stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעד 5 לפיתוח בר קיימא
ארגונים ושותפיות

הגופים והשותפויות העיקריים האחראיים למימוש היעד:
UN Women – ועידת האו"ם בנושא העצמה נשית ושוויון מגדרי. הוקמה בשנת 2010. הבחירה לתת לנושא דגש היא בחירה היסטורית שמעלה את המאבק לשוויון בין המינים מדרגה.
(United Nations Development Fund for Women (UNIFEM – מטרתו המקורית של הארגון הייתה לנהל פיננסית את שנת האישה, 1975, ולאחר מכן את עשור הנשים, עד 1985. כיום מספק ייעוץ פיננסי לארגונים להעצמה נשית.
UNHCR – סוכנות הפליטים של האו"ם. הארגון מכיר בכך שנשים מהוות חצי מאוכלוסיית הפליטים, והן נחשבות לפגיעות יותר במעמד זה. הן חשופות לאונס ותקיפה בזמן ביצוע פעילויות יום יומיות. המטרה של הארגון בהקשר זה היא לתת לפליטות כלים להשכלה, ניהוליות ואפשרויות חדשות בחיים.
יוזמות וקמפיינים:
He for She – הוקם על ידי UN Women כארגון סולידרי לשוויון בין המינים. המתנדבים נקראים "Change agents", סוכני שינוי, ומטרתם להחיל שינוי מגברים ונערים כאחד. ההבנה של היוזמה היא ששוויון צריך להגיע משני המינים כדי להועיל לשניהם.
UNiTE to End Violence Against Women – הוקם בשנת 2008. מטרת הארגון היא להעלות מודעות באמצעות לחץ פוליטי כנגד התופעה של אלימות נגד נשים בכל חלקי העולם. הארגון רוצה לעשות זאת דרך שינויים פוליטיים ומשאבים.
Every woman Every child – הוקם על ידי באן קי-מון, מזכ"ל האו"ם לשעבר, ומעודד תפיסה בריאותית. מיישם בפועל מסקנות ואסטרטגיות של האו"ם בנושא בעיות בריאותיות שילדים, נשים ונוער נתקלים בהם.
ראו גם

מטרות לפיתוח בר קיימא
הבטחת חינוך איכותי ושוויוני לכל
אתגר אפס הרעב
הטמעת חשיבה מגדרית
מגדר
שוויון
הערות שוליים

↑  http://www.undp.org/content/undp/en/home/sustainable-development-goals/goal-5-gender-equality.html "Goal 5: Gender equality". UNDP. Retrieved 13 April 2017.
יחסי ליכטנשטיין–שווייץ

| יחסי ליכטנשטיין–שווייץ |
| --- | --- |
ליכטנשטיין: שווייץ


ליכטנשטיין: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
160: 41,277
אוכלוסייה
39,935: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
7,365: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
184,417: 99,060
משטר
רפובליקה קונפדרטיבית: מונרכיה חוקתית

בין נסיכות ליכטנשטיין לבין שווייץ מתקיימים יחסים דיפלומטיים קרובים, ונציגויות שווייץ אף מייצגות את ליכטנשטיין ברחבי העולם.
שיתוף פעולה

על פי בקשת ממשלת ליכטנשטיין משנת 1919, שווייץ שומרת על האינטרסים של ליכטנשטיין ועל אזרחיה בשאר העולם. השניים מהווים אזור כלכלי וכספי משותף (ליכטנשטיין משתמש בפרנק השווייצרי (מאז 1920), ויש לה איחוד מכס (מאז 1924) עם שווייץ), ויש להן גבולות פתוחים (אם כי כיום שניהן חתומות ממילא על הסכם שנגן), ומשום כך אשרת כניסה לשווייץ חלה גם על ליכטנשטיין. לשתי המדינות יש גם מערכת פטנטים משותפת. כמו כן, שווייץ מוסמכת להיכנס לאמנות על שם ליכטנשטיין, אם כי ליכטנשטיין אינה מיוצגת במשא ומתן על האמנה; כוח זה מופעל לרוב באמנות הקשורות במכס או בהליכים.
הנציגויות הדיפלומטיות של שווייץ מייצגות גם את ליכטנשטיין בשאר העולם, אלא אם כן מעדיפה ליכטנשטיין לשלוח נציג משלה. לפני שליכטנשטיין הפכה לחברה בזאיגוד הסחר החופשי האירופי, ייצגה שווייץ את האינטרסים שלה בארגון זה.
לשתי המדינות יש גם שפה משותפת (גרמנית) ושתיהן אינן חברות באיחוד האירופי. ליכטנשטיין מסתמכת על שווייץ גם בנושא ההגנה הלאומית שלה, שכן אין לה צבא משלה. כמו שכנתה, היא שומרת על מדיניות של נייטרליות. שגרירים של מדינה אחת פועלים בדרך כלל כנציגים של שתי המדינות.
תקריות של הצבא השווייצרי

