stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הכנסת חאג'י אדוניה הכהן ירושלים
רקע > עלילת הדם והחיים כאנוסים

בשנת 1839 אירעה עלילת דם, אשר בעקבותיה התנפל ההמון והרג כ-40 יהודים. כמו כן נחטפו נערות יהודיות לבתי המוסלמים ובעקבות איום על טבח כללי נאלצו שאר היהודים להתאסלם.
היהודים אשר נקראו "המוסלמים החדשים"נאלצו לקבל עליהם את חוקי ומנהגי המוסלמים.היהודים המשיכו לשמור בסתר על יהדותם וחיו חיים כפולים. מנהיגי העדה הצליחו לשמור על אחדות הקהילה ולהבטיח שיהדותם תישמר. הם הקפידו על שמירת שבת, אכילת בשר כשר, מניעת התבוללות, ושמירת התפילות ומנהגי החגים.
עם השנים נוצר מעמד של יהודים אמידים אשר זכו גם ליחס מיוחד. יהודים אלה נדרשו לעלות למכה כמצוות דת האסלאם. וחזרו ממכה עם תואר "חג'" במסגרת מסעות העלייה לרגל עלו יהודים אלה לרגל גם לירושלים ולמערת המכפלה בחברון.
רקע > העלייה לישראל 1890

במסעם של היהודים ובעלייה לרגל למכה בשנת 1890, הגיעו לשכונת הבוכרים לביקור והחליטו לפעול להעברת משפחותיהם והקהילה לירושלים.
לאבי המשפחה אהרון כהן אהרונוף היו חמישה בנים אשר עלו לרגל וזכו לתואר חג', ביניהם היה חאג'י אדוניה הכהן אשר חי ערירי בעקבות מות 14 ילדיו בגיל צעיר. חאג'י אדוניה החליט להשקיע את ממונו בבניית מרכז לקהילה בירושלים.
בניית בית הכנסת בשכונת הבוכרים

עם עלייתו לירושלים בשנת 1892 החליט חאג'י אדוניה על בניית חצר הקדש אשר תכלול בית כנסת מפואר וחדרי מגורים לקהילת העולים. בניית החצר נמשכה עד 1901 וביום חנוכת בית הכנסת נפטר חאג'י אדוניה בשיבה טובה. הכתובת על לוח האבן בכניסה לבית הכנסת אומרת: "הבניין המפואר הזה נבנה מכסף נדבת הישיש הנכבד מרדכי אדוניה הכהן תנצב"ה שנפטר בר"ח כסלו תרס"ב כן צוינו האחים אשר סייעו בבנייה וכן צוינו האפוטרופוסים שיבטיחו שהבניין לא יימכר ולא ייגאל לא להתמשכן ולא להתחלף בצדקה אחרת, וצדקתם עומדת לעד יהי רצון שנזכה בנחמת ציון ובבניין ירושלים".
החצר שימשה מקום קליטה ראשוני לעולים בתקופת קליטתם. בחצר היו כ-10 דירות, היה גם בור מים, ומערכת הזנה לחברי הקהילה הנזקקים.
בית הכנסת נבנה ברוב פאר כשבחלונותיו הבנויים בסגנון גותי חקוקים מגיני דוד, הנותנים ביטוי לשובם של האנוסים לציון ולשחרורם מהרדיפות.
את ארון הקודש שנבנה על ידי אומן חרש עץ, תרם רפאל אחיו של המייסד לזכר אחיו.
עם השנים עברו חלק מאנשי הקהילה לערים אחרות וניבנו בתי כנסת נוספים. בתל אביב נבנה בית הכנסת לאנוסי משהד ובהמשך: בבני ברק, בצפון תל אביב, ובערים נוספות.
בית הכנסת לפני מלחמת העצמאות ועד היום

