stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נעליים
היסטוריה > הנעלה ביהדות: סנדלים תנכ״יים

הסנדל התנ"כי הראשון שהתגלה בממצאים ארכאולוגיים היה בעל סוליית עור דקה, שתי רצועות עור חומות לרוחב, ועל פי רוב אבזם על הרצועה הקדמית (לסנדל ללא אבזם על הרצועה הקדמית נהוג לקרוא "חוגיסטי"). הסנדל התנ"כי חושף חלק ניכר מכף הרגל. סנדל אחר דמוי "נעלי אצבע" הורכב מסוליה תחת לכף הרגל החזיקה את הרגל ברצועת אורך, שחוברה לסוליה ברווח שבין הבוהן הגדולה יתר הבהונות. התרבות הירמוכית ששכנה בצפון שטח ארץ ישראל ועד ירדן ולבנון מאופיינת בפסלי פולחן בעלי דימויי אדם/אל שלהם בהונות מודגשות ברגל, שבאות לרמז על נעילת ערדליים. זאת ניתן להסיק מסנדליו המכונפים של הרמס, האל השליח.
בדומה לתרבויות אחרות באותה עת, גם ביהדות הייתה לנעל משמעות סמלית המתייחסת לקדושה. עבור חקלאים שעבדו בשדה בכל עונות השנה, הנעל סימלה את הקשר לקרקע ולעבודות הרבות הקשורות בה. לפיכך נאמר, כי כשהאדם קם ממיטתו בבוקר עליו לנעול את נעליו ולברך ״שעשה לי כל צורכי״. הנחת היסוד לברכה זו היא שנעילת הנעליים מסמלת יציאה לעבודה היום יומית להשגת צרכיו ומחייתו של האדם. גם אמרה תלמודית אחרת מצביעה על חשיבות הנעליים: ״לעולם ימכור אדם קורות ביתו וייקח מנעלים לרגליו; הקיז דם ואין לו מה יאכל, ימכור מנעליים שברגליו ויספיק מהן צורכי סעודה״.
גם לחליצת נעל יש היבט של קדושה. החליצה הראשונה המתוארת במקרא התרחשה בהתגלות הסנה הבוער. כשמשה ניגש אל הסנה, מצווה עליו האל: ״של נעליך מעל רגליך כי המקום אשר אתה עומד עליו אדמת קודש הוא״ (שמות ג:5). מצוות השלת הנעליים למשה זכתה לפרשנויות רבות במהלך הדורות, ואף הובנה כסמל לשלילת החומריות, אך הדבר המרכזי המשתמע ממנה הוא מנהג חליצת נעלים במקום קדוש.
חליצת נעליים מוזכרת גם כביטוי של אבל. בסיפור דוד ואבשלום מצוין כי דוד עלה ובוכה במעלה הזיתים והוא הולך יחף. גם כך בהוראות האל לנביא ישעיהו, כיצד להתאבל על חורבן מצרים וכוש: ״ונעלך תחלץ מעל רגלך ויעש כן הלך ערום ויחף״(ישעיהו כ: 2). פסוקים אלה הם המקור לאיסור על נעילת נעל עור ביום הכיפורים ובתשעה באב.[דרוש מקור]
היסטוריה > מהמאה ה-16 ואילך

בתקופת הבארוק באירופה, סוג הנעליים היה מעין סמל סטטוס, כאשר פשוטי העם נעלו בדרך כלל נעליים עם עקב עשוי עור, ואריסטוקרטים נעלו נעליים עם עקב שגולף מעץ.
בתחילת המאה ה-19 החלו אופנות להבחין באופן מובהק בין נעלי גברים לנעלי נשים בצבע, גובה עקב וסגנון. באמצע מאה זו החלו סנדלרים להבחין בין נעליים שמיועדות לרגל שמאל/ימין, להבדיל מימי קדם בהן זוג נעליים היה מעוצב באותו הכיוון.
הממציאה האמריקנית הלן בלנשארד, המציאה מכונת תפירה לתיפור נעליים, בשנות ה-1870.
במאה ה-20 החלו שינויים תכופים יותר ויותר בעיצוב הנעליים, ואלו נבעו בעיקר מתשלובת התפתחויות טכנולוגיות מקבילות ששינו וייעלו את תהליך הייצור פעם אחר פעם. החל מאמצע המאה החלו נעלי הנשים להתאפיין בעיצובים מתוחכמים יותר.
סוגי נעליים

קיימים סוגים שונים של נעליים, המיועדים למגוון שימושים.
סוגי נעליים > נעלי בית

נעלי בית נועדו להליכה בבית, כדי לצמצם הכנסת לכלוך על ידי נעליים רגילות מבחוץ. רוב נעלי הבית נוחות יותר מנעליים רגילות מפני שהן קלות יותר, ורכות יותר. נעלי בית מיוצרות במגוון רחב של דגמים וצורות, לדוגמה כפכפים, מגפונים וגרביים עבים המשמשים כנעלי בית. נשים נוטות לנעול נעלי בית יותר מגברים[דרוש מקור].
סוגי נעליים > נעלי עקב

