stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב

| --- | --- |
 פעילות:  תמיכה בתחומי האמנויות ובאמנים בתל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  תל אביב-יפו
 יושב ראש:  ליאור שפירא
 מנכ"ל:  גיורא עיני
 תקופת הפעילות:  1970–הווה (כ־54 שנים) 
 אתר רשמי
 
קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב היא עמותה המאגדת מספר קרנות שמספקות תמיכה בתחומי האמנויות ובאמנים. פעולות הקרן ממומנות מהון היסוד שלה וכן מהקצבות של עיריית תל אביב-יפו, משרד התרבות והספורט ומפעל הפיס. הקרן נקראת על שם יהושע רבינוביץ, ראש עיריית תל אביב-יפו שהיה יוזם הקמתה.
היסטוריה

הקרן נוסדה ב-1970 ונקראה עד מותו של רבינוביץ, "קרן תל אביב לספרות ולאמנות". מטרות הקרן: "לקדם, לפתח, לעודד, ליזום, להרחיב ולהעמיק את היצירה ואת הפעילות הספרותית והאמנותית והחדרתה לציבור הרחב". תחילה פעלה הקרן בארבעה תחומים: ספרות, מוזיקה, תיאטרון ואמנות פלסטית.
בשנת 1982 נוסד, ביוזמת משפחת האדריכל אריה אלחנני ובשיתוף הקרן, פרס אלחנני על שילוב אמנות באדריכלות.
בתחום הקולנוע, מפעילה ומנהלת הקרן מאז שנת 1988, פרויקט המשותף לה, לקרן רקנאטי ולסינמטק תל אביב, לעידוד יצירת סרטי קולנוע ישראליים איכותיים.
בשנת 2016, החליטה שרת התרבות מירי רגב לבטל את התמיכה ליוצרי תיאטרון עצמאיים באמצעות הקרן ולא להעביר לה תקציב ממשרדה.
ב-28 במרץ 2017 הודיעה הקרן כי היא החלה להגן על עצמה מפני השלכות חוק הנכבה, באמצעות הכנסת סעיף מתאים לחוזיה עם מפיקים.
במרץ 2024 הותקפה התשתית המחשובית של הקרן בידי ארגון פשע מקוון שניסה לסחוט תשלום בתמורה לאי פרסום המידע. הקרן סירבה לשלם, ובתגובה פורסמו מסמכים רבים, צילומים ומידע אישי שהיה במאגרי הקרן.
פעילות

בתחום הקולנוע הקרן תומכת בהפקת סרטים ישראליים עלילתיים באורך מלא, בהפקת סרטי תעודה, בהפקת סרטי גמר של סטודנטים לקולנוע, בהשלמות לסרטים בכל התחומים ובהיבטים שונים אחרים של היצירה הקולנועית. ב-2013 הסתכמו התמיכות בקולנוע בכ-30 מיליון ש"ח.
בתחום הספרות הקרן תומכת בהוצאה לאור של ספרים בתחום הסיפורת והשירה וכן קרן לתרגום ספרות עברית.
בתחום המוזיקה תומכת הקרן בהפקות של מוזיקה ישראלית מקורית.
בתחום האמנות הפלסטית תומכת הקרן בסיוע והפקת קטלוגים לתערוכות בתחום האמנות הפלסטית.
בתחום התיאטרון מספקת הקרן מפעל תמיכה לתיאטרון ניסויי המכונה מת"ן, במסגרתו ניתנת תמיכה להפקות בתחום התיאטרון הניסיוני של יוצרים עצמאיים.
בתחום המחול תומכת הקרן בפרויקטים.
הקרן מפעילה קרנות סיוע לאמנים במצוקה, קרן ע"ש צ'ארלס קלור והחל מ-2001 קרן על שם דודו דותן בשיתוף משרד התרבות והספורט ומפעל הפיס. ב-2013 הוציאה הקרן כ-1.2 מיליון ש"ח לתמיכה באמנים במצוקה.
במסגרת הקרן פועלות חמש קרנות בת להנצחה, לתמיכה בפרויקטים אומנותיים בתחום פעולתה: קרן על שם האדריכל אריה אלחנני, קרן על שם שחקן התיאטרון יעקב טימן, קרן על שם הסופר איציק מאנגר, קרן על שם המשורר אברהם שלונסקי וקרן על שם יוסף רוזנזפט המעניקה תמיכות להוצאה לאור של ספרים או פרויקטים אחרים בנושא השואה ולאמנים עולים חדשים.
הערות שוליים

