stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיקה אהולה
סיכום הישגים ב-ISDE

| עונה | קטגוריה | נבחרת | מיקום סופי |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | גביע העולם | פינלנד | 10 |
| 1994 | גביע העולם | פינלנד | 5 |
| 1995 | גביע העולם | פינלנד | 3 |
| 1996 | גביע העולם | פינלנד | 1 |
| 1997 | גביע העולם | פינלנד | 2 |
| 1998 | גביע העולם | פינלנד | 1 |
| 1999 | גביע העולם | פינלנד | 1 |
| 2000 | גביע העולם | פינלנד | 18 |
| 2001 | גביע העולם | פינלנד | 16 |
| 2002 | גביע העולם | פינלנד | 1 |
| 2003 | גביע העולם | פינלנד | 1 |
| 2004 | גביע העולם | פינלנד | 1 |
| 2005 | גביע העולם | פינלנד | 2 |
| 2006 | גביע העולם | פינלנד | 1 |
הערות שוליים

↑  Enduro champion Ahola dies in crash, אתר יורוספורט, 16 בינואר 2012
מעגל חוסם

מעגל חוסם של מתומן
בגאומטריה של המישור, מעגל חוסם של מצולע הוא מעגל העובר דרך כל הקודקודים של המצולע. בין המצולעים שיש להם מעגל חוסם: כל המשולשים, כל המלבנים, וכל המצולעים המשוכללים. מצולע שיש לו מעגל חוסם נקרא מצולע ציקלי.
המעגל החוסם משולש

במשולש, מרכז המעגל החוסם הוא הנקודה שבה נפגשים שלושת האנכים האמצעיים של הצלעות. הסיבה לכך היא שאנך האמצעים הוא המקום הגאומטרי של הנקודות שמרחקיהן מקצות הקטע שווים זה לזה, ומרחקו של המרכז מן הקודקודים, העומדים בקצותיה של כל צלע, הוא קבוע.
מיקומו של מרכז המעגל החוסם במשולש תלוי בסוג המשולש. במשולש חד-זווית המרכז בתוך המשולש, במשולש ישר-זווית המרכז נמצא באמצע היתר (זהו אחד הנוסחים של משפט תלס), ובמשולש קהה-זווית המרכז מחוץ למשולש.
במשולש חד-זווית, מרכז המעגל החוסם בתוך המשולש
במשולש ישר-זווית, מרכז המעגל החוסם באמצע היתר
במשולש קהה-זווית, מרכז המעגל החוסם מחוץ למשולש
מרכז המעגל החוסם של משולש נמצא על קו ישר אחד עם מפגש התיכונים ועם מפגש הגבהים; הישר המחבר את הנקודות נקרא ישר אוילר.
שלוש נקודות הנמצאות על ישר אחד אינן יוצרות משולש במובן המקובל של המילה, אבל אפשר להתייחס לישר המונח עליהן כאילו היה המעגל החוסם - "מעגל ברדיוס אינסופי". נקודות הקרובות למצב כזה עשויות לגרום לאי-יציבות בחישוב המעגל החוסם.
משפט אוילר, הקרוי על שמו של המתמטיקאי לאונרד אוילר, קובע כי המרחק d בין מרכז המעגל החוסם ומרכז המעגל החסום של משולש מקיים:  d^{2}=R\cdot (R-2r), כאשר R הוא רדיוס המעגל החוסם ו- r הוא רדיוס המעגל החסום. מנוסחה זו נובע כי:  R\geq 2r .
הזוויות בין הישר המשיק למעגל החוסם, בקודקוד A, לבין צלעות המשולש, שוות לזוויות B ו- C.
נקודה P נמצאת על המעגל החוסם אם ורק אם שלושת ההיטלים שלה על צלעות המשולש או המשכיהן נמצאים על ישר אחד. ישרים אלו, שהתגלו על ידי William Wallach ב-1797, קרויים בטעות ישרי סימסון, על-שם Robert Simson, ‏1687-1768.
המעגל החוסם משולש > הקוטר והמרכז של המעגל החוסם

