stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוחות אינישרין
מוזיקה

| --- | --- |

 פסקול מאת קרטר בורוול
 יצא לאור:  21 באוקטובר 2022
 סוגה:  סרט קומדיה, קומדיה שחורה, סרט דרמה, קומדיה טראגית 
 אורך:  33:33
 חברת תקליטים:  הוליווד
 הפקה:  קרטר בורוול
 
המוזיקה המקורית של הסרט הולחנה על ידי קרטר בורוול, המשתף פעולה תדיר עם מקדונה. מקדונה לא רצה שבורוול ילחין קטע "מבוסס על [מוזיקה] אירית" למרות שהסרט מתרחש באירלנד. עבור דמותו של פאדריק, בורוול הלחין מוזיקה בהשראת "מוזיקת ילדים" ו"דמויות דיסני", והשתמש גם ביצירות הכוללות נגינת כינור עבור קולם. פסקול הסרט שוחרר באופן דיגיטלי על ידי הוליווד רקורדס ב-21 באוקטובר 2022 יחד עם הסרט.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Walking Home Alone  | 1:18 |
| 2. | Night Falls on Inisherin  | 0:45 |
| 3. | Marking the Calendar  | 1:09 |
| 4. | The Island Comes to Church  | 1:10 |
| 5. | Doesn't Time Be Flying  | 1:00 |
| 6. | Standing Prayer  | 1:30 |
| 7. | Delivering Milk But No News  | 1:03 |
| 8. | Colm Takes the Reins  | 2:10 |
| 9. | Padraic Wakes – Driving Into the Rain  | 1:10 |
| 10. | The First Finger  | 1:14 |
| 11. | Padraic and Jenny  | 0:48 |
| 12. | Padraic Keeps Quiet  | 2:15 |
| 13. | Colm Throws the Balance  | 1:50 |
| 14. | Jenny and the Fourth  | 1:53 |
| 15. | Dark Padraic  | 1:30 |
| 16. | Siobhan Leaves  | 1:46 |
| 17. | The Slow Passing of Time  | 1:46 |
| 18. | Padraic Leaves the Church  | 1:02 |
| 19. | My Life Is on Inisherin  | 3:47 |
| 20. | A Smoldering New Day  | 1:56 |
| 21. | The Mystery of Inisherin  | 2:31 |
| משך כולל: | משך כולל: | 33:33 |
פרסים ומועמדויות

| פרס | קטגוריה | מועמד (ים) | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרס אוסקר | הסרט הטוב ביותר | רוחות אינישרין | מועמדות |
| פרס אוסקר | הבימוי הטוב ביותר | מרטין מקדונה | מועמדות |
| פרס אוסקר | השחקן הטוב ביותר | קולין פארל | מועמדות |
| פרס אוסקר | שחקן המשנה הטוב ביותר | ברנדן גליסון | מועמדות |
| פרס אוסקר | שחקן המשנה הטוב ביותר | בארי קיוגאן | מועמדות |
| פרס אוסקר | שחקנית המשנה הטובה ביותר | קרי קונדון | מועמדות |
| פרס אוסקר | התסריט המקורי הטוב ביותר | מרטין מקדונה | מועמדות |
| פרס אוסקר | המוזיקה המקורית הטובה ביותר | קרטר בורוול | מועמדות |
| פרס אוסקר | העריכה הטובה ביותר | מיקל אי ג'י נילסן | מועמדות |
| פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע | הסרט הטוב ביותר | רוחות אינישרין | מועמדות |
| פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע | הבמאי הטוב ביותר | מרטין מקדונה | מועמדות |
| פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע | השחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי | קולין פארל | מועמדות |
| פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע | השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה | בארי קיוגאן | זכייה |
| פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע | השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה | ברנדן גליסון | מועמדות |
| פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע | השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה | קרי קונדון | זכייה |
| פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע | התסריט המקורי הטוב ביותר | מרטין מקדונה | זכייה |
| פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע | העריכה הטובה ביותר | רוחות אינישרין | מועמדות |
| פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע | המוזיקה הטובה ביותר בסרט | קרטר בורוול | מועמדות |
| פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע | הסרט הבריטי הטוב ביותר | רוחות אינישרין | זכייה |
| פרסי האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה הבינלאומי | הסרט הטוב ביותר | רוחות אינישרין | מועמדות |
| פרסי האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה הבינלאומי | הבימוי הטוב ביותר | מרטין מקדונה | מועמדות |
| פרסי האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה הבינלאומי | השחקן הטוב ביותר | קולין פארל | מועמדות |
| פרסי האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה הבינלאומי | שחקן המשנה הטוב ביותר | ברנדן גליסון | זכייה |
| פרסי האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה הבינלאומי | שחקנית המשנה הטובה ביותר | קרי קונדון | זכייה |
| פרסי האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה הבינלאומי | התסריט הטוב ביותר | מרטין מקדונה | זכייה |
| פרס סטלייט | הסרט הטוב ביותר - קומדיה או מחזמר | רוחות אינישרין | מועמדות |
| פרס סטלייט | הבמאי הטוב ביותר | מרטין מקדונה | מועמדות |
| פרס סטלייט | השחקן הטוב ביותר בסרט קולנוע - קומדיה או מחזמר | קולין פארל | מועמדות |
| פרס סטלייט | השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה | ברנדן גליסון | מועמדות |
| פרס סטלייט | השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה | קרי קונדון | מועמדות |
| פרס סטלייט | התסריט המקורי הטוב ביותר | מרטין מקדונה | זכייה |
| פרס סטלייט | הצילום הטוב ביותר | בן דייוויס | מועמדות |
| פרס סטלייט | הפסקול המקורי הטוב ביותר | קרטר בורוול | מועמדות |
טוביאס אסר

