stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חטיבת גולני
מבנה חטיבת גולני > פלחי"ק גולני

(פלוגה 351) היא פלוגת הקשר והתקשוב של חטיבת גולני. הפלוגה אחראית על הפעלת אמצעי הקשר, התקשוב והשו"ב במפקדת החטיבה ובגדודים. בנוסף הפלוגה אחראית לפריסה והקמת מפקדות וחמ"לי החטיבה, וחפ"ק המח"ט.
הפלוגה מורכבת מ-4 מחלקות מקצועיות (אלחוט, שו"ב, כ"ס, וקצ"ק), ומצוותי לוחמים.
לוחמי הפלחי"ק מבצעים את מסלול הכשרת הלוחם בסיירת גולני. בתקופת השגרה מבצעים פעולות ביטחון שוטף יחד עם סיירת גולני. בחירום ובאימונים משמשים לוחמי הפלחי"ק כקשרי המח"ט ובתוך כך אמונים על אבטחת המח"ט וקציני המטה.
בשנים 1993–1997, צוות לוחמים ייעודי מלוחמי הפלחי"ק, אשר עבר הכשרה מיוחדת בשטח אש 100 על ידי השב"כ צוות ליחידה 504 של חיל המודיעין.
לפלוגה 18 חללים, מתוכם שישה נהרגו באסון המסוקים בשאר ישוב ב-1997. מדי שנה נערך "מרוץ השישה" לזכרם. ושניים מחייליה באוקטובר 1995 באסון הנגמ"ש בריחן עם מסייעת 51.
מבנה חטיבת גולני > בא"ח גולני

בא"ח (בסיס אימון חטיבתי) גולני הוא בסיס ההדרכה, ההכשרה והאימונים של חטיבת גולני, והוא משמש להכשרת טירונים באימון בסיסי ואימון מתקדם.
בסיס האימונים הראשון של החטיבה היה באזור יבנאל, שם קמה לראשונה מפקדת החטיבה בתש"ח.
בשנת 1950 עבר הבסיס למחנה בן עמי, הקרוי על שמו של בן עמי פכטר שנהרג בשיירת יחיעם.
בשנת 1969 עבר הבסיס למחנה שרגא. רס"ר מחנה שרגא היה יום טוב חזן.
בשנת 1975 עבר בסיס האימונים למחנה בזק (בין א-זבאבדה לקבטיה, ליד העיר ג'נין) שהיה בסיס ירדני עד למלחמת ששת הימים, ונקרא על שמו של משה (מוסה) קליין[דרושה הבהרה]. מחנה בזק שימש בסיס לטירונות בסיסית עד נובמבר 2000, ופונה בשנת 2005 במסגרת תוכנית ההתנתקות בשומרון.
בשנת 2000 עבר הבסיס למחנה פלס (בעבר נקרא "פלס גולני").
בשנת 2004 עבר בסיס האימונים לרגבים. הבסיס ובא"ח צנחנים נבנו לפי מודל זהה, בעיצובו של האדריכל שמואל שילה, והיוו פריצת דרך בתכנון בסיסי צה"ל, דבר שלווה בשיפור תנאי החיילים והאימונים. הבסיס ידוע בתנאיו הטובים, דבר שהביא לכינויו לעיתים – 'לונה בא"ח'. העיצוב לקח בחשבון את מרכיבי האימונים ואת צורכי החייל עצמו. הבסיס נבנה על פי מודל אמריקאי כחלק מפרויקט שמימנה ארצות הברית, עקב הסכם ואי, במסגרתו התחייב צה"ל להעתיק בסיסים מהשטחים ולהקימם בתחומי הקו הירוק.
בשנת 2017 החל הבא"ח להפעיל את "קורס אלון" המכשיר סמלים ומפקדי כיתות בתפעול מקצועי של הנמ"ר, עם דגש על מקצועות המפקד, הנהג והקטלן (מפעיל עמדת המקלע קטלנית).
ב-13 באוקטובר 2024 נפגע הבסיס מכטב"ם ששוגר על ידי חזבאללה ופגע בחדר האוכל של הבסיס, ארבעה חיילים נהרגו ועשרות נפצעו.
מבנה חטיבת גולני > בא"ח גולני > מפקדי הבא"ח

