stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זהבה בנימין
ציוני דרך

1976 - תערוכת עבודות גילוף בעץ-אשדוד
1980 - השתתפות בתערוכה קבוצתית-במדרשה-רמת השרון תערוכת הדפסים מצוירים (80 יצירות) - תיאטרון ירושלים
1982- תערוכת חיתוכי עץ -הדפסים לינוליאום וציורי שמן תל אור-ירושלים
1987 - עיצוב תכשיטים ותצוגות בניו יורק וקליפורניה
1989 - עיצוב בית הכנסת "אור ברוך" ירושלים.
1993 - הקמת קיר אמנותי דקורטיבי בנושא דרכי העלייה של יהודי עיראק לישראל. הקיר נמצא בכיכר בית תנועת המחתרת חלוצית בעיראק, גילה, ירושלים. ארונות קודש בעיצוב חדש בארץ ישראל: היכל שלמה ובלשכות הרבנים הראשיים, ירושלים. פרויקט עיצוב מצנפת לרב הראשי לישראל.
1994 - היונה בעיצוב זהבה בנימין ניתנת לעושי השלום בירושלים. בנוסף עיצוב וייצור שי ע"פ סמל תיירות השלום
1995-94 - עיצוב בית הכנסת "אוהל מרדכי", הרצליה פיתוח.
1995 - שי "תיירות השלום" בעיצובה נבחר כמייצג את המשלחת האמריקאית למכבייה לאחר הירצחו של ראש הממשלה מר יצחק רבין כמשקף אחדות ורצון לשלום.
1996 - מעצבת את יונת תיירות השלום. כתר התורה הגדול בעולם: עיצוב ובניית כתר התורה הגדול בעולם, הוצב בישיבת "חברון", ירושלים. תערוכת יחיד המתארת תהליך בניית ארון קודש, מוצגת בכנס הרבנים במעמד ראש הממשלה בנימין נתניהו, ירושלים.
1998-1997 - בית הכנסת "ישמח משה" הרב חיים פינטו שליט"א, אשדוד.
1998-1997 - בית הכנסת בישיבת חברון, ירושלים.
1998 - עיצוב בית הכנסת "קול אליהו" - הקהילה הלבנונית ספרדית LSC, ברוקלין, ניו יורק.
2000 - תערוכת יחיד "בין קודש לחול", מוזיאון אשדוד.
2002 - ייעוץ אמנותי ועיצוב למערת המכפלה בחברון, כולל בניית ארון קודש משולב קבוע ונייד לאולם יצחק במערה.
2003 - עיצוב מחדש של חלקת הזיכרון הממלכתית, הר הרצל, ירושלים. עיצוב וביצוע הפרס לפסטיבל הלאדינו הראשון.
2004 - עיצוב נר הזיכרון בחלקת הנעדרים בהר הרצל, עיצוב נר הזיכרון באנדרטה לחייל הבדואי, עיצוב נר הזיכרון מפקדת פיקוד העורף.
2005 - עיצוב נר הזיכרון הממלכתי ברחבת הכותל, המודלק מדי שנה על ידי נשיא המדינה. תערוכה יחיד של יצירות האמנית, פארק מיני ישראל.
2006 - עיצוב וביצוע מעמדי זרים ונר זיכרון למטה ההסברה לטקסים הממלכתיים של המדינה. מעבר הסטודיו למוצא בכניסה לירושלים.
2007 - אנדרטה במשרד החוץ בירושלים.
2008 - עיצוב בית הכנסת יוצאי גאורגיה אשדוד.
2008 - עיצוב וביצוע חנוכיית השישים למדינה. החנוכייה הוענקה כשי לנשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש, לנשיא שמעון פרס, לראש הממשלה אהוד אולמרט ולנשיא בית המשפט העליון. עיצוב וביצוע פרס מוסקוביץ' לציונות.
2011 - עיצוב בית הכנסת אשדוד, ירושלים.
2012 - עיצוב מחודש של בית כנסת גאולת ישראל.
על תהליך היצירה

