stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תיק הרבנים
המשפט > טיעוני ההגנה המרכזיים

לטענת ההגנה הייתה בכתב האישום אכיפה בררנית. הפרקליטות העמידה לדין רק את הדרג הנמוך עליו הם נמנים - ולא העמידה לדין את הדרגים הבכירים בפרשה זו, אף שהם אלה, כך לטענת ההגנה, שהתוו את המדיניות שהובילה למתן הטבות השכר והובילו את המעשים בגינם מואשמים הנאשמים בתיק זה. במסגרת זו, הלינה ההגנה על כך, שראשי המכללות השונות (חלקם חברי מועצת הרבנות הראשית) לא הועמדו לדין, גם לא רבני העיר שחתמו על תעודות היורה יורה.
בנוסף, טענה ההגנה שבכירים ברבנות הסתמכו באופן מוחלט על המסמכים שהוגשו לידיהם, משום שהם נתקבלו ממוסדות שבראשם עמדו אישים בכירים מאוד - חברי מועצת הרבנות הראשית, חלקם רבנים ראשיים לישראל לשעבר. בפרט, אשר לתעודות היורה יורה, טענה ההגנה, כי הוא סמך על הרבנים שחתמו על תעודות היורה יורה, שהם מעניקים את התעודה רק למי שראוי לה. המדובר ברבנים מהשורה הראשונה של הרבנים בארץ.
ההגנה הציגה מספר דוגמאות לחלקם המרכזי של גורמי סמכות בדרג הגבוה יותר:
הודאתו של הרב אליהו בקשי דורון, שהורה "להעלים עין" ו"לא להקפיד על הקריטריונים".
הרב יצחק גרוס הרב המשטרתי הראשי (בין השנים 1997 - 2006), היה הגורם המאשר במשטרה. למרות שראה את האישור לפיו התלמידים למדו 35 שעות בשבוע ואת הפער העולה ממנו, וכן היה מודע לפער בין משך הלימודים במכללות של שנתיים לבין משך הלימודים המופיע בתעודות - חמש שנים. כן ידע, כי ישנם תלמידים חילוניים. לדברי ההגנה, הרב גרוס בחר להעלים עין מכל אלה. הוא בחר, במילותיו שלו, ש"לא להתייחס" לאישורי הלימודים ולא לרדת "לפרטי הדברים". לדברי השופט אמנון כהן (בהכרעת הדין), היה מקום להעמידו לדין על חלקו בפרשה.
ההגנה העלתה רבות את הטענה, כי הגורמים האזרחיים בגופי הביטחון היו מודעים לקריטריונים שהוחלו בפועל על התלמידים (שלא היו זהים לחלוטין לנכתב בתעודות), וכי הם החליטו להעניק את הטבות השכר ללא קשר לתעודות שהוגשו להם וללא קשר למשך הלימודים ורמתם. זה היה דבר שלא ניתן להסתיר אותו, בגלל כמות האנשים שהיו מעורבים: מאות שוטרים ואנשי צבא, עשרות מקבלי החלטות, עשרות מזכירות, ובני משפחותיהם. אחד הדברים הבולטים שנראה שהיו מודעים אליו הוא חוסר קיום אורח חיים דתי. למעשה, רוב הלומדים היו חילונים.
לטענת ההגנה, בידי אותם בכירים שהועמדו לדין, לא היה את הכלים לבדוק בעצמם, כמה שנים ושעות למד כל תלמיד, מהי רמת שליטתו בחומר הנלמד והאם אכן האמור באישורים על לימודים קודמים שהגישו התלמידים, הוא אמת. לדברי ההגנה, הרבנות הראשית "לא מעמידה חוקרים ויחידות חוקרות לבדוק האם המסמכים על פניהם נראים ראויים או המוסדות על פניהם מוכרים".
המשפט > הכרעת הדין

