stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ולדמר האו

| --- | --- |

 לידה:  16 בפברואר 1816 טאלין, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  23 במרץ 1895 (בגיל 79) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלוטרני סמולנסקי 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות 
 תחום יצירה:  ציור 
 בן או בת זוג:  Luisa Hau 
 
ולדמר האו (ברוסית: Владимир Гау; ‏ 1816–1895 ) היה צייר דיוקנאות גרמני בלטי שעבד בסגנון בידרמאייר.
חיים ועבודה

הוא היה בנו של הצייר יוהנס האו, שהיגר מצפון גרמניה ב-1795, והוא גדל בקהילה הגרמנית של טאלין. אחיו למחצה היה הצייר אדוארד האו. בנוסף לאביו, הוא למד אצל צייר החצר לשעבר קארל פון קוגלגן.
בגיל שש עשרה הוצעה לו הזדמנות לצייר את הדוכסיות הגדולות וקיבל מכתב המלצה לאלכסנדר סאוורוויד, פרופסור באקדמיה הקיסרית לאמנויות. מ-1833 עד 1835 הוא היה "תלמיד אורח" באקדמיה. הוא עבד כצייר עצמאי במשך שלוש שנים, ולאחר מכן טייל ברחבי איטליה וגרמניה במשך שנתיים. בשובו, הוא זכה בתואר צייר חצר, בילה את שלושת העשורים הבאים בציור משפחת המלוכה ומקורביה. הוא מונה לחבר באקדמיה ב-1849.
בין יצירותיו המפורסמות ביותר ניתן למנות את דיוקנאותיו של הצאר ניקולאי הראשון והצארית אלכסנדרה פיודורובנה. בסופו של דבר הוא צייר את כל בני משפחת המלוכה וכן דמויות מוכרות רבות בחברה הגרמנית הרוסית והבלטית, כמו פרדיננד יוהאן וידמן ונטליה פושקינה. הוא גם הפיק 200 דיוקנאות מיניאטוריים של ותיקי גדוד איזמאילובסקי.
הוא מת ב-23 במרץ 1895 בסנט פטרבורג.
הערות שוליים

↑  Hellmuth Weiss (1969), "Hau, Woldemar", Neue Deutsche Biographie (in German), vol. 8, Berlin: Duncker & Humblot, pp. 68–68
↑  Eesti elulood. Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2000, ISBN 9985-70-064-3, S. 82
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810589609305606  BnF: cb14975610w (data)  GND: 137435193  ISNI: 0000 0000 8157 1833  KulturNav: 88b6abed-3f21-48f8-a51b-212aecd198cc  LCCN: no2012002836  RKD: 360506  ULAN: 500144416  VIAF: 76589548   WorldCat (עם VIAF): 76589548
ולדמר לגיין

ולדמר לגיין (בפולנית: Waldemar Legień; נולד ב-28 באוגוסט 1963) הוא ג'ודוקא עבר פולני אשר התחרה בקטגוריית המשקל הבינונית.
לגיין השתתף פעמיים במשחקים האולימפיים בשנים 1988 ו-1992. בסיאול 1988, הוא זכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 78 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח את מוחמד וולידאבדל חלים המצרי, בשמינית הגמר הוא ניצח את דריו גרסיה הארגנטינאי וברבע הגמר הוא ניצח את קווין דוהרטי הקנדי. בחצי הגמר לגיין גבר על באשיר ורייב הרוסי ובגמר גבר באיפון על פרנק וינקה הגרמני.
באולימפיאדת ברצלונה 1992, לגיין היה נושא הדגל של המשלחת הפולנית בטקס הפתיחה. הוא התחרה בקטגוריית המשקל עד 86 ק"ג וזכה שוב במדליית הזהב. בקרב הראשון הוא ניצח את מייקל אודור הקנייתי, בשמינית הגמר הוא ניצח את ניקולה פיליפוב הבולגרי וברבע הגמר הוא ניצח את יאנג ג'ונג-אוק הדרום-קוריאני. בחצי הגמר לגיין ניצח את ניקולה ז'יל הקנדי ובגמר גבר על פסקל טאיו הצרפתי.
לגיין מחזיק בשלוש מדליות ארד מאליפות העולם (1987, 1989 ו-1991). באליפויות אירופה הוא זכה בשלוש מדליות; מדליית זהב (1990), מדליית כסף (1985) ומדליית ארד (1986).
במהלך הקריירה לגיין זכה במדליות רבות בטורנירים מהסבב העולמי וביניהן מדליות מטורנירי טוקיו וסיאול היוקרתיים. כמו כן, הוא זכה שמונה פעמים באליפות פולין.
הישגים בטורנירים בסבב העולמי

