stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גניזה

ערך זה עוסק בשמירת חפצים מקודשים שיצאו מכלל שימוש פולחני. אם התכוונתם לשמירת מסמכים בגנזך, ראו .
מכלי גניזה בתל אביב
מכלי מחזור וגניזה ברמת גן
שלט הסבר בקשר לגניזה ברמת גן
גניזה היא שמירת חפצים מקודשים שיצאו מכלל שימוש, ומאחר שדבקה בהם קדושה אין להשתמש בהם לצורכי חולין. בימינו גונזים בעיקר ספרי קודש. המקום בו טומנים את הכתבים שנגנזו מכונה אף הוא גניזה.
רקע

לפי ההלכה חל איסור להשמיד או למחוק כל מסמך כתוב כתב שרשום בו אחד משמותיו של האלוהים. כך מנסח הרמב"ם את ההלכה הזו:
כל המאבד שם מן השמות הקדושים הטהורים שנקרא בהן הקדוש ברוך הוא, לוקה מן התורה; שהרי הוא אומר בעבודה זרה, "ואיבדתם את שמם ... לא תעשון כן, לה' אלוהיכם" (דברים י"ב, ג-ד)
בעקבות הסבר חובת גניזת טקסטים בשל שמותיו של הקב"ה המופיעים בהם, נקראה הגניזה בדיבור היידי 'שמות' (ובהברה אשכנזית).
בגניזה טומנים תשמישי קדושה (סידור, ספר תנ"ך, דברי תורה, תפילין, מזוזות ושאר כתבי קודש) פגומים שיצאו משימוש. את תשמישי הקדושה לא נוהגים להשליך לאשפה בשל הקדושה המיוחסת להם, ולכן גונזים אותם.
בזכות המנהג התגלו בעת החדשה בחיפושים שנערכו בגניזות עתיקות תעודות היסטוריות רבות ובהן כתבי יד וספרים עתיקים רבים. בפרט מפורסמת בהקשר זה הגניזה הקהירית.
רקע > ממצאים

בדרום גרמניה - ובעיקר בפרנקוניה נמצאו ממצאי גניזה ממבני בית כנסת לשעבר. אחד מהאתרים הגדולים נמצא במוזיאון התרבות היהודית ובית הכנסת בפייטסהכהיים (Jüdisches Kulturmuseum Veitshöchheim). הגניזה הייתה ממוקמת בעליית הגג של בית הכנסת לשעבר, בעיקר בשפות, עברית, יידיש וגרמנית. פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנת 1864 נמצא מקום גניזה ובו מסמכים אשר כונו בהמשך, "גניזת קהיר". האסופה מכילה כ-280,000 כתבים שנכתבו משנת 870 לספירה ועד המאה ה-19. לכתבים שהתגלו חשיבות רבה בשחזור ההיסטוריה של העם היהודי בימי הביניים, מבחינה כלכלית, חברתית ודתית.
בשנת 2011 נמצא במערה באפגניסטן, ששימשה את הטליבאן, מקום גניזה ובו מסמכים אשר כונו בהמשך "הגניזה האפגנית". הכתבים מתוארכים למאה ה-11 בשפות עברית, ארמית, ערבית יהודית ופרסית יהודית. הספרייה הלאומית רכשה 29 קטעים מתוך האסופה.
קדושת הטקסט

