stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כלכלת אי
בישראל

מדינת ישראל היא מדינה בעלת רצועות חוף הן בים התיכון והן בים האדום ובעלת גבול יבשתי משותף עם לבנון, סוריה, ירדן ומצרים. מבין שכנותיה מדינת ישראל מקיימים יחסי שלום עם ירדן ומצרים בלבד. כמו כן, למדינת ישראל מדינות עוינות לה השכנות לשכנותיה, מה שמחזק את תנאי היווצרותה של "כלכלת אי". בשל המצב הביטחוני והפוליטי המתוח באזור המזרח התיכון ושל ישראל בפרט עם העולם הערבי, המסחר היבשתי המתקיים בין ישראל לירדן ומצרים לא ממומש במלואו, בעל פוטנציאל רב לצמיחה ואינו מקל משמעותית אם בכלל על התלות של ישראל בהובלה הימית והאווירית אליה וממנה. אם כן, בשל הבידוד האזורי של ישראל ולמרות התנאים הסביבתיים המאפשרים קיום של כלכלה רגילה, כלכלת ישראל מאופיינת כ"כלכלת אי".
ראו גם

שרשרת אספקה
מקרו-כלכלה
הערות שוליים

↑  הערכת מצב אסטרטגית כלכלית חברתית 2015, משרד ראש הממשלה, עמ' 13
↑  כלכליסט, המלצות ועדת הריכוזיות: מה הן בעצם אומרות?, באתר כלכליסט, 19 בספטמבר 2011
↑  A profile of the Israeli economy,
OECD,
2011
כריסטיאן קרן

כּריסטיאן קרן (בגרמנית: Christian Kern; נולד ב-4 בינואר 1966 בווינה) הוא יזם ופוליטיקאי סוציאל-דמוקרט אוסטרי, שכיהן כקנצלר אוסטריה החל מ-17 במאי 2016 ועד 18 בדצמבר 2017. בהכשרתו קרן הוא עיתונאי-פרשן בתחום הכלכלי. באמצע שנות ה-90 הוא היה דובר הסייעה הפרלמנטרית הסוציאל-דמוקרטית. אחר כך התמנה כחבר במועצת המנהלים של חברת החשמל המובילה באוסטריה (Verbund AG). בשנת 2010 עבר להיות מנכ"ל החברה הפדרלית לרכבות של אוסטריה (ÖBB). אחרי 2014 עמד בראש קהילת חברות הרכבות והתשתית האירופית.
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות

כריסטיאן קרן נולד ברובע זימרינג בווינה בשנת 1966 כבנו של שרברב-חשמלאי ושל מזכירה. הוא סיים בגרות בגימנסיה הפדרלית הריאלית בזימרינג. קרן למד עיתונאות ומדעי התקשורת באוניברסיטת וינה. וסיים בתחום זה עבודת תואר מאסטר בנושא "ניטור התקשורת: כיסוי מדיניות הפנים ביומונים ובשבועונים האוסטרים ב-1993". בעת לימודיו הצטרף קרן לברית הסטודנטים הסוציאליסטים באוסטריה והיה עורך ראשי של "רוטפרס - כתב עת סוציאליסטי ללימודים, פוליטיקה ותרבות". הוא עשה מאוחר יותר השתלמות במרכז למנהל של אוניברסיטת סנט גאלן בשווייץ.
ביוגרפיה > הקריירה המקצועית

