stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיט דו פונט
חבר בית הנבחרים של ארצות הברית

ב-1970 נבחר דו פונט לבית הנבחרים של ארצות הברית לאחר שהביס את הדמוקרט ג'ון ד. דניאלו. הוא נבחר להמשך כהונתו בבית הנבחרים עוד פעמיים נוספות, כאשר הביס את הדמוקרטים נורמה הנדלוף ב-1972 והפרופסור מאוניברסיטת דלאוור ג'יימס ר. סולס ב-1974. בבית הנבחרים תמך דו פונט בניסיון להגביל את סמכויות הנשיא באמצעות חוק סמכויות המלחמה (אנ') של 1973, אך היה אחד מהאחרונים שנותרו נאמנים לנשיא ניקסון במהלך הליך ההדחה שננקט נגדו.
מושל דלאוור

דו פונט לא התמודד על תקופת כהונה רביעית בבית הנבחרים, ותחת זאת נבחר ב-1976 כמושל דלאוור, לאחר שהביס את המושל הדמוקרטי המכהן, שרמן טריביט. ב-1980 הוא נבחר לתקופת כהונה שנייה, לאחר שהביס את מנהיג סיעת הדמוקרטים בבית הנבחרים של דלאוור, ויליאם ג'. גורדי, וכיהן בסך הכול כמושל מ-18 בינואר 1977 ועד 15 בינואר 1985.
כמושל, חתם דו פונט על שני חוקים להפחתת מס ההכנסה ועל תיקון לחוקת המדינה שריסן העלאות מס עתידיות והגביל את הוצאות הממשלה. העיתון Wilmington News Journal שיבח את מדיניותו זו, באומרו שדו פונט "החייה את האקלים העסקי והציב את הבמה לשגשוגה של דלאוור". ב-1979 הוא ייסד את הארגון ללא מטרות רווח "משרות לבוגרים של דלאוור", תוכנית לייעוץ תעסוקתי והשמה במשרות עבור בוגרי בתי הספר התיכון שלא המשיכו בלימודיהם בקולג'ים. תוכנית זו הייתה דוגמה לתוכניות אחרות שכיום פועלות ברבות ממדינות ארצות הברית ובארצות זרות.
ב-1981 סייע דו פונט בהקמת תעשיית כרטיסי האשראי בדלאוור, במרוץ מול דקוטה הדרומית, ששנה קודם לכן ביטלה את חוקי האיסור הריבית הדתי שלה שהגביל את שיעורי הריבית שהבנקים יכלו לחייב את לקוחותיהם עבור אשראי. באותה עת, דודנו של דו פונט, נייתן הייוארד השלישי, קידם את שאיפתה של דלאוור להפוך ל"לוקסמבורג הפיננסית של אמריקה" - מקלט מס עבור תאגידים, בעלי יאכטות, וחברות כרטיסי אשראי שהותר להן לחייב בריבית בלתי מוגבלת. יושב ראש חברת דופונט לשעבר, אירווינג ס. שפירו, אז לוביסט עבור סיטיגרופ, סייע ב-1981 לדו פונט להעביר את חוק פיתוח המרכז הפיננסי בשיתוף פעולה עם מנהיגות שתי המפלגות ואחרים במדינה ובממשל המקומי. מתוך כוונה למשוך שני בנקים ממדינת ניו יורק, שיעסיקו לפחות 1,000 עובדים, משך בסופו של דבר החוק יותר משלושים בנקים לדלאוור, יצר 43,000 משרות חדשות והוביל את המדינה אל הרחק מתלותה הקודמת בתעשייה הכימית בכלל, ובחברת דופונט בפרט.
שאיפותיו לנשיאות

עם תום תקופת כהונתו השנייה והאחרונה כמושל, צופה מדו פונט להתמודד נגד הסנאטור הדמוקרטי הפופולרי והנשיא לעתיד ג'ו ביידן. אך לדו פונט היו מעט מאוד שאיפות לקריירה כמחוקק, והוא דחה את ההצעה להתמודד לסנאט, בהעדיפו תחת זאת להתמודד על מועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות בבחירות של 1988. ב-16 בספטמבר 1986 הוא הכריז על כוונתו להתמודד, לפני כל אחד מהמועמדים האחרים. ביידן שאף גם הוא להתמודד על מועמדות מפלגתו, אך פרש מהמרוץ לאחר שערוריית גנבה ספרותית.
בהתמודדותו בבחירות המקדימות לנשיאות של הרפובליקנים ב-1988, הציג דו פונט תוכנית בלתי שגרתית. כפי שתואר על ידי סליה כהן בספרה "רק בדלאוור", דו פונט "ביקש לבצע רפורמה במערכת הביטוח הסוציאלי באמצעות הצעת אפשרויות חיסכון פרטיות בתמורה להפחתה תואמת בהכנסות הממשלה. הוא הציע ביטול של הסובסידיות הממשלתיות עבור החקלאים. הוא אמר שהוא יגמול את מטופלי הרווחה מקצבאותיהם וישיב אותם למעגל העבודה, גם אם הממשלה תצטרך ליצור משרות בסיסיות כדי שיתחילו בעבודתם. הוא הציע שסטודנטים יחויבו בבדיקות סמים אקראיות יחד עם אלו שאיבדו את רישיונות הנהיגה שלהם". לאחר שסיים במקום הלפני האחרון בבחירות המקדימות בניו המפשייר, פרש דו פונט מהמרוץ.
שנותיו האחרונות