לשווייץ יש צבא פעיל יחסית המקיים גיוס חובה, ומספר אירועים אירעו במהלך השנים באימון שגרתי:
ב-5 בדצמבר 1985 נחתו בליכטנשטיין רקטות שנורו על ידי הצבא השווייצרי וגרמו לשריפת יער, ובעקבות כך שילמה שווייץ פיצויים.
ב-13 באוקטובר 1992, בעקבות פקודות שקיבלו, חצו צוערי הצבא השווייצרי את הגבול בלי דעת, והלכו לטריזן כדי להציב עמדת תצפית. מפקדים שווייצרים התעלמו מהעובדה שטריזנברג אינה בשטח שווייצרי. שווייץ התנצלה בפני ליכטנשטיין על האירוע.
במרץ 2007 נכנסה לליכטנשטיין פלוגה של 171 חיילים שווייצריים, לאחר שחזרה בטעות בחושך. הכוחות חזרו לשטח השווייצרי לאחר שנכנסו יותר מ-2 ק"מ לתוך ליכטנשטיין. שלטונות ליכטנשטיין לא גילו את "הפולשים", והשווייצרים הודיעו להם על כך לאחר האירוע. האירוע זכה להתעלמות משני הצדדים, ודובר של ליכטנשטיין אמר: "זה לא שהם פלשו עם מסוקי קרב".
נציגויות דיפלומטיות

ליכטנשטיין מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה.
שווייץ אינה מיוצגת בליכטנשטיין הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יעקב לויצקי

| --- | --- |
יעקב לויצקי
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  17 באוגוסט 1904 חרסון, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  25 בפברואר 1956 (בגיל 51) ירושלים 
 שם לידה:  Яаков Александрович Левицкий 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  רוסיה, ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  הגימנסיה העברית "הרצליה" (1922)  אוניברסיטת גטינגן (1929) 
 מנחה לדוקטורט:  אמי נתר, אדמונד לנדאו 
 מוסדות:  אוניברסיטת ייל (1929–1931)  האוניברסיטה העברית בירושלים (1931–1956)  אוניברסיטת קיל (1928–1929) 
 תלמידי דוקטורט:  שמשון עמיצור 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1953) 
 צאצאים:  אלכסנדר לויצקי 
 הערות:  פרס לויצקי לחוקר ישראלי בתחום האלגברה קרוי על שמו.
 תרומות עיקריות
 מחקרים בתחום אלגברה מודרנית.
 
יעקב לויצקי (Levitzki;‏ 17 באוגוסט 1904 – 25 בפברואר 1956) היה מתמטיקאי ישראלי, חתן פרס ישראל למדעים מדויקים, ומחלוצי המחקר המתמטי בישראל.
קורות חיים

לויצקי נולד בחרסון שברוסיה (כיום באוקראינה) ב-1904 לאלכסנדר הלוי לויצקי ולאטיל בת עוזר חיים קוטלרוב, ועלה לארץ ישראל בשנת 1912. את לימודיו התיכוניים החל לויצקי בבית הספר של חברת "עזרה", ובעקבות מלחמת השפות עבר לגימנסיה הרצליה. לאחר סיום לימודיו בגימנסיה הרצליה נסע לאוניברסיטת גטינגן שבגרמניה, שם סיים את עבודת הדוקטורט במתמטיקה בהנחייתה של אמי נתר. לאחר מכן הרצה ולימד מתמטיקה באוניברסיטת קיל ובירושלים. באוגוסט 1930 יצא ללימודים באוניברסיטת ייל, הודות למלגת הצטיינות שקיבל מקרן סטרלינג לאחר שנתיים חזר לארץ ישראל והצטרף לסגל המכון למתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1945 הוא הועלה לדרגת מרצה. במהלך השנים התקדם בדרגות במכון ואף שימש יושב הראש שלו למשך זמן מה.
לויצקי ידוע בתרומתו המשמעותית למחקר באלגברה מודרנית. יחד עם צ'ארלס הופקינס הוא הוכיח את משפט הופקינס-לויצקי, הקובע כי כל חוג ארטיני שמאלי הוא גם נתרי שמאלי. ב-1950 גילה עם תלמידו שמשון עמיצור את הזהויות הסטנדרטיות של אלגברות המטריצות. משפט עמיצור-לויצקי, שהוא אחת התוצאות הראשונות  בתאוריה של חוגים עם זהויות, זכה מיד להערכה רבה, שבשלה קיבלו לויצקי ועמיצור את פרס ישראל למדעים מדויקים לשנת 1953.
בנו, פרופ' אלכסנדר לויצקי, לימים חתן פרס ישראל למדעי החיים, ייסד על שם הוריו יעקב ושרלוטה ("לוטה") את פרס לויצקי לחוקר ישראלי בתחום האלגברה.
הערות שוליים