נעליים, לרוב נעלי נשים, המיועדות להליכה בחוץ. נעליים אלו מוגבהות בסוליה.
הנעליים גורמות נזקים לתנועת האגן לעמוד השדרה ולירכיים.
העקב הגבוה בעולם נישא לאורך 23 ס"מ.
ניתן למצוא גם סנדלי עקב וגם מגפי עקב מכל מיני סוגים, גדלים וגבהים.
סוגי נעליים > נעלי פיפ-טואו

נעלי אצבע הן נעליים, המשמשות בעיקר נשים, שבהן אצבעות כף הרגל חשופות דרך פתח בקדמת הנעל.
סוגי נעליים > נעלי ספורט

קיימות נעליים מותאמות לפעילויות ספורטיביות.
דוגמאות:
נעלי כדורגל - מותאמות לאחיזה מיטבית על כר הדשא, לבעיטה חזקה וליכולת הגבהת הכדור בקלות.
נעלי כדורסל - מותאמות לניתור גבוה, שמירה על הקרסול ולבלימת זעזועים.
נעלי ריקוד - מאפשרות גמישות תנועה בכפות הרגליים, ומתאימות לפעולות הדורשות גמישות - כגון ריקוד בלט.
בשנים האחרונות[דרושה הבהרה] נעליים אלו, ובעיקר נעלי ריצה, נכנסו לאופנה גם בתור נעלי הליכה רגילות ליום-יום.
סוגי נעליים > נעלי הרים

נעליים, לרוב גבוהות ובעלות סולייה עבה המיועדות להליכה בתנאי שטח מאתגרים. בעיקר באזורים כמו הרים, גבעות, טיפוס ועוד. בנעליים אלו מושקעים תכנון ועיצוב מיוחד המיועד כדי ליצור נעל שתהיה חזקה ועמידה מאוד מפני תנאי השטח השונים, למנוע רטיבות (על ידי אטימות למים), מכות ועוד. בשנים האחרונות הנעליים נכנסו לאופנה גם בתור נעלי הליכה רגילות ליום-יום. בין החברות הידועות המתמחות בייצור נעלי הרים ניתן למנות את טימברלנד, היי- טק, אסולו, ואסק, קולומביה ועוד.
סוגי נעליים > נעליים מינימליסטיות

נעליים מינימליסטיות בעלות סוליה דקה במיוחד. מחקר של Daniel E. Lieberman שפורסם במגזין Nature מצא שרצים בנעלי ריצה קונבנציונליות נוחתים עם כף הרגל על הקרקע באופן שונה משמעותית מאשר רצים בנעליים מינימליסטיות או יחפים. הריצה היחפה או הריצה בנעל מינימליסטית מתאימה בצורה טובה יותר לביומכניקה של כף הרגל ובמהלכה כף הרגל סופגת פחות זעזועים.
סוגי נעליים > נעליים צבאיות

נעלי צבא הן נעליים המיועדות לחיילים המשרתים בצבא. הדגש בהן הוא על עמידות והגנה על הקרסוליים ועל כפות הרגליים בעת פעילות צבאית.
סוגי נעליים > מגפיים

מגפיים הם נעליים התופסות חלק ניכר יותר מנעליים אחרות ברגל. ומגיעות בעיצובים שונים, כגון:
מגפיים נגד מים ('מגפיים לגשם' או 'מגפי חורף')
מגף אוסטרלי (כבלנדסטון, RedBek) ועוד.
סוגי נעליים > נעלי פלטפורמה

נעלי פלטפורמה הן נעליים בעלות סוליה גבוהה במיוחד מתחת לכרית כף הרגל. הן מעוצבות בדרך כלל עם עקב סטילטו או טריז שמטרתם להגביה את העקב מבלי לפגוע יותר מדי ביציבה.
נעלי הפלטפורמה הופיעו מפעם לפעם במהלך השנים אך הצלחתן המשמעותית ביותר החלה בתקופת הדיסקו של שנות ה-70 ונמשכה גם בשנות ה-80, אז היו פופולריות במיוחד בקרב אנשי הגלאם רוק, בקרב מוזיקאים וברחבת הריקודים. אף שנעליים אלו לרוב כבדות יותר מנעלי עקב אחרות הן ננעלו בעיקר כפריט אופנתי וכדי למשוך תשומת לב. נועלות הנעל, לרוב נשים צעירות בשנות העשרים או גיל ההתבגרות ניצלו את גובה הנעל כדי להיראות גבוהות יותר ולמשוך את תשומת לב הסובבים. למרות מגוון העיצובים של נעלי העקב באותה התקופה כגון סוליות עץ, שעם או חומרים סינתטיים, העיצוב הפופולרי ביותר בשנות ה-70 היה עיצוב סנדל בעל שתי רצועות מוצלבות מעל אצבעות הרגליים, שתי רצועות מסביב הקרסול ורצועה היקפית בהירה מעור של באפלו מים (שכהתה במשך הזמן). דגם זה נקרא Kork-Ease והיו לו זיופים רבים באותה התקופה.
ביהדות