במשנה במסכת ידיים יש דיון על כמות האותיות שצריכות להיות בטקסט כדי שיחשב למקודש[דרושה הבהרה]. נאמר שם,”סֵפֶר שֶׁנִּמְחַק וְנִשְׁתַּיֵּר בּוֹ שְׁמוֹנִים וְחָמֵשׁ אוֹתִיּוֹת כְּפָרָשַׁת וַיְהִי בִּנְסֹעַ הָאָרֹן, מְטַמֵּא אֶת הַיָּדָיִם. מְגִלָּה שֶׁכָּתוּב בָּהּ שְׁמוֹנִים וְחָמֵשׁ אוֹתִיּוֹת כְּפָרָשַׁת וַיְהִי בִּנְסֹעַ הָאָרֹן, מְטַמָּא אֶת הַיָּדָיִם.” (משנה ידים ג, ה). לפיכך ספר הוא קדוש כאשר מכיל 85 אותיות. ההנחה הזו התבססה על פרשת ויהי בנסוע הארון אשר בה מופיעים שתי אותיות נון הפוכות. חכמים שניסו להבין את המשמעות של שתי האותיות נון, קבעו ”תנו רבנן: ויהי בנסע הארן ויאמר משה"; פרשה זו עשה לה הקדוש ברוך הוא סימניות מלמעלה ולמטה, לומר שאין זה מקומה. רבי אומר: לא מן השם הוא זה, אלא מפני שספר חשוב הוא בפני עצמו. כמאן אזלא הא דאמר רבי שמואל בר נחמן אמר רבי יונתן: "חצבה עמודיה שבעה" (משלי ט', א')” ( מסכת שבת, פרק טז, דף קטו, ב). הדיון במשנה ידיים ממשיכים ונשאלת השאלה האם כל ספרי המקרא נחשבים קדושים. בין החכמים יש ויכוח, כאלו אשר רואים בספרים כמו קהלת ושיר השירים קדושים, ואחרים שאינם.
רַבִּי יְהוּדָה אוֹמֵר, שִׁיר הַשִּׁירִים מְטַמֵּא אֶת הַיָּדַיִם, וְקֹהֶלֶת מַחֲלֹקֶת. רַבִּי יוֹסֵי אוֹמֵר, קֹהֶלֶת אֵינוֹ מְטַמֵּא אֶת הַיָּדַיִם וְשִׁיר הַשִּׁירִים מַחֲלֹקֶת. רַבִּי שִׁמְעוֹן אוֹמֵר, קֹהֶלֶת מִקֻּלֵּי בֵּית שַׁמַּאי וּמֵחֻמְרֵי בֵּית הִלֵּל. אָמַר רַבִּי שִׁמְעוֹן בֶּן עַזַּאי, מְקֻבָּל אֲנִי מִפִּי שִׁבְעִים וּשְׁנַיִם זָקֵן בְּיוֹם שֶׁהוֹשִׁיבוּ אֶת רַבִּי אֶלְעָזָר בֶּן עֲזַרְיָה בַּיְשִׁיבָה, שֶׁשִּׁיר הַשִּׁירִים וְקֹהֶלֶת מְטַמְּאִים אֶת הַיָּדָיִם. אָמַר רַבִּי עֲקִיבָא, חַס וְשָׁלוֹם, לֹא נֶחֱלַק אָדָם מִיִּשְׂרָאֵל עַל שִׁיר הַשִּׁירִים שֶׁלֹּא תְּטַמֵּא אֶת הַיָּדַיִם, שֶׁאֵין כָּל הָעוֹלָם כֻּלּוֹ כְּדַאי כְּיוֹם שֶׁנִּתַּן בּוֹ שִׁיר הַשִּׁירִים לְיִשְׂרָאֵל, שֶׁכָּל הַכְּתוּבִים קֹדֶשׁ, וְשִׁיר הַשִּׁירִים קֹדֶשׁ קָדָשִׁים. וְאִם נֶחְלְקוּ, לֹא נֶחְלְקוּ אֶלָּא עַל קֹהֶלֶת. אָמַר רַבִּי יוֹחָנָן בֶּן יְהוֹשֻׁעַ בֶּן חָמִיו שֶׁל רַבִּי עֲקִיבָא, כְּדִבְרֵי בֶן עַזַּאי כָּךְ נֶחְלְקוּ וְכֵן גָּמָרוּ
הדיון סביב אלו ספרים שייכים לקאנון היהודי הופיע גם במראי מקום אחרים, ”בקשו חכמים לגנוז ספר קהלת מפני שדבריו סותרין זה את זה ומפני מה לא גנזוהו מפני שתחילתו דברי תורה וסופו דברי תורה תחילתו דברי תורה...ואף ספר משלי בקשו לגנוז שהיו דבריו סותרין זה את זה ומפני מה לא גנזוהו אמרי ספר קהלת לאו עיינינן ואשכחינן טעמא” ( בבלי מסכת שבת דף ל, עמוד ב). כמו גם הדיון סבב בנוגע לספר יחזקאל, ”אמר רב יהודה אמר רב: ברם זכור אותו האיש לטוב, וחנניה בן חזקיה שמו [חי במאה ה-1 לפנה"ס], שאלמלא הוא, נגנז ספר יחזקאל, שהיו דבריו סותרין דברי תורה. מה עשה? העלו לו ג' מאות גרבי שמן, וישב בעלייה ודרשן.” (בבלי מסכת שבת דף יג עמוד ב) וכן על מגילת אסתר בבבלי מגילה ז א. דיונים אלו הם חלק מתהליך הקנוניזאציה של הקאנון היהודי.
מנהגי גניזה

החוקר הירושלמי אברהם משה לונץ מביא תיאור של מנהגי הגניזה בירושלים במאה ה-19 בכתב העת ירושלים בעריכתו:
"בכתלי בתי כנסיות אשטאמבולי ות"ת אשר להספרדים ימצאו מערות קטנות אשר שם יצברו בלויי הספרים או השמות, גם כל הגניזות אשר בכל בתי כנסיות ובתי מדרשות אשר בעיר יפנו במלאתם ויובאו להמערות האלו. ובעת אשר גם שני המערות האלו ימלאו עד תומן, אז יוּרָק כל הנמצא בהנה אל תוך סלי קש גדולים, וחלקי הספרי תורות יושמו בכדי חרס. ובקול המון חוגג יוציאו את בלויי הספרים עד מחוץ לעיר ושמה יגנזו באחת המערות אשר במורד הר ציון.

