עבודה זרה
הערות שוליים

↑  מראשי המתירים: דרכי משה על יורה דעה סימן קנ"א. ושפתי כהן יורה דעה סימן קנ"א סעיף קטן ז, ועוד רבים. מראשי האוסרים: שער אפרים סימן כ"ב, מעיל צדקה סימן כ"ד, ועוד.
↑  עולת תמיד על אורח חיים סימן קנ"ו סעיף קטן ג'. מור וקציעה סימן רכ"ד.
↑  "חֲבוּר עֲצַבִּים אֶפְרָיִם, הַנַּח-לוֹ. - כן יקראו העכו"ם, על כי המה מעציבים לב עובדיהם קוראים להם ואינם עונים" (מצודות ציון -על הושע, ד', י"ז וכן בספר שמואל א', פרק ל"א, פסוק ט')
↑  "כֹּה אָמַר אֲדֹנָי ה' וְהַאֲבַדְתִּי גִלּוּלִים וְהִשְׁבַּתִּי אֱלִילִים מִנֹּף..." (יחזקאל, ל', י"ג) "שהיו מוסרחים ומאוסין כגלל" רש"י על דברים, כ"ט, ט"ז.
↑  להרחבה בנושא זה ראו במאמרו של הרב יאיר וייץ: ביעור כנסיות ומקדשי אלילים בימינו, באתר ישיבת הר ברכה
↑  ספר מלכים א', פרק ח', פסוקים ל"ח–מ"ג. וראו רש"י, רד"ק, רלב"ג ומלבי"ם על פסוקים מ"א ומ"ג.
↑  ספר מלכים ב', פרק י"ז
↑  רמב"ן על ספר ויקרא, פרק י"ח, פסוק כ"ה,שו"ת הרשב"א החדשות סימן שס"ח, רד"ק על ספר מלכים ב' פרק י"ז פסוק כ"ח, ועוד.
↑  להרחבה ביחס התורה לגויים עובדי אלילים ראו במאמרו של הרב יאיר וייץ, היחס לגויים עובדי אלילים בארץ ישראל ובבית המקדש, באתר ישיבת הר ברכה
↑  מורה נבוכים, חלק א', פרק ל"ו
↑  מורה נבוכים, חלק ג', פרק כ"ט
↑  הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים הקדמה
↑  מורה נבוכים, חלק ג', פרק ל"ז
↑  "וקרא לך, ואכלת מזבחו. ולקחת מבנותיו, לבניך; וזנו בנותיו, אחרי אלוהיהן, והזנו את בניך" (שמות, ל"ד, ט"ו–ט"ז). (שם פרק ט' י"ז)
↑  מכאן קיים במקרא הביטוי "עשתרות צאנך"
↑  "אשר לאיסור בשר בחלב, עם שהוא מזון גס מאוד בלי ספק וגורם להתמלאות רבה, לא בלתי-סביר בעיני שהיה לעבודה זרה צד בזאת. אולי היו אוכלים כך בפולחן מפולחניה או בחג מחגיהם." (רמב"ם מורה נבוכים, חלק השלישי, - פרק מ"ח, מהדורת שוורץ). "רמז למנהג כנעני של בישול בחלב: 'טבח גדי בחלב, טלה בחמאה' [לוח אוגריתי ש"ש שורה 14]. המדובר כנראה בטקס פולחני שהיה מכוון למשוך את בכרת הפריון לאדמה" (מ.ד. קאסוטו "האלה ענת", עמ' 40)
↑  "והנה היא מתבארת יפה אם מניחים שהספרות המקראית לא הייתה אלא המשך של הספרות הכנענית שקדמה לה בזמן" (מ. ד. קאסוטו, האלה ענת, מוסד ביאליק, 1951, עמ' 20) "לא כהרף עין ולא על נקלה ניתק ישראל מהמורשת האלילית העתיקה שהייתה קרקע גידולו". (יאיר זקוביץ ואביגדור שנאן, לא כך כתוב בתנ"ך, עמ' 17) וראו כל הפרק "מבוא, או מתי נבראו התנינים הגדולים?" עמ' 15-26.
