stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קונסטנטין פון נויראט
הערות שוליים

↑  שאול פרידלנדר, גרמניה הנאצית והיהודים: שנות הרדיפות, 1939-1933; תרגמה מאנגלית עתליה זילבר; ספרית אפקים, הוצאת עם עובד, תל אביב 1997; עמ' 272.
| הנאשמים במשפט פושעי המלחמה בנירנברג |
| --- | --- | --- |
| נשפטו לגזר דין מוות | ארנסט קלטנברונר • ארתור זייס-אינקווארט • מרטין בורמן (מת זמן רב לפני תחילת המשפט, אך נידון) • הרמן גרינג (התאבד לפני ההוצאה להורג) • אלפרד רוזנברג • אלפרד יודל • וילהלם קייטל • וילהלם פריק • הנס פרנק • פריץ זאוקל • יוליוס שטרייכר • יואכים פון ריבנטרופ |  |
| נידונו למאסר | ולטר פונק (מאסר עולם) • אריך רדר (מאסר עולם) • רודולף הס (מאסר עולם) • באלדור פון שיראך (20 שנה) • אלברט שפר (20 שנה) • קונסטנטין פון נויראט (15 שנה) • קרל דניץ (10 שנים) |  |
| זוכו מכל אשמה | הנס פריטשה • היילמאר שאכט • פרנץ פון פאפן |  |
| לא נידונו | רוברט ליי • גוסטב קרופ |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007332641405171  BnF: cb11953238v (data)  GND: 118786016  ISNI: 0000 0000 5539 5338  LCCN: n80038089  NARA: 10582689  NKC: xx0073964  NTA: 266962661  SELIBR: 379373  SNAC: w67d6p0p  SUDOC: 027507718  VIAF: 64803541   WorldCat (עם VIAF): 64803541
קונסילר

קונסילרים שונים
בקוסמטיקה, קוֹנְסִילֶר (על פי האקדמיה ללשון העברית: חִפּוּי) הוא חומר המשמש כמסווה, מטשטש ומסתיר כהויות מתחת לעיניים, פצעונים, אדמומיות וצלקות.
קיימים שני סוגי קונסילרים - קונסילר מתקן (צבעוני) וקונסילר טבעי.
הקונסילר הטבעי - הקונסילר המוכר ביותר. משמש כבסיס נקי לאיפור. הוא מטשטש כוויות, פצעונים ובגוון טבעי.
בקונסילר הטבעי, מתחת לעיניים, משתמשים בגוון בהיר יותר מגוון מהמייק אפ, כדי "להאיר" את המקום.
הקונסילר הצבעוני - משמש לנטרול פיגמנטים לא רצויים בעור.
מניחים את הקונסילר הצבעוני לפני המייק אפ ולפני הקונסילר הטבעי.
קונסילר מתקן מגיע במספר צבעים: ירוק, סגול, ורוד, צהוב, כתום. כאשר כל צבע מתקן פגמים בעור בצבע שקיים מולו בטבלת הצבעים.
קופפרשטיך-קבינט ברלין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אמנות גרפית
 כתובת:  Matthäikirchplatz 
 מיקום:  ברלין 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1832
 תאריך פתיחה רשמי:  1832 
 קואורדינטות:  52°30′30″N 13°22′01″E﻿ / ﻿52.5084°N 13.367°E﻿ / 52.5084; 13.367
 דף הבית
  (למפת ברלין מוגדלת) קופפרשטיך-קבינט ברלין(למפת ברלין רגילה) קופפרשטיך-קבינט ברלין
 
קופפרשטיך-קבינט ברלין (בגרמנית: Kupferstichkabinett Berlin), או המוזיאון להדפסים ורישומים של ברלין, הוא מוזיאון להדפסים בברלין, והוא הגדול ביותר בגרמניה בתחום האמנות הגרפית. הקופפרשטיך-קבינט הוא אחד המוזיאונים הלאומיים של ברלין, וממוקם בקומפלקס המוזיאונים הברלינאי, הקולטורפורום, הסמוך לכיכר פוטסדאם.
היסטוריה

המוזיאון, שנפתח לראשונה לציבור בשנת 1831, היה מבוסס על אוסף של האלקטור של ברנדנבורג פרידריך וילהלם הראשון, שהחל לאצור את היצירות בשנת 1652.
האוסף המוצג במוזיאון פוצל בין שני חלקי גרמניה, המזרחי והמערבי. האוספים אוחדו בשנת 1994, אז עבר האוסף למשכנו הנוכחי בקולטורפורום.
האוסף מכיל כיום אלפי גלופות, למעלה מ-500,000 הדפסים, ומעל 100,000 פריטים בודדים: איורים, יצירות בצבע שמן, בפסטל ובצבעי מים.
בין היתר, מוצגות באוסף יצירות של אלברכט דירר, בוטיצ'לי (איוריו לקומדיה האלוהית של דנטה), מתיאס גרינוואלד, אלטדורפר, בוש, ברויגל, פרידריך, מנטניה, רמברנדט, שינקל, טיפולו.
מוצגות בו גם יצירות של אמנים מאוחרים יותר, כגון קירכנר, פיקאסו ומונק, לצד יצירות של אמני פופ ארט (אנדי וורהול, המילטון, ג'ספר ג'ונס ופרנק סטלה), אמנים מושגיים, מינימליסטיים, ואמנים עכשוויים הפועלים בברלין.
לקריאה נוספת

