stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניתוז
פיזיקה

כאשר יונים אנרגטיים מתנגשים באטומים של חומר מטרה, מתרחשים חילופי תנע ביניהם.
יונים אלה, המכונים "יונים פוגעים", מניעים מפל התנגשות במטרה. מפל כזה יכול לנוע בדרכים רבות. חלק מהיונים נרתעים חזרה לכיוון פני המטרה. אם מפל ההתנגשות מגיע אל פני השטח, והאנרגיה הנותרת שלו גדולה יותר מאנרגיית פני השטח, ייפלט אטום מהמטרה. זהו תהליך ה"ניתוז". אם המטרה דקה (בקנה מידה אטומי), מפל ההתנגשות יכול להגיע לצד האחורי שלה, והאטומים עוזבים את פני השטח "בהעברה".
המספר הממוצע של אטומים שנפלטים מהמטרה לכל אירוע פגיעה נקרא "נצילות הניתוז". היא תלויה בכמה דברים: הזווית בה היונים מתנגשים במשטח המטרה, בכמות האנרגיה בה הם פוגעים בו, מסותיהם, מסות אטומי המטרה ואנרגיית פני השטח של המטרה. אם למטרה יש מבנה גבישי, זוויתהפגיעה של היונים ביחס לפני השטח היא גורם חשוב.
היונים הגורמים לניתוז מגיעים ממגוון מקורות - הם יכולים להגיע מפלזמה, מקורות יונים שנבנו במיוחד, מאיצי חלקיקים, חלל חיצוני (למשל רוח שמש), או חומרים רדיואקטיביים (למשל קרינת אלפא).
אפליקטיביות

תופעת ניתוז מתרחשת רק כאשר האנרגיה הקינטית של החלקיקים הנכנסים גבוהה בהרבה מאנרגיות תרמיות קונבנציונליות ( ≫ 1 eV ). לניתוז עם זרם ישר (ניתוז DC) משתמשים במתח של 3–5 קילו וולט. כאשר בניתוז נעשה שימוש בזרם חילופין (ניתוז RF), התדרים הם סביב טווח 14MHz.
אפליקטיביות > ניקוי בניתוז

ניתן לנקות משטחי מוצקים ממזהמים באמצעות ניתוז פיזי בוואקום. עם זאת, לניקוי בניתוז יש כמה בעיות אפשריות, כמו חימום פני השטח, זיהום גזי באזור המשטח, נזקי הפצצות (קרינה) באזור המשטח וחיספוס פני השטח. ניתוז פני השטח של תרכובת או סגסוגת יכול לגרום לשינוי של הרכב המשטח.
אפליקטיביות > ציפוי שכבות דקות

ציפוי בניתוז הוא שיטה ליצירת שכבות דקות על ידי ניתוז חומר מ"מטרה" אל "מצע", למשל בתהליכי היצור של פרוסות סיליקון, תאים סולאריים, רכיבים אופטיים ואלקטרואופטיים, ואפשרויות רבות אחרות.
האטומים המותזים ונפלטים לפאזה הגזית אינם במצב שיווי המשקל התרמודינמי שלהם, ונוטים להישקע על כל המשטחים בתא הוואקום. וכך גם המצע (כמו פרוסת הסיליקון) המונח בתא יצופה בשכבה דקה. בניתוז מסוג זה משתמשים בדרך כלל בפלזמה של ארגון מכיוון שארגון, גז אציל, לא יגיב עם חומר היעד (המצע).
אפליקטיביות > אנליזה

יישום נוסף הוא ניתוז של חומר היעד על מנת לבדוק את מהות החומר המוצז או החומר המתגלה במטרה. דוגמה אחת כזו מתרחשת בספקטרוסקופית מסות של יונים משניים (אנ'), SIMS. בשיטה זו מנותז הדגם הנבדק (המשמש כמורה) בקצב קבוע, ומודדים את הריכוז והזהות של האטומים המותזים ספקטרומטר מסה. באופן זה ניתן לקבוע את הרכב חומר הדגם, ואף ריכוזים נמוכים במיוחד (20 מיקרוגרם לקילוגרם) של זיהומים בו. יתר על כן, מכיוון שהניתוז מתקדם עם הזמן עמוק יותר לתוך המדגם, ניתן לקבל פרופילי ריכוז כפונקציה של העומק.
הערות שוליים

