stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טוני קאקו
דיסקוגרפיה > נורת'רן קינגס

| --- | --- |
 :  ראו גם – דיסקוגרפיה של Northern Kings
Reborn‏ (2007)
Rethroned‏ (2008)
דיסקוגרפיה > הופעות אורח

נייטוויש - Over the Hills and Far Away‏ (2001)
נייטוויש - From Wishes to Eternity‏ (2001)
Heavenly‏ - Virus‏ (2006)
Eternal Tears of Sorrow‏ - Before the Bleeding Sun‏ (2006)
Nuclear Blast All-Stars: Into the Light‏ (2007)
אפוקליפטיקה - סולן אורח (2008 - 2009)
Elias Viljanen‏ - Fire-Hearted‏ (2009)
סטראטובריוס - Polaris‏ (2009)
אפיקה - Design Your Universe‏ (2009)
Van Canto‏ - Hearted‏ (2010)
Powerglove‏ - Saturday Morning Apocalypse‏ (2010)
Avalon‏ - We Will Find a Way‏ (2013)
תואומס הולופאינן - Music Inspired by the Life and Times of Scrooge‏ (2014)
Dark Sarah‏ - Light in You‏ (2015)
Hevisaurus‏ - 100 (2019)
חירארדוט

חירארדוט (בספרדית: Girardot) היא עיר בקולומביה, השנייה בחשיבותה במחוז קונדינמרקה. העיר היא בירת הנפה אלטו מגדלנה. היא נמצאת במרכז המדינה, בגובה של 289 מטר, על הגדה המזרחית של ריו מגדלנה (החלק העילי שלו) סמוך לשפכי הנהרות ריו בוגוטה, ריו סומאפאס וקואייו. נמצאת במרחק של 132 ק"מ דרומית-מערבית מעיר הבירה בוגוטה. אקלימה הטרופי עם טמפרטורה ממוצעת של C° 28.3 וטמפרטורה מרבית של C° 38, השונה מאוד מזה של הבירה, ושפע אתרי הנופש והתיירות שלה, מושכים אליה מבקרים רבים. חירארדוט מתאפיינת גם בכלכלה מבוזרת ואוטונומית. בעיר מוסדות אקדמיים ואולפני טלוויזיה וקולנוע.
אוכלוסיית העיר מונה 96,203 תושבים (2008).
האזור המטרופוליטני חירארדוט כולו מונה כ-450,000 תושבים.
העיר מכונה גם "עיר עצי השיטה" Ciudad de las acacias מפני שעצים אלה גדלים בצורה פראית בסביבה והם מיוצגים בשפע ברחובות היישוב.
היסטוריה

