stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסכסוך ההודי-פקיסטני (2019)

הסכסוך ההודי-פקיסטני החל ב-14 בפברואר 2019, כאשר התרחש פיגוע בצד ההודי של ג'אמו וקשמיר, שגבה את חייהם של 40 אנשי כוח משטרתי הודי. על הפיגוע נטלו אחריות קבוצת מיליטנטים אסלאמיים שבסיסם בפקיסטן, והודו האשימה בכך את הממשל בפקיסטן. אירוע זה גרר תקיפות הדדיות מהאוויר והקרקע של שני הצדדים, שעודן נמשכות ומחריפות, וכך הוצת מחדש הסכסוך הרדום יחסית בחבל.
רקע

קשמיר הוא חבל ארץ בגבול הודו-פקיסטן, אשר שתי המדינות טוענות לריבונות עליו. האזור נותר קרוע ביניהן לאחר המלחמות הודו-פקיסטן ב-1947, 1965 ו-1999, כאשר רובו נותר בשטח הודו לאחר הפסקת האש במלחמה הראשונה. חילופי אש באזור זה מתרחשים מדי כמה שנים, כאשר עם הזמן פקיסטן החלה להוציא לפועל התקפות באמצעות ארגוני ג'יהאד שונים, והמתיחות הביאה את שתי המעצמות האסייתיות לרכוש לעצמן יכולת גרעינית. בשנת 2016 חלה החרפה קלה בסכסוך בשל חיסול מנהיג של אחת הקבוצות המוג'הידין, בורהאן וואני. בשנים שלאחר מכן המשיכו חילופי אש מפעם לפעם, כאשר ארגוני המורדים מבצעים פיגועי התאבדות בחבל והודו מגיבה בתקיפות, אך המצב היה רחוק ממלחמה כוללת.
התקפות הדדיות

ב-14 בפברואר 2019 יצאה שיירה של 78 כלי רכב המובילים 2,500 אנשי כח משטרה הודי מג'אמו לסרינגאר. בשעה 15:15 השיירה הותקפה על ידי רכב תופת שפוצץ לצידה, כתוצאה מכך נהרגו 40 מאנשי הכח ורבים אחרים נפצעו. הארגון ג'יש-י מוחמד שבסיסו בפקיסטן נטל אחריות, ואף פרסם סרטון בו מציג את המפגע בן ה-22 בטרם יצא לפיגוע. פקיסטן הכחישה כל קשר למעשים, על אף הקשר הידוע בין המדינה לארגון. מתקפה זו היא הפיגוע הקטלני ביותר שהיה בחבל מאז 1989.
כתגובה, ב-26 בפברואר 2019, תקף חיל האוויר ההודי באמצעות 12 מטוסים מיראז' 2000, בסיסים של ארגון הטרור באזאד קשמיר. הודו דיווחה כי בהפצצה זו נהרגו כ-350 חמושים. פקיסטן הכחישה מספר זה של הרוגים ואמרה שמדובר היה בהפצצות בשטחים פתוחים ולא מאוכלסים. זו הפעם הראשונה מאז 1971 שמטוסי קרב של מדינה אחת חצו את הגבול לשכנה בחבל קשמיר. כלי תקשורת מערביים הטילו ספק בטענות של שתי המדינות.
באותו יום החלו חילופי אש כבדים לאורך גבול קשמיר, בין היתר מרגמות וירי טנקים ומקלעים. לטענת פקיסטן, נהרגו לפחות 4 אזרחים בחילופי האש, ו-10 חיילים הודים נפצעו.
ב-27 בפברואר, הגיב חיל האוויר הפקיסטני לתקיפה הקודמת של הודו בשטחה, והפציצה מטרות בשטח הודו, 6 מטרות לטענתם. גם במקרה זה, טענו ההודים ההפצצות לא גרמו לשום נזק. בנוסף, מטוסי קרב הודים הוקפצו והניסו את המטוסים הפקיסטנים חזרה לשטחם. פקיסטן הודיעה שההפצצה נועדה להעביר מסר להודים, ושלא הייתה כוונה להרוג אף אחד.
באותו יום מטוסים הודים פלשו גם הם לפקיסטן, ופקיסטן דיווחה שהצליחה להפיל שני מטוסים, כאשר אחד נפל בשטח פקיסטן ואחד בהודו. מאוחר יותר הודיעו כי טייס הודי נפל בשבי, ואף פרסמו תמונות וקטעי וידאו כהוכחה, ואלו ככל הנראה גם נועדו להעביר את המסר כי אין כוונה לפגוע בטייס ושמצבו טוב. טייס זה הוא מפקד טייסת בחיל האוויר ההודי.
באותו יום פקיסטן סגרה את המרחב האווירי לחלוטין והודו השעתה פעילות ב-9 שדות תעופה במדינה.
הנרי פונר (כימאי)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1932 (בן 92 בערך) 
 
