stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דניאל אדייר
ביוגרפיה

אדייר נולד וגדל בטורונטו שבקנדה. אביו היה מתופף ובגיל 13 החל אדייר לנגן על מערכת התופים של אביו. הוא המשיך ללמד את עצמו לנגן עד גיל 21 והוא הושפע מג'ון בונהם, ניל פירט ואמנים נוספים.
מאוחר יותר, הוא החל לעבוד בחנות מוזיקה בוונקובר וטעמו המוזיקלי השתנה. הוא החל להיות מושפע ממתופפי ג'אז כמו: דניס צ'אמברס, דייב וייקל ועוד. בנוסף, הוא החל לנגן עם להקות מקומיות ולהקות קאברים. באותה תקופה, הוא החל ללמוד לנגן על גיטרת בס, ולמד סגנונות תיפוף חדשים וטכניקות ממורים שונים. לאחר מספר שנים של הופעות בברים, הפך אדייר למתופף מקצועי שמנגן בהופעות חיות או באולפנים. הוא היה מנגן עם 3-4 להקות, מלמד 15 איש לנגן תופים פעם בשבוע ומנהל חנות מוזיקה.
במהלך התקופה העמוסה הזו, הלך אדייר לאודישן של הזמר דייוויד מרטון שחיפש מתופף כדי להקים להקה. לאחר שנבחר אדייר הוקמה הלהקה "מרטון" והם החלו להקליט את האלבום הראשון שלהם ב-1999.
בקיץ 2002, היה לאדייר את ההזדמנות להבחן כמתופף קבוע של להקת 3 דורז דאון. הוא הצטרף ללהקה בתקופה שהיה חבר בה, הקליטה הלהקה את האלבום " Seventeen Days" ואת אלבום ההופעה חיה "Another 700 Miles". בנוסף יצאה הלהקה לסיבוב הופעות ב-14 מדינות והופיעה מספר פעמים בטלוויזיה.
בינואר 2005, עזב דניאל את הלהקה כדי להצטרף ללהקה הקנדית ניקלבק. 7 חודשים לאחר הצטרפותו יצא האלבום All the Right Reasons, אשר זכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון במצעד בילבורד. בנוסף לעבודתו עם ניקלבק אדייר השתתף באלבומים והופיע עם הלהקות: " Theory of a Deadman", " Thornley", " Faber Drive" ולהקת הג'אז מארטון.
אדייר הוציא עם ניקלבאק עוד אלבום אשר נקרא Dark horse (בתרגום לעברית: סוס אפל). האלבום יצא ב-18 בנובמבר 2008, אשר זכה להצלחה רבה, האלבום מכר 300,000 עותקים כבר בשבוע הראשון והגיע למקום השני של רשימת שבועון הבילבורד האמריקאי, מקום ראשון בקנדה, ומקום שלישי באוסטרליה. אותו אלבום הגיע למעמד פלטינה (כמיליון עותקים), ב-9 בדצמבר באותה שנה.
דב צפרוני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בפברואר 1976 (בן 48) הרצליה, ישראל 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן משנת 1999
 מד כושר מרבי:  2552 (יולי 2003)
 מד כושר נוכחי:  2458 ‏(אוקטובר 2024)
 מקצוע נוסף:  ברוקר 
 מדינה:  ישראל
 
דב צפרוני (נולד ב-17 בפברואר 1976) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת רב-אמן.
נכון לאפריל 2021, מדורג במקום ה-33 בישראל לפי מד כושר.
הישגים בולטים

1991 - סיים במקום החמישי באליפות העולם בשחמט עד גיל 16 (לפני רונן הר צבי שסיים במקום השישי)
2006 - סיים במקום השלישי באליפות ישראל בשחמט.
דידי אלן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בדצמבר 1923 קליבלנד, ארצות הברית 
 פטירה:  17 באפריל 2010 (בגיל 86) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1948 
 פרסים והוקרה:  פרס באפט"א לעריכה הטובה ביותר (1975)  פרס קריסטל (1982) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דורותיאה קרות'רס "דידי" אלן (אנגלית: Dorothea Carothers "Dede" Allen; ‏ 3 בדצמבר 1923 – 17 באפריל 2010) הייתה עורכת קולנוע אמריקנית, שהייתה ידועה בסגנונה האישי, ובעבודתה עם גדולי הבמאים האמריקאים של תקופתה. אלן היא בין העורכים הראשונים שזכו לפרסום ולהכרה באומנות שבעבודתם, מעבר לצד הטכני של העריכה, כ"יוצר" עצמאי (Auteur) בדומה לבמאים.
אלן היא העורכת של סרטים קלאסיים כאחר צהריים של פורענות, אדי פלסון, אדומים ובוני וקלייד, ועבדה לצידם של במאים כארתור פן, סידני לומט, רוברט וייז, אליה קאזאן וג'ורג' רוי היל. היא הייתה חברת חבר הנאמנים של האקדמיה האמריקאית לקולנוע ומועמדת לפרס אוסקר שלוש פעמים, אם כי מעולם לא זכתה בו.
חייה והקריירה שלה

