stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלל פריד
עיזבונו התורני

בהקדמת הספר "חוט המשולש" כותב נכדו, הרב חיים הלל פריד: "אמנם מגודל חסידותו וענוותנותו לא רצה לכתוב חידו"ת (=חידושי תורה) שלו, כאשר כה מצאתי בין כתבי אבי הגאון וצדיק ז"ל שהגיד כן בהספדו אשר ספד עליו... ואמר לי שאף שאמר השיעור עשר שנים רצופות, ובכל יום לא הלך לשיעור בלי חידוש, אמר שמעולם היה מהדר שלא לכתוב שום חידוש, גם שלא לומר החידוש בפני רבים את מה שאמר בתוך השיעור, כי אולי זכהו ה' באיזה חידוש יותר מכפי שכלו למען זכות תלמוד תורה דרבים ואיך יתפאר בו, והחידושי תורה שאמר לכותבם הם שחידש בהיותו בהוראדנא".
בשו"ת חוט המשולש (ווילנא תרמ"ב) נדפסו שמונה תשובות שלו, הכוללות התכתבות עם הרב משה זאב מרגליות מגרודנא, מחבר מראות הצובאות. בפתיחה לספר כלולה דרשה אחת ממנו שהייתה מצויה ברשימת ההספד של בנו הרב אליעזר יצחק.
צאצאיו

הרב פריד הותיר אחריו כמה בנים:
בנו, הרב אליעזר יצחק פריד ראש ישיבת וולוז'ין
בנו, שמחה זלמן ממריאמפולה
בתו רבקה חינע
בתו, שנישאה לרב אליעזר הלוי מגרודנה (בנו של הרב יחזקאל מבוברויסק, ממלא מקום חותנו ברבנות בגרודנה)
בתו, שנישאה לרב ישראל ברמן
לקריאה נוספת

משה צינוביץ, עץ חיים - ספר ראשון (עמ' 93-89), תל אביב תשל"ב
הערות שוליים

↑  Shimon Yosef Meller, The Brisker Rav, Feldheim Publishers, 2007, page 8
1 2  הרב חיים הלל פריד, הקדמת חוט המשולש.
↑  יצחק ריבקינד, ראש ישיבה אלמוני בוולוז'ין - ר' יחיאל מיכל מנשויז, תדפיס מתוך: ספר טורוב, בוסטון תרצ"ח, עמ' 5 הערה 7; הרב חיים קרלינסקי, הראשון לשושלת בריסק, הדרום, ניסן תשל"ב, עמ' 171
↑  ד' רבין, תולדות עדת ישראל בהורודנא, אנציקלופדיה של גלויות, כרך ט', ירושלים תשל"ג, עמ' 90
↑  ש"א פרידנשטיין, עיר גבורים, יכלכל קורות עיר הוראדנא מראשית ימי הוסדה, ווילנא תר"ם, עמ' 55.
↑  שלושה ימים לפני פטירתו, בכ"ט בשבט תקצ"ג (1833), כתב הסכמה לספר לזכר לישראל מאת ידידו הרב יחיאל מיכל ממינסק, בה כתב על המחבר: "ועל ידו נתייסדה ישיבה דק"ק וואלוז'ין ולמד ולימד עם תלמידים רבים בפני אדמו"ר חותני מהר"ח". בכותרת להסכמה נכתב אודותיו: "אב"ד ומ"ץ דק"ק הוראדנא". ראו גם: הרב דוד מנובהרדוק, גליא מסכת, ווילנא תר"ה, ח"ב, דף מ"ב ע"א.
↑  עיר גבורים (ראו הע' 1) עמ' 77.
↑  הוזכר בסיום ההקדמה לחוט המשולש; ראו גם: רשימת תורמים, רבי צבי הירש בלוך, תאמי צביה, קניגסברג תרכ"א.
↑  א' שטרן, מליצי אש, א-ג, ווראנוב תרצ"ב-תרצ"ח (דפוס צילום: ברוקלין 1962), ה' אדר, סימן סב; http://benyehuda.org/kotik/ch4.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007383185905171  VIAF: 2285151965281800470007   WorldCat (עם VIAF): 2285151965281800470007
הבשן

.
בכתום – תחום ממלכת עוג מלך הבשן לפי המקרא. נהר הירמוך (הנהר המופיע ליד Edrei – אדרעי) מחלק את תחום הממלכה לבשן מצפון, ולצפון הגלעד מדרום. הבשן מצוי כיום בתחום סוריה. לדעת חלק מהחוקרים, גם רמת הגולן, או חלקה, הייתה כלולה בממלכת הבשן, מאחר שלא ידוע בוודאות תחומה של ממלכת גשור (Gessur).
חבל הַבָּשָׁן הוא שמו המקראי של חבל ארץ בעבר הירדן, התחום ממערב ברמת הגולן (או אף כולל אותה) ובנהר הירדן[דרוש מקור]. ממזרח הוא תחום בחורן ובהר הדרוזים, בצפון ברכס החרמון ובדרום באפיק נהר הירמוך. הבשן מצוי כיום בתחום סוריה.
בתורה מסופר שמלך הבשן עד תקופת ההתנחלות היה עוג, שמוצאו היה מן הרפאים שאותם כבשו באופן חלקי העמונים.
הבשן נודע במקורות בפוריות אדמתו, ביערותיו ובשדות המרעה שבו. הוא מוזכר בתנ"ך 47 פעמים בה"א הידיעה ו-12 פעמים בלעדיה, והוא שימש כמקור לדברי נבואה פיוטיים, כסמל של פוריות ושפע, ולעיתים בצמידות למונח ולשם כרמל.
כדי לתאר את נשות שומרון הדשנות ועושקות הדלים, השתמש הנביא עמוס בביטוי "פָּרוֹת הַבָּשָׁן". גם יערות הבשן הסבוכים ובעלי החיים שמצאו בהם מקום מחיה נוח, הפכו למשל ולסמל בספר זכריה: "הֵילִילוּ אַלּוֹנֵי בָשָׁן", ובספר דברים: "גּוּר אַרְיֵה יְזַנֵּק מִן הַבָּשָׁן".
בבשן עברה דרך המלך הקדומה ממפרץ אילת לדמשק, ובראשית המאה ה-20 נסללה בתוואי זה מסילת הרכבת החיג'אזית.
אטימולוגיה

