stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר פוטייב
ביוגרפיה

נולד לניקולאי פאבלוביץ' פוטייב, גיבור ברית המועצות, לוחם במלחמת העולם השנייה שמת ב-1972. פוטייב עבד בקג"ב וב-1979 נשלח במהלך מלחמת אפגניסטן כחלק מכוח משימה של ספצנאז "זניט" וכעבור שנתיים צורף לכוח "קסקאד 2" בקאבול. הוענקו לו עיטורים על השתתפויותיו בקרבות באפגניסטן. הוא שירת במינהל הראשי הראשון (ביון חוץ) של הקג"ב ואחר כך שירת בסו"ר - סוכנות הביון הרוסית.
ב-2003 הותקף בדירתו במוסקבה על ידי אלמונים, הפשע לא פוענח ולא נמצאו האשמים. אך הועלו השערות כי שירותי הביון האמריקניים ניסו לפגוע בו בשל תפקידו הרגיש; הוא עבד כסגן מנהל המחלקה האמריקנית במינהל S (מבצעי איסוף מודיעין) של סו"ר. הוא נמלט מרוסיה לארצות הברית, ביוני 2009, זמן לא רב לפני ביקורו של נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב בוושינגטון. רעייתו ובתו מרגריטה פוטייבה כבר התגוררו באמריקה בעת שהגיע אליה וקליטתו שם הייתה מהירה.
כשנה לפני מעצרם של המרגלים הרוסיים בארצות הברית, ב-2010, הוצעה לו העלאה בדרגה אך הוא סירב. מעט לפני מעצרם של המרגלים, בנו של פוטייב, שעבד בסוכנות הפדרלית למלחמה בסמים, נסע לארצות הברית. פוטייב שנפגש עם אנשי ה-FBI חשף בפניהם את רשת הריגול הרוסית המתנהלת כבר שני עשורים באמריקה. מחשש לתגובת נגד של הביון הרוסי, לשכת החקירות הפדרלית החליטה לעצור את המרגלים. מבין האנשים שנחשפו ברשת היה חואן לזארו (מיכאיל ואסנקוב בשמו האמיתי). בעת שהותו בארצות הברית נטען כי הגנרל פוטייב עסק בהלבנת הון של כספי אנשי עסקים ופקידים רוסיים.
ב-16 במאי 2011, הואשם בבגידה במולדת ועריקה, ובית הדין הצבאי המחוזי של מוסקבה החל באיסוף נתונים אודותיו.
ב-27 ביוני 2011, בית הדין הצבאי המחוזי של מוסקבה פסק כי פוטייב אשם בבגידה במולדת. נגזרו עליו 25 שנות מאסר בהיעדרו ונושלו ממנו דרגותיו. כאמור, אשמתו של פוטייב היא כי ימים מספר לפני ביקורו של דמיטרי מדבדב בוושינגטון ביוני 2010, הקולונל אלכסנדר פוטייב, סגן ראש המחלקה האמריקנית של מינהל S של הסו"ר הממונה לתפעול סוכנים זרים, נמלט לארצות הברית והסגיר לידי האמריקנים קבוצת מרגלים רוסיים שעבדו נגד ארצות הברית, ביניהם גם אנה צ'פמן.
ב-7 ביולי 2016 מת פוטייב בארצות הברית.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  ידיעה על מותו באתר סוכנות הידיעות הרוסית אינטרפקס.
אלכסנדר פון הרטמן

| --- | --- |

אלכסנדר פון הרטמן
 לידה:  11 בדצמבר 1890 ברלין, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  26 בינואר 1943 (בגיל 52) סטלינגרד, ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1910–1943 (כ־33 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-71
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   אות הפציעה בשחור   הצלב הגרמני בזהב
 
גנרל אלכסנדר פון הרטמן (בגרמנית Alexander von Hartmann;‏ 11 בדצמבר 1890 – 26 בינואר 1943), היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, ונהרג במהלך קרב סטלינגרד.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

פון הרטמן נולד ב-11 בדצמבר 1890 בברלין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, למשפחת אצולה פרוסית. בשנת 1910 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-94 (תורינגיה ה-5 - הדוכס הגדול של סקסוניה), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. במהלך המלחמה נפצע פון הרטמן באורח קשה, ולקראת סופה הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון הרטמן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1931 הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1933 מונה לקצין קישור עבור הצי בהמבורג. בשנת 1934 מונה למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים ה-37, ובשנת 1937 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-37.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

