stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד
ביוגרפיה > מלכותו > מסע הפוקדים

"מסע הפוקדים" של דוד נערך לקראת סוף מלכותו - עם סיום מסכת הכיבושים, כאשר ממלכתו משתרעת על פני התחום הגדול ביותר שהיה תחת שלטון עם ישראל אי-פעם. דוד ציווה על שר צבאו יואב בן צרויה: ”שׁוּט-נָא בְּכָל-שִׁבְטֵי יִשְׂרָאֵל מִדָּן וְעַד-בְּאֵר שֶׁבַע” (שמואל ב', כ"ד, ב'), אבל הוא מגיע בדרום עד לנחל ארנון, ובצפון עד צפונית לבשן - "אֶרֶץ תַּחְתִּים, חָדְשִׁי", ונושק לחוף הים התיכון ולערים הפניקיות צור וצידון. המפקד ארך תשעה חודשים ו-20 יום, ונועד למנות את מספר הלוחמים, או בלשון הכתוב: "אִישׁ חַיִל, שֹׁלֵף חֶרֶב", ולאחר תשעה חודשים התקבל הסיכום: "וַתְּהִי יִשְׂרָאֵל שְׁמֹנֶה מֵאוֹת אֶלֶף ... וְאִישׁ יְהוּדָה, חֲמֵשׁ-מֵאוֹת אֶלֶף אִישׁ". לאחר ביצוע המפקד דוד חש כי חטא במעשהו.
לאחר חטא ספירת העם, שלח ה' את גד כדי לתת לדוד לבחור בין שלושה עונשים: רעב של שבע שנים (בדברי הימים: שלוש שנים), הפסד במלחמות לשלושה חדשים, או שלושה ימים של דבר. דוד בחר בדבר, משום שרצה להיענש בידי האל ולא בידי אדם.
לאחר שניחם ה' על העונש שהטיל על העם, הוא שלח את גד לצוות על דוד לעלות ולבנות מזבח בגורן ארונה היבוסי (שמואל ב', כ"ד, י"א ואילך, ובמקבילה בדברי הימים א', כ"א, ט' ואילך)
מסלולם של הפוקדים היה כדלקמן: מירושלים חצו את הירדן והגיעו לעבר הירדן, בהמשך ירדו לצפון מואב, אל ערוער שעל נחל ארנון - הגבול הדרומי של נחלת שבט ראובן. משם עלו צפונה, חלפו על פני יעזר בנחלת שבט גד, פקדו את ערי הגלעד והגיעו ל"ארץ תחתים חודשי" - ארץ מצפון לבשן. משם ירדו לדן ופנו מערבה לערי החוף צידון ו"מִבְצַר-צֹר", עברו על פני "ערי החוי והכנעני" וירדו דרומה לבאר שבע. לפי ספר דברי הימים א' המפקד לא כלל את השבטים בנימין ולוי (כ"א, ה'). לפי המקור האחרון מספר בני ישראל היה מיליון ומאה אלף.
ביוגרפיה > מלכותו > שנותיו האחרונות

בעת זקנותו של דוד הוא סובל מקור שלא חלף, ויועציו ייעצו לו לקחת נערה שתחמם אותו, ואחר חיפוש מובאת אליו אבישג השונמית. חולשתו זו של דוד גורמת לבנו הרביעי, אדוניהו, לקשור קשר עם יואב בן צרויה ואביתר הכהן על מנת למלוך. ניסיונו של אדוניהו סוכל על ידי בת שבע אשתו של דוד ועל ידי נתן הנביא אשר פונים אל דוד בדרישה שיודיע עוד בחייו מי יירש את כיסאו; דוד נענה לבקשתם וממליך תחתיו את שלמה – בנו מבת שבע.
בסוף ימיו מורה דוד לשלמה בקשות אחרונות: לשמור את חוקיו של אלהים, וכך תשמר מלכותו; להרוג את יואב בן צרויה; לעשות חסד עם בני ברזילי הגלעדי, ולהרוג את שמעי בן גרא שקילל אותו בזמן בריחתו מאבשלום.
ביוגרפיה > פטירתו

דוד המלך נפטר בגיל 70. בספרים מלכים ודברי הימים מסופר עליו שמת בשיבה טובה, עושר וכבוד, לאחר שבנו שלמה נמשח למלך. בתלמוד מסופר על שיחתו עם אלוהים אודות פטירתו, ועל פטירתו בחג השבועות. על-פי המסורת מקום קבורתו הוא בעיר דוד ליד כפר סילואן, פטירתו מתוארת בספר מלכים א', פרק ב', פסוק י': " וַיִּשְׁכַּב דָּוִד עִם-אֲבֹתָיו; וַיִּקָּבֵר בְּעִיר דָּוִד". מסורות אחרות (יהודיות, נוצריות ומוסלמיות) מזהות את קבר דוד בהר ציון.
דמותו

