stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבן סינא
הערות שוליים

↑  Marlene Ericksen (2000). Healing with Aromatherapy, p. 9. McGraw-Hill Professional
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258182705171  PLWABN: 9810608793105606  BIBSYS: 90079307  BNE: XX968054  BnF: cb11889658g (data)  CANTIC: a10458426  CiNii: DA0097410X  GND: 118505254  ICCU: VEAV002253  ISNI: 0000 0001 2143 0876  LCCN: n80002386  LNB: 000204012  NDL: 00620299  NKC: jn19981000172  NLA: 35011193  NLG: 137427  NSK: 000085290  NTA: 068532938  RERO: 02-A000014407  SELIBR: 37427  SNAC: w6rr1w9d  SUDOC: 086202936  TDVİA: ibn-sina  Trove: 788876  VcBA: 495/52887  VIAF: 89770781   WorldCat (עם VIAF): 89770781 
פסלו של אבן סינא באנקרה
שלט ברחוב אבן סינא ביפו
המו"לים

| --- | --- |

לוגו הסדרה המו"לים
 סוגה:  דוקומנטרי
 בימוי:  עמרי אסנהיים, גלעד טוקטלי 
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11 
 תקופת שידור מקורית:  30 באוקטובר 2024 – הווה 
 
המו"לים היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוג סדרה דוקומנטרית שעלתה לשידור ב־30 באוקטובר 2024 בערוץ כאן 11.
הסדרה נוצרה על ידי העיתונאי עמרי אסנהיים והבמאי גלעד טוקטלי.
תוכן

הסדרה בת חמשת הפרקים מציגה את השפעתם של כלי התקשורת בתחום העיתונות מאז הקמת המדינה. מטרתה על פי היוצרים היא לחשוף את אחורי הקלעים של העיתונות בישראל, המשפחות השולטות בה ויחסי ההון-שלטון שהתפתחו לאורך השנים: החל מהקרע ב"ידיעות אחרונות, שהוליד את "מעריב", דרך גילויים חדשים בפרשת האזנות הסתר - ועד פרשת תיק 2000.
באירוע ההשקה של הסדרה אמר היוצר עמרי אסנהיים: "המו"לים" כאמור, היא אחת ההוכחות מדוע חייבים לשמר על שידור ציבורי עצמאי ולא לנסות לפגע בו או להלך עליו אימים. בוודאי שיש מה לתקן, לשפר וליעל, אך חובה לעשות זאת תוך גלוי מקצועיות, יושרה, הקפדה על מתן ביטוי למגוון דעות בשיח הישראלי, חופש העיתונות, הביטוי והיצירה ובעיקר עצמאות (...)".
הסדרה זכתה לבקורות מהללות ואחוזי צפייה גבוהים.
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | סדרת תעודה |  | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | בימוי בסדרה תיעודית | גלעד טוקטלי | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | צילום בסדרה תיעודית | דנור גלזר | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | עריכת תמונה בסדרה תיעודית | ליגל מור וגלעד טוקטלי | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | תחקיר בסדרה תיעודית | דורון גלעזר, רותי יובל, טליה אלוני, הגר אלרואי ודניאלה רייס | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | הקלטה ועיצוב פסקול בסדרה תיעודית | עמוס ציפורי ומני אסיקנד | בהמתנה |  |
הערות שוליים

↑  ניר וולף, דילים מסריחים, סיקור אוהד, בגידות וחיסולים: "המו"לים" לא מאפשרת לצופיה להסיט עיניים מהמסך
↑  אפרת קרסנר, חדש על המסך: כל מה מה שחם ומעניין בטלוויזיה השבוע, באתר אייס, 25 באוקטובר 2024
↑  שגיא בן נון‏, שלום אסייג, ארץ נהדרת, הישרדות וקופה ראשית: כל מה שיעלה בסתיו בטלוויזיה, באתר וואלה, 22 באוקטובר 2024
↑  כאן 11 תוקפים את השר קרעי: "ממשיך בניסיונותיו לחבל בשידור הציבורי", באתר אייס, 23 באוקטובר 2024
↑   המועמדות והמועמדים לפרסי הטלוויזיה 2024, סרטון בערוץ "האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה", באתר יוטיוב, 2 במרץ 2025
מארי קירי

