stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חלבון מלא
חלבון מהחי לעומת חלבון מהצומח

גוף האדם מורכב מכ-20% חלבון. הוא אינו אוגר חלבון, לכן צריכת יומית של חלבון חשובה לבריאות האדם. הגוף יכול לצרוך חלבון ממקורות מזון רבים, כולל צמחים ובעלי חיים.
חלבון מהחי לעומת חלבון מהצומח > פרופיל חומצות האמינו במזון מהחי לעומת במזון מהצומח

החלבון מתפרק בגוף לאחר צריכתו לחומצות אמינו. חלבונים וחומצות אמינו משמשים כמעט לכל תהליך מטבולי בגוף. חלבונים נבדלים ביחס בין חומצות האמינו שהם מכילים.
חלבונים מן החי נוטים להכיל פרופורציות גבוהות של חומצות האמינו החיוניות, חלבונים מהצומח בתזונה לא מגוונת יכולים להחשב כבעלי פרופורציות נמוכות יותר.
חלבון מהחי לעומת חלבון מהצומח > איכות

חומצות אמינו מסווגות כחיוניות וכלא חיוניות.
גוף האדם יכול לסנתז חומצות אמינו לא חיוניות. עם זאת, הוא אינו יכול לסנתז חומצות אמינו חיוניות, אותן הוא מקבל מהמזון. לבריאות מיטבית, גוף האדם זקוק לכל חומצות האמינו החיוניות.
מקורות חלבון מן החי, לדוגמה בשר, דגים, עופות, ביצים וחלב הם מקורות חלבון מלאים. אלה נחשבים למקורות מלאים לחלבון מכיוון שהם מכילים את כל חומצות האמינו החיוניות שגוף האדם זקוק כדי לתפקד ביעילות. מקורות חלבון מהצומח, כמו שעועית, עדשים ואגוזים נחשבים ללא איכותיים, מכיוון שהם חסרים באחד או יותר מחומצות האמינו החיוניות שהגוף זקוק לו. מקורות מסוימים מדווחים על חלבון הסויה כאיכותי. אמנם, שתי חומצות אמינו חיוניות נמצאות רק בכמויות קטנות בסויה, כך שאינה דומה לחלבון מן החי.
ראו גם

חומצת אמינו
חלבון
תזונה טבעונית
השפעות בריאותיות של אכילת בשר
יום הניצחון (שיר)
ראו גם

יום הניצחון
יורוקונטרול

| --- | --- |


 מדינה:  בלגיה, לוקסמבורג, הולנד, צרפת 
 מטה הארגון:  בריסל 
 עובדים:  1,894 (נכון ל־2016) 
 תקופת הפעילות:  1960–הווה (כ־64 שנים) 
 www.eurocontrol.int
 
יורוקונטרול (European Organization for the Safety of Air Navigation ,EUROCONTROL) הוא ארגון אירופאי לבטיחות אווירית. הארגון נוסד בשנת 1960 על ידי שש מדינות אירופיות, ונכון ל-2016 חברות בו 41 מדינות.
"יורוקונטרול" הוא ארגון בין-ממשלתי הפועל לצרכים צבאיים ואזרחיים כאחד. מטהו שוכן בבריסל, בלגיה. אחת ממטרותיו היא יצירת מערכת אחידה של בקרה אווירית שתשמש את כל התנועה האווירית מעל אירופה.
ביוני 2016 חתמה מדינת ישראל הסכם שיתוף פעולה מלא עם הארגון. ההסכם יאפשר לישראל קשר ישיר למרכז בקרה המנהל את שמי אירופה. בעקבות זאת אמורים להצטמצם משמעותית ההמתנות והעיכובים הרבים בטיסות מישראל לאירופה ואליה.
הערות שוליים

↑  לאחר שנתיים של דיונים ישראל והאיחוד האירופי יחתמו היום על הסכם אסטרטגי. באתר משרד התחבורה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12525167g (data)  GND: 90793-5  ISNI: 0000 0001 1504 723X  LCCN: n82120716  SUDOC: 034501541  VIAF: 311025618   WorldCat (עם VIAF): 311025618
יוסף מרכוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 באוגוסט 1886 הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  2 ביולי 1961 (בגיל 74) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  כפר שמריהו
 בן או בת זוג:  קטה אפרים מרכוס 
 
