stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טריקשוט
הערות שוליים

↑  The Avengers #65, June 1969
↑  Hawkeye: Blindspot #1, April 2011
↑  Hawkeye Vol.3 #4, March 2004
↑  Hawkeye Vol.3 #6, March 2004
↑  Hawkeye Vol.3 #5, April 2004
↑  The Avengers #228-229, February-March 1983
↑  Hawkeye: Blindspot #3, June 2011
↑  Hawkeye: Blindspot #4, July 2011
↑  New Avengers Vol.2 #18, November 2011
↑  New Avengers Vol.2 #23, May 2012
יובל בנאי (אלבום)

יובל בנאי הוא אלבום הסולו הראשון של הזמר הישראלי יובל בנאי, סולן להקת "משינה". האלבום יצא ב-1997 בחברת "הד ארצי".
בנאי הלחין את כל השירים באלבום וכתב את רובם. חלקם היו שירי משוררים שהלחין, כ"רחוב העצב החד סטרי" של אלכסנדר פן ו"אהבה של שני אנשים" של נתן זך. כמו כן נכללו בו השירים "אני זוכר" שתרגמה פועה שליו-תורן על פי שיר של רבינדרנת טאגור ו"שאי שלום" שתרגמה גילה אוריאל על פי שיר של לורד ביירון. את רוב שירי האלבום עיבד בנאי ביחד עם אלונה טוראל. באלבום לקח חלק גם קלידן להקת משינה אבנר חודורוב שגם השתתף בעיבוד שניים מהשירים.
שירי האלבום

אני זוכר (03:53)
בשביל לחיות (04:47)
שאי שלום (03:17)
חוף הבורחים (04:00)
רחוב העצב החד-סיטרי (05:02)
לא יכול לעצור את זה (04:08)
ערב אביב (04:16)
אהבה של שני אנשים (03:56)
סינים יפנים (03:06)
גורל נדוש (03:42)
טריקי

ערך זה עוסק באדריאן ת'וז, ראפר אנגלי. אם התכוונתם לכריסטופר "טריקי" סטיוארט, ראו .
| --- | --- |

טריקי בהופעה, 2009
 לידה:  27 בינואר 1968 (בן 56) בריסטול, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Adrian Nicholas Matthews Thaws 
 שם במה:  Tricky 
 מוקד פעילות:  בריסטול
 תקופת הפעילות:  מ-1987
 סוגה:  טריפ הופ ראפ רוק אוונגרד
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  כלי מקלדת, מפוחית פה 
 חברת תקליטים:  איילנד רקורדס Durban Poison Anti Brown Punk
 בן או בת זוג:  כרמן אג'וגו (1998–1998) 
 www.trickysite.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אדריאן ת'וז (Adrian Thaws; נולד ב־27 בינואר 1968) הידוע בעיקר בכינוי טריקי (Tricky) הוא ראפר אנגלי. נחשב לאחד ממייסדי סגנון הטריפ הופ.
ביוגרפיה

