stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ירוסלב סייפרט
ביוגרפיה

סייפרט נולד בז'יז'קוב, פרבר של העיר פראג באוסטרו-הונגריה. אוסף שיריו הראשון התפרסם בשנת 1921 ובמהלך שנות העשרים הוא נחשב לדמות מובילה באוונגרד של צ'כוסלובקיה. סייפרט היה בין מייסדי העיתון "Devětsil" לצד ויטסלב נזוול. כחבר המפלגה הקומוניסטית היה עורכם של מספר עיתונים מפלגתיים ("Rovnost", ‏"Srsatec" ו-"Reflektor") ועבד בבית דפוס.
בשנת 1929 עזב סייפרט עם קבוצת חברים את המפלגה הקומוניסטית והיה בין החותמים על המצע שהתנגד לסממנים הבולשביקיים שפשטו בקרב הנהגת המפלגה. לאורך שנות השלושים והארבעים הוא עבד כעיתונאי בקרב חוגים סוציאל-דמוקרטיים. בשנת 1949 פסק מעיסוקו בעיתונאות והתמסר לכתיבה. עבודתו זכתה להכרה בקבלתו פרסים ממלכתיים בשנים 1936, 1955 ו-1968 ובשנת 1967 הוא הוכרז כאמן הלאומי של צ'כוסלובקיה. בשנים 1968–1970 עמד סייפרט בראש התאחדות הסופרים הצ'כוסלובקים. בשנת 1977 הוא היה בין החותמים על "אמנת 77" שהתנגדה לשלטון במדינה.
בשנת 1984 הוענק לסייפרט פרס נובל לספרות. בשל מצבו הבריאותי הוא נעדר מטקס קבלת הפרס ובתו נכחה בטקס בשמו, אם כי יש הטוענים שגורמים בממשל מנעו ממנו לקבל את הפרס בעצמו. זכייתו בפרס לא זכתה לפרסום נרחב בתקשורת הלאומית. גם במותו, כעבור שנתיים, מנעו כוחות הביטחון התקהלות וגילויי אבל ביום הבאתו לקבורה.
כמה עשרות משיריו תורגמו לעברית ויצאו לאור בכמה קבצים בהוצאה עצמית של המתרגם שמעון א. שור. בשנת 2021, לציון 120 שנה להולדת המשורר, ראה אור מבחר ראשון משיריו בהוצאה ממוסדת - הקובץ "רק הנהר לא מזדקן" בתרגום פאר פרידמן, בהוצאת קשב לשירה.
כתר דני

| --- | --- |

 משתמשים:  דנמרק דנמרק גרינלנד גרינלנד איי פארו איי פארו
 ISO 4217:  DKK
 יחידות משנה
 1/100:  אורה (øre)
 מטבעות ושטרות
 שטרות בשימוש:  50, 100, 200, 500, 1,000 קרונה.
 מטבעות בשימוש:  50 אורה, 1, 2, 5, 10, 20 קרונה
 בנק מרכזי
 בנק מרכזי:  הבנק הלאומי של דנמרק
 http://www.nationalbanken.dk (בדנית)
כתר דני או קרונה דנית (בדנית: Danske kroner) הוא ההילך החוקי הרשמי בממלכת דנמרק.
היסטוריה

הבנק הלאומי של דנמרק הכניס לראשונה את הכתר בשנות ה-70 של המאה ה-19. הכתר הפך להיות ההילך החוקי במדינה ב-1873 והחליף את הריגסדלר בשער המרה של 2 כתר לריגסדלר אחד.
ההחלפה הייתה תוצאה של חילופי המטבעות בכל רחבי סקנדינביה מהמטבעות הקודמים לכתרים, חילופין שנמשכו עד מלחמת העולם הראשונה.
השם קרונה (krone בדנית) פירושו "כתר", שם שהוטבע לראשונה במדינות סקנדינביה.
בין השנים 1940 ל-1945 (מלחמת העולם השנייה) נקשר המטבע למארק הגרמני לאחר כיבוש דנמרק. בסיום הכיבוש הגרמני הוחזר הכתר לשימוש פעיל בשער המרה של 24 כתר לפאונד בריטי. מאז עברו המטבעות והשטרות של הכתר שתי גרסאות. בשנת 2005 פורסמה סדרת מטבעות של 10 קרונה, הכוללים מוטיבים מהאגדות של הנס כריסטיאן אנדרסן.
דנמרק אמנם לא הצטרפה להחלפת המטבע המקומי למטבע האירו, בדומה לרוב מדינות אירופה, אולם היא הצטרפה בשנת 1999 למנגנון שער החליפין האירופי (ERM II)
לפי הודעה לעיתונות מיום 17 בנובמבר 2020, הבנק הלאומי הדני הנפיק שטרות חדשים ומעודכנים של 500 קרונות בדומה להנפקות הקודמות של שטר זה, אך עם חתימות חדשות (Moeller), חוטי אבטחה חדשים, פסי פנינה ודמויות גאומטריות מובלטות למשתמשים לקויי ראייה להבחין בין הערכים השונים של השטרות. שטרות חדשים אלו מודפסים בצרפת. השטר החדש של 500 קרונות הוא השטר הראשון שיונפק, ואחריו יגיע השטר של 100 הקרונות וערכים נוספים בשנים הקרובות.
מטבעות דניים שבתוקף