מלבד גבורתו בקרב מול גוליית, מיוחסות לדוד רוח הקודש, מוזיקליות, וכתיבת שירה - ספר תהלים. גם ספר עמוס מיחס לו מוזיקליות: "הַפֹּרְטִים עַל-פִּי הַנָּבֶל, כְּדָוִיד חָשְׁבוּ לָהֶם כְּלֵי-שִׁיר", והוא מכונה נעים זמירות ישראל. במגילת התהילים הגדולה מיוחסת לו כתיבת שיר לכל יום בשנה לפי לוח השנה במגילות קומראן וכן לשבתות וחגים, ועוד אלפי שירים, ובסך הכל 4,050 מזמורים.
דוד המלך במסורת היהודית מסמל מעין "ברווזון מכוער" שמשפחתו איננה מקבלת אותו או מעניקה לו ביטחון, אך עבודתו את האלוהים קידמה אותו למלכות: ”כִּי אָבִי וְאִמִּי עֲזָבוּנִי וה' יַאַסְפֵנִי” (ספר תהלים, פרק כ"ז, פסוק י').[דרוש מקור] דוד גם מסמל את היכולת לשוב בתשובה למרות חטאים כבדים.
תכונה דומיננטית אצל דוד היא תכונת הרחמנות והחמלה. במדרש מסופר שקודם שנבחר דוד להיות מלך היה רועה צאן, וכאשר כבשה הייתה פצועה או חולה היה דוד סוחב אותה על כתפיו, ובשל תכונה זו נבחר להנהיג את ישראל. מאוחר יותר מסופר שהוא הפך אהוב על העם בשל ענוותנותו ועממיותו. כאשר גלה דוד מפני שאול שרדף אחריו התקבצו אליו "כל איש מצוק וכל מר נפש" ודוד היה להם למנהיג. גם כאשר קילל אותו שמעי בן גרא וסקל אותו באבנים, השיב דוד לאבישי בן צרויה שרצה להורגו על ביזוי המלך "כה יקלל, כי ה' אמר לו קלל".
חז"ל בתלמוד מתארים אותו כמלך חכם, שעוסק בתורה בהתמדה רבה, וביום יושב על כס מלכותו ונענה לצורכי עם ישראל ואף פוסק להם בענייני הלכה. עוד הוא מתואר שם כמלך שיוצא למלחמות על פי בקשת עם ישראל ורק לאחר אישור היועצים ואישור הסנהדרין ואלוהים באמצעות האורים ותומים.
הוגי דעות רבים ביהדות, חז"ל, הרמב"ם והמהר"ל מפראג, ראו בדוד המלך את המלך האידיאלי ואת תקומת בית דוד כסמל הגאולה העתידית. על-פי המסורת, המשיח יהיה מזרע בית דוד. משמעויות רבות לכך, כמו המנהג להוסיף בסוכות בנוסח ברכת המזון את המשפט: "הרחמן הוא יקים לנו את סוכת דוד הנופלת", כבקשה לבניין מלכות ישראל מחדש. בשל מסורת זו, יוחס ישו הנוצרי כצאצא של בית דוד (אף שבאמונה הנוצרית המאוחרת יותר מקובל שלא היה לו אב אלא נולד מהאל האב על כן מיוחסת אמו, מרים, לבית דוד). על-פי האפוס האתיופי-נוצרי - כברה-נגסט ("כבוד המלכים") - שושלת המלכים אשר שלטו בקיסרות האתיופית מוצאה מבית דוד ולהם אילן-יוחסין, עוד נכתב באפוס זה שהבכורה ניתנה להם ותחתיהם למלכות רומא, כמו-כן בית המלוכה הבריטי אף הוא מייחס עצמו לבית דוד, ובטקסי ההכתרה שלו נהוג לצטט את הפסוקים על המלכת שלמה בנחל הגיחון.
לפי יאיר זקוביץ, ישעיהו, בביטוי "חוטר מגזע ישי" המופיע בחזון אחרית הימים, מתייחס דווקא לישי ולא לדוד, כדי לבטא תקווה למשיח שיוצא משורש הנקי מחטא ולא להזכיר את דוד שחטא.
שמואל ייבין מגדיר את אישיותו של דוד כבעלת אמונה חזקה ורגשות דתיים עמוקים. רגש דתי זה הוא שהביאו לידי מעשה של חסידות מופרזת בכמה ובכמה מקרים, שהבולט בהם הוא ההימנעות מפגיעה בשאול המלך הרודפו להמיתו, כמו גם הפגיעה שהוא פוגע בנער שמספר לו כי המית את שאול הגווע לפי בקשתו.[דרוש מקור]
יש חוקרים מודרניים הרואים בדוד דוגמה לאוזורפ שלקח את השלטון בכח מהשושלת שקדמה לו. לטענתם, חלק ניכר מסיפורי עליית דוד לשלטון, כמו גם תיאורו כמלך על פי נבואה והבטחה אלוהית, הם אפולוגיה שנועדה להצדיק את מרידתו בשליט החוקי ועלייתו לשלטון, כפי שהיה מקובל במזרח הקדום. בנוסף, בקרב חוקרים רבים, רווחת הסברה כי סיפורי דוד מציגים מקרי מוות "נקיים" של מתנגדיו, כאשר למעשה הוא זה שהביא למותם.
אהבת דוד ויהונתן