יוסף מרכוס (2 באוגוסט 1886, גרמניה – 2 ביולי 1961, ישראל) היה מחנך יהודי ומייסד תנועת הנוער היהודית-גרמנית בלאו-וייס.
בשנת 1907 הקים מרכוס בגרמניה את "איגוד המשוטטים" (Wanderverein) בברסלאו, ובשנת 1912 הקים את תנועת בלאו וייס.
בשנת 1917 נישא לאמנית קטה אפרים מרכוס, ועם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 עלו בני הזוג לארץ ישראל. בארץ הוא שימש כעורך דין ומשנת 1948 היה יועץ משפטי במשרד הפנים. בנם המשותף הוא החלילן אפרים מרכוס.
לקריאה נוספת

Pädagogen- Pastoren- Patrioten: Biographisches Handbuch zum Druckgut für Kinder und Jugendliche von Autoren und Illustratoren aus Mecklenburg-vorpommern von den Anfängen bis einschließlich 1945, Stephan Sehlke
הערות שוליים

↑  יוסף מרכוס, באתר BillionGraves
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1147248869  VIAF: 53151246514444131170   WorldCat (עם VIAF): 53151246514444131170 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חטיבה 600

| --- | --- |
תג היחידה הקודם והמחודש של החטיבה
תג היחידה הקודם והמחודש של החטיבה
 פרטים
 כינוי:  נתיבי האש
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צבא הגנה לישראל חיל השריון  חיל השריון
 סוג:  חטיבת שריון
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1971 – 22 באפריל 2014 (כ־43 שנים)
 מקים היחידה:  אל"ם טוביה רביב
 מלחמות:    מלחמת יום הכיפורים
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  M60 פטון ("מגח") לסוגיו השונים
 פיקוד
 יחידת אם:  עוצבת עידן
 דרגת המפקד:    אלוף-משנה
 מפקדים:  מפקדי החטיבה
חטיבה 600 (חטיבה 177, חטיבה 519), המכונה גם "עוצבת נתיבי האש", הייתה חטיבת שריון בצה"ל. החטיבה פורקה ב-22 באפריל 2014.
החטיבה הורכבה משלושה גדודים - 407, 409 ו-410. במלחמת יום כיפור, גדוד 407 הועבר תחת פיקוד חטיבה 14 ערב מבצע אבירי לב. שני הגדודים האחרים ביצעו הטעיה בזמן צליחת תעלת סואץ ובהמשך השתתפו בגרירת גשר הגלילים. בהמשך לאחר הצליחה, ביצעה החטיבה את הרחבת מסדרון הצליחה באזור "החווה הסינית", במהלך שכלל קרבות קשים מול הצבא המצרי. שרידי גדוד 407 צלחו את התעלה ולחמו במסגרת חטיבה 14 עד הפסקת האש.
היסטוריה > הקמת החטיבה

החטיבה הוקמה ב-1971 כחטיבת מילואים במחנה חסה ואחר כך עברה למחנה שדה תימן.
היסטוריה > מלחמת יום הכיפורים

במלחמת יום הכיפורים לחמה בחזית הדרום בפיקודו של המח"ט טוביה רביב, במסגרת אוגדה 143 בפיקודו של אריק שרון. החטיבה צוידה בטנקי M60A1 פטון ("מגח"), שהיוו באותה עת כוח השריון המתקדם ביותר בצה"ל. החטיבה הורכבה מגדוד 407 בפיקודו של עובד מעוז, גדוד 409 בפיקודו של עוזי בן יצחק, גדוד 410 בפיקודו של אמנון מרטון (ובהמשך בפיקודו של יהודה גלר), פלס"ר ופלוגת חרמ"ש. בין הקרבות העיקריים של החטיבה ניתן למנות את הקרבות במרחב רכס "חמדיה", "מכשיר" ו"טלוויזיה", הקרב על הרחבת מסדרון הצליחה והורדת גשר הגלילים, והקרב לכיבוש חלקו הדרומי של מתחם "מיסורי" בקרב החווה הסינית. ב-22 באוקטובר נהרגו שבעה חיילים מפגיעת טיל סקאד מצרי באזור בו נערכה פלוגת המפקדה של גדוד 410. החטיבה ספגה 119 הרוגים במהלך קרבות מלחמת יום הכיפורים.
היסטוריה > שיקום החטיבה לאחר מלחמת יום הכיפורים