לבנימין ספרייה עשירה ובה תיעוד נדיר של בתי כנסת בארץ ובתפוצות, ותיעוד של עיטורים ייחודיים לכל קהילה וקהילה. הספרייה משמשת למחקר כחלק מתהליך היצירה שלה.
כך מצליחה בנימין לשמר מוטיבים יהודים ולהתאימם לסגנון העכשווי. עיסוק ביודאיקה ובחקר
אמנות יהודית מהעת העתיקה ועד ימינו, בארץ ובתפוצות מהווה את ההשראה ליצירתה.
בעיני רבים, זהבה בנימין שינתה את התפיסה של עיצוב בית הכנסת בארץ ובעולם.
בנימין שואפת שכל בית כנסת, ארון קודש, אתר הנצחה, ספר תורה ותשמישי קדושה, ייתנו ביטוי עיצובי לרעיון תוכני.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  "העוסקת בקודש", ידיעות אחרונות, 1 בספטמבר 2001, עמ' 7-6.
1 2 3  ש. הר-לב, "מפגש האמנות והקדושה", בעיתון בת המלך, חשון התשנ"ב.
↑  בני אופק, "גיברת, מה את עושה בארון הקודש?", בעיתון ירושלים, 14 במאי 1991, עמ' 16.
↑  אסנת דייטש, "בגיל 10 היא כבר הייתה אמנית, היום היא בונה ארונות קודש", באתר חרדים 1, 2 ביוני 2014.
1 2 3 4 5 6  ר. קנריק, "מגבעת מעם", בעיתון יום השישי, 28 במאי 2003.
1 2 3 4  יצחק ון לואן, ריאיון עם זהבה בנימין, בעיתון על המקום, 5 באוקטובר 2006, עמ' 37-36.
↑  יוחאי חקק, "המבדילה בין קודש לחול", בעיתון לאישה, 10 במאי 1993.
1 2 3  רותי זקרי, "ידי הזהב של זהבה", בעיתון השבוע באשדוד, 22 במרץ 1996, עמ' 57-54.
1 2 3 4 5 6 7 8 9  קורות חיים באתר של זהבה בנימין
1 2 3 4  "העוסקת בקודש", בעיתון ידיעות אחרונות, 1 בספטמבר 2001.
1 2 3  דליה מצא-למפל, "והיא בכלל חילונית", במוסף "עסקים" בעיתון מעריב, 1996.
1 2 3  Von Rolland S. Sussman, "ZEHAVA B.", Shalom, Vol. XXIX, April 1998, Pessach 5758, pp. 44-48.
↑  יום ליום, 21 בדצמבר 1995.
1 2  בעיתון כל העיר, 12 באוקטובר 2005.
↑  זהבה בנימין, "עיצוב ארונות קודש", באתר דעת.
↑  אתי שוורץ, "היצירות שלי יישארו לדורי דורות", בעיתון קול אמריקה, 17 במרץ 2000.
↑  השבוע באשדוד, ז' באב תשל"ז 22 ביולי 1977
1 2  שוקי אפלבוים, "עבודותיה של האמנית זהבה בנימין", בעיתון שקוף/ גן יבנה, גיליון מס' 515, 6 באוקטובר 2000, תמונה בשער העיתון וכתבה בעמ' 58-57.
↑  זהבה בנימין – מפעל חיים של אמנות וקדושה (קטלוג יצירות), עמ' 19-18.
↑  חיבוטי הגלימה, הארץ, 1993.
↑  זהבה בנימין – מפעל חיים של אמנות וקדושה (קטלוג יצירות), עמ' 35-32.
↑  יונתן יבין, כל העיר ירושלים, 29 בנובמבר 1996.
↑  גיא בן יהושע, בונוס ירושלים, 15 בנובמבר 1996.
↑  יום ליום, 13 בנובמבר 1996.
↑  שרי מקובר, בשבועון משפחה, 26 בנובמבר 1996.
↑  זהבה בנימין – מפעל חיים של אמנות וקדושה (קטלוג יצירות), עמ' 31-28.
↑  זהבה בנימין – מפעל חיים של אמנות וקדושה (קטלוג יצירות), עמ' 39-36.
↑  זהבה בנימין – מפעל חיים של אמנות וקדושה (קטלוג יצירות), עמ' 17-16.
↑  רותי מזרחי, "תערוכות", בעיתון השבוע באשדוד, 14 ביולי 2000.
↑  זהבה בנימין – מפעל חיים של אמנות וקדושה (קטלוג יצירות), עמ' 25-20.
↑  זהבה בנימין – מפעל חיים של אמנות וקדושה (קטלוג יצירות), עמ' 27-26.
↑  זהבה בנימין – מפעל חיים של אמנות וקדושה (קטלוג יצירות), עמ' 11-8.
↑  "ביקוש רב בקרב מתכנני בית כנסת לארונות הקודש בעיצוב זהבה בנימין", בעיתון יום ליום, 13 ביוני 1996.
סיבוב טרל

