stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאם אברטס
קריירה משפטית

לאחר קבלתו ללשכת עורכי הדין, הצטרף אברטס למשרד עורכי הדין של דניאל לורד. אחד התיקים הראשונים בהם הוא היה מעורב היה משפטו של זייפן המסמכים מונרו אדוארדס. אברטס היה אז חבר זוטר בצוות ההגנה של אדוארדס, שבראשו עמד הסנאטור ג'ון קריטנדן מקנטקי. אדוארדס הורשע במשפטו, אך בזכות המשימות שמילא אברטס במסגרת המשפט, הוא זכה לתשומת לב כעורך דין מבטיח.
ב-1851 נכנס אברטס לשותפות במשרדו של צ'ארלס פ. סאות'מייד, משרד שפעל לאורך כל הקריירה המקצועית שלו בצורה זו או אחרת. ב-1859 הזמין אברטס את ג'וזף הודג'ס שואוט להצטרף למשרד ושואוט היה מוכשר בייצוג בבתי משפט לא פחות מאברטס. בכל אופן, אברטס היה תלוי יותר בסאות'מייד בהכנת התיקים, שכן על זה האחרון נאמר שהוא "היה עורך דין בעל ידע ראוי לציון בעל מיומנות בהכנת תיקים". בבתי המשפט, בעיקר בפני המושבעים, היה אברטס זה שתפקד באופן מבריק.
ב-1855 שכרה מדינת וירג'יניה עורכי דין (ביניהם צ'ארלס אוקונור הידוע) כדי להתמודד עם ההחלטה של בית המשפט העליון של מדינת ניו יורק לשחרר שמונה עבדים שחורים בתיק המפורסם "למון נגד ניו יורק" (Lemmon v. New York). כאשר נפטר התובע הכללי של ניו יורק, אוגדן הופמן, מינה בית המחוקקים של ניו יורק את אברטס כמחליפו והוא ניהל את הטיעונים בבית המשפט. בית המשפט העליון של ניו יורק אישר את הפסיקה ווירג'יניה עתרה שוב. אברטס ייצג שוב את ניו יורק בערעור ובית המשפט לערעורים של ניו יורק פסק שוב לטובת הנתבעים. המקרה עורר אינטרסים מרכזיים, הן בניו יורק והן במדינות הדרום, וטיעוניו של אברטס זכו לדיווחים בעיתונות היומית, כמו כל אחד משלבי המשפט. העיתונאי והפוליטיקאי תרלאו וויד אמר שהטיעונים שהציג אברטס "הקנו לו מעל לכל ספק את זכותו להיות מדורג בין עורכי הדין החשובים ביותר בארצות הברית".
ב-1856 ייצג אברטס את אלמנתו של הנרי פריש בתביעה בנוגע לירושה נגד אחיו של בעלה המנוח. כתוצאה מהצלחתו בתיק זה זכה משרד עורכי הדין שלו בתיקי נכסים רבים, כולל אלו של משפחת אסטור. השבחים הרבים ביותר שזכה אברטס בתיק כלשהו שבו הוא ייצג היה ב-1875, כאשר הוא ייצג את איש הכמורה המפורסם ברמה ארצית הנרי וורד ביצ'ר בתביעה על ניאוף של ביצ'ר עם אשתו של תאודור טילטון. המשפט היה סנסציה לאומית, ועל אף מה שנראה כראיה ברורה, הצליח אברטס להשיג ללקוחו חבר מושבעים שלא הצליח להגיע להכרעה. למעשה רק שלושה מבין 12 אנשי חבר המושבעים הצביעו בעד טענתו של טילטון.
את סגנונו של אברטס בבתי המשפט ניתן לסכם באופן הבא: "משפטיו הארוכים, שבתקופה שבה הוא בלט לעיני הציבור באופן המשמעותי ביותר, סחטו רגשות התפעלות, ומעולם לא פגמו בבהירות של טיעוניו. ההומור שהוא מהל בתיק היבש ביותר, ההיגיון והעוצמה של אמירותיו, תוקף המידע שהוא חשף, היסודיות של הכנותיו למשפטים, היו כולם גורמים להצלחתו. אך כמובן כל אלה לא היו הגורמים היחידים לניצחונותיו כפרקליט, שאותם הוא השיג הודות לגאוניותו".
ראשית הקריירה הפוליטית

