stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דריו גרנדינטי
פילמוגרפיה

1980 - "איפה אפשר לאהוב אותך" (Dónde pueda quererte)
1980 - "מיס אנדריאה" (Señorita Andrea) - רוקה
1981 - "מורשת של אהבה" (Herencia de amor) - ריקרדו
1984 - "להבין" (Darse cuenta) - חואן
1985 - "Coraje mamá" - מקסימו
1985 - "Esperando la carroza"
1985 - "לחפש" (La búsqueda) - חואן קרלוס
1986 - "Querido salvaje"
1986 - "Les longs manteaux"
1986 - "ביטחון אישי" (Seguridad personal)
1987 - "Ficciones"
1988 - "הדלתות הקטנות של מר לופז" (Las puertitas del señor López)
1990 - "Primera función"
1990 - "מאה פעמים לא" (Cien veces no debo) - ג'ורג'
1990 - "La pandilla aventurera"
1992 - "הזהב והבוץ" (El oro y el barro)
1992 - "הצד האפל של הלב" (El lado oscuro del corazón) - אוליבריו
1993 - "Apasionada"
1994 - "הבלדה על דונה הלנה" (La balada de Donna Helena)
1994 - "הגברים" (Los machos)
1995 - "Las cosas del querer II" -טוליו
1995 - "No te mueras sin decirme adónde vas" - לאופולדו
1996 - "El dedo en la llaga" - טולוסה
1996 - "Despabílate amor" - ארנסטו
1997 - "Sus ojos se cerraron y el mundo sigue andando" - קרלוס גרדל/רנזו פרנצ'י
1998 - "Fiscales" - איגנסיו קסטילו
1999 - "קטנטנות" (Chiquititas) - חואן מאזה
1999 - "החובבן" (El amateur) - פקיד עירוני
1999 - "היום שבו מתה השתיקה" (El día que murió el silencio) - אבלרדו
1999 - "Operación Fangio" - חואן מנואל פינג'יו
2001 - " La casa de Tourner"
2001 - "הצד האפל של הלב 2" (El lado oscuro del corazón 2) - אוליבריו
2002 - "דבר אליה" (Hable con ella) - מרקו
2003 - "Ilusión de movimiento"
2003 - "Tiempo de tormenta" - אוסקר
2003 - "Palabras encadenadas" - רמון דיאז
2003 - "El juego de Arcibel"
2003 - "Ciudad del sol" - לואיס
2004 - "El año del diluvio"
2004 - "היציאה הבאה" (Próxima salida) - קרלוס ולמר
2005 - "Segundo asalto" - וידל
2006 - "Algo habrán hecho" - דומינגו פ. סרמיינטו (סדרה דוקומנטרית על ארגנטינה)
2007 - "La carta esférica"
2007 - "Quiéreme" - פנצ'ו
2007 - "De quién es el portaligas?" - נורמן
2008 - "Algo habrán hecho" - האב חואן
2008 - "Sleeping Around" - מרסלו
2008 - "Bodas de Papel" - מיגל
2008 - "El frasco" - פרז
2008 - "Días de mayo" - אבא של לאורה
2010 - "Carne de neón" - צ'ינו
2012-2011- "Televisión x la inclusión" - מריו
2013 - "Matrimonio" - אסטבן
2013 - "בלתי נמנע" (Inevitable) - פביאן
2014 - "סיפורים פרועים" - סלגאדו ׁ(בסיפור "פסטרנק")
2016 - "סוכן חשאי" (Spy Time)
2016 - "חולייטה"
2021 - "מרדונה: חלום מבורך"
בית יהושע

| --- | --- |
בית יהושע ממבט אווירי (בתחתית אודים)
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: חוף השרון
גובה ממוצע: ‎23 מטר
תאריך ייסוד: 1938
תנועה מיישבת: העובד הציוני
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 1,117 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-0.1% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) בית יהושע(למפת נתניה רגילה) בית יהושע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית יהושע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית יהושע32°15′37″N 34°51′56″E﻿ / ﻿32.2603329188603°N 34.8655781164169°E﻿ / 32.2603329188603; 34.8655781164169  heמפת היישובים של מועצה אזורית חוף השרון (in English: Hof HaSharon Regional Council) באדום - בית יהושע בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 9 מתוך 10

בֵּית יְהוֹשֻׁעַ הוא מושב במחוז המרכז, השוכן במישור החוף ממזרח לנתניה, השייך למועצה אזורית חוף השרון.
המושב ממוקם כשכפר נטר מצפונו, ליד קיבוץ תל יצחק מדרומו, היישוב אבן יהודה במזרח, מושב אודים במערב והעיר נתניה במערב הצפוני.
היסטוריה

