stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גן שמואל
הקיבוץ כיום > פעילות עסקית

הקיבוץ כיום עוסק בתחומי הפעילות העסקית הבאים:
דוכן גן שמואל - מרכול, נמצא בתוך הפארק המסחרי
הפארק המסחרי - עוסק בהשכרת מבנים למסחר
בריכת השחיה של הקיבוץ - בריכה מקורה, ולידה גם בריכת ילדים
מפעל הדפסה - עוסק בהדפסת משי על מוצרי טקסטיל שונים
חברת טריסן - עוסקת בסחר בינלאומי בתחום חומרי גלם לתעשיית ההדרים
המרכז לרפואה משולבת - מרכז לרפואה משלימה בהשגחה רפואית
"האולפן של רעיה" - אולפן ללימוד עברית ברמות שונות
"וידאו גן שמואל" - אולפן להפקת וידאו ותקשורת קהילתית, הוקם בשנת 2000
קליניקה פסיכולוגית
מכון לייעוץ פסיכולוגי, חינוכי וקהילתי
מכון לאבחון דידקטי
"ניטרו"- הבית של הספורטאים
Bary שוקולד
הקיבוץ הוא בין הקיבוצים היחידים שנותרו שיתופיים ושלא עברו הפרטה. הודות להצלחתו הכבירה של מפעל המיצים שבו, נמנה כיום הקיבוץ עם הקיבוצים העשירים והמובילים בארץ.
הקיבוץ כיום > ספורט

קבוצת הכדורסל של הקיבוץ הופיעה בעבר בליגה הלאומית, והיום נקראת הפועל גן שמואל.
גן שמואל הוא קיבוץ שמארגן בכל שנה תחרות טריאתלון למרחק חצי ארוך.
ראו גם

ח'ירבת צ'רקס
שמורת אלון
לקריאה נוספת

גן-שמואל, בתוך קונטרס, י"ד, י"ג תשרי תר"פ, עמ' 25–27.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  דוד תדהר (עורך), "יעקב הינדין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יד (1965), עמ' 4526
↑  יעקב הינדין היה בעלה של רוזה רבקה, אחותו של מוהליבר
↑  התפתחות זכרון יעקב והמחוז, הארץ, 10 בדצמבר 1928
↑  אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל, באתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל
↑  רן כהן, סעיד, הוצאת הקיבוץ המאוחד-ספריית הפועלים, 2016, עמודים 230–233
↑  קיבוץ גן שמואל, חיפה וחוף הכרמל, באתר www.homee.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535666705171  BnF: cb16922861v (data)  LCCN: n96001542  VIAF: 135034368   WorldCat (עם VIAF): 135034368 
הזמרת ברכה צפירה שרה בסדר הפסח בגן-שמואל
שער ומבנה קבוץ גן-שמואל בשנת 1922. בקומת הקרקע הרפת, בקומה הראשונה מחסן מזונות ומגורי החלוצים
גן שמואל, סוף שנות ה-70
קטיף בפרדסי גן שמואל, שנות ה-30
פעילות חקלאית מיון עגבניות לתעשייה, גן שמואל, 1987.
בית החרושת "גן שמואל מזון", 2008
חג הביכורים בחג שבועות בקיבוץ גן שמואל 2009
סורת אל-עלק

| --- | --- |

שם ומספר הסורה בערבית
 שם מתורגם:  סורת טיפת הדם
 מספר הסורה:  96
 מספר פסוקים:  19
 מיקום:  מכה
 ויקיטקסט:  אך-עלק (תרגום רקנדורף)
 → סורת א-תיןסורת אל-קדר ←
סורת אל-עלק
סורת אל-עַלַק (ערבית: سورة العلق), או סורת טיפת הדם (קיימים תרגומים שונים: סורת הדם הקופא, או סורת הדם המעובה), היא סורה מספר 96 בקוראן. סורה זו מונה 19 פסוקים (אַיַא֫ת), ולפי האמונה המוסלמית היא הורדה למוחמד באמצעות המלאך גִ'בְריל (جبريل) במכה. לפי ספרו של אבּן אלצֻ'רַיְס, פַצָ'אאִ'יל אלקֻראן (מהמאה ה-10), המיוחס לפרשן הקוראן עַטָאא' אלחֻ'ראסאני (בן המאה ה-8), הייתה זו הסורה הראשונה שהורדה למוחמד (בנוסח זה לא מופיעה כלל סורת אל-פאתחה), ואחריה הורדה סורת אל-קלם. מרבית הפרשנים מסכימים כי זו אכן הסורה הראשונה שהורדה, אם כי מיעוטם נוקבים בסורות אחרות כראשונות, ביניהן סורת אל-פאתחה וסורת אל-מדת'ר.
המילים הראשונות בסורה, הנחשבות, כאמור, לראשונות שהורדו למוחמד בידי ג'בריל, מצוות על מוחמד: "קרא בשם ריבונך". הפסוקים הבאים מספרים על בריאת האדם מ"טיפת דם מעובה" בידי אללה, אשר "לימד את האדם את אשר לא ידע". האדם הפנה עורף לאלוהיו שכן לא חש עוד תלוי בו, אולם גורלו הוא לשוב לבוראו.
חלקה השני של הסורה מביא סיפור מסורתי המייחס לאַבּוּ גַ'הְל, אחד ממנהיגי מכה שהיה עוין למוחמד ולמוסלמים, מזימה לפגוע במוחמד, המכונה "עבד", בזמן שהוא מתפלל. בסורה מובעת תמיהה על עזות המצח של אבו ג'הל לאסור על מוחמד להתפלל, ועל כך שאינו מכיר בכך שעל אף שהפנה עורף לאללה, הרי שזה רואה הכל, יודע את מעשיו ויסכל את מזימתו באמצעות "מלאכי החבלה". הסורה מסתיימת בציווי למוחמד לא להישמע לאיסורו של אבו ג'הל, ולהמשיך לעבוד את אללה.
הערות שוליים

