stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צוק ארתורסון
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
אבי אילסון

| --- | --- |

 לידה:  3 בנובמבר 1992 (בן 32) ירושלים, ישראל 
 שם לידה:  אברהם אסולין
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  ישיבת תורת זאב, ישיבת מיר 
 עיסוק:  זמר
 זרם:  חרדי
 סוגה:  מוזיקה חסידית, מוזיקה יהודית מקורית
 סוג קול:  טנור
 שפה מועדפת:  עברית
 כלי נגינה:  פסנתר
 שיתופי פעולה בולטים:  אלחנן אלחדד, דביר כהן אלי קליין ואיצי ברי
 
אבי אילסון (נולד ב-3 בנובמבר 1992) הוא זמר חרדי ישראלי.
ביוגרפיה

אילסון נולד ב-1992 בירושלים, בצעירותו למד בישיבה קטנה "אמרי נועם" ובישיבה גדולה למד בישיבת תורת זאב ובישיבת מיר.
אילסון נשוי לדוראל אמנית, ילידת נתניה, בתו של הזמר שמואל גלבר, והוא אב לשלושה ילדים. מתגורר בפתח תקווה.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

בינואר 2018 הוציא את סינגל הבכורה שלו - "חתן וגם כלה", אותו הלחין והפיק שמואל יפת.
באוגוסט 2019 הוציא את הסינגל "שיבוא", אותו הלחין איצי ברי. סרטון הווידאו-קליפ של השיר צבר 3 מיליון באתר יוטיוב.
באוגוסט 2020 הוציא את הלהיט "תן לי אור", אותו כתב והלחין היוצר אלחנן אלחדד. סרטון הווידאו-קליפ של השיר צבר 3.8 מיליון צפיות באתר יוטיוב, וזכה במקום החמישי בקטגוריית "קליפ השנה" במצעד המוזיקה השנתי של האתר כיכר השבת.
בשלהי 2020 פורסמה בקשת 12 כתבה על נער פלסטיני חולה כליה שהתחבר לשיר "תן לי אור" ושמע אותו רבות, כיוון שלדבריו השיר עוסק במצבו ומעודד אותו להמשיך בטיפולים הרפואיים אותם הוא צריך לעבור. עמותת "תקווה ומרפא" הפגישה בין אילסון לנער והשניים הקליטו דואט בינלאומי לשיר, בעברית ובערבית.
באוגוסט 2021 הוציא את הסינגל-קליפ "יש לי הכל", אותו כתב והלחין אלחנן אלחדד. סרטון הווידאו-קליפ של השיר צבר 1.6 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
החל מינואר 2023 אילסון שופט בתוכנית הריאלטי "המאסטרו", שמשודרת ברדיו קול חי.
ביוני 2023 הוציא דואט עם הזמר איציק דדיה לשיר "שבילים", שכתב והלחין אלחנן אלחדד. בספטמבר של אותה שנה, בטור לסיכום שנת תשפ"ג במוזיקה החרדית, שיבח מבקר המוזיקה נתנאל לייפר את הדואט וכתב ”הלהיט המצליח מבליט את היכולות הווקאליות המשובחות של שני הווקאליסטים האדירים האלה.”
בנובמבר 2023 הוציא את הסינגל "הכל יעבור", שכתב והלחין אלחנן אלחדד. נתנאל לייפר שיבח את הסינגל וכתב ”אילסון שר מצוין. מדובר בשיר נהדר ונעים מאד לשמיעה.”
באוגוסט 2024 הוציא את הסינגל-קליפ "ארץ ישראל", שכתב והלחין אלחנן אלחדד. קליפ השיר זכה בתואר "קליפ השנה" במצעד המוזיקה השנתי של כיכר השבת.
לפי מבקר המוזיקה החרדי נתנאל לייפר, אילסון יושב על התפר בין המוזיקה החסידית והישראלית, בחיי היומיום הוא זמר חתונות חסידי מצליח, אך למרות זאת רוב שיריו בעברית ישראלית צחה.
סינגלים

