stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרס טדי

| --- | --- |

 תיאור:  פרס לסרטי קולנוע להט"ב
 מיקום הטקס:  ברלין 
 מדינה:  גרמניה
 הגוף המעניק:  TEDDY e.V.
 תקופת הפרס:  1987 – הווה
 נקרא על שם:  דוב צעצוע 
 www.teddyaward.tv
 
פרס טדי (באנגלית: Teddy Award) הוא פרס בינלאומי המוענק מדי שנה לסרטי קולנוע בעלי תמה להט"בית. הפרס מוענק על ידי חבר שופטים עצמאי כפרס רשמי של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, וחבר השופטים מורכב ממארגנים של פסטיבלי קולנוע להט"ב מרחבי העולם. הפרס, בסך 3,000 אירו, מוענק לסרט הטוב ביותר, הסרט התיעודי הטוב ביותר, והסרט הקצר הטוב ביותר. קטגוריות נוספות הן פרס בחירת השופטים, פרס קוראי המגזין הגרמני "Siegessäule", ופרס מיוחד המוענק לאישיות בולטת.
היסטוריה

בשנת 1987 הקימו הקולנוענים הגרמנים וילנד שפק (Wieland Speck) ומנפרד זלצגבר (Manfred Salzgeber) חבר שופטים בשם "התאחדות הפסטיבל הבינלאומי לסרטים הומו-לסביים" (IGLFFA) במטרה ליצור פרס שיוענק לסרטי קולנוע להט"ביים. הפרס הראשון ניתן לפדרו אלמודובר על סרטו חוק התשוקה.
בשנת 1990 נערך לראשונה פסטיבל משמעותי בגודלו, והוא התקיים בברלין בהשתתפות 400 איש. שנתיים לאחר מכן הפך הפסטיבל לחלק רשמי מפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, ובשנת 1997 הוקם המוסד ללא כוונת רווח "TEDDY e.V." אשר מגיש מדי שנה את הפרס.
פסק דין ירדור

פסק דין ירדור, או בשמו המלא, ע"ב 1/65 יעקב ירדור ואחרים נ' יו"ר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת השישית, משנת 1965, עוסק בשאלת סמכותה של ועדת הבחירות המרכזית לפסול רשימה מלהתמודד בבחירות לכנסת, וקובע את זכותה של הדמוקרטיה להתגונן מפני מי שמעוניין לפגוע בעצם קיומה של המדינה. פסק דין מגדיר את האיזון בין הזכות להיבחר לבין הרצון לשמור על ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.
ראשית הפרשה בכך שוועדת הבחירות המרכזית סירבה לאשר את "רשימת הסוציאליסטים", שהגישה את מועמדותה לכנסת השישית. הסירוב נומק בטענה שמדובר בהתאגדות בלתי-חוקית, הואיל ויוזמיה שוללים את שלמות מדינת ישראל ואת עצם קיומה. יו"ר הוועדה, השופט משה לנדוי, הודיע על כך לרשימה. הוא ביסס טענה זו על כך שחמישה מתוך עשרת מועמדי הרשימה היו חברים בארגון "אל ארד", אשר ניסה לפני כן להירשם לפי חוק האגודות העות'מאני ובקשתו זו נדחתה על ידי הממונה על מחוז חיפה ומאוחר יותר גם על ידי בית המשפט העליון, ואשר הוכרז על ידי שר הביטחון כארגון בלתי-חוקי על סמך תקנות ההגנה (שעת חירום).
לפני הפנייה להתארגן בתור אגודה הייתה פנייה לרשם החברות לרשום חברה בשם "אל-ארד בע"מ" ורשם החברות סירב לרשמה, אך בית המשפט העליון חייב אותה לרשמה. אחד מחברי הוועדה אף טען כי התנועה קבלה עצה מרדיו קהיר לרכוש חסינות פרלמנטרית כדי שלא יוכלו לרדוף אותה.
יעקב ירדור, לוחם לח"י לשעבר ומשפטן, ערער בשם רשימת הסוציאליסטים בפני בית המשפט העליון על החלטת ועדת הבחירות המרכזית. טענתו המרכזית הייתה שאין לוועדה סמכות חוקית לפסול את הרשימה אלא מסיבות טכניות, ולפיכך עצם פסילתם היא מעשה לא-חוקי. לעומת זאת, טען משה בן זאב, היועץ המשפטי לממשלה, שייצג את ועדת הבחירות המרכזית, שרשימה זו שמה לעצמה למטרה לחתור תחת עצם קיומה של מדינת ישראל, ומשום כך יש למדינה מלוא הזכות לפסול אותה מלהתמודד בבחירות. בית המשפט העליון דחה את הערעור ברוב של שניים מול אחד: הנשיא שמעון אגרנט והשופט יואל זוסמן תמכו בדעתו של השופט לנדוי כיו"ר ועדת הבחירות ובהחלטת הוועדה לפסול את הרשימה, ופסקו שלוועדת הבחירות המרכזית ישנה הסמכות לפסול רשימות אף בהיעדר חקיקה מפורשת בנושא במקרה קיצוני של שלילת עצם קיומה של המדינה, בעוד השופט חיים כהן קיבל את הערעור בדעת מיעוט וטען ש"אין שוללים זכות, ולו מן הפושע המסוכן ביותר, אלא בהתאם לחוק".
בשנת 1984 פסק בית המשפט העליון, ובראשו הנשיא מאיר שמגר, בפס"ד ניימן הראשון (ע"ב 2/84) שהלכת ירדור אינה חלה על רשימות השוללות את אופייה הדמוקרטי של המדינה (בהתייחס לרשימת כ"ך) ושאין להרחיבה. בית המשפט קרא לכנסת לקבוע בחוק אילו רשימות ניתן לפסול. בעקבות זאת, חוקק סעיף 7א לחוק יסוד: הכנסת, ובשנת 1988 פסק הנשיא שמגר בפס"ד ניימן השני (ע"ב 1/88), בהסכמת חמשת חברי ההרכב, שיש לפרש סעיף זה באופן מצמצם, אך ניתן לפסול על פיו את רשימת כ"ך.
הערות שוליים

