stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאל עלי
הערות שוליים

↑  בנו ליג' ייאסו העניק לו בשנת 1914 את התואר נגוס (מלך) וואלו, אולם יש על כך מחלוקת מכיוון שייאסו עצמו לא הוכתר רשמית לקיסר.
1 2  Harold G. Marcus, The Life and Times of Menelik II: Ethiopia 1844-1913 (Lawrenceville: Red Sea Press, 1995), p. 35
↑  Marcus, Menelik II, p. 53
↑  Marcus, Menelik II, p. 58
↑  George Fitz-Hardinge Berkeley, Campaign of Adowa (1902), quoted in Lewis, Fashoda, p. 118.
↑  Mockler, Haile Sellassie's War (New York: Olive Branch Press, 2002), p. 385
↑  Gebre-Igziabiher Elyas, Prowess, Piety, and Politics: The Chronicle of Abeto Iyasu and Empress Zewditu of Ethiopia (1909-1930), translated by Edward Molvaer (Köln: Rüdiger Köppe, 1994), pp. 372-375
↑  Harold G. Marcus, Haile Sellassie I the Formative years: 1892-1936 (Lawrenceville: Red Sea Press, 1996), pp. 25f
↑  Gebre-Igzabiher Elyas, Chronicle, pp. 400f
מגפת הקורונה בלבנון

| --- | --- |
 תקופת המגפה:  פברואר 2020 – הווה (כ־4 שנים)
 במדינות או באזורים:  לבנון לבנון
 פתוגן:  נגיף ה-SARS-CoV-2
 מקור המגפה:  איראן קום, איראן
 מקרי מוות:  10,914 ‏
 מקרי הדבקה:  1,237,556‏   • 139,055 מהם חולים פעילים     • 74 מתוכם במצב קשה
 הבריאו:  1,087,587 ‏
 
מגפת הקורונה, בה חלו רבים במחלת נגיף הקורונה בלבנון, התפשטה אל המדינה בסוף פברואר 2020.
התפשטות המגפה

ב-21 בפברואר הודיעה לבנון על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. מדובר באישה בת 45 אשר חזרה למדינה לאחר ביקור בקום, שבאיראן ונמצאה חיובית לנגיף הקורונה, לאחר מכן הועברה לבית חולים בביירות.
ב-10 במרץ הודיעה לבנון על מקרה מוות ראשון בשטחה כתוצאה מהדבקה בנגיף הקורונה.
ב-15 במרץ הודיע נשיא לבנון, מישל עאון על מצב חירום רפואי לאומי בכל רחבי המדינה עקב התפשטות נגיף הקורונה. בנוסף על כך, הכריזה ממשלת לבנון על סגירתו של נמל התעופה הבין-לאומי רפיק אל-חרירי החל מ-18 במרץ למשך שבועיים.
ב-21 במרץ הפציר ראש הממשלה הלבנוני, חסאן דיאב בנאום טלוויזיוני בתושבי לבנון ליישם "עוצר עצמי", והוסיף כי העוצר יאכף ביתר שאת על ידי כוחות הביטחון.
ב-26 במרץ, הטילה לבנון עוצר חלקי משעה 7 בערב עד השעה 5 בבוקר כדי להאט את התפשטות הנגיף.
ב-2 באפריל נפטרה שגרירת הפיליפינים בלבנון, ברנרדיטה קטלה (אנ'), מנגיף הקורונה בביירות בגיל 62. היא הייתה הדיפלומט הפיליפיני הראשון שנכנע למחלה. ארגון Human Rights Watch פרסם דו"ח לפיו לפחות 21 עיריות לבנוניות הציגו מגבלות מפלות על פליטים סורים שאינם חלים על תושבי לבנון כחלק ממאמציהם להילחם בנגיף הקורונה, תוך פגיעה בתגובת הבריאות הציבורית במדינה.
ב-9 באפריל האריך הקבינט הלבנוני את הסגר הכללי במדינה, שהחל ב-15 במרץ והוארך ב-26 במרץ, למשך שבועיים נוספים עד 26 באפריל. לאחר מכן, החלו הקלות שונות.
ב-22 באפריל, התגלה מקרה קורונה ראשון במחנה פליטים בלבנון. החולה – אשה פלסטינית.
ב-2 מאי, הוחמרו ההגבלות והחל סגר. נכון לאמצע מאי, התמודדה לבנון עם גל שני של המגפה אחרי ירידה בתחלואה.
התחלואה המשיכה לגבוה עד אמצע אוגוסט ואז התייצבה. כשבועיים קודם, הממשלה סגרה את בתי התפילה, בתי הקולנוע והמועדונים, וביטלה אירועי תרבות וספורט. המדינה התמודדה התמודדה גם עם הפיצוץ בנמל בירות והשלכותיו. ב-19 באוגוסט, הממשלה הודיעה כי תטיל סגר מחודש למשך שבועיים במדינה, כדי לעצור את העלייה בתחלואה בנגיף שהגיע כשבועיים לאחר הפיצוץ בביירות. במסגרת הסגר, נסגרו השווקים, מרכזי הקניות, חדרי הכושר והבריכות, ובנוסף הוכרז עוצר כללי בלילות.
עד 8 בספטמבר התחלואה ירדה באיטיות. לאחר מכן, העלייה חזרה עד התייצבות בסוף ספטמבר. עד סוף אוקטובר דווח על כ-1000–1500 מאומתים בממוצע ואחר כך הממוצע היה כ-2000.
ראש ממשלת המעבר בלבנון חסאן דיאב הודיע על סגר מוחלט החל מ-14 בנובמבר, זאת לאחר שבתי החולים הודיעו כי הגיעו לקו האדום מבחינת תפוסה ולא יוכלו להמשיך לקלוט חולי קורונה.
בתחילת 2021 היה עומס עצום על בתי החולים בלבנון ומחסור במיטות, בעיקר במחלקות לטיפול נמרץ כשאזרח ביקש להודיע מראש על כוונתו להגיע לבית החולים, הוא נענה כי אין בו עוד מקום, ועליו למצוא דרך אחרת. ממשלת המעבר, בראשות חסאן ריאב, הכריזה על סגר למשך שלושה שבועות, שכולל עוצר מהשעה 18:00 עד 5:00, והגבלת תנועת המכוניות, כך שמדי יום יוכלו לנוע לסירוגין מכוניות שנושאות לוחיות זיהוי שעליהן מספרים זוגיים או אי-זוגיים. בתוך יומיים התברר לממשלה כי גם הצעדים הללו אינם מספיקים, ובתחילת השבוע היא דנה באפשרות להטיל סגר הדוק יותר, הכולל עוצר מלא. ב-13 בינואר החל הסגר הכולל עוצר. חנויות מזון ומכולת יפעלו רק באמצעות שירות משלוחים.
אמצעי מנע וניסיונות לבלימת הנגיף > חינוך

