stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרמיין פלקונה
משפחה

וינסנט פלקונה - אביה של קרמיין ומייסד משפחת הפשע פלקון.
קרלה ויטי - אחותה של קרמיין והבוס של משפחת הפשע ויטי בשיקגו.
לואיזה פלקונה - אשתו של קרמיין ואם שלושת ילדיו. מקום הימצאה הנוכחי אינו ידוע.
ג'וני ויטי - בנה של קרלה ואחיין של קרמיין. חלק ממשפחת ויטי בשיקגו.
לוסי ויטי – בתה של קרלה ואחיינית של קרמיין.
סופיה פלקונה - בתו של קרמיין שמשתלטת על תפקיד הבוס של משפחת פלקונה. מאוחר יותר מריו משנה באופן חוקי את שמה של אחותו לסופיה ג'יגנטה כדי שיוכל לנקות את שם המשפחה מפשעיה.
אלברטו פלקונה - בנו הבלתי כשיר של קרמיין, אשר נואש להתקבל למשפחה.
מריו פלקונה – בנו של קרמיין ואיש עסקים מצליח המבקש לתת לגיטימציה למשפחת פלקון, גם אם זה אומר לפנות לאחיו.
סלינה קייל - בתו לכאורה של כרמין, אם כי הורתה אף פעם לא מוכחת בוודאות.
קיטרינה פלקונה - נכדתו המנוכרת של קרמיין ואמנית בריחה מיומנת שהופכת להיות הצד והחניכה של קאטוומן.
הערות שוליים

↑  Batman: Year One Easter Egg Neatly Shown in Carmine Falcone Set Photo, epicstream.com (באנגלית)
שאקשאקה

טבלת שאקשאקה לא פתורה
שאקשאקה (ביפנית: シャカシャカ) היא סוג של חידת היגיון שפורסמה על ידי ההוצאה לאור ניקולי. החידה הופיעה לראשונה בכתב העת Puzzle Communication Nikoli בגיליון מספר 123 (יוני 2008).
חוקים

המשחק מתבצע על גבי טבלה מרובעת ללא גודל מוגדר. חלק מהתאים לבנים וחלקם שחורים; בחלק מהתאים השחורים יש מספרים. המטרה היא למלא חלק מהתאים הלבנים במשולשים (חצאי התאים) כך שיתקיימו התנאים הבאים:
כל מספר מציין את מספר המשולשים הסמוכים לו (במאונך או במאוזן); ליד תא שחור ללא מספר יכול להופיע מספר שרירותי של משולשים.
על האזורים הלבנים הנותרים ליצור צורה של מרובע או מלבן כלשהו.
לא יכולים להיות שני תאים לבנים סמוכים (החולקים צלע).
ראו גם

רשימת החידות של ניקולי
הערות שוליים

↑  Shakashaka [janko.at]
טבלת שאקשאקה פתורה
רנסאנס (להקה)

| --- | --- |

Renaissance, 2012. Clockwise from upper left: Jason Hart, David J. Keyes, Rave Tesar, Frank Pagano, Michael Dunford, and Annie Haslam
 תקופת הפעילות:  מ-1969 
 סוגה:  רוק מתקדם, רוק סימפוני, פולק רוק 
 חברת תקליטים:  איילנד רקורדס, אלקטרה רקורדס 
 renaissancetouring.com
 חברים
 אנני האסלם ליאו טרברסה 
 
רנסאנס (באנגלית: Renaissance) הייתה להקת רוק מתקדם בריטי שפעלה בשנות השבעים.
ההרכב ניגן בסגנון המכונה "רוק סימפוני" ובשנות פעילותם הוציאו כ-27 אלבומים, ביניהם אלבומי אולפן ואוספים. בולט במיוחד הוא האלבום המצליח "שחרזדה וסיפורים אחרים", פרשנות יצירתית ליצירה המפורסמת של המלחין הקלאסי רימסקי-קורסקוב.
היסטוריה

