stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מונדיאל 1974
שלב הבתים השני > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  גרמניה המערבית | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 7 | 2 | 5 |
|  פולין | 4 | 3 | 2 | 0 | 1 | 3 | 2 | 1 |
|  שוודיה | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 6 | -2 |
|  יוגוסלביה | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 6 | -4 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  יוגוסלביה | 0 – 2 | גרמניה המערבית   |
|  שוודיה | 0 – 1 | פולין   |
|  פולין | 2 – 1 | יוגוסלביה   |
|  גרמניה המערבית | 4 – 2 | שוודיה   |
|  פולין | 0 – 1 | גרמניה המערבית   |
|  שוודיה | 2 – 1 | יוגוסלביה   |
מקומות 3-4

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 6 ביולי 1974   16:00 |  ברזיל | 0–1 |  פולין | האצטדיון האולימפי, מינכן צופים: 77,100 שיפוט: אאורליו אנגונזה (איטליה) |
| 6 ביולי 1974   16:00 |  | (סיקור) | לאטו  76' | האצטדיון האולימפי, מינכן צופים: 77,100 שיפוט: אאורליו אנגונזה (איטליה) |
גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 ביולי 1974   16:00 |  הולנד | 1–2 |  גרמניה המערבית | האצטדיון האולימפי, מינכן צופים: 75,200 שיפוט: ג'ק טיילור (אנגליה) |
| 7 ביולי 1974   16:00 | ניסקנס  2' (פ) | (סיקור) | ברייטנר  25' (פ)   מולר  43' | האצטדיון האולימפי, מינכן צופים: 75,200 שיפוט: ג'ק טיילור (אנגליה) |
כובשי השערים

| דירוג | שחקן | מס' שערים |
| --- | --- | --- |
| 1 | פולין גז'גוז' לאטו | 7 |
| 2 | פולין אנדז'יי שארמאך | 5 |
| 2 | הולנד יוהאן ניסקנס | 5 |
| 4 | גרמניה גרד מילר | 4 |
| 4 | הולנד ג'וני רפ | 4 |
| 4 | שוודיה ראלף אדסטרום | 4 |
מצטיינים

| כדור הזהב | כדור הכסף | כדור הארד |
| --- | --- | --- |
| הולנד יוהאן קרויף | גרמניה פרנץ בקנבאואר | פולין קז'ימייז' דיינה |

| נעל הזהב | נעל הכסף | נעל הארד |
| פולין גז'גוז' לאטו | פולין אנדז'יי שארמאך  הולנד יוהאן ניסקנס | גרמניה גרד מילר   הולנד ג'וני רפ   שוודיה ראלף אדסטרום |
כפפת הזהב
גרמניה ספ מאייר
השחקן הצעיר המצטיין
פולין ולדיסלב ז'מודה
הנבחרת ההוגנת של הטורניר
גרמניה גרמניה
נבחרת הטורניר:

 במונדיאל זה נבחרו 14 שחקנים בנבחרת הטורניר
| שוער | הגנה | קישור | התקפה |
| --- | --- | --- | --- |
| גרמניה ספ מאייר | הולנד רוד קרול     גרמניה פול ברייטנר     צ'ילה אליאס פיגרואה     גרמניה פרנץ בקנבאואר     גרמניה ברטי פוגטס     ברזיל מריניו צ'אגאס | גרמניה וולפגנג אובראט     פולין קז'ימייז' דיינה     הולנד יוהאן ניסקנס     יוגוסלביה ברנקו אובלק | הולנד רוב רנסנברינק     הולנד יוהאן קרויף     פולין גז'גוז' לאטו |
השועל והאריה החולה

| --- | --- |

השועל והאריה החולה, תחריט של גוסטב דורה
 מידע כללי
 מאת:  איזופוס 
 שפת המקור:  יוונית עתיקה 
 סוגה:  משל 
 
השועל והאריה החולה (ידוע גם כהשועל והאריה הזקן) הוא משל המופיע במשלי איזופוס. המשל עובד ללשונות רבות.
המשל מספר על אריה, אשר עקב גילו אינו יכול יותר לצוד. הוא מעמיד פני חולה, וטורף את החיות שבאות לבקר אותו במאורתו. רק השועל החכם שולח לאריה את ברכות ההחלמה שלו מחוץ למאורה. כאשר הוא נשאל על ידי האריה מדוע הוא אינו נכנס, הוא עונה: "האמן לי האריה, כי הייתי נכנס, אלא שאני רואה הרבה עקבות של חיות שבאו ונכנסו לתוך המערה, אך אינני רואה שום עקבות של חיות שהצליחו לצאת מן המערה...".
הערות שוליים