↑  פרס הצטיינות לבן א"י, דבר, 20 באוגוסט 1930
↑  שעורי השתלמות למורים באוניברסיטה בעונת הקיץ, הַבֹּקֶר, 14 ביולי 1941
↑  הועלו לדרגת מרצים באוניברסיטה, המשקיף, 24 ביולי 1945
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313877405171  GND: 125531931  ISNI: 0000 0004 0235 7732  MGP: 15653  VIAF: 297508455   WorldCat (עם VIAF): 297508455 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים ובנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יעקב שוורצמן

| --- | --- |

 לידה:  1880 אוקראינה 
 פטירה:  1942 (בגיל 62 בערך) סטברופול, רוסיה 
 תפקידים:  רופא, קרדיולוגיה 
 
פרופסור יעקב שוורצמן (Yakov Schwartzman, Яков Самойлович Шварцман), (1880-1942), היה רופא יהודי אוקראיני - סובייטי, מומחה בקרדיולוגיה. נרצח על ידי הנאצים יחד עם 72 אנשי צוות של המכון ללימודי רפואה גבוהה בסטברופול יחד עם בני משפחתם ב-20 בספטמבר 1942.
קורות חיים

נולד בעיר באלטה (האימפריה הרוסית ) בשנת 1880 לזוג יהודי, שמואל וברטה שוורצמן, למד רפואה בוורשה וסיים את לימודיו בשנת 1903.
בשנת 1910 נישא לחנה (אנה) ילידת שנת 1890 בניקולייב (Nikolaev), בת לליאון ויוליה גולברג, לזוג היו שני בנים, ליאון (1911-1982) ושמואל (1924-1982).
פרופסור שוורצמן, עבד במספר מוסדות רפואיים באודסה והחל מ-1922 ועד 1941 שימש כפרופסור לתרפיה בבית הספר האוניברסיטאי באודסה. שוורצמן פרסם יותר מ־70 מאמרים בכתבי עת מקצועיים במערב ובבית המועצות. פיתח תרופה בשם "מיאול" (Miol ) שנמכרה בהצלחה ברחבי ברית המועצות. התווית התרופה היא כנגד מחלות הקשורות בשריר הלב. ב-1932 הוזמן לשאת הרצאה בויסבדן (גרמניה) בכנס היובל של איגוד רופאים פנימיים של גרמניה.
ליעקב, היו שני אחים, מיכאל וגרגורי, שניהם היו רופאים במקצועם, האחרון שהיה מיקרוביולוג היה מעומד לפרס נובל על גילוי Shwartzman Phenomenon.
שוורצמן ואשתו התגוררו באודסה יחד עם ילדיהם, שם היה במשך יותר מעשרים שנה ראש הקתדרה לתרפיה.
במלחמת עולם השנייה

ב־22 ביוני 1941 עם תחילת מבצע ברברוסה פלשו הכוחות הגרמנים לברית המועצות, רבבות מיהודי אוקראינה ובלארוס החלו במסע הבריחה מזרחה במטרה להתרחק מהגבולות המערביים. רבים מהם הגיעו עד לסיביר. עשרות אלפים מתוכם פנו לאזור הקווקז בתקווה שהגרמנים לא יגיעו לשם. פרופ' שוורצמן, שלא האמין לתעמולה ששודרה ברדיו הסובייטי שעדכן על פלישת הגרמנים, לא התפנה ביחד עם משפחתו כרוב האוכלוסייה היהודית מזרחה, לכיוון פנים ברית המועצות. הוא ומשפחתו יחד עם כשלושת אלפים מהפליטים הגיעו לעיירה סטברופול, שם שכן המכון ללימודי רפואה גבוהה. מתוך אותה קבוצת פליטים היו מספר מרצים אשר הגיעו מהמכון לרפואה של דנייפרופטרובסק. ביניהם היו מרצים מכובדים מתחומי רפואה מגוונים. המכון ללימודי רפואה גבוהה קביל מרצים אלו בזרועות פתוחות. בין המרצים החדשים נמנה גם פרופ' יעקב שוורצמן.
ב־3 באוגוסט 1942 נכבשה סטברופול, בידי ארמיית הפאנצר הראשונה של הכוחות הגרמניים. בדומה לדפוס הפעולה של הנאצים בכל עיר שנכבשה על ידם בצפון הקווקז, גם בסטברופול החלו הגרמנים מיד בהשמדת היהודים, וזאת בעזרת חלק מהתושבים המקומיים.
לפני כיבוש העיר על ידי הנאצים פרופ' שוורצמן ציווה על ילדיו, שמואל וליאון, להצטרף לחיילים הנסוגים ולברוח בעוד הוא ואשתו נשארו בעיר. כך חיי הילדים ניצלו.
שוורצמן ואשתו אנה נרצחו על ידי הנאצים יחד עם 72 אנשי צוות של המכון ללימודי רפואה גבוהה בסטברופול יחד עם בני משפחתם ב-20 בספטמבר 1942 ונקברו בקבר משותף ליד היער.
הערות שוליים

