stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיימלר SP250

| --- | --- |

Daimler SP250
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Daimler Dart (בשלב התכנון)
 יצרן:  The Daimler Company Limited (אנ')
 שנות ייצור:  1959 – 1964
 יחידות שיוצרו:  2,645
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 חברת אם:  Birmingham Small Arms Company (אנ') (BSA) (עד שנת 1960)  יגואר (משנת 1960)
 סיווג:  מכונית ספורט רודסטר
 אורך:  4,191 מ"מ
 רוחב:  1,524 מ"מ
 גובה:  1,276 מ"מ
 משקל:  940 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,337 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים, 2,547 סמ"ק המפיק 140 כ"ס ב-5,800 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
 מעצב:  Edward Turner (אנ')  Jack Wickes
דיימלר SP250 (באנגלית: Daimler SP250, היה קרוי: Daimler Dart (רשמית בשלב התכנון בלבד, אבל השם Dart השתרש) היא מכונית ספורט רודסטר מתוצרת יצרנית הרכב "The Daimler Company Limited " (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1959 – 1964 בבריטניה ומשנת 1960 נשלטה על ידי יצרנית המותג יגואר.
"דיימלר SP250"

יוצרו 2,645 יחידות. כ-2/3 מהדגמים שיוצרו יוצאו לארצות הברית.
גוף דגם ה-"דיימלר SP250" נבנה מפיברגלס.
בסיס ברזל יצוק.
2 מושבים.
מנוע בנזין, הנעה אחורית.
מאייד כפול מסוג "SU".
בלמים: 4 בלמי דיסק.
גימור פנים מפואר (לוח המחוונים, מושבים ולוחות הדלתות מכוסים בעור ורצפה מכוסה צמר דק).
"דיימלר SP250" > דגמים

"Daimler SP250" - רודסטר, 2 דלתות.
"Daimler SP250 MGC GT" - תצורה 3 דלתות, גג קשיח.
"Daimler SP250 Special".
"דיימלר SP250" כניידת משטרה

בין עשרים ושש לשלושים ניידות "דיימלר SP250" בצבע שחור שימשו את משטרת המטרופוליטן הבריטית בלונדון. אלה שימשו את מחלקת התעבורה כדי להשיג כלי רכב מהירים, ובמיוחד רוכבי אופנוע.
מכוניות המשטרה השתמשו בתמסורת אוטומטית "בורג-וורנר" דגם 8 אוטומטי בעל 3 הילוכים, לאחר שמשטרת המטרופוליטן מצאה שהיא יעילה יותר לעבודות בעיר ולמרדפים מהירים. בנוסף נמצאה גם חסכונית יותר, ונמנעה שחיקת המצמד במכונית בעלת תמסורת ידנית עם שימוש בין 18 ל-24 שעות ביממה.
משטרת התנועה בבריסטול, קיימברידג', ליברפול, מנצ'סטר, סאות'אנד-און-סי ומחוז סארי השתמשה גם בניידות "דיימלר SP250" לאכיפת המהירות, וכך גם כוחות המשטרה באוסטרליה ובניו זילנד.
גלריה

"דיימלר SP250"
"דיימלר SP250"
"דיימלר SP250", שנת 1960
"דיימלר SP250", שנת 1960
"דיימלר SP250", שנת 1960
"דיימלר SP250", שנת 1963
"דיימלר SP250"
"דיימלר SP250" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"דיימלר SP250" דגם "MGC GT", שנת 1969 (מימין)
"דיימלר SP250" דגם "MGC GT", שנת 1969 (מימין)
"דיימלר SP250" דגם "Special", שנת 1963
"דיימלר SP250" דגם "Special", שנת 1963
ראו גם

דיימלר 22
דיימלר פריליין
דיימלר 250
הערות שוליים

↑  Smith, Brian E. (1972). "Chapter 11—The SP250". The Daimler Tradition. Isleworth, UK: Transport Bookman. pp. 269–284. ISBN 085184-004-3.
↑  "דיימלר דארט" autoexpress.co.uk/classic-cars/104931/daimler-dart-buying-guide-and-review-1959-1964
↑  Daimler Company הייתה בבעלות יגואר בין השנים 1966-1960
↑  Culshaw, David; Horrobin, Peter (2013) [1974]. "Jaguar". The complete catalogue of British Cars 1895 - 1975 (paperback ed.)ISBN 978-1-874105-93-0.
↑  Long, Brian (2008). Daimler V8 S.P. 250 (2nd ed.). Veloce Publishing. ISBN 978-1-9047-8877-5
↑  "דיימלר SP250" daimlersp250dartownersclub
↑  "דיימלר SP250" - תמונות shutterstock.com/search/daimler+sp250
↑  Willson, Quentin (1995). The Ultimate Classic Car Book. DK Publishing, Inc. p. 72. ISBN 0-7894-0159-2.
↑  [Long, Brian (2008). Daimler V8 S.P. 250 (2nd ed.). Veloce Publishing. ISBN 978-1-9047-8877-5
↑  Smith, Brian E. (1972). "Chapter 11—The SP250". The Daimler Tradition Isleworth, UK: Transport Bookman. pp. 269–284. ISBN 085184-004-3.
הבחירות לפרלמנט האירופי 1979

