stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עשרת הדיברות
חלוקת הדיברות > הבדלי טעמים

המסורות השונות בחלוקה לפסוקים הובילו גם לשתי מערכות נפרדות של טעמי המקרא המתאימות להן. כבר בכתבי היד העתיקים של התנ"ך, מסומנות שתי מערכות הטעמים בבת אחת על גבי אותן האותיות, דבר שגרם בהמשך לטעויות ושיבושים שחדרו לחלק ממהדורות הדפוס. בשלב מאוחר יותר נעשה מקובל שבגוף הספר מודפסים הטעמים המתאימים לחלוקה לשנים עשר פסוקים, ובסוף הספר הדפיסו את הפסוקים שוב לפי החלוקה לעשרה פסוקים. החלוקה שבגוף הספר נתכנתה "הטעם התחתון", ואילו החלוקה לעשרה פסוקים מכונה "הטעם העליון" כינוי המרמז על מערכת חריגה של טעמים שהאריכות הייחודית של הפסוקים מצריכה. בפועל, חלוקת הפסוקים על פי ה"טעם העליון" מחלקת את עשרת הדברות לתשעה פסוקים, כאשר הפסוק הראשון פותח ב'אנכי ה' אלוהיך' ומסיים ב'ולשומרי מצותי'; השני - נשיאת שם ה' לשווא; השלישי - השבת; הרביעי - כיבוד ההורים; החמישי - איסור רצח; השישי - איסור ניאוף; השביעי - איסור גנבה; השמיני - איסור עדות שקר; והתשיעי - איסור חימוד.
עשרת הדיברות נקראים בקריאת התורה בבית הכנסת שלוש פעמים בכל שנה – בקריאת פרשת השבוע בפרשת יתרו ובפרשת ואתחנן, ופעם שלישית בקריאת התורה בחג השבועות, שבו קוראים את סיפור מעמד הר סיני מספר שמות. מנהג הספרדים לקרוא תמיד לפי "הטעם העליון", אך ברוב בתי כנסת האשכנזים קוראים בטעם העליון רק בקריאת חג השבועות, ובקריאת פרשת השבוע בפרשת יתרו ובפרשת ואתחנן קוראים על פי הטעם התחתון. מנהג האשכנזים נזכר לראשונה במאה ה-13 בפירוש החזקוני לספר שמות.
בעקבות עשרת הדיברות

השומרונים היו מקבעים את עשרת הדיברות אל דלתות בתיהם בהתאם לכתוב "וכתבתם על מזוזת ביתך ובשעריך" ומוסיפים דיבר נוסף הנהוג אצל השומרונים המצווה להקים אבנים גדולות בהר גריזים, המקודש לשומרונים (כנזכר לעיל), עדות למנהג זה ניתן למצוא בכתובת שומרונית מעין בית אל מא ובכתובת שומרונית מכפר בילו.
הקראים נוהגים אף הם לכתוב את עשרת הדיברות בתוך המזוזה המקובעת בצד הכניסה למקומות המגורים.
הביטוי "עשרת הדיברות" קיבל בעברית המודרנית משמעות שאולה, של כללים חשובים שיש להקפיד בהם. ניתן למצוא את הביטוי בתחומים רבים, למשל עשרת הדיברות של השומר הצעיר.
ראו גם

פפירוס נאש
שבע מצוות בני נח
עשרת דיברות השומר הצעיר
לקריאה נוספת

משה ויינפלד, עשרת הדיברות וקריאת שמע: גלגוליהן של הצהרות אמונה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2001.
בן-ציון סגל (עורך), עשרת הדיברות בראי הדורות, הוצאת מאגנס, 1985.
התורה הכתובה על האבנים בהר עיבל - השוואה בין עשרת הדיברות ופרשת הברכות והקללות - פרופ' מאיר בר-אילן (באתר אוניברסיטת בר-אילן)
בז שועל

| בז שועל |
| --- | --- |
 בז שועל
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: בזאים
משפחה:: בזיים
סוג:: בז
מין:: בז שועל
שם מדעי
 Falco alopex ‏הויגלין, 1861

בז שועל (שם מדעי: Falco alopex) הוא מין עוף דורס מן הסוג בז שבמשפחת הבזיים.
תיאור

בזי שועל זכרים ונקבות דומים במראה, אם כי הנקבות מעט גדולות יותר. אורך גופם הוא 32–38 סנטימטרים, מוטת כנפיהם 76–88 סנטימטרים ומשקלם 250–300 גרם. צבעו של בז בוגר נע בין חום ערמוני לחום אדמדם ומכסה את כל גופו. צבע ייחודי זה זיכה את המין בשמו הנפוץ, בז שועל, ומבדיל אותו משאר מיני הבזים, שצבעם נוטה לצבע חום בהיר או כהה. מרבית נוצותיהם מנוקדות בכתמים שחורים, ועל הזנב שלהם יש פסים שחורים. רק באזור הגרון, בצידי הגוף ובחלק התחתון של הכנפיים אין רצועות או פסים. החלק העליון של המקור שחור וצהוב והחלק התחתון אפור. העיניים בצבע חום בהיר. רגליו של הבז ארוכות, קירחות וצהובות. לצעירים יש פלומה דומה למבוגרים אך עם דוגמאות גדולות יותר, בנוסף עור הפנים שלהם כחול-אפור ורגליהם ירוקות-צהובות.
תפוצה ובית גידול