ב-28 בפברואר הודיע שר החינוך טרק אל-מג'וזוב על סגירת כל מוסדות החינוך החל מ-29 בפברואר עד 8 במרץ. כמה מהאוניברסיטאות, כולל האוניברסיטה האמריקאית של ביירות (אנ') והאוניברסיטה הלבנונית האמריקאית (אנ')ו ואוניברסיטת סן-ג'וזף תפסו את ההחלטה כמחמירה שלא לצורך, וקראו לקבל החלטות מבוססות ראיות כדי להימנע מפאניקה מיותרת. האוניברסיטאות עמדו בסופו של דבר בהחלטה וסגרו לאחר דיונים עם שר החינוך ומשרד החינוך הלבנוני (אנ'). האוניברסיטה האמריקאית בביירות הקימה כתוצאה מכך ועדת מומחים לייעוץ עצמאי למגפה.
ב-6 במרץ הצהיר שר הבריאות חמד חסן כי "לבנון כבר לא נמצאת בשלב של בלימת נגיף הקורונה" בעקבות כניסתם של מקרים חדשים ללבנון שהגיעו ממדינות שהוגדרו בעבר כמי שאינן נגועות, והפציר באוכלוסייה לנקוט אמצעי מניעה כמו הימנעות ממקומות ציבוריים, כמו אתרי נופש ותיאטראות. בעקבות הצהרה זו הורחבה סגירתם של בתי ספר, אוניברסיטאות ומשפחתונים ל-14 במרץ.
אמצעי מנע וניסיונות לבלימת הנגיף > דת

בתגובה למגפה החליטו כמה מוסדות דת בלבנון לפעול לשינוי שיטות טקס מסורתיות כדי לבלום את התפשטות הנגיף. כנסיות ומסגדים נוקו וחוטו, והנהיגו שינויים. בתוך קהילות נוצריות, כנסיות רוקנו גופנים של מים קדושים, ושינו את טקס אכילת הלחם הקדוש. באופן דומה, בתוך קהילות מוסלמיות, הומלץ לאנשים להשתמש בשטיחי התפילה שלהם ולעשות ניקוי טקסי בבית. שתי המפלגות הדתיות הורו והמליצו על ברכות ללא טלטול ידיים או נשיקות.
אמצעי מנע וניסיונות לבלימת הנגיף > מקומות ציבוריים ועסקים

