stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 2018 בליגת האלופות האסיאתית
שלב הבתים > מערב אסיה

| בית א'> קבוצה | בית א'> משחקים | בית א'> ניצחונות | בית א'> תיקו | בית א'> הפסדים | בית א'> שערי זכות | בית א'> שערי חובה | בית א'> הפרש שערים | בית א'> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ערב הסעודית אל-אהלי ג'דה | 6 | 4 | 2 | 0 | 9 | 4 | 5 | 14 |
| איחוד האמירויות הערביות אל ג'זירה קלאב | 6 | 2 | 2 | 2 | 9 | 9 | 0 | 8 |
| קטר (מדינה) אל-גארפה | 6 | 2 | 2 | 2 | 12 | 9 | 3 | 8 |
| איראן טרקטור סאזי | 6 | 0 | 2 | 4 | 2 | 10 | 8- | 2 |
| בית ב'> קבוצה | בית ב'> משחקים | בית ב'> ניצחונות | בית ב'> תיקו | בית ב'> הפסדים | בית ב'> שערי זכות | בית ב'> שערי חובה | בית ב'> הפרש שערים | בית ב'> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קטר (מדינה) א-דוחייל | 6 | 6 | 0 | 0 | 13 | 6 | 7 | 18 |
| איראן זוב האן | 6 | 2 | 1 | 3 | 6 | 8 | -2 | 7 |
| אוזבקיסטן לוקומוטיב טשקנט | 6 | 2 | 1 | 3 | 13 | 9 | 4 | 7 |
| איחוד האמירויות הערביות אל-ווחדה | 6 | 1 | 0 | 5 | 6 | 15 | 9- | 3 |
| בית ג'> קבוצה | בית ג'> משחקים | בית ג'> ניצחונות | בית ג'> תיקו | בית ג'> הפסדים | בית ג'> שערי זכות | בית ג'> שערי חובה | בית ג'> הפרש שערים | בית ג'> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איראן פרספוליס | 6 | 4 | 1 | 1 | 8 | 3 | 5 | 13 |
| קטר (מדינה) א-סד | 6 | 4 | 0 | 2 | 11 | 5 | 6 | 12 |
| אוזבקיסטן נאסאף קרשי | 6 | 3 | 1 | 2 | 4 | 8 | 4- | 10 |
| איחוד האמירויות הערביות אל-וואסל | 6 | 0 | 0 | 6 | 3 | 10 | 7- | 0 |
| בית ד'> קבוצה | בית ד'> משחקים | בית ד'> ניצחונות | בית ד'> תיקו | בית ד'> הפסדים | בית ד'> שערי זכות | בית ד'> שערי חובה | בית ד'> הפרש שערים | בית ד'> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איראן אסתקלאל טהראן | 6 | 3 | 3 | 0 | 9 | 5 | 4 | 12 |
| איחוד האמירויות הערביות אל-עין | 6 | 1 | 3 | 2 | 7 | 11 | 4- | 6 |
| קטר (מדינה) אל-ראיין | 6 | 2 | 4 | 0 | 10 | 6 | 4 | 10 |
| ערב הסעודית אל-הילאל | 6 | 0 | 2 | 4 | 3 | 7 | 4- | 2 |
שלב הבתים > מזרח אסיה

