stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחנה יוסף

|  מידע |
| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1904
 על שם:  יוסף בק מויאל
 קואורדינטות:  32°03′42″N 34°45′55″E﻿ / ﻿32.06166667°N 34.76527778°E﻿ / 32.06166667; 34.76527778
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) מחנה יוסף(למפת תל אביב רגילה) מחנה יוסף(למפת גוש דן רגילה) מחנה יוסף(למפת גוש דן מוגדלת) מחנה יוסף  he מחנה יוסףhe מחנה יוסףמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שכונת מחנה יוסף הייתה שכונה יהודית שקמה צפונית-מזרחית ליפו בשנת 1904 ע"ש יוסף בק מויאל. השכונה הוקמה בעיקר על ידי יוצאי תימן (רובם מהעיר עדן) ומספר יוצאי צפון אפריקה ואשכנזים, בעקבות הצפיפות שנגרמה ביפו בתקופת העלייה השנייה.
פינת הרחובות שבזי ופינס - שכונת מחנה יוסף
הבתים הראשונים קמו בצידה הדרומי של השכונה, בסמוך למחנה יהודה. כיום נמצאים רחובות פינס, מחנה יוסף, יבנאל ודגניה באתר זה. תכנון הקרקע וחלוקתה למגרשים נעשה בידי יוסף אליהו שלוש, והשכונה החלה מתפתחת לכיוון צפון ובמקביל לשכונת מנשייה הערבית שממערב לה. הבתים בשכונה לא היו אחידים בסגנונם והושפעו מטעמי בעליהם ומיכולתם הכלכלית. היו בה בתים רחבי מידות ולצידם בתים רעועים שקירותיהם עשויים ממשטחי פח וללא חלונות. יהודי תימן הקימו את בתיהם כמנהגם סביב חצר גדולה.
עד סוף שנות ה-20 הוקמו רוב בתיה של השכונה והיא השתרעה על פני שטח של 12.5 דונם. רחובותיה תוכננו לפי תוכנית שתי וערב, אך הם לא כוסו באספלט עד שנות ה-50. בין תושבי השכונה ותושבי מנשייה הערבים שררו יחסי גומלין, אך במלחמת העצמאות נצבה מחנה יוסף בקו האש של הצלפים הערבים, וחלק ניכר מתושביה עזב אותה לבלי שוב.
במשך השנים התמזגה השכונה עם מחנה יהודה השכנה, והן נקראו בשם שכונת שבזי, על שם הרחוב הראשי המשותף להן.
מאמר חסידות (חב"ד)

בחסידות חב"ד, מאמר חסידות, או בקיצור מאמר, הוא דבר תורה שנאמר או נכתב על ידי אחד מאדמו"רי חב"ד, המבאר נושא עמוק בתורת חב"ד שיסודו בקבלה, ובו הסקת מסקנות בעבודת ה'. המאמר נחשב מקודש יותר מ"אמירת תורה" או "שיחה" על ידי האדמו"ר המקובלים בכל החסידויות, בשל כך הוא מכונה גם מאמרי דא"ח – ראשי תיבות דברי אלוהים חיים.
מאמר חסידות מתחיל בדרך כלל, בפסוק או מאמר חז"ל ("דיבור המתחיל") והוא נושא את שמו, (כך לדוגמה מאמר על הפסוק "אנוכי ה'" יכונה בטרמינולוגיה החסידית "מאמר דיבור המתחיל 'אנוכי ה'"), וממנו מתרחבת היריעה להסברת סוגיה כלשהי במשנת החסידות, שעליו מפרשים את העניין על פי פירוש החסידות והקבלה כפי שהדברים הם ברובד נעלה יותר מהפן הרגיל של אותו פסוק או המדרש. לעיתים המאמר מתחיל לדון בנושא מסוים ללא הקדמת פסוק אלא ב"להבין עניין..." ("להבין עניין מתן תורה" וכדומה). המאמרים דנים בנושאי הקבלה בראי תורת החסידות, באופן של הבנה ב"חכמה בינה ודעת" – הבנה שכלית.
אמירת המאמרים על ידי האדמו"ר