בז שועל נפוץ לרוחב מרכז יבשת אפריקה. הוא מקנן באזורי הסוואנה שבדרום הסהרה מאזור מאלי עד לאתיופיה וקניה. מדי פעם הוא נודד מערבה לסנגל, גמביה, וגינאה ודרומה לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. לרוב הוא נמצא בסביבת צוקים וגבעות סלעיות.
רבייה

עונת הרבייה משתנה בין אזורים, אך תקופת הטלת הביצים נעה בין מרץ למאי. הקנים בנויים על מדפי סלע ובחללים בהרים, לרוב בקרבה לקנים אחרים במושבה, הכוללת בין 20 ל-25 זוגות. בכל תטולה ישנן 2-3 ביצים. הנקבה דוגרת על הביצים עד שהן בוקעות, והזכר מביא מזון לנקבה ומסייע בהגנה על הקן. לאחר הבקיעה, הנקבות מגדלות את הגוזלים עד שהם מתבגרים.
מזון

בז שועל ניזון בעיקר מבעלי חוליות וחרקים קטנים. מזונו נע בין לטאות, יונקים קטנים ועופות אחרים וכלה בחרקים, שהבז תופס לעיתים קרובות באמצע הטיסה. ניתן לראות הבז ניזון מחרקים לעיתים קרובות יותר במהלך שריפות דשא, שכן הוא ממתין בסמוך לאש ותופס חרקים גדולים הבורחים מהלהבות.
התנהגות

בז שועל הוא מין בודד, המתקבץ יחד במושבות מאורגנות בעונת הרבייה. בשאר ימות השנה, בזי שועל מבלים את מרבית זמנם בציד טרף, על ידי ישיבה בנקודת תצפית וסריקת האזור במבטם החד כדי לאתר תנועה. בדומה לבזים אחרים, גם בז שועל מסוגל לרחף במקום לפרקי זמן קצרים בזמן הציד, אם כי התנהגות זו נצפתה פחות במין זה מאשר במיני בז אחרים.
הערות שוליים

↑  בז שועל באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3  fox kestrel, Animal Diversity Web'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000006-QINU`"'
ארז'בט פאיו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1918 
 פטירה:  1995 (בגיל 77 בערך) 
 מדינה:  הונגריה 
 מקצוע:  אומנת, shop assistant 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (26 ביוני 1986) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  ארז'בט פאיו
 
ארז'בט פאיו (בהונגרית: Fajó Erzsébet;‏ 1918–1995) הייתה מטפלת הונגריה, מחסידי אומות העולם, שהצילה משפחה יהודית במלחמת העולם השנייה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

בשנת 1931, כשהייתה בת 13, החלה ארז'בט לעבוד כמטפלת לילדים סוזאנה ואיוון לבית משפחת אבוניי היהודית. ב-1941 עברה ארז'בט להתגורר עם משפחת אבוניי בבודפשט. סמוך לאחר כיבוש הונגריה בידי גרמניה הנאצית ב-19 במרץ 1944, בני משפחת אבוניי בדומה לכל היהודים במדינה, סומנו בטלאי צהוב. ארזבט המטפלת, המשיכה לבקר את המשפחה מדי יום וסיפקה להם אוכל ותרופות. לאחר הפקודה הנאצית להחרמת רכוש היהודים, בני המשפחה מסרו לה למשמרת את רכושם האישי, על מנת שתעבירו למשמרת בבית דודתה הנוצרייה. ב-15 באוקטובר של אותה שנה, הנאצים השתלטו על הונגריה ולאסלו אבוניי, כמו גברים יהודים רבים, סולק מביתו והועבר לעבוד בעבודות כפייה במחנות צבא נאציים. ארז'בט זייפה מכתב מהצלב האדום, ובזכותו ל הצליחה לשחרר את לאסלו מהמחנות. בעזרת כומר שהכירה, המטפלת המסורה השיגה מכתבים מהוותיקן, והעבירה את המשפחה להתגורר בבניין שנוהל על ידי נזירים נוצריים. כשהנאצים החליטו לערוך חיפוש אחר יהודים בבניין, ארז'בט הצליחה להבריח את בני המשפחה ושוב הצילה את חייהם. היא החביאה אותם במקומות מסתור רבים, וסיפקה להם מסמכים אריים מזויפים, אוכל וכל מה שהיו צריכים. בסופו של דבר היא הצליחה להסתירם בבית חולים, בו שהו עד השחרור של הונגריה בינואר 1945.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה משפחת אבוניי אימצה את ארז'בט כבת משפחתם.
הכרה והנצחה