בסוף חודש מרץ 1974 חזרה החטיבה לישראל והגדודים, שנערכו בסביבת צאלים, ביצעו אימון וטיפלו בטנקים לקראת החזרתם לימ"ח. חיילי המילואים, שהשתחררו אחרי תקופות של 150 עד 180 ימי שירות מילואים, חזרו לביתם ובהמשך נקראו לתעסוקות מבצעיות ולאימונים בתדירות גבוהה מאוד.
החטיבה עברה תהליך שיקום מזורז. הטנקים שנפגעו הוחלפו ואנשי צוות חדשים תפסו את מקומם של הנופלים ושל הפצועים שלא חזרו לשירות. פצועים שהחלימו, ואף מקצת השבויים, חזרו לשרת בחטיבה.
ההתארגנות המחודשת והחזרה לכשירות נמשכה גם בשנה שלאחר המלחמה. החטיבה, שמספרה הוחלף ל-177, קלטה טנקים, אמצעים ולוחמים וחזרה לסדר כוחות מלא.
שמה של החטיבה הוחלף ל-519 והיא נשאה שם זה עד לשנת 2004. בשנה זו במסגרת ארגון רחב בצה"ל פורקה אוגדה 143 לה הייתה שייכת החטיבה. לאחר לחצים של עמותת חטיבה 600 להחזרת השם המקורי - חטיבה 600, קמה החטיבה לחיים תחת שם זה על בסיס חטיבה 656. ב-2 באוקטובר 2012 בטקס שנערך בלטרון, הוחלף גם תג היחידה לתג המקורי.
ב-2011 זכתה החטיבה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות.
היסטוריה > סגירת החטיבה

ב-22 באפריל 2014, בטקס שנערך בלטרון, פורקה החטיבה באופן רשמי
מפקדי החטיבה

| שם | תקופת כהונה כמפקד החטיבה | הערות |
| --- | --- | --- |
| אל"ם טוביה רביב | 1971–1975 | מקים החטיבה ומפקדה הראשון, נלחם עם החטיבה במלחמת יום כיפור |
| אל"ם אהרון טל | 1975 -1976 | היה קצין אג"ם באוגדת שרון והחליף את טוביה רביב למשך שנה. |
| אל"ם אלישיב שמשי |  1976 - 1980 |   |
| אל"ם אמנון מרטון | 1980–1984 |   |
| אל"ם אריק שקד | 1984–1988 |   |
| אל"ם שלמה אריאל | 1988–1993 |   |
| אל"ם אבינועם ברוכין | 1993–1995 |   |
| אל"ם אריק דוידי | 1995–2000 |   |
| אל"ם דני דוידי | 2000–2004 | בחטיבה 519. לימים מפקד המכללה לפיקוד טקטי |
| אל"ם גיא גולדשטיין | 2003–2005 | פיקד על חטיבה 656 שהפכה לחטיבה 600 במהלך תקופת פיקודו. לימים מפקד עוצבת עמוד האש |
| אל"ם אמיר אשל | 2005–2009 |  |
| אל"ם נדב לוטן | 2009–2013 | לימים מפקד חטיבה 7 |
| אל"ם ג'וני כהן | 2013–2014 | מפקד החטיבה בעת סגירתה |
עיטורים וצל"שים

עיטור הגבורה - רס"ן גדעון גלעדי (גדוד 407)
עיטור העוז - סא"ל יהודה גלר (גדוד 410), סמל יגאל הללי (גדוד 410), סמ"ר רם לוין (גדוד 409), סמ"ר דוד רשלבך (גדוד 410), רס"ן זאב שפס (גדוד 410)
עיטור המופת - סמ"ר אמיר אזכיראלי (גדוד 409), סמ"ר אליהו בן-אהרון (גדוד 409), סרן יהושע בר און (גדוד 409), סמ"ר רפאל ברקן (בוק) (גדוד 409), סמ"ר אהוד גורדון (גדוד 409), סרן דוד גלזר (גדוד 410), סמ"ר דורון גרינוולד (גדוד 410), סג"ם אהוד דוניגר (גדוד 407), סמ"ר שמעון וועקנין (גדוד 409), סרן עידו מור (גדוד 409), סמ"ר אורי ממן (גדוד 409), סמ"ר זאב מנגר (גדוד 409), סמ"ר יהודה קאופמן (גדוד 410), סרן יהושע רפפורט (גדוד 409).
צל"ש הרמטכ"ל - סמ"ר אמנון אברמוביץ' (גדוד 409), רס"ן גבריאל ורדי (גדוד 407), סרן דוד יואל כהן (גדוד 407), סג"ם חיים לייזר (גדוד 407), רס"ן שמואל ניב (גדוד 410), סמל יוסף שירי (גדוד 409), סרן רוני גלבוע מקלאוד (גדוד 410)
לקריאה נוספת

