stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אספא ווסן
ביוגרפיה

אספא נולד ליורש העצר ראס טאפרי, שהיה מושל העיר הרר באותה עת. אספא הפך ליורש העצר הקיסרי לאחר שאביו הוכתר לקיסר אתיופיה בשנת 1930 עם מותה של הקיסרית זאודיתו.
אספא נישא לנסיכה ווליאט ישראל סיום שהייתה נינתו של הקיסר יוהנס הרביעי. לזוג נולד בן אחד.
בשנת 1936, לאחר כיבוש אתיופיה על ידי איטליה, יצא אספא לגלות ביחד עם אביו הקיסר. לאחר תבוסת האיטלקים בשנת 1941, שב אספא ביחד עם המשפחה הקיסרית לאדיס אבבה וחזר למלא את תפקיד יורש העצר.
ב-1960, ביצע המשמר הקיסרי הפיכה נגד הקיסר היילה סלאסי הראשון בזמן שהותו בברזיל. המהפכנים אילצו את יורש העצר אספא לקרוא הודעה ברדיו לפיה הוא תומך בהפיכה נגד אביו ומקבל על עצמו את התואר של קיסר אתיופיה. הצבא האתיופי, כמו גם הכנסייה האורתודוקסית האתיופית, התנגדו להפיכה, והיא נכשלה, לאחר שהקיסר היילה סלאסי חזר למדינה. הקיסר העניק חנינה לבנו בגלל הטענה שההודעה הוקראה ברדיו לאחר שהמורדים איימו על חייו, אבל התקרית העיבה על יחסי האב ובנו. אספא לא הצליח לשכנע את אביו, כמו גם את כלל הממסד האתיופי, בהקשר לתפקיד אותו מילא בניסיון ההפיכה.
ב-1973 אספא לקה בשבץ לב ונשלח לשווייץ כדי לקבל טיפול רפואי. השבץ גרם לשיתוק בצד גופו הימני ואי-יכולת לדבר. בנו הבכור של אספא, זרע יעקוב, שהיה אז סטודנט באוניברסיטת קיימברידג', נאלץ למלא את תפקידו של אביו כ"יורש העצר של אתיופיה בפועל".
בשנת 1974 עת אספא שהה בשווייץ בעקבות השבץ שלקה, בוצעה הפיכה נגד הקיסר היילה סלאסי על ידי הדרג. אספא הוכרז כמלך אתיופיה, ולא לקיסר אתיופיה במקום אביו. אספא סירב לקבל על עצמו את התפקיד וטען שההפיכה היא בלתי חוקית, כמו גם הדחת אביו. בשנת 1975 בוטל השלטון הקיסרי באתיופיה על ידי הדרג.
אספא ומשפחתו עברו ללונדון, כאשר רוב המשפחה הקיסרית באתיופיה הייתה נתונה במעצר על ידי הדרג.
ב-1989 הכריז אספא על עצמו כקיסר אתיופיה בגלות, ובחר לו את השם אמהה סלאסי הראשון. הוא נפטר בשנת 1997 בארצות הברית לאחר מחלה קצרה.
לאחר נפילת שלטון מנגיסטו באתיופיה, הועברה גופתו של אספא לקבורה בקתדרלת השילוש הקדוש שבאדיס אבבה. אספה נקבר לצד אביו הקיסר היילה סלאסי הראשון ולצד אימו הקיסרית מנן.
אנטוורפ ג'יינטס

פור אוף אנטוורפ ג'יינטס (בצרפתית: Port of Antwerp Giants) היא קבוצת כדורסל בלגית מהעיר אנטוורפן, המתמודדת בליגת העל הבלגית.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1910 תחת השם "ראסינג באסקט אנטוורפן". בין השנים 1962-1995 הועברה הקבוצה לעיר מכלן ונקראה "ראסינג מכלן". בשנת 1995 הועבר המועדון בחזרה לעיר אנטוורפן ושמו שונה בחזרה ל"ראסינג אנטוורפן". ובהמשך "אנטוורפ ג'יינטס".
הקבוצה משתתפת במסגרות האירופאיות מאז שנת 1967. בין היתר השתתפה ב: גביע קוראץ' (הפסד לקאנטו בגמר 1973), גביע ספורטה (רבע גמר 2001),  גביע יול"ב והיורוצ'לנג' (רבע גמר 2010). בעונת 2012/13 הוגרלה ביורוצ'לנג' עם הפועל חולון, טלקום בון הגרמנית וארמייה טביליסי מגאורגיה.
בשנים 2006-2008 אימן את הקבוצה הישראלי אריק שיבק, ובשנים 2005-2007 שיחק בקבוצה הכדורסלן הישראלי גור שלף.
אולם הבית של המועדון הוא הלוטו ארנה המכיל 5,218 מקומות ישיבה.
היסטוריה > שחקני עבר בולטים

ארצות הברית אוטיס היל
סרביה מילוש באביץ'
ישראל גור שלף
ארצות הברית איטליה שון סטונרוק
תארים והישגים