בשנת 1989 התחיל קרן לעבוד ככתב ופרשן כלכלי בעיתונות, בין השאר ב"שירות העיתונאי הכלכלי" ובמגזין הכלכלי "אופציון" ("הברירה"), ביטאון חברה התקשורת Wirtschafts-Printmedien GmbH. בשנת 1991 כיהן בעת ממשלת פרנץ ורניצקי השלישית כעוזר של מזכיר המדינה פטר קוסטלקה במשרד הקנצלר. ב-1994 התמנה לראש לשכה ודובר של הסיעה הפרלמנטרית הסוציאל-דמוקרטית במועצה הלאומית האוסטרית.
בשנת 1997 עבר לעבוד בחברת החשמל המובילה באוסטריה, Verbund AG, החל משנת 1999 כאחראי על השיווק והמכירות. בשנת 2007 התמנה כמנהל בכיר אחראי על הפיקוח על מיזוגים ורכישות, השקעות, ועל רשת ההולכה במתח גבוה.
החל מ-7 ביוני 2010 התמנה מנכ"ל של חברת הרכבות הפדרלית האוסטרית. ב-2014 נבחר כיושב ראש קהיליית חברות הרכבות וחברות התשתית האירופיות. בעת כהונתו הוא החזיר את היציבות הפיננסית לחברה, עצר את מגמת הפרישות המוקדמות ההמוניות של עובדיה, סיים בזמן את הפעלת תחנת רכבות חכמה חדשה בווינה ללא הוצאות חריגות וניהל ללא זעזועים את היחסים עם ועד העובדים. יו"ר ועד העובדים של חברת ÖBB שיבח את קרן כמנהל הראשון בחברה שעמד באמת לצדם של העובדים.
בשנת 2012 חגגה חברת ÖBB ‏ 175 שנות פעילות הרכבות באוסטריה (באמצעות חברת "נורדבאהן" - "רכבות הצפון"). קרן חנך תערוכה על שיתוף הפעולה בין חברת הרכבות עם הרייך השלישי, תחת הכותרת "השנים המודחקות - רכבות ונאציונל-סוציאליזם באוסטריה 1945-1938". הוא התייחס לאותה תקופה כ"החשוכה שבהיסטוריה של חברת הרכבות שלנו" והוסיף כי "אנו חייבים להיזכר ודרך התיעוד הזה רצוננו לתרום להתמודדות העם העבר. ככל שלא ייאמנו אותם האירועים בעיינינו כיום, אנחנו חייבים באופן ברור לראות בהם חלק מההיסטוריה של מפעלנו". אותה תערוכה הוצגה בסיור, כולל בבניין הפרלמנט האירופי בבריסל
על מחויבותו לגבי הדין והחשבון של חברת הרכבות לגבי עברה, קיבל קרן מהקהילה היהודית בווינה את האות על שם מרייטה ופרידריך תורברג. עם זאת מתח העיתון הישראלי "הארץ" (ב-9 בנובמבר 2014) ביקורת עליו משום הצהרתו כי "אנו צריכים שהמותג שלנו יהיה נקי. והצגת מה שהתרחש בימי השואה הכרחית לשם מטרה זו".
במהלך משבר הפליטים בשנת 2015 ארגן קרן הסעת מאה אלף פליטים שבאו ב"מסלול הבלקן" וחצו את אוסטריה. הוא נחשב בזמנו לתומך בגישת קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל בסוגיית קליטת הפליטים.
ביוגרפיה > קנצלר אוסטריה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אחרי שנת 2014 שמו הוזכר כיורש אפשרי של הקנצלר הסוציאל-דמוקרט ורנר פיימן. בשנת 2015 המגזין "פרופיל" כינה אותו "קנצלר הלבבות" ("Kanzler der Herzen") וציין כי חברת הרכבות בראשותו היה המוסד הממלכתי היחיד שפעל ללא רבב בעת משבר הפליטים".
ב-9 במאי 2016 כשהתפטר הקנצלר פיימן נמנה קרן לאחד המועמדים לרשת את התפקיד, לצד גרהרד ציילר ומנהלת סימנס לשעבר, בריגיטה אדרר. ב-17 במאי סוכם כי קרן יהיה הקנצלר הבא ושבקונגרס המפלגה ב-25 ביוני ייבחר ליושב ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. ב-17 במאי הושבע בתור קנצלר אוסטריה בפני הנשיא היינץ פישר. במסיבת העיתונאים הראשונה קרא קרן לשינוי בסגנון שיתוף הפעולה בין מפלגות הקואליציה הממשלתית, תוך אזהרה כי שתי המפלגות צריכות להסתכן אחרת תיעלמנה מהמפה הפוליטית. קרן הדגיש מחדש את עמדת אוסטריה בהנהגתו לעניין משבר הפליטים והמחויבות האוסטרית לשמור על הסדר והביטחון.
בחייו הפרטיים

כריסטיאן קרן הוא אב לשלושה בנים ולבת אחת משתי מערכות נישואים. בשנים 1985–2001 היה נשוי לקארין וסלי (Wessely), פוליטיקאית מקומית במדלינג. היא אם שלושת בניו. יש לו בת מנישואיו השניים עם אוולינה שטיינברגר-קרן.
הערות שוליים

