stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Omer
הערות שוליים

↑  מתן דרור, אופק יקותיאל, משה בן אברהם, אסף צרויה, תמיר צור, יונתן קלימי, תמר יהלומי, רובי פאייר, סתיו בגר, ינון יהל, אבשלום אריאל, נוי פדלון, עידו נמר, סתיו אלמקייס, דודי בר דוד
↑  Omer (באנגלית), נבדק ב-2020-01-01
↑  עמי פרידמן, מלך ההשמעות: עומר אדם בפסגה, באתר ישראל היום
↑  עומר אדם - Omer Adam, באתר www.facebook.com
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  niv the tool, המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר mediaforest-group
↑  ערב טוב עם גיא פינס, ‏אסתדר לבד: למה עומר אדם גנז את הדואט עם אייל גולן?, באתר ‏מאקו‏, 5 בינואר 2020
↑  המצעד השבועי 07.09.2017, באתר גלגלצ
↑  המצעד השבועי 01.02.2018, באתר גלגלצ
↑  המצעד השבועי 26.04.2018, באתר גלגלצ
↑  המצעד השבועי 28.06.2018, באתר גלגלצ
↑  21.02.2019, גלגלצ
↑  עומר אדם - מים שקופים, באתר Linktone
| עומר אדם |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | נמס ממך • ילד טוב ילד רע • מוזיקה ושקט • מודה אני  • אחרי כל השנים • Omer • סוף העולם • לחנים שבורים |  |
| מיני אלבומים | 5 בום! • The 8 • ‏3 • לכאורה • חמישה לילות |  |
| אלבומי הופעה | מהפכה! (Live) • אחרי כל השנים (Live) |  |
| ערכים קשורים | NMC • אסף אטדגי • כוכב נולד |  |
| עומר אדם - שירים |
| --- | --- | --- |
| נמס ממך | "להאבד ברוח" • "אל תבכי" • "את בליבי" • "נמס ממך" • "הופה" |  |
| ילד טוב ילד רע | "מאושרת" • "קסם" • "מיליון נשיקות" • "בואי עכשיו" • "ילד טוב בגוף של ילד רע" • "בניתי עלייך" |  |
| מוזיקה ושקט | "מאמי זה נגמר" • "וואי לי" • "מתקרבת מתרחקת" • "נסיכה" • "כמו בימים" • "כובשת" • "תל אביב" • "תרחמי עליי" • "שקט" • "לבדי" |  |
| מודה אני | "נועצת מבט" • "מהפכה של שמחה" • "אחי" • "אז הלכתי" • "בוקרשט" • "היא רק רוצה לרקוד" • "עצוב לי שזה ככה" |  |
| אחרי כל השנים | "אחרי כל השנים" • "שדות של תירוצים" • "סיפור ישן" • "פוליטיקה וסקס" • "מביט מהצד" • "בסוף הכל חולף" |  |
| 5 בום! | "טמפרטורה" • "תיתן לה פרחים" • "שיר הרווק" • "תגידו לה / אהבה מטורפת" • "יום השישי" |  |
| Omer | "פעם בחיים" • "שני משוגעים" • "חברות שלך" • "אוהבת אותי אמיתי" • "בחורים טובים" • "רחוק מכולם" • "מאושרת בלעדיי" • "תגידי לי שטוב לך" • "חברות שלך 2" • "יעשו לנו כבוד" • "ניפגש בשמחות" • "כתבתי עלייך שיר" • "Beg" • "מים שקופים" • "שגרה מפוארת" |  |
| The 8 | "פסקול חיי" • "מה שנפל מהידיים" |  |
| סוף העולם | "אני" • "התעוררתי עם נמר" • "DXB to TLV" |  |
| חמישה לילות | "מבת ים ועד הנצח" ‏•‏‏ "אקדח" ‏•‏‏ "כסף או דמעות" ‏•‏‏ "לילות וקללות" ‏•‏‏ "רק שלך" |  |
| סינגלים אחרים | "Paradise" • "מזל" • "ככה זה מרגיש להתאהב" • "לא הפסקתי לחפש אותך" • "לרקוד ולזוז" • "לעולם בעקבות השמש" • "הלב שלי" • "יש לנו את הכוח" • "יש דברים שלא עושים" • "שירו של שפשף" • "קוקוריקו" • "תמחל לי" • "הנשיקות שלי" • "על מה בנות חושבות בלילה" • "פרצופים" • "Dale Mami" • "קאקדילה" • "יהיה טוב & מים שקופים" • "תרקוד לנצח" • "ואיך שלא" • "צמוד צמוד" • "ראיתי עולם" • "עברנו הכל" |  |
| השתתפות בסינגלים | "השתגע העולם" |  |
| שירים אחרים | "אהבתי לך" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 200951c2-33f3-461c-92ce-f370f5366088
בית המעלות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין מגורים, בניין משרדים 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1935
 תאריך פתיחה רשמי:  1935 
 אדריכל:  מאיר רובין 
 סגנון אדריכלי:  הסגנון הבין-לאומי 
 קואורדינטות:  31°46′45″N 35°12′55″E﻿ / ﻿31.779277777778°N 35.21525°E﻿ / 31.779277777778; 35.21525
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית המעלות(למפת ירושלים רגילה) בית המעלות(למפת הרי ירושלים רגילה) בית המעלות(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית המעלות
 
