stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהדות אפגניסטן
הערות שוליים

↑  השנתון הסטטיסטי לישראל לשנת 2012 - עולים לפי תקופת עלייה, ארץ לידה וארץ מגורים אחרונה מאתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
↑  שאול שקד, תעודה קראית קדומה בפרסית יהודית, תרביץ, כרך מ"א, חוברת א'.
↑  Eugen Ludwig Rapp, The Date of the Judaeo-Persian Inscriptions of Tang-i Azao in Central Afghanistan, East and West, Vol. 17, No. 1/2 (March-June 1967), pp. 51-58
↑  W. B. Henning, The Inscriptions of Tang-i Azao, Bulletin of the School of Oriental and African Studies, University of London, Vol. 20, No. 1/3, Studies in Honour of Sir Ralph Turner, Director of the School of Oriental and African Studies, 1937-57 (1957), pp. 335-342
1 2  ראובן קשאני. (2001). יהודי פרס, בוכרה ואפגניסטן. עמ' 6-7.
1 2  Ben Zion Yehoshua-Raz. "Balkh." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2013.
↑  משה גיל, "חיוי הבלכי: הכופר מחוראסאן". מרחביה: ספרית פועלים, תשכ"ו 1965
↑  Ben Zion Yehoshua-Raz. "Kabul." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2013
↑  פרעות ביהודי כבול, דבר, 20 באוגוסט 1935
1 2 3  Ben Zion Yehoshua-Raz. "Khurasan." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2013.
↑  שאול שקד, ‏ידיעות חדשות על יהודי אפגאנסתאן בימי הביניים, פעמים 79, אביב תשנ"ט 1999, עמ' 14-5
1 2  עזריה הלוי, ‏גירוש הראת 1856–1859, פעמים 14, תשמ"ג 1982, עמ' 91-77
↑  Ben Zion Yehoshua-Raz. "Afghanistan." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2013.
↑  יסורי גולת אפגאן, דבר, 7 בינואר 1943.
 גל חדש של רדיפות וגירושים, דבר, 13 בנובמבר 1934.
 סאת היסורים של יהודי אפגאניסטאן, דבר, 23 בספטמבר 1938.
 1500 מלקות ל-3 יהודים, דבר, 6 בינואר 1935.
↑  יהודי אפגניסטן היו נתונים בסכנת שואה, בן-ציון יהושע, 28 במאי 2006, באתר אימגו.
↑  "מכתב מיהודי הראת" בתוך: ראובן קשאני, "יהודי פרס, בוכרה ואפגניסטן", ירושלים, תשס"א.
↑  The last Jew in Afghanistan סרטון באתר YouTube
↑  נטע בר, היהודי האחרון עזב את אפגניסטן, באתר ישראל היום, 7 בספטמבר 2021
↑  יצחק כרמלי אישר אותן בתוכנית "שישי כאן עם שלמה גולדברג", כאן מורשת, 15 בדצמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533723405171  LCCN: sh85070454 
מכתב עתיק בפרסית יהודית באלפבית עברי שעוסק בענייני מסחר. חלק מאוסף "הגניזה האפגנית".
משיח גול ודניאל גול, ממכובדי קהילת יהודי אפגניסטן בארץ ישראל, 1917
כתובה מאפגניסטן
קבוצת 47

קבוצת 47 (בגרמנית: Gruppe 47) הייתה קבוצה ספרותית חשובה בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה.
ראשית הקבוצה בהקמת המגזין הספרותי Der Ruf ("הקריאה") על ידי אלפרד אנדרש (Alfred Andersch) וולתר קולבנהוף (Walter Kolbenhoff) בשנת 1946 במינכן. מטרתם הייתה ללמד את הציבור הגרמני על הדמוקרטיה לאחר עידן היטלר. כוחות הכיבוש האמריקאים שללו את רישיונם באפריל 1947 באשמת ניהיליזם מוגזם.
אנשי "דר רוף" לשעבר נפגשו בספטמבר 1947 במטרה להקים מגזין חדש, Der Skorpion. הם נחלו כישלון בשל מחסור בבסיס כלכלי יציב. אולם, בהשראת הקבוצה הספרדית Group 98 הם החליטו לייסד את "קבוצת 47" (Gruppe 47).
אנשי הקבוצה נפגשו באופן קבוע פעמיים בשנה. במהלך הפגישות סופרים צעירים הקריאו כתבי יד שטרם פורסמו, עליהם חיוו חברי הקבוצה את דעתם. הכותבים המצטיינים זכו בפרסים.
בתחילה, המטרה המוצהרת של אנשי "קבוצת 47" הייתה לעודד סופרים צעירים, מה שכונה Nachkriegsliteratur (ספרות בתר-מלחמה). בנוסף, אנשי הקבוצה מתחו ביקורת פומבית על הפרוזה המודרנית המציגה אידיאליזציה, פואטית, ורגשנית עד דמעות. הם גם ביקרו את הנטייה לכתוב על זמנים עברו במקום על כאן ועכשיו.
"קבוצת 47" זכתה לפופולריות מיידית, בעיקר בזכות אנשי השם שהיו חברים בה, והפכה חיש קל לחלק מהממסד הספרותי בגרמניה. תחילת שקיעתה החלה קצת לפני הפגנות הסטודנטים של 1968. התגלו מחלוקות פוליטיות עמוקות בין חברי הקבוצה, ואנשיה הפסיקו להפגש באוקטובר 1967, ובשנת 1977 פורקה הקבוצה באופן רשמי.
חברים מפורסמים