↑  מספר 142 באינדקס פרי (אנ').
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חתונה בירושלים (סרט קצר)

| --- | --- |

פוסטר הסרט "חתונה בירושלים", 1985
 בימוי:  רנן שור 
 הופק בידי:  רנן שור 
 עריכה:  שלמה חזן
 שחקנים ראשיים:  אורי זוהר אריק איינשטיין 
 מוזיקה:  שם טוב לוי 
 צילום:  שמואל קלדרון  איתן חריס
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  1985 (פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה)
 משך הקרנה:  10 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
חתונה בירושלים הוא סרט קולנוע ישראלי תיעודי קצר בבימויו של רנן שור משנת 1985.
לאחר שנבחר לפתוח את פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה ב־1985, החליט מפיץ הסרטים אלי גלפנד לרכוש את הסרט להקרנתו בארבעה בתי קולנוע מסחריים ברחבי ישראל בפורמט 35 מ"מ. הסרט הוקרן באותה השנה לפני סרטם של האחים כהן "רציחות פשוטות". הסרט הוקרן פעמים רבות בהערוץ הראשון ומאות פעמים בפורמט 16 מ"מ במועדוני "צוותא" ובקיבוצים שונים.
בשנת 2015 החליטה נועה רגב, מנהלת פסטיבל הקולנוע ירושלים וארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים לערוך לסרט רסטורציה לצורך פתיחת הפסטיבל לקולנוע יהודי - ירושלים לשנת 2015.
בשנת 2022, לאחר מותם של אריק איינשטיין ואורי זוהר, ערך רנן שור רסטורציה מחודשת המוקדשת לזכרם. הרסטורציה הוקרנה לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה באוקטובר 2022.
תקציר הסרט

במרץ 1985 נישאו בחתונה חרדית אפרים, בנו הבכור של אורי זוהר לבחירת ליבו שירי, בתו של אריק איינשטיין, חברו הקרוב מלהקת הנח"ל ושותפו הקולנועי למציצים, עיניים גדולות, לסדרה הטלוויזיונית "לול", ועוד. המפגש בין המחותנים החדשים בחתונה המערבבת חוזרים בתשובה ובוהמה תל אביבית חושף מראה לשברו של החלום הישראלי, דרך שניים ממיצגיו הבולטים של הצבר (כינוי).
חתונה בירושלים 2

באפריל 1989 נישאו בירושלים בן נוסף של אורי זוהר ובת נוספת של אריק איינשטיין מנישואיו לאלונה איינשטיין שהתחרדה.
בהסכמתו של אורי זוהר צילם שור את החתונה הנוספת לצד צלמי חדשות טלוויזיה מהערוצים השונים שהגיעו לאירוע. בחודשים שלאחר מכן לא הגיע שור לעריכת החתונה השנייה כסרט קצר נוסף.
לקריאה נוספת

"חתונת השנה", במחנה, רותי לויאב, 4.9.85, עמ' 30–35
"קצרים אבל גדולים", נחמן אינגבר, ידיעות אחרונות, 25.10.1985
"ראיון מחשיד", הדה בושס, הארץ, 15.8.86
הערות שוליים

↑  הבמאי והתסריטאי רנן שור הלך לעולמו | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2025-02-26
↑  מתן שירם, ‏פסטיבל הקולנוע היהודי בסינמטק ירושלים יוצא לדרך, באתר גלובס, 3 בדצמבר 2015
אריק איינשטיין בחתונה. תמונה מתוך הסרט "חתונה בירושלים" - צילום: טלי אברהמי. 1985.
ההזמנה המקורית לחתונה. באדיבות ארכיון רנן שור.
אפרים כהן-רייס

| --- | --- |

 לידה:  1863 
 פטירה:  1943 (בגיל 80 בערך) 
 
אפרים כהן-רייס (בלועזית: Ephraim Cohen-Reiss;‏ 14 במאי 1863, ירושלים – 1 בינואר 1943, צרפת) היה מראשוני המייסדים של חינוך מודרני בארץ ישראל. בתחילת המאה ה-20 הקים את מערכת בתי הספר העברית הראשונה בארץ ישראל. פרס כהן-רייס בבית הספר התיכון המלך דוד בוונקובר שבקנדה נקרא על שמו.
ביוגרפיה

כהן-רייס נולד בירושלים. בגיל 4 נשלח לחדר. מגיל 7 למד גם כתיבה בעברית ודקדוק עברי ובגיל 13 התחיל ללמוד בישיבת עץ חיים
בגיל 14 נשלח ללמוד בבית המדרש למורים עבריים בעיר הנובר שבגרמניה, ושם למד 9 שנים. לאחר גמר לימודיו, נתמנה למורה בבית ספר יהודי ובבית יתומים בלונדון, ובמקביל המשיך ללמוד בבית מדרש לרבנים (בג'ואיש קולג').
בסוף אפריל 1887 חזר לירושלים והתמנה להיות סגנו של ד"ר זאב (וילהלם) הרצברג, שהיה מנהל בית הספר היהודי הקטן בירושלים, הידוע בכינויו "בית היתומים של הרצברג". כאשר איחדו בין בית הספר הקטן ובית הספר "למל", מונה כהן-רייס למנהלו.
הודות לקשריו המשפחתיים עם הציבור האשכנזי-קנאי שהיה בירושלים (שני גיסיו היו רבנים חשובים ביישוב הישן-הרב משה יצחק גולדשמידט, והרב ישראל ב"ק) לא הוטל חרם על בית הספר שבראשותו ועל הורי תלמידיו.
ביוגרפיה > בני ברית והספרייה הלאומית