הידידות העמוקה בין דוד ליהונתן ואהבתם זה לזה מתוארת בפסוקים אחדים, כגון
”וַיּוֹסֶף יְהוֹנָתָן לְהַשְׁבִּיעַ אֶת דָּוִד בְּאַהֲבָתוֹ אֹתוֹ כִּי אַהֲבַת נַפְשׁוֹ אֲהֵבוֹ” (ספר שמואל א', פרק כ', פסוק י"ז)
”וַיִּשְׁתַּחוּ שָׁלשׁ פְּעָמִים וַיִּשְּׁקוּ אִישׁ אֶת רֵעֵהוּ וַיִּבְכּוּ אִישׁ אֶת רֵעֵהוּ עַד דָּוִד הִגְדִּיל” (ספר שמואל א', פרק כ', פסוק מ"א)
דברי דוד בקינתו על יהונתן: ”נֶפְלְאַתָה אַהֲבָתְךָ לִי מֵאַהֲבַת נָשִים” (ספר שמואל ב', פרק א', פסוק כ"ו)
על אהבת דוד ויהונתן נאמר במסכת אבות במסורת היהודית נכתב רבות על אהבה זו שהיא באמת ייחודית בעוצמתה בתנ"ך. על אהבת דוד ויהונתן נאמר במסכת אבות, ה', ט"ז:
על פי הפרשנות המסורתית, אהבת דוד ויהונתן היא אהבה נפשית המשוללת כל בסיס מיני-גופני. התנ"ך, שלא נמנע מלפרט את חטאיו וכשלונותיו של דוד בפרשת בת שבע ובמקרים נוספים, אינו מציג קשר מיני ביחסי דוד ויהונתן האסור על פי המקרא, וממקרא הפסוקים משתמע תיאור חיובי של אהבה זו, ומשכך אין מקום לפרש כי מדובר באהבה מינית אלא מושג האהבה המדובר הוא רגשי, כמו לאחוות גברים והקרבה עצמית עד מסירות נפש הנפוצה לא אחת בין לוחמים. למשל כפי שמתבטא ב"שיר של רעי" שכתב דן בירן לזכרו של רעו-חברו סא"ל משה (סטמפל) פלס המוכר מאוד בביצוע הגבעטרון. בשלהי המאה העשרים, בניגוד לעמדה האורתודוקסית ובניגוד לדעת חוקרי ביקורת המקרא, הועלתה פרשנות בדבר אפשרות למערכת יחסים רומנטית בין דוד ויהונתן.
דוד באמנות

דמותו של דוד מתוארת באמנות היהודית והערבית כבר בתקופה הרומית. לעיתים תיאור דוד כנגן יוצר הקבלה והשפעה מתאור דמותו של אורפאוס.
באמנות הרנסאנס תואר דוד על ידי אמנים רבים ביניהם מיכלאנג'לו, דונטלו וורוקיו. בתקופת הבארוק ידוע פסלו של ברניני.
במאה ה-15 החלו יצרני קלפים צרפתיים לייחס לדוד את דמותו של המלך על קלף העלה.
דוד באמנות > דוד במוזיקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דמותו של דוד הייתה מקור השראה לכתיבת מוזיקה קלאסית.
"אבשלום בני" "Absalon fili mi" מוטט לקינת דוד על אבשלום מאת ז'וסקן דה פרה.
Planxit autem David מוטט לקינת דוד על שאול ויהונתן מאת ז'וסקן דה פרה.
"אבשלום בני" "Fili mi Absalon" מוטט לקינת דוד על אבשלום מאת היינריך שיץ.
דוד הוא דמות ראשית באורטוריה "שאול" מאת גאורג פרידריך הנדל.
"המלך דוד" (Le roi David), אורטוריה מאת ארתור הונגר.
"הכתרתו של דוד", אורטוריה מאת יוהאן וילהלם קורנליוס פון קניגסלב אותה כתב בשנת 1785 והאורטוריה "קינת דוד על החרמון" אותה כתב בשנת 1793.
דוד מוזכר גם במוזיקה מודרנית, למשל בהללויה של לאונרד כהן, ב-"Dead" של הפיקסיז, ב-"Mad About You" של סטינג וב-"Flash of the Blade" של איירון מיידן.
דוד באמנות > דוד בספרות, בשירה ובפזמונאות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. העדר התייחסות למקורות שאינם בעברית.
חוץ מספרו של דוד, תהילים, שהפך פופולרי בקרב רבים, ספרים ושירים רבים עסקו בדוד, בהם:
משה שמיר - כבשת הרש
מרים ילן-שטקליס - ג'ינג'י
ג'וזף הלר - אלוהים יודע (דוד בימיו האחרונים מהרהר בחייו שחלפו)
יעקב שבתאי - כתר בראש (מחזה על מאבק הירושה של דוד)
שחר פנקס - הבא אחריו (מחזה פוליטי העוסק בימיו האחרונים של דוד)
שטפן היים - דוח המלך דוד, אלגוריה על הקומוניזם המציגה את איתן האזרחי כהיסטוריון חצר הנשכר בידי שלמה כדי לטשטש את פשעי אביו.
יעקב פרידמן (מיידיש בנימין טנא) - המלך נוטה למות
ברוס ברספורד - סרט הקולנוע המלך דוד בכיכובו של ריצ'רד גיר
ירון כפכפי - המחזמר "דוד"
אהוד בנאי - דוד ושאול (שיר געגועים)
בת-שבע אהרוני - איש חייל ואגדה
אריה בן-אהרן - בעקבות משיחך
נעמי שמר - הגשש החיוור - למה צחקה מיכל
עקיבא נוף - מים לדוד המלך (בביצוע הגשש החיוור)
אביהו מדינה ויהודה בדיחי - כינור דוד
כוורת - גָּלְיָת - שיר אודות מלחמת דוד וגוליית
יהונתן גפן - "אוריה החיתי" (בביצוע שולה חן)
משפחה