הנרי פונר (באנגלית: Henry Foner; נולד ב-1932 בגרמניה) הוא כימאי ישראלי ומחבר ספר על הקינדר-טרנספורט שהציל את חייו כילד לפני מלחמת העולם השנייה.
רקע

פונר נולד בשם היינץ ליכטביץ (Lichtwitz) וכונה "הייני". הוא גר עם אביו מקס ואמו אילזה לבית באד בקאנטשטראסה 30, שרלוטנבורג, ברלין. בשנת 1937 נפטרה אמו. סבו וסבתו עזרו לגדל אותו. סבו היה ארנסט ליכטביץ, בעל בית דפוס. כמה חודשים לאחר ליל הבדולח נשלח פונר לבריטניה והגיע ב-3 בפברואר 1939 לסוונסי, ויילס, שם חי עם מוריס ו-ויניפרד פונר, שאליהם התייחס כדודו ודודתו. אביו נשלח לאושוויץ ב-9 בדצמבר 1942 ונספה כעבור שבוע.
קריירה

פונר שירת בצבא הבריטי במצרים ובסודאן בין השנים 1953–1955.
חיים אישיים

פונר נישא ליהודית בשנת 1960. בשנת 1968 עברו לירושלים. למרות שבריטניה הצילה את חייו, הוא ראה בישראל את מולדתו. יש להם שלושה ילדים: נעמי (1964) ודייוויד (1966) שניהם ילידי לידס, ומאיה (1969) ילידת ירושלים, ישראל. יש להם שמונה נכדים.
בשנת 2016 העיר:
לעולם לא יכולה להיות תחושת סגירה מלאה. מבחינתי זה לא הגיוני - אתה לא יכול לשחזר את מה שנגנב.
יצירות

ספרו של פונר גלויות לילד קטן מתאר את החוויה שלו כילד קינדרטרנספורט.
גלויות לילד קטן: סיפור הקינדרטרנספורט (יד ושם, 2013)
הערות שוליים

↑  ספרו של פונר באתר יד ושם - באנגלית
1 2 3  
Davis, Barry (21 במרץ 2016). "Cartes Postales à un petit garçon". Conseil Représentif des Institutions juives de France. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  
Bellon, Tina (8 באפריל 2016). "Auschwitz guard's death deprives survivors of justice they hoped for". Reuters. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Macintyre, Donald (22 ביוני 2013). "Goodbye to Berlin: Postcards from Nazi Germany tell story of the Kindertransport". Independent. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  
Klein, Steve (21 במרץ 2016). "How My Family Made the Holocaust Tangible". Haaretz. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Verschickung jüdischer Kinder: Trennung aus Liebe". Badische Zeitung. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  
"Supervivientes de Auschwitz lamentan la muerte de Ernst Tremmel antes del juicio". Europa Press. 8 באפריל 2016. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  
"Auschwitz guard death deprives survivors of justice". Terra. 8 באפריל 2016. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ספרו של פונר באתר יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007508285005171  GND: 1038497566  LCCN: no2015031231  NTA: 372658385  VIAF: 305148827   WorldCat (עם VIAF): 305148827
הנרי פונדה