חתן וגם כלה – לחן, עיבוד והפקה - שמואל יפת. יצא בינואר 2018.
אשריך – לחן - אלי קליין, עיבוד והפקה - אלי קליין ואיצי ברי. יצא במאי 2018.
זמן חופה – לחן - שמואל יפת, עיבוד והפקה - יואלי דיקמן. יצא בינואר 2019.
שיבוא – לחן - איצי ברי, עיבוד והפקה - אלי קליין ואיצי ברי. יצא באוגוסט 2019.
תן לי אור – מילים ולחן - אלחנן אלחדד, עיבוד והפקה - אלי קליין ואיצי ברי. יצא באוגוסט 2020.
מחילה – מילים - יאיר שובל ואלי אליאך, לחן - יאיר שובל, עיבוד והפקה - אלי איכילביץ'. יצא באוגוסט 2021.
יש לי הכל – מילים ולחן - אלחנן אלחדד, עיבוד והפקה - אייל ויאיר שריקי. יצא באוגוסט 2023.
מקום לחלום – מילים, לחן עיבוד והפקה מוזיקלית - אלי קליין ואיצי ברי. הקליפ צולם בוורשא ובפריז. יצא בדצמבר 2022.
הכל יעבור – מילים ולחן - אלחנן אלחדד, עיבוד והפקה מוזיקלית - דוד איכילביץ'. יצא בנובמבר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל.
אורה ושמחה – לחן, עיבוד והפקה - אייל ויאיר שריקי. יצא במרץ 2024.
ארץ ישראל - מילים ולחן - אלחנן אלחדד ואבי אילסון, עיבוד והפקה מוזיקלית - שמואל כהן. יצא באוגוסט 2024.
סינגלים > שיתופי פעולה

יפה ותמה – עם משה לוק, מנדי ג'רופי, מקהלת ידידים, ועמי כהן ותזמורתו. יצא בדצמבר 2019.
כנגן המנגן – סינגל לרגל ארבע שנים לתחנת הרדיו "קול חי מיוזיק", עם זמרים רבים נוספים. לחן - אלי קליין, עיבוד והפקה - אלי קליין ואיצי ברי. יצא בנובמבר 2021.
מחרוזת חנוכה LIVE – עם דביר כהן ותזמורתו. יצא בדצמבר 2022, חג החנוכה תשפ"ג.
שבילים – עם איציק דדיה. מילים ולחן - אלחנן אלחדד, עיבוד והפקה - אייל ויאיר שריקי. יצא ביוני 2023.
סינגלים > גרסאות כיסוי

תפילת הילדה - גרסת כיסוי לשירו של ישי לפידות. יצא בנובמבר 2018 לרגל הולדת בתו של אילסון.
הלוואי – גרסת כיסוי לשירו של בעז שרעבי, במסגרת פרויקט "אחים אנחנו" של כאן מורשת. יצא במאי 2021.
סינגלים > גרסאות כיסוי > פרויקט "אמונ[קו]רונה"

פרויקט מוזיקלי בימי התפרצות נגיף הקורונה בישראל, בו אבי אילסון ודביר כהן ותזמורתו ביצעו גרסאות כיסוי לשירים מוכרים.
רפואה – גרסת כיסוי לשירו של ברוך לוין. יצא במרץ 2020.
מלך העולם – גרסת כיסוי לשירו של חיים ישראל. יצא באפריל 2020.
רחם – גרסת כיסוי לשירו של יעקב שוואקי. יצא באפריל 2020.
אלוקים נתן לך במתנה – גרסת כיסוי לשירו של איתן מסורי. יצא באפריל 2020.
עידו רוזוליו

| --- | --- |

 לידה:  1951 (בן 74 בערך) כברי, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 פעילות בולטת:  מנכ"ל מקורות
 מקצוע:  איש צבא, מנכ"ל
 
עידו רוזוליו (נולד ב-1951) הוא איש כלכלה ומנהל ישראלי, ששימש כמנכ"ל חברת מקורות בין השנים 2008–2011.
ביוגרפיה

נולד וגדל בקיבוץ כברי לדני רוזוליו ולמרגלית. סבו מצד אמו היה הד"ר נתן (וילהלם) וולף. בצבא שירת כטייס קרב והשתחרר בדרגת סגן-אלוף. הוא בעל תואר שני במינהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב ו-North Western Chicago, ובעל תואר BSC בהנדסת מכונות מהטכניון.
בשנות ה-90 כיהן כמנכ"ל כבירן. בשנת 1999 התמנה למנכ"ל בית הזיקוק באשדוד (בז"א). בשנת 2008 נבחר למנכ"ל מקורות, וכיהן בתפקידו עד יולי 2011. בהמשך מונה למנכ"ל מגזר התעשייה ולמשנה למנכ"ל בז"ן, אך סיים את תפקידו לאחר פחות משנה.
בעשור השלישי של המאה ה-21, רוזוליו מכהן כמנכ"ל חברת טלמניע, המקימה ומפעילה תחנות כוח בארץ ובעולם.
רוזוליו הוא תושב גדרה, נשוי לנועה מלר, אף היא בת קיבוץ כברי, ואב לארבעה.
קומבה מלה

