stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלגלצ
תוכניות > תוכניות סוף השבוע

החל מ-2018 התחילה בגלגלצ מתכונת חדשה בימי שישי של תוכניות קבועות בשם "שישי החדש" –
בין 6:00–9:00 נעמי רביע משדרת תוכנית ובה היא מביאה את פרשת השבוע במוזיקה ולקראת סופה, ד"ש מהאייטיז ובו משמיעה פיסת נוסטלגיה משנות השמונים. החל משנת 2021 החליפה אותה גוני כהן. בין השעות 9:00–12:00 לבנת בן חמו משדרת תוכנית ובה אמן מציע מתכון שבועי לשישי (פינה זו הסתיימה), המאזינים מצלמים את עצמם לתמונת הכנות לשבת ופיוט שבועי בהתאם לאווירת השבוע. החל משנת 2021 החליפה אותה טליה כהן והפינות בוטלו, עוד באותה שנה תם אהרון החליף את טליה כמגיש הקבוע של הרצועה. בין 12:00–15:00 עומר גפן מגיש את תוכנית הרוק של גלגלצ ובה הפינה "האזנה מודרכת" בשעתה השנייה של התכנית. ובין השעות 15:00–18:00 שיר הדס מאיר משדרת את "קבלת שבת", תוכנית בה אמנים בוחרים את המוזיקה שהם אוהבים בשישי למשך שעה שלמה.
בשבת, החל משנת 2020, השבת מותגה מחדש כ"שבת עשורים", מעין מתכונת מהירה של תוכנית עשורים היומית, בה בכל רבע שעה מושמעים כ-3–4 שירים מעשור אחר באופן אקראי. הרצועה משודרת משעה 8:00 עד 22:00, ואז מגיש שחר אמאנו את תוכניתו עד חצות.
תוכניות > מדינה בדרך

"מדינה בדרך" היא התוכנית הוותיקה ביותר בגלגלצ, ומשודרת מיום הקמת התחנה בשנת 1993. החל מינואר 2016 מגישים אותה הדר מרקס (בימים א'–ד') ורואי שריקי (ביום ה').
על פי סקר TGI מינואר 2024, "מדינה בדרך" היא תוכנית הרדיו המואזנת ביותר בישראל.
פסטיבל המוזיקה – גלגלייב

בשנת 2023 גלגלצ הכריזה על פסטיבל מוזיקה ראשון של התחנה תחת השם "גלגלייב", שמתוכנן להתקיים באמפי פארק בראשון לציון לרגל חגיגות 30 שנה לתחנה ו-140 שנה להיווסדות העיר. התחנה פרסמה בהדרגה מידע על האירוע, בין היתר כי באירוע צפויים להופיע כמה מהמוזיקאים הפופולריים בישראל.
פעילות בדיגיטל

לגלגלצ פעילות ענפה גם ברשתות החברתיות. הביצועים החיים באולפן מצולמים ומועלים לרשתות החברתיות ולערוץ היוטיוב של התחנה, וזוכים למיליוני צפיות. התחנה יוצרת תוכן ייעודי שלא מתכתב בהכרח עם שידור הרדיו, וכולל סרטוני מידע מוזיקליים, אירועי מוזיקה ויראליים וחדשות מוזיקה. בסטורי של גלגלצ באינסטגרם ובפייסבוק, נותנים חשיפה לשירים חדשים, מסקרים הופעות בולטות, ומפרסמים את השירים החדשים בפלייליסט של התחנה. לקראת המצעד העברי השנתי והמצעד השנתי הבינלאומי, יוצאים במסגרת התחנה גרסאות כיסוי מיוחדות לשירים בולטים מהשנה החולפת בביצוע אומנים ישראלים.
נכון ליולי 2024 לגלגלצ 172 אלף עוקבים ברשת אינסטגרם, 328 אלף עוקבים ברשת פייסבוק ו-62 אלף עוקבים ברשת טיקטוק. ערוץ היוטיוב של גלגלצ מונה 220 אלף עוקבים נוספים.
בראש צוות הדיגיטל עומד כיום מתן לוי.
שירים קבועים