מוצאו של דוד ממשפחת אפרת שישבה בבית לחם: וְדָוִד בֶּן-אִישׁ אֶפְרָתִי הַזֶּה, מִבֵּית לֶחֶם יְהוּדָה, וּשְׁמוֹ יִשַׁי, וְלוֹ שְׁמֹנָה בָנִים. אפרת מוזכרת לראשונה בתנ"ך כאשתו של כלב בן חצרון. בבית לחם היה אזור פולחני שאליו הגיע שמואל הנביא לזבוח זבח. גם שמואל נחשב כבן למשפחה אפרתית אך כאן הכוונה משפחה 'חשובה'. כמו כן, משפחת אלימלך, שממנה צמח דוד, גרה בבית לחם והייתה מצאצאי אפרת: וְשֵׁם הָאִישׁ אֱלִימֶלֶךְ וְשֵׁם אִשְׁתּוֹ נָעֳמִי וְשֵׁם שְׁנֵי-בָנָיו מַחְלוֹן וְכִלְיוֹן, אֶפְרָתִים—מִבֵּית לֶחֶם, יְהוּדָה. על פי נבואת הנביא מיכה, המושל העתיד להגיע יבוא ממשפחת אפרת מבית לחם.
משפחה > שורשיו

על פי המסופר במגילת רות, היה דוד נינם של בעז ורות המואבייה - גיורת צדק שעל שמה נקראת המגילה. ישי, נכדם דרך אביו עובד, היה אביו של דוד ושמה של אמו לא נזכר במקרא, אך על פי חז"ל, שמה היה נצבת בת עדאל:
ואמר רב חנן בר רבא אמר רב אמיה דאברהם אמתלאי בת כרנבו אמיה דהמן אמתלאי בת עורבתי וסימניך טמא טמא טהור טהור אמיה דדוד נצבת בת עדאל שמה אמיה דשמשון צללפונית
משפחה > ילדיו

בניו של דוד שנולדו בחברון: הבכור אמנון לאחינועם היזרעאלית; השני כלאב (או דניאל) לאביגיל הכרמלית; השלישי אבשלום בן מעכה בת תלמי מלך גשור; הרביעי אדוניה בן חגית; החמישי שפטיה בן אביטל; השישי יתרעם לעגלה אשתו. ובירושלים נולדו לו: שמוע, שובב, נתן ושלמה מבת-שבע (בת שוע, דברי הימים א ג,ה); יבחר, אלישוע, נגה, נפג, יפיע, אלישמע, אלידע, אליפלט ותמר.
משפחה > שושלת בית דוד

האמונה כי המשיח יהיה מצאצאי דוד המלך, נרמזת בברכת יעקב לבנו יהודה: "לא יסור 'שבט' מיהודה". על כך הוסיף הרמב"ן בפירושו למקרא כי מלכי בית חשמונאי נענשו, והופסקה שושלת המלכות שלהם, משום שנטלו לעצמם את המלוכה אף שלא היו מזרע דוד. בתלמוד ובספר הזוהר נכתבה האימרה המפורסמת (שאף הפכה לשיר-עם יהודי): "דוד מלך ישראל חי וקיים". גם בימינו קיימות משפחות המחזיקות בספרי יוחסין עד דוד המלך, דרך ראשי הגלות שבבבל, ומאמינות כי אולי מתוכן יצמח המלך העתידי. ידועות כ-10 משפחות כאלה, בהן משפחות דיין (נשיא) מארם צובא, דנינו, פרץ, אברבנאל, שאלתיאל, דון-יחיא, פינטו, וחרל"פ.
משפחות אשכנזיות ובפרט שושלות רבניות מתייחסות לדוד המלך דרך יוחסין המתועד בספר מגיני שלמה, בו הרב יהושע העשיל צאצאו של רש"י ורבנו תם מתאר את שרשרת היוחסין שלו עד רבי יוחנן הסנדלר ומשם לפי התלמוד, עד לבית דוד. הרב אפרים זלמן מרגליות כתב ספר (שלשלת היוחסין) שבו הוא מייחס את הרמ"א וכן משפחות רבניות אחרות למגיני שלמה ולרש"י וכך גם הם מחוברים לשושלת זו (תוספות יום טוב, הטורי זהב והשפתי כהן ועוד). למשפחת מרגליות היו קשרי משפחה מסועפים עם משפחות רבניות אחרות (חריף, רוקח ועוד).
רבי יהודה הנשיא, נשיא הסנהדרין ועורך המשנה, היה לפי המסורת מצאצאי דוד (מבנו שפטיה בן אביטל).
משפחה > שושלת בית דוד > אביו הקדום של ישו

