stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה וקסלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1848 יאשי, נסיכות מולדובה 
 פטירה:  26 במאי 1911 (בגיל 63 בערך) ראשון לציון, האימפריה העות'מאנית 
 תקופת הפעילות:  1882–1911 (כ־29 שנים) 
 
משה וקסלר (לעיתים: וכסלר, 1848 – 26 במאי 1911) היה ראש הוועד השמיני בראשון לציון בשנים 1903–1904, מראשוני תנועת חיבת ציון וממייסדי ראשון לציון.
קורות חיים

וקסלר נולד ביאשי, מולדובה למשפחת רבנים חסידים והתחנך כחסיד. וקסלר התמחה בתחום הנומיסמטיקה למטבעות עבריים, יווניים ורומאים ועסק כחלפן מטבעות הוא נהג לרכוש מטבעות עתיקים מהערבים שחיו בפלשתינה, בה ביקר פעמים אחדות. בשובו לאירופה מכר את המטבעות למוזיאונים בבריטניה ובצרפת.
וקסלר היה מראשוני תנועת "חיבת ציון". עם התעוררות התנועה, בשנת 1882, עלה ארצה עם רעייתו ליפשה, שלושת בניהם ושתי בנותיהם. הם התיישבו במושבה ראשון לציון, שם נטע וקסלר כרם.
בבואו למושבה נרתם לעזור בחפירת הבאר והמקווה שנבנה לידה. וקסלר עסק גם כפעיל ציבורי, הוא חתום על ספר התקנות השני (1897), משגיח על בית המרחץ והמקווה, חבר בוועד המושבה. נבחר גם לכהן כראש הוועד בשנים 1903 - 1904, שמנה את סגנו אריאל ליב גיסין ואת חברי הוועד: ברלניצקי נתן, בירגר גרשון, גינזבורג נח, הלל נפתלי אברהם, יודילוביץ' דוד, קנר יעקב, פוחצבסקי מיכל, צלליכין יהודה ורוזן שרגא פיבל.
קורות חיים > משפחתו

למשה וקסלר ואשתו נולדו חמישה ילדים: בת שבע (וקסלר) סגל, חנוך הינייך וקסלר, מרדכי וקסלר, אהרון וקסלר ורבקה (וקסלר) סגל.
אשתו, ליפשה, נפטרה מכוויות שנגרמו עקב נפילה למים הרותחים במקווה, בת 36 במותה. קברה היה לקבר הראשון שנכרה בבית העלמין בראשון לציון, ולזכרה נקראת הנכדה "ליפשה".
לאחר מותה של אשתו, וקסלר התחתן בשנית עם חנה פיגה וקסלר.
הנצחה

במרכז ראשון לציון, בסמוך לבניין העירייה ולגן העיר, קרוי רחוב על שמו.
הערות שוליים

1 2 3  דוד יודילוביץ, ראשון-לציון התרמ"ב התש"א, כרמל מזרחי, 2006, עמ' 419
1 2 3  ליפשה סגל-ז'מסון, ילדות בראשון לציון
↑  דוד יודילוביץ, ראשון-לציון התרמ"ב-התש"א, כרמל מזרחי, 2006, עמ' 434
1 2  אלבום המשפחות - משה וקסלר (וכסלר), באתר אלבום המשפחות
| --- | --- |
ערך טוב: 
רחוב "משה וכסלר" בראשון לציון
אוכלי בשר

.
לוטרה מצויה באכילת דג שצדה.
האריה הוא טורף-על המתקיים רק מבשר – כשבעה קילוגרם ביום בממוצע. בתמונה אריה וגור ניזונים מבשר תאו אפריקני
בואה קשת אוכל עכבר.
נשר אפור כיפה אוכל נבלה. נשרים הם אוכלי בשר של נבלות.
צמחים טורפים כמו הדיוניאה מכונים על פי רוב גם כקרניבורים
אוכלי בשר או קרניבורים הוא שם כולל לכל היצורים הניזונים בעיקר או רק מאכילת בשר של בעלי חיים. רוב האוכלי בשר הם בעלי חיים אך גם צמחים טורפים ופטריות הם אוכלות בשר. בלטינית אוכלי הבשר מכונים carnivores, מה שעלול לבלבל בינם לבין סדרת הטורפים, הנקראת carnivora. מקורם של שני המושגים במילה הלטינית carno, שפירושה: "בשר". הקשר בין המונחים הוא עקב התמחותם של בני סדרה זו באכילת בשר ורבים ממיניה הם טורפי-על מוצלחים, אם כי לא בהכרח.
יש סוגים רבים של אוכלי בשר: טורפים אקטיביים, אוכלי נבלות, מסנני פלנקטון ועוד. חלק מתבססים על מגוון גדול של סוגי בשר, בעוד אחרים מתמחים רק בחלק קטן או ממינים ספציפיים.
המונח אינו כולל רק ציידים קרניבורים אלא גם אוכלי נבלות, מוצצי דם, אוכלי קשקשים, טפילי מזון וכדומה – מינים שניזונים מבלי להרוג את מזונם. גם מינים מסנני פלנקטון יכולים להיחשב לציידים אוכלי בשר.
אוכלי הבשר השונים נחלקים ל-3 קבוצות עיקריות בנוגע לכמות הבשר שהם צורכים, כאשר שני האחרונים נחשבים לאוכלי כל ואינם קרניבורים אמיתיים:
היפרקרניבורים (Hypercarnivore) – חיות שלמעלה מ-70% מתזונתן כוללת בשר.
מסוקרניבורים (Mesocarnivore) – חיות ש-30%–70% מתזונתן כוללת בשר
היפוקרניבורים (Hypocarnivore) – חיות שפחות מ-30% מתזונתן כוללת בשר.
מאפיינים

