stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תהליך אדיאבטי
גז אידיאלי (תהליך הפיך) > דוגמה לדחיסה אדיאבטית

נתבונן בדוגמה רווחת של דחיסה אדיאבטית – דחיסה במנוע בנזין. נניח כמה הנחות לצורך פשטות: הנפח לפני הדחיסה של צילינדר הוא 1,000 סמ"ק (ליטר אחד), הגז בפנים הוא חנקן בלבד (גז דיאטומי עם חמש דרגות חופש כך ש-  \gamma =7/5\,), ושיחס הדחיסה של המנוע הוא 10:1 (1,000 הסמ"ק של הגז הלא דחוס יידחסו ל-100 סמ"ק כאשר הבוכנה עולה). הגז הלא דחוס הוא בערך בטמפרטורת החדר ובלחץ סטנדרטי (חדר חמים בטמפרטורה של ~27ºC או 300K, ובלחץ של 1 בר – בערך 100kPa, או 14.7PSI).
PV^{\gamma }=\operatorname {constant} =100,000\operatorname {pa} *1000^{7/5}=100\times 10^{3}*15.8\times 10^{3}=1.58\times 10^{9}
הקבוע האדיאבטי של ניסוי זה הוא בערך 1.58 מיליארד. הגז עתה דחוס לנפח של 100cc (נניח כי התהליך מתרחש מהר מספיק כך שחום אינו יוצא או נכנס). הנפח החדש הוא 100cc, אבל הקבוע הוא עדיין 1.58 מיליארד:
P*V^{\gamma }=\operatorname {constant} =1.58\times 10^{9}=P*100^{7/5}
אם נפתור עבור P:
P=1.58\times 10^{9}/{100^{7/5}}=1.58\times 10^{9}/630.9=2.50\times 10^{6}\operatorname {Pa}
או 362PSI או 24.5 אטמוספירות. שימו לב כי הלחץ גדל לא לפי יחס הדחיסה פשוט של 10:1; זאת משום שהגז לא רק נדחס, אלא גם העבודה שנעשתה כדי לדחוס את הגז גם היא חיממה את הגז, ולגז יהיה לחץ גדול יותר אפילו אם הנפח לא ישתנה.
אנו יכולים לפתור עבור הטמפרטורה של הגז הנדחס במנוע, אם נשתמש בחוק הגז האידיאלי. התנאים ההתחלתיים הם 100,000pa לחץ, 1,000cc נפח, ו-300K טמפרטורה, כך שהקבוע שלנו בניסוי הוא:
{PV \over T}=\operatorname {constant} ={{10^{5}*10^{3}} \over {300}}=3.33\times 10^{5}
אנו יודעים שלגז הנדחס יש V=100cc ו-P=2.50E6 פסקל, אז אנו יכולים לפתור עבור הטמפרטורה באמצעות אלגברה פשוטה:
{PV \over {\operatorname {constant} }}=T={{2.50\times 10^{6}*100} \over {3.33\times 10^{5}}}=751
זוהי טמפרטורה סופית של 751K, או 477°C, למעלה מטמפרטורת ההצתה של דלקים רבים. זוהי הסיבה לכך שמנועים רבים דורשים דלקים ייחודיים שלא יוצתו מעצמם ויגרמו לדטונציה במנוע, מגדש או מכשיר קירור לנוזל שיאפשרו טמפרטורה נמוכה יותר באותה הלחץ. מנוע דיזל מתפקד גם בתנאים קיצוניים יותר, עם יחס דחיסה של 20:1 או יותר, כדי לספק טמפרטורת גז גבוהה מאוד שמבטיחה הצתה מיידית של הדלק.
גז אידיאלי (תהליך הפיך) > התפשטות אדיאבטית חופשית של גז

עבור התפשטות אדיאבטית חופשית של גז אידיאלי, הגז נמצא במכל מבודד, ואז מתאפשרת התפשטות בריק. מאחר שאין לחץ חיצוני על הגז, העבודה הנעשית על ידי המערכת היא אפס. התהליך אינו כולל מעבר חום או עבודה, ולכן מהחוק הראשון של התרמודינמיקה ניתן ללמוד כי השינוי נטו באנרגיה הפנימית של המערכת הוא אפס. עבור גז אידיאלי, הטמפרטורה נשארת קבועה, משום שהאנרגיה הפנימית תלויה רק בטמפרטורה במקרה זה. מכיוון שבטמפרטורה קבועה האנטרופיה מתכונתית לנפח, היא גדלה במקרה זה, ולכן התהליך אינו הפיך.
גז אידיאלי (תהליך הפיך) > פיתוח המשוואה הרציפה עבור חימום וקירור אדיאבטיים

