stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גורל אחד

גורל אחד הוא שיר בביצוע הזמרת הישראלית עפרה חזה. צפנת ירון טמיר כתבה את מילותיו, ושם טוב לוי הלחין אותו. השיר בוצע לראשונה בהצגת הילדים של חזה "מלכת הקסמים", שהועלתה ב־1984, ומאוחר יותר פורסם כסינגל מאלבום הסולו התשיעי של חזה, "אדמה", שהתפרסם ב־1985.
השיר נכתב בעקבות שהותם של יוצריו בחו"ל והגעגוע שלהם לארץ ישראל. השיר משקף את החוויה שלהם כישראלים השוהים בנכר עם תחושה שלכולנו יש גורל אחד משותף.
ב־6 בנובמבר 2023, במלואת חודש למלחמת חרבות ברזל, התפרסמה גרסה מחודשת לשיר בשם "גורל אחד 2023", בביצוע טל סונדק ובליווי הרכב מנגני התזמורת הפילהרמונית הישראלית. לשיר נוסף בית חדש אקטואלי, שאותו כתבה כותבת השיר המקורי, צפנת ירון־טמיר.
על השיר

ב־1984 שם טוב לוי וצפנת ירון, שהיו נשואים באותה תקופה, ביקרו בארצות הברית. ירון סיפרה:
לא התכוונו להישאר יותר מחצי שנה, אבל בזמן שהותנו שם ראינו קהילה ישראלית של מוזיקאים שניגנו שם וחיו את החלום. לא שחשבנו לעבור לגור בארצות הברית, אבל האופציה עברה לנו בלב. זו הייתה מעין חממה מזמינה. כשחזרנו לארץ, נולד לי השיר שנכתב מתוך החוויה. הוא ביטא את ההרגשה שלנו לחזור לארץ. בסופו של דבר, אותם מוזיקאים ישראלים ששהו בארצות הברית חזרו לארץ. ההרגשה שיש גורל אחד ששם אותנו כאן מהדהדת בי גם כיום.
ירון הוסיפה שהלחן של לוי קדם למילים שלה, דבר שהגדיל את הסיפוק שלה מהכתיבה, מכיוון שלדבריה "לכתוב טקסט למנגינה קיימת דורש מיומנות".
השיר הוצג לראשונה בהצגת הילדים המצליחה של חזה "מלכת הקסמים", שהועלתה ב־1984, ולאחר מכן פורסם כסינגל מאלבומה "אדמה" (חצי שנה לפני צאת האלבום) – השיר שולב באלבום מכיוון שהתאים לאופי שלו, שירי מולדת ואהבת הארץ.
הצלחה

"גורל אחד" הוצג ב"פינה לשיפוטכם" של מצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־2 באוקטובר 1984. השיר זכה להצלחה והגיע בשיאו למקום הראשון ב־4 בדצמבר 1984, מקום בו שהה במשך שבועיים. בסך הכל צעד השיר במשך 15 שבועות, עד 29 בינואר 1985, אז יצא מהמצעד‏.
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשמ"ה של התחנה השיר דורג במקום ה־16, ובמצעד השנתי של גלי צה"ל הוא דורג במקום ה־11.
במצעד שירי עפרה חזה, שקיימה רשת ג' ב־2010 במלאת עשור למותה, השיר הגיע למקום ה־10.
הצלחה > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1984–1985)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1984–1985)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1984–1985)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1984–1985)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (תשמ"ה)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (תשמ"ה)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (תשמ"ה)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (תשמ"ה)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 16 |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 11 |  |
גורל אחד 2023

ב־6 בנובמבר 2023, במלואת חודש למלחמת חרבות ברזל, התפרסם השיר "גורל אחד 2023" בביצוע טל סונדק ובליווי הרכב מנגני התזמורת הפילהרמונית הישראלית. לשיר נוסף בית חדש אקטואלי ומלא תקווה, שאותו כתבה כותבת השיר המקורי, צפנת ירון טמיר, ובו נכתב: "נחזור בקרוב, נקום מעפר, יהיה לנו טוב, הכל יצמח מחדש, יהיה לנו כוח, לשוב ולפרוח כי לא רצינו לעזוב".
השיר נוצר כיוזמה של אורי אוברוצקי ושל הכפר השיקומי "עדי נגב" (שקרוב לרצועת עזה). אוברוצקי, קרוב משפחה של יושב ראש "עדי נגב" דורון אלמוג, ששניים מבני משפחתו נרצחו בטבח בכפר עזה וארבעה נחטפו (20 שנה אחרי שאיבד חמישה קרובים בפיגוע במסעדת מקסים בחיפה), סיפר: "הייתי אצל דורון בבית שבוע אחרי החטיפה, ואמרתי לו שאני רוצה לעשות משהו. לתת משהו שיהיה בגדר קרן אור, לתת תקווה. פניתי ליוצרת ירון־טמיר שנענתה לקריאתנו, ותוך לילה אחד קיבלתי את המילים החדשות".
המיזם נועד "לחזק את העורף ולשמח מעט את עם ישראל בכלל ואת דיירי הכפר בפרט" בימים הקשים האלה. דורון אלמוג מסר כי "עוצמת השרשרת האנושית נמדדת ביחסה לחוליות החלשות בה", ושהשיר המחודש נועד "להפריח תקווה" ולבטא "את מה שכולנו מרגישים – גורל אחד שם אותנו כאן".
אוברוצקי גם ביים את הווידאו קליפ לשיר. מופיעים בו דיירי "עדי נגב", דורון אלמוג ונגני התזמורת הפילהרמונית בביקורם בכפר. שולבו בו גם מטוסי "אל על", שהחלה בשיתוף פעולה עם "עדי נגב" שנים רבות לפני המלחמה והמשיכה בשיתוף הפעולה גם במיזם הזה.
ביאורים