ב-21 בינואר, שבועות לפני אישור התיק הראשון בלבנון, הודיעה התאחדות הכדורגל הלבנונית (אנ') כי יפסיקו את המשחקים מסיבות כלכליות. השעיה זו גרמה לביטול כל משחקי הנותרים של עונת ליגת העל הלבנונית 20–2019 (אנ').
ב-6 במרץ, הודיעה לבנון על סגירת כל חדרי כושר, בתי קולנוע, תיאטראות ומועדוני הלילה ברחבי המדינה.
ב-11 במרץ הודיעה לבנון על סגירת כל המסעדות ברחבי המדינה.
ב-12 במרץ דווח כי רוב הקניונים ברחבי המדינה נסגרו עקב התפשטות הנגיף.
אמצעי מנע וניסיונות לבלימת הנגיף > ממשלה

ב-9 במרץ הודיעה לבנון על הפסקת פעילותו של הפרלמנט הלבנוני, כתוצאה מכך הפרלמנט סגר את שעריו. כל האנשים הונחו על ידי הממשלה להישאר בבית והצבא התבקש להתערב בהוראת נשיא לבנון וראש ממשלה.
ב-12 במרץ הודיעה הממשלה כי שירות האינטרנט באמצעות הספק הציבורי אוגרו (אנ') יועצם בסוף חודש אפריל, כדי לעודד את המשתמשים להישאר בבית. חברות אינטרנט פרטיות אחרות וחברות קווי טלפון עקבו אחר כך עם הנחות/העלאות דומות עבור לקוחותיהן.
טכנולוגיה

ב-21 בפברואר 2020 האתר הלבנוני הבינלאומי, "מרכז המידע הלבנוני", היה האתר הלבנוני הראשון שסיקר באופן רשמי את מצב נגיף הקורונה בלבנון, ובו העמוד "לבנון נגיף הקורונה (COVID-19)", וכך, היה הראשון שסיפק מספרי חירום ומקרים רשמיים, המלצות וייעוץ לא מסחריים המבוססים על מדע והמצב בפועל בשטחי לבנון.
ב-12 במרץ אתר תקשורת בלבנון, The961, הודיע על שיגור של גשש חי המפקח על מספר המקרים שאושרו, מקרי מוות והתאוששות בלבנון בזמן אמת, תוך הפניית ידנית לשלושה מקורות באמצעות תקשורת ישירה עם משרד הבריאות, ארגון הבריאות העולמי והצלב האדום הלבנוני. בכתב ההכרזה, הסביר מייסד The961, אנתוני קנטרה, את התסכול מהיעדר מידע עקבי וברור כמניע. הדף הייעודי כולל גם את החדשות האחרונות, עדכונים ושאלות נפוצות סביב נושא נגיף הקורונה.
ב-19 במרץ, שר ההסברה הלבנוני, מנאל עבדול סמאד השיק אתר ממשלתי המוקדש להתפרצות נגיף הקורונה בלבנון. עם זאת, עדכוני האתר עשויים להיות תלויים במגבלות הזמינות של המשרד.
פוליטיזציה

מכיוון שהחולה הראשונה הגיעה בטיסה מהעיר קום שבאיראן, האשימו אזרחים לבנונים ואמצעי תקשורת בלבנון את איראן וחזבאללה בשתיקה בנושא ואי נקיטת צעדים הכרחיים. חלק האשימו את איראן בכך שהביאה את הנגיף למדינה. לאחר מכן הזהיר שר ההסברה, מנאל עבדול-סמד, מפני מעורבות של מתיחות פוליטית במגפה.
השפעה כלכלית

עקב התפרצות נגיף הקורונה, דווח במדינה על אי תשלום משכורות. המשבר כלכלי שיצר הנגיף הותיר את עניי לבנון עם מעט אמצעים להתמודדות עם תלאות נוספות. עקב המאבק במגפה, המחאות נגד ממשלת לבנון פסקו לתקופה ובהמשך הן חזרו על רקע המצב הכלכלי.
מחלוקות

רשויות הרפואה בלבנון התמודדו עם מחסור משמעותי בערכות לאבחון הנגיף בתוך ההתפרצות. אל-ג'זירה דיווחו כי למהגרים ללא תעודות אין גישה לבדיקות. פליטי מלחמת האזרחים בסוריה חיים במחנות פליטים צפופים עם תנאים סניטריים ירודים ומעט מים. לרובם חסרים היתרי תושבות וחוששים שיגורשו לסוריה אם יבקשו בדיקה או טיפול.
מייקל אמיר מורייו

מייקל אמיר מורייו (בספרדית: Michael Amir Murillo; נולד ב-11 בפברואר 1996) הוא כדורגלן פנמי המשחק בעמדת המגן הימני באולימפיק מרסיי.
קריירת מועדונים

