stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארארה
הערות שוליים

↑  Zimbabwe: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
| בירות מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אוגנדה: קמפלה • אלג'יריה: אלג'יר • אנגולה: לואנדה • אסוואטיני: מבבנה, לובמבה • אריתריאה: אסמרה • אתיופיה: אדיס אבבה • בורונדי: גיטגה • בורקינה פאסו: ואגאדוגו • בוטסואנה: גאבורון • בנין: פורטו נובו • גבון: ליברוויל • גאנה: אקרה • ג'יבוטי: ג'יבוטי • גינאה: קונאקרי • גינאה ביסאו: ביסאו • גינאה המשוונית: מלאבו • גמביה: בנג'ול • דרום אפריקה: קייפטאון, פרטוריה, בלומפונטיין  • דרום סודאן: ג'ובה • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו: קינשאסה • הרפובליקה המרכז אפריקאית: בנגי • הרפובליקה של קונגו: ברזוויל • זימבבואה: הארארה • זמביה: לוסקה • חוף השנהב: יאמוסוקרו, אביג'אן • טוגו: לומה • טנזניה: דודומה, דאר א-סלאם • כף ורדה: פראיה • לוב: טריפולי • ליבריה: מונרוביה • לסוטו: מסרו • מאוריטניה: נואקשוט • מאוריציוס: פור לואי • מאלי: במקו • מדגסקר: אנטננריבו • מוזמביק: מפוטו • מלאווי: לילונגווה • מצרים: קהיר • מרוקו: רבאט • ניז'ר: ניאמיי • ניגריה: אבוג'ה • נמיביה: וינדהוק • סאו טומה ופרינסיפה: סאו טומה • סודאן: ח'רטום • סומליה: מוגדישו • סיישל: ויקטוריה • סיירה לאון: פריטאון • סנגל: דקר • צ'אד: נג'מנה • קומורו: מורוני • קמרון: יאונדה • קניה: ניירובי • רואנדה: קיגאלי • תוניסיה: תוניס |  |
| שטחי חסות | הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי: דייגו גרסיה • מיוט: מאמודזו • סהרה המערבית: לעיון • סנט הלנה: ג'יימסטאון • ראוניון: סן-דני |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566946405171  BnF: cb120780464 (data)  GND: 4072314-8  LCCN: n83024955  MusicBrainz: ae69de84-fe07-4cc3-8fab-6a2b201ca270  NARA: 10044280  NKC: ge490706  SELIBR: 147644  SUDOC: 029080223  VIAF: 133725751   WorldCat (עם VIAF): 133725751
האריות

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1965
 סוגה:  רוק פסיכדלי רוק כבד רוק מתקדם
 חברת תקליטים:  פונוקול
 www.thelionsb.com
 חברים
 (תחת מספר הרכבים): חיימון אלגרנטי, שוקי אלגרנטי, חיים סבן, משה בויאנג'ו, דוד יפרח, דני שושן, דייב ווטס, משה זהר, יאן טייגן, משה לב-הר, אילן דודמן, אבי טמסוט, מייק שיין, נתן סרוסי, דודי רוזנטל, אורי קימה, אבי אלגרנטי, מאיה אלגרנטי ויוסי סרי
 
להקת האריות היא להקת רוק ישראלית שהוקמה בשנת 1965.

בשנות ה-60 של המאה ה-20 שימש יגאל גורדון כמדריך מוזיקלי במועדוני נוער של העירייה בתל אביב. הוא יסד את הלהקה התל אביבית "הגורדונס" שהורכבה מצעירים ובני נוער ומגורדון כנגן גיטרה בס. בלהקה ניגן גם שוקי אלגרנטי ששירת בצה"ל בתזמורת בסיס תל נוף בחיל האוויר. בהמשך החליף את גורדון כבסיסט חיים אלגרנטי. אל הלהקה הצטרף חיים סבן והלהקה הפכה ללהקת "האריות".
חברי הלהקה

הרכב ראשון (1965 - 1968)
שוקי אלגרנטי - גיטרה, זמר
חיימון אלגרנטי - גיטרה, זמר
חיים סבן - בס
משה בויאנג'ו - תופים
חברי הלהקה > חברי הלהקה כיום

חיימון אלגרנטי - גיטרה, זמר
מייק שיין קלידים 1971-
נתן סרוסי - גיטרה 1987-
מאיה אלגרנטי - זמרת 2015-
דיסקוגרפיה > אלבומים

