stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אגם קומו

| --- | --- |
נוף של אגם קומו עם הרי האלפים ובלאג'ו
נוף של אגם קומו עם הרי האלפים ובלאג'ו
 מידע כללי
 מיקום:  לומברדיה, איטליה
 סוג:  אגם קרחוני 
 מידות
 שטח:  146 קמ"ר
 נפח:  22.5 קמ"ק
 גובה:  198 מטר מעל לפני הים
 אורך מרבי:  46 ק"מ
 אורך:  46 קילומטר
 רוחב מרבי:  4.5 ק"מ
 רוחב ממוצע:  4.5 ק"מ 
 עומק מרבי:  410 מטר
 ‏עומק ממוצע:  154 מטר
 מידע נוסף
 נהר מזין:  נהר אדה, Cosia, Telo, Varrone, Torrente Esino, Torrente Gerenzone, Breggia, Albano, Liro, Caldone, פיוורנה, Mera, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מקור לנהר:  נהר אדה 
 ‏אגן ניקוז:  4,572 קילומטר רבוע
 מדינות באגן הניקוז:  איטליה 
 איים:  האי קומצ'ינה
 קואורדינטות:  46°00′51″N 9°15′56″E﻿ / ﻿46.01413132237831°N 9.265594482421875°E﻿ / 46.01413132237831; 9.265594482421875
  (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאגם קומו(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאגם קומו(למפת לומברדיה רגילה) מילאנו ברשה מונצה ברגמו קומו וארזה קרמונה טרנטינו אלטו אדיג'ה  ונטו אמיליה-רומאניה פיימונטה שווייץאגם קומו(למפת לומברדיה מוגדלת) מילאנו ברשה מונצה ברגמו קומו וארזה קרמונה טרנטינו אלטו אדיג'ה  ונטו אמיליה-רומאניה פיימונטה שווייץאגם קומו 
 
אגם קומו (באיטלקית: Lago di Como, ידוע גם כלאריו; בלטינית: Larius Lacus) הוא אגם בלומברדיה שבצפון איטליה. האגם משתרע על פני 146 קמ"ר, והוא השלישי בגודלו באיטליה אחרי אגם גארדה ואגם מאג'ורה. הוא אחד האגמים העמוקים באירופה, עם עומק של מעל 400 מטר, וקרקעיתו בגובה 227 מטר מתחת לפני הים.
מאז התקופה הרומית היה האגם אבן שואבת לאנשי אצולה ואריסטוקרטים, והוא התפרסם במגוון הווילות והגנים סביבו כדוגמת וילה אולמו, וילה סרבלוני ווילה קרלוטה. כיום הוא אטרקציה תיירותית פופולרית. לסלבריטאים רבים יש או היו בתים על שפת האגם, ביניהם מת'יו בלאמי, מדונה, ג'ורג' קלוני, ג'אני ורסצ'ה, סילבסטר סטאלון, רונאלדיניו, ריצ'רד ברנסון ובן ספייס.
סמוך לקוליקו נשפך אל האגם נהר אדה, הממשיך לזרום מהאגם הלאה מלקו.
בשנת 2014 הוכתר אגם קומו כאגם היפה ביותר בעולם על ידי העיתון האמריקאי The Huffington Post, בזכות המיקרו-אקלים הייחודי שלו וסביבתו המרהיבה, הכוללת וילות וכפרים יוקרתיים. האגם ידוע בזכות סירת המשוטים המסורתית שלו, ה-batell, המכונה לעיתים קרובות "לוצ’יה" לזכר בריחתה של לוצ’יה מונדלה מלקו בספרו של אלסנדרו מנצוני "המאורסים".
שפת האגם והעיר ורנה
העיירה לקו השוכנת על האגם
אטימולוגיה

שמו הלטיני של האגם הוא לאריוס, או באיטלקית לאריו, אך שם זה נמצא בשימוש רק לעיתים נדירות. שמו על פי רוב הוא אגם קומו, על שם העיר קומו השוכנת על גדתו.
גאוגרפיה

צורת האגם מזכירה את האות Y במהופך. בחלקו הצפוני של האגם נמצאת קוליקו, בעוד שהערים קומו ולקו נמצאות בקצוותיו הדרום מערבי והדרום מזרחי בהתאמה. העיירות בלאג'ו, מנאג'יו וורנה נמצאות בהצטלבות של שלוש הזרועות. בין שלוש הערים הללו פועל שירות מעבורות.
אגם קומו מוזן בחלקו הגדול על ידי נהר אדה, שנשפך לאגם בקוליקו וממשיך לזרום הלאה מלקו. קונפורמציה גאולוגית זו הופכת את הזרוע הדרום מערבית למבוי סתום, וכך יוצא שהעיר קומו, בניגוד ללקו, מוצפת לעיתים קרובות.
גאוגרפיה > אקלים