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| חזי אשל (בטאט) | 1966–1967 | אביו של אמיר אשל |
| עמוס מדרוני | 1967–1968 |  |
| חיים יפרח | 1968–1969 |  |
| אורי שגיא | 1969–1970 | לימים ראש אמ"ן |
| עמנואל בוכוולטר | 1970–1972 |  |
| יוסי מור | 1972–1973 |  |
| דני הררי | 1973–1974 |  |
איתן לחמן: 
| יורם גלבוע | 1975–1976 | לימים מפקד פיקוד הנח"ל |
| יריב חן | 1976–1977 |  |
| אברהם חידו | 1977–1978 |  |
| יעקב דביר (בז'ה) | 1978–1980 |  |
| עובדיה אהרון | 1980–1981 |  |
| צבי כץ (פוקה) | 1981–1982 |  |
| ברוך שפיגל | 1982–1983 | לימים מפקד החטיבה |
| משה גבעתי | 1983–1984 | לימים מפקד חטיבת יהודה |
| יוסי בירן | 1984–1985 |  |
יצחק אברכהן: 
| יאיר נוה |  | לימים סגן הרמטכ"ל |
| ניצן נוריאל | 1988–1989 | לימים ראש החטיבה לקשרי חוץ באמ"ץ |
| אילן הררי | 1989–1991 | לימים קצין חינוך ראשי |
| נמרוד רן | 1991–1993 | לימים מפקד חטיבת ביסלמ"ח |
| קובי מרום | 1993–1994 |  |
| אפרים מושקטו | 1994–1996 | לימים קצין בדרגת תא"ל בפיקוד העורף |
| יואלי אור | 1996–1998 | לימים מפקד חטיבת כרמלי |
| יובל בזק | 1998–2000 |  |
| אילן אטיאס | 2000–2002 |  |
| רביב ניר | 2002–2004 | לימים מפקד המכללה לפיקוד טקטי |
| יובל ג'רבי | 2004–2006 | לימים מפקד מרום |
| דודי אוברמן | 2006–2007 | לימים סגן מפקד אוגדת איו"ש |
| גיא הלוי | 2007–2008 | לימים סגן מפקד עוצבת הגליל |
| עמית פישר | 2008–2010 | לימים מפקד אוגדת הבשן |
| אייל אסרף | 2010–2012 | לימים סגן מפקד עוצבת געש |
| אבינועם סטולוביץ' | 2012–2014 | לימים מפקד חטיבת החרמון |
| ברק חירם | 2014–2016 | לימים מפקד החטיבה |
| אביחי זפרני | 2016–2018 | לימים מפקד חטיבת יהודה |
| סיון בלוך | 2018–2020 | לימים מפקד עוצבת חירם |
| שמעון סיסו | 2020–2022 | לימים מפקד חטיבת שומרון |
| שחר ברקאי | אוגוסט 2022 – אוקטובר 2023 | שב לפקד על גדוד 12 במלחמת חרבות ברזל בעקבות פציעת עומר סולימאן |
| עומר סולימאן | אוקטובר–דצמבר 2023 | ממלא מקום. נפצע בתאונה מבצעית ערב הכניסה לעזה ובעת החלמתו פיקד על הבא"ח. שב לתפקיד מפקד גדוד 12 לאחר פציעת שחר ברקאי |
| אבישי ברוקנטל | דצמבר 2023 – פברואר 2024 | ממלא מקום לאחר פציעת שחר ברקאי |
| שחר ברקאי | פברואר–יולי 2024 | לאחר החלמתו שב לפקד על הבא"ח, לימים מפקד חטיבת יהודה |
| מאיר אוחיון | יולי 2024– | מפקד הבא"ח הנוכחי |
מבנה חטיבת גולני > גדוד 5111 מילואים - גדס"ם "דרור"

גדוד 5111 - גדס"ם (גדוד סיוע מבצעי)
גדוד מילואים ייחודי שהוקם בשנת 2018 כחלק מחטיבת גולני. הגדוד מונה כ-400 לוחמים יוצאי סיירת גולני וגדודי החטיבה. מטרת הגדוד הוא להיות הזרוע הביצועית של החטיבה ולאפשר לה לתמרן ולהצליח את משימתה ללא עיכוב. לאורך הפעילות בעזה מפרוץ מלחמת חרבות ברזל ה-07.10.23 ממלא הגדוד תפקיד חיוני והחזיר את הכשירות לגדודים שנפגעו. כמו כן היה אחראי למבצעי פינוי פצועים גלגליים ומוסקים, ניוד לוחמים תספוק וחילוץ, ועוד מגוון רחב של משימות בשדה הקרב.
גם במבצע "חיצי צפון" שהחל בספטמבר 2024, הגדוד מילא תפקיד מכריע. הלוחמים פעלו בשטח לבנון ובישראל, והיו אחראים על משימות מורכבות ובין היתר פינוי פצועים מההיתקלויות השונות, חילוץ רק"מ פגוע, ניוד לוחמים למשימותיהם וכן הגנה על אזורים מורכבים.
לראשונה מאז הקמת הגדוד, לוחמי הגדוד ביצעו פשיטות חבלה ומבצעי הנדסה להשמדת תשתיות אויב ואמל"ח כגון פיצוץ מנהרות ומחסני נשק.
הגדוד מורכב משבע פלוגות/ פלגות מקצועיות:
1. פת"ן - צוותי מילואים יוצאי סיירת גולני המתמחים במשימות פינוי פצועים וטיפול בהם, ניוד מבצעי חשוך ותספוק מבצעי.
2. פלוגה רובאית - פלוגת חי"ר המורכבת מיוצאי החטיבה ומתמחה במשימות חבלה והגנה על מרחבים מורכבים.
3. "תנין" ופלכ"ר (פלוגה כירורגית) - מסגרת המאגדת תחתיה את הפינוי "הכבד" בחטיבה וכן יכולת הקמת בית חולים שדה בשטח אויב.
4. פלגת שינוע - משימות ניוד כוחות ("ראש כבד") ואמל"ח בחזית הלחימה.
5. פלגת טנ"א - אחראית לביצוע מבצעי חילוץ ואחזקה מורכבים בשטח אויב.
6. פלגת תקשוב ואמצעים מיוחדים - מומחים בהפעלת רחפנים למגוון מטרות ואמצעים רובוטיים.
7. פלוגת מפקדה
מבנה חטיבת גולני > גדוד הנדסה מיל' (7086) אלון

