stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חמש שפות לאהבה
תקציר

לפי צ'פמן, חמש "שפות האהבה" הן:
השפה המילולית (Words of affirmation) - הבעת אהבה באמצעות הערכה מילולית, מתן מחמאות ועידוד של בן/בת הזוג.
זמן איכות (Quality time) - מתן קשב מוחלט לבן/בת הזוג, והשתתפות בשיחות ו/או בפעילויות משותפות בהן הנוכחות שלו/ה מוערכת במיוחד.
שפת המתנות (Receiving gifts) - הבעת אהבה באמצעות מתנות אישיות אשר מסמלות את הערכה וחיבה.
שירותים וטיפול (Acts of service) - הבעת אהבה על ידי ביצוע משימות מועילות אשר מקלות על העומס של בן/בת הזוג.
שפת המגע (Physical touch) - הבעת אהבה באמצעות מחוות פיזיות כמו בין היתר חיבוקים, נשיקות והחזקת ידיים.
צ'פמן מספק בספר דוגמאות שונות מפגישות הייעוץ שלו עם לקוחות וכולל שאלות שנועדו לסייע לקוראים לזהות את שפת האהבה העיקרית והמשנית שלו/ה ושל בן/בת זוגה/ו. לפי התיאוריה של צ'פמן, לכל אדם יש שפת אהבה ראשית ושפת אהבה משנית.
על מנת לגלות מה היא שפת האהבה של אדם אחר, צ'פמן מציע לבחון מה הוא האופן שבו אותו האדם מבטא מחויבות רגשית לאדם אחר, ולנתח על מה אותו האדם נוטה לרוב להתלונן במערכות יחסים רומנטיות, ומה אותו האדם הכי זקוק/ה מבן/בת הזוג שלו/ה. לטענתו מרבית האנשים נוטים לבטא מחויבות רגשית באופן טבעי ובאופן שבו הם נוטים להעדיף שבן/בת הזוג יבטא/תבטא את המחויבות הרגשית כלפיהם, וכי ניתן לקיים תקשורת טובה יותר בין בני זוג כאשר בני הזוג מצליחים להראות אכפתיות זה לזה בשפות האהבה שהכי תואמות לשפות האהבה של בן/בת הזוג.
לדוגמה, אם "שפת האהבה" העיקרית של הבעל היא שירותים וטיפול, עלול להיווצר מעט בלבול אם הוא יעשה את הכביסה עבור בת זוגו אך היא לא תפרש זאת כביטוי למחויבות הרגשית, ובמקום זאת תפרש זאת פשוט כביצוע נורמלי של מטלות הבית, וזאת משום שעבורה ביטוי המחויבות הרגשית העיקרית היא השפה המילולית (לדוגמה, כאשר הוא אומר לה שהוא אוהב אותה). היא עשויה לנסות להשתמש ב"שפת האהבה" הראשית עבורה, השפה המילולית, על מנת לבטא את המחויבות הרגשית שלה כלפיו, אך הוא עלול שלא להבין זאת באותו באופן משום שזו לא שפת האהבה הראשית או המשנית עבורו. אם היא תבין מה היא "שפת האהבה" הראשית שלו, ותבחר במקום זאת לדוגמה לכסח את הדשא כדרך לבטא את המחויבות הרגשית שלה כלפיו, סביר יותר להניח שהוא יפרש זאת כביטוי של המחויבות הרגשית שלה כלפיו משום שזו אכן "שפת האהבה" העיקרית שלו. כמו כן, אם הוא יאמר לה שהוא אוהב אותה, סביר להניח היא תפרש זאת כביטוי למחויבות הרגשית שלו כלפיה.
קבלה

הספר מכר 8,500 עותקים במהלך השנה הראשונה - פי ארבעה ממה שהוצאת הספרים שלו ציפתה שהוא ימכור. בשנה שלאחר מכן הספר מכר 17,000 עותקים, ושנתיים לאחר מכן מכר 137,000 עותקים. מאז אוגוסט 2009 הספר נמצא ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. המהדורה החדשה והמתוקנת של הספר פורסמה ב-1 בינואר 2015.
עבודות קשורות

מאז 1992 כתב צ'פמן מספר ספרים עם תוכן אשר קשור לספר זה:
"חמש שפות האהבה של ילדים" (1997) - התאמת העקרונות להורים.
"חמש שפות האהבה לרווקים" (2004) - התאמת העקרונות לאנשים שאינם במערכות יחסים רומנטיות.
"חמש שפות ההערכה במקום העבודה" (2011) - נכתב בשיתוף עם ד"ר פול ווייט. הספר בוחן כיצד ניתן ליישם את העקרונות במסגרות מקצועיות.
"חמש שפות האהבה - המהדורה הצבאית" (2013) - נכתב בשיתוף עם ג'וסלין גרין. הספר בוחן כיצד ניתן ליישם את העקרונות במערכות יחסים המתקיימות במשפחות של אנשי צבא.
הערות שוליים