אוכלי בשר הם מגוונים מאוד במאפייניהם אך לרבים מהם מספר התאמות לציד אקטיבי של חיות אחרות: עיניהם של חלק גדול ממיני הקרניבורים ממוקמות בקדמת הראש, מה שמאפשר התמקדות בטרף לפני יציאה למרדף אחריו; זאת בניגוד למינים רבים של בעלי חיים נטרפים, שעיניהם ממוקמות בצדי הראש, מה שמאפשר שדה-ראייה גדול ככל האפשר המסייע בהבחנה בטורפים. גם חושים אחרים מחודדים יותר בקרב אוכלי הבשר מאשר אצל הנטרפים וחלק מהטורפים פיתחו אף חושים הנסתרים מטרפם כמו מערכת קו הצד, אלקטרורצפציה, אקולוקציה או קרינה תרמית בנחשים (אנ'). חלקם גם מתאימים לציד בלילה, אז עיניהם קולטות יותר אור מאשר טרפם שלעיתים נאלץ להסתמך על אור היום כדי להתחמם או לראות. הם בעלי ניבים חזקים וחדים להריגת הטרף או לקריעת פיסות מזון וכן בעלי טפרים מעוקלים לאותה מטרה. חלק מאוכלי הבשר הם גם בעלי ארס חזק העוזר הן להרוג טרף והן לעכל את הבשר חלקית.
מאחר שאוכלי בשר נאלצים לעיתים להרוג את טרפם הם נמצאים במקרים רבים במרוץ חימוש אבולוציוני נגד טרפם, כאשר כל צד מנסה להתמחות בהישרדות על ידי טריפה או התגוננות. כך לדוגמה במהלך האבולוציה האנטילוקפרה רצה מהר מאוד וטורפים אחרים כמו הברדלס האמריקני הגבירו את מהירותם עד שהברדלס נכחד בשל הגעת האדם ליבשת אמריקה, והיום אין טורפים שיכולים להשיג את האנטילוקפרה בשעת ריצתה. גם שיטות משוכללות של הסוואה המועילים הן לטורפים והן לטרף השתכללו מאותה סיבה.
בין מגוון השיטות שאוכלי בשר מאמצים לעצמם נמצאים שיטות של מארב לטרף, האצה לעבר הטרף, ציד באמצעות סיבולת, ציד בלהקה, ציד באמצעות פיתוי ועוד. אוכלי בשר פחות מתמחים יכולים לחמוס טרף לאחרים או לנצל מצבים כשטרף פגיע או מזדמן לקרבתם או לאכול נבלות.
דוגמאות

אוכלי בשר קיימים במרבית קבוצות בעלי החיים: תנינאים, עופות דורסים למיניהם, עופות ימיים למיניהם, צפרדע, נחש, לטאה, כרישים, דיונונים, תמנונים, עכבישאים, עקרבים, הרבה חרקים, כוכב ים, דגים שונים כמו המורנה, דג-החרב, הטונה והשפמנון ורבים אחרים; יונקים מסדרת הטורפים ועוד כמו לווייתנים, עטלפי חרקים, חדפיים וטורפי כיס.
סוגים של אוכלי בשר

אוכלי עכבישים (אנ') (Araneophagy) – מינים המתמחים בציד עכבישים וקרוביהם.
אוכלי עופות (Avivore) – מינים המתמחים בציד עופות.
אוכלי חרקים (Insectivore) – מינים המתמחים בציד חרקים שונים.
אוכלי נמלים (Myrmecophagy) – מינים של אוכלי חרקים, המתמחים בציד של נמלים או טרמיטים.
אוכלי רכיכות (Molluscivore) – מינים המתמחים בציד רכיכות.
אוכלי דיונונים (אנ') (Teuthophagore) – מינים המתמחים בציד דיונונים וקרוביהם.
אוכלי נחשים (Ophiophagy) – מינים המתמחים בציד נחשים.
אוכלי דגים (Piscivore) – מינים המתמחים בציד דגים.
אוכלי צפרדעים (אנ') (Anurophagy) – מינים המתמחים בציד צפרדעים.
אוכלי ספוגים (אנ') (Spongivore) – מינים המתמחים באכילת ספוגים או חלקים מהם.
אוכלי תולעים (Vermivore) – מינים המתמחים בציד תולעים.
אוכלי ביצים (ovivores) – מינים המתבססים על אכילת ביצים.
אוכלי נבלות (Scavenging) – מינים הניזונים מאכילה של נבלות.
מוצצי דם (Hematophagy) – מיני טפילים המוצצים דם המצוי ביצורים גדולים מהם ללא הריגתם.
קניבליזם (cannibalism) – מינים הניזונים מבני מינם באופן תדיר.
בעלי חיים אוכלי אדם (Man-eater) – מיני טורפים שמסכנים ולעיתים טורפים אנשים.
ראו גם