באוגוסט 2020 קלטה חטיבת גולני גדוד הנדסה קרבית הכולל 6 פלוגות ומחלקת סיור. הגדוד קיבל את השם גדחה"ן אלון על השם הגדוד הראשון של חטיבת גולני במלחמת העצמאות.
מבנה חטיבת גולני > גדוד הנדסה מיל' (7086) אלון > מפקדי גדוד 7086

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| שחף אלחיאני | 2020–2021 |  |
| שי טובול | 2021– | מפקד הגדוד במלחמת חרבות ברזל |
מבנה חטיבת גולני > שיוך מילואים

חטיבת גולני היא חטיבה סדירה, עם סיום השירות הסדיר בשורות החטיבה, משויכים הלוחמים לחטיבות גולני במילואים, יוצאי דופן הם לוחמי סיירת גולני אשר חלק קטן מן הצוותים משויכים ליחידת האלפיניסטים ואילו מרבית הצוותים משויכים לגדס״רים החטיבתיים השונים יחד עם שאר לוחמי גולני.
| שם החטיבה | מספר | גדוד מזין | יחידת אם | פיקוד |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  חטיבת כרמלי | 2 |  גדוד 13 |  עוצבת המפץ |  פיקוד הצפון |
|  חטיבת אלכסנדרוני | 3 |  גדוד 51 |  עוצבת הגליל |  פיקוד הצפון |
|  חטיבת עודד | 9 |  גדוד 12 |  אוגדת הבשן |  פיקוד הצפון |
מבנה חטיבת גולני > גדוד 17 (אריות הגולן)

גדוד 17 הוקם במאי 1967, בתקופת ההמתנה לפני מלחמת ששת הימים, משה יוסף מונה למפקדו. עד להקמת הגדוד הוכשרו מפקדי הכיתות בפלוגת המ"כים בחטיבה.
בשנת 1974, כחלק מלקחי מלחמת יום הכיפורים, הוקמה חטיבת ביסלמ"ח, בית הספר למ"כים, תחת פיקודו של אל"ם יעקב חסדאי, כדי לאגד את גדודי הכשרת מפקדי הכיתות, אשר השתייכו לכל אחת מחטיבות החי"ר הקיימות, תחת מסגרת תורתית ופיקודית אחודה. החטיבה כללה את גדוד 17, יחד עם גדוד 906 (שועלי הנגב) שהועבר מהנח"ל וגדוד 450 (האריה המעופף) שהועבר מחטיבת הצנחנים.
מבנה חטיבת גולני > גדוד 17 (אריות הגולן) > מפקדי גדוד 17

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| זאב עופר |  | מפקד פלוגת המ"כים בחטיבת גולני |
| יהודה גולן | 1958–1960 |  |
| בנימין ענבר | 1960–1962 |  |
| יוסי וייס | 1962–1964 |  |
| משה שפיר | 1964–1965 |  |
| חיים יפרח | 1965–1966 |  |
| משה יוסף | 1966–1967 | תחת פיקודו הפכה הפלוגה לגדוד, והיה למפקד הגדוד הראשון. מפקד הגדוד במלחמת ששת הימים |
| איתן ברק | 1967–1969 |  |
| מרא אלעמי | 1969–1971 | לימים מפקד חטיבת ירושלים |
| יעקב דביר | 1971–1972 |  |
| דובי דרור | 1972–1973 | נהרג במלחמת יום הכיפורים |
| גדעון מאירי | 1973 |  |
| דוד כץ | 1973–1974 | מפקד הגדוד במלחמת יום הכיפורים בהבקעה ברמת הגולן ובכיבוש מוצב החרמון הישראלי. |
| אהרון ורדי | 1974–1975 |  |
| יעקב אור | 1975–1976 |  |
מבנה חטיבת גולני > גדוד 14 – גדוד דרור

גדוד דרור הוקם בדצמבר 1947 כחלק מהליך הקמת החטיבות המרחביות של ארגון ההגנה וצורף לחטיבת גולני עם הקמתה בפברואר 1948. מפקד הגדוד היה יעקב דרור.
בחודש נובמבר 1948 אוחדו גדוד 14 וגדוד 15 והוקם גדוד 19.
מבנה חטיבת גולני > גדוד 15 – גדוד גורן

גדוד גורן הוקם במאי 1948 כחלק מהליך הקמת החטיבות המרחביות של ארגון ההגנה וצורף לחטיבת גולני עם הקמתה בפברואר 1948. מפקד הגדוד היה משה גורן (גורניצקי).
בחודש נובמבר 1948 אוחדו גדוד 14 וגדוד 15 והוקם גדוד 19.
מבנה חטיבת גולני > גדוד 19 – גדוד הפשיטה הממוכן

גדוד 19 הוקם בחודש נובמבר 1948 על ידי איחודם של גדוד 14 (גדוד דרור) וגדוד 15 (גדוד גורן) תחת פיקודו של מאיר עמית. הגדוד השתתף במבצע חורב ובמבצע עובדה ופורק בספטמבר 1949.
מבנה חטיבת גולני > גדוד 21