חברי להקת ציפורי החצר לשעבר, פול סמית', קית' רלף (גיטרה וקולות) וג'ים מק'קרטי (תופים) הקימו את ההרכב שסגנונו נע בין רוק, פולק ומוזיקה קלאסית. אליהם הצטרפו
הבסיסט לואיס קנאמו והפסנתרן ג'ון הווקאן, וכן אחותו של רלף, ג'יין (קולות). אלבומם הראשון הופק על ידי סמית', אבל נגנז במהרה עקב שינויים בהרכב. הלהקה הוציאה שני אלבומים דרך החברות אלקטרה ואיילנד לפני שגובש ההרכב המוכר שלה.
ההרכב החדש, שמהווה את ההרכב המוכר של להקת רנסאנס, כלל את אנני הסלם (קולות), מייקל דאנפורד (גיטרה אקוסטית), ג'ון טאוט (קלידים), ג'ון קאמפ (גיטרה בס וקולות) וטאראנס סוליבאן (תופים). האלבום הראשון בהרכב זה יצא ב-1972 בשם Prologue (פרולוג). המוזיקה באלבום הולחנה על ידי מק'קרטי ודאנפורד, ומילים מאת המשוררת בטי טאצ'ר.
בשנות השבעים הלהקה נהנתה מהצלחה מסחרית כאשר סגנונה היה בעיקר רוק-פולק עם נגיעות קלאסיות. הלהקה הכניסה לשירים שלה ציטוטים ואזכורים של גדולי המלחינים, ביניהם: באך, שופן, אלבינוני, דביסי, רחמנינוב, רימסקי-קורסקוב ופרוקופייב. הסינגל המצליח ביותר שלהם היה "Northern Lights", שהגיע למקום העשירי במצעדים בקיץ 1978.
ב-1978 נמתחה על הלהקה ביקורת מצד המעריצים בעקבות הוצאת האלבום "Azure D'or"; לטענת המעריצים, הלהקה שינתה כיוון מוזיקלי וסגנונה הפך טכני יותר וכלל שימוש רב בסינתיסייזר, מהלך שנעשה על ידי רוב להקות הרוק המתקדם באותו זמן. מאוחר יותר עזבו טאוט וסאליבן את הלהקה, וביחד עם הלחץ שלילי מחברות התקליטים ועומס הרב של סיבובי הופעות, הלהקה התפרקה. דאנפורד וקאמפ הוציאו צמד אלבומים בשנות השמונים ואז נפרדו אף הם.
בשנות התשעים הסלם ודאנפורד (בנפרד) הופיעו עם להקות שונות תחת השם רנסאנס, ואף הוציאו כמה אלבומים.
בשנת 2000 הלהקה התאחדה והוציאה אלבום בשם טוסקני (Tuscany) והופיעו בלונדון ולאחר מכן יצאו למסע הופעות קצר ביפן. ב-2005 פרסמו הודעה בעיתונות כי הלהקה התפרקה באופן סופי ולא תשוב להתאחד. אך ב-2009 התאחדו שוב. הם הוציאו אלבום חדש ב-2013 בשם "Grandine il Vento", אשר ניתן להורדה באינטרנט.
היסטוריה > הופעות בישראל

להקת רנסאנס הופיעה בישראל בספטמבר 1980 ובאפריל 2015.
דיסקוגרפיה

Renaissance‏ (1969)
Illusion‏ (1971)
Prologue‏ (1972)
Ashes are Burning‏ (1973)
Turn of the Cards‏ (1974)
Scheherazade and Other Stories‏ (1975)
Novella‏ (1977)
A Song For All Seasons‏ (1978)
Azure D'or‏ (1979)
Camera Camera‏ (1981)
Time-Line‏ (1983)
Tuscany‏ (2000)
Grandine il Vento‏ (2013)
ריי קוניף

| --- | --- |

ריי קוניף ב-1979
 לידה:  6 בנובמבר 1916 אטלבורו, מסצ'וסטס, ארצות הברית
 פטירה:  12 באוקטובר 2002 (בגיל 85) אסקונדידו, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  ג'וזף ריימונד קוניף
 מקום קבורה:  בית הקברות ווסטווד וילג' 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד, אוניברסיטת ג'ורג'טאון 
 סוגה:  ביג בנד, מוזיקה ווקאלית
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  טרומבון, זמרה
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  זמרי ריי קוניף
 www.rayconniff.info
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וזף ריימונד קוניף (באנגלית: Joseph Raymond Conniff;‏ 6 בנובמבר 1916 – 12 באוקטובר 2002) היה מוביל הרכב ומעבד מוזיקלי אמריקאי שהיה ידוע בעיקר בזכות להקתו "זמרי ריי קוניף" (Ray Conniff Singers), שהייתה פעילה בשנות השישים של המאה ה-20.
חייו

ריי קוניף נולד בעיר אטלבורו (Attleboro) שבמדינת מסצ'וסטס, ארצות הברית ולמד מאביו לנגן על טרומבון. הוא למד עיבוד מוזיקלי באופן עצמאי מספר לימוד.
חייו > ראשית הקריירה

