stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המשרתת הגבירה

| --- | --- |

עמוד השער של התוכנייה לאופרה
 מידע כללי
 מלחין:  ג'ובאני בטיסטה פרגולזי
 לבריתן:  Gennaro Antonio Federico 
 תאריך יצירה:  1733 
 מבוסס על:  La serva padrona מאת ג'קופו אנג'לו נלי
 סוגה:  אינטרמצו
 שפה:  איטלקית
 מספר מערכות:  2
 תפקידים
 Uberto  Serpina  Vespone 
 
המשרתת הגבירה (גם: השפחה הגברת) (באיטלקית: La serva padrona) היא אינטרמצו, יצירה קצרה הממוקמת בין יצירות אחרות, מאת המלחין האיטלקי ג'ובאני בטיסטה פרגולזי. היצירה נכתבה בשנת 1733 עבור לברית מאת ג'נארו פדריקו, המבוסס על מחזה שחיבר ג'קופו אנג'לו נלי.
אורך היצירה כ-40 דקות, והיא נכתבה כמחזה קומי ללא אוברטורה בשתי מערכות. המחזה מתרחש כולו באותו חדר ההלבשה. הוא הוצג בהפסקות שבין שלוש המערכות של האופרה סריה של פרגולזי Il prigioner superbo (תרגום מילולי לעברית: האסיר הגאוותן), על מנת לבדר את הצופים שעוד נשארו במושביהם.
בשנת 1781 הלחין את הלברית של פדריקו גם המלחין ג'ובני פאיזיילו.
היסטוריה

היצירה 'המשרתת הגבירה' והאופרה סריה, שאותה היא קוטעת, הועלו לראשונה ב-6 בספטמבר 1733, בתיאטרון סן ברתולומיאו. שתי היצירות היו הראשונות שהועלו על הבמה במקום מאז שרעידת האדמה בשנת 1732 הביאה לסגירת כל התיאטראות בנאפולי. שתיהן נכתבו עבור יום הולדתה של אשת קיסר האימפריה הרומית הקדושה אליזבת כריסטינה מבראונשווייג-וולפנביטל, שחל ימים אחדים קודם לכן.
בזמנו, האופרה סריה לא זכתה להצלחה. היא הוצגה מספר פעמים מצומצם יחסית ביזי, עיר הולדתו של פרגולזי. לעומתה, 'המשרתת הגבירה' הייתה ללהיט מיידי, והפכה ליצירה בפני עצמה. היא משכה את הקהל בזכות שתי דמויות כובשות המוצגות בה: משרתת ערמומית, ואדונה הזקן. האופרה הפכה לבסיס עבור הסוגה אופרה בופה, ונחשבת ליצירה מהותית המגשרת בין תקופת הבארוק לתקופה הקלאסית. הגרסה הצרפתית של האופרה הציתה מחלוקת בין שתי אסכולות מוזיקליות בפריז, ומחלוקת זו ידועה בכינויה "ריב הליצנים".
עלילה

| דמות | סוג קול |
| --- | --- |
אוברטו, אדון זקן: בס בופו
סרפינה, המשרתת של אוברטו: סופרן
וספונה, המשרת של אוברטו: שחקן אילם
עלילה > מערכה ראשונה

רווק זקן בשם אוברטו כועס על המשרתת שלו, סרפינה, כיוון שלא הגישה לו את השוקולד שלו. לטענתו, סרפינה הפכה כה יהירה ומחשיבה את עצמה לגבירת הבית. ואכן, כאשר אוברטו מבקש את כובעו, פאתו ומעילו, סרפינה אוסרת עליו לעזוב את הבית, ומוסיפה כי מעתה והלאה הוא יציית להוראותיה. על מנת שיוכל להיפטר מסרפינה, אוברטו מצווה על וספונה למצוא לו כלה.
עלילה > מערכה שנייה

סרפינה משכנעת את וספונה להערים על אוברטו כדי שיינשא לה. היא מודיעה לאוברטו שהיא אמורה להינשא לאיש צבא בשם טמפסטה. היא מתנצלת על התנהגותה ומבטיחה שתעזוב את ביתו. וספונה, המחופש לטמפסטה, מגיע, ובלי לומר מילה, דורש 4,000 כתרים כנדוניה. אוברטו מסרב לשלם סכום שכזה. טמפסטה מאיים עליו לשלם את הנדוניה או להינשא לסרפינה בעצמו. אוברטו מסכים להינשא לסרפינה. סרפינה יחד עם וספונה חושפים את התרמית, אך אוברטו מבין כי כל הזמן הזה אהב את הנערה. הם יינשאו אחרי הכל, וסרפינה תהפוך לגבירת הבית האמיתית.
פרטיטורה

הגרסאות לפרטיטורת האופרה מגוונות. בפרטיטורה של הוצאת התווים Edwin F. Kalmus ישנן השמטות מרובות, תווים שגויים ודיאלוג מדובר רב. בהוצאת Boosey & Hawkes עובדה הפרטיטורה לאופרטה בליווי מוזיקלי פשוט ודיאלוג מדובר. הגרסה המבוצעת ביותר כיום שייכת להוצאת Casa Ricordi, אשר מציגה את האופרה מושרת כולה.
הערות שוליים