↑  משה בן-שאול, תרבות וקרנה בכרך הגדול, מעריב, 11 בינואר 1973
↑  אסתר זנדברג, גשר לשום מקום, באתר הארץ, 13 בינואר 2002
↑  גואל פינטו, עימות חזיתי, באתר הארץ, 21 במאי 2001
↑   יאיר אשכנזי, משרד התרבות מבטל תמיכה ליוצרי תיאטרון עצמאיים, באתר הארץ, 5 במרץ 2016
↑   נירית אנדרמן, אור קשתי, קרן רבינוביץ לקולנוע דורשת ממפיקים להימנע מביזוי המדינה בסרטיהם, באתר הארץ, 28 במרץ 2017
↑   רן בר-זיק, קרן רבינוביץ' נפרצה, פרטים אישיים של ידוענים דלפו - ואיש לא חשב להחליף סיסמה, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2024
↑  דוחות העמותה לשנת 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296652805171  VIAF: 147118206   WorldCat (עם VIAF): 147118206
רמת חיים

רמת חיים הוא מונח אשר מתייחס לרמת הרווחה הכלכלית של אנשים בודדים או אוכלוסייה שלמה, הנמדדת באיכות ובכמות הסחורות והשירותים אותם הם יכולים להרשות לעצמם.
רמת החיים מורכבת מסדרה של מדדים מתחומים שונים: הכנסה לנפש (בהתאם לאינפלציה), תוצר מקומי גולמי (תמ"ג), נגישות לסחורה מסוימת, הזמינות של שירותים רפואיים ואיכותם, תוחלת החיים, צריכת המזון, תנאי הדיור בנוסף למדדים רבים אחרים.
אף על פי כן, יכולות להיות בעיות בשימוש במדדים מספריים לשם השוואה של רמת החיים. לדוגמה, במדינות בהן ישנם פערי הכנסה, כמות קטנה יחסית של אנשים עשירים מן המעמד העליון ביחס לכמות גדולה של אנשים עניים מן המעמד התחתון, רמת ההכנסה הממוצעת תהיה גבוהה יחסית אף על פי שרוב האוכלוסייה בעלת רמת חיים נמוכה מרמת ההכנסה הממוצעת. לשם כך, משתמשים במדדים חציוניים המסייעים למנוע הטיות אלו. לדוגמה: במקום לחשב את השכר הממוצע במשק על ידי חלוקת כל השכר הכללי למספר האנשים המשתכרים, משתמשים במדד שכר חציוני המגלם רמת שכר אשר מחצית מהעובדים משתכרים יותר ממנה ומחציתם פחות ממנה.
הגורמים להבדלים ברמת החיים בין מדינות העולם הם הבדלים בין המינים לדוגמה, במדינות תת-מפותחות נשים לא זקוקות להשכלה, מה שמוריד את רמת החיים. בנוסף תוחלת החיים במדינות פחות מפותחות ירודה בשל המחסור בתרופות, רופאים והתברואה נמוכה. נוסף על כך הנגישות למי שתייה נקיים לוקה בחסר במדינות פחות מפותחות ועל כן רמת החיים פחותה. גם רמת המינוע משפיעה על רמת החיים שכן במדינות פחות מפותחות רמת המינוע קטנה.
אחת הדרכים להעלאת רמת החיים היא על ידי רכישת השכלה, אשר מאפשרת השתלבות בשוק העבודה ופיתוח קריירה.
היסטוריה > רמת החיים הממוצעת

לאורך ההיסטוריה רמת החיים הממוצעת (תזונה של אנשים, תוחלת חיים) מאז שניתן להעריכה (על פי הממצאים הארכאולוגיים, רישומי שכר וכדומה) נשארה ללא שינויים גדולים עד המאה ה-19 אז התחילה לגדול.
ראו גם

רמת החיים בישראל
שכר ריאלי
מדד הפיתוח האנושי
רווחה
תוצר מקומי גולמי
מדד המחירים לצרכן
מדד ג'יני
יוקר המחיה
תודעה מעמדית
הזכות לרמת חיים נאותה
הערות שוליים

↑  הרס יצירתי – פודקאסט על כלכלה וחברה:פרק 1: אורי כץ על מסע האנושות, עודד גלאור ואורי כץ, "מסע האנושות: מפץ הציוויליזציות הגדולות", 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4134319-0  HDS: 015994  NDL: 00570329  NKC: ph128033
ריינהולד גליאר

