stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מארי קראימבררי

| --- | --- |

 לידה:  21 באוגוסט 1992 (בת 32) קריבי ריה שבמחוז דניפרופטרובסק, אוקראינה
 שם לידה:  מרינה ואדימובנה ז'אדאן
 שם במה:  Мари Краймбрери 
 מוקד פעילות:  רוסיה רוסיה
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 עיסוק:  זמרת-יוצרת
 סוגה:  פופ • R&B • דיפ האוס
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  רוסית, אוקראינית, אנגלית 
 חברת תקליטים:  Velvet Music
 פרסים והוקרה:  פרס גרמופון הזהב (2020)  Premiya RU.TV for Best Collaboration (2022)  פרס גרמופון הזהב (2021)  Premiya RU.TV for Best Album (2023) 
 kraimbrery.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
מרינה ואדימובנה ז'אדאן (ברוסית: Марина Вадимовна Жадан, באוקראינית: Марина Вадимівна Жадан; נולדה ב-21 באוגוסט 1992), הידועה בשם הבמה מארי קראימבררי (Мари Краймбрери), היא זמרת-יוצרת ורקדנית אוקראינית.
ביוגרפיה

קראימבררי נולדה ב-21 באוגוסט 1992, בעיר קריבי ריה. החלה להופיע בגיל 4 כסולנית של להקת ריקודים לילדים. אולם, פציעה בברך שספגה בגיל 15 גרמה למרינה לזנוח את תוכניותיה להפוך לרקדנית.
לאחר שעברה מקריבי ריה להתגורר בעיר מוסקבה שברוסיה היא הפכה למורה לריקודים. בשלב זה היא החלה לכתוב שירים.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2017: ННКН
2018: Переобулась
2021: Нас узнает весь мир, Pt. 1
2022: Нас узнает весь мир, Pt. 2
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2020: Не в адеквате
לותאר השני

לותאר השני (835 – 8 באוגוסט 869) היה מלך לותרינגיה משנת 855 ועד מותו ב-869.
ביוגרפיה

לותאר נולד בשנת 835, והיה בנם השני של הקיסר לותאר הראשון וארמנגרד מטור. הוא היה נשוי לטוטברגה (מתה ב-875), בתו של בוסו האב. מסיבות פוליטיות, אביו גרם לו להתחתן עם טוטברגה ב-855. ימים ספורים בלבד לפני מותו בסוף הסתיו של שנת 855, חילק הקיסר לותאר הראשון את ממלכתו בפרנקיה התיכונה בין שלושת בניו, חלוקה המכונה הסכם פרים. לותאר השני קיבל את שטח פרנקיה התיכונה ממערב לנהר הריין המשתרע מהים הצפוני ועד הרי היורה. הוא נודע בשם Regnum Lotharii ובתחילת המאה ה-10 בשם לותרינגיה או לורן (כינוי שהוחל לאחר מכן רק על דוכסות לורן). אחיו הבכור לואי השני קיבל את צפון איטליה ואת תואר הקיסר, ואחיו הצעיר שארל קיבל את החלקים המערביים של תחומי אביו, בורגונדי ופרובאנס.
עם מותו של אחיו שארל בשנת 863, הוסיף לותאר כמה אדמות מדרום להרי היורה לממלכה זו, אך פרט למספר משלחות חלשות נגד הפיראטים הנורמנים נראה כי הוא עשה מעט למען ממשלתה או הגנתה. שלושים ושש מהאמנות המלכותיות של לותאר השני שרדו.
טוטברגה לא הייתה מסוגלת ללדת ילדים ושלטונו של לותאר היה עסוק בעיקר במאמציו להשיג את ביטול נישואיהם, ויחסיו עם דודיו קרל הקירח ולודוויג הגרמני הושפעו מרצונו להשיג את תמיכתם במאמץ זה. למרות שמריבות ופיוסים בין שלושת המלכים התרחשו זה אחר זה ברצף מהיר, באופן כללי ניתן לומר שלודוויג תמך בביטול, וקרל התנגד לכך, בעוד שאף אחד מהם לא שכח את העובדה שללותאר לא היו בנים שיירשו את אדמותיו. לותאר, שתשוקתו לביטול נבעה מחיבתו לפילגשו, ולדרדה, הרחיק את טוטברגה, אבל הוברט נטל את הנשק בשמה, ולאחר שעברה בהצלחה את מסע המים, נאלץ לותאר להחזיר אותה ב-858 . בעודו רודף את מטרתו, הוא זכה לתמיכת אחיו, הקיסר לואי השני, על ידי ויתור על אדמות וקיבל את הסכמתם של הכמורה המקומית, כמו אדוונטיוס ממץ, לביטול ולנישואיו עם ולדרדה, שהתקיימו. בשנת 862.
סינוד של בישופים פרנקים התכנס במץ בשנת 863 ואישר החלטה זו, אך טוטברגה ברחה לחצרו של קרל הקירח, והאפיפיור ניקולאוס הראשון ביטל את החלטת הסינוד. התקפה על רומא על ידי הקיסר הסתיימה ללא תוצאה, ובשנת 865 לותאר, שאויים בנידוי ושוכנע שלודוויג וקרל בפגישתם האחרונה דנו בחלוקת ממלכתו, שוב לקח בחזרה את אשתו. אולם טוטברגה, בין אם מתוך נטייה או כפייה, הביעה כעת את רצונה לביטול, ולותאר נסע לאיטליה כדי לקבל את הסכמתו של האפיפיור החדש, אדריאנוס השני. בהצבת פרשנות חיובית לדברי האפיפיור, הוא יצא למסע חזרה, אולם חלה בקדחת ומת בפיאצ'נצה ב-8 באוגוסט 869.
ירושה