נסמן ב- a,b,c את צלעות המשולש, וב- \alpha  את הזווית שמול  a. לפי משפט הסינוסים,  a=2Rsin(\alpha ), ולכן שטח המשולש נתון לפי השוויון  S={\frac {1}{2}}bc\sin(\alpha )={\frac {abc}{4R}}. מכאן שבכל משולש מתקיים היחס  \ 4RS=abc. את רדיוס המעגל החוסם אפשר לחשב ישירות מאורכי הצלעות a, b ו- c, לפי הנוסחה  \ R={\frac {abc}{4S}}, כאשר  \ S={\sqrt {s(s-a)(s-b)(s-c)}} הוא שטח המשולש (לפי נוסחת הרון), ו- \ s={\frac {a+b+c}{2}} חצי ההיקף. קוטרו של מעגל פיירבך הוא מחצית מזה של המעגל החוסם.
בקואורדינטות קרטזיות, המעגל החוסם של משולש שקודקודיו בנקודות  \mathbf {A} =(A_{x},A_{y}),  \mathbf {B} =(B_{x},B_{y}) ו-  \mathbf {C} =(C_{x},C_{y}) הוא האוסף של נקודות  \ v=(v_{x},v_{y}) המקיימות את המשוואות  |\mathbf {v} -\mathbf {u} |^{2}-r^{2}=0,  |\mathbf {A} -\mathbf {u} |^{2}-r^{2}=0 ו-  |\mathbf {B} -\mathbf {u} |^{2}-r^{2}=0 ו-  |\mathbf {C} -\mathbf {u} |^{2}-r^{2}=0, שמהן נובע גם ש-  \mathbf {u}  הוא מרכז המעגל החוסם. כשהופכים את המשוואות למערכת המשוואות הליניארית, מתברר שהן שקולות לכך שלמטריצה הריבועית
 {\begin{vmatrix}|\mathbf {v} |^{2}&-2v_{x}&-2v_{y}&-1\\|\mathbf {A} |^{2}&-2A_{x}&-2A_{y}&-1\\|\mathbf {B} |^{2}&-2B_{x}&-2B_{y}&-1\\|\mathbf {C} |^{2}&-2C_{x}&-2C_{y}&-1\end{vmatrix}} תהיה דטרמיננטה אפס. מנוסחת קרמר מתקבל הפתרון  \quad S_{x}={\frac {1}{2}}\det {\begin{vmatrix}|\mathbf {A} |^{2}&A_{y}&1\\|\mathbf {B} |^{2}&B_{y}&1\\|\mathbf {C} |^{2}&C_{y}&1\end{vmatrix}},\quad S_{y}={\frac {1}{2}}\det {\begin{vmatrix}A_{x}&|\mathbf {A} |^{2}&1\\B_{x}&|\mathbf {B} |^{2}&1\\C_{x}&|\mathbf {C} |^{2}&1\end{vmatrix}},,
 a=\det {\begin{vmatrix}A_{x}&A_{y}&1\\B_{x}&B_{y}&1\\C_{x}&C_{y}&1\end{vmatrix}},\quad b=\det {\begin{vmatrix}A_{x}&A_{y}&|\mathbf {A} |^{2}\\B_{x}&B_{y}&|\mathbf {B} |^{2}\\C_{x}&C_{y}&|\mathbf {C} |^{2}\end{vmatrix}}, ואז מתקבל המרכז  \ S/a ורדיוס המעגל  \ {\sqrt {ab+|S|^{2}}}/a. חישוב דומה מוביל לנוסחאות הכדור החוסם של ארבעון.
בקואורדינטות בריצנטריות, המעגל החוסם הוא אוסף הנקודות  \ x:y:z המקיימות  \ {\frac {1}{x}}+{\frac {1}{y}}+{\frac {1}{z}}=0. מרכז המעגל בקואורדינטות אלה הוא  \ a^{2}(-a^{2}+b^{2}+c^{2}):b^{2}(a^{2}-b^{2}+c^{2}):c^{2}(a^{2}+b^{2}-c^{2}).
מעגל חוסם של מרובע

מרובע הוא ציקלי (כלומר, יש לו מעגל חוסם), אם ורק אם הסכום של כל זוג זוויות נגדיות הוא 180 מעלות.
מעגל עוטף מינימלי

לא לכל מצולע יש מעגל חוסם, שהרי הקודקודים אינם חייבים להיות מונחים על מעגל אחד. עם זאת, לכל מצולע יש מעגל עוטף מינימלי, שהוא המעגל הקטן ביותר הכולל בתוכו את המצולע (לבניית המעגל העוטף המינימלי יש אלגוריתם ליניארי). המעגל החוסם עשוי להיות גדול מן המעגל העוטף המינימלי, למשל עבור משולש קהה זווית, שקוטר המעגל העוטף המינימלי שלו שווה לצלע הגדולה של המשולש.
מעגל חוסם במצולע משוכלל

במצולע משוכלל, מרכז המעגל החוסם מתלכד עם מרכז המעגל החסום.
נסמן:
מתקיים:
מעגלים חוסמים בעלי רדיוס טבעי

