stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התנועה לזכויות דיגיטליות
קמפיינים במימון המונים

פעילות העמותה ממומנת מכספי תרומות בלבד. התנועה פתחה בשני קמפיינים של מימון המונים, שהסתיימו בהצלחה רבה.
באוגוסט 2013, גייסה התנועה כ-20 אלף ש"ח, למימון הפקת סרטונים נגד המאגר הביומטרי. הופקו שני סרטונים, בכיכובם של עדי גילת (הבורר), נעמה פרייס (המקוללים) ואחרים, החושפים את הסכנות בהצטרפות למאגר הביומטרי, וקוראים לאזרחי ישראל שלא לקחת חלק בניסוי הביומטרי.
ביוני 2014, גייסה התנועה כ-65 אלף ש"ח, להקמת קליניקה משפטית להגנה על נפגעי תביעות השתקה (SLAPP). הקמפיין נפתח בעקבות תביעת דיבה שהגישה עינב גנד גלילי כנגד 26 גולשים, שביקרו את הטעויות בהרצאותיה. התיק הראשון שבטיפול הקליניקה הוא תביעת גבי כנפו נ' סער גינזבורסקי, הנתבע בשל פעילותו כנגד אישור תוכנית מע"ר דרום באשדוד.
פעילויות נוספות

נציגי התנועה מופיעים בוועדות הכנסת השונות בתחומים הקשורים לפעילותה. בין השאר, בדיונים על הקמת מאגר גנטי לילודים, בדיונים על הסדרת מערכת הרב קו, בדיונים על הסמכת השב"כ להשתמש בנתוני איכון סלולרי שברשותו לשם מאבק במגפת הקורונה ועוד. התנועה מפרסמת ניירות עמדה בנושאים הקשורים לתחומי לפעילותה, ופועלת כאחד מ"כלבי השמירה" האזרחיים בתחום פרטיות המידע:
כמה גופים וולונטריים בישראל מנסים בכל זאת לדאוג לנו, האזרחים, בכל הקשור לפרטיות המידע. הגוף המוכר ביותר בתחום זה הוא התנועה לזכויות דיגיטליות – עמותה שבה חברים פעילים ומומחים כמו קרין נהון, יהונתן קלינגר, שחר שמש ודורון שקמוני. התנועה מייצרת ניירות עמדה והודעות לעיתונות בסוגיות שקשורות לעולם הדיגיטלי וזכויות הפרט מאז 2009, עם התעסקות אינטנסיבית בסוגיית המאגר הביומטרי.
הערות שוליים

↑  במקור תקופת המבחן הייתה מינואר 2013 עד דצמבר 2014, אך כיוון שהרשות הביומטרית לא הייתה מוכנה במועד, תקופת המבחן נדחתה רטרואקטיבית בחצי שנה.
↑  בג"ץ 1516/12 פרופ' קרין נהון ואח' נ' הכנסת ואח'
↑  בג"ץ 7128/13 פרופ' קרין נהון ואח' נ' רשות השידור ואח'
↑  התנועה לזכויות דיגיטליות מתריעה כי המאגר הביומטרי לא עומד בתקני האבטחה הנדרשים – שכן המערך הביומטרי לא עמד עדיין בהצלחה בבדיקות חדירות הנדרשות ע״י רא״ם, באתר התנועה לזכויות דיגיטליות.
↑  שנה אחרי תחילת הניסוי הביומטרי: הרשות הביומטרית עדיין מחפשת מנהל אבטחת מידע
↑  התנועה לזכויות דיגיטליות משיקה את קמפיין המאבק במאגר הביומטרי. המטרה: הפסקת הניסוי הביומטרי, באתר התנועה לזכויות דיגיטליות.
↑  התנועה לזכויות דיגיטליות יוזמת הקמת קליניקה משפטית להגנה על נפגעי תביעות השתקה (SLAPP), באתר התנועה לזכויות דיגיטליות.
↑   שוקי שדה, אם לא נמל אז פסטיבל: המאבקים הסוערים סביב "ההולילנד של אשדוד", באתר TheMarker‏, 17 בינואר 2015
↑  עומר כביר, הכנסת בדרך להקמת מאגר גנטי של כל התינוקות בישראל, באתר כלכליסט, 10 ביולי 2014
↑  נייר עמדה על הסדרת מערכת הרב קו
↑  נייר עמדה על הסמכת השב"כ לסייע במאמץ הלאומי לצמצום התפשטות נגיף הקורונה – ניתוח יכולות איכוני השב"כ, דיוקם ומגבלותיהם, ומקומם ביחס לחקירות אפידימיולוגיות מתקדמות, 14 ביולי 2020
↑   אמיתי זיו, אלה האיומים הגדולים על הפרטיות של הישראלים, באתר TheMarker‏, 28 בינואר 2015
הסדר הקורינתי