↑  בג"ץ 253/64 סברי ג׳ריס נגד הממונה על מחוז חיפה, ניתן ב-11 בנובמבר 1964
קהת שור

| --- | --- |

משמאל קהת שור ומימין אנדרי שפיצר שמנהל משא ומתן עם המשטרה הגרמנית
 לידה:  21 בפברואר 1919 רומניה 
 נרצח:  6 בספטמבר 1972 (בגיל 53) פירסטנפלדברוק, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 ספורט
 ענף ספורט:  ירי ספורטיבי 
 
קהת שור (כ"א באדר א' תרע"ט, 21 בפברואר 1919 – כ"ז באלול תשל"ב, 6 בספטמבר 1972) היה מאמן קליעה ישראלי וחבר משלחת ישראל באולימפיאדת מינכן (1972), מקורבנות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
ביוגרפיה

קהת שור נולד ברומניה לאלקה ומיכאל, החל לעסוק בקליעה כבר בגיל צעיר, הפך למומחה והיה לאלוף רומניה מספר פעמים. אימן את נבחרת רומניה במספר אולימפיאדות. במהלך מלחמת העולם השנייה ערך פשיטות אל תוך ערים רומניות להציל יהודים שהסתתרו שם. בספטמבר 1963 עלה לישראל והשתקע בנווה שרת שבתל אביב ביחד עם אשתו שרה ובתם מיכל. עבד במשרד החינוך ובמקביל הצטרף לקבוצת הקליעה של הפועל תל אביב, ובמהרה מונה למאמן הלאומי שאימן צלפים צעירים ישראלים וכן את משלחת נבחרת ישראל למשחקים האסיאתיים בבנגקוק ולאולימפיאדת מינכן.
ב-5 בספטמבר 1972 פרצו טרוריסטים ערביים, חברי ארגון "ספטמבר השחור", לחדרו בכפר האולימפי, רצחו את משה ויינברג ויוסף רומנו, ולקחו תשעה מחברי משלחת ישראל, ושור בתוכם, כבני ערובה. שור נראה פעם אחת בלבד בזמן שהיה חטוף, לבוש חולצה צהובה, כשידיו כפותות מלפנים, עומד מאחורי אנדרי שפיצר שניהל משא ומתן עם המשטרה הגרמנית. זו הייתה הפעם האחרונה שרוב האנשים ראו אותם בחיים. לבקשת החוטפים הם והחטופים הועברו לנמל תעופה שמשם תוכנן להעלות אותם למטוס ולטוס למדינה ערבית. בנמל התעופה החל ניסיון חילוץ כושל של הצבא הגרמני, שבמהלכו המחבלים רצחו ביריות וברימונים את כל בני הערובה, בהם שור, שהיה במסוק המערבי.
שור, בן 53 במותו, השאיר אחריו אישה ובת. גופתו הוטסה לישראל והוא נקבר לצד עמיצור שפירא, אנדרי שפיצר, אליעזר חלפין ומארק סלבין בבית העלמין קריית שאול שבתל אביב.
ב-2004 בתו, מיכל שחר, הדליקה משואה ביום העצמאות ה-56 למדינת ישראל.
בסרט "מינכן" בבימויו של סטיבן ספילברג, המציג את סיפורם של סוכני "המוסד" הישראליים שחיסלו את המחבלים המעורבים בתכנון טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן שיחק דייוויד פלדמן את דמותו של קהת שור.
הערות שוליים

