stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דן מרידור
חיים אישיים

מרידור מתגורר בירושלים. עד לפטירתה בנובמבר 2023 היה נשוי לליאורה מרידור, מרצה ומנהלת, לה נישא במהלך מלחמת יום הכיפורים ולאחר פציעתו בטנק בו לחם. לזוג שלושה בנים ובת. בנו, מתן מרידור, הוא עורך דין, שותף במשרד עו״ד אגמון עם טולצ׳ינסקי.
בנו, שאול מרידור, היה ראש אגף התקציבים במשרד האוצר. בתו חמוטל מרידור היא מבכירות ההייטק. היא נשיאה, מייסדת ושותפה של Stealth.
בנו הצעיר הוא השחקן אבישי מרידור, לשעבר נווט בחיל האוויר.
לדן שתי אחיות ואח: פרופ' חגית הורביץ, לשעבר מנהלת מחלקת הילדים בבית החולים ביקור חולים, ד"ר אביטל דרמון, מנהלת היזמה למחקר יישומי בחינוך, וסלי מרידור, שימש כשגריר ישראל בארצות הברית וכיו"ר הנהלת הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית העולמית. אחיינו הוא אלי הורביץ, איש חינוך ומנכ"ל קרן טראמפ.
בנובמבר 2011, בדירוג "פורבס" של הפוליטיקאים העשירים בישראל, תפס מרידור את המקום השישי עם הון שהוערך ב-30 מיליון ש"ח.
לקריאה נוספת

שייקה בן-פורת, שיחות עם דן מרידור, ספרית פועלים, 1997
גיל סמסונוב, הנסיכים: כיצד כבשו בני המשפחה הלוחמת את הנהגת המדינה, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2015
הערות שוליים

↑  אבי שילון, בגין 1992–1913, עם עובד, 2007, עמ' 439
↑  גיל סמסונוב, הנסיכים: כיצד כבשו בני המשפחה הלוחמת את הנהגת המדינה, הוצאת דביר, 2015, עמ' 38
↑  סמסונוב, הנסיכים, עמ' 46
↑  סמסונוב, הנסיכים, עמ' 80
↑  ארנון סגל, "מכאן הכל התחיל", עולם קטן, גיליון חיי שרה 724 תש״ף
1 2 3 4  רפאל מן, בכנסת כל אדם נוהג לפי טיבו, מעריב, 6 באוגוסט 1984
↑  סמסונוב, הנסיכים, עמ' 129
↑  טובה צימוקי, אנ"ש - גם למליאת רשות השידור, דבר, 13 במרץ 1981
↑  סמסונוב, הנסיכים, עמ' 170
↑  נעמי לויצקי, כבודו: אהרן ברק - ביוגרפיה, כתר הוצאה לאור, 2001, עמ' 219
↑  אריה אלדד, דברים שרואים מכאן: מה קורה למנהיגי הימין כשהם מגיעים לשלטון?, הוצאת דביר, 2016, עמ' 206
↑  יצחק שמיר, סיכומו של דבר, הוצאת עידנים, 1994, עמ' 223, 260
↑  לויצקי, כבודו, עמ' 339
↑  אילן כפיר (מעריב), מבחן האומץ של מרידור, באתר הספרייה הלאומית של ישראל, ‏16 בנובמבר 1989
1 2  אדם ברוך (מעריב), להיות דן מרידור, באתר הספרייה הלאומית של ישראל, ‏21 בפברואר 1992
↑  יאיר פידל (חדשות), מינוי ביניש - כנראה ביום א', באתר הספרייה הלאומית של ישראל, ‏30 בדצמבר 1988
↑  לויצקי, כבודו, עמ' 351
↑  עקיבא אלדר ועדית זרטל, אדוני הארץ: המתנחלים ומדינת ישראל 1967–2004, הוצאת דביר, 2004, עמ' 132
↑   יהונתן ליס, 30 שנה לוועידת מדריד: שמיר השתכנע ממידע מודיעיני שאסד מעוניין במו"מ, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2021
↑  סמסונוב, הנסיכים, עמ' 279
↑  סמסונוב, הנסיכים, עמ' 252
↑  זיכרון מטווח קצר(הקישור אינו פעיל)
↑  סמסונוב, הנסיכים, עמ' 313
↑  יצחק טישלר, ‏על חורבות האלכסון, באתר גלובס, 9 באפריל 2000
↑  דניאל ממן וזאב רוזנהק, בנק ישראל: כלכלה פוליטית בעידן נאו-ליברלי, הוצאת מכון ון ליר והוצאת הקיבוץ המאוחד, 2009, עמ' 130
↑  סמסונוב, הנסיכים, עמ' 303
↑  אלדד, דברים שרואים מכאן, עמ' 316
↑  יהונתן ליס, דן מרידור מונה ליו"ר קרן ירושלים, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2003
1 2  מרידור: "קדימה היא הבית שלי", באתר nrg‏, 18 במרץ 2006
↑  יואב לימור ועופר שלח, שבויים בלבנון: האמת על מלחמת לבנון השנייה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2007, עמ' 134
↑  לימור ושלח, שבויים בלבנון, עמ' 273
↑  מרב דוד, מרידור הודיע על חזרתו לליכוד: "קדימה נכשלה", באתר nrg‏, 9 בנובמבר 2008
↑  שני מזרחי, מרידור ושביט זוכו מהאישום המשמעתי בהסכם שכר הטרחה של גאידמק, באתר הארץ, 30 בינואר 2011
↑  יהונתן ליס, מרידור: הליכוד מקדם חקיקת אפרטהייד כמו בדרום אפריקה, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2013
↑  רונן ברגמן, "ידיעות אחרונות", דן מרידור לא יצביע לנתניהו בבחירות, באתר ynet, 13 במרץ 2015
↑  חזקי ברוך, דן מרידור: אצביע "כחול לבן", באתר ערוץ 7, 4 באפריל 2019
↑  דן מרידור מבכירי הליכוד לשעבר: "אצביע לגנץ - נתניהו הולך נגד המפלגה", באתר glz.co.il
↑  "אני מתבייש" - הנאום המלא של השר לשעבר דן מרידור היום בוועדת החוקה על רקע הרפורמה של השר יריב לוין, נבדק ב-2023-05-02
↑  שלומית לן, ‏בובות הוודו של ממשלות ישראל, באתר גלובס, 3 ביולי 1997
↑    יואב בירנברג, מרידור 3.0, באתר "ידיעות אחרונות", 25 בנובמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309531905171  GND: 122386744  ISNI: 0000 0000 7866 3956  LCCN: no98078401  NKC: jo2002100970  SNAC: w6mq2j92  SUDOC: 195459997  VIAF: 84132817   WorldCat (עם VIAF): 84132817 
דן מרידור נפגש עם שר החוץ של ארגנטינה, הקטור טימרמן, בואנוס איירס, נובמבר 2011
דן מרידור יחד עם נשיא המדינה בעת הענקת אות הנשיא למתנדב לשנת תשע״ה לארגון משפחות נרצחים ונרצחות
איימי ברנמאן