| --- | --- |

 לידה:  16 במאי 1905 גראנד איילנד, נברסקה, ארצות הברית 
 פטירה:  12 באוגוסט 1982 (בגיל 77) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Henry Jaynes Fonda 
 סוגה מועדפת:  מערבון, מערבון ספגטי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1928–1981 (כ־53 שנים) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מינסוטה  Omaha Central High School 
 בן או בת זוג:  מרגרט סאלבן (25 בדצמבר 1931–1933)  Susan Blanchard (27 בדצמבר 1950–1956)  Frances Ford Seymour (16 בספטמבר 1936–1950)  Afdera Franchetti (1957–1961)  Shirley Maye Adams (1965–?) 
 צאצאים:  פיטר פונדה, ג'יין פונדה 
 פרסים והוקרה:  פרס גרמי לאלבום ספוקן וורד  BAFTA Award for Best Foreign Actor (1958)  פרס אוסקר לשם כבוד (1981)  פרס מרכז קנדי (1979)  פרס מכון הסרטים האמריקאי על מפעל חיים (1978)  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (1980)  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (1948)  Eagle Scout  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  כוכב הארד 
 פרופיל ב-IMDb
 
הנרי פונדה בסרט ליידי איב
הנרי פונדה (באנגלית: Henry Fonda;‏ 16 במאי 1905 – 12 באוגוסט 1982) היה שחקן קולנוע אמריקאי זוכה פרס האוסקר ואחד מכוכביה הבולטים של הוליווד.
ילדותו והמשחק בתיאטרון

הנרי ג'יינס פונדה נולד ב-16 במאי 1905 במדינת נברסקה בארצות הברית, לוויליאם והרברטה פונדה. אביו עבד כמדפיס, ובהיותו תינוק עברה משפחתו לעיר אומהה בנברסקה. כילד אהב מאוד פונדה לכתוב, ואף זכה בתחרות כתיבת סיפורים קצרים כשהיה בן 10. בגיל 12 החל לעבוד בחנות של אביו אחרי שעות הלימודים ובתקופה זו גילה את התיאטרון.
בשנת 1923 סיים פונדה את לימודיו בתיכון ופנה ללמוד עיתונאות באוניברסיטת מינסוטה. אביו התעקש שיעבוד במקביל ללימודיו וכתוצאה מכך הוא עבד בשתי עבודות בו זמנית: כמדריך כושר גופני וכפקיד בחברת הטלפון האמריקאית. ב-1925, שנתיים בלבד לאחר שהחל את לימודיו באוניברסיטה, נשר פונדה מהלימודים וחזר לביתו שבאומהה כדי לחפש עבודה בעיתון. אימו הפנתה אותו לידידה שלה, דורותי ברנדו (אימו של השחקן המפורסם מרלון ברנדו), שבחנה אותו לתפקיד בתיאטרון אומהה. אף על פי שלא היה בטוח ביכולות המשחק שלו, זכה בתפקיד בהצגה "אתה ואני" (You And I) ועד מהרה החל לאהוב את המקצוע והקדיש זמן רב גם לתפקידים אחרים בתיאטרון, כגון בניית תפאורה.
אביו של פונדה סבר שלא ניתן להתפרנס ממשחק ולכן דרש ממנו למצוא עבודה נוספת. פונדה החל לעבוד כפקיד בחברת אשראי כשקיבל תפקיד ראשי בהצגה חדשה. אביו, שהגיע לצפות בו, הבחין בכישרון של בנו והחליט להניח לו לעסוק במקצוע. לאחר הפסקה של שלושה חודשים הוא הפך לעוזר הבמאי בתיאטרון אומהה.
ב-1928 עבר פונדה לניו יורק, במטרה להפוך לשחקן מקצועי. בקיץ של שנה זו התמנה לעוזר מנהל במה בהצגה בתיאטרון במסצ'וסטס ושיחק במספר תפקידים קטנים. במהלך ארבע השנים הבאות שיחק בתפקידים משניים וראשיים בהצגות שונות, אך לא כולן הצליחו. הוא לא הרוויח מתפקידים אלה כסף רב ולכן ארגן תאורה ובנה תפאורה להצגות, בדומה למה שעשה באומהה. בתקופה זו החל פונדה להתעניין בציור, ועסק בכך כתחביב עד יום מותו.
ברודוויי ותחילת הקריירה הקולנועית