וזאת תורת ההוצאה: על ידי הודעות מדבקות על כותלי בתי כנסיות ובתי מדרשות יודע לכל יושבי העיר יום המיועד להוצאת הגניזה. עוד בבוקר השכם ימלא הבית הכנסת אושטאמבולי והרחוב הסמוכה לה המון אדם רב. כשתי שעות קודם חצות היום יופיעו גם כל חכמי וזקני העיר לביהכנ"ס ההיא והמה ייקחו כל אחד ס"ת העומד בכד חרס והיותר טוב אשר בהמה יובל תחת חופת משי ברחוב העיר. וחליפות ינשא הס"ת מידי החכמים. והסבלים וההמונים ישאו את השקים הגדולים המלאים בלויי ספרים. התוף הולך ומכה לפניהם ואיזה מההולכים ירקדו ויזמרו מזמורים ופזמונים נאותים, וכן ילכו הלוך ונגן מביהכנ"ס הזאת עד בואם אל שער ציון ועל הכר הנרחב אשר לפניו ירקדו ויזמרו משך חצי שעה עם הס"ת ושקי הספרים בידם. וגם יעריכו מערכת משחק בחרבות שלופות אלה מול אלה למען הגדיל את פרשת השמחה. ואחר כך יצאו דרך השער באופן וסדר הנזכר עד בואם אל מקום המיועד.

עת תוצאות הגניזה איננה קבועה: מקודם בעוד אשר היישוב מבני עמנו מצער היה, הוציאוה מקץ שבע שנים. ולעת זאת כאשר נתרבה היישוב מאחינו פה ורבו למאד הספרים וההוגים בם, יוציאוה בכל שלוש שנים. אולם לפעמים יוציאוה עוד בטרם עתה (הוא בטרם ימלאו המערות עד מרום קיצן) כי מסורת שומה בפי זקני אחינו הספרדים כי תוצאות הגניזה סגולה לעצירת גשמים ועל כל צרה שלא תבוא, ועל כן בכל עת יעצר הגשמים וירחי החורף הראשונים חלפו מבלי אשר ירד גשם על הארץ, אז יעשו הסגולה הזאת ואז ילוה אל כלי השיר גם קול השופר. ואצל שער ציון אומרים מזמורי תהלים וי"ג מידות ויתקעו בשופר, ואחד החכמים יעורר את ההמון בדברי כבושים כי ישובו ממעלליהם ומדרכיהם. ודמעות כנחל יזלו מעיני הנאספים עד כי אין העם מכירים את קול תרועת השמחה לקול תרועת הבכי."
כיום

כיום ניתן למצוא מכלים לאיסוף חומרים המיועדים לגניזה בבתי כנסת ובמרכזים דתיים. את התכולה קוברים באזורים מיוחדים בבתי-קברות יהודיים. בדורות קודמים היו גונזים גם מתחת לאבני היסוד של בתי הכנסת או בעליות גג מיוחדות.
ראו גם

גניזת קהיר
מחיקת השם
גניזת אפגניסטן
פאוויסה
הערות שוליים

↑  "Ancient manuscripts indicate Jewish community once thrived in Afghanistan". CBS News. Retrieved 4 December 2013
↑  הספרייה הלאומית, גניזת אפגניסטן
↑  רש"י: למאור ולמזונות
כתובית הסבר למכל גניזה ברעננה
מכל גניזה ברעננה
מתקן איסוף לגניזה, סמוך למשרדי חברה קדישא בתל אביב
מערת גניזה ביער בן שמן
איסוף גניזה בירושלים (2018)
יואל גמליאל

יואל גמליאל (נולד ב-31 ביולי 1963) הוא פוליטיקאי ישראלי, שכיהן בשנים 2024-2008 כראש מועצת גדרה ה-8.
ביוגרפיה

גמליאל נולד בכפר אוריאל שבגדרה, לעליזה שעלתה מלוב וליוסף גמליאל שעלה מתימן. ילד שני מבין שישה אחים.
בשנת 2003 התמודד גמליאל על ראשות מועצת גדרה מטעם הליכוד נגד ירון יצחק בן-נון, אך הפסיד וכיהן כסגן ראש המועצה. בבחירות למועצה ב־2008 שב גמליאל להתמודד על ראשות המועצה, הפעם מטעם רשימה עצמאית בתמיכת הליכוד וניצח.
במהלך כהונתו ניסה גמליאל להוביל שורה של צעדים לפיתוח המושבה, אולם אף אחד מהם לא הושלם ; בניית שכונה חדשה במזרח העיר בשם "שכונת גולדה"; בניית קאנטרי קלאב במרכז המסחרי של המושבה; והוצאה לפועל של מספר מיזמים בתחום התחבורה כגון בניית תחנת רכבת בגדרה וחיבור של "שכונת גולדה" לכביש 7. מנגד, לא פעם נמתחה ביקורת על ניהולו את המועצה; בדצמבר 2021 פורסמה כתבה בכאן חדשות על אודות התנהלותו הכוללת שלילת תקציבים מעיתונות מקומית שביקרה אותו ומניעה של מבקר המועצה ממידע וממקום עבודה הולם.
בבחירות 2013 זכה גמליאל בכהונה נוספת בראשות העירייה. בבחירות המקומיות ב-2018 נבחר לכהן קדנציה נוספת. בשלהי 2018 פורסם כי נחקר במשטרה בחשד לשיבוש הליכי חקירה ובקשירת קשר לביצוע פשע ושוחרר באותו היום, בנוגע לסכסוך אישי מתמשך עם חבר מועצה אחר.
באוקטובר 2023 יזם גמליאל ביקור של פיקוד העורף במרכז תרומות לחיילי צה"ל, אשר הופעל על ידי יריבו הפוליטי, סהר פינטו. לטענת פינטו גמליאל יזם את הביקור ממניעים פוליטיים, ולכן צילם אותו במטרה לתעד את האירוע. בתגובה, סטר גמליאל לטלפון ממנו צילם פינטו את האירוע והפיל אותו לקרקע, ולדברי פינטו אף הרס אותו. בעקבות האירוע הגיש פינטו תלונה במשטרה כנגד גמליאל, אך היא נדחתה בטענה כי "נסיבות העניין לא מתאימות לדין פלילי".
הבחירות המקומיות ב-2024 התמודד לתקופת כהונה רביעית מול יו"ר האופוזיציה במועצה המקומית סהר פינטו. גמליאל הפסיד לפינטו, כשהוא מקבל 34.6% מהקולות לעומת 47.2% לפינטו. ב-19 במרץ 2024 סיים את תפקידו באופן רשמי.
לאחר סיום כהונתו התברר כי במשך כל שנת 2023 המועצה בראשותו לא הגישה דוחות למשרד הפנים, וכי השאיר את המועצה בגירעון הגדול ביותר בתולדותיה, העומד על כ-75 מיליון ש"ח.
משפחה

