אופק הבתים השרופים
תיאוריות

ניתוח של האפשרויות מדוע התיישבויות קוקוטני-טריפיליאן נשרפו באופן שיטתי מייצר את התיאוריות הבאות:
1.באופן מקרי: לפי התאוריה הזו, הבתים נשרפו משריפה בשוגג. בשביל להוכיח את התיאוריה הזו, התנאים הבאים צריכים להופיע באתרי הארכאולוגיה:
קרבה בין הבתים התאפשר התפשטות אש.
דגנים וחומרים דליקים אחרים אשר מאוחסנים בתוך הבית
אחסון דגנים בצורה לא נכונה אשר תגדיל את הסיכוי לבעירה ספונטנית
למרות שהתאוריה הזאת אולי מסבירה איך חלק מהמבנים יכלו להישרף, היא לא מסבירה באופן טוב את כל המבנים שנשרפו. כמו שנאמר למעלה, ניסויים הביאו הוכחות טובות שמקשות על התמיכה בתאוריה שהמבנים נשרפו באופן מקרי במחזוריות.
2.חיזוק מבנה הבית: ב-1940, האריכאולוג הרוסי יבגני יוראצ'יב קריצ'בסקי הציע את התאוריה שבתי קוקטני-טריפיליאנית נשרפו בשביל לחזק את מבנה הקירות. ולבודד את הרצפה מעובש וטחב. קריצ'בסקי הציע שהאש תקשה את החימר בקירות והרצפות ותהפוך אותם למשטח קרמי. למרות זאת, טענות כנגד לתואריה זו מראות הוכחות אריכאולוגיות הריסות מהמבנים שנוצרו כתוצאה מהרס קירות והרצפה. בנוסף, חפצים יקרי ערך גם נמצאו מתחת להריסות. שככל הנראה לא היו שם עם הדיירים לחזק את מבנה הבית דרך אש. סביר להניח שחפצים יקרי ערך היו מוצאים מהבית לפני תחילת התהליך.
3. התקפות: תאוריה זה מציעה שההתיישבויות נשרפו כתוצאה ממתקפה. למרות זאת, כמו תאוריית האופן מקרי, תאוריה זו לא יכולה להסביר באופן טוב את כל המבנים אשר נשרפו. לדוגמה, לא נמצאו שרידי אדם בתוך אף אחד מן הבתים, וגם לא נמצאו שרידי אדם עם טראומה גופנית כתוצאה מהקרבות ההיפותטיות. דבר זה מצביע על זה שלמרות שהתקפות הן דבר אפשרי. הן לא היו נפוצות. ללא ספק זה מצביע על זה שמלחמות לא היו דבר גדול בחיים של האנשים הללו. אז, בגלל המחסור בהוכחות, קשה לתמוך בתאוריה זו שהתקפות היו הסיבה לשריפה המחזורית של התיישבויות האלו.
4. מחזור של חומרי בניה: ב-1993, גרי שפר השתמש בתיארוך ארכיאומגנטי וניסויים בשביל לבדוק את התאוריה שבתים ישנים נשרפו במטרה למחזר את החימר לבניית בתים חדשים. סוג הבניה של הבתים גורם לבתים להדרדר לאורך זמן. דבר זה יגרום לבתים להיות לא בטוחים לדיירים שלהם. במצב כזה פתרון אפשרי לבעיה יהיה לשרוף את המבנים בהתיישבות בשביל להשיג חימר ליצירת מבנים חדשים. שפר גילה שחלק מהקירות בהתיישבויות נבנו מחימר מהריסות קודמות.
5.חיטוי באמצעות עשן: תאוריה נוספת טוענות שהאש שומשה לחיטוי מבנים ממחלות, טפילים, חרקים או אפילו "מכשפות". למרות זאת, הראיות לא תומכות בתאוריה זאת. כל המבנים בהתיישבויות הללו נשרפו עד היסוד ובגלל שהנזק מהשריפות היה כמעט לכל ההתיישבות לא הגיוני שחיטוי היה מטרת האש.
6.הרס בשביל פינוי מקום: היפותזה זו טוענת שהתושבים של האתרים הארכיאולגים האלו שרפו את המבנים בשביל לפנות מקום בהתיישבות. למרות זאת, התיעוד הארכאולוגי מצביע על כך שהבתים נבנו על אדמת בתים קודמים שנהרסו. יהיה הגיוני לחשוב שהדיירים של בתים שנהרסו יגורו בבתים שנבנו הישר מעל הבתים הקודמים שלהם, דבר זה יעיד על כך ששום מרחב בניה חדש לא נוצר משריפת הבתים הקודמים.
7.סוף סימובלי לבית: חלק מהחוקרים פיתחו תאוריה שמבנים נשרפו באופן פולחני ומחזורי בשביל לסמל את סיום ה"חיים" של הבית. המונח "Domicide" הוטבע בשביל התופעה הזאת. התאוריה מציעה שחברי התרבות הקוקוטני-טריפיליאן אולי היו אנימיסטים. מאמינים שלדברים דוממים (כולל בתים) יש נשמות. זה גם מצביע שאנשים התרבות האמינו בגלגול נשמות ושה"נשמה" של הבית הקודם השרוף "תיוולד מחדש" למבנה החדש (אפשר להשוות את זה לקונספט הבודהיסטי של סמסרה). לפי התאוריה הזו, חפצים השייכים לבית (כגון אוכל, מכלים וחפצים פולחניים) יכלו להראות כבעלי אותו נשמה של הבית, בלהרוס את הבית יהיה הגיוני גם להרוס את החפצים הנראים כחלק מהבית. דבר זה יסביר למה נמצאו חפצים אלה בהריסות בתים. הפעולה הפיזית של להרוס התיישבות שלמה ולשרוף אותה עד האדמה צריך השתתפות של כל הקהילה, לשים מספיק דלק על קירות הבית ולשרוף את כל ההתיישבות. דבר שיטתי כזה ישאיר מאחוריו את הראיות שנמצאות באתרים הארכאולוגים.