אלזה אייכינגר
אלפרד אנדרש
היינריך בל
הנס מגנוס אנצנסברגר
אריך פריד
גינטר גראס
וולפגנג הילדסהיימר
אריך קסטנר
אלכסנדר קלוגה
זיגפריד לנץ
ריינהרד לטאו
מרסל רייך רניצקי
הנס ורנר ריכטר
פאול צלאן
יעקב לינד
ראו גם

המאבק להתגבר על העבר
גינטר גראס
הבחירות לסנאט של ארצות הברית (2020)

הבחירות לסנאט של ארצות הברית ב-2020 נערכו ב-3 בנובמבר 2020, כאשר 33 מושבים בסנאט, הנמנים עם קבוצה 2 של הסנאט, עמדו לבחירה בבחירות רגילות. האישים שנבחרו לסנאט הושבעו לתקופת כהונה בת שש שנים שתיפרש בין 3 בינואר 2021 ל-3 בינואר 2027. בנוסף על כך, שתי מערכות בחירות מיוחדות התקיימו לצד הבחירות הרגילות: אחת באריזונה למילוי שארית תקופת כהונתו של ג'ון מקיין שנפטר ב-2018, ואחת אחרת בג'ורג'יה – שתתקיים בעקבות התפטרותו של ג'וני אייזקסון בשלהי 2019.
במהלך הבחירות לסנאט שהתקיימו במסגרת בחירות 2014 (הבחירות האחרונות בהן התמודדו הסנאטורים מקבוצה 2), נטלה המפלגה הרפובליקנית תשעה מושבים מידי המפלגה הדמוקרטית ובכך התהווה רוב רפובליקני מוצק. הרפובליקנים שמרו על רוב זה בבחירות 2016 ובאלה שנערכו שנתיים אחר כך, וערב הבחירות הם החזיקו ב-53 ממושבי הסנאט. הדמוקרטים החזיקו ב-45 מושבים, לצד שני מושבים של הסנאטורים העצמאיים ברני סנדרס ואנגוס קינג שחוברים לדמוקרטים.
כולל הבחירות המיוחדות באריזונה ובג'ורג'יה, הרפובליקנים הגנו על 23 מושבים בבחירות הנ"ל, ואילו המפלגה הדמוקרטית הגנה על 12 מושבים. על מנת ליטול את הרוב מהמפלגה הרפובליקנית, על הדמוקרטים היה לגרוף שלושה מושבים, משימה בה עמדו.
לאחר הבחירות, שני מושבים שאויישו בידי רפובליקנים בקולורדו ובאריזונה ניטלו בידי הדמוקרטים, בשעה שמושבו של דאג ג'ונס הדמוקרטי באלבמה השמרנית שב לידי הרפובליקנים. במקביל, שתי מערכות הבחירות בג'ורג'יה לא הוכרעו ביום הבחירות ולכן שני הסנאטורים הרפובליקנים התמודדו בשנית בסיבובים מכריעים ב-5 בינואר 2021. סיבובים מכריעים אלה בג'ורג'יה קבעו את זהות המפלגה אשר תשלוט בסנאט, שכן לאחר ניצחונם של ג'ון אוסוף ורפאל וורנוק על דייוויד פרדו וקלי לפלר בהתאמה, לדמוקרטים התהווה רוב דחוק בן 51 קולות באמצעות שובר-השוויון של סגנית הנשיא קמלה האריס אשר מתפקדת גם כנשיאת הסנאט.
אוקלהומה

ג'ים אינהוף הרפובליקני, המכהן בתפקידו מאז 1999, נבחר בקלות לתקופת כהונתו הרביעית ב-2014. בבחירות אלה הוא התמודד לתקופת כהונתו החמישית. בבחירות המקדימות הרפובליקנית אינהוף נבחר למועמדות מפלגתו כשמולו ניצבו ג'יי. ג'יי. סטיט, חקלאי ובעל חנות נשק; ניל מאוויס, לשעבר איש המפלגה הליברטריאנית; וג'ון תומפקינס.
מועמדת המפלגה הדמוקרטית לסנאט הייתה אבי ברויילס, כתבת בתחנת הרדיו KFOR-TV המשדרת באוקלהומה סיטי, שזכתה לתמיכת ארגון נשים לאומי. אוקלהומה היא אחת המדינות הרפובליקניות המוצקות ביותר ואינהוף צפוי היה להיבחר מחדש ללא תחרות רצינית. למשל, סקר שפורסם בספטמבר 2020 בידי ערוץ 9 המקומי באוקלהומה, הראה כי אינהוף מוביל עם 57% מהקולות בעוד שברויילס זוכה ב-33% בלבד. ברויילס הרבתה לתקוף את אינהוף בשל גילו המופלג ואי-השתתפותו בהצבעות במליאת הסנאט, אך היא נמצאה בפיגור כספי מאחורי אינהוף במידה כזו שמיצבה אותה כאנדרדוג רצינית.
ב-4 בנובמבר אינהוף גבר על יריבתו אבי ברויילס עם 62.91% מקולות הבוחרים, והוביל עליה בכל מחוזות אוקלהומה.
אורגון

