stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איאד סוואלחה
קורות חייו

איאד סוואלחה נולד בכפר ראעי דרומית-מערבית לג'נין. החל את פעילותו באינתיפאדה הראשונה בחוליית 'הפנתר השחור' השייכת לתנועת הפת"ח. נעצר בשנת 1992 וריצה עונש מאסר בישראל בגין רצח חשודים בשיתוף פעולה ובמהלך שהותו בכלא התקרב לאסלאם והפך לדתי קיצוני. בשנת 1998 השתחרר מהכלא הישראלי במסגרת הסכמי אוסלו.
סמוך לתחילת האינתיפאדה השנייה הצטרף סוואלחה לשורות ארגון הג'יהאד האיסלמי. במסגרת חברותו בארגון סייע לפעילי ג'יהאד בכירים, לרבות איאד חרדאן שנהרג בפיצוץ תא טלפון בג'נין באפריל 2001, וכן לתאבת מרדאווי שנעצר על ידי צה"ל במהלך מבצע חומת מגן. לאחר הפסקת פעילות של שנתיים חידש את פעילותו. בתחילה היה סוואלחה סייען לוגיסטי של פעילים צבאיים בשומרון, בעיקר באזור ג'נין וטול כרם, ועד מהרה הפך ליוזם ומכוון פעילות טרור צבאית, קישור בין תשתיות תנזים והג'יהאד האיסלמי בשומרון ומעורב בייצור מטענים, מכוניות תופת, גיוס פעילים, שילוח מפגעים והעברת הנחיות לפעילות.
בחצי שנה התקדם והיה לראש התשתית הצבאית של הג'יהאד בג'נין ובשכם, לאחר מות מפקד הזרוע הצבאית של הג'יאהד האסלאמי מחמוד טואלבה "נורסי" ומעצרם של סגניו עלי ספורי ותאבת מרדאווי, התארגנות שהוגדרה על ידי שירות הביטחון הכללי כאחת המסוכנות ביותר בגדה.
פיגועיו הבולטים

25 במאי 2001 - סייע בהכנת מכונית התופת שהתפוצצה בסמוך לאוטובוס אגד קו 841 בתחנה המרכזית בחדרה. בפיגוע התופת נפצעו 63 בני אדם. בין הנפגעים הייתה תינוקת בת 8 חודשים.
20 ביוני 2001 - סייע בארגון פיגוע המטען שהתפוצץ בפח אשפה בחדרה. המטען הורכב מפצצת מרגמה ומחומר זרחני שהוצמד אליה. בנס לא היו נפגעים.
9 בספטמבר - היה מעורב בפיגוע מכונית התופת בצומת בית ליד. 11 בני אדם נפצעו כתוצאה מהפיצוץ.
3 באוקטובר 2001 - היה מעורב באופן ישיר בפיגוע בגשר טייבה בו נפצעו שני ישראלים. המחבל המתאבד היה סייען של גורמי הביטחון שגויס על ידי סוואלחה כדי לפגוע במפעיליו.
5 ביוני 2002 - הכין את מכונית התופת שהתפוצצה בפיגוע בצומת מגידו. מכונית התופת הכילה עשרות ק"ג של חומר נפץ. כתוצאה מהפיצוץ התהפך האוטובוס ונשרף כליל. בפיגוע שבוצע על ידי מחבל מתאבד נרצחו 17 בני אדם ו-43 נפצעו.
5 בספטמבר 2002 - היה אחראי למכונית התופת, שנמצאה בין הקיבוץ רגבים למושבה גבעת עדה, ובה מטען של 350 ק"ג, שיועדה לפוצץ בית מגורים על יושביו.
21 באוקטובר 2002 - שילח את ג'יפ התופת שהתפוצץ בסמוך לאוטובוס אגד קו 841 בצומת כרכור. מכונית התופת הכילה כ־100 ק"ג חומר נפץ. בפיגוע הקטלני שבוצע על ידי שני מחבלים מתאבדים נרצחו 14 בני אדם וכ-60 נפצעו.
להערכת גורמי ביטחון, סוואלחה היה אחראי להחדרת ג'יפ התופת שנתפס בוואדי עארה ועליו מאות ק"ג חומר נפץ. הג'יפ יועד, ככל הנראה, לביצוע "מגה פיגוע" באחת מערי החוף בישראל.
מותו

ב-9 בנובמבר 2002 כוח של סיירת גולני בפיקוד סא"ל רון וייזל, מפקד גדס"ר גולני, ומפקד הסיירת, רפי מילוא, בשיתוף עם כוח של יחידת אגוז, צרו לפנות בוקר על ביתו של סוואלחה, בעקבות מידע מודיעיני שהגיע למערכת הביטחון. סוואלחה אותר בתוך סליק שנבנה בקיר כפול במטבח של אחד הבתים בקסבה של ג'נין. אשתו של סוואלחה הסגירה עצמה לידי כוחות הביטחון, אולם סוואלחה החל להשליך רימוני יד ולירות לעבר הכוחות. בשלב זה פרצו הכוחות אל תוך הבית בהוראת מפקד הפעולה, מפקד חטיבת גולני אל"ם משה (צ'יקו) תמיר, ובמהלך חילופי האש נהרג סוואלחה.
הערות שוליים

