stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דנה עזריאלי
הערות שוליים

↑  Danna Hakim Azrieli – Chairman, Azrieli Group Ltd, www.bloomberg.com
↑  קבוצת עזריאלי, באתר www.azrieligroup.com
↑  דף הבית - הבורסה לניירות ערך בתל אביב | אתר הבורסה, באתר www.tase.co.il
↑  Danna Azrieli, Forbes (באנגלית)
1 2  דנה עזריאלי, באתר 100-2020.webflow.io
↑  "David Azrieli, a master at beating adversity". financialpost (בCanadian English). נבדק ב-2021-12-14.
↑  Interview: David Azrieli, Hadassah Magazine, ‏2009-08-23 (באנגלית אמריקאית)
↑  Danna Hakim Azrieli – Chairman, Azrieli Group Ltd, Bloomberg
1 2  הדס מגן, ‏"נסיכת הקניונים" התכוננה לרגע הזה כבר 15 שנים, באתר גלובס, 2 באוגוסט 2014
1 2   לי ירון, ב-1928, בידיעה קטנה וחבויה, דיווח "הארץ" על הגיהנום שלפנינו, באתר הארץ, 10 בנובמבר 2021
↑  דנה עזריאלי, באתר ynet, 22 באפריל 2005
↑  מיכל מרגלית, ‏דנה עזריאלי מסומנת כיורשת אביה בהנהגת הקבוצה, באתר גלובס, 14 במרץ 2010
↑  33# דנה עזריאלי, באתר Forbes Israel
↑  Danna Hakim Azrieli – Chairman, Azrieli Group Ltd
↑  קרן עזריאלי ישראל, באתר www.azrielifoundation.org.il
↑  Azrieli Foundation donates $50 million, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
↑  The Azrieli Foundation Announces NIS 40 Million Donation for National Autism Research at BGU and SUMC, Ben-Gurion University of the Negev Website, 1 November 2021
↑  Azrieli Foundation donates $50m. to Weizmann Institute for neuroscience, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
↑  עמיר קורץ, דנה עזריאלי, היורשת העסקית של אימפריית הקניונים: "יש לי את זה", באתר כלכליסט, 17 ביוני 2008
↑  Architect for Azrieli School of Architecture building at TAU selected
↑  רוני שקדי, ‏תרומת הענק של עזריאלי: 40 מיליון שקל למשפחות הנפגעים, באתר ‏מאקו‏, 11 באוקטובר 2023
הליגה הספרדית השנייה בכדורגל

| --- | --- |

 שם מלא:  Campeonato Nacional de Liga de Segunda División
 כינוי:  LaLiga SmartBank
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  התאחדות הכדורגל הספרדית   מנהלת הליגות
 מדינות:  ספרד ספרד   אנדורה אנדורה (אנ')
 קבוצות:  22
 תקופת הפעילות:  1929–הווה (כ־96 שנים)
 אלופה נוכחית:  לגאנס (2023/2024)
 מירב הזכיות:  ריאל מורסיה (8 זכיות)
 מפעל גבוה:  לה ליגה 
 מפעל מקביל:  גביע המלך הספרדי
 מפעל נמוך:  פרימרה דיויסיון RFEF
 אתר רשמי
 
הסגונדה דיוויסיון (בספרדית: Segunda División, פירוש מילולי: "המחלקה השנייה") היא ליגת הכדורגל השנייה בחשיבותה בספרד, לאחר הלה ליגה (ליגת העל הספרדית). מטעמי חסות מסחרית שמה הרשמי של הליגה השנייה הוא La Liga Hypermotion, והיא מוצגת גם כ-La Liga2.
ריאל מורסיה היא הקבוצה שזכתה באליפות הליגה השנייה מספר הפעמים הרב ביותר עם 8 זכיות במפעל.
פורמט

בליגה הספרדית השנייה משתתפות 22 קבוצות המשחקות זו מול זו בשני סיבובים, בשיטת בית וחוץ. שתי הקבוצות שסיימו את העונה במקומות הראשונים בליגה מעפילות ללה ליגה, הליגה הבכירה בספרד, עולה נוספת נקבעת בפלייאוף בין הקבוצות שסיימו במקומות 3 עד 6. ארבע הקבוצות שסיימו אחרונות נושרות לליגה השלישית.
קבוצות בת שקבוצת האם המשחקת בליגה הראשונה אינן יכולות לעלות לליגה הראשונה ואם הן מסיימות באחד מהמקומות הראשונים, שמובילים לעלייה או לפלייאוף, מתעלמים ממיקומה ומתייחסים לקבוצות שמתחתיה כאילו תפסו את מקומה. כמו כן, אם קבוצת האם יורדת לליגה השנייה, בה משחקת קבוצת הבת, קבוצת הבת נושרת אוטומטית לליגה השלישית ללא שום קשר למיקומה בליגה.
היסטוריה