האזור יושב בתקופה הטרום-קולומביאנית על ידי שבטים אינדיאנים של ה"פאנצ'ס", ממשפחת הקריבים, שייטים טובים על נהרות הסביבה.
במאה ה-16 שטח הייתה העיר הנוכחית חלק מהאדמות שהוענקו לאיש הצבא הספרדי (יליד קורדובה) מרטין יאנייס טאפור שהיה "השופט המלכותי" (justicia mayor) של טוקאימה.
במאות ה-18 וה-19 באזור שבין הגשרים הנוכחיים אוספינה פרס ופרוקאריל נמצא מאחז של סירות קאנו – פוארטו דה לאס קנואס או הנמל הקטן של פסטור מונטרו, רועה הצאן בעל הקאנו שהעביר נוסעים בין גדות הנהר. היישוב נקרא מאוחר יותר צ'יבאטרה, בגלל גידול העזים (צ'יבו - בספרדית = "גדי"). במקביל גידלו שם טבק ותירס. אחר כך בשנת 1844 הוקמה שם כנסייה. (ועברו שם בסירה את הנהר ריו מגדלנה בדרך אל הדרום-מערב ומרכז המדינה.
העיר הוקמה ב-9 באוקטובר 1852 כגזרה פארוכיאלית (כנסייתית) וקיבלה את השם לזכרו של הקולונל הגיבור אטנאסיו חירארדוט, מעוזריו של סימון בוליבאר. מייסדי העיר נחשבים רמון בואנו וחוזה טריאנה, שתרמו את האדמות הראשונות עליה נבנתה. העיר התפתחה מסביב לככר סאן מיגל בה נמצאת הכנסייה בעלת אותו השם. לפיתוח העיר תרמו בשנות ה-1880 מגדלי הטבק ובדצמבר 1883 חנוכת מסילת הברזל בין המקום ובין בוגוטה. בשלהי המאה ה-19 קמו פה מחסני סחורות והתפתח הנמל על גדת ריו מגדלנה.
באותה תקופה הוקמו בתי המלון הראשונים - למשל "ססינרוס" בשנת 1884. בשנת 1886 היישוב מנה 2.163 תושבים. עקב מלחמת אלף הימים הגיעו והתיישבו במקום הרבה פליטים ליברלים מהנפות המזרחית והדרומית של מחוז טולימה.
בתום אותה מלחמת אזרחים העיר ידעה תנופה בעבודות הבנייה - נבנו שדרות, צמח המסחר וקמו שכונות חדשות. בשנת 1903 חירארדוט הפכה לבירת נפה (פרובינציה) שכללה את המוניקיפיה: חירארדוט, גואיקיל, חרוסלם, נארניו, נילו וטוקאימה.
מיקומה האסטרטגי של חירארדוט הפך אותה לאחת מערי הנמל החשובות על נהר ריו מגדלנה ולנמל הכי חשובה בפנים המדינה, דרכה עברו כל הסחורות שיצאו ונכנסו לבירה בוגוטה. חירארדוט הפכה לנמל הכי חשוב ליצוא הקפה הקולומביאני לחו"ל והתרכזו בה מרבית בתי החרושת לקפה.
ב-1906 התחיל לפעול שוק הבקר וב-1911 בתי חרושת הראשונים לקפה. בהמשך פותחו דרכי תחבורה יעילים יותר כמו הגשר הראשון מעל ריו מגדלנה בשנת 1889 והכביש לבוגוטה בשנת 1933.
גם היישוב פלאנדס שמעבר לנהר הפך בנסיבות אלה בשנת 1912 למוניקיפיום עצמאי.
לעיר יש תאורה חשמלית החל משנת 1906. באותה תקופה הוקם בה בית החולים סאן רפאל ובשנת 1917 נוסדו בעיר "מעבדות אסוקבר", אלד מהמפעלים הראשונים לתרופות בקולומביה.
בשנים 1940–1950 נבנו ככר השוק, המלון "טוקארמה", ככר הירידים, פותחו מערכת אספקת המים ורוצפו רוב הרחובות.
עם הירידה בחשיבות התחבורה על הנהר והתפתחות מסילות הברזל, המשיכה חירארדוט להיות נקודה אסטרטגית בקשרים בין הבירה ושאר המדינה. נבנו תחילה מסילות ברזל בין חירארדוט ובין פקאטטיבה ומאוחר יותר עד לבוגוטה. אחר כך נוצר קשר בין מסלול זה ורכבת האוקיינוס השקט (ה"פאציפית").
חירארדוט ופלאנדס (עם שדה התעופה "סלבדור וילה") שיחקו תפקיד חשוב גם בתולדות התעופה הקולומביאנית. ב-19 באוקטובר 1920 הלמוט ואן קרון ביצע פה את הטיסה הראשונה של התעופה הקולומביאנית בין בראנקייה ובין חירארדוט. החל מ 23 ביולי 1929 הופעלו הטיסות הסדירות בין בוגוטה ובין חירארדוט.
בעשורים האחרונים החיים הכלכליים של העיר פנו לכיוון התפתחות ענף התיירות והוקמו תשתיות מתאימות למלונאות ונופש בתוך העיר ומסביב לה.
כלכלה

כלכלת העיר מתמקדת בתיירות. בנוסף קיימת תעשיית מזון - בעיקר של שמנים (על בסיס תירס, סורגום, שומשום), של מוצרי דגנים, קפה ותעשיית בשר בעיקר של בשר בקר. כמו כן קיימים בתי חרושת למוצרי כותנה וליצור גבס.
העיר היא מרכז מסחר אזורי חשוב. ככר השוק La Plaza de Mercado שתוכננה על ידי האדריכל לאופולדו ריכטר, הוכרזה "מורשת לאומית". אזורי מסחר אחרים נמצאים בעורק המסחר camellón del comercio ובסמוך למוסדות הממשלתיים שבפארק בוליבר.
חינוך

פרט למכללות חשובות - פרטיות וציבוריות, בעיר נמצאות ארבע אוניברסיטאות:
אוניברסיטת קונדינמרקה, האוניברסיטה הפתוחה UNAD, האוניברסיטאות הפרטיות - "פילוטו" ו"מינוטו דה דיוס". קיים בנוסף סניף של האוניברסיטה הקואופרטיבית של קולומביה.
אקלים

האקלים בחירארדוט הוא לרוב יבש עם תקופות של גשמיםים בחדשים אפריל, מאי, ספטמבר ואוקטובר.
חירארדוט מתאפיינת בטמפרטורות גבוהות ובאקלים טרופי. הטמפרטורה הממוצעת היא 28 מעלות צלזיוס, עם עליות החום עד 35 מעלות צלזיוס בעונות החמות. הטמפרטורה המינימלית הממוצעת היא 20 מעלות צלזיוס.
הרוח גורמת להקלה בחום ב 1 -2 מעלות.
טמפרטורת המים היא בדרך כלל בין 15–20 מעלות צלזיוס.
האזור המטרופוליטני