טריקי נולד בשכונת־העוני נוֹל וֵסְט (Knowle West) בבריסטול באנגליה. אביו נטש את משפחתו עוד לפני שנולד ואימו מקסין קוויי (Maxine Quaye) התאבדה כשהיה בן 4 בלבד.
באמצע שנות ה-80 הצטרף לקהילת מוזיקאים בריסטולית בשם הוויילד באנץ' (The Wild Bunch, החבורה הפרועה), שמתוכה קמה בשנת 1987 להקת מאסיב אטאק. באותה תקופה זכה לכינוי טריקי קיד (Tricky Kid, ילד מוזר) או בקיצור טריקי. טריקי היה זמר אורח בשני האלבומים הראשונים של מאסיב אטאק - Blue Lines‏ (1991) ו־Protection‏ (1994).
בשנת 1995 טריקי הוציא את אלבומו הראשון, Maxinquaye שנקרא על־שם אימו. באלבום טריקי כתב את רוב השירים בעצמו אך שר יחסית מעט ורוב השירים בוצעו על ידי הזמרת מרטינה טופלי-בירד (Martina Topley-Bird), בת־זוגו באותה תקופה (לעיתים קרובות מופיעה בשמה הפרטי בלבד, מרטינה). האלבום זכה לביקורות משבחות ונחשב לחלוץ בסגנון הטריפ הופ, למרות שטריקי עצמו סלד מהגדרה זו.
בשנת 1996 הוציא תחת השם Nearly God אלבום עם זמרים אורחים רבים, ביניהם ביורק, טרי הול, וננה שרי. האלבום היה אפל יותר ואוונגרדי יותר מ־Maxinquaye, אך זכה גם הוא לביקורות טובות והצלחה מסחרית. מאוחר יותר באותה שנה חזר אל הכינוי טריקי את והוציא אתPre-Millenium Tension, אלבום אפל עוד יותר שבו שר יותר שירים בעצמו, אך עדיין בשיתוף מרטינה וזמרים נוספים. במהלך סיבוב ההופעות של האלבום הזה הגיע גם להופעה בתל אביב.
ב-1997 זכה לתפקיד קולנועי משמעותי בסרטו של לוק בסון, "האלמנט החמישי", בו גילם את "Right Arm" - יד ימינו של זורג, האנטגוניסט הראשי.
בשנת 1998 עבר להתגורר בניו יורק והוציא את Angels With Dirty Faces, אלבום עם צליל הרבה יותר חי ורוקיסטי מקודמיו; זה היה גם האלבום האחרון בשיתוף מרטינה. בשיר אחד באלבום התארחה הזמרת פי ג'יי הרווי. הביקורות על האלבום היו חלוקות - היו מבקרים שהיללו את הצליל החדש, והיו כאלה שהתאכזבו מכך שטריקי נוטש את המוזיקה השחורה.
ב־1999 הוציא את Juxtapose, אלבום שבו חזר לראפ מהזרם המרכזי. טריקי שר את רוב השירים בעצמו.
ב־2001 הוציא את Blowback, אלבום עם זמרים אורחים רבים, בהם אלאניס מוריסט, סינדי לאופר, אנתוני קידיס, ג'ון פרושיאנטה ואד קוולצ'יק מלהקת לייב.
ב־2003 הוציא את Vulnerable. ברוב שירי האלבום התארחה זמרת אורחת חדשה, קוסטנצה פרנקווילה (Costanza Francavilla) האיטלקייה.
ב־2008 הוציא את Knowle West Boy.
ב-2010 הוציא את Mixed Race.
ב-2013 הוציא את False Idols.
ב-2014 הוציא את Adrian Thaws.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Maxinquaye ‏ (1995)
Nearly God ‏ (1996)
Pre-Millennium Tension ‏ (1996)
Angels with Dirty Faces ‏ (1998)
Juxtapose ‏ (1999)
Blowback ‏ (2001)
Vulnerable ‏ (2003)
Knowle West Boy ‏(2008)
Mixed Race ‏ (2010)
False Idols ‏ (2013)
Adrian Thaws ‏ (2014)
דיסקוגרפיה > אוספים ואלבומים נוספים

The Crow: City of Angels soundtrack ‏ (1996)
Product of the Environment ‏ (1999)
The Crow: Salvation soundtrack ‏ (2000)
Queen of the Damned ‏ (2002)
A Ruff Guide ‏ (2002)
Back to Mine ‏ (2003)
טאליסקר

| --- | --- |
מזקקת טאליסקר
מזקקת טאליסקר
 סוג:  ויסקי ספייסייד
 אחוז אלכוהול:  40
 מוצא:  סקוטלנד סקוטלנד
 מועד הכנה ראשוני:  1843
 צבע:  חום
טאליסקר (באנגלית: Talisker) הוא סינגל מאלט סקוטי המיוצר על ידי מזקקת טאליסקר, קארבוס סקוטלנד; שהיא המזקקה היחידה באי סקאי. המזקקה מופעלת על ידי התאחדות המזקקים וסוחרי היין של דיאג'יו, ומשווקת כחלק מסדרת המאלטים הקלאסיים שלהם.
אופיו של הטאליסקר

הטאליסקר נודע בארומת הכבול הדומיננטית שבו ובאופיו ה"מלוח" (או ה"פיקנטי"). בזמן שהמותג מקובל מאוד ונמכר בהתאם, תכולת הפנול וטעמו הייחודי יכולים להיתפס כ"מאתגרים" במיוחד עבור חובב הויסקי המצוי. המזקקה החלה בשיווק בקבוקים מיוחדים בתחילת המאה ה-21 עבור חובבי הז'אנר, עם בקבוקים בני 20 ו-25 שנים (קודם לכן היו קיימים רק 10 ו-18 ומעט מהדורות מיוחדות). בקבוקי ה-25 שנים, על אף היותם יקרים יותר, זכו לשיווק נרחב יותר מאלו בני ה-20.
הטאליסקר מעושן עד לרמת פנול גבוהה במיוחד של 25 חלקיקים למליון, ובנוסף לכך מי המעין המשמשים ליצירתו באים במגע עם כבול במהלך הנביעה, וכך מתקבל טעמו הכבולי.
אופיו של הטאליסקר > בקבוקים ומהדורות מיוחדות

10 שנים, השכיחה ביותר 45.8%.
18 שנים, שכיחה פחות 45.8%.
20 שנים, כ-9000 בקבוקים 58%.
25 שנים, כ-27,000 בקבוקים 58%.
30 שנים, 2958 בקבוקים 50.7%.
מהדורת היוצר עם גימור בחביות אמורוסו.
גרסת 10 שנות שייכות לסדרת הקלאסיק מאלט - 12 שנים.
מהדורת Storm
מהדורת Skye
רקע היסטורי