בפיזיקה, סיבוב טרל (באנגלית: Terrell rotation) או אפקט טרל, הוא הסיבוב המדומה שעצם הנע במהירות המהווה שבר משמעותי של מהירות האור יפגין בעיני צופה שעל פניו הוא חולף, בהתאם לתורת היחסות הפרטית. אפקט זה תואר באופן בלתי תלוי על ידי רוג'ר פנרוז וג'יימס טרל בשנים 1958/9, כאשר בקיום התופעה הכללית הבחין הפיזיקאי האוסטרי אנטון למפה עוד ב-1924.
האפקט מתאר כיצד העצם יראה אילו הייתה בבעלותנו מצלמה המסוגלת לתפוס תמונות של עצמים הנעים במהירות יחסותית, וחוזה כי העצם ייראה לא רק מקוצר בכיוון תנועתו (התקצרות האורך) אלא גם מסובב בזווית משמעותית ביחס לתנוחה האמיתית שלו במרחב, באופן שמאפשר לראות גם חלקים של העצם אשר לא ניתן היה לראות אילו היה נייח (למשל, פאות אחוריות של העצם). ראויה לציון העובדה כי בעוד שההתקצרות של עצמים בכיוון תנועתם הייתה ידועה עוד מאז פרסם אלברט איינשטיין את מאמריו על תורת היחסות הפרטית ב-1905, מאמריהם של טרל ופנרוז על אפקט טרל הם ההתייחסות המפורטת הראשונה לשאלה כיצד ייראו עצמים הנעים במהירות יחסותית מבחינה ויזואלית חיצונית.
האפקט מנבא, למשל, כי קובייה בעלת גודל זוויתי קטן הנעה במהירות יחסותית תיראה לא רק מקוצרת פי פקטור לורנץ בכיוון תנועתה, אלא גם מסובבת בזווית  \alpha =\mathbb {arcsin} (v/c), כאשר  v מהירות הקובייה ו- c מהירות האור (ראו המחשה למטה).
תיאור והסבר האפקט

מאמריהם של טרל ופנרוז הצביעו על כך שאף על פי שתורת היחסות הפרטית תיארה "התקצרות" של גופים בכיוון תנועתם, אין לבלבל זאת עם התחזיות האמיתיות של התורה לגבי מופעו הוויזואלי של עצם נע. בכך הם תיקנו מספר קונספציות שגויות לגבי האופן שבו עצם נע ייראה לצופה המביט בו.
לשם הדוגמה נתייחס כעת לעצם קובייתי החולף על פני צופה, כפי שמופיע בהמחשה משמאל. מופעו הוויזואלי של עצם נע, כפי שהיה מתועד למשל על ידי מצלמה בעלת זמן חשיפה שואף לאפס, הוא בעצם תמונה של כל חלקי העצם כאשר חלקי התמונה השונים (המתארים חלקים שונים של העצם) תואמים לקרני אור שנפלטו בזמנים שונים בעבר מנקודות שונות על העצם ומגיעות בו-זמנית לצמצם המצלמה. עבור עצם קובייתי הנע במהירות יחסותית מקבלים, שאודות להפרשי הזמנים בהגעת קרני האור מנקודות שונות על הקובייה ולמהירותה הגבוהה של הקובייה, חלקי התמונה השונים יהיו תואמים לקרני אור שנפלטו בעבר (מנקודות שונות על הקובייה) כאשר הקובייה הייתה במיקומים שונים משמעותית זה מזה.
מכיוון שזמן הגעת האור לצופה יחסי למרחק הנקודה על הקובייה (ברגע המתאים בעבר) מן הצופה, האור הנפלט מן החלקים של פאה שלמה של הקובייה יגיע כעבור זמנים העומדים ביחס ישר לעומק של כל נקודה בפאה זאת (ב"עומק" הכוונה היא למרחק בכיוון ניצב לדף), ולכן תתקבל תמונה מסובבת של פאה זאת. פיתוח מתמטי פשוט מבחינה טכנית מראה שאילו לקובייה גודל זוויתי קטן בעיני הצופה, אז קרני האור הנפלטות מנקודות שונות על הקובייה כמעט מקבילות ולכן זווית הסיבוב תהיה בדיוק  \alpha =\mathbb {arcsin} (v/c); בפרט, עבור מהירות הקרובה מאוד למהירות האור (נניח 0.99c) הקובייה תסתובב כמעט ב-90 מעלות.
ראו גם

אברציה כוכבית
השוואה בין התפיסה ה"נאיבית" של המופע הוויזואלי של קובייה נעה (צד שמאל) לבין מופעה הוויזואלי האמיתי (צד ימין). בצד שמאל מוראית התקצרות האורך של הקובייה בכיוון תנועתה בלבד, בעוד שבצד ימין מוראה גם הסיבוב שלה.
יגאל כרמל

| --- | --- |

כרמל במהלך הופעה, מרץ 2010
 לידה:  10 במרץ 1970 (בן 55) פריז, צרפת
 מוקד פעילות:  ישראל 
 