הליגה הבלגית :
אליפות (16): 1965, 1966, 1967, 1969, 1974, 1975, 1976, 1980, 1987, 1989, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 2000
מקום שני: 1999, 2023, 2024
הגביע הבלגי :
זכייה (12): 1964, 1965, 1970, 1971, 1974, 1986, 1987, 1990, 1993, 1994, 2000, 2007
גמר: 2012, 2014
חצי גמר: 2011
גביע קוראץ' :
גמר: 1973
אנטואנט דה בורבון

אנטואנט דה בורבון (בצרפתית: Antoinette de Bourbon;‏ 25 בדצמבר 1494 – 22 בינואר 1583) הייתה אשתו של קלוד, דוכס גיז - מייסד בית גיז.
ביוגרפיה

אנטואנט נולדה ב-25 בדצמבר 1494 בושאטו דה-האם, לפרנסואה, רוזן ונדום ולמארי מלוקסמבורג, רוזנת ונדום, בתם של פייר השני, רוזן סן-פול ומרגריטה מסבויה, רוזנת סן-פול.
ב-9 ביוני 1513 התחתנה אנטואנט עם קלוד, דוכס גיז, ממנו נולדו לה 12 ילדים. אנטואנט תוארה כאישה יוצאת דופן, ששילבה תחושה חזקה של גאווה משפחתית עם חוש הומור מטופש. היא הציגה כישרון ניהולי ניכר בכלכלה המקומית, ואף ניהלה את האחוזות הנרחבות של בית גיז בז'ואנוויל. אנטואנט השפיעה רבות על נכדתה מרי, מלכת הסקוטים, במהלך ילדותה, והייתה אחת מיועציה העיקריים. אנטואנט האריכה ימים לאחר כל ילדיה, למעט בתה רנה, ונפטרה בז'ואנוויל ב-22 בינואר 1583.
משפחתה

ב-9 ביוני 1513 התחתנה אנטואנט עם קלוד, דוכס גיז, ממנו נולדו לה 12 ילדים:
מארי דה גיז (1515–1560) נישאה לג'יימס החמישי, מלך סקוטלנד
פרנסואה, דוכס גיז (1519–1563)
לואיז דה גיז (1520–1542)
רנה דה גיז (1522–1602)
שארל, קרדינל לורן (1524–1574)
קלוד, דוכס אומאל (1526–1573)
לואי הראשון, קרדינל גיז (1527–1578)
פיליפ דה גיז (1529)
פייר דה גיז (1530)
אנטואנט דה גיז (1531–1561)
פרנסואה דה גיז (1534–1563)
רנה, מרקיז אלבף (1536–1566)
אנטיגן סגולי של הערמונית

אנטיגן סגולי של הערמונית (באנגלית: Prostate-specific antigen; בראשי תיבות: PSA; שם נוסף: kallikrein-3 ובקיצור: KLK3) הוא גליקופרוטאין (באנגלית: Glycoprotein)  המופרש על ידי תאי האפיתל של בלוטת הערמונית אצל גברים.
בדיקת PSA

בדיקת ה-PSA היא בדיקת סקר ואין ביכולתה לשלול או לאמת אבחנה של סרטן הערמונית. לשם כך יש לבצע בדיקות נוספות, כגון בדיקה רקטאלית, ביופסיה, או צילומי הדמיה רפואית.
כיום שורר חשש מסוים בקרב החוקרים בנוגע לאמינותה וליעילותה של בדיקת ה-PSA, מכיוון שיש בה אחוז גבוה של בדיקות שליליות כוזבות (כשליש), ובדיקות חיוביות כוזבות (כ-60 אחוז), דבר העלול להביא לבדיקות אבחון וטיפולים מיותרים, על סמך הבדיקות החיוביות הכוזבות. בארצות הברית שוררת מחלוקת בין האגודה למלחמה בסרטן ואגודת האורולוגים, שממליצים על בדיקה זו, לעומת המכון הלאומי לסרטן והארגון הראשי לרפואה מונעת, שלא ממליצים על בדיקה זו כבדיקת סקר ואף ממליצים לא לבצעה. 
דאגה נוספת היא אבחון יתר של סרטן הערמונית, זאת אומרת אבחנה ברורה של סרטן, אך כזה שלא יפגע לעולם באיכות חיי המטופל וכמובן לא יגרום למותו.
אחת ההערכות היא שעבור כל 1000 איש המבצעים סקירה לסרטן הערמונית בעזרת בדיקת דם (PSA) בודדת, אצל שני אנשים בלבד יימנע מוות מהמחלה, לעומת 28 איש, שאצלם המחלה תאובחן אך בצורת אבחון יתר.
הערות שוליים

↑  חלבון בעל שיירים סוכריים
↑  החדרת אצבע אל פי הטבעת של המטופל על ידי רופא
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אנטיוך קנטמיר