| בית ה'> קבוצה | בית ה'> משחקים | בית ה'> ניצחונות | בית ה'> תיקו | בית ה'> הפסדים | בית ה'> שערי זכות | בית ה'> שערי חובה | בית ה'> הפרש שערים | בית ה'> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דרום קוריאהג'ונבוק יונדאי מוטורס | 6 | 5 | 0 | 1 | 22 | 9 | 13 | 22 |
| הרפובליקה העממית של סיןטיינג'ין קואנג'יאן | 6 | 4 | 1 | 1 | 15 | 11 | 4 | 13 |
| יפןקאשיווה רייסול | 6 | 1 | 1 | 4 | 6 | 10 | 4- | 4 |
| הונג קונג קיצ'י | 6 | 1 | 0 | 5 | 1 | 14 | 13- | 3 |
| בית ו'> קבוצה | בית ו'> משחקים | בית ו'> ניצחונות | בית ו'> תיקו | בית ו'> הפסדים | בית ו'> שערי זכות | בית ו'> שערי חובה | בית ו'> הפרש שערים | בית ו'> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הרפובליקה העממית של סין שאנגחאי SIPG | 6 | 3 | 2 | 1 | 10 | 6 | 4 | 11 |
| דרום קוריאה אולסן יונדאי | 6 | 2 | 3 | 1 | 15 | 11 | 4 | 9 |
| אוסטרליה מלבורן ויקטורי | 6 | 2 | 2 | 2 | 11 | 16 | 5- | 8 |
| יפןקאווסאקי פרונטלה | 6 | 0 | 3 | 3 | 6 | 9 | 3- | 3 |
| בית ז'> קבוצה | בית ז'> משחקים | בית ז'> ניצחונות | בית ז'> תיקו | בית ז'> הפסדים | בית ז'> שערי זכות | בית ז'> שערי חובה | בית ז'> הפרש שערים | בית ז'> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הרפובליקה העממית של סיןגואנגג'ואו אוורגראנד | 6 | 3 | 3 | 0 | 12 | 6 | 6 | 12 |
| תאילנד בורי ראם יוניטד | 6 | 2 | 3 | 1 | 7 | 6 | 1 | 9 |
| יפן סרסו אוסקה | 6 | 2 | 2 | 2 | 6 | 8 | 2- | 8 |
| דרום קוריאה ג'ג'ו יוניטד | 6 | 1 | 0 | 5 | 6 | 11 | 5- | 3 |
| בית ח'> קבוצה | בית ח'> משחקים | בית ח'> ניצחונות | בית ח'> תיקו | בית ח'> הפסדים | בית ח'> שערי זכות | בית ח'> שערי חובה | בית ח'> הפרש שערים | בית ח'> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דרום קוריאה סוואן בלו ווינגס | 6 | 3 | 1 | 2 | 8 | 7 | 1 | 10 |
| יפןקאשימה אנטלרס | 6 | 2 | 3 | 1 | 8 | 6 | 2 | 9 |
| אוסטרליהסידני | 6 | 1 | 3 | 2 | 7 | 8 | 1- | 6 |
| הרפובליקה העממית של סיןשאנגחאי שנחווה | 6 | 0 | 5 | 1 | 6 | 8 | 2- | 5 |
שלב הנוקאאוט

בשלב הנוקאאוט לקחו חלק 16 המועדונים שהעפילו משלב הבתים ששחקו בשיטת בית-חוץ. המועדונים פוצלו לשני אזורים, מזרח אסיה ומערב אסיה ומנצחות בחצאי הגמר של כל אזור התמודדו בגמר.
שלב הנוקאאוט > שמינית הגמר > שמינית גמר המערב

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| איחוד האמירויות הערביות אל ג'זירה קלאב | 4–4 | איראן פרספוליס | 3–2 | 2–1 |
| קטר (מדינה) א-סד | 4–3 | ערב הסעודית אל-הילאל | 2–2 | 2–2 |
| איראן זוב האן | 2–3 | איראן אסתקלאל טהראן | 1–0 | 3–1 |
| איחוד האמירויות הערביות אל-עין | 3–8 | קטר (מדינה) א-דוחייל | 2–4 | 4–1 |
שלב הנוקאאוט > שמינית הגמר > שמינית גמר המזרח

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הרפובליקה העממית של סין טיינג'ין קואנג'יאן | 2–2 | הרפובליקה העממית של סין גואנגג'ואו אוורגראנד | 0–0 | 2–2 |
| תאילנד בורי ראם יוניטד | 3–4 | דרום קוריאה ג'ונבוק יונדאי מוטורס | 3–2 | 0–2 |
| דרום קוריאה אולסן יונדאי | 1–3 | דרום קוריאה סוואן בלו ווינגס | 1–0 | 3–0 |
| יפן קאשימה אנטלרס | 4–3 | הרפובליקה העממית של סין שאנגחאי SIPG | 3–1 | 1–2 |
שלב הנוקאאוט > רבע הגמר

הגרלת המשחקים התקיימה ב-23 במאי 2018, בשלב רבע הגמר המשחקים נערכו בשיטת בית חוץ. ארבעת המועדונים ממזרח אסיה וארבעת המועדונים ממערב אסיה שיחקו בשני מחזורים כאשר שתי המנצחות בכל אזור העפילו לחצי הגמר.
שלב הנוקאאוט > רבע הגמר > רבע הגמר המזרחי

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| יפן קאשימה אנטלרס | 5–0 | הרפובליקה העממית של סין טיינג'ין קואנג'יאן | 2–0 | 3–0 |
| דרום קוריאה ג'ונבוק יונדאי מוטורס | 3–3 (2–4 בפנדלים) | דרום קוריאה סוואן בלו ווינגס | 0–3 | 3–0 |
שלב הנוקאאוט > רבע הגמר > רבע הגמר המערבי

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| איראן אסתקלאל טהראן | 3–5 | קטר (מדינה) א-סד | 1–3 | 2–2 |
| קטר (מדינה) א-דוחייל | 2–3 | איראן פרספוליס | 1–0 | 1–3 |
שלב הנוקאאוט > חצי הגמר