אגם קומו ידוע במזג האוויר הקל והים-תיכוני שלו, שבו צמחים טרופיים וסוב-טרופיים יכולים לגדול כל ימות השנה. בחורף אגם קומו עוזר לאזור שמסביבו לשמור על טמפרטורה גבוהה יותר. הטמפרטורה היומית הממוצעת באזור האגם נעה בין 2 מעלות צלזיוס בינואר לבין 30 מעלות צלזיוס ביולי. טמפרטורת המים יכולה להגיע ל-24 מעלות בחודש יולי. הגשמים הכבדים ביותר יורדים על האגם באזור חודש מאי.
תיירות

אגם קומו הוא יעד פופולרי לחובבי טבע, נופים וספא. האגם הוא יעד טוב לשיט מפרשיות, גלישת רוח וגלישת קיט. בשנת 1818 המשורר פרסי ביש שלי כתב לחברו תומאס לאב פייקוק: "אגם זה עולה על כל דבר שראיתי אי פעם ביופיו, למעט איי הקטלב של קילראני. הוא ארוך וצר, ויש לו מראה של נהר אדיר המתפתל בין ההרים ובין היערות".
תיירות > וילות על שפת האגם

האגם ידוע בווילות האטרקטיביות שנבנו בסביבתו מאז התקופה הרומית, כאשר פליניוס הצעיר בנה על גדותיו את אתרי הנופש "קומדיה" ו"טרגדיה".
וילה קרלוטה נבנתה בשביל המרקיז המילאנזי ג'ורג'יו קלריקי בשנת 1690 והיא תופסת שטח של 70,000 מטרים רבועים בטרמאצו שנמצאת על גדת האגם הנגדית לבלאג'ו. באותו הזמן נבנו במקום גנים איטלקיים עם מזרקות ופסלים. הווילה נמכרה מאוחר יותר לבנקאי משפיע בשם ג'ובאני בטיסטה סומאריבה. הסופר הצרפתי סטנדל ביקר במקום בשנת 1818 וביקורו נזכר בתחילת הרומן שכתב: "לה צ'רטוזה די פארמה". בשנת 1843 הווילה נרכשה על ידי הנסיכה מריאנה מנסאו שהעניקה אותה כמתנת חתונה לבתה קרלוטה, שעל שמה קרויה הווילה כיום. כיום הווילה כוללת מוזיאון לכלים חקלאיים ויצירות אמנות חשובות שנעשו על ידי האמנים אנטוניו קנובה ולואיג'י אקוויסטי.
וילה ד'אסטה בקארנוביו נבנתה בשנת 1568 על ידי הקרדינל טולומאו גליו, יליד העיירה. בשנים 1816–1817 הייתה הווילה ביתה של הנסיכה קרוליין מברונסוויק, אשתו המנוכרת של נסיך ויילס וזמן קצר המלכה הרעיה של ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת. הגנים האנגליים המטופחים של הווילה נבנו בתקופה זו. באותה מאה הפכה הווילה למלון, ובמאה ה-21 היא מוקד משיכה לסלבריטאים.
וילה בלביאנלו, הידועה בגנים המדורגים המשוכללים המדורגים שלה, שוכנת על צוק בחוף המערבי של האגם ליד איזולה קומצ'ינה. הווילה נבנתה בשנת 1787 באתר של מנזר פרנציסקני, והייתה ביתו האחרון של החוקר גוידו מונצינו לפני שנפטר. כיום הווילה משמשת כמוזיאון המוקדש לעבודתו.
וילה מלצי ד'אריל בבלאג'ו נבנתה בסגנון הנאו-קלאסי על ידי האדריכל ג'וקונדו אלברטולי בשנים 1808–1810 כבית קיץ לרוזן פרנצ'סקו מלצי ד'אריל, סגן הנשיא של הרפובליקה האיטלקית. הווילה כוללת קפלה פרטית, פסלים, גן יפני על שפת האגם עם רודנדרונים ענקיים. במאה ה-19 התארחו בווילה אישים ביניהם סטנדל ופרנץ ליסט.
וילה סרבלוני, גם היא בבלאג'ו, משמשת כמשכנו של מרכז ארגון רוקפלר בבלאג'ו, ומשתרעת על פני שטח של 50 אקר (200,000 מטרים רבועים). ייתכן שבמקום זה שכן אתר הנופש של פליניוס הצעיר-"טרגדיה". הפארק הידוע של הווילה נבנה במאה ה-18 על ידי אלסנדרו סרבלוני.
תיירות > מעבורות