אנטיוך קנטמיר ואביו קונסטנטין
אנטיוך קָנטֵמיר (1670 - 1726, מנזר גוֹליה) היה וויווד של נסיכות מולדובה מ-18 בדצמבר 1695 עד 12 בספטמבר 1700, ושוב מ-23 בפברואר 1705 עד 31 ביולי 1707. אנטיוך קנטמיר היה בנו של קונסטנטין קנטמיר ואחיו הבכור של דימיטריה קנטמיר.
שני האחים - אנטיוך ודימיטריה קשרו קשר נגד קונסטנטין דוקה שעלה על כס מולדבה בעקבות הדחתו של דימיטריה קנטמיר על ידי מזימה שנתמכה של ידי השליט מבוקרשט, קונסטנטין ברנקוביאנו. 
הממסד העות'מאני הסכים להדיח את דוקה ולהכיר באנטיוך כשליט החדש של הנסיכות. להבדיל מאביו, אנטיוך קנטמיר אימץ מדיניות ידידותית כלפי השכנה מצפון, פולין. כמו כך תכנן ברית אנטי עות'מאנית עם האימפריה הרוסית של פטר הגדול, ברית שתמומש אך לא בהצלחה רבה בתקופת שלטונו השנייה של דימיטריה קנטמיר. אנטיוך יצר מגעים גם עם פרנץ ראקוצי השני מטרנסילבניה. בתקופת שלטונו הראשונה נחתם הסכם קרלוביץ (1699) בין אוסטריה (האימפריה הרומית הקדושה), רוסיה, פולין וונציה מצד אחד ובין האימפריה העות'מאנית מצד שני. בהסכם קרלוביץ ביקשה פולין את ההגמוניה במולדובה, ואוסטריה את ההגמוניה בוולאכיה. מאחר שלא הגיעו להסכמה, האימפריה העות'מאנית המשיכה להחזיק בחסות על שתי הארצות הרומניות האלו [דרוש מקור]. על פי ההסכם האימפריה העות'מאנית חויבה לפנות את פודוליה ואת קמניץ-פודולסקי, הכוחות העות'מאניים המפונים עברו לבסיסיהם החדשים דרך מולדובה.
פולין אפשרה למולדובה לחזור למבצרים שלה בניאמץ, סוצ'אבה וכו. באותו זמן הטטרים נאלצו לפנות אזורים מדרום לקישינב שכבשו בבסרביה ב-1683.
למרות שבמלוכתו השנייה הטיל מיסים כבדים על הארץ, כמו המס על העשן, נותרה לו תדמית של שליט טוב והגון. תדמית זו משתקפת בתיאורו על ידי הכרוניקון בן זמנו, יון נקולצ'ה, שמצא אותו "בן אדם גדל-גוף, ישר, טוב מראה, מיושב, שופט הוגן". ציין גם כן שלא אהב בצע כסף, שקרים או רמאויות, והיה צייד וחייל מוכשר.
בשנת 1707 ייסד ביאשי אקדמיה נסיכותית בהשראת הפטריארך מירושלים, כריסנתוס, אך תוך שמירה על אופייה החילוני ברובו.

אנטיוך קנטמיר היה נשוי לקטרינה. לזוג היו שלשה ילדים: בת, אנה, ושני בנים - דימיטריה וקונסטנטין.
אין לבלבל בינו ובין אנטיוך דימיטרייביץ קנטמיר, בנו של דימיטריה קנטמיר, שהצטיין בשירה הרוסית.
לקריאה נוספת

Neagu Djuvara, Între Orient şi Occident. Ţările române la începutul epocii moderne ("Between Orient and Occident. The Romanian Lands at the beginning of the modern era"), Humanitas, Bucharest, 1995
הערות שוליים

↑  ע' 212 Djuvara
אנטידור

| --- | --- |
 בימוי:  Vladimir Shegolkov 
 שחקנים ראשיים:  דמיטרי דיוז'ב ולדימיר טורצ'ינסקי
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 חברת הפקה:  Russian World Studios 
 הקרנת בכורה:  2007 
 משך הקרנה:  91 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט פעולה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אנטידור (ברוסית: Антиду́рь) הוא מותחן קומדיה רוסי משנת 2007 שהופק בשיתוף פעולה עם השירות הפדרלי לשליטה בסמים של רוסיה.
עלילה

ולמישב וקושקין, עובדי קבוצת קוברה למלחמה בטרור, משתתפים במבצע ערמומי לחטיפת אוליגרך מסוים. עם זאת, המבצע נכשל. ולמישב וקושקין מפוטרים ונשלחים לעבוד במחלקה המיוחדת הראשונה של השירות הממלכתי לשליטה בסמים, שעל שערי המטה מצויר הגרפיטי "אנטידור". עם זאת, העבודה החדשה אינה משעממת; עליהם להילחם באדון הסמים רזו ובכנופיית זגורה שבראשה הוא עומד.
שחקנים ודמויות

