stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנדריק בראואר

| --- | --- |

 לידה:  18 ביולי 1581 ארצות השפלה הספרדיות, האימפריה הספרדית 
 פטירה:  7 באוגוסט 1643 (בגיל 62) ואלדיביה, צ'ילה 
 מדינה:  הרפובליקה ההולנדית 
 תפקיד:  המושל הכללי של איי הודו המזרחיים ההולנדיים 
 
הנדריק בְּרָאוּאֶר (הולנדית: Hendrik Brouwer ‏ 1581 - 7 באוגוסט 1643) היה מגלה ארצות, אדמירל הולנדי, שכיהן כמנהלן קולוניאלי הן ביפן והן בארצות הודו המזרחית ההולנדית.
סבורים, שבראואר הפליג לראשונה אל הודו המזרחית מטעם "חברת הודו המזרחית ההולנדית" (VOC) בשנת 1606. ב-1610 יצא שוב אל ארצות הודו המזרחית, הפעם כמפקד על שלוש ספינות. במסע זה התווה את נתיב בראואר, המוביל מדרום אפריקה אל יאווה, שהפחית את משך המסע משנה לכ-6 חודשים, הודות לניצול הרוחות המערביות החזקות באזור שבין קווי הרוחב 40° ל-50° דרום. עד אז, הפליגו ההולנדים בנתיב שיט שהעתיקו מן הפורטוגזים דרך חופי אפריקה, מאוריציוס וציילון. בשנת 1617 כבר חייבה VOC את כל ספינותיה להפליג בנתיב של בראואר.
אחרי שהגיע ב-1611 אל איי הודו המזרחית, נשלח ליפן להחליף באופן זמני את יאק ספקס כמנהלן בדג'ימה, מ-28 באוגוסט 1612 עד 6 באוגוסט 1614. במהלך תקופה זו ביקר כנציג הולנד בחצר היפנית באדו. בשנת 1613 נסע לסיאם, ביקור שהניח את היסודות לסחר ההולנדי עם סיאם.
בראשית 1632 היה חבר בנציגות שנשלחה ללונדון לפתור סכסוכים מסחריים בין החברה האנגלית לחברה ההולנדית בהודו. לאחר זאת יצא לאיי הודו, וב-18 באפריל אותה שנה התמנה למושל הכללי של איי הודו המזרחית, כמחליפו של יאק ספקס, משרה בה החזיק עד 1 בינואר 1636. אנתוני ואן דימן היה עוזרו כל התקופה הזאת, ורבים ממסעות החקר שנערכו באוקיינוס השקט בפיקודו של ואן דימן היו בהשראת הצעותיו של בראואר, שאותן העלה על הכתב לפני פרישתו.
הערות שוליים

↑  The Seynbrief, Sailing Toward Destiny, הספרייה הלאומית של אוסטרליה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 14005981  BNC: 000380634  BNE: XX1565146  BnF: cb15130892b (data)  BPN: 28244606  CiNii: DA11178252  GND: 100060021  ISNI: 0000 0000 7847 0935  LCCN: no2014091817  NKC: xx0219322  NTA: 101181981  SUDOC: 245349456  VIAF: 2807473   WorldCat (עם VIAF): 2807473 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המשמר האדום

| --- | --- |

אנשי המשמר האדום מגינים על "בית הסובייטים"
 מדינה:  הונגריה 
 מטה הארגון:  בודפשט 
 יושב ראש:  מתיאש ראקושי 
 תקופת הפעילות:  26 במרץ 1919 – 3 באוגוסט 1919 (131 ימים) 
 
המשמר האדום (בהונגרית: Vörös Őrség) היה ארגון אכיפת חוק שפעל תחת הרפובליקה הסובייטית הונגרית. הוא הוקם בצו מ-26 במרץ 1919, וקיבל את תפקידי הז'נדרמריה, המשטרה, משמר הגבול והמשמר הפיננסי (מכס, בלו, מיסים וכדומה).
הקמה ותפקידים