↑  מיתוס זה ממשיך בתהילים, על בני העליון שנופלים. ”אַנִי אָמַרְתִּי אֱלֹהִים אַתֶּם, וּבְנֵי עֶלְיוֹן כֻּלְּכֶם: אָכֵן כְּאָדָם תְּמוּתוּן, וּכְאַחַד הַשָֹּרִים תִּפֹּלוּ:” (תהילים, פ"ב, ו'–ז')
↑  פירוש על ספר בראשית, עמ' 200–202, וראו דיון בספר "לא כך כתוב בתנ"ך" בפרק "מי היו 'בני האלוהים'?" עמ' 35-41
↑  "וַיִּבְרָא אֱלֹהִים אֶת הַתַּנִּינִם הַגְּדֹלִים" (ספר בראשית, פרק א', פסוק כ"א)
↑  "בַּיּוֹם הַהוּא יִפְקֹד ה' בְּחַרְבּוֹ הַקָּשָׁה וְהַגְּדוֹלָה וְהַחֲזָקָה, עַל לִוְיָתָן נָחָשׁ בָּרִחַ, וְעַל לִוְיָתָן נָחָשׁ עֲקַלָּתוֹן, וְהָרַג אֶת הַתַּנִּין אֲשֶׁר בַּיָּם:" (ספר ישעיה, פרק כ"ז, פסוק א')
↑  "לכן הרחיבה שאול נפשה ופערה פיה לבלי חק ", ספר ישעיהו, פרק ה', פסוק י"ד
↑  על פי החוקר דוד אמיר, היישובים הכנענים שמתחילים במילה "בית" היו מקומות שנבנו סביב מקדשים לאלים בשם המסוים. כך היישובים הכנענים בית שמש, בית ירח, בית ענת, בית אל, בית דגן ובית חורון. היו מקומות שעבדו לאלים הללו בהתאמה.
↑  ספר דברים, פרק ז', פסוק י"ג, ספר דברים, פרק כ"ח, פסוק י"ח
↑  עיינו גם ספר שופטים, פרק י"א, פסוק כ"ד, וספר ירמיהו, פרק מ"ח, פסוק ז' ופסוק מ"ו
↑  "קלקל בחצים, שאל בתרפים, ראה בכבד" (ספר יחזקאל, פרק כ"א, פסוק כ"ד)
↑  (ספר שופטים, פרק י"ז, פסוק ה', פרק י"ח, ספר הושע, פרק ג', פסוק ד')
↑  ספר יחזקאל, פרק ח', פסוק י"ד
↑  ספר יחזקאל, פרק כ"ט, פסוק ג'
↑  אנציקלופדיה חדשה לחפירות ארכאולוגיות בא"י, כרך 2, עמ' 734
↑  אנציקלופדיה חדשה לחפירות ארכאולוגיות בא"י, כרך 1, עמ' 29
↑  לחפור את התנ"ך, עמ' 242
↑  את הפסוק בירמיה קראו חז"ל באופן הבא: "וּבָנוּ בָּמוֹת הַתֹּפֶת, אֲשֶׁר בְּגֵיא בֶן הִנֹּם, לִשְׂרֹף אֶת בְּנֵיהֶם וְאֶת בְּנֹתֵיהֶם בָּאֵשׁ, אֲשֶׁר לֹא צִוִּיתִי (במקרא), וְלֹא עָלְתָה עַל לִבִּי (בעקידת יצחק)." (ירמיה, ז', ל"א) ויש אף שהוסיפו בעקבות מדרש אחר, שההתאפקות של אברהם מלהקריב את בנו באמצע ריטואל אקסטטי, ראויה יותר לציון ושבח, מאשר נכונותו להקריבו, שהרי בעניין הזה לא היה לו יתרון על עובדי אלילים, שנהגו כך בפולחניהם הרבים. ובהקשר הזה כדאי לציין את פרשת בת יפתח שעל פי פשט התנ"ך מוקרבת בעקבות הנדר של אביה.