בנו, איג, מפילגשו ואלדרדה, הוכרז כלא לגיטימי, ולכן היורש שלו היה אחיו, לואי השני, מלך איטליה. כיוון שלואי היה באותה תקופה במערכה נגד האמירות של בארי, ממלכתו חולקה על ידי ובין דודיו קרל הקירח ולודוויג הגרמני על ידי חוזה מרסן.
צאצאים

ללותאר השני היו כמה בנים וכנראה שלוש בנות, כולם מאת ואלדרדה, וכולם הוכרזו כלא לגיטימיים:
איג (בערך 855 – 895), דוכס אלזס (867-885)
גיזלה (בסביבות 865 – 908), שנישאה בשנת 883 לגודפרי, המנהיג הוויקינגי השולט בפריזיה, שנרצח ב-885
ברטה (בסביבות 863 - 925), שנישאה לרוזן תיאובלד מארל (854 - 895 לערך), אחיינו של טוטברגה. היו להם שני בנים הוגו מאיטליה ובוסו מטוסקנה. לאחר מותו של תיאובלד, בין השנים 895 ל-898 היא נישאה לאדלברט השני מטוסקנה (בערך 875 – 915). נולדו להם לפחות שלושה ילדים: גי,  שירש את אביו כרוזן ודוכס לוקה וכמרקיז טוסקנה; למברט, שירש את אחיו בשנת 929 אך הפסיד את התארים בשנת 931 לאחיו למחצה בוסו מטוסקנה, וארמנגרד.
ארמנגרדה
אודו (מת בערך 879)
הערות שוליים

↑  Die Urkunden Lothars I. und Lothars II., ed. Theodor Schieffer (Berlin, 1966); see http://turbulentpriests.group.shef.ac.uk/our-dearest-wife-and-son-king-lothar-iis-charters/
↑  Wickham, Chris (1990). Early Medieval Italy: Central Power and Local Society 400-1000. University of Michigan Press. pp. 59–60. ISBN 0-472-08099-7.
↑  Townsend, Geo (1847) Ecclesiastical and Civil History Philosophically Considered, Vol. II, p. 157
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277946005171  BnF: cb124143751 (data)  GND: 118826816  ICCU: SBNV089699  ISNI: 0000 0001 0480 8566  LCCN: n84075765  NKC: jn20040301016  NTA: 070687102  SUDOC: 033259410  VIAF: 5727845   WorldCat (עם VIAF): 5727845
ליכטנשטיין במשחקים הפאראלימפיים

ליכטנשטיין השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בניו יורק וסטוק מנדוויל (1984), והשתתפה במשחקים גם בשני הטורנירים הבאים, ופעם נוספת במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004). במשחקי החורף לקחה המדינה חלק במשחקים הפאראלימפיים אלברוויל (1992) ובמשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994) ואחריהם חזרה רק במשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2022)
ליכטנשטיין זכתה במדליה פאראלימפית אחת בהיסטוריה, כשהגולש יוזף גמיינר קטף ב-1994 את מדליה ארד בתחרות הסלאלום בסקי האלפיני (קטגוריה B1-2) כשסיים את התחרות בזמן של 2:04.28 דקות.
ראו גם

ליכטנשטיין במשחקים האולימפיים
ליכטנשטיין במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  Lillehammer 1994 Paralympic Winter Games Alpine Skiing Men's Slalom B1-2
מארסיאס (פסל)

| --- | --- |

מבקרים עומדים במרכז אולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן ומביטים ביצירה המתנשאת מעליהם
 מידע כללי
 פַּסל:  אניש קאפור
 תאריך יצירה:  2003
 טכניקה וחומרים:  פלדה ו-PVC
 ממדים בס"מ
 אורך:  150 מטר
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  נאו-אקספרסיוניזם, minimalism 
 מיקום:  מוזיאון טייט מודרן לונדון שבבריטניה
 קואורדינטות:  51°30′28″N 0°06′01″W﻿ / ﻿51.5078°N 0.100278°W﻿ / 51.5078; -0.100278
 
מארסיאס (באנגלית: Marsyas) היא שמה של יצירה פיסולית מעשה ידי הפסל אניש קאפור שהוצגה באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן בלונדון כיצירה השלישית ב"סדרת יוניליוור", במימון חברת יוניליוור.
תיאור היצירה