1 2  R. Behrisch (1981). Sputtering by Particle bombardment. Springer, Berlin. ISBN 978-3-540-10521-3.
↑  http://www.semicore.com/news/94-what-is-dc-sputtering
↑  P. Sigmund, Nucl. Instrum. Methods Phys. Res. B (1987). "Mechanisms and theory of physical sputtering by particle impact". Nuclear Instruments and Methods in Physics Research Section B. 27 (1): 1–20. Bibcode:1987NIMPB..27....1S. doi:10.1016/0168-583X(87)90004-8.
↑  R. Behrisch and W. Eckstein (2007). Sputtering by Particle bombardment: Experiments and Computer Calculations from Threshold to Mev Energies. Springer, Berlin.
↑  "Sputtering Targets | Thin Films". Admat Inc. (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-08-28.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529680405171  BnF: cb121281963 (data)  GND: 4182614-0  LCCN: sh85127061  NDL: 01155699 
ניתוז ממפל התנגשות ליניארי. הקו האופקי העבה ממחיש את מיקום פני השטח, כאשר כל מה שמתחתיו הוא אטומים בתוך חומר המטרה, והקווים הדקים יותר הם נתיבי התנועה הבליסטיים של האטומים עד שהם נעצרים בחומר. בסגול, היון הנכנס. עיגולים אדומים, כחולים, ירוקים וצהובים ממחישים רתיעה ראשונית, משנית, שלישונית ורביעית, בהתאמה. שניים מהאטומים יוצאים במקרה מהדוגמה, כלומר הם מנותזים.
שרגא בירן

אין תמונה חופשית
שרגא בירן (נולד ב-1932) הוא עורך דין ויזם נדל"ן ישראלי. הונו מוערך במאות מיליוני דולרים ונצבר בעיקר משותפות בעסקאות זכויות בנייה שאותן השיג עבור לקוחותיו במאבקים משפטיים.
קורות חיים

שרגא בירנבאום נולד בפולין, הוריו ואחיו נהרגו בשואה והוא שרד עם פרטיזנים ביערות פולין ואוקראינה. לאחר המלחמה עלה לארץ ישראל.
התמחה כעורך דין והיה חלק מצוותו של עורך הדין שמואל תמיר במשפט קסטנר (1953–1955). ב-1954 נישא לשושנה (1933–1989) אותה הכיר בתקופת לימודיהם המשותפת בסמינר הקיבוצים.
ב-1959 הקים עם שמואל תמיר את פירמת עורכי הדין הנושאת מאז 1972 (אז פרש תמיר לטובת קריירה פוליטית) את שמו "ש. בירן ושות'". המשרד עוסק בעיקר בנדל"ן ומשפט מסחרי, אך גם בהיבטים אחרים של התחום הכלכלי: מיזוגים ורכישות, תכנון ובנייה ועוד.
תמיר פעיל בתחומי ההתחדשות העירונית ופרויקטי שיקום שכונות. בשנות ה-70 של המאה ה-20, השיג עבור קבלנים ירושלמים זכויות בנייה במתחמים שעליהם קמו השכונות הר נוף ופסגת זאב. בשנות ה-90 המוקדמות של המאה ה-20, סייע תמורת שותפות למושבים רבים וקיבוצים שהפשירו את קרקעותיהם, לקבל זכויות קניין והיתרי בנייה בשטחיהם. עסקאות אלו הקנו לו הון רב.
בירן, מחזיק יחד עם קרובו דודי וייסמן במניות השליטה של קבוצת אלון.
ב-2010 יסד את המכון לרפורמות מבניות (אנ').
חיים אישיים

בירן, היה נשוי לשושנה בתם של שרה ויעקב לבית שמואלביץ' (שמואלי), רופאה ישראלית וחוקרת בתחום הרפואה, שכיהנה כראש המכון האונקולוגי ע"ש שרת בבית החולים הדסה עין כרם ופרופסור מן המניין לאונקולוגיה באוניברסיטה העברית עד לפטירתה בשנת 1989.
הוא אב לשלושה בנים: גרא, בעז, ויפתח (נוירולוג ופסיכיאטר, מנהל מחלקת טיפול יום נוירופסיכיאטרי במרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי ובעבר בהדסה עין-כרם). מתגורר בשכונת בית הכרם בירושלים.
ספריו

בדמעה יקצורו, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2000
בשבחי האופורטוניזם : מבוא לתורת ההזדמנויות, ידיעות ספרים, 2008
לשחרר את עזה (יחד עם טל סער), ידיעות ספרים, 2024
הערות שוליים