ההגדרה של תהליך אדיאבטי היא שמעבר החום במערכת הוא אפס  \delta Q=0. לכן, לפי החוק הראשון של התרמודינמיקה:
{\text{(1)}}\qquad dU+\delta W=\delta Q=0,
כאשר dU – השינוי באנרגיה הפנימית של המערכת ו-δW – העבודה שנעשית על ידי המערכת. כל עבודה שנעשית היא על חשבון האנרגיה הפנימית U, משום שחום δQ אינו מגיע מן הסביבה. עבודת לחץ-נפח δW הנעשית על ידי המערכת מוגדרת:
{\text{(2)}}\qquad \delta W=P\,dV.
אולם, P אינו נשאר קבוע במשך התהליך האדיאבטי, אלא משתנה יחד עם V.
אנו מעוניינים לדעת כיצד הערכים של dP ושל dV קשורים אחד בשני במשך התהליך האדיאבטי. עבור גז אידיאלי, האנרגיה הפנימית נתונה על ידי:
{\text{(3)}}\qquad U=\alpha nRT,
כאשר  {\alpha } – מספר דרגות החופש חלקי 2, R הוא קבוע הגז האוניברסלי, ו-n הוא מספר המולים במערכת (מספר קבוע).
דיפרנציאציה של משוואה (3) ושימור בחוק הגז האידיאלי,  PV=nRT מניבים:
{\text{(4)}}\qquad dU=\alpha nR\,dT=\alpha \,d(PV)=\alpha (P\,dV+V\,dP).
משוואה (4) נכתבת לרוב  dU=nC_{V}\,dT משום ש- C_{V}=\alpha R.
עתה נציב משוואה (2) ו-(4) לתוך משוואה (1) ונקבל:
-P\,dV=\alpha P\,dV+\alpha V\,dP,
נפרק לגורמים לפי  -P\,dV,:
-(\alpha +1)P\,dV=\alpha V\,dP,
נחלק את שני הצדדים ב-PV
-(\alpha +1){dV \over V}=\alpha {dP \over P}.
לאחר אינטגרציה של אגף שמאל וימין מ-V0 עד V, ומ-P0 עד P, והחלפת האגפים:
\ln \left({P \over P_{0}}\right)={-{\alpha +1 \over \alpha }}\ln \left({V \over V_{0}}\right).
אקספוננציאציה בשני האגפים, החלפת  {\alpha +1 \over \alpha } ב-  \gamma , האינדקס האדיאבטי:
\left({P \over P_{0}}\right)=\left({V \over V_{0}}\right)^{-{\gamma }},
החלפת השבר באגף הימני בהפכי, להורדת סימן המינוס:
\left({P \over P_{0}}\right)=\left({V_{0} \over V}\right)^{\gamma }.
ולכן,
\left({P \over P_{0}}\right)\left({V \over V_{0}}\right)^{\gamma }=1
וגם
P_{0}V_{0}^{\gamma }=PV^{\gamma }=\operatorname {constant} .
גז אידיאלי (תהליך הפיך) > פיתוח המשוואה הבדידה

השינוי באנרגיה הפנימית של המערכת, הנמדדת ממצב 1 למצב 2, שווה ל-
{\text{(1)}}\qquad \Delta U=\alpha RnT_{2}-\alpha RnT_{1}=\alpha Rn\Delta T
באותו הזמן, העבודה שנעשית כתוצאה משינויי הלחץ-נפח משתנה כתוצאה מהתהליך ושווה ל-
{\text{(2)}}\qquad W=\int _{V_{1}}^{V_{2}}P\,dV
מאחר שאנו דורשים שהתהליך יהיה אדיאבטי, על המשוואה הבאה להתקיים:
{\text{(3)}}\qquad \Delta U+W=0
לפי הפיתוח הקודם,
{\text{(4)}}\qquad PV^{\gamma }={\text{constant}}=P_{1}V_{1}^{\gamma }
נסדר את המשוואה ונקבל
W=\int _{V_{1}}^{V_{2}}P_{1}\left({\frac {V_{1}}{V}}\right)^{\gamma }\,dV
אינטגרציה תיתן,
נציב  \gamma ={\frac {\alpha +1}{\alpha }},
נסדר מחדש,
W=-\alpha nRT_{1}\left(\left({\frac {V_{2}}{V_{1}}}\right)^{1-\gamma }-1\right)
ממשוואת הרציפות,
או,
נציב את לתוך  W את התוצאה,
\alpha nR(T_{2}-T_{1})=\alpha nRT_{1}\left(\left({\frac {P_{2}}{P_{1}}}\right)^{\frac {\gamma -1}{\gamma }}-1\right)
נפשט,
נפשט,
נפשט עוד,
שרטוט אדיאבטות

אדיאבטה היא עקומה בעלת אנטרופיה קבועה בדיאגרמת P-V. מאפייני האדיאבטה בדיאגרמה זו הם:
עבור כל אדיאבטה, ציר ה-V (נפח) וציר ה-P (לחץ) הם אסימפטוטות.
כל אדיאבטה חותכת איזותרמה בדיוק פעם אחת.
אדיאבטה נראית כמו האיזותרמה, אבל בעת ההתפשטות, האדיאבטה מאבדת יותר לחץ מהאיזותרמה, ולכן השיפוע תלול יותר.
אם האיזותרמה קעורה בכיוון "צפון-מזרח" 45°, אז האדיאבטה קעורה בכיוון "מזרח-צפון-מזרח".
כאשר משרטטים את האיזותרמות והאדיאבטות בנפרד בתנאי אנטרופיה וטמפרטורה רגילים, מבחינים כי כשמתקרבים אל הצירים, צפיפות האיזותרמות נשארת קבועה, אך צפיפות האדיאבטות גדלה. עם זאת, כשמאוד קרובים לאפס המוחלט, צפיפות האדיאבטות דועכת במהירות, והיא נעשית דלילה.
לקריאה נוספת