שירות המעבורות של אגם קומו הוא מערכת תחבורה ציבורית המקשרת בין עשרות העיירות והכפרים המפוזרים על שפת האגם.
כיום יש שלושה שירותי מעבורות עיקריים:
שירות מוטורי בזרוע המערבית ובקצה הצפוני של האגם, בין קוליקו ופיונה לעיר קומו, עם שירות הסעות לאזור מרכז האגם.
שירות מהיר, השט באותו מסלול אך משתמש ברחפות מהירות יותר. תדירותו נמוכה יותר ודמי הנסיעה בו יקרים יותר.
שירות מעבורות הפועל בעיקר באמצע האגם באזור העיירות בלאג'ו, מנאג'יו וורנה, וגם בכפר קדנאביה.
תיירות > סאקרו מונטה דה אוסאקיו

סאקרו מונטה די אוסאקיו (ההר הקדוש של אוסאקיו) הוא מנזר הממוקם על מדרון גבעה בין מטעי זיתים ויערות לאורך הקצה המערבי של האגם מול איזולה קומצ'ינה. לאורך הדרך המובילה למנזר פזורות 15 קפלות בארוק המוקדשות לתפילת המחרוזת. ב-2003, ההרים הקדושים של פיימונטה ושל לומברדיה, וביניהם ההר של אוסקיו, הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
כפרים, ערים ועיירות על גדת האגם

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  החוף המערבי (מצפון לדרום) דומאסו  גרבדונה  דונגו  מוסו  מנאג'יו  קדנאביה  גריאנטה  טְרֵמֵצִ֫ינָה  ארגאגנו  בריאנו  מולטראסיו  קרנוביו  קומו |  החוף הדרומי (ממערב למזרח) קומו  בלאביו  ברונאטה  בלאג'ו  מלגראטה  לקו |  החוף המזרחי (מצפון לדרום) קוליקו  דוריו  דרביו  בלאנו  ורנה  ליארנה  מנדלו דל לאריו  לקו |
אזכורים בספרות

ארנסט סטאברו בלופלד נסוג למלון מטרופוליטן שבאגם קומו לאחר שסוכלה תוכניתו על ידי ג'יימס בונד ברומן "בשירות הוד מלכותה" של איאן פלמינג המבוסס על הסרט.
פאולוס הדיאקון, משורר לומברדי מן המאה ה-8, כתב את אחד הרומנים הנודעים שלו בשבחים על אגם קומו.
אלסנדרו מנצוני בחר להתחיל את הרומן שלו "הארוסה" בתיאור של אגם קומו.
מארק טוויין ביקר באגם קומו בקיץ 1867. הוא תיאר את האגם בהרחבה בספרו "מסע תענוגות לארץ הקודש", המגולל את ההרפתקאות של קבוצת מטיילים בדרכם לירושלים.
דמותו של ויקטור פרנקנשטיין נישאת לאליזבת לווזנה באזור אגם קומו, ברומן "פרנקנשטיין" מאת מרי שלי.
דמותו של סגן הנרי בספר "הקץ לנשק" של ארנסט המינגוויי מדבר על חופשה באגם קומו.
פיודור דוסטויבסקי מזכיר את אגם קומו ברומן שלו, "פתקים מהעולם התחתון".
נאל ונל מעלים בזכרונם את אגם קומו ביום שלאחר אירוסיהם במחזה "סוף המשחק" של סמואל בקט.
תיאורים בתרבות הפופולרית

הסרט "חודש ליד האגם" מ-1995 צולם ליד אגם קומו.
בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים" מספר סצנות של הכוכב נאבו צולמו בווילה דל בלביאנלו, כולל חתונתם החשאית של אנקין סקייווקר ופאדמה אמידאלה.
בסרט "אושן 12", הגנב הידוע פרנסיס טולור נפגש מספר פעמים עם יריבו, דניאל אושן, בווילה ארבה אשר על אגם קומו.
אגם קומו מופיע מספר פעמים בסרטו של ג'יימס בונד, "קזינו רויאל". בווילה דל בלביאנלו צולם בית החולים אשר בו ג'יימס בונד מחלים, ובסוף הסרט בונד תופס את יריבו במשכנו אשר נמצא באגם קומו.
שירה של גוון סטפני, "קול", צולם בווילה ארבה ובעוד מספר מקומות באגם קומו.
בפרק "צ'אק נגד ירח הדבש" של סדרת הטלוויזיה "צ'אק", משוחח מורגן גרימס עם האינטרפול באגם קומו.
גלריה

מבט על אגם קומו מווילה קרלוטה שבטרמצו
מבט על האגם מהעיר קומו
מבט אווירי על לקו ועל הר סן מרטינו
מבט על קו החוף של קומו מהאגם
הערות שוליים

