stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צילום רחוב
ראשית צילום הרחוב

הצלם הצרפתי אז'ן אטז'ה, שפעל בפריז בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20, נחשב לאחד מאבות צילום הרחוב. אטז'ה צילם בעיקר נוף אורבני של רחובות, גנים, מדרגות וחלונות. אף שלא היה הראשון לעשות זאת, צילומיו היו פופולריים במיוחד, והגופים שפעלו למען שימור פריז העתיקה בתקופה שלאחר תוכנית אוסמן להתחדשות פריז נעזרו בצילומיו. אולם הצלם שהשפיע יותר מכל על צילום הרחוב כפי שהוא מוכר לנו כיום הוא אנרי קרטייה ברסון. קרטייה ברסון, אף הוא צרפתי, החל לצלם בשנות ה-30 של המאה ה-20 והשתמש במצלמת לייקה. קרטייה ברסון התמקד לא ברחוב עצמו, אלא בפעולותיהם של האנשים החולפים בו ועוסקים בענייניהם. הוא הקפיד על קומפוזיציה המבוססת על צורות גאומטריות, ונחשב למי שביסס את עקרון הרגע המכריע. בספר צילומים שפרסם ב-1952 הגדיר את הצילום כ"הכרה במשך שבריר של שנייה, בעת ובעונה אחת – בחשיבותו של אירוע ובקיומו של ארגון צורני מדוקדק המפיח רוח חיים באירוע זה".
מאפיינים

בצילום רחוב נפוצים מספר אלמנטים ויזואליים, שנועדו ליצור אירוניה או לעורר עניין.
אחד המאפיינים הבולטים הוא ניגודיות בין אובייקטים שונים בתמונה. הניגודיות יכולה לבוא לידי ביטוי בצבעים מנוגדים זה לזה, בדמויות בעלות אופי שונה (צעיר וזקן, דתי וחילוני, אדם שמח ואדם עצוב, ועוד) או בצורות מנוגדות. מאפיין נוסף הוא חזרה על פעולות מסוימות או על צורות גאומטריות. באחד מצילומיו המפורסמים של אנרי קרטייה ברסון, "מאחורי תחנת סן לזאר", מודגם היטב השימוש במאפיין זה: תנועת רגליו של האדם הנראה בתמונה יוצרת צורת משולש, בדומה לגג תחנת הרכבת הנמצאת מאחוריו, ובמימי השלולית חישוקים עגולים, כצורת השעון שבתחנה. אלמנטים נוספים כוללים שימוש בסמלים, או ברמיזות שנועדו לגרום לצופה בתמונה להשלים בעצמו את הסיטואציה בעזרת הדמיון. גם השימוש בצילום שחור-לבן נפוץ בצילום רחוב.
צלמי רחוב רבים משתמשים באירוניה של הצילומים כדי להעביר מסר חברתי. דוגמה לכך ניתן לראות בצילום זה(הקישור אינו פעיל) של אלכס ליבק.
צילומי רחוב שהיו לסמלים היסטוריים

מספר צילומי רחוב הפכו לסמלים המזוהים עם אירועים היסטוריים, אף שהצילום עצמו אינו מתעד דמויות חשובות או את האירועים עצמם, אלא, מעצם טיבו של צילום הרחוב, אירועים אקראיים. דוגמה לתמונה כזו היא תמונת יום הניצחון על יפן בכיכר טיימס, בה נראה מלח מנשק אישה לבושה שמלה לבנה, שניהם אלמונים, בכיכר טיימס שבניו יורק ביום הניצחון על יפן (14 באוגוסט 1945). התמונה הפכה לאייקון המזוהה עם סיום מלחמת העולם השנייה. דוגמה נוספת היא תמונתו של קונרד שומן. שומן, חייל בצבא גרמניה המזרחית, צולם כשהוא מדלג מעל גדר תיל שהפרידה בין ברלין המזרחית לברלין המערבית ברחוב ברנאואר, ובכך ערק לגרמניה המערבית. התמונה צולמה ב-15 באוגוסט 1961, בעת שחומת ברלין הייתה בשלבי הקמה ראשוניים, והפכה לאחד מסמלי המלחמה הקרה.
ראו גם

שלומית כרמלי
הערות שוליים

↑  אלכס ליבק, הארץ שלנו (2000), עמ' 5.
↑  מיכאל לנגפורד, המדריך השלם לצילום! הכל על אמנות הצילום ומלאכתו (1978), עמ' 184.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551724205171  NKC: ph898891 
צילום של אז'ן אטז'ה ברובע השני של פריז, 1907
צבי ברנר

| --- | --- |

צבי ברנר 1990
 לידה:  1915 שדליץ, פולין
 פטירה:  1999 (בגיל 84 בערך) אפיקים, ישראל
 שם לידה:  Zvi Wolfgang Boroschek 
 מדינה:  פולין 
 תאריך עלייה:  1934
 