1 2 3  ד"ר יוליה שוורצמן וד"ר מרים עופר, גורל הצוות היהודי של המכון ללימודי הרפואה בעיר סטוורופול בתקופת השואה, הרפואה • כרך 159 • חוב' 4 • אפריל 2020, עמ' 273 - 277
↑  יעקב שוורצמן - דף עד, באתר יד ושם
↑  אנה חנה שוורצמן - דף עד, באתר יד ושם
↑  Nomination%20archive, NobelPrize.org, ‏2020-04-01 (באנגלית אמריקאית)
↑  תופעת שוורצמן
↑  סביבת לימוד בנושא 'מבצע ברברוסה', באתר www.yadvashem.org
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יעקב שוורצמן".
התרופה מיול משמשת לטיפול במחלות שריר הלב
סיבל סיבר

סיבל סיבר (בטורקית: Sibel Siber) (נולדה ב-13 בדצמבר 1960) היא פוליטיקאית קפריסאית טורקית, שכיהנה כראש ממשלה בשנת 2013.
ביוגרפיה

סיבל סיבר (לבית אדמיר) נולדה בניקוסיה ב-13 בדצמבר 1960. אביה, אלטאי אדמיר, היה מורה בבית ספר יסודי מהכפר מלוסיה במחוז לרנקה. אמה, אייסל אדמיר, הייתה עקרת בית מהכפר קלבדיה. יש לה אח אחד.
היא נולדה בתקופת הקולוניאליזם הבריטי, ברפובליקה הטורקית של צפון קפריסין. סיבר נדדה בין כפרים וערים בילדותה, כאשר אביה הוצב בבתי ספר שונים. היא התגוררה בלרנקה, ארסוס וקלבדיה, ועברה לטרמטוזיה כשהייתה בת שבע. בסופו של דבר השתקעה בניקוסיה. בילדותה פחדה מנסיעות, מכיוון שקפריסאים טורקים רבים נעלמו כשהם על הכבישים. היא סיימה את בית הספר היסודי הטורקי טרמטוזיה ונרשמה לבית הספר התיכון לבנות ניקוסיה הטורקית.
בגיל 16 התקבלה לפקולטה לרפואה צ'ראפשה של אוניברסיטת איסטנבול, בתקופה שבה אירועים פוליטיים של סטודנטים היו בשיאם. היא סיימה את בית הספר לרפואה ב-1983 וסיימה את התמחותה ברפואה פנימית בבית החולים שישלי אתפאל ב-1987, אז חזרה לקפריסין והחלה לעבוד במרפאתה הפרטית. בשנת 1989, היא השיגה מלגה והוכשרה כמומחית לסוכרת ואנדוקרינולוגיה באוניברסיטת וירג'יניה.
סיבר כיהנה בוועד המנהל של איגוד הרופאים העצמאיים שנים רבות .
ב-1983 פורסם מאמרה הראשון, המבקר את מערכת הבריאות בצפון קפריסין. המאמר פורסם בעיתון בעל התפוצה הגבוהה ביותר באותה תקופה. מאז כתבה מדי פעם מאמרים בעיתונים ובמגזינים שונים.
ב-2009, נבחרה כחברת פרלמנט מהמפלגה הטורקית הרפובליקנית המאוחדת.
לאחר נפילת ממשלתו של İrsen Küçük בהצבעת אי-אמון היא נבחרה לראשות הממשלה.
סיבר כיהנה כראש ממשלת צפון קפריסין בין ה-13 ביוני 2013 ל-2 בספטמבר 2013 והייתה האישה הראשונה שנבחרה לתפקיד זה. החל מנובמבר 2015, סיבר הייתה יושבת ראש הפרלמנט, האספה של הרפובליקה של צפון קפריסין. היא הייתה האישה השנייה שנבחרה לתפקיד הזה, אחרי פאטמה אקנוגלו.
קמפיין נשיאותי 2015