שופט בית המשפט המחוזי בירושלים אמנון כהן, הגיש באפריל 2014 את הכרעת הדין שכללה 845 עמודים. כהן הרשיע שבעה מהעומדים לדין. בין העבירות המיוחסות לנאשמים: קבלת דבר במרמה, ניסיון לקבלתו וסיוע לכך; מרמה והפרת אמונים; זיוף מסמך בכוונה לקבל באמצעותו דבר, שימוש בו ונתינתו. עברות אלו הוכפלו במספר התלמידים שקבלו תעודות.
רוב הנאשמים הואשמו בקבלת דבר במרמה, למרות שלא קיבלו דבר לעצמם. קבלת ה"דבר" במרמה מתייחסת לגופי הביטחון שהעניקו לתלמידים תוספות שכר בסך 2,000-4,000 ש"ח מדי חודש, על פי התעודות שקיבלו מהרבנות. חלק מהנאשמים הואשמו בקבלת דבר במרמה, מפני שקיבלו מהרבנות תעודה של "השכלה תורנית גבוהה" על סמך מסמכים לא מדויקים שהם הציגו לרבנות. אף על פי שתעודות אלו לא קיבל הנאשם בשביל עצמו או בני משפחתו, אלא בשביל אנשי כוחות הביטחון.
עוד נפסק, שלא היה בסמכותו של הרב אליהו בקשי דורון - מתוקף היותו רב ראשי בישראל - לשנות את הקריטריונים למתן תעודת ההשכלה תורנית גבוהה על דעת עצמו. לפי הכרעת הדין, אין לייחס להוראתו "להעלים עין" כל תוקף מחייב.
לדברי השופט, תמצית התיק היא "כוונותיו רצויות אך מעשיו אינם רצויים".
המשפט > גזר הדין

בספטמבר 2014 נגזרו על המורשעים עונשי מאסר שונים. על הנאשם הראשון, שפעל עבור רוב המכללות, נגזרו 7 שנות מאסר וכן קנס על סך 500 אלף שקל. על שאר הנאשמים נוספים נגזר עונש שבין 4 שנות מאסר לעבודות שירות.
ערעורים לבית המשפט העליון על הרשעות אלה נדחו ברובם.
הרב אליהו בקשי דורון

הראשון לציון, הרב אליהו בקשי דורון, שקיבל את ההחלטה לאשר את הלימודים, העיד אחר כך (בינואר 2004) על טעותו. לדבריו, הוא כינס את מועצת הרבנות ואמר "עשינו טעות, כי ראשית-כל ראיתי שיש דרישה להקל על הבחינות, כי התחילו לחצים שהם לא יכולים לעמוד ברמה ... בנוסף אצל השוטרים היה מדובר בשוטרים דתיים, אצל החיילים היה מדובר כאמור בקבוצה גדולה יותר, ושם גייסו כל מיני אנשי קבע, שזה היה מסחרי, ואמרו לי שיש שם מורים שיש שם בקושי דתיים".
בדצמבר 2012 הוגש נגד הרב בקשי דורון כתב אישום על קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, ניסיון לקבלתו, הפרת אמונים ומתן תעודה כוזבת, בטענה שבעת כהונתו כרב הראשי הורה להעניק תעודות הסמכה לרבנות למאות מאנשי מערכת הביטחון, בלא שהיו ראויים לכך. למעשה, היה זה המקרה הראשון בהיסטוריה של מדינת ישראל בו עמד רב ראשי לדין. בקשתו לזכותו בנימוק של הגנה מן הצדק נדחתה בתחילת המשפט. במאי 2017 הורשע הרב בקשי דורון בכל סעיפי האישום נגדו וב-17 באוגוסט 2017 נגזרו עליו שנת מאסר על תנאי וקנס על-סך 250,000 ש"ח. במאי 2021, כשנה לאחר פטירת הרב בקשי דורון, קיבל בית המשפט העליון בדעת רוב של שניים מול אחת את ערעור משפחתו של הרב וקבע כי בשל מצבו הרפואי של הרב הוא לא היה כשיר לעמוד לדין, ולכן בוטלו למפרע הרשעתו והקנס שנגזר עליו.
בכירים במשטרה ובצבא

ביוני 2009 הגישה המחלקה לחקירות שוטרים בפרקליטות המדינה כתב אישום נגד 47 נאשמים בפרשה, רובם המכריע שוטרים או שוטרים לשעבר. אמנם, עד כה לא הועמד לדין אף גורם משטרתי או צבאי מאלה שהתוו את המדיניות של הענקת הטבות השכר וגם לא העומדים בראש הרבנות המשטרתית והצבאית, אשר היו אלה שאישרו את מתן הטבות השכר.
הערות שוליים

↑  בג"ץ 8634/08 שם טוב אלחננוב ואחרים נ' משטרת ישראל, ניתן ב-16 בנובמבר 2010
בג"ץ 397/10 שלמה אפללו ואחרים נ' צה"ל ואחרים, ניתן ב-15 בדצמבר 2011
↑  אביאל מגנזי, עונשי מאסר כבדים ב"תיק הרבנים", באתר ynet, 29 בספטמבר 2014
↑  ע"פ 7621/14 אהרן גוטסדינר ואחרים נ' מדינת ישראל, ניתן ב־1 במרץ 2017
↑  שלמה פיוטרקובסקי, נדחתה בקשת הרב בקשי דורון להגנה מן הצדק, באתר ערוץ 7, 5 במאי 2013
↑  קובי נחשוני, שנה אחרי פטירתו: העליון ביטל את הרשעת הרב בקשי-דורון ב"פרשת הרבנים", באתר ynet, 25 במאי 2021
ע"פ 7535/17 הרב אליהו בקשי דורון נ' מדינת ישראל, ניתן ב־25 במאי 2021
תמונתו של צ'ה גווארה

