stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראלף נורתם
מושל וירג'יניה > כהונתו > ההתחייבות לטפל באי-השוויון הגזעי בווירג'יניה

אל מול הקריאות הנרחבות להתפטרותו, בחר נורתם להישאר בתפקידו, אך התחייב פומבית להתמקד בשארית תקופת כהונתו כמושל בהתייחסות לאי-השוויון הגזעי בווירג'יניה. יחד עם הקבינט שלו הוא חבר לפורום המחוקקים השחורים של וירג'יניה כדי לפתח אסטרטגיות לסגירת הפער הגזעי בשיעור תמותת האימהות בלידה במדינה, הרחבת האפשרויות לדיור בר-השגה ולמימון התחבורה הציבורית, תמיכה בעסקים בבעלות בני מיעוטים, הסרת אנדרטאות הקונפדרציה במרחב הציבורי, ביטול שרידי חוקי ג'ים קרואו בספר החוקים, חשיבה מחדש על גישת המדינה לאופן בו נלמדת ההיסטוריה האפרו-אמריקאית בבתי הספר הציבוריים, ויצירת הכשרה לגישה רגישה יותר בסוכנויות הממשל.
ב-22 במרץ 2019 חתם נורתם על חוק שהוגש על ידי יושב ראש פורום המחוקקים השחורים, למונט באגבי, להקמת המועצה המייעצת האפרו-אמריקאית של וירג'יניה. מועצה זו נועדה לכלול 21 אזרחים שלא מקרב חברי בית המחוקקים שמונו על ידי המושל, כשלפחות 15 מתוכם יהיו שחורים. בנוסף, כללה המועצה חמישה חברים מהקבינט המדינתי: מזכיר המדינה, מזכיר המסחר, מזכיר החינוך, מזכיר הבריאות ושירותי האנוש, ומזכיר הביטחון הציבורי וביטחון המולדת שהיו חברים במועצה מתוקף תפקידם (Ex officio). משימתה של מועצה זו היא לייעץ למושל על הדרך הטובה ביותר לשרת את האפרו-אמריקאים החיים בווירג'יניה. מועצות מקבילות הנוגעות לקהילות הלטיניות והאסייתיות כבר היו קיימות, ובאגבי הגדיר את הקמת המועצה כ"מאוחרת מדי". עם הקמת המועצה, אמר נורתם שהיא "תבטיח שיישמע קולם של כל תושבי וירג'יניה, במיוחד אלו מהקהילות חסרות הייצוג ושמבחינה היסטורית היו משוללי זכות הצבעה".
במאי אותה שנה, הודיע נורתם על כוונתו להקים משרה חדשה ברמת חבר קבינט, "פקיד הגיוון הראשי" (Chief Diversity Officer). בעל תפקיד זה אחראי על קידום השוויון וההכללה בכל פעולות הממשלה. וירג'יניה נחשבת כמדינה הראשונה בארצות הברית שיצרה תפקיד כזה ברמת חבר קבינט. ב-9 בספטמבר מינה נורתם לתפקיד את ג'ניס אנדרווד. אנדרווד הובילה קודם לכן יוזמות לגיוון באוניברסיטת אולד דומיניון. בין הסוגיות שבהן היא התמקדה במסגרת תפקידה נכללו תמיכה בעסקים קטנים בבעלות נשים, בני מיעוטים, וחיילים משוחררים נכים, צמצום חוסר השוויון בקבלת טיפול רפואי, ותעסוקה מגוונת במגזר הציבורי והפרטי.
מושל וירג'יניה > כהונתו > הטיפול במגפת הקורונה

ב-12 במרץ 2020 הכריז נורתם על מצב חירום במדינה בתגובה למגפת הקורונה. באותה עת היה ידוע על 17 מקרים של הידבקות בנגיף בווירג'יניה. למחרת היום סגר נורתם את בתי הספר במדינה, וב-15 במרץ הוא הטיל הגבלות ברחבי המדינה על התכנסות של לא יותר ממאה בני אדם. ב-17 במרץ הוא החמיר את ההגבלות על התכנסויות ללא יותר מעשרה אנשים ברוב האזורים. חנויות, בתי מרקחת, מוסדות רפואה, מפעלי ייצור ומרכזי הפצה, ומתקני תחבורה הוחרגו ממגבלות ההתכנסות.
אף על פי שבתי הספר היו מיועדים להיפתח לאחר שבועיים, ב-23 במרץ האריך נורתם את סגירתם עד לסוף שנת הלימודים. באותה עת, היה ידוע כבר על יותר מ-25 מקרי הידבקות במדינה. ב-6 באפריל החל נורתם לעודד את השימוש במסכה רפואית במרחב הציבורי. ב-26 במאי הוא הכריז על מדיניות המחייבת עטית מסכות במרחבים ציבוריים סגורים. ב-25 בספטמבר נבדקו נורתם ורעייתו פמלה ונמצאו חיוביים לנגיף לאחר שאחד מאנשי הסגל שלו נידבק. נורתם עצמו היה אסימפטומטי בעוד שרעייתו סבלה מתסמינים קלים. עד סוף 2020, יותר מ-4,800 מתושבי וירג'יניה נפטרו כתוצאה מהמגפה.
חיים אישיים

