stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שבע מצוות בני נח
בברית החדשה

בנצרות הקדומה, בשלב בו התפצלה מהיהדות, היה ויכוח האם ובאיזו מידה מאמינים שאינם יהודים צריכים לשמור מצוות. במועצת ירושלים (אנ'), שהתכנסה כעשרים שנה לאחר צליבת ישו ותועדה בברית החדשה, נפסק:
כִּי טוֹב לִפְנֵי רוּחַ הַקֹּדֶשׁ וּלְפָנֵינוּ, לְבִלְתִּי שׂוֹּם עֲלֵיכֶם מַשָּׂא אַחֵר, לְבַד מִן הַדְּבָרִים הַצְּרִיכִים הָאֵלֶּה׃ אֲשֶׁר תִּרְחֲקוּ מִזִּבְחֵי אֱלִילִים, וּמִן־הַדָּם, וּמִבְּשַׂר הַנֶּחֱנָק, וּמִן־הַזְּנוּת. אִם־מֵאֵלֶּה תִּשְׁמְרוּ אֶת־נַפְשֹׁתֵיכֶם, תֵּיטִיבוּ לַעֲשׂוֹת וְשָׁלוֹם לָכֶם.
המקור ביוונית
ἔδοξεν γὰρ τῷ πνεύματι τῷ ἁγίῳ καὶ ἡμῖν μηδὲν πλέον ἐπιτίθεσθαι ὑμῖν βάρος πλὴν τούτων τῶν ἐπάναγκες, ἀπέχεσθαι εἰδωλοθύτων καὶ αἵματος καὶ πνικτῶν καὶ πορνείας, ἐξ ὧν διατηροῦντες ἑαυτοὺς εὖ πράξετε. Ἔρρωσθε.
קיימת הקבלה בין האיסורים המוזכרים, ובין האיסורים על עבודה זרה, רצח, אבר מן החי, וגילוי עריות שבשבע מצוות בני נח, ויש הרואים בכך עדות מוקדמת לקיומו של הרעיון.
לקריאה נוספת