הבחירות לפרלמנט האירופי ב-1979 היו סדרה של בחירות לפרלמנט שנערכו בכל תשע המדינות שהיו חברות ברותה העת בקהילה הכלכלית האירופית. הן היו הבחירות האירופיות הראשונות שהתקיימו ביבשת, שאפשרו לאזרחים לבחור 410 חברי פרלמנט, וגם הבחירות הבינלאומיות הראשונות בהיסטוריה.
מושבים בפרלמנט הוקצו למדינות לפי אוכלוסייתן, ובמקרים מסוימים חולקו למחוזות בחירה, אך החברים כיהנו מטעם קבוצות פוליטיות.
אמנת רומא שייסדה את הקהילה האירופית קבע שהפרלמנט האירופי חייב להיבחר בבחירות כלליות באמצעות שיטת הצבעה משותפת. מועצת האיחוד האירופי הייתה אחראית על הקמת הבחירות אך היא התמהמהה. באופן זמני חברי הפרלמנט האירופי מונו על ידי הפרלמנט הלאומי שלהן.בסופו של דבר במהלך שנות ה-70 הוחלט לקיים בחירות. סוגיית שיטת ההצבעה המשותפת נותרה ללא הכרעה, ועד היום שיטות ההצבעה משתנות בין המדינות, אם כי כולן השתמשו בסוג כלשהו של ייצוג יחסי מאז 1999.
אחוז ההצבעה הממוצע היה 63%. שיעור ההצבעה הנמוך ביותר היה בבריטניה עם 32.2%, ובכל השאר המדינות אחוז ההצבעה עמד כל יותר מ-50% (מלבד דנמרק). מלבד בלגיה ולוקסמבורג, שבהן חלה חובת הצבעה, אחוז ההצבעה הגבוה ביותר היה באיטליה עם 84.9%.
חלוקת המושבים לפי מדינות

צרפת - 81
איטליה - 81
מערב גרמניה - 81
הממלכה המאוחדת - 81
הולנד - 25
בלגיה - 24
דנמרק - 16
אירלנד - 15
לוקסמבורג - 6
תוצאות

מפלגת הסוציאליסטים האירופאים - 113 מושבים
מפלגת העם האירופית - 107 מושבים
האירופים השמרנים - 64 מושבים
הסיעה הקומוניסטית - 44 מושבים
הברית הליברלית-דמוקרטית - 40 מושבים
הפרוגרסיביים הליברלים - 22 מושבים
אחרים ועצמאיים - 20 מושבים
הערות שוליים

↑  Hoskyns, Catherine; Michael Newman (2000). Democratizing the European Union: Issues for the twenty-first Century (Perspectives on Democratization. Manchester University Press. ISBN 978-0-7190-5666-6.
↑  Rates of participation in European elections (1979–2004) on CVCE website
דיוקן עצמי (לובין)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  אריה לובין
 תאריך יצירה:  1924
 טכניקה וחומרים:  צבעי שמן על בד
 ממדים בס"מ
 אורך:  50
 רוחב:  40
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מוזיאון ישראל, ירושלים
דיוקן עצמי (1924) הוא ציור דיוקן מאת הצייר הישראלי אריה לובין.
היצירה

הציור "דיוקן עצמי" מציג את קלסתר פניו של הצייר אריה לובין. לובין לבוש חולצה לבנה, כתפיו בפרופיל וראשו פונה אל הצופה. מאחוריו נוף של חוף ים שומם שמעליהם שמיים כחולים כהים, המהווים רקע לדיוקן. תווי פניו של לובין מודגשים מעט, כך שנוצרת הרגשה של גוף מונומנטלי המעוצב עם זיקה לצורות גאומטריות. יגאל צלמונה הצביע על נטיתו של לובין אל סגנון הפוריזם האירופי, מבית מדרשו של לה קורבוזיה, שביקש לתאר את הצורות בטבע באופן מובהק, ולא ביחס לאופן המקרי של הראייה.
בין השנים 2015-2010 הוצג הציור דרך קבע בתצוגת האמנות הישראלית במוזיאון ישראל.
הערות שוליים