| שנה | טורניר | מקום | קטגוריית משקל |
| --- | --- | --- | --- |
| 1983 | British Open Birmingham | 3 | עד 71 ק"ג |
| 1984 | Polish Open Warsaw | 1 | עד 78 ק"ג |
| 1984 | ASKO World Tournament Leonding | 1 | עד 78 ק"ג |
| 1985 | Hungaria Cup Budapest | 1 | עד 78 ק"ג |
| 1985 | Polish Open Warsaw | 1 | עד 78 ק"ג |
| 1986 | German Open Rüsselsheim | 3 | עד 78 ק"ג |
| 1986 | Jigoro Kano Cup Tokyo | 3 | עד 78 ק"ג |
| 1986 | US Open Colorado Springs | 3 | עד 78 ק"ג |
| 1987 | Sungkop Tournament Seoul | 2 | עד 78 ק"ג |
| 1990 | World Masters Rüsselsheim | 1 | עד 86 ק"ג |
| 1991 | ASKO World Tournament Leonding | 1 | עד 86 ק"ג |
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
|  אלופים אולימפיים בג'ודו – משקל חצי בינוני (גברים) |
| --- | --- | --- |
| עד 70 ק"ג | 1972: יפן טויוקאזו נומורה   •   1976: ברית המועצות ולדימיר ניבזורוב |  |
| עד 78 ק"ג | 1980: ברית המועצות שוטה חברלי   •   1984: גרמניה המערבית פרנק וינקה   •   1988: פולין ולדמר לגיין   •   1992: יפן הידהיקו יושידה   •   1996: צרפת ג'מאל בוראס |  |
| עד 81 ק"ג | 2000: יפן מקוטו טקימוטו   •   2004: יוון איליאס איליאדיס   •   2008: גרמניה אולה בישוף   •   2012: קוריאה הדרומית קים ג'ה-בום   •   2016: רוסיה חסן חלמורזייב   •   2020: יפן טקאנורי נגאסה   •   2024: יפן טקאנורי נגאסה |  |
|  אלופים אולימפיים בג'ודו – משקל בינוני (גברים) |
| --- | --- | --- |
| עד 80 ק"ג | 1964: יפן איסאו אוקאנו   •   1972: יפן שינובו סקינה   •   1976: יפן איסאמו סונודה |  |
| עד 86 ק"ג | 1980:  יורג רוטליסברגר   •   1984: אוסטריה פטר זייזנבאכר   •   1988: אוסטריה פטר זייזנבאכר   •   1992: פולין ולדמר לגיין   •   1996: קוריאה הדרומית ג'ון קי-יונג |  |
| עד 90 ק"ג | 2000: הולנד מארק הויזינחה   •   2004: גאורגיה זוראב זוויאדאורי   •   2008: גאורגיה איראקלי צירקידזה   •   2012: קוריאה הדרומית סונג דה-נאם   •   2016: יפן משו בייקר   •   2020: גאורגיה לאשה בכאורי   •   2024: גאורגיה לאשה בכאורי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810623182505606  VIAF: 502151778248618130001   WorldCat (עם VIAF): 502151778248618130001
וידוקלה

| --- | --- |
סמל וידוקלה

 מדינה:  ליטא ליטא
 מחוז:  קובנה
 מחוז משנה:  ראסייני
 גובה:  94 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,678 (2011)
 קואורדינטות:  55°24′N 22°53′E﻿ / ﻿55.400°N 22.883°E﻿ / 55.400; 22.883
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ליטא מוגדלת) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד וידוקלה(למפת ליטא רגילה) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד וידוקלה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
וידוקלה (בליטאית: Viduklė; בפולנית: Widukle) היא עיירה במחוז קובנה שבליטא שבה התקיימה קהילה יהודית עד לשואה. העיירה נזכרה לראשונה במאה ה-13.
יהודי וידוקלה

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-160 יהודים, ופעל בה בית ספר עברי של רשת "תרבות".
ב-23 ביוני 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב וחובת ביצוע עבודות כפייה משפילות. בד בבד, נעצרו ונלקחו ליעד לא ידוע מספר יהודים מהיישוב שהואשמו בקומוניזם. ביולי 1941 נכלאו כל הגברים היהודים בעיירה מגיל 14 ומעלה, כ-200 במספר, בתחנת הרכבת. ב-24 בחודש נרצחו כולם לצד יהודים מפאווידוקלה הסמוכה.
הנשים והילדים היהודים שנותרו בעיירה רוכזו במעין גטו שהוקם בבית הכנסת המקומי ובארבעת הבתים הסמוכים לו, והועסקו בעבודות כפייה. ב-22 באוגוסט 1941 נרצחו כולם, כ-100 במספר, בידי משטרת העזר הליטאית בבית העלמין היהודי המקומי.
וילהלם הנשטיין