לאור החשיבות הרבה שיוחסה לאמירת המאמרים, נתגלעו כמה מנהגים המבדילים את אמירת ה'מאמר' מאמירת 'שיחה' או דברי תורה רגילים: קודם אמירת המאמר היה נהוג לשיר "ניגון הכנה" למאמר, במהלך כל זמן אמירת המאמר, נהגו החסידים לעמוד. המאמר עצמו נאמר על ידי הרבי בנעימה מיוחדת לאמירת מאמרים (רבי מנחם מנדל שניאורסון היה אומר לעיתים מאמרים בנעימה רגילה של "שיחה", מאמרים אלו מכונים "מאמר כעין שיחה") ולאחר אמירת המאמר נהגו לשיר ניגון שמחה ייעודי. החסידים מאמינים כי בעת שהרבי אומר את המאמר הוא נמצא במצב רוחני נעלה ו"שכינה מדברת מתוך גרונו".
לכל רבי בחסידות חב"ד סגנון שונה במאמריו. לדוגמה: מאמריו של רבי דובער (אדמו"ר האמצעי) מתייחדים בכך שהם ארוכים ומפורטים מאוד (חלקם מתפרסים על פני חמישים עמודים ויותר) לעומת מאמרי אביו (אדמו"ר הזקן) שנאמרו בקיצור.
לרוב מקובל שמאמר חדש נאמר על ידי האדמו"ר בלבד. משכך, הכתרת האדמו"ר התבטאה לפעמים באמירת מאמר חסידות, שסימלה את קבלת תפקיד האדמו"רות. דוגמה ידועה היא המאמר "באתי לגני" שאמר הרב מנחם מנדל שניאורסון ביום השנה של חותנו בשנת 1950, שסימל את הסכמתו להכתרה. המאמר כולל בתוכו את עיקרי משנתו של הרבי על תפקיד הדור השביעי לחסידות חב"ד והוא מבוסס על מאמר שאמר חותנו לפני פטירתו. בכל שנה בתאריך זה נהג הרב שניאורסון לומר מאמר המשך המבוסס על אחד הפרקים במאמר של חותנו.
העלאת המאמרים על הכתב

המאמרים שנאמרו משנות ה-70 של המאה ה-18 בזמן הקמת חסידות חב"ד על ידי האדמו"ר הראשון שלה ומייסדה, רבי שניאור זלמן מליאדי ועד שנות ה-90 של המאה ה-20 על ידי האדמו"ר השביעי שלה, רבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד, נדפסו בסדרות מאמרי אדמו"רי חב"ד הכוללות בממוצע כרך אחד לשנה. למשל סדרת ספרי המאמרים של הרבי מחב"ד.
בדרך כלל, האדמו"ר עצמו לא היה מעלה את המאמרים על הכתב, וכך גם את ה'שיחות'. כיוון שחלק נכבד מהם נאמר בשבת ויום טוב, בהם קיים איסור כתיבה, בנוסף למאמרים שנאמרו בדורות הקודמים בהם לא היו מכשירי הקלטה, נוצר צורך לזכור את הדברים ולחזור עליהם במדויק על מנת להעלותם על הכתב.
עבור התפקיד נבחרו חסידים בעלי זיכרון טוב, שכונו ה"חוזרים". חסידים אלו היו עורכים 'חזרה' על המאמר, משלימים אחד את השני ומעלים את הדברים על הכתב. לעיתים היה נבחר חסיד מרכזי כ"ראש צוות החוזרים", בתפקיד זה ידוע הרב יואל כהן, ששימש כ'חוזר' בחצר הרבי האחרון. בדרך כלל, החוזרים היו בעלי ידע נרחב בחסידות ושימשו גם כמשפיעים.
החסידים שהיו מעלים את המאמר על הכתב על סמך ה'חזרה' היו בעלי כשרון בכתיבה תמציתית ומקיפה, וכונו ה"מניחים". לעיתים החוזרים עצמם עסקו גם ב"הנחה".
לאחר כתיבת השלד הראשוני המאמרים הוגשו לאדמו"ר ועברו הגהה. עם זאת, מאות מאמרים, בעיקר אצל הרבי האחרון, לא הספיקו לעבור הגהה ונדפסו על סמך ה'הנחה' בלבד, כאשר צוות רבנים ערך אותם לפני הדפסתם. המאמרים שהוגהו נדפסו בסדרת ספרים נפרדת והם קרויים מאמר מוגה, להבדיל ממאמר שלא הוגה על ידי הרבי, הקרוי הנחה בלתי מוגה.
מלבד זאת יש מאמרי חסידות שנכתבו על ידי האדמו"ר עצמו, כגון הספר דרך מצותיך שנכתב על ידי אדמו"ר הצמח צדק והודפס על ידי צאצאיו ב-1911.
בקרב החסידים