בבחירות 2014 נבחר ג'ף מרקלי לתקופת כהונה השנייה בהפרש נוח. מרקלי, שהתמודד למועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית 2020, פרש מהמירוץ הנשיאותי בשלב מוקדם של הפריימריז ובמקום זאת החל לנהל את מסע הבחירות שלו לתקופת כהונה שלישית. הוא נבחר למועמד המפלגה לסנאט ללא התנגדות. כמו כן, בפתקי ההצבעה היה רשום כמועמד המפלגה העצמאית וכמועמד מפלגת המשפחות העובדות.
ג'ו רה פרקינס (Jo Rae Perkins), מועמדת לסנאט ב-2014 ולבית הנבחרים של ארצות הברית ב-2018, הייתה מועמדת המפלגה הרפובליקנית שהתייצבה נגד מרקלי. בבחירות המקדימות הרפובליקניות ניצחה עם 49.29% מקולות הבוחרים. פרקינס נודעה בשל תמיכתה בתיאורית הקשר "QAnon". אבראהים טאהר היה מועמד המפלגה הירוקה הפסיפית של אורגון ומועמד המפלגה הפרוגרסיבית במדינה. כמו כן, המפלגה הליברטריאנית, העמידה את גארי דיי כמועמדה שלה.
איווה

הסנאטורית הרפובליקנית ג'וני ארנסט התמודדה לתקופת כהונה שנייה. בין חברי המפלגה הדמוקרטית שהתמודדו בבחירות המקדימות נמנים תת-האדמירל לשעבר מייקל פרנקן, המשפטנית קימברלי גרהאם ואיש העסקים אדי מאורו. מתווכת הנדל"ן תרזה גרינפילד זכתה במועמדות המפלגה.
הפופולריות של ארנסט צנחה בסקרי דעת הקהל בשל תמיכתה במכסי הסחר של הנשיא טראמפ שהשפיעו על חקלאי איווה. אך הדמוקרטים התקשו לגדוע את הפסדיהם באיווה מאז פרישתו של טום הרקין, לאחר הפסד צמוד בבחירות לתפקיד מושל המדינה ב-2018. טראמפ זכה בקולות חבר האלקטורים של המדינה בבחירות לנשיאות 2016, אם כי ברק אובמה ניצח בה בבחירות 2008 לנשיאות ובאלה הבאות. עם זאת, הדמוקרטים מאיישים שלושה מתוך מתוך ארבעת מושביה של איווה בבית הנבחרים, הודות להיבחרן של סינדי אקסני ואבי פינקנאוור ב-2018. ארנסט וגרינפילד, שנבחרה בתמיכת הממסד הדמוקרטי, התמודדו ראש בראש בתחרות צמודה, אם כי גרינפילד הייתה ידועה פחות מבחינת מוניטין על אף שגייסה כמות כסף גדולה הרבה יותר מארנסט.
איידהו

ג'ים ריש, יושב ראש ועדת החוץ של הסנאט, הכריז ב-13 באוגוסט 2019 כי יתמודד לתקופת כהונתו השלישית ב-2020. פאולט ג'ורדן, חברת בית המחוקקים של מדינת איידהו, זכתה במועמדות המפלגה הדמוקרטית ב-2 ביוני 2020. איידהו היא מדינה רפובליקנית-שמרנית איתנה, כך שידו של ריש בבחירות אלה הייתה על העליונה כשהוא נהנה בסקרים מניצחונות חזויים בני 53%. התמיכה המשמעותית היחידה לה זכתה ג'ורדן היא של השחקן ארון פול, לצד תמיכה רשמית מטעם העיתון "איידהו סטייטמן".
אילינוי

דיק דרבין, מצליף סיעת המיעוט בסנאט של ארצות הברית, יתמודד לתקופת כהונתו החמישית מטעם המפלגה הדמוקרטית. מנגד, במישור הפובליקני, למועמד המפלגה נבחר מארק קורן. קורן כיהן בין השנים 2006–2018 כשריף מחוז לייק, נבחר למועמד המפלגה בפריימריז עם 41.55%. מלבד דרבין וקורן, שאר המועמדים הם דייוויד פ. בלאק מהמפלגה הירוקה של ארצות הברית, המועמד העצמאי וילי וילסון, ודני מאלוף מהמפלגה הליברטריאנית.
אלבמה