הרב משה ויינר, שבע מצוות השם, הספר בסגנון השולחן ערוך ע"פ שבע מצוות בני נח. הספר מתייחס גם לבודהיזם, וללימוד קבלה.
יואל שוורץ, האמנת בני נח, המאורע ההיסטורי של קבלת מנהיגי בני נח את סמכות הסנהדרין החדשה, ירושלים תשס"ו.
Law and the Noahides: law as a universal value, by Nahum Rakover, Jerusalem 1998
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק א', פסוק כ"ח
↑  ספר בראשית, פרק א', פסוק כ"ט
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות מלכים ומלחמות, פרק ט', הלכה א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף נ"ט, עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף נ"ו, עמוד ב'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות מלכים ומלחמות, פרק ט', הלכה ב'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות מלכים ומלחמות, פרק ט', הלכה ג'
1 2  תוספתא, מסכת עבודה זרה, פרק ט', הלכה ד'
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף נ"ז, עמוד ב'
1 2  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף נ"ז, עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף נ"ח, עמוד א'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות מלכים ומלחמות, פרק ט', הלכה ח'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות מלכים ומלחמות, פרק ט', הלכה ה'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות מלכים ומלחמות, פרק ט', הלכה ט'
1 2  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות מלכים ומלחמות, פרק ט', הלכה י"ד
↑  פירוש הרמב"ן לתורה, ספר בראשית, פרק ל"ד, פסוק י"ג
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות מלכים ומלחמות, פרק ט', הלכה י"ג
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות מלכים ומלחמות, פרק י', הלכות א'–ב'
↑  "בדורות שלפנינו, כל ניסיון לפעול על אומות העולם בענייני אמונה, היה כרוך עם סכנת נפשות ממש", ספר ההתוועדויות תשמ"ז, כרך ג' עמוד 67
↑  נח זבולוני, חסידי חב"ד פושטים על הערבים ללמדם "שבע מצוות בני נח", עיתון "דבר", 19/11/1985, עמוד 14.
↑  חסידי חב"ד מהזרם המשיחיסטי, הקימו בשנים האחרונות אתר אינטרנט להפצת שבע המצוות אתר 7 ל-70, הפיקו חומרי הסברה בשפות שונות ויוצאים במסעות הסברה בנושא ערבים יקרים, אנא שמרו את שבע המצוות יפה ברנס mynet 18.11.10. שבע מצות בני נח
↑  הצהרת הקונגרס האמריקני, 3.1.1991
↑  מסופר בשער הספר ואתם עדי באוצר החכמה. וכן ראו עולם החסידות גיליון 179 סיון תשס"ז.
1 2  רב פעלים, באתר בשבע
↑  ספר 'האמנת בני נח' באתר אוצר החכמה.
1 2  צופיה הירשפלד, נוח עם שבע מצוות, באתר ynet, 11 בינואר 2011
↑  מתוך הספר 'המאורע ההיסטורי של קבלת מנהיגי בני נח את סמכות בית הדין היהודי בירושלים' באתר אוצר החכמה
↑  שם. וראו רמב"ם משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות מלכים ומלחמות, פרק ח', הלכות י'–י"א
↑  מנחם כץ, ‏רב חרדי הוזמן להיפגש עם נציגי הנשיא אחמדניג´אד, באתר כיכר השבת, 17 בפברואר 2010
הרב יואל שוורץ: שום דבר כבר לא מבהיל אותי, באתר בחדרי חרדים, 18 בפברואר 2010
↑  ספר מועדי ישראל - משמעות החגים לאומות העולם. ספר הפרשיות - פירוש לבני נח
↑  תשובות והנהגות, חלק ג סימן שיז (באתר ספרים עבריים).
↑  על מקורן של שבע מצוות בני נח (אתר אוניברסיטת בר-אילן)
↑  אתר הבית של הארגון
↑  ראו בעניין זה את מאמרו של תומר פרסיקו המקשר לעיתון הניו יורק טיימס על דיון בקרב האוונגליסטים עצמם בעניין זה (אנגלית)
↑  הרצאתו של אימאם האחמדים על עיקרי דתו
↑  הקראת שמש הסנהדרין, מתוך ספרו של אב בית הדין הרב יואל שוורץ, 'אתם עדיי' (סרטון ביוטיוב)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531396605171  LCCN: sh85092132  NKC: ph935699 
ברית הקשת: אלוהים מברך את נח ובניו. רישום מאת ג'ובאני קאסטיליונה (Castiglione), המאה ה-17
שער שבועון כפר חב"ד (כ"ח בניסן ה'תשמ"ט) - "מנהיגי מדינות מצטרפים ליוזמת רייגן בעניין שבע מצוות בני נח"
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
1954 בטלוויזיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1954  בטלוויזיה |  |
< · 1952 · 1953 — 1954 — 1955 · 1956 · >
כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-20 · כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-21 · פורטל הטלוויזיה
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1954 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
1 בינואר – בינואר רשת NBC משדרת את אירוע "מצעד טורניר השושנים"(אנ') השנתי בקליפורניה אשר יהיה השידור הטלוויזיוני הראשון בצבע בארצות הברית. התוכנית שודרה באותה העת ב-21 תחנות טלוויזיה שונות ברחבי ארצות הברית. חברת RCA הציבה מקלטי טלוויזיה חדישים שמסוגלים לקלוט שידורים בצבע במיקומים ציבוריים שונים ברחבי ארצות הברית במיוחד לקראת השידור של התוכנית. אותם מכשירי הטלוויזיה יהפכו זמינים לרכישה מספר חודשים לאחר מכן.
11 בספטמבר – תחרות היופי "מיס אמריקה" משודרת לראשונה בארצות הברית. בסביבות 27 מיליון אנשים צפו בתוכנית.
סדרות ותוכניות טלוויזיה חדשות ב-1954

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| תאריך עלייה לשידור | שם הסדרה / תוכנית | סוגה | רשת השידור המקורית |
| --- | --- | --- | --- |
| 12 בספטמבר | לאסי | הרפתקאות, דרמה | CBS |
| 27 בספטמבר | הטונייט שואו (בהנחיית סטיב אלן(אנ')) | תוכנית אירוח | NBC |
| 1 באוקטובר | פלאש גורדון (אנ') | מדע בדיוני, הרפתקאות, פעולה, אופרת חלל | DuMont (אנ') |
| 3 באוקטובר | אבא יודע הכי טוב (אנ') | קומדיית מצבים | CBS |
| 15 באוקטובר | רין טין טין (אנ') | הרפתקאות, מערבון | ABC |
| 27 באוקטובר | עולמו המופלא של דיסני | סדרת אנתולוגיה | ABC |
"לאסי"
"אבא יודע הכי טוב"
"רין טין טין"
סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-1954

