 טון המבלים במים הטרופיים אך נאלצים לנדוד לעבר אזורים ממוזגים יותר כדי למצוא תזונה. נראים גם להקת דולפינים מסתערת על דגים באוקיינוס לצד מפרשניים ואריות ים. הלווייתנים מגיעים לימים הממוזגים אך נאלצים להיזהר מטורף ענקי - עמלץ לבן, הצד גורי דובי ים בחופי דרום אפריקה. לבסוף הם מגיעים למימי אנטארקטיקה, שם ניזונים מיצורי קריל קטנים, אותם הם לוכדים במזיפותיהם. נראים גם הפינגווינים המתרבים ביבשת.
בחורף החיים מסתלקים מאטנארקטיקה ומופיע הזוהר הדרומי לאורך החורף האנטארקטי הקשה, מתי שבקוטב הצפוני קיץ. בקיץ הדובים הלבנים הזכרים לא מצליחים לעמוד על הקרח הדק ואחד הדובים נאלץ לשחות בין קרחונים הרחק לעבר הים. על אי נידח הוא מנסה לצוד ניבתנים ללא הצלחה עד למותו מרעב ומפציעות חטיהם.
הסרט מסתיים בשורת משפטים קצרה על שלושת המינים הראשיים בסרט: דוב לבן, פיל אפריקני ולווייתן גדול-סנפיר ומזהיר שאם כדור הארץ ימשיך להתחמם ולהיפגע, יצורים אלה עלולים להיכחד לחלוטין תוך שנים אחדות.
ראו גם

עולם מופלא
עולם מופלא 2
נווה תמרים

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 מחוז:  מחוז הדרום
 תאריך ייסוד:  ?
 שטח:  16.4 קמ"ר
 גובה:  284 מטרים
 
נווה תמרים הוא יישוב עתידני חדשני המתוכנן להיות מוקם בשטח המועצה האזורית רמת הנגב, בסמוך לקיבוץ רביבים. היישוב יוקם על קרקע פרטית בשטח של 1,640 דונם, הנמצאת בבעלות נווה תמרים מקבוצת סוטרה נכסים, סיאצ'י, חברת שיכון ובינוי ובעלים פרטיים נוספים.
כיום התוכנית עומדת על 4,800 יחידות דיור, רובם בתים צמודי קרקע.היישוב ישלב בין מגורים, מסחר, תעסוקה ומלונאות. היישוב יספק סביבת חיים תוססת הכוללת חינוך מתקדם, חיי קהילה עשירים ומגוונים, תרבות, בילוי ופנאי, מגוון רחב של מוסדות ציבור, מתקני ספורט, מתחם גולף בין לאומי ושטחים ציבוריים פתוחים וייחודיים לאורח חיים קהילתי איכותי.
היסטוריה

הקרקע נרכשה בשנת 1998 על ידי חברת נווה תמרים מקבוצת סוטרה נכסים שבבעלותה של משה ישעיהו ואייל אפלבאום וחברת סיאצ'י, ומאז החברות פועלות להקמת היישוב.
ההחלטה על הקמת היישוב התקבלה בשנת 1999 על ידי ועדת השרים להתיישבות, אז בראשות אריאל שרון.
ב-2001 זכתה התוכנית לאישור של המועצה הארצית לתכנון ולבנייה. אך משרד הביטחון עיכב את האישור בשל הקרבה של היישוב המתוכנן לשטחי אש.
בשנת 2013 שיכון ובינוי הצטרפה כשותפה בפרויקט, לאחר שרכשה 240 דונם שהיו בבעלות המדינה.
הקמת עיר הבה"דים וחיבור הנגב למרכז הארץ באמצעות תשתיות כבישים ורכבות מהווים נדבך משמעותי וזרז להקמת היישוב.
קבינט הדיור אשרר את ההחלטה על הקמת היישוב בשנת 2018.
הערות שוליים