במהלך המערכה על צרפת לחם פון הרטמן עם הרגימנט שבפיקודו, כחלק מהדיוויזיה ה-6, וב-28 במרץ 1941 מונה למפקד הדיוויזיה ה-71. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה ה-17, והשתתפה עמה בקרב אומן ובקרב קייב. במהלך מבצע מקרה כחול לחמה הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס ה-51 במסגרת הארמייה השישית והשתתפה עמה בקרב סטלינגרד, וב-8 באוקטובר 1942 קיבל פון הרטמן על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. כשהחלו הכוחות הגרמנים בסטלינגרד לקרוס, אמר פון הרטמן כי לא יתאבד אך ימות בקרב, ואכן ב-26 בינואר 1943 נהרג פון הרטמן מפגיעת צלף, ולאחר מותו הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.
אלכסנדר פולוקארוב

אלכסנדר ואסילביץ' פולוקארוב (ברוסית: Александр Васильевич Полукаров; נולד ב-27 בנובמבר 1959) הוא כדורגלן עבר אוקראיני, אשר שיחק בתפקיד הבלם.
קריירה

את תחילת דרכו בכדורגל המקצועני החל פולוקארוב בקבוצת זאריה וורושילובגרד. ב-1980 עבר לטורפדו מוסקבה בה שיחק 319 משחקים וכבש 21 שערים. במהלך תקופתו בטורפדו מוסקבה זכה פולוקארוב בגביע הסובייטי ב-1986. ב-1991 עבר פולוקארוב למכבי תל אביב, איתה זכה באליפות אחת (1991/1992), גביע המדינה אחד (1993/1994) ופעם אחת בגביע הטוטו (1992/1993).
לאחר שעזב את מכבי תל אביב, שיחק פולוקארוב עונה אחת במכבי הרצליה, עונה אחת בהפועל ירושלים ועונה אחת במכבי עירוני אשדוד (עמה העפיל לליגת העל). לאחר מכן חזר לטורפדו מוסקבה ופרש ממשחק פעיל לאחר 17 משחקים במדי הקבוצה.
לאחר שפרש מונה פולוקארוב לעוזר מאמן של קבוצת פ.צ. מוסקבה. בשנת 2010 מונה פולוקארוב זמנית למאמן הקבוצה. החל משנת 2011 מעוסק כמאמן ילדים במועדון טורפדו מוסקבה.
תארים כשחקן

הגביע הסובייטי 1985/1986
אליפויות (1): 1991/1992
גביעי מדינה (1): 1993/1994
גביעי טוטו (1): 1992/1993
אלפיזאוריים

| אלפיזאוריים |
| --- | --- |
 Alepisaurus ferox
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דגי-לטאים
משפחה:: אלפיזאוריים
סוג:: אלפיזאורוס
שם מדעי
 Alepisauridae ‏לואו, 1833

אלפיזאוריים (שם מדעי: Alepisauridae; מילולית: "לטאות חסרות קשקשים") היא משפחה של דגי גרם מהסדרה דגי-לטאים החיים ברחבי האוקיינוסים השונים. במראם הם דומים ללטאות, במבנה הלסתות וצורת הגוף. משפחה זו מכילה סוג בודד - אלפיזאורוס (Alepisaurus) ובו שני מינים.
מינים אלה נודדים לאורך מרבית האוקיינוסים, למעט באזורי הקוטב, אם כי נתפסו כמה פרטים בגרינלנד. לרוב הם נימשים מספינות לדיג טונה, או כשהם נסחפים מתים לחופים.
דגים אלה הם טורפים שיכולים להגיע לאורך 215 סנטימטרים ולמשקל של 10 קילוגרם. הם בעלי לסתות מוארכות בעלות שורות של שיניים חדות והם טורפים יעילים עם גוף הידרודינמי בעל סנפיר גב דמוי-מפרש קוצני (בדומה למפרשן) המתאים לתאוצה אחרי טרף של דגים אחרים או יצורי ים דומים.
דגים אלה בעלי עיניים גדולות וראייה טובה גם בתנאי חשיכה, תכונה חשובה מאחר שהם חיים לרוב בעומק של מעל 2 קילומטרים מתחת פני הים.
מינים

למשפחה זו שייכים רק 2 מינים:
Alepisaurus brevirostris
Alepisaurus ferox
אינסולינומה

ערך זה עוסק במחלה של בני אדם. אם התכוונתם למחלה של בעלי חיים, ראו .
| --- | --- |
היסטופתולוגיה של גידול אינסולינומה
היסטופתולוגיה של גידול אינסולינומה
 תחום:  אונקולוגיה 
 טיפול:  everolimus 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/283039 
 DiseasesDB:  6830
 MeSH:  D007340
 סיווגים
 ICD-10:  C25.4, D13.7
 ICD-O:  Insulinoma
 