טוביאס מיכאל קארל אסר (אשר) (בהולנדית: Tobias Michael Carel Asser;‏ 28 באפריל 1838 – 29 ביולי 1913) היה משפטן ומדינאי הולנדי יהודי-ספרדי, חתן פרס נובל לשלום לשנת 1911, במשותף עם אלפרד הרמן פריד האוסטרי.
ביוגרפיה

אסר נולד ב-1838 באמסטרדם למשפחה יהודית אמידה. סבו ואביו עסקו בעריכת דין ודודו היה שר המשפטים של הולנד. אסר רכש את השכלתו באוניברסיטאות בליידן ואמסטרדם, שם גם שימש כפרופסור למשפט בינלאומי פרטי. במקביל ניהל גם קריירה פוליטית שהחלה ב-1875 עם מינויו כיועץ משפטי במשרד החוץ, ובהמשך כחבר המועצה הלאומית ובתפקיד שר בלי תיק בממשלה (1904).
אסר השתתף כנציג הולנד בשתי ועידות השלום בהאג (1899 ו-1907). בנוסף, היה פעיל מרכזי בתנועת השלום האירופית ומילא תפקיד חשוב בייסוד המוסד לחוק בינלאומי בבלגיה בשנת 1873. מאוחר יותר עזר להקים את בית המשפט הדין לבוררות בהאג (נוסד ב-1899), שהוביל ליצירת האקדמיה למשפט בינלאומי בהאג.
בשנת 1911 זכה בפרס נובל לשלום, ביחד עם אלפרד הרמן פריד.
מוסד ט.מ.ק. אסר (בהולנדית: T.M.C. Asser Instituut) לחקר המשפט הבינלאומי בהאג (נוסד ב-1965) נקרא על שמו.
האגודה הישראלית לאקולוגיה ומדעי הסביבה

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 תקופת הפעילות:  1970–הווה (כ־55 שנים) 
 isees.org.il
 
האגודה הישראלית לאקולוגיה ולמדעי הסביבה (ע"ר) היא אגודה מקצועית בעלת יסודות בני חמישים שנה של שיתוף פעולה בין אנשי אקולוגיה ומדענים בתחומי הסביבה. חוסנה וייחודה של האגודה עומד על בסיס חבריה הכולל את מרבית אנשי המדע בתחומי האקולוגיה והסביבה בישראל, חלקם חוקרים ואנשי אקדמיה וחלקם אנשי מקצוע מובילים במגזר הציבורי, העסקי והאזרחי.
מטרות

מטרותיה העיקריות של האגודה הן:
קידום התחום של מדעי הסביבה והאקולוגיה בישראל
חיזוק מעמד הקהילה המדעית בקרב הציבור
הגברת המודעות הציבורית לתחומי מדע אלה ולחשיבותם לאיכות הסביבה
יצירת חיבורים בין אנשי מדע למקבלי החלטות
והבאת ידע מדעי בפני קובעי מדיניות הסביבה בישראל
היסטוריה

