stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צרות טובות (סדרת טלוויזיה)
ביאורים

↑  בליסאריו ביימה את הפרקים "Swipe Right" (עונה 1, פרק 7), "Fragility" (עונה 2, פרק 16), "Whoosh, Pow, Bang" (עונה 3, פרק 3) ו-"It's Lonely Out in Space" (עונה 4, פרק 4)
↑  ויליאמס ביימה את הפרק "Willful Blindness" (עונה 1, פרק 9)
↑  פייג' ביים את הפרקים "The Coterie" (עונה 1, פרק 2), "Byte Club" (עונה 1, פרק 8), "Broken Arted" (עונה 1, פרק 12), "Percussions" (עונה 2, פרק 1), "Torn" (עונה 2, פרק 2), "Disruptions" (עונה 2, פרק 8), "A Very Coterie Christmas" (עונה 2, פרק 10), "Capoeira" (עונה 3, פרק 1) ו-"She's Back" (עונה 3, פרק 10).
בין היתר, כתב גם את פרק הפיילוט לסדרה.
↑  וילסון ביימה את הפרקים "Twenty-Fine" (עונה 2, פרק 6) ו-"Wake Up From Your Reverie" (עונה 4, פרק 17)
הערות שוליים

↑  צרות טובות, באתר yes
↑  Freeform Reveals Every Show That Has Been Canceled, Renewed or Announced to Be Ending in 2023, Just Jared Jr. (באנגלית אמריקאית)
↑  Petski, Denise (8 ביולי 2019). "'Good Trouble': Juan Antonio & Shawntay Dalon To Recur On Season 2". Deadline Hollywood. אורכב מ-המקור ב-8 ביולי 2019. נבדק ב-8 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ramos, Dino-Ray (6 בנובמבר 2019). "'Marvel's Helstrom' Adds Daniel Cudmore; Shannon Chan-Kent Joins 'Good Trouble'". Deadline Hollywood. אורכב מ-המקור ב-6 בנובמבר 2019. נבדק ב-6 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (24 בינואר 2020). "'Good Trouble': Priscilla Quintana To Recur In Freeform Series". Deadline Hollywood. אורכב מ-המקור ב-24 בינואר 2020. נבדק ב-24 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (28 בינואר 2021). "'Good Trouble': Marcus Emanuel Mitchell & Jayson Blair Join Freeform Series As Recurring". Deadline Hollywood. אורכב מ-המקור ב-28 בינואר 2021. נבדק ב-28 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (3 במרץ 2021). "'Good Trouble': Catherine Haena Kim & Craig Parker To Recur On Season 3". Deadline Hollywood. אורכב מ-המקור ב-3 במרץ 2021. נבדק ב-3 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jack Dunn, ‘Red, White & Royal Blue,’ ‘The Last of Us’ and ‘Heartstopper’ Win Top Prizes at New York GLAAD Media Awards, Variety, ‏2024-05-12 (באנגלית אמריקאית)
פאוור ריינג'רס ביסט מורפרס

| --- | --- |

 מבוסס על:  Tokumei Sentai Go-Busters 
 סוגה:  פעולה/הרפתקאות/פנטזיה
 יוצרים:  חיים סבן, חברת טואי, Saban Brands 
 שחקנים:  ז'אקלין סקיסלובסקי   אברהם רודריגז   ליאנה רמינס   קוזמי פלורס   טווילה בליקלי   ג'אז בדוויליאה   קמפל קולי   רוריה ד' דראוויס   אנדרו לאינג   קווין קוסלנד   אמט סקילטון   מארק רייט   סיה טרוקנים   קולבי סטרונג
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  ולינגטון, טוקיו, סאיטאמה, אוקלנד, יוקוהמה 
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  44
 הפקה
 חברת הפקה:  סבן ברנדס
 הפצה:  הסברו, Lionsgate Television, נטפליקס, אנטרטיינמנט ואן 
 אתר צילומים:  ולינגטון, טוקיו, סאיטאמה, אוקלנד, יוקוהמה 
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה 
 מוזיקה:  נועם קניאל 
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ניקלודיאון
 רשת שידור בישראל:  TeenNick ישראל
 תקופת שידור מקורית:  2 במרץ 2019 – 12 בדצמבר 2020
 תקופת שידור בישראל:  5 באפריל 2020 – הווה
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פאוור ריינג'רס ביסט מורפרס (באנגלית: Power Rangers Beast Morphers) היא סדרת פעולה והרפתקאות אמריקאית לילדים בזיכיון ה"פאוור ריינג'רס". העלילה מתמקדת בצוות הפאוור ריינג'רס שנלחם בכוחות הרשע המבקשים להשתלט על היקום.
פרק הבכורה של הסדרה עלה לשידור בארצות הברית ב-2 במרץ 2019 בניקלודיאון. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בערוץ בערוץ TeenNick ישראל ב-5 באפריל 2020, וזאת הייתה העונה החמישית (לא כולל שני הסרטים המקוריים: "מייטי מורפין פאוור ריינג'רס הסרט" ו"פאוור ריינג'ס טורבו הסרט") שדובבה לעברית בארץ, אחרי שתי קלטות הווידאו של "פאוור ריינג'רס צוות הצלה" משנת 2000.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | שידור ראשון ארצות הברית | שידור אחרון ארצות הברית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 22 | 2 במרץ 2019 | 2019 |
|  | 2 | 22 | 2020 | 12 בדצמבר 2020 |
תקציר העלילה