אִינְסוּלִינוֹמָה (Insulinoma) היא גידול נדיר, אשר מפריש את הורמון האינסולין בכמות מוגברת. מקור הגידול כמעט תמיד מתאי בטא בלבלב. החולים סובלים מרמה נמוכה של גלוקוז בדם - היפוגליקמיה - תופעה אשר משתפרת בזמן אכילה.
האבחנה נעשית בדרך כלל על פי צרוף של רמה נמוכה של גלוקוז בדם יחד עם רמה גבוהה של אינסולין ושל פפטידים נוספים הקשורים לתהליך יצירת האינסולין, ויחד עם עדות לקיום גידול בלבלב, כגון באמצעות הדמיה רפואית.
הטיפול העיקרי הוא ניתוח.
שכיחות

שכיחות הגידול: בין 1 ל-4 חולים לכל מיליון איש בשנה.
ברוב המקרים הגידול קטן - פחות מ-2 ס"מ. השכיחות לממאירות (שליחת גרורות) בין 5% ל-30%.
כ-99% מהאינסולינומות מקורן בלבלב.
ב-5% מהמקרים החולים סובלים גם מגידולים בבלוטת הפאראתירואיד ובבלוטת יותרת המוח - תופעה רפואית הקרויה ניאופלזיה אנדוקרינית מרובה סוג 1 - ‎Multiple endocrine neoplasia type 1‏.
סימנים וסימפטומים

ירידת רמת הגלוקוז בדם - היפוגליקמיה - המתבטאת בהתחלה בסימנים נוירולוגיים שונים כגון כאבי ראש, עייפות, ראייה כפולה או מטושטשת, הסימנים מוקלים בזמן אכילה.
במצבים חמורים יותר: הזעת יתר, רעד, פעמת, חרדות, בחילות, התכווצויות ועד לתרדמת.
לעיתים ניתן להבחין גם בעלייה רבה במשקל הגוף.
אבחון

יש לחשוד במחלה זו למי שסובל מסימנים של היפוגליקמיה בזמן צום עם רמות גלוקוז בדם של פחות מ-45 מ"ג לדציליטר - ובתנאי שסימני ההיפוגליקמיה נעלמים עם מתן גלוקוז.
בבדיקות דם נוספות תימצא רמה גבוהה של אינסולין, של פרו-אינסולין (פפטיד ממנו נוצר האינסולין) ושל פפטיד-C (תוצר לוואי בעת הפיכת פרו-אינסולין לאינסולין).
אבחון > מבחן דיכוי אינסולין

היפוגליקמיה גורמת לדיכוי בהפרשה תקינה של אינסולין, אך לא תגרום דיכוי בהפרשת אינסולין במצב של אינסולינומה.
מבחן דיכוי אינסולין הוא בדיקה רפואית, במהלכה החולה צם 72 שעות תחת השגחה רפואית, אך מותר לו לשתות משקאות נטולי קלוריות ונטולי קפאין. רמת הגלוקוז בדם נמדדת לעיתים קרובות, עד אשר הרמה יורדת פחות מ-49 מ"ג לדציליטר או עד אשר מופעים סימנים קליניים של היפוגליקמיה, ואז נלקחים בדיקות דם של אינסולין, של פרו-אינסולין ושל פפטיד-C. רמת שלושת החומרים האלה תהיה גבוהה במצב של אינסולינומה.
אבחון > הדמיה רפואית

ניתן לגלות את הגידול באמצעים בלתי פולשניים: אולטרה סאונד, טומוגרפיה ממוחשבת ודימות תהודה מגנטית, או באמצעים פולשניים: אנגיוגרפיה, ואף טכנולוגיות מתקדמות של מדידת רמת אינסולין המופרש לוורידים מאזורים שונים של הלבלב.
טיפול

הטיפול העיקרי הוא כריתת הגידול בניתוח שעלול להוביל לכריתת חלק מהלבלב. חולים שלא ניתן לנתח אותם, או עם גידולים שלא ניתן להסירם, יקבלו תרופות שחוסמות הפרשת אינסולין כגון diazoxide או somatostatin.
במקרה של גידול בעל אופי סרטני (גרורות) - תינתן כימותרפיה מתאימה.
רוב החולים עם אינסולינומה שפירה יכולים להרפא באמצעות ניתוח, אולם תופעות המחלה עלולות לחזור במקרה של גידולים מרובים. כ-2% מהחולים מפתחים סוכרת מסוג 1
 לאחר הניתוח.
ראו גם

אינסולין
לבלב
סוכרת
היפוגליקמיה
אלכסנדר פהלינג

| --- | --- |

פהלינג, 2011
 לידה:  29 במרץ 1981 (בן 43) ברלין המזרחית, גרמניה המזרחית 
 מדינה:  גרמניה, גרמניה המזרחית 
 תקופת הפעילות:  מ-2007 
 מקום לימודים:  האקדמיה לדרמה ע"ש ארנסט בוש 
 פרסים והוקרה:  פרס הקולנוע הגרמני 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסנדר פהלינג (בגרמנית: Alexander Fehling; נולד ב-29 במרץ 1981) שחקן גרמני, הידוע בזכות משחקו בסרטו של קוונטין טרנטינו "ממזרים חסרי כבוד" (2009) ובסדרת הטלוויזיה האמריקאית "הומלנד". פהלינג שיחק גם בסרט הישראלי "פלאפל אטומי" בשנת 2015.
ביוגרפיה

