stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוסה (מחוז)

| --- | --- |
גשר קוליו פיצ'אטו, שליד העיר ביאלה, אשר במחוז רוסה.
גשר קוליו פיצ'אטו, שליד העיר ביאלה, אשר במחוז רוסה.
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מושל:  מריה דימובה.
 ערים במחוז:  8
 בירת המחוז:  רוסה
 שפה רשמית:  בולגרית
 תאריך ייסוד:  8 בינואר 1999 
 שטח:  2,803.4 קמ"ר
 גובה:  132 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  189,623 (31 בדצמבר 2022)
  ‑ צפיפות:  89.93 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  43°45′N 26°00′E﻿ / ﻿43.75°N 26°E﻿ / 43.75; 26 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.ruse.bg
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת מחוז רוסה מוגדלת) רוסה ביאלה וטובו דווה מוגילי סליבו פולה  רומניה סיליסט. ראזגרד טרגובישטה וליקו טרנובומחוז רוסה(למפת מחוז רוסה רגילה) רוסה ביאלה וטובו דווה מוגילי סליבו פולה  רומניה סיליסט. ראזגרד טרגובישטה וליקו טרנובומחוז רוסה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז (אובלסט) רוסה (בבולגרית, Област Русе) הוא אחד מ 28 מחוזות בולגריה, הממוקם בצפונה של המדינה ליד גבול רומניה. עיר הבירה של המחוז היא העיר רוסה.
היסטוריה

התיישבות מאורגנת במחוז, החלה בתום עידן הממלכה התראקית וראשית התקופה ההלניסטית ובהמשך הפך לחלק מפרובינציית מואסיה של האימפריה הרומית. מאוחר יותר נשלט האזור, על ידי האימפריה הביזנטית, עבר לחזקת האימפריה הבולגרית השנייה, בה שימש כמרכז פולחן חשוב. ב-1388 נכבש שטחי המחוז על ידי מוראט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית, ובפברואר 1878, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), נכבש האזור על ידי צבא האימפריה הרוסית. לאחר המלחמה צורפו שטחי המחוז לנסיכות בולגריה מתוקף סיכומי קונגרס ברלין.
כלכלה

מחוז רוסה הוא צומת דרכים חשוב המקשר את בולגריה לרומניה דרך נהר הדנובה. דרך המחוז עוברים שני עורקי תחבורה של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים. האחד מקשר בין הים הבלטי לים הצפוני והשני בין הים התיכון לים השחור. ציר רוסה וארנה, העובר דרך העיר רוסה, מקשר בין נהר הדנובה לים השחור ולעיר האוקראינית רני.
מבחינת התוצר המקומי הגולמי, 60% מגיעים ממגזר השירותים, 21% מחקלאות ו 19% מתעשייה. תוצר מקומי גולמי לנפש עמד בשנת 2003, על 3,902 אירו.
תיירות

הערים רוסה, איבנובו ודווה מוגילי, הן הערים המתוירות במחוז ובסמיכות אליהן ממוקמות כנסיות ומנזרים, שחלקם מתוארכים לאימפריה הביזנטית והאימפריה הבולגרית השנייה, מביניהן ניתן למנות את מנזר Basarbovo והכנסיות החצובות בסלע של איבאנובו, שהן אתר מורשת עולמית. כמו כן ברחבי המחוז פארקים ושמורות טבע ומגוון אתרים ארכאולוגיים. לאורך תוואי נהר הדנובה, הוקמו בעשור הראשון של המאה ה-21 האחרונות גם בתי מלון.
הערות שוליים

↑  לשכת המסחר והתעשייה, מחוז רוסה, אפריל 2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533381305171  MusicBrainz: ad7c9366-5a5b-4660-8c27-71a58f220137
באנפורה

| --- | --- |

 מדינה:  בורקינה פאסו בורקינה פאסו
 מחוז:  קסקדס
 פרובינציה:  קומואה (Comoé)
 תאריך ייסוד:  1903
 שטח:  934 קמ"ר
 גובה:  299 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  117,200 (דירוג: 6, 2019)
  ‑ צפיפות:  118 נפש לקמ"ר (2007)
 קואורדינטות:  10°37′51″N 4°45′32″W﻿ / ﻿10.630833333333°N 4.7588888888889°W﻿ / 10.630833333333; -4.7588888888889 
 אזור זמן:  שעון גריניץ'
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בורקינה פאסו מוגדלת) ואגאדוגו בובו-דיאולסו ואיגויה פאדה נגורמה מאלי ניז'ר בנין טוגו גאנה חוף השנהבבאנפורה(למפת בורקינה פאסו רגילה) ואגאדוגו בובו-דיאולסו ואיגויה פאדה נגורמה מאלי ניז'ר בנין טוגו גאנה חוף השנהבבאנפורה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
באנפורה (בצרפתית: Banfora) היא עיר בדרום-מערב בורקינה פאסו ומשמשת בירת מחוז קסקדס (תרגום מילולי: מפלים) ובירת פרובינציית קומואה (Comoé).
העיר התפתחה בזכות תעשיית קנה סוכר והיא אחת הערים המתוירות ביותר בבורקינה-פאסו בעיקר בזכות מפלי קארפיגלה (Cascades de Karfiguéla) ואגם טנגרלה (Tengrela).
באנפורה ממוקמת על מסילת הברזל שמחברת בין בירת בורקינה-פאסו ואגאדוגו לעיר אביג'אן בחוף השנהב
כלכלה