אלן נולדה בסינסינטי שבאוהיו. אמה הייתה שחקנית. אלן החלה את עבודתה בקולנוע בתפקידים זוטרים כשליחה, ספרנית, ולאחר מכן כעוזרת עורך באולפני קולומביה. בתחילה ערכה סרטי הדרכה וסרטוני פרסומת, בטרם ניתן לה לערוך סרטי קולנוע. רק ב-1959, לאחר שש עשרה שנות עבודה קיבלה הזדמנות לערוך סרט קולנוע. הסרט היה "Odds Against Tomorrow" (שהופץ בישראל בשם "הימור המחר"). הסרט היה פילם נואר שהציג לראשונה גיבור שחור, הארי בלפונטה, וזכה להצלחה. בעת עריכת הסרט עבדה אלן בהדרכתו של הבמאי רוברט וייז, שהיה בעצמו עורך קולנוע, וערך את סרטו המפורסם של אורסון וולס, "האזרח קיין". וייז עודד את אלן להיות נועזת בעריכתה, ולהתנסות בצורות שונות של עריכה. לאחר סרט זה הגיעה פריצתה האמיתית של אלן כעורכת בסרט "אדי פלסון", אותו ביים רוברט רוזן בהשתתפות פול ניומן. הסרט יצא לאור ב-1961 ונחשב ליצירתה הגדולה הראשונה של אלן. לאחר מכן המשיכה אלן לעבוד כעורכת בולטת וחשובה עד לתחילת שנות ה-90, עת התמנתה לתפקיד ניהולי באולפני האחים וורנר. בשנת 2000 שבה לשולחן העריכה, והמשיכה בעריכה עד שנת 2008, והיא בת 85. אלן הייתה מועמדת לפרס אוסקר שלוש פעמים, אך לא זכתה בו. ב-1976 הייתה מועמדת לפרס על עריכת אחר צהריים של פורענות, ב-1982 על אדומים וב-2001 על נערי הפלא. היא זכתה ארבע פעמים בפרס "ACE"‏ (American Cinema Editors), המוענק לעורכים מצטיינים בארצות הברית, ופעם אחת, ב-1975 בפרס באפט"א, על עריכת הסרט "אחר צהריים של פורענות".
אלן הושפעה מאוד מסרטי הגל החדש הצרפתי ומגישתו הדאדאיסטית של רנה קלייר. היא הייתה חלוצת השימוש ב-"audio overlaps" (גלישות אודיו), טכניקת עריכה בה בטרם מתפוגגת התמונה מהסצנה המוקרנת, מושמעים כבר קולות מהסצנה הבאה, וכן בשימוש בעריכה קופצנית (jump cut), בה מופיעות שתי תמונות רצופות של אותו אובייקט מזווית מעט שונה, דבר שיוצר אי רציפות בסצנה הנצפית. חידושים אלו הביאו אנרגיה וריאליזם לעריכה ההוליוודית שנתפסה עד אז כשגרתית. שיטות העריכה של אלן הפכו מושגים כ"Continuity" (הרציפות של התמונה המוצגת על המסך, למשל, הדרישה שאותו הגיבור ילבש את אותם הבגדים במשך כל הסצנה, אפילו אם זו צולמה במשך מספר ימים) ומושגים אחרים הקשורים במגבלות של הזמן והמקום, לבעלי עדיפות נמוכה, כאשר העדיפות ניתנה לעריכה המדגישה את שפת הגוף של הגיבורים והנעת העלילה קדימה באופן אומנותי.
אלן הייתה נשואה לבמאי סטיבן פליישמן, וילדה לו בן ובת. בנה, טום פליישמן, זכה אף הוא להכרה כאיש סאונד בקולנוע. אלן מתה משבץ בביתה בלוס אנג'לס ב-2010.
פילמוגרפיה נבחרת