↑  The World's 20 Most Beautiful Lakes, HuffPost, ‏2013-11-08 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548739305171  BNE: XX5646899  BnF: cb12093717p (data)  GND: 4090516-0  HDS: 007148  LCCN: sh86002522  NKC: ge384457  NLG: 225815  SUDOC: 029275792  VIAF: 144876295   WorldCat (עם VIAF): 144876295 
מבט אווירי על אגם קומו וסביבתו. בהצטלבותן של שלוש זרועות האגם נראות העיירות בלאג'ו, מנאג'יו וורנה, בעוד בקצה של שלוש הזרועות נראות הערים קוליקו, קומו ולקו
וילה קרלוטה
וילה בלביאנלו
וילה מלצי ד'אריל
הר גריגנה המתנשא מעל בלאג'ו
פארקו מאייר, פארק ציבורי על גדת האגם בטרמצו
אגם קומו בלקו
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2020

| חלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני |
| --- | --- |
 תאריך:  שנת 2020
 מקום:  ישראל והשטחים
 סוג:  ציר זמן
 הרוגים:  3
 פצועים:  46
השפעות הפיגועים

כתוצאה מפיגועי הטרור, בשנה זו נרצחו 3 ונפצעו 46, מהם הרוג ו־23 פצועים מקרב כוחות הביטחון.
רשימת פיגועי טרור נגד ישראלים שהתרחשו במדינת ישראל וביהודה ושומרון בשנת 2020. בשנה זו נרצחו שלושה ישראלים בפעולות טרור, ונפצעו 46. לפי נתוני המל"מ התרחשו ביו"ש 40 פיגועים במהלך השנה.
כמו כן, היו מספר רב של פיגועים מתוכננים שבהם לא הצליחו המחבלים להוציא לפועל את רצונם או שלא משכו תשומת לב, כגון יידוי אבנים או חטיפת כלי רכב, שאינם מתפרסמים בתקשורת. בנוסף, סוכלו 430 פיגועים על ידי כוחות הביטחון של ישראל בהובלת שירות הביטחון הכללי וצה"ל, ובסיוע הימ"מ ויחידות מסתערבים. להלן נזכרים האירועים הבולטים יותר.
כרוניקה

פיגועים שיצאו מאזור יהודה ושומרון,      פיגועים שיצאו מרצועת עזה,      פיגועים שיצאו מלבנון,      פיגועים שיצאו ממצרים,      פיגועים שיצאו מישראל,      פיגועים שיצאו מירדן,      פיגועים שיצאו מסוריה,      פיגועים שיצאו מטורקיה,      פיגועים שיצאו ממדינות נוספות.
כרוניקה > ינואר

2 בינואר – ניסיון פיגוע דקירה בצומת גוש עציון על ידי מחבל פלסטיני: המחבל נורה ונעצר.
כרוניקה > פברואר

5 בפברואר – מחבל פלסטיני בן 17 יידה בקבוק תבערה על חיילים בחברון ונורה למוות.
6 בפברואר – פיגוע דריסה סמוך למתחם התחנה בירושלים: מחבל פלסטיני דרס ופצע 12 לוחמי גולני, 1 מהם במצב קשה. כעבור פחות מיממה, המחבל נעצר על ידי הימ"מ בשיתוף פעולה עם השב"כ וצה"ל.
6 בפברואר – מחבל ערבי-ישראלי שהתאסלם ביצע פיגוע ירי בעיר העתיקה בירושלים ופצע שוטר לפני שנורה למוות.
6 בפברואר – חייל נפצע קל בפיגוע ירי בצומת הפרסה שבאזור מועצה אזורית בנימין. ב-17 בפברואר נמצאה באזור גופה עם רובה M16 ואקדח שעל פי החשד שייכת למחבל שביצע את הפיגוע ונפגע מאש החיילים.
7 בפברואר – בהפרות סדר אלימות בטול כרם נורה ונהרג מחבל שהשליך בקבוק תבערה על כוחות הביטחון. מוקדם יותר נפצעו קל שתי שוטרות מג"ב בהפרות סדר פלסטיניות בשכם.
21 בפברואר – מחבלת פלסטינית ניסתה לדקור יהודי בטיילת ארמון הנציב, אזרח ושוטרים שהיו במקום השתלטו עליה, האירוע נגמר ללא נפגעים.
22 בפברואר – מחבל פלסטיני ניסה לדקור יהודים ליד שער האריות בעיר העתיקה בירושלים, המחבל נורה למוות. עוברת אורח נפצעה מרסיס ירי שבוצע לעבר המחבל.
כרוניקה > מרץ

23 במרץ – שלושה תושבי סילוואן שבמזרח ירושלים זרקו בקבוקי תבערה לעבר שוטרים ותושבים יהודים בשכונה, כתוצאה מהאירוע התפוצץ רכב של אחד התושבים ואזרח נפצע קל.
כרוניקה > אפריל