↑  מובא אצל אורי רובין, "נספח א: סדר התגלות פרקי הקוראן", הקוראן, תרגם מערבית אורי רובין, אוניברסיטת תל אביב, 2005, עמ' 552. כל הציטוטים להלן הם מתרגום זה.
↑  מפסוק 9 עד הסוף
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הסורה הקודמת: סורת א-תין | הקוראן | הסורה הבאה: סורת אל-קדר |
| הסורה הקודמת: סורת א-תין | סורה 96 | הסורה הבאה: סורת אל-קדר |
 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008877326705171  LCCN: n85114317  TDVİA: alak-suresi  VIAF: 175419014   WorldCat (עם VIAF): 175419014
.Back in the U.S.S.R

Back in the U.S.S.R. הוא שיר רוק של להקת הביטלס מהאלבום The Beatles (האלבום הלבן) שיצא ב-1968. השיר נכתב על ידי פול מקרטני אך הקרדיט ניתן גם לג'ון לנון. השיר מוביל ברצף לשיר הבא באלבום Dear Prudence. השיר נפתח בצליל של מטוס של חברת התעופה הבריטית BOAC שטס בחזרה לברית המועצות ממיאמי ביץ' שבארצות הברית. מקרטני כתב את השיר בזמן שהותם של הביטלס ברישיקש, הודו. מתופף הלהקה, רינגו סטאר, לא משתתף בשיר, ופול מקרטני החליף אותו על התופים. השיר נכתב כפרודיה על השיר של צ'אק ברי "Back in the U.S.A." ועל השיר של הביץ' בויז "California Girls". מילות השיר מתארות את שובו הביתה של תושב ברית המועצות.
השיר ראה אור שוב כסינגל בשנת 1976, כחלק מקידום אלבום האוסף "Rock 'n' Roll Music", עם השיר "Twist and Shout" כבי-סייד. השיר הגיע למקום ה-19 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה-11 באירלנד. ב-2003 ביצע מקרטני את השיר בכיכר האדומה במוסקבה. אלטון ג'ון ובילי ג'ואל הוציאו אף הם גרסאות כיסוי שהוקלטו במהלך הופעות ברוסיה.
רקע והשראה

פול מקרטני החל לכתוב את השיר בתור "I'm Backing the UK" בהשראת הקמפיין "I'm Backing Britain", שזכה לתמיכה לאומית רחבה בינואר 1968, חודש לפני שהביטלס עזבו להודו כדי להשתתף בקורס מדיטציה טרנסצנדנטלית. על פי הסופר איאן מקדונלד, מקרטני שינה את השם ל-"I'm Backing the USSR", ולאחר מכן, כמשחק מילים על פי השיר "Back in the U.S.A." של צ'אק ברי, נקבע שם השיר "Back in the U.S.S.R.". הזמר דונובן, ששהה עם הביטלס בהודו, סיפר שמקרטני שר באשראם שירים רבים שהיו משעשעים ומלודיים, והשיר הזה היה אחד מהם.
בראיון שנערך בנובמבר 1968 אמר מקרטני כי השראתו לשיר הייתה מהשיר "Back in the U.S.A." של צ'אק ברי ונכתב מנקודת המבט של מרגל רוסי שחזר לברית המועצות לאחר שליחות ממושכת בארצות הברית. מייק לאב מהביץ' בויז, ששהה עם הביטלס בהודו, ביקש ממקרטני לנגן את השיר בליווי גיטרה אקוסטית בארוחת בוקר ברישיקש, שם הציע למקרטני את הגשר שצריך להתמקד בבנות רוסיה, בסגנון השיר "California Girls". בראיון למגזין פלייבוי ב-1984 אמר מקרטני כי הוא כתב את השיר כ"סוג של פרודיה על הביץ' בויז" המבוססת על "Back in the U.S.A.".
על פי הסופר מייקל גריי, השיר הוא תגובה סרדונית של הביטלס לתחושת האמריקנה המובעת בשיר של ברי, שהפכה ל"בלתי אופנתית" באותה עת.
מצעדים

| ארגון | שם | מיקום |
| --- | --- | --- |
| כאן 88 | מצעד שירי הביטלס של כאן 88 | 53 |
הערות שוליים