התמונה המקורית בגרסתה הערוכה
התמונה המקורית בגרסתה המלאה
סרט הצילום מצילומיו של קורדה ביום האירוע, ובו תמונותיו של גווארה
תמונתו של צ'ה גווארה היא תמונה שצילם הצלם הקובני אלברטו קורדה (Korda) ב-1960, ובה נראה המהפכן המרקסיסטי צ'ה גווארה כשהוא חובש כומתה ומביט לעבר נקודה לא ברורה משמאלו של המתבונן. התמונה התפרסמה בסוף שנות ה-60, והפכה לאייקון תרבותי שעובד לתמונות, פסלים ויצירות אמנות אחרות בכל רחבי העולם ואף סמל לרבים. שמה הרשמי של התמונה הוא "Guerrillero Heroico" ("לוחם הגרילה ההירואי").
הרקע לצילום

ב-4 במרץ 1960, כחודשיים לאחר השלמת המהפכה הקובנית, התפוצצה אוניית המטען לה קוברה בנמל הוואנה. בפיצוץ נהרגו עשרות בני אדם. למחרת, 5 במרץ, ערך פידל קסטרו עצרת זיכרון בבית העלמין קולון וצעדה לאורך המאלקון. במהלך הצעדה נשא קסטרו נאום בפני אלפי הצועדים. הבעת פניו של גווארה בעת שהאזין לנאום לכדה את תשומת לבו של קורדה, הצלם הרשמי של קסטרו. הוא הספיק לצלם שתי תמונות, בטרם נבלע גווארה בהמון. קורדה ציין כי הבעת פניו של גווארה העידה על "חוסר שקט מוחלט", כעס וכאב, וכי העצימה את דמותו. עוד ציין כי צילום התמונה לא דרש ממנו כישרון או טכניקה מיוחדים, אלא רק מזל. בתמונה המקורית, שצולמה בחטף, נכללו גם עץ דקל ואדם נוסף, לצדו של גווארה.
עורך "הרבולוסיון", העיתון בו עבד קורדה, התרשם דווקא פחות מהתמונה והחזיר אותה לצלם. בכתבה שסיקרה את האירוע פורסמו רק תמונות של קסטרו, ושל ז'אן-פול סארטר וסימון דה בובואר, שאף הם נטלו בו חלק. קורדה, שאהב את התמונה, יצר ממנה את הגרסה המוכרת כיום שבה מופיעה רק דמותו של גווארה, ללא עץ הדקל והאדם הנוסף, תלה אותה בביתו ונהג לתת עותקים ממנה כמתנה לידידיו. ככלל, רק מעטים נחשפו לה בשנים הראשונות לאחר שצולמה.
פרסום התמונה