1997 אלבום אוסף
דיסקוגרפיה > תקליטונים

1969 Wheel of Love
1968 Our Love's a Growing Thing
הערות שוליים

↑   אלי לפיד בתכניתו "כל ההתחלות" מראיין את חיימון אלגרנטי, סולן להקת האריות The Lions of Judea (החל מ-9:00 דקות לאחר תחילת הסרטון), סרטון  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305109605171  MusicBrainz: f4ee4569-12bd-438d-aa0d-1244cc24eca2 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גרווה אין קיאנטי

| --- | --- |
סמל גרווה אין קיאנטי

הכיכר המרכזית - פיאצה מטיאוטי
 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  טוסקנה טוסקנה
 פירנצה:  נפה
 ראש העיר:  פאולו סוטאני Paolo Sottani
 רשות מחוקקת:  עירייה
 בירת העיר (והעיר הגדולה ביותר):  פירנצה
 שפה רשמית:  איטלקית
 שטח:  169.38 קמ"ר
 גובה:  236 מטרים
 דת:  נוצרים קתולים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  13,345 (2024)
 קואורדינטות:  43°35′06″N 11°19′02″E﻿ / ﻿43.585138°N 11.317169°E﻿ / 43.585138; 11.317169
 אזור זמן:  UTC+1
 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןגרווה אין קיאנטי(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןגרווה אין קיאנטי(למפת טוסקנה רגילה) פירנצה פראטו ליבורנו ארצו פיסטויה פיזה לוקה גרוסטו מאסה קרארה סיינה אמיליה-רומאניה מאר. אומבריה לאציו ליגו. ס הים הליגורי גרווה אין קיאנטי(למפת טוסקנה מוגדלת) פירנצה פראטו ליבורנו ארצו פיסטויה פיזה לוקה גרוסטו מאסה קרארה סיינה אמיליה-רומאניה מאר. אומבריה לאציו ליגו. ס הים הליגורי גרווה אין קיאנטי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
גרווה אין קיאנטי (באיטלקית: Greve in Chianti) היא עיירה איטלקית במחוז טוסקנה, בנפת פירנצה. העיירה היא חלק מאזור היין של טוסקנה הנקרא אזור הקיאנטי, על-שם היין הנקרא כך. מספר תושבי העיירה עומד על 13,345. העיירה נקראת בפי רבים "מלכת הקיאנטי" ו"בירת חבל קיאנטי".
גאוגרפיה וסביבה

העיירה ממוקמת על גבעות טוסקנה, בגובה ממוצע של 236 מטר מעל לפני הים. היא מרוחקת כ-60 קילומטר בקו אווירי מחוף הים הטירני, המצוי ממערב לה. חוף הים האגאי מצד מזרח מרוחק יותר. היא ממוקמת על כביש הנקרא "דרך הקיאנטי", מעט פחות מאמצע המרחק בין פירנצה לסיינה. המרחק לבירת הנפה פירנצה הוא מעט פחות מארבעים קילומטר. החלק הראשון של שם העיירה "גרווה", נגזר מנהר קטן בשם זה, באיטלקית "Fiume Greve", הזורם בסמוך, בתוך עמק הנקרא גם הוא עמק נהר הגרווה. היישובים הקרובים לגרווה אין קיאנטי קרבה גאוגרפית הם מונטפיאורלה (montefioralle) ו-ויוטיליאנו (Vitigliano).
אקלים

גרווה אין קיאנטי ממוקמת באיטליה הנחשבת למדינה ים תיכונית, אך המרחק מן הים והימצאותה במרכז איטליה מכתיבים חורפים ממושכים וקרים, אם כי לא באופן קיצוני, וקייצים קצרים יחסית, אך חמים. הטמפרטורות בחורף יורדות מעט מתחת לאפס, ל 1- C° ופעמים מעטות עד ל 6- C°. בקיץ מטפסות הטמפרטורות לשלושים מעלות צלזיוס, ולעיתים נדירות גם ל-34 מעלות ויותר. אקלים זה הוא המאפשר ביחד עם הגבעות המתונות של טוסקנה וטיב האדמה, את גידול הגפנים המתאימים ליין טוב.
היסטוריה

גרווה אין קיאנטי הוא מקום קטן, ולא היה קיים כישוב בעת העתיקה. אבל, באזור הקרוב הוקמו מושבות יווניות כבר במאה התשיעית לפני הספירה. האטרוסקים ירשו את היוונים במאה השמינית לפני הספירה והקימו מאוחר יותר ברית חזקה של 12 ערים. הרומאים החלו במסע כיבוש שלהם באזור במאה השלישית לפני הספירה, אך ייסדו מושבות ראשונות באזור רק במאה הראשונה לפני הספירה. שלטון הרומאים נמשך מאות שנים, ומאוחר יותר התקיים שלטון מתחלף של דוכסויות מקומיות, שבתורן הוחלפו בשליטה של מלכויות וקיסרויות אירופאיות.
ראשיתה של גרווה אין קיאנטי כיישוב החל במאה ה-11 לספירה, כאשר הוקם במקום מנזר פרנציסקני, שלידו הוקם גם בית חולים, אשר ריכז סביבו קהילה קטנה של תושבים שהתיישבו במקום. המתיישבים הקימו שוק למכירת תוצרת, שהפך לנקודת משיכה לחקלאי ותושבי כל האזור, הודות למיקום המרכזי והנגיש של המקום. כנסיות הוקמו לשירות התושבים וכך נוצר היישוב. ייצור יין החל מאוחר יותר במאה ה-14, תחת שלטונה של פירנצה. במאה ה-18 גברה מאד חשיבותה של גרווה כאתר מסחרי של האזור כולו. בשנת 1861 גרווה אין קיאנטי הפכה לחלק מממלכת איטליה המאוחדת, תחת מלכותו של מלך איטליה ויטוריו אמנואלה השני.
אתרים