על פי הפרשנות הנוצרית לאילן ישי ועל פי תיאור אילן היוחסין של ישו בחלק מספרי הבשורה, ישו הוא נצר לבית דוד; על כן, בין סיבות נוספות, הוא נתפס על ידי הנוצרים כמשיח, ומחליפו של עם ישראל לאחר שיחטאו בהכרח, ובעקבות זאת האמונה תתפוס את מקומה של קיום מצוות התורה.
אילן יוחסין

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |  בעז  בעז     |  בעז  בעז     |  בעז  בעז     |   |     |   |  רות המואביה  רות המואביה     |  רות המואביה  רות המואביה     |  רות המואביה  רות המואביה     |   |  מחלון  מחלון     |  מחלון  מחלון     |  מחלון  מחלון     |   |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |  עובד  עובד     |  עובד  עובד     |  עובד  עובד     |   |   |   |  עדאל  עדאל     |  עדאל  עדאל     |  עדאל  עדאל     |   |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |  ישי  ישי     |  ישי  ישי     |  ישי  ישי     |   |     |   |  נצבת  נצבת     |  נצבת  נצבת     |  נצבת  נצבת     |   |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |     |   |     |   |     |   |   |   |   |   |   |  |
|   |   |  דוד המלך  דוד המלך     |  דוד המלך  דוד המלך     |  דוד המלך  דוד המלך     |   |  אליאב  אליאב     |  אליאב  אליאב     |  אליאב  אליאב     |   |  צרויה  צרויה     |  צרויה  צרויה     |  צרויה  צרויה     |   |   |  |  אביגיל  אביגיל     |  אביגיל  אביגיל     |  אביגיל  אביגיל     |
|   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |   |    |   |   |   |   |  |   |  |
|  שלמה המלך  שלמה המלך     |  שלמה המלך  שלמה המלך     |  שלמה המלך  שלמה המלך     |   |  אמנון, אבשלום, אדוניה ואחרים  אמנון, אבשלום, אדוניה ואחרים     |  אמנון, אבשלום, אדוניה ואחרים  אמנון, אבשלום, אדוניה ואחרים     |  אמנון, אבשלום, אדוניה ואחרים  אמנון, אבשלום, אדוניה ואחרים     |   |  יואב  יואב     |  יואב  יואב     |  יואב  יואב     |   |  עשהאל  עשהאל     |  עשהאל  עשהאל     |  עשהאל  עשהאל     |   |  עמשא  עמשא     |  עמשא  עמשא     |  עמשא  עמשא     |
 
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  אבישי  אבישי     |  אבישי  אבישי     |  אבישי  אבישי     |   |   |  |  |  |  |
ראו גם

עץ משפחה של דמויות מקראיות – מתרח ועד שלמה
דוד וגוליית
דוד ויהונתן
סיפור נבל הכרמלי
דוד ובת שבע
מעשה אמנון ותמר
בית דוד
מרד שבע בן בכרי
שירת דוד
קינת דוד על אבנר
דברי דוד האחרונים
קבר דוד המלך
אוזורפ
לקריאה נוספת