↑  גולן חזני, בלעדי ל"כלכליסט": הבן נגד האב: סכסוך משפחתי באימפריית בירן, באתר כלכליסט, 14 בספטמבר 2010
אמיל שקרג'יסקי

| --- | --- |

 לידה:  6 באפריל 1912 דופניצה, ממלכת בולגריה ממלכת בולגריה
 פטירה:  3 באוגוסט 1944 (בגיל 32) זלוגוש, מחוז קיוסטנדיל, ממלכת בולגריה
 מקום קבורה:  סופיה
 מקום מגורים:  סופיה
 כינויים נוספים:  סטפן
 ידועה בשל:  היותו פרטיזן
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של בולגריה
אמיל שֶקֶרְגִ'יְסְקִי (בבולגרית: Емил Шекерджийски שם המשפחה נהגה: Shekerjiyski;‏ 6 באפריל 1912, דופניצה, ממלכת בולגריה – 3 באוגוסט 1944, זְלוֹגוֹש מחוז קיוסטנדיל, ממלכת בולגריה) היה עיתונאי ופרטיזן יהודי, חבר המפלגה הקומוניסטית של בולגריה, קומיסר פוליטי של גדוד פרטיזנים, אשר נהרג בקרב מול המשטרה הבולגרית. בעידן הרפובליקה העממית הבולגרית נחשב שקרג'יסקי לגיבור לאומי בולגרי.
קורות חיים

אמיל שקרג'יסקי נולד בדופניצה ובהמשך עבר לסופיה. הוא רכש השכלה אקדמית בסופיה ובבלגרד ובמקביל ערך בעיתון "אברייסקי וסטי" אשר ביטא התנגדות לכוחו העולה של הפאשיזם הממוסד בבולגריה. שקרג'יסקי היה חבר המפלגה הקומוניסטית הבולגרית ולאחר הצטרפות בולגריה להסכם התלת צדדי חבר לכוחות הפרטיזנים והתבלט עד לקידומו לקומיסר גדוד. הוא ארגן ונטל חלק בהפגנות מחאה מחד ובפעולות צבאיות מאידך. שמעו יצא למרחוק ואמיל זכה להערצה בקרב יהודי בולגריה.
ב-4 באוגוסט 1944, בפאתי הכפר זְלוֹגוֹש הסמוך לעיר טרקליאנו שבמחוז קיוסטנדיל, נקלעו אמיל ושניים מחבריו למארב משטרתי. בחילופי האש נהרגו השניים ואמיל נפצע. בנרטיב סיפור מותו בקרב צוין, כי אמיל כתב בדמו את המשפט "מוות לפאשיזם – חרות לעם", בטרם ניסה להסתער על כוחות המשטרה ונורה למוות.
אמיל שקרג'יסקי נקבר בסופיה. בן משפחתו המורחבת היה תא"ל חיים שקד (שקרג'יסקי).
הנצחתו

בעידן הרפובליקה העממית הבולגרית, זכה שקרג'יסקי למעמד של גיבור לאומי. רחובות בסופיה, דופניצה וקיוסטנדיל נקראו על שמו והוא עוטר בתואר "גיבור בולגריה". שמה של המקהלה הקהילתית של יהודי סופיה הוסב ל"מקהלת עם יהודית ליד הספרייה ע"ש אמיל שקרג'ייסקי" ולאחר עליית חבריה לישראל, היא נודעה כמקהלת צדיקוב.
לאחר תום העידן הקומוניסטי, הוסר שמו של אמיל שקרג'יסקי מהרחובות השונים. בראשית המאה ה-21 נקראה עדיין הספרייה המרכזית שליד בית העם של הקהילה היהודית בסופיה על שמו של אמיל שקרג'יסקי ובמקום קיים גם ארכיון המנציח את פועלו.
הערות שוליים

↑  אמיל שקרג'יסקי - תקציר ביוגרפי, באתר בית לוחמי הגטאות, אוחזר ב-28 ביולי 2013.
↑  מקהלת צדיקוב - הפרק הבולגרי, עמוד 3, באתר "כולנו בולגרים", אוחזר ב-28 ביולי 2013.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr91027179  VIAF: 63864252   WorldCat (עם VIAF): 63864252
גריגורי אוסמולובסקי

| --- | --- |

 לידה:  22 בספטמבר 1908 וולגוגרד, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  25 באוגוסט 1976 (בגיל 67) ריגה, ברית המועצות 
 ענף מדעי:  אנטומולוגיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי פריאוברז'נסקי 
 מקום לימודים:  מכון קזאן למקצועות היערנות  אקדמיה למקצועות היערנות בלנינגרד
 מנחה לדוקטורט:  מיכאיל רימסקי-קורסאקוב 
 מוסדות:  מכון לחקלאות בלנינגרד 
 פרסים והוקרה:  עיטור הכוכב האדום  דרגה שנייה במסדר המלחמה הפטריוטית 
 
גְריִגוֹרִי אוֹסמוֹלוֹבְסְקִי (ברוסית: Григо̀рий Евсѐевич Осмоло̀вский; שם העברי: גרשון בן הבל אוסמולובסקי; 22 בספטמבר 1908 – 25 באוגוסט 1976) היה אנטומולוג סובייטי, פרופסור במכון לחקלאות בלנינגרד, חבר באגודה האנטומולוגית של ברית המועצות.
ביוגרפיה