היישוב הוקם ב-17 באוגוסט 1938 על ידי חברי תנועת הנוער "עקיבא" כקיבוץ במסגרת חומה ומגדל על שטח של 1,250 דונם שרכשה קרן קיימת לישראל. את תוכנית המתאר של היישוב הכין האדריכל ריכרד קאופמן. היישוב הוקם בסמוך לתל יצחק, שנוסד חודשיים קודם, וכפר נטר שהוקם שנה אחר כך, מתוך רצון לייצור רצף התיישבות באזור.
היישוב נקרא על שמו של יהושע טהון שהיה פעיל ציוני בחברת "הכשרת היישוב". חברי הקיבוץ החלו לעבד את הקרקעות במקום עוד לפני הקמת היישוב עצמו בתחילת 1938.
בשנה הראשונה לאחר הקמתו גרו חברי הקיבוץ באוהלים שהוקפו בחומה שנבנתה סביב נקודת ההתיישבות. עד שנת 1941, נבנו 7 מבני קבע וחדר אוכל ששימש גם כבית כנסת, ובקיבוץ גרו 80 איש.
באפריל 1949 החליטו חברי הקיבוץ להופך למושב שיתופי.
במאי 1953 נחנכה תחנת הרכבת בית יהושע. בתחנה עוצרת רכבת בינעירונית וגם הרכבת הפרברית בקו בנימינה - רחובות - אשקלון המשמשת גם את תושבי דרום העיר נתניה ואת תושבי המושבים וקיבוצים באזור.
בשנת 1954 החל ניקוז ביצת נחל פולג שהשתרעה מדרום ליישוב.
מוסדות

ביישוב נמצא בית הספר "ויצמן", המשמש כבית ספר יסודי לילדי אודים, בית יהושע, כפר נטר, שפיים ותל יצחק.
ביישוב הוקמה אנדרטה, בתכנונו של יהודה יהב, לזכר תנועת הנוער עקיבא.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  הקמת <<בית־יהושע>>, הארץ, 18 באוגוסט 1938
המשך - הקמת "בית יהושע", הארץ, 18 באוגוסט 1938
↑  העלייה ל"בית יהושע", הצופה, 18 באוגוסט 1938
↑  ד"ר י שורצברט, *תל־יצחק" ו"בית יהושע", הַבֹּקֶר, 26 באוגוסט 1938
↑  ישוב על שם יהושע טהון, דבר, 5 בינואר 1938
↑  בית יהושע, דבר, 22 במאי 1941
↑  קבוצת בית יהושע הופכת למושב שתופי, חרות, 17 באפריל 1949
↑  היום חנוכת רכבת הנוסעים החופית, דבר, 14 במאי 1953
↑  הרברט פרידן, ייבוש החולה בזעיר אנפין, מעריב, 12 בדצמבר 1954
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467191305171  VIAF: 316602174   WorldCat (עם VIAF): 316602174 
בית מזכירות המושב
אנדרטת עקיבא בבית יהושע
ג'ון בול (מלחין)

| --- | --- |

 לידה:  1562 סאמרסט, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  12 במרץ 1628 (בגיל 66 בערך) אנטוורפן, ארצות השפלה הספרדיות 
 מקום קבורה:  קתדרלת אנטוורפן 
 מוקד פעילות:  ממלכת אנגליה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוקספורד 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  מוזיקת רנסאנס 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
ג'ון בול (באנגלית: John Bull;‏ 1562 או 1563 – 15 במרץ 1628) היה מלחין, נגן ובונה עוגבים. בול נודע כנגן כלי מקלדת מאסכולת נגני הווירג'ינל ורוב יצירותיו נכתבו לכלי זה.
יצירותיו