↑  אווה לינזינגר ב"פרופיל" 16 בספטמבר 2015
|  הקנצלרים של אוסטריה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  קרל רנר  |  מיכאל מאייר  |  יוהאן שובר  |  ואלטר ברייסקי  |  יוהאן שובר  |  איגנץ זייפל  |  |  |  |  |
|  1918–1920  |  1920–1921  |  1921–1922  |  26–27 בינואר 1922  |  ינואר–מאי 1922  |  1922–1924  |  |  |  |  |
|  רודולף רמק  |  איגנץ זייפל  |  ארנסט שטררוביץ'  |  יוהאן שובר  |  קרל ואוגוין  |  אוטו אנדר  |  |  |  |  |
|  1924–1926  |  1926–1929  |  מאי–ספטמבר 1929  |  1929–1930  |  ספטמבר–דצמבר 1930  |  1930–1931  |  |  |  |  |
|  קרל בורש  |  אנגלברט דולפוס  |  קורט שושניג  |  ארתור זייס-אינקווארט  |  קרל רנר  |  לאופולד פיגל  |  |  |  |  |
|  1931–1932  |  1932–1934  |  1934–1938  |  11–13 במרץ 1938  |  אפריל–דצמבר 1945  |  1945–1953  |  |  |  |  |
|  יוליוס ראב  |  אלפונס גורבך  |  יוזף קלאוס  |  ברונו קרייסקי  |  פרד זינובאץ  |  פרנץ ורניצקי  |  |  |  |  |
|  1953–1961  |  1961–1964  |  1964–1970  |  1970–1983  |  1983–1986  |  1986–1997  |  |  |  |  |
|  ויקטור קלימה  |  וולפגנג שיסל  |  אלפרד גוזנבאואר  |  ורנר פיימן  |  ריינהולד מיטרלהנר  |  כריסטיאן קרן  |  |  |  |  |
|  1997–2000  |  2000–2007  |  2007–2008  |  2008–2016  |  9–17 במאי 2016  |  2016–2017  |  |  |  |  |
|  סבסטיאן קורץ  |  בריגיטה בירליין  |  סבסטיאן קורץ  |  אלכסנדר שלנברג  |  קארל נהאמר  |  |  |  |  |  |
|  2017–2019  |  2019–2020  |  2020–2021  |  אוקטובר–דצמבר 2021  |  2021 ואילך  |  |  |  |  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810651652905606  GND: 1064274978  ISNI: 0000 0000 7256 4148  LCCN: n97089946  VIAF: 313262530   WorldCat (עם VIAF): 313262530 
כריסטיאן קרן בטקס השבועה של הממשלתו ב-17 במאי 2016
יצחק איני עבאדי

| --- | --- |

יצחק איני עבאדי 2008
 לידה:  14 ביולי 1934 (בן 90) ה' אב, תרצ"ד סוריה סוריה
 תאריך עלייה:  1945 (בספק 1944)
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  איני
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל   המוסד
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מ"פ בגולני  מושל רצועת עזה
 פעולות ומבצעים
   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 שליח המוסד בעיראק
 
יצחק איני עבאדי (נולד ב-14 ביולי 1934) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, שליח "המוסד" בעיראק ומושל רצועת עזה.
ביוגרפיה

עבאדי נולד בדמשק ליעקב (1877–1965) ולויקטוריה (לבית דוננברג), אח לשמחה, שרה וג'ני. אביו יעקב היה מוכתר הקהילה בדמשק, עסק בענייני ציבור ובקשרים עם השלטונות, וזכה לכבוד ולהערכה משני הצדדים. הוא ראה עצמו "לאומי ערבי" ולא האמין בציונות.
בשנת 1945 (ייתכן ש-1944) עבאדי ואחותו שמחה עלו לישראל בצעידה מדמשק, דרך דרדרה, תחנת המכס בראש פינה, ונקלט כילד בקיבוץ דגניה א'. עבאדי הועבר למשפחה אומנה, יעקוב ומרים ברקוביץ', ואחותו למשפחת ליס. עבאדי סיים את לימודיו היסודיים בבית החינוך המשותף דגניה, ובהמשך למד בבית הספר התיכון האזורי עד כתה י'.
בתחילת שנות החמישים התגייס לצה"ל, שירת בחטיבת גולני כמ"מ, כקצין מודיעין גדודי וכמ"פ. עם שחרורו מצה"ל מונה למרכז המשק בקיבוצו. בהמשך שירת כרס"ן בצנחנים תחת פיקודו של אריאל שרון. בשנת 1956 עלו הוריו מדמשק דרך טורקיה, מלווים בסבתו ושתיים מאחיותיו, ונקלטו בקיבוץ דגניה א'.
בשנים 1968–1970, מתחילת מלחמת ההתשה, הושאל עבאדי ל"מוסד" ושירת במשך כשנתיים כראש המשלחת הישראלית בעיראק. שם סייע למורדים הכורדים, בין השאר תכנן והכשיר את הכורדים לפיצוץ בארות הנפט בכירכוכ.
ביוגרפיה > מושל רצועת עזה

