stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה
סקרי הלמ"ס > סקרי משפחות שוטפים

סקר כוח אדם: סקר חודשי שוטף – הגדול מכלל סקרי הלמ"ס השוטפים. מטרת הסקר לעקוב אחר תכונות כוח העבודה בישראל כמו: השתתפות בכוח העבודה, תעסוקה, אבטלה, ענפי הכלכלה ומשלחי היד העיקריים של מועסקים, היקף המשרה וכדומה. אומדני שיעורי האבטלה והתעסוקה שהלמ"ס מפרסמת הם על בסיס סקר זה. בגרסתו הנוכחית (החל משנת 2012), נאספים נתוני הסקר בשמונה שלבים (שמונה פעמים): בשלב הראשון נערך ריאיון פנים אל פנים באמצעות שאלון ממוחשב, ובשבעת השלבים האחרים נערך ריאיון טלפוני ממוחשב. הנדגמים מרואיינים במשך ארבעה חודשים רצופים, הפסקה של שמונה חודשים וארבעה ראיונות נוספים בארבעה חודשים שלאחר מכן. בכל חודש נפקדות 12 אלף דירות.
סקר הוצאות והכנסות: סקר שנתי שוטף. מטרת הסקר לקבל מידע על רמת החיים, על הכנסות, על הוצאות, על בעלות על מוצרים ועל תנאי הדיור של משקי הבית בישראל. על בסיס סקר זה מחשבים את סל המוצרים והשירותים לשם חישוב מדד המחירים לצרכן, ואת מרכיב הצריכה הפרטית בתוצר המקומי הגולמי (תמ"ג). עד שנת 2012 הלמ"ס היה מבצע שני סקרים נפרדים, סקר הכנסות וסקר הוצאות ובשנת 2012 הם אוחדו לסקר אחד.
סקר חברתי: סקר שנתי שמטרתו לספק מידע על תנאי החיים ועל רווחת האוכלוסייה בישראל. הסקר החברתי מורכב מחלק קבוע וחלק משתנה. החלק הקבוע, כולל מגוון שאלות חברתיות בתחומי הבריאות, הדיור, התעסוקה והמצב כלכלי. החלק המשתנה חוקר בהרחבה בכל שנה נושא אחר. זהו סקר נפשות וכולל כ-9,500 נדגמים.
סקר ארוך טווח: סקר רב שנתי, העוקב אחר מדגם קבוע לאורך שנים. מטרת הסקר תיאור והבנת תהליכים חברתיים וכלכליים לשם תכנון מדיניות ומחקר. הסקר מתמקד בתהליכים העוברים על משקי בית בישראל בתחומים שונים לאורך זמן במעגל החיים, כגון השכלה, תעסוקה, בריאות ודיור. הסקר הוא פרויקט משותף של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ובנק ישראל, ביטוח לאומי, משרד האוצר ומשרד החינוך.
סקר ביטחון אישי: סקר שנתי שוטף, אשר נערך לראשונה בשנת 2014. מטרת הסקר היא לקבל מידע על היקף הנפגעים מעבריינות באוכלוסייה, ללמוד על הנזק שנגרם לנפגעי עברה, על סוגי העברות השונות, ועל מידת פניית הנפגעים למשטרת ישראל ולגורמים נוספים. מטרה נוספת היא לבדוק את תחושת הביטחון האישי של האוכלוסייה. זה סקר נפשות המייצגות את אוכלוסיית הסקר, והוא כולל כ-7,150 נדגמים. הנתונים נאספים בשאלון למילוי עצמי באינטרנט והשלמת הפקידה נעשית בטלפון.
סקר אמון צרכנים: סקר חודשי שוטף הכולל את נדגמי הסקרה חברתי בשנה לפניה. מטרת הסקר לספק מידע על עמדות הציבור וציפיותיו, לגבי המצב הכלכלי במדינה והמצב הכלכלי של משק הבית. הסקר מהווה בסיס לאינדיקטורים של אמון הצרכנים, ומשמש להשוואות בין-לאומיות.
סקרי הלמ"ס > סקרי מעסיקים שוטפים

הלשכה עורכת מספר סקרים שוטפים למעסיקים, ביניהם: סקרי מדדי מחירים, סקר משרות פנויות, סקר מגמות בעסקים, סקר בנייה (התחלות בנייה, גמר בנייה ומכירת דירות) ועוד.
סקרי הלמ"ס > סקרים תקופתיים

הלשכה עורכת מספר סקרים ייעודיים כדוגמת סקרי בריאות, סקר מקבלי תואר ראשון לבחינת שביעות רצונם, סקר מיומנויות ועוד.
ביקורת מבקר המדינה