| --- | --- |
מארי קירי, בסביבות 1898
מארי קירי, בסביבות 1898
 לידה:  7 בנובמבר 1867 האימפריה הרוסית (1858–1883) ורשה, האימפריה הרוסית
 פטירה:  4 ביולי 1934 (בגיל 66) הרפובליקה הצרפתית השלישית פאסי, הרפובליקה השלישית
 שם לידה:  Marya Salomea Skłodowska 
 ענף מדעי:  כימיה, פיזיקה
 מקום מגורים:  ורשה, פריז 
 מקום קבורה:  הפנתאון של פריז
 מקום לימודים:  סורבון (1893)  סורבון (1894)  סורבון  האוניברסיטה המעופפת  בית ספר התיכון  הכללי  מס. 10 על שם המלכה ידוויגה בוורשה  הפקולטה למדעים של פריז 
 מנחה לדוקטורט:  גבריאל ליפמן 
 מוסדות:  סורבון  סורבון  Curie Institute 
 תלמידי דוקטורט:  אנדרה לואי דביירן, Zheng Dazhang, Shi Shiyuan, Emile Henriot, Branca Edmée Marques, Óscar Moreno, מרגריט פרי, סטפניה מרצ'ינאנו 
 פרסים והוקרה:  עמית כבוד של החברה המלכותית טה אפראנגי  מדלית ג'ון סקוט (1921)  מדליית בנג'מין פרנקלין (1921)  עיטור מסדר העיט הלבן של פולין  פרס קמרון של אוניברסיטת אדינבורו  פרס וילארד גיבס (1921)  אבירה בלגיון הצרפתי  פרס נובל לכימיה (1911)  מדליית אלברט (1910)  מדליית אליוט קרסון (1909)  פרס אקטון (1907)  מדליית מאטאוצ'י (1904)  פרס נובל לפיזיקה (1903)  מדליית דייווי (1903)  פרס גגנר (1898) 
 בן זוג:  פייר קירי (15 במאי 1859- 19 באפריל 1906)
 צאצאים:  אירן ז'וליו-קירי, אווה קירי 
 תרומות עיקריות
 מחקרים בתחום הרדיואקטיביות, גילוי הרדיום והפולוניום, חקר הרדיום
 חתימה:   
 
מארי קירי, בסביבות 1920
השלט על בית הולדתה של מארי קירי בוורשה
מאריה סקוואדובסקה קירי (בפולנית: Maria Salomea Skłodowska-Curie; בצרפתית: Marie Curie; 7 בנובמבר 1867 –  4 ביולי 1934) הייתה מדענית ממוצא פולני (שבהמשך קיבלה אזרחות צרפתית), חלוצה בחקר הקרינה הרדיואקטיבית. זכתה פעמיים בפרס נובל: בשנת 1903 זכתה בפרס נובל לפיזיקה (יחד עם בן זוגה פייר קירי ועם אנרי בקרל) בזכות מחקרה על תופעת הקרינה, ובשנת 1911 זכתה בפרס נובל לכימיה על גילוי הרדיום והפולוניום, ועל חקר הרדיום. היא האישה הראשונה שזכתה בפרס נובל, הזוכה הראשונה בשני פרסי נובל והאדם היחיד שזכה בשני פרסי נובל בתחומי מדע שונים. היא הייתה האישה הראשונה שקיבלה תואר פרופסור מאוניברסיטת פריז.
בתה, אירין קירי, זכתה גם היא בפרס נובל, על גילוי הקרינה הרדיואקטיבית המלאכותית. משפחת קירי היא המשפחה עם המספר הגדול ביותר של זוכי פרס נובל.
ביוגרפיה > נעוריה ותחילת דרכה

מארי קירי נולדה ב-7 בנובמבר 1867 בוורשה שבפולין, שהייתה אז בכיבוש האימפריה הרוסית, בשם מריה סלומאה סקוואדובסקה (Maria salomea Skłodowska). אביה היה מורה למתמטיקה ופיזיקה ואף ניהל שתי גימנסיות לבנים בוורשה. לאחר שהשלטונות הרוסיים אסרו לימודי מעבדה בבתי הספר בפולין, לקח אביה את ציוד המעבדה לביתו והסתייע בו ללימוד ילדיו. לאחר מכן פוטר האב מעבודתו בשל עמדותיו הפוליטיות שתמכו בהתקוממות לשימור עצמאותה של פולין. בעקבות זאת המשפחה ירדה מנכסיה. אמה של קירי הייתה מורה ומנהלת הפנימייה הפרטית לבנות בוורשה ופרשה מעבודתה לאחר לידתה של קירי. היא נפטרה ממחלה בשנת 1878, כשקירי הייתה בת 10, שלוש שנים לאחר פטירתה של אחותה הגדולה זופיה. אביה של קירי היה אתאיסט בעוד אמה קתולית מאמינה. מות האם והאחות השפיעו על אמונתה של קירי, אשר הפכה לאגנוסטיקנית.
בשל עמדותיה הפוליטיות של משפחתה ובשל היותה אישה, לא הותר לקירי ללמוד באוניברסיטה, ולכן למדה ב"אוניברסיטה הצפה", מעין אוניברסיטה ששיעוריה ניתנו בשעות הלילה במקומות שונים וסודיים כדי להתחמק מעיני המרגלים של האימפריה הרוסית. מארי מימנה את לימודי הרפואה של אחותה, ברוניסלבה, בפריז על ידי כך שעבדה במשך מספר שנים כאומנת. לאחר מכן, אחותה מימנה לה את הלימודים. בעת שעבדה בבית קרובי משפחתה התאהבה בבן המשפחה, קזימיר זורבסקי, אך הוריו התנגדו לקשר ביניהם עקב היותה חסרת כל. לאחר תום הקשר המשיך זורבסקי בקריירה אקדמית בתחום המתמטיקה, ובהמשך היה לפרופסור ורקטור באוניברסיטה היגלונית בקרקוב.
בשנים שבהן עבדה בפולין למדה קירי ולימדה ב"אוניברסיטה הצפה" וטרחה על הרחבת השכלתה גם באופן עצמאי, תוך שהיא נעזרת כלכלית גם באביה. כמו כן, החלה את הכשרתה המדעית המעשית במעבדת המוזיאון לתעשייה וחקלאות, אשר נוהלה על ידי קרוב משפחתה. בתקופה זו דחתה את הזמנת אחותה הגדולה להגיע לפריז, בשל אילוצים כלכליים.
ב-1891, כשהייתה בת 24, עברה בעקבות אחותה המבוגרת לפריז ולמדה כימיה ופיזיקה בסורבון. לימים, הייתה לאישה הראשונה שלימדה במוסד זה, כאשר התמנתה לפרופסור לפיזיקה כללית לאחר מות בעלה, פייר, ב-1906. את שנות לימודיה העבירה בדלות כלכלית ניכרת כשהיא לומדת בימים ומלמדת בלילות, ובקושי מרוויחה את מחייתה. בשנת 1893 השלימה תואר בפיזיקה והחלה לעבוד במעבדה התעשייתית של פרופסור גבריאל ליפמן. במקביל, המשיכה ללימודי תואר שני אותם השלימה בשנת 1894, תוך הסתייעות במענק מחקר.
ביוגרפיה > מותה

