stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2024
מועמדים > המפלגה הרפובליקנית > מועמדים שהסירו את מועמדותם

ניקי היילי - שגרירת ארצות הברית באו"ם לשעבר, ומושלת מדינת קרוליינה הדרומית לשעבר. פרשה ב-6 במרץ 2024.
מייק פנס - סגן נשיא ארצות הברית ה-48 (2017–2021) ומושלה החמישים של מדינת אינדיאנה (2013–2017). פרש ב-28 באוקטובר 2023.
דאג בורגום - מושל דקוטה הצפונית המכהן. פרש ב-4 בדצמבר 2023.
טים סקוט - חבר סנאט ממדינת קרוליינה הדרומית. פרש ב-12 בנובמבר 2023.
כריס כריסטי - מושל ניו ג'רזי ה-55, התמודד בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הרפובליקנית ב-2016. פרש ב-10 בינואר 2024.
ויווק רמאסוואמי - יזם ואיש עסקים. פרש ב-15 בינואר 2024.
אייסה האצ'ינסון - לשעבר מושל ארקנסו (2015–2023). פרש ב-16 בינואר 2024.
רון דה-סנטיס - מושל פלורידה המכהן וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השישי של פלורידה לשעבר. פרש ב-20 בינואר 2024.
ניקי היילי
מייק פנס
דאג בורגום
טים סקוט
כריס כריסטי
ויווק רמאסוואמי
אייסה האצ'ינסון
רון דה-סנטיס
מועמדים > המפלגה הליברטריאנית

מועמד המפלגה הליברטריאנית לנשיאות הוא צ'ייס אוליבר (אנ'), יו"ר המפלגה לשעבר בג'ורג'יה (2016–2017). הכריז על מועמדותו ב-5 באפריל 2023, והוכרז ב־26 במאי 2024 כמועמד המפלגה. מועמדה לסגנות הוא מייק טר מאט (אנ').
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| צ'ייס אוליבר (אנ') | מייק טר מאט (אנ') |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| מועמד לנשיאות | מועמד לסגנות נשיאות |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

| מנהל חשבונות מג'ורג'יה | כלכלן מווירג'יניה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
מועמדים > המפלגה הליברטריאנית > מועמדים שהסירו את מועמדותם

ג'ייקוב הורנברגר, עורך דין ומייסד ארגון "החופש לחיות". פרש ב-26 במאי 2024.
לארס מפסטד, נשיא חברת "Fupa Games". פרש ב-26 במאי 2024.
מועמדים > המפלגה הירוקה

מועמדת המפלגה הירוקה לנשיאות היא ג'יל שטיין, שהתמודדה מטעם המפלגה לנשיאות גם ב-2012 וב-2016. מועמדה המפלגה לסגנות הוא בוץ' וור(אנ'), אקדמאי וראפר מקליפורניה שנבחר ב-16 באוגוסט.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| ג'יל שטיין | בוץ' וור |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| מועמדת לנשיאות | מועמד לסגנות נשיאות |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |

| רופאה ממסצ'וסטס | אקדמאי מקליפורניה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
מועמדים > מועמד נוסף שפרש

רוברט פ. קנדי ג'וניור התמודד בתחילה בפריימריז של המפלגה הדמוקרטית, והפך באוקטובר 2023 למועמד עצמאי. קנדי קידם בעבר תיאוריות קונספירציה והוא הפך פופולרי בעיקר בקרב מצביעים עצמאיים ואנטי-ממסדיים שלא מעוניינים להצביע לשתי המפלגות הפוליטיות הדומיננטיות. ב-23 באוגוסט 2024 קנדי פרש מהמירוץ לנשיאות והודיע שהוא יתמוך בדונלד טראמפ.
הבחירות המקדימות > המפלגה הרפובליקנית > עימותים

