stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולימפיאדת השחמט 1982
התחרות הפתוחה > תוצאות הגמר

| # | מדינה | שחקנים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות ברית המועצות | אנטולי קרפוב, גארי קספרוב,לב פולוגייבסקי, אלכסנדר בליאבסקי, מיכאל טל, ארטור יוסופוב | 42 |
| 2 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | ולסטימיל הורט, יאן סמייקל, לובומיר פטשניק, ולסטימיל יאנשה, יאן פלחטקה, יאן אמברוז | 36 |
| 3 | ארצות הברית ארצות הברית | וולטר בראון, יאסר סיירבן,לב אלבורט, לובומיר קבלק,ג'יימס טאריין, לארי קריסטיאנסן | 35.5 |
| 4 | יוגוסלביה יוגוסלביה | לובומיר לובוייביץ',סבטוזר גליגוריץ',ולטקו קובצ'ביץ',דרגולוב ולימירוביץ',בוז'ידר איוונוביץ',קרונוסלב חולק | 35 |
| 5 | הונגריה הונגריה | לאיוש פורטיש, זולטאן ריבלי, גאולה סקס, יוסף פינטר, אישווטן צ'ום, אטילה גרוספטר | 33.5 |
| 6 | בולגריה בולגריה | גאורגי טרינגוב, איוון רדולוב, פטר ווליקוב, ונצ'יסלב אינקוב, דימיטר דונצ'ב, לובן פופוב | 33.5 |
| 7 | פולין פולין | אלכסנדר שנפיק, ולודימר שמיד, אדם קוליגובסקי, יאצק אדמסקי, יאצק בלצ'וק, ארטור סיגולסקי | 33 |
| 8 | דנמרק דנמרק | יאן קריסטיאסן, ארלינג מורטנסן, סטן פדן, יעקב אוסט-חנסן, יאנס פריס נילסן | 32.5 |
| 9 | קובה קובה | גילרמו גרסיא גונזלס, ישו נוגואיירס, אמדור רודריגס צ'ספדס, סיבינו גרסיא מרטינס, חוזה לואיס וויאלה | 32.5 |
| 10 | אנגליה אנגליה | אנטוני מיילס, ג'ון נאן,ג'ונתן ספילמן, מיכאל סטין,ג'ונתן מסטל, מורי צ'נדלר | 32 |
התחרות הפתוחה > מדליות אישיות

|  | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| הלוח הראשון | פרנקו אוקמפוס זנון (פרגוואי) עם תוצאה 11 מ-13 (84.6%) | אריק גירלט (מונקו) עם תוצאה 10 מ-12 (83.3%) | לובומיר לובויביץ' (יוגוסלביה) עם תוצאה 11 מ-14 (78.6%) |
| הלוח השני | ריקו מסקרינס (הפיליפינים) עם תוצאה 7.5 מ-9 (83.3%) | פטריק סרגוס (סנגל) עם תוצאה 11.5 מ-14 (82.1%) | גארי קספרוב (ברית המועצות) עם תוצאה 8.5 מ-11 (77.3%),  רוברט ג'יימיסון (אוסטרליה) עם תוצאה 8.5 מ-11 (77.3%) |
| הלוח השלישי | קארלוס מטרמוס (אקוודור) עם תוצאה 7 מ-9 (77.8%) | שוחק צ'איביצ'יט (תאילנד) עם תוצאה 9 מ-12 (75%) | ג'אן חבר (קנדה) עם תוצאה 8.5 מ-12 (70.8%) |
| הלוח הרביעי | סימן אגדסטיין (נורווגיה) עם תוצאה 9 מ-12(75%) | יא צ'ין גואן (סין) עם תוצאה 8.5 מ-12 (70.8%) | אלכסנדר בליאבסקי (ברית המועצות) עם תוצאה 7 מ-10 (70%),  אנדראס חאס (שווייץ) עם תוצאה 7 מ-10 (70%),  ניקולאוס גברילוס (יוון) עם תוצאה 7 מ-10 (70%) |
| לוח עתודה ראשון | דניאל רוס (צרפת) עם תוצאה 9 מ-11 (81.8%) | מיכאל טל (ברית המועצות) עם תוצאה 6.5 מ-8 (81.3%) | ג'יימס טאריאן (ארצות הברית) עם תוצאה 7 מ-9 (77.8%) |
| לוח עתודה שני | פנסי סטיוארט ( פפואה גינאה החדשה) עם תוצאה 8 מ-9 (88.9%) | מאיה קבקול (תאילנד) עם תוצאה 6 מ-7 (85.7%) | עמוס מונגוארזה (אוגנדה) עם תוצאה 8.5 מ-10 (85%) |
התחרות הפתוחה > נבחרת ישראל

באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
יהודה גרינפלד (2480) 2+,7=,2-
יעקב מוריי (2500) 6+,3=,4-
לב גוטמן (2475) 4+,2=,4-
נתן בירנבוים (2445) 4+,3=,1-
אלון גרינפלד (2385) 3+,3=,1-
שמעון כגן (2435) 2+,4=,1-
הנבחרת סיימה במקום 13.
להלן התוצאות הקבוצתיות:
נגד מלטה 0:4 - ניצחון
נגד שווייץ-2 1.5:2.5 - ניצחון
נגד הונגריה 2.5:1.5 - הפסד
נגד מקסיקו 1:3 - ניצחון
נגד אנגליה 2.5:1.5 - הפסד
נגד אוסטרליה 2:2 - תיקו
נגד סין 1:3 - ניצחון
נגד איסלנד 2:2 - תיקו
נגד שוודיה 2:2 - תיקו
נגד קובה 2:2 - תיקו
נגד הודו 1.5:2.5 - ניצחון
נגד ארגנטינה 1.5:2.5 - ניצחון
נגד ארצות הברית 2.5:1.5 - הפסד
נגד אוסטריה 2:2 - תיקו
התחרות לנשים

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  29 באוקטובר 1982 
 תאריך סיום:  16 בנובמבר 1982 
 עיר:  לוצרן 
 קבוצות משתתפות:  45
 מס' משתתפים:  176 (כולל 11 רבי אמניות לנשים ו-37 אמניות.
 מס' משחקים:  927
 שיטה:  שווייצרית - 14 מחזורים
 → אולימפיאדת השחמט 1980 אולימפיאדת השחמט 1984 ← 
 
אולימפיאדת ה-10 לנשים התקיימה במקביל לתחרות הפתוחה.
התחרות לנשים > תוצאות הגמר

| # | מדינה | שחקנים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות ברית המועצות |  | 33 |
| 2 | רומניה רומניה |  | 30 |
| 3 | הונגריה הונגריה |  | 26 |
| 4 | פולין פולין |  | 25.5 |
| 5 | הרפובליקה העממית של סין  סין |  | 24.5 |
| 6 | גרמניה גרמניה המערבית |  | 24.5 |
| 7 | שוודיה שוודיה |  | 23.5 |
| 8 | הולנד הולנד |  | 23.5 |
| 9 | הודו הודו |  | 23.5 |
| 10 | ספרד ספרד |  | 23.5 |
התחרות לנשים > מדליות אישיות

|  | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| הלוח הראשון | ברברה פרניצ'י(איטליה עם תוצאה 9.5 מ-12 (79.2%) | פיא קרמלינג (שוודיה) עם תוצאה 11 מ-14 (78.6%) | מאיה צ'יבורדנידזה (ברית המועצות) עם תוצאה 9 מ-12 (75%),  ז'וז'ה פטרוביץ' (הונגריה) עם תוצאה 10.5 מ-14 (75%), נאוה שטרנברג (קנדה) עם תוצאה 9 מ-12 (75%) |
| הלוח השני | ננה אלכסנדריה (ברית המועצות) עם תוצאה 7.5 מ-12 (83.3%) | שאילה ג'קסון (אנגליה) עם תוצאה 8.5 מ-12 (70.8%) | מרינה פוגורביץ' (רומניה) עם תוצאה 7.5 מ-11 (68.2%) |
| הלוח השלישי | דנה טרצ'נקו (רומניה) עם תוצאה 11 מ-12 (91.7%) | נונה גפרינדשווילי (ברית המועצות) עם תוצאה 11.5 מ-13 (88.5%) | אריקה בלבה (הולנד) עם תוצאה 9.5 מ-12 (79.2%) |
| לוח עתודה | אליזבטה פולירוניאדה (רומניה) עם תוצאה 7 מ-9 (77.8%),  טרזה לאיבה (קולומביה) עם תוצאה 7 מ-9 (77.8%) |  | גרז'ינה שמצ'ינסקה (פולין) עם תוצאה 7 מ-10 (70%) |
התחרות לנשים > נבחרת ישראל

בתחרות זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
אילנה דוד (2145)
מלקה שוורץ (1840)
לידיה גל
א. עינבר
הנבחרת סיימה במקום 30.
להלן התוצאות:
מונגוליה 2.5:0.5 הפסד
נורווגיה 0.5:2.5 ניצחון
ברזיל 1.5:1.5 תיקו
אינדונזיה 1:2 ניצחון
איטליה 3:0 הפסד
יפן 1:2 ניצחון
הפיליפינים 1:2 ניצחון
יוון 1:2 ניצחון
קולומביה 2:1 הפסד
שווייץ 1:2 ניצחון
ארגנטינה 1.5:1.5 תיקו
אוסטרליה 1.5:1.5 תיקו
ווילס 0:3 ניצחון
בולגריה 3:0 הפסד
איגוד הרפואה האמריקאי

| --- | --- |


 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  ארצות הברית, שיקגו 
 מייסדים:  John Light Atlee 
 חברים:  271,660 (נכון ל-2022)
 תקופת הפעילות:  1847–הווה (כ־177 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס סדן הכסף (2007)  פרס סדן הכסף (2009) 
 www.ama-assn.org
 