קירי נפטרה ב-4 ביולי 1934. מחלתה אובחנה כאנמיה אפלסטית (Aplastic anemia), אך הדעה הרווחת במחקר במאה ה-21 היא שמדובר היה בתסמונת קדם-לויקמית (סוג של מיילודיספלזיה) הדומה לאנמיה אפלסטית, והופכת ללויקמיה קטלנית. מחלתה נגרמה כפי הנראה בעקבות חשיפתה לקרינה רדיואקטיבית ממחקריה. הערכה זו התחזקה לאחר שבבדיקות שנערכו בביתה בשנות התשעים נמצאו שרידים רדיואקטיביים ובמיוחד על ספרי הבישול שלה.
משפחתה

בתה הבכורה, אירן ז'וליו-קירי (Irène Joliot-Curie) זכתה אף היא בפרס נובל בכימיה (יחד עם בעלה פרדריק ז'וליו-קירי) ב-1935, ובכך הפכה משפחת קירי לאחת המעטות שבהן הורה ובן או בת זוכים בפרס נובל (בתחומים שונים), כמו למשל נילס בוהר ובנו אגה בוהר. כמו כן, הנרי לבואז, בעלה של בתה אווה עמד בראש ארגון יוניצ"ף כשזה זכה בפרס נובל לשלום.
בתה אווה קירי פרסמה בשנת 1937 ביוגרפיה מקיפה על אמה. הספר זכה להצלחה גדולה ותורגם לשפות רבות כולל לעברית.
הנצחה

לכבוד בני הזוג נקבעה יחידת המידה הקודמת לרדיואקטיביות בשם קירי. היסוד קוריום נקרא על שמה ועל שם בעלה, פייר קירי.
מספר רב של מוסדות נקראים על שמה: מכון קירי בוורשה למחקר אונקולוגי אשר נוסד על ידה כמכון הרדיום, מכון קירי בפריז אשר החל כמעבדתה באוניברסיטה של פריז ומכון פסטר, אוניברסיטת פייר ומארי קירי, ממשיכת הפקולטה למדעים של הסורבון, תוכנית מארי סקלודובסקה קירי למדענים אשר רוצים לעסוק במחקר מחוץ לארצם של האיחוד האירופי.
שני מוזיאונים מוקדשים לה, בורשה ובפריז.
בשנת 1995 הועבר ארונה ונקבר בפנתאון של פריז, האישה הראשונה שזכתה לכבוד זה.
מספר ביוגרפיות נכתבו אודותיה, בהן כאמור על ידי בתה איוו קירי ופרנסואז ז'ירו ב-1981. סרט קולנוע עליה בשם "מאדאם קירי" הופק בהוליווד והיה מועמד לפרס האוסקר של שנת 1943. בשנת 2019 הופק הסרט " מאדם קירי" (אנ') בכיכובה של רוזמונד פייק.
המחקר של קירי > הרדיואקטיביות כתכונה אטומית