| --- | --- |

גליאר בתחילת המאה ה-20
 לידה:  30 בדצמבר 1874 (יוליאני) קייב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  23 ביוני 1956 (בגיל 81) מוסקבה, ברה"מ 
 שם לידה:  Reinhold Ernst Glier 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מוקד פעילות:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של מוסקבה 
 עיסוק:  מלחין
 סוגה:  אופרה, מוזיקת פולק, מוזיקה קלאסית, סימפוניה, בלט 
 שפה מועדפת:  צרפתית, רוסית 
 כלי נגינה:  כינור, פסנתר 
 פרסים והוקרה:  אמן העם של ברית המועצות (1938)  פעיל מצטיין באמנויות  של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית של רוסיה  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית  עיטור לנין  האמן העממי של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוזבקית  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית  מדליה להנצחת 800 שנים לייסוד מוסקבה  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הסוציליסטית  של אזרבייג'ן  עיטור אות הכבוד  עיטור הדגל האדום של העמל  פרס סטלין, דרגה 1 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
ריינהולד גליאר (ברוסית: Рейнгольд Морицевич Глиэр;‏ 30 בדצמבר 1874 (לפי הלוח היוליאני שנהג ברוסיה באותה עת; 11 בינואר 1875 בלוח הגרגוריאני) – ‏23 ביוני 1956) היה מלחין רוסי וסובייטי. הוא הלחין מספר יצירות של מוזיקה קלאסית והיה מחנך במשך שנים רבות. על יצירותיו הוענקו לו פרס סטלין (שלוש פעמים), תואר אמן העם (בשנת 1938) ומספר עיטורים. הוא היה בין המלחינים הבודדים שקיבלו הכרה גם מן המשטר הצארי וגם מן המשטר הסובייטי.
ביוגרפיה

ריינהולד גליאר נולד בקייב לאב בשם ארנסט מוריץ גליאר, יליד סקסוניה, מומחה גרמני לייצור כלי נגינה ולאם פולנייה, יוזפה לבית קורצ'אק. בשנת 1894 סיים את לימודי המוזיקה בבית הספר בקייב ועבר ללימודים בקונסרבטוריון של מוסקבה. בשנת 1897 קיבל גליאר אזרחות רוסית. בשנת 1900 הוא סיים את לימודיו ולאחר מספר שנים נסע לגרמניה במטרה ללמוד ניצוח. עם חזרתו לרוסיה ניצח על יצירות קלאסיות בקונצרטים.
בשנת 1901 הוא החל ללמד מוזיקה וסרגיי פרוקופייב היה בין תלמידיו הראשונים. בשנים 1913-1920 כיהן גליאר כפרופסור בקונסרבטוריון של קייב. בשנת 1920 עבר למוסקבה, מונה לפרופסור להלחנה בקונסרבטוריון של מוסקבה וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1941. גליאר היה בעל תואר דוקטור לביקורת מוזיקה.
בשנות ה-30 הרבה גליאר בהופעות מוזיקה קלאסית ברחבי ברית המועצות, אך בכול התקופה הסובייטית לא נסע אל מעבר לגבולות המדינה. במשך עשור, עד לשנת 1948 היה עסקן באיגוד המלחינים הסובייטי. גליאר נחשב לממשיך דרכם של מלחינים רוסים של המאה ה-19. התקפות שנת 1948 של ראשי המשטר הסובייטי על המלחינים לא נגעו בגליאר, שהיה אהוד על המשטר והוצג כמלחין סובייטי למופת. הבלט שלו, "הפרג האדום", ששמו שונה ל"הפרח האדום" כדי להסיר חשש של קשר לאופיום, סיפר על פועלת סינית המקריבה את חייה כדי להציל מנהיג מרד מנבלים קפיטליסטים. הבלט הכיל סולמות פנטטוניים לשם נופך אכזוטי ואת האינטרנציונל, להדגשת הצד הפוליטי. באותה רוח יצא לארגן את חיי המוזיקה באזרבייג'ן. את המוזיקה שלו השמיעו בקולי קולות ברמקולים בתחנות הרכבת, לאות ולמופת לעם הסובייטי.
גליאר נפטר במוסקבה ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה. ברוסיה ובאוקראינה נקראו על שמו מוסדות רבים להוראת מוזיקה. בהנחיית של נכדתו פועל במוסקבה מוזיאון, המוקדש לחייו ויצירותיו.
יצירותיו

גליאר היה מלחין פורה, ממשיך נאמן של מסורת המוזיקה הרומנטית הרוסית והתמסר לכתיבת יצירות רחבות יריעה, כגון אופרות, סימפוניות, פואמות סימפונית וכדומה. היסוד החשוב ביותר בכתיבתו המוזיקלית הוא עושר המבע המלודי. המוזיקה שלו לבלט מצטיינת בצבעוניות, ביופי וברגישות. בלטים ידועים: "הפרג האדום" (Красный Мак) הנזכר לעיל
ו"פרש הארד" (Медный всадник). את האופרה הראשונה שלו כתב בשנת 1900. במוזיקה הסימפונית שלו ניכרת בעיקר השפעת המסורת האפית הרוסית ובייחוד כתיבתם של בורודין וגלאזונוב. בתקופה הסובייטית כתב גליאר מספר אופרות, הקשורות להיסטוריה ולפולקלור של אזרבייג'ן ואוזבקיסטן ועל כך קיבל פרסים מרפובליקות סובייטיות אלו.
בשנת 1927 כתב גליאר את הבלט הסובייטי הראשון שזכה להצלחה גדולה. הגרסה האחרונה של הבלט עלתה על הבמה בשנת 2010. בשנת 1948 סיים גליאר כתיבת בלט על פי יצירות של אלכסנדר פושקין, שהוקדשו לסנקט פטרבורג.
גליאר כתב מספר יצירות נוספות בתחום מוזיקה קלאסית. יצירותיו נחשבו לקלאסיות עוד בתקופת חייו. את יצירתו האחרונה - קונצ'רטו לכינור ותזמורת, סיים גליאר בשנת 1956.
פרסים ואותות הוקרה