22 באפריל – מחבל פלסטיני הגיע ברכב מסחרי אל מחסום הקיוסק בכניסה למעלה אדומים, דרס לוחם מג"ב ולאחר מכן דקר אותו במספריים. במקום נמצא גם מטען צינור שככל הנראה המחבל התכוון להשתמש בו. המחבל נהרג.
28 באפריל, יום הזיכרון – מחבל פלסטיני דקר אישה בת 62 ליד קניון G בכפר סבא ונורה על ידי אזרח חמוש שעובד כמאבטח.
כרוניקה > מאי

12 במאי – מחבל זרק אבן על ראשו של החייל סמ"ר עמית בן יגאל שגרמה למותו במהלך פעילות מבצעית בכפר יעבד לפנות בוקר. המחבל נלכד לאחר חקירה. בצהריים אירע ניסיון פיגוע דקירה במעבר קלנדיה: מחבל שקפץ ממשאית ניסה לדקור עם מברג את כוחות הביטחון. הוא נורה ונפצע קשה; לא היו נפגעים לכוחות הביטחון.
14 במאי – חייל נפצע בינוני-קשה בפיגוע דריסה בדרום הר חברון.
15 במאי – סוכל פיגוע מטען וזריקת בקבוקי תבערה: כוחות הביטחון ירו ופגעו בשלושה מחבלים באבו דיס במזרח ירושלים לאחר שניסו לבצע פיגוע מטען ובקבוקי תבערה לעבר כוחות הביטחון. אחד המחבלים נפצע באורח אנוש.
25 במאי – שני ניסיונות פיגועי דקירה: בצהריים ניסו שני מחבלים לדקור לוחמי צה"ל באזור היישוב שילה ונורו ברגליהם. כמה שעות לאחר מכן ניסה מחבל לדקור לוחמי מג"ב ולרסס עליהם גז פלפל בסמוך לארמון הנציב בירושלים. המחבל נורה ונפצע באורח אנוש.
29 במאי – מחבל פלסטיני ניסה לדרוס חיילים באזור רמאללה ונורה למוות.
כרוניקה > יוני

3 ביוני – מחבל פלסטיני ניסה לבצע פיגוע דקירה במחסום חשמונאים ונעצר.
23 ביוני – מחבל ניסה לבצע פיגוע דריסה במעבר הקיוסק שליד ירושלים ונורה למוות על ידי לוחמי מג"ב.
כרוניקה > אוגוסט

15 באוגוסט – מחבל פלסטיני תושב ג'נין דקר אזרח בן 30 בראש העין, פצע אותו אנושות ונמלט מהמקום. ב-20 באוגוסט נעצר המחבל בידי הימ"מ.
17 באוגוסט – פיגוע דקירה בשער שכם בירושלים, מחבל פצע לוחם מג"ב באורח בינוני ונורה למוות.
26 באוגוסט – רצח שי אוחיון: מחבל פלסטיני תושב שכם רצח בדקירות סכין את הרב שי אוחיון בצומת סגולה שבפתח תקווה. המחבל, בעל אישור שהייה חוקי בישראל, נעצר והועבר לחקירה בשב"כ.
כרוניקה > ספטמבר

2 בספטמבר – בשעות הבוקר מחבל תושב שכם דרס ופצע קל שוטר וחייל בצומת תפוח שבשומרון, מיד לאחר מכן המחבל רץ לכיוון השוטרים עם סכין. השוטר ירה במחבל ופצע אותו.
2 בספטמבר – בשעות הערב מחבל פלסטיני חדר לישראל מדרום רצועת עזה חמוש בסכין ומטען חבלה. המחבל נעצר על ידי כוחות צה"ל ונלקח לחקירה.
6 בספטמבר – בשעות הצהריים מחבל פלסטיני ניסה לדקור חיילים בצומת אריאל לא היו נפגעים, המחבל נמלט וכעבור זמן קצר הוא נורה ברגלו ונעצר.
כרוניקה > אוקטובר

1 באוקטובר – סוכל פיגוע בגבול עזה כאשר 2 חמושים חדרו מרצועת עזה, ונעצרו.
כרוניקה > נובמבר

4 בנובמבר – בשעות הבוקר ירה מחבל פלסטיני לעבר לוחמי צה"ל בכיכר חטיבת שומרון, סמוך לשכם ונורו למוות על ידי לוחמי צה"ל.
25 בנובמבר – מחבל ניסה לדרוס כוח מג"ב במחסום א-זעיים ונהרג, לוחם מג"ב נפצע קל.
כרוניקה > דצמבר

20 בדצמבר – רצח אסתר הורגן: בשעות הצהריים רצח מחבל פלסטיני בעזרת אבן את אסתר הורגן בת ה-50, שיצאה לריצה ביער ריחן ליד ביתה שבטל מנשה. גופתה נמצאה בשעות הלילה והמחבל נתפס כשלושה ימים לאחר מכן.
21 בדצמבר – בשעות הערב, פתח מחבל ערבי-ישראלי באש לעבר כוחות הביטחון המוצבים בשער האריות בירושלים, פצע קל שוטר ונורה למוות על ידי כוחות המשטרה.
ראו גם