במאי 2014 פרסם מבקר המדינה דו"ח המבקר את עבודת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ובדגש על שיתוף פעולה חסר עם משרדי ממשלה שונים. עיקר הממצאים היו:
תמונת המצב שהועלתה בביקורת מלמדת על ליקויים בפעולות של הלמ"ס ושל חלק ממוסדות המדינה בכל הנוגע לגיבוש המידע הסטטיסטי. המועצה הציבורית לא מילאה את תפקידיה, ובכך פגעה בקידום הפעילות הסטטיסטית במדינה. כתוצאה מליקויים אלה, לא הובטחה האיכות של חלק מהמידע הסטטיסטי הרשמי של המדינה ולא הונחה תשתית מקצועית מספקת של נתונים לשימושם של מקבלי ההחלטות במשרדי הממשלה, של מכוני מחקר ושל הציבור הרחב.
על הלמ"ס לנקוט פעולות הנדרשות לשם שיפור הפעילות המשותפת שלה עם מוסדות המדינה בדרך שתאפשר לה לוודא שהמידע הסטטיסטי שהיא מפרסמת עומד בסטנדרדים המקצועיים הנדרשים בתחום הסטטיסטיקה; על מוסדות המדינה, לרבות אלה שנזכרו לעיל, לשתף פעולה עם הלמ"ס ולאפשר לה למלא את תפקידיה, וכן להביא לפניה מידע ולהתייעץ עמה ככל הנדרש על פי פקודת הסטטיסטיקה; על יו"ר המועצה לוודא שהיא תקבל החלטות אשר ייצקו תוכן לפעילותה ותמלא את תפקידיה על פי פקודת הסטטיסטיקה.
הקהילה הגאה בישראל

בדו"ח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת מדצמבר 2020 נאמר כי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה נמנעת מאיסוף נתונים על אוכלוסיית הלהט"ב בישראל מחשש לפגיעה ברגשות הסוקרים. בינואר 2021 טענה הלשכה כי מדובר בבעיה הקיימת בכל העולם, והזמינה את נציגי ארגוני הקהילה הגאה בישראל למפגש מתוך נכונות לשנות את פני הדברים.
אוגדה 96

ערך זה עוסק באוגדה קלה בהקמה ב-2024. אם התכוונתם לאוגדה במספר זה שנלחמה בשלום הגליל, ראו .
| --- | --- |

 פרטים
 כינוי:  אוגדת דוד או האוגדה המזרחית
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צבא הגנה לישראל
 סוג:  אוגדה במילואים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2024–הווה
 מקים היחידה:  אלוף מוטי ברוך
 מלחמות:  מלחמת חרבות ברזל
 נתוני היחידה
 ייעוד:  סיור ובט"ש
 כוח אדם:  15,000 חיילים – סדר גודל של חמש חטיבות (בתהליך הרכבה)
 ציוד עיקרי:  נשק קל, נשק צלפים, נשק נ"ט, רכבי סיור, רחפני סיור ותקיפה, וציוד נוסף
 פיקוד
 יחידת אם:   פיקוד המרכז
 מפקד נוכחי:  אורן שמחה
אוגדה 96 (בין היתר מוכרת בשם "אוגדת דוד") היא אוגדת בט"ש מרחבית במילואים שמיועדות למשימות הגנה הזמין לפעילות כלל ארצית תחת פיקוד מרכז. מטרת חטיבות האוגדה לשמש בעיקר לצורכי סיור וביטחון שוטף (בט"ש), תוך זמינות לפעולה בכל חלקי ישראל בגיוס מהיר בעת קריאה בחירום.
חטיבות האוגדה מתבססות בעיקר על מתנדבים שבעברם היו חיילים קרביים ונמצאים בפטור ממילואים.
בתחילה הייתה מחשבה להקים אוגדת מילואים (96) כלל ארצית לצד אוגדה נפרדת לגבול ירדן שתקרא האוגדה המזרחית, אולם לאחר קושי בגיוס סד"כ לשתי האוגדות הוחלט שתוקם אוגדה אחת על בסיס חיילי המילואים  שכבר גויסו לאוגדה 96  החדשה במקום שתי אוגדות נפרדות.
הקמת החטיבות