ב-26 ביוני 1986 הוכרה על ידי יד ושם כחסידת אומות עולם. הטקס התקיים בבודפשט ושמה הונצח בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם בירושלים ביד ושם.
נפטרה ב-1995.
הערות שוליים

↑  הערך מבוסס על תיק חסידי אומות עולם ביד ושם מספר 3449
1 2  Fajó Erzsebet, יד ושם
מערת מנות

| --- | --- |

מראה כללי של האולם המרכזי במערת מנות
 מידות
 גובה מעל פני הים:  כ-220 מטרים
 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הפלאוליתית העליונה, התקופה הפלאוליתית התיכונה
 ננטש:  כ-30,000 שנים
 סוג:  מערת נטיפים
 אתר ארכאולוגי
 התגלה:  2008
 ארכאולוגים:  עמרי ברזילי, עפר מרדר, ישראל הרשקוביץ
 גישה לציבור:  אין
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  מנות, הגליל המערבי
 קואורדינטות:  33°02′06″N 35°11′36″E﻿ / ﻿33.035125°N 35.193293°E﻿ / 33.035125; 35.193293
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) מערת מנות(למפת הגליל המערבי רגילה) מערת מנות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מערת מנות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מערת מנות
 he
 
מערת מנות היא מערת נטיפים פעילה ואתר ארכאולוגי-פרהיסטורי ליד המושב מנות שבגליל המערבי. קבוצות של ציידים-לקטים ישבו בפתח המערה במהלך השלב הקדום של התקופה הפלאוליתית העליונה (כ-46,000 – 32,000 שנים לפני זמננו) והשאירו אחריהם שכבות ארכאולוגיות עשירות בכלים מסותתים מצור, עצמות בעלי חיים שניצודו, פיסות פחם-עץ, אפר ושרידי מדורות, וקונכיות ומינרלים שנלקטו. מאותה תקופה קיימות עדויות לפעילות טקסית, אולי של חבורה גדולה, באולם החשוך שבמעמקי המערה. במערה התגלו גם ממצאים קדומים יותר, מהתקופה הפלאוליתית התיכונה. תגלית בולטת היא גולגולת אדם שזוהתה כאדם מודרני (הומו סאפיינס). גיל הגולגולת כ-55,000 שנים, והיא משרידי האדם המודרני הקדומים ביותר מחוץ לאפריקה.
האתר וסביבתו

מערת מנות ממוקמת בגליל המערבי, באזור של גבעות גיר נמוכות ומקורות מים, ברום של כ-220 מ' מעל פני הים. כיום הסביבה היא חורש ים-תיכוני וכמות המשקעים השנתית היא 600–700 מ"מ. המערה מורכבת מאולם מאורך (80 מ' אורך, 10–25 מ' רוחב) שרצפתו משופעת מאוד, ושני חללים במפלס נמוך יותר המתחברים לאולם מצפון ומדרום. מפולת סלעים וזקיפים פעילים חסמו את הכניסה הראשית למערה בקצה המערבי (הגבוה) של האולם, ככל הנראה לפני כ-30,000 שנים (לא התגלה בתוך המערה ממצא המאוחר לתקופה זו). חתימת המערה עד לגילויה המקרי אחראית למצב השימור המצוין של הממצאים הפרהיסטוריים.
תולדות המחקר

מערת מנות התגלתה באקראי בשנת 2008 במהלך פעולות בנייה שפגעו בארובת המערה. מיד לאחר מכן ביקר במקום צוות מהמרכז לחקר מערות בישראל של האוניברסיטה העברית ודיווח לרשות העתיקות על מציאת כיפת גולגולת אדם, כלים מסותתים מצור ועצמות מאובנות של בעלי חיים. בעקבות הגילוי נערך סקר ארכאולוגי בו תועד ממצא פרהיסטורי עשיר, בעיקר מהתקופה הפלאוליתית העליונה. בעקבות תוצאות הסקר וגילוי גולגולת האדם מתבצעת במערה חפירה ארכאולוגית שיטתית, החל משנת 2010, על ידי עמרי ברזילי מטעם רשות העתיקות, עפר מרדר מאוניברסיטת בן-גוריון, וישראל הרשקוביץ מאוניברסיטת תל אביב.
תקופות ותרבויות