פהלינג נולד בברלין המזרחית, מזרח גרמניה. הוא למד משחק באקדמיה לאמנויות דרמטיות ארנסט בוש בין השנים 2003 עד 2007. הוא שיחק בסרטי קולנוע וטלוויזיה רבות.
הוא קיבל את פרס Förderpreis Deutscher Film בקטגוריית השחקן על גילומו של סוון להנרט בסרט "לאורך הדרך באים תיירים" משנת 2006. פהלינג שיחק בכמה הפקות תיאטרון ובעבר הוא זכה בפרס מטעם האקדמיה לאמנויות בברלין על תפקידו כנסיך בהפקת התיאטרון של "שלגיה".
פהלינג ידוע בעיקר בקרב קהל דוברי האנגלית בזכות תפקידו בסרטו של קוונטין טרנטינו, משנת 2009, "ממזרים חסרי כבוד". פהלינג גם דובב את הופעתו בגרסה הגרמנית של הסרט.
פהלינג הופיע בסדרת הטלוויזיה הומלנד, שעלתה לאוויר באוקטובר 2015. הוא שיחק את ג'ונאס הולנדר, יועץ משפטי של קרן דירינג וחבר של דמותה של קלייר דיינס, קארי מתיסון.
בשנת 2014 שיחק בסרט הקולנוע "מבוך השקרים", ובסרט האמריקאי-גרמני "שלאחר המוות" את דמותו של אריק אדלר.  בשנת 2015 שיחק את אולי בסרט הישראלי "פלאפל אטומי", קופרודוקציה ישראלית-גרמנית-ניו זילנדית.
בשנת 2019 שיחק בסרט האמריקאי "חיים נסתרים" של הבמאי טרנס מאליק. באותה שנה שיחק גם בסרט "רומן בין השורות"  המבוסס על הרומן "טוב נגד רוח הצפון" מאת הסופר האוסטרי דניאל גלטאואר.
בשנת 2023 גילם את דמותו של מקס ארנסט במיני-סדרה "אל מעבר האוקיינוס" מבית נטפליקס.
בשנת 2024 שיחק בסרט "Verbrannte Erde" מאת הבמאי הטורקי-גרמני תומאס ארסלאן (אנ').
הערות שוליים

1 2  Shattuck, Kathryn (30 בספטמבר 2015). "Alexander Fehling: A Wild Ride From Inglourious Basterds to Homeland". הניו יורק טיימס. נבדק ב-23 באוקטובר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Agard, Chancellor (18 באוקטובר 2015). "Meet Homeland's Alexander Fehling, Who Plays Carrie's Hot New Man". People. נבדק ב-23 באוקטובר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Förderpreis Deutscher Film 2007 - Verleihung am 27.06.2007 im HVB Forum". Ganz München (בגרמנית). 27 ביוני 2007. נבדק ב-4 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420010005171  BIBSYS: 14006183  BNE: XX5203062  BnF: cb16207516s (data)  GND: 141290420  ISNI: 0000 0001 1954 4700  LCCN: no2009117599  MusicBrainz: 35d3d534-6192-4dc2-b074-35183632f61c  NKC: pna2014812983  NTA: 317768271  SUDOC: 132968045  VIAF: 224115628   WorldCat (עם VIAF): 224115628
אלכסנדר גנטלב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בנובמבר 1959 דגסטן, רוסיה 
 פטירה:  2 באפריל 2019 (בגיל 59) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסנדר (סשה) גנטלב (6 בנובמבר 1959 –  2 באפריל 2019) היה במאי קולנוע דוקומנטרי ישראלי, שיצר שורה של סרטים עטורי פרסים, ביניהם: "האוליגרכים", "גנבים בחוק", "משחקי פוטין", "ריידרס" ו"יולקי פאלקי".
פילמוגרפיה

"האוליגרכים" – 2004
"טרור בבית הספר" – 2004
"יולקי פאלקי" – 2007
"מבצע היורש" – 2008
"כמו בבית" – 2009
"הכנרים משיכון ד'" – 2010
"גנבים בחוק" – 2010
"20 שנה בלי ברית המועצות" – 2011
"משחקי פוטין" – 2014
"ריידרס" – 2014
"הרקדן" – 2015
"נשות האוליגרכים" – 2016
הערות שוליים