בשלב חצי הגמר השתתפו ארבעת המועדונים שהעפילו מרבע הגמר המערבי ומרבע הגמר המזרחי. המועדונים ששיחקו בשיטת בית-חוץ בשני חצאי גמר: חצי הגמר המערבי בו התמודדו המועדונים א-סד ופרספוליס וחצי הגמר המזרחי בו התמודדו קאשימה אנטלרס וסוואן בלו ווינגס ושתי המנצחות בחצאי הגמר העפילו לגמר.
שלב הנוקאאוט > חצי הגמר > חצי הגמר המערבי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 באוקטובר 2018 | קטר (מדינה) א-סד | 0–1 | איראן פרספוליס | אצטדיון ג'אסם בן חמד, דוחא צופים: 9,087 |
| 2 באוקטובר 2018 |   |  | אליפור  86' | אצטדיון ג'אסם בן חמד, דוחא צופים: 9,087 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 23 באוקטובר 2018 | איראן פרספוליס | 1-1 | קטר (מדינה) א-סד | אצטדיון אזאדי, טהראן צופים: 81,350 |
| 23 באוקטובר 2018 |  |  | בונג'אח  17' | אצטדיון אזאדי, טהראן צופים: 81,350 |
פרספוליס ניצחה 1–2 בסיכום שני המשחקים.
שלב הנוקאאוט > חצי הגמר > חצי הגמר המזרחי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 באוקטובר 2018 | יפן קאשימה אנטלרס | 2-3 | דרום קוריאה סוואן בלו ווינגס | אצטדיון קאשימה, קאשימה צופים: 13,044 |
| 3 באוקטובר 2018 | הו-איק  21' (ע)   סרז'יניו  84'   אוצ'ידה 90+3' |  | אוצ'ידה  2' (ע)   דמייאנוביץ'  6' | אצטדיון קאשימה, קאשימה צופים: 13,044 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 באוקטובר 2018 | דרום קוריאה סוואן בלו וינגס | 3–3 | יפן קאשימה אנטלרס | אצטדיון גביע העולם בסוואן, סוואן צופים: 10,296 |
| 24 באוקטובר 2018 | סונג-ג'ין  53' |  | יממוטו  25'   נישי  64'   סרז'יניו  82' | אצטדיון גביע העולם בסוואן, סוואן צופים: 10,296 |
קאשימה אנטלרס ניצחה 5–6 בסיכום שני המשחקים.
שלב הנוקאאוט > הגמר

בשלב הגמר התמודדו קאשימה אנטלרס, שניצחה בחצי הגמר המזרחי ופרספוליס שניצחה בחצי הגמר המערבי בשני משחקים שנערכו בשיטת בית-חוץ.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 בנובמבר 2018 | יפן קאשימה אנטלרס | 2–0 | איראן פרספוליס | אצטדיון קאשימה, קאשימה צופים: 35,022 |
| 3 בנובמבר 2018 | סילבה  58'   סרז'יניו  70' |  |   | אצטדיון קאשימה, קאשימה צופים: 35,022 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 בנובמבר 2018 | איראן פרספוליס | 0-0 | יפן קאשימה אנטלרס | אצטדיון אזאדי, טהראן צופים: 100,000 |
| 10 בנובמבר 2018 |   |  |   | אצטדיון אזאדי, טהראן צופים: 100,000 |
קאשימה אנטלרס ניצחה 0–2 בסיכום שני המשחקים.
מלכי השערים

| דירוג | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | אלג'יריה בגדאד בונג'אח | קטר (מדינה) א-סד | 13 |
| 2 | מונטנגרו דייאן דמייאנוביץ' | דרום קוריאה סוואן בלו ווינגס | 9 |
| 2 | מרוקו יוסף אל-ערבי | קטר (מדינה) א-דוחייל | 9 |
| 4 | סנגל ממה באבא ת'יאם | איראן אסתקלאל טהראן | 7 |
| 4 | ברזיל ריקרדו גולארט | הרפובליקה העממית של סין גואנגג'ואו אוורגראנד | 7 |
| 6 | שוודיה מרקוס ברג | איחוד האמירויות הערביות אל-עין | 6 |
| 6 | דרום קוריאה קים שין-ווק | דרום קוריאה ג'ונבוק יונדאי מוטורס | 6 |
| 6 | ברזיל Romarinho | איחוד האמירויות הערביות אל ג'זירה קלאב | 6 |
| 9 | ברזיל אדריאנו | דרום קוריאה ג'ונבוק יונדאי מוטורס | 5 |
| 9 | איראן עלי אליפור | איראן פרספוליס | 5 |
| 9 | איחוד האמירויות הערביות עלי מבחוט | איחוד האמירויות הערביות אל ג'זירה קלאב | 5 |
| 9 | איראן מהדי טארמי | קטר (מדינה) אל-גארפה | 5 |
| 9 | איראן מורטזה תבריזי | איראן זוב האן איראן אסתקלאל טהראן | 5 |
| 9 | ערב הסעודית מוהנד אסירי | ערב הסעודית אל אהלי ג'דה | 5 |
| 9 | ברזיל סרז'יניו | יפן קאשימה אנטלרס | 5 |
הערות שוליים