↑  מצעד שירי הביטלס של כאן 88
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: fd7156bf-4bd8-3831-a8a7-02827ea63fb5
גבי שושן

| --- | --- |

גבי שושן, 2008
 לידה:  13 בינואר 1950 קזבלנקה, מדינת החסות הצרפתית במרוקו 
 התאבד:  6 בפברואר 2016 (בגיל 66) חולון, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1965–2016 (כ־51 שנים)
 שפה מועדפת:  עברית 
 https://GabiShoshan.confia.co.il
 פרופיל ב-IMDb
 
גבי שושן (1973)
גבי שׁוּשָׁן (13 בינואר 1950 – 6 בפברואר 2016) היה זמר, מוזיקאי ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה > תחילת הדרך

גבי שושן נולד ב-1950 בקזבלנקה שבמרוקו, וב-1955 עלה לישראל. תחילה התיישבה משפחתו במעברת אופקים, וב-1961 עברה למחנה ישראל, בסמוך ללוד.
כבר בגיל צעיר נמשך שושן למוזיקת פופ ובמיוחד לקליף ריצ'רד והצלליות, שסרטם "הצעירים" (אנ') השפיע עליו בבחירת הכיוון המוזיקלי. הוא הצטרף ב-1965 ללהקת "הגולדפינגרז" יחד עם הזמר והגיטריסט ניסים סרוסי. ב-1968 עבר שושן אל להקת "השוקולדה", שכללה את צביקה פיק ושוקי לוי, איתה שר בפסקול הסרט "לופו" (יצא לאור ב-1970) ובמחזמר "שיער", שעלה על הבמות בקיץ 1970. במחזמר שיחק שושן את ברגר, אחד מגיבורי העלילה. הצלחת המחזמר ופרסומו הפכו את שושן לכוכב.
לאחר שעזב את "השוקולדה" שיחק שושן בסרטים "השוטר אזולאי" ו"קזבלן", השתתף במחזמר "אני שאיש לא מכיר", והקליט כסולן את השירים "רגע של שקט" (מילים: משה בן-שאול, לחן ועיבוד: דני שושן) ו"אני לא יודע". ב-1971 הצטרף ללהקת "אחרית הימים", בה היה חבר עד להתפרקותה כעבור שנה.
ביוגרפיה > שנות ה-70 והתפתחות הקריירה

במחזמר "אני שאיש לא מכיר" הכיר שושן את קובי אשרת, והחל לעבוד עמו על אלבום הסולו הראשון שלו, "נער שחור עיניים", שיצא ב-1973. כתוצאה מהתלבטותו של שושן בין השתלבות במוזיקה העברית לבין המשך התמקדות במוזיקת פופ, חצי מהאלבום היה בעברית וחציו באנגלית. הלהיטים מתוכו היו: "שש עשרה מלאו לנער", "בראשית" (מילים: אהוד מנור, לחן: צביקה נוי, עיבוד: קובי אשרת), שבוצע בגרסה שונה במקור על ידי אבישי אביבי בשם "תנו ללכת", "עין בלי דמעה" (מילים: עלי מוהר) ו"People Get Together" (אשר שושן הקליט לו מאוחר יותר גרסה עברית בשם "שיר לאוהבים הצעירים" לאלבומו השני). בהקלטות האלבום השתתפו הרכב הליווי "או שכן או שלא" (איציק ברנס בגיטרה, יוסי אטיאס בתופים ואבי סרוסי בבס), אלונה טוראל בפסנתר, יצחק קלפטר בגיטרה חשמלית, אורי נדיר בתופים, וישראל בורוכוב בבס.
אלבומו השני, "שירים שאהבנו", שיצא ב-1974 בחברת התקליטים "קוליפון", שהתמחתה במוזיקה מזרחית, היה כבר כולו בעברית. בלטו בו השירים: "להשתטות לפעמים" (מילים: אילן גולדהירש, לחן: מרקו בכר, עיבוד: אלדד שרים) "ילדה קטנה" (מילים: סמדר שיר, לחן: צביקה נוי, עיבוד וגיטרה: שלמה מזרחי), "גברת שוש" (מילים ולחן: עוזי חיטמן, עיבוד: שלמה מזרחי), "תודה לאבא ואמא" (מילים יענקל'ה רוטבליט, לחן: יצחק קלפטר, עיבוד: שלמה מזרחי). בהקלטות האלבום השתתפו חברי להקת "הבמה החשמלית", הרכב הליווי "או שכן או שלא", אלדד שרים, אלונה טוראל, דודי רוזנטל בפסנתר וסינתיסייזר מוג, חיים רומנו, ויצחק קלפטר בגיטרות, אלי מגן בבס, ומאיר ישראל בתופים. בקולות רקע השתתפו נאוה ברוכין (מהנשמות הטהורות), גלי עטרי, וחברי "אף אוזן גרון".
ב-1975 נסע לארצות הברית עם רעייתו הטרייה. השניים השתקעו בניו יורק ונולד להם בן. הופיע בפני יהודים בשירי ארץ ישראל, שיחק בסרטים ובפרסומות והקים הרכב בשם "זברה". בני הזוג נפרדו תוך זמן קצר, יחסית, והחלו בהליכי גירושין. ב-1977, לאחר סיום הליכי הגירושין, עבר שושן ללוס אנג'לס. שם התמכר לקוקאין ולאחר זמן מה עבר טיפול גמילה. על תקופת הקוקאין סיפר: "זה היה ממש לא כיף כל התקופה הזו. לא הקוקאין, שהיה כיף, אלא הכסף שנגמר - זה מה שהיה לא כיף בכל הסיפור הזה". הוא שב לניו יורק ומצא עבודה במועדון "פינג'אן" הישראלי ומאוחר יותר חזר שוב לסמים. לאחר שפוטר מהמועדון ונגמל מהסמים מצא עבודה במועדון "שירוקו" של אריס סאן, שם עבד כשלוש שנים.
ביוגרפיה > החזרה לישראל