↑  ראו: צלמונה, יגאל, 100 שנות אמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2010, עמ' 82.
די. ג'יי. אוגוסטין

| --- | --- |

אוגוסטין ב-2021
 לידה:  10 בנובמבר 1987 (בן 36) ניו אורלינס שבלואיזיאנה
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.80 מטר
 מספר:  14
 מכללה:  אוניברסיטת טקסס
 דראפט:  בחירה תשיעית, 2008 שארלוט בובקאטס
 קבוצות כשחקן
 2008–2012   2012–2013   2013   2013–2014   2014–2015   2015–2016   2016   2016–2020   2020–2021   2021–2022   2022:  שארלוט בובקאטס   אינדיאנה פייסרס   טורונטו ראפטורס   שיקגו בולס   דטרויט פיסטונס   אוקלהומה סיטי ת'אנדר   דנוור נאגטס   אורלנדו מג'יק   מילווקי באקס   יוסטון רוקטס   לוס אנג'לס לייקרס
 הישגים כשחקן
 חמישיית הרוקיז השנייה (2009)
דאריל ג'רארד "די. ג'יי." אוגוסטין הבן (באנגלית: .Darryl Gerard "D. J." Augustin, Jr; נולד ב-10 בנובמבר 1987) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז. שיחק באוניברסיטת טקסס בין השנים 2006–2008, ונבחר בדראפט ה-NBA‏ 2008 על ידי שארלוט בובקאטס בבחירה התשיעית.
קריירת מכללות

אוגוסטין נולד וגדל בניו אורלינס, לואיזיאנה, אך בשנת 2005 נאלצה משפחתו לעזוב את ניו אורלינס ולעבור למיזורי סיטי, טקסס, בגלל הוריקן קתרינה. אוגוסטין החל לשחק באוניברסיטת טקסס בעונת 2006/2007. הוא פתח בכל 35 המשחקים הראשונים של העונה כרכז, קלע 14.4 נקודות ומסר 6.7 אסיסטים בממוצע למשחק. בעקבות תרומתו לקבוצה הוא נבחר לחמישייה השנייה בליגת הביג-12 ולחמישיית הרוקיז של העונה בליגת הביג-12 באותה השנה. לאוגוסטין הייתה הזדמנות להשתתף בדראפט ה-NBA‏ 2007 ביחד עם חברו לקבוצה קווין דוראנט, אבל הוא בחר להישאר בקולג' עוד שנה ולפתח עוד את יכולות המשחק שלו.
קריירת NBA