בפועל קיים אזור מטרופוליטני בעל אוכלוסייה משוערת של כ-318,223 תושבים - לפי נתוני DANE לגבי שנת 2009.
בתוכו ישנה יחידה דו - עירונית הכוללת את המוניקיפיה פלאנדס (Flandes) וריקאורט (Ricaurte). לפי התוכניות בעתיד יצטרף אליה גם המוניקיפיום אספינאל (Espinal).
פלאנדס, הפרבר הגדול ביותר של חירארדוט, נמצאת על גדות קיו מגדלנה, מדרום לעיר בדרך אל אספינאל. הוא שייך למחוז השכן טולימה. אוכלוסייתו מונה 28,000 תושבים. פלאנדס מופרדת על ידי חירארדוט על ידי הגשרים "פראו" (Férreo) ו"אוספינה פרס" (Ospina Pérez).
שם נמצא שדה התעופה סנטיאגו וילה המשרת את העיר חירארדוט.
ריקאורטה נמצאת דרומית-מזרחית מחירארדוט, משנת 1968 הוכרזה כמוניקיפיום נפרד. מספר תושביה - 8,519.
מתאפיינת במרכזי ספא ואזורי מגורים מפוארים.
בנוסף קיים אזור מטרופוליטני משני הכולל פרברים נוספים - המוניקיפיה אספינאל, אגואה דה דיוס, טוקאימה, נילו, סוארס וקואייו. עתידות להצטרף אליהם גם היישובים העירוניים מלגר, כרמן דה אפיקאלא ונאריניו.
האוכלוסייה. ההרכב הדתי

רוב התושבים הם קתולים. קיימות קבוצות קטנות נאו-פרוטסטנטיות – אוונגליסטים ואדוונטיסטים. העיר היא מרכז הדיוקסה של חירארדוט שנוצרה בשנת 1956.
אתרים חשובים ויעדי תיירות

הנהר ריו מגדלנה (Rio Magdalena; "יוּמה" בפי האינדיאנים הקדומים) הוא עורק שיט מרכזי של המדינה לצורך תחבורה, המשמש גם לתיירות, דיג ומרחץ. הופך את חירארדוט לאחד מערי הנמל העיקריות של קולומביה. בעבר שרת דרך יצוא לקפה שיוצר במרכז הארץ.
פואנטה פראו (Puente ferreo) הוא גשר מתכת, הישן בין גשרי העיר. נבנה תוך שלוש שנים בלבד על ידי מהנדסים גרמנים, נחנך ב-1 בינואר 1930 והפך לסמל של העיר חירארדוט. אורכו הוא 466 מ'. אפשר את מעבר הרכבות בין קונדינמרקה ובין וטולימה, וילה וואייה דל קאוקה ותרם להתפתחות הכלכלית של מרכז קולומביה.
פואנטה והיקולאר (Puente vehicular) הוא גשר תלוי שנבנה בימי הממשל מריאנו אוספינה פרס ומהווה אמצעי תחבורה חשוב בין בוגוטה ובין הערים של דרום - מזרח קולומביה.
פלאסה דה מרקאדו (ככר השוק) תוכננה ונבנתה על ידי לאופולדו רותר. אחד מיצירות האדריכלות המודרנית ההולמות את האקלים הטרופי. נבנתה בשנים 1948- 1946. השתמשו בה בטכנולוגיות החדישות של התקופה. היא כוללת מבנה בעל 198 שכבות בטון בתור מחסות ומערכת עמודים בצורת V עם קורות בלתי נראות. מאפשר הרגשת משב הרוח מכיוון הריו מגדלנה. נמצאת בככר סאן מיגל.
איסלה דל סול (איי השמש) איי אבן בחלק הדרומי של ריו מגדלנה, משמשים לאתרי נופש ובילוי בחיק הטבע
הפארק בוליבאר ופלאסה דל פרוקאריל (ככר הרכבת) - מרחבים עירוניים המתאפינים באדריכלות אופיינית הולמת את הסביבה טרופית, עם הרבה חנויות ובתי מלאכה. מרכז לתיירות וחיי הבידור
קמייון דה קומרסיו Camellon de Comercio - בשמו הישן - קאייה אנצ'ה  הוא הרחוב הראשי של חירארדוט שבו מתרחשת מרבית הפעילות הכלכלית של העיר. כעת זירה למפגנים פוליטיים ומופעי ספורט.
אל פניון El Peñón - הרובע הכי רחב של חירארדוט עם בניינים בסגנון אדריכלי יוצא דופן, המתחרים רק עם בתים מסוימים מקרטחנה דה אינדיאס ומסוואנה דה בוגוטה. רוב בעלי הבתים הם תושבים אמידים מבוגוטה. העיר עתירת בתי מלון, מגרשי ספורט, בריכות, מועדוני לילה, דיסקוטקים ומסעדות בעלות מטבח קולומביאני או ספציפי אזורי.
האצטדיון העירוני לואיס אנטוניו דוקה פניה - הבית של קבוצת הכדורגל חירארדוט פוטבול קלאב.
אירועים וחגיגות