פיאצה מטיאוטי - כיכר פיאצה מטיאוטי היא לב ליבה של העיירה, הן מבחינה גאוגרפית והן במובן של פעילויות. לכיכר צורת משולש, וסביבה לוג'ה - שהיא מעין פרוזדור מקורה שבצד הרחוק מהכיכר יש חנויות, בתי קפה, ומקומות לשתיית יין, ואילו הצד הקרוב לכיכר פתוח ומקושט בקשתות. במרכז הכיכר ניצב פסל ברונזה גדול של ג'ובאני דה וראצאנו ( באיטלקית Giovanni Verrazzano), מגלה עולם שנולד בקרבת מקום. לא מזמן חגגו 500 שנה לכך שוראצאנו גילה את החופים המזרחיים של ארצות הברית, לרבות מפרץ ניו יורק. על הכיכר משקיפה כנסיית הצלב הקדוש.
מוזיאון היין - במוזיאון הקטן ניתן למצוא תמונות, טקסטים, ומוצגים המתארים את תולדות ההתפתחות והייצור של יין הקיאנטי.
מוזיאון לאומנות קודש - כאן מוצגות יצירות אומנות, ציורים ופסלים שנושאם אירועים ודמויות מהברית החדשה והישנה. כל היצירות במוזיאון נוצרו בין המאה הארבע עשרה, למאה התשע עשרה, ובנוסף כלולים בתצוגה גם מוצגים ארכאולוגיים מהאזור.
מרתפי טעימת יין - בעיירה מקומות ומרתפים רבים לטעימות יין. בחלק מאתרי הטעימות נוהגים בשיטות טעימה מסורתית, בה מנהל הטעימות מציג יינות מסוימים. במרתפי טעימה אחרים, הטועמים בוחרים בעצמם את היינות הרצויים.
כנסיות - בעיירה יש מספר רב של כנסיות, במגוון סגנונות של בנייה ושל אומנות דתית.
בסביבה

טירת וראצאנו - הטירה היא בעצם אחוזה גדולה, הממוקמת במרחק של פחות משישה ק"מ מגרווה אין קיאנטי, על ראש גבעה ירוקה, המוקפת כרמים. כאן נולד מגלה העולם ג'ובאני דה וראצאנו, אם כי מחקרים מאוחרים טוענים, כי ייתכן שנולד במקום אחר. בעבר האחוזה הייתה משפחתית, אך כיום היא אתר של תיירות חקלאית - אגרותיירות (Agrotourism), המציע ביקורים, סיורים, תצפיות על האזור, טעימות יין וגם חדרי לינה.
מונטפיוראלה (אנ') - כפר בראשה של גבעה, עם תצפית נופית יפה על הסביבה. יש בו מנזר עתיק וסמטאות ציוריות. הכפר מרוחק כ-2 ק"מ בלבד מגרווה אין קיאנטי, ומופיע ברשימת הכפרים ההיסטוריים היפים ביותר באיטליה (I Borghi più belli d'Italia).
תחבורה

תחבורה ציבורית: קווי אוטובוס סדירים מגיעים לגרווה אין קיאנטי מהערים הראשיות באזור, מפירנצה ומסיינה. אין רכבות המגיעות לעיירה ואין גם רכבות ברוב אזור הקיאנטי, פרט לערים הגדולות.
תעופה: שדה התעופה הקרוב ביותר הוא פרטולה - Peretola, על שם מגלה הארצות אמריגו וספוצ'י. השדה נמצא בסמוך לפירנצה, במרחק של קרוב ל-40 ק"מ מגרווה אין קיאנטי.
כבישים: לגרווה מגיע מצד מזרח כביש אזורי מספר SP16. הדרך הנוחה ביותר להגיע לעיירה מכיוון הערים הראשיות פירנצה וסיינה, הנה באמצעות כביש אזורי מספר SR222, הנקרא גם "דרך הקיאנטי".
ראו גם