↑  גל פרל פינקל, התא"ל שדחק את הרמטכ"ל לפינה, באתר זמן ישראל, 11 במאי 2020.
↑  ארנון רגולר ועמוס הראל, סוואלחה ואשתו הסתתרו מאחורי דלת מסתובבת בקיר, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2002, "פיקד עליו סגן-אלוף רון, מפקד יחידות הסיור של גולני. לשטח הגיעו גם מפקד אוגדת שומרון, תת-אלוף יצחק גרשון ומח"ט גולני, אלוף-משנה משה תמיר. מי שסרקו את הדירות בפועל היו חיילי סיירת גולני".
↑  ארנון רגולר ועמוס הראל, סוואלחה ואשתו הסתתרו מאחורי דלת מסתובבת בקיר, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2002, "הוא השליך שני רימוני יד מאולתרים מתוך המסתור ופתח באש מאקדח שהיה ברשותו. מהאש נפצעו קל קצין ושני חיילים: אחד ספג רסיס בחזהו; שניהם נפגעו בגפיים. שניים מן הפצועים פונו לבית החולים 'העמק' בעפולה. מפקד צוות בסיירת ומפקד הסיירת, רב-סרן רפי, פיקדו על הכוח שנקלע לחילופי האש עם סוואלחה. מפקד הצוות השליך פנימה רימון יד, שממנו כנראה חוסל המבוקש הבכיר".
גברעם הגלילי

| --- | --- |

 לידה:  1962 (בן 63 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1980–2011 (כ־31 שנים) 2020
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלחה"ן גולני  מפקד פלס"ר 7  מפקד גדוד בבה"ד 1  ראש ענף בטיחות בזרוע היבשה  ראש מחלקת הבטיחות וביקורת האיכות (מבק"א)
 פעולות ומבצעים
   מבצע שלום הגליל    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה   האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה     מבצע צוק איתן
 
גברעם הגלילי (נולד ב-1961) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף. שימש כראש מחלקת הבטיחות וביקורת האיכות (מבק"א), והוא הראשון המכהן בתפקיד קצין האיכות והבטיחות הראשי בצה"ל החל ממאי 2020.
שירותו הצבאי

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1980 שובץ בחטיבת גולני. בגולני הגלילי עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. שימש במספר תפקידי פיקוד בחטיבה. בהמשך שימש מפקד פלוגה בגדוד 51, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן שימש כמפקד פלחה"ן גולני, מפקד פלס"ר 7 במתכונתה החדשה וכמפקד פלוגה בבה"ד 1. בהמשך שימש כמפקד גדוד בבה"ד 1. במהלך שירותו נפצע באימון באופן שלא אפשר לו לשוב להיות לוחם. לאחר מכן שירת כראש ענף בטיחות בזרוע היבשה וכראש מחלקת הבטיחות וביקורת האיכות (מבק"א) בדרגת אל"ם. בתפקידו כראש מבק"א הנהיג כי הוא וקציני יחידתו יבקרו בבסיסים וביחידות לוחמות, בשגרה ואף במלחמה. בשנת 2011 הוחלף בתפקידו על ידי אל"ם צביקה דן.
לאחר פרישתו מצה"ל עבר לשרת במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים בתפקיד מקביל לזה שביצע בצה"ל והיה אמון על תחום הבטיחות ובקרת האיכות.
בפברואר 2020 הוחלט על שובו לצה"ל, ומינויו לקצין איכות ובטיחות ראשי בדרגת תת-אלוף, והוא שב לשירות פעיל במאי 2020.
בעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. מתגורר בצור יגאל והוא אב לארבעה.
הערות שוליים

↑  גברעם הגלילי (1986-1987), באתר גדוד הסיור של חטיבת גולני.
↑  אל"ם גברעם הגלילי: "כל תאונה היא כישלון אישי שלי", במחנה, 13.01.2010, כפי שהועלה באתר פרש
↑  אמיר בוחבוט, עדיין מחפשים מתכון לבטיחות, באתר nrg‏, 23 בינואר 2006.
↑  דעות, אויב מבית, באתר הארץ, 1 בדצמבר 2007
↑  עשהאל לובוצקי, מן המדבר והלבנון, הוצאת ידיעות ספרים, 2008. לבנון: מבצע "קורי פלדה" - בינת ג'ביל, עמוד 63
↑   דרגת תא"ל הוענקה לקצין האיכות והבטיחות הראשי הנכנס, גברעם הגלילי, באתר צה"ל, 18 במאי 2020.
↑  יואב זיתון, יוזמת הרמטכ"ל הושלמה: הוקם מערך בטיחות חדש בצה"ל, באתר ynet, 10 בפברואר 2020.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טנבריזם

