stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כדורגל נשים
הערות שוליים

↑  The FIFA Women's World Ranking, באתר פיפ"א‏, 18 בדצמבר 2015
1 2 3 4  A Brief History of Women's Football, באתר התאחדות הכדורגל הסקוטית‏, 8 במרץ 2005
↑  Lady Florence Dixie, באתר spartacus.schoolnet‏, 8 במרץ 2008
↑  The women's game's incessant growth, באתר פיפ"א‏, 8 במרץ 2014
↑  50 things you need to know about the FIFA Women's World Cup, באתר פיפ"א‏, 18 במרץ 2011
↑  אוון גיבסון,‏ Men's and women's football: a game of two halves, באתר הגרדיאן‏, 8 בספטמבר 2009
↑  יורוספורט,‏ Football - England women 'refuse to sign' FA contracts in wage dispute: , באתר יאהו‏, 8 בינואר 2013
↑  ג'יין מרטינסון,‏ No increase in women's sport coverage since the 2012 Olympics: , באתר הגרדיאן‏, 13 במרץ 2014
↑  ‏ Tweets-per-second mark set during final, באתר ESPN ‏, 18 ביולי 2011
↑  Women’s World Cup Success; What’s Next?, באתר joefavorito‏, 7 ביולי 2015
1 2  אשרת עיני, צעד קטן לכדורגל נשים, צעד גדול לכדורגל, באתר כלכליסט, 2 ביוני 2015
↑  תשע אבני הדרך הגדולות של ספורט הנשים בארצות הברית, באתר Business Insider
↑  אוריאל דסקל, בלאטר: נשים צריכות לשחק כדורגל במכנסיים קצרות וצמודות, באתר הארץ, 17 בינואר 2004
1 2  Two Iran soccer teams are chucked out of Olympics for rule violations, באתר http://iran-times.com
↑  Goal line technology and Islamic headscarf approved, באתר רויטרס‏, 5 ביולי 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551163705171  BnF: cb11961044z (data)  GND: 1200878833  LCCN: sh85123901  NKC: ph622025 
קבוצת דיק, קר'ס ליידיס, 1922
מרטה, מלכת השערים של גביע העולם בכל הזמנים.
מארין 1

מסוק מארין 1
מארין 1 (באנגלית: Marine 1) הוא אות הקריאה של כלי טיס בשירות חיל הנחתים האמריקני, בשעה שנשיא ארצות הברית נמצא בו. כאשר כלי טיס של חיל הנחתים מטיס את סגן נשיא ארצות הברית, הוא מכונה "מארין 2".
השימוש במסוקים ככלי תחבורה נשיאותי החל בשנת 1957 בתקופת כהונתו של דווייט אייזנהאואר. מסוק ה-H-13 Sioux (גרסתו הצבאית של ה-Bell 47), חסר היה את אביזרי הנוחות, כגון מיזוג אוויר ובית שימוש, שבהם צוידו מסוקי הנשיא המאוחרים יותר. בשנים שלאחר מכן הוחלפו המסוקים בהדרגה לדגמים חדישים יותר.
עד לשנת 1967 חלק חיל הנחתים את האחריות להובלתו של הנשיא במסוקים עם צבא ארצות הברית. כאשר הוטס הנשיא במסוקי הצבא נקרא המסוק "Army 1".
כלי הטיס העיקריים שמשמשים בתפקיד זה כיום הם תשעה עשר המסוקים הנשיאותיים שמפעילה טייסת HMX-1, המשמשים את הנשיא וצוותו לטיסות קצרות. הטייסת מפעילה מסוקים מדגמי VH-3D סי-קינג (משנת 1962) ו-VH-60N בלק-הוק (משנת 1988).
תפעולו של צי מסוקי מארין 1 נעשה בידי למעלה מ-800 נחתים, המרוכזים ברובם בבסיס חיל הנחתים קוונטיקו בווירג'יניה. בכל מקום שבו נוחת "מארין 1", ממתין לנשיא על הקרקע לפחות נחת אחד במדים ייצוגיים מלאים.
גלריה

הנשיא ג'ו ביידן והגברת הראשונה ג'יל ביידן במארין 1 בטיסה מעל המול , בוושינגטון די.סי
מארין 1 בבסיס חיל האוויר אנדרוז
הנשיא טראמפ נותן את  "ההצהרההמסורתית" לתקשורת בטרם עלייתו למסוק מארין 1 במדשאה הדרומית של הבית הלבן
מארין 1 נוחת במדשאה הדרומית של הבית הלבן מקמפ דיוויד
מארין 1 ממריא מהמדשאה הדרומית
מארין 1 מסוג -VH-60N בלק-הוק המלווה את הנשיא בנסיעותיו בעולם
מבט מתא הטייס של מארין 1
מארין 1 באחוזת מאר א-לגו, פאלם ביץ' פלורידה
מארין 1 ממריא
מארין 1 ואייר פורס 1
מארין 1 בביקורו של הנשיא אובמה באיטליה, 2009
מארין 1 בבסיס אנדרוז
מסוק VH-92A בפיתוח עורך בדיקות נחיתה והמראה במדשאה הדרומית של הבית הלבן בספטמבר 2018.
הנשיא טראמפ עוזב מדשאה דרומית מכוסה שלג
ראו גם