דמיטרי דיוז'ב – ויקטור איוואנוביץ' ולמישב, בלש, סרן במשטרה
ולדימיר טורצ'ינסקי – ולדיסלב סרגייביץ' קושקין, קצין המודיעין הצבאי במטכ"ל
טטיאנה דוגילבה – זינאידה סרגייבנה מורוז, אלוף-משנה
אלכסנדר בשירוב – ניקולאי ניקולאייביץ' רקוב, מומחה לזיהוי פלילי
מריה סיומקינה – טטיאנה, מדריכת פיזיותרפיה
איגור מירקורבנוב – רזו
ולדימיר סימונוב – "זגורה", אולג סרגייביץ' זגורובסקי
אולג סורוקין – "פימה", ולדימיר פטרוביץ' פימנוב
איגור יאטסקו – "לימונקה", ליאוניד
אנטואנטה סטפנובה

| --- | --- |

סטפנובה בשנת 2022
 לידה:  19 באפריל 1979 (בת 45) סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה 
 הישג בולט:  אלופת העולם (נשים, 2004)
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן בשחמט
 מד כושר מרבי:  2560
 מד כושר נוכחי:  2418 ‏(אוקטובר 2024)
 מקצוע נוסף:  פוליטיקאית 
 מדינה:  בולגריה
 
אנטואנטה סטפנובה (בבולגרית: Антоанета Стефанова; נולדה ב-19 באפריל 1979, סופיה, בולגריה) היא שחמטאית בולגרייה בדרגת רב אמן בשחמט. בשנת 2004, הייתה לאישה העשירית שזכתה בתואר אלופת העולם בשחמט, בטורניר שהתקיים באליסטה, רפובליקת קלמיקיה, בדרום רוסיה. בשנת 2006, נטלה השחמטאית הסינית שו יוחווה את התואר.
ביוגרפיה

סטפנובה נולדה בסופיה, ולמדה שחמט מאביה, אנדון סטפנוב, מעצב אמנותי. בשנת 1989 זכתה סטפנובה באליפות העולם לנוער עד גיל 10 בפוארטו ריקו. בשנת 1992, בגיל 13, שיחקה סטפנובה באולימפיאדת השחמט 1992, במנילה. מאז אותה שנה ועד 2014 ייצגה סטפנובה את בולגריה בעשר אולימפיאדות שחמט (ב-2002 היא הייתה חברה של נבחרת גברים). בשנת 1997 הייתה מדורגת בעשיריה הראשונה של הנשים בעולם לפי מד כושר. בשנת 2002 זכתה באליפות אירופה לנשים. ביוני 2003 השיגה את דרגת רב אמן בשחמט.
בשנת 2012 הייתה סטפנובה לזוכה הראשונה באליפות העולם בשחמט בזק לנשים. באותה שנה הגיעה למקום השני באליפות העולם לנשים, לאחר אנה אושנינה.
אנטואנטה סטפנובה באולימפיאדת השחמט - נשים

בין השנים 1992 ל-2016 השתתפה אנטואנטה סטפנובה ב-12 אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  1992 | 1 עת | בולגריה | 2140 | 3 מ-6 | 2+ 2= 2- | 50.0 | 14 קבוצתי |
|  1994 | 2 | בולגריה | 2330 | 6.5 מ-11 | 3+ 7= 1- | 59.1 | 13 קבוצתי, 16 אישי |
|  1996 | 1 | בולגריה | 2365 | 8.5 מ-13 | 6+ 5= 2- | 65.4 | 16 קבוצתי, 7 אישי |
|  1998 | 1 | בולגריה | 2475 | 6.5 מ-11 | 5+ 3= 3- | 59.1 | 5 קבוצתי, 20 אישי |
|  2002 | 1 | בולגריה | 2541 | 6 מ-10 | 2+ 8= 0- | 60.0 | 11 קבוצתי, 21 אישי |
|  2004 | 1 | בולגריה | 2523 | 5.5 מ-11 | 3+ 5= 3- | 50.0 | 14 קבוצתי, 49 אישי |
|  2006 | 1 | בולגריה | 2502 | 9 מ-12 | 6+ 6= 0- | 75.0 | 13 קבוצתי, 6 אישי |
|  2008 | 1 | בולגריה | 2548 | 7 מ-10 | 6+ 2= 2- | 70.0 | 19 קבוצתי, 10 אישי |
|  2010 | 1 | בולגריה | 2551 | 5.5 מ-9 | 4+ 3= 2- | 61.1 | 8 קבוצתי, 8 אישי |
|  2012 | 1 | בולגריה | 2502 | 6 מ-9 | 3+ 6= 0- | 66.7 | 16 קבוצתי, 6 אישי |
|  2014 | 1 | בולגריה | 2505 | 8.5 מ-10 | 7+ 3= 0- | 85.0 | 14 קבוצתי, 5 אישי |
|  2016 | 1 | בולגריה | 2478 | 6 מ-9 | 5+ 2= 1- | 66.6 | 15 קבוצתי |
אנטואנטה סטפנובה באולימפיאדת השחמט - פתוחה