יגאל כרמל (נולד ב-10 במרץ 1970) הוא מוזיקאי ישראלי.
ביוגרפיה

יגאל כרמל נולד בפריז ב-1970. ב-1976 עלה עם משפחתו לישראל והתגורר באור עקיבא. שמונה שנים לאחר מכן עבר לפנימייה של תיכון כצנלסון בכפר סבא, שם גם החל לכתוב שירים ולנגן על גיטרה. הושפע מדייוויד בואי, לאונרד כהן, סרז' גינסבורג, ז'אק ברל ושרל אזנבור.
בראשית שנות התשעים עבר לתל אביב והשלים לימודים חלקיים ברימון ובבית הספר למשחק של יורם לווינשטיין. ב-1995 הוחתם ב-אן אם סי. שנה לאחר מכן יצא אלבומו הראשון, שנשא את שמו, בהפקת אלי ניסן מלהקת פורטרט. שניים משירי האלבום, "שיר אהבה" ו"הכל הסתדר", עובדו לקליפים בבימויו של אחיו מרקו כרמל, האחרון אף נבחר לאוסף "נמס בגשם" בעריכתו של יואב קוטנר.
ב-2003, שבע שנים לאחר צאת אלבומו הראשון, השלים כרמל את אלבומו השני, "מכתבים לסילביה", בהפקת אמיר צורף, שזכה להצלחה יפה הן ברדיו והן בערוץ 24 הצעיר, בעיקר בזכות השירים הבולטים: "מלנה", "רק אל תשקרי", "שיר צרפתי" ו"מכתבים לסילביה". את הקליפים שנלוו לשני השירים הראשונים ביים איתי לב ואת השניים הנוספים – מרקו כרמל.
ב-2005 חיבר כרמל פסקול לשני סרטים דוקומנטריים שביים מרקו כרמל: "שניות של תהילה" ו"שאלה של זמן", כמו כן השתתף בסדרה "ילדי הים האדום" אותה ביים. שנה לאחר מכן ניגן והיה שותף בהפקת אלבומה האחרון של סיון שביט, וניל, ואחר כך הקליט עם יובל גורביץ' שיר שנכלל באלבום השני שלו, עורב, וניגן באלבום הבכורה של מוטי ביקובסקי שיצא ב-2009.
בשנים 2009-2012 יצר יגאל כרמל את הפסקול לסדרות "נשרים" אותה ביים מרקו כרמל, ו"מבצע קיפוד" אותה ביים יוסי קרן.
בשנת 2010 הוציא את אלבום הסולו השלישי שלו, "אהבות זמניות", בהפקת עובד אפרת. בין המשתתפים באלבום: רונה קינן, ורד קלפטר וסיון שביט.
יגאל כרמל הוא אחיו הצעיר של הבמאי והתסריטאי מרקו כרמל. השניים הרבו לשתף פעולה, כאשר יגאל יצר את הפסקול של הסדרות שביים מרקו.
דיסקוגרפיה

יגאל כרמל (1996)
מכתבים לסילביה (2003)
דיסקוגרפיה > פסקול

"שניות של תהילה", מרקו כרמל, 2005
"שאלה של זמן", מרקו כרמל, 2005
הערות שוליים

↑  תימורה לסינגר, שוחה היטב בים המוזיקה, באתר ynet, 3 ביוני 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296747005171  VIAF: 299030001   WorldCat (עם VIAF): 299030001
נובטוס דיסמאס

נובטוס דיסמאס מירושי (באנגלית: Novatus Dismas Miroshi; נולד ב-2 בספטמבר 2002 בטנזניה) הוא כדורגלן טנזני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת שחטאר דונצק ובנבחרת טנזניה.
קריירת מועדונים

דיסמאס נולד בטנזניה וגדל במחלקות הנוער של עזאם וביאשרה יונייטד המקומיות. ב-3 בנובמבר 2020 הצטרף דיסמאס אל מחלקת הנוער של מכבי תל אביב. לקראת עונת 2021/2022 הושאל דיסמאס לבית"ר תל אביב בת ים מהליגה הלאומית. ב-1 באוקטובר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 1-0 על הפועל עפולה במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת עונת 2021/2022 בליגה הלאומית.
קריירה בינלאומית

ב-2 בספטמבר 2021 ערך דיסמאס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טנזניה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. ב-7 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-2 על נבחרת מדגסקר, גם כן במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת טנזניה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  רז אמיר, ‏נובאטוס מירושי הצטרף לנוער של מכבי ת"א, באתר ONE‏, 3 בנובמבר 2020
↑  CAF announces Final Squad List for TotalEnergies Africa Cup of Nations Cote d'Ivoire 2023  באתר הרשמי של קונפדרציית_הכדורגל_של_אפריקה, 6 בינואר 2024 (באנגלית)
| נבחרת טנזניה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 קאוואווה •  2 אמנוגה •  3 יחיא •  4 חמאד •  5 ג'וב •  6 סלום •  7 מאו •  8 אברהם •  9 קצ'וולה •  10 סמאטה •   11 אלרחיה •  12 מסובה • 13 קאקולאניה •  14 מוואניינטו • 15 שבאלאלה • 16 מוואיקנדה • 17 באג'אנה • 18 מאנולה • 19 יאסין • 20 דיסמאס • 21 ממומבווה • 22 דניס • 23 סטארקי • 24 באנדה • 25 זכריה • 26 ואן דן בוס • 27 סאגאף • מאמן: עמרוש |  1 קאוואווה •  2 אמנוגה •  3 יחיא •  4 חמאד •  5 ג'וב •  6 סלום •  7 מאו •  8 אברהם •  9 קצ'וולה •  10 סמאטה •   11 אלרחיה •  12 מסובה • 13 קאקולאניה •  14 מוואניינטו • 15 שבאלאלה • 16 מוואיקנדה • 17 באג'אנה • 18 מאנולה • 19 יאסין • 20 דיסמאס • 21 ממומבווה • 22 דניס • 23 סטארקי • 24 באנדה • 25 זכריה • 26 ואן דן בוס • 27 סאגאף • מאמן: עמרוש | טנזניה |
לינור דויטש