עקב לקחי מלחמת חרבות ברזל ומבצע שומר החומות, לצד מחסור בכוח אדם לוחם, יזמו אלוף מוטי ברוך, ששימש עד אז מפקד פיקוד ההכשרות ואל"ם במילואים ארז אשל, באישור הרמטכ"ל הרצי הלוי על הקמה הדרגתית של אוגדה חדשה שתשמש בעיקר לצורכי סיור ובט"ש. האוגדה תהיה מורכבת בעיקר מיחידות חי"ר קל בחמש חטיבות שיהיה ניתן לגייס במהירות על בסיס מתנדבים שקיבלו פטור משירות מילואים ומעוניינים לחזור לשירות, כמו גם יחידות תומכות לחימה.
החטיבה הוקמה בגישת 'סטארטאפ' במשרדי חברת הון סיכון ליד הקריה בתל אביב במרץ 2024. צוות ההקמה כלל: מוטי ברוך, ארז אשל, רוני פלמר, משה זריהן,  אבי אייל, עודד בן ארי, עפרה גרייצר, ודן הרכבי.
הקמת חטיבות אלו נועדה, בטווח הקצר, בעיקר לצורכי תפיסת הקווים "בגזרות הלחימה השקטות" כדי למלא את שורות הלוחמים "בזירות החמות" בזמן מלחמת חרבות ברזל ובטווח הארוך לשמש כיחידות מילואים שניתן יהיה לגייס במהירות במצבי חירום לכל נקודה ברחבי הארץ. שיקול נוסף שנלקח בחשבון הוא היכולת להקים חטיבות מסוג זה במהירות יחסית, עקב המספר הרב של מתנדבים העונים לדרישות היחידה ומעוניינים בכך וזאת לצד העובדה שהקמת יחידה מסוג זה אינה מצריכה רכש רב של ציוד כבד שאין בנמצא בטווח הקצר.
אחת החטיבות תיקרא חטיבת יהונתן ומפקדה הראשון יהיה אלוף-משנה במילואים שי באב"ד. ביום 9 באוקטובר נערך טקס הקמה ראשוני של האוגדה בנוכחות מפקדים, לוחמים ומשפחות.
חטיבת נוספת שנמצאת בשלבים מתקדמים של הקמה היא חטיבת יזרעאלי (186). מפקד החטיבה הוא סגן אלוף אלעד טהורי.
בנובמבר 2024 פורסם כי אוגדת דוד אשר מאגדת את החטיבות אלה שחמש החטיבות: גליל-גולן, יזרעאלי, יהונתן, אורי, נגבה, ישויכו תאוחד עם האוגדה המזרחית המרחבית המוקמת להגנה על גבול ירדן יחד עם יחידות נוספות ותהיה לאוגדה 96. למרות השינוי, ההגדרה, המשימה, ושאר המאפיינים הייחודיים לחטיבות ולמשרתים בהן (נשק בבית, שיוך לגדוד באזור המגורים וכו׳), עתידים להישאר כפי שתוכננו.
החטיבות

במסגרת הפרויקט מוקמות חמש חטיבות חי"ר קלות לצורכי סיור ובט"ש, אליהן יתנדבו לוחמים ותומכי לחימה שכיום בפטור ממילואים.
פריסת החטיבות עתידה להיות כלל-ארצית, והחלוקה ליחידות תהיה בהתאם לאזור המגורים של אנשי כל יחידה. בשונה מהמקובל, יהיו חיילי החטיבות רשאים לשמור את נשקם וציודם האישי בבית, לצורך גיוס מהיר בשעת הצורך. ציודם העיקרי יהיה נשק קל, לצד רכבי סיור קלים ואמצעים נוספים שאותם יקבלו בהתאם לצורך המבצעי בעת גיוס.
חמש החטיבות יהיו שפלה, גליל ועמקים, ירושלים, נגב וגולן. גדודי האוגדה ישוייכו לערי ישראל השונות, כך למשל יפעלו "גדוד ירושלים" ו"גדוד חיפה". האוגדה מתבססת על רמת ארגון מהירה מאוד ללחימה. החייל הבודד אמור להיות מוכן ללחימה תוך רבע שעה, פלוגה תפעל תוך שעה, וברמת הגדוד המוכנות ללחימה תושלם תוך 3 שעות. החטיבות ימנו כ-15,000 לוחמים בהכשרת רובאי 07.
צפוי לקום גם "גדוד הלל", גדוד של יוצאי חיל הים שקיבלו פטור ממילואים ויעברו הכשרה של רובאי 05 על מנת לקחת חלק גם בלוחמת חי"ר.
| חטיבות דוד> תג | חטיבות דוד> שם | חטיבות דוד> מספר | חטיבות דוד> מפקדים | חטיבות דוד> הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
חטיבות מילואים
|  | חטיבת אורי | 182 | דודו כהן | חטיבת חי"ר מרחבית במילואים האחראית על גזרת ירושלים עד אשקלון |
|  | חטיבת תל-חי | 185 | אורי לוין | חטיבת חי"ר מרחבית במילואים האחראית על גזרת רמת הגולן והגליל המזרחי |
|  | חטיבת יזרעאלי | 186 | אלעד טהורי | חטיבת חי"ר מרחבית במילואים האחראית על גזרת הגליל המערבי והעמקים |
|  | חטיבת יהונתן | 187 | שי באב"ד | חטיבת חי"ר מרחבית במילואים האחראית על גזרת מרכז הארץ והשפלה |
|  | חטיבת נגבה | 189 | יהודה לוין | חטיבת חי"ר מרחבית במילואים האחראית על גזרת באר שבע, צפון הנגב והדרום |
הערות שוליים

