stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'וזפ גוארדיולה
קריירת אימון > באיירן מינכן

לאחר סיום תפקידו כמאמן ברצלונה, לקח גוארדיולה שנת שבתון, שאת רובה בילה בניו יורק. ב-7 בינואר 2013 נבחר גוארדיולה למקום השלישי במאמן השנה של פיפ"א. ב-16 בינואר נודע כי גוארדיולה יהיה מאמנה של באיירן מינכן הגרמנית לאחר סיום עונת 2012/2013, אז יעזוב את הקבוצה המאמן יופ היינקס. בעונה זו זכתה באיירן מינכן עם היינקס בטרבל – זכייה בליגת האלופות, אליפות הבונדסליגה והגביע הגרמני. גוארדיולה החל את תפקידו ביוני 2013. כבר במסיבת העיתונאים הראשונה של גוארדיולה כמאמן באיירן מינכן הובן כי למד גרמנית על מנת להשתלב טוב יותר בסביבה החדשה. בקיץ החל גוארדיולה להתאים את סגל הקבוצה לפי חזונו. בין היתר, צורפו מריו גצה ותיאגו אלקנטרה ומריו גומז עזב לפיורנטינה. משחקו הרשמי הראשון עמה היה בסופר קאפ הגרמני, אז הפסידה באיירן מינכן 4:2 לבורוסיה דורטמונד. ב-30 באוגוסט זכה בתואר ראשון עם באיירן, זכייה בסופר קאפ האירופי, לאחר שקבוצתו גברה בדו-קרב בעיטות עונשין על צ'לסי. בדצמבר זכה גוארדיולה בפעם השלישית כמאמן באליפות העולם לקבוצות, כשבאיירן מינכן גברה על ראג'ה קזבלנקה בגמר הטורניר.
אחד המהלכים המרכזיים שביצע גוארדיולה היה הסטתו של פיליפ לאהם, המגן הימני של הקבוצה, לעמדת הקשר האחורי. ב-25 במרץ 2014 זכה עם באיירן מינכן באליפות הבונדסליגה, אחרי ניצחון 3:1 על הרטה ברלין. זו הייתה האליפות המהירה ביותר בתולדות הבונדסליגה, 7 מחזורים לסיום העונה. גוארדיולה ובאיירן מינכן שברו את שיאם של קייזרסלאוטרן שאומנה על ידי קרל-היינץ פלדקמפ לרצף המשחקים הגדול ביותר ללא הפסד מתחילת העונה. השיא הקודם עמד על 14 משחקים בעונת 1978/1979, והשיא החדש של באיירן נקבע על 28 משחקים, לאחר שבאיירן הפסידה לאאוגסבורג במחזור ה-29. במשחק זה גם תם רצף של 53 משחקים ללא הפסד עבור באיירן. באיירן מינכן הגיעה לחצי גמר ליגת האלופות, שם פגשה את ריאל מדריד. במשחק הראשון, שנערך בסנטיאגו ברנבאו, הפסידה באיירן 1:0, ובגומלין שנערך בביתה של באיירן, האליאנץ ארנה, היא הובסה 4:0 והודחה מהמפעל. את עונת 2013/2014 חתמה הקבוצה עם זכייה בגביע הגרמני, לאחר שגברה על בורוסיה דורטמונד בהארכה בתוצאה 2:0.
בקיץ 2014 עבר סגל הקבוצה תמורות משמעותיות. הצטרפו חואן ברנט וצ'אבי אלונסו הספרדים ואל-מהדי בן עטיה הבלם המרוקאי. הקשר טוני קרוס עזב לריאל מדריד, ובעמדת החלוץ הגיע רוברט לבנדובסקי במקומו של מריו מנדזוקיץ', בטענה שהוא לא מתאים לסגנון המשחק של גוארדיולה. עונת 2014/2015 החלה עם הפסד נוסף לבורוסיה דורטמונד בסופר קאפ הגרמני, הפעם בתוצאה 2:0. בעונה זו קידם גוארדיולה את שחקן מחלקת הנוער של באיירן מינכן ג'אנלוקה גאודינו, בעודו בן 17. ב-21 באוקטובר, במשחק שלב הבתים של ליגת האלופות, הביסה באיירן מינכן את רומא 7:1 בביתה וכך קבעה את ניצחון החוץ הגדול ביותר של באיירן בהיסטוריית המפעל. בהמשך דרכה בליגת האלופות, הביסה באיירן את שחטאר דונצק 7:0 ב-11 במרץ 2015, בשמינית גמר המפעל. במשחק הראשון של רבע הגמר הפסידה 3:1 לפורטו, אולם במשחק הגומלין הצליחה לנצח 6:1 ולהעפיל לחצי הגמר, בפעם הרביעית ברציפות עבור הקבוצה. בחצי הגמר פגשה באיירן מינכן את ברצלונה, קבוצתו הקודמת של גוארדיולה. במשחק הראשון היא הובסה 3:0, ולמרות ניצחון 3:2 בגומלין, היא הודחה מהמפעל. בסוף אפריל הבטיחה הקבוצה בפעם השנייה ברציפות את זכייתה באליפות הבונדסליגה. ב-28 באפריל, בחצי גמר הגביע הגרמני, הפסידה באיירן לבורוסיה דורטמונד בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר ששחקניה החטיאו את כל 4 בעיטותיהם.
במהלך עונת 2015/16 הודיע גוארדיולה כי יעזוב את התפקיד בתום העונה.
חיים אישיים