| --- | --- |

 לידה:  27 בספטמבר 1982 (בת 42) באר שבע, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  תל אביב, ישראל
 ידועה בשל:  מנכ"לית לובי 99, זוכה ב-100 המשפיעים של דה מרקר
 מקצוע:  עורכת דין, אקטיביסטית
 מספר צאצאים:  2
 
לינור דויטש (נולדה ב-27 בספטמבר 1982) היא נציגת ציבור, שותפה מייסדת ומנכ"לית לובי 99. היא עורכת דין במקצועה, פמיניסטית ואקטיביסטית. בוגרת יחידה 8200, מומחית לרגולציה וייעוץ פוליטי, בוגרת תואר ראשון במשפטים ומדע המדינה ותואר שני במגדר מאוניברסיטת תל אביב. נבחרה לרשימת "100 המשפיעים של דה-מרקר" במהלך השנים 2017, 2018, 2019, 2020 ו-2021 וזוכת אות "אבירת איכות השלטון" לשנת 2019. בנוסף, נכללה ברשימות האקטיביסטיות של ליידי גלובס וכלכליסט.
ביוגרפיה

לינור דויטש נולדה ב-27 בספטמבר 1982 בבאר שבע וגדלה בגן יבנה, בצבא שירתה ביחידה 8200. לאחר הצבא למדה באוניברסיטת תל אביב, ושם סיימה תואר ראשון במשפטים ומדע המדינה ותואר שני במגדר.
בשנים 2009 עד 2011 הייתה עוזרת פרלמנטרית של ח"כ שי חרמש (קדימה). לאחר מכן כיהנה כסמנכ"ל רגולציה ויועמ"ש בהתאחדות האיכרים בישראל בין השנים 2011 עד 2015 ועבדה כעוזרת פרלמנטרית ויועצת פוליטית בכנסת.
דויטש פרשה והחליטה לחבור בהקמת מיזם "לובי 99" כלוביסטית הציבורית הראשונה. הארגון ממומן מתרומות הציבור בהוראות קבע.
כותבת לעיתון "הארץ", למדור הבלוגים של "זמן ישראל" ולעיתון "גלובס".[דרושים מקורות]
במאי 2023 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה התיעודית "מדורות השבטים" של כאן 11.
פרסים

זכתה באות אבירת איכות השלטון 2019 בקטגוריית מאבק חברתי-ציבורי מטעם התנועה לאיכות השלטון.
חיים אישיים

לינור דויטש נשואה ואם לשניים. היא מתגוררת בתל אביב.
הערות שוליים

↑  לובי 99 - ממשיכים להתקדם. תכירו לינור דויטש, באתר פייסבוק
↑  https://twitter.com/yayafink/status/1045223165486682112, טוויטר
↑   חגי עמית, מנכ"ל לובי 99 ירוץ לפריימריז במחנה הציוני, המנכ"לית החדשה: לינור דויטש, באתר TheMarker‏, 29 בדצמבר 2018
↑  https://twitter.com/linordeutsch, טוויטר
1 2  הכירו את הצוות, באתר לובי 99
↑  לובי ציבורי
↑  מתוך 8, נכון לינואר 2022
↑  איתן אבריאל, לינור דויטש - סמנכ"לית לובי 99, באתר דה מארקר
↑  מימון לובי 99 שהקימה
↑   סדרה תיעודית חדשה 📽️ מדורות השבטים | פרק 1 - הסדר יחזור על כנו: שנים 1993 עד 2000, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 54:42)
↑  אבירי איכות השלטון לשנת 2019, באתר התנועה לאיכות השלטון
יאיר הירשפלד

| --- | --- |

יאיר הירשפלד, 2018
 לידה:  יוני 1944 (בן 80)
 ענף מדעי:  יחסים בין־לאומיים, הסכסוך הישראלי-ערבי 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה 
 