צבי ברנר (1915 – 1999) היה חבר ההגנה, שותף בפרשיות ביטחוניות רבות בתקופת היישוב, חבר קיבוץ אפיקים, פעיל מרכזי בתנועה הקיבוצית.
ביוגרפיה

צבי ברנר נולד בעיר שדליץ שבפולין. בגיל עשר הצטרף לתנועת נוער ציונית. בשנת 1929, בעקבות גירושי הוריו, עבר עם אימו ואחיותיו לשיקגו ארצות הברית בתקופת המשבר הכלכלי הגדול. על אף גילו הצעיר, הוא עמד בפני הצורך לסייע בפרנסת המשפחה ויצא למכור פירות וירקות ברחובות העיר. במקביל, המשיך צבי בפעילות בתנועת הנוער הציונית החלוץ.
ב-1934 קיבלה התנועה 40 סרטפיקטים, וצבי היה בין הנבחרים על ידי גולדה מאיר, השליחה מישראל, לעלות ארצה.
צבי ברנר הגיע יחד עם חבריו לתנועת החלוץ, לקיבוץ אפיקים שבעמק הירדן, שהפך לביתו עד סוף חייו.
ביוגרפיה > פעילות במסגרת ארגון ה"הגנה" > משימה ביטחונית ראשונה

המשימה הראשונה אליה יצא צבי ברנר הייתה לסייע לחברי קיבוץ רמת הכובש, בהגנה מפני הכנופיות הערביות בתקופת המרד הערבי הגדול ב-1936.
ביוגרפיה > פעילות במסגרת ארגון ה"הגנה" > בחניתה

במסגרת ההגנה השתתף ברנר בקורסים שונים ושימש תחילה כחניך ובהמשך כמדריך. ברנר היה בין אנשי ההגנה ששהצטרפו להקמת חניתה שבגליל המערבי במסגרת ישובי חומה ומגדל בשנת 1938.
צבי שהה בחניתה מספר חדשים והשתתף בכוח שהגן על המתיישבים מניסיונות בלתי פוסקים של הערבים לפגוע ביישוב החדש ולנתק את הדרך אליו.
בחניתה נוצר קשר בין צבי, דובר האנגלית, עם אורד וינגייט שהגיע לחניתה בודד במכוניתו, על אף המארבים הרבים שהציבו הכנופיות הערביות בדרך. כשהגיע וינגייט בפעם הראשונה לחניתה, ביקש מצבי ברנר ללוות אותו לסיור מחוץ ליישוב. צבי דיווח על כך למפקד היישוב, צבי בן יעקב, שנתן את הסכמתו לסיור בתנאי שייערך עם כוח של 30 איש. וינגייט התנגד לכך ולבסוף יצאו לסיור רק עם צבי ואדם נוסף. צבי ברנר הפך שותף לכל סיוריו של וינגייט מחוץ לגדר, ולאיש הקרוב ביותר אליו. באותם ימים, הציע הפיקוד הערבי כסף רב למי שיביא למותו של וינגייט. לפיכך, בפקודת הנהגת ההגנה, הפך ברנר לשומר ראשו של וינגייט.
כדוגמה לאישיותו של וינגייט, מספר צבי ברנר, על אירוע שקרה בעת ששהו יחד בדירתו של וינגייט בירושלים. הדירה הייתה באזור דירות של קצינים בריטיים. לפתע נשמע צרור יריות. בכל הדירות שסביב, סגרו הדיירים בטריקה את התריסים והחלונות והסתגרו בבתיהם, רק אורד וינגייט יחד עם צבי ברנר, ירדו לרחוב להניס את אנשי הכנופיה היורים.
עוד סיפר ברנר, שבנסיעותיהם המשותפות בערים הערביות, הוא נהג להחזיק בידו רימון, מוכן לזריקה, בשל האיומים על חייו של וינגייט .
צבי נשאר בחניתה עד שקיבל את בקשתו של וינגייט להצטרף ליחידה שהקים - פלוגות הלילה.
ביוגרפיה > פעילות במסגרת ארגון ה"הגנה" > בפלוגות הלילה

פלוגות הלילה הוקמו בחודש יוני, 1938 כיחידה צבאית בריטית ללוחמה כנגד התקוממות במהלך המרד הערבי. צבי התמנה לפקד על אחת המחלקות של פלוגות הלילה ולקח חלק מרכזי בפעולות המבצעיות של היחידה שמטרותיהן היו להגן על צינור הנפט ושיבוש פעילותן של הכנופיות הערביות.
ביוגרפיה > פעילות במסגרת ארגון ה"הגנה" > פעולות מיוחדות ב"הגנה"