ב-23 באוגוסט 2023 נערך עימות הבחירות הראשון של הבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית, בו נכחו 8 מועמדים. העימות נערך בפייסרב פורום, מילווקי, ויסקונסין והונחה על ידי הרשת פוקס ניוז.
ב-27 בספטמבר 2023 נערך העימות השני, בו נכחו 7 מועמדים. העימות נערך בספרייה הנשיאותית ע"ש רונלד רייגן, סימי ואלי, קליפורניה. העימות הונחה על ידי פוקס ביזנס (אנ').
ב-8 בנובמבר 2023 נערך העימות השלישי בו השתתפו 5 מועמדים: ניקי היילי, ויווק רמאסוואמי, טים סקוט, כריס כריסטי ורון דה-סנטיס. העימות התקיים במרכז ארשט, מיאמי, פלורידה ושודר ברשת NBC.
ב-6 בדצמבר 2023 נערך העימות הרביעי ובו נכחו כל המועמדים מהעימות הקודם, למעט טים סקוט שפרש מהמרוץ. העימות התקיים באוניברסיטת אלבמה, טסקלוסה, שבמדינת אלבמה והונחה על ידי NewsNation (אנ').
ב-10 בינואר 2024 נערך העימות החמישי, בו נכחו רק ניקי היילי ורון דה-סנטיס. העימות התקיים באוניברסיטת דרייק, דה מוין, איווה והונחה על ידי רשת CNN.
ב־27 ביוני 2024 נערך העימות השישי, בו נכחו שני המתמודדים.
ב-18 בינואר 2024 היה אמור להיערך עימות שישי במדינת ניו המפשייר בין דה-סנטיס להיילי, אך לאחר שהיילי סירבה להשתתף בו אם טראמפ לא ישתתף גם, העימות בוטל.
דונלד טראמפ, המועמד העיקרי, שכיהן כנשיא ארצות הברית בשנים 2017–2021, השתתף רק באחד מהעימותים.
עימותים

כחלק ממסע הבחירות נערך עימות בין טראמפ לביידן (קודם פרישתו), באולפן של רשת CNN בבירת ג'ורג'יה, אטלנטה ב-27 ביוני 2024. הם נשאלו שאלות על מדיניותם בנוגע לנושאים שונים כגון: הכלכלה, סוגיית ההגירה, מערכת הבריאות, הפלות, המלחמה בין אוקראינה לרוסיה ומלחמת חרבות ברזל. מנחי העימות היו העיתונאים ג'ייק טאפר ודנה באש.
ב-10 בספטמבר 2024 התקיים עימות בין קמלה האריס (המועמדת הדמוקרטית שנבחרה לאחר פרישתו של ביידן) לטראמפ. העימות נערך באולפן של רשת ABC בפילדלפיה, ועסק בשאלות על מדיניות כלכלית, הפלות, מדיניות חוץ והגירה. סקרים שנערכו לאחר העימות הצביעו על קמלה האריס כמנצחת. מנגד, טראמפ ותומכיו טענו כי מנחי העימות היו מוטים לטובת האריס.
ב-1 באוקטובר נערך באולפן של CBS News עימות סגנים, בין המועמד הדמוקרטי לסגנות, טים וולז לבין המועמד הרפובליקני, ג'יי. די. ואנס.
תוצאות > הצבעה מוקדמת

כבר לפני יום הבחירות, אזרחים בעלי זכות בחירה יכלו להצביע, כאשר האפשרויות להצביע והמועדים היו שונים מאוד ממדינה למדינה: בכמה מדינות כמו קרוליינה הצפונית, בעלי זכות הבחירה יכלו להצביע כבר באמצע ספטמבר באמצעות הצבעה בדואר (mail-in voting), ובמדינות כמו מינסוטה או וירג'יניה, ההצבעה המוקדמת בקלפי (early in-person voting) החלה כבר בסוף ספטמבר. ברוב המדינות, גם ההצבעה בדואר וגם ההצבעה המוקדמת בקלפי החלו במהלך אוקטובר. ב-47 מדינות ובבירת המדינה, וושינגטון די. סי., בעלי זכות הבחירה יכלו להשתמש באופני הצבעה מוקדמת אלו, ורק ב-3 מדינות (אלבמה, מיסיסיפי וניו המפשייר) לא הייתה אפשרות להצביע מוקדם בקלפי, ולבקשת הצבעה בדואר היה צורך להציג סיבה מוצדקת. אחרת, במדינות אלו הותרה רק ההצבעה בקלפי ביום הבחירות. ב-8 מדינות נשלחו לכל בעלי זכות הבחירה שנרשמו, מבלי צורך בבקשה נוספת מצד הבוחר, טפסי הצבעה בדואר, כך שמדינות אלו נחשבו למדינות "הצבעה בדואר בלבד", בהן הבחירות בוצעו כמעט לחלוטין באמצעות דואר (למרות שבוחרים יכלו גם להצביע בקלפיות לפני יום הבחירות או ביום הבחירות עצמו). אלו היו: קליפורניה, אורגון, וושינגטון, הוואי, נבדה, יוטה, קולורדו וורמונט.
לפני הבחירות ב-2020, הועברו יותר מ-101.45 מיליון (או כ-64%) מתוך יותר מ-159.74 מיליון קולות לפני יום הבחירות. בעקבות השפעות מגפת הקורונה, מספר גדול יותר של בוחרים בהשוואה לבחירות 2016 השתמשו באפשרויות ההצבעה המוקדמת.
לקראת 2024, ציפו לירידה משמעותית בהצבעה המוקדמת בהשוואה למצב החריג של 2020; עם זאת, למרות מגמת העלייה הכללית בהצבעה מוקדמת, אין אפשרות להשוות את המספרים ישירות לאלה של 2016 ו-2020, שכן לאחר 2020, ברבים מהמדינות, התקנות והפרוצדורות של הצבעה מוקדמת שונו פעמים רבות והוחמרו.
נכון ל-5 בנובמבר 2024, הועברו יותר מ-85.9 מיליון קולות מוקדמים. לפי הניו יורק טיימס, בסיום ספירת הקולות צפויים להיות כ-156 מיליון קולות בסך הכל. המשמעות היא שכ-55% מכלל הבוחרים הצביעו מוקדם.
תוצאות > תוצאות הבחירות בפריסה ארצית