↑  קהת שור באתר GRAVEZ
↑  דף השחקן באתר IMDb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1266442324  VIAF: 2410166172268490800001   WorldCat (עם VIAF): 2410166172268490800001
צמיתות
היסטוריה של הצמיתות

מוסדות חברתיים הדומים לצמיתות היו מוכרים כבר בתקופה העתיקה. מעמדם של ההלוטים בספרטה העתיקה היה דומה לזה של הצמיתים בימי הביניים, וכך גם מעמדם של האיכרים שעבדו על אדמות רומא העתיקה. איכרים אלו, שכונו קולונאט היו אולי הדגם שבעקבותיו עוצבה הצמיתות. השבטים הגרמאנים שפלשו לשטחי האימפריה הרומית לא שינו בדרך כלל את מתכונת האחוזות הרומיות אלא פשוט החליפו את הרומים כבעליהם.
הצמיתות של ימי הביניים התפתחה רק עם התפוררות האימפריה הקרולינגית במאה העשירית, כאשר אירופה התפוררה לשרשרת ארוכה של אחוזות קטנות יחסית, ללא שליט מרכזי חשוב, ללא סחר וקשרים בין האזורים השונים באירופה. הצמיתות אפשרה לבעלי האדמות לכונן שיטה כלכלית בלתי יעילה, אך מספיקה כדי להזין את עצמם.
התפתחות כלכלה וסחר משוכללים יותר במערב אירופה הובילו להיעלמותה ההדרגתית של הצמיתות. המערכת הבלתי יעילה בה נכפו צמיתים לעבד באי-רצון את אדמות בעל האדמה ושילמו לו בחלק מתנובת האדמה, נדחקה מפני שיטות יעילות יותר המבוססות על כסף, ובמיוחד שכירים לעונה או שכירי יום. מערכות המבוססות על עבודה שכירה במקום על אריסות צמיתים זכו לדחיפה משמעותית בעקבות מגפת הדבר באמצע המאה הארבע עשרה, שהיקף התמותה העצום בעקבותיה הביא להתפרקות מערכות הצמיתות בחלק ממדינות אירופה.
הצמיתות הגיעה למזרח אירופה בשלב מאוחר יותר מאשר במערבה והפכה דומיננטית במאה החמש עשרה, בעקבות המוות השחור שהביא לדלדול ניכר באוכלוסיית מזרח אירופה. בעלי האדמות במזרח אירופה שאפו במצב זה לכפות את האיכרים לאדמתם ובניגוד לכישלון של ניסיונות אלו במערב אירופה המתפתחת, במזרח אירופה שהייתה מפותחת הרבה פחות הצליחו ניסיונות הכבילה. במדינות כמו פרוסיה, אוסטריה, הונגריה פולין-ליטא, ורוסיה כוננו במהלך המאה החמש עשרה והשש עשרה חוקים לעיגון הצמיתות. אחוזות צמיתות אלו כוונו בעיקר לייצוא של תוצרים חקלאיים בסיסיים כמו חיטה או שעורה למערב אירופה. שיטת הצמיתות שרדה במזרח אירופה עד אמצע המאה התשע עשרה. ב-1861 הצאר אלכסנדר השני שחרר את הצמיתים ברוסיה. חלק קטן מהצמיתים סירבו להשתחרר ממעמד הצמיתות, כי מעתה היו צריכים לשלם לבעל האדמות דמי שכירות עבור הקרקע, והם העדיפו להישאר צמיתים הזכאים לעבד נחלה.
ראו גם

חולופ
הערות שוליים

↑  תהליך הפיכת האיכרים לצמיתים ברוסיה החל בימיו של איוואן הרביעי
| עבדות |
| --- | --- | --- |
| עבדות מודרנית | סחר בבני אדם • שימוש צבאי בילדים ובנערים • גיוס חובה • סחר בילדים •  סחר במין • תיירות מין • עבדות מין • חטיפת נשים • עבדות חוב בדרום מזרח אסיה |  |
| היסטוריה | צמיתות • שוק עבדים • תמיכה בעבדות • עבדות בתנ"ך • עבד עברי • ביוון העתיקה • ברומא העתיקה • ספינת עבדים •  עבדות בסין • עבדות ברוסיה • עבדות באימפריה העות'מאנית • סחר העבדים הערבי • עבדות באסלאם • עבדות באפריקה • סחר העבדים האטלנטי • עבדות בברזיל • עבדות בקובה • עבדות בארצות הברית • מדינת קונגו החופשית |  |
| התנגדות לעבדות | התנועה לביטול העבדות • ציר זמן של ביטול העבדות והצמיתות• חוק סחר העבדים 1807 • מרד העבדים בהאיטי • מסילת הרכבת המחתרתית • חוק העבד הנמלט 1850 • מלחמת האזרחים האמריקנית • התיקון ה-13 לחוקת ארצות הברית • ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם |  |
| עבדות בתרבות | אוהל הדוד תום • שורשים • הרפתקאותיו של האקלברי פין • 12 שנים של עבדות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531752505171  BnF: cb119478388 (data)  GND: 4035132-4  HDS: 008967  LCCN: sh85120215  NDL: 00568594  NKC: ph123278  SUDOC: 027436683
צרעה (אתר מקראי)

