stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניהול תצורה

מודל פעילות ניהול תצורה במבט-על
ניהול תצורה או CM (ראשי תיבות באנגלית של: Configuration Management) הוא תהליך הנדסת מערכות לבניית ושמירה על עקביות של ביצועים, פונקציונליות ותכונות פיזיות של המוצר, עם דרישותיו, עיצובו והמידע התפעולי הרלוונטי, לאורך מחזור חיי המוצר. תהליך ה-CM נמצא בשימוש נרחב על ידי ארגוני הנדסה צבאית לניהול שינויים לאורך מחזור חיי המערכת של מערכות מורכבות, כגון מערכות נשק, כלי רכב צבאיים ומערכות מידע. מחוץ לצבא, נעשה שימוש בתהליך CM גם עם ניהול שירותי IT כהגדרתו על ידי ITIL, ועם מודלים אחרים בתחום ההנדסה האזרחית ובתחומי הנדסת תעשייה אחרים כגון כבישים, גשרים, תעלות, סכרים ומבנים.
CM היא הפרקטיקה של טיפול בשינויים באופן שיטתי כך שמערכת תשמור על שלמותה לאורך זמן. CM מיישמת את המדיניות, הנהלים, הטכניקות והכלים אשר מנהלים, מעריכים שינויים מוצעים, עוקבים אחר מצב השינויים ושומרים על מלאי של מסמכי מערכת ותמיכה, עם שינוי המערכת. תוכניות CM מספקות הכוונה טכנית ומנהלית לפיתוח ויישום הנהלים, הפונקציות, השירותים, הכלים, התהליכים והמשאבים הנדרשים לפיתוח ותמיכה בהצלחה של מערכת מורכבת. במהלך פיתוח המערכת, CM מאפשרת להליך ניהול תוכניות (PM) לעקוב אחר הדרישות לאורך מחזור החיים באמצעות קבלה (acceptance) ותפעול ותחזוקה (operations and maintenance). מאחר שבהכרח מתרחשים שינויים בדרישות ובעיצוב, עליהם להיות מאושרים ומתועדים, וכך נוצר ונשמר תיעוד מדויק של מצב המערכת. באופן אידיאלי תהליך ה-CM מוּחל לאורך כל מחזור חיי המערכת. אנשי מקצוע לפעמים מתבלבלים בין CM לתהליך AM (או asset management).
תהליך ה-CM עבור פריטי תצורה של חומרה ותוכנה מורכב מחמש דיסציפלינות שונות כפי שנקבעו בתקנים MIL–HDBK–61A ו-ANSI/EIA-649. דיסציפלינות אלה מוגדרות כמדיניות ונהלים לקביעת קווי בסיס ולביצוע תהליך ניהול שינויים סטנדרטי. תהליך IEEE 12207.2 של תקן IEEE 12207 מכיל גם הוא פעילויות אלה ומוסיף "ניהול שחרורים ומסירה". חמשת הענפים הם:
תכנון וניהול של CM: מסמך רשמי ותוכנית להנחיית תוכנית CM הכוללת פריטים כגון:
כוח אדם
אחריות ומשאבים
דרישות הכשרה
הנחיות לפגישה מנהלית, כולל הגדרת נהלים וכלים
תהליכי בסיס
בקרת תצורה ודווחי סטטוס תצורה
מתן שמות למוסכמות
ניטור וביקורות
דרישות CM לקבלן משנה/ספק
זיהוי תצורה (CI): מורכב מהגדרת קווי בסיס ושמירה עליהם, המגדירים את ארכיטקטורת המערכת או תת-המערכת, רכיבים וכל התפתחויות בכל נקודת זמן. זהו הבסיס לפיו שינויים בכל חלק במערכת מזוהים, מתועדים ומעקב אחר כך באמצעות תכנון, פיתוח, בדיקה ומסירה סופית. CI מקימה ומתחזקת באופן בסיסי את הבסיס הנוכחי המוגדר לדווחי סטטוס תצורה (CSA) של מערכת ופריטי התצורה שלה (CIs) לאורך כל מחזור חייהם (פיתוח, ייצור, פריסה ותמיכה תפעולית) עד לסילוק.
בקרת תצורה: כוללת הערכה של כל בקשות השינוי והצעות השינוי, ואישורן או אי-אישורן לאחר מכן. הוא מכסה את תהליך בקרת השינויים בתכנון המערכת, החומרה, הקושחה, התוכנה והתיעוד.
ניהול סטטוס תצורה: כוללת את התהליך של רישום ודיווח של תיאורי פריטי תצורה (למשל, חומרה, תוכנה, קושחה וכו') וכל חריגה מקו הבסיס במהלך התכנון והייצור. במקרה של חשד לבעיות, ניתן לקבוע במהירות אימות תצורת בסיס ושינויים מאושרים.
אימות וביקורת תצורה: סקירה עצמאית של חומרה ותוכנה לצורך הערכת עמידה בדרישות הביצוע שנקבעו, בסטנדרטים צבאיים מסחריים מתאימים, ובסיסי תפקודים, מוקצים ומוצרים. ביקורת תצורה מוודאת שתיעוד תצורת המערכת ותת-המערכת תואם את מאפייני הביצועים הפונקציונליים והפיזיים לפני קבלתם לקו-בסיס אדריכלי.
תקנים