בהינתן שני אורכים שלמים a ו-b כך ש- b > a לא קשה להרכיב מהם משולש רציונלי (משולש רציונלי הוא משולש שכל אורכי צלעותיו הם מספרים טבעיים); אורך הצלע השלישית שלו c מקיים  b+a>c>b-a כך שיש טווח ממשי של 2a ערכים אפשריים לאורך הצלע השלישית; לכן אין שום קושי בהרכבת משולש רציונלי. הקושי הוא כשעולה דרישה נוספת, והיא שרדיוס המעגל החוסם יהיה גם מספר טבעי.
קרל פרידריך גאוס מצא, במכתב מ-1847, שכל המשולשים הרציונליים שגם אורך רדיוס המעגל החוסם אותם טבעי, מקיימים שאורכי צלעותיהם הם מהצורה:
4abfg(a^{2}+b^{2}),\pm 4ab(f+g)(a^{2}f-b^{2}g),4ab(a^{2}f^{2}+b^{2}g^{2})
כאשר a,b,f,g מספרים טבעיים, בעוד  r=(a^{2}+b^{2})(a^{2}f^{2}+b^{2}g^{2}).
ראו גם

מעגל חסום
קבוע קפלר באוקמפ
הערות שוליים

↑  Geometry Revisited, Coxeter and Greitzer; סעיף 2.5
↑  History of the theory of numbers,volume 2,p.194 Leonard E. (Leonard Eugene) Dickson, History of the theory of numbers, Washington Carnegie Institution of Washington, 1919-23
בניית המעגל החוסם באמצעות מחוגה וסרגל
ישר סימסון (באדום) העובר דרך נקודות ההיטל של נקודה הנמצאת על המעגל החוסם (בכחול), על צלעות המשולש (בשחור)
מעגל חוסם ומעגל חסום במשובע משוכלל
מעלה עמוס

| --- | --- |
מעלה עמוס במבט מהאוויר (צילום רחפן 2020).
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: יהודה ושומרון
מועצה אזורית: גוש עציון
גובה ממוצע: ‎715 מטר
תאריך ייסוד: 1981
תנועה מיישבת: חרות בית"ר
סוג יישוב: יישוב קהילתי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,279 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎41.2% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) מעלה עמוס(למפת הרי ירושלים רגילה) מעלה עמוס(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעלה עמוס(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעלה עמוס31°35′46″N 35°13′47″E﻿ / ﻿31.5961432387279°N 35.229731691156°E﻿ / 31.5961432387279; 35.229731691156  heמפת היישובים של מועצה אזורית גוש עציון (in English: Gush Etzion Regional Council) באדום - מעלה עמוס בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 2 מתוך 10

בתי היישוב (אוקטובר 2005)
מַעֲלֵה-עָמוֹס היא התנחלות בעלת אופי חרדי במתכונת של יישוב קהילתי בסגנון הטרוגני עם קהילות חרדיות מגוונות, השוכנת במזרח הרי יהודה, כ-20 קילומטר דרומית לירושלים ומשתייכת למועצה אזורית גוש עציון.
היסטוריה

ההתנחלות הוקמה בשנת 1981 על ידי קבוצת אברכים, בוגרי ישיבות ליטאיות וחוזרים בתשובה, ובאמצעות תנועת משקי חרות בית"ר. היישוב נקרא על שם עמוס הנביא, איש תקוע הסמוכה.
בדצמבר 1989 הונחה אבן הפינה למבני הקבע הראשונים ביישוב.
ב-2022 הוכר היישוב איבי הנחל המצוי בתחומה של מעלה עמוס כשכונה של ההתנחלות, אך בפועל הוא מתנהל כיישוב עצמאי.
ב-2023 היישוב היה ליישוב הישראלי שגדל בקצב הצמיחה הגבוה ביותר ביהודה ושומרון, 24.5%, וגם חצה את רף 1,000 התושבים.
גרעין ההתיישבות הראשון כלל בוגרים של ישיבת חברון כנסת ישראל בירושלים, בהם אריה דרעי שהחל כמזכיר היישוב וכחבר מועצת גוש עציון מטעמו את דרכו הציבורית. ראש הישיבה, הרב הלל זקס שימש כרבו הראשון של היישוב. יתר המתיישבים במקום היו בעיקר משפחות של בוגרי ישיבת "אש התורה" אשר מתמקדת בהחזרה בתשובה בקרב יהדות ארצות הברית. בין בוגרים אלו: אורי זוהר, מראשוני המתיישבים במקום.
עם תחילת העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90 נוספו ליישוב כעשרים משפחות הקשורות לישיבת "שבות עמי" בראשות הרב קוגל ובסוף שנות ה-90 היוו דוברי רוסית כמחצית מהאוכלוסייה. בעשור הראשון של המאה ה-21 הצטרפו ליישוב משפחות של בוגרי ישיבות ליטאיות. הצטרפו עשרות משפחות חסידיות חלקן משתייכות לחסידות ביאלא. בסוף 2015 הונחה אבן הפינה להרחבת היישוב. אזור ההרחבה נקרא "קריית נוף".
שירותי דת וחינוך