גוארדיולה הביע זיקה לאומה הקטלאנית לאורך חייו – הוא דיבר בקטלאנית ולעיתים, לאחר שקבוצתו ניצחה, התעטף בדגל קטלוניה. הוא תומך נלהב בשירה לאומית קטלאנית, וב-2003 העניקה לו התאחדות Òmnium Cultural את פרס "Premi Bages de Cultura", על שום מחויבותו לזהות והתרבות הקטלאנית. הוא נחשב כמייצג בולט להיותו של מועדון הכדורגל ברצלונה סמל לשאיפה להגדרה לאומית קטלאנית.
גוארדיולה דגמן במספר הזדמנויות, כאשר הבולטות שבהן היו בעבור מעצב הבגדים הקטלאני אנטוני מירו.
גוארדיולה היה נשוי לכריסטינה סרה, ולזוג נולדו שתי בנות, ב-2000 וב-2008, ובן ב-2003. הוא דובר 5 שפות: קטלאנית, ספרדית, גרמנית, איטלקית ואנגלית.
בשנת 2023 הופיע בעונה השלישית של טד לאסו כמאמנה של מנצ'סטר סיטי.
ב-13 בינואר 2025, פפ גווארדיולה ואשתו כריסטינה סרה החליטו להיפרד אחרי למעלה מ-30 שנה ביחד.
סטטיסטיקות > מועדונים

| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | יבשתי> הופעות | יבשתי> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברצלונה ג' | 1988/89 | סגונדה דיוויסיון ב' | 8 | 1 | 0 | 0 | — | — | — | — | 8 | 1 |
| ברצלונה אתלטיק | 1989/90 | סגונדה דיוויסיון ב' | 11 | 0 | 0 | 0 | — | — | — | — | 11 | 0 |
| ברצלונה אתלטיק | 1990/91 | סגונדה דיוויסיון ב' | 33 | 3 | — | — | — | — | 6 | 0 | 39 | 3 |
| ברצלונה אתלטיק | 1991/92 | סגונדה דיוויסיון | 9 | 2 | — | — | — | — | — | — | 9 | 2 |
| ברצלונה אתלטיק | סך הכל | סך הכל | 53 | 5 | 0 | 0 | — | — | 6 | 0 | 59 | 5 |
| ברצלונה | 1990/91 | לה ליגה | 4 | 0 | 0 | 0 | — | — | — | — | 4 | 0 |
| ברצלונה | 1991/92 | לה ליגה | 26 | 0 | 0 | 0 | 11 | 0 | 2 | 0 | 39 | 0 |
| ברצלונה | 1992/93 | לה ליגה | 28 | 0 | 3 | 1 | 5 | 0 | 3 | 0 | 39 | 1 |
| ברצלונה | 1993/94 | לה ליגה | 34 | 0 | 3 | 0 | 9 | 0 | 2 | 0 | 48 | 0 |
| ברצלונה | 1994/95 | לה ליגה | 24 | 2 | 2 | 0 | 6 | 0 | 2 | 0 | 34 | 2 |
| ברצלונה | 1995/96 | לה ליגה | 32 | 1 | 7 | 0 | 8 | 1 | — | — | 47 | 2 |
| ברצלונה | 1996/97 | לה ליגה | 38 | 0 | 6 | 0 | 7 | 1 | 2 | 0 | 53 | 1 |
| ברצלונה | 1997/98 | לה ליגה | 6 | 0 | 1 | 0 | 5 | 0 | 2 | 0 | 14 | 0 |
| ברצלונה | 1998/99 | לה ליגה | 22 | 1 | 3 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 26 | 1 |
| ברצלונה | 1999/00 | לה ליגה | 25 | 0 | 2 | 0 | 12 | 1 | 2 | 0 | 41 | 1 |
| ברצלונה | 2000/01 | לה ליגה | 24 | 2 | 6 | 1 | 7 | 0 | — | — | 37 | 3 |
| ברצלונה | סך הכל | סך הכל | 263 | 6 | 33 | 2 | 71 | 3 | 15 | 0 | 382 | 11 |
| ברשה | 2001/02 | סרייה א' | 11 | 2 | 0 | 0 | — | — | — | — | 11 | 2 |
| רומא | 2002/03 | סרייה א' | 4 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | — | — | 5 | 0 |
| ברשה | 2002/03 | סרייה א' | 13 | 1 | 0 | 0 | — | — | — | — | 13 | 1 |
| אל־אהלי | 2003/04 | ליגת העל הקטרית | 18 | 2 |  ? | 0 | — | — |  ? |  ? | 18+ | 2 |
| אל־אהלי | 2004/05 | ליגת העל הקטרית | 18 | 3 |  ? | 1 |  ? | 1 |  ? |  ? | 18+ | 5 |
| אל־אהלי | סך הכל | סך הכל | 36 | 5 |  ? | 1 |  ? | 1 |  ? |  ? | 36+ | 7 |
| דוראדוס דה סינלואה | 2005/06 | ליגת העל המקסיקנית | 10 | 1 |  ? |  ? | — | — | — | — | 10+ | 1+ |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 398 | 21 | 33+ | 3+ | 72+ | 4 | 21+ | 0 | 524+ | 28+ |
סטטיסטיקות > בינלאומי