סן ג'ימיניאנו
ארצו
הערות שוליים

↑  Greve in Chianti (Firenze, Toscana, Italy) - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
1 2  מטרופוליס טוסקנה, תל-אביב, מעבר יבוק 5: קבוצת ארץ וטבע, מגזין ארץ הצבי בע"מ, 2013, עמ' 103-105, 12
↑  Cristoforo, UGA - GREVE, Chianti Classico, ‏2023-12-18 (באנגלית אמריקאית)
↑  Greve in Chianti Climate, Weather By Month, Average Temperature (Italy) - Weather Spark, weatherspark.com (באנגלית)
1 2 3  In the heart of the Florentine Chianti, discovering Greve | Visit Tuscany, www.visittuscany.com (באנגלית)
↑  Redazione, Giovanni da Verrazzano: Greve in Chianti celebra i (quasi) 500 anni dell'esploratore che scoprì la baia di New York, intoscana, ‏2023-04-14 (ב־)
↑  Castello di Verrazzano | Greve in Chianti | Italy (באנגלית אמריקאית)
↑  From Florenz to Greve In Chianti by Bus, Train, Light Rail, Funicular or Ferry, Moovit (באנגלית)
↑  מSiena לGreve In Chianti באמצעות אוטובוס, רכבת, רכבת קלה, פוניקולר או מעבורת, באתר Moovit (באנגלית)
↑  Florence Airport Peretola (FLR) | Italy, FLORENCE AIRPORT (באנגלית בריטית)
↑  Slow Road, Visit Chianti, ‏2023-03-22 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564342105171  BnF: cb12521606p (data)  GND: 4278535-2  ICCU: CFIV084244  LCCN: n79074423  MusicBrainz: 4a9913d4-9933-4865-99a0-625f472d3d77  NKC: ge651822  SUDOC: 155940074  VcBA: 494/33115  VIAF: 154706821   WorldCat (עם VIAF): 154706821 
פסלו של מגלה עולם וראצאנו בפיאצה מטיאוטי, בלב גרווה אין קיאנטי.
פיאצה מטיאוטי ובניין העירייה בגרווה אין קיאנטי.
מונטפיוראלה (אנ').
המבורג טאוורס

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  2013 
 מדינה:  גרמניה 
 אולם ביתי:  Inselpark Arena
 ליגה:  ליגת העל הגרמנית בכדורסל 
 מאמן:  פדרו קאלס 
 www.hamburgtowers.de
 
המבורג טאוורס (בגרמנית: Hamburg Towers) היא קבוצת כדורסל מקצועית מהמבורג, גרמניה. המשחקת בבונדסליגה הגרמנית, לאחר שעלתה מהליגה השנייה ב-2019.
המועדון, שהוקם ב-2013, שיחק בליגה השנייה מעונת 2014–15. בשנת 2019, המבורג עלתה לבונדסליגה בפעם הראשונה. מאז 2014, בזירת ביתם היא ה-Edel-optics.de ארנה בהמבורג, בעל התכולה של 3,400 איש.
היסטוריה

בפברואר 2013, שחקן העבר פסקל רולר והיזם וולפגנג סהם הודיעו על תוכניותיהם להחזיר את הכדורסל המקצועי להמבורג. לא היה כדורסל מקצועני בעיר מאז פשיטת הרגל של BCJ המבורג ב-2002. המטרה המקורית של המועדון הייתה להשיג ויילד קארד לליגה הראשונה בכדורסל. עם זאת, הקבוצה קיבלה מקום בליגת המשנה.
המועדון הופיע לראשונה בעונת 2014–15. הוא שיחק את משחק הבית הראשון שלו ב-28 בספטמבר 2014, וגברה 66–65 על גיסן 46'. בעונת הבכורה סיימה הקבוצה שמינית בדירוג. בעונת 2015–16, הטאוורס היו בעלי ממוצע הקהל הגבוה ביותר מבין כל מועדוני ה-ProA עם 3,047 למשחק.
בעונת 2018–19 סיימה המבורג את העונה הסדירה במקום הרביעי. ב-30 באפריל 2019, המבורג טווארס עלתה לבונדסליגה בפעם הראשונה לאחר שניצחה את קמניץ 99' המדורגת ראשונה בחצי גמר הפלייאוף, ובכך הגיעה לגמר ה-ProA. ב-4 במאי 2019, הקבוצה זכתה באליפות הליגה השנייה לאחר שניצחה את נירנברג פלקונס.
| עונה | רמה | ליגה | מקום | נ-ה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014–15 | 2 | ProA | 8 | 15–18 |
| 2015–16 | 2 | ProA | 5 |  |
| 2016–17 | 2 | ProA | 9 | 14–16 |
| 2017–18 | 2 | ProA | 10 | 13–17 |
| 2018–19 | 2 | ProA | 1 | 26–15 |
| 2019–20 | 1 | הבונדסליגה בכדורסל | 17 | 3–17 |
| 2020–21 | 1 | הבונדסליגה בכדורסל | 7 | 21–13 |
תארים