מלכתחילה זיהה אברטס את עצמו עם הוויגים של ניו יורק שנשלטו על ידי ת'רלו וויד. ב-1849 הוא מונה כעוזר התובע הפדרלי של מחוז ניו יורק. בתפקיד זה הוא שימש עד 1853. ב-1851 הוא מונה גם כנציב בתי המחסה (מאוחר יותר נודע כנציב לצדקה ותיקון). המקרה המפורסם ביותר שבו הוא היה מעורב כעוזר התובע המחוזי היה התיק נגד העיתונאי המפורסם ג'ון ל. או'סאליבן ועמיתיו הפיליבסטרים (אנ'), שפעלו לסיוע למורדים בקובה. לאחר משפט שארך חודש, לא עלה בידם של המושבעים להגיע לפסק דין.
לאברטס לא היה כישרון או דחף לתחום הפוליטי, אך כבר בשלב מוקדם הסתמכו עליו מנהיגי המפלגה שיעשה שימוש בכישוריו לנאום או לנהל טקסים. בראשית 1852 הוא נשא שני נאומים חשובים באספות גדולות עבור מועמדותו של דניאל ובסטר לנשיאות: האחד במרץ באולם המטרופוליטן, והשני ביוני באולם החוקה זמן קצר לפני הוועידה הארצית של המפלגה הוויגית. נאמנותו של אברטס הייתה ללא קשר לסיעות הדרומית והצפונית של הוויגים, אלא לוויליאם סיוארד, שתמך בגנרל וינפילד סקוט.
אף על פי שתומכיו לשעבר של ובסטר השתייכו לאגף השמרני של המפלגה הרפובליקנית ולמחנהו של סיוארד שהתנגד לעבדות, היה אברטס לתומך נלהב של סיוארד. ב-1860 הוא היה יושב ראש המשלחת של ניו יורק לוועידה הארצית של המפלגה הרפובליקנית שהתקיימה בשיקגו, שם הוא גייס את כישורי הנאום שלו לטובתו של סיוארד, שרוב המשקיפים האמינו שהוא היה מועמד בעל סיכויים גבוהים. ג'יימס בליין תיאר את השפעת מאמציו אלו של אברטס על קהל השומעים:
לעתים רחוקות, אם בכלל, ניתן להשוות  נאומים פוליטיים כל שהם לאלו שנשא מר אברטס בשיקגו. אפילו אלו שבאופן ההחלטי ביותר חלקו עליו, הלכו בעקבותיו ממשלחת אחת לשנייה מוקסמים מדבריו. הוא התווכח למען הרפובליקה, למען המפלגה שיכלה להציל אותה, למען המדינאי הגדול שייסד את המפלגה, וידע היכן וכיצד להנהיג אותה. הוא דיבר כדבר איש אל ידידו, והקריירה הגדולה של מר סיוארד מעולם לא הוארה כל כך כמו על ידי האופן המבריק שבה תיאר אותה מר אברטס.
היה זה אברטס שהציג את מועמדותו של סיוארד, וכאשר היה ברור שסיוארד לא ייבחר, היה זה אברטס שבשמו של סיוארד הוביל את קבלת ההחלטה פה אחד לבחור באברהם לינקולן כמועמד המפלגה לנשיאות.
ב-1861 התמודד אברטס מול הוראס גרילי על המושב בסנאט שהתפנה בעקבות מינויו של סיוארד כמזכיר המדינה, אך כאשר אף אחד מהם לא זכה ברוב הדרוש, בחר בית המחוקקים באירה האריס כמועמד של פשרה.
ב-1862 היה אברטס אחד מעורכי הדין שטענו ב"תיקי הפרס" (Prize Cases) בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית.
הוא שירת בוועדת הגנת האיחוד של ניו יורק בעת מלחמת האזרחים. ב-1867 הוא היה נציג בוועידה החוקתית של ניו יורק. בוועידה זו הוא היה חבר הוועדה לניסוח ההקדמה, מגילת הזכויות ובוועדת המשפט.
בממשל הפדרלי

בשנים 1865–1868 היה אברטס חבר בצוות התביעה של ג'פרסון דייוויס במשפט הבגידה שנוהל נגדו. ב-1868 הוא היה סנגורו הראשי של הנשיא אנדרו ג'ונסון במשפט ההדחה שנוהל נגדו. הוא היה זה שנשא את נאום הסיכום של ההגנה במשפט, לאחר שג'ונסון זוכה לחלוטין, דבר שלא היה צפוי כלל עם פתיחת המשפט.
בממשל הפדרלי > התובע הכללי של ארצות הברית