מורייו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של סן פרנסיסקו פנמה וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת כשהיה בן 18. ב-25 באוקטובר 2015 מורייו הבקיע את שני השערים הראשונים שלו עבור המועדון בניצחון 2–1 על אליאנסה פנמה.
ב-18 בפברואר 2017 מורייו הושאל לניו יורק רד בולס עד לסיום העונה. ב-29 ביולי 2017 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 0-4 נגד מונטריאול אימפקט. ב-11 בנובמבר 2017 חתם על חוזה בקבוצה. ב-1 באוגוסט 2018 נכלל בנבחרת האולסטאר של ה-MLS לקראת משחק נגד יובנטוס והפך לפנמי הראשון שנכלל בנבחרת.
ב-6 בדצמבר 2019 חתם באנדרלכט מליגת העל הבלגית. ב-23 בפברואר 2020 מורייו הבקיע את השער הראשון שלו בקבוצה בניצחון 1-3 נגד אויפן.
ב-30 באוגוסט 2023 מורייו חתם בלאולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית.
קריירה בינלאומית

בשנת 2016 מורייו זומן לסגל נבחרת פנמה. ב-15 במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1-0 לניקרגואה. בהופעה הבאה שלו בנבחרת הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד מרטיניק.
מורייו השתתף עם הנבחרת 3 פעמים בגביע הזהב של CONCACAF, קופה אמריקה 2024 ומונדיאל 2018.
תארים

קופה פנמה: 2015
מגן האוהדים: 2018
משחק האולסטאר של ה-MLS: 2018
מנזר סימינוב

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מנזר, סימן נוף 
 מיקום:  דנילובסקי ראיון 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־14
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־14 
 תאריך פירוק:  1920 
 קואורדינטות:  55°42′50″N 37°39′26″E﻿ / ﻿55.71389196°N 37.6571701°E﻿ / 55.71389196; 37.6571701
  (למפת מוסקבה מוגדלת) מנזר סימינוב(למפת מוסקבה רגילה) מנזר סימינוב
 
ציור של המנזר בצבעי מים משלהי המאה ה-19.
מגדלי המנזר יוצאי דופן בצורתם ובסגנונם השונה ממגדלים מנזרים בפרט ומגדלים בכלל שנבנו ברחבי רוסיה.
מנזר סימונוב (ברוסית: Симонов монастырь) הוא מנזר הממוקם בנפת דנילובסקי, דרום העיר מוסקבה.
היסטוריה

המנזר נוסד בשנת 1370 על ידי הנזיר פאודור, אחיינו ותלמידו של הקדוש הנוצרי סרגיוס מראדונז', על אדמות שהיו שייכות לסימאון חוברין (על שמו נקרא המנזר).
בשנת 1379 הועבר מיקום המנזר כק"מ מזרחה ממקומו המקורי (במקום המקורי ניצבת כיום כנסיית סימונוב הישנה).במהלך המאה ה-15 היה המנזר למנזר העשיר ביותר במוסקבה. המנזר שימש כמרכז לידע, והתגוררו ועבדו בו הנזירים ואסיאן פטריקיב ומקסימוס היווני. בשנת 1405 הוקמה במנזר קתדרלה, אשר לימים הורחבה במצוות איוואן האיום.
בשל מיקומו של המנזר, מדרום למוסקבה על אם הדרך המובילה אל העיר, ובשל חשיבותו האסטרטגית נבנו ביצורים רבים סביב המנזר בשנות ה-40 של המאה ה-17 והמנזר הפך למעשה למוצב המגן על מוסקבה מדרום. במסגרת הקמת הביצורים נבנה במנזר מגדל פעמונים הדומה בצורתו למגדל הפעמונים של איוואן הגדול שבקרמלין.
המנזר נהרס בשנת 1923 על ידי הבולשביקים והוקם באתרו מפעל לייצור מכוניות. שלושה ממגדלי המנזר שנבנו במאה ה-17 נותרו על מכונם. בעקבות נפילת ברית המועצות, והשבת שטחי המנזרים לכנסייה הרוסית הודיעה ממשלת רוסיה כי היא מתכוונת לשקם את המנזר ההרוס.
מחלף המוביל

| --- | --- |

מחלף המוביל, ספטמבר 2021
 תאריך הקמה:  אוגוסט 2012
 מיקום:  אלון הגליל
 כבישים במחלף:    כביש 77   כביש 79
 אתרים סמוכים:  יפתחאל, מאגר אשכול והמוביל הארצי
 קואורדינטות:  32°45′29″N 35°13′58″E﻿ / ﻿32.75818056°N 35.23283056°E﻿ / 32.75818056; 35.23283056
 