הנעליים מסמלות ביהדות את האדם העצמאי בהיותו בעולם ועל כן הותקנה ברכה לאמירה בכל בוקר על נעילת הנעליים: "שעשה לי כל צורכי".
על פי היהדות יש להימנע מהליכה ברגליים יחפות, ואף מצוין בתלמוד: ”לעולם ימכור אדם קורות ביתו ויקח מנעליים לרגליו” (תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קכ"ט, עמוד א'). למרות זאת, לפי ההלכה אין לנעול נעליים במקום בית המקדש, ובתנ"ך מובא שמשה ויהושע נדרשו לחלוץ נעליים בעת שעמדו על אדמת קודש. ישנם המפרשים זאת בצורך להתבטל לפני האל. הכהנים עובדים בבית המקדש כשהם יחפים, וכן האבל אינו נועל נעליים לאות אבל. ישנם הטוענים שהנעל מסמלת את גוף האדם והגשמיות שהיא החיבור של האדם לעולם הזה והתיאום שלו אל הקרקע (סמל הגשמיות). כמו שהנעל מקשרת בין האדם לעולם עליו הוא הולך, כך הגוף מקשר בין הנשמה לבין העולם הגשמי. בהסרת הנעל, כמו ביום כיפור יש מן הסמליות של עזיבת הגשמיות והחיבור לקרקע.
במצוות חליצה חליצת נעל היא חלק מרכזי. כחלק ממצוות החליצה התורה מצווה על היבמה לחלוץ את נעלו של אחי בעלה המת אשר אינו מסכים לייבם אותה ולהקים את בית אחיו שמת בלי בנים. סיבות שונות ניתנו לחליצת הנעל. הרב שמשון רפאל הירש כותב שחליצת הנעל מסמלת ירידה ממעמד, והסוציולוג דויד מייס טוען שהנעל מסמלת את נכסי האדם בכך שהיא מאפשרת לו לסייר באחוזתו. מוריס לם מקשר בין חליצת הנעל לאבלות וטוען שבסירוב להקים את בית אחיו, היבם גוזר כליה על אחיו ועל כן עליו להתאבל עליו ולהסיר את נעלו.
התלמוד אומר שבשעת גזרת שמד יש למסור את הנפש אפילו על מנהג כמו צבע השרוכים ומכך לומדים שבתקופת התלמוד היהודים נבדלו מהגויים בצבע שרוכי הנעליים.
חל איסור לנעול נעלי עור בתשעה באב וביום הכיפורים.
בתרבות

ביפן מקובל להוריד את נעלי הרחוב כשנכנסים הביתה ולנעול נעלי בית או גרביים מיוחדות.
גדעון עפרת כתב את המאמר 'נעלי ישראל', שבו הוא מתאר ומסביר את הנעליים ביצירות אמנות. המאמר מתחיל בהתייחסות לנעליים שסיגלית לנדאו השרתה בים המלח.
בספר ובסרט הקוסם מארץ עוץ, יש לנעלי האודם (או הנעליים הכסופות בספר) תכונות קסם, והן המאפשרות לדורותי לחזור לקנזס.
מיחזור ונעליים

