stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליאנסה פטרולרה
אצטדיון

הקבוצה משחקת את משחקיה הביתיים באצטדיון דניאל וייה ספאטה, שהוקם ב-1970 ושופץ בין השנים 2011–2015. תכולת האצטדיון היא כ-10,400 ונמצא בראשותה של עיריית ברנקברמחה.
תארים והישגים

אלופת ליגת המשנה ב-2012
סגנית ליגת המשנה ב-2002
אנדרטה לזכר הרוגי המלכות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 על שם:  עולי הגרדום 
 מיקום:  ראשון לציון 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1965
 תאריך פתיחה רשמי:  1965 
 אדריכל:  אליקום גור
 קואורדינטות:  31°57′39″N 34°48′02″E﻿ / ﻿31.960919°N 34.800434°E﻿ / 31.960919; 34.800434
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) אנדרטה לזכר הרוגי המלכות (למפת גוש דן רגילה) אנדרטה לזכר הרוגי המלכות (למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטה לזכר הרוגי המלכות (למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטה לזכר הרוגי המלכות   he אנדרטה לזכר הרוגי המלכותhe אנדרטה לזכר הרוגי המלכותמפת  __ ראשון לציון (in English: Rishon LeZion)  __ בית דגן (in English: Beit Dagan) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממזרח: __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) מדרום: __ באר יעקב (in English: Be'er Ya'akov), __ נס ציונה (in English: Ness Ziona), __ מועצה אזורית גן רווה (in English: Gan Raveh Regional Council) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) תחום בתוך שטח העיר: __ שפד"ן (in English: Shafdan) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
האנדרטה לזכר הרוגי המלכות ניצבת בעיר ראשון לציון ומוקדשת לזכרם של ארבעה עשר עולי הגרדום, שהוצאו להורג על ידי השלטון העות'מאני ושלטון המנדט הבריטי.
האנדרטה ניצבת בצומת הרחובות ז'בוטינסקי ועולי הגרדום בדרום העיר. היא נישאת על גבי במה נמוכה שבהיקפה גינון ושלושה תרני דגלים. היא בנויה בתבנית של עמוד המורכב משתי קורות בטון צרות ורחבות הסמוכות זו לזו. בתחתית העמוד על גבי קורת רוחב מוצב פסל מתכת דמוי להבת זיכרון.
על גבי חזית העמוד בראשו מופיעות המילים ניל"י, אצ"ל, לח"י - שלוש המחתרות שאנשיהן הוצאו להורג. סמוך לתחתיתו מופיעות המילים העם להרוגי מלכות - עלי גרדום קִדשוהו, וביניהן שמות עולי הגרדום לפי סדר הוצאתם להורג, כל אחד ושיוכו המחתרתי לידו.
על גבי החזית האחורית של האנדרטה נכתבו שוב המילים ניל"י, אצ"ל, לח"י, ובתחתיתה תהילתם נצח.
האנדרטה הוקמה ביוזמת איתן בלקינד, סגן ראש עיריית ראשון לציון, שהיה חבר מחתרת ניל"י. היא עוצבה על ידי אליקום גור ונחנכה בשנת 1965.
הערות שוליים

↑  שניים מהארבעה עשר התאבדו מעט לפני המועד שנקבע להוצאתם להורג.
אמפרסט מערכות

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  נתן ברק
 תקופת הפעילות:  2000–הווה (כ־24 שנים)
 מיקום המטה:  פתח תקווה 
 משרד ראשי:  פתח תקווה
 בעלות:  רפאל - מערכות לחימה מתקדמות, נתן ברק ואחרים
 ענפי תעשייה:  טכנולוגיית המידע
 מוצרים עיקריים:  מערכות שליטה ובקרה
 מנכ"ל:  נתן ברק
  
 mprest.com
 
אמפרסט מערכות בע"מ היא חברה פרטית ישראלית, העוסקת בפיתוח תוכנה, ובפרט תוכנה לשליטה ובקרה (שו"ב). מנכ"ל החברה ומייסדה הוא נתן ברק. מוצר הדגל של החברה הוא מערכת השו"ב של "כיפת ברזל".
החברה נוסדה בשנת 2000 על ידי נתן ברק, אל"ם (במיל'), לשעבר מפקד מרכז התקשוב של חיל הים. לאחר פיתוח מערכת השו"ב ל"כיפת ברזל" רכשה בשנת 2010 רפאל, הקבלן הראשי של "כיפת ברזל", 50% מהחברה. 25% מהבעלות נותרו בידי נתן ברק, ו-25% הנותרים הם בידי בעלים שונים. משרדי החברה נמצאים בפתח תקווה.
החברה פיתחה מערכות תשתית לנושאי שליטה ובקרה, ועל בסיסן פיתחה החברה מרכזי שליטה ובקרה ייעודיים, בין השאר לחברות איתוראן, חברת החשמל לישראל ומקורות.
החברה זכתה ב-2012 בפרס ביטחון ישראל על חלקה בפיתוח מערכת כיפת ברזל.
בשנת 2017 רכשה בריטניה את מערכת השו"ב של החברה, לשם שילובה במערכת ההגנה על איי פוקלנד.
הערות שוליים