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| המועמד לנשיא | המועמד לנשיא | המועמד לנשיא | המועמד לנשיא | קולות | קולות | אלקטורים | אלקטורים | המועמד לסגן הנשיא | המועמד לסגן הנשיא | אלקטורים | אלקטורים |
| המועמד | מפלגה | מפלגה | מדינת המוצא | מס' | אחוז | מס' |  | המועמד | מדינת המוצא | מס' |  |
| דונלד ג'ון טראמפ | המפלגה הרפובליקנית |  | פלורידה | 77,302,164 | 49.72%% | 312 | 312 / 538 | ג'יימס דייוויד ואנס | אוהיו | 312 | 312 / 538 |
| קמלה דווי האריס | המפלגה הדמוקרטית |  | קליפורניה | 75,015,807 | 48.25% | 226 | 226 / 538 | טימותי "טים" ג'יימס וולז | מינסוטה | 226 | 226 / 538 |
| ג'יל שטיין | מפלגת הירוקים |  | מסצ'וסטס | 876,873 | 0.56% | 0 | 0 / 538 | בוץ' וור | קליפורניה | 0 | 0 / 538 |
| רוברט פרנסיס (בוב) קנדי ג'וניור | עצמאים |  | ניו יורק | 756,377 | 0.49% | 0 | 0 / 538 | ניקול שנהאן | קליפורניה | 0 | 0 / 538 |
| צ'ייס ראסל אוליבר | המפלגה הליברטריאנית |  | ג'ורג'יה | 650,143 | 0.42% | 0 | 0 / 538 | מייק טר מאט | וירג'יניה | 0 | 0 / 538 |
| אחרים | אחרים | אחרים | אחרים | 875,878 | 0.56% | - | - | אחרים | אחרים | - | - |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | סך הכול | 155,477,242 | 100% | 538 | 538 |  |  | 538 | 538 |
| נדרש כדי לנצח | נדרש כדי לנצח | נדרש כדי לנצח | נדרש כדי לנצח | נדרש כדי לנצח | נדרש כדי לנצח | 270 | 270 |  |  | 270 | 270 |
תוצאות > מפות

תוצאות לפי מחוזות. מחוזות בגוונים כחולים תמכו בעיקר בהאריס, גוונים אדומים בעיקר בטראמפ.   קמלה האריס—<40%  קמלה האריס—40-50%  קמלה האריס—50-60%  קמלה האריס—60-70%  קמלה האריס—70-80%  קמלה האריס—80-90%  קמלה האריס—>90%  דונלד טראמפ—<40%  דונלד טראמפ—40-50%  דונלד טראמפ—50-60%  דונלד טראמפ—60-70%  דונלד טראמפ—70-80%  דונלד טראמפ—80-90%  דונלד טראמפ—>90%
קרטוגרמת משושים של מספר הקולות האלקטורליים להן זכו המתמודדים היריבים לנשיאות. המדינות המתנדנדות מוצגות בצבע כחול עם פסים.
הוועדה הצבאית של נאט"ו

|  פרטים |
| --- | --- |
 שיוך:  נאט"ו נאט"ו
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1949–הווה (כ־76 שנים) 
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  דנמרק לוטננט אדמירל רוב באואר
 
הוועדה הצבאית של ארגון האמנה הצפון-אטלנטית (באנגלית: North Atlantic Treaty Organization's Military Committee, ידועה גם בראשי תיבות MC) היא הגוף הצבאי העליון של נאט"ו האחראי לייעוץ צבאי למועצה הצפון-אטלנטית ולקבוצת התכנון הגרעיני. הגוף מורכב מראשי ההגנה (Chief of defence) של המדינות החברות, הקצינים הבכירים ביותר בכוחות המזוינים של כל מדינה.
מבנה

הוועדה הצבאית מורכבת מראשי ההגנה של המדינות החברות בנאט"ו, אך במרבית הזמן המדינות מיוצגות בה על ידי הנציגים הצבאיים הקבועים (MILREP) שלהן, לרוב קצינים בדרגת גנרל או אדמירל. ראשי ההגנה של המדינות נפגשים בדרך כלל שלוש פעמים בשנה, פעמיים במטה נאט"ו בבריסל, בלגיה ופעם נוספת בעיר בירה של אחת המדינות.
מבנה > יושב ראש