גשר החוצה במהא קומבה מלה שנערכה באללהאבאד בשנת 2013
מלה (Mela) הוא סוג של יריד, התכנסות של חבורות אנשים, בה כל חבורת אנשים רוצה לרכוש ידע מהחבורות האחרות. לרוב, משתמשים במושג לתיאור התכנסות דתית. למקומות רבים בהודו יש "מלה" משל עצמם.
פסטיבל הכד (בסנסקריט, קומבה מלה) נחגג בהודו אחת לשלוש שנים, בכל פעם בעיר אחרת מתוך ארבע הערים הקדושות אוג'יין, נאשיק, הארידוואר ואללהאבאד, כך שחוגגים אותו בכל אחת מהערים פעם אחת בכל 12 שנים.
אחת למחזור בן 12 שנים מגיע תורה של העיר אללהאבאד, השוכנת לגדת נהר הגנגס וליד ואראנסי, במדינת אוטר פרדש, לארח את החג. אירוע זה נקרא פורנה קומבה מלה (או קומב מלה). האירוע מתקיים ב"סאנגם", מקום מפגשם של שני נהרות קדושים מוחשיים ונהר קדוש רוחני, ונחשב להתכנסות הגדולה וההמונית ביותר בעולם.
באמצע מחזור 12 השנים מתקיים באללהאבאד החג ארד קומבה מלה (Ardh Kumba Mela), אליו מגיעים כמה מיליוני חוגגים בלבד.
פעם ב-144 שנים (תריסר תריסרים) מסתיים מחזור, הכוכבים נמצאים בסדר מסוים, המביא, על פי האמונה ההינדית, לאנרגיה קוסמית גבוהה, כשאז חוגגים את החג מהא קומבה מלה. בשנת 2001 התקיימה התכנסות כזאת באללהאבאד, שאליה הגיעו כ-70 מיליון מאמינים.
מקור החג

על פי האמונה ההינדית כפי שכתובה בגרסאות השונות של הבהגאוואד פוראנה, הגיע מורה הלכה לבקר את האל אינדרה והביא איתו כמתנה זר פרחי עד (שאינם נובלים לעולם). אינדרה שלא ייחס למתנה חשיבות הניח אותם במקום בו הפרחים נמחצו על ידי פיל. מורה ההלכה שנעלב הטיל על אינדרה כישוף שרוקן אותו מנכסיו ומכוחו. על מנת לרכוש מחדש את כוחותיו היה על אינדרה לשתות משיקוי (נקטר) שהיה טמון במעמקי אגם חלב באזור פראיאג (בו שוכנת היום העיר אללהאבאד), על גדות הנהרות הגנגס, הימונה והנהר המיתולוגי סארארסבת.
השדים רצו למנוע ממנו את חידוש כוחו ולכן התרחש מאבק בין השדים לבין האלים, בקרב זה הייתה ידם של השדים על העליונה ולכן פנו האלים בתחינה לשיווה שיצילם מידי השדים.
שיווה הורה לצדדים הניצים לקחת הר ולחבוץ בעזרתו את אגם החלב לגבינה. כאשר ביצעו את הפעולה גרם שיווה לכד (קומב) ובו השיקוי לצוף על פני המים, השדים היו גם הפעם זריזים יותר וכמעט הצליחו להשיג את הכד, אבל האל וישנו המיר את עצמו לדמות בחורה יפה והשדים פנו לתפוש אותו. ברהמה ניצל את ההזדמנות וחטף את הכד ובמשך 12 ימים נס מפני השדים. במהלך המנוסה נשרו ארבע טיפות נוזל מהכד, וקידשו את ארבע ערי הקודש ההינדיות, אוג'אין שעל גדות השיפרה, נאשיק שעל גדות הגודווארי, הארידוואר ואללהאבאד שעל גדות הגנגס. מאחר שיום אחד של האלים משול לשנת אדם – חוגגים את החג בכל אחת מהערים פעם ב-12 שנים.
עלייה לרגל וטבילה בערים הקדושות בתקופת המלה מביאה על פי האמונה למוקשה או לפחות גורמת למזל להשתנות לטובה.
בשנת 2017, נוסף הפסטיבל על ידי אונסק"ו לרשימת המורשת התרבותית הבלתי מוחשית של האנושות.
בפסטיבל שהתחיל ב-13 בינואר 2025, צפויים להשתתף כ-400 מיליון משתתפים מכל רחבי העולם, והרשויות נערכו בהתאם.
הערות שוליים

