stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האלק הוגאן
קריירה בהיאבקות המקצועית > עזיבה

הוגאן הפסיד את התואר לריק פלייר במרץ. במהלך הקרב, נראה כאילו הוגאן הופך שוב לדמות "טובה". אך לאחר חודש הוא נפצע בקרב מרובע שכלל גם את פלייר, סטינג ודיאמונד דאלס פייג'. ביולי, הוגאן חזר בתור מתאבק "טוב" וענה לאתגר של רנדי סאבאג', שזכה בתואר יום לפני כן. הודות להתערבות מנאש, הוגאן זכה באליפות השישית שלו. כעבור שבוע, נאש בגד בהוגאן והם התחילו יריבות, שהסתיימה כשהוגאן ניצח את נאש בקרב פרישה באוגוסט. בספטמבר, הוגאן הפסיד את התואר לסטינג. כעבור חודש, הוגאן הפסיד לסטינג בקרב חוזר בו הוא פשוט יצא ונתן לסטינג להצמיד אותו.
הוגאן חזר בפברואר 2000, כשהוא מתחיל יריבויות עם לקס לוגר, ריק פלייר ובילי קידמן. ביולי, הוגאן קיבל קרב על התואר מול ג'ף ג'ארט. הכותב הראשי, וינס רוסו, ציווה על ג'ארט לאפשר להוגאן להצמיד אותו. לאחר מכן, רוסו פיטר את הוגאן (שרצה לזכות בתואר והשתמש בסעיף בחוזה שלו כדי לשנות את תוצאת הקרב) והודיע שהוגאן לא יראה שוב בארגון. הקרב של הוגאן מול ג'ארט בוטל והתואר הוחזר לג'ארט, שהפסיד אותו מאוחר יותר באותו ערב לבוקר טי. הוגאן לא הופיע יותר ב-WCW, שנסגרה במרץ 2001.
קריירה בהיאבקות המקצועית > חזרה ל-WWE

בפברואר 2002, הוגאן חזר יחד עם נאש והול בתור ה-nWo. השלושה נכנסו לעימות עם הרוק ועלו ל"סטון קולד" סטיב אוסטין בקרב על התואר מול כריס ג'ריקו. הוגאן קיבל את האתגר של הרוק ברסלמניה 18, וביקש מהול ומנאש לא להתערב בקרב. בקרב, הקהל עודד את הוגאן וגרם לו להפוך שוב למתאבק "טוב", אף על פי שהפסיד בקרב. לאחר מכן, הרוק הציל את הוגאן מהתקפה של הול ונאש. באפריל, הוגאן ניצח את טריפל H וזכה בתואר ה-WWE (לשעבר WWF) השישי והאחרון שלו. כעבור ארבעה שבועות, הוא הפסיד אותו ל"קברן". לאחר שהפסיד לטריפל H בקרב בו המנצח קיבל קרב על התואר, הוגאן התחיל יריבות עם קורט אנגל, והפסיד לו בכניעה.
ב-4 ביולי, הוגאן חבר לאדג' והם ניצחו את בילי וצ'אק וזכו בתוארי הזוגות. הם הפסידו את התארים ללאנס סטורם וכריסטיאן כמה שבועות לאחר מכן. באוגוסט, הוגאן הפסיד לברוק לסנר בקרב אלים במיוחד. לאחר קרב זה, הוגאן לקח הפסקה נוספת מהארגון, וחזר רק בתחילת 2003. הוגאן הפסיד לרוק בקרב חוזר בפברואר וניצח את וינס מקמהן ברסלמניה 19 בקרב ש"נבנה במשך 20 שנה".
קריירה בהיאבקות המקצועית > מר אמריקה

מאוחר יותר, הוגאן לבש מסכה והתחיל להתאבק בתור "מר אמריקה", לאחר שוינס מקמהן מנע מהוגאן להיאבק שוב. וינס מקמהן היה נחוש לחשוף את מר אמריקה בתור האלק הוגאן, ושלח את רודי פייפר, יריבו הוותיק של הוגאן להילחם נגדו במאי, אך הוגאן הביס אותו. ביוני, הוגאן הפסיד בקרב שלשות בתור מר אמריקה לאחר שהביג שואו ניצח אותו. לאחר התוכנית, הוגאן הוריד את המסכה וחשף לקהל שהוא מר אמריקה. לאחר שהוגאן החליט לפרוש כתוצאה מחוסר שביעות רצון מן הכתיבה, מקמהן הראה את הקטע בו הוגאן חושף את עצמו ו"פיטר" אותו.
הוגאן חזר ל-WWE ב-2005, כשהוא הוכנס אל היכל התהילה של ה-WWE. למחרת היום, ברסלמניה 21, הוא תקף את מוחמד חסן ודיבארי. כעבור חודש, הוגאן ושון מייקלס ניצחו את חסן ודיבארי.
ב-4 ביולי, לאחר שהוא ומייקלס ניצחו את קורט אנגל ואת קרליטו, מייקלס בעט בהוגאן בעזרת מהלך ה"סופרקיק" שלו. כעבור שבוע, מייקלס איתגר את הוגאן לקרב והוגאן קיבל את האתגר כעבור שבוע. באוגוסט, הוגאן ניצח את מייקלס והם לחצו ידיים לאחר הקרב.
ב-2006, הוגאן חזר ל-WWE ונכנס ליריבות מול רנדי אורטון, כשהוא ניצח אותו בסאמרסלאם.
קריירה בהיאבקות המקצועית > TNA

