פזמון ליקינתון
הערות שוליים

↑  על פי גרסאות אחדות, בסוף 1939 (אריאל הירשפלד, "רישומו של מקום שרק כאן היה כמוהו", הארץ, תרבות וספרות, 15 באוקטובר 1999).
1 2 3  צפירה יונתן, שירים להורים | "פרח לאור-ירח: על "פזמון ליקינתון" ללאה גולדברג", הורים וילדים, 15 (1989), 23.
↑  המובאה חלקית בלבד מאחר שהשיר עודו מוגן בזכויות יוצרים.
1 2 3 4  גדעון טיקוצקי, האור בשולי הענן: היכרות מחודשת עם יצירתה וחייה של לאה גולדברג, בני ברק: הקיבוץ המאוחד; ספרית פועלים, תשע"א 2011, עמ' 109–111 (גרסה מעובדת: גדעון טיקוצקי, הידידה מרחוב ארנון, הפנקס: כתב עת מקוון לספרות ותרבות לילדים, 18 במאי 2011).
1 2 3 4  רבקה גוילי מספרת על כתיבת השיר, "ימי שבט" עם נעמי שמר, הטלוויזיה הישראלית, 1980, באתר YouTube.
1 2  מכתב מאת רבקה גוילי לציפי פליישר, 12 ביולי 1963, בתוך: ציפי פליישר, התפתחותו ההיסטורית של שיר העם העברי, 1964, באתר של פליישר, עמ' 308–309.
↑  כך לפי חוקר הספרות גדעון טיקוצקי (מובא בתוך תמר רותם, בחזרה לילדות שכתבה לאה גולדברג, באתר הארץ, 29 במאי 2011).
↑  דבריה של גוילי בתוכניתה של אילנה צוקרמן (ערכה והגישה), "ציפור יחידה": משדר במלאת 20 שנה למותה של גולדברג, קול ישראל, 2 בספטמבר 1990, דקה 27:48 ואילך (מובא אצל גדעון טיקוצקי, האור בשולי הענן: היכרות מחודשת עם יצירתה וחייה של לאה גולדברג, בני ברק: הקיבוץ המאוחד; ספרית פועלים, תשע"א 2011, עמ' 109–111 (גרסה מעובדת: גדעון טיקוצקי, הידידה מרחוב ארנון, הפנקס: כתב עת מקוון לספרות ותרבות לילדים, 18 במאי 2011); על הראיון ראו גם עמיה ליבליך, אֶל לאה, מהדורה חדשה ומורחבת, בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2011, עמ' 116 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")).
↑  רבקה גוילי מספרת על כתיבת השיר, "ימי שבט" עם נעמי שמר, הטלוויזיה הישראלית, 1980, באתר YouTube; עופר גביש, יקינתון או, יקינטון? יפני, או סיני, אולי... הודי?, באתר של גביש (ריאיון עם גוילי מ-1998); 'פזמון ליקינטון' - "הלחן שחיברה רבקה לשיר של לאה גולדברג משקף את הצניעות שלה": קובי לוריא מראיין את שאול (אוּלִי) ברוידא, "באה לשבת" עם רבקה מיכאלי, רדיו ללא הפסקה, 23 בינואר 2015. מגרסה נוספת של גוילי, מ-1963, משתמע שייתכן כי גולדברג חיברה את השיר באותו יום לבקשתה (אם כי כנראה אין כוונתה שם אלא שגולדברג העתיקה עבורה את מילות השיר) (מכתב מאת רבקה גוילי לציפי פליישר, 12 ביולי 1963, בתוך: ציפי פליישר, התפתחותו ההיסטורית של שיר העם העברי, 1964, באתר של פליישר, עמ' 308).
↑  לדעת גוילי אפוא, "מסופקני אם אפשר לקרֹא לו שיר עברי. [...] גם אני כתבתי כמה שירים שמנגינתם קרובה יותר ללחן העברי, אך הם לא התחבבו כל-כך על הקהל, כמו ה"יקינתון"." (מכתב מאת רבקה גוילי לציפי פליישר, 12 ביולי 1963, בתוך: ציפי פליישר, התפתחותו ההיסטורית של שיר העם העברי, 1964, באתר של פליישר, עמ' 309).
↑  לאה גולדברג, ‏פזמון ליקנתון, "דבר לילדים", 22 בפברואר 1940
↑  לאה גולדברג, "פזמון ליקִנתון", מה עושות האיָּלות, מרחביה: ספרית פועלים ('אנקורים'), 1949, עמ' 44–45.