המזקקה נוסדה בשנת 1843 על ידי יו וקנט מקאסיל מאיג. יו היה אריס ששכר אדמות וכך הצליח לרכוש את בית טאליסקר ואחוזת מקלאוד.
אחרי מות האחים המזקקה נרכשה בסופו של דבר במסגרת שותפות גריגור אלן (סוכן כלכלי ממוריישיר) ורודריק קמפ (סוחר יינות ושיכר) ומשאבים רבים הושקעו בחידוש ועיצוב מחדש של המזקקה. באותה תקופה הוויסקי זכה למוניטין הולך וגדל.
בשנת 1892, קמפ רכש גם את מזקקת מקאלאן בספייסייד ואלן עצמו לקח את הבעלות המלאה על טאליסקר שמוזגה עם דאילויין, וכך נוצר איחוד המזקקות דאילויין–טאליסקר. איחוד המזקקות בנה רכבת חשמלית המקשרת בין המזקקה לבתי העובדים, על מנת לשפר את תנאי תעסוקתם.
בשנת 1925 בעקבות מיזוגים עם כמה ממייסדי "חמש הגדולות", המזקקה עברה באופן רשמי לבעלות התאחדות המזקקים ובמקביל שונתה שיטת הזיקוק לזיקוק כפול. בשנת 1960, לאחר שרפה גדולה, המזקקה שופצה.
בשנת 1989 נבחר המותג על ידי איחוד המזקקים לסדרת המאלטים הקלאסיים שלהם.
ראו גם

ויסקי
סינגל מאלט
טאליסקר, 18 שנים
מרכז המבקרים של טאליסקר
טימבלס

ארטורו סנדובל מנגן בטימבלס
הטימבָּלֶס הם תופי מקלות לטיניים, מאבותיה הקדומים של מערכת התופים המודרנית.
הטימבלס מורכבים משני תופי מתכת (עשויים מפלדת אל-חלד או פליז), כאשר הגדול (המכונה Hembra, "נקבה") הוא בקוטר של 55 סנטימטר והקטן (המכונה "Hombre", "גבר") בקוטר 50 סנטימטר. ממברנת התנודות עשויה מפלסטיק גמיש.
תופים אלו פתוחים בצידם התחתון ומורכבים על חצובה מתכווננת, כאשר בנוסף מחוברים לחצובה שני פעמוני מתכת - פעמון גדול (Mambo bell) ופעמון קטן (Cha Cha Bell). בנוסף, נהוג לחבר גם ג'אם בלוק (תיבת פלסטיק חלולה) ומצילה.
הנגינה על הטימבלס מתבצעת על ידי מקלות עץ מיוחדים השונים ממקלות תיפוף רגילים בכך שהם אינם מתרחבים בקצה אלא בעלי קוטר שווה ואחיד לאורך כל המקל.
צליל הטימבלס הוא חד ומתכתי, בשונה מהצלילים הרכים יותר המתקבלים ממערכת תופים .
היסטוריה

הטימבלס הומצאו בראשית המאה ה-20 על ידי טיטו פואנטה ונגנים קובניים אחרים, אשר לקח תופי מצעד רגילים (תופי טימפאני) והרכיב אותם על בסיס יציב. שאר התוספות התפתחו עם הזמן, כאשר נגני הקשה לטיניים הוסיפו כלי הקשה שונים לתופי המצעד.
המילה טימבלס היא המילה הצרפתית לתופי טימפאני אירופאיים, ולכן בצרפתית טימבלס נקראים "טימבלס לטינאס" כדי להבדיל בין הסוגים.
במוזיקה הלטינית, הטימבלס הם כלי חשוב המנגן מקצבי יסוד (קאסקארה, ממבו, קלאווה) וגם אלתורים חופשיים.
זכויות להט"ב ביפן