ב-1986 נשא נורתם לאישה את פאמלה תומאס. לשניים שני ילדים, וס ואוברי. אחיו, תומאס נורתם, הוא עורך דין, ושותף של חבר הסנאט המדינתי, לינווד לואיס, שנבחר לסנאט כדי לאייש את מושבו של נורתם כאשר הוא התפטר כדי להתמנות כסגן המושל.
נורתם חבר בכנסייה הבפטיסטית השחורה בקייפוויל. הוא משמש כסגן יושב ראש הרשות של פורט מונרו, שמפקחת על פורט מונרו (Fort Monroe), האתר ההיסטורי ממלחמת האזרחים שבו העניק גנרל צבא האיחוד בנג'מין בטלר מקלט לעבדים משוחררים. בזמנו החופשי הוא עוסק בתחזוקת מכוניות קלאסיות, ובבעלותו אולדסמוביל משנת 1953 ושברולט קורבט משנת 1971. נורתם עוסק גם בריצה כחובב.
סלמאן הפרסי

| --- | --- |

 לידה:  568 כאזרון, Pars, האימפריה הסאסאנית 
 פטירה:  657 (בגיל 89 בערך) קטסיפון, עיראק 
 מדינה:  האימפריה הסאסאנית, ח'ליפות ראשידון 
 מקום קבורה:  Salman Al-Farsi Mosque 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 
ציון לזכרו של סלמאן הפרסי בשטח היישוב יצהר, 2006
סלמאן הפרסי (בערבית: سلمان الفارسي; תעתיק מדויק: סלמאן אלפארסי), היה אחד מחברי הנביא מוחמד ועלי לפי המסורת המוסלמית. בכתות קיצוניות של השיעה, נתפש כאחד מהתגלמויות האל באדם.
ביוגרפיה

סלמאן נולד בכפר ג'יאן בקרבת אספהאן שבאימפריה הסאסאנית. בילדותו נקרא בשם "רוזבה" (פרסית: روزبه, כלומר "יום טוב"). אביו של סלמאן היה אדם אמיד ומנהיג הכפר, אך הייתה לו חרדה מתמדת לשלומו של בנו והוא שמר עליו כאסיר בביתו. בדרך כלל היה זה אביו שנהג לטפל בעסקי האחוזה, אך יום אחד ביקש מסלמאן להשגיח על ענייניה בעודו יוצא למסע. לפי המסופר סלמאן עבר בדרכו אל שדותיו ליד כנסייה נוצרית, והוא הוקסם מקולות השירה והתפילה שבה. הוא מצא את עצמו נכנס אל הכנסייה, ומבלה בה את שעות האור במקום ללכת לעיסוקיו בשדות. הוא שאל את הכמרים באשר למקום מוצאה של הדת ונאמר לו שמקורה בסוריה. לעת ערב חזר לביתו, וסיפר לאביו על הדת החדשה אליה נחשף, אך אביו פסל את דבריו באומרו ש"דת אבותיך טובה לך מכל אלה". סלמאן הסתכסך עם אביו והוא נאסר בנחושתיים בביתו. סלמאן הצליח להעביר מסר לנוצרים בבקשו מהם לספר לו על השיירה הקרובה שיוצאת מפרס לסוריה. כשהתקרב המועד המיועד פרץ את האזיקים שכבלו אותו למיטתו ונמלט לעבר סוריה. שם, פנה אל הבישוף המקומי, "מנהיג דתם" של הנוצרים וביקש ללמוד ממנו את ערכי הדת ולהתנצר.
לעוגמת נפשו של סלמאן, הוא גילה לתדהמתו שהבישוף היה מושחת. הוא היה נוהג לצוות על מאמיניו לתרום כסף לצדקה, אך במקום לחלקו לנזקקים הבישוף החמדן אגר אותו לעצמו. כשנפטר הבישוף והנוצרים התאספו לקבור אותו, חשף סלמאן את סודו והראה למאמינים את מקום המחבוא שהכיל כדים גדולים של זהב וכסף. במקום לקבור את הבישוף, צלבו אותו המאמינים וסקלו את גופתו באבנים. לאחר מכן שירת סלמאן כומר נוצרי שנהג להתבודד ולהתנזר בתפילה. לאחר מותו של הכומר החל לעבוד בשירותם של נזירים מתבודדים במדבר. סלמאן נדד בין נציבין, מוסול ואסיה הקטנה עד שהכומר האחרון שבשירותו עבד הכריז ש"לא נותר על פני האדמה אדם ההולך בדרך המישרים, ובקרוב יופיע בערב נביא שיהיה בעל מוניטין של אדם ישר ולא יצרוך צדקה לשימושו הפרטי".
משלחת מנהיגים ערביים משבט "כַלְב" עברה בקרבת מקום וסלמאן ביקש מהם להובילו לערב בתמורה למעט הכסף שהיה ברשותו. הם הסכימו ולקחו אותו עימם למסע, אך בקרבת מכה הם בגדו בו, הפכוהו לעבד ומכרו אותו ליהודי משבט בנו קורייזה (תעתיק מדויק: קריט'ה). בתחילה עבד סלמאן בשירותו ואז נמכר לבן דודו של היהודי והועבר לית'ריב, היא מדינה, ועמל במטעי התמרים. היהודי סיפר לסלמאן על בואו של "נביא" ממכה ושהיהודים הכריזו מלחמה על הערבים משבטי האוס והח'זרג' שקיבלו עליהם את מרותו.
למשמע הדבר חדל סלמאן מעבודתו, קפץ מעץ התמר שאת פירותיו קטף והחל לצהול ולכרכר. היהודי הכה את סלמאן וציווה עליו לשוב לעבודתו. אך באותו הערב, לקח סלמאן מספר תמרים, הלך לביתו של מוחמד ואמר לו שהוא שמע שהוא אדם ישר ושהוא וחבריו נמצאים במצוקה. סלמאן בחן אותו ונתן לו צדקה ממנה לא לקח לצרכיו ואז העניק לו כדורון מנחת תמרים ממנה סעדו הוא וחבריו. סלמאן קיבל עליו את האסלאם ושוחרר מעבדותו בידי הנביא אשר שילם ליהודי, לפי המסורת, כופר לפידיונו.
סלמאן היה בעל ידע והכשרה מקצועית מתקופת התבגרותו בפרס, והוא העלה את רעיון חפירת השוחה הגדולה מסביב למדינה כאמצעי לבלום את התקפתם של עובדי האלילים המכאיים ובני בריתם על העיר. בקרב שהתרחש לאחר מכן, המכונה בהיסטוריוגרפיה האסלאמית קרב השוחה, נחלו עובדי האלילים תבוסה מוחצת.
סלמאן והשיעה