↑  אז צפנת ירון לוי.
↑  נדב גולדשטיין ובתו ים נרצחו על ידי המחבלים. רעייתו חן אלמוג־גולדשטיין וילדיהם אגם, טל וגל נחשבו נעדרים בתחילה, אך אחר כך התברר כי כולם נחטפו לעזה. בהמשך שוחררו, ב־26 בנובמבר 2023, במסגרת הפעימה השלישית של העסקה מול ארגון הטרור חמאס.
גת גבעת חיים

.
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1940–הווה (כ־84 שנים) 
 מיקום המטה:  גבעת חיים מאוחד 
 ענפי תעשייה:  תעשיית המשקאות 
  
 www.prigat.co.il
 
אחדים ממשקאות פריגת לפי העיצוב הישן (מאז הוחלף העיצוב פעמיים)
סמליל "פריגת" לשעבר
נקטר תפוחים של פריגת עם הסמל הישן
גת גבעת חיים היא חברה לעיבוד ירקות ופירות שהוקמה בקיבוץ גבעת חיים. בשנות התשעים עברה בהדרגה השליטה בחברה לידי החברה המרכזית לייצור משקאות קלים. החברה ידועה בעיקר במותג פריגת שהיא מייצרת, וכולל מיצים ונקטרים, המיוצרים בקיבוץ גבעת חיים, ומשקאות קלים, המיוצרים באשקלון.
היסטוריה

בשנת 1940 התקבלה בקיבוץ גבעת חיים החלטה על הקמת מפעל תעשייה לשימורי ירקות ופרי הדר. הנסיבות שהובילו להחלטה זו היו, בין השאר, ההכנסות הדלות של הקיבוץ והמחסור במקורות אספקה של מוצרי מזון בצבא הבריטי בשל המלחמה בגרמניה הנאצית. בשנת 1941 הוחלט באחת האסיפות כי בית החרושת לשימורים ייקרא "גת". בקיץ הועמד המבנה הראשון, ולעת סוכות באותה שנה, ה'תש"ב, שיווק המפעל ריבות, רסק עגבניות ורסק תפוחי עץ.
הנאפי (השק"ם הבריטי) פרסם מכרז גדול לייצור עשרה מיליון בקבוקי סירופ ממותק. גת ניגשה למכרז ובינואר 1943 התבשרה על זכייה בנתח של 775,000 בקבוקים בסכום של 55,000 לירה ארץ ישראלית. במקביל התקבלה הזמנה גדולה לייצור תרכיזי הדרים עבור רשות ההזנה באנגליה. חודשים ספורים לאחר מכן הגיעה ההזמנה הראשונה מהצבא הבריטי - 600 טון ריבה.
עם סיומה של מלחמת העולם השנייה עזב הצבא הבריטי את ארץ ישראל וכך נעלם מקור ההכנסה העיקרי של החברה. בשנתיים הבאות חידש המפעל את פניו ופנה לעיבוד מוצרים חקלאיים נוספים בהיקף רחב. בשנת 1947 פיתחה החברה מערכת סחיטה מכנית שהחליפה את הסחיטה הידנית. בשנת 1952, בעקבות הפילוג בתנועה הקיבוצית התפלג הקיבוץ לשני קיבוצים, גבעת חיים מאוחד וגבעת חיים איחוד, אך מפעל "גת גבעת חיים" המשיך להיות בבעלות משותפת של שני הקיבוצים.
ב-1957 החלה החברה בייצור גרעיני תירס מתוקים בקופסאות שימורים. שנה לאחר מכן נרשם סימן המסחר "Jaffa Champion". מגוון המוצרים של חברת גת כולל כעת את כל סוגי הירקות והפירות הניתנים לעיבוד תעשייתי, וקו מוצרים של משקאות קלים ("הדרן"), ממותקים ומוגזים כאחד.
בשנת 1959 נחנך מפעל הפיצוחים וב-1962 הוקמה המחלקה לייצור ירקות ותרכיזי מיץ קפואים. עשור לאחר מכן, ב-1972, זכתה החברה בפרס היצואן המצטיין לשנת 1971.
ב-1976 הוקם מפעל פלסטיק לקופסאות לתרכיזים קפואים במשקל 6 אונקיות. ב-1977 הומצא המותג "פריגת". בשנת 1982 הוקם קו למילוי אספטי של תרכיזים בשקים ובשנת 1987 קו למילוי אספטי של מיצים בקרטוניות. הסכם זיכיון במותג "פריגת" נחתם עם החברה המרכזית לייצור משקאות קלים בשנת 1992, בין סוגי המשקאות הייחודיים של פריגת הם מיץ ענביי מרלו, מיץ ענבים מוסקט ומיץ מנדרינות.
שנה לאחר מכן החל פעילות במותג "פריגת" ברומניה. ב-1995 הוקם באשקלון פס ייצור של מחלקת הסחוטים במפעל "מבשלות בירה ישראל", שבשליטת החברה המרכזית לייצור משקאות קלים. בשנים שלאחר מכן נכנסה חברת "מבשלות בירה ישראל" לשותפות במפעל "גת גבעת חיים", ובשנת 2003 אוחדו החברות לחברה אחת המייצרת באשקלון משקאות קלים ובירה. באותה שנה חתמה החברה על הסכם זיכיון למיתוג משותף (Co-Branding) עם חברת אושן ספריי, ובמסגרתו מיוצר נקטר חמוציות במפעל "מבשלות
בירה ישראל", ומופץ בבקבוקים שעליהם המיתוג של אושן ספריי ופריגת גם יחד. בשנת 2007 רכשה החברה המרכזית לייצור משקאות קלים את יתרת האחוזים מן ההסכם הראשון ועמדה על 51 אחוזים מהמניות ובשאר האחוזים החזיקו הקיבוצים באופן שווה, בנוסף בהסכם זה היה סעיף בו החברה המרכזית יכולה בבוא העת לפי צרכיה ורצונותיה לרכוש את יתרת האחוזים המוחזקים על ידי הקיבוצים. בשנת 2018 מימשה החברה המרכזית את סעיף זה ורכשה את יתרת האחוזים בשווי של 200 מיליון שקלים ובכך מפעל פריגת אינו מוחזק יותר בידי הקיבוצים.
מוצרי החברה משווקים בישראל ומיוצאים גם למדינות העולם, בטיסות של חברת התעופה אל על מוגשים מיצים וסוגי שתייה קלה אחרים של פריגת. החל מהקמתו של ערוץ 2 בשנות התשעים, פריגת הרבתה לפרסם בערוץ.
המותג פריגת