ב-1967 שהה פעיל השמאל האיטלקי ג'אנג'אקומו פלטרינלי בבוליביה, בעת שגווארה נלכד בה בידי סוכני ה-CIA. פלטרינלי קיבל את הזכויות לפרסום יומנו של גווארה בעת שביו, ופנה לממשלת קובה לשם קבלת תמונות שיוכל לפרסם עם היומן. הוא הופנה לקורדה, ומצא עניין רב בתמונה שצילם. קורדה נתן לו אותה ללא תשלום, בהיותו "ידיד המהפכה". כרזות הנושאות את התמונה הופצו באיטליה כדי לעורר עניין בלכידתו של גווארה, ולאחר שגווארה הוצא להורג השתמש פלטרינלי בתמונה לכריכת הספר שהוציא ולפרסומו. הספר נמכר במיליון עותקים, והתמונה זכתה לפרסום רב.
עוד באותה שנה, יצר האמן האירי ג'ים פיצפטריק רפרודוקציה של הצילום. בכרזות שעיצב, היה הרקע לדמותו של גווארה אדום, והכוכב על כובע הברט שלו צהוב. הוא גם הגביה מעט את עיניו של גווארה ביחס לצילום המקורי, והוסיף אות F הפוכה על כתפו, לציון שמו. הכרזות הופצו בחינם, ושימשו ארגוני שמאל בבריטניה, באירלנד, בצרפת ובהולנד. כדי להענות לביקוש הרב, הקים פיצפטריק חברה שעסקה בהדפסתן ובהפצתן. הכרזה בעיצובו של פיצפטריק הייתה נפוצה גם בהפגנות הסטודנטים בצרפת ב-1968.
הגרסה של פיצפטריק לתמונה שימשה את אנדי וורהול להכנת כרזה נוספת באותה שנה, שכללה קולאז' ובו תשעה העתקים של התמונה בצבעים עזים, בדומה ליצירות אחרות של וורהול, ובהן "דיפטיכון מרילין", שכללה את דיוקנה של מרילין מונרו. למעשה, התברר כי לא וורהול יצר את התמונה, אלא אחד מתלמידיו, ג'רארד מלאנגה, שהיה זקוק לכסף ומכר את הכרזה כיצירה של וורהול לגלריה ברומא. וורהול הכריז על היצירה כשלו בדיעבד, בתנאי שהרווחים ממנה יועברו אליו.
התמונה הופיעה לראשונה בארצות הברית בכרזות בעיצובו של פול דייוויס, שנתלו בתחנות הרכבת התחתית של ניו יורק כפרסום לגיליון פברואר 1968 של המגזין הספרותי "Evergreen Review".
בקובה עצמה התפרסמה התמונה לראשונה בעיתון רבולוסיון ב-16 באפריל 1961, במודעה שפרסמה כינוס בהשתתפותו. בסופו של דבר לא יצא הכינוס אל הפועל עקב הפלישה למפרץ החזירים, והתמונה התפרסמה במודעה נוספת ב-28 באפריל. לאחר היוודע דבר מותו של גווארה, כוסה בניין משרד הפנים בכיכר המהפכה בהוואנה בכרזה ענקית הנושאת את התמונה. לאורך השנים הוחלפה הכרזה בגרסאות שונות שלה, עד שבסופו של דבר הוצב בחזית הבניין דיוקן עשוי פלדה המבוסס על התמונה, ותחתיו הכיתוב "Hasta la Victoria Siempre"‏ ("עד הניצחון תמיד"). מאז 1983 מעטרת התמונה שטרות של 3 פסו קובני, וב-1992 הוחל בהטבעת מטבע בערך זהה, שאף הוא נושא את הדיוקן.
התמונה כאייקון תרבותי

התמונה סייעה בהעצמת דמותו הכריזמטית של גווארה ובהפיכתו לדמות מיתולוגית. כשהציג מוזיאון ויקטוריה ואלברט תערוכה שעסקה בגווארה בשנת 2006, צוין כי בזכות התמונה הפך גווארה לאייקון של "שיק רדיקלי" וכי לתמונה "חיים משל עצמה". ארגוני שמאל ברחבי העולם אימצו את התמונה, אך היא הפכה גם לנחלתם של מורדים במוסכמות באשר הם. ברחבי העולם נמכרות חולצות טי רבות הנושאות את דיוקנו של גווארה, והפופולריות שלהן כה רבה, עד כי היא נפוצה גם בין אלו שאינם תומכים באידאולוגיה שלו, או כלל אינם יודעים מהי. אוהדי מועדוני ספורט ברחבי העולם, ובפרט כאלו שצבע מדי קבוצותיהם אדום, אימצו את הדיוקן והם נוהגים להניפו כחלק מעידוד קבוצותיהם וללבוש חולצות הנושאות את הדיוקן. בישראל נפוץ השימוש בתמונה בקרב אוהדי מועדוני הכדורגל הפועל תל אביב והפועל ירושלים ומועדוני הכדורסל הפועל אוסישקין והפועל ירושלים. אתר האינטרנט של אוהדי הפועל ירושלים אף נקרא "צ'ה".
טרישה זיף, שחקרה את האיקונוגרפיה של צ'ה גווארה כתבה בספרה מ-2004 כי "צ'ה גווארה הפך למותג, והסמליל של המותג הוא תמונתו, שמייצגת שינוי. היא הפכה לאייקון של מי שחושב מחוץ למסגרת, בכל הקשר שהוא, בין אם מדובר באדם שמתנגד למלחמה, תומך בירוקים, או מתנגד לגלובליזציה. הנוכחות שלה בכל מקום, מבלפסט ועד סווטו, מגדר ההפרדה ועד הבוטיקים הפריזאים, הפכה אותה לתמונה שיצאה מכלל שליטה. בשלב זה, מדובר באימפריה".
העיתונאי מייקל קייסי סבור כי הפופולריות של התמונה נעוצה בכך שהיא סיפקה סמל של מורד בתקופה שבה העולם חיפש שינוי. ג'ון לי אנדרסון ציין כי התמונה מציגה את גווארה כ"אייקון המהפכני האולטימטיבי", עם "עיניו הנעוצות באומץ לעבר העתיד" ו"הבעת פניו המגלמת זעם גברי נוכח אי-צדק חברתי".
דמותו של גווארה, המבוססת על התמונה, בחזית משרד הפנים הקובני
ארבעה ציורי קיר בהוואנה, המבוססים על תמונתו
נשיאת ארגנטינה, כריסטינה פרננדס דה קירשנר, אוחזת בכרזה ובה תמונתו של גווארה, בעת ביקור באוניברסיטת הוואנה
בול רוסי לציון 50 שנים למהפכה הקובנית, ובו תמונתו של גווארה
שלט של מסעדה קובנית בריגה שבלטביה
כתובת גרפיטי בברגן שבנורווגיה בה נראה גווארה כשהוא לובש חולצה הנושאת את תמונתו
זכויות יוצרים