צו מס' 1 מתאריך 26 במרץ קבע, בין היתר: "המשמר האדום מהווה חלק משלים לצבא האדום וניתן לשבץ את חבריו לשירות צבאי או להעבירם לצבא האדום בכל עת. במקביל להקמת המשמר האדום כל כוחות המשטרה בעלי תפקוד של אכיפת חוק יחדלו מלהתקיים. המשמר האדום כפוף ישירות לקומיסר העם לענייני הפנים (שר הפנים)."
המדינה חולקה ל-11 מחוזות וכן למחוז ה-12 בירת הונגריה בודפשט, המפקדים הראשיים של המשמר בבודפשט היו לפי הסדר פרנץ ינצ'יק, ארנה לנדלר, (שהיה מפקד "המשמר האדום" בבודפשט וגם סגן מפקד המשמר האדום הלאומי כסגן קומיסר העם לענייני פנים) דזיה בירו וארנה זיידלר. המשמר האדום לא היה מורכב רק מחיילים שפורקו מנשקם ומפועלים קומוניסטים מסורים, אלא גם מיזג את צוות המשטרה והז'נדרמריה שפורקו. הצו פורסם ב-1 באפריל. המפקד העליון הלאומי היה (לפי סדר) ארנה לנדלר, ד"ר. פרנץ ראקוש, ד"ר זולטאן ויידה, אדה צ'לפקו ובסוף לתקופה קצרה מתיאש ראקושי. המשמר בוטל על ידי ממשלת פיידל ב-3 באוגוסט בצו. ב-ט באוגוסט באוגוסט הוקמה שוב הז'נדרמריה על יד ממשלת פרידריך.
סמכויות

במסגרת המשמר האדום נקבעו סמכויות הדרגים השונות נגד גורמי הפשיעה (מפקדה ארצית, מטה מחוז, מחלקות בילוש גדודי) בהתאם לאופי הפשעים. לפיקוד הלאומי המרכזי השתייכה למשל מחלקה 3 לחקירות פליליות ועסקה בעיקר באיתור עבירות ברמה לאומית (בפועל בעיקר באזורים מחוץ לבודפשט): תיקים בהליכים של בית משפט צבאי, פעולות נגד רכוש הציבור, חקירות הדורשות מומחיות או שיתוף פעולה מיוחד. שם המחלקה השתנה מספר פעמים (ועדת החקירות של המשמר האדום, הקבוצה המרכזית לחקירות פליליות), אך כללי הנוהל שלה לא השתנו באופן משמעותי.
ראו גם

טרור אדום (הונגריה)
הרפובליקה הסובייטית ההונגרית
לקריאה נוספת

יאנוש שובה: צורות אכיפת חוק בהונגריה 1918–1920. חוברות היסטוריות של אכיפת החוק, 2008. מס. 131 עמוד 142.
הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. (21 במרץ 1919 עד 1 באוגוסט 1919)
Munkásmozgalom-történeti lexikon (לקסיקון תולדות תנועת הפועלים) 1976. ISBN 963 09 0412 8
המשמר האדום. עיטורים מדים ועוד
לקריאה נוספת > ספרות בנושא

נאנדור קובאץ': המשמר האדום. 1956. בודפשט. פורסם על ידי המחלקה הפוליטית של משרד הפנים BM ORK
הערות שוליים

↑  "Egyéb állami szervek 1918–1919". נבדק ב-2020-06-30.
↑  Parádi József. "Rendvédelem-történeti füzetek 21. évf. (2011.) 24. sz.- A Magyar Királyi Csendőrség szervezete" (PDF). Szemere Bertalan Magyar Rendvédelem-történeti Tudományos Társaság. נבדק ב-2020-06-30.
↑  "HU_BFL_VII_5_c_1919_5736_I_0118033 Chlepko Hantos Ede, 1919 (Személyrekord)". אורכב מ-המקור ב-2016-08-18. נבדק ב-2014-09-19.
↑  מתוך עבודתו של דיולה טקאץ' - המשמר האדום
חגי אמיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1959 (בן 65 בערך)
 
חגי אמיר (נולד ב-1959) הוא רופא ישראלי, שמכהן כמנהל המרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין, מומחה בכירורגיה אורתופדית, ברפואה פיזיקלית ובשיקום.
ביוגרפיה

אמיר סיים את לימודי הרפואה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בשנת 1984, ובשנת 1997 סיים התמחות באורתופדיה. בשנת 1998 סיים לימודי תואר שני במינהל מערכות בריאות בפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב, ובשנים 2002 עד 2023 התמחה בשיקום במכון השיקומי של שיקגו שבאוניברסיטת נורת'ווסטרן.
אמיר שירת בחיל הרפואה כרופא גדודי, רופא חטיבתי, קצין רפואה אוגדתי, ובתפקידו האחרון בצה"ל שימש כמפקד גדוד רפואה בדרגת סגן-אלוף. בשנת 2000 פרש מהשירות הצבאי, עבד במחלקות לשיקום אורתופדי במרכז רפואי שיבא ובבית החולים איכילוב, ובשנת 2014 מונה למנהל המחלקה לשיקום אורתופדי במרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין. בשנת 2019 מונה למנהל המרכז. בין היתר, יזם ד"ר אמיר את שינוי שם המוסד מבית החולים לוינשטיים למרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין. מונה למנהל המרכז.
אמיר נשוי לאנט, אמנית שעובדת עם אנשים לאחר שבץ מוחי, ואב לשבעה ילדים. מלבד עיסוקו כרופא, אמיר הוא חזן חובב.
ויל אייזנר