המותג 'פריגת' הושק לקראת סוף שנות ה-70, בתהליך מיתוג מחדש ונחל הצלחה בפיתוח, ייצור ושיווק תרכיזים מבוססי פירות.
בשנת 1980 נחנכה במפעל מערכת משוכללת לטיהור שפכים, המטפלת בשימוש חוזר של שפכים למחזור, אנרגיות מתחדשות וחקלאות. בשנת 1981 שבר המפעל שיא ייצוא חדש, עליו קיבל ציון לשבח מנשיא המדינה, יצחק נבון. במהלך
אותה השנה קלט ועיבד המפעל כ-87 אלף טון פרי הדר גולמי, והטמיע שיטה חדשנית לשימור מוצרי
פרי הדר.
בשנת 1985 בהחלטה אסטרטגית, אוחדו כלל מוצרי המפעל המיועדים לשוק המקומי תחת המותג
'פריגת', ובשנת 1987 הוקמה במפעל מערכת PKL למילוי, סגירה ואריזת קרטונים מעוקרים.
בשנת 1991 החל המותג לשווק חומרי גלם ומוצרים למדינות מזרח אירופה עם נפילת הגוש הקומוניסטי.
לקראת סוף שנות ה-90 ייצרה החברה את ה"סחוטרי" - המשקה הראשון בישראל ללא חומרים
משמרים, העשוי 100% פרי במהלך טכנולוגי מתקדם. בשנת 1995 עם הקמת מבשלת הבירה, עברה פריגת לייצור בקו מילוי חדשני ללא חומרים משמרים, וזאת לראשונה בישראל ועומד בכשרות הכשר הרב לנדא וOK.
פריגת כיום פעילה בשווקים המקומיים וברחבי העולם, ולה רשת הפצה ענפה בלמעלה מ-50 מדינות,
להן מוכרת החברה מוצרים, חומרי גלם, טכנולוגיות וידע בעולמות השיווק.
דגם של מפעל פריגת בקיבוץ גבעת חיים בפארק מיני ישראל
גת חפר