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
29 בינואר – אופרה וינפרי, שחקנית ומנחת טלוויזיה אמריקאית
15 בפברואר – מאט גריינינג, מאייר קומיקס אמריקאי, יוצר תוכנית הטלוויזיה משפחת סימפסון ופיוצ'רמה
18 בפברואר – ג'ון טרבולטה, שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי
1 במרץ – רון הווארד, שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי
28 במרץ – דורון נשר, שחקן, סופר, תסריטאי, במאי, בדרן, שדרן רדיו ומנחה טלוויזיה ישראלי
31 במרץ – ציפי מור, שחקנית, זמרת, סופרת ומדבבת
29 באפריל – ג'רי סיינפלד, שחקן טלוויזיה וקומיקאי
18 במאי – יואב קוטנר, שדרן רדיו ואיש טלוויזיה ישראלי
15 ביוני – ג'יימס בלושי, שחקן אמריקאי
7 בספטמבר – מייקל אמרסון, שחקן
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
פרסים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  "Colorcast of the Rose Parade". אורכב מ-המקור ב-1999-04-29.
| שנים בטלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-20 | 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נתן קלר

| --- | --- |

נתן קלר ב-2024
 לידה:  1982 (בן 43 בערך) פרם, ברית המועצות
 ענף מדעי:  קומבינטוריקה, קריפטוגרפיה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית, הטכניון, ישיבת מרכז הרב
 מנחה לדוקטורט:  גיל קלעי
 פרסים והוקרה:  פרס פולקרסון (2024)  פרס ארדש (2020)  פרס קריל (2014) 
 בן או בת זוג:  חיה קלר 
 u.math.biu.ac.il/~nkeller/
 
נתן קֶלֶר (נולד ב-1982) הוא מתמטיקאי ומדען מחשב ישראלי, מכהן כפרופסור מן המנין למתמטיקה באוניברסיטת בר-אילן ובוגר האקדמיה הצעירה הישראלית. תחומי המחקר שלו הם קומבינטוריקה הסתברותית, וקריפטוגרפיה.
ביוגרפיה

קלר נולד בעיר פרם, אז בברית המועצות ועלה לישראל עם משפחתו ב-1991. בנערותו זכה פעמיים במדליית ארד באולימפיאדת המתמטיקה הבין-לאומית. הוא למד לתואר ראשון ושני במתמטיקה בטכניון במקביל ללימודיו בתיכון הדתי "יבנה" שבחיפה. את התואר השלישי למד באוניברסיטה העברית בהנחיית פרופ' גיל קלעי. לפני שהצטרף לאוניברסיטת בר-אילן היה קלר עמית פוסט-דוקטורט במכון ויצמן למדע. עד לאוקטובר 2022 קלר עמד בראש התכנית האקדמית במתמטיקה לנוער באוניברסיטת בר-אילן, וכיום הוא עומד בראש תוכנית המצטיינים לתואר שני באותה מחלקה.
לקראת סיום התואר השני, עבר קלר לישיבת מרכז הרב שם למד שש שנים אצל הרב אברהם שפירא. לאחר מכן במקביל להמשך התקדמותו האקדמית, למד גם בכולל ארץ חמדה, והשלים את לימודי הסמיכה לרבנות. כיום הוא משמש כראש תוכנית לימודי הלכה לאקדמאים בקהילת הרב יגאל שפרן בירושלים.
קלר מתמחה בקומבינטוריקה הסתברותית, באנליזת פורייה דיסקרטית ובשימושיהן לתורת הבחירה החברתית ולתחומים נוספים. בקריפטוגרפיה הוא עוסק בבנייה וניתוח של מערכות הצפנה סימטרית, ובין תרומותיו לתחום, יחד עם חוקרים נוספים, נמנות תקיפות ה־dissection וה-rectangle, ושבירת מערכות הצפנה שונות ביניהן ה-Keeloq וצפנים ממשפחת A5 ששימשו להצפנת התקשורת הסלולרית בתקן ה-GSM.
נתן קלר נשוי למתמטיקאית פרופסור חיה קלר, זוכת פרס קריל לשנת 2024, ולהם אחד עשר ילדים.
פרסים בהם זכה

קלר זכה במלגת אלון מטעם הות"ת בשנת 2013, בפרס קריל מטעם קרן וולף בשנת 2014, במענק ERC מטעם האיחוד האירופי ב-2017, בפרס ארדש בשנת 2020 ובפרס רקטור אוניברסיטת בר-אילן לחדשנות מדעית ביוני 2021. בשנת 2024 זכה בפרס פולקרסון של האיגוד האמריקאי למתמטיקה.
הערות שוליים