| Value | פרטים טכניים> קוטר (מ"מ) | פרטים טכניים> עובי (מ"מ) | פרטים טכניים> משקל (גרם) | פרטים טכניים> הרכב | פרטים טכניים> הרכב | תיאור> שפת המטבע | תיאור> Obverse | תיאור> Reverse |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 50-אורה | 21.5 | 1.55 | 4.3 | פח-ברונזה |  | חלק | הכתר של המלך כריסטיאן V | לב (סמל המטבעה המלכותית) |
| 1-קרונה | 20.25 | 1.6 | 3.6 | סגסוגת קופרוניקל |  | כרסום | מונוגרם (עיטור אותיות משולבות) של המלכה מרגרטה II | עיצוב מסורתי |
| 2-קרונה | 24.5 | 1.8 | 5.9 | סגסוגת קופרוניקל |  | כרסום מופרע | מונוגרם (עיטור אותיות משולבות) של המלכה מרגרטה II | עיצוב מסורתי |
| 5-קרונה | 28.5 | 2 | 9.2 | סגסוגת קופרוניקל |  | כרסום | מונוגרם (עיטור אותיות משולבות) של המלכה מרגרטה II | עיצוב מסורתי |
| 10-קרונה | 23.35 | 2.3 | 7 | נחושת אלומיניום |  | חלק | המלכה מרגריטה II | סמל המדינה הלאומי |
| 20-קרונה | 27 | 2.35 | 9.3 | נחושת אלומיניום |  | כרסום מופרע | המלכה מרגריטה II | סמל המדינה הלאומי |
For table standards, see the coin specification table.
שטרי כסף דניים שבתוקף (סידרה החל מ-2009)

| ערך | מידות (מ"מ) | צבע שליט | צבע שליט | השטר> פני השטר | השטר> גב השטר | השטר> סימני מים | תאריך הנפקה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 50 קרונות | 125 × 72 |  | סגול | גשר סלינגסונד | קערת סקרפסאלינג | ממצאים מספינה ויקינגית סקולהלוו שנמצאה בפיורד רוסקילה | 11 באוגוסט 2009 |
| 100 קרונות | 135 × 72 |  | כתום - צהוב | גשר החגורה הקטנה | פגיון הינדסגאול | ממצאים מספינה ויקינגית סקולהלוו שנמצאה בפיורד רוסקילה | 04 במאי 2010 |
| 200 קרונות | 145 × 72 |  | ירוק | גשר קניפלסברו | אבזם חגורה ללנגסטרופ | ממצאים מספינה ויקינגית סקולהלוו שנמצאה בפיורד רוסקילה | 19 באוקטובר 2010 |
| 500 קרונות | 155 × 72 |  | כחול | גשר המלכה אלכסנדרה | דלי ברונזה מקלבי | ממצאים מספינה ויקינגית סקולהלוו שנמצאה בפיורד רוסקילה | 15 בפברואר 2011 |
| 1000 קרונות | 165 × 72 |  | אדום | גשר החגורה הגדולה | מרכבת השמש מטרונהולם | ממצאים מספינה ויקינגית סקולהלוו שנמצאה בפיורד רוסקילה | 15 בפברואר 2011 |
שערי חליפין

| שער חליפין נוכחי עבור DKK |
| --- | --- |
באתר Google Finance:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר Yahoo! Finance:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר XE.com:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר OANDA.com:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
מדינות נוספות המשתמשות במטבע הכתר/קרונה

| מדינה |  | שם המטבע | קוד ISO 4217 | הערה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| איסלנד | איסלנד | קרוֹנָה (Króna) | ISK |  |
| נורווגיה | נורווגיה | קרוֹנֵה (Krone) | NOK |  |
| שוודיה | שוודיה | קרוֹנָה (Krona) | SEK |  |
| איי פארו | איי פארו | קרוֹנָה (Króna) |  | משתייך לקרונה הדנית |
| גרינלנד | גרינלנד | קרוני (Koruuni) |  | משתייך לקרונה הדנית |
| צ'כיה | צ'כיה | קוֹרוּנָה (Koruna) | CZK |  |
הערות שוליים

