stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'רג' סאנטו (רופא)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 ביולי 1907 ארז'בטווארוש, הונגריה 
 פטירה:  15 בספטמבר 1982 (בגיל 75) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא, כירורג, מומחה לטראומה (כירורגיה) 
 פרסים והוקרה:  פרס פטר בלאסה (1971)  פרס הרפובליקה העממית ההונגרית (1975) 
 
ג'רג' סאנטו (במקור שלזינגר, בהונגרית:Szántó György;‏ בודפשט, 31 ביולי 1907 – בודפשט, 15 בספטמבר 1982) היה כירורג, טראומטולוג, פרופסור באוניברסיטה, זוכה פרס המדינה (1975) (פרס המדינה של הרפובליקה העממית ההונגרית היה פרס ממלכתי גבוה שהוקם על ידי המועצה הנשיאותית של הרפובליקה העממית ההונגרית בשנת 1963, אשר הוענק ליחידים או לקבוצות כהוקרה על הישגים מדעיים, כלכליים וטכניים יוצאי דופן בתחום). דודו , אימרה פלדש, היה סופר ומחזאי.
קורות חייו

ג'רג' שלזינגר נולד למשפחה יהודית כבנם של ארמין סאנטו (שלזינגר) (1872–1931), רופא שיניים, ושל שרה פלדש (1887–1932). הוא סיים את בית הספר התיכון הממלכתי הראשי הרחוב בארצ'אי ברובע 7. הוא המשיך את לימודיו בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת פאזמאן פטר (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל בשנת 1931 הסמכה ברפואה כללית, ולאחר מכן בכירורגיה וברפואת שיניים. בין 1931 לבין 1936, הוא עבד במכון לפתולוגיה, במרפאה הכירורגית מספר 1 בניהולו של לאיוש אדם, ובמשך שנתיים בפוליקליניקה ברחוב סווטשג. בין 1936 לבין 1945, הוא היה מנתח בבית החולים היהודי ברחוב סאבולץ' (כיום שמו המרכז הרפואי הלאומי) של הקהילה היהודית של פשט. במהלך מלחמת העולם השנייה השתתף בתנועת העבודה, ולאחר מכן ב-1945 הצטרף למפלגה הקומוניסטית ההונגרית ועבד כפעיל חיצוני של האיגוד הרפואה. עד מהרה עבר למרפאה הכירורגית מס' 1 ברחוב בארוש, שם הפך תחילה למרצה ולאחר מכן למרצה בכיר. בקיץ 1948 מונה ליועץ משרד התרבות ולראש המחלקה לענייני אוניברסיטאות במשרד.
בשנים 1949–1951 היה כירורג בקליניקה מספר 3 של אוניברסיטת זמלווייס, האוניברסיטה הרפואית של בודפשט שפוצלה מאוניברסיטת אטווש לוראנד. בין השנים 1951–1975 היה רופא צבאי, הכירורג הראשי במטה הראשי של קבוצת הבריאות במשרד ההגנה ההונגרי. לאחר הקמת המכון הלאומי לטראומה בשנת 1956 מונה למנכ"ל המכון בדרגת גנרל שני כוכבים (אלוף), אותו הוביל כמנכ"ל עד 1972. בשנת 1962 מונה לפרופסור במחלקה לטראומה של המכון לחינוך רפואי (אוניסרסיטת זמלווייס). הוא היה המייסד של האגודה ההונגרית לטראומה ומשנת 1966 כיהן בתפקיד נשיא האגודה. במשך עשרות שנים, סאנטו היה חבר מערכת של, השבועון הרפואי" (Orvosi Hetilap) והעורך הראשי של "הטראומטולוגיה ההונגרי וניתוח תאונות". תחילה עסק באונקולוגיה, אחר כך בפתולוגיה של פציעות, מחלות הקשורות לטראומה (בעיקר שינויים בכליות). רבים מפרסומיו הופיעו בעיתונים מקומיים וזרים.
סאנטו הובא למנוחות בטקס צבאי, וספד לו מטעם הצבא, משרד ההגנה ומשרד הבריאות האלוף ינה מנינגר.
פרסים והוקרה