↑  Gary Chapman (1992). The Five Love Languages: How to Express Heartfelt Commitment to Your Mate. Northfield Publishing. ISBN 978-1881273158.
↑  הדס אורינגר וייס, יש 5 שפות לאהבה. מהי השפה שלך?, באתר ynet, 10 באפריל 2019
↑  Stephen M.R. Covey; Rebecca R. Merrill (2006). The Speed of Trust: The One Thing that Changes Everything. Simon & Schuster. p. 212. ISBN 978-1416542377.
↑  Michael Olpin; Margie Hesson (2009). Stress Management for Life (2 ed.). Cengage Learning. p. 205. ISBN 978-0324599435.
↑  Feiler, Bruce (19 בנובמבר 2011). "Can Gary Chapman Save Your Marriage?--This Life". The New York Times. נבדק ב-1 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Paperback Advice & Misc. Books - Best Sellers - The New York Times". The New York Times.
↑  Chapman, Gary D.; Campbell, Ross (1997). The 5 Love Languages of Children: The Secret to Loving Children Effectively. Chicago: Northfield Publishing. ISBN 9780802403476. OCLC 1020412967.
↑  David Rainey (2008). Faith Reads: A Selective Guide to Christian Nonfiction. ABC-CLIO. p. 125. ISBN 978-1591588474.
↑  Chapman and White, Northfield Press (2011), Appreciation at Work network
↑  Chapman, Gary D.; Green, Jocelyn (2013). The 5 Love Languages Military Edition: The Secret to Love That Lasts. Chicago: Northfield Publishing. ISBN 9780802407696. OCLC 847246629.
רלף בקשי

| --- | --- |

רלף בקשי, 2009
 לידה:  29 באוקטובר 1938 (בן 86) חיפה, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1959 
 עיסוק:  במאי קולנוע ואנימטור
 מקום לימודים:  התיכון לאומנויות ועיצוב במנהטן (1957)  תיכון תומאס ג'פרסון 
 פרסים והוקרה:  פרס וינזור מקיי (1988)  פרס אינקפוט (2008) 
 http://www.ralphbakshi.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
רלף בקשי (באנגלית: Ralph Bakshi;‏ נולד ב-29 באוקטובר 1938) הוא אנימטור ובמאי סרטי אנימציה וסרטי לייב אקשן אמריקאי.
קורות חיים

בקשי נולד ב-29 באוקטובר 1938 בחיפה בתקופת המנדט הבריטי למשפחה יהודית ממוצא קרימצ'קי. בשנת 1939 היגרה משפחתו לארצות הברית, והשתקעה בברוקלין שבניו יורק.
בקשי החל לעבוד כמנקה דפי הצלולואיד השקופים עליהם צוירו הדמויות המצוירות באולפני "Terrytoons" (אשר יצרו את סרטוני "מייטי מאוס"), התקדם לצייר את הסקיצות של הדמויות על דפי הצלולואיד, לאחר מכן כ-Inker (האדם אשר אחראי לצייר את הקווים התוחמים על הסקיצות), לאחר מכן כאנימטור ולבסוף החל לביים סרטי אנימציה לטלוויזיה בסטודיו. בין היתר הוא יצר סרט "[[המייטי הירוז]}".
בקשי עבד באולפני האנימציה של חברת סרטי פרמאונט (Famous Studios) בשנת 1967 לפני שפתח אולפן אנימציה משלו בשנת 1968. בקשי הפיק את סרט האנימציה הראשון שלו "פריץ החתול" בשנת 1972, הסרט המצויר הראשון אשר דורג כ-"x-rated" (סרט למבוגרים בלבד) על ידי איגוד הקולנוע האמריקאי. בהמשך בקשי הפיק את הסרטים "Heavy Traffic" בשנת 1973 ו-"Coonskin" בשנת 1975 - כל שלושת הסרטים היו שנויים במחלוקת בשל התוכן הפרובוקטיבי.
בשנות השבעים המאוחרות ותחילת שנות השמונים החליט בקשי לנסות ולהתמקד בסגנון אנימציה שונה וחדשני כאשר ביים את הסרט "American Pop" בשנת 1981, את סרטי הפנטזיה "Wizards" בשנת 1977 ואש וקרח בשנת 1983 ביחד עם אמן ציורי הפנטזיה פרנק פראזטה ואת הגרסה הקולנועית הראשונה של ספרו של טולקין "שר הטבעות".
באמצע שנות השמונים בקשי הפיק סרטונים חדשים של הדמות מייטי מאוס, את הסרטון המצויר "Christmas in Tattertown" ואת סרטון האנימציה "The Butter Battle Book" אשר מבוסס על ספרו של דוקטור סוס. בעקבות קשיי ההפקה הרבים שהיו כרוכים בסרטו של בקשי משנת 1992 "Cool World", בקשי החליט להפסיק להפיק סרטי אנימציה באורך מלא.
בקשי מתגורר כיום בניו מקסיקו שבארצות הברית.
נישא פעמיים ונולדו לו 4 ילדים.
מגדלנה חפץ

| --- | --- |

מגדלנה חפץ (2025)
 לידה:  6 במאי 1944 (בת 80) 
 לאום:  ישראלית
 מקום לימודים:  בצלצל 
 תחום יצירה:  פיסול, קדרות
 