בית המעלות בשנות ה-40
בית המעלות 2007
פועלי בית המעלות, 1935
בית המעלות הוא בלוק מגורים עירוני במרכז ירושלים מתקופת המנדט הבריטי. הוא ממלא כמעט מבנן עירוני שלם וגובל ברחובות המלך ג'ורג', שמואל הנגיד ורחוב המעלות, שאף נקרא על שמו של המבנה.
היסטוריה

הבית נבנה בשנת 1935, והוא מסמן את ראשיתה של הבנייה המודרנית והמתועשת בירושלים. המבנה תוכנן בידי האדריכל מאיר רובין, בסגנון הבינלאומי שרווח באותה עת בערי ארץ ישראל. הקבלן היה יוסף פפרמן, שעל שמו חילקה לימים עיריית ירושלים את פרס יוסף פפרמן על הצטיינות בתחום הבנייה בירושלים. הבית מאופיין בקווים זורמים ופשוטים, מרפסות מעוגלות וחלונות פס אנכיים, הטיפוסיים לסגנון זה. 
בעת בנייתו היה הבניין בית הדירות הגדול בירושלים, ודירותיו המרווחות יחסית יועדו לאוכלוסייה אמידה. שמו של הבניין ניתן לו כיוון שהיה בין הבניינים הראשונים בירושלים אשר הותקנו בהם מעליות.
החצר הפנימית של המתחם שימשה בעבר כגינה, והייתה פתוחה לכיוון רחוב ש"ץ ורחוב שמואל הנגיד. בתכנון המקורי, החצר הייתה אמורה לכלול, בנוסף לגינה, גם מגרש טניס לרווחת השכנים, אך תכנון זה לא יצא אל הפועל. במהלך השנים נבנה בית יהלום ומלון הנגיד בפתח לרחוב ש"ץ, והאדמה נסללה והפכה למגרש חנייה. בבניית בנין זה, נעשה מאמץ לאפשר למירב הדיירים לבנות סוכה במרפסת של ביתם. משום כך הבית נבנה באופן א-סימטרי. "מקווה", לטובת הדיירים, הוקם בבניין (מתחת לקומת הגג) אך מעולם לא חנכו אותו.
מאז בנייתו, הבניין משמש הן למגורים והן למשרדים. בבניין שכנו משרדי תנועת ברית שלום, והאקדמיה ללשון העברית ששכנה בדירה של שלושה חדרים עד שנת 1959, עת עברה למבנה חדש בגבעת רם. באמצע שנות ה-50 עברה הוצאת קריית ספר לבניין.
מבית המעלות יצא דברה של אגודת "אל דמי" בשנות הארבעים שנוסדה כדי להתריע נגד "טרוריסטים יהודים".
בשנת 2020 שיקמה עיריית ירושלים את כיתוב האותיות המפורסם ״בית המעלות״ המופיע על החזית הדרומית-מזרחית של המבנה.
דיירים מפורסמים בעבר ובהווה