יושב ראש הוועדה הצבאית של נאט"ו מנהל את הוועדה, פועל מטעמה ומשמש כנציגה במועצה הצפון-אטלנטית וכדוברה. בנוסף, הוא משמש כיועצו הצבאי הראשי של מזכ"ל נאט"ו. יו"ר הוועדה הצבאית נבחר מבין ראשי ההגנה של נאט"ו ומתמנה לתקופת כהונה של שלוש שנים. הוא חייב לשרת כראש ההגנה (או תפקיד מקביל) במדינתו, ובאופן מסורתי הוא קצין לא אמריקאי בדרגת גנרל ארבעה כוכבים או מקבילה לכך.
יושב הראש הנוכחי, נכון ל-2024, הוא אדמירל רוב באואר, לשעבר ראש ההגנה של הכוחות המזוינים של הולנד, שנבחר לתפקיד ביוני 2021.
תפקיד

הוועדה הצבאית מסייעת ומייעצת למועצה הצפון-אטלנטית (NAC) ולקבוצת התכנון הגרעיני (NPG) בנושאי מדיניות ואסטרטגיה צבאית ואחראית על ההתנהלות הכוללת של העניינים הצבאיים של הברית. הגוף המבצע של המועצה, המטה הצבאי הבין-לאומי (IMC).
היסטוריה

הוועדה הוקמה ב-1949, והייתה הגוף השני שהוקם במסגרת נאט"ו אחרי המועצה הצפון-אטלנטית. תפקידה המקורי היה לייעץ למפקד העליון של בעלות הברית באירופה.
עד 2008 הוועדה הצבאית לא כללה את צרפת, שהחליטה ב-1966 להסיר את עצמה מהמבנה הצבאי המשולב של נאט"ו, אליו הצטרפה מחדש ב-1995. אי-ייצוגה של המדינה בוועדה לתכנון ההגנה הוביל לסכסוכים בינה לבין חברות נאט"ו, למשל לפני מלחמת עיראק.
ראו גם

נאט"ו
האמנה הצפון-אטלנטית
הערות שוליים

1 2  הוועדה הצבאית, באתר נאט"ו
1 2 3  יושב ראש הוועדה הצבאית, באתר נאט"ו
↑  המטה הצבאי הבין-לאומי, באתר נאט"ו
| נאט"ו ארגון האמנה הצפון-אטלנטית (NATO) |
| --- | --- | --- |
| הכוחות המזוינים של המדינות החברות | איטליה • איסלנד • אלבניה • אסטוניה • ארצות הברית • בולגריה • בלגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • טורקיה • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • מונטנגרו • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • ספרד • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קנדה • קרואטיה • רומניה |  |
| פעולות צבאיות עיקריות | מלחמת המפרץ • מבצע משמר משותף • מבצע כוח מאוחד • מלחמת אפגניסטן • מלחמת עיראק • מבצע מגן האוקיינוס • התקיפה הצבאית הבין-לאומית בלוב • מבצע המאמץ הפעיל • מבצע שומר הים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ko20191029297  VIAF: 920155466464502160002   WorldCat (עם VIAF): 920155466464502160002 
יושב ראש הוועדה בשנת 2014, הגנרל קנוד ברטלס, ראש ההגנה של דנמרק
אמנות פלאונטולוגית