ב-2010 הצטרף הוגאן לארגון ההיאבקות TNA, והכריז על תחילתו של עידן בסצנת ההיאבקות הבידורית.
הוא הצליח לצרף מספר מתאבקים כמו ג'ף הארדי וריק פלייר אשר היו בעברם אלופי ה-WWE, בנוסף אליהם הוא צירף את סקוט הול ושון וולטמן. הוגאן הודיע שמטרתו היא לנגוס ברייטינג של ה-WWE ולהוות אלטרנטיבה לצופי ההיאבקות. הוא לקח את אביס תחת חסותו וניסה להפוך אותו להיות "הפנים של TNA". הוגאן התחיל יריבות מול ריק פלייר, כששניהם קיבצו צוותים להילחם אחד בשני. הצוות של הוגאן (אביס, ג'ף ג'ארט, ג'ף הארדי ורוב ואן דאם) ניצחו את הצוות של ריק פלייר (סטינג, דזמונד וולף, רוברט רוד וג'יימס סטורם).
קריירה בהיאבקות המקצועית > אימורטל

ביוני, אביס הפך למתאבק "רע" וסיים את הברית שלו עם האלק הוגאן. אביס אמר שהוא נשלט בידי ישות מסוימת שמגיעה ל-TNA. לאחר מכן הוגאן עבד יחד עם בישוף, ג'ף ג'ארט וסמואה ג'ו מול סטינג, קווין נאש ודיאנג'לו דינרו שאמרו שהם יודעים שהוגאן ובישוף מתכננים משהו. באותו זמן אביס התחיל להשתולל ולפצוע אנשים, ולכן דיקסי קרטר, המנהלת של TNA, חתמה על מסמכים שיפרו את החוזה של אביס לאחר האירוע "קשור לתהילה" באוקטובר. הוגאן היה אמור להיאבק יחד עם ג'ארט וג'ו מול סטינג, נאש ודינרו אך בעקבות פציעת גב לא התאבק. הוא הגיע מאוחר יותר באותו לילה כדי לעזור לג'ף הארדי לזכות באליפות TNA, כשהוא הופך ל"רע" ומצתוות עם הארדי, בישוף, אביס וג'ארט. לאחר מכן התברר שהמסמכים שקרטר חתמה עליהם העבירו את השליטה ב-TNA לידי הוגאן ובישוף. הוגאן יצר קבוצה שנקראה "אימורטל" (בן אלמוות) שניסתה לשלוט בתוכניות, אך נעדר לכמה חודשים. במרץ, הוא חזר והכריז שהוא הבעלים החדש של TNA כיוון שניצח את דיקסי קרטר במשפט.
קריירת הקולנוע

במקביל לקריירת ההיאבקות שלו, פיתח בוליאה גם קריירת משחק בקולנוע ובטלוויזיה והשתתף בעיקר בקומדיות פעולה. בוליאה הופיע במספר סרטים, כמו: "רוקי 3", "ללא חוק ומעצורים", "קומאנדו עירוני", "אומנת עם שרירים", "מועדון לבלשים צעירים", "סנטה עם שרירים" ו"שלושת הנינג'ות 4". בוליאה התארח אף במספר סרטים וסדרות טלוויזיה, ביניהן "צוות לעניין", "גרמלינס 2", "ווקר" ו"סירת הרעם", בה הופיע בתפקיד ראשי. כל הופעותיו היו תחת שם הבמה שהקנה לו את תהילתו - "האלק הוגאן".
בשנת 2006, במקביל להופעות נדירות ב-WWE, בוליאה החל מככב בתוכנית משלו המתעדת את חייו בשם "הוגאן יודע הכל". במסגרת התוכנית משולבת גם בתו, ברוק, אשר הייתה לזמרת מפורסמת, ושאר משפחתו. למרות העובדה שהתוכנית זכתה לאחוזי צפייה גבוהים יחסית, היא הובילה לפגיעה בפרטיות המשפחה, ואף גרמה בסופו של דבר לגירושים בין האלק לאשתו.
אליפויות והישגים

הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated - PWI
קאמבק השנה (1994, 2002)
פיוד השנה (1986)  - נגד פול אורנדורף
מתאבק השנה (1987, 1991, 1994)
קרב השנה (1985, 1988, 1990, 2002)
המתאבק השנוא של השנה (1996, 1998)
הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Federation/Entertainment - WWF/WWE
אליפות הזוגות של ה-WWE (פעם אחת)  - עם אדג'
אליפות העולם במשקל כבד של ה-WWF‏ (6 פעמים)
רויאל ראמבל (1990, 1991)
היכל התהילה (פעמיים)
חבר היכל התהילה (2005) - כיחיד
חבר היכל התהילה (2020) - כחלק מקבוצת nWo
הערות שוליים

↑  Matt Fowler, Top 50 Wrestlers of All Time, IGN, ‏2012-11-02 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810573534505606  BNE: XX1295368  BnF: cb14040514m (data)  GND: 119094169  ISNI: 0000 0001 1438 8622  LCCN: n85226906  MusicBrainz: 3d14cf87-3ca3-462e-860a-436122465104  NDL: 00443569  NKC: xx0279737  SNAC: w6p857rf  Trove: 976060  VIAF: 17423323   WorldCat (עם VIAF): 17423323
החלטה 1965 של מועצת הביטחון של האו"ם

| --- | --- |

 תאריך:  22 בדצמבר 2010
 ישיבה מספר:  6,462
 קוד:  S/RES/1965 (מסמך)
 נושא:  הארכת המנדט לפעילות האונדו"ף
 סיכום הצבעה:  15 הצביעו בעד 0 הצביעו נגד 0 נמנעו 
 תוצאה:  התקבלה פה אחד
 הרכב מועצת הביטחון
 חברות קבועות:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין צרפת צרפת רוסיה רוסיה הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית
 חברות לא קבועות:  אוסטריה אוסטריה בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה ברזיל ברזיל גבון גבון יפן יפן לבנון לבנון מקסיקו מקסיקו ניגריה ניגריה טורקיה טורקיה אוגנדה אוגנדה
 
החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 1965 היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה פה אחד ב-22 בדצמבר 2010, לאחר ששקלה דו"ח של המזכיר הכללי באן קי-מון בנוגע לכוח המשקיף בהפרדת הכוחות של האו"ם (אונדו"ף), האריכה המועצה את המנדט שלה לשישה חודשים נוספים עד 30 ביוני 2011.
הואנדו"ף הוקם בשנת 1974 בהחלטה 350 כדי לפקח על הפסקת האש בין ישראל לסוריה.
מועצת הביטחון קראה ליישם את החלטה 338 (1973) שדרשה לקיים משא ומתן בין הצדדים להסדר שלום של המצב במזרח התיכון. היא בירכה את מאמצי האונדו"ף ליישם את מדיניות אפס הסובלנות של המזכ"ל בנושא ניצול והתעללות מינית.
לבסוף, המזכיר הכללי התבקש לדווח לפני תום המנדט של אונדו"ף על צעדים ליישום החלטה 338 והתפתחויות במצב.
הדו"ח של המזכ"ל בהתאם להחלטה הקודמת על אונדו"ף הצביע על כך שהמצב במזרח התיכון נותר מתוח עד שניתן יהיה להגיע להסדר, כאשר המזכ"ל מעודד את חידוש שיחות השלום שהופסקו בדצמבר 2008.
הערות שוליים

↑  "Security Council grants sixth-month mandate renewal for United Nations Disengagement Observer Force in Golan Heights". United Nations. 22 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Xinhua (23 בדצמבר 2010). "Security Council Extends Mandate of UN Force". China Radio International. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ban, Ki-moon (1 בדצמבר 2010). "Report of the Secretary-General on the United Nations Disengagement Observer Force". United Nations. {{cite web}}:  (עזרה)
היסטריה נשית