עיטור צלב קטן של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה (1948)
עיטור מסדר הכבוד של העמל דרג זהב (1967, 1974)
מדליית הזיכרון של יאנוש בלשה (1971)
פרס המדינה (1975)
עיטור מסדר ההצטיינות להונגריה הסוציאליסטית (1978)
מדליית הנצחה של האגודה ההונגרית לטראומטולוגיה (1982)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
Gergely András: Jeles magyar zsidó orvosok lexikona. Budapest, Makkabi, 2001. (אנדראש גרגיי: רופאים יהודים הונגרים מצטיינים. הוצאת מכבי. 2001)
"Dr. Szántó György". Orvosi Hetilap. Budapest. 123 (42): 2579–2580. 1982-10-17. (שבועון רפואי: ד"ר ג'רגר סאנטו)
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Magyar orvoséletrajzi lexikon. Összeáll. Kapronczay Károly–Közrem. Tóth Magda. Budapest: Mundus Magyar Egyetemi Kiadó. 2004. ISBN 963-950-132-8 (לקסיקון ביוגרפי רפואי הונגרי)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári születési akv. 2022/1907. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-04-16.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári házassági akv. 129/1906. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-04-16.
↑  "Miniszteri tanácsos". Orvosok Lapja. 1948-08-08. p. 487. נבדק ב-2021-04-16.
↑  Magyar Közlöny (1962. május 19.) 35. szám
↑  "Végső búcsú dr. Szántó György orvos vezérőrnagytól". Magyar Nemzet. 1982-09-24. p. 8. נבדק ב-2021-04-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1283 4705  NKC: xx0205237  VIAF: 164565375   WorldCat (עם VIAF): 164565375 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'רג' סאנטו (רופא)".
קפיץ

קפיצים
קפיץ מפותל וסלילי
קפיץ הוא עצם גמיש המשמש לאגירת אנרגיה מכנית באמצעות אנרגיה פוטנציאלית אלסטית. בפיזיקה, ובפרט במכניקה מקובל להשתמש במונח "קפיץ" כדי לציין פוטנציאל "אידיאלי" שמקיים את חוק הוק ביחס לכל העתק שהוא ממצב שיווי המשקל. בפועל, קפיצים אמיתיים מקיימים את חוק הוק רק בקירוב (עבור מתיחות קטנות). לקפיץ שימושים רבים בהנדסה ובפרט בהנדסת מכונות.
סוגי קפיצים

סוגי הקפיצים הנפוצים ביותר הם:
קפיצים מפותלים המתנגדים לתנועה פיתולית. ביניהם, קפיץ סלילי לולייני (המיוצר על ידי ליפוף תיל מסביב לגליל) וקפיץ חרוטי, שכן התיל עצמו מתפתל כאשר הקפיץ נדחס או נמתח.
קפיץ עלים (שכבות) – קבוצה של משטחים צרים וקפיציים האגודים יחד, כך שהקבוצה כולה יכולה להתכופף ולהתיישר בכיוון אחד, תוך שהמשטחים מחליקים מעט אחד על-גבי השני. החלקת המשטחים ממירה חלק מהאנרגיה ההרמונית לכדי חיכוך וכך מבנה "קפיץ העלים" משכך את התנועה ההרמונית של הכיפוף-ישור והתנועה נבלמת. "קפיץ עלים" משמש במתלי מכוניות, מתגים אלקטרוניים וקשתות.
קפיץ ספירלי – תיל ישר המתנגד לתנועה סיבובית, כמו קפיץ מפותל. משמש בשעונים ובגלוונומטר (מכשיר למדידת זרמים חשמליים).
קפיץ תומכה – קפיץ (לרוב משטח שטוח) המקובע בצידו האחד בלבד.
סוגים אחרים:
גז לכוד דחוס.
גומייה – האנרגיה נאגרת כאשר החומר נמתח.
תאוריה