במהלך המאה ה-20 עלו יהודים רבים ממשהד לירושלים.
הקהילה נחשבה לקהילה מאורגנת ותומכת. היו פעולות סיוע לחברי הקהילה לכל צורכיהם מלידה ועד קבורה. ראשוני הנפטרים נקברו בחלקה מיוחדת בהר הזיתים ולאחר הפרעות נקבעה חלקה חדשה בבית העלמין סנהדריה.
שכונת הבוכרים ובית הכנסת היו ממש ליד רחוב שמואל הנביא אשר היה הגבול במלחמת השחרור. בתקופה שלפני המלחמה היו רבים מתושבי השכונה פעילים במחתרות השונות ,
ולאחר התחלת המלחמה הייתה השכונה מוקד להפצצות רבות מכוון העיר העתיקה ומבית הספר לשוטרים אשר היה סמוך לרחוב שמואל הנביא. חצר בית הכנסת אשר הייתה בנויה מקירות אבן עבים במיוחד, שימשה מגן לתושבים אשר נזקקו להגנה.
לאחר המלחמה היו ימי הפריחה של בית הכנסת אשר ריכז סביבו מתפללים רבים אשר הגיעו לתפילות לאירועים וכינוסים בחגים בשבתות ובשמחות.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 שינתה השכונה את אופייה וחברי קהילה רבים העתיקו את מגוריהם לערים אחרות ובתוך כך נבנו בתי כנסת לאנוסי משהד בבני ברק בתל אביב ובמקומות נוספים. כיום נותרו חברי קהילה מעטים בשכונה .
בקומת בית הכנסת, הקומה השנייה יש גם אולם שמחות אשר משמש באופן שוטף כבית תמחוי לנזקקים. בדירות המגורים בקומת הקרקע מתגוררות גם היום משפחות אשר מנוהלות על ידי ועד ההקדש המנהל את עמותת בית הכנסת.
כיום מוגדרות החצר ובית הכנסת כאתרי מורשת ובסיורים שמגיעים לשכונה מהווה מקום זה מוקד לסיפורים על החצר, על העדה, על שכונת הבוכרים ועל המבנים העתיקים והארכיטקטוניים בשכונה.
הערות שוליים

↑  ראובן קשאני, אנוסי משהד, ישראל: המחבר, 1979
↑  רפאל פטאי, מסורות היסטוריות ומנהגי קבורה אצל יהודי משהד, דפי זכרון לרפאל אהרונוף
↑  אפרים לוי, משפחת כהן אהרונוף, לבית אבותם עמ' 41-49
↑  אמנון נצר, ‏קורות אנוסי משהד לפי יעקב דילמניאן, פעמים 42 (חורף תש"ן)
↑  עזריה לוי, ‏עדויות ותעודות לתולדות יהודי משהד, פעמים 6 (תשמ"א)
לוח תיאור חנוכת בית הכנסת וקורות חיי חג'י אדוניה
חלונות בסגנון גותי עם מגן דוד בחלונות.
היכל הקודש המפואר
דירות המגורים בקומת הקרקע בחצר בית הכנסת
בית ולף

| --- | --- |

שלט האצולה של דוכסות בראונשווייג-לינבורג
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 בית האב:  בית אסטה
 תארים:  דוכסות בוואריה דוכסות סקסוניה  דוכס בראונשווייג-לינבורג   הנסיך הבוחר מהנובר  מלך הנובר   מלך בריטניה הגדולה ואירלנד   דוכס בראונשווייג
 מייסד:  ולף הראשון, דוכס בוואריה
 ראש הבית הנוכחי:  ארנסט אוגוסט, נסיך הנובר
 תקופת השושלת:  1070–1918 (כ־848 שנים) 
 אתניות:  גרמנים
 ענפים:  בית הנובר
 
בית וֶלְף (בגרמנית: Welfen; באיטלקית: Guelfo) היא שושלת אצולה אירופאית, הענף הבכיר של בית אסטה, ממנו צמחו דוכסי דוכסות בראונשווייג-לינבורג, מהם צמח בית הנובר, בית המלוכה הבריטי. צורת הביטוי האיטלקי של השם, "גואלף" (בכתיבים שונים: Guelph, Guelf, Guelfo), הפכה לשם המפלגה הימי-ביניימית שתמכה באפיפיורות ובעצמאות הנסיכויות ועדי המדינה האיטלקיות כנגד האימפריה הרומית הקדושה - מפלגת הגואלפים (גם אם בית ולף עצמו נטה לחילופי נאמנויות תכופים).
מקור המשפחה

החבר המוכר הראשון של המשפחה הוא אדלברטו, מרקיז איטליה (אדלברט), אביו של אוברטו הראשון, מרקיז מילאנו (912–975). נכדו, אלברטו אצו השני, מרקיז מילאנו, הקים טירה באסטה שליד פאדובה וקרא לעצמו של שמה במאה ה-11. לאלברטו היו שלושה ילדים משתי נשים; בנו הבכור, ולף, היה אבי שושלת בית ולף ובנו הצעיר, פולקו, היה אבי שושלת בית אסטה האיטלקי.
בוואריה וסקסוניה