מגדלנה חפץ (נ. 6 במאי 1944) היא פסלת ואמנית קרמיקה ישראלית.
ביוגרפיה

מגדלנה חפץ נולדה בברלין, גרמניה, בשלהי מלחמת העולם השנייה. עד לגיל 11 גדלה במוסד לאנשים עם צרכים מיוחדים. בשנת 1963, לאחר שלמדה שנה אמנות וקרמיקה באקדמיה לאמנות מערב ברלין, עלתה לישראל ונרשמה ללמוד במחלקה לקדרות ב'בצלאל' בירושלים, עליו שמעה משתי סטודנטיות ששהו בברלין באותה עת. במחלקה, שמוקמה במפעל הקרמיקה של בית היתומים שנלר, לימדו אז גדולה עוגן ודוד קלדרון.
לאחר סיום לימודיה החלה ליצור כלים לצריכה ביתית בסטודיו פרטי שפתחה בירושלים. מרבית עבודות אלו היו קרמיקה שימושית. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 החלה, יחד עם קבוצת אמנים כלידיה זבצקי ואחרים, לעסוק בטכניקת הרקו היפנית-אמריקאית.
בין השנים 1982-1978 לימדה קדרות בבצלאל. עם שינוי הרוח במחלקה לעיצוב קרמי בבצלאל, שנטתה יותר לכיוון פיסולי, פרשה מן המחלקה. בין השנים 1993-1990 במכללה לאמנות חזותית בבאר-שבע. במקביל לימדה גם באופן פרטי בסטודיו שלה בירושלים.
בשנת 1980 קיבלה לשנה אחת, יחד עם אילנה מידנסקי, עמה כבר הייתה שותפה בסטודיו, את מזנון בתחנת דלק 'פז' בשכונת בקעה בירושלים. בשנת 1986 הפכה חנות רהיטים לשעבר, שמוקמה ברחוב שלמה המלך 22 בירושלים, לסטודיו המשלב בית קפה וחנות לכלים מתוצרתה. חנות זו פעלה כחמש שנים.
בין השנים 1995-1988 שימשה כיו"ר אגודת אמני קרמיקה בישראל. בתפקידה זה הייתה מיוזמי ואוצרי התערוכות "ראשית הקרמיקה הישראלית 1962-1932" (1991) "קרמיקה ממזרח גרמניה וקרמיקה ישראלית" (1991) והביאנלה לקרמיקה בבאר שבע (1993).
בשנות ה-2000 עבר מרכז עבודתה של חפץ אל פיסול בעל אופי פוליטי, כשהיא משלבת בחומר אמצעים אמנותיים נוספים כגון תצלומים, מיצבים ומדיה נוספות. בנוסף, יצרה כמה עבודות במרחב הציבורי, בהן באוניברסיטה העברית ובכמה בתי ספר בירושלים, אותן יצרה עם רות הורם.
בשנת 2012 הצטרפה להקמת החנות הקואופרטיבית "פרי האדמה" בשוק מחנה יהודה בירושלים.
גלריה

מגדלנה חפץ בבצלאל (1964)
תערוכות יחיד

1971 גלריה צבר, עפולה
1977 גלריה ”ק“, מערב ברלין
1982 תחנת הרכבת, ירושלים
1982 סיפור בקרמיקה, גלריה נורה, ירושלים
1985 גלריה ”זד שונן זשן“, שטוטגרט, מערב גרמניה
1989 "דגים באים לי-ם", בית אות המוצר, ירושלים
1989 גלריה "ואדי" והמצפה התת-ימי, אילת
1991 גלריה הכיכר, יפו העתיקה
1993 בית אהרון כהנא, רמת גן
1997 Women Existence, שלוש שלושים, גלריה לקרמיקה, תל אביב
1997 רימונים, בית האמנים בירושלים, ירושלים
2002 תערוכת כדים, תיאטרון ירושלים, ירושלים
2006 צבר 2005, דילה, ירושלים
2014 ארבעה נושאים מציקים, בית האמנים בירושלים, ירושלים
2020 אלף ספל ועוד ספל, בית האמנים בירושלים, ירושלים
2023 שבריר שנייה, המבשלה לאומנויות הקרמיקה, קריית טבעון
לקריאה נוספת