| --- | --- |

ויל אייזנר, 1982
 לידה:  6 במרץ 1917 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  3 בינואר 2005 (בגיל 87) פורט לודרדייל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אמריקני
 שם עט:  Willis Rensie, Erwin Willis, W. Morgan Thomas, Mr. Heck, Ford Davies 
 עיסוק:  סופר ואמן קומיקס, יזם
 מקום לימודים:  תיכון דוויט קלינטון, ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תחום כתיבה:  כותב, מאייר
 יצירות בולטות:  "הרוח" "חוזה עם אלוהים"
 תקופת הפעילות:  1935–2005 (כ־70 שנה) 
 הושפע מ:  ג'וזף כריסטיאן ליינדקר
 פרסים והוקרה:  פרס אינקפוט (1975)  Society of Illustrators Hall of Fame (2015)  היכל התהילה של ג'ק קירבי (1987)  פרס הארווי לכותב בטוב ביותר (1993)  פרס רובן (1998)  פרס הילד הצהוב (1986)  Milton Caniff Lifetime Achievement Award (1994)  הפרס הגדול של העיר אנגולם (1975)  Harvey Award for Best Cartoonist (Writer/Artist) (1993) 
 willeisner.com
 חתימה:   
 
ויליאם ארווין "ויל" אייזנר (באנגלית: William Erwin "Will" Eisner;‏ 6 במרץ 1917 בברוקלין – 3 בינואר 2005 בלודרדייל לייקס שבפלורידה) היה סופר ואמן קומיקס יהודי-אמריקני, כמו גם יזם, שנחשב לאחד מהתורמים החשובים להתפתחותו של המדיום.
אייזנר ידוע בעקבות יצירותיו "חוזה עם אלוהים" ו"הרוח" (The Spirit), שהשפיעו רבות להכרתו של הרומן הגרפי כיצירה ספרותית. נוסף על כך, תפקידו כיזם עזר לבסס את מדיום הקומיקס כמיזם חינוכי לכל דבר, לרבות הקמתם של אולפני הנפשה.
בשנת 1988, קהילת הקומיקס ערכה מחווה לאייזנר בכך שיצרה את פרסי תעשיית הקומיקס ע"ש ויל אייזנר, שנועדו להוקיר הישגים חדשים מדי שנה בתעשייה, בעידודו ובהשתתפותו של אייזנר.
קורות חיים > תחילת חייו

אייזנר נולד בברוקלין שבניו יורק למהגרים יהודיים. אביו היה צייר ויזם, לשעבר פועל אזור הבדים בשדרה השביעית ברובע מנהטן. אייזנר למד בתיכון ע"ש דה-וויט קלינטון. אחד מהמשפיעים הרבים עליו היה המאייר ג'וזף כריסטיאן ליינדקר. בין היתר, אייזנר אייר עבור עיתון בית הספר ועיצב תפאורות. הוא אף שקל להשתמש בכישוריו בתיאטרון.
לאחר סיום לימודיו למד אצל האמן הקנדי ג'ורג' ברנדט ברידג'מן למשך שנה, ובזכות קשריו ניתנה לו משרת מאייר פרסומי בעיתון ניו-יורקי נחשב. באותה עת, אייזנר אייר גם למגזיני פאלפ עבור סכום לא מבוטל של עשרה דולרים לעמוד.
בשנת 1936, חברו ללימודים בוב קיין (לימים יוצר באטמן) הציע לאייזנר בן ה-19 למכור את ציוריו לחוברות הקומיקס Wow, What A Magazine!, שלמעשה היו מקבץ רצועות קומיקס שהודפסו מחדש בצבע. משנת 1935, שניהם החלו בהוספת חומר. מבין יצירותיו נמנה Captain Scott Dalton, גיבור בדמותו של הנרי ריידר הגרד שטייל מסביב לעולם בחיפושו אחר ממצאים נדירים.
קורות חיים > אייזנר ואייגר

אייזנר והעורך הראשי של מגזין WOW, ג'רי אייגר, שיתפו פעולה ביניהם בשנים שלאחר מכן. לאחר ארבע חוברות בלבד של המגזין (חודשים יולי-נובמבר 1936), הצמד המשיך להוציא חומר מקורי להוצאות לאור כדוגמת Fox Comics, Fiction House ו-Quality Comics בין היתר. הייתה זו תקופת השפל הגדול, ורווחיהם עמדו על דולר וחצי לעמוד.
בשנת 1939 יצר אייזנר דמות בדיונית בשם Wonder Man עבור ויקטור פוקס, מו"ל שעבד בעבר עם DC קומיקס ועם Fox Comics, וזאת בעקבות דרישתו ליצור דמות סטייל סופרמן. אייזנר כתב ואייר את הגיליון הראשון של Wonder Comics תחת שם העט ויליס.
קורות חיים > "הרוח"