בסוף 1984 חזר לישראל, ומאז הקליט שירים רבים כגון "הולך לי לאיבוד", "רק אלייך", ו"תקופות", אותו הלחין בעצמו.
בקיץ 1985 הוציא את השיר "מלכודת לשפן" (מילים: דודו וייזר, לחן ועיבוד: עדי דגני). בסוף אותה שנה הלחין וביצע את השיר "משו משו" (מילים: דודו וייזר, עיבוד: מיקי שביב).
בתחילת 1986 הוציא את ינועו גלגלים (מילים ולחן: מיקי שביב). בקיץ אותה שנה הוציא לרדיו דואט עם סי היימן בשם "קונטאקט" ללחן שלו עם צביקה נוי, מילים של סי היימן, ועיבוד של עובד אפרת. בסוף השנה הוציא לרדיו את "על המזח" שהלחין ביחד עם צביקה נוי, למילים של אהוד בנאי, ועיבוד של עובד אפרת.
באוקטובר 1986 שיחק במחזה "מזמור לדוד" מאת תמיר גרינברג, בבימוי של ג'ק מסינג'ר, תמונות מחיי הומוסקסואלים בגן העצמאות, שהוצג בפסטיבל עכו.
באביב 1987 הוציא לרדיו את "אדם", שהלחין למילים של חמוטל בן זאב.
בקיץ 1988 הוציא את השירים "אסתר את 10!" ו"אדי עצור!" (מילים ולחן: מיקי בהגן), באותה השנה שיחק בסרט "תל אביב לוס אנג'לס", בתפקיד "סם כהן".
ב-1989 החל לעבוד עם ארקדי דוכין על אלבום שלם שבסופו של דבר נגנז, ורק שיר אחד מתוכו יצא לרדיו בסוף 1990 - "הוא לא כמו כולם" (מילים לחן: ארקדי דוכין). במקביל הקליט את השיר "לך לעזאזל" (מילים: חנה גולדברג, לחן ועיבוד: עובד אפרת).
בשנת 1989 שיחק בסרט "אש צולבת", ובסרט הטלוויזיה "רותי נעים" וכן בסרטו של יהודה ג'אד נאמן "רחובות האתמול".
ביוגרפיה > שנות ה-90

באביב 1992 הוציא לרדיו תקליט שדרים בשם "מבול הצרות", שהלחין ביחד עם אלדד לידור, למילים של דודו ויזר.
ב-1993 הקליט להצגה "הקאמבק של גבי שושן" שיר המשך ל"שש עשרה מלאו לנער" הנקרא "שובו של הנער".
ב-1996 התארח שושן באלבומה של להקת "אתניקס" - "פופ" וביצע עימם את השיר "הקומונה" ('הם חלק מקולקטיב') והשתתף בסרט הקצר "מלכה לב אדום".
ב-1998 סיכם 25 שנות פעילות כסולן באלבום האוסף "16+1" (שכשמו יש בו 16 שירים ישנים מלהיטיו, ועוד אחד חדש), ופתח סיבוב הופעות נוסף עם שיר שכתב והלחין יוסי פרץ: "אל תוך הלילה".
ב-1999 שיחק שושן במחזמר "מוכרת הגפרורים הקטנה" בתפקיד מר בראון, ושוטר.
ביוגרפיה > שנות ה-2000 ואילך