↑  Al Sadd's Bounedjah bags Top Scorer Award, www.the-afc.com (באנגלית)
↑  ראו בפסקה 2.2 של המסמך הרשמי של ה-AFC
↑  AFC Champions League 2018 Official Group Stage Draw, נבדק ב-2019-08-05
↑  AFC Champions League 2018 draw concluded, www.the-afc.com (באנגלית)
↑  Quarter-final ties confirmed, www.the-afc.com (באנגלית)
| עונות בגביע אסיה לאלופות ובליגת האלופות האסיאתית |
| --- | --- | --- |
| גביע אסיה למחזיקות גביע | 1967 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972  |  |
| גביע האלופות האסיאתי | 1985/1986 • 1986 • 1987 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 |  |
| ליגת האלופות האסיאתית | 2002/2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023/2024 |  |
יחזקאל סטימצקי

| --- | --- |

 לידה:  16 בינואר 1900
 פטירה:  5 בספטמבר 1983 (בגיל 83)
 ידוע בשל:  מייסד רשת חנויות הספרים סטימצקי
 בת זוג:  לוצי פיש
 מספר צאצאים:  5
יחזקאל סטימצקי (16 בינואר 1900 – 5 בספטמבר 1983) היה יזם עסקים ישראלי ומייסד רשת חנויות הספרים סטימצקי, אחת מהרשתות המובילות וההיסטוריות בתחום מכירת הספרים בישראל ובעל חזון קוסמופוליטי ששאף להפיץ ספרות בארצות ערב.
ביוגרפיה

יחזקאל סטימצקי נולד ברוסיה למשה והיגר לגרמניה ב-1920 לאחר המהפכה הקומוניסטית. בברלין, למד משפטים וכלכלה באוניברסיטה ועבד בהוצאת הספרים אולשטיין. הוא השתייך לתנועת החלוץבמהלך עבודתו זו פגש את זאב ז'בוטינסקי, מנהיג המפלגה הרוויזיוניסטית, והחל ידידות עמוקה איתו.
בגיל 25 לאחר ביקור בארץ ישראל, החליט סטימצקי להשתקע בירושלים ופתח את חנות הספרים הראשונה שלו ברחוב יפו בירושלים.
מאוחר יותר שיתף פעולה עם מפעיל חנויות ספרים מקומי בשם פליקס נגלר והקים חנות בחיפה ומאוחר יותר גם בתל אביב. בשנות ה-20 וה-30, הרשת התרחבה גם לערים בארצות ערב כמו אלכסנדריה, קהיר, דמשק, ביירות ובגדאד, תחת השם "סטימצקי מידל איסט אייג'נטס".
המציאות הפוליטית בארצות המזרח התיכון והפרעות שפקדו את האזור בשנות ה-30 וה-40, כולל הלאמות של חנויות הספר ב-1948, הביאו לסגירת חנויותיו בארצות ערב והשאירו אותו עם שלוש חנויות בישראל בלבד.
למרות התמודדות עם הקשיים, סטימצקי הצליח להרחיב את רשת חנויות הספרים בישראל. ב־1963 הוא ממנה את בנו ערי סטימצקי למנהל הרשת  מאז התמקדה הרשת במכירת ספרים בעברית והפכה לאחת המובילות בתחום.
הוא נפטר בשנת 1983 בגיל 83 ונקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים. בשנת 2006 מכר בנו, ערי סטימצקי, את הרשת לקרן ההשקעות מרקסטון. הרשת המשיכה להתפתח ולהרחיב את פעילותה גם לתחומים נוספים מעבר לספרים.
ביוגרפיה > משפחתו

בשנת 1934 נשא יחזקאל לאשה את לוצי פיש (ברטה) לבית שטטין.. לזוג נולדו שלוש בנות ושני בנים, הבן עמוס, נפטר בצעירותו.. אחד מחתניהם הוא פרופסור הווארד סכר (אנ').
הערות שוליים