מגדלנה חפץ: רימונים, בית האמנים, ירושלים, 1997
גול, מירי, "סעודה מטרידה",1280°c, מס' 9, אביב 2004, עמ' 37-36
ויזגן, אלי (אוצר), מגדלנה חפץ: אלף ספל ועוד ספל, בית האמנים, ירושלים, 2020
זינגר, אבנר, "כדים – מגדלנה חפץ", 1280°c, מס' 3, אביב 2022, עמ' 42-40
הערות שוליים

↑  איפה כל העיר, כל העיר, 18 באפריל 1980
↑  ראו: נורה כוכבי, "קרמיקאים בגליל ובירושלים", קדרות, עלון מס. 11, אפריל 1986, עמ' 12
↑  יחד עם גדעון עפרת
↑  יחד עם יוכבד מרקס וחיים פינקלשטיין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 279210  NLI: 987007297239605171  GND: 132277506  ISNI: 0000 0000 6895 9534  VIAF: 11002620   WorldCat (עם VIAF): 11002620
עדנה גורן

| --- | --- |

עדנה גורן, יולי 2018
 לידה:  27 באוקטובר 1943 (בת 81) תל אביב, פלשתינה (א"י) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1959
 עיסוק:  זמרת
 שפה מועדפת:  עברית 
 
עדנה גורן (נולדה ב-27 באוקטובר 1943) היא זמרת ישראלית. עיקר הצלחתה היה בשנות השישים והשבעים.
ביוגרפיה > תחילת הדרך

גורן נולדה וגדלה בתל אביב בשם עדנה בדיחי להורים שעלו מתימן. הוריה היו שחקנים ודודתה, אחות אמה, הייתה הזמרת אסתר גמליאלית. את דרכה המקצועית החלה בגיל 16, כשהזמר בני ברמן גילה את כישרונה. בשנת 1961 התגייסה לצבא ושירתה כסולנית של להקת חיל האוויר. ב-1966 הקליטה גורן תקליטון בשם "עדנה" ובו 4 שירים, שאותם כתב חיים קינן, כולם גרסאות עבריות ללהיטים אמריקנים פופולריים באותם ימים. השירים באלבום הם "ללילה יש צבע אחר", "לו", "את העולם חילקו לשניים" ו"חלום רחוק".
בגיל 22, בתחילת שנת 1966, שרה בסרט "שני קוני למל" את שלושת השירים של הדמות הנשית הראשית ליבל'ה - "הוא יהיה לי בעל", "אבי אומר שהחתן" ו"סליחה רבותי". באותה שנה השתתפה גם בפסטיבל הזמר והפזמון וביצעה את השיר "לא פעם, בקיץ" של רחל המשוררת. בסוף אותה שנה, 1966, הופיעה כזמרת בדיסקוטק ששרה את השיר "מנדלבאום" בסרט "האם תל אביב בוערת?" שצולם ב-1967, ובסוף אותה שנה הוציאה אלבום סולו ראשון בשם "כי מדברות עיניך". בשנת 1969 הקליטה את השיר "בלדה לאיש הפשוט" לפסקול הסרט תעלת בלאומילך.
ביוגרפיה > הצמד עם קובי רכט

ב־1968 חברה לקובי רכט, חייל משוחרר, והקליטה יחד איתו את האלבום "משירי סשה ארגוב". באלבום כלולים השירים "זמר מפוחית", "לילה בדרום", "למה בוכים גשמי החורף" ו"לפנות ערב", המזוהה עם גורן במיוחד. ב־1969 הופיעו השניים יחד בפסטיבל הזמר בשיר "מכתבי אהבה". השניים מופיעים ביחד עד היום מפעם לפעם בביצוע שירי סשה ארגוב.
ביוגרפיה > הצלחה בשנות השבעים

בשנת 1970 ביצעה גורן את "כוכבים בדלי" לסירוגין עם צילה דגן, ושרה בפסטיבל שירי הילדים הראשון את "שיר לנמלה". בשנת 1973 הופיעה בפסטיבל הזמר המזרחי בשיר "אהובי ישן בזרועותי", וב-1975 בפסטיבל השישי של שירי הילדים עם השיר "חלום בצבעים". ב-1976 העלתה מופע עם שייקה אופיר.
ב-1978 הקליטה אלבום בשם "התחדשות", שכלל שירי ג'אז חדשים ובהם "אל נא תגידי לי שלום", שהוקדש לדודתה, הזמרת אסתר גמליאלית. את סגנון הג'אז הכיר לה ידידה, הפסנתרן זיגי סקרבניק, כבר באמצע שנות ה-60.
באותה שנה השתתפה בתוכנית הטלוויזיה של רלף ענבר "אולפן קיץ עם ג'וזי כץ".
בשנת 1979 שרה את שיר הנושא לסרטו של זאב רווח, טעות במספר.
ביוגרפיה > שנות השמונים