מספר תקנים תומכים או כוללים ניהול תצורה, כולל:
ANSI/EIA-649-1998 National Consensus Standard for Configuration Management
EIA-649-A 2004 National Consensus Standard for Configuration Management
ANSI EIA-649-C 2019 Configuration Management Standard
ISO 10007:2003 Quality management systems – Guidelines for configuration management
Federal Standard 1037C
GEIA Standard 836–2002 Configuration Management Data Exchange and Interoperability
IEEE 829 Standard for Software Test Documentation
828-2012 IEEE Standard for Configuration Management in Systems and Software Engineering. 2012. doi:10.1109/IEEESTD.2012.6170935. ISBN 978-0-7381-7232-3.
MIL-STD-973 Configuration Management (cancelled on 20 September 2000)
NATO STANAG 4427 Configuration Management in Systems Life Cycle Management including
NATO ACMP 2000 Policy on Configuration Management
NATO ACMP 2009 Guidance on Configuration Management
NATO ACMP 2100 Configuration Management Contractual Requirements
CMMI CMMI for Development, Version 1.2 Configuration Management
CMII-100E CMII Standard for Enterprise Configuration Management
Extended List of Configuration Management & Related Standards
ITIL Service Asset and Configuration Management
ISO 20000:1 2011& 2018 Service Management System.
הערות שוליים

↑  "MIL-HDBK-61A, ""Military Handbook: Configuration Management Guidance". Department of Defense. 7 בפברואר 2001. אורכב מ-המקור ב-20 במרץ 2012. נבדק ב-2012-03-24. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ANSI/EIA-649B, ""National Consensus Standard for Configuration Management". TechAmerica. 1 באפריל 2011. אורכב מ-המקור ב-1 באוגוסט 2012. נבדק ב-2012-03-24. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "History and Heritage of Civil Engineering". ASCE. אורכב מ-המקור ב-16 בפברואר 2007. נבדק ב-2007-08-08. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Institution of Civil Engineers What is Civil Engineering" (PDF). ICE. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2006-09-23. נבדק ב-2007-09-22.
↑  "Configuration Management and the Federal Transportation Administration (FTA) National Lessons Learned Program". Federal Transportation Administration. אורכב מ-המקור ב-7 בספטמבר 2012. נבדק ב-2007-09-22. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  
Compare: "Military Handbook: Configuration Management Guidance" (PDF). Department of Defense: United States of America. p. iii–iv. נבדק ב-2016-07-21. 4. CM LIFE CYCLE MANAGEMENT AND PLANNING [...] 5. CONFIGURATION IDENTIFICATION [...] 6. CONFIGURATION CONTROL [...] 7. CONFIGURATION STATUS ACCOUNTING [...] 8. CONFIGURATION VERIFICATION AND AUDIT [...] 9. DATA MANAGEMENT [...]
↑  "NISTIR 7339 Analysis of Standards for Lifecycle Management of Systems for US Army" (PDF). National Institute of Standards and Technology. באוגוסט 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
מרים פטרוסיאן

| --- | --- |

 לידה:  10 באוגוסט 1969 (בת 55) ירוואן, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, ארמניה 
 מקום לימודים:  Panos Terlemezyan State College of Fine Arts 
 שפות היצירה:  רוסית, ארמנית 
 סוגה:  פרוזה 
 יצירות בולטות:  The house that 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 הושפעה מ:  קן קיזי 
 פרסים והוקרה:  בולשאיה קניגה (2009)  Wanderer literary award (2010)  פרס רוסיה (2010)  פרס בוקר הרוסי (2010) 
 