תחילת דרכה של האגודה בשנת 1970 בפגישה שזימן פרופ' עזרה זוהר (אז רופא בבי"ח תל השומר, מומחה לתזונה וקצין רפואה ראשי בצה"ל לשעבר) בביה"ח תל השומר בהשתתפות אנשים להם עניין משותף בנושא האקולוגיה והסביבה לדון בדבר הקמת האגודה. מייסדי האגודה היו חוקרים מתחומי האקולוגיה, ההנדסה, המים ותחומי סביבה אחרים, אשר הבינו את הקשרים המחקריים והישומיים בין תחומים אלו, ונזקקו לבמה לצורך החלפת ידע מדעי. בין מייסדי האגודה בלטו יושב הראש הראשון של האגודה- פרופ' עזרה זוהר, וכן פרופ' לב פישלזון, פרופ' זאב נווה, פרופ' מיכאל ורבורג, פרופ' יעקב תדמור ופרופ' הלל שובל.
האגודה הישראלית לאקולוגיה ומדעי הסביבה מקיימת פעילות רצופה מאז 1970, במהלכן קיימה עשרות כנסים, פרסמה אלפי מחקרים, ותרמה רבות להכרה וליוקרה של תחומי המדעים הללו. לאגודה חשיבות ויוקרה לאומיים ועולמיים שמקורם בגודלה, בחשיבות המחקרים המוצגים בה ובתחום הרחב שחברי האגודה עוסקים בהם. לאורך השנים נעה האגודה בין רצון להשפיע על סדר היום הציבורי ועל קביעת מדיניות וזאת על ידי הבעת עמדות בסוגיות סביבתיות, ובין מדיניות שלפיה אין לקבוע ולפרסם עמדות כאגודה, מתוך רצון לשמר מגוון דעות כמקובל באקדמיה.
האגודה הוקמה על רקע של חוסר שביעות רצון מפעילות גופי שמירת הטבע הגדולים בישראל של אותם שנים ומהגישה האקדמית לנושא שמירת טבע. באותן שנים הגישה הרווחת הייתה הגישה הרומנטית של שימור הטבע מפני פיתוח, שקיבלה ביטוי טיפוסי בהעמדת שמורות טבע כחזות הכל, תוך הפרדה המוחלטת בין האדם החי מחוץ לשמורות, לטבע המתקיים בתוכן. האגודה קמה על מנת להנחיל את התפיסה כי יש קשר אמיץ בין הגישה האקולוגית לגישה החברתית ולעודד התייחסות לאדם ולחברה במערכת השיקולים בנוגע לניהול מערכות טבע.
היו אלו ימי תחילתה של התנועה הסביבתית בארץ, עת הוקמו גם "השרות לשמירת איכות הסביבה" (1973), לימים המשרד לאיכות הסביבה, וארגון חיים וסביבה (1974), לימים ארגון הגג של הארגונים הסביבתיים.
בעת הקמתה של האגודה התגלע ויכוח חריף בין המדענים בעלי הגישה האקולוגית הקלאסית (שעניינה התפתחות מערכות אקולוגיות) לבין מדענים שגישתם תאמה למה שמוגדר היום סביבה (המונח "סביבה" במשמעות environment עוד לא היה מקובל אז). הפשרה הייתה קביעת שמה של האגודה - "האגודה הישראלית לאקולוגיה" ולנושאים האקולוגיים הוקדשו במפגשים המדעיים מושבים נפרדים.
לקראת סוף שנות ה-70 תחילת שנות ה-80, החלו לפעול במסגרת האגודה יותר ויותר חוקרים מתחומי האקולוגיה והביולוגיה, שלפני כן מצאו מסגרות אחרות לקיום מפגשים מדעיים. שילוב זה בין חוקרים מתחומים רחבים כל כך הביא לשגשוגה של האגודה. בשנת 1984 החליטה אספת חברי האגודה, לאחר דיון דרמטי וסוער, להוסיף את הביטוי "ומדעי הסביבה" לשמה- האגודה הישראלית לאקולוגיה ומדעי הסביבה.
יושב הראש הנוכחי של האגודה הוא פרופ' רון מילוא ומנכ"ל האגודה הוא לירון מרוז.
פרויקטים עיקריים > כתב העת "אקולוגיה וסביבה"

האגודה מוציאה לאור את כתב העת השפיט "אקולוגיה וסביבה - כתב עת למדע ולמדיניות הסביבה". הרבעון משמש אכסניה בין-תחומית למאמרים ומחקרים בעברית העוסקים בסוגיות סביבתיות עכשוויות בישראל ובמה למפגש ולדיון ציבורי בין הקהילייה המדעית, קובעי מדיניות, אנשי ממשל וארגונים סביבתיים בנושאים סביבתיים המעסיקים את הציבור בישראל.
הגיליון הראשון יצא בינואר 2010.
פרויקטים עיקריים > הוועידה השנתית למדע ולסביבה

לאורך שנות קיומה קיימה האגודה כינוסים רחבי היקף בכל שנה, אשר הם ליבת הפעילות של האגודה. האגודה הניחה תשתית להצגת מחקר מדעי - בכנסי האגודה, ולפרסום המחקר - בחוברות התקצירים הנלוות. לאורך השנים הייתה זאת במה מרכזית, ולאורך שנים רבות אף הבמה היחידה, להצגתו בעברית של מחקר מדעי סביבתי שבוצע בישראל. בעידן הטרום-אינטרנטי זה היה אף המקום היחידי בו ניתן היה להציג מחקרים, להתעדכן בחידושי המחקר בתחומים השונים וליצור מחקר רב תחומי.
האגודה אף מקיימת באופן סדיר, אחת למספר שנים כנסים בין לאומיים, בהשתתפות מאות חוקרים מובילים מהארץ ומהעולם.
פרויקטים עיקריים > זווית – סוכנות ידיעות למדע ולסביבה