בקרל גילה כי הקרינה הנפלטת ממלחי האורניום הופכת את האוויר למוליך. מארי קירי ניצלה תכונה זו כדי לבחון באופן כמותי את עוצמת הקרינה הנפלטת מחומרים שונים. היא נעזרה באלקטרומטר הפיאזואלקטרי שפותח על ידי פייר קירי ואחיו ז'אק כדי למדוד את הזרם הזעיר העובר דרך דוגמת אוויר החשופה להשפעת החומר הרדיואקטיבי, כאשר מופעל עליה מתח גבוה (100V).
קירי בחנה באלקטרומטר את כל היסודות שהיו ידועים בתקופתה, כולל רבות ממתכות המעבר והלנתנידים (נאודימיום, פרסאודימיום, סקנדיום, גדוליניום, ארביום, סמריום, איטריום ואיטרביום) ויסודות שזה לא מכבר נתגלו (גליום, גרמניום ורובידיום). במקרה של היסודות הנפוצים היא בחנה מספר תרכובות שונות, ועבור היסודות הנדירים – את אלו שהצליחה להשיג מעמיתיה הכימאים. בנוסף בחנה מספר רב של סלעים ומינרלים.
בטבלה מופיעות מספר דוגמאות לעוצמת הזרם שמדדה עבור תרכובות שונות של אורניום:
| החומר | זרם (פיקואמפר) |
| --- | --- |
אורניום מזוהם בפחמן: 24
U2O5: 27
U3O8: 18
K2UO4   Na2UO4: 12
UO2(NO3)2   K2UO2(SO4)2   U2(SO4)3: 7
כלקוליט טבעית   Cu(UO2)2(PO4)2: 52
כלקוליט מלאכותי: 9  
מחקרה העלה את המסקנות הבאות:
מכל היסודות הידועים, רק שניים הראו פעילות רדיואקטיבית: המתכות אורניום ותוריום, שהן היסודות בעלי המשקל האטומי הגבוה ביותר מבין היסודות הטבעיים.
הפעילות הרדיואקטיבית הייתה קיימת בכל התרכובות של מתכות אלו.
הפעילות הרדיואקטיבית ירדה ככל שאחוז המתכת בתרכובת היה נמוך יותר.
מספר מינרלים טבעיים הראו פעילות רדיואקטיבית חריגה, והקרינה שפלטו הייתה חזקה אף מזו של המתכת הטהורה.
על סמך מסקנותיה העלתה קירי שתי השערות:
הרדיואקטיביות היא תכונה אטומית, תכונה של היסוד האקטיבי, ואינה תלויה באינטראקציות כימיות עם יסודות אחרים.
המינרלים הטבעיים מכילים יסוד אחר, לא ידוע, שפעילותו הרדיואקטיבית גבוהה משל האורניום.
כדי לאשש את ההשערה השנייה, הכינה קירי כלקוליט (מינרל המכיל אורניום) באופן מלאכותי מיסודותיו, והראתה כי פעילותו נמוכה בהרבה מזו של הכלקוליט הטבעי, ואף מזו של האורניום (שורה אחרונה בטבלה לעיל).
המחקר של קירי > המהלך הכימי

כדי לבודד את היסוד הלא-ידוע, שהרדיואקטיביות שלו רבה יותר משל האורניום, ביצעה קירי אנליזה כימית למינרל זיו הזפת (פצלת העטרן), שהראה את הפעילות הגבוהה ביותר במחקרה הראשוני. הטכניקה בה השתמשה היא המסת המינרל בחומצה והפרדת היסודות על ידי תגובות שיקוע והמסה: הוספה של מימן גופרי לתמיסה גורמת לעופרת, ביסמות, נחושת, ארסן ואנטימון לשקוע כתרכובות גופרית לא מסיסות; הוספה של אמון גופרי ממיסה ומסלקת את הארסן והאנטימון; חומצה חנקתית ממיסה את הביסמות והנחושת, ומשאירה את העופרת כמשקע; הוספה של אמוניה לתסנין גורמת לשקיעה של הביסמות. פייר ומארי עקבו אחרי תהליך ההפרדה באמצעות האלקטרומטר, ומצאו כי היסוד הרדיואקטיבי הנעלם מלווה את הביסמות בכל התהליכים. כדי להפרידו מהביסמות השתמשו בטכניקה נוספת: חימום הביסמות הגופרי בצינור זכוכית. היסוד הנעלם המריא ונאסף בחלקים הקרים יותר של הצינור, בעוד תרכובת הביסמות נשארת ברובה באזור המחומם. בדרך זו הצליחו בני הזוג לרכז את היסוד הנעלם במידה כזו שהקרינה שהוא פלט הייתה גדולה פי 400 מזו של אורניום. ב-18 ביולי 1898 דיווחו על גילויו של היסוד החדש לאקדמיה הצרפתית למדעים, כשהם משתמשים לראשונה בשם "רדיואקטיביות" כדי לתאר את תופעת הקרינה האטומית.
קירי בחרה ליסוד החדש את השם "פולוניום", על שם מולדתה. בני הזוג הצליחו לזהות את הפולוניום, אך לא לבודדו. התוצר שקיבלו אפילו לא התקרב ליסוד הטהור – הקרינה של פולוניום גבוהה פי 10 מיליארד מזו של אורניום, וכמותו במחצבי האורניום קטנה פי 5000 מזו של הרדיום. רק 12 שנה מאוחר יותר עתידה הייתה קירי להצליח להפיק כמות של 0.1 מ"ג של פולוניום.
ראו גם