המירוץ האתלטי סיודאד דה חירארדוט Carrera Atlética Ciudad de Girardot
השוק הלאומי למלאכות ועסקים קטנים
Mercado Nacional Artesanal y Microempresarial
פסטיבל הנהר Festival del Rio עם הרבה תחרויות שיט ושחיה
פסטיבל התיירות - "סניוריטה חירארדוט"
29 בספטמבר הוא חג הקדוש מיכאל - הארכאנגל סאן מיגל, פטרון העיר.
הערות שוליים

↑  הערכות אוכלוסייה במחלקה המנהלית הלאומית לסטטיסטיקה 2005-2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557709705171  LCCN: n86036183  VIAF: 130266485   WorldCat (עם VIAF): 130266485 
בנק הרפובליקה בחירארדוט בשנת 1949
טוביה פסח שפירא

| --- | --- |

 לידה:  1845 סייני, רפובליקת פולין 
 פטירה:  7 באפריל 1924 (בגיל 79 בערך) קלווריה, ליטא 
 צאצאים:  ישראל שפירא 
 
"שאלתיאל" מאת בן-נהוראי העירוני, כתב יד. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 7
טוביה פסח שפירא (ה'תר"ה, 1845 – ג' בניסן תרפ"ד, 7 באפריל 1924), שנודע בשם העט טַ"ף שפירא, היה סופר משכיל עברי, פובליציסט ומתרגם פורה. נודע בין היתר באִגרוֹנים (מדריכים לכתיבת מכתבים) העבריים שפרסם.
ביוגרפיה

נולד בעיירה סייני שבפלך סובאלק, בפולין הרוסית (ליטא). שימש מורה לעברית. בעקבות פרעות "הסופות בנגב" בשנת 1882 היגר לארצות הברית, אך לאחר שנה וחצי נטש אותה לאחר שהתרשם לרעה מהמדינה ומיהדות ארצות הברית. נישא ללאה גלנטי.
הוא חזר לעיר מולדתו ב-1884, וב-1924 נפטר ונקבר בה.
בנו ישראל שפירא (1882–1957) היה ביבליוגרף ופרופסור ללימודים שמיים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. הוא הדפיס חלק מכתבי אביו.
ט"ף שפירא היה אחיה הצעיר של אסתר טובולובסקי, סבתם של מ"י פרייד ושל חיים ארלוזורוב.
לקריאה נוספת

ישראל שפירא, "ט"ף שפירא", בתוך: משל הקדמוני: מאסף משלי עם המסורים ושגורים בפי העם: מִכִּתבי ט"ף שפירא; יצא לאור על ידי ד"ר ישראל שפירא, פילדלפיה: Jewish Publication Society Press, תרפ"ה, עמ' v–xi.
יאן בוריל

יאן בוריל (בצ'כית: Jan Bořil; נולד ב-11 בינואר 1991) הוא כדורגלן צ'כי, המשחק בעמדת המגן השמאלי בסלביה פראג ובנבחרת צ'כיה.
קריירת מועדונים

בוריל החל את הקריירה שלו בענף הכדורגל בשנת 2009 במועדון הכדורגל מלאדה בולסלאב. לאחר עונה אחת בלבד הוא הושאל לויקטוריה ז'יז'קוב. בדצמבר 2015, הוא עבר לסלביה פראג. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה, הוא זכה עימה באליפות צ'כיה.
קריירה בינלאומית

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדים של הנבחרת הצ'כית ב-1 בספטמבר 2017 במשחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018 מול נבחרת גרמניה.
תארים > קבוצתיים

אליפות צ'כיה (4): 2016/17, 2018/19, 2019/20, 2020/21
הגביע הצ'כי (3): 2017/18, 2018/19, 2020/21
טנדאיי דאריקווה

טנדאיי דייוויד דאריקווה (באנגלית: Tendayi David Darikwa; נולד ב-13 בדצמבר 1991) הוא כדורגלן זימבבואי המשחק בעמדת המגן הימני בלינקולן סיטי.
קריירת מועדונים