איגוד הרפואה האמריקאי (AMA American Medical Association- ) הוא איגוד מקצועי אמריקאי וקבוצת לובי פוליטי של רופאים וסטודנטים לרפואה. האיגוד נוסד בשנת 1847, ומרכזה בשיקגו, אילינוי. בשנת 2022 מספר החברים באיגוד היה 271,660.
המשימה המוצהרת של ה-AMA היא "לקדם את האמנות והמדע של הרפואה ושיפור בריאות הציבור."הארגון נוסד במטרה להעלות את הסטנדרטים של הרפואה במאה ה-19 בעיקר באמצעות השגת שליטה בחינוך וברישוי של רופאים. האגודה מפרסמת את כתב העת של האגודה הרפואית האמריקאית (JAMA). ה-AMA מפרסם גם רשימה של קודים מיוחדים לרופאים שהם השיטה הסטנדרטית בארצות הברית לזיהוי רופאים והתמחויות.
מבקרי הארגון טענו כי במאה ה-20, ה-AMA פעלה לעיתים קרובות כדי להגביל את אספקת הרופאים, ותרמה למחסור ברופאים בארצות הברית. הארגון גם פעל נגד מתן אפשרות לעוזרים לרופאים ולספקי שירותי בריאות אחרים לבצע צורות בסיסיות של טיפול רפואי. הארגון פעל היסטורית נגד צורות שונות של ביטוח בריאות בניהול ממשלתי.
הערות שוליים

↑  Hyde, David R, The American Medical Association: Power, Purpose, and Politics in Organized Medicine, The Yale Law Journal 63, 1954-05, עמ' 937 doi: 10.2307/793404
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb121284482 (data)  ISNI: 0000 0004 4647 675X  LCCN: n50000652  NKC: ko2002160128  SUDOC: 032250487  VIAF: 139178561   WorldCat (עם VIAF): 139178561 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אולימפיאדת השחמט 1976

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  26 באוקטובר 1976 
 תאריך סיום:  10 בנובמבר 1976 
 עיר:  חיפה
 אתר:  מלון דן כרמל, חיפה
 קבוצות משתתפות:  48
 מס' משתתפים:  286 (מהם 20 רבי אמנים ו-30 אמנים בינלאומיים)
 מס' משחקים:  1248
 שיטה:  שווייצרית - 13 משחקים
 → 1974 1978 ← 
 
אולימפיאדת השחמט ה-22 אורגנה על ידי פיד"ה. בראשות ארגון האולימפיאדה עמד ישראל אשל, יו"ר הארגון הישראלי לשחמט והחבר הישראלי הראשון בוועד המרכזי של פיד"ה, וכללה תחרות פתוחה ומספר אירועים נוספים לקידום השחמט. היא התקיימה בחיפה בין 26 באוקטובר ל-10 בנובמבר 1976.
היה זה האירוע החשוב והחזק ביותר שהתקיים בישראל ואולימפיאדת השחמט השנייה שהתקיימה בישראל, לאחר אולימפיאדת השחמט שהתקיימה ב-1964 בתל אביב. 

עקב התנגדות לישראל הוחרמו המשחקים על ידי מדינות ערב והגוש הקומוניסטי השתתפו באולימפיאדה רק 48 קבוצות מתוך למעלה מ-90 המדינות החברות בפיד"ה. במקביל לאולימפיאדה ארגנה לוב אולימפיאדה אלטרנטיבית בטריפולי, שבה השתתפו 34 נבחרות. נבחרות איטליה, הפיליפינים ואורוגוואי שלחו נציגים הן לחיפה והן לטריפולי.
באולימפיאדה זו נעשה לראשונה שימוש במחשב שסופק על יד הטכניון. המחשב סייע בסידור הקבוצות המתמודדות על פי השיטה השווייצרית.
התחרות הפתוחה > תוצאות הגמר