לאחר ששירת בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה, כמעבד מוזיקלי עבור תחנת הרדיו של הכוחות המזוינים של ארצות הברית תחת ניהולו של וולטר שומן, הוא הצטרף לביג בנד של ארטי שאו וכתב עבורו עיבודים רבים. לאחר סיום פעילותו אצל שאו, הוא עבר לעבוד עבור מיץ' מילר, אז מנהל חברות התקליטים קולומביה רקורדס ו-A&R, כמעבד הבית שלהן ועבד עבור כמה אומנים, כולל רוזמרי קלוני, מרטי רובינס, פרנקי ליין, ג'וני מאטיס, גאי מיטשל וג'וני ריי. ב-1955 הוא כתב את העיבוד לשיר "רצועת הזהב" (Band of Gold) של הזמר דון צ'רי, סינגל שמכר יותר ממיליון עותקים. בין הסינגלים המפורסמים שהוא ליווה עם תזמורת (ובהמשך גם עם מקהלת גברים), היו: "כן הלילה ג'וזפין" (Yes Tonight Josephine), "רק הולך בגשם" (Just Walkin' in the Rain) של ג'וני ריי; "הסיכויים הם" (Chances Are) ו"זה מתאים לי להגיד" (It's Not for Me to Say) של ג'וני מאטיס; "מעיל ספורט לבן" (A White Sport Coat) ו"עץ התליה" (The Hanging Tree) של מרטי רובינס; "המהמרים לאור הירח" (Moonlight Gambler) של פרנקי ליין; "מעל לראשי" (Up Above My Head), דואט של פרנקי ליין וג'וני ריי; ו"לטף אותי פופה" (Pet Me, Poppa) של רוזמרי קלוני. הוא גם ליווה את האלבומים "טוני" של טוני בנט, "בלו סווינג" של איילין רוג'רס ו"ריקוד בשניים" (Swingin' for Two) של דון צ'רי. בשנים מוקדמות אלו של הקריירה שלו הוא עסק בהפקה עבור חברת התקליטים אפיק רקורדס בשם "ג'יי ריי" (קיצור של השם ג'וזף ריימונד) ובין השאר ליווה את האלבומים והסינגלים יחד עם קבוצת הזמרים הווקאלית Somethin' Smith and the Redheads.
בעשור שבין השנים 1957 – 1968 נרשמו 28 מאלבומיו של קוניף ברשימת הלהיטים American Top 40, כשהידוע מביניהם היה "אי שם אהבתי" (Somewhere My Love). ב-1969 היה האלבום שלו "תזמורתו, מקהלתו, זמריו וקולו" (His Orchestra, His Chorus, His Singers, His Sound) בראש רשימת האלבומים בבריטניה, אלבום שבמקור פורסם כדי לקדם את סיבוב ההופעות שהוא ערך בגרמניה, אוסטריה ושווייץ באותה שנה. ב-1974 היה קוניף האומן הפופולרי האמריקאי הראשון שהקליט בברית המועצות, יחד עם מקהלה מקומית. אלבומיו המאוחרים יותר, כמו "רק לטינו" (Exclusivamente Latino), "אהבה אהבה" (Amor Amor) ו"לטיניסמו" (Latinisimo), הפכו אותו לפופולרי מאוד בארצות אמריקה הלטינית, ואף יותר מכך לאחר שהוא הופיע בפסטיבל הזמר הבינלאומי בויניה דל מאר. בשנות השמונים והתשעים, כשהוא היה בשנות ה-70 וה-80 שלו, היה היחס אליו בברזיל ובצ'ילה כאל כוכב פופ צעיר.
לדבריו של קוניף, "פעם הקלטתי אלבום עם מיץ' מילר – יחד עם ביג בנד ומקהלה קטנה. החלטתי שהמקהלה תשיר יחד עם התזמורת ללא מילים. הנשים הוכפלו על ידי החצוצרות והגברים הוכפלו על ידי הטרומבונים. מיץ', שישב בתא המבודד, היה מופתע ונרגש עד מאוד מהאופן בו זה עבד היטב". בשל ההצלחה של העיבודים שלו, ובשל הצלילים החדשים שקוניף יצר, אפשר לו מילר להקליט אלבום משלו והיה זה האלבום "זה נפלא!" ('S Wonderful!), אוסף של להיטים שהוקלטו עם תזמורת ועם מקהלה ששרה ללא מילים (ארבעה גברים, ארבע נשים). הוא הוציא לאור אלבומים דומים רבים, כולל ’s Marvelous (אלבום זהב משנת 1957), ’s Awful Nice (1958), "קונצרט עם קצב" (Concert in Rhythm, אלבום זהב משנת 1958), "ברודוויי עם קצב" (Broadway in Rhythm, 1958), "הוליווד עם קצב" (Hollywood in Rhythm, 1959), "קונצרט עם קצב 2" (1960), "אמור זאת עם מוזיקה" (Say It With Music, 1960), "זה הדבר שעשוי מזכרונות" (Memories Are Made of This, אלבום זהב, 1960) ו-’s Continental (1962).
חייו > זמרי ריי קוניף