במשך שנים, לא הייתה התמונה מוגנת בזכויות יוצרים, מאחר שקובה לא הייתה חתומה על אמנת ברן עד 1997, אותה הגדיר קסטרו כ"קונספט בורגני". כל מי שעשה שימוש בתמונה, לרבות פלטרינלי ופיצפטריק, עשה זאת מבלי ששילם לקורדה עבור השימוש בה. קורדה עצמו ראה בחיוב את הפצת התמונה בעולם, משום שסבר כי היא עשויה לקדם את האידאולוגיה המרקסיסטית בה תמך גווארה, אך בשל אותה אידאולוגיה התנגד גם לשימוש מסחרי בתמונה או באופן שיפגע, לדעתו, בזכרו של גווארה.
בשנת 2000 הגיש קורדה תביעה בבריטניה נגד חברת פרסום שהשתמשה בתמונה לשם פרסומו של משקה וודקה סמירנוף. במסגרת הסכם פשרה מחוץ לכותלי בית המשפט, שילמה החברה לקורדה 50 אלף דולר, אותם תרם למערכת הבריאות הקובנית. לאחר מותו של קורדה בשנת 2001, המשיכו יורשיו בקו אותו הוביל ביחס לתמונה. בשנת 2003 הגישו תביעה בצרפת נגד ארגון "עיתונאים ללא גבולות" שיצא בקמפיין נגד התיירות לקובה, במחאה נגד הפגיעה בזכויות האזרח במדינה, תוך שימוש בתמונה לצד הסיסמה "ברוכים הבאים לקובה, בית הכלא הגדול בעולם". בתו של גווארה עצמו, אליידה, התייחסה אף היא לסוגיה, וציינה כי אין לבני משפחתה שאיפות להפיק רווחים כלכליים מהתמונה, אך הם מודאגים משימוש בלתי ראוי בה, באופן הפוגע במורשתו.
משפטנים הטילו ספק באפשרות להגן על זכויות היוצרים של קורדה בתמונה, בין אם משום שצילם אותה כעובד ממשלת קובה, ובין אם משום שלפי דיני זכויות היוצרים בקובה עצמה, זכויותיו בה פקעו. עם זאת, לפי דיני זכויות היוצרים בארצות הברית, ייתכן כי בתי המשפט בה יכירו בזכויותיו בתמונה.
ג'ים פיצפטריק הודיע בשנת 2008 כי הוא מעביר את הזכויות על הרפרודוקציה שיצר לבית חולים קרדיולוגי לילדים בהוואנה.
הערות שוליים

↑  Jon Lee Anderson, Che Guevara: A revolutionary life, p. 465
↑  Trisha Ziff, Che Guevara: Revolutionary & Icon (2006), p. 15.
↑  Brandi Leigh, "The Photographer behind the Face of Ernesto Che Guevara", arthistoryarchive.com
↑  אתר מוזיאון ויקטוריה ואלברט
↑  Stephanie Holmes, "Che: The icon and the ad", BBC,‏ 5 באוקטובר 2007.
↑  Brian Byrnes, "Communists, capitalists still buy into iconic Che photo, author says", CNN,‏ 5 במאי 2009
↑  Sean O'hagan, "Just a Pretty Face?",‏ האובזרבר, 11 ביולי 2004.
↑  ‏Marc Lacey, "40 years after Che Guevara's death, his image is a battleground", New York Times,‏ 8 באוקטובר 2007.
↑  ‏Ariana Hernandez-Reguant, "Copyrighting Che: Art and Authorship under Cuban Late Socialism", Public Culture 16(1) 2004, p. 1, 4.
↑  ‏Sarah Levy, "A Copyright Revolution: Protecting the Famous Photograph of Che Guevara", 13 Law and Business Review of the Americas (2007), p. 687.
It's About Time

It's About Time הוא אלבום הבכורה של להקת הפופ-רוק האמריקאית האחים ג'ונאס. האלבום יצא בארצות הברית ב-8 באוגוסט 2006 והופץ בידי חברת התקליטים Columbia Records. האלבום נמכר בעותקים ספורים ואזל מיד מהחנויות[דרוש מקור], ניתן להשיגו כיום באתרי מסחר וירטואלי כמו eBay, במחירים יקרים ובעותקים מיד שנייה.
רשימת שירים