| # | מדינה | נקודות | שחקנים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 37 | רוברט ביירן, לובומיר קבלק, לארי אוונס, ג'יימס טאריין, ויליאם לומברדי, קים קומונס |
| 2 | הולנד הולנד | 36.5 | יאן טימן, יאן דונר, גנאדי סוסונקו, הנס ראה, גרט ליגטרינק, פרנציסקוס קויפרס |
| 3 | אנגליה אנגליה | 35.5 | אנטוני מיילס, ריימונד קיין, ויליאם הרטסטון, מיכאל סטין, ג'ונתן מסטל, ג'ון נאן |
| 4 | ארגנטינה ארגנטינה | 33 | מיגל ניידורף, אוסקר פנו, מיגל קוינטרוס, ראול סנגווטי, חורחה סמטן, לאויס ברונשטיין |
| 5 | גרמניה גרמניה | 31 | וולפגנג אונציקר, לודק פאכמן, הנס קסטלר, דיתר מורלק, פטר אוסטרמייר, קלאוס ווקנפוס |
| 6 | ישראל ישראל | 29.5 | ולדימיר ליברזון, יאיר קריידמן, רומן ג'ינג'יחאשווילי, לאון לדרמן, שמעון כגן, נתן בירנבוים |
| 7 | שווייץ שווייץ | 29 | ורנר חוג, אנדרה לבמרד, היינץ ווירטנסון, אנראס חאס, פטר המר, רולנד אוט |
| 8 | קנדה קנדה | 28.5 | פטר ביאסס, לאורנס דאי, דניאל ינופסקי, ברוס עמוס, אירווין ליפנובסקי, לאון פיאסצקי |
| 9 | ספרד ספרד | 28.5 | ארטורו פומר, חואן מנואל בלון לופס, אנחל מרטין גונזלס, אנטוניו אנהל מדינה גרסיא, פרנסיסקו חבייר סנס אלונסו, חבייר אוכוא דה אקגן |
| 10 | קולומביה קולומביה | 28 | קארלוס קוארטס, אוסקר קסטרו, חואן מינאיה, גילדרדו גרסיא, בוריס דה גרף, סילבה מרקו |
התחרות הפתוחה > מדליות אישיות

|  | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| לוח ראשון | יאן טימן (הולנד) 8.5 מ-11 (77.3%) | ויליאם חוק (איי הבתולה) 10 מ-13 (76.9%) | אנטוני מיילס (אנגליה) 9 מ-12 (75%)  ופטר ביאסס (קנדה) 9 מ-12 (75%) |
| לוח שני | גנאדי סוסונקו (הולנד) 6 מ-8 (75%) | בלה טות (איטליה) 8.5 מ-12 (70.8%) | ריימונד קין (אנגליה) 7 מ-10 (70%). |
| לוח שלישי | מרצ'לכו קריון (הרפובליקה הדומיניקנית)9 מ-11 (81.8%) | מיגל קוינטרוס (ארגנטינה) 10.5 מ-13 (80.8%) | לארי אוונס (ארצות הברית) 7 מ-9 (77.8%)  וורנון סמאל (ניו זילנד) 7 מ-9 (77.8%) |
| הלוח הרביעי | מיכאל שטין (אנגליה) 5.5 מ-8(68.8%) | ג'ון קופר (ויילס) 6.5 מ-10 (65%)  ואנדראס הוס (שווייץ) 6.5 מ-10 (65%) |  |
| לוח עתודה ראשון | בוריס דה גריף (קולומביה) 5.5 מ-7 (78.6%) | ויליאם לומברדי (ארצות הברית) 7 מ-9 (77.8%) | מגנוס וולבום (שוודיה) 6.5 מ-9 (72.2%),  גרט ליגדרינק (הולנד) 6.5 מ-9 (72.2%)  וג'ורג' פיליף (לוקסמבורג) 6.5 מ-9 (72.2%) |
| לוח עתודה שני | קים קומונס (ארצות הברית) 7.5 מ-9 (83.3%) | פול דלני (אירלנד) 6.5 מ-9 (72.2%) | פרנציסקוס קוייפרס (הולנד) 5 מ-7 (71.4%)  לואיס ברונשטיין (ארגנטינה) 5 מ-7 (71.4%) |
התחרות הפתוחה > נבחרת ישראל

נבחרת ישראל סיימה במקום 6. הרכבה היה:
ולדימיר ליברזון (2540) 2+ 6= 2-
יאיר קריידמן (2465) 2+ 5= 2-
רומן ג'ינג'יחאשווילי (2525) 5+ 4= 1-
לאון לדרמן (2420) 2+ 3= 3-
שמעון כגן (2430) 5+ 2= 2-
נתן בירנבוים 2+ 3= 1-
להלן התוצאות הקבוצתיות:
נגד אורוגוואי 0.5:3.5 - ניצחון
נגד אוסטריה 1.5:2.5 - ניצחון
נגד שוודיה 1.5:2.5 - ניצחון
נגד שווייץ 2.5:1.5 - הפסד
נגד דנמרק 0.5:3.5 - ניצחון
נגד ספרד 1:3 - ניצחון
נגד הולנד 3:1 - הפסד
נגד גרמניה 1.5:2.5 - ניצחון
נגד אנגליה 2:2 - תיקו
נגד ארצות הברית 3.5:0.5 - הפסד
נגד ארגנטינה 2.5:1.5 - הפסד
נגד הפיליפינים 1:3 - ניצחון
נגד פרגוואי 1.5:2.5 - ניצחון
התחרות לנשים

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  26 באוקטובר 1976 
 תאריך סיום:  10 בנובמבר 1976 
 עיר:  חיפה 
 קבוצות משתתפות:  23
 מס' משתתפים:  90
 מס' משחקים:  396
 שיטה:  4 בתים ו-3 גמרים
 → אולימפיאדת השחמט 1974 אולימפיאדת השחמט 1978 ← 
 