שמואל ייבין, אנציקלופדיה מקראית, בערך "דוד המלך"
נורית אור ירח, אוזורפטורים בממלכת יהודה וישראל (חיבור לשם קבלת תואר דוקטור) בהנחיית פרופסור ורגון שמואל
אבשלום אליצור, לפני ולפנים - עיונים פסיכואנלטיים במקרא (פרק ז')
דובריש טורש, מלכות דוד: תולדות דוד מלך ישראל...על פי מקורות חדשים, וורשה ה'תרע"ד, 1914
יעקב פרמן, דוד בן ישי: לקראת 3000 שנים מראשי מלכותו ויצירתו, הוצאת ספרים בישראל למדעי המזרח העתיק, ת"א ה'תשט"ז, 1956
אהרן ראובני, דוד המלך: דמותו ומקומו בתולדות ישראל: מחקר היסטורי, מסדה, רמת גן תשכ"ה, 1965
משה גרסיאל, מלכות דוד: מחקרים בהיסטוריה ועיונים בהיסטוגרפיה, הוצאת דון והחברה לחקר המקרא, תל אביב ה'תשל"ה (1975)
שמואל אברמסקי, מלכות שאול ומלכות דוד: ראשית המלוכה בישראל והשפעתה לדורות, הוצאת שקמונה (בשיתוף עם אוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע, ירושלים ה'תשל"ז (1977)
יהושע בכרך, יפיות מלכות וזמירות: למוד פרקי דוד המלך בספר שמואל ותהילים על פי המקורות, "אריאל - מפעלי תורה, יהדות וחברה בישראל" ו"נזר דוד - אגודה להנצחת זכרו והוצאת ספריו של הרב דוד הכהן ('הרב הנזיר')", ירושלים ה'תש"ם, 1980
פרנק פולק, הסיפור במקרא, ירושלים: מוסד ביאליק, 1994. עמ' 407–420
יהושע בכרך, מחר ח[ו]דש :... המשך לספר "יפיות מלכות וזמירות", הוצאת הישיבה הגבוהה אור עציון (ישיבת "הסדר"), מרכז שפירא ה'תשנ"ו, 1995
יאיר זקוביץ, דוד – מרועה למשיח (נספחים: אביגדור שנאן, "על דמותו של המלך דוד בספרות חז"ל"; שלום צבר, "דוד המלך בראי האמנות היהודית"), יד יצחק בן-צבי, ירושלים ה'תשנ"ו, 1995
יאיר זקוביץ, "הגם דוד בנביאים" שמ"א כא יא-טז במעגלי פרשנות פנים מקראית, שנתון למקרא ולחקר המזרח הקדום, יא, תשנ"ז, עמ' 114–130
יאיר זקוביץ, דוד מלך ישראל חי וקיים? (הרצאות בכנס בוגרי החוג למקרא באוניברסיטה העברית), הוצאת סימור, ירושלים ה'תשנ"ז, 1997
שמעון סבג, דוד המלך: קוים לדמותו: פרקי גדולה, גבורה ומלכות בספר תהלים, הוצאת ראובן מס, ירושלים ה'תשנ"ז, 1997
אוריאל סימון, קריאה ספרותית במקרא: סיפורי הנביאים. ירושלים: מוסד ביאליק, 2001
הרב יעקב מדן, דוד ובת שבע: החטא, העונש והתיקון, ישיבת הר עציון ומכללת יעקב הרצוג, אלון שבות ה'תשס"ב, 2002
יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, גם כך לא כתוב בתנ"ך. תל אביב: ידיעות ספרים. פרק כג', 'וישלח ויקחני מאחורי הצואן': סיפור משיחת דוד במזמור קנ"א מקומראן. 2004, עמ' 262–271
ישראל פינקלשטיין וניל אשר סילברמן, דוד ושלמה - בין מציאות היסטורית למיתוס, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 2006
שולמית גד, דוד מלך ישראל: סיפור חייו, ייסוריו ועצמת התהילים, חולון ה'תשס"ו, 2006
אליהו שלומי, דוד המלך: קורות חייו של דוד המלך על פי המקראות ומדרשי חז"ל, ירושלים ה'תשס"ו, 2006
פנינה גלפז-פלר, ויולד – יחסי הורים בסיפור ובחוק המקראי. ירושלים: כרמל, 2006. עמ' 121–142
יוסף גרפינקל, סער גנור ומייקל היזל, עקבות דוד המלך בעמק האלה – תגליות מפתיעות בארכאולוגיה המקראית, הוצאת ידיעות ספרים, 2012
אמיר אור, הממלכה, עורך: אלי הירש, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2015, 558 עמודים
המלך דוד, האוצרות האבודים-התנ"ך בפרוזה, הוצאת ספרי ניב, תשע"ט-2019, 379 עמודים
הרב שלמה לווינשטיין, ומתוק האור - דוד המלך, שני כרכים, תשפ"א
Armin Lange, Emanuel Tov, and Matthias Weigold, in association with Bennie Reynolds (eds.), The Dead Sea Scrolls in Context: Integrating the Dead Sea Scrolls in the Study of Ancient Texts, Languages, and Cultures, VTSup, Leiden: Brill, 2011, pp. 693–718.
אמנון בזק, שמואל א: מלך בישראל, הוצאת מגיד-קורן, ירושלים תשע"ג
אמנון בזק, שמואל ב: מלכות דוד, הוצאת מגיד-קורן, ירושלים תשע"ד
ביאורים

↑  ספר שמואל; תחילת ספר מלכים א'; ספר דברי הימים א' פרקים י"א-כ"ט; ומעט ממזמורי תהילים.
↑  ייתכן והכוונה ב"אדם" כאן היא לדואג האדומי.[דרוש מקור]
↑  הסיפור מתרחש בספר שמואל א', פרק כ"ה.
↑  מייצגה המזוהה של אסכולה זו הוא ישראל פינקלשטיין
רסלמניה