ייתכן וקיים קשר בין מקור השם "בשן" ובין המילה הארמית והערבית "בת'נה", שמשמעותה "ארץ מישור נוחה". במרחביה המישוריים של רמת הגולן, נראים סלעיו של קילוח זה[דרושה הבהרה] כעין פתן ענק, המתפתל על פני השטח — פתן לבה קפואה. על גבי אותו "פתן" נראות מקלעות לבה, שנוצרו תוך כדי זרימתה המתערבלת של הלבה הלוהטת, בטרם נקרשה והפכה למוצקה. משום הפעילות הגעשית הרבה שהייתה בתחומו, קרוי הסלע בשנית, ראו גם – רכס בשנית.
לדעת חלק מהחוקרים, גזרונו של השם "בשן" הוא פתן (נחש)[דרוש מקור]. באוגריתית (bšn – בשן): נחש. באשור האמינו במציאות של נחש מיתי בעל 7 ראשים; הוא נזכר בטקסט הכתוב בכתבי היתדות שנמצאו בעת החפירות בראס שמרה: "כתמחץ לתן בשן ברח תכלי בשן עקלתן שליט ד' שבעת ראשם." רש"י מפרש כנוטריקון
בשן: "בין שן" ומקשר את רשעותו עם זו של האלים. לביטוי המקראי "לויתן נחש בריח, נחש עקלתון" יש מקבילה זהה באוגרית: "לתן בשן ברח, בשן עקלתן" וההבדל הוא רק בהיעדר אמות קריאה באוגריתית, ובמקום "נחש" העברי מופיע "בשן" האוגריתי שמשמעו פתן. ויליאם פוקסוול אולברייט המשיך וציין, כי "בית'נ" האוגריתית משמשת עד היום, ככתבה וכלשונה, במשמעות "נחש ארסי".
חוקר ארץ ישראל מנשה הראל סבר ששמו של הבשן נגזר כנראה מבושֶׁת, כינוי גנאי במקרא לעבודה זרה, כפי שנאמר על עבודת הפולחן בירושלים: ... "שמתם מזבחות לבושת, מזבחות לקטר לבעל". אכן, העיר הראשה של הבשן בימי הכנענים הייתה עשתרות קרניים ולדעת בנימין מזר, צירוף של עשתרות וקרניים על שם הפחווה (האזור המנהלי בתקופת הממלכה הפרסית), הקרויה על שם האלה עשתרת, אלת הפריון, הוא משום "פרות הבשן" (דומה שהשורש של פריון ופוריות מקורו בתיבה "פרה", בהמה פורייה ביותר וחסונה, ולכן עבדו אותה ואת עגליה במזרח הקדום). ואמנם הנביא הושע בן בארי מתייחס לעבודת "בָּשְׁנָה" של עם ישראל, שהייתה כנראה אלילת הר הבשן:” לְעֶגְלוֹת בֵּית אָוֶן, יָגוּרוּ שְׁכַן שֹׁמְרוֹן: כִּי-אָבַל עָלָיו עַמּוֹ, וּכְמָרָיו עָלָיו יָגִילוּ--עַל-כְּבוֹדוֹ, כִּי-גָלָה מִמֶּנּוּ. וגַּם-אוֹתוֹ לְאַשּׁוּר יוּבָל, מִנְחָה לְמֶלֶךְ יָרֵב; בָּשְׁנָה אֶפְרַיִם יִקָּח, וְיֵבוֹשׁ יִשְׂרָאֵל מֵעֲצָתוֹ.”.
גבולות הבשן המקראי

יש הסוברים[דרוש מקור] שהבשן המקראי, הכולל את נחלת חצי המנשה שבעבר הירדן המזרחי, כולל גם את רמת הגולן, ומסתמכים על כך שגבול נפתלי וחצי המנשה הוא נהר הירדן מצפון לכנרת, כמוזכר בספר יהושע, ומסבירים ש"יהודה" המופיע בפסוק הכוונה לנחלת יאיר בן מנשה אשר אביו היה מיהודה ואמו ממנשה. אך יש הסוברים שהגולן כלול בעבר הירדן המערבי, ואינו בעבר הירדן המזרחי.
היסטוריה