אפרים כהן-רייס היה אחד מעשרת הראשונים שהקימו את הלשכה הראשונה של בני ברית בירושלים, ב- 1888. במסגרת פעילותו היה מעורב בבית-הספרים "מדרש אברבנאל", שהיה הגרעין הראשון לספריה הלאומית. שבעה מבין מייסדי הלשכה היו בין אלה שהיו מייסדי 'בית הספרים לבני ישראל' ב- 1884. לשכת בני ברית פתחה את ספרית בית מדרש אברבנאל ב-ב-15 ביולי 1892. "הונח היסוד לבנין בית לאוצר ספרי ישראל ... האדון הנכבד אפרים כהן ראש ועד המוסדות ירה את אבן הפנה, וישא משא בעברית על האבן הזאת אשר קרא לה אבן העזר". הועלתה הצעה שספרייה זו תאכסן את ספרי הספרייה הלאומית שהוחלט להקימה, עד שיקום הבניין המיועד לספרייה. בשנים שלפני מלחמת העולם הראשונה חששה ההסתדרות הציונית להשקיע בספרייה משום שחששה שבשל יחסו העוין של כהן-רייס לציונות ייכשל המשא ומתן על העברת הספרייה לידיה של ההסתדרות הציונית. אבל הספרייה החזיקה מעמד כלכלית, בין השאר בגלל התמיכה שניתנה לה על חברת עזרה בהשתדלותו של כהן-רייס.
ביוגרפיה > חברת עזרה ושפת העברית

ב-1903 קיבל על עצמו את ניהול עזרה, שפעלה בראשית המאה ה-20 לסיוע פילנתרופי ליהודי מזרח אירופה וארץ ישראל ולקידום התרבות הגרמנית בקרב היהודים מחוץ לגרמניה. בשנות פעילותו הקים רשת מוסדות חינוך מגני ילדים ועד בית מדרש למורים ואפילו בית מדרש לרבנים ברשת למדו כ־3500 תלמידים ב-27 מוסדות חינוך. אלו כללו גם את בית היתומות של חברת עזרה שהייתה באחריותו ונוהל על ידי אשתו.
כהן-רייס הצליח לשכנע את ראשי "עזרה" בחשיבות הלימוד בעברית. אליעזר בן-יהודה משבח את כהן-רייס על שהכניס את שיטת לימוד עברית בעברית לבתי הספר שבניהולו: "נתקבלו דברי האדון אפרים כהן על לבם של אנשי החברה החדשה בעניין המקום והחשיבות שצריך לתת להלשון העברית בבתי הספר שרצתה החברה ליצור בארץ ישראל ... לא מפני שזו היא לשוננו הלאומית, לא מפני שאנו חייבים להיות פה עברים, צריכים אנו להשתמש בלשון זו, במדה מן המדות, ללשון הלמוד אלא מפני ההכרח ....".
כמו כן, בשנת 1901, עם פטירתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, עמד כהן-רייס על כך שאת ההספד אותו היה אמור לשאת בבית כנסת החורבה, יאמר תחילה בעברית, לפני הקראתו באנגלית. נאום זה היה הנאום העברי הראשון בבית כנסת זה.
ב-1907 סייר מייסד "עזרה", ד"ר פאול נתן, בארץ ישראל, כדי לראות את בתי הספר ש"עזרה" הקימה. בזמן שהייתו עלה בדעתו רעיון להקים "טכניקום" ובית ספר ריאלי לידו - מוסד לימודי עליון במתכונת של בית ספר טכני,
כשפרצה מלחמת השפות ב-1913 צידד כהן-רייס במעסיקיו שטענו ששפת הלימוד בטכניון ובבית הספר הריאלי צריכה להיות גרמנית. בשל תמיכתו של כהן-רייס בחברת עזרה עזבו רוב המורים של הרשת ואף חירפו אותו. על שהוא מקשה את לבם של ראשי חברת עזרה, אף על פי שהוא טען שבדרך של משא ומתן אפשר יהיה לרכך את לבם של ראשי עזרה לגבי הבלעדיות של השפה הגרמנית בהוראה בטכניון. בתגובה לחרפות השמיץ כהן-רייס את הציונים ושכנע את הקונסוליה הגרמנית בארץ ישראל שהציונים הם האויב הגרוע ביותר של הגרמניות.
ביוגרפיה > אחרית ימיו