אוסמולובסקי נולד בצאריצין למשפחה יהודית. אביו, יבסי (הבל) בן ישראל אוסמולובסקי עסק בסחר עצים. מקורו של שם המשפחה, ככל הנראה, משמו של כפר אוסמולוביצ'י אשר נמצא בבלארוס המערבית: כאשר במאה ה-18 כבשה האימפריה הרוסית את השטח הזה, הוקצו ליהודים שחיו באזור זה שמות משפחה על פי שמות היישובים בהם התגוררו.
ביוגרפיה > השכלה ותחילת העבודה המדעית

בשנים שקדמו למהפכת אוקטובר קיבל אוסמולובסקי חינוך יהודי מסורתי.
לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה, עברה משפחת אוסמולובסקי לקאזאן, עיר גדולה בחלקו המרכזי של נהר הוולגה. שם, עם סיום לימודיו העל יסודיים, המשיך בשנת 1926 למכון קזאן למקצועות היערנות, ובשנת 1930 הוענק לו תואר בהגנה על היער ממזיקים מטעם האוניברסיטה. בתחילת שנות השלושים של המאה העשרים עבד אוסמולובסקי מספר שנים כיערן ביערות באזור אלטאי (שבדרום סיביר) ובאזור המזרח הרחוק הרוסי. במהלך עבודתו החל להתעניין בביולוגיה ורצה להעמיק חקר בשיטות להילחם בחרקים המזיקים ליער, כך שהתמסרות לעבודה מדעית, היוותה עבורו התפתחות מקצועית טבעית. לכן בשנת 1936 החל אוסמולובסקי את לימודיו לתואר שלישי (לימודי הדוקטורט) במחלקה לאנטומולוגיה באקדמיה למקצועות היערנות בלנינגרד. המורה והמנחה שלו היה האנטומולוג והזואולוג הרוסי-סובייטי הדגול מיכאיל רימסקי-קורסאקוב (בנו של המלחין הרוסי המפורסם).
בשנת 1939 הוענק לאוסמולובסקי תואר דוקטור (PhD) עבור מחקרו בנושא "היסטורייה החיים, ההתפתחות והפעילויות המזיקות של חיפושיות מסוג Pissodes. העבודה בוצע בהנחיית פרופסור מיכאיל רימסקי-קורסקוב. בהמשך הוא המשיך לעבוד כמרצה וחוקר במחלקה לאנטומולוגיה באקדמיה ליערות בלנינגרד.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

בשנת 1941, לאחר התקפת גרמניה הנאצית על ברית המועצות התגייס אוסמולובסקי לצבא האדום, סיים קורס קצינים ומשנת 1942 לחם בחזית לנינגרד. בחזית הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
לאחר תבוסת הנאצים בחזית לנינגרד, השתתף אוסמולובסקי במתקפות שנועדו להשמיד קבוצת ארמיות גרמנית "צפון" אשר התבצרו בשטחן של המדינות הבלטיות, ובשנת 1944 נפצע קשה במהלך אחת הפעולות בשטחה של אסטוניה.
לאוסמולובסקי הוענקו עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה שנייה, עיטור הכוכב אדום, מדליה על הגנת לנינגרד ומדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945.
ביוגרפיה > השנים לאחר המלחמה

בתום המלחמה, עבד אוסמולובסקי זמן מה כמנהל גן בוטאני המתמקד בעצים (Dendrarium) בעיר סוצ'י. בשנת 1947 חזר ללנינגרד להמשך העבודה המדעית.
בשלב זה, החל אוסמולובסקי להתעניין בשימוש בשיטות פיזיקליות חדשניות לאותם הזמנים לאיתור והשמדת חיפושיות המזיקים למבני עץ. בעבודתו במכון המחקר של מחלקת השירותים הציבוריים בלנינגרד, אוסמולובסקי ערך מחקר על השפעת זרמים חשמליים בתדירות גבוהה במיוחד על חידקוניות שהורסות עץ. אבל הוא לא הצליח לסיים את עבודתו: דיכויים בלתי חוקיים במועצת העיר לנינגרד ובארגון המפלגה הקומוניסטית בלנינגרד אילצו אותו להתפטר מהמכון ולהפסיק את מחקרו המדעי שכמעת הושלם.
בשנת 1950 התקבל אוסמולובסקי לעבודה במחלקה לאנטומולוגיה חקלאית במכון לחקלאות בלנינגרד (כיום האוניברסיטה לחקלאות של סנט פטרסבורג). ראש המחלקה באותה תקופה היה האנטומולוג המפורסם פרופסור ולדימיר ש'וגולב. במחלקה זו עבד גריגורי אוסמולובסקי עד סוף חייו - תחילה כעוזר מרצה, לאחר מכן כפרופסור חבר ולבסוף כפרופסור מן המניין. במקביל לעבודת ההוראה במכון המשיך אוסמולובסקי גם בפעילותו המדעית.
עבודתו