ולף היה דוכס קרינתיה ומאנשיו של היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שהעניק לו ב-1070 את השליטה בדוכסות בוואריה. אולם זמן קצר לאחר מכן, בעת מאבק האינווסטיטורה, החליף ולף נאמנות והחל את תמיכתה המסורתית של השושלת במדינת האפיפיור. אף כי הקיסר הדיח אותו מכהונתו כדוכס בוואריה, הרי שאצילים מקומיים, בתמיכת האפיפיור גרגוריוס השביעי, הצליחו לשמור על עצמאות הדוכסות בראשות בית ולף. ב-1138 ירש היינריך הגאה גם את דוכסות סקסוניה.
ביריבות בין מדינת האפיפיור לקיסרות, נטה בית ולף לצד האפיפיור. יריבו באותה עת היה בית הוהנצולרן, שתמך בקיסרות. בית הוהנצולרן תבע אף הוא את דוכסות סקסוניה ואלברכט הדב (שנתמך על ידי בית הוהנצולרן) אף הוכתר על ידי קונראד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כדוכס סקסוניה. המתח בין שני הבתים הגיע לשיאו במצור על וינסברג ב-1140, שהסתיים ללא הכרעה, כך שדוכסות סקסוניה נותרה למעשה בידי בית ולף על אף התביעה של בית הוהנצולרן, שלא יכלה להגיע לידי מימוש עקב העוצמה הצבאית שהפגין בית ולף. בשנת 1180 נשפט בנו של היינריך גאה, היינריך הארי שלא בפניו על ידי הקיסר פרידריך ברברוסה ודוכסויות בוואריה וסקסוניה נשללו מבית ולף. בנו הבכור של היינריך, אוטו, היה לקיסר האימפריה הרומית הקדושה ומלך גרמניה כמועמד האפיפיור אינוקנטיוס השלישי עד שנודה מן הכנסייה על ידי אותו אפיפיור, כאשר גילה עצמאות גדולה מדי והודח ב-1215 לטובת פרידריך השני. הוא היה היחיד מבני בית ולף שכיהן במשרה זו. בין 1195 ל-1214 נשא אוטו גם בתואר הפלטין של הריין.
דוכסות בראונשווייג-לינבורג ובית הנובר

בנו השני של היינריך, וילהלם, הלורד של לינבורג ירש את דוכסות בראונשווייג-לינבורג והוריש אותן לבנו אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג שהיה השליט הראשון של הדוכסות. לאורך השנים, נצרים שונים של המשפחה שלטו על חלקים שונים של הדוכסות, שהתחלקו ביניהם, תוך יצירת דוכסויות ונסיכויות משנה. כאשר תמה שושלת יורשים של ענף אחד, עברה נחלתו לענף אחר של המשפחה כך שבית ולף שלט בתחומי הדוכסות עד סוף מלחמת העולם הראשונה. לפיכך כל בני בית ולף נשאו בתואר "דוכס (או דוכסית) בראונשווייג-לינבורג".
בשנת 1252 מת אוטו הראשון, ושני בניו, אלברכט ויוהאן ירשו את נחלותיו. בשנת 1269 חולקה הנחלה בין השניים. יוהאן בחר את המחצית הצפונית שכללה את האזורים סביב לינבורג, צלה והנובר. אלברכט קיבל את החלק הדרומי סביב הערים בראונשווייג ווולפנביטל והקים בכך את נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל. הנסיכות התקיימה עד 1815, אז הפכה, במסגרת החלטות קונגרס וינה, לדוכסות בראונשווייג אשר התקיימה כמדינה עצמאית, ולאחר מכן כמדינה בקיסרות הגרמנית, עד לאחר תבוסתה במלחמת העולם הראשונה.
ב-1634 העביר גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג את מקום מושבו לעיר הנובר. בשנת 1692 קיבל בנו, ארנסט אוגוסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג מעמד של נסיך בוחר מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה כהוקרה על תרומתו במהלך מלחמת תשע השנים. אולם ארנסט אוגוסט נפטר לפני שקיבל רשמית את התואר והוריש את כל תאריו ואדמותיו לבנו גאורג, שהוכתר ב-1714 כג'ורג' הראשון, מלך בריטניה. כך הפך ענף זה של בית ולף, בית הנובר, לשושלת בית המלוכה הבריטי. בין השנים 1714-1837 היו ממלכת הנובר והממלכה המאוחדת באוניה פרסונלית. כיוון שהמלכה ויקטוריה לא יכלה לרשת את כתר ממלכת הנובר בשל החוק הסאלי, הוכתר דודה, ארנסט אוגוסט למלך הנובר. יורש התואר האחרון בקו זה של השושלת הוא ארנסט אוגוסט, נסיך הנובר.
אחד מנצרי המשפחה, אנטון אולריך, דוכס בראונשווייג, היה אביו של איוואן השישי, קיסר רוסיה.
ראו גם

מסדר הגואלפים
ג'בל יעלק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1094 מטר
 מדינה:  מצרים 
 מיקום:  מחוז צפון סיני, מצריםמצרים
 קואורדינטות:  30°22′20″N 33°30′10″E﻿ / ﻿30.37213°N 33.50284°E﻿ / 30.37213; 33.50284
  (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםג'בל יעלק(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםג'בל יעלק(למפת סיני רגילה) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףג'בל יעלק(למפת סיני מוגדלת) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףג'בל יעלק
 