לתחנה יש מסורת של השמעת שירים מסוימים בזמנים קבועים:
ביום שישי לפני השעה 18:00, שודר השיר "Hurt" של "Nine Inch Nails", בביצוע של ג'וני קאש. ב-11 בספטמבר 2020 הודיעה שדרנית התוכנית "קבלת שבת", שיר הדס מאיר, על הפסקת שידור השיר, לאחר יותר מעשור, משום שהוא "מדכא" ו"נוגע באובדן עצמי". לאחר הצבעת המאזינים ברשתות החברתיות, השיר "מודה אני" (מתוך האלבום "מודה אני") של מאיר אריאל נבחר להחליף את "Hurt".
ביום שישי לפני השעה 12:00, בסיום תוכניתה של לבנת בן חמו, משודר השיר "יום שישי הגיע" של להקת צלילי הכרם. המסורת נשמרה גם לאחר עזיבתה של בן חמו את התחנה.
בעבר, בימי שבת לפני השעה 18:00 שודר השיר "תודה אנשים טובים" של אריק איינשטיין.
במוצאי שבת אחרי השעה 02:00 משודר השיר "הללויה" של לאונרד כהן, בביצוע ג'ף באקלי.
עד שנת 2017 בליל שבת לפני חצות שודר השיר "Alabama Song" בביצוע להקת "הדלתות".
ביום חמישי בשעה 9:55 שודר השיר "Africa" של להקת "טוטו", במסגרת הפינה "השיר הטוב ביותר בעולם", בתוכנית "מדינה בדרך" עם עומר גפן. לאחר ירידת הפינה, השיר הפסיק להתנגן בשעות האלה. השיר הפך לשיר הסיום הקבוע של התוכנית גם אחרי ירידת הפינה.
משנת 2020 השיר שפותח את שידורי גלגלצ במוצאי יום כיפור הוא "בין קודש לחול" של אמיר דדון ושולי רנד.
בסוף תוכניתו של עומר גפן, בשישי בצוהריים, מושמעת ברכת "שבת שלום חנוך", ואחריה משמיע גפן אחד משיריו של שלום חנוך.
מ-16 בנובמבר 2023 ועד 7 ביולי 2024 הושמע כל יום בשעה 17:00 (וביוזמת גלגלצ, גם בתחנות רדיו נוספות, בהן eco99fm, רדיוס 100fm וגלי צה"ל) השיר "בוא הביתה" בביצוע שולה חן, בקריאה להחזרת החטופים ממתקפת הפתע על ישראל. גלגלצ החליטו להמשיך במסורת לבדם והחלו לנגן בשעה זו בכל יום את השיר "תחזור" של הפרויקט של עידן רייכל ורוני דלומי והחל מפברואר 2025 משדרים בכל יום שיר שקשור בחזרה הביתה ובחופש.
ביקורת

למרות אחוזי ההאזנה הגבוהים, נשמעה בציבור ביקורת קשה על גלגלצ לקראת סוף שנת 1997 ותחילת שנת 1998. המבקרים טענו שהנהלת התחנה עסוקה רק בהגדלת הרייטינג, וויתרה על איכות השידור. נטען שהתחנה מגבילה את עצמה לסוג מוגדר מאוד של מוזיקה, ולמעשה משדרת מתוך מבחר מצומצם מאוד של שירים מוכתבים מלמעלה, במטרה "ללכת על בטוח". מבקר המוזיקה ועורך מוזיקלי בכיר לשעבר בתחנה יואב קוטנר אף אמר ב"כנס הרדיו הראשון" שהתקיים בחיפה בשנת 2007 כי: "תחנת גלגלצ היא תחנה שמשדרת מיינסטרים מאוס, שאני אישית לא סובל אותו". [דרוש מקור] על שיטת הפלייליסט אמר: "...אין ספק שהשיטה עובדת, אבל חייבים להרחיב את המגוון המוזיקלי כי בצמצום הזה טמון נזק תרבותי עצום".
כתשובה לביקורת, עבדה התחנה יותר ויותר על השגת השמעות בלעדיות לאלבומים ושירים חדשים, עבריים ולועזיים. חברות התקליטים מסרו עותקים של הסינגלים לגלגלצ בלבד, ובתמורה נכנסו השירים ל-Playlist, וזכו לחשיפה מוגברת בשידורי התחנה, למשך תקופת הבלעדיות.[דרוש מקור] כך החל הקמפיין "גלגלצ – לפני כולם". אף על פי כן נמתחה ביקורת על התחנה, כי למרות היותה ממומנת מכספי ציבור, הרי שאין מושמעים בה סגנונות מוזיקליים רבים האהובים על חלקים גדולים בציבור, כגון מוזיקה ים תיכונית, מוזיקה חסידית וכדומה.
בתגובה לטענות של אמנים ותיקים כנגד התחנה ולביקורת על בחירות הז'אנרים המושמעים, אמר מנהל התחנה אלדד קובלנץ: "אני חושב שאנחנו נותנים במה לאמנים הוותיקים ושהמינון של השירים שלהם בהחלט מספק, אבל אף פעם אי אפשר לרצות את כולם. כל ז'אנר מרגיש מקופח בגלגלצ. יש משהו מגוחך בדיון הזה, כי ההצלחה של התחנה נובעת ממה שהיא. ברגע שהיא תתחיל לנסות לרצות את מבקריה, אף אחד לא ירצה להאזין לה יותר".
ביקורת > עתירה לבג"ץ