| --- | --- |

 לידה:  3 באוגוסט 1811 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  14 באוקטובר 1850 (בגיל 39) מגדבורג, ממלכת פרוסיה 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 
וילהלם הנשטיין (בגרמנית: Wilhelm Hanstein;‏ 3 באוגוסט 1811, ברלין – 14 באוקטובר 1850, מגדבורג) היה עובד ציבור ושחמטאי גרמני והיה אחד מהחברים של הפליאדות של ברלין.
הנשטיין סייע בייסוד הביטאון Berliner Schachzeitung שלימים הפך ל-Deutsche Schachzeitung.
בשנת 1842 ניצח בדו-קרב את קארל יאניש +4 -1 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). בשנת 1847 ניצח בדו-קרב את בן דודו קארל מאיה +12 -5 =1.
הנשטיין נחשב למומחה בשלב הפתיחה והקדיש חלק מזמנו לעבודה על מדריך הפתיחות של פול בילגר. על שמו נקראת הסתעפות של גמביט המלך 1. ה4 ה5 2. ו4 ה:ו4 3. פו3 ז5 4. רג4 רז7 5. ח4.
המועצה העליונה (אוקראינה)

| --- | --- |

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 סוג:  בית מחוקקים חד-ביתי
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  25 ביולי 1938 – הווה (86 שנים) 
 הרכב
 מספר מושבים:  450
 
 סיעות המועצה:  ממשלה (240)       משרת העם (240) תומכי הממשלה (41)       למען העתיד (21)       אמון (20) אופוזיציה (105)      מצע האופוזיציה: (34)       סולידריות אירופית (27)       בטקיבשצ'ינה (24)       מפלגת "קול" (20) אחרים (35)      עצמאיים (35) מושבים פנויים (29)      לא מאויש (29)
 בחירות
 שיטת בחירות:  יחסית ורובנית
 בחירות קודמות:  2019
 בחירות הבאות:  2024
 מנהיגים
 יושב-ראש:  רוסלן סטפנצ'וק
 ראש הממשלה:  דניס שמיגל
 ראש האופוזיציה:  יורי בויקו
 משכן
  אולם המליאה
 רחוב מיכאילו הרושבסקי 5, קייב
 אתר אינטרנט
 Rada.Gov.UA
 
המועצה העליונה או הראדה העליונה (באוקראינית: Верховна Рада України) היא בית המחוקקים של אוקראינה.
תולדות

מקור השם במילה האוקראינית "ראדה", שפירושה "מועצה" (תרגום מילולי של המושג "סובייט"). בשם זה כונתה האספה אשר אישרה בשנת 1654 את איחודה של אוקראינה עם רוסיה.
הראדה העליונה בת זמננו צמחה מתוך הסובייט העליון של אוקראינה, שהיה בית המחוקקים שלה מאז 1938. ב-28 ביוני 1996 שינה הסובייט העליון ה-14 של אוקראינה את שמו ל"ראדה העליונה השלישית", ובהתאם לכך מוספרו מחדש הסובייטים ה-12 וה-13 כראדות הראשונה והשנייה, בהתאמה.
הרכב וסמכויות

הראדה העליונה היא פרלמנט בן בית אחד ובו 450 צירים. צירים אלה נבחרים בבחירות שוויוניות, חשאיות וישירות לכהונה של 5 שנים (לפני 2006 – לארבע שנים). שיטת הבחירות השתנתה במרוצת השנים משיטה אזורית-רובית טהורה (שאותה ירשו האוקראינים מברית המועצות) לשיטה כללית-יחסית טהורה (נכנסה לתוקף בשנת 2006), עם מספר שלבי ביניים.
בתור בית המחוקקים של אוקראינה, סמכויותיה של הראדה נרחבות: היא מחוקקת חוקים, מאשרת את תקציב המדינה, מאשררת או מבטלת הסכמים, מביעה אמון או אי-אמון בממשלה, ממנה שופטים – ובכלל זה שליש מבית המשפט לחוקה של אוקראינה, יכולה לתקן את חוקת המדינה, קובעת את מדיניות החוץ והפנים, יכולה להכריז מלחמה ושלום ולהדיח את הנשיא.
יושב ראש הראדה

כל ראדה בוחרת מבין חבריה את היושב ראש ואת שני סגניו. היושב ראש הוא המנהל את ישיבות הראדה, חותם על חוקים ושולח אותם לנשיא לשם אישורם, חותם על החלטות הראדה שאינן חוקים ומנהל את עבודתה של השוטפת של הראדה. חוקת אוקראינה מייפה את כוחו של היושב ראש לחתום על חוקים שבוטלו על ידי הנשיא ואשר עברו בראדה בשנית ברוב של שני שלישים.
כמו כן, יושב ראש הראדה ממלא את מקום הנשיא, במקרה שהמשרה מתפנה. ברם, בהיותו ממלא מקום, אין עומדות ליושב ראש כל סמכויות הנשיא, ובפרט אין הוא יכול לפזר את הראדה, למנות פקידים רמי-דרג או להעניק חנינה.
ולדמר פרידריך