בעתיד, מדענים גילו דרך להפיק אנרגיה ירוקה על ידי שימוש ב"רשת ההתמרה" (The Morphin Grid). אמנם וירוס בשם "איווקס" רוצה להשחית טכנולוגיה זו ולהשתמש בה לרעה.
דמויות

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דמויות > צוות הפאוור ריינג'רס

דבון דניאלס - (רורי ד' טרוויס): ריינג'ר הצ'יטה האדום והמנהיג של החבורה (במקום בלייז). טוב בקראטה ובמשחקי מחשב. בנוסף, אביו הוא ראש העיר. כוח העל שלו הוא מהירות צ'יטה. בגלל שהוירוס השחית את כוחות הריינג'רס הוא קופא שהוא רואה כלבים. בסוף העונה השנייה הופך למפקד של גריד באטלפורס במקום אמא של ראבי.
ראבי שו - (ג'אז באדואליה): ריינג'ר הגורילה הכחול. ראבי הוא הבן של המפקדת של גריד בטאלפורס. בנוסף, הוא בן זוגה של רוקסי עד שיועדו ליהיות ריינג'רים (החוק אסר עליהם זאת). כוח העל שלו הוא חוזק גורילה. בגלל שהוירוס השחית את כוחות הריינג'רס הוא מתפרע שהוא מתחמם יותר מדי.
זואי ריבס - (ז'קלין סיסלובסקי): ריינג'רית הארנב הצהובה (במקום רוקסי). לפני שניהייתה ריינג'רית עבדה במדור כביסה של גריד בטאלפורס. בעלת חוש יצירתיות מפותח. יצרה את אופני Morph x ובפרק השלישי בסדרה מנסה לגרום לתושבי העיר להשתמש באופניים הללו במקום להרוס את היער בעל מגוון חיות אדיר במרכז קורל הארבור. כוח העל שלה הוא קפיצת ארנב.
סטיל - (רובוט: קול על ידי ג'יימי לינהאן, אדם: סם ג'לי): ריינג'ר החיפושית הכסוף. נבנה על ידי נייט על מנת לשמש לאיווקס כגוף, אך בסופו של דבר התברר שנייט רימה אותו ויצר ריינג'ר חדש. חולק חלק מהדי אן איי של נייט, ולכן הוא חצי אדם חצי רובוט בעל כוחות החיפושית המשני. נייט רואה בו כאח. בסוף העונה השנייה נהפך לבן אדם באופן מלא.
נייט סילבה - (אברהם רודריגז): ריינג'ר הגמל שלמה הזהוב. מדען שיצר את סטיל ואת שאר הציוד של הריינג'רים. פוחד מעכבישים. כאשר הוא יצר את סטיל הוא יצר לעצמו את החליפה המוזהבת ואת הזורדים שלהם שנגזרו מהחיפושית ומגמל השלמה. רואה בסטיל את אחיו, בגלל שהם חולקים את אותו די אן איי. בעל כוחותיו של גמל השלמה.
דמויות > נבלים

איווקס/ונג'יקס- האויב הראשי בעונה הראשונה. וירוס מרושע שרוצה להשתמש ברשת ההתמרה בצורה זדונית. בפרק האחרון של העונה הראשונה מקבל גוף גשמי והתמזג עם ראש העיר. לקראת סוף העונה השנייה מתגלה שהוא בעצם ונג'יקס שחזר לאחר שנייט ערך ניסוי עם אחד המתמרים של פאוור ריינג'רס סיבובים לדקה, בו ונג'יקס היה כלוא.
בלייז (אווטר) (קולבי סטרונג) - בעבר יועד ליהיות הריינג'ר האדום, אך איווקס השתלט עליו ויצר ממנו אווטר מרושע. שאפתן, חמדן ומקנא בדבון. שב לחיים בפרק ה20 של הסדרה. האווטר שלו בעל חליפה בצבע ארגמן. בעונה השנייה האווטר לאחר שנהרס הופך לרובוט וצבע חליפתו הוא צהוב ומושמד באותה עונה בפרק 19.
רוקסי (אווטר) (ליאנה רמירס) - בעבר יועדה ליהיות הריינג'רית הצהובה, אך איווקס השתלט עליה ויצר ממנה אווטרית מרושעת. בעבר הייתה בת זוגו של ראבי. שבה לחיים בפרק 19. צבע חליפת האווטר שלה הוא צהוב. בעונה השנייה האווטר חוזרת כרובוט לאחר שנהרסה וצבעה משתנה לסגול והיא הושמדה בעונה ה 2 בפרק 18
סקרוזל (קמפל קולי) - המדען של איווקס. נוהג לעיתים ליצור מפלצות על ידי הזרקת וירוס בחפצים דוממים, וכן ליצור מפלצות ענקיות באמצעות מכונה מיוחדת, בפרק 20 בפיצוץ של מימד סייבר הוא שרד את הפיצוץ,וב-2 הפרקים האחרונים של העונה הראשונה הוא ניסה להביס את הריינג'רס. בפרק האחרון של העונה השנייה נכנס למאסר לאחר שנתפס שנה אחרי המאורעות על ידי גנרל טרומן לאחר שנמלט ליקום של פאוור ריינג'רס סיבובים לדקה והושב ליקום של הסדרה הזאת. בהמשך, שב ב "פאוור ריינג'רס: דינו זעם" וב"פאוור ריינג'רס: זעם קוסמי" לאחר שהלורד זד גייס אותו.
וארגויל- יציר של סקרוזל אשר חוזר בעונה השנייה לפרק 10.
רייג'קס- פושע חוצני שנמלט משבע גלקסיות שעבד בפרק 10 אצל איווקס.
דמויות > לוחמי רגל