גַּת חֵפֶר או גַּת הַחֵפֶר היא עיר מקראית, המוזכרת בתנ"ך.
על פי ספר יהושע היא נמסרה לנחלת שבט זבולון:
”וַיַּעַל הַגּוֹרָל הַשְּׁלִישִׁי לִבְנֵי זְבוּלֻן לְמִשְׁפְּחֹתָם וַיְהִי גְּבוּל נַחֲלָתָם עַד שָׂרִיד: וּמִשָּׁם עָבַר קֵדְמָה מִזְרָחָה גִּתָּה חֵפֶר עִתָּה קָצִין וְיָצָא רִמּוֹן הַמְּתֹאָר הַנֵּעָה:” (ספר יהושע, פרק י"ט, פסוקים י'–י"ג)
העיר מוזכרת בספר מלכים, כאתר הולדתו של הנביא יונה בן אמיתי שעליו מסופר בספר יונה; אשר הושבה לתחום השליטה הישראלי על ידי מלך ישראל, ירבעם בן יואש:
”בִּשְׁנַת חֲמֵשׁ עֶשְׂרֵה שָׁנָה לַאֲמַצְיָהוּ בֶן יוֹאָשׁ מֶלֶךְ יְהוּדָה מָלַךְ יָרָבְעָם בֶּן יוֹאָשׁ מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל בְּשֹׁמְרוֹן אַרְבָּעִים וְאַחַת שָׁנָה: ... הוּא הֵשִׁיב אֶת גְּבוּל יִשְׂרָאֵל מִלְּבוֹא חֲמָת עַד יָם הָעֲרָבָה כִּדְבַר ה' אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל אֲשֶׁר דִּבֶּר בְּיַד עַבְדּוֹ יוֹנָה בֶן אֲמִתַּי הַנָּבִיא אֲשֶׁר מִגַּת הַחֵפֶר:” (ספר מלכים ב', פרק י"ד, פסוקים כ"ג–כ"ה)
הירונימוס, אשר פעל באירופה ובארץ ישראל במפנה המאות ה-4-ה-5, זיהה את גת חפר בסמוך לציפורי, בספרו "מקומות האתרים העבריים ושמותיהם" (Liber De Situ Et Nominibus Locorum Hebraicorum); וזיהוי זה אומץ אצל חלק מהחוקרים במאה ה-20.
זיהוי נוסף שהתקבל, הוצע בתל א-זרְעְ (או חִרבת א-זֻרַאעַ) ליד משהד; באתר נערכו חפירות ארכאולוגיות ונמצאו חרסים מהתקופה הישראלית.
לקריאה נוספת

יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, ירושלים: הוצאת כרטא, 1974, עמ' 72–73, 143.
הערות שוליים

↑  ראו: אברהם נגב, הערך:  גַּת חֵפֶר, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 208.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522257905171
דיג בקרח

דיג בקרח המתבצע באמצעות חכה
דיג בקרח (באנגלית: Ice fishing) הוא פעילות של דיג המתבצעת דרך פתח בקרח בגוף מים קפוא. הדיג מתבצע בעזרת חוטים, חכה, קרסים (אנ'), חניתות, וכלי ציד נוספים המשמשים לדיג.
דיג בקרח כמקצוע

דיג בקרח אינו מקצוע בפני עצמו, אבל פופולרי בתור ספורט או תחביב באזורים קפואים. בעבר דיג בקרח שימש כמקור מזון לאנשים ללא כל אלטרנטיבה, כי הוא פעילות ציד מסוכנת ולא משתלמת כמקור מזון. כיום בדומה לתחרויות דיג, מתקיימות תחרויות דיג בקרח בעיקר באזור צפון אמריקה הצפונית, וכוללות פרסים כספיים. המשתתפים בתחרויות אינם נחשבים ספורטאים אלא דייגים ומתחרים על:
מספר הדגים שנתפסו בזמן מוגבל
השווי הכספי של הדגים שדגו
גודל הדגים
נדירות הדגים
גודל הדגים הוא המדד הנפוץ ביותר בתחרויות. התחרות הגדולה ביותר כיום נערכת מדי שנה בבריינרד שבארצות הברית וכוללת מספר רב של משתתפים הדגים באמצעות חכה ומתחרים על הדג הגדול ביותר.
הסכנות בדיג בקרח

קרח הוא קרקע קשה שבירה ולא צפויה לעיתים קרובות. לכן, פעילות כלי רכב אופנועים ומשאיות המשמשות לרוב כמקור לציוד יכולות לגרום לסדקים ושברים בקרח. במקומות קרים מתרחשות רוחות חזקות ששוברות לוחות קרח גדולים. בנוסף קרח הוא חלק וקשה נפילה על קרח יכולה להיות מסוכנת וכואבת ויכולה לגרום לכוויות קור והיפותרמיה, נפילה למים קפואים יכולה לגרום להלם קור, לטביעה מתחת לשכבת הקרח, להיפותרמיה ולמוות.
התגוננות מסכנות בדיג בקרח
לפני הדיג יש לבדוק את עובי שכבת הקרח, שיש כוחות הצלה מוכנים בקרבת מקום, בגדים חמים וציוד הגנה מכוויית קור. במקומות קפואים שוממים ומרוחקים (המשמשים באופן שכיח לדיג קרח) לוקח זמן לכוחות ההצלה והחילוץ להגיע ולאתר את המקום. תחרויות קרח רבות שוכרות צוללנים וכוחות הצלה פרטיים לאירוע ובמקרים חריגים מזעיקים מסוקים ואנשי חילוץ מיוחדים.
שלט אזהרה מקרח דק ומסוכן
שני דייגים
דמוקרטים 66

| --- | --- |

 מדינה:  הולנד
 מייסד:  Hans van Mierlo, Hans Gruijters 
 מנהיגים:  Victor Everhardt 
 תקופת הפעילות:  1966–הווה (כ־58 שנים)
 אידאולוגיות:  ליברליזם חברתי, קידמה
 מטה:  האג 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז
 ארגונים בינלאומיים:  האינטרנציונל הליברלי הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה
 צבעים רשמיים:  ירוק
 נציגויות בפרלמנטים
 בית הנבחרים של הולנד:  19 / 150
 הסנאט של הולנד:  5 / 75
 הפרלמנט האירופי:  1 / 705; (29 מושבים מוקצים להולנד)
 d66.nl
 