↑  יוסי הטוני, בני שלומאי, mPrest: "סיפקנו לחברת החשמל מערכת לאינטגרציה ולשליטה ב-300 אתרים בישראל", "אנשים ומחשבים", 5 בפברואר 2015
↑  יניב חלילי, בריטניה רכשה את מערכת השליטה של כיפת ברזל, באתר ynet, 24 בנובמבר 2017
בריטניה רוכשת את מערכת השו"ב של כיפת ברזל, באתר "i-HLS",‏25 בנובמבר 2017
אמפר-שעה

ערך זה עוסק ביחידה לכמות מטען חשמלי. אם התכוונתם לכותרת לזיהוי בפרוטוקול IPsec, ראו .
סוללה בקיבול של 1,800 מיליאמפר שעה
מסור "ג'יגסו" של מקיטה עם סוללה נטענת חזקה 4.0Ah
אמפר שעה (ובראשי תיבות: אמפ"ש) היא יחידת מידה לכמות מטען חשמלי (במטען אגורה אנרגיה פוטנציאלית חשמלית). היחידה מסומנת באותיות Ah, ויחידות משנה נפוצות שלה הן מיליאמפר־שעה (mAh) השווה לאלפית אמפר שעה, יחידת מידה נפוצה נוספת היא מיליאמפר־שנייה (mA·s), הנפוצה במדידת קרני רנטגן. יחידת אמפר שעה שקולה ל־3,600 קולון. משמעות היחידה היא משך הזמן בו יכולה סוללה חשמלית לספק זרם חשמלי בכמות מסוימת. לדוגמה, כאשר מצוין על גבי סוללה שהיא בעלת קיבולת של 1Ah (1000mAh), הכוונה היא שהסוללה מסוגלת לספק זרם של אמפר אחד למשך שעה אחת.
יחידת המידה אמפר שעה קשורה למשך הזמן בו מכשיר אלקטרוני יכול להיות מוזן מהסוללה שלו. לדוגמה, מכשיר אלקטרוני שצורך 100mA, וניזון מסוללה שהקיבולת שלה 1,300mAh, ירוקן את הסוללה תוך 13 שעות עבודה. אולם, חישוב זה הוא פשטני למדי שכן בפועל מתרחשות תופעות נוספות, כגון שינויים בצריכה של המכשיר (כתוצאה משימוש מוגבר, או ממצבי "חיסכון בסוללה" כאשר המכשיר אינו בשימוש), וכמו כן, כאשר סוללה קרובה להתרוקן, יורד בהדרגה גם המתח בין הדקיה.
סוללה של 50 אמפר שעה שנטענת בזרם של 5 אמפר תטען במלואה בתוך 10 שעות. אם זרם הטעינה הוא 50 אמפר, זמן הטעינה יתקצר לשעה אחת בלבד.
ראו גם

ואט־שעה
קולון
אלזה, דוכסית וירטמברג

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1876 שטוטגרט, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  27 במאי 1936 (בגיל 60) פפאפשטט, הרפובליקה האוסטרית הראשונה אוסטריה 
 שם מלא:  אלזה מתילדה מריה, דוכסית וירטמברג
 מדינה:  גרמניה 
 בן זוג:  אלברכט, נסיך שאומבורג-ליפה
 
אלזה, דוכסית וירטמברג (בגרמנית: Elsa von Württemberg;‏ 1 במרץ 1876 - 27 במאי 1936) הייתה נסיכה גרמנית מבית וירטמברג.
ביוגרפיה

אלזה נולדה ב-1 במרץ 1876 בשטוטגרט, ממלכת וירטמברג, והייתה הבת התאומה הבכירה של אויגן, דוכס וירטמברג, בנם של אויגן, דוכס וירטמברג ומתילדה, נסיכת שאומבורג-ליפה, וורה קונסטנטינובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של קונסטנטין ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ואלכסנדרה, נסיכת סקסוניה-אלטנבורג. אחותה התאומה הצעירה הייתה אולגה, דוכסית וירטמברג.
ב-28 בינואר 1895 פרסם בית המלוכה הבריטי כי אלזה מיועדת להתחתן עם אלפרד, נסיך אדינבורו וסקסה-קובורג-גותה, בנם של אלפרד, דוכס אדינבורו וסקסוניה-קובורג-גותה ומריה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה ונכדה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, אולם הנישואים מעולם לא התרחשו.
ב-6 במאי 1897 התחתנה אלזה בשטוטגרט עם אלברכט, נסיך שאומבורג-ליפה, בנם של וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה ובטילדיס, נסיכת אנהלט-דסאו, ממנו נולדו לה ארבעה ילדים.
בני הזוג התגוררו בפפאפשטט, וב-27 במאי 1936 מתה אלזה בביתה.
משפחתה