↑  Search Results for Il prigioniero superbo | Oxford Music Online | Oxford Music, Oxford Music Online (באנגלית)
↑  Donald Jay Grout, Hermine Weigel Williams, A short history of opera, 4. ed, New York: Columbia Univ. Press, 2003, עמ' 232, ISBN 978-0-231-11958-0
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007354423605171  BnF: cb139169248 (data)  GND: 300118465  LCCN: n80053115  SELIBR: 218687  VIAF: 187037197   WorldCat (עם VIAF): 187037197
הנזל וגרטל (אופרה)

| --- | --- |

עמי ותמי ביער, סצנה מן האופרה בהצגה משנת 1917 לערך
 מידע כללי
 מלחין:  אנגלברט הומפרדינק
 לבריתן:  Adelheid Wette 
 מבוסס על:  עמי ותמי של האחים גרים
 סוגה:  Romantische Oper 
 שפה:  גרמנית
 מספר מערכות:  3
 מקום התרחשות העלילה:  גרמניה
 תפקידים
 הנזל, ילד, מצו סופרן \ אלט  גרטל, ילדה, סופרן  פטר, אבא של הנזל וגרטל, מטאטאן, בריטון  גרטרוד, אמא של הנזל וגרטל, מצו-סופרן  מכשפה, מצו סופרן \ סופרן \ טנור  איש החול, סופרן  איש הטל, סופרן  עוגיות זנגביל  מקהלת ילדים
 
תפאורה להצגה נודדת שיצר האמן הישראלי דוד שריר בסוף שנות ה-70
הנזל וגרטל (בגרמנית: Hänsel und Gretel) היא אופרה גרמנית משנת 1893 בשלוש מערכות, באורך של כשעתיים, שכתב המלחין הגרמני אנגלברט הומפרדינק. הלברית נכתבה בידי אחותו, אדלהייד וטה. העלילה מבוססת על המעשיה "עמי ותמי" של האחים גרים. הצגת הבכורה נערכה בוויימאר ב-23 בדצמבר, לקראת חג המולד, בשנת 1893. על האופרה ניצח ריכרד שטראוס.
האופרה היא אחת הבולטות בסוגת ה"אופרה לילדים" ופופולרית גם כיום. באירופה היא מועלית בעיקר בתקופת "הציפייה", שהם ארבעת השבועות שלפני חג המולד.
עלילה > מערכה ראשונה - בבית

בביתו הדל של המטאטאן עסוקים ילדיו, הנזל וגרטל בעבודה.
הרעב מייסר את שניהם, משום שבמשך שבועות לא אכלו דבר מלבד לחם יבש. גרטל מגלה להנזל כי הערב, לשם שינוי, יזכו לאכול דייסת אורז, שכן השכנה נתנה להם סיר מלא חלב במתנה.
בציפייה נלהבת מתחילים הילדים לרקוד ולשחק. כאשר מגיעה אמם הביתה עייפה ומותשת ומגלה שילדיה לא היו חרוצים מספיק, בכעסה עליהם היא נוטלת מוט ורוצה להכותם. בשגגה היא דוחפת את סיר החלב מן השולחן. מתוך זעם על אובדן החלב, שולחת האם את הנזל וגרטל ליער לאסוף תותי בר, כדי שיהיה להם משהו לאכול. לאחר שהיא מבכה את מר גורלה היא נרדמת.
האב פטר מגיע שתוי הביתה. הפעם האיר לו המזל פנים, הוא מכר הרבה מטאטאים ובכסף שהרוויח קנה מלוא הסל מצרכי מזון.
לאחר ששאל לשלום הילדים משתנה מצב רוחו והוא חושש לילדיו - הערב מתקרב ואולי יאבדו הילדים את דרכם ביער, יגיעו בטעות לאילזנשטייןויפלו בידיה של המכשפה? המכשפה עלולה לפתותם, לאפות מהם עוגיות זנגביל ולאכול אותן. מלאי חשש יוצאים האב והאם ליער בעקבות ילדיהם.
עלילה > מערכה שנייה - ביער

פרלוד: "המכשפה רכובה על המטאטא"
הילדים הצליחו למלא את הסל בפירות יער. הקוקייה נשמעת ביער והנזל מחקה אותה. השנים אוכלים במהרה את כל הפירות שבסל. הלילה כמעט ירד, חשוך מדי לחפש פירות יער נוספים וגם את הדרך חזרה הביתה השניים לא מוצאים.
היער שנראה מוכר ולא הפחיד את הילדים באור היום נראה כעת זר ומפחיד. אורות מוזרים מנצנצים מסביב ואדי ערפל מתמרים. הנזל וגרטל מפוחדים מאוד. איש החול מופיע ומרגיע את השניים.
הילדים מתפללים "תפילת הערב" ואחר כך נרדמים. ארבעה עשר מלאכים יורדים ממרום כדי לשמור על שנתם.
עלילה > מערכה שלישית - בית המכשפה