הנשיא לשעבר פרופ' אפרים קציר
MC רן וולטר צ'צ'קס
השופט בדימוס ורדימוס זיילר
פרופ' אברהם פרנקל
הסופר יהושע רדלר-פלדמן (הידוע גם כר' בנימין), איש "ברית שלום".
שמואל קוק אחיו של הרב קוק
הרב דב כץ - מנהל המחלקה לשיפוט רבני במשרד הדתות וחוקר תנועת המוסר.
הרב יעקב גולדמן, שהיה מזכירו האישי של הרב הרצוג, רב צבאי במלחמת העולם השנייה ורב בתי הסוהר בתקופת המחתרות.
יהודה אבן שמואל (קופמן), חוקר ספרות ישראל בימי הביניים.
סאמי רויטבורד
נטע גיל רום, מהחלוצות שהקימו את רחוב קינג ג'ורג.
נעם רון, סא"ל בחיל האוויר במיל'.
אלכסנדר עליאש, הבעלים של בנק עליאש (לימים הפך לבנק צפון אמריקה)
אינג' ליפמן גורודישץ שהיה חלוץ התקנת הסקה מרכזית וחימום מרכזי של מים חמים ואספקתם לדירות.
משפחת ימפולסקי, בעלי בית מרקחת ימפולסקי
אלפרד ברנהיים צלם אומן, שצילם את גדולי האומה.
רינה ניקובה שניהלה בית ספר למחול בירושלים
בכניסה ב' התגורר ,עם רעייתו, שמואל ברוזה, שהיה גיבור מאורעות תרפ"ט במוצא, כאשר הרג מספר ערבים שהתנפלו על ביתו. נשפט על ידי בית משפט אנגלי ונמצא זכאי.
לקריאה נוספת

דוד קרויאנקר, אדריכלות בירושלים - הבנייה בתקופת המנדט הבריטי, הוצאת כתר, 1989, עמ' 202-205.
הערות שוליים

↑  דוד קרויאנקר, המשולש הירושלמי, עמ' 121
↑  מילון למונחי המטבח, דבר, 2 בדצמבר 1938
↑  הוצאת קרית ספר בע"מ, דבר, 6 באפריל 1955
↑  אברהם הלוי פרנקל ורעיתו, הצופה, 21 במאי 1941
אנדרו קרנגי

| --- | --- |

 לידה:  25 בנובמבר 1835 דנפרמליין, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  11 באוגוסט 1919 (בגיל 83) לנוקס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות סליפי הולו 
 תפקיד:  רקטור (1911–1914) 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 השקפה דתית:  פרסביטריאניזם 
 בן או בת זוג:  Louise Whitfield Carnegie 
 פרסים והוקרה:  American Library Association Honorary Membership (1899)  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו (1910)  Bessemer Gold Medal  היכל התהילה של הספרייה 
 חתימה:   
 
אנדרו קרנגי (באנגלית: Andrew Carnegie;‏ 25 בנובמבר 1835 - 11 באוגוסט 1919) היה איש עסקים ונדבן אמריקאי.
ביוגרפיה

קרנגי נולד בסקוטלנד משפחתו עסקה באריגה. בגיל 12 בערך, עזב את סקוטלנד יחד עם הוריו בעקבות קשיים כלכליים של המשפחה ועבר לארצות הברית שבאותן שנים פתחה את שעריה למהגרים מרחבי העולם. הוא התחיל את חייו כנער חסר כל כשעבד במפעל טקסטיל בפנסילבניה כ'נער סלילים' והרוויח כ-20 סנט ליום. הוא התקדם בזכות חריצותו ולאחר שעבד במפעל פלדה רכש את המפעל והיה לאחד מראשוני תעשייני הפלדה.
בדומה לאיל הנפט ג'ון ד. רוקפלר והבנקאי ג'יי. פי. מורגן היה קרנגי תעשיין רב עוצמה ששלט על תעשיית ייצור הפלדה, החל מכרייתה (כברזל גולמי) ובדרכי הובלתה למפעליו ועד לייצור. בשלב מסוים שלט קרגני ברוב מפעלי הפלדה בארצות הברית. בשנת 1900 ייצרו מפעליו כמות פלדה גדולה יותר ממה שיוצר בבריטניה כולה.
קרנגי מימן את בניין בניין האיחוד הפאן אמריקאי, ובנייתו נשלמה בשנת 1910.
קרנגי מימן גם את בניית ארמון השלום בהאג, המשמש מקום מושבו של בית הדין הבינלאומי לצדק, וקרן קרנגי נחשבת בעלת המבנה עד היום.
לעת זקנותו נקלע לסכסוך עם שותפו הנרי פריק בעקבות סכסוך חריג עם איגוד עובדים של מפעל פלדה שניהל פריק שהוביל למותם של פועלים ומאבטחים, לפריק היה מניות בחברה. הדבר הוביל שהוא העדיף למכור את החברה. כמה שנים לאחר מכן הוא מכר את חברת הענק שלו 'קרנגי סטיל' בכחצי מיליארד דולרים לבנקאי ג'יי. פי. מורגן והקדיש את רוב הונו לפעילות פילנתרופית והיה לאחד הנדבנים הגדולים בארצות הברית. הוא תרם כספים לבניית אוניברסיטת קרנגי מלון, מכון קרנגי למדע אולם הקונצרטים קרנגי הול וכן ספריות ציבוריות, בתמורה להתחייבות הרשות המקומית לממן את תחזוקתן. בדרך זו הוקמו בזכותו כ-1,600 ספריות.
קרנגי היה חבר קרוב של מתיו ארנולד. הוא דבק באמונה שלמה בשיפור החינוך, והקדיש חלק ניכר מהונו הפרטי להפצת משנתו של ארנולד בארצות-הברית.
האסטרואיד 671 קרנגיה אשר התגלה ב-21 בספטמבר 1908 על ידי האסטרונום האוסטרי יוהאן פאליזה נקרא על שמו של אנדרו.
כתביו שתורגמו לעברית