חשיבות ה"מאמרים" בקרב החסידים מתבטאת גם בהקפדה על חזרה של המאמר כפי שנאמר או הוגה על ידי האדמו"ר תוך דיוק בכל מילה. כמו כן, יוחסה חשיבות רבה לזמן אמירת המאמר מפי האדמו"ר, שנחשב בחסידות כזמן רוחני נעלה.
חסידי חב"ד נוהגים ללמוד ולחזור בעל פה בעת ההתוועדויות מאמרי חסידות שנשאו אדמור"י חב"ד. המאמר נאמר בנעימה מיוחדת הדומה לנעימה בה נאמרו המאמרים מפי אדמו"רי חב"ד, לפני אמירתו מושר "ניגון הכנה" למאמר ובסיומו מושר ניגון שמחה קבוע. ישנם זמנים קבועים בהם נהוג לחזור על מאמר חסידות, הכוללים את יום השבת לאחר תפילת מנחה (זמן המכונה 'רעווא דרעווין', בארמית 'רצון הרצונות'), ביום ההולדת, בבר מצווה ובחתונה.
מדי שנה בי' בשבט, יום פטירת רבי יוסף יצחק שניאורסון, נהוג בחב"ד לחזור על המאמר האחרון שהדפיס בחייו, "באתי לגני", על פי הוראת חתנו רבי מנחם מנדל שניאורסון. לאחר פטירת רבי מנחם מנדל, אימצו בחב"ד את המנהג על סמך הוראתו, לחזור על המאמר האחרון שהדפיס, "אתה תצווה" ביום פטירתו ג' בתמוז.
| חסידות חב"ד |
| --- | --- | --- |
| שושלת ליובאוויטש | הראשון: שניאור זלמן מלאדי ("אדמו"ר הזקן", "בעל התניא") • השני: דובער שניאורי ("האדמו"ר האמצעי") • השלישי: מנחם מנדל שניאורסון ("הצמח צדק") • הרביעי: שמואל שניאורסון ("מהר"ש") • החמישי: שלום דובער שניאורסון ("הרש"ב") • השישי: יוסף יצחק שניאורסון ("הריי"צ") • השביעי: מנחם מנדל שניאורסון ("הרבי מלובביץ'") |  |
| ענפים נוספים בחסידות | אהרן מסטרשלה | קאפוסט: יהודה לייב שניאורסון • שלמה זלמן שניאורסון • שלום דובער שניאורסון מרציצה • שמריה נח שניאורסון מבאברויסק | לאדי: חיים שניאור זלמן שניאורסון • יצחק דובער שניאורסון • לוי יצחק מסיראטשין | ניעז'ין: ישראל נח שניאורסון | עץ שושלת חב"ד |  |
| כתבים | אדמו"ר הזקן: ספר התניא • שולחן ערוך הרב • סידור אדמו"ר הזקן • תורה אור ולקוטי תורה • מאמרי אדמו"ר הזקן | האמצעי: קונטרס ההתפעלות | הצמח צדק: צמח צדק • אור התורה • דרך מצותיך | הרש"ב: המשך יו"ט של ר"ה תרס"ו • בשעה שהקדימו תרע"ב | הריי"צ: אגרות קודש הריי"צ | ספרי הרבי מלובביץ': היום יום • לקוטי שיחות • אגרות קודש הרמ"מ • תורת מנחם • רשימות | אחרים: ספר הערכים • קטגוריה:כתבי עת חב"דיים |  |
| אתרים | מרכז חב"ד – 770 • אוהל חב"ד לובביץ' • כפר חב"ד • קטגוריה:בתי כנסת חב"דיים • קטגוריה:ריכוזים חב"דיים | לובביץ' |  |
| מושגים | ניגוני חב"ד: ארבע בבות • צמאה לך נפשי • ופרצת • ניגוני הרבי מלובביץ' • תבנית:ניגוני חב"ד • קטגוריה:ניגוני חב"ד | פעילות: בית חב"ד • שלוחי חב"ד • מבצעי הרבי מחב"ד | התוועדויות: התוועדות • מאמר חסידות • משפיע | מועדים: חג הגאולה • | תקנות: סעודת משיח • מקווה "בור על גבי בור" • תקנת לימוד החת"ת • תקנת לימוד הרמב"ם | שונות: פולמוס המשיחיות |  |
| ארגונים מרכזיים | אגודת חב"ד העולמית • ספריית חב"ד • בית דין רבני חב"ד • הוצאת ספרים קה"ת • רשת ישיבות תומכי תמימים • כולל חב"ד • מרכז לענייני חינוך • נשי חב"ד • צעירי אגודת חב"ד בישראל •  רשת חינוך חב"ד • צבאות ה'   קטגוריה:ארגוני חב"ד • רשת ישיבות תומכי תמימים ליובאוויטש (ישיבות תומכי תמימים) |  |
| שונות | קטגוריה:חסידי חב"ד • קטגוריה:רבניות חב"ד |  |
קטגוריה:חסידות חב"ד
הערות שוליים