What I Go to School For? - קאבר ל"באסטד"
Time For Me To Fly
Year 3000 - קאבר ל"באסטד"
One Day At Time
6 Minutes
Mandy
You Just Don't Know It
I Am What I Am
Underdog
07:05
Please Be Mine
Issuu

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  2006–הווה (כ־18 שנים)
 מיקום המטה:  פאלו אלטו 
 משרד ראשי:  ארצות הברית
  
 issuu.com
 
Issuu הוא אתר אינטרנט המשמש בתור פרסום אלקטרוני בחינם עבור מגזינים, קטלוגים, עיתונים ועוד. כיום רשומים באתר מעל 21 מיליון פרסומים דיגיטליים. באתר רשומים מעל 85 מיליון קוראים פעילים הרשומים באתר. אתר Issuu פרסומים מובילים בתחומי האופנה, תרבות, ואמנות. כיום אתר Issuu משמש בתור פרסומים רבים באינטרנט.
היסטוריה

Issuu נוסד בקופנהגן, דנמרק בשנת 2006 על ידי: "מיכאל הנסן, רובן ביירג הנסן, מיקל ג'נסן, ומרטין בטון-תומסן" מתוך מטרה לאפשר קריאה של מגזינים באינטרנט ללא צורך בקניית עיתונים ושימוש בנייר מודפס.
בשנת 2009 נבחר Issuu לאחד מ-50 אתרי האינטרנט הטובים ביותר על ידי אתר honoree Webby.
בתחילת 2013 עברה החברה אל עמק הסיליקון בעיר פאלו אלטו, קליפורניה, תחת ניהולו של "ג'ו הירקין" ובשותפות עם חברת יאהו.
DMSP

DMSP (באנגלית: Defense Meteorological Satellite Program (DMSP)) הייתה תוכנית מעקב על תנאי מזג אוויר של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. התוכנית התבססה על ניצול מידע מלוויינים של חיל החלל של ארצות הברית תוך שיתוף פעולה עם מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי. מהפעלתה ועד לשנת 1973 התוכנית הייתה סודית. לוויינים היו במסלול מסונכרן-שמש בגובה של 830 ק"מ. הלוויינים הראשונים סיפקו מידע בעיקר על עננות, בהמשך היקף המידע המועבר התרחב.
היסטוריה

החל משנות ה-60 של המאה ה-20 מרכיב חשוב של תוכנית החלל האזרחית של ארצות הברית היה קשור למטאורולוגיה וחיזוי מזג האוויר. במקביל פעלה תוכנית לצרכים צבאיים. הלוויינים הראשונים סיפקו מידע על עננות ששימשה בהמשך לווייני ריגול בעלי מצלמות. לווייני התוכנית היו יכולים לכסות את שטח כדור הארץ פעמיים ביום. נתונים הועברו לתחנות בקרה בקרקע. בהמשך המידע הועבר לגורמים הרלוונטיים. בהמשך לוויינים צוידו בחיישני תת-אדום שאיפשרו תצפיות לילה. הלוויינים נבנו על ידי לוקהיד מרטין.
השיגור הראשון בוצע ב-23 במאי 1962 ולא הצליח. ב-23 באוגוסט 1962 בוצע שיגור מוצלח ולוויין פעל עד ליוני 1963. לווייני "בלוק 1" היו במשקל 45–55 ק"ג. משקל של דור השני גדל ל-73 ק"ג.
בהמשך לוויינים עברו מספר שדרוגים והתווספו חיישנים שסיפקו מידע נוסף. לוויינים מדגם DMSP 5D-2 היו מצוידים ב-12 חיישנים ופעלו 48 חודשים. משקלם היה 1500 ק"ג.
השיגור האחרון בוצע בשנת 2014. בשנת 2015 קונגרס של ארצות הברית החליט על סגירת התוכנית. למחלקת ההגנה של ארצות הברית היו כמה תוכניות לבניית לווייני מזג האוויר חדשים אך הם לא מומשו. לוויין חדש Weather System Follow-on Microwave מתוכנן לשיגור בשנת 2024.
שיגורים