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) מחלף המוביל(למפת הגליל המערבי רגילה) מחלף המוביל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף המוביל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף המוביל
 
מחלף הַמּוֹבִיל הוא מחלף ראשי בגליל התחתון, בסמוך לאלון הגליל, בו מצטלבים כביש 77 וכביש 79. המחלף נקרא על שם המוביל הארצי, שמאגר אשכול שלו נמצא בסמוך למחלף. המחלף מאפשר נסיעה רצופה ללא רמזורים או צמתים בכביש 77. כמו כן מאפשר המחלף את כל שמונת כיווני המעבר האפשריים בין הדרכים.
המחלף מקשר את דרום הארץ ומרכזה לכנרת, הגליל העליון והגולן, וכמו כן משרת את תושבי עמק יזרעאל ונצרת.
תולדות הצומת

צומת המוביל היה לצומת, עם פתיחת הקטע של כביש 77 מהסוללים לצומת גולני, במרץ 1980. במשך מספר שנים היה צומת T. עם פתיחת הקטע המערבי של כביש 77 מצומת המוביל לרמת ישי בשנת 1985, היה צומת המוביל לצמד של צומתי T.
הצומת אופיין במשך שנים רבות בעומסי תעבורה. באוקטובר 2009 החלה החברה הלאומית לדרכים בביצוע מפעל רחב היקף להפחתת העומס בצומת על ידי הסבתו למחלף. החלק העיקרי במפעל כלל הקמת גשר באורך כ-120 מטרים לאורכו של כביש 77. לצורך הקמתו, נבנה מעקף באזור הצומת, אשר שימש את התעבורה עד לפתיחת הגשר לתנועה ביולי 2011. במסגרת תוכנית שיפור התעבורה אל המחלף, הורחב גם קטע כביש 77 המחבר בין צומת ישי למחלף המוביל, שהפך לכביש דו-נתיבי בכל כיוון ומהירות הנסיעה המותרת בו על פי החוק הועלתה ל-100 קמ"ש. במקביל, הורחב גם כביש 79 לכביש דו-נתיבי בכל כיוון והעבודות בו הסתיימו בראשית 2012.
הגשר לנוסעים מדרום לצפון על כביש 77 נחנך ב-6 ביולי 2011. ב-18 ביולי 2011 נפתח על הגשר הנתיב לנוסעים מצפון לדרום על כביש 77.
ארכאולוגיה

במסגרת העבודות להקמת המחלף, הוקדשה תשומת לב מיוחדת לאתר הארכאולוגי יפתחאל המצוי בלבו של המחלף. במסגרת עבודות ההצלה שמומנו על ידי החברה הלאומית לדרכים התגלו שבע שכבות וממצאים נדירים המעידים על מרכזיותו של היישוב במקום לפני כ-10,000 שנה.
הערות שוליים

↑  היום ייחנך כביש הסוללים צומת גולני, מעריב, 12 בפברואר 1980
↑  מפת האזור, מעריב, 6 במרץ 1987
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף זרזיר | צמתים ומחלפים בכביש 77 | הבא: מחלף הושעיה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף יפתחאל | צמתים ומחלפים בכביש 79 | הבא: מחלף הסוללים |
צומת המוביל בעיצומן של העבודות להסבתו למחלף, 2011
מיכאל פוסטן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בספטמבר 1899 טיגינה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  12 בדצמבר 1981 (בגיל 82) קיימברידג', הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  היסטוריה כלכלית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אודסה 
 מוסדות:  יוניברסיטי קולג' לונדון  בית הספר לכלכלה של לונדון 
 פרסים והוקרה:  עמית אקדמיית ימי הביניים של אמריקה (1967)  Knight Bachelor  עמית האקדמיה הבריטית 
 בן או בת זוג:  סינתיה פוסטן (8 בדצמבר 1944–?)  איילין פאואר 
 צאצאים:  בזיל דייוויד פוסטן, אלכסנדר הנרי קפל פוסטן 
 
סר מיכאל מואיזי פוסטן (1898–1981) היה היסטוריון כלכלי יהודי-בריטי, ממייסדי תחום ההיסטוריה הכלכלית.
קורות חיים