↑  Editorial Style Guide 2020, World Bank Group, appendix D pp.134–139
↑  מתוך שער ההמרה של כתר דני לשקל חדש
| מטבעות שקדמו לאירו ומטבעות נוספים של מדינות האיחוד האירופי |
| --- | --- | --- |
| מטבעות לאומיים של מדינות האיחוד שהוחלפו | שילינג אוסטרי • לירה איטלקית • פונט אירי • פרנק בלגי • מארק גרמני • גילדן הולנדי • גילדן דרום גרמני • דרכמה יוונית • פרנק לוקסמבורגי • לטס לטבי • ליטאס ליטאי • לירה מלטזית • טולר סלובני • קורונה סלובקית • פזטה ספרדית • אשקודו פורטוגלי • מרק פיני • פרנק צרפתי • לירה קפריסאית • קונה קרואטית • קרון אסטוני |  |
| מטבעות אחרים שהוחלפו | יחידת מטבע אירופית (אקו) • פרנק מונוגסקי • לירה סן מרינזית • לירת הוותיקן |  |
| מטבעות ב-ERM II | כתר דני |  |
| מטבעות אחרים שלא הוחלפו | ליש"ט בריטית • קורונה צ'כית • פורינט הונגרי • זלוטי פולני • קרונה שוודית • לב בולגרי • לאו רומני |  |
כד קנופי

| --- | --- |

 פרטי הממצא
 חומרים:  אלבסטר, עץ, אבן, חומר קרמי, פאינס 
 יצירת הממצא
 תרבות:  מצרים העתיקה 
 
כדים קנופיים הם מיכלים ששימשו את המצרים הקדמונים בתהליך החניטה, לאחסון ושימור האיברים הפנימיים של בעליהם לעולם הבא. הגרסאות המוקדמות והנפוצות ביותר היו עשויות אבן, אך סגנונות מאוחרים יותר גולפו מעץ. השימוש הפולחני בכדים החל עוד בתקופת הממלכה הקדומה ונשאר בפועל עד התקופה המאוחרת או התלמאית, אז פשוט עטפו את הקרביים והניחו אותם עם הגוף. רוב הכדים הקנופיים של הממלכה הקדומה היו ללא כיתוב והיה להם מכסה פשוט, אך בתקופת ממלכה התיכונה כתובות הפכו לנפוצות יותר, והמכסים היו לעיתים קרובות בצורת ראשי אדם. החל מהשושלת התשע עשרה, כל אחד מארבעת המכסים תיאר את אחד מארבעת בניו של הורוס, מתפקד כשומר על האיבר בצנצנת שלהם.
אטימולוגיה

המונח קנופי משקף את ההשקפה המוטעית של האגיפטולוגים המוקדמים עם האגדה היוונית על קאנופוס – רב החובל של מנלאוס במסעו לטרויה – "שנקבר בקנופוס בדלתא שם סגדו לו בצורת קנקן". לפי גרסה אחרת, השם נגזר מהמיקום קאנופוס (כיום אבוקיר) בדלתא המערבית של הנילוס ליד אלכסנדריה, שם סגדו לכדים בעלי ראש אדם כהתגלמות של האל אוסיריס.
עיצוב

קנקנים קנופיים הם כלים בצורת האות V, חלולים במרכזם, ומעליהם מכסים פשוטים או איקונוגרפיים. גובהם בין 14 ס"מ ל-50 ס"מ (כולל המכסה), וקוטרם בין 6 ס"מ ל-20 ס"מ. החומרים הנפוצים ביותר להכנת הקנקנים היו עץ, אבן גיר, פאיאנס (קרמיקה) וחימר, והעיצוב לווה לעיתים בציור של תווי פנים, שמות הנפטרים או האלים, ולחשי קבורה. כדים קנופיים מוקדמים הונחו בתוך תיבה קנופית והוכנסו לקבר לצד הסרקופג. מאוחר יותר, הם סודרו לעיתים בשורות מתחת לבמה עליה הונח הסרקופג, או בארבע פינות החדר.
הסגנון המקורי של הקנקנים מהממלכה הקדומה כלל מכסה עגול ופשוט, בעוד שהמכסים האופייניים יותר בצורת ראשי אדם לא נראו עד תקופת הביניים הראשונה. הראשים היו ייצוגים אנושיים של בני הורוס והם היו הסגנון השולט בכדים במצרים העתיקה עד תקופת הממלכה החדשה בשושלת התשע עשרה, שבה השתנה הסגנון לתיאור הידוע יותר של ראשי החיות.
ייעוד