מרים פטרוסיאן (בארמנית: Մարիամ Պետրոսյան; נולדה ב-10 באוגוסט 1969) היא ציירת, קריקטוריסטית וסופרת ארמנית. היא כותבת בשפה הרוסית. היא ידועה בעיקר בזכות ספרה זוכה הפרסים "הבית האפור" (2009), שתורגם לשמונה שפות.
ביוגרפיה

מרים פטרוסיאן נולדה בשנת 1969 בירוואן, בירת ארמניה. לאחר שסיימה את לימודיה במכללה לאמנות, היא התחילה לעבוד כמאיירת באולפני "הייפילם" (סרטי ארמניה). לאחר מכן, היא עברה למוסקבה ועבדה בסויוזמולטפילם, אך שבה לירוואן ב-1995, וחזרה לעבוד בהייפילם, שם נשארה עד 2007.
הרומן הראשון שלה, "הבית האפור" (ברוסית: "Дом, в котором...", בתרגום מילולי: הבית, שבו...), מספר על פנימיית ילדים נכים. הספר יצא 18 שנה לאחר תחילת כתיבתו ב-1991. מרים לא ראתה את עצמה סופרת, והכתיבה נועדה למלא את שעות הפנאי כשהיא הייתה מובטלת. רק כעבור מספר שנים של התעסקות בספר, החליטה לסיימו. הספר פורסם ברוסית ב-2009, והפך לרב מכר. הוא היה מועמד לפרס בוקר הרוסי ב-2010 וזכה במספר פרסים ומועמדויות, ביניהם פרס רוסיה לשנת 2009, בקטגוריית הספר הטוב ביותר ברוסית מאת מחבר שחי מחוץ לרוסיה.
הספר תורגם למספר שפות, ביניהן: איטלקית (La casa del tempo sospeso, ‏2011), הונגרית (Abban a házban, ‏2012), פולנית (Dom, w którym..., ‏2013), ספרדית (La casa de los otros, ‏2015), צרפתית (La Maison dans laquelle ‏2016), צ'כית (Dům, ve kterém, ‏2016), ומקדונית (Домот во кој..., ‏2016).
המהדורה בשפה האנגלית יצאה ב-25 באפריל-2017. הספר היה מועמד לפרס Read Russia לשנת 2018. בינתיים, נמכרו זכויות הפרסום גם בשפות: דנית, לטבית ונורווגית.
קטעים מתוך הספר (בתרגום לאנגלית) קוריינו על ידי סטיבן פריי בסרט  Russia's Open Book: Writing in the Age of Putin.
הפרסום השני של הסופרת היה סיפור אגדה, "הכלב שידע לעוף" (ברוסית: "Сказка про собаку, которая умела летать", 2014).
חיים אישיים

מרים נשואה לגרפיקאי הארמני Artashes Stamboltsyan. יש להם שני ילדים. היא נינתו של הצייר מרטירוס סריאן.
פרסים

2009: פרס "הספר הגדול" (הפרס המרכזי לסיפורת) ב"פרס רוסיה"
2010: מקום שני, פרס בחירת הקהל ב"פרס רוסיה"
2010: פרס "פורטל" (Портал) על שם וולודימיר סבצ'נקו
2010: פרס "הסופר הזר" (Странник)
2010: פרס "זר הסטודנט" (Студенческий Букер)։
2010: פרס "הגשר לכוכבים" (Звёздный мост) לרומן ביכורים
הערות שוליים

↑  Amazon: The Gray House
↑  2018 Read Russia Prize
↑  The House That... at Elkost site.
↑  The House That... Sample translations
↑  Russia's Open Book: Writing in the Age of Putin (excerpt).
↑  "Премия «Странник»". Лаборатория фантастики. נבדק ב-2011-07-25.
↑  "Литературная премия «Студенческий Букер — 2010»". Студенческий Букер. ארכיון מ-2012-07-29. נבדק ב-2018-07-06.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009706067105171  PLWABN: 9810547156805606  GND: 1127646214  ISNI: 0000 0000 7816 2545  LCCN: n2010023720  LNB: 000185500  NKC: mzk2016928133  NTA: 383671930  SUDOC: 149880081  VIAF: 120448564   WorldCat (עם VIAF): 120448564
טיעון הדלי