באוקטובר 2009 הוגשה עתירה לבג"ץ בדרישה להתערב בבחירת השירים המושמעים בתחנה בטענה שזו מונעת משיקולים זרים, ממניעים מסחריים, ופועלת ללא רגולציה מתאימה. בתחנה הגיבו לטענות באומרם כי "שיטת עריכת המוזיקה בתחנה מתבססת על עיקרון של מתן הזדמנות שווה לאמנים, ועל שיקולים מקצועיים הנגזרים מתכליתה וייעודה של התחנה".
בספטמבר 2010 דחה הרכב השופטים בראשות דורית ביניש את העתירה, וקבע כי אין פסול בנוהל בחירת השירים של התחנה. עוד ציינו השופטים כי אין מקום להתערבות בית המשפט בתוכן המוזיקלי, וכי טענות העותר בדבר התנהלותה של התחנה היו חמורות מאוד אך הן ללא כל ביסוס ותשתית. עם זאת, הורה בית המשפט לקדם בתוך 45 יום מיום מתן ההחלטה את הסדרת חוקיות פעילותה של התחנה, שעליה אמון הפיקוד העליון בראשות הרמטכ"ל.
בשנת 2016 חייב בית משפט השלום בתל אביב את גלגלצ לשלם פיצויים בסך 50 אלף ש"ח לזמרת רונית רולנד, עקב סירוב התחנה לתת לה קרדיט בשידור.
בעלי תפקידים

מפקד גלי צה"ל - טל לב רם
מנהלת גלגלצ - שירה לוקסנבורג
סגן מנהלת גלגלצ - בר כ"ץ
עורכת מוזיקה ראשית - דנה יצחק
עורך תנועה ראשי - בני כבודי
אחראי על פניות הציבור - ערן אליקים
ראש תחום הדיגיטל - מתן לוי
לקריאה נוספת

רשימת שידור: כך שינתה גלגלצ את פני המוזיקה הישראלית, שי להב, הוצאת עם עובד, תל אביב, תשס"ט 2009.
הערות שוליים

↑  סקר TGI: הקרב הצמוד הוכרע – זו תחנת הרדיו המואזנת ביותר, באתר אייס, 30 בינואר 2024
↑  אלכסנדר כץ, לידיעת מירי רגב: גלגלצ ממשיכה לשלוט – ופותחת פער על תחנות האקטואליה, באתר אייס, 27 בינואר 2016
↑  ערן סויסה, בוקר טוב גלגלצ, באתר nrg‏, 15 בספטמבר 2009
↑  גלגלצ חוגגת 25 שנים: מנהלת התחנה הראשונה מרב מיכאלי מספרת איך הכל התחיל, נכון להבוקר עם רזי ברקאי, 31 באוקטובר 2018
↑  תמר סוקניק, קורבנות הפלייליסט, באתר הארץ, 23 ביוני 2006
↑  מעריב אונליין, ‏האזנה מהבית: גלגלצ חושפת לוח שידורים חדש לימי הקורונה, באתר מעריב אונליין, 25 במרץ 2020
↑  גלגלצ, בלקסיקון "העין השביעית" לתקשורת ועיתונות
↑  מעיין כהן, ‏לא יאומן כי ישודר, באתר גלובס, 14 בינואר 2003
↑  מרב יודילוביץ', ביהמ"ש אסר על השמעת מוזיקה בגל"צ, באתר ynet, 6 בינואר 2003
↑  אור ברנע, אתם קבעתם: "Californication" הוא שיר העשור, באתר ynet, 31 בדצמבר 2009
↑  נועה קירל, מרגי, אנה זק ואמנים נוספים: גלגלצ חוגגת 30 בפסטיבל מוזיקה ענק, באתר חדשות 13, 16 באפריל 2023
1 2  תמר סוקניק, "קורבנות הפלייליסט", באתר הארץ, 23 ביוני 2006
↑  שמואל מיטלמן, עתירה לבג"צ: גלגל"צ מונעת משיקולים זרים, באתר nrg‏, 18 באוקטובר 2009
1 2  ערן בר-און, "ביהמ"ש לא יקבע מה ישודר בגלגלצ", באתר ynet, 20 בספטמבר 2010
↑  ביהמ"ש: גלגלצ תפצה את הזמרת רונית רולנד ב-50 אלף שקל, באתר גלובס, 18 באוקטובר 2016
| ישראל שידור רדיו בישראל |
| --- | --- | --- |
| תאגיד השידור הישראלי (קול ישראל) | כאן תרבות • כאן ב • כאן גימל • רדיו מַכַּאן • VoisFarsi • כאן רק"ע • כאן 88 • כאן קול המוזיקה • כאן מורשת • הרדיו החינוכי |  |
| צה"ל | גלי צה"ל • גלגלצ |  |
| הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו (רדיו אזורי) | אקו 99FM • רדיו א-שמס • רדיו 90FM • רדיו דרום • רדיו חיפה • רדיו ירושלים • רדיו לב המדינה • 103fm • רדיו קול ברמה • רדיו קול הים האדום • רדיו קול חי • רדיו קול רגע • רדיו תל אביב • 104.5FM רדיו צפון • רדיו א-נאס • רדיוס 100FM • תדרי הפיצול: 99.5 חמ-אש • הדיבור החם בדרום • פרוויה רדיו • קול פליי • קול חי מיוזיק |  |
| הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו – איו"ש | גלי ישראל |  |
| שידורי רדיו באינטרנט | הקצה |  |
| תחנות רדיו שנסגרו | תחנות רדיו שנסגרו |  |
| רשות השידור (קול ישראל) | רשת א' • רשת ב' • רשת ג' • רשת ד' (קול ישראל בערבית) • רשת ה' (קול ישראל בפרסית) • רק"ע • 88FM • קול המוסיקה • רשת מורשת • הרדיו החינוכי • קול ציון לגולה • הגל הבטוח |  |
| רדיו פיראטי | ערוץ 7 • קול השלום • רדיו כל האמת |  |
| שידורי רדיו באינטרנט | רדיו ynet |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007441240905171 
סמלילה הקודם של התחנה
ריגולטו