בשנת 2000 השתתפה סטפנובה באולימפיאדת שחמט הפתוחה (המורכבת רובה ככולה מגברים):
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  2000 | 2 עת | בולגריה | 2489 | 3 מ-7 | 2+ 2= 3- | 42.9 | 14 קבוצתי, 46 אישי |
הערות שוליים

↑  "Antoaneta Stefanova is Women World Rapid Champion",‏ 3 ביוני 2012.
↑  Stefanova, Antoaneta - Women's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
↑  Stefanova, Antoaneta - Women's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5371 3777  LCCN: no2005080018  VIAF: 19415433   WorldCat (עם VIAF): 19415433
אקי קאוריסמקי

| --- | --- |

 לידה:  4 באפריל 1957 (בן 67) בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, פינלנד 
 שם לידה:  Aki Olavi Kaurismäki 
 מדינה:  פינלנד 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טמפרה 
 בן או בת זוג:  Paula Oinonen 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (15 במאי 2001)  פרס האמנות של ברלין (2005)  נמר הכבוד (2006)  פרס מרכבת הזהב (2016)  פרס לואי דלוק (2011)  גרנד פרי של פסטיבל קאן (2002)  FIPRESCI Prize at Berlinale (1992)  פרס הסרטים של המועצה הנורדית (2002)  מדליית פרו פינלנדיה (6 בדצמבר 1994)  דוב הכסף לבמאי הטוב ביותר (2017) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אקי אולבי קאוריסמקי (בפינית: Aki Kaurismäki; נולד ב-4 באפריל 1957, באורימטילה, פינלנד) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק פיני.
קריירה

אחרי שסיים לימודי תקשורת באוניברסיטת טמפרה, החל לביים קאוריסמקי ביחד עם אחיו מיקה קאוריסמקי. שני האחים הקימו חברת הפקה והפצת סרטים. הם אחראים לחמישית מכלל היצירה הקולנועית בפינלנד מתחילת שנות השמונים. אקי קאוריסמקי ביים 23 סרטים במסגרת חברת ההפקה שלו, בחלקם הוא גם שיחק.
הפריצה שלו כבמאי עצמאי הייתה בשנת 1983 בסרטו "החטא ועונשו", עיבוד ליצירת המופת של דוסטויבסקי, אותה התאים הבמאי להלסינקי של תקופתו.
בשנת 1989 סרטו "לנינגרד קאובויס יוצאים לאמריקה" זיכה אותו בהכרה עולמית.
סגנון קולנועי

סגנונו הקולנועי הושפע מהבמאים הצרפתיים ז'אן-פייר מלוויל ורובר ברסון, ומבקרי הקולנוע זיהו בו גם השפעה מהבמאי הגרמני ריינר ורנר פאסבינדר, אולם קאוריסמקי טוען שלא צפה באף סרט של פאסבינדר.
רוב סרטיו של קאוריסמקי עוסקים במעמד הפועלים בהלסינקי של שנות השמונים. גיבורי סרטיו חיים בשולי החברה, שותים למכביר ומתקשרים ביניהם בלקוניות גמורה. לשם העברת מסריו הוא מסתמך על משחק מינימליסטי ואמצעי מבע פשוטים וכן במינימום תנועות מצלמה. קאוריסמקי טען כי "ייתכן שסרטיי אינם יצירות מופת, אבל הם מתעדים את תקופתם. די לי בכך. איני יכול ליצור יצירות מופת, אף על פי שאני מנסה".
קאוריסמקי תופס את הלסינקי כעיר קרה, מנוכרת ונטולת רומנטיות, ולא פעם הדמויות בסרטיו מדברות על רצונן לעזוב אותה.
בסרטים שלו יש פן הומוריסטי יבש ונטול עוקץ שכמותו ניתן למצוא גם בסרטים של ג'ים ג'ארמוש, שאף משחק תפקיד קטן בסרטו של קאוריסמקי "לנינגרד קאובויס יוצאים לאמריקה". ג'ארמוש גם השתמש בחלק מהשחקנים הקבועים של קאוריסמקי בסרטו "מונית לילה", שחלקו מתרחש בהלסינקי.
פרסים ומחאות

סרטו המצליח ביותר, "איש ללא עבר" (2002), זכה בפרס ה"גרנד פרי" ובפרס חבר השופטים בפסטיבל קאן בשנת 2002, ובשנת 2003 היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. קאורסמקי סירב להגיע לטקס האוסקר בטענה שהוא לא מסוגל לחגוג במדינה שנמצאת במצב מלחמה.
סרטו "אורות בין הערביים" (2006) היה אף הוא מועמד לפרס האוסקר לסרט הזר, אך קאוריסמקי סירב שוב להשתתף בטקס וביטל את מועמדותו כצעד מחאתי כנגד הנשיא ג'ורג' בוש.
ב-2012 חתם על עצומה התומכת ב-BDS וקוראת להטיל אמברגו על ישראל בעקבות פעולותיה במבצע עמוד ענן.
סרטו "הצד האחר של התקווה" (2017) זכה בפרס דוב הכסף (לבמאי הטוב ביותר) בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין (ה-67 במספר). באותו פסטיבל הודיע כי אין בכוונתו להמשיך ולביים סרטים וכי זה יהיה הסרט האחרון שלו כבמאי.
אבל הוא ביים סרט נוסף. סרטו האחרון "עלי שלכת" (2024) נרכש להפצה בישראל.
פילמוגרפיה