עד כה נחפרו שמונה שטחי חפירה (מסומנים A-H) במקומות שונים במערה וזוהו התקופות והתרבויות הבאות:
התקופה הפלאוליתית התיכונה: ממצאים פזורים, בעיקר בחלקים העמוקים יותר של המערה. ממצאים מתקופה זו תוארכו לכ-250,000 עד 47,000 שנה באתרים אחרים בישראל.
התקופה הפלאוליתית העליונה: שכבות ארכאולוגיות עשירות שגילן, לפי תוצאות של תיארוך פחמן-14, כ-46,000–32,000 שנים לפני זמננו. שכבות אלה נחקרו בעיקר בשטח C ובשטח E. תיארוך בשיטת אורניום-תוריום של משקעי המערות שבינם הצטברו סדימנטים עם ממצאים ארכאולוגיים בשטח C הפיק גיל דומה מאוד. לפי פריטי הצור המסותתים ועל פי סדר השתכבות השכבות הארכאולוגיות במערה זוהו לפחות שלוש תרבויות: התרבות האחמרית, מעליה שכבות עשירות מן התרבות האוריניאקית, ומעליה שרידי תרבות בתר-אוריניאקית שהוגדרה כתרבות העתליתית. 
השכבה האחמרית מתוארכת לכ־46,000–42,000 שנים לפני זמננו ועשירה בלהבים ארוכים וצרים ובחודים. גיל השכבות האוריניאקיות כ־37,500–36,000 שנים לפני זמננו. הן עשירות במגרדים ולהבים אופייניים, להבונים מפותלים וכלים עשויים מעצם וקרן. חלק מכלי הצור והקרן, בנוסף לחרוזים מניבי אייל אדמוני ועצמות עם דגם חריטות, דומים מאוד לממצאי התרבות האוריניאקית ממערב אירופה ותומכים בסברה שבאותה תקופה נדדו בני אדם מאירופה לארץ ישראל.
ציד, לקט ושחזור הסביבה

תושביה של מערת מנות התקיימו מציד של בעלי חיים ולקט של צמחים. ניתן לחקור את כלכלת הציד שלהם לפי עצמות בעלי החיים שנותרו במערה, שעליהן סימני חיתוך ושבירה. בתקופה הפלאוליתית העליונה ניצודו, הובאו למערה ונאכלו בעיקר פרסתנים כצבי ארץ-ישראלי ויחמור פרסי והנטייה הייתה לבחור פרטים צעירים למדי (כבני שנה) כמו גם בוגרים יותר. כמו כן ניצודו בקר הבר, אייל אדמוני, אייל הכרמל, חזיר בר ועז הבר, שועל, ארנבת, צב יבשה מצוי וציפורים רבות. קיים דמיון בין בחירת הציד של אנשי התרבות האחמרית והתרבות האוריניאקית במערה, אך נמצאו גם הבדלים משמעותיים. בשכבה האוריניאקית נמצאה כמות גדולה בהרבה של עצמות וניצודו יותר צבאים וציפורים, יחסית לשכבה האחמרית. דפוס זה, של הרבדת יותר שרידים ובחירת מינים קטני גוף יותר, פורש על ידי החוקרים כמייצג יישוב אינטנסיבי יותר באתר, כלומר חבורה שמנתה יותר אנשים או ישבה במערה זמן ממושך יותר.
במערה התגלו גם ריכוזי עצמות פרסתנים מחוץ לשכבה הארכאולוגית. ניתוח טפונומי הראה שריכוזים אלה מייצגים פעילות של צבועים נקודים גדולים, אשר הביאו את טרפם למערה בתקופות שבהן היא לא הייתה מיושבת. הצבועים העדיפו לצוד בעיקר יחמורים והותירו עצמות רבות עם סימני לעיסה ועיכול, כמו גם עצמות של צבועים צעירים (המציינים ככל הנראה תמותה טבעית) וקופרוליטים (גללים מאובנים).
בתקופת היישוב מהתרבות האורניאקית התגלו במערה קונכיות רבות של רכיכות ימיות שהובאו לאתר מחוף הים התיכון. אלה שימשו ככל הנראה למאכל ולקישוט.
כמות גדולה של שרידי פחם, המייצגים את עצי הבעירה שהובאו למערה, השתמרה בשכבות הארכאולוגיות. ניתוח ארכאובוטני ראשוני מצביע על שכיחות גבוהה של אלון התבור ושל שרידי מין נוסף, ככל הנראה שקד. על סמך שרידי הצמחים ובעלי החיים נראה שהסביבה באזורים הסמוכים למערה הייתה מגוונת וכללה חורש ים-תיכוני ויער פארק פתוח.
בנוסף, היות שמנות היא מערה קרסטית פעילה, הופק מידע רב ממחקר משקעי המערות (נטיפים וזקיפים) שבתוכה. דיגום "טבעות" הגדילה של הנטיפים, תיארוכן באמצעות אורניום-תוריום ומדידת האיזוטופים היציבים של חמצן (δ18O) ופחמן (δ13C) בכל "טבעת" בנטיף, מספקים מידע ברמה גבוהה של רזולוציה המאפשר להראות שינויים שנתיים בטמפרטורה ובמשקעים. משקעי המערות המתוארכים לזמן היישוב במערה בתקופה הפלאוליתית העליונה מצביעים על זמינות רצופה של מים ועל צמחיית C3 נוטה ל-C4, כלומר נוף פתוח יחסית, בעיקר בזמן התרבות האחמרית במערה.
פעילות פולחנית במעמקי המערה