| --- | --- |

ברנמאן, 2009
 לידה:  22 ביוני 1964 (בת 60) ניו לונדון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  תיכון גלאסטונבורי 
 בן או בת זוג:  בראד סילברלינג (1995–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס לוסי (2002) 
 http://theamybrenneman.com/intro.html
 פרופיל ב-IMDb
 
איימי פרדריקה בְּרֶנֶמָאן (באנגלית: Amy Frederica Brenneman, נולדה ב-22 ביוני 1964) היא שחקנית ומפיקה אמריקאית. התפרסמה תחילה בשל תפקידה בתור הבלשית ג'אניס ליקאלסי בסדרה "NYPD Blue"‏ (1994-1993) של רשת ABC, בתור השופטת איימי גריי בסדרת הדרמה "המשפט של איימי" (2005-1999) של רשת CBS, בשל הופעתה בתור ד"ר ויולט טרנר בדרמה הרפואית "מרפאה פרטית" (2013-2007) ברשת ABC ובזכות תפקידה בתור לורי גארבי בסדרה "הנותרים" (2017-2014) של רשת HBO. בקולנוע, כיכבה ברנמאן בסרטים "היט" (1995), "פחד" (1996), "לכודים" (1996), "דברים שאפשר לדעת עליה" (2000), "תשע נשמות" (2005), "מועדון הקריאה של ג'יין אוסטן" (2007).
היא הייתה מועמדת סך הכל לחמישה פרס אמי לבידור בפריים טיים ושלושה פרסי גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה; עבור תפקידיה בסדרות "NYPD Blue" ו"המשפט של איימי".
ביוגרפיה

ברנמאן נולדה בניו לונדון, קונטיקט, ארצות הברית. אימה פרדריקה ג'ואן (לבית שונפילד), שופטת בבית המשפט העליון של מדינת קונטיקט, נולדה למשפחה יהודית ממוצא גרמני ומזרח אירופאי, אך התנצרה בבגרותה. אביה, ראסל לנגדון ברנמאן הבן, עורך דין סביבתי ממשפחה נוצרית-פרוטסטנטית. ברנמאן היא אפיסקופלית. דודתה הייתה העיתונאית בריל ד. היינס, שהייתה פעילה בתקופת המלחמה הקרה. ברנמאן גדלה בגלאסטונברי, קונטיקט, שם שיחקה בתיאטרון בנעוריה, הן בבית הספר והן בקבוצת תיאטרון מקומית. היא סיימה את אוניברסיטת הרווארד בתואר בדת השוואתית, בשנת 1987. בתקופת לימודיה בהרווארד הייתה שותפה לייסוד להקת התיאטרון קורנרסטון, שעמה סיירה במשך שנים אחדות לאחר סיום לימודיה.
קריירה