1 2  מאמר חסידות יהדות על רגל אחת, חב"ד חולון.
↑  מאמר, עיון > לקסיקון יהודי, חב"ד בישראל
↑  אצל רבי מנחם מנדל שניאורסון היו שרים לרוב את הניגון מרוסטוב הניגון מרוסטוב  – ניגון הכנה למאמר החסידות.
↑  מעריב, 'כשהרבי אומר "מאמר" כולם עומדים', מאיר נחתומי, 26.10.61.
↑  מגילת שיר השירים, פרק ה', פסוק א'
↑  מנדי קמינקר יו"ד בשבט: יום של שני מנהיגים, אתר בית חב"ד
↑  שיחת השבוע, גיליון 549, חזרת חסידות, מדור דרכי החסידות.
↑  פעמים את הניגון שניגנו בעת אמירת המאמר אצל הרבי (הניגון מרוסטוב) , ופעמים ניגון אחר.
↑  מנהגי יום הולדת חב"ד בישראל.
↑  המנהג מקובל רק בקרב הזרם המתון, המכיר בפטירתו
מחוזות האיטי

האיטי מחולקת מנהלתית ל-10 מחוזות (département) אשר מחולקים לנפות:
| # | קוד ihsi | מחוז | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה (2015) | שטח |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 09 | מחוז צפון-מזרח | פור דה פה | Nord-Ouest | 393,967 | 2,176 |
| 2 | 03 | מחוז הצפון | קאפ-האיסיין | Nord | 1,067,177 | 2,106 |
| 3 | 04 | מחוז צפון-מערב | פור ליברטה | Nord-Est | 728,807 | 1,805 |
| 4 | 05 | ארטיבוניט | גונאיב | Artibonite | 1,727,524 | 4,984 |
| 5 | 06 | מחוז המרכז | אנש | Centre | 746,236 | 3,675 |
| 6 | 01 | מחוז המערב | פורט-או-פרנס | Ouest | 4,029,705 | 4,827 |
| 7 | 08 | גרנד אנס | ז'רמי | Grand'Anse | 468,301 | 1,871 |
| 8 | 10 | ניפ | מירגואן | Nippes | 342,525 | 1,219 |
| 9 | 07 | מחוז הדרום | לה קיי | Sud | 774,976 | 2,794 |
| 10 | 02 | מחוז דרום-מזרח | ז'אקמל | Sud-Est | 632,601 | 2,023 |
הערות שוליים

↑  "Population totale de 18 ans et plus" (PDF) (בצרפתית). Institut Haitien de statistque et d'informatique (IHSI). במרץ 2015. נבדק ב-12 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| חלוקה מנהלית של מדינות אמריקה הצפונית ואמריקה המרכזית |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • ארצות הברית • איי בהאמה • בליז • ברבדוס • גואטמלה • ג'מייקה • גרנדה • דומיניקה • האיטי • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פנמה • קובה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| שטחים תלויים | איי הבתולה הבריטיים • איי הבתולה של ארצות הברית • איי טרקס וקייקוס • איי קיימן • אנגווילה • ארובה • ברמודה • גוואדלופ • גרינלנד • הולנד הקריבית • מונטסראט • מרטיניק • סנט מארטן • פוארטו ריקו • קוראסאו |  |
מוצרט (סרט)

| --- | --- |
 בימוי:  קארל הארטל 
 תסריט:  קארל הארטל 
 שחקנים ראשיים:  אוסקר ורנר נדיה טילר
 מוזיקה:  Isolde Ahlgrimm 
 צילום:  אוסקר שנירץ' 
 מדינה:  אוסטריה 
 הקרנת בכורה:  1955 
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  גרמנית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מוצרט הוא סרט דרמה אוסטרי משנת 1955, הסרט היה מועמד לפסטיבל קאן.
עלילה

הסרט סובב סביב מצבו הנפשי של מוצרט במהלך הפקת האופרה חליל הקסם.
מוצרט מנסה לנהל את חייו כאמן עצמאי בעוד רעייתו מתמודדת עם מצב בריאותי קשה.
במהלך עבודתו של מוצרט עם עמנואל שיקאנדר באופרה הוא מתאהב באנני גוטליב, זמרת צעירה המעריצה אותו, באותו זמן מוצא לאנני לצאת לסיבוב הופעות בינלאומי, אך אנני שמבינה שלא תזכה להתראות שוב עם מוצרט לאחר מכן, דוחה את ההצעה.
מבצר לטרון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מבצר, אתר ארכאולוגי 
 מיקום:  לטרון 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – העשור של 1130
 תאריך פתיחה רשמי:  שנות ה־30 של המאה ה־12 
 קואורדינטות:  31°49′53″N 34°58′58″E﻿ / ﻿31.83138889°N 34.98277778°E﻿ / 31.83138889; 34.98277778
  (למפת השפלה מוגדלת) מבצר לטרון(למפת השפלה רגילה) מבצר לטרון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מבצר לטרון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מבצר לטרון
 