באזור העמוק ביותר במערת מנות קיים אולם טבעי גדול וחשוך, שתקרתו גבוהה מאוד ומעוטרת בנטיפים. במקום זה לא נמצאה שכבה ארכאולוגית, אולם ממצאים באזור זה מצביעים על קיומה של פעילות טקסית בתקופת היישוב במערה. באולם התגלה סלע שגולף בידי אדם ומפגין דמיון רב לשריון צב יבשה. מחקר מיקרוסקופי וכימי של החריתות על הסלע הראה שהן נעשו בכלי צור מסותתים וההרכב האיזוטופי של משקעי המערות שהצטברו בתוך החריתות תואם להרכב שתועד בנטיפי המערה מ-37,000–35,000 שנים לפני זמננו, תקופת יישוב התרבות האוריניאקית באתר. משקעי המערות הסמוכים שימרו עדויות לחלקיקי אפר, ככל הנראה מהמדורות שהודלקו במקום בשביל לספק אור וחום, וניתוח אקוסטי הראה שהאולם בכללותו מתאים להתכנסות של חבורה גדולה של אנשים ומאפשר נאומים והקשבה.
הגולגולת

שבר של כיפת גולגולת אנושית, שקיבל את הכינוי "מנות 1", נמצא בשעת גילוי המערה בשנת 2008 על מדף סלע בחלל הצפוני, ופורסם בשנת 2015 בכתב העת Nature בידי צוות חוקרי המערה בראשות ישראל הרשקוביץ. הגולגולת מאובנת לחלוטין, והיא שייכת לגבר או אישה בוגר/ת, עם נפח מוח שמוערך בכ-1,100 מ"ל. ניתוח השוואתי מפורט של צורת הגולגולת העלה שהיא שייכת לאוכלוסיית האדם המודרני (הומו סאפיינס) ושהיא דומה לגולגולות אדם מאוחרות יותר מהתקופה הפלאוליתית העליונה של אירופה ומצפון אפריקה, אך שונה למדי מגולגולות קדומות יותר שהתגלו בלבנט. גיל משקעי מערות הצמודים לגולגולת משקף את גיל המינימום האפשרי של הגולגולת; היא חייבת להיות מעט קדומה יותר מגיל המשקע המצפה אותה. חוקרי המכון הגיאולוגי לישראל תיארכו משקעים אלה בשיטת אורניום-תוריום ל-54,700 שנים לפני זמננו, עם סטיית תקן של 5,500 שנה, כלומר הגיל האפשרי הוא בין 60,000 ל-50,000 שנים לפני זמננו, בקירוב. בהתחשב בטווח הגילים ובתיארוך של השרידים הארכאולוגיים במערה, הגולגולת שייכת לשלהי התקופה הפלאוליתית התיכונה או לשלב הקדום ביותר של התקופה הפלאוליתית העליונה.
לתגלית הגולגולת ותיארוכה חשיבות רבה למחקר האבולוציה של האדם. עד כה טיפוס האדם היחיד שהיה ידוע על קיומו באזור בשלהי התקופה הפלאוליתית התיכונה הוא האדם הניאנדרטלי, על פי שלדים ממערות עמוד וכבארה בישראל, דדריה בסוריה ושנידאר בעיראק, המתוארכים לכ-65,000 עד 50,000 שנים לפני זמננו. בתחילת התקופה הפלאוליתית העליונה לא מוכרים שרידי שלד אנושיים כלל במזרח התיכון, והם נדירים למדי גם באזורים אחרים. הגולגולת היא העדות הראשונה לקיומם של בני אדם מודרניים במזרח התיכון בתקופה זו, במקביל לאוכלוסיית הניאנדרטלים. בנוסף, הגירת האדם המודרני מאפריקה לשאר העולם החלה במקום ובתקופה האלה, לפי המודלים הארכאולוגיים והגנטיים המקובלים. אוכלוסיית העולם שמחוץ לאפריקה כיום היא במידה רבה תוצאה של נדידה זו, שהחלה בשלהי התקופה הפלאוליתית התיכונה או בתחילת התקופה הפלאוליתית העליונה ועברה כמשוער דרך הלבנט. הרשקוביץ וצוותו מציעים כי מנות 1 מאמתת את המודלים של התפשטות האדם המודרני מאפריקה לשאר העולם החל מכ-55,000 שנה לפני זמננו ומבשרת במאפייניה את אוכלוסיות הקרו-מניון האירופאיות המאוחרות יותר.
לקריאה נוספת