לאחר המשפט, כאשר הסנאט סירב לאשר את מינויו מחדש של הנרי סטנברי לתפקיד התובע הכללי של ארצות הברית (סטנברי התפטר כדי להשתתף בהגנתו של ג'ונסון במשפט ההדחה), מונה אברטס במקומו. אברטס כיהן כתובע הכללי מיולי 1868 ועד לתום נשיאותו של ג'ונסון במרץ 1869.
ב-1872 ייצג אברטס את ארצות הברית בפני בית הדין לבוררות בתביעות  אלבמה (אנ') שהתכנס בז'נבה שבשווייץ. הטיעונים שלו בבית הדין סייעו לארצות הברית לזכות בתביעותיה על הרס ספינות הצי של האיחוד וספינות הסחר האמריקאיות על ידי הספינה "אלבמה" (CSS Alabama) וספינות נוספות של הקונפדרציה שנבנו בנמלים בריטים ואוישו על ידי מלחים בריטים במהלך מלחמת האזרחים.
אברטס נמנה עם החברים המייסדים של לשכת עורכי הדין של העיר ניו יורק. הוא שימש כנשיא הראשון שלה בשנים 1870–1879, יותר מכל אלו שבאו אחריו בתפקיד זה.
בממשל הפדרלי > מזכיר המדינה

אברטס שימש כיועצו המשפטי של הנשיא הנבחר רתרפורד הייז בפני הוועדה האלקטורלית (Electoral Commission) שכונסה כדי לפתור את המחלוקת על תוצאות בחירות לנשיאות של 1876. בתקופת נשיאותו של הייז כיהן אברטס כמזכיר המדינה. בתחילה נמנע אברטס מלפעול בעקבות דיווחים על שחיתות בשירות החוץ ותמך בצעדים נגד חושפי השחיתות ג'ון מאיירס, ויל ולס ומאוחר יותר ג'ון מוסבי. בכל אופן, כאשר המשיכו להגיע לנשיא לשעבר יוליסס ס. גרנט דיווחים על תלונות כאלו במהלך הסיור שערך ברחבי העולם לאחר תום נשיאותו, ואלו אושרו על ידי דה בונוויל רנדולף קיים שמונה על ידי הנשיא גרנט לפקח על נציגויות ארצות הברית באסיה, ועל ידי הגנרל לשעבר שמונה כקונסול ביפן, ג'וליוס שטהל, החל אברטס לבצע ניקוי אורוות לפני הבחירות של 1880. בסופו של דבר הוא הבטיח את התפטרותם של עוזר מזכיר המדינה פרדריק ו. סיוארד על כך שגיבה את הפקידים המושחתים, ולאחר מכן הוא דאג להתפטרותם של כמה נציגים דיפלומטים במזרח הרחוק, כולל ג'ורג' סיוארד, שהיה השגריר בסין, דייוויד ביילי, שהיה הקונסול בשאנגחאי והשליח בבנגקוק דייוויד סיקלס. ב-1881 היה אברטס נציג לוועידת המטבע הבינלאומי שהתקיימה בפריז.
סנאטור

ב-1884 זכה אברטס בתמיכתם של מחוקקי מדינת ניו יורק בבחירות למושב המדינה בסנאט של ארצות הברית והוא כיהן כסנאטור תקופת כהונה אחת בשנים 1885–1891. בעת כהונתו בסנאט הוא שימש כיושב ראש ועדת הספרייה המשותפת של הקונגרס בשנים 1887–1891. הוא גם היה זה שהוביל את חקיקת חוק השיפוט של 1891 (Judiciary Act of 1891), שנודע כחוק אברטס, ושעל פיו הוקמו בתי המשפט לעתירות של ארצות הברית. הוא בלט בסנאט כנואם מוכשר, וכמה מנאומיו זכו לפרסום.
יושב ראש הוועדה האמריקאית לפסל החירות

אברטס היה יושב ראש הוועדה האמריקאית לגיוס התרומות לבניית הכן של פסל החירות. בטקס הסרת הלוט ב-28 באוקטובר 1886 הוא נשא נאום שהוכתר בכותרת "העבודה המאוחדת של שתי הרפובליקות".
כשעצר לנשום באמצע נאומו, נוצר הרושם שהוא סיים את נאומו. האות ניתן, ופרדריק אוגוסט ברתולדי יחד עם ריצ'רד באטלר ודייוויד ה. קינג הבן, שהחברה שבעלותם בנתה את הכן והציבה את הפסל במקומו, הסירו את הלוט מעל פני הפסל. "רעש עצום מהמם" התפרץ כאשר הצדעתם הרועמת של צופרי אוניות הקיטור, תזמורות כלי הנשיפה ורעמי תותחים, יחד עם ענני העשן של הירי, אפפו את הפסל במשך מחצית השעה הבאה.
שנותיו האחרונות