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1846 Gnadau, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  16 בספטמבר 1910 (בגיל 64) ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 מקום קבורה:  Kaiser Wilhelm Memorial Cemetery 
 תחום יצירה:  ספרות נוער 
 
וולדמר פרידריך (בגרמנית: Woldemar Friedrich‏; 20 באוגוסט 1846 – 16 בספטמבר 1910) היה צייר ומאייר גרמני. הוא היה חבר במושבת הציירים וילינגהאוזן.
ביוגרפיה

פרידריך למד אצל קרל שטפק באקדמיה לאמנות בברלין משנת 1863, ונסע לויימאר בשנת 1865, שם המשיך את לימודיו אצל ארתור פון רמברג, וברנהרד פלוקהורסט. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה של 1870 ו- 1871, עבד גם כשרטט, במיוחד במגזין "דהיים", וסיפק את האיורים ליצירתו של גאורג הילטל על מלחמת צרפת-גרמניה. לאחר נסיעה לאיטליה שב לוויימאר בשנת 1873, שם עבד כמאייר, ביצע ציורי נוי (כולל בטירת הומלשיין) וגם צייר כמה תמונות ז'אנריות. בשנת 1881 הפך לפרופסור בבית הספר לאמנות בוויימאר.
בשנת 1885 מונה ללמד את נושא רישום מהחיים באקדמיה לאמנות בברלין, ובשנה שלאחר מכן סיפק עדויות לכישרונו לציור מונומנטלי על ידי ציור הכיפה בבניין התערוכה הממלכתי. בשנת 1886 קיבל את מדליית הזהב הקטנה של תערוכת האמנות בברלין, הכשיר את פריץ גרוטמאייר כסטודנט לסטודיו משנת 1887 ואז נסע לביקור בהודו. בנוסף לסדרת צבעי מים וציורים, גם הכין איורים לספר "שישה חודשים בהודו" (לייפציג 1893, עם טקסט מאת א. פון לייפציגר).
בין ציוריו הדקורטיביים המאוחרים יותר ניתן למנות את הרייכסטאג בורמס, באודיטוריום של בית הספר התיכון בויטנברג, הציורים האלגוריים בבית מוכר הספרים בלייפציג (בנושאים: אמנות ומדע, סחר ספרים והדפסת ספרים) וציור קיר היסטורי לבניין המרכז הקהילתי במחוז ברנים, המתאר חזרתם של אזרחי ברנאו לעירם, לאחר שהביסו את ההוסיטים ב-1432.
וולדמר פרידריך היה חבר באקדמיה לאמנויות בברלין.
נפטר בברלין בגיל 64. הוא נקבר ב -20 בספטמבר 1910 בבית העלמין לזכר קייזר וילהלם בשרלוטנבורג-ווסטנד.
הערות שוליים

↑  Gilman, D. C.; Peck, H. T.; Colby, F. M., eds., Friedrich, Woldemar, The New International Encyclopædia
↑  Westfälische Nachrichten: Fritz Grotemeyer, Münster, 28. Juli 2016
↑  Die Trauerfeier für Professor Woldemar Friedrich. In: Berliner Tageblatt, 21. September 1910, Morgen-Ausgabe, 1. Beiblatt, S. 1–2. Hans-Jürgen Mende: Lexikon Berliner Begräbnisstätten. Pharus-Plan, Berlin 2018, ISBN 978-3-86514-206-1, S. 473.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810694927905606  BnF: cb104994151 (data)  GND: 118535951  ISNI: 0000 0001 0949 1713  LCCN: nr2002022264  NTA: 06816470X  RKD: 218279  SNAC: w6m74902  SUDOC: 147579716  ULAN: 500140060  VIAF: 3262218   WorldCat (עם VIAF): 3262218
המועצה המשפטית העליונה של פקיסטן

המועצה המשפטית העליונה של פקיסטן (באורדו: سپریم جوڈیشل کونسل پاکستان) היא גוף של שופטים שהוסמך תחת סעיף 209 בחוקת פקיסטן. תפקידה העיקרי של מועצה זו היא לפקח על הרשות השופטת בפקיסטן.
הרכב

הרכב המועצה כפי שנקבע בחוקה:
נשיא בית המשפט העליון של פקיסטן
שני השופטים הבכירים ביותר בבית המשפט העליון של פקיסטן
שני השופטים הבכירים ביותר של בתי המשפט הגבוהים המחוזיים בפקיסטן
מעמד