1 2  , אלכסנדרה לוקש, ההתכנסות האנושית הגדולה בעולם יצאה לדרך, באתר ynet, 13 בינואר 2025
| הינדואיזם ומיתולוגיה הינדואית |
| --- | --- | --- |
| טרימורטי (האלים הראשיים) | הבורא: ברהמה • המגן והמשמר: וישנו • ההורס והבורא-מחדש: שיווה |  |
| אלים נוספים | אינדרה • גאיטרי • גנש • דנוונטרי • הנומאן • לקשמי • סראסווטי  • פרוואטי • קאלי • קרישנה • ראמה • שאקטי |  |
| כתבים | אופנישדות • בהגווד גיטא • ודות (ריג • סמא • יג'ור • אתהרוה) • מהאבהארטה • ראמאיאנה • פוראנות |  |
| מושגים בהינדואיזם | מנטרה (אום • הרא קרישנה) • אטמן • ארבע הווארנות • ברהמן • יוגה • פוג'ה • פרה קדושה • ודאנטה • סמסרה • מוקשה |  |
| חגים ומועדים | דיוואלי • הולי • מהא שיוורטרי • קומבה מלה |  |
| קטגוריות | אלים הינדואים • הינדואיזם • מיתולוגיה הודית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548479905171  BnF: cb12479002f (data)  GND: 4381617-4  LCCN: sh85073421
ורד נעם

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1960 (בת 64) ירושלים 
 ענף מדעי:  חקר התלמוד 
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2020)  פרס מיכאל ברונו (2010) 
 מספר צאצאים:  6 
 
ורד נעם (נולדה ב-11 באוקטובר 1960) היא פילולוגית, חוקרת תלמוד, פרופסור מן המניין בחוג לתלמוד באוניברסיטת תל אביב. כלת פרס ישראל בתחום חקר התלמוד לשנת תש"ף.
ביוגרפיה

נולדה בירושלים לפרופ' יהודה אליצור ולסופרת הילדים רבקה אליצור. בשנת 1985 סיימה לימודי תואר ראשון בתלמוד וארכאולוגיה, בשנת 1989 סיימה לימודי תואר שני בתלמוד, ובשנת 1997 הוענק לה תואר דוקטור בתלמוד, שלושתם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. נושא עבודת הדוקטורט: מגילת תענית וה'סכוליון'. מאז 1999 היא מרצה לתלמוד בחוג לפילוסופיה יהודית ותלמוד באוניברסיטת תל אביב. בשנים 2005–2010 עמדה בראש המגמה לתלמוד וספרות העת העתיקה. בשנת 2008 מונתה לפרופ' חבר ובשנת 2014 לפרופ' מן המניין באוניברסיטת תל אביב. ב-2016 כיהנה כחברת הנהלה של אוניברסיטת תל אביב, והחל מ-2017 היא ראש בית הספר למדעי היהדות וארכאולוגיה שם. היא משמשת כעורכת בכתב העת "ציון", ומאז 2016 חברת דירקטוריון הספרייה הלאומית בירושלים. תחומי עיסוקה הראשיים הם: ספרות חז"ל, ספרות קומראן וההלכה הקדומה. בשנים 2010–2011 הייתה פרופסור אורח בתוכנית למדעי היהדות באוניברסיטת ייל.
כיהנה כחברת ועדת המערכת והמועצה האקדמית של יד בן צבי. היא חברת ועדת המערכת של כתבי העת Journal of Ancient Judaism ו-Dead Sea Discoveries.
בשנת 2010 זכתה בפרס מיכאל ברונו מטעם קרן יד הנדיב. ביום העצמאות ה-72 של מדינת ישראל הוענק לה פרס ישראל לחקר התלמוד. היא האישה הראשונה שזכתה בפרס ישראל בתחום זה.
עוסקת גם בכתיבה פובליציסטית: בעבר כתבה ב'נקודה' - עיתונה של מועצת יש"ע, ומביעה עמדות פמיניסטיות-דתיות.
חיים אישיים

נשואה לאלחנן נעם ואם לשישה. לשעבר תושבת כפר אדומים מתגוררת כיום בירושלים.
לנעם ארבעה אחים: תמר בן-ארי, הפיזיקאי פרופ' שמואל אליצור, העיתונאי אורי אליצור, ופרופסור יואל אליצור חוקר גאוגרפיה מקראית והלשון העברית.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  יחיאל מיכאל הרשקוביץ  יחיאל מיכאל הרשקוביץ     |  יחיאל מיכאל הרשקוביץ  יחיאל מיכאל הרשקוביץ     |  יחיאל מיכאל הרשקוביץ  יחיאל מיכאל הרשקוביץ     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
| עץ משפחת קטן | עץ משפחת קטן | עץ משפחת קטן |   |  שרגא צבי  שרגא צבי     |  שרגא צבי  שרגא צבי     |  שרגא צבי  שרגא צבי     |   |  אדית  אדית     |  אדית  אדית     |  אדית  אדית     |   |  שמואל קליין  שמואל קליין     |  שמואל קליין  שמואל קליין     |  שמואל קליין  שמואל קליין     |   |  יהודה אליצור  יהודה אליצור     |  יהודה אליצור  יהודה אליצור     |  יהודה אליצור  יהודה אליצור     |     |  רבקה אליצור  רבקה אליצור     |  רבקה אליצור  רבקה אליצור     |  רבקה אליצור  רבקה אליצור     |
|  |   |  |   |  |   |   |   |  |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |     |   |   |   |
|  בת שבע  בת שבע     |  בת שבע  בת שבע     |  בת שבע  בת שבע     |     |  מיכאל הרשקוביץ  מיכאל הרשקוביץ     |  מיכאל הרשקוביץ  מיכאל הרשקוביץ     |  מיכאל הרשקוביץ  מיכאל הרשקוביץ     |   |   |   |  |   |  אורי אליצור  אורי אליצור     |  אורי אליצור  אורי אליצור     |  אורי אליצור  אורי אליצור     |  |  יואל אליצור  יואל אליצור     |  יואל אליצור  יואל אליצור     |  יואל אליצור  יואל אליצור     |  |  ורד נעם  ורד נעם     |  ורד נעם  ורד נעם     |  ורד נעם  ורד נעם     |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |
|   |   |  יוסף אליצור  יוסף אליצור     |  יוסף אליצור  יוסף אליצור     |  יוסף אליצור  יוסף אליצור     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |
כתביה

