רווחת בעלי חיים בגרמניה הנאצית
תפקיד בעלי החיים בתעמולה הנאצית

הנאצים היו אשפי תעמולה והצהירו לעיתים קרובות על כזבים. רעיונות להגנת הטבע והחי היו פופולריים מאוד בגרמניה עת עליית הנאצים לשלטון. המשטר הנאצי ניצל רעיונות אלו וקשר אותם באידאולוגיות גזעניות ואנטישמיות על מנת לרדוף יהודים ולקדם את מטרותיו.
הפולמוס בנושא השחיטה הכשרה העסיק מאוד את הציבור שגילה עניין הולך וגובר בשמירה על הטבע והחי. אנשי תקשורת, מדענים, אנשי דת, אנשי הוראה, פוליטיקאים וחוקרים נתנו את דעתם והשתתפו בפולמוס, והשיח החל לזכות בתשומת לבם של גורמים לאומנים ואנטישמיים שניצלו אותו כדי להתנגח ביהודים. מיתוסים אנטישמיים על יהודים הפכו למרכזיים בשיח על השחיטה הכשרה, ומפלגות אנטישמיות החלו לנסות לחוקק חוקים נגד השחיטה הכשרה כדי להגביל את חירויות היהודים. לאחר כישלון הפוטש במרתף הבירה, הנאצים פעלו בדרכים שונות על מנת למשוך אליהם חסידים מכל הקבוצות החברתיות. המאבק בשחיטה הכשרה סיפק לנאצים אג'נדה ובני ברית פוליטיים ברחבי גרמניה. באפריל 1925, פעילים נאצים היוו כוח מוביל בהגשת עצומות נגד השחיטה הכשרה. בשנת 1927, נציג המפלגה הנאצית ברייכסטאג (ולימים שר הפנים במשטר הנאצי), וילהלם פריק, קרא לפעולות נגד אכזריות כלפי בעלי חיים וקרא לאיסור שחיטה כשרה. בין השנים 1930–1933, הנאצים הגישו עצומות לרפורמה בשחיטת בעלי חיים בעשרות ערים.
גם התנועה נגד ניסויים בבעלי חיים זכתה לפופולריות רבה בתקופה זו. לקשר בין ניסויים בבעלי חיים לאנטישמיות היו שורשים היסטוריים. לאחר מותו של וגנר (שהוביל אתוס זה), ממשיכי דרכו המשיכו לקשר בין ניסויים בבעלי חיים לבין אנטישמיות. רעיון ההגנה על בעלי חיים מניסויים היה בבחינת מסע פרסום חשוב עבור המשטר הנאצי שהשתמש בו כתעמולה נגד אויביו. המשטר הנאצי ניצל את הרעיונות של התנועה נגד ניסויים בבעלי חיים על מנת להציג את הניסויים כתופעה איומה עליה אחראים היהודים. הנסיין (המדען המבצע ניסויים בבעלי חיים) הפך למילה נרדפת ליהודי שתואר כאויב בעלי החיים ואויב העם הגרמני. המדע הביו-רפואי נתפס כתחום יהודי (כלומר: מזוהם) בעוד בעלי החיים שימשו כסמל לטוהר. בשנת 1932, איסור נגד ניסויים בבעלי חיים עלה כהצעה של חברי המפלגה הנאצית. הרמן גרינג הציג את עצמו כפעיל הרייך להגנת בעלי חיים מתוך תקווה לגייס את התנועה להגנת הטבע והחי אל התנועה הנאצית. ב-16 באוגוסט 1933, גרינג, ראש ממשלת פרוסיה, פרסם צו האוסר ניסויים בבעלי חיים בפרוסיה. גרינג הכריז ברדיו כי עבור הגרמנים, בעלי חיים הם לא רק יצורים אורגניים אלא יצורים שחווים בחייהם סבל והנאה ושהוכיחו את נאמנותם, וכי איסור מוחלט על ניסויים בבעלי חיים אינו רק הכרח עבור בעלי החיים אלא זהו חוק עבור האנושות עצמה, ומי שיבצע ניסויים בבעלי חיים - יושלך למחנה ריכוז. שלושה שבועות לאחר מכן, ב-5 בספטמבר 1933, האיסור על ניסויים בבעלי חיים בפרוסיה בוטל, והוראות מקלות אפשרו המשך של ניסויים בבעלי חיים.