עיסוי אגן במים כטיפול להיסטריה נשית
שלבים של התקף היסטריה גדול - תצלומים מתוך "האיקונוגרפיה המצולמת של הסאלפטרייר", 1878
היסטריה נשית היא אבחנה רפואית שהייתה נהוגה ברפואה בעולם המערבי ואיננה מוכרת עוד בעולם הרפואה. היסטריה נשית הייתה אבחנה נפוצה בתקופה הוויקטוריאנית לקשת רחבה של תסמינים כולל עילפון, עצבנות, חוסר שינה, אגירת נוזלים, תחושת כבדות בבטן, התכווצויות שרירים, קוצר נשימה, חוסר תיאבון או אובדן ליבידו, ונטייה "לגרום לצרות".
היסטוריה מוקדמת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. אין מקורות, כנראה מדובר בטעות.
ניתן למצוא את שורשי ההיסטוריה של ההיסטריה עוד בימי קדם, והיא תוארה על ידי חכמי יוון, הפילוסוף אפלטון והרופא היפוקרטס (שאף טבע את המונח), ואף קודם לכן תועדה בפפירוסים מצריים. בדיאלוג מאת אפלטון קיים תיאור של הרחם הנודד בגופה של אישה וחונק אותה כאשר הוא מגיע אל החזה וגורם שם למחלה. תאוריה זו היא מקור השם "היסטריה", הנגזר מהמילה היוונית לרחם, היסטרה (hystera). היפוקרטס סבר כי המרפא להיסטריה היא על ידי קיום יחסי מין עם כמה שיותר גברים.[דרוש מקור]
קלאודיוס גלנוס, מן הבולטים ברופאים במאה השנייה, כתב כי היסטריה היא מחלה הנגרמת ממחסור בפעילות מינית בנשים שלהן תשוקה מינית רבה: היסטריה מתרחשת בשכיחות גבוהה אצל בתולות, נזירות, אלמנות ורק לעיתים אצל נשים נשואות. המרפא להיסטריה בימי הביניים לנשים נשואות היה בקיום יחסי מין, ולנשים שאינן נשואות המרפא נמצא בנישואים, או כמפלט אחרון, עיסוי על ידי נשים מיילדות.[דרוש מקור]
התקופה הוויקטוריאנית

בשנת 1859 הושמעה טענה רפואית כי כרבע מכל הנשים סובלות מהיסטריה. טענה זו מתקבלת על הדעת כיוון שנמצא מי שכתב 75 עמודים על סיווג כל התסמינים האפשריים של היסטריה ובסופה של הרשימה ציין כי היא איננה מלאה. כמעט ולא היה תסמין שלא היה יכול להתאים להיסטריה. רופאים רבים שיערו כי המתחים הנילווים לחיים בעידן המודרני גורמים לנשים תרבותיות להיות פגיעות יותר למחלות עצבים ולמחלות הפוגעות בתפקוד איברי המין. בארצות הברית, יש שראו בשכיחותן של תופעות אלה אצל נשים הוכחה כי המדינה היא חלק מהעולם המערבי הנאור, ורופא אמריקאי אחד אף אמר לנוכח שכיחות התופעה, כי זהו אות לכך שהמדינה מתקדמת לרמתה של אירופה.
רייצ'ל פ. מיינס, מחברת הספר "הטכנולוגיה של אורגזמה: 'היסטריה', הוויברטור והסיפוק המיני הנשי", כתבה כי מקרי היסטריה היוו מקור הכנסה נאה לרופאים, כיוון שחולות אלה לא היו בסכנת מוות אולם דרשו טיפול מתמיד. החיסרון הבולט בטיפולים אלה היה שרופאים התקשו ללמוד את המיומנויות של השגת "פארוקסיזם היסטרי" בעיסוי, ולעיתים נדרשה עבודה של שעות להשגת התוצאה הרצויה. מנגד, הפניית האישה למיילדת לצורך הטיפול, גרמה לרופא להפסד הכנסה.
הפתרון נמצא בדרך של המצאת מכשירי עיסוי, אשר קיצרו את תהליך הטיפול משעות לדקות, ובכך ביטלו את הצורך בהפניה למיילדות. כבר בתחילת המאה ה-19 היו מתקני עיסוי במים בעיר באת' באנגליה, ובאמצע המאה ה-19 מתקנים אלה נפוצו בכל אירופה ובארצות הברית, והיוו בסיס לפיתוח אתרי מרחצאות רבים. בשנת 1869 פותח הוויברטור הראשון בידי הפיזיקאי האמריקאי ג'ורג' טיילור. הוא עבד על קיטור, שימש רופאים, ונועד להפעלה לפרקי זמן קצובים. בשנת 1873 פותח הוויברטור האלקטרו-מכני הראשון, שהופעל בבית חולים פסיכיאטרי בצרפת לצורך טיפול בהיסטריה.
בעוד שרופאי אותה תקופה הכירו בכך שמקור ההפרעה ההיסטרית הוא בחוסר סיפוק מיני, הם לא היו מודעים, או התעלמו במכוון, מהמטרה של מכשירי הטיפול בהשגת הסיפוק המיני. למעשה, פיתוח המכשיר ספקולום, המשמש לבדיקה חזותית של הנרתיק וצוואר הרחם, לווה במחלוקת גדולה הרבה יותר מהשימוש הרפואי בוויברטור, ייתכן והדבר נבע מהאופי הפאלי-חודרני של הספקולום.
עם תחילת המאה העשרים החלה רשת החשמל להגיע לבתי צרכנים פרטיים ועמה שלל מכשירי חשמל ובהם ויברטור. העובדה כי הוויברטור איפשר לאישה לקבל טיפול פרטי בביתה, הפכה את המכשיר לנפוץ. הוויברטור היה אחד מהמכשירים החשמליים הראשונים שנמכרו לצרכנים פרטיים, הרבה לפני מכשירים חשמליים חיוניים אחרים המוכרים לנו היום. ניתן היה לקנות ויברטור ביתי תשע שנים בטרם ניתן היה לקנות שואב אבק, ועשר שנים בטרם נמכר לצרכנים מגהץ חשמלי. בתמונה ניתן לראות בקטלוג המכירות של חברת סירס האמריקאית משנת 1918, ובו מכשירי חשמל ביתיים, בהם ויברטור נייד עם שלושה התקנים שונים והכיתוב "שימושי מאוד ומספק לשימוש ביתי".
טיפולים נוספים מקובלים להיסטריה נשית היו מתן דיאטה במזונות עשירים בברזל, כגון כבד בקלה, וכן התעמלות באוויר הפתוח, אמבטיות במים קרים, מקלחות קרות ושחייה בים.
יחסו של הממסד הרפואי בסוף המאה ה-19 לתופעת ה"היסטריה", וכן תהליך המצאתו של הוויברטור הראשון, מתוארים בסרט הקולנוע הבריטי היסטריה משנת 2011, בו מככבים רופרט אוורט, פליסיטי ג'ונס, מגי ג'ילנהול וג'ונתן פרייס.
תאוריות ויקטוריאניות על היסטריה