אייר פורס 1
מאגר האוספים הדיגיטליים בספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה

מאגר האוספים הדיגיטליים בספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה מכיל מגוון של חומרים ראשוניים ושניונים בנושאים המשמשים למחקר, לימוד והוראה אקדמית. האוספים זמינים במגוון פורמטים: וידאו, אודיו, קובצי תמונות ומסמכים והם פרי פיתוח מקורי של הספרייה ושיתופי פעולה עם גופים וחוגים בעלי עניין בתוך האוניברסיטה ומחוצה לה.
האוספים ניתנים לעיון ושימוש לבעלי ההרשאות המתאימות, חלקם הגדול חופשיים לשימוש הקהל הרחב ואחרים מוגבלים לשימוש קהילת אוניברסיטת חיפה בלבד. הגישה לאוספים מתאפשרת הן דרך פורטל האוספים והן באיחזור פריטים באמצעות שאילתות במערכת לחיפוש אחד בקטלוג הספרייה.
ספרית אוניברסיטת חיפה פועלת בסביבה אקדמית המהווה את הנרטיב המרכזי לבחירת תוכני האוספים הדיגיטליים. לשם כך, נבחרים אוספים בעלי ערך מחקרי ותחומי המחקר של חוקרי האוניברסיטה וכן אוספים שימושיים למשתמשים האקדמיים ושימור מורשת תרבות, המהווה מטרה שספריות אוניברסיטאיות רבות בעולם לקחו על עצמן כחלק ממחויבותן לקהילה, מידת נדירותם של הפריטים, סכנת הבלאי, והערכת חשיבות שימורם לדורות הבאים. כל זאת תוך הערכה לגבי מידת היכולת לשימוש בחומרים כך שאינה פוגעת בזכויות יוצרים, זכויות הפרט, חיסיון מידע ועוד ובהלימה בחירה במידת הנגישות המתאימה. מתקיים מאמץ להנגשה מלאה גם לציבור הרחב במידת האפשר ובהתאם לגישה החופשית. לחומרים רגישים יותר, אך עדיין בעלי ערך מחקרי, מותאמת הנגשה מוגבלת לקהל ייעודי (סטודנטים וחוקרים בלבד למשל).
דרכי עבודה - הוצאה לאור דיגיטלית

בחירה באוספים פיזיים כמועמדים לתהליך דיגיטיזציה, שימור והנגשה נעשית על בסיס שיקולים שונים ומגוונים. מרכז הדיגיטציה, אשר עד שלהי 2019 נשא באופן רשמי את השם "המרכז למדיה דיגיטלית", פועל בסביבה אקדמית. ככזה, העשייה בו כוללת בחירה באוספים בעלי ערך מחקרי ובחירה באוספים שימושיים למשתמשים האקדמיים, תוך הערכה לגבי מידת היכולת לשימוש בחומרים כך שאינה פוגעת בזכויות יוצרים, שאינה מפירה את זכויות הפרט, חיסיון מידע וכולי ובהלימה בחירה במידת הנגישות המתאימה. לחומרים רגישים יותר, אך עדיין בעלי ערך מחקרי, יכולה להתאים הנגשה מוגבלת לקהל ייעודי (סטודנטים וחוקרים בלבד למשל, במקום גישה פתוחה לציבור כולו).
שיקול מרכזי בעשייה זאת, באוניברסיטת חיפה, הוא בחירת תוכן הקשור לסביבה הגאוגרפית והתרבותית של העיר חיפה. שימור מורשת מקומית היא מטרה שספריות אוניברסיטאיות רבות בעולם לקחו על עצמן כחלק ממחויבותן לקהילה בה הן ממוקמות. לשם כך, מאתרת הספרייה אוספי תמונות בעלי חשיבות מחקרית ותרבותית המצויים ברשות ארגונים ואנשים פרטיים. שיקולים אחרים הם מידת נדירותם של הפריטים, סכנת הבלאי, חשיבות שימורם לדורות הבאים וכדומה.
החומרים מתועדים בספרייה ונשמרים על שרתי הספרייה, תוך מתן אפשרות של גישה מרחוק בעבור אוכלוסיות שונות באוניברסיטה ומחוצה לה באמצעות האינטרנט. הספרייה עוסקת בפעילות זו כאמור, כחלק מחזון האוניברסיטה למעורבות בקהילה, ובמסגרת פיתוחה של הספרייה הדיגיטלית של האוניברסיטה. מאגר המידע ההולך ונבנה בספריית האוניברסיטה ייחודי בהיקפו ובמגוון התכנים שהוא כולל. המקורות המגוונים של אוספי התמונות והשילוב בין אוספים פרטיים ומוסדיים יוצרים פסיפס תיעוד רשמי ופרטי של ארץ ישראל.
הפריטים השונים שנבחרו לאוספים עוברים תהליך קטלוג ספרני מומחה המעשיר את מטא-דאטה עבור המשתמש ועבור מערכות אחזור ומנועי החיפוש. תהליך דיגיטציה מתבצע בהתאם לסוג החומר. במקרה של חומרים בפורמט נייר עוברים הפריטים תהליך של סריקה ועיבוד. הקבצים נסרקים ונשמרים בפורמט TIFF המקובל על פי סטנדרטים בינלאומיים בעולם לשימור דיגיטלי ומונגשים הן בפורמט זה והן בפורמט JPG/PDF לפי סוג החומר. עיבוד תמונות נעשה בתוכנת פוטושופ תוך הקפדה על עיבוד מינימלי וזאת לשם שמירה על אותנטיות מרבית של התמונה. העיבוד כולל רק חיתוך שטחים ריקים בתמונה, תיקוני צבע. ניקוי לכלוכים שאינם חלק מהתמונה, תיקון נזקי זמן וטבע, וחידוד התמונה במידת האפשר.
בתהליך ההוצאה לאור הדיגיטלית מתבצעים תהליכי הסריקה והדיגיטציה לחומרי המקור, חיבור והנגשה בין קובצי מטא-דאטה (רשומות קטלוג) וקובצי המקור (סריקות מעובדות), בנייה ושיוך לעץ היררכיית האוספים – האוספים הדיגיטליים עד להנגשתם המלאה באמצעות מערכות הספרייה.
המומחיות והניסיון שנרכשו בספרית אוניברסיטת חיפה מאפשרים התמודדות מוצלחת עם כמויות גדולות של אובייקטים וחשיפה גבוהה שלהם לציבור הרחב בארץ ובעולם.
בחודש מרץ 2022 היו מאוכסנים בשרתי האוספים הדיגיטליים של ספריית אוניברסיטת חיפה מעל ל-230,000 רשומות.
סריקה צבעונית בספרייה
סריקת חומר מקור נגטיב בזכוכית
אילן קבלי לדוגמה
מארק ליב