גדוד 21 הוקם ב-25 בדצמבר 1947 כגדוד ג' של חטיבת "לבנוני", והיה אחד מהגדודים הסדירים הראשונים של ארגון ההגנה. למפקד הגדוד הראשון מונה בן עמי פכטר ולסגנו מונה צבי בן ארי. בשלהי פברואר 1948, עם הקמת חטיבת כרמלי היה לגדוד הראשון שלה. במלחמת העצמאות תרם רבות לקרבות ההכרעה בצפון הארץ.
בתום המלחמה ועם היערכות צה"ל מחדש, החל מספטמבר 1949, הוצב הגדוד תחת פיקוד חטיבת גולני, והשתתף בפעולות הביטחון השוטף בצפון. בינואר 1955 פורק הגדוד במסגרת סגירת יחידות ומפקדות. ביוני 1989, ביוזמתו של אלוף (במיל') אהרון יריב שונה מספר גדוד 8206 של חטיבה 228 לגדוד 21.
מבנה חטיבת גולני > גדוד 21 > מפקדי גדוד 21

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| בן עמי פכטר | דצמבר 1947 – מרץ 1948 | נהרג בקרב שיירת יחיעם |
| דב צסיס | מרץ–יולי 1948 |  |
| אהרן יריב | יולי 1948 – מאי 1949 |  |
| אהרן אבנון | מאי 1949 – אוגוסט 1951 |  |
| גיורא שנאן | אוגוסט 1951 – ינואר 1952 |  |
| שלמה ענבר | ינואר 1952 – אפריל 1953 |  |
| יוסף יהלום | אפריל 1953 – ינואר 1954 |  |
| יוסף גטרויר | ינואר 1954 – ינואר 1955 |  |
גלריה

סיכת לוחם עורב גולני
סיכת לוחם פלחה"ן גולני
סיכת פלחי"ק גולני
מפקדי החטיבה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| משה מן | פברואר–מאי 1948 | המפקד הראשון, פרש מהתפקיד בעקבות מות אשתו |
| מישאל שחם | מאי–יולי 1948 |  |
| נחום גולן | 1948–1950 |  |
| דן לנר | 1950 |  |
| אברהם יפה | 1950–1951 | לימים מפקד פיקוד הדרום והצפון, וחבר הכנסת |
| מאיר עמית | 1951–1952 | לימים ראש אמ"ן, ראש המוסד ושר בממשלת ישראל |
| אסף שמחוני | 1952–1954 | לימים מ"מ מפקד פיקוד הצפון, נהרג בתאונת מטוס לאחר מבצע קדש, בהיותו מ"מ מפקד פיקוד הדרום |
| יששכר שדמי | 1954–1955 |  |
| חיים בן-דוד | 1955–1956 | לימים ראש אכ"א |
| בנימין גיבלי | 1956–1957 | לשעבר ראש אמ"ן |
| אהרון דורון | 1957–1958 | לימים ראש אכ"א |
| אלעד פלד | 1958–1960 | לימים עוזר ראש אג"ם |
| אהרן יריב | 1960–1960 | לימים ראש אמ"ן |
| מרדכי גור | 1960–1963 | לימים הרמטכ"ל ה-10 |
| אורי בר-רצון | 1963–1965 |  |
| שלמה אלטון | 1965–1966 | נהרג במלחמת ששת הימים |
| יונה אפרת | 1966–1968 | מפקד החטיבה במלחמת ששת הימים, לימים מפקד פיקוד המרכז |
| יקותיאל אדם | 1968–1970 | לימים סגן הרמטכ"ל, נהרג במלחמת לבנון הראשונה |
| יהודה גולן | 1970–1972 |  |
| אמיר דרורי | 1972–1974 | מפקד החטיבה במלחמת יום הכיפורים, לימים סגן הרמטכ"ל |
| אורי שמחוני | 1974–1975 | לימים נספח צה"ל בארצות הברית |
| חיים בנימיני | 1975–1976 | לימים קצין מודיעין ראשי |
| אורי שגיא | 1976–1977 | לימים ראש אמ"ן |
| אמיר ראובני | 1977–1978 |  |
| דוד כץ | 1978–1980 | לימים מפקד עוצבת נתיב האש. יוזם מרוץ גולני ושביל גולני |
| אילן בירן | 1980–1981 | לימים מפקד פיקוד המרכז |
| ארוין לביא | 1981–1982 | מפקד החטיבה במלחמת לבנון הראשונה. לימים נספח צבאי בסינגפור |
| עמנואל הרט | 1982–1984 |  |
| צבי פולג | 1984–1986 | לימים ראש מטה פיקוד הצפון וראש עיריית נתניה |
| גבי אופיר | 1986–1987 | לימים מפקד פיקוד העורף |
| גבי אשכנזי | 1987–1988 | לימים הרמטכ"ל ה-19 |
| ברוך שפיגל | 1988–1990 | לימים סגן מתאם פעולות הממשלה בשטחים |
| משה צין | 1990–1991 | לימים מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה |
| יאיר נוה | 1991–1993 | לימים סגן הרמטכ"ל |
| משה קפלינסקי | 1993–1995 | לימים סגן הרמטכ"ל |
| ארז גרשטיין | 1995–1997 | לימים מפקד יחידת הקישור ללבנון, נהרג בדרום לבנון |
| גדי איזנקוט | 1997–1999 | לימים הרמטכ"ל ה-21 |
| שמואל זכאי | 1999–2001 | לימים מפקד אוגדת עזה |
| משה תמיר | 2001–2003 | לימים מפקד אוגדת עזה |
| ארז צוקרמן | 2003–2005 | לימים מפקד עוצבת נתיב האש |
| תמיר ידעי | 2005–2008 | מפקד החטיבה במלחמת לבנון השנייה. לימים מפקד פיקוד המרכז |
| אבי פלד | 2008–2010 | מפקד החטיבה במבצע עופרת יצוקה |
| אופק בוכריס | 2010–2012 | לימים מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה |
| יניב עשור | 2012–2014 | לימים ראש אכ"א |
| רסאן עליאן | 2014–2016 | מפקד החטיבה במהלך מבצע צוק איתן. לימים מתאם פעולות הממשלה בשטחים |
| שלומי בינדר | 2016–2018 | לימים ראש אגף המודיעין |
| שי קלפר | 2018–2020 | לימים מפקד עוצבת הגליל |
| ברק חירם | 2020–2022 | לימים מפקד אוגדת עזה |
| יאיר פלאי | 2022–2024 | מפקד החטיבה במלחמת חרבות ברזל. לימים מפקד אוגדת הבשן |
| עדי גנון | אפריל 2024– | מפקד החטיבה הנוכחי |
ציונים לשבח ליחידות החטיבה