ב-2001 השתתף בקדם אירוויזיון עם השיר "עולם נפלא" וסיים במקום האחרון.
ב-2003 יצאו שושן, שרי ועוזי פוקס במופע קאמבק משותף, שכלל את להיטיהם השונים, וכן חידושים ללהיטים של אחרים. המופע זכה להצלחה רבה, והוקלט לדיסק, שיצא באמצע 2014. עוד בשנת 2003 הוציא שושן אוסף כפול בחברת NMC בסדרת "NMC גולד" בעריכתו של אילן בן-שחר.
בינואר 2005 יצא אלבום האולפן השלישי - "בחושך ובאור", שכלל שירים כ"קו 5", "כשהלילה יורד" (מילים ולחן: יוסי זאבי), וחידוש ל"לי ולך", שביצעה במקור שלישיית "הגשש החיור" בפסטיבל הזמר המזרחי בשנת 1971.
ב-13 במאי 2007 השתתף באיחוד להקת 'אחרית הימים' במופע חד-פעמי במועדון "צוותא" בתל אביב. באיחוד השתתפו כל חברי הלהקה, למעט זוהר לוי, שסירב לעלות על במה.
ב־2008 יצא אלבומו "עלה ברוח" אשר כולל עשרה שירים מתורגמים משירים משנות ה-70 ו"דור הפרחים". שבעה מהשירים תורגמו על ידי דודו ברק.
ב-2009 הוציא לאור סינגל חדש לרדיו, "אתה אחי", בו הוא שר יחד עם אחיו הזמר דני שושן.
ב-2010 התאחדו אלי מגן וגבי שושן לסדרת הופעות תחת השם 'אחרית הימים 2'. בהופעות ניגנו חלק משירי האלבום של "אחרית הימים", וחומרים מקריירות הסולו שלהם
ב-2012 הקליט את השיר "זיכרונות", לפרויקט "פנסים" של המוזיקאי אלירן אביתר לוי. בפברואר אותה שנה התאחד שוב עם חברי להקת 'אחרית הימים', להופעה אחת בתיאטרון 'תמונע' במופע מחווה למייסד הלהקה, זוהר לוי, שעבר ב-2007 שבץ מוחי והתקף לב, ומצבו הבריאותי והכלכלי הורע מאוד.
ב-2015 גייס כספים דרך קמפיין הדסטארט, שסייעו לו להוציא את אלבומו האחרון, "מקום לשינוי", שבו עסק בשינויים האישיים והמקצועיים שעבר, והתקפי החרדה והדיכאון שמהם סבל. במקביל חזר להופיע עם שיריו הישנים. אחד השירים באלבומו האחרון הוא "פחות מילה" אשר מתחיל במילים: "החיים זרקו לי חבל, אחרי שכבר טבעתי. לא מצאתי טעם לבקש עזרה, כולם ראו איך הדרדרתי, אבל שמעו רק את מה שאמרתי, והתרחקו אני לא יודע, כשאני בצרה אף אחד לא שומע. עוד מילה, פחות מילה, מה זה משנה..." (מילים ולחן: שילה פרבר).
ביוגרפיה > מותו

ב-6 בפברואר 2016 שם קץ לחייו בדירתו בחולון, לאחר שבשנים האחרונות לחייו סבל מהתקפי חרדה ודיכאון, ומצבו הכלכלי היה בכי רע. הוא נטמן בבית העלמין ביהוד, שבו קבורים הוריו.
חיים אישיים

שושן היה גרוש בשנית ואב לשניים. אחיו, דני שושן, זמר גם כן, היה חבר בלהקות רוק, כמו האריות והצ'רצ'ילים.
הנצחה

בשנת 2017, במלאת שנה למותו, יצא ביוזמת משפחתו וחבריו של שושן, השיר "כח לאהוב". את השיר הקליט גבי שושן כחצי שנה לפני מותו, והוא אחד משיריו האחרונים.
בשנת 2022 נחנך על שמו רחוב בשם "סמטת גבי שושן", בשכונת נאות אפק, בקריית ביאליק.
פילמוגרפיה

השוטר אזולאי (1971)
קזבלן (1973)
תל אביב לוס אנג'לס (1988)
אש צולבת (1989)
רותי נעים (1989)
רחובות האתמול (1989)
אדי קינג (1992)
סיפור שמתחיל בלוויה של נחש (1994)
מלכה לב אדום (1996)
כרם התקווה (1997)
צומת וולקן (1999)
תסתכל לי בעיניים (1999)
פרא (1999)
צעדים נואשים (2000)
101 (2002)
הערות שוליים