כלכלת העיר מבוססת על תעשיית קנה הסוכר
ערים תאומות

צרפת שוויני (אנ'), צרפת
סמואל גולדווין

| --- | --- |

 לידה:  17 באוגוסט 1882 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  31 בינואר 1974 (בגיל 91) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1917–1953 (כ־36 שנים) 
 בן או בת זוג:  Frances Howard (1925–1974) 
 צאצאים:  סמואל גולדווין הבן 
 פרסים והוקרה:  פרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית (26 במרץ 1958)  מדליית החירות הנשיאותית  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
סמואל גולדווין (באנגלית: Samuel Goldwyn;‏ 17 באוגוסט 1879 – 31 בינואר 1974) היה מפיק סרטי קולנוע אמריקאי יהודי ששיחק תפקיד משמעותי בהתהוותם של שניים מגדולי אולפני הסרטים בהוליווד: סרטי פרמאונט ומטרו גולדווין מאייר.
607

שנת 607 היא השנה השביעית במאה ה-7. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

15 במרץ – שביט האלי מגיע לפריהליון.
נפטרו

12 בנובמבר – האפיפיור בוניפקיוס השלישי
ראו גם

ילידי 607‎
נפטרים ב-607‎
530

שנת 530 היא השנה ה-30 במאה ה-6. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

22 בספטמבר – בוניפקיוס השני הופך לאפיפיור
27 בספטמבר – שביט האלי מגיע לפריהליון
נפטרו

22 בספטמבר – פליקס הרביעי, אפיפיור (נולד ב-490)
14 באוקטובר – דיוסקורוס, אנטי-אפיפיור
ראו גם

ילידי 530‎
נפטרים ב-530‎
קזרטה

קזרטה (באיטלקית: Caserta) היא בירת נפת קזרטה שבמחוז קמפניה שבאיטליה. העיר היא מרכז חקלאי, מסחרי ותעשייתי חשוב השוכנת במרחק 40 ק"מ מצפון לנאפולי. היא ממוקמת בשולי מישור קמפניה למרגלות רכס הרי האפנינים. קזרטה ידועה בעיקר בשל ארמון קזרטה, שב-1997 הוכרז כאתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו.
היסטוריה

קזרטה המודרנית הוקמה סביב למגדל המגן שהוקם בתקופה הלומברדית על ידי פנדו, נסיך קפואה. פנדו הרס את העיר המקורית בערך בשנת 863. המגדל הוא חלק מהארמון ששימש כמקום מושבם של רוזני קזרטה וכמעון מלכותי. העיר וסביבתה היו נחלתם של בני משפחת אקוואויוה (Acquaviva), שעקב החובות הכספיים שנקלעה אליהם, מכרה את הנחלה למשפחה המלכותית. המשפחה המלכותית בחרה במקום לבנייתו של הארמון החדש שלה, שהיה נראה מתאים יותר לבנייה בפנים הארץ בהשוואה לארמון הקודם ששכן על מפרץ נאפולי.
עם סיומה של מלחמת העולם השנייה שימש הארמון המלכותי כמקום מושבו של המפקד העליון של כוחות בעלות הברית. המשפט הראשון על פשעי מלחמה התנהל כאן ב-1945. הגנרל הגרמני אנטון דוסטלר (Anton Dostler) נידון כאן למוות והוצא להורג בעיירה אברסה (Aversa) הסמוכה.
אתרים חשובים

האתר החשוב ביותר בקזרטה הוא ארמון קזרטה שהוכרז כאתר מורשת עולמית מטעם ארגון אונסק"ו. הארמון נבנה במאה ה-18 על ידי האדריכל האיטלקי לואיג'י ונוויטלי (Luigi Vanvitelli) בהשראתו של ארמון ורסאי עבור מלכי בית בורבון שמלכו על ממלכת שתי הסיציליות. זהו אחד האתרים המתוירים ביותר במדינה. הארמון מכיל יותר מ-1200 חדרים, המעוטרים במגוון סגנונות. הוא שימש כאתר צילום לכמה סרטי קולנוע כמו מלחמת הכוכבים - פרק 1: אימת הפנטום, מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים,  מלאכים ושדים ומשימה בלתי אפשרית 3. הפארק הצמוד הוא באורך 3.2 ק"מ ומכיל מפלים, אגמים וגנים רבים, בין השאר גן אנגלי מפורסם.
כמו כן נמצאים בקזרטה הארמון הישן (Palazzo Vecchio) שנבנה במאה ה-14 ושופץ על ידי ונוויטלי כמעון זמני למשפחה המלכותית, הקתדרלה מהמאה ה-18 ואקוודוקט ונוויטלי מהמאה ה-18.
ערים תאומות