1938 - אמן העם של ברית המועצות
1942 - פרס סטלין
1946 - פרס סטלין
1948 - פרס סטלין
1950 - פרס סטלין
פרס אמן העם מרפובליקת אוזבקיסטן
פרס אמן העם מרפובליקת אזרבייג'ן
הערות שוליים

↑  גלינה גריגורייבה, "ריינהולד גליאר" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  גרוב
↑  נורמן לברכט, "אנציקלופדיה למוזיקה של המאה העשרים", עמ' 206-205
↑  גרוב
↑  גרוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282839705171  PLWABN: 9810562103405606  BIBSYS: 3041428  BNE: XX1758999  BnF: cb138945396 (data)  CiNii: DA0978891X  GND: 103789030  ICCU: LO1V387998  ISNI: 0000 0001 2018 7595  LCCN: n81004879  LNB: 000060075  MusicBrainz: 8b008af7-cdb9-4abe-baed-ba737622e310  NDL: 01040904  NKC: jo2002162971  NLA: 35476136  NSK: 000130039  NTA: 072416939  RERO: 02-A000072525  SELIBR: 238501  SNAC: w6r49s4r  SUDOC: 144420473  Trove: 966717  VIAF: 102347328   WorldCat (עם VIAF): 102347328
רייפר ג'ונסון

רייפר לואיס ג'ונסון (בשמו המלא באנגלית: Rafer Lewis Johnson;‏ 18 באוגוסט 1935 – 2 בדצמבר 2020) היה אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי (רומא 1960), שיאן עולם בקרב עשר ושחקן קולנוע.
ג'ונסון זכה לכבוד לשאת את דגל ארצות הברית בטקס הפתיחה של אולימפיאדת רומא (1960) וכן להדליק את הלפיד האולימפי בטקס הפתיחה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).
ביוגרפיה

ג'ונסון נולד בהילסבורו, טקסס. הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ושיחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה תחת המאמן ג'ון וודן.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי בשנת 1955 זכה ג'ונסון במדליית זהב בקרב עשר.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה ג'ונסון במדליית כסף בקרב עשר בתוצאה של 7,587 נקודות (7,422 נקודות), אחרי בן ארצו מילט קמפבל שקבע שיא אולימפי חדש של 7937 נקודות (7565 נקודות) ולפני וסילי קוזנצוב מברית המועצות שקבע תוצאה של 7,465 נקודות (7,330 נקודות).
באולימפיאדת רומא (1960) זכה ג'ונסון לכבוד לשאת את דגל ארצות הברית בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים. במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בשיא אולימפי חדש של 8,392 נקודות (7,901 נקודות), לפני יאנג צ'ואן-קואנג מהרפובליקה הסינית שקבע תוצאה של 8,334 נקודות (7,820 נקודות) ווסילי קוזנצוב שקבע תוצאה של 7,809 נקודות (7,527 נקודות).
ביוגרפיה > קריירה לאחר הפרישה

לאחר האולימפיאדה החל ג'ונסון לשחק והופיע במספר סרטי קולנוע, בעיקר בשנות ה-60, וכן לעבוד כשדר ספורט. בין השאר הופיע ב-1989 בסרט "רישיון להרוג" מסדרת סרטי ג'יימס בונד, בתפקיד של סוכן ה-DEA.
ב-1968 עבד בקמפיין הבחירות של הסנטור רוברט קנדי, והיה בין האנשים שהיו בקרבתו של קנדי והשתלטו על סירחאן סירחאן לאחר שהתנקש בקנדי.
ג'ונסון כיהן בוועדה המארגנת לתחרות הספיישל אולימפיקס הראשונה שנערכה בשיקגו ביולי 1968, בהנחיית מייסדת הספיישל אולימפיקס, יוניס קנדי שריבר, ובשנה שלאחר מכן הוא הוביל את ייסוד פיישל אולימפיקס בקליפורניה. ג'ונסון, יחד עם קבוצה קטנה של מתנדבים, הקימו את ארגון "קליפורניה ספיישל אולימפיקס" בשנת 1969 וערכו תחרות עבור 900 אנשים עם מוגבלות שכלית בלוס אנג'לס. לאחר מכן ג'ונסון הפך לאחד החברים המייסדים במועצת המנהלים של ארגון הספיישל אולימפיקס.
ב-1984 זכה בכבוד להדליק את הלפיד האולימפי בטקס הפתיחה של אולימפיאדת לוס אנג'לס.
נפטר ב-2 בדצמבר 2020.
שיאיו האישיים