מארק ליב (בגרמנית: Marc Lieb; נולד ב-4 ביולי 1980) הוא נהג מרוצים גרמני המתחרה עבור קבוצת פורשה באליפות העולם במרוצי סיבולת.
במהלך הקריירה זכה 4 פעמים באליפות סדרת הלה מאן האירופית ו-4 פעמים במרוץ 24 השעות של נורבורגרינג, ובשנת 2016 זכה במרוץ 24 השעות של לה מאן.
קריירה מוקדמת

ליב נולד ב-4 ביולי 1980 ובגיל 12 החל להשתתף במרוצי הקארטינג. בשנת 1995 עבר להתמודד בקטגוריית המכוניות החד מושביות כאשר השתתף באליפות פורמולה רנו 1800 הגרמנית, ובשנה שלאחר מכן סיים את האליפות במקום השני בטבלה. בשנת 1998 עבר להתמודד באליפות פורמולה רנו 2000 הגרמנית, ובשנת 1999 השתתף בפורמולה רנו יורוקאפ וסיים במקום השלישי. בשנת 2000 הצטרף לנבחרת הנערים של פורשה בתחרות הקאררה קאפ ובסוף העונה סיים במקום החמישי. בעונת 2001 סיים במקום השביעי בקאררה קאפ ובנוסף בשנה זו השיג פודיום בסבב המרוצים הבינלאומי פורשה סופרקאפ. בשנת 2002 זכה מארק ליב באליפות הקאררה קאפ לאחר שניצח 4 מרוצים במהלך העונה.
קריירה מקצוענית

בשנת 2002 החל לשמש ליב נהג קבוצת אלכס ג'וב רייסינג והתמודד עבורה במרוץ 12 השעות של סברינג ובמרוץ פטי לה מאן שנערך באטלנטה לצד הנהגים השותפים טימו ברנהרד ויורג ברגמייסטר. ליב וצוותו נחלו אכזבה בסופו של דבר לאחר שנאלצו לפרוש בשני המרוצים.
בשנת 2003 חתם ליב על חוזה לנהיגה עבור קבוצת המרוצים של פורשה וזכה עימה באליפות העולם למכוניות GT של ה-FIA לצד הנהג השותף סטפן אורטלי במכונית הפורשה 911. בשנה זו השתתף לראשונה במרוץ 24 השעות של לה מאן וסיים שני בקטגוריית ה-GT.
בעונת 2004 החל להתמודד באליפות סדרת הלה מאן האמריקנית עבור קבוצת אלכס ג'וב רייסינג לצד הנהג השותף רומן דיומא. ליב ודיומא סיימו את העונה במקום הרביעי לאחר שהשיגו את המקום השני בקטגוריית ה-GT במרוץ סברינג וניצחו את המרוצים שנערכו בפורטלנד ובמונטריי.
הקפת שיא בנורבורגרינג