רומניה פיטשט, רומניה
לבנון עאליי, לבנון
גלריה

הקתדרלה
ארמון קזרטה
אקוודוקט ונוויטלי
פסלו של לואיג'י ונוויטלי
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552621005171  GND: 4210126-8  LCCN: n79111444  MusicBrainz: 1c6584dc-10c3-4b3a-8bfe-7528791a595e  NARA: 10044920  NKC: ge310054  VIAF: 237310173   WorldCat (עם VIAF): 237310173
F/A-18 סופר הורנט

F/A-18E/F סופר הורנט (Super Hornet; מאנגלית: Hornet - "צרעה") הוא מטוס קרב אמריקני רב-משימתי מהדור הרביעי מתוצרת מקדונל דאגלס (כיום בואינג). משמש כמטוס קרב של הצי האמריקני, ומוצב על נושאות המטוסים של הצי. המטוס נמצא גם בשירות חיל האוויר המלכותי האוסטרלי.
המטוס מצויד בתותח 20 מ"מ פנימי והוא מסוגל לשאת טילי אוויר-אוויר וטילי אוויר-קרקע. הוא יכול לשאת עד חמישה מכלי דלק חיצוניים, וניתן לציידו במערכת שתאפשר לו לתפקד כמטוס תדלוק.
היסטוריה

שני הדגמים של "סופר הורנט", דגם E החד-מושבי ודגם F הדו-מושבי, שומרים על השם והעיצוב של F/A-18 הורנט אך הם למעשה מטוסים שונים שגדולים ב-30% מהמטוס המקורי. לסופר הורנט יש גוף מוארך וכנפיים מוגדלות, הארכים בשפות התקיפה ובמייצבי הגובה. מנועי ה-GE F414 חזקים יותר ממנועי ה-F404 המקוריים של ה-F/A-18; חליפת האוויוניקה שודרגה אך דומה באופן בסיסי.
תוכנית ה-E/F החלה כאשר חברת מקדונל דאגלס הציעה את הגדלת ההורנט כדי להחליף את פרויקט ה-A-12 שבוטל (ה-A-12 היה פרויקט שאפתני ויקר לייצר תחליף חמקן למטוסי ה-A-6 של הצי ולמטוסי התקיפה של חיל האוויר האמריקאי). הקונגרס נטה שלא לממן מטוס "חדש", אך ה-F/A-18E הוצג כשדרוג, וחוזה הפיתוח על סך של 3.8 מיליארד דולר נחתם בדצמבר 1992. המטוס הראשון מהדגם החדש נגלל במקדונל דאגלס ב-17 בספטמבר 1995, והייצור הסדרתי החל בספטמבר 1997, לאחר המיזוג בין מקדונל דאגלס לבואינג חודש קודם לכן. הסופר הורנט מיוצר גם כיום. המטוס החל לפעול בשירות הצי האמריקאי בשנת 1999, והוא פועל בו לצד ה-F/A-18 הורנט.
המטוסים מיועדים להחלפה במטוס מהדור השישי שיפותח במסגרת פרויקט F/A-XX החל משנת 2025.
חימוש

למטוס 11 מתלי חימוש: 2 בקצות שתי הכנפיים, עוד 6 מתלים על שתי הכנפיים (3 בכל כנף) ועוד 3 מתחת לגוף, קיבולת של 17,750 ליברות (8,050 ק"ג) דלק תחמושת חיצונית. בנוסף לחימוש מסוגים שונים, הוא מסוגל לשאת גם פודי סימון ורכישת מטרות מסוג לנטירן.
חבל הבסקים

ערך זה עוסק בחבל הבסקים, שבצפון ספרד. אם התכוונתם לארץ הבסקים השלמה שבצפון ספרד ודרום צרפת, ראו .
חֶבֶל הַבַּסְקִים (בבסקית: Euskadi; אאוסקאדי; בספרדית: País Vasco) הוא קהילה אוטונומית בצפון ספרד.
רקע