דמוקרטים 66 (בהולנדית: Democraten 66, מכונה גם D66) היא מפלגה ליברלית בהולנד. D66 הוקמה בשנת 1966 על ידי קבוצה של אינטלקטואלים צעירים. היעד העיקרי של המפלגה היה דמוקרטיזציה של המערכת הפוליטית.
מלבד 29 הנציגים של המפלגה בפרלמנט ההולנדי (19 בבית הנבחרים ו-10 בסנאט) וארבעת נציגיה בפרלמנט האירופי, המפלגה חזקה מאוד ברשויות המקומיות במדינה. מרבית מהכוח האלקטורלי של המפלגה ממוקם בערים הגדולות (כגון אמסטרדם, אוטרכט, אנסחדה, חרונינגן, הארלם, טילבורך, אמרספורט, האג וארנהם), בעיקר בקרב המשכילים והמעמד העליון. ההיסטוריה של המפלגה מאופיינת בתנודות אלקטורליות גדולות.
שם המפלגה- "דמוקרטים 66" נובע מהאג'נדה הדמוקרטית של המפלגה והשנה בה נוסדה.
היסטוריה

המפלגה נוסדה ב-14 באוקטובר 1966 על ידי 44 פעילים. מרביתם תוארו כנובוס הומו, אם כי רובם כבר כיהנו במשרות פוליטיות לפני הקמת המפלגה. בתחילתה, המפלגה לא החזיקה באידאולוגיה ברורה, אלא קראה לדמוקרטיזציה רדיקלית של החברה ולפרגמטיזם. בבחירות שנערכו בשנת 1967, קיבלה המפלגה כ-7 מושבים בבית הנבחרים, הישג חסר תקדים למפלגה חדשה. בשנת 1972 בפעם הראשונה לקחה חלק בפעילות הממשלה. בשנתיים שלאחר מכן מרבית מחברי המפלגה עזבו, ותוצאות הבחירות האזוריות היו מאכזבות מאוד עבור המפלגה, ובבחירות לסנאט שהתקיימו ב-1974, ה-D66  הפסידה מחצית מנציגיה. המצב היה כל כך חמור, עד שבקונגרס המפלגתי שהתקיים בשנת 1974, הוצע אף לפרק את המפלגה. רוב חברי המפלגה הצביעו בעד הפירוק, אך לא הושג רוב הכרחי של שני שלישים. לאחר המשבר הנהגת המפלגה הדגישה אוריינטציה ליברלית, ובכך הכפילה את כוחה בבחירות לבית הנבחרים שנערכו בשנת 1977, אם כי באותה השנה הפסידה את נציגותה בסנאט.
בשנת 1981 לקחה חלק בממשלה למשך שנה, ובשנת 1982 שבה לאופוזיציה. שיא כוחה של ה-D66 היה בשנת 1994, עם 24 מושבים בבית הנבחרים ו-12 בסנאט. לקחה חלק בממשלה בשנים 1994-2002.
אידאולוגיה

ערכי המפלגה הם דבר השנוי במחלוקת בתוך ה-D66. בתוך המפלגה יש שני פלגים מרכזיים- הדמוקרטיים הרדיקלים והליברלים הפרוגרסיביים. מאפיינים עיקריים של מצע המפלגה כוללים:
שילוב של כלכלת שוק ומעורבות ממשלתית במשק.
ה-D66 תומכת בהגדלת ההוצאה הממשלתית על חינוך וחדשנות, למשל הגדלת שכר המורים.  כמו כן, המפלגה תומכת בהקטנת הרגולציה בענף ויצירת תחרות.
חיזוק נושא הקיימות והשקעה באנרגיה בת קיימא. לשם כך, המפלגה תומכת בפתיחת כורים גרעיניים, בתנאים מסוימים.
לגליזציה של המתת חסד, זנות ונישואים חד-מיניים.
רפורמות דמוקרטיות, כגון ריבוי משאלי עם, ביטול הסנאט, ובחירה ישירה של ראשי ממשלה וראשי ערים.
חיזוק כוחו של האיחוד האירופי, במיוחד בנושאים הנוגעים לקיימות, יחסי חוץ והגירה.
ארגון

הגוף הגבוה ביותר ב-D66 הוא העצרת הכללית, שבה כל חבר יכול להשתתף. הוא מתכנס פעמים רבות בשנה. האספה בוחרת את מועמדי המפלגה לפרלמנטים השונים. למפלגה יש 250-300 סניפים ברחבי הולנד. למפלגה יש ארגון נוער שהצמיח מספר חברי פרלמנט.
המפלגה לוקחת חלק באינטרנציונל הליברלי מאז שנת 1986.
דיגורים

|  ריכוזי אוכלוסייה עיקריים |
| --- | --- |
 צפון אוסטיה צפון אוסטיה רוסיה רוסיה דרום אוסטיה דרום אוסטיה גאורגיה גאורגיה טורקיה טורקיה
 שפות
 דיאלקט דיגור של אוסטית
 דת
 נצרות, ועצדין, אסלאם סוני
 קבוצות אתניות קשורות
 אוסטים, קברדינים
 