הליגה השנייה, הסגונדה דיוויסן הוקמה בשנת 1929, במקביל להקמתה של הלה ליגה. המועדונים הבאים השתתפו בעונה הראשונה של הסגונדה: בבית A, סביליה, איבריה, דפורטיבו אלאבס, ספורטינג חיחון, ולנסיה, ריאל בטיס, ריאל אוביידו, דפורטיבו לה קורוניה, סלטה ויגו וראסינג מדריד; ואילו בבית B - שהיה נמוך יותר בחשיבותו מבית A - קולטורל לאונסה, ריאל מורסיה, קאסטיון, חימנסטיקה טורלבגה, סרגוסה, ריאל ואיאדוליד, אוססונה, טולוסה, ברקלדו וקרטחנה.
במהלך השנים השתנה מספר הקבוצות המשתתפות בליגה, כמו כן גם פורמט התחרות. בעונה הראשונה 1929, הליגה חולקה לשני בתים, שלמעשה תיפקדו כשתי ליגות, משום שבית A נחשב לגבוה יותר מבית B, ושתי הקבוצות שהיו מסיימות בשני המקומות הראשונים בבית B היו עולות לבית A. עונה לאחר מכן בעונת 1929/30, בוטלו הבתים והליגה נהייתה יחידה אחת. בעונת 1934/35 שוב חולקה הליגה למספר בתים, אך הפעם כל הבתים היו באותו מעמד ולא היה בית גבוה ובית נמוך. מבנה זה נשמר עד עונת 1968/69 שבה שוב בוטלו הבתים והליגה חזרה להיות מקשה אחת. בשנת 1977, הוקמה שוב הסגונדה דיוויסן ב', אך הפעם כליגה השלישית בחשיבותה בספרד מתחת לסגונדה. מאז שנת 1984 הליגה מאורגנת על ידי מנהלת הליגות (LFP).
בשנת 2006, ל-LFP היה הסכם חסות של עשר שנים עם קבוצת הבנקאות BBVA. בתחילה הסגונדה מותגה מחדש כ-Liga BBVA, שם הליגה הוחלף ל-Liga Adelante שנתיים לאחר מכן, לאחר שהחסות של קבוצת BBVA הוארכה גם ללה ליגה, אשר קבלה את השם Liga BBVA. קבוצת בנקאות נוספת, בנקו סנטנדר, קנתה את החסות של שתי הליגות העליונות בשנת 2016, ומתחילת עונת 2016/17 הסגונדה מותגה בשם 3|2|1 LaLiga.
החל מעונת 2019/2020 ועד לעונת 2022/23 שמה של הליגה היה LaLiga SmartBank. החל מעונת 2023/24 חברת משחקי הווידאו EA Sports רכשה את זכויות הליגות המקצועניות בספרד ושמה של הליגה הוא LaLiga Hypermotion .
המועדון ששיחק הכי הרבה עונות בליגה השנייה הוא ריאל מורסיה, ששיחק 54 עונות בליגה, בנוסף לכך גם זכה תשע פעמים באליפות הליגה השנייה. המועדונים האחרים שיחקו הכי הרבה עונות הם ספורטינג חיחון עם 45 עונות, הרקולס וסבאדל עם 43 עונות, וקאסטיון עם 40 עונות.
מבין כל הקבוצות אשר שיחקו בליגה השנייה, רק שש מעולם לא ירדו ושיחקו בליגות נמוכות יותר: ולנסיה, אתלטיקו מדריד, אספניול, סביליה, ספורטינג חיחון וריאל סוסיאדד.
בעונת 2011/12, דפורטיבו לה קורוניה שברה את שיא הנקודות שקבוצה השיגה בעונה אחת, כשסיימה כאלופת הסגונדה עם 91 נקודות.
קבוצות הליגה בעונת 2024/2025

| קבוצה | עיר | אצטדיון | מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| אייבר | אייבר | אצטדיון איפורואה | 8,164 |
| אלבסטה | אלבסטה | אצטדיון קרלוס בלמונטה | 17,524 |
| אלדנסה | אלדה | אצטדיון פפיקו אמט החדש | 4,036 |
| אלמריה | אלמריה | אצטדיון משחקי הים התיכון | 15,274 |
| אלצ'ה | אלצ'ה | אצטדיון מנואל מרטינס ולרו | 33,732 |
| בורגוס | בורגוס | אל פלנטיו | 10,194 |
| גרנדה | גרנדה | אצטדיון לוס קרמנס | 19,336 |
| דפורטיבו לה קורוניה | לה קורוניה | אצטדיון ריאסור | 32,660 |
| וסקה | וסקה | אל אלקוראס | 7,638 |
| טנריפה | סנטה קרוס דה טנריפה | אליודורו רודריגס לופס | 22,824 |
| לבאנטה | ולנסיה | אצטדיון העיר ולנסיה | 26,364 |
| מיראנדס | מיראנדה דה אברו | אנדובה | 5,759 |
| מאלגה | מאלגה | אצטדיון לה רוסלדה | 30,044 |
| ספורטינג חיחון | חיחון | אל מולינון | 30,000 |
| קדיס | קדיס | נואבו מירנדיה | 25,033 |
| קורדובה | קורדובה | נואבו ארקאנחל | 20,989 |
| קאסטיון | קאסטיון דה לה פלאנה | אסטדי נואו קסטליה | 15,500 |
| קרטחנה | קרטחנה | קרטאגונובה | 15,105 |
| ראסינג פרול | פרול | האצטדיון העירוני של מלאטה | 12,043 |
| ראסינג סנטנדר | סנטנדר | אצטדיון אל סרדינרו | 22,222 |
| ריאל אוביידו | אוביידו | קרלוס טרטיירה | 30,500 |
| ריאל סרגוסה | סרגוסה | לה רומרדה | 33,608 |
אלופות ועולות לפי מועדונים