טריפה
אוכלי דגים
הטרוטרוף
אוכלי-צמחים
אוכל-כול
שוגר זאזא

| --- | --- |

 מידע אישי
 שם:  תום טרגר ואור פז
 מידע יוטיוב
 תקופת הפעילות:  2006–הווה (כ־19 שנים)
 ז'אנר:  קומדיה
 רשומים:  313 אלף (נכון ל־11 במרץ 2025)
 צפיות:  121,943,194 (נכון ל־11 במרץ 2025)
 שם הערוץ:  שוגר זאזא
 https://www.youtube.com/@Sugarzaza
שוגר זאזא (באנגלית: Sugar Zaza) הוא כינוי לצמד הקומיקאים הישראלים תום טרגר (נולד ב-6 בינואר 1988) ואור פז (נולד ב-6 באוקטובר 1988). שני הקומיקאים, יוצרי אינטרנט, יוטיוברים, כותבים, שחקנים ואנימטורים אשר החלו לפעול בשנת 2006 במסגרת אתר Flix, ומאז יצרו עשרות מערכונים שזכו להצלחה רבה, שתי סדרות אינטרנט וסרט טלוויזיה.
ערוץ היוטיוב של הצמד בשם Sugar Zaza מכיל 189 סרטונים (נכון ל-26 בפברואר 2025) וזכה להצלחה רבה, עם מאות אלפי רשומים ויותר מ-120 מיליון צפיות.
הצמד חברים בלהקה שמכנה את עצמה "למה אני חי?", והם מופיעים איתה ברחבי הארץ.
היסטוריה > פעילות במסגרת אתר Flix

באתר Flix פרסם הצמד מערכונים משותפים עם שחקנים אחרים. המערכון הראשון שהם פרסמו נקרא "משפחת אקרמן". הוא פורסם ב-19 בספטמבר 2006. מערכון זה הוצג כפרודיה על סיטקומים אמריקאיים, ואורכו כ-12 דקות. מאז פורסמו 22 מערכונים נוספים באתר, אשר זכו ליותר מ-622,000 צפיות. האחרון שבהם פורסם ביוני 2008.
היסטוריה > פרסום

הפריצה הגדולה של הצמד הייתה בתחילת 2009. השניים פרסמו את הפרק הראשון בסדרת האנימציה האינטרנטית, "אחמד וסלים". טרגר ופז הם היוצרים הבלעדיים של הסדרה והם מדבבים את כל הדמויות המופיעות בה.
כבר מהפרק הראשון זכתה הסדרה להצלחה רבה, ומאז פורסמו 15 פרקים, כל אחד באורך של כ-5 דקות. הסדרה הצליחה גם מעבר לישראל - והתפרסמה ברחבי העולם.
בעקבות ההצלחה הרבה של הסדרה הופק לה פרק פיילוט באורך 22 דקות, לסדרה קבועה בערוץ ביפ, ששודר לקראת סוף 2010. הערוץ נסגר ב-31 בדצמבר 2010, וסדרת הטלוויזיה המתוכננת לא הופקה מעולם.
בשנת 2010 ביקשה הפקת התוכנית "צינור לילה" להעלות אייטם על סדרה אחרת של הצמד בשם "מינדי והקוסם". היוצרים סירבו להצעה בטענה שהסדרה לא מיועדת לקהל רחב של צופים, ולכן הם לא מעוניינים שהיא תחשף. בעקבות הסירוב, פנתה הפקת "צינור לילה" למועצה לשלום הילד במטרה להעלות את האייטם בכל זאת, תוך ביקורת על היוצרים. בעקבות הפרשה, הוגשה תלונה במשטרת ישראל נגד צמד היוצרים על ידי המועצה לשלום הילד ונטען כי הסדרה לא ראויה, בשל התכנים שהיא מציגה. משטרת ישראל לא טיפלה בתלונה בתואנה של מחסור במשאבים על מנת לאתר ולהרשיע את היוצרים. בריאיון שנערך בעקבות פרסום הפרשה טען הצמד כי הסרטונים מעולם לא היו מיועדים לקהל הרחב, אלא נוצרו לקהל מצומצם של אנשים שיתחברו לסוג ההומור שהוצג בסדרה. כאשר הסדרה החלה לצבור קהל רחב של צופים הוריד אותה הצמד מן האינטרנט.
היסטוריה > ערוץ ה־YouTube