צָרְעָה היה יישוב בשפלת יהודה. מוזכרת במקרא, ובתקופה הישראלית שכנה בנחלת שבט יהודה ובגבול שבט דן. צרעה ידועה בתור אזור מולדתו של השופט המקראי שמשון. שמה השתמר בשם הכפר הערבי סרעא, שחרב במלחמת העצמאות. קיבוץ צרעה הסמוך נושא את שם האתר המקראי.
תולדות המקום

צרעה נזכרת כבר בכתבי אל-עמארנה מהמאה ה-14 לפנה"ס בתור אחת משתי הערים, יחד עם "איילון" אשר הותקפו על ידי ה"חבירו". שתיהן היו בתחום "ממלכת גזר". באחד המכתבים, פרעה אַמֶנְחֹתֶפּ השלישי מספר כי בני מלכילו מלך גזר, כמעט נהרגו בידי בני עָפירוּ בבואם לאיילון ולצרעה.
ספר יהושע מונה את העיר צרעה בתחום שבט יהודה: "בַּשְּׁפֵלָה: אֶשְׁתָּאוֹל וְצָרְעָה" (ט"ו, ל"ב). ערים אלו הן גם בגבול שבט דן: "וַיְהִי, גְּבוּל נַחֲלָתָם, צָרְעָה וְאֶשְׁתָּאוֹל, וְעִיר שָׁמֶשׁ (י"ט, מ"א). מחבר תבואות הארץ סבור ערים אלה, יחד עם עקרון היו ערי גבול ופעם נכללו בנחלת שבט יהודה ופעם - בנחלת שבט דן. אביו של שמשון היה מבני שבט דן וחי בין שתי הערים: "וַיְהִי אִישׁ אֶחָד מִצָּרְעָה מִמִּשְׁפַּחַת הַדָּנִי, וּשְׁמוֹ מָנוֹחַ" (ספר שופטים י"ג, ב'). על צרעה ואשתאול נכתב בתלמוד בבלי מסכת סוטה: "צרעה ואשתאול שני הרים גדולים היו ועקרן שמשון וטחנן זה בזה" (א').
בתלמוד ירושלמי מסכת סוטה מתואר גם הקשר בין שתי הערים: "שערו כחרובי גדולה (עץ חרוב) היה, בדין בדין (ענפים) היו עשויים... בשעה שרוח הקודש שורה עליו היו פסיעותיו כמצרעה לאשתאול, שערותיו מקישות כזוג (פעמון) וקולו הולך כמצרעה לאשתאול"(פרק א' מסכת ח').
צרעה נמנית עם שורת הביצורים שבנה מלך יהודה רחבעם, על גבול ארץ יהודה ופלשתים. על מכלול הציוד שבו צוידה כל עיר מבצר כתוב בספר דברי הימים א' :"וַיֵּשֶׁב רְחַבְעָם, בִּירוּשָׁלִָם וַיִּבֶן עָרִים לְמָצוֹר, בִּיהוּדָה. ... וְאֶת-צָרְעָה, וְאֶת-אַיָּלוֹן, ... עָרֵי, מְצֻרוֹת. וַיְחַזֵּק, אֶת-הַמְּצוּרוֹת; וַיִּתֵּן בָּהֶם נְגִידִים, וְאֹצְרוֹת מַאֲכָל וְשֶׁמֶן וָיָיִן. וּבְכָל-עִיר וָעִיר צִנּוֹת וּרְמָחִים, וַיְחַזְּקֵם לְהַרְבֵּה מְאֹד; וַיְהִי-לוֹ, יְהוּדָה וּבִנְיָמִן (י"א, ה'-י"ב).
בימי שיבת ציון נימנת צרעה על הערים שיושבו על ידי בני שבט יהודה (ספר נחמיה, י"א, כ"ט).
באונומסטיקון - רשימת השמות של אוסביוס מקיסריה שנכתב במאה ה-4 נאמר כי צרעה היא כפר, 10 מילין מבית גוברין צפונה.
בתל צרעה נסקרו מערות, קברים, בורות וגת. ליד הבית הדו-קומתי, שריד לכפר הערבי שהיה במקום, חצובות בסלע שתי גתות, אחת מהן הייתה מרוצפת פסיפס.
מזבח מנוח