תיאור היהודים כחסרי חמלה לבעלי חיים על ידי התעמולה הנאצית היה חשוב מאוד ביצירת דה-הומניזציה כלפיהם. באחד מסיפורי הילדים של התעמולה הנאצית, אחת הדמויות של הילדים מסבירה לדמות ילד אחרת שכמו שהיהודים נהנים להרוג בעלי חיים, כך הם נהנים להרוג גם בני אדם. התעמולה הנאצית התאמצה להציג את היהודים כיצורים צמאי דם המסוכנים לכלכלה הגרמנית. בשבועון התעמולה הנאצי, דר שטירמר התפרסמו איורים שקישרו בין השחיטה הכשרה לבין רצח פולחני של בני אדם באמצעות שחיטה שהיהודים כביכול עוסקים בו. כמו כן, פורסם בשבועון זה סיפור על יהודי שהתעלל בחתול. פרק שלם, בספר התעמולה הנאצית פטריית הרעל (אנ') שכתב התועמלן הנאצי יוליוס שטרייכר, הוקדש כולו לתיאור היחס הרע של היהודים כלפי בעלי החיים. המאבק נגד השחיטה הכשרה היווה הזדמנות קלה ונוחה לתעמולה הנאצית להתנגח ביהודים, והיא הציגה אותם כאכזריים כלפי בעלי חיים. בסרט התעמולה הנאצי, היהודי הנצחי, סצנה שלמה הוקדשה להצגת היהודים כצרכני בשר סדיסטיים שנהנים להתאכזר לבעלי חיים, ואת הנאצים כמושיעי בעלי החיים שמחוקקים חוקים נגד אכזריות זו. הסרט טען כי ליהודים אין שום חוש של חמלה, אהבה או כבוד לבעלי חיים כמו שיש לגרמנים, וכי בהתחשב בכך שהעם הגרמני רוכש אהבה לבעלי חיים, אין זה אפשרי להתיר ליהודים להמשיך להתעלל בבעלי חיים. החיה הגוססת ושותתת הדם בגלל סכין הקצבים של השוחט היהודי משולה בסרט לכלכלה המדממת של גרמניה בגלל הבנקאים היהודים.
התעמולה הנאצית תארה את היטלר כדמות מופת: אדם סגפן שלא מעשן, לא שותה, מתנזר מנשים, מסור כולו לעבודתו, צמחוני ואוהב בעלי חיים. תמונות שפורסמו על ידי התעמולה הנאצית הציגו את היטלר כחובב בעלי חיים. היטלר נהג באופן קבוע להצטלם עם בעלי חיים על מנת להצטייר כהומאני בפני הציבור. בעיתון פרו-נאצי נכתב: "האם ידעת שהפיהרר שלך צמחוני ושהוא לא אוכל בשר בגלל אהבתו לבעלי חיים? האם ידעת שהפיהרר שלך הוא ידיד בעלי החיים? האם ידעת שהפיהרר שלך לא נפרד מחיות המחמד שלו גם לאחר שהפך לקנצלר? הפיהרר מתנגד לאכזריות כלפי בעלי חיים ובמיוחד לניסויים בבעלי חיים המתקיימים בבתי ספר יהודיים לרפואה, והוא החליט להפסיק אותם ובכך להגשים את תפקידו כמושיע החיות מעינויים ומסבל". ההיסטוריון רוברט פיין (אנ') טוען שאת המיתוס בדבר הצמחונות של היטלר טיפח והפיץ שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס. רעיון הסגפנות של היטלר מילא תפקיד מפתח בדימוי שהקרין אל גרמניה, אולם בניגוד לדימוי הסגפני, היטלר בפועל שתה יין ובירה לעיתים קרובות, אהב לאכול נקניקיות בוואריות, גוזלי יונים ממולאים (Squab) וכופתאות כבד (אנ')‏ וניהל מערכת יחסית זוגית עם אווה בראון. סגפנותו של היטלר, לפי פיין, לא הייתה אלא בדייה שרקח גבלס כדי להדגיש את מסירותו המוחלטת של היטלר למטרה ואת המשמעת העצמית האדוקה שניחן בה.