לאחר פירוק פלוגות הלילה, באוקטובר 1939, חזר צבי לקיבוץ אפיקים. גם באותה תקופה הוא נקרא לסייע בפעולות ביטחוניות סודיות בהגנה. בספר "איש השורה" הוא מעיד על אחת הפעולות שנערכו כנגד כנופיה ערבית שערכה מארבים בצידי הדרכים במטרה לפגע בנהגים ובנוסעים:
הבחורים שגויסו לפעולה היו כולם בעלי ניסיון במלחמה בכנופיות. ביניהם היו שלמה שמיר, יגאל אלון, דוד שאלתיאל ויוסי הראל. הלוחמים הפתיעו את אנשי הכנופיה ופגעו בהם.
פעולה זו, כמו רבות אחרות, הייתה סודית ולימים, כאשר צבי נאסר על ידי הבריטים בעוון החזקת נשק, הוא שמע את אנשי האצ"ל, שישבו בכלא, מתפארים שהם כביכול עשו את הפעולה.
ביוגרפיה > פעילות במסגרת ארגון ה"הגנה" > מ"ג אסירי ההגנה

בראשית אוקטובר 1939, השתתף ברנר, יחד עם עוד כשישים מחברי ההגנה, בקורס מפקדי מחלקות של ההגנה שנערך ביבנאל. עקב האיסור שהטיל המנדט הבריטי על פעילות מסוג זה, נעשו ניסיונות להסוות את פעילותם הצבאית, אולם הבריטים חשדו בפעילותם. משתתפי הקורס החליטו להגיע בהיחבא מיבנאל לכיוון עמק הירדן אולם הם הופתעו על ידי החיילים הבריטים שכיתרו אותם והביאו למעצרם. העצורים, 43 במספר וביניהם גם משה דיין ומשה כרמל, הועברו לכלא עכו. ברנר היה הנחקר ראשון מביניהם וחקירתו נערכה באנגלית. החקירה הייתה קשה ולוותה בעינויים פיזיים. זעקותיו נשמעו היטב באוזני חבריו, העצירים בחדר הסמוך. במשפט שנערך בין כותלי בית הסוהר, גזרו השופטים הבריטיים את דינם של 43 העצורים - עשר שנות מאסר. עדות אופי שהעביר וינגייט לטובתו של צבי ברנר לא סייעה להקלת גזר הדין. גזר דינו של אחד החברים, אבשלום טאו, שנתפס כשהנשק בידיו, היה מאסר עולם. בספרו "דפים מן הכלא" מתאר נח דגוני את אירועי היום ההוא במשפט:
ההיסטוריה האישית ששטח צבי ברנר מאפיקים לפני בית המשפט הייתה מרשימה. הוא שימש סרג'נט בפלוגות הלילה של וינגייט מיום היווסדן ועד חיסולן. הוא היה מצורף לשבעה גדודים (של הצבא הבריטי) ועבד עם כל הגדודים ששירתו בארץ. מידי ווינגייט עצמו קבל רישיון לנשיאת אקדח ואף הומלץ לקבלת אות הצטיינות מטעם המפקדה הארצית של הצבא הבריטי על שירותו המסור...
עונשם של חברי המ"ג הומתק לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה והם יצאו לחופשי בפברואר 1941, לאחר כשנה וחצי בכלא.
מספר חדשים לאחר מכן, בתחילת מאי, 1941 צבי קיבל הוראה מיצחק שדה, להיות מוכן לצאת לפעולה שתוכננה יחד עם הצבא הבריטי. בעודו ממתין ליצחק שדה בכניסה לקיבוץ, הופיעו במקום מפקדי ההגנה באזור הצפון, נחום שדמי ויוסף אבידר. התפתח ביניהם ויכוח באשר לסמכות של שדה לגייס את צבי לפעולה. בתום הוויכוח הוחלט שצבי לא ייצא לפעולה אלא יישאר בתפקידו בעמק הירדן.
צבי הסתפק בנסיעה לנמל חיפה, יחד עם יצחק שדה, להיפרד מהלוחמים. עד שהגיעו, יצאו כבר כ"ג יורדי הסירה בדרכם לפגוע במתקני הזיקוק בלבנון. פעולה ממנה לא חזרו.
ביוגרפיה > בבריגדה היהודית במלחמת העולם השנייה

בחודש יולי 1942, בגיל 27, התגייס צבי לבריגדה היהודית של צבא הבריטי ולחם בשורותיו כנגד הצבא הגרמני. הוא היה סמל מחלקה בגדוד השלישי של הבריגדה. צבי לא היה יכול לקבל דרגת קצונה בשל מאסרו בכלא עכו. צבי השתתף בקרבות כנגד בגרמנים בחזית איטליה סמוך לנהר הסניו.
בליל 17 במרץ 1945, בעודם נמצאים בתעלות ההגנה, נתקלה המחלקה של צבי בחיילים הגרמניים. הוא התנדב ויצא מהחפירה כדי לירות ולזרוק רימונים לעבר הכוח הגרמני. באותו זמן התפוצץ לידו רימון שנזרק לעברו והוא נפצע. בעקבות פציעתו הקשה הוא הועבר לבית חולים שדה ומשם הועבר מבית חולים אחד למשנהו ועבר טיפולים ומספר רב של ניתוחים. לכאבי הפציעה נוספו קשיי ההסתגלות למצב של נכות.
ביוגרפיה > בצבא ההגנה לישראל