ג'בל יעלק (בערבית:  جبل يعلق) הוא רכס הרים בצפון סיני. הפסגה הגבוהה ביותר ברכס היא ראס אבו קרון (תרגום: ראש אבי קרניים, בשל צורתה המסועפת). ומתנשאת לגובה של 1,094 מטר מעל פני הים. זוהי הפסגה הגבוהה ביותר בצפון סיני. מקור השם אינו ידוע והבדואים מבטאים אותו יעלג.
ההר הוא חלקה המערבי של מערכת הקימוט בצפון סיני שכיוונה הכללי הוא: דרום־מערב – צפון־מזרח. בדומה לרכסי מרכז הנגב, בנוי ההר מסלעי גיר. בהר מצוי מכתש הדומה במבנהו למכתשי הנגב. רכס ג'בל יעלק תחום מצפון בכביש אבו עגילה - ביר גפגפה. ממזרח בכביש ג'בל לבני - ביר חסנה. מדרום בכביש ביר חסנה - ביר תמדה וממערב, בכביש ביר תמדה - ביר גפגפה.
בזמן השלטון הישראלי בסיני, בשנים 1967–1980, היה ממוקם על ההר ממסר תקשורת (שהותקף במלחמת יום הכיפורים) ובסיס של חיל המודיעין הישראלי. בסיס המודיעין נקרא "אפרת" והיווה בסיס למערך מרחף באמצעות בלון איסוף נתונים.
הערות שוליים

1 2  זאב וילנאי, סיני עבר והווה, הוצאת אחיעבר, 1969, עמ' 157
↑  מכתש רמון: המיטב, באתר למטייל
↑  מורשת חיל הקשר והתקשוב(עמ, 6, 16) באתר עמותת חיל הקשר והתקשוב
↑  מורשת מרחב סיני, באתר עמותת בוגרי 8200
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 203029496  VIAF: 1042150567601106370008   WorldCat (עם VIAF): 1042150567601106370008 
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בוי-1דה

| --- | --- |

 לידה:  12 באוקטובר 1986 (בן 37) קינגסטון, ג'מייקה 
 שם לידה:  Matthew Jehu Samuels 
 שם במה:  Boi-1da 
 מוקד פעילות:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 מקום לימודים:  Pickering High School, Ajax 
 סוגה:  מוזיקת היפ הופ 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  מקלדת אלקטרונית 
 חברת תקליטים:  OVO סאונד 
 שיתופי פעולה בולטים:  אמינם, דרייק, ג'וינר לוקאס
 פרופיל ב-IMDb
 
מתיו ג'הו סמואלס (באנגלית: Matthew Jehu Samuels; נולד ב-13 באוקטובר 1986), הידוע בשם הבמה בוי-1דה (Boi-1da) הוא מפיק מוזיקלי קנדי מטורונטו, מפיק מקומי של חברת OVO סאונד של דרייק.
קריירה

סמואלס הפיק עבור מגוון אמנים כמו דרייק, ריהאנה, אמינם, ג'יי זי, ניקי מינאז', נאז, לאנה דל ריי וקנדריק לאמאר. בשנת 2015 שימש סמואלס כמפיק בפועל של המיקסטייפ של דרייק, If You're Reading This It's Too Late.
סמואלס נולד בקינגסטון שבג'מייקה ועבר לגור בקנדה כשהיה בן 3, וגדל במחוזות צפון יורק וסקארבורו בטורונטו. כמו כן, הוא גם גדל באייאקס שבאונטריו, שם למד בבית הספר התיכון פיקרינג. אביו היה מאזין נלהב למוזיקת דאנסהול וכך גדל סמואלס והאזין למוזיקה ג'מייקנית. בגיל שמונה, אמו קנתה לו מקלדת קסיו, ובגיל 15 חבר הכיר לו את התוכנה Fl Studio (לשעבר Fruity Loops), ומאז הוא התחיל להשתמש ב-FL Studio ליצירת ביטים.
באד רגאץ

באד רגאץ (בגרמנית: Bad Ragaz), או רגאץ כפי שנקראה עד 1937, היא עיירת ספא בריאות ונופש, הנמצאת בקנטון סנט גאלן, בתחום מחוז הבחירה הגאוגרפי של סרגנסרלאנד (אנ'), במזרח שווייץ.
ייחוד המקום