סיבר הבטיחה שאם תיבחר, תפעל להביא פיוס בנושא המחלוקת בקפריסין. היא ראתה בתפקיד הנשיאה דמות חשובה על מנת לפתור בעיות קהילתיות. היא התייחסה גם לקדנציה הקודמת שלה כראש ממשלה וטענה כי תנהג באותה מדיניות של פתיחות, שקיפות ואמון שעשתה אז. היא הוכרזה כמועמדת הרשמית של המפלגה הטורקית הרפובליקנית (CTP) ב-23 במרץ. בחודש מרץ התקיים סקר דעת קהל, שבו 21.1% מהמצביעים אמרו כי יצביעו עבורה.
חברים בולטים ב-CTP, כמו ראש הממשלה אוזקאן יורג'יוגלו, הנשיא לשעבר מהמט עלי טלאט וראש הממשלה לשעבר פרדי סבית סויר, תמכו בסיבר כמועמדת המפלגה.
ב-19 באפריל 2015 התקיים הסיבוב הראשון של הבחירות. היא הגיעה למקום השלישי מתוך שבעה מועמדים עם 24,271 קולות או 22.53% מסך הקולות. הנשיא המכהן, Dervis Eroğlu, קיבל את המקום הראשון עם 30,328 מהקולות (28.15% מסך הקולות), ואחריו סגן ראש הממשלה לשעבר מוסטפא אקינצ'י עם 29,030 קולות (26.94% מסך הקולות). סיבר הודחה בסיבוב הראשון ואקינצ'י ניצחה בסיבוב השני.
חיים אישיים

היא הכירה את בעלה, ד"ר ריפאת סיבר, אורולוג, כשעבדה כמתנדבת בבית החולים הממלכתי דוקטור בורהן נלבנטוגלו לאחר סיום לימודיה. ב-1984 נישאו וב-1985 נולדה בתם הבכורה, סומר, ובהמשך הבת השנייה אייסל.
הערות שוליים

↑  "KKTC'ye 2 aylığına kadın başbakan". Hürriyet. 12 ביוני 2013. נבדק ב-8 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  KKTC Cumhurbaşkanı Adayı Dr. Sibel Siber: Kendi Kalemimden Ben, Caucasus Businessmen Association, ‏ארכיון מ-4 במרץ 2016. נבדק ב-8 בנובמבר 2015. (בטורקית)
↑  "Siber, Çözümü liderler, Barışı halk bulacak" (בטורקית). Havadis. 8 בדצמבר 2013. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-8 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Sibel Siber kimdir?" (בטורקית). Yeni Düzen. 13 ביוני 2013. נבדק ב-8 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "İstanbul University, Cerrahpaşa Medical Faculty Graduates from Turkish Program" (PDF). Cerrahpaşa Medical Faculty. נבדק ב-8 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Turkish Cyprus to see first female prime minister - World News". Hürriyet Daily News. נבדק ב-26 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "MRS. Siber elected as the President of the Assembly - North Cyprus". אורכב מ-המקור ב-2013-12-06. נבדק ב-2013-09-13.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סיבל סיבר".
ירוק-לבן-ירוק

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  אבבא מקמה
 הופק בידי:  אבבא מקמה
 שחקנים ראשיים:  סמואל רובינסון איפני דייק ג'וניור ג'מאל איבראהים כריסטבל גודדי אוקי אוזואשי בימבו מנואל מג אוטנווה אריק דידי דונטוס אקואזי אומוי אוזמרה
 מדינה:  ניגריה 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  טורונטו 14 בספטמבר 2016 (פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו) ניגריה 30 בספטמבר 2016
 משך הקרנה:  102 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט נעורים
 דף הסרט ב־IMDb
 
ירוק-לבן-ירוק (באנגלית: Green White Green) הוא סרט קומדיית נעורים ניגרי בבימויו ובהפקתו של אבבא מקמה. הסרט מספר על שלישיית חברים בוהמיינים בלאגוס המעבירים את זמנם עד לאוניברסיטה במשחקי וידאו, הימורים והתפלספויות שטותיות על עתידם.
הסרט הוקרן לראשונה ב-14 בספטמבר 2016 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ולאחר מכן יצא בניגריה ב-30 בספטמבר 2016. בישראל הסרט הוקרן בסינמטק תל אביב ובסינמטק ירושלים. שפת המקור של הסרט היא אנגלית, ואורכו כ-102 דקות.
סרט זה הוא סרטו הראשון של הבמאי אבבא מקמה, והוא היה מועמד למספר פרסים.
תקציר העלילה