בתחילת שנת 1948, זמן קצר לאחר פרוץ קרבות מלחמת העצמאות, בעודו נעזר בקביים בעקבות פציעתו במלחמת העולם השנייה, גויס צבי לצה"ל והתמנה למדריך הראשי של קורס הקצינים של הצבא שהוקם זה עתה.
לאחר מספר חודשים פנה לצבי ישראל גלילי, ראש המפקדה הארצית של ההגנה, במטרה לגייסו באופן מיידי כסגנו של טדי קולק במשלחת הרכש בארצות הברית.. פנייה זו מצאה את צבי בתל אביב, ללא דרכון וללא כל ציוד אישי. בו במקום הוא קיבל דרכון פלסטיני (מזויף) וביקש ממכר, חבר אפיקים, שיודיע לאשתו ושני ילדיו שהוא טס לניו יורק. רק לאחר מספר חודשים הצטרפו אליו אשתו, רות, ושני ילדיו, אליעזר ונגה.
ביוגרפיה > בתקופת הרכש

במקביל למלחמת העצמאות בישראל, פעלו משלחות רכש באירופה ובארצות הברית על מנת לספק נשק ותחמושת לטובת הלוחמים בישראל. במסגרת משלחת הרכש נערכו פעולות בשני כיוונים: טדי קולק היה אחראי על עסקי הרכש החוקי, וצבי היה אחראי על רכישת הנשק "השחור", הבלתי חוקי - מאקדחים ורובים ועד מטוסי קרב. באותה תקופה ארצות הברית הטילה אמברגו על מכירת נשק לישראל ומי שלקח חלק בכך, הסתכן בעונשים כבדים על פי החוק האמריקאי. רכישת "הנשק השחור" הייתה כרוכה בקשרים עם גורמים רבים ומגוונים באופן חשאי. סיוע רב ניתן על ידי היהודים: חלקם היו חיילי הצבא האמריקאי במלחמת העולם השנייה, ביניהם טייסים שהעבירו את המטוסים לישראל ונשארו בארץ כדי להמשיך ולהילחם במלחמת השחרור. בנוסף אליהם היו סוחרים, בעלי עסקים, שתרמו כסף לרכישת הנשק ומחסנים כדי לאגור את הנשק שנקנה בחשאי.
גם גנגסטרים יהודים, ידועי שם, לקחו חלק וסייעו בקניית הנשק ובעיקר באבטחת מימוש העסקאות בשיטות, שהיו נפוצות בעולם הפשע. הנשק שנרכש שימש את צבא ההגנה לישראל בתקופת מלחמת השחרור ושנים לאחר מכן.
ביוגרפיה > חזרה לקיבוץ