1 2 3  כרטיס קבר: יחזקאל סטימצקי » הר הזיתים, ירושלים, באתר הר הזיתים, ירושלים
1 2  בעיטת קרן - המשבר של סטימצקי, באתר ערוץ 7
↑  נדב שרגאי, חנות ספרים קטנה - ומטריפה, באתר ישראל היום
↑  הארץ, הספרן מבגדאד, באתר הארץ, 7 במאי 2008
↑  דורית דגן, כבר לא רק ספרים: הסיפור של סטימצקי, באתר ynet, 25 בדצמבר 2016
↑  מודעת נישואין, דואר היום, 28 בדצמבר 1934
↑  מודעת אבל של ברטה
↑  מודעת אבל, המשקיף, 5 בינואר 1940
רוברטו פלייטס

| --- | --- |

 מידע אישי
 לידה:  25 באוגוסט 1932 אורוגוואימונטווידאו, אורוגוואי 
 פטירה:  3 במרץ 2024 (בגיל 91) מונטווידאו, אורוגוואי 
 עמדה:  בלם 
 
רוברטו פלייטס (בספרדית: Roberto Fleitas; 25 במאי 1932 – 3 במרץ 2024) היה כדורגלן ומאמן באורוגוואי שאימן את נבחרת אורוגוואי וכמה מועדונים מאורוגוואי. הוא היה למאמן הראשון מתוך ארבעה מאמנים שזכו גם בקופה אמריקה וגם בקופה ליברטדורס, יחד עם פרנסיסקו מאטורנה, אוסקר טבארס וצ'יצ'ה.
קריירה

נולד ב-25 במאי 1932, פליטאס שיחק כבלם במועדון ליברפול ממונטווידאו.
לאחר פרישתו ממשחק, החל פלייטס קריירה כמאמן ראשי. הוא זכה בקופה אמריקה 1987 כמאמן נבחרת אורוגוואי, וזכה ב-1992 באליפות בפריימרה של אורוגוואי, בגביע ליברטדורס 1988 ובגביע הבין יבשתי 1988 כמאמן ראשי של נסיונל. בנוסף הוא זכה בפרס מאמן השנה בדרום אמריקה בשנת 1988.
חיים אישיים

פליטס מת ב-3 במרץ 2024, בגיל 91.
הערות שוליים

↑  "The Copa América Archive - Trivia". RSSSF. נבדק ב-3 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   "Copa Libertadores - Winning Coaches". RSSSF. נבדק ב-3 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Qué es de la vida de..." (בספרדית). Ovación Digital. אורכב מ-המקור ב-1 בספטמבר 2011. נבדק ב-25 באוקטובר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rubén Olivera (21 במאי 2007). "La copa de las sorpresas" (בספרדית). La República. נבדק ב-25 באוקטובר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Frank Ballesteros (6 באוגוסט 2001). "South American Country and Club Champions". RSSSF. נבדק ב-5 בינואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Roberto Fleitas: "Vivimos un hecho historico"" (בספרדית). La República. 11 בדצמבר 2002. נבדק ב-6 בינואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  José Luis Pierrend (16 ביוני 2009). "South American Coach and Player of the Year". RSSSF. נבדק ב-5 בינואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, February 2023)
↑  "Announcement of death". Club Nacional de Football on Facebook. נבדק ב-3 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Falleció Roberto Fleitas, campeón de América con Uruguay y de la Libertadores e Intercontinental con Nacional". El Pais. 3 במרץ 2024. נבדק ב-3 במרץ 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1322554307  VIAF: 8037171191099558030005   WorldCat (עם VIAF): 8037171191099558030005 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רוברטו פלייטס".
כיכר היינריך היינה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 על שם:  היינריך היינה, משורר ואיש רוח יהודי-גרמני מן המאה ה-19
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  חיפה
 
 קואורדינטות:  32°47′57″N 34°59′00″E﻿ / ﻿32.79915°N 34.983415°E﻿ / 32.79915; 34.983415
  מפת מיקום  מפה מפורטת  he  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כיכר היינריך היינה היא מבנן סמוך למרכז הכרמל בחיפה. המבנן בנוי כמעין מלבן שבתיו הזוגיים על צלעו המערבי ובתיו האי זוגיים על הצלע המקבילה. בצידו הצפוני של המלבן מגדל מים, תחנת כיבוי אש ובית קפה, במרכזו גן ציבורי והגבול הדרומי הוא רחוב צפרירים.
הכיכר אחרי בניית בית המלון. ברקע ניתן להבחין בשכונת כרמל מרכזי המתפתחת ובמרכזה שכונת כרמלהיים. בצד ניתן להבחין בבתים שנבנו בשדרות מוריה מעל אזור קולנוע שביט כיום
מגדל המים

עד לרכישת "הכרמל הגרמני" בידי גורמים יהודים כחברת הכשרת היישוב היה האזור לא מיושב והבתים הקרובים אליו היו באזור "כיכר קלר" (רחוב קלר פינת שדרות הנשיא כיום) והכפר כבאביר. 