לאחר סיום ההפקה של אחמד וסלים, החל הצמד לתפעל ערוץ YouTube עצמאי. בערוץ פורסמו עשרות מערכונים, חלקם כחלק מסדרות אינטרנט וחלקם מערכונים בודדים.
ב-22 באוגוסט 2013 פורסם בערוץ סרטון בשם "במאי אפס", בו הוצגה לראשונה דמותו של אפס (בגילומו של טרגר). אפס הוא סאטירה על "הישראלי המכוער" שמרבה לצעוק ולקלל בכל מצב. הסרטון זכה להצלחה רבה ולמאות אלפי צפיות, ובעקבותיו יצרו הצמד מערכונים נוספים בהם מככבת דמותו של אפס. הסדרה הפכה לתופעת רשת, וכל מערכוני אפס זכו למאות אלפי צפיות ולחיקויים ביוטיוב.
ב-2014 השיקו הצמד קמפיין מימון המונים באתר הדסטארט להפקת סרט באורך מלא בכיכובו של אפס. הקמפיין זכה לתמיכה רבה וגייס כ-15,000 ש"ח ובנוסף לזה מימן ערוץ קומדי סנטרל ישראל עוד כ-15,000 ש"ח נוספים, והסרט הופק בשיתופו, סה"כ תקציב של 30,000 ש"ח.
"סרט אפס" שודר בתחילת 2015 בערוץ קומדי סנטרל ישראל ופורסם כעבור ימים אחדים בערוץ היוטיוב.
במחצית השנייה של 2015 החל תום טרגר, בסיוע חלקי של אור פז, להעלות בערוץ יוטיוב ועמוד פייסבוק חדשים סדרת סרטונים בשם "המגפון" בה תום דיבר על נושאים כמו מצעד הגאווה, צעדת השרמוטות ודיכאון תוך שהוא מבקר הומופוביה, מודלי יופי ועוד נושאים ותופעות בחברה האנושית והישראלית.
בשנת 2018 חברו השניים לעודד פארן, איש עסקים ויזם, המתפקד כשותף ומנהל פיתוח עסקי, והחליטו לשנות את גישתם לערוץ ולהפוך אותו מתחביב לעסק. במסגרת השותפות פתחו השלושה את "החנות הווירטואלית המיותרת" בה נמכרו מוצרי מרצ'נדייס שונים ממערכונים, לרבות חולצות ופוסטרים.[דרוש מקור: מי?] בנוסף, אופי הסרטונים ואווירתם השתנו דרסטית. מימיהם הראשונים ביוטיוב הם אופיינו בהומור צעקני, סאטירי, גס ולא מתאים לילדים, אך כיום התכנים שלהם יותר רכים ומתאימים למנעד רחב יותר של גילאים. שינוי זה גרם לביקורת מחלק מצופיהם הוותיקים. במהלך 2018 התארחו 'שוגר זאזא' בבתי עסק וקניונים שונים לרבות החנות "קומיקס וירקות", דיזנגוף סנטר וקניוני עזריאלי, וערכו מפגשי מעריצים, אשר כללו סטנדאפ של אור ותום, שידור מערכונים חדשים ושאלות ותשובות מהקהל.
ב-2019 יצרו השניים סדרת רשת בשם "משחק הציורים הנוראי", בה טרגר מצייר מושגים שהמציא פז, ובכל פרק אורח שונה מנסה לגלות מה הביטוי תוך דקה. בין האורחים השונים היו הקומיקאית לאה לב, היוטיוברית אורן גל (RealSmoothie), צמד הקומיקאים ניצה ולחם ואורחים נוספים. בעקבות הסדרה, פתח טרגר ערוץ יוטיוב משלו.
ב-2022 פתח הצמד גם עמוד טיקטוק.
שני חברי הצמד עובדים מאז 2019 בחברת סימפלי.
היסטוריה > פעילות מוזיקלית

ב-9 בנובמבר 2011 הם הוציאו את הקליפ "The GAG Quartet - le Internet Medley" - מחרוזת שירים שמקורם בסרטוני YouTube ותופעות אינטרנט שונות. הסרטון זכה להצלחה גדולה, ונכון לספטמבר 2024 יש לסרטון יותר מ-43,000,000 צפיות ביוטיוב. ב-2014, הפיק הצוות תחת השם "The GAG Quartet" שיר בשם "8-bit anthem", המוקדש למשחקי וידאו משנות ה-80 וה-90.
בדצמבר 2021 נודע כי הצמד עומד להוציא אלבום מוזיקלי ביחד עם המוזיקאי רון מיניס, שייצא לאור בשנת 2022. בדצמבר 2022 הצמד בשיתוף רון מיניס הקימו את להקת הפאנק "למה אני חי?", והוציאו את אלבומם הראשון הנקרא "הלוואי הייתי מת" לצד הסינגלים "אם יש SEEN אז למה ת'לא עונה?" ו"למה אני צריך לשים טיפ אם יש כבר דמי משלוח?". במרץ 2023 פתחו בסבב הופעות.
לקריאה נוספת

עידו רוזן, Independent Content Creators Online: A Paradigm Shift in Film Aesthetic and Production, the Case of Israel, אוניברסיטת קיימברידג', אנגליה, 2023
הערות שוליים

↑  Ido Rosen, Independent Content Creators Online: A Paradigm Shift in Film Aesthetic and Production, the Case of Israel, 2023-10-12 doi: 10.17863/cam.101964
↑  אחמד וסלים - פרק 1 לצפייה ישירה, באתר 12+
↑  אפרת בארי, סדרת סרטוני אנימציה חדשה ברשת מואשמת בפדופיליה, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2010
1 2  זוהר צלח, ‏"אפס? הוא ישתה זכוכית לפני שיעשה חיסון כי הוא אידיוט", באתר ‏מאקו‏, 21 בדצמבר 2021
↑  על סבב ההופעות של "למה אני חי?" 12 בינואר 2023, בעמוד הפייסבוק של רון מיניס, קורי בן יהודה, ניר קליין, תום טרגר ואור פז
| שוגר זאזא |
| --- | --- | --- |
| חברים | תום טרגר • אור פז |  |
| יצירות בולטות | סרט אפס • אחמד וסלים |  |
| דמויות | אפס |  |
| הרכבים מוזיקליים | למה אני חי? |  |
אורי וייסבלום