1 2  אלחנן מזוז, טילי נ”ט ומקלעים: האוגדה החדשה שתיתן מענה ל"שומר חומות 2", באתר עכשיו 14, 20 באוגוסט 2024
↑   בר פלג, צה"ל מקים אוגדה למתנדבים על מנת שיגנו על אזור מגוריהם בחירום, באתר הארץ, 17 ביוני 2024
1 2  צה"ל מקים אוגדת מילואים למתנדבים שקיבלו פטור: היוזם - אלוף לשעבר,  באתר כיפה, 17 ביוני 2024
↑  Main, אוגדה 96
↑   המלחמה בישראל | היום ה-255, סרטון בערוץ "לאומנות", באתר יוטיוב (אורך: 06:18)
↑  אוגדת המילואים החדשה שצה"ל פועל להקמתה, באתר חדשות 0404‏, 17 ביוני 2024
↑  אמיר בוחבוט‏, על רקע המחסור בלוחמים: צה"ל מקים יחידה חדשה - "אוגדת דוד", באתר וואלה, 26 ביוני 2024
1 2  בגלל מחסור בכח אדם: הוקמה אוגדת מילואים חדשה, באתר "סרוגים", 17 ביוני 2024
↑  הכירו את חטיבת יזרעאלי 186, חטיבת המילואים החדשה בצה"ל, באתר מעריב אונליין, 3 בנובמבר 2024
↑  Main, אוגדה 96
↑  בשל הצורך הגובר בלוחמים: צה"ל פועל להקמת אוגדת מילואים חדשה, באתר ערוץ 7, 17 ביוני 2024
↑   ציוץ של דורון קדוש ברשת החברתית אקס (טוויטר), 17 בספטמבר 2024
↑  על שם הלל יניב, יוצא חיל הים, שנרצח בפיגוע בחווארה בפברואר 2023 יחד עם אחיו יגל.
↑  איתי בלומנטל, מהים - ליבשה: לוחמים בחיל הים ישולבו בגדוד חי"ר שיוקם בצה"ל, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 16 בספטמבר 2024
↑  גדוד מילואים חדש ייקרא על שם הלל יניב הי"ד, באתר ערוץ 7, 17 בספטמבר 2024
| ישראל אוגדות צה"ל  |
| --- | --- | --- |
| פיקוד הצפון | אוגדת הבשן (210)  • עוצבת הגליל (91)  • עוצבת געש (36)  • עוצבת המפץ (146)  |  |
| פיקוד המרכז | אוגדת אזור יהודה ושומרון (877)  • אוגדה 96 • עוצבת האש (98)  • עוצבת הבזק (99)  • האוגדה המזרחית |  |
| פיקוד הדרום | אוגדת עזה (143)  • עוצבת אדום (80)  • עוצבת הפלדה (162)  • עוצבת סיני (252)  |  |
| פיקוד העורף | אוגדת יערה |  |
| אוגדות צה"ל שפורקו | במאה ה-20: אוגדה 440  • אוגדה 77 • אוגדה 84 • אוגדה 85  • יק"ל  בשנת 2004: אוגדת יהודה  • אוגדה 81 • אוגדה 220  • עוצבת אתגר  • אוגדה 194  אחרי 2004: עוצבת עמוד האש  • עוצבת עידן  |  |
שמחה רוטמן

שמחה דן רוטמן (נולד ב־13 באוגוסט 1980, א' באלול ה'תש"מ) הוא חבר הכנסת מטעם מפלגת האיחוד הלאומי בסיעת הציונות הדתית ויושב ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.
רוטמן הוא עורך דין ישראלי, פעיל ציבורי ופובליציסט, ממייסדי התנועה למשילות ודמוקרטיה והיועץ המשפטי שלה עד שנבחר לכנסת העשרים וארבע ב-2021.
ביוגרפיה

רוטמן נולד וגדל בבני ברק לבנימין וריבה רוטמן. המשפחה דתית לאומית בעלת זיקה לפא"י.[דרושה הבהרה] למד בתלמוד תורה "רזי לי" של החינוך העצמאי ובישיבה התיכונית מקור חיים, בתקופה שבה שכנה בירושלים. לאחר מכן למד זמן קצר בישיבת ההסדר כרם ביבנה ובישיבת תורת החיים, בתקופה שבה עוד שכנה בנוה דקלים. קיבל פטור משירות צבאי על רקע רפואי, התנדב לצה"ל ושירת 13 חודשים כמש"ק דת בבית הספר להנדסה צבאית.
לאחר נישואיו למד לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 2012 השלים תואר שני במשפט ציבורי בתוכנית משותפת לאוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו. התמחה במחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים תחת אורית קורן, ועבד כשנה ברשם העמותות. בהמשך הקים משרד עורכי דין שעבד בשיתוף עם עורכי הדין לב ובינה, ועבד כשנה בתחום זכויות נפגעי טרור עם עו"ד זאב דסברג. השתתף בכתיבת העתירה נגד שחרור המחבלים בעסקת שליט.
רוטמן היה חבר בבית הדין המשמעתי של לשכת עורכי הדין.
במאי 2020 ייצג את שר המשפטים, אמיר אוחנה, בעתירה לבג"ץ שדנה בהארכת כהונתו של ממלא מקום פרקליט המדינה דן אלדד.
ביוגרפיה > התנועה למשילות ודמוקרטיה