מגילת תענית: הנוסחים, פשרם ותולדותיהם, בצירוף מהדורה ביקורתית, הוצאת יד בן צבי, תשס"ד (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר").
מקומראן למהפכה התנאית: היבטים בתפיסת הטומאה, הוצאת יד בן צבי, תש"ע.
טל אילן וורד נעם, בשיתוף מאיר בן שחר, דפנה ברץ ויעל פיש, בין יוספוס לחז"ל, כרך א - האגדות האבודות של ימי הבית שני; כרך ב - אגדות החורבן, יד בן צבי, תשע"ז
מנחם כהנא, ורד נעם, דוד רוזנטל, מנחם קיסטר (עורכים), ספרות חז"ל הארץ-ישראלית: מבואות ומחקרים, כרך א - מבואות לחיבורי ספרות חז"ל (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"); כרך ב - לעולמה של ספרות חז"ל והקשריה (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")
רשימת המאמרים של ורד נעם באתר רמב"י
Shifting Images of the Hasmoneans: Second Temple Legends and Their Reception in Josephus and Rabbinic Literature, Oxford University Press, 2018
הערות שוליים

↑  ציוץ של רפי פרץ, טוויטר (10 בפברואר 2020)
↑  ורד נעם, מעֵבר למחיצה הפנימית, מקור ראשון, מוסף "שבת", 13 בינואר 2013, 11 בינואר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298935305171  BnF: cb150157099 (data)  GND: 1024739643  ISNI: 0000 0000 8151 9250  LCCN: n96090978  NTA: 265807328  RERO: 02-A027399464  SUDOC: 251439216  VIAF: 71672183   WorldCat (עם VIAF): 71672183
יעקב שטיינברג

ערך זה עוסק בסופר, משורר ומחזאי יידי-עברי. אם התכוונתם לחבר כנסת ושר לשעבר מן השמאל, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1887 בילה צרקווה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  22 ביוני 1947 (בגיל 59) תל אביב-יפו, פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 שפות היצירה:  עברית, יידיש 
 פרסים והוקרה:  פרס ביאליק (1937) 
 
יעקב שטיינברג (1 בספטמבר 1887 – 22 ביוני 1947) היה משורר, סופר, ומחזאי עברי ויידי.
קורות חייו