העיירה ממוקמת בעמק הריין (אנ'), למרגלות ההר פיצול (אנ'), 15 דקות מהגבול עם ליכטנשטיין ו-30 דקות מהגבול האוסטרי.
המקום ידוע ברחבי העולם כאתר נופש בריאות בגלל המעיינות החמים הטבעיים באזור. סגולות הריפוי של המים התרמיים, ידועות כבר מאות בשנים. המים, הזורמים מבטן ההר בערוץ טמינה (אנ'), עשירים בסודיום ביקרבונט, קלציום, מגנזיום ופלואור. מרחצאות המים המינרליים החמים בצירוף נוף הרי האלפים, האגמים והיערות, שבילי הליכה, מסלולים לרכיבה על אופניים ומועדוני גולף ברמה גבוהה, הפכו את באד רגאץ ליעד פופולרי לספא נופש בריאות.
בכתבה שנערכה בשנת 2022, בשיתוף עם לשכת התיירות השווייצרית, תוארה באד רגאץ כאחת משמונה עיירות המרפא והספא הטובות ביותר בשווייץ.
במהלך השנים פותחה במקום גם טכניקה טיפולית מיוחדת הקרויה שיטת באד רגאץ (אנ') בתחום ההידרותרפיה והשיקום ההידרותרפי.
לכל אלו יש להוסיף כי במקום זה כתבה הסופרת השווייצרית יוהנה ספירי, את ספרה הידוע היידי (בעברית מוכר הספר בשם היידי בת ההרים), ספר שהפך לקלאסיקה. הספר עוסק בילדה יתומה, הנשלחת להתגורר עם סבה המתבודד התמהוני בהרי האלפים השווייצריים. בספר תיאור חיי המקום, הנופים ההרריים, האוויר הנקי וחיי הפשטות החמרית והאנושית. הספר יצא לאור בגרמנית בשנת 1880, תורגם למעל 50 שפות (בשפה העברית בלבד פורסמו לספר ששה תרגומים) ואף זכה למעל 25 עיבודים לקולנוע, לטלוויזיה ולהפקות תיאטרון.
היסטוריה

ההיסטוריה של הכפר - שהיה חקלאי במקור - נקשרה באופן הדוק לזו של מנזר בנדיקטיני חשוב - מנזר פפפרס (אנ'), שהיה היה בעל הזכויות העיקרי באדמות סביב הכפר.
בשנת 1240 גילו שני ציידים מהמנזר את המעיינות החמים של ערוץ הטמינה ואת סגולות המרפא שלהם. בתחילה אנשים שהיו חולים היו רוחצים בשקעים בסלעים, אבל משנת 1350 היו בתי מרחץ מעץ שנבנו ממש מעבר לנהר הטמינה. הגישה למעיינות הייתה מאוד קשה היות שהערוץ צר מאוד וכמעט שאין בו אור טבעי.
כיום יש עבור המטיילים מנהרה שאורכה 450 מטר מובילה דרך פנים הסלע אל מערות מים המוזנות במעיינות הנובעים מהסלע בכל שעות היממה בטמפרטורה של 36.5 מעלות צלזיוס ומזרימים 8,000 ליטר לדקה.
האלכימאי והרופא פאראצלסוס, שהיה מחלוצי השימוש בכימיה ומינרלים ברפואה, היה בשנת 1535 הרופא הראשון שהעיד על סגולות המרפא של המרחצאות התרמיים.
במשך השנים, סבל הכפר מהתפרצויות של מספר שריפות וגם משיטפונות שפקדו את המקום (למשל בשנים 1750, 1762 ו-1868). בשנת 1838, הובילו מאבקי הישרדות כלכליים לפניית אב המנזר באותה עת, לאפיפיור גרגוריוס השישה-עשר, להוציא את שטח המנזר מידי הכנסייה. בקשתו נענתה, וסמוך אחר כך השתלט קנטון סנט גאלן על נכסי המנזר, כולל על המעיינות החמים במקום.
החל מ-1840 הוזרמו מי המעיינות מפפארס למרחק של ארבעה קילומטרים, אל רגאץ, שהיה הכפר הסמוך והנגיש ביותר. עקב הנגשת הגישה למעיינות, גבר ניצולן לצורכי תיירות. המהלכים האחרונים, הובילו לשינוי שם המקום לבאד רגאץ, ולהתכווננות גוברת של הכלכלה המקומית לקראת חוג לקוחות ספא בריאות. במקום ניבנו מלונות יוקרה עבור נופשים והוא מציע מגוון רחב של חבילות ספא ומרפא.
גאוגרפיה

באד רגאץ מתפרשת על פני שטח של 25.4 קמ"ר (נכון לשנת 2006). 45.4% משטח זה משמשים למטרות חקלאיות, 34.9% מיוער, 9.6% מבנים או כבישים והיתרה (10.1%) נהרות או אגמים.
הגובה הממוצע של באד רגאץ הוא 951 מטר מעל פני הים, בעוד שהמקום הגבוה ביותר באזור מגיע לגובה של 2,420 מטר.
סמל המקום

בסמל ודגל המקום, נראית יונה דואה, כסופה, משוריינת זהב עם שבב ענף אדום במקורה, הכל על רקע כחול.
דמוגרפיה