בפיזיקה הקלאסית, ניתן לראות בקפיץ מתקן האוגר אנרגיה פוטנציאלית באמצעות מתיחת הקשרים שבין אטומי החומר האלסטי.
חוק הוק העוסק באלסטיות קובע כי תוספת ההארכה של גוף אלסטי (האורך במצב מתוח פחות האורך במצב רפוי) יחסי באופן ליניארי למתיחות או לכוח המשמש למתיחת הגוף. באופן דומה, תוספת ההצטמצמות (תוספת ההארכה שלילית) יחסי לכוח הדחיסה (מתיחות שלילית).
חוק זה לא מתקיים תמיד, אלא רק כאשר התוספת (בין אם שלילית או חיובית) קטנה יחסית לאורך הכולל של הגוף. תוספות שאורכן גדול מגבול האלסטיות, שוברות את קשרי האטומים או מסדרות אותן מחדש, ויכולות לשבור את הקפיץ או לעוות אותו לצמיתות. לחומרים רבים אין גבול אלסטי מוגדר ולכן לא ניתן להשתמש בחוק הוק בצורה משמעותית בהתייחס לחומרים אלו.
למעשה, במונחים של אנרגיה חוק הוק הוא קירוב הרמוני של האנרגיה הפוטנציאלית של הקפיץ עבור הפרעות קטנות ("קירוב תנודות קטנות"). זהו קירוב בו מפתחים את האנרגיה הפוטנציאלית של הקפיץ סביב מצב שיווי המשקל שלו. כלומר: אם בנקודה  \ x_{0} הקפיץ נמצא בשיווי משקל (אנרגיה פוטנציאלית מינימלית), אזי בקירוב חוק הוק, האנרגיה הפוטנציאלית שלו כתלות במרחק מנקודת שיווי המשקל יהיה
כאשר k נקרא "קבוע הקפיץ" או ה"קשיחות" (stiffness) שלו.
שימושים

מכשיר לחיזוק שרירים (המכונה גם ״פצפצים״ או ״קפצול״)
שעון
צעצועים
בובה מכנית
תיבת נגינה
בולם זעזועים
ראו גם

סלינקי
מודול האלסטיות
תנועת התארכות ותנועת דחיסות קפיץ בזמן תאוצה
קפיצי עלים (מגלגל לגלגל) בטרקטור מ-1956 (הקפיץ העליון מוסתר)
מכשיר לחיזוק שרירי הידיים המבוסס על קפיץ
גלילי שחר

| --- | --- |

 לידה:  1970 (בן 55 בערך) תל אביב
 ענף מדעי:  ספרות השוואתית
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הפתוחה  אוניברסיטת תל אביב  האוניברסיטה החופשית של ברלין 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 תרומות עיקריות
 מחקר הספרות והגות גרמנית ויהודית בעת החדשה
 
גלילי שחר (נולד בשנת 1970) הוא פרופסור לספרות השוואתית בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

גלילי שחר נולד בתל אביב להורים שעלו לישראל מאיראן. גדל והתחנך בחולון. בעת שירותו הצבאי החל בלימודי היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטה הפתוחה. את לימודיו לתואר שני החל במכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן שבאוניברסיטת תל אביב, ומשם עבר למסלול ישיר לדוקטורט בבית הספר להיסטוריה והשלים את לימודיו בסמינר לספרות השוואתית בברלין. בשנת 2000 קיבל תואר דוקטור על עבודה שכותרתה "תיאטרון הנאורות: משחקי שוטים והשקפות עולם בתקופת גתה", ויצא להשתלמות פוסט-דוקטורט במכון לספרות השוואתית על שם פטר זונדי באוניברסיטה החופשית של ברלין, שם שהה עד סוף שנת 2003. בתקופה זו השלים את עבודת ההסמכה שהוקדשה לשאלת המודרניזם והמסורת בספרות היהודית-גרמנית. בשובו לישראל התמנה למרצה בחוג לספרות גרמנית באוניברסיטה העברית בירושלים.
לאחר שנים אחדות שבהן שימש חוקר ומרצה לספרות גרמנית בגרמניה וארצות הברית שב ללמד בישראל. הוא משמש פרופסור לספרות השוואתית, מופקד הקתדרה לספרות גרמנית ע"ש מרסל רייך-רניצקי. עבודתו מוקדשת למחקר והוראה של ספרות והגות גרמנית ויהודית בעת החדשה - בעיקר באזורי התפר של התרבויות. בין נושאיו העיקריים, בתחומי התרבות גרמנית: הפרוזה של פרנץ קפקא, שירתם של פרידריך הלדרלין ופאול צלאן, התיאטרון של גתה והדרמה של גאורג ביכנר, הגותו המאוחרת של מרטין היידגר וכתבי אריך אוארבך וולטר בנימין, ובתחומי התרבות העברית: הפרוזה של ש"י עגנון, מדרש ושירה עברית חדשה.
בין השנים 2013–2020 שימש כראש מכון מינרבה להיסטוריה גרמנית באוניברסיטת תל אביב. באוקטובר 2019 נתמנה כראש בית הספר למדעי התרבות. בשנת 2020 החל לשמש כיו"ר מכון ליאו בק ירושלים.
ספריו