הנוהג של הוצאת איברים פנימיים מגופות נפטרים החל מוקדם בממלכה הקדומה, אבל השימוש הספציפי של כדים כאחסון עבור האיברים לא היה נפוץ עד תקופת הביניים הראשונה. בזמן החניטה, הריאות, הכבד, הקיבה והמעיים הוצאו מהגופה כדי למנוע מהם לאכל שאר הגוף. כל איבר הומלח בנתר והוכנס בנפרד לאחד מארבעת הכדים הקנופיים. ללב לא היה כד, משום שהמצרים האמינו שזה מקום מושבה של הנשמה, ולכן הוא נשאר בתוך הגוף. כדים קנופיים מהממלכה הקדומה נמצאו ריקים ופגומים, אפילו בקברים שלא נבזזו, מה שמרמז על כך שהם היו חלק מטקס הקבורה ולא שימשו להחזקת האיברים. תקופת הביניים השלישית ואילך אימצה מנהג דומה, והציבה קנקני דמה קטנים בהרבה בקברים מבלי לכלול את האיברים. טכניקות חניטה משופרות אפשרו לקרביים להישאר בגוף; הכדים המסורתיים נותרו מאפיין של קברים, אך כבר לא היו חלולים לאחסון האיברים.
משמעות דתית

כל אחד מבניו של הורוס היה אחראי להגנה על איבר מסוים, היה מוגן בעצמו על ידי אלה מלווה, וייצג כיוון במרחב:
חפי: האל בעל ראש הבבון המייצג את הצפון היה מוגן על ידי האלה נפתיס והוקצה לריאות.
דואמותאף: האל בעל ראש התן המייצג את המזרח היה מוגן על ידי האלה ניית' (אנ') והוקצה לקיבה.
אימסת: האל בעל הראש האנושי המייצג את הדרום היה מוגן על ידי האלה איסיס והוקצה לכבד.
קבחסנואף: האל בעל ראש הבז המייצג את המערב היה מוגן על ידי האלה סרקת והוקצה למעיים.
ראו גם

חניטה
ארבעת בני הורוס
סרקופג
כתבי סרקופגים
כדים קנופיים המייצגים את ארבעת בני הורוס, המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע, וושינגטון די. סי., ארצות הברית
לשק קולקובסקי

| --- | --- |

 לידה:  23 באוקטובר 1927 ראדום, רפובליקת פולין 
 פטירה:  17 ביולי 2009 (בגיל 81) אוקספורד, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  בית הקברות הצבאי פובונזקי 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ורשה, אוניברסיטת לודז' 
 מוסדות:  אוניברסיטת ורשה  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט 
 מונחה לדוקטורט:  Richard Polt, ז'וזה ברונר, גיליאן רוז 
 תחומי עניין:  פילוסופיה 
 עיסוק:  פילוסוף, מרצה באוניברסיטה, סופר, איש חינוך, היסטוריון, היסטוריון רעיונות 
 השפיע על:  כריסטופר היצ'נס, סולידריות (תנועה)
 מדינה:  הרפובליקה הפולנית השנייה, הרפובליקה העממית הפולנית, גרמניה הנאצית, פולין 
 פרסים והוקרה:  פרס אלכסיס דה טוקוויל (1994) פרס ירושלים (2007) הרצאת ג'פרסון (1986) פרס ארנסט בלוך (1991) פרס גורדון ג. לאינג (1991) עמיתי מקארתור (פברואר 1983) פרס קלוגה (2003) פרס ארסמוס (1983) פרס המסאי האירופאי על שם שארל ויון (1980) פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית (16 באוקטובר 1977) מדליית סנט ג'ורג' מדליית השירות הדמוקרטי עיטור מסדר העיט הלבן של פולין 
 
לֶשֶק קוֹלַקוֹבסקי (בפולנית: Leszek Kołakowski‏; 23 באוקטובר 1927 – 17 ביולי 2009) היה פילוסוף, היסטוריון של רעיונות ומסאי, מייסד שותף של בית הספר להיסטוריונים לרעיונות בוורשה, שהתעניין בהיסטוריה של הפילוסופיה המודרנית, ובמיוחד המרקסיזם, פילוסופיה של הדת ותרבות אירופית. הוא היה ממתנגדי המשטר הקומוניסטי בפולין, זוכה פרס "הרצאת ג'פרסון" לשנת 1986.
קורות חיים

קולקובסקי נולד בראדום שבפולין. את דרכו החל כקומוניסט אדוק, אולם בהדרגה חלה תמורה בדעותיו וביחסו למרקסיזם. הוא קרא להנהיג סוציאליזם דמוקרטי יותר, עמדה שהביאה אותו לעימותים עם הצנזורה. בשנת 1956 חיבר את המניפסט "מהו סוציאליזם" עבור כתב עת פולני. היה זה הטקסט הראשון של קולקובסקי שנפסל על ידי הצנזורה. בשנת 1968 גורש קולקובסקי מפולין.
לאחר ששהה בקנדה ובצרפת, סוף סוף הוא התיישב באנגליה. קולקובסקי התקבל באוניברסיטת אוקספורד כפרופסור מן המניין וכעמית לחיים. הוא חי בגלות ותמך בתנועת סולידריות הפולנית, שהביאה להפלת המשטר הקומוניסטי בפולין. את המרקסיזם הגדיר כ"פנטזיה הגדולה" של המאה העשרים.
הוא נפטר ב-17 ביולי 2009 באוקספורד ונקבר בבית הקברות הצבאי פובונזקי בוורשה.
יצירתו ופרסים בהם זכה