אוגוסטין נבחר תשיעי בדראפט ה-NBA‏ 2008 על ידי שארלוט בובקאטס. ב-8 ביולי 2008 חתם על חוזה בקבוצה, תמורת 1.8 מיליון דולר בעונתו הראשונה וכ-2 מיליון דולר בשנייה.
ב-13 ביולי 2012 חתם על חוזה בסך 3.5 מיליון דולר לעונה אחת עם אינדיאנה פייסרס, ולאחר מכן עבר לטורונטו ראפטורס בה שיחק עשרה משחקים לפני שנופה מהסגל.
ב-13 בדצמבר 2013 חתם אוגוסטין בשיקגו בולס על חוזה עד לסיום עונת 2013/2014.
לפני עונת 2014/2015 חתם בדטרויט פיסטונס על חוזה לשנתיים.
ב-19 בפברואר 2015 הועבר לאוקלהומה סיטי ת'אנדר בטרייד שאיחד אותו עם קווין דוראנט, חברו לקבוצה באוניברסיטת טקסס.
ב-19 בפברואר 2016 נשלח בטרייד לדנוור נאגטס, יחד עם סטיב נובאק ושתי בחירות דראפט עתידיות, בתמורה לרנדי פוי.
ב-7 ביולי 2016 חתם על חוזה ל-4 עונות באורלנדו מג'יק, עבור כ-29 מיליון דולר.
לקראת עונת 2020/2021 חתם אוגוסטין על חוזה במילווקי באקס.
במרץ 2021 הועבר עם די. ג'יי. וילסון בטרייד ליוסטון רוקטס, תמורת פי. ג'יי. טאקר ורודיונס קורוץ. בפברואר 2022 שוחרר מהקבוצה.
ב-1 במרץ 2022 חתם אוגוסטין בלוס אנג'לס לייקרס.
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008/2009 | שארלוט | 72 | 12 | 26.5 | 0.430 | 0.439 | 0.893 | 1.8 | 3.5 | 0.6 | 0.0 | 11.8 |
| 2009/2010 | שארלוט | 80 | 2 | 18.4 | 0.386 | 0.393 | 0.779 | 1.2 | 2.4 | 0.6 | 0.1 | 6.3 |
| 2010/2011 | שארלוט | 82 | 82 | 33.6 | 0.416 | 0.333 | 0.906 | 2.7 | 6.1 | 0.7 | 0.0 | 14.4 |
| 2011/2012 | שארלוט | 48 | 46 | 29.3 | 0.376 | 0.341 | 0.875 | 2.3 | 6.4 | 0.8 | 0.0 | 11.1 |
| 2012/2013 | אינדיאנה | 76 | 5 | 16.1 | 0.350 | 0.353 | 0.838 | 1.2 | 2.2 | 0.4 | 0.0 | 4.7 |
| 2013/2014 | טורונטו | 10 | 0 | 8.2 | 0.292 | 0.091 | 1.000 | 0.4 | 1.0 | 0.1 | 0.0 | 2.1 |
| 2013/2014 | שיקגו | 61 | 9 | 30.4 | 0.419 | 0.411 | 0.882 | 2.1 | 5.0 | 0.9 | 0.0 | 14.9 |
| 2014/2015 | דטרויט | 54 | 13 | 23.8 | 0.410 | 0.327 | 0.870 | 1.9 | 4.9 | 0.6 | 0.0 | 10.6 |
| 2014/2015 | אוקלהומה | 28 | 1 | 24.2 | 0.371 | 0.354 | 0.861 | 2.2 | 3.1 | 0.6 | 0.0 | 7.3 |
| 2015/2016 | אוקלהומה | 34 | 0 | 15.3 | 0.380 | 0.393 | 0.765 | 1.3 | 1.9 | 0.4 | 0.1 | 4.2 |
| 2015/2016 | דנוור | 28 | 0 | 23.5 | 0.445 | 0.411 | 0.819 | 1.9 | 4.7 | 0.9 | 0.1 | 11.6 |
| 2016/2017 | אורלנדו | 78 | 20 | 19.7 | 0.377 | 0.347 | 0.814 | 1.5 | 2.7 | 0.4 | 0.0 | 7.9 |
| 2017/2018 | אורלנדו | 75 | 36 | 23.5 | 0.452 | 0.419 | 0.868 | 2.1 | 3.8 | 0.7 | 0.0 | 10.2 |
| 2018/2019 | אורלנדו | 81 | 81 | 28.0 | 0.470 | 0.421 | 0.866 | 2.5 | 5.3 | 0.6 | 0.0 | 11.7 |
| 2019/2020 | אורלנדו | 57 | 13 | 24.9 | 0.399 | 0.348 | 0.890 | 2.1 | 4.6 | 0.6 | 0.0 | 10.5 |
| 2020/2021 | מילווקי | 37 | 6 | 19.3 | 0.370 | 0.380 | 0.900 | 1.4 | 3.0 | 0.5 | 0.0 | 6.1 |
| 2020/2021 | יוסטון | 20 | 6 | 20.8 | 0.424 | 0.385 | 0.900 | 2.2 | 3.9 | 0.4 | 0.0 | 10.6 |
| 2021/2022 | יוסטון | 34 | 2 | 15.0 | 0.404 | 0.406 | 0.868 | 1.2 | 2.2 | 0.3 | 0.0 | 5.4 |
| 2021/2022 | לייקרס | 21 | 0 | 17.8 | 0.453 | 0.426 | 1.000 | 1.3 | 1.6 | 0.3 | 0.0 | 5.3 |
| קריירה |  | 976 | 334 | 23.4 | 0.412 | 0.381 | 0.867 | 1.8 | 3.9 | 0.6 | 0.0 | 9.5 |
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009/2010 | שארלוט | 4 | 0 | 18.3 | 0.294 | 0.333 | 0.833 | 1.0 | 1.8 | 0.3 | 0.3 | 4.3 |
| 2012/2013 | אינדיאנה | 19 | 1 | 16.6 | 0.380 | 0.396 | 0.806 | 0.8 | 0.7 | 0.4 | 0.0 | 5.2 |
| 2013/2014 | שיקגו | 5 | 0 | 28.2 | 0.292 | 0.269 | 0.895 | 1.6 | 4.8 | 0.6 | 0.0 | 13.2 |
| 2018/2019 | אורלנדו | 5 | 5 | 28.2 | 0.488 | 0.476 | 0.875 | 1.6 | 3.8 | 0.4 | 0.2 | 12.8 |
| 2019/2020 | אורלנדו | 5 | 0 | 25.6 | 0.391 | 0.471 | 0.957 | 2.0 | 6.0 | 0.2 | 0.0 | 13.2 |
| קריירה |  | 38 | 6 | 21.0 | 0.368 | 0.390 | 0.874 | 1.2 | 2.4 | 0.4 | 0.1 | 8.2 |
הערות שוליים