סלמאן לא נחשב למוהג'יר (מהמוסלמים הראשונים שהיגרו למדינה ממכה) ואף לא לאנצרי (מבני מדינה שתמכו בנביא). מסורת שיעית קובעת שהוא היה חלק ממשפחת הנביא, וזאת במטרה להאדיר את שמו. הסונים מכנים אותו "בן האסלאם מילדי אדם" ובכך רומזים לנוכריותו הקודמת ולהיותו אחד מה"אחים" ל"אומה המוסלמית". השיעים מונים אותו בין הצחאבה, חברי הנביא, שלא בגדו בעלי ונשארו נאמנים אליו לאחר מות הנביא. לפי המסופר, הוא שמר על נאמנותו לעלי והיה ממלוויו הקרובים ביותר. סלמאן נפטר בימי עות'מאן בן עפאן ונקבר בקטסיפון. השיעים מחשיבים אותו דוגמה למאמין המושלם המקבל עליו את עולה של משפחת הנביא. הכת השיעית האזוטרית של העלווים מחשיבה אותו כ"שער" (באב) דרכו נגלה עלי לעולם וכאחת משלוש הישויות המרכיבות את המהות האלוהית.
ראו גם

קבר השייח' סלמאן אל-פארסי
הערות שוליים

↑  .מרדכי ניסן, הדרוזים בישראל: שאלה של זהות, אזרחות ופטריוטיות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459543905171  GND: 118856243  ISNI: 0000 0000 2656 6134  LCCN: n83217355  VIAF: 28457759   WorldCat (עם VIAF): 28457759
מספר פריק

מספר פָּרִיק הוא מספר שלם חיובי שאפשר לכתוב אותו כמכפלה של שני שלמים גדולים מ-1. מספרים אלה נקראים 'גורמים' של המספר הנתון. 
כל מספר שלם גדול מ-1 הוא או ראשוני או פריק. לדוגמה, המספר 14 הוא פריק מכיוון שאפשר לפרק אותו כמכפלה של 2 ו-7, ולכן 2 ו- 7 הם הגורמים של 14.
הנפה של ארטוסתנס מוצאת את המספרים הראשוניים עד גבול שנקבע מראש, על ידי הסרת המספרים הפריקים ב'שכבות'. ראשית מוסרים המספרים שמתחלקים ב-2, אז אלו שמתחלקים ב-3, וכן הלאה.
מספר  \ 4<n הוא פריק אם ורק אם  \ (n-1)!\equiv 0{\pmod {n}} (לשם השוואה, משפט וילסון: אם n ראשוני אז  \ (n-1)!\equiv -1{\pmod {n}}).
בדיקת פריקות ומציאת גורמים