גורן לא הרבתה להופיע בשנות ה-80. ב-1982 הופיעה במחזמר "ילדי הכרך" בבימויו של צדי צרפתי שיצא לאור גם כאלבום. ב-1984 העלתה מופע ג'אז בליווי מנחם ויזנברג, אלי מגן ופפו לוי.
בשנת 1989 הופיעה במופע שהוקדש לסשה ארגוב ונקרא "זר לסשה ארגוב", בו ביצעו את שיריו אמנים שונים.
ביוגרפיה > שנות התשעים ואילך

בשנת 1990 הופיעה בפסטיבל ערד. גורן שבה מדי פעם להופעות באותה תקופה, בעיקר במועדון ג'אז שהקים בני אמדורסקי.
ב-1997 הוציאה אלבום בשם "קולות", שלא זכה להצלחה, על אף השירים הבולטים "אתה רחוק ממני", "קולות" ו"יש לך חבר".
בשנת 1995 יצא אוסף עם מיטב להיטיה של גורן.
ב-2006 הופיעה גורן במופע איחוד שלה ושל קובי רכט בשם "שוב בשניים", והשניים התארחו בתוכנית של חינוכית 23 "מוזיקה היום".
בשנת 2010, לראשונה מאז הוצאת האלבום "קולות", הוציאה גורן אלבום חדש בשם "סתיו". האלבום כולו משיריה של המלחינה חנה לוי, וגם כולל שירים באנגלית (את חלק מהמילים כתבה גם לוי עצמה).
ב-2011 הקליטה שני שירים חדשים ל"גוונים" - אלבום האוסף הכפול משירי חיים קינן: דואט עם ישראל גוריון בשם "ביחד, לטוב ולרע" (לחן: רן אלירן) ו"מקום" (לחן: חיים קינן).
ב-2014 דיבבה את גברת ג'וגינס בסרט "יצאת כוכב".
בשנת 2023 השתתפה גורן בפסטיבל "השיר הבא" 2023 בניהולו האומנותי של אלי ניסמן, וזכתה בפרס מפעל חיים על תרומתה הייחודית למוזיקה הישראלית.
חיים אישיים

גורן הייתה נשואה שלוש פעמים והיא אם לשני בנים.
גורן היא אחייניתה של אסתר גמליאלית, זמרת שהייתה פעילה בשנות ה-30.
נכדתה, הילי, השתתפה בעונה ה-11 של תוכנית המציאות הכוכב הבא במטרה לייצג את ישראל באירוויזיון 2025, ולא עברה לשלב הנבחרת.
אלבומים

עדנה (תקליטון) - 1966
כי מדברות עיניך - 1967
ירושלים של זהב (תקליטון) - 1968
שירי סשה ארגוב (ביחד עם קובי רכט) - 1968
שרה משירי ברט בכרך ואחרים - 1974
התחדשות - 1978
האוסף - 1995
קולות - 1997
שירי סשה ארגוב (ביחד עם קובי רכט) - הוצאה מחודשת - 2003
סתיו - 2010
הערות שוליים

1 2 3 4  בועז כהן, מאמא של כולם, חדשות, 22 בפברואר 1990
↑  תמר אבידר, תקליט להאזנה שנייה, מעריב, 18 בדצמבר 1968
↑  עכבר העיר, סשה היה משמיע לי שירים, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2007
↑  יעקב בר־און, תקליטים ישראליים, דבר, 18 באוגוסט 1982
↑  איציק יושע, עדנה גורן זורקת כפפה, חדשות, 21 בספטמבר 1984
↑  חגי חיטרון, שדה שכולו זמר, באתר הארץ, 23 במרץ 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302164105171  LCCN: no2017146918  MusicBrainz: 55d8fb7d-7770-4ef4-8189-d5dad30543ea  VIAF: 160750480   WorldCat (עם VIAF): 160750480
הנרי נתנזן

| --- | --- |

 לידה:  17 ביולי 1868 יירינג, דנמרק 
 התאבד:  16 בפברואר 1944 (בגיל 75) לונד, שוודיה 
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 שם עט:  Frater Taciturnus 
 שפות היצירה:  דנית 
 יצירות בולטות:  Within the Walls 
 פרסים והוקרה:  המלגה ע"ש אוטו בנזון (1912) 
 
הנרי נתנזן (בדנית: Henri Nathansen‏; 17 ביולי 1868 – 16 בפברואר 1944) היה סופר ובמאי יהודי-דני, הידוע כיום בעיקר בזכות המחזה "Indenfor Murene" (העיבוד הדני לביטוי הלטיני intra-muros (אנ'), שפירושו "בין החומות").
ביוגרפיה