Alexander Dückers (editor): Das Berliner Kupferstichkabinett. Akademie, 1994. ISBN 3-05-002488-7. (בגרמנית)
פרוג'ינה

| --- | --- |


מפעל פרוג'ינה-נסטלה בעיר פרוג'ה
 נתונים כלליים
 מייסדים:  לואיזה ספגנולי, פרנצ'סקו אנדראני, Francesco Buitoni 
 תקופת הפעילות:  30 בנובמבר 1907 – הווה (116 שנים) 
 חברת אם:  נסטלה 
 מיקום המטה:  מילאנו 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הממתקים 
  
 www.perugina.com
 
בואינג 747 של אלאיטליה מעוטר בלוגו "באצ'י"
פרוג'ינה (באיטלקית: Perugina) היא חברת ממתקים הפועלת בעיר פרוג'ה שבאיטליה. נחשבת לאחת מחברות הממתקים החשובות באיטליה.
היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1907. מאז שנת 1939, כאשר השתתפה בתערוכה העולמית של ניו יורק (1939), רכשה מעמד בינלאומי. פרוג'ינה מייצרת מגוון רב של מוצרי שוקולד וסוגים רבים של מוצרי נוגט (כגון ממתקים העשויים מסוכר, מדבש, מאגוזים קלויים (שקדים, אגוזי מלך, פיסטוק חלבי ואגוזי לוז) ולעיתים גם מפירות מסוכרים (קצוצים), וכן עוגיות ביסקוטי, המכילות אגוזים ולעיתים מתובלות בטעם אניס. לקראת חג הפסחא פרוג'ינה מייצרת ביצי פסחא עטופות בנייר אלומיניום.
אחד ממוצריה המפורסמים של החברה הם ה"באצ'י" (Baci), שפרושו המילולי הוא "נשיקות". אלו שוקולדים הממולאים באגוזי לוז ועטופים באגרות שרשומים עליהן היגדי אהבה בשפות שונות.
חברת פרוג'ינה היא כיום חלק מחברת נסטלה.
פרוג'ה (כדורגל)

אסוצ'אציונה קלצ'יסטיקה פרוג'ה קלצ'ו (באיטלקית: Associazione Calcistica Perugia Calcio) הוא מועדון כדורגל מן העיר פרוג'ה שבאיטליה. המועדון הוקם בשנת 1905 וכיום הוא משחק בסרייה ג', הליגה האיטלקית השלישית, אחרי שבילה שנים רבות בליגה הבכירה הסרייה א. צבעי הקבוצה הם אדום ולבן. פרוג'ה זכתה בגביע האינטרטוטו בשנת 2003. כינויו של המועדון הוא "גריפוני".
אצטדיונה הביתי של פרוג'ה נקרא סטאדיו רנאטו קורי והוא מכיל 28,000 מקומות, הוא ממוקם בתוך פרוג'ה עצמה. יושב ראש המועדון הוא מסימיליאנו סנטופדרה ומאמנה הנוכחי של הקבוצה הוא אנדראה קמפלונה.
עונת השיא של המועדון הייתה עונת 1978/79. בעונה זו שיחקה פרוג'ה בסרייה א' והצליחה לשמור על מאזן נקי מהפסדי ליגה לאורך כל העונה, אך למרות זאת סיימה רק במקום השני אחרי מילאן, שזכתה בסקודטו באותה עונה.
שחקנים מפורסמים

פאולו רוסי
הידטושי נקטה
פבריציו רבאנלי
פרוג'ה (מאכל)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מאפה
 מטבח:  סרבי
 אזור מוצא:  חבל הבלקן
 מוצא:  סרביה סרביה
 מרכיבים עיקריים:  קמח
פרוג'ה (בקירילית: Проја; באנגלית: Proja) הוא מאכל סרבי מסורתי העשוי מקמח תירס ונפוץ בסרביה ובמדינות חבל הבלקן.
המאכל עשוי מקמח תירס, מים או חלב, שמן, חמאה, ביצים ולעיתים יוגורט וירקות שאותם מערבבים יחד לעיסה חלקה ואופים.
הפרוג'ה היה פופולרי בשנות החמישים והיה לסמל של תרבות העוני, כיום נחשב למאכל נפוץ המוגש באירועים משפחתיים, פסטיבלים ומסעדות.
הערות שוליים