לפי המשרד הסטטיסטי הפדרלי של שווייץ, נכון לסוף שנת 2023, הוערכה אוכלוסיית המקום ב-6,835 תושבים. בשנת 2022 עמדה האוכלוסייה על 6,663 איש בחלוקה כמעט שווה בין המינים (גברים 50.7% ונשים 49.3%). מתוך אוכלוסייה זו, 16.4% היו בני 17 ומטה, 20.2% בני 65 ומעלה, ו-63.5% בין 18–64. עוד צוין כי 69.9% היו בעלי אזרחות שווייצרית והיתר בעלי אזרחות גרמנית, צרפתית, אטלקית, פורטוגלית, האיחוד האירופאי ועוד.
דת

נכון לשנת 2000, 58.1% השתייכו לכנסייה הרומית הקתולית, בעוד ש-22.4% השתייכו לכנסייה הרפורמית השווייצרית. היתר השתייכו לכנסייה הקתולית הנוצרית, לכנסייה האורתודוקסית ולכנסייה נוצרית אחרת. כן נירשמו במפקד 2 יהודים ו-166 מוסלמים. עוד נירשמו במפקד 277 איש שלא היו שייכים לשום כנסייה, היו אגנוסטים או אתאיסטים.
תחבורה

באד רגאץ ממוקמת על הכביש המהיר A13 בין צומת באד רגאץ ומיינפלד (אנ'). תחנת הרכבת של באד רגאץ מצויה במסלול הרכבת בין רורשאך (Rorschach) לכור ובין סרגאנס (אנ') וכור. במקום ניתן למצוא רכבות מקומיות ואזוריות. מככר התחנה קווי אוטובוס מובילים לכפרים שמסביב. שדה התעופה בד רגאץ הוא שדה קטן עם אורך מסלול טיסה של 400 מטר.
במקום ניתן למצוא גונדולות ורכבלים עימם ניתן לעלות למרומי ההר פיצול.
אקלים

בין 1991–2020, הטמפרטורה השנתית הממוצעת במקום הייתה 10.3 מעלות צלזיוס, כאשר הטמפרטורות הממוצעות הקרות ביותר נרשמו בינואר ועמדו על 1.1 מעלות צלזיוס, ואילו הטמפרטורות הממוצעות החמות ביותר נרשמו ביולי ועמדו על 19.1 מעלות צלזיוס. במקום נצפו בממוצע 77 ימי קור ו־14-15 ימי שלג לעומת כ-50 ימי קיץ וכ-10 ימים חמים.
באתר מדידות שנערכות באופן שוטף ועדכני ביחס לאזורים בכל רחבי העולם, פורסמו במהלך 2024, ביחס לבאד רגאץ, הנתונים הבאים:
| --- | --- |
טמפרטורה גבוהה שנתית: 13.76ºC (56.77ºF)
טמפרטורה נמוכה שנתית: 5.25ºC (41.45ºF)
משקעים שנתי ממוצעים.: 164.07 מ"מ (6.46 אינץ')
החודש החם ביותר: אוגוסט (23.54ºC / 74.37ºF)
החודש הכי קר: פברואר (-2.49ºC / 27.52ºF)
החודש הכי רטוב: יוני (240.66 מ"מ / 9.47 אינץ')
החודש הכי יבש: אפריל (109.28 מ"מ / 4.3 אינץ')
מספר ימים עם גשם (≥ 1.0 מ"מ): 183.51 ימים (50.28%)
ימים ללא גשם: 181.49 ימים (49.72%)
לחות: 79.28%
מקומות ואתרים

הקפלה של לאונרד הקדוש והריסות טירת פרוידנברג (אנ') רשומים כאתר מורשת שווייצרי בעלי משמעות לאומית .
הכנסייה האוונגליסטית הנאו-גותית של באד רגאץ ממוקמת בכניסה המזרחית לעיר.
הכנסייה הקתולית של עליית מריה במרכז העיירה.
קברו של הפילוסוף הגרמני, פרידריך וילהלם שלינג, נציג בולט של התנועה הפילוסופית של האידיאליזם הגרמני. קברו של הפילוסוף הגרמני שלינג
Tamina Gorge - ערוץ טמינה.
Tamina Thermal Springs spa - מרחצאות הכפר עם חדרי מי מרפא
Heidiland - אזור נרחב במזרח שווייץ - הכולל את באד רגאץ - שנופיו היוו השראה לספר היידי ובו ניתן למצוא את בית היידי (במיינפלד הסמוכה) את שביל היידי (על הר הפיצול) ועוד.
אירועים ופעילות פנאי