ריצת 100 מטר: 10.3 שניות (1957)
ריצת 200 מטר: 21.0 שניות (1956)
ריצת 400 מטר: 47.9 שניות (1956)
ריצת 110 מטר משוכות: 13.8 שניות (1956)
קפיצה לגובה: 1.89 מטר (1955)
קפיצה במוט: 4.09 מטר (1960)
קפיצה לרוחק: 7.76 מטר (1956)
הדיפת כדור ברזל: 16.75 מטר (1958)
זריקת דיסקוס: 52.50 מטר (1960)
הטלת כידון: 76.73 מטר (1960)
קרב עשר: 7982 נקודות (1960)
תארים והישגים

בשנת 1958 נבחר ג'ונסון בידי כתב העת ספורטס אילוסטרייטד ל"ספורטאי השנה של ספורטס אילוסטרייטד".
ראו גם

התפתחות שיא העולם בקרב עשר (באנגלית)
הערות שוליים

↑  Ed Pilkington ‏,The night Bobby died, באתר הגרדיאן, 13 בינואר 2007 (באנגלית)
↑  יואב בורוביץ, הרבה יותר מאתלט, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2004
| נושאי דגל ארצות הברית בטקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- |
| משחקי הקיץ | 1908: ראלף רוז • 1912: ג'ורג' בונהאג' • 1920: פט מקדונלד • 1924: פט מקדונלד • 1928: באד האוזר • 1932: מורגן טיילור • 1936: אל יואכים • 1948: רלף קרייג • 1952: נורמן ארמיטאג' • 1956: נורמן ארמיטאג' • 1960: רייפר ג'ונסון • 1964: פרי או'בריאן • 1968: ג'ניס רומארי • 1972: אולגה פיקוטובה • 1976: גרי הול • 1984: אד בורק • 1988: אוולין אשפורד • 1992: פרנסי לאריו סמית' • 1996: ברוס באומגרטנר • 2000: קליף מיידל • 2004: דון סטיילי • 2008: לופז לומונג • 2012: מריאל זגוניס  • 2016: מייקל פלפס • 2020: אדי אלברז וסו בירד |  |
|  אלופים אולימפיים – קרב רב (גברים) |
| --- | --- | --- |
| קרב חמש | (1906) היילמר מלאנדר שוודיה • (1912) ג'ים ת'ורפ ארצות הברית ופרדיננד ביה נורווגיה • (1920) אירו לייטונן פינלנד • (1924) אירו לייטונן פינלנד |  |
| קרב 10 | (1904) טום קיילי בריטניה • (1912) ג'ים ת'ורפ ארצות הברית והוגו וייסלנדר שוודיה • (1920) הלגה לובלנד נורווגיה • (1924) הארולד אוסבורן ארצות הברית • (1928) פאבו יריאולה פינלנד • (1932) ג'ים באוסץ' ארצות הברית • (1936) גלן מוריס ארצות הברית • (1948) בוב מתיאס ארצות הברית • (1952) בוב מתיאס ארצות הברית • (1956) מילט קמפבל ארצות הברית • (1960) רייפר ג'ונסון ארצות הברית • (1964) ווילי הולדורף גרמניה • (1968) ביל טומיי ארצות הברית • (1972) מיקולה אבילוב ברית המועצות • (1976) ברוס ג'נר ארצות הברית • (1980) דיילי תומפסון בריטניה • (1984) דיילי תומפסון בריטניה • (1988) כריסטיאן שנק מזרח גרמניה • (1992) רוברט זמליק צ'כוסלובקיה • (1996) דן או'בריאן ארצות הברית • (2000) ארקי נול אסטוניה • (2004) רומן שברלה צ'כיה • (2008) בריאן קליי ארצות הברית • (2012) אשטון איטון ארצות הברית  • (2016) אשטון איטון ארצות הברית • (2020) דמיאן וורנר קנדה • (2024) מרקוס רות' נורווגיה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424976205171  GND: 173852297  World Athletics: 14346010  ISNI: 0000 0000 3747 805X  LCCN: n98016231  VIAF: 14080574   WorldCat (עם VIAF): 14080574
רומן באימבאיב