בול היה מן המפורסמים ביותר שבמלחיני המוזיקה לכלי מקלדת בראשית המאה ה-17, שני רק לסוולינק בהולנד, פרסקובלדי באיטליה ואולי גם בן ארצו הקשיש ממנו, ויליאם בירד. הוא הותיר אחריו יצירות רבות לכלי מקלדת, שחלקן כונסו ב"ספר הווירג'ינל של פיצוויליאם".
היצירה הראשונה (והיחידה) שלו שיצאה לאור בדפוס, בשנת 1612 או 1613, הייתה תרומה של שבעה קטעים לאוסף המוזיקה לווירג'ינל המכונה "פארתניה", או "ביכורי המוזיקה הראשונה שהודפסה מאז ומעולם לווירג'ינל", שאותם הקדיש לנסיכה אליזבת בת ה-15, תלמידתו, לרגל אירוסיה לפרידריך החמישי, הנסיך הבוחר של הרהיין. יתר התורמים ל"פארתניה" היו בני זמנו של בול, ויליאם בירד ואורלנדו גיבונס, ממלחיני התקופה הנודעים ביותר. בול כתב גם מזמור תפילה, "האל האב, האל הבן" לכלולות הנסיכה והנסיך הבוחר בשנת 1613.
נוסף ליצירותיו לכלי מקלדת כתב בול מזמורי תפילה, קאנונים ושאר יצירות. המזמור שלו ל-5 קולות Almighty God, Which By The Leading of a Star, הנודע בלשון הדיבור בשם "מזמור הכוכב", היה המזמור היעקוביני השכיח ביותר במקורות תקופתיים, מעבר לכל מזמור אחר.
חלק גדול מן המוזיקה של בול אבד כשנמלט מאנגליה; חלק מן היצירות הושמדו ואחרות נגנבו בידי מלחינים אחרים, אם כי במקרים מסוימים אפשר לתקן כיום ייחוסים שגויים כאלה בהתבסס על יסודות סגנוניים. אחד הקבצים יוצאי הדופן ביותר של מוזיקה מאותה תקופה הוא ספרו המכיל 120 קאנונים, תצוגה מעוררת השתאות של מיומנות קונטרפונקטית שלא הייתה מביישת את אוקכם או את באך. 116 מתוך 120 הקאנונים מבוססים על המיזררה. הטכניקות ששימשו אותו לפיתוח הנושא הפשוט כוללות צמצום, הרחבה, היפוך ומקצבים מעורבים. חלק מן המוזיקה של בול בספר הווירג'ינל של פיצוויליאם קליל יותר באופיו ומוכתר בשמות היתוליים: "קרב ולא-קרב", "פג החמודה מראמזי", "המלך יוצא לצייד".
יש המייחסים לבול את חיבור "אל נצור המלך", המנון הממלכה המאוחדת.
לקריאה נוספת

טקסט הערך "ג'ון בול" באנציקלופדיה בריטניקה מהדורת 1911 בוויקיטקסט האנגלי
הערך "ג'ון בול" במילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים, עורך סטנלי סיידי, כרך 20, לונדון, מקמילן, 1980
ההוצאה המרוכזת של "מילון ביוגרפיות מוזיקאים" של בייקר, מהדורה שמינית, מחודש ומתוקן בידי ניקולס סלונימסקי, ניו יורק, ספרי שירמר, 1993
גוסטב ריז, "מוזיקה ברנסאנס", ניו יורק, נורטון ושות', 1954
מנפרד בוקופצר, "מוזיקה בתקופת הבארוק", ניו יורק, נורטון ושות', 1947
ליי הנרי, "ד"ר ג'ון בול" הרברט ג'וזף בע"מ, בשיתוף עם אגודת גלוב-מרמייד, 1937
ווקר קאנינגהם, "המוזיקה לכלי מקלדת של ג'ון בול". ההוצאה המחקרית של UMI, שנת 1984
"ג'ון בול: מוזיקה לכלי מקלדת", בעריכת ג'ון סטיל ופרנסיס קמרון, עם חומר נוסף מאת תרסטון דארט. שטיינר ובל, לונדון, 1967. שני כרכים.
הערות שוליים

↑  Thurston Dart: Search for the Real John Bull. New York Times, 1 November 1959, sec. 2, p.1
↑  John Bull: Keyboard Music. Calendar of the Life of John Bull, compiled by Thurston Dart, vol I, p. xxi.
↑  Leigh Henry, pp.153–170.
↑  Walker Cunningham, p.3
↑  Thurston Dart, "An Unknown Letter from Dr. John Bull," Acta Musicologica 32 (1960), p.175
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272438805171  PLWABN: 9810694008505606  BIBSYS: 99031037  BNE: XX1638998  BnF: cb13891963f (data)  GND: 120297450  ISNI: 0000 0000 7975 6011  LCCN: n81016939  LNB: 000047206  MusicBrainz: ca013e83-6a0a-4ce1-9b35-baaad4e697e0  NKC: jn20000601070  NTA: 070739099  SELIBR: 234421  SNAC: w6t443xh  SUDOC: 083004831  VcBA: 495/152091  VIAF: 54331967   WorldCat (עם VIAF): 54331967 
קתדרלת הרפורד, תחריט מן המאה ה-17
בוסרון

| --- | --- |

כלב בוסרון בהופעת כלבים ברציבוז', פולין
 ארץ מוצא:  צרפת
 תכונות
 משקל:  זכר: 32–45 ק"ג נקבה: 30–39 ק"ג
 גובה כתפיים:  זכר: 66–71 ס"מ נקבה: 64–66 ס"מ
 גובה:  65 ס״מ 
 תוחלת חיים:  10–14 שנים
 אופי:  אינטליגנטי, ידידותי, חסר פחד, מגונן, רגוע
 תיאור:  שחור, טאן וקצר שיער
 