ברנמאן החלה את הקריירה שלה בשנת 1992 בסדרה קצרת-ימים של CBS בשם "ימי הביניים". כעבור שנה לוהקה לתפקידה הגדול הראשון כשוטרת במדים הקשורה למאפיה האמריקאית, ג'אניס ליקאלסי, בדרמה המשטרתית של ABC ‏ NYPD Blue. סיפור העלילה שלה, שכלל גם יחסים רומנטיים עם דמותו של דייוויד קרוזו, נמשך לאורך העונה הראשונה של הסדרה (1994-1993) והפרקים הראשונים של העונה השנייה. היא הייתה מועמדת לפרס אמי פריימטיים לשחקנית אורחת מצטיינת בסדרת דרמה בשנה שלאחריה.
אחרי שסיימה את תפקידה בסדרה המשטרתית, החלה ברנמאן את קריירת הקולנוע שלה. ב-1995 הופיעה ב-Bye Bye Love וב"קאספר", וכן, בתפקידה המוכר ביותר בדרמת הפשע "היט" משנת 1995. ב-1996 שיחקה ברנמאן בתפקיד הנשי הראשי מול סילבסטר סטאלון במותחן אסונות "Daylight" וכן כיכבה בסרט "Fear" משנת 1996. ב-1997 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הדרמה העצמאי "נבדה". בשנה שלאחריה כיכבה בסרט "חברים, שכנים ודברים אחרים" בבימויו של ניל לאבוט. בעונת 1998–1999 חזרה לטלוויזיה בקומדיה "פרייז'ר", כפיי מוסקוביץ.
ב-1999 הייתה ברנמאן ליוצרת והמפיקה בפועל של סדרת טלוויזיה משלה, המשפט של איימי, שבה שיחקה בתפקיד הראשי. ברנמאן גילמה אם גרושה, העובדת כשופטת בבית המשפט לענייני משפחה בהרטפורד, קונטיקט. רעיון הסדרה היה מבוסס על ניסיון חייה בפועל של אמה, פרדריקה ברנמאן, כשופטת בבית המשפט העליון של מדינת קונטיקט. הסדרה "המשפט של איימי" נמשכה שש עונות ו-138 פרקים, מ-19 בספטמבר 1999 עד 3 במאי 2005, ונהנתה מרייטינג טוב. פרדריקה ברנמאן הייתה מן הבוגרות הראשונות של בית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד והתמנתה לשופטת בבית המשפט לנוער בקונטיקט כשאיימי הייתה בת 3. ב-2002 הוענק לברנמאן "פרס לוסי" כהוקרה על מצוינות וחדשנות בעבודתה היוצרת, שהעצימה את הבנת הנשים באמצעות הטלוויזיה.
בשנים 2007 עד 2013 שיחקה בסדרת הדרמה "מרפאה פרטית" ברשת ABC. בשנת 2008 שיחקה בסרט "להוריד את ננסי" בכיכובה של מריה בלו.
בשנת 2009 שיחקה בדרמה של רודריגו גרסיה "אמהות וילדים" בכיכובה של נעמי ווטס. בשנת 2013 שיחקה בדרמה הרומנטית "מילים ותמונות" לצד קלייב אוון.
בשנת 2014 החלה לגלם את לורי גאלווי בסדרת המתח "הנותרים" ברשת HBO אשר זכתה בפרס פיבודי, דמות אשר גילמה במשך 3 עונות של הסדרה.
בשנת 2019 גילמה את דיאנה בלאקווד בעונה השלישית של סדרת הדרמה המשפטית "גוליית" בפריים וידאו.
בשנת 2021 שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה ספר לי את הסודות שלך.
בשנת 2021 לוהקה לשחק בסדרת הטלוויזיה "זוהרות" אשר מבוסס על הרומן באותו שם מאת הסופרת לורן ביוקס; הסדרה עלתה לשידור ברשת אפל TV פלוס במהלך חודש אפריל 2022. בשנת 2022 החלה לשחק בסדרת הדרמה והמסתורין "הזקן" (אנ') בכיכובו של ג'ף ברידג'ס ברשת FX.
חיים אישיים

ב-1995 היא נישאה לבמאי האמריקאי-יהודי בראד סיברלינג.
הערות שוליים

↑  ג'וליה קולינס, "Brennemans on the Bench," Harvard Law School Alumni Bulletin. עלון בוגרי בית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432418705171  PLWABN: 9810547965805606  BIBSYS: 6047307  BNE: XX1292705  BnF: cb14158907r (data)  CiNii: DA13912364  GND: 141699191  ISNI: 0000 0000 5938 6340  LCCN: no98063367  NKC: xx0165022  NTA: 395990750  SUDOC: 194347303  VIAF: 61161214   WorldCat (עם VIAF): 61161214
אידה אפלברוג

| --- | --- |

 לידה:  11 בנובמבר 1929 הברונקס, ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  22 באוקטובר 2023 (בגיל 93) מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של מכון שיקגו 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אמנות פמיניסטית 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1990)  פרס שדולת הנשים למפעל חיים בתחום האמנות (2008)  Anonymous Was A Woman Award (2009)  עמיתי מקארתור (1998) 
 idaapplebroog.com
 