נולד בי"ב באלול תרמ"ז (1887) לשלמה, שוחט ובודק, ולמיכל בת הרב ישעיהו בירברייער
בעיירה בְּיֶילַה צֶרְקוֹב ("שדה לבן", כיום בילה צרקווה באוקראינה) שבפלך קייב, בתחום המושב של האימפריה הרוסית.
למד בחדר ובישיבה והשכלה כללית רכש בעצמו.
בשנת 1901, בגיל 14, ברח לאודסה, שם פגש בחיים נחמן ביאליק והתוודע לשירה העברית. באותה שנה התפרסם שירו הראשון, "עולם קטן". ב-1903 עבר מאוקראינה לוורשה, שם שהה במחיצת י"ל פרץ. בשנת 1910 עבר לשווייץ, ולמד באוניברסיטאות ברן ולוצרן. שטיינברג הרבה לכתוב ביידיש, וכתב בעיתון היידי "דער פֿרײַנד".
בשנת 1914, ערב מלחמת העולם הראשונה, עלה לארץ ישראל.
מאז עלה ארצה, החל לכתוב בעברית בלבד. הוא הרבה לפרסם בעיתון "דבר", ונמנה עם עורכי ביטאון "מאזנים" של אגודת הסופרים העברים.
בין השנים 1923-1925 התגורר בברלין, שם הכיר את רעייתו לעתיד, ליזה, אחותו של חיים ארלוזורוב. השניים נישאו והגיעו ארצה. לשניים נולדו בן ובת (יונתן שאול  ואיה (גולדהמר)). ליזה עבדה כמורה למוזיקה.
שטיינברג ערך את כתבי גיסו, ד"ר חיים ארלוזורוב ב-7 כרכים, וכן משנת 1936 ערך יחד עם צבי וויסלבסקי את ספרי שירה ומחשבה של מוסד ביאליק. משנת 1942 שימש כעורך כתב העת מאזניים.
בגין יצירתו זכה שטיינברג בשנת 1937 בפרס ביאליק. בנימוקי ועדת הפרס נאמר: "תוכני שירתו של יעקב שטינברג, וגם לשונו וסגנונו, מושרשים עמוק ביצירת הדורות שלנו. חוט של פכחון עובר בכל שיריו ולבטי האדם באשר הוא אדם הם לבטיו וסבלות היחיד סבלותיו. יעקב שטינברג הוא מטובי מספרינו העומדים ביצירתם על קרקע המציאות הישראלית".
יעקב שטיינברג נפטר בתל אביב ב-22 ביוני 1947 (ד' בתמוז תש"ז), ונקבר בבית הקברות טרומפלדור שבעיר. רעייתו, ליזה, נפטרה בנובמבר 1974 ונטמנה לצידו.
ארכיונו האישי שמור במכון גנזים של אגודת הסופרים.
אילן יוחסין

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  אליעזר ארלוזורוב  אליעזר ארלוזורוב     |  אליעזר ארלוזורוב  אליעזר ארלוזורוב     |  אליעזר ארלוזורוב  אליעזר ארלוזורוב     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
 
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  שאול ארלוזורוב  שאול ארלוזורוב     |  שאול ארלוזורוב  שאול ארלוזורוב     |  שאול ארלוזורוב  שאול ארלוזורוב     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|  סימה ארלוזורוב  סימה ארלוזורוב     |  סימה ארלוזורוב  סימה ארלוזורוב     |  סימה ארלוזורוב  סימה ארלוזורוב     |     |  חיים ארלוזורוב  חיים ארלוזורוב     |  חיים ארלוזורוב  חיים ארלוזורוב     |  חיים ארלוזורוב  חיים ארלוזורוב     |  |  יעקב שטיינברג  יעקב שטיינברג     |  יעקב שטיינברג  יעקב שטיינברג     |  יעקב שטיינברג  יעקב שטיינברג     |   |  ליזה  ליזה     |  ליזה  ליזה     |  ליזה  ליזה     |  |  דורה רוזוליו  דורה רוזוליו     |  דורה רוזוליו  דורה רוזוליו     |  דורה רוזוליו  דורה רוזוליו     |     |  דוד רוזוליו  דוד רוזוליו     |  דוד רוזוליו  דוד רוזוליו     |  דוד רוזוליו  דוד רוזוליו     |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |   |   |
|   |   |  שאול ארלוזורוב  שאול ארלוזורוב     |  שאול ארלוזורוב  שאול ארלוזורוב     |  שאול ארלוזורוב  שאול ארלוזורוב     |  |   |   | עץ משפחת קליין | עץ משפחת קליין | עץ משפחת קליין |   |  שושנה רוזוליו  שושנה רוזוליו     |  שושנה רוזוליו  שושנה רוזוליו     |  שושנה רוזוליו  שושנה רוזוליו     |   |  שאול רוזוליו  שאול רוזוליו     |  שאול רוזוליו  שאול רוזוליו     |  שאול רוזוליו  שאול רוזוליו     |   |  דניאל רוזוליו  דניאל רוזוליו     |  דניאל רוזוליו  דניאל רוזוליו     |  דניאל רוזוליו  דניאל רוזוליו     |
|  |   |   |     |   |   |   |   |  |   |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|  מירב ארלוזורוב  מירב ארלוזורוב     |  מירב ארלוזורוב  מירב ארלוזורוב     |  מירב ארלוזורוב  מירב ארלוזורוב     |   |  מיכל  מיכל     |  מיכל  מיכל     |  מיכל  מיכל     |   |  ירום  ירום     |  ירום  ירום     |  ירום  ירום     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  עידו רוזוליו  עידו רוזוליו     |  עידו רוזוליו  עידו רוזוליו     |  עידו רוזוליו  עידו רוזוליו     |
חיבוריו