אולימפיאדת ה-7 לנשים התקיימה במקביל לתחרות הפתוחה.
התחרות לנשים > תוצאות הגמר

| # | מדינה | נקודות |
| --- | --- | --- |
| 1 | ישראל ישראל | 17 |
| 2 | אנגליה אנגליה | 11.5 |
| 3 | ספרד ספרד | 11.5 |
| 4 | ארצות הברית ארצות הברית | 10.5 |
| 5 | הולנד הולנד | 9.5 |
| 6 | גרמניה גרמניה המערבית | 9 |
| 7 | אוסטרליה אוסטרליה | 8.5 |
| 8 | דנמרק דנמרק | 6.5 |
התחרות לנשים > מדליות אישיות

|  | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| הלוח הראשון | אלה קושניר (ישראל) 7.5 מ-9 (93.8%) | יאנה הרסטון (אנגליה) 9 מ-11 (81.8%) | סמייה וויוצ'ביץ'(קנדה) 6.5 מ-10 (65%) (גמר ב'). |
| הלוח השני | נאוה שטרנברג (קנדה) 9 מ-10 (90%) (גמר ב') | ניאבה גרסיה (ספרד) 9.5 מ-11 (86.4%) | ונדה וופרק(שווייץ) 7.5 מ-10 (75%) (גמר ג')  ולובה קריסטול (ישראל) 7.5 מ-10 (77.8%) (גמר ב') |
| הלוח עתודה ראשון | לאה נודלמן (ישראל) 6.5 מ-7 (92.9%) | אדה וון דר גיסן (הולנד) 6.5 מ-9 (72.2%) | רוט אורטון(ארצות הברית) 5 מ-8 (62.2%) (גמר ג') |
| הלוח השלישי | חירוקו מיידה(יפן) 6.5 מ-8 (81.3%)(גמר ג') | מטילדה קזון (ארגנטינה) 7 מ-10 (70%) (גמר ב') | קארלה ווינשטיין (שווייץ) 6.5 מ-10 (65%) (גמר ג'). |
התחרות לנשים > נבחרת ישראל

באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
אלה קושניר (2365) 7+ 1= 0-
לובה קריסטול 6+ 3= 1-
אולגה פודרז'נסקיה (2120) 4+ 3= 1-
לאה נודלמן (2060) 6+ 1= 0-
הנבחרת זכתה במדליית זהב.
תוצאות מוקדמות:
נגד ארגנטינה - 0.5:2.5 - ניצחון
נגד אוסטרליה - 1.5:1.5 - תיקו
נגד קולומביה - 1:2 - ניצחון
נגד אוסטריה - 0:3 - ניצחון
גמר :
נגד גרמניה - 1:2 - ניצחון
נגד אנגליה - 0.5:2.5 - ניצחון
נגד דנמרק - 0:3 - ניצחון
נגד ספרד - 1:2 - ניצחון
נגד ארצות הברית - 0.5:2.5 - ניצחון
נגד אוסטרליה - 1:2 - ניצחון
נגד הולנד - 0:3 - ניצחון
איגוד העורבים הישנים

| --- | --- |
 הסמליל החדש שנוצר לרגל 60 שנות קיום האיגוד
 מטה הארגון:  ארצות הברית אלכסנדריה, וירג'יניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1964–הווה (כ־60 שנה)
 www.crows.org אתר האיגוד הבין־לאומי www.iaoc.org.il אתר האיגוד הישראלי
 
איגוד העורבים הישַנים (באנגלית: Association of Old Crows – AOC), הוא ארגון מקצועי בין־לאומי של מתמחים בלוחמה אלקטרונית, מבצעי מידע טקטי, ודיסציפלינות הקשורות לתחום. המשרדים הראשיים נמצאים באלכסנדריה, וירג'יניה.
הוא ארגון ללא מטרות רווח עם משימה מוצהרת של "תמיכה בצורך ליכולות מערכות הגנה חזקות עם דגש על לוחמה אלקטרונית ופעולות מידע לממשלה, תעשייה, אקדמיה והציבור".
השם "עורבים ישנים" (Old Crows) צמח מתוך השימוש הראשוני של לוחמה אלקטרונית בימי מלחמת העולם השנייה לשיבוש תקשורת ומכ"מים של מדינות הציר. ציוד ומפעילים של בעלות הברית נקרא בשם הקוד "רייוון" (Raven) שפירושו עורב. אולם הז'רגון המקובל שינה את השם ל"קרואו" (Crow שפירושו גם הוא "עורב") וכך אנשי מקצוע העוסקים בתחום קיבלו את השם "העורבים הישנים".
הארגון שואב התמחויות ומידע מחבריו, קבוצה המונה כ-13,000 מומחי טכנולוגיה שונים ואנשי צבא. הוא מעורב בקידום נושאים הקשורים ללוחמה אלקטרונית, טכנולוגיות מידע, טכניקות איסוף מידע והערכת מודיעין. הפצה מידע בנושאים אלו ותמיכה בהדרכת צוותים בנושאים מדעיים רלוונטיים.
הארגון מוציא לאור את הירחון "Journal of Electronic Defense"(אנ').
הסניף בישראל - iAOC