דאריקווה, נולד בנוטיגהאם להורים מהגרים מזימבבואה. דאריקווה התחיל את הקריירה שלו בצ'סטרפילד כקשר כנף, ובקיץ 2010 דאריקווה חתם בקבוצה הבוגרת. באוקטובר 2010 הושאל לחודש לבארו במדיה רשם הופעה אחת. ב-27 בנובמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של צ'סטרפילד בהפסד 3-1 לבורטון אלביון. באוקטובר 2012 דאריקווה האריך את חוזהו בקבוצה עד שנת 2015. בסוף אותו חודש הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה. כעבור חודשיים קיבל את תואר השחקן הצעיר של החודש בפוטבול ליג השנייה. באוקטובר 2013 מאמן מנצ'סטר יונייטד דאז דייוויד מויס הביע עניין בשחקן, שמנגד טען כי הוא עדיין לא בשל לשחק בפרמייר ליג. בעונת 2013/2014 דאריקווה הוסב לתפקיד המגן הימני.
ב-30 ביולי 2015 דאריקווה חתם לשלוש שנים בברנלי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-8 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד לידס יונייטד. ב-26 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון עבור ברנלי בהפסד 2-1 לרדינג.
ב-26 ביולי 2017 דאריקווה חתם לארבע שנים בנוטינגהאם פורסט. ב-20 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון במסגרת גביע ה-EFL נגד צ'לסי.
ב-11 בינואר 2021, דאריקווה חתם בויגאן את'לטיק מהפוטבול ליג הראשונה עד לסיום העונה. 5 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 3-3 נגד רוצ'דייל. ב-21 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-2 נגד צ'רלטון את'לטיק.
בקיץ 2023 דאריקווה חתם באפולון לימסול מליגת העל הקפריסאית.
בקיץ 2024 חתם בלינקולן סיטי.
קריירה בינלאומית

באוקטובר 2013, דאריקווה הביע עניין לייצג את נבחרת זימבבואה. ב-8 בנובמבר 2017 דאריקווה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד לסוטו. השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2019.
תארים

הפוטבול ליג השנייה: 2013/2014
הכדורגלן הצעיר של החודש בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ: דצמבר 2012
כדורגלן השנה של צ'סטרפילד: 2014/2015
טבח מיאמי שואובאנד

| --- | --- |
 תאריך:  31 ביולי 1975 
 מקום:  מחוז דאון 
 קואורדינטות:  54°15′37″N 6°18′57″W﻿ / ﻿54.2603°N 6.3159°W﻿ / 54.2603; -6.3159
 סוג:  פיגוע תופת, קליעה 
 הרוגים:  5 
 מבצע:  כוח המתנדבים מאלסטר, Ulster Defence Regiment 
 he
 
ציון לזיכרון אשר הוצב במקום בו הותקפה הלהקה
טבח מיאמי שואובאנד (באנגלית: Miami Showband killings או Miami Showband massacre) אירע ב-31 ביולי 1975, בעיצומם של ימי הצרות בצפון אירלנד. הטבח בוצע על ידי התארגנות חשאית של לויאליסטים (צפון אירים הנאמנים לכתר הבריטי), ובו נמנו בין חמשת ההרוגים שלושה מחברי הלהקה האירית מיאמי שואובאנד (אנ'), אשר הייתה אחת מלהקות הקברט הפופולריות באירלנד. שני חברים נוספים בלהקה נפצעו. שני ההרוגים הנוספים, היו חברי ארגון כוח המתנדבים של אלסטר (UVF), אשר הטמינו פצצה שהתפוצצה קודם זמנה במכונית שהסיעה את רוב חברי הלהקה.
נסיבות האירוע, ואף מטרת ההתנקשות, לא הובהרו מעולם עד סופן.
רקע > 'הצרות'

הסכסוך בצפון אירלנד, המכונה הצרות, החל בסוף שנות ה-60. באופן גס, הפרוטסטנטים נטו להיות לויאליסטים, דהיינו, תמכו בשלטון הבריטי, ואילו הקתולים צידדו בחבירת צפון אירלנד לדרומה, תחת שלטון אירי. שנת 1975 התאפיינה בהסלמה בהתקפות הבין עדתיות, אשר התבצעו על ידי ארגוני טרור משני הצדדים. בצד הפרוטסטנטי, אל מול ה-IRA הקתולי, התבלט ארגון כוח המתנדבים של אלסטר (UVF) שפעילותו, אשר נאסרה קודם, הותרה ב-1974, ככל הנראה בתקווה שיתרכז בפעילות במישור הפוליטי. בריטניה, מצידה, שלחה כוחות צבא לצפון אירלנד. כמו כן, ב-1970, הקימה בריטניה את "חטיבת ההגנה של אלסטר" (Ulster Defense Regiment - UDR), כוח מתנדבים בגיוס חלקי, במסגרת הצבא הבריטי, ובו כמה גדודים, אשר חייליהם, רובם הגדול פרוטסטנטים, גויסו בצפון אירלנד.
רקע > מיאמי שואובאנד