↑   עדי כהן, "קראו לנו ה'קיסריה של הנגב'. להיות בעל וילה זה פשע?", באתר TheMarker‏, 3 בינואר 2020
↑  נועה גבאי, ישוב חדש בנגב: לעשירים בלבד, באתר "באר שבע נט", 20 באוגוסט 2018
↑   אריק מירובסקי, החזון ושברו: היישוב הכי יקר במדבר, באתר TheMarker‏, 26 באוגוסט 2018
1 2  שלומי שפר, הקמת היישוב נווה תמרים בנגב נדחית במשך 5 חודשים בשל עיכוב בקבלת אישור ממשהב"ט, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2001
↑  שלומי שפר, המועצה הארצית אישרה את הקמת היישובים נוה תמרים וחירן בנגב, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2001יונתן קירשנבאום, ‏מפריטים את השממה "ציונות ואינטרסים עסקיים", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 16 באוגוסט 2018
↑  עינת פז-פרנקל, יזמים בנגב מאיימים לתבוע את המינהל, באתר כלכליסט, 24 ביוני 2013
↑   יעל דראל, השרים אישרו בחשאי יישוב לעשירים בלבד בנגב, באתר TheMarker‏, 16 באוגוסט 2018
| דגל ישראל מחוז הדרום |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת אשקלון • נפת באר שבע | מפת מחוז הדרום |
| ערים | אופקים • אילת • אשדוד • אשקלון • באר שבע • דימונה • נתיבות • ערד • קריית גת • קריית מלאכי • רהט • שדרות | מפת מחוז הדרום |
| מועצות מקומיות | חורה • ירוחם • כסייפה • להבים • לקייה • מיתר • מצפה רמון • עומר • ערערה בנגב • שגב שלום • תל שבע | מפת מחוז הדרום |
| מועצות אזוריות | אל קסום • אשכול • באר טוביה • בני שמעון • הערבה התיכונה • חבל אילות • חוף אשקלון • יואב • לכיש • מרחבים • נווה מדבר • רמת הנגב • שדות נגב • שער הנגב • שפיר • תמר | מפת מחוז הדרום |
| מועצה מקומית תעשייתית | נאות חובב | מפת מחוז הדרום |
| מועצות אזוריות שבוטלו | אבו בסמה | מפת מחוז הדרום |
| יישובים לשעבר | כרמון • נוה יאיר • אשלים | מפת מחוז הדרום |
| יישובים עתידיים | דניאל • דרור • נווה תמרים • כסיף • עבדה • מעלה אהרן • שפיר | מפת מחוז הדרום |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588156605171
ערן ויץ

| --- | --- |

 לידה:  29 בנובמבר 1970 (בן 54) תל אביב
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 מקום לימודים:  ניו סקול 
 עיסוק:  גיטריסט, זמר, מפיק ומעבד מוזיקלי ומלחין
 שפה מועדפת:  עברית 
 www.eranweitz.co.il
 פרופיל ב-IMDb
 
ערן ויץ (נולד ב-29 בנובמבר 1970) הוא מוזיקאי, גיטריסט, זמר, מפיק ומעבד מוזיקלי ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה

ויץ נולד בתל אביב, בנם של דוקטור שוש וייץ ומרדכי ויץ. גדל וחי בתל אביב.
נשוי לכרמי זיסאפל (שותפתו לצמד כרמי וערן) ואב לשלושה ילדים. בילדותו למד גיטרה קלאסית, סיים את תיכון תלמה ילין במגמת מוזיקה בשנת 1988.
בוגר ניו סקול בניו יורק בשנת 1999. חבר בלהקת היהלומים, ערפדי הראגטיים. חצי מהצמד כרמי וערן.
כמפיק ומעבד מוזיקלי שיתף פעולה עם: שלמה ארצי, חוה אלברשטיין, גידי גוב, חמי רודנר, איפה הילד, רונה קינן. כרמי זיסאפל, שי צברי, מיקה הרי, ערפדי הראגטיים, היהלומים.
ניגן גיטרה עם חוה אלברשטיין, גידי גוב, חמי רודנר, רונה קינן, יהודית רביץ, נורית גלרון, יוני רכטר, רונית שחר, דנה ברגר, ירמי קפלן, להקת היהלומים, ערפדי הראגטיים.
הלחין שירים לחוה אלברשטיין, גידי גוב, נורית גלרון, רונה קינן, כרמי זיסאפל, מיקה הרי, ערפדי הראגטיים, היהלומים.
הלחין מוזיקה מקורית לסדרות וסרטים דוקומנטריים רבים, בהם: "הקיבוץ", "תל אביב יפו", "כביש 90", "קפה נגלר", "מי יאהב אותי עכשיו", "בדרך הביתה", "עוד סיפור אחד ודי", "קיץ בערד", "שישים" ו"האזרחית אלוני".
דיסקוגרפיה > מוזיקה לסרטים ולסדרות