מאז 1934 אנשים באירופה ואמריקה ציפו בארד את הנעל הראשונה של התינוקות שלהם על ידי אלקטרוליזה כמזכרת נצחית. את השיטה פתחה הגננת האמריקאית ויולט שינבך [Violet Shinbach] מקליבלנד היא הקימה עסק והתפרנסה ממנו.
בתחילת המאה ה-21 הנהלות חברות הנעליים כמו יתר הנהלות חברות הביגוד, הבינו שעליהם לחשוב על מיחזור המוצרים שלהם ועל שימוש בחמרים שהפכו לפסולת. אחד מסוגי הפסולת המזיקים הוא בקבוקי הפלסטיק שמגיעים לאוקיינוסים. על פי מאמר שהתפרסם בנשייונל גאוגרפיק [National Geographic] ב-2017 היו בעולם 6 מיליארד טונות של פסולת פלסטיק. חברת הנעלה צרפתית ואיה [Veja] התחילה להשתמש בפסולת פלסטיק שנאספה ברחובות ריו דה ז'ניירו וסאו פאולו, לייצור אריג רשתי של חלק מנעלי הספורט שלהם. חברת רותי [Rothy] האמריקאית,מקבלת פלסטיק מחברה שאוספת בכל מקום, ואדידס יחד עם חברת פארליי [Parley] משתפות פעולה מ-2015 בייצור נעלי הספורט שלהם מפלסטיק שנאסף מחופי האוקיינוסים. לדברי האחרונים כל זוג נעלי ספורט מיוצר מ־11 בקבוקים שלא הגיעו לים. הנעליים גם עמידות ובבוא הזמן אפשר יהיה לשוב ולמחזרן.
מגה ראואט [Megha Rawat] מראגיסטאן שבהודו שגדלה בעוני ומחסור ולמדה מדעי מחשב במכון טכנולוגי בקורוקשאטרה [Kurukshetra] . הקימה ב־2015 במומבאיחברה לייצור נעליים ואביזרים במיחזור משביח של חומרים מקומיים שאותם מייצרים בעלי מלאכה מקומיים ונשים משכבות מעוטות הכנסה. רצועות הנעליים עשויות מפסולת של מפעלי טקסטיל מקומיים, בעוד הסוליות עשויות מצמיגים ממוחזרים. ריפוד הנעליים נעשה גם הוא מחומרים ממוחזרים של סוחרים מקומיים.
יש אנשים ההופכים את נעליהם הישנות לעציצים. יש הממחזרים אותם למחזיקי ספרים, כריות סיכות או מכלים לתכשיטים.
חברת נייקי טוענת שמאז 1990 היא מייצרת משטחי ספורט מנעליים משומשות. ובשנת 2015 דורגה כחברה המקיימת ביותר בצפון אמריקה.
ראו גם

פטיש לנעליים
רגליים יחפות
מיחזור משביח לבגדים
נעל עץ
לקריאה נוספת

אורי ברטל, גל ונטורה ועינת לידר (עורכים), מחשבות על נעליים, הוצאת רסלינג ובצלאל
הערות שוליים

1 2 3 4  The Fascinating History Of Footwear, All Thats Interesting
↑  תמר לאור, סנדלים: אנתרופולוגיה של סגנון ישראלי, תל אביב: עם עובד, 2014, עמ' 29-31
↑  Alan Henderson Gardiner, Egyptian Grammar: Being an Introduction to the Study of Hieroglyphs, לונדון: אוניברסיטת אוקספורד, 1957
↑  אלן גרדינר, דקדוק מצרי, מכון גריפית, 1954
↑  המחלקה להיסטוריה ותיאוריה בשיתוף המחלקה לצורפות ואופנה, מחשבות על נעליים, ירושלים: בצלאל, 2014, עמ' 86-90
↑  Mordechai Becher, Gateway to Judaism, Mesorah Publications, 2005, page 135
↑  Maurice Lamm, The Jewish Way in Love and Marriage, Jonathan David Company, Inc., 1992, page 75
↑  Taking Off Shoes in Japan: Must Know Japanese Customs, OG Glad NPO, ‏31.10.2017 (באנגלית)
↑  גדעון עפרת, נעלי ישראל, באתר המחסן של גדעון עפרת, ‏28.9.2011
↑  Sandra Gordon, Baby shoe bronzing is back + where to get them bronzed, Baby products mum, ‏17/3/2019 (באנגלית)
↑  Julia Burucculieri, Can Sneakers Made From Recycled Plastic Save Our Planet?, HUFFPOST, ‏14/11/2018 (באנגלית)
↑  פעם בקבוק, עכשיו נעל, באתר כלכליסט, 31 במרץ 2017
↑  Angarika Gogoi, Straps From Scraps, Soles From Recycled Tyres: You’ll Love These Sustainable Shoes!, the better india, ‏31/8/2019 (באנגלית)
↑  Rebeca Campbell, 9Ways to Use Old Shoes as Planters, DIY&crafts (באנגלית)
↑  Vanessa Beaty, 10 Surprising Repurposing Ideas for Old Shoes that You’ve Never Thought of, DIY&Crafts, ‏18/6/2018 (באנגלית)
↑  רן בן מיכאל, מלחמת הנעליים הממוחזרות, באתר זוית סוכנות ידיעות למדע וסביבה, ‏7 ביוני 2018
↑   תמר מרין, פסיכונעליזה: הנעליים הן גיבורות תרבות לכל דבר ועניין, באתר הארץ, 9 בינואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538962205171  BnF: cb11955690j (data)  GND: 4053430-3  LCCN: sh85121735  NDL: 00567074 
חלון ראווה של חנות נעליים בדיזנגוף סנטר
סנדלי עקב
נעלי אצבע
נעליים לטיפוס על קירות
נעליים מינימליסטיות של FiveFingers Sprint
סנדלים, נעלי הליכה פתוחות
מגפי New Rocks, נעליים הפופולריות בקרב מטאליסטים
יעקב בנג'ו