בשנת 2014 הושקה סכנות הידיעות למדע ולסביבה בישראל - "זווית", אשר מייצרת כתבות בנושאי מדע וסביבה שמתפרסמות בכלי התקשורת המרכזיים בישראל, תוך דגש על נושאים שרלוונטיים לקהל הרחב. כתבות זווית כוללות באופן קבוע ראיונות עם מומחים מתחומם מהאקדמיה וממשרדים ממשלתיים רלוונטיים, וכולן עוברות עריכה מדעית. הכתבות מתפרסמות מדי שבוע במדורים שונים באתרים כגון ynet, וואלה!, מאקו, הארץ ועוד.
פרויקטים עיקריים > ממשק – תוכנית יישום מדע בממשל

תוכנית ממשק אמונה על חיזוק שיתוף הפעולה וקידום הדו-שיח בין הקהילה המדעית ובין קובעי המדיניות הציבורית בישראל (להמשך קריאה בנושא). ממשק חרתה על דגלה להיטיב את התמיכה המדעית שבבסיס גיבוש מדיניות ציבורית בעלת היבטים סביבתיים בישראל, באמצעות שילוב ידע מתחום מדעי הסביבה והאקולוגיה בתהליכי קבלת ההחלטות וביישומו בגופי הממשל.
פרויקטים עיקריים > רשת מומחי הסביבה של ישראל

האגודה מבקשת לתת מענה לצורך הגדל והולך במידע זמין בעברית אודות חוקרים ומחקרים בתחומי הסביבה והאקולוגיה. מידע זה דרוש לטובת חיזוק שיתוף הפעולה הבין תחומי, רישות קהילת החוקרים ואנשי המקצוע, ויצירת קשר ישיר למקבלי ההחלטות, ארגוני הסביבה והציבור הרחב הזקוק לידע זה בעבודתו. מאגר המידע יחיד מסוגו, היקפו ונגישותו בארץ, ובשל חשיבותו, זמין לכול.
אנשי הסביבה של ישראל

החל משנת 2023, האגודה מפרסמת רשימה של סוכני השינוי הירוק המשפיעים ביותר בישראל. בשנה הראשונה אנשי הסביבה היו יוסי ועופרי אוד, יעלי אטשטיין, נחי ברוט, יניב גולן, פרופ' אמציה גנין, פרופ' עדי וולפסון, סיניה זילברמן, ירדן ישראלי, סיוון כהן שחרי, מיקי חיימוביץ' ודניאלה לונדון דקל, שרון מרק, מרוות עודה, איתי צחר, פרופ' נגה קרונפלד-שור, עזרי קידר, ד"ר עודד קינן, עינט קרמר, עודד רהב, ראניה סלמאן ורון שני.
הערות שוליים

↑  האגודה הישראלית לאקולוגיה ומדעי הסביבה – מדענים למען הסביבה
↑  אקולוגיה וסביבה - כתב עת למדע ולמדיניות הסביבה, באתר אקולוגיה וסביבה
↑  רומי בן צבי, זווית, 22 הנבחרים: אלו אנשי הסביבה של ישראל השנה, באתר ynet, 6 באוקטובר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286808805171  LCCN: n88118894  VIAF: 168853429   WorldCat (עם VIAF): 168853429
אליהו שטרנבוך

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  4 בנובמבר 1931 כ"ד בחשון ה'תרצ"ב לונדון
 פטירה:  7 ביולי 2017 (בגיל 85) כ"א בתמוז ה'תשע"ז ירושלים 
 תקופת הפעילות:  ? – 7 ביולי 2017 
 
הרב אליהו שטרנבוך (כ"ד בחשון ה'תרצ"ב, 4 בנובמבר 1931 - כ"א בתמוז ה'תשע"ז, 7 ביולי 2017) היה ראב"ד של קהילת "מחזיקי הדת" באנטוורפן שבבלגיה במשך כחמישים שנה.
תולדות חייו

