stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוסקבה (מחוז)
כלכלה

מאפיין כלכלי חשוב של האזור הוא קרבתו למוסקבה: מצד אחד, קרבתה של הבירה תורמת לפיתוח התעשייה והמדע באזור שזה גורם משמעותי שהופך את האזור לאזור אטרקטיבי להגירה. מצד שני, מוסקבה לוקחת את משאבי העבודה של האזור, מיסים משולמים לתקציב מוסקבה חלק ניכר מאוכלוסיית האזור שעובדת במוסקבה. כלכלה המחוז מתבססת על ענפי תעשייה שונים. חלק משמעותי של האוכלוסייה עובד במוסקבה. בשטח המחוז קיימים מרכזי מדע ידועים: ז'וקובסקי (חקר תעופה), קורוליוב (מרכז החלל הרוסי), דובנה (מרכז תעשיית הגרעין) וכו'.
בערי המחוז ממוקמים מפעלים בעלי חשיבות ארצית בתחומים רבים. רובם בתעשייה ביטחונית, בתעתיית החלל ובניית מכונות.
תחבורה

למחוז מוסקבה יש רשת תחבורה נרחבת מאוד, הכוללת כבישים ומסילות ברזל, נתיבי מים לאורך נהרות גדולים, אגמים ומאגרים. מבנה קווי היבשה הוא סדרה של כבישים מהירים הקורנים ממוסקבה לכל הכיוונים ומחוברים בטבעות. שלוש טבעות של כבישים מהירים (כביש הטבעת של מוסקבה, כביש הטבעת הגדול (אנ'), כביש הטבעת המרכזי) והטבעת הגדולה של רכבת מוסקבה (אנ') עוברים בשטח המחוז.
בשטח המחוז יש את צומת הרכבת המוסקבאי, שהוא הגדול ביותר ברוסיה ובברית המועצות לשעבר (11 כיוונים רדיאליים מתפצלים ממוסקבה, יותר מ-1.5 מיליון נוסעים מועברים מדי יום.
במחוז מוסקבה ממוקמים שני שדות התעופה הגדולים ביותר ברוסיה: נמל התעופה הבין-לאומי שרמטייבו, ונמל התעופה הבין-לאומי דומודדובו.
בשטח המחוז עוברת תעלת מוסקבה והוקמו מספר נמלי נהר.
החל משנת 2009 בשטח המחוז פועלים תחנות של הרכבת התחתית של מוסקבה.
תרבות

מבחינת מספר אתרי המורשת התרבותית (מעל 6,400), אזור מוסקבה תופס את אחד המקומות הראשונים בפדרציה הרוסית. במחוז מוסקבה יש מתחמי אחוזה מפורסמים, ערים עתיקות עם מונומנטים ארכיטקטוניים (וריה, וולוקולמסק, קולומנה, סרגייב פוסאד וכו'). מבני דת – מקדשים (מעל 1,100) ומנזרים. האנסמבל האדריכלי של השילוש-סרגיוס לאברה הוא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
למעלה ממאתיים אנדרטאות לתפארת צבאית (בשנת 2004 – 222 אנדרטאות לתפארת צבאית, מתוכם 36 בעלות משמעות פדרלית) מזכירות את המלחמות של 1812 ו-1941–1945, שהאירועים החשובים שלהן התרחשו בשטח של מחוז מוסקבה.
בנוסף לכך, במחוז ממוקמים יותר מ-360 אחוזות שחלקם הפכו להיות מוזיאונים. בין המשמעותיים ביותר ניתן למנות את:
אחוזת ארכנגלסקויה, שהיא גם שמורת מוזיאון גדולה עם אוסף עשיר של אמנות מערב אירופה ורוסית מהמאות ה-17–19.
מוזיאון מרכז הספרות והאמנות – שמורת "אברמצבו".
״מליכובה״ – אחוזה שהשתייכה לסופר למחזאי אנטון צ׳כוב בסוף המאה ה-19.
המוזיאון ההיסטורי והספרותי של אלכסנדר פושקין.
בית-מוזיאון של המלחין פיטר צ'ייקובסקי.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| האחוזה של אנטון צ׳כוב ״מיליכוב״ | המוזיאון ההיסטורי והספרותי של אלכסנדר פושקין | אחוזת ארכנגלסק | בית המוזיאון של המלחין פיטר צ׳ייקובסקי |
האלף ה-12 לפנה"ס