↑  בספר שמואל א', פרק י"ט מסופר על מיכל בת שאול, שלקחה תרפים ושמה אותם תחת השמיכה כדי לרמות את אביה, כדי שיחשוב שדוד מתחת לשמיכה, שוכב חולה, וכך תרוויח זמן לדוד שנמלט.
↑  ספר בראשית, פרק ל"ה, פסוקים ב'–ד'
↑  שופטים, ו', כ"ה–ל"ב
↑  ספר שמואל א', פרק כ"ח, פסוק ט'
↑  ספר מלכים ב', פרק י"ח, פסוק ד'
↑  ספר מלכים ב', פרק כ"א, פסוקים ג'–ז'
↑  ספר יחזקאל, פרק ח', פסוקים ה'–ט"ז
↑  ספר ישעיהו, פרק נ"ז, פסוק ה'
↑  ספר הושע, פרק ד', פסוק י"ד
↑  מסכת גיטין, דף נ"ו - דף נ"ז.
↑  מסכת פסחים, דף קט"ז, עמוד א'.
↑  מסכת יומא, דף ס"ט, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ק"ב, עמוד ב'
↑  האנציקלופדיה לחפירות, כרך 1, עמ' 36
↑  הרב א"י קוק, מאמרי הראי"ה, ב, ירושלים תשמ"ד, עמ' 492 ושם מקורות נוספים בהע' 35
↑  "ובזמן הזה כולן נשבעים בקדשים שלהם ואין תופסין בהם אלהות, ואף-על-פי שמה שמזכירין עמהם שם שמים כוונתם לדבר אחר, מכל מקום אין זה שם עכו"ם, גם דעתם לעושה שמים וארץ, ואף-על-פי שמשתפים שם שמים ודבר אחר, לא אשכחן דאסור לגרום לאחרים לשתף, ולפני עיור ליכא, דבני-נח לא הוזהרו על כך" (תוספות סנהדרין, סג, ד"ה אסור)
↑  משנה, ע"ז, ' ב'
↑  דוד צבי הילמן, "לשונות המאירי שנכתבו לתשובת המינים", צפונות א (תשמ"ט), עמ' סה-עב.
↑  "זכויות המיעוטים לפי ההלכה", תחומין ב', תשמ"ב.
↑  לעיון נוסף: דרור פיקסלר וגיל נדל, תחומין: האם הנוצרים בימינו עובדי עבודה זרה הם?, באתר דעת
↑  לדברי הרב יוסף רוזין, הסיבה לכך שהרמב"ם לא פסק שהמוסלמים הם עובדי עבודה זרה היא מכיוון שהתגורר בארצות האסלאם, ופסק שכזה היה בגדר סכנה ופיקוח נפש עבורו. לדעתו, גם המוסלמים הם עובדי עבודה זרה, כיוון שסמלם הוא חצי ירח והם עובדים לירח, היות שברובם היו יושבי מדבריות, שם המים נחוצים ביותר, והגאות והשפל של המים נקבעת על ידי הירח. עם זאת, סבור הגאון, כי למעשה יש להקל ולסמוך על הדעה שאכן אינם עובדי עבודה זרה הרוגוצ'ובי עמ' 51-52
↑  חידושי הר"ן על מסכת סנהדרין דף ס"א ע"ב ד"ה יכול אפילו
↑  שו"ת עשה לך רב חלק א' שאלה נ"ט
↑  שו"ת יביע אומר חלק ג', יו"ד סימן טו
↑  פירוש האבן עזרא על בראשית, א', א': "אחר שמצאנו 'אלוה', ידענו כי 'אלהים' לשון רבים. ושורש זה – מדרך הלשון, כי כל לשון יש לו דרך כבוד... ובלשון הקודש – דרך כבוד לומר על הגדול לשון רבים, כמו אדונים ובעלים".
כמו כן בפירוש רש"י על בראשית, כ', י"ג, וכן על בראשית, ל"ה, ז', שלשון מרות הוא בלשון רבים.
↑  כמו ב־"ים", או "אל" שמשמעותו היסודית היא כוח, לדוגמה בביטויים "יש/אין לאל ידו".