Verkleidungen der Aufklärung. Narrenspiele und Weltanschauung in der Goethezeit, Wallstein Verlag, 2006
theatrum judaicum: Denkspiele im deutsch-jüdischen Diskurs der Moderne, Aisthesis, 2006
הפצע של קפקא, כרמל, 2008, ISBN 978-965-407-913-6
שארית ההתגלות: החוק, הגוף ושאלת הספרות, מוסד ביאליק, 2011, ISBN 9789655360257
גופים ושמות: קריאות בספרות יהודית חדשה, עם עובד, 2016, ISBN 9789651325427
האבן והמילה: על שירת פאול צלאן, מוסד ביאליק, 2019.
בעריכתו:
ולטר בנימין, ביקורת ומראית-עין: מבחר כתבים על ספרות ותיאטרון, רסלינג, 2015
הקינות: שירה הגות ותוגה בעולמו של גרשם שלום, הוצאת כרמל, 2016 (עם עילית פרבר)
ספרות, היסטוריה היום האחר, אסופת מאמרים מאת אריך אוארבך, מוסד ביאליק, 2019
הערות שוליים

↑   לילך לחמן, "גופים ושמות": ספרות הקבצנים, באתר הארץ, 3 במרץ 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302871805171  PLWABN: 9811777864505606  BnF: cb161184530 (data)  CiNii: DA15968428  GND: 131875949  ISNI: 0000 0000 6666 6009  LCCN: no2006049098  NTA: 303865717  ORCID: 0000-0003-4007-0575  RERO: 02-A013143708  SUDOC: 106957805  VIAF: 33143758   WorldCat (עם VIAF): 33143758
גדעון גולדנברג

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1930 תל אביב, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  30 ביולי 2013 (בגיל 83)
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  יעקב פולוצקי 
 תלמידי דוקטורט:  דניאל סיון, תמר צבי, לאה צבעוני 
 תרומות עיקריות
 חקר השפות השמיות
 
גדעון גולדנברג (1 בפברואר 1930 – 30 ביולי 2013, כ"ג באב תשע"ג) היה בלשן ישראלי, חוקר השפות השמיות, פרופסור לבלשנות באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית בירושלים. חבר האקדמיה ללשון העברית, חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, חבר זר של האקדמיה הבריטית, וחתן פרס ישראל לבלשנות לשנת תשנ"ג. כתב את מאמרו המכונן בתחום זמני הפועל העברי.[דרושה הבהרה]
ביוגרפיה