↑  Проја со јогурт и сирење, Moirecepti (ב־)
↑  ПРОЈА, Жито Лукс (ב־)
↑  Moirecepti, Moirecepti (ב־)
קולטן (מחצב)

| --- | --- |

 מרכיבים:  קולומביט וטנטליט
 
קולטן (Coltan) הוא השם התעשייתי של תערובת המינרלים קולומביט וטנטליט, שם שניתן כצרוף התחיליות של שמות שני מינרלים אלה.
הקולטן מהווה מקור עיקרי של ניאוביום וטנטלום.
הפקה ומכירה של קולטן

הקולטן נכרה בעיקר בשביל להפיק טנטלום, המשמש בעיקר לייצור רכיבים אלקטרוניים, ומחיר הקולטן נקבע לפי כמות הטנטליט שהוא מכיל. באופן כללי הקולטן נסחר סביב ה-40$ לק"ג טנטליט אולם המחיר חווה מספר עליות תלולות וצניחות עוקבות: בסוף שנות ה-70, בשנת 1988 ובשנת 2000.
הכרייה השנתית של קולטן בשנת 2000 הייתה בסביבות 836 טון של תכולת טנטלום, בשנת 2001 עלתה ל-1100 טון ובשנת 2004 הגיעה ל-1,270 טון, לא כולל את בוליביה, רוסיה, סין וזמביה אשר לגביהן אין נתונים. הכרייה של קולטן נעשית בעיקר באוסטרליה (485 טון בשנת 2000, 800 טון בשנת 2004), ברזיל (90 טון ב-2000, 200 טון ב-2004), הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, רואנדה, בורונדי, אוגנדה (130 טון ב-2000, 52 טון ב-2004), קנדה (57 טון ב-2000, 55 טון ב-2004), אתיופיה (38 טון ב-2000, 35 טון ב-2004), ניגריה, נמיביה ומוזמביק.
כל התוצרת מגיעה בסופו של דבר לאחת משלוש חברות בעולם, "Cabot Inc" בארצות הברית, HC Starc בגרמניה ו-Nigncxia בסין שהן היחידות בעלות הציוד להפקת טנטלום ממחצבים גולמיים.
בעיות

קיימת טענה כי מחירו הגבוה של הקולטן היה אחד הגורמים למלחמת קונגו השנייה, עימות שגרם למותם של כארבעה מיליון איש. רואנדה ואוגנדה מייצאות כיום למערב (בעיקר לארצות הברית) קולטן שנגנב מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
עליות המחירים של הקולטן גרמו לתופעות הדומות לבהלה לזהב. איכרים נטשו את החקלאות והחלו לחפש קולטן בשיטות דומות לחיפוש זהב. עליות המחירים גם גרמו למתח בין המדינות המפיקות את המינרל, בייחוד בין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לרואנדה.
אזור הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הוא אזור שאינו יציב מבחינה פוליטית, ואזור המכרות הוא בתוך אחד מתחומי המחייה העיקריים של גורילות השפלה המזרחית, המצויות בסכנת הכחדה.
הכיבוש הרואנדי במזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו גרם לכך שהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו אינה מסוגלת לנצל את המשאב לתועלתה. דו"ח של מועצת הביטחון שהופץ לאחרונה טוען כי כמות גדולה של העפרה נכרית בצורה לא חוקית ומוברחת מעבר לגבולה המזרחי של המדינה בידי מיליציות מאוגנדה השכנה, בורונדי ורואנדה. ההערכה היא כי הצבא של רואנדה הרוויח לפחות 250 מיליון דולר בפחות מ-18 חודשים ממכירת קולטן. עם זאת, הערכות אלה בעייתיות שכן לרואנדה עצמה יש מרבצי קולטן, דבר המקשה על זיהוי המינרל המוברח.
הברחת קולטן היא מקור הכנסה ראשי עבור המדינות שכבשו אזורים ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. לרבים מעוררת עובדה זו שאלות מוסריות לגבי השימוש בקולטן בדומה לאלה שהתעוררו מקניית יהלומי דמים (יהלומים שמקורם באזורי עימות שמכירתם שימשה למימון רכישת נשק). בשל הקושי להבדיל בין מחצבים שהופקו בדרך חוקית לאלה שהופקו בדרך בלתי חוקית החליטו כמה חברות אלקטרוניקה לוותר על קולטן ממרכז אפריקה לחלוטין, ולהסתמך על מקורות אחרים.
כל שלוש המדינות שהדו"ח של האו"ם נקב בשמן כמבריחות קולטן הכחישו כי הן מעורבות בכך. העיתונאי האוסטרי קלאוס ורנר תיעד קשרים בין חברות רב-לאומיות והסחר הבלתי חוקי בקולטן.
נטען גם כי לכריית קולטן יש השלכות סביבתיות חמורות על היערות ובעלי החיים באזור, ובייחוד על אוכלוסיית גורילות השפלה המזרחית. "קרן דיאן פוסי", הקרויה על שם חוקרת הגורילות הנודעת, רתמה למאבק כנגד כריית הקולטן המכונה "טלפונים סלולריים ידידותיים לגורילות" ידוענים ובהם את לאונרדו דיקפריו.
המרכז הבינלאומי לחקר טנטלום-ניאוביום שמושבו בבלגיה (מדינה ששלטה בעבר בשטחי קונגו), מעודד קניינים בינלאומיים להימנע מקניית קולטן מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו מטעמים מוסריים.
בשנים האחרונות אכן חל מעבר מהיצרנים המסורתיים לספקים כדוגמת מצרים, אבל הגורם לכך היו סיבות כלכליות ולא מוסריות. בין הנפגעות העיקריות נמצאת גם אוסטרליה שבה התרחשה בשנת 2004 פשיטת הרגל של היצרן הגדול בעולם, החברה האוסטרלית "Sons of Gwalia Ltd", אם כי החברה ממשיכה לייצר ולייצא את המחצב.
הערות שוליים