| מועדון | זכיות | עליות ללה ליגה   (כולל האליפויות) | שנות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| ריאל מורסיה | 9 | 11 | 1935/36, 1939/40, 1954/55, 1962/63, 1972/73, 1979/80, 1982/83, 1985/86, 2002/03 |
| ריאל בטיס | 7 | 12 | 1931/32, 1941/42, 1957/58, 1970/71, 1973/74, 2010/11, 2014/15 |
| דפורטיבו לה קורוניה | 5 | 11 | 1961/62, 1963/64, 1965/66, 1967/68, 2011/12 |
| ספורטינג חיחון | 5 | 7 | 1943/44, 1950/51, 1956/57, 1969/70, 1976/77 |
| ריאל אוביידו | 5 | 6 | 1932/33, 1951/52, 1957/58, 1971/72, 1974/75 |
| מאלגה | 4 | 13 | 1951/52, 1966/67, 1987/88, 1998/99 |
| אוססונה | 4 | 8 | 1952/53, 1955/56, 1960/61, 2018/19 |
| ריאל ואיאדוליד | 4 | 8 | 1947/48, 1958/59, 2006/07, 2023/24 |
| לאס פאלמס | 4 | 7 | 1953/54, 1963/64, 1984/85, 1999/2000 |
| גרנדה | 4 | 7 | 1940/41, 1956/57, 1967/68, 2022/2023 |
| דפורטיבו אלאבס | 4 | 5 | 1929/30, 1953/54, 1997/98, 2015/16 |
| סביליה | 4 | 5 | 1929, 1933/34, 1968/69, 2000/01 |
| סלטה ויגו | 3 | 11 | 1935/36, 1981/82, 1991/92 |
| הרקולס | 3 | 8 | 1934/35, 1965/66, 1995/96 |
| ריאל סוסיאדד | 3 | 6 | 1948/49, 1966/67, 2009/10 |
| אלקויאנו | 3 | 3 | 1944/45, 1946/47, 1949/50 |
| ראסינג סנטנדר | 2 | 8 | 1949/50, 1959/60 |
| מיורקה | 2 | 8 | 1959/60, 1964/65 |
| לבאנטה | 2 | 5 | 2003/04, 2016/17 |
| אלצ'ה | 2 | 5 | 1958/59, 2012/13 |
| קאסטיון | 2 | 4 | 1980/81, 1988/89 |
| סבאדל | 2 | 4 | 1942/43, 1945/46 |
| אספניול | 2 | 4 | 1993/94, 2020/21 |
| אלמריה | 2 | 4 | 1978/79, 2021/22 |
| מרידה | 2 | 2 | 1994/95, 1996/97 |
| ולנסיה | 2 | 2 | 1930/31, 1986/87 |
| פונטבדרה | 2 | 2 | 1962/63, 1964/65 |
| ריאל חאאן | 2 | 2 | 1952/53, 1955/56 |
| סרגוסה | 1 | 8 | 1977/78 |
| ראיו ואיקאנו | 1 | 7 | 2017/18 |
| קדיס | 1 | 5 | 2004/05 |
| טנריפה | 1 | 4 | 1960/61 |
| נומנסיה | 1 | 3 | 2007/08 |
| רקראטיבו ולבה | 1 | 3 | 2005/06 |
| קורדובה | 1 | 3 | 1961/62 |
| אתלטיקו מדריד | 1 | 2 | 2001/02 |
| ליידה | 1 | 2 | 1992/93 |
| אלבסטה | 1 | 2 | 1990/91 |
| בורגוס | 1 | 2 | 1975/76 |
| וסקה | 1 | 2 | 2019/20 |
| אייבר | 1 | 1 | 2013/14 |
| חרס | 1 | 2 | 2008/09 |
| לגאנס | 1 | 2 | 2023/24 |
| ריאל בורגוס | 1 | 1 | 1989/90 |
| קולטורל לאונסה | 1 | 1 | 1954/55 |
| אתלטיקו תטואן | 1 | 1 | 1950/51 |
| ריאל מדריד קסטיליה | 1 | 0 | 1983/84 |
| סלמנקה | 0 | 4 |  |
| ויאריאל | 0 | 3 |  |
| חטאפה | 0 | 2 |  |
| אקסטרמדורה | 0 | 2 |  |
| דפורטיבו לוגרונייס | 0 | 2 |  |
| ז'ימנסטיק טרגונה | 0 | 2 |  |
| דפורטיבו קונדל | 0 | 1 |  |
| בילבאו אתלטיק | 0 | 1 |  |
| אתלטיקו מדריד ב' | 0 | 1 |  |
| קומפוסטלה | 0 | 1 |  |
| ז'ירונה | 0 | 1 |  |