↑  אוגוסטין חותם על חוזה בשארלוט בובקאטס, ESPN.com
↑  אוגוסטין חותם על חוזה באינדיאנה פייסרס, NBA.com/pacers
↑  טורונטו ראפטורס מנפים את אוגוסטין אחרי 10 משחקים בקבוצה, sbnation.com
↑  אוגוסטין חותם על חוזה בשיקגו בולס, NBA.com/bulls
↑  אוגוסטין חותם על חוזה בדטרויט פיסטונס, NBA.com/pistons
↑  אוגוסטין מועבר בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, NBA.com/thunder
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, הווארד נשאר ביוסטון, צ'אנינג פריי בקליבלנד, ורז'או בפורטלנד, באתר וואלה, 18 בפברואר 2016
↑  אוגוסטין מסכם על חוזה באורלנדו, באתר USA Today,‏ 1 ביולי 2016
↑  אוגוסטין חותם על חוזה במילווקי, באתר הקבוצה, 28 בנובמבר 2020
דיוקן עצמי (לאונרדו דה וינצ'י)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  לאונרדו דה וינצ'י
 תאריך יצירה:  1512 לערך
 טכניקה וחומרים:  גיר אדום על נייר
 ממדים בס"מ
 רוחב:  213 מ"מ 
 גובה:  333 מ"מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  הרנסאנס האיטלקי 
 מספר יצירה:  15571 (Royal Library of Turin) 
 מיקום:  איטליה
 
דיוקן עצמי (באיטלקית: L'Autoritratto) הוא רישום מפורסם של לאונרדו דה וינצ'י אשר נוצר בשנת 1512 לערך. ההערכה המקובלת היא שזהו דיוקן עצמי של דה וינצ'י וכי הוא צייר את הדיוקן העצמי כאשר היה בערך בגיל 60. למרות זאת, ישנם היסטוריונים וחוקרים שונים אשר חולקים על כך שזהו אכן דה וינצ'י.
הציור נמצא כיום בספריה המלכותית של טורינו באיטליה ולא מוצג בפני הציבור בשל מצבה הירוד של היצירה.
תיאור היצירה

הדיוקן מצויר בגיר אדום על גבי נייר. הדיוקן הוא של גבר קשיש עם שיער לבן ארוך וזקן ארוך בעל אשר בעל הבעה רצינית ומעט זועפת. סימני ההזדקנות בפנים של האדם ניכרים, כולל קמטים לאורך המצח, סביב העיניים, בצידי הפה, ולאורך הלחיים.
הערות שוליים

↑  Scaramella, A. D. (21 בדצמבר 2012). "Artwork Analysis self Portrait in Red Chalk by Leonardo Da Vinci". Finearts.com. Helium Inc. אורכב מ-המקור ב-29 בנובמבר 2014. נבדק ב-14 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
דיוקן עצמי 1975

| --- | --- |

פורטרט + מצפור ערד (מתוך הדפסי הסדרה)
 מידע כללי
 צייר:  יגאל תומרקין
 תאריך יצירה:  1975 
 טכניקה וחומרים:  עירוב טכניקות; תצריב צילומי, תחריט יבש, גלגול צבע, תלחיץ
 נתונים על היצירה
 מפעל מייצר:  סדנת ההדפס ירושלים
 מספר יצירה:  A.PR.T.36ֹ (מספר סדנה)
 
"Portrait 1975" (בעברית: "דיוקן עצמי 1975") הוא שמה של סדרת הדפסים מאת האמן הישראלי יגאל תומרקין. הסדרה, בת חמישה הדפסים שהוצאה כפורטופוליו אחד, מתארת דגמים של פסלים שונים בעיצוב האמן.
תיאור

בשנת 1975 יצר יגאל תומרקין סדרה של חמישה הדפסים בסדנת ההדפס ירושלים, במהדורה בן 18 עותקים. הייתה זו סדרת ההדפסים הראשונה שנוצרה בסדנה. חמשת ההדפסים הם: "פורטרט + מצפור ערד", "פורטרט + אינפלציה + הצעה לאנדרטה בלטרון", "פורטרט + ים", "פורטרט + ירושלים + הצעה לפסל לשלום" ו-"פורטרט + Made in U.S.A". העבודות הודפסו בידי אריק קילמניק וסידון רוטנברג על גיליונות נייר בגובה של 56 ס"מ וברוחב 76 ס"מ. 10 עותקים מן הסדרה נמכרו כפורטפוליו המלווה בדף שער כתוב ובו טקסט באנגלית. העבודות נוצרו בטכניקה של תצריב צילומי שלו הוסיף האמן תחריט יבש וגלגול צבע  באחד ההדפסים שילב תומרקין גם טכניקה של תלחיץ של אחת מפלטות ההדפסה.
העיצוב של כל ההדפסים דומה: השליש הימני של הפורמט מוקדש לתיאור דיוקנו של האמן, כפי שהוא מופיע בתצלום שממנו בולט חלק של פסל. בנוסף, מופיעים גם טביעות אצבעותיו וחתימתו, הנתונים בפורמט של טופס רשמי. צדו השמאלי של כל הדפס מתאר, בסגנון קולאז'י, דגם של אנדרטה או פסל בעיצובו של האמן וכן טקסטים שונים פרי עטו. על הדגמים נמנים אנדרטת הבקעה (1972), מצפור ערד (1968) ועוד. חלק גדול מן הקולאז'ים והדימויים שנוצרו עבור הסדרה שמורים בארכיון הסדנה.
הכותרת "דיוקן עצמי", מרמזת על כמה רמות של ייצוגיות עצמית של האמן בעבודות. הכותרות "TOP" ו-"BOTTOM" (בעברית: למעלה, למטה), מחזקות את האופי הרשמי של העיצוב, כמו גם מרמזות על משלוח מטפורי של העבודה. עדנה מושנזון (1992) תיארה את העבודות כ-אקט של הנצחה עצמית מתריסה".
הערות שוליים