הסניף הישראלי, המכונה iAOC או "איגוד העורבים הישנים הישראלי" או "האגודה הישראלית ללוחמה אלקטרונית", הוקם רשמית בפברואר 1996 על ידי ד"ר אבנר אפרת. והוא עורך כנסים מקומיים כל שנתיים וחצי בממוצע.
ראו גם

יחידה 555
אהבה בשלייקס

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  יוחנן ולר
 הופק בידי:  עופר נעים משה אדרי ליאון אדרי
 תסריט:  אליסה דור
 עריכה:  דב שטויר
 שחקנים ראשיים:  ניצה שאול, יהודה בארקן
 מוזיקה:  גל פדה
 צילום:  קלאודיו שטיינברג
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  יונייטד קינג
 הקרנת בכורה:  9 באפריל 2019
 משך הקרנה:  93 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  קומדיה רומנטית
 דף הסרט ב־IMDb
אהבה בשלייקס הוא סרט קולנוע ישראלי מסוג קומדיה רומנטית בבימויו של יוחנן ולר, שיצא לאקרנים באפריל 2019. בסרט מככבים יהודה בארקן לצד ניצה שאול, שלמה בראבא ויפתח קליין.
רקע

הסרט יצא לאקרנים באפריל 2019. יהודה בארקן שתקופה לפני כן הופיע בעיקר בסרטים חרדיים, שב להופיע בסרט המופנה לקהל הרחב. בסרט הוא מככב לצידה של ניצה שאול, אשר גילמה את אהובתו בסרט "חגיגה בסנוקר", שיצא בשנת 1975 ושיחקה לצידו בסרט "כץ וקרסו" ב-1971.
יהודה בארקן שיחק לצידה של ליא קניג בסדרת טלוויזיה על נושא דומה בשם "אהבה בשלכת" גם היא בבימויו של יוחנן ולר, ששודרה בערוץ הראשון, ב-2003.
בארקן שיחק בעבר גם לצידה של מיכל ינאי, שמגלמת את בתו של בארקן בסרט זה – כך היה גם בסרט "נשיקה במצ"ח" בשנת 1990.
כמו כן, בארקן שיחק בעבר גם לצידו של גבי עמרני, שמגלם את הקולגה שלו בסרט זה – כמו גם בסרטים "לופו", "לופו בניו יורק" ו"קומפוט נעליים".
הסרט צולם בבית דיור מוגן, מגדלי הים התיכון בגני תקווה.
תקציר העלילה

תמי (ניצה שאול) היא אלמנה בת 64. באחד הימים היא דורסת את בנו רזניק (יהודה בארקן), אלמן בן 70 ופוגעת קלות ברגלו. בנה של תמי (יפתח קליין) משכנע אותה לעשות הכל על מנת שבנו לא יגיש נגדה תלונה למשטרה. תמי אופטימית מטבעה, בעוד בנו הוא אדם בודד. למרות השוני, מתקיים ביניהם קשר רומנטי, כשהרוח של בעלה המנוח (שלמה בראבא) מופיעה אצלה בדמיונות.
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
יהודה בארקן: בנו
ניצה שאול: תמי
שלמה בראבא: בעלה המנוח של תמי
יפתח קליין: בנה של תמי
מיכל ינאי: בתו של בנו
יגאל עדיקא: דייר של בנו מקומה ראשונה, אשר חשמלי
אריה מוסקונה: בעל הבית של בנו
גבי עמרני: עמית לעבודה של בנו
אילן דר: דייר בדיור מוגן
אלברט כהן: דייר בדיור מוגן
רינה פדווה: שכנתו של בנו
ג'וש שגיא: מנהל בית האבות
פירה קנטור: דיירת בדיור מוגן
אהבה היא...

אהבה היא... (באנגלית: Love Is...) היא רצועת קומיקס שנוצרה על ידי הקריקטוריסטית קים קזאלי (אנ') בניו זילנד בשנות ה-60 של המאה ה-20 וזכתה לפופולריות בעולם. האיורים בסדרה מבוססים על ציורים שנכללו במכתבי אהבה שהיא כתבה לבן זוגה, רוברטו קזאלי. הם פורסמו לראשונה בלוס אנג'לס טיימס בינואר 1970 ומאז פורסמו בעיתונים רבים בעולם, והם נפוצים גם כיום. קזאלי נהגה לחתום כל איור בשם "קים" בלבד.
אחד האיורים המפורסמים בסדרה הוא "אהבה היא... להיות מסוגל לומר שאתה מצטער", שפורסם ב-9 בפברואר 1972, ושווק לאחר מכן במוצרי מרצ'נדייזינג רבים. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 הרוויחה קזאלי מסדרת הקומיקס בין חמישה לשישה מיליון דולר בכל שנה.
קים קזאלי איירה את סדרת הקומיקס עד 1975, אז אובחן בעלה, רוברטו קזאלי, כחולה בסרטן סופני. לאחר מכן היא העניקה לקריקטוריסט הבריטי ביל אספרי את הזכויות ליצור ולאייר את הקריקטורות, שהמשיכו להתפרסם תחת שם העט שלה.
רוברטו קזאלי מת מסרטן האשכים בשנת 1976, וקים קזאלי מתה מגידול בעצמות בשנת 1997. בנה סטפאנו מנהל את קניינה הרוחני.
האיורים מתפרסמים מדי יום גם כיום בעיתונים רבים בעולם, למעט ימי ראשון.
מאפייני הקומיקס