כתב נטוי: זכיות משותפות
הערות שוליים

↑  https://www.espn.com/soccer/standings/_/league/esp.2
1 2 3 4 5  המועדון התפרק.
| כדורגל בספרד ספרד |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל הספרדית • מנהלת הליגות • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | לה ליגה • ליגת המשנה • הליגה השלישית • הליגה הרביעית • מבנה הליגות |  |
| תחרויות גביע | גביע המלך הספרדי • הסופר קאפ הספרדי • גביע הפדרציה הספרדית • גביע הליגה הספרדית (חדל להתקיים) |  |
| כדורגל נשים | ליגת העל לנשים • הליגה השנייה לנשים • גביע המלכה בספרד |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • נבחרת הנשים |  |
| ליגות המשנה בכדורגל האירופי (אופ"א) |
| --- | --- | --- |
| מפעלי הווה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איי פארו • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנגליה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • ויילס (צפון), (דרום) • טורקיה • יוון • ישראל • לוקסמבורג • לטביה • ליטא •  מולדובה • מונטנגרו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • סן מרינו • ספרד • סקוטלנד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צפון אירלנד • צרפת • קוסובו • קזחסטן • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
האימפריה הפרסית האחמנית

.
האימפריה הפרסית, הידועה גם על שם מייסדה האימפריה האחמנית (שם השושלת בפרסית: Haxāmanišiyan), הייתה אימפריה מלוכנית ששלטה בחלק גדול של אסיה במשך תקופה של כמאתיים שנה (539–331 לפנה"ס). היא הייתה הגדולה באימפריות העולם העתיק עד תקופתה, ושלטה על עמים רבים השונים בדתם, שפתם ותרבותם. מרכז האימפריה הפרסית נמצא במקום שבו נמצאת כיום איראן.
ממלכה זו הייתה חלק מסדרה של ממלכות פרסיות ששלטו באזור דובר הפרסית. הישות המוקדמת ביותר היא מדינת השושלת האחמנית (648–330 לפנה"ס). לאחר מכן הייתה תקופה של שלטון זר, הלניסטי (330–150 לפנה"ס, בתקופת בית סלאוקוס), ולאחר מכן האימפריה הפרתית (150 לפנה"ס עד 226 לספירה). השליטה שבה לבני המקום בתקופת האימפריה הסאסאנית (224–651 לספירה). הכיבוש המוסלמי התרחש בשנת 650.
היסטוריה