| בלוק | שנים | שיגורים | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
| בלוק 1 | 1962–1965 | 11 שיגורים מהם 4 נכשלו | השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגרים מדגם "סקאוט" ותור. הלוויינים שקלו עד 55 ק"ג. |
| בלוק 2 | 1965–1966 | 3 שיגורים מהם היה שיגור כושל | השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגרים מדגם "תור". לוויין כלל שיפורים ומשקלו גדל ל-73 ק"ג. |
| בלוק 3 |  | שיגור בודד | הלוויין היה מיועד לשימוש בכוחות שלחמו במלחמת וייטנאם. השיגור בוצע מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגר מדגם "תור". לוויין כלל שיפורים ומשקלו היה 73 ק"ג. |
| בלוק 4A | 1965–1967 | 10 שיגורים מהם היה שיגור כושל | השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגרים מדגם "תור". לוויין כלל שיפורים ומשקלו גדל ל-250 ק"ג. |
| בלוק 5A | 1968–1971 | 6 שיגורים | השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגרים מדגם "תור". לוויין כלל שיפורים ומשקלו גדל ל-420 ק"ג. |
| בלוק 5B | 1971–1974 | 5 שיגורים | השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגרים מדגם "תור". לוויין כלל שיפורים ומשקלו גדל ל-513 ק"ג. |
| בלוק 5C | 1974–1976 | 3 שיגורים מהם היה שיגור כושל | השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגרים מדגם "תור". לוויין כלל שיפורים ומשקלו היה ל-513 ק"ג. |
| בלוק 5D | 1976–2014 | 19 שיגורים מהם היה שיגור כושל | השיגורים בוצעו מבסיס חיל האוויר ונדנברג בעזרת משגרים מדגם "תור", "אטלס", "טיטן" ו"דלתא 4". לוויין כלל שיפורים ומשקלו היה כ-200–513 ק"ג. |
הערות שוליים

↑  DMSP-5D3 F15, 16, 17, 18, 19, 20, Gunter's Space Page (באנגלית)
לוויין מדגם DMSP_Block_5D1
Cupido

Cupido (בעברית: קוּפִּידוֹן) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת הארגנטינאית טיני. האלבום יצא לאור ב-17 בפברואר 2023, בהוצאת חברות התקליטים הוליווד רקורדס וסוני מיוזיק לטין.
רקע והכרזה

בדצמבר 2020, טיני הוציאה את אלבום האולפן השלישי שלה, Tini Tini Tini, וסיימה את הקידום שלו עם סדרה של הופעות בדצמבר באותה השנה. ב-2021, טיני עזבה את חוזה ההקלטות שלה עם יוניברסל מיוזיק לטין אנטרטיינמנט, וחתמה על חוזה אחר עם סוני מיוזיק לטין. במהלך 2021 ו-2022, טיני הוציאה סינגלים ושירים בהוצאת סוני. בספטמבר 2022, היא אישרה שהאלבום החדש שלה ייצא לאור בקרוב, וששיריו מספרים את הסיפורים שעיצבו את החיים והקריירה שלה. ב-26 בינואר 2023, חשפה טיני את שם האלבום Cupido ותאריך היציאה שלו, בתוכנית הטלוויזיה El Hormiguero. במקביל, פרסמה טיני את העטיפה ואת תאריך היציאה של הסינגל העשירי מתוכו, "Cupido", בעמוד האינסטגרם שלה.
רשימת רצועות

| Cupido> מס' | Cupido> שם | Cupido> משך | Cupido>  | Cupido>  | Cupido>  | Cupido>  | Cupido>  | Cupido>  | Cupido>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Cupido  | 2:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Te Pido  | 2:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Muñecas (בהשתתפות La Joaqui וסטיב איוקי)   | 2:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | El Último Beso (בהשתתפות Tiago PZK)   | 3:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Carne Y Hueso  | 2:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | La Loto (בהשתתפות אניטה ובקי ג'י)   | 3:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Las Jordans  | 2:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Beso En Las Rocas  | 2:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | 7 Veces  | 2:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Fantasi (בהשתתפות Beéle)   | 2:38 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Mientéme (בהשתתפות מריה בסרה)   | 2:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Maldita Foto (בהשתתפות מנואל טוריזו)   | 3:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Bar (בהשתתפות L-Gante)   | 2:40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | La Triple T  | 2:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 39:31 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  "¿Quién viene la próxima semana a 'El Hormiguero'? Estos son los invitados del 23 al 26 de enero". www.antena3.com (בספרדית). 2023-01-20. נבדק ב-2023-01-23.
↑  Imparato, Gabriel. "Inesperada sorpresa en el mundo musical: Tini Stoessel cambió de sello discográfico". www.serargentino.com (בספרדית). נבדק ב-2023-01-27.
↑  Flores, Griselda; Flores, Griselda (2022-09-19). "Tini revela importante lección de sus comienzos en Disney". Billboard (בEuropean Spanish). נבדק ב-2023-01-27.
↑  "Tini visita 'El Hormiguero' en plena erupción del volcán Aitana y Sebastián Yatra". La Vanguardia (בספרדית). 2023-01-23. נבדק ב-2023-01-27.
| טיני |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Tini (Martina Stoessel) • Quiero Volver • Tini Tini Tini • Cupido |  |
| סיבובי הופעות | Got Me Started Tour • Quiero Volver Tour • Tini Tour 2022 |  |
| טלוויזיה | "פטיטו" • "ויולטה" • "סוי לונה" • "לאס אסטרלס" • "דה וויס... ארגנטינה" |  |
| קולנוע | "ויולטה: הרגש של הקונצרט" • "ויולטה: המסע" • "טיני: השינוי הגדול של ויולטה" • "היומן" |  |
| טיני – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| Tini (Martina Stoessel) | "Siempre Brillarás" / "Born to Shine" • "Great Escape" / "Yo Me Escaparé" • "Got Me Started" / "Ya No Hay Nadie Que Nos Pare" • "Si Tú Te Vas" |  |
| Quiero Volver | "Te Quiero Mas" • "Princesa" • "Consejo de Amor" • "Quiero Volver" • "Por Que Te Vas" |  |
| Tini Tini Tini | "22" • "Sueltate el Pelo" • "Fresa" • "Oye" • "Ya No Me Llames" • "Recuerdo" • "Ella Dice" • "Duele" • "Un Beso en Madrid" • "Te Olvidare" • "Playa" |  |
| סינגלים אחרים | "Libre Soy" • "Miénteme" • "2:50 (Remix)" • "La Niña de la Escuela" • "Maldita Foto" • "Tú No Me Conoces" • "Bar" • "Fantasi" • "La Triple T" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Todo Es Posible" • "Y Apareciste Tu" • "Lights Down Low" • "La Cintura (Remix)" • "Lo Malo (Remix)" • "Wild" • "Sad Song" |  |
DLL hell