קיימת טענה היסטורית כי הנושא המרכזי של המאה ה-19 בעולם הוויקטוריאני הוא הקונפליקט שבין מין כאמצעי רבייה ומין כביטוי להתנהגות ארוטית. אף על פי שלסמל הבולט ביותר של אותה תקופה, המלכה ויקטוריה, הייתה משפחה גדולה, שיעורי הילודה הכלליים הלכו ופחתו במהלך המאה ה-19. יחד עם הירידה בשיעורי הלידה, קיום יחסי מין למטרת רבייה איבד מחשיבותו. חלק ניכר מן הספרות הרפואית והספרות העוסקת בייעוץ נישואים, של אותה תקופה, מתאר את האישה חסרת התשוקה כאישה אידיאלית. האשה האידיאלית תקיים יחסי מין אך ורק כאמצעי רבייה, זאת כיוון שהפעילות המינית לא משכה אותה בשום אופן אחר. אידיאל זה השפיע על המבנה החברתי בדרכים רבות ואף סיפק את הבסיס לטיפולים נגד השימוש באמצעי מניעה. אולם, באותה עת הדבר גרם לתופעה של חוסר סיפוק מיני אצל נשים רבות והעלה את הדרישה לטיפול בהיסטריה.
היעלמות ההיסטריה כאבחנה רפואית

במהלך המחצית הראשונה של המאה העשרים, ירד באופן חד מספר המקרים של אבחנת היסטריה נשית, והיא אינה מוכרת עוד בספרות הרפואית בימינו. להיעלמות ההיסטריה כאבחנה רפואית קיימות סיבות רבות: חוקרים רפואיים רבים טוענים כי ירידת שכיחותה של התופעה היא עקב ההבנה שגברה בקרב הציבור הרחב באשר לפסיכולוגיה של הפרעות קונברסיביות כגון היסטריה, לכן התנהגויות כאלה אינן יוצרות עוד את התגובה הרצויה בחברה.
היו שטענו כי ההיסטריה הנשית לא נעלמה, אלא שרופאים מסווגים אותה באופן שונה בימינו. בעבר, מגוון רחב ביותר של תסמינים יוחסו להיסטריה, והשימוש במושג היה למעשה "מושג סל" לתיאור שלל תופעות בלתי מוגדרות. עם השתכללות אמצעי האבחון, יותר ויותר מהתופעות הללו קיבלו אבחנות שונות ומדויקות יותר, עד שלא נותר כל תסמין ייחודי המזוהה עם היסטריה. כך למשל, רבות מן הנשים שהיו מאובחנות כהיסטריות, סווגו מחדש על ידי פרויד כנאורוזות של חרדה עודפת.
בימינו ביטויים שונים של היסטריה הם חלק ממחלות נפש אחרות, כגון סכיזופרניה והתקפי חרדה.
ראו גם

