stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
News1 מחלקה ראשונה
צביונו של האתר

לאתר זה מספר מאפיינים המבדלים אותו מאתרי חדשות ישראליים אחרים.
התמקדות בפרשיות שחיתות לכאורה - האתר מפרסם פרסומים רבים בנושאים שלדעת כותבי האתר מעורבים בהם מעשי שחיתות לכאורה. לדוגמה, אחת הקטגוריות המרכזיות באתר היא "סדום ועמורה". המוקדשת כולה לנושאי שחיתויות.
האתר מאפשר לציבור הגולשים לכתוב ולפרסם את מאמריו ב"במה חופשית", בהתאם לשיקולי העריכה. האתר מארח בלוגים של גולשים ומדי פעם מפרסם פוסטים מבלוגים אלה בעמוד הראשי.
האתר מפרסם מידע עומק על גורמי מפתח בחדשות, כגון קורות חיים של אישים בציבוריות הישראלית, מידע על חברות חשובות וכדומה.
האתר מרבה לפרסם פרסומים המבקרים את התנהלות התקשורת הישראלית.
תביעות דיבה

בפברואר 2017 חויבו יואב יצחק ואתר "News1" בתשלום פיצוי בסך 30,000 ש"ח בתוספת הוצאות משפט בסך 15,000 ש"ח למנהל רדיו "קול ישראל" לשעבר, אריה שקד, לאחר שכינו אותו "עבריין" בכותרת כתבה שפרסמו.
באוקטובר 2020 נפסק שיואב יצחק ואתר "News1" פרסמו לשון הרע על עו"ד יובל דמול, היועץ המשפטי לשעבר של המועצה המקומית באר יעקב, ובשלב ראשון חויבו בתשלום הוצאות משפט ושכר טרחת עו"ד בסך 25,000 ש"ח.
הערות שוליים

↑  המדור "סדום ועמורה", באתר "חדשות מחלקה ראשונה"
↑  לילך דניאל, האתר NEWS1 ויואב יצחק יפצו את מנהל קול ישראל לאחר שכינו אותו "עבריין", באתר "תקדין", 12 בפברואר 2017
ת"א (י-ם) 23838-03-13 אריה שקד נגד עיתונות זהב בע"מ ואחרים, ניתן ב-6 בפברואר 2017
↑  אורן פרסיקו, העיתונאי יואב יצחק הוציא דיבתו של אדם כשקבע כי הוא מעורב בשחיתות ושוחד, באתר העין השביעית, 8 באוקטובר 2020
| דגל ישראל אתרי חדשות בישראל |
| --- | --- | --- |
| אקטואליה | דבר העובדים בארץ ישראל • דיגיטל 14 • כאן דיגיטל • הארץ • המקום הכי חם בגיהנום • וואלה • זמן ישראל • חדשות 0404 • חדשות 13 • ישראל היום • ynet • כאן חדשות • מאקו • מגפון ניוז • מידה • מעריב אונליין • News1 מחלקה ראשונה • N12 • עכשיו 14 • רוטר.נט • שיחה מקומית •  שקוף • i24 News |  |
| המגזר הדתי והחרדי | בחדרי חרדים • המחדש • הקול היהודי • חרדים10 • כיכר השבת • כיפה • סרוגים • ערוץ 7 • JDN |  |
| המגזר הערבי | א-סנארה • אל-ערב • פאנט • בוקרא תקשורת |  |
| בידור ופנאי | חורים ברשת • ישראל בידור • פנאי פלוס • Xnet |  |
| מדע וטכנולוגיה וגיימינג | הידען • מזבלה • Geektime • HWzone • GamePro • Vgames |  |
| שונות | ביזפורטל • תיק דבקה • WDG • ONE • GoGay |  |
משה אלשקר

| --- | --- |
 לידה:  1466 כתר קסטיליה סמורה, כתר קסטיליה 
 פטירה:  1542 (בגיל 76 בערך) האימפריה העות'מאנית (1453–1844) ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 תקופת הפעילות:  ?–1542 
 
משה אַלַשְקַר (כונה: מהר"ם אלשקר; 1466, סמורה – 1542, ירושלים) היה רב, פוסק ודיין ספרדי בולט בדורו – דור גירוש ספרד. התנגד לפלפול, הושפע מהגותו של הרמב"ם, ובעקבותיו מחשובי התומכים בעיסוק בפילוסופיה.
קורות חיים