מראה במבצר
מפת האזור
מבצר לטרון הוא מבצר צלבני השוכן על גבעת לטרון בגובה של 261 מטרים מעל פני הים. המבצר ממוקם כ-250 מטרים דרומית-מזרחית למנזר השתקנים וצופה עליו.
המבצר הוקם כחלק ממערך הגנה על הדרך לירושלים. המגדל הראשון הוקם בשנת 1132 או 1137 ועבר בשנת 1141 לידי מסדר הטמפלרים שבנה במקום מבצר גדול בשם "לה טורון דה שבלייה" (Le toron des chevaliers), היינו, "מגדל האבירים". שם זה השתבש בפי תושבי הסביבה והפך ל"לטרון". המבצר נהרס על ידי צבאות צלאח א-דין בשנת 1187. הצלבנים שבו וכבשו את המקום בשנת 1229, במסגרת מסע הצלב השישי, אך לא ידוע אם שבו והקימו את המבצר. באמצע המאה ה-13 נהדפו הצלבנים מהמבצר. במלחמת העצמאות שכנה במבצר עמדה של הלגיון הירדני, שכוחות צה"ל ניסו ללא הצלחה לכובשה בקרבות לטרון. שרידי העמדה ניכרים בשטח וסביבה נראות עד היום תעלות קשר ירדניות. האתר נכבש במלחמת ששת הימים.
במקום נערכו סקרים בלבד שחשפו מגדל עוז ומרתף, וכן שרידי חומה, קשתות, מגדלים וכנסייה. סמוך ממזרח לשרידי המבצר שוכנת אנדרטת עוצבת סער.
מראש הגבעה תצפית פנורמית, ממנה ניתן לצפות אל הרי ירושלים ושפלת יהודה, כביש מס' 1, שער הגיא, אזור מודיעין, גוש דן ומישור החוף הדרומי. סביב לגבעה ועל מורדותיה חלקות של כרמי זיתים בבעלות מנזר השתקנים, ובעמק מדרום למבצר עובר נחל נחשון.
מבצר ז'וליאן

מבצר ז'וליאן עם סירה מצרית, 1803
מבצר ז'וליאן (באנגלית: Fort Julien או Jullien) היה מבצר במצרים, שנבנה במקור על ידי האימפריה העות'מאנית ונכבש על ידי צרפת במהלך מסעותיו של נפוליאון במצרים ובסוריה בין 1798 ל-1801. המבצר ניצב בגדה המערבית של הנילוס כמה קילומטרים צפון-מזרחית לראשיד (רוזטה) בחוף הצפוני של מצרים. המצודה הוקמה על ידי הסולטאן אל-אשרף סייף אל-דין קייטביי (1468-1496 לספירה) כחלק מהמעוזים הצפוניים שבנו הממלוכים המגנים על המדינה מפני פולשים, ושופצו בהמשך בתקופת שלטונו של הסולטאן קאנשו אל-גאורי ( 1501-1516 לספירה). המצודה נחנכה רשמית בשנת 1482 לספירה. יש לה צורה מלבנית,  עם ארבעה מגדלים עגולים למחצה, אחד בכל פינה. המתחם כלל מבנה מבנה מרכזי ובו מקומות לבתים של חיילים, ומקומות ספציפיים לאחסון נשק, ומסגד. המצודה מורכבת מאלפי אבני אבן גיר, חלקן הגיעו ממבנים מצריים קדומים קודמים שהוחזקו בכתובות הירוגליפיות, כולל אבן רוזטה המפורסמת, שהתגלתה על ידי המשלחת הצרפתית למצרים. באמצע יולי 1799 חיילים צרפתים בפיקודו של לוטננט פייר-פרנסואה בושאר חשפו את אבן רוזטה המפורסמת במבצר בעת שחיזקו את ביצוריו. שנתיים לאחר מכן נכבש בידי כוח בריטי-טורקי משולב לאחר מצור קצר והפגזה של המבצר.
הערות שוליים

↑  Citadel of Qaitbay at Rashid, EG GATE
↑  Courrier de l'Égypte no. 37 (2 Fructidor year 7 / 1799) p. 3
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה ובנושא מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוסטפא מדבולי

מוסטפא כמאל מדבולי (בערבית: مصطفى كمال مدبولي; נולד ב-28 באפריל 1966) הוא מהנדס ופוליטיקאי מצרי המכהן כראש ממשלת מצרים ה-54 וכשר השיכון והבינוי של מצרים אשר מונה על ידי נשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי ב-14 ביוני 2018 כמחליפו של שריף אסמאעיל אשר התפטר בעקבות בחירותו המחודשת של א-סיסי בבחירות 2018.
קריירה