↑  Tantalum and columbium supply and demand outlook, National Academies, 1983, pages 49-52
↑  Karen Hayes, Richard Burge, Coltan Mining in the Democratic Republic of Congo, Fauna and Flora International, page 22
↑  קולטן, גורילות וטלפונים סלולריים
↑  בגלל מלחמת האזרחים, שטחים של קונגו מוחזקים על ידי מדינות שכנות הכורות את הקולטן
↑  הסקר הגאולוגי האמריקני.סיכום מכירות מינרלים, ינואר 2002 טנטלום בעמודים 166-7
↑  הסקר הגאולוגי האמריקני סיכום מכירות מינרלים, ינואר 2005, טנטלום בעמודים 166-7
↑  Karen Hayes, Richard Burge, Coltan Mining in the Democratic Republic of Congo, Fauna and Flora International, page 18
↑  קלאוס ורנר, הספר השחור החדש של חברות המותגים (בגרמנית "Das neue Schwarzbuch Markenfirmen‏"), 2003, ISBN 3-216-30715-8
↑  לאונרדו דיקפריו בעד טלפונים סלולריים ידידותיים לגורילות
↑  המרכז הבינלאומי לחקר טנטלום-ניובים, בריסל בלגיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13615954f (data)  GND: 1071850369  SUDOC: 056568940
פסל החופש

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  תומאס קרופורד 
 תאריך יצירה:  1860 
 טכניקה וחומרים:  ארד 
 ממדים בס"מ
 גובה:  5,900
 נתונים על היצירה
 משקל:  6,800 ק"ג 
 מיקום:  וושינגטון די. סי. שבארצות הברית
 קואורדינטות:  38°53′23″N 77°00′33″W﻿ / ﻿38.889833333333°N 77.009055555556°W﻿ / 38.889833333333; -77.009055555556
 he
 
הפסל בשנת 1993 אחרי שהורד מלמעלה במטרה לשפצו
פסל החופש (באנגלית: Statue of Freedom) ידוע גם בשם פסל החירות, הוא פסל ברונזה שעוצב על ידי תומאס קרופורד, בשנת 1863. הוא הוצב על כיפת הקפיטול בוושינגטון, ארצות הברית מתוך מטרה לסמל ניצחון במלחמה ושלום. הפסל מתאר דמות נשית שחובשת קסדה צבאית ומחזיקה חרב שנמצאת בתוך נדן ביד ימין וזר דפנה ביד שמאל.
תיאור

דמות הפסל היא דמות נשית. ידה הימנית נשענת על ידית חרב בנדן ביד השמאלית היא מחזיקה זר דפנה ומגן עם 13 פסים. הקסדה שלה עטורה בזר ניצחון ועליה כרבולת נוצות. על סיכת הבגד שלה חרוטה האות U ובתוכה האות S, ראשי התיבות של 'ארצות הברית'. שכמייה אינדיאנית מוטלת על פלג גופה השמאלי. היא עומדת על גלובוס מברזל.
פסל הארד מתנשא לגובה שישה מטרים ומשקלו כ-6.8 טון (15 אלף ליבראות).
היסטוריה

ב-9 במאי 1993, אחרי שהיה במקום כמעט 130 שנה, הפסל הובא מהקפיטול על ידי מסוק לשיקום, זה גם נתן הזדמנות לתיירים לראות את הפסל מקרוב. העבודה הייתה נחוצה בגלל צלקות נרחבות ובגלל סדקים והחלדה של המעמד מברזל. הפרויקט עלה בסה"כ 780,000 דולר שגויסו באופן פרטי. העבודה בוצעה על ידי חברה בבולטימור, מרילנד. עבודת השיקום של הפסל והכן ערכה כארבעה חודשים. פסל החופש הוחזר למקומו במסוק ב-23 באוקטובר 1993, במסגרת חגיגות המאתיים של הקפיטול בארצות הברית.
הנצחה