אילן כפיר ודני דור, בנתיבי האש: חטיבה 600 במלחמת יום הכיפורים, ידיעות ספרים, 2018.
מנחם בן שלום, השעות: יומן מלחמה: חטיבה 600 במלחמת יום הכיפורים, מנחם ותמי בן שלום, 2019
הערות שוליים

↑  יואב זיתון, משוחרר! צה"ל נפרד מהטנק שחצה את התעלה, באתר ynet, 24 באפריל 2014.
↑  אילן כפיר ודני דור, בנתיבי האש, עמ' 207-208.
↑  שמות הנופלים במלחמת יום הכיפורים
↑  יואב זיתון, משוחרר! צה"ל נפרד מהטנק שחצה את התעלה, באתר ynet, 24 באפריל 2014.
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל גלעדי את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל יהודה את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל יגאל את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל רם את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל דוד את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל זאב את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל אמיר את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל אליהו את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל יהושע את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל רפאל את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל אהוד את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל דוד את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל דורון את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל אהוד את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל שמעון את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל עידו את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל אהרון את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל זאב את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל יהודה את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל יהושע את העיטור
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל אמנון את הצל"ש
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל גבריאל את הצל"ש
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל דוד יואל את הצל"ש
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל חיים את הצל"ש
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל שמואל את הצל"ש
↑  תיאור המעשה שעליו קיבל יוסף את הצל"ש
↑  סרן רוני גלבוע, באתר www.gvura.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007410812305171  LCCN: n2019016446  VIAF: 3154327903826850444   WorldCat (עם VIAF): 3154327903826850444
טל שחר

| --- | --- |
מושב טל שחר, מבט מדרום מגבעת הרקפות
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: ירושלים
מועצה אזורית: מטה יהודה
גובה ממוצע: ‎118 מטר
תאריך ייסוד: 1948
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 1,350 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-1.8% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) טל שחר(למפת השפלה רגילה) טל שחר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום טל שחר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום טל שחר31°48′18″N 34°54′09″E﻿ / ﻿31.8051075720472°N 34.9026278172536°E﻿ / 31.8051075720472; 34.9026278172536  heמפת היישובים של מועצה אזורית מטה יהודה (in English: Mateh Yehuda Regional Council) באדום - טל שחר בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