מדבולי הוא דוקטור להנדסה במקצועו מאוניברסיטת קהיר, את התואר השני בהנדסה סיים ב-1988 ואת הדוקטורט ב-1997 מספטמבר 2009 ועד נובמבר 2011 שימש כיושב ראש הרשות הארצית לתכנון ערים במשרד השיכון המצרי וכמנהל מכון ההדרכה ללימודים עירוניים במרכז לחקר הבינוי והשיכון במשרד השיכון.
מנובמבר 2012 ועד פברואר 2014 שימש כמנהל האזורי של מדינות ערב בתוכנית האו"ם להתיישבות. במרץ 2014 מונה לשר השיכון בממשלתו של אבראהים מחלב והמשיך בתפקיד גם בממשלתו של שריף איסמאעיל. בספטמבר 2015. במהלך כהונתו כשר השיכון, יצא לדרך פרויקט "מיליון יחידות הדיור", והיה אחד הפרויקטים הלאומיים הגדולים שנכנסו לתוקפם לאחר כניסת הנשיא סיסי לתפקידו, למרות שהפרויקט הוצע על ידי שר השיכון לשעבר מוחמד פתחי אל-בראדעי. מסיבות פוליטיות וחברתיות, הפרויקט, שהוצע על ידי אל-בראדעי ב-2011, נעצר בתקופת שלטון האחים המוסלמים, מה שגרם לדחיית הפרויקט עד לכניסת מדבולי לתפקידו. בנובמבר 2017 מונה מדבולי לראש הממשלה זמני, בעקבות יציאתו של שריף איסמעיל לגרמניה לטיפול רפואי.
ראש ממשלת מצרים

ב-7 ביוני 2018 מונה לראש ממשלת מצרים על ידי הנשיא א-סיסי וב-14 ביוני החל לתפקד בפועל כראש הממשלה לאחר הרכבת הממשלה החדשה והשבעתו. ב-9 ביוני 2018 החליט מדבולי לפטר שמונה שרים ביניהם שר העתיקות, שר ההגירה כוח האדם, החקלאות והקרקעות, שר הבריאות ושר השכלה גבוהה והמחקר האקדמי. יממה לאחר מכן הודיע כי בממשלתו יכהנו שמונה שרות, שיא כל הזמנים בייצוג נשים בממשל המצרי. ב-3 ביולי 2018 פרסם מדבולי רשמית את הצהרת המדיניות שלו לפרלמנט המצרי. בהצהרה כי 85% מתוכנית הרפורמה הכלכלית שלו הושלמה. ההצהרה נשלחה לאחר מכן לוועדה פרלמנטרית בראשות סגן יו"ר הפרלמנט המצרי, אשר לאחר מכן תלווה בהצבעה של אמון.
לפי סעיף 146 לחוקה אשר קובע, כי ראש ממשלה שימנה זה עתה ממשלה חדשה ימסור הצהרת מדיניות לפני הפרלמנט, ולאחר מכן על חברי פרלמנט להצביע על המדיניות, תוך תהליך שיסתיים עד 30 יום מההצבעה. ב-11 ביולי 2018, סגן ראש הפרלמנט המצרי, אל-סייד אל-שריף, שעמד בראש הוועדה הפרלמנטרית הממונה על סקירת הצהרת המדיניות של מדבולי, הודיע כי ועדתו סיימה את סקירתה והמליצה על הצבעת אמון ב-15 ביולי. ב-25 ביולי 2018, עשרה ימים לאחר המועד המתוכנן, אישר הפרלמנט המצרי את שינוי הממשלה של מדבולי ואת הצהרת המדיניות שלו בהצבעה.
הערות שוליים