"החטא ועונשו", 1983
"איגוד קלמרי", 1985
"צללים בגן עדן", 1986
"מסע עסקים של המלט", 1987
"אריאל", 1988
"לנינגרד קאובויס יוצאים לאמריקה", 1989
"הנערה מבית החרושת לגפרורים", 1990
"הוצאתי עלי חוזה", 1990
"חיים בוהמיים", 1992
"שמרי על הצעיף שלך טטיאנה", 1994
"עננים נודדים", 1996
"יוהא", 1999
"איש ללא עבר", 2002
"אורות בין הערביים", 2006
"חוף מבטחים", 2011
"הצד האחר של התקווה", 2017
"עלי שלכת", 2023
הערות שוליים

↑  BDS movement grows as leading figures call for military embargo on Israel following Gaza assault, ‏28 בנובמבר 2012 (באנגלית).
↑  Legendary filmmaker Aki Kaurismäki: There will be no more films, Yle Uutiset (באנגלית)
↑  ארז דבורה, סרטו החדש של הבמאי אקי קאוריסמקי מלא חן - אבל לוקח לו זמן לתפוס אתכם, באתר ynet, 21 ביולי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442387205171  PLWABN: 9810661844405606  BNE: XX1209465  BnF: cb139861177 (data)  CiNii: DA16176196  GND: 118972332  ICCU: UBOV493577  ISNI: 0000 0001 1576 6621  LCCN: n93004745  LNB: 000091149  MusicBrainz: 9e493bcc-3896-481f-9a3c-9dc43703f9c7  NDL: 00931823  NKC: xx0005516  NLK: KAC2018M4374  NTA: 075076993  SELIBR: 235622  SUDOC: 052615944  ULAN: 500286187  VIAF: 85338005   WorldCat (עם VIAF): 85338005
אמנות חזותית

צילום שנצבע באופן ידני
אמנות חזותית היא תחום נרחב של פעילויות אמנותיות, הכולל בתוכו ענפי אמנות רבים העוסקים בעיצוב ובמראה, ושתוצרתם נקלטת בעיקר על ידי חוש הראייה. באמנות החזותית נכללות גם פעילויות אחרות מתחום האמנות הפלסטית, שתוצרתן נקלטת על ידי חוש הראייה והמישוש יחד. יצירות האמנות החזותית הן תוצאה של בחינה אסתטית של התפיסה החזותית.
יצירות האמנות החזותית יכולות להיות גשמיות, ויכולות להיות גם וירטואליות כמו יצירה של גרפיקה ממוחשבת וכדומה, אך תמיד יהיו להן המגבלות של העצם – מגבלת מרחב, וחוסר מוגבלות בזמן.
מלבד הביטוי לכוחות היצירה והכישורים השונים הנרכשים על ידי העיסוק באמנויות אחרות, מעודדת האמנות החזותית גם קשרי התבוננות, ורגישות חזותית.
האמנויות החזותיות

מקובל לחלק את האמנויות החזותיות על פי מטרתן: בעוד חלקן עשויות ליצור יצירה בעלת ערך אסתטי בלבד (ציור, רישום, תבליט, הדפס, צילום, איור, פיסול, גילוף ועוד), מטרת חלק אחר מהאמנויות החזותיות לארגן עצמים שימושיים או מידע בצורה אסתטית ונעימה (אמנות שימושית, עיצוב ואדריכלות). העיצוב והאדריכלות אינם נכללים בהגדרה הצרה של האמנות החזותית, אלא הן קרובות אליה ומושפעות ממנה רבות.
האמנויות החזותיות > ציור

ציור הוא תחום באמנות המתאר את היצירה באופן גרפי על גבי משטח בעזרת צבע, היוצר קווים וכתמים. בעזרת טכניקות שונות, הצייר יכול ליצור אשליה של אור, תנועה, נפח ועומק; דרך הציור, יכול האמן לבטא רגשות, דעות, והשקפת עולם.
האמנויות החזותיות > רישום

רישום, באמנות, הוא שיטת ציור ובה האמן יוצר תמונה או דימוי על ידי שרטוט שלהם על משטח. מדיית הרישום שונה מן הציור בכך שהוא שם דגש על הקו ועל רישום הנפחיות והצורות בעזרת אור-וצל ולא באמצעות צבע. בכך קרוב הרישום לטכניקות גרפיות כגון הדפס או תחריט.
האמנויות החזותיות > איור