ב-1929 הופיע פונדה בברודוויי לראשונה, בתפקיד קטן במחזה "משחק החיים והמוות" (The Game Of Life And Death). בשש השנים הבאות השתתף בהפקות רבות בתיאטראות בניו יורק ובוושינגטון. אחת מן ההפקות הללו הייתה "הקוסם מארץ עוץ", שבה שיחק בתפקיד האריה הפחדן. ב-1931 נישא למרגרט סאלבן, שחקנית גם היא. הנישואים לא נמשכו זמן רב והזוג התגרש לאחר כשנתיים בלבד.
ב-1934 קיבל פונדה הכרה פומבית ראשונה, כשכיכב במחזה "החוואי לוקח אישה" (The Farmer Takes A Wife). המחזה זכה לשבחים בוושינגטון, שם עלה לראשונה, ובעקבות כך גם הוצג בניו יורק. שנה מאוחר יותר, ב-1935, לוהק לגרסה הקולנועית של המחזה, בבימויו של ויקטור פלמינג. זו הייתה הופעתו הראשונה בהוליווד, ובעקבותיה קיבל יותר ויותר הצעות לשחק בסרטים, אך למרות זאת המשיך להופיע גם בתיאטרון. ב-1936 נשא פונדה את אשתו השנייה, פרנסס ברוקאו. לזוג נולדו שני ילדים, ג'יין ופיטר, שפנו גם הם לעסוק במשחק.
כוכב וחייל

ב-1939 החל פונדה במערכת יחסים קולנועית פורייה עם הבמאי הנודע ג'ון פורד, כאשר כיכב בסרט "מר לינקולן הצעיר" (Young Mr. Lincoln). באותה שנה כיכב בסרט נוסף של פורד, "תופי מוהוק" (Drums Along The Mohawk). פורד היה מרוצה כל כך מהשחקן הצעיר עד שפונדה לוהק ב-1940 לאחד מהתפקידים הזכורים ביותר שלו, טום ג'ואד בסרט "ענבי זעם" (The Grapes Of Wrath; שנעשה על פי הספר "ענבי זעם") ושזיכה את פונדה במועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. באותה שנה חתם על חוזה של שבע שנים עם אולפני פוקס. החוזה חייב אותו להופיע גם בסרטים שבהם לא רצה לשחק, וכתוצאה מכך לא בלט בהם.
בתחילת שנות ה-40, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, ביקש פונדה להתגייס לצבא האמריקאי. אולפני פוקס לא אהבו את הרעיון וניסו למנוע את גיוסו, אולם לבסוף הוא גויס לחיל הים על אף שקיבל פטור משירות. הוא שוחרר מחיל הים ב-1945 לאחר שזכה במספר עיטורים.
פונדה שב לשחק בהצגות למשך זמן קצר ולאחר מכן חזר להוליווד. ב-1946 כיכב במערבון "קלמנטיין יקירתי" בבימויו של ג'ון פורד. הוא הופיע במערבון נוסף של פורד – "מבצר האפאצ'ים" (1948).
השיבה לברודוויי וההידרדרות הבריאותית