| --- | --- |

יפן
 מעמד בחוק:  חוקי מאז 1880
 טרנסג'נדריות:  ישנה הכרה בשינוי מגדר, ניתוח נדרש כולל עיקור
 שירות צבאי:  לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  ישנה הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית בערים מסוימות, אם כי לא בפריסה ארצית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  חלק מתחומי השיפוט במדינה מציעים "תעודות שותפות", עם זאת, מוגדרות כסמליות אשר אינן מעניקות הכרה משפטית
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  בעד
זכויות להט"ב (לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים) ביפן מוגדרות כמתקדמות יחסית בסטנדרטים אסייתיים. פעילות מינית חד-מינית הופללה רק לזמן קצר בהיסטוריה של יפן בין השנים 1872–1880, ולאחר מכן אומצה גרסה מקומית של חוק העונשין של נפוליאון עם גיל הסכמה שווה. זוגות חד מיניים ומשקי בית שבראשם עומדים זוגות חד מיניים אינם זכאים להגנות חוקיות העומדות לרשותם של זוגות הטרוסקסואליים, אם כי מאז 2015 ישנן ערים שמציעות "תעודות שותפות" סמליות כדי להכיר במערכת היחסים של זוגות חד מיניים. יפן היא המדינה היחידה ב-G7 שעדיין לא הכירה באופן חוקי בזוגות חד מיניים. בין מרץ 2021 למרץ 2024 קבעו חמישה בתי משפט מחוזים כי אי הכרת הממשלה בנישואים חד מיניים אינה חוקתית. בנוסף, סקר שנערך בשנת 2020 בקרב למעלה מ-10,000 מיעוטים מהקהילה ביפן מצא כי 38% הוטרדו או הותקפו. באוקטובר 2020 דיווח העיתון הבריטי הגרדיאן כי מלונות לשהייה קצרה בתוך יפן עדיין מפלים גברים הומוסקסואליים עם שותפיהם - אף על פי שאפליה זו איננה חוקית על פי חוקי הלינה היפניים.
לתרבות יפן ולדתות הגדולות בה אין היסטוריה של עוינות כלפי הומוסקסואליות. לפי הדיווחים, רוב האזרחים היפנים תומכים בקבלת הומוסקסואליות, כאשר סקר משנת 2013 הצביע על כך ש-54% הסכימו כי ההומוסקסואליות צריכה להתקבל על ידי החברה, בעוד ש-36% לא הסכימו. רוב המפלגות הפוליטיות רבות תומכות בגלוי בזכויות להט"ב ובנוסף, ישנם מספר פוליטיקאים להט"בים מוצהרים בתפקידים ציבוריים. חוק המאפשר לאנשים טרנסג'נדרים לשנות את המגדר החוקי שלהם לאחר ניתוח לשינוי מין ועיקור, הועבר בשנת 2003. ב-2023 פסל בית משפט את הדרישה לעיקור, אך לא את הדרישה לניתוח. אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית אסורה בערים מסוימות, כולל בעיר הבירה טוקיו.
מצעד הגאווה של טוקיו מתקיים מדי שנה מאז 2012, והנוכחות בו גוברת מדי שנה. סקר דעת קהל משנת 2015 מצא כי רוב היפנים תומכים בלגליזציה של נישואים חד מיניים. סקרי דעת קהל נוספים שנערכו בשנים שלאחר מכן מצאו רמות גבוהות של תמיכה בנישואים חד מיניים בקרב הציבור היפני (78%), בעיקר בקרב הדור הצעיר. בשיחה עם קיודו ניוז בשנת 2016, סגן נשיא סטונוול יפן לשעבר, וארון חנה, אמר כי, "יש לנו (אולי) ביקורות רבות על יפן, אך יפן עדיין נוטה להיות אחת המדינות החופשיות ביותר מבחינת מיניות בעולם, ובוודאי שהיא המדינה המקבלת ביותר בקרב אלה באסיה, המזרח התיכון ואפריקה". עם זאת, אחרים עשויים לחלוק על כך מאז שנישואים חד מיניים חוקיים בדרום אפריקה מאז 2006 ובטאיוואן מאז 2019.
גיל ההסכמה

גיל ההסכמה ביפן עומד על 13 שנים. אף על פי כן, לכל אחד ממחוזות יפן יש חוקים מסוימים, כמו "החוק להגנת צעירים" של טוקיו, האוסר על קיום יחסי מין עם צעירים מתחת לגיל 17. אין איסור דתי מובהק כנגד הומוסקסואליות במסורת הדתית של יפן: שינטו, בודהיזם וקונפוציאניזם. חוק שהוציא מעשי סדום אל מחוץ לחוק נחקק ב-1873, בראשית ימי תקופת מייג'י, על מנת לקרב את יפן למערכות החוקים המערביות, אך שבע שנים לאחר מכן בוטל החוק, בהתאם לקוד נפוליאון. מאז אין ביפן חוקים כנגד הומוסקסואליות, ולכן יחסי מין בהסכמה בין שני בגירים, בפרטיות, נחשבים חוקיים, ללא התחשבות בנטיות המיניות או במינם של המשתתפים.
הגנה מפני אפליה