הלהקה נוסדה בדבלין בשנת 1962, וצברה פופולריות, לעיתים עד כדי תופעות המזכירות במשהו את הביטלמניה. הלהקה הייתה אהודה משני צדי הגבול שבין אירלנד לצפון אירלנד, ועל ידי בני שתי הדתות, מה גם ששלושה מבין ששת חבריה בעת התקרית היו צפון אירים, ושניים מאותם שלושה היו פרוטסטנטים. סגנונה, בדומה ללהקות שואובאנד אירי דומות, אשר היו פופולריות באירלנד דאז, כלל גרסאות כיסוי לשירי פופ ידועים בצוותא עם מוזיקת רוק, ג'אז, קאנטרי, מוזיקה לריקודים ולעיתים גם מוזיקה אירית. מאז הקמתה, הלהקה עברה שינויים רבים בהרכבה ובמועד האירוע המתואר חבריה היו: פראן או'טול (O'Toole), טוני גרפטי (Geraghty), בריאן מקוי (McCoy), דז מקאלי (McAlea), סטיבן טראוורס (Travers) וריי מילר (Miller).
תיאור האירוע

מאוחר בלילה, לאחר הופעה בעיר הצפון אירית באנברידג' (Banbridge), עשו חמישה מבין ששת חברי הלהקה את דרכם חזרה לדבלין (מילר הצפון אירי לא הצטרף לאותה נסיעה). ב-31 ביולי 1975, בשעה 2:30 לפנות בוקר, מכוניתם נעצרה במחסום דרכים שה-UVF הציב על כביש A1 בבסקהיל (Buskhill), כ-11 ק"מ מצפון לניורי (Newry), במחוז דאון (Down), צפון אירלנד. אותו מחסום נראה כמחסום ביקורת של הצבא הבריטי, תופעה נפוצה בתקופת 'הצרות', ואוייש על ידי לובשי מדים בריטיים, כ-10 במספר. הנוסעים קיבלו הוראה לצאת מן הרכב ולעמוד בשורה לצד הדרך, כאשר ידיהם על ראשיהם. באותו שלב, אשר התנהל בנימוס ואפילו באווירה מבודחת, הם הזדהו כחברי הלהקה, ואחד מן המאיישים את המחסום רשם את פרטיהם. בעוד תהליך הזיהוי נערך, הגיע למקום אדם לבוש כומתה, בעל מבטא של בריטי משכיל, אשר נראה כמפקד. מאז בואו של זה, היחס אל הנוסעים הפך נוקשה.
תיאור האירוע > ההתפוצצות

מחוץ לשדה ראייתם של הנוסעים, שניים מן החמושים שאיישו את המחסום הטמינו פצצת זמן בת 10 פאונד (כ-4.5 ק"ג) מתחת למושב הנהג. בשל הטלטול שעברה הפצצה בזמן ההטמנה כמו גם בשל הלחמה מרושלת של קוצב הזמן, הפצצה התפוצצה טרם זמנה. כתוצאה מההתפוצצות העזה, אשר גרמה לחלקים מהמכונית לעוף לכל עבר, שני החמושים, אשר זוהו אחר כך כהאריס בויל (Boyle) ו-ווזלי סומרוויל (Somerville), חברים ב-UVF, בו הם נחשבו לקצינים בדרגות מייג'ור ולוטננט בהתאמה, נקרעו לגזרים, כמעט עד לבלי הכר, ונהרגו במקום. נוסף לחברותם ב-UVF, בויל וסומרוויל היו חיילים ב-UDR.
מיד אחרי ההתפוצצות, חמושים אחרים החלו לירות על חברי הלהקה, ושלושה מהם: או'טול, מקוי וגרפטי, נהרגו. טראוורס נפצע מכדור דום דום ונראה כמת, דבר שככל הנראה חסך ממנו יריות נוספות. מקאלי ספג מכה מדלת המכונית אשר נעקרה בעת ההתפוצצות, ולאחר מכן הצליח להיבלע בתוך הצמחייה שבסמוך מבלי שהיורים יבחינו בו, טרם שעזבו את המקום.
לאחר מעשה

לאחר שהחמושים עזבו, מקאלי הצליח לתפוס טרמפ לניורי, ולדווח למשטרה. ה-UVF פרסם הודעה אשר זיהתה את שני מניחי הפצצה ההרוגים כחברים בשורותיו, וטען כי הירי שלאחר ההתפוצצות בא כתגובה לירי על אנשיו במחסום. פעילות הארגון חזרה ונאסרה על ידי הממשלה באוקטובר 1975.
הלהקה חזרה להופיע כשנה לאחר האירוע, מטבע הדברים בהרכב שונה, והמשיכה בכך, בהרכבים שונים, עד 1982. להקות שונות נשאו את השם 'מיאמי' גם אחר כך. בשנות ה-2000 חזרו חלק מן הנותרים מבין החברים המקוריים להופיע באירועי מחווה או זיכרון.
לאחר מעשה > השערות לגבי המניע