| נבחרת | שנה | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
|  ספרד | 1992 | 2 | 1 |
|  ספרד | 1993 | 5 | 0 |
|  ספרד | 1994 | 7 | 1 |
|  ספרד | 1995 | 0 | 0 |
|  ספרד | 1996 | 5 | 1 |
|  ספרד | 1997 | 4 | 1 |
|  ספרד | 1998 | 0 | 0 |
|  ספרד | 1999 | 9 | 0 |
|  ספרד | 2000 | 8 | 1 |
|  ספרד | 2001 | 7 | 0 |
| סך הכל | סך הכל | 47 | 5 |
סטטיסטיקות > כמאמן

מעודכן לתאריך 4 ביוני 2023
| קבוצה | התחלה | סיום | סטטיסטיקה> מ | סטטיסטיקה> נ | סטטיסטיקה> ת | סטטיסטיקה> ה | סטטיסטיקה> ש.ז. | סטטיסטיקה> ש.ח. | סטטיסטיקה> ה.ש. | סטטיסטיקה> % נ | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברצלונה אתלטיק | 21 ביוני 2007 | 30 ביוני 2008 | 42 | 28 | 9 | 5 | 79 | 41 | 38+ | 66.67 |  |
| ברצלונה | 1 ביולי 2008 | 30 ביוני 2012 | 247 | 179 | 47 | 21 | 638 | 176 | 462+ | 72.47 |  |
| באיירן מינכן | 26 ביוני 2013 | 30 ביוני 2016 | 161 | 121 | 21 | 19 | 396 | 111 | 285+ | 75.16 |  |
| מנצ'סטר סיטי | 1 ביולי 2016 | הווה | 412 | 299 | 55 | 58 | 1,014 | 336 | 687+ | 72.57 |  |
| סך הכל | סך הכל | סך הכל | 862 | 627 | 132 | 103 | 2,127 | 663 | 1464+ | 72.74 |  |
תארים > כשחקן

גביע אירופה: 1991/1992
גביע המחזיקות: 1996/1997
אליפות ספרד (6): 1990/1991, 1991/1992, 1992/1993, 1993/1994, 1997/1998, 1998/1999
גביע המלך הספרדי (2): 1996/1997, 1997/1998
הסופר קאפ הספרדי (4): 1992, 1993, 1995, 1997
הסופר קאפ האירופי (2): 1992, 1997
גביע קטלוניה (3): 1990/1991, 1992/1993, 1999/2000
מדליית זהב באולימפיאדת ברצלונה (1992)
פרס בראבו: 1992
תארים > כמאמן

ליגת האלופות (2): 2008/2009, 2010/2011
אליפות לה ליגה (3): 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011
גביע המלך הספרדי (2): 2008/2009, 2011/2012
הסופרקאפ הספרדי (3): 2009, 2010, 2011
הסופר קאפ האירופי (2): 2009, 2011
אליפות העולם לקבוצות (2): 2009, 2011
אליפות הבונדסליגה (3): 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016
הגביע הגרמני (2): 2013/2014, 2015/2016
הסופר קאפ האירופי (1): 2013
אליפות העולם לקבוצות (1): 2013
אליפות אנגליה (6): 2017/2018, 2018/2019, 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023, 2023/2024
גביע הליגה האנגלית (4): 2018, 2019, 2020, 2021
הגביע האנגלי: 2018/2019, 2022/2023
מגן הקהילה (2): 2018, 2019
ליגת האלופות (1): 2022/2023
הסופר קאפ האירופי (1): 2023
אליפות העולם לקבוצות (1): 2023
פרס דון בלון למאמן העונה בליגה הספרדית (2): 2008/2009, 2009/2010
מאמן העונה בפרמייר ליג (3): 2017/2018, 2018/2019, 2020/2021, 2022/2023, 2023/2024
מאמן החודש בפרמייר ליג (11): פברואר 2017, ספטמבר 2017, אוקטובר 2017, נובמבר 2017, דצמבר 2017, פברואר 2019, אפריל 2019, ינואר 2021, פברואר 2021, נובמבר 2021, דצמבר 2021
ההוביט: מפלתו של סמאוג