שירים (1905)
הגליונות האדומים (1905)
הנשיקה (1905) — תלאות ילד יתום.
ספר הסאטירות (1910)
על שפת הנהר (1911) — הרפתקאות ילד אוהב-טבילה.
עץ הדובדבנים (1911) — יומנו של נער בן-עיירה.
מגילת הרעב (1912) — פגישה בין המספר וילד עני.
העיוורת (1912)
סיפורים (1922)
שירים (1923)
רשימות (1928)
כתבי יעקב שטיינברג (1937)
דמויות וחזיונות (1939)
שירים אחרונים (1948)
רשימות אחרונות (1948)
כל כתבי יעקב שטיינברג (1957)
מבחר ליריקה ורשימות (1963)
ילקוט הסיפורים (1966)
שירים, סיפורים ומחזות (1976)
דיוקנאות וערכים (1979)
סיפורים (1980)
הצעיף האדום (1997)
מתרגומיו

יעקב בורקהרדט,"תרבות הריניסאנס באיטליה", מוסד ביאליק, תשכ"ו.
ויקטור הוגו, "עלובי החיים", אמנות, 1934.
לקריאה נוספת

ישראל כהן, יעקב שטיינברג: האיש ויצירתו, ביוגרפיה, הוצאת דביר, תשל"ב/1972, 471 עמודים.
יעקב פיכמן, יעקב שטיינברג (פרקי מסה), ב-"מאזנים" ב'-ג' תרצ"ח, ע' 113-121; ד' תרצ"ח, ע' 357–363.
אברהם קריב, יעקב שטיינברג, ב-"מאזנים" י"ב בתשרי תש"ח, ע' 6–9.
שלום קרמר, שירת יעקב שטיינברג, ב-"מאזנים" כסלו-טבת תשכ"ד, ע' 16–26.
גדעון קצנלסון, מונוגראפיה על יעקב שטיינברג, ב-"מאזנים" שבט תשל"ד, ע' 169–177.
'הר־אבן (שטינברג), יעקוב', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 183–184. (הספר בקטלוג ULI)
אברהם שאנן סופר, מלון הספרות החדשה, הוצאת יבנה, תשי"ט-1959.[דרושה הבהרה]
אהרן קומם, יצירתו הסיפורית ביידיש של יעקב שטיינברג. בתוך: יעקב שטיינבערג: געזאמעלטע דערציילונגען. ירושלים: הוצאת מאגנס, 1986.
נורית גוברין, "חפצה בחיים ובחרה במוות - על 'בת הרב' ליעקב שטיינברג". בתוך: 'קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה', הוצאת גוונים ואוניברסיטת תל אביב, תשס"ב 2002, כרך א', עמ' 287 - 289.
נורית גוברין, "כי נגע בהם המוות ולא המיתם - יעקב שטיינברג: 'ישמעאל'". בתוך: 'קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה', הוצאת גוונים ואוניברסיטת תל אביב, תשס"ב 2002, כרך ב', עמ' 288 - 291. לראשונה: 'הפועל הצעיר', 17.1.1967.
יהודית בר-אל, "מחזור ה'סוניטות מבית הקפה' ליעקב שטיינברג: לשאלת האחדות ההגותית והציור הפיוטי", מחקרי ירושלים בספרות עברית א, תשמ"א (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
רוחמה אלבג, יקום דור חדש וצעיר אך אנו לא נהנה מדרורו. הארץ-מוסף תרבות וספרות, 10 באוקטובר 2017
הערות שוליים

↑  אהרן קומם, עמ' ט.
↑  אוסף יעקב שטיינברג, באתר הספרייה הלאומית.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: דוד שמעוני | פרס ביאליק  1937 | הבא: יעקב כהן |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268583005171  PLWABN: 9810598727805606  BnF: cb144781095 (data)  CANTIC: a1968325x  GND: 123949173  ISNI: 0000 0001 0805 0625  LCCN: n85296371  MusicBrainz: ead3e63c-ddaf-4c2b-a4c6-435f257aaab1  NLA: 35862769  NTA: 203261674  RERO: 02-A003861256  SELIBR: 245784  SUDOC: 086008110  Trove: 1121170  VIAF: 121623141   WorldCat (עם VIAF): 121623141
דון עומר

| --- | --- |

 לידה:  10 בפברואר 1978 (בן 46) Villa Palmeras, פוארטו ריקו 
 שם לידה:  William Omar Landrón Rivera 
 שם במה:  Don Omar 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 סוגה:  רגאטון, מוזיקת היפ הופ 
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  ספרדית 
 חברת תקליטים:  סבן מיוזיק גרופ, Sugar Cream Music
 בן או בת זוג:  Jackie Guerrido (2008–2011) 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי הלטיני לאלבום האורבן הטוב ביותר (2012)  Latin Grammy Award for Best Urban Song (2012) 
 donomar.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
דון עומר (נולד כויליאם עומר לנדרון ריוורה, בספרדית: William Omar Landrón Rivera; ‏נולד ב־10 בפברואר 1978), זמר רגאטון, ראפר ושחקן פוארטו ריקני. מכונה לעיתים El Rey (בספרדית: "המלך").
ביוגרפיה

