חלמיתיים
מינים וסוגים המשמשים כצמחי תרבות בישראל

הסוגים מובאים לפי סדר הא"ב. המידע מתייחס למינים וזנים הגדלים כצמחי תרבות ולא לסוג כולו
אבוטילון (Abutilon)  בסוג זה שני מינים משמשים כצמחי נוי משום יופי עליהם (קיימים זנים בעלי עלים שצבעיהם מגוון) ובשל יופי פרחיהם. ראו ערך מורחב הכולל גם מידע על מיני הבר.
אבלמוסקוס (Abelmoschus Medik.) – המין אבלמוסקוס המושק (Abelmoschus moschatus Medik.) הוא עשבוני רב שנתי זקוף המגודל משום יופי פרחיו, בצבע אדום בהיקף ולבן במרכז.
אליוגינה (Alyogyne) – שני מינים מסוג זה שמקורם במערב אוסטרליה משמשים כשיחי נוי.
בְּרָכִיכִיטוֹן (.Brachychiton Schott & Endl) – סוג של עצי נוי בעל פרחים צהובים אדמדמים שהובא מאוסטרליה. בעבר הסוג שויך למשפחת הסְטֶרְקוּלִיִּים (sterculiaceae).
גּוּאַזּוּמָה – גּוּאַזּוּמָּה בּוּקִיצִית (Guazuma ulmifolia Lam.) עץ ירוק-עד גבוה. מין יחיד בסוגו בישראל, שמוצאו מאיי הודו המערבית. בעבר הסוג שויך למשפחת הסְטֶרְקוּלִיִּים (sterculiaceae).
דְּבוּקִית (Malvaviscus) הוא סוג הכולל 10 מינים של שיחים, מטפסים ועצים הגדלים בעיקר באזורים הטרופיים והסובטרופיים של אמריקה. המאפיינים של הסוג הם: הגבעולים זקופים, שעירים או קירחים, לא דביקים. הלוואים נושרים, צרים או דמויי מרצע; הטרף אליפטי עד דמוי ביצה רחבה, ללא אונות או עם 3 עד 5 אונות, הבסיס מעוגל עד דמוי לב. הצלקות מעוגלות. הפרי דמוי ענבה, המורכב מ-5 פרודות בשרניות, זקופות, לא נפוחות, פחוסות וקירחות, אך במשך הזמן הוא הולך ומתייבש ונפרד לפרודותיו. הפרודות בעלות מגורה אחת, אינן נפתחות, והן חלקות בגבן, ללא בליטה או דורבן כלשהו. בכל פרודה יש זרע אחד שצורתו היא אליפסואידית אך מתחדדת בצד אחד, כמו יתד. הנציג התרבותי של דבוקית בישראל הוא המין דְּבוּקִית מְעֻצָּה (Malvaviscus arboreus), שהוא שיח בינוני ירוק-עד שמשמש לנוי בישראל, לרוב כגדר חיה. דבוקית מעוצה מזכירה את קרובתה היביסקוס במראה הכללי, אך עליה קטנים יותר ופרחיה, שאורכם כ-2 ס"מ, נראים כאילו הם "לא נפתחים", כאשר עלי הכותרת נשארים גלולים ושזורים, ומתוכם בולטים צינור האבקנים והצלקות בכ-2 ס"מ נוספים. הפריחה מתחילה בקיץ ונמשכת לאורך הסתיו ועד החורף. ראו הרחבה בערך דבוקית מעוצה.
דּוֹמְבֵּיאָה – בעבר הסוג דומביאה שויך למשפחת הסְטֶרְקוּלִיִּים (sterculiaceae). בסוג זה 3 מינים שהוכנסו לישראל.
דּוֹמְבֵּיאַת בּוּרְגֶס (Dombeya burgessiae) – מוצאו מקניה ועד אפריקה הדרומית. הוא הובא לישראל בשנת 1990. דומביאת בורגס הוא שיח גדול ירוק-עד שמסתעף בקרבת בסיסו. העלים גדולים, דמויי לב, על פי רוב בעלי 3 אונות בחצים העליון. הטרף קטיפתי ומכוסה בשערות עדינות וצבעו ירוק כהה בחלק העליון, וירוק בהיר בחלק התחתון. התפרחות עגולות, גדולות, ושמוטות כלפי מטה. הפריחה הריחנית חלה בחורף ונמשכת באביב. התפרחות מתייבשות על השיח, הם משנות את הצבע לחום. צבען של עלי הכותרת מלבן עד ורוד חזק (בישראל) ובעלי עורקים ורודים-אדמדמים. הגביע משתייר ובעל אונות המופשלות לאחור. הפרי הלקט, שקוטרו כ-1 ס"מ, נפתח ב-5 קשוות.
דומביאת וליך (Dombeya wallichii) – שיח גדול ירוק-עד בעל תפרחת ורודה וריחנית, גדולה וצפופה, ושמוטה כלפי מטה.
דומביאה עגולת-עלים (Dombeya rotundifolia) – עץ נשיר קטן בעל גזע יחיד. פריחתו לבנה וריחנית.
היביסקוס (Hibiscus) – ראו ערך הסוג.
חטמית (Alcea) – ראו ערך הסוג.