בין מכתבי אל עמארנה מהמאה ה-14 לפנה"ס נמצאו מכתבים ממלך עשתרות, שהייתה הממלכה החשובה ביותר בבשן באותה עת (כיום ח'רבת עשתרה). המכתב נשלח למלך מצרים, ועוסק בסכסוך בין ממלכת עשתרות ובין ממלכת חצור.
לפי המסופר במקרא, תושביו הקדומים של הבשן הם הרפאים, (בסמוך לזמן עליית ישראל ממצרים), ולאחר שנכבשו על ידי העמונים, צומצמה אחיזת הרפאים בקרקע עד שלא נשארו מהם אלא שרידים מעטים. אחד מהנותרים היה עוג מלך הבשן. מלך זה הוכה על ידי משה באדרעי (מזוהה כיום עם העיר הסורית דרעא), ולאחר מכן ניתנה ארצו לבני חצי שבט מנשה. לפי התיאור, יאיר בן מנשה כבש את כל חבל ארגוב, שישים ערים גדולות, וקרא להן "חוות יאיר". כמו כן, נֹבח משבט מנשה כבש את העיר קנת.
בתקופת בית ראשון תקפה ארם דמשק את הבשן ואת הגלעד, ולפרקים השתלטה עליהם. יואש, וירבעם השני בנו, היו מלכי ישראל האחרונים שהחזיקו בבשן. בשנת 732 לפנה"ס השתלט תגלת פלאסר השלישי מלך אשור על עבר הירדן, ובכך הסתיים שלטונה של ממלכת ישראל באזור.
בתקופה ההלניסטית, לאחר שהסלאוקים כבשו את הבשן, התיישבו בו יוונים-סורים רבים. הם והעמונים המקומיים התייחסו באיבה ליהודים הרבים שישבו באזור. בשנות מרד החשמונאים, יהודה המכבי ואחיו יוחנן חשו לעזרת יהודי הבשן, כבשו כמה מערי האזור והחריבו אותן, ואת היהודים העבירו ליהודה.
בשנת 82 לפנה"ס כבש אלכסנדר ינאי את הבשן מידי הנבטים, אך המצביא והשליט הרומאי פומפיוס סיפח את הבשן לפרובינקיה סוריה. הקיסר הרומאי אוגוסטוס העניק את הבשן להורדוס, והלה הושיב באזור יהודים מבבל. ערב המרד הגדול נכללו הבשן והחורן בתחום ממלכת אגריפס השני, ויוסף בן מתתיהו מסר כי בתקופה זו ישבו באזור זה יהודים וסורים מעורבים אלו באלו.
בשנת 295 היו הבשן והגולן יחד שייכים לפרובינקיה סוריה, אך בשנה זו הופרד הבשן מן הגולן וצורף לפרובינקיה ערבייה.
בתקופה הביזנטית המשיך להתקיים יישוב יהודי גדול בבשן, אך יהודי האזור קיבלו מעת לעת הקלות בקיום המצוות התלויות בארץ בשל הימצאותם לצד הנכרים המקומיים, כפי שמעידה כתובת רחוב. העיר המרכזית של יהודי הבשן הייתה העיר נווה (כיום העיר הסורית נווא), אשר אוסביוס העיד עליה כי הייתה בתקופתו "עיר גדולה של יהודים". עיירות יהודיות נוספות בבשן הנזכרות בכתובת רחוב הן גשמי (כיום העיירה הסורית ג'אסם) וזיזיון (כיום העיירה הסורית זיזון).
גאוגרפיה

מקובל לגבול את תחומי הבשן ברכס הר החרמון מצפון, וברכס הרי הגלעד בערוץ הירמוך מדרום. ממערב הוא גובל בחלקו הדרומי בהרי הגלעד ובחלקו הצפוני ברמת הגולן. הבשן כולל רמה מישורית שאדמותיה בזלתיות כתוצאה מהתפרצויות של לבה שהחלו בסוף עידן השלישון.
סמוך לחבל הבשן נמצא ה"טראכוניניטיס" (בערבית: اللجاة – א-לג'ה). חבל ארץ זה מוזכר בכתבי יוסף בן מתתיהו, ובברית החדשה.
הרמה השטוחה מתאפיינת בתנובה חקלאית גבוהה, הן בשל פוריותה והן בשל כמות מאגרי המים בשטחה.
ראו גם