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  ספרו של ג'.ר.ר. טולקין "ההוביט"
 בימוי:  פיטר ג'קסון
 הופק בידי:  פיטר ג'קסון   פראן וולש   קארולין קאנינגאהם
 תסריט:  פראן וולש   פיליפה בוינס   גיירמו דל טורו   פיטר ג'קסון   לפי ספרו של:   ג'.ר.ר. טולקין
 עריכה:  ג'אבז אולסן
 שחקנים ראשיים:  מרטין פרימן   ריצ'רד ארמיטאג'   איאן מקלן   סטיבן פריי   לי פייס   ג'יימס נסביט   בנדיקט קמברבאץ'   הוגו ויבינג   קייט בלאנשט   אורלנדו בלום
 מוזיקה:  הווארד שור
 צילום:  אנדרו לסני
 מדינה:  ניו זילנד ארצות הברית
 חברת הפקה:  ניו ליין סינמה MGM סרטי WingNut
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 13 בדצמבר 2013  ישראל 12 בדצמבר 2013
 משך הקרנה:  גרסה קולנועית: 161 דקות  גרסה מורחבת: 186 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה אפית, סרט חיפוש מטמון, סרט פעולה, סרט הרפתקאות, סרט פנטזיה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  הארץ התיכונה 
 תקציב:  225 מיליון דולר
 הכנסות:  958 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   hobbit2
 פרסים:  הועמד לשלושה פרסי אוסקר
 סרט קודם:  ההוביט: מסע בלתי צפוי
 סרט הבא:  ההוביט: קרב חמשת הצבאות
 תרגום לעברית:  ההוביט: ישימון סמאוג
 www.thehobbit.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
ההוביט: מפלתו של סמאוג (באנגלית: The Hobbit: The Desolation of Smaug, בתרגום מדויק יותר: ישימון סמאוג) הוא סרט קולנוע ניו זילנדי־אמריקאי והשני בזיכיון סרטי הפנטזיה מאת פיטר ג'קסון על פי ספרו של ג'.ר.ר. טולקין, "ההוביט" (1937), והוא סרט ההמשך לסרט "ההוביט: מסע בלתי צפוי", ומקדים לסרט השלישי בסדרה: "קרב חמשת הצבאות". שם הסרט באנגלית "ישימון סמאוג" נובע מהשם שהעניק הגמד גלוין לישימון סמאוג, המישור שלמרגלות ההר הבודד. הסרט מבוסס על החלק המרכזי בספר "ההוביט", סיפור פגישת גנדלף ותורין מתוך "סיפורים שלא נשלמו" והנספחים ל"שיבת המלך".
הסרט יצא לבכורה עולמית ב־2 בדצמבר 2013 בלוס אנג'לס. בדומה לסרט הראשון בסדרה, הוא צולם בטכנולוגיית צילום של 48 פריימים לשנייה, ויצא לקולנוע בגרסאות: 2D,‏ Real 3D,‏ Digital 3D, ו־3D.
רקע

ישימון הסמאוג, היא אדמה מישורית השוכנת בין ארבור, ממלכת הגמדים, לעיר דייל, שהושמדה על ידי הדרקון סמאוג, שיושב בבטנו של ה"הר הבודד", ההר המשקיף על הישימון כולו. לאחר מות הדרקון הישימון שוקם וממלכת ארבור והעיר דייל שבו לגדולתן.
הסרט מתמקד בהגעת 13 הגמדים וההוביט בילבו באגינס אל מקום מושבו של הדרקון סמאוג, והתמודדותם מולו; על פי הספר "ההוביט", סמאוג היה דרקון נושף אש, שהגיע מאזור ארד מיתרין, שבשנת 2770 לעידן השלישי, הגיעה לאוזניו הידיעה על העושר הגדול של ממלכת הגמדים שבארבור, או־אז החליט הוא ליטול לידיו את האוצר; הוא השמיד את העיר דייל והבריח את הגמדים, כשהוא משתכן בבטן ההר, שבממלכת ארבור. הדרקון נותר שם במשך 60 שנים עד שדבר קיומו הפך לאגדה. בשנת 2941 הגיע תורין צינת אלון עם 13 מגמדיו ועם בילבו ההוביט, על מנת לדרוש את האוצר הגנוב בחזרה, סמאוג שרתח מכעס על החבורה שמעיזה להפריע את מנוחתו, יצא ממקום משכנו - אך במאבק עיקש הוכרע על ידי קשת בשם בארד, צאצא לגיריון, מי שהיה שר דייל, העיר שהושמדה על ידי סמאוג. על פי הספר, עצמות הסמאוג נחו ללא פגע בתחתית אגם אסגרות'.
צוות השחקנים