2007 הלחין את הפסקול לסרט הדוקומנטרי "האריה שאג פעמיים"
2008 הלחין את הפסקול לסרט הדוקומנטרי על שולמית אלוני "האזרחית אלוני"
2008 הלחין את הפסקול לסדרה הדוקומנטרית "שישים"
2009 הלחין את הפסקול לסרט הדוקומנטרי על דודו גבע "מסעות הברווז"
2009 הלחין את הפסקול לסדרה הדוקומנטרית "תל אביב יפו" לציון מאה שנה לתל אביב
2011 הלחין את הפסקול לסדרה הדוקומנטרית "הקיבוץ"
2010 הלחין מוזיקה לסדרה ולסרט של האחים היימן "בדרך הביתה"
2010 הלחין מוזיקה לסרט של האחים היימן "I Shot My love"
2011 הלחין מוזיקה לסרט של האחים היימן "The Queen Has No Crown"
2012 הלחין מוזיקה לסדרה של האחים היימן "משפחות"
2014 הלחין את הפסקול לסדרה הדוקומנטרית "כביש 90", עליה זכה בפרס מפורום היוצרים הדוקומנטריים
2015 הלחין את הפסקול לסרט הדוקומנטרי "קיץ בערד"
2015 הלחין את הפסקול לסרט הדוקומנטרי "קפה נגלר"
2016 הלחין את הפסקול לסדרה הדוקומנטרית "עוד סיפור אחד ודי"
2016 הלחין את הפסקול לסדרה הדוקומנטרית של האחים היימן "Who’s Gonna Love Me Now"
2019 הלחין מוזיקה לסרטה של הדס איילון "הדווקאים"
מחלף חב"ד

| --- | --- |
 (למפת גוש דן מוגדלת) מחלף חב"ד(למפת גוש דן רגילה) מחלף חב"ד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף חב"ד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף חב"ד
 תאריך הקמה:  2025 (מתוכנן)
 מיקום:  בין נמל התעופה בן-גוריון לכפר חב"ד
 כבישים במחלף:  כביש 1
 אתרים סמוכים:  טרמינל 3, מכללת בית רבקה בכפר חב"ד, תחנת הרכבת כפר חב"ד
 קואורדינטות:  31°59′46″N 34°51′14″E﻿ / ﻿31.996137°N 34.853826°E﻿ / 31.996137; 34.853826
 
 he
 
מחלף חב"ד  (קרוי גם: מחלף כפר חב"ד או: מחלף נתב"ג מערב) הוא מחלף המתוכנן לחבר בין טרמינל 3 בנמל התעופה בן-גוריון לכביש 1 בסמוך ליישוב כפר חב"ד. מטרתו של המחלף היא קיצור הדרך לנמל התעופה לנוסעים מכיוון מערב על כביש 1, נסיעה שאורכת כשמונה קילומטר נוספים ללא המחלף. חנוכת המחלף מתוכננת ל-2029.
ההחלטה על הקמת המחלף התקבלה בשנת 1997 עם יישומו של מיזם "נתב"ג 2000" (בניית טרמינל 3), אך זכה להתנגדויות מקרב תושבי כפר חב"ד ומועצה אזורית שדות דן שאף הגיעו לבית המשפט מחשש לפגיעה סביבתית בבית רבקה (כפר חב"ד ב') ומחשש לפגיעה בצביון הדתי של היישוב עקב התנועה שתפקוד את הכביש בשבת.
בעקבות העלייה המשמעותית במספר הנוסעים בנתב"ג, שהגיע ל-20 מיליון נוסעים בשנה, הואץ אישור הקמת המחלף. ב-5 ביוני 2018 המועצה הארצית לתכנון ולבנייה המליצה לממשלה לאשר את תוכנית המחלף, שבנייתו מוערכת בתקציב של כ-400 מיליון שקלים שכבר אושרו ותכלול בנוסף גשר להולכי רגל ולרוכבי אופניים.
בשנת 2021 החלו עבודות הקמת המחלף. ביולי 2021 נחסמה הכניסה לנתיב המהיר במחלף בן-גוריון והועברה כחמישה קילומטרים מערבה, בסמוך לחניון הנתיב המהיר, כדי לאפשר את העבודות בין נתיבי הכביש באזור כפר חב"ד. באפריל 2022 הושלם השלב הראשון של העבודות. נתיבי כביש 1 והנתיב המהיר הושבו לקדמותם, והעבודות במיקום המחלף הופסקו. בינואר 2023 חודשו העבודות להקמת המחלף בצידי כביש 1, מתוך כוונה לחנוך אותו ב-2026.
על פי נתיבי ישראל, הפרויקט מתוקצב ב-500 מיליון שקל.
ב-7.1.24 אושר תקציב של מאות מיליוני שקלים לקידום המחלף החדש. עלות הפרויקט כולו נאמדת עתה בכמיליארד שקלים, שחלקו מבוצע בימים אלה על ידי חברת נתיבי ישראל וחלקו יבוצע על ידי רשות שדות התעופה.
הערות שוליים