הרב אורי וייסבלום בעת לימוד, 2011
אורי וייסבלום (נולד בשנת תרצ"ז, 1937) הוא רב ואיש מוסר חרדי. משגיח בישיבת נחלת הלויים.
תולדותיו ומשפחתו

נולד בחיפה, לחנה-רייזל ולרב יעקב-יצחק וייסבלום, רב שכונת הדר הכרמל בחיפה. למד בישיבת באר יעקב אצל הרב משה שמואל שפירא והרב שלמה וולבה.
רבי אורי כיהן כמשגיח של ישיבת בית מתתיהו, מהקמתה ועד לשנת 1984, אז עבר לשמש כמשגיח בישיבת נחלת הלויים בשכונת נווה שאנן שבחיפה. מיד לאחר נישואיו מסר שיעורים בקהילה החרדית באנטוורפן שבבלגיה. כיהן גם כמשגיח בישיבת מאור התלמוד ברחובות וכר"מ בישיבת באר יעקב לצעירים. בעבר גר בבני ברק ולאחר מינויו בישיבת נחלת הלויים עבר להתגורר בקרבת הישיבה פרט לימי בין הזמנים שבהם חוזר לבני ברק.
רבי אורי הוא דור שביעי, בן אחר בן, לרבי אלימלך מליז'ענסק.
נשוי לדבורה למשפחת בנדיקט, ולהם שלושה בנים. אחיו, הרב חיים נפתלי ויסבלום, היה רבה של שכונת נווה שאנן בחיפה. גיסו, בעל אחותו, הוא הרב יצחק מנחם וינברג, האדמו"ר מטולנא.
בנו הרב אברהם וייסבלום משמש כמשגיח בישיבת אורחות תורה בבני ברק, בנו הרב חיים וייסבלום משמש כמשגיח בישיבת חברון, ובנו הרב אליהו ויסבלום משמש כמשגיח בישיבת בויאן בביתר עילית.
שיטתו המוסרית

הרב וייסבלום ממשיך בשיטתו את שיטת המוסר של מורו הרב וולבה. הוא שם דגש על המושג בחינה קלה, שלפיו על האדם לשאוף להתקדמות מזערית אך שיטתית במסלול ההתקדמות האישית שלו. הוא מדגיש רעיונות חסידיים ונוהג לפקוד קברי אדמו"רים חסידיים באירופה. ובפרט את קבר זקנו הנועם אלימלך, שאליו הוא מגיע מדי שנה ביום היארצייט. הוא לובש פראק ליטאי וחוגר גרטל כמנהג החסידים.
חיבוריו

הארת הפשט פרק חזקת הבתים (דפים כח-מב במסכת בבא בתרא) - ביאור להבנת הפשט בגמרא, רש"י ותוס’ ומקצת מפרשים (בהוצאת המחבר, ירושלים תשנ"ו)
הארת התפילה (תפילות לימי החול) - ביאור בדרך הפשט, עם מקורות מחז"ל, ראשונים ואחרונים (מכון מאור הרים, חיפה תשנ"ח)
הארת התפילה (תפילות שבת)
הארת דרך (שלושה חלקים) - בנושא תיקון המידות (חלק א' - מכון מנחת ישראל, ירושלים תשס"ב; חלק ב' - חיפה תש"ע; חלק ג' בנושא מועדי השנה - חיפה תשע"ג)
קונטרס עבודת חודש אלול וביאור על הוידוי ליום הכיפורים
חיבוריו > ספרים שההדיר ופירש

פירוש על הספר אור ישראל בהוצאת בית המוסר ירושלים.
ביאור יסודי על אקדמות לחג השבועות, בנוי על מקורות מהכתובים ומחז"ל, חיפה, תשנ"ח
ביאור על הספר כוכבי אור לרבי יצחק בלאזר (כלול בתוך הספר אור ישראל)
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299724905171  ISNI: 0000 0000 6697 428X  LCCN: nr96037810  VIAF: 24502055   WorldCat (עם VIAF): 24502055
יחידה 8200

| --- | --- |

 פרטים
 כינוי:  יחידת האיסוף המרכזית
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צבא הגנה לישראל
 סוג:  יחידת איסוף
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1948–הווה (כ־77 שנים)
 מקים היחידה:  מרדכי אלמוג
 מלחמות:  כל מלחמות ישראל
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  מחשבים ואמצעי האזנה
 פיקוד
 יחידת אם:   אגף המודיעין
 דרגת המפקד:    תת-אלוף
 מפקד נוכחי:  תא"ל א'
 מפקדים:  ראו מפקדי היחידה
 עיטורים
   אות הערכה מטעם הרמטכ"ל (2)
יחידה 8200 (קרי: "שמונה מאתיים") היא יחידה לאיסוף מודיעין אותות (סיגינט) ופענוח צפנים, השייכת לאגף המודיעין של צה"ל. היחידה נחשבת לאחת מהיחידות הטכנולוגיות הטובות בעולם וליחידה הגדולה ביותר מבין יחידות צה"ל. מפקד היחידה הוא קצין בדרגת תת-אלוף.
היסטוריה > שם היחידה