הגלעד
החורן
הערות שוליים

↑  דברים ג יג
↑  דברים ג יד
↑  ספר עמוס, פרק ד', פסוק א'.
↑  ספר זכריה, פרק י"א, פסוק ב'.
↑  ספר דברים, פרק ל"ג, פסוק כ"ב.
↑  י' אליצור, שמות מקומות קדומים בארץ ישראל השתמרותם וגלגוליהם, הוצאת האקדמיה ללשון העברית ויד יצחק בן-צבי, עמ' 228.
↑  אלי שילר ומשה ענבר, "אריאל : כתב עת לידיעת ארץ ישראל - רמת הגולן", ירושלים, הוצאת ספרים אריאל, תשמ"ז - 1987, עמוד: 42
↑  ירמיה יא יג
↑  מנשה הראל, קדמוניות נופי ארץ-ישראל : הביוגרפיה של העם על פי הגאוגרפיה של הארץ, כנרת, זמורה ביתן, דביר, 2005, עמוד: 55
↑  יהושע, יט, לד
↑  דברי הימים א, ב, כא-כב
↑  י' אליצור, שמות מקומות קדומים בארץ ישראל השתמרותם וגלגוליהם, הוצאת האקדמיה ללשון העברית ויד יצחק בן-צבי, עמ' 125.
↑  נדב נאמן, תעודות עמארנה בין מחקר היסטורי לממצא ארכאולוגי, זמנים, 101, 2008, עמ' 10-9.
↑  מלחמות היהודים, ספר ג', 57.
↑  מיכאל אבי-יונה, גיאוגראפיה היסטורית של ארץ-ישראל : למן שיבת-ציון ועד ראשית הכיבוש הערבי, ירושלים, מוסד ביאליק, 1962, עמוד: 12
| אזורים בארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| רמת הגולן וסביבתה | הר חרמון • טרכון • חורן • הבשן • רמת הגולן |  |
| הגליל והעמקים | הגליל העליון • אצבע הגליל • הגליל המערבי • הגליל התחתון • עמק יזרעאל • עמק חרוד • בקעת בית שאן |  |
| מישור החוף | מישור החוף הצפוני • הכרמל • חוף הכרמל • השרון • מישור חוף יהודה • גוש דן • מישור החוף הדרומי |  |
| הבקע הסורי-אפריקני | בקעת הירדן • עמק החולה • ארץ כינרות • עמק בית שאן • הערבה • בקעת ים המלח |  |
| מרכז שדרת ההר המערבית | הגלבוע • השומרון • הרי בנימין • הרי ירושלים • גוש עציון • השפלה • יהודה • מדבר יהודה • הר חברון |  |
| שאר עבר הירדן | הגלעד • ארץ המישור • עמון • מואב • הרי אדום |  |
| הנגב | הנגב הצפוני • חבל אשכול (חבל הבשור) • בקעת באר שבע • מכתשים בנגב • הר הנגב • מדבר פארן • הרי אילת |  |
ורוניקה סורית

| ורוניקה סורית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צינוראים
משפחה:: לחכיים
סוג:: ורוניקה
מין:: ורוניקה סורית
שם מדעי
 Veronica syriaca ‏רומר ושולטס, 1817
ורוניקה סורית (שם מדעי: Veronica syriaca) היא צמח עשבוני חד-שנתי נפוץ ממשפחת הלחכיים (בעבר שויכה ללועניתיים). הוורוניקה צומחת בשדות צפון ארץ ישראל ומרכזה. פריחה המונית של הצמח עשויה ליצור מרבד צבעוני כחול-סגלגל. חלקו התחתון של הצמח הוא לבן וחלקו העליון נע בין כחול לסגול. שילוב הצבעים כחול ולבן גרם לצמח להיקרא בתקופה מסוימת "ורוניקה ציונית". הפריחה בארץ ישראל היא בחודשים ינואר עד מרץ. הצמח, כמו יתר הצמחים בסוג, קרוי על שמה של ורוניקה הקדושה.
תפוצה ובית גדול

טיפוס תפוצתה ים-תיכוני ותפוצתה העולמית מצומצמת ומשתרעת מדרום טורקיה עד מצרים (לא כולל סיני). היא גדלה בערבות, בקרקעות מעובדות ובשדות בור, בקרקעות כבדות בהן הניקוז גרוע. היא מאכלסת שדות בצפון ארץ ישראל ובמרכזה: בעמק עכו, בחוף הכרמל, בשרון, בגליל העליון, בגליל התחתון, בעמק יזרעאל, בכרמל, בשומרון, בשפלה, בהרי יהודה, בבקעת החולה, בגלבוע, במדבר שומרון, במדבר יהודה, בחרמון, בגולן, בגלעד, בעמון ובמואב. היא נפוצה במטעי זיתים וגפנים ופורחת בתחילת החורף בין ינואר לפברואר בטרם נחרשה האדמה בכרמים. ניתן לראותה מדי שנה בצדי הכביש של עמק המצלבה ובמטע הזיתים מצפון למנזר מר אליאס בדרך לבית לחם.
מורפולוגיה