| --- | --- |

מקדש זאוס האולימפי, אתונה (אנ')
 מדינה:  יוון העתיקה, רומא העתיקה
 מידע כללי
 תקופה:  אדריכלות יוון העתיקה, אדריכלות רומית, אדריכלות נאו קלאסית
 מבנים עיקריים:  הפנתאון ברומא
הסדר הקורינתי הוא אחד משלושת הסדרים הקלאסיים באדריכלות יוון העתיקה. סדר זה התפתח משני הסדרים היווניים האחרים, הדורי והאיוני, והוא היה נפוץ במיוחד באדריכלות הרומית לעומת זו היוונית.
המאפיין הבולט ביותר בסגנון זה הוא כותרת העמודים הקישוטית העשויה תבליטי עלים. העלים הם עלי צמח האקנתוס (קוציץ, Acanthus) וכך גם מכונים תבליטי האבן. את הכותרת הקורינתית המציא הפסל היווני קאלימאכוס. על פי האדריכל והסופר הרומי מרקוס ויטרוביוס פוליו, אשר תיעד את הסדרים הקלאסיים בספרו "De Architectura", האגדה מספרת כי מקור השראתו של קאלימאכוס לכותרת היה סלסלת קש שהונחה על יד קברה של ילדה מעל שיח אקנתוס קטן. בסלסלה היו כמה מצעצועיה, והם כוסו בלבנה מלבנית על מנת להגן עליהם מפני הגשם. אילוסטרציה של מקור ההשראה צוירה במאה ה-17 על ידי הצרפתי קלוד פרו (Claude Perrault) (בתמונה).
הדוגמה העתיקה ביותר לשימוש בעמודים קורינתיים נמצאת במקדש אפולו אפיקוריוס בבסאי שבארקאדיה, שהושלם בשנת 420 לפנה"ס. המקדש נבנה אמנם על פי הסדרים האיוני והדורי, אך הופיע בו עמוד קורינתי אחד בודד במרכז אולמו המרכזי. ארכאולוגים משערים כי ייתכן שנבנה לראשונה כ"עמוד לדוגמה" בטרם ייעשה בו שימוש נרחב יותר. גם במקדשים היווניים שנבנו במאה השנים שלאחר מכן נעשה שימוש בעמודים קורינתיים, בעיקר בפנים המבנה. שימוש נרחב יותר בסדר הקורינתי בשלמותו נעשה בתקופה ההלניסטית ובתקופה הרומית. הרומאים אף פיתחו סדר משולב (Composite order) המשלב את עלי האקנתוס הקורינתיים עם הוולוטות של הכותרת האיונית.
הסדר הקורינתי עבר התפתחויות רבות בסגנונות אדריכלות אחרים באופן כזה שרוב חוקרי האדריכלות מתארים אותם כאסתטיים פחות. ככל הנראה, לאחר התפוררות האימפריה הרומית הלכה לאיבוד אוּמנות ייצור הכותרות הקורינתיות, ובדוגמאות שניתן למצוא כבר באדריכלות הביזנטית, נבנו עמודים המנסים לחקות את הכותרת הקורינתית ללא הצלחה להגיע לשלמות. אדריכלי הרנסאנס באיטליה גילו מחדש את הסגנון הקורינתי ושחזרו את השימוש בו. הסגנון היה פופולרי במיוחד גם במבנים נאו-קלאסיציסטיים ובאדריכלות האמריקאית במאה ה-19 בפרט.
תרשים הסדר הקורינתי
פרטים

[1] טימפנון
[2] אקרוטריון(אנ')
[3] קרניז עליונה
[4] קורונה (Corona)
[6] דנטיל (Dentil מלשון 'שיניים')
[7] אפריז
[13] ארכיטרב
[14] כותרת
[17] עמוד
[18] חריצים (Flutes)
[19] סטילובטה
[20] וולוטה (Volute)
[22] תבליטי עלי אקנתוס
[23] בסיס
[24] טורוס
גלריה