קולקובסקי זכה להכרה בעולם עם פרסום ספרו Main Currents of Marxism (זרמים מרכזיים של המרקסיזם). ב-1982 זכה במלגת מקארתור, בשנת 1991 זכה בפרס ארנסט בלוך ובשנת 2007 זכה בפרס ירושלים. קולקובסקי נחשב לאחד מגדולי הפילוסופים של המאה העשרים והוגה הדעות המוביל של המהפכה הדמוקרטית-ליברלית במזרח אירופה.
יצירתו ופרסים בהם זכה > כתביו שתורגמו לעברית

על הרשות הנתונה – מבחר מסות, הוצאת ספרית פועלים, 1964
נוכחותו של המיתוס, תרגום: אליעזר הכהן, הוצאת ספרית פועלים, 1971
גדולי העבר – ברגסון, תרגום: עודד דגן, הוצאת דביר, 1988
שיחות עם השטן, תרגום: מיכאל הנדלזלץ, עריכה: אביעד קליינברג, הוצאת מפה, 2004
אגדת הקיסר קנדי: פולמוס אנתרופולוגי חדש, תרגום: יעקב גולומב, מאזנים כרך ס"א, גיליון 5–6, אגודת הסופרים העברים, 1987
אגדת הקיסר קנדי, תרגום: שולמית הראבן, אלפיים 6, עם עובד, 1992
הערות שוליים

↑  על הרצאת ג'פרסון והזוכים בה, באתר ה-NEH, הקרן הלאומית למדעי הרוח
↑  Leszek Kolakowski, Main Currents of Marxism: Its Origin, Growth, and Dissolution, Volume III: The Breakdown, Translated from the Polish by P. S. Falla, Oxford: Clarendon Press, 1978, עמ' 523. (באנגלית)
↑  Monika Rogowska-Stangret, Leszek Kołakowski, CULTURE.PL (בפולנית)
↑  Agnieszka Kazimierczuk, Pożegnanie Profesora, Rzeczpospolita, ‏29 ביולי 2009 (בפולנית)
↑  Leszek Kołakowski, Find a Grave
| זוכי הרצאת ג'פרסון |
| --- | --- | --- |
| 1972–1980 | ליונל טרילינג • אריק אריקסון • רוברט פן וורן • פול א. פרוינד • ג'ון הופ פרנקלין • סול בלו • סי. ון וודוורד • אדוארד שילס • ברברה טוכמן |  |
| 1981–1990 | ג'רלד הולטון • אמילי ורמול • ירוסלב פליקן • סידני הוק • קליאנת' ברוקס • לשק קולקובסקי • פורסט מקדונלד • רוברט ניסבט • ווקר פרסי • ברנרד לואיס |  |
| 1991–2000 | גרטרוד הימלפרב • ברנרד נוקס • רוברט קונקווסט • גוונדולין ברוקס • וינסנט סקלי • טוני מוריסון • סטיבן טולמין • ברנרד ביילין • קרוליין ביינום • ג'יימס מק'פרסון |  |
| 2001–2010 | ארתור מילר • הנרי לואיס גייטס (הבן) • דייוויד מק'קלו • הלן ונדלר • דונלד קגן • טום וולף • הארווי מנספילד •  ג'ון אפדייק • לאון קס • ג'ונתן ספנס |  |
| 2011 ואילך | דרו גילפין פאוסט • וונדל ברי • מרטין סקורסזה • וולטר אייזקסון • אנה דיאוור סמית • קן ברנס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263814605171  PLWABN: 9810578154705606  BIBSYS: 90059847  BNE: XX1165087  BnF: cb11909939j (data)  CANTIC: a19228077  CiNii: DA00474730  GND: 118564730  ICCU: CFIV005273  ISNI: 0000 0001 2283 2914  LCCN: n50044434  LNB: 000216637  NDL: 00514351  NKC: jn20000603472  NLA: 35278852  NLK: KAC199615265  NSK: 000002403  NTA: 069086230  RERO: 02-A003471258  SELIBR: 194068  SUDOC: 026952017  Trove: 894751  VcBA: 495/45590  VIAF: 97386978   WorldCat (עם VIAF): 97386978 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פולנים ובנושא פילוסופים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לאונרדו פרקש

| --- | --- |

 לידה:  20 במרץ 1967 (בן 57) סנטיאגו דה צ'ילה, צ'ילה 
 שם לידה:  Leonardo Julio Farkas Klein 
 מדינה:  צ'ילה 
 השכלה:  Instituto Hebreo 
 השקפה דתית:  יהדות 
 www.filantropia.cl
 