משנת 2000 ומדי שלוש שנים מתקיימת במקום תערוכת פיסול באוויר הפתוח בשם Bad RagARTz. בתערוכה מציגים אמנים מכל העולם יצירות עשויות ברונזה, אבן, עץ, זכוכית וחומרים תעשייתיים חדשניים. התערוכה היא ללא תשלום ומתפרשת על פני שטח נרחב.
פסטיבל המוזיקה הבינלאומי של מוזיקה קלאסית ברחובות (Classics in the Streets) מתקיים מדי שלוש שנים מאז 2006. במשך שבוע, אמנים קלאסיים מבצעים מוזיקה בחוץ. במהלך הגמר בסוף השבוע, הזוכה ייבחר על ידי חבר מושבעים בעל שם. הפסטיבל בחסות הפסנתרן והמנצח ולדימיר אשכנזי.
מרוץ הסוסים הבינלאומי מיינפלד באד רגאץ מתקיים מדי שנה באוקטובר במיינפלד השכנה.
מועדון גולף. במקום מסלול בן 18 גומות שהוקם ב-1905 והוא מהמובילים בשווייץ. המגרש שטוח באורך של 5,707 מטר בלב הנוף ההררי של עמק הריין. המועדון מארגן טורניר גולף שנתי.
טורניר שחמט בינלאומי רב משתתפים מתקיים מדי שנה בתחילת האביב.
ה-Quell Rock באוויר הפתוח - פסטיבל מוזיקה המתקיים מדי שנה בחדש יוני בין הריסות טירת פרוידנברג.
בחורף - אתר סקי בהר פיצול הכולל בית ספר לספורט חורף, מסלולי מזחלות ושבילים למטיילים בנעלי שלג.
הליכה בין 5 אגמים על הר פיצול.
הערות שוליים

↑  לפי הערכת המשרד הסטטיסטי הפדרלי השווייצרי
↑  Bad Ragaz in Switzerland, Visit Graubunden (באנגלית)
↑  Switzerland-tour.com, Discover Bad Ragaz: Alpine Retreat and Thermal Springs | Switzerland Tour, Switzerland-tour.com (באנגלית)
↑  8 עיירות המרפא והספא הטובות ביותר בשווייץ, באתר פספורטניוז, ‏2022-02-13
↑  גישות ושיטות, באתר בית איזי שפירא (באנגלית)
↑  Taya Sourikov, פינת היום לפני - והפעם: נולדה יוהנה ספירי מחברת "היידי בת ההרים", באתר חדשות ועניינים, ‏2022-06-12
↑  Schweiz Tourismus, Tamina Gorge, Switzerland Tourism (באנגלית)
↑  8 עיירות המרפא והספא הטובות ביותר בשווייץ, באתר פספורטניוז, ‏2022-02-13
↑  Swiss Federal Statistical Office (אורכב 05.01.2016 בארכיון Wayback Machine) accessed 6 January 2010
↑  Bad Ragaz topographic map, elevation, terrain, Topographic maps (באנגלית)
↑  Wappen, www.badragaz.ch (בגרמנית (שוויץ))
↑  Bad Ragaz (Wahlkreis Sarganserland, St. Gallen, Switzerland) - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
↑  Anreise, www.badragaz.ch (בגרמנית (שוויץ))
↑  Lifte Pizol – Bad Ragaz/Wangs - Bahnen Pizol – Bad Ragaz/Wangs - Skilifte Pizol – Bad Ragaz/Wangs, www.skiresort.de
↑  Bad Ragaz, Saint Gallen, CH Climate Zone, Monthly Averages, Historical Weather Data, weatherandclimate.com
↑  Holiday region Heidiland - mountain holidays in Eastern Switzerland, heidiland.com (באנגלית)
↑  Künstler – Bad Ragartz – Stiftung Triennale der Skulptur, www.badragartz.ch (בגרמנית)
↑  Schweiz Tourismus, Maienfeld/Bad Ragaz International Horse Races, Switzerland Tourism (באנגלית)
↑  Turnier, www.swiss-seniors-open.ch (ב־)
↑  Bad Ragaz, www.schweizer-schach-senioren.ch (בגרמנית)
↑  Quellrock Open Air, ‏2019-12-06 (ב־)
1 2  Schweiz Tourismus, Bad Ragaz, Switzerland Tourism (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX6155980  GND: 4103547-1  HDS: 001352  LCCN: nr91012447  MusicBrainz: 13991926-5254-445b-83cd-7d87bbba5b95  NKC: ge875404  VIAF: 125936531   WorldCat (עם VIAF): 125936531 
מנזר פפפרס (אנ') ובאד רגאץ
ככר ברטולומאו
גשר הכביש המהיר מעל הריין האלפיני
באד רגאץ, תחנת הרכבת

תערוכת פיסול בינלאומית בחוצות באד רגאץ
מפת האזור
ג'בל חופרה

| --- | --- |

התצפית מג'בל חופרה
 מידע כללי
 גובה:  70- מטר
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  הערבה
 קואורדינטות:  30°40′06″N 35°15′51″E﻿ / ﻿30.668232°N 35.2641271°E﻿ / 30.668232; 35.2641271
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) ג'בל חופרה(למפת צפון הנגב רגילה) ג'בל חופרה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ג'בל חופרה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ג'בל חופרה
 