היצירה הותאמה לממדיו הנרחבים של אולם הטורבינה, וכיצירות אחרות של קאפור גם יצירה זו מנסה לבחון את הקשר בין הקיום להיעדרות, ובין המוצק לבלתי מוחשי. היצירה מורכבת משלושה מעגלי פלדה המקושרים זה לזה בממברנה של PVC. שנים מהמעגלים ממוקמים בשני קצותיו של האולם, והשלישי מבין המעגלים תלוי מעל הגשר שבמרכז האולם.
קאפור החל לעבוד על הפרויקט בינואר 2002. מטרתו של קאפור הייתה למלא את החלל הרחב של האולם ולכן היצירה משתרעת לכל אורכו. קאפור התייחס אל האולם כאל תיבה אותה יש למלא, תוך שעליו לעקוף את המכשול (הגשר) המצוי במרכזה. המהנדס ססיל בלמונד סייע לקאפור כיועץ הנדסי של הפרויקט.
צבעה של הממברנה נותן הרגשה שמדובר ב"עור שקולף מאדם" כדברי קאפור.
שמה של היצירה - "מארסיאס" מתייחס לשמו של סאטיר במיתולוגיה היוונית שהכעיס את האל אפולו עד שאפולו קילף את עורו מעליו בעודו בחיים.
בעוד שהצבע של היצירה "שייך לארצי, לגופני" כדברי קאפור, המיקום שלה - מרחף בחלל האולם שייך ל"רוחני". קאפור אמר כי היצירה נועדה "להפוך את הגופני לשמיימי".
הערות שוליים

↑  "מארסיאז", יצירת ענק של אניש קאפור, בטייט מודרן בלונדון, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2002
↑  המהנדס ססיל בלמונד יעמוד בראש הסמינר הבינלאומי לאדריכלות שיתקיים במאי בירושלים, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2003
| גלריית טייט |
| --- | --- | --- |
| מוזיאונים | טייט בריטניה • טייט ליברפול • טייט סנט אייווס • טייט מודרן • מוזיאון ברברה הפוורת' |  |
| סדרת יוניליוור | אני עושה, אני מבטל, אני עושה מחדש • קשר כפול • מארסיאס • פרויקט מזג האוויר • חומרים גולמיים • רציף • אתר ניסוי • שיבולת • TH.2058 • איך זה? • זרעי חמניות |  |
מאיה בר סדן

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1975 (בת 49) באר שבע, ישראל 
 ענף מדעי:  כימיה, ננוטכנולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (ינואר 2017)  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (אוקטובר 2011–דצמבר 2016) 
 צאצאים:  תמוז סדן, שביט סדן ודבש סדן
 
מאיה בר סדן (נולדה ב-21 באפריל 1975) היא פרופסור מן המניין במחלקה לכימיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שעוסקת בננוטכנולוגיה. תחומי מחקריה הם שימוש ביכולת לאפיין מבנים קטנים (ננומטרים) עד לרמה האטומית שלהם, על מנת לתכנן חומרים מתקדמים ליישומי אנרגיה.
בר סדן עומדת בראש קבוצת מחקר המונה כמעט בכל עת כ-8 מדענים, רובם בעלי תואר דוקטור או בתקופת בתר דוקטור או סטודנטים לתואר דוקטור, ומיעוטם סטודנטים לתואר שני.
במחקריה, המשיכה בר סדן את עבודתם של קנוט אורבן (אנ'), מקסימיליאן היידר (אנ'), והראלד רוז (אנ'), זוכי פרס וולף לשנת 2011, שפיתחו מיקרוסקופ אלקטרוני מתוקן אָבֶּרַציות, והייתה בין הראשונים שיישמו את טכניקות המיקרוסקופיה מתוקנת האברציות לחלקיקי ננו. בר סדן מתרכזת בקישור בין המבנה האטומי לבין התכונות. על כך קיבלה בר סדן בשנת 2016 את פרס קריל מטעם קרן וולף, לחוקרים צעירים מצטיינים. בנימוקים לקבלת הפרס נכתב בין השאר עוד, שהידע שהתקבל ממחקריה לגבי המבנה בסקאלה האטומית, איפשר הבנה של תהליכים המתרחשים ברמה המאקרוסקופית. הקישור בין המבנה לתכונות, שהתקבל ממחקריה, הוא זה שמאפשר לתכנן באופן מושכל את המבנים האופטימליים ליישומים שונים, ולהפעיל את הידע הסינתטי על מנת לקבל, בדיוק אטומי, את המבנים הנדרשים לכל יישום בנפרד, ובכך חשיבותו למדע הננו.
כיום עוסקת בר סדן בשימושיהם של חומרים שכבתיים כזרזים בתגובות להפקת מימן כדלק אלטרנטיבי, ובפיתוח של זרזים המופעלים בעזרת אור לשימושי פוטוקטליזה.
בשנת 2022 התפרסמה כשלאחר 4 שנים בתפקיד של יושב ראש ועדת ההוראה המחלקתית במחלקה לכימיה, החליטה שבמקביל לעבודתה במחקר ובהוראה, תתחיל ללמוד לתואר ראשון בהיסטוריה כללית ואכן עשתה זאת.
הערות שוליים