Silbey, Robert J. (2004). Physical Chemistry. Hoboken: Wiley. p. 55. ISBN 978-0-471-21504-2.
Broholm, Collin. "Adiabatic free expansion." Physics & Astronomy @ Johns Hopkins University. N.p., 26 Nov. 1997. Web. 14 Apr. *Nave, Carl Rod. "Adiabatic Processes." HyperPhysics. N.p., n.d. Web. 14 Apr. 2011. Adiabatic Processes, hyperphysics.phy-astr.gsu.edu.
Thorngren, Dr. Jane R.. "Adiabatic Processes." Daphne – A Palomar College Web Server. N.p., 21 July 1995. Web. 14 Apr. 2011. .
ישיבת מעלה גלבוע

| --- | --- |
בית המדרש
בית המדרש
 בית ספר
 השתייכות:  ציונות דתית   הקיבוץ הדתי
 תקופת הפעילות:  ה'תשנ"ג–הווה
 בעלי תפקידים
 נשיא:  הרב דוד ביגמן
 ראש הישיבה:  הרב יהודה גלעד, הרב שמואל ריינר והרב יוסי גמליאל
 תלמידים
 :  כ־100 בישיבה
 שונות
 ספרים:  כתב העת מעגלים, הספרים יודוך רעיוני, את קולך שמעתי, גישת התמורות ועוד
 מיקום
 מיקום:  קיבוץ מעלה גלבוע
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°28′42″N 35°25′06″E﻿ / ﻿32.478424°N 35.418323°E﻿ / 32.478424; 35.418323
 www.maalegilboa.org
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) ישיבת מעלה גלבוע(למפת עמק בית שאן רגילה) ישיבת מעלה גלבוע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת מעלה גלבוע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת מעלה גלבוע
 
ישיבת מעלה גלבוע – הקיבוץ הדתי ממוקמת בקיבוץ מעלה גלבוע. הישיבה מונה כמאה תלמידים בבית המדרש. הכולל של הישיבה לבוגרי צבא מונה כעשרים תלמידים, שכמחציתם לומדים הסמכה לרבנות. נשיא הישיבה הוא הרב דוד ביגמן, ובראש הישיבה עומדים שלושה ראשי ישיבה: הרב יהודה גלעד, הרב שמואל ריינר והרב יוסי גמליאל.
הישיבה מדגישה את המחויבות כלפי החברה הישראלית והעם היהודי ואת החובה לפתיחות מחשבתית ולמוסריות אנושית. הישיבה מיוחדת בדרכי לימוד הגמרא הנהוגות בה, המשלבות שיטות מסורתיות בשיטות חדשניות. מאז סגירת ישיבת הקיבוץ הדתי עין צורים, ישיבה זו היא היחידה המשלבת שירות צבאי מלא (32 חודשים) עם לימודים בישיבה (למשך שנתיים).
היסטוריה

הישיבה הוקמה בשנת 1993, כ"ישיבת הקיבוץ הדתי" הצפונית, לאחר שקודמתה בעין צורים הוקמה בשנת 1986. שלושת ראשי הישיבה שימשו כרבני קיבוצים. הרב גלעד שימש אז כרב קיבוץ לביא (ולימים חבר כנסת מטעם מפלגת מימד), והרב ריינר בקיבוץ טירת צבי. שנה לאחר מכן הצטרף גם הרב ביגמן, שעמד קודם לכן בראש הישיבה בעין צורים, וכיהן כרב הקיבוץ מעלה גלבוע.
בשנת 2006 פתחה הישיבה תוכנית לבוגרי צבא המשלבת עשייה חברתית-חינוכית בצד הלימודים התורניים.
בשנים הראשונות שכנה הישיבה בתוך בית הכנסת של הקיבוץ והתלמידים גרו בדירות של הקיבוץ. בחורף תשס"ה (2004) נחנכו בית מדרש ובנייני פנימיות חדשים.
בשנת 2023 נכנס הרב יוסי גמליאל לתפקיד ראש בית המדרש, בכוונה למנותו בעתיד לראש הישיבה. בשנת 2024 נכנס לתפקידו.
דרכי הלימוד וסדר היום > עקרונות בלימוד

הישיבה דוגלת בפתיחות מחשבתית ובביקורתיות בלימוד, לצד מחויבות מלאה לשמירת ההלכה. הישיבה שואפת להכניס לתוך הדיון בבית המדרש את קשת הדעות בכל תחום, בבחינת "קבל האמת ממי שאמרה".
דרכי הלימוד וסדר היום > סדר היום