↑  על פי ריאיון עם שושן בתוכנית הרדיו "כל ההתחלות", רשת ג', שודר ב-21 בינואר 2011
↑  "כל ההתחלות"
↑  רחל מהגר, אינו יכול יותר לסבול, כל העיר, 6 בספטמבר 1985
↑  יורם קניוק, שיער: Revisited, דבר, 7 בספטמבר 1970
↑  דודי פטימר, ‏הסיפור האמיתי מאחורי הקלאסיקה "בראשית" של גבי שושן, באתר מעריב אונליין, 23 במאי 2020
↑  דודי פטימר, ‏הסיפור האמיתי מאחורי הקלאסיקה "בראשית" של גבי שושן, באתר מעריב אונליין, 23 במאי 2020
↑  מיכל קפרא, גבי שושן? נעים להיזכר!, מעריב, 28 ביוני 1985
↑  חיים נגיד, הקוקסינל נרדם, מעריב, 22 באוקטובר 1986
↑  יעל ישראל, קולנוע - דלות החומר - "אש צולבת" (ישראל, 1989), במאי: גדעון גנני, תסריט: בני ברבש, כל העיר, 19 באפריל 1989
 עדנה פיינרו, על אש קנטה - "אש צולבת" (גורדון, תל אביב), "העולם הזה", גיליון 2694 מ-18 באפריל 1989, עמוד 41
↑  חגי לוי, כולם אשמים, כולם סובלים, חדשות, 6 בספטמבר 1990
↑  על קדם אירוויזיון 2001
↑  רן בוקר, עמי פרידמן, הזמר גבי שושן הלך לעולמו, באתר ynet, 6 בפברואר 2016
↑  רן בוקר ועמי פרידמן, הזמר גבי שושן שם קץ לחייו, באתר ynet, 6 בפברואר 2016.
↑  רן בוקר, "השקיע את הפרוטות האחרונות במוזיקה": שיר חדש לגבי שושן, במלאת שנה למותו, באתר ynet, 8 בפברואר 2017
↑  דורון גולן, אושרו שמות רחובות על שם אומנים ישראלים בשכונת נאות אפק קריית ביאליק, באתר בלינקר, ‏26 לדצמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298227705171  GND: 1062309391  ISNI: 0000 0000 6997 1420  MusicBrainz: 3042a13c-584a-45cf-bf7f-09437bf95932  VIAF: 97326832   WorldCat (עם VIAF): 97326832 
גבי שושן ואלירן אביתר לוי, פרויקט "פנסים", 2012
אברהם אפרת (פירסט)

| --- | --- |

ד"ר אברהם אפרת (פירסט)
 לידה:  31 בדצמבר 1892 סומבטהיי, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  6 בפברואר 1968 (בגיל 75)
 שם לידה:  אוסקר פירסט 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 ידועה בשל:  היה המנהל-המייסד של מאיר שפיה בתל אביב
 השכלה:  ד"ר למשפט עברי וחינוך מהאוניברסיטה הלאומית בבודפשט
 מעסיק:  מאיר שפיה 
 
אברהם אפרת (אוסקר פירסט) (31 בדצמבר 1892 – 6 בפברואר 1968) היה במשך כ-21 שנים (1926–1947) המנהל-מחנך של כפר הילדים מאיר-שפיה. היה ממקימי משרד הסעד בו שימש בתפקידי ניהול בכירים וכן ערך את כתב העת "סעד - דו-ירחון לעניינים סוציאליים".
ספרים ומחקרים

חניכי מחנכי - אירועים בחברת ילדים, בהוצאת משרד הסעד, 1964
הישוב לקראת קליטת ילדים: מחקר על כושר הקליטה: בעיות והצעות / מאת אברהם פירשט [=אפרת], הוצאת המוסד למען הילד והנוער, הוועד הלאומי ירושלים, תש"ה 1944/1945, מס' מערכת בספרייה הלאומית: 990018294630205171
טפול מוסדי בילד בישראל מאת א' אפרת (פירשט), ירושלים: משרד הסעד-המחלקה למחקר ותכנון, תשי"ג
שלום הילד: הילד בסביבתו הטבעית / מאת א' אפרת (פירשט), ירושלים: משרד הסעד-המחלקה למחקר ותכנון, תשי"ב
בית מעצר לנוער בישראל מאת א' פירשט [=אפרת], משרד הסעד - לשכה להדרכה ולפיקוח חינוכי סוציאלי, תשי"א
סעד - דו-ירחון לעניינים סוציאליים, בעריכתו של ד"ר אפרת בין השנים 1957-1968
לקריאה נוספת

כפר הנוער מאיר-שפיה, עיצוב: ליאור ציסמריו, מסיפורי הברוש - שישים שנה לכפר הנוער מאיר שפיה (1983-1923), הוצאת מלוא בע"מ, תל אביב, מאי 1984
הערות שוליים