משה אלשקר נולד לרבי יצחק בספרד, ולמד תורה מרבי שמואל וואלינסי בטולדו, יחד עם רבי יעקב בן חביב. הוא גם למד ערבית וספרי מדע. תחומי עניינו שם היו דברים הנוגעים לתלמוד וקבלה, וכן התעניין גם במטבעות עתיקים. עם גירוש ספרד בשנת 1492, נדד בצפון אפריקה ולאחר שנפל בידי פיראטים בים וניצל, הגיע לתוניס שבתוניסיה, שם ישב שמונה עשרה שנה ועמד בראש הקהילה היהודית יחד עם רבי אברהם זכותא. את אירוע הצלתו הוא הנציח באחד משיריו: ”ומתהומות הים העליתני ומבור השבי הוצאתני”.
הכיבוש הספרדי בצפון אפריקה הביא אותו להמשיך לטריפולי, ומשם לפטרס שביוון. בשנת 1522 עבר לקהיר שבמצרים – בה גר שנים רבות ושימש כדיין בבית דינו של הרדב"ז. ממקומות רבים ברחבי העולם שאלוהו שאלות בהלכה, ביניהם: קורפו, סלוניקי, קושטא, צפת, תוניס, הרקליון, פטרס ומקומות נוספים.
שלוש שנים לפני מותו עלה רבי משה אלשקר לארץ ישראל והתגורר תקופה מסוימת בצפת, שם היה בין המתנגדים לסמיכת רבי יעקב בירב, ולאחר מכן עבר להתגורר בירושלים ובה נפטר.
פסקי הלכה שלו

רבי משה אלשקר כותב כי אותם חגים שקבעו קהילות מסוימות לעצמן על הצלה מצרה, בהם עושים משתה, משלוח מנות ומתנות לאביונים, יש להם תוקף מחייב. וגם אדם שכבר עקר מקהילתו בה היה נהוג חג דומה, מחויב לחוג אותו.
פסיקה ידועה שלו עוסקת בהיתר לנשים לגלות מקצת משיער ראשן היוצא מחוץ לכיסוי הראש ("שיער שחוץ לצמתה"), בהתאם לדעת הרשב"א. הוא מסביר שמאחר שדרך הנשים שלא להקפיד על כיסוי שיער זה, ובני אדם רגילים בזה, אין חשש בזה של "שיער באישה ערווה". ומוסיף ש"בוודאי כך היו נוהגות בנות ישראל בימי חכמי המשנה והתלמוד".
פסיקה ידועה נוספת של מהר"ם אלשקר היא בדבר שאלת סיום היום. מהר"ם אלשקר הוא למעשה הפוסק הראשון שהזכיר את תשובתם של רב האי ורב שרירא גאון כמקור לכך שספקו של 'בין השמשות' מתחיל בשקיעת החמה הנראית ומסתיים כשיעור הליכת שלושת רבעי מיל לאחריה. ולא כפי שמקובל היה בראשונים, שזמן הספק מתחיל רק בעת 'השקיעה השנייה', שלושה ורבע מילין לאחר השקיעה הנראית (שיטה המכונה כיום "שיטת רבנו תם"). כשיטת מהר"ם אלשקר בעניין זה פוסקים כיום כמעט כל הפוסקים[דרוש מקור].
ספריו

גאון יעקב – ספר שנכתב כפירוש לספר ארבעה טורים ונותר בכתיבת יד. חלק אורח חיים נדפס מכת"י בשנת תשפ"ד.
שו"ת מהר"ם אלשקר – ספר שאלות ותשובות בו הוא עונה לשואליו מרחבי העולם.
ספריו > ספר ההשגות

ספר ההשגות הוא יחידה עצמאית בתוך ספרו "שו"ת מהר"ם אלשקר", ובה הוא עונה על השגות רבי שם טוב אבן שם טוב שיצא כנגד הרמב"ם. טענה יוצאת דופן של אלשקר בהקשר זה היא כי הרמב"ם הצטער באחרית ימיו על תפוצתו הרחבה מדי של ספר מורה הנבוכים, שכן הספר נועד ליחידי סגולה בלבד. בהשגותיו לשם טוב אבן שם טוב, מתגלה רבי משה אלשקר כאחד ממעריציו הגדולים של הרמב"ם, וכך הוא פותח את "ספר ההשגות":
קנא קנאתי ליסוד הדת והאמונה, 
שורש המדע והתבונה, 
עמוד התורה והחכמה התמימה, 
ים הדעת והמזימה דגל התעודה, 
הנודע בישראל וביהודה, 
הרב המובהק החסיד הגדול אור העולם ופלאו, 
מושב היקר ושיאו, 
הוא קדוש הרמב"ם ז"ל, 
אשר שמו אותו המורים מטרה לחיצי סכלותם, 
ולתער לשונם ודמיונם.
לקריאה נוספת

משה נחום צובל, "אלשקר, ר' משה בן יצחק", האנציקלופדיה העברית (כרך ג' עמ' 843) חברה להוצאת אנציקלופדיות, ירושלים-תל אביב, ה'תשכ"ב
ש"א הורודצקי, "רבי משה אלשקר", הגרן ב (תר"ס), עמ' 5–25
הערות שוליים