בסוף 1939 פנו אל אייזנר מטעם ההוצאה לאור Quality Comics בבקשה להיכנס לתחום חוברות הקומיקס, שעתידות להתפרסם בעיתונים. ההחלטה לא הייתה קלה, מכיוון ששותפותו עם אייגר עדיין נשאה פרי. לבסוף, אייזנר מכר את חלקו בשותפות והתפנה לכתוב את "הספיריט", רצועות קומיקס שיועדו לקהל בוגר יותר. הפרסום הראשוני של הדמות החל ב-2 ביוני 1940 במוספים לעיתון בשם The Spirit Section ונמשך עד לשנת 1952. תיאורם הגס של הגיבור הראשי, שמפקדתו מצויה למרגלות המצבה לדמותו האמיתית, ושל החיים בעיר הגדולה שיקפו וכן השפיעו על סגנון הפילם נואר בסרטים ובמדיה הכתובה של שנות ה-40.
חוברות הקומיקס נודעו בעיקר בשל סיפורם של האנשים הפשוטים, כאשר לעיתים קרובות עלילת הגיבור הייתה מפנה עצמה לדרמה המתחוללת בעיר. נוסף על כך, מלבד השימוש באלימות ובפאתוס, חוברות "הספיריט" שאבו כוחן מהשימוש בהומור, כאשר הדמות הייתה שרויה לרוב בקיפאון נוכח הנשים היפות הסובבות אותו.
אייזנר עבד עם צוות מסור על חוברות הקומיקס, אשר המשיך לפרסם אותן גם כאשר אייזנר גויס לצבא ארצות הברית בין השנים 1942–1945. בתקופת שירותו השתמש אייזנר בקומיקס למטרות חינוך. כך למשל, בביטאון Army Motors יצר אייזנר את דמותו של החייל המגמגם והזהיר ג'ו דואפ, שהדגים אחזקה מונעת לכלי הנשק השונים. בשנת 1948, בעת שחזר לכתיבת "הספיריט", ייסד אייזנר חברה שנועדה לספק חומרי הדרכה לארגונים ממשלתיים ועסקיים. אחד מכתבי העת הארוכים ביותר תחת שם החברה היה המגזין PS, The Preventive Maintenance Monthly שהחל בשנת 1951 ונמשך עד לשנות ה-70.
קורות חיים > רומנים גרפיים

בסוף שנות ה-70 הפנה אייזנר את תשומת לבו ליצירת סיפורים ארוכים. "A Contract with God" היה הרומן הגרפי הראשון שלו, שלאחריו הוציא אייזנר מקבץ של סיפורים קצרים המתעדים את ההיסטוריה של קהילות המהגרים של ניו יורק, בעיקר יהודים. בין הספרים נמנים Building, A Life Force, Dropsie Avenue ו-To the Heart of the Storm. אייזנר המשיך לפרסם את סיפוריו גם בשנות ה-70 וה-80 לחייו.
בשנותיו המאוחרות הרצה אייזנר על אמנות המקצוע וכן כתב שני ספרי הוראה המשמשים כיום מאיירים. בהקדמה להוצאה המחודשת ל"חוזה עם אלוהים" משנת 2001, ציין אייזנר כי ההשראה לעלילה הראשית הייתה בעקבות מותה של בתו חולת הלוקמיה בשנת 1969.
קורות חיים > מותו

אייזנר מת בפלורידה כתוצאה מסיבוכים מניתוח מעקפים שעבר ב-22 בדצמבר 2004. חברת DC קומיקס ערכה טקס אשכבה לזכרו באזור האיסט סייד של מנהטן, שכונה שאותה הרבה אייזנר לתאר בסיפוריו ובאיוריו. אייזנר הותיר אחריו אשה ובן.
פרסים והוקרה

אייזנר קיבל הוקרה על עבודתו מאת ארגון המנפישים הארצי כאשר קיבל את פרס הקומיקס לשנים 1967–1969 וכן 1987–1988, כמו גם פרס ראובן גולדברג היוקרתי בשנת 1988.
שמו של אייזנר הונצח בהיכל התהילה של האקדמיה לאמנויות הקומיקס בשנת 1971 וכן בהיכל התהילה ע"ש ג'ק קירבי בשנת 1987. שנה לאחר מכן הוקמו פרסי תעשיית הקומיקס על שמו.
ויאצ'סלב שבצ'וק