↑  נתן קלר, באתר האולימפיאדה במתמטיקה הבינלאומית
↑  אלעד ברקן, אלי ביהם ונתן קלר, Instant Ciphertext-Only Cryptanalysis of GSM Encrypted Communication
↑  יוגב ישראלי, דוקטור ואם ל-11: פרס הצטיינות לחוקרת מאוניברסיטת אריאל, באתר ynet, 28 במאי 2024
↑  ERC Grants, ERC: European Research Council (באנגלית)
↑  פרס הרקטור לחדשנות מדעית תשפ"א
↑  Delbert Ray Fulkerson Prize (AMS-MOS), American Mathematical Society (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306360005171  dblp: 08/2079  ISNI: 0000 0000 9104 2425  MGP: 283450  VIAF: 133071561   WorldCat (עם VIAF): 133071561
כריסטיאן הויגנס

| --- | --- |

 לידה:  14 באפריל 1629 האג, הרפובליקה ההולנדית 
 פטירה:  8 ביולי 1695 (בגיל 66) האג, הרפובליקה ההולנדית 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה, פיזיקה, מתמטיקה
 מקום מגורים:  הולנד, צרפת
 מקום קבורה:  Grote of Sint-Jacobskerk 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ליידן (1647)  Orange College of Breda (1649)  אוניברסיטת אנז'ה (1655) 
 מוסדות:  האקדמיה הצרפתית למדעים (1666–1681) 
 תלמידי דוקטורט:  גוטפריד וילהלם לייבניץ 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית 
 תרומות עיקריות
 הסבר על טבעות שבתאי, כח צנטריפוגלי, נוסחאות התנגשות, שעון מטוטלת, עקרון הויגנס, תורת הגלים, מנוע הויגנס, שבירה כפולה, עינית הויגנס, משפט שטיינר-הויגנס וגילוי ירח שבתאי טיטאן
 
כריסטיאן הויגנס (בהולנדית: ‏Christiaan Huygensקובץ:ChristianHuygensPronunciation.ogg‏Ⓘ‏, מבוטא הויחנס או האוחנס; 14 באפריל 1629 – 8 ביולי 1695) היה פיזיקאי, מתמטיקאי, אסטרונום וממציא הולנדי, יליד האג. מחלוצי המדע ומהמדענים הבולטים במאה ה-17.
עבודתו כללה תצפיות טלסקופ, רישום ותיאור של טבעות שבתאי ואת תגליתו של ירחו טיטאן, המצאת שעון המטוטלת ושיטות אחרות לבקרת זמן. בפיזיקה פיתח את התאוריה לפיה טיבו של האור גלי ואינו מורכב מחלקיקים, בניגוד לתיאורו של אייזק ניוטון, הדמות המרכזית בימיו הראשונים של המדע הממוסד. בכך היה בר הפלוגתא המרכזי לפרדיגמה האופטית שנתקבעה באותן שנים והייתה תקפה עד ניסוי שני הסדקים שהגה וביצע תומאס יאנג ב-1801, בו הוכחה תפיסת האור כגל של הויגנס כנכונה. הוא פרסם מחקרים רבים ומשמעותיים נוספים באופטיקה ובמכניקה, ועבודה חלוצית בענף ההסתברות בניסוח מתמטי של משחקי מזל. בשל כל אלה מזוהה כאחת מדמויות המפתח במהפכה המדעית ובהגות המודרנית.
ראשית ימיו והשכלתו