טרוניקס- הצבא של איווקס, שסקרוזל יצר אותם כדי שיגנו עליו מפני וארגויל.
החימרים - הצבא של ריטה ממייטי מורפין פאוור ריינג'רס. שבו להופעת אורח בעונה השנייה שרייג'קס זימן אותם.
ויויקס - הצבא של סלדג', האקל וארקנון מהסדרה "פאוור ריינג'רס דינו צ'ארג'". שבו להופעת אורח בעונה השנייה שרייג'קס זימן אותם.
טריפזוידס - הצבא של זלטרקס מפאוור ריינג'רס עוצמת הדינוזאור. שבו להופעת אורח בעונה השנייה.
דמויות > ביסט בוטס

ג'אקס (אמט סקילטון) - הבוט החייתי של זואי (הריינג'רית הצהובה). הוא בעל דנ"א של חיית ארנב הג'אק. הוא חכם וקטן ומאוד ממושמע, בעל חוצפה ושונא שקוראים לו "חמוד". במהלך הסדרה הוא וזואי לומדים להסתדר יחדיו.
סמאש - הבוט החייתי של ראבי (הריינג'ר הכחול). הוא בעל דנ"א של חיית הגורילה. הוא חברותי מאוד, גדול, חביב מאוד אוהב חברה, ואוהב להתחבק.
קרוז - הבוט החייתי של דבון (הריינג'ר האדום). הוא בעל דנ"א של חיית הצ'יטה. הוא חביב, מהיר, חברותי אך שכחן. הוא היחיד בחבורה בעל היכולת להפוך לאופנוע Morph x. במהלך הסדרה ניתן לראות את החיבור בינו לבין דבון.
דמויות > דמויות משניות

אדם דניאלס (קווין קופלנד) - ראש העיר של קורל הארבור ואביו של דבון (הריינג'ר האדום. מאמין כי יצירת ריינג'רים חדשים רק תסכן עוד יותר את התושבים. בפרקים האחרונים מתמודד על קדנציה נוספת בבחירות לראשות העיר, וכמו כן, גילה באותם פרקים שבנו הוא הריינג'ר האדום, ובהמשך גם לגבי שאר הזהויות של הריינג'רים. בזמן שהוא הציל את בנו במאורה של איווקס, הוא השתלב עם איווקס עצמו והפך להיות הגוף שלו בממד האנושי. בהמשך, דבון מצליח להפריד בין שניהם.
בן בורק (קוזמי פלורס) - פקיד בגריד בטאלפורס ואחיה הצעיר של בטי. בנו של גרנל בורק.
בטי בורק - פקידה בגריד בטאלפורס ואחותו הגדולה של בן. בתו של גרנל בורק.
המפקדת שו (טווילה בליקי) - המפקדת של הריינג'רס ואימו של ראבי. בסוף העונה השנייה מי שממלא את מקומה בתור הגנרל של גריד באטלפורס הוא דבון. הופיעה ב"פאוור ריינג'ס דינו צ'ארג'" בזמן שבו היא עדיין המפקדת (לפני שפרשה).
מוריאל ריבס (סיה טרוקניים) - כתבת ואשת חדשות בכירה. אימה של זואי (הריינג'רית הצהובה), מגלה בעונה השנייה שזואי היא ריינג'רית.
גנרל בורק (מארק רייט) - אבא של בן ובטי והגנרל של גריד באטלפורס.
מייגן (מדליין אדמס) - מדענית שעבדה בהתחלה עם נייט ורצתה להיות המדענית הראשית במקומו, על ידי כך שהיא גלתה כביכול על רומן נסתר בין נייט וזואי (בגלל החוק שאוסר על ריינג'רים לנהל מערכת יחסים) וכמעט גרמה לפיטוריו, בהמשך היא בעצמה פוטרה בעקבות מניעיה. שבה בעונה השנייה כשהיא אחת מהמדענים בפרויקט ליצירת זורד האריה "ביסט אקס קינג".
קפטן צ'אקוּ (ג'ק בוכנן) - שוטר גלקטי ממשטרת "גלקסיה ג'י 5" שבא לכדור הארץ על מנת ללכוד פושע חוצני בשם "רייג'קס". בעל צמחים טורפים כחיות המחמד שלו. ומצוין שהוא אב לבת בשם "סטארלייט".
מייק ריבס (בילי מק'קול) - אחיה הגדול של זואי. ארכאולוג במקצועו.
הערות שוליים