ב-6 במאי 1897 התחתנה אלזה בשטוטגרט עם אלברכט, נסיך שאומבורג-ליפה, בנם של וילהלם, נסיך שאומבורג-ליפה ובטילדיס, נסיכת אנהלט-דסאו, ממנו נולדו לה ארבעה ילדים:
מקס, נסיך שאומבורג-ליפה (1898–1974), התחתן עם הלגה לי רודרבורג.
פרנץ יוזף, נסיך שאומבורג-ליפה (1899–1963), התחתן עם מריה תרזיה פשל.
אלכסנדר, נסיך שאומבורג-ליפה (1901–1923).
בטילדיס, נסיכת שאומבורג-ליפה (1903–1983), התחתנה עם וולארד, נסיך שאומבורג-ליפה.
אנדרניק אוזניאן

| --- | --- |
אנדרניק בפריז, 1921
אנדרניק בפריז, 1921
 לידה:  25 בפברואר 1865 האימפריה העות'מאנית סבינקארהיסר, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  31 באוגוסט 1927 (בגיל 62) ארצות הברית ריצ'רדסון ספרינגס, קליפורניה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  יראבלור, ירוואן
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית, הרפובליקה הראשונה של ארמניה, האימפריה הרוסית, ארצות הברית 
 כינוי:  אנדרניק פאשא
 השתייכות:  הפדרציה המהפכנית הארמנית  בולגריה ממלכת בולגריה  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית  ארמניה הרפובליקה הארמנית
 תקופת הפעילות:  1888–1919 (כ־31 שנים)
 דרגה:  מפקד הפדאיי  לוטננט ראשון (רוסיה)  מייג'ור גנרל (בולגריה)
 פעולות ומבצעים
 מרד סוסא הראשון  מלחמת הבלקן הראשונה  מלחמת העולם הראשונה המערכה בקווקז  המערכה בפרס  מלחמת אזרבייג'ן–ארמניה
 עיטורים
 צלב המלחמה  לגיון הכבוד  מסדר ג'ורג' הקדוש  צלב ג'ורג' הקדוש  מסדר ולדימיר הקדוש  מסדר סטניסלב הקדוש  מסדר האומץ
 
אַנְדֶּרְנִיק אוֹזָנְיָאן (בארמנית: Անդրանիկ Օզանյան;‏ 25 בפברואר 1865 – 31 באוגוסט 1927) היה מצביא ולוחם עצמאות ארמני, אשר היה מגדולי המנהיגים הצבאיים של התנועה הארמנית לשחרור לאומי מהאימפריה העות'מאנית.
הוא היה חבר בפדרציה המהפכנית הארמנית ובתוך מלחמת העולם הראשונה השתתף במערכה בקווקז ובמערכה בפרס, כמו גם פעל עם חיל מתנדבים נגד רצח העם הארמני. עקב סכסוך עם הממשלה הארמנית לאחר עצמאותה, אנדרניק עזב את ארמניה בשנת 1919 והתיישב בקליפורניה בשנת 1922, שם הוא נפטר 5 שנים מאוחר יותר. בארמניה הוא מוכר כגיבור לאומי.
ביוגרפיה

אנדרניק נולד בסבינקארהיסר בשנת 1865. הוא הצטרף לפדרציה המהפכנית הארמנית, אשר דרשה עצמאות לעם הארמני כשהיה בן 20. הוא הרג טורקי שהתנכל אל אביו בשנת 1890. ואז הוא נמלט לקונסטנטינופול והצטרף לארגוני המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הנצ'אק שם.
לאחר שהרג שוטר טורקי בקטטה, הוא ברח לבתומי, האימפריה הרוסית. הוא היה אחד המגנים הנלהבים ביותר של רעיונות מהפכניים ארמנים במהלך שנותיו בבתומי.
ביוגרפיה > מנהיג גרילה