צל"ש הרמטכ"ל – מאת הרמטכ"ל אמנון ליפקין-שחק הוענק ליחידת אגוז בשנת 1998 על פעילות היחידה בלחימה בלבנון.
צל"ש הרמטכ"ל – מאת הרמטכ"ל משה יעלון הוענק ליחידת אגוז ב-14 באפריל 2005 "על פעילותה המבצעית בשנת 2004. במבצעים הרבים בהם השתתפה היחידה היא הגיעה להישגים מבצעיים מרשימים, הפיקה לקחים והשכילה להנחילם לכלל היחידות המשתתפות בלחימה".
צל"ש הרמטכ"ל – מאת הרמטכ"ל אביב כוכבי לסיירת גולני על פעילותה במבצע שובר גלים ב-2022
צל"ש אלוף – מאת מפקד פיקוד הצפון עמירם לוין הוענק לסיירת גולני בשנת 1996 "על הנחישות והיוזמה בתכנון, התעוזה ואומץ הלב, במבצע בשטח לבנון".
צל"ש אלוף – מאת מפקד פיקוד הצפון הוענק לסיירת גולני בשנת 1997
צל"ש אלוף – מאת מפקד פיקוד הצפון בני גנץ הוענק לגדוד 51 באוקטובר 2002 "על חלקו בלחימה ביו"ש במהלך מבצע חומת מגן".
צל"ש אלוף – מאת מפקד פיקוד הצפון גדי איזנקוט הוענק לגדוד 51 בספטמבר 2007 "על שהראה רעות, נחישות, מקצועיות ואומץ לב במהלך מלחמת לבנון השנייה".
צל"ש אלוף – מאת מפקד פיקוד הדרום יואב גלנט הוענק לגדוד 51 ב-27 באפריל 2008 "על לחימה ממושכת ברצועת עזה תוך גילוי יוזמה, נחישות, דבקות במשימה וחתירה לניצחון".
אמצעי לחימה

חטיבת גולני מצוידת כיום באמצעי הלחימה הסטנדרטיים של חיל הרגלים הישראלי ובנוסף גם בנגמ"שי "נמ"ר", הנחשב אחד מהכלים הממוגנים ביותר שבשימוש צה"ל. חטיבת גולני הייתה חטיבה הראשונה שצוידה בנגמ"ש המרכבה (נמ"ר).
בין השנים 2008–2012 הנשק האישי התקני של לוחמי החטיבה היה רובה הסער (רוס"ר) תבור מדגם "קומנדו" ("מקוצר"). בשנת 2012 הוחלף ה"תבור" במיקרו-תבור, ובשנת 2019 הוחלף בתבור X-95 פלאט-טופ (מיקרו-תבור דור ג').
בשנת 2023 חזרה החטיבה לרובי ה-M4A1 פלאט-טופ בדגמים חדשים.
אמצעי לחימה > אמצעי לחימה בהם מצוידים לוחמי החטיבה

נשק אישי של לוחם גולני: M4A1 פלאט-טופ
מקלעי נגב NG7, מאג (7.62x51 מ"מ נאט"ו), M2 בראונינג (12.7x99 מ"מ נאט"ו)
מקלע רימונים סאקו דיפנס Mk-19
רובי צלפים רמינגטון M24, ‏SR-25 Mk 11‏ בארט REC10 וברק 338
אמצעים אופטיים לנשק אישי
רקטות כתף לאו M-72 והמטאדור "מפצח אגוזים"
טילי נ"ט עורב וגיל
מרגמת קשת, חנית ופצמ"ר 120 מ"מ מדויק עוקץ פלדה
מקלע נגב ומקלעי מאג
מטאדור "מפצח אגוזים"
רובה צלפים רמינגטון M24
נשק אישי: M4A1 פלאט-טופ
מק"כ M2 בראונינג
רובה צלפים ברק
צבע הכומתה