פרלוד: "בוקר של יער בחזית בית הממתקים"
איש הטל מופיע ומעיר את הילדים. כמו מתוך חלום נוצץ לו בית הממתקים בקרני השמש עולה.
כל קירות הבית מכוסים בעוגות ודברי מתיקה. כאשר הנזל וגרטל טועמים מן הממתקים יוצאת המכשפה מן הבית ומנסה לפתות אותם להיכנס. אולם השניים לא מתפתים, אלא דווקא מנסים להימלט. המכשפה משתמשת במטה הקסמים שלה לעצור את הילדים. לאחר מכן היא כולאת את הנזל בתוך כלוב ומפילה כישוף על הדלת במטרה לסגרה. על גרטל היא כופה לערוך את השולחן. המכשפה רוצה לפטם את הנזל לבשלו בתנור. לשם כך היא מסיקה את התנור ורוכבת במצב רוח מרומם על המטאטא שלה ברחבי הבית.
גרטל, שהצליחה לשנן את הכישוף עמו נעלה המכשפה את הכלוב של הנזל, חוזרת על הכישוף ומשחררת את אחיה. המכשפה רוצה לדחוף את גרטל לתנור הלוהט אולם שני הילדים מתגברים עליה ומשליכים אותה לתוכו. הילדים מתחבקים באושר והתנור, שלתוכו נדחפה המכשפה, קורס ברעש רב ונהרס.
מבין ההריסות מוציאים הנזל וגרטל עוגת זנגביל גדולה בדמותה של המכשפה.
כעת מבחינים השניים שעוגיות הזנגביל הגדולות, ששימשו כגדר סביב הבית, שבות והופכות לילדים.
כאשר גרטל נוגעת בהם, הם פוקחים את עיניהם. בעזרת מטה הקסמים מצליח הנזל להפיח חיים בילדים.
מרחוק נשמעים קולותיהם של האבא והאמא של הנזל וגרטל, שעדיין מחפשים את השניים ביחד.
כולם יחד שרים את מילותיו של האב: "כשהסבל במאודו, מושיט לנו האל ידו"
האופרה בישראל

האופרה הישראלית העלתה את הנזל וגרטל לראשונה במרץ 1973 ושנית בעונת 1980–1981. בשתי הפעמים הועלתה האופרה בשפה העברית בתרגומו של אפרים דרור.
האופרה הישראלית החדשה העלתה את הנזל וגרטל ללברית שכתב אברהם עוז ב-1990 ובבימויה של רנה ירושלמי.
הערות שוליים

↑  מצוק גרניט ברכס הרי ההארץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007603645605171  BnF: cb43995870w (data)  GND: 1027981240  MusicBrainz work: fc89d2b2-bcde-4569-a8cc-c504871c5bd1  VIAF: 177811779   WorldCat (עם VIAF): 177811779
כך עושות כולן

| --- | --- |

כרזה מודרנית של האופרה
 מידע כללי
 מלחין:  וולפגנג אמדאוס מוצרט
 לבריתן:  לורנצו דה פונטה 
 תאריך יצירה:  1790 
 מבוסס על:  מטמורפוזות 
 סוגה:  אופרה קומית (אופרה בופה)
 שפה:  איטלקית
 מספר מערכות:  2
 זמן התרחשות העלילה:  המאה ה-18
 מקום התרחשות העלילה:  נאפולי
 תפקידים
 פיורדיליג'י: Fiordiligi, סופרן; כלתו לעתיד של גוגליאמו.  דורבלה: Dorabella, סופרן או מצו-סופרן; אחותה של פיורדיליג'י.  פרנדו: Ferrando, טנור; קצין משטרה, מאורס לדורבלה.  גוליאלמו: Guglielmo, בריטון; קצין משטרה, מאורס לפיורדיליג'י.  דון אלפונסו: Don Alfonso, בס;   דספינה: Despina, סופרן; המשרתת של פיורדיליג'י ודורבלה.
 