↑  מאיר שפיה ליאור צרויה (לבוגרי שפיה לדורותיו), באתר FACEBOOK
↑  אגודת מכביאה, באתר המוזאון למורשת היהדות הדוברת הונגרית
1 2  דוד גלעדי ויהודית רותם (ע), ספר המהנדסים והעליה השלישית מהונגריה, תל אביב: התאחדות עולי הונגריה, 1991, עמ' 190
↑  כפר הנוער מאיר-שפיה, עיצוב: ליאור ציסמריו, מסיפורי הברוש - שישים שנה לכפר הנוער מאיר שפיה (1983-1923), תל-אביב: דפוס "חדקל" בע"מ, מאי 1984, עמ' 28
↑  צביה חיות, ד"ר אפרת בן שבעים וחמש, סעד - דו ירחון לעניינים סוציאליים, משרד הסעד ירושלים, ינואר 1967, עמ' 10
↑  "הקרן השלישית" - מפעולות הקרן למען הילד והנוער על שם הגב' סולד, הארץ, 21 בדצמבר 1942
↑  ביום הולדתה של ה. סולד - למוסד למען הילד והנוער, דבר, 22 בדצמבר 1942
↑  מוסד הנריטה סולד למען הילד והנוער, דבר, 28 במרץ 1945
↑  מוסד הגב' סולד "למען הילד והנוער" בכינוסו השנתי השלישי, הארץ, 22 בדצמבר 1943
↑  ברכה, כפר הילדים מאיר-שפיה - מי אינו יודע?, דבר, 14 ביולי 1933
↑  שמואל אבנרי, ביאליק ו"אש הרחמים האנושיים", באתר הארץ, 27 ביולי 2005
↑  ד"ר אברהם אפרת זכרונו לברכה, סעד - דו ירחון לעניינים סוציאליים, מרץ 1968, עמ' 3
↑  אוסף כתבי העת "סעד", כתב העת סעד - משרד הרווחה והביטחון החברתי
↑  נפטר ד"ר אברהם אפרת, הצופה, 18 בינואר 1968, עמ' 4
↑  אברהם אפרת באתר GRAVEZ
ביקור הנציב העליון, ארתור ווקופ, במאיר שפיה. ראשון מימין - ד"ר אברהם פירסט, שלישי משמאל - הנציב העליון
טקס חנוכת גן הנוי בשפיה ב-1937 בנוכחות הנרייטה סאלד (רביעית מימין) ד"ר פירסט ראשון מימין, ודוד קסלמן שלישי מימין
ד"ר אברהם פירסט, יוסף דשבסקי וראובן שטיינברג במאיר שפיה
עדי קול

עדי קוֹל (נולדה ב-19 במרץ 1976) היא חברת הכנסת לשעבר מטעם מפלגת "יש עתיד", מרצה ופעילה חברתית אשר הקימה מספר מיזמים לחיבור בין האקדמיה לחברה בישראל. כיום היא דיקנית הסטודנטים ועומדת בראש דיקנאט הסטודנטים של אוניברסיטת רייכמן.
קורות חייה

עדי קול נולדה וגדלה ברמות השבים. למדה משפטים באוניברסיטה העברית. במהלך לימודיה, בשנת 1997, הקימה את "מרכז ברירה" למעורבות חברתית של סטודנטים, שפעילותו כוללת מתן סיוע משפטי חינם לנזקקים, העברת סדנאות חינוכיות לנוער במצוקה, קידום זכויות נשים וסיוע לנשים בשכונות חלשות.
במקביל, הגתה קול תוכנית לימודים בשם "דיני רחוב", שעסקה בהוראת משפטים ככלי חינוכי ושיקומי לנוער עבריין. תוכני ומבנה הלימוד של התוכנית אומצו מאוחר יותר באוניברסיטת תל אביב ובבית הספר למשפטים של בית הספר לכלכלה של לונדון.
בשנים 1999–2000 הייתה קול רכזת השדולה לקידום מעמד הילד בכנסת, שם גם שימשה עוזרת לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי בתפקידה כיו"ר השדולה. קול ניסחה וקידמה הצעות חוק בתחום זכויות הילדים, בנושאי אלימות נגד ילדים, בריאות וחינוך.
בשנים 2002–2007 השלימה תואר שני ודוקטורט במשפטים באוניברסיטת קולומביה. הדוקטורט עסק בסוגיית האחריות לקבלת ההחלטות המשפטיות של הורים בשם ילדים, ומידת התאמתן לטובת הילד.
בין השנים 2005–2013 הרצתה באוניברסיטת תל אביב, שם גם יזמה והקימה את תוכנית "אוניברסיטה בעם", המאפשרת לאוכלוסיות נזקקות וחסרות השכלה ללמוד קורסי מבוא אוניברסיטאיים באוניברסיטאות השונות בישראל, אשר המרצים שלהם הם סטודנטים מצטיינים לתואר ראשון. החל משנת 2010 פועלת התוכנית גם באוניברסיטת בן-גוריון, בה שימשה קול כמרצה בשנים 2009–2013.
קורות חייה > חברת הכנסת