צבע הכומתה חום. הצבע נקבע לחטיבה ב-1976. לפני כן היו הכומתות של גולני בצבע חאקי כמו לשאר יחידות צה"ל. רק לוחמי סיירת גולני חבשו כומתות שחורות.
אל"ם יום-טוב חזן היה אז מפקד היחידות המיוחדות של החטיבה, סיפר: "עשינו מלחמת חורמה כדי לקבל כומתה משלנו, שלא נהיה דומים לג'ובניקים. רפול היה הקחצ"ר, והוא אמר לנו 'לכו תקבעו צבע'. נתתי לו ארבע אפשרויות והוא פסל את כולן מכל מיני סיבות 'רפוליות'. הוא אמר לי: 'לך תסתובב בין היחידות, שהחיילים יחליטו'. הם רצו חום כי זה מסמל את הקשר שלנו לאדמה".
הפעם הראשונה שחולקה הכומתה הייתה בסוף אימון קיץ במדבר יהודה. המח"ט חיים בנימיני חילק אותה לקצינים והמג"דים חילקו לחיילים.
הנצחה

מוזיאון גולני – אתר ההנצחה ומורשת קרב לחטיבת גולני ממוקם בסמוך למחלף גולני.
שביל גולני – שביל העובר לאורך מדינת ישראל ובפרט במקומות בהם לחמה החטיבה.
מחלף גולני – מחלף הנקרא על שם החטיבה.
מרוץ גולני הוא מרוץ מסורתי שמקיימת החטיבה עם הכומתה החומה לאורכה של הארץ ממרגלות החרמון ועד אילת, המתקיים מדי שנה ובו משתתפים חיילי חטיבת גולני וכן אזרחים המצטרפים לחיילים במקומות היישוב שונים בהם עובר המרוץ.
עם לוחמי החטיבה נמנות דמויות מופת שפעולותיהן משמשות כמורשת קרב לחיילי צה"ל, כדוגמת אורי אילן שנפל בשבי הסורי והעדיף את המוות על גילוי סודות צבאיים ורועי קליין סמג"ד 51 במלחמת לבנון השנייה שנהרג בקרב בבינת ג'בייל לאחר שזינק על רימון יד כדי להציל את חייליו.
אנדרטה לנופלי חטיבת גולני בקרבות החרמון – אנדרטה הנמצאת ברמת הגולן, בשולי הר החרמון, סמוך לחניון התחתון של אתר החרמון, ממזרח לכביש 98. האנדרטה מציינת את קרבות חטיבת גולני ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים. באנדרטה מונצחים 80 לוחמי חטיבת גולני שנפלו בקרבות על החרמון במלחמת יום הכיפורים.
אנדרטת חללי סיירת גולני במלחמת ההתשה בעמק בית שאן ובעמק הירדן – האנדרטה הנמצאת על תל ישמעאל מזרחית לבית-יוסף ומנציחה את שמונה לוחמי הסיירת אשר נפלו במלחמת ההתשה.
אנדרטת גדוד 17 בחרמון – אנדרטה המוצבת בקרבת הכניסה לאתר החרמון לזכר חללי גדוד 17 שנהרגו בחרמון במהלך מלחמת יום הכיפורים.
אנדרטת חללי סיירת גולני בקרבות מלחמת יום הכיפורים – האנדרטה מוצבת רמת הגולן, באתר החרמון, באזור הרכבל העליון ומציינת את חללי סיירת גולני אשר נפלו בקרבות במהלך מלחמת יום הכיפורים.
אנדרטה לזכרם של 11 לוחמי פלוגה ד' מגדוד 13 אשר נהרגו באסון בית המכס העליון ב-15 ביוני 1967 – האנדרטה נחנכה ב-15 ביוני 2017, במלאת חמישים שנים לאסון, במתחם בית המכס העליון.
הנצחה > "גולני – ריאליטי טירונות"

בשנת 2013 פורסמה ב-ynet סדרה בבימויו של ניר (שוקו) כהן שנקראה: "גולני – ריאליטי טירונות". הסדרה ליוותה את מחזור הגיוס של אוגוסט 2011 של גדוד 51, מהגעתם לבסיס ההכשרה של החטיבה ועד לסיום ההכשרה במסע הכומתה. הסדרה אפשרה הצצה לתהליך הפיכתם של הטירונים ללוחמים, תוך שהיא מספרת את סיפוריהם האישיים של החיילים והמפקדים בפלוגה. צילומי הסדרה נערכו במהלך שישה חודשים בבסיס ההכשרה בסמוך לקיבוץ רגבים.
ביוני 2013 רכש ערוץ עשר את זכויות השידור של הסדרה ושידר אותה כסרט דוקומנטרי בן שני חלקים.
גלריה

טקס חילופי מפקדי החטיבה
תרגיל חטיבתי
תרגיל חטיבתי
לוחם גולני במוצב החרמון
לוחם בתצפית במוצב החרמון
לוחמי גולני באימון כושר קרבי
לוחמי החטיבה ב"מרוץ גולני"
לקריאה נוספת