ראשו של הפסל נמצא על בול של ארצות הברית.
פסל החופש נמצא גם בצד האחורי של עיטור מדליית עיראק.
הפסל מתואר גם במדליה האזרחית למלחמה בטרור.
מדליית עיראק מ-2004
בול-דואר של 5$ אמריקאים, 1923
ראו גם

הקפיטול
פסל החירות
פרוגנוז (סדרת לוויינים)

| --- | --- |

 מידע כללי
 יצרן:  לאבוצ'קין 
 מידע טכני
 משקל:  1,110 ק"ג 
 
פרוגנוז (ברוסית: Прогноз, "חיזוי") הייתה סדרת לווייני מחקר ששיגורם התחיל בברית המועצות ונמשך ברוסיה. הלוויינים חקרו פעילות השמש תוך דגש על התפרצות סולארית, קרינה קוסמית והשפעתה על מגנטוספירה ויונוספירה. השערה הייתה שבעקבות הנתונים יהיה ניתן לחזות זרימות רדיואקטיביות שעלולות לסכן את צוותי תחנת החלל.
שיגור הלוויינים החל בשנת 1972 ונמשך עד לשנת 1996. כל הלוויינים נבנו במשרד "לבוצ'קין". הלוויינים שוגרו למסלול אליפטי עם התרחקות מכדור הארץ עד 700 אלף ק"מ. בחלק מהשיגורים הותקן ציוד שנבנה במדינות נוספות. החל משיגור הרביעי החל שימוש בגרסה משודרגת של הלוויין.
כל הלוויינים נבנו כגליל בקוטר 150 ס"מ ובגובה 120 ס"מ. בחלק החיצוני הותקן פאנל סולארי בשטח 7 מ"ר. בתוך הגליל הותקנו מנועים ומכשירי מדידה. סוג מכשירי מדידה והיקפם השתנה בהתאם ליעד המחקר של שיגור ספציפי. משך פעילות הלוויין גדל בהדרגה והגיע לכ-5 שנים בלוויין "פרוגנוז 11" (אורך חיים מתוכנן היה 180 ימים).
שיגורי לוויינים

השיגורים בוצעו מקוסמודרום בייקונור למעט "פרוגנוז 11" ו-"פרוגנוז 12" ששוגרו מקוסמודרום פלסצק. השיגורים בוצעו בעזרת משגר מדגם מולניה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תאריך שיגור | לוויין | התרחקות מכדור הארץ, ק"מ | משקל, ק"ג | זמן פעילות, ימים | יעד |
| 14 באפריל 1972 | פרוגנוז 1 | 201,200 | 845 | 165 | חקר פעילות השמש וקרינה קוסמית |
| 29 ביוני 1972 | פרוגנוז 2 | 201,200 | 845 | 173 | חקר פעילות השמש וקרינה קוסמית.  הותקן ציוד מדידה מתוצרת צרפת לחקר רוח השמש ומגנטוספירה |
| 15 בפברואר 1973 | פרוגנוז 3 | 200,270 | 836 | 405 | חקר קרני רנטגן וקרני גמא |
| 22 בדצמבר 1975 | פרוגנוז 4 | 199,000 | 893 | 141 | חקר פעילות השמש ומגנטוספירה |
| 25 בנובמבר 1976 | פרוגנוז 5 | 195,120 | 896 | 238 | חקר מגנטוספרה ורוח השמש בשיתוף פעולה עם צרפת |
| 22 בספטמבר 1977 | פרוגנוז 6 | 197,885 | 894 | 184 | חקר מגנטוספרה ורוח השמש בשיתוף פעולה עם צרפת |
| 30 באוקטובר 1978 | פרוגנוז 7 | 199,300 | 940 | 227 | חקר מגנטוספרה ורוח השמש בשיתוף פעולה עם צרפת |
| 25 בדצמבר 1980 | פרוגנוז 8 | 198,700 | 934 | 272 | חקר מגנטוספרה ורוח השמש בשיתוף פעולה עם צ'כוסלובקיה |
| 1 ביולי 1983 | פרוגנוז 9 | 727,620 | 933 | 361 | חקר קרינת הרקע הקוסמית |
| 26 באפריל 1984 | פרוגנוז 10 | 200,000 | 933 | 200 | חקר סביבת כדור הארץ במסגרת תוכנית אינטרקוסמוס |
| 3 באוגוסט 1995 | פרוגנוז 11 | 198,770 | 1250 | 1901 | חקר מגנטוספירה ורוח השמש |
| 29 באוגוסט 1996 | פרוגנוז 12 | 190,140 | 1370 | 885 | חקר מגנטוספירה ורוח השמש |
פסל החירות (בודפשט)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פסל 
 מיקום:  בודפשט 
 מדינה:  הונגריה 
 הקמה ובנייה
 חומרי בנייה:  ארד, אבן 
 יוצר:  Zsigmond Kisfaludi Strobl 
 מידות
 גובה:  40 מ' 
 קואורדינטות:  47°29′11″N 19°02′53″E﻿ / ﻿47.48638889°N 19.04805556°E﻿ / 47.48638889; 19.04805556
  (למפת בודפשט מוגדלת) פסל החירות(למפת בודפשט רגילה) פסל החירות
 