עם קניית האזור ותחילת ההתיישבות היהודית בהר, שהיה קודם לכן בעיקר אזור נופש, נדרשו פרנסי התושבים למציאת פתרון לבעיית חוסר המים. יעקב מושלי, מראשוני המתיישבים הכיר את הצינור אשר הביא מים ממעיין שיח לתחנה הראשית של הרכבת. מושלי תכנן למשוך מים מצינור זה אל בריכת אגירה שניצבה באזור. ב-1937 הקים מושלי מערכת שאיבת מים עצמאית למרומי הכרמל שכללה מגדל מים מתומן המתנשא לגובה 23 מטר ובעל מד מפלס מים, שניצב כיום בכיכר, אותו תכננו יוחנן רטנר, עמנואל ילן ומהנדס המבנים ד"ר נוימן. קיבול המכל הוא 600 מטר מעוקב.
מגדל המים הפך למרכזה של השכונה ובמשרדיו נערכו ישיבות של אגודת התושבים ושל האגודה ההדדית להספקת מים שבה שיתפו פעולה גם גורמים ניצים כפרנסיס ניוטון ואברהם ספקטור. כמגדלי מים אחרים בארץ שימש גגו למטרות ביטחון והותקן עליו זרקור.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 החליטה העירייה להרוס את המגדל ולבנות במקומו חדש. בתחרות זכה האדריכל ג' היימן. כל זאת על מנת לשפר את הספקת המים לשכונה. תוכנית זאת לא יצאה לפועל בסופו של דבר.
רכישת הקרקעות

הקרקעות נרכשו על ידי חברת "אמריקה-ארץ ישראל השקעות" במימון בנק אמריקה-ארץ ישראל שהוקם על ידי מרדכי בן-ציון, בן משה-אלתר בן-ציון ממייסדי שכונת מאה שערים בירושלים. בצעירותו ירד בן-ציון לארצות הברית עסק בטקסטיל וב-1922 שב לארץ עם אשתו שרה, בתו של יהושע שטמפפר, והקים את הבנק.

שותפו המרכזי היה זלמן וויט בן יצחק וויט ממייסדי שכונת אחווה בירושלים. אחרי גירושו מהארץ ב-1915 בגין היותו נתין ארצות הברית לדמשק, עבד כקבלן וסיפק לבתי החולים האוסטרים והגרמנים. עם כיבוש דמשק חזר לארץ ויחד עם איתמר בן-אב"י, אלכסנדר אהרונסון ואחרים הקים את "הסולל וויט ובן אבי - שותפות" שהוציאה בין השאר את דאר היום.

בין שמות רוכשי הקרקעות הראשונים ניתן למצוא את:

טובה רוטמן בת שמעון גיילברג מזכרון יעקב ואשתו של ניסן רוטמן. רוטמן הייתה חברתה הטובה וקרובת משפחה של שרה אהרנסון. הזוג רוטמן נאסר עם נפילתה של ניל"י והתחתן בעת ישיבתם בכלא.

ילדיו של בן-ציון: שושנה הר-אלי, מנהלת ארגון אמהות עובדות בחיפה ונשיאת המועצה הבינלאומית של נשים יהודיות וד"ר (למשפטים) שמואל שמעון בן-ציון (כאביו גם הוא היה מוסמך לרבנות).

אלעזר אלישר שנמנה עם מייסדי "קופת אשראי ארץ ישראל - קרדיט בנק" וחבר ההנהלה של "בנק עם". אלישר ייסד את לשכת המסחר איטליה-ארץ ישראל ב-1924 והיה נשיאה. כמו כן ניהל את "דאר היום" והיה פעיל ב"התאחדות הספרדים העולמית".
קל להבחין בקשר בין הדמויות. כולן קשורות בצורה כזו או אחרת לאיתמר בן-אב"י וחברו אלכסנדר אהרונסון שהקימו את חברת הסולל ואת בני בנימין.
יחד עם ההתרחבות המהירה של שכונת כרמל מרכזי גדלה גם השכונה הקטנה סביב הכיכר. בין המשתכנים ניתן למצוא את המשפחות הרוכשות ועוד משפחות כדוגמת טלטש ולוברני בעלי בית מלון טלטש.
מלון לב הכרמל

במרץ 1938 נחנך מלון לב הכרמל שהיה הגדול מסוגו בחיפה של אותה תקופה. במלון שהושקעו בו כ-20,000 לא"י (מעל 2.5 מיליון דולר במונחי 2024) ותוכנן על ידי משה חת בסגנון הבינלאומי היו גן נרחב, מרפסות ואף מסלול באולינג. בכל חדר היו מים חמים וקרים, טלפון ורדיו. המלון היה שייך לשותפים לעיל שקנו את האדמות.
במרוצת השנים ועם החלשות התיירות בחיפה (ובמיוחד לצורכי נופש) נמכר המלון והוא, כרבים מעשרות הפנסיונים על הכרמל, הפך לבית אבות. בעליו של בית האבות רצו להרוס אותו אך נתקלו במחאת תושבי הסביבה. הבניין הוכרז לשימור והחלו שיפוצים (ראו בהמשך).
תחנת כיבוי אש