נולד בלונדון לאשר שטרנבוך, בן למשפחה המיוחסת לרש"י, ולדבורה בת הרב שלמה זלמן פינס, מחבר ספר 'פנס שלמה'. מצאצאי הגר"א. בהיותו בן שלוש התייתם מאביו.
למד בישיבת גייטסהד וישיבת חברון בירושלים.
בי"ד באלול ה'תשט"ז התחתן עם מרים (נפטרה בכ"ד באייר ה'תשע"ה) בת רבי ברוך הגר בעל ה'מקור ברוך', מייסד חסידות סרט ויז'ניץ.
אחרי חתונתו שימש כר"מ ראשי בישיבת יחל ישראל ברמת ויז'ניץ בחיפה.
בשנת ה'תשכ"ג עבר לאנטוורפן, שם מונה לדיין בבית דינו של הרב חיים קרייזווירט, בקהילת "מחזיקי הדת", ומאז עסק בהפצת תורה והלכה במדינה במשך כחמישים שנה. לאחר פטירת הרב קרייזווירט בשנת ה'תשס"ב, עלה לכהן תחתיו כראב"ד (כונה ראב"ד "מחזיקי הדת"). בשנות חייו האחרונות התגורר בירושלים, ומעת לעת היה פוקד את קהילתו שבבלגיה.
עסק רבות גם בדרשנות, בצדקה וחסד לנזקקים וחולים.
נפטר בשבת פרשת פינחס, כ"א בתמוז ה'תשע"ז, בבית החולים הדסה עין כרם בירושלים. הלווייתו נערכה במוצאי שבת בירושלים, ואחר כך בבני ברק, שם נקבר בסמוך לחמיו באוהל אדמו"רי ויז'ניץ.
משפחתו

אחיו הרב משה שטרנבוך, הוא ראב"ד "העדה החרדית". אחיו הרב דב (נפטר בי' בטבת תש"ף), כיהן כמנהל סמינר גייטסהד לבנות.. גיסו הרב משולם דוד הלוי סולובייצ'יק, היה ראש אחת מישיבות בריסק בירושלים, וגיסו הרב חנוך ארנטרוי, היה רב ודיין בריטי ממוצא גרמני. אחות נוספת הייתה נשואה לרב חיים יעקב אריאלי, ובנם הוא הרב אשר אריאלי.
הרב אשר חיים, מו"צ בקהילה החרדית ומנהל הכשרות באנטוורפן, חתנו של הרב דוד שפיגל האדמו"ר מאוסטרובה קאלושין, וחותנו של רבי יצחק יהושע העשיל פרידמן - האדמו"ר מסאדיגורה.
הרב אליעזר, ר"מ בישיבת 'עץ חיים' באבוב בברוקלין, חתנו של הרב חיים יעקב יוסף טויבער, דיין קהילת באבוב וחתנו של רבי שלמה הלברשטאם (השני) מבאבוב
הרב ברוך, רב קהילת ויז'ניץ בשכונת ברכפלד שבמודיעין עילית, חתנו של הרב מנחם ארנסטר ראש ישיבת ויז'ניץ
הרב שלמה, ר"מ בישיבת באבוב בירושלים, חתן הרב משה שלאס.
הרב ישראל, ר"מ בישיבת 'שערי תורה' ומשפיע בירושלים. חתן האדמור מביאלא לונדון
אסתר, אשת הרב לייבוש רבינוביץ רב בית המדרש שערי מרדכי במנצ'סטר ובנו של הרב בן-ציון רבינוביץ, האדמו"ר מביאלא
רבקה, אשת רבי שמואל יצחק בורנשטיין האדמו"ר מסוכטשוב
חיה, הייתה נשואה לרב יוסף קאליש, האדמו"ר מאמשינוב בארצות הברית. בנישואין שניים אשת הרב חיים יוסף פייג, רב במונסי
יוכבד, אשת הרב משה סטעמפל, ר"מ בישיבה בירושלים ונכדו של האדמו"ר רבי בן ציון הלברשטאם מבאבוב
רחל, אשת הרב פנחס שלום אייכנשטיין, רב קהילת חודרוב ובנו של האדמו"ר מזידיטשויב שיקגו.
נעמי, אשת הרב אהרן אוירבך, רב בירושלים (בן הרב מרדכי אוירבך)
הערות שוליים

↑  ראה במגילת היוחסין הזו
↑  ישראל כהן, בד"ה הרבנית מרים שטרנבוך אשת ראב"ד אנטוורפן, באתר כיכר השבת, ‏כ"ה באייר ה'תשע"ה / 14.05.15
↑  שמחת מצוה בבית האדמו"ר מסרט-ויז'ניץ, שערים, 23 באוגוסט 1956
↑  קלמן טלר, ברוך דיין האמת: ראב"ד אנטוורפן הגאון רבי אליהו שטרנבוך זצוק"ל, באתר קול חי, ‏כ"א בתמוז תשע"ז, 15.07.2017
↑  משה ויסברג, אבל בבלגיה: הגאון רבי אליהו שטרנבוך זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 15.07.2017
↑  משה ויסברג, בד"ה: רבי דוב התמוטט בדרך למנחה ונפטר, באתר בחדרי חרדים, 7 בינואר 2020
אליסבטה בגריאנה