אדי פלסון (1961, במאי רוברט רוסן).
אמריקה, אמריקה (1963, במאי אליה קאזאן).
בוני וקלייד (1967, במאי ארתור פן).
רייצ'ל, רייצ'ל (1968, במאי פול ניומן).
המסעדה של אליס (1969, במאי ארתור פן).
איש קטן גדול (1970, במאי ארתור פן).
סרפיקו (1973, במאי סידני לומט).
אחר צהריים של פורענות, (1975, במאי סידני לומט).
חקירה באפלה (1975, במאי ארתור פן).
דו-קרב במיזורי (1976, במאי ארתור פן).
אדומים (1981 במאי וורן בייטי).
מועדון ארוחת הבוקר (1985, במאי ג'ון יוז).
הנרי וג'ון (1991, במאי פיליפ קאופמן).
משפחת אדמס (1991, במאי בארי זוננפלד).
נערי הפלא (2000, במאי קרטיס הנסון).
יש חלומות, נצא למסע (2007, במאי בראד אייזקס).
הערות שוליים

1 2  מאיר שניצר, "עורכת של פורענות", מעריב, 22.4.2010
↑  בבתי הקולנוע בארץ, דבר, 27 בינואר 1961
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007386810905171  BnF: cb140741937 (data)  GND: 14113092X  ISNI: 0000 0001 1938 9405  LCCN: no97028721  SNAC: w69p76gx  SUDOC: 149714947  VIAF: 120173410   WorldCat (עם VIAF): 120173410
דוד ויטל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 באפריל 1927 לונדון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  ינואר 2023 (בגיל 95) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוקספורד 
 פרסים והוקרה:  פרס ביאליק (2008) 
 
ספרו של דוד ויטל: המהפכה הציונית, כר' א' מתוך שלושה
דוד ויטל (10 באפריל 1927 – ינואר 2023) היה פרופסור להיסטוריה ולמדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

דוד ויטל נולד בלונדון ב-1927, למאיר וברברה גרוסמן. בשנת 1934 עלה לישראל.
את התואר הראשון והשני עשה ויטל באוניברסיטת אוקספורד, 1955. את התואר השלישי השלים באוניברסיטת אוקספורד ב-1966.
בשנים 1954–1965 עבד במשרד החוץ הישראלי ובמשרד ראש הממשלה. הוא היה בצוות ההקמה של אגף תבל ב"מוסד".
שימש כמרצה באוניברסיטת סאסקס באנגליה בשנים 1966–1968. כיהן כפרופסור באוניברסיטת בר-אילן בשנים 1968–1972.
כיהן כפרופסור באוניברסיטת תל אביב, בשנים 1977–1995. מאז 1995 היה פרופסור אמריטוס של אוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2008 זכה בפרס ביאליק לחכמת ישראל.
דוד ויטל היה נשוי מ-1957 עד לפטירתו לעליזה (וקסמן) ולהם שלושה ילדים. נפטר בינואר 2023.
מבחר ספרים

המהפכה הציונית, 3 כר', עם עובד, 1978–1991
מדינות קטנות במבחן הקיום: עיונים בפרשיות סכסוך בין מעצמה גדולה לקטנה, עם עובד, 1972
The inequality of states : a study of the small power in international relation
The origins of Zionism
The survival of small states: studies in small power/great power conflict
Towards a new polarization of Jewry
Zionism, the crucial phase
The future of the Jews
A People Apart: A Political History of the Jews in Europe 1789–1939
Zionism: The Formative Years
Making of British Foreign Policy: Study in Political Science
כמו כן פרסם ויטל מספר רב של מאמרים בעיתונות המדעית.
הערות שוליים

↑  אוניברסיטת תל אביב, בית הספר למדעי המדינה, ממשל ויחסים בינלאומיים, אמריטוס
1 2 3  David Vital, Prabook (אתר אנציקלופדי מקוון לביוגרפיות)
↑  ראו למעלה בקישור לפרסומיו בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269560005171  PLWABN: 9810631237905606  BIBSYS: 90273344  BNE: XX965484  BnF: cb12104423b (data)  CiNii: DA04364574  GND: 12344120X  ISNI: 0000 0001 1833 4736  LCCN: n80023171  NKC: jx20110819010  NLA: 35583183  NSK: 000014654  NTA: 067596568  RERO: 02-A003945475  SUDOC: 02941041X  VIAF: 73883216   WorldCat (עם VIAF): 73883216 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דין שיווק וקליה