בשנת 1895 הוא נסע לסאסון על גדות ימת ואן באימפריה העות'מאנית עם 40 איש תחת פיקודו. הוא הצטרף לקבוצת הגרילה של סרופ, אחת מקבוצות הגרילה הארמניות באזור, והחל בהוצאתן לפועל של פעולות גרילה נגד הסמכויות הטורקיות אשר התנכלו לאיכרים הארמנים. כשסרופ מת בקרב 1899 הוא נקם תחילה על מותו בפעולה צבאית נרחבת ואז לקח את הנהגת חזית הגרילה.
לאנדרניק היו כמה חילוקי דעות לגבי המהפכה הארמנית עם מנהיגים אחרים של קבוצות גרילה לאחר שהפך למנהיג אחת מהן. בעוד שרוב המנהיגים האמינו שהאסטרטגיה הנכונה תהיה במערך צבאי סדיר שיעמוד נגד הצבא הטורקי, אנדרניק האמין שההצלחה תושג בפעולות גרילה קטנות ומקומיות באמצעות חימוש תושבי הכפר.
האירוע שהפך את שמו של אנדרניק למפורסם היה במאבק גרילה על מנזר של הכנסייה האפוסטולית הארמנית בשנת 1901. בזמן שהוא ברח מחיילים עות'מאניים עם חבריו, החזיק אנדרניק בשבויים טורקים אך היה עליו לשמור על תושבים ארמנים אשר היו במקום. בעוד שארבעה חיילים טורקים הקיפו את המנזר, אנדרניק רשם את תנאי הכניעה שלו ככאלה:
שחרור אסירים פוליטיים
איסוף הנשק שהופץ לכורדים (למען פגיעה בארמנים)
ענישת אנטי-ארמנים והחזרת אדמות לארמנים
המטרה האמיתית של אנדרניק הייתה להפנות את תשומת לבם של אירופה ורוסיה לנושא הארמני. קונסול הרוסי בואן הגיע מיד אל המנזר ובעוד שהאחרון מנע את הפעולה הצבאית של הטורקים על המנזר, הצליח אנדרניק להימלט מהמנזר עם אנשיו.
לכן, תהילתו בקרב הארמנים גברה עוד יותר. לאחר תקרית זו אנדרניק לא השתתף בשום פעולה מרכזית במשך כמה שנים. הוא הכין את התשתית לקראת המרד הגדול שתכנן. הוא ארגן התקוממות בסאסון בשנת 1904. התקוממות זו של 1,000 איש נדחקה בקלות על ידי החיילים העות'מאניים ורוב הגרילה נהרגה. אנדרניק נסג על כן לעברי הגבול. ואפילו לא נענש בידי מנהיגי המהפכה על הפסדו. בסופו של דבר הוא נסע לעבר הקווקז בהגנה מצד מדינות אירופה. אנדרניק הבין עם האירוע הזה כי מהפכה אינה אפשרית ללא תמיכה זרה.
בשנת 1905 נסע אנדרניק לממלכת בולגריה, אחד המרכזים החשובים ביותר של קבוצות גרילה ארמניות. גרילות ארמניות למדו בבולגריה חינוך לייצור פצצות למען מאבקם. אנדרניק קיבל בברכה את מחויבות ארגון הארמנים החיים בבולגריה למען המהפכה. אנדרניק, שהקים במדינה בית ספר לחינוך מהפכנים, לא יכול היה למנוע את סגירת בית הספר מסיבות כלכליות בסופו של יום.
אנדרניק עבר מבולגריה לפנים אירופה, והגן בתוקף על חשיבותה של לחימה מזוינת בקונגרס הארמני העולמי הרביעי בשנת 1907, על כן החלו קולות מתנגדים לגנותו כטרוריסט. אנדרניק לחם בצד הבולגרים עם קבוצת הגרילה שלו במהלך מלחמות הבלקן החל משנת 1912. בשל פעילויות אלה הוא לא זכה רק להערכה של הארמנים והבולגרים, אלא גם זכה במדליות רבות על ידי ממשלת בולגריה והמלך פרדיננד העניק לו שכר גבוה.
ביוגרפיה > רצח העם הארמני