"מות הקדושים של אנדראס הקדוש", חוסה דה ריברה, 1628
עקדת יצחק, קאראווג'ו, 1598
"גבר שר לאור הנר", אדם דה קוסטר(אנ'), 1625–1635
טנבריזם, מאיטלקית: tenebroso (אפל, מעומעם, מוסתר), הוא סגנון ציור המשתמש בקיארוסקורו ניכר במיוחד, תוך יצירת מעברים מהירים בין אור בהיר וצל עמוק. לאפלה מרכיב חשוב בציורים המשתמשים בסגנון זה. הסגנון נפוץ בציורי הבארוק ופותח כדי להוסיף דרמה לציור באמצעות יצירת אפקט של אור זרקור. טנבריזם מעצים את תחושת המסתורין והדרמה בדרך תואמת לזו של תאורת במה.
כמו קיארוסקורו, טנבריזם בדרך כלל משמש את האמן ליצירת אשליה של תלת-ממד, אבל קיארוסקורו
הוא מושג רחב יותר המתאר גם שימוש בניגודי אור וצל עדינים.
המונח מעט מעורפל, וחוקרים מודרניים של תולדות האמנות נוטים להימנע ממנו.
תקופת הבארוק

המצאת הסגנון מיוחסת בדרך כלל לקאראווג'ו, אם כי טכניקה זו שימשה אמנים קודמים כגון אלברכט דירר, טינטורטו ואל גרקו, אשר צייר שלוש גרסאות של קומפוזיציה עם ילד, גבר וקוף המקובצים באפלה סביב להבה יחידה.
ארטמיזיה ג'נטילסקי, אחת הציירות הבולטות של איטליה בתקופת הבארוק וחסידה של קאראווג'ו, עשתה שימוש יוצא דופן בטנבריזם. דוגמה לשימוש כזה הוא הציור "יהודית עורפת את ראשו של הולופרנס". בין אמני הטנבריזם הבולטים ביותר אפשר למנות גם את חוסה דה ריברה.
טנבריזם בדרך כלל מיוחס לאמנים ספרדים מהמאה השבע עשרה. לפעמים הוא מיוחס גם לאמנים אחרים מהמאה השבע עשרה שציירו בסגנון אשר נודע בכינוי "מסורת אור הנר", כגון ז'ורז' דה לה טור, שצייר יצירות רבות אשר הוארו בנר יחיד, חרארד ואן הונטהורסט ורמברנדט. הצייר אדם דה קוסטר(אנ') זכה להכרה כאמן טנבריזם מוביל, אשר הצטיין בסצנות בהן אורו של נר יחיד חסום על ידי חפץ. הציירים הצפוניים השתמשו לעיתים קרובות בטנבריזם כדי ליצור אווירה של שקט ושלווה, ההפך מן הרושם שניסו ליצור הציירים הספרדים.
התקופה הרומנטית

קומפוזיציות דומות צוירו בתקופה הרומנטית בידי ציירים כגון ג'וזף רייט מדרבי, אך רק לעיתים נדירות נעשה שימוש במושג כדי לאפיין את עבודתם.
הערות שוליים

1 2  Lois Fichner-Rathus (בינואר 2011). Foundations of Art and Design: An Enhanced Media Edition. Cengage Learning. p. 74. ISBN 1-111-77145-6. {{cite book}}:  (עזרה)
וורנר מילר

וורנר מילר (באנגלית: Warner Miller‏; 12 באוגוסט 1838 – 21 במרץ 1918) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מהרקימר, ניו יורק. כרפובליקני, הוא התבלט ביותר בכהונתו כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית (1879–1881) וסנאטור ארצות הברית (1881–1887).
מילר, יליד האניבל, ניו יורק, סיים את לימודיו ביוניון קולג' ב-1860. הוא התגייס למלחמת האזרחים האמריקנית כטוראי ברגימנט הפרשים ה-5 של צבא האיחוד של ניו יורק. מאוחר יותר הוסמך כלוטננט ראשון, מילר נלקח בשבי בשנת 1862 ושוחרר על תנאי, ולאחר מכן שוחרר בכבוד.
לאחר שירותו הצבאי, מילר נעשה פעיל בעסקי ייצור הנייר בהרקימר, ניו יורק. המצאתו של מכונות לייצור נייר מעיסת עץ בזול הפכה אותו לעשיר, ולאחר מכן הוא הפך פעיל בעסקים אחרים, כולל מסילות ברזל, ביטוח וכרייה.
מילר כיהן באספה המדינתית של ניו יורק בשנים 1874 ו-1875. ב-1878 הוא נבחר לבית האמריקני, והוא נבחר מחדש ב-1880. לאחר שכיהן קדנציה אחת מלאה ואחת חלקית, הוא התפטר מהבית האמריקני כדי לקבל בחירה לסנאט האמריקני. נבחר עם אלברידג' ג'רי לאפאם להחליף את רוסקו קונקלינג ותומאס פלאט לאחר שקונקלינג ופלאט התפטרו על רקע סכסוך עם הנשיא ג'יימס א. גרפילד, מילר כיהן כהונה חלקית אחת, ביולי 1881 עד מרץ 1887. במהלך שירותו בסנאט, מילר היה יושב ראש ועדת החקלאות של הסנאט.
לאחר שעזב את הסנאט, מילר התמודד פעמיים על מושל ניו יורק. הוא זכה במועמדות הרפובליקנית ב-1888, אך הפסיד בבחירות הכלליות לדייוויד ב. היל המכהן. ב-1894 איבד מילר את המועמדות הרפובליקנית ללוי פ. מורטון, שהמשיך לזכות בבחירות הכלליות. בפנסיה היה מילר תושב הרקימר. הוא מת בעיר ניו יורק ב-21 במרץ 1918, ונקבר בבית הקברות אוק היל בהרקימר.
ביוגרפיה > ראשית חייו