| --- | --- |

האלוף בנג'ו, אוגוסט 2023
 לידה:  יולי 1971 (בן 53) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  דוקטור להיסטוריה כללית מאוניברסיטת בר-אילן
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1 בנובמבר 1989 – 2 באוגוסט 2023 (33 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
  מפקד פלס"ר 7   מפקד גדוד 75   מפקד גדוד דקל   מפקד חטיבה 14   מפקד המרכז לאימונים באש   מפקד חטיבה 7   ראש מחלקת מבצעים באמ"ץ   מפקד אוגדת המפץ   מפקד עוצבת געש   ראש חטיבת התורה וההדרכה באמ"ץ  | מפקד מערך התמרון והגיס הצפוני   ראש אגף תכנון ובניין כוח רב-זרועי
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  מבצע דין וחשבון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן   מבצע צוק איתן  מבצע שומר החומות
 
יעקב בנג'ו (נולד ביולי 1971) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף. בתפקידו האחרון שימש ראש אגף התכנון של צה"ל. קודם לכן שימש מפקד הגיס הצפוני ומפקד מערך התמרון בזרוע היבשה, ראש חטיבת התורה וההדרכה באמ"ץ, מפקד עוצבת געש ומפקד חטיבה 7.
ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל השריון בחטיבה 211, גדוד 126. עבר הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים. שימש במספר תפקידי פיקוד בחיל ובהם מפקד פלוגה בגדוד 82 בשנים 1993 עד 1995, מפקד פלס"ר 7 בשנים 1995 עד 1997, סגן מפקד גדוד 75 עד 1998 ומפקד גדוד 75 בשנים 2001 עד 2003. לאחר מכן שימש כמפקד גדוד דקל בבית הספר לקצינים עד 2004. בהמשך שימש מדריך במכללה לפיקוד טקטי וראש ענף יבשה בזרוע היבשה. ב-2007 מונה למפקד המרכז לאימונים באש במל"י ובמקביל שימש כמפקד חטיבה 14. ב-2009 מונה למפקד חטיבה 7. ב-2011 מונה לראש מחלקת מבצעים. ב-2013 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד עוצבת המפץ. באוגוסט 2015 מונה למפקד עוצבת געש, ושימש בתפקיד עד 18 במרץ 2018. באותה שנה מונה לראש חטיבת תורה והדרכה באמ"ץ.
בספטמבר 2019 מונה למפקד הגיס הצפוני והועלה לדרגת אלוף, זאת במקביל לתפקידו כראש חטיבת התורה וההדרכה באמ"ץ. באוגוסט 2020 מונה למפקד מערך התמרון המשולב הרב-ממדי בזרוע היבשה.
ב-2019 הוציא בנג'ו יחד עם מתניה צחי ספר בשם "המיקוד המבצעי", שמתווה מודל הפעלת ובניית כוח ברמה האסטרטגית. בנג'ו גם כתב מאמר בנושא ובשם זה בהיותו תא"ל ומפקד אוגדה 36.
בינואר 2022 מונה לראש אגף תכנון ובניין כוח רב-זרועי, וכיהן בתפקיד זה עד אוגוסט 2023.
בנג'ו הצטרף ב-2024 לסגל החוקרים של מרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים שבאוניברסיטת בר-אילן.
השכלה וחיים אישיים

בנג'ו בעל תואר ראשון ושני במדע המדינה מהאוניברסיטה העברית.
ביוני 2021 קיבל בנג'ו תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן על עבודת המחקר שלו שבוצעה במחלקה להיסטוריה כללית, בהנחיית ד"ר טל טובי, בנושא: המתודולוגיה הנחבאת של תאוריית המלחמה הכללית. הדוקטורט עבר עיבוד לספר שיצא לאור ב-2023 בעברית ובאנגלית.
בנג'ו נשוי ואב לשניים.
ספריו

Yacov Bengo, Cracking the Code: War’s Hidden Methodology, Maxwell Air Force Base: Air University Press, 2023, ISBN 978-1-58566-329-3
יעקב בנג'ו המתודולוגיה הנחבאת של תאוריית המלחמה הכללית - יצא לאור בשנת 2023 בהוצאת ספרים מודן (בשיתוף עם הוצאת מערכות והוצאה לאור של משרד הביטחון).
יעקב בנג'ו ומתניה צחי 'המיקוד המבצעי' - יצא לאור בשנת 2019 בהוצאת ספרים מודן (בשיתוף עם הוצאת מערכות והוצאה לאור של משרד הביטחון).
מאמריו