↑  אוריאל אופק, ספרות הילדים העברית 1900–1948, כרך ב, תל אביב: דביר, תשמ"ח 1988, עמ' 523; עינת אמיתי, גם אנקורים רוצים לקרוא, "יומן מסע לחקר 100 שנות תרבות לילדים בקיבוצים", 7 באוגוסט 2010.
↑  לאה גולדברג, פזמון ליקינטון: שירים; ערכה: דניאלה גרדוש; צִיְּרה: קרני ראוכברגר, רמת גן: כנרת, 1986.
↑  לאה גולדברג, פזמון ליקינתון; לִקטה וערכה: יעל גובר; איורים: עפרה עמית, אור יהודה: כנרת, זמורה ביתן, דביר, תשע"א 2011.
↑  יקינתון: עשרים ושניים שירים בהלחנת רבקה גוילי: שירים לקטנים ושירים לגדולים, NMC,‏ 1997.
↑  לאה חובב, יסודות בשירת הילדים בראי יצירתה של לאה גולדברג, ירושלים: כרטא, תשמ"ז 1986 (להלן: "חובב, יסודות בשירת הילדים"), עמ' 76–77.
↑  בחלק מהגרסאות המושרות הוחלפה המילה המקורית, "בְּצִיצֵי", במילה "בְּפִרְחֵי", כנראה מחמת נדירות המילה 'ציץ' בעברית הישראלית וחשש שמא לא תובן; ואולם החלפה זו פוגמת בפירוש השיר: 'ציץ' פירושו ניצן ולא פרח, והרי השיר נסב על הסיוע לפריחתו של היקינתון, שאמנם פורח רק מאוחר יותר בשיר.
↑  מנוחה גלבוע, ירדנה הדס, י' שקד (עורכים), לאה גולדברג: מדריך למורה, ירושלים: משרד החינוך והתרבות – המזכירות הפדגוגית, תשל"א, עמ' 25 (נדפס שוב בנוסח משוכתב בתוך: יוסף שה-לבן, לאה גולדברג, תל אביב: אור עם, תשל"ח 1977, עמ' 45).
↑  עידוד העננים להמטיר גשם על הצמחייה – ובה שוב, בפרט, פרח קטן – מצוי גם בשיר ילדים מפורסם אחר של גולדברג, "שיר הגשם", שם הפונה אל העננים הוא הדובר בשיר: "בּוֹאוּ עֲנָנִים, / הָבוּ גֶּשֶׁם לַגַּנִּים! / טִיף, טִיף טִפּוֹתַי – / גֶּשֶׁם, גֶּשֶׁם לִשְׂדוֹתַי. / לַשִּׁבֹּלֶת, לָאִילָן / וְלַפֶּרַח הַקָּטָן / שֶׁבַּגַּן" (מילות השיר "שיר הגשם" והאזנה לו, באתר זמרשת).
1 2  מאיה בז'רנו, משקפי קריאה | "הוא מקום ללא מקום", 'מאזנים', עד,5 (אדר תש"ס, פברואר 2000), עמ' 59, באתר JSTOR.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  אריאל הירשפלד, "רישומו של מקום שרק כאן היה כמוהו", הארץ, תרבות וספרות, 15 באוקטובר 1999.
↑  חובב, יסודות בשירת הילדים (1986), עמ' 351.
↑  חובב, יסודות בשירת הילדים (1986), עמ' 77.
↑  חובב, יסודות בשירת הילדים (1986), עמ' 83.
↑  שלומית כהן-אסיף, "פזמון ליקינתון" מאת לאה גולדברג, באתר הארץ, 27 ביולי 2011; יעל דר ב ראיון שנערך עבור סרטו התיעודי של יאיר קדר על גולדברג "לאה גולדברג בחמישה בתים (2011), במסגרת פרויקט "העברים", בשיתוף הספרייה הלאומית.