↑  נשיא מצרים א-סיסי הטיל על שר השיכון להרכיב ממשלה חדשה, באתר ynet, 7 ביוני 2018
↑  צפו: מצרים מתכננת לבנות בירה חדשה ממזרח לקהיר, באתר גלובס, 15 במרץ 2015
↑  היסטוריה במצרים, שמונה נשים בממשלה
| ראשי ממשלת מצרים |
| --- | --- | --- |
| ח'דיוות מצרים | נובהר פאשא (1878–1879) • אסמאעיל פאשא (1879) • תאופיק פאשא (1879) • מוחמד שריף פאשא (1879) • תאופיק פאשא (1879) • מוסטפא ריאד פאשה (1879–1881) • מוחמד שריף פאשא (1881–1882) • מחמוד סאמי אל-בארודי (1882) •  ראע'ב פאשא (1882) • אחמד עוראבי (1882) • מוחמד שריף פאשא (1882–1884) • נובהר פאשא (1884–1888) • מוסטפא ריאד פאשה (1888–1891) • מוסטפא פהמי פאשא (1891–1893) • חוסין פאחרי פאשא (1893) • מוסטפא ריאד פאשה (1893–1894) • נובהר פאשא (1894–1895) • מוסטפא פהמי פאשא (1895–1908) • בוטרוס ראלי (1908–1910) • מוחמד סעיד פאשא (ראש ממשלה) (1910–1914) • חוסיין רושדי פאשא (1914) |  |
| סולטנות מצרים  | חוסיין רושדי פאשא (1914–1919) • מוחמד סעיד פאשא (1919) • יוסף ווהבה (1919–1920) • מוחמד תאופיק נאסים פאשא (1920–1921) • עדלי יאקון פאשא (1921–1922) |  |
| ממלכת מצרים  | עבד אל ח'אלק סאוראט פאשא (1922) • מוחמד תאופיק נאסים פאשא (1922–1923) • יחיא איברהים פאשא (1923–1924) • סעד זע'לול (1924) • אחמד זוהיר פאשא (1924–1926) • עדלי יאקון פאשא (1926–1927) • עבד אל ח'אלק סאוראט פאשא (1927–1928) • מוסטפא א-נחאס פאשה (1928) • מוחמד מחמוד פאשא (1928–1929) • עדלי יאקון פאשא (1929–1930) • מוסטפא א-נחאס פאשה (1930) • איסמעיל סידקי (1930–1933) • עבד-אל פתח יחיא פאשא (1933–1934) • מוחמד תאופיק נאסים פאשא (1934–1936) • עלי מאהר (1936) • מוסטפא א-נחאס פאשה (1936–1937) • מוחמד מחמוד פאשא (1937–1939) • עלי מאהר (1939–1940) • חסן סברי פאשה (1940) • חוסיין סירי (1940–1942) • מוסטפא א-נחאס פאשה (1942–1944) • אחמד מאהר (1944–1945) • מחמוד פהמי נוקראשי (1945–1946) • איסמעיל סידקי (1946) • מחמוד פהמי נוקראשי (1946–1948) • אבראהים עבד אל-האדי (1948–1949) • חוסיין סירי (1949–1950) • מוסטפא א-נחאס פאשה (1950–1952) • עלי מאהר (1952) • אחמד נגיב אל-הילאלי (1952) • חוסיין סירי (1952) • אחמד נגיב אל-הילאלי (1952) • עלי מאהר (1952) • מוחמד נגיב (1952–1953) |  |
| הרפוליקה של מצרים  | מוחמד נגיב (1953–1954) • גמאל עבד אל נאצר (1954) • מוחמד נגיב (1954) • גמאל עבד אל נאצר (1954–1958) |  |
| הרפובליקה הערבית המאוחדת  | גמאל עבד אל נאצר (1958–1962) • עלי סברי (1962–1965) • זכריא מוחי א-דין (1965–1966) • מוחמד סדקי סוליימן (1966–1967) • גמאל עבד אל נאצר (1967–1970) • מחמוד פאוזי (1970–1971) |  |
| הרפובליקה הערבית של מצרים | מחמוד פאוזי (1971–1972) • עזיז צדקי (1972–1973) • אנואר סאדאת (1973–1974) • עבדל עזיז מוחמד חיג'אזי (1974–1975) • ממדוח סאלם (1975–1978) • מוסטפא ח'ליל (1978–1980) • אנואר סאדאת (1980–1981) • חוסני מובארכ (1981–1982) • אחמד פואד מוחי א־דין (1982–1984) • כמאל חסן עלי (1984–1985) • עלי לוטפי מחמוד (1985–1986) • עאטף צדקי (1986–1996) • כמאל גנזורי (1996–1999) • עטאף עביד (1999–2004) • אחמד נזיף (2004–2011) • אחמד שפיק (2011) • עיסאם שרף (2011) • כמאל גנזורי (2011–2012) • הישאם קנדיל (2012–2013)  • חאזם אל-בבלאווי (2013–2014) • אבראהים מחלב (2014–2015) • שריף אסמאעיל (2015–2018) • מוסטפא מדבולי (2018–מכהן) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1188873164  VIAF: 4276156133232258430000   WorldCat (עם VIAF): 4276156133232258430000 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחוזות הוואי

במדינת הוואי שבארצות הברית ישנם 5 מחוזות.
הגדול שבמחוזות הוואי הוא מחוז הוואי (10,432 קמ"ר), הקטן שבהם הוא מחוז קאלאוואו (13 קמ"ר), והמאוכלס שבהם הוא העיר והמחוז של הונולולו (כ-953,207 תושבים נכון ל-2010).
רשימת המחוזות