הפסל ושני הפסלים המתלווים לו
פסל החירות או פסל החופש (בהונגרית: Szabadság-szobor; מבוטא: סאבאצ'אג סובור) הוא אנדרטה הממוקמת בגבעת גלרט בבודפשט, הונגריה. הפסל מנציח את אלו שהקריבו את חייהם עבור עצמאותה, חירותה, שגשוגה ופריחתה של הונגריה.
תיאור הפסל

פסל הברונזה בגובה 14 מ' עומד על בסיס בגובה 26 מ' ומחזיק עלה דקל. לפסל מתלווים שני פסלים קטנים המוצבים לצדי הבסיס.
בזכות מיקומו הגבוה מעל גבעת גלרט, הפסל הוא מאפיין בולט בנוף של בודפשט.
היסטוריה

הבסיס שעליו נמצא הפסל הוקם על גבעת גלרט, המתנשאת לגובה 250 מטר מעל העיר, בידי מיקלוש הורטי, במטרה להציב עליו פסל לזכר בנו, אישטוון הורטי, שנספה בתאונת מטוסים ברוסיה. לפי התכנון המקורי הפסל על הבסיס היה אמור להיות בדמות ילד.
בשנת 1947, הועמדה על הבסיס אנדרטה של מספר פסלים, לזכר שחרור הונגריה במלחמת העולם השנייה באוקטובר 1944, על ידי הצבא האדום. הפסל עוצב על ידי הפסל והאמן ההונגרי זיגמונד קישפלאודי שטרובל.
בדצמבר 1949 תואר הפסל בעיתון דבר:
על המצבה נרשם במקור ברוסית והונגרית:
A FELSZABADÍTÓ
SZOVJET HŐSÖK
EMLÉKÉRE
A HÁLÁS MAGYAR NÉP
1945
שיכול להיות מתורגם כ"לזכר גיבורי מועצת השחרור הסובייטים, הוקם על ידי ההונגרים אסירי התודה ב-1945". במקור היו באנדרטה עוד שני פסלים, שהועברו לפארק המזכרת, מוזיאון חוץ הכולל פסלים של המלחמה הקרה הנמצא בבודפשט. בקול העם הופיע הסבר של הפסלים שהרכיבו את האנדרטה:
למרגלות המצבה, על לוח זיכרון נרשמו שמות המפקדים, הקצינים והחיילים הסובייטיים, "אשר מסרו את חייהם על שחרורה של העיר."
האנדרטה נקראה "פסל השחרור", "אנדרטת החרות" או "אנדרטת השלום".
בימי המרד ההונגרי ב-1956 האנדרטה ניזוקה בכמה מחלקיה.
לאחר המעבר בשנת 1989 משלטון קומוניסטי לדמוקרטי הכיתוב על המצבה שונה ל:
MINDAZOK EMLÉKÉRE
AKIK
ÉLETÜKET ÁLDOZTÁK
MAGYARORSZÁG
FÜGGETLENSÉGÉÉRT,
SZABADSÁGÁÉRT
ÉS BOLDOGULÁSÁÉRT
בתרגום מהונגרית: "לזכר כל אלו שהקריבו את חייהם עבור עצמאותה, חירותה ושיגשוגה של הונגריה"
ראו גם

הונגריה במלחמת העולם השנייה
הרפובליקה העממית ההונגרית
פסל החירות
פסל החירות (סן מרינו)
פארק ממנטו
הערות שוליים