אידה אפלברוג (באנגלית: Ida Applebroog;‏ 11 בנובמבר 1929 – 22 באוקטובר 2023) הייתה אמנית יהודייה-אמריקאית, שפעלה לאורך חמישה עשורים בעיקר בעשיית אמנות ויזואלית דו־ממדית. היא נודעה כיוצרת של אמנות פרובוקטיבית שחקרה נושאים של אלימות מול כוח, פוליטיקת מגדר ומיניות נשית. היא זכתה בפרסים רבים עבור הסגנון הייחודי של יצירותיה, כגון מענק עמיתי מקארתור (1998), ודוקטורט של כבוד בבית ספר פרסונס לעיצוב (אנ') שבניו יורק (1997).
ביוגרפיה

אידה אפלברוג נולדה וגדלה ברובע הברונקס שבניו יורק בארצות הברית, למשפחה יהודית אורתודוקסית. בניגוד לרצון אביה, היא שאפה לרכוש השכלה ולמדה עיצוב גרפי במכון ניו יורק לאמנויות ומדעים ישומיים בין השנים 1948–1950. כך היא השיגה עבודה בסוכנות פרסום, שם הייתה האישה היחידה, וסבלה לעיתים תכופות מהטרדה מינית.
חמש עשרה שנים לאחר מכן, היא עברה לשיקגו כאם לארבעה, למען הצרכים האקדמיים של בעלה, גידעון הורוביץ. שם, היא למדה למשך שלוש שנים בבית ספר מכון האמנות של שיקגו במסגרת מלגה שקיבלה. לאחר שעזבה את המסגרת האקדמית, אפלברוג עסקה בהכנת תכשיטים במרתף ביתה, אך רק מאוחר יותר, כשהתגוררה בסן דייגו, הציגה לראשונה את יצירותיה.
ביוגרפיה > פעילות מקצועית

ב-1969 עברה אפלברוג, שוב למען אילוצי הקריירה האקדמית של בעלה, אל סן דייגו. בתקופה זו הייתה ידועה בשם נישואיה, אידה הורוביץ. בעודה מתקרבת לגיל 40, במאבק בדיכאון ובתחושת תסכול ממצב משפחתי ומקצועי שלא הייתה מרוצה ממנו, היא יצרה את מה שמאוחר יותר ייקרא מיצג ה"מונה ליזה", ויהיה מעבודותיה המוערכות ביותר: אוסף של מעל 150 דיוקנים עצמיים שהיא ציירה מול המראה בחדר השירותים בביתה בסן דייגו, עם דגש על אזור המפשעה.
באותו הזמן אפלברוג לא התכוונה לפרסם את הציורים, וזמן קצר לאחר מכן, בשלהי 1969, היא עברה התמוטטות נפשית בזמן ביקור בגן החיות עם שני בניה. לאחר שהביאה אותם אל ביתה, אשפזה את עצמה בבית חולים המקומי מרסי. בעת שהותה בבית החולים במשך 6 שבועות, היא יצרה מעל ל-100 ציורים שנחשפו מחדש רק ב-2009, ופורסמו בספר רק בשנת 2017. עבודות אלו, המדגימות את מה שהרגישה כשהייתה חולה בדיכאון, הן אינטימיות מאוד בדומה לרבות מיצירותיה של אפלברוג.
אפלברוג קיבלה תשומת לב ציבורית רק לאחר שחזרה לניו יורק ב-1974, עם פרסומם של מספר ספרים קטנים של עבודותיה, אשר שלחה לאמנים אחרים וסופרים. היא פיתחה סגנון ייחודי שהיה מזוהה איתה עד למותה – דמויות אדם מופשטות עם קווי חוץ דגושים.
עבודותיה כללו לעיתים קרובות מוטיבים של מיניות ומסרים פמיניסטיים, והיו אלה הערכים הללו שהניעו אותה להפסיק לשאת את שם המשפחה של בעלה באמצע שנות השבעים. נוסף על כך, היא עסקה רבות בנושאים של הזדקנות, גזענות ואלימות במשפחה, מתוך האמונה שבשנות השבעים לא דנו מספיק בבעיות חברתיות אלו בסצנה האמנותית.
נפטרה במנהטן ב-22 באוקטובר 2023.
פרסים

2009 Anonymous Was a Woman Award
2008 Lifetime Achievement Award, Women's Caucus for Art, Los Angeles CA
1998 MacArthur Foundation Fellowship, Chicago IL
1997 Honorary Doctorate, New School University / Parson School of Design, New York NY
1995 Lifetime Achievement Award, College Art Association, New York NY
1992 Milton Avery Distinguished Chair, Bard College
1990 John Simon Guggenheim Memorial Fellowship
1985 Artist's Fellowship, National Endowment for the Arts
1983 Creative Artists in Public Service Program, New York Council on the Arts, New York NY
ספרים