לוגו רסלמניה
רסלמניה [רסל-מניה] (באנגלית: WrestleMania) הוא אירוע היאבקות מקצועית המאורגן על ידי ארגון ההיאבקות WWE ומתקיים פעם בשנה בחודשים מרץ או אפריל, ומוצע לצופים במסגרת "שלם וצפה". "רסלמניה", הקיים מאז שנת 1984, נחשב לאירוע הדגל של ה-WWE ומושך צופים רבים. האירוע, פרי רעיונו של וינס מקמהן, יו"ר ה-WWE, משלב קרבות מבוימים, מופעי רוק והופעת אישים מפורסמים, ומביא לשיא מספר קווי עלילה מקבילים של מאבק בין מתאבקים המוגדרים נבלים וכאלו המוגדרים גיבורים. עם השנים הלך המופע והתרחק ממאבקי מתאבקים ולבש צורה של מופע מבוים בו כיכבו שחקנים שאימצו דמויות סטריאוטיפיות ומעוותי־צורה אחרים. אירוע זה נחשב לרגע השיא של השנה בענף ההיאבקות המקצועית וב-WWE בפרט, ובו מככבים מיטב המתאבקים והשמות הגדולים של הארגון המשתתפים בקרבות המרכזיים על האליפויות כאשר עלילות התוכנית מגיעות לשיאן באותו ערב.
מרסלמניה 1 ל-28, הלוגואים הרשמיים
בנוסף לכוכבי ההיאבקות, מתארחים מדי שנה ברסלמניה שחקנים, מוזיקאים וסלבריטאים מהשורה הראשונה כדי לקדם את המופע ולמשוך אליו כמה שיותר צופים ורוכשים בשיטת השלם וצפה. הראשונים שלקחו חלק באירועים הללו היו סינדי לאופר ומיסטר טי, שגרמו להצלחה ולכניסת הרסלמניה למיינסטרים.
כוכב מופעי הרסלמניה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 ותחילת שנות ה-90 היה המתאבק האלק הוגאן, שהשתתף ב-7 אירועים שם התמודד באופן קבוע על תואר האליפות העולמית של הארגון. מתאבקים נוספים שכיכבו בסדרת האירועים לאורך השנים היו "מאצ'ו מן" רנדי סאבאג', שון מייקלס שלו הוצמד הכינוי "מר רסלמניה", דה רוק, סטיב אוסטין, טריפל H וג'ון סינה, שבשנים האחרונות הפכו למתאבקים הדומיננטיים ביותר ב-WWE והתמודדו פעמים רבות בקרבות המרכזיים של רסלמניה.
היסטוריית אירועי הרסלמניה > רסלמניה 1

רסלמניה 1 נערכה ב-31 במרץ 1985 בניו יורק סיטי. באירוע נערכו 9 קרבות ובהם קרב "באדי סלאם" בין אנדרה הענק ל"ביג" ג'ון סטאד כאשר אם "ביג" ג'ון סטאד מפסיד, אנדרה זוכה ב-15 אלף דולר, אבל אם אנדרה מפסיד, הוא נאלץ לפרוש. בסוף הקרב, ניצח אנדרה. קרב נוסף שהיה בין וונדי ריכטר לבין ליילאני קאי על אליפות הנשים. לצידה של ריכטר, עמדה סינדי לאופר. בסיום הקרב, ניצחה וונדי ריכטר וזכתה בתואר אליפות הנשים. הקרב המרכזי של האירוע היה קרב זוגות בין אלוף ה-WWF, האלק הוגאן ומיסטר טי נגד "ראודי" רודי פייפר ו"מיסטר וונדרפול" פול אורנדורף. בסיום הקרב, בוב אורטון, שהיה לצידם של פייפר ואורנדורף פגע בטעות באורנדורף וגרם לניצחונם של הוגאן ומיסטר טי.
היסטוריית אירועי הרסלמניה > רסלמניה 2

רסלמניה 2 נערכה ב-7 באפריל 1986 בשלושה מקומות, ניו יורק, שיקגו ולוס אנג'לס. באירוע נערכו 12 קרבות ובהם קרב אגרוף בין מיסטר טי לרודי פייפר. במהלך הקרב, ביצע פייפר "באדי סלאם" על מיסטר טי ונפסל. קרב נוסף שהיה הוא קרב הבאטל רויאל שכלל מתאבקים מה-WWF ושחקני ה-NFL. בסיום הקרב, הדיח אנדרה הענק את ברט הארט וניצח בקרב. קרב נוסף היה על תואר אליפות הזוגות בין הבריטיש בולדוגס לאלופים ברוטוס ביפקייק וגרג ולנטיין. בסיום הקרב, ניצחו הבריטיש בולדוגס וזכו בתואר אליפות הזוגות. הקרב המרכזי של האירוע היה קרב כלוב על אליפות ה-WWF בין האלוף, האלק הוגאן לבין קינג קונג באנדי. בסיום הקרב, ביצע הוגאן את תרגיל הסיום שלו (הלג דרופ), יצא מהכלוב ושמר על התואר. אחרי סיום הקרב, הוגאן הרביץ למנג'ר של באנדי, בובי הינן.
היסטוריית אירועי הרסלמניה > רסלמניה 3

רסלמניה 3 נערכה ב-29 במרץ 1987 בדטרויט, מישיגן. האירוע כלל לא פחות מ-93,173 צופים. זהו שיא של כמות קהל בצפון אמריקה שהחזיק עד 2010. באירוע נערכו 12 קרבות וביניהם קרב על אליפות הבינבשתית בין האלוף, רנדי סאבאג' לריקי סטימבוט. בסיום הקרב, ניצח סטימבוט וזכה בתואר. קרב נוסף היה בין ההונקי טונק מן לג'ייק "הנחש" רוברטס, כאשר לצידו של ג'ייק ניצב הזמר אליס קופר. בקרב ניצח ההונקי טונק מן. הקרב המרכזי של האירוע היה על אליפות ה-WWF בין האלוף, האלק הוגאן לאנדרה הענק. בסיום הקרב, הצליח הוגאן לבצע באדי סלאם על אנדרה וביצע עליו את תרגיל הסיום, הלג דרופ, ושמר על התואר.
היסטוריית אירועי הרסלמניה > רסלמניה 4