↑  על פי האנציקלופדיה העברית בערך זה: 1465.
↑  עם זאת לא פסל את ספר הזוהר. ראו: שו"ת מהר"ם אלשקר, סימן ל"ה, שם הוא מתייחס לדברי ספר הזוהר ומפרש אותו.
↑  שו"ת מהר"ם אלשקר, סימן ט"ז.
↑  כדוגמת פורים פרנקפורט או פורים טבריה. מקור: שו"ת מהר"ם אלשקר, סימן מ"ט, באתר אוצר הספרים היהודי השיתופי.
↑  שו"ת מהר"ם אלאשקר, סימן ל"ה, באתר אוצר הספרים היהודי השיתופי.
↑  אודות פסיקה זו ראו: מגן אברהם (סימן עה ס"ק ד); שו"ת חתם סופר חלק א, סימן לו. שו"ת אגרות משה, חלק ג, אבן העזר סימן נח
↑  שו"ת מהר"ם אלשקר, סימן צ"ו, באתר אוצר הספרים היהודי השיתופי.
↑  שו"ת מהר"ם אלשקר, סימן קי"ז, באתר אוצר הספרים היהודי השיתופי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308074905171  GND: 142426873  ISNI: 0000 0000 8194 8303  LCCN: nr95004932  NTA: 239304780  VIAF: 4816977   WorldCat (עם VIAF): 4816977
מולהם באבולי

מולהם "מו" באבולי (בערבית: ملهم بابولِي; נולד ב-2 בינואר 1992) הוא כדורגלן קנדי-סורי המשחק בעמדת החלוץ ביורק יונייטד מליגת העל הקנדית.
קריירת מועדונים

באבולי נולד באל-עין להורים ממוצא סורי ובגיל צעיר היגר עם משפחתו לקנדה. באבולי התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מיסיסוגה, ממנה עבר לדיקסי. בשנת 2011 הצטרף לקבוצת הכדורגל של אוניברסיטת ג'ורג'יה וכעבור שנתיים חזר לקנדה וחתם בקבוצת הכדורגל של מכללת שרידאן. בשנת 2014 הצטרף לקבוצת הנוער של טורונטו ושיחק עם הקבוצה השלישית של המועדון בליגת אונטריו והיה מלך שערי הליגה עם 21 שערים ועוד 6 בשאר המסגרות. ב-12 במרץ 2015 הצטרף לקבוצת המילואים. ב-5 במרץ 2016 הצטרף לקבוצה הראשונה מה-MLS. ב-20 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד ספורטינג קנזס סיטי.
בינואר 2017 חזר לזירה הקנדית וחתם בסיגמא. ב-8 ביולי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בליגה במשחק נגד אורורה, בה גם כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה.
בספטמבר 2017 חתם באיתיחאד חלב מליגת העל הסורית בה שיחק שנה. בקיץ 2018 חתם במיסיסוגה מטרוסטארס מהליגה האמריקאית השלישית. באפריל 2018 עם קבלת אזרחותו הסורית, נעצר על ידי הרשויות כיוון שהוא מחויב בגיוס לצבא הסורי, אך כעבור כמה ימים שוחרר מהמעצר לאחר ששילם את האגרה הנדרשת לפטור מהחובות הצבאיות.
בעונת 2019 חתם באוקראינה יונייטד מליגת אונטריו. ב-8 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד ברנטפורד גלאקסי בו כבש רביעייה. ב-1 באוקטובר של אותו החודש הבקיע שלישייה.
ב-4 באוגוסט 2020 חתם בפורג' מליגת העל הקנדית. ב-13 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד קלגרי. באבולי זכה עם המועדון באליפות קנדה בסיום העונה כאשר בגמר הוא בישל את השער ונבחר לאיש המשחק. בעונת 2022 היה שותף לעלייה של המועדון לחצי גמר ליגת האלופות של CONCACAF והפך למועדון הראשון שעושה זאת מאז הקמת ליגת העל הקנדית.
בשנת 2022 חתם באל-מעאתר מהליגה הקטרית השנייה.
באוגוסט 2022 חתם לשנתיים ביורק יונייטד. ב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הליגה נגד אדמונטון. כשבוע לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצ בניצחון 1-3 נגד פורג'.
קריירה בינלאומית

באבולי היה זכאי לייצג שלוש מדינות: איחוד האמירויות הערביות בה נולד, סוריה ארץ מוצא של הוריו וקנדה בה גדל. בשנת 2015 נכלל בסגל נבחרת הצעירה של קנדה.
בנובמבר 2021 זומן לסגל נבחרת סוריה לקראת גביע העולם הערבי 2021. ב-27 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד איחוד האמירויות הערביות.
סנדרו פרטיני

אלסנדרו (סנדרו) פֶּרְטִינִי (באיטלקית: Alessandro (Sandro) Pertini‏; 25 בספטמבר 1896 – 24 בפברואר 1990) היה מדינאי איטלקי אחד ממנהיגי התנועה האנטי פשיסטית, אשר בין 1978 ל-1985 כיהן כנשיא איטליה השביעי.
ביוגרפיה