טל שחר הוא מושב הממוקם מזרחית לגדרה וצפונית-מערבית לבית שמש, השייך למועצה אזורית מטה יהודה. המושב סמוך לערוץ נחל שורק ולתל בטש, המזוהה עם תִּמְנָתָה המקראית.
היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1948 על ידי עולים שברובם הגיעו מטורקיה והשאר מכורדיסטן, פרס, ומרוקו על אדמותיו החקלאיות של הכפר הערבי ח'ירבת בית פאר, שתושביו עזבוהו במהלך מלחמת העצמאות. ההחלטה על הקמתו התקבלה ב-20 באוגוסט, במסגרת תוכנית להקמת 32 יישובים חדשים על אדמות של קק"ל, של המדינה ושל ערבים. יישובים אלה היו בעלי משמעות אסטרטגית, וטל שחר הוקם בשל מיקומו על הציר העולה לירושלים. בהחלטה הובהר כי אדמות ערביות ייושבו רק היכן שיש "אדמות עודפות" - מספיק שטחים על מנת לקלוט את התושבים הקודמים, אם יחזרו. היישוב עלה לקרקע ב-27 בספטמבר, ובתחילה נקרא "טל-בוקר" על שם הנרי מורגנטאו (הבן) (מורגנטאו בגרמנית: טל בוקר) שהיה מזכיר האוצר של ארצות הברית והיה אחראי למגבית היהודית לטובת מדינת ישראל בזמן מלחמת העצמאות.
היישוב נבנה פרוש על פני שטח רחב, ובהמשך הוחלט להרחיב את אוכלוסייתו ל-157 משפחות כדי לצופפו. בעיות כלכליות הביאו לעזיבה רבה ובמקומם הגיעו מתיישבים מארצות שונות במסגרת המעבר מהעיר לכפר וכך התיישבו בטל שחר משפחות עולים בנות עשר עדות שונות.
ניסיונות היישוב להתפרנס מגידולים חקלאיים נתקלו בקשיים רבים עד אמצע שנות ה-60. היעדר קרקע מספקת מנעה ניצול כלכלי של גידולים רבים ומטעים שניטעו במושב כשלו בגלל הסיד בקרקעות המושב. על כן עיקר פרנסת המושב היה על ענף הלול ובשנת 1966 השקיעה המדינה בהרחבת ענף הרפת במושב.
כיום כולל היישוב כ-350 בתי אב ונהנה משגשוג כלכלי.
ביישוב בית ספר האזורי - בית הספר השחר, מכולת, מסעדות, בית קפה, יקב, חנות לבגדי מעצבים, סטודיו לריקוד, בריכת שחייה ועוד. בנוסף, ב-1994 הוקם במושב מפעל משפחתי להכנת טופו בשם "משק ויילר", שהועבר בהמשך לנתיבות.
סמוך ליישוב עוברים ערוץ נחל שורק ותוואי הרכבת ההיסטורי המוביל לבית שמש ולירושלים, מעבר להם נמצאת גבעת הרקפות - יער מחטניים על גבעה שידוע בפריחת הרקפות שלו בחורף. ביער פורחים גם פרחים אחרים כגון דודא רפואי.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מ. אנצר, טל שחר, דבר, 27 ביולי 1955
↑  שמואל דיין, דוגמה מעודדת - טל שחר, דבר, 23 בפברואר 1956
↑  שפי גבאי, בפרוזדור ירושלים יש דירות - אין אדמה, דבר, 18 במרץ 1966
↑  ישובי הפרוזדור יקבלו מבנים חדשים לצאן ובקר, דבר, 22 באוגוסט 1966
↑  נווית זומר, היעד הבא: שטראוס מתרחבת לתחום הטופו, באתר כלכליסט, 30 באפריל 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007473989605171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גבעת הרקפות (טל שחר)
יונס קאופמן

| --- | --- |

 לידה:  10 ביולי 1969 (בן 55) מינכן, גרמניה המערבית 
 מוקד פעילות:  גרמניה, אוסטריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה למוזיקה ותאטרון של מינכן 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  טנור דרמטי 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 בן או בת זוג:  Margarete Joswig (?–7 באפריל 2014) 
 פרסים והוקרה:  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (2018)  זמר השנה של אקו קלאסיק (2013)  זמר השנה של אקו קלאסיק (2015)  זמר השנה של אקו קלאסיק (2010)  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (2016)  Classic Brit Awards 
 jonaskaufmann.com
 פרופיל ב-IMDb
 
יונס קאופמן (בגרמנית: Jonas Kaufmann נולד ב-10 ביולי 1969 במינכן) הוא זמר אופרה גרמני (טנור).
לימודים וקריירה