↑  מ. אבי שאול, בחוצות בודאפשט, קול העם, 21 ביולי 1955
↑  ש. אלישיב, בודפשט, דבר, 16 בדצמבר 1949
↑  שמואל אייזנשטדט, רשמי מסע בהונגריה ובולגריה, קול העם, 17 ביולי 1953
↑  ואף על פי כן נוע ינוע, קול העם, 6 באוגוסט 1954
י. להב, פנינת הדנובה שוב מפיצה זוהרה, קול העם, 13 בפברואר 1955
↑  הונגריה, דבר, 2 בנובמבר 1956
|  בודפשט  |
| --- | --- | --- |
| אתרים עיקריים | בניין הפרלמנט ההונגרי • בזיליקת אישטוון הקדוש • גבעת הטירה • ארמון בודה • ארמון שנדור • האי מרגיט • המוזיאון הלאומי של הונגריה • מוזיאון האמנויות היפות • מוזיאון הטכנולוגיה והתחבורה ההונגרי • ארמון גרשם • בית האופרה • כנסיית מתיאש • באסטיון הדייגים • פסל החירות • בית הקפה אבזיה • בית הקפה היפני • היכל האמנות (בודפשט) • טירת ויידהוניאד • אנדרטת המילניום • אוסף הטקסטיל של גולדברגר • תיאטרון האופרטה של בודפשט • תיאטרון ארקל • קפה ז'רבו • מסעדת גונדל • מרתף מתיאש • התיאטרון הלאומי (בודפשט) • גן החיות והבוטני (בודפשט) • אקווינקום |  |
| גשרי בודפשט | גשר מגיירי • גשר ארפאד • גשר מרגיט • גשר השלשלאות • גשר אליזבת • גשר החירות • גשר פטפי • גשר ראקוצי •  גשר הרכבת המחבר (הדרומי) • גשר הרכבת המחבר (הצפוני) |  |
| בתי כנסת ואתרים יהודיים | בית הכנסת הגדול של בודפשט • בית הכנסת ברחוב קזינצי • בית הכנסת רומבך • גטו בודפשט • בית הכנסת של ראקושפלוטה • בית הכנסת ברחוב פאווה • בית הכנסת בדרך פרנקל לאו • בית הכנסת בכיכר טלקי • בית הכנסת של אובודה • בית הכנסת של רחוב וישגראדי • בית הכנסת בדרך דוז'ה ג'רג' • בית הכנסת בבודהוואר • בית הכנסת באויפשט • בית הכנסת של פשטארז'בט • בית הכנסת של קבאניה • בית הכנסת של כיכר בתלן • המוזיאון והארכיון היהודי-הונגרי • המרכז לזיכרון ותיעוד השואה • בית הזכוכית (בודפשט) • בית המדרש לרבנים  בבודפשט • נעליים על הדנובה • בית כנסת בית שלום (בודפשט) • |  |
| בתי קברות יהודים | בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה • בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני • בית הקברות היהודי ברקושקרסטור • בית הקברות היהודי פרקשרט • בית הקברות היהודי ברחוב גראנאטוש • בית הקברות היהודי ברחוב צ'רס • בית הקברות היהודי של אובודה • בית הקברות היהודי של בודה • בית הקברות היהודי של ראקושליגט |  |
| תחבורה | כביש הטבעת • קלטי פאייאודבר • ניוגטי פאייאודבר • דלי פאייאודבר • הרכבת התחתית של בודפשט • נמל התעופה הבין-לאומי בודפשט פרנץ ליסט • רכבת הילדים של בודפשט • רכבת גלגלי שיניים (בודפשט) • שדרת הטבעת הונגריה • השדרה הקטנה (בודפשט) • השדרה הגדולה (בודפשט) • הרכבת הפרברית של בודפשט |  |
| כיכרות | כיכר בלאהה לואיזה • אוקטוגון (בודפשט) • כיכר הגיבורים • כיכר ניוגטי • כיכר דיאק פרנץ • כיכר החירות בבודפשט • כיכר ורשמארטי |  |
| ספא (מרחצאות) | ספא סנט לוקאץ' • ספא גלרט • ספא דגאי • מרחצאות פלטינוס • ספא סצ'ני |  |
| אחר | בודה (עיר) • פשט (הונגריה) • אובודה • אויפשט • דנובה • הפארק העירוני • פארק ממנטו • נפליגט • אוניברסיטת אטווש לוראנד • שדרות אנדראשי • יהדות הונגריה • השוק המרכזי של בודפשט • רחוב ואצי • אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה • אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב • היכל האמנות (בודפשט) |  |
חייל עם לפיד החירות, בעליה לפסל החירות.
הפסל מעל בודפשט בשעות הערב
קיריאק אבדאניי

קיריאק אבדאניי (ברומנית: Chiriac Avădanei;‏ 8 בינואר 1927–2014) היה מהנדס רומני, ראש צוות המתכננים של תעלת דנובה-הים השחור ותוכניות רבות נוספות.
אבדאניי נולד בטרגו טרוטוש (Târgu Trotuş), במחוז בקאו ולמד בית ספר תיכון בפנימיה, ביאשי, בעזרת מלגה שניתנה לתלמידים מצטיינים. לאחר סיום הלימודים, בגלל בצורת במולדובה, נשלח על ידי אביו לקנות תירס בחבל באנאט. היות שכבר היה בבאנאט, הלך ונבחן בחינות כניסה לפוליטכנית של טימישוארה ועבר בהצלחה. בסיום לימודיו עבד בהנהלה הכללית של המשרד לתכנון בניית מסילות הברזל וכעבור שנתיים עבר למכון לתכנון הובלות במכוניות, בשיט ובאוויר.
לאחר שצבר ניסיון רב בתכנונים מורכבים, הוזעק אבדאניי ביולי 1973 והוטל עליו לרכז את תכנון חידוש העבודות לכריית תעלת דנובה-הים השחור, הפרויקט הגדול ביותר אי פעם ברומניה. אבדאניי התחיל לעבוד עם קבוצה של 185 מהנדסים וטכנאים, שפעלה בשיתוף פעולה עם המוסדות האקדמיים והמחקריים השונים של רומניה. במהלך הזמן הקבוצה גדלה ל-225 מומחים ולאחר שהתחיל יישום הפרויקט, המתכננים היו מבלים שלושה ימים בשבוע בשטח, בפיקוח על העבודות. הפרויקט הצליח ולאחר סיום התעלה הראשית הצוות בראשות אבדאניי תכנן גם את התעלה הצפונית.
בשנים האחרונות, לפני מותו, עבד אבדאניי על התכנון מחדש של הפרויקט שנזנח, תעלת דנובה-בוקרשט.
קוטל יתושים