אין לשפוט אף אחד מחמשת השופטים הבכירים של בית המשפט העליון של פקיסטן, והאדם היחיד שבידו האפשרות לשפוט שופטים אלו הוא נשיא המדינה, על פי דו"ח המועצה המשפטית העליונה. המועצה רשאית לפתוח בהליכים כגד שופט, ביוזמתה או בהחלטת נשיא פקיסטן. אם המועצה מסיקה כי השופט נאשם בהתנהגות לא נאותה, יש לסלקו מתפקידו. שופט בית המשפט הכפוף לבג"ץ, עשוי להיות מסולק באופן מיידי על ידי בית המשפט העליון.
מקרים מפורסמים

בשנת 2007, הנשיא הפקיסטני, פרבז מושארף, הושעה על ידי נשיא בית המשפט העליון של פקיסטן. השופט אפתיחאר מוחמד צ'אודהרי סירב להציג האשמות שחיתות במועצה כנגד הנשיא כי חשב שחברי המועצה שמונו על ידי מושארף אינם אובייקטיביים.
הערות שוליים

↑  Chapter 4: "General Provisions Relating to the Judicature" of Part VII: "The Judicature", www.pakistani.org
↑  History of Supreme Judicial Council of Pakistan, www.supremecourt.gov.pk (ארכיון)
↑  Hon'ble Chief Justice of Pakistan, www.supremecourt.gov.pk (ארכיון)
1 2  Hon'ble Judges, www.supremecourt.gov.pk (ארכיון)
וזיריסטן

| --- | --- |
דגל וזיריסטןדגל וזיריסטן
 מדינה:  פקיסטן פקיסטן
 בירת החבל ארץ:  ואנה 
 שפה רשמית:  פשטו 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בחבל ארץ:  791,087
 קואורדינטות:  33°02′00″N 69°54′00″E﻿ / ﻿33.033333333333°N 69.9°E﻿ / 33.033333333333; 69.9 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מפת האזור, בירוק מסומן אזור וזיריסטן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
וזיריסטן (בפרסית: وزیرستان, "ארץ הווזיר") הוא אזור הררי, המשתרע על פני 11,585 קמ"ר, ונמצא באזור צפון-מערב פקיסטן וגובל באפגניסטן.
גאוגרפיה

האזור מאוכלס כולו על ידי פשטונים אשר דתם היא אסלאם סוני. השפה המדוברת בעמק היא שפת הווזירוולה משפות הפשטו. האזור נמצא בשטחים שבטיים המנוהלים על ידי השלטון הפדרלי, ונחשב מחוץ לארבעת מחוזות המדינה.
וזיריסטן כוללת את האזור ממערב ומדרום מערב לפשאוור, כשנהר טוצ'י מצפונה ונהר גומאל מדרומה. אזור זה היה בריבונות שבטית עצמאית עד 1893, כשהיה מחוץ לאימפריה הבריטית. פלישת השבטים לשטח הבריטי היוותה בעיה מתמדת עבור הבריטים, והובילה למשלחות עונשין תכופות בין 1860 ל-1945. האזור הפך לחלק מפקיסטן בשנת 1947.
מסיבות מנהליות, וזיריסטן מחולקת לשני תת-שבטים - צפון וזיריסטן ודרום וזיריסטן עם אוכלוסיות הכוללות (נכון ל-1998) כ-361,246 וכ-429,841 בני אדם בהתאמה. לתת-השבטים יש מאפיינים שונים ברורים, אולם שניהם שייכים לשבט וזיר ומדברים בשפה משותפת - הווזירוולה. הלוחמים הווזיריים ידועים כלוחמים אימתניים, ומוכרים בשל מריבות הדמים התכופות שבהם הם מעורבים.
השבטים של וזיריסטן נשלטים על ידי הגברים זקני הכפר הנפגשים בג'ירגה השבטית (מעין פרלמנט). מבחינה חברתית ודתית, וזיריסטן הוא אזור שמרני מאוד. הנשים נשמרות בקפידה, וכל בית חייב להיות בראשותה של דמות גברית. 
נוכחות הטליבאן באזור מהווה בעיה המדאיגה את הקהילה הבינלאומית, במיוחד מאז המלחמה באפגניסטן.
הערות שוליים

↑  בין שאר הקרבות בתקופה זו ניתן למנות את המערכה לשחרור צ'יטראל, המערכה בהונזה-נאגאר, המלחמה המוהמנדית הראשונה, המצור על מלקנד וצ'קדרה, המערכה בטיראה, המערכה בהאזארה והמערכה בוזיריסטן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge320368  VIAF: 247394393   WorldCat (עם VIAF): 247394393
ולדמר הראשון, מלך דנמרק

ולדמר הראשון, מלך דנמרק (בדנית: Valdemar I, ידוע גם כולדמר הגדול, בדנית: Valdemar den Store; ‏ 14 בינואר 1131 – 12 במאי 1182) היה מלך דנמרק מ-1146 ועד למותו.
ראשית חייו