חלקו השני של הניסוי
טיעון הדלי, הידוע גם כניסוי הדלי המסתובב או הדלי של ניוטון, הוא טיעון המבוסס על ניסוי מחשבתי עם דלי מים מסתובב, שהציע אייזק ניוטון על מנת להוכיח שהתנועה היחסית בין עצם מסתובב לבין עצמים שביחס אליהם הוא מסתובב היא בעלת משמעות פיזיקלית שאיננה תלויה ביחסיות זו. זאת בניגוד לתנועת התמדה של עצמים בקו ישר שעל פי עקרון יחסיות התנועה של גלילאו גליליי היא חסרת משמעות פיזיקלית אם איננה יחסית לעצמים אחרים. מטיעון הדלי הסיק ניוטון שהמרחב הוא ישות אבסולוטית נייחת ובלתי משתנה אליה מתייחסת תנועת הסיבוב של עצמים, וממילא מהווה ייחוס אבסולוטי למהירויותיהם של כל העצמים ביקום על אף שאינו נתפס בחושים. זהו האחרון מחמישה טיעונים מתוך "תכונות, סיבות, ותוצאות של תנועה" שתוכנן להראות באופן מצטבר כי ניתוח נאות לתנועה חייב לכלול התייחסות למרחב מוחלט. חלקו השני של הניסוי המחשבתי, שכלל אבנים קשורות ביניהן בחבל ומרחפות ביקום ריק (שאינו מכיל דבר מלבדן), יועד להדגים כיצד ייתכן שלמרות העובדה שהמרחב המוחלט אינו נתפס בחושים, עדיין יכול עצם לקיים תנועה יחסית אליו ואף ניתן לקבוע מהי מהירותו.
רקע

התפיסה המדעית שהייתה מקובלת עד אמצע המאה ה-16, זמנו של גלילאו, הייתה התפיסה האריסטוטלית, שטענה כי כל עצם נוטה להגיע למנוחה כשאינו מאולץ לנוע בידי כוחות חיצוניים.
בניגוד לתפיסה זו קבע גלילאו את עקרון ההתמדה, לפיו גוף נע ימשיך בתנועתו כל עוד לא תופרע על ידי כוחות חיצוניים. מעקרון ההתמדה של גלילאו נובעת גם יחסיות התנועה ונשללת האפשרות לקבל את הטענה שקיים מרחב מוחלט. כך סבר לייבניץ. אולם ניוטון סבר כי המרחב הוא מוחלט, הוא קיים גם כאשר אין בו כלל גופים ולתנועות בו יש משמעות גם כאשר איננו תופסים אותן בחושים.
רקע > שלושת חוקי ניוטון

חוקי ניוטון הם משמעותיים בהבנת ניסוי הדלי, ומהווים חלק בלתי נפרד מההקשר של הניסוי. חוקי התנועה של ניוטון הם שלושה חוקים פיזיקליים עליהם מושתתת המכניקה הקלאסית. החוקים מתארים את היחסים בין הכוחות הפועלים על גוף ואת תנועתו בהשפעת כוחות אלו. החוקים פורסמו לראשונה על ידי ניוטון בחיבורו "עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע" (Philosophiae Naturalis Principia Mathematica), שיצא לאור ב-5 ביולי 1687, והיוו לראשונה תאוריה מכנית מושלמת שבעזרתה ניתן לחשב את השינוי במצב תנועתו של גוף עליו מופעל כוח נתון. ניוטון השתמש בחוקים על מנת להסביר ולחקור תנועת גופים ומערכות. למשל, ניוטון הראה כי שלושת החוקים בשילוב עם חוק הכבידה האוניברסלית שלו, מסבירים את חוקי קפלר לתנועת כוכבי הלכת.
החוק הראשון של ניוטון קובע שגוף מתמיד בתנועתו כל עוד אינו נתון להשפעת כוח חיצוני.
החוק השני של ניוטון קובע כי תאוצה של גוף נקבעת על ידי הכוחות הפועלים עליו ועל פי מסתו. בעזרת חוק זה ניתן להסיק את סכום הכוחות הפועלים על גוף שמסתו ידועה מתוך חישוב תאוצתו ולהפך בעזרת המשוואה  \ F=ma. האות F מייצגת את הכח (force) המופעל על הגוף, המסה של הגוף מיוצגת על ידי m ותאוצת הגוף כתגובה לכח שהופעל עליו היא a.
החוק השלישי של ניוטון קובע כי לכל כוח, מגיב כוח נגדי השווה לו בגודלו ומנוגד בכיוונו.
משלושת חוקי התנועה של ניוטון עולה כי אין מצב מוחלט של מנוחה. ניתן לומר כי גוף A נמצא במנוחה וגוף B נע במהירות קבועה ביחס לגוף A, או שגוף B נמצא במנוחה וגוף A נע ביחס אליו ולצופה אין כל דרך לברר איזה משני הגופים נע כשלעצמו. המשמעות הרחבה יותר היא שלא ניתן לקבוע האם שני אירועים שקרו בזמנים שונים אירעו באותו מיקום במרחב. למשל, אדם המקפיץ כדורסל ברכבת נוסעת יראה את הכדור קופץ באותו מקום, בעוד שאדם מחוץ לרכבת יראה מרחק רב בין כל נגיעות הכדור ברצפת הרכבת. זהו למעשה עקרון היחסות של גלילאו. חוקי ניוטון סותרים את ראיית העולם האריסטוטלית, ומשתמע מהם כי לא ניתן להתאים בין אירוע לבין מיקום מוחלט במרחב, משום שהדבר תלוי במערכת הייחוס בה נמצא הצופה.
למרות שהדבר נובע מחוקיו, הוטרד ניוטון מהיעדרו של מרחב מוחלט פיזיקלי וסירב להשלים עם רעיון זה. על כך ספג ביקורות רבות עליהן יורחב בהמשך. יש הסוברים שמניעים דתיים (אמונתו באל מוחלט) הובילו אותו לטעון לקיום מרחב מוחלט בניגוד למשתמע מחוקיו. ניוטון סבר כי האל מתערב מדי פעם ומחזיר את כוכבי הלכת למסלולם המקורי, על מנת למנוע הפרת הסדר במערכת השמש. למעשה, רק ב-1773 הצליח פייר-סימון לפלס להראות שאין צורך בהתערבותו של האל, משום שהשפעותיהן המצטברות של ההפרעות במסלולי כוכבי הלכת מבטלות זו את זו.
תיאור הניסוי > חלק ראשון