בוסרון (נקרא לעיתים גם ביוכרון או רועה צרפתי), הוא כלב רועים עתיק, שמקורו במישורי מרכז צרפת.
היסטוריה

כלב הבוסרון היה ידוע מאוד במשך השנים במערב אירופה, וגם ידוע בתור אחד מגזעי הכלבים שיצר את גזע הכלבים דוברמן פינצ'ר. למרות הדמיון בין כלב הבוסרון לכלב הדוברמן, פרוותם של גזע הבוסרון נוטה להיות מחוספס יותר, ולכלבי הבוסרון יש זוג טלפים בעוד שלכלבי דוברמן יש טלף אחד.
ב-1809, אבה רוזיר כתב מאמר בו הוא מסביר על כלבי רועים צרפתים, ושם תיאר את ההבדל בין כלבי בריארד לכלבי בוסרון.
ב-1893, פאול מגנין הבדיל בין 2 גזעי הכלבים בוסרון ובריארד, בעזרתו של עמנואל בול.
ב-2008, כלב הבוסרון הופיע לראשונה בתערוכת הכלבים של מועדון המלונות של ווסטמינסטר (אנ').
היסטוריה > היסטוריה בתור כלב שמירה

לכלבי הבוסרון יש היסטוריה ארוכה בתור כלבי שמירה וכלבי פיקוח של בעלי חיים כמו כבשים ובקרי בית, הבוסרון היה מאוד שימושי גם כנגד זאבים בזכות פרצופו העוין. הזן הוכח כיעיל ב-2 מלחמות העולם, בתור כלב שליח, כלב איתור וגילוי, כלב חיפוש, כלב משטרה ואף כלב הצלה.
כלבי הבוסרון היו מאוד יעילים בחיפוש והצלה לאחר ששני בנייני התאומים התפוצצו בפיגועי 11 בספטמבר.
מראה

כלבי הבוסרון הם כלבים שחורים בגבם ובגופם, וצבועים בצבעי חום-טאן ברגליהם, אפיהם וסביב פיהם. גובה הבוסרון הוא בין 66 ל-71 ס"מ ובמשקלם, ושוקלים בין 32 ל-45 ק"ג בממוצע. כלבי הבוסרון הם שריריים ברגליהם, פרוותם מחוספסת והם גדולים ביחס לגובה כלב ממוצע. צבע עיניהם של הבוסרון הוא חום.
האוזניים של הבוסרון בדרך כלל עולות כלפי מעלה, ויש לו זוג טלפים ברגל.
התנהגות

כלבי הבוסרון טובים בתור כלבי שמירה ופיקוח, הם כלבים דומיננטיים, קשוחים, חזקים וגדולים אך נחמדים ביותר כלפי הבעלים שלהם. כלבי הבוסרון שומשו זמן רוב לאורך ההיסטוריה בתור כלבי שמירה ופיקוח על בעלי חיים כמו כבשים ובקרי בית. כלבי הבוסרון מאוד אוהבים לעשות סוגי ספורט מגוונים ואוהבים להישאר בפעילות גופנית מתמדת. הם בריאים, רגועים, מנומסים ונועזים. כלבי בוסרון זכרים הם חשדנים שאנשים חדשים נכנסים לבית אך מסוגלים להיות מאוד לא ידידותיים במצבים מסוימים.
הערות שוליים

↑  Beauceron: Weird Facts/Did You Know?, web.archive.org, ‏21 בדצמבר 2014
↑  Beauceron Dog Breed Information, American Kennel Club (באנגלית)
↑  Difference Between Doberman and Beauceron, Compare the Difference Between Similar Terms (באנגלית)
↑  Beauceron : Dog Breed Selector, Animal Planet (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282406805171  BnF: cb11944061v (data)  LCCN: sh85012710
הקרדינל מהקרמלין

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  טום קלנסי 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 נושא:  המלחמה הקרה 
 הוצאה
 הוצאה:  Putnam
 תאריך הוצאה:  1988
 מספר עמודים:  798 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת מעריב
 תאריך:  1990
 תרגום:  יוסף אשכול
 מספר עמודים:  506 (כריכה קשה)
 סדרה
 ספר קודם:  המרדף אחר אוקטובר האדום 
 הספר הבא:  סכנה ברורה ומיידית 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003486990, 001145457
 