אברטס פרש מן החיים הפוליטיים ב-1891 בשל בריאותו הרופפת. הוא עדיין היה שותף במשרד עורכי הדין שלו בניו יורק שנקרא "אברטס, סאות'מייד ושואוט".
ויליאם אברטס נפטר בניו יורק ב-28 בפברואר 1901 ונטמן בבית הקברות אסקטני שבווינדזור, ורמונט.
בבעלותו של אברטס היו מספר רב של נכסים בוורמונט, כולל אגם אברטס וקבוצה של מבנים היסטוריים שלעיתים קרויים אחוזת אברטס. על הבתים הללו נמנה בית מספר 26 ברחוב הראשי של העיר. אברטס רכש את הבית מג'ון סקינר בשנות ה-20 של המאה ה-19 תמורת סכום של 5,000 דולר. הוא הוריש את הבית לבתו, אליזבת הואר אברטס פרקינס, שהורישה אותו לבני משפחתה, כולל בנה מקסוול פרקינס. הבית נותר בבעלות המשפחה עד 2005 ומאוחר יותר הוא שוחזר ונפתח מחדש כפונדק סנפדרגון. המקום פתוח לציבור ובו פועלת ספריה בה מוצגים פריטם הקשורים לתולדותיהם של אברטס ושל משפחתו המורחבת.
על שמו של אברטס נקראה אחת מאוניות ליברטי במלחמת העולם השנייה. האונייה הייתה בשירות בזירה האירופית והעבירה כוחות ואספקה מנמל הבית שלה בנורפוק, וירג'יניה לנמלים שונים בחופי האוקיינוס האטלנטי והים התיכון. לאחר המלחמה הוצאה האונייה משירות וב-1961 נגרטה.
משפחתו המורחבת

ויליאם אברטס היה צאצא של ג'ון אברטס שהיגר מאנגליה. המשפחה התיישבה בסוסלברי במאה ה-17. אברטס היה בן למשפחה המורחבת של בולדווין, הואר ושרמן, שרבים מבניה היו פעילים בפוליטיקה של ארצות הברית.
אבנעזר רוקווד הואר, דודן מדרגה ראשונה של אברטס, היה התובע הכללי של ארצות הברית אחרי אברטס, שופט בבית המשפט העליון של מסצ'וסטס, וחבר הקונגרס. השניים היו ידידים קרובים ושותפים לעיסוק המקצועי ולהשקפותיהם הפוליטיות. על דודניו האחרים של אברטס נמנו הסנאטור ומושל קונטיקט רוג'ר בולדווין, הסנאטור ממסצ'וסט (אחיו של אבנעזר הואר) ג'ורג' הואר, ושרמן דיי, חבר הסנאט המדינתי של קליפורניה וממייסדי אוניברסיטת קליפורניה.
בנו של אברטס, אלן וורדנר אברטס, סיים את לימודיו ב-1869 בקולג' ייל. הוא היה ממייסדי אגודת הסתרים ראש הזאב (Wolf's Head) והיה הנשיא הראשון של אגודת הבוגרים הראשונה של הקולג' בשתי תקופות כהונה שהסתכמו בעשרים שנה. הוא היה שותף למשרד עורכי דין ונשיא שותף וחבר חבר הנאמנים של קולג' ואסאר.
בנו האחר מקסוול אברטס סיים את לימודיו בקולג' ייל ב-1884, שם הוא היה גם חבר באחוות הגולגולת והעצמות. הוא שימש כתובע המחוזי של העיר ניו יורק ומאוחר יותר כיועץ המשפטי הראשי של חברת א. ה. הרימן, שהייתה בהמשך לחברת יוניון פסיפיק. הוא היה הנשיא של שני בנקים בווינדזור, ורמונט ומנהל הפיננסי הראשי של חברת גרידלי למחרטות אוטומטיות. הוא גם כיהן כחבר בית הנבחרים שלש ורמונט והיה הנציב של היריד השנתי של ורמונט.
נכדו של אברטס, מקסוול פרקינס, היה לעורך בולט בהוצאת הספרים בני צ'ארלס סקריבנר (Charles Scribner's Sons) והיה בקשר עם הסופרים פרנסיס סקוט פיצג'רלד, ארנסט המינגוויי, תומאס וולף, מרג'ורי קינן רוליגס וג'יימס ג'ונס.
נכד אחותו של אברטס, אברטס באוטל גרין, היה היסטוריון וב-1923 היה לפרופסור להיסטוריה הראשון שהחזיק במשרה על שמו של דוויט קלינטון באוניברסיטת קולומביה, ובשנים 1926–1939 היה ראש המחלקה. הוא היה ראש המכון ללימודים יפנים של אוניברסיטת קולומביה בשנים 1936–1939 ונודע כבר סמכא לתקופת אמריקה הקולוניאלית ומלחמת העצמאות של ארצות הברית.
קרוב משפחה אחר שלו, הנרי שרמן באוטל, היה חבר בבית הנבחרים של אילינוי ב-1884, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אילינוי בשנים 1897–1911, נציג לוועידה הארצית של המפלגה הרפובליקנית ב-1908 ושגריר ארצות הברית בשווייץ בשנים 1911–1913.
קרוב משפחה נוסף, רוג'ר שרמן גרין השני, היה סגן הקונסול של ארצות הברית בריו דה ז'ניירו בשנים 1903–1904, קונסול בנגסאקי בשנים 1904 - 1905, קונסול בקובה (יפן) ב-1905, קונסול בוולדיווסטוק ב-1907, קונסול בחרבין ב-1909–1911 וקונסול כללי בהאנקאו שבסין בשנים 1911 - 1914.
קרוב משפחה נוסף, ג'רום דייוויס גרין, היה נשיא חברת לי, היגינסון ושות' בשנים 1917–1932, מזכיר תאגיד אוניברסיטת הרווארד בשנים 1905–1910 ובשנים 1934–1943, המנהל הכללי של אוניברסיטת רוקפלר בשנים 1910–1912, עוזרו ומזכירו של ג'ון ד. רוקפלר, הבן כנאמן מכון רוקפלר, נאמן בקרן רוקפלר, נאמן במועצת החינוך הכללית של רוקפלר בשנים 1910–1939, ותפקידים נוספים רבים.
נינו, ארצ'יבלד קוקס, היה פרקליט המדינה של ארצות הברית ותובע מיוחד בפרשת ווטרגייט נגד הנשיא ריצ'רד ניקסון. אברטס, כאמור, הגן על אנדרו ג'ונסון במשפט ההדחה שלו. במובן מסוים, הן אברטס והן נינו קוקס, הצליחו בטיעוניהם כאשר היו פעילים בהליכי ההדחה של שניים מבין ארבעת נשיאי ארצות הברית שנגדם נפתחו הליכים כאלו, אך בסופו של דבר נגד ניקסון לא נפתח תהליך ההדחה באופן רשמי, שכן הוא התפטר לפני שבית הנבחרים פעל על פי המלצת ועדת המשפט של הבית להדחתו.
הערות שוליים