יחידות מידה על שם אישים
לקריאה נוספת

אווה קירי, מאדאם קירי, מצרפתית: מרים וגבריאל טלפיר, תל אביב: גזית, 1943.
אילין ביגלנד, פרשת חייה של מרי קיורי, מאנגלית: שלמה טנאי, אנקור, תשי"ט (הספר בקטלוג ULI)
אליס טהורן, חייה של מאדאם קיורי, מאנגלית: אלה אמיתן, קאסטילון תל אביב: יזרעאל, 1965
נעמי פסחוף, מרי קירי : ומדע הרדיו-אקטיביות, מאנגלית: עמוס כרמל, תל אביב: משכל, 1999
ברברה גולדסמית, גאונות אובססיבית: העולם המדעי והאישי של מארי קירי, הוצאת אריה ניר, 2005.
תמי שם-טוב, מארי קירי שגלתה את הקרנים החזקות בעולם (ממציאים ומגלים), אור יהודה: הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2013. (הספר בקטלוג ULI)
איסבל סנצ'ז וגארה, מארי קירי (קטנות-גדולות), יפו: הוצאת צלטנר, 2017. תרגום: יהודה אטלס.(הספר בקטלוג ULI)
קייט פנקהרסט, ספורן של נשים מפלאות ששנו את העולם, הוצאת סיגליות, 2018. תרגום: חנה לבנת. (הספר בקטלוג ULI)
ג'ליאן קנטור, מחצית החיים,הוצאת סימנים. ידיעות אחרונות. ספרי חמד,2022. תרגום:ניצה פלד.
קלודין מונטיי, מארי קירי ובנותיה, הוצאת שוקן, 2022. תרגום: רמה איילון.
מרכז התערוכות ארלז קורט

| --- | --- |

 מיקום:  לונדון, הממלכה המאוחדתהממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°29′20″N 0°11′52″W﻿ / ﻿51.488888888889°N 0.19777777777778°W﻿ / 51.488888888889; -0.19777777777778
 תקופת הפעילות:  1937–2014 (כ־77 שנים)
 בעלים:  Shaftesbury Capital 
 אדריכל:  האוור קריין 
 קבוצות:  אולימפיאדת לונדון (1948) (הרמת משקולות, היאבקות, התעמלות, איגרוף) אולימפיאדת לונדון (2012) (כדורעף)
 מושבים:  20,000 
 www.eco.co.uk
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסמרכז התערוכות ארלז קורט(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסמרכז התערוכות ארלז קורט(למפת קנזינגטון וצ'לסי רגילה) מרכז התערוכות ארלז קורט(למפת קנזינגטון וצ'לסי מוגדלת) מרכז התערוכות ארלז קורט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מרכז התערוכות ארלז קורט  (באנגלית: Earls Court Exhibition Centre) המכונה גם "ארנת ארלז קורט" (Earls Court Arena) היה אתר תערוכות וקונצרטים ברובע קנזינגטון וצ'לסי, בסמוך לרובע האמרסמית' ופולהאם במערב לונדון, בירת הממלכה המאוחדת.
הקמת המבנה

היוזמה להקמת אתר תערוכות באזור הייתה של היזם ג'ון רובינסון ויטלי (John Robinson Whitley), בשל הקרבה לתחנות רכבת והרכבת התחתית של לונדון. ויטלי לא זכה להצלחה רבה ביוזמתו, אולם בשלהי המאה ה-19 שימש האזור כאתר מופע המערב הפרוע של באפלו ביל - מופע שזכה להצלחה רבה, ואף המלכה ויקטוריה צפתה בו פעמים רבות.
בשנת 1935 הוחלט להקים במקום מרכז תערוכות אשר יתחרה באולם התערוכות אולימפיה הסמוך. יזמי המבנה תכננו להקים במקום את מרכז התערוכות הגדול ביותר באירופה, אולם משיקולי תקציב צומצם המרכז. המבנה, שתוכנן על ידי האדריכל האוור קריין, והוקם בעלות של 1.5 מיליון ליש"ט, פתח את שעריו ב-1 בספטמבר 1937. כיום מבנה זה מכונה "ארלז קורט 1" (Earls Court One).
ארלז קורט 2

בעקבות הצלחת מרכז התערוכות הוחלט על הקמת מתחם נוסף בצמוד אליו. מתחם זה, שנקרא "ארלז קורט 2" (Earls Court Two), הוקם בעלות של 100 מיליון ליש"ט. שטחו של האולם 17,000 מטר רבוע. האולם נפתח ב-17 באוקטובר 1991 בנוכחות דיאנה, נסיכת ויילס.
שימושים