↑  חומרים מתקדמים הם חומרים המשולבים ביישומים המתקדמים של טכנולוגיות ההיי-טק. מחומרים אלו מיצרים רכיבים ומערכות הפועלים בסביבה טכנולוגית מתקדמת: מחשבים, ציוד אלקטרוני, מערכות סיבים אופטיים, מערכות ורכיבים בתחום התעופה והחלל ועוד. התחום כולל פיתוח חומרים ותהליכים חדשים, שיפור תכונותיהם של חומרים ותהליכים קיימים, הרצה פיתוח ושיפור תהליכים מורכבים בתעשיית ההיי טק.
↑  רוני דורי, ‏הפרופסורים הצעירים הכי מעניינים בישראל, באתר ‏מאקו‏, 2 בינואר 2018
↑  פרופ' מאיה בר סדן, באתר .אוניברסיטת בן-גוריון בנגב/המחלקה לכימיה
↑  Andrey N. Enyashin, Lena Yadgarov, Lothar Houben, Igor Popov, Marc Weidenbach, Reshef Tenne, Maya Bar-Sadan, and Gotthard Seifert, New Route for Stabilization of 1T-WS2 and MoS2 Phases, ACS Publications, November 9, 2011
1 2  ד"ר מאיה בר סדן (Maya Bar Sadan), באתר קרן וולף.
↑  Kadam, S. R.; Ghosh, S.; Bar-Ziv, R.; Bar-Sadan, M., Structural Transformation of SnS2 to SnS by Mo Doping Produces Electro/Photocatalyst for Hydrogen Production. Chem. Eur. J. 2020, 26 (29), 6679-6685.
↑  חיים זלקאי, סטודנטית נצחית: פרופסורית לכימיה מתחילה שנה א' בהיסטוריה, באתר ynet, 22 באוקטובר 2022
↑  מאיה בר-סדן ואחרים, Structural Transformation of SnS2 to SnS by Mo Doping Produces Electro/Photocatalyst for Hydrogen Production, Chemistry-Europe, 21/04/2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007417573405171  ORCID: 0000-0002-1956-8195  VIAF: 33154921243663591573   WorldCat (עם VIAF): 33154921243663591573
ליל גאי פוקס

שריפת דמותו של פוקס במסגרת חגיגות ליל גאי פוקס, בלואיס שבסאסקס.
ליל גאי פוקס, המכונה גם ליל המדורות, ליל הזיקוקים או ליל המזימה (באנגלית: Guy Fawkes Night, Bonfire Night, Fireworks Night וכן Plot Night) הוא חג שנתי (לא רשמי) הנחוג מדי שנה ב-5 בנובמבר בבריטניה, בניו זילנד, בדרום אפריקה, באי ניופאונדלנד שבקנדה ובאוסטרליה. החג אף נחוג במושבות ניו אינגלנד לימים ארצות הברית.
החג מנציח את הכשלתה של מזימת אבק השרפה בה ניסתה קבוצת קושרים קתוליים ובהם גאי פוקס לרצוח את המלך האנגלי ג'יימס הראשון על ידי פיצוצו של בית הלורדים שבלונדון.
מנהגי החג דומים למנהגי ל"ג בעומר וכוללים הדלקת מדורות וכן ירי זיקוקין די-נור. במדורות נהוג לשרוף בובות בדמותו של גאי פוקס, מומחה אבק השריפה אשר היה אמור להפעיל את הפצצה שהכין במרתפי בית הלורדים (במעט אזורים מסורתיים, מקפידים גם על שריפת צלם האפיפיור).
נוסף על הדלקת המדורות, נהוג בבריטניה לאכול ממתק שנקרא "טופי מדורה", תפוח קרמל וכן עוגת פרקין. במדורה נהוג לשים תפוחי אדמה עטופים בנייר כסף ולאכול אותם לאחר שנאפו במדורה.
באוסטרליה מכונה הלילה "ליל הנפצים" ("Cracker Night"), בשל השימוש הרב בזיקוקים מסוג זה. החג היה פופולרי ביותר ונפוץ עד שנות ה-60 של המאה ה-20, אולם מאז דעכה הפופולריות שלו, בעיקר משום שהמדינות השונות באוסטרליה אסרו על ירי זיקוקים על ידי הציבור הרחב.
לעומת זאת בניו זילנד עד היום חוגגים את היום על ידי זיקוקים.
ראו גם

מזימת אבק השרפה
גאי פוקס
הערות שוליים

↑  ליל גאי פוקס במושבות ניו אינגלנד
↑  חגיגות ליל גאי פורס במסצ'וסטס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532432905171  LCCN: sh95010583
מבחן לחץ