ProA
זכייה (1): 2018–19
הערות שוליים

↑  "Basketball wie in München – nur anders". Süddeutsche Zeitung (בגרמנית). 5 בפברואר 2013. נבדק ב-3 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Happy End bei Towers-Premiere in der Zweiten Liga". abendblatt.de. 28 בספטמבר 2014. נבדק ב-3 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Erstklassig! Hamburg Towers steigen in BBL auf". NDR.de (בגרמנית). נבדק ב-3 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| יורוקאפ - 2024/2025> בית א' | יורוקאפ - 2024/2025> בית א' | יורוקאפ - 2024/2025> בית ב' | יורוקאפ - 2024/2025> בית ב' | יורוקאפ - 2024/2025>  | יורוקאפ - 2024/2025>  | יורוקאפ - 2024/2025>  | יורוקאפ - 2024/2025>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ישראל הפועל תל אביב | ספרד גראן קנריה | ספרד ולנסיה | ישראל הפועל ירושלים |  |  |  |  |
| ספרד חובנטוד בדאלונה | גרמניה רטיופארם אולם | צרפת JL בורק | טורקיה טורק טלקום |  |  |  |  |
| מונטנגרו בודוצ'נוסט פודגוריצה | טורקיה בשיקטש | איטליה רייר ונציה | יוון אריס סלוניקי |  |  |  |  |
| טורקיה בחצ'שהיר קולג'י | ליטא וולבס | ליטא לייטקבליס | סלובניה צדביטה אולימפיה |  |  |  |  |
| איטליה אקילה באסקט טרנטו | פולין טרפל סופוט | גרמניה המבורג טאוורס | רומניה קלוז'-נאפוקה |  |  |  |  |
המבורג האופטבאנהוף

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  6 בדצמבר 1906 
 אדריכל:  היינריך ריינהארדט, גאורג זיסנגות 
 מיקום
 מיקום:  Hachmannplatz 16, 20099 Hamburg 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 קואורדינטות:  53°33′10″N 10°00′23″E﻿ / ﻿53.552778°N 10.006389°E﻿ / 53.552778; 10.006389
 תחנות סמוכות:  תחנת הרכבת ברלינר טור, תחנת הרכבת דאמטור, Hamburg-Bergedorf station, Hasselbrook station, Ahrensburg railway station, Bad Oldesloe station, תחנת הרכבת האמרברוק, תחנת האס-באן יונגפרנשטיג, תחנת הרכבת דאמטור, תחנת הרכבת האמרברוק, תחנת הרכבת דאמטור, Hamburg-Harburg station 
 מידע על התחנה
 בעלים:  דויטשה באן 
 רציפים:  4 
 קווים העוברים בתחנה:  קו הרכבת ברלין–המבורג, קו הקישור המבורג–אלטונה, קו הרכבת לרטה–המבורג-הרבורג, רכבת האלבה התחתון, הרכבת המהירה המבורג סיטי, קו הרכבת ואנה-אייקל–המבורג, קו הרכבת ליבק–המבורג, הרכבת המהירה של המבורג 
  (למפת המבורג מוגדלת) המבורג האופטבאנהוף(למפת המבורג רגילה) המבורג האופטבאנהוף
 
תחנת המבורג האופטבאנהוף עם אגם האלסטר ברקע
המבורג האופטבאנהוף (בגרמנית: Hamburg Hauptbahnhof) היא תחנת הרכבת המרכזית של המבורג, גרמניה. התחנה נחנכה בשנת 1906 והיא משרתת כ-450 אלף נוסעים מדי יום, מה שהופך אותה לתחנה העמוסה ביותר בגרמניה והשנייה העמוסה ביותר באירופה לאחר הגאר דו נור (תחנת הרכבת הצפונית) בפריז. התחנה ממוקמת במרכז העיר, ברובע המבורג-מיטה, ועוצרות בה רכבות ארוכות טווח מסוג אינטרסיטי אקספרס (ICE), רכבות פרבריות של דויטשה באן, וכן האס באן (רכבת עירונית מהירה) והרכבת התחתית של המבורג.
היסטוריה