בישיבה נלמדים שלושה סדרים ביום. סדר בוקר מוקדש ללימוד גמרא בעיון, סדר צהריים מוקדש ללימוד גמרא בבקיאות, וסדר ערב מוקדש ללימוד עצמי של התלמידים. בישיבה שיעורים במגוון תחומים לפני סדר בוקר, בתחילת ובסוף סדר צהריים, ברוב שעות סדר ערב, ובזמן הפסקת הצהריים. הישיבה מעודדת את התלמידים לא להיכנס לשיעורים רבים ולהעדיף לימוד עצמי.
דרכי הלימוד וסדר היום > לימודי הגמרא

בלימודי העיון משלבת הישיבה בין צורת הלימוד הישיבתית הקלאסית לבין לימוד חדשני השואב את מקורותיו גם מן המחקר האקדמי. הרב ביגמן הוא מהרבנים הבולטים בין מיישמי שיטת הרבדים. הוא מעודד את התלמידים לקרוא כל דעה בפני עצמה, ואחר כך לראות את תהליכי העריכה השונים בגמרא ולחפש את המשמעות שעומדת מאחוריהם; לשאול גם "למה" ולא רק "מה". מלבד הרב ביגמן, בדרך זו מלמדים רוב רבני הישיבה, בהבדלים מסוימים.
רבנים אחרים בישיבה, ובראשם הרב ריינר, מלמדים גמרא בשיטות אחרות, בעיקר שיטת בריסק. שיטת הלימוד של הרב ריינר עוסקת בעיקר בחקירה לעומקן של ההגדרות ההלכתיות, תוך שימוש בהמשגות הלמדניות שנבנו על ידי האחרונים.
דרכי הלימוד וסדר היום > לימוד התנ"ך וגישת התמורות

לימוד התנ"ך בישיבה ברובו נעשה על דרך הפשט, תוך התמקדות בשיטה הספרותית ובשיטות נוספות.
חלק מרבני הישיבה סוברים שיש אמת פרשנית רבה בביקורת המקרא, ולפיכך רואים חשיבות בהתמודדות עם האתגרים שהתפיסה הביקורתית מציבה לאמונה. תלמידי שיעור ב' לומדים עם ד"ר חזי כהן סדרת שיעורים ששמה "מסורת וביקורת", ובה מוצגות הטענות העיקריות של הביקורת, וכן ההתמודדות הדתית עמן לאורך הדורות. בשיעורים נלמדת גם גישת התמורות, שפיתחו הרב ביגמן והרב אביה הכהן (שהיה ר"מ בישיבת עין צורים) עם כהן. לפי גישה זו, בדומה לשינויים בהלכה לאורך הדורות שלאחר המקרא (תורה שבעל פה), כך הפערים והסתירות בחוקי המקרא נובעים משינויים במהלך התהוות התורה עצמה. דוגמה רווחת לתמורות שכאלה היא שינויים שהתרחשו בספר דברים, בעקבות המעבר ממציאות נוודית לישיבת קבע בארץ. השינויים יכולים לנבוע מהתפתחות מוסרית, אירועים היסטוריים, שינויים תאולוגיים ועוד. הישיבה הוציאה לאור ספר שעוסק בגישה ומפתח אותה.
דרכי הלימוד וסדר היום > לימודים נוספים

לצד לימוד הגמרא, התופס את עיקר יום הלימודים, ולימוד התנ"ך, בישיבה מדגישים את החשיבות של לימוד תורה שבעל פה, הלכה ואגדה; מחשבת ישראל וחסידות; ולצידן גם תחומי רוח נוספים כגון ספרות ופילוסופיה. בין היתר, רבים מתלמידי הישיבה לומדים בתוכניות שמטרתן ללמוד את כל התנ"ך וחצי מששת סדרי המשנה, תוך שנה אחת.
ישיבה וצבא

במסגרת תוכנית השילוב משרתים התלמידים שירות צבאי מלא בארבעה שלבים:
שנה, או שנה וחצי, של לימוד בישיבה
שנה וחצי של שירות צבאי
שנה, או חצי שנה (בהתאמה), של לימוד בישיבה
השלמת השירות הצבאי
חלק מבוגרי הישיבה משרתים בסיירות וביחידות נוספות הדורשות שירות של שלוש שנים ויותר.
עד 20% מכל מחזור משרתים בצבא שנתיים במקום שנתיים ושמונה חודשים, במסלול הנקרא "שילוב מיוחד". ההצטרפות למסלול דורשת אישור של ראשי הישיבה וכוונה להמשיך ללמוד לרבנות או להוראה.
היחס לחברה הישראלית ולעם ישראל