בשנת 1949, בגיל 34, לאחר שנולדו שני ילדיו הנוספים, רינה ורן, חזרה המשפחה לישראל. בשובו המתינו לברנר דרגות רב-סרן ובקשה להמשיך בשירות הצבאי. כיוון שלא יכול היה להמשיך בשירות קרבי עקב נכותו, הוא סירב להמשיך את דרכו בצבא. דוד בן-גוריון ויתר על כוונה זו לאחר שיחה ארוכה ביניהם. שיחה זו הייתה ראשיתה של מערכת יחסים אישית קרובה בין השניים, עד מותו של בן-גוריון, בשנת 1973. בצוואתו כתב דוד בן-גוריון שביתו יהפוך לספריה ומכון למחקר תולדות המדינה ומלחמת השחרור. עו"ד יוסי צ'חנובר, שניסח את הצוואה, שאל את בן-גוריון: "מי היית רוצה שיופיע בוועד המנהל של קיום הצוואה"? והוא השיב: "אחד אני יודע שצריך להיות, הבחור מאפיקים, צבי ברנר".
במרוצת השנים השתלב בעבודות בקיבוץ מילא תפקידים מרכזיים בקיבוץ ובתנועה הקיבוצית כמזכיר פנים של איחוד הקבוצות והקיבוצים.
את שנות חייו האחרונות עשה כאיש משפחה. נפטר בשנת 1999, בגיל 84, נקבר בקיבוץ אפיקים שבעמק הירדן.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  ביוגרפיה צבי ברנר, באתר nechemia
↑  יוסף אשכול, איש השורה, ישראל – תל אביב: משרד הבטחון – ההוצאה לאור, 1990, עמ' 14-29
↑  אברהם עקביה, אורד וינגייט – חייו ופועלו, ישראל – תל אביב: מערכות/משרד הבטחון, 1993, עמ' 32
↑  אבנר אברהמי, אסף ענברי מפרק את חברי קיבוץ אפיקים בספר חדש, באתר הארץ, 3 באפריל 2009
↑  משה יגר, אורד וינגייט – קורותיו והציונות, ישראל - ירושלים: הספריה הציונית – ההסתדרות הציונית העולמית, 2013, עמ' 43
↑  אלי אשכנזי‏, חורבן כבד ואלפי עצורים: השבת השחורה שוותיקי היישוב לא שוכחים, באתר וואלה, 7 ביולי 2018
↑  John Bierman, Fire in the night, Random House, 1999, עמ' 107
↑  זכרונותיו של צבי ברנר, קיבוץ אפיקים
↑  אברהם עקביה, אורד וינגייט – חייו ופועלו, ישראל - ירושלים: הספריה הציונית – ההסתדרות הציונית העולמית, 2013, עמ' 44
↑  כריסטופר סייקס, אורד וינגייט, ישראל – תל אביב: מערכות/צה"ל, 1961, עמ' 149
↑  יוסף אשכול, איש השורה, ישראל – תל אביב: משרד הבטחון – ההוצאה לאור, 1990, עמ' 139
↑  שלומי שטרית, פלגות הלילה המיוחדות (SNS (במרד הערבי – מאפייניה של היחידה ותורת הלחימה שלה במבחן הפעילות הצבאית בכּ אוכּ ב אל-הווא, דבּ וריה וח'רבּ ת ליד-אל עוואדין (עמ' 70), באתר policemuseum
↑  John Bierman, Fire in the night, Random House, 1999, עמ' 138
↑  נח דגוני, דפים מן הכלא – יומנו של אסיר "ההגנה" בכלא עכו, ישראל – תל אביב: מערכות/צה"ל, 1961, עמ' 19
↑  Teveth, Shabtai, Moshe Dayan;, London, Weidenfeld and Nicolson, 1972, עמ' 106
↑  משה יגר, אורד וינגייט – קורותיו והציונות, ישראל - ירושלים: הספריה הציונית – ההסתדרות הציונית העולמית, 2013, עמ' 78
↑  שאול דגן, ספר הגדוד השלישי – החטיבה היהודית הלוחמת במלחמת העולם השנייה, ישראל – תל אביב: איגוד החיילים המשוחררים בישראל, 1996, עמ' 162
↑  בעריכת מיכאל בר זוהר, ספר הגבורה, ישראל – תל אביב: ההוצאה לאור – משרד הבטחון, 1997, עמ' 65
1 2  יוסף אשכול, איש השורה, ישראל – תל אביב: משרד הבטחון – ההוצאה לאור, 1990, עמ' 191
↑  Stephen Kliner, Zvi Brenner: Israeli Hero, Esra, ‏2019
↑  Kollek, Teddy, 1911-; Kollek, Amos, joint author, For Jerusalem : a life, New York: Random House, 1978, עמ' 83-89
↑  בקי קולדוני רות, ראיון קולי עם צבי ברנר, באתר הספרייה הלאומית
↑  רות קולודני-בקי, זהו טדי – ביוגרפיה מפי חברים, ישראל – תל אביב: ההוצאה לאור – משרד הבטחון, 1995, עמ' 75
↑  יוסף אשכול, איש השורה, ישראל – תל אביב: משרד הבטחון – ההוצאה לאור, 1990, עמ' 216
↑  יוסף אשכול, איש השורה, ישראל – תל אביב: משרד הבטחון – ההוצאה לאור, 1990, עמ' 227
↑  מוקי צור, כאחד הדשאים, כאחד האדם, ישראל – תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2016, עמ' 143
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282604105171  BnF: cb137427032 (data)  ISNI: 0000 0000 7911 7180  LCCN: nr92011700  NTA: 16348774X  VIAF: 107506642   WorldCat (עם VIAF): 107506642
קונטרול דאטה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1957–1992 (כ־35 שנים) 
 חברת אם:  Engineering Research Associates 
 מיקום המטה:  בלומינגטון 
 ענפי תעשייה:  high-performance computing 
 
קונטרול דאטה (באנגלית: Control Data Corporation, בראשי תיבות: CDC) הייתה חברת מחשבים אמריקאית, יצרנית של מחשבים מרכזיים ומחשבי־על, שנוסדה בשנת 1957 על ידי סימור קריי וויליאם נוריס (אנ'). במשך רוב שנות ה־60 קריי עבד בחברה ופיתח את המחשבים המהירים ביותר של אותה עת. בשנות ה־60 של המאה ה־20 נמנתה החברה עם שמונה חברות המחשבים המובילות בארצות הברית, לצד IBM, בורוז, RCA, ג'נרל אלקטריק, האניוול, NCR ויוניוואק (קבוצה שבתחילת שנות ה-70 הצטמצמה לחמש חברות, בהן CDC, שהתחרו ב-IBM וכונתה BUNCH).
לאחר שנים אחדות של הפסדים בשנות ה־80, החברה החלה לצאת מתעשיית ייצור המחשבים על ידי מכירת חלקים מפעילותה, תהליך שהושלם בשנת 1992 עם הקמת חברת קונטרול דאטה סיסטמס. יתרת הפעילות של קונטרול דאטה נמצאת בחברת סרידיאן (Ceridian).
היסטוריה > בישראל