| --- | --- |

צילום של הצגת האופרה בתיאטרון קולון בבואנוס איירס, בתפקיד הראשי שריל מילנס
 מידע כללי
 מלחין:  ג'וזפה ורדי
 לבריתן:  פרנצ'סקו מריה פיאבה 
 תאריך יצירה:  1850 
 מבוסס על:  Le roi s'amuse 
 סוגה:  אופרה דרמטית
 שפה:  איטלקית
 מספר מערכות:  3
 זמן התרחשות העלילה:  המאה השש-עשרה
 מקום התרחשות העלילה:  מנטובה, לומברדיה, צפון איטליה
 תפקידים
 Duke of Mantua  Matteo Borsa  Marullo  Count Ceprano  Countess Ceprano  Giovanna  Count Monterone  Maddalena  Gilda  Rigoletto  Sparafucile  A Page  A Court Usher  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
"ריגולטו" היא אופרה בשלוש מערכות מאת המלחין ג'וזפה ורדי ללברית של פרנצ'סקו מריה פיאבה על פי המחזה "המלך משתעשע" (Le roi s'amuse) מאת ויקטור הוגו. האופרה הועלתה לראשונה ב-11 במרץ 1851 בתיאטרו לה פניצ'ה בוונציה. אופרה זו יחד עם לה טרוויאטה והטרובדור מהוות את "הטרילוגיה הפופולרית" (trilogia popolare) של ורדי.
זוהי אחת האופרות המפורסמות של ורדי, ועל פי המגזין "אופרה אמריקה", היא נמצאת במקום התשיעי ברשימת האופרות המועלות ביותר בצפון אמריקה. האריה לטנור "La donna è mobile", נחשבת לאחת האריות המפורסמות ביותר בעולם האופרה.
היסטוריה

בשנת 1850 התבקש ורדי על ידי תיאטרון לה פניצ'ה להלחין אופרה חדשה. לוורדי, שהיה כבר מלחין ידוע באותה העת, הייתה חופשיות מסוימת בבחירת הנושא לאופרה. הוא ביקש מפיאבה, (שכבר כתב לו את הלברית לחמש אופרות) לבחון מחזה של אלכסנדר דיומא האב בשם "קין", אך ורדי חש כי הוא מעוניין בעלילה יותר סוערת, ועל כן כשנתקל במחזה "המלך משתעשע" של הוגו, מצא את מבוקשו.
מאחר שהמחזה "המלך משתעשע" ביקר את מלך צרפת פרנסואה הראשון כרודף שמלות ציני וחסר מוסר, היה המחזה שנוי במחלוקת. להוגו עצמו היו בעיות עם הצנזורה בצרפת שאסרה את הצגתו מאז הופעת הבכורה 20 שנה קודם לכן. מאחר שצפון איטליה באותה העת נשלט על ידי אוסטריה, הועלה העניין על שולחן הצנזור האוסטרי, שם הועלו שיקולים פוליטיים של מדיניות חוץ.
ורדי ופיאבה המשיכו בינתיים בסתר בעבודה על האופרה, בכנותם אותה "הגידוף" או "הקללה", בעודם מרגיעים את מנהלי התיאטרון, כי אין ממש בטענות הצנזורה באשר לרמת המוסריות במחזה. לאחר התלבטות, אסרה הצנזורה את העלאת האופרה. פיאבה ניסה להציל את העבודה, וכתב מהיצירה לברית חדשה בשם "הדוכס מוֶנְדוֹם", בה המלך הוחלף בדוכס והגיבן והקללה הוסרו. ורדי התנגד לאופציה זו, והחליט לשאת ולתת עם הצנזורה, כאשר הוא מתווכח עמם על כל נקודה ביצירה. בסופו של דבר הסכימו הצדדים כי שם היצירה ושמות הדמויות ישונו ומקום התרחשות העלילה יועבר מחצר המלך בצרפת לדוכסות כלשהי בצרפת או באיטליה. ורדי בחר למקם את העלילה בדוכסות מנטובה אשר חדלה להתקיים כמאה וחמישים שנה קודם לכן, כך נמנעה פגיעה באדם או משפחה כלשהי. כך שונה שמו של הגיבן מ"טריבולה" ( Triboulet) ל"ריגולטו" (ריגולו בצרפתית פירושו משעשע).
תפקידים