לאונרדו חוליו פרקש קליין (סנטיאגו, צ'ילה, נולד ב-20 במרץ 1967) הוא איש עסקים ופילנתרופ צ'יליאני ממוצא הונגרי ויהודי, את מרבית עושרו עשה מחברות כרייה. במסגרת תרומותיו סייע רבות לאנשים שנפגעו מאסונות.
שנותיו המוקדמות

הוריו של פרקש היו יהודים ממוצא הונגרי שהיגרו מטרנסילבניה לדרום אמריקה בשנת 1939.
פרקש למד מנהל עסקים באוניברסיטת סנטיאגו, צ'ילה.
קריירה מוזיקלית

בשנות ה-80, הוא היגר לארצות הברית ועבד בתעשיית הבידור כנגן פסנתר תוך כדי נסיעות בין לאס וגאס, ניו יורק ומיאמי. הוא עבד גם במספר חברות שיט בקריביים. הוא היה ידוע בכינוי "איש התזמורת" וחלק במות עם אמנים כמו טום ג'ונס וחוליו איגלסיאס.
במהלך הופעותיו, הוא פגש את אשתו, האמריקאית בטינה פרידמן פרקר, הנינה של ארתור וינריק, מייסד מלון קונקורד בקטסקילס במדינת ניו יורק, שם הם התחתנו.
בגיל 35, הוא פרש מהמוזיקה כדי להתמקד אך ורק באשתו ושלושת ילדיהם, ולקח על עצמו עבודות שונות כיצואן ומוכר של מוצרים שונים. הוא גם נכנס לעסקי הנדל"ן בארצות הברית, ולאחר מכן לעסקי הכרייה בצ'ילה.
שקילת מועמדות לנשיאות

באוקטובר 2008 פרקש הודיע כי הוא שוקל להיות מועמד עצמאי לבחירות לנשיאות 2009. עם זאת, ב-5 בדצמבר, הוא הודיע כי לא ירוץ.
בסקרים של שלוש מערכות הבחירות האחרונות לנשיאות בצ'ילה, הוא הוזכר בין ההעדפות המובילות אך מעולם לא הסכים לרוץ. בין 2019 ל-2020, העדפותיו של פרקש עלו בסקרים. ביולי 2020, פרקש דורג במקום השני בסקרי הנשיאות הצ'יליאנית.
בשנת 2021, חברת החדשות הבינלאומית בלומברג בחרה את לאונרדו פרקש בין 500 הלטינו-אמריקאים המשפיעים ביותר. הסוכנות ציינה כי איש העסקים בתחום הכרייה פרש אך "נשאר דמות רלוונטית בעסקים ובפוליטיקה המקומית. יותר מכל, פילנתרופ, פרקש הפך לסיפור הצלחה שבאמצעות רשתות חברתיות מקדם פלטפורמה מוצלחת לעזרה לאלפי צ'יליאנים במצבי עוני."
פילנתרופיה

פרקש מופיע במסע התרמה למען ילדים נכים והוא תרם מאות מיליוני פזו צ'יליאני, ובשנת 2008 תרם מיליארד פזו צ'יליאני (כ-2 מיליון דולר), והפך לאדם הראשון שתרם סכום כזה למסע זה.
פרקש היה ביקורתי מאוד כלפי המעמדים הצ'יליאנים לנשיאות, וטען כי "הם בדרך כלל קמצנים מאוד ואליטיסטים" ולא עושים מספיק כדי למתן את הבעיות החברתיות של צ'ילה. הוא גם אמר שאם ייבחר לנשיא "לכל הצ'יליאנים יהיה בית משלהם". רטוריקה זו של פנייה להמוני העניים זכתה לו לתמיכה משמעותית בקרב אותה קבוצה חברתית וביקורת חריפה מעמיתיו העסקיים ופוליטיקאים מקומיים, שלעיתים קרובות מכנים אותו "פופוליסט" שמחפש אחר זרקורים.
במהלך מבצע החילוץ של הכורים הלכודים בקופיאפו, צ'ילה, פרקש תרם 10,000 דולר לכל אחד מ-33 האנשים שחולצו. דווח כי פרקש נתן צ'קים על שם הכורים לכל אחת מהמשפחות והקים קרן נפרדת לאיסוף תרומות.
ב-1 ביולי 2011, פרקש קיבל פרס מראש העיר ויניה דל מר על תרומותיו לעיר.
ב-7 בפברואר 2018, פרקש הציע פרס של 10 מיליון פזו צ'יליאני לכל מי שימצא את אמלין קטלינה קניאלס וידאל, ילדה בת 11 שנחטפה בליקנטן, צ'ילה.
פרקש הוא פטרון של "מצעד החיים", תוכנית חינוכית שנתית המביאה סטודנטים לפולין, ללמוד את ההיסטוריה של השואה ולבחון את שורשי הדעות הקדומות, חוסר הסובלנות והשנאה.
מעורבות עם מצעד החיים

