stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תהילים קנ"א
תוכן

המזמור מספר בקיצור את בחירתו ומשיחת דוד למלך על ידי שמואל, כפי שמסופר בספר שמואל א', פרק ט"ז. הסיפור עצמו מתרחש בארץ ישראל בשלהי תקופת השופטים. דוד, שהיה בן הזקונים של ישי, הופקד על ידו להיות רועה צאן. בעבודתו שיבח דוד והילל את אלוהים באמצעות נגינה על כלים שונים, כגון עוגב וכינור. כשרעה את הצאן בבדידות אמר דוד בליבו כי לא יוכלו ההרים והגבעות להעיד על ששיבח את אלוהים באמצעות נגינה, שכן רק העצים והצאן היו אֶת, כלומר עִם, דוד. עם זאת, אלוהים שמע את כל תפילותיו, ולפיכך, כשנשלח אליו הנביא שמואל נבחר דווקא דוד להימשח למלוכה ולהפוך לאחר מכן למלך ישראל, כפי שמתואר בהמשך ספר שמואל. זאת, על אף שהיה בן הזקונים ושאחיו היו גבוהי קומה ויפי מראה ממנו.
תוכן > פסוקי הניצחון על גוליית

בתרגום השבעים מופיעים בסוף המזמור פסוקים ו'–ז', העוסקים בניצחון דוד על גוליית: יצאתי לקראת הפלשתי ויקללני באליליו, ואנכי שלפתי חרבו ואכרות ראשו מעליו, ואסיר חרפה מבני ישראל. עם זאת, במגילת התהילים הגדולה שנמצאה בין מגילות מדבר יהודה נזכרת מפלת גוליית בראש מזמור קטוע, המופיע מייד לאחר מזמור שמקביל בתוכנו למזמור תהילים קנ"א כפי שהוא מופיע בתרגום השבעים: תהלת גב[ו]רה ל[דו]יד משמשחו נביא אלהים. אז רא[י]תי פלשתי מחרף מ[ערכות ישראל. ו]אנוכי [שלפתי] את [...].
שמריהו טלמון הציע להשלים את המגילה המקוטעת כ"פלשתי מחרף מ[ערכות ישראל]" מבוססת על ספר שמואל א', פרק י"ז, פסוק י': ”וַיֹּאמֶר הַפְּלִשְׁתִּי: "אֲנִי חֵרַפְתִּי אֶת מַעַרְכוֹת יִשְׂרָאֵל"”, כלומר "פלשתי המקלל את אלוהי ישראל". זאת, בהשוואה לתרגום השבעים, שם הפירוש הוא "פלשתי המקלל אותי באלוהי הפלשתים". ג'יימס א. סנדרס משלים את התרגום כ"פלשתי מחרף ממ[ערכות פלשתים]", לפי ספר שמואל א', פרק י"ז, פסוק כ"ג: ”וְהִנֵּה אִישׁ הַבֵּנַיִם עוֹלֶה גָּלְיָת הַפְּלִשְׁתִּי שְׁמוֹ מִגַּת ממערות [מִמַּעַרְכוֹת] פְּלִשְׁתִּים”. המשמעות המילולית בספר שמואל "פלשתי המגיע ממערכות, מערי הפלשתים", אך ניתן לפרש את ההשלמה באופן דומה יותר לנוסח המופיע בתרגום השבעים, כ"פלשתי המקלל באלוהי הפלשתים". המילה "שלפתי" היא השלמה משוערת, בהתבסס על תרגום השבעים.
סנדרס הניח כי הרווח בין שני חלקי המזמור מעיד בהכרח על פתיחתו של מזמור חדש, על אף שבתרגום השבעים שני החלקים מהווים חלק מאותו מזמור. לנוכח סיבה זאת, מנחם הרן חולק על דעתו של סנדרס. הרן מוסיף ואומר כי במזמורים שונים במגילת התהילים הגדולה נתגלו רווחים גדולים בתוך אותו המזמור, שאינם מעידים על תחילתו של מזמור חדש. נוסף על כך, תחילת חלקו השני של המזמור, הפותחת במילים "משמשחו נביא אלוהים", קשורה קשר הדוק לכתוב בפסוק י"ב שבחלקו הראשון. עובדה זאת מעידה, לטענת הרן, על קשר הדוק בין שני חלקי המזמור ושוללת את הטענה כי הפסוק "תהלת גבורה לדויד משמשחו נביא אלוהים" מעיד בהכרח על תחילתו של מזמור חדש.
ניתוח