ב-1948 שב פונדה לברודוויי ולוהק לתפקיד הראשי במחזה "מר רוברטס" (Mister Roberts). המחזה הופיע 1,077 פעמים ופונדה לא החמיץ אפילו הופעה אחת. ב-1950 התפרקו נישואיו לברוקאו, וכשדרש ממנה גט התאבדה. בסוף אותה שנה נישא בפעם השלישית, לסוזן בלנשרד.
לאורך שנות ה-50 המשיך להופיע פונדה בברודוויי. בין השאר, הופיע ב-1951 ב"נקודת האל-חזור" (The Point Of No Return) וב"המשפט הצבאי של המרד על הקיין" (The Caine Mutiny Court Martial).
ב-1955 חזר להוליווד וכיכב בגרסה הקולנועית של "מר רוברטס". הסרט בוים גם הוא על ידי פורד, אולם חילוקי דעות בינו ובין פונדה גרמו לסרט להיות שיתוף הפעולה האחרון של השניים. במהלך צילומי הסרט חלה פורד ובמאי אחר נקרא להחליפו. פונדה אמר מאוחר יותר שלא היה מרוצה מהמוצר הסופי, הגם שהביקורות היו ברובן חיוביות.
ב-1956 כיכב פונדה בסרט "מלחמה ושלום" לצידה של אודרי הפבורן,ובסרט "הנאשם" בבימויו של אלפרד היצ'קוק. ב-1957 הופיע בסרט "12 המושבעים" (Twelve Angry Men). לאחר שהתגרש מבלנשרד ב-1956, נישא לרוזנת אדפרה פרנצ'טי ב-1957. ב-1962 התגרשו, וב-1965 נישא בפעם החמישית והאחרונה לדוגמנית שירלי אדמס. ב-1958 שיחק בסרט "זרקורי במה" בבימויו של סידני לומט. ב-1959 שיחק במערבון "עיר היצרים" בבימויו של אדוארד דמיטריק. ב-1962 שיחק בסרטים "הסנאט ימליץ ויאשר" בבימויו של אוטו פרמינגר והיום הארוך ביותר. ב-1964 שיחק בפעם השלישית בסרט של סידני לומט, הפעם במותחן המלחמה "אל-כשל", המדבר על משבר גרעיני במהלך המלחמה הקרה, ועל ניסיונותיו של נשיא ארצות הברית להביא לסיומו. באותה שנה שיחק בקומדיה "סקס והנערה הרווקה לצידה של לורן באקול. ב-1965 שיחק בסרט המלחמה "יום לפני הכניעה". ב-1968 שיחק בסרט "החונק מבוסטון" לצידו של טוני קרטיס. עד 1969, כשלוהק לסרטו של סרג'ו לאונה "היו זמנים במערב", הייתה הקריירה הקולנועית של פונדה בשפל. היה זה התפקיד הגדול הראשון שלו לאחר 12 שנים, אולם גם לאחריו הוא התקשה מאוד להתאושש.
ב-1973 כיכב לצד אליזבת טיילור בסרט "Ash Wednesday" (הסרט תורגם לעברית בשם "גורלה של אישה יפה"). וכיכב לצד טרנס היל בסרט "קוראים לי אף אחד".
ב-1970 שיחק בסרט "המועדון החברתי של שאיין" בבימויו של ג'ין קלי לצידו של ג'יימס סטיוארט.
בשנת 1975, לפני הופעה בברודוויי, התמוטט פונדה מאחורי הקלעים ובגופו הושתל קוצב לב. זו הייתה תחילתה של הידרדרותו הבריאותית, ולמרות אשפוזים תכופים בבתי-חולים המשיך לעבוד. בשנת 1977 שיחק בסרט האסונות "רכבת הרים" לצד ג'ורג' סיגל.
ב-1981 כיכב פונדה לצד בתו, ג'יין פונדה, באחד הסרטים המפורסמים ביותר שלו – האגם המוזהב. עבור הסרט קיבל את האוסקר היחיד שלו, זמן קצר לפני שנפטר מהתקף לב ב-12 באוגוסט 1982. גופתו של פונדה נשרפה ואפרו פוזר.
הנרי פונדה כטום ג'ואד בסרט "ענבי זעם", 1940.
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במשחקים האולימפיים

הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968). היא נעדרה משלוש האולימפיאדות הבאות מסיבות תקציביות, ומאז אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) היא משתתפת במשחקים (על גלגוליה השונים) באופן רציף. היא מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
עד כה, אף ספורטאי קונגולזי לא זכה במדליה אולימפית. להישג הגבוה ביותר הגיע האתלט גארי קיקאיה, שסיים במקום העשירי בריצת 400 מטר באולימפיאדת בייג'ינג (2008).
ראו גם

הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במשחקים הפאראלימפיים
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במשחקים האולימפיים לנוער
האתלט גארי קיקאיה, שייצג את הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו באולימפיאדות אתונה ובייג'יגנ
העבודות של יוז'ה פלצ'ניק בליובליאנה - עיצוב עירוני ממוקד אדם