שירות כיבוי אש החל לפעול באזור מגדל המים. השירות התבסס על מתנדבים, חברי ההגנה, שהורשו לשאת נשק על ידי השלטונות הבריטיים. כתוצאה מהרשאה זאת גדל באופן ניכר מספר ה"מתנדבים", ביניהן נשים, לשירות. התחנה (והמתנדבים שבה) שהייתה כפופה לתחנה בהדר הכרמל, היוותה גורם חשוב בקרב על חיפה ב-1948. התחנה נסגרה בשנות ה-50, ונפתחה מאוחר יותר על ידי כבאים בשכר. בסמוך לתחנה הוקמה בשעתו תחנה מטאורולגית אך זאת פורקה עם השנים.
גן שמואל הכהן

זלמן וויט העניק את המגרש שעליו נשתל הגן, שהיווה חלק מן המלון, כמתנה לעיריית חיפה וזאת קבעה את שמו אחר אחד מראשי המתיישבים בכרמל מרכזי שהיה יו"ר אגודת המים בין השנים 1936‏-1938. הגן, שבו יש בריכת דגי זהב ששוקמה, תוכנן על ידי צבי מילר.
בית הכנסת אהל שם

תחילתו של הבניין, בכיכר המגדל 22, הוא בניין למגורים, שנבנה ב-1940, שהיה שייך להרטה וודילסלב פרוינד שהוסב למועדון לילה בשם "כרמל פיקדלי" (שקוצר בהמשך ל״פיקדילי״. המועדון היה מוקד משיכה לחיילים הבריטיים בתקופת המנדט. הבניין תוכנן על ידי משה חת שתכנן גם את הבתים בכיכר המגדל 20, 21, 21 א ו-23 (מלון לב הכרמל). אחרי קום המדינה החל המועדון להתדרדר וב-1953 עבר לניהול חדש. בסוף 1958 נסגר המועדון כשהיה כבר בבעלות סם סמלי אחרי שזה היגר לגרמניה. כעבור כשנתיים נמכר הבניין לאברהם לקס ומסוף 1962 משמש כבית כנסת "אהל שם". מריון הילר, אמנית ויטרז'ים, הכינה עיטורים לבית הכנסת.
שמות רחובות

השכונה הקטנה נקראה בפי כל "שכונת בן-ציון". בשל תפקידו של האזור בהבאת המים לכרמל מרכזי נקבע שמה של הכיכר "כיכר המגדל" והרחובות הסמוכים לה רחוב המים ורחוב מעיין. מאוחר יותר הוסב שמה של הכיכר לזכרו של היינריך היינה, על אף שהתנצרותו לא הייתה מקובלת בזמנו על הציבור.
במאה ה-21

אופי המבנן בעבר היה של מבנים עד שלוש קומות. נכון לינואר 2024 מתוך 24 מבנים 11 נהרסו ונבנו מחדש או התווספו להם קומות.
בית המלון "לב הכרמל" הוסב, כאמור, לבית אבות ובעליו ביקשו להרחיבו על חשבון הגן (שהיה שייך להם מלכתחילה). לאחר מחאת התושבים התרצתה העירייה והגבילה את פיתוח בית האבות. הוא הוגבה לארבע קומות והתווסף אליו אגף בעל שמונה קומות.
בית מלון נוסף ("נוף הכרמל") שהחליף בעלים ושם ל"פנסיון רחל" ול"ורד הכרמל" נהפך גם הוא לבית אבות ("בית הורים ורד הכרמל"). ב-2009 שופץ והוסב בחזרה למלון ("וילה כרמל").
לקריאה נוספת

צבי שטראוכר, אספקת המים למרכז הכרמל, חיפה - ביטאון העמותה לתולדות חיפה, גיליון 10, ספטמבר 2012.
הערות שוליים

