stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוטרה שעירת-אף

| לוטרה שעירת-אף |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: סמוריים
תת־משפחה:: לוטרות
סוג:: לוטרה
מין:: לוטרה שעירת-אף
שם מדעי
 Lutra sumatrana ‏גריי, 1865
תחום תפוצה


לוטרה שעירת-אף (שם מדעי: Lutra sumatrana) היא מין של לוטרה החיה בטבע בדרום-מזרח אסיה. לוטרה זו נמצאת בסכנת הכחדה בטבע עקב ציד בלתי חוקי, ועד לשנת 1998 חשבו שהיא כבר נכחדה בטבע עד שהתגלתה שוב בשמורות בתאילנד ובסומטרה בשנת 2005.
לוטרה זו מגיעה לאורך 51–81 סנטימטרים ומשקלה ל-5–5.8 קילוגרם. היא בעלת ראש גדול עם אף שעיר שנתן לה את שמה, הפרווה חומה, הגרון לבן יותר מהבטן והזנב שטוח ואורכו 36–50 ס"מ בממוצע.
הלוטרה חיה בטבע במיאנמר, דרום תאילנד, קמבודיה, וייטנאם, וחצי האי המלאי עד לסומטרה ובורנאו שבאינדונזיה. היא כמעט נכחדה לגמרי בכמה מדינות כמו בקמבודיה, וייטנאם, דרום תאילנד וסומטרה.
הלוטרות חיות בביצות ובנהרות טרופיים וחמימים וגם באזורי החופים ושם היא מוצאת את מזונה. הלוטרה יכולה לשחות במהירות ולצלול לאורך כמה דקות מתחת למים. היא אוכלת בעיקר דגים וסרטנים במים ולעיתים רחוקות יותר גם יונקים קטנים, עופות מים כמו ברווזים וזוחלים קטנים.
הלוטרה ניצודה בטבע בכמויות וכיום היא נמצאת בסכנה. היא פגיעה גם בגלל פגיעה בבית הגידול שלה.
הערות שוליים

↑  לוטרה שעירת-אף באתר הרשימה האדומה של IUCN
| לוטרות |
| --- | --- | --- |
| לוטרה חסרת-טופר | לוטרה חסרת-טופר אפריקאית • לוטרה חסרת-טופר קונגולזית • לוטרה חסרת-טופר אסייתית |  |
| לוטרת הים (סוג ומין יחיד) | לוטרת הים |  |
| לוטרה | לוטרה אירופית • לוטרה שעירת-אף |  |
| לוטרת ענק (סוג ומין יחיד) | לוטרת ענק |  |
| לוטרה מנוקדת-צוואר (סוג ומין יחיד) | לוטרה מנוקדת-צוואר |  |
| לוטרת נהר | לוטרה נאוטרופית • לוטרה ימית • לוטרה צפון-אמריקנית • לוטרה דרום-אמריקנית |  |
| לוטרה מלאית (סוג ומין יחיד) | לוטרה מלאית |  |
כרמל (אתר מקראי)

מצפה
רמון
מצפה
רמון
כַּרְמֶל - אתר מקראי בדרום הר חברון הנמצא בתחום הכפר הפלסטיני אל כרמל. משמעות השם כרמל היא סוג של גרעיני דגן.
כרמל המקראית הייתה בשטח נחלת שבט יהודה. היא מוזכרת במקרא בסיפור נבל הכרמלי, בעת שדוד ברח מפני שאול אל מדבר הרי חברון.
האונומסטיקון - רשימת השמות - של אוסביוס מקיסריה שנכתב במאה ה-4 מסכם את תולדות המקום כך:
כרמל (ספר שמואל א', פרק כ"ה, פסוק ב') שם התגורר נבל. עד היום יש כפר נקרא בשם כרמלה, הנקרא (בכתוב) כרמל, מהמיל העשירי מחברון למזרח, שם יושב משמר צבא.
כרמל (ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק נ"ה) במטה יהודה. משם היה נבל. כפר גדול מאוד (נקרא) כרמל בדרומא (שם חבל הארץ), אצל חברון דרומא. שם יושב משמר חיילים.
...סמוך לה נמצא כרמלה - הנקרא (בכתוב) הכרמל. כך נקרא עד היום כפר של יהודים.
אזכורים מקראיים