וורנר מילר נולד בהאניבל, ניו יורק, ב-12 באוגוסט 1838, בנם של היירם מילר ומרי אן (וורנר) מילר. הוא למד בבתי הספר הנפוצים של מחוז אוסווגו ואקדמיית שרלוטוויל, ולאחר מכן הפך למורה ללטינית ויוונית במכון הקולגיאלי של פורט אדוארד, ניו יורק. לאחר מכן החל ללמוד ביוניון קולג' בסקנקטדי, ניו יורק. ב-1860 סיים את לימודיו עם תואר AB. מילר שמר על קשר לכל החיים עם יוניון קולג'; בשנת 1886, הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד הוא גם כיהן בחבר הנאמנים, ודיבר תכופות באירועים פומביים של המכללה.
ביוגרפיה > שירות צבאי

באוקטובר 1861, מילר הצטרף לצבא למלחמת האזרחים האמריקנית, והתגייס כטוראי לפלוגה I, רגימנט הפרשים החמישי של ניו יורק. הוא התקדם להיות הרס"ר הגדודי, ואז קיבל את הסמכה שלו כלוטננט ראשון. ב-25 במאי 1862, מילר נפל בשבי במהלך הקרב הראשון על וינצ'סטר. מכיוון שצבא האיחוד לא השתתף בחילופי שבויים, מילר שוחרר על תנאי על ידי צבא הקונפדרציה בסוף החודש. שחרורו על תנאי מנע ממנו לחזור לשירות צבאי, ולכן הוא נאלץ לקבל שחרור מכובד ולחזור לניו יורק. לאחר המלחמה, מילר השתתף בפעילויות ותיקים והיה חבר בצבא הגדול של הרפובליקה.
ביוגרפיה > קריירה עסקית

לאחר שירותו הצבאי, הועסק מילר במפעל נייר בפורט אדוארד, שבמהרה הפך למפקח עליה. הוא עסק במחקר מדעי של ייצור נייר, כולל טיול לבלגיה כדי לצפות בנייר מיוצר מקש. לאחר שחזר לארצות הברית, מילר ארגן חברה לרכישת מספר מפעלי נייר בהרקימר, ניו יורק, שם החל בייצור נייר מעיסת עץ בקנה מידה תעשייתי.
מילר המציא מכונה לייצור נייר עיסת עץ בזול. לאחר קושי ראשוני לשווק את המכונות שלו, יצרניות נייר אחרות החלו להכיר בערכן והחלו לרכוש אותן. מילר התעשר כשההמצאה שלו הפכה לסטנדרט בתעשייה.
בנוסף לעסקי ייצור הנייר שלו, מילר היה מעורב בכמה מפעלים אחרים. אלה כללו כיהן כנשיא חברת בניית תעלת ניקרגואה, מיזם לבניית תעלת חוצה אסתמוס במרכז אמריקה לפני תעלת פנמה. בנוסף כיהן כדירקטור בחברת ערבות תעשייה וכרייה. לאחר מלחמת ארצות הברית–ספרד, מילר היה מחבר מקורי של מיזם בפיליפינים, חברת המטעים הפיליפינים. המיזמים האחרים של מילר כללו כיהן במועצת המנהלים של Traders Fire Insurance Company וכביש הרכבת של סנט לואיס, אמפוריה ודנבר.
ביוגרפיה > קריירה בשירות הציבורי > אספת המדינה

מילר, רפובליקני, היה חבר באספת מדינת ניו יורק בשנים 1874 ו-1875. מילר התעניין בחינוך ציבורי, והציג הצעת חוק לא מוצלחת שהייתה פותרת סכסוך מתמשך בין המפקח על ההוראה הציבורית של המדינה לבין מועצת העוצר של המדינה על ידי חיסול תפקיד העוצר. הוא גם הציג הצעת חוק מוצלחת לחייב ללמד ציור בבתי ספר ציבוריים.
ביוגרפיה > קריירה בשירות הציבורי > בית הנבחרים

בשנת 1878, מילר נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא נבחר מחדש ב-1880 וכיהן בקונגרסים ה-46 וה-47 מ-4 במרץ 1879 עד 26 ביולי 1881. במהלך שירותו בבית הנבחרים, מילר היה חבר בוועדות בנושא חשבונות שקועים, ביטוח, רכבות ותעלות, ודרכים ואמצעים. חבריו דירגו אותו בין חברי הבית היעילים ביותר.
ביוגרפיה > קריירה בשירות הציבורי > הסנאט האמריקאי