כיוון שכתב היד במזמור בגרסתו מקומראן נכתב באופן לא ברור, וכיוון שלא חולק לפסוקים, חוקרים רבים החלו לנתח את הכתוב ולחלק אותו לפסוקים לאחר גילוי המגילה.
סנדרס, הראשון שחקר את המזמור בגרסתו העברית, היה גם הראשון שניתח אותו, אך הניתוח שלו איננו מקובל עוד. כך, למשל, סנדרס (1965) קיבץ את הקטעים "ואשימה לה' כבוד, אמרתי אני בנפשי" לכדי פסוק אחד. עם זאת, חלוקה הגיונית יותר של הקטע היא הצבת החלק "אשימה לה' כבוד" בפסוק ד', שמתאר את דוד כשהוא מנגן בכלי נגינה. לכן החלק הזה מעניק את הסיבה לכך: פיאור שמו של ה'. את החלק "אמרתי אני בנפשי" הגיוני היה להציב כמעין פתיח לפסוק ה', שבו דוד מתאונן כי אף אחד לא יעיד על מעשיו. צורותיהן של האותיות ו"ו ויו"ד במזמור כמעט זהות, מה שהוביל לכך שבחלק מהפענוחים הראשונים של המזמור נכתבה האות ו"ו במקום יו"ד. משום כך, סנדרס (1965) ניתח את פסוק ו' כ"העצים את דְּבָרוֹ והצואן את מַעֲשוֹ", במקום הפענוח המקובל, "העצים את דְּבָרַי והצואן את מַעֲשָי". החוקר בנימין אופנהיימר הציע את הפענוח השני של הפסוק. לטענתו, אם מפרשים אותו בדרך זו, ניתן להבין כי על אף שרק העצים והצאן היו עם דוד, אלוהים שמע את כל תפילותיו. אם מפענחים את המזמור בדרך שבה הציע סנדרס (1965), הרי שהעצים והצאן היו עם אלוהים, מה שלא מתיישב עם משמעות המזמור.
דוגמה נוספת לניתוח לא מקובל של המזמור היא בפסוק ו'. בעבר הוצמדה לתחילתו של הפסוק המילה האחרונה בפסוק ה', "עלי", כך שהפסוק נקרא "עלי העצים את דברי", והמילה "עלי" הפכה לסמיכות של המילה "עלים". לנוכח הדמיון הרב בין האותיות ו"ו ויו"ד במזמור, לפי פרשנויות אחדות, הפסוק נקרא "עלו העצים את דברי": "עלו" מלשון "השביחו". עם זאת, נהוג לשייך את המילה "עלי" לפסוק ה', כך שהוא נקרא "הגבעות לא יגידו עלי".
ניתן לראות כי המזמור מתרגום השבעים בנוי במבנה סימטרי. שינוי המיקום של פסוקים י'–י"א וי"ב–י"ג בגרסה מקומראן, בהשוואה לתרגום השבעים, פוגע במבנה התקבולתי בהקשר של דוד לעומת האחים. עם זאת, הסופר מקומראן מרחיב את המבנה התקבולתי באמצעות הפסוקים שאינם מופיעים בתרגום השבעים.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  המגילה מקומראן דוד הוא הקטן מאחיו, ולכן אביו בוחר בו לרעות את הצאן. דוד מפאר את שם ה' באמצעות כל נגינה. דוד סבור שאף אחד לא יוכל להעיד על נגינתו. דוד סבור שרק העצים והצאן שומעים את דבריו.  דוד סבור שאף אחד לא יכול לשמוע את דבריו. ה' שמע כל העת את נגינתו של דוד. ה' שולח את שמואל כדי למשוח את דוד ולפאר את שמו. על אף שדוד קטן מאחיו, שמואל לוקח אותו מאחורי הצאן ובוחר למשוח דווקא אותו למלוכה. |  תרגום השבעים "לדוד, אחרי הלחמו את גלית". דוד מוצג כקטן מאחיו. דוד רועה את צאן אביו. דוד לא יודע האם אדוניו שומע את נגינותיו.  אדוני שומע את נגינתו של דוד ושולח את מלאכו אליו. מלאך אדוני לוקח את דוד מצאן אביו, כדי למשוח אותו למלוכה. על אף שדוד קטן מאחיו, דווקא הוא נמשח למלוכה. דוד נלחם בגוליית ומביס אותו. |  |  |  |  |  |  |
ראו גם