אחת השאלות שעלו בעקבות הרצח הייתה המניע: ברור היה מזהות המתנקשים כי המדובר בלויאליסטים פרוטסטנטים, וכי עקרונית כוון המעשה כנגד הקתולים. עדיין עלו תהיות באשר לתכלית שבפגיעה בלהקה, מה גם שחבריה השתייכו לשתי הדתות. אחת ההשערות המקובלות הייתה שהטמנת הפצצה, אשר פעלה טרם זמנה, ונועדה להתפוצץ בהמשך הדרך, מטרתה הייתה להביא לכך שממשלת אירלנד תנקוט באמצעי ביטחון חמורים יותר בגבול בין אירלנד לצפון אירלנד. הפגיעה דווקא באנשים מפורסמים יחסית, נועדה לעורר הד ציבורי מוגבר ולחץ גדול יותר על ממשלת אירלנד כדי שתפעל בכיוון זה. עם זאת, ישנם קשיים גם בקו מחשבה זה, שכן אילו זאת הייתה מטרת ההתנקשות, יותר הגיוני היה לבצע אותה בכיוון הנסיעה ההפוך, מאירלנד לצפון אירלנד. כמו כן, על צידו האחד של הגבול שלטו הבריטים, אשר יכלו לכאורה לנקוט אמצעי ביטחון כרצונם.
בהמשך לקו מחשבה זה, היו שטענו כי, במישרין או בעקיפין, חוגים במודיעין הבריטי הם שעמדו מאחורי ההתנקשות, בין אם במעשה, בין אם בתמיכה, בין אם בעצימת עין. החיזוק העיקרי לכך הייתה העדות על נוכחותו של בריטי, משכיל על פי מבטאו, אשר על פי התנהגותו נראה ונשמע כמפקד. גם באשר לכך, עולות תהיות, שכן נוכחותו לכאורה של הבריטי הייתה בולטת למדי, בניגוד לכל היגיון קונספירטיבי.
לאחר מעשה > לכידת חשודים ומשפטיהם

חשוד אחד במעשה, תומאס ריימונד קרוזייר (Crozier) נתפס על ידי משטרת צפון אירלנד בתחילת אוגוסט, זמן קצר אחרי האירוע. חשוד אחר, ג'יימס רודריק שיין מקדואל (McDowell), נתפס בינואר 1976. שניהם היו בעלי דרגות ב-UDR, טר"ש וסמל, בהתאמה. ב-15 באוקטובר ניתן גזר דינם, מאסר עולם שנקצב ל-35 שנה, לכל אחד מן הנאשמים.
בספטמבר 1980, בפשיטה משטרתית, נתפס חשוד שלישי, ג'ון ג'יימס סומרוויל, לשעבר חייל ב-UDR ואחיו של אחד ממניחי הפצצה שנהרגו. הוא נידון לארבעה מאסרי עולם, הן על רצח שלושה מחברי הלהקה, הן על חיסול אותו ביצע ב-1974. כל הנשפטים סירבו למסור פרטים על המשתתפים האחרים באירועי המחסום, כולם הודו כי אמנם נכחו במחסום, אך הכחישו מעורבות בירי, וכולם שוחררו ב-1998, בעקבות הסכם יום שישי הטוב.
לקריאה נוספת

Cassel, Douglass; Kemp, Susie; Pigou, Piers; Sawyer, Stephen (באוקטובר 2006). Report of the Independent International Panel on Alleged Collusion in Sectarian Killings in Northern Ireland [The Cassel Report] (PDF). Center for Civil and Human Rights, Notre Dame Law School. אורכב מ-המקור (PDF) ב-10 ביוני 2011. נבדק ב-20 באפריל 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
Dillon, Martin (1999). God and the Gun: the Church and Irish Terrorism. New York: Routledge. ISBN 0-415-92363-8. נבדק ב-18 באפריל 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
Dillon, Martin (1991). The Dirty War. London: Arrow Books. ISBN 978-0-09-984520-1. נבדק ב-18 באפריל 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
Houses of the Oireachtas Joint Committee on Justice, Equality, Defence and Women's Rights (2003). "Interim Report on the Report of the Independent Commission of Inquiry into the Dublin and Monaghan Bombings [The Barron Report]" (PDF). Dublin: Oireachtas. נבדק ב-18 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
Houses of the Oireachtas Joint Committee on Justice, Equality, Defence and Women's Rights (2006). "Interim Report on the Report of the Independent Commission of Inquiry into the Bombing of Kay's Tavern, Dundalk" (PDF). Dublin: Oireachtas. נבדק ב-18 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
McKittrick, David (2001). Lost Lives: The Stories of the Men, Women and Children Who Died as a Result of the Northern Ireland Troubles. Edinburgh: Mainstream Publishing. ISBN 1-84018-504-X. נבדק ב-20 באפריל 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
Taylor, Peter (1999). Loyalists: War and Peace in Northern Ireland. London: Bloomsbury Publishing. ISBN 1-57500-047-4. נבדק ב-18 באפריל 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
Travers, Stephen; Fetherstonhaugh, Neil (2007). The Miami Showband Massacre: A Survivor's Search for the Truth. Hodder Headline Ireland. ISBN 978-0-340-93792-1.
טוני דנזה

| --- | --- |

טוני דנזה, 2012
 לידה:  21 באפריל 1951 (בן 73) ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  Anthony Salvatore Iadanza 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1978 
 מקום לימודים:  University of Dubuque 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 TONY DANZA
 פרופיל ב-IMDb
 