בשנת 1971 שר הביטחון משה דיין גייס את עבאדי לצה"ל כמושל רצועת עזה בדרגת אל"ם.
לאחר שקיבוצו של עבאדי לא אישר את המשך שירות הקבע שלו, דיין ודוד אלעזר נאלצו לשכנע את אספת החברים בדגניה א' לאשר את המשך שירות הקבע שלו בצה"ל. תוצאות ההצבעה החשאית – 81 הצביעו בעד אישור הבקשה של משרד הביטחון, 12 נגד. עבאדי אמר על האספה: ”נאמר שהיציאה האחרונה שלי השאירה משקע חברתי וזה הוחמר כשביקשתי שתבוא המשפחה להיות על ידי. לכן לא היה לי תוקף מוסרי לבוא ולהעמיד את המשך השירות שלי כמשאלה אישית. אני מבקש לראות את העניין כחופשי לחלוטין להכרעה לחיוב ולשלילה, להחליט החלטה בלתי תלויה.”
דיין הורה לאיני לפעול על פי הוראותיו הישירות וקבע איתו מפגש שבועי מדי יום חמישי בביתו בצהלה. עבאדי הגיע לרצועת עזה, פיקד על הלחימה במחבלים, החל יחד עם מנחם אבירם להקים לרצועה חטיבה מרחבית (64), נפגש מדי שבוע עם דיין ומדי יום בחצות הלילה השתתף בדיון מטה בלשכתו של אריק שרון בבאר שבע. על רקע המצב ההומניטרי הקשה בעזה הגיע עבאדי לעימות עם שרון וצידד בעמדתו של יצחק פונדק.
ביוגרפיה > לאחר השירות הביטחוני

עבאדי כתב תוכנית לימודים לילדי ישראל "עולם הערבית והאסלאם" שבנויה על בסיס 16 כרכים ופועלת בכ-50 בתי ספר. תוכנית הלימודים שפיתח עבאדי מצטיינת בצביון "מזרחני" קלאסי: מושם דגש על היסטוריה ודת האסלאם, על מיעוטים לאומיים ודתיים במדינות ערב, על יחסי הגומלין בין היהדות לאסלאם, ועל ספרות ואמנות מוסלמית. ההיסטוריה של הסכסוך הישראלי-הערבי מגיעה עד לשנת 1982 (השלום עם מצרים) וכוללת התייחסות מעטה (על פי בחירת המורה בלבד) ללאומיות הפלסטינית ולסכסוך הישראלי-הפלסטיני. ההתייחסות למעמדם של ערביי ישראל שולית, וגם היא נלמדת על פי בחירת המורה.
מלמד בשלוחות אוניברסיטאיות ומכינות קדם-צבאיות על האסלאם ועל סוגיות ביחסי ישראל-ערב.
מכהן כחבר הוועדה העליונה המקצועית של משרד החינוך לערבית, ועולם הערבים והאסלאם.
לימודים אקדמיים

עבאדי בוגר תואר ראשון באוניברסיטת חיפה בערבית, לימודי המזרח התיכון ובהיסטוריה כללית ועם ישראל, תואר שלישי בלימודי המזרח התיכון וערבית.
במסגרת לימודיו למד שלוש שנים אסלאם במסגד אל-אזהר בעזה, והשתלם יחד עם מייסד חמאס, שייח' יאסין, בפסיקת הלכה אצל ראש הממסד ההלכתי העליון של האסלם הסוני, המופתי של מצרים מוחמד סייד טנטאווי.
חייו האישיים

עבאדי התחתן עם רחל גורמן, ולהם ארבעה ילדים.
מתרגומיו

"רכבת העמק"
לקריאה נוספת

רונית לוינשטיין מלץ ובת שבע סדן, מסע בעקבות שמי - הספר האחרון, הוצאת משכל, 2019
הערות שוליים

↑  אורי מילשטיין, ‏מפקד עזה לשעבר מציע פתרון מפתיע לסכסוך: דרך הסדרה מול איראן, באתר מעריב אונליין, 17 בנובמבר 2018
↑  יעקב עבאדי קבוצת דגניה
↑  פרויקט העלאת יהודי סוריה ולבנון, ראיון ראשון עם יצחק איני עבאדי, דגניה א', תאריך: 30.3.1999  מראיין: אריה כהן
↑  בנתיבי העפלה maapilim.org
↑  פרויקט העלאת יהודי סוריה ולבנון, ראיון שני עם יצחק איני עבאדי, דגניה א', תאריך: 5.5.1999 מראיין: אריה כהן
↑  קצינים בכירים בצה"ל שלחמו בעיראק מציגים: כך מחסלים את דאעש תל אביב טיימס
↑  אורי הייטנר: סוד עוצמתה של דגניה: מוקי צור –"לא בעבים מעל – מאה ראשונה לדגניה" הוצאת הקיבוץ המאוחד ויד בן צבי, ירושלים, תש"ע 2010, 336 עמודים חדשות בן עזר, גיליון מספר 662, 21 ביולי 2011
↑  ד"ר אורי מילשטיין, ‏בלי בג"צ ובלי בצלם: כך ניצחה מדינת ישראל באינתיפאדה הראשונה, באתר מעריב אונליין, 15 בינואר 2016
↑  אורי ניר, במקום ללמוד ערבית, לומדים על הערבים, באתר הארץ, 14 במאי 2001
↑  יהדות - אסלאם, מקרא מדרש וקראאן (הרצאות) - מרצה איני יצחק עבאדי הספרייה ומרכז ההנצחה קריית טבעון
↑  רכבת העמק העמותה למורשת מלחמת העולם הראשונה
ביאורים