הדיגורים או הדיגור הם עם אוסטי שהושפע במידה רבה, מבחינה תרבותית ולשון הדיבור שלהם, מהקברדינים. כיום מתגוררים בנפת דיגורסקי (Дигорский район) בצפון-אוסטיה.
מוצאם של הדיגורים הוא מהאלאנים, שהיו צאצאי שבט הסרמטים, דוברי הפרסית. הפלישה המונגולית לגאורגיה ודרום הערבה הרוסית, בתחילת המאה השלוש-עשרה, גרמה להתפזרותם של האלאנים ממקום מושבם, דרומית לנהר הדון (כיום ברוסיה) דרומה ומערבה. אחת מקבוצות האלאנים התיישבה בצפון הקווקז באזור חבל אוסטיה. באזור זה יצרו צאצאי האלאנים שלוש ישויות טריטוריאליות נפרדות שדיגור הייתה אחת מהן. הדיגורים התיישבו בעמק דיגור בחלקה המערבי של הרפובליקה המאוחרת יותר, צפון אוסטיה אסס"ר, ליד הגבול עם קברדינו בלקריה אסס"ר, במרכז צפון הקווקז.
הדיגורים הם דוברי גרסה ארכאית של השפה האוסטית עם השפעה קברדינית. האוסטית הארכאית הפכה למושא למחקר על מוצא האלאנים בהיותה השפה הקרובה ביותר לשפת האלאנים. לדיאלקט הדיגורי יש שיטת כתב משלו. מהמאה התשע-עשרה הוא נכתב באלפבית הערבי. בשנת 1923 הוא שונה לאלפבית הלטיני שבוטל אף הוא מאוחר יותר בשנת 1939, בה הפך דיאלקט האירון האוסטי לשפתם.
בשנת 1944 הוגלו הדיגורים, יחד עם עמים אחרים בצפון הקווקז לקזחסטן במרכז אסיה. מאוחר יותר הורשו חלקם לשוב לצפון הקווקז כאוסטים. כיום מתגוררים צאצאי הדיגורים בעיר הטורקית ביטליס ועיירה קטנה נוספת בטורקיה וכן בקווקז (רוסיה וגאורגיה).
לקריאה נוספת

אגוסטי אלמני (2000), מקור האלאנים,  מסת"ב 9004114424, (באנגלית)
דיסק בנהם

דיסק בנהם המקורי
בפעולה

class=notpageimage|הצגה
דיסק בנהם (או סביבון בנהם, Benham's top) היא תבנית עגולה ולבנה אשר עליה מצוירים קטעים וקווים שחורים, שכאשר מסובבים אותה במהירות סביב צירה, נוצרת אשליה אופטית של צבעים. צבעים אלה נקראים צבעי פכנר (אנ'), על שם הפיזיקאי הגרמני גוסטב תאודור פכנר (אנ') אשר תיאר אותם לראשונה. אלו אינם צבעים ממשיים מכיוון שהסיבוב אינו משנה את תכונות הצבע של החומר, אלא הם צבעים אנטאופטיים, זאת אומרת שמקורם פנימי (מוח האדם) ולא בגירוי חיצוני.
דיסק בנהם המקורי התגלה בשנת 1895 על ידי צ'ארלס בנהם, יצרן צעצועים אנגלי אשר מכר דיסקים בעלי האפקט. כיום ישנן וריאציות רבות לדיסקים היוצרים אפקט דומה.
אין הסבר מלא לתופעה של ראית צבעים אלה, התאוריה המקובלת היא שזמני התגובה של שלושת קולטני הצבע בעין (האדום, הירוק והכחול) שונים ולכן כאשר מהבהב אור לבן (אשר מורכב משלושת הצבעים - אדום ירוק וכחול), במרווחי זמן שונים, הקולטנים השונים חשים אותם במרווחים שונים (ולא בעת אחת) ולכן המוח מפרש את המידע כצבעים שונים ממשיים ולא כאור לבן מהבהב.
ראו גם

גלגל ניוטון
דוד זיצ'ק

| --- | --- |

 לידה:  1904 ברנו, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  15 בספטמבר 1990 (בגיל 86 בערך) 
 ענף מדעי:  בוטניקה, אסטרונומיה 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  מרכז וולקני 
 
דוד זיצ'ק (1904 – 15 בספטמבר 1990) היה בוטנאי, מייסד "אגודת אסטרונומים חובבים בישראל", ומקים מצפה הכוכבים הראשון והפלנטריום הראשון בישראל.
ביוגרפיה