בעת חלוקת ארץ ישראל לשבטי ישראל כרמל הייתה לנחלת שבט יהודה, ככתוב בספר יהושע: ”זֹאת נַחֲלַת מַטֵּה בְנֵי יְהוּדָה לְמִשְׁפְּחֹתָם...מָעוֹן כַּרְמֶל וָזִיף וְיוּטָּה” (יהושע, ט"ו, פסוקים א', נ"ה). בכרמל ישבו בני משפחת כלב בן יפונה. על נבל הכרמלי נאמר כי היה כליבי, כלומר מוצאו ממשפחת כלב (ספר שמואל א', פרק כ"ה, פסוק ג').
כרמל נזכרת גם בסיפור המלחמה של שאול בעמלק: לאחר הניצחון במלחמה עם עמלק, שאול מקים 'יד', מצבת ניצחון, בכרמל: ”וַיַּשְׁכֵּם שְׁמוּאֵל לִקְרַאת שָׁאוּל בַּבֹּקֶר וַיֻּגַּד לִשְׁמוּאֵל לֵאמֹר בָּא שָׁאוּל הַכַּרְמֶלָה וְהִנֵּה מַצִּיב לוֹ יָד וַיִּסֹּב וַיַּעֲבֹר וַיֵּרֶד הַגִּלְגָּל” (שמואל א', ט"ו, י"ב).
כשנמלט דוד משאול המלך הגיע לכרמל. הוא והאנשים אשר עמו שהו עם רועי הצאן של נבל הכרמלי. וכך כתוב בספר שמואל א': ”וְאִישׁ בְּמָעוֹן וּמַעֲשֵׂהוּ בַכַּרְמֶל וְהָאִישׁ גָּדוֹל מְאֹד וְלוֹ צֹאן שְׁלֹשֶׁת אֲלָפִים וְאֶלֶף עִזִּים וַיְהִי בִּגְזֹז אֶת צֹאנוֹ בַּכַּרְמֶל... וַיִּשְׁמַע דָּוִד בַּמִּדְבָּר כִּי גֹזֵז נָבָל אֶת צֹאנוֹ.  וַיִּשְׁלַח דָּוִד עֲשָׂרָה נְעָרִים וַיֹּאמֶר דָּוִד לַנְּעָרִים עֲלוּ כַרְמֶלָה וּבָאתֶם אֶל נָבָל וּשְׁאֶלְתֶּם לוֹ בִשְׁמִי לְשָׁלוֹם. וַאֲמַרְתֶּם כֹּה לֶחָי וְאַתָּה שָׁלוֹם וּבֵיתְךָ שָׁלוֹם וְכֹל אֲשֶׁר לְךָ שָׁלוֹם. וְעַתָּה שָׁמַעְתִּי כִּי גֹזְזִים לָךְ עַתָּה הָרֹעִים אֲשֶׁר לְךָ הָיוּ עִמָּנוּ לֹא הֶכְלַמְנוּם וְלֹא נִפְקַד לָהֶם מְאוּמָה כָּל יְמֵי הֱיוֹתָם בַּכַּרְמֶל” (שמואל א', כ"ה, א'–ב', ד'–ז')
בסופו של האירוע, בא דוד בא לכרמל ונשא את אלמנת נבל הכרמלי, אביגיל לאישה.
זיהוי המקום

כרמל המקראית מזוהה עם "חורבת כרמל", 5 ק"מ, דרומית לעיירה הפלסטינית יטא. לפי ההערכה, היישוב הקדום השתרע על שטח נרחב, אשר במרכזו גיא, עם נביעות זעירות -  עיון אל-כרמיל - ובריכת אגירה גדולה, האוספת מי גשמים, הקיימת עד היום.
קיומו של מקור מים יציב על ספר מדבר יהודה היה גורם חיוני לתפקודה של כרמל, בימי המקרא ואף בתקופות לאחר מכן. בתקופה הרומית, הביזנטית וגם בתקופה צלבנית היה לבסיס צבאי, מנהלי וכלכלי חשוב - בנוסף להיותו צומת דרכים חשוב.
הקשר בין כרמל לבין מעון

הפסוק מספר שמואל מסביר את הקשר בין שני היישובים: "וְאִישׁ בְּמָעוֹן וּמַעֲשֵׂהוּ בַכַּרְמֶל" - כלומר במעון - בתי מגורים ובכרמל - מרכז כלכלי. עם הגילוי של בית כנסת קדום במעון, ומבני מגורים אחדים,  במדרון הצפוני של תל מעון, דרומית לכרמל, העלה החוקר דוד עמית את ההשערה כי יהודי כרמל למעשה גרו במעון. מעון הייתה  כעין "שכונה" של כרמל. שהרי עקב היות כרמל בסיס מנהלי וצבאי יש להניח כי היהודים לא ירצו להתגורר בקרבתו[דרושה הבהרה]. בכרמל נמצאו שרידים של שלוש כנסיות אבל לא שרידים יהודיים מעל פני הקרקע.
נמצאו גם שרידי דרך רחבה, הסלולה בקו ישר, מכרמל למעון, כעין רחוב מקשר בין שני המקומות. מכאן מסקנתו של החוקר כי היישוב היהודי במעון היה חלק מן המערך היישובי של כרמל. אוסביוס אינו מציין קיום יישוב יהודי במעון. כך שההשערה שמעון היא חלק מכרמל רבתי עשויה להתקבל על הדעת. לצד הדרך תועדה ונחקרה מערת קבורה יהודית מהמאה השנייה לספירה. לדעת החוקר ד"ר יובל ברוך תושבי המקום המשיכו לעשות שימוש בגלוסקמות לליקוט עצמות המת והבאתו לקבורה משנית גם לאחר חורבן הבית וכאשר מנהג זה הלך ונעלם.
ראו גם