בספטמבר 2013 רשם מארק ליב את שיא ההקפה המהירה ביותר של מקטע הנורדשלייפה בנורבורגרינג על ידי מכונית חוקית לנהיגה בכבישים ציבוריים לאחר שהקיף את המסלול בזמן של 6:57:00 דקות ובמהירות ממוצעת של כ-180 קמ"ש במכונית הפורשה 918. נכון לשנת 2016 שיא זה עדיין לא נשבר.
השכלה גבוהה

במקביל לקריירת המרוצים שלו החל ליב בשנת 2004 ללמוד הנדסה באוניברסיטה למדעים באסלינגן. נוסף על כך בעברו של ליב לימודי הנדסה במשך שני סמסטרים באוניברסיטת שטוטגרט עוד בטרם הפך לנהג מרוצים מקצועני. לאחר שהשלים את לימודי תואר ההנדסה החל לשלב את קריירת נהיגת המרוצים יחד עם עבודה כמהנדס במרכז המחקר והפיתוח של פורשה בעיר וייזאך.
הערות שוליים

↑  http://www.porsche.com/usa/eventsandracing/motorsport/worksracing/worksdrivers/lieb
↑  http://press.porsche.com/news/release.php?id=812
↑  http://www.lemans.org/en/News/marc-lieb-2-porsche-do-engineers-make-good-drivers-and-vice-versa/41281
↑  http://www.sportscarinsider.com/the-edge/2011/5/18/sci-interview-marc-lieb.html
מבצע בודנפלטה

ערך זה עוסק בקרב במלחמת העולם השנייה. אם התכוונתם לקרב במלחמת העולם הראשונה, ראו .
מבצע בּוֹדֶנפּלָטָה (בגרמנית: Unternehmen Bodenplatte, "מבצע משטח בסיס") החל ב-1 בינואר 1945, והיה ניסיון של הלופטוואפה לפגוע בכוחות האוויר של בעלות הברית בארצות השפלה במלחמת העולם השנייה. מטרת המבצע הייתה להשיג עליונות אווירית במהלך הקרב על הבליטה, כך שהצבא הגרמני וכוחות הוואפן אס אס יוכלו לחדש את התקדמותם. הפעולה תוכננה ל-16 בדצמבר 1944, אך נדחתה שוב ושוב בשל מזג אוויר קשה עד ראש השנה האזרחית, היום הראשון שבמקרה התאים.
הסודיות במבצע הייתה כל כך הדוקה עד שהוסתר מחלק מכוחות הקרקע והים הגרמניים. בעקבות זאת, מספר יחידות אף ספגו אבדות מאש ידידותית. מודיעין הקשר הבריטי רשם את התנועה והצטברות כוחות אוויר הגרמנים באזור, אך לא פירש נכונה את הממצאים.
המבצע השיג הפתעה מסוימת והצלחה טקטית, אך לבסוף נחל כישלון. רבים ממטוסי בעלות הברית נהרסו על הקרקע, אך הוחלפו בתוך שבוע. כמו כן, אנשי צוות אוויר של בעלות הברית נפגעו באופן קל יחסית, שכן רוב האבדות של בעלות הברית היו מטוסים ריקים שעמדו על הקרקע. הגרמנים, לעומת זאת, איבדו טייסי קרב רבים שלא היה ניתן להחליף בקלות.
מניתוח שלאחר הקרב, עולה כי רק 11 מתוך 34 מהגיחות שביצע חיל האוויר הגרמני בוצעו בזמן וניצלו את אפקט ההפתעה. המבצע נכשל בניסיונו להשיג עליונות אווירית, אפילו באופן זמני, בעת שכוחות הקרקע המשיכו להיות חשופים להתקפת מטוסי אויב.
מבצע בודנפלטה היה לפעולה ההתקפית הגדולה האחרונה שביצע חיל האוויר הגרמני במלחמת העולם השנייה.
ראו גם

מבצע נורדווינד
מאניבול (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  בנט מילר
 הופק בידי:  מייקל דה לוקה רייצ'ל הורוביץ בראד פיט
 תסריט:  אהרן סורקין סטיב זליאן מבוסס על ספרו של מייקל לואיס
 עריכה:  כריסטופר טלפסן 
 שחקנים ראשיים:  בראד פיט ג'ונה היל פיליפ סימור הופמן
 מוזיקה:  מייקל דאנה 
 צילום:  ולי פפיסטר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סקוט רודין הפקות, Michael De Luca Productions, סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  23 בספטמבר 2011 ארצות הברית
 משך הקרנה:  133 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט ספורט, סרט דרמה 
 תקציב:  50 מיליון דולר
 הכנסות:  110 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   moneyball
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מאניבול (באנגלית: Moneyball) הוא סרט קולנוע אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 2011. הסרט מבוסס על ספרו של מייקל לואיס באותו שם. בסרט מככבים בראד פיט בתפקיד בילי בין (Beane), מנהלה של קבוצת הבייסבול אוקלנד אתלטיקס, וג'ונה היל (Hill) בתפקיד עוזרו.
הסרט מבוסס על סיפורו האמיתי של בילי בין והצלחת אוקלנד בהתמודדות בליגת הבייסבול המקצוענית, חרף תקציב דל, על ידי שימוש בשיטות ניהול וחקר ביצועים מתקדמות. בין הסרט לספר נעשו מספר שינויים על מנת להתאימו לקהל הצופים ולמשוך גם נשים וציבור שאינו נמנה עם אוהדי הספורט. פותחה עלילת משנה ובמרכזה היחסים המשפחתיים של בילי בין עם בתו. כמו כן במקום עוזרו במציאות של בין, פול דפודסטה (DePodesta), בוגר אוניברסיטת הרווארד, שהתנגד שדמותו תוצג בסרט, נבנתה דמות בשם פיטר ברנד (Brand), בוגר אוניברסיטת ייל, אותו מגלם ג'ונה היל.
עלילה