↑  מרכז משק בקיבוץ - מהות התפקיד: אחראי לניהול כלכלי של כל ענפי הקהילה, המשק ומפעליו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007453469205171  VIAF: 459148874709249622800   WorldCat (עם VIAF): 459148874709249622800
כרמל (אינדיאנה)

| --- | --- |

בניין העירייה במהלך "פסטיבל כרמל"
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  אינדיאנה אינדיאנה
 מחוז:  המילטון
 ראש העיר:  Sue Finkam
 שפה רשמית:  אנגלית
 תאריך ייסוד:  1874 
 שטח:  126 קמ"ר
 גובה:  260 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  99,757 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  644 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  39°58′00″N 86°06′00″W﻿ / ﻿39.966666666667°N 86.1°W﻿ / 39.966666666667; -86.1 
 אזור זמן:  UTC -6
 http://www.carmel.in.gov/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה כרמל(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה כרמל(למפת אינדיאנה רגילה) אינדיאנפוליס פורט ויין אוונסוויל סאות' בנד בלומינגטון פישרס מישיגן ימת מישיגן  אילינוי קנטקי א ו ה י ו כרמל(למפת אינדיאנה מוגדלת) אינדיאנפוליס פורט ויין אוונסוויל סאות' בנד בלומינגטון פישרס מישיגן ימת מישיגן  אילינוי קנטקי א ו ה י ו כרמל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כרמל (באנגלית: Carmel) היא עיר במחוז המילטון שבמדינת אינדיאנה שבארצות הברית. העיר שוכנת מצפון לבירת המדינה אינדיאנפוליס. כרמל חוותה את שיעור הצמיחה מהמהירים ביותר בארצות הברית. ב-2012 היא הוכתרה בתואר "המקום הטוב ביותר בארצות הברית לגור בו" על ידי המגזין CNNMoney. על פי מפקד האוכלוסין של 2013 היא העיר החמישית בגודלה באינדיאנה.
היסטוריה

במקור נקראה כרמל בשם "בית לחם" (Bethlehem) ותחת שם זה הוקצו הקרקעות שלה בשנת 1837. המתיישבים המקוריים היו בעיקר קווייקרים. כיום ניצב בחלקת האדמה הראשונה של כרמל, בהצטלבות הרחובות ריינג'ליין ומיין, מגדל שעון שנתרם על ידי מועדון רוטרי המקומי ב-2002. ב-1846 הוקם משרד הדואר תחת השם כרמל. ב-1874 שונה שם היישוב מבית לחם לכרמל ובשם זה היא התאגדה כעיירה.
ב-1924 הותקן בכרמל אחד הרמזורים הראשונים בארצות הברית. המתקן היה פרי המצאתו של לסלי היינס וכיום הוא מוצב בתחנת הרכבת הישנה בשביל מונון.
מעגלי תנועה

כרמל הפכה להיות "הבירה הבלתי רשמית של מעגלי התנועה של ארצות הברית". זאת בעקבות בנייתם של יותר מ-140 מעגלי תנועה בעיר ופירוקם של 78 מערכות רמזורים. ראש העיר ג'יימס ביינרד אמר: " יש לנו יותר (מעגלי תנועה) מכל עיר אחרת בארצות הברית. זוהי המגמה כיום בארצות הברית. יותר ויותר מעגלי תנועה נבנים מדי יום בשל החיסכון הכספי וחשוב מכך, למען הבטיחות". רבים ממעגלי התנועה מטופחים היטב. חסימת שדה הראיה מעבר למעגל התנועה מעודדת את  הנהג להפנות את מבטו לכוון התנועה הבאה משמאלו לקראת כניסתו למעגל התנועה. ללא חסימה זו, עלולה דעתם של הנהגים להיות מוסחת בקלות כאשר הם מביטים אל היציאה שאליה הם רוצים לפנות במקום לתנועה הבאה מולם. עיריית כרמל דיווחה שבניית מעגלי התנועה הפחיתה את שיעור התאונות ב-40% ואת שיעור התאונות עם נפגעים ב-80%.
הערות שוליים