הממלכה האחמנית נוסדה על ידי האחמניש במאה ה-7 לפני הספירה, ועל שמו היא קרויה "השושלת האחמנית". ממלכת פרס זכתה לעצמאות ממשית בימי צ'ישפיש, בנו של האחמניש, אך בניו, כורש הראשון וכנבוזי הראשון, היו למעשה וסאלים של מלך מדי.
לאחר תקופת שלטונם של מלכים אלו, במהלך המאה ה-6 לפנה"ס עלה לשלטון המלך כורש השני, הידוע כ"כורש הגדול". כורש חתר תחת שלטונו של מלך מדי, ולאחר מכן הביס אותו וכבש את ממלכת מדי, שהייתה אז אחת הממלכות החזקות באזור. לאחר מכן פלש כורש לאסיה הקטנה, וכבש את ממלכת לידיה ואת ערי המדינה היווניות השוכנות באזור.
כמה שנים לאחר מכן פנה כורש למלחמה עם האימפריה הבבלית, וכעבור פחות משנה ניצח את צבאה וכבש אותה. להישג זה הייתה משמעות רבה, מפני שבבל שלטה על כל מסופוטמיה והלבנט, ואלו עברו לידי ממלכת פרס ללא קרבות נוספים.
לאחר מכן פרסם את "הכרזת כורש", בה התיר ליהודים הגולים לשוב לארצם ולהקים מחדש את בית המקדש.
בשנים שלאחר מכן נלחם כורש נגד פולשים מן המזרח, ולבסוף (בשנת 529 לפני הספירה) נהרג בקרב.
יורשו היה בנו, כנבוזי השני.
כנבוזי השתלט על כל ממלכת מצרים, אך מת בדרך חזרה לפרס. האימפריה נכנסה לכאוס ודריווש בן היסטספס, חייל בצבא כנבוזי, קיבל עליו את הפיקוד, השקיט את המרידות ותפס את כס השלטון. דריווש יצא למסע כיבושים במזרח אירופה. הוא לא הצליח לתפוס אחיזה בפנים היבשת, אבל השתלט על צפון הים האגאי והפך את ממלכת מוקדון לבת חסותו. על מצבתו נכתב "אני פרסי בן פרסי, אדון נעלה בן אדונים נעלים".
חשיארש הראשון (מבוטא "חְשַׁיָארְשָׁה"), בנו של דריווש, המזוהה לרוב עם המלך אחשוורוש המוזכר במגילת אסתר, שלט ב-485-465 לפנה"ס. הוא דיכא את המרידה בבבל והרס את אליל הזהב שלה. הוא המשיך את מסורת מסעות הכיבושים וסובלנות דתית ושלטונית. ניסה לבצע רפורמות במבנה השלטוני, כמו ביטול מנהג שבעת השרים רואי המלך בני המשפחות המיוחסות, היכולים לגשת אליו תמיד. חשיארש נרצח במיטתו בידי קושרים מחצר המלוכה. בזמנו של חשיארש הגיעה הממלכה לשיא גודלה, וכללה את אסיה הקטנה, כל המזרח התיכון, פרס, באקטריה, סוגדיאנה, פארתיה, חלקים מהודו וחלקים מתראקיה.
בחלק ניכר משנות קיומה היו לממלכה הפרסית עימותים צבאיים עם יוון שלא ראתה בעין יפה את ניסיון התפשטותם לעבר אירופה. לעומתה, קרתגו, אויבתה הוותיקה של יוון בים, הייתה בת בריתם כנגד היוונים.
בשנת 331 לפנה"ס, בימיו של דריווש השלישי, כבש אלכסנדר הגדול את הממלכה, ושם קץ לעצמאותה. באזור הזה הוקמה הממלכה הסלאוקית.
בסביבות שנת 250 לפנה"ס נכנסו הפרתים לאזור פרס וקיבלו על עצמם את עול הממלכה הסלאוקית. לאחר קרב מגנסיה מרדו הפרתים והשתחררו מהעול הסלאוקי. הפרתים שמרו על עצמאות בערך עד 250 לספירה, ואז עלתה שושלת הסאסאנים. בכך חזר השלטון לבני המקום, עד הכיבוש המוסלמי.
ממשל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פרק.
ממשל > ערי בירה

למלך היו מספר ערי בירה שהיה שוהה בהן בהתאם לעונות השנה ומזג האוויר. לרוב בחורף בשושן, באביב בפסארגאדה, ובקיץ באחמתא.[דרוש מקור]
מדיניות

השליטים הפרסים הפעילו מדיניות של סובלנות תרבותית ודתית (כמתואר במגילת אסתר) שבאה לידי ביטוי בהקמת מקדשים ובהחזרת גולים לארצם כדוגמת הכרזת כורש שהביאה לשיבת ציון, שהושלמה עם בנייתו של בית המקדש השני, בתקופת שלטונו של דריווש הגדול בשנת 516 לפנה"ס, וכן כתובת הגליל של כורש, בה הוא מצהיר על שיקום מקדשי בבל.
לממלכה הפרסית היו חוקי ברזל קבועים. בהם החוק שלפיו המלך יוצא בראש הצבא וניצב באמצע השורה הראשונה, ובציד עליו לעמוד פנים בפנים למול האריה או הדוב. דוגמה נוספת היא החוק שמי שקרב למלך ללא הרשאה נהרג במקום בידי חיל המשמר המובחר שלו, אשר מנה אלפי חיילים רגליים ופרשים. למרות זאת המלך היה כפוף לחוקי הממלכה.
הממלכה ביהדות

| --- | --- |
 :  ראו גם – יחסי זורואסטריות-יהדות
פרס זכורה ביהדות לטובה כמי שתחת שלטונה נבנה בית המקדש השני (על פי ספר עזרא החלה בנייתו בפקודת כורש, התעכבה, וחודשה בפקודת דריווש הראשון).
על פי הספרות היהודית העתיקה, היו היהודים בממלכה גורם יציב ונאמן. המושבה היהודית הצבאית ביב הייתה נאמנה לפרס, ולכן היא נרדפה על ידי המצרים, אשר רצו להשתחרר מעולה של פרס.[דרוש מקור] בזמן ארתחשסתא ה-1, תפס נחמיה תפקיד חשוב בחצר המלך ומונה לפחת יהודה.
עלילת מגילת אסתר מתרחשת רובה סביב השלטון המרכזי של הממלכה.
הממלכה ביהדות > בספרות חז"ל