טִלְיָה אֵירוֹפִּית (Tilia platyphyllos) – היא עץ נשיר וגבוה, שמוצאו מאירופה וכנראה הוא מין יחיד בסוגו בישראל. הפטוטרות ארוכות. העלים מעוגלים או דמויי-ביצה, בסיסם דמוי לב בלתי שווה, ראשם מתחדד באופן פתאומי, שפתם משוננת, צידם העליון כהה, צידם התחתון ירוק בהיר ושעיר מעט. וקבוצות של שערות מצויות בפינות העורקים. הפרחים קטנים, צופניים, ריחניים וערוכים בתפרחות שמוטות. הפרי מסוג דמוי אגוז בלתי נפתח. סיבי הקליפה הפנימית משמשים ביצור סלים וחבלים, הפרחים המיובשים משמשים לתה רפואי. בעבר הסוג שויך למשפחת הטיליתיים (Tiliaceae).
כותנה (Gossypium) – ראו ערך הסוג.
כְּנוּף זֶרַע (Pterospermum Schreb.) – המין כְּנוּף זֶרַע אֶדְרִי (Pterospermum acerifolium (L.) Willd) הוא עץ גבוה מאוד שמוצאו מהודו. העלים גדולים דמויי לב והפרחים הלבנים גדולים. הפרי הלקט ארוך ואורך הזרעים לרבות הכנף 1.8 עד 6.2 ס"מ. בעבר הסוג שויך למשפחת הסְטֶרְקוּלִיִּים (sterculiaceae).
לגונריה (Lagunaria) – העץ לגונריית פטרסון היה מין יחיד בסוגו עד 2006. בשנה זו הוגדר למדע הסוג השני Lagunaria queenslandica Craven שמוצאו קווינסלנד. לגונריית פטרסון משמש בישראל כעץ נוי גבוה וירוק-עד. מוצאו בקרבת החוף המזרחי של מדינת קווינסלנד, באוסטרליה ובאיים אחדים הסמוכים אליה.
לוהיאה מפושקת (Luehea divaricata) – עץ או שיח גדול שמוצאו ברזיל, ארגנטינה ופרגוואי,
מעוג (Lavatera) – השיח מעוג ימי הוא בעצם מין חלמית (Malva subovata) שמוצאו מאגן הים התיכון משמש כצמח נוי בהיקף קטן. פריחתו מאריכה, בגווני סגול. והשיח מעוג שיחני אף הוא מין חלמית (Malva arborea).
פִירְמִיאָנָה (Firmiana Marsili) – המין פִירְמִיאָנָה פשוטה (Firmiana simplex (L.) W.Wight) – עץ נשיר, שמוצאו מיפן ומסין, ודומה לברכיכיטון ונבדל ממנו בעיקר בפרי הקרומי, שנפתח על פי רוב לפני הבשלתו ב-4 קשוות דמויות עלים, והזרעים כדוריים ומקומטים מצויים בשפתותיהן של הקשוות. בסוג ברכיכיטון הפרי מעוצה, נפתח עם הבשלתו בתפר הבטן, והזרעים צמודים לדופן המפוחית. העלים עגולים, דמוי לב, שסועים ל-3 עד 5 אונות עם חוד. הפרחים קטנים צהבהבים. העטיף פשוט (עלי כותרת נעדרים) עלי הגביע מופרדים קרוב לבסיסים וראשם מופשלים לאחור. בעבר הסוג פירמיאנה שויך למשפחת הסְטֶרְקוּלִיִּים (sterculiaceae).
ציבה (.Ceiba Mill) – סוג עצים גדולים ונשירים, שמוצאם ממקסיקו עד אמריקה הטרופית (אמריקה הדרומים). הסוג מונה 19 מינים. בישראל 3 מינים המשמשים כעצי נוי בגינות: ציבה מחומשת, כוריזיה הדורה וכוריזיה בקבוקית. שני האחרונים שויכו בעבר לסוג כוריזיה, וכולם שויכו למשפחת הבומבקיים שבוטלה ושולבה במשפחת החלמיתיים.
קינף (Hibiscus cannabinus) – מינים מסוג זה משמשים כצמחי סיבים לייצור נייר. היקף הגידול קטן. מדובר בעשבים זקופים בעלי פרח צהוב. עונת הצמיחה בקיץ.
קליאנת'ה (Callianthe) הוא סוג הכולל כ-50 מינים שמקורם באזורים הטרופיים של מקסיקו ודרום אמריקה. בישראל מוכרים שני מינים מסוג זה: אבוטילון דו-גוני (Abutilon megapotamicum), שיח מטפס-נשען, ואבוטילון מצויר (Abutilon pictum), שיח או עץ קטן. בשנת 2012 הועברו שני מינים אלו לסוג קליאנת'ה במסגרת עדכון טקסונומי. ראו הרחבה ראו הרחבה בערך אבוטילון בפרק מאפיינים מבדילים של קליאנת'ה מאבוטילון ובייקרידסיה.
שנויית (נקרא בעברית בעיקר בשם הלטיני – "אניסודונתיאה", Anisodontea) – השיח שנויית מחוספסת שמקורו בדרום אפריקה משמש לנוי. מדובר בשיח בגובה בינוני בעל פרחים קטנים יחסית למשפחה בצבעי ורוד. הפרחים מרובים, והפריחה חלה במשך כל השנה.