המבנה שימש הן לתערוכות וכנסים והן לקונצרטים. בתצורת הקונצרטים יכולים לנכוח במרכז 19,000 צופים, ובין היתר הופיע בו הלהקות הבאות:
פינק פלויד הופיעו במופע "The Dark Side of the Moon" שנערך ב-18 וב-19 במאי 1973, ובמופע "החומה" שנערך בין ה-4 - 9 באוגוסט 1980. מופע זה הופיע בשנית ב-13 - 17 ביוני 1981 ואף צולם לקולנוע. מופע נוסף נערך ב-14 באוקטובר 1994 - במשך 14 לילות וצולם לקולנוע לסרט הנקרא על שם המופע - "P•U•L•S•E".
לד זפלין הופיעו במשך חמישה לילות במאי 1975.
הרולינג סטונז הופיעו במשך שישה לילות בין ה-21 וה-23 במאי וה-24 - 26 במאי 1976.
קווין הופיעו במתחם ב-6 ביוני 1977.
ג'נסיס הופיעו במתחם בין ה-23 - ה-25 ביוני 1977.
אואזיס הופיעו ב-4 בנובמבר 1995 וב-25 - 27 בספטמבר 1997.
The Who הופיעו במופע Quadrophenia ב-6 בדצמבר 1996
סלין דיון הופיעה ב-13 ביוני 1997.
R.E.M. הופיעו ב-22 ביוני 1999 במופע "Up".
הספייס גירלז הופיעו במשך חמישה לילות בדצמבר 1999.
איירון מיידן הופיעו ביוני 2000 במופע Brave New World.
מדונה הופיעה במשך שישה לילות בשנת 2001 במסגרת המופע "Drowned World".
וסטלייף הופיעו במשך חמישה לילות בין ה-28 במאי - 1 ביוני 2002.
U2 הופיעו במשך 4 לילות באוגוסט 2001 במסגרת סיבוב ההופעות Elevation.
פול מקרטני הופיע במתחם ב-19 באפריל 2003.
רדיוהד הופיעו ב-26 בנובמבר 2003
פליטווד מק הופיעו ב-29 בנובמבר וב-10 בדצמבר 2003.
מטאליקה הופיעו ב-12 באוקטובר 1996, וב-19 - 20 בדצמבר 2003.
מוריסי הופיע במתחם ב-18 בדצמבר 2004.
קיילי מינוג הופיעה במשך 7 לילות בין ה-30 באפריל - 2 במאי ומ-4 במאי - 7 במאי 2005.
קולדפליי הופיעו בין ה-14 - 16 בדצמבר 2005.
דוראן דוראן הופיעו במתחם בין ה-22 - 23 בדצמבר 2005.
רד הוט צ'ילי פפרז הופיעו בין ה-14 ל-18 ביולי 2006.
ג'ורג' מייקל הופיע במתחם בין ה-25 - 29 בנובמבר 2006.
סגירתו

ב-2014 הוחלט לסגור ולהרוס את האולם, לאחר שקיום הופעות בו הפך נדיר, ומרבית המופעים עברו להתקיים באצטדיון  O2 ארנה בצפון גריניץ'.
ספורט

המתחם אירח את משחקי הכדורעף במסגרת המשחקים האולימפיים שנערכו בלונדון ב-2012. באולימפיאדת לונדון של 1948 אירח את תחרויות הרמת המשקולות, ההיאבקות, ההתעמלות והאגרוף.
הערות שוליים

↑  The final curtain for Earls Court: last gig at legendary music venue, Evening Standard, ‏2014-12-12 (באנגלית)
| אתרי אולימפיאדת לונדון (2012) |
| --- | --- | --- |
| האזור האולימפי | האצטדיון האולימפי • מרכז ספורט המים • ולופארק • ריברבאנק ארנה • הארנה לכדורסל • קופר בוקס • הארנה לכדורמים |  |
| אזור הנהר | מרכז התערוכות אקסל • צפון גריניץ' ארנה • פארק גריניץ' • קסרקטיני חיל התותחנים המלכותי |  |
| אתרים אחרים בלונדון | אצטדיון ומבלי • הארנה של ומבלי • אצטדיוני הטניס בווימבלדון • מגרש הקריקט לורדס • ריג'נטס פארק • רחבת משמר הסוסים • הייד פארק • מרכז התערוכות ארלז קורט • מסלול המרתון |  |
| אתרים מחוץ ללונדון | מרכז החתירה במים סוערים עמק לי • אגם דורני • אקדמיית השיט הלאומית ויימות' ופורטלנד • טירת האדלי |  |
| אצטדיוני כדורגל | אצטדיון ומבלי • האמפדן פארק • אצטדיון המילניום • אולד טראפורד • סנט ג'יימס פארק • ריקו ארנה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 38d6f2f7-2ebe-474e-b395-573d225b0de8  VIAF: 303065069   WorldCat (עם VIAF): 303065069
הלוח העברי