↑  אביבה קרול, ‏ערוץ 10 ישדר את "אוליגרכים" של אריק ברנשטיין, באתר גלובס, 11 ביולי 2004
↑  רותה קופפר, המהפכה נגמרה, אפשר לעשות כסף, באתר הארץ, 20 ביולי 2004
גואל פינטו, רוסיה בידינו, באתר הארץ, 12 ביולי 2004
שרון קדמי, ‏לנין מתהפך בקברו,ילצין משחרר שיהוק, באתר גלובס, 20 ביולי 2004
↑  גואל פינטו, ננעל פסטיבל הקולנוע הבינלאומי בירושלים; בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר זכו הסרטים "עטאש - צמאון" ו"אור", באתר הארץ, 18 ביולי 2004
↑  גואל פינטו, גופי שידור זרים השתכנעו להשקיע בסרטים תיעודיים ישראליים, באתר הארץ, 14 באפריל 2004
↑  חגי חיטרון, זוועה וגם בלגן, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2004
↑  תיגל נשיא, עכבר העיר ת"א, אין שפה, אין עבודה, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2007
↑  נירית אנדרמן, שבעה פרסים לילדי השמש, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2008
↑  גילי איזיקוביץ, לצורך עלייה, באתר הארץ, 9 באפריל 2012
↑  רותה קופפר, כמה עולה מושב בדומא, באתר הארץ, 23 בנובמבר 2008
↑  נירית אנדרמן, סרט התעודה "הכנרים משיכון ד'" זכה במענק של 380 אלף שקלים, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2009
↑  מיה סלע, גנבים בחוק: כשהמאפיה הרוסית פותחת את הפה, באתר הארץ, 19 ביולי 2010
גילי איזיקוביץ, שותפים לפשע, באתר הארץ, 19 ביולי 2010
אייל דץ‏, סימנים של כבוד: על "גנבים בחוק", באתר וואלה, 20 ביולי 2010
↑  עכבר העיר, שני סרטים ישראלים בפסטיבל טרייבקה, באתר הארץ, 10 במרץ 2010
↑  נירית אנדרמן, סרטיהם של אלכס גנטלב ותומר הימן יתחרו בפסטיבל "הוטדוקס" בקנדה, באתר הארץ, 14 במרץ 2010
↑  נירית אנדרמן, "שתיקת הארכיון" ו"גנבים בחוק" מועמדים ל"פרס אירופה", באתר הארץ, 16 בספטמבר 2010
↑  הוכרזו 20 הסרטים המועמדים לפרסי אופיר שיתחרו על ייצוג ישראל באוסקר, באתר הארץ, 18 באפריל 2010
↑  מיכל רשף, הוכרזו הזוכים בפרס שטרן בעבור הישגים של עולים בתחומי האמנות והתרבות, באתר הארץ, 9 במאי 2010
↑   רותה קופפר, שוד ושבר, באתר הארץ, 18 במאי 2014
↑  עכבר העיר, אובססיה, גרפיטי ויצחק רבין: הסרטים הישראלים של פסטיבל חיפה, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2015
↑  גילי איזיקוביץ, למצוא נסיך עשיר במוסקבה, באתר הארץ, 20 בינואר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 143566881  ISNI: 0000 0003 9158 3194  NTA: 333057694  RERO: 02-A018669271  VIAF: 285439824   WorldCat (עם VIAF): 285439824
אופק אירועים

ערך זה עוסק במונח בתורת היחסות הכללית המתאר מעטפת של חור שחור. אם התכוונתם למיצב בשם זה, ראו .
לפי תורת היחסות הכללית, אופק אירועים הוא מעטפת דמיונית המקיפה חור שחור, שאירועים המתרחשים עליה או מעבר לה אינם יכולים להשפיע על צופה חיצוני כלשהו והוא לא יכול להבחין בהם. שום מידע, לרבות אור, הנפלט מצדו הפנימי של אופק האירועים, לא יוכל לעולם להגיע לצופה חיצוני, וכל עצם או קרינה העוברים את אופק האירועים מצד הצופה, לא ייראו שוב, ויתרכזו, בסופו של דבר, בנקודה מסוימת במרחב-זמן.
בהכללה, ניתן להתייחס לאופק אירועים עבור צופה מסוים, כגבול במרחב-זמן, שאירועים המתרחשים עליו או מעבר לו לא יגיעו לעולם אל אותו צופה.
אופק אירועים של חור שחור