ממערב לאזור התעשייה של מחלף שמשון בכביש 38 מזדקר סלע עתיק מהוקצע המכונה בשם "מזבח מנוח" (בנ.צ. 14945.13110). הסלע זוהה כמזבח על-ידי חוקרים כבר במאה ה-19. על המזבח נאמר בספר שופטים: "וַיִּקַּח מָנוֹחַ אֶת-גְּדִי הָעִזִּים, וְאֶת-הַמִּנְחָה, וַיַּעַל עַל-הַצּוּר, לַה'; וּמַפְלִא לַעֲשׂוֹת, וּמָנוֹחַ וְאִשְׁתּוֹ רֹאִים" (י"ג, י"ט). האגדה מספרת כי סלע זה הוא אותו צור מזבח שעליו התגלה מלאך האלוהים אל מנוח ואל אשתו ובישר להם על הולדת בנם שמשון, כפי שמובא בספר שופטים.
מספר יוסף ברסלבי:
עם שחר עמדתי בחצר הרטוב לחזות בנוף הנשקף מן המושבה [...] במרחק מה, בתחתית הגבעה עליה אני ניצב, נראה פלח חורש את אדמתו. אשה צועדת אחריו, חופנת זרעים מתוך חוצנה וזורעת בתלמים החרושים. 'הנה מנוח ואשתו', הוסיף הדמיון להשיאני. [...] הפלח הניח את מחרשתו וקראני ללכת אחריו. מאות מטרים בוססנו באדמה חרושה ותחוחה, והנה אנו לפני גוש סלע בודד, שדפנותיו הזקופות חצובות מסביב, ובראשו מעין שקערוריות חצובות. האדא מד'בח מנוח, (זהו מזבח מנוח), קרא הפלח בריגשה.
...הגענו אל גוש-סלע, זקוף מכל עבריו. בפינת הסלע נסתמנו מדרגות זעירות והרוסות. בראש הסלע נראו שקערוריות, וכעין אגן קטן. "האד'א מד'בח מנוח" – "זהו מזבח מנוח" – קרא הפלח ברגש. האמנם נשתמרה אצל הפלחים מסורת של "מזבח מנוח"? – על כל פנים, מפליא הדבר: ספר שופטים פותח ב"צור" ומסיים ב"מזבח", והרי במה חצובה זו היא גם "צור" וגם "מזבח" .
ממדי ה"מזבח" הם 3.00 מ' על 2.50 מ' על 1.50 מ'. הסלע בנוי משברי אבנים בבסיסו, מעליו מדרגה אולי ה"יסוד", משטח כנראה "הסובב", מקום למעמד הכהן ולכלים. ממדי הגג הם 1.50 מ' על 1.45 מ' 0.30 מ'. במשטח העליון קיימות מספר חציבות וכן למעלה מ-10 שקערוריות וספלולים, חלקם מחוברים זה לזה בחריצי תעלות. ייתכן שתפקידם היה ניקוז נוזלים - דם הקרבנות או שמן ויין של נסכים. פינותיו של המזבח פונות לרוחות השמים (בדומה למזבח בהר עיבל ולמזבח בגבעת הראל)
לקריאה נוספת

זאב וילנאי, מדריך ארץ ישראל - השפלה, הוצאת תור, 1950 עמ' 227, 237.
צבי אילן, 78 טיולים ברחבי ישראל, תל אביב: הוצאת עם עובד - תרבות וחינוך, 1977, עמ' 215.
זאב וילנאי, אגדות ארץ ישראל, תל אביב: הוצאת קריית ספר 1950, עמ' 295.
הערות שוליים

↑  המרחק שהוא נוקב קטן מהמציאות
↑  גישה אפשרית גם מצפון מתרום או מדרום מצרעה
↑  Elitzur, Yael; Nir-Zevi, Doran (2003). "A Rock-Hewn Altar Near Shiloh". Palestine Exploration Quarterly. 135 (1): 30–36. doi:10.1179/peq.2003.135.1.30. ISSN 0031-0328.
↑  W. F. Albright, Researches of the School in Western Judaea, Bulletin of the American Schools of Oriental Research 15, 1924-10, עמ' 2–11 doi: 10.2307/3219033
↑  Hanauer, J. E. (1885). "The Rock Altar of Zorah". Palestine Exploration Quarterly. 17 (3): 183–184. doi:10.1179/peq.1885.17.3.183. ISSN 0031-0328.
↑  ראו: זאב ח' ארליך (ז'אבו)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012314574805171 
גת עתיקה בראש התל
אבן מסותתת שמיוחסת למזבח מנוח
המשטח העליון של אבן המזבח - נחצבו בה כ-10 שקערוריות וספלולים, חלקם מחוברים זה לזה בחריצי תעלות
אבן מסותתת המיוחסת למזבח מנוח - המחשת גובה
פרשת מותו של דונטה רייט