באוקטובר 2012 הצטרפה קול למפלגת "יש עתיד" לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה והוצבה במקום ה-9 ברשימת יש עתיד. היא נבחרה לכנסת בינואר 2013 ומונתה ליו"ר ועדה מיוחדת לפניות הציבור.
לקראת דיון ב"חוק הפונדקאות" בוועדה לפניות הציבור פרסמה קול וידוי אישי שעורר הד ובו גילתה כי עברה טיפולי פוריות ללא הצלחה. קול ביקרה עם הוועדה בעשרות ערים במסגרת יוזמת "המשכן מגיע לכאן". בוועדה סייעה לפניות בנושאים מגוונים בהם מאות ניצולי שואה שנוצלו על ידי מאכערים כשביקשו לקבל קצבאות, החלפת הסוללות המתפוצצות בטלפונים הניידים של סמסונג, חלוקת זימוניות רוטטות לכבדי שמיעה המתגוררים בדרום, תלונות על שירות לקוי של חברת הכבלים הוט ושל חלק מחברות הסלולר והורדת מחירי המזון בנתב"ג. קול הכניסה ארבעה חוקים לספר החוקים של מדינת ישראל, וביניהם חוק האוסר עישון במגרשי הכדורגל וחוק הדירקטורים - שמאפשר לדירקטורים חיצוניים בחברות להגן טוב יותר על האינטרסים של הציבור.
בעקבות יוזמה של קול הותאמו הנחיות רשות המיסים, כך שלהורים בני אותו מין הותר לבחור מי מהם יקבל את נקודות הזיכוי ממס בגין כל ילד גם אם אינו ילדו הביולוגי. כמו כן היא הייתה היו"ר של השדולה למען יוצאים מהעולם החרדי שהוקמה ביוזמת עמותת יוצאים לשינוי, סייעה לעמותת הל"ל בהקמת מקלטים ליוצאים בשאלה שנותרים ללא בית תומך.
ב-31 ביולי 2013 נמנעה בהצבעה בקריאה ראשונה על חלקה הראשון של הצעת חוק לתיקון חוק יסוד: הממשלה (המכונה "חוק המשילות"), בניגוד למשמעת הסיעתית והקואליציונית ועקב כך הושעתה על ידי הסיעה מחברות בוועדות הכנסת השונות ונמנע ממנה להעלות הצעות חוק פרטיות במשך שלשה חדשים. ב-11 במרץ 2014 הצביעה קול בעד החוק, על אף שלדבריה לא הסכימה עם תוכנו.
בתחילת שנת 2014, בהיותה יו"ר הוועדה לפניות הציבור בכנסת, יזמה והניעה תהליך לקידום יישום חוק עידוד טוהר המידות בשירות הציבור שחוקק בשנת 1992 וטרם יושם על ידי גורמי הממשלה. בעקבות הדיון הראשוני שקוים בוועדה, הפעיל משרד המשפטים את סמכותו, וביום האחרון של שנת 2015, העניק נשיא המדינה בפעם הראשונה, תעודות הוקרה לשלושה חושפי שחיתויות, במעמד שרת המשפטים ומבקר המדינה.
בעקבות סיור שערכה בקלנדיה שבצפון ירושלים ביקרה את התנאים השוררים במקום ואת היחס לו זוכים הפלסטינים העוברים במחסום: "גם אם אעלה תמונה של המכלאה הקפואה והמזוהמת במחסום קלנדיה, בה עברתי אתמול בשובי מרמאללה, לא תוכלו לראות ובטח שלא להרגיש את ההשפלה והעלבון שחשתי ושחשים פלסטינים בעלי אישורים הנאלצים לעבור בה יום אחרי יום".
בדצמבר 2014, לקראת הבחירות לכנסת העשרים, הודיעה על פרישתה מהפוליטיקה. דעת התקשורת הייתה שראש מפלגתה יאיר לפיד הראה לה את הדרך החוצה. ביום הבחירות ב-1 בנובמבר 2022 התראיינה קול והסבירה שלא היו דברים מעולם.
לאחר הפרישה מפוליטיקה הצטרפה לבית ספר לאודר לממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה במרכז הבינתחומי הרצליה (לימים אוניברסיטת רייכמן). במקביל, משמשת דיקנית הסטודנטים של האוניברסיטה.
חיים אישיים

קול התחתנה ב-2009 עם אילן קנט, ד"ר לרפואה וכירורג במקצועו.
פרסים

פעילותה של קול זיכתה אותה בפרסים אחדים:
פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים בשנת 2010 על תרומה לצמצום הפערים בישראל.;
אות אומ"ץ בשנת 2012 על פועלה להנגשת לימודים אקדמאיים לאוכלוסיות חלשות.
אות ספרא למצוינות חברתית בשנת 2012.