ב-1959 הקים קוניף את הלהקה "זמרי ריי קוניף" (The Ray Conniff Singers), שמנתה 12 נשים ו-13 גברים והוציא לאור את האלבום "זוהי שיחת העיר" (It's the Talk of the Town).להקה זו הקליטה את האלבום המוצלח ביותר בקריירה שלו, "אי שם אהבתי" (Somewhere My Love, 1966). למילים של כותרת האלבום הוצמד הלחן של Lara's Theme מהסרט דוקטור ז'יוואגו, שהיה ללהיט מעשרת הלהיטים הגדולים בארצות הברית.
האלבום הגיע לרשימת 20 הגדולים בארצות הברית וקוניף זכה בפרס גראמי. הסינגל והאלבום הגיעו גם לדירוגים גבוהים במצעדים הבינלאומיים באוסטרליה, גרמניה, בריטניה ויפן. הראשון מבין ארבעת אלבומי חג המולד שהוציאה הלהקה, Christmas with Conniff (1959) היה גם הוא מוצלח.
ב-2004, כמעט חמישים שנה לאחר יציאתו, הוענק לקוניף לאחר מותו אלבום פלטינה. אלבומים מפורסמים נוספים שהוצאו על ידי הלהקה כללו את "האלבום ההוואיי של ריי קוניף" (Ray Conniff's Hawaiian album) ב-1967 שכלל את הלהיט "צדפי פנינה" (Pearly Shells) ואת "גשר על מים סוערים" (Bridge Over Troubled Water) מ-1970 שכלל את יצירתו המקורית של קוניף, "מישהו" (Someone) ואת הרימייקים ללהיטים כמו "כל מה שעלי לעשות הוא לחלום" (All I Have to Do Is Dream), "לעולם לא אתאהב שוב" (I'll Never Fall in Love Again) ו"משהו" (Something).
מבחינה מוזיקלית, שני רגעי שיא בקריירה של קוניף היו שני האלבומים שהוא הפיק בשיתוף פעולה עם בילי בטרפילד, ידיד ותיק מימי הסווינג המוקדמים. האלבום "קוניף פוגש את בטרפילד" (Conniff Meets Butterfield) משנת 1959, כלל את סולו החצוצרה של בטרפילד. האלבום Just Kiddin' Around (על שם יצירה מקורית של קוניף משנות הארבעים), יצא ב-1963 וכלל קטעי סולו נוספים לטרומבון של קוניף עצמו. שני האלבומים הם על טהרת הג'אז הקל ולא כללו שום קטעי שירה.
שנותיו האחרונות

קוניף הקליט בניו יורק בשנים 1955 – 1961 ובעיקר בלוס אנג'לס בשנים 1962 – 2000. מאוחר יותר בשנות השישים הוא הפיק בממוצע שני אלבומים אינסטרומנטליים ואלבום אחד של שירה בשנה.
ב-1979 עסק קוניף בעיבוד מחדש והקלטה של הגרסה החדשה של "אלה היו הימים" (Those Were The Days) ו"לזכור אותך" (Remembering You), נעימות הפתיחה והסיום של הסדרה הכל נשאר במשפחה, עבור סדרת הבת בכיכובו של קרול או'קונור, "המקום של ארצ'י בנקר" ברשת CBS בהשתתפות הרכב קטן, סולו טרומבון ופסנתר הונקי טונק. קוניף מכר כ-70 מיליון אלבומים ברחבי העולם והמשיך להקליט ולהופיע עד יומו האחרון.
מותו

ריי קוניף מת באסקונדידו, קליפורניה, לאחר שנפל באמבטיה. הוא נקבר בבית הקברות ווסטווד וילג' ממוריאל פארק בלוס אנג'לס. על קברו חקוקים ארבעת התווים הראשונים של "אי שם אהבתי". קוניף הניח אחריו את אשתו, ורה, את בתו, תמרה ושלושת נכדיו. בנו, ג'ימי, מת ב-2015.
ב-2004 יצא אוסף זיכרון של שני תקליטורים, The Essential Ray Conniff, שכולל קטעים נדירים רבים וכאלה שלא פורסמו קודם לכן. שלושה אלבומי אוסף נוספים יצאו בשנים 2005, 2007 ו-2009. אוספים אלו כוללים קטעים נדירים וכאלה שלא יצאו לאור קודם לכן. המוזיקה של קוניף הופיעה בהבלטה בסרט משתגעים על מרי.
קוניף ב-1967
רנסו סראביה