↑  בשל העובדה כי עדיין היה חסר ציוד בסדנה, ההעברה הצילומית נעשתה בעזרת אמולסיה ואור שמש.
↑  מריחה נקודתית של צבע על גבי הפלטה. לרוב נעשית בעזרת גלגלת צבע.
↑  מושזון, עדנה (אוצרת), יגאל תומרקין: הדפסים 1991-1962, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1992, עמ' 14.
| יגאל תומרקין |
| --- | --- | --- |
| פיסול | שעון בארוקי (1957) • דיוקן האמן כלוחם צעיר (1965) • דיוקן האמן כפילוקטטס צעיר (1966) • אנדרטת השלום (1966) הכניסיני תחת כנפך (1966) • הוא הלך בשדות (1967) • סדרת האסטרונאוטים • מצפור ערד (1968) • קצבים (1969-1968) • עידן המדע (1969) • מלנכוליה (פסל) (1972) • גן שעוני השמש (1972) • התרחשויות (1972) • קיר רפלקטיבי (1978-1975) • השיר על האדמה (1978) • מחווה לרוברט קאפה (1985) • שבת של מכשפות (1988) • ?Macht Arbeit Frei ‏(1992) • שבעת עמודי החכמה שלי (1992) |  |
| ציור והדפס | פאניקה אודות מכנסיים (1961) • דיוקן עצמי 1975 (1975) • פייטה, פייר פאולו פאזוליני (1979) • קרב העיוורים והחזירה - להיינריך פון קלייסט (1979) • מחווה לקולנוע (1979) • שר היער - מחווה למישל טרונייה (1986-1985) • סוס העץ מיכאל (1987) |  |
| אנדרטאות | ביג צ'יף (1968) • אנדרטת הבקעה (1972) • אנדרטה לנופלים (אשקלון) (1972) • אנדרטה לשואה ולתקומה (1975) • אנדרטה לזכר חללי המשחתת אילת (1994) |  |
האויב בתוכנו - סטארטרק

| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 מבוסס על:  מסע בין כוכבים מאת ג'ין רודנברי
 בימוי:  ג'יי ג'יי אברהמס
 הופק בידי:  ג'יי ג'יי אברהמס בריאן בורק אלכס קורצמן דיימון לינדלוף רוברטו אורקי
 תסריט:  אלכס קורצמן דיימון לינדלוף רוברטו אורסי יוצר: ג'ין רודנברי
 עריכה:  מאריאן ברנדון מארי ג'ו מארקי
 שחקנים ראשיים:  כריס פיין זאכרי קווינטו קארל אורבן זואי סלדנה סיימון פג ג'ון צ'ו אנטון ילצ'ין
 מדבבים:  ביל היידר 
 מוזיקה:  מייקל ג'אקינו
 צילום:  דניאל מינדל
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Skydance Productions
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 17 במאי 2013 ישראל 13 ביוני 2013
 משך הקרנה:  133 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה מדע בדיוני, סרט הרפתקאות, סרט מדע בדיוני, סרט פעולה 
 תקציב:  185 מיליון דולר
 הכנסות:  $467,365,246
 הכנסות באתר מוג'ו:   startrek12
 סרט קודם:  סטארטרק
 סרט הבא:  סטארטרק: אל האינסוף
 www.startrekmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
האויב בתוכנו – סטארטרק (באנגלית: Star Trek Into Darkness, תרגום חופשי: "מסע בין כוכבים: אל תוך האפלה") הוא סרט מדע בדיוני ופעולה שביים ג'יי ג'יי אברהמס לפי תסריט מאת אלכס קורצמן, דיימון לינדלוף ורוברטו אורסי, ובהפקתם של אברהמס, בריאן בורק, קורצמן ואורסי. זהו הסרט ה-12 במספר בסדרת סרטי "מסע בין כוכבים" והשני ב"ציר זמן קלווין", ומשמש כהמשכו הישיר של הסרט "סטארטרק" משנת 2009, שאינו המשך של הסרטים הקודמים בסדרה מאחר שמציאות קלווין היא מציאות חלופית ליקום הראשי של מסע בין כוכבים.
רוב אנשי צוות הסרט הקודם חזרו לשתף פעולה בסרט זה, כולל הבמאי והמפיק אברהמס ושותפיו הקבועים: המלחין מייקל ג'אקינו, הצלם דניאל מינדל, העורכים מריאן ברנדון ומרי ג'ו מרקי. קורצמן ואורסי חזרו כתסריטאים (וכעת גם כמפיקים), ואילו לינדלוף חוזר כמפיק וכעת גם כשותף בכתיבה. כריס פיין, זאכרי קווינטו, קארל אורבן, זואי סלדנה, אנטון ילצ'ין, סיימון פג, ג'ון צ'ו וברוס גרינווד חזרו לגלם את דמותם מהסרט הקודם, בתוספת אליס איב ובנדיקט קמברבאץ' לצוות השחקנים. הסרט יצא לאור לאקרנים ב-15 במאי 2013 בבתי קולנוע בעלי פורמט מיוחד בארצות הברית, יומיים לפני יציאתו לאקרנים בפורמט רגיל. בבריטניה ובגרמניה הסרט יצא כבר ב-9 במאי. ביפן הייתה היציאה המאוחרת ביותר של הסרט, בחודש ספטמבר 2013.
צוות השחקנים ודמויות