ב-1984 שימש דו פונט כיושב ראש נציבות החינוך של המדינות, ארגון ארצי של מחנכים שמסורים לשיפור כל ההיבטים של החינוך האמריקאי. הוא גם שימש כיושב ראש מכון הדסון בשנים 1985–1987, וכיושב ראש National Review Institute בשנים 1994–1997.
דו פונט היה יושב ראש מועצת המנהלים של המרכז הלאומי לניתוח מדיניות (National Center for Policy Analysis), צוות חשיבה שבסיסו בדאלאס, טקסס. הוא היה מנהל בדימוס של משרד עורכי הדין "ריצ'רדס, לייטון, ופינגר" מווילמינגטון, ועד מאי 2014 כתב טור חודשי בוול סטריט ג'ורנל.
פיט דו פונט נפטר בביתו שבווילמינגטון ב-8 במאי 2021 לאחר מחלה ממושכת. הוא נטמן באחוזת הקבר המשפחתית שבעיר.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 247.
דו פונט עם הנשיא ג'רלד פורד, 1975
דו פונט עם הנשיא רונלד רייגן ועם סגן הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש, 1983
דופונט ב-2011
פליקס האוסדורף

| --- | --- |

 לידה:  8 בנובמבר 1868 ממלכת פרוסיה (1803-1892) ברסלאו, פרוסיה
 התאבד:  26 בינואר 1942 (בגיל 73) גרמניה הנאצית בון, פרוסיה, גרמניה
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  בית הקברות פופלסדורף בבון 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לייפציג 
 מנחה לדוקטורט:  היינריך ברונס, כריסטיאן גוסטב אדולף מאייר 
 מוסדות:  אוניברסיטת בון  אוניברסיטת לייפציג  אוניברסיטת גרייפסוואלד 
 תלמידי דוקטורט:  פרנץ האלנבך, Karl Bögel, Gustav Steinbach 
 פרסים והוקרה:  ממד האוסדורף, מרחב האוסדורף
 תרומות עיקריות
 ממייסדי הטופולוגיה המודרנית.
 
פליקס האוסדורף (בגרמנית: Felix Hausdorff; ‏ 8 בנובמבר 1868 – 26 בינואר 1942), מתמטיקאי יהודי-גרמני, ממייסדי הטופולוגיה המודרנית.
ביוגרפיה

נולד בברסלאו ללואיס והדוויג האוסדורף, במשפחה בעלת אמצעים.
אביו לואיס האוסדורף (1843–1896) עבר עם משפחתו הצעירה בסתיו 1870 ללייפציג וניהל חברות שונות במהלך הזמן במרכז העיר, ביניהן חנות למוצרי פשתן וכותנה. הוא היה אדם משכיל וכבר בגיל 14 זכה בתואר "מורנו". כתב מספר מסכתות, כולל עבודה מקיפה על תרגומי המקרא לארמית מנקודת המבט של ההלכה התלמודית.
אמו, הדוויג (1848–1902), המכונה במסמכים שונים גם יוהנה, באה ממשפחת טיץ הענפה. גם הרמן טיץ הגיע מענף של משפחה זו.
פליקס גדל ולמד בלייפציג. בילדותו ביקש להיות מלחין, אולם בלחץ אביו נהיה מתמטיקאי. באוניברסיטת לייפציג למד מתמטיקה, אך גם קורסים בפיזיקה, קרימינולוגיה והיסטוריה. הוא הגיש עבודת דוקטורט, בשנת 1891, אותה כתב בהדרכתו של היינריך ברונס בנושא המתמטיקה של ההשפעות האופטיות של האטמוספירה. לאחר שהשלים עבודת פוסט-דוקטורט בשנת 1895 לימד בלייפציג עד 1910. בלייפציג הוא לימד גם קורסים במכניקה, בגאומטריה ובמתמטיקה של הביטוח; הקורס האחרון ניתן לו בשל "הנטייה המיוחדת לגזע שלו".
משנת 1910 לימד כפרופסור מן המניין באוניברסיטת בון. בין 1913-1921 לימד באוניברסיטת גרייפסוואלד ולאחר מכן שב לאוניברסיטת בון.
תוך הסתמכות על עבודתם של קודמים הוא ניסח פורמלית את התורה של מרחבים מטריים וטופולוגיים, ובנוסף תרם תרומות לתורת הקבוצות ולאנליזה פונקציונלית.
האוסדורף פרסם מאמרים פילוסופיים, מהאסכולה של ניטשה, תחת שם העט פול מונגרה (Paul Mongré).
האוסדורף נותר בגרמניה גם לאחר עליית הנאצים לשלטון. בזכות מעמדו הורשה להמשיך בעבודתו כפרופסור במשרה מלאה באוניברסיטת בון עד ליציאתו לפנסיה במרץ 1935. כנראה מתוך מחשבה שבשל מעמדו לא יסבול מרדיפות, הוא נשאר בגרמניה גם לאחר שעבודתו כונתה "מתמטיקה יהודית מנוונת". הוא המשיך לעבוד, תוך שהוא מפרסם את עבודתו בכתב עת מתמטי פולני, אך לאחר ליל הבדולח הפך למבודד יותר ויותר. בשנת 1942, משלא היה מסוגל יותר למנוע את שליחתו למחנה ריכוז, התאבד יחד עם אשתו וגיסתו.
ראו גם