היסטריה
היסטריה המונית
לקריאה נוספת

כריסטופר בולאס, "היסטריה", הוצאת תולעת ספרים, 2009.
הערות שוליים

↑  Rachel P. Maines (1999). The Technology of Orgasm: "Hysteria," the Vibrator, and Women's Sexual Satisfaction. Baltimore: The Johns Hopkins University Press. ISBN 0-8018-6646-4.
↑  Laura Briggs (2000). "The Race of Hysteria: "Overcivilization" and the "Savage" Woman in Late Nineteenth-Century Obsterics and Gynecology". American Quarterly 52: 246-73.
↑  Regina M. Morantz and Sue Zschoche (1980). "Professionalism, Feminism, and Gender Roles: A Comparative Study of Nineteenth-Century Medical Therapeutics". The Journal of American History 67: 568-88.
↑  B. Frank Scholl, Library of Health. American Health Society 1916. pp. 440
↑  Estelle B. Freedman (1982). "Sexuality in Nineteenth-Century America: Behavior, Ideology, and Politics". Reviews in American History 10: 196-215.
↑  Mark S. Micale (1993). "On the "Disappearance" of Hysteria: A Study in the Clinical Deconstruction of a Diagnosis". Isis 84: 496-526.
פרסומת לוויברטור משנת 1910

מספר עבודות התיזה שנכתבו בידי פסיכיאטרים צרפתיים בנושא היסטריה
הסלון האווירי בפארנבורו

| --- | --- |

מטוס איירבוס A380 מלווה במטוסי BAE הוק של החיצים האדומים, צוות האירובטיקה של חיל האוויר המלכותי הבריטי. צולם בסלון האווירי בפארנבורו 2006
 פרטים
 מקום תצוגה:  פארנבורו
 קואורדינטות:  51°16′36″N 0°46′27″W﻿ / ﻿51.27666667°N 0.77416667°W﻿ / 51.27666667; -0.77416667
 שנה:  מדי שנה זוגית
 https://www.farnboroughairshow.com/
 he
 
מטוס הנוסעים VC10 בתערוכת 1962
מטוס הקונקורד בתצוגה אווירית ב-1970
מטוס איירבוס A400M בתערוכת 2018
הסלון האווירי בפארנבורו (Farnborough International Airshow) הוא תערוכת סחר לתעשיות התעופה והחלל, בה מודגמים מטוסים אזרחיים וצבאיים בפני לקוחות ומשקיעים פוטנציאליים. מאז התערוכה הראשונה בשנת 1948, פארנבורו ראתה הופעת בכורה של מטוסים מפורסמים רבים, כולל Vickers VC10, קונקורד, יורופייטר טייפון, איירבוס A380, ו-F-35. במהלך הסלון מבוצעות טיסות ראווה.
התערוכה הבינלאומית מתקיימת מדי שנתיים, בשנה זוגית. והיא פועלת במשך חמישה ימים. בעבר, התערוכה התקיימה במשך שבוע שלם שמבקרים רשמיים וסוחרים שהשתתפו בחמשת הימים הראשונים, ובסוף השבוע שהיה מיועד לקהל הרחב. התערוכה נערכת בשדה התעופה פארנבורו, השוכן בערך 50 ק"מ דרומית מערבית ללונדון, שבממלכה המאוחדת. היריד מאורגן על ידי "פארנבורו אינטרנשיונל בע"מ", חברה-בת בבעלות מלאה של Society of British Aerospace Companies‏ (SBAC).
האירוע מעורר מחאה מצד מתנגדים לסחר בנשק כגון ארגון ה"קמפיין נגד סחר בנשק".
היסטוריה

שורשי הסלון האווירי בפארנבורו במפגן האווירי שערך חיל האוויר המלכותי הבריטי בשדה התעופה הנדון בין השנים 1920–1937 והוא נוסד על ידי Society of British Aircraft Constructors ‏(SBAC), שנוסדה ב-1916. ב-27 ביוני 1932 ערכה SBAC תערוכה קטנה בהנדון שבה הוצגו 35 מטוסים מתוצרת 16 חברות בריטיות. ב-1946 הועתק מיקומו של המפגן לרדלט והתקיים שם עד 1948 אז עבר למקום מושבו הנוכחי שבשדה התעופה פארנבורו השוכן בהמפשייר, כ-30 מיל דרומית מערבית למרכז לונדון. בתחילה התקיים היריד מדי שנה, אך ב-1962 שונתה מתכונתו, ומאז הוא מתקיים מדי שנתיים.
התערוכה הראשונה נערכה בשבוע הראשון של ספטמבר 1948. בשנת 1949 הוצג מטוס הנוסעים דה הבילנד קומט, הוא מטוס הנוסעים הסילוני הראשון בעולם שהגיע לייצור סדרתי. בשנת 1952 הוצג המפציץ האסטרטגי, בעל כנפי ההדלתא, אוורו וולקן, מספר ימים לאחר טיסתו הראשונה.
משנת 1966 הותרו למטוסים זרים לבצע טיסות ראווה, אם היו ברשותם רכיבים עיקריים בריטיים. כמו כן, החיצים האדומים, הצוות האווירובטי של חיל האוויר המלכותי, הופיע לראשונה.
בשנת 1970 הוצג מטוס הנוסעים העל קולי הקונקורד, לאחר שהחל בטיסות ניסוי בשנה שקדמה לתערוכה.
בשנת 1972 הוצג הדגם הראשון של מטוס הנוסעים לוקהיד L-1011 שנכנס לשירות.
בשנת 1996 נערכה הופעת הבכורה של מטוס הקרב יורופייטר טייפון בתצוגה אווירית פומבית.
בשנת 2006 מטוס הנוסעים הגדול ביותר שהופיע אי פעם בפארנבורו, האיירבוס A380 הופיע לראשונה בתצוגה אווירית, בעודו נמצא בעיצומה של תוכנית בדיקות הטיסה שלו.
מארגני הסלון הודיעו במרץ 2019, כי לא יתקיימו אירועי סוף השבוע שהיה מיועד לקהל הרחב החל משנת 2020 ואילך. במקום זאת הם יציעו גישה לציבור בימי שישי. תערוכת 2020 בוטלה לבסוף בגלל מגפת הקורונה.
תקריות ותאונות