| --- | --- |
 אלפים::  האלף ה-13 לפנה"ס • האלף ה-12 לפנה"ס • האלף ה-11 לפנה"ס
 מאות::  המאה ה-120 לפנה"ס • המאה ה-119 לפנה"ס • המאה ה-118 לפנה"ס • המאה ה-117 לפנה"ס • המאה ה-116 לפנה"ס • המאה ה-115 לפנה"ס • המאה ה-114 לפנה"ס • המאה ה-113 לפנה"ס • המאה ה-112 לפנה"ס • המאה ה-111 לפנה"ס
האלף ה-12 לפנה"ס השתרע על השנים 12,000 לפנה"ס עד 11,001 לפנה"ס. המילניום הזה הוא בתקופה הפלאוליתית העליונה. המעבר הפלאוליתי-מזוליתי החל במזרח הקרוב במהלך המילניום הזה. במקרים רבים אי אפשר לתארך במדויק אירועים שהתרחשו במהלך המילניום הזה, וכל התאריכים הקשורים לאלף זה הם הערכות המבוססות בעיקר על ניתוח גאולוגי, ניתוח אנתרופולוגי ותארוך רדיומטרי. עם זאת, נכון לשנת 2020, תיארוך באמצעות טבעות עצים התקדם ומאפשר לפעמים תארוכים מדויקים (בדיוק של שנה אחת) עבור חלק מהאזורים בחצי הכדור הצפוני וזמינים 13,910 שנים אחורה לפני זמננו, כלומר לראשית האלף ה-12 לפני הספירה.
תארוך טבעות עצים באמצעות דנדרוכרונולוגיה משמש כ"עמוד השדרה העיקרי" של כיול פחמן רדיואקטיבי לפרקי הזמן שבהם זה אפשרי (כמעט 14 אלף שנה לפני זמננו או לראשית האלף ה-12 לפני הספירה). שיטות אחרות מעבר לטבעות העצים, מאפשרות לכייל את העקומה של תארוך פחמן 14 לשנים קדומות יותר. שילוב של טבעות מאלמוגים ימיים, ספלאותמים, מאקרו מאובנים, ומשקעים באגמים, ומגיעה נכון לשנת 2020 חזרה ל-55,000 שנים לפני זמננו.
הערות שוליים

1 2  Van der Plecht, J; Bronck Ramsey, C; Heaton, T. J.; Scott, E. M.; Talamo, S (August 2020). "Recent Developments in Calibration for Archaeological and Environmental Samples". Radiocarbon. 62 (4): 1095–1117
רוברט סטיבנס (מזכיר הצבא)

רוברט טן ברוק סטיבנס (באנגלית: Robert Ten Broeck Stevens;‏ 31 ביולי 1899 - 31 בינואר 1983) היה איש עסקים ויושב ראש מועצת המנהלים של חברת J.P. Stevens and Company, שהייתה אחת החברות המבוססות ביותר בארצות הברית לייצור טקסטיל. מפברואר 1953 ועד יולי 1955 הוא כיהן כמזכיר הצבא של ארצות הברית.
ראשית חייו

רוברט סטיבנס נולד בפאנווד, ניו ג'רזי לג'ון פיטרס סטיבנס ולעדנה טן ברוק. את לימודי התיכון שלו הוא סיים ב-1917 באקדמיית פיליפס שבמסצ'וסטס. לאחר מכן הוא למד באוניברסיטת ייל. ב-1929 הוא היה לנשיא החברה המשפחתית J.P. Stevens .and Company כיום חברה זו היא חלק מהתשלובת "ווסט פוינט הום" (WestPoint Home)
בין השנים 1951–1952 הוא שימש כיושב ראש "המועצה העסקית" (The Business Council), שאז הייתה ידועה כ"מועצה המייעצת לעסקים" של מחלקת המסחר של ארצות הברית.
מזכיר הצבא

ב-4 בפברואר 1953 מונה סטיבנס כמזכיר הצבא של ארצות הברית בממשלו של הנשיא דווייט אייזנהאואר. ב-1954 הוא נכנס לעימות עם הסנאטור ג'וזף מקארתי על כמה סוגיות שבסופו של דבר הובילו לשימועים של מקארתי על הצבא. בסתיו 1953 החל מקארתי בחקירה על מעבדות חיל הקשר של צבא ארצות הברית בפורט מונמאות'. התשאול התוקפני של מקארתי כלפי אנשי הצבא פגע במוראל, אך כשל בחשיפת סימן כלשהו ל"מרגלים מסוכנים" שמקארתי טען שפעילים בשורותיו. בהמשך חקר מקארתי את המקרה של אירווינג פרס, רופא שיניים צבאי שסירב להשיב לשאלות בשאלון הסקר לנאמנות.
כמה קצינים, מדענים ואנשי סגל אחרים של הצבא היו נתונים לתשאול של מקארתי שהיה לעיתים משפיל, וסטיבנס ספג ביקורת על כך שנכנע לרבות מדרישותיו של מקארתי ולא העניק תמיכה לאנשיו.
במקביל לאירועים אלו, היועץ הראשי של מקארתי, רוי כהן, לחץ על הצבא, כולל על סטיבנס, לתת טיפול מועדף לידידו, ג. דייוויד שין, שהתגייס אז לצבא. השימועים של מקארתי על הצבא התקיימו כדי לחקור את ההאשמות של הצבא שמקארתי וכהן הציגו דרישות בלתי ראויות בשמו של שין, וההאשמות הנגדיות של מקארתי שהצבא מחזיק בשין כ"בן ערובה" כדי לנסות לבלום את חקירותיו של מקארתי כנגד הצבא. במהלך השימועים חקר מקארתי את סטיבנס במשך כמה ימים. אף על פי שהדעה הכללית הייתה שסטיבנס התייחס לשימועים בצורה בלתי ראויה, היה זה מקארתי שחשש מפני הגרוע ביותר בחקירה שארכה חודש. החשיפה של שיטות החקירה והתנהלותו של מקארתי במהלך השימועים בפני צופי הטלוויזיה נחשבת כגורם העיקרי לנפילתו בסופו של דבר. לאחר הפרשה ביקש סטיבנס להתפטר, אך סגן הנשיא ריצ'רד ניקסון שיכנע אותו לחזור בו.
קריירה עסקית