היום בלוח העברי
שבת
אור ליום ט"ו באדר

שנת תשפ"ה לבריאת העולם

[ריענון]
אדר ב' בשנים המעוברות משנת ה'תרפ"ז לשנת ה'תש"ח
דמות המופיעה בלוח עברי מימי הביניים ומזכירה ליהודים בחודש תשרי לרכוש ארבעת המינים לקראת חג הסוכות
הלוח העברי הוא לוח שנה המבוסס על שילוב מחזור הירח ומחזור השמש (לוח ירחי-שמשי) עם התחשבות בימות השבוע. כל שנה מכילה בדרך כלל 12 חודשים (שנה פשוטה) ולעיתים 13 חודשים (שנה מעוברת) המתחילים כל אחד בסמוך למולד הירח. המספר המשתנה של חודשי השנה שומר על הקבלה בין שנה עברית ממוצעת למחזור השמש. אורך שנה פשוטה בלוח העברי הוא 353–355 ימים, ואורך שנה מעוברת הוא 383–385 ימים (בעוד מחזור השמש הוא בן כ-365 ימים).
היממה בלוח העברי מתחילה עם שקיעת החמה או צאת הכוכבים.
בעבר, נקבעו חודשי הלוח העברי על ידי בית דין לפי עֵדוּת-רְאִיָּה, אף שבית הדין ידע לחשב את מועד המולד האסטרונומי, מכיוון שהתורה מצווה לקדש את החודשים על-פי עדים (מצוות קידוש החודש). כיום הלוח העברי הוא לוח מחושב. המסורת מייחסת שינוי זה לתקנה של רבי הלל נשיאה בשנת ד'קי"ט (359 לספירה).
על-פי הלוח העברי נקבעים חגי ישראל ומועדיו. במדינת ישראל הלוח העברי הוא לוח השנה הרשמי, לצד הלוח הגרגוריאני, המשמש כלוח השנה האזרחי הבין-לאומי.
היום

ששת ימי החול בשבוע נקראים לפי מספרם: יום ראשון, שני, שלישי, רביעי, חמישי, שישי. היום השביעי נקרא שבת.
היממה בלוח השנה העברי מתחילה בשקיעת החמה או בצאת הכוכבים, ומסתיימת עם שקיעת החמה או עם צאת הכוכבים למחרת. עובדה זו של ערב לפני בוקר, נקראת במסורת היהודית "היום הולך אחר הלילה", ומחלחלת למושגים רבים בשפה העברית, בעיקר בתחום היהדות, כמו "ערב שבת" או "ערב חג" שמשמעותם היום שלפני השבת והחג, שקיעה וזריחה, 'הָנֵץ החמה' (מלשון ניצן והצצה – יציאה ראשונה ורמז ראשון לקיומו) ושעת 'צאת הכוכבים', בין הערביים, ביאת השמש ועוד.
היום > מקורות להקדמת הלילה ליום

על פי המסורת היהודית, תחילת היום היא לעת ערב, והמקור לכך נלמד מספר בראשית, מסיפור בריאת העולם, בו נאמר בסיומו של כל יום: "וַיְהִי עֶרֶב, וַיְהִי בֹקֶר, יוֹם..." (יום שני, יום שלישי וכו'), ומכאן שהיום החדש מתחיל בערב.
שתחילת היום בשקיעת החמה למדים גם מן האמירה המפורשת לגבי יום הכיפורים, שתחילתו היא בערב:
אַ֡ךְ בֶּעָשׂ֣וֹר לַחֹ֩דֶשׁ֩ הַשְּׁבִיעִ֨י הַזֶּ֜ה י֧וֹם הַכִּפֻּרִ֣ים ה֗וּא…
בְּתִשְׁעָ֤ה לַחֹ֙דֶשׁ֙ בָּעֶ֔רֶב מֵעֶ֣רֶב עַד־עֶ֔רֶב תִּשְׁבְּת֖וּ שַׁבַּתְּכֶֽם׃
כן ניתן ללמוד גם מן הכתוב בעניין חג המצות: ”בָּֽרִאשֹׁ֡ן בְּאַרְבָּעָה֩ עָשָׂ֨ר י֤וֹם לַחֹ֨דֶשׁ֙ בָּעֶ֔רֶב תֹּֽאכְל֖וּ מַצֹּ֑ת עַ֠ד י֣וֹם הָֽאֶחָ֧ד וְעֶשְׂרִ֛ים לַחֹ֖דֶשׁ בָּעָֽרֶב” (ספר שמות, פרק י"ב, פסוק י"ח) בהשוואה לפסוקים האחרים: ”וּבַֽחֲמִשָּׁ֨ה עָשָׂ֥ר יוֹם֙ לַחֹ֣דֶשׁ הַזֶּ֔ה חַ֥ג הַמַּצּ֖וֹת לה' שִׁבְעַ֥ת יָמִ֖ים מַצּ֥וֹת תֹּאכֵֽלוּ” (ספר ויקרא, פרק כ"ג, פסוק ו') ”וּבַֽחֲמִשָּׁ֨ה עָשָׂ֥ר י֛וֹם לַחֹ֥דֶשׁ הַזֶּ֖ה חָ֑ג שִׁבְעַ֣ת יָמִ֔ים מַצּ֖וֹת יֵֽאָכֵֽל” (ספר במדבר, פרק כ"ח, פסוק י"ז).
הנוהג לציין את תחילת היום בערב היה קיים בבבל העתיקה, ויש חוקרים הטוענים כי זה מקור המנהג. במצרים העתיקה, לעומת זאת, היה נהוג לציין את תחילת היום עם זריחת השמש, וכן בלוח היוליאני. על פי ההלכה, בעניינים הקשורים לבית המקדש, "הלילה הולך אחר היום", והיממה מתחלפת בזריחה. מסתבר שהלוח הירחי-שמשי (שהיה נהוג ברוב ארצות המזרח התיכון אבל לא במצרים) הוא שקבע את התחלת היום בערב: התחלת החודש נקבעת על ידי ראיית ירח חדש בערב, ואם החודש מורכב מימים שלמים, גם הימים צריכים להתחיל בערב.
לדעת שמריהו טלמון, הצדוקים והבייתוסים (איסיים) אשר נהגו לפי לוח השנה במגילות קומראן, נקטו לגבי ימי השבוע בשיטה של תחילת היום עם בוקר, בניגוד לימי החגים בספר היובלים וימי הקרבנות במגילת המקדש ובמגילת מקצת מעשי התורה שמתחילים בערב. פרופסור מאיר בר-אילן טוען שבטקס הנפת העומר האמירה "בא השמש? בא השמש!" היא אמירה במסגרת הפולמוס עם הכיתות, שהמשיכו את המנהג הקדום של הלוח השמשי, ותחילת היום עם בוקר, אשר הוחלף בידי חז"ל בימי השלטון הסלאוקי לאחר אלכסנדר מוקדון.
היום > היום העברי בפרשנות היהודית