ויאצ'סלב אנטוליוביץ' שבצ'וק (באוקראינית: В'ячеслав Анатолійович Шевчук; נולד ב-13 במאי 1978 בלוצק) הוא כדורגלן עבר אוקראיני המשחק בעמדות המגן בקבוצת שחטאר דונצק מהליגת העל האוקראינית ובנבחרת אוקראינה. לאחר פרישה ממשחק פעיל עבר לאימון.
קריירה

שבצ'וק החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל "פודיליה" מהעיר חמלניצקי ששיחקה בליגה השנייה של אוקראינה. משם עבר לקבוצה מטאלורג זפוריז'יה. בשנת 2000 חתם בקבוצת הצמרת האוקראינית שחטאר דונצק. בהנהלת הקבוצה לא היו מרוצים מביצועיו ולכן בתום עונת 2000/2001 כטיס השחקן שלו נמכר לקבוצת שיניק ירוסלבל מהליגה הרוסית. לאחר שתי עונות מוצלחות ברוסיה חזר שבצ'וק לאוקראינה וחתם בקבוצת דניפרו. בתום עונת 2004/2005 במדי דניפרו, הציעה הנהלת שחטאר דונצק לשבצ'וק לחזור לשורותיה. מאז הוא שחקן קבוע בהרכב הקבוצה. 
בדצמבר 2016 הודיע שבצ'וק על פרישתו ממשחק פעיל.
נבחרת

בנבחרת הלאומית של אוקראינה שיחק שבצ'וק מאז אפריל 2003. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק ידידות מול דנמרק. 
שבצ'וק היה אמור להיות בסגל הנבחרת למונדיאל 2006, אך כמה חודשים לפני התחרות הוא נפצע והוחלף בשחקן אחר. 
שבצ'וק היה בסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2012, אך לא שותף באף אחד ממשחקי הנבחרת בתחרות. הוא זומן ליורו 2016 ובמהלך הטורניר השתתף בשני משחקים: נגד גרמניה וצפון אירלנד. בשני המשחקים הללו מילא את תפקיד של קפטן הקבוצה.
קריירת אימון

בשנת 2017 מונה למאמנה של קבוצת הנוער (עד גיל 19) של המועדון שחטאר דונצק. ביוני 2018 התמנה למאמן ראשי של קבוצת אולימפיק דונצק. באפריל 2019 התפטר מתפקידו.
בשנת 2021 מונה למנהל ספורטיבי של קבוצת ורס ריבנה
תארים

גביע אופ"א: 2008/2009
אליפות אוקראינה : 2005/2006, 2007/2008,  2009/2010,  2010/2011,  2011/2012,  2012/2013,  2013/2014
הגביע האוקראיני: 2007/2008,  2010/2011,  2011/2012,  2012/2013,  2015/2016
ז'אן-מארי לן

| --- | --- |

 לידה:  30 בספטמבר 1939 (בן 85) רוסהיים, צרפת 
 ענף מדעי:  כימיה סופרא מולקולרית
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שטרסבורג (1963)  אוניברסיטת הרווארד 
 מוסדות:  קולז' דה פראנס  אוניברסיטת לואי פסטר  אוניברסיטת הרווארד  האוניברסיטה של שטרסבורג 
 תלמידי דוקטורט:  ז'אן-פייר סובאז', Matthieu Sainlos, Artur Stefankiewicz, Sébastien Ulrich, Ghislaine Vantomme, Olivier Baudoin, Christine Paul-Roth, Erik Dujardin, Mir Wais Hosseini, Mireille Blanchard-Desce, Petr Kovaříček 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר ההצטיינות הלאומי (1993)  Marie Curie Medal (2022)  פרס פאראצלסוס (1982)  מדליית כסף של CNRS (1972)  כוכב זהב וכסף של מסדר השמש העולה (2019)  מדליית סיר דרק ברטון (2012)  Robert Robinson Award (1990)  חבר זר של החברה המלכותית (17 ביוני 1993)  מדליית ארד של CNRS (1963, 1964)  פרס הומבולדט (1983)  קצין גבוה בלגיון הכבוד (2014)  פרס נובל לכימיה (1987)  פרס קרל ציגלר (1989)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה (1990)  מדליית לבואזיה (1997)  אביר במסדר הדקל האקדמי (1989)  מדליית יובל המאה (1980)  מדליית הזהב של המרכז הלאומי הצרפתי למחקר מדעי (1981)  מדליית דייווי (1997)  מדליית אונסאגר  קצין בלגיון הכבוד  מפקד בלגיון הכבוד  אביר בלגיון הכבוד  עמית אלכסנדר פון הומבולדט 
 