כהן-רייס שהה מאז 1917 בגרמניה.  על פי דוח עדכון מדיני מתאריך 11 באפריל 1918 של הגנרל קלייטון, אשתו גורשה מן הארץ אל האי מלטה. ביתם נחשד כמקום מפגש עבור ג'מאל פחה וד"ר סובספר (Subsfer) ונטען שהם היו מעורבים בסיוע לגירוש יהודים מהמולדת.
ב- 1933, שמלאו לו 70 שנה הוא הוזמן לחגוג בארץ. חלק ממתנגדיו הבולטים בזמן מלחמת השפות הכירו בתרומתו לחינוך הלאומי יהודי בארץ ישראל. חיים אריה זוטא כתב: "אפרים כהן לא היה יכול לעשות אחרת ... א"כ היה נתון בין הפטיש והסדן, בין המורים הצעירים והנלהבים ובתי הספר העברים שהתאחדו נגד שיטת 'עזרה' מצד אחד, ובין פ' נתן (נשיא החברה) שהתעקש מצד שני..."
אחר אירועי ליל הבדולח עבר לפריז, שם חלה ועבר לניס. עם הכיבוש הנאצי את צרפת נלקחו הוא ומשפחתו למחנה ריכוז אך הוא שוחרר מכיוון שחלה במחלה ממארת. הוא נפטר בגיל 80 בינואר 1943. על שמו נקרא רחוב אפרים כהן בשכונת זיכרון משה בירושלים.
כתביו

מזכרונות איש ירושלים, תל אביב, תרצ"ג-תרצ"ו.
לקריאה נוספת

מזכרונות אפרים כהן־רייס, בתוך: אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל. חלק ראשון, פרק כב: מחיי יהודי ירושלים, תרכ"ט–תרל"ה (1869–1875), עמ' 213–233; חלק שני, פרק עא: הספרים הראשונים הגיעו לבית הספרים בירושלים, תרנ"ה (1895), עמ' 754–755; פרק פד: קנית אדמת הטכניון בחיפה, תרס"ח (1908), עמ' 857–860.
דב שידורסקי, ספרייה וספר בארץ-ישראל בשלהי התקופה העות'מאנית, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1990.
שלמה הרמתי, אפרים כהן-רייס - תרומתו לחינוך ולהחייאת הדיבור העברי. בתוך: מהות: כתב עת ליצירה יהודית, יב, חורף תשנ"ד 1994, ימ' 66–73.
הערות שוליים

↑  ש. הרמתי, עמ' 66
↑  ד. שידורסקי, עמ' 74
↑  דוד ילין, יסוד מוסד לבית נאמן. בתוך: שידורסקיף עמ' 379
↑  שידורסקי, עמ' 271
↑  ש. הרמתי, עמ' 68
↑  בן יהודה, האור, 14.04.1912
↑  אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1154.
↑  "אוי לך ואבוי
אפרים כהן הגוי"
1 2  הרמתי, עמ' 70
↑  I. Friedman, Germany, Turkey, and Zionism 1897-1918
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502407605171  GND: 1067888225  ISNI: 0000 0003 5638 873X  LCCN: no99088968  VIAF: 187357724   WorldCat (עם VIAF): 187357724 
השלט על רחוב אפרים כהן בירושלים
אבן ג'ובייר

| --- | --- |
 לידה:  1 בספטמבר 1145 ולנסיה, ספרד 
 פטירה:  29 בנובמבר 1217 (בגיל 72) אלכסנדריה, מצרים 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 
אִבּן ג'וּבָּיֶיר (בערבית: ابن جبير, תעתיק מדויק: אבו ג'ביר; 1 בספטמבר 1145 – 29 בנובמבר 1217) היה גאוגרף ערבי, נוסע וסופר מאל-אנדלוס.
שמו המלא היה מוחמד בן אחמד בן ג'ובייר, בן סעיד בן ג'ובייר, בן מוחמד בן סעיד בן ג'ובייר בן מוחמד בן מרוואן בן עבד א-סלאם בן מרוואן בן עבד א-סלאם בן ג'ובייר (محمد بن أحمد بن جبير بن سعيد بن جبير بن محمد بن سعيد بن جبير بن محمد بن مروان بن عبد السلام بن مروان بن عبد السلام بن جبير) בן לחמולת בני דמארה (بني ضمرة) משבט כנאנה, אל-מודריה, אל עדנאניה (كنانة, المضرية العدنانية)
לעיתים הוסיפו לשמו את הכינויים "אבו אל-חוסיין" על שם בנו בכורו, או: "אל-אנדלוסי" על שם מוצאו.
בין יתר מסעותיו, הוא סייר בשנת 1185 בצפון ארץ ישראל.
רקע

אבן ג'ובייר נולד בשנת 1145 בוולנסיה, ספרד, למשפחה ערבית משבט כנאנה (ער'). לאחר לימודיו הוא שימש מזכירו של מושל גרנדה בח'ליפות של אל-מוואחידון.
תיאור המסע > המניע למסע