| שחקן> הוביטים | דמות> הוביטים | תיאור הדמות> הוביטים | הוביטים | הוביטים | הוביטים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מרטין פרימן | בילבו בגינס | הוביט צעיר שאולץ לצאת להרפתקה עם תריסר גמדים בראשות ת'ורין צינת־אלון ובליווי גנדאלף, כ"פורץ", על מנת לסייע להם להשיב לידיהם את ממלכתם. |  |  |  |
קוסמים
| איאן מקלן | גנדאלף האפור | מיא טוב לב, אשר הגיע מארץ האלים בדמות קוסם זקן וחכם (אחד מבין חמשת האיסטרי). היוזם והמסייע לחבורת הגמדים במסעם אל ההר הבודד. |  |  |  |
| סילבסטר מקוי | רדגאסט החום | מיא שבא מארץ האלים, בדמות קוסם ישיש וחכם (אחד מבין חמשת האיסטרי). מכונה "המטפל בחיות" בשל חיבתו אליהם ויכולתו לדבר בשפתם. חי ביער-אופל והראשון לגלות את תחיית סאורון בדמות "בעל האוב". |  |  |  |
אלפים
| קייט בלאנשט | הגבירה גלדריאל | הנאווה והאדירה שבאלפים. מלכת יער לות'לוריין. חברת המועצה הלבנה. |  |  |  |
| לי פייס | ת'רנדויל | מלך האלפים ואדון יער-אופל. |  |  |  |
| אורלנדו בלום | לגולאס ת'רנדוילין | נסיך יער אופל; בנו של ת'רנדויל. |  |  |  |
| אוונג'לין לילי | טאוריאל | אלפית מיער-אופל. |  |  |  |
הגמדים
| ריצ'רד ארמיטאג' | ת'ורין צינת-אלון | בנו של ת'ראיין, נכדו של ת'רור והטוען לכס מלכות ארבור, "בטן ההר". |  |  |  |
| גראהם מק'טאוויש | דאולין | גמד־דודו של ת'ורין, ואח באלין. |  |  |  |
| קן סטוט | באלין | גמד - דודו של ת'ורין, ואח דאולין. |  |  |  |
| איידן טרנר | קילי | גמד - אחיין של ת'ורין, ואח פילי. |  |  |  |
| דין או'גורמן | פילי | גמד - אחיין של ת'ורין, ואח קילי. |  |  |  |
| מארק הדלו | דורי | גמד - אח של נורי ואורי. |  |  |  |
| ג'ד ברופי | נורי | גמד - אח של דורי ואורי. |  |  |  |
| אדם בראון | אורי | אח של נורי ודורי |  |  |  |
| ג'ון קאלן | אואין | גמד - בן דודו של ת'ורין, ואח גלואין. |  |  |  |
| פיטר המבלטון |  גלואין | גמד - אביו של גימלי, בן דודו של ת'ורין, ואח אואין. |  |  |  |
| ויליאם קירצ'ר | ביפור | גמד - בן דודו של במבר ובופר. |  |  |  |
| ג'יימס נסביט | בופר | גמד - בן דודו של ביפור, ואח במבר. |  |  |  |
| סטיבן האנטר | בומבור | גמד שמן למדי - בן דודו של ביפור, ואח בופר. |  |  |  |
אורקים
| מנו בנט | אזוג | "האורק החיוור". מנהיג האורקים, ומי שצד אחר ת'ורין צינת־אלון וחבורתו. |  |  |  |
| לורנס מקור (אנ') | בולג | בנו של אזוג וגם הוא צד אחר ת'ורין וחבורתו. |  |  |  |
יצורים אחרים
| בנדיקט קמברבאץ' | "בעל האוב" | דמות מסתורית ואפלה אשר העלה מן המתים את המלך המכשף מאנגמר שמתגלה כסאורון שחזר וכעת מאיים על הארץ התיכונה בשנית ולצדו אזוג, האורק החיוור המרושע, בעל האוב הוא הנבל המשני של טרילוגיית סרטי "ההוביט". |  |  |  |
| בנדיקט קמברבאץ' | סמאוג | דרקון גדול אדום וענק וחזק במיוחד המסוגל לדבר בעל כנפיים עבות וענקיות וציפורניים גדולות כלהב מצפון הארץ התיכונה שהשתלט על ההר הבודד ועל אוצרות הזהב שבו ומאיים על עיר הגמדים ארבור. סמאוג הוא הנבל הראשי של הסרט ושל טרילוגיית סרטי "ההוביט" ולצד סמאוג, בעל האוב המתגלה כסאורון שכלל וכלל אינו משתף פעולה עם הדרקון אבל נחשב לנבל תומך כמו אזוג ובולג. |  |  |  |
| מייקל פרסברנדט | ביאורן | "משנה־עור" שיכול לשנות צורתו לדב גדול ממדים. מסיע לת'ורין וחבורתו. |  |  |  |
| לוק אוונס | בארד הקשת | מאנשי אסגארות', מסייע להביס את הדרקון סמאוג. |  |  |  |
| סטיבן פריי | אדון עיר האגם | ראש "עיר האגם". עריץ מושחת שנוטש את תושבי העיר לעוני וגונב את כספם. משתף פעולה עם ת'ורין ברצון לקחת מהזהב של ארבור. |  |  |  |
הפצה ושיווק