הסדר הקורינתי
כותרות קורינתיות בפנתאון ברומא
כותרת קורינתית בכנסיית סנט אנה, ורשה
מקור ההשראה של כותרת העמוד הקורינתי בציור של קלוד פרו (אנ')
ז'וזה בוסינגווה

ז'וז'ה בוסינגווה דה סילבה (בפורטוגזית: José Bosingwa da Silva; נולד ב-24 באוגוסט 1982 בקינשאסה שבזאיר) הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת המגן הימני.
בוסינגווה שיחק בקבוצת פורטו בשנים 2003–2008, במהלכן הבקיע 3 שערים. ב-11 במאי 2008 נרכש בוסינגווה על ידי צ'לסי בסכום מוערך של 20.6 מיליון אירו. בוסינגווה חתם על חוזה לשלוש שנים במועדון הלונדוני והוא הצטרף למועדון רשמית לאחר יורו 2008. באוגוסט 2012 חתם בוסינגווה במועדון קווינס פארק ריינג'רס לשלוש שנים.
ביולי 2013 חתם בוסינגווה שלוש שנים בטרבזונספור מליגת העל הטורקית.
הר מילר (אלסקה)

ערך זה עוסק בהר באלסקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,743 מ' 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  אלסקה, ארצות הבריתארצות הברית
 רכס הרים:  רכס סנט אליאס 
 קואורדינטות:  60°27′38″N 142°18′04″W﻿ / ﻿60.4605°N 142.301°W﻿ / 60.4605; -142.301
  (למפת אלסקה מוגדלת) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורהר מילר(למפת אלסקה רגילה) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורהר מילר(למפת יוקון רגילה) וייטהורס דוסון סיטי ווטסון לייק אלסקה הטריטוריות הצפון-מערביות  קולומביה הבריטית ים בופורהר מילר(למפת יוקון מוגדלת) וייטהורס דוסון סיטי ווטסון לייק אלסקה הטריטוריות הצפון-מערביות  קולומביה הבריטית ים בופורהר מילר
 
הר מילר (באנגלית: Mount Miller) הוא פסגה מבודדת בהרי סנט אליאס במדינת אלסקה, שבארצות הברית.
זה בולט בזכות מיקומו - הוא מוקף שדות קרח, והוא מתנשא באופן בולט מעל פני השטח המקיפים אותו: גובהו של ההר 3,261 מטרים מעל פני הים, והוא ההר ה-54 בגובהו באלסקה; ההר מתנשא לגובה של 1,615 מטרים מעל סביבתו.
ההר מתנשא לגובה של 2,743 מטרים מעל עמק דוקטות' הממוקם בסמוך לו (14.5 קילומטרים דרומית להר).
הר מילר הוא הפסגה הגבוהה ביותר של רכס ברקלי המשתרע בכיוון מזרח - מערב. רכס הממוקם בצד הדרומי של שדה הקרח באגלי - אחד משדות הקרח הגדולים בצפון אמריקה. קרחון ברינג זורם משדה הקרח באגלי, ומקיף את הרכס ממערב לו. קרחון יאהצה מקיף את הרכס ממזרח ומדרום- מזרח.
רק מצידו הדרומי של הרכס לא נמצא קרחון - והרי רובינסון מפרידים בין הרכס לבין מפרץ אלסקה.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר נתן לו על ידי פ. מופיט (F. H. Moffit), איש הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בשנת 1914
.
ההר נקרא על שמו של מחפש זהב, אשר התלווה לג'יימס ברקלי (James Barkley) אשר חקר את האזור בשנת 1906.
היסטוריה > הטיפוס על ההר

מאחר שהר מילר מבודד ומרוחק (110 קילומטרים מפרידים בין ההר לבין היישוב הקרוב ביותר - הכפר מקארת'י), לא הגיעו מטפסי הרים אל ההר. הטיפוס הראשון לפסגת ההר היה בשנת 1997. המטפסים היו צ'רלי סאסארה (C Sassara), רודי הומברגר (R Homberger), רטו רואש (R Ruesh), פול קלאוס (P Claus), וקרלוס בוהלר (C Buhler).
בפעם השנייה שהצליחו להעפיל לפסגת ההר הייתה בשנת 2003, והיו אלה מייק לינץ' (Mike Lynch) ורוב קינגסלי (Bob Kingsley).
לקריאה נוספת