איל חלפון, רן ברקאי, היו פה לפנינו, ארץ ישראל. מיליון השנים הראשונות, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2021. פרק שישי: העולם התחתון.
עמישדי גויטע

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1906 תר"ס טריפולי, לוב
 פטירה:  13 בדצמבר 1979 (בגיל 73 בערך) כג' כסלו תש"מ ישראל 
 מדינה:  לוב
 מקום קבורה:  בית עלמין חולון
 פעילות בולטת:  מורה מחנך ומדריך
 ידוע בשל:  ממקימי ארגון בן-יהודה
 עיסוק:  הוראה וחינוך
 בת זוג:  מזל ג'וליה
 
עמישדי גויטע (1906 - 13 בדצמבר 1979) היה מורה, מחנך ומדריך, ממחוללי המהפכה הציונית בקרב יהודי לוב.
קורות חייו

נולד בשנת תר"ס 1906 בטריפולי לוב, לאביו שמעון ולאימו עזיזה לבית אדאדי.
למד בתלמוד תורה אצל הרבנים דוד רקח ור' חואתו לוזון.
בגיל 13 החל ללמוד במקביל בבית הספר האיטלקי, שם סיים בהצטיינות את לימודי התיכון.
בשנת 1921, בגיל 15, ייסד והקים חבורת ילדים, שנקראה "ילדי ישורון", ופעלה בבית הכנסת "דאר אלכושאנה", בהמשך ייסד גם ספרייה אשר רוב הספרים שבה הוזמנו מארץ ישראל, והיו כתובים בעברית.
פעילותו הציונית

בשנת 1931 נמנה יחד עם ציון שאול אדאדי עם יוזמי הקמת ארגון "בן-יהודה", שהייתה למעשה המחלקה לחנוך של ההסתדרות הציונית בטריפוליטניה, אגודה ששמה לה למטרה – הפיכת השפה העברית לשפה מדוברת בקרב יהדות לוב. בבחירות הראשונות לוועד נבחר עמישדי, ומונה על החינוך. הוא לקח על עצמו ללמד קבוצת משכילים צעירים עברית, וצרף אליו את ר' שאול דאבוש (שנרצח במאורעות הדמים בטריפולי בשנת 1945) שהיה מומחה לעברית ולדקדוק.
עמישדי היה בין מייסדי בית ספר "התקווה", בשנת 1931, ומנהלו הראשון. תוכנית הלימודים כללה את לימודי השפה העברית, תולדות עם ישראל וחינוך גופני. כמו כן העלו בבית הספר הצגות ומחזות בעברית. בבית הספר למדו בנים וגם בנות, דבר שלא היו מקובל אז.
עמישדי וצוות המורים נחלצו גם לסייע לתלמידים שבאו ממשפחות מעוטות יכולת. הוא, למדו עברית חשב גם על צדדים מעשיים והשיג מספר מכונות תפירה ומדריכות, וכך נפתח גם קורס מעשי לבנות. בשנת 1937 הגיע מספר התלמידים ל-1200, מה שדרש את הרחבת סגל ההוראה.
כל זה עשה עמישדי בהתנדבות. לפרנסתו עסק בחנות שהייתה לו, אך שימשה גם כמשרד בית הספר. בחנות הוכנה תוכנית הלימודים, נבדקו עבודות ועובדו ההצגות, וכן נערכו כתבי העת- השבועון "למדו עברית", והעיתונים העבריים "ניצנים" ו"חיינו".
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה סגרו השלטונות את בית הספר "התקווה". בית הספר לא נפתח מחדש. לאחר שחרור טריפולי על ידי הצבא הבריטי חזר ופתח את בית הספר "תלמוד תורה" ואף ניהל אותו. בנוסף, פתח גם בית ספר לבנות.
עם הקמת מדינת ישראל קרא לו ברוך דובדבני, קצין העלייה הראשון בטריפולי, להצטרף לחבר העובדים הבכירים במשרד העלייה. עמישדי עזב את עסקיו והתמסר לארגון העלייה הגדולה מלוב.
במדינת ישראל

בשנת 1951 עלה ארצה יחד עם אשתו מזל ג'וליה לבית וטורי ועם ילדיהם. שימש כמורה בבאר יעקב ואחר כך בבת ים, לאחר מכן כסגן מנהל וכמנהל בתי ספר שונים. בשנת 1968 פרש לגמלאות.
יחד עם הרב פריג'א זוארץ, הרב צוריאל שקד, גבריאל ארביב ופריג'א תייר, היה שותף לאיסוף כתיבה והכנת הספר יהדות לוב שיצא לאור בשנת 1960.
נפטר ביום כג' כסלו תש"מ, 13 בדצמבר 1979 נקבר בבית העלמין הדרום בבת ים.
הערות שוליים