הטבלה שלהלן ממוינת כברירת מחדל לפי גודל האוכלוסייה במחוז. לחיצה על החצים הקטנים בתא העליון של כל עמודה תמיין מחדש את הטבלה לפי פרמטרים אחרים.
| מחוז | שם בשפת המקור | מושב המחוז | שנת הקמת המחוז | אוכלוסייה  נכון לשנת 2020 | שטח (קמ"ר) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| העיר והמחוז של הונולולו | City and County of Honolulu | הונולולו | 1905 | 1,016,508 | 1,546 |
| מחוז הוואי | Hawaii County | הילו | 1905 | 200,629 | 10,432 |
| מחוז מאווי | Maui County | וויילוקו | 1905 | 164,754 | 2,901 |
| מחוז קאואיי | Kauaʻi County | ליהו | 1905 | 73,298 | 1,611 |
| מחוז קאלאוואו | Kalawao County |  | 1905 | 82 | 13 |
הערות שוליים

↑  GISGeography, Hawaii County Map, GIS Geography, ‏2013-02-12 (באנגלית אמריקאית)
| מחוזות ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| המחוזות במדינות | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • ויומינג • וושינגטון • ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| המחוז הפדרלי | וושינגטון די. סי. |  |
מפת צפיפות אוכלוסין של הוואי עם חלוקה למחוזות. מעודכן על סמך נתוני מפקד האוכלוסין של 2007
מחנה ישראל (חב"ד)

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  איסטערן פארקוויי 
 מייסדים:  יוסף יצחק שניאורסון 
 תקופת הפעילות:  1941–הווה (כ־83 שנים) 
 
בלאנק ישן של מחנה ישראל
סמל של מחנה ישראל
מחנה ישראל היא הזרוע הסוציאלית של תנועת חב"ד העולמית. רוב פעילות הארגון מתבצעת כיום תחת ארגוני המשנה כולל חב"ד וצבאות ה' ותחת קרן לפיתוח מחנה ישראל.
הארגון הוקם בחודש סיוון בשנת תש"א על ידי אדמו"ר הריי"צ. חתנו הרמ"מ כיהן כיו"ר הוועד המנהל. הארגון הוזכר בקול קורא השני אותו הוציא אדמו"ר הריי"צ (בט"ז סיוון תש"א) וסקירה קצרה על הארגון הופיעה גם על כריכת ספר היום יום שיצא בחורף בשנת תש"ג.
הארגון מבקש להשפיע על חיזוק קיום מצוות הדת המעשיות, לעורר ולקרב לתשובה, תורה ומעשים טובים, וכן לפרסם את קריאתו של האדמו"ר הריי"צ "לאלתר לתשובה לאלתר לגאולה".
כל יהודי שומר תורה ומצוות יכול להרשם כחבר בארגון. עבודת החברים נעשית מאחורי הקלעים, ושאיפתם היא להיות לדוגמה לאחרים בהנהגתם על פי התורה והמצוות.
בצוואתו של הרבי מונו מספר חברים להנהלת הארגון, מהם נותר בחיים כיום רק הרב חיים יהודה קרינסקי המשמש כמנהל הארגון. משרדי מחנה ישראל ממוקמים במרכז חב"ד העולמי.
קרן השנה.
הקרן לפיתוח מחנה ישראל. נוסדה בשנת תשמ"ד למען פיתוח מוסדות חב"ד. פעמיים בשנה הייתה מתקיימת במרכז חב"ד העולמי יחידות לחברי הקרן עם הרבי.
חברות תהילים - "מחנה ישראל" יסד גם חברות תהילים חדשות וחיזק את הישנות. בנוסף "חברת תהילים עולמית" נוסדה על ידי אדמו"ר הריי"צ בשנת תש"ב בירושלים.
כולל חב"ד.
חלוקת הש"ס - אחת הפעולות אותן העביר הרבי לידי 'מחנה' היא חלוקת הש"ס המתקיימת ביום י"ט בכסלו, ובה היה נוטל הרבי חלק.
מבצע טהרת המשפחה העולמי.
ארגון צבאות ה'.
משניות בעל פה - ששת סדרי המשנה נחלקו בין החברים על פי הגורל (ארבעה פרקים בערך לחלק). כך כל הש"ס נלמד ונשנה בעל פה במשך השנה.
מזהירי שבת מחנה ישראל - מחלקה מיוחדת בשם "מזהירי שבת מחנה ישראל" נוסדה להפצת רעיון שמירת השבת. אחת מפעולתיה היא ארגון אגודות נשים, שהצהירו כי לא יקנו ביום השבת.
ארבע פעולות טובות - בשנת תש"ג ביקש הרבי מליובאוויטש שכל יהודי החבר במחנה ישראל יעשה לפחות ארבע פעולות טובות וידווח עליהן להנהלה ולאדמו"ר הריי"צ.
הערות שוליים

↑  אודות קרן לפיתוח מחנה ישראל באתר Lubavitch.com (באנגלית)
↑  אודות מבצע טהרת המשפחה העולמי באתר Lubavitch.com (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.