1 2  20 פרקי עלילה + 2 פרקי ספיישל
| פאוור ריינג'רס |
| --- | --- | --- |
| סדרות | מייטי מורפין פאוור ריינג'רס (1-3) (חייזרים (אנ') (3.5)) • זיאו (4) • טורבו (5) • בחלל (6) • הגלקסיה האבודה (7) • צוות הצלה (8) • כוח הזמן (9) • כוח הסערה (10) • סופת הנינג'ה (11) • עוצמת הדינוזאור (12) • כח דלתא בחלל (13) • כוח מיסטי (14) • מבצע הילוך על (15) • זעם הג'ונגל (16) • סיבובים לדקה (17) • סמוראי/סופר סמוראי (18-19) • מגה פורס/סופר מגה פורס (20-21) • דינו צ'ארג'/דינו סופר צ'ארג' (22-23) • פלדת הנינג'ה/סופר פלדת הנינג'ה (24-25) • ביסט מורפרס (26-27) • דינו זעם  (28-29) • זעם קוסמי (30) |  |
| סרטים | פאוור ריינג'רס - הסרט (1995) • פאוור ריינג'רס טורבו - הסרט (1997) • פאוור ריינג'רס (2017) |  |
| אחר | סופר סנטאי |  |
ההשתנות (רפאל)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  רפאל
 תאריך יצירה:  1518–1520
 טכניקה וחומרים:  שמן על לוח עץ.
 ממדים בס"מ
 רוחב:  279 ס״מ 
 גובה:  410 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  הרנסאנס האיטלקי, הרנסנס הגבוה 
 מספר יצירה:  MV.40333 (גלריית ציורי הוותיקן) 
 מיקום:  מוזיאוני הוותיקן רומא שבאיטליה
 
ההשתנות (באיטלקית: Trasfigurazione) הוא ציור שמן על לוח עץ, מעשה ידי הצייר רפאל, שצויר בין השנים 1518–1520 ומתאר את ההשתנות. היצירה מוצגת במוזיאוני הוותיקן ברומא.
היסטוריה ורקע