בשנת 1881, הסנאטורים הרפובליקנים רוסקו קונקלינג ותומאס פלאט, מנהיגי סיעת "האיתנים" הרפובליקנית, התפטרו ממושביהם במהלך מחלוקת עם הנשיא ג'יימס א. גרפילד, שנתמך על ידי סיעת "בני התערובת", על עמדות חסות בניו יורק. הם הניחו שהם ייבחרו מחדש במהירות על ידי בית המחוקקים של מדינת ניו יורק, מה שיחזק את עמדתם ביחס למחלוקת החסות. במקום זאת, בית המחוקקים בחר בשני סנאטורים חדשים, אלברידג' ג'רי לאפאם במקום קונקלינג, ומילר במקום פלאט.
מילר כיהן מ-27 ביולי 1881 עד 3 במרץ 1887 (הקונגרסים ה-47, ה-48 וה-49). משימות הוועדות שלו כללו חקלאות, מסחר וחינוך ועבודה. הוא כיהן כיו"ר ועדת החקלאות בקונגרסים ה-48 וה-49.
בשנת 1887, מילר הועמד לבחירה מחדש. הרפובליקנים שלטו בבית המחוקקים של המדינה, והבטיחו שהמועמד שלהם ינצח. פלאט היה נחוש לראות את מילר מובס, ותמך בחבר סיעת "האיתנים" לוי פ. מורטון. מועמד שלישי, פרנק היסקוק, לא היה מזוהה עם אף אחת מהסיעות והיה לו מעט תמיכה ראשונית. לאחר ש-17 הצבעות לא הצליחו להביא לבחירת מועמד, ביקש מורטון מתומכיו לתמוך בהיסקוק, ובכך להבטיח שמילר יובס. היסקוק זכה במועמדות והמשיך לזכות במושב בהצבעה של בית המחוקקים המלא.
ביוגרפיה > אחרית חייו

הוא התמודד על תפקיד מושל ניו יורק בבחירות למדינת ניו יורק, 1888, אך הובס על ידי הדמוקרט המכהן דייוויד ב. היל. ב-1894, מילר היה שוב מועמד למשרת המושל, אך פלאט הצליח להשיג את המועמדות הרפובליקנית ללוי פ. מורטון, שניצח בבחירות הכלליות.
כאשר הוקמה חברת International Paper בשנת 1898, מילר מכר את מפעלי הנייר שלו לקונצרן החדש. בפנסיה היה תושב הרקימר. ב-1906 מונה מילר ליושב ראש ועדת המס המיוחדת של המדינה, פאנל של מחוקקים ואזרחים שבדק את חוקי המס של ניו יורק והמליץ על תיקונים לבית המחוקקים של המדינה. הוא מת בניו יורק ב-21 במרץ 1918. מילר נקבר בבית הקברות אוק היל בהרקימר.
משפחתו

ב-1864 נישא מילר לקרוליין צ'רצ'יל. הם היו הורים לארבעה בנים ובת: ראלף, מקס, בר, גאי ואוגוסטה. בר צ'רצ'יל מילר הפך לפסל ידוע.
קווין ספייסי

| --- | --- |

ספייסי, 2013
 לידה:  26 ביולי 1959 (בן 65) ארצות הברית סאות' אורנג', ניו ג'רזי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Kevin Spacey Fowler 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1981
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד  תיכון צ'טסוורת'  מכללת עמק לוס אנג'לס 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (1998)  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר – סדרות דרמה (2014)  פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (1995)  פרס הקולנוע של MTV לנבל הטוב ביותר (1996)  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (1991)  פרס אוליבייה  פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר  פרס טוני  פרס האקדמיה הבריטית לטלוויזיה לתוכנית הבין-לאומית הטובה ביותר  אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  פרס מיוחד של אגודת התאטרון של לונדון 
 https://kevinspacey.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קווין ספייסי פאולר (באנגלית: Kevin Spacey Fowler; נולד ב-26 ביולי 1959) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי, זוכה שני פרסי אוסקר, פרס גלובוס הזהב ושני פרסי גילדת שחקני המסך, הידוע ביכולתו לגלם מנעד רחב של דמויות מורכבות.
ביוגרפיה

ספייסי נולד בסאות' אורנג', ניו ג'רזי שבארצות הברית למשפחה נוצרית. הוריו הם קתלין אן (לבית קנוטסון), מזכירה, ותומאס ג'פרי פוולר כתב טכני ויועץ נתונים. לו אח ואחות. משפחתו עברה ללוס אנג'לס שבקליפורניה בשנת 1963, כשהיה בן 4. ב-2017 אחיו הגדול רנדל פוולר (ממנו ספייסי מנוכר) טען כי אביהם, אותו תיאר כגזען "תומך נאציזם", היה מתעלל בהם פיזית ומינית, וכי ספייסי נסגר רגשית והפך "ערמומי וחכם מאוד" כדי להימנע מהצלפות.
בעידודו של חברו לכיתה ואל קילמר (לימים כוכב קולנוע בעצמו) עבר ספייסי לניו יורק ונרשם לבית הספר לדרמה "ג'וליארד" בשנת 1979.
ביוגרפיה > קריירה