ממד האוסדורף
מרחב האוסדורף
פרדוקס האוסדורף - גרסה מוקדמת של פרדוקס בנך-טרסקי
עקרון המקסימום של האוסדורף
הערות שוליים

↑  Mathematicians Under the Nazis, Sanford L. Segal, Princeton University Press, 2003, page 455
↑  Jews and Sciences in German Contexts: Case Studies from the 19th and 20th ... By Ulrich Charpa, Mohr Siebeck, 2007, page 81
↑  The Architecture of Modern Mathematics: Essays in History and Philosophy By José Ferreirós, pages 263, 264, 267, 268
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262454305171  PLWABN: 9810702820505606  BnF: cb12368450s (data)  CANTIC: a11477258  GND: 118709151  ISNI: 0000 0001 1062 3170  LCCN: n84804467  MusicBrainz: d7e4c345-b79f-4774-b1bd-804a5b565985  MGP: 46991  NKC: stk2009428727  NTA: 068380240  SELIBR: 237312  SNAC: w69h8g4d  SUDOC: 032705603  VIAF: 51768089   WorldCat (עם VIAF): 51768089 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקאים ובנושא גרמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיליפ פרנץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 באוגוסט 1933 ליברפול, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 באוקטובר 2015 (בגיל 82) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  בית הקברות הייגייט 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  אוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון  אקסטר קולג'  תיכון לדקדוק בבריסטול 
 תקופת הפעילות:  מ-1957 
 מעסיק:  BBC 
 צאצאים:  שון פרנץ' 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית 
 
פיליפ נוויל פרנץ' (אנגלית: Philip Neville French; ‏28 באוגוסט 1933 – 27 באוקטובר 2015) היה מבקר קולנוע ומפיק רדיו אנגלי. פרנץ' החל את הקריירה שלו כעיתונאי בסוף שנות החמישים, ובהמשך היה למפיק ברדיו BBC. לאחר מכן החל לכתוב ביקורות קולנוע. הוא החל לכתוב עבור "האובזרבר" בשנת 1963 והמשיך לכתוב שם ביקורות באופן קבוע עד פרישתו בשנת 2013.
פרנץ' נבחר לקצין מסדר האימפריה הבריטית בדצמבר 2012. עם מותו קרא לו מחליפו של פרנץ' ב"אובזרבר" מארק קרמוד (אנ') "השראה לדור שלם של מבקרי קולנוע".
ביוגרפיה