בשנת 2013, כשנה לאחר פתיחת משרדו, הקים רוטמן עם יהודה עמרני את התנועה למשילות ודמוקרטיה ועד 2021 היה גם היועץ המשפטי שלה. במסגרת עבודתו בתנועה פעל בתחום הייעוץ המשפטי לנבחרי ציבור וגופים ציבוריים, פרסם מחקרי מדיניות משפטית וניירות עמדה, וייצג את העמותה בבג"ץ.
קידם יוזמות שחלקן אף הפכו להצעות חוק, דוגמת הצהרת הון לשופטים וקצינים בכירים, מינוי יועצים משפטיים במשרדי ממשלה כמשרות אמון, שינוי שיטת הסניוריטי, התנגדות לפרשנות המרחיבה של עבירת הפרת אמונים ועוד. רוטמן ייצג את המועצה האזורית מטה בנימין בנושא חוק ההסדרה.
במסגרת פעילותו בתנועה פרסם רוטמן בקביעות טורי דעה ופרשנות בעיתון ישראל היום. כן פרסם מאמרים גם בכלי תקשורת שונים. מחזיק פרופיל טוויטר שאחריו עוקבים כ־65,000 איש (נכון לינואר 2023). בשנת 2020 נבחר לרשימת "100 המשפיעים" של העיתון TheMarker.
ביוגרפיה > חבר הכנסת

בבחירות לכנסת העשרים וארבע הוצב רוטמן במקום הרביעי ברשימת הציונות הדתית, מטעם מפלגת האיחוד הלאומי – תקומה. הוא נבחר לכנסת העשרים וארבע, אשר החלה לפעול ב-6 באפריל 2021. באוגוסט 2021 נבחר לחבר בוועדה למינוי שופטים.
בבחירות המקדימות במפלגת הציונות הדתית ב-2022 (לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש) זכה במקום השלישי. הוא הוצב במקום השישי בריצה משותפת עם מפלגת עוצמה יהודית, ונבחר שוב לכנסת.
בדצמבר 2022, לקראת השבעת הממשלה ה-37, הביע רוטמן את תמיכתו בתיקון לחוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים שיאפשר לבעל עסק להימנע מלהעניק שירות אשר נוגד את אמונתו הדתית, כאשר השירות זמין בעסק אחר. לדבריו, החוק הנוכחי מאפשר "הטרלות פוליטיות" של בעלי עסק על ידי בעלי עניין שונים. עוד ציין כי הוא מברך את הודעתם של בנקים וחברות שהם דוחים אפליה, ומתנגד לכפייה על אמנים להופיע ביהודה ושומרון, אם הדבר נוגד את אמונתם.
ביוגרפיה > יושב ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט

ב-4 בינואר 2023 נבחר רוטמן לשמש יושב ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט בכנסת ה-25. בחודשים הראשונים שלאחר השבעת הכנסת העשרים וחמש וכינוס הוועדה, הוביל רוטמן את הצעות החוק לרפורמה במערכת המשפט. במהלך הדיונים בוועדת החוקה, התפתחו עימותים בין רוטמן לבין חברי האופוזיציה והיועץ המשפטי של הוועדה, והועלו טענות לגבי התנהלותו של רוטמן, בייחוד בעניין השתקת הדוברים.
ב-13 בפברואר אישרה ועדת החוקה לקריאה ראשונה את ההצעות לתיקונים בחוק יסוד: השפיטה ובחוק בתי המשפט, שקובעים את ההרכב החדש של הוועדה לבחירת שופטים וכן את האיסור שיוטל על בית המשפט העליון לפסול חוקי יסוד, וזאת לאחר ישיבה סוערת.
ב-27 במרץ אישרה ועדת החוקה את הצעת החוק לשינוי הרכב הוועדה לבחירת שופטים לקריאה שנייה ושלישית, תוך כדי מחאה מצד האופוזיציה.
ב-19 ביולי 2023 אישרה ועדת החוקה את הצעת החוק לביטול עילת הסבירות לקריאה שנייה ושלישית. החוק אושר בכנסת, אך בוטל בעקבות עתירה לבג"ץ.
במרץ 2025 אישרה הכנסת הצעת חוק שהגיש רוטמן, לשינוי הרכב הוועדה לבחירת נציב תלונות הציבור על שופטים.
ביוגרפיה > תביעות משפטיות

בספטמבר 2022 הגיש רוטמן תביעת דיבה כנגד העיתון ג'רוזלם פוסט בסך של 280,000 ש"ח, על שהעיתון, במאמר מערכת, ייחס לו תמיכה בעמירם בן אוליאל שהורשע בביצוע הפיגוע בדומא. העיתון התנצל על הטעות.
בנובמבר 2023 הגיש תביעת דיבה נגד גיא פלג, חדשות 12 וששה נתבעים נוספים, לפיצוי בסכום כולל של 1,091,300 ש"ח, בטענה שהציגו בצורה מסולפת דברים שאמר בדיון סגור עם נציגי השב"כ ומשרד המשפטים.
ביוגרפיה > חיים אישיים