אחותו הצעירה היא הפוליטיקאית גילה גמליאל.
גמליאל נשוי לתמר ואב לשני ילדים.
הערות שוליים

↑  נתנאל אלדה, תחנת הרכבת בגדרה יוצאת לדרך!, באתר גדרה נט, 2 בינואר 2024
↑   האיש ששולט בגדרה: מאחורי החלונות הסגורים של ראש המועצה, סרטון בערוץ "כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 12:45)
↑  אבי אשכנזי‏, איימו להפיץ תיעוד מיני מבית כנסת: ראש מועצת גדרה נחקר ושוחרר, באתר וואלה, 27 בדצמבר 2021
↑  יוסי אלי, הסטירה והתיק שנסגר: שני ראשי המועצה והתיעוד החריג, באתר חדשות 13, 26 בדצמבר 2024
↑  מאיר תורג'מן, מהפך בגדרה: איש "תקווה חדשה" ניצח את ראש המועצה הוותיק מהליכוד, באתר ynet, 28 בפברואר 2024
↑  מי אחראי על זה?, באתר גדרה היום, ‏2024-12-01
הכחשת טבח שבעה באוקטובר

הכחשת טבח שבעה באוקטובר כוללת צורות שונות של הכחשה של טבח שבעה באוקטובר, ובעיקר את מעשי הטבח, החטיפה והאלימות המינית שביצעו מחבלי החמאס נגד ישראלים בעוטף עזה. בעקבות המתקפה, שנעשתה ב-7 באוקטובר 2023, הופיעו צורות שונות של הכחשה ותאוריות קונספריציה, החל מהטלת ספק באמיתותם של אירועים ספציפיים, טענות שישראל היא זו שהרגה את המשתתפים, הכחשת התקיפות המיניות שהיו במסגרת המתקפה, ועד לטענה שהמתקפה כולה לא התרחשה.
לפי אליזבת דווסקין (Elizabeth Dwoskin) מ"הוושינגטון פוסט", הפיגוע ב-7 באוקטובר היה מהתקפות הטרור המתועדות היטב בהיסטוריה, כולל עדויות ממצלמות סמארטפונים וגו פרו של תקיפת חמושים של חמאס. עם זאת, "קבוצה קטנה אך הולכת וגדלה מכחישה את העובדות הבסיסיות של הפיגועים, דוחפת קשת של שקרים ונרטיבים מטעים הממזערים את האלימות או חולקות על מקורותיה". הדבר כולל תאוריות קונספירציה של מבצע דגל כוזב. לדוגמה טענה כי צה"ל ביצע את הטבח כדי להצדיק פלישה לרצועת עזה, טענה שחלק מהחטופים נחטפו על ידי ישראל או כי ארצות הברית היא זו שעומדת מאחורי המתקפה. להכחשת הטבח שותפים קיצוניים מימין ומשמאל. המידע מופץ ברשתות כמו טיקטוק ו־Reddit. התופעה מדאיגה מנהיגים וחוקרים יהודים, שטוענים שיש קשר בינה לבין הכחשת השואה. הם גם רואים קווי דמיון בין הכחשת הטבח לתאוריות קונספירציה עם יסודות אנטישמיים, כולל תאוריות כמו QAnon. לפי ניתוח של "הארץ", עדויות כזב הנוגעות לאירועי 7 באוקטובר סיפקו "תחמושת" למכחישי הטבח. כך לדוגמה ידוע על שלושה תינוקות (עד גיל 3) שנרצחו בטבח, וזאת בניגוד לדיווחים ראשוניים על עשרות תינוקות שנרצחו במתקפה.
הרשות הפלסטינית הוציאה מסמך רשמי שמכחיש שחמאס ביצע את הטבח במסיבת הטבע ליד רעים וטען שכל ההרוגים שם הם תוצאה של "הפצצה אווירית" על ידי מסוק משטרה. חמאס מכחיש כי אנשיו ביצעו מעשי אונס ותקיפה מינית, ובמשך חודשים גם ארגונים בינלאומיים לייצוג נשים התעלמו מטענה זו למרות מחאות ועדויות מצד ארגוני נשים וחוקרות מישראל. נציגי חמאס ניסו לטשטש את העובדה שחטפו אזרחים ישראלים וזרים, והתרחשו מספר רב של מקרים בהם פעילים פרו-פלסטיניים קרעו שלטים המתעדים חטופים אלה. למאמצי תעמולה אלה שותפים ארגונים נוספים כמו ארגון סטודנטים למען צדק בפלסטין ואף מדינות כמו איראן ורוסיה המפיצות תעמולה נרחבת ברשתות החברתיות. מאמצעי התעמולה וההכחשה של גופים אלה נושאים פרי – רוב הציבור הפלסטיני וכן אחוזים נרחבים במדינות ערביות לא מאמינים כי חמאס תקף אזרחים ישראלים. סקרים מראים כי גם קבוצה משמעותית של צעירים במדינות מערביות מאמינה לתעמולה זו.
הצעת חוק ישראלית שאושרה על ידי ועדת השרים לענייני חקיקה נועדה להטיל עונשי מאסר של חמש שנים על אנשים שנמצאו מכחישים את אירועי הפיגועים ב-7 באוקטובר או תומכים בהם.
טענות > הכחשת רצח אזרחים ישראלים על ידי חמאס