לפי התיאור היחסותי, חור שחור הוא עצם שמיימי דחוס עד כדי כך, שחומר וקרינה אינם יכולים להימלט משדה הכבידה שלו. לעיתים מגדירים זאת כאזור בחלל שמהירות הבריחה ממנו גדולה ממהירות האור. הגדרה מדויקת יותר היא שבתוך האופק, כל המסלולים הם דמויי-אור (lightlike), ומכאן - כל המסלולים בקונוס האור בתוך האופק, מתעקמים פנימה, לעבר מרכז החור השחור. מרגע שחלקיק עובר את האופק, התקדמותו אל תוך מרכז החור היא בלתי נמנעת.
המעטפת הדמיונית המוגדרת על ידי רדיוס שוורצשילד מתפקדת כאופק אירועים של גוף לא-מסתובב ברדיוס זה (יש לשים לב שחור שחור מסתובב פועל בצורה שונה במקצת). רדיוס שוורצשילד של עצם מסוים נמצא ביחס ישר למסה שלו. עבור מסת השמש הוא שווה ל-3 קילומטרים בערך, ועבור זו של כדור הארץ – כ-9 מילימטרים. לחור שחור שנוצר מקריסת כוכב בעל מסה הגדולה מגבול צ'נדראסקאר, הגבול התחתון הוא 4 קילומטרים בערך.
אופקי אירועים של חורים שחורים ראויים לציון במיוחד משלוש סיבות: ראשית, קיימות דוגמאות רבות לחורים שחורים, הקרובות דיין על מנת שיתאפשר לחקרן. שנית, חורים שחורים נוטים לספוח חומר מסביבתם, מה שמספק דוגמאות למקום בו חומר העובר אופק אירועים צפוי להראות. שלישית, התיאור של חורים שחורים באמצעות יחסות כללית ידוע כהערכה מקורבת, ומשערים כי תופעות של כבידה קוונטית תהפוכנה למשמעותיות בקרבת אופק אירועים. דבר זה מאפשר להשתמש בעקיפין בתצפיות על חומר בקרבת אופק אירועים של חור שחור, לחקר היחסות הכללית וההרחבות המוצעות שלה.
הגדרה רחבה יותר לאופק אירועים

בעוד שההגדרה הנ"ל לאופק אירועים היא ההגדרה המקובלת יותר, יש המרחיבים את ההגדרה גם מעבר לאופק אירועים של חור שחור (ראו, למשל,). לפי גישה זו, מקבל המונח אופק אירועים משמעות כללית יותר, של גבול במרחב-זמן, מעבר לו אין לאירועים השפעה על צופה חיצוני מסוים. כך, למשל, מבחינת צופה אחד יהיה קיים אופק אירועים, בעוד שמבחינת צופה אחר - לא.
לדוגמה:
האופק החלקיקי של היקום הנראה הוא הגבול המייצג את המרחק המרבי בו אירועים הם בני-צפייה נכון לעכשיו. עבור אירועים מעבר למרחק זה, לאור לא היה מספיק זמן כדי להגיע למיקום שלנו, גם לו נפלט ברגע היווצרות היקום. האופן בו משתנה האופק החלקיקי לאורך זמן תלוי באופי התפשטות היקום. אם ההתפשטות היא בעלת תכונות מתאימות, קיימים חלקים ביקום שלא יהיו לעולם בני-צפייה, ללא כל תלות במשך הזמן במהלכו יחכה הצופה להגעת אור מחלקים אלו. הגבול מעבר לו אירועים לעולם לא יהיו בני-צפייה הוא אופק אירועים, ומייצג את גודלו המרבי של אופק החלקיקים.
כאשר חלקיק נע בתאוצה קבועה ביקום בלתי-מתפשט, נטול שדות כבידה, הוא מתקרב, אך לעולם לא מגיע, למהירות האור ביחס למערכת היחוס המקורית שלו. דיאגרמת מרחב-זמן של מצב זה ניתן לראות באיור משמאל. בדיאגרמת המרחב-זמן, מסלולו הוא היפרבולה המתקרבת בצורה אסימפטוטית לקו של 45 מעלות (במסלול של קרן אור). אירוע שגבול קונוס האור שלו הוא האסימפטוטה הזאת, או שנמצא רחוק יותר ממנה, לעולם לא יהיה בר-צפייה על ידי החלקיק המאיץ (לא יצטלב בקו העולם של החלקיק). במערכת היחוס של החלקיק, נראה שקיים גבול מאחוריה, ממנו שום אות לא יכול להימלט (אופק אירועים).
אינטראקציה עם אופק אירועים