עותק מוקטן של ציור הקיר המפורסם של צ'ארלס נייט במוזיאון פילד להיסטוריה של הטבע בשיקגו מ-1942 המתאר קרב ענקים בין הטריצרטופס לטירנוזאורוס רקס. זהו אחד מהציורים הפלאונטולוגיים הידועים ביותר.
דיאגרמה שלדית של ברונטוזאורוס, איור מאת הפלאונטולוג הנודע עותניאל צ'ארלס מארש.
"דיורמה" - ציור פנורמה של הפארק הפרובינציאלי דינוזאור ובו מיני דינוזאורים אופיינים, מאת ג'וליוס צ'וטוני.
מיניאטורה מסוג "פסל שולחן" (שלמעשה מהווה פסלון) של טריצרטופס.
אמנות פלאונטולוגית (באנגלית: Paleoart) היא תת-סוגה של אמנות ריאליסטית או היפר-ריאליסטית המשלבת אמנות ומדע, בעיקר פלאונטולוגיה וביולוגיה, על מנת לשחזר בתי גידול, צמחים ובעלי חיים שנכחדו, כאשר הפופולריים שבהם הם הדינוזאורים (עם זאת, האמנות הפלאונטולוגית עוסקת גם בבעלי-חיים שאינם דינוזאורים, כגון חסרי חוליות, דו-חיים, זוחלים קדומים ויונקים קדומים). האמנות הפלאונטולוגית התפתחה מהצורך המדעי לאייר מאובנים ולנסות לשחזר כיצד נראה בעל החיים כשהיה חי. האמנים הפלאונטולוגים הראשונים עבדו תחת פלאונטולוגים והיו בקיאים באנטומיה של בעלי החיים, במטרה לנסות ולשחזר את בעל החיים בצורה המדויקת ביותר ככל האפשר. עם זאת, מאחר שלרוב המאובנים חלקיים, יש מידה של חירות אמנותית בשחזור בעל החיים, ואיורים מסוימים הופכים למיושנים ושגויים בעקבות תגליות חדשות.
איורים וציורים פלאונטולוגיים מרבים להופיע בספרי מדע פופולרי בנושאי בעלי-חיים שנכחדו, ואלה נעים מאיורים סכמטיים המסבירים את הטקסט (לרוב איורים של חלקים בשלד ואופן פעולת הגוף) לציורים אמנותיים המשחזרים את בעל-החיים בבית גידולו. שחזורים פלאונטולוגיים מופיעים גם בספרות המדעית ואף במאמרים מדעיים עצמם. איורים של שלטי מידע והסברה, ציורי קיר, דיורמות ודגמים בגדלים שונים (ממינאטורות ועד דגמים אנימטרוניים בגודל טבעי) מרבים לעטר מוזיאוני טבע ותערוכות בנושא בעלי חיים שנכחדו. לעיתים קרובות כוללות תערוכות אלה דיורמות ענק (או כסצנה עם דגמים או כציור קיר גדול) המתארות כיצד נראו בעלי-החיים בסביבתם הקדומה.
מעבר להמחשה ואיור הקשורים למדע (מוזיאונים, ספרי עיון ומדע פופולרי) אמנות פלאונטולוגית נעשית גם לשם הכיף, התחביב, הבידור, האסתטיקה והאמנות עצמה.
שלבים ביצירת שחזור של בעל-חיים שנכחד

אחד האתגרים העיקריים של אמנות פלאונטולוגית הוא שחזור בעל-חיים שנכחד על סמך המאובנים שנתגלו. מאובנים אלה לרוב חלקיים ולא כוללים שלדים שלמים. בשלב הראשון, על האמן הפלאונטולוגי, לשחזר את השלד השלם (לרוב בעזרתו של פלאונטולוג מוסמך), ואחר כך לשחזר מהשלד את ה"בשר והדם", ולהוסיף שרירים ועור ליצור.
להלן השלבים בשחזור יצור חי על סמך מאובניו:
איור המאובנים הקיימים של היצור.
איור השלד השלם של היצור בתנוחה טבעית (בדרך כלל עמידה או הליכה, לעיתים בתנוחות "אקזוטיות" ופעילות יותר כגון לחימה), תוך השלמת חוסרים לפי ידע באנטומיה, שיקולי סימטריה (בגוף רוב החולייתנים יש סימטריית שיקוף ימין-שמאל) והשלמת עצמות חסרות לפי מינים קרובים.
הוספת שכבה של שרירים וגידים על השלד, לפי כללי האנטומיה והניסיון הנלמד מיצורים חיים בני זמננו.
הוספת עור כולל המרקם (טקסטורה) על השלד עם השרירים.
צביעת הציור. מאחר שברוב המקרים לא נשמר במאובנים מידע על צבע העור של בעל-החיים, בשלב זה יש לאמן חירות אמנותית גדולה יחסית, והוא יכול לצבוע את היצור כראות עיניו, אך לרוב ייבחר בצבעים סולידיים.
אחרי למידת היצור ושחזורו ניתן לאייר אותו בכל תנוחה אחרת.
הוספת הרקע, ואפקטים של אור וצל (הצללה אמנותית).
טכניקות של אמנות פלאונטולוגית

רישום בעיפרון, פחם וכדומה.
ציור במגוון טכניקות כגון צבעי מים, צבעי שמן, אקריליק ועוד.
ציור באמצעות מחשב ועט דיגיטלי. האמן מצייר באמצעות העט, והציור שלו מועבר בזמן אמת לתוכנת גרפיקה במחשב. את הציור ניתן לצבוע ולערוך במחשב.
שילוב של ציור באמצעות מחשב עם צילום (לרוב הצילום משמש בשביל הרקע).
יצירת דגמי תלת-מימד (3D) בגרפיקה ממוחשבת (CGI).
יצירת דגמים ופסלים תלת-ממדיים אמיתיים, החל מדגמים בגודל טבעי לתערוכות וכלה במיניאטורות דינוזאורים וצעצועים קטנים בדמות בעלי חיים פרה-היסטוריים.
סוגים של אמנות פלאונטולוגית