טרור פלסטיני
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2021
פיגועי טרור בישראל ב-2019
אירועי העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה (2018–2021)
הערות שוליים

↑  הטרור הפלסטיני נגד ישראל בשנת 2020: מאפיינים ומגמות, באתר המרכז למורשת המודיעין, ‏04/02/2021
↑  מערכת ישראל היום,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'סיכום 2020: עלייה באירועי הטרור ביו"ש, באתר ישראל היום, 31 בדצמבר 2020
| פיגועי טרור נגד ישראלים בשנות ה-20 של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | פיגוע הירי באלכסנדריה (8 באוקטובר 2023) • רצח צבי קוגן (21 בנובמבר 2024) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
ליאון בוטשטיין

| --- | --- |

צילום משנת  2010  בעת ניצוחו על התזמורת הסימפונית האמריקאית במכללת בארד
 לידה:  14 בדצמבר 1946 (בן 78) ציריך, שווייץ 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית, שווייץ 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת שיקגו, התיכון למוזיקה ולאמנות 
 עיסוק:  מוזיקולוג, פדגוג, מנצח
 שפה מועדפת:  אנגלית, גרמנית 
 שיתופי פעולה בולטים:  התזמורת הסימפונית האמריקאית
 צאצאים:  Sarah Botstein 
 פרסים והוקרה:  מדליית יובל המאה של הרווארד 
 
ליאון בוטשטיין (באנגלית: Leon Botstein; נולד ב-1946) הוא מוזיקולוג, פדגוג ומנצח יהודי אמריקאי, יליד שווייץ, ונשיא בארד קולג' (אנ') (מאז 1975).
בוטשטיין מכהן כמנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית האמריקאית החל משנת 1991, ובין השנים 2003–2011 כיהן כמנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית ירושלים. בוטשטיין הוא בימינו מנצח אורח ראשי של התזמורת. הוא משמש כנשיא-שותף של האוניברסיטה המרכז-אירופית, בבודפשט, בהונגריה.
ביוגרפיה

ליאון בוטשטיין נולד בציריך כילדם השלישי של זוג רופאים יהודים רוסים-פולנים שאיבדו את משפחתם בגטו ורשה. משווייץ היגרה המשפחה לארצות הברית והתיישבה בריוורדייל. ההורים התעניינו במיוחד בחינוך ילדיהם, שלמדו מגוון רב של מיומנויות: לשון עברית וגרמנית, מוזיקה, בלט, לוליינות, עבודה בעץ וטניס. בוטשטיין למד לנגן בכינור מגיל תשע, אך שאף מגיל צעיר להיות מנצח. בהמשך עשה דוקטורט במוזיקולוגיה באוניברסיטת הרווארד, עם עבודה המוקדשת להיסטוריה החברתית של המוזיקה המודרניסטית בווינה.
לאחר שסיים בגיל 16 את התיכון למוזיקה ואמנויות בניו יורק למד לתואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת שיקגו, היה בגיל 23 לנשיא הקולג' הצעיר ביותר בתולדות ארצות הברית. בוטשטיין כיהן במעמד זה בקולג' פרנקוניה שבמדינת ניו המפשייר החל משנת 1970 ועד סגירתו בשנת 1975.
בוטשטיין הקים תזמורת בשם "התזמורת הפילהרמונית הקאמרית של עמק הדסון". בשנת 1990 הקים את פסטיבל בארד למוזיקה שהתמחה בקונצרטים, הרצאות ודיונים בפנלים.
בשנת 1991 נבחר בוטשטיין למנהל המוזיקלי של "התזמורת הסימפונית האמריקאית", הרכב פרי לנסר שהוקם בשנות ה-1960 על ידי לאופולד סטוקובסקי לשם הפצת מוזיקה קלאסית בקרב הקהל הרחב.
בוטשטיין ביצע בבכורה יצירות מאת ארנסט שוסון, אהרן קופלנד, רוג'ר סשנס, ג'ורג' פרלס, ארנסט פון דוהנאני, פרנץ ליסט, אנטון ברוקנר, בלה בארטוק, קרל אמדאוס הרטמן, מקס רגר, ריינהולד גליאר.
עם התזמורת הסימפונית האמריקאית ביצע בקונצרט חי את האופרה "הלנה המצרייה" (עם דבורה וויגט) ו"אהבתה של דנאה" (עם לורין פלניגן). האלבום שהקליט עם הסימפוניה הראשונה מאת גבריל פופוב ונושא עם וריאציות מאת דמיטרי שוסטקוביץ' היה בשנת 2004 מועמד לפרס גראמי על ביצוע בכורה הטוב ביותר.
בעל אישיות רב-גונית ובעל גישה לעיתים פרובוקטיבית, בוטשטיין מכהן בבארד קולג' גם כפרופסור לאמנויות ומדעי הרוח בתוכנית ע"ש ליאון לוי, אחד הנדיבים שנתנו תמיכתם לתוכניות ההומניסטיות המיוחדות שהקים במכללה.
בושטיין הוא אחיו של הביולוג דייוויד בוטשטיין. היה נשוי פעמיים. מאשתו הראשונה, שאותה הכיר בקיימברידג', נולדו לו שתי בנות, שאחת מהן, אביגיל, נהרגה בתאונת דרכים בשנת 1979, בגיל שבע. באותה תקופה הנישואים התפרקו. מנישואיו השניים, למומחית לתולדות האמנות ברברה האסקל, נולדו לו שני ילדים נוספים.
ספרים