מבחן לחץ הוא אמצעי הנדסי לבחינת יכולתו של מבנה, או מוצר אחר, לעמוד בלחץ המופעל עליו.
נהוג ליצור אב טיפוס או מודל מוקטן של המוצר, לצורך בדיקות או ניסיונות לבדיקת עמידותו בלחץ גבוה.
נוהגים לבצע מבחן לחץ גם במדגם של מוצר תעשייתי, לבדיקת איכותו של המוצר.
לדוגמה: נוהגים לבצע בדיקות לחץ על בלוקים לבנייה, לבדוק את כשירותם לשמש בבנייה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לנגור

| לנגור |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: קופים בעלי זנב
תת־משפחה:: קולובים
סוג:: לנגור
שם מדעי
 Presbytis ‏אששולץ, 1821
תחום תפוצה


לנגור (שם מדעי: Presbytis) הוא סוג של פרימט הנפוץ בצפון-מזרח הודו בנגלדש, וכן באיים סומטרה, בורנאו וג'אווה.
מקור שמו בשפה המקומית הוא "בעל זנב ארוך" (Long tailed). שכן יש לו זנב ארוך במיוחד בזכותו יכול הלנגור לנוע בין העצים.
מאפיינים

הלנגור חי בעיקר באזורי שיחים ועצים נמוכי קומה וניזון בעיקר מעלים. בוהן כף ידו קצרה מאוד, והוא נע על ארבע גפיו.
אורך גופו מגיע ל-65 סנטימטרים, ומשקלו עד 11 קילוגרם. אורך חייו יכול להגיע ל-20 שנה. הלנגור ממעט מאוד בשתייה ומסתפק בלחות שבמזונו ונוהג לשתות את טיפות הגשמים הנקווים בחורים שבעצים.
חי בקבוצות המונות בין 10 ל-15 פרטים כאשר מנהיגם הוא הלנגור הבוגר ביותר. לאחר הריון של כשבעה חודשים ממליטה נקבת הלנגור ולד אחד.
בימים והחודשים הראשונים לחייו צבעו של הלנגור כתום, אך לאט לאט בזמן שהוא מתבגר צבע עורו משתנה לצבעו הרגיל - אפור.
טקסונומיה

נוסף לסוג זה ישנם עוד שני סוגים המכונים בשם "לנגורים": הסוג לוטונג (Trachypithecus) והסוג לנגור אפור (Semnopithecus), הנפוץ ביותר בהודו.
טקסונומיה > מיני הלנגור

לנגור סומטרה (Presbytis melalophos)
לנגור ג'אווה (Presbytis comata)
לנגור שחור (Presbytis femoralis)
לנגור הודי צפוני (Presbytis chrysomelas)
לנגור חום (Presbytis frontata)
לנגור אדום (Presbytis rubicunda)
לנגור אפור-לבן (Presbytis siamensis)
לנגור הודי דרומי (Presbytis potenziani)
לנגור לבן בטן צפוני (Presbytis hosei)
לנגור סומטרי (Presbytis thomasi)
לנגור לבן בטן דרומי (Presbytis natunae)
הערות שוליים

↑  לנגור כתום בן חמישה ימים
↑  ארז ארליכמן, לנגור איתה, באתר ynet, 16 ביולי 2007
לידת יעקב ועשו

עשיו ויעקב מוצגים ליצחק לאחר לידתם. ציור מעשה ידי בנג'מין וסט
לידת יעקב ועשו הוא סיפור המופיע בפרשת תולדות בספר בראשית, פרק כ"ה, פסוקים י"ט–כ"ח. הסיפור מתאר את קורותיה של רבקה קודם שהתעברה, וכן את הריונה עם יעקב ועשו, ואת לידתם.
הסיפור בקצרה

עשרים שנה חלפו מעת נשואיו של יצחק לרבקה והיא עדיין עקרה. יצחק פונה בתפילה לה' שייתן לו צאצאים היות שרבקה אשתו, עקרה. ה' נעתר לו ורבקה נכנסת להיריון. המחבר המקראי מוסר כי הבנים נאבקים בבטנה ותוך ייאוש וכאב היא מתפללת לה'. ה' מוסר לרבקה כי התינוקות בבטנה יהיו לשני עמים. עוד מוסיף ה' ששני עמים אלו יתאמצו לגבור איש על אחיו ובנוסף הבן הבכור יעבוד את הצעיר. הבן הראשון שנולד הוא עשו והמחבר מתאר את חיצוניותו. הבן השני שיוצא מבטנה של אמו הוא יעקב "וְיָדוֹ אֹחֶזֶת בַּעֲקֵב עֵשָׂו". לשני הבנים ניתנים שמות. התיאורים החיצוניים בסיפורים על הולדת הבנים הם בבחינת רמז מטרים לסיפור גנבת הברכות. בספר בראשית, פרק ל"ח מסופר על עוד לידת אחים תאומים, פרץ וזרח, בניו של יהודה שנולדו לו מתמר.
"ואלה תולדות יצחק"