יאיר הירשפלד (נולד ביוני 1944) הוא מרצה בדימוס בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת חיפה. מיוזמי ועידת מדריד (1991) והסכמי אוסלו (1993). מנכ"ל "הקרן לשיתוף פעולה כלכלי" (E.C.F) שייסד בשנת 1990 (יחד עם בועז קרני).
קורות חיים

נולד בולינגטון שבניו זילנד, בשנת 1949 עבר עם הוריו לווינה, אוסטריה ושם גדל. היה פעיל בתנועת הנוער "השומר הצעיר" ואף כיהן כראש קן התנועה בווינה בשנים 1964–1967. עלה לישראל בשנת 1967. הירשפלד נשוי לרות, מרפאה בעיסוק. לזוג שתי בנות, שני בנים, ותשעה נכדים (נכון לדצמבר 2016). אחותו היא הפרופ' לסיעוד מרים הירשפלד.
קריירה אקדמית: מחקר והוראה

בין השנים 1967–1970 למד לתואר ראשון בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטה העברית. בתקופה זו שימש כעוזר הוראה בחוג וכן כעוזר מחקר של פרופ' גרשון סלומון ושל פרופ' שמואל נח אייזנשטדט.
בשנת 1971 החל בלימודים במסלול ישיר לדוקטורט בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב. עבודת הדוקטורט, בהנחיית פרופ' אוריאל דן בנושא "יחסי איראן-גרמניה 1921-1941" הוגשה בשנת 1976 (או 1977) ופורסמה כספר בשנת 1980.
משנת 1973 לימד בחוג להיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב, וכן בשלוחת האוניברסיטה העברית באילת ובמכון "ההתאחדות העולמית של הסטודנטים היהודים" (WUJS) בערד.
בשנת 1975 כיהן כראש מדור איראן ב"מכון ראובן שילוח", אוניברסיטת תל אביב (כיום חלק מ"מרכז משה דיין ללימודי המזרח התיכון ואפריקה") ובין השנים 1976–1977 ערך את Middle East Contemporary Survey, כתב העת של המכון. ביולי 1977 כתב על התמוטטות אפשרית של השאה באיראן. בשנת 1977 קיבל את פרס לנדאו. כיהן כמרצה באוניברסיטת תל אביב עד שנת 1981.
בין השנים 1981 ועד 1986 היה הירשפלד ראש הדסק הסוציו-כלכלי במרכז היהודי-ערבי באוניברסיטת חיפה. בשנת 1982 הוא מונה למרצה בכיר בחוג להיסטוריה של המזרח התיכון. בין השנים 1984 עד 1986 עמד בראש החוג. בין השנים 1984–1987 היה חבר סנאט אוניברסיטת חיפה. הירשפלד כיהן בשורה של ועדות ותפקידים אקדמיים ושימש איש סגל באוניברסיטת חיפה עד לשנת 2012.
בשנת 1996 כיהן כעמית מחקר במכללת "ויליאם ומרי" בויליאמסבורג, וירג'יניה.
בשנת 2011 כיהן כעמית מחקר-אורח בלימודי המזרח התיכון באוניברסיטת יוטה, סולט לייק סיטי. באותה השנה זכה במלגת "הינקלי" היוקרתית, אוניברסיטת יוטה. בין השנים 2005 עד 2014 היה עמית מחקר ב"מכון בייקר למדיניות ציבורית", אוניברסיטת רייס, יוסטון, טקסס.
פרסומיו > ספרים

Deutschland und Iran im Spielfeld der Mächte: Internationale Beziehungen unter Reza Schach 1921-1941, Düsseldorf, Droste Verlag, 1980.
A Formula for Peace: The Oslo Process, its History, and its Implementation, Tel Aviv: Am Oved, 1999. (Hebrew)
Bridge of Paper, Right and Left and in Between – Dialogues with Yair Hirschfeld and Othniel Schneller, Ma'ariv, 2005. (Hebrew)
When You Have Not Decided Where To Go, No Wind Can Take You There – A Strategy To Achieve A Comprehensive Israeli-Arab Peace, James A. Baker Institute for Public Policy, Houston Texas, February 2007.
Track Two Diplomacy toward an Israeli-Palestinian Solution, 1978-2014, Woodrow Wilson Center Press and Johns Hopkins University Press, 2014.
Developing an Israeli Grand Strategy toward a Peaceful Two-State Solution (A compilation of seven essays), Friedrich Ebert Stiftung and S. Daniel Abraham Center for Strategic Dialogue, Netanya Academic College, October 2016.
הערות שוליים

↑  פרסי־לנדאו לשבעה חוקרים מאוניברסיטת ת"א, דבר, 31 באוקטובר 1977
↑  האופציה הירדנית לא תביא פתרון, מעריב, 16 בפברואר 1988
↑  ביילין, נוביק וסנה נפגשו עם אל-חוסייני, מעריב, 16 בפברואר 1989
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262744605171  BIBSYS: 15019835  BnF: cb127080237 (data)  GND: 172157420  ISNI: 0000 0000 7856 0674  LCCN: n81049308  NKC: jo2015874282  NTA: 068155794  SUDOC: 118221752  VIAF: 3027260   WorldCat (עם VIAF): 3027260
נספח כלכלה וסחר