גדעון גולדנברג נולד ב-1930 בתל אביב וגדל בכפר אז"ר, שם למד בבית הספר העממי. בהמשך למד ב"תיכון חדש" בתל אביב.
ב-1947 הצטרף לפלמ"ח ובמלחמת העצמאות שירת בגדוד השלישי של הפלמ"ח. במלחמת ששת הימים זכה לצל"ש ממפקד פלוגתו על גילוי אומץ לב וקור רוח בקרב בירושלים.
למד באוניברסיטה העברית בירושלים לשון עברית ומקרא לתואר הראשון, ולשון עברית לתואר השני. את עבודת הגמר שלו, עבודה בלשנית־פילולוגית שבה ההדיר את כתבי היד של "שער השמים" לגרשון בן שלמה, כתב בהדרכת פרופ' נ"ה טור־סיני. גולדנברג גם עבד עמו באקדמיה ללשון העברית, ובמפעל המקרא של האוניברסיטה העברית. הוא התמחה בשפות השמיות העתיקות והמודרניות (עברית, אכדית, ערבית, לשונות אתיופיה, ארמית) ולמד גם שפות אחרות: יוונית עתיקה, לטינית, קופטית וטורקית. כמו כן ידע אנגלית, צרפתית, רוסית, גרמנית, איטלקית ויידיש. בהדרכת מורהו פרופ' יעקב פולוצקי, שראה בו בחיר תלמידיו וממשיך דרכו, כתב את עבודת הדוקטור שלו על "מערכת-הזמנים האמהרית", אותה השלים בשנת 1966.
ב-1959 החל ללמד באוניברסיטת תל אביב. הוא הקים בה את החוג לערבית (עם פרופ' מאיר יעקב קיסטר) ועמד בראשו כשלוש שנים, וכן הקים בה את החוג לבלשנות שמית, ועמד בראשו כעשרים שנה.
ב-1987 עבר ללמד באוניברסיטה העברית (שעסק בה בהוראה חלקית שנים רבות קודם לכן) בחוג לבלשנות ובחוג ללשון העברית, ואף שימש ראש חוג בשני החוגים האלה. היה מופקד על הקתדרה לשפות שמיות עתיקות ע"ש קספאר לוויאס.
בשתי האוניברסיטאות הדריך תלמידי מחקר בכתיבת עבודות דוקטור על כל השפות השמיות בנושאים מגוונים. לימד גם בהולנד, בארצות הברית ובאתיופיה.
בשנת תשל"ג (1973) נבחר לחבר יועץ של האקדמיה ללשון העברית, ובשנת תשל"ט (1979) נבחר לחבר מלא. היה חתן פרס ישראל לבלשנות לשנת תשנ"ג (1993). ב-1996 נבחר לחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, וב-1999 נבחר לחבר זר של האקדמיה הבריטית.
גדעון גולדנברג נפטר ב-30 ביולי 2013 והובא לקבורה בהר המנוחות. הוא הותיר אחריו את אשתו, אשת הלשון וחברת האקדמיה ללשון העברית אסתר גולדנברג, (בתו של יוסף אבן-אודם ונכדתם של הרב יצחק ואסתר רובינשטיין) בן ובת ונכדים.
מחקריו ופרסומיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מחקריו הבלשניים רחבי היריעה של גדעון גולדנברג עוסקים בכל הלשונות השמיות על גלגוליהן, מסורותיהן ודברי מדקדקיהן – וגם בבלשנות כללית.
מחקריו לשם קבלת תואר מוסמך ותואר דוקטור:
הטקסט של ספר "שער השמים" לגרשון בן שלמה, עבודת גמר (מ"א), האוניברסיטה העברית בירושלים, תשט"ז
מערכת־הזמנים האמהרית, חיבור לשם קבלת דוקטור לפילוסופיה, האוניברסיטה העברית, ירושלים, תשכ"ו
ספריו:
Studies in Semitic linguistics : selected writings, Magnes Press, 1998
Semitic languages : features, structures, relations, processes, Oxford University Press, 2013
ספרים בעריכתו:
Ethiopian studies : proceedings of the sixth International Conference, Tel Aviv, 14-17 April 1980, edited by Gideon Goldenberg, Balkema, 1986
Egyptian, Semitic and general grammar : studies in memory of H. J. Polotsky, edited by Gideon Goldenberg and Ariel Shisha-Halevy, Israel Academy of Sciences and Humanities, 2009
לקריאה נוספת

שלמה רז, 'בעל היובל', מסורות (מחקרים במסורות הלשון ובלשונות היהודים) ט–יא: ספר היובל לגדעון גולדנברג, בעריכת משה בר־אשר (תשנ"ז), יג–יח.
ביבליוגרפיה של פרסומיו:
רפי טלמון, 'רשימת הפרסומים של גדעון גולדנברג', מסורות ט–יא (תשנ"ז), יט–כו.
הערות שוליים

↑  גדעון גולדנברג באתר GRAVEZ
↑  אסתר גולדנברג באתר האקדמיה ללשון העברית;
 רמי סערי, אסתר גולדנברג, 2022-1939 | הודות לאנשי המעשה, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261843805171  PLWABN: 9810657686805606  BIBSYS: 90913573  BnF: cb120546363 (data)  GND: 119505851  ISNI: 0000 0001 1628 0762  LCCN: n85255631  NKC: mub20191032017  NLA: 36049451  NTA: 071800131  RERO: 02-A013223958  SUDOC: 028781228  Trove: 1202016  VIAF: 41859784   WorldCat (עם VIAF): 41859784
דייוויד אקסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1951
 פטירה:  5 באפריל 2012 (בגיל 61 בערך)
 ענף מדעי:  אסטרופיזיקה
 מקום מגורים:  בריטניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרהאם 
 מוסדות:  אוניברסיטת מנצ'סטר  אוניברסיטת הרטפורדשייר  מכון הטכנולוגי לרוצ'סטר  אוניברסיטת סאסקס  אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר 
 תרומות עיקריות
 גרעינים גלקטיים פעילים
 
דייוויד ג'ון אקסון (1951 – 5 באפריל 2012) היה אסטרופיזיקאי בריטי, אשר התמחה בתצפיות של גרעינים גלקטיים פעילים, ופרופסור באוניברסיטת הרטפורדשייר ובמכון הטכנולוגי של רוצ'סטר (RIT), בזמן מותו היה מנהל בית הספר של המתמטיקה ומדעי הפיזיקה באוניברסיטת סאסקס.
ביוגרפיה