↑  על פי יעל דר, בשנות ה-30 ובתחילת שנות ה-40 "חשה גם גולדברג (כרבים אחרים), שחרוזיה נועדו בראש ובראשונה לחנך ולכוון את קוראיה הקטנים אל עבר ערכים נכונים. בשלב זה ניכר בה שעשתה הפרדה ברורה בין שירה לבין פזמונאות לילדים ואת ייחודה הפואטי היא שמרה לשירת המבוגרים שלה" (יעל דר, "צבעוניות של רגע נדיר", הארץ, מוסף ספרים, 1 באפריל 1998). דוגמה לכך הוא השיר "הגננים" שבקובץ הפזמונים מפרי עטה "נשמור על ארצנו" (תש"ד 1944), שנכתב בלשון הקולקטיווית-עמלנית ששלטה אז בכיפה: "אדמתנו רוויה / ופרחה השקדייה, / ובגן, ובגן / כל הירק רענן. // ואנחנו עם עמל. / [...] בואה רני, רוץ מהר,/ קח ביד המעדר. / השתילים שבגן / מחכים לרן".
↑  העיר תל אביב, ביתה החדש של המשוררת, אמנם אינה נזכרת בשיר, אך היא עומדת בבסיס יצירתה של גולדברג ואף יש שהיא מופיעה בה במפורש, כמו בספרה "ידידַי מרחוב ארנון" (1943). וראו עוד הריאליה שביסוד השיר, להלן.
↑  "אני גרה בקומה א', ובקומה ב' גרים אריה ואחותו תאנה. אריה הוא בן תשע ועולה לכתה ד', ותאנה גדולה ממנו שנתַים." (לאה גולדברג, ידידַי מרחוב ארנון: (ארבעה ספורים); ציֵּר: רנצו לואיזדה, מרחביה: ספרית פועלים ('אנקורים'), 1943, עמ' 12). על אריה כתבה שם כי "אריה הוא אחד מטובי ידידַי" (שם, שם). אריה אוריאל סיפר לימים: "הייתי הידיד הטוב ביותר שלה. היום מותר לומר שהייתי כמין רכילאי, זה המספר לה על כל הסיפורים וההתרחשויות שאירעו ברחוב שלנו. [...] זו אמנם הייתה שכונה קטנה, אך יחד עם זאת הרחוב היה קטן וצפוף מאוד. היינו כמו משפחה, כולם ידעו האחד על האחר [...] נהגתי לספר לה על מה שמתרחש ברחוב, והיא קראה לי מדי פעם לבוא אליה. אנחנו גרנו מעליה ואהבתי לרדת לביתה מכיוון שצילה, אמה, הייתה אופה עוגיות נהדרות ומכבדת אותי בהן, בתוספת כוס תה. [...] היא אהבה אותי מאוד, היו לנו יחסים נפלאים, הרגשתי מאוד קרוב אליה." (אייל רובינשטיין, מאור זכריה, "הילד בן 60" | 'איך "שיר היקינטון" נולד', זמן תל-אביב, 30 ביולי 2004 (להלן: רובינשטיין וזכריה, הילד בן 60), עמ' 50). ותאנה פייבל סיפרה: "בשבילי לאה גולדברג היא, קודם כל, דודה נחמדה וטובה, פתוחה ומבינה. הייתי נכנסת אליה הרבה. פשוט מצלצלת בפעמון ונכנסת. והיא תמיד היתה קשובה, לא דיברה הרבה, אבל ידעה להקשיב נהדר. היא לא הטיפה מוסר, אבל לפעמים יעצה עצות טובות. היא גם היתה נכנסת אלינו ואהבה לשמוע אותי מנגנת בפסנתר." (עמית לוינסון, בתים בתל-אביב משוררים וסופרים | "לאה גולדברג – רחוב ארנון", פסיפס 34 (חורף תשנ"ז) (להלן: לוינסון, בתים בתל-אביב), עמ' 45). משפחתם הרוויזיוניסטית, שבמקור התגוררה בברלין, עזבה את גרמניה כבר ב-1933 עם עליית הנאצים לשלטון (רובינשטיין וזכריה, הילד בן 60; עוד על משפחת פייבל ראו: פסח והילדגרד פייבל (אוריאל) באתר העמותה להנצחת מורשת לוחמי חירות ישראל (לח"י) וחלליהם).
↑  לוינסון, בתים בתל-אביב (תשנ"ז), עמ' 45. פייבל הוסיפה להתגורר באותו בניין עצמו עד אחרית ימיה.
↑  אריה אוריאל, לילה לילה מסתכלת הלבנה, MB יקינתון, 268 (תשרי תשע"ה, ספטמבר 2014), 4–5.