נכון לשנת 2021, נטייה מינית וזהות מגדרית אינן מוגנות על ידי חוקי זכויות האזרח הלאומיים, מה שאומר שבפני להט"בים ישנם מקרים משפטיים איתם הם מתמודדים עם אפליה בתחומים כמו תעסוקה, חינוך, דיור, בריאות ובנקאות. על פי סקר מעבדת הגיוון של "Dentsu" בשנת 2018, יותר מ-65% מאנשי קהילת הלהט"ב שנשאלו אמרו כי הם לא יצאו לאף עבודה בציבור או בבית.
החוקה היפנית מבטיחה שוויון זכויות ומתפרשת על מנת לאסור אפליה על כל הסיבות. עם זאת, הומוסקסואלים וטרנסג'נדרים יכולים לחוות אלימות פיזית, מינית ופסיכולוגית בידי בני זוגם במינים האחרים או מאותו המין, ואינם מקבלים שום הגנה מפני החוק. בני זוג מאותו המין אינם נכללים בחוק למניעת אלימות בני זוג והגנה על קורבנות ובדרך כלל חסרים מקומות בטוחים בהם הם יכולים חפש עזרה ותמיכה.
בשנת 2013, יודוגאווה-קו, אוסקה, הפכה לאזור הממשל היפני הראשון שקיבל החלטה המשרתת תמיכה בהכללת להט"ב, כולל חובה על הכשרת רגישות להט"ב לצוותי המחלקה. העיר נהה הלכה בעקבותיו ביולי 2015.
באוקטובר 2018, האספה המטרופוליטית בטוקיו העבירה חוק האוסר על כל אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית. החוק, שנכנס לתוקף באפריל 2019, מחייב גם את ממשלת המטרופוליטן להעלות את המודעות לאנשי הלהט"ב ו-"לעשות צעדים הדרושים כדי לוודא שערכי זכויות האדם נעוצים בכל קצוות העיר". החוק מכליל ביטוי שנאה בפומבי. לפני כן, מחלקות שיבויה וסטגאיה העבירו הגנות מפורשות לאנשי להט"ב.
בדצמבר 2018, ארבע מפלגות פוליטיות, המפלגה הדמוקרטית החוקתית של יפן, המפלגה הדמוקרטית לעם, המפלגה הקומוניסטית היפנית והמפלגה הליברלית יחד עם תמיכתם של כמה עצמאיים, הציגו בפני בית הנבחרים הצעת חוק שכותרתה המוצעת חוק לקידום חיסול האפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית במדינה שכללה איסור אפליה, הטרדה ובריונות בבתי ספר על בסיס נטייה מינית.
במרץ 2019 הועברה חקיקה האוסרת אפליה נגד "מיעוטים מיניים" במחוז איבראקי.
הארגונים "Human Rights Watch", הברית היפנית לחקיקת להט"ב "J-ALL" וארגון הספורט "Athlete Ally" דחקו בראש הממשלה שינזו אבה לתמוך בחקיקה המגנה על אנשי להט"ב נגד אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית. ב־17 באפריל 2020 שלחו כ-96 ארגוני זכויות אדם וארגוני להט"ב מכתב לראש הממשלה בקריאה להעביר חוק אי-הפליה.
ב־20 באוקטובר 2020 כתב הארגון "Human Rights Watch" מכתב לממשלת יפן ולאוניברסיטה שלה לתמיכה בזכויות הנשים הטרנסג'נדריות. הקבוצה דחקה ברשויות לאפשר לנשים טרנסג'נדריות להירשם לכל אוניברסיטאות הנשים הציבוריות במדינה.
הגנה מפני אפליה > אפליה במקומות תעסוקה

בעוד שחוק שוויון הזדמנויות בעבודה תוקן במהלך השנים מספר פעמים כדי לטפל באפליה מינית ובהטרדות במקום העבודה, הממשלה סירבה להרחיב את החוק לטיפול באפליות על רקע זהות מגדרית או נטייה מינית. ממשלת מטרופולין טוקיו העבירה חקיקה האוסרת אפליה בעבודה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית.
חברות ביפן המורכבות מעשרה עובדים ומעלה נדרשות לקבוע תקנות עבודה. בינואר 2018 משרד הבריאות, העבודה והרווחה תיקן את כללי התעסוקה המודליים (モ デ 就業 就業 規則) המהווים "מסגרת לדוגמה לתקנות עבודה", כדי לאסור אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית. בסעיף 15 נכתב:
"בנוסף לקבוע בסעיף 12 לפסקה הקודמת, אסור לעובדים כל צורה אחרת של הטרדה במקום העבודה הפוגעת בסביבת העבודה של עובדים אחרים, כגון דרך דיבור או התנהגות הקשורים לנטייה מינית או זהות מגדרית".
הגנה מפני אפליה > אפליה בדיור

בשנת 1990, האגודה היפנית לתנועה לסבית גאה (OCCUR) זכתה בתיק בית משפט נגד מדיניות ממשלתית בטוקיו שמנעה על בני נוער הומוסקסואליים ולסביות להשתמש ב-"בית המטרופוליטן לנוער". אומנם נראה כי פסיקת בית המשפט לא התרחבה לתחומים אחרים של אפליה בחסות הממשלה, אך בית המשפט מציין אותה כפרשת זכויות אזרח.
מאז סתיו 2003, הסוכנות העירונית לרנסאנס, הסוכנות הממשלתית המפעילה דיור ממשלתי, אפשרה לזוגות חד מיניים לשכור יחידות כמו זוגות הטרוסקסואלים בכל אחד מבין יותר מ-300 הנכסים שהיא מפעילה. פעולה זו פתחה את הדרך לכך שממשלת אוסקה בספטמבר 2005 פתחה את דלתות הדיור הממשלתי שלה לזוגות חד מיניים.
בפברואר 2018, משרד הבריאות, העבודה והרווחה יצר הוראות העוסקות באפליה בדיור וקבעו כי "יש לקחת בחשבון אי שלילת לינה על בסיס נטייה מינית או זהות מגדרית".
הגנה מפני אפליה > בריונות בבתי ספר