בשנת 1965 פתחה החברה סניף בישראל בשם "קונטרול דאטה (ישראל) בע"מ", ובין השאר הותקנו מחשבים מתוצרתה באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ובמכון ויצמן למדע. בנוסף הקימה בישראל (יחד עם תה"ל) את בית התוכנה "קונתהל", שלימים היה לאחד ממרכיביה של חברת "נס טכנולוגיות". בשנת 1970 רכשה קונטרול דאטה את חלקו של משרד הביטחון בחברת האלקטרוניקה "אלביט".
לוח זמנים למחשבי קונטרול דאטה

| שנה | דגמים |
| --- | --- |
1957: ייסוד החברה
1959: 1604
1960: 1604-B
1961: 160
1962: 924
1963: 160A (160-A), 1604-A, 3400, 6600
1964: 160G (160-G), 3100, 3200, 3600, 6400
1965: 1604-C, 1700, 3300, 3500, 8050, 8090
1966: 3800, 6200, 6500, Station 6000
1968: 7600
1969: 6700
1970: STAR-100
1971: Cyber 71, Cyber 72, Cyber 73, Cyber 74, Cyber 76
1972: 5600, 8600
1973: Cyber 170, Cyber 172, Cyber 173, Cyber 174, Cyber 175, Cyber 17
1976: Cyber 18
1977: Cyber 171, Cyber 176, Omega/480
1979: Cyber 203, Cyber 720, Cyber 730, Cyber 740, Cyber 750, Cyber 760
1980: Cyber 205
1982: Cyber 815, Cyber 825, Cyber 835, Cyber 845, Cyber 855, Cyber 865, Cyber 875
1983: ETA10
1984: Cyber 810, Cyber 830, Cyber 840, Cyber 850, Cyber 860, Cyber 990, CyberPlus
1987: Cyber 910, Cyber 930, Cyber 995
1988: Cyber 960
1989: Cyber 920, Cyber 2000
הערות שוליים

↑  Sperry Rand Corporation, Engineering Research Associates (ERA) Division records, 1949-1965, Hagley Museum and Library Manuscripts and Archives
↑  יצחק עמיהוד, המחשב האלקטרוני ועבוד הנתונים, הוצאת הוד-עמי, 1968, הפרק "סדרת המחשבים קונטרול דאטה 3000", עמ' 137–141
↑  COMPUTERS: A Settlement for IBM, Time magazine, January 29, 1973
↑  שם החברה שונה מ"Control Data  Corporation" ל"Ceridian Corporation" ב-31 במאי 1992
↑  חברת המחשבים "קונטרול דאטה" פתחה סניף בישראל, למרחב, 25 במאי 1965
גד שמרון, אחרי 20 שנה החליטה "קונטרול דאטה" להיחשף, מעריב, 11 ביוני 1985
↑  קונטרול דאטה רוכשת שליטה באלביט מחשבים, מעריב, 11 ביוני 1970
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597048405171  BIBSYS: 90884013  GND: 16295723-3  ISNI: 0000 0000 9334 4232  LCCN: n80033969  NDL: 00627908  NLA: 35030731  VIAF: 137143356   WorldCat (עם VIAF): 137143356 
מחשב CDC 160A דמוי שולחן כתיבה, ולצדו כונן סרטים מגנטיים
מחשב CDC 6600
קלאו מלבר אפור

| קלאו מלבר אפור |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: קלאונאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קלאוניים
סוג:: קלאו אפור
מין:: קלאו מלבר אפור
שם מדעי
 Ocyceros griseus ‏ג'ון לאת'אם, 1790
תחום תפוצה


קלאו מלבר אפור (שם מדעי: Ocyceros griseus) הוא מין של קלאו מהסוג קלאו אפור, שאנדמי להרי גהט המערביים ולגבעות הסמוכות בדרום הודו.
מאפיינים