'עושר', תרגם יניב פרקש, בתוך חקירות ודרישות: מאמרי מופת על חברה, אמונה ומצב האדם, ערך אסף שגיב, כנרת זמורה-ביתן דביר ומרכז שלם, 2011.
אלן המלין

אלן וסטה המלין לבית אמרי (באנגלית: Ellen Vesta Hamlin;‏ 14 בספטמבר 1835 – 1 בפברואר 1925) הייתה אשתו השנייה של סגן הנשיא האניבל המלין, ולפיכך הגברת השנייה של ארצות הברית מ-1861 עד 1865.
ביוגרפיה

אלן וסטה אמרי נולדה ב-14 בספטמבר 1835 במינוט(אנ'), מיין, כבתם של השופט והפוליטיקאי סטיבן אמרי ואשתו השנייה ג'נט אמרי, לבית לורינג. היו לה כמה אחים, ביניהם המלחין לעתיד סטיבן אלברט אמרי (1841–1891) ואחותה למחצה שהייתה הרבה יותר מבוגרת שרה ג'יין אמרי, שנישאה לפוליטיקאי האניבל המלין ב-1833 ונולדו להם כמה כמה ילדים. שרה מתה משחפת ב-1855, ואז המלין נשא לאישה את אלן כמעט שנה וחצי מאוחר יותר ב-25 בספטמבר 1856. החתונה התקיימה בבית ילדותה של אלן בפריס, מיין, באותו מקום שבו התחתן המלין עם אחותה למחצה למעלה מעשרים שנה קודם לכן. נישואיהם של השניים נחשבו מאושרים למרות הפרש הגילאים הנתפס של 26 שנים. השניים הפכו להורים לשני בנים, עורך הדין והפוליטיקאי המאוחר יותר האניבל אמרי המלין (1858–1938) ופרנק המלין הצעיר (1862–1922). להמלין היו גם ארבעה ילדים מנישואיו הראשונים: ג'ורג' המלין, צ'ארלס המלין, סיירוס המלין ושרה המלין באצ'לדר.
בני הזוג המלין חיו באופן פרטי בבנגור, מיין. מכיוון שהאניבל המלין היה פעיל בעיקר בפוליטיקה הפדרלית, בני הזוג בילו זמן רב בוושינגטון הבירה המלין היה סנאטור אמריקאי ממדינת הולדתו מאז 1848. לאחר מספר שבועות בלבד בתפקיד כמושל מיין ב-1857, נשאר המלין בתפקיד זה עד 1861; בסך הכל, אלן המלין בילתה כמעט שלוש קדנציות בתפקיד או שש שנים כאשתו של סנאטור אמריקאי בוושינגטון. בשנת 1861, בעלה הפך לסגן נשיא ארצות הברית תחת אברהם לינקולן, מה שהפך את אלן לגברת השנייה של ארצות הברית. לאחר סיום כהונתו ב-1865, חזר המלין לסנאט האמריקני לכמה שנים ולאחר מכן היה נציג דיפלומטי בספרד במשך כמה חודשים לפני שבני הזוג פרשו לבנגור בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-19. בשנת 1891 נפטר האניבל. אלן המלין, תומכת האוניטריות, האריכה ימים יותר מ-30 שנה לאחר בעלה ומתה בגיל 89 ב-1 בפברואר 1925 בבנגור. למחרת פרסם "הניו יורק טיימס" הספד קצר. אלן המלין קבורה בבית הקברות מאונט הופ בבנגור.
הערות שוליים