איור מאובנים - בעיקר לצורכי תיעוד מדעי, כגון איורי מאמרים וספרי עיון.
איור דיאגרמה שלדית (Skeletal Diagram או Skeletal Drawing) המשחזר כיצד נראה השלד השלם של בעל-החיים בתנוחת עמידה או הליכה. גם סוג זה נפוץ במאמרים מדעיים וספרי עיון.
ציור "בשר ודם" המשחזר כיצד נראה בעל-החיים כשהיה חי.
דיורמה - איור בעל-החיים בסביבת מחייתו, לרוב לצד בעלי-חיים אחרים שחלקו איתו את הסביבה.
אנימציה - יצירת סרטי הנפשה המראים את היצורים הקדומים בפעולה. סרטים אלה נעשים לרוב לצורכי בידור ומדע פופולרי.
סוגים אלה תקפים לכל הטכניקות - החל מאיור ידני, עבור מגרפיקה ממוחשבת וכלה ביצירת פסלים פיזיים ("איור מאובנים" הופך ליצירת יציקה של המאובן, "איור דיאגרמה שלדית" הופך לבניית שלד ניצב (Mounted Skeleton) בתנוחה טבעית, ציור "בשר ודם" הופך ליצירת פסל "בשר דם" וכו').
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אמנים פלאונטולוגים ידועים

עותניאל צ'ארלס מארש (גם פלאונטולוג שאייר מאובנים)
צ'ארלס נייט
רודולף זלינגר
טוד מרשל
ג'ון סיביק
דאג הנדרסון
מייקל טרצ'יץ'
רוברט בקר (גם פלאונטולוג)
גרגורי פול (גם פלאונטולוג)
ראול מרטין
ג'וליוס צ'וטוני
סקוט הארטמן (גם פלאונטולוג)
לואיס ריי
רוברט "בוב" ניקולס
אנדריי אטוצ'ין
ולאד קונסטנטינוב
מארק ויטון (גם פלאונטולוג)
ראול ראמוס
מוחמד האגאני
דייוויד קרנץ (גם מעצב דגמי 3D וגם אנימטור)
בת' זייקן
ראו גם

אנטומיה השוואתית
היינריך הרדר
טפונומיה
לקריאה נוספת

סטיב וייט, Dinosaur Art, הוצאת Titan Books,‏ 2012
סטיב וייט, Dinosaur Art II, הוצאת Titan Books,‏ 2017
ד"ר תומאס ר. הולץ הבן, Dinosaurs: The Most Complete, Up-to-Date Encyclopedia for Dinosaur Lovers of All Ages, הוצאת רנדום האוס, 2007 - פרק 6: Bringing dinosaurs to life: the science of dinosaur art
איור מאובן של גולגולת של טריצרטופס מאת הפלאונטולוג הנודע עותניאל צ'ארלס מארש.
פסלים בדמות איגואנודון שהוצבה בתערוכה הגדולה בקריסטל פאלאס. אלה היו פסלי ענק, חדשניים לתקופתם, אך כיום הם נחשבים שגויים לחלוטין.
דגם אנימטרוני של טירנוזאורוס במוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון.
הדר גלרון

| --- | --- |

הדר גלרון, מתוך ההצגה "שריקה"
 לידה:  28 בספטמבר 1970 (בת 54) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  מחזאית, תסריטאית, קומיקאית, במאית, שחקנית ופזמונאית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרופיל ב-IMDb
 
הדר גלרון (נולדה ב-28 בספטמבר 1970) היא מחזאית, תסריטאית, קומיקאית, במאית, שחקנית ופזמונאית ישראלית.
ביוגרפיה

גלרון נולדה וגדלה בלונדון למשפחה דתית, בשם נורית הדר. בגיל 13 עלתה עם משפחתה לישראל והתגוררה בתל אביב. בנעוריה למדה בבית הספר הדתי צייטלין בתל אביב. לאחר תום לימודיה שירתה בצה"ל כמורה חיילת, ואף נבחרה כחיילת מצטיינת על תרומה והשפעה נרחבת במועצת קריית עקרון, שם שירתה. לאחר שירותה הצבאי למדה תואר ראשון בלימודי תיאטרון קהילתי, בחוג לתיאטרון, בפקולטה לאמנויות, באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה > סטנד-אפ וסאטירה