הדוכס ממנטובה (טנור)
ריגוֹלֶטוֹ  (בריטון) – ליצן החצר של הדוכס
ג'ילדה (סופרן) – בתו של ריגולטו
ספאראפוצ'ילה  (בס) – רוצח שכיר
הרוזן מונטרונה  (בס)
מדלנה (מצו-סופרן) – אחותו של ספאראפוצ'ילה
הרוזן צ'פראנו (בס)
הרוזנת צ'פראנו (סופרן)
ג'ובאנה (מצו סופרן) – משגיחה על ג'ילדה
מטאו בורסה (טנור) – חצרן
מרולו – בריטון
מקהלות – אצילים
תקציר העלילה > מערכה ראשונה

בנשף שבארמונו שר הדוכס על העונג שבחיי הוללות עם נשים רבות ככל האפשר (אריה: Questa o quella, אישה זו או אחרת). הוא חושק ביפהפייה לא מוכרת שראה בכנסייה, אך בה בעת הוא מנסה לפתות את הרוזנת צ'פאראנו. ריגולטו, ליצן החצר, מלגלג על האצילים שאת נשותיהם מפתה הדוכס, ומייעץ לאדונו להיפטר מהם על ידי מאסר או מוות. האצילים מחליטים לנקום בריגולטו. אחד מהם, הרוזן די מונטרונה, שהדוכס פיתה את בתו ושלח אותו למאסר, מקלל את השניים.
ריגולטו המוטרד מקללת הרוזן מונטרונה, פוגש בדרכו הביתה את ספאראפוצ'ילה, רוצח שכיר, המציע לו את שירותיו. ריגולטו מסרב אך מתעניין בדרכי הפעולה של ספאראפוצ'ילה ושואל אותו כיצד יוכל למצאו בשעת הצורך. לאחר שהשניים הולכים איש איש לדרכו, מהרהר ריגולטו בדמיון שבינו לבין ספאראפוצ'ילה – חדות לשונו שלו מול חדות סכינו של הרוצח (אריה: !Pari siamo, אנו דומים!). ריגולטו מגיע לביתו ופוגש את בתו ג'ילדה, עליה אסר לצאת מהבית, מלבד לתפילת יום ראשון בכנסייה. היא לא מספרת לו על מאהבה הסטודנט, שפגשה בכנסייה. ריגולטו מורה לג'ובאנה לא להסיר את עיניה מהנערה. (דואט: "שמרי על הפרח").
ריגולטו יוצא, ג'ילדה מתוודה בפני ג'ובאנה על רגשות האשם על כך שלא סיפרה לאביה על הסטודנט. הדוכס מאזין לה ונכנס כשהוא מחופש לסטודנט. לשאלתה, הוא אומר לג'ילדה כי שמו גוואלטייר מאלדה (Gualtier Maldé) והם מתוודים על אהבתם זה לזה. ג'ילדה שומעת קולות, וחוששת כי אביה חוזר. היא מביעה שוב את אהבתה ל"סטודנט" והוא מסתלק. בתוך כך מופיעים אצילי העיר במסכות. הם חושבים שג'ילדה היא פילגשו של ריגולטו, ומחליטים לחטוף אותה כדי לנקום בו. הם נעזרים בריגולטו בהכנות לחטיפה, בשקרם לו שהם מתכוונים לחטוף את הרוזנת צ'פאראנו. ריגולטו שב לביתו, ומגלה שבתו נחטפה. הוא מבין שקללת הרוזן מונטרונה התגשמה, ומתעלף.
תקציר העלילה > מערכה שנייה

ארמון הדוכס
הדוכס תוהה לאן נעלמה ג'ילדה ("Ella mi fu rapita!", היא נלקחה ממני!). האצילים מודיעים לדוכס שחטפו את פילגשו של ריגולטו, מבלי לדעת שהיא בעצם בתו (ואהובתו של הדוכס). הדוכס מגלה לפי התיאור שמדובר באהובתו. הוא ממהר אל החדר בו היא נמצאת ("Possente amor mi chiama"). ריגולטו מופיע בארמון ומחפש את בתו, שהוא חושש כי נפלה ברשתו של הדוכס. תחילה הוא דורש, ואחר כך מתחנן בדמעות בפני אנשי החצר שיחזירו אותה אליו: "Cortigiani, vil razza dannata".
| --- | --- |
: אנשי חצר, גזע ארור (בביצוע טיטה רופו) 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
ריגולטו מנסה לרוץ לחדר בו מוחזקת ג'ילדה, אך אנשי החצר חוסמים את דרכו. האצילים לועגים לו. ג'ילדה מופיעה, נופלת בזרועות אביה, ומתוודה על מעלליה. ריגולטו הזועם נשבע לנקום בדוכס בעוד ג'ילדה מתחננת שלא יעשה זאת (דואט: "Sì! Vendetta, tremenda vendetta!", כן, נקמה! נקמה נוראה!).
תקציר העלילה > מערכה שלישית