כך עושות כולן (איטלקית: Così fan tutte) היא אופרה שהלחין וולפגנג אמדאוס מוצרט בשנת 1789, ומספרה ברשימת קכל הוא K.588. ביוזמתו של הקיסר יוזף השני, הוא נתן למוצרט להלחין את האופרה (במקור אנטוניו סליירי, יריבו של מוצרט, היה צריך להלחין אותה, והוא אכן הלחין חלקים מועטים מהמערכה הראשונה לפני שקטעו את עבודתו). הצגת הבכורה שלה התקיימה בבורגתיאטר בווינה, אוסטריה ב-26 בינואר 1790, יום לפני יום הולדתו ה-34 של המלחין.
מוצרט ודה-פונטה לקחו את fiancée swapping כנושא האופרה, אשר מחזיר את הקהל למאה ה-13, אחרי גרסאות חשובות מוקדמות יותר כגון הדקאמרון של בוקאצ'ו ומחזהו של ויליאם שייקספיר "סימבלין" (Cymbeline). היא גם משלבת אלמנטים מהמיתולוגיה על פרוקריס של אובידיוס.
העלילה לא פגעה בכבודה של וינה באותה התקופה, אך במשך המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 היא נחשבה למסוכנת. בשל כך, "כך עושות כולן" נשמטה מן הרפרטואר האופראי במשך שנים רבות, וכאשר היא הופיעה, הדבר נעשה באחת מגרסאותיה המצונזרות. לאחר מלחמת העולם השנייה מקומה ברפרטואר האופראי הוחזר על כנו. גם בארצות הברית בוצעה האופרה במלואה רק ב-1922, בעוד "דון ג'ובאני" ו"נישואי פיגארו" בוצעו שם לראשונה ב-1817 וב-1824.
ישנן הקלטות רבות של האופרה, והיא מבוצעת לעיתים תכופות. המחזה "כך" (Così), אשר נכתב על ידי המחזאי לואיס נאורה, והציגה בעלי מחלות נפש משחקים באופרה. נעשה שימוש בקטעים רבים מן האופרה בפסקול של הסרט Closer (משנת 2004) .
שלושה זמרים שרים את המילים "כך עושות כולן" במערכה השנייה, סצנה XI, ממש לפני הסיום (הפינאלה). מעבר לכך, הצירוף הושר כבר על ידי הרוזן, דון באזיליו וסוזנה בשלישייה בנישואי פיגארו (במערכה I, סצנה VII), אשר גם הליברטו שלה חובר על ידי לה פונטה, וגרמו לכותרת להישמע כמו בדיחה תוך-מוצרטית.
Sento, o Dio, che questo piedo è restio (אני חש, הוי אלוהים, שרגלי מסרבת ללכת) --פרנדו וגוגליאמו

Oh, poverini, per femmina giocar cento zecchini? (הוי, קטנים מסכנים, להמר 100 סקווינים על אישה) --אלפונסו

In uomini, in soldati, sperare fedeltá? (בגברים, בחיילים, אתן נותנות את תקוותכן?) --דספינה לאחיות

É amore un ladroncello (האם האהבה היא גנבת קטנה) --דורבלה לפיורדיליג'י
תקציר העלילה

מערכה ראשונה
דון אלפונסו וחבריו הצעירים, הקצינים פרנדו וגוליילמו, דנים בשאלה עד כמה הנשים נאמנות. אלפונסו משוכנע כי כל הנשים הן בוגדניות, אולם פרנדו וגוליילמו דוחים דעה זו כיוון שהם מאוהבים באחיות פיורדיליג'י ודורבלה. אלפונסו מציע להם להתערב איתו ומבטיח כי עד לסופו של היום הוא יוכיח להם כי הצדק עמו. הוא מבקש מפרנדו וגוליילמו לומר לאהובותיהם כי קיבלו צו המחייב אותם לעזוב את נאפולי ואחר-כך, על-פי התוכנית שזממו, הם ישובו במהרה מחופשים, כשכל אחד מחזר אחר האהובה של חברו.
פיורדיליג'י ודורבלה מעלות על נס ומשבחות את אהוביהן כאשר דון אלפונסו מגיע לספר להן על הצו שהגיע. הגברים הצעירים מגיעים אף הם ושני זוגות האוהבים נפרדים בעצב רב.
דספינה המשרתת מכינה ארוחת בוקר כאשר האחיות נכנסות לספר לה על גורלן האכזר. היא מייעצת להן להתפרפר מעט בעת שאהוביהן במרחקים, אך עצה זו מתקבלת בבוז רב וזעזוע עמוק. דון אלפונסו, אשר שמע את דברי דספינה, מבין כי היא תהיה לו בת ברית מושלמת בעלילה שרקם ומשכנע אותה להצטרף אליו.
הוא מכניס אל הבית את גוליילמו ופרנדו המחופשים לאלבנים, אך שתי האחיות מזועזעות למראה שני הגברים הזרים הנמצאים בביתן ונדהמות כפליים כאשר הזרים מתחילים לחזר אחריהן. אלפונסו מעמיד פנים כי מדובר בחברים ותיקים שלו, אבל פיורדיליג'י מדגישה ללא הרף את נאמנותה לאהובה הנעדר. פיורדיליג'י ודורבלה ממשיכות לבכות את מר גורלן, כאשר לפתע מגיעים במרוצה שני האלבנים. 
במלודרמטיות מופגנת ואף מופרזת הם בולעים רעל ומתמוטטים. דספינה ודון אלפונסו ממהרים למצוא רופא ומשאירים את האחיות לטפל בגברים הסובלים. הרופא, שאינו אלא דספינה בתחפושת, מכריז כי הוא מתלמידיו של ד"ר מסמר ומנסה להוציא את הרעל משני המתאבדים בעזרת מגנט. כאשר השניים מתעשתים, הם ממשיכים בחיזוריהם הנמרצים ומלאי התשוקה.
מערכה שנייה
לאחר הטפת מוסר נוספת של דספינה, מחליטות האחיות שכל רע לא יאונה להן מפלירט תמים וקצר. דורבלה, אהובתו של פרנדו, בוחרת בגוליילמו המחופש, בעוד פיורדיליג'י, אהובתו של גוליילמו, בוחרת בפרנדו. האלבנים האורחים שרים סרנדה לשתי האחיות ולאחר מכן יוצאים פיורדיליג'י ופרנדו לטיול רומנטי קצר בגן, בעוד גוליילמו המחופש מחזר אחר דורבלה. לתדהמתו הרבה היא מתמסרת לו ומחליפה עמו תליונים. בעוד שניהם נבלעים בין שיחי הגן שבים פרנדו ופיורדיליג'י אך היא נותרת איתנה בנאמנותה הראשונית. 
כאשר שני הגברים נפגשים מתעצב פרנדו בעת שגוליילמו מראה לו את התליון שדורבלה העניקה לו. פרנדו מנסה פעם נוספת לזכות בחסדיה של פיורדיליג'י, כאשר גוליילמו ודון אלפונסו מציצים בסתר. 
לתדהמת כולם פיורדיליג'י נכנעת לבסוף גם היא. דון אלפונסו זכה בהתערבות והוא מנסה לנחם את שני הגברים הצעירים שלמדו לפתע כי כל הנשים הן אותו דבר - COSI FAN TUTTE.
חגיגות הנישואין בין שתי האחיות לאלבנים בעיצומן כאשר לפתע נשמע קול הלמות התופים במרחק המכריז על שובם של הקצינים. בהיסטריה, אולי מאולצת מעט, האלבנים והנוטריון (שוב דספינה המחופשת) מתחבאים. 
רגע לאחר מכן נכנסים פרנדו וגוליילמו אל החדר בלבוש הצבאי שלהם ונדהמים מקבלת הפנים הקרירה למדי לה הם זוכים. אך כאשר הם מגלים את חוזה הנישואין ואת הנוטריון המסתתר מתבהרת התמונה. בחרבות שלופות הם ממהרים לרדוף אחר יריביהם וחוזרים מיד עם התחפושות האלבניות בידם. התרמית הגיעה לסופה וכל שנותר לארבעת האוהבים הצעירים הוא לקבל את עצתו של דון אלפונסו - לשכוח וגם לסלוח.
המלך הרועה