הקרדינל מהקרמלין (באנגלית: The Cardinal of the Kremlin) הוא מותחן ריגול מאת הסופר האמריקאי טום קלנסי. הספר, שהוא השני אודות ג'ק ראיין, איש חיל הנחתים והיסטוריון בעברו, המשמש כמנתח מודיעין של ה-CIA, הוא מבחינה כרונלוגית המשך לספרו הראשון של קלנסי "המרדף אחר אוקטובר האדום". הספר ממשיך לעסוק במלחמה הקרה, במבצע ציקלון (מלחמת אפגניסטן) ובתוכנית מלחמת הכוכבים. בספר מופיעה לראשונה דמותו של ג'ון קלארק איש האגף לפעולות מיוחדות, ובעברו לוחם הקומנדו הימי. שם הספר נגזר מכך ששם הצופן של הסוכן הבכיר שמפעיל ה־CIA בצמרת ממשלת רוסיה, המכונה הקרמלין, הוא "קרדינל".
עלילה

עלילת הספר נפתחת בעת שג'ק ראיין, איש חיל הנחתים האמריקני והיסטוריון בעברו, העובד כמנתח מודיעין בכיר ב-CIA, תחת סגן המנהל לביון, אדמירל ג'יימס גריר, צופה בהטבעת שאריות הצוללת "אוקטובר האדום", לאחר שעברה תהליך של הנדסה הפוכה והטכנולוגיה החדישה שהכילה הוסרה וקציני הצוללת ערקו, כדי שדבר העריקה לא יוודע לק.ג.ב. בהמשך נשלח ראיין לניו מקסיקו כדי להעריך את הרמה המבצעית של יוזמת ההגנה האסטרטגית כנגד טילים בין יבשתיים, ופוגש מהנדס צעיר בצבא ארצות הברית, אל גרגורי שמו. ברוסיה מקים הצבא האדום מתקן דומה בהרי טג'יקיסטן, בסמוך לגבול אפגניסטן, העוסק בתוכנית מקבילה. באותה עת באפגניסטן מסייע קצין מבצעים של ה־CIA בשם אמיליו אורטיז לקבוצת מורדי מוג'אהדין, במסגרת מבצע ציקלון, ומספק להם אימון ונשק מתקדם, כולל טילי נ"מ מדגם "סטינגר" שהפילו מסוקי קרב סובייטיים רבים. על הקבוצה מפקד אפגני המכונה "הקשת", על שום מיומנותו הגבוהה בשימוש בטילי "סטינגר". במוסקבה מפעילים שני סוכני ה־CIA, אד ומרי-פאט פולי, אשר הם גם זוג נשוי, סוכן סובייטי רם דרג המכונה בשם הצופן "קרדינל". "קרדינל" הוא למעשה קולונל מיכאיל פיליטוב, איש חיל השריון בעל שלושה עיטורי גיבור ברית המועצות, המשמש כעוזרו של שר ההגנה הסובייטי, דימיטרי יאזוב, אשר גויס לשירות ה-CIA על ידי אולג פנקובסקי. קולונל בשם גנאדי בונדרנקו, איש חיל הקשר הרוסי שפעל בעבר באפגניסטן עם צוות ספצנאז, נשלח מטעם שר ההגנה הרוסי למתקן בהרי דושנבה, למשימה דומה לזו של ראיין.
בהמשך הספר פיליטוב נחשף ונתפס בידי הק.ג.ב, ובמקביל צוות סוכנים סובייטי חוטף בארצות הברית את אל גרגורי כדי להכשיל את פיתוח יוזמת ההנדסה האסטרטגית. כאשר ראיין מגלה כי ראש ה-ק.ג.ב, בוריס גראסימוב, קושר קשר לבצע הפיכה ולהשתלט על השלטון בברית המועצות, הוא מוציא לפועל תוכנית כפולה - לחלץ את פיליטוב ולחטוף את גראסימוב ובכך למנוע את ההפיכה. הצוללת "דאלאס" מפליגה לאסטוניה כשעל סיפונה מפקד הצוללת "אוקטובר האדום", מרקו רמיוס, ומר קלארק איש האגף לפעולות מיוחדות, ובעברו לוחם הקומנדו הימי. צוות חילוץ בני ערובה של ה-FBI בראשות הסוכן גאס ורנר מבצע פשיטה על הבית בו מוחזק גרגורי, הורג את הסוכנים הסובייטים זולת אחד ומחלץ אותו. פשיטה שביצעה קבוצת המוג'הידין על המתקן בהרי דושנבה ומסבה לו נזק ניכר. במהלך הפשיטה נהרגים רוב חברי הקבוצה ו"הקשת" עצמו נהרג בידי קולונל בונדרנקו. במקביל פוגש ראיין במוסקבה בגראסימוב, ראש ה-ק.ג.ב ומאיים עליו כי אם לא יערוק למערב יחשוף את דבר הקשר. גראסימוב נעתר ומסכים לערוק בתנאי שה-CIA ידאג לחלץ גם את משפחתו. במבצע נועז חוטפים ראיין וגראסימוב את פילטוב הכלוא וממלטים אותו למטוס נוסעים אמריקני. גראסימוב ופילטוב נמלטים, אולם ראיין נלכד בידי סרגיי גלובקו, איש ה-ק.ג.ב. באותה עת קלארק מפליג מן הצוללת "דאלאס" בסירת גומי לאסטוניה. שם הוא מחלץ את אשתו ובתו של גראסימוב וממלט אותן עמו בבטחה לצוללת.
לאחר פגישה עם המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות נרמונוב, משוחרר ראיין משביו ושב לארצות הברית. בסיום הספר נקבר פיליטוב בשדה הקרב של אנטיאטם, לאחר שנפטר בארצות הברית בשיבה טובה, בטקס צבאי מלא.
הערות שוליים