פרטיני נולד בעיירה סטלה, במחוז ליגוריה, נפת סבונה, וסיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת ג'נובה. למרות התנגדותו להצטרפות ממלכת איטליה למלחמת העולם הראשונה, נלחם פרטיני בחזית הצפונית במסגרת קרבות החזית האיטלקית. ב-1918 הצטרף למפלגה הסוציאליסטית האיטלקית. לאחר עלייתו לשלטון באיטליה של בניטו מוסוליני, ולאחר הרצחו של ידידו ג'אקומו מאטיאוטי, הפך פרטיני לאחד המתנגדים הבולטים של השלטון הפשיסטי באיטליה. ב-1926 נעצר פרטיני ונשפט למאסר ממושך אולם הצליח לברוח. ב-1943 נאסר פרטיני שוב על ידי כוחות הכיבוש הנאצים באיטליה והוטל עליו עונש מוות. כוחות הפרטיזנים האיטלקיים הצליחו שוב לחלץ את פרטיני, וכך ניצל ממוות בטוח.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, נבחר פרטיני לפרלמנט האיטלקי מטעם המפלגה הסוציאליסטית האיטלקית. ב-1968, הוא נבחר לנשיא הפרלמנט האיטלקי וב-1978, נבחר לכהן כנשיא השביעי של איטליה. פרטיני נחשב לאחד מנשיאי איטליה האהובים והפופולריים ביותר, וזאת בזכות עברו כלוחם אמיץ בפשיזם האיטלקי. במהלך פעולות הטרור שביצעו חברי ארגון הבריגדות האדומות באיטליה היה זה פרטיני שהתנגד באופן נחרץ לכל כניעה לדרישותיהם. בסיום כהונתו כנשיא הרפובליקה מונה פרטיני, כנהוג באיטליה, לתפקיד סנטור לכל החיים. פרנצ'סקו קוסיגה החליף את פרטיני בתפקיד נשיא הרפובליקה האיטלקית.
פרטיני זכור היטב כמי שנכח במשחק הגמר במונדיאל 1982 אשר התקיימה בספרד בין נבחרות איטליה ומערב גרמניה. לאחר ניצחון איטליה הכריז פרטיני כי "איטליה לא תנוצח שוב על ידי הגרמנים". יומיים לאחר מכן קיבל פרטיני את שחקני הנבחרת האיטלקית בבית הנשיא והכריז ש"זהו היום המאושר ביותר שלו כנשיא איטליה". ב-1990 הלך לעולמו ברומא והוא בן 93 שנים ובאיטליה הוכרז יום אבל לאומי. לאחר מותו, כחלק מהנצחת, נמל התעופה טורינו-קזלה נקרא על שמו, וגם מרכז רפואי בבירה רומא.
הערות שוליים

↑  Associazione Nazionale Sandro Pertini, www.pertini.it
אתר האינטרנט הרשמי של סנדרו פרטיני
סנדרו פרטיני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
סנדרו פרטיני, ברשת החברתית פייסבוק
סנדרו פרטיני, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNC: 000160655  BNE: XX1069017  BnF: cb120376519 (data)  CiNii: DA05375598  GND: 120135639  ICCU: CFIV003985  ISNI: 0000 0001 2119 3161  LCCN: n79039970  NKC: uk2012689631  NLA: 35986439  NSK: 000074075  NTA: 071755721  RERO: 02-A000129542  SNAC: w60h7bfm  SUDOC: 028566424  Trove: 1173942  VcBA: 495/89046  VIAF: 7407265   WorldCat (עם VIAF): 7407265
חדרי רפאל

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  רפאל
 תאריך יצירה:  1508 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  הרנסנס הגבוה 
 מיקום:  מוזיאוני הוותיקן קריית הוותיקן
 קואורדינטות:  41°54′13″N 12°27′23″E﻿ / ﻿41.903611°N 12.456389°E﻿ / 41.903611; 12.456389
  (למפת קריית הוותיקן מוגדלת) ארמון האפיפיור כיכר פטרוס הקדוש  בזיליקת פטרוס הקדוש  ספריית הוותיקן רומאחדרי רפאל(למפת קריית הוותיקן רגילה) ארמון האפיפיור כיכר פטרוס הקדוש  בזיליקת פטרוס הקדוש  ספריית הוותיקן רומאחדרי רפאל
 