דוברים של חמאס הכחישו כי פעלו נגד אזרחים ורצחו אותם. ב-7 בנובמבר 2023, מוסא אבו מרזוק, חבר הלשכה המדינית של חמאס, הצהיר בראיון ל-BBC שחמאס לא תקף נשים, ילדים או אזרחים בפיגוע ב-7 באוקטובר. ב-9 באוקטובר טען בכיר אחר כי חמאס לא תקף אזרחים, שכן מדובר ב"מתנחלים". בינואר 2024, השליח הפלסטיני לניגריה, עבדאללה אבו שוואש, טען בפני אל-ג'זירה בערבית כי לא נהרגו אזרחים על ידי חמאס ב-7 באוקטובר.
ארגונים פרו-פלסטינים במערב ותומכי תאוריות קשר מערביים, תארו את פעולות חמאס בצורה כללית כ"התנגדות" והשמיטו כל התייחסות לפגיעה באזרחים. לדוגמה ארגון סטודנטים למען צדק בפלסטין הוציא הודעת תמיכה בחמאס, השמיט כל התייחסות לפגיעה באזרחים ותיאר את המתקפה כ"ניצחון היסטורי לתנועת ההתנגדות". היבט זה הוחרף על ידי סירוב של רשתות מרכזיות רבות, כאשר הבולטת בהן היא BBC, לכנות את פעילי חמאס כטרוריסטים, והתייחסות אליהם כאל "חמושים".
ב-22 בינואר 2024 פרסם חמאס מסמך בן 16 עמודים שכותרתו "הנרטיב שלנו...מבצע מבול אל-אקצא", שבו הכחיש שהוא ביצע מעשי זוועה נגד אזרחים כמו אונס המוני, בטענה שהוא מכוון רק לאתרים צבאיים ישראלים, ומאשים את ישראל במוות של אזרחים במהלך התקיפה, מבלי להזכיר את 240 הישראלים שהקבוצה לקחה כבני ערובה.
טענות > הכחשה והתעלמות ממעשי האונס והאלימות המינית