הסרט מספר על שלישיית חברים בוהמיינים בלאגוס, העיר הגדולה ביותר בניגריה. הם מעבירים את זמנם עד לאוניברסיטה במשחקי וידאו, הימורים והתפלספויות שטותיות על עתידם. הם עמלים במלוא במרץ לקדם את השאיפות האמנותיות שלהם. הסרט עוסק בדור הצעיר, בחיי העיר הצבעוניים והתוססים של המטרופולין ובחשיבותה של היצירה בכינון זהות ומקום.
השחקנים והדמויות

סמואל רובינסון - סגן
איפני דייק ג'וניור - אוזומה
ג'מאל איבראהים - באבא
כריסטבל גודדי
אוקי אוזואשי
בימבו מנואל
מג אוטנווה
אריק דידי
דונטוס אקואזי
אומוי אוזמרה
הפצה

הסרט הוקרן לראשונה ב-14 בספטמבר 2016 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ולאחר מכן יצא בניגריה ב-30 בספטמבר 2016‏. בישראל הסרט הוקרן בסינמטק תל אביב ובסינמטק ירושלים. הסרט הופץ גם בנטפליקס בשם "ירוק לבן ירוק (וכל הצבעים היפהפיים בפסיפס השיגעון שלי)".
ביקורות

הסרט זכה לביקורות טובות ותואר כ"מזלזל וחכם" על ידי "Now Toronto", כ"מטה-נוליווד" על ידי "Screen Daily" וכ"נועז, פרוע וכיף לכאורה" על ידי "אינדי ווייר".
מועמדויות

| פרס | תאריך הטקס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרסי האקדמיה האפריקאית לקולנוע | 16 ביולי 2017 | הסרט הניגרי הטוב ביותר   סרט הבכורה באורך מלא הטוב ביותר של במאי | מועמדות |
הערות שוליים

↑  GREEN WHITE GREEN TO OPEN LIGHTS, CAMERA, AFRICA!!! 2016 FILM FESTIVAL, נכתב על ידי LCA!!!, באתר "lights camera africa", ב-23 בספטמבר 2016
↑  "Green White Green" premieres at 6th edition 'Day 1', נכתב על ידי Chinedu Adiele, באתר "pulse.ng", ב-1 באוקטובר 2016
↑  THE FILM BLOG: ‘GREEN WHITE GREEN’ WAS THE REAL STAR OF TIFF 2016 – BUT YOU DIDN’T HEAR ABOUT IT, BECAUSE… FEFERITY, נכתב על ידי YManager, באתר "ynaija", ב-20 בספטמבר 2016
↑  ירוק-לבן-ירוק, באתר סינמטק תל אביב
↑  ירוק-לבן-ירוק, באתר סינמטק ירושלים
↑  Green White Green, נכתב על ידי RADHEYAN SIMONPILLAI, באתר "Now Toronto", ב-31 באוגוסט 2016
↑  'Green White Green': Toronto Review, נכתב על ידי  DAVID D'ARCY, באתר "Screen Daily", ב-13 בספטמבר 2016
↑  TIFF Premiere ‘Green White Green’ Shows Off Wildness of Youth In Hilarious Insult Battle – Watch, באתר "Indie Wire", ב-1 באוקטובר 2016
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ירוק-לבן-ירוק".
ירד באיה

ירד באיה בלאי (אמהרית: הያሬድ ባየህ በላይ; נולד ב-22 בינואר 1995) הוא כדורגלן אתיופי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת פאסיל קנמה מליגת העל האתיופית ובנבחרת אתיופיה.
קריירת מועדונים

טמנה, יליד  בהר דר שבאתיופיה, שיחק בדאשן ביר מליגת העל האתיופית. ב-1 ביולי 2016 חתם בפאסיל קנמה מליגת העל האתיופית.
קריירה בינלאומית

ב-21 בנובמבר 2015 ערך באיה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אתיופיה, בהפסד 1-0 לנבחרת רואנדה במסגרת אליפות מזרח ומרכז אפריקה. ב-4 באוגוסט 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 4-3 על נבחרת ג'יבוטי במסגרת מוקדמות אליפות האומות האפריקאיות 2020.
הוא נכלל בסגל נבחרת אתיופיה לקראת טורניר גביע אפריקה לאומות 2021.
יחסי לסוטו–ספרד

| יחסי לסוטו–ספרד |
| --- | --- |
לסוטו: ספרד


לסוטו: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
30,355: 505,370
אוכלוסייה
2,343,924: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,046: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
873: 32,996
משטר
מונרכיה חוקתית