| --- | --- |

 לידה:  16 באפריל 1893 סופיה, נסיכות בולגריה 
 פטירה:  23 במרץ 1991  (בגיל 97) סופיה, בולגריה 
 שם לידה:  Елисавета Любомирова Белчева 
 מדינה:  בולגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי של סופיה 
 מקום מגורים:  סופיה 
 מקום לימודים:  הפקולטה להיסטוריה של אוניברסיטת סופיה 
 שפות היצירה:  בולגרית 
 תקופת הפעילות:  1915–1991 (כ־76 שנים) 
 בן או בת זוג:  Ivan Shapkarev 
 פרסים והוקרה:  גיבור הרפובליקה העממית של בולגריה (1983)  מסדר גאורגי דימיטרוב (1983) 
 חתימה:   
 
אליסבטה בגריאנה, לפני 1945
אליסבטה בַּגְרִיאנָה (בבולגרית: Елисавета Багряна; 16 באפריל 1893, סופיה, ממלכת בולגריה – 23 במרץ 1991, סופיה, בולגריה; נולדה אליזווטה ליובומירובה בלצ'בה, בבולגרית: Елисавета Любомирова Белчева), הייתה משוררת בולגרית, אשר יחד עם דורה גאבה נחשבת אחת מחלוצות הספרות הבולגרית הנכתבת בידי נשים.
ביוגרפיה

את שיריה הראשונים חיברה בגריאנה בשנים 1907–1908, בעת שחיה עם משפחתה בעיר וליקו טרנובו. טרם מלאו לה 20, שימשה בגריאנה בהוראה בכפר בשם אפטאני, בשנים 1910–1911. לאחר מכן החלה ללמוד פילולוגיה סלאבית באוניברסיטת סופיה. שניים משיריה -- "למה" (Защо) ו"שיר לילה" (Вечерна песен) -- פורסמו לראשונה בשנת 1915, בכתב העת "הגות עכשווית" (Съвременна мисъл).
לאחר מלחמת העולם הראשונה השתלבה בגריאנה בחיי הספרות הבולגרית, בתקופת שינוי בשירה הבולגרית. החל משנת 1921 השתתפה בכתבי העת "חדשות לאשה" (Вестник на жената), "מודרנה" (Съвременник), ואחרים.
בשנת 1927 פרסמה ספר שירה ראשון, בשם "הנצחי והקדוש" (Вечната и святата), וזכתה להכרה מצד הממסד הספרותי. כמו כן החלה לחבר סיפורת לילדים. במהלך חייה ערכה מספר כתבי עת שונים.
שירתה מתאפיינת בישירות, רגישות, ורצינות. בשיר "הבאר" (Кладенецът) היא מתארת איך כילדה קטנה חפרה באר אל מעיין השירה בנשמתה. בשיר "הנצחי" היא מהרהרת בגופת אֵם מתה.
יצירתה תורגמה ליותר מ-30 שפות, אך כמעט ולא תורגמה לעברית. בשנת 2002 תרגם אריה סתיו את שירה "לא, לא, אינני פנלופה" ופרסמו בכתב העת "נתיב" בעריכתו.
בשנים 1943, 1944 ו-1945 הייתה מועמדת לפרס נובל לספרות. בשנת 1969 זכתה במדליית זהב מאגודת המשוררים הלאומית ברומא.
בגריאנה הייתה מיודדת עם פטר רוסב, אביה של הפוליטיקאית הברזילאית (ולימים נשיאת ברזיל) דילמה רוסף.
הערות שוליים

↑  מאגר המועמדויות באתר פרס נובל (אנגלית)
↑  ДИЛМА РУСЕФ Е ДЯСНАТА РЪКА НА ПРЕЗИДЕНТА ИГНАСИО ЛУЛА ДА СИЛВА ("יד ימינו של איגנסיו לולה דה סילבה היא דילמה רוסף") (בולגרית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007368313705171  PLWABN: 9810679440405606  BNE: XX830992  BnF: cb124925225 (data)  GND: 118914693  ISNI: 0000 0001 1774 8371  LCCN: n83154163  MusicBrainz: 8aafddce-17d5-4cca-a376-14c3b554c8bc  NKC: jo20010091820  NLG: 170191  NTA: 069046700  SELIBR: 38198  SNAC: w60s38vd  SUDOC: 070686297  Trove: 868141  VIAF: 91792314   WorldCat (עם VIAF): 91792314 
לוח זיכרון בבנין שבו התגוררה בגריאנה משנת 1957 עד מותה, ברחוב נאופיט רילסקי, בסופיה.
איתמר ציגלר

| --- | --- |

 לידה:  1976  (בן 49 בערך)
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 עיסוק:  מלחין • מפיק מוזיקלי • נגן • זמר
 כלי נגינה:  גיטרה בס • גיטרה חשמלית כלי הקשה • גיטרה • שירה
 שיתופי פעולה בולטים:  בלקן ביט בוקס, החצר האחורית, תאמר נפאר, טדי נגוסה, אביתר בנאי, DAM, תומר יוסף, שי צברי שוטנז
 itamarziegler.com
 פרופיל ב-IMDb
 