↑  Green, Samuel A. (1901). "Remarks on the Death of William M. Evarts". Proceedings of the Massachusetts Historical Society. 35: 2.
↑  Robbins, Alexandra (2002). Secrets of the Tomb: Skull and Bones, the Ivy League, and the Hidden Paths of Power. Boston: Little, Brown and Company, pp. 131, 199.
↑  N.Y. Court of Appeals (1861). "Report of the Lemmon Slave Case: Containing Points and Arguments of Counsel on Both Sides, and Opinions of All the Judges". New York, N.Y.: Horace Greeley and Co., p. 13.
↑  N.Y. Court of Appeals (1861). "Report of the Lemmon Slave Case: Containing Points and Arguments of Counsel on Both Sides, and Opinions of All the Judges". New York, N.Y.: Horace Greeley and Co., p. 15.
↑  Blaine, James G. (1884). Twenty Years in Congress: From Lincoln to Garfield. 1. Norwich, Connecticut: Henry Bill Publishing Company. p. 166.
↑  Khan, Yasmin Sabin (2010). Enlightening the World: The Creation of the Statue of Liberty. Ithaca, New York: Cornell University Press, p. 179.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278770005171  GND: 116611375  ISNI: 0000 0000 8099 9109  LCCN: n84124640  NARA: 10568306  SNAC: w6v8080n  SUDOC: 120675250  Trove: 1186843  US Congress: E000262  VIAF: 20436089   WorldCat (עם VIAF): 20436089
A Kylie Christmas

A Kylie Christmas (בעברית: חג המולד של קיילי) הוא המיני-אלבום החמישי של הזמרת-יוצרת האוסטרלית קיילי מינוג. המיני-אלבום יצא לאור ב-30 בנובמבר 2010 על ידי חברת התקליטים פרלופון. בנוסף למיני-אלבום זה, הוציאה מינוג מיני-אלבום נוסף בשם A Christmas Gift, ב-1 בדצמבר 2010.
רקע והפקה