חמאס דחה את ההאשמות על מעורבותו באלימות מינית ומגדרית כ"תעמולה בתקופת מלחמה", וטען כי האשמות כאלה מכוונות "להצדיק את הפשעים האמיתיים מאוד של רצח המוני וטיהור אתני שישראל מבצעת נגד עמנו".
בכירי חמאס, כולל באסם נעים, הכחישו את השימוש באלימות מינית כנשק מלחמה, תוך שהם מצטטים עקרונות איסלאמיים האוסרים כל קשר מיני מחוץ לנישואים. חמאס האשים את התקשורת המערבית בהטיה וטען כי הדיווחים על אלימות מינית מעוררים דמוניזציה של ההתנגדות הפלסטינית. הם גם דרשו מ"הניו יורק טיימס" להתנצל בעקבות דיווח בעניין. חמאס טען כי יש להאשים בכל אלימות מינית שהתרחשה חמושים אחרים שפרצו את גבול ישראל-עזה ב-7 באוקטובר.
במהלך החודשיים הראשונים לאחר טבח שבעה באוקטובר התעלמו ארגונים בין-לאומיים האמונים על זכויות נשים המסונפים לאו"ם, ובהם ארגון האו"ם לקידום והעצמת נשים (UN Women), הוועדה למיגור אפליה נגד נשים, וארגונים נוספים, מאירועים אלה, הקטינו אותם או הביעו חוסר אמון בקיומם. לנוכח היקף האירועים וחומרתם, נמתחה ביקורת מצד גופים ישראליים ואוהדי ישראל על חוסר ההתייחסות של גופים אלה, ואף הועלו טענות כי הדבר מבטא יחס אנטישמי מצד גופים אלה.
במחאה על התעלמות ארגוני זכויות נשים ממעשי האונס, פרסמו מעל 150 ארגוני נשים ישראליים ובין-לאומיים מכתב שבו תקפו את התעלמות הארגון מהמעשים: ”לא יעלה על הדעת שסוכנות של האו"ם שאחראית על זכויות נשים מתעלמת מחטיפתן של נשים, תינוקות, ילדות, ילדים וגברים מבתיהם, מביצוע פשעי מלחמה חמורים נוספים כלפי נשים, ילדים וילדות, ומרצח של מעל אלף אזרחים תמימים”. בנוסף פעילוֹת הסברה ארגנו קמפיין נגד ארגון האו"ם לקידום והעצמת נשים, ונוצר ההאשטאג "#MeTooUnlessJew" (שמבוסס על קמפיין MeToo נגד אלימות מינית כלפי נשים). נשים רבות הפגינו מול מטה האו"ם, והכינו מיצג שכלל נשים לבושות בבגדי גוף מדממים. חלק מההפגנות אורגנו על ידי "בונות אלטרנטיבה".
ב-29 בנובמבר 2023, לאחר 53 ימים מטבח שבעה באוקטובר, הצהיר מזכ"ל האו"ם אנטוניו גוטרש, כי "יש עדויות רבות על אלימות מינית במהלך מעשי הטרור שביצע חמאס ב-7 באוקטובר, וחובה לחקור אותן ביסודיות ולפעול למיצוי הדין. חובה לגנות אלימות מינית. בכל זמן. בכל מקום". עד אז האו"ם לא התייחס לפגיעות המיניות שבוצעו כחלק מטבח שבעה באוקטובר. התעלמות זו הביאה למחאה רשמית מצד גורמים בממשלת ישראל ולמחאה מצד ארגוני החברה האזרחית ומוסדות אקדמיה ותרבות.
אנשים שונים במערב הכחישו את מעשי האונס המרובים. פרופסורית מאוניברסיטת מינסוטה, סימה שחסארי, אמרה בדצמבר 2023 בנוגע לפיגועי 7 באוקטובר: "אני יועצת למשבר אונס, אני מאמינה לניצולים. אני עדיין לא ראיתי ניצולי אונס ישראלים של חמאס באים ומדברים", וטענה כי "גברים ערבים עברו דמוניזציה וסומנו כאנשים מפלצתיים שהם אנסים ובעד אלימות". מנהלת מרכז לתקיפות מיניות באוניברסיטת אלברטה בקנדה, סמנת'ה פירסון, הכחישה את מעשי האונס של חמאס - ופוטרה מתפקידה.
הסופר והעיתונאי הבריטי ג'ונתן קוק טען כי האשמות במעשי אונס בידי חמאס אינן אמינות, מפני שלפי טענתו לוחמי חמאס היו עסוקים מדי בלחימה.
חלק מהכחשות אלה המשיכו גם לאחר שיותר ויותר עדויות למעשי האונס נאספו ונחשפו לעיתונאים ולחוקרים ברחבי העולם בידי ישראל. לדוגמה תחקירים של הניו יורק טיימס ועיתונים אחרים, ושליחת האו"ם לחקר מעשי אונס. Pramila Patten, שאמרה בינואר 2024 "דברים שראיתי כאן לא ראיתי בשום מקום אחר".
טענות > טענות כי מסוק ישראלי הרג את משתתפי פסטיבל נובה

ב־9 באוקטובר פרסם דובר צה"ל סרטון שמראה מסוק אפאצ'י היורה על חמושים. המלל שמלווה אותו הוא "מטוסי חיל האוויר מבצעים… תקיפות נרחבות לאורכה ולרוחבה של רצועת עזה וממיטים הרס וחורבן על מחבלי חמאס". תומכי חמאס הפיצו חלקים מתוך הסרטון כ"הוכחה" לכך שכוחות צה"ל ירו על החוגגים בפסטיבל נובה. חשבון ברשת איקס, בשם "syrian girl", לו כ־300 אלף עוקבים, העלה פוסט שקרי לפיו "ישראל מודה שמסוקי אפאצ'י ירו באזרחיה שלה שנמלטו מפסטיבל המוזיקה". הציוץ הגיע לכמעט 30 מיליון צפיות. את אותו סרטון, בליווי טענות דומות, העלו גם מגיש הרדיו האמריקאי ומכחיש הקורונה סטו פיטרס (אנ'), וכן ג'קסון הינקל. אתרי בדיקת עובדות בעולם, חברים ברשת בדיקת העובדות הבין-לאומית, בחנו את הטענות והגיעו למסקנה שהטענות לגבי הסרטון שקריות. לדוגמה הם מפנים לחשבון בשם GeoConfirmed שערך ניתוח גאוגרפי שחושף היכן צולם הקטע. המסקנה שאליה הם הגיעו היא כי ירי המסוק בוצע בצפון רצועת עזה ובסמוך לגדר הגבול. הפסטיבל, שנערך בין קיבוץ בארי לרעים, נמצא כ־6 ק"מ דרום מזרחית משם.
ב-19 בנובמבר הרשות הפלסטינית הוציאה מסמך רשמי שמכחיש שחמאס ביצע את הטבח במסיבת הטבע ליד רעים וטען שכל ההרוגים שם הם תוצאה של "הפצצה אווירית" על ידי מסוק משטרה. במקור, דיווח אתר "הארץ" על בדיקה של משטרת ישראל האם מסוק שהיה במקום פגע בטעות בכמה ישראלים. בחשבון הטוויטר של "אל-קודס" הופיע ציטוט כוזב של אותה ידיעה, שבו נכתב שמסוק ישראלי הרג חוגגים בפסטיבל נובה, ולא חמאס.
ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ויו"ר האופוזיציה יאיר לפיד גינו בחריפות את הצהרת הרש"פ השקרית ואת מחמוד עבאס.
טענות > טענות כי חיילי צה"ל ירו על משתתפי פסטיבל נובה