אבן ג'ובייר עצמו לא הסביר בספרו את המניע ליציאתו למסע. על פי המסופר, יום אחד הכריח המושל את אבן ג'ובייר לשתות אתו יין, על אף האיסור. המושל התחרט, מילא את הכוס שבע פעמים בדינרי זהב ושפך אותם לתוך גלימתו של משרתו. אבן ג'ובייר שממילא רצה לקיים את מצוות החג' במכה, החליט להקדיש את הכסף לשם כך.
ייתכן והמניע היה דתי, כפי שכתב אבן ג'ובייר: "עבור המוסלמים, טקסי החג' הם משהו מהנשגב" וייתכן שהוא רצה להתחקות אחר מוצא משפחתו, שבט כנאנה שחי באזור של מכה.
המסע > מצרים

אבן ג'ובייר יצא מגרנדה, יחד עם חברו אחמד בן חסן, חצה את מיצר גיברלטר לסאוטה, שהייתה אז תחת שלטון אסלאמי והפליג משם והגיע לאלכסנדריה ב-26 במרץ 1183.
בתיאור מסעו במצרים, הרעיף אבן ג'ובייר שבחים על השליט הסוני צלאח א-דין. כך למשל כתב: "אין מסגד, בין אם גדול או קטן, אין מבנה מפואר על קבר קדוש, אין בית חולים או מדרסה, שבו לא ניכרת נדיבות ליבו של הסולטן כלפי כל המבקשים מחסה, או המתגוררים בו".
עוד סיפר אבן ג'ובייר כי בשנים שבהן מי הנילוס לא עלו דיים, פטר צלאח א-דין את האיכרים מתשלומי המס הקרקע.
אבן ג'ובייר ציין ש"כה רב הצדק בממלכתו, וכה בטוחות הדרכים תחת שלטונו, עד שאנשים יכולים ללכת בדרכים גם בלילה בלי שום פחד או חשש".
מנגד, הביע אבן ג'ובייר ביקורת חריפה על השושלת השיעית של הפאטימים ששלטה במצרים לפניו.
המסע > חג', מסופוטמיה וסוריה

מאלכסנדריה, יצא אבן ג'ובייר לבקר בקהיר ומשם לדרום מצרים, סמוך לגבול עם סודאן, כדי לחצות בהפלגה את ים סוף ולקיים את מצוות החג' במכה ומדינה.
בסיום החג' הוא הצטרף לשיירת עולי הרגל שהגיעו מבגדד ורכב עמם צפונה, חצה את מסופוטמיה, מבצרה בדרום, דרך בגדאד ועד מוסול שבצפון. הוא פנה מערבה לחלב ומשם דרומה לדמשק. הוא שהה בה חודשיים הרעיף שבחים על העיר. בסיום תיאורו כתב: "צדקו האומרים על דמשק: 'אם גן עדן עלי אדמות הוא, הרי דמשק היא מקומו, ואם בשמיים הוא, הרי דמשק מתחרה בו ומתנשאת עד רומו!'"
המסע > צפון ארץ ישראל

אבן ג'ובייר בילה 32 ימים בממלכת ירושלים של הצלבנים. לממלכה הוא קרא "בלאד אל-פרנג'" (بلاد الفرنج), כלומר ארצם של הפרַנקים. בכל פעם שהזכיר בספרו ישוב צלבני הוא הוסיף את המילים "אללה יחריבה ויחזירה [למוסלמים]" ולצד שמו של מושל עכו הוא הוסיף את התואר "חזיר".
הוא החל את המסע בבית ג'ן ומשם מזרחה לבניאס וכתב: "על גבול ארצות המוסלמים ונהר יוצא ממנה... ממנו מסתעפת תעלה המזרימה מים אל הטחנות... מערבה שולטת המצודה הונין". הוא פנה מערבה לתבנין ועליה כתב: "היא הגדולה שבמצודות הצלבנים ופה משלמים מס דרכים לאשה המושלת, המכונה מלכה והיא אמו של החזיר שליט עכו, אללה יחריבה".
לאחר ביקורו בתבנין הוא כתב בספרו: "עברנו מתבנין - שאלוהים יחריב אותה - עם עלות השחר ביום שני. דרכנו הייתה דרך חוות רצופות ויישובים מסודרים, שכל תושביהם היו מוסלמים, החיים בנוחות בתוך הפרַנקים.... הם מוסרים מחצית מהיבול שלהם לפרנקים בזמן הקציר, ומשלמים גם מס גולגולת של דינר אחד וחמישה קיראטים עבור כל אדם. מלבד זאת אין מפריעים להם, חוץ ממס קל על פרי עציהם. הבתים וכל חפציהם נותרים לרשותם המלאה. כל ערי החוף שנכבשו על ידי הפרנקים מנוהלות בצורה זו, המחוזות הכפריים שלהן, הכפרים והחוות, שייכים למוסלמים. אבל לבם התפתה, כי הם רואים עד כמה בנינוחות ובנוחות, לא דומים להם אחיהם, באזורים המוסלמיים, תחת המושלים שלהם [המוסלמים]. זו אחת הצרות שפוקדות את המוסלמים. הקהילה המוסלמית מתביישת על עוול בעל הבית של אמונתה, ומברכת על התנהלותו של יריב ואויבה, בעל הבית הפרנקי. היא רגילה לצדק ממנו".
המסע > חזרה לאנדלוסיה