תהילים קנ"ב–קנ"ה
לקריאה נוספת

יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, לא כך כתוב בתנ"ך, על המקורות החוץ מקראיים, מזמור קנ"א
יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, "'וישלח ויקחני מאחר הצואן' – סיפור משיחת דוד במזמור קנ"א מקומראן", בתוך: גם כך לא כתוב בתנ״ך, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2009, פרק כג, עמ' 262–271.
אברהם כהנא, מזמור קנ"א, ספרים החיצונים – חלק שני, תל אביב, תרצ"ז, עמ' 101–102.
תהלים קנ"א, בתוך: הספרים החיצונים, כרך "כתובים אחרונים", מתורגמים ומפורשים על ידי א. ש. הרטום, הוצאת יבנה תל אביב. עמ' 41–44.
א. מ. הברמן, שלושה מזמורים חיצוניים ממדבר יהודה, בית מקרא י, 1964, עמ' 3–9
אבי הורביץ, התואר הבתר־מקראי "אדון־הכל" – והופעתו במזמור קנא מקומראן, תרביץ לד, 1965, עמ' 224–227
אבי הורביץ, לשונו וזמנו של מזמור קנ"א מקומראן, ארץ ישראל ח, 1967, עמ' 82–87‏, JSTOR 23616823
מנחם הרן, שני הנוסחים של מזמור תהלים קנא, תרביץ נד, 1985, עמ' 319–329‏, JSTOR 23596692
שמריהו טלמון, מזמורים חיצוניים בלשון העברית מקומראן: מזמור קנא, תרביץ לה, 1966, עמ' 214–234
ריינהרד קראץ, לחיבורו של מזמור תהלים קנא, מגילות טו, 2020, עמ' 263–272
יאיר זקוביץ, "דברי דוד הראשונים: עיונים במזמור קנא מקומראן", על מגילת ספר (תשנ"ז), עמ' 73–84.
דליה עמארה, "מזמור קנא מקומראן והיחס בינו לבין מזמור 151 בתרגום השבעים", טקסטוס 19 (תשנ"ח), עמ' א–לה.
אלכסנדר רופא, "תהלים קנא, קלב, קיד, ושאלת הסוגים הספרותיים בשירה המזמורית", ש"י לשרה יפת (תשס"ח), עמ' 433–441.
J. A. Sanders, The Psalms Scroll of Qumrân Cave 11 (11QPsa) (DJD IV), Clarendon press: OXFORD, 1965, pp. 53-76
John Strugnell, Notes on the Text and Transmission of the Apocryphal Psalms 151, 154 (= Syr. II) and 155 (= Syr. III), Harvard Theological Review 59, 1966, עמ' 257–281 doi: 10.1017/S0017816000009767
A. Hurvitz, Observations on the Language of the Third Apocryphal Psalm from Qumran, Revue de Qumrân 5, 1965, עמ' 225–232
Frank Moore Cross, David, Orpheus, and Psalm 151:3-4, Bulletin of the American Schools of Oriental Research, Oct., 1978, in JSTOR
Bjørnar Storfjell, The Chiastic Structure of Psalm 151, Andrews University, 1987
ביאורים

↑  בניקוד מודרני, שאינו מופיע במקור
הערות שוליים

↑  על כך ראו: טוביה וכסלר, צפונות במסורת ישראל, הוצאת ראובן מס, 1968, עמ' 131
↑  ראו פרשת לך לך – 'את' במשמע 'עם', באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏22 באוקטובר 2015
↑  הברמן, עמ' 4
↑  טלמון, עמ' 20
↑  Sanders, p. 60
↑  זקוביץ ושנאן, עמ' 189
1 2 3  הרן, עמ' 7–11
↑  זקוביץ ושנאן, עמ' 263
↑  טלמון, עמ' 1
↑  קראץ, עמ' 3
↑  קראץ, עמ' 6–7
↑  קראץ, עמ' 8–9
↑  קראץ, עמ' 4
↑  טלמון, עמ' 5
קראץ, עמ' 7
↑  טלמון, עמ' 9
↑  הברמן, עמ' 5
1 2  טלמון, עמ' 8
1 2  טלמון, עמ' 10
1 2  טלמון, עמ' 11–12
↑  אלכסנדר רופא, מבוא לספרות המקרא, ירושלים: הוצאת כרמל, 2006, עמ' 358–362
1 2  הורביץ (1967), עמ' 82–83
↑  אלכסנדר רופא, הספרות מן התקופה הפרסית וערכה כמקור היסטורי, זמנים, 2012, עמ' 80–82
↑  עמנואל טוב, ביקורת נוסח המקרא, אנציקלופדיה מקראית, 1980, עמ' 181
↑  טלמון, עמ' 4
↑  הרן, עמ' 3
↑  הרן, עמ' 5
1 2  הורביץ (1967), עמ' 83–84
1 2  הורביץ (1967), עמ' 85–86
1 2  הרן, עמ' 6
↑  הורביץ (1965), עמ' 1
↑  הורביץ (1965), עמ' 2
↑  הורביץ (1967), עמ' 87
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
| מזמורי ספר תהילים |
| --- | --- | --- |
| מזמורים בנוסח המסורה | א' • ב' • ג' • ד' • ה' • ו' • ז' • ח' • ט' • י' • י"א • י"ב • י"ג • י"ד • ט"ו • ט"ז • י"ז • י"ח • י"ט • כ' • כ"א • כ"ב • כ"ג • כ"ד • כ"ה • כ"ו • כ"ז • כ"ח • כ"ט • ל' • ל"א • ל"ב • ל"ג • ל"ד • ל"ה • ל"ו • ל"ז • ל"ח • ל"ט • מ'  • מ"א • מ"ב • מ"ג • מ"ד • מ"ה • מ"ו • מ"ז • מ"ח • מ"ט • נ' • נ"א • נ"ב • נ"ג • נ"ד • נ"ה • נ"ו • נ"ז • נ"ח • נ"ט • ס' • ס"א • ס"ב • ס"ג • ס"ד • ס"ה • ס"ו • ס"ז • ס"ח • ס"ט • ע' • ע"א • ע"ב • ע"ג • ע"ד • ע"ה • ע"ו • ע"ז • ע"ח • ע"ט • פ'  • פ"א • פ"ב • פ"ג • פ"ד • פ"ה • פ"ו • פ"ז • פ"ח • פ"ט • צ' • צ"א • צ"ב • צ"ג • צ"ד • צ"ה • צ"ו • צ"ז • צ"ח • צ"ט • ק' • ק"א • ק"ב • ק"ג • ק"ד • ק"ה • ק"ו • ק"ז • ק"ח • ק"ט • ק"י • קי"א • קי"ב • קי"ג • קי"ד • קט"ו • קט"ז • קי"ז • קי"ח • קי"ט • ק"כ • קכ"א • קכ"ב • קכ"ג • קכ"ד • קכ"ה • קכ"ו • קכ"ז • קכ"ח • קכ"ט • ק"ל • קל"א • קל"ב • קל"ג • קל"ד • קל"ה • קל"ו • קל"ז • קל"ח • קל"ט • ק"מ • קמ"א • קמ"ב • קמ"ג • קמ"ד • קמ"ה • קמ"ו • קמ"ז • קמ"ח • קמ"ט • ק"נ |  |
| מזמורים חיצוניים | קנ"א • קנ"ב • קנ"ג • קנ"ד • קנ"ה |  |
| הספרים החיצוניים |
| --- | --- | --- |
| לתורה | מגילה חיצונית לבראשית • ספר אדם וחוה • צוואת קהת • חזון עמרם (אנ') • ספר היובלים • ספר חנוך א' • ספר חנוך ב' • ספר חנוך ג' • צוואות השבטים • צוואת אברהם • חזון אחרית הימים של אברהם • עליית משה • יוסף ואסנת |  |
| לנביאים | צוואת יהושע • חכמת שלמה • מזמורי שלמה • איגרת ירמיהו • עליית ישעיהו • ספר ברוך • חזון ברוך א' • חזון ברוך ב' |  |
| לכתובים | דברי איוב • חזון עזרא • עזרא החיצוני • תהילים קנ"א • מזמורים קנ"ב–קנ"ה • תוספות למגילת אסתר • תוספות לספר דניאל • תפילת מנשה |  |
| שאר הספרים | ספר בן סירא • ספר יהודית • ספר טוביה • ספר מקבים א' • ספר מקבים ב' • ספר מקבים ג' • ספר מקבים ד' • איגרת אריסטיאס • חזיונות הסיבילות • קדמוניות המקרא |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286501505171  NLP: a0000003559944  VIAF: 61148207994800342663   WorldCat (עם VIAF): 61148207994800342663
בריג'יד מקילדייר