רומן באימבאיב
רומן באימבאיב (21 ביולי 1956 - 8 בדצמבר 2011) היה משורר ואמן פלסטי ישראלי. רבים משיריו הולחנו ותורגמו לרוסית ולאנגלית.
חייו ויצירתו

באימבאיב נולד בעיר צ'רנוביץ שבאוקראינה. הוא עלה לישראל בשנת 1971 עם משפחתו, וב-1988 עבר לתל אביב, בה התגורר עד מותו. באימבאיב למד הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון, אך בחר שלא לעסוק בתחום.
חייו ויצירתו > אמנות פלסטית

בתחילת שנות התשעים החל באימבאיב לעסוק באמנות פלסטית. בין השאר שיתף פעולה עם האמן מיכאל רפופורט בתערוכה "בית חדש אור חדש" מ-1994, וכן בתערוכות "מקבילים", מ-1995, "אורניתולוגית הנפש", שהוצגה בגלריה טובה אוסמן בתל אביב ב-1998 ועוד. עבודות נוספות של השניים הוצגו בביאנלה לפיסול בעין הוד ב-1997. תערוכות נוספות של באימבאיב הוצגו באמסטרדם, קלן, סנקט פטרבורג ובמוזיאונים ברחבי ישראל, כמו התערוכה "עוני-מדינה-עושר" אשר נעשתה עם האמן ג'ואל קנטור והוצגה בגרמניה ובהולנד, וכן תערוכות עצמאיות כגון "ריטה+רומן (רובה-מלכודת עכברים)", שהוצגה בסנקט פטרבורג, ו"טראינלה למצב" שהוצגה במוזיאון חיפה לאמנות ב-1999.
חייו ויצירתו > מיצגים ומדיה

נוסף על התערוכות שהציג, ביצע באימבאיב מיצגי רחוב ברחבי תל אביב כמו "אקדמיה אנטיגויה - אקדמיה ללוחמה באלילים", שהוצגה בשוק הכרמל בשיתוף סטודנטים מבית הספר למשחק ניסן נתיב בין 1995 ל-1997, מיצגים משותפים שהוצגו עם האמן אלכסנדר ברנר בין 1995 ל-2011 ומופע המולטימדיה "הלוואי וגודביי" בשיתוף המוזיקאי דני צוקרמן ב-2005. נוסף על כך, כתב וביים קטעי וידאו-ארט וסרטים קצרים כגון "נסים שחוללתי אחרי מותי", "שותקים התנורים" ו"תולדות הכסף הישראלי".
חייו ויצירתו > שירה

בהדרגה החל באימבאיב לזנוח את תחום האמנות הפלסטית על מנת להתמקד בשירה, בה עסק עד יומו האחרון, מתוך אמונה במה שהוא מכנה "שירה מתגשמת המאלצת את הקורא לעבור לתדר קליטה שונה מזה שבו משודרות הפרסומות ודברי ההבל של הפוליטיקאים". ב-1998 פרסם את ספר השירה "רומן באימבאיב מסכם את ניסיונו" בעריכת המשורר נתן זך. כמו כן, פרסם באימבאיב במספר כתבי עת ספרותיים, בהם כתב העת מעין. בשנת 2006 פרסם ספר שירים פרי עטו בצירוף תקליטור ובו ביצועים מוזיקליים לשיריו בשם "הלוואי וגודביי", בשיתוף האמן דני צוקרמן.
ספריו

רומן באימבאיב מסכם את ניסיונו - הנה, קונטרס לשירה, מס' 26, הוצאת ירון גולן, עורך: נתן זך, 1998
הלוואי וגודביי - ספר ותקליטור, אוריס מדיה, 2005, מוזיקה: דני צוקרמן.
באימבאיב, עורכים: מרחב ישורון, רונן סוניס. הוצאת מעין, 2012.
הערות שוליים

↑  רומן באימבאיב על 'הקתרוס הכבד' של ולדיסלב חודסביץ', ידיעות אחרונות, 24 ביולי 2009.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311702305171  BnF: cb16742166q (data)  GND: 1163050377  ISNI: 0000 0004 0192 3608  LCCN: no94017666  ULAN: 500483133  VIAF: 297139452   WorldCat (עם VIAF): 297139452
רונית דרור

| --- | --- |

 לידה:  21 בינואר 1967 (בת 57) צפָת, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת חיפה 
 
רונית דרור (נולדה ב-21 בינואר 1967) היא ד"ר לעבודה סוציאלית ופעילה חברתית בנושאי שוויון מגדרי בתחומי הגירושין וההורות, אלימות במשפחה וניכור הורי. מייסדת שותפה של עמותת לצדכם למען גברים נפגעי אלימות, ואבות גרושים הסובלים מתלונות שווא, ניכור הורי, ואלימות.
ביוגרפיה