תיאור ניסיונות הטיפוס על הר מילר
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  הרי אלסקה לפי גובהם
↑  לפי מקור אחר 1,645 מטרים מעל סביבתו
1 2  מקור שם ההר
ז'וזה דה אנשייטה

ז'וזה דה אנשייטה
ז'וזה דה אנשייטה (בספרדית: José de Anchieta - חוסה דה אנצ'ייטה; ‏19 במרץ 1534–1597) היה מיסיונר ישועי ספרדי שנולד בעיר סן קריסטובל דה לה לגונה באי טנריפה שבאיים הקנריים.
סבו היה יהודי שהמיר את דתו לנצרות. בגיל 14 עבר לפורטוגל, שם הצטרף למסדר הישועים ולמד פורטוגזית ולטינית. בגיל 19 הצטרף למשלחת הישועית אל המושבה החדשה ברזיל.
אנשייטה היה אחד ממייסדיהן של הערים סאו פאולו וריו דה ז'ניירו. הוא היה סופר, משורר, בלשן, חוקר טבע ורופא, וחקר את מנהגי הילידים בברזיל ושפתם. בשל השפעתו הרבה על התרבות והמורשת של ברזיל, הוא ידוע בתור "השליח של ברזיל".
הוכרז כמבורך על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני בשנת 1980 וכקדוש על ידי האפיפיור פרנציסקוס בשנת 2014. הוא הקדוש היליד השני של האיים הקנריים, לאחר הקדוש פדרו דה סן חוסה בטאנקור, גם הוא מסיונר שפעל באמריקה הלטינית והוכרז כקדוש.
הפיגוע במלון אשל השומרון

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |
 תאריך:  7 במרץ 2002
 מקום:  אריאל, ישראל
 מטרה:  ישראלים יהודים
 קואורדינטות:  32°6′26.64″N 35°9′45.65″E﻿ / ﻿32.1074000°N 35.1626806°E﻿ / 32.1074000; 35.1626806
 סוג:  פיגוע התאבדות
 נשק:  חגורת נפץ
 הרוגים:  0
 פצועים:  14
 מבצע:  שאדי מוחמד סדקי נאסר, מחבל פלסטיני פעיל פת"ח
 מספר מפגעים:  1
  (למפת צפון השומרון מוגדלת) מלון אשל השומרון(למפת צפון השומרון רגילה) מלון אשל השומרון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מלון אשל השומרון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מלון אשל השומרון
 
הפיגוע במלון אשל השומרון היה פיגוע התאבדות שביצע מחבל פלסטיני פעיל פת"ח ב-7 במרץ 2002 במהלך האינתיפאדה השנייה בלובי של מלון אשל השומרון באריאל. המחבל פוצץ חגורת נפץ שנשא על גופו. בפיגוע נפצעו 14 אנשים.
זה היה פיגוע הטרור הראשון שבוצע בתחומי העיר אריאל.
הרקע לפיגוע

הפיגוע התרחש במהלך חודש מרץ 2002. במהלך חודש זה אירעו פיגועים רבים בכל רחבי הארץ ונרצחו בסך הכל 135 ישראלים. חודש זה כונה בפי רבים "מרץ השחור". ריבוי האירועים הביטחוניים בו, שבמרכזם עמד הפיגוע במלון פארק, הוביל ליציאה למבצע חומת מגן למיגור קיני הטרור בשטחי יהודה ושומרון.
הפיגוע

סמוך לשעה 16:00 אחר הצהריים ניסה המחבל הפלסטיני להיכנס אל סניף "היפר-נטו" הסמוך למלון אשל השומרון שבאריאל, אך התחרט מכיוון שבכניסה לסניף עמד שומר חמוש. לאחר מכן, נכנס המחבל אל לובי מלון אשל השומרון, אשר בכניסה אליו לא הוצבה שמירה. כאשר הגיעו שני חיילים ללובי המלון בשל דיווח של אזרח על הימצאותו של אדם חשוד, פוצץ המחבל חגורת נפץ שנשא על גופו.
בפיגוע נפצעו 14 אנשים, מתוכם אחד באורח קשה, אחד באורח בינוני, ו-12 באורח קל. אחת מהפצועות הייתה טובה גלבוע, יזמית המלון ובעליו. הפצועים פונו למרכז הרפואי רבין שבפתח תקווה.
לאחר הפיגוע