ארבעת חדרי רפאל (באיטלקית: Stanze di Raffaello) הם מערך חללי מבואה הממוקם בארמון האפוסטולי שבקריית הוותיקן, המהווה כיום חלק ממוזיאוני הוותיקן. חדרים אלו ידועים בעיקר הודות לפרסקאות וציורי הקיר המפארים את החלל שצייר אמן הרנסאנס רפאל ועוזריו בסטודיו. לצד ציורי תקרת הקפלה הסיסטינית של מיכלאנג'לו, מדובר בפרסקאות הרציפות הגדולות ביותר ששרדו עד ימינו ומהוות מופת של אמנות הרנסאנס הרומאית.
החדרים יועדו במקור כסוויטת דירות עבור האפיפיור יוליוס השני. האפיפיור הזמין מרפאל, שהיה באותם ימים אמן צעיר יחסית בתחילת דרכו, לעצב מחדש את חללי הפנים הקיימים של החדרים באופן יסודי. ההזמנה בוצעה ככל הנראה ב-1508 או 1509. ייתכן כי שינוי מהותי זה בעיצוב החדר נועד על מנת למחוק כל זכר לכהונתו של קודמו בתפקיד (ויריבו המר) האפיפיור אלכסנדר השישי, שכן החדרים מוקמו ישירות מעל דירת בורג'ה של האפיפיור אלכסנדר. החדרים ניצבים בקומה השנייה ומשקיפים על הצד הדרומי של חצר בלוודיר.
סדר החדרים ממזרח למערב, מנקודת מבטו של מבקר לדירה, אך לא בהתאם לרצף הפרסקאות, הוא להלן: סלה די קוסטנטינו ("היכל קונסטנטינו"), סטנזה די אליודורו ("חדר הליודורוס"), סטנזה דלה סגנטורה ("חדר החתימה"), וה-Stanza dell'Incendio del Borgo ("חדר האש בבורגו").
לאחר מותו של האפיפיור יוליוס בשנת 1513, כאשר ציור הפרסקאות כבר הושלם בשני חדרים, המשיך האפיפיור ליאו העשירי בתוכנית הקיימת. לאחר מותו של רפאל ב-1520, סיימו עוזריו ג'יאנפרנססקו פני, ג'וליו רומנו ורפאלינו דל קולה את הפרויקט עם ציורי הקיר בהיכל קונסטנטינוס.
מתווה היצירות

מתווה היצירות בחדרים הוא כדלקמן:
| חדר החתימה | חדר הליודורוס | חדר האש בבורגו | היכל קונסטנטינוס |
| --- | --- | --- | --- |
מבט כללי

מבט כללי (II)

הקיר המזרחי

| אסכולת אתונה | גירוש הליודורוס מהמקדש | קרב אוסטיה | חזיון הצלב |
הקיר הדרומי

| הסגולות הקרדינליות והתאולוגיות | המיסה בבולסנה | האש בבורגו | הקרב על גשר מילוויאן |
הקיר המערבי

| מחלוקת הסקרמנט | המפגש בין ליאור הגדול ואטילה | הכתרת קרל הגדול | הטבלת קונסטנטינוס |
הקיר הצפוני

| פרנסוס | שחרור פטרוס הקדוש | שבועת ליאו השלישי | תרומת קונסטנטינוס |
תקרה
היכל קונסטנטינוס

ההיכל הוא הגדול מבין שנים עשר החדרים. ציורי הפרסקאות החל רק לאחר מותו של האפיפיור יוליוס ולמעשה, רק לאחר מותו של רפאל עצמו. החדר כולו מוקדש לניצחון הנצרות על הפגאניות. ציורי הקיר מייצגים את המאבק העיקש הזה דרך נקודות ציון בחייו של הקיסר הרומי קונסטנטינוס. הציורים הם פרי עבודתם של ג'וליו רומנו, ג'יאנפרנססקו פני ורפאלינו דל קולה. מכיוון שאלו לא צוירו על ידי רפאל עצמו, ציורי הקיר מפורסמים פחות מיצירות בחדרים השכנים. בהמשך למסורת ארוכה של חנופה, עוזריו של רפאל הקנו את תכונותיו הפיזיות של האפיפיור הנוכחי, קלמנט השביעי, לאפיפיור סילבסטר בציורים.
היכל קונסטנטינוס > חזיון הצלב

הפרסקו "חזיון הצלב" מתאר את סיפורו האגדי של צלב גדול המופיע בפני קונסטנטינוס בזמן שצעד להתעמת עם יריבו מקסנטיוס. החזון בשמיים מצויר עם המילים ביוונית "Εν τούτω νίκα" ("בסימן זה, תנחל ניצחון", הידועה יותר בשם הלטינית "In hoc signo vinces") כתובות לצדו.
היכל קונסטנטינוס > הקרב על גשר מילוויאן

"הקרב על גשר מילוויאן" מציג את הקרב שהתרחש ב-28 באוקטובר 312, בעקבות חזונו של קונסטנטין.
היכל קונסטנטינוס > הטבלת קונסטנטינוס

הציור השלישי ברצף, "הטבלת קונסטנטינוס", צויר ככל הנראה על ידי ג'אנפרנצ'סקו פני, ומציג את הטבלת הקיסר שבוצעה על ידי האפיפיור סילבסטר הראשון בבית הטבילה הלטרני ברומא. הציור תוכנן על פי תיאור ההטבלה המפורט במעשי סילבסטר ו"ליבר פונטיפיקליס", במקום הגרסה החלופית של ערש דווי המסופרת ב"חיי קונסטנטינוס" של אוזביוס. ב"טבילתו של קונסטנטינוס", לאפיפיור סילבסטר הראשון יש את המאפיינים הפיזיים של האפיפיור קלמנט השביעי (1523–1534), שהורה להשלים את חדרי רפאל.
היכל קונסטנטינוס > תרומת קונסטנטינוס

הציור האחרון ברצף, "תרומת קונסטנטינוס", מתעד אירוע שהתרחש כביכול זמן קצר לאחר הטבילה של קונסטנטינוס, וקיבל השראה מהמסמכים המזויפים המפורסמים, ששולבו ב-"Decretum" של גרטיאנוס, המעניקים לאפיפיורות ריבונות על השליטה הטריטוריאלית של רומא.
חדר הליודורוס