ביישוב, בית ספר אזורי "בית יעקב" לבנות, "תלמוד תורה" לבנים, גני ילדים של זרם ממ"ד, כולל אברכים, בית ספר לבנות ותלמוד תורה.
ביישוב קיימים מספר בתי כנסת, בהם בית כנסת אשכנזי-ליטאי, בית כנסת ספרדי, בית כנסת ביאלא, בית כנסת כלל־חסידי.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  חנן שלאין, מעלה עמוס, מעריב, 12 בדצמבר 1989
↑  דו"ח נתוני אוכלוסייה ביהודה שומרון ובקעת הירדן -נכון לינואר 2024, באתר myesha.org.il
↑  יעל פז־מלמד, ילד פלא, מעריב, 13 בדצמבר 1985
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467979105171
ויטורינו אנטונש

ויטורינו גבריאל פאשקו אנטונש (פורטוגזית: Vitorino Gabriel Pacheco Antunes; נולד ב-1 באפריל 1987 בפרימונדה) הידוע כוויטורינו אנטונש, הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בקבוצת פאסוש די פריירה בעמדת המגן השמאלי.
קריירה

אנטונש החל את הקריירה שלו בפרימונדה. במהלך הקריירה שלו קיבל הצעות ממספר קבוצות, וב-29 באוגוסט 2007 הושאל זמנית, עם אפשרות לקנייה, לקבוצת רומא, ונקנה על ידה לבסוף ב-2 באפריל 2008 עבור 1,200,000 אירו. בקיץ של אותה שנה הושאל לקבוצת לצ'ה שם בילה את עונת 2008/2009. בשנת 2010 הושאל ללייקסוס וב-2011 הושאל לליבורנו.
בינואר 2013 הושאל למאלגה כמחליפו של נאצ'ו מונראל שעזב לארסנל. ב-11 ביוני 2013 עזב את פאסוש די פריירה וחתם במלאגה ל-4 שנים.
ב-2 בפברואר 2015 חתם בדינמו קייב עבור דמי העברה על סך 6 מיליון אירו. ב-22 ביולי 2017 הושאל לחטאפה. ב-2 ביולי 2018 חתם באופן קבוע בחטאפה. ב-15 באוגוסט 2020 חזר לפורטוגל וחתם בספורטינג ליסבון לשנתיים.
לאנטונש 13 הופעות במדי נבחרת פורטוגל.
קרב הרקלאה

קרב הרקלאה התרחש בשנת 280 לפני הספירה בין הרומאים בפיקודו של הקונסול פובליוס ולריוס לאווינוס (אנ'), לבין הכוחות המשולבים של היוונים מאפירוס, טרנטום, תורי (אנ'), מטאפונטום (אנ') והרקלאה (אנ') בפיקודו של פירוס, מלך אפירוס. למרות שהקרב היה ניצחון ליוונים ואבידותיהם היו נמוכות יותר מהרומאים, הם איבדו חיילים ותיקים רבים שקשה יהיה להחליף אותם על אדמה זרה.
רקע