דרומא
לקריאה נוספת

דוד עמית - רשות העתיקות, לשאלת זיהויה של כרמל היהודית,  מתוך הכנס השנתי השלישי הספר והמדבר בארץ ישראל - תשס"ח - 2007, בעריכת יעקב אשל, מרכז סיור ולימוד סוסיא, תשס"ח.
William G. Dever, A Middle Bronze I Cemetery at Khirbet El-Kirmil, ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה י"ב, 1975, עמ' 18*–33*
הערות שוליים

↑  הכרמל נזכר במצוות התורה כחלק מלחם הביכורים שאסור במאכל אלא רק לאחר הנפת העומר (ויקרא, כ"ג, י"ד)
↑  על פי המסופר בספר שמואל עצמו, התגורר נבל במעון, בעוד שבכרמל היה עוסק במלאכת הצאן.
↑  סעיף 611
↑  סעיף 953
↑  בערך זיף סעיף 465
↑  יובל ברוך, A Jewish Burial Cave of the Roman Period on the Outskirts of el-Kirmil (Carmel in Judea), Atiqot, 32, 1997-01-01
נוף הכפר הערבי "אל כרמיל"  הממוקם בכרמל (אתר מקראי) - צולם ממעון
לוטרת נהר

| לוטרת נהר |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: סמוריים
סוג:: לוטרת נהר
מינים
 Lontra provocax  Lontra canadensis  Lontra longicaudis  Lontra felina
שם מדעי
 Lontra ‏גריי, 1843

לוטרת הנהר (שם מדעי: Lontra) הוא סוג של לוטרות החיות ברחבי אמריקה הצפונית והדרומית.
הסוג כולל ארבעה מינים בעלי ראש גדול, אף גדול וזנב עבה המותאם לחיים במים. הלוטרות הן חיות חברותיות. הן שוחות וצוללות הן במים מתוקים והן בים, בחופים הרדודים, בחיפוש אחר מזון כמו דגים וסרטנים.
מיון

לוטרה צפון אמריקנית (Lontra canadensis)
לוטרה דרום אמריקנית (Lontra provocax)
לוטרה ימית (Lontra felina)
לוטרה נאוטרופית (Lontra longicaudis)
לוטשנטל ברייטהורן

| --- | --- |

לוטשנטל ברייטהורן (במרכז) ממעבר לוטשנלוקה
 מידע כללי
 גובה:  3,785 מטר
 מדינה:  שווייץ 
 מיקום:  קנטון ואלה ב שווייץ שווייץ
 רכס הרים:  האלפים הברניים
 אורך הרכס:  100 קילומטר
 קואורדינטות:  46°25′8.2″N 07°53′38.2″E﻿ / ﻿46.418944°N 7.893944°E﻿ / 46.418944; 7.893944
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.לוטשנטל ברייטהורן(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.לוטשנטל ברייטהורן(למפת ואלה רגילה) סיון מרטיני מונטה בריג-גליסלוטשנטל ברייטהורן(למפת ואלה מוגדלת) סיון מרטיני מונטה בריג-גליסלוטשנטל ברייטהורן
 
לוטשנטל ברייטהורן (בגרמנית: Lötschental Breithorn), נקרא גם ברייטהורן (Breithorn), הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 3,785 מטר מעל פני הים, וממוקם בקנטון ואלה בשווייץ.
גאוגרפיה

ההר הוא חלק מהרכס המפריד בין עמק הרון מדרום ועמק לוטשן מצפון וממוקם בו בין ההרים ברייטלאיהורן ממערב ולונזהורנר ממזרח.
ההר הוא חלק מרכס נוסף העובר מדרום לצפון ומפריד בין עמק בלטשידר (Baltschiedertal) ועמק קרחון אובראלטש המתחיל בהר אונטרבכהורן שעל עמק הרון עובר דרך הנסטהורן ומסתיים בלוטשנטל ברייטהורן.
ישנו הר נוסף בשם ברייטהורן המתנשא גם הוא מעל עמק לוטשן ונקרא לאוטרברונן ברייטהורן.
כורסי

| --- | --- |

 היסטוריה
 נבנה:  המאה ה־5 
 מיקום
 מדינה:  ישראל, סוריה 
 קואורדינטות:  32°49′34″N 35°39′01″E﻿ / ﻿32.826086111111°N 35.650377777778°E﻿ / 32.826086111111; 35.650377777778
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) כורסי(למפת הגליל העליון רגילה) כורסי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כורסי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כורסי he
 