ז'אן-מארי לן (בצרפתית: Jean-Marie Lehn;‏ נולד ב-30 בספטמבר 1939; רוסהיים, צרפת) הוא כימאי צרפתי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1987 בו זכה במשותף עם האמריקאים צ'ארלס פדרסן ודונלד ג'יימס קראם על הפיתוח והשימוש במולקולות תגובות מותאמות מבנה בעלות סלקטיביות גבוהה.
לן היה חדשן צעיר בתחום הכימיה הסופרא מולקולרית, והוא ממשיך לחדש גם כיום.
ביוגרפיה

לן נולד בעיר רוסהיים בצרפת לפייר ומארי לן. אביו שהיה אופה התעניין מאוד במוזיקה וניגן על פסנתר ועוגב ונהיה בהמשך נגן העוגב של העיר. מה שהשפיע גם על ז'אן-מארי, שניגן מאוחר יותר על אותם הכלים גם אחרי שנכנס לתחום המדע, כי מוזיקה הוא התחום האהוב עליו אחרי מדע. לן התעניין בילדותו בפילוסופיה והיה מהתלמידים המצוינים בנושא זה בתיכון, בהמשך הוא התחיל להתעניין גם במדעים, ובמיוחד בכימיה. בשל כך סיים לן את התואר הראשון בפילוסופיה ביולי 1957 ובמדעים ניסויים בספטמבר של אותה השנה, רק חודשים בודדים לאחר שסיים את לימודיו בתיכון פרפל (Freppel).
לן התחתן עם סילבי לדרר ב-1965, ונולדו להם שני בנים.
לן הוא אתאיסט.
השכלה וקריירה

לן התחיל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת שטרסבורג, ואף על פי שהוא תכנן ללמוד פילוסופיה, בסופו של דבר לקח קורסים בפיזיקה, כימיה ומדעי הטבע. לן השתתף בהרצאות של גיא אוריסון, והבין שהוא רוצה לחקור בתחום הכימיה האורגנית. הוא הצטרף למעבדתו של אוריסון ללימודי דוקטורט. שם, חקר התמ"ג של טריטרפן, ופרסם את המאמר המדעי הראשון שלו. הוא השיג את הדוקטורט שלו ב-1963, והלך לעבוד במשך שנה במעבדתו של רוברט ברנס וודוורד באוניברסיטת הרווארד, ועבד בעיקר על הסינתזה של ויטמין B12. בשנת 1966, מונה לן כעוזר פרופסור במחלקה לכימיה של אוניברסיטת שטרסבורג. הוא עבד שם על הגבול בין כימיה אורגנית ופיזיקלית ועל סינתזת תרכובות שתוכננו במיוחד עבור הצגת תכונה נתונה, על מנת להבין טוב יותר כיצד התכונה קשורה למבנה. הוא קודם כפרופסור באוניברסיטת לואי פסטר בשטרסבורג באוקטובר 1970 ובילה שני סמסטרי האביב של 1972 ו-1974 כפרופסור אורח באוניברסיטת הרווארד, נתן הרצאות וניהל פרויקט מחקר. משנת 1979 הוא קודם גם כפרופסור וראש מעבדת הכימיה בקולז' דה פראנס, וחילק את זמנו בין שתי המעבדות.
מחקר

עבודות המחקר השונות של ז'ן-מארי הובילו בשנת 1968 לסינתזה של מולקולות דמויות כלוב שיוצרות מתחמי הכללה עם יונים של מתכות שונות. עם זה התחיל המחקר שלו על הבסיס הכימי של "הכרה מולקולרית" (כלומר האופן שבו מולקולת קולטן מזהה ונקשרת לסוּבְּסְטְרָט (מצע)), שגם משחק תפקיד מהותי בתהליכים ביולוגיים. למחקרים אלה קיבל לן את פרס נובל לכימיה בשנת 1987.
במשך השנים, קו המחקר הראשי של לן התרחב מהמחקרים על הכרה מולקולרית להגדרה והבדיקה של שדה חדש בענף הכימיה, שלו הוא הציע לקרוא "כימיה סופרא מולקולרית" (העוסק בגופים מורכבים שנוצרו על ידי קשר של שניים או יותר צורונים כימיים המוחזקים ביחד על ידי כוחות מולקולאריים).
פרס נובל לכימיה 1987