נתנזן גדל במשפחת סוחרים בקופנהגן. הוא נטש את הקריירה המשפטית בה התחיל את לימודיו, פנה לכתיבה ובהמשך לבימוי. יצירתו הידועה ביותר, Indenfor Murene, הועלתה לראשונה ב-1912 בתיאטרון המלכותי הדני (אנ'), בבימויו של המחבר. המחזה עוסק במשפחה יהודית עשירה, אוהבת אך שמרנית, שבתה היחידה מתנתקת מהמסורת שלה על ידי השתתפות בהרצאות באוניברסיטה ואירוסין בסתר למורה הגוי שלה. המחזה עדיין עולה לעיתים תכופות, והוא נכלל בקנון התרבות הדנית (אנ') ב-2006.
הרומן של נתנזן מ-1932, מנדל פיליפסון ובנו, על אישה יהודייה שמתאהבת בצייר גוי, אך במקום זאת נכנסת לנישואים חסרי אהבה עם בן דודה היהודי, עובד לסרט סופי (סרט) (אנ') ב-1992.
בסוף הקריירה שלו, נתנזן כתב מספר ביוגרפיות, המפורסמת שבהן היא על גאורג ברנדס (1929), המוכרת גם בשם יהודי או אירופאי.
באוקטובר 1943, כאשר הנאצים ניסו לאסוף את יהודי דנמרק, ברח נתנזן לשוודיה. ארבעה חודשים לאחר מכן, הוא התאבד.
פסל של נתנזן ניצב ליד כיכר העירייה בפרדריקסברג.
הערות שוליים

1 2 3  Henri Nathansen - Dansk forfatter - Liv og værker, Lex, ‏2024-11-25 (בדנית)
↑  Within the Walls - Kulturministeriets kulturkanon, web.archive.org, ‏2011-07-19
↑  Sofie Plot Summary and Details | Moviefone, web.archive.org, ‏2012-03-22
↑  יהודי או אירופאי: דיוקן של גאורג ברנדס, באתר כרמל ספרים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308471805171  PLWABN: 9810647509705606  BIBSYS: 90076544  GND: 116885092  ISNI: 0000 0001 0878 8865  LCCN: no2003080637  NKC: xx0174669  NTA: 125805942  SELIBR: 213699  SUDOC: 174989644  VIAF: 22904621   WorldCat (עם VIAF): 22904621 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הנרי נתנזן".
ג'נסן אקלס

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1978 (בן 47) דאלאס, טקסס, ארצות הברית
 שם לידה:  Jensen Ross Ackles 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 מקום לימודים:  Lloyd V. Berkner High School  Apollo Junior High School 
 בת זוג:  danneel Ackles
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  Poppy Awards (2010)  TV Guide Award (2011)  People's Choice Award for Favorite TV Bromance (2014) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'נסן רוס אקלס (באנגלית: Jensen Ross Ackles; נולד ב-1 במרץ 1978) הוא שחקן ובמאי טלוויזיה אמריקאי. התפרסם לראשונה בעקבות תפקידו בתור אריק בריידי (אנ') באופרת הסבון "ימי חיינו" (2000-1997) וזכה לפרסום רב עקב תפקידו הראשי בתור דין וינצ'סטר (אנ') בסדרת הדרמה והאימה "על טבעי" (2020-2005).
ביוגרפיה

אקלס נולד בדאלאס, טקסס וגדל והתחנך בעיר השכנה ריצ'רדסון; בנם של דונה ג'ואן (לבית שפר) ושל אלן רוג'ר אקלס, אף הוא שחקן. יש לו אח המבוגר ממנו ב-3 שנים, ג'ושוע, ואחות הקטנה ממנו בשבע שנים, מקנזי.
קריירה