Applebroog, Ida, 'Ida Applebroog. The Ethics of Desire', New York: An Art Service, 2015
Applebroog, Ida, 'Ida Applebroog. Scripts', 100 Notes – 100 Thoughts No 042, documenta (13), Ostfildern: Hatje Cantz, 2011
Applebroog, Ida, 'Ida Applebroog', New York: An Art Service, 2011
Applebroog, Ida, ‘Blue Books’, Self Published, 1981
Applebroog, Ida, ‘Dyspepsia Works’, Self Published, 1979
Applebroog, Ida, ‘Galileo Works’, Self Published, 1977
הערות שוליים

1 2  Ida Applebroog, Hauser & Wirth
1 2  Randy Kennedy, Keepsakes, Domestic and Dark, the New York Times, 15 בינואר 2010
↑  Jillian Steinhauer, The Drawings Ida Applebroog Made During a Breakdown, Hyperallergic, 25 באפריל 2017
↑  Ida Applebroog, MacArthur Foundation
↑  Patricia Spears Jones, Ida Applebroog by Patricia Spears Jones, BOMB Magazine #68, 1 ביולי 1999
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007430292505171  BIBSYS: 98035593  BnF: cb149792295 (data)  CiNii: DA1020837X  GND: 119018802  ISNI: 0000 0000 8157 9210  LCCN: n86865934  NTA: 255700946  RERO: 02-A011622620  RKD: 396552  SUDOC: 077149742  ULAN: 500091955  VIAF: 77116598   WorldCat (עם VIAF): 77116598
איוואן ראבוזין

| --- | --- |
הצייר איוואן ראבוזין על רקע אחד מציוריו
הצייר איוואן ראבוזין על רקע אחד מציוריו
 לידה:  27 במרץ 1921 נובי מארופ, ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים
 פטירה:  18 בדצמבר 2008 (בגיל 87) ואראז'דין, קרואטיה
 מקום קבורה:  Oštrice 
 לאום:  קרואטי
 תחום יצירה:  ציור
 זרם באמנות:  אמנות נאיבית
 יצירות ידועות:  בתולת היער
 
איוואן ראבוזין (בקרואטית: Ivan Rabuzin; ‏27 במרץ 1921, נובי מארופ, ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים – 18 בדצמבר 2008, ואראז'דין, קרואטיה) היה צייר בזרם האמנות הנאיבית, החל לצייר רק בגיל 35 וזכה לפרסום עולמי. יצירותיו הוצגו בגלריות ובמוזיאונים בעולם.
תולדות חייו

איוואן ראבוזין נולד בנובי מארופ באזור קרואטיה של ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, למשפחה קשת יום. אביו היה כורה פחם ואיוואן היה השישי מבין אחד עשר ילדים. ב-1947 עבר לזאגרב ועבד כשוליה בנגריה. ב-1950 חזר לעיירת הולדתו והפך למנהל עבודה במפעל לייצור רהיטים. במסגרת עבודתו בנגרות התבקש להכין בין השאר מערכי לימוד לשיעורי אמנות עבור האמן קוסטה אנגלי רדובני(אנ'), שם גילה את אהבתו לאמנות. ראבוזין החל לצייר ב-1956 כאשר היה בן 35. ב-1958 זכה ראבוזין בפרס ראשון בתערוכה הפדרלית של ציירים חובבים יוגוסלביים בזאגרב. תערוכת היחיד הראשונה שלו נערכה בגלריה לאמנות נאיבית בזאגרב והייתה לנקודת מפנה בחייו. בזכות הצלחת התערוכה, עזב ראבוזין את עבודתו במפעל הרהיטים והחל מ-1963 הקדיש את כל זמנו לציור.
קריירה כאמן

ב-1969 הוענק לראבוזין פרס אנרי רוסו לאמנות נאיבית בברטיסלאבה. מאז הוצגו יצירותיו בתערוכות חשובות רבות בארצו וברחבי העולם. ב-1981 הוצגה תערוכת ענק שלו בגלריה ג'ארו ארט בניו יורק. מאז הוצגו עבודותיו בתערוכות בעולם: בפריז, ניו יורק, טוקיו, סאו פאולו, מילאנו, אמסטרדם, ציריך, אוסלו, מינכן, פירנצה, ז'נבה, ברן, המבורג וקלן,
ב-1976 הוזמן ראבוזין להשתתף בפרויקט 'אמנות על השולחן' לעיצוב תעשייתי של מערכת כלי שולחן יוקרתית בת 500 חלקים עבור חברת רוזנטל(אנ'). הפרויקט בראשותו של המעצב הפיני הנודע טימו ספרפנווה(אנ') זכה לעיטור מאת ממשלת גרמניה המערבית.
ציוריו של ראבוזין הגיעו לאוספים פרטיים רבים ולמוזיאונים בעלי שם עולמי, והוא זכה להיות בין האמנים המעטים שעבודה שלו הוצגה במוזיאוני הוותיקן.
ראבוזין הטביע את חותמו על עולם האמנות הנאיבית העכשווית בסגנון שנקרא על שמו "peindre a la Rabuzin". סגנון אופייני המתאר טבע שמימי ואור בצבעי פסטל עדינים עם קומפוזיציות פואטיות של עננים נפוחים ובתי כפר קטנים המבטאות סוג של גן עדן עלי אדמות.
פעיל פוליטי