דייוויד אקסון נולד בדונקסטר במחוז יורקשייר, אנגליה, לאבא אנגלי ואמא וולשית. הוא קיבל תואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת דורהאם ב-1972, ב-1977 הוא סיים את הדוקטורט שלו באותו מוסד תחת הנחייתו של ארנולד וולפנדל (Wolfendale).
בשנת 1983 מונה אקסון להיות מורה באוניברסיטת מנצ'סטר, שם הוא לימד פיזיקה וביצע מחקר במעבדת הרדיו והאסטרונומיה "נפילד" (Nuffield) במצפה הכוכבים ג'ודרל בנק. ב-1993 הוא קיבל מינוי במכון המדע של טלסקופ החלל בבולטימור, והיה למדען האחראי למצלמת אינפרא אדום הקרוב והספקטרומטר לעצמים רבים (NICMOS). הוא חזר למנצ'סטר בשנת 1998, ובשנה שלאחר מכן מונה לפרופסור וראש המחלקה של מדעי הטבע באוניברסיטת הרטפורדשייר. בשנים 2002–2008 הוא היה פרופסור ויו"ר של המחלקה לפיזיקה ב-RIT. הוא שמר על מקומו במחקר בהרטפורדשייר.
בשנת 2012 נפטר דייוויד אקסון ככל הנראה בשל התקף לב בעת ביקורו ב-RIT.
הערות שוליים

↑  "Prof David Axon, Sussex School of Maths and Physics".
↑  "David Axon's homepage, RIT Physics Faculty & Staff"
↑  Rochester Democrat and Chronicle.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גיל סגל (מיקרוביולוג)

| --- | --- |

 לידה:  5 בינואר 1965 (בן 60) ישראל ישראל
 עיסוק:  מיקרוביולוג מולקולרי
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב
 פרסים והוקרה:  חבר האקדמיה האמריקאית למיקרוביולוגיה (2019)
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 חקר הפתוגנים הבקטריאליים Legionella pneumophila ו-Coxiella burnetii
 
גיל סגל (נולד ב-5 בינואר 1965) הוא מיקרוביולוג מולקולרי ישראלי ופרופסור מן המניין בבית הספר שמוניס למחקר ביו-רפואי וחקר הסרטן באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

סגל נולד בישראל.
את כל תאריו רכש באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1989 השלים את לימודיו לתואר ראשון בביולוגיה בהצטיינות, ומיד לאחר מכן המשיך ללימודי תואר שלישי במיקרוביולוגיה (במסלול ישיר) בהנחיית פרופ' אליאורה רון. עבודת התזה שלו, שעסקה בבקטריה Agrobacterium tumefaciens, הוגשה בשנת 1996.
בשנה זו יצא סגל לארצות הברית, שם שימש עמית בתר-דוקטורי באוניברסיטת קולומביה. עם שובו לישראל בשנת 1999, הצטרף כמרצה בסגל המחלקה למיקרוביולוגיה וביוטכנולוגיה באוניברסיטת תל אביב, וזכה במלגת אלון לחוקרים צעירים מצטיינים.
בשנת 2003 קודם לדרגת מרצה בכיר, בשנת 2007 הפך לפרופסור חבר, וב-2014 לפרופסור מן המניין, אז גם מונה לראש המחלקה למיקרוביולוגיה מולקולרית וביוטכנולוגיה.
סגל מתגורר בתל אביב.
מחקר

גיל סגל וקבוצתו מתמקדים בהבנת יחסי הגומלין שבין הפתוגנים הבקטריאליים Legionella pneumophila (הגורם למחלת הלגיונרים) ו-Coxiella burnetii (הגורם לקדחת Q), לבין התאים המארחים שלהם.
סגל חוקר את הדרכים בהן הפתוגנים הללו תוקפים את תאי המטרה, מדביקים ומשתכפלים בתוך תאים איקריוטים. זאת, באמצעות גישות גנומיות, גנטיות וביוכימיות שמטרתן לפענח את מנגנוני הפתוגנזה של חיידקים אלו. יעדים נוספים של סגל וקבוצתו נסובים על הבנת המנגנונים המולקולריים העומדים בבסיס התפקוד של המערכות הפתוגניות של החיידקים, הדרכים בהן מערכות אלה מבוקרות ברמת הגנים, ותיאור שרשרת האירועים האבולוציוניים שהשפיעו על התפתחותן.
כמו כן עוסק סגל במחקרו במספר אפיקים נוספים, בהם זיהוי התהליכים בתאים המארחים אשר עוברים שינוי על ידי גורמים פתוגנים בקטריאליים; תיאור רשת הבקרה שמבקרת את הביטוי של הגנים במערכת הפתוגניות של החיידק; החלת שיטות מתחום הגנומיקה הפונקציונלית על מנת לפענח את הגורמים המכריעים בפתוגנזה של שתי הבקטריות לעיל; חקר התרומה של העברה גנטית אופקית בין המארח לפתוגן ובין פתוגנים שונים בעת ההתפתחות של מערכות פתוגניות.
פרסים והוקרה