בגיל ארבע החל אקלס כבר לדגמן, ובשנת 1996, לאחר סיום לימוודי התיכון, עבר ללוס אנג'לס והחליט לפתח קריירת משחק, ולאחר מספר תפקידי אורח בסדרות שונות בין היתר בסדרה "תיכון סוויט ואלי", קיבל לראשונה, בשנת 1997, תפקיד ראשי באופרת הסבון הפופולרית "ימי חיינו", שבה גילם את דמותו של אריק בריידי (אנ'). בשנת 2000 עזב אקלס את הסדרה.
בשנת 2001 הוא גילם את שחקן הקולנוע אדוארד ג. רובינסון ג'וניור (אנ') בסרט הטלוויזיה של רשת CBS "בלונדי" על חייה של מרילין מונרו. ולאחר מכן השתתף בתפקיד אורח בעונה הראשונה של הסדרה "מלאך שחור". דמותו מתה בתום הפרק אך אקלס חזר לסדרה בעונתה השנייה כאלק, אחיו התאום של הדמות אותה גילם בעונה הראשונה. הוא נשאר בסדרה עד ביטולה ב-2002.
בשנת 2004 קיבל תפקיד קבוע בעונה הרביעית של הסדרה "סמולוויל", שם שיחק את דמותו של ג'ייסון טיג, בן זוגה של לאנה לאנג.
בשנת 2005, אקלס שיחק בתפקיד הראשי בסרט "טרף" לצד אביו. באותה שנה נבחר לגלם את אחת משתי הדמויות המרכזיות בסדרת הדרמה העל-טבעית של The CW, "על טבעי", לצידו של ג'ארד פדלקי. אקלס גילם את דין וינצ'סטר (אנ'), עד לביטולה של הסדרה בתום 15 עונות ב-2020.
ב-2007 אקלס השתתף בסרט "Ten Inch Hero". בשנת 2009 שיחק בסרט האימה "בלאדי ולנטיין 3D", המהווה רימייק לסרט קנדי באותו שם משנת 1981.
בשנת 2019 שיחק בסרטו של ג'וש דוהאמל "משחקי חברה".
בשנת 2020 לוהק אקלס לדמותו של בן / סולג'ר בוי (אנ') עבור עונתה השלישית של סדרת גיבורי העל "הבנים", שעלתה לשידור ביוני 2022.
חיים אישיים

לאחר שלוש שנות זוגיות, אקלס התארס לשחקנית והדוגמנית דניל האריס (אנ') בנובמבר 2009. בני הזוג התחתנו ב-15 במאי 2010 בדאלאס. בתם הראשונה של הזוג נולדה ב-30 במאי 2013. באוגוסט 2016 הודיעו בני הזוג כי הם מצפים לתאומים, ילד וילדה, אשר נולדו ב-2 בדצמבר 2016.
אקלס הוא בעלים-שותף של מבשלת בירה בדריפינג ספרינגס, טקסס הנקרא "Family Business Beer Company", אותו מנהל יחד עם אשתו והוריה של אשתו. שמה של המבשלה הוא התייחסות לסדרה "על טבעי" ("עסק משפחתי" שהוא מהווה תווית לסדרה).
אקלס יחד שותפיו לסדרה "על טבעי" ג'ארד פדלקי ומישה קולינס תמכו בבטו או'רורק על התמודדותו בבחירות לסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת טקסס.
בנוסף, בשנת 2022 החל אקלס לעבוד כפרזנטור של מותג שעוני היוקרה Guess.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | טרף | ג'ייק גריי |  |
| 2007 | סקס ואהבה לקינוח | בועז פריסטלי |  |
| 2009 | בלאדי ולנטיין 3D | טום האניגר |  |
| 2010 | באטמן: מתחת לברדס האדום | הברדס האדום / ג'ייסון טוד | דיבוב |
| 2019 | משחקי חברה | ג'ק דארפי |  |
| 2021 | באטמן: ליל כל הקדושים הארוך - חלק 1 | ברוס ויין / באטמן | דיבוב |
| 2021 | באטמן: ליל כל הקדושים הארוך - חלק 2 | ברוס ויין / באטמן | דיבוב |
| 2023 | Buddy Games: Spring Awakening | ג'ק דרפי |  |
| TBA | לגיון גיבורי-העל | ברוס ויין / באטמן | דיבוב |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Wishbone | מייקל דאס | פרק: "Viva Wishbone!" |
| 1996 | תיכון סוויט ואלי | בראד רולינס | פרק: "All Along in the Water Tower" |
| 1996–1997 | Mr. Rhodes | מלקולם | 7 פרקים |
| 1997 | סיביל | דייוויד | פרק: "The Wedding" |
| 1997–2000 | ימי חיינו | אריק בריידי (אנ') | תפקיד ראשי; 115 פרקים |
| 2001 | בלונדי | אדוארד ג. רובינסון ג'וניור (אנ') | סרט טלוויזיה של CBS |
| 2001–2002 | מלאך שחור | אלק מקדוול | תפקיד ראשי (עונה 2); 22 פרקים |
| 2002–2003 | דוסון קריק | סי ג'יי ברקסטון | תפקיד חוזר; 12 פרקים |
| 2004–2005 | סמולוויל | ג'ייסון טיגו | תפקיד ראשי (עונה 4); 22 פרקים |
| 2005–2020 | על טבעי | דין וינצ'סטר (אנ') | תפקיד ראשי (15 עונות); 327 פרקים במאי 6 פרקים |
| 2011 | על טבעי: סדרת האנימה | דין וינצ'סטר (אנ') | דיבוב; 2 פרקים |
| 2017 | Kings of Con | ג'סטין אנג'לס | סדרת רשת; פרק: "Arlington, VA" |
| 2022 - הווה | הבנים | בן / סולג'ר בוי (אנ') | תפקיד ראשי (עונה 3); 7 פרקים |
| 2022 | ווקר | מיילס וייס | פרק: "No Such Thing as Fair Play" גם ביים את הפרק |
| 2022 | Big Sky | שריף בו ארלן | 9 פרקים |
| 2022 | הווינצ'סטרים | דין וינצ'סטר (אנ') | דיבוב; 4 פרקים גם מפיק בפועל |
| 2024 | כללי המשחק | ראסל שו | פרק: "Off the Books" |
הערות שוליים