ברחוב, מול בית ספאראפוצ'ילה
ריגולטו מגיע יחד עם ג'ילדה. הם מציצים לבית, ורואים את הדוכס מתנה אהבים עם מדלנה, אחותו של ספאראפוצ'ילה.
הדוכס שר את אחת האריות המפורסמות ביותר ברפרטואר האופראי: "הפכפכה היא האישה" – "La donna è mobile".
| --- | --- |
: אנריקו קארוזו שר "האשה קלת-דעת היא", בערך 1906 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
גילדה מקוננת על כך שהדוכס בוגד; ריגולטו מבטיח לה נקמה: "bella figlia dell'amore" ("בת אהבה יפה"). הארבעה (ריגולטו, הדוכס, ג'ילדה, מדלנה) שרים את אחת הרביעיות הקוליות המפורסמות ביותר ברפרטואר האופראי:
| --- | --- |
: בת אהבה יפה בביצוע אנריקו קארוזו, בסי אבוט, לויז הומר ו-אנטוניו סקוטי בהפקת תקליטי ויקטור 1907 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
ריגולטו שוכר את ספאראפוצ'ילה להרוג את הדוכס. הוא מסכם איתו כי גופת הדוכס תועבר לידיו עד חצות הליל, והוא יטילה לנהר. ריגולטו מורה לג'ילדה להתחפש בבגדי גבר ולברוח לוורונה, והוא יגיע אחריה. ריגולטו הולך, אך בתו ממרה את פיו ושבה לביתו של הרוצח, שם היא שומעת את מדלנה מתחננת בפני אחיה שיחוס על חיי אהובה הדוכס. הרוצח מסכים, בתנאי שיימצא לדוכס תחליף עד חצות. ג'ילדה מקריבה את חייה למען אהובה. כאשר חוזר ריגולטו למקום, הוא מקבל שק ובו גופה. הוא חוגג את ניצחונו, אך אז הוא שומע את הדוכס שר. הוא פותח את השק ומגלה בו את ג'ילדה הגוססת, המבקשת את מחילתו בנשימתה האחרונה. בכך יצא שחששותיו של ריגולטו התממשו, וקללת הרוזן נתקיימה.
קבלת פנים ביקורתית

למרות הצלחתה הרבה בקרב הקהל מהתחלה, מבקרים רבים במדינות שונות גינו את היצירה על עלילתה האפלה, המרה והטראגית בשילוב עם רצף של סתם מנגינות פופולריות, כפי שנחשבה אז המוזיקה. לאחר ההופעה הראשונה בוונציה ב-1851, העיתון Gazzetta ufficiale di Venezia הצטער על הליברית שלדעתו נוצרה בהשראת "האסכולה השטנית" של ורדי ופיאבה אשר חיפשו את היופי מה"מעוות והדוחה".
אופיינית לתגובה הביקורתית בבריטניה, אוסטריה וגרמניה הייתה הביקורת בעיתון "פרנקפורטר נרחיכטן" מ-24 ביולי 1859: "ידוע היטב כי יצירה עלובה זו מציגה את כל החטאים והמעלות של המוזיקה של ורדי: מוזיקה קלה, מקצבי ריקוד נעימים לסצנות מפחידות; סצנות בהן המוות והשחיתות מיוצגים כמו בכל יצירותיו של המלחין הזה על ידי מוזיקה דוהרת ומתנות מסיבה."
במחצית השנייה של המאה העשרים ובהמשך לתוך ה-21, ריגולטו זכה לשבחים רבים אפילו ממלחינים אוונגרדיים וניסיוניים כמו לואיג'י דלאפיקולה, לוצ'יאנו בריו וארנסט קרנק. איגור סטרווינסקי כתב "אני אומר שבאריה 'La donna è mobile', למשל, שהאליטה חושבת אותה רק למבריקה ושטחית, יש יותר מהות וורגש מאשר בכל מחזור הטבעת של וגנר."
היסטוריית הפקות > הפקות מהמאה ה-19