טרם פתיחת התחנה היו בהמבורג ארבע תחנות רכבת קטנות ממדים שהיו מפוזרות מסביב למרכז העיר:
תחנת ברלין (Berliner Bahnhof) שנחנכה בשנת 1846 על הגדה הימנית של נהר האלבה וממנה יצאו הרכבות לברלין.
תחנת ליבק (Lübecker Bahnhof) משנת 1865 שממנה יצאו הרכבות לליבק.
תחנת קלוסטרתור (1866) תחנה סופית עבור קו הרכבת לרובע אלטונה, אשר באותה ימים הייתה עיר נפרדת.
תחנת פנלו (Venloer Bahnhof) ובהמשך תחנת הנובר (Hannoverscher Bahnhof) אשר ממנה יצאו רכבות להנובר ולפנלו סמוך לגבול הולנד.
בחלקה השני של המאה ה-19 הוקמה רשת רכבות עירוניות אשר נעו ברחובות העיר וחיברו בין כל ארבע תחנות הרכבת.
לאחר שהוחלט בסוף המאה ה-19 שיש צורך בתחנה אחודה וראשית לעיר, נערכה בשנת 1900 תחרות אדריכלים שבה זכו צמד האדריכלים היינריך ריינהארדט וגאורג זיסנגוט. התחנה נבנתה בין השנים 1902 ו-1906 והושפעה בסגנונה מבניין הגאלרי דה מאשין של התערוכה העולמית של פריז שנערכה מספר שנים קודם לכן.
במהלך מלחמת העולם השנייה נפגע מבנה התחנה קשות מהפצצות בעלות הברית, ולאחר המלחמה שוקם.
התחנה כיום

בתחנה קיימות 8 מסילות במפלס העליון עבור הקו הראשי וכן 2 מסילות המשמשות את האס באן (S-Bahn), בנוסף קיימות 10 מסילות תת-קרקעיות, המחוברות לתחנה באמצעות מעבר תת-קרקעי. מתוך מסילות אלה שתי מסילות משמשות את האס באן והשאר את רשת הרכבת התחתית של העיר.
שירות הרכבות ארוכות הטווח בתחנה כולל רכבות לברלין, רכבות לפרנקפורט ובהמשך לשטוטגרט ומינכן וכן רכבות לברמן הממשיכות לקלן וחבל הרוהר. בנוסף יוצאות מהתחנה רכבות לקופנהגן בדנמרק.
התחנה אינה תחנת מסוף והרכבות עוברות דרכה בשני הכיוונים. עבור רוב הרכבות הארוכות שמגיעות לעיר מכיוון דרום התחנה אינה משמשת כתחנה סופית, אלא הן ממשיכות לתחנת המבורג-אלטונה.
בשנת 1991 הורחב מבנה התחנה והוקם בו מרכז קניות.
בשנת 2019, לאור העומס הרב על התחנה, הוחלט להרחיבה באופן משמעותי במימון ממשלת גרמניה.
הערות שוליים

↑  https://www.rege.hamburg/aktuelle-projekte/hauptbahnhof/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295414705171  GND: 4585700-3  LCCN: sh85059303  VIAF: 245409940   WorldCat (עם VIAF): 245409940 
שנות ה-70 של המאה ה-19: רכבת עירונית שחיברה בין ארבע תחנות הרכבת של העיר, עומדת בחזית "תחנת ברלין".
הארמייה הראשונה (בולגריה)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  בולגריה ממלכת בולגריה
 שיוך:  בולגריה צבא ממלכת בולגריה
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  17 בספטמבר 1912 – שלהי 1945
 מקים היחידה:  פרדיננד הראשון, מלך בולגריה
 מלחמות:  מלחמת הבלקן הראשונה, מלחמת הבלקן השנייה, מלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  וסיל קוטינצ'ב בעת מלחמות הבלקן קלמנט בוידז'ייב, דימיטר גשוב, סטפן נרזוב בעת מלחמת העולם הראשונה ניקולה מיחוב, ולדימיר סטויצ'ב בעת מלחמת העולם השנייה
 
הארמייה הראשונה של צבא בולגריה (בבולגרית: Първа българска Армия) הייתה ארמייה בולגרית, אשר לחמה במלחמות בולגריה החל ממלחמת הבלקן הראשונה ועד למלחמת העולם השנייה.
מלחמות הבלקן

ב-1907 ערך פרדיננד הראשון, מלך בולגריה רפורמות בצבא הנסיכות ובמסגרתן נקבע שבעת מלחמה יתארגן הצבא הבולגרי ב-3 ארמיות. כל אחת מנתה גרעין של 3 אוגדות ולכל אוגדה יגויסו חיילים מאותו אזור אוכלוסין. הבולגרים התבססו על צבא סדיר בהיקף של 60,000 חיילים בגילאי 21–23 ועוד כ-290,000 בכוחות מילואים ומיליציה.
בפרוץ מלחמת הבלקן הראשונה מנתה הארמייה 94,875 חיילים שאורגנו בשלוש אוגדות רגלים וחטיבת פרשים אחת. מבחינת נשק קל, התבססו הבולגרים על רובה "Steyr-Mannlicher M1895" מתוצרת אוסטרו-הונגרית ורובה ברדן-2 מתוצרת רוסית(אנ'). עוד סופקו לצבא הבולגרי גרסה רוסית של סמית' אנד וסון M1880 ו-1906 וכן אקדח חצי אוטומטי 9 מ"מ פרבלום דגם 1908 "Luger". ליחידות העזר בארמיות השדה ולכוחות המיליציה סופק רובה "M-1869 krnka"(אנ') רוסי. כוחות הארמייה צוידו ב-56 מקלעי מקסים M-1908 ו-180 תותחים מרביתם בקוטר 75 מילימטרים ומקצתם בקוטר 120 מילימטרים. מרבית הארטילריה הייתה מתוצרת צרפתית ומיעוטה מתוצרת גרמנית. תחת פיקודו של וסיל קוטינצ'ב לחמה הארמייה בגזרות אדירנה, לילבורגאז ודרמה.
במהלך מלחמת הבלקן השנייה אורגנה הארמייה השנייה ב-2 אוגדות רגלים וחטיבת רגלים נוספת. בראשית הקרבות נותבה הארמייה לגזרה הסרבית, אך עם הצטרפות רומניה לקרבות נגד בולגריה נסוגו הבולגרים לקווי הגנה בתוך בולגריה תוך התמודדות במספר חזיתות ולבסוף נאלצו לחתום על הסכם בוקרשט, במסגרתו איבדו את מרבית הישגיהם ממלחמת הבלקן הראשונה.
מלחמת העולם הראשונה