רסלמניה 4 נערכה ב-27 במרץ 1988 באטלנטיק סיטי, ניו ג'רזי. באירוע נערך טורניר כשהמנצח בטורניר זוכה בתואר אליפות ה-WWF הבלתי מעורערת. בין הקרבות שהיו בטורניר נערך קרב חוזר בין האלק הוגאן לאנדרה הענק. הקרב הסתיים בפסילה כפולה ושניהם הודחו מהטורניר. קרב נוסף היה על האליפות הבין יבשתית בין האלוף, הונקי טונק מן לברוטוס ביפקייק, בו ניצח האחרון בפסילה והונקי טונק מן שמר על התואר. הקרב המרכזי של האירוע היה קרב גמר הטורניר על אליפות ה-WWF בין רנדי סאבאג' לטד דיביאסי. במהלך הקרב, הורה סאבאג' למיס אליזבת' (המנהלת שלו דאז) לקרוא להאלק הוגאן שיעזור לו. בסיום הקרב, הוגאן הכה עם כיסא בגבו של דיביאסי מבלי שהשופט ראה. סאבאג' ביצע את תרגיל הסיום שלו, האלבו דרופ, וזכה בתואר.
היסטוריית אירועי הרסלמניה > רסלמניה 5

רסלמניה 5 נערכה ב-2 באפריל 1989 באטלנטיק סיטי, ניו ג'רזי. באירוע נערכו 14 קרבות ובהם קרב בין אנדרה הענק לג'ייק "הנחש" רוברטס כאשר ביג ג'ון סטאד הוא השופט המיוחד. בסיום הקרב, הכה אנדרה את סטאד ונפסל כתוצאה מכך. קרב נוסף היה על האליפות הבין יבשתית בין האלוף, אולטימט ווריור לריק רוד. בסיום הקרב, הצמיד רוד את ווריור בסיועו של בובי הינן-אשר החזיק ברגלו של ווריור בזמן הריתוק ומנע ממנו להשתחרר-וזכה בתואר. הקרב המרכזי של האירוע היה על אליפות ה-WWF בין שני החברים לשעבר, האלק הוגאן לאלוף, רנדי סאבאג'. אף על פי שסאבג' שלט לאורך כל הקרב, ניצח הוגאן את סאבג' וזכה בתואר בפעם השנייה בקריירה שלו.
היסטוריית אירועי הרסלמניה > רסלמניה 6

רסלמניה 6 נערכה ב-1 באפריל 1990 בטורונטו, אונטריו שבקנדה. באירוע נערכו 14 קרבות ובהם קרב על אליפות הזוגות בין "דמולישן" לבין אנדרה הענק והאקו. בסיום הקרב ניצחו "דמולישן" וזכו בתואר אליפות הזוגות. לאחר מכן, בובי הינן, המנג'ר של אנדרה והאקו האשים את אנדרה בהפסד. אנדרה רגז על בובי ותקף אותו ואת האקו. קרב נוסף שהתקיים הוא קרב הצמדים המעורב הראשון בתולדות האירוע בין רנדי סאבאג' ו"המלכה" שרי לבין דאסטי רודס וסאפייר, בו זכו רודס וסאפייר בעזרתה של מיס אליזבת. הקרב המרכזי של האירוע היה קרב על אליפות ה-WWF והאליפות הבין יבשתית בין אלוף ה-WWF וזוכה הרויאל ראמבל לשנת 1990, האלק הוגאן לבין האלוף הבין יבשתי, אולטימט ווריור. בסיום הקרב, עמד הוגאן לבצע את תרגיל הסיום שלו, הלג דרופ, אך ווריור התחמק ממנו וביצע את תרגיל הסיום שלו, ראנינג ספלאש וזכה בתואר אליפות ה-WWF. לאחר סיום הקרב, העניק הוגאן לאולטימט ווריור את החגורה והשניים התחבקו.
היסטוריית אירועי הרסלמניה > רסלמניה 7

רסלמניה 7 נערכה ב-24 במרץ 1991 בלוס אנג'לס, קליפורניה. באירוע נערכו 15 קרבות ובהם הקרב הראשון של אנדרטייקר ברסלמניה נגד ג'ימי סנוקה. בסיום הקרב, ביצע אנדרטייקר את תרגיל הסיום שלו, הטומבסטון פיילדרייבר וניצח בקרב הראשון שלו ברסלמניה. קרב נוסף התרחש בין אולטימט ווריור ל"מאצ'ו קינג" רנדי סאבאג' כשהמפסיד נאלץ לפרוש. בסוף הקרב, ניצח ווריור. אחרי הקרב, "סנסיישונל" שרי (מנהלתו של סאבג') נכנסה לזירה והחלה להכות בו, אך אז הגיעה מנהלתו הקודמת, מיס אליזבת, והעיפה את שרי מהזירה. לאחר הרבה התלבטויות, סאבג' התחבק עם אליזבת. הקרב המרכזי של האירוע היה קרב על אליפות ה-WWF בין האלוף, הסמל סלוטר לבין זוכה הרויאל ראמבל לשנת 1991, האלק הוגאן. בסיום הקרב, ביצע הוגאן את תרגיל הסיום שלו, לג דרופ, וזכה בתואר אליפות ה-WWF.