לקלאויים ממין זה מקור גדול, אך אין להם "קסדה" מעליו, בשונה ממינים רבים בסדרת הקלאונאים. הם מצויים ביערות לחים, ובסמוך למקבצים של עצי קפה, גומי או אגוזי ארקה. קלאויי המלבר חברותיים, ומתקבצים במשך רוב הזמן לקבוצות קטנות, של 6–20 פרטים.
זהו קלאו בינוני ביחס לשאר המינים במשפחה: אורכו כ-45 עד 58 ס"מ. אורך זנבו כ-23 ס"מ. מקורם של הזכרים אדמדם וקצהו צהוב, בעוד מקורן של הנקבות צהוב כולו, ופס שחור מתמשך לאורך קצה הלסת העליונה והתחתונה. הזנב הארוך שחרחר, וקצהו לבן. שאר גוף הקלאו אפור, מלבד פס לבן על פלג הגוף התחתון. רצועת נוצות לבנה מתמשכת מהעין עד לצוואר. בזמן מעוף, הקלאויים חובטים בחוזקה בכנפיהם ודואים לסירוגין; על העצים, הקלאויים מתקדמים באמצעות קפיצות. ניתן להבדיל בקלות בין קלאו המלבר האפור לקלאו האפור ההודי, בשל העובדה שלקלאו המלבר, בשונה מהקלאו ההודי, אין קסדה. הבטן והחזה של פרטים צעירים ממין זה חומה, ומקורם צהוב.
הקלאויים ניזונים בעיקר מפירות, אך גם מחרקים, לטאות ובעלי חיים קטנים אחרים; נצפו קלאויים ממין זה שניזונו מפרחים. מכיוון שפירות מהווים את החלק העיקרי בתזונתם, קלאויי המלבר הם ממפיצי הזרעים העיקריים של מיני עצי פרי מסוימים.
עונת הרבייה נמשכת בין ינואר למאי. מכיוון שהקלאויים אינם יכולים "לחפור" לעצמם חור בעץ על מנת לקנן, הם משתמשים בחורים קיימים; בין השאר, בחור שנוצר כתוצאה מריקבון ליבת העץ והישברות אחד מענפיו. קלאו המלבר הוא מונוגמי, ובני הזוג משתמשים באותו קן שנה אחר שנה. הנקבה חוסמת את הכניסה לקן על ידי חומר דמוי-גומי שהיא מכינה מהלשלשת שלה, וכך למעשה כולאת את עצמה בתוך החור; כל הכניסה לקן חסומה, מלבד סדק קטן, שדרכו הזכר מביא לנקבה מזון. במהלך התקופה בה היא בקן, הנקבה מטילה 3–4 ביצים, ומשירה את נוצותיה. הדגירה נמשכת כ-40 יום, והגוזלים פורחים מהקן כ-46 יום לאחר הבקיעה.
למרות שבית הגידול הטבעי של קלאויי המלבר קטן בזמן האחרון, תפוצתם עדיין נרחבת יחסית, ואוכלוסייתם, ככל הנראה, יציבה.
הערות שוליים

↑  קלאו מלבר אפור באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרחון יומס

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  וושינגטון 
 קואורדינטות:  47°47′22″N 123°39′02″W﻿ / ﻿47.7894415°N 123.6504246°W﻿ / 47.7894415; -123.6504246
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קרחון יומס(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קרחון יומס(למפת וושינגטון רגילה) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט קרחון יומס(למפת וושינגטון מוגדלת) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט קרחון יומס
 
קרחון יומס או קרחון יום (באנגלית: Humes Glacier) הוא קרחון הממוקם ברכס הרי אוליפיק בשטח פארק הלאומי אולימפיק, במחוז ג'פרסון, במדינת וושינגטון שבארצות הברית.
הקרחון ממוקם 2.25 קילומטרים מדרום-מזרח לפסגה של הר האולימפוס.
אורכו של הקרחון 2.01 קילומטרים; ראשיתו בגובה של 1,800 מטרים מעל פני הים, וקצהו התחתון בגובה 1,500 מטרים מעל פני הים. גובהו של מרכז הקרחון 1,657 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון נתן לו בשנת 1907 על ידי מועדון מטפסי ההרים "Mountaineers climbing club".
הקרחון נקרא על שמם של גראנט יומס (Grant Humes) ו-ויל יומס (Will Humes) שהיו מדריכי טיפוס הרים.
לקריאה נוספת

• Robert Wood, , P 292
• Olympic Mountain Rescue (Society), , PP 24, 165, 171, 173
• Olympic Mountain Rescue, , P 175
• J.L. Riedel, Steve Wilson, William Baccus, Michael Larrabee, T.J. Fudge, Andrew Fountain, , Journal of Glaciology, Volume 61, Issue 225 2015, pp. 8-16
הערות שוליים

1 2  מידע גאוגרפי
↑  קרחון יומס באתר mindat
1 2  מקור שמות אתרים במדינת וושינגטון
| קרחוני רכס ההרים האולימפיים |
| --- | --- | --- |
| קרחוני הר אולימפוס | אייס ריוור • בלו • ג'פרז • הו • וייט • יוברט • יומס |  |
| קרחוני הר אנדרסון | איל • אנדרסון • הנגינג |  |
| קרחונים על הרים אחרים ברכס | ליליאן • פיירצ'יילד • קארי • קוויטס • קמרון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315529639   WorldCat (עם VIAF): 315529639
קרלי ראסל

| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1917 טרינידד, טרינידד וטובגו 
 פטירה:  3 ביולי 1986 (בגיל 69) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוגה:  ג'אז 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קונטרבס 
 