| --- | --- |

 לידה:  451 ליד דאנדוק, אירלנד
 פטירה:  525  (בגיל 74 בערך) קילדייר, אירלנד
 קדוש עבור:  הכנסייה הקתולית, הכנסייה האורתודוקסית, הכנסייה האנגליקנית
 חג:  1 בפברואר (מערב) ; 13 בפברואר (מזרח)
 פטרונית של:  אירלנד, חלבנים, יורדי ים, ילדים קטנים, ילדים שנולדו מחוץ לנישואין, לנסטר, לולנים, מבוקשים על ידי החוק, מיילדות, מכבשי דפוס, מלחים, משוררים, נוסעים, נזירות, נפחים, עובדי מחלבות, צאן, תינוקות
בריג'יד הקדושה מקילדייר, הקרויה לעיתים גם בריג'יד הקדושה מאירלנד (אירית: Naomh Bhríde; אנגלית: Brigit, Bridget, Bridgit, Bríd או Bride) (נולדה ליד דאנדוק בשנת 451 - מתה ב-525, בקילדייר) היא קדושה נוצרית.
בריג'יד הייתה נזירה אירית, אם מנזר שהייתה מעורבת בהקמת מספר מנזרים. היא נחשבת לאחד הפטרונים של אירלנד, לצד קולומבה ופטריק הקדוש. יום חגה הוא ה-13 בפברואר בכנסיות המזרחיות וה-1 בפברואר (היום הראשון של האביב באירלנד), בכנסיות המערביות.
הסיפורים על חייה