היחידה, נודעה בעבר בתקשורת ובפרסומים צבאיים בשם "יחידת האיסוף המרכזית", כונתה מ־22 ביולי 1948 שירות מודיעין 2 (ש.מ.2), אחר כך יחידה 515 (קרי: "חמש ורבע"), ובהמשך יחידה 848 (קרי: "שמונה ארבע שמונה"). לאחר מלחמת יום הכיפורים שונה שמה ל"יחידה 8200".
היסטוריה > טרום הקמת היחידה

בראשיתו, נשען המודיעין ביישוב העברי בארץ ישראל על מודיעין אנושי ועל יחסי שכנות הדוקים בין יהודים וערבים. בתקופת המנדט החל מעקב אחר מידע שזרם במרכזיות טלפונים ברחבי הארץ. במלחמת העצמאות נוצרה התמודדות חדשה מול צבאות ערב שהפעילו מערכות קשר לשליטה על הכוחות.
החל משנת 1920 החלה פעילות סיגינט נקודתית ביישוב העברי, שקיבלה משנה תוקף בעקבות מאורעות תרפ"ט. ב-1940 הוקם בארגון ההגנה הש"י (שירות ידיעות), שהיה שירות המודיעין של הארגון.
היסטוריה > אתר האזנה בתל אביב

בבניין מגורים ברחוב סוקולוב 26 בתל אביב החלה בפברואר 1939 האזנה במחתרת ביוזמת הש"י, ליחידות צבא ומשטרה של שלטונות המנדט הבריטי שפעלו נגד ההעפלה בהתאם למדיניות "הספר הלבן" הבריטית. החוליה החליפה דירות מסתור בתקופת המנדט הבריטי. לאחר קבלת החלטת החלוקה (נובמבר 1947) נאמר לאנשי חוליית ההאזנה שפעלה בתל אביב מטעם הש"י כי משימתם הסתיימה. ההנחיה ניתנה כנראה במהלך ינואר 1948. החוליה המשיכה לפעול בהתנדבות וראש הש"י, איסר בארי, החזיר אותה לפעילות בעקבות מידע ערכי שקיבלה והעביר אליו ראש החוליה מרדכי אלמוג (ורצמן).[דרוש מקור][מפני ש...] מפקדת היחידה פעלה בדירות בתחומי העיר תל אביב-יפו.
אלחוטנים שפעלו במסגרת החוליה בתל אביב היו בהמשך בין ראשוני יחידת ההאזנה של צה"ל עם הקמת המדינה. מרדכי אלמוג שהנהיג את פעילות החוליה היה מפקדה הראשון של יחידת ההאזנה הזו, שנקראה שירות מודיעין 2.
בשנת 2021 הוצב לוח הנצחה ליחידה ברחוב סוקולוב 26 מטעם עיריית תל אביב בעקבות פניית יחידת 8200 ועמותת בוגרי היחידה (ש.מ.2).
היסטוריה > הקמת היחידה ושנותיה הראשונות

תפקיד היחידה הוגדר: "להשיג ידיעות על האויב בכל שטחיו על ידי האזנה לשידוריו, שיחותיו ופענוחן". בין הישגי היחידה: פענוח הצופן של הצבא המצרי במלחמת העצמאות, והאזנה לשיחות של המצרים בדיונים על הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות. במקביל פעלה בירושלים הנצורה יחידה בשם "שפ"ן" - שירות פענוח נסתרות, שעם אנשיה נמנו ראובן בלום (מפקד יחידה 515 בשנים 1961–1966), הבלשנים יעקב פולוצקי, יהושע בלאו, שלמה מורג וחוקר האסלאם דוד צבי בנעט. יחידות אלה, שאוחדו בסוף 1948, היו תחילתה של יחידת הסיגינט (מודיעין אותות) המוכרת כיום כיחידה 8200.
היסטוריה > בסיס דרום

בסיס דרום הוקם במהלך מלחמת העצמאות באוקטובר 1948. בשנת 1967 עבר בסיס דרום מבאר שבע אל מקומו החדש שקיבל את הכינוי בסיס ירקון.
היסטוריה > מלחמת ששת הימים