פוסטן נולד בטיגינה בבסרביה, שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית, לאב יהודי ליטאי ואם המושרשת בתרבות הרוסית מבריטניה. החל ללמוד באוניברסיטת סנקט פטרבורג אבל בגלל מלחמת העולם הראשונה הוא נאלץ לעזוב[דרושה הבהרה] ועבר ללמוד באוניברסיטה באודסה כלכלה ומשפטים. באודסה. היה ממייסדי תנועת צעירי ציון הלא סוציאליסטים ופעיל בהחבר. בשנת 1917 גויס לצבא ועם פרישת רוסיה מהמלחמה הוא עבר ללמוד באוניברסיטת קייב. בראשית 1920 הוא שב לבסרביה והיה לפעיל ציוני ותוך חודשים מעטים היה לאישיות מרכזית בתנועה הציונית בבסרביה. 
נשלח לקישינב לייסד בה את העיתון הציוני דער איד.[דרושה הבהרה] והזמין את מיכאל לנדאו לבוא איתו וביחד הם יסדו את העיתון.
בסתיו 1920 הוא נשלח ללונדון להשתתף ב"ועידה השנתית" של ההסתדרות הציונית העולמית. לאחר הוועידה הוא החליט להישאר ללמוד בבית הספר לכלכלה של לונדון, בה החל בלימודי תואר ראשון בשנת 1921. כדי להתפרנס בתקופת הלימודים הוא עבד בלילות בבית דפוס. בנוסף, הוא שיתף פעולה עם העיתון אונזער טריבונע של מאיר גרוסמן וזאב ז'בוטינסקי, דבר שהביא לריחוק בינו ובין חבריו מהעבר שהיו ממתנגדי ז'בוטינסקי.
לאחר קבלת תואר הראשון, המשיך לתואר שני בהנחיית איילין פאואר, ולאחר מכן היה לעוזר מחקר שלה והם נישאו. בעקבות פאואר הוא התמקד בהיסטוריה הכלכלית של ימי הביניים. בשנים 1927 הוא היה מרצה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון ואז עבר להרצות בבית הספר לכלכלה.
בשנת 1934 החל לערוך את כתב העת Economic History Review תפקיד בו החזיק עד 1960. ב-1935 הוא עבר לקיימברידג', ובשנת 1938 הוא קיבל את הקתדרה להיסטוריה כלכלית בקיימברידג'.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא מונה לראש המחלקה הרוסית במשרד הלוחמה הכלכלית, והוא נשלח לשגרירות בריטניה במוסקבה. אולם בהגיעו ליוון בדרכו למוסקבה נודע לו שברית המועצות סירבה לתת לו ויזה, ככל הנראה בגלל איבתו הגלויה לקומוניזם. בשובו ללונדון הוא הוזמן על ידי ויליאם קיית' הנקוק לכתוב את ההיסטוריה של הייצור המלחמתי, עבור סדרה של היסטוריה כלכלית שהכין.
עם השנים, פוסטן התרחק מכל פעילות ציונית, אך היה תורם לקרן היסוד. הוא נשא דוכסית אנגליה לא יהודיה אחרי מותה של פאואר וממנה נולדו לו שני בנים.
טענה מרכזית במחקריו ההיסטוריים של פוסטן, הייתה שלפני תקופת המוות השחור, גידול האוכלוסייה בבריטניה מהער[דרושה הבהרה] ואמצעי המחייה לא הספיקו לספק מקורות מחייה לאוכלוסייה. לטענתו, בהתאם למשנתו של תומאס מלתוס, המוות השחור אפשר לאוכלוסייה שהצטמצמה תנאי מחיה מספקים.[דרושה הבהרה]
הערות שוליים

1 2  Jim Davidson, A Three-Cornered Life: The Historian W. K. Hancock, UNSW Press, 2010, page 191
↑  מיכאל לנדאו, מאבק חיי, רמת גן: הוצאת מסדה, עמוד 45
↑  Michael Bentley, Modernizing England's past: English historiography in the age of modernism, page 122
↑  A historical dictionary of British women, page 359
↑  Michael Moïssey Postan, Fact and relevance: essays on historical method, pages 169-170
↑  מיכאל לנדאו, מאבק חיי, מסדה, עמוד 46
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462742805171  PLWABN: 9810694809305606  BIBSYS: 90195012  BNE: XX1075512  BnF: cb11920383m (data)  CANTIC: a12339362  CiNii: DA0179948X  GND: 12244759X  ICCU: RAVV011621  ISNI: 0000 0001 2128 0513  LCCN: n50019821  NDL: 00453181  NKC: vse2009515556  NLA: 36550963  NLK: KAC2018N7458  NTA: 068858086  RERO: 02-A003707140  SELIBR: 233710  SNAC: w6mr07zf  SUDOC: 02708017X  Trove: 1287425  VcBA: 495/242709  VIAF: 36923273   WorldCat (עם VIAF): 36923273
מחלף המעפילים

| --- | --- |
 מיקום:  הרצליה
 כבישים במחלף:    כביש 20 רחוב המעפילים
 מסילות במחלף:  מסילת החוף
 קואורדינטות:  32°10′45″N 34°49′32″E﻿ / ﻿32.179055555556°N 34.825527777778°E﻿ / 32.179055555556; 34.825527777778
 