פרנץ' נולד בליברפול בשנת 1933 כבנו של סוכן ביטוח. הוא למד באקסיטר קולג' (אנ') של אוניברסיטת אוקספורד, למד משפטים. הוא למד לתואר שני בעיתונאות באוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון (אנ'), באמצעות מלגה.
פרנץ' החל בקריירה העיתונאית שלו ככתב ב"בריסטול איוונינג פוסט" (אנ') בשנת 1957. הוא היה מבקר תיאטרון עבור "ניו סטייטסמן" בין 1967 ל-1968 וסגנו של מבקר הקולנוע של "הטיימס", דייוויד רובינסון (אנ'), במשך כמה שנים. פרנץ' החל לכתוב בעיתון "האובזרבר" בשנת 1963, והיה מבקר הקולנוע שלו משנת 1978. הוא כתב גם עבור "Sight and Sound". לפרנץ' הייתה חיבה למשחקי מילים, שנבעו מהתמודדותו עם גמגום.
בין ספריו "The Moguls Movie: An Informal History of the Tycoons Hollywood" משנת 1969 ו-"Westerns", שהפיע בגרסה מחודשת בשנת 2005. הוא גם כתב את הספר "Cult Movies" בשנת 1999 יחד עם קארל פרנץ', אחד מבניו.
בין 1959 ל-1990, כאשר פרש לפנסיה מוקדמת, היה פרנץ' מפיק ברדיו BBC. תחילה היה מפיק בשירות הצפון אמריקאי של הרדיו, אך עיקר הקריירה שלו ב-BBC הייתה ברדיו הבריטי המקומי. הוא היה מפיק שיחות ב-BBC בשנים 1961–1967, ואחר כך מפיק בכיר בתאגיד משנת 1968. בשנות השישים הוא הפיק את "The Critics" ברשת BBC Home Service ובשנים 1974 עד 1990 הפיק את התוכנית שירשה את הקודמת, "Critics' Forum", ברדיו BBC 3. למינויו כמבקר הקולנוע של "האובזרבר" התנגד מנהל רדיו 3, סטיבן הרסט (אנ'), שחש שפרנץ' לא יצליח להיות מפיק חסר פניות תוך שהוא עובד גם כמבקר קולנוע רגיל. התנגדות זו נדחתה על ידי הממונה על הרסט, הווארד ניובי (אנ').
פרנץ' זכה בתואר "מבקר השנה" בפרסי העיתונות הבריטיים (אנ') בשנת 2009. הוא מונה לקצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) ב-2013 בשל השפעתו בתחום הקולנוע. פרנץ' היה ידוע בזיכרונו יוצא הדופן. מבקר הקולנוע של "הגרדיאן" מייקל בילינגטון (אנ') מונה לקצין באותו זמן כמו פרנץ'. בילינגטון נזכר: "סיימתי שיחת טלפון עמו בביטוי, "נתראה בארמון". במהירות רבה, הוא ענה, "כמו שאמר דירק בוגרד לביל קר בסרט "Appointment in London" בשנת 1953".
באוגוסט 2013 פרש מתפקידו כמבקר הקולנוע של "האובזרבר", ביום הולדתו ה-80.
פרנץ' היה עמית כבוד של בית הספר לקולנוע של לונדון (אנ').
חיים אישיים

לפרנץ' ולאשתו השוודית קרסטי מולין, נולדו שלושה בנים. בנם הבכור, שון פרנץ', מחבר עם אשתו מותחנים בשם ניקי פרנץ' (אנ'), ובנו הצעיר, קארל, הוא עורך וסופר.
מותו

לאחר שנים של בריאות לקויה, מת פרנץ' מהתקף לב ב-27 באוקטובר 2015, בן 82.
לאחר מותו, אמר עורך "האובזרבר" ג'ון מלהולנד (אנ') כי פרנץ' היה "דמות ענקית" בהיסטוריה של העיתון ו"חלק מהנשמה שלו ב-50 השנים האחרונות", והוסיף:
הוא היה מבקר מבריק, שדורות של אוהבי קולנוע ומפיקי קולנוע כאחד כיבדו את בקיאותו ואת שיקול דעתו. היה גם תענוג לעבוד לצדו. הוא היה תמיד חם ונדיב לעמיתים ולאלפי הקוראים שבהם נתקל. הוא נערץ כאחד המבקרים הנבונים ביותר בדורו, שאהבתו לקולנוע זרחה דרך כתיבתו הבורקת ושובת הלב. הוא יחסר לו מאוד, אך ייזכר בחיבה ובכבוד על ידי המון המעריצים שלו.
בנו של פרנץ', שון, אמר "אם הקוראים הרגישו שהם מכירים אותו, זה משום שהוא הכניס את אישיותו לכתיבה. הוא היה אדם מצחיק מאוד, עם מבט קומי מעט קודר על העולם ועם האובססיה הזו למשחקי מילים". ב"דיילי טלגרף" נאמר כי פרנץ' היה "זקן מבקרי הקולנוע האנגלים", ומספר הסרטים שבהם צפה הוערך ב-14,000 סרטים.
ספריו