↑  רובינשטיין וזכריה, הילד בן 60 (2004), עמ' 50. להתייחסות נוספת לקשר בין לאה גולדברג לילד אריה ראו לאה גולדברג, "אנקורים" – הוצאת ספרים לילדים, משמר, "שי משמר לילדים", 29 בספטמבר 1943 (נדפס שוב בקובץ רשימותיה בין סופר ילדים לקוראיו: מאמרים בספרות ילדים, כינסה והקדימה דברים לאה חובב, תל אביב: ספרית פועלים ('השכלה וחינוך'), תשל"ז, עמ' 133 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")).
↑  אמוץ דפני, יקינתון מזרחי: אגדה ופולקלור, במגדיר המקוון צמח השדה.
↑  יאיר אלבר, "יקינתון מזרחי", בתוך: עזריה אלון (עורך), החי והצומח של ארץ ישראל: אנציקלופדיה שימושית מאוירת, כרך 12: צמחים ובעלי חיים במשק האדם; עורך: יצחק ארנון, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1988, עמ' 191 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר").
↑  פזמון ליקינטון, באתר זמרשת
↑  המובאות מהמלודיה המופיעות להלן תואמות למקור – לפרסומו הראשון של השיר בדפוס, ב"דבר לילדים" (ראו תצלום הדף באתר הספרייה הלאומית); יש שהתווים שונים מאלה המוכרים מעיבודים מאוחרים יותר.
↑  רות מגד, רות מגד, "בין היקינתון והפזמון ליקינתון", הארץ, תרבות וספרות, 12 בנובמבר 1999.
1 2  דבריה של גוילי בתוכניתה של אילנה צוקרמן (ערכה והגישה), "ציפור יחידה": משדר במלאת 20 שנה למותה של גולדברג, קול ישראל, 2 בספטמבר 1990, דקה 26:58 ואילך.
↑  "הפחד המגוחך בפני הנסיעה הקצרה. [...] ולפתע פתאום אותה חרדה ממושכת, דמדומית כמעט, בפני חליפת מקום. [...] כאן – הרגעים הראשונים כמו תמיד: אימת העזבוּת, אין אונים, פחד בפני מגע עם עולם חדש. בראש וראשונה הדהים חדר משותף." (יומני לאה גולדברג; ערכו והכשירו לדפוס רחל ואריה אהרוני, בני ברק: ספרית פועלים, תשס"ו 2005 (להלן: "יומני לאה גולדברג"), עמ' 263–264 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")).
↑  יומני לאה גולדברג (2005), עמ' 595 הע' 84 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר").
↑  'יקינתון - סיפור על חברות ושיר' - שוהם סמיט מדברת על ספרה החדש, "באה לשבת" עם רבקה מיכאלי, רדיו ללא הפסקה, 17 באפריל 2015; שי רודין, יקינטון: סיפור על חברות ושיר, בבלוג "קריאת חובה", מאי 2015; נירה לוין, יקינתון, באתר דףדף; עדנה אברמסון, הרשימה המקוצרת, הפנקס: כתב עת מקוון לספרות ותרבות לילדים, 19 במאי 2015; יובל סער, מפני שהסיפור עוסק בנשים אמיתיות, רציתי להכיר אותן לפני שאפרוש לפינה ואתחיל לצייר, פורטפוליו, 30 במרץ 2015; פרופיל אמנית – רוני פחימה, הפנקס: כתב עת מקוון לספרות ותרבות לילדים, 29 באפריל 2015; מרית בן ישראל, איור אחד נפלא (והפעם רוני פחימה), בבלוג "עיר-האושר", 27 ביוני 2015.
↑  אהובה צדוק – אנו משחקים (1959) באתר סטריאו ומונו.
↑  עליזה גבאי – בשירים ומנגינות לגני ילדים ולכיתות הנמוכות של בתי הספר העממיים (1960) באתר סטריאו ומונו.
↑  אסתר רייכשטט – בשירי ילדים (1961) באתר סטריאו ומונו.
↑  פזמון ליקינטון, בביצוע אסתר עופרים
1 2  מילות השיר "פזמון ליקינתון" והאזנה לו, באתר זמרשת.
↑  נעמי צורי – לא משויכים באתר סטריאו ומונו.
↑  אריק איינשטיין, מעריב, 8 באוקטובר 1976.
↑  שירים שאוהבים (1978) באתר סטריאו ומונו.