לאחר תקופה קצרה שבה למד מתמטיקה, השלים יונס קאופמן ב-1994 את הכשרתו במכללה למוזיקה ותיאטרון במינכן בתחומי האופרה והשירה הקונצרטנטית. תפקידיו הראשונים של קאופמן היו בתיאטרון הלאומי של חבל הסאר בזארבריקן, שם שיחק בין השנים 1994 עד 1996 בתפקידים ליריים שונים.
בשנים שלאחר מכן היה קאופמן לזמר עצמאי והופיע מאז בין השאר על בימות האופרה הלאומית של פריס, לה מונה בבריסל, לה סקאלה במילאנו, האופרה הממלכתית של בוואריה במינכן, פסטיבל זלצבורג, המטרופוליטן אופרה בניו יורק, בית האופרה המלכותית בלונדון, האופרה הממלכתית של וינה, דויטשה אופר בברלין, בית האופרה של ציריך ובית האופרה של שטוטגרט. הדמויות שגילם היו בעיקר ליריות, אולם גם דמויות של גיבורים צעירים.
בעונת הקונצרטים 2006/2007 גילם קאופמן את התפקיד של דון חוזה ב<כרמן של ז'ורז' ביזה, בבית האופרה המלכותית בלונדון. ב-2006 הוא גילם את אלפרדו באופרה "לה טרוויאטה" של ורדי במטרופוליטן אופרה. במאי 2008 הופיע לראשונה כקבאראדוסי באופרה "טוסקה" של פוצ'יני, בבית האופרה המלכותית בלונדון.
הופעת הבכורה של קאופמן בפסטיבל ביירוית היה בפתיחה ב-25 ביולי 2010 בתפקיד הראשי באופרה "לוהנגרין" של ריכרד וגנר, בבימויו של הנס נוינפלס ובניצוחו של אנדריס נלסונס, זאת לאחר שזכה בתואר "זמר השנה" כאשר גילם ב-2009 את אותו תפקיד בבית האופרה הממלכתית של בוואריה לצידה של אניה הארטרוס.
לצד תפקידיו על במות האופרה, מופיע קאופמן גם כזמר ברסיטלים ובערבי לידר, בליווי הפסנתרן הלמוט דויטש.
ב-2007 חתם קאופמן על חוזה בלעדי עם חברת התקליטים Universal Music) DECCA). אלבום הבכורה שלו Romantic Arias יצא בשנת 2008, ושנה לאחר מכן יצא האלבום השני Sehnsucht (געגועים), ובו רפרטואר גרמני. בשנת 2013 הוציא קאופמן את האלבום The Verdi Album, הראשון בחברת Sony Classical.
ביוני 2014 הופיע קאופמן לראשונה בתפקיד האביר Des Grieux באופרה "מנון לסקו" של פוצ'יני בבית האופרה המלכותית בלונדון, ובנובמבר 2014 גילם את אותו תפקיד בבית האופרה הממלכתית של בוואריה במינכן.
באביב 2015 גילם קאופמן לראשונה את ראדאמס באופרה "אאידה" של ורדי, ובספטמבר של אותה שנה הופיע ב-Proms ברויאל אלברט הול, כשהוא מבצע, בין השאר, את האריה "Nessun dorma". במקביל הוציא קאופמן אלבום עם אריות של פוצ'יני, שהיה לאלבום המצליח ביותר שלו עד כה, בייחוד בבריטניה שם הגיע למקום ה-22 בטבלת המכירות.
קאופמן היה נשוי לזמרת המצו-סופרן מרגרטה יוזויג ולזוג שלושה ילדים. הם נפרדו באפריל 2014.
במהלך השנים הוציא מספר רב של תקליטורים בהם הוא שר לצד לאסלו פולגאר, דיאנה דאמראו, אלנה מושוק ואמנים רבים נוספים.
תוארי כבוד

2007 Gramophone Award 2007, Strauss-Lieder, CD
2008 GRANDS PRIX INTERNATIONAUX DU DISQUE, Diaspason d’or, Romantic Arias, CD
2008 Qobus/Classica: Le meilleur disque de 2008, Romantic Arias, CD
2009 Gramophone Award 2009, Madame Butterfly, CD
2009 Prix Caecilia 2009, Sehnsucht, CD
2009 Diapason d’or 2009, Romantic Arias, CD
2010 ECHO Klassik „Bester Sänger des Jahres“ für die Einspielung Sehnsucht
2010 Orphée d’or „Wolfgang Wagner“ 2010, Sehnsucht, CD
2010 Diapason d’or 2010, Die schöne Müllerin, CD
2010 Diapason d’or 2010, Verismo Arias, CD
2011 Gramophone Award 2011, Verismo Arias, CD
2011 Diapason d’or 2011, Werther, DVD
2012 Medaille für besondere Verdienste um Bayern in einem Vereinten Europa
2012 Gramophone Award 2012, Fidelio, CD
2013 International Opera Award: Opera Magazine Readers Award
2013 International Opera Awards: The Male Singer of the Year Award
2013 Die Goldene Deutschland
2013 Bayerischer Kammersänger – verliehen im Anschluss der Vorstellung Il trovatore am 8. Juli 2013
2013 ECHO Klassik „Sänger des Jahres“ für die Einspielung Kaufmann Wagner
2013 ECHO Klassik „Operneinspielung des Jahres“ (19. Jh.): Mariinsky Orchestra/Valery Gergiev, Wagner: Die Walküre
2013 ECHO Klassik „Musik-DVD-Produktion des Jahres“: Robert Lepage/Deutsche Grammophon, Der Ring des Nibelungen
2013 Gramophone Award 2013, Wagner, CD
2014 Goldene Schallplatte für das Verdi-Album; verliehen im Anschluss des Liederabends Winterreise in Graz am 4. April 2014
2014 ECHO Klassik „Solistische Einspielung des Jahres/Gesang“ (The Verdi Album)
2014 Gramophone Classical Music Award 2014 Solo Vocal (Schubert – Winterreise, Jonas Kaufmann und Helmut Deutsch)
2014 Bambi in der Kategorie „klassische Musik“
2015: International Opera Award
2015 ECHO Klassik „Sänger des Jahres“ für die Einspielung Du bist die Welt für mich
2015 Premio Puccini 2015
2016 Verdienstkreuz am Bande des Verdienstordens der Bundesrepublik Deutschland
2016 ECHO Klassik "Bestseller des Jahres" für das Puccini-Album «Nessun Dorma».
2016: Jahrespreis für die Studioaufnahme der AIDA (2015) beim Preis der Deutschen Schallplattenkritik
רפרטואר (מבחר)