החדר הבא, ממזרח למערב, הוא חדר הליודורוס הנקרא על שם אחד מהציורים החשובים שבו. הפרסקאות צוירו בין 1511 ל-1514. נושא הציורים בחדר פרטי זה שנועד כחלל המתנה לקהל, הוא ההגנה השמימית שהעניק ישו לכנסייה. ארבעת הציורים הם: "גירוש הליודורוס מהמקדש", "המיסה בבולסנה", "פגישתם של האפיפיור לאו הגדול ואטילה" ו"שחרור פטרוס הקדוש". במהלך ציור שני הציורים הראשונים, מחניף רפאל לפטרונו, האפיפיור יוליוס השני וכולל אותו בציורים כמשתתף או משקיף. בציור השלישי, שצויר לאחר מותו של יוליוס, מצויר דיוקן של יורשו, לאו העשירי.
סגנונו של רפאל משתנה כאן באופן מובחן מזה שבא לידי ביטוי בחדר החתימה. במקום הדימויים הסטטיים של ספריית האפיפיור, מפורטים נרטיבים דרמטיים וגישתו הכללית לפרסקאות היא מיצוי כלל ההשפעות האקספרסיביות של הדימויים בהן. הדמויות נעשות פחות גדולות, מה שהותיר מקום לפעולות ולרגשות שלהן באופן שמשפיע עמוקות על המתבוננים. משחקי אור וצל תיאטרליים מאירים בדמויות מסוימות ומגבירים את המתח.
חדר הליודורוס > גירוש הליודורוס מבית המקדש

ב"גירוש הליודורוס מבית המקדש" המחיש רפאל את הפרשה המקראית מספר מכבים ב' (ג: 21–28) על הליודורוס, שנשלח להחרים את האוצר שנשמר בבית המקדש בירושלים, אך נעצר בעת תפילת הכהן שנענתה על ידי מלאכים שהלקו את הפולש ורדפו אחריו עד לגירושו מהמקדש. הקומפוזיציה דרמטית באופן ניכר מציוריו הקודמים של רפאל בחדר החתימה. על אף שהמוקד הוא דמותו הדוממת של הכומר בתפילה, הליודורוס והמלאכים שועטים קדימה אל החלל, כמאיימים לזלוג החוצה מהציור. משמאל, יוליוס השני, נישא על ידי המשמר השווייצרי בכיסא, כעד לאירוע. הכללתו כאן מתייחסת למאבקו למנוע ממנהיגים חילונים לספח שטחים תחת חסות האפיפיור.
חדר הליודורוס > המיסה בבולסנה

"המיסה בבולסנה" מתארת את סיפורו של כומר בוהמייני שבשנת 1263 חדל לפקפק בדוקטרינת הטרנסובסטנציאציה כאשר ראה את הלחם מתחיל לדמם במהלך הקדשתו במיסה. הבד שהוכתם בדם הוחזק כשריד בעיירה הסמוכה אורבייטו. יוליוס השני ביקר באורבייטו והתפלל על השריד הקדוש בשנת 1506. האפיפיור מוצג כמשתתף במיסה וכעד לנס. הוא כורע מימין למזבח, כשמאחוריו עומדים חברי הקוריה (גם דיוקנאות). רפאל מבדיל בין העדים ה"אמיתיים" מהמאה השלוש-עשרה לבין אלה שהם בני דורו של האפיפיור במידת עיסוקם באירוע; האחרונים מתרכזים בשלווה ביוליוס הכורע בתפילה חרישית במקום להגיב לנס.
חדר הליודורוס > המפגש בין לאו הגדול ואטילה

"המפגש בין לאו הגדול ואטילה" מתארת את הפגישה המשותפת בין האפיפיור לכובש ההוני, וכוללת את התמונות האגדיות של פטרוס הקדוש ופאולוס הקדוש בשמים הנושאים חרבות. רישום מפותח שנותר לנו שבוצע על ידי רפאל מצביע על כך שהוא תכנן להציב את האפיפיור - אשר קלסתר פניו מפורט ברישום - ברקע. כאשר לאו העשירי הפך לאפיפיור - ובמקרה בחר בשם לאו - הוא ככל הנראה עודד את האמן לקדם את האפיפיור לחזית ולהשתמש בדיוקן שלו.
חדר הליודורוס > שחרור פטרוס הקדוש

"שחרור פטרוס הקדוש" מראה, בשלושה פרקים, כיצד פטרוס הקדוש שוחרר מהכלא על ידי מלאך, כמתואר במעשי השליחים 12. ציור זה מסמל את כוחו של נציג ישו עלי אדמות לחמוק ממחסומים מעשי ידי אדם. הכנסייה הטיולרית של יוליוס השני כקרדינל, לפני שהועלה לאפיפיור, הייתה S. Pietro in Vincoli (פטרוס הקדוש בשלשלאות), כך שהציור הוא בעת ובעונה אחת התייחסות כללית לאפיפיורות והתייחסות ספציפית ליוליוס. בפרסקו הספציפי הזה חוקר רפאל לעומק אפקטים של אור וצל ומדמה אור ירח טבעי, לפיד מעשה ידי אדם ואור מלאכי המופק על ידי האל. כמובן שזה האחרון, מתעלה על כל האחרים.
חדר החתימה