פרשת מותו של דונטה רייט היא אירוע שהתרחש ב-11 באפריל 2021 במינסוטה, ארצות הברית, כאשר קימברלי פוטר, שוטרת במשטרת ברוקלין סנטר (אנ'), פרבר עירוני של מטרופולין מיניאפוליס–סנט פול, ירתה בדונטה רייט, אזרח אפרו-אמריקאי בן 20, לאחר שנעצר בחשד לעבירת תנועה.
בהודעה שפרסמה משטרת ברוקלין סנטר נמסר כי השוטרים ביקשו מרייט לעצור בצד, ואז גילו כי תלוי ועומד נגדו צו מעצר. כשהם ניסו לעצור אותו, הוא חזר לרכב, ואז פוטר ירתה בו. הוא המשיך לנסוע כמה מאות מטרים ואז התנגש במכונית אחרת ומת במקום. על פי גרסת המשטרה, השוטרת ירתה בטעות. לטענתה, היא התכוונה להשתמש בטייזר ולא בנשק חם. הירי עורר הפגנות ומהומות בעיר ברוקלין סנטר, ובתגובה הוטל עוצר ברחבי העיר. אירועי מחאה התרחשו גם במיניאפוליס, סיינט פול ובערים נוספות ברחבי ארצות הברית.
פוטר הורשעה בהריגה מדרגה ראשונה והריגה מדרגה שנייה ב-23 בדצמבר 2021. ב-18 בפברואר 2022, היא נידונה לשישה עשר חודשי מאסר. ב-21 ביוני 2022 הגיעה משפחתו של רייט לפשרה עם ברוקלין סנטר בתביעת מוות ברשלנות שהגישה תמורת 3.25 מיליון דולר. האירועים הובילו למספר שינויים במדיניות השימוש בטייזר, בברוקלין סנטר ובמקומות אחרים בארצות הברית.
רקע

התקרית התרחשה בעיר ברוקלין סנטר (מינסוטה) (אנ'), ב-11 באפריל 2021, בזמן שבעיר מיניאפוליס הסמוכה התקיים משפטו של דרק שובין, השוטר שהורשע ברצח ג'ורג' פלויד.
משנת 2012 היו שישה אירועים בהם נהרגו אזרחים על ידי משטרת ברוקלין סנטר, רובם אפרו-אמריקאים. במדינת מינסוטה נהרגו לפחות 207 בני אדם על ידי רשויות החוק משנת 2000.
האירוע

ב-11 באפריל 2021, בסביבות השעה 14:00, עצרו שוטרים ממשטרת ברוקלין סנטר את דונטה רייט בחשד לעבירת תנועה, לאחר שהבחינו במדבקת רישיון על שמשת הרכב שפג תוקפה. השוטרים בדקו את שמו של רייט במאגר השמות המשטרתי, גילו שהוצא נגדו צו מעצר, וניסו לעצור אותו.
בצילומי מצלמת הגוף שפרסמה המשטרה נראו שלושה שוטרים שהתקרבו לרכב, ורייט יצא מהרכב כאשר ידיו מאחורי הגב. השוטרים ניסו לשים עליו אזיקים, הוא התנגד וחזר לרכב. השוטרת פוטר אמרה לו "אני אשתמש נגדך בטייזר", ואז צעקה: "טייזר! טייזר! טייזר!" וירתה בו באקדח. מיד לאחר הירי אמרה: "אוי שיט, יריתי בו!" והמשיכה לאחוז בנשק לפחות במשך שבע שניות.
רייט, שנפגע מהירי, המשיך לנסוע ברכבו והתנגש ברכב אחר. צוות רפואי הכריז על מותו במקום. ברכב נסעה גם חברתו של רייט, שנפצעה קל.
האירוע > שיחת הטלפון

אמו של רייט שוחחה עם עיתונאים ואמרה שבנה התקשר אליה במהלך המעצר, וחשב שעומדים לעצור אותו מפני שהוא תלה מטהר אוויר על מראת הרכב, דבר אסור על פי חוקי התנועה של מינסוטה. היא אמרה ששמעה ויכוח בינו לבין אנשי המשטרה. אחד השוטרים צעק: "דונטה, אל תברח!" ואז השיחה התנתקה.
האירוע > החקירה

הבוחן הרפואי במחוז הנפין קבע כי רייט מת כתוצאה מפצע ירייה בחזה.
משטרת ברוקלין סנטר מסרה בהודעה לעיתונות כי השוטרת התכוונה להשתמש בטייזר נגד רייט, אך שלפה בטעות אקדח.
האירוע התרחש במחוז הנפין, והוא נחקר על ידי מחלקת חקירות שוטרים של מחוז וושינגטון (מינסוטה) (אנ'), על פי הסכם בין מחוזות המדינה בנוגע לחקירת שוטרים באופן שימנע ניגוד עניינים.
המחאה בעקבות האירוע