↑  י. בר-און, בשוק התקליטים | יהורם גאון – "שיר-ערש לילדי הקטן" (סי.בי.אס.), דבר, טור 3, 28 באוקטובר 1981.
↑  עפרה חזה – לילדים (1982) באתר סטריאו ומונו.
↑  רשימת השירים באתר MOOMA.
↑   בן שלו, איך בוליווד שינתה את חייה של ליאורה יצחק, באתר הארץ, 4 במאי 2014.
↑  על סוגה זו ראו אורנה גרנות, מה בין פיקצ'רבוק לספר מאויר, היסטוריה ותיאוריה: פרוטוקולים 28: איור: דיאלוג בין טקסט לתמונה (יולי 2013).
↑  עם פרסומו הראשון של השיר ב"דבר לילדים" הופיעה לצידו אילוסטרציה של צמח יקינתון העומד לפרוח (ראו מילות השיר "פזמון ליקינתון" ותווי המנגינה כפי שהופיעו ב"דבר לילדים", באתר הספרייה הלאומית).
1 2 3 4 5  שלח, לאה גולדברג (2014), עמ' 71.
1 2  עדי שלח (אוצרת), לאה גולדברג, המשוררת שאהבה לצייר, חיפה: מוזיאוני חיפה, 2014, עמ' 56–57.
↑  לדברי שלח, איוריו "מבוססים על שדות צבע שנוצרו במשיכות מכחול רחבות, לעיתים בשכבות בעלות גוונים שונים. על גביהם מופיעים הדימויים בקווי מתאר שחורים שזורים בכתמי צבע. הגישה הפרשנית של כץ אינה מרככת את המסרים ונוגעת ברגשות של בדידות, כאב, אשמה ודאגה מנקודת מבט המשקפת את רגשות האב" (שלח, לאה גולדברג (2014), עמ' 56–57).
↑  יעל דר, "צבעוניות של רגע נדיר", הארץ, מוסף ספרים, 1 באפריל 1998. לפי דר בביקורתה, "ספרות הילדים של ארצות המערב אוהבת קלאסיקה, ורק לנו קשה עם זה. קשה לנו להציג לפני ילדינו את הרישומים הרזים, בשחור לבן, של נחום גוטמן ואריה נבון, לנוכח שלל צבעי הכרומו של מכונות הדפוס החדישות [...] שירתה של לאה גולדברג לילדים היא קורבן עצוב של אותה מגמה, וטוב עשתה ספריית פועלים שהחליטה לשווק אותה באדרת חדשה. העכשוויות הססגונית של הספר החדש היתה צריכה להתחרות עם קלאסיקה כשלעצמה – אריה נבון – ולשם כך ההוצאה בחרה במאייר מן השורה הראשונה" (שם).
↑  לדעתו, "ריבוי הדימויים, הצבעים, הדמויות, הצמחייה והרקע הצבעוני, גורמים לאיור להפוך לדומיננטי על חשבון הטקסט, ואולי מקטינים במעט מחשיבותו למרות עבודתה היפה של קולטון." (שחר קובר, מפגש פסגה, הפנקס: כתב עת מקוון לספרות ותרבות לילדים, 25 במאי 2011).
↑  בתיה קולטון, שרשרת זהב: שירי מופת לילדים מביאליק ועד יהונתן גפן, פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על-שם בן-יצחק לשנת תשס"ח–2008, ירושלים: מוזיאון ישראל – אגף הנוער על-שם רות, 2008, עמ' 8.
↑  קובר קובל על כך ש"ישנה תחושה שהאיור גובר על השיר. השערתי היא כי הסיבה לכך היא דווקא עיצוב הדף, בו הטקסט מצטופף לו בעמוד ונזהר שלא לגעת באיור עצמו." (שחר קובר, מפגש פסגה, הפנקס: כתב עת מקוון לספרות ותרבות לילדים, 25 במאי 2011).