טרנטום הייתה מושבה יוונית, חלק מיוון הגדולה. חברי הפלג המוביל בטרנטום, הדמוקרטים תחת פילוכריס או איינסיאס, היו נגד רומא, כי ידעו שאם הרומאים ייכנסו לטרנטום היוונים יאבדו את עצמאותם. היוונים בטרנטום פחדו מהתפשטות הרומית לאחר המלחמה הסאמניטית השלישית. לאחר כניעת הסאמניטים בשנת 290 לפנה"ס, ייסדו הרומאים מושבות רבות באפוליה ובלוקאניה, שהחשובה שבהן הייתה ונוסיה. בשנת 282 לפני הספירה, לאחר קרב נגד הסאמניטים, הלוקאנים, הברוטים והתורים, נכנסו חיילים רומיים למושבות היווניות האיטלקיות קרוטון, לוקרוי ורגיום. הדמוקרטים מטרנטום ידעו שברגע שרומא תסיים את מלחמתה עם הגאלים, הלוקאנים, האטרוסקים, הסאמניטים והברוטים, הם ייכנסו לטרנטום. אירוע נוסף שהדאיג את הטרנטינים היה שהפלג האריסטוקרטי של תורי שתפס את השלטון הזמין חיל מצב רומי לעירם; הטרנטינים, שהיו רפרנטים של כל מושבות יוון הגדולה, היו מודאגים מאוד מהעובדה הזו.
הפלג השני בטרנטום היו האריסטוקרטים ובראשם אגיס, שלא התנגדו לכניעה לרומא, שכן הדבר יוביל לחזרת הפלג האריסטוקרטי לשלטון. האריסטוקרטים, לעומת זאת, לא יכלו להיכנע ישירות ולהפוך לבלתי פופולריים בקרב האוכלוסייה. בסתיו 282 לפנה"ס חגגה טרנטום את חג דיוניסוס שלהם; בעודם בתיאטרון שלהם מול הים, הם ראו עשר ספינות רומיות, עם חיילים ואספקה לחיל המצב הרומי של תורי, נכנסות למפרץ טאראנטו. לפי קצ'יק (אנ'), האצולה הטרנטינית ביקשה מהמפקדים הרומים פובליוס קורנליוס ולוציוס ולריוס לעצור ולהוציא להורג את הדמוקרטים וחסידיהם, מה שיאפשר לאריסטוקרטים להיכנע. הטרנטינים כעסו, כי הרומאים חתמו על הסכם שלא להפליג למפרץ טאראנטו, והם הכינו את הצי שלהם לתקוף את הספינות הרומיות. כמה מהספינות הוטבעו, ואחת נתפסה.
הטרנטינים ידעו שיש להם מעט סיכויים לנצח מול רומא. הם החליטו לקרוא לעזרה לפירוס, מלך אפירוס. הצבא והצי של טרנטום עברו לתורי ועזרו לדמוקרטים שם להגלות את האריסטוקרטים. חיל המצב הרומי שהוצב בתורי נסוג.
הרומאים שלחו נציגות דיפלומטית ליישב את העניין ולהחזיר את השבויים אך המשא ומתן הסתיים בפתאומיות, אז רומא הכריזה מלחמה על טרנטום. בשנת 281 לפני הספירה, לגיונות רומיים בפיקודו של לוקיוס אמיליוס ברבולה (אנ') נכנסו לטרנטום ושדדו אותה. טרנטום, עם תגבורת סאמניטית וסלנטינית, הפסידה אז בקרב נגד הרומאים. לאחר הקרב היוונים בחרו באגיס לחתום על שביתת נשק ולהתחיל בשיחות דיפלומטיות. שיחות אלו הופסקו כאשר 3,000 חיילים מאפירוס בפיקודו של מילון נכנסו לעיירה. הקונסול הרומי נסוג וסבל אבדות מהתקפות של הספינות היווניות.
פירוס החליט לעזור לטרנטום כי הוא היה חייב להם - הם עזרו לו קודם לכן לכבוש את האי קורקירה. הוא גם האמין שהוא יכול לסמוך על עזרה מהסאמניטים, הלוקאנים, האטרוסקים, האומברים והברוטים, וכמה שבטים איליריים, כולם עמים עם היסטוריה של סכסוכים עם רומא. המטרה הסופית שלו הייתה לכבוש מחדש את מוקדון שהוא הפסיד בשנת 285 לפני הספירה, אך לא היה לו מספיק כסף לגייס חיילים. הוא תכנן לעזור לטרנטום, ואז לנסוע לסיציליה ולתקוף את קרתגו. לאחר ניצחון במלחמה נגד קרתגו וכיבוש של דרום איטליה יהיה לו מספיק כסף לארגן צבא חזק ולכבוש את מוקדון.
הכנות לקרב

לפני שעזב את אפירוס, כרת פירוס ברית ושאל חיילים וכסף מהמתיימר לכס המלכות המקדוני, תלמי קראונוס. חברו משכבר הימים ובעל בריתו תלמי השני פילדלפוס, מלך מצרים התלמיית, הבטיח גם הוא לשלוח 9,000 חיילים ו-50 פילי מלחמה. הוא גם גייס פרשים מתסליה וקשתים וקלעים מרודוס - מכיוון ששליטיהם רצו להימנע ממלחמה עם אפירוס. באביב 280 לפני הספירה נחת פירוס באיטליה.
לאחר ששמעו על הגעתו של פירוס לאיטליה, גייסו הרומאים שמונה לגיונות עם כוחות עזר, בסך הכל כ-80,000 חיילים. הם חילקו אותם לארבעה צבאות:
צבא אחד בפיקודו של ברבולה, עם פקודות להסיח את דעתם של הסאמניטים והלוקאנים כדי שלא יוכלו להצטרף לצבאו של פירוס. הם הוצבו בוונוסיה.
צבא שני נשאר מאחור כדי לשמור על רומא.
צבא שלישי בפיקודו של הקונסול טיבריוס קורונקניוס (אנ') צעד נגד האטרוסקים, כדי להימנע מברית בינם לבין פירוס.
צבא רביעי בפיקודו של פובליוס ולריוס לאווינוס צעד לטרנטום. הם גם שדדו את לוקאניה.
פובליוס לאווינוס נע לעבר הרקלאה, עיר שהוקמה על ידי הטרנטינים, מתוך כוונה לנתק את פירוס מהמושבות היווניות של קלבריה, ובכך להימנע מהתקוממותם נגד רומא.
שני הצבאות > צבא אפירוס

מפקד: פירוס
כוחות:
3,000 היפספיסטים בפיקוד מילון.
20,000 פלנקסיאנים, 15,000 אפירוטים כולל 5,000 חיילים מוקדונים שניתנו על ידי תלמי.
6,000 הופליטים טרנטינים.
4,000 פרשים, כולל הפלוגה התסלית ו-1,000 פרשים טרנטינים.
2,000 קשתים.
500 קלעים מהאי רודוס.
20 פילי מלחמה עם מגדלים המחזיקים חיילים.
שני הצבאות > צבא הרפובליקה הרומית