הגיגים על מגבלת הכוח - או הלקח הלא נכון שלמדנו מאירועי קוסובו, מערכות 371, 2000
האם צריך לחדש את עקרונות המלחמה?, מערכות 402, אוגוסט 2005
יעקב בנג'ו וגיורא סגל, ‏המיקוד המבצעי והפעולה ממוקדת הערך האסטרטגי, מערכות 455, 2014
יעקב בנג'ו ודותן דרוק, ‏לוחמות וטכניקות קרביות מותאמות חזית, מערכות 477, אפריל 2018
יעקב בנג'ו, ניר ינאי ויונתן נבו, תור הזהב הביטחוני ותהליך שקיעתו, מערכות, אפריל 2023.
יעקב בנג'ו, סמואל בומנדיל ולי בילו, המצפן לבניין כוחו של צה"ל בתפיסת הביטחון הלאומי: גישת בן-גוריון והשלכותיה כיום, מערכות, יולי 2023.
Bengo, Yacov, and Shay Shabtai, "The Post Operational Level Age: How to Properly Maintain the Interface between Policy, Strategy, and Tactics in Current Military Challenges", Infinity Journal 4:3 (2015), 4–10.
Bengo, Yacov, and Giora Segal, "The Post-Operational Level Age: The Operational Focus Approach, Part 2", Infinity Journal 4:4 (2015), 3–10.
Bengo, Yacov, and Shay Shabtai, "The Post-Operational Level Age: From Concept to Implementation, Part 3", Infinity Journal 5:1 (2015), 4–8.
הערות שוליים

↑  אמיר אורן‏, האדם החושב ינצח: השריונר ששואף לטלטל את צה"ל, באתר וואלה, 29 במרץ 2018
↑  מזל מועלם, עמוס הראל, ניסוי וטעייה בצפון הגדה - צה"ל מתרגל לגדר, באתר הארץ, 8 במאי 2003
↑  החטיבה מראשיתה ועד היום, באתר חטיבה 14
↑  חנן גרינברג, הרמטכ"ל על מסמך גלנט: עלול לפגוע בתדמית, באתר ynet, 9 באוגוסט 2010
↑  ישי קרוב, פורסמה רשימת המינויים החדשים בצה"ל, באתר ערוץ 7, 12 בנובמבר 2012
↑  לילך שובל, אחריהן: תא"לית רביעית בצה"ל, באתר ישראל היום, 17 בפברואר 2014
↑  טקס חילופי מפקד עוצבת "געש, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 26 באוגוסט 2015
↑   תא"ל יעקב בנג'ו ימונה לתפקיד ויועלה לדרגת אלוף, באתר צה"ל, 21 באוגוסט 2019
↑  "מענה שיבטיח עליונות יבשתית מוחצת במפגש עם כל אויב", אתר צה"ל, 17 באוגוסט 2020
↑   אלוף בנג'ו נכנס לתפקיד ראש אגף התכנון לבניין הכוח הרב-זרועי, באתר צה"ל, 9 בינואר 2022
↑  דובר צה"ל, אלוף אייל הראל נכנס לתפקידו כראש אגף התכנון לבניין הכוח הרב-זרועי, ‏2.8.2023
↑  המחלקה להיסטוריה כללית, באתר אוניברסיטת בר-אילן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008681584005171  VIAF: 579159337557213150009   WorldCat (עם VIAF): 579159337557213150009
סיינטולוגיה

| --- | --- |

הצלב של הסיינטולוגיה
 שורשים, סיווג והנהגה
 זרם:  דת עיונית
 תאריך ייסוד:  מאי 1952 
 מייסד:  ל. רון האברד 
 ארגונים ופעילות
 מרכז:  לוס אנג'לס 
 www.scientology.org
 
סַיֶנְטוֹלוֹגְיָה (באנגלית: Scientology) או הַכְּנֵסִיָּה הַסַיֶנְטוֹלוֹגִית, היא אינדוקטרינציה לדת עיונית ומעשית שפותחה על-ידי סופר המדע-הבדיוני האמריקני, ל. רון האברד. "כנסיית הסיינטולוגיה" (Church of Scientology) מוגדרת בישראל ובמקומות רבים אחרים ככת, ואף ככת הגדולה בעולם. היא גם נודעת כארגון מטרייה שמאגד בתוכו רשת בינלאומית של ארגוני זכויות האדם שונים שהקים האברד בשנות ה-50 של המאה ה-20, על-מנת להפיץ בקרב הציבור הרחב את אמונתו החדשה, פרי עטו.
הסיינטולוגיה מציעה שיטות טיפול שונות, המכוונות לשפר את היכולות של האדם כישות רוחנית. בכך, לפי טענתה, היא מעלה גם את יכולתו לטפל בגופו בהתמודדות עם מחלות פסיכוסומטיות ולהגיע לרמה תודעתית גבוהה יותר. תחקירים ופרסומים בכלי תקשורת ובירורים שנערכו על ידי ועדות חקירה במדינות שונות, ובהן צרפת, הגדירו ואפיינו את כנסיית הסיינטולוגיה כ'כת'. ועדות חקירה ותחקירים אף הצביעו על שימוש שעושה הכנסייה בשיטות של מניפולציה פסיכולוגית. בגרמניה הוכרזה הכנסייה כ'ארגון טוטליטרי', ועל-כן מתנהלת כנגדה מערכה ציבורית ענפה. הסיינטולוגיה הוכרה רשמית כארגון דת מסיונרי או כמוסד ללא כוונת רווח בידי ממשלות ובתי משפט במדינות שונות, בהן ארצות הברית, גרמניה, רוסיה, איטליה, ספרד, פורטוגל, הונגריה, שוודיה, הודו, דרום-אפריקה, אוסטרליה ובריטניה.
במדינת ישראל, כנסיית הסיינטולוגיה הייתה אחת הכתות שוועדת תעסה-גלזר בנושא "כתות (קבוצות חדשות) בישראל" סקרה בדו"ח שלה, אם כי הדו"ח לא יצר הגדרות משפטיות, ולא קיבל גושפנקא אקדמית .
מקור השם