בישיבה מושם דגש על החיבור לחברה הישראלית ולמדינת ישראל. הישיבה נוהגת להשתתף במפגשי שיח בין דתיים וחילונים, ומעודדת את תלמידיה לתרום תרומה משמעותית לחברה הישראלית. בישיבה מושם דגש על מחויבות לצדק חברתי. ראשי הישיבה עוסקים בתחומי התרת עגונות וסרבנות גט, והם חברים בעמותת "גשר", בארגון "במעגלי צדק", בעמותת צהר ובבית הלל.
בשנת תשע"ג נפתח בישיבה מסלול השילוב המשלב, שבמסגרתו לומדים בה תלמידים בעלי לקויות תקשורת, בעיקר תסמונת אספרגר. תלמידים אלה עובדים בחווה חקלאית-טיפולית בשעות הבוקר ומשתלבים בלימודי הישיבה בשעות אחר הצהריים והערב. לפני פתיחת המסלול התנדבו תלמידי הישיבה אחת לשבוע בבית שאן במרכז לקליטת עלייה שבקיבוץ בית אלפא. עם פתיחת מסלול "השילוב המשלב" התנדבות זו נפסקה, מתוך אמונה כי מעלתו של השילוב בתוך קהילת הישיבה גדולה באופן משמעותי מהתנדבות מוגבלת בזמן מחוץ לכותלי המוסד.
רבים מרבני הישיבה פעילים בשדה הפמיניזם הדתי. הדבר בא לידי ביטוי בהשתתפות בכנסים של ארגון קולך ובמעורבות ביוזמות בתחומי התרת עגונות, מסורבות גט ועוד. בשנת תשע"ו פתחה הישיבה תוכנית לימודי הלכה לנשים, בשיתוף עם מדרשת עין הנצי"ב, בהובלת הרב בנימין הולצמן (ר"מ בישיבה ורב קיבוץ מעלה גלבוע). כיום מתקיימים מפגשי התוכנית בעין הנצי"ב.
בנוסף, ראשי הישיבה וחלק מרבניה פעילים הלכתית וציבורית בשדה הגיור, בעיקר כחלק ממיזם גיור כהלכה. בישיבה פועל בית הדין הצפוני של המיזם. בין היתר, בינואר 2022 חתמו ראשי הישיבה על תמיכה בתוכנית הגיור של שר הדתות מתן כהנא.
הישיבה רואה חשיבות בקשר עם יהדות התפוצות ולומדים בה תלמידים מחו"ל, רובם מארצות הברית. בניגוד לרוב הישיבות המחזיקות תוכנית לבני חו"ל, בישיבת מעלה גלבוע התלמידים מחו"ל משולבים לגמרי בתוכנית הישראלית, למעט שיעורים בודדים במהלך השבוע. חלקם מתגייסים לצה"ל ועולים לישראל.
פרסומים בהוצאת הישיבה > ספרים

הרב דוד ביגמן, יודוך רעיוני: התבוננות הגותית בפרשת השבוע, תשס"ט. יצא גם באנגלית בשם The Fire and the Cloud
לשמוע אל הרנה ואל התפלה, סדר סליחות בנוסח משולב – אשכנזי וספרדי. מהדורה ראשונה יצאה בתשס"א, בשיתוף עם ישיבת הקיבוץ הדתי עין צורים (מהדורה שנייה מתוקנת, תשע"ב)
הרב יהודה גלעד, את קֹלךָ שמעתי: שיח אלוהים ואדם בספר בראשית, עיונים בדרך הפשט ומדרשו, תשע"ג (מהדורה שנייה מתוקנת ומורחבת תשע"ה)
גישת התמורות: שיטה חדשה בפרשנות התורה, בעריכת חזי כהן ואביעד עברון, תשע"ט (הוצאה משותפת עם ספרי מגיד)
ד"ר חזי כהן, שערי חיים: בעקבי תורתו של הבן איש חי, תשע"ט (הוצאה משותפת עם ידיעות ספרים)
הרב דוד ביגמן והרב בנימין הולצמן, עקרות הלכתית: פתרונות למצבי אי־פריון על רקע הלכתי, תש"ף
כמה מחברי סגל הישיבה פרסמו ספרים נוספים בהוצאות אחרות, ביניהם ספרו של ד"ר חזי כהן חוכמה מקדם: סיפורי חכמים מקהילות הספרדים ועדות המזרח (ידיעות ספרים, תשע"ה) וספרו של ד"ר זאב קיציס, המורים הגדולים של החסידות (ידיעות ספרים, תשפ"ד).
פרסומים בהוצאת הישיבה > כתבי עת

כתב העת התורני מעגלים, ובו מאמרים תורניים עיוניים פרי עטם של רבני הישיבה, תלמידיה ובוגריה. כתב העת פעיל, ועד שנת תשפ"ג יצאו לאור 11 כרכים
וזאת ליהודה, עלון הגותי על שם הרב יהודה עמיטל, בעברית ובאנגלית. העלון יצא לאור בשנים תשע"ג–תשע"ד, בחמישה גליונות
בוגרים ידועים