הסנאטור דאג ג'ונס מייצג את אלבמה בסנאט מאז נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית בבחירות מיוחדת ב-2017, כשהוא גובר בקושי על המועמד הרפובליקני רוי מור. זוהי מערכת הבחירות הראשונה של ג'ונס לתקופת כהונה מלאה בסנאט. בשעה שג'ונס נבחר שוב למועמד המפלגה הדמוקרטית לסנאט באלמה, במפלגה הרפובליקנית התקיימו בחירות מקדימות עיקשות וארוכות. מאמן הפוטבול לשעבר של אוניברסיטת אובורן, טומי טוברוויל, זכה ב-14 ביולי 2020 במועמדות מפלגתו לסנאט בתום סיבוב שני לפריימריז. הוא העפיל לשלב זה לצד ג'ף סשנס, לשעבר הסנאטור של אלבמה במשך עשרים שנה שהתפטר מהסנאט לשם מינויו לתפקיד התובע הכללי של ארצות הברית בממשל הנשיא דונלד טראמפ. במקום השלישי בפריימריז סיים בראדלי ביירן, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית.
אלבמה היא אחת המדינות הרפובליקניות ביותר בארצות הברית, וניתן לזקוף את היבחרו של ג'ונס ב-2017 בין היתר לטענות כי רוי מור תקף מינית נשים אחדות. מרבית הפרשנים הפוליטיים צופים כי מושבו של ג'ונס ישוב לשליטה רפובליקנית לאור העובדה כי מדובר במדינה שמרנית בהחלט בה טוברוויל נוסק בסקרי דעת הקהל. חרף הסקרים שמצביעים על תחרות צמודה, רבים בממסד הדמוקרטי רואים בג'ונס כ"מקרה אבוד".
אלסקה

דן סאליבן הרפובליקני נבחר לסנאט לראשונה ב-2014, כשהוא מנצח את הסנאטור הדמוקרטי המכהן מארק בגיץ'. זו התמודדותו הראשונה לתקופת כהונה נוספת. בין המועמדים הדמוקרטים הפוטנציאליים נכללו בגיץ', שהיה המועמד המפלגה לתפקיד המושל ב-בחירות 2018, וראש עיריית אנקורג' איתן ברקוביץ', שהיה גם הוא מועמד לתפקיד המושל ב-2010.
בשל כוחה הרב של המפלגה הרפובליקנית באלסקה, המפלגה הדמוקרטית עורכת פריימריז משותף עם מועמדי המפלגה לעצמאות אלסקה ועם המפלגה הליברטריאנית. המועמד העצמאי אל גרוס, מנתח אורתופדי ודייג, הכריז על מועמדותו כעצמאי ובהמשך זכה במועמדות, ויתייצב מול סאליבן בבחירות הכלליות.
אריזונה (בחירות מיוחדות)

| --- | --- |
 :  ראו גם – בחירות מיוחדות
הסנאטור הרפובליקני ג'ון מקיין נבחר לכהונה שישית בבחירות 2016, אך נפטר בעודו מכהן באוגוסט 2018. מושל אריזונה דאג דוסי מינה את הסנאטור לשעבר ג'ון קייל למלא את מקומו של מקיין עד שיתפזר הקונגרס ה-115 של ארצות הברית. עם התכנסות הקונגרס ה-116, מינה דוסי את מרתה מקסאלי, חברת בית הנבחרים הפורשת והמועמדת הרפובליקנית לסנאט ב-2018, כיורשתו של קייל להמשך הקונגרס ה-116. מקסאלי מתמודדת בבחירות להמשך תקופת כהונתו של מקיין שתסתיים ב-3 בינואר 2023.
מארק קלי, אסטרונאוט גמלאי ובעלה של חברת בית הנבחרים לשעבר גבריאל גיפורדס, זכה במועמדות המפלגה הדמוקרטית ללא התנגדות. אם ייבחר אל הסנאט, יוכל קלי להישבע אל תפקידו כבר ב-30 בנובמבר לפי חוקי מדינת אריזונה.
אריזונה, שבעבר הייתה מדינה אדומה מוצקת, הופכת יותר ויותר לפחות רפובליקנית. מגמה זו מתבטאת בהפסדה של מקסאלי הרפובליקנית בבחירות לסנאט שהתקיימו ב-2018, בהן הפסידה לקירסטן סינמה הדמוקרטית. יריבה הדמוקרטי, האסטרונאוט מארק קלי מוביל על מקסאלי באופן עקבי בסקרי דעת הקהל, בפערים גדולים יחסית. מקסאלי סובלת בנוסף משיעורי תמיכה ירודים בשל נאמנותה האדוקה לנשיא דונלד טראמפ, שאינו פופולרי באריזונה אף על פי שניצח בה בבחירות לנשיאות 2016 בפער של 3.5%. ביום הבחירות הפסידה מקסאלי לקלי.
ארקנסו