עיתונאית בשם פיורלה איזבל (Fiorella Isabel) מכלי התקשורת הרוסי Russia Today, שיתפה בטוויטר סרטון שפורסם גם בישראל שמתעד את המשתתפים בפסטיבל נובה, זוחלים תחת אש לצד כוחות הביטחון. היא תארה את הסרטון באופן שקרי כ:"דיווחים שחמאס לא כיוון לעבר אזרחים בפסטיבל המוזיקה - [אלא] צה"ל ירה בחמאס מתוך קהל האזרחים. האזרחים נקלעו לחילופי האש". הסרטון זכה ל־2.7 מיליון צפיות, ל־15 אלף לייקים ולאלפי שיתופים ותגובות. ארגון "פייק ריפורטר", ציין כי מה שנראה בסרטון הוא שוטרים שמנסים לפנות את המשתתפים בפסטיבל בעודם מגינים עליהם.
טענות > הכחשת חטיפת ישראלים וזרים בידי חמאס

כאמור, כל ההודעות של חמאס ושל ארגונים פלסטינים לא מזכירים כי במסגרת המתקפה חמאס תפס אזרחים ישראלים וזרים, כולל ילדים, נשים ואנשים מבוגרים. הפלישה מתוארת כ"התנגדות" לשלטון ישראל. מונח עמום שכביכול מתאר מתקפה על יעדים צבאיים.
פעילים ועיתונאים בעולם תיעדו מקרים רבים של אזרחים במדינות מערביות שתלשו מודעות על חטופים ישראלים וזרים. בין הנימוקים לתלישת המודעות יש טענות כי מדובר ב"תעמולה ישראלית".
אחרי שחרורה של אמילי הנד, ישראלית בת תשע עם אזרחות אירית שנחטפה לעזה על ידי חמאס במהלך טבח שבעה באוקטובר, ובשלב מסוים נחשבה כמתה, צייץ ראש ממשלת אירלנד ליאו ורדקר בטוויטר כי "ילדה תמימה שהלכה לאיבוד, נמצאה כעת והוחזרה [למשפחתה]". הציוץ ספג ביקורות חריפות, ובעקבותיו זימן משרד החוץ את שגרירת אירלנד בישראל לשיחת נזיפה. בהמשך פרסם ורדקר הבהרה בה כתב כי הנד "נחטפה" אך נמנע מלציין כי נחטפה בידי ארגון הטרור חמאס.
טענות > טענות לסרטון מזויף בידי CNN

סרטון פייק ניוז מתאר כיצד לכאורה צוות חדשות של CNN זייף מתקפה על ישראל הפך לוויראלי ברשתות החברתיות.
סקרים על אמונות בקרב הציבור