הרשב"ם פירש את פסוקי "וַיְהִי עֶרֶב, וַיְהִי בֹקֶר..." שהגיע ערבו של יום, בסוף היום ולאחר שהיום "נהיה" או "נברא", והמשיך אל תוך הלילה עד הבוקר, להשלמת היממה. החוקר והסופר משה מרדכי בן-דב הסביר שהרשב"ם פירש את פשוטו של מקרא, ואילו קביעת השבת מערב עד ערב, לפי הרשב"ם, נסמכת על מקורות אחרים בהמשך אותה פרשיה, ובמקומות אחרים בתורה, שמהם עולה שלמרות תחילת היום בבוקר, יש להתחיל את השבת והמועדים דווקא בערב, כמו הציווי על יום הכיפורים: ”מֵעֶרֶב עַד עֶרֶב תִּשְׁבְּתוּ שַׁבַּתְּכֶם” (ספר ויקרא, פרק כ"ג, פסוק ל"ב). לדעת בן-דב, עקב אי הבנת הדברים פירושו לא הודפס בחומשים, ואפילו במקראות גדולות הושמט חלק ניכר מפירושו בספר בראשית.
רבי אברהם אבן עזרא כתב את "אגרת השבת", חיבור שירי פולמוסי מחורז והתוקף עמדה זו. יש הסבורים שחיבור זה הוא חלק ממלחמתו בקראים, אך יש הטוענים שהוא נכתב כביקורת על פירושי הרשב"ם שהגיעו לידיו.
בן-דב מביא בסוף מאמרו רשימת פסוקים בהם מוזכר היום והלילה, ומראה שהקדמת היום ללילה היא הדרך הרגילה להציג יממה, דוגמת "...וְהָגִיתָ בּוֹ יוֹמָם וָלַיְלָה... בתחילת ספר יהושע, אלא אם כן מדובר ביגון ועצב, או בנושא שמירה מוגברת דוגמת "...וּפָחַדְתָּ לַיְלָה וְיוֹמָם וְלֹא תַאֲמִין בְּחַיֶּיךָ..." בפרשיית הברכה בהר גריזים והקללה בהר עיבל (ספר דברים, פרשת כי תבא) או "...תֵּרַדְנָה עֵינַי דִּמְעָה לַיְלָה וְיוֹמָם – וְאַל תִּדְמֶינָה! כִּי שֶׁבֶר גָּדוֹל נִשְׁבְּרָה בְּתוּלַת בַּת עַמִּי..." בקינת ירמיהו 'על הבצרות'.
ספרי הקבלה מביאים אף הם פירוש דומה לזה של הרשב"ם, ומדגישים את תערובת החושך בתוך אור היום בשעת ה"ערב", שהיא סיבת הבאת המושג "ערב" לפני מושג ה"בוקר" בתורה, ובביטוי "בֹקֶר" מתוקן עניין זה על ידי תערובת הבוקר החדש בתוך החושך אחרי היום הקודם.
רבי צדוק הכהן מלובלין, מחכמי תנועת החסידות, נתן ליום במקדש (המתחיל מהבוקר) משמעות ערכית, וטען שהמקדש מסמל את ההתבוננות מ'הצד הטוב' של החיים, ללא הצורך לעבור קודם דרך הרוע, ומצד שני מבלי להתעלם מקיומו של הרוע, הקיים סביב, אך בריחוק מאתנו:
רק שהחושך קודם – דקליפה קודמת לפרי, כי בכל דבר ההעדר קודם להויה.
חוץ מקדשים, דבקדשים קיימא לן: "הלילה אחר היום"
כי מי שכבר בא אל הקודש – היום קודם,
כמו מי שעומד תוך הפרי – אצלו: הפרי קודם לקליפה!