טום קוטון נבחר מטעם המפלגה הרפובליקנית בשנת 2014 לאחר כהונה בת שנתיים בבית הנבחרים של ארצות הברית, כשהוא מנצח בפער נוח את הסנאטור הדמוקרטי המכהן מארק פריור. קוטון מתמודד לכהונה שנייה בסנאט.
ג'וש מהוני היה המועמד היחיד שהגיש את מועמדותו בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית, אולם הוא פרש ב-12 בנובמבר 2019. מכיוון שהוא פרש לאחר מועד ההגשה, המפלגה הדמוקרטית בארקנסו יכולה לבחור לו מחליף רק אם המועמד ימות, יחלה קשות, יעזוב את המדינה או יגיש בקשת התמודדות למשרד אחר. אלכס גריי, עורך דין בארקנסו שמתמחה בדיני בחירות, סבור שמשמעות הדבר היא שהמפלגה הדמוקרטית של ארקנסו לא תוכל למלא את המועמדות הריקה שהותיר אחריו מהוני. המפלגה הדמוקרטית הודיעה ב-25 בנובמבר 2019 כי לא תוכל להציב מועמד חדש שיחליף את מהוני. תזכיר ממטה הבחירות של קוטון שהופץ לתומכיו, מפרט אסטרטגיה של עריכת מחקר נגדי (Opposition Research) בנוגע להיסטוריה התעסוקתית של מהוני עד לאחר חלוף מועד ההגשה.
ריקי דייל הרינגטון הבן, מיסיונר נוצרי מתמודד מטעם המפלגה הליברטריאנית. כל התחזיות של מכוני הסקרים קובעות באופן חד משמעי כי הבחירות בארקנסו שמורות למפלגה הרפובליקנית, כך שכהונתו של קוטון לתקופת כהונה שנייה סלולה איתן.
ג'ורג'יה > בחירות רגילות

בבחירות הרגילות התמודדו הסנאטור המכהן דייוויד פרדו ומועמד המפלגה הדמוקרטית ג'ון אוסוף, שהתפרסם בעבר כאשר הפסיד לקארן הנדל במירוץ היקר ביותר מבחינה כספית לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-2017. במועמדותו של אוסוף הביעו תמיכה מספר אישים בהם הנשיא לשעבר ברק אובמה, איימי קלובשר, קמלה האריס וג'ון לואיס. בעוד שג'ורג'יה נחשבת למעוז רפובליקני בטוח מזה עשרות שנים, המפלגה הדמוקרטית נעשית פופולרית יותר ויותר הודות לאזור המטרו באטלנטה המתאכלס במהירות. מחוות המדינה המקיפים את אטלנטה, בהם מחוזות קוב וגווינט, גדלים במהרה מבחינת אוכלוסין ומעמיקים את האחיזה הדמוקרטית אצלם במחזורי הבחירות שהתקיימו באמצע העשור השני של המאה. זאת, בנוסף לחוסר הפופולריות של הנשיא דונלד טראמפ והנזק שהסבה התפרצות נגיף הקורונה בארצות הברית לג'ורג'יה, הפכו את הבחירות לסנאט בג'ורג'יה לתחרותיות מתמיד.
אוסוף הוכיח את עצמו כמגייס תרומות מוכשר בבחירות אלה וגם בהתמודדותו לבית הנבחרים ב-2017, אך ערב הבחירות הוא מפגר אחר פרדו מבחינת מצבו הכלכלי. על פי המרכז לפוליטיקה אחראית (Center for Responsive Politics), פרדו גייס כ-14 מיליון דולר אמריקני והוציא כ-3.8 מיליון דולר לעומת 7 מיליון הדולר שגייס אוסוף ו-4.3 מיליון דולר שבזבז נכון ל-30 ביוני. באותה תקופה (שלהי חודש יוני) היה לאוסוף 2.5 מיליון דולר, ולפרדו 10.6 מיליון דולרים. הסקרים האחרונים מצביעים על מרוץ צמוד בין פרדו לאוסוף עם תוצאות רבות בטעות הדגימה.
תוצאות הבחירות הרגילות בג'ורג'יה היו צמודות. הסנאטור המכהן פרדו זכה ב-49.73% מהקולות, בשעה שיריבו אוסוף גרף 47.95%. לפי חוקי ג'ורג'יה, משום שאף מועמד לא זכה בלפחות 50% מקולות הבוחרים, התקיים סיבוב מכריע ב-5 בינואר 2021 בין שני המועמדים המובילים.
ביום הבחירות המיוחדות גבר אוסוף על פרדו לאחר שגרף 50.5% מהקולות בעוד פרדו קיבל 49.5% קולות.
ג'ורג'יה > בחירות מיוחדות