↑  CNNMoney Ranks America's Best Places to Live, www.aol.com, Aug 20th 2012
↑  "Hamilton County History Timeline". Carmel Clay Historical Society. Retrieved 31 May 2014
↑  "Hamilton County". Jim Forte Postal History. Retrieved 16 September 2014.
↑  Haines, John F. (1915). History of Hamilton County, Indiana: Her People, Industries And Institutions, Volume 1. B.F. Bowen & Co. p. 247.
↑  "History of Carmel, Indiana". City of Carmel, Indiana. Archived from the original on 2007-06-15. Retrieved 2007-03-16.
1 2  https://www.nytimes.com/2021/11/20/climate/roundabouts-climate-emissions-driving.html
↑  "Is the British roundabout conquering the US?". BBC News. 2011-07-01.
| דגל אינדיאנה מדינת אינדיאנה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | אינדיאנפוליס |  |
| אזורים גאוגרפיים | המטרופולין של סינסינטי • המטרופולין של שיקגו • עמק ואבאש |  |
| היישובים הגדולים ביותר | אינדיאנפוליס • פורט ויין • אוונסוויל • סאות' בנד • כרמל • בלומינגטון • פישרס • האמונד • גארי • מאנסי • לפאייט • טרה הוט • קוקומו • אנדרסון • נובלסוויל • גרינווד • אלקהרט • מישאוואקה • לורנס • ג'פרסונוויל |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות אינדיאנה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564568105171  LCCN: n81134251  MusicBrainz: 02a161e3-03fb-4547-b231-08cf027a8394  VIAF: 140733747   WorldCat (עם VIAF): 140733747
כרי דשא

| --- | --- |

אכסניית כרי דשא החדשה
 מיקום:  כרי דשא, הכנרת
 סוג המלון:  אכסניה
 חדרים:  כ-100
 קומות:  3
 ניהול:  אנ"א
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  1961 
 תאריך שיפוץ:  שנות ה-90
 קואורדינטות:  32°51′54″N 35°32′20″E﻿ / ﻿32.865°N 35.53888889°E﻿ / 32.865; 35.53888889
 האתר הרשמי
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) כרי דשא(למפת הגליל העליון רגילה) כרי דשא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כרי דשא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כרי דשא
 
כרי דשא היא אכסניית נוער בחופה הצפון-מערבי של הכנרת. היא שוכנת ליד "מתקן ספיר" בתחילתו של המוביל הארצי וליד הקיבוצים גינוסר וחוקוק. האכסניה שכנה במשך עשרות שנים במבנה ההיסטורי של אכסניית עולי רגל גרמנית כ-700 מטרים צפונית-מזרחית ממיקומה הנוכחי. כיום היא שוכנת במבנה חדש, והאכסניה הגרמנית שופצה ונפתחה מחדש כאכסניית עולי רגל.
האזור שבו נמצאת האכסניה, נקרא בעברית עין שבע ובערבית טבח'ה. באזור זה התכנסו ישו ותלמידיו ושם התרחשו כמה מהאירועים החשובים המוזכרים בברית החדשה. לפיכך הפך המקום למוקד עלייה לרגל חשוב לעולי רגל נוצריים. בעקבות זאת נוסדה במקום חווה חקלאית קתולית-גרמנית ב-1889. בשל התנאים הקשים, המלריה וחוסר ההצלחה בעיבוד הקרקע, עבר המקום לידי הלזריסטים. אלה העסיקו אריסים מקומיים, ובמקום החקלאות פנו לעיסוק בתיירות. בזמן מלחמת העולם הראשונה שימש המקום כבית מרגוע לחיילי הצבא הגרמני.
במלחמת העולם השנייה, גורשו הנתינים הגרמנים, המקום הוחרם כנכס השייך לנתיני אויב, והיה לבית מרגוע לחיילי הצבא הבריטי. הבעלות על האזור הוחזרה לכנסייה לאחר הקמת המדינה, אבל האזור הוחכר מחדש לגורמים ישראלים במשך עשרות שנים. בשנת 1953 פתח שם משרד החקלאות בית ספר לבוקרים ובו גם גידלו בעלי חיים לבשר. ב-1955 נקבע באופן רשמי ששם המקום יהיה "כרי דשא". החל משנת 1961 שימש המקום אכסניית נוער.
בשנת 1990 חזר המקום לבעלות הכנסייה הגרמנית. הכנסייה מימנה את בניית האתר החדש של אכסניית הנוער, הנמצא כקילומטר דרומה מהאתר המקורי. במקביל, שיפצה הכנסייה את האתר המקורי, והוא נפתח מחדש בשנת 2001 כאכסניית צליינים. על שיפוץ האכסניה הישנה זכה בשנת 2006 בתעודת הוקרה מטעם המועצה לשימור אתרים.
אכסניית הצליינים הישנה פתוחה לאורחים מכל הדתות. חופה של האכסניה הישנה הוא חוף פרטי, הפתוח רק למתאכסנים בה. עם זאת, לפי ההסדר עם הכנסייה, המטיילים בשביל סובב כנרת זכאים לעבור בשטחה של האכסניה.
ראו גם