דרור נולדה וגדלה בעיר צפת כרונית חורי והיא אם לשני בנים.
ב-1990 סיימה את לימודי התואר הראשון בחוג לעבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה. ב-2003 סיימה לימודי תואר שני בחוג לחינוך, בהתמחות בטיפול וייעוץ באומנויות וביבליותרפיה. ב-2014 סיימה לימודי תואר שני נוסף בהצטיינות במגמה הקלינית בחוג לעבודה סוציאלית בחיפה, וב-2018 סיימה את הדוקטורט בחוג לעבודה סוציאלית באוניברסיטת חיפה.
בשנת 1993 הקימה וריכזה מועדון לנפגעי נפש של עמותת אנוש. במהלך השנים 1995–2006 הקימה וניהלה את המרכז לטיפול בנפגעי אלכוהול והימורים של עמותת אפש"ר, ולאחר מכן כיהנה כנציגת הציבור בוועדות שחרורים של משרד המשפטים, ועסקה בהנחיית קבוצות תמיכה ובטיפול פרטני במשרד הביטחון.
מרצה עמית באוניברסיטת חיפה ובמכללת ספיר ובעלת קליניקה פרטית.
פעילות ציבורית

דרור פעילה חברתית ופוליטית. היא מתראיינת וכותבת במדיה הכתובה והאלקטרונית. מופיעה בוועדות הכנסת ונושאת הרצאות בכנסים בישראל ומחוצה לה. פעילותה מתרכזת בנושאים: אלימות במשפחה, שוויון מגדרי בתחומי הגירושין וההורות, סיוע לגברים במצבי משבר בגירושין, גברים נפגעי אלימות, ניכור הורי, אובדנות של אבות גרושים, תמיכה בעובדות המין ובביטול חוק ההפללה, וכחברת הנהלת ‘הפורום לחוסן צה”ל’, היא בעד שירות נשים בצה"ל  אבל מעלה למודעות את הסכנות הפיזיות עבור נשים בשילובם בתפקידים קרביים בצה"ל. התמודדה מטעם מפלגת זהות לכנסת ה-21, בחירות בהן המפלגה לא עברה את אחוז החסימה, ולכנסת ה-22, בהן המפלגה נרשמה להתמודדות אך פרשה לפני הבחירות.
כתיבה לילדים

ב-2015 הוציאה דרור לאור ספר ילדים מאויר, בשם: 'סיפור קטן על ילד גדול', המתאר התמודדות של גיבור הסיפור עם בעיות דימוי גוף ומשקל מול תגובות הסביבה, ועל רגשות כמו בושה, כאב וחוסר ביטחון שהפכו לקבלה עצמית.
הערות שוליים

↑  רונית דרור, התעוררות, התפתחות וסיום של עימותים בין בני-זוג ביחסים אינטימיים, באתר פרוקווסט, ‏2018 (באנגלית)
↑  רונית דרור, הועדה לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי בכנסת, באתר YouTube, ‏20.03.2017
↑  רונית דרור, אמת ומיתוס באלימות בין־זוגית, באתר ישראל היום, ‏04.12.2018
↑  ריאיון לתכנית העולם הבוקר, באתר רשת 13, ‏26.11.2018
↑  מיכל יעקב יצחקי ונעמה לנסקי, הגברים בוכים בלילה, באתר ישראל היום, ‏04.12.2014
↑  אבות גרושים מתאבדים פי 7 ע"פ משרד הבריאות, באתר החינוכית, ‏27.11.2016
↑  רונית דרור, חוק ההפללה ידרוס נשים חסרות הגנה, באתר ישראל היום, ‏29.04.2018
↑  רונית דרור, מדוע צה”ל מסרב להודות שניסוי החיילות הלוחמות נכשל?, באתר מידה, ‏27.06.2017
↑  רונית דרור, תמצית הסיפור, באתר simania, ‏2015
↑  תרצה שני, ספרים שיגרמו לילדיכם לאכול בריא, באתר ynet, 7 ביוני 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394583105171  VIAF: 26153833229964332260   WorldCat (עם VIAF): 26153833229964332260
רונית ויגלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1970 (בת 54 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  המרכז האקדמי שערי מדע ומשפט 
 
רונית ויגלר (נולדה בשנת 1970) היא דוגמנית ועורכת דין ישראלית. הייתה אחת הדוגמניות הבולטות בישראל בשנות ה-80 של המאה ה-20.
ביוגרפיה

ויגלר נולדה וגדלה בתל אביב כאחת משלושה ילדים לאבא מורה ומנהל בית ספר, ואמא מנהלת חשבונות.
קריירה > דוגמנות