1969, Movie Moguls. An Informal History of the Hollywood Tycoons, Weidenfeld & Nicolson, ISBN 978-0-297-76266-9
1974, Westerns: Aspects of a Movie Genre, Viking Press, ISBN 978-0-670-75727-5
1980, Three Honest Men: Edmund Wilson, F.R.Leavis, Lionel Trilling – A Critical Mosaic, (ed.) Carcanet Press, ISBN 978-0-85635-299-7
1995, "Wild Strawberries" (BFI Film Classics) (with Kersti French), BFI Publishing, ISBN 978-0-85170-481-4
1999, Cult Movies, (with Karl French), Pavilion Books, ISBN 978-1-86205-172-0
2008, Censoring the Moving Image: Manifestos for the Twenty-first Century, (with Julian Petley), University of Chicago Press, ISBN 978-1-905422-55-5
2011, I Found it at the Movies: Reflections of a Cinephile, Carcanet Press, ISBN 978-1-84777-129-2
הערות שוליים

1 2 3 4  Shoard, Catherine (27 באוקטובר 2015). "Philip French, much-loved Observer film critic, dies at the age of 82". The Guardian. נבדק ב-28 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Philip French, "We saw the light, but too late for some", The Observer, 24 June 2007.
↑  Honorary degrees for film critic and scientist, באתר אוניברסיטת לנקסטר (גרסת ארכיון באתר ארכיון האינטרנט)
↑  Philip French, "Philip French OBE, Observer writer of 50 years and film critic extraordinaire", The Observer, 29 December 2012.
1 2    Philip French, film critic - obituary, The Telegraph, 28 October 2015
↑  Philip French (26 בדצמבר 2010). "Philip French: my life as a stammerer". The Observer. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  British Press Awards, באתר Press Gazette (גרסת ארכיון באתר ארכיון האינטרנט)
↑  The London Gazette מס' 60367 מתאריך 29 בדצמבר 2012, עמ' 11
↑  Billington, Michael (28 באוקטובר 2015). "Michael Billington on Philip French: A kind man with an encyclopedic memory". The Guardian. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Vanessa Thorpe, "That's a wrap: Philip French, Observer film critic, steps down after 50 years", The Observer, 5 May 2013.
↑  "Meet the perfect partners in crime". Glasgow. 10 באוגוסט 2012. נבדק ב-30 באוקטובר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  French, Sean (26 בפברואר 1999). "My father had an alter ego who rang up women to ask them which of their breasts was the heavier". New Statesman. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Philip French, Veteran UK Film Critic, Dies Aged 82". Associated Press. 27 באוקטובר 2015 – via Business Insider. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Catherine Shoard (27 באוקטובר 2015). "Philip French, much-loved Observer film critic, dies at the age of 82 | Film". {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308954905171  BIBSYS: 90071519  BnF: cb123095742 (data)  GND: 118196375  ISNI: 0000 0001 1081 5391  LCCN: n50025427  LNB: 000242350  NDL: 00440140  NKC: jx20111012008  NTA: 068616805  SNAC: w68756dg  SUDOC: 031979327  VIAF: 108963266   WorldCat (עם VIAF): 108963266
פול אגוסטינו

פול אגוסטינו (באנגלית: Paul Agostino, נולד ב-9 ביוני 1975 באדלייד שבאוסטרליה) הוא כדורגלן עבר אוסטרלי ששיחק בעמדת החלוץ. את מרבית הקריירה העביר אגוסטינו במינכן 1860. לאגוסטינו 18 הופעות ושבעה שערים במדי נבחרת אוסטרליה.
קריירת מועדונים