מראה כללי של האתר
מבט מהאוויר
שרידי המנזר והכנסייה בגן לאומי כורסי
הבפטיסטריום
שרידי הקפלה שעל הגבעה
גן לאומי כורסי הוא אתר ארכאולוגי לחופה המזרחי של הכנרת, ובו שרידיו של מנזר נוצרי, המתוארך למחצית המאה ה-5 לספירה. על פי המסורת הנוצרית מזוהה האתר עם מקום התרחשותו של "נס החזירים" שביצע ישו. המקום התגלה תוך כדי הכנות לסלילת כביש עוקף כנרת, בדרך למעלה גמלא. ב-1980 נפתח המקום כגן לאומי.
המקום בנצרות

המסורת הנוצרית מזהה בכורסי (הנקראת גם "גרגרסה" או "גרסה"), את המקום שבו ביצע ישו את "נס החזירים" בו ריפא שני אחוזי שד משגעונם. הנס מתואר בברית החדשה בספרי הבשורה על-פי מתי (ח',  28–34) והבשורה על-פי לוקאס (ח',  26–39):
"וַיְהִי כְּבֹאוֹ אֶל־עֵבֶר הַיָּם אֶל־אֶרֶץ הַגַּדְרִיִּם וַיִּפְגְּשׁוּהוּ שְׁנֵי אֲנָשִׁים אֲחוּזֵי שֵׁדִים יֹצְאִים מִבָּתֵּי הַקְּבָרוֹת וְהֵמָּה רַגְזָנִים מְאֹד עַד אֲשֶׁר לֹא־יָכֹל אִישׁ לַעֲבֹר בַּדֶּרֶךְ הַהוּא׃ וְהִנֵּה הֵם צֹעֲקִים לֵאמֹר מָה לָּנוּ וָלָךְ יֵשׁוּעַ בֶּן הָאֱלֹהִים הֲבָאתָ הֲלֹם לְעַנּוֹתֵנוּ בְּלֹא עֵת׃ וְשָׁם עֵדֶר חֲזִירִים רַבִּים רֹעִים הָרְחֵק מֵהֶם׃ וַיִּתְחַנֲנוּ אֵלָיו הַשֵׁדִים לֵאמֹר אִם תְּגָרֲשֵׁנוּ תְּנָה לָּנוּ לָבוֹא בְּעֵדֶר הַחֲזִירִים׃ וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם לֵכוּ וַיֵּצְאוּ וַיָּבֹאוּ בְּעֵדֶר הַחֲזִירִים וְהִנֵּה הִשְׂתָּעֵר כָּל־עֵדֶר הַחֲזִירִים מִן־הַמּוֹרָד אֶל־הַיָּם וַיָּמוּתוּ בַּמָּיִם׃ וַיָּנוּסוּ הָרֹעִים וַיָּבֹאוּ הָעִירָה וַיַּגִּידוּ אֶת־הַכֹּל וְאֵת אֲשֶׁר נַעֲשָׂה לַאֲחוּזֵי הַשֵׁדִים׃ וְהִנֵּה כָּל־הָעִיר יָצְאָה לִקְרַאת יֵשׁוּעַ וְכִרְאוֹתָם אֹתוֹ וַיְבַקְשׁוּ מִמֶּנּוּ לַעֲבֹר מִגְּבוּלָם."
על פי השערת החוקרים זוהה מקום זה כ"קורשי" הקדומה, מקום הנזכר בתלמוד ארבע פעמים, תמיד כמקום של עבודה זרה.
המחקר המדעי הראשון באשר למיקומו של נס החזירים, נערך על ידי המלומד והתאולוג הנוצרי אוריגנס. הוא פסל על הסף את הנוסח המופיע במתי ("ארץ הגדריים"), בטענה ש"גדרה" היא עיר ביהודה שלידה מרחצאות מפורסמים, ובקרבתה אין לא אגם ולא ים. גם את הנוסח "גרשה" המופיע במרקוס הוא דחה מטעמים דומים. לטענתו שם העיר הוא "גרגשה" ומדובר בעיר קדומה שנקראה על שם תושביה, ואשר גרשו את ישו לאחר מעשה הנס.
האתר