בפרוץ מלחמת העולם הראשונה נכללו במסגרת הארמייה 4 אוגדות רגלים (אוגדות: 1, 6, 8, 9). מספר החיילים באוגדות הרגלים הבולגריות הגיע ל-24,000 ובהיקף כוח האדם דמו לגייסות בצבאות אירופיים. כל אוגדה מנתה 2 חטיבות. כל חטיבה מנתה 2 רגימנטי רגלים בני 4,583 חיילים כל אחד ובכל רגימנט 2 גדודים בני 4 פלוגות. בנוסף מנתה כל חטיבה פלוגת מקלענים בת 80 חיילים, פלוגת חיל עזר בת 180 חיילים, שני אסקדרוני פרשים ורגימנט ארטילריה בן 1,959 חיילים שאורגן ב-3 פלוגות תותחנים. עוד נמנו בכל חטיבה פלוגת ז'נדרמריה, פלוגת הנדסה, פלוגת אספקה ופלוגת רפואה. כל אוגדת פרשים מנתה 2 חטיבות ובכל חטיבה 2 רגימנטים. כל רגימנט פרשים מנה 657 חיילים ואורגן ב-4 אסקדרונים. בנוסף מנתה כל חטיבה רגימנט ארטילריה רכוב, גדוד אספקה וגדוד רפואה.
עם הצטרפות בולגריה למעגל הלחימה במסגרת מעצמות המרכז, השתתפו חיילי הארמייה הראשונה במערכה על סרביה. תחת פיקודו של קלמנט בוידז'ייב ניצחו חיילי הארמייה בקרב מוראבה ובקרב קוסובו אשר הובילו להכנעתה של סרביה. לאחר הכרעת סרביה, הוצבה הארמייה הראשונה בחזית המקדונית וביחד עם הארמייה השנייה, היוו את עיקר הכוח הלוחם. מלחמת ההתשה המתמשכת בחזית המקדונית, הובילה לשחיקת רוח הלחימה של חיילי הארמייה ולבעיות משמעות קשות. בראשית 1918 החלו עריקות בשורות הכוחות הבולגריים. בעיות המשמעת הקשות והעריקות מהחזית הובילו להעמדתם לדין צבאי של כ-40,000 חיילים וקצינים בולגרים, ומתוכם הוצאו להורג בין 450 ל-2,500 חיילים.
לאחר הכישלון בקרב סקרה הדיח מפקד החזית הגנרל ניקולה ז'קוב את מפקד הארמייה הגנרל דימיטר גשוב ובמקומו מונה סטפן נרזוב. במהלך המלחמה שונה הרכב הארמייה מספר פעמים בשל חלוקת הכוחות למספר חזיתות ושחיקתם. בספטמבר 1918 מנתה הארמייה שלוש אוגדות רגלים (ה-9 "פלבן", ה-5 "דנובה", חלק מה-11 "סבילנגראד" והאוגדה ה-13 "ההררית") והכוחות הוצבו בגזרת אגם דויראן.
ב-14 בספטמבר פתחו כוחות מדינות ההסכמה בהתקפה על קווי הבולגרים לאורך עמק הווארדאר. כוחות מעצמות המרכז הופתעו והחלו בנסיגה. בקרב דוברו פולה הובסו הכוחות הבולגריים אשר סופחו לארמייה הגרמנית ה-11, קווי החזית נפרצו והנסיגה הפכה רחבה ומהירה. לעומת זאת נותרו קווי הארמייה הראשונה איתנים ובקרב דויראן השלישי הנחילו הבולגרים תבוסה קשה לחיילי מדינות ההסכמה. פריצת קווי החזית הובילה את מפקד הכוחות מטעם מעצמות המרכז הגנרל פרידריך פון שולץ להורות על נסיגה לאורך כל החזית וחיילי הארמייה הראשונה נסוגו מעמדותיהם ללא קרב. הבולגרים ביקשו הפסקת אש לצורכי כניעה וב-29 בספטמבר נחתמה שביתת הנשק של סלוניקי. ב-15 באוקטובר 1918, פורקה הארמייה הראשונה מנשקה וחייליה שוחררו.
מלחמת העולם השנייה