פרופ' אבישי בר-אשר – חוקר קבלה, חבר סגל בחוג למחשבת ישראל באוניברסיטה העברית
הרב אילעאי עופרן – פסיכולוג, רב קבוצת יבנה וראש מכינת רוח השדה
הרב איתן טוקר – ראש ישיבת הדר בניו יורק
אלירן מלכה – במאי קולנוע וטלוויזיה, יוצר הסדרה שבאבניקים והסרט הבלתי רשמיים
אריאל בנבג'י – במאי קולנוע וטלוויזיה (אורים ותומים, נויורק ועוד)
אריאל לוינסון – ראש הישיבה החילונית 'בינה' בירושלים
ביני אשכנזי – כתב המשפט באתר וואלה
יאיא פינק – פעיל שמאל דתי, מייסד לובי 99 ודמוקרטTV, לשעבר מנכ"ל תנועת דרכנו - יוצאים לפעולה
יאיר אגמון – סופר (עם הארץ, יאיר ויהונתן ועוד), בעל טור שבועי במגזין מוצש של מקור ראשון, ובמאי קולנוע
ד"ר יעקב צ' מאיר – סופר (גם ציפור, דרישות, נחמיה ועוד), חוקר בתחומי מדעי היהדות והיסטוריון של תולדות הספר
אל"ם ישראל פרידלר – מפקד חטיבת ביסלמ"ח, לשעבר מפקד חטיבת אלכסנדרוני וסמח"ט גולני
אל"ם מאיר בידרמן – מפקד חטיבת הבקעה, לשעבר סמח"ט הצנחנים
מאיר בינג – מנכ"ל האוניברסיטה הפתוחה, לשעבר מנכ"ל המשרד לשוויון חברתי
מאיר מרציאנו – כתב הבריאות של רשת 13
שמואל שטח – לשעבר מנכ"ל תנועת נאמני תורה ועבודה
הערות שוליים

↑  ישיבת מעלה גלבוע: הרב יוסי גמליאל מונה לראש בית המדרש, ערוץ 7, 6.9.23
1 2  דרכה של הישיבה, באתר ישיבת מעלה גלבוע
↑  אריאל פיקאר, ריאיון עם הרב ביגמן, דעות, סיון תש"ס
↑  ראו בספר "גישת התמורות" המצוין להלן. מאמרים נוספים על הגישה: הרב יהודה גלעד, כאופקים המתחלפים להולך בדרך רחוקה: כוונות התורה וההתפתחות המוסרית, מעגלי תורה ומוסר, מעלה גלבוע תשע"ז; חזי כהן, מה בין הפסח בשמות לפסח שבדברים, באתר ישיבת מעלה גלבוע.
↑  "רב וחובל" – כתבה באתר ynet על שלושה מבוגרי הישיבה שסיימו יחד קורס חובלים.

שלושה מבין מסיימי קורס טיס הם בוגרי ישיבה אחת – כתבה מאתר כיפה על שלושה בוגרי הישיבה שסיימו יחד את קורס טיס 175.
↑  הרב דוד ביגמן - כולנו גרים, באתר גיור כהלכה, ‏2020-05-19
↑  עתים - זכינו לסייע ללמעלה מ-1,500 מתגיירים! -
↑  שלושה דורות במשפחה עברו גיור ביום אחד, באתר בחדרי חרדים
↑  גיא עזרא, ‏עוד 3 רבנים סרוגים הודיעו על תמיכה במתווה הגיור, באתר "סרוגים", 10 בינואר 2022
↑  אלון שלו, ‏סקירת הספר, השילוח, גיליון 16, אוקטובר 2019; אברהם שמאע, גישת התמורות: שיטה חדשה בפרשנות התורה - ביקורת ספרים, מגדים גיליון ס', אלון שבות: מכללת הרצוג - תבונות, מנחם-אב תשפ"א
↑  מאמרי העלון באתר הישיבה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313898405171  LCCN: no2011083533  VIAF: 170957979   WorldCat (עם VIAF): 170957979 
בנין הישיבה מרחוק
קשת בוסמנית

| קשת בוסמנית |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: אידרונאים
תת־סדרה:: Atherinoidei
משפחה:: קשתיתיים
סוג:: Melanotaenia
מין:: קשת בוסמנית
שם מדעי
 Melanotaenia boesemani ‏אלן, 1980

קשת בוסמנית או קשת בושמנית (שם מדעי: Melanotaenia boesemani) הוא מין דג ממשפחת קשתיתיים החי במים מתוקים.
דג זה הוא מין אנדמי לאגמי איימארו ויובליהם באזור ההררי של חצי האי "ראש הציפור" שבמערב פפואה, אינדונזיה.
הדג התגלה לראשונה בשנת 1980 על ידי ג.ר. אלן ונ.ג'. קרוס. למין קשת זה, ניתן השם בוסמנית על שם האיכיולוג ההולנדי שאסף פרטים ממין זה, מארינוס בוסמן (Marinus Boeseman).
מראה

חלקו הקדמי העליון של הדג בצבע כחול כהה ובטנו כסופה. חלקו האחורי צבוע בכתום עד אדום. הניגודיות בצבעו של דג הקשת גרמה לו להיות אהוד ופופולרי בקרב מגדלי דגי נוי.
כמו ברוב דגי הקשת, כהות או בהירות צבעי הדג עשויה להוות סימן למצב רוחו או לבריאותו כאשר צבעים כהים ועזים יותר מראים על דג שמח ובריא יותר.
אורכו של דג בוגר הוא 7–12 ס"מ. בצעירותו, צורת הדג מוארכת אך כשמתבגר גבו ובטנו מתעגלים כך שחלקו העליון והתחתון מקבלים צורת קשת.
מראה > הבחנה בין המינים

הזכרים גדולים יותר מהנקבות, באורך ובגובה. כמו כן, צבע הזכרים חזק יותר משל הנקבות וסנפיריהם ארוכים יותר במידה מסוימת.
בשבי > תנאים נדרשים