נספח כלכלי הוא דיפלומט הממונה על ניהול ענייני סחר. תפקידו העיקרי הוא לקדם הסכמי סחר ותוכניות סחר לייצוא. אם הוקצה על ידי רשות או ארגון חסרי ריבונות, או אם הוא עובד מקומי בשגרירות, עשוי שלא ליהנות ממעמד דיפלומטי. התואר נציב סחר משמש גם על ידי כמה ארגונים בינלאומיים עבור הפקיד הבכיר האחראי על הסחר.
נספחים כלכליים בישראל

הנספחים הכלכליים של מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה והתעשייה פועלים בשוקי יעד מובילים ברחבי העולם לקידום מדיניות סחר החוץ של ישראל.
תפקידי הנספחים כוללים איתור ויצירת הזדמנויות עסקיות, קידום יצוא וסחר בינלאומי, עידוד השקעות בישראל ושל חברות ישראליות בחו"ל, טיפול וקידום של הסכמי סחר בינלאומיים,  טיפול בחסמי סחר, הסברה כלכלית, עידוד מיזמים משותפים בילטרליים וסיוע פרטני לחברות ישראליות בכניסה לשווקים בינלאומיים.
נספחים כלכליים בישראל > קורס צוערים כלכליים-מסחריים

מינהל סחר חוץ מקיים אחת לשנתיים קורס צוערים לנספחים כלכליים-מסחריים. המטרה היא להגביר את התחרותיות של התעשייה הישראלית אל מול השווקים הבינלאומיים, לייצר מנופי תחרותיות במשק הישראלי, ולפרוץ את הדרך עבור חברות ישראליות.
תהליך המיון נמשך כ-5-4 חודשים, ובסיומו מוזמנים לקורס המועמדים שעמדו בהצלחה בכל שלבי המיון. במהלך הקורס רוכשים הצוערים ידע נרחב בתחומי הדיפלומטיה, שיווק בינלאומי, כלכלת ישראל, כלכלות בעולם, הסכמי סחר, קידום השקעות, שיתופי פעולה במחקר ופיתוח, והכשרות במגוון מיומנויות אישיות כגון ניהול משא ומתן, העברת מצגות בפני קהל, הופעה בפני אמצעי תקשורת ועוד.
בתום קורס הצוערים משתלבים בוגריו בתפקידי מטה במינהל לסחר חוץ ולאחר תקופת הכשרה יוצאים לשליחות ממלכתית דיפלומטית כנספחי כלכלה וסחר מטעם המשרד ברחבי תבל. מרבית הנציגים פועלים מהשגרירויות והקונסוליות של ישראל בחו"ל.
ראו גם

נספח צבאי
דרג דיפלומטי
פונקציית המלבן

פונקציית המלבן
פונקציית המלבן (ידועה גם כפולס של גל מרובע; באנגלית: rectangular,‏ rectangle function,‏ rect function או unit pulse) מוגדרת כדלהלן:
ישנן הגדרות שונות לערך הפונקציה בנקודות אי-הרציפות  \pm 1/2 והן 0, 0.5, 1 או לא מוגדר.
אפשר לבטא את פונקציית המלבן באמצעות פונקציית הביסייד  u(t):
או לחלופין:
פונקציית המלבן מנורמלת מבחינת שטח:
התמרות פורייה של פונקציית המלבן הן:
כאשר  \omega  היא התדירות הזוויתית ו־ \operatorname {sinc}  היא הצורה הלא־מנורמלת של פונקציית sinc.
או:
כאשר  f היא התדירות ו־ \operatorname {sinc} _{\pi } היא הצורה המנורמלת של פונקציית sinc.
התמרת פורייה של פונקציית המלבן  \operatorname {rect} (t/a), היא:
ניתן להגדיר את פונקציית המשולש כקונבולוציה של שתי פונקציות מלבן:
כאשר מסתכלים על פונקציית מלבן כהתפלגות הסתברות, הפונקציה האופיינית שלה היא
והפונקציה יוצרת מומנטים שלה היא
כאשר  \mathrm {sinh} (t) היא סינוס היפרבולי.
ראו גם

התמרת פורייה
גל מרובע
פונקציית המשולש
מנחם כהן (אדריכל)

| --- | --- |
מנחם כהן במשרדו, 2012
מנחם כהן במשרדו, 2012
 לידה:  27 במאי 1931 (בן 93) ריגה, לטביה
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 תקופת הפעילות:  1954–2012 (כ־58 שנים)
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 יצירות ידועות:  בניין עיריית תל אביב-יפו
 