יש למלא דלי במים עד לחציו ולתלותו בחבל הקשור למקום גבוה וקבוע. לאחר מכן יש לסובב את הדלי עם או נגד כיוון השעון פעמים רבות לפיתול החבל. כשהחבל מפותל היטב יש לייצב את הדלי ולהניח לו להסתובב בחזרה, בהשפעת החבל המפותל. בסמוך לרגע השחרור המים לא מסתובבים עם הדלי אלא נשארים יציבים ופניהם שטוחים. אט אט עוברת תנועת הדלי אל המים, והם מתחילים להסתובב עם הדלי.
כך כותב ניוטון בפרינקיפיה מתמטיקה:
פני המים יהיו שטוחים תחילה, כפי שהיו לפני שהדלי החל לנוע, אך הדלי; בכך שיעביר בהדרגה את תנועתו למים, יגרום להם לסוב, ולשקוע לאט לאט במרכז הדלי ולהתרומם בשוליי הדלי, לכדי צורה קעורה (כפי שבדקתי בעצמי), וככל שהתנועה מאיצה, גבוה יותר יעלו המים, עד שלבסוף, כשקצב סיבוב המים מסונכרן עם סיבובו של הדלי, המים נמצאים במנוחה יחסית
לאחר זמן קצר סיבוב הדלי מאט והחבל מתחיל להסתובב לכיוון הנגדי. בשלב זה המים מסתובבים מהר יותר מהדלי, ופני השטח שלהם נותרים קעורים.
תיאור הניסוי > חלק ראשון > שאלות העולות מהניסוי

ניוטון שאל מדוע פני השטח של המים הופכים קעורים? התשובה היא שהקעירות נוצרת בשל סיבוב המים. אולם, מהו סיבוב? בהחלט לא מדובר בסיבוב יחסית לדלי, כפי שמתואר בניסוי: לאחר שהדלי משוחרר ומתחיל להסתובב, המים מסתובבים יחסית לדלי, אך פני השטח שלהם נותרים שטוחים. כאשר החיכוך בין המים לצידי הדלי גורם למים להסתובב יחד עם הדלי, אין שום תנועה סיבובית ביניהם אולם פני השטח של המים קעורים. לאחר שהדלי נעצר, המים ממשיכים להסתובב יחסית לדלי, וגם אז פני השטח שלהם קעורים. כלומר, בוודאות, צורת פני השטח של המים לא נובעת מסיבוב יחסי בין המים לבין הדלי.
תיאור הניסוי > חלק שני

לאחר מכן, ניוטון התקדם לניסוי מחשבתי נוסף: ניסוי הדלי שתואר לעיל בחלל ריק. הוא הציע גרסה שונה במעט. יש לקשור שתי אבנים בחבל וללכת למקום רחוק מכוח המשיכה של כדור הארץ או השמש. ברור שניסוי זה קשה לביצוע מעשי, אך כניסוי מחשבתי יש לו משמעות מעניינת. יש לסובב את החבל ממרכזו עד שיהיה מתוח, כאשר האבנים מושכות לכיוונים מנוגדים. תנועתן של האבנים תהיינה תנועה מעגלית ולכן ימתח החוט עד אשר מתיחותו תהיה גדולה מספיק כדי לאלץ את האבנים לנוע במהירות הזוויתית אשר מוקנית למערכת.
תיאור הניסוי > מסקנות