למרות מקומה הזכור לטוב יחסית, חז"ל לא נמנעו גם מביקורת על הממלכה, בייחוד על אחשוורוש. במקומות מסוימים חז"ל מדמים את הפרסים לדוב, על פי חזון ארבע החיות של דניאל - ”אמר רב יוסף אלו פרסיים שאוכלין ושותין כדוב ומסורבלין כדוב ומגדלין שער כדוב ואין להם מנוחה כדוב”. כמו כן, ממלכת פרס נחשבת לאחת מארבע מלכויות התופסות את שלטון עם ישראל עד ימות המשיח.
בתלמוד מתוארים מספר מאפיינים של האימפריה.[דרוש מקור] התלמוד במסכת מגילה מתאר מאפיין אחד של הממלכה, שלא מוזכר בשום מקור אחר: כשהמלך היה פרסי, מושלי המדינות היו מדיים, וכשהמלך היה מדי, מושלי המדינות היו פרסיים. התלמוד לומד זאת מהעובדה שבתחילת מגילת אסתר נכתב "פרס ומדי" כשאחשוורוש היה המלך, ובסוף המגילה נכתב "מדי ופרס" בסיכום של מלכות אחשוורוש, כלומר, אחרי מותו. במציאות, כל מלכי הממלכה האחמנית הגיעו מאותה שושלת, ורובם היו בני המלך שקדם להם.
ראו גם

כיבוש האימפריה הפרסית על ידי אלכסנדר הגדול
מיתולוגיה פרסית
כספיאנא
איראן
ממלכת פרס
לקריאה נוספת

Pierre Briant, Histoire de l'Empire Perse. De Cyrus à Alexandre, Librairie Artheme Fayard, 1996 - in English, From Cyrus to Alexander: A History of the Persian Empire, 2002.
I. Gershevitch (ed.), The Cambridge History of Iran, Vol 2: The Median and Achaemenian Periods, Cambridge University Press, 1985.
M. A. Dandamaev, A Political History of the Achaemenid Empire, Brill, 1989.
Curtis, John E.; Nigel Tallis (eds.).  Forgotten Empire: The World of Ancient Persia, University of California Press, 2005.
Matt Waters, Ancient Persia: A Concise History of the Achaemenid Empire, 550-330 BCE, Cambridge University Press, 2014.
ביאורים

1 2 3 4  תאריכי לידה ושלטון משוערים. הפרטים אודות ארבעת המלכים הראשונים אינם ודאיים ומבוססים על השערות וניחושים שבאים להשלים את הפער במקורות. הפרסים הקדומים לא השאירו תיעוד רב אודות מלכים אלה, והיסטוריונים יוונים לא הכירו אותם. כך לא נותר תיעוד היסטורי בהיקף כזה שיאשש את כל הפרטים לאישורם.
הערות שוליים

↑  אחמניש באנציקלופדיה איראניקה
↑  צ'ישפיש באנציקלופדיה איראניקה
↑  כורש הראשון באנציקלופדיה איראניקה
↑  כנבוזי הראשון באנציקלופדיה איראניקה
↑  כורש השני באנציקלופדיה איראניקה
↑  כנבוזי השני באנציקלופדיה איראניקה
↑  דריווש הראשון באנציקלופדיה איראניקה
↑  חשיארש הראשון, באנציקלופדיה להיסטוריה עתיקה
↑  ארתחשסתא הראשון באנציקלופדיה איראניקה
1 2  חשיארש השני וסוגדיאנוס באתר ליוויוס
↑  דריווש השני באנציקלופדיה איראניקה
↑  ארתחשסתא השני באנציקלופדיה איראניקה
↑  ארתחשסתא השלישי (אוכוס) באנציקלופדיה איראניקה
↑  ארסס באנציקלופדיה בריטניקה
↑  דריווש השלישי, באנציקלופדיה איראניקה
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ע"ב, עמוד א'
↑  המהר"ל מפראג, ספר נר מצווה
↑  תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף י"ב
↑  מגילת אסתר, פרק א', פסוק ג'.
↑  מגילת אסתר, פרק י', פסוק ב'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh85000482
אבטודור סראטוב