לאחר הפיגוע כביש חוצה שומרון נסגר לתנועה על-ידי משטרת ישראל, ונערכו סריקות נרחבות באזור בשל חשש מהימצאותם של מטעני חבלה נוספים. סגרה המשטרה את כביש חוצה שומרון לתנועה ובאזור נערכו סריקות נרחבות בשל החשש כי הונחו באזור מטענים נוספים. גם גופתו של המחבל נסרקה מחשש להימצאות מטעני חבלה נוספים.
המחבל זוהה כשאדי מוחמד סדקי נאסר, פלסטיני בן 24 מהכפר מאדאמה שבאזור שכם. הזרוע הצבאית של פת"ח נטלה אחריות לפיגוע.
ראו גם

פיגועי התאבדות בישראל
הפטריארכיה האקומנית של קונסטנטינופול

| --- | --- |

 מדינה:  טורקיה 
 מטה הארגון:  איסטנבול 
 מייסדים:  אנדראס הקדוש, יוחנן בן זבדי 
 חברים:  5,305,000 (נכון ל־Unbekannter Wert) 
 יושב ראש:  ברתולומאיוס מקונסטנטינופול 
 www.ec-patr.org
 
סמל הפטריארכיה האקומנית של קונסטנטינופול
הפטריארכיה האקומנית של קונסטנטינופול או הפטריארכיה האורתודוקסית של קונסטנטינופול (ביוונית: Οἰκουμενικόν Πατριαρχεῖον Κωνσταντινουπόλεως או ή Ορθόδοξο Πατριαρχείο Κωνσταντινουπόλεως, בלטינית: Patriarchatus Oecumenicus Constantinopolitanus, בטורקית: Fener Rum Ortodoks Patrikhanesi) ידועה גם ככנסייה האורתודוקסית של קונסטנטינופול היא אחת מארבע-עשרה הכנסיות האורתודוקסיות האוטוקפליות המרכיבות את עולם הנצרות האורתודוקסית.
בראשה עומד הפטריארך האקומני של קונסטנטינופול, ארכיבישוף קונסטנטינופול, כיום – החל מאוקטובר 1991 – ברתולומאוס הראשון.
הפטריארכיה היא תואר ותפקיד מנהיגות הקשור לארכיבישופות האורתודוקסית של קונסטנטינופול.
בגלל היותה ממוקמת בקונסטנטינופול, כיום איסטנבול, בירת האימפריה הרומית המזרחית או האימפריה הביזנטית לשעבר ומשום תפקידה ההיסטורי ככנסיית אם של הנצרות האורתודוקסית, הפטריארך העומד בראש הפטריארכיה האקומנית של קונסטנטינופול נהנה מהמעמד של ראשון בין שווים בקרב כמורת הנצרות האורתודוקסית בעולם ונחשב על ידי חלק ממנה נציג ומנהיג רוחני של העולם הנוצרי אורתודוקסי המונה כ-300 מיליון מאמינים.
מעמדו הראשון הוא סמלי בלבד והוא דומה לזה שהיו לאפיפיורים לפני הסכיזמה משנת 1054.
המרכז המנהלי של הפטריארכיה, מושב הפטריארך וקתדרלת גאורגיוס הקדוש המנצח" שוכנים ברובע פנר של העיר איסטנבול, קונסטנטינופול לשעבר.
תארו המלא של הפטריארך הוא "ארכיבישוף קונסטנטינופול, רומא החדשה, ופטריארך אקומני" (לפי ניסוח השלטונות הטורקיים "שמושבו בפנר").
הפטריארכיה עצמה מכונה גם "הכנסייה הגדולה של ישו".
סוגיות בטיפולה

הפטריארכיה האקומנית משתדלת לקדם את הדת הנוצרית ואת הדוקטרינה הנוצרית האורתודוקסית וראשיה מעורבים במאמצים האקומניסטיים, כולל אלו לפיוס עם הנצרות הקתולית, ולדו-שיח בין-דתי, בפעילות נדבנית ובהגנת המסורות הנוצריות האורתודוקסיות.
היא מנסה להגן על האינטרסים של המאמינים הנוצרים אורתודוקסים בטורקיה ובמזרח התיכון ולמען הפתיחה מחדש של הבית הספר התאולוגי בחלקי שנסגר בשנת 1971 על ידי שלטונות טורקיה.
היסטוריה > הכנסייה הגדולה של ישו