ורוניקה סורית היא צמח עשבוני חד-שנתי, זקוף, גובהו 10 עד 30 ס"מ, מסועף בדרך כלל מהבסיס ומסתעף גם למעלה ושערותיו בלוטיות.
הגבעולים עגולים, בלתי נבובים ושעירים. הלוואים חסרים.
העלים פשוטים, העלים התחתונים נגדיים לרוב, החפים או העלים המלווים את הפרחים ומחיקם יוצאים הפרחים, מסורגים.
העלים קירחים, דמוי ביצה, שפתם חרוקה או משוננת, לפעמים תמימה. העלים התחתונים ביותר בעלי פטוטרת. טרף העלה מאונה (העלים חרוקים באופן ברור) עם 5 עד 9 אונות לעיתים רחוקות 11 אונות. צורת המתאר של הטרף עגולה, רוחב העלים שווה לאורכם או גדול מאורכם, בסיסם דמוי לב עד דמוי יתד.
התפרחות הן אשכולות דלילים שיוצאים מחיק חפים ונישאים בקצה הגבעולים וגם בצדדיהם. החפים האמצעיים תמימים, קטנים בהרבה מכל שאר העלים שאינם נושאים פרחים בחיקיהם והם קצרים בהרבה מעוקצי הפרחים. החפים אליפטיים עד מוארכים, העליונים תמימים.
הפרחים דו-מיניים, בעלי עטיף כפול, בלתי נכונים (אונות הכותרת בלתי שוות) ומאוחי עלי כותרת, כלומר עלי הכותרת מאוחים בבסיסם לצינור קטן והם נושרים כיחידה אחת.
הגביע מחולק עמקות ל-4 או ל-5 אונות, בדרך כלל לא שוות. אונות הגביע משתיירות בפרי. העורקים באונות הגביע אינם בולטים.
הכותרת גלגלית (האונות מפושקות וצינור הכותרת קצר מאוד), בלתי נכונה, האגן בעל 4 אונות מפושקות, שאינן שוות, העליונה רחבה יותר.
הכותרת גדולה לפחות פי 2 מהגביע וקוטרה 7 עד 17 מ"מ. צבעה כחול שמיים עם אונה תחתונה צרה לבנה. החלקים הכחולים מעורקים לאורכם ב-3 קוים כחולים כהים יותר. מרכז הפרח ירוק או זהוב, והמאבקים צהובים.
האבקנים 2, מעורים בכותרת, ארוכים למדי. הזרים נימיים, וקירחים. המאבקים בעלי 2 לשכות, הנפתחות בחריץ אורך, דרכו משתחררת האבקה.
השחלה עילית, עשויה 2 עלי שחלה מאוחים, היוצרים 2 מגורות. עמוד שחלה אחד, משתייר בפרי, נימי, הצלקת אחת ותמימה. השיליה חיקית.
עוקצי הפרחים מפושקים, וארוכים פעמים מספר מהגביע.
עוקצי הפירות זקופים או ישרים ונטויים כלפי מטה, ארוכים פי כמה מהגביע. אונות גביע מוארכות.
אורך עמוד השחלה 2.2 עד 3.5 מ"מ. והוא ארוך מהמפרץ שבתוכו הוא עומד.
הפרי הוא ההלקט פחוס כרגיל מן הצדדים, ריסני (נושאת שערות בלוטיות בשפתה), עטוף גביע משתייר, והוא מחולק כמעט עד הבסיס לשתי מגורות מפושקות. המפרץ בראשו, עם זווית צרה. עמוד השחלה ארוך פי 1.5 עד 3 מהמפרץ של ההלקט, שבתוכו הוא עומד. רוחבה של ההלקט ארוך יותר מאורכה, וההלקט ארוך כמו הגביע או ארוך יותר. ההלקט נפתח לאורך המחיצה שבין המגורות. בכל מגורה 8 עד 10 זרעים.
הזרעים זעירים, אורכם 1.3 מ"מ לכל היותר, דמוי ביצה ומקומטים קלות. בעלי אנדוספרם בשרני, המקיף את העובר הזקוף. הזרעים מופצים באמצעות הרוח.
הפריחה בין סוף דצמבר לבין סוף אפריל.
הערות שוליים

1 2  POWO plants of the World Online. Published on the Internet, Veronica syriaca Roem. & Schult
↑  Veronica syriaca Roem. & Schult, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏18-07-2023
1 2  ורוניקה סורית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
1 2  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל כנה ירושלים 1998, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 611-614
1 2  Naomi Feinbrun-Dothan, Flora Palaestina – Part Three, Ericaceae to Compositae, Jerusalem: The Israel Academy of Sciences and Humanities, 1978, עמ' 201-205
↑  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 412-414
↑  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 400
ורוניקה סורית
ורוניקה סורית בנחל דליות
ורוניקה סורית בטורקיה
השם יקום דמו

השם יקום דמו (לרוב בראשי תיבות: הי"ד) הוא נוסח בקשה יהודי שמופיע כתוספת לאחר שמו של נפטר שנהרג על ידי גויים בגלל היותו יהודי. הבקשה היא מאלוהים שיבצע נקמה במי שהביאו להריגתו. רבים נוהגים לצרף את הביטוי לאחר שמו של חלל צה"ל ושל חללי טרור וכן של יתר חללי מערכות ישראל.
הכיתוב "הי"ד" במרכז המצבה של הרב שלמה זלמן צורף, נפגע פעולת האיבה הראשון ברשימת הקורבנות שלפני קום מדינת ישראל
מקור הביטוי