הסרט נפתח בקטעים משידורי טלוויזיה המתארים את הפסדה של אוקלנד אתלטיקס לניו יורק יאנקיז בפלייאוף של עונת 2001 ומציין את ההבדלים בתקציב בין הקבוצות, 114.5 מיליון דולר של היאנקיז לעומת 39.7 מיליון דולר בלבד של אוקלנד. בעקבות ההפסד ועזיבתם של שלושה מכוכבי הקבוצה, מבקש מנהל אתלטיקס, בילי בין, מבעלי הקבוצה תקציב מוגדל לשנה הבאה, אך נענה בשלילה. במהלך פגישה עם מנהל קבוצת קליבלנד אינדיאנס, מתרשם בין מפיטר ברנד, בוגר אוניברסיטה טרי, שמסכל את ניסיונותיו של בין להשיג שחקן בטרייד. בין חוקר את ברנד ולמד שהוא מחסידי תאוריית ניהול קבוצות בייסבול על ידי שימוש בכלים סטטיסטיים מתקדמים, בשונה מהמדיניות המקובלת בליגה, שמונעת הערכה נכונה של אפקטיביות השחקנים מבחינת תרומתם להשגת ניצחונות ביחס לשכרם. בין מחליט להעסיק את ברנד כעוזרו.
ברקע, מוצגים קטעים מעברו של בין כשחקן בייסבול, שנחשב ככישרון יוצא דופן, ויתר על מלגת לימודים באוניברסיטת סטנפורד לטובת קריירה מקצועית בניו יורק מטס, אך כשל לחלוטין.
במסגרת ההכנות לעונה החדשה, מתמקדים בין וברנד במספר שחקנים שלא זוכים להבנתם להערכה מספקת, בהם דייוויד ג'סטיס המבוגר שנפלט מהיאנקיז, צ'אד ברדפורד בעל ההגשה המוזרה, ג'רמי ג'יאמבי בעל היסטוריית התנהגות פוחזת וסקוט הטברג, אותו מייעד בין להרכיב בעמדת הבסיס הראשון, על אף פציעה בידו ועל אף שמעולם לא שיחק בעמדה זו.
בפתיחת העונה נוחלת הקבוצה רצף כישלונות, בין נאלץ להתמודד עם ארט האו, מאמן הקבוצה, שמסרב להיכנע לתכתיביו של בין לגבי הרכב השחקנים. בין עורך זעזועים בהרכב הקבוצה ומגלה מעורבות רבה יותר בממשק עם שחקניו, וההצלחה באה עם רצף ניצחונות. בין, שנמנע מלצפות במשחקים, מתפתה להיכנס לאצטדיון בזמן משחק מול קנזס סיטי רויאלס בו מנסה הקבוצה לשבור את שיא רצף הניצחונות בתולדות הליגה, האתלטיקס שהובילו עד הופעתו 0-11, מתחילים להתפרק עד שהרויאלס משווים את התוצאה ל-11-11, בשלב זה עולה לשחק הטברג, שחובט להום ראן ומבטיח את הניצחון והשיא. על אף ההצלחה בעונה הסדירה, הקבוצה מודחת בפלייאוף על ידי מינסוטה טווינס.
במהלך פגישה בפנווי פארק מציע ג'ון הנרי, בעלי הבוסטון רד סוקס, לשכור את שירותיו של בין תמורת חוזה שיא למנהל ב-MLB. בין מספר לברנד שבעבר כבר עשה טעות כשנתן לכסף להכתיב את דרכו (בכך שלא למד בסטנפורד) ונשבע לעצמו שלא יחזור על טעות זו. בסצנת הסיום נוהג בין במכונית ומאזין לשיר שהקליטה לו בתו.
בכתוביות הסיום, למדים כי בין דחה הצעה של 12.5 מיליון דולר מהרד סוקס ובחר להמשיך לנהל את אוקלנד, קרוב לבתו בקליפורניה. הרד סוקס אימצו את שיטתו של בין וכעבור שנתיים זכו בוורלד סיריס לראשונה לאחר 86 שנים.
שחקנים