כ-45% מתושבי חבל הבסקים הם דו-לשוניים: הם דוברים בסקית, שפת החבל, בנוסף לספרדית, שפתה הרשמית של ספרד. הבסקית נבדלת משאר השפות המקומיות של חצי האי האיברי בכך שמקורה אינו בשפה הלטינית, והיא אחת השפות העתיקות באירופה.
חלק מתושבי החבל דורשים מהשלטון הספרדי עצמאות נרחבת יותר, ואף קם בחבל ארגון הטרור אט"א (ETA), שביצע פיגועים רבים (שהביאו למותם של למעלה מ-800 בני אדם). במהלך השנים ירדה תמיכת העם במעשי הטרור ורק מיעוט תומך בהמשך האלימות.
הבסקים ידועים בגאווה הלאומית שלהם שדוכאה קשות על ידי הממשלה הספרדית והגיעה למצב שבו המנהיגים הבסקים ניתקו קשרים עם הממלכה הספרדית.
דרך נוספת להבין על הגאווה הלאומית שלהם היא דרך הכדורגל, קבוצת הכדורגל הבסקית אתלטיק בילבאו ידועה בחוקי ההעברות הנוקשים שלה שכוללים החתמת שחקנים ממולדת בסקית בלבד.
שמו הבסקי של חבל הבסקים הוא אאוסקדי (Euskadi), והוא נטבע על ידי לאומן בסקי בשם סבינו אראנה בסוף המאה ה-19. כיום מתייחס השם אאוסקדי רק למחוז האוטונומי חבל הבסקים שבספרד. שם בסקי אחר הוא אאוסקל הריה (Euskal Herria), שתרגומו המילולי הוא "ארץ השפה הבסקית" (Euskera), והוא הופיע לראשונה עוד במאה ה-16. המושג אאוסקל הריה מהווה הגדרה רחבה יותר, ובניגוד לאאוסקדי, הוא כולל לא רק את חבל הבסקים של היום, אלא גם את נווארה ואת חבל הבסקים הצרפתי (שנמצא בצד הצרפתי של הרי הפירנאים ומכונה איפרלדה (Iparralde = צד צפון)). באזורים אלו המחתרת הבסקית תובעת עצמאות לעם הבסקי. בפי רוב הלאומנים הבסקים, השימוש במושג אאוסקדי זהה לשימוש במושג אאוסקל הרייה ומתייחס לכל האזור שבו מרוכזים בני העם הבסקי.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
גאוגרפיה

תיחומו של החבל בצפון הוא הים הקנטברי (Mar Cantábrico), בצפון מזרח צרפת, במזרח נווארה, בדרום לה ריוחה וקסטיליה ולאון, ובמערב קנטבריה.
חבל הבסקים כולל שלושה מחוזות:
אלאבה (Álava, בבסקית: Araba) שבירתו ויטוריה
גיפוסקואה (Guipúzcoa, בבסקית: Gipuzkoa) שבירתו סן סבסטיאן
ביסקאיה (Vizcaya, בבסקית: Bizkaia) שבירתו בילבאו והפרלמנט שלו יושב בגרניקה
החבל משתרע על פני 7,234 קמ"ר ומתגוררת בו אוכלוסייה בת 2,167,707 תושבים (נכון ל-2017) בצפיפות של 297 תושבים לקמ"ר. בירת החבל היא ויטוריה, ובה נמצאים הפרלמנט והממשל הבסקיים, אך כמעט מחצית מהתושבים מתגוררים בעיר בילבאו וסביבתה.
תיירות

המקומות המתוירים ביותר בחבל:
ויטוריה - עיר הבירה של החבל, שיש בה אזורי תעשייה ואזורי מגורים וקניות מודרניים לצד חלק עתיק שבו סמטאות מימי הביניים, קתדרלות מרשימות, ארמונות ועוד.
בילבאו - מוזיאון גוגנהיים הוא האטרקציה העיקרית.
גטריה (Getaria) - עיר נמל קטנה, בעלת אופי של ימי הביניים.
סן סבסטיאן - עיר מודרנית בעלת טיילת חוף ארוכה, בצד אזור עתיק.
אורדיסיה (ordizia) - עיירה קטנה, שעיקרה השוק המרכזי של ימי רביעי.
פארק איסקורי אראץ ופארק Aralar הצמודים זה לזה.
לה-גווארדיה (La Guardia), עיירה ימי-ביניימית השוכנת בחבל ריוחה (Rioja). סמטאותיה מרוצפות אבן. ידועה בנופי הכרמים שלה וריבוי יקבים ובתי יין.
ראו גם

ארץ הבסקים
באקיו - כפר בחבל
הערות שוליים

↑  הילה שיאון, ‏חבל הבאסקים: חלקת אלוהים קצת פחות מתוירת בספרד, באתר גלובס, 27 במאי 2017
| הקהילות האוטונומיות של ספרד |
| --- | --- | --- |
| קהילות אוטונומיות | אנדלוסיה • אסטוריאס • אקסטרמדורה • אראגון • גליסיה • האיים הבלאריים • האיים הקנריים • ולנסיה • חבל הבסקים • לה ריוחה • נווארה • מדריד • מורסיה • קטלוניה • קנטבריה • קסטיליה-לה מנצ'ה • קסטיליה ולאון |  |
| ערים אוטונומיות | סאוטה • מלייה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562377405171  BnF: cb11933377m (data)  GND: 4069161-5  ISNI: 0000 0001 2315 3737  LCCN: n84080195  MusicBrainz: fc0eae1b-654c-476a-bcbf-c79d4d136f2c  NARA: 10045079  NKC: ge128723  VIAF: 123204011   WorldCat (עם VIAF): 123204011
כוחות שמירת השלום של האומות המאוחדות