בדצמבר 2019 הכריז ג'וני אייזקסון על כוונתו לפרוש מהפוליטיקה אחרי 15 שנה בשל מצבו הבריאותי הרעוע. בחירות מקדימות א-מפלגתיות (אנ') יתקיימו ב-3 בנובמבר 2020, בשעה שבשאר המדינות תיערכנה בחירות כלליות. המועמד שיזכה במרב קולות הבוחרים ייבחר לסנאט, אך אם אף מועמד לא יזכה ברוב, סיבוב שני בין שני המועמדים הראשונים יתקיים ב-5 בינואר 2021. הזוכה בבחירות המיוחדות יכהן עד תום כהונתו של אייזקסון ב-3 בינואר 2023.
מושל ג'ורג'יה בריאן קמפ מינה את קלי לפלר למלא את מקומו של אייזקסון עד אשר תתקיימנה בחירות מיוחדות. היא הושבעה לתפקידה ב-6 בינואר 2020. לאחר שהכריזה על כוונתה להתמודד לסנאט בנובמבר אותה השנה, בין הרפובליקנים האחרים שהודיעו על כוונתם להתמודד גם הם ניתן למנות את ויין ג'ונסון, לשעבר מנהל התפעול הראשי של משרד הסיוע הפדרלי לסטודנטים, וחבר בית הנבחרים לשעבר דאג קולינס.
בשונה מהבחירות הרגילות, הבחירות המיוחדות מתנהלות כ"פריימריז ג'ונגל": כל המועמדים רשומים באותו פתק הצבעה ללא קשר לשייכותם המפלגתית, ואם אף מועמד לא יקבל יותר מ-50% מהקולות, השניים הראשונים ימשיכו לסיבוב שני ב-5 בינואר 2021. שלושה מועמדים דמוקרטיים נרשמו לסיבוב הראשון, אך במפלגה הרפובליקנית מתקיימת תחרות מרה בין קלי לפלר המכהנת, אשת עסקים במקצועה, לבין דאג קולינס, חבר קונגרס ידוע. על רקע טענות כי לפלר ביצעה סחר פנים במידע פרלמנטרי, קולינס צמוד ללפלר בסקרים. המועמד הדמוקרטי המוביל הוא רפאל וורנוק, שזכה לתמיכתם של עשרות אישים דמוקרטים בכירים בהם ברק אובמה, ג'ימי קרטר, ג'ים קלייבורן, אנדרו יאנג וכלל חברי הסיעה הדמוקרטית בסנאט.
גם הבחירות המיוחדות בג'ורג'יה הסתיימו ללא הכרעה. רפאל וורנוק סיים ראשון עם 32.90% מהקולות, בעוד לפלר זכתה ב-25.91% בלבד מהקולות. ניתן לייחס את שיעור ההצבעה הנמוך ללפלר הן לחוסר הפופולריות שלה עקב פרשה בה מכרה מניות באמצעות מסחר במידע פנים, והן לפיצול הקולות בקרב המצביעים הרפובליקנים שהתחבטו בין לפלר לדאג קולינס (שזכה ב-19.95% מהקולות). לפי חוקי ג'ורג'יה, משום שאף מועמד לא גרף לפחות 50% מקולות הבוחרים, ב-5 בינואר 2021 התקיים סיבוב מכריע בין לפלר לוורנוק.
ביום הבחירות המיוחדות גבר וורנוק על לפלר לאחר שגרף 50.9% מהקולות בעוד לפלר קיבלה 49.1% מהקולות
דלאוור

בבחירות אלה מתמודדים הסנאטור המכהן כריס קונס מהמפלגה הדמוקרטית, והמועמדת הרפובליקנית לורן ויצקה (Witzke). קונס הושבע לתפקידו לראשונה אחרי שזכה בבחירות ביניים ב-2010, שהתקיימו בעקבות התפטרותו של הסנאטור ג'ו ביידן לשם כניסתו לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית. הבחירות המקדימות בדלאוור התקיימו ב-15 בספטמבר 2020. סקר שנערך ב-21–27 בספטמבר 2020 ושפורסם על ידי אוניברסיטת דלאוור, הראה כי קונס מוביל על ויצקה בפער של 30%.
דקוטה הדרומית

מייק ראונדס, שנבחר לתפקיד ב-2014 אחרי שתי תקופות כהונה כמושל דקוטה הדרומית, מתמודד לתקופת כהונתו השנייה בבחירות אלה. בבחירות המקדימות הרפובליקניות גבר על חבר בית המחוקקים של דקוטה הדרומית סקיילר ברוגלום. דן אלרס, לשעבר חבר בית הנבחרים של המדינה, התמודד ונבחר ללא התנגדות אל מועמדות המפלגה הדמוקרטית. ב-5 בספטמבר 2020 התקיים עימות בחירות ראשון בין השניים.
ויומינג

הסנאטור הרפובליקני המכהן, מייק אנזי, הכריז ב-4 במאי 2019 כי בכוונתו לפרוש מהחיים הפוליטיים ועל אי-התמודדותו בבחירות 2020. בבחירות המקדימות שהתקיימו במפלגה הרפובליקנית זכתה במועמדות סינתיה לומיס, חברת בית הנבחרים לשעבר מטעם מחוז הקונגרס היחידי של ויומינג, כשהיא גוברת על שמונה מתמודדים אחרים. מועמדת המפלגה הדמוקרטית היא מירב בן-דוד. בן-דוד נולדה ברחובות שבישראל, ובהווה היא יושבת ראש המחלקה לזואולוגיה ופיזיולוגיה באוניברסיטת ויומינג. מולה התמודדו חמישה מתמודדים אחרים שטענו לכתר, אך היא ניצחה וזכתה במועמדות עם 40.28% מהקולות. ביום הבחירות ניצחה לומיס את בן-דוד כצפוי, שכן ויומינג היא מעוז רפובליקני מובהק.
וירג'יניה