ג'בל חופרה היא גבעת חול מתצורת חצבה הנמצאת שני קילומטרים מזרחית למושב עין יהב, על גבול ירדן–ישראל.
הגבעה נמצאת בגובה של 70 מטר מתחת לפני הים. היא מתנשאת מעל נחל הערבה ומושב עין יהב שנמצאים ממערב לה.
מהגבעה ניתן לראות את הרי אדום במזרח וממערב את עין יהב ונחל הערבה.
היסטוריה

מגבעה זו ירו הפדיונים על עין יהב בשנות השישים של המאה ה-20.
בשנות השבעים נתפסה גבעה זו על ידי צה"ל, בהוראת שר הביטחון משה דיין, אירוע שהתקיים בסמוך לספטמבר השחור, בו גירש מלך ירדן את אש"ף לדרום לבנון. ישראל עזרה לממלכה על ידי העלאת טנקים לקו עמדות אל מול הצבא הסורי שהתקדם דרומה לכיוון ירדן כל זאת בחסות ארצות הברית.
לאחר חתימת הסכם השלום עם ירדן ב-1994 עבר השטח שנתפס מזרחית לנחל ערבה לישראל ושטחים אחרים נמסרו במקומו.
במקום הוקמה סוכת תצפית עם הסברים על האזור.
ראו גם

דרך השלום
ג'ובאני לאונרדו די בונה

| --- | --- |

 לידה:  1542 Cutro, איטליה 
 פטירה:  1597 (בגיל 55 בערך) Bisignano, איטליה 
 הישג בולט:  ניצח בטורניר בינלאומי שהתקיים במדריד בשנת 1575
 מקצוע נוסף:  עורך דין 
 מדינה:  איטליה
 
ג'ובאני (ג'ו) לאונרדו די בונה (1542[דרושה הבהרה] –1597[דרושה הבהרה]; איטלקית: Giovanni (Giò) Leonardo Di Bona), הידוע גם בשם המשפחה דה קוטרי (da Cutri)[דרושה הבהרה] ובכינוי איל פוטינו (Il Puttino, הילדון), היה שחמטאי איטלקי. לאונרדו דה קורטי[דרושה הבהרה] נחשב לאחד השחמטאים הטובים בתקופתו. בשנת 1575 הוא ניצח את רוי לופס דה סגורה.
בונה נולד בעיר קוטרו שבקלבריה, איטליה. הוא למד משפטים ברומא. בשנת 1560 הפסיד התמודדות מול רוי לופס דה סגורה. בשנים 1566–1572 עבר במספר ערים.
בשנת 1575 ניצח בטורניר בינלאומי שהתקיים במדריד, הנחשב לטורניר השחמט הבינלאומי הראשון שהתקיים. לאחר הניצחון עבר לפורטוגל, שם ניצח את האלוף המקומי.
עם חזרתו לאיטליה הוא התיישב בנאפולי והיה האמן לשחמט ליד השליט המקומי.
אנטי-פשיזם

גרזן גודע פסקס. דגל התנועה האנטי-פשיסטית האיטלקטית ארדיטי דל פופולו (Arditi del Popolo)
אנטי-פשיזם הוא מונח המתאר מגוון תנועות פוליטיות, רעיונות, וגישות המתנגדת לאידאולוגיות ולפעולות פשיסטיות. תנועות אנטי-פשיסטיות החלו לפעול בשנות ה-20 של המאה ה-20, והיוו גורם משמעותי במלחמת האזרחים בספרד, ובעיקר בתנועת ההתנגדות במהלך מלחמת העולם השנייה למדינות הציר. האנטי-פשיזם היה מרכיב מאחד בין תנועות פוליטית רבות ומנוגות, בהן: ליברליזם, אנרכיזם, סוציאליזם, סינדיקליזם, קומוניזם, פציפיזם, רפובליקניזם, ושמרניות.
לאחר מלחמת העולם השנייה, האנטי-פשיזם התקבל כקונצנזוס בקרב כלל המדינות הליברל-דמוקרטיות, שהגדירו את הדמוקרטיה המודרנית בין היתר כמנוגדת לפשיזם של היטלר, מוסוליני ופרנקו. אולם לאחר המלחמה, התנועה האנטי-פשיסטית פעלה בעיקר במקומות שבהם הפשיזם המאורגן עלה מחדש כחלק מאידאולוגיה של הימין הקיצוני, בין היתר כתנועת נגד לארגונים נאו-נאצים. מאז, הארגון הבולט המגדיר את עצמו אנטי-פשיסטי הוא הארגון העולמי "אנטיפה". במאה ה-21, פעילותו התרחבה כחלק מתגובת הנגד לעליית הימין הרדיקלי בעולם, במיוחד לאחר בחירת דונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית ב-2016.