פרס לנדאו למחקר במיקרוביולוגיה (1992)
מלגת קלור לתלמידי תואר שלישי (1993–1995)
עמית EMBO לתלמידי בתר-דוקטורט (1996–1998)
מלגת אלון (1999)
עמית סטיבן מורס לתלמידי בתר-דוקטורט (1999–2002)
חבר האקדמיה האמריקאית למיקרוביולוגיה (2019)
מאמרים נבחרים

Segal, G., M. Purcell and H. A. Shuman. (1998) Host cell killing and bacterial conjugation require overlapping sets of genes within a 22-kb region of the Legionella pneumophila genome. Proc. Natl. Acad. Sci. USA. 95, 1669-1674. https://doi.org/10.1073/pnas.95.4.1669
Chen, J., K. Suwwan de Felipe, M. Clarke, H. Lu, R. Anderson, G. Segal and H.A. Shuman. (2004) Legionella effectors that promote non-lytic release from protozoa. Science. 303, 1358-1361. https://doi.org/10.1126/science.1094226
Chien, M., I. Morozova, S. Shi, H. Sheng, J. Chen, S. M. Gomez, G. Asamani, K. Hill, J. Nuara, M. Feder, J. Rineer, J. J. Greenberg, V. Steshenko, S. H. Park, B. Zhao, E. Teplitskaya, J. R. Edwards, S. Pampou, A. Georghiou, I. Chou, W. Iannuccilli, M. E. Ulz, D. H. Kim, A. Geringer-Sameth C. Goldsberry, P. Morozov, S. G. Fischer, G. Segal, X. Qu, A. Rzhetsky, P. Zhang, E. Cayanis, P. J. De Jong, J. Ju, S. Kalachikov, H. A. Shuman, and J. J. Russo. (2004) The genomic sequence of the accidental pathogen Legionella pneumophila. Science. 305, 1966-1968. https://doi.org/10.1126/science.1099776
Feldman, M., T. Zusman, S. Hagag and G. Segal. (2005) Coevolution between non-homologous but functionally similar proteins and their conserved partners in the Legionella pathogenesis system. Proc. Natl. Acad. Sci. USA. 102, (2005), 12206-12211. https://doi.org/10.1073/pnas.0501850102
Zusman, T., G. Aloni, E. Halperin, H. Kotzer, E. Degtyar, M. Feldman and G. Segal. (2007) The response regulator PmrA is a major regulator of the icm/dot type-IV secretion system in Legionella pneumophila and Coxiella burnetii. Mol. Microbiol. 63:1508-1523. https://doi.org/10.1111/j.1365-2958.2007.05604.x
Degtyar, E., T. Zusman, M. Ehrlich and G. Segal. (2009) A Legionella effector acquired from protozoa is involved in sphingolipids metabolism and is targeted to the host cell mitochondria. Cell. Microbiol. 11(8):1219-1235. https://doi.org/10.1111/j.1462-5822.2009.01328.x
Viner, R., D. Chetrit, M. Ehrlich and G. Segal. (2012) Identification of two Legionella pneumophila effectors that manipulate host phospholipids biosynthesis. PLoS Pathog. 8(11):e1002988. https://doi.org/10.1371/journal.ppat.1002988
Lifshitz, Z., D. Burstein, M. Peeri, T. Zusman, K. Schwartz, H. A. Shuman, T. Pupko, and G. Segal. (2013) Computational modeling and experimental validation of the Legionella and Coxiella virulence-related Type-IVB secretion signal. Proc. Natl. Acad. Sci. USA. 110: E707-E715. https://doi.org/10.1073/pnas.1215278110
Burstein D., F. Amaro, T. Zusman, Z. Lifshitz, O. Chen, T. Pupko, HA. Shuman and G. Segal. (2016) Genomic analysis of 38 Legionella species reveals large and diverse effector repertoires. Nature Genetics 48:167–175. https://doi.org/10.1038/ng.3481
Linsky M., Y. Vitkin and G. Segal. (2020) A novel Legionella genomic island encodes a copper-responsive regulatory system and a single Icm/Dot effector protein transcriptionally activated by copper. mBIO 11:e03232-19. https://doi.org/10.1128/mBio.03232-19
ג'רג' רווס (רופא)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 במרץ 1915 קאפושוואר, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  23 בדצמבר 1986 (בגיל 71) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 השכלה:  אוניברסיטת ארז'בט (1940) 
 בן או בת זוג:  ז'וז'ה הולאן 
 