הנצרות התפשטה בחלק המזרחי של האימפריה הרומית עוד במאה הראשונה לספירה אולם בשנת 330 העביר הקיסר הרומי קונסטנטינוס הגדול את מושבו לעיירה היוונית ביזנטיון בחלק המזרחי של האימפריה וקרא לה "רומא החדשה" Nova Roma, בהמשך לפי שמו – קונסטנטינופוליס. עם הזמן השפעת הנצרות והבישוף שלה גדלה באותו האזור.
עד למעבר הבירה הקיסרית לשם, היה בישוף ביזנטיון כפוף לארכיבישוף המטרופוליטני (מיטרופוליט) של הרקלאה
(כיום מרמרה אראליסי Marmara Ereğlisi) אולם החל מן המאה ה-4 הוא הפך לעצמאי והתחיל לשלוט על ענייני הכנסייה הנוצרית ביוון, אסיה הקטנה, פונטוס ותראקיה. עם התפתחות המבנה ההיררכי של הכנסייה, הוכר בישוף קונסטנטינופול כאקסארך (במעמד מעל המיטרופוליט). בשנת 381 ועידת קונסטנטינופול הראשונה הוכרה הכנסייה בקונסטנטינופול כפטריארכיה הרביעית בדירוג בעולם, אחרי אנטיוכיה, אלכסנדריה ורומא. הפטריארך בקונסטנטינופול מונה בדרך כלל על ידי פטריארך אנטיוכיה.
עם עליית חשיבות כנסיית קונסטנטינופול כניצבת במרכז ענייני האימפריה והפטריארך שלה מילא תפקיד תיווך בין הבישופים שביקרו בעיר למוסד הקיסרות. בכך הוא הפך לדמות המרכזת את אחדות הכנסייה כולה במיוחד במזרח.
ענייני הכנסייה בקונסטנטינופול נמצאו בפיקוחו לא רק של הפטריארך אלא גם של הסינוד שכלל בישופים אורחים. הסינוד הכלל-אורתודוקסי הזה נקרא "אנדימוסה סינודוס" – ενδημουσα συνοδος – הסינוד היושב.
סינוד זה בחן גם את הסוגיות הנוגעות לכלל הכנסייה ובמיוחד בחלק המזרחי של האימפריה הרומית לשעבר שהפך לאימפריה הביזנטית.
פטריארך קונסטנטינופול התחיל להיקרא "אקומני" כעומד במרכז ה"איקומני" ("משק" האימפריה")
עם התחזקות האימפריה הרומית המזרחית השפעת פטריארכיית קונסטנינופול הפכה למרכזית. בחוק 3 של ועידת קונסטנטינופול הראשונה ב-381 צוין שבישוף קונסטנטינופול יזכה בראשונות של כבוד אחרי בישוף רומא מכיוון שקונסטנינופול היא רומא החדשה.
כנסיית איה סופיה הייתה לקתדרלה פטריארכית עד לשנת 1453, שנת כיבוש העיר על ידי הטורקים העות'מאנים.
ב-451 החוק מס.28 השנוי במחלוקת של ועידת כלקדון הכיר בהתפשטות סמכויותיות הטריטוריאליות של פטריארכיית קונסטנטינופול אל עבר בישופויות של דיוקסיות שנמצאו "בקרב הברברים", כלומר שטחים מחוץ לאימפריה הביזנטית או השייכים ללא יוונים. עקב החלטה זאת אירעה פילוג – סכיזמה – בין פטריארכיית קונסטנטינופול וזו של אלכסנדריה.
מכל מקום למשך כמעט אלף שנה עמד הפטריארך קונסטנטינופול בראש הכנסייה באימפריה הרומית המזרחית או הביזנטית ופעלה להפצה מיסיונרית של הנצרות בגרסתה הביזנטית אל עמים שמצפון לגבולות האימפריה. כנסיית איה סופיה הייתה למרכז חיי הדת בנצרות המזרחית.
פטריארכיית קונסטנטינופול התחילה להיקרא "הכנסייה הגדולה של ישו" והייתה לאבן הפינה ונקודת התייחסות לענייני הדת במזרח, בתחום מנהל הכנסייה, היחסים עם המדינה או סוגיות פולחן.
היסטוריה > הכנסייה הגדולה של ישו > סמכויות הפטריארכיה