סיור של כוחות השלום בגבול אריתריאה-אתיופיה
כוחות שמירת השלום של האומות המאוחדות הם גוף צבאי, משטרתי ואזרחי ששייך לארגון האומות המאוחדות ותפקידו לסייע למדינות שנמצאות בסכסוך, להגיע לשלום. הוא נמצא תחת פיקודה של המחלקה למבצעי שמירת שלום באו"ם והוא מסייע, מפקח וצופה באזורים שהסתיים בהם סכסוך, כדי לוודא שהצדדים עומדים בתנאי סיום הסכסוך, או במקרים מסוימים, באזורים בהם האו"ם מורה על הפסקת הסכסוך.
החיילים המשרתים בו מגיעים מצבאות של מדינות החברות באו"ם ומושאלים לאו"ם, מאחר שלאו"ם אין כוח צבאי של ממש. נכון לפברואר 2014, משרתים בכוחות שמירת השלום כ-98,000 לובשי מדים ועוד כ-19,000 אזרחים ומתנדבים. הכוחות ידועים גם בכינוי "הקסדות הכחולות" על שם צבע הקסדות והכומתות אותן חובשים החיילים.

ב-1988 זכו כוחות השלום בפרס נובל לשלום על כלל פעולותיהם למניעת סכסוכים ולשמירת שלום בעולם.
היסטוריה > לאחר המלחמה הקרה

במהלך השנים השתנו אופי המשימות שהוטלו על כוחות השלום ובמקום לפקח על סכסוכים בין מדינות, הלכו ורבו המקרים שבהם הוא נדרש לפעול במאבקים פנימיים במדינות. סיום המלחמה הקרה איפשר את אישור הפעולות באו"ם ומספר הפעולות שבוצעו, גדל משמעותית. בין השנים 1989 ו-1994 השתתפו הכוחות ב-20 משימות חדשות ומספר החיילים גדל מ-11,000 ל-75,000. כמו כן, מאז הוא לא מסתפק בפעילות צבאית בלבד, אלא נותן שירותים נוספים כגון ניטור זכויות האדם, פירוק נשק, נטרול מוקשים, פיקוח על בחירות וסיוע כלכלי לאזרחים והוא מסייע למדינות שזה עתה קיבלו את עצמאותן, להקים בסיס חוקתי, כלכלי וצבאי.

ב-1988 הוקם כוח UNAVEM שמטרתו הייתה לפקח על יציאת הכוחות הקובניים מאנגולה, לאחר שאלה תמכו במפלגת UNITA במהלך מלחמת האזרחים באנגולה. UNAVEM פעל מינואר 1989 עד מאי 1991 עם 70 פקחים צבאיים ומשימתו הושלמה בהצלחה. כח UNAVEM II הוקם מיד לאחר מכן כדי לפקח על הפסקת האש בין הצדדים היריבים ולהביא את המדינה למצב של בחירות דמוקרטיות. לאחר שמפלגת MPLA ניצחה בבחירות, התלקחה המלחמה מחדש והמנדט של כוח השלום התחדש עם משימה מעודכנת, לנסות להשיג הסכמה בין היריבים ולגרום להפסקת אש. הכוח כלל 350 משקיפים צבאיים, 126 שוטרים, כ-80 אזרחים זרים, 155 אזרחים מקומיים ו-400 משקיפים בבחירות. במהלך שנות פעילותו נהרגו 5 מאנשיו. ב-1994 נחתם הסכם השלום וכוח משימה שלישי הוגדר כדי לפקח על יישומו.

באפריל 1989 נשלח כוח UNTAG לנמיביה כדי לאבטח את העצמאות שזו קיבלה זה עתה באמצעות קיום בחירות, לפקח על נסיגת צבא דרום אפריקה ולאפשר את חזרת הפליטים לביתם. הכוח פעל עד מרץ 1990 והוא כלל 4,493 חיילים ו-3,500 שוטרים ואזרחים. במהלך פעילותו נהרגו 19 מאנשיו.

ביולי 1991 הוקם כוח ONUSAL כדי לפקח על ההבנות שהושגו בין הצדדים הלוחמים במלחמת האזרחים באל סלוודור. הוא פעל לשמירה על הפסקת האש, לצמצום הכוחות החמושים, הקמת כוח משטרה חדש, ביצוע רפורמה בחוק ובמערכת הבחירות, שמירה על זכויות אדם ונושאים כלכליים ואזרחיים נוספים. הוא פעל עד אפריל 1995 בכוח של 368 חיילים, 315 שוטרים ואזרחים מקומיים. 5 מאנשי הכוח נהרגו במהלך פעילותו.