ראבוזין היה פעיל פוליטי וחבר במפלגת האיחוד הדמוקרטי של קרואטיה (אנ'), ובשנים 1993 עד 1999 היה חבר הפרלמנט הקרואטי.
ראבוזין זכה להערכה רבה במולדתו יוגוסלביה, ובקרואטיה. בתקופת מלחמת העצמאות של קרואטיה, נעשו מאמצים רבים להסתרת ציוריו כדי שלא יינזקו.
איוואן ראבוזין נפטר ב-2008 בבית חולים בעיר ואראז'דין, שבקרואטיה.
ראו גם

על הגבעות - בתולת היער, באתר ויקיפדיה באנגלית (באנגלית)
הערות שוליים

↑  איוואן ראבוזין - ביוגרפיה, באתר rabuzinfineart (באנגלית).
↑  איוואן ראבוזין - תקציר ביוגרפי, באתר rabuzingallery.com (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb126488384 (data)  GND: 11902053X  ISNI: 0000 0000 7859 9421  LCCN: n81012488  NKC: jo2012710876  NTA: 202566625  RKD: 65344  SNAC: w6t74cwd  SUDOC: 111706734  ULAN: 500000547  VIAF: 33313223   WorldCat (עם VIAF): 33313223
אסטרואיד

ערך זה עוסק בגוף קטן במערכת השמש. אם התכוונתם לעקומה גאומטרית בשם זה, ראו .
האסטרואיד גספרה
אסטרואיד (מיוונית : αστεροειδης) הוא גוף קטן במערכת השמש, הנמצא במסלול סביב השמש. אסטרואידים קטנים קרויים "מטאורואידים".
באוגוסט 2006 הגדיר האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי את המונח "גופים קטנים במערכת השמש" שהם גופים שאינם כוכבי לכת ואינם כוכבי לכת ננסיים. מלבד קרס (האסטרואיד הראשון שהתגלה ומאז סיווגו שונה), כל האסטרואידים מוגדרים כגופים קטנים במערכת השמש.
ישנם ארבעה סוגים עיקריים של אסטרואידים (מחולקים לפי סוג מסלולם): אסטרואידי אטן, אסטרואידי אפולו, אסטרואידי אמור, אסטרואידי אפוהיילי. כמו כן ישנן מספר משפחות אסטרואידים, קבוצות אסטרואידים בעלי מקור משותף. אלו ככל הנראה שברים שהתפרקו מגוף גדול יותר עקב התנגשות בעבר. עשרות משפחות כאלו ידועות כיום.
בלועזית נקרא האסטרואיד גם minor planet, ובתרגום לעברית: כוכב לכת מינורי, אך הן באנגלית והן בעברית המונח "כוכב לכת מינורי" כולל במשמעות מורחבת גופים שמימיים נוספים.
נכון ל-28 במרץ 2023 התגלו למעלה מ-1,276,959 אסטרואידים.
חלוקה

מקובל לחלק את הגופים הקטנים לשתי קבוצות, גופים קטנים במערכת השמש הפנימית והתיכונה (עד כוכב הלכת נפטון) וגופים קטנים במערכת השמש החיצונית (מעבר לנפטון). המונח "אסטרואיד" מתייחס לכל אותם הגופים הקטנים בתוך מערכת השמש, ואילו כל הגופים שמעבר לנפטון מכונים "גופים טרנס-נפטוניים".
הרכב

הרכב האסטרואידים מגוון וכולל סלעים העשויים בעיקר פחמן (C-type) סיליקט (S-type) ומתכת (M-type). מספר אסטרואידים נחשבים לכוכבי שביט כבויים לאחר שמרבית החומרים הנדיפים שהכילו התפזרו בחלל. דוגמה בולטת הִיא 3200 פאת'ון הנחשב למקור מטר הג'מינידים.
מינוח

כל זמן שהגוף נמצא בחלל הוא מוגדר כאסטרואיד או מטאורואיד.
כאשר אסטרואיד נכנס לאטמוספירה של כדור הארץ הוא נשרף, מלהיט את האטמוספירה ויוצר פס אור המכונה מטאור ובלשון עממית כוכב נופל.
מטאור בהיר במיוחד מכונה "כדור אש" או בוליד.
מטאוריט הוא אותו חלק של האסטרואיד אשר הגיע עד לפני הקרקע.
טקטיטים הם גושי חול ופיסות מסלע מאתרי פגיעה של מטאורידים גדולים אשר ניתכו.
מקור השם