לרוברט סטיבנס הייתה קריירה של חמישים שנה בחברה המשפחתית J. P. Stevens & Company שנקראה על שמו של ג'ון פיטר סטיבנס מניו יורק שצבר את הונו ממכירת המוצרים של החברה המשפחתית של סבו ממסצ'וסטס שעסקיה החלו בתקופת מלחמת 1812. בניהולו של ג'ון פיטר סטיבנס הפכה החברה לאחת מיצרניות הטקסטיל הגדולות ביותר בארצות הברית שהפעילה מפעלים בצפון ובדרום. בגיל 30 היה רוברט ט. סטיבנס לנשיא החברה. במהלך נשיאותו היא הייתה "אחד מתאגידי הטקסטיל המגוונים הגדולים ביותר בעולם". הוא עזב את החברה למשך השנתיים בהן הוא כיהן כמזכיר הצבא ושב אליה כדי להמשיך לכהן כנשיא החברה עד לפרישתו. ב-1974 הוא היה למנהל בגמלאות.
כמו חברות אחרות רבות בארצות הברית שלאחר מלחמת העולם השנייה, עברה החברה אל הדרום, במיוחד בשל רצונו של סטיבנס "לשלם שכר נמוך יותר ולהימנע מהשפעתם של איגודי העובדים".
ב-1963 הייתה סטיבנס חברת הטקסטיל השנייה בגודלה בארצות הברית והיא העסיקה 36,000, בעיקר בדרום. מסיבה זו היא נבחרה על ידי האיגודים המקצועיים כמטרה למערכה מאורגנת. עובדיו של סטיבנס הרוויחו "שכר שהיה הרבה מתחת לממוצע בתעשייה, והוענקו להם הטבות מועטות". סטיבנס התרעם על כך שחברתו סומנה על ידי האיגודים ונקט בעמדה תקיפה. בין השנים 1963–1980 ניטשה מערכה מרה בין החברה לבין האיגודים.
חיים אישיים

ב-1923 נשא סטיבנס לאישה את רעייתו דורותי ונולדו להם ארבעה בנים. המשפחה מחזיקה עד היום בבעלותה שטח לגידול בקר של 180 קמ"ר במונטנה. רוברט סטיבנס נפטר ב-30 בינואר 1983 באדיסון ניו ג'רזי.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Robert D. McFadden (February 1, 1983). "Robert T. Stevens, Former Army Secretary, Dies At 83". New York Times.
1 2  Bell, William Gardner (1992). "Robert Ten Broeck Stevens". Secretaries of War and Secretaries of the Army: Portraits and Biographical Sketches. United States Army Center of Military History.
↑  The Business Council, Official website, Background Archived 2016-03-03 at the Wayback Machine
↑  Stone, Geoffrey R. (2004). Perilous Times: Free Speech in Wartime from the Sedition Act of 1798 to the War on Terrorism. W. W. Norton & Company. pp. 384.
↑  Klingaman, William K. (1996). Encyclopedia of the McCarthy Era. Facts on File. pp. 350.
↑  "J. P. Stevens". Encyclopædia Britannica. nd.
1 2 3  Minchin, Timothy (November 16, 2006), Arnesen, Eric (ed.), J. P. Stevens Campaign (1963-1980), Encyclopedia of U.S. Labor and Working-class History, 1, Routledge, p.707.
↑  Salmans, Sandra (October 18, 1981), J. P. Stevens: One year after the truce
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2009028959  NARA: 10598660  SNAC: w6br97kf  VIAF: 79000248   WorldCat (עם VIAF): 79000248
זרח ורהפטיג

ראש הממשלה לוי אשכול ושר הדתות זרח ורהפטיג בסיור במשולש, 1965
זֶרַח וַרְהַפְטִיג (לרוב נהגה: זוֹרַח, Zorach; שם משפחתו בכתיב יידי: װאַרהאַפֿטיק; ז' בשבט ה'תרס"ו, 2 בפברואר 1906 – כ' בתשרי ה'תשס"ג, 26 בספטמבר 2002) היה חבר הכנסת ושר בממשלת ישראל, מראשי הפועל המזרחי והמפד"ל. מחותמי מגילת העצמאות.
קורות חייו