↑  בפרסומים שונים של עיריית חיפה היא לעיתים מכלילה את הכיכר כשייכת ל״אזור סטטיסטי״ של מרכז כרמל, אך בפרסומים אחרים היא איננה מכלילה את הכיכר. הדבר מובן מאחר שלרוב אין גבולות ברורים לשכונות בחיפה, אלא הם תוצאה של תהליכים היסטוריים
↑  בתחילה הייתה בריכת אגירה שהוקמה ב-1923 וקיבולה היה 80 מטר מעוקב שהוחלפה ב-1931 בבריכה שקיבולה 120 מטר מעוקב
↑  הצינור החלוד בכניסה לנחל שיח ברחוב לוטוס הסמוך לא קשור למערכת זאת
↑  יקותיאל בהרב, כיצד הובאו מים לכרמל, ארכיון העיר HH 00335/22
↑  ראו עליו במרכז הכרמל
↑  תב"ע 1675
↑  יוסף כהן, היועץ ההנדסי לעיריית חיפה, דו"ח תקופתי 1975–1977
↑  יוסי בן-ארצי, להפוך מדבר לכרמל, הוצאת מאגנס, 2004 עמ' 321
↑  כאן נפלה שגיאה אצל בן ארצי וזהו השם הנכון על פי תדהר ועל פי תב"ע 592
↑  בנו יצחק (חקי) (שנקרא אחר אביו של זלמן) למד בריאלי ובגיל 18 התנדב לבריגדה היהודית. נהרג ב-2 ביוני 1948 בקרב על כיבוש תחנת הרכבת בירושלים. על שמו בית חולים בנתניה "מרפא יצחק", שניהל אחיו אמנון
↑  זה לא היה המקרה היחיד שבו רוטמן רכש קרקעות. מקרה מפורסם קשור בפרשת השופט יוסף סטרומזה
↑  אחיה של שרה, צבי, היה נשוי לשרה, אחותה של רוטמן
↑  The palestine post 25 Mar 1938
↑  מילר היה מנהל הגנים בעיריית חיפה בין השנים 1949-59
↑  קפה "כרמל פיקדלי", המשקיף, 20 באוגוסט 1940
↑  פארה גולדמן: משה חת - אדריכל חיפאי, חיפה: פ. גולדמן ארכיטקטים, 2013, עמ' 80
↑  פרסומת עצמית, הארץ, 24 בדצמבר 1953
↑  בעל מועדון לילה ברח לגרמניה והשאיר אחריו חובות באלפי לירות, הארץ, 31 בדצמבר 1958
↑  הודעת מכירת מקרקעין, הארץ, 9 ביוני 1960
↑  ראיתי שמעתי, הארץ, 30 באוקטובר 1962
↑  עשרת הדיברות | סקר אמנות הקיר בישראל, באתר סקר אמנות הקיר בישראל, ‏22 בנובמבר 2021
↑  הדבר אינו ייחודי כאן. ראו גם "כיכר קלר" ו"שכונת מושלי"-רחוב מחניים של היום.
ברכת דגי נוי בגן שמואל הכהן, יולי 2017
אלן אסלאקסדטר סקום

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 במאי 1827 
 פטירה:  10 בפברואר 1895 (בגיל 67) 
 
אלן אסלאקסדטר סקום (בגרמנית: Ellen Aslaksdatter Skum;‏ 26 במאי 1827 – 10 בפברואר 1895) הייתה רועת איילי צפון סאמית ילידת קאוטוקיינו בנורווגיה שלקחה חלק במרד קאוטוקיינו ב-1852. מרד שנערך בהשראת המטיף לארס לוי לסטאדיוס שקרא לאורח חיים טהור ולהימנעות מאלכוהול, היא הייתה חברה מובילה בקבוצת סאמים שהרגה את הסוחר המקומי ואת השוטר המקומי.
ביוגרפיה

נולדה ב-26 במאי 1827 בקאוטוקיינו, בתם של אסלק מורטנסן סקום (1781–1857) ואנה הנריקסדטר סארה (בערך 1797–1870).
בשנת 1843, היא נישאה למאתיס יאקובסן הטה, איתו נולדו לה שני ילדים.
גם אלן סקום וגם בעלה הפכו לחברים בקהילה הנוצרית הלסטאדיאנית שהנהיג הכומר לארס לוי לסטאדיוס, אך פירשו את גישתו בצורה מוקצנת. בפברואר 1852, היא נידונה ל-18 חודשי מאסר ובעלה לשמונה חודשים לאחר שביחד עם 21 סאמים נוספים היא מנעה פולחן בכנסיית סקיירווי (נו') ב-6 וב-7 ביוני 1851.
ב-8 בנובמבר 1852, היא הייתה מהחברים המובילים במרד שהוביל למותו של הסוחר בקאוטוקיינו והשוטר המקומי. הם ראו בסוחר אשם במכירת אלכוהול שלא רק היה אסור לפי תפיסתם הדתית אלא גם גרם לבעיות אלכוהוליזם חמורות בחברה הסאמית.
ב-14 בפברואר 1854, אלן סקום יחד עם עוד ארבעה מחברי המרד, ביניהם אחיה הנריק, נידונו למוות על ידי בית המשפט העליון בנורווגיה. עונשה הופחת מאוחר יותר למאסר עולם בטרונדהיים והיא שוחררה בחנינה ב-1867. הנריק מת בעודו במאסר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 11005661  VIAF: 306256700   WorldCat (עם VIAF): 306256700