היא החלה לדגמן בגיל 14. היא הופיעה תחילה במגזין של גדעון אוברזון ואחר כך הוזמנה על ידי מארגן תצוגות אופנה להשתתף באירועים שלו באופן קבוע.
בגיל 16 הצטלמה לסרטון פרסומת בו נכנסה, מרוחה בתכשיר, לתא זכוכית מלא ביתושים.
היא למדה בתיכון עירוני א' ובמקביל דגמנה לחברת בגדי הים פלפל והופיעה על שערי מגזינים רבים. בשנות ה-90 נודעה בפרסומת שהופיעה לסנו. ב-2004 הופיעה בסרט "בלאק ג'ק".
בנוסף עבדה כמאמנת ספינינג
קריירה > עריכת דין

בגיל 35 החלה ללמוד משפטים. היא בעלת תואר ראשון ממכללת שערי משפט, וכיום היא עורכת דין לדיני משפחה, בעלת משרד עורכי דין.
חיים אישיים

ויגלר גרושה וסבתא לנכדה מבנה, סאן מייליך, שהוא דוגמן, יוצר ומוזיקאי, ומתגוררת בסלוניקי
הערות שוליים

1 2 3  יעל גרטי, רגע לפני שדוגמנית העבר רונית ויגלר טסה לאהוב שלה ביוון, הוא מת במפתיע, באתר ynet, 9 בפברואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009157153305171  VIAF: 105160978140217940003   WorldCat (עם VIAF): 105160978140217940003 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רכס קצ'ם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  283 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  מסיב אנדוור 
 קואורדינטות:  76°33′00″S 162°19′59″E﻿ / ﻿76.55°S 162.333°E﻿ / -76.55; 162.333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס קצ'ם(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס קצ'ם
 
רכס קצ'ם (באנגלית: Ketchum Ridge) הוא הרכס הגדול ביותר, המשתרע מזרחה, מהחלק הדרומי של מסיב אנדוור, ברכס קירקווד, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהו של הרכס 223 מטרים מעל פני הים; הרכס הוא ההר ה-5,465 בגובהו באנטארקטיקה.
היסטוריה > מקור השם

הרכס נקרא על שמו של קפטן ג'רלד ל. קצ'ם (Gerald L. Ketchum), מצי ארצות הברית.
קצ'ם היה סגן מפקד כוח מסימה 43 (Task Force 43), במהלך מבצע דיפ פריז I,‏ II ו-III, שנערכו בשלוש עונות מחקר החל מעונת המחקר (קיץ אנטארקטי) 1955–1956 ועד עונת המחקר (קיץ אנטארקטי) 1957–1958. במסגרת תפקיד זה פיקד קצ'ם על הספינות שהיו בקבוצת הספינות שבים רוס.
הערות שוליים

↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
| רכס קירקווד |
| --- | --- | --- |
| ההרים העיקריים ברכס קירקווד | הר אנדוור • מסיב אנדוור • גאוס • צ'טווינד • קלירי • קריק • שולדר |  |
| קרחונים | הדבלום • מוסון • פריי |  |
| קרחוני הדום | אואטס |  |
| רכסים | רכס בולפינץ' • רכס קצ'ם |  |
רפאל בן שמחון

| --- | --- |

 לידה:  1920 מקנס, מרוקו 
 פטירה:  2004 (בגיל 84 בערך) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 
רפאל בן שמחון (1920–2004) היה פולקלוריסט ישראלי, שכיהן בקול ישראל כעורך, כתב, וקריין בשפה המוגרבית.
בן שמחון הוא יליד העיר מקנס. הוא עסק בפולקלור של יהודי מרוקו, ותרם רבות להנצחת מורשת יהדות מרוקו ויהדות המגרב.
ספריו מסכמים את נושאי ההווי והמורשת, עושרה התרבותי חוסנה וסוד הישרדותה של פזורה עתיקת יומין כיהדות מרוקו.
מספריו

"יהדות מרוקו - הווי ומסורת" בהוצאת "אורות יהדות המגרב"
"יהדות המגרב - מסורות ומנהגים במחזור השנה" בהוצאת "אוצרות המגרב"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007443448705171  BnF: cb137531553 (data)  ISNI: 0000 0000 4957 9456  LCCN: nr95005812  NTA: 194114864  VIAF: 56791223   WorldCat (עם VIAF): 56791223 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ראונד רובין (מסמך)

ערך זה עוסק במסמך. אם התכוונתם לערך אחר, ראו .
מסמך ראונד רובין של ג׳סי דה פורסט משנת 1621
מסמך ראונד רובין של ספן אנגלי משנת 1600
ראונד רובין הוא מסמך שנחתם על ידי מספר משתתפים במעגל כדי להקשות על זיהוי סדר החותמים ולגלות את המובילים.