↑  כך לדעת שחר קובר. לדבריו, "עמית מודעת היטב למעמדם של הטקסטים ובחרה בספר זה לאייר איורים קטנים וצנועים, אשר צפים על דפי הספר הלבנים ומאפשרים למילה הכתובה לקבל את הכבוד המגיע לה. הם אינם מתחרים בטקסט, אלא רק מוסיפים לו המחשה ויזואלית מעודנת. [...] עמית בוחרת לצייר מעט מאוד. היא בוחרת בסיטואציה אחת קטנה ונוגה [...] כך נוצר קונטרסט מעניין בין ריבוי הדימויים, הסערה והמלל בשירה של גולדברג לבין האיור המינימלי והנוגה של עמית" (שחר קובר, מפגש פסגה, הפנקס: כתב עת מקוון לספרות ותרבות לילדים, 25 במאי 2011). על פי האוצרת עדי שלח, איוריה של עמית בקובץ, שהוא חלק מסדרת ספרי שירה המתאפיינת בעיצוב גרפי אחיד ובשיבוץ של איורים קטנים יחסית, שונה מסגנון האיור המאפיין את האמנית. לדבריה, איוריה של עמית "עשויים בעיפרון וצבעי אקריליק, בקו ובכתם בעל צבע עז. בקובץ זה, במסגרת הגישה הפרשנית של המאיירת, האיורים נקשרים לעולם של משחקי הילדים. החפצים, החיות והדמויות תכופות דומים לבובות משחק. הפעולות המיוצגות בשירים מתורגמות לפעולה משחקית [...] האיורים כמו מייצגים נקודת מבט של אֵם המתבוננת בילדיה בשעה שהם משחקים. הם כמו מאחדים בין חוויותיו של הילד השקוע בעולמות הדמיון ובין התבוננותה של האם המאשרת את קיומו במבטה. נדמה כי באופן זה הפאתוס הגלום בשירים של גולדברג זוכה לריכוך ולרוח של נחמה" (שלח, לאה גולדברג (2014), עמ' 56–57). טלי כוכבי סבורה כי "עפרה עמית היטיבה להלביש את השירים בלבוש חדש עדין, נעים ומאופק ששומר על רוח הטקסט בהומור, בדמיון וברגש." (טלי כוכבי, פילים, גמדים, כוכבים, חלומות ונימוסים, הפנקס: כתב עת מקוון לספרות ותרבות לילדים, 25 במאי 2011). לסקירה נוספת ראו: מיה וינשטוק, אין קץ לילדות: 'פזמון ליקינתון' של לאה גולדברג, באתר ynet, 29 במאי 2011.
↑  רמי רוטנברג, לאה גולדברג מדברת לילדים עם מכחול, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2011. התערוכה נדדה בהמשך למוזיאון בר-דוד לאמנות ויודאיקה בקיבוץ ברעם ולאחריו הוצגה במוזיאון האדם והחי שבפארק הלאומי ברמת גן. קטלוג התערוכה: עדי שלח (אוצרת), לאה גולדברג, המשוררת שאהבה לצייר, חיפה: מוזיאוני חיפה, 2014.
↑   פזמון ליקינטון, סרטון  באתר יוטיוב, הופ! ילדות ישראלית.
↑  אוריאל אופק, ספרות הילדים העברית 1900–1948, כרך ב, תל אביב: דביר, תשמ"ח 1988, עמ' 526.
↑  חמוטל בר-יוסף, לאה גולדברג, ירושלים: מרכז זלמן שזר לחקר תולדות העם היהודי ('גדולי הרוח והיצירה בעם היהודי'), תשע"ג 2012, עמ' 232 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר").
↑  שלומית כהן-אסיף, "פזמון ליקינתון" מאת לאה גולדברג, באתר הארץ, 27 ביולי 2011 ("ושמחה גדולה מאוד תהיה בגן", הארץ, מוסף ספרים, גל' 961 (כ"ה בתמוז תשע"א, 27 ביולי 2011), עמ' 12). בהזדמנות אחרת, כשהתבקשה לספר על השיר האהוב עליה, בחרה ב"פזמון ליקינתון": "השיר הזה הוא קצת שלי, אפילו שלאה גולדברג כתבה אותו. זו אני שמפזמת את 'פזמון ליקינטון' בעיקר ברגעים של עצב לא ברור. היקינטון הזה מוסר לי דרישת שלום רחוקה משלומית הקטנה, והוא חלק מהגעגוע לילדה שהייתי, שיושבת על כתפי אביה ומאזינה לקולו מפזם את השיר שאהב. ואהבה, כידוע, היא דבר מדבק. יש שירים שכותבים את עצמם, ויש שירים שמלאך השירה עוזר להם להיכתב. נדמה לי שהמלאך תולש נוצה מכנפיו, טובל אותה בדיו המכילה איזו כמוסת שימור ורק אז היד זזה על הדף. הלוואי עלי ועל שירי! אני לא יודעת מה הסוד: המילים או הלחן הפנטטוני של רבקה גווילי, ואולי זה הצירוף הנדיר. [...] לא פעם יש לי הרגשה שאני גרה בתוך השיר הזה. זהו שיר הגעגוע שלי." (כרמית ספיר ויץ, ‏כמו אז: משוררים וסופרים בוחרים את שיר הילדים האהוב עליהם, באתר מעריב אונליין, 19 בפברואר 2015).