מי שמבקש לבדוק האם מספר נתון n מתחלק במספר קטן, כגון 3 או 11, עשוי למצוא עניין במבחני התחלקות המקלים על חישוב ידני מעין זה.
על מבחנים מתמטיים הבודקים פריקות של מספר, ראו בדיקת ראשוניות. בדרך-כלל מבחנים אלה מזהים שהמספר פריק בלי למצוא לו מחלק, והם מהירים בהרבה מכל שיטה המוצאת מחלק במפורש.
השיטות המהירות ביותר לפירוק מספר גדול הן שיטת הנפה הריבועית ושיטת הנפת שדה מספרים. זמן הריצה של שיטות אלה תלוי רק בגודלו של המספר שאותו מבקשים לפרק. בהשוואה אליהן, שיטת רו של פולארד היא אלגוריתם הסתברותי, המוצא מחלק של n בזמן שהוא בקירוב  {\sqrt {p}}, כאשר p הוא המחלק הקטן ביותר (שכמובן אינו ידוע מראש). שיטה זו עדיפה, אם כן, כאשר ידוע שלמספר יש גורם ראשוני קטן יחסית.
הכללות

הפריקות הרגילה מתייחסת לתכונות של מספרים שלמים, שהם איברים בחוג המספרים השלמים. פריקות אפשר להגדיר גם בחוגים כלליים יותר: ראו תחום שלמות.
אברהם דב בער פלאם

אברהם דב בֶּער (דובערוש) פלָאם (פלאהם) (1795–1876) היה יליד ותושב מזריטש, סופר, דרשן ידוע בשעתו, עורך ספרי המגיד מדובנא (ר' יעקב קרנץ) ולמעשה גם מחבר חלקים מהם והביוגרף שלו.
הגנבה הספרותית מכתביו

בשנת תקל"ה, 1835[דרושה הבהרה] הוציאו ארבעה סופרים אלמונים ספר בשם "משלי המגיד מדובנא" מלוקטים, מתורגמים ליידיש ומקוצרים על פי כתביו של פלאם. כמו כן באותה שנה יצאה הגדה של פסח "אמת ליעקב" בהשמטת פירוש "חסד לאברהם", ובמקומם "סיפורי יציאת מצרים" ביידיש.
כבר באותה שנה, בניסיון לעצור את הפגיעה בזכויות היוצרים, פלאם צירף להגדה של פסח שלו מכתב בו הוא קורא לעורכים אלו להכיר במקוריות עבודתו. בשנה שלאחר מכן מחבר ההגדה המועתקת שינה את שם ההגדה מ"אמת ליעקב" ל"הגדה של פסח עם פירושי המגיד מדובנא". הוא גם הזדהה בשמו בחותמו על פירוש "סיפורי יציאת מצרים" - משה מזאלשין הגדה זו, הייתה לפופולרית בעיקר עבור ילדים, והודפסה בעותקים רבים במשך עשרות שנים, בעוד ההגדה המקורית "ברית אבות - אמת ליעקב וחסד לאברהם" צורפה להגדת המלבי"ם מרובת הפירושים - ונועדה למבוגרים. בשנת 1839 יצאה מהדורה מהגדתו של מזאלשין, עם צירוף שמו של פלאם כ"תלמידו של הגאון הנודע רבי יעקב קראנץ", אך טקסט זה הושמט ממהדורות מאוחרות יותר אשר כפי הנראה הועתקו מהמהדורות הראשונות.
הצלחה גדולה יותר הייתה לו עם הספר "משלי המגיד מדובנא". ביידיש ובעברית, זכה פלאם לתיקון המעוות עוד בימי חייו, ושמו אכן מאוזכר ברוב הספרים הדנים במגיד.
סגנונו

פלאם היה סופר בעל סגנון מליצי רווי הומור, למרות שרוב כתביו עוסקים בעצב ובצער. בסיפוריו הוא נוהג להביא תיאור מפורט של הלבוש, המאכלים, ומראה הסביבה של התקופה, וכן תיאורים חיים של המגיד מדובנא והאנשים שהוא פגש.
...וגם כי היה בעל בשר - כפף קומתו. ועמד כן כפוף, עד אשר השלים תפילתו, ולא הרים יד ולא הניע רגל, לא פנה ימין ושמאל, כעבד העומד לפני רבו. והכסא אשר היה נגד פניו בכותל המזרח היה תמיד - כאילו פלג מלא מים עבר עליו. וזה היה גם כן בתמידות, גם בימי שבתות וימים-טובים, עד כי כמעט בכל רגע מרגעי היום היו עיניו יורדות מים...
פלאם מספר על מציאת כתבי "המגיד מדובנא" באופן אקראי - דבר ששינה את חייו, תוך תיאור פלסטי של נפילתו בחשיכה, בבידוד ובעירום, על מתקן שיפוצים מוזנח שהושאר במקווה טהרה.
כדי לתאר את עוצמת דרשותיו של "המגיד מדובנא", הוא מספר על שני צעירים שהיו ישנים בחדר עם "המגיד" כשהתארח בעיר שלהם. ביום שהמגיד עמד לעזוב את העיר הוא ביקש מהם לא להגיע לבית המדרש מכיוון שהוא נוהג ביום כזה לדבר באופן מרגש במיוחד, ולדבריו אחד הבחורים היה בעל "לב חלש" והשיחה עלולה הייתה להזיק לו. השניים צחקו למשמע הדברים והגיעו בכל זאת, אך הסתתרו מאחורי הקהל. הקהל כולו, כשרק ראה את ארשת פניו של הרב המתקרב לבימה כבר החל לבכות. ולפי תיאורו, החבר "החזק" החל לבכות כשהמגיד פתח את פיו, ואילו החבר "החלש" החזיק מעמד דקה שלמה ורק אז פרץ בבכי. הוא בכה כל כך עד שנהיה חולה, ואחרי זמן קצר מת.
בדיון על המוות, הוא מסביר את דברי ר' יהושע במסכת חגיגה על הפסוק "אבדה עצה מבנים נסרחה חכמתם" (ירמיה מ"ט). לדברי פלאם משמעות הדברים היא, שישנם "חכמים" המשתמשים בחכמתם לרעה בכך שלומדים חוכמות חיצוניות. אז כל עוד חיים בינינו מנהיגים בעלי שיעור קומה, החכמות הזרות נשארות אצל אותם ה"חכמים" ולא מתפשטת, אך ברגע שהמנהיגים מסתלקים, הדעות המגונות של ה"חכמים" הללו נפוצות לכל עבר.
ספריו