ב-2017 הוסיף משרד החינוך נטייה מינית וזהות מגדרית למדיניות הבריונות הלאומית שלו. המדיניות מחייבת כי על בתי הספר למנוע בריונות של תלמידים על רקע נטייתם המינית או זהותם המגדרית על ידי "קידום הבנה נכונה של מורים בנושא... נטייה מינית / זהות מגדרית וכן על ידי הקפדה ליידע את הצעדים הנדרשים של ביתי הספר בעניין זה".
הגנה מפני אפליה > מלונות לשהייה קצרה

באוקטובר 2020 דיווח עיתון התקשורת הבריטי הגרדיאן כי מלונות לשהייה קצרה ביפן עדיין מפלים גברים הומוסקסואליים עם שותפיהם - אף על פי שאפליה זו איננה חוקית על פי חוקי הלינה היפניים. יפן היא המדינה היחידה ב-"G7" שעדיין לא הכירה בזוגות חד מיניים בחוק.
הגנה מפני אפליה > נושאי אפליה אחרים

בינואר 2018, לאחר תקרית בולטת בשנת 2015, שבה סטודנט הומוסקסואל באוניברסיטת היטוצובאשי התאבד לאחר שהוצא מהארון (אאוטינג) בניגוד לרצונו, העבירה העיר קוניטאצ'י פקודה "נגד אאוטינג" לקידום ההבנה של אנשי הלהט"ב. מחוז מיה העביר גם חוק נגד הסוגיה ביוני 2020.
ביוני 2019, לאחר 3 שנות התייעצויות, הודיעה ועדה מיוחדת של המפלגה הליברלית-דמוקרטית (LDP) על הצעת החוק להבנת והשבחת קהילת הלהט"ב, שמטרתה לשפר את ההבנה בסוגיות להט"ביות בדיאט. עם זאת, פעילי זכויות להט"ב מתחו ביקורת על הצעת החוק בגין נוכחותם בכך שלא הזכירו נישואים חד מיניים או הגנות נגד אפליה בה.
הורות ואימוץ

זוגות חד מיניים אינם רשאים לאמץ באופן חוקי ביפן. עם זאת, יחידים רשאיים לאמץ ילד חורג. זוגות לסביות ורווקות אינן יכולות לגשת להפריה חוץ גופית ולהזרעה מלאכותית.
באפריל 2017, מחוז אוסקה הכיר רשמית בזוג גברים מאותו מין כהורים אומנים, מה שהופך אותו למקרה הראשון בנושא ביפן.
שירות צבאי

כשנשאלו כוחות ההגנה של יפן, לגבי מדיניותם כלפי אנשים הומוסקסואליים או לסביות בעקבות הדיון בארצות הברית בתקופת נשיאות ביל קלינטון, ענו כי זה לא היה נושא מעולם, ויחידים בכוחות ציינו כי כל עוד אותו מין היחסים לא הובילו לקרבות או לבעיות אחרות, היו מעט מאוד חסמים, אם בכלל, לשילובם בשירותי הצבא.
תרומת דם

גברים הומוסקסואליים ודו-מיניים רשאים לתרום דם ביפן לאחר תקופת דחייה של 6 חודשים.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות

סעיף 24 לחוקה היפנית קובע כי "הנישואין יתבססו רק על הסכמה הדדית של שני המינים והם יישמרו באמצעות שיתוף פעולה הדדי עם שוויון הזכויות של בעל ואישה כבסיס". כתוצאה מכך, המאמרים 731 עד 737 של הקוד האזרחי היפני מגבילים את הנישואים לזוגות ממין שונה. זוגות חד מיניים אינם מסוגלים להתחתן ואינם מקבלים זכויות הנגזרות מנישואים. כמו כן, נישואים חד מיניים הנערכים בחו"ל אינם מוכרים בחוק ביפן, וזוגות חד-מיניים דו-לאומיים אינם יכולים לקבל ויזה עבור השותף הזר על סמך מערכת היחסים שלהם, אף על פי שלמשרד המשפטים אכן קיים כלל כללי לתת שיקול דעת ל-"פעילויות ייעודיות" לבני זוג נשואים חד מיניים.
במרץ 2009 החלה יפן לאפשר לאזרחים יפנים להינשא לבני זוג חד מיניים במדינות בהן נישואים חד מיניים חוקיים. משרד המשפטים הורה לרשויות המקומיות להוציא אישורי מפתח, בהם נכתב כי חוקי לרווק בוגר להינשא בנישואים חד מיניים באזורים המאפשרים זאת.
בפברואר 2015 הכריז מחוז שיבויה (בטוקיו) על תוכניות להליך של הכרה בזוגות חד מיניים במצבים כמו ביקורי בית חולים והשכרת דירות משותפת. הליך זה מאפשר לזוגות לקבל מסמך "שותפות", שאין לו כל משקל על פי החוק היפני, אך יכול לסייע בקבלת גישה לבן / בת זוג חולה ובבית חולים, אך המוסדות אינם מחויבים על פי החוק לכבד את האישורים. יוזמת שיבויה נחשבת לצעד משמעותי לקראת זכויות שותפות לסביות והומואים ביפן. ביולי 2015 הודיעה מחלקת סטגאיה בטוקיו כי תצטרף לשיבויה בהכרה בשותפויות חד-מיניות מנובמבר באותה שנה. מאז, הערים איגה, טקאראצוקה, נהה, סאפורו, פוקואוקה, אוסקה, נקאנו, איזומי, צ'יבה, אדוגאווה, פוצ'ו, היראקאטה, קומאמוטו, אודווארה, סאקאי, סוג'ה, טושימה, יוקוסוקה, קאנומה, מיאזאקי, קיטאקיושו, נישיו, נגסאקי, סנדה, קטאנו, יוקוהמה, דאיטו, קמאקורה, מיטויו, אמגאסאקי, בונקיו, חמאטסו, קיג'ו, קוגה, מינאטו, נארה, ניגאטה, סאגמיארה, סאיטאמה, טקמאטסו, טוקושימה, ימטוקורייאמה, זושי, קוואגואי, אסויאקי, אסקי החל להנפיק תעודות שותפות לזוגות חד מיניים, וכך גם מחוזי איבראקי ואוסקה.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות > פסיקת בית משפט

במרץ 2021 קבע בית משפט מחוזי ביפן כי אי הכרת הממשלה בנישואין חד מיניים אינה חוקתית. עם זאת, לא היה די בפסיקה זו כדי לכפות הכרה בנישואין כאלו. עד למרץ 2024 קבעו ארבעה בתי משפט נוספים החלטה דומה.
זהות מגדרית וביטוי

בשנת 2003 התקבל חוק המאפשר לאנשים טרנסג'נדרים לשנות את המין החוקי שלהם במסמכים משפטיים. האישור מחייב להיות מעל גיל 22, לא נשוי, לעבור ניתוח לשינוי מין, עיקור וללא ילדים קטינים. החוק, המכונה החוק למקרים מיוחדים בטיפול במעמד מגדרי לאנשים עם הפרעת זהות מגדרית או "חוק 111", נכנס לתוקף ביולי 2004, ואושר על ידי בית המשפט העליון של יפן בינואר 2019. עד למועד זה, כ-7,000 אנשים שינו את מינם באופן חוקי. בית המשפט רצה למנוע "בלבול" ביחסי הורים וילדים, כמו גם "שינויים פתאומיים" בחברה היפנית. שניים משופטי הרוב עדיין הוציאו קריאה לחברה "לאמץ את מגוון הזהות המינית", והוסיפו כי הדרישות היו פולשניות ועודדו את הפרלמנט של יפן לבדוק אותן.
ב־24 בפברואר 2012, איגוד עורכי הדין בהיוגו המליץ להעביר אישה טרנסג'נדרית בכלא גברי למוסד. על פי דיווח זה, היא שובצה במוסד גברי בגלל מינה החוקי, אף על פי שעברה ניתוח לשינוי מין לפני מעצרה, ולא התייחסו אליה כאישה בשום צורה שהיא. היא נבדקה לבדיקות גוף על ידי הצוות הגברי, שיערה גולח ונשללה ממנה זכות ללבוש נשי.
מאז אפריל 2018 סגרו בפני טרנסג'נדרים ניתוחים לשינוי מין כל עוד הם אינם מקבלים טיפול הורמונלי. משרד הבריאות, העבודה והרווחה אפשר גם לטרנסג'נדרים להשתמש בשמם המועדף בכרטיסי ביטוח הבריאות שלהם. ביוני 2018, חוקקה ממשלת יפן חוק חדש שמוריד את גיל הרוב ביפן ל-18. בין היתר, החוק החדש קובע את גיל הנישואים לגברים ולנשים (בעבר נשים היו יכולות להינשא בגיל 16) ומאפשר לבני 18 להשיג דרכונים תקפים, כרטיסי אשראי וכו'. החוק מאפשר גם לאנשים המאובחנים כסובלים מדיספוריה מגדרית ועברו עיקור בלתי הפיך לשנות את המין שלהם באופן חוקי בגיל 18. השינויים אמורים להיכנס לתוקף ב-1 באפריל 2022.
בשנת 2023 פסל בית המשפט העליון של יפן חלקים מהחוק משנת 2003, וקבע כי הדרישה מטרנסג'נדרים לעבור עיקור היא בלתי-חוקתית. עם זאת, בית המשפט לא פסק בנוגע לדרישה לעבור ניתוח באברי המין, שנותרה על כנה.
סלבריטאים