ב־6 ביוני 1967, היום השני למלחמת ששת הימים, קלטה היחידה את שיחת נאצר-חוסיין. בשיחה זו, נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר הוליך שולל את חוסיין, מלך ירדן וטען כי חיל האוויר המצרי הולם מהבוקר בשדות התעופה של ישראל, אף על־פי שידע כי חיל האוויר שלו הושמד ברובו יום קודם במסגרת מבצע מוקד. נאצר עשה זאת כדי לגרום לחוסיין להעמיק את מעורבותו במלחמה ואולי להקל על מצרים. בשעה זו העולם, כולל תושבי ישראל, עדיין לא ידעו את גודל ההצלחה הכוללת ביבשה ובאוויר בשל דרישתו של שר הביטחון משה דיין לקיים ערפל קרב כבד.
נאצר הציע ששניהם יצהירו בבוקר כי בהתקפה על שדות התעופה במצרים ובירדן השתתפו מטוסים אמריקניים ובריטיים, שהמריאו מנושאות מטוסים במזרח הים התיכון.
השיחה שנקלטה הושמעה בגלי צה"ל על פי החלטת משה דיין, חרף התנגדותו של ראש אמ"ן, האלוף אהרן יריב, שחשש שעקב פרסום נוסח השיחה ועצם העובדה שנקלטה, ייחשפו מקורות ודרכי עבודה. הייתה זו הפעם הראשונה שישראל פרסמה שיחה שנקלטה על ידיה. ההחלטה לפרסם את השיחה התקבלה מתוך חשש שמצרים מנסה באמצעות השקר לגרור את ברית המועצות למלחמה, כפי שהתחייבה בהסכם ההגנה, במקרה שארצות הברית תתערב לצד ישראל. כמו כן, הייתה כוונה לסכסך בין נאצר לחוסיין לאחר שיפורסם כיצד הם מרמים זה את זה. לימים הצהירו חיילים ששרתו ביחידה בתקופה שחשיפת השיחה אכן גרמה לירידה בכמות יירוטי השיחות.
בתקופה שלאחר מלחמת ששת הימים ועד מלחמת יום הכיפורים סייעה היחידה לשב"כ לאתר פעילות סוכנים משדרים מסיני למודיעין המצרי.
היסטוריה > מלחמת ההתשה

באוגוסט 1968 שונה שם היחידה ל"יחידה 848" (קרי: שמונה-ארבע-שמונה). בעקבות טיבוע המשחתת "אילת" ולקחיו, תגברה היחידה את יחידת ההאזנה של חיל הים יחידה 663.
ב-1968 הגיעו המצרים להבנה כי עליהם לפתח את נושא הסיגינט והקימו את מנהלת הלוחמה האלקטרונית ששילבה יכולות מודיעיניות עם יכולת חסימה ושיבוש של מערכות תקשורת של האויב, כל זה בסיוע סובייטי. במסגרת פעילות המודיעין המצרי פעלה מג'מועה קרב 39, אשר מיולי 1969 עשתה שימוש בבלון בשדה התעופה באבו טור למטרות איסוף מודיעין מעבר לסוללת העפר שהקים צבא מצרים לאורך תעלת סואץ.
בעקבות מלחמת ששת הימים הקימה היחידה בסיסי האזנה באום חשיבה ובבלוזה שבסיני, בחרמון ובתל אביטל שברמת הגולן וביהודה ושומרון.
מלחמת ההתשה היוותה נקודת זינוק ליחידה בכל התחומים שהובלו על ידי אל"ם שלמה ענבר, אשר הגיע לפקד על היחידה כבחירתו האישית של ראש אגף המודיעין, האלוף אהרון יריב. בתקופה זו נענה אגף כוח האדם לדרישת יריב לתגבר את היחידה ב-94 גברים לצורכי האזנה בחזית התעלה.
בשנת 1969 הותקן ביחידה מחשב IBM 360/44, שנועד לעיבודים עתירי חישובים. היה זה המחשב הראשון שהותקן בצה"ל מחוץ לממר"ם.
במרץ 1970 העבירה היחידה ידיעה שמחזקת את ההבנה שהכוח הסובייטי שהגיע למצרים נועד לפעול עצמאית. סימן נוסף לכך היה קליטת סוללת SA-3 סובייטית באלכסנדריה במסגרת כיסוי האלינט של היחידה.
עד סוף שנות השישים נשען המוסד על היחידה, למעקב אחר התקשורת בין אנשי הפח"ע וקשריהם עם תשתיות לסיוע מבצעי שהקימו בארצות שונות. צבי זמיר קבע שההיענות לבקשות המוסד לא תאמה את צרכיו המבצעיים והחליט להקים במוסד יחידה שהתמחתה בתחום הטכנולוגי – "פרודות", שתעניק מענה לוגיסטי בזמן אמת לצרכים המבצעיים. אמ"ן לא ראה בעין יפה את השינוי המוצע ולא שיתף פעולה. במקביל להקמת "פרודות" הוקמה במוסד פונקציה לתקשורת אלחוטית עם סוכני המוסד, שפעלה במקביל ליחידה 220 של אמ"ן, במטרה להתגבר על עיכובים בהגעת תשדירים מסוכנים מתריעים.
מבצע תרנגול 53 יצא לפועל כדי לנצל את “התחכמותו” של מפקד זירת ים-סוף המצרי. הלה החליט להציב מכ”ם רוסי P-12 פעיל באתר דמה באזור ראס ע’ארב, בצד המערבי של המפרץ. הרעיון היה להטעות את חיל-האוויר הישראלי ולמנוע את השמדתו, כגורל מכ”מים אמיתיים אחרים. אתר דמה אינו מוגן כאתר אמיתי וכאלה לא היוו אתגר ל”ארטילריה המעופפת” של ישראל. התרגיל נקלט בתעבורת הקשר של יחידה 8200 והמידע הועבר לאמ”ן. האגף הציע לרמטכ”ל לחטוף את המכ”ם המצרי. חיים בר-לב, הרמטכ”ל, אישר את המבצע, שבוצע ללא תקלות.
היסטוריה > כישלון ההתרעה במלחמת יום הכיפורים