↑  Ross, George Edward; Novack, Barbara (1 בינואר 1975). Know Your Vice-presidents and Their Wives: Compact Biographies and Portraits of the Men who Have Held the Second-highest Office in the United States Government, and Their Wives, from John and Abigail Adams to Nelson A. and Margarette Rockefeller. Hawkes Publishing Incorporated. ISBN 9780890360521 – via Google Books. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2009161299  VIAF: 83509819   WorldCat (עם VIAF): 83509819
ניסים שקופים

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"ניסים שקופים" הוא אלבום אולפן של הזמרת ריטה. העבודה על האלבום התפרסה על פני תשע שנים. זהו אלבום האולפן הראשון בעברית אותו הוציאה הזמרת מאז האלבום "רמזים" אותו הוציאה בשנת 2008 (במהלך התקופה הוציאה את האלבום "השמחות שלי" שכלל שירים בפרסית וכן אלבום אוסף).
הפקה

העבודה על האלבום נמשכה תשע שנים בסופן נכללו באלבום עשרה שירים. כל השירים עוסקים בנושאים אופטימיים וביכולת להתמודד עם בעיות שונות במהלך החיים. ריטה עצמה כתבה את המילים לארבעה מתוך עשרת שירי האלבום ונעזרה במילותיהם של כותבים ותיקים כמו רחל שפירא ("כנף גדולה") וצרויה להב ("לא מוותרת") לצד כותבים צעירים כנועם חורב ("חבר של פעם").
השיר "חבר של פעם" יצא לרדיו במהלך חודש יוני כסינגל הראשון מתוך האלבום. יציאת השיר לוותה בוידאו קליפ בבימויו של תום אבני. בחודש אוגוסט, במקביל ליציאת האלבום, יצא הסינגל "מזמן". הסינגל השלישי שיצא הוא דואט אותו מבצעת ריטה עם בתה משי, שגם הייתה שותפה לכתיבת המילים יחד עם אימה. השיר הגיע למקום ה-23 במצעד הפזמונים השנתי לשנת התשע"ח ברשת ג' ולמקום ה-40 במצעד המקביל בגלגלצ.
לאלבום התלווה סיבוב הופעות ברחבי הארץ שהתחיל ב-10 בנובמבר 2017 בהיכל התרבות בתל אביב.
האלבום מכר למעלה מ-20,000 עותקים וזכה למעמד של אלבום זהב.
ביקורות

האלבום זכה לביקורות מעורבות. ערן איצקוביץ' שיבח את האלבום וכתב כי העבודה המוקפדת עם מיטב היוצרים "הביאה לעולם מוזיקה מהודקת היטב שעושה נעים באוזן וטוב בלב". לדבריו, ריטה היא "עדיין המלכה של המוזיקה הישראלית". יוסי חרסונסקי מציין כי "גם אם לא כל הטקסטים מעולים, ריטה הגיעה באלבום הזה הכי קרוב לעצמה. אם לדייק: בפעם הראשונה אני שומע ריטה שאינה רצה לפני עצמה, לא רותמת את הסוסים לפני העגלה". לעומתם, שי להב מגדיר את האלבום "מושקע, מכובד, מופק היטב, מושר נהדר, נאמר כבר הכול. אבל עדיין - משעמם". לדבריו חסר באלבום הכיף וההתרסה שאפיינו את ריטה בעבר ועל כן האלבום מאכזב. דברים דומים כתב גם דודי פטימר, שהגדיר את האלבום כ"פספוס".
רשימת השמעה

| ניסים שקופים> מס' | ניסים שקופים> שם | ניסים שקופים> משך | ניסים שקופים>  | ניסים שקופים>  | ניסים שקופים>  | ניסים שקופים>  | ניסים שקופים>  | ניסים שקופים>  | ניסים שקופים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | חבר של פעם  | 4:01 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | מזמן  | 3:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | קחי לך  | 3:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | ניסים שקופים  | 3:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | עוד מעט  | 3:59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | לא מוותרת  | 4:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | התחלת הבוקר  | 3:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | באתי אליך  | 3:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | כנף גדולה  | 3:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | כשהיא תבוא  | 4:58 |  |  |  |  |  |  |  |
נתוני מכירות

| מקום | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ישראל (IFPI) | זהב | 20,000 |
סוטיס וולאניס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 במאי 1971 (בן 53) ארקולימני, פלה, מקדוניה המרכזית, ממלכת יוון 
 שם לידה:  Σωτήριος Σταυρίδης 
 מוקד פעילות:  יוון 
 תקופת הפעילות:  מ-1984 
 סוגה:  לאיקו 
 שפה מועדפת:  יוונית 
 