העבודות של יוז'ה פלצ'ניק בליובליאנה - עיצוב עירוני ממוקד אדם (סלובנית Dela Jožeta Plečnika v Ljubljani – urbano oblikovanje po meri človeka; אנגלית The works of Jože Plečnik in Ljubljana – Human Centred Urban Design) הוא אתר מורשת עולמית, המאגד במסגרתו חלק מעבודותיו הידועות ביותר של האדריכל הסלובני יוז'ה פלצ'ניק בליובליאנה. פלצ'ניק נחשב לאדריכל אשר השפיע יותר מכל על תהליך הפיכתה של ליובליאנה בין שתי מלחמות העולם מעיר פרובינציאלית לבירת האומה הסלובנית. ההכרזה משנת 2021 כוללת את האתרים הבאים:
| זיהוי | אתר | קואורדינטות | תמונה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1643-001 | גשר טרנובו | 46°02′36″N 14°30′08″E﻿ / ﻿46.04333°N 14.50222°E﻿ / 46.04333; 14.50222 |  |
| 1643-002 | הטיילת הירוקה לאורך רחוב וגובה | 46°02′52″N 14°30′12″E﻿ / ﻿46.04778°N 14.50333°E﻿ / 46.04778; 14.50333 |  |
| 1643-003 | הטיילת לאורך הגדות והגשרים של נחל ליובליאניצה (כולל הגשר המשולש) | 46°02′56″N 14°30′20″E﻿ / ﻿46.04889°N 14.50556°E﻿ / 46.04889; 14.50556 |  |
| 1643-004 | החומות הרומיות ברחוב מירייה | 46°02′45″N 14°29′54″E﻿ / ﻿46.04583°N 14.49833°E﻿ / 46.04583; 14.49833 |  |
| 1643-005 | כנסיית מיכאל הקדוש | 46°00′44″N 14°30′21″E﻿ / ﻿46.01222°N 14.50583°E﻿ / 46.01222; 14.50583 |  |
| 1643-006 | כנסיית פרנציסקוס הקדוש | 46°04′06″N 14°29′49″E﻿ / ﻿46.06833°N 14.49694°E﻿ / 46.06833; 14.49694 |  |
| 1643-007 | גן כל הקדושים בבית הקברות ז'אלה | 46°04′03″N 14°31′43″E﻿ / ﻿46.06750°N 14.52861°E﻿ / 46.06750; 14.52861 |  |
הקורפוס השישי (בריטניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1915–1919 (כ־4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   לוטננט גנרל
 מפקדים
הקורפוס ה-6 של הצבא הבריטי היה קורפוס בריטי, אשר השתתף במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה > הקמת הקורפוס

בשנת 1876 הוחלט על הקמת 8 קורפוסים, ומטה הקורפוס ה-6 הוצב בצ'סטר, והוא כלל יחידות מיליציה. בשנת 1891 הוחלט על ארגון הצבא ב-6 קורפוסים, אשר התבססו על הפיקודים הקיימים, והקורפוס ה-6 הפך ל"פיקוד הסקוטי" עם מטה באדינבורו.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

ב-1 ביוני 1915 הוקם הקורפוס ה-6 כחלק מהארמייה השנייה, והוא הועמד בפיקודו של ג'ון קייר ונטל את הפיקוד על האגף השמאלי באזור איפר. הקורפוס לחם במהלך קרב לוס, ובשנת 1916 הועבר תחת פיקוד הארמייה השלישית, עמה לחם בקרב אראס. בשנת 1918 לחם הקורפוס במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים, ולאחר המלחמה פורק הקורפוס.
מפקדים

ג'ון קייר (יוני 1915–אוגוסט 1916)
איילמר האלדיין (אוגוסט 1916–1919)
הוכחת היתכנות

הוכחת היתכנות (נקרא גם POC, מאנגלית: Proof Of Concept) הוא מימוש של רעיון או שיטה על מנת להדגים את היתכנותה, או הדגמה שמטרתה לוודא כי לרעיון או תאוריה קיים פוטנציאל ליישום או שימוש. לרוב, הוכחת היתכנות תהווה מימוש חלקי או קטן מהפתרון הכולל.
בתעשייה > קולנוע