ההתנהגות הקבוצתית של חרקים מזיקים ושל הטפילים של אותם מזיקים והגורמים המשפיעים על התנהגות זו וכפועל יוצא מכך, ההשפעה ההדדית של קבוצות החרקים והמזיקים אלה על אלה - הפכו לתחום העניין והמחקר המרכזי של גריגורי אוסמולובסקי.
בשנת 1964 אוסמולובסקי פרסם את תוצאות מחקריו במאמר "על הביולוגיה של הצרעה הטפילית Apanteles glomeratus", ובו הוכיח את קיומה של תופעת ההשפעה ההדדית של קבוצות חרקים וטפיליהם ואת הקורלציה בין ההתנהגויות של שתי קבוצות אלה.
הוא יישם שיטות מחקר אלה לחיזוי תקופות מאבק אופטימליות בחרקים המזיקים על פי ההתפתחות והרבייה שלהם. בשנת 1968 הוא הגן על עבודתו לתואר רבעי (Sc.D.) בנושא "יסודות תאורטיים לחיזוי כמות והשפעת המזיקים העיקריים של גידולי הירקות".
בהתבסס על תוצאות עבודתו המדעית, פרופסור אוסמולובסקי העביר הרצאות לסטודנטים והוביל מפגשי הכשרה ומעבדות. הוא היה מורה מצוין והרצאותיו משכו מספר רב של סטודנטים, שרבים מהם הפכו לימים לתלמידיו. אוסמולובסקי ערך מחקר מדעי נוסף בתחום תאוריית חיזוי התפתחותם של חרקים. הוא הכין מונוגרפיה בנושא זה, שלא הספיקה להתפרסם בשל מותו בשנת 1976.
אוסמולובסקי נקבר בבית העלמין היהודי בסנט פטרסבורג.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 702154381068630292174   WorldCat (עם VIAF): 702154381068630292174
לאון חרבון

| --- | --- |

 לידה:  21 באוקטובר 1921 קיוסטנדיל, ממלכת בולגריה 
 פטירה:  7 ביוני 1944 (בגיל 22) דראגומירובו, ממלכת בולגריה 
 מקום קבורה:  סופיה
 מקום מגורים:  קיוסטנדיל
 כינויים נוספים:  בָּגֶרַה (מבולגרית: מחפר)
 ידועה בשל:  היותו פרטיזן
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של בולגריה
 
לאון צֶ'לֵבִּי חָרַבוֹן (בבולגרית: Леон Челеби Харавон;‏ 21 באוקטובר 1921, קיוסטנדיל, ממלכת בולגריה – 7 ביוני 1944, נובו סלו, מחוז פרניק, ממלכת בולגריה) היה פרטיזן יהודי, חבר המפלגה הקומוניסטית של בולגריה, אשר נלכד בידי המשטרה הבולגרית, עונה למוות והושלך בשטח פתוח לידי הכפר נובו סלו, טרף לחיות בר. בספטמבר 1944, לאחר ההפיכה שהובילה חזית המולדת הבולגרית אותרו שרידי גופתו והובאו לקבורה בסופיה. גילו הצעיר ונסיבות מותו הפכו את לאון לאחד מסמלי התנגדות הנוער למשטר הפרו-פאשיסטי בבולגריה.
קורות חיים

לאון חרבון נולד בקיוסטנדיל לצ'לבי ובוקה ולמד בבית הספר היסודי בעירו. בהמשך, היגרה המשפחה לבירה סופיה ולאון שהתייתם מאביו, עבד לפרנסת המשפחה. ב-1943 נשלח לאון לעבודות כפייה ליד בלגואבגרד וחבר לכוחות הפרטיזנים. בהמשך, הגיע לקיוסטנדיל שם שהו בני משפחתו אשר גורשו מסופיה. בקיוסטנדיל הצטרף לחטיבת פרטיזנים שהורכבה מבני העיר סופיה. במאי 1944 במהלך חבלה בקווי חשמל נלכד על ידי המשטרה הבולגרית כשהוא פצוע. לאון חרבון עבר עינויים פיזיים קשים במיוחד, אך סירב להסגיר את חבריו. לאחר שנכשלו השוטרים בחילוץ המידע בדבר חבריו לקבוצת הפרטיזנים, הועבר לכפר נובו סלו הסמוך לעיר ראדומיר, שם נסקל באבנים על ידי כפריים מקומיים בהנחיית המשטרה והושאר בשטח כשהוא פצוע קשה ונטרף על ידי חיות בר. לפי גרסה אחרת נרצח לאון בידי השוטרים וגופתו הושלכה בשטח פתוח. המשטרה אסרה על תושבי הכפר לקבור אותו וגופתו נותרה טרף לחיות בר. לאחר שנרצח לאון, גורשה משפחתו למחנה הריכוז קאייליקה אשר סמוך לפלבן.
לאחר שחרור בולגריה אותרו שרידי גופתו של לאון, על ידי דודו איזק חרבון והוא הובא לקבורה בהלוויה ממלכתית בסופיה. בבולגריה הוקם בית דין מיוחד לשפיטת ראשי המשטר המלוכני ומנגנוני הביטחון ובמסגרת זו נשפט והוצא להורג קצין המשטרה אשר בין היתר היה אחראי לרציחתו של לאון חרבון. במעמד ההוצאה להורג נכחו בני משפחתו של לאון.
הנצחתו