המיני-אלבום A Kylie Christmas מכיל בתוכו שני חידושים לשירים "Let It Snow" ו-"Santa Baby". המיני-אלבום A Christmas Gift, מכיל את השיר "Aphrodite" אשר לקוח מתוך אלבומה האחד עשר, Aphrodite, ושני שירים נוספים, שאחד מתוכם הוא "Santa Baby" גם כן.
הגרסה של מינוג לשיר "Santa Baby" הצליחה להגיע אל המקום ה-38 במצעד הסינגלים הבריטי.
רשימת רצועות

| A Kylie Christmas> מס' | A Kylie Christmas> שם | A Kylie Christmas> כותב(ים) | A Kylie Christmas> משך | A Kylie Christmas>  | A Kylie Christmas>  | A Kylie Christmas>  | A Kylie Christmas>  | A Kylie Christmas>  | A Kylie Christmas>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Let It Snow  | סאמי קאהן, ג'ואן ג'אוויטס | 1:57 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Santa Baby  | ג'ואן ג'אוויטס, פיליפ ספרינגר, טוני ספרינגר | 3:22 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 5:19 |  |  |  |  |  |  |
| A Christmas Gift> מס' | A Christmas Gift> שם | A Christmas Gift> כותב(ים) | A Christmas Gift> משך | A Christmas Gift>  | A Christmas Gift>  | A Christmas Gift>  | A Christmas Gift>  | A Christmas Gift>  | A Christmas Gift>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Aphrodite  | נרינה פלוט, אנדי צ'אטרלי | 3:47 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Can't Beat the Feeling  | האנה רובינסון, פסקל גבריאל, בורגה פיורדהיים, מאט פריים, ריצ'רד X | 4:17 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Santa Baby  | ג'ואן ג'אוויטס, פיליפ ספרינגר, טוני ספרינגר | 3:23 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 11:20 |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2010)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2010)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2010)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 188 |
היסטוריית יציאות

| אזור | תאריך יציאה | חברת תקליטים | פורמט | גרסה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בריטניה | 30 בנובמבר 2010 | פרלופון | הורדה דיגיטלית | A Kylie Christmas |  |
| ארצות הברית | 30 בנובמבר 2010 | Astralwerks | הורדה דיגיטלית | A Kylie Christmas |  |
| בריטניה | 1 בדצמבר 2010 | פרלופון | הורדה דיגיטלית | A Christmas Gift |  |
| אוסטרליה | 12 בדצמבר 2010 | מאשרום רקורדס | הורדה דיגיטלית | A Kylie Christmas |  |
| ניו זילנד | 12 בדצמבר 2010 | מאשרום רקורדס | הורדה דיגיטלית | A Kylie Christmas |  |
A Huge Ever Growing Pulsating Brain That Rules from the Centre of the Ultraworld

| --- | --- |

 סינגל בביצוע The Orb
 מתוך האלבום The Orb's Adventures Beyond the Ultraworld
 יצא לאור:  21 באוקטובר 1989 
 סוגה:  אמביינט האוס 
 חברת תקליטים:  WAU! Mr. Modo Recordings, Big Life 
 
"A Huge Ever Growing Pulsating Brain That Rules from the Centre of the Ultraworld" הוא סינגל הבכורה של הרכב המוזיקה האלקטרונית The Orb. הוא יצא לאור במקור באוקטובר 1989 ונכנס למצעד הסינגלים הבריטי ב-1990, והגיע לשיא במקום ה-78. גרסת ה-Peel Session נבחרה גם למקום ה-10 ב-1990 ברשימת "Festive Fifty" של ג'ון פיל. באפריל 1991 הופיע השיר באלבום הבכורה "The Orb's Adventures Beyond the Ultraworld".
שם השיר מבוסס על רצועת אפקטים קולית מסדרת הטלוויזיה "Blake's 7" שהופיעה באוסף "BBC Sound Effects No. 26: Sci-Fi Sound Effects", שכלל אפקטים קוליים שנוצרו בסדנה הרדיופונית של ה-BBC עבור סדרות מדע בדיוני (ביניהן דוקטור הו ותסכיתי הרדיו של מדריך הטרמפיסט לגלקסיה), בשם "The Core, A Huge Evergrowing Pulsating Brain which Rules from the Center of Ultraworld".
המהלך ההרמוני שמופיע לאורך השיר נדגם משירה של גרייס ג'ונס "Slave to the Rhythm", במיוחד גרסת האלבום.
השיר הופיע בפסקול של משחק הווידאו Grand Theft Auto: Episodes from Liberty City.
היסטוריה