ב-6 בספטמבר 1952, התפרק מטוס בטיסה והתרסק אל הקהל שצפה בתצוגה האווירית, הרג 29 צופים ואת הטייס והנווט.
ב-13 בספטמבר 1964, מטוס בריסטול בולדוג התרסק בעת ביצוע לולאה, הטייס נפצע קל.
ב-20 בספטמבר 1968, התרסק מטוס של חיל האוויר הצרפתי לתוך בניין משרדים בשדה, בזמן תצוגה אווירית. אחד מצוות התחזוקה האזרחית שהיה בבניין נהרג, וכל חמשת אנשי הצוות.
ב-11 בספטמבר 1970, התרסק מטוס והטייס נהרג.
ב-1 בספטמבר 1974, אב טיפוס של המסוק Sikorsky S-67 Blackhawk התרסק על המסלול לעיני הקהל בסלון ושני טייסיו נהרגו.
ב-4 בספטמבר 1984, התרסק מטוס על המסלול, ללא נפגעים, לאחר גישה לנחיתה תלולה ברוח רוחבית.
תצוגה ישראלית

בשנת 1957 הוצג מטוס בריסטול בריטניה שרכשה חברת אל על בתערוכה. בשנת 1958, השתתפה משלחת ישראלית בסלון.
בשנת 1968, הוקם לראשונה ביתן ישראלי בתערוכה.
בשנת 1976, ביקשה התעשייה האווירית לישראל להציג את מטוס הכפיר בתצוגה אווירית, אך המארגנים דחו את הבקשה בטענה שהוגשה באיחור. עקב תקרית זו החרימה מדינת ישראל את האירוע במשך שנים רבות.
בתערוכת 2004, הוכרז על אלביט מערכות, בשותפות עם קבוצת תאלס מצרפת, כזוכים במכרז פרויקט ווטשקיפר של צבא בריטניה, להצטיידות בכלי טיס בלתי מאוישים.
בתערוכת 2008, הציגה התעשייה האווירית לראשונה את מטוס ההתרעה "עיטם". זו הייתה הופעתו הבינלאומית הראשונה.
| --- | --- |
 מטוס "עיטם" של חיל האוויר הישראלי בתערוכת 2008 : הרמס 450 מתוצרת אלביט מערכות, עם מערכות לאיסוף מודיעין אותות (סיגינט) מוצג בתערוכת 2005
ראו גם

הסלון האווירי בפריז
אירואינדיה
הערות שוליים

↑  Jamie Doward, Tim Peake urged not to attend airshow with arms trade links, הגרדיאן, ‏10 ביוני 2016
↑  אידן טס במטוס ה"וולקן" החדש, למרחב, 7 בספטמבר 1955
↑  מטוסים חדשים בתצוגת פרנבורו, דבר, 27 באוגוסט 1970
↑  שירות רויטרס, ‏בואינג צפויה לככב מחר ביריד האווירי פארנבורו - עם מבול הזמנות לדגמיה, באתר גלובס, 16 ביולי 2006
↑  20 נהרגו ו-30 נפצעו באנגליה בהתפוצץ מטוס דחף, הארץ, 7 בספטמבר 1952
↑  6 ניספו בהתרסק מטוס בעת הדגמה בפאנבורו, על המשמר, 22 בספטמבר 1968
↑  מטוס ריגול אמריקאי חצה בשעתיים האוקיינוס לפארנבורו, דבר, 2 בספטמבר 1974
↑  בריטניה של אל על ישותף במפגן התעופה הבינלאומי, מעריב, 29 באוגוסט 1957
הבריטניה של אל על בתצוגהת פארנבורו, דבר, 3 בספטמבר 1957
↑  ד אשכול, משקיפים ישראליים יבואו לתצוגת־אוויר, למרחב, 31 באוגוסט 1958
↑  מטוסים ישראליים יוצגו לראשונה בחוץ־לארץ, הצופה, 15 בפברואר 1968
↑  ז'אק מוריס, מארגני פארנבורו איפשרו למטוסים צרפתיים מה שלא איפשרו ל"כפיר", דבר, 14 בספטמבר 1976
הכפיר יוצג בתערוכת פרנבורר, דבר, 31 במאי 1976
↑  יעקב בן מאיר, 70 מטוסים חדשים יוצגו בפארנבורו, חדשות, 5 בספטמבר 1984
↑  הארץ, חלקה של אלביט מערכות בעסקה עם משרד ההגנה הבריטי: 300-200 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 22 ביולי 2004
שרון שדה,עידו אלון, אלביט מערכות זכתה בחוזה ביטחוני  של מאות מיליוני דולרים בבריטניה, באתר הארץ, 21 ביולי 2004
↑  עמוס הראל, התשובה הישראלית לאיראן: מטוס הביון "עיטם", באתר הארץ, 10 ביולי 2008
החאן של מנוק