נסיבות מותו הקשות של לאון השפיעו על הלכי הרוח של הנוער הבולגרי ונכנסו לנרטיב המאבק לשחרור בולגריה מעול המשטר הפרו-פאשיסטי. לאון הונצח בבלדה שכתב המשורר הבולגרי הצעיר חריסטו אוסוגובסקי (בולגרית: Христо Осоговски) באחת מיצירותיו הראשונות. הבלדה פורסמה בעיתון היהודי "אברייסקי וסטי" בסופיה והפכה את לאון לסמל התנגדותם הפעילה של הצעירים הבולגריים ככלל והיהודים בפרט לשלטון הפרו-פאשיסטי.
”רוח עזה שורקת, מרעידה האילן
אני חי ומת מזה שבועיים
על אדמה מושלגת ועירומה
קופא בזוהר כוכבים חיוורים

בלילה קר זה, פעמיים גוועתי,
אך המוות לא פרש עלי כנפיו.
חירות אדירה לשחר מוליכתני, 
לחיות בבתים, עננים ושירים.”
ביאורים

↑  ב-1950 שונה שמו של הכפר ל: דראגומירובו, בבולגרית: Драгомирово.
הערות שוליים

↑  עדות בת דודתו סוניה בכר שנמסרה ליד ושם.
↑  Evrey zaginali v antifashiskata borba. Sofia, na evreite v N.R. Bulgaria, 1958‏, בהוצאת הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה, ספריית מוזיאון בית הכנסת בסופיה.
↑  רבקה גרון, סיפור חיי ופועלי, חולון, 2008.
↑  מתוך: חריסטו אוסוגובסקי, בלדה לליאון, "אברייסקי וסטי", סופיה, 1945. תרגום: אלברט בני.
איגור קרוטוי

| --- | --- |

 לידה:  29 ביולי 1954 (בן 70) הייוורון, אוקראינה 
 מוקד פעילות:  רוסיה, ברית המועצות, אוקראינה 
 תקופת הפעילות:  מ-1981 
 מקום לימודים:  Saratov Conservatory, Kropyvnytskyi College of Music 
 סוגה:  קטע כלי, מוזיקת פופ, שנסון רוסי 
 שפה מועדפת:  רוסית, אוקראינית 
 כלי נגינה:  פסנתר, מלודיקה 
 פרסים והוקרה:  אמן העם של הפדרציה הרוסית  תעודת הוקרה נשיאותית של הפדרציה הרוסית  פרס משרד הפנים של רוסיה  עיטור אלכסנדר נבסקי  מסדר דוסטיק, דרגה 2  Order "Duslyk"  אמן העם של אוקראינה  פרס לנין קומסומול  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית  פעיל מצטיין באמנויות  של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית של רוסיה  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית  עיטור הידידות (רוסיה)  העיטור על השירות למען המולדת דרגה שנייה 
 igorkrutoy.com
 פרופיל ב-IMDb
 
איגור קרוטוי (ברוסית: Игорь Яковлевич Крутой; נולד ב-29 ביולי 1954) הוא מלחין יהודי-סובייטי-רוסי. בשנת 1996 הוענק לו תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית ובשנת 2011 תואר אמן העם של אוקראינה. בנוסף הוענקו לו מספר עיטורים רוסים נוספים.
ביוגרפיה