פיטר ג'קסון סיפק פרטים ראשונים אודות הסרט השני בסדרה, בהצצה לאירוע בשידור חי שנערך ב־24 במרץ 2013. קוד הגישה לשידור החי צורף למהדורות ה־DVD של "ההוביט: מסע בלתי צפוי" שיצאו ב־19 במרץ 2013. באירוע שידור החי, חשף פיטר ג'קסון פרטים מעלילת הסרט. לדבריו, טאוריאל המגולמת על ידי אוונג'לין לילי, היא דמות של אלפית פשוטה חברה במשמר האלפים של היער ושומרת ראש של מלך האלפים, ת'רנדויל, והוא חשף גם סצנה מתוך הסרט ובה נראים גנדלף ורדגסט החום, כשהם תרים אחר בעל האוב בדור גולדור ומגלים כי רפאי הטבעת שוחררו מקברם.
ביוני 2013, פיטר ג'קסון פרסם פוסטר וטריילר רשמי ראשון ובאוקטובר יצא הטריילר השני. הסרט הכניס 73 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון להקרנתו.
מדיה ביתית

אולפני האחים וורנר הוציאו את הגרסה הקולנועית של הסרט בבלו־ריי, בבלו־ריי 3D וב־DVD ב־8 באפריל 2014 שכללה גם 4 סרטוני הפקה של פיטר ג'קסון במהלך צילומי הסרט. ב־21 באוקטובר 2014 המהדורה המורחבת הפכה לנגישה להורדה דיגיטלית ב־iTunes וכללה 25 דקות צילום נוספות לסרט.
ביקורות

אתר הסרטים Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 74% על פי ביקורות מפי 214 גולשים. ביקורת באתר עין הדג טענה לבעיות רבות בסרט, אך למרות זאת הוסיפה ש"אי אפשר לוותר על 'ההוביט 2'". אורון שמיר בעכבר העיר כתב: "'ההוביט: מפלתו של סמאוג' מוקפד ברמות על ויפייפה חזותית, אבל סובל מתחושה כללית של העברת זמן בדרך לסרט הבא, שיסיים את הטרילוגיה".
הערות שוליים

↑  נחשפה תמונה מתוך "ההוביט: ישימון סמאוג", Sratim.co.il
↑  "ההוביט: עכשיו, סופית - טרילוגיה
↑  הוכרזו שמות הסרטים בסדרת "ההוביט"
↑  אודות המקום בשם 'ישימון הסמאוג', באתר הטבעת האחת
↑  אורלנדו בלום מבוגר בשנתיים מהשחקן לי פייס, שמגלם את אביו בסרט.
↑  דמותה של טאוריאל היא דמות מקורית, פרי מוחם של התסריטאים, והיא אינה מופיעה כלל בספרות טולקין. התסריטאים נטלו חירות ספרותית על מנת להצדיק את השתתפותה של אוונג'לין לילי בסרט ולייצר סביבה קו עלילה ייחודי.
↑  The Worldwide Live Event - A First Look at The Hobbit: Desolation of Smaug, האתר הרשמי
↑  WORLDWIDE LIVE EVENT Hosted by Peter Jackson
↑  אורון שמיר, עכבר העיר, איך תשכנעו את הדייט לראות את "ההוביט 2"?, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2013
↑  עכבר העיר, הצצה: טריילר מלא לסרט החדש של ההוביט, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2013
↑  איתמר זהר, "ההוביט: מפלתו של סמאוג" בראש טבלת שוברי הקופות בארה"ב, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2013
↑  "ההוביט: מפלתו של סמאוג", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
↑  "ההוביט: מפלתו של סמאוג", ביקורת על הסרט באתר "עין הדג"
↑  אורון שמיר, עכבר העיר, "ההוביט 2":  מריחת הזמן המושקעת של הוליווד, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010359966405171  LCCN: no2014000094  VIAF: 307311231   WorldCat (עם VIAF): 307311231
כוכב הקופים: המרד

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  כוכב הקופים 
 בימוי:  רופרט וויאט
 הופק בידי:  אמנדה סילבר   ריק ג'אפה   פיטר צ'רנין   דילן קלארק
 תסריט:  אמנדה סילבר   ריק ג'אפה
 עריכה:  קונרד באף   מרק גולדבלט
 שחקנים ראשיים:  ג'יימס פרנקו   פרידה פינטו   ג'ון לית'גאו   אנדי סירקיס   טום פלטון   בריאן קוקס   דייוויד אוילאו
 מוזיקה:  פטריק דויל
 צילום:  אנדרו לסני
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  5 באוגוסט 2011
 משך הקרנה:  105 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט דיסטופי, סרט דרמה, סרט פעולה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  סן פרנסיסקו 
 תקציב:  93 מיליון דולר
 הכנסות:  481,800,873 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   riseoftheapes
 פרסים:  פרס אנני  פרס ג'נסיס  פרס סאטורן לסרט מדע בדיוני 
 סרט הבא:  כוכב הקופים: השחר
 www.apeswillrise.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
כוכב הקופים: המרד (באנגלית: Rise of the Planet of the Apes) הוא סרט קולנוע אמריקאי המשתייך לסוגת המדע בדיוני, בבימויו של רופרט ויאט. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית וקנדה ב-5 באוגוסט 2011. זהו הסרט השביעי בסדרת סרטי "כוכב הקופים".
עלילת הסרט מתרחשת בסן פרנסיסקו של ימינו. ד"ר ויל רודמן (מגולם על ידי ג'יימס פרנקו), הוא מדען צעיר אשר מנסה לפתח תרופה למחלת אלצהיימר באמצעות עריכת ניסויים גנטיים על קופים, בהם שימפנזה אותו הוא מכנה סיזר (סיזר מגולם באמצעות טכנולוגיית לכידת-תנועה על ידי אנדי סירקיס). התרופה יוצרת בהמשך זן חדש של קופים בעלי אינטליגנציה יוצאת דופן. הניסוי יוצא מכלל שליטה לאחר שסיזר משתחרר מהכלוב שלו, מפיץ את התרופה בקרב הקופים האחרים ומוביל אותם להתאגד ולמרוד בשלטון בני האנוש.
הסרט, אשר מבוסס במקור על הספר "כוכב הקופים" מאת פייר בול, אינו סרט המשך לקודמו משנת 2001 "כוכב הקופים" בבימויו של טים ברטון, אלא אתחול מחודש אשר מהווה למעשה פריקוול לסרט הראשון בסדרת סרטי "כוכב הקופים" המקורית.
עלילת הסרט