כריסטיאן הויגנס נולד למשפחת האצולה הויגנס, אביו קונסטנטין הויגנס, היה מזכירם של הנסיכים לבית אורנז' פרדריק הנדריק ווילם השני, שהיו למעשה הישות השולטת בארצות השפלה. אביו, קונסטנטין היה גם משורר ומלחין לעת מצוא מוערך. סבו היה מזכירו של וילם השתקן. אמו של כריסטיאן נפטרה כשהיה בן שמונה בעקבות הולדת אחותו, סוזן.
כריסטיאן נולד בהאג, בשיאה של התקופה המוכרת כתור הזהב של הולנד. כבן למשפחת אצולה מלומדת רכש את השכלתו בבית, בעזרת אביו, מורים פרטיים ובפרט על ידי המתמטיקאי יאן סטמפיון. הוא רכש השכלה נרחבת בתחומים שונים – אריתמטיקה, גאומטריה, ענפים מתמטיים נוספים, גאוגרפיה, לוגיקה, לטינית, יוונית, צרפתית, ואיטלקית. בגיל 14 החל הויגנס לגלות עניין בתחום הציור והאיור, ובזמנו החופשי נהג להעתיק תמונות של ציירים מפורסמים. בגיל 16 החל בלימודי משפטים, אך בה בעת גילה עניין רב במתמטיקה ובמדעים. כתוצאה מכך ולמרות התנגדותו אביו (שיעד לו קריירת פקיד ממשלתי) החליט הויגנס כי ברצונו להקדיש את חייו לתחום המחקר המדעי.
בשנת 1645–1647 למד הויגנס באוניברסיטת ליידן לפי החלטת אביו. החל בשנת 1646 היה פראנס ואן סחוטן למדריך פרטי להויגנס ולאחיו הגדול קונסטנטין, בעקבות המלצת דקארט. ואן סחוטן עדכן את ידיעותיו המתמטיות, ובעיקר חשף אותו לשיטות דיפרנציאליות השימושיות בגאומטריה, שפותחו אותן השנים ומעט קודם לכן בעיקר על ידי פרמה.
במרץ 1647 עבר לקולג' אורנג' החדש בברדה, עיר בה שירת אביו כאוצר. המעבר נכפה עליו לאחר שאחיו לודוויק ערך דו-קרב עם סטודנט. באמצעות מעורבותו הענפה במוסד החדש, דאג האב להמשך לימודיהם (הקולג' נסגר ב-1669). רקטור הקולג' היה התאולוג ההוגנוטי אנדרה ריבה. כריסטיאן התגורר בביתו של המשפטן יוהאן הנריק דאובר, ולמד מתמטיקה מג'ון פל. הוא סיים את למודיו בשנת 1649 ולאחר מכן שירת תקופה כדיפלומט יחד עם דוכס נאסאו לואי הנרי. כחלק ממשרתו שירת בבנטהיים ולאחר מכן בפלנסבורג. לאחר שסיים את שירותו זה ביקר בקופנהגן ובהלסינייר, הוא קיווה לחצות את הארסונד ולפגוש את דקארט בסטוקהולם, תקווה שלא צלחה.
התכתבות מוקדמת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הויגנס כתב בדרך כלל בצרפתית או בלטינית (באותם ימים השפה המקובלת בהגות ובמדע). עוד בשנותיו כסטודנט באוניברסיטת ליידן החל בהתכתבות עם המתמטיקאי מארה מרסן, שמת זמן קצר לאחר מכן, ב-1648. מרסן כתב לאביו של הויגנס על כישרונו של בנו, כריסטיאן, למתמטיקה, ואף החמיא לו ” אם ימשיך כך יתעלה על ארכימדס עצמו”. במכתבים אלו מתבררים מוקדי העניין המוקדמים של הויגנס במתמטיקה. באוקטובר 1646 מופיע הנושא גשר תלוי, וההדגמה שקו השרשרת אינו פרבולה כפי שסבר גליליי, זאת כאשר פרסום ההוכחה הפורמלית של יואכים יונגיוס(אנ') איחר להתפרסם אחרי מות יונגיוס, רק ב-1669. לימים ניסח הויגנס את מהות העקומה במקביל ליוהאן ברנולי וללייבניץ. בשנים 1647–1648 עולים הניסיון הכושל של סן ואנסון(אנ') לתרבע המעגל, חישוב אורך של אליפסות ועקומות, ותיאור תנודות "מיתר רוטט". כמה מתחומי העניין של מרסן בתקופה זו, כמו הציקלואיד (הוא שלח את חיבורו של אוונג'ליסטה טוריצ'לי על העקום), מרכז הקשה, וקבוע הכבידה, הם נושאים שהויגנס לקח ברצינות רק לקראת סוף המאה ה-17.
מרסן עסק גם בתורת המוזיקה, וכן כתב בנושא להויגנס, שציין את העדפתו לכוונון הלא-מושווה "מינטון" (עד המאה ה-19 לא היו אמצעים להשגת כוונון מושווה) וכן פיתח באופן עצמאי את הכוונון המוכר בשם "31 כוונון מושווה" (אנ'), והראה באמצעות לוגריתמים (נוסחו כ-50 שנים קודם לכן על ידי ג'ון נפייר) הקרבה של כוונון זה לכוונוני מינטון המקובלים באותה תקופה. ייתכן ואף סביר שהויגנס נדרש למחקר המוזיקלי בעקבות עיסוקו של אביו בהלחנה כמו גם המסורת הענפה בתחום בארצות השפלה אותן שנים.
בכורה מדעית ופרסומים מוקדמים