אבטודור סראטוב (ברוסית: Баскетбольный Клуб Автодор Саратов) הוא מועדון כדורסל רוסי מקצועני מהעיר סראטוב. אבטודור היה אחד ממועדוני הכדורסל המוצלחים ביותר ברוסיה ומהבודדים שהיוו תחרות אמיתית לצסק"א במחצית השנייה של שנות ה-90. המועדון סיים תמיד באחד מחמשת המקומות הגבוהים בליגה לאורך כל שנות ה-90.
הקבוצה מתמודדת בליגת VTB.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1960 כקבוצת הכדורסל ספרטק. ב-1982 מונה ולדימיר רודיאונוב למאמן הקבוצה וכעבור זמן הוא הפך לבעלי הקבוצה והוביל שינוי שם הקבוצה לאבטודורוז'ניק ואבטודור סראטוב.
הקבוצה עלתה לליגת העל הרוסית בכדורסל ב-1992 והייתה לקבוצה הראשונה שהביסה את צסק"א מוסקבה בבית והיוותה לה יריב משמעותי ואף סיימה בעונות 1994 ו-1999 כסגנית האלופה ואלופת העונה הסדירה בשנים 1997–1998 אך כשלה בשלבי הפלייאוף נגד צסק"א.
במחצית השנייה של שנות ה-90, אבטודור היוותה יריבה כמעט יחידה לצסק"א מוסקבה במהלך העשור הראשון של הליגה הרוסית. פעמיים, המועדון היה על סף זכייה באליפות, לאחר שהפסיד בסדרות הגמר לצסק"א. הפעם היחידה שאבטודור החמיצה את ההזדמנות לזכות באליפות הייתה ב-1997, המאזן עמד על 2:2 בסדרת גמר הפלייאוף, במשחק החמישי שנערך בסראטוב, הקבוצה הפסידה למוסקבאים בבית. כך קרה גם ב-1998 וב-1999.
עד שנת 1998 אבטודור נאלצה לארח את משחקיה באירופה, בעיר מוסקבה מאחר שמגרשה הביתי לא עמד בקריטריונים האירופאיים. הקבוצה התמודדה בטורנירי אירופה החל משנת 1993. ב-1999 הקבוצה התמודדה לראשונה ביורוליג ואז גם קיבלה את הזכות לארח את משחקיה בסראטוב, לאחר בנייתו של היכל ספורט חדש. לרוע המזל, הקבוצה לא הצליחה להעפיל משלב הבתים של הטורניר והתמודדה לאחר מכן ביורוקאפ. בעונת 2001/2002 סראטוב אף הביסה את צסק"א מוסקבה ברבע גמר פלייאוף הליגה והייתה לקבוצה הראשונה שהצליחה למנוע מצסק"א את האליפות הלאומית. באותה עונה זכתה אורל גרייט מפרם באליפות.
ב-2004, בשל קשיים פיננסיים שונים, החליטה הקבוצה לעבור והיא עברה לסנקט פטרבורג ונקראה דינמו סנט פטרבורג. תחילה הקבוצה הייתה מוצלחת מאוד אולם כעבור מספר שנים הקבוצה החדשה החלה לסבול אף היא מקשיים פיננסיים והתפרקה.
אבטודור חזרה לסראטוב, המשיכה להתקיים תחת שמה המוכר ובעונת 2009 אף סיימה ראשונה בסופרליגה הרוסית, תוך שהיא מבטיחה את המקום הראשון שמונה מחזורים לסיום. אולם הקבוצה סירבה לעלות לליגת העל הרוסית בכדורסל בשל חוסר מימון מספיק מצד הרשויות במחוז סראטוב והקבוצה נשארה בליגת המשנה. בהמשך, מחוסר מימון היא המשיכה להידרדר ובעונת 2011/12 סיימה במקום ה-6 בליגה השלישית של הכדורסל הרוסי.
בעונת 2013 חזרה לליגה הבכירה במדינה והיא מתמודדת מאז בליגת VTB. בעונת 2018/2019 העפילה לשלב שמינית גמר היורופקאפ, נגד ס. אוליבר וירצבורג הגרמנית.
יריבויות

כיוון שבשנות ה-90 של המאה ה-20 הייתה אבטודור אחת משתי קבוצות הכדורסל הדומיננטיות בליגה הרוסית, ההתמודדויות שלה נגד צסק"א היו מתוחות מאוד והמפגשים ביניהן היוו למשחקים המתוחים ביותר בליגה הרוסית, עד עלייתה של חימקי מוסקבה. אבטודור אומנם זכתה באליפות הליגה הסדירה בשנים 1997–1998 אך נכשלה במשחקי הפלייאוף וסיימה כסגנית האלופה ועשתה זאת במשך ארבע פעמים בשנים 1994–1999. ב-1999 הייתה הקבוצה הרוסית השנייה להתמודד ביורוליג. בעונת 2001/2002 אבטודור התמודדה נגד צסק"א ברבע גמר הליגה והצליחה לגבור עליה ועד היום היא הקבוצה היחידה בהיסטוריה של הכדורסל ברוסיה שהצליחה למנוע מצסק"א העפלה לגמר הליגה.
הישגים לפי עונה