במקום נמצאים שרידי יישוב שבמרכזו מנזר נוצרי גדול, באורך של 145 מטר וברוחב של 123 מטר. המנזר מהתקופה הביזנטית הוא הגדול במנזרי ארץ ישראל. היישוב מוקף בחומה ובו, מלבד המנזר, גם בית בד וחדרי עזר שונים. על פי הערכת החוקרים הוא נבנה במחצית המאה ה-5. מחוץ לשטח המנזר התגלו שרידיו של בית מרחץ גדול. בנוסף התגלו שרידי מעגן בחוף הכנרת הסמוך לאתר.
כנסיית המנזר נבנתה במתכונת של בזיליקה. שתי שורות של עמודי שיש לבנים מחלקים את אולם הכנסייה לשלוש ספינות. העמודים, בעלי כותרות בסגנון הסדר הקורינתי נשאו קשתות אבן, ושרידים של קשתות אלה משוחזרים במקום. האפסיס של הכנסייה הכיל במה גדולה. במקום נמצאו גם עמודי שיש קטנים ששימשו כחלק מסורג שהקיף, כנראה, את הבמה.
בכנסייה ובחדרים הצמודים אליה השתמרו פסיפסים מעוטרים בדגמים גאומטריים ודגמים מן החי והצומח. רצפת האולם המרכזי נהרסה כליל, אולם הפסיפסים של שתי הסטראות נותרו שלמים ברובם, והם מרשימים ביופיים, ייחודם ודיוק התיאורים שבהם. פסיפס הכנסייה מתוארך למאה שישית (שנת 585/6 לפי הכתובת), והוא מונח באתרו. גודל הפסיפס: 45X28 מטר (1260 מ"ר) בכנסייה, 8X18 מ' (144 מ"ר) באולם, 18X3 מ' (54 מ"ר) בכל אחת מהסטרות; סך הכול: 252 מ"ר. צבעי האבנים: לבן, שחור, אפור, אדום, חום, צהוב, חרדל, כתום, ורוד. צפיפות אבני הפסיפס: 90–100 אבנים בדצמ"ר בסטראות. פסיפס האולם המרכזי נהרס כמעט כולו. הפסיפסים של שתי הסטראות מעוטרים ב-296 מדליונים מעוינים המאכלסים עופות, דגים, סלים, פרות, עלים ופרחים. החפצים והפירות המתוארים היו נפוצים ומצויים, ושיטת עיטור בשטיח המחולק לתאים רבועים בהם עיטורי צמחים ובעלי חיים נפוץ מאוד באומנות התקופה הביזנטית. הגידולים החקלאיים המיוצגים בפסיפס הם: תאנה, רימון, עוזרר, גפן, אתרוג, לופה בשלה להכנת ספוג לרחצה, דלעת הבקבוק לאכילה או לשימוש ככלי לאגירת נוזלים – בעיטור יחידאי בכל ארץ ישראל, מלון עגול, מלון עג'ור, תפוח, דובדבן, שיזף, גרעיני דלועיים מוגשים למאכל על עלה של קולקס הקדמונים, אפרסק.
בצמוד לאפסיס נבנה בפטיסטריום המעוטר בפסיפסים. בכניסה לחדר נמצאת כתובת הקדשה המתארכת את בנייתו לסוף המאה ה-6 לספירה:
"נכתב בתקופת אהוב האלוהים, סטפנוס הכומר וראש הכנסייה, הפסיפס נעשה באגן הטבילה (פוטיסטריון) בחודש דצמבר, בתקופת מס הנכסים ה-4, בזמן צדיק וירא שמים, ואהוב ישו, מלכנו מאוריציוס, קונסול ראשון."
מדרום, בצמוד אל הכנסייה נמצאת קריפטה ובה נמצאו שרידיהם של כשלושים שלדי גברים. ניתן לשער כי היו אלו נזירים שנקברו במקום.
על גבעה מדרום למנזר התגלו שרידי מערה ובה קפלה קטנה. הקפלה, רוצפה בשלוש שכבות של פסיפסים, דבר המעיד על חשיבותה. בנוסף נמצאו בה שרידי אפסיס ועמודים שונים. על פי השערת החוקרים, הקפלה מציינת את מיקום הסלע שלידו התרחש הנס.
בשנת 614, בעת פלישת הסאסאנים לארץ ישראל, ניזוקו מבנים רבים כולל הכנסייה, והיישוב הצטמצם מאוד. כעבור זמן מה שופצה הכנסייה, אך במאה ה-8 היא חרבה ברעש אדמה. הערבים שהתיישבו באזור במאה ה-9 שינו את יעוד המבנים וככל הנראה השחיתו את הדמויות ברצפת הפסיפס.
הפסיפס בכניסה לחדר הטבילה
פסיפס מן הכנסייה
פסיפס מן הכנסייה
פסיפס מן הכנסייה
שרידי קשתות ופסיפס
המחקר באתר