הויגנס פרסם בזהירות את הממצאים והעבודות שלו, גם בהשפעת מורו ואן סחוטן שחשש למוניטין האישי שלו. פרסום הבכורה שלו ב-1651 היה בגאומטריה (עד המאה ה-18 גאומטריה הייתה הענף המתמטי המקובל והממוסד היחידי) "תרבוע גופי סיבוב". היא כללה ממצאים ופיתוחים עוד מההתכתבותו עם מרסן בשנים קודם לכן, למשל הכשל הלוגי בתרבוע המעגל של סן ואנסון. השיטות המועדפות עליו היו אלו של ארכימדס ופרמה. בעיות תרבוע היו סוגיה מרכזית בשנות ה-50 של המאה ה-17, ובתיווך קלוד מילון(אנ'), עורב הויגנס בדיון על המתמטיקה של תומאס הובס, בו הצביע בהתמדה על הטעויות בעבודתו של הובס וכך קנה לו מוניטין בינלאומי.
בשנים 1652 – 1653 עסק במחקר תאורטי של עדשות כדוריות, אך לא פרסם ממצאיו, שמקבילים להם פרסם אייזק בארו ב-1669 באופן עצמאי. המניע המרכזי של הויגנס היה הבנת עקרונות הפעולה של הטלסקופ. ב-1655 החל ללטש עדשות יחד עם אחיו קונסטנטין. ב-1662 תכנן את מה שמכונה בימינו, על שמו, עינית הויגנס בת שתי העדשות. ייצור עדשות היה מוקד עניין משותף, דרכו התאפשר להויגנס לפגוש את ברוך שפינוזה (ליטש עדשות לפרנסתו), אשר אחז בהשקפות שונות על המדע, והיה מחויב יותר להשקפת העולם הקרטזית. באופן דומה, בעקבות העיסוק המשותף בליטוש עדשות, התוודע הויגנס לעבודתו של אנטוני ואן לוונהוק ממציא המיקרוסקופ, ועורר את עניינו של אביו בעולם המיקרוסקופי.
ב-1657, בעקבות התוודעותו לעיסוקם של פרמה, פסקל, ודסארג במשחקי מזל, פרסם את החיבור השיטתי הראשון בתורת ההסתברות, "היקש במשחקי מזל". מורו לשעבר, ואן סחוטן, תרגם את החיבור המקורי של הויגנס מהולנדית ללטינית ופרסם אותו בספרו "תרגילים מתמטיים". החיבור עוסק במשחקי מזל, ומתמקד במיוחד בבעיית הניקוד. הויגנס התבסס על המושגים האינטואיטיביים "משחק הוגן" ו-"חוזה שוויוני", ונעזר בהם כדי לנסח תאוריה של ערכי תוחלת. ב-1662 שלח רוברט מארי(אנ') להויגנס את רשימותיו של ג'ון גראונט על תוחלת החיים של אוכלוסיות, ובעקבות כך הויגנס ואחיו הצעיר לודוויק עבדו על התאוריה של תוחלת חיים. בכך היו שניים לעסוק באקטואריה רק לגראונט עצמו.
ב-3 במאי 1661, יום הכתרתו של צ'ארלס השני, ובמהלך שהותו של הויגנס בלונדון, צפה במעבר של כוכב הלכת חמה על פני השמש, בעזרת הטלסקופ מתוצרתו של ריצ'רד רייב (שעבד בין היתר עם רוברט הוק וכריסטופר רן), יחד עם האסטרונום תומאס סטריט ורייב. לימים תצפית זו עוררה מחלוקת, עם פרסמו של יוהנס הווליוס איור מפורט של המעבר כתב לו הנרי אולדנבורג, ממיסדי החברה המלכותית, כי תומאס סטריט טוען לאי התאמה בין התיעוד ותצפיתם. כך החלה התכתבות של הויגנס עם הווליוס, בה העביר לו כתב יד של ג'רמיה הורוקס על מעבר נוגה על פני השמש ב-1639.
באותה שנה, הויגנס, שעסק בעבר בתורת המוזיקה, בין היתר בהתכתבות עם מרסן, היה בעל השכלה מוזיקלית וניגן בצ'מבלו, שב לעסוק בתורת המוזיקה ובפרט בתאוריות של סימון סטייפין(אנ'). הוא גילה מעט רצון לפרסם את התאוריות שלו על זכות וצרימה, אשר כמה מהן נותרו אבודות במשך מאות שנים. תצוין הקרבה בין התחום המוזיקלי לענף הפיזקלי בחקר גלים ותנועה הרמונית.
ב-1663 נבחר לכהן כחבר זר בַּחברה המלכותית.
בצרפת