איור הוא הסבר לא מילולי. איורים הנלווים להסברים כתובים וליצירות אומנות כתובות מבארים את תוכנם. איור יכול להתבצע במדיות שונות ובאמצעים שונים: מוזיקה, שיר, סיפור, צילום, קולאז', רישום, מגזרת נייר וכו', כפי שהמאייר בוחר.
האמנויות החזותיות > גרפיטי

גרפיטי הוא כל כתובת אותיות הנעשית מתוך כוונה להביע רצון כלשהו, עמדה או ביטוי עצמי. גרפיטי עשוי להיות כתובת סתמית אך ישנה תנועה של ציור גרפיטי כאמנות המשתמשת בכתובות מעוטרות כדי לייצג את שם האמן. בדרך-כלל מדובר בציורים שנעשים ללא הסכמת בעלי הרכוש – ועל כן מדובר בעבירה על החוק ובוונדליזם, אך גרפיטי כשלעצמו ובהסכמה חוקי לחלוטין.
האמנויות החזותיות > צילום

צילום הוא פעולה היוצרת תצלום באמצעות הטבעת דפוס האור על גבי רכיב רגיש לאור כגון סרט צילום או חיישן באמצעות חשיפה מתוזמנת. הפעולה נעשית באמצעות מכשירים מכניים, כימיים או דיגיטליים המשמשים כמצלמות.
האמנויות החזותיות > פיסול

פיסול הוא ענף בתחום האמנות במסגרתו יוצר האמן יצירה בעלת איכות תלת-ממדית. השינוי אשר מבצע הפַּסָּל הוא לרוב שינוי פיזי, על ידי שינוי והתאמה של חומרים, אולם באמנות המודרנית קיימת האפשרות גם לשינוי סמנטי של החומר, כלומר לבדיקת יחסו של האובייקט התלת-ממדי אל הסביבה. התוצאה של שינויים אלו מכונה "פֶּסֶל".
האמנויות החזותיות > תבליט

תבליט הוא פסל שאינו חופשי בחלל אלא צמוד למשטח.
תכונתו העיקרית של התבליט, לעומת הפיסול, היא התאמתו ושעבודו לאדריכלות, כמו למשל בשער הניצחון בפריז, המעוטר בשישה תבליטים. תכונה נוספת של התבליט היא העומק אשר נוצר כתוצאה ממרחק האובייקטים בתבליט מן הרקע. מרחק זה קובע את הצללים הנוצרים אשר יכולים להדגיש חלקים מסוימים בתבליט. אומנם יש שימוש בעיקרון זה גם ביצירת פיסול חופשי, אולם הוא עקרון עבודה חשוב ביצירתם של תבליטים רבים.
האמנויות החזותיות > הדפס

הדפס הוא יצירת אמנות שנוצרה על ידי צייר או גרפיקאי באמצעות טכניקת דפוס.
היסטוריה והתפתחות

בסוף המאה ה-19 קמה באנגליה תנועת האמנויות והאומנויות (Arts and Crafts movement). מטרת התנועה הייתה שילוב האמנות החזותית במוצרים דקורטיביים שימושיים כגון כיסויי קיר (טאפטים), כלי קרמיקה, ריהוט ואף חדרה לעיצוב גנים. תנועה זו משתלבת בזרמים עיצוביים אחרים שהכניסו את האמנות החזותית כאלמנט קישוטי כגון: אר-נובו ואר דקו. אפיון קיצוני של אמנות חזותית הוא הזרם האמנותי רדי מייד (Ready made) הרואה בכל חפץ מעשה ידי אדם יצירת אמנות.
ראו גם

אמנות חזותית בישראל
מוטיב (אמנות חזותית)
ציור כאמנות חזותית.
איור ממוחשב
גרפיטי בישראל
פסלים בשלג.
אנטואן ריגודו

אנטואן רוז'ה ריגודו (בצרפתית: Antoine Roger Rigaudeau; נולד ב-17 בדצמבר 1971) הוא כדורסלן עבר צרפתי, אשר היה פעיל בין השנים 1987–2005. לאורך הקריירה זכה בשתי אליפויות היורוליג כשחקן קינדר בולוניה (1998, 2001), ובמדליית כסף באולימפיאדת סידני (2000) כשחקן נבחרת צרפת.
בשנת 2015 הונצח בהיכל התהילה של פיב"א.
קריירת משחק > קריירת מועדונים