ורהפטיג נולד בוולקוביסק, אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס). אביו, הרב ירוחם ורהפטיג חיבר ספרי הלכה (זוכה פרס הרב קוק לספרות תורנית). עוד מנעוריו היה ורהפטיג איש תנועת 'המזרחי'. רכש השכלה תורנית וכללית. את השכלתו המשפטית רכש באוניברסיטת ורשה. בוורשה נשא לאשה את נעמי לבית קליין. היה פעיל בתנועת המזרחי בוורשה והשתתף במחאה נגד הגבלת העלייה ונגד רדיפות הנאצים את יהודי גרמניה ובפעילות למען הקרן הקיימת. כיהן כסגן יו"ר המשרד הארצישראלי בוורשה בין השנים 1936–1939, וכציר בקונגרסים הציוניים ה-17 עד ה-21.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט עם משפחתו לליטא, ושם סייע ביחד עם נתן גוטווירט לבריחת אלפי פליטים יהודים מפולין ומליטא ליפן, תוך שיתוף פעולה פורה עם הקונסול היפני בליטא, (ששנים לאחר מלחמת העולם השנייה, הוכר בתור חסיד אומות העולם) צ'יאונה סוגיהארה, וכן עם חסיד אומות העולם יאן זווארטנדיק, הקונסול ההולנדי בקובנה. במיוחד שכנע את תלמידי ישיבות מיר וסלבודקה לצאת מאירופה ולהגיע דרך יפן לארץ ישראל ולארצות הברית. הוא הגיע לוולדיווסטוק ומשם ליפן. ביפן הוא היה פעיל מרכזי בדאגה לפליטים היהודים.
ביוני 1941 הגיע מיפן באונייה עם משפחתו לוונקובר שבקנדה. היה סגן נשיא הפועל המזרחי וחבר בוועד הפועל של הקונגרס היהודי העולמי. שימש יו"ר הוועד להצלת יהודי פולין. באוגוסט 1945 השתתף בכינוס הציוני העולמי בלונדון, וכחבר בוועדת העלייה ביקש להשמיט את המספר "מאה אלף" מדרישת העלייה, כדי למנוע את הרושם שציונים יסתפקו באישור עלייה של מאה אלף עולים. לאחר הכינוס ביקר בצרפת אצל פליטי השואה בצרפת, גרמניה ואוסטריה. בפברואר 1946 הוא ביקר בשוודיה ובפולין מטעם הקונגרס היהודי העולמי.
באוקטובר 1945 צורף למרכז העולמי של המזרחי.
בסוף 1946 השתתף בקונגרס הציוני בבזל ולאחר מכן, בינואר 1947 הגיע לארץ ישראל, השתלב בתפקידי מפתח במפלגתו והיה נציג הפועל המזרחי בוועד הלאומי, שם ייסד את המחלקה לחוק ומשפט. הוא שב לארצות הברית להביא את משפחתו, ובספטמבר 1947 עלה לארץ ישראל. היה בין מנסחי החוקה של מועצת המדינה הזמנית,[דרוש מקור] שבהּ היה חבר, ובין החותמים על מגילת העצמאות.
כיהן כחבר הכנסת מן הכנסת הראשונה ועד הכנסת התשיעית (בכנסת התשיעית היה זקן חברי הכנסת). כיהן כחבר בממשלות ה-10 עד ה-15 (1961–1974) כשר הדתות, משרד שאותו הכיר מכהונתו בו כסגן שר (1953–1954, 1956–1958).
בנוסף, שימש ורהפטיג יו"ר ועדת החוקה, חוק ומשפט (בכנסת הרביעית ובכנסת השמינית), וכיהן גם בוועדת החוץ והביטחון.
מתוקף תפקידיו כסגן שר דתות ולאחר מכן יזם ותרם להקמת מוסדות רבים, כגון ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר.
ורהפטיג, בעל תואר דוקטור למשפטים מטעם האוניברסיטה העברית, היה מרצה למשפט עברי בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה בין השנים 1948–1963.
הקים וניהל את המכון לחקר המשפט העברי במשרד המשפטים. ממייסדי אוניברסיטת בר-אילן ויו"ר הוועד המנהל של האוניברסיטה.
בשנת תשמ"ג (1983) זכה ורהפטיג בפרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה בקידום המשפט העברי. בשנת תשמ"ו (1986) זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית. באותה השנה נמנה עם מדליקי המשואות בפתיחת חגיגות יום העצמאות.
בשנת 1989 הוענק לו התואר "יקיר ירושלים".
בשנת 1998 התפרסם ספר זיכרונותיו "חמישים שנה ושנה".
הלך לעולמו בשנת 2002, כשהיה בן 96 .
בשנת 2010 נקרא רחוב על שמו בשכונת הר חומה (חומת שמואל) בירושלים.
ילדיו: הרב ד"ר איתמר ורהפטיג, הרב יעקב ורהפטיג, ד"ר עמנואל ורהפטיג והשופטת (בדימוס) נילי מימון.
מספריו