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) מחלף המעפילים(למפת נתניה רגילה) מחלף המעפילים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף המעפילים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף המעפילים  he מחלף המעפיליםhe מחלף המעפיליםמפת  __ הרצליה (in English: Herzliya)  __ כפר שמריהו (in English: Kfar Shmaryahu) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רשפון (in English: Rishpon) (מועצה אזורית חוף השרון (in English: Hof HaSharon Regional Council)) מצפון-מזרח: __ רעננה (in English: Ra'anana) ממזרח: __ גבעת ח"ן (in English: Givat Hen) (מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council)), __ הוד השרון (in English: Hod HaSharon) מדרום: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ גליל ים (in English: Glil Yam) (מועצה אזורית חוף השרון), __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחלף המעפילים (ידוע גם בשמם "מחלף הרצליה צפון") הוא מחלף המקשר את נתיבי איילון (כביש 20) לרחוב המעפילים בכפר שמריהו שבמחלף משתנה שמו לרחוב מנחם בגין.
מבנה ומיקום

מחלף המעפילים הוא מחלף יהלום, שמפגשי הרמפות הכניסה והיציאה שלו לתוך נתיבי איילון הם צמתים מרומזרים.
כביש 531 נמצא צפונית למחלף בערך קילומטר אחד. צפונית-מערבית למחלף נמצא היישוב כפר שמריהו, ודרומית-מערבית למחלף נמצאת הרצליה פיתוח. מזרחית למחלף נמצא מרכז העיר הרצליה.
היסטוריה

המחלף נבנה בכמה שלבים במשך כ-15 שנים. תחילה נסלל המשך נתיבי איילון צפון, ממחלף שבעת הכוכבים עד לחיבור עם רחוב הבריגדה בהרצליה (בהמשך שונה שם הרחוב בקטע זה לרחוב מנחם בגין). המכרז לסלילת קטע זה פורסם בסוף 1999. אך העבודות להשלמת קטע זו התעכבו מאחר שבמקביל נבנתה תחנת רכבת חדשה בהרצליה, במקום התחנה הישנה שהייתה בתוואי המיועד לנתיבי איילון צפון. בנוסף שונה התכנון המקורי לדרישת עיריית הרצליה כך שכביש יהיה משוקע (כולל הקטע המערבי של כביש 531 המתחבר אליו), כך שיקטין באופן משמעותי הההפרעה לתושבים מבחינת רעש וזיהום אוויר. שיקוע האיילון הביא לכך שרחוב המעפילים נשאר במפלס המקורי שלו מעל נתיבי איילון שנסללו בשיקוע. קטע זה נפתח לבסוף לתנועה ב-4 בינואר 2005 כצומת פשוט המאפשר תנועה לכיוון הרצליה בלבד. המשך סלילת נתיבי איילון באופן מלא ממחלף שבעת הכוכבים למחלף המעפילים, הצריך גם את הסתת תוואי מסילת החוף באזור.
במקביל לסלילת הקטע הראשון במחלף נערכו דיונים על סלילת כביש הרוחב כביש 531, והמשך נתיבי איילון צפונה עד חדרה. בעיה נוספת שעיכבה את המשך פיתח רשת הכבישים באזור היה הצורך בהפקעת אלפי דונמים חקלאיים. לבסוף, ביולי 2012, זכתה חברת אשטרום במכרז לסלילת המשך נתיבי אילון והקטע המערבי של כביש 531, שכלל גם את הקמת מחלף המעפילים.
בפברואר 2012, נסגרו נתיבי איילון צפון בקטע המוביל למחלף, עקב מים שחלחלו לכביש משדות סמוכים וגרמו למהמורות בכביש שדרשו את שיקומו.
בינואר 2014, נסגר קטע הכביש המקשר את נתיבי אילון צפון לרחוב מנחם בגין, לטובת הקמת המחלף, שינוי תוואי הכביש, העברת נתיבי אילון מתחת לרחוב המעפילים וקישור עם כביש 531. ב-29 בדצמבר 2016 נחנך הקטע הראשון, בכיוון צפון בלבד, המאפשר חיבור לכביש 531 בכיוון מזרח. ב-7 באוגוסט 2018 נפתח לתנועה הקטע בכיוון דרום.
הערות שוליים