מסופר על בריג'יד כי נולדה לשפחה ולאב דרואידי. כאשר נולדה התינוקת חלם אביה כי שלושה נזירים באו להטבילה והם אמרו לו "תקרא לתינוקת בריג'יד". כאשר ניסה להאכילה, היא הקיאה את האוכל, כי לא היה טהור דיו בשביל התינוקת, שקדושתה נקבעה עם לידתה. אז חיפש אביה ומצא פרה לבנה והאכיל אותה בחלב הטהור שלה. במהלך חייה חוללה בריג'יד נסים רבים, בעיקר של ריפוי והאכלת עניים.
כבר מגיל צעיר היא הייתה מסורה מאוד לישו. מסירותה הייתה כה גדולה עד כי בכל הזדמנות נתנה את רכושה לעניים. אביה, כפרי דל, כעס על מעשיה והחליט למכרה ככלה לאחד המלכים באירלנד. כשהגיעו השניים אל ארמון הנסיך, השאיר אביה של בריג'יד את חרבו בידה, כדי שיורשה לעמוד בפני הנסיך.
בעת המתנתה בכרכרה, פנה קבצן לבריג'יד בבקשה לנדבה. מכיוון שלא היה בידה כל רכוש פרט לחרבו של אביה, נתנה בריג'יד את החרב לקבצן. עם חזרתו של אביה, בלווית הנסיך, אל הכרכרה, נתמלא האב זעם על כך שבתו נתנה את חרבו לעובר אורח. האב ביקש מן הנסיך כי יכניס קצת בינה בנערה, ויסביר לה שאסור לגנוב את רכושו של אדם אחר.
הנסיך הסביר לבריג'יד כי מעשיה אינם תקינים, וזו ענתה לו כי אם הם ינשאו, היא תיתן את כל רכושו של הנסיך לעניים. הנסיך כעס על תשובתה, ואמר לאביה שהוא מנסה להונות אותו בשידוכים אלה, וחזר לארמונו. בריג'יד ואביה חזרו לביתם.
תקרית זו לא עברה בשקט מצד אביה של בריג'יד, ובסופו של דבר, היא נאלצה לברוח מבית אביה. לאחר זמן מה, היא התגלגלה במסעותיה לאחד המנזרים אשר ייסד פטריק, שם הפכה לנזירה מסורה. עם הזמן, עלתה בסולם הדרגות, עד אשר מונתה לאם מנזר קילדייר.
פעילותה הדתית

לזכותה של בריג'יד מייחסים את יסודם של מנזרים רבים ברחבי אירלנד, בעיקר לנשים. הכנסייה הקטנה בקילדייר הפכה בזכותה למוקד דתי של לימוד ומקום עלייה לרגל. בקילדייר יסדה בריג'יד מנזר לנשים ומנזר לגברים כך שבמשך מאות שנים המקום נוהל במקביל על ידי בישופים ובישופיות. בריג'יד יסדה בקילדייר גם מרכז חשוב לאמנויות זעירות, שכלל עבודות מתכת ואיור כתבי יד. בסקריפטוריום של המנזר נכתב ואויר הספר של קילדייר (אנגלית: Book of Kildare) הנודע המזוהה למעשה עם הספר של קלס (אנגלית: Book of Kells).
באמנות ימי הביניים מוצגת בריג'יד מחזיקה בצלב מיוחד עשוי קנים המכונה "צלב בריג'יד"; לעיתים היא מופיעה עם מטה כשל אבות מנזר, ומנורה המכונה "מנורת החוכמה והלימוד", כי מנורות ואש בכלל, נחשבו מקודשים לדרואידים. למעשה מסופר כי במנזרה בקילדייר, נשתמרה בקפידה על ידי הנזירות אש תמיד. לבריג'יד ייוחסו כוחות מופלאים ויכולת להכפיל ולהרבות דברים באמצעותם האכילה המוני עניים. הפרח המלווה אותה הוא השושן הצחור – כמו של מרים אם ישו – וזן של כלנית המכונה "הכלנית של בריג'יד".
פולחנה חוצה את גבולות אירלנד וכנסיות מוקדשות לה בכל רחבי היבשת: בצרפת (אלזס ובריטאני), בגרמניה (קלן), באיטליה (פיאצ'נצה), בהולנד, ספרד ושווייץ – ואפילו בקנדה ובארצות הברית. לפי המסורת גולגולתה של הקדושה נשמרת בפורטוגל בכנסייה של "יוחנן המטביל בלומיאר" (פורטוגזית: São João Baptista in Lumiar), ובעבר ב-2 בפברואר דווקא, השריד הקדוש נישא ברוב כבוד בתהלוכות, כאמצעי לברכה על ילדים קטנים ובעלי חיים.
לקריאה נוספת

Thomas Cahill, How the Irish Saved Civilization, New York: Anchor Books, 1995
הערות שוליים

↑  מכיוון שאירלנד מעולם לא נשלטה על ידי האימפריה הרומית, לא התקיימה בה חלוקה אדמיניסטרטיבית כמו בשאר יבשת אירופה. לפיכך, אבות-מנזר לגברים ואמהות-מנזר לנשים, שימשו מעין "בישופים".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276208305171  PLWABN: 9811342708105606  BIBSYS: 90113532  BnF: cb137426520 (data)  GND: 120031043  ISNI: 0000 0000 6742 1660  LCCN: n85251450  NKC: mzk2016924038  NLA: 50213275  NTA: 117198870  SELIBR: 172522  SUDOC: 086146688  Trove: 1525643  VIAF: 14737102   WorldCat (עם VIAF): 14737102
ארנסט לאופולד, נסיך ליינינגן

ארנסט לאופולד, נסיך ליינינגן (בגרמנית: Ernst Leopold Victor Carl August Joseph Emich, Furst zu Leiningen;‏ 9 בנובמבר 1830 - 5 באפריל 1904) היה נסיך ליינינגן משנת 1856 ועד מותו.
ביוגרפיה