"Judentum und Modernität" (Vienna, 1991)
"Jefferson's Children: Education and the Promise of American Culture" (New York, 1977, ISBN 0-385-47555-1)
"The Compleat Brahms" (New York, 1999), editor
"quasi una fantasia: [Juden und die Musikstadt Wien]" (Edward Timms|Timms, Edward / Werner Hanak|Hanak, Werner / Leon Botstein|Botstein, Leon / Jüdisches Museum Wien ) (with 2 CDs; contributors: Karl Albrecht-Weinberger, Otto Biba, Philip V. Bohlman, Leon Botstein, Elisabeth Derow-Turnauer, Wolfgang Dosch, Albrecht Dümling, Tina Frühauf, Primavera Gruber, Michael Haas, Werner Hanak, Hartmut Krones, Elena Ostleitner, Michael Steinberg, & Sara Trampuz)
לאון בוטשטיין הוא עורך כתב העת "The Musical Quarterly"
פרסים ואותות כבוד

פרס האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות
פרס המאה של אוניברסיטת הרווארד
צלב הכבוד של אוסטריה, דרגה א
2009 - פרס קרן קרנגי למנהיגות אקדמית
פרס לאונרד ברנשטיין להעלאת קרנה של המוזיקה בחברה
2011 - חבר בחברה הפילוסופית האמריקאית
בוטשטיין והתזמורת הסימפונית האמריקאית בקרנגי הול אחרי ביצוע האופרה "Intoleranza" מאת לואיג'י דאלאפיקולה, 2018
ישיבת לומז'ה

| --- | --- |

בניין הישיבה ברחוב הרצל בפתח תקווה
 ישיבה
 השתייכות:  ישיבות תנועת המוסר
 תקופת הפעילות:  1883 (בלומז'ה) 1926 בפתח תקווה – 1940 (לומז'ה)
 מייסדים:  רבי אליעזר שולביץ ראשי ישיבה נוספים: רבי יחיאל מרדכי גורדון, הרב ראובן כ"ץ
 תלמידים
 :  בלומז'ה 500 בממוצע, בפתח תקווה
 מיקום
 מיקום:  פולין לומז'ה - פולין ישראל פתח תקווה - ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°05′07″N 34°53′01″E﻿ / ﻿32.085194444444°N 34.883694444444°E﻿ / 32.085194444444; 34.883694444444
  (למפת גוש דן מוגדלת) ישיבת לומז'ה(למפת גוש דן רגילה) ישיבת לומז'ה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת לומז'ה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת לומז'ה
 
בניין הישיבה בשנות ה-20 של המאה ה-20
הכתובת שבראש הבניין
הכתובת מעל דלת הכניסה
שלט ההסבר בכניסה לישיבת לומז'ה
ישיבת לומז'ה - מבט על צידו של הבניין
ישיבת לוֹמְזָ'ה (מבוטאת לוֹמְזֶ'ה) הייתה ישיבה שפעלה בעיר לומז'ה. הישיבה הוקמה בשנת 1883 על ידי רבי אליעזר שולביץ שהיה מתלמידי רבי ישראל מסלנט - ועל כן הייתה אחת מישיבות תנועת המוסר. כששכנה בעיר לומז'ה הישיבה מנתה בממוצע כחמש מאות תלמידים וכמה עשרות אברכים. סניף של הישיבה הוקם בפתח תקווה בשנות ה-20 של המאה ה-20. הישיבה בלומז'ה נסגרה בשואה וזו שבפתח תקווה הפכה לכולל אברכים.
היסטוריה