בתפילות ובמזמורים שונים ישנה ציפייה ובקשה שהשם ינקום בעמים שפגעו בישראל, לדוגמה בתהילים "אֵל נְקָמוֹת ה', אֵל נְקָמוֹת הוֹפִיעַ. הִנָּשֵׂא שֹׁפֵט הָאָרֶץ, הָשֵׁב גְּמוּל עַל גֵּאִים". בנוסח התפילה אב הרחמים הנאמר אצל יהודי אשכנז מופיעה הבקשה מה' על הנקמה כשהיא מסתמכת על מספר פסוקים במקרא:
וְיִנְקֹם בְּיָמֵינוּ לְעֵינֵינוּ נִקְמַת דַּם עֲבָדָיו הַשָּׁפוּךְ. כַּכָּתוּב בְּתוֹרַת מֹשֶׁה אִישׁ הָאֱלֹהִים. הַרְנִינוּ גוֹיִם עַמּוֹ כִּי דַם עֲבָדָיו יִקֹּם וְנָקָם יָשִׁיב לְצָרָיו וְכִפֶּר אַדְמָתוֹ עַמּוֹ: וְעַל יְדֵי עֲבָדֶיךָ הַנְּבִיאִים כָּתוּב לֵאמֹר. וְנִקֵּיתִי דָּמָם לֹא נִקֵּיתִי וַה' שֹׁכֵן בְּצִיּוֹן: וּבְכִתְבֵי הַקֹּדֶשׁ נֶאֱמַר לָמָּה יֹאמְרוּ הַגּוֹיִם אַיֵּה אֱלֹהֵיהֶם, יִוָּדַע בַּגּוֹיִם לְעֵינֵינוּ נִקְמַת דַּם עֲבָדֶיךָ הַשָּׁפוּךְ: וְאוֹמֵר, כִּי דוֹרֵשׁ דָּמִים אוֹתָם זָכָר לא שָׁכַח צַעֲקַת עֲנָוִים: וְאוֹמֵר, יָדִין בַּגּוֹיִם מָלֵא גְוִיּוֹת מָחַץ רֹאשׁ עַל אֶרֶץ רַבָּה. מִנַּחַל בַּדֶּרֶךְ יִשְׁתֶּה עַל כֵּן יָרִים רֹאשׁ:
לדעת הרב שמואל פנחס גלברד, תפילה זו היא המקור לביטוי "השם יקום דמו". התפילה לנקמת דם הנהרגים מצויה גם בנוסחי תפילה נוספים, כגון תפילת יזכור לקרבנות השואה.
השימוש בביטוי

הביטוי נעשה שגור החל מראשית תקופת האחרונים. נעשה בו שימוש בהנצחה על מצבות והקדשות, וכן בלשון המדוברת והכתובה.
רבי אהרן ברכיה ממודנה בספרו הקבלי מעבר יבק כותב שיש תועלת לנשמת ההרוג מכך שאומרים עליו "השם יקום דמו": ”ועושים לנהרג נחת רוח כשמזכירים אותו לומר השם יקום דמו.”
הרב שלמה גורן הסיק שניתן להשתמש בביטוי גם לגבי חלל צה"ל שנהרג בשוגג מאש כוחותינו, כיון שגם הוא קורבן של המלחמה.
הביטוי "הי"ד" מופיע בספרים שנדפסו כבר בראשית תקופת האחרונים בראשי תיבות, דבר המעיד על היותו כבר אז ביטוי שגור ומוכר.
במהלך מלחמת חרבות ברזל נהרג סרן ישראל יודקין, ונקבר בבית הקברות הצבאי בהר הרצל. משפחתו דרשה להוסיף במצבתו את הביטוי "הי"ד", אך סורבה על ידי משרד הביטחון מטעמי אחידות.
לאחר מאבק ציבורי בהובלת המשפחה קיבל שר הביטחון יואב גלנט את בקשת המשפחה והמלצת המועצה הציבורית להנצחת החייל
לאשר את הוספת הכיתוב.
במהלך הסכם חמאס-ישראל (2025) הגיב ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו על רצח עודד ליפשיץ והילדים אריאל וכפיר ביבס: "השם יקום דמם וגם אנחנו ננקום".
ראו גם

"הרוגי מלכות אין כל בריה יכולה לעמוד במחיצתן"
הנקמה ביהדות
הערות שוליים

↑  תהילים, צ"ד, א'–ב'
↑  בסידורים רבים נשמטו מילים אלו או אחת מהן, בהשפעת הצנזורה הנוצרית.
↑  ספר דברים, פרק ל"ב, פסוק מ"ג
↑  ספר יואל, פרק ד', פסוק כ"א
↑  ספר תהלים, פרק ע"ט, פסוק י'
↑  ספר תהלים, פרק ט', פסוק י"ג
↑  ספר תהלים, פרק ק"י, פסוקים ו'–ז'
↑  הרב שמואל פנחס גלברד, השם יקום דמו, באתר "מורשת"
↑  ראו למשל בשו"ת בית יוסף לרבי יוסף קארו, דיני גוי מסיח לפי תומו סימן ד: "באו עליהם אויבים והרגום הי"ד"
↑  מאמר שפת אמת פרק י
↑  שו"ת משיב מלחמה, חלק ג סימן ב
↑  ראו בחתימה המובאת בשו"ת מהרש"ל סימן כ: "אברהם ב"ר יעקב שליט יצחק בן הקדוש ר' משה הי"ד יצחק בן הקדוש ר' יוסף הי"ד ז"ל". קישור לציטוט בספר, נדפס בשנת ה'של"ה, באתר היברובוקס. וכן בשו"ת מהרש"ך, חלק ב סימן קנג, כתב: "וידענו נאמנה כי זה האיש משה ג'יקליל בזמן שנתעלם ונאבד, נתלוה עמו החכם הה"ר אברהם בארקיי הי"ד". קישור לציטוט התשובה, באתר היברובוקס. הספר נדפס בשנת ה'שמ"ו.
↑  מרב סבר, סערת הכיתוב על המצבה של סרן ישראל יודקין ז"ל: גלנט הנחה לבחון מחדש את הבקשה, באתר ישראל היום, 26 ביוני 2024.
↑  משפחתו של חלל צה"ל ישראל יודקין: "ההתנהלות של משרד הביטחון ביזיונית", באתר וואלה, 24 ביוני 2024.
↑  לאחר מאבק: גלנט התיר את הכיתוב "השם יקום דמו" על מצבות חללים, באתר ‏מאקו‏, 2 ביולי 2024
↑  אנה ברסקי, ‏נתניהו על הירצחם של עודד ליפשיץ ואריאל וכפיר ביבס: "השם יקום דמם וגם אנחנו ננקום", באתר מעריב אונליין, 21 בפברואר 2025
לוח זיכרון לנרצחים בפיגוע במסעדת סבארו. בתחתית הלוח הכיתוב: "הי"ד"
לוחיות זיכרון באנדרטת הטייסים בגן העצמאות בתל אביב. הכיתוב "הי"ד" מופיע לאחר שמו של כל טייס
הקרן הממשלתית לעסקים קטנים ובינוניים