מוטה הר-לב, גולני שלי – סיפורה של חטיבה מס' 1, ירושלים: הוצאת דני ספרים
אילן כפיר ויעקב ארז, צה"ל בחילו, חיל הרגלים (גולני וגבעתי), ירושלים: הוצאת רביבים, 1982
משה גבעתי, שלוש לידות בספטמבר, תל אביב: הוצאת מערכות ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, תש"ן-1990
אביחי בקר, אינדיאנים על גבעה 16 – פלוגה בקרב החרמון, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון, 2003 – סיפורה של פלוגה ג' בגדוד 51 של חטיבת גולני במלחמת יום הכיפורים
אלישיב אורן, אלי פסגות, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון – סיפור חייו של סא"ל אמיר מי-טל, מפקד סיירת גולני ומג"ד "ברק", שנהרג בלבנון בעת מבצע כחול וחום – פשיטת כוחות צה"ל על יעדי מחבלים בנועיימה, בדצמבר 1988
אור ספיבק, גולני של מי, הוצאת סצנה – סיפורו של חייל מעט רחפן ולא יוצלח בפלוגה הרובאית 12 של גולני
משה (צ'יקו) תמיר, מלחמה ללא אות, הוצאת מערכות – משרד הביטחון, 2005
עשהאל לובוצקי, מן המדבר והלבנון, תל אביב: הוצאת ידיעות ספרים, 2008, סיפורו של מפקד מחלקה מגדוד 51 של גולני במלחמת לבנון השנייה
משה גבעתי, המערכה בחרמון – הקרבות ברכסי החרמון במלחמת יום הכיפורים ולאחריה, תל אביב: הוצאת מערכות והוצאת מודן, תשע"ה-2015
ישראל זמיר, "לכבות את השמש", הוצאת אסטרולוג, 2004, סיפור הקמתו ופועלו של גדוד 13 (גדעון) במלחמת העצמאות
בנימין עציוני (עורך), "אילן ושלח – דרך הקרבות של חטיבת גולני", הוצאת מערכות, 1950
בעז זלמנוביץ (עורך), קרבות מלחמת העצמאות: מפות ומבצעים: תש"ח-תש"ט – 1947–1949, מוציא לאור: משרד הביטחון 2018
מאיר פינקל, הפקת לקחים ברמה הטקטית במלחמת העצמאות – חלון לשני דפוסי ארגון צבאי, בתוך: מלחמה המעצבת הראשונה – שבעה מאמרים במלאת שבעים שנה למלחמת העצמאות, מודן, משרד הביטחון וצה"ל/המחלקה להיסטוריה, 2018, עמודים 113–150
אסף אגין, עמק במערכה – המערכה לבלימת הפלישה הערבית בעמק הירדן, מאי 1948, הוצאת טפר, 2021
נמל התעופה ברנו-טורז'אני

לוגו נמל התעופה ברנו-טורז'אני
נמל התעופה ברנו-טורז'אני (קוד ICAO: LKTB, קוד יאט"א: BRQ) הוא נמל תעופה בברנו, צ'כיה. הוא משרת בעיקר את החלק הדרום מזרחי של צ'כיה.
בשנת 2024 עברו 749,153 נוסעים דרך נמל התעופה ברנו-טורז'אני, מה שהפך אותו לנמל התעופה השני העמוס ביותר בצ'כיה.
מיקום

נמל התעופה ברנו-טורז'אני ממוקם בערך 7.5 ק"מ דרום-מזרחית למרכז העיר ברנו. נמל התעופה נמצא 120 ק"מ מנמלי תעופה בינלאומיים אחרים, כגון נמל התעופה הבין-לאומי של וינה-שווכאט ונמל התעופה ברטיסלבה ונמלי תעופה בינלאומיים קטנים יותר באוסטרבה ובפרדוביצה.
היסטוריה

נמל התעופה נבנה במהלך שנות ה-50 כתחליף לשדה התעופה הישן של ברנו, שהיה ממוקם בסלאטינה (צפון-מזרחית לנמל התעופה טורז'אני). בשנת 1967 החלה בניית אולם הנוסעים החדש. במהלך שנות ה-80 הועבר הנמל לשימוש חיל האוויר הצ'כוסלובקי, והתעבורה האזרחית צומצמה למינימום. טיסות אזרחיות הופעלו בעיקר במהלך תערוכות וכנסים שהתקיימו במרכז הירידים של ברנו. בשנת 1986 הושלמו אולם הנוסעים החדש והמתקנים הנלווים. לאחר מהפכת הקטיפה ונפילת הקומוניזם בשנת 1989, חזר נמל התעופה לשימוש אזרחי והופעל על ידי רשות נמלי התעופה הצ'כית בבעלות המדינה.
כיום, ממשלת מחוז מוראביה הדרומית היא הבעלים של נמל התעופה, והוא מופעל על ידי חברה פרטית, Brno Airport Ltd. בנובמבר 2017 נרכשה החברה הזו על ידי קבוצת ההשקעות Accolade.
בשנת 2017 פתחה ממשלת מחוז מוראביה הדרומית במשא ומתן על פתיחת קווי תעופה חדשים לרומא, ברצלונה, מילאנו ולבוב. כתוצאה מכך, הוקמה חברת התעופה Blue Air Moravia, שהייתה בבעלות משותפת של עיריית ברנו וממשלת המחוז (35%) ושל חברת האם בלו אייר (65%), שמרכזה בבוקרשט, רומניה. עם זאת, הפרויקט בוטל, ובסופו של דבר נרכשה החברה המפעילה את נמל התעופה, Brno Airport Ltd, על ידי קבוצת ההשקעות Accolade.
מתקנים