בשנת 2014, בתמיכתו של לאונרדו פרקש, "מצעד החיים" ציין את יום השנה ה-70 להשמדת יהדות הונגריה בידי הנאצים בשנת 1944 במהלך מלחמת העולם השנייה. ביום הזיכרון לשואה, בסיום טקס הזיכרון בשטח אושוויץ-בירקנאו, מספר ניצולי שואה - שרבים מקרוביהם נספו במחנה המוות - הצטרפו ללאונרדו פרקש בכתיבת האותיות האחרונות של ספר תורה. ספר התורה נתרם ל"מצעד החיים" על ידי פרקש.
תרומות תרבותיות

בשנת 2014, לאונרדו תרם שבעה ספרי תורה חדשים שנשלחו לשש יבשות שונות: אפריקה, אסיה, אוסטרליה, אירופה, צפון אמריקה ודרום אמריקה. במהלך השנים, פרקש תרם ספרי תורה לארגון היהודי החסידי חב"ד-ליובאוויטש ולמוסדות אחרים ברחבי העולם.
הערות שוליים

↑  Barrionuevo, Alexei (2010-11-20). "Mine Owner's Flair Rankles Chilean Elite". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-07-05.
↑  ivan (2 בספטמבר 2008). "Leonardo Farkas: De "hombre orquesta" a "Rey del hierro" (from "Orchestra Man" to "Iron King")". La Tercera (בספרדית). נבדק ב-2024-04-16. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Barrionuevo, Alexei (19 בנובמבר 2010). "Farkas's Flair Rankles Chilean Elite – The Saturday Profile". {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jeanne, Arthur (2016-05-31). "Farkas, le Chili incarné; (Farkas, Chile Embodies)" (בצרפתית).
↑  Kimbell, Wes (14 בנובמבר 2008). "CHILE'S LONGSHOT PRESIDENTIAL CANDIDATE GREETED AS HERO". אורכב מ-המקור ב-9 בדצמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "LEONARDO FARKAS: CHILE'S NEXT PRESIDENT?". 12 בנובמבר 2008. אורכב מ-המקור ב-8 בדצמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Leonardo Farkas: No seré candidato a la presidencia" [Leonardo Farkas: I will not be a candidate for presidency] (בספרדית). Emol.com. 29 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mora, Sebastián (6 בנובמבר 2019). "Farkas irrumpe en encuesta presidencial liderada por Sánchez y Lavín (Farkas Burst in Presidential Poll)". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Harkov, Lahav (23 ביולי 2020). "Jewish philanthropist polls in second place for Chilean presidency". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Leonardo Farkas - 500-EN". 13 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ubican a Farkas y creadores de Cornershop y Betterfly entre los chilenos más influyentes de Latinoamérica (Bloomberg chose Leonardo Farkas among the 500 most influential Latin Americans)". 17 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Teletón finalmente cumple la meta en el Nacional (minuto a minuto)" [Teletón finally accomplishes the goal in the National Stadium (minute to minute)] (בספרדית). Emol.com. 29 בנובמבר 2008. נבדק ב-28 בנובמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "El "fenómeno Farkas" seduce a Chile · ELPAÍS.com" [The "phenomenon Farkas" seduces Chile · ELPAÍS.com]. El País (בספרדית). 20 בנובמבר 2008. נבדק ב-28 בנובמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Showers of offers for Chile miners, NBC News
↑  Ordenes, Luis (2011-06-01). "Leonardo Farkas es declarado Ciudadano Ilustre de Viña del Mar". BioBioChile - La Red de Prensa Más Grande de Chile (בספרדית). נבדק ב-2024-04-09.
↑  Tele 13. "Leonardo Farkas ofrece recompensa para quien encuentre a Emmelyn". T13 (בEuropean Spanish). נבדק ב-4 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "March of the Living expresses its gratitude to Leonardo Farkas of Santiago, Chile". אורכב מ-המקור ב-5 במרץ 2014. נבדק ב-27 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  YouTube – Leonardo Farkas. "March of the Living Tribute to Leonardo Farkas=February 13, 2015". YouTube.
↑  "Seven Torahs to Six Continents, Thanks to One Chilean Businessman".
לואיס אצ'ווריה אלברס

לואיס אצ'ווריה אלברס (בספרדית: Luis Echeverría Álvarez;‏ 17 בינואר 1922 – 8 ביולי 2022) היה פוליטיקאי מקסיקני, אשר כיהן כנשיא מקסיקו בין השנים 1970–1976.
אצ'ווריה נולד במקסיקו סיטי. הוא היה חבר המפלגה המוסדית המהפכנית (PRI) כבר משנת 1940. במשך השנים השתלב בפוליטיקה המקסיקנית ומילא תפקידים שונים. הוא היה שר הפנים בממשלתו של גוסטבו דיאס אורדס, בין השנים 1964 ל-1970. ב-1968, ימים ספורים לפני פתיחת אולימפיאדת מקסיקו סיטי, נערכו בבירה הפגנות גדולות בקרב סטודנטים פעילי שמאל. ההפגנות דוכאו על ידי המשטרה והצבא בהוראת אצ'ווריה, ונהרגו בהן עשרות מפגינים, במה שנודע כטבח טלטלולקו.
בשנת 1970 נבחר אצ'ווריה לנשיא מקסיקו, וכיהן בתפקיד עד 1976. בשנת 2006 הורה שופט בבית המשפט הפדרלי במקסיקו להעמיד לדין את אצ'ווריה בגין מעורבותו בטבח הסטודנטים ב-1968, ובטבח נוסף שאירע ב-1971, בעת שכיהן כנשיא. בסופו של דבר בוטלו האישומים בשל התיישנות.
ביוגרפיה