| --- | --- |

וולפגנג אמדאוס מוצרט
 מידע כללי
 מלחין:  וולפגנג אמדאוס מוצרט
 לבריתן:  פייטרו מטסטאזיו 
 מבוסס על:  Il re pastore 
 סוגה:  אופרה
 שפה:  איטלקית
 מספר מערכות:  2
 תפקידים
 Aminta  Elisa  Alessandro  Tamiri  Agenore 
 
המלך הרועה (באיטלקית: Il re pastore; בגרמנית: Der König als Hirte) היא אופרה מאת וולפגנג אמדאוס מוצרט משנת 1775. הלברית האיטלקית נכתבה על ידי המשורר והליברטיסט פייטרו מטסטאזיו (Pietro Metastasio), ונערכה על ידי הכומר ג'מבטיסטה וארסקו (Giambattista Varesco). האופרה בשתי מערכות והועלתה בזלצבורג ב-23 באפריל.
תולדות האופרה

האופרה המלך הרועה הוזמנה על ידי הרוזן הארכיבישוף הירונימוס יוזף פון קולורדו מזלצבורג (1732–1812) (Hieronymus Joseph von Colloredo) לכבוד ביקורו הקרוב בעיר של הארכידוכס מקסימיליאן. מקסימיליאן היה בנם הצעיר של מריה תרזה ופרנץ הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מלותרינגיה ולאחר מכן הפך לארכיבישוף של קלן ולבישוף של מינסטר.
מוצרט קיבל את ההזמנה בתחילת האביב של 1775 והאורח היוקרתי היה צפוי להגיע באפריל. מכיוון שלא היה הרבה זמן להלחין, היה צריך לקצר את הלברית של מטסטאזיו. בבכורה ניצח המלחין בעצמו. מעט נותר בכתובים על קורות היצירה לאחר מכן. היא הוצגה שוב בזלצבורג רק ב-1906 ולאחר מכן במינכן באותה השנה. האופרה הוצגה שוב בדסאו ב-1933, כאשר זיגפריד אנהייסר (Siegfried Anheisser) תרגם את הלברית לגרמנית.
הובלת הלחן של האופרה והתיזמור מייצגים התקדמות משמעותית בסגנון הלחנת האופרות של מוצרט. ברצ'יטטיבים ניתן כבר למצוא רצפי צ'מבלו, ומוצאים באופרה חלקי מבוא קצרים במקום האקורדים הרגילים. סולו הכינור, כמו גם החליל והאבוב ממלאים תפקיד משמעותי במספר מקרים, בליווי האריות. בנוסף להרכבן של תזמורות של אותה עת, השימוש בקרנות אנגליות היה חידוש. כמו כן יש גם הרבה יותר אלמנטים וירטואוזיים בשירת האריות מבאופרות קודמות של המלחין.
הדמויות

| שַׂחְקָן | מיקום סאונד |
| --- | --- |
אלכסנדר הגדול, מלך מקדוניה: טֶנוֹר
אמינטאס, בנו המגורש של מלך צידון: אלט מסורס (היום סופרן או טנור)
אליסה, נערה פיניקית מכובדת: קולורטורה סופרן
אגנורהֵה, אציל פיניקי, ידידו של אלכסנדר: טֶנוֹר
טמיריס, בתו של העריץ סטראטוס: מצו-סופרן
עלילה > מערכה 1