ההשתנות הוא ציורו האחרון של רפאל, אשר עבד עליו עד מותו בשנת 1520. הוא הוזמן על ידי הקרדינל ג'וליו דה מדיצ'י, בן דודו של האפיפיור לאו העשירי (1513–1521), שהפך מאוחר יותר לאפיפיור קלמנס השביעי (1523–1534), עבור המזבח בקתדרלת נרבון בצרפת. הקרדינל הזמין שני ציורים עבור הקתדרלה של נרבון: "ההשתנות" מרפאל ו"העלאת לזרוס" (אנ') מסבסטיאנו דל פיומבו, אשר מיכלאנג'לו סיפק עבורו רישומים, ובכך עורר מחדש את היריבות שהחלה עשור קודם לכן בין מיכלאנג'לו לרפאל, בקפלה הסיסטינית וב"חדרי רפאל".
בין התאריכים 11 עד 12 בדצמבר 1516, היה מיכלאנג'לו ברומא כדי לדון, עם האפיפיור לאו העשירי והקרדינל מדיצ'י, בנושא חזית בזיליקת סן לורנצו בפירנצה. במהלך פגישה זו הוא הסכים לספק רישומים עבור "העלאת לזרוס", אך לא לבצע את הציור בעצמו. ההזמנה עבור הציור עצמו הגיעה לחברו של מיכלאנג'לו, סבסטיאנו דל פיומבו. החל מפגישה זו הפכו שני הציורים לסמל הפרגונה (אנ') (עימות בין שתי גישות לציור, ובין ציור לפיסול) באמנות האיטלקית.
מודלו (אנ') (ציור הכנה מוקטן) לציור, שבוצע בסטודיו של רפאל על ידי ג'וליו רומנו, תיאר רישום בקנה מידה 1:10 של "ההשתנות": ישו מוצג בהר תבור. משה ואליהו צופים לעברו, יוחנן בן זבדי ויעקב בן זבדי כורעים על ברכיהם מימין ופטרוס נמצא משמאל. החלק העליון של המודלו מתאר את האל האב והמון מלאכים. מודלו שני, שנעשה על ידי ג'ינפרנצ'סקו פני, מציג עיצוב עם שתי סצנות, כפי שהציור אכן התפתח. מודלו זה מוצג במוזיאון הלובר.
“עליית לזרוס” הוצגה באופן לא רשמי באוקטובר 1518. בשלב זה רפאל רק התחיל בעבודתו. כבר בסתיו 1518 רפאל יכול היה להכיר את הצורה הסופית של "עליית לזרוס", וקיימות עדויות רבות לכך שהוא עבד בקדחתנות כדי להתחרות בה, בין היתר על ידי הוספת נושא שני ותשע עשרה דמויות חדשות.
רפאל נפטר ב-6 באפריל 1520. במשך כמה ימים לאחר מכן, "ההשתנות" הוצגה לצד ארונו בביתו בבורגו. שבוע לאחר מותו הוצגו שני הציורים יחד בוותיקן. אמנם ישנן השערות כי תלמידו של רפאל, ג'וליו רומנו, ועוזרו, ג'יאנפרנצ'סקו פני, ציירו כמה מדמויות הרקע במחצית הימנית התחתונה של הציור, אך אין שום עדות לכך שאיש, מלבד רפאל, סיים חלק משמעותי מהציור. ניקוי הציור מ-1972 עד 1976 העלה כי העוזרים סיימו רק חלק מהדמויות השמאליות התחתונות, ואילו שאר הציור הוא של רפאל עצמו.
במקום לשלוח אותה לצרפת, הקרדינל ג'וליו דה מדיצ'י החליט להשאיר את התמונה ברומא. בשנת 1523 הוא הציב אותה על המזבח הגבוה בכנסיית "סן פייטרו במונטוריו" (אנ'). העתק פסיפס של הציור הושלם על ידי סטפנו פוזי בבזיליקת פטרוס הקדוש בוותיקן בשנת 1774.
בשנת 1797, במהלך הקמפיין האיטלקי של נפוליאון בונפרטה, הציור נלקח לפריז על ידי הכוחות הצרפתיים והוצג במוזיאון הלובר, אשר נפתח לציבור בשנת 1793. יצירותיו של רפאל היו בין האוצרות המבוקשים ביותר שבהם חשקו סוכני נפוליאון. רפאל ייצג את התגלמות האידיאלים האמנותיים הצרפתיים, וכתוצאה מכך הם תפסו כל יצירה זמינה שלו. בעיני נפוליאון, רפאל היה גדול האמנים האיטלקים, ו"ההשתנות" יצירתו הגדולה ביותר.
לאחר נפילתו של נפוליאון בונפרטה, בשנת 1815, הצליחו שליחי האפיפיור פיוס השביעי, אנטוניו קנובה ומרינו מריני להבטיח את החזרת היצירה לרומא (יחד עם 66 תמונות אחרות) במסגרת חוזה פריז של 1815.
היצירה מוצגת במוזיאוני הוותיקן.
היסטוריה ורקע > קבלת הפנים ליצירה

קבלת הפנים של הציור מתועדת היטב. בין השנים 1525 ל-1935 ניתן לזהות לפחות 229 מקורות כתובים המתארים, מנתחים, מהללים או מבקרים את "ההשתנות".
התיאורים הראשונים של הציור לאחר מותו של רפאל בשנת 1520 כינו את "ההשתנות" יצירת מופת, אך מעמד זה התפתח עד סוף המאה ה-16. בהערותיו על מסע לרומא בשנת 1577 כינה אותו ההומניסט הספרדי פבלו דה ספסדס לראשונה "ציור השמן המפורסם ביותר בעולם". הציור שמר על מעמד זה במשך יותר מ-300 שנה.
הצייר ואספן האמנות ג'ונתן ריצ'רדסון (אנ') ובנו העזו לבקר את מעמדו של "ההשתנות", ושאלו אם ציור זה באמת יכול להיות הציור המפורסם ביותר בעולם. הם מתחו ביקורת על כך שהקומפוזיציה מחולקת לחצי עליון וחצי תחתון שלא תואמים זה לזה. כמו כן החצי התחתון מושך יותר מדי תשומת לב, בעוד שיש להקדיש את מלוא תשומת הלב לדמותו של ישו, בחצי העליון. ביקורת זו לא הפחיתה את תהילת הציור, אלא עוררה ביקורת נגדית של חוקרים אחרים. עבור העולם דובר הגרמנית, הייתה זו הערכתו של יוהאן וולפגנג פון גתה שהכריעה. הוא פירש את החלק העליון והתחתון כחלקים משלימים. הערכה זו צוטטה על ידי מחברים ומלומדים רבים במהלך המאה ה-19, ובכך סמכותו של גתה סייעה להציל את תהילת "ההשתנות".
בפרק הזמן הקצר ששהה הציור בפריז, הוא הפך לאטרקציה מרכזית למבקרים, שנמשכה לאחר חזרתו לרומא. מארק טוויין היה אחד המבקרים הרבים והוא כתב בשנת 1869: "אני זוכר את ההשתנות משום שהוצב בחדר כמעט לבדו, משום שהוא הוכר על ידי כולם בתור ציור השמן מספר אחד בעולם, ומשום שהוא יפה להפליא".
בתחילת המאה ה-20, תהילתו של הציור פחתה במהירות ועד מהרה איבד את מעמדו כציור המפורסם ביותר בעולם. דור אמנים חדש כבר לא קיבל את רפאל כסמכות אמנותית, והעתקים כבר לא היו מבוקשים כבעבר. בעוד שמורכבות הקומפוזיציה הייתה נקודת זכות עבור הציור עד סוף המאה ה-19, הצופים במאה ה-20 נרתעו ממנו. הציור הורגש צפוף מדי, הדמויות דרמטיות מדי וכל התפאורה מלאכותית מדי. לעומת זאת, ציורים אחרים כמו המונה ליזה של לאונרדו דה וינצ'י היו הרבה יותר קלים לזיהוי, ולא סבלו מהירידה המשמעותית במעמדו של רפאל.
היסטוריה ורקע > רפרודוקציות