ריגולטו הופיע בבכורה ב-11 במרץ 1851 ב"לה פניצ'ה" בוונציה שכל כרטיסיה נמכרו מראש כחלק הראשון של מופע כפול ביחד עם הבלט פאוסט של ג'אקומו פניצה (אנ'). גאטנו מארס ניצח, והתפאורות עוצבו ובוצעו על ידי ג'וזפה ברטויה ופרנצ'סקו בגנרה. ערב הפתיחה היה ניצחון מוחלט, במיוחד הסצנה דרמטית של העימות בין ריגולטו והאצילים והאריה הצינית של הדוכס, "האישה קלת דעת היא" (La donna è mobile), שהושרה ברחובות למחרת בבוקר (ורדי הגביר למקסימום את השפעת האריה רק בכך שגילה אותה בפני צוות ותזמורת רק כמה שעות לפני הבכורה, ואסר עליהם לשיר, לשרוק או אפילו לחשוב על המנגינה מחוץ לתיאטרון). שנים רבות לאחר מכן, ג'וליה קורה וארסי, בתו של פליס וארסי (שהופיע כריגולטו בהצגת הבכורה), תיארה את הופעתו של אביה בהקרנת הבכורה. וארסי חש מאוד לא בנוח עם הדבשת המזויפת שהודבקה לו והיה כל כך חסר ביטחון, אף על פי שהיה זמר מנוסה למדי, עד שהיה לו התקף חרדה בתורו לעלייה לבמה. ורדי קלט מיד שהוא משותק ודחף אותו בכוח על הבמה ואז הוא התגלגל בנפילה מגושמת. הקהל בחושבו שזו מהתלה מכוונת, היה משועשע מאוד.
ריגולטו היה הצלחה קופתית גדולה עבור לה פניצ'ה ולניצחון הגדול הראשון של וורדי באיטליה מאז בכורת מקבת בפירנצה ב-1847. בשנה זו הפיע 13 פעמים, חודש בוונציה בשנה שלאחר מכן, ושוב ב-1854. למרות הפקה די הרת אסון בברגמו זמן קצר לאחר ההצגה הראשונה, האופרה נכנסה עד מהרה לרפרטואר התיאטראות האיטלקיים. עד 1852, היא הוצגה בבכורה בכל העריה הגדולות של איטליה, אם כי מדי פעם תחת שמות שונים עקב גחמות הצנזורה (למשל "ויסקרדלו" בבולוניה, "ליונלו" ו"קלרה דה פרת'" בנאפולי).משנת 1852, החלה גם להופיע בערים גדולות ברחבי העולם, והגיעו עד לאלכסנדריה וקונסטנטינופול ב-1854 וגם למונטווידאו והוואנה ב-1855. הבכורה בבריטניה התקיימה ב-14 במאי 1853 במה שהוא כיום בית האופרה המלכותי, קובנט גארדן בלונדון עם ג'ובאני מתאו (אנ') מריו בתפקיד הדוכס ממנטובה וג'ורג'יו רונקוני (אנ') בתור ריגולטו. הבכורה בארצות הברית הייתה ב-19 בפברואר 1855 באקדמיה למוזיקה של ניו יורק בהופעה של להקת האופרה האיטלקית של מקס מרצק.
היסטוריית הפקות > המאה ה-20 ואילך

כמה הפקות מודרניות שינו באופן קיצוני את סביבת העלילה והתפאורה המקורית. בין אלה ההפקה של ג'ונתן מילר מ-1982 עבור האופרה הלאומית האנגלית, המתרחשת במאפיה של איטליה הקטנה בניו יורק בשנות ה-50; ההפקה של דוריס דרי ב-2005 לאופרה הממלכתית של בוואריה, שבה הפך חצר מנטובה לכוכב הקופים; ההפקה של הבמאית לינדה ברובסקי לאופרה של סיאטל, הממקמת את הסיפור באיטליה הפשיסטית של מוסוליני, ב-2004 (וחזרה ב-2014); וההפקה של מייקל מאייר (אנ') מ-2013 למטרופוליטן אופרה, המתרחשת בקזינו בלאס וגאס של שנות ה-60. דמויות שונות מציגות ארכיטיפים שונים מתקופת הראט פאק, כאשר הדוכס הפך לדמות דומה לפרנק סינטרה וריגולטו הפך לדון ריקלס. במרץ 2014, לינדי יום, המנהלת האמנותית של האופרה קווינסלנד באוסטרליה העלתה את האופרה עם עלילה המתרחשת בעולם המסיבות של ראש ממשלת איטליה לשעבר סילביו ברלוסקוני.
הקלטות

יש עשרות הקלטות מסחריות של האופרה. להלן כמה מהן:
הקלטות > הקלטות מוקדמות

הופעה בצרפתית ב-1912 עם פרנסואה רוהלמן (אנ') מנצח על התזמורת והמקהלה של האופרה קומיק (פאתה)
ההופעה ב-1916 באיטלקית עם לורנצו מולחולי מנצח על התזמורת והמקהלה של לה סקאלה (קולומביה רקורדס).
אנריקו קארוזו בשתי אריות הטנור המפורסמות "La donna è mobile" (האשה קלת דעת היא) ו-"Questa o quella" (זה או זה), בהקלטה בליווי פסנתר ב-1902 ומאוחר יותר ב-1908 עם תזמורת.
הקלטות > המאה ה-20