בניין עיריית תל אביב, 1957–1964
פרט פינת החזית הדרום-מזרחית בבניין עיריית תל אביב, מאי 2006
מנחם כהן (נולד ב-27 במאי 1931) הוא אדריכל ישראלי.
ביוגרפיה

כהן נולד בעיר ריגה שבלטביה, לזוג הורים דוקטורים לאגרונומיה. עלה לארץ בשנת 1938 בגיל שבע. משפחתו התגוררה בתל אביב, שם גם למד בגימנסיה הרצליה.
בשנת 1948 סיים את לימודיו והצטרף לאחר תקופת שירות ב"הגנה" לשירות צבאי בצה"ל. במהלך שירותו הצבאי שימש בין השאר במשך חצי שנה כשרטט, כך התוודע לתחום האדריכלות. עם תום שירותו הצבאי החל את לימודיו בטכניון בחיפה, ובשנת 1954 סיים את לימודיו והצטרף כשכיר למשרדו של האדריכל נחום זלקינד. כבר בשנתו הראשונה כאדריכל ניגש לתחרות לתכנון האקדמיה ללשון העברית בירושלים בה זכה בפרס קניה. לאחר תקופה קצרה, עזב את משרדו של זלקינד ועבר לעבוד אצל האדריכל יצחק פרלשטיין, שם עסק בין השאר ביצירת הסקיצות הראשונות לעיר אשדוד וכן למבנה תעשייה בבעלות משפחת מאיר.
שנה מתום לימודיו ניגש כהן לתחרות אדריכלים לתכנון בניין האקדמיה ללשון העברית באוניברסיטה העברית בירושלים. הצעתו זכתה במקום חמישי מבין שמונים ההצעות שהוגשו לתחרות. מעודד מהתוצאה, ניגש כהן לשתיים מהתחרויות היוקרתיות בתולדות מדינת ישראל: בניין משכן הכנסת ובניין עיריית תל אביב. בתחרות לבניין משכן הכנסת זכה בפרס קניה בלבד, אך בתכנון בית עיריית תל אביב, גבר על הצעותיהם של טובי ומובילי האדריכלים הישראלים של אותה העת. מבין חמישים ההצעות שהוגשו לתחרות, זכתה הצעתו במקום הראשון. על בניין העירייה עמל כהן במשך 8 שנים רצופות (1956 – 1964).
בין השנים 1968–1971, שימש כהן כמרצה אורח במחלקה לארכיטקטורה בטכניון.
כהן נשוי לעדה, בתו של האדריכל מאיר הורמן ולזוג שני ילדים, וארבעה נכדים. בשנת 2014 סגר כהן את משרדו. באותה שנה העביר את ארכיונו המקצועי לארכיון אדריכלות ישראל. כמו כן, פרסם כהן את הספר "האדריכל שתכנן את בניין העירייה" – ביוגרפיה מקצועית המתמקדת בבניין עיריית תל אביב ובשאר המבנים שתכנן לאורך השנים, בעריכת מיכאל יעקובסון.
פרויקטים נבחרים

בניין עיריית תל אביב-יפו, (1956 – 1964)
הצעה לתחרות בניין משכן הכנסת, (1957)
ביתן צה"ל וביתן "סולל בונה" בתערוכת העשור, ירושלים, (1958)
תחנה לאם ולילד (כיום משכן לחסרי בית), יפו, (1962)
מגדל מגורים על שפת הים, רחוב הנשיאים פינת רוטשילד בת ים, (1963)
מרכז מסחרי, ערד, (1966 – 1988)
ביתן ישראל, טהראן, (1969)
בית ספר תיכון מקיף נשר (1962 – 2002)
בית ספר מקיף בטבריה, (לא נבנה, 1971)
ספריה, כפר סילבר, (1971)
כפר נוער, כפר תקווה, (1975 – 1977)
מרכז מסחרי, שכונה ה' באר שבע, (1976 – 1977)
בית קולנוע אורון, ערד, (1978)
חדר אוכל, כפר תקווה
בית מגורים, רחוב נחום 16, תל אביב, (1982 – 1985)
מבנה ריכוז עובדים לחברת "בזק", אשקלון, (1986 – 1989)
גלריה

בית הקולנוע בעיר ערד
מגדל מגורים בבת ים, 1963
רישום פרספקטיבי של התחנה לאם ולילד, יפו, 1962
בית מגורים פרטי ברחוב נחום בתל אביב, 03/07
מנחם כהן בחזית בניין העירייה לאחר סיום עבודת חידוש החזית, 2014
כהן עם יצחק פרלשטיין (במרכז) ואריה דודאי (ימין), מתכננים את העיר אשדוד, 1957
לקריאה נוספת

מיכאל יעקובסון: האדריכל שתכנן את בניין העירייה, מנחם כהן – עבודות, הוצאה עצמית, 2014