הויגנס היה דמות מוכרת במה שכונה "האקדמיה של מונמור", חוג פורה של הוגים ומדענים. במחלוקת שהביאה להפסקת פעילות הסלון תמך בסיעה "הפורשת" שראתה ההבטחה שבתכנון וביצוע ניסויים על פני דיונים תאורטיים מוגבלים בשל היעדר הגבולות שבהם ובהיעדר נקודת משען לבד מטיעון הקוגיטו. במהלך 1663 בביקורו השלישי בפריז עם תום פעילות הסלון, ניצל הויגנס ההזדמנות כדי לצדד בפעולה מבית מדרשו האמפריציסטי של פרנסיס בייקון כעתיד למדע. ב-1666 היגר לפריז וזכה למשרה באקדמיה הצרפתית למדעים שרק נוסדה בחסות לואי ה-14.
בפריז הויגנס מצא לו פטרון ומכותב, ז'אן בטיסט קולבר. יחסיו עם חברי האקדמיה האחרים לא היו טובים, וב-1670, בעודו חולה מאוד, הוא פנה לפרנסיס וורנון כאחראי למימוש צוואתו, ובה מסירת חזקה על מאמריו לַחברה המלכותית עם מותו. אולם, זמן קצר לאחר מכן, פרצה מלחמת הולנד–צרפת, וככל הנראה בשל תמיכתה של אנגליה בצרפת, הופסקו קשרי החברה המלכותית עמו, כנראה לפי החלטתו של נשיאה רוברט הוק.
דניס פפין, לימים ממציא מנוע הקיטור היה עוזרו של הויגנס ב-1671. באחד הניסויים שלהם, אשר לא הניב פירות באופן ישיר, עמד פיתוחו של מנוע בעירה פנימית המתודלק באבק שרפה. ב-1678 עבר פפין לאנגליה והמשיך את מחקרו בתחום.
במצפה הכוכבים בפריז, שבנייתו הושלמה ב-1672, המשיך הויגנס לערך תצפיות אסטרונומיות. ב-1678 הציג הויגנס את עוזרו החדש בפני ניקולא מלבראנש, ג'ובאני קאסיני ומדענים והוגים נוספים, המתמטיקאי והפיזיקאי בן ארצו, ניקולאס הרטסוקר, והציגו מיקרוסקופ פרי פיתוחו של הרטסוקר. לימים התערערו היחסים בין השנים כאשר למורת רוחו של הרטסוקר, במאמרים שפרסם בסמוך הויגנס השמיט את שמו.
זה היה בפריז, גם, שהויגנס פגש את הדיפלומט הצעיר גוטפריד לייבניץ, ב-1672. באותה שנה לייבניץ עמל על בניית מכונת החישוב שלו, ועבר להתגורר בלונדון בתחילת 1673 יחד עם דיפלומטים ממיינץ. במרץ 1673, עם שובו של לייבניץ לפריז, החל ללמוד מתמטיקה בהוראת הויגנס. התכתבות ענפה התפתחה בין השניים, ובה בין היתר הויגנס גילה חוסר רצון לקבל את יתרונות השיטות בחשבון אינפיניטסימלי שפיתח לייבניץ, שהן למעשה הכללות של שיטות גאומטריות, דוגמת התרבוע, שפותחו עוד על ידי ארכימדס ושוכללו במאה ה-17 בין היתר על ידי הויגנס עצמו.
אחרית ימיו

ב-1681 שב הויגנס להאג עם שקיעתו בדיכאון חמור. ב-1684 פרסם את חיבורו על המצאתו שלו ושל אחיו "טלסקופ נטול שפופרת". ככל הנראה ברוח הפיתוח היו גם רעיונותיו של ניקולאס הרטסוקר, עוזרו לשעבר של הויגנס.
ב-12 ביוני 1689, במהלך ביקורו השלישי באנגליה, פגש את אייזק ניוטון. הם שוחחו על פצלת איסלנדית, והמשיכו בהתכתבות על כוח גרר.
במכתב מ-1693 לפיליפ דה לה איר(אנ') תיאר הויגנס מופע טבעי של התופעה האקוסטית הידועה כיום בשם פלאנג'ינג.
הוא נפטר בהאג ב-8 ביולי 1695, ונקבר בגרוטה קרק. את עיזבונו הרוחני הוריש לאוניברסיטת ליידן.
הויגנס מעולם לא נישא, לא ידוע על קשרים שקיים עם נשים.
עבודתו כמדען