איגור קרוטוי נולד בעיר הייבורון שבמחוז קירובוהראד (אז בתחומי ברית המועצות, כיום בתחומי אוקראינה) במשפחה יהודית. בגיל חמש הוא למד באופן עצמאי נגינה על אקורדיון והחל לנגן בלהקת בית הספר. לאחר סיום בית הספר קרוטוי למד בבית הספר למוזיקה וסיים אותה בשנת 1974 בהצטיינות. הוא נסע לקייב במטרה להתקבל לקונסרבטוריון אך לא הצליח להתקבל. במשך שנה קרוטוי לימד מוזיקה בבית הספר באחד מכפרי האזור. בשנת 1979 קורוטי התקבל ללימודים במכון הפדגוגי בעיר ניקולייב. במקביל ללימודים קרוטוי עבד בקברט בו הכיר את הזמר אלכסנדר סרוב. בתקופה זו קרוטוי הבין שכדי להיות מלחין הוא חייב לסיים את הלימודים הגבוהים בתחום ולכן החל ללמוד בקונסרבטוריון של סראטוב אותו סיים בהצטיינות.
בשנת 1981 קרוטוי החל לעבוד כפסנתרן בלהקת ליווי של ולנטינה טולקונובה ולאחר מספר שנים היה מנהל הלהקה. כמו כן הוא סייר ברחבי ברית המועצות עם הופעות משותפות לצד השחקן יבגני לאונוב.
ההצלחה הגדולה הראשונה הגיעה לקרוטוי ואלכסנדר סרוב עם השיר "מדונה" בשנת 1987. באותה שנה היו עוד כמה שירים מוצלחים וסרוב זכה איתם בתחרויות זמר. בשנת 1988 קרוטוי קיבל פרס הקומסומול על שיריו.
החל משנת 1989 קורטוי החל לעסוק בהפקה. הוא הקים את חברת "ARC" שעם הזמן התפתחה לאחת הגדולות בתחום, כשהוא משמש כנשיא החברה. החברה מפיקה תוכניות מוזיקליות רבות בטלוויזיה הרוסית ועוסקת בארגון הופעות ברוסיה של זמרים זרים.
החל משנת 1994 מאורגנים באופן תקופתי הופעות של שירי איגור קרוטוי בביצוע של מובילי הזמרים בשפה רוסית. בדרך כלל הופעות אלו מתרחשות באולם ההופעות הגדול במוסקבה ואחר כך מוקרנות בטלוויזיה הרוסית. בשנת 2010 הוכן תקליטור עם שירים על פי מוזיקה של איגור קרוטוי ובביצוע של לארה פביאן. איגור קרוטוי כותב גם מוזיקה אינסטרומנטלית ומוזיקה לסרטים. בשנים האחרונות קרוטוי החל לשיר את שיריו בעצמו.
קרוטוי התחתן בשנת 1979 ובשנת 1981 נולד לזוג בן. לאחר מספר שנים התגרש. בשנת 1995 נישא שוב, עם יוצאת רוסיה המתגוררת בארצות הברית ובשנת 2003 נולדה לזוג בת.
אף על פי שמשפחתו מתגוררת בארצות הברית, שוהה קרוטוי רוב זמנו ברוסיה, מאחר שבה נמצאים רוב הזמרים השרים את שיריו. בין זמרים אלו נמנים אירינה אלגרובה, מיכאל שופוטינסקי, דימה בילאן, אלסו, לאימה ואיקולה, פיליפ קירקורוב, ניקולאי בסקוב, יוסף קובזון, ולרי לאונטייב, מוסלים מגומאייב, אלה פוגצ'ובה ורבים נוספים.
איגור קרוטוי לצד ריימוד פאולס ייסד תחרות זמר בינלאומית שנתית "הגל החדש".
ב-8 וב-9 בנובמבר 2024 נערכו קונצרטים על במת LIVE ארנה במוסקבה לכבוד יום הולדתו ה-70 של איגור קרוטוי.
בנובמבר 2024 נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי שלל את התואר אמן העם של אוקראינה מקרוטוי על תמיכתו בפלישה הרוסית לאוקראינה.
חיים אישיים

ב-1981 נפרד מאשתו ילנה, וב-29 באוקטובר 1981 נולד בנו ניקולאי.
ב-1994 הכיר את אולגה, ב-1995 הם נישאו, וב-18 ביולי 2003 נולדה בתם אלכסנדרה. הוא גם אימץ את בתה של אולגה מנישואים אחרים, ויקטוריה (ילידת 1985).
אולגה קרוטאיה מנהלת עסק ומתגוררת בניו ג'רזי. לאיגור קרוטוי יש שלוש נכדות.
איגור קרוטוי גר ברחוב קוסיגינה (רו') בגבעת הדרור במוסקבה, בבית בו גרו בין היתר מיכאיל גורבצ'וב ויגור ליגצ'וב.
הערות שוליים