↑  אפי לנדאו, ‏הסכם בין גרמן למשרד התחבורה: נתיבי אילון צפון ייפתחו מצפון לדרום בשלבים, באתר גלובס, 29 ביולי 1999
↑  אפי לנדאו, ‏בתוך חודשיים צפוי מיכרז להמשך נתיבי איילון צפון, באתר גלובס, 9 באוגוסט 1999
↑  הארץ, איילון: הקטע בין שבעת הכוכבים לכפר שמריהו ייפתח במאי אף שרובו סלול, באתר TheMarker‏, 7 בספטמבר 2003
↑  גל ניסים, ‏ישוקע קטע הכביש בין מחלף שבעת הכוכבים למעפילים באיילון צפון, באתר גלובס, 6 באוקטובר 2002
↑  גל ניסים, ‏איילון צפון: מחר ייפתח לתנועה הקטע בין מחלף שבעת הכוכבים לדרך בגין בהרצליה, באתר גלובס, 3 בינואר 2005
↑  הארץ, בלחץ מועצת כפר שמריהו: מסילת הרכבת תוסט לתוואי נתיבי איילון, באתר TheMarker‏, 31 באוגוסט 2003
↑  הארץ, משרד האוצר: לסלול את כביש 531 מכפר שמריהו לגהה ככביש אגרה, באתר TheMarker‏, 4 באוקטובר 2003
↑  רויטל סלומון, ח"כ לאה נס וארגוני הירוקים קוראים לשר הפנים לשקול מחדש את החלטת הממשלה להאריך את נתיבי איילון עד חדרה, באתר TheMarker‏, 3 באוגוסט 2004
נתיבי השרון, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2004
↑  אבי בר-אלי, בעלי קרקעות בשרון: "סלילת כביש 531 תביא להפקעת אלפי דונמים בשווי 3 מיליארד דולר", באתר TheMarker‏, 14 בספטמבר 2006
נמרוד בוסו, קרקעות בכפר שמריהו הופקעו לצורך כביש - ובעליהן יפוצו ב-18 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 24 בינואר 2013
↑  דניאל שמיל, אשטרום תסלול קטע בכביש 531 ב-750 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 9 ביולי 2012
↑  דניאל שמיל, מחלף הרצליה צפון באיילון נסגר מהערב ל-3 ימים, באתר TheMarker‏, 6 בפברואר 2012
↑  אורן דורי, הקלה בפקקים? מהיום - קטע חדש בנתיבי איילון, באתר TheMarker‏, 28 בדצמבר 2016
↑  מירב מורן, פחות פקקים? לא ממש: נפתח החיבור בין כביש 531 לאיילון דרום, באתר TheMarker‏, 8 באוגוסט 2018
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף שבעת הכוכבים | מחלפים בנתיבי איילון | הבא: מחלף שמריהו מזרח |
מיכאל פולאק

ערך זה עוסק באחד ממייסדי העיר תל אביב. אם התכוונתם לאיש עסקים עברי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1862 קלווריה, ליטא 
 פטירה:  1912 (בגיל 50 בערך) תל-אביב, האימפריה העות'מאנית 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 
מיכאל פולאק (1862–1912) היה ממייסדי העיר תל אביב.
ביוגרפיה

פולאק נולד בשנת 1862 בקלווריה שבליטא לברוך בנדט ולחיה אסתר בנדט, והיה השני מארבעת ילדיהם. משפחתו הייתה דתית ציונית מכובדת ודוברת עברית. פולאק עלה לארץ ישראל בשנת 1906 בעודו בן 44, ומיד הצטרף לאגודת אחוזת בית. הוא נודע כנדבן גדול ובין היתר תרם לפתיחתה של הישיבה הראשונה באחוזת בית. בשותפות עם שלמה זלמן (לימים גיסו) הוא הגריל וזכה באחד מהמגרשים הגדולים בעיר. לאחר זמן קצר השותפות פורקה ומיכאל הקים במקום את ביתו בשנת 1909. מיכאל נפטר בשנת 1912 ממחלה שנגרמה מסיבוכי קיבה. זמן קצר לפני מותו, קרא לאחיו אהרון פולאק לבוא מליטא ולרשת אותו ואת רכושו. בית פולאק שימש שנים רבות לאחר מותו כבית מגורים ולאכסון מוסדות ואנשי ציבור.
הוקרה והנצחה

בית פולאק קרוי על שמו, נכון לשנת 2018 שוכנים שם מספר מפעלים.
ראו גם

מייסדי תל אביב
מייקל אייגן

| --- | --- |

 לידה:  11 בינואר 1936 (בן 88) פסאיק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 עיסוק:  פסיכולוג ופסיכואנליטיקאי
 חתימה:   
 
מייקל אייגן (באנגלית: Michael Eigen;‏ נולד ב-11 בינואר 1936) הוא פסיכולוג ופסיכואנליטיקאי יהודי-אמריקאי, מחברם של 26 ספרים בתחומים אלה.