באוקטובר 1991 הוקם כוח UNAMIC שפעל בקמבודיה כדי לפקח על הפסקת האש בין הכוחות הווייטנאמיים שפלשו אליה ובין המורדים. לאחר מכן הוא פעל להגברת המודעות למוקשים בקרב האוכלוסייה האזרחית ופעל כחלק מכוח UNTAC. הוא החל את פעילותו עם 116 חיילים ואנשי צוות והגדיל את כוחו ל-1,090 חיילים ואזרחים.
בינואר 1992 הוקם כוח UNTAC כדי לפקח על יישום הסכם השלום וההבנות שהושגו לגבי עתידה של קמבודיה. סמכויותיו כללו פיקוח על זכויות אדם, ארגון בחירות, הסדרים צבאיים, תשתית אזרחית, קיום חוק וסדר והשבת פליטים ועקורים לביתם. UNTAC פעל עד ספטמבר 1993, בכוח של 15,547 חיילים, 893 משקיפים ו-3,500 שוטרים, בנוסף לאלפי אזרחים זרים ומקומיים ומתנדבים רבים. במהלך פעילותו נהרגו 82 מאנשי הכוח.

בדצמבר 1992 נשלח כוח ONUMOZ למוזמביק, במטרה לסייע ביישום תהליך השלום שנחתם בין מפלגת השלטון ובין המורדים, לפקח על הפסקת האש, לפקח על יציאת כוחות זרים מהמדינה ולסייע בתהליך הבחירות. הכוח פעל עד דצמבר 1994 וכלל 6,576 חיילים ואזרחים, מתוכם נהרגו במהלך הפעילות 26.
היסטוריה > עד סוף שנות ה-90

הכוחות ביצעו בהמשך העשור, פעולות נוספות:
באנגולה פעל UNAVEM III בשנים 1991 - 1994 ולאחר מכן MONUA בשנים 1997 - 1999
בבוסניה, UNMIBH פועל מ-1995 עד היום
בקרואטיה, UNCRO‏ 1995 - 1996, UNTAES
 1996 - 1998 ו-UNPSG ב-1998
במקדוניה, UNPREDEP בשנים 1995 - 1999
בגואטמלה, MINUGUA ב-1997
בהאיטי, UNSMIH בשנים 1996 - 1997 ו-MIPONUH מ-1997 עד 2000
היסטוריה > מאז תחילת המאה ה-21

בבורונדי פעל כוח ONUB מ-2004 עד 2006 בכוח של 5,650 איש, מתוכם נהרגו 24. לאחר שמנדט הכוח הסתיים, הוא הוחלף בכוחות שלום אחרים שפעלו שם עד פברואר 2013.

ברפובליקה המרכז-אפריקאית פעל כוח MINURCAT בשנים 2007 - 2010 עם 5,200 חיילים שהוחלפו לאחר מכן ב-300 שוטרים.

בחוף השנהב פועל כוח UNOCI מאז 2004 בסדר גודל של 9,433 איש, מתוכם נהרגו במהלך השנים 118.

בקונגו פועל כוח MONUSCO שמ-1999 עד 2010 נקרא MONUC וכוחותיו כוללים (נכון למרץ 2014) 21,189 איש. מאז תחילת פעילותו נהרגו 72 מאנשיו.

באתיופיה ואריתריאה פעלה משלחת האו"ם לאתיופיה ולאריתריאה (UNMEE) בשנים 2000-2008, בכוח מקסימלי של 4,154 איש, מתוכם נהרגו 20.

בליבריה פועל מאז 2003 כוח UNMIL בסדר גודל התחלתי של 15,000 חיילים ושוטרים ומאז ספטמבר 2012 בכוח של 7,439 איש (נכון למרץ 2014). במהלך פעילותו ספג הכוח 182 הרוגים.

בסיירה לאון פעל מ-1999 עד 2005 כוח UNAMSIL בכוח מקסימלי של 17,368 חיילים, בנוסף לכ-1000 שוטרים ואזרחים. הכוח צומצם במהלך השנים ובזמן נסיגתו הכיל הכוח 1,043 איש. בשנות פעילותו נהרגו 192 מאנשיו.

בסודאן פעל מ-2005 עד 2011 כוח UNMIS עם למעלה מ-10,000 חיילים. הכוח פעל לשמור על הסכם השלום בין סודאן לבין דרום סודאן, אז אוטונומיה בסודאן. הוא סיים את פעילותו עם עצמאותה של דרום סודאן ובמהלך השנים נהרגו 60 מאנשיו.

בחבל דארפור פועל מאז 2007 כוח UNAMID במטרה לסייע לאוכלוסייה האזרחית שנפגעה במהלך רצח העם בדארפור ולסייע בהשגת הסכם שלום. הוא החל את פעילותו עם 19,555 חיילים, 6,432 שוטרים ואזרחים רבים, וכעת (נכון למרץ 2014) הוא מונה 18,211 לובשי מדים וכ-4,400 אזרחים, בהם זרים, מקומיים ומתנדבים. במהלך פעילותו נהרגו 192 מאנשיו.

בחבל אביי (Abyei) שבין סודאן לדרום סודאן פועל כוח UNISFA מאז 2011, במטרה להגן על גבול השטח השנוי במחלוקת, על האזרחים ועל המערכת ההומניטרית שבו. הוא מונה 4,124 חיילים ו-187 אזרחים ובמשך הזמן נהרגו 13 מאנשיו.