מהדורת ארוך הנגן הראשונה (וגם הקלטת האופרה הראשונה ב-LP) שוחררה על ידי RCA Victor ב-1950 בניצוחו של רנאטו צ'ליני ובהשתתפות לאונרד וורן בתפקיד הראשי.
בגרמנית בניצוחו של וילהלם שוכטר (אנ') על התזמורת והמקהלה של האופרה של ברלין בהקלטה של EMI Records משנת 1953.
הקלטה קלאסית מ-1955 (חודשה ב-2006) בניצוחו של טוליו סרפין עם השתתפות הזמר והשחקן המצוין טיטו גובי כריגולטו, מריה קאלאס כג'ילדה וג'וזפה די סטפנו כדוכס.
הקלטה של דויטשה גרמופון מ-1964 בניצוחו של רפאל קובליק עם משחק (בנוסף לזמרה) מצוין של דיטריך פישר-דיסקאו ובנוסף בכיכובם של רנאטה סקוטו, קרלו ברגונצי, פיורנצה קוסוטו
באנגלית עם מארק אלדר מנצח על התזמורת והמקהלה של האופרה הלאומית האנגלית בהקלטה עבור EMI מ-1983.
הקלטות > המאה ה-21

הקלטות DVD:
הופעה מ-2001 מבית האופרה המלכותי של לונדון עם פאולו גאבנלי בתור ריגולטו ומרסלו אלווארז (אנ') בתור הדוכס (BBC/Opus Arte)
הופעה מ-2006 בבית האופרה של ציריך עם לאו נוצ'י. בתור ריגולטו ופיוטר בצ'אלה (אנ') בתור הדוכס (ArtHaus Musik).
האריות של הדוכס ממנטובה, במיוחד "La donna è mobile" (האשה קלת דעת היא) ו-"Questa o quella" (זה או זה), הפכו זה מכבר לנכס צאן ברזל ברפרטואר קול הטנור ומופיעות בדיסקי רסיטל רבים. מלבד ההקלטות המוקדמות הנ"ל של אנריקו קארוזו, לוצ'יאנו פברוטי, שהקליט את האריות למספר דיסקי רסיטל, שר גם את תפקיד הדוכס בשלוש הקלטות אולפן שלמות של האופרה: Decca (1971) בניצוחו של ריצ'רד בונינג; Decca (1989) בניצוחו של ריקרדו שאיי ודויטשה גרמופון (1993) בניצוחו של ג'יימס לוין.
עיבודים

בין העיבודים אפשר למנות את פרפרזה ריגולטו של פרנץ ליסט, עיבוד לפסנתר לרביעייה המפורסמת ממערכה 3 "bella figlia dell'amore" ופנטזיה על ריגולטו (אופ' 82) מאת זיגמונד טלברג (אנ') שיצאה לאור בפריז בשנות ה-60.
ריגולטו היה נושא פופולרי לסרטים מאז עידן הסרט האילם. ב-15 באפריל 1923, לי דה פורסט הציג 18 סרטים קצרים בתהליך הסאונד-על-סרט שלו פונופילם (אנ'), כולל קטע ממערכה 2 של ריגולטו עם אווה ליאוני ויתר המשתתפים.
ריגולטו והטרגדיה שלו (באיטלקית: Rigoletto e la sua tragedia) הוא סרט מלודרמה מוזיקלית איטלקי משנת 1956 שנכתב וביים על ידי פלביו קלזאברה (אנ') ובכיכובם של לוצ'יאנו טאג'ולי (אנ') וג'ולה דה פלמה (אנ'). שולבה הסרט מוזיקה מהאופרה. תפאורות הסרט עוצבו על ידי המנהל האמנותי פרנקו לולי.
בשנת 1982 הוסרטה האופרה בגרסה קולנועית על ידי הבמאי ז'אן פייר פונל (אנ'), בכיכוב לוצ'אנו פבארוטי, אינגוואר ויקסל (אנ') ואדיטה גרוברובה (אנ'). התזמורת בפסקול היא הפילהרמונית של וינה בניצוח ריקרדו שאיי.
לסרט ריק (סרט) (אנ') של קרטיס קלייטון מ-2003, המתרחש בניו יורק של ימינו, יש עלילה המבוססת על ריגולטו, אך מלבד "La donna è mobile" שנשמע ברקע במהלך סצנת מסעדה, אינו כולל מוזיקה אחרת מהאופרה.
במאה ה-21 צולמה האופרה כסיפור ריגולטו בבימויו של ויטוריו סגרבי (אנ') עם תלבושות של ויויאן ווסטווד והוקרן לראשונה בביאנלה בוונציה בשנת 2004, וזכה לאחר מכן בשתי מועמדויות לגראמי.
בספטמבר 2010, RAI Television צילמה את האופרה במקום ההתרחשות במנטובה עם סצנות החצר המתרחשות בפאלאצו טה. הסרט עקב נאמנה אחר התסריט המקורי של ורדי לעלילה שתשתרע על פני יומיים, וכל התרחשות ארעה בשעה של היום המצוינת בליברית. בסרט, ששודר בשידור חי ל-148 מדינות, כיכב את פלאסידו דומינגו בתפקיד ריגולטו (אף שהוא טנור ולא בריטון כנדרש בתפקיד), וויטוריו גריגולו (אנ') בתור הדוכס.
עלילת הסרט "רביעייה" (2012) בבכורת הבימוי של דסטין הופמן ובכיכובם של מגי סמית' וטום קורטני סובבת סביב הרביעייה הקולית "bella figlia dell'amore", איתה מסתיים הסרט.