הויגנס מוערך כפילוסוף של הטבע המוביל באירופה בתקופה שבין דקארט לניוטון, 1650 עד בערך 1672. הוא מיקד את פועלו במה שהוגדר כחללים שהפילוסופיה המכניסטית טרם הצליחה להסביר, ובאופן ספציפי חיפש הסבר לפעולת כח הכבידה שלא כלל את מושג הפעולה מרחוק, לשיטתו של הויגנס הסבר משמעו ניסוי.
עבודתו כמדען > חוקי התנועה, התנגשויות והכבידה

הגישה המקובלת של ה"פילוסופים המכניסטים" (למעשה אבות הפיזיקה) הייתה להגות תאוריות המתבססות על מושג ה-"פעולה דרך מגע". הויגנס אימץ גישה זאת, לא מבלי לראות את הקשיים המושגיים שהיא מעוררת ואת נקודות התורפה שלה. לעומתו, לייבניץ, שהיה תלמידו בתקופת שהותו בפריז, נטש גישה זו. הנחת מוצא זו של "פעולה דרך מגע" הפכה את "תאוריית ההתנגשויות" למרכזית בפיזיקה כמו גם את הפילוסופיה האטומיסטית. לתפיסתו של הויגנס על הדרישות מהפילוסופיה המכנית להיות קפדניות ככל תחום פילוספי אחר. חומר בתנועה יצר את היקום, ולכן רק הסברים במונחים מסוג זה, כלומר חומר ותנועה, יהיו ברי הבנה. כמרבית ההוגים והמדענים הושפע מהגישה הקרטזית, אך לא היה מחסידיה האדוקים, דוגמת שפינוזה. הוא חקר התנגשויות אלסטיות בשנות ה-50 של המאה ה-17 אך השהה את פרסום התוצאות אליהן הגיע משך יותר מעשור.
כמו חוקרים אחרים, הסיק הויגנס שחוקי דקארט לתיאור התנגשויות אלסטיות של שני גופים שגויים, וניסח חוקים מתוקנים, נכונים הנדסית. צעד חשוב לקראת ניסוח החוקים שלו היה קבלת תוקפו של עקרון היחסות של גלילאו בתיאור התנגשויות. במהלך שנים הפיץ את ממצאיו באופן אישי לאישים דוגמת כריסטופר רן, ויליאם ברונקר, אך גם בשל מלחמות הולנד-אנגליה, קשריו עם החברה המלכותית נקטעו לפרקים, ומהתכתבות מזכיר החברה המלכותית, הנרי אולדנבורג ושפינוזה מתבהר כמה מעט היה ידוע על התקדמות הויגנס בתחום. לבסוף נתקבעו ממצאיו סופית עם ההוצאה לאור של הפרינקיפיה מאת ניוטון ב-1684, ממצאים אליהם הגיע ניוטון באופן עצמאי.
בספרו "מדע המכניקה" מציין מאך כי הויגנס ניסח בעבודותיו את החוק השני של ניוטון ואף נוסח מסובך ופחות כללי לחוק התנועה השלישי. ב-1659 כימת את הכוח הצנטריפטלי, הפועל על גוף הנע בתנועה מעגלית. בסימון מודרני, הנוסחה של הויגנס היא:
כאשר m הוא מסת העצם, v המהירות ו-r הרדיוס. הויגנס חקר את טבעו של הכוח הצנטריפוגלי, והדגים את קווי הדמיון בין כוח זה לכוח הכבידה (ראו גם עקרון השקילות).
הגישה של הויגנס החמיצה מספר מושגים מרכזיים בפיזיקה מתמטית, אך הוליכה להתקדמויות משמעותיות רבות בידי אחרים. עבודתו על מטוטלות הייתה המתקדמת מסוגה לתיאור תנועה הרמונית פשוטה, אך הנושא תואר בשלמותו מאוחר יותר בפרינקיפיה מאת ניוטון. ב-1678 לייבניץ ניסח על בסיס עבודתו של הויגנס על התנגשויות את הרעיון של חוק שימור, שהויגנס הותיר בלתי מפורש, והגה את רעיון "כוח החי" שבמהרה היה למקובל בחישובים הנדסיים אף שלא היה חלק מהמכניקה הניוטונית הפורמלית שנוסחה על יסוד חוק שימור התנע ולא מכירה במושג האנרגיה ובשימורה המתגלם בניסוח "כוח החי".