ארנסט לאופולד נולד ב-9 בנובמבר 1830, והיה בנם הבכור של קרל, נסיך ליינינגן והרוזנת מריה פון קלבלסברג. אביו היה אחיה למחצה של המלכה ויקטוריה של בריטניה. בשנת 1849 הצטרף ארנסט לאופולד לצי המלכותי. בשנת 1856 מת אביו, וארנסט לאופולד ירש את תאריו. בשנת 1860 הוא הועלה לדרגת קפטן, ולאחר מכן פיקד על HMS Magicienne ולאחריה על HMY Victoria and Albert II. בשנת 1885 הוא התמנה למפקד פיקוד נור, בשנת 1887 הוא הועלה לדרגת אדמירל, ובשנת 1895 הוא פרש מהצי.
בשנת 1863 הוא מונה לאביר מסדר האמבט, ובשנת 1866 הוא קיבל את צלב האבירים של העיטור. בשנת 1887 הוא קיבל את צלב האבירים הצבאי, ומאוחר יותר באותה השנה הוא קיבל את הצלב הגדול של צלב האבירים. בשנת 1898 הוא מונה לאביר המסדר הוויקטוריאני המלכותי. ב-5 באפריל 1904 מת ארנסט לאופולד במודאו, ובנו אמיך, נסיך ליינינגן ירש את תאריו.
משפחתו

ב-11 בספטמבר 1858 התחתן ארנסט לאופולד בקרלסרוהה עם מריה, נסיכת באדן, בתם של לאופולד, הדוכס הגדול של באדן וסופיה, נסיכת שוודיה, ממנה היו לו שני ילדים:
אלברטה, נסיכת ליינינגן (1863–1901)
אמיך, נסיך ליינינגן (1866–1939)
הערות שוליים

↑  William Loney RN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 116882905  ISNI: 0000 0000 1067 2047  VIAF: 77079285   WorldCat (עם VIAF): 77079285
הפארק הלאומי המלכה אליזבת

| --- | --- |

תאואים ושחפיות ליד אגם אדוארד בפארק
 מידע כללי
 על שם:  אליזבת השנייה 
 תאריך הקמה:  1952 
 נתונים ומידות
 שטח:  1,978 קילומטר רבוע
 מיקום
 מדינה:  אוגנדה אוגנדה
 קואורדינטות:  0°08′14″S 30°02′28″E﻿ / ﻿0.13722222222222°S 30.041111111111°E﻿ / -0.13722222222222; 30.041111111111
 אתר רשמי
  (למפת אוגנדה מוגדלת) קמפלה גולו לירה מבאלה ג'ינג'ה אנטבה קבאלה מורוטו ארוא מבארארה פורט פורטל דרום סודאן קניה רפ. דמ. קונגו  רואנדה טנזניה אגם ויקטוריה  אגם אלברט הפארק הלאומי המלכה אליזבת(למפת אוגנדה רגילה) קמפלה גולו לירה מבאלה ג'ינג'ה אנטבה קבאלה מורוטו ארוא מבארארה פורט פורטל דרום סודאן קניה רפ. דמ. קונגו  רואנדה טנזניה אגם ויקטוריה  אגם אלברט הפארק הלאומי המלכה אליזבת
 
חסידן אפריקני ותנין בפארק הלאומי המלכה אליזבת
הפארק הלאומי המלכה אליזבת (באנגלית: Queen Elizabeth National Park) היא שמורה מתוירת באוגנדה. השמורה מצויה במערב המדינה ומשתרעת על שטח של כ-2,000 קמ"ר מימת ג'ורג'(אנ') עד ימת אדוארד וסביב ערוץ קזינגה שמחבר ביניהם.
הפארק קרוי על שמה של המלכה אליזבת השנייה ונוסד ב-1954.
הפארק ידוע בחיות הבר שבו. אף על פי שבעלי חיים רבים נהרגו במלחמת טנזניה-אוגנדה, מינים רבים התאוששו, כולל: היפופוטמים, פילים, נמרים, אריות ושימפנזות; כיום חיים בפארק 95 מיני יונקים ולמעלה מ-500 מיני עופות.
השמורה כוללת את יער מאראמאגמבו והיא גובלת בקיגזי ושמורת השעשועים קימבורו, הפארק הלאומי קיבאלה והפארק הלאומי וירונגה שברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. העיר קססה שוכנת בקצה הצפון מערבי של הפארק.
ספר זמנים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  רמב"ם 
 סדרה
 סדרת ספרים:  משנה תורה
 ספר קודם:  ספר אהבה
 הספר הבא:  ספר נשים
 קישורים חיצוניים
 היברובוקס:  14278
 
ספר זמנים הוא הספר השלישי בסדרת ספריו ההלכתיים של הרמב"ם, משנה תורה.
בספר זה מבאר הרמב"ם את כל ההלכות של המועדים והזמנים, הרמב"ם מגדיר את תוכן הספר: "אכלול בו כל המצוות שהם בזמנים ידועים - כגון שבת ומועדות. וקראתי שם ספר זה 'ספר זמנים'".
מבנה הספר ותוכנו > הפסוק הפותח את הספר

כדרכו בספרי משנה תורה פותח הרמב"ם כל ספר בפסוק השייך לתוכן הספר. את ספר זמנים פותח הרמב"ם בפסוק מספר תהילים: "נחלתי עדותיך לעולם, כי ששון ליבי המה"
מבנה הספר ותוכנו > הנושאים הכלולים בספר