↑  טום קלנסי, "הקרדינל מהקרמלין", "הוצאת מעריב", 1990, עמוד 216.
↑  טום קלנסי, "הקרדינל מהקרמלין", "הוצאת מעריב", 1990, עמוד 55.
↑  טום קלנסי, "הקרדינל מהקרמלין", "הוצאת מעריב", 1990, עמוד 30.
↑  טום קלנסי, "הקרדינל מהקרמלין", "הוצאת מעריב", 1990, עמוד 90.
↑  טום קלנסי, "הקרדינל מהקרמלין", "הוצאת מעריב", 1990, עמודים 412-415.
↑  טום קלנסי, "הקרדינל מהקרמלין", "הוצאת מעריב", 1990, עמודים 466-468.
↑  טום קלנסי, "הקרדינל מהקרמלין", "הוצאת מעריב", 1990, עמודים 474-476.
↑  טום קלנסי, "הקרדינל מהקרמלין", "הוצאת מעריב", 1990, עמוד 506.
| היקום הבדיוני של ג'ק ראיין |
| --- | --- | --- |
| ספרים | המרדף אחר אוקטובר האדום (1984) • משחקים פטריוטיים (1987) • הקרדינל מהקרמלין (1988) • סכנה ברורה ומיידית (1989) • כל הפחדים כולם (1991) • ללא חרטה (1993) • חוב של כבוד (1994) • צו נשיאותי (1996) • קשת שש (1998) • הדוב והדרקון (2000) • ארנב אדום (2002) • שיני הנמר (2003) • חי או מת (2010) • נעול (2011) • חומת אש (2012) • Command Authority‏ (2013) • Support and Defend‏ (2014) •  Full Force and Effect‏ (2014) •  Under Fire‏ (2015) •  Commander in Chief‏ (2015) |  |
| סרטים | המרדף אחר אוקטובר האדום (1990) • משחקים פטריוטיים (1992) • סכנה ברורה ומיידית (1994) • כל הפחדים כולם (2002) • ג'ק ראיין: גיוס הצללים (2014) |  |
| טלוויזיה | ג'ק ראיין (2018) • |  |
| דמויות | ג'ק ראיין • ג'ון קלארק • דומינגו שאבז • רובי ג'קסון • אד קילטי |  |
| שחקנים | אלק בולדווין • בן אפלק • כריס פיין • ג'ון קרסינסקי |  |
| ראו גם | טום קלנסי |  |
Hung Up

"Hung Up" (בתרגום חופשי: "מֻטְרָדת") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבום האולפן העשירי שלה, Confessions on a Dance Floor. השיר נכתב והופק על ידי מדונה בשיתוף עם סטיוארט פרייס, ויצא לאור ב-17 באוקטובר 2005, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום. בסמוך לצאתו כסינגל, היה שימוש בשיר בפרסומות ובתוכניות טלוויזיה שונות. לאחר מכן, בשנת 2009, נכלל באלבום האוסף, Celebration.
השיר מסמפל את להיט הדיסקו "Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)" של הלהקה אבבא. מדונה אישרה שקיבלה אישור מחברי הלקה אבבא, ביורן אולבאוס ובני אנדרסון להשתמש במנגינה. השיר הוא שיר דאנס-פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון הדיסקו. שני סגנונות מוזיקה אלו, אפיינו שירים נוספים מתוך האלבום. השיר מדבר על אישה עצמאית, שמרגישה מוטרדת במערכת יחסים מסוימת.
השיר זכה לביקורות חיוביות, מבקרים כינו אותו כשיר הדאנס הטוב ביותר של מדונה. כמו כן, דורג השיר במקום הראשון ב-41 מצעדים ובעקבות כך, נכנס לספר השיאים של גינס. שיר זה הוא השיר ה-36 של מדונה שהגיע לעשרת המקומות הראשונים במצעד בילבורד הוט 100. נכון להיום, נמכרו מעל ל-9 מיליון עותקים של השיר בעולם, בכך הפך לאחד להלהיטים הגדולים של מדונה.
רקע וכתיבה