בבחירות 2014, נבחר הסנאטור הדמוקרטי המכהן מארק וורנר לתקופת כהונה שנייה בפער זעום, אחרי שהתמודד בפני קרב עיקש מול המועמד הרפובליקני אד גילספי, לשעבר יו"ר הוועדה הרפובליקנית הלאומית ויועץ לנשיא ג'ורג' ווקר בוש. וורנר מתמודד ב-2020 לתקופת כהונתו השלישית, והוא נבחר למועמד המפלגה הדמוקרטית בבחירות אלה ללא התנגדות משמעותית. מנגד, הרפובליקנים העמידו לסנאט את דניאל גייד, לוטננט קולונל בצבא ארצות הברית לשעבר, שבהווה הוא פעיל למען זכויות חיילים משוחררים.
וירג'יניה המערבית

שלי מור קפיטו, הסנאטורית הרפובליקנית המכהנת, נבחרה בקלות ב-2014 לאחר שכיהנה 14 שנים בבית הנבחרים של ארצות הברית. בפריימריז הרפובליקני קראו עליה תיגר החקלאי לארי בוצ'ר ואלן ויט, נשיא המועצה למדיניות המשפחה במדינת וירג'יניה המערבית.
הפעילה הסביבתנית פאולה ז'אן סוורנגין, שהתמודדה ללא הועיל ב-2018 למועמדות המפלגה הדמוקרטית אל הסנאט, זכתה במועמדות הדמוקרטית וגברה על ראש עיריית דרום צ'ארלסטון לשעבר ריצ'י רוב ועל חבר הסנאט המדינתי לשעבר ריצ'רד אוג'דה, שאף ניהל קמפיין קצר במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית 2020. סקר שפרסם ב-13 באוקטובר 2020 מראה כי מור קפיטו מובילה בבחירות עם 53% מהקולות, בעוד יריבתה הדמוקרטית זוכה ל-33% קולות בלבד.
טנסי

למאר אלכסנדר, לשעבר מזכיר החינוך של ארצות הברית, מייצג את מדינת טנסי בסנאט ברציפות מאז 2003, כשהפעם אחרונה בה נבחר הייתה ב-2014. בדצמבר 2018 הכריז על פרישתו מהחיים הפוליטיים בבחירות 2020. המועמד הרפובליקני הוא ביל הגרטי, והמועמדת הדמוקרטית היא מרקטיה ברדשו.
הגרטי נאחז בתמיכה שהביע בו נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, ובמצעו הוא מקדם אידיאלוגיות שמרניות ובין היתר תמיכה בלתי-מסויגת במדינת ישראל. מנגד מתייצבת מולו מרקיטה ברדשו מהמפלגה הדמוקרטית, שזכייתה המפתיעה בבחירות המקדימות הדמוקרטיות הפכה אותה לאישה האפרו-אמריקאית הראשונה המועמדת לתפקיד מדינתי מטעם אחת שתי המפלגות הגדולות בטנסי. הרפובליקנים מאיישים את שני מושביה של טנסי ברצף מאז 1994, וטראמפ נותר פופולרי דיו במדינה האדומה בה הגרטי הזכיר את הנשיא והדהד את עמדותיו בכל צעד ושעל, הן במערכת הבחירות המקדימות והן במערכת הבחירות הכללית.
ברדשו היא פעילה חברתית ואם חד-הורית שהתמודדה בעבר עם עיקול ופשיטת רגל, כמו גם עם חוב שתפח מהלוואה שלקחה כסטודנטית בשעה שעבדה בעבודות ללא ביטוח בריאות. לעומתה, הגרטי הוא לשעבר שגריר ארצות הברית ביפן, ואיש עסקים הפועל בנאשוויל. בשנים 2011–2014 היה נציב המחלקה לפיתוח כלכלי וקהילתי של מדינת טנסי בקבינט של המושל ביל האסלם, שם מילא תפקיד בהשקעות של מספר חברות בטנסי, בהן ניסאן וברידג'סטון.
טקסס