רנסו סראביה (בספרדית: Renzo Saravia; נולד ב-16 ביוני 1993) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת המגן הימני באתלטיקו מיניירו.
קריירת מועדונים

סראביה התחיל את הקריירה שלו בקבוצות כדורגל מקומיות עד שהגיע לזו של בלגראנו. ב-4 במאי 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון בתיקו 1-1 נגד אוניון.
ביולי 2017 סראביה הושאל לראסינג קלוב במדיה שיחק שנתיים. בעונת 2018/2019 זכה עם הקבוצה באליפות ארגנטינה.
ביולי 2019 חתם בפורטו הפורטוגזית. ב-13 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-2 לקרסנודאר. סראביה שיחק עוד 4 משחקים בקבוצה בגביע ובגביע הליגה, אך לא שיחק מעולם במסגרת הליגה. ב-5 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-3 נגד קאסה פיה.
ב-3 במרץ 2020 הושאל לאינטרנסיונל מליגת העל הברזילאית ושיחק במדיה שנתיים.
ב-15 במרץ 2022 חתם בבוטפוגו.
קריירה בינלאומית

ב-8 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארגנטינה בניצחון 0-3 נגד גואטמלה. סראביה נכלל בסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 2019.
תארים

ליגת העל הארגנטינאית: 2018/2019
הגביע הפורטוגלי: 2019/2020
רייזורלייט

| --- | --- |

 מקום הקמה:  לונדון 
 מוקד פעילות:  לונדון, אנגליה
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 סוגה:  אינדי רוק   פוסט פאנק
 חברת תקליטים:  Mercury Records
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ג'וני בורל   ביורן אגרן  קארל דלמו אנדי בורוס
 חברים לשעבר
 כריסטיאן סמית' פנקורוו
 
רייזורלייט (אנגלית: Razorlight) היא להקה אנגלית-שוודית אשר הוקמה ב-2002 על ידי הסולן וכותב השירים, ג'וני בורל.
היסטוריה

הלהקה החלה כלהקת חימום של "The Libertines" בכמה אירועים, שם ראה אותם צייד הכישרונות ג'סטין קרוס. הוא מימן להם הקלטות באולפן ההקלטות "Toerag", שם הוא הפיק להם, לצידו של ליאם ווטסון, את השירים "Rip It Up" ,"Rock 'n' Roll Lies", ו-"In The City". השירים הצליחו בתחנות הרדיו והלהקה הפכה לפופולרית בסצנת המוזיקה בלונדון.
הביקוש להופעות היה רב, והלהקה הופיעה מספר הופעות בכל ערב, ביניהן הופעה בארמון אלכסנדרה עם קיבולת של יותר מ-7,000 איש.
אלבום הבכורה של הלהקה, "Up All Night" יצא ב-28 ביוני 2004, ושווק בכמות עותקים גדולה בבריטניה. הוא הגיע למקום השלישי במצעדי האלבומים בבריטניה. תגובת הקהל והמבקרים הייתה טובה, אך למרות זאת נטען שחסר דמיון ומקוריות באלבום. האלבום יצא מחדש ב-18 באפריל 2005, עם תוספת השיר "Somewhere Else" שהגיע למקום השני במצעדים.
ב-2 ביולי 2005, הופיעה הלהקה בהייד פארק, לונדון כחלק מסדרת ההופעות לייב 8. הלהקה הותקפה כי היא הייתה הלהקה היחידה שלא תרמה את ההכנסה הנוספת שהרוויחה למען מדינות אפריקה. כתוצאה מכך, טענה הלהקה שמפני שהיא להקת צעירה וחסרת ניסיון, חבריה אינם יכולים לבצע כזאת התחייבות.
רייזורלייט הופיעה כלהקת חימום בהופעה של קווין ופול רודג'רס ב-15 ביולי 2005 לפני 60,000 איש. הלהקות שינו את מועד ההופעה לאחר הפיגועים בלונדון.
בדצמבר אותה שנה, הלהקה הופיעה כלהקת חימום של אואזיס באצטדיון המיליניום בקארדיף. בנוסף היא הופיעה כלהקת חימום של הרולינג סטונז בהופעותיהם בקלן ופריז.
הלהקה השתתפה באלבום הצדקה "Help-A Day in the Life" למען ילדים החיים באזורי מלחמה, עם השיר "Kirby's House".
במהלך תקופת חג המולד, הלהקה ביצעה הופעה אינטימית ב"ריילוויי אין" בוינצ'סטר. להקת "קפטן פוניקס" שימשה כלהקת חימום. מתופף הלהקה, בן, הוא אחיו הצעיר של מתופף רייזורלייט אנדי בורוס.
אלבומה השני של הלהקה, "Razorlight" יצא ב-17 ביולי 2006 בבריטניה, והגיע למקום הראשון במצעדי האלבומים במדינה שבוע לאחר יציאתו. חלק מהביקורות היו חיוביות וחלק שליליות.
סינגל הבכורה שיצא מתוך האלבום היה "In the Morning", אשר יצא ב-3 ביולי 2006 והגיע למקום השלישי במצעדי הסינגלים בבריטניה. נכון להיום, זה הסינגל השלישי המצליח שלהם לאחר "Somewhere Else" שהגיע למקום השני, ו-"America" שהגיע למקום הראשון. בנוסף הגיע הסינגל למקום השני במצעד השירים ב-iTunes.
הלהקה יצאה לסיבוב ההופעות הכי גדול שלה באוקטובר-נובמבר 2006. בנוסף היא שימשה כלהקת חימום של ריצ'רד אשקרופט בהופעתו ב-17 ביוני.
בנובמבר 2006, אושפזו חברי הלהקה לאחר שהתגלתה הרעלה רדיואקטיבית במטוס שלהם. במטוס של חברת בריטיש איירוויז בו נסעו, אשר נאלץ לחזור ממוסקבה, נכח המרגל לשעבר אלכסנדר ליטוויננקו.
ב-2007, רייזורלייט היו מועמדים בשתי קטגוריות בטקס פרסי המוזיקה הבריטית: "הלהקה הבריטית של השנה" ו"שיר השנה" עם השיר "America". בנוסף הם היו מועמדים בשתי קטגוריות בטקס פרסי NME הבריטית: "להקת השנה" ו"אלבום השנה".
ב-19 במרץ 2007, הודיעה הלהקה כי היא תשתתף בקרלינג ויקנד באוגוסט 2007.
ב-7 ביולי 2007, השתתפה הלהקה בלייב ארת' והופיעה באצטדיון ומבלי בלונדון, וב-"T in the Park" בסקוטלנד.
דיסקוגרפיה