לאחר סיורו בעכו פנה אבן ג'ובייר צפונה והגיע לצור, ממנה הפליג באוניה לעבר דרום יוון ומשם לסיציליה וחזרה לאנדלוסיה.
מסעות נוספים

אבן ג'ובייר נסע למזרח בשתי הזדמנויות נוספות (1189–1191 ו-1217) אך לא כתב על כך. הוא מת ב-29 בנובמבר 1217 באלכסנדריה, במהלך המסע השלישי.
ספרו וחשיבותו

את מהלך מסעו מ-1183 ועד לסיומו ב-1185, תיאר אבן ג'ובייר בספרו: "המסע" (בערבית: الرحلة, אל-רִחְלֶה, או: אל-רחלָה) שראה אור ב-1852. הספר מספק תיאור מפורט וגרפי של המקומות שבהם ביקר והוא נבדל מרשמי מסע אחרים בכך שאינו רק אוסף של שמות ותיאורים, אלא מכיל התבוננות בפרטים גאוגרפיים וכן בנושאים תרבותיים, דתיים ופוליטיים.
אבן ג'ובייר נחשב למקור חשוב לחקר המוסלמים במדינות הפרנקיות, על אף שמסעו בממלכת ירושלים היה בן 32 ימים בלבד.
כרוניקת המסעות של אבן ג'ובייר שימשה מודל לסופרים מאוחרים יותר, שחלקם העתיקו ממנה ללא ייחוס. אבן ג'וזיי (אנ') שכתב את סיפור מסעותיו של אבן בטוטה בסביבות שנת 1355 לספירה, העתיק קטעים שנכתבו 170 שנה קודם לכן על ידי אבן ג'ובייר. קטעים שהועתקו מאבן ג'ובייר נמצאים גם בכתביהם של סופרי מסע אחרים.
עותק שנותר מכתב היד של אבן ג'ובייר שמור באוסף ספריית אוניברסיטת ליידן, בהולנד. כתב היד בן 210 העמודים הופק במכה בשנת 1470 ונראה כאילו נכתב במהירות, שכן לעיתים קרובות חסרים סימנים דיאקריטיים, מילים מושמטות וקיים בלבול בין זוגות אותיות מסוימות. הטקסט בערבית הודפס בשנת 1852 ומהדורה נוספת פורסמה בשנת 1907. תרגום לאיטלקית פורסם שנה קודם, ב-1906, תרגום לאנגלית פורסם בשנת 1952 ותרגום לצרפתית, בשלושה כרכים, בין 1949 ל-1956.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  FUNCI, Ibn Jubayr: An Andalusian Traveller for Penance, FUNCI - Fundación de Cultura Islámica, ‏2021-12-14 (באנגלית אמריקאית)
↑  Ibn Jubayr | Traveler, Poet & Geographer | Britannica, www.britannica.com, ‏2025-01-01 (באנגלית)
1 2 3  Kramer Oriental Scholars: Gibb, Encyclopaedia Dictionary Islam Muslim World, etc, Gibb, Kramer, scholars. 13 vols & 12 vols. 1960-2004.1875.2009., עמ' 755
1 2 3 4 5 6 7  AramcoWorld : Travelers of Al-Andalus, Part 1: The Travel Writer Ibn Jubayr, archive.aramcoworld.com
1 2  זאב וילנאי, אריאל, אנציקלופדיה לידיעת א"י, כרך חוקרים תיירים, תל אביב: עם עובד, 1976, עמ' 21-19
↑  Muḥammad ibn Aḥmad Ibn Jubayr, M. J. de (Michael Jan) Goeje pp.14-15, The travels of Ibn Jubayr, Leyden, E. Brill, 1907
↑  Muammad ibn Amad Ibn Jubayr, William Wright, Rilat al-ktib ... Ibn Jubayr, Laydin Maba'at Brl, 1852
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277528105171  PLWABN: 9810564749905606  BIBSYS: 98017742  BNE: XX1017043  BnF: cb121335308 (data)  CANTIC: a10596926  CiNii: DA06403644  GND: 119473070  ICCU: PALV026426  ISNI: 0000 0000 8110 9569  LCCN: n88065600  NDL: 00468742  NLA: 49116890  NTA: 071747052  RERO: 02-A000084595  SELIBR: 63136  SUDOC: 030643317  TDVİA: ibn-cubeyr  Trove: 1489498  VcBA: 495/45218  VIAF: 32031185   WorldCat (עם VIAF): 32031185 
מפת ה מפת המסע של אבן ג'ובייר
אירנה קוזנצוב