דוד זיצ'ק נולד בברנו שבצ'כוסלובקיה. זיצ'ק היה הצעיר מבן 5 אחים. אביו, צבי בנימין, היה פקיד גבוה בחברה למסחר, הוא נפטר לפני מלחמת העולם השנייה. אחד האחים, זיגפריד, היה חייל במלחמת העולם הראשונה, הוא חזר חולה בדלקת ריאות ונפטר. אחיו הבכור, לודוויג, ואחותו רוזה ומרבית בני משפחתם נספו בשואה. זיצ'ק הצליח להעלות לארץ את אמו ואת אחיו אלעזר. הוא גדל בבית דתי-מסורתי עם יחס חיובי לציונות. בהתאם לכך, בגיל 11 הצטרף לתנועה "תכלת לבן" (בלאו-וייס). בהמשך היה מדריך בתנועה ובשנת 1929, בהיותו בן 23, הגיע לתפקיד של מדריך ראשי של התנועה בעיר. תחילת פעילותו הציונית הייתה מכירת בולים ואחריות על הקופסאות הכחולות של קק"ל. בשנת 1927 ארגן תערוכה על עבודות קק"ל במסגרת הקונגרס הציוני, בתערוכה ביקר גם אוסישקין. בגיל מבוגר יותר היה ה"מהימן" המקומי של קק"ל, ואף רשמו אותו בספר הזהב בתוספת מכתב הוקרה אישי מאוסישקין על פעילותו.
מיד עם סיום הלימודים בבית הספר התיכון החל בלימודים גבוהים בחקלאות, מתוך כוונה לעלות לארץ ישראל. הוא סיים את לימודיו ועבד במחלקות לבוטניקה ולבקטריולוגיה חקלאית, ובמחלקה לגידול והשבחת צמחים. בין השנים 1931–1933 שירת בצבא הצ'כי בחיל התותחנים. ב-1934 נישא זיצ'ק לעליזה לבית בלונסקי ועלה איתה לארץ ישראל. בהמשך לזוג נולדו שתי בנות. עם עלייתו לארץ ישראל היה פעיל בסניף הירושלמי של מפלגת הפועלים המאוחדת. בשנתו הראשונה בארץ עבד בתחנת הניסיונות החקלאית ברחובות, כיום מרכז וולקני, ובנובמבר 1936 עבר לאוניברסיטה העברית בירושלים. הוא עבד באוניברסיטה ובמקביל לעבודתו הרבה לעסוק בפעילות ציבורית בהתנדבות.
באוניברסיטה העברית עבד זיצ'ק במחלקה לבוטניקה ועסק בהוראה ובניהול המעבדות בכל ענפי הבוטניקה עד לשנת 1955, תחילה בהר הצופים ואחר-כך ברחוב ממילא. זיצ'ק סייע בעריכת המגדיר לצמחי ארץ ישראל, שנערך על ידי מיכאל זהרי ונעמי פיינברון, והוא מוזכר במהדורה שיצאה בשנת 1956. בשנת 1955 היה פעיל בתוכנית להקמת בית הספר לרוקחות, שם עבד כמנהל המחלקה לכימיה של חומרי טבע ופרמקוגנוזיה עד לפרישתו ב-1987.
הוא עסק בבוטניקה של צמחי תרבות וצמחי מרפא וכן באתנובוטניקה, פולקלור של צמחי מרפא. פרסם מאמרים בתחום זה וברשותו היה אוסף ענק של צמחי מרפא אותו ליקט במשך השנים. האוסף עבר עיבוד לפורמט דיגיטלי. במסגרת עבודתו כבוטנאי, עסק גם בתחום הקשור לארכאולוגיה. שרידי צמחים שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות הובאו אליו והוא עסק בהגדרתם ואף פרסם עבודות בתחום זה. זיצ'ק השתתף כמה פעמים במשלחות ארכאולוגיות, כמו בחפירות במערות מדבר יהודה עם פסח בר-אדון.
פעילות התנדבותית

ב-1936 ייסד אגודה שמטרתה להפיץ את ידיעת הטבע באמצעות מתן הרצאות והקמת אוספים ומעבדות לשימושם של תלמידים מחוץ למסגרת האוניברסיטה. מאוחר יותר נקראה האגודה "אגודת אייג", על שם פרופ' אלכסנדר אייג. אל האגודה צירף מרצים מהאוניברסיטה, במקצועות שונים של מדעי הטבע, בהם מ. אבנימלך, א. בק, ב. קירזון, אהרן שולוב, י. שטנר ומ. שטקליס.
ב-1951 ייסד את "אגודת אסטרונומים חובבים בישראל" (האגודה הישראלית לאסטרונומיה) עם ד"ר אדגר היילברונר וד"ר יוסף זמורה.
האגודה יזמה תצפיות לקהל הרחב, הרצאות למבוגרים וחוגים לנוער. ב-1952 הוקם מצפה הכוכבים הראשון בישראל. המצפה הוקם בירושלים, בצריפים של האוניברסיטה העברית בטלביה, שם שכנה באותו זמן המחלקה לזואולוגיה. הבניין נבנה מכספי אגודת האסטרונומים, והטלסקופ שעמד לרשות האגודה עוד קודם לכן ושימש לתצפיות, היה מתנת חובב מארצות הברית לאוניברסיטה.
לימים נבנו על שטח זה בית הנשיא ומכון ון ליר.
ב-1956 הוקם בירושלים הפלנטריום הראשון בארץ. המכשיר והבנייה נתרמו על ידי מר נחום זאב ויליאמס. הפלנטריום הופעל בהתנדבות במשך 30 שנה על ידי זיצ'ק ויותר מאוחר על ידי חניכיו. כמה מחברי האגודה הצעירים המשיכו אחר כך בלימודים גבוהים באסטרונומיה ואסטרו-פיזיקה ועומדים היום בראש מחלקות באוניברסיטאות בארץ.