Up All Night ‏ (2004)
Razorlight ‏ (2006)
Slipway Fires ‏ (2008)
רוני שובל

ערך זה עוסק בשחקנית. אם התכוונתם לפסיכולוג, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1982 (בת 42) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  תלמה ילין  סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין 
 
רוני שובל טסלר (נולדה ב-31 בינואר 1982) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

רוני שובל טסלר נולדה לאם חד-הורית שנפטרה מסרטן כשרוני הייתה בת תשע. היא גדלה בתל אביב וחייתה מאז מות אמה בשלוש משפחות אומנות. בהיותה בת שש עשרה יצאה לעצמאות בעזרתה של סבתה, שהייתה חברתה הטובה ביותר והאדם שהכי השפיע עליה. מכיתה ט' למדה במגמת תיאטרון בתיכון תלמה ילין (1999-1995).
בתום לימודיה שיחקה בהצגות "משחקים בחצר האחורית" בתפקיד דבורי, מאת עדנה מזי"א וב"זכרונות חוף ברייטון" בתפקיד לורי, מאת ניל סיימון, שניהם בבימויו של עודד קוטלר. אחר-כך טיילה במשך שנה בארצות הברית ודרום אמריקה.
כששבה לישראל למדה משחק בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לווינשטיין, שם זכתה במלגת הצטיינות (כל שנה מקבל תלמיד אחד מתוך כל תלמידי הסטודיו) ובשלוש מלגות בתחרויות מונולוגים. בשלב הבא שיחקה בהצגות ילדים רבות בתיאטרונוער, תיאטרון ארצי לנוער, תיאטרון אורנה פורת ועוד. שיחקה בתפקיד עמליה בהצגה "אייה אווצ'אווה" מאת רונן פלד ובבימויו שנבחרה להצגת השנה 2008 בפרס התיאטרון להצגות ילדים ונוער.
רוני שובל השתתפה בתיאטרון הקאמרי ב"גדר" מחזה עם פזמונים, מאת נועם שמואל ובבימויו, ההצגה הייתה עבודת הגמר שלו בבית הספר לבימוי בלונדון. היא שיחקה בתפקיד משולש של מתנחלת צעירה, מתפנה מרצון וילדה.
ב-2007 שובל שרה ושיחקה במופע שירי יונה וולך בבימויה של דליה שימקו בתיאטרון תמונע.
ב-2009 שובל הצטרפה ללהקת השחקנים של הקאמרי. היא שיחקה במחזה "אלמה", שעלה באותה שנה, פרי עטו של יהושע סובול ובבימויו של פאולוס מנקר. זוהי הפקה אוסטרית שרצה מאז 1996 ברחבי תבל. בהפקה הישראלית חלק מהשחקנים היו אירופאים, וחלקם ישראלים. "אלמה" הציגה במוזיאון אסירי המחתרות - ירושלים. שובל שיחקה בהצגה את רייזל המשרתת.
ב-2010 שיחקה שובל בהצגה "מר גטו" מאת יוסי וואסה ובבימויו. ההצגה מיועדת לקהילה האתיופית, מדוברת בעיקר באמהרית ועוסקת בחיי יוצאי אתיופיה בישראל. היא משחקת בהצגה לצידם של יוסי וואסה ורועי אסף.
ב-2011 שיחקה שובל בהצגה "סוף טוב" מאת ענת גוב, לצידה של ענת וקסמן. שובל מגלמת את דמותה של אמונה, חרדית אם לשישה ילדים, חולת סרטן דרגה שנייה. שובל זכתה על תפקידה במלגת הצטיינות מטעם התיאטרון הקאמרי.
ב-2012 שיחקה שובל בהצגה "משחקים בחצר האחורית" שכתבה עדנה מזי"א, בבימויו של נועם שמואל בתפקיד הכפול של דבורי והתובעת ומבוססת על פרשת האונס בקיבוץ שמרת. זה היה תפקידה הראשון בתיאטרון חיפה אחרי שסיימה את לימודיה בתלמה ילין והיא שבה אליו היום בתיאטרון הקאמרי. באותה שנה גם השתתפה בהצגה "קיזוז".
בטלוויזיה רוני שובל גילמה את דמותה של טלי, בדרמה "דום לב" בבימויו של שמואל אימברמן. היא הופיעה במספר פרסומות ודיבבה מעט.
שובל לומדת פיתוח קול מזה שנים רבות.
פרט לתיאטרון שובל מטפלת ברייקי ומסאז' תאילנדי ומתרגלת אשטאנגה יוגה.
חיים אישיים