הטרמינל מורכב משני אולמות נוסעים. אולם היציאה החדש, שנפתח בשנת 2006, מסוגל לטפל ב-1,000 נוסעים בשעה. המבנה תוכנן על ידי האדריכל פטר פארולק ונחשב לאחד הפרויקטים המשמעותיים ביותר של האדריכלות הצ'כית העכשווית ולדוגמה בולטת למגמת העלייה של אדריכלות אורגנית.
נמל התעופה מציע מספר ברים, חנות דיוטי פרי, השכרת רכב, כספומט ומשרד להמרת מטבע. בנוסף, שטח נמל התעופה מכוסה ברשת Wi-Fi חינמית.
חברות תובלה אווירית כגון ASL Airlines Belgium, וולגה דנייפר איירליינס ואנטונוב משתמשות לעיתים קרובות בנמל התעופה של ברנו כנקודת עצירה. בשנת 2009 טיפל נמל התעופה ב-9,679 טון מטען. תוכניות להקמת מסוף מטענים חדש ואזור תעשייה נמצאות בדיונים וצפויות לצאת לפועל בעתיד הקרוב.
חברות תעופה ויעדים

חברות התעופה הבאות מפעילות טיסות לברנו וממנה:
| חברות תעופה | יעדים |
| --- | --- |
אג'יאן איירליינס: סלוניקי
AeroItalia: פיומיצ'ינו-רומא (התחלה 23 במרץ 2025)
Air Montenegro: Tivat טירנה
בולגריה אייר: בורגס
פריבירד איירליינס: אנטליה
נאוס: Mauritius, פוקט
ריינאייר: לונדון-סטנסטד ברגמו, מאלגה
Sky Express: Chania (התחלה 8 ביוני 2025)
סמארטווינגס: בורגס, קורפו, Fuerteventura, הרקליון, ע'רדקה, Kos, Marsa Alam, פלמה דה מיורקה, רודוס, Tenerife–South, ורנה, Zakynthos Almería, ברצלונה (התחלה 5 באוגוסט 2025), בודרום, Comiso, דלמאן, Djerba, Enfidha, מדיירה, איזמיר, Kavala, Lamezia Terme, לרנקה, Marsa Matrouh, Monastir, מורסיה, Preveza/Lefkada, טאבה, סלוניקי, טירנה, ניאה אנכיאלוס
טיילווינד איירליינס: אנטליה
סטטיסטיקה

| שנה | נוסעים שהיו בשדה | אחוז שינוי  בנוסעים | מטען (טון) | אחוז שינוי במטען | תנועת מטוסים | אחוז שינוי בתנועת מטוסים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | 393,686 |  | 3,144 |  | 20,105 |  |
| 2007 | 415,276 | 10.55 | 3,055 | -2.87 | 22,893 | 13.87 |
| 2008 | 506,174 | 21.89 | 6,273 | 105.34 | 29,303 | 28.00 |
| 2009 | 440,850 | -12.90 | 9,679 | 54.30 | 30,513 | 4.13 |
| 2010 | 396,589 | -10.04 | 5,326 | -44.97 | 25,027 | -17.98 |
| 2011 | 557,952 | 40.69 | 4,625 | -13.16 | 26,837 | 7.23 |
| 2012 | 534,968 | -4.12 | 3,828 | -17.23 | 29,885 | 11.36 |
| 2013 | 463,023 | -13.45 | 4,078 | 6.53 | 27,803 | -6.97 |
| 2014 | 486,134 | 4.99 | 4,530 | 11.08 | 32,216 | 15.87 |
| 2015 | 466,046 | -4.13 | 4,613 | 1.83 | 38,264 | 18.77 |
| 2016 | 417,725 | -10.37 | 4,150 | -10.04 | 40,073 | 4.73 |
| 2017 | 470,285 | 12.51 | 3,893 | -10.84 | 48,337 | 20.62 |
| 2018 | 500,727 | 6.47 | 3,750 | -3.67 | 41,172 | -17.40 |
| 2019 | 543,633 | 8.56 | 3,529 | -5.89 | 34,388 | -16.47 |
| 2020 | 86,089 | -84.16 | 4,147 | 17.51 | 26,666 | -22.45 |
| 2021 | 186,368 | 116.48 | 12,890 | 210.82 | 23,626 | -11.40 |
| 2022 | 471,811 | 153.16 | 11,222 | -12.94 | 24,315 | 2.91 |
| 2023 | 686,867 | 45.58 | 11,653 | 3.84 | 25,064 | 3.08 |
| 2024 | 749,153 | 9.07 | 11,803 | 1.29 | 25,899 | 3.33 |
תחבורה קרקעית

שדה התעופה ממוקם בתוך גבולות העיר, סמוך לכביש המהיר D1 העובר מפראג לבוהומין דרך ברנו.
הוא מחובר לרשת התחבורה הציבורית באמצעות קו אוטובוס ביום E76, וקו אוטובוס בלילה N89, ששניים מהם פועלים תחנת הרכבת המרכזית של ברנו הנסיעה לוקחת 14–16 דקות.