יש הסוברים כי בכותרת המובאת בתחילת הסיפור מלמדת על אידאולוגיה בבסיסה עומד הנבחר מול הדחוי ובין הלאומיות לבין האוניברסליות. סיפורי הרשימות המתחילים בתיבה "ואלה תולדות...", מבקשים להצביע על כך שה' עושה הפרדה בין רשימות האישים שהם נבחריו כדי לברך את אומות העולם. לדעת יונתן גרוסמן רשימה זו עומדת בניגוד לרשימה המתחילה במילים "וְאֵלֶּה תֹּלְדֹת יִשְׁמָעֵאל בֶּן אַבְרָהָם אֲשֶׁר יָלְדָה הָגָר הַמִּצְרִית שִׁפְחַת שָׂרָה לְאַבְרָהָם". התבנית החוזרת "ואלה תולדות אברהם" נעדרת מסיפורי האבות והיא נכללת בסיפור תולדות יצחק ובני ביתו. במחזור הסיפורים על בניו של יצחק, יעקב ועשו מצוי סיפורו של יצחק.
הסיפור ממשיך ומספר כי "יִצְחָק, בֶּן-אַרְבָּעִים שָׁנָה, בְּקַחְתּוֹ אֶת-רִבְקָה בַּת-בְּתוּאֵל הָאֲרַמִּי, מִפַּדַּן אֲרָם - אֲחוֹת לָבָן הָאֲרַמִּי, לוֹ לְאִשָּׁה." יש בכך רמז מטרים לכך שיעקב יברח ללבן הארמי, אחי רבקה לאחר שרימה את אביו ואחיו.
תפילת יצחק ועקרות רבקה

עובדת תפילת יצחק קודמת לציון העובדה שרבקה אשתו, עקרה בניגוד לסיפורי עקרות אחרים במקרא. ייתכן והכתוב ביקש לעצב את דמותו של יצחק כדמות מתפללת. בניגוד לסיפורי עקרות אחרים נראה כי מיד לאחר שיצחק נשא את תפילתו, ה' נעתר לו ורבקה מתעברת. יש שסברו כי יצחק התפלל במשך עשרים שנות עקרותה והיו שטענו כי נשא את תפילתו רק בסוף תקופת העקרות. ייתכן והמחבר המקראי מבקש להציג ולהדגיש כי ה' נעתר ליצחק יותר מאשר את סיפור העקרות. נראה כי עיקרו של הסיפור הוא לא בסיפור התפילה הנמסרת בקצרה, אלא בסיפורם העתידי של שני עמים שיוולדו ויהיו ליריבים. יוסף בן מתתיהו בספרו קדמוניות היהודים מוסר כי יצחק הוא זה שדרש אצל האלוהים, וה' הוא זה שאמר לו כי רבקה תלד תאומים. אצל בן מתיתיהו אין דו-שיח בין ה' לרבקה.
מאבק האחים טרם הלידה

המחבר המקראי מוסר כי לא קל היה הריונה של רבקה: "וַיִּתְרֹצְצוּ הַבָּנִים, בְּקִרְבָּהּ, וַתֹּאמֶר אִם-כֵּן, לָמָּה זֶּה אָנֹכִי". טרם לידתם של התאומים קדם מאבק ביניהם, ברחם אמם. פרשנים רבים נחלקו האם שורש המילה "וַיִּתְרֹצְצוּ" הוא מלשון ריצוץ ולכן השורש ר-ו-צ וכך מפרש רשב"ם: "לשון רץ לקראת רץ, שהיו רצים ומתנענעים בתוך גופה כדרך עוברים", ואילו ראב"ע מפרש את המילה "וַיִּתְרֹצְצוּ" מהשורש ר-צ-צ במשמעות האלימה. הפרשנות המסורתית מציגה את הרצון העז לצאת מרחם אמם אך גם את המאבק האלים בבטן אמם.
פניית רבקה לאל

נראה כי כאבים עזים ליוו את רבקה במהלך הריונה והיא פונה אל ה'. השימוש שעושה המחבר המקראי בפנייתה לה' הוא בפועל ד-ר-ש, בניגוד ליצחק אשר פנייתו לה' היא באמצעות השורש ע-ת-ר. יש הטועמים כי השימוש בשורש ע-ת-ר הוא כדי להראות שתפילתו לוותה בפולחן העלאת קורבנות. השורש ד-ר-ש במקרא מתפרש בתנ"ך כמבקש ואף לדעת את העתיד.
בצר לה היא אומרת: "אִם-כֵּן, לָמָּה זֶּה אָנֹכִי", וכדי להבין את כאבה הולכת רבקה "לִדְרֹשׁ אֶת-ה'". פרשנים רבים עסקו בשאלת רבקה "אִם-כֵּן, לָמָּה זֶּה אָנֹכִי". רש"י פירש:” ותאמר אם כן - גָּדוֹל צַעַר הָעִבּוּר. למה זה אנכי - מִתְאַוָּה וּמִתְפַּלֶּלֶת עַל הֵרָיוֹן”. אחרים כדוגמת רד"ק כיוונו לייאוש מההיריון.
הבשורה לרבקה ועתיד הבנים