סוֹטיס ווֹלאניס ׁ(ביוונית: Σώτης Βολάνης, נולד ב-1971) הוא זמר, זמר-יוצר ומלחין יווני של מוזיקת פופ ו"לאיקי", צועני במוצאו.
קריירה

סוטיס וולאניס נולד בשם סוטיריוס סטברידיס  באקרולימני, במרכז מקדוניה היוונית, למשפחה צוענית.
התפרסם במיוחד בשנת 2002 באלבום שכלל את הלהיט "פוסו מו לפי" (כמה את חסרה לי), שיר שזכה לגרסאות בשפות רבות, בהן גרסה  דו-לשונית עברית ("חלום מתוק", מילים של יוסי גיספן)-יוונית  בביצועם של מושיק עפיה ושלומי סרנגה, גרסה ערבית ("יא ר'אייב") בביצוע הזמר הלבנוני-פלסטיני פאדל שאקר, טורקית (Beni unut) המושרת על ידי סרדאר אורטאץ', סרבית - "גדה סי טי" של הצמד פאנקי ג'י  ו"ניסי או פראבו" של הזמרת ילנה קרלאושה, בולגרית ("אוביצ'אם טה") בביצועו של אזיס.
לוולאניס שני דואטים עם שרית חדד: בשנת 2003 הקליטו השניים את השיר אין גבול לאהבה, ובשנת 2005, את השיר תק תק.
דיסקוגרפיה

Παψε λοιπόν (פאפסה ליפון)
Remixes
Volanis Sotis 2
Ορκοι αγάπης (אורקי אגאפיס - הצהרות אהבה)
Dove ti trovo  ( דובה טי טרובו - איפה אמצא אותך -באיטלקית )
Sotis Live
Τak-tak
אפיסטרפו אנוואזמנוס (אני חוזר גנוב) 2013
שמואל שפרינגמן

שמואל שפרינגמן (15 ביוני 1905–1988) היה מנהיג ציוני בהונגריה בתקופת השואה.
תולדות חייו

שמואל שפרינגמן נולד בזניסיני, פרבר של לבוב. בהיותו בן שנה המשפחה עברה לבודפשט שם גדל.
שפרינגמן היה צורף ותכשיטן במקצועו. במסגרת עבודתו רקם קשרים עם פקידים הונגרים ועם דיפלומטים זרים, קשרים אשר סייעו לו בפעילות ההצלה בתקופת השואה. בשנת 1933 נישא לאילונה לבית גולדשטיין.
שפרינגמן היה מראשי תנועת פועלי ציון בהונגריה וייצג את התנועה במשרד הארצישראלי בבודפשט.
בתקופת השואה

משנת 1939, כאשר החלו להגיע להונגריה פליטים יהודים שברחו מפולין, הוא פעל רבות בעזרה וסיוע לפליטים אלה. בשנת 1942 היה שפרינגמן אחד ממקימי ועדת העזרה וההצלה בבודפשט, לצד אוטו קומוי, ישראל קסטנר ויואל והנזי ברנד. שפרינגמן היה אחת הדמויות הבולטות והפעילות בוועדה. הוא ניצל את קשריו כדי לסייע לקליטת פליטים יהודים שברחו מסלובקיה להונגריה. כאשר הוקמה באיסטנבול ועדת ההצלה מטעם היישוב, ביסס שפרינגמן את התקשורת בין בודפשט לאיסטנבול ומונה כמקשר העיקרי בין הגופים. את הקשר עם איסטנבול קיים באמצעות בלדרים אותם גייס. הבלדרים העבירו מכתבים וכן כספי תמיכה שנועדו לכל התנועות הציוניות בהונגריה. שאלת חלוקת הכספים בין התנועות השונות יצרה מחלוקת ומאבקים קשים ונתנה כוח פוליטי רב לוועדת העזרה וההצלה..
בינואר 1944 ניסו שפרינגמן ואשתו לעלות לארץ ישראל. השניים נתפסו בידי הבריטים בגבול סוריה-פלשתינה והועברו לכלא במצרים. ביולי 1944 שוחררו מהכלא. הם חיו בתל אביב.
אמו שרה, אחיו אורי (אימרה) ואחותו לאה (אילונה), שנותרו בבודפשט יצאו באמצעות "רכבת קסטנר".
לקריאה נוספת