קרלי ראסל (באנגלית: Curley Russell;‏ 19 במרץ 1917 - 3 ביולי 1986) היה נגן קונטרבס ג'אז אמריקאי אשר נודע בייחוד בשל נגינתו בתקופת הבי בופ וכן ההארד בופ. ראסל אמנם לא היה מוביל משמעותי במיוחד, אך הופיע כנגן הבס של עשרות מהאלבומים החשובים ביותר בתקופת הבי בופ. הוא היה מבוקש מאוד בתקופה הזו בין השאר בשל יכולתו לנגן במפעמים גבוהים מאד.
חייו

ראסל החל בנגינת הטרומבון אך במהרה החליפו בקונטרה בס. הוא החל לנגן באופן מקצועי בגיל 18. בשנת 1943 החל להקליט עם התזמורת של בני קרטר. בשנת 1944 הוא הצטרף ללהקה של דיזי גילספי והחל בתקופה זו היה בתנופה אדירה והקליט עם כל הנגנים הנחשבים ביותר של הבי בופ. בין המוזיקאים איתם ניגן ראסל ניתן למנות את: ארט בלייקי (באחד ההרכבים המקוריים שמהם צמחו שליחי הג'אז של בלייקי), קליפורד בראון, מיילס דייוויס, סטן גץ, טאד דמרון, ג'וני גריפין, צ'ארלי פארקר, ת'לוניוס מונק, באד פאוול, דיזי גילספי, קולמן הוקינס והוראס סילבר.
ראסל עבר בהדרגה מהג'אז לבלוז ולרית'ם אנד בלוז עד שעזב את תעשיית המוזיקה בסוף שנות החמישים. על פי היסטוריון הג'אז פיל סצ'אפ סטנדרט הבופ "דונה לי", שהוא וריאציה על "Back Home Again in Indiana", נכתב למעשה לביתו של קרלי ראסל.
קלאו לבן-גרון

| קלאו לבן-גרון |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: קלאונאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קלאוניים
סוג:: Anorrhinus
מין:: קלאו לבן-גרון
שם מדעי
 Anorrhinus galeritus ‏טמינק, 1831

קלאו לבן גרון (שם מדעי: Anorrhinus galeritus) הוא מין עוף ממשפחת הקלאוניים. הוא חי ביערות טרופיים וסובטרופיים בעלי לחות גבוהה.
מאפיינים

גופו של קלאו לבן גרון שחור כולו חוץ מהגרון, טבעת העין וחלק מהזנב שצבעם הוא לבן. לצעירים יש נוצות תעופה בצבע חיוור יותר ומקור קטן יותר. האורך הממוצע של הקלאו הוא 89 ס"מ. אין הרבה הבדלים בין הזכר לנקבה, ההבדל היחיד הוא שאצל הזכר הפה שחור ואצל הנקבה הוא בגוון בהיר.
הקלאו ביישן וחששן וקשה לעשות עליו מחקרים מדעיים למרות שקל יחסית לתצפת עליו ממרחק. ועל כן, האורניתולוגים התקשו לאסוף מידע מדעי עליו. הוא אוכל אך ורק פירות. הקלאו חי ביערות עד טרופיים וסובטרופיים עבותים. הוא נוחת ומקנן רק בצמרות העצים ובענפים הגבוהים ביותר ולא מתחת להן. הוא מין חברותי מאוד. כמו כל שאר בני המשפחה, הקלאו לבן הגרון מקנן רק בחורים טבעיים בעצים ולעיתים נדירות קודח חור בעץ מת ולא בעץ חי בגלל שהמקור שלו אינו חזק מספיק לקדיחה. הסיבה לכך היא שהמקור נראה חזק מבחוץ אך חלול לגמרי מבפנים. אחרי שהנקבה בחרה חור, היא מתיישבת בו ומתחילה לחסום אותו בעזרת הזכר כדי שטורפים לא יוכלו להיכנס. יש רק פתח קטן להכנסת אוכל. מתי שהקן לא מתאים למידות הגוזלים, הנקבה והזכר הורסים אותו ובונים אותו מחדש. הקלאו מונוגמי.
אזורי המחיה של הקלאו נרחבים ולא מקוטעים. פרטים נצפו בדרום-מזרח אסיה, במדינות ברוניי, אינדונזיה, דרום תאילנד, מלזיה ובורמה. היקף אוכלוסיות קלאויים לבני הגרון נמצא במגמת ירידה (10% ב-10 שנים) עקב כריתת יערות; אולם הוא אינו נמצא בסכנת הכחדה.
הערות שוליים

↑  קלאו לבן-גרון באתר הרשימה האדומה של IUCN