מאז הקמתה של דרום סודאן פועל בה כוח UNMISS כדי לשמור על היציבות באזור. הכוח פועל בסדר גודל של 8,747 לובשי מדים וכ-2,600 אזרחים ונהרגו 25 מאנשיו.

בסוריה פעל כוח UNSMIS מאפריל 2012 עד אוגוסט באותה שנה. הכוח הוקם כדי לפקח על הפסקת מעשי האלימות שנעשים במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה, אולם לא הצליח למנוע את המשך הלחימה שם ולכן נסוג לאחר כמה חודשים. הוא הוקם עם 278 חיילים, 81 אזרחים זרים ו-40 אזרחים מקומיים שמתוכם נהרג אחד.
עלות ושכר

כל המדינות החברות באו"ם משתתפות בתשלום הוצאות כוחות השלום, כאשר כל מדינה משלמת חלק מסוים שנקבע בנוסחה מורכבת. הנוסחה מחשבת בין השאר את מצבה הכלכלי של כל מדינה וחמש החברות הקבועות במועצת הביטחון משלמות חלק גדול יותר.

התקציב המאושר לשנת הכספים 2013-2014 הוא כ-7.83 מיליארד דולרים. למרות חובת התשלום, כ-1.73 מיליארד דולרים טרם שולמו על ידי המדינות החברות.

כיוון שלאו"ם אין צבא משלו, מורכבים הכוחות מצבאות המדינות החברות, והן תורמות את כוח האדם באופן עצמאי. המדינות משלמות בעצמן את השכר הרגיל לחיילים ומקבלות החזר מהאו"ם בגובה 1,028 דולרים לכל חייל. שוטרים ואזרחים שפועלים במסגרת הכוחות, מקבלים שכר מתקציב הפעילות לה הם שייכים.

ישראל השתתפה בפעילות הכוחות בפעם הראשונה ב-2010, כששלחה 14 שוטרים להאיטי.
פשיעה בקרב חיילי הכוחות

במספר מדינות בהן השתתפו כוחות האו"ם במשימות שמירת שלום, נשמעו טענות על פשעים שביצעו החיילים, כגון: אונס, שימוש בזנות של קטינות, רצח, סחיטה וגנבות. הדיווחים נשמעו בקונגו, בהאיטי ובליבריה, בחוף השנהב ובבוסניה.
ראו גם

כוח המשקיפים הרב-לאומי
374

שנת 374 היא השנה ה-74 במאה ה-4. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 374 ניתן לה בדיעבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

16 בפברואר –  שביט האלי הגיע לפריהליון שלו.
ללא תאריך מדויק:
מתחילה "נדידת העמים" הגדולה: ההונים חוצים את הדון, מביסים את האלאנים וגורמים למנוסה של אלה האחרונים מערבה
ולנטיניוס הראשון נלחם באיליריה נגד הסרמטים והקואדים
תאודוסיוס (שיוכתר אחר כך כקיסר) מפסיד לסרמטים שתי דיווזיות בפאנוניה; זמן קצר לאחר מכן הוא מודח מתפקידו הצבאי על ידי הקיסר ולנטיניוס הראשון
מסמך רומי מזכיר לראשונה בכתובים את העיר "באזילאה"
החוק הרומי רואה ברצח תינוקות עבירה פלילית
אמברוזיוס מוכרז כבישוף מילאנו
סוסורים, מלך גוגוריאו, ממיר דתו לבודהיזם
נולדו

ללא תאריך מדויק:
גוואנגאטו הגדול, מלך גוגוריאו (מת ב-413)
פו ליאנג, פוליטיקאי סיני (מת ב-426)
נפטרו

ללא תאריך מדויק:
גרגוריוס הזקן מנזיאנזוס, הבישוף מנזיאנזוס (נולד לפני 280)
ראו גם

ילידי 374‎
נפטרים ב-374‎
פיסטויה

פיסטויה (באיטלקית Pistoia, נודעה בעת העתיקה כפיסטוריה) היא עיר במחוז טוסקנה שבאיטליה ובירתה של נפת פיסטויה. העיר שוכנת כשלושים קילומטרים צפונית לפירנצה. פיסטויה ידועה במיוחד בשל כך שתושביה היו חלוצים בייצור אקדחים, ואכן בשפות אירופיות נושא האקדח גם את השם "פיסטול", על שם העיר. גובהה של פיסטויה מעל פני הים הוא 67 מ"ר, שטחה 236 קמ"ר, וב-2007 מנתה אוכלוסייתה 89,224 נפש.
היסטוריה