תהילת הציור מבוססת גם על הרפרודוקציות שלו. אמנם ניתן היה להעריץ את המקור רק במקום אחד, אולם המספר ההעתקים הרב גרם לכך שעותק של הציור הוצג כמעט בכל אוסף אמנות חשוב באירופה. כך יכלו ללמוד ולהעריץ את הציור אספנים רבים, אניני טעם, אמנים והיסטוריונים לאמנות.
לציור נוצרו לפחות 68 עותקים בין השנים 1523–1913, כולל הפסיפס בבזיליקת פטרוס הקדוש.
תיאור היצירה

באופן יוצא דופן לתיאורי ההשתנות של ישו באמנות הנוצרית, ציורו של רפאל מתאר שני נרטיבים רצופים, אך מובחנים, מספר הבשורה על-פי מתי (המופיעים גם בספר הבשורה על-פי מרקוס): בראשון, ההשתנות של ישו עצמה. בשני, השליחים אינם מצליחים לרפא ילד אחוז דיבוק.
החצי העליון של הציור מראה את ההשתנות עצמה (שהתרחשה על פי המסורת על הר תבור), כאשר ישו שהשתנה מרחף בין עננים מוארים, בין הנביאים משה מימין ואליהו משמאל. השליחים (מימין) יוחנן הקדוש, פטרוס ויעקב הקדוש צופים בהם. שתי הדמויות הכורעות משמאל מזוהות בדרך כלל כ"יוסטוס ופסטור" (אנ'), שני מרטירים מן המאה הרביעית שיום חגם מצוין ב-6 באוגוסט, שבו חל "חג ההשתנות" (אנ'). קדושים אלה היו פטרוני הארכיבישוף של מדיצ'י והקתדרלה לה נועד הציור.
בחצי התחתון מתאר רפאל את השליחים שמנסים לשחרר את הילד מן הדיבוק שאחז בו. הם אינם מסוגלים לעשות זאת עד הגעתו של ישו, שעושה נס ומשחרר אותו. הנער כבר לא משתטח כתוצאה מההתקף שלו אלא עומד על רגליו, כשפיו פתוח, מה שמעיד את עזיבתה של הרוח השטנית. ביצירתו האחרונה לפני מותו, רפאל (שפירוש שמו רָפָאֵל בעברית הוא "ריפא אל"), מצרף את שתי הסצנות יחד כעדות אחרונה לכוח הריפוי של ישו שהשתנה.
האיש השמאלי התחתון הוא מתי האוונגליסט, המתואר בגובה העיניים ומשמש כבן שיחו של הצופה. מתי מבצע מחוות המתנה כלפי הצופה, מבטו מתמקד באישה הכורעת ברך בקדמת החלק התחתון, כשגבה לצופה. לכאורה היא חלק מהקבוצה המשפחתית, אך בבדיקה מדוקדקת יותר של כל אחת מהקבוצות, היא תמונת ראי של דמות דומה בפרסקו גירוש הליודורוס מהמקדש של רפאל. ג'ורג'ו וזארי מתאר בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר את האישה בתור "הדמות הראשית באותו פאנל". היא כורעת ברך בתנוחת קונטרה פוסטו מפותלת ומקשרת בין הקבוצה המשפחתית מימין לבין תשעת השליחים משמאל. דמותה, שאינה מופיעה בברית החדשה, מתוארת בצורה שונה מן הדמויות האחרות, הצבועות בקיארוסקורו כבד. רפאל מתאר אותה בגוונים קרירים יותר ואת בגדיה בוורוד בוהק, כך שדמותה קורנת כמעט כמו הדמויות של ישו, משה ואליהו בחצי העליון, ומסמלת על פני האדמה את ישו הקורן. כמו כן, רפאל מתאר את שאר המשתתפים, מלבד מתי, כמי שלא מודעים לנוכחותה, רמז לכך שהעדר האמונה בישו מנעה מהם לסייע לנער. תנוחת הקונטרה פוסטו של האישה נקראת באופן מדויק יותר "פיגורה סרפנטינטה" או "תנוחת נחש" (אנ'), ובה הכתפיים והירכיים נעים בכיוונים מנוגדים. אחת הדוגמאות המוקדמות ביותר של תנוחה זו הייתה "לדה והברבור" (אנ') של לאונרדו דה וינצ'י (בערך 1504), שרפאל העתיק כשהיה בפירנצה.
במרכז ארבעה שליחים בגילאים שונים. נראה כי הנער הבלונדיני דומה לשליח פיליפוס הקדוש מהסעודה האחרונה. האיש המבוגר היושב הוא אנדראס הקדוש. שמעון הקנאי הוא האיש המבוגר מאחורי אנדראס. תדיאוס הקדוש מביט בשמעון ומצביע אל עבר הילד. השליח בקצה השמאלי הקיצוני נחשב בדרך כלל כיהודה איש קריות.
ויליאם טרנר ראה את הציור במוזיאון הלובר בשנת 1802. בסיום הרצאה שהעביר ב-7 בינואר 1811, כפרופסור לפרספקטיבה באקדמיה המלכותית לאמנויות, הוא הדגים כיצד מורכב החלק העליון של הקומפוזיציה ממשולשים מצטלבים, היוצרים פירמידה אשר ישו במרכזה.
הציור של רפאל יכול להיחשב כצורה מקדימה הן של המנייריזם, כפי שמעידות התנוחות המסוגננות והמעוותות של הדמויות בתחתית התמונה, והן של ציורי הבארוק, כפי שמעידים המתח הדרמטי שהדמויות ספוגות בו, והשימוש החזק בקיארוסקורו לאורך כל הדרך. ברמה הפשוטה ביותר ניתן לפרש את הציור כמתאר דיכוטומיה: מצד אחד כוחו הגואל של ישו, המבוטא על ידי הטוהר והסימטריה של החצי העליון של הציור. מצד שני פגמי האדם, המבוטאים בסצנות הכהות והכאוטיות בחצי התחתון.
גלריה