ולדמר היה בנו של קנוט לאברד, נסיך דני אבירי ואהוד, שהיה בנו הבכור של אריק הראשון, מלך דנמרק. אביו של ולדמר נרצח על ידי מגנוס הראשון, ימים ספורים לפני לידתו כחלק ממלחמות ירושה. אמו, אינגבורג, בתם של מסטיסלאב הראשון, נסיך קייב ושל כריסטינה, בתו של אינגה הזקן, מלך שוודיה, קראה לו על שם סבה, ולדימיר השני, נסיך קייב.
כיורש לכתר, וכמי שעד מהרה רכש לו יריבים, הוא גודל בחצרו של אציל דני יחד עם בנו, אבסלון, שבעתיד יהיה יועצו הנאמן.
מלך

ב-1146, כאשר מלאו לוולדמר 15 שנים, התפטר אריק השלישי, מלך דנמרק וכתוצאה מכך נמשכה מלחמת אזרחים, או ליתר דיוק, מלחמות הירושה. הטוענים לכתר היו: סוון השלישי, בנו של אריק השני; קנוט החמישי, בנו של מגנוס הראשון וולדמר עצמו. נחלתו של ולדמר כללה את שטחי יוטלנד ושלזוויג. שלב זה של מלחמת האזרחים ארך כעשר שנים.
ב-1157 הסכימו שלושת המלכים לחלק את הארץ ביניהם. סוון אירח משתה שלום, בו הוא תכנן לרצוח את יריביו. קנוט נהרג, אך ולדמר הצליח להימלט ליוטלנד יחד עם אבסלון. סוון הוציא עד מהרה פלישה והובס על ידי ולדמר בקרב הערבה האפורה. הוא נהרג במהלך הקרב, ככל הנראה על ידי קבוצת איכרים שחסמו את דרכו במנוסתו משדה הקרב. ולדמר שהיה ליחידי מבין שלושת היריבים ששרד, היה למלך היחיד של דנמרק. כך הסתיימו מלחמות הירושה שנמשכו 26 שנים.
ב-1158 נבחר אבסלון להיות הבישוף של רוסקילדה וב-1177 מונה לארכיבישוף של לונד. ביוזמתו הכריז ולדמר מלחמה על הונדים, שפלשו לחופי דנמרק. הם יישבו את פומרניה ואת האי ריגן שבים הבלטי. ב-1168 כבשו הדנים את בירתם של הוונדים, ארקונה, והונדים הסכימו להמיר את דתם לנצרות ולהיות נתונים למרות הדנים. השפעתם של הדנים חדרה לפומרניה.
ולדמר חיזק את גבולותיה של דנמרק: מדרום בנה חומה, וכן בנה כמה מבצרים לחופי הממלכה. אבסלון השתתף במאמץ זה ובנה את המבצר שממנו התפתחה קופנהגן.
ב-1170 הצליח ולדמר להכתיר את בנו קנוט השישי בן השבע למלך שותף וכך להבטיח מעבר חלק של המלוכה. תקופת מלכותו של ולדמר עמדה בסימן עליית כוחה של דנמרק שהגיעה לשיאה תחת מלכותו של בנו השני, ולדמר השני.
צאצאיו

ולדמר נשא לאישה את סופיה ממינסק, אחותו למחצה של קנוט החמישי ובתה של ריצ'זה מפולין, אלמנתו של מלך שוודיה. הם הביאו לעולם את הצאצאים:
סופיה – נישאה לזיגפריד השלישי, רוזן ויימר-ארלמונדה.
קנוט השישי, מלך דנמרק.
מריה – נזירה ברוסקילדה.
מרגרטה – נזירה ברוסקילדה.
ולדמר השני, מלך דנמרק.
אינגבורג – נישאה לפיליפ השני, מלך צרפת.
הלנה – נישאה לוילהלם, הלורד של לינבורג.
ריצ'זה – נישאה לאריק העשירי, מלך שוודיה.
מיחסיו עם פילגשו טובה נולד בנו הבלתי חוקי, כריסטופר, דוכס יוטלנד.
ואוואו

| --- | --- |

מפת ארכיפלג ואוואו
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט
 קואורדינטות:  18°39′05″S 173°59′01″W﻿ / ﻿18.65139°S 173.98361°W﻿ / -18.65139; -173.98361
 שטח:  138 קמ"ר
 גובה מרבי:  131 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  טונגה טונגה
 אוכלוסייה:  14,283 (2021)
 עיר ראשית:  ניואפו
 
 
ואוואו (טונגאית: Vavaʻu) הוא ארכיפלג, המורכב מאי גדול אחד (אוטה ואוואו) ו-40 איים קטנים יותר, בממלכת טונגה. זה חלק ממחוז ואוואו, הכולל מספר איים בודדים נוספים. על פי המסורת, האל מאווי יצר גם את טונגטפו וגם את ואוואו, אבל השקיע קצת יותר מאמץ בראשון. ואוואו מתנשא לגובה של 204 מ' (669 רגל) מעל פני הים בהר טלאו. הבירה היא ניואפו, הממוקמת בנמל המקלט (פואטאלפוסי או לולו-א-הלוואלו).
גאוגרפיה