באפריל 1969 ייצג זיצ'ק את ישראל בקונגרס הבינלאומי הראשון לחובבי אסטרונומיה בבולוניה, איטליה, איגוד שהוקם במקביל לאיגוד האסטרונומים המקצועי הבינלאומי. הוא כהן כחבר במועצה הראשונה.
לאחר פטירתו, הוקמה ספריה לזכרו במצפה הכוכבים בגבעתיים. בספריה זו מוצגים ספרי האסטרונומיה האישיים שלו וחוברות כתב העת "הכוכבים בחודשם", אותן הוציא לאור במשך 18 שנה, חודש בחדשו. בחוברות היו מאמרים שתורגמו או נכתבו על ידי זיצ'ק וחברי אגודה אחרים, וכן טבלאות על המהלכים של כוכבי הלכת, השמש והירח ותופעות מיוחדות לאותו חודש.
בין השאר התפרסמו בכתב עת זה, פרקי מבוא באסטרונומיה, אותם התכוון לקבץ לספר "מבוא לאסטרונומיה" בעברית.
פעילות במסגרת ההגנה

אותו טלסקופ, של מצפה הכוכבים, שימש לפי הצעתו של זיצ'ק למטרת תצפיות צבאיות עבור ארגון ההגנה. זיצ'ק פעל כאחראי על מי שעסקו בתצפיות אל מעבר לגבול, והוא עצמו ישב בתצפית בקומה העליונה של בית פולצ'ק ומסר מידע על תנועות הצבא הירדני.
במאמר מעיתון הארץ מה-19 בספטמבר 2007, מספר פרופ' מרדכי גיחון, אז קצין המודיעין של ההגנה: "הכל התחיל בוקר אחד, בסתיו 1947, כשדוד זיצ'ק התייצב מולי. הוא הציג עצמו כחובב אסטרונומיה ואמר שעם הטלסקופים שלו הוא יכול לעזור לנו ... האסטרונומים הצליחו לספק מדי יום תמונות תקריב של עמדות הלגיון הערבי... בהגנה קראו ליחידה ה"אנשים של זיצ'ק".
פרסומים בבוטניקה

D. V. Zaitschek, Shoshana Levontin, Investigations in phenol-containing essential oils of labiatae from Israel. Prarmeceutical Association of Israel, 1971.
Ruth Segal, Ilana Milo-Goldzweig, H. Schupper, D.V. Zaitschek, Effect of ester groups on the haemolytic action of sapogenins—II: Esterification with bifunctional acids, Biochemical Pharmacology, Volume 19, Issue 8, August 1970, Pages 2501–2507.
Ruth Segal, M. Mansour, D.V. Zaitschek, Effect of ester groups on the haemolytic action of some saponins and sapogenins, Biochemical Pharmacology, Volume 15, Issue 10, October 1966, Pages 1411–1416.
D.V. Zaitschek, Remains of Cultivated Plants from the Caves of Naḥal Mishmar: Preliminary Note, Israel Exploration Journal, Vol. 11, No. 1/2. THE EXPEDITION TO THE JUDEAN DESERT, 1960 (1961), pp. 70-72.
D.V. Zaitschek ,1962, Remains of Plants from the Cave of the Pool. Israel Exploration Journal Vol. 12:184-185.
D.V. Zaitschek, 1959 Remains of Cultivated Plants from Horvat Beter (Beersheba): Preliminary Note. Atiqot 2: 48-52.
The mechanism of the hypotensive effect of Lignum aloes. J. Benbassat, FG. Sulman, D.V. Zaitschek., Arch Int Pharmacodyn Ther. 1959, 120(2):141-51.
פרסומים באסטרונומיה

חוברות "הכוכבים בחדשם", בתוכן התפרסמו "פרקי מבוא באסטרונומיה", אותם התכוון לקבץ לספר "מבוא לאסטרונומיה" בעברית. הוא לא זכה לכך.


חוברת הכוכבים בחדשם, גלילאו גליליי

מאמר בנושא קונגרס בינלאומי ראשון של אסטרונומים חובבים בבולוניה:

דף ראשון
דף שני
דף שלישי
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  Document Delivery with RightFind, Copyright Clearance Center, ‏2016-01-17 (באנגלית אמריקאית)
↑  vi. Zaitscheck, D.V., 1980. Plant Remains from the Cave of the Treasure. In The Cave of the Treasure, ed. P. Bar-Adon, pp. 223-227. The Israel Exploration Society, Jerusalem.
↑  יובל אזולאי, משקפות החלל כוונו לרמאללה וצפו באויב, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2007
פלנטריום