↑   גילי איזיקוביץ, איך נכתב השיר "פזמון ליקינתון", באתר הארץ, 2 באפריל 2015.
↑  נתן שחר, שיר שיר עלה-נא: תולדות הזמר העברי, בן שמן: מודן, תשס"ז, עמ' 123.
↑  שי להב, שיר הילדים האהוב: "רציתי שתדע", באתר nrg‏, 5 בדצמבר 2007.
| אריק איינשטיין |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | שר בשבילך (1966) • מזל גדי (1968) • פוזי (1969) • שבלול (1970) • פלסטלינה (1970) • שירי ילדים (1971) • בדשא אצל אביגדור (1971) • יסמין (1972) • ארץ ישראל הישנה והטובה (1973) • סע לאט (1974) • שירים (1975) • ילדים (1976) • האהבה פנים רבות לה (1976) • ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב' (1976) • ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג' (1977) • ילדודס (1978) • ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ד': משירי סשה ארגוב (1980) • חמוש במשקפיים (1980) • יושב על הגדר (1982) • שביר (1983) • ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ה' - נוסטלגיה (1984) • פסק זמן (1984) • תוצרת הארץ (1985) • אוהב להיות בבית (1986) • על גבול האור (1987) • משירי אברהם חלפי (1988) • הייתי פעם ילד (1989) • האריה, היונה ותרנגולת כחולה (1992) • יש בי אהבה (1995) • קצת לקחת חזרה (1996) • לאן פרחו הפרפרים (1997) • מוסקט (1999) • שמש רטובה (2002) • שתי גיטרות בס תופים (2004) • רגעים (2006) • כל הטוב שבעולם (2007) |  |
| אלבומי הופעה | אנשים אוהבים לשיר (1977) • אריק איינשטיין ושלום חנוך בהופעה משותפת (1979) |  |
| אלבומי אוסף | ישן וגם חדש (1968) • לקט (1978) • לקט לילדים (1981) • מבחר (1986) • לקט שני (1988) • השנים הראשונות (1989) • אוסף (1993) • המיטב (2003) • האהבות הגדולות (2005) • גיבורי ילדות (2005) • ילד של חלום (2006) • בגללך: אוסף שירי אהבה (2009) • שירי דרך (2009) • שר יצחק קלפטר (2011) • ועוד לא אמרתי הכל (2018) |  |
| מארזי תקליטורים | האוסף (2000) • אני ואתה: 1968-1978 השירים שנשארים (2008) • מחוברים: לקט שירי ילדים (2011) • מחוברים: שבלול ופלסטלינה (2011) • שיר שחלמתי (2018) |  |
| משפחתו | יעקב איינשטיין (אביו) • דבורה איינשטיין (אמו) • אלונה שוחט (אשתו הראשונה) • סימה אליהו (אשתו השנייה) |  |
| שיתופי פעולה בולטים | יהורם גאון • שלום חנוך • רוב האקסלי • מיקי גבריאלוב • שם טוב לוי • יוני רכטר • אבנר קנר • יצחק קלפטר • פיטר רוט • גיא בוקאטי |  |
| הרכבים | להקת הנח"ל • שלישיית גשר הירקון • החלונות הגבוהים • בצל ירוק • חבורת לול |  |
| שחקנים | אורי זוהר • חיים טופול • דורי בן זאב • צבי שיסל • מוני מושונוב |  |
| קולנוע וטלוויזיה | קולנוע וטלוויזיה |  |
| סרטי קולנוע | ניני (1963) • אולי תרדו שם (1964) • דליה והמלחים (1964) • סאלח שבתי (1964) • שבלול (1970) • מציצים (1972) • עיניים גדולות (1974) • לול (סרט) (1988) • כמו גדולים (1991) • כבלים (1992) • כמו גדולים 2 (1993) |  |
| תוכניות טלוויזיה | לול (תוכנית טלוויזיה) (1969) |  |
| אריק איינשטיין – שירים |
| --- | --- | --- |
| מזל גדי | "לילה" • "מכופף הבננות" • "הימים הארוכים העצובים" |  |