"אסטרואיד" (Asteroid) ביוונית משמעו "דמוי כוכב" (Star-Like), והוא השם המועדף על האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי. שם זה הוצע על ידי האסטרונום הנודע ויליאם הרשל בתחילת המאה ה-19, משום שבתצפיות הראשונות באסטרואידים, נראו הללו כמקור אור נקודתי כמו כוכבים ולא כבעלי דיסקה ככוכבי לכת או הילה כשביטים. בשפות אחרות מקובל לתאר אסטרואיד כגוף "דמוי כוכב לכת" (Planet-Like); אולם המונח הנכון הוא Planetoid.
אירוע פגיעת אסטרואיד והיערכות למניעתו

מבין כלל התאוריות שהוצעו לגבי הגורם שהוביל להכחדת קרטיקון-פלאוגן, לפי הערכות שונות, התאוריה של אירוע פגיעת גוף שמיימי בכדור הארץ היא הסבירה ביותר. התנגשויות בין-כוכביות בדרגות שונות התרחשו עוד מראשית ימי מערכת השמש, כפי שמסתמן מהתאוריה לפיה לכדור הארץ והירח מוצא משותף. אירוע משמעותי כזה תועד ב-1994 עם פגיעת שביט שומייקר-לוי 9 בכוכב צדק, בעוצמה מוערכת של 6 מיליון מגה-טון (פצצת הצאר הייתה בעוצמה של 50 מגה-טון). אחד מאירועי החדירה המשמעותיים האחרונים שתועדו לאורך ההיסטוריה האנושית התרחש בשנת 2013, כאשר מטאור התפוצץ מעל לשמי רוסיה בעוצמה מוערכת של 500 קילוטון (פי 33 מעוצמת הפצצה שהוטלה על הירושימה) וגרם לפציעה של כ-1,200 איש.
בעקבות החשש מאירוע הכחדה המונית נוסף כתוצאה של פגיעת אסטרואיד (ראו למשל אפופיס), ישנן תוכניות רבות למיגור הסכנה. כך לדוגמה התאגד איגוד ללא מטרות רווח בקליפורניה, ארצות הברית בשם קרן B612. המטרה של התאגדות זו היא לפתח משימת חלל שבה תונחת חללית על אסטרואיד קטן, תחקור את פניו, ותתקין עליו מנוע רקטי שבפעולתו יגרום לשינוי משמעותי במסלול האסטרואיד.
במקביל מתקיימות תוכניות לגילוי אסטרואידים שיעזרו בפיקוח על כל אחד מהם, וכך יוכלו להתריע מראש על התקרבות אסטרואיד לכיוון כדור הארץ. אם התוכניות המוצעות להרחיב את גילוי האסטרואידים לגופים קטנים יותר יתממשו, ניתן יהיה לקבל התרעה מספר שנים מראש על פגיעה אפשרית. במקרה זה, הטסת חללית רובוטית או גשושית אל האסטרואיד, היצמדותה אל פניו, והפעלת המנוע לתקופה ארוכה, תוכל לשנות את כיוון האסטרואיד במספר סנטימטרים לשנייה. שינוי זה מספיק כדי שהאירוע יהפוך מפגיעה בכדור הארץ למעבר לידו, ובכך לבטל את הסכנה.
במצפה הכוכבים על שם וייז במצפה רמון מופעל פרויקט מגיני ארץ אשר סורק ועוקב אחר אסטרואידים.
בנובמבר 2021, שוגרה חללית במסגרת הניסוי דארט (Double Asteroid Redirection Test) שתנסה לפגוע באסטרואיד, שאורכו כ-160 מטרים, ולהסיט אותו ממסלולו. בכך תשופר היערכות למקרה שבו יהיה צורך להסיט אסטרואיד מסוכן ממסלול התנגשות עם כדור הארץ. ב-27 בספטמבר 2022, בשעה 2:14 בלילה (שעון ישראל), התנגשה הגשושית באסטרואיד דימורפוס, שקוטרו כ-160 מטרים. לאחר שבועיים פרסמה נאס"א שהפגיעה הקטינה את מחזור הסיבוב של דימורפוס סביב דידימוס ב-32 דקות ובכך הוכתר הניסוי בהצלחה מלאה.
ראו גם

כריית אסטרואידים
גופים קרובי ארץ
חגורת האסטרואידים
רשימת אסטרואידים
אסטרואידי אטן
אסטרואידי אפולו
חור מנעול כבידתי
גבול רוש
הערות שוליים

↑  ראו להלן לגבי השם "כוכב מינורי", שבלועזית ("minor planet") מתייחס לעיתים לאסטרואיד.
↑  אסטרואידים באתר נאס"א (באנגלית)
↑  Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets, Minor Planet Center
↑  כשקולנוע ומציאות מתחברים במשימת הדיפת אסטרואיד: לקראת שיגור DART, באתר הידען, ‏2021-11-22
↑  "כיפת ברזל" בחלל: נאס"א שיגרה חללית שתתנגש באסטרואיד, באתר ynet, 24 בנובמבר 2021
↑  Roxana Bardan, NASA Confirms DART Mission Impact Changed Asteroid’s Motion in Space, NASA, ‏2022-10-11
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550796505171  BnF: cb11976093k (data)  GND: 4174799-9  LCCN: sh85102674  NDL: 00572326
שימוש לא נכון באנטיביוטיקה