במסורת ההיסטורית והספרות הקאנונית (חוקי הכנסייה והפירושים המסורתיים שלהם) זכתה פטריארכיית קונסטנטינופול לכמה סמכויות (פרסביה) שאין לשאר הכנסיות האורתודוקסיות האוטוקפליות. כיום לא כל הזכויות האלה מוכרות באופן מוחלט בכל מקום.
עיקר הסמכויות הנ"ל הן כדלהלן:
שוויון סמכויות עם רומא הישנה – לפי הקנון 28 של ועידת כלקדון (הוועידה האקומנית הרביעית) והקנון 36 של ועידת טרולוס
סמכות לערעור במחלוקות בין אנשי כמורה (קנונים 9 ו-17 של הוועידה האקומנית הרביעית)
הזכות להסמיך בישופים מחוץ לשבולות הקאנוניים המוגדרים (לפי קנון 28 של הוועידה האקומנית הרביעית)
הזכות להכיר מנזרים סטברופגיים אף בשטחים הנמצאים בפיקוח פטריארכיות אחרות (על סמך האפנוגוגה, הפירושים של מתאוס בלסטאריס ותאודורוס בלסמון)
היסטוריה > הפולמוס האיקונוקלסטי

במאות השמינית והתשיעית גרמה התנועה האיקונוקלסטית לאי שקט ברחבי האימפריה. הקיסר לאון השלישי האיסאורי הוציא בשנת 726 צו נגד התמונות והורה להרוס תמונה של ישו שנמצאה מעל השערים של חאלקי, פקודה שנתקלה בהתנגדות חריפה של התושבים. הקיסר קונסטנטינוס החמישי כינס בשנת 754 את סינוד הייריה שהוקיע את הקיסר עצמו בגין עבודת האיקונות. לפיכך נהרסו אוצרות רבים, נשברו, נשרפו או צוירו מעליהם ציורי עצים, ציפורים או חיות; לפי מקור אחד כנסיית הבתולה הקדושה בבלאכרנה הפכה למחסן פירות ועופות.
אחרי מות בנו לאון הרביעי בשנת 780, החזירה הקיסרית איריני את פולחן האיקונות באמצעות ועידת ניקאה השנייה בשנת 787.
פולמוס האיקונקלסטיה חזר בתחילת המאה ה-9 ונפתר סופית בשנת 843 בעת עוצרות הקיסרית תאודורה שהחזירה את האיקונות. מחלוקות אלה תרמו גם הן להידרדרות היחסים בין הכנסייה הנוצרית המזרחית ולזו המערבית.
הערות שוליים

↑  הקצין שקיבל את המשימה נהרג על ידי ההמון ולסוף התמונה רק הוסרה בלי להיהרס. היא הוחזרה על ידי הקיסרית איריני ושוב הוסרה על ידי הקיסר לאון החמישי "הארמני".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266116105171  BnF: cb11869208d (data)  GND: 1029170-2  ISNI: 0000 0004 0511 3733  LCCN: n79129567  NKC: kn20080613003  NLA: 36514606  NLG: 9788  SUDOC: 026445794  TDVİA: fener-rum-ortodoks-patrikhanesi  Trove: 1266008  ULAN: 500300582  VIAF: 132861835   WorldCat (עם VIAF): 132861835 
כנסיית איה איריני – הייתה הקתדרלה הפטריארכית לפני השלמת בניין כנסיית איה סופיה בשנת 360
כנסיית איה סופיה, קתדרלה פטריארכית של קונסטנטינופול עד שנת 1453. בין 1453–1931 ושוב החל מ-2020 הבניין משמש כמסגד
הר ואן וולקנברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  סמיואל ואן וולקנברג 
 גובה:  1,165 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכסי פורד 
 קואורדינטות:  77°19′00″S 142°06′00″W﻿ / ﻿77.31666667°S 142.1°W﻿ / -77.31666667; -142.1
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר ואן וולקנברג(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר ואן וולקנברג
 