בתקופת הקיסרות הגרמנית ורפובליקת ויימאר, קריאה לאימוץ תזונה טבעית הייתה פופולרית בתנועות החברתיות בגרמניה. התזונה הצמחונית נתפסה כתזונה שיכולה להועיל לחברה הגרמנית מבחינה כלכלית וחברתית. צריכה מוגברת של בשר נקשרה לעליה בתחלואה והטענה הייתה שהעם הגרמני אוכל יותר מידי בשר ופחות מידי דגים. טבח היהודים בגרמניה הנאצית היה אפשרי, בין היתר, הודות לתעמולה העמוקה ולמסרים שלה. הנאצים שאפו לכונן עולם אוטופי שנשען על רעיונות של טוהר. הטוהר היה הנשק שהנאצים אימצו כדי להאדיר את עצמם ולהתנגד לאויב. התעמולה הנאצית השתמשה ברעיון אכילת בשר כדי לעשות דמוניזציה ליהודים. היא הציגה את הקצב היהודי כחמדן, שקרן ומלוכלך, והשתמשה בשחיטה הכשרה כדי לצייר את היהודים כמזהמי החברה הגרמנית וכאנשים שרוצחים גם בני אדם באופן פולחני. היהודים תוארו כמזהמים ומזוהמים באמצעות רעיון אכילת בשר בעוד הגרמנים תוארו כטהורים. היטלר ומנהיגים נוספים הצהירו על עצמם שהם צמחונים מתוך עניין להצטייר כסגפנים טהורים.
המנהיגים הנאצים שאבו גאווה כשהציגו את עצמם כאוהבי חיות, וגאווה זו באה לידי ביטוי גם בנאומי פוזן של ראש האס אס, היינריך הימלר, בוועידת האס אס. ב-4 באוקטובר 1943, במסגרת נאומים אלו, הימלר אמר: "עיקרון בסיסי אחד חייב להיות בבחינת חוק מוחלט עבור איש האס אס: עלינו להיות כנים, הגונים, נאמנים ומחויבים לגזע שלנו ולא לאף אחד אחר. גורלו של הרוסי או הצ'כי אינו מעניין אותי כהוא זה. מה שלאומות האלו יש להציע, מה שהוא דם מדמנו – אותו ניקח, ואם יש צורך בכך נחטוף את ילדיהם ונגדל אותם בקרבינו. אם חברי אומות אחרות משגשגים או גוועים ברעב זה מעניין אותי רק ככל שזה נוגע לצרכים שלנו בהם כעבדים עבור החברה שלנו, אחרת אין לזה שום חשיבות עבורי. אם עשרת אלפים נשים רוסיות קורסות מתשישות בעודן חופרות עבורנו תעלות נגד טנקים, זה מעניין אותי רק משום שחפירת התעלות צריכה להגיע לסיומה עבור גרמניה וצרכיה. לעולם לא נהיה גסי לב ואדישים אם אין בכך צורך, זה ברור. אנחנו הגרמנים היחידים בעולם שמתייחסים באופן הוגן כלפי בעלי החיים, נבטיח יחס הוגן גם עבור אותם חיות אדם".