במסגרת הקמפיין "תהיה חכם", פרסמו המרכזים לבקרת המחלות ומניעתן בארצות הברית (CDC), כרזה המיועדת לשימוש במרפאות ובמוסדות בריאות אחרים. הכרזה מזהירה כי אנטיביוטיקה אינה יעילה נגד מחלות נגיפיות כמו הצטננות.
שימוש לא נכון באנטיביוטיקה (באנגלית: Antibiotic misuse) או שימוש יתר באנטיביוטיקה, עלול לגרום נזק לבריאות משום שהוא גורם להפיכת חיידקים לא מזיקים יחסית כמו סטפילוקוקוס, אנטרוקוקוס וואצינובקטר לחיידקי על עמידים לאנטיביוטיקה.
התפתחות הרגולציה בתחום השימוש באנטיביוטיקה

האנטיביוטיקה הראשונה, הפניצילין, התגלתה בשנת 1928 על ידי אלכסנדר פלמינג. בשנת 1980, הותרו  תרופות אנטיביוטיות מסוימות לטיפול בבעלי חיים בכפוף לפיקוח וטרינרי. בשנת 1996, הוקמה בארצות הברית המערכת הלאומית לפיקוח על עמידות החיידקים לתרופות (National Antimicrobial Resistance Monitoring System - NARMS). החל משנת 2012 הציבור דרש לקבל מידע לגבי השימוש בתרופות אנטימיקרוביאליות בבעלי חיים בתעשיית המזון ולגבי האופן בו מדווח עליהן. כתוצאה מכך, ה-FDA שינה את שיטת הדגימה המוגדרת ב-NARMS כדי להשיג מדגימות בבעלי החיים נתוני מייצגים יותר לגבי האורגניזמים המרכזיים הנתונים במעקב. שותפי NARMS ב-CDC ו-USDA פרסמו למעלה מ-150 מאמרים שנבדקו על ידי עמיתים, אשר בדקו את מידת הסיכון לעמידות לתרופות אנטימיקרוביאליות כתוצאה משימוש באנטיביוטיקה בבעלי חיים המשמשים למזון. בשנת 2014, ה-FDA החל בשיתוף פעולה עם משרד החקלאות של ארצות הברית (USDA) ועם המרכזים לבקרת המחלות ומניעתן (CDC) בארצות הברית, במטרה להרחיב את איסוף הנתונים אודות שימוש באנטיביוטיקה בבעלי חיים המשמשים למזון. בשנת 2015, ה-FDA פרסם את ההנחיות הסופיות לגבי מזון לבעלי חיים ( VFD - Veterinary Feed Directive ). על פי כלל זה, הכללת תרופות אנטימיקרוביאליות במזון בעלי חיים מחייבת את אישורו של הווטרינר המטפל.
דוגמאות לשימוש לא תקין באנטיביוטיקה

אין לטפל באנטיביוטיקה במחלה נשימתית ויראלית בילדים. השימוש באנטיביוטיקה מותר רק אם אובחן זיהום בקטריאלי.
הטיפול בדלקות אוזניים אצל ילדים שעברו "ניתוח כפתורים" (החדרת צינוריות בעור התוף) יעשה באמצעות טיפות המכילות אנטיביוטיקה ולא על ידי מתן אנטיביוטיקה דרך הפה.
יש לטפל באוזנו של השחיין באמצעות טיפות אנטיביוטיות, ולא באמצעות אנטיביוטיקה למתן דרך הפה.
אין לטפל בסינוסיטיס באנטיביוטיקה מכיוון שהיא בדרך כלל נגרמת על ידי נגיף, וגם כאשר היא נגרמת על ידי חיידק, אנטיביוטיקה אינה נדרשת אלא במקרים חריגים מכיוון שהמחלה בדרך כלל נפתרת ללא טיפול.
אין לטפל בדלקת הלחמית הנגיפית באמצעות אנטיביוטיקה. יש להשתמש באנטיביוטיקה רק לאחר קבלת אישור על כך שהדלקת נגרמה על ידי חיידקים.
לעיתים קרובות בדיקות שתן שגרתיות מגלות אצל אנשים מבוגרים חיידקים בשתן, טיפול באנטיביוטיקה נדרש רק אם לאדם יש תסמינים של דלקת בדרכי השתן.
אין לטפל באקזמה על ידי מתן אנטיביוטיקה דרך הפה. ניתן לטפל בעור יבש בעזרת קרמים או טיפולים סימפטומטיים אחרים.
לא נמצא יתרון בשימוש מקומי באנטיביוטיקה להפחתת שיעור הזיהום בפצעים כירורגיים בהשוואה למשחה לא אנטיביוטית או ללא משחה כלל.