Ludwig van Beethoven: Fidelio – Florestan
Hector Berlioz: La damnation de Faust – Faust
Georges Bizet: Carmen – Don José
Francesco Cilea: Adriana Lecouvreur – Maurizio
Umberto Giordano: Andrea Chénier – Andrea (André) Chénier
Charles Gounod: Faust – Faust
Engelbert Humperdinck: Königskinder – Königssohn
Ruggero Leoncavallo: Pagliacci – Canio/Bajazzo
Pietro Mascagni: Cavalleria rusticana – Turiddu
Jules Massenet: Manon – Des Grieux
Jules Massenet: Werther – תפקיד ראשי
Claudio Monteverdi: Il ritorno d’Ulisse in patria – Telemaco
Claudio Monteverdi: L’incoronazione di Poppea – Nerone
Wolfgang Amadeus Mozart: Così fan tutte – Ferrando
Wolfgang Amadeus Mozart: Die Entführung aus dem Serail – Belmonte
Wolfgang Amadeus Mozart: Idomeneo – Idomeneo
Wolfgang Amadeus Mozart: La clemenza di Tito – תפקיד ראשי
Wolfgang Amadeus Mozart: Die Zauberflöte – Tamino
Giovanni Paisiello: Nina – Lindoro
Giacomo Puccini: La Bohème – Rodolfo
Giacomo Puccini: La fanciulla del West – Dick Johnson (Ramerrez)
Giacomo Puccini: La rondine – Ruggero
Giacomo Puccini: Manon Lescaut – Des Grieux
Giacomo Puccini: Tosca – Cavaradossi
Gioachino Rossini: Il barbiere di Siviglia – Almaviva
Franz Schubert: Fierrabras – תפקיד ראשי
Marc Schubring: Cyrano de Bergerac – Christian
Bedřich Smetana: Die verkaufte Braut – Hans
Richard Strauss: Capriccio – Flamand
Richard Strauss: Der Rosenkavalier – זמר
Richard Strauss: Ariadne auf Naxos – Bacchus
Giuseppe Verdi: Aida – Radames
Giuseppe Verdi: Don Carlo – תפקיד ראשי
Giuseppe Verdi: Il trovatore – Manrico
Giuseppe Verdi: La forza del destino – Don Alvaro
Giuseppe Verdi: La traviata – Alfredo
Giuseppe Verdi: Otello – Cassio
Giuseppe Verdi: Rigoletto – Duca
Carl Maria von Weber: Der Freischütz – Max
Carl Maria von Weber: Oberon – Hüon
Richard Wagner: Parsifal – תפקיד ראשי
Richard Wagner: Die Meistersinger von Nürnberg – Walther
Richard Wagner: Die Walküre – Siegmund
Richard Wagner: Lohengrin – תפקיד ראשי
Richard Wagner: Tannhäuser – Walther
דון חוזה ב"כרמן", פסטיבל זלצבורג ב-2012, עם Magdalena Kožená
טיסה 858 של קוריאן אייר