ב-1 במרץ 1941 הצטרפה בולגריה להסכם התלת-צדדי וחברה רשמית למדינות הציר במלחמת העולם השנייה. עם זאת סירב המלך בוריס השלישי לצרף את חייליו לקרבות החזית המזרחית. ב-1942 הוצבו חיילי הארמייה הראשונה בפיקודו של ניקולה מיחוב בגזרת מקדוניה אשר ביוגוסלביה הכבושה. בספטמבר 1944, לאחר הפיכת חזית המולדת הצטרפה בולגריה לבעלות הברית והכריזה מלחמה על גרמניה הנאצית.
לאחר המלחמה הוקם בית דין מיוחד לשפיטת חברי מנגנון השלטון הקודם ומשתפי הפעולה עם הנאצים. ב-1 בפברואר 1945, הוצא הגנרל ניקולה מיחוב להורג בידי כיתת יורים בשטח בית העלמין בסופיה ביחד עם 180 פוליטיקאים ואנשי צבא נוספים חברי מנגנון המשטר הקודם.
חיילי הארמייה הראשונה שמנו כ-100,000 חיילים נעו לכיוון סקופיה וניש במטרה לחסום את צירי נסיגת הוורמאכט. בהמשך, בפיקודו של הגנרל ולדימיר סטויצ'ב לחמו חיילי הארמייה הראשונה בקרבות החזית האוקראינית ה-3 תחת פיקודו הכולל של פיודור טולבוחין ובכלל זה במתקפת אגם בלטון ובמבצע וינה. לקראת סיום המלחמה, ב-8 במאי 1945 כבשו הבולגרים את העיר קלגנפורט שבאוסטריה. ב-9 ביולי 1945 שוחררו חיילי הארמייה משירותם הצבאי ובסוף אותה השנה היא פורקה רשמית.
הערות שוליים

↑  Philip S. Jowett, ‏‏ Armies of the Balkan Wars 1912-1913 באתר גוגל ספרים (באנגלית).
1 2  Nigel Thomas ,Dušan Babac, Darko Pavlović, "Armies in the Balkans 1914-18, Osprey publishing, Great Britain ,2001, page 21-23", באתר גוגל ספרים (באנגלית)
↑  מארי רוברטס פריסיליה, מלחמת העולם הראשונה-חזית סלוניקי, הוצאת ABC-CLIO, קליפורניה, ארצות הברית, 2006, עמודים 282–284, 716, 833-835, 1620-1624 (באנגלית).
↑  תקציר אנציקלופדי לתולדות הרפובליקה העממית הבולגרית, הוצאת דפוס פרגמון, סופיה, 1985, עמוד 211, באתר גוגל ספרים, (באנגלית).
↑  הול, ס. ריצ'רד, קרב דוברו פולה 1918 - פריצת הדרך במערכה על הבלקן, הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, 2010, עמוד 172, באתר גוגל ספרים, (באנגלית).
↑  הול, ס. ריצ'רד, קרב דוברו פולה 1918 - פריצת הדרך במערכה על הבלקן, עמוד 134.
↑  קשלס, חיים, קורות יהודי בולגריה, כרך ג' - תקופת השואה, הוצאת דבר, 1969, עמוד 254.
הטבח בקמניץ-פודולסקי

הטבח בקמניץ-פודולסקי בוצע בעיר קמניץ-פודולסקי שבאוקראינה, ב-26 עד 29 באוגוסט 1941, עם פלישת הגרמנים לברית המועצות. בביצועו השתתפו אוקראינים, הונגרים וגרמנים בפיקודו של מפקד האס אס והמשטרה של גזרת 'רוסיה-דרום' (אוקראינה), פרידריך יֶקֶלן, ובו נרצחו כ-23,000 יהודים. במספר זה כלולים הן כ-10,000 יהודים שאותם גירשו ההונגרים מהונגריה מכיוון שלא היו בעלי אזרחות הונגרית, והן כ-13,000 יהודים תושבי העיר קמניץ-פודולסקי. היה זה מעשה הטבח ההמוני הראשון שביצעו כוחותיו של יקלן, לפני הרציחות ההמוניות שביצעו לאחר חודשיים בבאבי יאר ולאחר כשלושה חודשים ביער רוּמבּוּלה.
טלקס מחטיבת הביטחון למפקד האזור, קרל פון רוקס מ-28 ביולי 1941.