קבוצת האיים ואוואו פרושה על פני שטח שגודלו כ-21 ק"מ ממזרח למערב ו-25 ק"מ מצפון לדרום. במפקד האוכלוסין של 2016 היו 13,738 תושבים בואוואו, מתוכם 5,251 גרו בעיר הבירה ניואפו. האיים במחוז ואוואו, מחוץ לקבוצת ואוואו, אינם מיושבים. האי הראשי אוטה ואוואו, בגודל 97 קמ"ר (37 מ"ר), הוא האי השני בגודלו בטונגה.
ואוואו הוא שונית אלמוגים עם צוקים בצפון המתנשאים לגובה של 200 מ' (660 רגל) מעל פני הים. בצד הדרומי, הארכיפלג מפוזר להרבה איים קטנים ומפוזרים ונתיבי מים. הגדול מבין נתיבי המים, ערוץ אווה פולפולקאי דמוי הפיורד, משתרע 11 ק"מ (6.8 מייל) פנימה מהנמל של ניואפו.
החוף הצפוני של האי אוטה ואוואו הוא פלטפורמה מוגבהת של צוקי אלמוגים. קו החוף הדרומי נמוך ולא סדיר, ונפתח לרשת של ערוצים, מפרצים ואיונים, היוצרים את אחד הנמלים הטבעיים המוגנים ביותר באוקיינוס השקט.
אוטה ואוואו הוא גם מקומו של הגן הבוטני אניו (אנ'), שהוא הגן הבוטני היחיד של טונגה.
גאוגרפיה > אקלים

האקלים של ואוואו הוא ללא ספק החם ביותר בטונגה (מלבד הניואס, שהם האיים הצפוניים ביותר בממלכה). האקלים החם והאדמה הפורייה שלו הופכים אותו למקום גידול לוניל, אננס ופירות טרופיים (אנ') אחרים.
מיתוסים ואגדות

בפולינזיה מספרים שהאיים נוצרו על ידי מאווי, שהגיע לקרקעית הים עם קרס הדיג הקסום שלו, ואז נתפס בו משהו ומאווי משך את זה משך עד פני הים, והוא הפך לאיי ואוואו.
היסטוריה

דון פרנסיסקו מורל דה לה רואה, שפיקד על הפריגטה הספרדית פרינססה, היה האירופאי הראשון שהגיע לואוואו, מה שעשה ב-4 במרץ 1781. הוא קבע את ואוואו בתור מרטין דה מאיורגה, וקרא לה על שם המשנה למלך המכהן של ספרד החדשה. כפי שהתברר, מורל מצא מקום עיגון מצוין בואוואו, לו היה זקוק נואשות, מכיוון שלא הצליח למצוא נמל בשני המקומות האחרונים שהוא ניסה לנחות, פונואליי (אנ') (אי המרירות) ולייט (אנ'). הוא העניק לנמל בואוואו את השם נמל מקלט, למרות שנמל המקלט המקורי שלו היה המפרץ בחוף המערבי של האי הראשי, ליד לונגומפו.
12 שנים מאוחר יותר, ב-1793, ביקרה משלחת מלספינה (אנ') באזור במשך חודש, בעקבות חקירותיו של מורל, ותבעה רשמית את האיים עבור ספרד.
קפטן קוק ידע על האיים עשור קודם לכן, אבל הילידים בחאפאי אמרו לו שלא יהיה טוב בשבילו לנסוע לשם; אמרו לו שאין שם נמל. אולי אמרו לו את זה כדי להניא אותו מללכת לשם; אבל קפטן קוק נשמע לעצתם.
ספינות ציד הלווייתנים היו בין המבקרים המערביים הקבועים הראשונים באיים. הראשונה שנרשמה הייתה פאני, ב-17 ביוני 1823, והאחרונה הייתה רוברט מוריסון, מיולי עד ספטמבר, 1883. כלי השיט הללו הגיעו בשביל מים, מזון ועצים – ולפעמים האירופאים גייסו ילידים לשרת כאנשי צוות על ספינותיהם. הם עוררו מסחר והיו גורמים משמעותיים לשינוי באיים.
בשנת 1839, הטואי טונגה (המפקד), ג'ורג' טופו הראשון (אנ'), הנהיג את קוד ואוואו (אנ') בואוואו.
ביאורים

↑  שלא כמו ישראל, מכיוון שישראל נמצאת מצפון לקו המשווה, אז ככל שזה מקום דרומי בישראל, ככה חם יותר. אבל בטונגה, מכיוון שהיא מדרום לקו המשווה, ככל שזה מקום צפוני בטונגה, ככה חם יותר.
הערות שוליים