החתנים (דונלד ג 'קראם מארצות הברית, ז'אן-מארי לן מצרפת, וצ'ארלס ג' פדרסן מארצות הברית) קיבלו פרס נובל עבור שילוב תרכובות אורגניות של משקל מולקולרי נמוך ועם מאפיינים מאוד מיוחדים. המולקולות בתרכובות אלה נועדו בעיקר כדי לקשור קטיונים (יונים חיוביים), אלא גם אניונים (יונים שליליים) ומולקולות נייטרליות, באופן ספציפי וסלקטיבי. שלושת החוקרים חקרו תכונות כימיות ופיזיקליות של קומפלקסים אלה וגילו גורמים הקובעים את היכולת של המולקולות להכיר אחת את השנייה ולהשתלב זו בזו כמו שמפתח מתאים למנעול.
בתהליך המחקר יוצרו מולקולות המחקות את אופן הפעולה של אנזימים, כדי להבין את יכולת הזיהוי.
ז'אנדו פוקס

ז'אנדו פורה פוקס (בצרפתית: Jeando Pourrat Fuchs; נולד ב-11 באוקטובר 1997) הוא כדורגלן קמרוני-צרפתי המשחק בעמדת הקשר האחורי בבני סכנין.
קריירת מועדונים

פוקס התחיל את הקריירה שלו בקבוצות ילדים ונוער מקומיות. בקיץ 2014 הצטרף לקבוצת המילואים של סושו. ב-22 במאי 2015, פוקס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–1 לאורליאן. בעונת 2015/2016 הפך לשחקן הרכב בקבוצה ורשם 24 משחקים בקבוצה. ב-29 בנובמבר 2016, הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בתיקו 1-1 נגד בורק-אן-ברס. ב-22 בספטמבר 2017 הורחק לראשונה בקריירה בהפסד 1–6 לאז'אקסיו.
בקיץ 2019 חתם לארבע עונות בדפורטיבו אלאבס מליגת העל הספרדית.
ב-10 בספטמבר 2019, פוקס הושאל למכבי חיפה מליגת העל. ב-25 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון קבוצתו 3–0 על מכבי נתניה. ב-28 בינואר 2020 שוחרר מהקבוצה, לאחר ששיחק במדיה שישה משחקים בלבד.
באוקטובר 2020, פוקס חתם בדנדי יונייטד מליגת העל הסקוטית.
ב-28 בינואר 2022 חתם בפיטרבורו יונייטד מהפוטבול ליג הראשונה.
ב-25 באוגוסט חתם בבני סכנין.
קריירת מועדונים > קריירת נבחרות

בצעירותו, פוקס שיחק בנבחרות הנוער של צרפת, והיה שותף לזכייה של נבחרת הנוער באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 בשנת 2016.
ב-20 בנובמבר 2018, פוקס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון בהפסד 0–1 לברזיל.
תארים

אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2016
הערות שוליים

↑  Oficial: Jeando Fuchs ya es jugador del Deportivo Alavés, Marca.com, ‏2019-06-18 (בספרדית)
↑  דורון בן דור, ‏רשמי: ז'אנדו פוקס חתם לעונה אחת במכבי חיפה, באתר ONE‏, 10 בספטמבר 2019
↑  מוטי פשכצקי, ‏רשמית: פוקס שוחרר מהירוקים, באתר ערוץ הספורט, 28 בינואר 2020
הנדריק ואן קרומברוז'

הנדריק ואן קרומברוז' (בהולנדית: Hendrik Van Crombrugge; נולד ב-30 באפריל 1993 בלוון שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת השוער בקבוצת גנק מליגת העל הבלגית ובנבחרת בלגיה.
קריירת מועדונים

ואן קרומברוז' החל את הקריירה המקצוענית שלו בסטנדרד לייז' מליגת העל הבלגית.
ב-1 ביולי 2011 חתם ואן קרומברוז' בסנט טרוידן מליגת העל הבלגית. ב-9 בספטמבר ערך את הופעתו היחידה במועדון, בהפסד 4-3 לראסינג גנק במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת 2011/2012.
ב-1 ביולי 2013 חתם ואן קרומברוז' באויפן מליגת המשנה הבלגית. בתום עונת 2015/2016 העפיל עם המועדון לליגת העל הבלגית. בסך הכל ערך 178 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-1 באוגוסט 2019 חתם ואן קרומברוז' באנדרלכט מליגת העל הבלגית. ב-4 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד מוסקרון במסגרת המחזור השני בליגה לעונת 2019/2020. בשלוש העונות הראשונות שלו במועדון ערך 79 הופעות ליגה.
קריירה בינלאומית

ב-8 באוקטובר 2020 ערך ואן קרומברוז' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת חוף השנהב במשחק ידידות.
הנדרי קרוזן

הנדריק "הנדרי" קרוזן (בהולנדית: Hendrik "Hendrie" Krüzen; נולד ב-24 בנובמבר 1964) הוא כדורגלן עבר הולנדי, המשמש כעוזר מאמן במכבי תל אביב. כיום משמש כעוזר המאמן בקבוצת הכדורגל הגרמנית באייר לברקוזן.
קריירה