בקרב האוכלוסייה הפלסטינית יש רמות גבוהות של הכחשה לגבי הפיגועים ב-7 באוקטובר. בסקר שנערך בדצמבר 2023 של המרכז הפלסטיני לחקר מדיניות וסקרים (PCPSR), למעלה מ-90% מהפלסטינים שנשאלו האמינו שחמאס לא תקף אזרחים ב-7 באוקטובר. לדברי האקדמאי הפלסטיני חליל שיקקי, מנהל PCPSR, "פסילת הראיות הבלתי ניתנות לערעור" נובעת בעיקר מחוסר סיקור בתקשורת הפלסטינית והערבית. לדברי שיקקי, חלק מהפלסטינים חושבים שצילומי וידאו של התקיפות הם תעמולה ישראלית, מכיוון שהפלסטינים בדרך כלל לא סומכים על חדשות מהתקשורת הישראלית, המסתמכת במידה רבה על דיווחים רשמיים מצה"ל. לדברי מיכאל מילשטיין מאוניברסיטת תל אביב, פלסטינים רבים סבורים שההרס בקנה מידה גדול לא יכול היה להיות מופק על ידי קבוצה קטנה של לוחמים, אלא בוודאי פרי עבודתם של טנקים או מסוקים ישראליים. האקדמאי הפלסטיני מוחמד דג'אני הצהיר כי פלסטינים רבים מאמינים שהמניעים של חמאס היו לא רק פוליטיים, אלא דתיים, ולפיכך התקיפות היו נאסרות על רקע האכזריות שהתרחשה. מילשטיין הצהיר כי "ההכחשה הנרחבת של הזוועות ב-7 באוקטובר" מזכירה את גישתם של פלסטינים רבים לשואה.[דרוש מקור]
סקר שבוצע בערב הסעודית בדצמבר 2023 מצא כי 95% מהנסקרים לא באמת מאמינים כי חמאס הרג אזרחים בטבח שבעה באוקטובר. סקר מקיף מ-13 בדצמבר בקרב פלסטינים הראה תמיכה בחמאס ובמתקפה. 82% מתושבי הגדה המערבית ו-57% מתושבי הרצועה חשבו שהחלטת חמאס לתקוף את ישראל הייתה נכונה. 85% טענו שלא ראו סרטוני וידאי שהראו תקיפות של חמאס על אזרחים ישראלים. בעוד ש-78% מהפלסטינים בסקר טענו שהתקפה והרג של ילדים ונשים בביתם היא פשע מלחמה, ו-52% השיבו שלקיחת אזרחים כשבויים היא פשע מלחמה, רק 10% מהפלסטינים חושבים שחמאס ביצע פשעי מלחמה.
סקר Harvard CAPS/Harris שנערך בארצות הברית ב-19 באוקטובר 2023, מצא כי צעירים במדינה נטו להאמין לקו התעמולה שהכחיש את המתקפה על האזרחים או הציג אותה כמעשה מוצדק. 26% מהציבור בארצות הברית חשבו כי חמאס התמקד בתקיפת צה"ל ולא בירי חסר הבחנה על אזרחים. 9% האמינו בכך בקרב בני ה-65 ומעלה, 46% אחוזים מבין הצעירים מתחת לגיל 34 האמינו בכך. 17% מהמשיבים השיבו כי הטענה שחמאס הרג מעל 1,200 אזרחים ישראלים היא "סיפור שקרי". בקרב צעירים בגילאים 18–24 האמינו בכך 32%. רוב של 76% מהמשיבים חשבו כי הרג של 1,200 אזרחים ישראלים על ידי חאמס הוא מעשה שלא ניתן להצדיקו, אך גם נתון זה השתנה בצורה משמעותית לפי גיל המשיבים. פחות מ-11% מבין בני 55 ומעלה האמינו כי ההתקפה מוצדקת בשל מצבם העגום של הפלסטינים ואילו בקרב המשיבים בגילאים 18–24 האמינו בכך 51%. הנטייה להאשים את ישראל, ולהקטין את האחריות של חמאס או של איראן היא חזקה בהרבה בקרב צעירים בשורה ארוכה של שאלות.
ראו גם

מידע כוזב במלחמת חרבות ברזל
הכחשת השואה
בית אתנחתא

| --- | --- |

הבית בתלפיות
 מוסד חינוכי
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־29 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°45′10″N 35°13′11″E﻿ / ﻿31.752833333333°N 35.219805555556°E﻿ / 31.752833333333; 35.219805555556
 www.atnachta.xzx.co.il
 he
 
אתנחתא היא קורת גג לנוער בסיכון שהוקמה בשנת 1996, ומופעלת באמצעות עמותת "אותות". המוסד מספק מענה חירומי וזמני לבני נוער בגילאים 13-18 ,ללא הבדל דת, גזע ומין, 365 ימים בשנה, 24 שעות ביממה. בבית 18 מקומות לינה, וניתן לשהות בו מלילה אחד עד שלושה חודשים. השהות ב"אתנחתא" היא רצונית, ובהסכמת ההורים או באישור גורמי הרווחה. במהלך שהותם של הנערים והנערות ב"אתנחתא", הם מקבלים את כל הצרכים הבסיסיים הנדרשים: מיטה, אוכל, ביגוד והנעלה בהתאם לעונות השנה וטיפול רפואי במקרה הצורך. במקביל, הם זוכים להתערבויות מקצועיות מצוות המקום, המספק להם טיפול, הקשבה ומקום למנוחה ומזור לנפש.
רקע

'אתנחתא' הוקמה בשנת 1996, ומופעלת באמצעות עמותת "אותות- דלת לחיים חדשים" אשר לה רשת של בתים לנוער במצבי קצה, ונמצאת תחת פיקוח "חסות הנוער" - משרד הרווחה והשירותים החברתיים.
מענה טיפולי

בכל שנה שוהים במקום כ-400 בני נוער בממוצע. השהות הנה רצונית ונעשית בהסכמת ההורים או באישור גורמי הרווחה. במהלך שהותם במקום מקבלים הנערים את כל הצרכים הבסיסיים הנדרשים: מיטה חמה, אוכל חם ומזין, ביגוד והנעלה לפי עונות השנה, וטיפול רפואי במקרה הצורך.
במקום אנשי צוות ומתנדבים, הנותנים מענה טיפולי מסביב לשעון, יום ולילה במגוון תחומים: לימודים, ליווי אישי, תמיכה רגשית ומהווים דמויות מבוגרות נוכחות ומשמעותיות. סדר היום במקום כולל זמני השכמה ולינה, ארוחות מסודרות, תורנויות, פעילויות חברתיות, חוגי מוזיקה ואומנות, שיחות אישיות וקבוצתיות.
הגישה הטיפולית של אתנחתא מושתת על שותפות עם גורמי רווחה וגורמי טיפול המלווים את הנער לפני, תוך כדי, ואחרי שהותו באתנחתא, מתוך הבנה כי החזקת הרצף הטיפולי הוא קריטי לטובת הצלחתו של הנער בתהליך הטיפולי.