חדר החתימה היה הראשון שקושט בציורי הקיר של רפאל. זה היה חדר העבודה בו מוקמה ספרייתו של יוליוס השני ובו שכן במקור בית הדין סיגנטורה. הפרספקטיבה שמציג האמן בפרסקאות יוצרת הרמוניה בין רוח העת העתיקה ועקרונות הנצרות ומשקפת את תוכני ספריית האפיפיור בכל הקשור לנושאי תאולוגיה, פילוסופיה, תורת המשפט ואמנויות השירה, המיוצגות בטונדי על גבי הקירות. ציורי החדר עוסקים בחוכמה והרוחניות העולמית והעקרונות הרמוניים כפי שתפסו אותם הומניסטים מתקופת הרנסאנס בין ההוראה הנוצרית לפילוסופיה היוונית. נושא החוכמה ראוי לחדר זה ששימש כחדר המועצה ושם נחתמו רוב המסמכים החשובים של האפיפיור.
חדר החתימה > מחלוקת הסקרמנט

זהו הציור הראשון שביצע רפאל בין השנים 1509 ל-1510  בציור יצר רפאל דימוי של הכנסייה, המוצגת כמתפרשת על פני השמיים והארץ כאחד.
חדר החתימה > פרנסוס

רפאל השלים את הציור השני בין 1509 ל-1511. הוא מייצג את הפרנסוס, מקום מגוריהם של האל אפולו והמוזות ואת בית השירה, על פי המיתוס הקלאסי. בפרסקו אפולו והמוזות מוקפים במשוררים מהעת העתיקה ומתקופתו של רפאל עצמו.
חדר החתימה > אסכולת אתונה

בין 1509 ל-1511 השלים רפאל עבודה נוספת על הקיר מול הציור מחלוקת הסקרמנט. ציור שלישי זה, שכותרתו "אסכולת אתונה", מייצג את דרגות הידע או האמת הנרכשת באמצעות התבונה. מיקומו של הפרסקו, כמו גם הליכת הפילוסופים לכיוון הסקרמנט הקדוש על הקיר הנגדי, מרמזים על כך שהציור מסמל את התנועה מהפילוסופיה הקלאסית אל הדת האמיתית ומהעולם הפרה-נוצרי אל הנצרות. הוא יועד להצבה מעל אגף הפילוסופיה של ספרייתו של האפיפיור יוליוס השני. זה אולי הפרסקו המפורסם ביותר של רפאל.
חדר החתימה > הסגולות הקרדינליות

שתי הסצנות על הקיר הרביעי, שבוצעו על ידי עוזרי הסטודיו, והלונטה שמעליו, המכילה את "הסגולות הקרדינליות", צוירו ב-1511. הסגולות הקרדינליות מציגות באופן אלגורי את המעלות של חוזק, זהירות ומתינות לצד צדקה, אמונה ותקווה.
חדר האש בבורגו

חדר האש בבורגו נקרא על שם הפרסקו הנושא שם זה המתאר את האפיפיור לאו הרביעי מחווה בידו את סימן הצלב כדי לכבות שריפה משתוללת ברובע בורגו ברומא ליד קריית הוותיקן. חדר זה הוכן כחדר מוזיקה ליורש של יוליוס, לאו העשירי. ציורי הקיר מתארים אירועים מחייהם של האפיפיורים לאו השלישי וליאו הרביעי. הציורים הנוספים בחדר הם "שבועת לאו השלישי", "הכתרת קרל הגדול" ו"קרב אוסטיה". למרות שהאש בבורגו התבססה על עיצוביו המאוחרים של רפאל, היא בוצעה על ידי עוזריו, שציירו את שלושת הציורים האחרים ללא הדרכה שלו.
חדר האש בבורגו > שבועת לאו השלישי

ב-23 בדצמבר 800 לספירה נשבע האפיפיור לאו השלישי שבועת טיהור בנוגע להאשמות שהוגשו נגדו על ידי אחייניו של קודמו האפיפיור אדריאנוס הראשון. אירוע זה מוצג ב"שבועתו של לאו השלישי".
חדר האש בבורגו > הכתרת קרל הגדול

"הכתרת קרל הגדול" מראה כיצד קרל הגדול הוכתר לאימפרטור רומנורום ביום חג המולד, 800.
חדר האש בבורגו > האש בבורגו

"האש בבורגו" מציגה אירוע שתועד בליבר פונטיפיקליס: שריפה שפרצה בבורגו ברומא בשנת 847. על פי הכנסייה הקתולית, האפיפיור ליאו הרביעי כיבה את האש בברכה.
חדר האש בבורגו > קרב אוסטיה