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מלון, חאן 
 כתובת:  Str. Franceză 62 sector 3, Str. Halelor 9-13 sector 3, municipiul București 
 מיקום:  בוקרשט 
 מדינה:  רומניה 
 קואורדינטות:  44°25′46″N 26°06′07″E﻿ / ﻿44.429555555556°N 26.10205°E﻿ / 44.429555555556; 26.10205
 אתר רשמי
  (למפת בוקרשט מוגדלת) החאן של מנוק(למפת בוקרשט רגילה) החאן של מנוק
 
החאן של מנוק, החזית הראשית
מנוק מרזאיאן, הידוע כמנוק ביי
החאן של מנוק (ברומנית: Hanu' lui Manuc, Hanul lui Manuc, Hanul Manuc) הוא בניין היסטורי במרכז העתיק של בוקרשט, בירת רומניה, בשכונת ליפסקאן, ששימש מתחילת המאה ה-19 כבית הארחה או קרוונסראי ידוע.
המקום משמש כבית מלון שוכנים בו מסעדה, בית קפה, ברים ומספר חנויות. יש לו חצר פנימית עם שתי קומות מצוידות בגלריות פנימיות עם קשתות תלתניות המזכירות את הסגנון הברנקובאני, מרפסות, סולמות. בחצר שבו התכנסו במאה ה-19 העגלות ומרכבות הסוסים, מתארגנים ערבי פולקלור, מופעים וירידים.
המלון והמסעדה עברו שיפוץ אחרון בשנת 2007.
המיקום

הבניין שוכן ברחוב הנקרא Strada Franceză מס' 62–64 (הרחוב נקרא בעבר קרול, 30 בדצמבר, יוליו מאניו). מעבר לרחוב נראים חורבות החצר הנסיכותית של בוקרשט - "החצר הישנה" Curtea Veche (קורטיה וקה) או Curtea Domnească (קורטיה דומניאסקה). בצד האחורי נמצא פיאצה אונירי (ככר האחדות - Piața Unirii) הרחבה והמודרנית.
המבנה

החאן נבנה כמבנה מלבני, עם מרתפים וקומות מרתף, קומת קרקע וקומה עליונה כשבאמצע חצר גדולה שבה חנו במאה ה-19 העגלות ומרכבות הסוסים.
גם בקומת הקרקע וגם בקומה מעליה מסביב לחצר נבנו גלריות-מרפסות ארוכות מצוידות ב-166 עמודי ברזל מכוסי עץ אלון. המחוברים בקשתות תלתניות, המזכירות את הסגנון הברנקובאני. על שני סולמות עץ ניתן לעלות לשני ביתנים הניצבים זה מול זה. הגג עשוי חלוקים ממשיך במרזבים רחבים.
באולם הראשי :" הנסיכותי" 20 חלונות מורכבים מארבעה חלונות קטנים יותר, שכל אחד מהם עשוי מ-42 חלקי זכוכית צבעונית, בסך הכל 3360 חלקי זכוכית צבעונית.
החאן כלל חנויות. בקומת קרקע היו חדרי הנוסעים המזדמנים לזמן קצר בעוד שבקומה העליונה היו לנים האורחים לתקופה ארוכה יותר.
בזמנו החאן היה רועש בגלל שיחות וויכוחים קולניים, של ערב רב של סוחרים, איכרים, בני עיר, כמרים, גברות מכובדות, צוענים, וכו'.
הסחורות בחנויות היו מגוונות ולא פעם נדירות, כמו דברי הבושם של הסוחר אנטון ויטנר (1843) או השטיחים האנטוליים של חאג' עלי (1846). פעל שם משרד לתרגום, וכן מרפאות של רופאים, כגון ד"ר י.נ. אוארבך שעבד קודם לכן באלבה יוליה.