↑  Юлия Гончарова, SHAMAN с родителями, Басков, Киркоров и даже Валерий Леонтьев зажгли на юбилее Игоря Крутого!, «Русская Теленеделя», ‏2024-11-09 (ב־)
↑  Баскова, Киркорова, Малинина и Крутого лишили званий Народных артистов Украины, Forbes.ru, ‏2024-11-22 (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17726882k (data)  ISNI: 0000 0000 3637 1082  LCCN: n2008009802  LNB: 000051978  MusicBrainz: 269bcc7b-154c-41c0-94b2-5452c3798994  NKC: xx0222627  VIAF: 58546706   WorldCat (עם VIAF): 58546706
Something to Remember

Something to Remember (בעברית: משהו לזכור) הוא אלבום אוסף של הזמרת מדונה אשר יצא על ידי חברת התקליטים מאבריק רקורדס, ב-3 בנובמבר 1995. אלבום האוסף כולל אוסף של בלדות לאורך הקריירה שלה ובין היתר גרסה מחודשת של השיר "Love Don't Live Here Anymore".
בנוסף, אלבום האוסף כולל 3 שירים חדשים: "You'll See", "One More Chance" וגרסת כיסוי לשירו של מרווין גיי "I Want You". אלבום האוסף כולל גם סינגלים של מדונה מהעבר שלא נכללו באף אלבום שלה כמו "I'll Remember" ו-"This Used to Be My Playground", שהראו צדדים יותר רכים של הזמרת בתקופה קריטית בקריירה שלה.
רקע והפקה

להפקת השירים החדשים באלבום עבדה מדונה עם דייוויד פוסטר ונלי הופר אשר ידועים בעבדותם עם אמנים כדוגמת ברברה סטרייסנד ואוליביה ניוטון-ג'ון. מדונה אמרה כי שם האלבום מדגיש את העובדה כי מטרתה, היא שיזכרו את תרומתה למוזיקה ולא את המחלוקות שלה בתקשורת שכן, תקופה זו הייתה תקופה רגישה בקריירה של מדונה.
זאת בעקבות כך שמבקרי מוזיקה רבים טענו כי הקריירה שלה ירדה. מבקרי המוזיקה נתנו ביקורות חיוביות לאלבום האוסף, תוך שהתרשמו מהשירה של מדונה ומהאחידות שלו.
הצלחה

אלבום האוסף זכה להצלחה בין-לאומית כאשר נמכר בכ-10 מיליון בכל העולם. הוא הצליח להגיע למעמד פלטינה משולשת בארצות הברית וממלכה המאוחדת, למעמד פלטינה מרובעת באוסטרליה, למעמד פלטינה כפולה בפינלנד, קנדה ויפן ולמעמד פלטינה בארגנטינה, אוסטריה, ברזיל, גרמניה, מקסיקו, ניו זילנד, שוודיה, שווייץ והולנד.
סינגלים

ארבעה סינגלים וסינגל שיווקי אחד יצאו מתוך האלבום. במקור, "I Want You" היה אמור להיות הסינגל הראשון מתוך אלבום האוסף, אך לבסוף הוא הופץ כסינגל שיווקי עם קליפ בבימויו של ארל סבסטיאן. "You'll See" יצא לאור כסינגל הראשון מהאלבום ב-23 באוקטובר 1995. לשיר גם יצא קליפ נלווה, בבימויו של מיכאל האוסמן. השיר זכה להצלחה רבה בעולם כאשר הגיע למקום השישי בארצות הברית ולחמשת העליונים באוסטריה, קנדה, פינלנד, איטליה ובריטניה.
בנוסף, גם השיר "Oh Father" יצא שוב בהוצאה מחודשת כסינגל השני מהאלבום. אחריו יצא השיר "One More Chance" כסינגל השלישי מהאלבום, אך הצלחתו הייתה מזערית בשל היעדר קליפ ולבסוף "Love Don't Live Here Anymore", יצא בהוצאה מחודשת כסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום, תוך שצולם לו קליפ חדש.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1995-96)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1995-96)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1995-96)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 1 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 1 |
|  אירופה | מצעד האלבומים האירופאי | 3 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 1 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 7 |
|  ארגנטינה | ארגנטינה הוט 100 | 6 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 6 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 2 |
|  דנמרק | היטליסטן | 19 |
|  דרום אפריקה | אנטרטיינמנט מוניטורינג אפריקה | 32 |
|  הונגריה | Mahasz | 2 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 3 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 4 |
|  יפן | אוריקון | 9 |
|  נורווגיה | VG-lista | 6 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 8 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 6 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 6 |
|  פורטוגל | מצעד האלבומים הפורטוגזי (AFP) | 3 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 1 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 9 |
|  צרפת | SNEP | 6 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 2 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 3 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 3 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1995)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1995)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1995)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 19 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 13 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 11 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 49 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 62 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 91 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1996)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1996)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1996)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 15 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 28 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 36 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 25 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 55 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 64 |
|  יפן | אוריקון | 99 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 22 |