אגוסטינו החל את הקריירה במועדונים באוסטרליה כסליסברי יונייטד וווסט אדלייד, כאשר באחרון הבקיע שבעה שערים ב-14 הופעות ליגה. בשנת 1992, כאשר היה רק בן 17, החל אגוסטינו לשחק באירופה, כאשר חתם ביאנג בויז ברן מליגת העל השווייצרית, שם שיחק שתי עונות, ואחר כך עבר למועדון השווייצרי יברדון ספורט, שם שיחק שנה אחת. בשתי הקבוצות אגוסטינו שיחק בעמדות התקפיות. במהלך שהותו בשווייץ, למד אגוסטינו את השפה הגרמנית, שסייעה לו בהמשך הקריירה כאשר העביר תקופה ארוכה בגרמניה. בשנת 1995 חתם אגוסטינו בבריסטול סיטי, ששיחקה אז בליגה השנייה של הפוטבול ליג באנגליה, ולראשונה הבקיע מספר דו ספרתי של שערים, כאשר סיים את עונת 1995/96 עם עשר הבקעות, ובריסטול סיטי סיימה במקום ה-13 בליגה. בעונת 1996/97 הבקיע אגוסטינו 16 שערי ליגה, וסיים עם בריסטול סיטי במקום החמישי, שלא הספיק לעליית ליגה.
בקיץ 1997, לאחר שנתיים בבריסטול סיטי, חתם אגוסטינו במינכן 1860 מהבונדסליגה כאשר היה בן 22, ושיחק במועדון במשך עשר עונות רצופות. אגוסטינו חתם בקבוצה ביחד עם בן ארצו נד זליץ'. בשתי העונות הראשונות של אגוסטינו בקבוצה, הוא היה שחקן ספסל בעיקר, אך את הפריצה ערך בעונת 1999/00, בה הבקיע שמונה שערים, וסייע לקבוצה לסיים במקום הרביעי, ולהעפיל לליגת האלופות, כשהוא משתף פעולה בהתקפה עם תומאס הסלר, מרטין מקס ומרקוס שרוט. בעונת 2000/01 הבקיע אגוסטינו 12 שערי ליגה, והשתתף עם הקבוצה במפעלים האירופיים-תחילה במוקדמות ליגת האלופות, מהן נשרה הקבוצה לאחר הפסד ללידס יונייטד, ובהמשך בגביע אופ"א, בו נעצרה הקבוצה בסיבוב השלישי. בעונת 2001/02 הבקיע אגוסטינו שמונה שערי ליגה, והקבוצה סיימה תשיעית. בעונת 2002/03 שיפר אגוסטינו את מאזנו ל-11 שערי ליגה, והקבוצה סיימה עשירית. בעונת 2003/04 תשעה שערי ליגה של אגוסטינו לא הספיקו כדי להשאיר את הקבוצה בליגה, ומינכן 1860 נשרה אל הבונדסליגה השנייה. אגוסטינו נשאר במועדון שלוש עונות נוספות, בכולן הבקיע לפחות שבעה שערים. בעונת 2004/05 הקבוצה סיימה רביעית בבונדסליגה השנייה, ובעונת 2005/06 מינכן 1860 נשארה בליגה על חודה של נקודה אחת בלבד. עונת 2006/07 הייתה האחרונה של אגוסטינו בקבוצה. בעונה זו סיימה מינכן 1860 במקום השמיני בבונדסליגה השנייה, כאשר אגוסטינו הבקיע שבעה שערים ב-19 הופעות בלבד. בתום עונה זו עזב אגוסטינו את הקבוצה, לאחר שהבקיע במדיה 77 שערי ליגה ב-248 הופעות.
בעונת 2007/08 החל אגוסטינו לשחק באדלייד יונייטד, קבוצה מעיר הולדתו אדלייד שבאוסטרליה, שם חתם על חוזה לשתי עונות. בתום עונת 2008/09 פרש אגוסטינו ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

אגוסטינו ערך הופעות בנבחרות הצעירות של אוסטרליה, ובשנת 1996 השתתף באולימפאידת אטלנטה עם נבחרת אוסטרליה האולימפית, בה ערך הופעה אחת בהפסד 2-0 לנבחרת צרפת האולימפית בשלב הבתים, בסיומו הודחה אוסטרליה מהטורניר האולימפי. באותה שנה, ערך אגוסטינו את הופעת הבכורה בנבחרת אוסטרליה הבוגרת, בהפסד 3-0 לנבחרת צ'ילה. את שערו הראשון הבקיע בשנת 2000 מול נבחרת בולגריה בתיקו 1-1 במשחק ידידות. באותה שנה, הבקיע אגוסטינו צמד בניצחון 17-0 על נבחרת איי קוק בשלב הבתים של גביע אוקיאניה לאומות, וזכה עם אוסטרליה בטורניר זה, לאחר ניצחון 2-0 בגמר על נבחרת ניו זילנד. בשנת 2005 ערך אגוסטינו את הופעתו הבינלאומית האחרונה, בתיקו 1-1 מול נבחרת דרום אפריקה. אגוסטינו ערך בסך הכל 18 הופעות והבקיע שבעה שערים במדי נבחרת אוסטרליה.
תארים

עם נבחרת אוסטרליה:
גביע אוקיאניה לאומות: 2000
פיגופודיים

| פיגופודיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: לטאות
אינפרא־סדרה:: דמויי שממית
משפחה:: פיגופודיים
תת-משפחות
 Lialisinae  Pygopodinae
שם מדעי
 Pygopodidae ‏בולנז'ר, 1884
תחום תפוצה


פִּיגוֹפּוֹדִיִּים (שם מדעי: Pygopodidae) היא משפחה של לטאות חסרות רגליים (אף על פי שהן שייכות לקבוצת בעלי ארבע רגליים) החיות באוסטרליה וגינאה החדשה. למרות מראם הם אינם נחשים או קרובים לנחשים אלא דווקא לשממיות והם בעלי אוזניים חיצוניות וחסרי לשונות מפוצלות כמו לנחשים. עם זאת כמותם הם חסרי עפעפיים כמו שאר דמויי השממיות. משפחה זו כוללת 47 מינים.
מינים אלה מגיעים עד לאורך 75 ס"מ. הם מתחפרים וחיים בעומק באדמה או בסבך עלים וצמחייה וצדים חרקים. חלקם גם מסוגלים להשמיע קולות על-קוליים שהאדם לא מסוגל לשמוע - וגם נחשים אמיתיים לא.
מיון