טמפרטורה: 22–28°C.
חומציות: 6.0–8.0.
קשיות: 4–14.
מכל בנפח של כ-200 ליטר.
בשבי > התנהגות

הקשת הבוסמנית היא דג חברתי ופעיל מאוד באקווריום, לכן מגדלים מנוסים נוהגים לגדלו בלהקה של לפחות 5 פרטים. לדג זה מזג שקט וחברותי ולכן יעדיף שותפים שקטים וחברותיים. יבלע דגים ורכיכות המסוגלים להיכנס לפיו. הקשת הבוסמנית רגילה לשחיה במרחבים ולכן מחסור במרחב פתוח עלול לגרום לה לנזק.
בשבי > תזונה

הקשת הבוסמנית היא אוכלת כל, עם זאת תעדיף בעיקר מזון בשרי.
בשבי > רבייה

הנקבה מטילה את הביצים אך לא משגיחה עליהן לאחר ההטלה. לאחר 8–11 ימים הביצים יבקעו ולאחר כשנה יגיעו לבגרות מינית.
הערות שוליים

↑  קשת בוסמנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  קשת בוסמנית, באתר מגזין אקווה לדגי נוי
↑  Fitriyatus Shoimah, Sri Hastuti, Tristiana Yuniarti, EFEKTIVITAS PERENDAMAN INDUK IKAN RAINBOW BOESEMANI (MELANOTAENIA BOESEMANI) DALAM MEDIA PEMIJAHAN YANG MENGANDUNG EKSTRAK TEPUNG TESTIS SAPI TERHADAP JANTANISASI BENIH, Sains Akuakultur Tropis 4, 2020-10-01, עמ' 98–108 doi: 10.14710/sat.v4i2.4565
וילה פוג'ו א קאיאנו

הכניסה מהפארק
וילה מדיצ'י פוג'ו א קאיאנו (באיטלקית: Villa medicea di Poggio a Caiano), המכונה בטעות גם אמברה (Ambra, כינוי לבניין שנהרס), היא וילה השוכנת בקומונה פוג'ו א קאיאנו (Poggio a Caiano) בנפת פראטו במחוז טוסקנה שבמרכז איטליה. הווילה היא אחת מ"הווילות של משפחת מדיצ'י", אתר מורשת עולמית שהוכרז על ידי ארגון אונסק"ו ב-2013. הווילה נמצאת כיום בבעלות המדינה ושוכנים בה שני מוזיאונים: אחת מהדירות ההיסטוריות (קומת הקרקע והקומה הראשונה), ומוזיאון הטבע הדומם (קומה שנייה).
הווילה היא אולי הדוגמה הטובה ביותר לאדריכלות שהוזמנה על ידי לורנצו דה מדיצ'י (המכונה "המפואר"), במקרה זה לג'וליאנו דה סנגאלו (Giuliano da Sangallo) לקראת שנת 1480. לא במקרה זה היא מבנה פרטי, בו ישנם אלמנטים שעיצבו מאוחר יותר את ההתפתחויות העתידיות של סוג הווילות: עירוב בין הפנים והחוץ דרך מסננים כמו לוג'יות, חלוקה סימטרית של אזורים סביב אולם מרכזי (חלל "צנטריפוגלי"), מיקום דומיננטי בנוף, ושחזור במודע של אלמנטים אדריכליים קלאסיים (כגון קמרון חבית וחזית עם גמלון של מקדש איוני).
היסטוריה > המאה החמש עשרה