במקור, נכתב השיר על ידי מדונה, אך משום שהמנגינה היא מהשיר "Gimme! Gimme! Gimme! (A Man After Midnight)" של אבבא, ביורן אולבאוס ובני אנדרסון קיבלו קרדיטים כן גם.
פרק זמן מסוים לאחר צאתו, עלה השיר לרשתות הזרמת המדיה ספוטיפיי ואייטונס.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לראשונה ליוטיוב ב-27 באוקטובר 2009. את הקליפ אמור היה לביים דייוויד לה-שאפל, שרצה ליצור קליפ בסגנון דוקומנטרי, אך בעקבות מחלוקת בינו לבין מדונה על הסגנון, לבסוף בוים הקליפ על ידי יוהאן רנק. הקליפ מכיל קטעי ריקוד שנועדו להוות מחווה לסגנון הריקוד של השחקן והרקדן ג'ון טרבולטה בסרטיו המצליחים שיגעון המוזיקה (1977) וגריז (1978). הקליפ הועמד לפרס הווידאו קליפים של MTV בקטגוריית "הקליפ הנשי הטוב ביותר".
נכון לאוגוסט 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-200 מיליון צפיות.
רמיקס

בשנת 2022 יצא רמיקס רשמי של "Hung Up" בו התארחה טוקישה. הרמיקס נבחר להיקרא בשם מחודש: "Hung Up on Tokischa".
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה | 70,000 |
| איטליה (FIMI) | — | 10,000 |
| איטליה (FIMI) | זהב | 25,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,400,000 |
| בלגיה (BEA) | פלטינה | 50,000 |
| בריטניה (BPI) | פלטינה | 730,000 |
| גרמניה (BVMI) | זהב 3× | 450,000 |
| יפן (RIAJ) | פלטינה | 250,000 |
| צרפת (SNEP) | זהב | 490,000 |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה 2× | 160,000 |
| שוודיה (GLF) | פלטינה 3× | 60,000 |
| שווייץ (IFPI Switzerland) | זהב | 20,000 |
פילוסופיה אסלאמית

בדת האסלאם, ישנן שתי מילים אשר נהוג לתרגם כפילוסופיה. הראשונה היא "פלספה" (فلسفة), אשר מתייחסת לפילוסופיה, לוגיקה, מתמטיקה, ואף לפיזיקה. המילה השנייה היא "כלאם" (كلام), אשר מתייחס בעיקר לסוג של פילוסופיה אסלאמית רציונליסטית, ולתאולוגיה רציונלית אשר מבוססת על פרשנותם של הוגים מוסלמים מימי הביניים.
הפילוסופיה האסלאמית מתוארת כשיטה לחקר סוגיות הקשורות לחיים, ליקום, לאתיקה, לרפואה, למדע, לחברה, ועוד.
בין הפילוסופים המוסלמים הבולטים ניתן למצוא את אבן סינא, אל-ע'זאלי, אל-כנדי, אבן רושד, אל-פאראבי ועוד.
הפילוסופיה האסלאמית החלה להתפתח במאה השנייה בלוח השנה ההיג'רי (המאה ה-9 לספירה הנוצרית), והמשיכה להתפתח עד המאה ה-6 בלוח האסלאמי (המאה ה-12 לספירה הנוצרית). התקופה ההיא ידועה גם כתור הזהב של האסלאם, ולהישגים מהתקופה ההיא הייתה השפעה אדירה על הפילוסופיה המודרנית והמדע שבעולם המערבי.
הפילוסופיה האסלאמית המשיכה להתפתח בארצות האסלאם שבמזרח, בעיקר באיראן. האסכולות של אבן רושד ושל אבן סינא, לצד אסכולות מיסטיות, המשיכו להיות מרכזם של בתי ספר אסלאמיים רבים.
ראו גם

אסלאם
תור הזהב של האסלאם
הערות שוליים

↑  The Oxford handbook of Islamic philosophy, New York, NY
↑  Adamson, Peter, 1972-, Philosophy in the Islamic world : a history of philosophy without any gaps, volume 3, First edition, Oxford, United Kingdom
↑  Leaman, Oliver, 1950-, Islamic philosophy : an introduction, 2nd ed, Cambridge, UK: Polity, 2009
↑  Classical Arabic philosophy : an anthology of sources, Indianapolis: Hackett Pub. Company, 2007
↑  Philosophy in the Islamic world, Leiden
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541261805171  BnF: cb11945221d (data)  LCCN: sh85100934  NKC: ph121213
יעקב מישורי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1952 (בן 72 בערך) ישראל 
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  ציור, פיסול 
 
יעקב מישורי (נולד ב-1952) הוא צייר ומורה לאמנות ישראלי. כותב מאמרים על אמנות והוראת אמנות.
חייו ויצירתו