אם אכן מבצעים את הניסוי בריק, מהי המשמעות של סיבוב המערכת? הרי אין דבר שיחסית אליו ניתן למדוד את הסיבוב. ניוטון הסיק כי חייב להיות דבר שיחסית אליו ניתן למדוד את הסיבוב, והדבר הזה חייב להיות המרחב הריק עצמו. זה היה טיעונו החזק ביותר לטובת חלל מוחלט.
כעת ניוטון חזר לניסוי הדלי המקורי. הוא טען שכאשר מדברים על סיבוב, המשמעות היא סיבוב ביחס למרחב מוחלט. כאשר המים לא מסתובבים ביחס למרחב המוחלט, פני השטח שלהם ישרים. אולם כאשר הם כן מסתובבים ביחס למרחב המוחלט, פני השטח קעורים.
הוא כתב בפרינקיפיה:
מרחב מוחלט, לפי טבעו, בלי יחס לשום דבר חיצוני, נשאר תמיד באותה צורה וללא תנועה
אך כפי שניתן לראות בפיסקה אחרת מהפרינקיפיה, ניוטון עצמו לא היה שבע רצון מכך:
זוהי אכן משימה קשה ביותר לגלות ולהבחין ביעילות בתנועה האמיתית של גופים מסוימים מתוך הרקע, משום שהחלקים של אותו מרחב חסר תנועה שבו התנועות מתרחשות אינם נצפים על ידי החושים בשום דרך
התנגדויות לטיעון הדלי של ניוטון

התפיסה הניוטונית של "מרחב מוחלט", "זמן מוחלט" ו"תנועה מוחלטת" נתקלה בהתנגדות רבה מצד פילוסופים בני זמנו כגון לייבניץ וברקלי. במאה ה-20, לאחר גילוי תורת היחסות הפרטית ותורת היחסות הכללית, ההתנגדויות מצד הפילוסופים השונים אף גבלו בלעג. התפיסה הניוטונית לא הייתה רק מיושנת, אלא גם לקויה מיסודה בהיותה חסרת יסוד אמפירי. התאוריה החדשה של מרחב וזמן אותה פיתח איינשטיין הביאה למעשה לנקודת מבט פילוסופית עמוקה יותר בנוגע למרחב וזמן באופן כללי. מרחב וזמן הם יחסיים מיסודם ולכנות אותם "מוחלטים" היא טעות פילוסופית בסיסית. איינשטיין ניסח זאת היטב, כאשר טען שהיחסות הכללית שללה מהמרחב ומהזמן את אחרון השרידים של אובייקטיביות פיזיקלית
”the last remnant of physical objectivity”.
השאלה העיקרית בנוגע לניסוי היא - האם באמת ניתן להסיק מסקנות מרחיקות לכת מתוך התבוננות בדלי מים? הוגים רבים איתגרו את ניסוי הדלי של ניוטון ואת מסקנותיו. להלן ההתנגדויות הבולטות לטיעון הדלי של ניוטון:
התנגדויות לטיעון הדלי של ניוטון > לייבניץ

גוטפריד וילהלם לייבניץ לא האמין במרחב מוחלט. הוא טען ש"מרחב" רק מספק אמצעים לקודד את היחס בין אובייקט אחד לשני. אין כל הגיון לדעתו בטענה שהיקום מסתובב או נע בחלל. הוא נימק את טיעונו באופן פילוסופי, אך לא הייתה לו תשובה ישירה לניסוי הדלי של ניוטון, כפי שנאלץ לטעון:
I find nothing in the eighth definition of the Mathematical Principles of Nature nor in the scholium belonging to it, that proves, or can prove, the reality of space in itself, However, I grant there is a difference between an absolute true motion of a body, and a mere relative change of its situation with respect to another body. For when the immediate cause of the motion is in the body, that body is truly in motion.
התנגדויות לטיעון הדלי של ניוטון > ברקלי