בשנות ה-90 הקימה יחד עם נויה מנדל את הצמד הקומי "נויה ונורית". השתיים הציגו את מופע הסטנד-אפ "בידור כהלכה". כמו כן הציגה גלרון מופע יחיד, "פולסא ד-נורית", שעסק במעמד האישה ביהדות. כעבור שנים הציגה את המופע בתיאטרון הקאמרי תחת השם "פולסא".
ב-2012 העלתה את המופע "חוזרת בתשוקה", אותו כתבה יחד עם גיסה אהרן פוירשטיין, בבימויו של שמואל וילוז'ני. מופע סאטירי-קברטי, המספר את סיפורן של הנשים הצדקניות שגאלו את עם ישראל (חווה, תמר, אסתר ורחב).
ביוגרפיה > תיאטרון

גלרון כתבה את המחזה "מקווה", שזכה בשנת 2005 בפרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית "הצגת השנה". המחזה זכה להצלחה אף בבימות התיאטרון ברחבי העולם והוא הוצג בין היתר במקסיקו, בצ'כיה ובארצות הברית. המחזה יצא אף כספר בשם: "מקווה: סיפור על נשים ועל מקום: מחזה מקורי". המחזה עלה מחדש בשנת 2019 בהבימה.
בשנת 2008 שיחקה את מיכל בת שאול בהצגה "למה צחקה" מאת נטלי נאמן, שהוצגה בתיאטרון צוותא.
בשנת 2011 יצרה גלרון עם תלמדי שנה ג' בבית צבי את המחזה "אמא-מה" אותו ביימה, העוסק באמהות מודרנית. המחזה הוצג לאחר מכן ב"צוותא" והתארח בתיאטרון חיפה.
גלרון ביימה וערכה את המופע התיאטרלי מוזיקלי של יהורם גאון "בכל הכבוד", ביימה וכתבה קטעי קישור במופע המוזיקלי "החברים של קריבו" ולמופע המוזיקה המזרחית "הפקולטה". בשנת 2013 כתבה וביימה את ההצגה "מוסררה" בתיאטרון פסיק ירושלים.
בשנת 2017 כתבה את המחזה "הסודות", המבוסס על תסריט לסרט בשם זה שיצא עשור קודם, אותו כתבה גלרון עם הבמאי אבי נשר. המחזה עלה בבכורה עולמית בתיאטרון בית ליסין באוקטובר באותה השנה וזכה לשבחים רבים. המחזה עלה שוב בבית צבי, בשנת 2024. בשנת 2019, עלתה ההצגה "שריקה - אמי הייתה מזכירתו של מנגלה", הצגת יחיד בכיכובה של גלרון, שכתבה ביחד עם הסופר יעקב בוצ'ן, שאמו הייתה מזכירתו של מנגלה באושוויץ. בוצ'ן יזם את ההצגה כדי לתת קול לדור השני הדומם. ההצגה הועלתה במסגרת פסטיבל התאטרונטו ולאחר מכן רצה בקאמרי. בין אפריל 2019 ועד ינואר 2020 ההצגה עלתה בלונדון, וינה, צ'כיה, טקסס וניו יורק ותורגמה לשמונה שפות. כמו כן, זכתה ב-3 פרסים במספר פסטיבלים בינלאומיים, והתארחה בבתי הקולנוע באירופה ובארצות הברית. המחזה יצא לאור כספר בעברית, אנגלית וגרמנית.
בשנת 2019, התיאטרון העירוני בליברץ שבצ'כיה, הזמינה מגלרון מחזה אודות משבר הזהות של יהדות צ'כיה. ההצגה, "חג המולד היהודי הראשון שלי" (או בשמו באנגלית, השפה בה המחזה נכתב "Jewish enough for Hitler"), והיה אמור להעלות באוקטובר 2020. בשל הקורונה הפרמיירה נדחתה מספר מעמים, וממתינים כעת לתאריך הפרמיירה החדש. הבמאי הצ'כי הוא פטר סבויטקה, ששיתף פעולה עם גלרון בעבר כשביים את המחזה שלה "אמא-מה" בתיאטרון העירוני של פראג. בשנת 2022 ביימה גלרון בתיאטרון הקאמרי את ההצגה "אחרת" (פיקוח נפש), וכתבה את ההצגה "400 חביות יין" לתיאטרון אריאל בפילדלפיה.
ביוגרפיה > קולנוע

גלרון שיחקה בסרט "שושן צחור" בהוצאת המרכז הישראלי לגישור, יחד עם השחקן אברהם סלקטר, עו"ד רועי בלכר ופרופסור מרדכי מירוני. גלרון כתבה, יחד עם אבי נשר, את התסריט לסרט הקולנוע "הסודות". שיצא לאקרנים ב-2007. הסרט זכה לשבחי המבקרים, והיה מועמד ל-11 פרסי האקדמיה הישראלית לקולנוע. התסריט נבחר להישמר בארכיון בהוליווד וזכה במספר פרסים בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים. הסרט העצמאי "ברוריה", בו שיחקה גלרון בתפקיד ראשי וגם כתבה יחד עם הבמאי-מפיק אברהם קושניר, יצא לאקרנים בשנת 2008 והשתתף בפסטיבלי קולנוע רבים.
ביוגרפיה > טלוויזיה