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  יגאל אלל שמעון ששון
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־27 שנים)
 חברות בנות:  שקדיה גבע תעשיות  בית השיטה תעשיות
 משרד ראשי:  מודיעין-מכבים-רעות
 שליטה בחברה:  יגאל אלל
 ענפי תעשייה:  מזון
 מוצרים עיקריים:  פיצוחים, פירות יבשים, תבלינים, רטבים
 מנכ"ל:  יגאל אלל
  
 shkedia.co.il
 
דין שיווק וקליה בע"מ היא רשת שיווק למכירת פיצוחים, פירות יבשים, תבלינים ורטבים, המפעילה כ-160 דוכני מכירה במרכולים בישראל.
היסטוריה

החברה הוקמה בפברואר 1997 על ידי שמעון ששון. משנת 2000 מנהל אותה יגאל אלל, חתנו של ששון. החברה מוכרת במותגים "ששון הקולה" ו"ששון שוק", ובעבר שימש אות גם המותג "הקולה מבגדד". בשנת 2005 רכשה החברה מחברת רמדיה את חברת "שקדיה גבע תעשיות", שהוקמה על ידי קבוצת גבע ועסקה אף היא בשיווק פיצוחים ופירות יבשים. בשנת 2011 הועברו משרדי החברה, וכן המפעל ששכן בקבוצת גבע, לאזור התעשייה מודיעין. בינואר 2020 רכשה החברה את מפעל החמוצים "בית השיטה תעשיות" מחברת אסם השקעות תמורת כ-55 מיליון ש"ח.
במאי 2021 הפעילה החברה כ-160 דוכני מכירה, במותג "ששון שוק", במרכולים של רשתות השיווק שופרסל (כ-120 דוכנים), יוחננוף, ויקטורי, אושר עד ומחסני השוק. בדוכנים אלה נמכרים פיצוחים, פירות יבשים וממתקים בתפזורת, והחברה משלמת לרשת המרכולים עמלה בשיעור מסוים מהכנסותיה. בנוסף נמכרים מוצרים ארוזים של החברה במדפי המרכולים, במותגים "ששון הקולה" ו"שקדיה". החברה מייצרת גם את המותג הפרטי לפיצוחים ופירות יבשים של רשת רמי לוי שיווק השקמה. החברה מוכרת תבלינים ורטבים במותג "אהרוני" (על שם השף ישראל אהרוני).
במאי 2015 חייב בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב את החברה בתשלום פיצויים, משום שפגעה בהתארגנות עובדיה בהסתדרות. נפסק שהחברה תפצה את ההסתדרות ב-55 אלף ש"ח, את יו"ר ועד הפעולה של העובדים - ב-35 אלף שקל ושני עובדים נוספים שלקחו חלק בהתארגנות ופוטרו - ב-5,000 ש"ח כל אחד.
באוגוסט 2020 רכשה קרן פימי 50% מחברת דין שיווק וקליה.
הערות שוליים

↑  סיון קלינגבייל, דין שיווק רכשה את שקדיה ב-250 אלף דולר, באתר TheMarker‏, 25 בינואר 2006
↑  שני מוזס, ‏נפטרת מהחמוצים: אסם מוכרת את מפעל בית השיטה תמורת כ-55 מיליון שקל, באתר גלובס, 23 בספטמבר 2019
הבית שלנו, באתר של "בית השיטה תעשיות"
↑  אהרוני, באתר "שקדיה"
↑  חברת פיצוחים תפצה את ההסתדרות בגלל ”פגיעה חמורה” בהתארגנות עובדיה, באתר "ספונסר", 30 בספטמבר 2015
↑  נווית זומר, מרחיבה פעילות: פימי נכנסת לראשונה לתחום המזון, באתר כלכליסט, 30 ביולי 2020
דב קלי

| --- | --- |

 לידה:  14 באוקטובר 1932 (בן 91) ממלכת רומניה ממלכת רומניה
 תאריך עלייה:  1946
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 58  מפקד חטיבה 204  סגן מפקד אוגדה
 
דב קלי (נולד ב-14 באוקטובר 1932) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, פיקד על גדוד 58 במלחמת יום הכיפורים ושירת כמפקד חטיבה 204.
חייו