בפולין שהייתה רובה ככולה חסידית, פעלו מעט ישיבות בהן למדו תלמוד בצורה אינטנסיבית, והישיבות שהיוו בתי-יוצר לתלמידי חכמים באותה התקופה פעלו בעיקר בליטא ובבלארוס. רבי אליעזר שולביץ החליט להקים ישיבה שתהווה מרכז למדני בפולין ובחר בעיר לומז'ה שהייתה ליטאית בחלקה. בתחילת דרכה עברה הישיבה ממבנה למבנה, אולם בשנת תרמ"ט (1889) הצליח רבי אליעזר שולביץ, באמצעות אדם עשיר ורבי זרח ראובן ברוורמן, לאסוף די כסף כדי לבנות קומפלקס שכלל בניין מרכזי וסביבו בניינים קטנים לאחסון התלמידים. באיסוף הכסף להקמת הישיבה וגם בהמשך לצורך האחזקה השוטפת, הסתייע רבי אליעזר שולביץ במשולחים שהסתובבו באירופה.
הישיבה נתקלה בהתנגדות מקומית משתי סיבות: הן כי הייתה ישיבה ליטאית באופייה בלב פולין החסידית, והן כי סחפה אחריה צעירים רבים - דבר שהוביל לירידת קרנן של הישיבות המקומיות הוותיקות. התנגדות זו לא הובילה לעצירת התפתחותה המהירה ודעכה עם הזמן, ולבסוף גם ראשי הישיבה המקומיים עודדו את תלמידיהם להמשיך בישיבת לומז'ה.
כבר עם הקמת הישיבה החליט רבי אליעזר שולביץ על מספר צעדים שיעזרו לבסס את מעמדה של הישיבה ולהביא אליה את טובי התלמידים. הוא הקים באזור 12 ישיבות קטנות, ראשי הישיבות הקטנות הללו המליצו בפני רבי אליעזר שולביץ על תלמידיהם הטובים, והוא מצידו גם ערך ביקורי פתע בהן. כל תלמיד שניגש לבחינת כניסה לישיבה היה צריך להביא עמו המלצות מרב העיר וממורהו, וכן את רשימת המסכתות שלמד. בעת המבחן היה צריך התלמיד לקרוא ולהסביר קטע אקראי מתוך אחת המסכתות שברשימה.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה הישיבה נדדה ונתפזרה בעיירות שונות במרחבי אוקראינה: חרקוב, פרילוקי, סמיאטיץ ולבסוף חזרה ללומז'ה. אך מאז הידרדר מצבה של הישיבה והיחס כלפיה וכלפי יהודים בכלל היה נגוע באנטישמיות. בעקבות כך, עלה רבי אליעזר שולביץ בשנת תרפ"ב (1922) לארץ ישראל, ובמקביל לפעילות הישיבה בעיר לומז'ה הקים בשנת תרפ"ו (1926) סניף בפתח תקווה. מעמד חנוכת בית המדרש של הישיבה נערך בכ"א בסיון תר"צ בנוכחות הראי"ה קוק והרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל. באותה תקופה למדו בישיבה כ-60 בחורים.
הישיבה בפתח תקווה

בקיץ תרפ"ו (1926) עלתה קבוצת הבחורים הראשונה, ובראשה עמד הרב אליהו דושניצר. בשנת תרפ"ז שהה הרב גורדון חתנו של הרב שולביץ כחצי שנה בישיבה בפתח תקווה. גם הרב משה לייב עוזר שהיה חתן של הרב שולביץ, בנוסף על כהונתו כר"מ שבה החל עוד בלומז'ה, עסק גם בניהול הישיבה בפתח תקווה בפועל עד פטירתו בז' באדר ב' תשכ"ז. בשנת תרצ"ב הרב ראובן כץ שבא לכהן כרבה של פתח תקווה, נתבקש על ידי הרב גורדון לקחת את המושכות בראשות הישיבה, בשנים אלו ישיבה פרחה ובסיועו של הרב כץ הצליחו לעלות ארצה טרום מלחמת העולם השנייה, טובי הלמדנים שבישיבות באירופה, שלאחר מכן הפכו לראשי ישיבות ורבני ערים. הרב גורדון עצמו ששהה בתקופת מלחמת העולם השנייה ולאחריה בארצות הברית הגיע בשנת תש"י לפתח תקווה ועמד גם הוא בראשות הישיבה עד לפטירתו בשנת תשכ"ה. הרב אלעזר מנחם שך שימש כר"מ בישיבה, עד שעבר בשנת תש"ז (1947) ללמד בישיבת פוניבז'. לאחר פטירת רבי ראובן כץ בשנת תשכ"ד מונה לכהן בראשות הישיבה בנו רבי אהרון כץ שכיהן לצידו של רבי יחיאל מרדכי גורדון, אולם הישיבה לא שרדה לאורך זמן. בבנין הישיבה קיים כולל אברכים שהתנהל בהנהגת הרב אליעזר עוזר (נפטר בתשפ"א). קובץ תורני 'בנתיבות ים' יצא לאור לאורך שנים על ידי כולל האברכים בישיבה.