מקור הנוסח העברי של המילה "סיינטולוגיה" הוא במקור בשפה האנגלית – Scientology. המילה היא שילוב של המילה הלטינית scio, יֶדע (לפי הניסוח בפרסומים הרשמיים של הכנסייה – "לדעת במלוא מובן המילה"), והמילה היוונית לוגיה (λογία) שפירושה "תורה".
המילה "סיינטולוגיה" שימשה בכמה הקשרים לפני שהאברד אימץ אותה בתור השם לאמונתו. ההוגה האנרכיסטי האמריקאי סטיבן פרל אנדרוס (Stephen Pearl Andrews) הזכיר אותה בספרו "התקציר הראשון של אוניברסולוגיה ואלוואטו" בשנת 1871 כשם של "מדע חדש... שחוקר את המחלקה השנייה של הקיום...". לפי ספרו של הסיינטולוג לשעבר ג'ון אטאק "פיסת שמיים כחולים" (A Piece of Blue Sky), הפילולוג אלן אפוורד (Alan Upward) השתמש בשנת 1907 במילה "סיינטולוגיה" כמילה נרדפת לפסבדו-מדע. היא שימשה פעם נוספת, בהקשר חיובי, בספרו של אנסטסיוס נורדנהולץ (Anastasius Nordenholz), מדען גרמני וחסיד של אמונת שיפור הגזע "סיינטולוגיה – המדע של איכות וכושר המחשבה" (Scientologie – Wissenschaft von der Beschaffenheit und Tauglichkeit des Denkens) שיצא לאור בשנת 1934. קבוצת סיינטולוגים שפרשה מהארגון המרכזי מנהלת מאבק משפטי על הזכות להשתמש בשם סיינטולוגיה בכתיב הגרמני Scientologie.
היסטוריה > דיאנטיקה