קול יעקב, ה'תקע"ח, 1818 - משלי המגיד מדובנא על חמש מגילות
כוכב מיעקב, ה'תקפ"ה, 1825 - משלי המגיד מדובנא על ההפטרות
אהל יעקב, ה'תק"צ, 1830 - משלי המגיד מדובנא על התורה. (הקישור למהדורה הראשונה של הכרך על ספר בראשית) בהקדמה למהדורה זו בשם 'פתח האוהל' כתב בשם בנו של המגיד מדובנא שפלאם נתבקש לערוך את הספרים. במהדורות מאוחרות יותר הקדמה זו הפכה ללשון עצמו ותיאור דרכו בעריכת הדברים.
חסד לאברהם(הקישור אינו פעיל) - פירוש ותוספות מקוריות למשלי המגיד מדובנא על ההגדה של פסח (הודפס עם הגדת "אמת ליעקב" החל מה'תקצ"ב, 1832, וכן ב"הגדת המלבים" יחד עם פירושים נוספים)
אבל יחיד, ה'תקצ"ד, 1833 - מספד לרבי יעקב מליסא
עין המים, ה'תקצ"ח, 1837 - הספד על ר' עקיבא איגר
דבר אליהו, ה'תרי"א, 1851~ - פירוש לספר איוב, על פי הגאון מווילנא. (הקישור למהדורה מאוחרת בהוצאת נפתלי משכיל לאיתן)
שמן המור, ה'תר"ך 1860 - על מטרת העולם, האמונה בתורה מן השמים והשגחה פרטית
ויען אברהם, ה'תרכ"ז 1867~ - על הסליחות לקראת השנה החדשה והימים הנוראים (שם הספר הוא משחק מילים עם מקום הוצאתו: וינה)
ספר המידות, תרכ"ב 1862 - ספר מוסר מכתבי המגיד מדובנא שנכתב על פי טיוטת כתב יד המגיד (הקישור למהדורה משנת תרל"ה, בהוצאת נפתלי משכיל לאיתן, מהדורה מקוונת באתר כתבים עבריים)
הערות שוליים