"אהבה היא..." היא רצועת קומיקס בעלת מסגרת בודדת, הנושאת את הכותרת "אהבה היא...", איור המופיע באמצע המסגרת, ובתחתיתה ביטוי המסיים את המשפט שבכותרת. הרצועות אינן תלויות זו בזו, ואין קווי עלילה מתמשכים.
הדמויות הראשיות בסדרה הן אישה וגבר, הדומים לקים ורוברטו קזאלי. הם מתוארים ללא בגדים וללא מאפיינים מיניים, מלבד רמז לשדיים אצל האישה. לעיתים רחוקות שולבו באיורים ילדיהם או הוריהם של בני הזוג, או דמויות אחרות.
הדמויות מופיעות ביחד או לחוד, כאשר אחד חושב על השני. הסדרה עוסקת בדרך כלל בסוגיות קלות, אם כי במספר מקרים שולבו בה מסרים הקשורים לאיכות הסביבה.
גרסאות והשפעות

איורי הסדרה ראו אור במהלך השנים בכ-25 ספרים.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הופיעה גרסה חלופית של הסדרה בעיתון הבריטי Mail on Sunday, בת שלושה או ארבעה פאנלים, כאשר דמויות הגברים והנשים מצוירות בלבוש מלא.
הגרסה הטורקית של הסדרה נמכרה יחד עם מסטיק.
הסדרה הוזכרה באחד הפרקים של משפחת סימפסון.
בשנת 2009 יצא משחק וידאו של נינטנדו המבוסס על הסדרה. קיימת אפליקציית מובייל של הסדרה בחנות היישומים של אפל.
הערות שוליים

↑  Bill Asprey, Love is... 50 years young!, ‏ינואר 2020 (באנגלית).
↑  Love Is... comics - Tribune Content Agency (באנגלית).
↑  Obituary: Kim Casali, באתר האינדפנדנט, ‏21 ביוני 1997 (באנגלית).
אדמונד ליאופולד דה רוטשילד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בינואר 1916 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  17 בינואר 2009 (בגיל 93) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  טריניטי קולג'  בית הספר הארו 
 בן או בת זוג:  אליזבת אדית לנטנר (22 ביוני 1948–1980)  אן אבלין קיטצ'ינג (26 באפריל 1982–17 בינואר 2009) 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית (31 בדצמבר 1996)  מדליית הכבוד של ויקטוריה (2005) 
 
אדמונד ליאופולד דה רוטשילד (באנגלית: Edmund Leopold de Rothschild; ‏ 2 בינואר 1916 – 17 בינואר 2009), יהודי-בריטי המכונה אדי על מנת להבחין בינו לבין הנדיב הידוע, היה בנקאי בבנק ההשקעות NM Rothschild and Sons, שפועל מאז 2007 בשם "רוטשילד ושות'", וחבר מסדר האימפריה הבריטית.
קורות חיים

אדמונד לאופולד, נינו של ליונל נתן דה רוטשילד, הצטרף לבנק המשפחתי "נ. מ. רוטשילד ובניו" בשנת 1939. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת כקצין בצבא הבריטי ובין היתר שירת כקפטן בבריגדה היהודית. הוא קיבל מעמד של שותף ב-1946. מילא תפקידי ניהול בפועל החל בשנת 1955, אחרי שדודו, אנתוני גוסטב דה רוטשילד(אנ'), סבל משבץ. מילא תפקידי מפתח בהתרחבות הבנק בשנות ה-50 ושנות ה-60 של המאה ה-20. מונה כשותף בכיר ב-1960 וכיהן כיושב ראש הבנק בשנים 1970–1975. בשנים אלו הוביל תהליכי מודרניזציה של הבנק, הרחיב את תחומי עיסוקיו ואת קהל לקוחותיו, ולראשונה בתולדות הבנק פתח אותו בפני שותפים שאינם מבני המשפחה, ובכך הפך את הבנק מחברה משפחתית שמרנית לבנק בינלאומי.
בשנים 1963–1969 שימש כסגן היושב ראש של תחנת כוח הידרואלקטרית בניופאונדלנד, וזאת אחרי שסינדיקט בניהולו מימן את הקמת התחנה.
אדמונד לאופולד דה רוטשילד רכש לעצמו מוניטין בתחביבו - גננות, בייחוד בצמחי שושנת האלפים והכלאות של אזליאה. על עבודתו זו זכה ב-2005 במדליית הכבוד Victoria Medal of Honour. בתום מלחמת העולם השנייה היה האחראי על שיקום גני אקסבורי(אנ') בהמפשייר.
בדיווחים בעיתונות הישראלית עליו, לעיתים התבלבלו בינו לבין קרוב משפחתו הרחוק (בן דודו מדרגה רביעית) אדמונד אדולף דה רוטשילד, שהיה נכדו של "הנדיב הידוע" וממשיך דרכו בפעילות ציוניות.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, אחרי 190 שנה: הענף הבריטי והענף הצרפתי של משפחת רוטשילד מתאחדים, באתר TheMarker‏, 18 ביולי 2007
↑  הגיע לורד אדמונד דה רוטשילד, הַבֹּקֶר, 8 במרץ 1964
↑  שני אדמונד דה רוטשילד, מעריב, 21 ביוני 1988
↑  יוסף עברון, הנכד הממשיך במסורת סבו, הַבֹּקֶר, 26 באוגוסט 1960
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267375305171  CiNii: DA12468837  GND: 12057814X  ISNI: 0000 0000 8355 1692  LCCN: n99008043  NDL: 00793970  VIAF: 8221398   WorldCat (עם VIAF): 8221398
אוריינות כלכלית

אוריינות כלכלית היא היכולת ליישם מיומנויות ומסגרת עבודה כלכליות להבנת תהליכים אנושיים בכל תחומי החיים, החל בהחלטות אישיות ועד לגיבוש השקפה בנוגע ליעילות מדיניות כלכלית. אנשים הם בעלי אוריינות כלכלית אם ביכולתם ליישם עקרונות כלכליים, גם זמן רב לאחר שנלמדו, בהקשרים שונים של החיים ובמצבים השונים מאלו שהוצגו בפניהם בעת הלימודים.
המחקר הכלכלי עוסק בחקר הבחירות המתבצעות על ידי פרטים (או ממשלות, עסקים וארגונים אחרים) המערבות הקצאה וחלוקה של משאבים הנמצאים במחסור. לפיכך, אוריינות כלכלית היא רמת המיומנות בשימוש בכלי חשיבה המתבססים על עקרונות כלכליים ומשמשים לניהול המשאבים העומדים לרשות הפרט החותר להשיג רווחה אישית גבוהה ולהגדיל את מסגרת המשאבים שלו. אוריינות כלכלית מקנה הבנה וכלים בסיסיים שניתן ליישמם בכל תחומי החיים ואינם בהכרח מערבים שימוש במשאבים פיננסיים.
העולם בו אנו חיים מתנהל על ידי שלל בחירות כלכליות, שכן בחירה כלכלית היא מצב בו לא ניתן לקיים את כלל הפעילויות הרצויות לאור מגבלת משאבים, כך שהבחירה בפעילות זו או אחרת כרוכה בוויתור; הוויתור למעשה יוצר את המחיר הכלכלי, במונחים של עלויות אלטרנטיביות. המערכת הכלכלית יוצרת קשר בין רווחתם של פרטים, חברות וגם מדינות, ולאורך ההיסטוריה ניתן למצוא עדויות לאירועים כלכליים דומים. אוריינות כלכלית, המתבססת על הכרת עקרונות כלכליים בסיסיים, מאפשרת קבלת החלטות באופן מושכל יותר, ומתייחסת לנושאים הבאים:
מושגי יסוד, בראשם העלות האלטרנטיבית, משאבים והקצאת משאבים יעילה
תהליכים כלכליים ברמת הפרט והחברה – סדרי עדיפויות, שיתופי פעולה, חתירה לאושר
תהליכים כלכליים ברמת הפירמה – כדאיות כלכלית, יזמות
תהליכי קבלת החלטות, כגון עלות מול תועלת, חיסכון והשקעה
העדפת זמן ויחס לסיכון תהליכים כלכליים בהיקף גדול, כגון התנהלות חברתית ושיתופי פעולה, התנהלות שוק וקביעת מחירים
הבנת השלכות ארוכות טווח של החלטות הכרוכות בניהול והקצאת משאבים, ברמת הפרט, הקהילה ומדיניות ציבורית
במקרים רבים קיימת התייחסות למונח אוריינות פיננסית או חינוך פיננסי כאל אוריינות כלכלית, אך מונחים אלה חלקיים ביחס לתחום הרחב של אוריינות כלכלית, שכן מתייחסים לתחום הצר יותר של ידע, כלי חשיבה ומיומנויות המאפשרות לאדם לקבל החלטות מושכלות לגבי כסף, בעוד אוריינות כלכלית מתייחסת לטווח רחב יותר של תחומי חיים בהם אדם נדרש לקבל החלטה לגבי הקצאת משאבים, כגון בחירות בתחומים אישיים וניהול זמן.