ויל רודמן הוא מדען אשר מנסה למצוא תרופה למחלת אלצהיימר, ולכן הוא מפתח תרופת רטרו-וירוס הנקראת ALZ-112. התרופה יוצרת שינוי גדול אצל השימפנזות עליהן רודמן מבצע ניסויים, וגורם להן להפוך לחכמים בצורה אנושית. לאחר שאחת מהשימפנזות משתחררת ותוקפת את המדענים, בגלל שהיא מאמינה שהם רוצים לפגוע בתינוקה, היא נורית למוות על ידי מאבטחים, ותינוקה נותר יתום. הבוס של רודמן, ג'ייקובס, פוקד עליו לבטל את הפרויקט ולהרוג את שאר השימפנזות. רודמן מרחם על התינוק ולוקח אותו לביתו. אביו של רודמן, צ'ארלס (בגילומו של ג'ון לית'גו), חולה במחלת אלצהיימר, וזו גם הסיבה שרודמן כה נחוש למצוא תרופה למחלה. רודמן ואביו מחליטים לגדל את הקוף וקוראים לו "סיזר", על שם המחזה "יוליוס קיסר" אותו קורא האב. רודמן מגלה כי מאחר שאמו של סיזר עברה מספר טיפולים מהתרופה, תכונותיה עברו באופן גנטי לסיזר, וכך גם הוא זכה לאינטליגנציה גבוהה. ואכן, סיזר גדל להיות קוף-אדם חכם בצורה בלתי רגילה, כמעט ברמה אנושית. לאחר שסיזר נפצע, רודמן לוקח אותו לטיפול אצל וטרינרית בשם קרולינה (פרידה פינטו).
לאחר שמצבו של אביו צ'ארלס מידרדר, רודמן מחליט לתת לו את התרופה. בתחילה היא משפרת את מצבו באופן ניכר, אך בהמשך המחלה חוזרת בגלל שהמערכת החיסונית שלו דוחה את התרופה. צ'ארלס נכנס למאבק עם שכנו, וסיזר מנסה להגן עליו ותוקף באלימות את השכן. בעקבות תקרית זו, סיזר נשלח למתקן כליאה לקופים, המנוהל על ידי ג'ון לנדון (בריאן קוקס). בנו של לנדון, דודג' (טום פלטון), שעובד במקום, מתעלל בקופים באכזריות. שאר הקופים במתקן אינם מקבלים את סיזר, וחלק אפילו תוקפים אותו. בשונה מהם, מוריס, קוף שהיה בעברו בקרקס ומבין שפת סימנים, מצליח לתקשר איתו באמצעותה. החוויות הקשות במתקן משנות את סיזר. בתחילה הוא מדוכדך, אך בהמשך הוא מגלה את יכולותיו לגרום לקופים לפעול בהנחייתו. לאחר מספר שבועות במתקן, סיזר מתחיל לתכנן כיצד יברח מהמקום וישחרר את שאר הקופים. הוא חוטף את האולר של חברו של דודג', ומשתמש בו כדי לפתוח את מנעול התא שלו. כך הוא גם כורת ברית עם זכר גורילה מאיים, שעוזר לו להפוך למנהיג שאר הקופים.
בינתיים, רודמן מצליח לשכנע את ג'ייקובס לאפשר לו להתחיל את הניסויים מחדש, על שימפנזות חדשות. התרופה הופכת את השימפנזות לחכמות יותר, בדומה לסיזר. המדענים מתחילים בתהליך הייצור של התרופה, אך אינם יודעים כי היא מסוכנת מאוד לבני אדם. ג'ייקובס איננו מקשיב לאזהרותיו של רודמן לבל ישתמשו בחופזה בתרופה, ולכן רודמן מתפטר.
סיזר מבין כי על אף שהקופים במתקן רואים בו מנהיג, הם עדיין לא ברמת החוכמה שלו. לכן הוא מתגנב לביתו של רודמן, גונב מספר מבחנות של התרופה ומשתמש בה על הקופים שבמתקן, ההופכים לחכמים הרבה יותר ולכן בעלי יכולת לשתף פעולה ולציית לסיזר. סיזר מחליט כי הגיעה העת למרד ולבריחה מהמתקן ועובר שלב נוסף בהתפתחותו, כשהוא מצליח לצעוק "לא!" תוך כדי מאבק עם דודג'. במהלך הבריחה מתחשמל דודג' למוות. לאחר שהקופים בורחים, הם משחררים גם את הקופים בגן החיות המקומי ובמתקן הניסוי של התרופה.
המשטרה מנסה למנוע מהקופים את הבריחה ליערות שמעבר לגשר שער הזהב, ומתפתח קרב בין הקופים ובני האדם, בסופו מצליחים הקופים לפרוץ את המחסום ולברוח ליערות. ג'ייקובס, המפקד על מסוק המנסה להרוג במקלעים את הקופים הבורחים, נהרג בהתרסקות המסוק לצד הגורילה. לאחר הניצחון בגשר, מגיעים הקופים ליער. רודמן מגיע גם הוא לדבר עם סיזר ומבקש ממנו לחזור הביתה. סיזר מחבק את רודמן, ולוחש באוזנו "סיזר כבר בבית". השניים נפרדים, והמרד של הקופים ממשיך, כאשר הוא מתפשט לכל העולם, במקביל להתפשטות המחלה, שעתידה לחסל את מרבית האנושות ולהביא לשלטון הקופים בכדור הארץ.
שחקנים ודמויות > בני אנוש