איתמר ציגלר הוא מוזיקאי, מפיק ונגן, חבר בלהקת החצר האחורית, מפיק מוזיקלי ושותף של הראפר-אמן טדי נגוסה, נגן של הבלקן ביט בוקס, אביתר בנאי, תומר יוסף ועוד.
חיים אישיים

ציגלר מתגורר בתל אביב עם בת זוגו, הכוריאוגרפית והרקדנית זוהר קרני.
אימו היא העורכת עליזה ציגלר.
דיסקוגרפיה

2003: Itamar Ziegler
2005: The Birds, the Sky, the Trees... All That Shit
2010: Memories of Now
1997: מותק
2003: Come On Senses
2005: All Is Nu
2010: Here Is Happiness
2003: The Blam
2004: Caveat Emptor
2005: Balkan Beat Box
2007: Nu-Med
2010: Blue Eyed Black Boy
2012: Give
2016: Shout It Out
2024: Wild Wonder
2013: החצר האחורית
2017: החצר האחורית 2
2024: החצר האחורית 3
2015: שחרית
2019- Ben Hanna Wa Maana - DAM
עם טדי נגוסה:
2020 - טדי נגוסה - זה בדם שלי
2024 - טדי נגוסה - נקודה
דיסקוגרפיה > אלבומי פסקול

2016: Junction 48 (Original Motion Picture Soundtrack)
ספרים

אל"ף בי"ת, איתמר ציגלר ונסה ראיין (ידיעות ספרים, 2018)
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302763705171  GND: 1081962976  ISNI: 0000 0004 0213 6796  MusicBrainz: eb88aa11-9921-4729-a897-493e44100c01  VIAF: 232866019   WorldCat (עם VIAF): 232866019
אלה טומניאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 במרץ 1950 (בת 74) ירוואן, ברה"מ 
 שם לידה:  Ալտոլինա Միքայելի Թումանյան 
 מדינה:  ברית המועצות, ארמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1971 
 מקום לימודים:  Yerevan State Institute of Fine Arts and Theater (1971) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלה טומניאן (בארמנית: Ալլա Թումանյան; נולדה ב-17 במרץ 1950) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע ארמנית.
ביוגרפיה

אלה טומניאן נולדה ב-1950 בירוואן. ב-1971 היא סיימה את לימודיה במכון הממלכתי לתיאטרון ואמנות, בחוג למשחק. בין השנים 1971–1990 היא עבדה בתיאטרון האקדמי הממלכתי סונדוקיאן של ירוואן, ובשנים 1990–1991 בתיאטרון "מטרו".
אחרי שהתאלמנה, עזבה את ירוואן ועקרה לגלנדייל, קליפורניה, שבארצות הברית, לדבריה, מכיוון שסבלה מחוסר הערכה בביתה.
פילמוגרפיה נבחרת

| שנה | סרט | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 1972 | גברים | קרין |
| 1973 | גת (ענבים חמוצים) | סנאם |
| 1973 | כאוס | שושניק |
| 1973 | הצוק | טרזה |
| 1975 | מנת המים היומית | גוהאר |
| 1978 | כוכב של תקווה | גוהאר |
| 1982 | המכניקה של האושר | סונה |
| 1983 | הספר של מי שהדוד שלו ננשך על ידי נמר קרקס | אמא |
| 1983 | עצור |  |
| 1985 | גן התפוחים | ננופאר |
| 1986 | יום העפיפון | סדרה |
| 1986 | משחקים מוזרים | נלי |
| 1987 | בית מרקחת על פרשת דרכים | אנה |
| 1988 | נשימה | אנהיט |
| 1989 | חוזרות ונשנות... | סיררפי |
| 1992 | איפה היית אלוהים? |  |
| 2002 | אלישיה | האחות מרי |
| 2015 | ארם, ארם | אלנה |
| 2015 | מנדרינה | אשקן |
| 2014 | שנייה לפני שאני אמות | אמא |
| 2014 | הכלה מלאס וגאס | אמא |
| 2012 | חפים מפשע החוטאים | בלה |
| 2016 | אף אחד לא אמר | האישה המבוגרת |
פילמוגרפיה נבחרת > סדרות טלוויזיה

| שנה | תוכנית | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2006 | מחיר החיים |  |
| 2009 | מהגרים | ולריה |
| 2010 | אנג | סאטיק |
| 2012 | סיפורים אמריקאים |  |
| 2015 | משחקים מסוכנים |  |
הערות שוליים