↑  ציון וטורי, "עמישדי גויטע", לבלוב כתב העת של הארגון העולמי של יהודים יוצאי לוב, 2016
↑  עמישדי גבעתי-גויטע ז"ל, באתר Bilion Geaves
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306872205171  VIAF: 297926549   WorldCat (עם VIAF): 297926549
קרחון נמסיס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  70°32′00″S 67°30′00″E﻿ / ﻿70.5333°S 67.5°E﻿ / -70.5333; 67.5
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון נמסיס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון נמסיס
 
קרחון נמסיס (באנגלית: Nemesis Glacier) הוא קרחון גדול הזורם לכיוון צפון מזרח דרך מרכז רכס אראמיס, בהרי הנסיך צ'ארלס, שבאנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי הקרחון

הקרחון התגלה בינואר 1957 על ידי המשלחת הדרומית של משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, בפיקודו של וו. ג'י. בושר (W.G. Bewsher).
היסטוריה > מקור השם

בשל הקושי הרב לחצות את הקרחון - בושר קרא לקרחון בשם "נמסיס" - אלת הנקם והשילם במיתולוגיה היוונית.
לקריאה נוספת

• James P. Minard, , P 19
• BERND WAGNER, NADJA HULTZSCH, MARTIN MELLES, and DAMIAN B. GORE, , Antarctic Science 19 (1), 125–128 (2007) https://doi.org/10.1017/S095410200700017X
• Adamson, D.A, Mabin, Mark, Luly, Jon, , Antarctic Science 9(03):299 - 306, September 1997 https://doi.org/10.1017/S0954102097000382
• Ian C. W. Fitzsimons, , January 1991
• Herzfeld U.C. (2004), , Atlas of Antarctica. Springer, Berlin, Heidelberg
• Hultzsch, N., Wagner, B., Diekmann, B., & White, D. (2008), , Antarctic Science, 20(2), 169-172. https://doi:10(הקישור+אינו+פעיל).1017/S0954102007000880
מדד אלפא של קרונבך

מדד אלפא-קרונבך הוא מדד המשערך מהימנות פנימית של כלי מדידה. ערכו של המדד נע בין 0 ל-1, כאשר הערך 1 מציין מהימנות פנימית מרבית. המדד נקרא על שם הפסיכולוג האמריקאי לי קרונבך (אנ'), שפרסם את המאמר שהציג לראשונה את המדד בשנת 1951.
מוטיבציה

נניח כי גובהם של 10 אנשים נמדדו על ידי שני מכשירי מדידה שונים, למשל על ידי סרט מדידה ועל ידי מכשיר לייזר. אם המהימנות הפנימית בין שתי המדידות גבוהה, נצפה כי מקדם המתאם (של פירסון) בין המדידות יהיה גבוה ואף קרוב ל-1. אם המהימנות נמוכה, נצפה כי ערכו של מקדם המתאם יהיה נמוך. לעומת זאת, אנו לא מצפים כי מקדם המתאם יהיה שלילי, אלא מניחים כי יש התאמה חיובית כלשהי בין שתי המדידות: אם אדם אחד נמצא גבוה יחסית באחת משיטות המדידה, אנו מניחים כי גם שיטת המדידה תראה כי הוא גבוה יחסית.
מאחר שערכו וסימנו של מקדם המתאם בין שני משתנים נקבע על ידי השונות המשותפת של שני המשתנים, נצפה כי במקרה של מהימנות נמוכה השונות המשותפת תהיה נמוכה ובמקרה של מהימנות גבוהה השונות המשותפת תהיה גבוהה.
מדד אלפא מתבסס למעשה על ערכה של השונות המשותפת: מכיוון שהשונות של הסכום של שני המשתנים שווה לסכום השונויות ועוד השונות המשותפת, המדד משווה את השונות של הסכום לסכום השונויות. אם השונות המשותפת קרובה לאפס אין הבדל משמעותי בין שונות הסכום וסכום השונויות, והיחס ביניהם יהיה קרוב ל-1. ככל שהשונות המשותפת גבוהה יותר, היחס יהיה רחוק יותר מ-1.
הגדרה

יהיו  X_{1},...,X_{K} מדדים כלשהם (כאשר  K>1), ונגדיר  Y=\sum _{j=1}^{K}X_{j}.
נסמן ב- \sigma _{X_{j}}^{2} את השונות של  X_{j}, ובאופן דומה נסמן ב- \sigma _{Y}^{2} את השונות של  Y.
מדד אלפא של קרונבך מוגדר על ידי:  \alpha ={K \over K-1}\left(1-{\sum _{j=1}^{K}\sigma _{X_{j}}^{2} \over \sigma _{Y}^{2}}\right)
הגדרה > הנחות