ג'יימס פרנקו - בתפקיד ויל רודמן, מדען שמנסה למצוא תרופה למחלת האלצהיימר.
פרידה פינטו - בתפקיד קרולין ארהא, פרימטולוגית שמנהלת מערכת יחסים עם ויל ועם הקוף שאותו הוא מגדל, סיזר.
ג'ון ליתגו - בתפקיד צ'ארלס רודמן, אביו של ויל החולה באלצהיימר ומורה למוזיקה לשעבר שמתיידד עם סיזר.
בריאן קוקס - בתפקיד ג'ון לנדון, מנהל מקלט הפרימטים בסן ברונו בו נמצא סיזר.
טום פלטון - בתפקיד דודג' לנדון, בנו של ג'ון ומטפל בעלי חיים במקלט שנהנה לטפל בקופים באכזריות.
דייוויד אוילאו - בתפקיד סטיבן ג'ייקובס, הבוס החמדן של ויל, הנבל הראשי של הסרט.
שחקנים ודמויות > קופים

אנדי סירקיס - בתפקיד סיזר, שימפנזה מעורב שהאינטליגנציה נהפכת גבוהה יותר כתוצאה מהנסיוב 1-12 שגודל בידי ויל במשך 8 שנים ומוביל את מרד הקופים נגד המין האנושי.
קארין קונובאל - בתפקיד מוריס, אורנג אוטן ממין זכר שגויס מהקרקס שלו להשתתף בניסוי של הנסיוב 1-12 ויודע שפת סימנים שנהפך לחבר הקרוב ביותר של סיזר.
טרי נוטראיי - בתפקיד רוקט, השימפנזה הדומיננטית עד שסיזר מערער אותו. הופך לידידו של סיזר.
ריצ'רד רידינגס - בתפקיד באק, גורילה ממערב הולנד שנהפך לחברו הטוב ביותר של סיזר. הקריב את עצמו על מנת שהקופים ימלטו מהמסוק שמנע מהם להגיע ליערות.
דווין דלטון - בתפקיד קורנליה, שימפנזה ממין נקבה שנמצאת כלואה במקלט הקופים.
ג'יי קפוטו - בתפקיד אלפא, שימפנזה דומיננטי ממין זכר, אביו של סיזר.
כריסטופר גורדון - בתפקיד קובה, שימפנזה ננסי מצולק ממין זכר שהרוויח את זמנו במעבדות בני האדם ונוטר טינה נגד בני האנוש. הרג את ג'ייקובס בכך דחף את המסוק השבור שהיה בו מהגשר.
צילום הסרט

מתחילת הפקתו של הסרט, החליטו המפיקים כי הם אינם רוצים לצלם אנשים, בחליפות ובאיפור, שישחקו את הקופים. כמו שעשו בסרטי כוכב הקופים המוקדמים. לאחר ששקלו שימוש בקופים אמיתיים ופסלו זאת, החליטו להשתמש, באנימציה דיגיטלית מיוחדת כדי לתאר את הקופים. לכל קוף שורטט מודל מפורט, עם שלד, שריר, ורקמה מיוחדת משלו. בזכות התקדמות טכנולוגיית הצילום, הצליחו לחפות על חסרון הדמות בסצנות שצולמו עם הקופים.
הכנסות

הסרט, שהופק בתקציב של כ-100 מיליון דולר, נחל הצלחה משמעותית ומפתיעה, ועורר מחדש את העניין סביב סדרת "כוכב הקופים".
הכנסות הסרט עמדו על 500 מיליון דולר שהציבו אותו כהפתעה מבין סרטי קיץ 2011 ובעקבות כך החל להתעורר עניין בסרט המשך.
מוזיקה

את המוזיקה לסרט הלחין וכתב פטריק דויל.