↑  Alla Tumanyan's biography and film list on arm-cinema.am
↑  Alla Tumanyan
↑  ՆՈՐ ՀԱՅՐԵՆԱԴԱՐՁՈՒԹՅՈՒՆ Է ԱՆՀՐԱԺԵՇՏ, Առավոտ, Օգոստոս 14,2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016028263  VIAF: 333145857930223020540   WorldCat (עם VIAF): 333145857930223020540 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלה טומניאן".
אישטוואן פייר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באפריל 1911 קושיצה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  26 בפברואר 1976 (בגיל 64) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 פרסים והוקרה:  פרס אטילה יוז'ף (1958) 
 
אישטוואן פייר (במקור פרידמן, בהונגרית: Fejér István;‏ קאשה, 25 באפריל 1911 – בודפשט, 26 בפברואר 1976) היה עיתונאי יהודי-הונגרי (יליד סלובקיה של היום), עורך עיתון, במאי תיאטרון, זוכה פרס אטילה יוז'ף (הפרס הספרותי הממלכתי ההונגרי הגבוה ביותר).
ביוגרפיה

אישטוואן פרידמן נולד במשפחה יהודית כבנם של רופא העיניים וילמוש פייר (פרידמן) ושל אליס וייזר. הוא סיים את לימודיו בפראג. מ-1934 עבד בתיאטרון של המשורר הצ'כי אמיל פרצישק בוריאן (אנ') בשם D34. בשנת 1936, הוא היה אחד מהחברים המייסדים של חוג פטפי. בין 1936 לבין 1938, היה עיתונאי ב"יום הונגרי" (Magyar Nap). הוא עבר לממלכת הונגריה ב-1940, אך נכלא בשל פעילותו בתנועת הפועלים. בין השנים 1945–1948 היה מראשי ה"איגוד לתרבות הפועלים" (Munkás Kultúrszövetség). בין 1948 לבין 1951, היה העורך של העיתון "תיאטרון וקולנוע" (Színház és Mozi); ואחר כך, בין 1957 לבין 1958 היה העורך הראשי הראשון של כתב העת קולנוע תיאטרון מוזיקה. (היורש המשפטי של כתב העת הקודם). לאחר מכן, בין 1958 לבין 1967, ניהל את הבמה העליזה ואת "הבמה הקטנה".
חייו הפרטיים

אשתו הייתה ג'ורג'י ליידנפרוסט (1906–1994), לה נישא ב-5 באוגוסט 1941 בבודפשט.
נולדה להם בת אחת: יהודית.
יצירות התיאטרון שלו

מספר ההצגות הבכורה של מחזותיו הרשום במאגר התיאטרון: 43 .
| --- | --- |
 Szoba nincs (1950)  Most jelent meg (1952)  Egy marék boldogság (1953)  Bukfenc (1956–57)  Irány Caracas (1957)  Osztályonfelüli kabaré (1957)  Egyebek és emberek (1958)  Bekötött szemmel (1958–59)  A helyzet a következő… (1958)  120 éven aluliaknak (1959)  Nemcsak űr ügy (1960)  Fiatalok és öregek (1961)  Már egyszer tetszett (1961)  Fiatalság nem bolondság (1961)  Ez is csak nálunk lehet (1961)  Micsoda emberek vannak! (1962)  Vigyázat, utánozzák! (1962)  Vidám kínpad (1962):  Nem félünk a tv-től (1963)  Ez van! (1964)  Ez van nyáron (1964)  Nehéz a választás (1965)  És mi ebből a tanulság? (1966)  Made in Hungary (1966)  Helló, dolcsi! (1967)  Folytassa, Hacsek! (1968, 1985)  A kísértet házhoz jön (1969)  Kolumbusz tojása (1970)  Kiskapu (1972)  Pest megér egy viccet (1973)  Lassan a Pesttel! (1973)  Mesebeszéd (1974)  Őfelsége, a nő (1975)  Lehetünk őszinték? (1976)  Micsoda cirkusz (1978)  Idefigyeljenek emberek! (1987)
כתביו

התובע הראשי העירוני (1947)
חלום, חלום... (חמש פארסות קברט, עם פרנץ הידווגי ולאסלו טאבי, 1947)
חופן של אושר (1950)
גלגול על הראש (1955)
הכיוון קראקס (עם אישטוואן קאלאי, 1957)
עיניים מכוסות (1958)
מתאים לדעת מה מתאים (1966)
הבמה העליזה. אפשר קצת פחות? (מערכונים, עם אלמר בורוש (במקור ברנשטיין), 1967)
רוח הרפאים באה לבית (קומדיה, 1972)
הומור מגיע לבית (סצנות קברט, 1973)
פרסים

פרס אטילה יוז'ף (1958)