ב־9 במאי בשנת 1950 פרסם האברד את ספרו הראשון בנושא השכל והנפש: "דיאנטיקה – המדע המודרני של בריאות הנפש" (Dianetics: The Modern Science of Mental Health); יום פרסום הספר הפך מאוחר יותר לאחד החגים של הסיינטולוגיה. מקור השם "דיאנטיקה" (אנ') במילים היווניות dia "דרך" ו־nous "נפש".
עקרון היסוד בספר הוא שהאדם הוא ישות רוחנית שטבעה טוב ושהדחף לשרוד מניע את קיומה. עם זאת, השכל של האדם ("מַיינד" בפרסומים סיינטולוגיים בעברית) מפריע לו לשרוד ולפעול נכון, משום שיש בו הצטברויות של "אנגרמות" (אנ') – יחידות של זיכרונות לא נעימים. המיינד, לפי האברד, נחלק ל"מיינד אנליטי" (מנתח), האחראי על חשיבה וקבלת החלטות הגיוניות, ו"מיינד ראקטיבי" (אנ') (תגובתי), הגורם לאדם לבצע מעשים לא הגיוניים בגלל האנגרמות שמצטברות כשהאדם חווה כאב פיזי בעודו חסר הכרה. האברד טען שאנגרמות נאגרות בשל לחץ פיזי על העובר טרם לידתו, בעקבות מריבות בין הוריו או ניסיונות הפלה מלאכותית. האברד הציע שיטה לריפוי המיינד על ידי ניקויו מהאנגרמות והפיכת האדם ל"קליר" (אנ') (מאנגלית clear, "נקי") – אישיות שאינה מושפעת לרעה מאנגרמות, חסינה בפני מחלות פסיכוסומטיות ומסוגלת לקבל החלטה נכונה בכל מצב, ללא שיקולים זרים ומוטעים.
האברד הציג את אמונתו כחלופה זולה ובטוחה יותר לטיפול פסיכיאטרי, שמחירו היה גבוה ושהיה כרוך לעיתים בשימוש בתרופות שנויות במחלוקת ובנזע חשמלי. האברד הביע התנגדות תקיפה לטיפול פיזי במחלות נפש, וגרס כי הטיפול צריך להתבצע באופן בלעדי באמצעות שיחה ("אודיטינג" (אנ')) בין המטפל (אודיטור, "מאזין", auditor) והמטופל (פרקליר, "קדם־נקי", preclear). תאוריה זו לא עמדה במבחנים מדעיים שנערכו מאוחר יותר בשיתוף עם ארגון הדיאנטיקה.
ישנה זיקה מסוימת בין הדיאנטיקה של האברד לבין השיטה הפסיכואנליטית של זיגמונד פרויד ובהקדמה ל"דיאנטיקה" האברד ציין שפרויד אכן השפיע עליו. ההבדל העיקרי בין התפישות, לטענתו, היה שבדיאנטיקה עוזר האודיטור למטופל להבין את בעיותיו בעצמו, בעוד שבפסיכואנליזה המטפל מגיע למסקנה מהן הבעיות במקום המטופל.
ספרו של האברד לא קיבל תגובות אוהדות בעולם המדעי ותויג מיד כפסבדו-מדע, למשל על ידי מרטין גרדנר בספרו "Fads and Fallacies in the Name of Science" מ־1952. הוא גם ספג ביקורת חריפה מאת פסיכולוגים ופסיכיאטרים, למשל רולו מיי. עם זאת, הוא זכה להצלחה והיה ברשימת רבי המכר במשך יותר מ־100 שבועות. אנשים רבים ניסו ליישם על עצמם ועל קרוביהם את השיטות המתוארות בספר. בעקבות זאת הוקמו קבוצות רבות של מטפלים בדיאנטיקה של האברד. האברד עצמו הקים בעיר אליזבת בניו ג'רזי את "המוסד למחקר דיאנטיקה של האברד" (Hubbard Dianetic Research Foundation). הרשויות בארצות הברית חקרו את הארגון באשמת עיסוק ברפואה ללא רישיון והארגון נקלע עקב כך לקשיים.[דרוש מקור]
היסטוריה > הקמת כנסיית הסיינטולוגיה

למרות הקשיים השונים, האברד המשיך להפיץ את אמונתו ולפתח את שיטות האודיטינג. הוא הרצה על כך במקומות רבים ופרסם עוד מספר ספרים, בהם "מדע ההישרדות" ו"אנליזה עצמית". בהרצאה במרץ 1952 האברד אמר שהוא מפתח תורה חדשה שתהיה הרחבה של דיאנטיקה, בשם "סיינטולוגיה". באותה ההרצאה הוא הגדיר את "סיינטולוגיה" בתור "חקר המדע, או חקר הידע" וש"דיאנטיקה היא רק חלק קטן של התרפיה". בסוף שנת 1953 הקים האברד ארגון דתי בשם "כנסיית ההנדסה הרוחנית" (Church of spiritual Engineering) וב־1954 הקים את "כנסיית הסיינטולוגיה" (The Church of Scientology) בלוס אנג'לס, קליפורניה.
ההגדרה של הסיינטולוגיה בתור דת שנויה במחלוקת. הארגון עצמו טוען שיש לו כל המאפיינים של דת, ומנהל על כך מאבקים משפטיים רבים. יותר מעשרים מדינות בעולם, בהן ארצות הברית, קנדה ודרום אפריקה, העניקו לסיינטולוגיה סוגים שונים של הכרה בתור ארגון דתי לצורך עריכת טקסי נישואין, פטור ממס, וכיוצא באלה. מדינות אחרות, בהן צרפת ויוון לא מכירות בסיינטולוגיה כדת וארגוני הסיינטולוגיה המקומיים מנהלים על כך מאבקים משפטיים ארוכים.
האברד המשיך להשתמש בשם "דיאנטיקה" ביחס לטיפול הראשוני וה"מדעי" יותר בבריאות הנפש, כשהשם "סיינטולוגיה" משמש למכלול התאוריות של האברד ביחס לאדם כישות רוחנית.
התנועה הסיינטולוגית הכריזה כבר בראשית דרכה כי יסוד רעיונותיה הוא בכתביו של האברד, וכי כתבים אלו, כלשונם וללא שינוי, הם המקור היחיד לתורה הסיינטולוגית. עם זאת, חוקרים כמיכאל רת'סטיין ודורתה רפסלונג כריסטיאנסן מפקפקים אם האברד עצמו כתב את כל הכתבים המיוחסים לו בימי חייו. רת'סטיין אף מצביע על שינויים משמעותיים שבוצעו בכתביו במהדורות מאוחרות יותר, ומניח כי "כל עוד האברד ימשיך להיחשב ה'מקור' היחידי של האמונה הסיינטולוגית, הוא ימשיך להיות כותב פורה גם אחרי מותו."