1 2  כביש 1: מחלף נתב"ג, באתר נתיבי ישראל
1 2  רועי רובינשטיין, התוכנית אושרה: זה המחלף שיקצר את הדרך לנתב"ג, באתר ynet, 5 ביוני 2018
↑  ספין של מע"צ? "מחלף חב"ד" לנתב"ג - מכביש מספר 1 ● וידאו, באתר "חב"ד און ליין", כ"ב אדר תשע"א (26 בפברואר 2011)
↑  אבי אשכנזי‏, הדרך לחו"ל מתקצרת: המחלף החדש שיחבר את טרמינל 3 ישירות לכביש 1, באתר וואלה, 16 במרץ 2016
↑  שינוי מיקום הכניסה לנתיב המהיר – הודעת "חוצה ישראל", אתר מועצת שוהם, 25 ביולי 2021
↑   עומר כרמון, ללא העדפה לתחבורה ציבורית: החלה בניית מחלף שיקצר ב-10 ק"מ את הדרך לנתב"ג, באתר TheMarker‏, 2 בינואר 2023
↑  יחסוך לכם פקקים: המחלף שיקצר את הדרך לנתב"ג, ישראל היום, 7 בינואר 2025
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: חניון שפירים | מחלפים בכביש 1 | הבא: מחלף בן-גוריון |
בסיס חיל האוויר המלכותי נורתהולט

בסיס חיל האוויר המלכותי נורתהולט (RAF Northolt) הוא שדה תעופה צבאי ברובע הילינגדון שבמערב מטרופולין לונדון, הפעיל ברציפות מאז שנת 1915. הוא מילא תפקיד חשוב במהלך הקרב על בריטניה.
כיום משמש הבסיס גם כנמל תעופה לטיסות של מטוסים פרטיים קטנים.
תולדות הבסיס

בסיס נורתהולט נפתח במאי 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, כשדה תעופה לשימושו של גיס התעופה המלכותי, קודמו של חיל האוויר המלכותי. הוא פעיל ברציפות מאז וככזה הוא בעל היסטוריית הפעילות הארוכה ביותר בין בסיסי הטיסה של החיל. הוא הוקם ליד העיירה רואיסליפ (Ruislip), אבל שמו ניתן לו על שם תחנת הרכבת הקרובה אליו, לפי הנוהג שחל באותו זמן. הוצבו בו מטוסי קרב שפעלו להגנת לונדון מפני התקפות צפלינים גרמנים.
תולדות הבסיס > מלחמת העולם השנייה

שעתו הגדולה ביותר של הבסיס הגיעה במלחמת העולם השנייה. לקראת המלחמה הוא היה הבסיס הראשון שהפעיל מטוסי הוקר הוריקן. הבסיס, שנעשו מאמצים להסוותו כאזור מגורים אזרחי, הופצץ על ידי הגרמנים במהלך המלחמה מספר פעמים בהצלחה מעטה. הוצבו בו טייסות של חיל האוויר המלכותי (שבהן שירתו גם טייסים ניו זילנדים, בלגים וצ'כים) ושל חיל האוויר המלכותי הקנדי ומספר רב של טייסות של כוחות פולין במערב, כולן תחת פיקודו של להק 11 של פיקוד מטוסי הקרב. הטייסות שהוצבו בבסיס מילאו תפקיד חשוב במהלך הקרב על בריטניה. במהלך הקרב הפילו טייסים המוצבים בבסיס לפחות 148 מטוסים גרמנים. לימים הוקמה ליד פינתו הדרום-מזרחית של הבסיס אנדרטת הטייסים הפולנים במלחמת העולם השנייה.
טייסות קרב הוסיפו לפעול מהבסיס עד פברואר 1944, ולאחריו שימש הבסיס בעיקר לטיסות לוגיסטיות. באותו אביב החל לפעול מהבסיס מטוס דאגלס C-54 סקיימאסטר, ששימש להטסת ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל ליעדים מחוץ לבריטניה.
מספר מבנים ששימשו בבסיס במהלך המלחמה הוכרזו לימים כמבנים לשימור.
נורתהולט הוא הבסיס היחיד של חיל האוויר המלכותי מימי הקרב על בריטניה המוסיף להיות פעיל כיום.