קרן ההלוואות לעסקים קטנים ובינוניים בערבות המדינה היא כלי סיוע ממשלתי לעסקים קטנים ובינוניים. הקרן פועלת מתוקף החלטת ממשלה, החל מאוגוסט 2003.
מטרת הקרן היא לסייע להקמת עסקים חדשים ולביסוסם של עסקים קיימים אשר ישנה הצדקה כלכלית לקיומם ויש להם פוטנציאל להתפתח וליצור מקומות עבודה חדשים.
ערבות המדינה מיועדת לפתור את כשל השוק, לפיו רוב מוחלט של האשראי במשק ניתן למספר מצומצם של לווים גדולים, בעוד העסקים הקטנים והבינוניים, המהווים את רוב העסקים הפעילים, נתקלים בקושי בקבלת אשראי, בין השאר כתוצאה ממחסור בביטחונות, בעיה שאותה הלוואות בערבות המדינה יכולה לפתור. תהליך קבלת הלוואות בערבות מדינה לעסקים קטנים כרוך בבדיקה כלכלית של גוף כלכלי מקצועי, והחלטת ועדת אשראי המשותפת עם נציגי הבנק.
היסטוריה

קרנות המימון הממשלתיות הלוואות בערבות מדינה לעסקים קטנים החלו לפעול בארץ בתחילת שנות ה-90, בעקבות העלייה הגדולה מברית המועצות לשעבר, הממשלה, באמצעות משרד התמ"ת, הקימה את הרשות לעסקים קטנים ואת הקרן לעידוד עסקים קטנים בערבות מדינה שפעלה בין 1993 ל-1999 והעניקה הלוואות לעסקים בערבות מדינה באמצעות שבעה בנקים מסחריים. בשנים אלו הוענקו למעלה מ-3,000 הלוואות בסכום כולל של כ-670 מיליון ש"ח. מנגנון הפעילות היה מבוסס על ערבות מדינה בשיעור של בין 70% ל-100% מסכום ההלוואה, ערבות שמומשה במידה והעסק הוגדר כחדל פירעון. שיעור הדיפולט הגבוה (כ-30%), ומנגנון ניהול קרן לא יעיל, הביא להפסקת פעילותה.
בנובמבר 2001 המליצה ועדת ההיגוי של הקרן על הקמת הקרן להון חוזר, קרן שתוקצבה ב-100 מיליון ש"ח, ופעלה במשך שנה, מאוגוסט 2002 ועד אוגוסט 2003. הקרן פעלה באמצעות שני בנקים בלבד, בנק דיסקונט ובנק אוצר החייל, והתאפיינה בהיקפי פעילות נמוכים מאוד, שכללו אישור כ-100 הלוואות בלבד בסך של כ-20 מיליון ש"ח.
ב-1 ביולי 2003, החליטה הממשלה בישיבתה כקבינט חברתי כלכלי על הקמת קרן חדשה לסיוע לעסקים קטנים, שתחליף את הקרנות הקודמות, במגמה ליישם את לקחי העבר בקרנות, הקרן תוקצבה ב-250 מיליון ש"ח, באמצעות פיקדון מדינה ממונף (פי 5) של 50 מיליון ש"ח, סכום הפיקדון משמש גם עבור בטוחה להחזר ההלוואות. לקרן מונה גוף מנהל מקצועי, חברת ייעוץ כלכלי שזכתה במכרז החשב הכללי למתן השירותים, המתאם את הפעילות בין הבנקים המסחריים לממשלה, מבצע את ניתוחי האשראי לעסקים המבקשים, ומנהל את הפעילות האדמיניסטרטיבית.
בשנה הראשונה לפעילותה פעלה הקרן דרך בנק אוצר החייל בלבד, ומסוף 2004 גם דרך הבנק הבינלאומי, כאשר תקציב ההלוואות גדל משמעותית, הן באמצעות פיקדון נוסף של המדינה לבנק הבינלאומי, והן באמצעות הגדלת המינוף על הפיקדונות הקיימים לפי 6.25. במהלך 2006 צירף החשב הכללי את בנק מרכנתיל דיסקונט לבנקים המסחריים הפעילים בקרן, על מנת לתת מענה הולם יותר לבעיות נגישות המגזר הערבי להלוואות במסגרתה.
בדצמבר 2008 הודיע משרד האוצר כי פנה לבנקים כדי להרחיב את הקרן בעוד כ-200 מיליון ש"ח, במכרז זכה בנק אוצר החייל. על פי תנאי המכרז מועמדות ההלוואות עם ביטחונות של עד 25%. כמו כן הועמד תקציב של 62 מיליון ש"ח לקרן ליישובים בעוטף עזה, אשר נדרשים לביטחונות של עד 10% בלבד.
ב-2009 הוקמה קרן חדשה הלוואות בערבות מדינה המיועדת לעסקים בינוניים, בעלי מחזור גבוה מ-22 מיליון ש"ח, במכרז להפעלת הקרן זכו בנק מרכנתיל, אוצר החייל ובנק הפועלים.
ב-2011 צורף בנק פועלי אגודת ישראל לקרן הלוואות בערבות מדינה, לצורך חיזוק העסקים הקטנים במגזר החרדי.
בשנים 2012 ו-2016 פעלה הקרן מכוחם של 2 מכרזים חדשים, בהם אוחדו הקרנות לעסקים קטנים וליצואנים. עד לשנת 2022 הועמדו הלוואות באמצעות הבנקים לאומי, מזרחי, בינ"ל (כולל אוצר החייל) ומרכנתיל.
בשנים 2020-2021 פעלה הקרן במתכונת מיוחדת עקב התפשטות נגיף הקורונה. במסגרת זו הוגדל מספר הגופים הזכאים להעמיד הלוואות ונוספו הבנקים דיסקונט ופועלים, וכן נוספו גופים חוץ-בנקאיים.
קרן 2023