פיסטוריום הייתה מרכז לגאלים, ליגורים ולאטרוסקים עוד בטרם הייתה למושבה רומית במאה השישית לפני הספירה. פיסטויה הרומית הוקמה על הדרך ויה קסיה, שהובילה בין אזור העיר רומא ובין ליגוריה. בשנת 62 לפני הספירה נהרגו בסמוך לעיירה איש הציבור קטילינה ורעיו, שקשרו קשר להשתלט על האימפריה.
לאחר התמוטטות האימפריה הרומית הייתה פיסטויה חלק מממלכת הלומברדים. העידן החשוב בתולדות פיסטויה החל בשנת 1177. בתקופה זו הכריזה פיסטויה על עצמה כעיר חופשית, ונבנו בה חומות ומבני ציבור מהודרים.
ב-1254 נכבשה העיר פיסטויה שתמכה באימפריה הרומית הקדושה על ידי פירנצה שתמכה באפיפיור. מאז נותרה בהשפעה ובשליטה פלורנטינית, פרט לתקופה קצרה במאה ה-14 בה נכבשה על ידי לוקה. פיסטויה סופחה רשמית לפירנצה ב-1530.
דנטה אליגיירי הזכיר לרעה את פיסטויה ביצירתו "הקומדיה האלוהית", כאשר הזכיר את ואני פוצ'י, אשר גנב את אוצר הקתדרלה של פיסטויה ב-מאה ה-13. ביצירה זו כבול פוצ'י בתוך מקלעת של נחשים, בעודו מקלל את האל, ומיכלאנג'לו קרא לבני פיסטויה "אויבי השמיים".
במאה ה-16 החל בפיסטויה ייצור של אקדחים, ומכאן קיבל האקדח ("פיסטול" בשפות אירופיות) את שמו.
כיום ידועה העיר בשוקי הפרחים שלה.
על בני העיר המפורסמים נמנים המשורר בן המאות 14-13 צ'ינו דה פיסטויה, שחקן הקומדיה דל'ארטה פרנצ'סקו אנדריני, האפיפיור קלמנס התשיעי,  המתמטיקאי המפורסם בן המאה ה-19 אנריקו בטי, במאי הקולנוע מאורו בולוניני, איש הציבור בן המאה ה-20 ליצ'ו ג'לי, והפסל מרינו מריני.
אתרים מפורסמים בפיסטויה

על אף שאינה מתוירת כערים אחרות בטוסקנה, בשל פרבריה התעשייתיים, מהווה פיסטויה עיר ימי ביניימית שמורה היטב, ובה אתרים רבים המעידים על עברה המפואר.
הכיכר המרכזית בעיר העתיקה בפיסטויה היא ה"פיאצה דל דואומו" בה מבנים רבים הראויים לציון. ב"פלצו דל קומונה" וב"פלצו דל פודסטה" (ארמון העירייה וארמון המושל) מתקיימים ביולי מדי שנה תחרויות "Giostra dell'Orso" (מרדף הדוב), בהן רוכבים מרבעים שונים של העיר משליכים כידונים בבובה בדמות דוב.
הקתדרלה של סן זנו, שנבנתה במאה החמישית, נשרפה ב-1108 ונבנתה מחדש במהלך המאה שלאחר מכן. תהליך הבנייה מחדש נמשך עד המאה ה-17. החזית היא בסגנון רומנסק מובהק, בעוד שהפנים כלל תוספות בסגנון הבארוק, שהוסרו בשנות ה-60. המבנה הראוי לציון בקתדרלה הוא מזבח סן יאקופו, דוגמה נפלאה לחרשות כסף שבנייתו נמשכה מ-1287 ועד המאה ה-15. במזבח מוצגות 628 דמויות. מגדל הפעמונים בסגנון הרומנסק הניצב בסמוך לקתדרלה גובהו 67 מטרים, מצוי על גבי חורבותיו של מגדל לומברדי עתיק. בסמוך למגדל מבנה טבילה עתיק בסגנון גותי, ובו רצועות שיש לבנות וירוקות.
ארמון הבישופים (Palazzo dei Vescovi) הסמוך לקתדרלה מציג אכסדרה גותית בקומה הראשונה.
מבנים חשובים אחרים כוללים:
כנסיית מדונה דל'אומילטה (Madonna dell'Umiltà) משנת 1509, שאת בנייתה סיים ג'ובאני ואזארי, וכיפתה מתנשאת לגובה 59 מ'.
כנסיית סן ברתולומאו אין פנטנו (San Bartolomeo in Pantano) מהמאה ה-12.
כנסיית סן ג'ובאני פואוריצ'יוויטאס (San Giovanni Fuoricivitas) (יוחנן הקדוש שמחוץ לחומות) מהמאה ה-12.
אוספדאלה דל צ'פו (Ospedale del Ceppo) - בית חולים מהמאה ה-13 שבחזיתו תבליט מרשים וצבעוני מחרס מזוגג המתאר את החמלה ואת המידות הטובות.
מבצר סנטה ברברה, מתקופת שלטון בני מדיצ'י במאה ה-16.
ערים תאומות

סרביה קרושבץ, סרביה
צרפת פו, צרפת
גרמניה זיטאו, גרמניה
יפן שיראקווה, יפן
איטליה פלרמו, סיציליה, איטליה
רומניה אונסטי, רומניה