עד מלחמת ששת הימים שכנו במקום כפר ומוצב סורים, ומהמוצב נפתחה מדי פעם אש על דייגים ישראלים ועל ספינות חיל הים בכנרת. המוצב היה יעד למספר פעולות של צה"ל, בין היתר במבצע כנרת ב-1955 ובמבצע סנונית ב-1962, עת כוח של שייטת 13 היה אמור לפעול נגדו. אש שנורתה על הכוח סיכלה את המשימה והכוח נסוג ללא נפגעים.
בשנת 1970, עם סלילתו של כביש באזור התגלו שרידי המנזר והיישוב. המקום נחפר בין השנים 1974-1970 על ידי דן אורמן ווסיליוס צפיריס מטעם אגף העתיקות. בשנת 1980 במסגרת חפירות נוספות שנערכו מדרום למנזר, נחשפה קפלה קטנה ומפוארת שהאפסיס שלה משולב במערה. על פי המסורת הנוצרית הסלע היה מקום המפגש בין ישו למשוגע, והמערה הייתה מקום מגוריו. בספטמבר 1982, לאחר סיום החפירות ושחזור הכנסייה, החומות ובית הבד, נפתח האתר לקהל, והוא משמש כיום כגן לאומי המושך ומעורר עניין רב בקרב הצליינים המבקרים בארץ הקודש.
במהלך דצמבר 2015, במסגרת חפירות שערכה אוניברסיטת חיפה בחוף כורסי, מול אתר המנזר, התגלו שרידי מבנה ציבור גדול, ייתכן בית כנסת, ובסמוך לו לוח שיש גדול, בן כ-1,500 שנה, הכולל כתובת הקדשה בארמית ובעברית האופיינית לבתי כנסת מתקופת התלמוד. תגלית זאת העלתה כי במקום התקיים גם יישוב יהודי.
באפריל 2024 נמצא בחפירות באתר מטבע מתקופת השלטון המוסלמי, מלפני כ-1,200 שנים.
הערות שוליים

1 2  מנדל נון, אתר נוצרי בקדמת הכנרת, דבר, 13 בספטמבר 1970
↑  מנחם מור, לאוריאל: מחקרים בתולדות ישראל בעת העתיקה מוגשים לאוריאל רפופורט, הוצאת מרכז זלמן שזר לחקר תולדות העם היהודי, ירושלים, 2005, עמוד: 443
↑  אביי אמר: אפילו קרא וחבושא – דלעת הבקבוק, בפורטל הדף היומי
↑  ענת אביטל‏, גן לאומי כורסי: טיול לכנסייה ביזנטית יפה ופסיפסים מרהיבים בצפון, באתר "מטיילים עם ענת" – מאמר מפורט עם תמונות להכרת פסיפסי כנסיית כורסי
↑  נפתלי לאו, חוסלו מוצבים סוריים שהפריעו לדיג בכנרת, שערים, 13 בדצמבר 1955, המשך
↑  מאיר הראובני, הנזיר לשעבר מעמק המצלבה חושף את סודות כורסי, מעריב, 24 בינואר 1972
↑  חפירות חוף כורסי באתר רשות העתיקות.
↑  יונתן הללי, ‏נחשפה כתובת בעברית יחידה מסוגה בארץ המספקת הוכחה לקיום היישוב כורסי בכנרת, באתר מעריב אונליין, 16 בדצמבר 2015
↑  מנחם שוורץ, ישוב יהודי קדום התגלה בגן הלאומי חוף כורסי, באתר ערוץ 7, 16 בדצמבר 2015
↑  אילנה קוריאל, תגלית בחג: ילדים מצאו מטבע בן 1,200 שנה סמוך לכינרת, באתר ynet, 26 באפריל 2024
|  גנים לאומיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן והגליל | אושא • אכזיב • ארבל • בית הכנסת בכפר נחום • בית שערים • ברעם • הר תבור • חורשת טל • חורבת מנים • חמת טבריה • חצור • כוכב הירדן • כורזים • כורסי • כפר נחום • מבצר יחיעם • מבצר נמרוד • מונפור • נחל צלמון • סוסיתא • ציפורי • קרני חיטין • ראש הנקרה • שדה עמודים • שמרון • תל חי • תל יודפת • תל צפצפות • תל קדש |  |
| השרון והשומרון | אביחיל • אפולוניה • בית אלפא • בית שאן • גן השלושה • הר גריזים • הר הכרמל • חוף גדור • חוף השרון • מבצר קאקון • מעיין חרוד • נחל אלכסנדר • נחל מהר"ל • נחל נדר • סידנא עלי • פארק השרון • צור נתן • קיסריה • שומרון • תל דור • תל מגידו • תל שקמונה |  |
| יהודה ומישור חוף יהודה | בית גוברין • בית עיטאב • גן המלך • הגן הבוטני הלאומי • הגן הלאומי והאוניברסיטאי ע"ש טבצ'ניק • הר צובה • הרודיון • הרי יהודה • חוף פלמחים • גבעות הכורכר נס ציונה • ירקון • מאוזוליאום מזור • מגדל אפק • מורדות הר הצופים • מערות סמך • מערות חזן • נבי סמואל • נחל רובין • סובב חומות ירושלים • עין חמד • עמק צורים • קומראן • תל גזר • תל חברון • תל לכיש • תל צפית |  |
| הנגב | אנדרטת חטיבת הנגב • אשכול • אשקלון • גן הפסלים • ממשית • מצדה • ניצנה • עבדת • עין עבדת • עתיקות עין גדי • שבטה • תל באר שבע • תל ערד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546524305171  LCCN: sh91000395  VIAF: 315170117   WorldCat (עם VIAF): 315170117
כף סיבולד (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בלשון יבשה באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  John Sibbald 
 גובה:  600 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  73°54′00″S 165°22′59″E﻿ / ﻿73.9°S 165.383°E﻿ / -73.9; 165.383
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף סיבולד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף סיבולד
 