אליסה, למרות הרקע האצילי שלה, אוהבת את אמינטס, שחי את חייו כרועה פשוט. היא שמחה לבקר את אהובתה ולספר לו שאמה הסכימה שתינשא לו. אלכסנדר מוקדון הביס והרג בקרב את סטראטוס, עריץ צידון שבפיניקיה, שכבש בעבר את כס המלכות שלא כדין לאחר שהדיח את אלסאוס מהשלטון. המלך הבריח את בנו כשעוד היה ילד, כך שאמינטאס לא יודע דבר על מוצאו המלכותי. אלכסנדר מוקדון מחליט לבקר את הצעיר במסווה בחברת אגנורה. ההתנהגות והגישה האצילית של אמינטס משכנעת אותו שהוא באמת רואה מולו זרע מלכותי. כשהם חוזרים לארמון, אגנורה מעוכב על ידי רועת צאן שהיא לא אחרת מאשר טמיריס, בתו של סטראטוס ואהובתו של אגנורה. הגבר מייעץ לה לחשוף את זהותה לאלכסנדר מוקדון, אך הנערה מסרבת לעשות זאת, וכך עליהם להיפרד. אליסה משיגה בינתיים גם את הסכמת אביה לנישואיה עם אמינטס. היא מבשרת בשמחה את החדשות הטובות לאהובה כאשר אגנורה מפריע להם ומעביר את הזכות המלכותית לאמינטאס. הוא מגלה לו כי אמינטאס למעשה אבדלונימוס (אנ') (בפיניקית: עבד־אלנִם, עבד האלהים), השליט החוקי של צידון, וכי אלכסנדר מוקדון מבקש שאכן יעלה על כס המלוכה בצידון, לה הוא זכאי. הוא גם מגלה לאמינטאס שאביו הורה בזמנו שבנו יובא בסוד מוצאו רק כאשר איש ראוי יגלה לו אותו. האושר של אליסה איננו יודע גבול. היא מציעה לדחות את החתונה, שכן המשימה החשובה ביותר כעת של אהובהּ היא לארגן מחדש את מדינתו.
עלילה > מערכה 2

אגנורה חושף בפני אלכסנדר מוקדון את זהותו של טמיריס, מבקש ממנו סליחה ומבהיר את כוונותיו לגבי הנערה: הוא רוצה להתחתן איתה. אבל המלך מחליט בסופו של דבר שלמען השלום, ילדיהם של מלך צידון לשעבר ושל גוזל כסאו חייבים להינשא ביניהם. טמיריס מסרבת לעשות זאת, בוחרת בעונש במקום להתמסר ליריבו של אביה. לאחר מכן, אליסה מבקשת מהשליט לאפשר את נישואיה לאמינטאס, הרועה, שכן הוריה כבר נתנו את הסכמתם. אבדולונימוס מופיע שוב לבוש כרועה צאן. הוא מוותר על כס המלכות והכוח אם זה המחיר של להיות עם אהובתו. אלכסנדר הגדול מתרגש מכך, משנה את דעתו: אליסה צריכה להיות המלכה לצד אבדולונימוס, ואגנורה צריך להתחתן עם טמיריס. לאחר מכן הוא סולח לנערה, כי הילדים אינם אחראים לאשמת הוריהם.
האריות החשובות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   |  מערכה 1 "Intendo, amico rio" – Aminta  "Alla selva, al prato" – Elisa  "Aer tranquillo e di sereni" – Aminta  "Si spande al sole in faccia" – Alessandro  "Per me rispondete" – Agenore  "Di tante sue procelle" – Tamiri  |  מערכה 2 "Barbaro! oh Dio mi vedi" – Elisa  "Se vincendo vi rendo felici" – Alessandro  "L'amerò, sarò costante" – Aminta  "Se tu di me fai dono" – Tamiri  "Sol può dir come si trova" – Agenore  "Voi che fausti ognor donati" – Alessandro |
הקלטות

לאופרה מספר רב, יחסית, של הקלטות (שמושמעת לעיתים נדירות), והן נמכרות בתקליטורים. שלושה מהם החשובים יותר:
אלכסנדר הגדול - לואיג'י אלווה, אמינטס - ררי גריסט, אליסה - לוסיה פופ, טמיריס - ארלין סונדרס, אגנורה - ניקולה מונטי. בהשתתפות התזמורת הקאמרית של נאפולי, בניצוחו של דניס ווהן. מקום וזמן ההקלטה: נאפולי, פאלאצו ריאלה, יוני 1967. שנת הוצאה: 1998. RCA 74321 50165 2, 2 CD ADD סטריאו.
אלכסנדר הגדול - ג'רי האדלי, אמינטס - אנג'לה מריה בלאסי, אליסה - סילביה נקנייר, טמיריס - איריס ורמיון, אגנורה - קלאס האקן אהנסיה. בהשתתפות: תזמורת האקדמיה של סנט מרטין בשדות, בניצוחו של סר נוויל מרינר. מקום ותאריך ההקלטה: לונדון, 1989. שנת הוצאה: 1989. פיליפס, 422 535-2, 2 CD ADD סטריאו
אלכסנדר הגדול - אלכסיי גריגורייב, אמינטס - יוהנטה זומר, אליסה - פרנסין קאן דר היידן, טמריס - קלאודיה פאטאקה, אגנורה - מרסל רייאנס. בהשתתפות: תזמורת Musica ad Rhenum, בניצוחו של Jed Wentz. ההקלטה נכונה והזמן: אוטרכט, מריה מינור, 2001. שנת פרסום: 2001. Brilliant Classic, 99717 / 1-2, 2 CD DDD סטריאו
גבירת האגם (אופרה)