זרח ורהפטיג פרסם ספרים רבים בנושאים משפטיים, תורניים והיסטוריים. ביניהם:
פליט ושריד בימי השואה, סיפור הצלת היהודים בזמן השואה (עריכה והבאה לדפוס: משה מייזלש, גדעון גרייף), יד ושם, ירושלים, תשמ"ד 1984.
על השיפוט הרבני בישראל, נאומים, תל אביב, מורשת, תשט"ו 1955.
בעיות דת ומדינה, מאמרים ונאומים, ירושלים, 1973.
חוקה לישראל - דת ומדינה, ירושלים, מסילות, 1988.
החזקה במשפט העברי, מוסד הרב קוק, ירושלים, תשכ"ד 1964.
חמישים שנה ושנה, פרקי זכרונות, ירושלים, יד שפירא, 1998.
מחקרים במשפט העברי, בר-אילן, רמת גן, תשמ"ה 1985.
זריחת השני וממזרח נעם, הערות וביאורים על רוב מסכתות התלמוד הבבלי, נדפס במספר כרכים, ירושלים, תשל"ג-תשס"א (1973–2001).
לקריאה נוספת

איתמר ורהפטיג, עליך זרח: חייו ופועלו של השר ד"ר זרח ורהפטיג, הוצאת דני ספרים, 2018. (הספר בקטלוג ULI)
גיורא גולדברג, תרומתו של זרח ורהפטיג לחקיקה הישראלית, נדפס בבר-אילן, כ"ח, 2001.
כתבי זרח ורהפטיג, ביבליוגרפיה, נדפס בספר השנה של אוניברסיטת בר-אילן, רמת-גן, כח-כט, 2001.
זרח - סרטו של אדיר זיק על זרח ורהפטיג ופעולותיו בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ראו גם

היקאווה מארו
לוקאס לייבה

לוקאס פציני לייבה (פורטוגזית: Lucas Pezzini-Leiva; נולד ב-9 בינואר 1987 בדוראדוס), הידוע בכינוי לוקאס, הוא כדורגלן עבר ברזילאי המזוהה עם הקבוצות ליברפול ולאציו בהן שיחק.
קריירת מועדונים > גרמיו

לוקאס החל את הקריירה ב-2005 כקשר התקפי וזכה בליגת המשנה הברזילאית. שנה שלאחר מכן זכה עם המועדון באליפות מחוז ריו דה ז'ניירו. באותה השנה, הפך לשחקן הצעיר ביותר אי פעם שזוכה בתואר כדורגלן השנה בליגת העל הברזילאית, על ידי מגזין פלאסר המקומי. לאחר מכן, לוקאס זכה למחמאות רבות ממאמנים ושחקני כדורגל רבים, כגון זיקו, פלקאו, רומאריו, רוביניו, קאקה וקרלוס טבס.
יכולתו בעונת 2006/2007 הובילה להתעניינות רבה ממספר מועדונים מובילים באירופה, כולל הצעות מריאל מדריד, ברצלונה ואינטר. ב-13 במאי 2007 הודיעה ליברפול על החתמתו של לוקאס.
קריירת מועדונים > ליברפול

ב-26 ביולי 2007 עבר רשמית לליברפול תמורת 5 מיליון יורו.
למחרת, ב-27 ביולי, ערך לוקאס את הופעת הבכורה במדי ליברפול נגד פורטסמות' כאשר החליף את מוחמד סיסוקו במחצית. ב-27 בינואר 2008, הבקיע לוקאס את השער הראשון שלו במדי ליברפול לאחר שהבקיע מ-25 מטרים במשחק גביע ה-FA נגד FC Havant & Waterlooville. לוקאס הפך לברזילאי הראשון שכובש במדי ליברפול.
קריירת מועדונים > לאציו

ב-17 ביולי 2017, עבר לוקאס ללאציו תמורת 5 מיליון פאונד.
בעונתו הראשונה בלאציו, עונת 2017/2018, סיים את העונה עם 50 הופעות בכל המסגרות וזכה בתואר שחקן העונה של המועדון.
קריירת מועדונים > חזרה לגרמיו

ב-27 ביוני 2022 חזר לייבה לגרמיו אחרי 15 שנה, בחוזה עד דצמבר 2023.
קריירה בינלאומית

את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל ערך לייבה ב-7 באוקטובר 2006 מול כוויית. ברזיל ניצחה במשחק 4–0, אך הופעתו לא נחשבה כהופעה הראשונה מכיוון שהמשחק לא נחשב למשחק ידידות רשמי על ידי פיפ"א.
ב-22 באוגוסט 2007 נכנס כמחליף במשחק ידידות נגד אלג'יריה והייתה זו ההופעה הרשמית הראשונה שלו במדים הלאומיים.
סגנון משחק