לפני פרוץ המלחמה מנתה יחידה 848 כ-3,400 חיילים, והיא קיבלה 85% מתקציב אמ"ן. לרשות היחידה עמדו, בין היתר, "האמצעים המיוחדים", שהיו אמצעי איסוף מודיעין אותות של צה"ל שהותקנו במצרים, ואמורים היו לספק מידע אמין על כוונת המצרים לצאת למלחמה. בימים שקדמו למלחמת יום הכיפורים פנו מפקד יחידה 848, אל"ם יואל בן-פורת וראש מחלקת איסוף, אל"ם מנחם דיגלי, אל ראש אמ"ן, האלוף זעירא, ודרשו להפעיל את האמצעים המיוחדים, במטרה לברר האם תנועות הצבא במצרים הן הכנה למלחמה, או שמדובר בתרגיל בלבד. הם נענו בשלילה על ידי זעירא, ובהמשך דחה זעירא גם פנייה דומה של ראש מחלקת מחקר, תא"ל אריה שלו. בסופו של דבר ניתן אישור להפעלת האמצעים המיוחדים רק בבוקרו של 6 באוקטובר, שעות ספורות לפני שפרצה המלחמה. אצל מקבלי ההחלטות, הרמטכ"ל דוד אלעזר ושר הביטחון משה דיין, נוצר הרושם שהאמצעים המיוחדים הופעלו כבר ימים אחדים קודם לכן, וביודעם את מהותם של האמצעים המיוחדים, נתנו משקל רב להערכתו של זעירא שלא צפויה מלחמה.
בספר שפרסם תא"ל שלו בשנת 2006, הוא טען כי ב־4 באוקטובר 1973 קלטה יחידת איסוף מידע בעל משמעות התרעתית גבוהה, אך זו לא הגיעה למחלקת המחקר אלא כעבור שלושה חודשים.
יואל בן-פורת מספר בספרו "נעילה" על מברק מוצפן שפענח ראובן ירדור ב-5 באוקטובר סמוך לשעה 5 בערב (21 שעות לפני פרוץ הקרבות), שהבהיר מעל לכל ספק כי המלחמה עומדת לפרוץ. את המברק שלח שגריר עיראק במוסקבה למשרד החוץ בבגדאד, ובו דיווח כי פינוי נתיני ברית המועצות מסוריה וממצרים בא בעקבות כוונת הסורים והמצרים לפתוח במלחמה. ההתרעה עוכבה באגף המודיעין ולא הגיעה בזמן לרמטכ"ל אלעזר. קיימת הערכה שהדיווח על המברק, שלא הופץ בזמן ולא הוערך כראוי, לא היה משנה את הערכת המצב של הרמטכ"ל והסובבים אותו: סגנו, ראש אמ"ן, מפקד חיל האוויר ואחרים, גם לו היה מופץ בזמן, כי לא יכול היה לסדוק את חומת הביטחון העצמי והאמונה ביכולת אמ“ן לתת התרעה צבאית 24 שעות מראש, כפי שלא עשו זאת ידיעות נוספות שהצטברו בימים שלפני המלחמה. מפקד היחידה, תא“ל יואל בן פורת, עשה מאמץ נואש לשכנע כי המלחמה קרבה, אך לא הצליח בכך, אף על פי שהיו הרבה מאוד סימנים מעידים בשטח ובעולם המודיעין שהמלחמה עתידה לפרוץ.
הייתה כוונה בתוכנית המלחמה המצרית באוקטובר 1973 לכבוש את רכס אום ח'שיבה עליו ישבו בסיס ההאזנה המרכזי "בבל", החפ"ק הפיקודי "דבלה" ויחידות נ"מ ול"א של חיל האוויר. המשימה הוטלה על חטיבה אמפיבית 130, אך היא לא בוצעה.
בתחילת מלחמת יום הכיפורים, נכבש מתקן של היחידה במוצב החרמון בידי כח קומנדו סורי. 13 חיילים, ששרתו במוצב נשבו, וחייל אחד אלפרד אקסלרד נהרג בשלב הכניעה ב-7 באוקטובר. בין החיילים שנפלו בשבי היו עמוס לוינברג, קצין בינה רשתית (קב"ר), ששהה במוצב החרמון בעת שכוחות צנחנים סורים כבשו את המוצב. לוינברג סיפק לשוביו מידע סודי רב על היחידה וזכה עקב כך לכינוי "הקב"ר המזמר". בין השבויים היו אפרים זינגר וסמ"ר דני יוסף (בדצמבר 2022 הועלה לדרגת רס"ן) ואחרים. 3 מחיילי היחידה שסופחו למתקן ערב יום הכיפורים (קצין ו-בד"א) הצליחו לסגת יחד עם מפקד המוצב ונוספים והגיעו לקו כוחות צה"ל. הקצין חזר מיד ליחידה והשתלב בענף הטכני ממנו יצא.
ב-19 ביוני 2023 התקיים ביחידה מפגש ראשון מזה 50 שנה עם פדויי השבי מהיחידה.
לאחר מלחמת יום הכיפורים שונה שם היחידה לשמה הנוכחי, "יחידה 8200".