בפברואר 2018, שודרה ברשת 13 הדרמה "הרמון" אותה כתבה גלרון עם ענת ברזילי וגדי טאוב, ואף שיחקה בה.
גלרון הופיעה בפינות הומור בתוכניות טלוויזיה, בהן: "העולם על פי פוירשטיין", "מוצ"ש בראשון" ו"בא רגוע עם ספי ריבלין". הגישה תוכניות לחגים וכתבה והגישה את הסדרה "צעירים ברוח" בנושאי יהדות אקטואליים. כתבה תסריטים לתוכנית הילדים "גאון של אבא", ובה מופיעה כשחקנית.
בשנת 2014 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה הדרמה "מתים לרגע" של HOT. בשנת 2017 שיחקה בתפקיד אורח בעונתה החדשה של סדרת הנוער "ראש גדול" המשודרת בערוץ Yes Kidz.
ביוגרפיה > מוזיקה

גלרון כתבה טקסטים לדין דין אביב לאלבומה "חופשייה בין עולמות", ובהם הסינגל "אף לא מילה". כמו כן כתבה שירי ילדים להצגות ילדים ולתוכנית הטלוויזיה של יהורם גאון, ואף שיר למופע שלו "בכל הכבוד". כתבה את מילות השיר "בין טומאה לטהרה" של הזמרת ענבל.
חייה הפרטיים

גלרון נישאה לדניאל פוירשטיין (בנו של פרופ' ראובן פוירשטיין) ולהם שלושה ילדים. בשנת 2003 שינתה את שמה הפרטי ואת שם משפחתה מנורית הדר-פוירשטיין להדר גלרון. בנובמבר 2020 הדר ודניאל התגרשו בתהליך גישור.
הערות שוליים

1 2  שרי מקובר, מר אל, כאן נורית, באתר nrg‏, 28 ביוני 2001
↑  דורית גרייבר, מים שלנו, באתר nrg, 6 במרץ 2005
↑   מיכאל הנדלזלץ, "מקווה": קול באשה - תבונה ואומץ, באתר הארץ, 9 בינואר 2015
↑  רשימת הזוכים
↑  הדר גלרון באתר מחזאי ישראל
↑  תל אביב: אור-עם, 2007
↑  דוד אור, ‏המחזה "מקווה" חוזר לבמה: "זה קרה וקורה כאן ועכשיו", באתר מעריב אונליין, 24 ביולי 2019
↑  מאיה נחום שחל, "הסודות": הצגה עם עבודת בימוי מדויקת ותאורה מרהיבה, באתר כלכליסט, 19 בנובמבר 2017
↑  We need to dare to be, ג'ואיס כרוניקל. 21 באוקטובר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307947505171  PLWABN: 9811718283705606  ISNI: 0000 0000 6692 6122  LCCN: no2007055220  NKC: js20090202001  VIAF: 31773689   WorldCat (עם VIAF): 31773689
קזבלן

ערך זה עוסק במחזה ובמחזמר. אם התכוונתם לסרט המבוסס על המחזמר שיצא ב-1973, ראו .
| --- | --- |

קזבלן – כרזת המחזמר, 1966
 כתיבה:  יגאל מוסינזון 
 מוזיקה:  דובי זלצר 
 סוגה:  מחזמר 
 הצגת בכורה:  11 בספטמבר 1954 
 
קזבלן הוא מחזה מצליח מאת יגאל מוסינזון משנת 1954. המחזה היה גם למחזמר (1966), וכן עובד לסרט קולנוע יווני נשכח (1964) ולסרט קולנוע ישראלי מצליח באותו השם (1973).
המחזה נוגע במספר סוגיות הקשורות לחברה הישראלית, בהן השסע העדתי בישראל, יחסי אשכנזים–מזרחים, נישואים בין-עדתיים ועוד. במרכז הסיפור, המציג את חייהם של תושבי שיכון רעוע ביפו באזור השטח הגדול, ניצב קזבלן, עולה ממרוקו המנהיג חבורת בריונים יפואית. קזבלן מאוהב בבתו של ראש השיכון, עולה מפולין, אך האחרון אינו מסכים שבתו תתראה עם קזבלן ותנהל איתו קשר רומנטי, בגלל המוניטין של קזבלן כפושע חסר תרבות. במהלך העלילה מואשם קזבלן בגנבה ומשם והלאה העלילה מתרכזת במאבקו להוכיח את חפותו.