↑  "Census 2016", Tonga Department of Statistics
↑  Landin Carrasco, Amancio, Mourelle de la Rúa, explorador del Pacífico, Madrid, 1971, עמ' 79
↑  Robert Langdon, Where the whalers went: an index to the Pacific Ports and islands visited by American whalers (and some other ships) in the 19th century, Canberra: Pacific Manuscripts Bureau, 1984, עמ' 239-240, ISBN 086784471X
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: af6e3ed4-34a2-49b2-8fd2-29faeebfddd7
וזן

ערך זה עוסק בכוכב. אם התכוונתם לעיר במרוקו, ראו .
| --- | --- |
   
 מיקומו של וזן בקבוצת כלב גדול
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  כלב גדול
 שמות נוספים:  δ בכלב גדול
 סוג:  על-ענק צהוב
 בהירות נראית:  1.83
 סיווג ספקטרלי:  F8 Ia
 עלייה ישרה:  07ʰ 08ᵐ 23.5ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏36″ ‏23′ ‏26°‏- מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  6.87-
 מרחק:  1,792.11  שנות אור 549.46  פארסק
 רדיוס:  200 רדיוסי שמש
 מסה:  17 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 50,000 מהשמש
 טמפרטורה:  6,200 K
 מהירות סיבוב:  28 ק"מ/שנייה
 מהירות רדיאלית:  33.67±0.24 קילומטר לשנייה
 היסט:  2.03±0.38 אלפיות של שניות קשת
 מתכתיות:  0.28 
 
וֶזֶן או δ בכלב גדול הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים כלב גדול והוא אחד הכוכבים הבהירים בשמים. למרות בהירותו הכוכב קיבל ציון באייר δ בלבד, ייתכן בשל מיקומו הדרומי שמקשה על הצפייה בו מאירופה, שם קרבתו אל האופק מעמעמת את בהירותו.
פרוש שמו של וזן הוא "משקולת" בערבית (وزن).
תכונות

וזן הוא על-ענק צהוב בעל סיווג ספקטרלי F8 Ia, במרחק של כ-1,800 שנות אור כך שזהו אחד מהכוכבים הרחוקים ביותר שנראה מכדור הארץ ככוכב בהיר במיוחד. בהירות נראיתו הגדולה על אף המרחק הגדול נובעת מכך שהכוכב מאיר בעוצמה של פי 50,000 מעוצמת ההארה של השמש. רדיוס הכוכב הוא בערך פי 200 מרדיוס השמש, כלומר קרוב לרדיוס המסלול של כדור הארץ, ומסתו כ-17 מסות שמש. טמפרטורת פניו היא כ-6,200 קלווין, מעט יותר מטמפרטורת השמש.
וזן נמצא בשלבי התפתחות אחרונים, לאחר ששלב היתוך המימן בליבתו הסתיים ועבר לשכבות חיצוניות יותר. כתוצאה מכך הכוכב התנפח והפך לעל-ענק בדרכו להפוך לעל-ענק אדום. בשל מסתו הגדולה צפוי וזן להתפוצץ בסופרנובה.
הערות שוליים

↑  Wezen - Delta Canis Majoris - HD54605 - HIP34444
המועצה העולמית לתיירות מקיימת

| --- | --- |

 שפה רשמית:  אנגלית
 מטה הארגון:  וירטואלי
 מקום פעילות:  עולמי
 מנכ"ל:  רנדי דרבנד 
 תקופת הפעילות:  2010–הווה (כ־14 שנים)
 www.gstcouncil.org
 
המועצה העולמית לתיירות מקיימת (באנגלית: Global Sustainable Tourism Council  (GSTC)) היא ארגון ללא מטרת רווח, הקובע ומוביל את הסטנדרטים לקיימות בתחום התיירות ברמה העולמית.
תיאור

תפקיד המועצה מוכר על ידי מערכת האומות המאוחדות, בפרט על ידי ארגון התיירות העולמי (UNWTO)  ומומחי תיירות בת קיימא ברחבי העולם  .
ל- GSTC שתי קבוצות סטנדרטים, המכונות ביחד כקריטריונים של GSTC  ובאופן נפרד כקריטריונים של GSTC ליעדים (GSTC-D v2)  וקריטריונים של GSTC למלונות ומפעילי תיירות (GSTC-I)
כמו תקנים אחרים, הקריטריונים של GSTC משמשים לחינוך והכשרה, פיתוח מדיניות, כקו מנחה למדידה, וכבסיס להתעדה והסמכה.
המועצה פועלת גם כגוף הסמכה, באמצעותה סטנדרטים לתיירות בת קיימא יכולים לקבל דירוגים על בסיס עמידתם בקריטריונים ובסטנדרטים של GSTC.