מישורי נולד בישראל. בגיל 15 עזב את בית הספר והחל לעבוד כסבל, עבודה אשר הייתה מקור פרנסתו עד גיל 40. במקביל עסק בציור. את ידיעותיו המקצועיות, את שליטתו הטכנית, את ידיעותיו התאורטיות ואת גישתו השיפוטית, כמו גם את השקפותיו החריגות והייחודיות[דרוש מקור] רכש באמצעות התנסות ולימוד עצמי בלבד. תערוכת היחיד הראשונה שלו הוצגה בשנת 1978 בגיל 26, בגלריה ג'ולי מ. שבתל אביב. מאז הציג תערוכות יחיד רבות והשתתף בתערוכות קבוצתיות נבחרות בישראל ובעולם. הוא זכה בפרסים מטעם משרד החינוך וקרן שרת ויצירותיו מצויות באוספים פרטיים נבחרים ובאוספי המוזיאונים. בשנת 2019 פרסם ספר פרוזה ראשון, "סוף" בהוצאת "תכלת".
מישורי הוא אמן נונקונפורמיסט מהבולטים שבציירי ישראל[דרוש מקור]. ציוריו השתנו תדיר לאורך השנים והם נתפשו על ידי קהילת האמנות כפרובוקטיביים ביותר. בשנות ה-80 הוא כונה על ידי המבקר אדם ברוך כ"פרא אציל" וכ"גיבור שלא הלך בשדות", כפרפרזה על ספרו הידוע[דרוש מקור] של משה שמיר. מישורי הוא אמן פוסטמודרני מובהק: הוא מצייר מתוך אהבת מלאכת הציור[דרוש מקור] אך גם מתוך מבט מרוחק וביקורתי ומערער על העשייה הזו. יצירתו מושפעת מתרבות גבוהה ומתרבות פופולרית גם יחד: מאמנות הרנסאנס ומאמנות האוונגרד של המאה ה-20. הוא נוטל מכל הבא ליד לרבות; פרסומות, גרפיטי, עטיפות של תקליטים, מגזיני אופנה, צילומים פורנוגרפיים וכיוצא בזאת. מישורי מקפיד לחדש ולהפתיע בתערוכותיו, למשל, בסגנון חדש בנושא אחר בזהות אמנותית שונה, ביחסים אחרים בין הגבוה לנמוך. הוא נע, על פי הצורך, ממופשט לפיגורטיבי, מגאומטרי לאופטי, מדקורטיבי לפופ ארט מקומפוזיציה ניגודית ונשכנית לפטרן (pattern) ולניגודים קומפלמנטריים. הוא החל את דרכו מדיוקנאות עצמיים מאופרים שעניינם בירור ויזואלי בשאלות של זהות מינית ועבר לציורים מתעתעים המערערים על זהויות נוספות.
מישורי לימד ב"מדרשה" - בית ברל, בבצלאל והיה ראש המחלקה לאמנות במכון אבני. בסוף שנות ה-90 הקים את קבוצת "פלורסצנט" וכיום הוא מורה לציור בבית-הספר "בסיס" לאמנות שבהרצליה. בעבודתו מוצא מישורי כר נרחב ליישום השקפותיו המקצועיות, כפי שהובעו במאמריו בהזדמנויות רבות. מישורי תומך ללא סייג בניתוק בין האקדמיה לבין האמנות. לדעתו, כפי שהיא משתקפת ממאמריו, התאוריה והפרשנות הפכו מדייר משנה לבעל הבית ולכן יש להיפרד. הצמידות המעיקה הזו היא בעיניו מקור לשרלטנות בתחומי העשייה. מישורי יוצא בהתקפות חריפות על עולם האמנות, אמנים ומגמות, לעיתים עד כדי בוז מוחלט, בפרודיה, פארסה ובציניות. בזמן אמת הוא תקף, בין היתר, את אסכולת "דלות החומר" וקרא לחזרה לעושר ציורי הבעתי ואסתטי.
בשנת 1989 נישא למשוררת אפרת מישורי ולהם בן. בשנת 2011 התגרש, וב-2014 נישא לאשת התקשורת ליסה פרץ.
אדוארד גרל

| --- | --- |

 לידה:  6 בנובמבר 1800 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  10 באוגוסט 1886 (בגיל 85) ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 מוקד פעילות:  ממלכת פרוסיה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 פרסים והוקרה:  מסדר העיט האדום דרגה 4  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  פור לה מריט 
 
אדוארד גרל (בגרמנית: August Eduard Grell;‏ 6 בנובמבר 1800 – 10 באוגוסט 1886) היה מלחין, נגן עוגב ומורה למוזיקה גרמני.