↑  השם, שנהגה בפ' רפה, פירושו ביידיש "שלהבת". במספר מקומות השתמש פלאם בדימוי אש, בפסוקים המייצגים את הגימטריה לשנת ההוצאה לאור של כתביו.
↑  כתיבתו המקורית הודגשה בהקדמות לכל ספריו ופרסומיו כולל ההקדמה להגדה של פסח. בהקדמה לספר המידות כתב: עד כי בכמה מקומות היה ההכרח אתי להוסיף רעיונות, להמתיק דבריו העתיקים והעמוקים... כי ההכרח בידי לעשות העתקה אחרת ולשון הרב ז"ל לא היה אפשר להדפיס בלתי במקומות מועטים הנחתי לשונו הזהב והנערב, ראיתי טוב וישר גם כן לתת בתוכו איזה באורים נעימים על פסוקי תנ"ך ומאמרי חז"ל להמשיך לב הקורא. ...על כן כתבתי בלשון ערב וקל, כמו שכתבתי ספר אהל יעקב, וספר ברית אבות, ושארי חיבורים אשר טיפחתי ורביתי... שמש ההצלחה עלי עוד לא זרחה...
↑  עוד על כתיבתו המקורית, בחלק 'פתח האוהל' - ההקדמה לספר אהל יעקב: וגם כי רובם הוספתי מֵחִידוּשַי, עם כל זה לא אביתי להזכיר שמי עליהם.
↑  פתח האוהל, הקדמה לספר אהל יעקב
↑  לפי תולדות חייו שרשם על עצמו בהקדמה לספר המידות
↑  הקדמתו ל"ספר המדות" הכוללת את סיפורו האישי, עמוד ח' בהוצאה החדשה של אוצר הספר, תשס"ו
↑  סוף הקדמה לספר שמן המור ור' הקדמת ספר המידות לגבי תיאוריו וסיפוריו של רבי אבוש זה
↑  המגיד מדובנא ישב כשנתיים במזריטש בסביבות השנים 1758-1760
↑  הקדמה לספר המידות, עמוד ח', בו מספר על חיי עצמו
↑  המשך הפסוק "תתן אמת ליעקב" (מיכה ז) השם שנתן פלאם לפירוש המגיד מדובנא באותה הגדה.
↑  הגדת המגיד מדובנא, 
מהדורת ה'תשס"ח 2008 מהדורה ראשונה תקצ"ב 1832 ועד ימינו
↑  שני מכתבים אלו הם כפי הנראה המקור לטעות הנפוצה על פיה אברהם דב פלאם היה תלמידו או שמשו של המגיד
↑  אוצר ישראל אנציקלופדיה יהודית (1919) ערך אברהם פלאהם, ובתיקונים הכירו בטעות
↑  אתר "הצדיק שלי" תיאור פלאם כשמש בית הכנסת
↑  בחלק מהעותקים של מהדורות מזאלשין, (ר' לדוגמה הגדה בהוצאת בצלאל הרמן משנת תרי"ט 1859 בלי אזכור מזאלשין!) צורפו המכתבים של הגאון מווילנה, כפי שהובאו במקור על ידי פלאם. באופן זה הצליח פלאם להחדיר את שמו גם למהדורות המועתקות, שכן בצורה שהמכתבים כתובים מודגשים השמות "אברהם" (בנו של הגאון), וקרוב משפחה עלום בשם "דב בער" (ייתכן שבמקור משפט זה על קרוב המשפחה הוא כולו תוספת של פלאם, כדי להחתים את טביעות אצבעותיו בספר, על מנת למנוע זיופים וגנבה ספרותית).
↑  עותק דיגיטלי של הגדת המלבי"ם משנת 1883. אולי המהדורה הראשונה של הגדה זו
↑  מתוך ההקדמה ל"ספר המידות".
↑  הקדמת 'פתח האוהל' לכרך על ספר שמות, הפעם בשם עצמו במהדורת ה'תרל"ד (כ-1874) בהוצאת נפתלי משכיל לאיתן
דמוגרפיה של ישראל

| --- | --- |

צפיפות אוכלוסין בישראל, 2014
 מדינה:  ישראל ישראל
 נתונים
 אוכלוסייה:  10.00 מיליון (אוקטובר 2024)
 צפיפות:  454.15
 אחוז אוריינות:  97.6% (2014)
 תוחלת חיים בלידה:  83.5
 דירוג תוחלת חיים:  20
 HDI:  0.915
 דירוג HDI:  25
 שיעור ילודה ל-1,000:  18.48
 שיעור תמותה ל-1,000:  5.15
 שיעור פריון:  3
 תמותת תינוקות ל-1,000:  3.55
 שיעור הגירה נטו ל-1,000:  2.24
 התפלגות גילאים
 0-14 שנים:  27.41
 15-24 שנים:  15.47
 25-54 שנים:  36.34
 55-64 שנים:  8.23
 65+ שנים:  12.55
 יחס גברים/נשים
 יחס כללי:  1.01
 יחס בלידה:  1.05
 יחס 0-14 שנים:  1.05
 יחס 15-24 שנים:  1.05
 יחס 25-54 שנים:  1.05
 יחס 55-64 שנים:  0.96
 יחס +65 שנים:  0.81
 קבוצות אתניות
 רוב אתני:  יהודים
 מיעוטים אתניים:  ערבים, דרוזים, צ'רקסים, ארמנים.
 שפות
 שפות רשמיות:  עברית: שפה רשמית  ערבית – שפה בעלת מעמד מיוחד  שפות מיעוט נוספות (בעיקר רוסית, צרפתית, ספרדית, אנגלית ואמהרית)
 שפות מדוברות:  עברית, ערבית, רוסית, צרפתית, אנגלית, אמהרית, יידיש
אוכלוסיית מדינת ישראל מונה נכון ל-26 באוקטובר 2024, 10,000,000 תושבים (ישראלים). נתון זה כולל כחצי מיליון אזרחים יהודים אשר חיים בהתנחלויות ביהודה ושומרון, וכולל כ-350,000 ערבים תושבי מזרח ירושלים שאינם בעלי אזרחות ישראלית, אך אינו כולל את שאר הפלסטינים החיים ביהודה ושומרון תחת שלטון ישראל. כמו כן, הנתון אינו כולל כ-118,000 עובדים זרים (מתוכם כ-18,000 עובדים שאשרתם פגה); תיירים ללא אשרה בתוקף, שמספרם מוערך בכ-58,000; פליטים ומסתננים מאפריקה, שמספרם המוערך עומד על כ-19,000 (לא כולל ילדיהם שנולדו בישראל ולא כולל אלו שקיבלו מעמד בישראל לאחר שהסתננו) ומספר משתנה ובלתי ידוע של כמה אלפי שוהים בלתי חוקיים תושבי הרשות הפלסטינית.
לשם השוואה, עם קום המדינה חיו בישראל כ-780,000 תושבים.
נכון ל-2024 כ-73.2% מתוך 9.8 מיליון תושבי ישראל מוכרים כיהודים (כ-7.25 מיליון), כ-21.1% מהם הם ערבים-מוסלמים, ערבים-נוצרים או דרוזים (כ-2.037 מיליון) וכ-5.7% (כ-534 אלף), מוגדרים "אחרים" מהם 300,000 יהודים על פי חוק השבות הרשומים במשרד הפנים כחסרי סיווג דת והשאר הם נוצרים לא-ערבים – כולל בני משפחות של יהודים שלא התגיירו, ארמנים, כמרים ונזירים מלאומים שונים, כמו כן קהילה מוסלמית של צ'רקסים, קהילת העבריים השחורים, פליטים וייטנאמים לשעבר, ובני דתות ולאומים אחרים.
תוחלת החיים הממוצעת בישראל נכון לשנת 2022 היא 83.5 שנה, מקום 5 בעולם.
ישראל היא המדינה בעלת קצב גידול האוכלוסין המהיר ביותר מבין המדינות המפותחות, 2.2% במהלך 2022 ו-1.9 ב-2023 (72 אחוזים מהגידול ב-2023 נבעו מריבוי טבעי), בכך היא סוטה מהמודל הקלאסי של תמורה דמוגרפית וממוקמת במקום ה-26 ברשימת המדינות בעלות צפיפות האוכלוסין הגבוהה בעולם. עד 2040 צפויה ישראל להפוך למדינה הצפופה ביותר ב-OECD.
במהלך תשפ"ב נוספו לאוכלוסייה במאזן ההגירה לישראל כ-63 אלף איש, מהם כ-59 אלף עולים חדשים.
שיעורי פריון