| שם השחקן | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| כריס פיין | ג'יימס טיבריוס קירק (ג'ים) | קפטן ספינת החלל אנטרפרייז |
| זאכרי קווינטו | ספוק | הקצין הראשון וקצין המדע הראשי של ספינת החלל אנטרפרייז |
| קארל אורבן | ד"ר ליאונרד מק'קוי ("בונז") | קצין הרפואה הראשי של ספינת החלל אנטרפרייז |
| זואי סלדנה | ניוטה או'הורה | קצינת התקשורת הראשית של ספינת החלל אנטרפרייז |
| סיימון פג | מונטגומרי סקוט ("סקוטי") | המהנדס הראשי של ספינת החלל אנטרפרייז |
| ג'ון צ'ו | היקארו סולו | הגאי על ספינת החלל אנטרפרייז |
| אנטון ילצ'ין | פאבל צ'קוב | נווט על ספינת החלל אנטרפרייז |
| ברוס גרינווד | כריסטופר פייק | אדמירל בצי הכוכבים |
| בנדיקט קמברבאץ' | חאן נוניאן סינג | סוכן צי הכוכבים לשעבר, מתגלה כרוצח וטרוריסט מסוכן וחסר רחמים, חאן הוא הנבל הראשי של הסרט. |
| פיטר וולר | אלכסנדר מרקוס | מפקד צי הכוכבים |
| אליס איב | ד"ר קרול מרקוס | קצינת מדע ומומחית נשק של ספינת החלל אנטרפרייז |
| לנרד נימוי | ספוק פריים (ספוק הזקן) |  |
סרט המשך

בריאיון לכלי התקשורת ג'יי ג'יי אברהמס אישר כי כריס פיין וזאכרי קווינטו ישובו לגלם את תפקידיהם בסרט השלישי בסדרה, אך הוא עצמו ישתתף בהפקה כמפיק בלבד מאחר שבכוונתו לפנות את זמנו לצורך צילומי "מלחמת הכוכבים: הכוח מתעורר", אותו הוא מביים. בדצמבר 2014 חברת פרמאונט הודיעה כי הסרט ייצא לאקרנים ב-8 ביולי 2016, לציון 50 שנה למסע בין כוכבים.
בדצמבר 2013, אושר כי רוברט אורצי ישוב כתסריטאי. באפריל 2014 אף הצהיר כי ייתכן שגם יביים את הסרט אך לבסוף בדצמבר 2014 פורסם כי אדגר רייט יביים את הסרט השלישי בסדרה ולבסוף דווח שג'סטין לין יביים את הסרט. השחקן ויליאם שאטנר טען כי המפיק ג'י. ג'יי. אברהמס פנה אליו בבקשה ליטול חלק בצילומי מספר סצנות בסרט בתפקיד קפטן קירק המבוגר. בינואר 2015 נשכר סיימון פג (שגילם את סקוטי המהנדס בסרטים הקודמים) לכתוב את התסריט יחד עם דאג ג'ונג. במרץ 2015 דווח כי אידריס אלבה נמצא במגעים ראשוניים לצורך ליהוקו לתפקיד הנבל בסרט. באפריל אותה שנה לוהקה סופיה בוטלה לתפקיד נשי בסרט. ההפקה צפויה לצאת לדרך ביוני 2015. באפריל 2015 נחשף שם הסרט באנגלית: Star Trek Beyond, והוא יצא לאקרנים ביולי 2016.
מוזיקה

את המוזיקה לסרט כתב והלחין מייקל ג'אקינו שהלחין את הפסקול לסרט הקודם.
הערות שוליים