קרוזן החל את קריירת המשחק שלו בקבוצה הראקלס אלמלו, מעיר הולדתו אלמלו בשנת 1980 כשהוא בן 16. לאחר שש שנים בהן עלה עם הקבוצה מליגת המשנה ב-1985 וירד בחזרה בעונה שאחריה, עבר לדן בוס מהליגה הראשונה. לאחר שנתיים מוצלחות בהן כבש במצטבר 22 שערי ליגה נרכש קרוזן על ידי מועדון הפאר ההולנדי פ.ס.וו. איינדהובן. בעונת 1988/1989 זכה קרוזן עם איינדהובן בדאבל אך מיעט לשחק ובעונה הבאה הושאל בחזרה לדן בוס.
בין 1987 ל-1989 היה קרוזן חבר בנבחרת הולנד שאומנה באותה העת על ידי רינוס מיכלס. הוא השתתף בחלק ממשחקי מוקדמות יורו 1988. קרוזן נמנה עם סגל הנבחרת שזכה במקום הראשון בטורניר עצמו, אך לא שותף באף משחק.
בין 1989 ל-1994 שיחק קרוזן בליגה הבלגית, בתחילה בקורטרייק, לאחר מכן ברויאל פוטבול קלאב ליאז' ולבסוף בק.ס.וו. וארחם. ב-1994 חזר קרוזן להולנד והראקלס אלמלו עימה עלה פעם נוספת לליגה הראשונה. בינואר 1996 עבר לא.ז. אלקמאר. בין 1997 ל-2000 שיחק בגו אהד איגלס, וב-2002, לאחר שנתיים בקבוצת כדורגל חובבנית, פרש ממשחק.
לאחר הפרישה עבר קרוזן לשמש כעוזר מאמן בהראקלס אלמלו ונשאר בתפקיד עד 2013. ב-2013 עבר לוויטסה ארנהם ושימש בה כעוזרו של המאמן פיטר בוס, תחתיו לקח חלק גם באימון הראקלס (בין 2004 ל-2006). בתחילת עונת 2015/2016 נפרד מבוס וחזר לצוות האימון של הראקלס, אולם בינואר 2016, לאחר שבוס עבר לאמן את מכבי תל אביב הישראלית, הצטרף אליו קרוזן.
תארים

אליפות הליגה הולנדית השנייה: 1984/1985,‏ 1994/1995
אליפות הולנד: 1988/1989
הגביע ההולנדי: 1988/1989
אליפות אירופה: 1988
ועד ראשי המכללות האקדמיות הציבוריות

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  אשקלון 
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־19 שנים) 
 www.varam.org.il
 
ועד ראשי המכללות האקדמיות הציבוריות (בראשי תיבות, "ור"מ") הוא ארגון הגג של 24 המכללות האקדמיות הציבוריות בישראל. במסגרתו פועלים המוסדות לגיבוש מדיניות משותפת במגוון נושאים העומדים על סדר יומם של המכללות ובכלל זה: ייצוג המוסדות אל מול המועצה להשכלה גבוהה והות"ת, מעקב אחר ביצוע החלטות, כתיבת ניירות עמדה, ייצוג אל מול גורמי הכנסת והממשלה, קיום ימי עיון ועוד.
הוועד הוקם בשנת 2005 ומורכב מועד מנהל בו חברים 24 נשיאי המוסדות וכן מאספה כללית, בה חברים שלושה נציגים מכל מוסד: נשיא, מנכ"ל וסגן נשיא לעניינים אקדמיים.
החל מ-1 באוקטובר 2023 יו"ר הוועד היא פרופ' יפעת ביטון, נשיאת המכללה האקדמית אחווה ויו"ר פורום המנכ"לים היא ד"ר אתי גרובלד, המכהנת כמנכ"לית המכללה האקדמית אחווה. כיו"ר האספה הכללית מכהן החל מחודש נובמבר 2022 פרופ' שמעון גפשטיין שכיהן כנשיא המכללה האקדמית כנרת בין השנים 2012-2022 וכיו"ר ור"מ בין השנים 2020-2022. בעבר כיהנו בתפקיד זה: מר אלי אלאלוף, חבר הכנסת לשעבר וחתן פרס ישראל על מפעל חיים לשנת תשע"ב, פרופ' עליזה שנהר לשעבר נשיאת המכללה האקדמית עמק יזרעאל ויו"ר ור"מ ומר אהרון ידלין ז"ל שכיהן כשר החינוך בין השנים 1974-1977 והלך לעולמו ב-2022.