במשך שנים רבות טיעונו של ניוטון לטובת מרחב מוחלט בקושי אותגר. אדם בולט שפיקפק בכך היה הבישוף ג'ורג' ברקלי. הוא טען שהמים מתקערים לא בגלל שהם מסתובבים יחסית למרחב מוחלט, אלא משום שהם מסתובבים יחסית לכוכבי השבת. טיעונו החזק יותר נגד התפיסה הניוטונית של המושגים המוחלטים מופיע בחיבורים "De motu" (על תנועה) שיצא לאור ב-1721, ו"עקרוני הדעת של האדם" מהשנה 1710, בעל כותרת המשנה "מסכת שבה נבדקות הסיבות העיקריות של הטעויות ושל הקשיים במדעים, יחד עם הטעמים של הספק במציאות אלוהים ושל הכפירה בדת". במבוא לעקרוני הדעת, ברקלי ערער על התפיסה שלרוח יש את היכולת ליצור מושגים מופשטים. בהמשך החיבור קבע ברקלי את הרעיון כי מה שקיים הוא מה שנתפס או תופס. בשל כך, טען שמושגים כגון "מרחב מוחלט" ו"זמן מוחלט" חסרי כל משמעות אמפירית או פונקציונלית, ולכן יש להיפטר מהתאוריה הפיזיקלית של ניוטון. ברקלי טען שאין חלל מוחלט משום שהדבר אינו נתפס בחושים או מוכח על ידי ההגיון של האדם. כל תנועה חייבת להמדד ביחס לדברים מוחשיים:
.No motion can be discerned or measured, except with the help of sensible things the motion of a stone in a sling or of water in a whirled bucket cannot be called truly circular motion... by those who define motion with the help of absolute space
התנגדויות לטיעון הדלי של ניוטון > ניומן

ב-1870 המתמטיקאי הגרמני קרל ניומן (7 מאי 1832 - 27 מרץ 1925) הציע מצב דומה לניסוי הדלי. הצעתו הייתה לדמיין שיש רק כוכב אחד בכל היקום. הוא טען שהכוכב יקבל צורה אליפטית כאשר הוא מסתובב, וצורת כדורית כאשר הוא במנוחה.
התנגדויות לטיעון הדלי של ניוטון > מאך

ארנסט מאך היה הראשון שאתגר ברצינות את הטיעון של ניוטון. הוא דחה את הניסוי של ניומן מאחר שאינו חד-משמעי. אולם, ב-1872 הוא כתב ב-"History and Root of the Principle of the Conservation of Energy":‏
If we think of the Earth at rest and the other celestial bodies revolving around it, there is no flattening of the Earth... at least according to our usual conception of the law of inertia. Now one can solve the difficulty in two ways; either all motion is absolute, or our law of inertia is wrongly expressed. Neumann preferred the first supposition. I, the second. The law of inertia must be so conceived that exactly the same thing results from the second supposition as from the first
מאך התייחס באופן ספציפי לטיעון הדלי של ניוטון:
Newton's experiment with the rotating water bucket teaches us only that the rotation of water relative to the bucket walls does not stir any noticeable centrifugal forces; these are prompted, however, by its rotation relative to the mass of the Earth and the other celestial bodies. Nobody can say how the experiment would turn out, both quantitatively and qualitatively, if the bucket walls became increasingly thicker and more massive - - eventually several miles thick.
מאך טען שניוטון נפטר מהתנועה היחסית בקלות יתר. לא סיבוב המים יחסית לדלי צריכים לעניין אותנו, אלא סיבוב המים יחסית לכל החומר ביקום. אם לא היה קיים בכלל חומר, וכל מה שהיה ביקום הוא הדלי והמים, הרי שפני השטח של המים לעולם לא יכלו להתקער. הוא התנגד לניסוי המחשבה השני של ניוטון עם האבנים הקשורות בריק. אם הניסוי היה מבוצע ביקום חסר חומר, המסקנה שניתן להסיק ממחשבתו של מאך היא שלא ניתן היה לומר אם המערכת של האבנים אכן מסתובבת: החבל לעולם לא היה נמתח מאחר שסיבוב ביקום ריק הוא חסר משמעות. מאחר שהניסוי לא ניתן לביצוע, לא ניתן לקבוע אם ניוטון או מאך צדקו.
לפי עקרון מאך, התכונות האינרציאליות של גוף כלשהו ביקום מושפעות מהאינטראקציה שלו עם המסות האחרות ביקום. לעומתו ניוטון הניח כי קיימת תאוצה מוחלטת. כלומר, על פי עקרון מאך התאוצה היא גודל יחסי, והיא נקבעת יחסית לכוכבי שבת, בסתירה לקביעה שהייתה מקובלת על פי המכניקה הניוטונית כפי שניסח אותה אייזק ניוטון בעצמו. אין עד היום תשובה חותכת, ניסויית או תאורטית, אם מאך צדק בטענתו.
התנגדויות לטיעון הדלי של ניוטון > איינשטיין