אצ'ווריה היה למזכיר הפרטי של נשיא המפלגה המוסדית המהפכנית (PRI) השלטת במקסיקו מאז המהפכה המקסיקנית בשנת 1940 וקיבל תואר במשפטים מהאוניברסיטה האוטונומית הלאומית של מקסיקו בשנת 1945. במסגרת תפקיד זה שירת את לאסרו קארדנאס, מנואל אבילה קמאצ'ו, מיגל אלמאן ולדס, אדולפו רואיס קורטינס ואדולפו לופס מטאוס. הוא עלה במהירות במעמדו בקרב החוגים הפוליטיים והחזיק בכמה תפקידים חשובים בממשלה ובתוך מפלגת ה-PRI. כל זאת לפני שהתמנה למזכיר הפנים של מקסיקו בשנת 1964 על ידי הנשיא גוסטבו דיאס אורדס. הוא ספג ביקורת קשה על התנהלותו בהפגנות הסטודנטים ב-1968 איפה שהשתמש בדיכוי משטרתי של המחאות אשר הגיעו לשיאן ב"טבח טלטלולקו", בו נהרגו או נפצעו יותר מ-300 מפגינים ואלפים נעצרו. בשנת 1970 מינה אותו הנשיא אורדס ליורשו בנשיאות בקביעתו כמועמד למשרה מטעם ה-PRI בבחירות של אותה השנה.
לאחר שהפך לנשיא, עבר אצ'ווריה בצורה חדה אל מחנה השמאל במפלגה. הוא שחרר את מרבית האסירים שנעצרו בשנת 1968, חילק מיליוני דונמים מחדש בקרב החקלאים חסרי הקרקעות, הרחיב את התשתיות הממשלתיות עבור הביטוח הלאומי, הדיור והתחבורה, והשליך סכומי עתק גדולים לטיפוח של תשתיות ציבוריות חדשות. בהיפוך של עמדתו הקודמת, אצ'ווריה הציג תוכנית ארצית לתכנון הסדר הילודה בתוך המשפחה הממוצעת להפחתת גידול האוכלוסייה. הממשל שלו הוטרד מאינפלציה נרחבת שפגעה בערך הפסו המקסיקני, אבטלה גבוהה ואחוז לא יודעי קרוא וכתוב גבוהה ברחבי המדינה, בין לבין עקב הזנחת התחום החינוכי בידי הממשל שהיה אחראי עליו.
הצעותיו הכלכליות של אצ'ווריה התאימו לאידיאלים הפוליטיים שלו ונגעו, בין לבין, לרכישה ממשלתית של מפעלים רבים שהיו קודם לכן בבעלות פרטית, גרמו לניכור נרחב של אינטרסים עסקיים וגרמו להפחתת השקעות מקומיות כמו גם השקעות זרות אשר החריפו את המשבר הכלכלי. גורם נוסף שפגע בכלכלה המקסיקנית היה משבר האנרגיה העולמי בשנת 1973. מאזן סחר בירידה אילץ את פיחותו של הפסו המקסיקני ב-50 אחוזים בשנת 1976, מה שיצר חוסר ביטחון ואנטגוניזם בקרב גורמים מתוך מעמד הביניים. במדיניות חוץ, אצ'ווריה פתח ביחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין ותמך בהבעת עמדת סולידריות של אמריקה הלטינית בנושאים בינלאומיים. לאחר שעזב את תפקידו בשנת 1976, כיהן כשגריר מקסיקו באוסטרליה וניו זילנד (1977–1980) תחת יורשו, הנשיא חוסה לופס פורטייו.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 החלה חקירה משפטית רשמית של אצ'רווריה על מעורבותו בטבח ב-1968 והרג של למעלה מעשרה מפגינים בידי המשטרה בשנת 1971. מאוחר יותר הוא עמד בפני אישומי רצח בגין פעילותו ומעורבותו בשני האירועים, אך לאחר תמרונים משפטיים רבים, בית משפט פדרלי בשנת 2007 קבע כי לא ניתן לשפוט את אצ'ווריה בגין הרג והתיק נגדו נסגר בשנת 2009.
נפטר ב-8 ביולי 2022.