במהלך 1989, האורב, יחד עם מרטין גלובר, פיתחו את הז'אנר המוזיקלי של האמביינט האוס (אנ') באמצעות שימוש במערך מגוון של דגימות והקלטות. השיא של היצירה המוזיקלית של ההרכב הגיע לקראת סוף אותה שנה כשהקליטו סשן לג'ון פיל ב-BBC Radio 1. השיר, שנודע אז בשם "Loving You", היה בעיקר מאולתר והציג שפע של אפקטים קוליים ודגימות מתסכיתי רדיו של מדע בדיוני, צלילי טבע והשיר "Lovin' You" של מיני ריפרטון. לקראת יציאתו כסינגל שינו האורב את כותרת השיר ל"A Huge Ever Growing Pulsating Brain That Rules from the Center of the Ultraworld". עם יציאת הסינגל, הנהלתה של ריפרטון אילצה את הלייבל להסיר את הסאמפל שנלקח ללא רישיון, ועל כן רק הגרסה הראשונה של הסינגל מכילה את השירה המקורית של מיני ריפרטון; הגרסאות שיצאו שלאחר מכן השתמשו בהקלטה שנשמעת כמו המקור. למרות אורכו – 19 דקות – הסינגל עמוס הסאמפלים הגיע למקום ה-78 במצעד הסינגלים הבריטי.
בהקלטות הראשונות שלהם כללו האורב לעיתים קרובות רמיקסים אותם כינו "Orbital", שנעשו על ידי ההרכב עצמו. בעקבות יציאת הסינגל הלהקה הפסיקה את המנהג הזה כדי למנוע בלבול עם להקת אורביטל.
| מצעד הסינגלים הבריטי> שבוע | מצעד הסינגלים הבריטי> 01 | מצעד הסינגלים הבריטי> 02 | מצעד הסינגלים הבריטי> 03 |
| --- | --- | --- | --- |
| מיקום | 93 | 78 | 90 |
גרסאות > 12 אינץ': WAU! Mr.Modo / MWS 17T (UK)

אוקטובר 1989
"A Huge Ever Growing Pulsating Brain... – Loving You" (Orbital Mix) – 19:07
"A Huge Ever Growing Pulsating Brain..." (Bucket and Spade Mix) – 5:50
"A Huge Ever Growing Pulsating Brain..." (Why Is Six Scared of Seven?) – 5:30
גרסאות > 12 אינץ': WAU! Mr.Modo / MWS 17R (UK)

ינואר 1990
"A Huge Ever Growing Remix" (Orbital Dance Mix) – 7:05
"A Huge Ever Growing Remix" (Orbital Radio Mix) – 3:34
"A Huge Ever Growing Remix" (Aubrey Mix Mk 2) – 8:38
גרסאות > קומפקט דיסק: Big Life / BLR 270CD (UK)

יוני 1990, הוצאה לאור מחדש במרץ 1994
"A Huge Ever Growing Pulsating Brain... – Loving You" (Orbital Mix) – 19:07
גרסאות > קומפקט דיסק: Big Life / BLR 27CD (UK)

יולי 1990, הוצאה לאור מחדש מרץ 1994
"A Huge Ever Growing Pulsating Brain..." (Orbital Dance Mix) – 8:19
"A Huge Ever Growing Pulsating Brain..." (Orbital 9AM Radio Mix) – 3:11
"A Huge Ever Growing Pulsating Brain..." (Aubrey Mix Mk 1) – 6:06
הערות שוליים

↑  "BBC Radio 1 – Festive Fifty 1990". אורכב מ-המקור ב-20 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "UK Singles & Album Chart Statistics – A HUGE EVER GROWING PULSATING BRAIN THAT RULES FROM THE CENTRE OF THE ULTRAWORLD". נבדק ב-14 בדצמבר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "A Huge Ever Growing Pulsating Brain... – Master release". Discogs. נבדק ב-13 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Orb – A Huge Ever Growing Pulsating Brain That Rules From The Centre Of The Ultraworld". Discogs. נבדק ב-21 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Orb – A Huge Ever Growing Pulsating Brain That Rules From The Centre Of The Ultraworld (Compactdisc)". Discogs. נבדק ב-21 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Orb – A Huge Ever Growing Pulsating Brain That Rules From The Centre Of The Ultraworld". Discogs. נבדק ב-21 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Orb – A Huge Ever Growing Pulsating Brain That Rules From The Centre Of The Ultraworld (Compactdisco)". Discogs. נבדק ב-21 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 9ec39d17-e225-3a42-b5d8-9c7874912b45  MusicBrainz work: e22064c7-c4e5-324b-92fc-4319b8fb0ec9
A Nice Pair