דנזה 1995
טוני דנזה (באנגלית: Tony Danza; נולד ב-21 באפריל 1951 בברוקלין, ניו יורק, בשם אָנְטוֹנְיוֹ סָלְבָטוֹרֶה אִיָאדָנְזָה) הוא שחקן אמריקאי שנודע בעיקר בזכות תפקידיו בקומדיות המצבים "טקסי" ו"מי הבוס?". כמו כן, שיחק בסרטי קולנוע והנחה תוכנית אירוח בשם "המופע של טוני דנזה".
קריירת טלוויזיה

בשנים 1976–1979 היה דנזה מתאגרף מקצועי. הוא השתתף ב-12 קרבות, ניצח בתשעה מהם והפסיד בשלושה. כל הקרבות, מלבד אחד שבו הפסיד בנקודות, הסתיימו בנוקאאוט. הוא פרש מאיגרוף לאחר שקיבל ב-1978 תפקיד בקומדיית המצבים "טקסי", בה גילם נהג מונית ומתאגרף. ב-1983 ירדה התוכנית וב-1984 עלתה קומדיית המצבים "מי הבוס?" בכיכובו של דנזה ששיחק בה את מנהל משק הבית והאב החד-הורי טוני מיסלי. הקומדיה הצליחה מאוד ושודרה עד 1992.
לאחר מכן שיחק דנזה בקומדיות המצבים הכושלות "רחוב הדסון" (1995) ו"המופע של טוני דנזה" (1997). ב-1998 שיחק בפרק בסדרה "הפרקליטים", עליו היה מועמד לפרס אמי עבור השחקן האורח הטוב ביותר. בשנים 2000–2002 שיחק בסדרת הדרמה "Family Law".
בשנת 2004 עלתה לשידור תוכנית אירוח בהנחיית דנזה, שנקראה "המופע של טוני דנזה". התוכנית שודרה בשידור חי מדי בוקר בניו יורק, שם צולמה, וברחבי ארצות הברית בשידור מאוחר יותר. ב-9 במאי 2005 התארח בתוכניתו ראסטי וולאס, נהג NASCAR, והתחרה בדנזה במירוץ קארטינג. וולאס פגע בדנזה בטעות והקארט של דנזה התהפך. אף אחד מהם לא חבש קסדה באותו זמן, ודנזה סבל מזעזוע מוח. באוקטובר אותה שנה חזר דנזה להתחרות במרוצי קארטינג. "המופע של טוני דנזה" ירד ב-26 במאי 2006.
בשנת 2017 נבחר לשחק בגרסה האמריקאית של הסדרה הישראלית "השוטר הטוב".
באוגוסט 2020, פורסם כי הסדרה "מי הבוס" חוזרת בסדרת המשך עם טוני דנזה ואליסה מילאנו בתפקידים הראשיים.
בקולנוע ובתיאטרון

הופעת הבכורה של דנזה בקולנוע הייתה בסרט הקומדיה "The Hollywood Knights" משנת 1980. בשנת 1989 כיכב בסרט "תוריד ת'ידיים מהבת שלי". בהמשך הקריירה שלו שיחק גם בסרטים "מלאכים באזור השער" (1994) ו"התרסקות" (2005).
ב-1999 עלה הפקה מחודשת למחזה "The Iceman Cometh" של יוג'ין או'ניל, בה השתתף דנזה וזכה לביקורות חיוביות. מסוף 2006 עד מרץ 2007 גילם את הדמות מקס ביאליסטוק במחזמר "המפיקים". ב-2015 השתתף בהפקת המחזמר "ירח דבש בלאס וגאס" המבוסס על סרט בשם זה.
פילמוגרפיה

The Hollywood Knights‏ (1980)
!Going Ape ‏ (1981)
מרוץ מחוף לחוף 2 (1984)
Mr. Thompson and his Bananas‏ (1988)
תוריד ת'ידיים מהבת שלי (1989)
I'm From Hollywood‏ (1992)
מלאכים באזור השער (1994)
Illtown‏ (1996)
Dear God‏ (1996; הופעת קמע)
Glam‏ (1997)
הנערה משגעת אותי (1997)
מדינת ברוקלין‏ (1997)
Meet Wally Sparks‏ (1997)
חג מולד גנוב (2003) – סרט טלוויזיה
התרסקות (2005)
קלאוד 9 (2006; הופעת קמע)
דון ג'ון (2013)
ראמבל (2021) – דיבוב
Darby and the Dead‏ (2022)