לאחר שאלברט איינשטיין הציג את תאוריית היחסות הפרטית ביוני 1905, הרעיון של חלל מוחלט כבר לא היה עמיד[דרושה הבהרה]. התאוריה של איינשטיין עסקה רק במהירות תנועה מתמדת, כך שהיא לא הייתה ישימה על האצה, והדלי של ניוטון הכיל תנועה מעגלית והאצה.
אולם, לגבי הניסוי המחשבתי השני אודות האבנים הקשורות ביקום ללא שום חומר אחר, נראה שתיאורית היחסות הפרטית תומכת בניוטון ולא במאך. כלומר, החבל ימתח ככל שהמערכת מסתובבת. אך כיצד יכול הסיבוב להצביע על חלל מוחלט? תיאורית היחסות הפרטית שומרת על קביעות של חלל-זמן. למרות שמהירות, מרחקים ופרקי זמן הם יחסיים לפי התאוריה, ההנחה של התאוריה היא כי יש חלל-זמן מוחלט. ביחסות הפרטית, צופים שנעים באותה המהירות ביחס אחד לשני, לא יסכימו על מהירות הדלי שנע בחלל, ולא יסכימו לגבי הזמן שעבר במשך ניסוי הדלי. אולם, הם כולם יסכימו בנוגע לשאלה האם הדלי האיץ או לא.
בהמשך, איינשטיין החל לעבוד על תורת היחסות הכללית, אשר שילבה האצה ומשיכה. התאוריה פורסמה ב-1915, אך עוד לפני כן, הוא טען כי התאוריה תתמוך בראייתו של מאך את ניסוי הדלי של ניוטון. במכתב שהוא כתב למאך ב-1913 הוא טען כי ראייתו של מאך את הדלי של ניוטון הייתה נכונה ונתמכת על ידי היחסות הכללית. איינשטיין אף כלל את "עקרון מאך" ביחסות הכללית המבוססת על השקילות של משיכה והאצה. ההתנהגות של הדלי המסתובב של ניוטון, כפי שמאך טען, נקבעת על ידי כוחות המשיכה של כל החומר ביקום. איינשטיין הבין שעדיין ישנה בעיה. היחסות הכללית לא טוענת שניסוי האבנים של ניוטון בחלל ריק מסכים עם טענת מאך, אלא דווקא מצדדת בניוטון – החבל יימתח ככל שהמערכת מסתובבת. זה קורה משום שביקום ללא חומר, אין משיכה. לפיכך, היחסות הכללית מצטמצמת ליחסות הפרטית וכל הצופים מסכימים שמערכת האבנים מסתובבת (כלומר מאיצה). ניתן לטעון שתיווצר משיכה באמצעות מסת האבנים, אולם זו זניחה ולא תפיק את הכוחות הדרושים לגרום לחבל להמתח.
איינשטיין סיכם את המחלוקת במשפט מפורסם מ-9 בינואר 1916:
If I let all things disappear from the world then, according to Newton, the Galilean inertial space remains, while according to my view, nothing is left
התנגדויות לטיעון הדלי של ניוטון > ביקורות מודרניות

ב-1918 יוזף לאנס (1890 - 1985) והאנס טירינג (1888 - 1976) השיגו פתרונות מקורבים למשוואות של היחסות הכללית בנוגע לגופים מסתובבים. תוצאותיהם הראו שגוף מאסיבי המסתובב, מושך את חלל-זמן סביבו. כיום התופעה מכונה 'frame dragging' או 'Lense-Thirring effect'. ב-1966 דיטר בריל (Dieter Brill) וג'פרי כהן (Jeffrey Cohen) הראו כי frame dragging אמור לקרות בחלל ריק. ב-1985 התקדמות נוספת של ה. פיסטר (H. Pfister) ו-ק. בראון (K. Braun) הראתה כי כוחות צנטריפוגליים מספיקים יגרמו למים לקבל צורה קעורה כאשר הם בתוך דלי שאינו מסתובב יחסית לכוכבים. כזכור, זו בדיוק הסימטריה שמאך חיפש.
Frame dragging הוכח לאחרונה בניסויים. למשל, שימוש בכדור הארץ כגוף מאסיבי מסתובב והצבת לוויין במסלול עם גירוסקופ שגרם ללוויין לשמור על כיוון קבוע. למרות שלארץ יש רק מסגרת קטנה יחסית, ניתן היה לזהות את אפקט הגרירה.