↑  אורות, זרעונים, ייסורים ממרקים
| ספר דברים |
| --- | --- | --- |
| פרשת דברים | ערבות מואב • חטא המרגלים • חטא המעפילים |  |
| פרשת ואתחנן | עשרת הדיברות • שמע ישראל • שמע ישראל (פרשיה) • תפילין |  |
| פרשת עקב | כוחי ועוצם ידי • תורת הגמול • חטא העגל • והיה אם שמוע • ברכת המזון • שבעת המינים • לא תערץ מפניהם |  |
| פרשת ראה | היתר אכילת בשר • נביא שקר • מסית • עיר הנידחת • סימני כשרות בבעלי חיים • תרומות ומעשרות • שמיטת כספים • עבד עברי • שלוש רגלים • עלייה לרגל |  |
| פרשת שופטים | משפט עברי • איסור שוחד • איסור עבודה זרה • זקן ממרא • מצוות מינוי מלך • זרוע, לחיים וקיבה • ראשית הגז • כישוף • אוב • ידעוני • חובר חבר • רוצח בשגגה • עיר מקלט • עדות שקר • עדים זוממים • לא תערוץ מפניהם • הלכות מלחמה • כהן משוח מלחמה • מצוות קריאה לשלום במלחמה • בל תשחית • עגלה ערופה |  |
| פרשת כי תצא | אשת יפת תואר • משפט הבכורה • בן סורר ומורה • תלייה • השבת אבידה • לא ילבש • מוציא שם רע • מפתה • איסור קדשה • גירושין • ייבום וחליצה • ממזר • מצוות טעינה • איסור ריבית • משכון • הלנת שכר • מתנות עניים • לא תחסום שור בדישו • כלאי הכרם • לא תחרוש בשור ובחמור יחדו • שעטנז • לא ילבש • השבת אבדה • איסור גנבת נפש • אתנן זונה ומחיר כלב • קבורת המת • שילוח הקן • מצוות מעקה • ציצית • נדרים • מלקות |  |
| פרשת כי תבוא | מקרא ביכורים • וידוי מעשרות • מעמד הר גריזים והר עיבל |  |
| פרשת נצבים | תשובה • קיבוץ גלויות |  |
| פרשת וילך | הקהל • הסמכת יהושע • כתיבת משה את התורה |  |
| פרשת האזינו | שירת האזינו |  |
| פרשת וזאת הברכה | ברכת משה • מות משה • הר נבו |  |
| דמויות מרכזיות | משה • יהושע בן נון |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
| דיני נפשות ביהדות |
| --- | --- | --- |
| מיתה שלא בידי בית דין | מיתה בידי שמיים • הבא במחתרת • הבא להורגך השכם להורגו • רודף • מוסר • קנאים פוגעים בו • מורידין ולא מעלין • גואל הדם |  |
| מרכיבי הדינים | סנהדרין בלשכת הגזית • סנהדרין קטנה וסנהדרין גדולה • עדות • התראה |  |
| איסורים ומצוות | רצח במשפט העברי • לא תרצח • ייהרג ואל יעבור • מסירות נפש • קידוש השם • לא תעמוד על דם רעך • עדים זוממים • פיקוח נפש • קדושת החיים • שמירת הנפש • מאבד עצמו לדעת |  |
| שונות | כרת • הכנסה לכיפה • קם ליה בדרבה מיניה • עיר מקלט • שינוי הדין • המתת חסד בהלכה • הפלה מלאכותית • שור הנסקל • דיני בני נח |  |
| ארבע מיתות בית דין | ארבע מיתות בית דין |  |
| חייבי סקילה | עבודה זרה • נערה המאורסה • חילול שבת • מסית • מדיח • ברכת השם • קללת אב ואם • משכב בהמה • משכב זכר • שוכב עם אמו • שוכב עם אשת אביו • שוכב עם כלתו • בן סורר ומורה • מכשף • בעל אוב • ידעוני |  |
| חייבי שרפה | בת כהן שזינתה • שוכב עם אישה ובתה או אשה ונכדתה • שוכב עם בתו או נכדתו |  |
| חייבי הרג | עיר הנידחת • רוצח |  |
| חייבי חנק | אשת איש • הכאת הורים • גונב איש • זקן ממרא • נביא שקר |  |
חטא העגל נחשב לאחד מהחטאים החמורים ביותר של עם ישראל, מיד לאחר ששמעו את עשרת הדיברות, ובעטיו רצה אלוהים להשמידם. אפשר לראות בו נקודת משבר במעבר מהתרבות המצרית לאמונת המקרא. על פי המדרש מקור החטא בערב רב. (ציורו של ניקולה פוסאן)
מצבת אבן גיר שבו מתואר המלך מלישיפק הראשון מגיש את בתו לשי לאל נניה. ניתן לראות מעליו יצוגים של סין (אל) אל הירח, שמש אל השמש, ואשתר אלת כוכב נוגה. המצבה נלקחה לשושן במאה ה-12 לפנה"ס, כביזת מלחמה.