| פוזי | "פראג" • "אברהם ושרה" |  |
| שבלול | "למה לי לקחת ללב" • "הבלדה על יואל משה סלומון" • "מה אתה עושה כשאתה קם בבוקר" |  |
| בדשא אצל אביגדור | "אני ואתה" • "אני רואה אותה בדרך לגימנסיה" • "לשרוק בחושך" • "מה פה הולך" • "צא מזה" |  |
| יסמין | "כמה טוב שבאת הביתה" • "יצאנו אט" • "אמא אדמה" • "Here, There and Everywhere" • "חידון התנ"ך (מערכון)" • "שיר של אחרי מלחמה" |  |
| ארץ ישראל הישנה והטובה | "דודו" • "רותי" • "לילה לילה" • "יצאנו אט" • "הבלדה על יואל משה סלומון" • "ואולי" • "הן אפשר" • "יכול להיות שזה נגמר" |  |
| סע לאט | "סע לאט" • "אגדת דשא" |  |
| שירים | "יום אחרון" • "שני שושנים" • "ערב מול הגלעד" • "לא פעם, בקיץ" • "עץ הרימון" |  |
| ילדים | "פזמון ליקינתון" • "מה עושות האיילות" |  |
| ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב' | "פרח הלילך" • "שיר העמק" • "דוגית נוסעת" • "לילה" • "הוא לא ידע את שמה" • "כשאור דולק בחלונך" • "פגישה לאין קץ" |  |
| ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג' | "עטור מצחך זהב שחור" • "תכול המטפחת" • "ביתי אל מול גולן" • "עין גדי" • "חופים הם לפעמים" |  |
| חמוש במשקפיים | "היא יושבה לחלון" • "הכניסיני תחת כנפך" |  |
| יושב על הגדר | "יושב על הגדר |  |
| שביר | "שביר" |  |
| ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ה' - נוסטלגיה | "איילת אהבים" • "תרזה יפה" • "עיר לבנה" • "עוד ניפגש" |  |
| על גבול האור | "עוף גוזל" • "שיר השיירה" |  |
| משירי אברהם חלפי | "עטור מצחך זהב שחור" |  |
| הייתי פעם ילד | "אדון שוקו" • "גברת עם סלים" • "שבת בבוקר" • "קילפתי תפוז" |  |
| האריה, היונה ותרנגולת כחולה | "הילדה הכי יפה בגן" |  |
| יש בי אהבה | "סע לאט ב'" • "יש בי אהבה" • "לבכות לך" |  |
| קצת לקחת חזרה | "הורה היאחזות" |  |
| לאן פרחו הפרפרים | "אהבה ממבט ראשון" |  |
| מוסקט | "גיטרה וכינור" • "איך זה את" |  |
| שתי גיטרות בס תופים | "זה לא בדיוק געגוע" |  |
| סינגלים נוספים | "ואלה שמות" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 8d5cc1a3-f4b3-3b4f-9b32-a65992ccfbe5 
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
קטע מהשיר בפרסומו הראשון, "דבר לילדים", 22 בפברואר 1940. בתמונה נראים שני הבתים הראשונים בשיר, ולצידם אילוסטרציה של צמח היקינתון (בסוף השיר מופיע שמה של המשוררת, ותחתיו תווי מנגינתה של גוילי, שמותאמות להם מילות הבית הראשון, ושמה של המלחינה).
לאה גולדברג, 1946
הבית הראשון בשיר כפי שנדפס בספר שיריה של גולדברג "מה עושות האיילות" (1949) (בדף ניכרים סימני הבֶּלֶט של האיורים שבעברו השני)
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
יקינתון תרבותי לבן בפריחתו
אריה אוריאל עם אחותו תאנה פייבל, תל אביב 1943–1944
רבקה גוילי ליד הפסנתר, שנות ה-50
היכרותן של לאה גולדברג ורבקה גוילי בבית דניאל ב-1939, איור מאת רוני פחימה (מתוך הספר "יקינתון: סיפור על חברות ושיר", 2015)
האיור הראשון להתרחשות בשיר,
 מעשה ידי אריה נבון, שנדפס לצד השיר בספר שיריה לילדים של גולדברג "מה עושות האיילות" (1949)