| הדמות בסרט | שחקן/ית | תיאור |
| --- | --- | --- |
| בילי בין | בראד פיט | מנהלה של קבוצת הבייסבול אוקלנד אתלטיקס |
| פיטר ברנד | ג'ונה היל | עוזרו של בין, צעיר בוגר אוניברסיטת יל שהמשרה הראשונה שלו הייתה כסקאוט בקליבלנד אינדיאנס, מאמין בשיטת ה"סייבר מטריקס" שפיתח ביל ג'יימס להערכת שחקנים. |
| ארט האו | פיליפ סימור הופמן | מאמנה של אוקלנד אתלטיקס, מתנגד לשינויים שמנסה בין להנחיל, ועל פי הסרט נהפך גיבור בעל כורחו בשל הצלחות הקבוצה עם ההרכב שנכפה עליו על ידי בין וברנד |
| שרון | רובין רייט | גרושתו של בילי בין, חולקת עמו את בתם קייסי |
| סקוט הטברג | כריס פראט | שחקן בייסבול מרכזי בקבוצת אוקלנד אתלטיקס, משחק בעמדת הבסיס הראשון |
| קרלוס פנייה | חררדו סלאסקו | שחקן אוקלנד אייז ששוחרר לקבוצה אחרת |
הפקה

הפקת הסרט עברה מספר תלאות, כולל חילופי תסריטאים-מעבדים ובמאים. תסריט שכתב סטיב זליאן ומינויו של סטיבן סודרברג כבמאי, הולידו עיבוד על פיו יתבסס הסרט על שילוב קטעי ארכיון וראיונות עם שחקנים ואנשי בייסבול מתקופת הפעילות של עלילת הסרט, אך רעיון זה בוטל על ידי סרטי סוני ימים ספורים לפני תחילת הצילומים שתוכננה ליולי 2009 ולאחר שכבר הושקעו בהפקה כ-10 מיליון דולר. במקומו של סודרברג מונה בנט מילר ועיבוד התסריט מחדש הוטל על אהרן סורקין. הצילומים החלו לבסוף ביוני 2010, בין האתרים בהם צולם הסרט היו אצטדיוני הבייסבול של אוקלנד אתלטיקס, לוס אנג'לס דודג'רס ופנוויי פארק, אצטדיונה של בוסטון רד סוקס.
ביקורת ותגובות לסרט

הסרט זכה לביקורות אוהדות בדרך כלל מציבור המבקרים, באתר Rotten Tomatoes המרכז את דיווחי המבקרים מארצות הברית דווח כי הממוצע לו זכה הסרט עמד על 95% ומצד קהל הצופים על 89%, בקופות רשם הסרט הכנסות של מעל 75 מיליון דולר בארצות הברית, ולאחר הפצתו ברחבי העולם עלו ההכנסות על 110 מיליון דולר. הסרט נבחר לאחד מסרטי השנה מטעם מכון הסרטים האמריקאי.
הסרט נבחר למועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר, סורקין וזליאן נבחרו למועמדים לפרס על כתיבת התסריט הטוב ביותר, בראד פיט נבחר למועמד לשחקן הטוב ביותר בסרט דרמה והיל נבחר למועמד בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר. באותן קטגוריות נבחרו הסרט, התסריטאים והשחקנים למועמדויות לקבלת פרס אוסקר. כמו כן מועמד הסרט לאוסקר בקטגוריית עריכה ומיקס סאונד, סך הכל שש מועמדויות.
הערות שוליים

↑  'Moneyball' script evolves to bring in broader audience, ‏deseretnews.com‏ 22 בספטמבר 2011
↑  Sony's Amy Pascal speaks out about 'Moneyball', לוס אנג'לס טיימס, 30 ביוני 2009
↑  Sony Pictures scratches 'Moneyball' from lineup, לוס אנג'לס טיימס, 23 ביוני 2009
↑  AFI AWARDS 2011
↑  אתר פרס גלובוס הזהב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7842039-8  VIAF: 237535532   WorldCat (עם VIAF): 237535532 
בילי בין במציאות
כריסטיאן תילמן

| --- | --- |

 לידה:  1 באפריל 1959 (בן 65) ברלין, גרמניה המזרחית 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 מקום לימודים:  בית הספר הגבוה למוזיקה הנס אייזלר 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  ויולה 
 חברת תקליטים:  דויטשה גרמופון 
 פרסים והוקרה:  Österreichischer Musiktheaterpreis (2023)  דב ברלין (2014)  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטיאן תילמן (בגרמנית: Christian Thielemann; נולד ב-1 באפריל 1959 בברלין) הוא מנצח גרמני, המנצח הראשי המיועד (מנהל מוזיקלי כללי) של האופרה של ברלין ושל התזמורת הממלכתית של ברלין.
ביוגרפיה