ג'ון קורנין המכהן בסנאט מאז דצמבר 2002, נבחר ב-2014 בהפרש גדול ובבחירות 2020 הוא מתמודד לתקופת כהונתו הרביעית. בבחירות המקדימות הרפובליקניות ניצח קורנין ארבעה מועמדים נוספים עם 76.04% מקולות הבוחרים.
מרי ג'נינגס האגֶר, לשעבר קצינה בחיל האוויר של ארצות הברית שהייתה המועמדת הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס ה-31 של טקסס בבית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות 2018, היא מועמדת המפלגה הדמוקרטית מול קורנין. לצד חבר הסנאט של טקסס רויס וסט העפילה למקום הראשון בפריימריז בן 13 מתמודדים, וב-14 ביולי 2020 נערך בין השניים סיבוב שני, בו גברה האגר על וסט. מועמדי המפלגה הליברטריאנית והמפלגה הירוקה יופיעו גם הם בפתקי ההצבעה ביום הבחירות. מועמדים מ"מפלגת זכויות האדם" ומ"מפלגת העם על פני הפוליטיקה" כמו גם שלושה עצמאיים לא הצליחו להעפיל לקלפי.
מסעי הבחירות בטקסס הולכים ונעשים יותר ותחרותיים בעשור השני של המאה ה-21, והסקרים שהתפרסמו בחודשים אוגוסט וספטמבר הצביעו על יתרון של קורנין בפער של 4% עד 10%, כשחלק ניכר מהבוחרים הפוטנציאליים טרם החליטו.
לואיזיאנה

ביל קסידי, המכהן מטעם המפלגה הרפובליקנית, נבחר לראשונה אל הסנאט ב-2014. כהונתו בסנאט מגיעה בתום שש שנים בבית הנבחרים של ארצות הברית, כשהוא מנצח את הסנאטורית המכהנת מרי לנדרו. בבחירות אלה הוא מתמודד לתקופת כהונתו השנייה. מול קסידי מתמודדים מספר מועמדים מהמפלגה הדמוקרטית, אך ועדת הקמפיין הדמוקרטית לסנאט (DSCC) הביעה תמיכה רשמית באדריאן פרקינס, ראש העיר שריבפורט.
"פריימריז לואיזיאני" יתקיים ב-3 בנובמבר; אם אף מועמד לא יזכה ברוב קולות הבוחרים בבחירות אלה, סיבוב שני יערך בין שני המועמדים הראשונים. שיטת בחירות זו היא המונח המקובל לבחירות הכלליות לתפקידים מקומיים, מדינתיים ופדרליים במדינת לואיזיאנה. ביום הבחירות כל המועמדים לאותו התפקיד מופיעים יחד בפתקי ההצבעה, לרוב כולל כמה מועמדים מהמפלגות הגדולות (קרי, הרפובליקנית והדמוקרטית). המועמד שמקבל רוב פשוט נבחר. אם אף מועמד לא זוכה ברוב פשוט בסיבוב הראשון, כעבור חודש ימים מתקיים סיבוב שני בין שני המועמדים שסיימו במקומות הראשונים. בשיטה זו נעשה שימוש בקיום בחירות ביניים במיסיסיפי ובטקסס, ובכל הבחירות המיוחדות לתפקידים מפלגתיים בג'ורג'יה. כמו כן, גם הבחירות המונציפליות בפורטלנד שבאורגון מתקיימות במתכונת זו.
מונטנה

סטיב דיינס נבחר בשנת 2014 מטעם המפלגה הרפובליקנית לאחר שכיהן שנתיים בבית הנבחרים של ארצות הברית. זוהי התמודדותו לתקופת כהונה שנייה בסנאט. בפריימריז הרפובליקנים התמודדו מול דיינס דניאל לארסון, מנהל חנות לחומרי בנייה, וג'ון דריסקול – לשעבר יושב ראש בית הנבחרים של מדינת מונטנה, שהמיר את מפלגתו מהדמוקרטית לרפובליקנית ב-2020.
המושל המכהן סטיב בולוק זכה במועמדות המפלגה הדמוקרטית אחרי שגבר על ג'ון מיוז, לשעבר איש צי ארצות הברית ומהנדס גרעיני. מועמדיהן של המפלגה הליברטריאנית והמפלגה הירוקה אמורים היו להופיע בפתקי ההצבעה שבקלפי, אך הליברטריאנים מיאנו להציב מועמד חדש אחרי שהמקורי שלהם פרש, ובמקביל מועמד המפלגה הירוקה נפסל להתמודדות.
לאחר שדומה היה כי מושב זה של מונטנה בסנאט צפוי להישאר בידיים רפובליקניות, מושבו של דיינס נחשב כ"תחרותי" בשל כניסתו של בולוק למירוץ ברגע האחרון. בסקרים האחרונים שהתפרסמו ברוב חודשי הקיץ הוביל דיינס על בולוק באחוזים בודדים, על אף שבולוק גייס יותר כסף מאשר דיינס. עם זאת, מדינת מונטנה צפויה בבטחה להיות רפובליקנית בבחירות לנשיאות שיתקיימו במקביל, קרי בולוק מסתמך על ההיסטוריה של פיצול ההצבעות במונטנה, כפי שעשה בשנת 2016 כאשר נבחר לקדנציה שנייה כמושל בפער של 4% על אף שטראמפ זכה במדינה בפער בן 20 נקודות. במונטנה נבחר גם ג'ון טסטר, דמוקרטי, בבחירות לסנאט ב-2018, בהפרש של 4%.