במשפחה זו ישנם 2 תת-משפחות ו-7 סוגים:
משפחה לטאות חסרי רגל (Pygopodidae)
תת-משפחה Lialisinae
שבט Lialisini
סוג Lialis
תת-משפחה Pygopodinae
סוג Delma
סוג ומין יחיד Paradelma orientalis
סוג Pygopus
שבט Aprasiaini
סוג ומין יחיד Ophidiocephalus taeniatus
סוג Aprasia
סוג ומין יחיד Pletholax gracilis
הערות שוליים

↑  הפיגופודיים במילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550903005171
פוטופוביה

| --- | --- |
 תחום:  רפואת עיניים 
 טיפול:  דיקלופנק  ketorolac tromethamine 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D020795
 סיווגים
 ICD-10:  H53.1 
 
פוטופוביה (בעברית: בַּעַת אור; פוטו - אור, פוביה - פחד; רגישות לאור) היא תסמין של רגישות יתר לאור והפחד (בעת) או סלידה מהשמש וממקומות מוארים היטב. הסובלים מפוטופוביה בדרך כלל מחפשים מקלט במקומות חשוכים.
סיבות

פוטופוביה עשויה להתפתח עקב מספר מצבים רפואיים שונים הקשורים לעין ולמערכת העצבים. פוטופוביה המתחילה בחריפות ובפתאומיות עשויה להיות סימן לדלקת קרום המוח.
נגרמת כתוצאה משיתוק השרירים הקרנייאלים 2,3 האחראים על כיווץ והרפיית האישונים.
מחלות נפוצות הגורמות לפוטופוביה הם מיגרנה ודלקות שונות במוח ובעין.
חיות שנדבקו במחלת הכלבת מראות גם הן סימנים של פוטופוביה.
במיתולוגיה

בפולקלור ובמיתולוגיה, יצורים רבים סובלים מפוטופוביה:
הטרול הנורדי נהפך לאבן או נשאר כלוא מעל פני האדמה כשהשמש זורחת.
על פי פאראצלסוס, הגמד מתפוצץ כשהוא עולה מעל פני האדמה, כדברי ק.ס. לואיס: "אם הוא רק יוציא את פרצופו... הוא יתנפץ לרסיסים, כמו שאדם היה מתפוצץ אילו היה יוצא לחלל".
במיתולוגיה האנגלית, הגובלין אינו יכול לסבול אור יום.
אלמנט נפוץ במיתוס הערפד הוא חוסר יכולתו לשהות באור, כאשר התוצאה היא בדרך כלל שרפה או הפיכתו לגל אפר.
בתרבות

בספרי ג'.ר.ר. טולקין, הרגלים של גובלינים רועדות והם נעשים שיכורים כשהם באור יום, לעומת טרולים שהופכים לאבן.
בספרי הילדים של למוני סניקט "סדרה של צרות", הזומבים נסוגים כשעולה השחר.
בסרטי הגרמלינים הם לא יכולים לסבול אור אפילו לרגע.
בסדרת הספרים "טוב- טוב הגמד" (וגם בסדרת הטלוויזיה) הטרולים הופכים לאבן בזריחה.
בסיפור דרקולה מאת ברם סטוקר, דרקולה וערפדים בני דמותו אינם יכולים לשאת אור יום.
ראו גם

פוביה
הערות שוליים

↑  בַּעַת אוֹר במילון רפואה (תשנ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית
פיקדון קצר מועד

פיקָדון קְצר מועד (בראשי תיבות הכתיב התקני הוא פָּקָ"ם) הוא פיקדון המבטיח תשואה ואת קרן ההשקעה בערכה הנקוב. הפיקדון נקרא "קצר מועד" מכיוון שתקופת ההפקדה בפיקדון מסוג זה אינה עולה על שנה אחת[דרוש מקור].
פק"מ הוא מכשיר השקעה המוצע על ידי בנקים לתקופה מוגדרת מראש, בריבית קבועה או משתנה. כמו כל הפיקדונות הבנקאיים, פיקדון קצר מועד אינו נסחר בבורסה ולכן מתאים במיוחד למשקיעים סולידיים. היות שהוא קצר, קיימת לרוב התפשרות על התשואה שבריבית, בתמורה לנזילות.
ראו גם

פיקדון ריבית יומי
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נציגויות דיפלומטיות של איטליה בעולם