אירנה קונזצוב (ברוסית: Ирена Кузнецов; נולדה ב-24 באפריל 2002) היא כדורגלנית ישראלית-רוסית, המשחקת בעמדת הבלמת בטורבינה פוטסדאם מהבונדסליגה הגרמנית לנשים ובנבחרת ישראל. יחד עם נועה סלימהוגיץ', מריה אלמצרי ושחר נקב הישראליות שמשחקות גם כן במדי פוטסדאם.
ביוגרפיה

קונזצוב נולדה בחדרה, ישראל, להורים מהגרים מרוסיה, ולה דרכון רוסי.
קריירת מועדונים > נערות

קונזצוב שיחקה כדורגל מגיל צעיר, וכילדה שיחקה במחלקות הנוער של המועדון הפועל חדרה מליגת העל בכדורגל. ב-2012 נצפתה קונזצוב על-ידי המועדון מכבי כישרונות חדרה מליגת העל בכדורגל נשים, ובהמשך עברה לשורות המועדון, בו שיחקה עד 2016.
קריירת מועדונים > בוגרות

ב-2016 עברה קונזצוב לאקדמיה לכדורגל במכון ווינגייט, במדיה ערכה את הופעת הבכורה שלה בליגת העל, ב-15 בנובמבר 2016, בהפסד 3:4 למכבי חולון.
ב-2019 עברה הבלמת למועדון מכבי בנות עמק חפר, בו חתמה על חוזה לעונה אחת.
בקיץ 2020 עברה קונזצוב למועדון א.א.ל. לימסול מליגת העל הקפריסאית(אנ').
בנובמבר 2020, עקב תנאי עבודה קשים בקפריסין, עזבה קונזצוב את לימסול והצטרפה למכבי כישרונות חדרה.
לקראת עונת 2021/22 עברה קוזנצוב לרמת השרון.
ב-ינואר 2022 חתמה קונזצוב במדי טורבינה פוטסדאם מהבונדסליגה לנשים. את הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה ערכה ב-6 במרץ 2022, בניצחון 5:0 על אסן. במאי שותפה קונזצוב בגמר הגביע הגרמני, בו הפסידה 4:0 לוולפסבורג.
קריירת נבחרות

קונזצוב שיחקה במדי נבחרת ישראל בכדורגל נשים עד גיל 16, כשהיא עורכת את הופעת הבכורה שלה במדי הנבחרת ב-2 במאי 2018, בניצחון 4:3 על מונטנגרו. קונזצוב שיחקה מספר משחקים במדי נבחרת ישראל עד גיל 17, החל משנת 2017.
קונזצוב ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת ישראל ב-20 באוקטובר 2020, בהפסד 4:0 לדנמרק. שער עצמי שנכבש על-ידי הבלמת לא הפריע לקוזנצוב שנתנה משחק מעולה.
חיים אישיים

קוזנצוב היא אחותו של רוסלן קוזנצוב המשמש כקפטן הפועל הרצליה מליגה א׳.
ראו גם

נועה סלימהוגיץ'
שי פרל
שרון בק
הערות שוליים

↑  הפרופיל של אירנה קונזצוב, באתר soccerdonna.de
↑  אירנה קונזצוב בראיון, באתר playmakerstats.com
↑  אז נקרא עירוני ספורט חדרה
↑  לירון שרון, ‏‏היפייפיה שעשתה היסטוריה בכדורגל הישראלי, באתר ספורט1, 7 בספטמבר 2020
↑  דו"ח המשחק באתר ההתאחדות לכדורגל
↑  רעי שני, ‏עושה היסטוריה: חתמה בקפריסין, בדרך לצרפת, באתר ONE‏, 6 בספטמבר 2020
↑  ליאור ברטל, ‏בדרך לצמרת: אירנה קוזנצוב ורעות מיכאלי חתמו בקבוצת א.א.ל. לימסול מקפריסין, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 7 בספטמבר 2020
↑  ליאור ברטל, ‏מעבר יוקרתי: אירנה קוזנצוב מצטרפת לפוטסדאם מהליגה הגרמנית בכדורגל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 29 בינואר 2022
↑  ליאור ברטל, ‏אירנה קוזנצוב שותפה בגמר הגביע הגרמני, וולפסבורג זכתה בדאבל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 28 במאי 2022
↑  דו"ח המשחק, באתר ההתאחדות לכדורגל
הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית

| --- | --- |

 Peace is our Profession 
 פרטים
 כינוי:  USSTRATCOM
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:  מחלקת ההגנה של ארצות הברית
 בסיס האם:  נברסקה בסיס חיל האוויר אופט, אומהה, נברסקה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 ביוני 1992 – הווה (32 שנים)
 פיקוד
 דרגת המפקד:  אדמירל
 מפקד נוכחי:  צ'ארלס ריצ'רד
 עיטורים
 פרס סדן הכסף (2019)  פרס סדן הכסף (2019) 
 
הפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית (באנגלית: United States Strategic Command; בקיצור: USSTRATCOM) הוא אחד מהפיקודים הקרביים המאוחדים של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. הוא ממונה על פעולות חלל (כמו לוויינים צבאיים), פעולות מידע, הגנה מפני טילים, שליטה ובקרה עולמיים, מודיעין, מעקב, תקיפה ברחבי העולם והרתעה (מאגר הנשק הגרעיני של ארצות הברית) ולחימה נגד נשק להשמדה המונית.
הפיקוד האסטרטגי הוקם ב-1992 כממשיך של פיקוד האוויר האסטרטגי. המפקדה שלו ממוקמת בבסיס חיל האוויר אופט מערבית לאומהה, נברסקה. באוקטובר 2002 הוא התמזג עם פיקוד החלל של ארצות הברית. הוא מעסיק יותר מ-2,700 עובדים, המייצגים את כל ארבע החיילות, כולל אזרחים של מחלקת ההגנה וקבלנים.
היסטוריה

ב-1 ביוני 1992, הקים הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש את הפיקוד האסטרטגי מתוך פיקוד האוויר האסטרטגי וגופים צבאיים אחרים ששמשו בזמן המלחמה הקרה והיו מיושנים כתוצאה מהשינויים הפוליטיים בעולם. הפיקוד עוסק בתכנון תוכניות מאוחדות לכוחות האסטרטגיים תחת מפקד אחד. אחריות על האימונים היום יומיים, ציוד ותחזוקתו עבור הכוחות נשארו תחת חיל האוויר והים.
היסטוריה > הכרה בחלל ותקיפה עולמית

ההפעלה מחדש של הפיקוד האסטרטגי התקיימה ב-1 באוקטובר 2002. המפקדה המאוחדת הייתה אחראית גם להתראה מוקדמת וגם להגנה מפני טילים וכן להתקפות אסטרטגיות לטווח ארוך.
הנשיא ג'ורג' ווקר בוש חתם על שינוי ב-10 בינואר 2003, ו-4 מטלות חדשות נוספו לפיקוד האסטרטגי: תקיפה עולמית, שילוב של הגנות מפני טילים, פעילות מידע של מחלקת ההגנה ושליטה ובקרה (תקשורת, מחשבים, מודיעין, מעקב). השילוב של התפקידים, יכולות וסמכויות תחת סמכויות של מפקדה אחת הוא ייחודי בהיסטוריה של הפיקודים הקרביים המאוחדים.
משימה

המשימות של הפיקוד האסטרטגי הן לאתר התקפות על אינטרסים חיוניים של ארצות הברית, להבטיח את חופש הפעולה של ארצות הברית בחלל ובמרחב הקיברנטי, לאפשר הכללת גרעין ופעולות מידע בפעולות שונות, לסנכרן את מערכת ההגנה העולמית מפני טילים, לספק מודיעין ומעקב.
מפקדות כפופות/תומכות > מרכיבי החיילות

| סמל | שם היחידה | שיוך חיילי | מפקדה | ייעוד |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | פיקוד התקיפה הגלובלית של חיל האוויר של ארצות הברית |  חיל האוויר של ארצות הברית | בסיס בארקסדייל,לואיזיאנה | פיקוד מרכזי בחיל האוויר של ארצות הברית שייעודו לספק יכולת הרתעה אסטרטגית, יכולת תקיפה גלובלית ותמיכה בלחימה. |
|  | פיקוד כוחות צי ארצות הברית |  צי ארצות הברית | בסיס ימי נורפוק, וירג'יניה | פיקוד בצי האמריקאי האחראי על אימון, הכשרה והקצאת כוחות ימיים לפיקודים הקרבים המאוחדים, ותמיכה בפעילות פיקוד צפון והפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית. |
|  | הפיקוד האסטרטגי של חיל הנחתים |  חיל הנחתים של ארצות הברית | בסיס חיל האוויר אופט, נברסקה | המרכיב של חיל הנחתים בתוך הפיקוד האסטרטגי. תפקידו לתמוך בפעילות הפיקוד והדגש על לוחמה אלקטרונית. |
אשר לייב בריסק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1872 ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  29 בנובמבר 1916 (בגיל 44 בערך) ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 מדינה:  התקופה העות'מאנית בארץ ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 
אשר לייב בריסק (תרל"ב 1872 - ד' בכסלו תרע"ז 29 בנובמבר 1916) היה סופר וביבליוגרף איש היישוב הישן בירושלים, ראשון הממפים והמתעדים של בית הקברות בהר הזיתים. את ממצאיו ורישומיו העלה בחמשת כרכי הספר "חלקת מחוקק" שיצאו לאור בעשור הראשון של המאה ה-20.