יחסי לסוטו–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין לסוטו וספרד.
יחסים דיפלומטיים

ממשלות ספרד ולסוטו כוננו יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות ב-3 במאי 1976.
שגרירות ספרד משתתפת בקביעות גם בדיאלוג הפוליטי בין האיחוד האירופי ללסוטו. באופן דומה, שגרירות ספרד בפרטוריה יוצגה כמשקיפה דיפלומטית לרגל הבחירות בפברואר 2015 ותיאמה את משלחת האיחוד האירופי במאסרו.
יחסים כלכליים

אף על פי שהכלכלה של לסוטו היא קטנה מאוד, מצבה הגאוגרפי המיוחד בתוך דרום אפריקה הופך אותה לשוק של התרחבות טבעית עבור חברות ספרדיות שכבר קיימות בדרום אפריקה, במיוחד בתחום התשתיות והאנרגיה המתחדשת.
נראה כי לסוטו מגלה נכונות להעדיף יישום אנרגיה מתחדשת במדינה. חברות ספרדיות הממוקמות בדרום אפריקה ניהלו מגעים בנושא זה עם משרד הסניף בתמיכת שגרירות ספרד בפרטוריה.
שיתוף פעולה

לסוטו אינה נחשבת למדינה מועדפת בתוכנית האב לשיתוף פעולה ספרדי. הארגון הלאומי הספרדי נגד רעב פיתח פרויקט הבטחת מזון במדינה בשנת 2013.
אולם ספרד משתתפת באופן פעיל בערוצי שיתוף הפעולה שהאיחוד האירופי מקיים עם לסוטו. לפיכך, ה-XI FED כלל סך של 142 מיליון אירו. האיחוד האירופי אישר גם סכום של 2 מיליון אירו בסיוע הומניטרי חירום כדי להקל על ההשפעות הרות האסון של הבצורת בשנים האחרונות.
נציגויות דיפלומטיות

לסוטו מיוצגת בספרד באמצעות שגרירותה בלונדון, ובנוסף מחזיקה קונסוליה במדריד.
ספרד מיוצגת בלסוטו באמצעות שגרירותה בפרטוריה, דרום אפריקה, ובנוסף מחזיקה קונסוליה במסרו.
סולת הכף

| סולת הכף |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: סולתאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: סולתיים
סוג:: סולת גנט
מין:: סולת הכף
שם מדעי
 Morus capensis ‏ליכטנשטיין, 1823
תחום תפוצה


סולת הכף (שם מדעי: Morus capensis) היא מין עוף ימי גדול המצוי בדרומה של אפריקה לחופי האוקיינוס האטלנטי. מין זה ידוע כצולל טוב לשם תפיסת דגים אך מצוי בסכנה בטבע.
תיאור

סולה זו דומה לסולה צפונית במראה, למעט הזנב הלבן, והיא בעלת ראש וצוואר צהובים וגוף לבן עם שולי כנפיים וזנב שחורים ומקור אפור. העיניים מוקפות בשחור כחולות וקטנות אך חדות ראייה. המקור בעל תלמים שחורים ומחודד והצוואר מוארך מעט ובעל צורת ברבור. אורכה יכול להגיע ל-84-94 ס"מ, מוטת הכנפיים ל-171-185 ס"מ ומשקלה ל-2.6 ק"ג. הזכרים גדולים יותר מהנקבות וצבעיהם דומים. הגוזלים בוקעים מהביצים בספטמבר-אוקטובר ומשקלם בבקיעה כ-70 גרם. הם עירומים ועיוורים אך מתבגרים במהירות ותוך 3 שבועות מגיעים לשליש ממשקל הוריהם. בתחילה נוצותיהם שחורות ובהמשך מקבלות את דפוס הצבעים של הבוגרים.
אקולוגיה

הסולות דואות מצוינות בעלות כנפיים חזקות, המעופפות מעל הים בחיפוש אחר דגים. כשהן מאתרות אותם הן אוספות את כנפיהן וצוללות לים במהירות רבה, כחץ,  עם המקור כלפי מטה. לאחר הצייד הן נחות על המים ומעכלות את המזון לפני חזרתן לחוף.
סולות הכף חיות בזוגות במשך כמה עונות. בכל הטלה יש רק ביצה אחת, בצבע  כחלחל. הן מקננות במושבות גדולות באיים מרוחקים בחופו המזרחי של האוקיינוס האטלנטי, ליד דרום אפריקה ונמיביה, בין השאר על האי מלגס, שם חיה האוכלוסייה הגדולה ביותר, בת 140,000 סולות. רוב הסולות (88%) חיות לחופי דרום אפריקה.
הסולות מצויות בסכנה עקב פגיעה באתרי הדיג וכן בגלל הפרעות למושבות הקינון.
ראו גם