הווילה שוכנת במיקום אסטרטגי במרכז ראש גבעה, שהיא הקצה של הרי מונטאלבנו, על שלוחה לכיוון הנהר אומברונה (Ombrone) והשפלה, ושולטת על הדרך בין פירנצה לפיסטויה המטפסת כאן על הגבעה הקטנה.
היא נבנתה על ידי לורנצו דה מדיצ'י לאחר שקנה חווה כפרית מג'ובאני רוצ'ליי (Giovanni Rucellai), אשר בתורו קנה את מה שהיה אז מבצר פשוט מפאלה סטרוצי (Palla Strozzi), שנבנה על ידי משפחת קאנצ'ליירי מפיסטויה בראשית המאה החמש עשרה.
לאחר תקופה של רכישת קרקעות אינטנסיבית על ידי משפחת מדיצ'י, באזור פוג'ו א קיאנו וגם בגדה השנייה של הנהר אומברונה, סמוך לטבולה (Tavola), בין 1470 ו-1474, הזמין לורנצו את ג'וליאנו דה סנגאלו לבנות וילה שהפכה לאב-טיפוס של בתי המגורים של האצילים במדינה במאות שלאחר מכן. למעשה, לורנצו, באמצעות האדריכל האהוב עליו, היה בין הראשונים לחשוב על חלל כפרי שהטריטוריה בו הוזמנה ועוצבה על פי דרישות ההרמוניה. למעשה באותו הזמן החל להתפוגג רעיון עיצוב הווילה כמבצר (כמו וילה מדיצ'י בקרג'י שהייתה יותר כמו טירה, שנבנתה רק לפני שלושים שנה לפני כן על ידי מיקלוצו עבור קוזימו דה מדיצ'י, סבו של לורנצו). גישה חדשה זו נבעה מסיבות פוליטיות, בזכות תקופת השלום והיציבות שהגיעו תודות לפוליטיקה של לורנצו, ופילוסופיות, שעל פי ההומניסטים ראו באדם מי שמעצב נוף לטובתו.
בין חידושי התקופה, הפורטיקו הוצב בקומת הקרקע (כמעט אזור מחובר בין הנוף שמסביב לווילה), המרפסת והגמלון הקלאסיים בפיאנו נובילה והיעדר חצר מרכזית. בהדרגה הועשרה הווילה ביצירות ב"רצף" בין אדריכלות, ציור ופיסול. ציורי הקיר של פיליפינו ליפי בלוג'יה בקומה הראשונה, ואולי הגמלון מאריחי מיוליקה מזוגגים המיוחס לאנדריאה סנסובינו (Andrea Sansovino, כמה היסטוריונים מייחסים אותו לשלב שני בבנייה).
מבנה נוסף בתוך האחוזה הגדולה מיוחס גם הוא לג'וליאנו דה סנגאלו. זהו מבנה מרובע עם באסטיונים וחצר מרכזית, המכונה "קשין די טבולה" (Cascine di Tavola) השוכן בצד השני של האומברונה, והוא מרכז הפעילות החקלאית, שנבנה לפני הווילה עצמה, והיווה משקל נגד אידיאלי בעיצוב הטריטוריאלי הכללי.
העבודה על הווילה לא הושלמה ברובה עם מותו של לורנצו בשנת 1492, ונעצרה בין 1495 ל-1513, בגלל הגליית משפחת מדיצ'י מפירנצה. רק שליש מהווילה הושלם, קומת הקרקע עם הפורטיקו הייתה כבר שלמה וקירות הקומה הראשונה הגיעו לקמרון שהיה אמור לכסות את האולם המרכזי.
היסטוריה > המאה השש עשרה

בין 1513 ל-1520, לאחר שובה של משפחת מדיצ'י לפירנצה, הסתיימו העבודות ביוזמת ג'ובאני, בנו של לורנצו המפואר, שבינתיים הפך לאפיפיור לאו העשירי. ג'וליאנו דה סנגאלו, שאז כבר היה זקן, הצליח לעקוב אחר העבודות רק מדי פעם, ורק עד 1516, שנת מותו. עם זאת, העבודות נמשכו על פי התכנון המקורי שלו, שתועד ככל הנראה גם על ידי דגם מעץ. הקמרון באולם המרכזי בקומה הראשונה נוצר עם שלט האצולה האפיפיורי (שמאז נקרא אולם לאו העשירי - Salone di Leone X), בניצוחם של אנדריאה די קוזימו פלטריני (Andrea di Cosimo Feltrini) ופרנצ'יאביג'ו (Franciabigio). קמרון החבית הגדול הדאיג כבר מהתחלה את בעלי הווילה, שחששו מהתמוטטות בגלל גודלו, אך הוא נבחן על ידי סנגאלו בפאלאצו שלו (Palazzo Ximenes da Sangallo) בפירנצה שהוא בנה, על פי אנקדוטה שסיפר ג'ורג'ו וזארי. מעבר לכך, קמרון דומה של הפורטיקו בקומה הראשונה של הווילה, שהושלם בין השנים 1492 ל-1494, שימש כאב-טיפוס נוסף.
כמו כן, בתקופת לאו העשירי, התחילו ציורי הפרסקו של האולם, שבוצעו על ידי האומנים הגדולים ביותר של פירנצה באותה תקופה: פונטורמו, אנדריאה דל סרטו ופרנצ'יאביג'ו עצמו. הציורים הושלמו כחמישים שנה לאחר מכן על ידי אלסנדרו אלורי (Alessandro Allori), תוך חשיבה מחודשת על הפרויקט המקורי בגישה מונומנטלית יותר, תוך הענקת מקום רב יותר לדמויות.
הווילה של פוג'ו א קאיאנו הייתה תמיד מעון הקיץ של משפחת מדיצ'י, ובנוסף לאירוח אישים רבים, הייתה זו זירת האירועים החשובים בתולדות השושלת שלהם. בפרט, כלותיהם של בני המשפחה, התקבלו בברכה בווילה על ידי אצולת פירנצה לפני שהגיעו לפירנצה: זהו המקרה של יוהנה מאוסטריה, אשתו הראשונה של פרנצ'סקו הראשון וכריסטינה מלורן, אשתו של פרדיננדו הראשון. בין היתר, הנישואים בין אלסנדרו דה מדיצ'י למרגריטה מפארמה (1536), בין קוזימו הראשון ללאונור דה טולדו (1539), ובין פרנצ'סקו הראשון וביאנקה קאפלו (Bianca Cappello) שכבר הייתה פילגשו (1579). ביאנקה ופרנצ'סקו גם מצאו את מותם בווילה זו, מסיבות שלא הובהרו במלואה (הסיבה הרשמית היא שהם מתו ממלריה) ועם חשד להרעלה.