כמות חיילי הרפובליקה הרומית בקירוב הייתה:
מפקד: פובליוס ולריוס לאווינוס (אנ')
כוחות:
כ-8 לגיונות מחולקים כך:
4 לגיונות של אזרחים רומאים שכל אחד מהם מורכב מ-4,200-5,000 חיילי רגלים בסך הכל 20,000 חיילי רגלים;
4 לגיונות של בעלות הברית של רומא: alae of socii (בעלי ברית איטלקים, שהוצבו בצדדי השורות) בסך הכל 16,800.
ברוטיים, בעלי ברית של קמפניה: 2,400 חיל רגלים קל.
חיל הפרשים; ישנם שני חשבונות שונים:
600 אקוויטים (פרשים רומיים) ו-1,800 פרשים איטלקיים של בעלות הברית, בסכום כולל של 2,400, חלקם מוצבים בהגנה על המחנה (קאסטרום) ולא לקחו חלק בלחימה הראשונית.
מקורות אחרים מציבים את חיל הפרשים על סך של 6,000 המורכב באופן הבא:
1,200 פרשים רומיים.
3,600 פרשים של בעלות בריתה של רומא.
1,200 פרשים קלים מדרום איטליה.
מהלך הקרב

פירוס הורה לצבאו לא לצעוד אל הרומאים, כיוון שהמתין לתגבורת של בעלי בריתו. כשהבין שתגבורת לא מגיעה, החליט להילחם ברומאים במישור ליד נהר סיריס (נהר סיני (אנ') כיום), בין פנדוסיה (אנ') להרקלאה. פירוס התייצב שם והמתין. לפני הקרב הוא שלח דיפלומטים לקונסול הרומי, והציע שיוכל לבורר בסכסוכים בין רומא לאוכלוסיית דרום איטליה. הוא טען שבעלי בריתו הכירו בו כשופט ודרש את אותה הכרה מהרומאים. הרומאים דחו את בקשתו, ונכנסו למישור מימין לנהר סיריס, שם הקימו מחנה.
לא ידוע כמה חיילים השאיר פירוס בטרנטום, לפי ההערכות היו עמו כ-25-35,000 חיילים בהרקלאה. הוא תפס עמדה על הגדה השמאלית של הסיריס, בתקווה שהרומאים יתקשו לחצות את הנהר, מה שיאפשר לו יותר זמן להכין את התקפתו. הוא הקים כמה יחידות חי"ר קלות ליד הנהר כדי להודיע לו מתי החלו הרומאים לחצות, ותכנן תחילה לתקוף אותם עם הפרשים והפילים שלו. לולריוס לאווינוס היו תחת פיקודו כ-42,000 חיילים, כולל פרשים, וליטים ונושאי חניתות. זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה ששני כוחות מלחמה המשתמשים במבנים שונים מאוד: הלגיון הרומי והפלנקס המוקדוני, נלחמו זה בזה.
עם עלות השחר החלו הרומאים לחצות את נהר סיריס. הפרשים הרומיים תקפו את האגפים: התצפיתנים והחי"ר הקל, שנאלצו לברוח.
כשנודע לפירוס שהרומאים החלו לחצות את הנהר, הוא הוביל את הפרשים המוקדונים והתסליים שלו לתקוף את הפרשים הרומיים. חיל הרגלים שלו, עם פלטסטים וקשתים וחיל רגלים כבד, החלו גם הם בצעדתם. הפרשים של אפירוס שיבשו בהצלחה את מערך הקרב הרומי ולאחר מכן נסוגו. הפלסטים, הקלעים והקשתים של פירוס החלו לירות ונושאי הסריסות שלו החלו לתקוף. קו חיל הרגלים היה כמעט שווה לאורכו של הרומאים שכן, למרות שלפירוס היה יתרון קטן במספר, הפלנקס המוקדוני היה בתכנון רחב יותר מהלגיון הרומאי.
הפלנקסים ביצעו שבע התקפות, אך לא הצליחו לחדור את שורות הלגיון. הוא פגש באויב שהיה חזק יותר מכל מי שפגש אי פעם. הרומאים ביצעו שבע התקפות, אך הם לא הצליחו לשבור את הפלנקס, והקרב היה באוויר. בשלב מסוים, הקרב הפך כל כך חזק עד שפירוס - כשהבין שאם ייפול בקרב, חייליו יאבדו לב וירוצו - החליף שריון עם אחד משומרי הראש שלו. שומר ראש זה נהרג לאחר מכן, והידיעה התפשטה בשורות שפירוס נפל. כוחו החל להתנדנד, והרומאים השמיעו צהלה רועמת עם השתלשלות העניינים. כשהוא קולט את גודל המצב, רכב פירוס קדימה, חשוף ראש, לפי קווים של אנשיו כדי להראות שהוא עדיין חי. הפגנת גבורה זו חיזקה את נחישותם. תרועה עצומה עלתה מהקו היווני, והקרב נמשך.
מאחר שלא הצליח להשיג הישגים משמעותיים בפעולה, פירוס שחרר את פילי המלחמה שלו, שהוחזקו בהיכון עד אז. הפרשים הרומיים איימו על האגף שלו חזק מדי. מזועזעים למראה היצורים המוזרים והנוהלים הללו שאיש לא ראה קודם לכן, ברחו הסוסים הפילו את הרוכבים מגביהם ורמסו את חיילי הרגלים. (הרומאים קראו לאחר מכן לפילים Lūca bōs, 'שור לוקאני', על שם המיקום של המפגש הראשון שלהם עם פילים.). פירוס שיגר אז את הפרשים התסליים שלו בין הלגיונות הלא מאורגנים, מה שהשלים את תבוסתם של הרומאים. הרומאים נפלו לאחור מעבר לנהר ופירוס החזיק בגדה.
אבדות בקרב