A Nice Pair (זוג נחמד) הוא אלבום אוסף של פינק פלויד. האלבום הוא בעצם The Piper at the Gates of Dawn ו-A Saucerful of Secrets המשולבים יחד ונמכרים בעטיפה חדשה. A Nice Pair הגיע למקום ה-36 בארצות הברית.
הבדלים בין הגרסה האמריקאית לבין הגרסה האנגלית

A Nice Pair יצא במהדורות שונות בארצות הברית ובאנגליה. ישנם מספר הבדלים בין הגרסות בדיסק הראשון, מה שהופך את הגרסה האנגלית למועדפת יותר על רוב המעריצים של הלהקה. ככל הנראה, החטיבה האמריקאית של החברה ניסתה ליצור מחדש את הדיסק הראשון מקלטות שכבר נערכו עבור הגרסה האמריקאית של האלבום הראשון של פינק פלויד בשנת 1967. יש הסבר לכך על העטיפה האחורית של הגרסה האמריקאית של "A Nice Pair": שירים שלא נכללו באלבום האמריקאי הראשון ("Flaming", "Astronomy Domine" ו-"Bike") נכללו באלבום הזה, אבל טעויות חדשות נעשו. הקלטה חיה של "Astronomy Domine" באורך 8 דקות מהאלבום "Ummagumma" החליפה את הקלטת האולפן המקורית באורך 4 דקות במהדורה האנגלית, כי כנראה חברת הארווסט/קפיטול איבדו את העותק שלהם של הקלטת האולפן. הגרסה האמריקאית של "A Nice Pair" גם החלישה את הסוף של "Interstellar Overdrive" והוסיפה מספר שניות של דממה לפני תחילת השיר "The Gnome".
עטיפה

עטיפת האלבום עוצבה על ידי קבוצת "היפנוזיס" שעיצבה עטיפות רבות של אלבומי פינק פלויד אחרים, כגון "The Dark Side of the Moon". העטיפה מורכבת מארבע עטיפות שכל אחת מהן מורכבת מ-9 תמונות שונות. העטיפות לא היו מספיק "חזקות" להוות עטיפת אלבום לבדן, ולכן שולבו יחד. כל תמונה מסמלת פתגם ידוע או משחק מילים באנגלית; לדוגמה, התמונה הימנית באמצע מראה מזלג על כביש, שמסמל מטפורה באנגלית שמשמעותה רגע מכריע, נקודת מפנה או שיא. התמונה האמצעית העליונה מראה שדיים של אישה, משחק מילים ויזואלי על שם האלבום - A Nice Pair - זוג נחמד (במהדורה האמריקאית הודבקו מדבקות סגולות או לבנות עם הכיתוב "Pink Floyd A Nice Pair" על תמונת האישה העירומה).
מבצעים

סיד בארט: גיטרות, שירה
דייוויד גילמור: גיטרות, שירה
רוג'ר ווטרס: גיטרה בס, שירה
ריצ'רד רייט: קלידים, פסנתר, מטרולון, ויברפון, שירה
ניק מייסון: תופים, כלי הקשה, שירה
נורמן סמית': תופים, שירה ב-"Remember a Day"
A Legendary Christmas (אלבום)

A Legendary Christmas (בעברית: חג מולד אגדי) הוא אלבום האולפן השישי של הזמר-יוצר האמריקאי, ג'ון לג'נד. האלבום יצא לאור ב-26 באוקטובר 2018, על ידי חברת התקליטים, קולומביה רקורדס, כשנתיים לאחר צאת אלבום האולפן החמישי שלו, Darkness and Light. מנובמבר עד דצמבר 2018, לג'נד ערך מספר סיבובי הופעות בהם שר את שירי האלבום. האלבום הועמד לפרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי העממי הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-62.
רקע

ב-1 באוקטובר 2018, לג'נד הכריז על צאת האלבום ברשת החברתית טוויטר. לפני ההכרזה, לג'נד הפך לאמן האפרו-אמריקאי הראשון שזכה בכל ארבעת פרסי האוסקר, האמי, הגראמי והטוני. ב-11 באוקטובר 2018, לג'נד הוציא לאור את שני השירים המובילים של האלבום, "Bring Me Love" ו-"Have Yourself a Merry Little Christmas". מהדורת הדלוקס של האלבום, שהכילה ארבעה סינגלים חדשים, הוצאה לאור ב-8 בנובמבר 2019.
הצלחה מסחרית

האלבום מכר כ-20,000 עותקים רק בארצות הברית. בצאתו, האלבום זכה במקום ה-22 במצעד הבילבורד 200 האמריקאי.