| --- | --- |

רוסיני
 מידע כללי
 מלחין:  רוסיני
 לבריתן:  Andrea Leone Tottola 
 תאריך יצירה:  1819 
 מבוסס על:  הפואמה The Lady of the lake מאת וולטר סקוט
 סוגה:  אופרה סריה
 שפה:  איטלקית
 מספר מערכות:  2
 זמן התרחשות העלילה:  המאה ה-16
 מקום התרחשות העלילה:  סקוטלנד
 תפקידים
 Uberto di Snowdon  Elena (Ellen)  Malcom (Malcolm) Groeme (Graeme)  Bertram  Duglas (Douglas) d'Angus  Serano  Albina  Rodrigo (Roderick) di Dhu  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
הגבירה מהאגם (La donna del lago) היא אופרה מאת רוסיני ללברית של ליאונה טוטולה (Andrea Leone Tottola) המבוססת על הרומנסה הפופולרית "אדונית האגם" מאת וולטר סקוט, שיצאה לאור בשנת 1810.
סקוט מיקם עלילה רומנטית אבירית בלוך קטרין שבסקוטלנד במאה השש-עשרה על רקע מלחמת אזרחים בסקוטלנד. הגבירה מהאגם הייתה האופרה הראשונה שהתבססה על יצירותיו של סקוט. 20 שנה מאוחר יותר היו כבר כ-25 אופרות המבוססות על יצירותיו, הידועה שבהן היא "לוצ'יה די למרמור" של דוניצטי.
שער הליברית, נאפולי 1819
העלילה מספרת על דוגלס, מחנכו של מלך סקוטלנד ג'יימס החמישי, שהוגלה מחצר המלכות להרים. בתו אלנה פוגשת על שפת האגם בגבר זר המתאהב בה (הוא המלך ג'יימס החמישי, בשם בדוי). אביה הבטיח את ידה לפטרונו רודריגו, מנהיגם של המורדים במלך, אך אלנה מאוהבת במורד אחר, מלקולם, המשיב לה אהבה. המורדים ניגפים בקרב מול כוחות המלך. אלנה הולכת למלך כדי לבקש חנינה לאביה ואהובה ואז מתברר לה כי המלך הוא אותו גבר זר שפגשה על שפת האגם. ג'יימס החמישי חונן אותם.
רקע היסטורי

המלך הצעיר של סקוטלנד, ג'יימס החמישי (James V, 1512 - 1542), הומלך בגיל כמה חודשים אחרי שאביו נהרג בקרב. הוחזק עציר במשך שנתיים על ידי אביו החורג ארצ'יבאלד דוגלס, הרוזן של אנגוס (Archibald Douglas, Earl of Angus). הוא שוחרר על ידי אמו ב-1528 בהיותו בגיל 16 ואז דוגלס ברח לאנגליה והמלך נקם בקרובי משפחתו. דוגלס חזר אחר כך בחשאי לסקוטלנד והתגורר תחת חסותו של רודריק דהו (Roderick Dhu) שעמד בראש קבוצה המתנגדת למלך.
סיפור האופרה

מקום התרחשות: על גדות אגם קתרין (אנ') בסקוטלנד.
סיפור האופרה > מערכה ראשונה

בוקר, רועים מובילים את עדריהם וקבוצת ציידים דוהרת לתוך היער. אלנה (Elena), גבירת האגם, בִּתו של דוגלס מאנגוס (Duglas d'Angus), חוצה את האגם בסירה, כמִנהגה מדי יום. היא נזכרת בערגה באהובה מלקולם (Malcolm Groeme) הנמצא במרחקים. על שפת האגם היא נתקלת במלך סקוטלנד, ג'יימס החמישי. הוא ראה אותה בעבר והיות שיופייה וחזותה מושכים אותו הוא ממתין לה ומציג עצמו בתור אוברטו מסנאודון (Uberto di Snowdon). אלנה חושבת כי הוא התנתק מחבריו לצייד ובנדיבותה מציעה לו מחסה. ג'יימס (אוברטו) מקבל בשמחה את הצעתה ועולה לסירה יחד איתה בעוד פמלייתו לצייד מחפשת אחריו.
סיפור האופרה > מערכה ראשונה > בבית אלנה