קלי נולד בעיירה ברשט (Bereşti) שברומניה בשם ברנרד קליין. ב-1939 גורשה משפחתו לעיר גאלאץ בה שהו עד הגעת הצבא האדום ב-1944. בתום מלחמת העולם השנייה הצטרף לתנועת הנוער גורדוניה. ביולי 1946 העפיל לארץ ישראל באוניית המעפילים "הגנה", האונייה נתפסה על ידי השלטונות הבריטים והמעפילים הושמו במחנה המעצר בעתלית. למד בחוות הלימוד בירושלים ובמלחמת העצמאות לחם במסגרת ארגון ההגנה בקרבות על הגנת העיר. לאחר המלחמה למד במקווה ישראל.
באוקטובר 1950 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם וכקצין בחיל הרגלים. השתחרר ב-1959 לאחר שעשה הסבה לשריון. עבד במשרד החקלאות, ובמלחמת ששת הימים גויס לשירות מילואים כסגן מפקד גדוד 58 בחטיבה 14 בגזרת סיני. ב-1969 חזר לשירות הקבע ונשלח לסינגפור, שם הדריך עד 1972 את הצבא המקומי בלוחמת שריון. במלחמת יום הכיפורים פיקד על גדוד 58, גדוד חרמ"ש בחטיבה 670, ולחם עמו בגזרת רמת הגולן. לאחר המלחמה מונה למפקד חטיבה 204 ובהמשך שימש סגן מפקד אוגדה ומדריך ראשי במכללה לפיקוד ולמטה. במלחמת לבנון הראשונה שירת כקצין קישור.
לאחר שחרורו עבד במפעל שטיחי כרמל, בחוטי קיסריה וכיהן כמנכ"ל סלילים חולה בקריית שמונה.
דוד וייסמן (שחיין)

| --- | --- |
וייסמן ב-2013
וייסמן ב-2013
 לידה:  17 בנובמבר 1942 (בן 81) תל אביב, פלשתינה (א"י)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה
 מועדון:  ברית מכבים עתיד
 מאמן:  נחום בוך  ד"ר אבוני
דוד וייסמן (נכתב גם כ"ויסמן"; נולד ב-17 בנובמבר 1942) הוא שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה.
ביוגרפיה

וייסמן נולד בתל אביב. כשהיה בן 9, עברה משפחתו לרמת גן. התאמן בקבוצת "ברית מכבים עתיד" בהדרכתם של נחום בוך וד"ר אבוני מהונגריה. בשנת 1960 התגייס ויסמן לצה"ל. את שירותו הצבאי עשה בחטיבת גולני. לאחר השחרור, טס לווינה כדי לעבוד במפעל המשפחתי למברשות. הוא הצטרף למחלקת השחיה של הכח וינה בשחייה.
ביוגרפיה > קריירת שחייה

באליפות ישראל שנערכה בבריכת בת גלים שבחיפה באוקטובר 1960, זכה וייסמן בכל 3 מדליות הזהב במשחי החופשי, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.2 דקות, לפני יצחק לוריא מהפועל גבעת ברנר (1:01.5 דקות) ועוזי בק ממכבי חיפה (1:01.6 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לנוער של 4:52.6 דקות, לפני דניאל פרוכטר מהפועל גוש זבולון (4:56.5 דקות) ולפני אברהם מלמד מהפועל גוש זבולון ודני קרפן חברו לקבוצה (4:58.1 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 20:06.3 דקות, לפני דניאל פרוכטר (20:24.4 דקות) ודני קרפן (20:24.7 דקות). שבוע לאחר מכן, הוא זכה במשחה המסורתי ל-3 ק"מ משבי ציון לנהריה בתוצאה המהירה ביותר למשחה זה של 42:35.0 דקות.
באוקטובר 1961 בשל מחלוקת על השתתפותו באליפות של דייוויד קרצקי, שחיין יהודי אמריקאי, פרשו שחייני הפועל מאליפות ישראל בשחייה. באליפות עצמה זכה וייסמן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשחייה איטית מכוונת של 5:21.2 דקות, לפני דני קרפן (5:21.4 דקות) ודוד קרצקי (5:23.6 דקות) ובמדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי, אחרי עוזי בק ממכבי חיפה (1:03.0 דקות).
בעשור השני של המאה ה-21 מתגורר וייסמן ברמת גן ומוסיף לשחות מדי יום.
הערות שוליים

↑  כ. עמוס, קרבות מרתקים בתחרויות השחיה, מעריב, 16 באוקטובר 1960
↑  שלמה מוזר, שחייני הפועל גוש-זבולון זכו באליפות ישראל, דבר, 16 באוקטובר 1960
↑  2 שיאי שחיה לנוער ב-800 ו-1500, דבר, 9 באוקטובר 1960
↑  וייסמן ניצח במשחה ל-1500, למרחב, 9 באוקטובר 1960
↑  שחייני ב.מ.ע זכו במשחה שבי ציון-נהריה, דבר, 23 באוקטובר 1960
↑  במקום אליפות שחיה - שערוריה, מעריב, 15 באוקטובר 1961
דניאל אגמי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1984 (בת 40 בערך) 
 תחום יצירה:  מחול 
 