כהן אשר, דמותה של "ועדת העזרה וההצלה" בבודפשט בראשית דרכה, בתוך "ילקוט מורשת" כ"ט, מורשת, תש"ם.
ברנד יואל, בשליחות נידונים למוות, הוצאת עיינות, תל אביב, תשי"ז.
שטאובר רוני, פעולות של ועד העזרה וההצלה בבודפשט עד הכיבוש ההונגרי, (עבודה לתואר מוסמך, אוניברסיטת תל אביב, אוקטובר 1990).
שטאובר רוני, ועדת העזרה וההצלה והמנהיגות הציונית בבודפשט ערב הכיבוש הגרמני, בתוך "הציונות" ט"ז, 1991.
נדיבי אילה, המשרד הארצישראלי בבודפשט בשנים 1943-1944 באתר "דעת".
הערות שוליים

1 2  כהן אשר, לדמותה של ועדת העזרה וההצלה בבודפשט בראשית דרכה, ילקוט מורשת כ"ט, 1980, עמ' 143-160
↑  שטאובר רוני, ועדת העזרה וההצלה והמנהיגות הציונית בבודפשט ערב הכיבוש הגרמני, הציונות ט"ז, 1991, עמ' 167-189
↑  נדיבי אילה, המשרד הארצישראלי בבודפשט בשנים 1943–1944, באתר דעת
קרב טיפקאנו

קרב טיפקאנו היה קרב שנערך ב-7 בנובמבר 1811 בין כוח בפיקודו של ויליאם הנרי הריסון, מושלה הצבאי של מדינת אינדיאנה ואינדיאנים בני שבט השוני (Shawnee) בהנהגתו של צ'יף טקומסה (Tecumseh). הקרב התרחש בעיירה פרופטסטאון, כיום מחוז טיפקאנו שבאינדיאנה.
לאחר שנודע לממשל האמריקני כי טקומסה מתכנן את הקמתה של קונפדרציה אינדיאנית, שלח הממשל את הריסון, ב-6 בנובמבר 1811, בראש כוח של כ-1,000 חיילים, למקום. הריסון ביקש להיפגש עם טנסקאווטאווה (Tenskawatawa), אחיו למחצה של טקומסה, שנודע בכינוי "הנביא", ולהציג לו את דרישות הממשלה, מאחר שהצ'יף טקומסה עצמו נעדר מהאזור.
למחרת, 7 בנובמבר 1811, בשעה ארבע לפנות בוקר, תקפו האינדיאנים את מחנהו של הריסון. הריסון היה זהיר מספיק והציב זקיפים רבים בשטח מחנהו. כמו כן הורה לחייליו להישאר בכוננות בלילה ולישון בבגדיהם. התקפת האינדיאנים הביאה לכ-70 הרוגים בקרב חייליו, ולכ-120 פצועים, אך גם האינדיאנים סבלו אבדות כבדות אם כי פחותות. ב-8 בנובמבר 1811 פשט צבאו של הריסון על פרופטסטאון, וגילה שהעיירה ננטשה. החיילים העלו את העיירה באש ועזבו את המקום. ניצחונו של הריסון הקנה לו את הכינוי "טיפקאנו".
תוצאות הקרב הביאו לקיצן את שאיפות האינדיאנים לעצמאות בחבל ארץ זה, אך גם היוו את אחת העילות לפריצתה של מלחמת 1812, בה נהרג טקומסה בקרב תיימז בשנת 1813.
ראו גם

קללת טיפקאנו
איגרת אל הילדים (אלבום)

איגרת אל הילדים הוא שמו אלבום אולפן של המוזיקאי והזמר הישראלי דודו טסה, וגם שמו של ספר מאת המשורר אלי אליהו, אשר אסופת שירים ממנו הולחנו לשירי האלבום.
האלבום יצא לאור ב-26 בפברואר 2018 תחת חברת התקליטים הליקון.
האלבום "איגרת אל הילדים" יצא כשנתיים לאחר אלבום האולפן הקודם של טסה, "הגולה". האלבום הופק על ידי טסה עצמו ועל ידי ניר מימון.
את יציאת האלבום מלווים איורים מאת שריאל קסלסי בעקבותיהם נוצר קליפ אנימציה "צומת דרכים".
האלבום יצא בגרסת ויניל בלבד, דבר חריג בנוף הוצאות מוזיקה בתרבות הפופולרית הישראלית של 2018. ניתן היה להשיגו גם במארז מיוחד עם הספר (שנמכר גם בנפרד) וניתן היה לרכוש עותקים ממנו גם כמדיה דיגיטלית.
רשימת השירים

| איגרת אל הילדים> מס' | איגרת אל הילדים> שם | איגרת אל הילדים> משך | איגרת אל הילדים>  | איגרת אל הילדים>  | איגרת אל הילדים>  | איגרת אל הילדים>  | איגרת אל הילדים>  | איגרת אל הילדים>  | איגרת אל הילדים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | צומת דרכים  | 03:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | כריתות  | 03:46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | המעבר  | 03:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | אם באהבה מדובר  | 04:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | השיבה  | 04:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | הדלת  | 03:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | הגנה עצמית  | 01:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | איגרת אל הילדים  | 04:20 |  |  |  |  |  |  |  |
גבעת הגולגולתא