לדעתו של דיוניסיוס איבדו הרומאים 15,000 חיילים ואלפים נלקחו בשבי; הירונימוס קובע שנלקחו בשבי 7,000 איש. דיוניסיוס הסתכם בהפסדיו של פירוס בסביבות 11,000 חיילים, 3,000 לפי הירונימוס. כך או כך, זה יכול להיחשב לראשוני ניצחונות הפירוס שלו נגד רומא.
לאחר הקרב

לאחר הקרב הגיעה לפירוס תגבורת מדרום איטליה. היוונים מרגיום שרצו להצטרף אליו נטבחו על ידי חיילים רומאים בפיקודו של דקיוס ויבליוס, שהוכרז כשליט העיר. פירוס החל אז לצעוד לעבר רומא. הוא כבש ערים קטנות רבות בקמפניה, וכוחותיו שדדו את לאטיום. צעדתו הופסקה באנאני, מהלך יומיים מרומא, כאשר פגש את הצבא הקונסולרי הרומי האחר בפיקודו של טיבריוס קורונקניוס. פירוס חשש שאין לו מספיק חיילים להילחם, וידע שלאווינוס וברבולה צועדים כנראה מאחוריו. במקום לתקוף, הוא נסוג והרומאים לא רדפו אחריו.
הערות שוליים

↑  André Piganiol, Un essai sur les origines de Rome, עמ' 183
↑  טיטוס ליוויוס, 8, Ab Urbe seasoned books, כרך VIII, עמ' 14: הלגיונות היו מורכבים מ-5,000 חיילי רגלים ו-300 פרשים בזמן המלחמה הלטינית.
1 2  פוליביוס, 20, היסטוריות, כרך VI, עמ' 8-9
1 2 3  "Heraclea"
| מלחמת פירוס |
| --- | --- | --- |
| זירת חצי האי האפניני | הרקלאה • אסקולום • ונוסיה • רגיום • קרניטה • בנוונטום | Pyrrhic War Italy en |
| הזירה הסיציליאנית | סירקוסאי • אריקס • ליליבאיום • מסינה | Pyrrhic War Italy en |
קרב הרקלאה המתואר ב"סיפורה של רומא" (בערך 1912).
חטיפת טיסה 706 של אייר וייטנאם

| --- | --- |

מטוס בואינג 727 של אייר וייטנאם, תמונה משנת 1974
 תאריך:  15 בספטמבר 1974 
 מיקום:  נמל התעופה של דה נאנג, דרום וייטנאם
 גורם:  חטיפת מטוס
 קואורדינטות:  11°38′00″N 108°57′00″E﻿ / ﻿11.63333333°N 108.95°E﻿ / 11.63333333; 108.95
 הרוגים:  75
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  בואינג 727
 מספר זנב:  XV-NJC
 מוצא:  דה נאנג
 יעד:  סייגון
 מפעיל:  חברת אייר וייטנאם
 נוסעים:  66 + חוטף
 אנשי צוות:  8
 he
 
טיסה 706 של אייר וייטנאם נחטפה ב-15 בספטמבר 1974 לאחר המראתה מנמל התעופה של העיר דה נאנג בדרום וייטנאם. האירוע הסתיים בהתרסקות המטוס ליד העיר פאן ראנג, תוך הריגת כל 75 יושבי המטוס.
הטיסה