הר ואן וולקנברג (באנגלית: Mount Van Valkenburg) הוא הר בהרי קלארק, ברכסי פורד, בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 1.9 קילומטרים דרומית להר ברנהאם.
גובהו של ההר 1,165 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-3,717 בגובהו באנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר התגלה בשנת 1940 בטיסות תצפית שיצאו מבסיס וסט (West Base) של השירות האנטארקטי של ארצות הברית.
היסטוריה > מקור השם

ההר נקרא על שמו של סמיואל ואן וולקנברג (Samuel Van Valkenburg), פרופסור לקרטוגרפיה ומנהל בית הספר לגאוגרפיה באוניברסיטת קלארק בווסטר במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
| אתרים בהרי קלארק שברכסי פורד |
| --- | --- | --- |
| הרים | אטווד • אקבלו • ברנהאם • ג'ונס • ואן וולקנברג • מאליונה |  |
| נונאטאקים | קלי |  |
| עמקים | מסקוויט |  |
| אתרים ברכסי פורד |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | אסמן • דנפלד • היינס • מקיי • סארנוף • פוסדיק • פיליפס • קלארק |  |
| הרים | אלכסנדר • אקבלו • ביואנג'ל • ביטגוד • בירד • ברנהאם • ג'ון • ג'ונס • דאגלס • דרלינג • ואן וולקנברג • לוקהארט • מאליונה • סווארטלי • פייג' • קארבון • קולומבו • קופר • ריאה • ריצ'רדסון |  |
| מצוקים | ביילי |  |
| נונאטאקים | ברידינג • קיידי |  |
| מונוליתים | הבילבורד (לוח המודעות) |  |
| קרחונים | אוקס • ארתור • באלצ'ן • בויד • האמונד |  |
| מעברי הרים | ריס |  |
הפיגוע במלון סבוי

| --- | --- |
 תאריך:  5 ו-6 במרץ 1975
 מקום:  מלון סבוי בתל אביב, ישראל
 קואורדינטות:  32°04′21″N 34°45′57″E﻿ / ﻿32.0725°N 34.76583333°E﻿ / 32.0725; 34.76583333
 סוג:  פיגוע ירי, חטיפה
 הרוגים:  7 מחבלים חוסלו ומנגד 7 אזרחים זרים, אזרח ישראלי אחד ו-3 חיילי צה"ל ובהם אל"ם עוזי יאירי נהרגו
 מבצע:  פת"ח
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) זירת הפיגוע(למפת תל אביב רגילה) זירת הפיגוע(למפת גוש דן רגילה) זירת הפיגוע(למפת גוש דן מוגדלת) זירת הפיגוע  he זירת הפיגוע במלון סבויhe זירת הפיגוע במלון סבוימפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
איור של סביבת הפיגוע – המסלול שעברו המחבלים מהנחיתה בחוף עד למלון מסומן באדום
הפיגוע במלון סבוי היה פעולת טרור שביצעו שמונה מחבלים מארגון הפת"ח בתל אביב בלילה שבין 5 ו-6 במרץ 1975. מטרת המחבלים הייתה תפיסת בני ערובה שישוחררו בתמורה לשחרור מחבלים. בפעולה נרצחו 7 אזרחים זרים ואזרח ישראלי אחד, נהרגו שלושה חיילי צה"ל ושבעה מהמחבלים.
תכנון הפיגוע

הפיגוע תוכנן על ידי אבו ג'יהאד כפיגוע מיקוח לשם שחרור מחבלים פלסטינים שהיו כלואים בישראל וכנקמה על מבצע אביב נעורים, שבו נהרגו שלושה מבכירי אש"ף.
על פי התכנון המקורי, הייתה הפעולה אמורה להתבצע בנהריה, כחודשיים מוקדם יותר, אולם החוליות שניסו לבצע אותה לא הצליחו לאתר את העיר מן הים והביצוע בוטל. לאחר מכן המחבלים תכננו להשתלט על מועדון נוער בשכונת מנשייה בתל אביב ועל בית האופרה. תוכנית הגיבוי הייתה להשתלט על מבנה מאוכלס כלשהו.
המחבלים הונחו לבקש את שחרורם של אסירים והטסתם לסוריה. במקרה של סירוב ישראלי הונחו המחבלים להרוג את בני הערובה ולהתאבד. ואם יתפס מי מהם בשבי הונחו למסור לישראלים שהגיעו ממצרים. זאת במטרה לפגוע במשא ומתן על הסכמי הביניים בין ישראל למצרים.