לוקאס לייבה הגיע מגרמיו לליברפול כקשר התקפי מרכזי. לעומת זאת, המאמן לשעבר של ליברפול, רפאל בניטס הורה ללייבה לשחק כקשר מרכזי, בעיקר בעקבות עזיבתו של צ'אבי אלונסו לריאל מדריד. כאשר חאבייר מסצ'ראנו עבר לברצלונה, הפך לוקאס לשחק כקשר אחורי תחת רוי הודג'סון ולאחר מכן תחת קני דלגליש.
חיים אישיים

ב-14 במרץ 2011 נעשה לאב כאשר בנו, פדרו, נולד.
לוקאס הוא אחיינו של כדורגלן העבר הברזילאי לייביניה, והוא מחזיק גם בדרכון איטלקי. בנוסף לפורטוגזית אותה הוא דובר כשפת אם, לוקאס דובר גם אנגלית, ספרדית ואיטלקית.
תארים

ליגת המשנה הברזילאית: 2004/05
גביע גאוצ'ו הברזילאי: 2006, 2007
גביע הליגה האנגלית: 2011/2012
הסופר קאפ האיטלקי: 2017
גביע סדנאי בכדורגל: 2004
קופה אמריקה לנבחרות צעירות: 2007
מדליית ארד אולימפית: 2008
כדורגלן השנה בליגה הברזילאית: 2006
נבחרת העונה בליגה הברזילאית: 2006
כדורגלן השנה בליברפול: 2010
שחקן העונה בלאציו: 2017/2018, 2018/2019
הערות שוליים

↑  Rafa hails new Leiva-pool arrival - Liverpool FC, web.archive.org, ‏2014-07-29
↑  Liverpool Echo, Lucas: Rafa Benitez blast fired us on, Liverpool Echo, ‏2008-01-28 (באנגלית)
↑  Walsh, Kristian (2017-07-16). "The Lucas picture Liverpool fans didn't think they would see". liverpoolecho. נבדק ב-2017-07-17.
↑  Kristian Walsh, Lucas named player of the year - with help from Liverpool fans, Liverpool Echo, ‏2018-06-02 (באנגלית)
↑  Mavetec Sistemas, Lucas Leiva retorna ao Grêmio como novo reforço para a temporada, Grêmio FBPA (ב־Brazilian Portuguese)
| נבחרת ברזיל – אולימפיאדת בייג'ינג 2008 (מדליית ארד) |
| --- | --- | --- |
|  1 דייגו אלבס •  2 ראפיניה •  3 אלכס סילבה •  4 טיאגו סילבה •  5 הרנאנס •  6 מרסלו •  7 אנדרסון •  8 לוקאס לייבה •  9 פאטו •  10 רונאלדיניו •   11 רמירס •  12 רנאן • 13 אילסיניו •  14 ברנו • 15 דייגו • 16 טיאגו נבס • 17 רפאל סוביס • 18 ז'ו • מאמן: דונגה |  1 דייגו אלבס •  2 ראפיניה •  3 אלכס סילבה •  4 טיאגו סילבה •  5 הרנאנס •  6 מרסלו •  7 אנדרסון •  8 לוקאס לייבה •  9 פאטו •  10 רונאלדיניו •   11 רמירס •  12 רנאן • 13 אילסיניו •  14 ברנו • 15 דייגו • 16 טיאגו נבס • 17 רפאל סוביס • 18 ז'ו • מאמן: דונגה | ברזיל |
| נבחרת ברזיל – קופה אמריקה 2011 |
| --- | --- | --- |
|  1 ז'וליו סזאר •  2 אלבס •  3 לוסיו •  4 טיאגו סילבה •  5 לייבה •  6 סנטוס •  7 רוביניו •  8 רמירס •  9 פאטו •  10 גאנסו •   11 ניימאר •  12 ויקטור • 13 מאייקון •  14 לואיזאו • 15 סנדרו • 16 אלאנו • 17 אליאס • 18 מורה • 19 פרד • 20 ז'אדסון • 21 אדריאנו • 22 ז'פרסון • 23 לואיז • מאמן: מנזס |  1 ז'וליו סזאר •  2 אלבס •  3 לוסיו •  4 טיאגו סילבה •  5 לייבה •  6 סנטוס •  7 רוביניו •  8 רמירס •  9 פאטו •  10 גאנסו •   11 ניימאר •  12 ויקטור • 13 מאייקון •  14 לואיזאו • 15 סנדרו • 16 אלאנו • 17 אליאס • 18 מורה • 19 פרד • 20 ז'אדסון • 21 אדריאנו • 22 ז'פרסון • 23 לואיז • מאמן: מנזס | ברזיל |
התערוכה הבינלאומית לחקלאות

|  פרטים |
| --- | --- |
 מקום תצוגה:  בית דגן, ישראלישראל
 קואורדינטות:  32°00′10″N 34°49′45″E﻿ / ﻿32.002689°N 34.829247°E﻿ / 32.002689; 34.829247
 תאריך פתיחה:  21 במאי 1956
 תאריך סגירה:  20 ביוני 1956
 שנה:  1956
 https://www.bie-paris.org/site/en/1956-beit-dagon
 he
 