ידידי אלנה, אלבינה (Albina) וסרנו (Serano) ממתינים לבוא רודריגו די דהו (Rodrigo di Dhu) ראש בני הרמות הגבוהות (Highlanders)המתנגדים למלך. אבי אלנה, החי בחסות רודריגו, הבטיח לו את ידה. כשג'יימס מגיע עם אלנה לבית הוא רואה שם את סמלי משפחתו ואז הוא שומע מאלנה שהיא בתו של דוגלס, מי שהיה מורהו ואביו החורג וזה שהחזיק אותו אסיר במשך שנתיים. עתה דוגלס הוא בין המתנגדים למלך. ידידי אלנה מזכירים לה כי רודריגו עומד להגיע וכי הוא מאוהב בה. ג'יימס מקנא אך מהתבוננות בה הוא מבין כי ליבה לא נתון לרודריגו. הוא נפרד ממנה ועוזב.
כולם יוצאים ואז מגיע מלקולם, אהובה של אלנה. מלקולם היה בעבר מאנשי המלך אך עקב אהבתו לאלנה עבר למורדים. הוא נזכר ברגעי האהבה. אז נכנסים סרנו וכן אלנה ואביה, דוגלס. דוגלס מודיע כי רודריגו עומד לבוא ואז תתקיים מיד חתונתו עם אלנה (הערה: דוגלס זקוק לקשר עם רודריגו כדי להעלות את מעמדו מפליט החי בחסות רודריגו לבן בריתו ומשפחתו). למרות התנגדות אלנה הוא מצווה עליה למלא את רצונו. מלקולם רואה ושומע זאת ממקום מחבואו וכשאלנה נשארת לרגע לבד הוא מצטרף אליה והם נשבעים אמונים אחד לשני.
סיפור האופרה > מערכה ראשונה > בשטחי הביצות, בערב

לוחמי המורדים מקבלים את רודריגו בתשואות. הוא מברכם ואז שואל לכלתו אלנה. היא מגיעה, מלווה באביה ובבנות לוויה, ומתקבלת בשירה עליזה. היא במצב רוח רע ההולך ומתגבר ככל שאביה מזכיר לה את חובתה להנשא ורודריגו מכריז בפני כולם על אהבתו אליה. מלקולם מצטרף בראש חייליו וגם הוא מתקבל בברכה על ידי רודריגו המציג בפניו את אלנה ככלתו. רודריגו ודוגלס נוכחים מיד כי אלנה ומלקולם מאוהבים, אבל אז נכנס סרנו ומודיע שהאויב (המלך) תוקף. רודריגו משביע את אנשיו להילחם עד מוות. מטאור חוצה את השמים והתופעה נחשבת בעיניהם כאות מבשר טובות.
סיפור האופרה > מערכה שנייה > במעבה היער

אוברטו (המלך ג'יימס) חזר כדי למצוא את אלנה, בה הוא מאוהב, ולהצילה מאימת המלחמה. בו בזמן אלנה מבקשת מידידה סרנו למצוא את אביה אשר היה אמור להצטרף אליה לפני הקרב, אך לא בא. היא ואוברטו נפגשים והוא מצהיר על אהבתו והיא דוחה אותו כי היא אוהבת אחר. אוברטו מבין שליבה נתון לאחר והוא נפרד ממנה. לפני הפרידה הוא נותן לה את טבעתו ואומר לה כי היא ניתנה לו על ידי המלך. אם היא תהיה נתונה בסכנה או צרה היא תוכל לבוא לחצר המלך ולהראות אותה כדי להיוושע. רודריגו נמצא בסביבה ושומע את השיחה. אחוז קנאה הוא קורא לאנשיו כדי שיהרגו את הבוגד, אך אלנה מצליחה לשכך את זעמם ורודריגו מחליט להילחם לבדו מול אוברטו. אלנה לא מצליחה להשלים ביניהם והם יוצאים לדו-קרב.
סיפור האופרה > מערכה שנייה > במערה

בסערת הקרב בין אנשי הרמה המורדים לבין אנשי המלך, נוטש מלקולם את המערכה כדי למצוא את אלנה. הוא מוצא את סרנו שמדווח לו שאלנה הלכה עם אביה אל ארמון המלוכה. דוגלס רוצה לבקש חנינה מהמלך. מתברר כי צבא המלך ניצח וכי רודריגו נהרג. מלקולם נשבע למצוא את אלנה או למות בקרב.
סיפור האופרה > מערכה שנייה > חדר בארמון מלך סקוטלנד ג'יימס החמישי

דוגלס מבקש חנינה מהמלך לו ולעמו על בסיס יחסיהם הקודמים (כשהיה מחנכו), אך המלך מסרב. אלנה, אשר טבעת המלך שבידה מקנה לה זכות כניסה לארמון, נכנסת אליו ומזהה את החדרים בהם גרה בילדותה. היא מחליטה לבקש על חיי אביה, מלקולם ורודריגו (אינה יודעת שנהרג). היא מופתעת לשמוע מהחדר הסמוך את קולו של אוברטו השר על אהבתו לה. היא מקווה שהוא יוכל להביאה אל המלך ולעזור לה.