עם תחילתה של מלחמת העולם הראשונה הצטרף אנדרניק לצבא הרוסי בצפון פרס (דאז השושלת הקאג'ארית) ב-16 בנובמבר 1914. חובתו של אנדרניק הייתה לתת תמיכה לוגיסטית לרוסים ולהדריך אותם כמו קבוצות גרילה ארמניות אחרות ברחבי מזרח אסיה הקטנה.
אנדרניק נלחם נגד הצבא העות'מאני באפריל 1915. לאחר כיבוש האזור הסובב את ואן, הוא המשיך לביטליס. אנדרניק פגש את הנציג האמריקני וילובי סמית' בטביליסי בשנת 1917. הוא הציע שהבריטים ינחתו באיסקנדרון מקפריסין וידחקו את הטורקים מדרום. הצעה זו התקבלה על ידי מדינות ההסכמה.
כאשר הצבא הרוסי החל לסגת ממזרח אנטוליה לאחר ההפסד בקרב על ביטליס נגד מוסטפא כמאל והמהפכה הבולשביקית, נאלצו אנשי הגרילה הארמניים להילחם בכוחות עצמם נגד הצבא העות'מאני. אנדרניק הגיע לארזורום ב-2 במרץ 1918 וכבש את עמדת הפיקוד המרכזית. היה זה אחרון ההישגים הצבאיים של הארמנים בזמן המלחמה ומכאן הגעתם של כוחות טורקים מסיבים הביאה לנסיגה ארמנית קשה עד לנקודה שהיו בשטח הקווקז הרוסי.
אנדרניק התחיל שוב פעולות הגרילה בכך שנסע לגיומרי. הוא התכוון להגן על הגבולות וללחום נגד הטורקים על ידי ייסוד "האוגדה המיוחדת למתנדבים". לאחר שהסדיר את דרום ארמניה אנדרניק נחל תבוסה קשה בנחצ'יבאן לקראת סוף שנת 1918. הוא נסע לשושה בנובמבר של אותה שנה כדי לעזור לארמנים של נגורנו קרבאך שביקשו עזרה במסגרת מלחמת אזרבייג'ן-ארמניה. העות'מאנים שלחו כוחותיהם לתמיכה במאבק האזרי ובהבינו כי המצב בלתי אפשרי, כמו גם חילוקי דעות ממושכים עם הממשלה בירוואן, אנדרניק התפטר במאי 1919 ונסג אל עבר פריז, הרפובליקה הצרפתית השלישית. שנה לאחר נסיגתו, ארמניה סופחה לידי כוחות הבולשביקים במסגרת מלחמת האזרחים ברוסיה והפכה אל הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית.
אנדרניק זכה במדליית לגיון הכבוד על ידי נשיא צרפת רמון פואנקרה על עזרתו למדינות ההסכמה במהלך המלחמה. הוא ביקש תמיכה בהקמת ארמניה הגדולה בשטחי מערב טורקיה על ידי נסיעתו ללונדון, פריז וניו יורק במהלך שנת 1919. הוא האשים את הטורקים במעשי טבח נוראיים של רצח העם הארמני. ארמנים שרצו להקים לעצמם מדינה באזורים שתחת הכיבוש הצרפתי ערכו פגישה עם אנדרניק בפריז בשנת 1920. בפגישה התקבלה ההחלטה לשלוח את אנדרניק לאזור אדנה ולארגן שם את הארמנים. הארמנים העבירו הצעה זו לקומיסר העליון הצרפתי, הגנרל גורו, בסוריה הצרפתית. אנדרניק נסע לביירות לפגוש את גורו. גורו לא רק דחה הצעה זו, אך גם לא נתן את אישור כניסת אנדרניק לאזור.
מורשת

אנדרניק נפטר בארצות הברית בשנת 1927. כאשר המשטר הסובייטי לא קיבל את העברת גופתו לירוואן, הוא נקבר בפריז. הוא איחל שיביאו את גופתו ל"מולדת", שהיא אנטוליה המזרחית. העברת קברו לירוואן בשנת 2000 לאחר התפרקות ברית המועצות התפרשה כגישת הזמן לקראת משאלה זו. עקב העובדה שידע כי לא יוכל לעמוד נגד הכוחות הטורקים הסדירים, אנדרניק נמנע מללחום עם החיילים הסדירים בקבוצות גדולות. לאחר מותו הפך אנדרניק לגיבור לאומי של מאבק העצמאות של ארמניה.
חתימתו של אנדרניק
אנדרטה לבני שכונת בית הכרם שנפלו במלחמת העצמאות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטת מלחמה 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1952
 תאריך פתיחה רשמי:  1952 
 קואורדינטות:  31°46′46″N 35°11′22″E﻿ / ﻿31.779529°N 35.189413°E﻿ / 31.779529; 35.189413
  (למפת ירושלים מוגדלת) מיקום האנדרטה(למפת ירושלים רגילה) מיקום האנדרטה(למפת הרי ירושלים רגילה) מיקום האנדרטה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מיקום האנדרטה
 
שמות החללים
האנדרטה לבני שכונת בית הכרם שנפלו במלחמת העצמאות ניצבת בליבה של שכונת בית הכרם הירושלמית.
הקמה

האנדרטה ניצבת במרכזו של גן העשרים שבשדרות אריאל טמס – מכ"ג יורדי הסירה, אשר היה בן השכונה ושמו מונצח על גבי האנדרטה.
הגן משתרע מכיכר דניה ועד לרחוב החלוץ ונקרא על שם עשרים החללים שתושבי השכונה, מהם שישה-עשר שנפלו במלחמת העצמאות וארבעה שנפלו במועדים אחרים לפני הקמת האנדרטה.
האנדרטה היא עמוד זיכרון הבנוי אבן בעיבוד טובזה וניצב על גבי בימה בת שלוש מדרגות. על גבי פאתו הפונה אל לב השכונה נחרתה הכתובת:
על גבי פאתו הנגדית של הגלעד נחרתו שמות הנופלים, שנות לידתם ותאריכי נפילתם על פי הלוח העברי.
האנדרטה הוקמה על פי הצעת ועד השכונה בשנת 1952. היא מן האנדרטאות השכונתיות הבודדות לנופלים שהוקמו לאחר מלחמת העצמאות.
במעלה הגן ובקרבת האנדרטה ניצבת אנדרטה קטנה לזכרו של אריאל טמס.
ראו גם