רוטמן נשוי לחנה, חוקרת במכון המחקר ממרי, ואב לחמישה.
רוטמן מתגורר בפני קדם שבתחומי המועצה האזורית גוש עציון. ב-2015 הוציא המנהל האזרחי צווי הריסה לביתו של רוטמן יחד עם בתים אחרים במקום שהוקם כמאחז. בשל הליכי ההסדרה במקום הצו לא נאכף, ולאחר אישור התב"ע למקום ב־2023 הוגשו עבור בתים אלו היתרי בנייה להכשרה בדיעבד.
באוקטובר 2021, בעקבות המהומות בלוד עבר להתגורר בלוד למשך כתשעה חודשים.
אחיו הוא הרב ברוך נתן רוטמן, ר"מ בישיבת נתיבות חכמה. גיסו הוא הרב מתניה אריאל, ראש הישיבה הקטנה דרך חיים (גמזו) שבשעלבים.
ספריו

שמחה רוטמן, מפלגת בג"ץ - כיצד כבשו המשפטנים את השלטון בישראל, הוצאת סלע מאיר, 2019.
שמחה רוטמן, למה שהעם יבחר את השופטים? המדריך לרפורמה, הוצאת סלע מאיר, 2023.
אחמד בן בלה

אחמד בן-בלה (בערבית: أحمد بن بلّة; 25 בדצמבר 1918[דרושה הבהרה] – 11 באפריל 2012) היה נשיא אלג'יריה הראשון ואבי האומה האלג'ירית.
רקע

אחמד בן-בלה נולד בעיירה מע'ניה לאיכר פשוט שאיבד את בכורו. כדי שיוכל להצטרף לאביו בעבודה, נרשם שבן-בלה נולד ב-25 בדצמבר 1916 ובכך הקדים בשנתיים את מועד הפטור מחובת הנוכחות בבית הספר.
לאחר שירות בצבא הצרפתי, שב בן בלה לאלג'יריה והחל בקריירה ציבורית. בסוף שנות ה-40 פנה לפעולות טרור באזרחים לא חמושים וביצע פשעים פליליים (דוגמת שוד בנק בעיר אוראן) כדי לממן אותן. ב-1950 נדון למאסר אך נמלט למצרים בשנה לאחר מכן. בנובמבר 1954 שב לאלג'יריה, ייסד את המחתרת החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה שלחמה במלחמת העצמאות של אלג'יריה נגד השלטון הצרפתי. ב-1956 נעצר ונכלא שוב ושוחרר לאחר שש שנים בעקבות הסכמי אוויאן בתחילת 1962. במהרה התפתח עימות בינו ובין בן חדה, ראש הממשלה הזמנית. בן בלה כרת ברית עם הרמטכ"ל הווארי בומדיין והגיע להסכם עם בן חדה על פיו הוא יחזיק במוסרות השלטון במשך חודש כדי להביא לשקט במדינה ותקופה שבה יתקיימו בחירות. בן בלה ניצל את אותו חודש להביא את צבאו של בומדיין, שמנה כ-45,000 חיילים נאמנים, להשתלט על מוקדי הכוח במדינה. ב-9 בספטמבר 1962 נכנסו אלפי חיילים של בומדיין לבירה אלג'יר בניגוד להסכם לפירוז העיר ובן בלה נאם בעיר נאום ניצחון. הוא הוציא את מתנגדיו, בהם בן חדה, מרשימת המתמודדים בבחירות והבטיח את ניצחונו הוא בבחירות.
בומדיין הציג בסוף ספטמבר 1962 את ממשלתו בה הוא היה ראש ממשלת אלג'יריה. שלטונו של בן בלה נשענה על שניים: מוחמד חיידר ראש הלשכה המדינית ובומדיין מפקד הצבא. במהרה התפטר חיידר ובן בלה נהיה תלוי יותר ויותר בבומדיין. בשנת 1963 הוא נבחר פה אחד לנשיאות אלג'יריה. במסגרת תפקידו השיב את הסדר הציבורי וערך מספר רפורמות חקלאיות. תלותו של בן בלה בבומדיין הביאה להשפעה רבה של בומדיין על המדיניות של בן בלה, שכללה השתייכות אל המדינות הבלתי-מזדהות, רפורמה קרקעית והלאמות. אולם לצד זאת, קשר בן בלה קשרים טובים עם צרפת.
ב-1 באוקטובר 1963, כאשר בקאביליה התבצרו מורדים במשטר בן בלה, מינה בן בלה רמטכ"ל אחר לצבא אלג'יריה במקום בומדיין שנותר שר ההגנה בלבד. בומדיין שנחשב לנאצריסט ביקש להזעיק סיוע מצרי לחיסול המרידה, בעוד בן בלה רצה להתפשר עם המורדים, שדרשו את הדחתו של בומדיין. אולם המתיחות בין בומדיין לבן בלה לא התפתחה ובאפריל 1964 הכחיש בומדיין קיומו של קרע ביניהם.
בשנת 1964 קיבל מברית המועצות את פרס לנין לשלום, במעמד קבלת הפרס קרא בן-בלה להשמדת ישראל.
ביוני 1965 הודח מהשלטון על ידי שר ההגנה בממשלתו, הווארי בומדיין והושם במעצר בית. לאחר מות בומדיין, ב-4 ביולי 1979, הוקלו במעט המגבלות שהוטלו עליו, ובאוקטובר 1980 הוא שוחרר ממעצרו. החששות שבן בלה יצליח לשלהב את ההמונים נגד המשטר התבדו. ב-1982 עזב את אלג'יריה ויצא לגלות בפריז, בה הוא ארגן שביתה של פועלים מוסלמים ברנו. בפשיטה על ביתו בפריז בתחילת 1983 נמצאו כלי נשק בלתי חוקיים ומסמכים שהעידו על פעילותו הפוליטית. ארבעה משומרי ראשו גורשו מצרפת והוא עבר ללוזאן בשווייץ. בן בלה היה לתומך של האסלאם הקיצוני ויצר קשרים עם אש"ף וקדאפי.
ב-1990 שב לאלג'יריה ובה נקבר בשנת 2012.
הערות שוליים

