עדה ביטנבנדר
ביוגרפיה > המשך הקריירה לצד פעילות חברתית ופוליטית

הזוג ביטנבנדר חידשו יחד את איגוד החקלאים של פולק, נברסקה. גב' ביטנבנדר שימשה כמזכירה, גיזברית, דוברת וב-1881 גם כנציגת האיחוד במועצת החקלאות המדינתית. ביטנבנדר היא האישה הראשונה ששימשה כנציגה בגוף הזה. ביטנבנדר פרשה מעריכת ה"רקורד" ב-1881, והפכה לעורכת של עיתון ברית החקלאים (תרגום חופשי. במקור: “Farmers’ Alliance”) בנברסקה.
על ביטנבנדר נאמר שהיא התבלטה כעורכת דין מוצלחת מכיוון שהיא הופיעה מספר פעמים בפני בית המשפט העליון של המדינה וניצחה. היא הופיעה בפני בית המשפט המחוזי ובפני בית המשפט המדינתי של נברסקה והגנה על העברת הצעת החוק של תנועת ההתנגדות לאלכוהול, על הצעת חוק הטבק, על חוק הנותן לאימהות את האופוטרופוסות על ילדיהן באופן שווה עם בני זוגן, ועל מספר חוקים נוספים.
ב-1881, ביטנבנדר נבחרה לתפקיד מזכירת ארגון הנשים הסופרג'יסטיות בנברסקה עם הקמתו. יחד עם שותפות נוספות, היא עבדה מול הרשות המחוקקת כדי להוביל להגשת הצעת התיקון לחוקה שמעניק זכות בחירה לנשים. בוועידת הסופרג'יזם הראשונה לאחר ההגשה, היא נבחרה כאחת משלוש דוברות של קמפיין נשי. באספה השנתית הבאה, היא נבחרה לנשיאת האיחוד, ובשלושת החודשים האחרונים של הקמפיין היא הייתה גם יו"ר ועדת הקמפיין המדינתית. ביטנבנדר חיברה הצעת חוק שהועברה על ידי הרשות המחוקקת של נברסקה ב-1887, שהובילה להקמת בית ספר מעשי שיהווה גם בית לנשים ובנות ששרדו את מעגל הזנות, במטרה לצמצם את התופעה ולסייע עליהן.
במרץ 1888, ביטנבנדר הייתה חברה במועצת הנשים הבין לאומית הראשונה (באנגלית: International Council of Women או בקיצור: ICW (אנ')). באותו חודש, ביטנבנדר נאמה במועצת הנשים הבין לאומית בוושינגטון די.סי. על "אישה בעריכת דין" (במקור: Woman in law (אנ')). באותה תקופה, היא עברה לגור בוושינגטון במשך מספר מושבים של הקונגרס. ביטנבנדר ייצגה את איחוד הנשים הנוצרי הלאומי להתנגדות לאלכוהול (במקור: National Women Christian Temperance Union (אנ') או בקיצור: National WCTU (אנ')) בתור האחראית על תחום החקיקה, העצומות והעתירות. היא הפיצה מסרים באופן קבוע לאיגודים מקומיים ולעיתונות כחלק מהפעילות שלה עבור עצומות והשפעה בקונגרס להובלת האיסור בקולומביה (האיסור על אלכוהול. ר' ערך מפלגת האיסור), איסור חוקתי (על אלכוהול), הגנה על נשים, וצעדים נוספים שהאסיפה הלאומית דרשה.
ביטנבנדר ניסחה הצעת חוק שנועדה לתת תוקף לעצומה להגנה על נשים. הצעת החוק שלה הוגשה על ידי סנאטור בלאייר מנְיוּ הֶמְפְּשֶׁר, ארצות הברית. העברת הצעת החוק בקונגרס מיוחסת בעיקרה למאמצים הרבים שביטנבנדר השקיעה. בנוסף לכך, היא דיברה בקצרה בשימוע בפני ועדות הסנאט ובית הנבחרים לטובת האיסור במחוז קולומביה.
ב-15 באוקטובר 1888, ביטנבנדר טענה לראשונה בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית. ביטנבנדר היא האישה השלישית בהיסטוריה שהגיעה למעמד הזה. העניין המשפטי שסביבו ביטנבנדר טענה נוצר על ידי הסנאטור בלאייר. באותה שנה, ביטנבנדר נבחרה להיות פרקליטת איחוד הנשים הנוצרי הלאומי להתנגדות לאלכוהול (במקור: National WCTU (אנ')).
ביטנבנדר חיברה את "מדריך לאומי לשינוי האיסור" (במקור: "National Prohibiotory Amendment Guide"). ספר בן למעלה מ-100 עמודים שמתאר את הדרך להעברת תיקון לחוקה הפדרלית שיוציא מחוץ לחוק את הסחר במשקאות אלכוהוליים. הספר יצא בשנת 1889.
בספטמבר 1891, ביטנבנדר נמנתה בין המועמדים שהוצגו על ידי מפלגת האיסור בנברסקה לשיפוט בבית המשפט העליון של המדינה. ביטנבנדר קיבלה 7,322 קולות מתוך סה"כ 155,000 שהשתתפו בבחירות. זהו אחוז חסר תקדים בגובהו של קולות (ביחס לכמות המשתתפים בבחירות) שניתנו למתמודד/ת מטעם מפלגת האיסור. חשוב לציין שבאותו זמן לנשים לא הייתה זכות הצבעה, ומדובר בקולות גבריים בלבד. באותה שנה, יצא הספר "עבודת האישה באמריקה" (במקור: “Woman’s Work in America”, ניו יורק, 1891) שכלל פרק בנושא עריכת-דין (”Women in Law”) שאותו ביטנבנדר חיברה.
בשנת 1911, ביטנבנדר הוציאה לאור ספר בשם "טדוס וטיסוד: סיפור על התנגדות לאלכוהול." (תרגום חופשי. במקור: "Tedos and Tisod: A Temperance Story"). הספר פורסם כתעמולה למען התנגדות לאלכוהול. סביב אותה תקופה, ביטנבנדר הייתה חברה בכנסייה פרסביטריאנית ומורה בבית הספר של שבת (באנגלית: Sabbath-school (אנ')) של הכנסייה.