גן הזיכרון (בית הכרם - יפה נוף)
אלכס אברבוך

אלכסנדר (אלכס) ולרייביץ' אברבוך (ברוסית: Александр Валерьевич Авербух; נולד ב-1 באוקטובר 1974) הוא אתלט ישראלי שייצג לפני כן גם את מולדתו, רוסיה. סגן אלוף העולם (אדמונטון 2001), בעל מדליית ארד מאליפות העולם (סביליה 1999), פעמיים ברציפות אלוף אירופה (מינכן 2002 וגטבורג 2006) ואלוף אירופה באולם (גנט 2000) בקפיצה במוט.
אברבוך מחזיק בשיא הישראלי בקפיצה במוט (5.93 מטר).
ביוגרפיה

אברבוך נולד באירקוצק, סיביר שברוסיה הסובייטית. הוא החל להתאמן בקפיצה במוט בגיל 9. בשנת 1997 ייצג את רוסיה כשזכה במדליית הארד בקרב 10 באליפות אירופה עד גיל 23. בבגרותו עבד כמורה לספורט בבית ספר. מאוחר יותר עלה לישראל וקיבל אזרחות ישראלית.
ב-1999 הפך לאתלט הבכיר בישראל, כאשר זכה במדליית הארד בקפיצה במוט באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בסביליה, ספרד בתוצאה של 5.80 מטר, אחרי מקסים טרסוב מרוסיה שקבע שיא אליפות חדש של 6.02 מטר ודמיטרי מרקוב מאוסטרליה (5.90 מטר), ובכך הפך לאתלט הישראלי הראשון שזכה במדליה באליפות עולם.
באליפות אירופה באולם שנערכה בגנט, בלגיה בפברואר 2000 זכה אברבוך במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.70 מטר. שבעה חודשים לאחר מכן, הוא עלה לגמר באולימפיאדת סידני (2000) וסיים במקום העשירי בתוצאה של 5.50 מטר.
בתחרות שנערכה באולם בסטוקהולם, שוודיה ב-15 בפברואר 2001 זכה אברבוך במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא ישראלי חדש של 5.86 מטר. חודש לאחר מכן, באליפות העולם באולם שנערכה בליסבון, פורטוגל במרץ 2001 הוא סיים במקום רביעי בתוצאה של 5.70 מטר.
ביוגרפיה > סגן אלוף העולם

בתחרות שנערכה בתל אביב ב-30 ביוני 2001 קבע אברבוך בקפיצה במוט שיא ישראלי חדש של 5.90 מטר. חודש ושבוע לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה באדמונטון, קנדה באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 5.85 מטר, אחרי דמיטרי מרקוב שקבע שיא אליפות חדש של 6.05 מטר ולפני האלוף האולימפי ניק הייסונג מארצות הברית (5.85 מטר), ובכך קבע את הישג השיא של האתלטיקה הישראלית. עשרה ימים לאחר מכן, הוא קבע בתחרות בגייטשייד שיא ישראלי חדש של 5.91 מטר. שבועיים לאחר מכן, הוא זכה במדליית זהב באוניברסיאדה בתוצאה של 5.80 מטר.
ביוגרפיה > אלוף אירופה

באליפות אירופה 2002 שנערכה במינכן, גרמניה, 30 שנים לאחר טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן, זכה אברבוך במדליית זהב היסטורית בקפיצה במוט בתוצאה של 5.85 מטר, לפני לארס בירגלינג וטים לובינגר שניהם מגרמניה (5.80 מטר).
בתחרות שנערכה במדריד ספרד ב-19 ביולי 2003 קבע אברבוך שיא ישראלי חדש בקפיצה במוט, של 5.93 מטר (השיא הנוכחי).
באולימפיאדת אתונה בשנת 2004 עלה לגמר פעם נוספת וסיים במקום השמיני. באותה שנה ניצח אברבוך בשני מפגשים רצופים של "ליגת הזהב". באותה שנה הוא אף נבחר לצד ספורטאים ישראלים בולטים נוספים להשיא משואה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל.
באליפות העולם באולם שנערכה במוסקבה, רוסיה במרץ 2006 סיים אברבוך במקום רביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.50 מטר. חמישה חודשים לאחר מכן, באליפות אירופה שהתקיימה בגטבורג, שוודיה באוגוסט אותה שנה הוא הגן על תוארו לאחר שזכה במדליית זהב בתוצאה של 5.70 מטר, לפני טים לובינגר מגרמניה ורומן מסניל מצרפת שקבעו תוצאה זהה של 5.65 מטר.
ב-2007 הגיע למקום השביעי בגמר הקפיצה במוט באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) נשר אברבוך במוקדמות ולא העפיל לגמר.
בשנת 2008 מונה אברבוך למנהל מחלקת האתלטיקה של מכבי תל אביב. ביולי 2009 הודיע על פרישתו מספורט מקצועני, לאחר שהתחרה בפעם האחרונה בתחרות המכביה.
בתחרויות המכביה התשע-עשרה בשנת 2013 זכה אברבוך במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 5.15 מטר; בסוף שנה זו נמסרה הודעה על איחוד בין מועדון האתלטיקה אותו הקים אברבוך ביחד עם מולי מלכא, לבין מועדון האתלטיקה העירוני בירושלים. בעקבות המיזוג נקרא המועדון אגודת "אתלטי מיזונו ירושלים".
חיים אישיים