בברוקלין סנטר החלו באותו יום מחאות של תושבים בעקבות הירי. הפגנה נוספת נערכה בסיינט פול על ידי משפחות של קורבנות אלימות משטרתית. חלק מאירועי המחאה היו אלימים ונרשמו בהם מהומות, ביזה של בתי עסק, יידוי אבנים לעבר שוטרים והשחתת רכבי משטרה.
ראש עיריית ברוקלין סנטר, מייק אליוט, הטיל ב-11 באפריל עוצר ברחבי העיר, והזעיק לעיר את המשמר הלאומי. הלימודים בבתי הספר הופסקו ובמקומם נערכה למידה מרחוק.
ב-12 באפריל, בעקבות המהומות ברחבי מינסוטה, הוטל עוצר גם על מיניאפוליס, סיינט פול וערים נוספות.
בעקבות האירוע נערכו הפגנות מחאה לא-אלימות בערים נוספות בארצות הברית.
תגובת הממשל ואנשי ציבור

ראש עיריית ברוקלין סנטר, מייק אליוט, אמר: "הירי המשטרתי שהיה היום בברוקלין סנטר הוא טרגי. אנו מבקשים מהמפגינים להמשיך להיות לא-אלימים, כדי שלא ניאלץ לפעול נגדם בכוח." אנשי ממשל נוספים במדינת מינסוטה פרסמו הודעות דומות.
נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן אמר על האירוע ועל המהומות: "אפשר להבין מחאה לא-אלימה. אנחנו יודעים שהכעס, הכאב והטראומה שקיימים בקהילת השחורים הם אמיתיים ורציניים, אבל זה לא מצדיק אלימות. עלינו להקשיב לאמו של דונטה, שקוראת לשלום ולרגיעה."
ארגון NAACP פרסם הצהרה בה נאמר: "בין אם מדובר בחוסר זהירות או רשלנות, או בלינץ' בוטה שנעשה בימינו, התוצאה היא זהה: גבר שחור מת מידי המשטרה."
כל אירועי הספורט שתוכננו להיערך במינסוטה נדחו.
המשפט

התביעה נגד קימברלי פוטר הוגשה לבית המשפט המחוזי במחוז הנפין ב-14 באפריל 2021. המשפט החל ב-30 בנובמבר 2021 במיניאפוליס. בחירת שנים עשר המושבעים למשפט ושני המושבעים החלופיים התקיימה בין ה-30 בנובמבר ל-3 בדצמבר. תשעה מתוך שנים עשר המושבעים שישבו היו לבנים, בדומה לדמוגרפיה של מחוז הנפין, אחד היה שחור ושניים היו אסייתים. חבר המושבעים נחלק באופן שווה בין גברים לנשים. טענות הפתיחה נשמעו ב-8 בדצמבר 2021. במהלך כל המשפט טענה התביעה שפוטר הזניחה את ההכשרה על השימוש בטייזר ונהגה בפזיזות כשירתה באקדח שלה והרגה את רייט. ההגנה טענה כי רייט התנגד למעצר, דבר שתרם לירי בטעות. עדים מומחים מטעם ההגנה העידו כי לפוטר הייתה הסמכות החוקית לירות באקדח או בטייזר. פוטר העידה להגנתה, ואמרה שהתבלבלה בין האקדח שלה לטייזר והודתה כי ירתה אנושות ברייט. היא גם אמרה שהיא לא ראתה את רייט עם אקדח ושהוא לא היה אלים או איים עליה מילולית במהלך המעצר.
ב-23 בדצמבר, לאחר דיון של 27 שעות על פני ארבעה ימים, מצא חבר המושבעים מצא את פוטר אשמה בהריגה בדרגה ראשונה והריגה מדרגה שנייה. גזר הדין ניתן ב-18 בפברואר 2022. על פוטר נגזרו שתי שנות מאסר, מהן 16 חודשים בפועל ושמונה חודשים תחת פיקוח. בסוף 2022, מועצת החנינות של מינסוטה סירבה לשקול את בקשתה של פוטר להקל בעונשה. ב-24 באפריל 2023, פוטר שוחררה מהכלא, לאחר שריצתה 16 חודשי מאסר מתוך שנתיים. היא שוחררה לפני עלות השחר בשעה 4:00 לפנות בוקר כדי להימנע מהפגנות אפשריות ולאחר שנעשו איומים שהופנו כלפי פוטר ומשפחתה. פוטר תישאר תחת פיקוח למשך השליש הנותר מעונשה עד שיפוג תוקפו בדצמבר.
הערות שוליים