החל משנת 2023 פועלת הקרן מכוחו של מכרז חדש, במסגרתו הורחב מספר הגורמים הרשאים להעמיד אשראי בערבות המדינה, והוסדר גם מעמדם של גופים חוץ-בנקאיים. הבנקים המשתתפים בקרן הם בנק לאומי, בנק הפועלים, בנק מזרחי, בנק מרכנתיל דיסקונט, בנק דיסקונט, בנק ירושלים ובנק יהב. הגופים החוץ-בנקאיים הרשאים להעמיד הלוואות במסגרת הקרן הם BTB, גמא, ויזה-כאל.
ערבות המדינה, בהתאם למסלול, נעה בין 60% ל-90% מהיקף ההלוואה.
זכאות ותנאי סף

העסק רשום בישראל כעוסק מורשה, שותפות, חברה או עמותה
מחזור שנתי של עד 100 מיליון ש"ח
מידע עסקי תקין וללא חוב שלא הוסדר לרשויות המס בישראל.
בנק כלשהו אינו נוקט בהליך משפטי כלשהו נגד העסק ו/או נגד בעליו, לרבות הליכי הוצאה לפועל.
העסק אינו מצוי בהליך כינוס נכסים ו/או פירוק ו/או הקפאת הליכים ו/או הסדר נושים ואין נגדו הליכי הוצאה לפועל כלשהם,
לעסק לא קיים חוב אשר הוגדר כחוב פגום בחשבונות הקיימים בבנק.
מסלולים

הקרן מאפשרת קבלת הלוואה במספר מסלולים:
מסלול כללי - הלוואה ל-5 שנים. עד 500 א' ש"ח או 8% מהמחזור (הגבוה מביניהם). ההלוואה להון חוזר, השקעה או משולב. נדרשת השקעת הון עצמי של 20% מהיקף ההשקעה המתוכנן.
מסלול עסקים בהקמה - מיועד ליזמים מתחילים בתחילת דרכם המבקשים לקבל אשראי בתנאים נוחים, במטרה לעודד יזמות והקמת עסקים. במסלול זה ניתנות הלוואות בסכום של עד 500,000 ₪ בתנאים מיטיבים, עם בטוחות מופחתות בשיעור של 5% בלבד להלוואה עד לסך של 300,000 ₪ ו-15% ליתרה.
מסלול השקעות בתעשייה - הלוואות לטווח של עד 12 שנים. היקף ההלוואה: עד 90% מסכום ההשקעה הנדרש או עד 15% ממחזור העסקים של העסק, הנמוך מביניהם.
מסלול הון חוזר לטווח קצר - הלוואה לשנה עד שנתיים. עד 500 א' ש"ח או 8% מהמחזור (הגבוה מביניהם). מסלול זה מיועד לכל העסקים הקטנים והבינוניים המבקשים לקבל מימון לטובת צורכי הון חוזר וגישור על פערי תזרים מזומנים לטווח קצר
מסלול יצואנים - מיועד לעסקים אשר יצאו בהיקף של 250 א' דולר לשנה שקדמה לבקשת ההלוואה. במסלול זה ההלוואה המקסימלית היא עד 12% ממחזור המכירות לשנה שקדמה לבקשת הלוואה.
מסלול חקלאות - חקלאי יוגדר כיצרן אשר עוסק במישרין בייצור תוצרת חקלאית טרייה, ואשר מחזור עסקיו בשנה שקדמה להגשת הבקשה בקרן לא עולה על חמישה מיליון ש"ח.
מסלול עמותות חברתיות - מסלול לעמותות או מלכרי"ם המספקים שירותים לממשלה בתחום החינוך, רווחה ובריאות. במסגרת מסלול זה לא ידרשו העמותות להעמיד ערבות אישית.
בכל המסלולים נדרשת העמדת ערבות אישית וביטחונות מופחתים, וכן ביטחונות נוספים בהתאם להחלטת הקרן.
הערות שוליים

↑  הקרן לעסקים קטנים מחזקת את הפניה למגזר החרדי – תחל לפעול עם בנק פאג"י, באתר TheMarker‏, 17 במרץ 2011