↑  "Review: 'Star Trek Into Darkness' ∞ Infinispace". Infinispace.net. אורכב מ-המקור ב-2013-09-25. נבדק ב-19 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| סטארטרק (סרטי האתחול / ציר זמן קלווין) |
| --- | --- | --- |
| שחקנים ראשיים | כריס פיין • זאכרי קווינטו • קארל אורבן • סיימון פג • ג'ון צ'ו • זואי סלדנה • אנטון ילצ'ין |  |
| דמויות ראשיות | ג'יימס טיבריוס קירק • ספוק • ליאונרד מק'קוי • מונטגומרי סקוט • היקארו סולו • ניוטה אוהורה • פאבל צ'כוב |  |
| דמויות משנה | כריסטופר פייק • נירו • סארק • חאן נוניאן סינג |  |
| סרטי הקולנוע | סטארטרק (2009) • האויב בתוכנו (2013) • סטארטרק: אל האינסוף (2016) |  |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009957537405171  PLWABN: 9810548832505606  BNE: XX5409969  LCCN: no2014130795  VIAF: 310538360   WorldCat (עם VIAF): 310538360
האגודה האמריקנית לכימיה

| --- | --- |
סמליל האגודה האמריקנית לכימיה

בניין מטה האגודה האמריקנית לכימיה   בוושינגטון די. סי.
 תחום:  השכלה גבוהה 
 שפה רשמית:  אנגלית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מטה הארגון:  וושינגטון די. סי.
 סינוף ארצי:  185 סניפים בארצות הברית
 סינוף בינלאומי:  25 סניפים בעולם
 חטיבות:  32 חטיבות טכניות
 מקום פעילות:  עולמי
 מייסדים:  צ'ארלס פרידריך צ'נדלר
 חברים:  155,000
 נשיא:  ה' נ' צ'נג
 יושב ראש:  Judith C. Giordan 
 תקופת הפעילות:  1876–הווה (כ־148 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס סדן הכסף (1986)  פרס סדן הכסף (1988) 
 www.acs.org
 
האגודה האמריקנית לכימיה (באנגלית: The American Chemical Society; בראשי תיבות: ACS) היא אגודה מקצועית הממוקמת בארצות הברית ותפקידה לספק תמיכה למחקר מדעי בשטחי הכימיה. האגודה נוסדה בשנת 1876 באוניברסיטת ניו יורק. לאגודה כרגע מעל 155,000 חברים בכל רמות התארים ובכל שטחי הכימיה, ההנדסה הכימית ובתחומים בעלי זיקה לכימיה. האגודה מקיימת מפגשים לאומיים פעמיים בשנה. במפגשים מכוסים כל תחומי הכימיה. בנוסף מתקיימות ועידות רבות בתחומים ממוקדים. אגף הפרסום של האגודה מפיק מספר כתבי עת ביניהם הכתב העת של האגודה האמריקנית לכימיה. מקור ההכנסה העיקרי של האגודה מגיע משירות תקצירים בכימיה ומפרסומי האגודה. "חדשות הכימיה וההנדסה" הוא מגזין חדשות שבועי היוצא לאור על ידי האגודה ונשלח לכל חבריה.
ההיסטוריה של האגודה

שורשי האגודה בקבוצה קטנה של 35 כימאים אשר נפגשו ב־6 באפריל 1876 בבנין אוניברסיטת ניו יורק. אף על פי שבאותה תקופה הייתה קיימת אגודת מדע אמריקנית (האיגוד האמריקאי לקידום המדע) הרי שההתפתחויות שאירעו בשטח הכימיה דרבנו את אלו שהתכנסו תחת הנחייתו של פרופסור צ'ארלס צ'נדלר מבית הספר למכרות בקולומביה להקים את האגודה האמריקנית לכימיה. צ'נדלר סבר שהאגודה "תהווה זרז רב השפעה למחקר מקורי...,תעורר ותפתח כישורים אשר כעת מתבזבזים בשל חוסר שיתוף פעולה,... תיצור קשר הדוק בין חברי האגודה ותוודא קיום הערכה ראויה למדע הכימיה בקרב הציבור הרחב."
בשלב מסוים הוחלט על המבנה הארגוני של האגודה ואומצה חוקה. צ'נדלר היה מועמד טבעי לנשיא האגודה מאחר שהיה מקימה אולם הוא חש שפרופסור ג'ון ויליאם דרייפר היה בעל שיעור הקומה הראוי כמדען להוביל ארגון לאומי כדוגמת האגודה. בגיל 65 נבחר דרייפר כנשיא האגודה האמריקנית לכימיה. מטה האגודה שכן בניו יורק. נשיאותו של דרייפר הייתה חשובה יותר בשל שמו והמוניטין שיצא לו ופחות בשל השתתפותו הפעילה הארגון.