התערוכה הבינלאומית לחקלאות הייתה תערוכה עולמית  ותערוכת החקלאות  הבינלאומית הראשונה שהתקיימה בישראל.
התערוכה הבינלאומית לחקלאות  נערכה בבית דגן והתקיימה  במסגרת מיזם "'הקונגרס הבינלאומי הרביעי של מגדלי פרי הדר התיכון" התקיימה בין התאריכים 21 במאי ל-20 ביוני 1956. התערוכה הייתה מוכרת על ידי הלשכה לתערוכות בינלאומיות.
אגרומשוב היא התערוכה הבינלאומית המרכזית והוותיקה בתחום החקלאות בישראל, היחידה המתקיימות באופן קבוע מדי שנה מאז שנת 1991. התערוכה מהווה מוקד מפגש ייחודי לכל העוסקים בתחום החקלאות, כולל חקלאים, חוקרים, יזמים, מנהיגים ותעשיינים מהארץ ומהעולם.
באגרומשוב מוצגים חידושים, טכנולוגיות מתקדמות ופיתוחים חדשניים בענפי החקלאות השונים, ובהם גידולים חקלאיים, השקיה, אגרו-טק, וביטחון מזון. לצד התצוגות, התערוכה כוללת אירועים מקצועיים, פאנלים, כנסים, ותחרויות שמטרתן לחזק את ענף החקלאות ולקדם שיתופי פעולה בין גורמים שונים בענף.
ייחודה שלאגרומשוב הוא בהיותה פלטפורמה בינלאומית המתקיימת בישראל ברציפות מעל ל-30 שנה, ומושכת אליה אלפי מבקרים מדי שנה. התערוכה נחשבת לאירוע מפתח בענף החקלאות בישראל ומהווה מקור גאווה לחקלאות הישראלית.
החל משנת 1970 התקיימה בכל שלוש שנים
תערוכת החקלאות הבינלאומית אגריטך באקספו תל אביב אותה יסד רפי רמון
ראו גם

קלינטק (תערוכה)
אגרומשוב
אקטואליה

כתבת חדשות אמריקאית אשר מספקת סיקור מהשטח לאירוע אקטואלי עבור תחנת טלוויזיה מקומית
אקטואליה (לפי האקדמיה ללשון העברית: עִנְיְנֵי דְּיוֹמָא) היא אוסף התהליכים והאירועים המתרחשים בזמן הנוכחי. כאשר התהליך מסתיים או האירוע מתרחק הוא כבר לא נחשב לאקטואליה אלא להיסטוריה. התהליך תלוי במידת המעורבות, כך שאירועים מסוימים עשויים עדיין להיחשב כחלק מהאקטואליה במקום אחד או עבור אנשים מסוימים ואילו עבור אנשים אחרים או מקומות אחרים הם כבר חלק מההיסטוריה. דוגמה לכך היא רעידת האדמה באוקיינוס ההודי שנחשבה לאקטואליה כאשר התרחשה בדצמבר 2004, כחודש לאחר מכן, בסוף ינואר 2005, נחשבה עדיין לאקטואליה מבחינת המדינות בהן היא התרחשה; ובסוף אפריל 2005 האירוע נחשב עדיין לאקטואליה רק בעיני האנשים שנפגעו ממנו.
דיווחי אקטואליה תופסים מקום מרכזי באמצעי התקשורת. בעיתונות היומית ובשבועוני החדשות הם מהווים חלק עיקרי. גם ברדיו הם תופסים מקום נכבד, בדמות משדרי חדשות תמציתיים ויומני חדשות העוסקים באקטואליה בהרחבה. המצב דומה גם בחלק מערוצי הטלוויזיה, ומגיע לשיא בערוצים כדוגמת CNN, המקדישים את כל זמנם לאקטואליה.
שימוש

משמעות המילה "אקטואלי" (actual) היא "עכשווי, מציאותי, ממשי, דבר שבעיתו". תחת הכותרת "אקטואליה" ניתן לעסוק במגוון רחב של נושאים, שהמשותף להם הוא שכולם אירועים המתרחשים בהווה ומעסיקים את הציבור. אקטואליה עוסקת בנושאים הנמצאים על סדר היום הציבורי הרלוונטיים לזמן הנוכחי, אשר האדם מגיב אליהם ומתייחס אליהם בהקשרים חברתיים. אקטואליה בעיקר כוללת בתוכה אירועים המתרחשים בהווה וחשובים לאוכלוסייה מסוימת, אך יש בתוכה גם אירועים הקשורים לעבר ולעתיד. המושג עצמו מתייחס מצד אחד לזמן ולעיתוי בו הוא מתרחש, ומצד שני מתייחס לרלוונטיות ולמעשיות שלו, במיוחד בהקשרים של התועלת שלו לחברה עצמה.
תאוריית קביעת סדר היום, מתארת בתוכה את היכולת של כלי התקשורת לעלות נושא אל ראש סדר העדיפויות הציבורי, וכך ביכולתם להפוך אירוע מסוים לאקטואלי. תוכניות אקטואליה עוסקות לרוב בחדשות ולא בתהליכים ארוכי טווח. אקטואליה יכולה להפוך להיסטוריה תוך זמן קצר יחסית.
הערות שוליים