תורת המבחנים הקלאסית מחלקת את הציונים הנמדדים בהעברת כלי מסוים (X) לטעות (e) ולציון אמת (T). כלומר T+e=X.  יחסים בין רכיבם מגדירים את מושג המהימנות. מהימנות הציון הנצפה  X, שמסומן כ-  {\rho _{XT}^{2}}, מוגדר כיחס בין שונות הציונים האמיתית  {\sigma _{T}^{2}} לשונות הציון הנצפה {\sigma _{X}^{2}} :
טאו-אקביוולנטיות: כל אחד מהפריטים של המדד (scale) תורמים לציון האמיתי T באופן שווה. ניתן לתרגם הנחה זו לכך שאם אומדים פקטור משותף לכל הפריטים באמצעות ניתוח גורמים, הטעינות של כל הפריטים על הפקטור המשותף שווה. מספר מחקרים הראו כי במקרים רבים במדעי החברה הנחה זו אינה מציאותית. במקרה בו הנחה זו אינה מציאותית, אך הרעש אינו מתואם בין הפריטים, המדד מהווה חסם תחתון למהימנות
כל הפריטים רציפים, הטעויות וציוני האמת מתפלגים נורמלית. מאחר שנפוץ השימוש במדדים שאינם רציפים כמו סולם ליקרט, הנחה זו לרוב מופרת. עם זאת, עיקר ההשפעה של הפרה זו הוא כאשר הפריטים נמדדים במספר רמות מצומצם כמו 3 רמות. מספר רמות מצומצם אומד בחסר את המתאם בין פריטים. לכן, במקרה זה, כדאי להשתמש במתאם פוליכורי (polychoric correlation) במקום במתאם פירסון במהלך חישוב המדד, ובכך להתגבר על ההפרה. המדד חסין יחסית להפרה של נורמליות, במיוחד עבור מדגמים גדולים.
הטעות במדידה אינה מתואמת בין הפריטים
המדד (scale) הוא חד־ממדי. כלומר, אין תתי מדדים הכלולים במדד אשר עבורו משערכים את המהימנות הפנימית.
דוגמה

גובהם של 10 אנשים נמדדו על ידי שני מכשירי מדידה שונים: סרט מדידה ומכשיר לייזר. נסמן ב- X_{1} את הגובה כפי שנמדד על ידי סרט המדידה, וב- X_{2} את הגובה כפי שנמדד על ידי מכשיר הלייזר. סכום המדידות הוא  Y=X_{1}+X_{2}. להלן נתוני המדידות:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| j | X1 | X2 | Y |
| 1 | 172.0 | 178.1 | 350.1 |
| 2 | 174.0 | 175.8 | 349.8 |
| 3 | 183.0 | 185.0 | 368.0 |
| 4 | 175.0 | 175.6 | 350.6 |
| 5 | 176.0 | 173.2 | 349.2 |
| 6 | 184.0 | 192.9 | 376.9 |
| 7 | 177.0 | 179.5 | 356.5 |
| 8 | 169.0 | 159.2 | 328.2 |
| 9 | 172.0 | 175.5 | 347.5 |
| 10 | 173.0 | 170.6 | 343.6 |
בדוגמה זו  K=2. מקדם המתאם בין שתי המדידות הוא  r=0.875.
חישובי השונויות מראים כי:  \sigma _{X_{2}}^{2}=77.78,  \sigma _{X_{1}}^{2}=22.94, ו- \sigma _{Y}^{2}=174.64 .
לכן
\alpha ={2 \over {2-1}}(1-{{22.94+77.78} \over 174.64})=0.846
הערות כלליות

הנוסחה של מדד אלפא מבוססת על חישובי שונויות. לכן, בתוך ההגדרה מובלעת ההנחה כי סולמות המדידה של המדדים הם סולם רווח או סולם מנה. למרות זאת, במדעי החברה נפוץ השימוש במדד אלפא כאשר המשתנים נמדדים בסולם ליקרט, שהוא סולם סודר. חישוב מדד אלפא למשתנים בסולם סודר מניח הנחה מובלעת כי הסולם הסודר הוא לכל הפחות סולם רווח. לדוגמה, אם מודדים שביעות רצון בסולם של 1 עד 5, כאשר 1 מסמל "לא מרוצה כלל" ו-5 מסמל "מרוצה מאוד", מניחים כי הפער בין 1 ל-2 שווה לפער בין 2 ל-3 וכן הלאה. במקרים רבים זוהי הנחה סבירה, אך יש לבדוק תמיד האם היא תקפה.
רוב התכנות הסטטיסטיות מאפשרות את חישוב המדד, וכן רווחי סמך וערכים דיאגנוסטיים נוספים. בתכנת R ניתן לחשב את מדד אלפא על ידי שימוש בפונקציה alpha בחבילת psych.