בשנת 2015 נישאה שובל לשחקן עמרי טסלר ובשנת 2016 נולד בנם הבכור.
תפקידים בתיאטרון

| הצגה | תיאטרון/חברת הפקות | מחזאי | במאי | תפקיד |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| סוף טוב | תיאטרון הקאמרי | ענת גוב | עדנה מזי"א | אמונה |
| משפחה חמה | תיאטרון הקאמרי | ענת גוב | עדנה מזי"א | תמרה/ נטלי |
| משחקים בחצר האחורית | תיאטרון הקאמרי | עדנה מזי"א | נועם שמואל | דבורי והתובעת |
| מר גטו | יוסי וואסה הפקות | יוסי וואסה | יוסי וואסה | ממי |
| פגישת מחזור | תיאטרון הנפש | אסטבן גוטפריד וסמדר שרת | האווארד ריפ | יסמין |
| מחסן השטוזים של דתיה | תיאטרון אורנה פורת | דתיה בן דור | יקי מחרז | שטוזה |
| סיפורי איתמר ורותי גם | תיאטרון אורנה פורת | יקי מחרז, על פי סיפורים של דויד גרוסמן | ישראל גוריון | רותי |
| הפיל שרצה להיות הכי | תיאטרון נדנדה | איילה קורקוס על פי ספרו של פאול קור | אבי מלכה | ציפי |
| הכוכב דניאל וגנבי הזמן | חני הפקות | רותי רוזן | רותי רוזן | גילי ואסתי |
| אלמה (2009) | אלמה הפקות בשיתוף עם תיאטרון הקאמרי | יהושוע סובול | פאולוס מאנקר | רייזל, וחולדה |
| מעלה קרחות | תיאטרון אורנה פורת | אפרים סידון | ציפי פינס | מחליפה |
| במבוני אין כמוני | מילשטיין הפקות | מיכל חזון | ישראל גוריון | במבינה |
| איה אאוץ' אווה | התיאטרון שלנו | רונן גולדפרב פלד | רונן גולדפרב פלד | עמליה |
| רינת בארץ המילים | חסידה הפקות | רינת גבאי | עידן עמית | פופו הליצן |
| "גדר" – מחזה עם פזמונים | תיאטרון הקאמרי | נועם שמואל | נועם שמואל | מתנחלת צעירה, מתפנה מרצון וילדה |
| "מופע" | פסטיבל אישה + תיאטרון תמונע | ערב שירי יונה וולך מעובדים | דליה שימקו | שרה במופע ומשחקת |
| הצבע זהב | שטראוס מפעלי תרבות בע"מ | פיני עדן | פיני עדן | דנה |
|  | תיאטרון רחוב, יהב גל הפקות |  |  | ג'ניפר |
| חקירה | תיאטרון ארצי לנוער | אילן חצור | אילן רונן | אבישג |
| אהבה עיוורת | תיאטרונוער |  |  | שלי |
| החורשה | תיאטרונוער |  |  | נסיה |
| חצר של סבא | תיאטרונוער | דנה פורר | דנה פורר | שירי + מילי |
| מפגשי תיאטרון ואימפרוביזציות | תיאטרון מפגשים |  |  |  |
התיאטרון העירוני חיפה בשנים 1999 - 2001
| הצגה | מחזאי | במאי | תפקיד |
| --- | --- | --- | --- |
| זכרונות חוף ברייטון | ניל סיימון | עודד קוטלר | לורי |
| משחקים בחצר האחורית | עדנה מזי"א | עודד קוטלר | דבורי והתובעת |
הערות שוליים