דניאל אגמי (נולדה ב-1984) היא רקדנית וכוריאוגרפית ישראלית. מורה לסגנון הגאגא, שפותח על ידי מנהל להקת בת שבע, אוהד נהרין.
ביוגרפיה

אגמי נולדה וגדלה בירושלים. למדה במגמת המחול של בית הספר התיכון של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, ורקדה בלהקת ריקודי העם "הורה ירושלים". בגיל 16 יצרה כוריאוגרפיה לדואט שאיתו הופיע באולם שרובר בתיאטרון ירושלים. בגיל 19 הצטרפה לאנסמבל בת-שבע, ההרכב הצעיר של להקת בת שבע, שם השתתפה בעבודות הכוריאוגרפיות הראשונות של שרון אייל, שהשפיעה רבות על סגנונה. בשנים 2002–2010 רקדה בהרכב הראשי של להקת בת שבע, במהלך תקופה זו, שימשה גם כמנהלת אמנותית ומפיקה של סדנאות הרקדנים (2007–2009) וכמנהלת חזרות בלהקה (2008–2010). במסגרת להקת בת שבע רקדה ביצירות של אוהד נהרין "כמויות" (2003), "MAX"‏ (2007) ו"הורה" (2009).
ב-2011 עברה אגמי לניו יורק כמורה בכירה לגאגא. לאחר כשנה עברה לסיאטל בעקבות בן זוגה ושם הקימה ביוני 2012 את להקתה, "Ate9" עבורה היא החלה ליצור כוריאוגרפיות. לאחר שנה, היא העבירה את הלהקה ללוס אנג'לס.
ביוני 2013 העלה אנסמבל בת שבע את יצירתה "Showgirls", בדצמבר 2013 העלה האנסמבל את "שולה", יצירה לשבע רקדניות. ובדצמבר 2015 את "עדיין" שיצרה במיוחד עבור האנסמבל.
היא יצרה את "This Time Tomorrow" ב-2013 שהוצגה בסיבוב ההופעות הקנדי של להקתה במהלך 2014. אגמי עבדה גם עם המתופף והמלחין גלן קוצ'ה על סדרה של פרויקטים של מוזיקה וריקוד. אחת מיצירותיהם, "Calling Glenn", עלתה לראשונה ב-2017.
בשנת 2016 זכתה אגמי בפרס הנסיכה גרייס לכוריאוגרפיה. בשנת 2018, היא קיבלה את מלגת Virginia B. Toulmin for Women Leaders in Dance, פרס שניתן בשיתוף עם המרכז לבלט ואומנויות של אוניברסיטת ניו יורק.
בשנת 2020, אגמי הודיעה שההופעות של Ate9 יופקו לשני סרטים. סרט אחד מציג את היצירה "גברת עיוורת", מעובדת מהגרסה הבימתית שעלתה לראשונה בפברואר 2019 במרכז וואליס אננברג לאמנויות הבמה. השני מציג יצירה שכותרתה "התנצלות", שמתוכננת להופיע לראשונה בסרט.
הערות שוליים

1 2 3   שיר חכם, הכוריאוגרפית דניאל אגמי מספרת למה עזבה את ישראל, בת שבע ואוהד נהרין, באתר הארץ, 15 באפריל 2014
↑  גלעד רייך, הורה: עולם חדש מופלא, באתר הארץ, 10 ביוני 2009
↑   יאנה קוטליאר, עכבר העיר, המלצות לסופ"ש: בכורה לאנסמבל בת שבע, באתר הארץ, 27 ביוני 2013
↑   רות אשל, התוכנית החדשה של אנסמבל בת שבע היא ניגוד שיוצר שלם, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2013
↑   רות אשל, אנסמבל בת שבע מחולל פלאים בעולם של פנטזיה, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2015
 מנחה נופה, עכבר העיר, ילדי הגאגא: הצצה ל"BILL" ו"עדיין" של אנסמבל בת שבע, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2015
דברים זוטא

ערך זה עוסק במדרש אגדה אבוד על ספר דברים. אם התכוונתם למדרש הלכתי אבוד על ספר דברים, ראו .
דברים זוטא או דברים זוטי הוא מדרש על ספר דברים. החיבור אבד, וכיום מצויים ממנו רק מובאות בחיבורים אחרים, בעיקר בילקוט שמעוני.
הכינוי "זוטא" משמעותו בארמית "קטן", אך ככל הנראה כינוי זה לא ניתן לו מפאת גודלו, אלא כדי להבדילו מ"דברים רבה" (רבה=הגדול) שהיה נפוץ בזמנו.
מקום וזמן עריכתו