ריגודו החל את קריירת המשחק שלו בגיל 16, כשהצטרף לקבוצת שולה באסקט לקראת עונתה הראשונה בליגה הצרפתית הבכירה. לאחר 8 עונות בשולה עבר בשנת 1995 לפו אורטז, ובעונתו הראשונה בקבוצה הוביל אותה לזכייה באליפות הליגה הצרפתית.
לקראת עונת 1997/1998 עבר לשחק בקינדר בולוניה מליגת העל האיטלקית. במהלך אותה עונה הרכיב לצד פרדראג דנילוביץ' קו אחורי דומיננטי במיוחד אשר הוביל את בולוניה לזכייתה הראשונה באליפות היורוליג. לאורך העונה קלע ריגודו 15.1 נקודות בממוצע למשחק, ובמשחק גמר היורוליג מול א.א.ק. אתונה הוביל את קלעי קבוצתו עם 14 נקודות, אליהן הוסיף 5 חטיפות. באותה עונה זכה עם בולוניה גם באליפות הליגה האיטלקית, ובעונה העוקבת זכה עמה בגביע האיטלקי.
בעונת 2000/2001 הוביל את הקבוצה לצד מאנו ג'ינובילי, רשארד גריפית' ומארקו יאריץ' לזכייה נוספת באליפות היורוליג, עם ממוצע של 13.6 נקודות למשחק. במשחק השני של סדרת הגמר מול טאו ויטוריה התעלה על עצמו ריגודו עם 6 שלשות ו-23 נקודות, וגם במשחק החמישי והמכריע הוביל את קלעי קבוצתו על 18 נקודות. באותה עונה השלימה בולוניה "כתר משולש" לאחר שזכתה גם באליפות איטליה ובגביע האיטלקי.
בינואר 2003, לאחר כ-5 עונות וחצי בבולוניה, חתם ריגודו על חוזה בדאלאס מאבריקס מליגת ה-NBA. לאחר 11 משחקים בקבוצה, בהם קלע 1.5 נקודות בממוצע למשחק ב-22.9% קליעה מהשדה, נשלח בטרייד לגולדן סטייט ווריורס אשר מיד ניפתה אותו מסגל הקבוצה.
בעונות 2003–2005 שיחק עבור ולנסיה באסקט מליגת העל הספרדית. בשנת 2005 פרש ריגודו ממשחק, בגיל 33 בלבד, בשל פציעה בברכו.
קריירת משחק > נבחרת צרפת

בין השנים 1991–2005 היה ריגודו חבר בנבחרת צרפת בכדורסל, והשתתף כשחקנה בשישה טורנירי אליפות אירופה בכדורסל, ובאולימפיאדת סידני (2000). בטורניר האולימפי בסידני קלע ריגודו 12.6 נקודות בממוצע למשחק והוביל את נבחרתו לזכייה במדליית הכסף לאחר שהפסידה לארצות הברית בגמר הטורניר. בטורניר אליפות אירופה בכדורסל 2005, אשר היה האחרון שלו בנבחרת, זכתה צרפת במדליית הארד.
קריירת אימון

ביוני 2015 מונה ריגודו למאמן קבוצת פריז לבלואה מליגת העל הצרפתית, אך לאחר 15 משחקים בלבד התפטר מתפקידו.
הערות שוליים

↑  אנטואן ריגודו, באתר היכל התהילה של פיב"א
↑  סטטיסטיקות הקבוצה בעונת 1997/1998, באתר פיב"א אירופה
↑  סטטיסטיקות משחק הגמר, באתר פיב"א אירופה, 23 באפריל 1998
↑  סטטיסטיקות המשחק השני בסדרה, באתר היורוליג, 19 באפריל 2001
↑  סטטיסטיקות המשחק החמישי בסדרה, באתר היורוליג, 10 במאי 2001
↑  נבחרת צרפת באולימפיאדת סידני, באתר פיב"א
↑  נבחרת צרפת ביורובאסקט 2000, באתר פיב"א
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 058574786  VIAF: 303987754   WorldCat (עם VIAF): 303987754
ארץ המלכה אליזבת

| --- | --- |

קרחון הזורם מהרי פנסקולה, ונשפך אל מדף הקרח רון-פילכנר
 מדינה / טריטוריה:  אין ערך
 על שם:  אליזבת השנייה 
 שטח:  437,000 קמ"ר
 קואורדינטות:  84°S 49°W﻿ / ﻿84°S 49°W﻿ / -84; -49 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיארץ המלכה אליזבת(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיארץ המלכה אליזבת  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מפת ארץ המלכה אליזבת
ארץ המלכה אליזבת (באנגלית: Queen Elizabeth Land) הוא חלק מיבשת אנטארקטיקה אשר ממשלת הממלכה המאוחדת טוענת לריבונותה כחלק מהטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה.
ממשלת הממלכה המאוחדת נתנה לאזור את שמו, והוא הגדול מבין 14 הטריטוריות הבריטיות שמעבר לים.
האזור ממוקם מדרום לים ודל, בין קווי האורך 20° מערב ו-80° מערב, בין מדף הקרח רון-פילכנר ועד קוטב הדרומי.
שטח זה היה ללא שם עד שנת 2012, אם כי לרוב השטח, באופן לא רשמי קראו ארץ אידית' רון  בין השנים 1947–1968, השטח כולל אזורים שבריטניה, צ'ילה ו ארגנטינה טענו לריבונות עליהם.