מתי ושליח אחר
ראשו של אחד השליחים
קרטון המתאר את ראשו של שליח צעיר
קרטון עזר של שני שליחים
ראשו של שליח
הערות שוליים

↑  
"Raffaello Sanzio, The Transfiguration". מוזיאוני הוותיקן. (באנגלית)
↑  
"RAFFAELLO Sanzio, The Transfiguration". Web Gallery of Art. (באנגלית)
1 2  
Luitpold, Dussler (1971). "RAPHAEL - A Critical Catalogue of his Pictures". raffael-projekt.com. pp. 52–55. (באנגלית)
↑  
Caggěa, Sergio (1996). "Raffaello Sanzio, Prince of Painters". Nerone. (באנגלית)
1 2  
Cranston, Jodi (2003). "Tropes of Revelation in Raphael's Transfiguration". JSTOR. The University of Chicago Press. pp. 1–25. (באנגלית)
↑  
Mark Twain (1869). "THE INNOCENTS ABROAD". gutenberg.org. (באנגלית)
1 2  
"Notes on Raphael's Transfiguration". JSTOR. The Journal of Speculative Philosophy. Pennsylvania State University Press. 1866. pp. 53–57. (באנגלית)
↑  
Arbiter Petronius (1916). "A Great Work of Art: Raphael's Transfiguration". JSTOR. The Art World. pp. 56–60. (באנגלית)
↑  
"J.M.W. Turner: Sketchbooks, Drawings and Watercolours". TATE. (באנגלית)
↑  
"Lecture Diagram 10: Proportion and Design of Part of Raphael's 'Transfiguration'". TATE. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14868515p (data)  GND: 4407486-4  RKDimages ID: 266487 
מודלו של הציור מאת ג'וליו רומנו
דיאגרמת ההרצאה של טרנר בשנת 1811
יצחק ברנד

| --- | --- |

 לידה:   26 בדצמבר 1949 (בן 75) כ"ד בכסלו ה'תש"ט שווייץ ציריך, שווייץ
 מדינה:  שווייץ, ישראל
 מקום מגורים:  ירושלים מאה שערים, ירושלים
 השכלה:  ישיבת לוצרן, ישיבת פוניבז'
 תואר:  רב
 השקפה דתית:  יהדות חרדית
 אתר רשמי
הרב יצחק ברנד (נולד בכ"ד בכסלו ה'תש"ט, 26 בדצמבר 1949) הוא רב חרדי, מחבר ספרי "בריתי יצחק".
קורות חיים