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גבעה 
 מיקום:  פרובינקיה יודיאה 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°46′43″N 35°13′46″E﻿ / ﻿31.778611111111°N 35.229444444444°E﻿ / 31.778611111111; 35.229444444444
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) גבעת הגולגולתא(למפת ירושלים העתיקה רגילה) גבעת הגולגולתא(למפת ירושלים רגילה) גבעת הגולגולתא(למפת ירושלים מוגדלת) גבעת הגולגולתא he
 
האתרים המרכזיים בחתך אורך של כנסיית הקבר הקדוש. השטח האפור מציין את צורתו המשוערת של הסלע, שיושר לשם בניית הכנסייה
מפת הרובע הנוצרי
גלגותא, ציור של ז'אן-לאון ז'רום, 1867
גולגולתא (בארמית "גולגולת"; ביוונית Γολγοθάς, גולגותאס) הוא שם המקום הכולל את הגבעה והסלע שעליהם התרחשה לפי המסורת הנוצרית צליבת ישו. המקום המזוהה על ידי רוב הזרמים הנוצריים כגולגולתא נמצא כיום בין כותלי כנסיית הקבר הקדוש בה שוכן קבר ישו. המקום שכן במשך רוב תקופת בית שני מחוץ לחומות ירושלים, עד ימי המלך אגריפס הראשון, ושימש בין היתר כאזור קבורה. הפרוטסטנטים וזרמים הקשורים אליהם מזהים את אתר הגולגולתא בגן הקבר.
מקור השם

ככל הנראה ניתן השם למקום בגלל שצורתו הזכירה גולגולת, והדבר אף הלם את האתר בו התקיימו הוצאות להורג, בין היתר, בדרך של צליבה. עם זאת קיימות גרסאות נוספות למקור השם גולגולתא:
השם הארמי של המקום עוות במהלך כתיבת ספרי הבשורה; ההיגוי הנכון הוא "גוֹל גוֹ אַ-תַ'ה" - שמשמעותו "הר ההוצאה להורג"[דרושה הבהרה]. ייתכן אף שמדובר במקום המוזכר על ידי הנביא ירמיהו בשם "גועתה" (ספר ירמיהו ל"א, ל"ט) בתארו את סביבות ירושלים.
המקום היה אתר פומבי של הוצאות להורג, והשם מתייחס כנראה לגולגולות אדם שהתגלגלו שם.
המקום נמצא בסמוך לבית קברות והשם מתייחס לעצמות שנקברו שם. על פי מסורות הן נוצריות והן יהודיות מסוימות, השם מתייחס למקום קבורת גולגולתו של אדם הראשון, כי לפי מסורת הנוצרים מתחת לסלע נקבר אדם הראשון.
תוואי השטח של המקום דמו לצורתה של גולגולת ומכאן שמו.
גולגולתא נזכרת בכל ארבע הבשורות הגדולות:
"והוליכו את ישוע אל מקום גלגתא, שפרושו מקום הגלגלת."
"הם באו אל מקום הנקרא גלגתא, כלומר מקום הגלגלת."
"כשבאו אל המקום הנקרא גלגתא צלבו אותו שם עם הפושעים, אחד מימינו ואחד משמאלו."
"וכשהוא נושא את צלבו יצא אל המקום הנקרא גלגתא, כלומר מקום הגלגלת."
למרות שבשנת 333 הוגדרה גולגולתא כגבעה ותו לא ובמאה ה-6 אף הואדר שמה להר, הרי שעל-פי הברית החדשה היא מתוארת כלא יותר מ"מקום".
בעת כתיבת תרגום המלך ג'יימס, תורגם השם גולגולתא בבשורה על-פי לוקאס למילה האנגלית "קאלוורי" (Calvary), אשר מקורה במילה הלטינית "קאלווריאה" (Calvariae), והמופיעה בוולגטה בהקשר זה. שימושים חוזרים ונשנים בשם "קאלוורי" ביחס לגולגולתא נובעים מהחלטה תרגומית יחידה זו.