.DLL Hell במשחק ארקייד
הביטוי DLL hell בלשון מדוברת, משמש לתיאור סיבוכים שנובעים משימוש בספריית קישור-דינמי (DLL) במערכות הפעלה חלונות של מיקרוסופט. למרות שהביטוי DLL hell ייחודי לחלונות, לעיתים משתמשים בו במקום הביטוי הכללי יותר Dependency hell, כנראה בגלל החריזה.
הסיבוך יכול לבוא לידי ביטוי בהודעות שמופיעות כאשר מנסים להפעיל תוכנה במחשב. לדוגמה: "A Required DLL File, xxxx, was not found" או "The procedure entry point xxxx couldn't be located in xxxx.DLL". לעיתים לא תופענה הודעות, אבל היישום יפעל באופן לא תקין.
תקלות DLL נפוצות

תקלות DLL hell מופיעות בדרך כלל לאחר התקנה או הסרה של תוכנות ממערכת ההפעלה. התקלות יכולות לנבוע מקונפליקט בין גרסאות של DLL, קושי למצוא את קובצי ה-DLL המתאימים, וריבוי עותקים של קובצי DLL.
תקלות DLL נפוצות > גרסאות לא תואמות

גרסה מסוימת של ספריית קישור-דינמי יכולה להיות תואמת לתוכנית אחת ולא תואמת לתוכנית אחרת. מערכות ההפעלה חלונות פגיעות במיוחד לאי תאימות גרסאות בגלל הדגש על קישור דינמי בשפת C++‎ ואובייקטים של OLE. מחלקות בשפת C++‎ מייצאות שיטות רבות, ולכן שינוי יחיד במחלקה יכול לפגוע בתאימות עם תוכניות שנבנו מול גרסאות מוקדמות יותר. לדוגמה, תיקון "באג" בתוכנה אחת יכול להסיר מאפיין של תוכנה אחרת.
עד לגרסה XP, מערכת ההפעלה חלונות הייתה פגיעה לתקלות כאלה מכיוון שטבלת ה-COM הייתה משותפת לכל המשתמשים ולכל התהליכים. כלומר, אם תוכנית רצתה ליצור עותק של המחלקה היא נאלצה להשתמש ביישום הנוכחי של אותה מחלקה. כתוצאה מכך, אם תוכנה חדשה התקינה אובייקט COM חדש היא יכלה בלי כוונה לפגוע בתוכנות אחרות.
ייתכן גם Dependency hell אחר, לדוגמה, בשפת התיכנות Java. הקוד עובר הידור וקישור סטטי, אבל בזמן ריצה דינמית, מתגלה השגיאה:
java.lang.IncompatibleClassChangeError: Class com.google.common.base.Functions$IdentityFunction does not implement the requested interface java.util.function.Function
	at java.base/java.util.stream.Collectors.lambda$uniqKeysMapAccumulator$1(Collectors.java:178)
הערות שוליים

1 2  שחר שמש, בונים מערכת בטוחה