"קרב אוסטיה" נוצר בהשראת ניצחונו הימי של ליאו הרביעי על הסרצנים באוסטיה בשנת 849.
לקריאה נוספת

ריזר, דוד. "מסורת ומקוריות ברפאל: הסטנזה דלה סגנטורה, ימי הביניים ומסורות מקומיות." החיפוש אחר עבר הולם בספרות, אמנות ואדריכלות, בעריכת קארל AE Enenkel ו-Konrad A. Ottenheim, vol. 60, בריל, ליידן; בוסטון, 2019, עמ' 106–126. JSTOR, www.jstor.org/stable/10.1163/j.ctvbqs5nk.11. ניגש ב-24 במרץ 2021.
הערות שוליים

↑  חדרי רפאל, באתר vatican.co.il
↑  "Raphael | Stanze in the Palazzi Pontifici, Vatican | Podere Santa Pia, Holiday house in the south of Tuscany". ארכיון מ-2021-05-09. נבדק ב-2021-04-17.
↑  Roger Jones and Nicholas Penny, Raphael, New Haven, 1983, 113; Ingrid D. Rowland, "The Vatican Stanze," in The Cambridge Companion to Raphael, ed. Marcia B. Hall, Cambridge, 2005, 111.
↑  Jones and Penny, 117; Rowland, 112.
↑  Jones and Penny, 117; John Pope-Hennessy, Raphael, London, 1970, 112; Rowland, 113.
↑  Jones & Penny, 118–121; Pope-Hennessy, 115.
↑  Jones & Penny, 118; Rowland,112–113.
↑  Raphael, Phaidon Publishers, 1948, p. 24.
↑  Raphael, Marcia B. Hall (ed.), The Cambridge Companion to Raphael, Cambridge University Press, 2005, p. 195.
↑  Jones and Penny, p. 74: "The execution of the School of Athens ... probably followed that of the Parnassus."
↑  M. Smolizza, Rafael y el Amor. La Escuela de Atenas como protréptico a la filosofia, in Idea y Sentimiento. Itinerarios por el dibujo de Rafael a Cézanne, Barcelona, 2007, pp. 29–77
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810560597005606  GND: 112538641X  ULAN: 500308649  VcBA: 494/16641  VIAF: 172268564   WorldCat (עם VIAF): 172268564 
חזיון הצלב, 1520–1524
הקרב על גשר מילוויאן, 1520–1524
הטבילה של קונסטנטינוס, 1517–1524
תרומת קונסטנטינוס, 1520–1524
רפאל, גירוש הליודורוס מהמקדש, 1511–1513
רפאל, המיסה בבולסנה, 1512
פגישתם של לאו הגדול ואטילה, 1514
רפאל, שחרור פטרוס הקדוש, 1514
רפאל, מחלוקת הסקרמנט, 1509–1510
רפאל, פרנסוס, 1509–1511
רפאל, אסכולת אתונה, 1509–1511
רפאל, הסגולות הקרדינליות, 1511
שבועת לאו השלישי, 1516–1517
הכתרת קרל הגדול, 1516–1517
האש בבורגו, 1514–1517
קרב אוסטיה, 1514–1515
אלונה דניאל

| --- | --- |

 לידה:  23 במאי 1965 (בת 59) אוקראינה 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  רימון בית ספר למוסיקה 
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  רוק 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר, מערכת תופים 
 
אלונה דניאל (נולדה ב-23 במאי 1965), היא זמרת, מתופפת, גיטריסטית, מלחינה ופזמונאית ישראלית, הסולנית לשעבר של להקת טאטו.
חיים אישיים

דניאל מתגוררת בתל אביב, נשואה למיכאל מאירזון ובבעלותה אולפן בפלורנטין, שבו היא גם מלמדת נגינה בגיטרה ובתופים. לזוג אין ילדים מבחירה.
דיסקוגרפיה

מסיבה במרתף הארמון (1990)
זאבים (1992)
ליל הבכורה (2008)
הארנב האלקטרוני (2011) - חידושים
אלבומים בהשתתפותה:
טאטו - חתוך תוכן (1988)
צבעוני שחור (1994)
רביעיית מסנר - רביעיית מסנר (2004)
Hyacinth House

| --- | --- |
 שיר בביצוע הדלתות
 מתוך האלבום L.A. Woman
 יצא לאור:  אפריל 1971
 תאריך הקלטה:  דצמבר 1970 - ינואר 1971
 מקום הקלטה:  The Doors Workshop, לוס אנג'לס
 סוגה:  רוק
 אורך:  3:10
 חברת תקליטים:  אלקטרה רקורדס
 כתיבה:  הדלתות
 הפקה:  הדלתות, ברוס בוטניק
 
"Hyacinth House" הוא שיר שנכתב ובוצע על ידי להקת הרוק האמריקאית הדלתות. השיר מופיע באלבום האחרון של הלהקה עם הסולן ג'ים מוריסון, L.A. Woman משנת 1971. מילות השיר נכתבו על ידי מוריסון, בעוד המוזיקה הולחנה על ידי הקלידן ריי מנזרק.