פנייתה של רבקה נענית בידי ה'. ה' מבשר לה כי מבטנה ייצאו שני עמים, אשר בינם ישררו מאבקים והבכור יכנע לצעיר ויעבוד אותו: "שְׁנֵי גֹיִים בְּבִטְנֵךְ, וּשְׁנֵי לְאֻמִּים, מִמֵּעַיִךְ יִפָּרֵדוּ; וּלְאֹם מִלְאֹם יֶאֱמָץ, וְרַב יַעֲבֹד צָעִיר." לפי האבן עזרא ה' אמר לרבקה דברים אלה על ידי נביא, ואולי על ידי אברהם בעצמו (שמת רק כשיעקב ועשו היו בני 15). האפשרות שאברהם ניבא לרבקה את עתידם של הבנים, מתפתחת בספר היובלים, שטוען שלאברהם היה תפקיד מכריע בעיצוב העלילה, בכך שהוא הורה לרבקה לאהוב את יעקב, בניגוד ליצחק שאהב את עשו, ואף בירך אותו בפניה, שכן הוא ידע ש"ביעקב יקרא לו שם וזרע".
בנבואה הניתנת לרבקה יש משמעות מבחינה היסטורית לאומית. הסיפור מצביע על פיצול של יחידה אתנית אחת לשתיים ומשמעות זו נאמרת בפסוק: שְׁנֵי גֹיִים בְּבִטְנֵךְ, וּשְׁנֵי לְאֻמִּים, מִמֵּעַיִךְ יִפָּרֵדוּ". משמעות המילה "רַב" בפסוק כ"ג היא הבכור. למילים רַב ו-צָעִיר בפסוק יש משמעות משפטית הכרוכה בדיני ירושה אשר היו נהוגים במסופוטמיה.
ההבטחה אשר באה לידי ביטוי בנבואה אשר ניתנת לרבקה מבקשת להצדיק את מעשה רבקה בסיפור גנבת הברכות בבראשית כ"ז, וכדי להגשים את נבואת ה' בבחירת יעקב הצעיר על פני עשו הבכור.
הלידה

לאחר תפילתם מוסר הכתוב כי הנה בנים מתרוצצים בביטנה של רבקה וכי מלאו ימיה ללדת. המילה 'וְהִנֵּה' מעידה על הפתעה, אולם הפתעה זו באה לאחר שהכתוב מוסר כי "וַיִּתְרֹצְצוּ הַבָּנִים, בְּקִרְבָּהּ,". הסיבה לכך היא להקל את דינה של רבקה שרצונה העז היה שהצעיר יירש את הבכור. כלומר, בהבטחה האלוהית שנאמרה לה עוד בהיותה בהיריון, היא תתאמץ לקיים ולגרום לכך שיעקב יירש את בכורתו של עשיו וכך דינה של רבקה לא יהיה כבד מכיוון שהיא רק מילאה צו אלוהי.
המחבר המקראי מוסיף על הכתוב בפסוק כ"א: "וַתַּהַר רִבְקָה אִשְׁתּוֹ", והנה מלאו ימי רבקה ללדת ותאומים בבטנה. יש הסוברים כי מטרת המחבר בתוספת זו היא להגן על מעשיהם העתידיים של רבקה ויעקב (סיפור גנבת הברכות) ולהדגיש כי הבכורה ניתנה ליעקב בזכות הנבואה האלוהית ולא מפני מעשה הרמאות.
בתיאור הלידה כל אח מתואר אחרת. ראשון יוצא "אַדְמוֹנִי, כֻּלּוֹ כְּאַדֶּרֶת שֵׂעָר", והוא נקרא עשו. יד אחיו היוצא אחריו, אוחזת בעקבו והשם שיינתן לו הוא יעקב. המחבר המקראי לא מכנה את יעקב 'השני' אלא מוסר כי: "וְאַחֲרֵי-כֵן יָצָא אָחִיו" ובניגוד לתיאורו הפיזי של עשו, שלו לא נמסר לקורא. אפיונו הפיזי של עשו הוא רמז מטרים למעשה הרמייה אותו יבצעו רבקה ויעקב כשזה יתחפש לעשו. תיאורו של עשו ואדמוני בא לשקף את מקום מושבו העתידי של עשו ולאומיותו העתידית אדום, ושעיר היא אדום ככתוב בספר בראשית, פרק ל"ב, פסוק ד': "עֵשָׂו אָחִיו, אַרְצָה שֵׂעִיר, שְׂדֵה אֱדוֹם". את האחיזה בעקב ניתן להבין כהמשך למאבק בין הבנים בבטן אמם.
מדרש שמם של יעקב ועשו