| --- | --- |

 תאריך:  29 בנובמבר 1987
 מיקום:  מעל ים אנדמן
 גורם:  פעולת טרור
 קואורדינטות:  14°33′00″N 97°23′00″E﻿ / ﻿14.55°N 97.3833°E﻿ / 14.55; 97.3833
 הרוגים:  115
 פצועים:  0 
 ניצולים:  0
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  בואינג 707
 מוצא:  נמל התעופה הבינלאומי בגדד
 יעד:  סיאול שבקוריאה הדרומית
 חניות ביניים:  אבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות, בנגקוק שבתאילנד
 מפעיל:  קוריאן אייר
 נוסעים:  104
 אנשי צוות:  11
  (למפת מיאנמר מוגדלת) נייפידאו יאנגון מנדליי מוולמיין באגו פאטיין מוניווה מיקיטלה סיטווה תאילנד לאוס סין הודו בנ. בהוטן ים אנדמן  מפרץ תאילנד  איי אנדמן מיקום ההתרסקות(למפת מיאנמר רגילה) נייפידאו יאנגון מנדליי מוולמיין באגו פאטיין מוניווה מיקיטלה סיטווה תאילנד לאוס סין הודו בנ. בהוטן ים אנדמן  מפרץ תאילנד  איי אנדמן מיקום ההתרסקות
 
טיסה 858 של קוריאן אייר הייתה טיסה מנמל התעופה הבינלאומי בגדד עם חניות ביניים בנמל התעופה הבינלאומי אבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות ונמל התעופה הבינלאומי דון מואנג שבבנגקוק, תאילנד ויעדה נמל התעופה גימפו ליד סיאול שבקוריאה הדרומית. הטיסה, שהמריאה ב-29 בנובמבר 1987, התפוצצה מעל ים אנדמן וכל הנוסעים נהרגו.
לפי הרשויות הדרום קוריאניות, המטוס, מסוג בואינג 707, המריא מאבו דאבי וטס לבנגקוק בדרכו לסיאול. שני נוסעים שהחזיקו בדרכונים יפניים מזויפים ירדו מהמטוס באבו דאבי והשאירו פצצת זמן, מקלט רדיו של פנסוניק שהיה מלא בחומר נפץ פלסטי, ובקבוק ליקר שהכיל חומר נפץ נוזלי בתא במטוס. אלה התפוצצו כשהמטוס היה מעל ים אנדמן, סמוך לתאילנד. בעת הפיצוץ אבד קשר הרדאר עם המטוס.
כל 11 אנשי הצוות ו-104 הנוסעים במטוס נהרגו, עובדה שהפכה את האירוע לפעולת הטרור הקטלנית ביותר נגד קוריאה הדרומית.
כפי שהתברר, היו אלה שני סוכני מודיעין צפון קוריאנים שהטמינו את הפצצה במטוס, וניסו להימלט לקוריאה הצפונית דרך בחריין זמן קצר לאחר הפיצוץ, אך נעצרו על ידי הרשויות בבחריין. אחד הסוכנים, קים סאונגיל, התאבד בעזרת גלולת רעל ואילו הסוכנת השנייה, קים היון-ווי, נתפסה לפני שהצליחה להתאבד. לאחר מכן הועברה לידי קוריאה הדרומית. היא סיפרה לחוקרים שהפיצוץ היה הוראה מבנו של קים איל-סונג, קים ג'ונג-איל. היון ווי נידונה למוות אך זכתה בחנינה, ואף פרסמה ספר אודות קורותיה.
פעולת טרור זו, יחד עם הפיגוע בראנגון בשנת 1983 והפיגוע בנמל התעופה גימפו בשנת 1986, חיזקה את מקומה של המדינה הצפון-קוריאנית ברשימת המדינות המממנות טרור של ארצות הברית.
ראו גם

הפיגוע בראנגון (1983)
הפיגוע בנמל התעופה גימפו (1986)
טל שלו

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1981 (בת 43) ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 עיסוק:  כתבת ופרשנית פוליטית-מדינית
 מעסיק:  וואלה הארץ i24NEWS
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  tal.shalev
 טוויטר:  talshalev1
 
טל שלו (נולדה ב-26 ביולי 1981) היא עיתונאית ישראלית. משמשת ככתבת והפרשנית הפוליטית של אתר וואלה. לשעבר כתבת מדינית בערוץ i24NEWS הבינלאומי.