נכון ל-2021, שיעור הפריון הכולל בישראל היה 3 ילדים לאישה, השיעור הגבוה מכל מדינות ה-OECD. שיעור הפריון הכולל של נשים יהודיות עמד על 3.13 ושל נשים מוסלמיות על 3.01.
במגזר היהודי, שיעור הפריון בקרב נשים חרדיות הוא הגבוה ביותר. בתחילת שנות השמונים היה שיעור הפריון בקרב נשים חרדיות סביב 5.6, אך מאז טיפס ועלה והגיע בשיא ל-7.5–7.6 בשנת 2002.
נכון לשנים 2018–2020 עמד שיעור הפריון בקרב נשים חרדיות על 6.64. בקבוצות אחרות באוכלוסייה היהודית שיעורי הפריון הם כדלקמן: דתיות שאינן חרדיות – סביב 3.92; נשים מסורתיות-דתיות – 2.6, מסורתיות שאינן דתיות – 2.2–2.3; נשים חילוניות: 1.96.
באופן מפתיע, בקרב מוסלמיות השיעור אצל "נשים דתיות מאוד" נמוך מעט מהשיעור אצל "נשים דתיות". הסבר אפשרי לתוצאה סטטיסטית זו הוא הקושי להגדיר מידת אדיקות דתית בקרב מוסלמים בישראל, בשונה מהמגזר היהודי, שבו ההגדרה ברורה יותר. שיעור הפריון הכולל בקרב הבדואים במחוז הדרום, עומד על כ-4.8 ילדים לאישה (נכון ל-2020).
הילודה בישראל יוצאת דופן לא רק בגובהה, אלא גם בכך שניכרות בה נורמות לעידוד ילודה שחוצות מגזרים, רמות השכלה ורמות דתיות שונות – וכן מפני שהעלייה בפריון התרחשה בד בבד עם עלייה בגיל הלידה הראשונה והתרחבות ההשכלה בקרב נשים, לפחות באוכלוסייה היהודית.
לידות, מספרים מוחלטים, על פי דת האם
| שנה | יהודים | מוסלמים | נוצרים | דרוזים | אחרים | סה"כ | יהודים (%) | מוסלמים (%) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | 83,710 | 30,802 | 2,678 | 2,682 | 1,800 | 121,333 | 69.0% | 25.4% |
| 2000 | 91,936 | 35,740 | 2,789 | 2,708 | 3,623 | 136,390 | 67.4% | 26.2% |
| 2005 | 100,657 | 34,217 | 2,487 | 2,533 | 4,455 | 143,913 | 69.9% | 23.8% |
| 2006 | 104,513 | 34,337 | 2,500 | 2,601 | 4,675 | 148,170 | 70.5% | 23.2% |
| 2007 | 107,986 | 34,572 | 2,521 | 2,510 | 4,557 | 151,679 | 71.2% | 22.8% |
| 2008 | 112,803 | 34,860 | 2,511 | 2,534 | 4,670 | 156,923 | 71.9% | 22.2% |
| 2009 | 116,599 | 35,253 | 2,514 | 2,517 | 4,644 | 161,042 | 72.4% | 21.9% |
| 2010 | 120,673 | 36,221 | 2,511 | 2,535 | 4,832 | 166,255 | 72.6% | 21.8% |
| 2011 | 121,520 | 35,247 | 2,596 | 2,469 | 5,030 | 166,296 | 73.1% | 21.2% |
| 2012 | 125,409 | 36,041 | 2,610 | 2,371 | 5,098 | 170,940 | 73.4% | 21.1% |
| 2013 | 126,999 | 34,927 | 2,602 | 2,350 | 5,255 | 171,444 | 74.1% | 20.4% |
| 2014 | 130,576 | 35,965 | 2,814 | 2,366 | 5,424 | 176,427 | 74.0% | 20.4% |
| 2015 | 132,220 | 36,659 | 2,669 | 2,376 | 5,487 | 178,723 | 74.0% | 20.5% |
| 2016 | 134,100 | 37,592 | 2,613 | 2,446 | 5,253 | 181,405 | 74.1% | 20.6% |
| 2017 | 134,630 | 39,550 | 2,504 | 2,350 | 5,236 | 183,648 | 73.3% | 21.5% |
| 2018 | 135,809 | 38,757 | 2,721 | 2,434 | 5,377 | 184,370 | 73.7% | 21% |
| 2019 | 133,243 | 39,525 | 2,409 | 2,298 | 4,541 | 182,016 | 73.2% | 21.7% |
| 2020 | 129,884 | 38,388 | 2,497 | 2,239 | 4,468 | 177,301 | 73.3% | 21.6% |
| 2021 | 136,046 | 39,488 | 2,416 | 2,339 | 4,442 | 184,743 | 73.6% | 21.3% |
מראשית שנות האלפיים ועד שנת 2017 גדל מספר הלידות לאימהות יהודיות בכ-46%, מ-92,000 ל-134,000. מספר הלידות לאימהות מוסלמיות גדל באותה התקופה ב-6% בלבד, ועמד במשך רוב שנות המאה ה-21 על כ-35,000 לידות לשנה. בשנת 2021 עמד אחוז הלידות של אימהות יהודיות ואחרות בכלל הלידות בישראל על 73.3%, ושל אימהות מוסלמיות על 21.3%.
עלייה לישראל לפי שנים