סולה צפונית - קרובתה הצפונית של סולת הכף
סולת נסקה
הערות שוליים

↑  סולת הכף באתר הרשימה האדומה של IUCN
מושבה של סולות בדרום אפריקה
Morus capensis
ירגן אנגברטסן מו

| --- | --- |

 לידה:  22 באפריל 1813 Hole Municipality, נורווגיה 
 פטירה:  27 במרץ 1882 (בגיל 68) קריסטיאנסנד, נורווגיה 
 מדינה:  נורווגיה 
 לאום:  נורווגים 
 מקום קבורה:  Vestre Aker kirkegård 
 שפות היצירה:  נורווגית, דנית 
 צאצאים:  Moltke Moe, Ole Falk Moe, Védastine Aubert 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר אולב הקדוש 
 חתימה:   
 
ירגן אנגברטסן מו (בנורווגית: Jørgen Engebretsen Moe;‏ 22 באפריל 1813 – 27 במרץ 1882) היה סופר וכומר נורווגי. לצד פטר כריסטן אסביירנסן נודע כאספן אגדות-עם נורווגיות וספרי האגדות שלהם מוזכרים בדרך כלל בצוותא בשם "אסביירנסן ומו".
ביוגרפיה

ירגן אנגברטסן מו נולד בשנת 1813 בחווה באזור ויקן. הוא פגש את פטר כריסטן אסביירנסן במהלך לימודים ומהר הם הבינו ששותפים לחקר הפולקלור.
החל משנת 1841 מו טייל כל קיץ בדרום נורווגיה ואסף סיפורי עם. בשנת 1854 הוא התמנה לפרופסור לתאולוגיה באקדמיה צבאית. בשנת 1853 הוא התמנה לכומר בכנסייה באזור ויקן וכיהן בתפקיד במשך עשור. באותה תקופה הוא כתב מספר יצירות ידועות כמו den gamle Mester ו-Sæterjentens Søndag. בשנת 1870 הוא הועבר לכנסייה ליד אוסלו. בשנת 1874 הוא התמנה לבישוף באוסלו וכיהן בתפקיד עד לשנת 1882.
מו ואסביירנסן פרסמו סיפורי עם רבים. בתרבות הנורווגית שמם ומקומם דומה למקום של אחים גרים בתרבות גרמנית. בנוסף הם תרמו רבות לפיתוח השפה הנורווגית. על פעילותו בשנת 1871 הוא קיבל עיטור של מסדר אולף הקדוש.
בבית הספר בה הוא נפגש לראשונה עם אסביירנסן הוקם מוזיאון המוקדש לפעילותם. הבת של מו תרמה למוזיאון מאות פריטים מביתו הפרטי. בנו של מו המשיך בחקר הפולקלור הנורווגי והיה פרופסור לפולקלור הראשון במדינה.
יצירות עיקריות

Samling af Sange, Folkeviser og Stev i norske Allmuedialekter, 1840; מהדורה מורחבת, 1869
Norske folkeeventyr, 1841–1852 (ביחד עם אסביירנסן); מהדורה מורחבת 1882; תרגום לאנגלית, 1859
Digte, 1849 (ספר שירים)
I Brønden og i Kjærnet, 1851 (סיפורים מבוססים על סיפורי עם)
At hænge på juletreet, 1855
En liten julegave, 1860
Samlede skrifter, 1877 (יצירות נבחרות)
סיבל קקילי

| --- | --- |

קקילי, 2017
 לידה:  16 ביוני 1980 (בת 44) גרמניההיילברון, גרמניה
 מדינה:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 פרסים והוקרה:  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (2017)  פרס הקולנוע הגרמני 
 https://sibelkekilli.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סיבל קקילי (בגרמנית: Sibel Kekilli, נולדה: ב-16 ביוני 1980) היא שחקנית גרמנייה. היא התפרסמה בשנת 2004 בזכות תפקידה בסרט הגרמני "עם הראש בקיר" (Gegen die Wand), עליו זכתה בפרס לולה, הפרס הגרמני היוקרתי ביותר. משנת 2011 היא ידועה גם בתור שאיי מסדרת הטלוויזיה "משחקי הכס" של רשת HBO.