כף סיבולד או קייפ סיבולד (באנגלית: Cape Sibbald) היא לשון יבשה מצוקית, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הכף ממוקמת בגבול הדרום-מרבי של מפרץ ליידי ניונס.
הכף מהווה את הקצה הדרום-מערבי של רכס מאונטניר, וממוקמת בשפכו של קרחון הטייס (קרחון אביאיטור).
דפנות הכף הם מצוקים תלולים. גובהו של הכף 600 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי הכף

הכף התגלתה לראשונה, ממרחק, בפברואר 1841, על ידי סר ג'יימס קלארק רוס.
היסטוריה > מקור השם

רוס נתן לכף את שמה.
הכף נקראת על שמו של לוטננט ג'ון סיבולד (John Sibbald), ששירת באוניה "ארבוס" - אחת משתי האוניות ששימשו את משלחתו של רוס.
לקריאה נוספת

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 231
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 189
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה
כף סטרנק

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  Robert Daublebsky von Sterneck 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  64°04′00″S 61°02′00″W﻿ / ﻿64.0667°S 61.0333°W﻿ / -64.0667; -61.0333
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהכף סטרנק(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהכף סטרנק(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף סטרנק(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף סטרנק
 
כף סטרנק (באנגלית: Cape Sterneck) הוא צוק שחור, מתנשא ובולט, המהווה לשון יבשה, בקצה המערבי של חצי האי צ'אוודאר, בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הכף ממוקם בצד הצפוני של הכניסה למפרץ יוז, ובצד המערבי של הכניסה למפרץ קרטיס.
הכף מפריד בין חוף דייוויס שמצפון-מזרח לו, לבין חוף דאנקו שמדרום-מערב לו.
היסטוריה > גילוי הכף

בשנת 1898, המשלחת האנטארקטית הבלגית, בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש חקרו את האזור.
היסטוריה > מקור השם

ז'רלאש קרא לכף על שמו של הגיאופיזיקאי האוסטרי סטרנק, אשר הציוד שהמציא סייע למשלחת הבלגית בגילויו.
השם הבריטי של הכף הוא כף הרשל (Cape Herschel).
לקריאה נוספת

• Ute Christina Herzfeld, , P 115
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
כריסטינה מגדלנה מפפאלץ-צווייבריקן

כריסטינה מגדלנה מפפאלץ-צווייבריקן (בגרמנית: Christine Magdalena von Pfalz-Zweibrücken-Kleeburg; ‏27 במאי 1616 – 14 באוגוסט 1662), הייתה אשתו של פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך ואחותו של קרל העשירי גוסטב, מלך שוודיה.
ביוגרפיה