| שנה | מספר עולים |  | שנה | מספר עולים |  | שנה | מספר עולים |  | שנה | מספר עולים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1948 | 101,828 |  | 1971 | 41,930 |  | 1994 | 79,844 |  | 2017 | 29,084 |
| 1949 | 239,954 |  | 1972 | 55,888 |  | 1995 | 76,361 |  | 2018 | 29,800 |
| 1950 | 170,563 |  | 1973 | 54,886 |  | 1996 | 70,919 |  | 2019 | 33,247 |
| 1951 | 175,279 |  | 1974 | 31,979 |  | 1997 | 66,221 |  | 2020 | 21,110 |
| 1952 | 24,610 |  | 1975 | 20,028 |  | 1998 | 56,730 |  | 2021 | 27,050 |
| 1953 | 11,575 |  | 1976 | 19,754 |  | 1999 | 76,766 |  | 2022 | 74,474 |
| 1954 | 18,491 |  | 1977 | 21,429 |  | 2000 | 60,201 |  | 2023 | 45,000 |
| 1955 | 37,528 |  | 1978 | 26,394 |  | 2001 | 43,473 |  |  |  |
| 1956 | 56,330 |  | 1979 | 37,222 |  | 2002 | 33,570 |  |  |  |
| 1957 | 72,634 |  | 1980 | 20,428 |  | 2003 | 23,273 |  |  |  |
| 1958 | 27,290 |  | 1981 | 12,599 |  | 2004 | 20,899 |  |  |  |
| 1959 | 23,988 |  | 1982 | 13,723 |  | 2005 | 21,183 |  |  |  |
| 1960 | 24,692 |  | 1983 | 16,906 |  | 2006 | 19,269 |  |  |  |
| 1961 | 47,735 |  | 1984 | 19,981 |  | 2007 | 18,131 |  |  |  |
| 1962 | 61,533 |  | 1985 | 10,642 |  | 2008 | 13,701 |  |  |  |
| 1963 | 64,489 |  | 1986 | 9,505 |  | 2009 | 14,574 |  |  |  |
| 1964 | 55,036 |  | 1987 | 12,965 |  | 2010 | 16,633 |  |  |  |
| 1965 | 31,115 |  | 1988 | 13,034 |  | 2011 | 16,892 |  |  |  |
| 1966 | 15,957 |  | 1989 | 24,050 |  | 2012 | 16,557 |  |  |  |
| 1967 | 14,469 |  | 1990 | 199,516 |  | 2013 | 16,968 |  |  |  |
| 1968 | 20,703 |  | 1991 | 176,100 |  | 2014 | 26,627 |  |  |  |
| 1969 | 38,111 |  | 1992 | 77,057 |  | 2015 | 31,013 |  |  |  |
| 1970 | 36,750 |  | 1993 | 76,805 |  | 2016 | 26,900 |  |  |  |