אליפות הליגה / העפלה לליגה בכירה יותר
גמר או סגנות
| עונה | אליפות> דירוג ליגה | אליפות> ליגה | אליפות> מיקום | גביע | מפעלים אירופיים> דירוג | מפעלים אירופיים> ליגה | מפעלים אירופיים> תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993/94 | 1 | ליגת העל | 2 | לא נערך | 3 | גביע קוראץ' | סיבוב שני |
| 1994/95 | 1 | ליגת העל | 4 | לא נערך | 2 | גביע ספורטה | סיבוב ראשון |
| 1995/96 | 1 | ליגת העל | 3 | לא נערך | 3 | גביע קוראץ' | 32 אחרונות |
| 1996/97 | 1 | ליגת העל | 2 | לא נערך | 2 | גביע סאפורטה | 16 אחרונות |
| 1997/98 | 1 | ליגת העל | 2 | לא נערך | 2 | גביע סאפורטה | חצי גמר |
| 1998/99 | 1 | ליגת העל | 2 | לא נערך | 1 | יורוליג | שלב הבתים הראשון |
| 1999/00 | 1 | ליגת העל | 6 | סיבוב ראשון | 2 | גביע סאפורטה | שלב הבתים |
| 2000/01 | 1 | ליגת העל | 6 | לא נערך | 3 | גביע קוראץ' | טופ 16 |
| 2001/02 | 1 | ליגת העל | 4 | לא נערך | 3 | גביע קוראץ' | טופ 16 |
| 2002/03 | 1 | ליגת העל | 6 | רבע גמר | 4 | יורופקאפ | שלב הבתים |
| 2003/04 | 1 | ליגת העל | 10 | 16 אחרונות | 4 | יורופקאפ | רבע גמר |
| 2004/05 | 2 | ליגת העל | 10 | לא השתתפה |  |  |  |
| 2005/06 | 3 | סופרליגה |  | לא השתתפה |  |  |  |
| 2006/07 | 3 | סופרליגה |  | שלב הבתים |  |  |  |
| 2007/08 | 3 | סופרליגה |  | שלב הבתים |  |  |  |
| 2008/09 | 2 | סופרליגה | 1 | לא השתתפה |  |  |  |
| 2009/10 | 3 | סופרליגה | 12 | לא השתתפה |  |  |  |
| 2010/11 | 3 | סופרליגה | 9 | שלב הבתים |  |  |  |
| 2011/12 | 3 | סופרליגה | 5 | טופ 16 |  |  |  |
| 2012/13 | 2 | סופרליגה | 3 | טופ 16 |  |  |  |
| 2013/14 | 2 | סופרליגה | 1 | רבע גמר |  |  |  |
| 2014/15 | 1 | ליגת VTB | 7 | שלב הבתים | 3 | יורוצ'אלנג' | רבע גמר |
| 2015/16 | 1 | ליגת VTB | 6 | לא השתתפה | 2 | יורוקאפ | 32 אחרונות |
| 2016/17 | 1 | ליגת VTB | 10 | 64 אחרונות | 3 | ליגת האלופות | העפלה לפלייאוף |
| 2017/18 | 1 | ליגת VTB | ‏5 | לא השתתפה | 3 | ליגת האלופות | סיבוב המוקדמות השלישי |
| 2017/18 | 1 | ליגת VTB | ‏5 | לא השתתפה | 4 | יורופקאפ | עונה סדירה |
| 2018/19 | 1 | ליגת VTB |  |  | 3 | ליגת האלופות | 16 אחרונות |
| 2018/19 | 1 | ליגת VTB |  |  | 4 | יורופקאפ | ‏שמינית גמר |
הישגים

רוסיה ליגת העל הרוסית בכדורסל :
סגנית האלופה: 4 פעמים (1994, 1997-1999)
אלופת הליגה הסדירה: 1997-1998
האיחוד האירופי אירופה :
יורוליג: שלב הבתים 1999
גביע סאפורטה: חצי גמר 1998
אות ועוד

| --- | --- |

 סוגה:  שעשועון
 מנחים:  רויטל עמית אלי ישראלי דן כנר
 שופטים:  יועצים לשוניים: רפאל ניר, אבשלום קור יועץ חשבוני: שמואל איזק
 ארץ מקור:  צרפת
 שפות:  עברית
 הפקה
 מפיק:  תלמה סטקלוב
 אורך פרק:  20 דקות
 שידור
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה הלימודית
 תקופת שידור בישראל:  17 במאי 1979 – 3 ביוני 1982
אות ועוד היה שעשועון לנוער בהפקת הטלוויזיה הלימודית מסוף שנות ה-70 שעסק בהרכבת מילים בעברית ופתרון תרגילים בחשבון. בין מנחי השעשועון היו רויטל עמית, אלי ישראלי ודן כנר.
אודות התוכנית

התכנית שודרה בסוף שנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80, בטלוויזיה החינוכית, פעמיים בשבוע בימים ראשון וחמישי, בשעה חמש אחרי הצהריים.

את התכנית הנחו לסירוגין: דן כנר, אלי ישראלי ורויטל עמית. בין המומחים שבדקו את התשובות של המתמודדים היה הלשונאי אבשלום קור.

באמצע שנות ה-90 הפיקה החינוכית, שעשועון דומה בשם "תיק-תק" בהנחיית רונית כפיר, איל קיציס ואפרת רייטן.
אופן המשחק > הרכבת מילים

מנחה התוכנית החזיק בידיו "בנק" של קלפים ועליהן רשומות אותיות האלף-בית. כל אחד מהמשתתפים בתורו, היה בוחר שבע אותיות, כאשר הוא יכול לבקש שהאות תהיה עיצור או תנועה ("אהוי"). המנחה מניח את שבעת הקלפים על גבי לוח, ואז שני המתמודדים צריכים להרכיב מן האותיות שבחרו, מילה בעברית, בתוך פרק זמן של 45 שניות. המתמודד שהרכיב את המילה ארוכה ביותר (שאושרה כתקנית על ידי המומחים ללשון) זכה בנקודות. במידה ושני המתמודדים הרכיבו את אותה מילה, או מילים באורך זהה, המתמודד שבחר את האותיות, היה הזוכה בסיבוב.