ברניקי
הרומן עם טיטוס

תוך כדי שיתוף הפעולה של אגריפס עם אספסיאנוס, התפתח רומן בין ברניקי וטיטוס, בנו של אספסיאנוס. באותה עת הייתה כבר ברניקי בת כ-40, וטיטוס בן 30 או 27 בלבד, אבל ההיסטוריון הרומי טקיטוס טוען שהייתה בשיא יופיה, והקסימה אפילו את אביו של טיטוס במתנותיה הנפלאות.
בשנת 68 הודח הקיסר נירון והתאבד, ורומא נקלעה למערבולת של חוסר יציבות לאורך שנת 69, הידועה בשם "שנת ארבעת הקיסרים". לאחר עלות הקיסר גלבה לשלטון במקומו של נירון, נשלח טיטוס לברכו, אך בעת המסע הגיעה אליו הידיעה כי גלבה נרצח. הוא מיהר לשוב ליהודה וטקיטוס מציין כי היה זה רצונו לעמוד לצד אביו בעת המלחמה, אך גם אהבתו לברניקי.
אספסיאנוס הסכים להתמודד על השלטון רק אם תובטח לו תמיכת טיבריוס יוליוס אלכסנדר, יהודי מומר שהיה נציב מטעם רומא על מצרים, ואחי בעלה הראשון של ברניקי. טקיטוס מספר שברניקי פעלה לקדם את הפיכתו לקיסר בהתלהבות רבה. על פי ההיסטוריון צבי גרץ, ברניקי ביופייה ובעורמתה הביאה את אלכסנדר לתמוך באספסיאנוס, וזאת על מנת שבבוא היום, לאחר מינויו של אספסיאנוס לקיסר, ימונה בנו טיטוס תחתיו והיא תהיה לקיסרית, שכן טיטוס הבטיח להינשא לה.
לאחר דיכויו של המרד הגדול, ערכו אגריפס וברניקי חגיגות לכבודו של טיטוס בבירת ממלכתם, קיסריה פיליפי, אשר לרגלי החרמון. בחגיגות אלו נהרגו יהודים רבים במלחמות גלדיאטורים ובמאבקים עם חיות פרא, כנהוג באותה התקופה.
קיומו של קשר רומנטי בין ברניקי וטיטוס אינו נזכר כלל בכתבי יוסף בן מתתיהו, אבל ייתכן ונמצא רמז לרומן עם המלכה היהודיה באגדה התלמודית על חורבן בית המקדש על ידי "טיטוס הרשע": "בא טיטוס...תפס זונה בידו ונכנס לבית קדשי-הקדשים והציע ספר-תורה ועבר עליה עבירה".
ההיסטוריון הרומי דיו קסיוס מספר שברניקי הייתה בשיא כוחה, וכתוצאה מכך הגיעה לרומא בשנת 75 כשהיא מלווה באחיה. אגריפס השני קיבל משרת פראיטור וברניקי חיה עם טיטוס בארמונו כבת-זוגו.
עדות למידת כוחה והשפעתה ניתן למצוא בכתבי הרטוריקן קווינטיליאנוס, שמספר על מקרה בו הוא עצמו טען לטובת ברניקי בבית המשפט, כאשר היא עצמה הייתה השופטת.
סווטוניוס, היסטוריון רומי בן התקופה, מספר כי טיטוס "חשוד היה בחמדת-בשרים בגלל...אהבתו העזה לברניקה המלכה, אשר הבטיח לה – כפי שהיו אומרים – גם לשאתה לאשה".
על פי "קיצור על הקיסרים" מסוף המאה ה-4, טיטוס הזמין לארוחה את הקונסול לשעבר אולוס קאיקינה אליינוס (Aulus Caecina Alienus) וציווה לחנוק אותו למוות ברגע שעזב את חדר האוכל, בגלל שחשד בו בניאוף עם "אשתו ברניקי". גם על פי מקורות אחרים קאיקינה הוצא להורג על ידי טיטוס, אולם אף אחד מהם אינו קושר זאת לברניקי.
לדברי דיו קסיוס, ברניקי ציפתה להינשא לטיטוס וכבר התנהגה כאילו הייתה אשתו, אבל ההתמרמרות ברומא הלכה וגברה. בנוסף לדברי הרכילות על הקיסר ובת זוגו, הצליחו כמה סופיסטים מהאסכולה הציניקנית לחדור לעיר ולעורר מהומה. אחד מהם נכנס לתיאטרון מלא בקהל וגינה את הזוג בנאום פוגעני ארוך, עליו קיבל עונש מלקות. מאוחר יותר, סופיסט אחר, שחשב שזה העונש שיקבל גם הוא, פצח בנביחות חסרות טעם בסגנון ציניקני, ונענש על כך בעריפת ראשו. כשטיטוס ראה כי הרומאים אינם מרוצים מהמצב (אולי מכך שאשת הקיסר תהיה יהודיה, או מלכה מזרחית, בזוכרם את קלאופטרה מלכת מצרים ואת השפעתה השלילית על יוליוס קיסר ומרקוס אנטוניוס), שלח את ברניקי מרומא.
בשנת 79, לאחר שאספסיאנוס מת וטיטוס הפך לקיסר, חזרה ברניקי לרומא. אולם זמן קצר אחר כך שלח טיטוס את ברניקי בחזרה אל ממלכת אחיה אגריפס, כדי לשמור על אהדת העם, "למרות רצון שניהם". על פי גרץ, חזרה ברניקי אל רוח היהדות וממלכתה הצפונית שימשה כמקלט לפליטים מן המרד.
על פי גרץ, הוצב באתונה פסלה של ברניקי, כשעליו הכיתוב "המלכה הגדולה בת המלך הגדול יוליוס אגריפס". כתובת מאתונה שנחקקה לכבודה משבחת את ברניקי עקב "דאגתה" לעיר, ומכנה אותה "בת אגריפס המלך וצאצא של מלכים גדולים מטיבי העיר". כתובת לטינית מביירות מנציחה את ברניקי, לצד אחיה, בזכות תרומות לשיקום בניין בעיר וקישוטו: "ברניקי המלכה והמלך אגריפס תיקנו מן היסוד את המקדש הזה..., שהמלך הורדוס, שהם מצאצאיו, בנאו, אחרי שהידרדר הבניין ברבות השנים, וגם קישטו אותו בשיש ובשישה...עמודים".
למרות שאין מידע על חייה או צאצאיה לאחר שנת 79, ישנם חוקרים הקושרים אליה את יוליה קריספינה בת ברניקיאנוס, הנזכרת בארכיון בבתא כ"אפיסקופוס" – המפקחת על אחייניו היתומים של בעלה המנוח השני של בבתא. יוליה קריספינה ייצגה בשנים 130–131 את היתומים והאפוטרופוס שלהם במשפט תביעה נגד בבתא והחוקרים מעלים את האפשרות שהייתה נכדתה של ברניקי, מבנה ברניקיאנוס.