↑  מה חדש בריב בן חדה בן בלה, על המשמר, 9 ביולי 1962
↑  בן בלה אינו מתכונן לכפור בהסכמי אווייאן, הצופה, 17 ביולי 1962
↑  חיילי בן בלה התמקמו באלג'יר - בניגוד להבטחות הפירוז, חרות, 11 בספטמבר 1962
↑  בן חדה ומנהיגים רבים אחרים הוצאו מרשימת המועמדים, למרחב, 14 בספטמבר 1962
↑  בן־בלה הרכיב ממשלתו, חרות, 1 באוקטובר 1962
↑  ג'ון סמולדון, שנים אוחזין בבן בלה, מעריב, 21 בספטמבר 1962
↑  מעמדו של בן בלה בסכנה, מעריב, 19 באפריל 1963
↑  השבדי הוא האיש החזק באלז'יריה, מעריב, 18 בספטמבר 1962
↑  בן בלה מינה רמטכ"ל חדש, הַבֹּקֶר, 2 באוקטובר 1963
↑  אורי דן, אווירת ערב הפיכה באלז'יריה, מעריב, 14 בנובמבר 1963
↑  בומדיין לימין בן בלה בוועידת פל"ן, על המשמר, 21 באפריל 1964
↑  ניסה שפרן, שלום לך קומוניזם (עמ' 193), הקיבוץ המאוחד, ‏1983
↑  בן בלה רשאי לקבל אורחים ולטייל ליד ביתו, מעריב, 8 ביולי 1979
↑  שוחרר אחמד בן בלה, לשעבר נשיא אלג'יריה, מעריב, 31 באוקטובר 1980
↑  הנס פטר אושוואלד, בן בלה מחפש לעצמו בית, דבר, 25 במרץ 1981
↑  תמר גולן, בן בלה עמד מאחורי השביתה ב"רנו", מעריב, 31 בינואר 1983
↑  שרי רובר, לוזאן: נאשם נאצי רצה פרקליט יהודי, מעריב, 26 בספטמבר 1986
↑  קאדאפי מסייע לבן בלה נגד המשטר באלג'יריה, מעריב, 6 במרץ 1983
↑  תמר גולן, 13 קיצונים אלג'ירים יגורשו מצרפת, מעריב, 22 באוקטובר 1986
↑  בן־בלה יצר קשר עם אש"ף, דבר, 1 בפברואר 1983
↑  שפי גבאי, בן בלה שב היום לאלג'יר, מעריב, 27 בספטמבר 1990
↑  מת נשיאה הראשון של אלג'יריה, אחמד בן-בלה, באתר ynet, 11 באפריל 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311210105171  PLWABN: 9810678480105606  BnF: cb12589178b (data)  CiNii: DA14956853  GND: 118658123  ICCU: SBLV219431  ISNI: 0000 0001 2145 3402  LCCN: n83026116  NARA: 10570193  NTA: 072828374  RERO: 02-A002988762  SNAC: w6n45vmd  SUDOC: 050118706  VIAF: 100298032   WorldCat (עם VIAF): 100298032
ז'אן גינסברג

| --- | --- |

 לידה:  20 באפריל 1905  צ'נסטוחובה, ארץ הוויסלה ארץ הוויסלה 
 פטירה:  14 במאי 1983 (בגיל 78)  פריז, צרפת צרפת 
 מקום לימודים:  בית הספר המיוחד לאדריכלות 
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 
ז'אן ארנסט גינסברג (בצרפתית: Jean Ernest Ginsberg; 20 באפריל 1905 – 14 במאי 1983) היה אדריכל יהודי-פולני שהיגר לצרפת.
ראשית חייו

גינברג נולד ב-20 באפריל 1905 למשפחת תעשייני כימיה יהודית בצ'נסטוחובה בארץ הוויסלה (פולין).
גינסברג החל את לימודי האדריכלות שלו בוורשה, אך ב-1924 עבר ל"בית הספר המיוחד לאדריכלות" (École Spéciale d'Architecture) בפריז, שם הקים את משרדו ב-1930.
קורות חיים