↑  Chief: Officer meant to use Taser, not firearm, on Daunte Wright, באתר Star Tribune, ‏13 באפריל 2021 (באנגלית).
↑  "זה התחיל במטהר אוויר": מהומות בארה"ב בגלל הרג צעיר שחור, באתר ynet, 12 באפריל 2021.
↑  בעקבות מהומות בעיר: שלוש הקבוצות במינסוטה החליטו לדחות את משחקיהן, באתר וואלה, 12 באפריל 2021.
↑  Minnesota Judicial Branch - 27-CR-21-7460: State vs. Kimberly Potter, ‏2021-12-19
↑  Paul Walsh, Chao Xiong, Rochelle Olson Star Tribune, Kimberly Potter defense rests; closing arguments set for Monday, Star Tribune
↑  AMY FORLITI, STEVE KARNOWSKI and TAMMY WEBBER | Associated Press, Daunte Wright's mom: Justice system 'murdered' her son 'all over again', WHAM, ‏2022-02-18 (באנגלית)
↑  Torey Van Oot, Minnesota Pardon Board agenda won't include early release for ex-cop Kimberly Potter, Axios, ‏Dec 19, 2022
↑  Adrienne Broaddus, Former Minnesota police officer Kim Potter released from prison after serving time for deadly shooting of Daunte Wright, CNN, ‏2023-04-24 (באנגלית)
תושבים בברוקלין סנטר עומדים לזכרו של דונטה רייט בפינת הרחוב בה נורה, 11 באפריל 2021
משמרת מחאה מול תחנת המשטרה בברוקלין סנטר, 12 באפריל 2021
הפגנת מחאה בניו יורק סיטי, 12 באפריל 2021
קול ג'אז

| --- | --- |
 מקורות סגנוניים:  ביבופ, סווינג, מוזיקה קלאסית, הזרם השלישי
 מקורות תרבותיים:  שנות ה-1940, ארצות הברית
 נגזרות:  ג'אז מודאלי, סטרייט-אהד ג'אז
 סצינות אזוריות
 לוס אנג'לס, סן פרנסיסקו, ניו יורק
 נושאים קרובים
 ג'אז החוף המערבי
 
קוּל ג'אז (באנגלית: Cool Jazz) הוא סגנון ג'אז שהתפתח בסוף שנות הארבעים, כפי הנראה כתוצאה מסדרת הקלטות אותן הקליט מיילס דייוויס ואשר הסתכמו בתקליט The Birth of the Cool, ומכאן שמו. הסגנון התפתח במקביל לפיתוח ה"בִּי בּוֹפּ" (Bebop) בחוף המזרחי על ידי צ'ארלי פארקר.
הסגנון מתאפיין בשינויי מלודיה על סמך האקורדים המקוריים, בדומה ל-בי בופ, אולם הוא חסר את "החומץ והפלפל" של ה-בי בופ. המוזיקה רגועה יותר ורבים טוענים כי היא חסרה את הרגשנות האינטנסיבית שכה מאפיינת את ה-בי בופ. כמו כן אמני ה-קול ג'אז מצטיינים לרוב יותר באיכות הצליל בעוד שאמני ה-בי בופ ביכולת טכנית ובאלתור מהיר.
המתופפים בסגנון קול ג'אז מרבים להשתמש במברשות תיפוף במקום במקלות, כך שבמקום קצב מהיר עם צלילים חדים, מופק מהתופים קצב רגוע עם צלילים רכים יותר.
הסגנון היה פופולרי מאוד מראשיתו בשנות הארבעים ועד לאמצע שנות ה-50.
בין המוזיקאים הבולטים שניגנו בסגנון זה ניתן למנות את:
מיילס דייוויס
צ'ט בייקר
פול דזמונד
ג'רי מאליגן
סטן גץ
דייב ברובק
שלי מאן
פתנים

| פתנים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פתניים
תת־משפחה:: פתנים
שם מדעי
 Elapinae

פתן חום מזרחי
ממבה שחורה
קוברת יערות.
פתנים (שם מדעי: Elapinae) היא תת-משפחה במשפחת הפתניים בה מרבית הסוגים במשפחה למעט בני תת-משפחת פתני הים (Hydrophiinae).
אלו הנחשים הארסיים בעולם. הקטלני מביניהם הוא טאיפן פנים יבשתי שארסו יכול להרוג 230 אנשים בוגרים וישנם עוד מינים רבים שארסם יכול להרוג במהירות. בקבוצה נמצא גם הנחש הארסי הארוך ביותר - רב פתן מלכותי שיכול להגיע לאורך של 6 מ'.
מינים אלה בעל ראש מרובע, הם ארוכים וחיים באזורים טרופיים וחמימים. לכולם שיני ארס קטלניים העוזרים להם להרוג את טרפם ולעיתים נדירות להתגונן מטורפים. אצל הקוברות היורקות ישנה יכולת לא רגילה לירוק את הארס מעבר לשיניים על מנת לעוור טורפים. קוברות אחרות מתגוננות על ידי ניפוח של צווארם לצורת עטרה מרשימה והם מתמתחים כלפי מעלה.
הם חיים באפריקה, דרום אסיה ואוסטרליה וכלל לא מצויים באירופה. הם נדירים באמריקה אך כוללים סוג אחד - פתן אלמוגי, שלמרות שמו לא שייך לקבוצת פתני הים.
בישראל יש מין אחד מקבוצה זו - פתן שחור מצוי.