נולד בציריך לזאב ברנד ולרחל בת הרב מרדכי הופמן. למד בישיבת לוצרן. לאחר שעלה לארץ למד בישיבת פוניבז'. לאחר נישואיו התקרב לגדולי תלמידי החזון איש ולמד במשך תקופה ארוכה בכולל פוניבז'. באותה תקופה הקים את סמינר בית יעקב "באר מרים", שמטרתו הייתה לשים דגש על הלכות הצניעות.[דרוש מקור]
לאחר מכן נסע לצרפת והקים באקס-לה-בן כולל "אליבא דהילכתא". בהמשך חזר לישראל,[דרושה הבהרה] והתגורר בערד.
בשנת 1980 התחיל לשמש כראש ישיבת עוד יוסף חי בשכם, לצד הרב גינזבורג[דרוש מקור]. לאחר שהישיבה עברה ליצהר המשיך ללמוד במוצב הצבאי באזור. באותו הזמן התגורר ביישוב עמנואל כדי לחזק את ההתיישבות ביהודה ושומרון. בשנת 2021 עבר להתגורר בשכונת מאה שערים בירושלים.
פעילותו ודעותיו

הרב ברנד בולט בדעותיו הימניות הקיצונית, החריגות בציבור החרדי. בין השאר היה שותף בכולל "תועה בשדה" הסמוך לחטיבה המרחבית שומרון בכניסה לשכם, שהוקם זמן קצר לאחר נטישת הצבא את קבר יוסף שבעיר.
ברנד עולה להר הבית ומתבטא רבות בנושא. הוא טוען שקיימת בימינו חובה הלכתית לבנות את בית המקדש השלישי ולחדש את עבודת הקורבנות.
ברנד עודד ותמך באנשי ארגון 'חלמי"ש', ארגון חרדי ליישוב ארץ ישראל, שהקים מאחז ליד קריית ספר. כן תומך ב"אגודת קדושת ציון".
הרב ברנד תומך בהתפקדות למפלגות חילוניות, במטרה להשמיע דרכן את דעת התורה בכל תחום.
לדעת הרב ברנד אסור להתגייס לצה"ל, כי הוא צבא מקולקל שמטרתו להפוך את האדם הדתי לחילוני.
הרב ברנד מתנגד באופן חריף לפאות נכריות, משתי סיבות: עבודה זרה וצניעות האישה. הוא מפרסם חוברות ועלונים בעניין. הוא מתנגד גם למכירת חמץ הנהוגה, לטענתו המוכר והקונה לא מתכוונים לכך באמת והמכירה לא חלה. לדעתו יש לאכול אך ורק חמץ שנאפה לאחר הפסח, והחמץ שנמכר אסור בהנאה כדין חמץ שעבר עליו הפסח.
מספריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הרב יצחק ברנד, בריתי יצחק - גירות, ‏בני ברק תשמב, באתר היברובוקס
הרב יצחק ברנד, בריתי יצחק - עירובין, ‏בני ברק תשמ"ו, באתר היברובוקס
הרב יצחק ברנד, בריתי יצחק - פסחים, ‏בני ברק, באתר היברובוקס
הרב יצחק ברנד, רשפיה רשפי אש, ‏עמנואל תשס"ג, באתר היברובוקס
הרב יצחק ברנד, יבום או חליצה, באתר היברובוקס
ביום הראשון תשביתו, על מכירת חמץ.
גרמא כמעשה, על השימוש במכשירי "גרמא" בשבת.
הערות שוליים

↑  יצחק ברנד, מעלת נושא ונותן באמונה וקביעות עתים לתורה, באתר בריתי יצחק, ‏08/09/15
↑  חיים פרידלנדר, לאומנים או מינים: עורך 'קדושת ציון' בראיון נטול כפפות - כל הזמן, באתר כל הזמן, ‏4 ביוני 2017
↑  מסיבת יום הולדת השבעים למורינו הגאון שליט"א ● תמצית הדרשה - בריתי יצחק ● מאמרי הרב יצחק ברנד, באתר www.rabbibrand.022.co.il
↑  שרה גל, רב מקובל אימת השב"כ, באתר חדשות חב"ד
↑  הרב יצחק ברנד, הר מירון כן והר הבית לא?, באתר ערוץ 7, 29 באפריל 2021, שמעון כהן, עשרות חרדים ובראשם הרב ברנד עלו להר הבית, באתר ערוץ 7, 3 באוקטובר 2013
↑  מענדל גרוזמן, ‏הרבנים שפועלים למען בנין הבית, באתר כיכר השבת, 29 ביולי 2012
↑  הרב יצחק ברנד, ‏הרב יצחק ברנד: למה בחרתי לפעול דרך מפלגה חילונית, באתר כיכר השבת, 28 באוקטובר 2012
↑  הרב יצחק ברנד מארגון חלמי"ש, קורא לחרדים שלא להתגייס לצה"ל, "תראו מה עשו למתנחלים, מכריחים אותם לשמוע שירת נשים"., באתר ערוץ 7, 1706 בפברואר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305140005171  VIAF: 26944747   WorldCat (עם VIAF): 26944747