↑  עִנְיְנֵי דְּיוֹמָא, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  יעל סנה, Yael Sneh, Teaching patterns of current events in geography at a training college for teachers / דפוסי הוראת אקטואליה בשיעורי הגאוגרפיה, Horizons in Geography / אופקים בגאוגרפיה, 2005, עמ' 479–494
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Something to Give Each Other

Something to Give Each Other (בעברית: משהו להעניק אחד לשני) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר-יוצר האוסטרלי טרוי סיון. האלבום יצא לאור ב-13 באוקטובר 2023, על ידי חברות התקליטים EMI אוסטרליה וקפיטול רקורדס. הוא תואר כאלבום סינת'-פופ המשלב אלמנטים של דאנס-פופ, האוס ו-R&B. זהו אלבומו הראשון של סיון מזה חמש שנים, אחרי Bloom שיצא בשנת 2018. אחד משירי האלבום נוצר בשיתוף פעולה עם הזמר-יוצר והגיטריסט הספרדי גיטריקה דה לה פואנטה (Guitarricadelafuente).
האלבום זכה לשבחים רבים מהמבקרים בעולם. לקראת יציאת האלבום, פורסם מתוכו הסינגל המוביל "Rush", אשר הגיע לראש המצעדים באוסטרליה ובישראל, וכן נכנס לעשירייה הראשונה באירלנד, בקרואטיה, ביפן, בלטביה, בליטא וברוסיה. הסינגל השני, "Got Me Started", אשר פורסם גם כן טרם יציאת האלבום, נכנס למצעדים במדינות שונות, בהן אוסטרליה, בריטניה, ניו זילנד ושוודיה. הסינגל השלישי, "One of Your Girls", יצא לאור במקביל עם האלבום.
רקע והפקה

ב-9 ביוני 2023 פרסם סיון ברשת החברתית אינסטגרם טיזר לאלבום – סרטון קצר המציג את הקריירה שלו לאורך השנים על מסך טלוויזיה, החל מהסרטון הראשון שהעלה אי פעם ליוטיוב ועד לקטע מתוך הווידאו קליפ של הסינגל המוביל של האלבום, "Rush". סיון ציין באותו פוסט כי העבודה על האלבום ארכה מעל ל-5 שנים, והתקיימה בין מחויבויות אחרות שלו, כמו סיבוב ההופעות The Bloom Tour (אנ') לאלבומו הקודם, Bloom, והופעתו בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה האמריקאית "The Idol" (אנ').
ב-13 ביולי 2023 חשף סיון ברשתות החברתיות את שם האלבום ואת תאריך יציאתו לאור, וכן את עטיפתו.
האלבום הזה הוא המשהו שלי להעניק לכם – נשיקה ברחבת ריקודים, דייט שהפך לסוף שבוע, התאהבות, חורף, קיץ. מסיבה אחרי מסיבה, אפטר-פארטי אחרי אפטר-פארטי. שברון לב, חופש. קהילה, אחווה, חברוּת. כל זה.
המקור באנגלית
This album is my something to give you - a kiss on a dancefloor, a date turned into a weekend, a crush, a winter, a summer. Party after party, after party after after party. Heartbreak, freedom. Community, sisterhood, friendship. All that.
עטיפה

על עטיפת האלבום מופיע סיון, מחייך, כאשר ראשו נמצא בין הרגליים של חברו. סיון סיפר כי הוא רצה לחייך עבור עטיפת האלבום, אך לא חייך לאורך כל יום הצילומים של עטיפת האלבום מכיוון שהוא חש נבוך לחייך ולא רצה שהחיוך שלו ייראה מזויף. הצילום המשמש כעטיפת האלבום צולם כאשר חברו של סיון רכן למטה ודגדג את צלעותיו, מה שעורר חיוך אמיתי.
בשל אופייה המרומז של העטיפה, מדינות כדוגמת ערב הסעודית ואינדונזיה, וכן מדינות במזרח אירופה, החליפו אותה בעטיפת הסינגל "Rush", הכוללת תקריב (קלוז-אפ) של סיון.
ביקורות > רשימות ודירוגים

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| ווג | האלבומים הטובים ביותר של 2023 (עד כה) |  |  |
| רולינג סטון | 100 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2023 | 34 |  |
| בילבורד | 50 האלבומים הטובים ביותר של 2023: רשימת הצוות | 3 |  |
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס המוזיקה של ARIA | 20 בנובמבר 2024 | אלבום השנה | זכייה |  |
| פרס המוזיקה של ARIA | 20 בנובמבר 2024 | אמן הסולו הטוב ביותר | זכייה |  |
| פרס המוזיקה של בילבורד | 12 בדצמבר 2024 | אלבום דאנס/אלקטרוני מוביל | מועמדות |  |