המטוס מדגם בואינג 727-121C המריא מדה נאנג בדרכו לסייגון בירת דרום וייטנאם בשעה 02:12 כשעליו 67 נוסעים ושמונה אנשי צוות. 18 דקות לאחר ההמראה הודיע צוות הטיסה לבקרה האווירית בסייגון כי המטוס נחטף על ידי חוטף בודד, שהיה חמוש בשני רימוני יד. התברר כי החוטף הוא ריינג'ר מצבא דרום וייטנאם בשם לה דוק טאן. הוא הורד זה מקרוב מדרגת סרן לדרגת סגן לאחר שגנב שתי מכוניות בדה נאנג. הוא פילס את דרכו אל המטוס בערמה דרך מחסומי הביטחון בנמל התעופה.
החוטף דרש שהמטוס יטוס לעיר האנוי שבצפון וייטנאם. למרות זאת פנה המטוס דרומה והגיע לשדה התעופה של העיר פאן ראנג, כ-400 קילומטרים מדרום לדה נאנג. המטוס התקרב לנחיתה בשדה, אך צוות הטיסה הפסיק את תהליך הנחיתה. אז פנה המטוס שמאלה ונסק לגובה של 300 מטרים. לאחר מכן צלל המטוס אל הקרקע והתרסק.
סיבת ההתרסקות לא התבררה, אך משערים שהחוטף פוצץ את רימוני היד שהיו ברשותו לאחר שהבין שצוות הטיסה לא ציית להוראותיו.
אחרית דבר

כחצי שנה לאחר החטיפה, באפריל 1975, חדלה חברת אייר וייטנאם להתקיים לאחר נפילת סייגון וכיבוש דרום וייטנאם על ידי צבא צפון וייטנאם.
איבי הנחל

| --- | --- |
סמל איבי הנחלסמל איבי הנחל
 מדינה:  ישראל ישראל
 מחוז נוסף:  מחוז יהודה ושומרון
 תאריך ייסוד:  1999
 גובה:  800 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בשכונה:  56  משפחות (2022)
 קואורדינטות:  31°36′19″N 35°13′12″E﻿ / ﻿31.6053°N 35.22°E﻿ / 31.6053; 35.22 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) אבי הנחל(למפת הרי ירושלים רגילה) אבי הנחל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אבי הנחל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אבי הנחל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הנוף הנשקף מאבי הנחל לכיוון דרום מזרח. בתמונה נראים היישוב מעלה עמוס ומדבר יהודה
אִבֵּי הנחל היא התנחלות בגוש עציון, השוכנת בתחום המתאר של היישוב מעלה עמוס, השייך למועצה אזורית גוש עציון, בגובה ממוצע של כ-800 מטר מעל פני הים. אבי הנחל צופה אל עבר ים המלח והרי ירדן ממזרח, הר הרודיון וירושלים מצפון ונחל ערוגות ממערב ומצדה הדרומי שוכנת שמורת הטבע אל כנוב.
שם

ההתנחלות נקראת כשם ספרו של הרב ישראל אודסר אב"י הנחל - ומיוסד על הכתוב בשיר השירים: ”אֶל גִּנַּת אֱגוֹז יָרַדְתִּי לִרְאוֹת בְּאִבֵּי הַנָּחַל לִרְאוֹת הֲפָרְחָה הַגֶּפֶן הֵנֵצוּ הָרִמֹּנִים” (מגילת שיר השירים, פרק ו', פסוק י"א). השם "אִבֵּי" רומז לשמו של רבי ישראל בער אודסר בראשי תיבות, ו"נחל" מרמז על רבי נחמן מברסלב שאמר על עצמו "ועכשיו יש נחל נובע מקור חכמה". הספר כולל מכתבים והערות של הרב אודסר, ועיקרו 152 מכתבים לנשיא המדינה זלמן שזר.
הקמה והתפתחות

היישוב הוקם כמאחז בתחילת 1999 בידי חסידי ברסלב מתלמידי רבי ישראל בער אודסר ששאפו לגור קרוב לטבע.
עם הקמתו, המאחז זכה לתמיכה של מדינת ישראל. משרד השיכון מימן תשתיות: 950,000 ₪[דרושה הבהרה] ואושר חיבור חשמל למקום. תוואי מרכיבי הביטחון אושר עקב דרישה מבצעית של צה"ל. 10 מבנים יבילים שונעו למקום באישור עוזר שר הביטחון להתיישבות. למתיישבים יש הסכם הקצאה מההסתדרות הציונית, עד ינואר 2029.
משנת 2002 החלו להצטרף ליישוב משפחות שאינן נמנות עם חסידי ברסלב. כיום גרות במקום כ-56 משפחות, מרביתן של דתיים לאומיים. כל התושבים מתגוררים בקרוואנים. ביישוב פועלים מעון לפעוטות, גן ילדים, סניף בני עקיבא לילדים ולנוער ומקווה לנשים ולגברים.
באוגוסט 2019 אישרה ועדת התכנון העליונה במנהל האזרחי את קידום הקמתן של 98 יחידות דיור ביישוב. באפריל 2021, החלו העבודות בשטח להקמת הבתים
ב-2022 הוכר כשכונה של היישוב מעלה עמוס.
גלריית תמונות

פנים בית הכנסת באבי הנחל
צדו המזרחי של אבי הנחל