↑  Webb Mitovich, Matt (August 17, 2020). "Jensen Ackles Joins The Boys Season 3 as 'The Original Superhero'". TVLine. United States: Penske Media Corporation. Archived from the original on August 17, 2020. Retrieved April 12, 2020.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4610218  BnF: cb15039384b (data)  GND: 13980563X  ISNI: 0000 0001 1557 4902  LCCN: no2008126024  NTA: 315059877  SUDOC: 161902839  VIAF: 102650642   WorldCat (עם VIAF): 102650642
ניצה בן-דב

| --- | --- |

בן-דב ביוני 2008
 לידה:  10 במרץ 1950 (בת 75) תל אביב-יפו, ישראל 
 ענף מדעי:  ספרות עברית ספרות השוואתית
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1973)  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1976)  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1984)  תיכון חדש 
 מנחה לדוקטורט:  פרופסור רוברט (אורי) אלטר
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה אוניברסיטת פרינסטון אוניברסיטת מישיגן
 פרסים והוקרה:  יקיר חיפה (2021)  פרס ישראל (2021)  פרס יצחק שדה (2018)  פרס היצירה לסופרים עבריים (1996) 
 בן או בת זוג:  יוסי בן-דב 
 
ניצה בן-דב (שמה המקורי: ניצה פרוכטמן; נולדה ב-10 במרץ 1950) היא חוקרת ספרות ישראלית, פרופסור אמריטה בחוג לספרות עברית והשוואתית באוניברסיטת חיפה. כלת פרס ישראל לחקר הספרות העברית והכללית לשנת תשפ"א (2021).
ביוגרפיה

נולדה בתל אביב להורים ניצולי השואה. אביה, דב פרוכטמן, שימש מורה לספרות וכתב שורה של מחקרים אודות יצירתו של ש"י עגנון. סיימה את לימודיה בבית הספר תיכון חדש בתל אביב ב-1968. את שירותה בצה"ל (1968–1970) עשתה בנח"ל, בהיאחזות נח"ל גולן.
למדה ספרות עברית ומקרא לתואר ראשון, באוניברסיטה העברית בירושלים, בין השנים 1970–1973. השלימה תעודת הוראה ב-1974. את לימודי התואר השני והתואר השלישי, שהתקיימו בין השנים 1974–1983, סיימה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. עבודת הדוקטורט שלה, בהנחיית פרופ' רוברט (אורי) אלטר, עסקה בחלומות ופסיכולוגיה ביצירות עגנון וקפקא. בין השנים 1986–1989 כיהנה כמרצה בכירה באוניברסיטת פרינסטון, ארצות הברית.
משנת 1989 מרצה בחוג לספרות עברית והשוואתית באוניברסיטת חיפה. בשנת 1999 מונתה לפרופסור חבר, בשנת 2010 מונתה לפרופסור מן המניין.
שימשה כעורכת הראשית של הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה (1996–2000) וכן כיו"ר הערוץ האקדמי (2001–2005). הקימה שתי תוכניות לתארים מתקדמים ועמדה בראשן: נשים ומגדר ולימודי תרבות. הובילה במשך 5 שנים את סדרת ההרצאות "בדרכן".
בשנת 2023 קיבלה את התואר "יקירת חיפה".
ב 7.3.2025 נערכה ב"צוותא" תל-אביב קבלת שבת לכבודה של ניצה בן-דב. באירוע, בהנחיית עודד קוטלר השתתפו המשורר מירון איזקסון, נשיא אוניברסיטת חיפה פרופ'  גור אלרואי , הסופר חיים באר, העיתונאי והמבקר, עורך המדור תרבות וספרות של עיתון הארץ, בני ציפר, הסופרת יהודית רותם, שחקן התיאטרון יהויכין פרידלנדר, פרופ' אריאל הירשפלד והחוקרת והמרצה בלהה בן אליהו .
נשואה לד"ר יוסי בן-דב, בעבר מנכ"ל חברת "עת הדעת", העוסקת בחינוך בעזרת טכנולוגיה, והמנהל הכללי של בית הספר הריאלי העברי בחיפה. להם שלושה ילדים ו-7 נכדים.