אברבוך נשוי לנטליה ולהם שלוש בנות: אחת מבנותיו היא הדוגמנית אנסטסיה אברבוך, טניה דיילת אוויר, ובת נוספת היא דיאנה שמתחרה בתחום הריצות הקצרות ובשנת 2018 השתתפה בתחרות אולימפיאדת הילדים, אירוע ספורט הנערך על ידי מנהל הספורט.
מתגורר בתל אביב; בבחירות המוניציפליות של שנת 2013 נבחר אברבוך לכהונה כחבר במועצת עיריית נתניה, מטעם רשימת "למען-נתניה". בשנת 2018 ניצח את מקצה ה-VIP של תוכנית הריאליטי "נינג'ה ישראל" וזכה בחופשה בזנזיבר, בתוכנית השתתף כחלק מפועלו לעידוד ספורט בקרב ילדים ונוער. אברבוך גם לוקח חלק בפרויקטים לאיתור כישרונות צעירים בספורט הישראלי.
ב-22 ביולי 2019 התפקד אברבוך לליכוד.
הישגים

| שנה | תחרות | מקום | מדליה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | אליפות העולם | סביליה, ספרד | ארד |
| 2000 | אליפות אירופה באולם | גנט, בלגיה | זהב |
| 2000 | המשחקים האולימפיים | סידני, אוסטרליה | מקום 10 |
| 2001 | אליפות העולם באולם | ליסבון, פורטוגל | מקום 4 |
| 2001 | אליפות העולם | אדמונטון, קנדה | כסף |
| 2001 | אוניברסיאדה | בייג'ינג, סין | זהב |
| 2002 | אליפות אירופה | מינכן, גרמניה | זהב |
| 2002 | גמר הגראנד-פרי (IAAF Grand Prix Final) | פריז, צרפת | כסף |
| 2004 | גמר האתלטיקה העולמי (IAAF World Athletics Final) | מונטה קרלו, מונקו | מקום 4 |
| 2004 | המשחקים האולימפיים | אתונה, יוון | מקום 8 |
| 2006 | אליפות אירופה | גטבורג, שוודיה | זהב |
| 2006 | אליפות העולם באולם | מוסקבה, רוסיה | מקום 4 |
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 100 מטר: 10.64 שניות (2000)
קפיצה במוט: 5.93 מטר (2003)
קפיצה לרוחק: 7.50 מטר (1997)
קרב עשר: 8084 נקודות (1997)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה במוט: 5.86 מטר (2001)
קרב שבע: 6144 נקודות (1997)
הערות שוליים