בתיאורו החיצוני של עשו המופיע בלידתו: "אַדְמוֹנִי" רומז המחבר לשמו הנוסף, אדום: "עַל-כֵּן קָרָא-שְׁמוֹ, אֱדוֹם." גם בתיאורו החיצוני כשעיר קיים מדרש שם סמוי הרומז למקום ישיבתו של עשו בעתיד, ולשימוש שיעשה יעקב בחיצוניותו של עשו, במעשה גנבת הברכות בבראשית כ"ז. שורש שמו של יעקב, ע-ק-ב פירושו ללכת בעקבות מישהו ופירוש זה מתאים לתיאור הלידה של יעקב אשר אחז בעקב אחיו בצאתו מרחם אמו. השם יעקב-אל הוא שם תאופורי אשר היה נפוץ במסופוטמיה ובמצרים העתיקה.
משלח ידם של יעקב ועשו

הנערים גדלים ואין הכתוב מביא פרטים השופכים אור על ילדותם. מסופר כי: "וַיְהִי עֵשָׂו אִישׁ יֹדֵעַ צַיִד, אִישׁ שָׂדֶה; וְיַעֲקֹב אִישׁ תָּם, יֹשֵׁב אֹהָלִים".
הניגוד בין האחים בא לידי ביטוי במשלח ידם,. ניגוד זה מעצים את המצג לסיפור ויוצר תחושה של מתח ויוצר נקודת פתיחה לסיפור הבא, סיפור גנבת הברכות. בנוסף הניגודיות הרבה בין האחים באה לידי ביטוי ביחס ההורים כלפי בניהם. המחבר המקראי מספר כי-"וַיֶּאֱהַב יִצְחָק אֶת-עֵשָׂו, כִּי-צַיִד בְּפִיו; וְרִבְקָה, אֹהֶבֶת אֶת-יַעֲקֹב".
הניגודיות בין האחים באה לידי ביטוי גם במדרש: ”רבי לוי אמר משל להדס ועצבונית שהיו גדילים זה על גבי זה וכיון שהגדילו והפריחו זה נותן ריחו וזה חוחו כך כל י"ג שנה שניהם הולכים לבית הספר ושניהם באים מבית הספר לאחר י"ג שנה זה היה הולך לבתי מדרשות וזה היה הולך לבתי עבודת כוכבים .א"ר (אמר רבי) אלעזר צריך אדם להטפל בבנו עד י"ג שנה מיכן ואילך צריך שיאמר ברוך שפטרני מעונשו של זה.” על פי המדרש המובא בבראשית רבה משגדלו הנערים ניתן היה לשים לב להבדל ביניהם. ההבדל הוא לא רק באפיונים הפיזיים אלא גם בהתנהגותם: האחד מבקר בבתי מדרש והאחד עובד עבודה זרה.
בין לידת יעקב ועשו ללידת פרץ וזרח

בין סיפור לידת יעקב ועשו לסיפור לידת פרץ וזרח בנם של יהודה ותמר המופיע בספר בראשית, פרק ל"ח קווים מקבילים. שני סיפורים אלה הם הסיפורים היחידים אודות תאומים בתנ"ך. בשני הסיפורים מופיע הביטוי: "והנה תאומים בבטנה..." . שני הסיפורים מתארים מאבק בין האחים. בסיפור לידת יעקב ועשו הבנים מתרוצצים בבטן אימם ובסיפור לידת פרץ וזרח, ידו של פרץ על העליונה והוא מצליח לצאת קודם אחיו.
ראו גם

גנבת הברכות
תולדות עשו
לי פלקון

לי סימה פלקון (נולדה ב-7 במאי 1992 במשמר העמק) היא כדורגלנית ישראלית המשחקת בעמדת קשרית התקפית. פלקון היא בין שחקניות הכדורגל הראשונות מישראל שניהלו קריירה בינלאומית.
קריירה

פלקון החלה לשחק כדורגל בגיל 8 במסגרת חוג כדורגל של מועצה אזורית מגידו. מגיל 12 עד 15 שיחקה בקבוצת בנות טבעון אך לא התחרתה במשחקים רשמיים מכוון שלא הייתה ליגה מסודרת לנערות בגילה. בגיל 15 שיחקה עונה אחת עם קבוצת בנות טבעון ובגיל 16 עברה לקבוצת אס"א תל אביב.
בגיל 21 נסעה להתרשמות בקבוצת SC סאנד מהבונדסליגה אך לאחר מספר חודשים חזרה ארצה.
לאחר משחק של נבחרת ישראל מול נבחרת דנמרק בדנמרק בו ישראל ניצחה 1:0 משער של פלקון, הוזמנה למבחנים בקבוצת ברונדבי הדנית, חתמה בקבוצה ושיחקה בה לעונה אחת. עונה לאחר מכן חתמה ב-דיסבורג מהבונדסליגה. לאחר שנתיים בליגה הגרמנית חתמה בקבוצת Western Sydney Wanderers בליגה האוסטרלית (w -league).
מאמנת בטורניר השנתי בקיבוץ משמר העמק את נבחרת החינוך.
תארים

אליפות (3): 2011/2012,2012/2013,2013/2014
גביע המדינה (2): 2011/2012, 2013/2014
הערות שוליים

1 2  ליאור ברטל, ‏לי פלקון, הכדורגלנית הישראלית המצליחה בעולם, שאתם לא מכירים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 21 בספטמבר 2017