בכחול, המדינות בהם פועלות נציגויות דיפלומטיות של איטליה. בירוק, איטליה.
איטליה היא מדינה בדרום אירופה, הגובלת בשווייץ ואוסטריה בצפון, בצרפת בצפון-מערב, בסלובניה בצפון-מזרח ובקריית הוותיקן וסן מרינו אשר מובלעות באיטליה. איטליה היא המדינה היחידה בעולם שמחזיקה שגרירות למדינה זרה בשטחה, שגרירות איטליה בקריית הוותיקן. כמו כן, איטליה מחזיקה 126 שגרירויות ו-75 קונסוליות ברחבי העולם.
אירופה

אלבניה אלבניה (קונסוליה בולורה)
אוסטריה אוסטריה
בלארוס בלארוס
בלגיה בלגיה (קונסוליה בשרלרואה)
בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
בולגריה בולגריה
קרואטיה קרואטיה (קונסוליה ברייקה)
צ'כיה צ'כיה
דנמרק דנמרק
אסטוניה אסטוניה
פינלנד פינלנד
צרפת צרפת (קונסוליה בניס, ליון, מרסיי ומץ)
גרמניה גרמניה (קונסוליה בקלן, פרנקפורט, הנובר, מינכן, שטוטגרט, דורטמונד ופרייבורג)
יוון יוון
קריית הוותיקן קריית הוותיקן
הונגריה הונגריה
אירלנד אירלנד
קוסובו קוסובו
לטביה לטביה
ליטא ליטא
לוקסמבורג לוקסמבורג
מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית
מלטה מלטה
מולדובה מולדובה
מונקו מונקו
מונטנגרו מונטנגרו
הולנד הולנד
נורווגיה נורווגיה
פולין פולין
פורטוגל פורטוגל
רומניה רומניה
רוסיה רוסיה (קונסוליה בסנקט פטרבורג)
סן מרינו סן מרינו
סרביה סרביה
סלובקיה סלובקיה
סלובניה סלובניה (קונסוליה בקופר)
ספרד ספרד (קונסוליה בברצלונה)
שוודיה שוודיה
שווייץ שווייץ (קונסוליה בז'נבה, לוגאנו, ציריך ובזל)
אוקראינה אוקראינה
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת (קונסוליה באדינבורו)
אמריקה

ארגנטינה ארגנטינה
בואנוס איירס (שגרירות)
בואנוס איירס (קונסוליה כללית)
באיה בלנקה (קונסוליה כללית)
קורדובה (קונסוליה כללית)
לה פלאטה (קונסוליה כללית)
רוסאריו (קונסוליה כללית)
מאר דל פלאטה (קונסוליה)
מנדוסה (קונסוליה)
בוליביה בוליביה
לה פאס (שגרירות)
ברזיל ברזיל
ברזיליה (שגרירות)
קוריטיבה (קונסוליה כללית)
פורטו אלגרה (קונסוליה כללית)
ריו דה ז'ניירו (קונסוליה כללית)
סאו פאולו (קונסוליה כללית)
בלו הוריזונטה (קונסוליה)
רסיפה (קונסוליה)
קנדה קנדה
אוטווה (שגרירות)
מונטריאול (קונסוליה כללית)
טורונטו (קונסוליה כללית)
ונקובר (קונסוליה כללית)
צ'ילה צ'ילה
סנטיאגו דה צ'ילה (שגרירות)
קולומביה קולומביה
בוגוטה (שגרירות)
קוסטה ריקה קוסטה ריקה
סן חוסה (שגרירות)
קובה קובה
הוואנה (שגרירות)
הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית
סנטו דומינגו (שגרירות)
אקוודור אקוודור
קיטו (שגרירות)
אל סלוודור אל סלוודור
סן סלוודור (שגרירות)
מקסיקו מקסיקו
מקסיקו סיטי (שגרירות)
ניקרגואה ניקרגואה
מנגואה (שגרירות)
פנמה פנמה
פנמה סיטי (שגרירות)
פרגוואי פרגוואי
אסונסיון (שגרירות)
פרו פרו
לימה (שגרירות)
ארצות הברית ארצות הברית
וושינגטון די.סי (שגרירות)
בוסטון (קונסוליה כללית)
שיקגו (קונסוליה כללית)
יוסטון (קונסוליה כללית)
לוס אנג'לס (קונסוליה כללית)
מיאמי (קונסוליה כללית)
ניו יורק (קונסוליה כללית)
פילדלפיה (קונסוליה כללית)
סן פרנסיסקו (קונסוליה כללית)
דטרויט (קונסוליה ממדרגה ראשונה)
אורוגוואי אורוגוואי
מונטווידאו (שגרירות)
ונצואלה ונצואלה
קראקס (שגרירות)
קראקס (קונסוליה כללית)
מרקאיבו (קונסוליה)