↑  נילי ברקן, ‏אם רק היו מבצעים אותו היטב, באתר גלובס, 11 ביולי 2000
↑  רונית רוקאס, זה לא הזמן לסלוח, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2007
↑  עכבר העיר, יונתי תמתי, באתר הארץ, 31 בינואר 2007
תמרה שרייבר, ‏"כואב לי שהנשים רוצות להיות בובות מין", באתר גלובס, 30 בינואר 2007
↑  מיכאל הנדלזלץ, חיית במה: המיקום של "אלמה" בעייתי, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2009
נרי  ליבנה, נרי ליבנה | איך אפשר באמת ליהנות מ"עג'מי" ו"אלמה", באתר הארץ, 15 באוקטובר 2009
↑  מיכאל הנדלזלץ, אמש  בתיאטרון: מוות; עשה זאת בעצמך, באתר הארץ, 28 ביוני 2011
סיון שדמון, עכבר העיר, "סוף טוב": לדבר על סרטן ולא להגיד עליו כלום, באתר הארץ, 28 ביוני 2011
↑   חגית גינזבורג, עדנה מזי"א: "את יודעת כמה פעמים הצמידו אותי לקיר ודחפו ידיים?", באתר הארץ, 18 באוקטובר 2021
↑  מיכאל הנדלזלץ, "קיזוז" בקאמרי: פארסה שמטמטמת את חוש הביקורת, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2012
טל פרי, ‏וילוז'ני: "ניסיתי להפוך למושחת ולא הצלחתי", באתר גלובס, 2 בספטמבר 2012
רייזל פרידמן

אין תמונה חופשית
רייזל פרידמן או בקיצור ר. פרידמן, היא סופרת חרדית שעיקר יצירתה הוא סיפורים קצרים. עסקה גם בשכתוב מרבית ספריהם של מאיר להמן ושלמה כהן ובהתאמתם לילדים חרדים.
קורות חייה

בשנות ה-80 התחילה פרידמן את עבודתה הספרותית ככותבת סיפורי-צדיקים בעיתון "המודיע" וכעורכת המדור לילדים בעיתון "המחנה החרדי".
בין השנים תש"ן-תשנ"ז תרגמה, עיבדה וכתבה מחדש את ספריהם של מאיר להמן ושלמה כהן, שנכתבו במקור בעיתון דער איזראעליט לקהל יהודי מרכז אירופה שהשתייכו לנאו-אורתודוקסיה. עלילת הספרים, להוציא את הספרים ההיסטוריים של ליהמן, הייתה לרוב מבוססת על רומן בין בחור לבחורה כעלילה מרכזית, כמו גם שיחות בין הגיבורים שנושאם ההשקפה היהודית. כיוון שהספרות החרדית אינה מקבלת בעין יפה סיפור אהבה בין בחור לבחורה ושיח מעמיק בנושאי אמונה אינם מקובלים בספרותה לנוער, צנזרה פרידמן את הסיפורים ועיבדה אותם לגיל הצעיר. הסיפורים המעובדים זכו לפופולריות רבה בקרב הציבור החרדי, ויצאו לאור בסדרה בת עשרים ושישה כרכים. הופעת הסדרה לוותה בתגובות בעד ונגד התרגום מחדש שפורסמו בעתונות החרדית. במסגרת העיבוד אף נוקדו הספרים ונוספו עליהם איורים, לרוב מאת א. גולדהבר.
מעת לעת, בעיקר לקראת החגים, כותבת פרידמן סיפורי צדיקים בעיתונים החרדיים. חלקם מקובץ לאחר מכן ויוצא לאור כספרים. בנוסף, פרידמן כתבה ספרים רבים המתארים כביוגרפיה את תולדות חייהם של רבנים ואדמו"רים רבים, וכתבה גם מספר ספרים העוסקים בחזרה בתשובה.