האופרה של סן פרנסיסקו
המנהל הכללי לוטפי מנסורי (1918 - 2001)

לוטפי מנסורי (נולד ב-1929) היה כבר ישות מוכרת כשטרי מקאיוון הודיע על פרישתו. מנסורי, שעמד אז בראש להקת האופרה הקנדית בטורונטו, למד קודם רפואה בלוס אנג'לס, אך ויתר על הכשרתו זו כשנכבש לאופרה, תחילה כטנור צעיר בסדנת האופרה של אוניברסיטת לוס אנג'לס ואחר לעולם האופרה בכללותו.
עוד ב-1962, כאשר מנסורי עבד כבמאי בלוס אנג'לס ואחר כבמאי הבית באופרה של ציריך, בא אדלר לראותו בעבודתו והציע לו לביים 6 אופרות בעונת 1963. כאשר התמנה למנהל הכללי הבא, כבר היו באמתחתו 60 אופרות, שביים לאופרה של סן פרנסיסקו ולעוד להקות אופרה רבות.
בשנת 1975 ניהל את להקת האופרה הקנדית שם הציג, בשנת 1983, את רעיון הכתוביות המהפכני. דעתו של מנסורי בדבר השפעות הכתוביות הייתה, שהן יגבירו את מעורבות הקהל בהצגת האופרה. הרעיון החדשני שינה את כל עולם האופרה.
מנסורי הוסיף מספר רב של אופרות חדשות לרפרטואר האופרה של סן פרנסיסקו, בהן אופרות רוסיות, ששיאן בהפקה של "מלחמה ושלום" מאת פרוקופייב בניצוח ואלרי גרגייב וביצירת קשר אמיץ עם להקת האופרה קירוב. עוד נוספו לרפרטואר "וילהלם טל" של רוסיני ו"ערביות סיציליאניות" של ורדי.
אחד מניצחונותיו של מנסורי היה השיקום והשיפוץ של בית האופרה לאחר רעש האדמה של 1989. אחרי שנסגר בסוף עונת סתיו 1995 לשיפוץ של 21 חודשים, בעלות של 88.5 מיליון דולר, נפתח בית האופרה של סן פרנסיסקו מחדש ב-5 בספטמבר 1997, בקונצרט גאלה לכבוד האירוע ולכבוד שנת ה-75 לאופרה של סן פרנסיסקו. כיאה לאירוע חגיגי כזה, הופיעו בקונצרט גדולי האופרה בעבר, בהווה ובעתיד. המיזם כלל תיקונים לנזק שחולל רעש האדמה לומה פרייטה משנת 1989, שיפורים ושכלולים לקהל ולמבצעים, חיזוק בפני רעשי אדמה עתידיים וניקוי כללי, שהותיר את בית האופרה בן ה-65 מצוחצח עד בוהק.
דונלד רוניקלס (Donald Runnicles) התמנה בשנת 1990 למנהל המוזיקלי והמנצח הראשי הבא של האופרה של סן פרנסיסקו ובשנת 1992 החל לכהן בתפקידיו אלה.
בנובמבר 1992 הציג מנסורי את "חזיונות האוקיינוס השקט", תוכנית שאפתנית, שנועדה לקיים ולשמר את חיוניות רפרטואר האופרה באמצעות הזמנת יצירות חדשות והצגת רפרטואר יוצא דופן. התוכנית נפתחה בהזמנת האופרות הבאות:
"יחסים מסוכנים", בהלחנת קונרד סוסה ללברית של פיליפ ליטל, הועלתה בהצגת בכורה בעונת הסתיו של 1994 והייתה נושא לשידור טלוויזיה כלל-ארצי. בצוות הזמרים היו רנה פלמינג, פרדריקה פון שטאדה ותומאס המסון.
"הארווי מילק", בהלחנת סטיוארט ואלאס ללברית של מייקל קורי. הצגת הבכורה הייתה ב-1996 כהזמנה וקופרודוקציה משותפת לאופרה של סן פרנסיסקו, גראנד אופרה של יוסטון והאופרה של ניו יורק. בצוות הזמרים היו ריימונד ורי בתפקיד דן וייט, רוברט אורת' כהארווי מילק וגדעון זאקס כראש העיר מוסקונה.
"חשמלית ושמה תשוקה", בהלחנת אנדרה פרווין ללברית של פיליפ ליטלי, על פי המחזה של טנסי ויליאמס. הצגת הבכורה הייתה בעונת 1998-99. בצוות היו רנה פלמינג בתפקיד בלאנש דובואה ואליזבת פוטראל כסטלה, הבריטון רוד גילפרי כסטנלי קובאלסקי והטנור אנתוני דן גריפי כמיץ'.
"איש מת מהלך", בהלחנת ג'ק הגי, ללברית מאת טרנס מקנאלי, על פי ספרה של הנזירה הלן פרג'ין, בוצעה בהצגת בכורה באוקטובר 2000. בצוות היו סוזן גראהם בתפקיד הלן פרג'ין, ג'ון פאקארד בתפקיד ג'ו ופרדריקה פון שטאדה כמרת פטריק דה רושה.
עוד הצגות בכורה באופרה של סן פרנסיסקו היו:
"מותו של קלינגהופר", בהלחנת ג'ון אדמס בשנת 1992. הצוות כלל את ג'אניס פלטי בשלושה תפקידים, ג'יימס מאדאלנה בתפקיד רב החובל ותומאס האמונס בתפקיד הקצין הראשון.
במאמר לסיכום שנותיו של מנסורי בסן פרנסיסקו, אומר העיתון סן פרנסיסקו כרוניקל: "הוא לא היה מעוניין מעולם ב-succès d'estime, המעלל האינטלקטואלי או התיאטרלי הנועז, המרשים את אניני הטעם, ה"מבינים" בתרבות, אך משאיר את הקהל הרחב אדיש או תוהה. בעיני מנסורי, הצלחה שאיננה מביאה ישבנים לכיסאות איננה הצלחה כל עיקר."
לקראת תום עונת 2001 הודיע מנסורי על פרישתו אחרי ארבע-עשרה עונות עם האופרה של סן פרנסיסקו ו-50 שנה בעולם האופרה.