כפר נחום
עין שבע
כנסיית הלחם והדגים
כנסיית הבכורה של פטרוס
הערות שוליים

↑  שמות חדשים, חרות, 27 בספטמבר 1955
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588265405171
לאון ב. אלקלעי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1847 בוקרשט, ולאכיה 
 פטירה:  1920 (בגיל 73 בערך) בוקרשט, ממלכת רומניה 
 מדינה:  ולאכיה, הנסיכויות הרומניות המאוחדות, ממלכת רומניה 
 
מודעת פרסומת לחנות הספרים אלקלעי בבוקרשט
לאון ב. אלקלעי (1847 בוקרשט-1920 בוקרשט) היה מוציא לאור ומשווק ספרים רומני, בן למשפחה יהודית ספרדית מבוקרשט. דרך ההוצאות לאור שהקים תרם תרומה חשובה לחינוך, לחיי הספרות והתרבות ברומניה.
קורות חיים

אחרי שלמד בבית ספר יסודי עשה לאון ב. אלקלעי עוד שנתיים לימודי גימנסיה ויצא לעבוד כמוכר רחוב של ספרים, חוברות וכתבי-עת ישנים ונדירים. בגיל 17 (שנת 1864) פתח במרכז בוקרשט, בצומת הרחובות פודול מוגושואיי (לימים - קאליה ויקטוריי מס.27) ושדרות אליסבטה את חנותו הראשונה שכללה שני ארונות עמוסי ספרים.
בשנת 1883 במקום חנות הספרים הישנים הראשונה הקים שתי חנויות חדשות:אחת לספרים והשנייה לכלי כתיבה. חנויות אלה השתכנו באותה קומת הקרקע של המלון הרדאן, שהפך לאחר מכן למלון "גראן הוטל דו בולוואר" (מלון "בולווארד"), לא רחוק מהצירות הרוסית.
עם הזמן עבר גם לפעילות מו"לית באמצעות שתי הוצאות לאור שכונו לפי המסורת הצרפתית  Librăria Alcalay ("ליברריה אלקלעי") ו "חנות הספרים העולמית אלקלעי" (Librăria Universală Alcalay).
בימי בניית ה"גראן הוטל" עבר אלקלעי זמנית לבניין "קולוס" על ידי הפרפקטורה של המשטרה. אחר כך חזר לבניין המלון בקומת קרקע. בשניים מחלונות הראווה הציג, בין השאר, ספרים בצרפתית עם סיפורים ארוטיים וטקסטים מלומדים על מיניות האדם, ובחלון השלישי ספרים שימושיים (כמו "איך מרמים בקלפים" וכו') או ספרים קלאסיים, תרגומים לרומנית בסדרת "הספרייה של כולם". החנות אלקלעי כללה את הספרים שהוצאו לאור ברומניה, ובנוסף ספרים שיובאו מצרפת וגרמניה, והתמחתה  בנוסף בספרי רפואה ומשפטים. נמכרו בה גם כלי נגינה ופרטיטורות.
בשנים 1899 - 1920 פרסמה ההוצאה לאור אלקלעי את סדרת הספרים הקרויה "הספרייה של כולם" Biblioteca pentru toţi (שהוקמה ב-1895 על ידי קרול מילר ודומיטרו סטנצ'סקו) שבה הוצאו לאור מגוון רב של ספרים, כולל ממיטב הספרות הרומנית והעולמית, במחירים השווים לכל נפש. אחרי מותו של אלקלעי הסדרה ממשיכה להופיע בהוצאות לאור אחרות עד ימינו. הצלחה אחרת של ההוצאה לאור אלקלעי הייתה הסדרה"Codul general al României" (בקודקס הכללי של רומניה) שכללה כל ספר החוקים של המדינה, בכרכים שנתיים של אלף עמודים כל אחד, בעריכת המשפטן קונסטנטין חרנג'יו (1932-1869)
הוצאת אלקלעי פרסמה גם קטלוג ספרים שבפני עצמו היה בכורה בזירת הוצאות הספרים הרומניה.
לאון ב. אלקלעי נבחר לסגן יושב ראש איגוד חנויות הספרים ברומניה.
בשנת 1932 חנות הספרים המרכזית נרכשה על ידי ינקו שרגא  וס. שוורץ  חידשו אותה ושמרו את השם אלקלעי עד שנת 1940 כשעברה לבעלים רומני, רומולוס צ'ופלק מקלוז'.
למשפחת המוציא לאור לאון אלקלעי היו קרובים מדרגה ראשונה שעלו לארץ ישראל בתחילת המאה ה-20. עם צאצאי המשפחה נמנה גם שחקן התיאטרון הישראלי יליד רומניה, מוסקו אלקלעי.
לקריאה נוספת