ב-1931 השלים את המיזם הראשון שלו בפריז, וילה שתכנן במשותף עם ברטולד לובטקין (Berthold Lubetkin). לאחריה, תכנן עוד שתי וילות ב-1934 ו-1935 יחד עם האדריכל הגרמני פרנץ היפ (Franz Heep), עמו עבד במשותף עד 1939. הם תכננו יחד ב-1933 את הבניין בשדרות ורסאי (צר') 42 בפריז – בניין בן 8 קומות שלו חזית כניסה קמורה ומרפסות רצופות.
ב-1939 התאזרח בצרפת. בעקבות כיבוש צרפת על ידי גרמניה הנאצית, גינסברג נאלץ להסתתר עקב זהותו היהודית, אך המשיך לעבוד על מיזמים אדריכליים בצל השואה בצרפת. הבניין שתכנן עם פרנץ היפ בשדרות וראסי 42 היה למקום מחבואו.
הוא עיצב בנייני יוקרה רבים בפריז ובסביבתה, ובמיוחד ברובע השישה-עשר, שם הוקמו 20 בניינים בתכנונו. בצרפת ובמונקו נבנו 15,000 דירות בסך הכל בתכנונו.
ב-1965, זכה לצד תלמידו מרטין ואן טריק והאדריכל פייר ואגו, בתחרות האדריכלים לתכנון מרכז העיר אשדוד, שאורגנה על ידי חברת אשדוד, ממשלת ישראל ואגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל ואיחוד האדריכלים הבין-לאומי. תכנונם התבסס על עקרונות הקונגרס הבין-לאומי לאדריכלות מודרנית (CIAM) השמיני שנערך בהודסדון שבאנגליה, ועסק בתכנון מרכזים עירוניים ביבשת אירופה לאחר מלחמת העולם השנייה. תכנונם לבסוף לא יצא לפועל.
גלריה

רחוב דוקטור בלאנש 19, פריז. ז'אן גינסברג עם ז'ורז' מאסה (1950–1953).
רחוב קפוסין 4, מודון, מגורי המנזר – החזית לרחוב, אדריכלות ז'אן גינסברג (1955–1958).
רחוב קפוסין 4, מודון, מגורי המנזר – צד גן (1955–1958).
שדרות ויון-ויטקומב 5, פריז (1935).
לקריאה נוספת

ביוגרפיה של ז'אן גינסברג, Institut français d'architecture (בצרפתית)
Philippe Dehan, Jean Ginsberg. La Naissance du logement moderne, כרך 27, צרפת: Centre des monuments nationaux, 2019, Carnets d'architecte, ISBN 9782757706053. (בצרפתית)
ביאורים

↑  יהודי-הונגרי שהיגר גם הוא לצרפת.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Philippe Baverel, Paris : Jean Ginsberg, l’architecte moderniste méconnu du XVIe‏, Le Parisien, ‏27 במרץ 2019 (בצרפתית)
1 2  ז'אן גינסברג, באתר Centre d'archives d'architecture contemporaine, ארכיון (1936–1984) (בצרפתית)
1 2  ביוגרפיה של ז'אן גינסברג, Institut français d'architecture (בצרפתית)
↑  Les Orgues De Flandre, Architectuul (באנגלית)
↑   סיכום תחרות בניין ערים לפיתוח ובינוי מרכז העיר אשדוד, 1965, מתוך הארכיון העירוני לתולדות אשדוד
↑  ארז צפדיה, חיים יעקובי, רב-תרבותיות, לאומיות והפוליטיקה של העיר: המקרה של אשדוד, סוציולוגיה ישראלית ט, 2007, עמ' 129–136 (אורכב 05.10.2013 בארכיון Wayback Machine)‏, JSTOR 23442062
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012356870505171  BnF: cb121215599 (data)  GND: 118969935  ISNI: 0000 0000 6677 6961  LCCN: n91002506  SUDOC: 029631106  ULAN: 500120407  VIAF: 54947870   WorldCat (עם VIAF): 54947870 
הבניין בשדרות ורסאי 42, פרי עיצובם של גינסברג ופרנץ היפ (1933–1934), שם הסתתר גינסברג מפני רדיפת היהודים בצרפת.
משרד הביטחון

ערך זה עוסק במשרד הממשלתי האמון על ביטחונה של מדינת ישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |


בניין משרד הביטחון והמטכ"ל במחנה רבין. על גג הבניין נראה מנחת המסוקים שבמקום. מאחורי הבניין ניתן להבחין במגדל מרגנית
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 תחום שיפוט:  ישראל ישראל
 סוכנות בת:  צבא הגנה לישראל 
 תאריך הקמה:  1948 
 ממשלה:   ממשלת ישראל
 שר:  ישראל כ"ץ
 תאריך כניסה:  8 בנובמבר 2024
 מנכ"ל:  איתמר גרף (ממלא מקום)
 מטה מרכזי:  מגדל המטכ"ל 
 תקציב:  82.9 מיליארד ש"ח (2024)
 mod.gov.il
 
משרד הביטחון (או בראשי תיבות: משהב"ט) הוא המשרד הממשלתי האמון על ביטחונה של מדינת ישראל. זהו המשרד הממשלתי בעל התקציב הגדול בישראל (כולל סיוע אמריקאי), מטה המשרד ממוקם במחנה רבין בקריה שבתל אביב-יפו.
מערכת הביטחון

מערכת הביטחון מורכבת משלושה ארגונים: