שואת יהודי פולין
רקע > יהדות פולין ואנטישמיות בפולין

יהדות פולין הייתה, הגדולה בקהילות ישראל בעולם. היהודים חיו בפולין למעלה מאלף שנים, שבהם היו תקופות שונות - תקופות של סובלנות ופריחה דתית ותרבותית ותקופות של אנטישמיות קשה, רדיפות, פרעות וגירושים.
במפקד של 1931 נספרו בפולין 3.1 מיליון יהודים, והם היוו 9.8% מן האוכלוסייה הכללית. באוכלוסייה העירונית היה שיעורם כ-30%. בשנות ה-1920 מרבית יהודי פולין עסקו במסחר, רוכלות ותעשייה זעירה בבתי מלאכה קטנים. בשנות השלושים חל תהליך של מעבר היהודים למקצועות חופשיים והם הפכו לכוח גדול ומשמעותי במקצועות הרפואה, המשפטים והעיתונות.
מצבם של היהודים בפולין בעשורים לפני המלחמה היה גרוע למדי עקב אנטישמיות מצד השלטונות והאוכלוסייה ועקב השפל הגדול. אנטישמיות בפולין הייתה קיימת במשך מאות שנים על רקע דתי ועל רקע כלכלי - והאשמות מול יהודים שהם "בלתי יצרניים" מפני שלא עבדו בחקלאות, ובגלל הלוואות בריבית. על רקעה מלחמת העצמאות הפולנית ב-1918 בוצעו פוגרומים שונים בהם השתתפו גם שוטרים וחיילים, נהרגו מעל 200 יהודים, דבר שהוביל לדו"ח מורגנטאו. חוזה ורסאי, וחוקת פולין החדשה הבטיחו שניהם שוויון זכויות ליהודים. כתוצאה מכך היגרו לפולין מאות אלפי יהודים נוספים מהשטח הסובייטי.
התעוררות האנטישמיות ברפובליקה השנייה התרחשה בעקבות עליית הלאומיות הפולנית שנתמכה על ידי ממשלת "המפלגה הלאומית הדמוקרטית" (אנדקים), וכן עקב אי זיהויים של היהודים כחלק מהעם הפולני ובידולם מהאוכלוסייה הפולנית. בנוסף, היו שהאמינו שיש ליהודים מזימה להשתלט על פולין ולהקים בה מדינה יהודית. ממשלות פולין החלו לרדוף את היהודים. ולדיסלב גרבסקי, הטיל את "גזירות גרבסקי" שכללו מיסים ו"נומרוס קלאוזוס" בלתי רשמי שהגביל את מספר היהודים באוניברסיטאות ל-10%. דברים אלה הובילו לעזיבה של יהודים אמידים רבים את פולין. חלקם של יהודים אלו (כשלושים אלף) עלה לארץ ישראל.
מצב היהודים השתפר מעט עם עלייתו לשלטון של המנהיג השמרן יוזף פילסודסקי בשנים 1926–1935, שהחליש מאוד את הפרלמנט. לאחר מותו שוב הורע מצב היהודים. מספרם של הסטודנטים היהודיים באוניברסיטאות הופחת בכוונה תחילה, והם הופרדו לספסלים נפרדים. משרות ממשלתיות היו חסומות בפני יהודים, ובשנת 1937 הגבילו האיגודים המקצועיים של הרופאים ועורכי הדין את חבריהם החדשים לפולנים נוצרים בלבד ושירות המדינה כבר חדל לחלוטין להעסיק יהודים. בשנת 1937 החלו פולין וצרפת לשאת ולתת על דרכים ואמצעים מעשיים לביצוע תוכנית מדגסקר שעיקרה טרנספר של אוכלוסייה יהודית לאי. בין 1935 ל-1937 נערכו 500 תקריות אנטישמיות בהן נרצחו 79 יהודים. לכך נתלוו בעיות כלכליות עקב חרם כלכלי מתמיד (בתמיכת הממשלה) על עסקי היהודים, פגיעה בחנויות יהודים יחד השפעות השפל הכלכלי הגדול על פולין. כל אלה צמצמו מאוד את רמת החיים של יהודי פולין שהגיעה לרמה הנמוכה ביותר בעולם היהודי. ערב מלחמת העולם השנייה הייתה הקהילה היהודית בפולין גדולה ופעלתנית ביותר בענייניה הפנימיים אך ענייה מאוד וממודרת מהחברה הסובבת.
לאנטישמיות בפולין היה בהמשך תפקיד מסייע לשואה. למרות מקרים מסוימים של סיוע מצד פולנים, חלק גדול מהאוכלוסייה היה עוין ליהודים, ולא היססו להסגיר אותם לשלטונות, לסייע ב"ציד" של יהודים, להשתלט על רכושם, ואף במקרים מסוימים לרצוח אותם. למשטרה הפולנית היה תפקיד חשוב בנושא זה[דרוש מקור].
האנטישמיות הפולנית והגזרות גרמו לחלק מהיהודים להימלט, עוד לפני פלישת גרמניה הנאצית. רבים מהיהודים שנמלטו מפולין הצילו בכך את חייהם. חלקם היגרו למדינות אירופה, אחרים נדדו לאמריקה, וחלקם ברחו מזרחה תוך כדי המלחמה לכיוון ברית המועצות. כמעט כל היהודים שניצלו ברחו מהמרחב הפולני-גרמני, ורק מעטי מעט ניצלו עקב הסתתרות בפולין גופא, או במסגרת עבודות כפייה אצל הגרמנים. ביישובים רבים בפולין נרצחו כל היהודים שלא ברחו. הבורחים היו בעיקר צעירים. משפחות רבות נמנעו מלברוח עקב הצורך לטפל בילדים או הורים מבוגרים.