ספייסי עזב את בית ספר לדרמה "ג'וליארד" לאחר שנתיים ויצר את הופעת הבכורה שלו בברודוויי בשנת 1982 במחזה של הנריק איבסן "רוחות". בשנת 1986 הוא הופיע שוב בברודוויי בהצגתו של יוג'ין או'ניל, "Long Day’s Journey Into Night". עבודת הבמה של ספייסי איפשרה לו לעבוד בקרבת שחקנים מומחים ומוכרים כגון ליב אולמן וג'ק למון, שלימים יהיה כדמות אב בשביל ספייסי.
בשנות ה-80 המאוחרות גילם תפקידי קולנוע קטנים. ב-1991 זכה בפרס הטוני על תפקידו במחזה "אבודים ביונקרס". פריצת דרכו באה בשנת 1992 כאשר זכה לשבחים על תפקידו בסרט "גלנגרי גלן רוס", המבוסס על מחזהו של דייוויד מאמט. ספייסי זכה לתשומת לב נוספת מאוחר יותר ב-1995 כששיחק נבל מתוסבך: בסרט המתח המצליח "שבעה חטאים" שם שיחק רוצח סדרתי. הסרט "החשוד המיידי" בו שיחק פושע חלקלק, זיכה אותו בקבלת פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. שנתיים מאוחר יותר, ספייסי שיחק בצד השני של החוק, בתפקיד חוקר משטרה, בסרט "סודות אל איי".
ספייסי זכה בפרס אוסקר שני על משחקו בסרט "אמריקן ביוטי" ב-1999, בו גילם את דמותו של אב מתוסבך הנמצא במשבר אמצע החיים. באותה שנה גם קיבל כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. שנה מאוחר יותר הוא שיחק מורה בסרט "תעביר את זה הלאה". הוא זכה לשבחים על משחקו בסרט "קיי-פקס" ב-2001, בו הוא משחק גבר בבית חולים לחולי נפש, הטוען שהוא חייזר. בשנת 2003 שיחק בסרט "החיים של דייוויד גייל" לצד קייט וינסלט בתור פרופסור לפילוסופיה שמקדיש את חייו לביטול עונש מוות אך נידון לעונש מוות בעצמו. משנת 2003 מכהן כמנהל האמנותי של תיאטרון אולד ויק בלונדון. בשנת 2004 ביים ושיחק בסרט "מעבר לים". בשנת 2008 הופיע בסרט "21", שבו גילם את מיקי רוזה, מנהיג החבורה שסביבה סובב הסרט.
בשנת 2010 הקים את "Kevin Spacey Foundation", קרן התומכת בקידום שחקנים, במאים, תסריטאים ומפיקים צעירים.
בשנת 2011 שיחק בסרט "איך להיפטר מהבוס" לצד ג'ניפר אניסטון וג'ייסון בייטמן, והוא השתתף גם בסרט ההמשך "איך להיפטר מהבוס 2" ב-2014.
בין שנת 2013 לשנת 2017 הופיע בתפקיד הראשי בסדרה "בית הקלפים" מבית היוצר של נטפליקס. ספייסי זכה בפרס גלובוס הזהב ופעמיים בפרס גילדת שחקני המסך על תפקידו בסדרה.
הוא דיבב במשחק הווידאו "Call of Duty: Advanced Warfare", שיצא ב-2014, את ג'ונתן איירונס, בעל חברה לייצור נשק וטכנולוגיות עילית, המבקש ליצור איום על כוחה של ארצות הברית באמצעות צבא פרטי הנשלט על ידיו.
בשנת 2016 שיחק בסרט הקומי "מר תשע נשמות" לצידם של ג'ניפר גארנר, רובי אמל וכריסטופר ווקן.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הפשע המוזיקלי "בייבי דרייבר" בבימויו של אדגר רייט.
חיים אישיים

ספייסי מתגורר בלונדון שבבריטניה, ומחזיק בתים גם בניו יורק ולוס אנג'לס.
ב-30 באוקטובר 2017 ספייסי יצא מהארון כהומוסקסואל.
חיים אישיים > האשמה בתקיפה המינית