בעוד ייצוגים של הומוסקסואלים בתקשורת היפנית נוטים להיות מתויגים לעיתים על בסיס סטריאוטיפים של סטייה מינית או התנהגותית, ישנן מספר דוגמאות לאנשים טרנסג'נדרים עם מעמד סלבריטי פופולרי ביפן כמו איי הרונה, אטארו נקאמורה, קאיו סאטו, קבא-צ'אן ואיקו. למספר מוזיקאים בולטים, ביניהם אוטדה היקארו ואיומי המסאקי, יש כמות מעריצים גדול של להט"בים כתוצאה מתמיכתם בקהילת הלהט"ב. בין יתר פעילויותם, אוטדה היקארו הציגה דובון הומוסקסואל בשם קומא בשנת 2010, ואיומי חמאסאקי הנחה את פסטיבל הגאווה של טוקיו 2018. בנוסף, חמאסאקי כיכב בסרט הלהט"ב נגיסה נו שינדובאדו ("Nagisa no Shindobaddo") בשנות ה-90.
ידוענים שונים הקדישו זמני רדיו ופודקאסטים בנושאי להט"ב ותומיכה בסוגיות הקהילה. שו סאקוראי מאראשי ערך ראיון עם מלכות דראג בשנת 2015 בשינג'וקו ני-צ'ום וקיבל את הכינוי "שרי שוקו בשמיים". מאטסוקו דלוקס היא אישיות טלוויזיה מפורסמת בתחום הדראג קווין בנוסח לילי סאבאג (בריטניה) ודאם עדנה (אוסטרליה). מומחה החינוך נאוקי אוגי (המוכר יותר בידי המורים ברחבי יפן בכינויו "אוגיממה") העניק בשנים האחרונות התמקדות בנושאי להט"ב בבתי ספר. תמיכה בזכויות להט"ב הובעה גם על ידי מנהלי התאגידים והאתלט האולימפי דיי טמסו.
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות מינית חד-מינית חוקית:  (מאז 1880)
גיל הסכמה שווה:  (מאז 1880)
חוקים נגד אפליה בתעסוקה: /(בטוקיו ואיבראקי)
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים: / (בטוקיו ואיבראקי)
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שנאה): 
נישואים חד מיניים:  (במרץ 2021, בית המשפט במדינה קבע כי איסור על נישואים חד מיניים איננו חוקי)
הכרה בזוגות חד מיניים (לדוגמה, חיים משותפים לא רשומים, שותפות לחיים): / (ישנם ערים המכירות ב-"אישורי שותפות", אולם הם סמליים לחלוטין)
אימוץ משותף של זוגות חד מיניים: 
אימוץ ילד חורג על ידי זוגות חד מיניים: 
להט"בים מוצהרים רשאיים לשרת בצבא: 
זכות לשינוי מגדר בחוק: / (מאז 2004 תחת מגבלות מסוימות: חיוב לעבור ניתוח, עיקור, להיות לא נשואים וללא ילדים מתחת לגיל 20)
גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות: 
איסור טיפולי המרה בחוק: 
פונדקאות אלטרואיסטית לזוגות גברים הומוסקסואלים:  (אסור ללא קשר לנטייה מינית)
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאיים לתרום דם: / (לאחר תקופת דחייה של 6 חודשים)
ראו גם

זכויות להט"ב
זכויות להט"ב באסיה
טאמאלה

ערך זה עוסק בעיר בגאנה. אם התכוונתם למאכל מסורתי מסו-אמריקאי, ראו .
| --- | --- |

מסגד ופינת רחוב בעיר טמלה, גאנה
 מדינה:  גאנה גאנה
 מחוז:  הצפון
 שפה רשמית:  אנגלית
 שטח:  750 קמ"ר
 גובה:  151 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  729,768 (2023)
  ‑ במטרופולין:  371,351 (2010)
  ‑ צפיפות:  480.77 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  9°24′27″N 0°51′12″W﻿ / ﻿9.4075°N 0.85333333333333°W﻿ / 9.4075; -0.85333333333333 
 אזור זמן:  UTC
 http://www.tamale.ghanadistricts.gov.gh
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גאנה מוגדלת) אקרה סקונדי-טקורדי קומאסי טאמאלה טוגו בנין בורקינה פאסו חוף השנהב  מפרץ גינאהטמלה(למפת גאנה רגילה) אקרה סקונדי-טקורדי קומאסי טאמאלה טוגו בנין בורקינה פאסו חוף השנהב  מפרץ גינאהטמלה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
טמלה או טאמאלה (Tamale) היא העיר הרביעית בגודלה בגאנה ובירת המחוז הצפוני במדינה. העיר נמצאת באזור הסוואנה של גאנה, כ-600 ק"מ צפונית לבירה אקרה. הודות למיקומה המרכזי, היא משמשת כמרכז כלכלי ואדמיניסטרטיבי של צפון גאנה. רוב תושבי העיר הם מוסלמים ונמצאים בה מסגדים רבים.