תפיסה מוטעית הנוגעת לאופקי אירועים, בייחוד לכאלה של חורים שחורים, היא שהם מייצגים משטח בלתי-משתנה אשר משמיד עצמים המתקרבים אליו. למעשה, קיימים מספר מאפיינים המשותפים לכל אופקי האירועים: הם נראים רחוקים במידת מה מכל צופה, ועצמים הנשלחים לכיוונם לעולם לא נראים חוצים אותם מנקודת הראיה של הצופה ששלח אותם (הואיל וקונוס האור של אירוע חציית האופק לא מצטלב לעולם עם קו העולם של הצופה). ניסיון לגרום לעצם המתקרב לאופק אירועים להישאר נייח ביחס לצופה, דורש הפעלת כח בעוצמה ההופכת לאינסופית, ככל שהוא מתקרב לאופק.
במקרה של אופק הנקלט על ידי צופה הנע בתאוצה קבועה בחלל ריק, האופק נראה כאילו הוא נותר במרחק קבוע מהצופה, לא משנה כיצד הסביבה שלו זזה. שינוי תאוצת הצופה יכול לגרום לאופק להראות נע לאורך זמן, או למנוע מאופק אירועים להתקיים, בהתאם לפונקציית התאוצה שנבחרה. הצופה לעולם אינו נוגע באופק, ולעולם לא חוצה את המיקום בו הוא נראה.
במקרה של אופק הנקלט על ידי מי שנמצא ביקום דה-סיטר, האופק נראה תמיד במרחק קבוע מצופה לא-מאיץ. לא ניתן להגיע אליו, גם לא אם הצופה מאיץ.
במקרה של אופק אירועים סביב חור שחור, צופים הנייחים ביחס לעצם רחוק כלשהו, יסכימו ביניהם על מקום המצאו של האופק. אף על פי שנראה כאילו מצב זה מאפשר להוריד צופה באמצעות חבל לכיוון החור השחור, וליצור מגע עם האופק, למעשה, לא ניתן לעשות זאת. אם הצופה מונמך מאוד באטיות, אזי, במערכת היחוס שלו, האופק נראה מאוד רחוק, והוא יזדקק לאורך הולך וגדל של חבל על מנת להגיע אל האופק. אם הוא מונמך במהירות, אזי הצופה, וחלק מהחבל, יוכלו לגעת ואף לחצות את אופק האירועים (של האדם המרוחק, המנמיך את הצופה). אם ימשכו חזרה את החבל כדי לחלץ את הצופה, הכוחות הפועלים לאורך החבל יגברו ללא גבול ככל שיתקרבו לאופק האירועים, ובנקודה מסוימת הוא יהיה חייב להקרע. יתר על כן, הקריעה תהיה חייבת לקרות לא באופק האירועים, אלא בנקודה בה מי שמנמיך את הצופה יוכל לראות את המתרחש.
ניסיון לנעוץ מוט קשיח מבעד לאופק האירועים של החור השחור לא יצלח: אם המוט מונמך באטיות רבה, הוא יהיה תמיד קצר מכדי לגעת באופק, לאור הדחיסה הקיצונית של קואורדינטות המערכת בקרבת קצה המוט. מנקודת מבטו של צופה בקצה (השני) של המוט, אופק האירועים יישאר בלתי ניתן להשגה. אם המוט מונמך במהירות, תופענה אותן בעיות, בדומה לאלה שהופיעו עבור החבל: המוט יהיה חייב להישבר, והשברים יפלו אל תוך החור השחור.
התופעות המוזרות האלה קורות אך ורק בגלל ההנחה שהצופים נייחים ביחס לצופה רחוק כלשהו אחר. צופים הנופלים אל תוך החור השחור נעים ביחס לצופה המרוחק, וכך קולטים את האופק כנמצא במקום אחר, בעודו נסוג לנגד עיניהם, כך שלעולם לא יוכלו להגיע אליו. כוחות גאות ושפל הולכים וגוברים (ופגיעה סופית בסינגולריות הכבידתית של החור השחור), הם התופעות היחידות שניתן להבחין בהן מקומית. על אף שנראה שזה מאפשר לצופה הנופל פנימה לממסר מידע מעצמים הנמצאים מחוץ לאופק האירועים כפי שהוא נקלט אצל הצופים הנופלים, אך בתוך האופק של הצופה המרוחק, בפועל, האופק נסוג במידה קטנה מספיק כך שעד שהצופה הנופל קולט אות כלשהו מתוככי החור, הצופים הנופלים כבר חצו את מה שהצופה המרוחק קלט כאופק, ואירוע הקבלה הזה (וכל ממסור אחר) לא יוכלו להראות על ידי הצופה המרוחק.
מעבר ליחסות הכללית

תיאור אופקי האירועים ביחסות הכללית נחשב כבלתי-שלם. לכשיוגדרו התנאים בהם מתקיימים אופקי אירועים תוך שימוש בתמונה שלמה יותר של הדרך בה עובד היקום, הכוללת את תורת היחסות ואת מכניקת הקוונטים גם יחד, צפויים מאפייני אופקי האירועים להיות שונים מאלה הנחזים באמצעות יחסות כללית בלבד.
נכון לעכשיו, מוערך כי ההשפעה הראשונית של התופעות הקוונטיות היא שאופקי אירועים יהיו בעלי טמפרטורה, וככאלה - יפלטו קרינת גוף שחור. עבור חורים שחורים, באה השפעה זו לידי ביטוי בקרינת הוקינג. השאלה הגדולה יותר - כיצד קיימת טמפרטורה לחור שחור - היא חלק מנושא התרמודינמיקה של חור שחור. עבור חלקיקים מאיצים, באה השפעה זו לידי ביטוי מתבטא באפקט אנרו (Unruh), הגורם למרחב מסביב לחלקיק להראות מלא בחומר ובקרינה.
תיאור מלא של אופקי אירועים יחייב, לכל הפחות, תאוריה של כבידה קוונטית. תאוריה מועמדת אחת שכזאת היא תורת M.
לקריאה נוספת