יום-טוב ליפמן צונץ איחר את עריכת החיבור לאחר עריכת דברים רבה, שנערך לשיטתו באזור שנת 900, וזאת על סמך מבנים לשוניים מאוחרים, וכן הקבלות לספרות המדרשית המאוחרת. שאול ליברמן טען כי הריאליה הנשקפת ממנו מתאימה לסביבת האימפריה הרומית, אך לא נקב בזמן ומקום. עמוס גאולה טען כי הוא התחבר באזור האימפריה הביזנטית (ביזנטיון או איטליה) במאה התשיעית או העשירית. טיעון זה מתבסס על מנהגים והלכות ארצישראליים הנרמזים בו, לשונו המקראית (ראה להלן), על כך שנראה שנכתב בסביבה נוצרית ועוד.
לשון וסגנון

המדרש נכתב בעברית, עם נטייה לעברית מקראית. יש בו מעט מילים ביוונית או לטינית יחסית למדרשים אחרים, ובמקרים מסוימים מסתבר כי עורך המדרש תרגם מושגים לועזיים לעברית. כמו כן, יש בו מעט ארמית גלילית.
המדרש סודר ככל הנראה על פי סדרי הקריאה בתורה הארצישראליים.
תפוצה ומובאות

המדרש היה נפוץ באשכנז בסביבות המאה ה-13, וכל המובאות הישירות ממנו הן מאזור זה ומהתקופה הזו. המקור העיקרי שמצטט ממנו הוא ילקוט שמעוני.
לקריאה נוספת

עמוס גאולה, מדרשי אגדה אבודים הידועים מאשכנז בלבד : אבכיר, אספה ודברים זוטא, ירושלים ה'תשס"ז, 2006.
ענת‏ רייזל‏, "דברים זוטא", בלקסיקון מבוא למדרשים‏, עמ' 430; הוצאת תבונות - מכללת הרצוג, תשע"א. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
הערות שוליים

↑  למשל: "חנות" כתרגום ל"פונדק" היוונית, "חשבן" כתרגום ל"לוגיסטוס" (הממונה על השוק) ועוד
| ספרות המדרשים |
| --- | --- | --- |
| מדרשי הלכה תנאיים (בערך 200–400 לספירה) | מכילתא דרבי ישמעאל • מכילתא דרבי שמעון בן יוחאי • ספרא • ספרי במדבר • ספרי זוטא במדבר • ספרי דברים • מכילתא דברים • ספרי זוטא דברים |  |
|  מדרשי אגדה קלאסיים: תקופת האמוראים והסבוראים (בערך 400–600 לספירה) | בראשית רבה • ויקרא רבה • איכה רבה •  אסתר רבה (פרשיות א-ו) • שיר השירים רבה • פסיקתא דרב כהנא • מדרש פנים אחרות • ברייתא דישועה • אגדות התלמוד |  |
|  תקופת הביניים: ראשית תקופת הגאונים (בערך 600–750 לספירה) | מדרשי התנחומא • שמות רבה (פרשיות יב-מ) • במדבר רבה (פרשיות טו-כג) • דברים רבה  • רות רבה • קהלת רבה • קהלת זוטא • אבות דרבי נתן • אותיות דרבי עקיבא • מדרש תהילים (מזמורים א-קיח) • מדרש ויסעו • תרגום שני למגילת אסתר • פסיקתא רבתי • מדרש שיר השירים |  |
| המדרש המאוחר: תקופת הגאונים (בערך 750–1050 לספירה) | תנא דבי אליהו • פרקי דרבי אליעזר • שבעת פרקי רבי אליעזר • הגדה של פסח • שמות רבה (פרשיות א-יא) • במדבר רבה (פרשיות א-יד) • אסתר רבה (פרשיות ז-י) • אגדת בראשית • בראשית רבתי • פסיקתא רבתי • דברים זוטא • רות זוטא • שיר השירים זוטא • מדרש שמואל • מדרש משלי • מדרש תהילים (מזמורים קיט-קנ) • מדרש אבא גוריון • מדרש תדשא • מדרש ויושע • מדרש עשרת הדיברות • מדרש תשובת יונה הנביא • מדרש אבכיר • מדרש אספה • מדרש תמורה • פסיקתא זוטרתא (לקח טוב) |  |
| הילקוטים: תקופת הראשונים (בערך 1050–1500 לספירה) | פתרון תורה • פסיקתא זוטרתא • מדרש שכל טוב • מדרש אגדה (בובר) • ילקוט שמעוני • ילקוט המכירי • מדרש הגדול • מדרש הביאור • הגדות התלמוד (ילקוט) • עין יעקב • מדרשי רבי שמואל מסנות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011382539105171
דניאל אדהנן