ד"ר ג'רג' רווס (במקור רינג, בהונגרית: Révész György; קאפושוואר, 26 במרץ 1915 – בודפשט, 23 בדצמבר 1986) רופא יהודי-הונגרי, רופא אף אוזן גרון, פרופסור באוניברסיטה, דוקטור לרפואה (PhD-1963).
היה בן-זוגה של ז'וז'ה הולאן
ביוגרפיה

ג'רג' רינג נולד במשפחה יהודית כבנם של ד"ר אנדור רווס (רינג), עורך דין ושל ינקה פליישמן (1893–1941) הוא השלים את לימודי הרפואה שלו באוניברסיטת ארז'בט בפץ', שם קיבל תואר דוקטור לרפואה ב-1940. במשך שנתיים (1940–1942) עבד בבית החולים קבאניה (כיום רובע 10 של בודפשט) בהדרכת פרופסור אאורל רטי ולאחר מכן בשל היותו יהודי, במשך שלוש שנים (1942–1945) יכול היה לעבוד רק בבית החולים היהודי ברחוב סאבולצ'י של הקהילה היהודית של פשט (כיום שמו: המרכז הרפואי הלאומי) במחלקה של הרופאים/מורים אלמר פולצ'ק ופאל קפש. ב-1945 קיבל משרה במחלקת הגרון של בית החולים רוקוש ומשנת 1948 היה מרצה בכיר באוניברסיטה. ב-1951 הפך לרופא צבאי מקצועי; הוא עבד תחילה בבית החולים הצבאי המרכזי ועד מהרה הפך למנהל מחלקת אף אוזן גרון בבית החולים הצבאי לקצינים, בדרגת סגן אלוף. משנת 1967 היה הפרופסור הראשי ומנהל המחלקה לרפואת אף אוזן גרון באוניברסיטת זמלווייס בבודפשט, ומשנת 1975 היה הרופא הראשי והמנהל של המכון הלאומי לאף אוזן גרון.
רווס הציג את עבודתו והישגיו בכמעט 100 מאמרים, מצגות והרצאות. בשנות ה-60 היה מזכ"ל איגוד רופאי אף אוזן גרון בהונגריה. עבודתו זכתה להכרה במספר עיטורים. הוא נבחר לחבר כבוד על ידי מספר אגודות בינלאומיות גם מחוץ להונגריה.
חייו הפרטיים

ב-1944 התחתן עם ז'וז'ה הולאן, רופאה המטולוגית. נולדו להם שני ילדים: טמאש רווס (1945), רופא, חבר באקדמיה ההונגרית למדעים, ומריה רווס (1946) רופאה גם היא.
כתביו

רפואת אף אוזן וגרון (ספר לימוד, עם אימרה יאקאבפי, בודפשט, 1973)
מחלות אף אוזן וגרון (ספר לימוד, בודפשט, 1978)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6422-X (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Ribári Ottó: dr. Révész György (1915-1986) (Orvosi Hetilap, 1987)
Gergely András: Jeles magyar zsidó orvosok lexikona. Budapest, Makkabi, 2001.
Magyar tudományos akadémiai almanach az . . . évre. Budapest, Magyar Tudományos Akadémia, 1861-1918, 1921, 1924-1943. 77 db. - 1973, 1986, 1991, 1997, 2001
Orvosi lexikon. Főszerk. Hollán Zsuzsa. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1967-1973. 4 db
Révai új lexikona XVI. (Rac–Sy). Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 2005. ISBN 963-955-626-2
Új magyar életrajzi lexikon V. (P–S). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2004. ISBN 963-547-414-8
Új magyar lexikon VIII.: Kiegészítő kötet (A–Z, 1962–1980). Szerk. Maros Istvánné, Zsilinszky Sándor Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-3852-0 ISBN 963052803 7 sorozat ISBN 963 05 2810 X kiegészítő kötet