הלכות שבת.
הלכות עירובין.
הלכות שביתת עשור.
הלכות שביתת יום טוב.
הלכות חמץ ומצה, ובתוכם כולל גם את הלכות פסח ואת סדר ההגדה.
הלכות שופר, סוכה ולולב, ובהם כולל גם את הלכות ראש השנה והלכות חג הסוכות.
הלכות שקלים.
הלכות קידוש החודש.
הלכות תעניות.
הלכות מגילה וחנוכה ובהם כולל גם את הלכות חג הפורים.
מבנה הספר ותוכנו > המצוות המבוארות בספר

בספר אהבה נכללו 35 מצוות מתוך התרי"ג מצוות; מתוכם 19 מצוות עשה ו-16 מצוות לא תעשה. בנוסף נכללו בספר 3 מצוות דרבנן.
המצוות לפי סדר חלוקת ההלכות:
הלכות שבת - נכללו בו 5 מצוות, מתוכם 2 מצוות עשה ו-3 מצוות לא תעשה: (א) לשבות בשביעי. (ב) שלא לעשות בו מלאכה. (ג) שלא לענוש בשבת. (ד) שלא לצאת חוץ לגבול בשבת. (ה) לקדש את השבת בזכירה.
הלכות עירובין - מצות עשה אחת, והיא מדברי סופרים ואינה מן מניין תרי"ג מצוות.
הלכות שביתת עשור - נכללו בו 4 מצוות, מתוכם 2 מצוות עשה ו-2 מצוות לא תעשה: (א) לשבות בו ממלאכה. (ב) שלא לעשות בו מלאכה. (ג) להתענות בו. (ד) שלא לאכול ולשתות בו.
הלכות שביתת יום טוב - נכללו בו 12 מצוות, 6 מצוות עשה ו-6 מצוות לא תעשה: (א) לשבות בראשון של פסח. (ב) שלא לעשות בו מלאכה. (ג) לשבות בשביעי של פסח. (ד) שלא לעשות בו מלאכה. (ה) לשבות ביום חג השבועות. (ו) שלא לעשות בו מלאכה. (ז) לשבות בראש השנה. (ח) שלא לעשות בו מלאכה. (ט) לשבות בראשון של חג הסוכות. (י) שלא לעשות בו מלאכה. (יא) לשבות בשמיני של חג. (יב) שלא לעשות בו מלאכה.
הלכות חמץ ומצה - נכללו בו 8 מצוות, 3 מצוות עשה ו-5 מצוות לא תעשה: (א) שלא לאכול חמץ ביום ארבעה עשר מחצות היום ולמעלה. (ב) להשבית שאור מארבעה עשר. (ג) שלא לאכול חמץ כל שבעה. (ד) שלא לאכול תערובת חמץ כל שבעה. (ה) שלא ייראה חמץ כל שבעה. (ו) שלא יימצא חמץ כל שבעה. (ז) לאכול מצה בלילי הפסח. (ח) לספר ביציאת מצרים באותו הלילה.
הלכות שופר, סוכה ולולב - נכללו בו 3 מצוות עשה: (א) לשמוע קול שופר באחד בתשרי. (ב) לישב בסוכה שבעת ימי החג. (ג) ליטול לולב במקדש כל שבעת ימי החג.
הלכות שקלים - מצות עשה אחת, והיא ליתן כל איש מחצית השקל בכל שנה.
הלכות קידוש החודש - מצות עשה אחת, והיא לחשוב ולידע ולקבוע באיזה יום הוא תחילת כל חודש וחודש מחודשי השנה.
הלכות תעניות - מצות עשה אחת, והיא להתענות ולזעוק לפני ה' בעת כל צרה גדולה שתבוא על הציבור.
הלכות מגילה וחנוכה - נכללו בו 2 מצוות עשה מדברי סופרים, ואינם מן מניין תרי"ג מצוות.
מבנה הספר ותוכנו > פסקים ייחודיים

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מבנה הספר ותוכנו > פסקים ייחודיים > ביטול הצומות לעתיד לבוא

כדרכו של הרמב"ם לפסוק גם הלכות שקשורות לעתיד לבוא בימות המשיח; פוסק הרמב"ם בהלכות תעניות: כל הצומות עתידים להיבטל, ולא רק זו אלא שעשויים להפוך לימי ששון ושמחה. ומקור דברי הרמב"ם מהנביא זכריה: "כה אמר ה' צבאות, צום הרביעי וצום החמישי וצום השביעי וצום העשירי יהיה לבית יהודה לששון ולשמחה ולמועדים טובים".
מבנה הספר ותוכנו > פסקים ייחודיים > ביטול הנביאים והכתובים לעתיד לבוא