סטיבן הוקינג, היקום בקליפת אגוז, ספרית מעריב, 2003.
Kip Thorne, Black Holes and Time Warps, W. W. Norton, 1994.
הערות שוליים

↑  J. A. Peacock, Cosmological Physics, Cambridge University Press, 1999.
דיאגרמת מרחב-זמן המציגה חלקיק הנע בתאוצה קבועה, P, ואירוע E הנמצא מחוץ לאופק האירועים של החלקיק. קונוס האור הבא של האירוע לא נפגש לעולם עם קו העולם של החלקיק.
איש הזאבים

סרגיי קונסטנטינוביץ' פנקייב (ברוסית: Сергей Константинович Панкеев ‏; 24 בדצמבר 1886 - 7 במאי 1979) היה אריסטוקרט רוסי, שנודע בעיקר כמטופלו המפורסם של זיגמונד פרויד, שכינה אותו "איש הזאבים" (בגרמנית: Der Wolfsmann).
חייו

פנקייב נולד באודסה ב-1886 למשפחה אריסטוקרטית שמקורה בסנקט פטרבורג. המשפחה התגוררה בשתי נחלות ופנקייב ואחותו אנה גודלו על ידי אומנות. בשלב מסוים לקה אביו בדיכאון ואימו סבלה מבעיות בטן שטבען אינו ידוע. פנקייב העיד שהיה ילד רגוע וממושמע, מלבד התקפי זעם ומעשי קונדס בתקופות מסוימות של ילדותו.
בגיל 18 חלה פנקייב בזיבה, אשר מתסמיניה סבל לשארית חייו. בתקופת חייו באודסה טופלו פנקייב ומשפחתו על ידי הפסיכיאטר משה וולף. בעת מהפכת 1905, נמלט פנקייב מרוסיה והחל ללמוד באוניברסיטה בברלין, שם טופל על ידי הפסיכואנליטיקאי ד"ר ציהן. ב-1906 התאבדה אחותו אנה על קברו של המשורר לרמונטוב, אירוע אשר השפיע עליו רק שנים ארוכות לאחר מכן. ב-1907 התאבד גם אביו, ופנקייב החל להראות סימני דיכאון. הוא עקר למינכן, וביקר שם בבתי חולים פסיכיאטריים יוקרתיים, ובין השאר טופל על ידי הפסיכיאטר אמיל קרפלין. מדי קיץ נסע פנקייב לביקור ברוסיה.
בפברואר 1910 החל פנקייב את הטיפול הפסיכואנליטי אצל זיגמונד פרויד בווינה. טיפול זה נמשך כארבע שנים, במשך שישה ימים בשבוע, ובו ניסה פרויד לטפל במה שקרא לו "נוירוזת הילדות" של פנקייב, אשר כללה בין השאר התמכרות לחוקנים ולמשלשלים. הטיפול הסתיים ב-14 ביולי 1914.
לאחר הטיפול עם פרויד טופל פנקייב על ידי תלמידתו של פרויד, רות מק-ברונסוויק, וכן על ידי פסיכואנליטיקאים נוספים. ב נובמבר 1919 איבד פנקייב, שהיה אמיד, את כל הונו, ולא יכול היה לשוב עוד לאודסה. הוא חזר לטיפול אצל פרויד, אשר זנח מטופלת ותלמידה, לימים ממשיכתו של פרויד, הלנה דויטש, על מנת להתפנות אליו. פרויד אף סייע לו כלכלית,  ולאחר סיום הטיפול קיימו פנקייב ופרויד קשרי התכתבות. לאחר הטיפול, למרות הצהרתו של פרויד כי פנקייב החלים, לקה פנקייב בדלוזיות פסיכוטיות. הוא נצפה מהלך ברחוב ובידו מראה שהביט בה, וטען שרופא קדח חור באפו, וחי כל ימיו כאדם תלותי וחסר אונים.
לאחר מותו של פרויד ב-1939, המשיך ארכיון פרויד בניו יורק לסייע כלכלית לפנקייב, שהתגורר אותה עת באוסטריה.
פנקייב נפטר בבית חולים פסיכיאטרי בווינה ב-1979, בגיל תשעים ושתיים.