בתעשיית הקולנוע יוצרים לעיתים סרטים קצרים המהווים הוכחת היתכנות לטכנולוגיות או שיטות קולנועיות חדשות. לדוגמה, הסרטים "300" ו"עיר החטאים" צולמו עם מסך ירוק וכמעט כל הנופים והאביזרים בהם יוצרו בעזרת מחשב. לפני צילומם, צולמו סרטים קצרים כהוכחת היתכנות.
חברת פיקסאר נוהגת ליצור סרטי אנימציה קצרים כהוכחת היתכנות לטכניקות מורכבות או חדשות. הסרט הקצר "המשחק של גרי" השתמש לראשונה בטכניקות אנימציה חדשות לביגוד והבעות פנים ריאליסטיות, אשר שימשו לאחר מכן בסרט "צעצוע של סיפור 2". החברה יצרה מספר סרטי אנימציה קצרים כהוכחת היתכנות לטכניקות חדשות כגון זרימה של מים, כהכנה להפקת הסרט "מוצאים את נמו".
בתעשייה > פיתוח תוכנה

בתהליך פיתוח תוכנה, לעיתים קרובות נכתב פרויקט פיילוט בעל מיקוד צר וחלקי, המהווה הוכחת היתכנות לפתרון השלם. מטרת הוכחת ההיתכנות היא בדיקת הטכנולוגיה החדשה, לרוב לאחר פריסה וזמינות לשימוש הלקוח.
ראו גם

בדיקת היתכנות
אב טיפוס
חקר מקרה
פיילוט (ניסוי)
הערות שוליים

↑  POC, באתר ידעטק
↑  What is a Proof of Concept?, באתר techopedia
↑  8 Great ‘Proof of Concept’ Films That Got Picked Up by Hollywood בבלוג אתר PremiumBeat
↑  אודיסיס פנטקלוס, Proof-of-Concept Design באתר MSDN, ינואר 2008
הרפובליקה ההונגרית (1919–1920)

הרפובליקה ההונגרית הוקמה לאחר כיבוש בודפשט על ידי הצבא הרומני ופירוק הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, על ידי כוחות הימין במדינה שהתנגדו לשינויים שאירעו בעקבות ביטול המונרכיה.
היסטוריה

לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית ב-1 באוגוסט 1919 עלתה ממשלה סוציאל-דמוקרטית שכונתה "ממשלת האיגודים המקצועיים" לשלטון בהנהגתו של גיולה פיידל. צו הוצא ב-2 באוגוסט להחזרת צורת השלטון ושם המדינה הרשמי שונה בחזרה ל"רפובליקה העממית". במהלך קיומה הקצר החלה ממשלת פיידל לבטל את הצווים שהעביר המשטר הקומוניסטי.
ב-6 באוגוסט תפס אישטוואן פרידריך, מנהיג התאחדות חברי הבית הלבן - קבוצה ימנית, מהפכנית נגדית - את השלטון בהפיכה נטולת דם בתמיכת הצבא הרומני המלכותי. למחרת הצהיר יוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה על עצמו כעוצר של הונגריה - הוא כיהן בתפקיד עד 23 באוגוסט, אז נאלץ להתפטר - ומינה את פרידריך לראש ממשלה. ב-24 בנובמבר הוחלף פרידריך על ידי קארוי הוסאר בראשות הממשלה.
כוחות הצבא הלבן, בהנהגת מיקלוש הורטי, ואציל נוסף בשם אישטוואן בתלן, יצאו למסע צפונה, אל בודפשט, כשהם זורעים בדרכם הרס והרג, "טרור לבן" אשר כוון כנגד אנשי שמאל ויהודים. במקום שאליו לא הגיעו כוחות הטרור הלבן, נמצאו הרומנים, אשר אף הם זרעו הרס ונקם במדינה המעונה. היהודים, אשר הוצגו כאשמים בכל צרותיה של הונגריה, היו המטרה העיקרית להתקפות אנשיו של הורטי ולהתקפות הרומנים. אך הצבא הרומני עסק במסע שוד וביזה ללא כל סיבה אנטישמית או אידאולוגית. היקף השוד הגיע עד כדי כך שבתנאי השלום הסופיים לא חויבה הונגריה לשלם פיצויי מלחמה לרומניה. ב-16 בנובמבר 1919 עזבו הכוחות הזרים את אדמת הונגריה, והשאירו בשלטון את הורטי ואנשיו אשר צעדו אל בודפשט.
בחודש מרץ 1920 הקימה האספה הלאומית ההונגרית מחדש את הממלכה ההונגרית, אך בחרה שלא להחזיר לשלטון את קרל מבית הבסבורג מגלותו באוסטריה, אלא להכריז על הורטי כעוצר לתקופת זמן בלתי מוגבלת. כך נהיה האדמירל ללא צי - לעוצר ללא מלך, של המדינה ללא מוצא לים.
הערות שוליים