כריסטינה מגדלנה נולדה ב-27 במאי 1616 בטירת נישופינג ליוהאן קזימיר, רוזן פפאלץ-קלבורג ולקתרינה משוודיה, רוזנת פפאלץ-קלבורג, בתם של קרל התשיעי, מלך שוודיה ומריה מפפאלץ-זימרן. בשנת 1618 עברה משפחתה לגרמניה, אולם בשנת 1622 חזרה לשוודיה בעקבות מלחמת שלושים השנים. כריסטינה מגדלנה תוארה כאשה "יפה מאוד", והיא הייתה חברתה של המלכה, מריה אלאונורה מברנדנבורג. כריסטינה מגדלנה ליוותה את מריה אלאונורה למלך בגרמניה בשנת 1631, וחזרה עמה לשוודיה בשנת 1633. באותה שנה עלתה הצעה שכריסטינה מגדלנה תתחתן עם ברנהרד מסקסוניה-ויימאר, אולם ההצעה לא יצאה לבסוף אל הפועל.
לאחר מותה של מריה אלאונורה מברנדנבורג הופקדה כריסטינה מגדלנה על חינוך בתה הנסיכה כריסטינה, ועשתה זאת עד לנישואיה. ב-30 בנובמבר 1642 התחתנה כריסטינה מגדלנה עם פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך, ממנו נולדו לה 8 ילדים. בעלה ביקש לקבל משרה בצבא השוודי, אך הצבא השוודי לא רצה להעסיק נסיכים זרים, ולכן עברו בני הזוג לגרמניה.
בשנת 1654 אחיה קרל גוסטב הפך להיות מלך שוודיה, ובשנת 1656 הוא העניק לה את אחוזת קוטזנהאוזן, אשר סיפקה לה הכנסה קבועה. בשנת 1659 מת חמיה פרידריך החמישי, מרקיז באדן-דורלאך, ובעלה עלה לשלטון במקומו כפרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך. ב-14 באוגוסט 1662 מתה כריסטינה מגדלנה בטירת קרלסבורג, דורלאך, והיא בת 46 שנים בלבד.
משפחתה

ב-30 בנובמבר 1642 התחתנה כריסטינה מגדלנה עם פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
פרידריך קזימיר מבאדן-דורלאך (1643–1644)
כריסטינה מבאדן-דורלאך (1645–1705), התחתנה עם אלברכט השני, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך, ולאחריו עם פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג
אלאונורה קתרינה מבאדן-דורלאך (1646)
פרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך (1647–1709)
קרל גוסטב מבאדן-דורלאך (1648–1703)
קתרינה ברברה מבאדן-דורלאך (1650–1733)
יוהנה אליזבת מבאדן-דורלאך (1654–1686), התחתנה עם יוהאן פרידריך, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך
פרדריקה אלאונורה מבאדן-דורלאך (1658)
כף סאות'ארד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  66°32′00″S 122°04′59″E﻿ / ﻿66.5333°S 122.083°E﻿ / -66.5333; 122.083
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף סאות'ארד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף סאות'ארד
 
כף סאות'ארד (באנגלית: Cape Southard) היא לשון יבשה מכוסה קרח, בארץ וילקס שבאנטארקטיקה.
כף סאות'רד מהווה את הגבול הגאוגרפי המפריד בין חוף באנזארה לחוף סברינה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי לשון היבשה

לשון היבשה מופתה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית, במהלך מבצע קפיצה לגובה, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947.
היסטוריה > מקור השם

שמה של לשון היבשה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
לשון היבשה נקראת על שמו של סמואל לואיס סאות'רד (Samuel Lewis Southard), שהיה מזכיר הצי בממשלתו של נשיא ארצות הברית ג'ון קווינסי אדמס. בעת שסאות'רד כהן כסנאטור מטעם מדינת ניו ג'רזי, סאות'רד היה פעיל אשר השפיע על ממשלת ארצות הברית לתמוך במשלחת חקר מדעית, וסייע לקבלת אישור הקונגרס של ארצות הברית, לשליחת משלחת החקר של ארצות הברית (שנערכה בין השנים 1838–1842), בפיקודו של לוטננט צ'ארלס וילקס.
לקריאה נוספת

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 277
• National Imagery and Mapping Agency 2002, , P 168
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
לאהדנפויה

| --- | --- |
סמל לאהדנפויהסמל לאהדנפויה

 מדינה:  רוסיה רוסיה
 תאריך ייסוד:  1600 
 שטח:  262.5 קמ"ר
 גובה:  10 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  5,855 (2023)
 קואורדינטות:  61°31′00″N 30°12′00″E﻿ / ﻿61.516666666667°N 30.2°E﻿ / 61.516666666667; 30.2 
 אזור זמן:  UTC+3
 http://lahdenpohya-adm.ru/
 he
 
לאהדנפויה (בפינית: Lahdenpohja; ברוסית: Лахденпо́хья) היא עיירה פינית לשעבר וכיום המרכז המנהלי של מחוז לאהדנפויה ברפובליקת קרליה ברוסיה. בעיירה ישנם 7,800 תושבים נכון לשנת 2010.
גאוגרפיה

העיירה ממוקמת בדלתת נהר אאורה, הנשפך למצר יאקימנסלמי בימת לדוגה. העיירה נמצאת כ-331 קילומטרים מערבית לפטרוזבודסק. שטח העיירה הוא 262.5 קמ"ר. היא גובלת ברשות המקומית מיינלה ובעיירות סלמי במחוזות סורטוואלה ופיטקיאראנטה. כ-84% משטח העיירה הוא מים, 9.7% מיושב ו-4.4% מיוער.