תילמן החל את הקריירה המוזיקלית שלו בגיל 19 כפסנתרן חזרות בדויטשה אופר ברלין עם היינריך הולרייזר ועוזר להרברט פון קאראיין.
הופעת הבכורה שלו בארצות הברית הייתה ב-1991 כשניצח על הפקה חדשה של "אלקטרה" מאת ריכרד שטראוס בסן פרנסיסקו, שאחריה באו הצגות במטרופוליטן אופרה. בשנת 1997 התמנה למנהל מוזיקלי כללי של ה"דויטשה אופר ברלין", בחוזה שהיה אמור להימשך עד 2007, אך תילמן, כך דווח, נקלע למחלוקות אמנותיות עם המנהל האמנותי אודו צימרמן, שנכנס לתפקידו בשנת 2000. בשנת 2004 קטע תילמן את החוזה שלו בגלל סכסוכים בנושא חלוקת המימון של עיריית ברלין בין הדויטשה אופר לאופרה של ברלין. בין השנים 2004 - 2011 היה מנצח ומנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית של מינכן.
תילמן מנצח בקביעות בפסטיבל ביירוית ובפסטיבל זלצבורג. הוא רואה עצמו כממשיך מסורת הניצוח האוסטרו-גרמנית, שראשיתה בריכרד וגנר והמשכה בהנס ריכטר, הנס קנאפרטסבוש, וילהלם פורטוונגלר והמנחה הישיר של תילמן עצמו, הרברט פון קאראיין. תילמן מקליט לחברת דויטשה גרמופון. בשנת 2003 קיבל את אות Bundesverdienstkreuz של גרמניה.
בעקבות ההחלטה שקיבלה "קרן פסטיבל ריכרד וגנר" בספטמבר 2008 למנות את קתרינה וגנר ואוה וגנר-פסקיה להחליף את וולפגנג וגנר בניהול פסטיבל ביירוית, יכהן תילמן כיועצן הראשי, דהיינו, כמנהל המוזיקלי בפועל של הפסטיבל.
עד שנת 2024 היה המנהל המוזיקלי של התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן.
הקלטות > לדויטשה גרמופון

קרל אורף, כרמינה בוראנה, מקהלה ותזמורת של הדויטשה אופר ברלין, יולי 2007
לודוויג ואן בטהובן, הפתיחה "אגמונט" ויוהנס ברהמס, סימפוניה מס' 1, התזמורת הפילהרמונית של מינכן, אפריל 2007
וולפגנג אמדאוס מוצרט, רקוויאם, הפילהרמונית של מינכן ומקהלת תזמורת רדיו בוואריה, נובמבר 2006
ריכרד וגנר, "פרסיפאל", המקהלה והתזמורת של האופרה של וינה, אפריל 2006
אנטון ברוקנר, סימפוניה מס' 5, הפילהרמונית של מינכן, מרץ 2005
היינריך מארשנר, פליקס מנדלסון, אוטו ניקולאי, קרל מריה פון ובר, ריכרד וגנר, פתיחות, התזמורת הפילהרמונית של וינה, אוקטובר 2004
וגנר, טריסטן ואיזולדה, תזמורת האופרה הממלכתית של וינה, מאי 2004
ריכרד שטראוס, "חיי גיבור" ופנטזיה סימפונית מן ה"אישה ללא צל", הפילהרמונית של וינה, אוגוסט 2003
אלברט לורצינג, ריכרד שטראוס, ובר, וגנר, אריות מתוך אופרות עם תומאס קווסטהוף ותזמורת הדויטשה אופר ברלין, אפריל 2002
רוברט שומאן, סימפוניה מס' 1 ו-4, תזמורת פילהרמוניה, 2001
ריכרד שטראוס, "אראבלה" עם קירי טה קאנאווה והתזמורת והמקהלה של מטרופוליטן אופרה, מרץ 2001
ריכרד שטראוס, "סימפוניה אלפינית" וסוויטה מתוך "אביר הוורד", הפילהרמונית של וינה, מרץ 2001
ארנולד שנברג, "פליאס ומליסנדה" וריכרד וגנר, "אידיליית זיגפריד", יוני 1999
אורף, כרמינה בוראנה, מקהלה ותזמורת של הדויטשה אופר ברלין, מאי 1999
שומאן, סימפוניה מס' 3, "הריינית", הפתיחה "גנובבה" אופוס 81, פתיחה, סקרצו ופינאלה אופוס 52, תזמורת פילהרמוניה
וגנר, מוזיקה תזמורתית (לוהנגרין, פרסיפאל, טריסטן ואיזולדה), תזמורת פילהרמוניה, פברואר 1998
בטהובן, קנטטת אבל למות הקיסר יוזף השני, שומאן, "קונצרט שטיקה" אופוס 86 ל-4 קרנות ותזמורת, הנס פפיצנר, "פלסטרינה" (פרלודים למערכות 1 ו-2), 1997
פפיצנר, מוזיקה מתוך "פלסטרינה" ו-Das Käthchen von Heilbronn, ריכרד שטראוס, "גונטראם" (פרלוד), "קפריצ'ו" (פרלוד), Feuersnot (סצנת אהבה), תזמורת הדויטשה אופר ברלין, 1996
הקלטות > לחברת EMI קלאסיקס