↑  דייויד תומסון, תרגום: אריה חשביה, אירופה מאז נפוליאון, תל אביב: זמורה-ביתן, 1984, עמ' 567, מסת"ב 965-03-0124-0
| היסטוריה של הונגריה |
| --- | --- | --- |
| פרהיסטוריה והיסטוריה מוקדמת | פאנוניה • הונים • אווארים • התיישבות המדיארים במרכז אירופה | הונגריה |
|  | הנסיכות הגדולה של הונגריה • ממלכת הונגריה תחת בית ארפאד • ממלכת הונגריה בימי הביניים המאוחרים • ממלכת הונגריה ההבסבורגית • הונגריה העות'מאנית | הונגריה |
| המהפכה והממלכה הדואלית | מהפכת 1848 בהונגריה • הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867 • ארצות הכתר של אישטוואן הקדוש | הונגריה |
|  | הונגריה במלחמת העולם הראשונה • הרפובליקה ההונגרית הראשונה • הרפובליקה הסובייטית ההונגרית • הרפובליקה ההונגרית • תקופת העוצרות • הונגריה במלחמת העולם השנייה • הרפובליקה ההונגרית השנייה • הונגריה הקומוניסטית • דמוקרטיה ורפורמה | הונגריה |
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במשחקים האולימפיים לנוער

| --- | --- |
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
 
 הוועד האולימפי הלאומי
 קוד ייצוג:  COD
 השתתפות במשחקי הקיץ (באפור: לא השתתפה)
 2010 • 2014 • 2018
 השתתפות במשחקי החורף (באפור: לא השתתפה)
 לא השתתפה
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לא זכה במדליה אולימפית לנוער. ההשתפות של ספורטאי הנוער מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו היא בעיקר סמלית.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 16 ספורטאים שהתחרו בחמישה ענפי ספורט והייתה המשלחת הגדולה ביותר שהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו שלחה עד כה. המשלחת התחרתה בענפים אתלטיקה, ג'ודו, טאקוונדו, כדורעף, וסיף אולם לא הגיעה להישגים משמעותיים וסיימה במקומות האחרונים. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים. המשלחת שיפרה את הישגיה בענף האתלטיקה. אולם המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים טאקוונדו ושחייה וסיימה במקומות האחרונים.
ראו גם

הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במשחקים האולימפיים
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במשחקים הפאראלימפיים
| מדינות העולם במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין   • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארובה • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל  • ברמודה • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פוארטו ריקו • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל • איי קוק  • איי שלמה • גואם • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • סמואה האמריקנית • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במשחקים הפאראלימפיים

הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בלונדון (2012) כששלחה למשחקים משלחת של שני ספורטאים, גבר ואישה. במשחקי החורף לא נטלה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו חלק מעולם.
הספורטאים אותם שלחה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו למשחקי 2012, התחרו שניהם תחרויות האתלטיקה, האחד בתחרויות זריקת הדיסקוס והטלת כידון והאחת במרוץ ל-100 מטר ובתחרות  זריקת הדיסקוס, אך הם לא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים.
ראו גם

הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במשחקים האולימפיים
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  המשתתפים באולימפיאדת הנכים לונדון 2012