↑  פרידה מענקים: שלום אלכס, שלום מישה, באתר ynet, 22 באוגוסט 2008
↑  ynet, אלכס אברבוך פורש: לא אצא לאליפות העולם, באתר ynet, 12 ביולי 2009
↑  "אני רואה באתלטיקה חלק בלתי נפרד מהעתיד שלי", באתר מקור ראשון, ‏2018
↑  ריאיון עם אלכס אברבוך על קידום מעמד המאמנים לאתר "לימודים בישראל"
↑  "בטוח שאפשר למצוא את אלכס אברבוך הבא", באתר ‏מאקו‏, 24 בפברואר 2016
↑  איתמר קציר, קופץ לפוליטיקה: אלכס אברבוך הצטרף לליכוד ומבקר את מירי רגב, באתר הארץ, 23 ביולי 2019
↑  50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - ריצת 100 מטר(הקישור אינו פעיל, 23.9.2021) באתר איגוד האתלטיקה בישראל
↑  50 התוצאות הטובות בכל הזמנים - קפיצה במוט(הקישור אינו פעיל, 23.9.2021) באתר איגוד האתלטיקה בישראל
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת סידני (2000)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אלכס אברבוך • כפיר גולן • גדעון יבלונקה • טומי כפרי • קונסטנטין מטוסביץ' • רוגל נחום • אלכסנדר פורחומובסקי • דני קרסנוב |  |
|  ג'ודו | אורית בראון • אריק זאבי • גיל עופר |  |
|  היאבקות | מיכאל ביילין • יורי יבסייצ'יק • גוצ'ה ציציאשווילי |  |
|  התעמלות אמנותית | אור טוקייב |  |
|  סיף | איילת אוחיון |  |
|  קליעה | אלכסנדר דנילוב • גיא סטריק |  |
|  קיאק | רועי ילין • ליאור כרמי • לריסה פסחוביץ' • רמי צור •  מיכאל קולגנוב |  |
|  שחייה | אורן אזרד • איתן אורבך • ורד בורוכובסקי • עדי ביכמן • יואב ברוק • יואב גת • מיקי חליקה • יואב מאירי • אלכסיי מנז'ולה • טל שטריקר |  |
|  שיט | עמית ענבר • מיכל היין • אלעד רונן • אלי צוקרמן • ענת פבריקנט • שני קדמי |  |
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת אתונה (2004)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אלכס אברבוך • נילי אברמסקי • אסף בימרו • אירנה לנסקי • היילה סטאין |  |
|  ג'ודו | אודי וקס •  אריק זאבי • גל יקותיאל • מיכל פיינבלט • יואל רזבוזוב |  |
|  היאבקות | יורי יבסייצ'יק • יאשה מנשרוב • גוצ'ה ציציאשווילי |  |
|  התעמלות מכשירים | פבל גופמן |  |
|  התעמלות אמנותית | קטיה פיסצקי |  |
|  טאקוונדו | מאיה ערוסי |  |
|  טניס | יוני ארליך • אנה סמשנובה • אנדי רם |  |
|  טניס שולחן | מרינה קרבצ'נקו |  |
|  סיף | איילת אוחיון |  |
|  קיאק | רועי ילין • לריסה פסחוביץ' • מיכאל קולגנוב |  |
|  קליעה | אלכסנדר דנילוב • גיא סטריק |  |
|  שחייה | ורד בורוכובסקי • אניה גוסטומלסקי |  |
|  שחייה אמנותית | אנסטסיה גלושקוב • אינה יופה |  |
|  שיט | ורד בוסקילה • אודי גל •  גל פרידמן • לי קורזיץ • ניקה קורניצקי • גידי קליגר |  |
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת בייג'ינג (2008)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אלכס אברבוך • איתי מגידי • היילה סטאין • ניקי פאלי |  |
|  ג'ודו | אריק זאבי • גל יקותיאל • אליס שלזינגר |  |
|  התעמלות אמנותית | נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (אלונה דבורניצ'נקו, רחלי ויגדורצ'יק, ורוניקה ויטנברג, מריה סבנקוב, קטיה פיסצקי) • נטע ריבקין • אירה ריסנזון |  |
|  התעמלות מכשירים | אלכס שטילוב |  |
|  טאקוונדו | בת אל גטרר |  |
|  טניס | ציפי אובזילר • יוני ארליך • שחר פאר • אנדי רם |  |
|  סיף | תומר אור • דלילה חטואל • נעם מילס |  |
|  קיאק | מיכאל קולגנוב |  |
|  קליעה | דורון אגוזי • גיא סטריק • גיל סימקוביץ' |  |
|  שחייה | תום בארי • גיא ברנע • אניה גוסטומלסקי • אלון מנדל • גל נבו • איתי צ'מה • נמרוד שפירא בר אור |  |
|  שחייה אמנותית | אנסטסיה גלושקוב • אינה יופה |  |
|  שיט | נופר אדלמן • ורד בוסקילה • אודי גל • מעין דוידוביץ' •  שחר צוברי • ניקה קורניצקי • גידי קליגר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14199210
אלזבייטה קשסינסקה

אלזבייטה דונסקה-קשסינסקה (בפולנית:  (Elżbieta Maria Krzesińska (Duńska; ‏11 בנובמבר 1934 – 29 בדצמבר 2015) הייתה אתלטית פולנייה, אלופה אולימפית (מלבורן 1956), סגנית אלופת אירופה (בלגרד 1962), שיאנית עולם (1956–1960) ו-7 פעמים אלופת פולין (1952, 1953, 1954, 1957, 1959, 1962 ו-1963) בקפיצה לרוחק. נוסף לכך, היא הייתה אלופת פולין (1957) בריצת 80 מטר משוכות ובקרב חמש (1953 ו-1962).
ביוגרפיה

קשסינסקה נולדה וגדלה בוורשה.
באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיימה קשסינסקה במקום 12 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.65 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בברן, שווייץ 1954 זכתה קשסינסקה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.83 מטר, אחרי ג'ין פיקרינג (6.04 מטר) ואלכסנדרה צ'ודינה מברית המועצות (5.93 מטר).