ויליאם עומר לנדרון ריוורה הוא הבן הבכור של ויליאם לנדרון ולוז אנטוניה ריברה. הוא גדל בסנטורסה, רובע באזור וילה פאלמרס של סן חואן, פוארטו ריקו. מגיל צעיר, גילה התעניינות במוזיקה של Vico C ו-Brewley MC.
בנעוריו, הפך לחבר פעיל בכנסייה הפרוטסטנטית בבאיאמון בה מדי פעם דרש בפני הקהל. עם זאת, לאחר ארבע שנים, הוא עזב את הכנסייה כדי להקדיש את עצמו לשירה.
קריירה

הביצוע הפומבי הראשון שלו היה במועדון לילה, כשהוא מלווה בתקליטן אליאל לינד אוסוריו. אחר כך הוא הופיע באופן קבוע באלבומי אוסף של התקליטנים הפופולריים והמפיקים: Luny Tunes, נורייגה, ו-DJ אריק. הוא עבד גם כזמר ליווי לצמד הקטור וטיטו. אחד מהצמד, הקטור דלגאדו, עזר לו להפיק את אלבום הסולו הראשון שלו.
הקריירה של דון עומר נסקה עם שחרור אלבום האולפן הראשון שלו, The Last Don. הן גרסת האולפן והן המהדורה החיה קיבלו מעמד של אלבום פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטה של אמריקה. ברחבי העולם, האלבום "The Last Don: Live" (תקליטורים ו-DVD) מכר למעלה ממיליון עותקים, על פי אתר האינטרנט הרשמי שלו. הוא קבל פרסים עבור אלבום הפופ הלטיני של השנה והאמן הראפ הלטיני והיפ הופ החדש של השנה של פרס המוזיקה הלטינית Billboard בשנת 2003. האלבום "The Last Don: Live" (תקליטורים ו-DVD) היה גם מועמד לפרס אלבום המוזיקה האורבנית בשנת 2005 לפרס גראמי הלטיני.
אלבומו של עומר ממאי 2006 "King of Kings", הפך לאלבום המדורג הגבוה ביותר בהיסטוריה של הפופ הלטיני בדירוג reggaeton בטבלת 10 האלבומים הנמכרים ביותר בארצות הברית, עם הופעת הבכורה שלו כמקום ראשון במצעד המכירות הלטיני וכמקום ראשון ברשימת ההשמעה של תחנת הרדיו Billboard למוזיקה לטינית קצבית עם הסינגל "Angelito".
בנוסף שיחק במהיר ועצבני 5 ומהיר ועצבני 7. עומר אף שיתף פעולה כמה פעמים עם הזמרת נאטי נטשה. בין שיתופי הפעולה ניתן למנות את להיטם "Dutty Love" ואת "Perdido en Tus Ojos".
חיים אישיים

ויליאם עומר לנדרון הוא אב לארבעה ילדים. הוא התחתן עם החזאית - עיתונאית ג'קי גורידו ב-18 באפריל 2008. שמועות אודות גירושין הקיפו את הזוג אחרי שנתיים מהנישואים. השמועות החמירו יותר בשל הערות של לנדרון שנעשו באמצעות הטוויטר. בחודש מרץ 2011, נחשף שהם התגרשו.
מחלוקות וסוגיות משפטיות

ב-18 בספטמבר 2007, דון עומר נעצר לזמן קצר בסנטה קרוז דה לה סיירה, בוליביה בשל סכסוך משפטי. מקדם קונצרט בוליביאני תבע אותו וחלק מהנהלתו לאחר שבטל הופעה מתוכננת בלה פאס מוקדם יותר בתחילת אותה שנה, כחלק מסיבוב הופעות בינלאומי. הארגון טען כי הוא הזיק לארגון ב-70,000 דולרים עקב הביטול. לנדרון הגיב שהוא בטל את ההופעה בגלל שהחברה לא ספקה כרטיסי טיסה בזמן. לאחר שהמקרה הוצג בפני שופט מקומי, שני הצדדים הגיעו להסכמה. לנדרון הורשה לעזוב את המדינה כדי לקיים הופעה מתוכננת מראש בבואנוס איירס בערוץ טלוויזיה ארגנטינאי וחזר למחרת להופיע באצטדיון הכדורגל של סנטה קרוז.
דיסקוגרפיה > אלבומי סטודיו

2003: The Last Don
2006: King of Kings
2009: iDon
2010: Meet the Orphans
2012: MTO²: New Generation
2015: The Last Don 2
2019: The Last Album
2023: Forever King