בהלכות מגילה פוסק הרמב"ם: "כל ספרי הנביאים וכל הכתובים עתידין ליבטל לימות המשיח, חוץ ממגילת אסתר והרי היא קיימת כחמשה חומשי תורה, וכהלכות של תורה שבעל פה שאינן בטלין לעולם". הראב"ד השיג על הרמב"ם וכתב: "דבר הדיוטות הוא זה, כי לא יבטל ספר מכל הספרים שאין ספר שאין בו לימוד".
מבנה הספר ותוכנו > חלקים מיוחדים

הרמב"ם כולל בספר זה את נוסח ההגדה של פסח, לאחרי הלכות חמץ ומצה.
פרשני הספר > נושאי כליו של הרמב"ם

מגיד משנה
כסף משנה לרבי יוסף קארו
לחם משנה (ספר)
משנה למלך
הגהות מיימוניות
מגדל עוז
פרשני הספר > פירושים נוספים

אור שמח - מאיר שמחה הכהן
פרשני הספר > פירושים נוספים > מהדורות מבוארות

הרמב"ם המבואר - מהדורת חיטריק.
משנה תורה להרמב"ם המבואר - הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ).
הרמב"ם המבואר - מפעל משנה תורה.
פרשני הספר > פירושים נוספים > הלכות קידוש החודש

שקל הקודש - רבי חיים קניבסקי
כזה ראה וקדש - בתוך רמב"ם מהדורת חזק.
הלכות קידוש החודש להרמב"ם עם ביאור מאת הרב עזריאל ברגר, בת עין.
קידוש החודש להרמב"ם - עם ביאור מאת הרב מאיר מנחם מענדל גליצינשטיין, מעלה אפרים.
הערות שוליים

↑  הקדמת הרמב"ם לספר משנה תורה
↑  תהילים קי"ט פסוק קי"א.
↑  את הקשר בין פסוק זה לספר זמנים ביאר הרבי מליובאוויטש בלקוטי שיחות חלק כ"ב עמ' 129 ואילך
↑  פרק ה', הלכה י"ט
↑  פרק ח', פסוק יט
↑  הלכות מגילה וחנוכה פרק ב', הלכה יח
↑  הספר "שקל הקודש", באתר HebrewBooks
| כתבי הרמב"ם - רבי משה בן מימון |
| --- | --- | --- |
| כתבים הלכתיים | פירוש המשנה • ספר המצוות • תשובות הרמב"ם • משנה תורה: ספר המדע • ספר אהבה • ספר זמנים • ספר נשים • ספר קדושה • ספר הפלאה • ספר זרעים • ספר עבודה • ספר קרבנות • ספר טהרה • ספר נזיקין • ספר קניין • ספר משפטים • ספר שופטים |  |
| כתבים פילוסופיים | מילות הגיון • מורה הנבוכים |  |
| הקדמות לפירוש המשנה | הקדמה לפירוש המשנה • הקדמה לפרק חלק • הקדמה למסכת אבות - "שמונה פרקים" |  |
| איגרות | איגרת השמד • איגרת תימן • איגרת תחיית המתים |  |
| כתבים רפואיים | פרקי משה • קיצורי גלינוס • על שמות הרפואות • תשובות רפואיות • ספר הסמים וההישמרות מפני הסממנים הקטלניים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416274205171  VIAF: 185125020   WorldCat (עם VIAF): 185125020
פט שופ בויז

| --- | --- |

ניל טננט (משמאל) וכריס לואו בראיון, 2013
 מקום הקמה:  לונדון 
 מוקד פעילות:  לונדון, אנגליה
 תקופת הפעילות:  מ-1981
 סוגה:  סינת'-פופ • דאנס-פופ • דיסקו • האוס • Hi-NRG • ארט פופ
 חברת תקליטים:  פרלופון אי אם איי אטלנטיק סייר סאנקצ'וארי ריינו
 פרסים והוקרה:  פרסי המוזיקה הבריטית (15 בפברואר 2009) 
 petshopboys.co.uk
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ניל טננט כריס לואו
 
Pet Shop Boys ( פט שופ בויז, מילולית: "נערי חנות חיות המחמד") הוא צמד סינת'-פופ בריטי אשר כולל את הסולן ניל טננט והקלידן כריס לואו. הם פרצו לתודעה באמצע שנות השמונים עם שורה של להיטים, ומאז הוציאו אלבומים ולהיטים רבים, חלקם נחשבים לקלאסיקות של מוזיקת הפופ. הם ידועים ביצירת שירים מלודיים, ולרוב נגישים וקליטים, אך עם זאת בעלי טקסט מורכב המסתיר בדרך כלל ביקורת או אירוניה בתחומים רבים: אהבה, מיניות, פוליטיקה ותרבות. בנוסף, התיאטרליות והזיקה לאמנויות הבמה הפכו לאחד מסימני ההיכר שלהם. הם הפכו במרוצת השנים להיות אחד מהרכבי הפופ הבריטי המצליחים אי פעם, עם הצלחה גלובלית המשתרעת על בריטניה, ארצות הברית, אירופה, יפן ורוסיה. כמו כן, עבדו הצמד עם מספר רב של אומנים מצליחים, כגון: אלטון ג'ון, דייוויד בואי, קיילי מינוג, לייזה מינלי, טינה טרנר, מדונה ועוד.