ריכרד וגנר וריכרד שטראוס, אריות עם הטנור רנה קולו. תזמורת הדויטשה אופר ברלין, 1992
הקלטות > לחברת דקה

ריכרד שטראוס עם הפילהרמונית של מינכן ודיאנה דאמראו, 2011
ביבליוגרפיה

Kläre Warnecke: Christian Thielemann - Ein Porträt. Henschel Verlag Berlin 2003. ISBN 3894874651
Kilian Heck/Christian Thielemann (Hg.): Friedrichstein. Das Schloß der Grafen von Dönhoff in Ostpreußen. Deutscher Kunstverlag, München und Berlin 2006, ISBN 3422065938
הערות שוליים

↑  Obituary for Heinrich Hollreiser. The Times, 28 August 2006.
↑  Denis Staunton, "Berlin's maestros out of tune in race row". The Observer, 29 October 2000.
↑  Kate Connolly, "Berlin opera chief quits in cash row". Telegraph, 18 May 2004.
↑  Stephen Moss, 'The only star here is dead'. The Guardian, 20 July 2006.
1 2  Ivan Hewett, "Classical choice". The Times, 29 March 2003.
↑  Roger Boyes, 'Wagner hits a note of peace over Bayreuth', "The Times", 2 September, 2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007323118905171  PLWABN: 9810643530705606  BIBSYS: 3071876  BNE: XX1716930  BnF: cb140012533 (data)  CiNii: DA11117790  GND: 124247350  ISNI: 0000 0001 1700 249X  LCCN: no97077248  LNB: 000172657  MusicBrainz: 64b7fd16-f29c-49f2-a4a6-5c673ac039db  NKC: pna2007383941  NLK: KAC201401240  NTA: 316325619  RERO: 02-A008841572  SNAC: w6ck11ct  SUDOC: 076899071  VIAF: 115862269   WorldCat (עם VIAF): 115862269
כתר צפוני

| כתר צפוני Corona Borealis |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים כתר צפוני
 סמליות:  כתר
 עלייה ישרה:  16 שעות
 נטייה:  °‏30+
 שטח נראה:  179 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־73
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  1
 הכוכב הבהיר ביותר:  α בכתר צפוני (גמה)
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  2.2
 מערכות כוכבים גובלות:  הרקולס  שומר הדובים  ראש הנחש
 נראית בין קוי הרוחב °‏90+ ו־°‏50- מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש יולי
כתר צפוני היא קבוצת כוכבים קטנה בשמי הצפון, שכוכביה הבהירים מסודרים בצורת חצי עיגול הבולטת לעין. הקבוצה היא אחת מ-88 קבוצות הכוכבים המודרניות, והיא נכללה ב-48 קבוצות הכוכבים שהגדיר תלמי. הקבוצה מייצגת כתר שבו משובצת אבן חן - הכוכב אלפקה או גמה. בימי תלמי הקבוצה נקראה רק "כתר" ותאור "צפוני" נוסף מאוחר יותר על מנת להדגיש את ההפרדה מהקבוצה כתר דרומי.
כוכבי הקבוצה

α בכתר צפוני (גמה או אלפקה) הוא כוכב זוגי לוקה (בדומה לאלגול) במרחק של כ-75 שנות אור. הכוכב הבהיר מבין השניים הוא כוכב לבן - כחלחל עם בהירות נראית מדרגה 2.2 ובן הזוג העמום יותר הוא כוכב צהוב עם בהירות מדרגה 7. אחת ל-17 יום ו-8.6 שעות הכוכב העמום עובר על פני הבהיר ומוריד את הבהירות הכוללת לדרגה 2.3.
β בכתר צפוני, הוא כוכב לבן - צהבהב במרחק של כ-115 שנות אור ועם בהירות מדרגה 3.7.
R בכתר צפוני הוא כוכב משתנה מסוג על-ענק צהוב במרחק של כ-6000 שנות אור ועם בהירות מדרגה 6. באופן בלתי סדיר ובמהירות בהירותו צונחת לדרגה 14 ואחר כך במשך מספר חודשים היא חוזרת בהדרגה לדרגה 6. הסבר אפשרי לתופעה היא הצטברות הדרגתית של פחמן גזי בשכבות החיצוניות של הכוכב וכשריכוזו מגיע לסף מסוים הגז מתעבה לטיפות גדולות החוסמות את הקרינה וגורמות לירידה הדרמטית בבהירות. לחץ הקרינה של הכוכב מאדה את הפחמן בחזרה ומפזר את האטומים וכך הבהירות שוב עולה.
מיתולוגיה

הקבוצה זוהתה ככתר של אריאדנה בתו של מינוס מלך כרתים, אותו קיבלה מדיוניסוס. לפעמים הכתר שויך לשומר הדובים הנמצא בסמוך אליו.
ראו גם

כתר דרומי