דניאל אדהנן (1850 לערך - 1869) היה יהודי-אתיופי ואחיו התאום של ברוך אדהנן אשר נשלח ללמוד בצרפת תחת חסותו של יוסף הלוי.
עם סיום מסעו של יוסף הלוי ביישובי ביתא ישראל ביקשו יהודי המקום שייקח עמו נער צעיר בשם דניאל כדי שזה יקבל חינוך מחוץ לאתיופיה ושבעתיד יחזור למולדתו ויהיה למורה עתידי לקהילה. הלוי מתאר את בקשת הקהילה:
דניאל אדהנן
פלשי צעיר, דניאל שמו, שהיה יליד בלגוב שב
דמביה
וקרוב משפחה של
אבא ירמיהו
, הביע רצונו לבוא איתי לצרפת. אמרתי לו שלא אוכל לקחת אותו בלי הסכמה של הוריו והקהילה. ההסכמה הזאת כבר ניתנה קודם לכן, מפני שבשעה שנפרדו ממני לשלום, הציגו בפניי ה
כוהנים
וה
זקנים
את האיש הצעיר וביקשוני לקחת אותו ל
אירופה
כדי שילמד שפות ומדעים, כדי שיוכל, עם שובו אליהם, לספר להם בדיוק מה ראה ומה למד.
הבחור היה נבון ונראה מוכן ומזומן מאוד ליהנות מיתרונות החינוך. הוא לא היה
יכול לצפות לשום גמול כספי, והכריז בפניי שאינו מבקש זהב ולא כסף אלא רק דעת. לימוד השפה העברית היה הדבר העיקרי שמשך את ליבו.
בחירת דניאל לא הייתה מקרית, דניאל היה דבתרה, ולמד לכהונה.
ב-30 ביולי 1868 מסר הלוי את רישומיו מהמסע וב-14 בינואר 1869 הציג בפני חברת כי"ח את דניאל והנוכחים מחאו כף. מאוחר יותר טענו אנשים בכי"ח ובהם קרל נטר שהלוי כלל לא הגיע לאתיופיה, רישומי מסעו הם זיוף ושדניאל אינו יהודי אלא עבד שקנה בסודאן. טענות אלו הופרכו והלוי גובה בידי ורנר מונזינגר (אנ') שהיה הקונסול הצרפתי במאסאווה ואירופים אחרים שראו אותו באתיופיה. דניאל עצמו לא התקבל ללמוד בבית הספר של כי"ח בצרפת ונשלח בחזרה לאתיופיה דרך אלכסנדריה ושם נפטר לאחר שחלה.
ראו גם

משה בן דניאל
הערות שוליים

↑  לפי ולדמן כשדניאל פגש את הלוי בשנת 1868 הוא היה כבן שמונה עשרה; מנחם ולדמן, מעבר לנהרי כוש: יהודי אתיופיה והעם היהודי, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ט 1989, עמ' 164. על פי בן זאב דניאל פגש את הלוי בגיל שבע עשרה; ישראל בן זאב, "ד"ר יעקב פייטלוביץ, החולם והלוחם" בתוך יעקב פייטלוביץ', מסע אל הפלשים (מתרגם: מרדכי וומברנד), דביר, 1959, עמ' 11
↑  יוסף הלוי, "מסע בחבש לגילוי הפלשים" (הקדמה והערות: סטיבן קפלן), פעמים 58, תשנ"ד, עמ' 60
↑  פייטלוביץ', עמ' 72
↑  ולדמן, עמ' 166
↑  הטענה הייתה כי חזותו של דניאל היא של ברייה והוא הגיע מהעמים החיים בגבול הסודאני-אתיופי; Emanuela Trevisan Semi, "Ethiopian Jews in Europe: Taamrat Emmanuel in Italy and Makonnen Levi in England" in Tudor Parfitt & Emanuela Trevisan Semi (Editors), Jews of Ethiopia: The Birth of an Elite, Routledge, 2005, ISBN 9780415318389, p. 97, n. 10
↑  פייטלוביץ', עמ' 27
↑  ולדמן טוען כי דניאל למד זמן מה בבית הספר ולאחר שלא התאקלם נשלח למולדתו; ולדמן, עמ' 322, הערה 2
דניאל אדר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 באוקטובר 1979 (בן 44) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
דניאל אדר (נולד ב-28 באוקטובר 1979) הוא במאי ותסריטאי, בנם של השחקנית יהודית סולה והמסעדן ואיש העסקים רפי אדר.