צלמית ברונזה של הבעל, אל הסערה והגשמים, מחשובי האלים הכנענים, שפולחנו התחרה בפולחן האל היהודי. הצלמית מהמאות ה-14–12 לפנה"ס, נמצאה בחפירות ראס שומרה היא אוגרית.
באלילות נעשה שימוש רב בגופניות ומיניות. פסלים וצלמיות של אלילות בעלות חזה שופע שמסמלות פיריון רווחו מאוד, והיוו חלק מהפולחן הדתי. בתמונה צלמית אישה (או אלילה) מהמאה ה-8 לפנה"ס. אוסף מוזיאון הכט.
נחושתן - נחש הנחושת שבאמצעותו ריפא משה את ישראל. כנסיית סן אטיין במקנהיים, צרפת.
פסל אשורי מתקופת המלך סרגון השני - מחריב ממלכת ישראל - שנמצא בח'רסאבאד. פר מכונף בעל פני אדם. מיזוג של דמויות אדם ובעלי חיים היה מקובל גם בתרבות המצרית.
תבליט אלים, נגנים ורקדנים ממקדש אשמון בצידון, 350 לפנה"ס. האלים האולימפיים היו הליבה הדתית בתרבות ההלניסטית, דבר שעם ישראל לא יכול היה לקבל, ונלחם נגד כפייתו בגזירות השמד שהטיל אנטיוכוס ובגזירות השמד שהטיל אדריאנוס.
מס יהודי הוטל על ידי הקיסר אספסיאנוס אחרי דיכוי המרד הגדול, כתחליף למחצית השקל שהיהודים תרמו לבית המקדש, ונשאר בתוקפו כשלוש מאות שנה. המס הועלה למקדש יופיטר שברומא כדי להמחיש את ניצחון אלוהי הרומאים על אלוהי ישראל. בתמונה מטבע של הקיסר נרווה עם הכיתוב "בוטלה אכזריות גביית המס היהודי".
דמותו של הליוס אל השמש על מרכבתו הרתומה לארבעה סוסים, במרכז הפסיפס בבית הכנסת בבית אלפא. לדעת החוקרים הדבר מעיד כי דמותו הפסיקה לשאת את משמעותה המקורית והפכה לחלק מן הדגם המקובל של תיאור גלגל המזלות.
פסלו של ישו בכנסייה קתולית בארצות הברית. במרכז הפולמוס שבין היהדות לנצרות עומדת האמונה כי ישו הוא הישות השנייה בשילוש הקדוש והתגלמות האל המופשט עלי אדמות.
חריתה של מדוזה היוונית באבן בזלת התגלתה בבית הכנסת בכורזים. יש חוקרים הסוברים כי היהדות באותה תקופה ניסתה ליצור קואליציה עם התרבות הרומאית כנגד הנצרות שאיימה על שתיהן.
מוחמד ליד הכעבה. האסלאם משמר שני כללים בכל ציור של קדוש מוסלמי: 1. לא יהיה דיוקן לפניו 2. ראשו, או כולו, יהיה עטוף בלהבת אש, או אור. הכלל הראשון נגזר מהדיבר השני בתורה של איסור עשיית תמונה, והאסלאם שימר את האיסור רק ביחס לציורי הדמויות הקדושות שלו, על מנת שהמאמינים לא 'יאלילו' את הציור עצמו