George Potra - Din Bucureştii de ieri
הערות שוליים

↑  A. Măniceanu
↑  G.Potra
↑  H.Kuller 2004 עמ' 596
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כרמל (מושב)

| --- | --- |
כרמל, 2008
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: יהודה ושומרון
מועצה אזורית: הר חברון
גובה ממוצע: ‎730 מטר
תאריך ייסוד: 1981
תנועה מיישבת: אמנה
סוג יישוב: מושב שיתופי
מוצא המייסדים: ישיבת ניר
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 465 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-0.4% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הר חברון מוגדלת) כרמל(למפת הר חברון רגילה) כרמל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כרמל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כרמל31°25′56″N 35°11′05″E﻿ / ﻿31.4322725215399°N 35.1846690643819°E﻿ / 31.4322725215399; 35.1846690643819  heמפת היישובים של מועצה אזורית הר חברון (in English: Har Hevron Regional Council) באדום - כרמל בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 5 מתוך 10
*  אתר האינטרנט הרשמי של כרמל
כַּרְמֶל היא התנחלות ומושב בדרום-מזרח הר חברון. היישוב שייך למועצה אזורית הר חברון ואידאולוגית, לתנועת אמנה.
היסטוריה

היישוב הוקם בי"ז בשבט ה'תשמ"א (22 בינואר 1981) כהיאחזות נח"ל ואוזרח כמושב שיתופי בי"א באלול אותה שנה (10 בספטמבר 1981).
השם כרמל נבחר בשל הקרבה לעיר המקראית כרמל, שבכפר הפלסטיני אל-כרמל, דרומית לעיירה הפלסטינית יטא. כרמל המקראית הייתה מקום מושבם של נבל הכרמלי ואביגיל אשתו.
לפי ההערכה השתרע היישוב הקדום על שטח נרחב אשר במרכזו גיא ובו נביעות זעירות - עיון אל-כרמיל - ובריכת אגירה גדולה לאיסוף מי גשמים. הבריכה קיימת עד היום.
בסוכות תשס"ח הוקם ביישוב "מצפור כנרת" ע"ש כנרת מנדל, הבת הראשונה שנולדה ביישוב ונרצחה שנתיים קודם לכן יחד עם בת דודתה, מתת רוזנפלד-אדלר, תושבת היישוב גם היא בפיגוע בצומת גוש עציון. באדר תשס"ח (פברואר 2008) אוכלסה ביישוב שכונה חדשה. בניסן התשע"ד (אפריל 2014) אוכלסה ביישוב שכונה חדשה נוספת.
ביישוב מתגוררות נכון ל-2022 כ-120 משפחות.
רב היישוב הוא הרב יעקב אוהב ציון. בעבר כיהן כרב היישוב הרב יהודה הלוי עמיחי, ראש מכון התורה והארץ.
ב-15 בספטמבר 2022 נפצע בינוני מירי של מחבל מחוץ ליישוב אל עבר ישיבת רעותא תלמיד הישיבה כבן 18.
פעילות כלכלית

מפעל עשבי קדם לשימושים כלכליים של צמחים לקוסמטיקה ולמרפא.
"המו"פ" (מחקר ופיתוח), מרכז למחקר ופיתוח החקלאות בכל גב ההר ואזור יהודה.
מחוץ למושב נמצאת רפת מעון כרמל, רפת גדולה השייכת במשותף לשני המושבים. ברפת כ-500 פרות המייצרות כ-6 מיליון ליטר חלב בשנה. כמו כן בוצע ברפת פתרון ייחודי למחזור פסולת, המייצר קומפוסט אורגני לדישון חקלאי. התהליך מתבצע במערכת סגורה הכוללת את כל תוצרי הלוואי של הרפת.
חלק מתושבי המקום מאורגנים בתור מושב שיתופי. בבעלות ה"שיתוף" ענף "גידולי שדה" בבקעת ערד ובאזור אופקים, ועיקרו בגידול גפנים, שקדים, חיטה, מטעי אפרסקים ונקטרינות וכן יקב המייצר את יינות יתיר (יקב יתיר).