באוקטובר 2017 השחקן אנתוני ראפ האשים את ספייסי כי בשנת 1986 ניסה לפתות אותו כשהיה קטין בן 14. בתגובתו, טען ספייסי שאינו זוכר את המקרה אך התנצל על האירוע ויצא מהארון כהומוסקסואל. תזמון יציאתו מהארון עורר ביקורת, בטענה שספייסי מנסה להסיט את תשומת הלב מהטענות על התקיפה המינית לגילוי זהותו המינית. מספר ימים לאחר מכן נוספו לטענותיו של ראפ האשמות מצד גברים נוספים בתעשיית הבידור האמריקאית בגין הטרדות מצדו של ספייסי. בתגובה לדברים ספייסי הודיע שהוא לוקח פסק זמן ממשחק כדי לעבור טיפול.
לאחר התגברות גל ההאשמות נגד ספייסי (אשר התווסף להאשמות דומות שפורסמו באותה תקופה נגד הארווי ויינסטין ובכירים נוספים בהוליווד), הודיעה חברת נטפליקס כי היא מסיימת את התקשרותה עמו ועוצרת את הפקת העונה השישית של סדרת הטלוויזיה "בית הקלפים" בה כיכב ספייסי בתפקיד ראשי. סרט תיעודי שהיה בשלבי פוסט-הפקה נגנז. גם מפיקי הסרט "כל הכסף שבעולם" בבימויו של רידלי סקוט, הודיעו כחודש לפני הפצתו כי כל הסצנות בהשתתפותו של ספייסי יצולמו מחדש עם כריסטופר פלאמר במקומו.
ב-24 בדצמבר 2018 פורסם שספייסי יועמד לדין. באותו ערב, פרסם ספייסי סרטון, בו הוא משחק את דמותו בסדרת "בית הקלפים" ורומז על רצונו לשוב למסכים ולנקות את שמו. ב-7 בינואר 2019 הוגש כתב אישום נגד ספייסי בגין תקיפה מינית של אנתוני ראפ. ביולי 2019 נסגר התיק לאחר שהמתלונן סירב להעיד.
ב-22 בנובמבר 2021 בית המשפט בלוס אנג'לס חייב את קווין ספייסי בתשלום של כשלושים מיליון דולר פיצויים עבור ההפקה של הסדרה בית הקלפים, בגין הנזקים שנגרמו לה לאחר שנאלצה לפטר את השחקן, לעכב את עלייתה של העונה השישית ולכתוב אותה מחדש, במטרה להשמיט את דמותו הראשית מהעלילה.
ב-26 ביולי 2023 בית המשפט בלונדון קבע כי ספייסי לא אשם בתשעה סעיפי אישום של תקיפה מינית נגד ארבעה גברים שונים.
פילמוגרפיה

סוכן סמוי (1988) - בתפקיד: מל פרופיט
הרצח של מרי פייגן (1988) - סרט טלוויזיה
לא ראיתי לא שמעתי (1989) - בתפקיד: הרוצח השכיר קירגו.
אבא (1989)
הפרקליט (1991) - בתפקיד: עורך הדין קלאנס דארו.
משחק למבוגרים בלבד (1992) - בתפקיד: אדי אוטיס.
גלנגרי גלן רוס (1992) - בתפקיד: ג'ון ויליאמסון.
המפיק (1994) - בתפקיד: באדי אקרמן.
המנצח לוקח הכל (1994) - בתפקיד: הארי קינגסלי.
החשוד המיידי (1995) - בתפקיד: ורבל קינט.
שבעה חטאים (1995) - בתפקיד: ג'ון דו.
התפרצות (1995) - בתפקיד: קייסי שולר.
עת להרוג (1996) - בתפקיד: התובע המחוזי רופוס באקלי.
תנין לבן (1996) - בתפקיד: ללא קרדיט.
חצות בגן הטוב והרע (1997) - בתפקיד: ג'ים ויליאמס.
סודות אל איי (1997) - בתפקיד: השוטר ג'ק וינסנס.
באג לייף (1998) - בתפקיד: דיבוב קולו של מנהיג החגבים הרע הופר.
המתווך (1998) - בתפקיד: כריס סאביין.
הרלי ברלי (1998) - בתפקיד: מיקי.
אמריקן ביוטי (1999) - בתפקיד: לסטר ברנהאם.
פושע הגון (2000) - בתפקיד: מייקל לינץ'.
תעביר את זה הלאה (2000) - בתפקיד: יוג'ין סימונט.
קיי-פקס (2001) - בתפקיד: "פרוט" / רוברט פרוטר.
החיים של דייוויד גייל (2003) - בתפקיד: דייוויד גייל.
נקודת מבט (2003) - בתפקיד: אלברט טי. פיצג'רלד.
מעבר לים (2004) - בתפקיד: בובי דארין.
אדיסון (2005) - בתפקיד: וולאס.
סופרמן חוזר (2006) - בתפקיד: לקס לות'ר.
פרד קלאוס (2007) - בתפקיד: קלייד.
21 (2008) - בתפקיד: מיקי רוזה.
ספירה חוזרת (2008), סרט טלוויזיה) - בתפקיד: רון קליין.
שרינק (2009) - בתפקיד: הנרי.
ירח (2009) - בתפקיד: קולו של גרטי.
גברים שבוהים בעיזים (2009) - בתפקיד: לארי הופר.
העסקן (2010) - בתפקיד: ג'ק אבראמוף.
התמוטטות (2011) - בתפקיד: סם רוג'רס.
איך להיפטר מהבוס (2011) -בתפקיד: דייוויד הרקין.
בית הקלפים (2013–2017) - בתפקיד: פרנסיס " פרנק" ג'יי. אנדרווד.
איך להיפטר מהבוס 2 (2014) - בתפקיד: דייוויד הרקין.
מר תשע נשמות (2016) - בתפקיד: טום בראנד.
בייבי דרייבר (2017) - בתפקיד: דוק.
המורד בשדה השיפון (2017) - בתפקיד: וויט בארנט.
מועדון הכסף (2018) - בתפקיד: רון לוין.
Peter Five Eight‏ (2023) - בתפקיד: פיטר.
The Man Who Drew God‏ (TBA)
Gore‏ (TBA) - בתפקיד: גור וידאל.
פילמוגרפיה > כמפיק

המצוד אחר יצור הפרא (2006)
מצוד (2017) - סדרת טלוויזיה
הערות שוליים

↑  Oppenheim, Maya (31 באוקטובר 2017). "Kevin Spacey's brother claims 'Nazi' father sexually abused him". The Independent. London. נבדק ב-31 באוקטובר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  קווין ספייסי ינהל את תיאטרון האולד ויק בלונדון, באתר ynet, 4 בפברואר 2003
1 2 3  השחקן אנתוני ראפ: קווין ספייסי ניסה לנצל אותי מינית כשהייתי בן 14, באתר וואלה, 30 באוקטובר 2017
1 2 3  ynet, קווין ספייסי יצא מהארון והתייחס להאשמה על תקיפה מינית, באתר ynet, 30 באוקטובר 2017
↑   נירית אנדרמן, גברים נוספים מאשימים את קווין ספייסי בהטרדה ותקיפה מינית, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2017
↑  נירית אנדרמן, קווין ספייסי הודיע כי הוא לוקח פסק זמן ממשחק כדי לעבור טיפול, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2017
↑  מרק בראון, Kevin Spacey cut out of film and replaced by Christopher Plummer עיתון הGuardian, מתאריך 9 בנובמבר 2017
↑  "אי אפשר להפריד בינינו": סרטון הקאמבק הביזארי של קווין ספייסי, באתר וואלה, 24 בדצמבר 2018
↑  בוטל אישום התקיפה המינית נגד קווין ספייסי, באתר ynet, 18 ביולי 2019
↑  עמי פרידמן, 30 מיליון דולר: קווין ספייסי ישלם פיצויים להפקת "בית הקלפים", באתר ישראל היום, 23 בנובמבר 2021
↑  בית המשפט בבריטניה קבע: קווין ספייסי זוכה מההאשמות בגין תקיפה מינית, באתר ynet, 26 ביולי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007451096305171  PLWABN: 9810565678205606  BIBSYS: 98060430  BNC: 000861837  BNE: XX1117549  BnF: cb14010090q (data)  CANTIC: a10283808  CiNii: DA13449893  GND: 124738931  ISNI: 0000 0001 2136 7221  LCCN: no93007294  LNB: 000278908  MusicBrainz: 1f7134d9-2c91-4ccd-8ada-ae7b32f896e6  NDL: 00814053  NKC: jx20050512009  NLA: 35437037  NLK: KAC2019G0139  NTA: 169318257  RERO: 02-A009230733  SNAC: w6h41z0t  SUDOC: 059558792  Trove: 952532  VIAF: 64203431   WorldCat (עם VIAF): 64203431
קו 841

קו 841 של אגד
קו 841 היה קו אוטובוס בין-עירוני מאסף שנסע בין תל אביב לקריית שמונה אשר הופעל על ידי אגד. הקו הופעל במשך יותר מ-60 שנה מראשית שנות החמישים עד לביטולו באפריל 2014 כחלק מייעול רשת קווי האוטובוס מהמרכז לצפון. הקו זכה למעמד מיתולוגי. בשל מסלולו הארוך בו עבר דרך מספר רב של יישובים וערים.
מסלול הקו

הקו התחיל את מסלולו בתחנה המרכזית בתל אביב. משם המשיך דרך כביש 4 לחדרה, דרך ציר ז'בוטינסקי העובר ברמת גן, בני ברק ופתח תקווה, הוד השרון וצומת רעננה. מחדרה הוא יצא אל כביש ואדי עארה, עד לעפולה. כאשר בתחנה המרכזית של עפולה. האוטובוס היה עוצר להפסקת התרעננות של כ-15 דקות. משם האוטובוס המשיך בכביש 65, ובצומת גולני הוא פנה ימינה אל כביש 77 לכיוון טבריה. אחרי עצירה בתחנה המרכזית של טבריה, המשיך הקו לקריית שמונה דרך כביש 90 העובר בבקעת גינוסר, ראש פינה וחצור הגלילית.
הקו היה קו מאסף כאשר מהוד השרון ועד לקריית שמונה, כל תחנותיו היו לאיסוף והורדה. ובמקטעים אשר לא עברו בתוך שטחים עירוניים, הוא לא היה מדלג על תחנות. הנסיעה בקו מתל אביב לקריית שמונה, נמשכה כ-4 שעות.