קוטל יתושים חשמלי
קוטל יתושים (נקרא לעיתים: קטלן) הוא מכשיר חשמלי המושך וקוטל חרקים מעופפים הנמשכים לאור אולטרה סגול (אך לא יתושים, למרות שמו). מקור אור כדוגמת נורה פלואורסצנטית או LED אולטרה סגולים מושכים את החרקים לתוך המכשיר והם מחושמלים ברשת מתכת המחוברת למקור מתח חשמלי דוגמת שנאי מתח גבוה או סוללות.
היסטוריה

בגיליון אוקטובר 1911 של מגזין הטכנולוגיה Popular Mechanics, הוצג דגם ראשון של מלכודת זבובים חשמלית, הכוללת את המאפיינים של קוטל היתושים המודרני. הדגם היה אפקטיבי אולם יקר לייצור ולכן לא נכנס לייצור סדרתי. קוטל היתושים הראשון שנכנס לייצור סדרתי הומצא ב-1934 על ידי ויליאם פולמר והריסון צ'אפין.
מבנה

קוטל יתושים טיפוסי עשוי ממקור אור שסביבו סליל מתכתי שבין חלקיו יש הפרש מתחים. שני אלו נמצאים בתוך מארז מפלסטיק או ממתכת המבודדת מהחלקים הפנימיים. מקור האור מושך אליו חרקים, ואלו מתחשמלים כאשר הם נוגעים בסליל הפנימי. מקור האור יכול להיות נורה פלואורסצנטית אולטרה סגולה, הנראה בעיני החרקים ומושך אותם.. הפרש המתחים ברשת החשמלית מגיע למתח של 2,000 וולט.
מבנה > קוטל יתושים ידני

נוסף על קוטלי היתושים המחוברים למקור מתח גבוה, קיימים גם קוטלי יתושים ידניים, המקבלים את מקור המתח שלהם מסוללות. הקוטלים הידניים מעוצבים בדרך כלל כמחבט טניס וכוללים כפתור הפעלה שמזרים חשמל בזמן שלוחצים עליו, לרשת מתכת המצויה בין שתי רשתות מתכת חיצוניות. החרק המעופף שנלכד בין הרשתות, סוגר בגופו את המעגל החשמלי, ולפיכך מת.
חסרונות > אפקטיביות מועטה

קוטלי יתושים חשמליים המושכים את החרקים באמצעות מקור אור נמצאו כחסרי יעילות בקטילת חרקים עוקצים, ובכלל זה יתושים. הקוטלים מושכים בעיקר מיני זבובים וחרקים אחרים לא מזיקים. במחקר שנערך נמצא כי בעונת הקיץ, מתוך 13,789 חרקים שנקטלו על ידי קוטל יתושים אחד, רק 31 מהם היו חרקים עוקצים. יתושים נמשכים לפליטות פחמן דו-חמצני ואדי מים, הנפלטים בתהליך הנשימה של היונקים, ולא לאור אולטרה סגול. בשל עובדה זו, חלק מהיצרנים החלו לייצר קוטלים הפולטים פחמן דו-חמצני ופתיון המכיל את החומר הכימי אוקטנול, המדמה את ריח גופו של האדם.
חסרונות > פיזור

במחקר שנערך בארצות הברית, נמצא כי קוטלים חשמליים עשויים לפזר חלקים מגופם של החרקים במהלך ההתחשמלות. החלקים עשויים להתפזר ברדיוס של 2 מטרים מהקוטל. חלקים אלה מזוהמים לעיתים על ידי וירוסים ובקטריות העלולים להזיק לאדם, שעשוי לשאוף אותם. מנהל המזון והתרופות האמריקאי ממליץ כי קוטלי יתושים לא יונחו בקרבת מזון.
הערות שוליים

↑  USPTO, Insect exterminator
↑  Craig Freudenrich, Ph.D., How Bug Zappers Work
↑  Donald Lewis, Bug Zappers are Harmful, Not Helpful
↑  Donald Lewis, Bug Zappers are Harmful, Not Helpful
↑  James E. Urban, A. Broce, Killing of Flies in Electrocuting Insect Traps Releases Bacteria and Viruses, Current Microbiology
October 2000, Volume 41, Issue 4, pp 267-270
קוטל יתושים חשמלי ידני