מיקרו-אגרסיה
סוגים וביטויים שונים של מיקרו-אגרסיה

קיימים מספר סוגים של מיקרו-אגרסיה, אשר יכולים לבוא לידי ביטוי בדרכים מגוונות.
פעולה מסוימת של מיקרו-אגרסיה יכולה להשתייך ליותר מסוג אחד בו זמנית. כמו כן, יכולים להיות הבדלים בין סוגי המיקרו-אגרסיה אשר מופנים כלפי אנשים עם מאפיינים שונים או אנשים המשתייכים לקבוצות חברתיות שונות.
פגיעה בשוויון ההזדמנויות - סוג זה של מיקרו-אגרסיה מתרחש כאשר חלה פגיעה בשוויון ההזדמנות. למשל, כאשר זכותם של אנשים עם מוגבליות לגישה שווה נחשבת לבלתי סבירה, בלתי מוצדקת וטרחנית. במקרה זה המיקרו-אגרסיה יכולה לכלול מחסומים סביבתיים או מחסור בהתאמות, אשר מונעים מאנשים עם מוגבלויות גישה למקומות או משאבים הנגישים לשאר האוכלוסייה. היא יכולה לכלול גם מצבים שבהם השימוש בשירותים מסוימים כרוך בעלות גבוהה יותר או טרחה נוספת שאינם נדרשים מאנשים ללא מוגבלויות.
נחיתות, אזרחות סוג ב', התעלמות וזלזול - מיקרו-אגרסיות הכרוכות בהתעלמות או זלזול באדם שהן מופנות כלפיו, מעבירות את המסר שהוא פחות חשוב או שהוא נמצא במעמד נחות יותר. דוגמה לכך היא שימוש בכינויי גנאי אשר מולווים בהאשמות של רגישות יתר. דוגמה נוספת היא ההנחה שנשים של צבע אינן מחזיקות בעמדות כוח, אשר גורמת לאנשים לחשוב שהן עובדות כאומנות או שמרטפיות גם כשהן לא. עבור אנשים עם מוגבלויות, פעמים רבות סוג זה של מיקרו-אגרסיה יכול לבוא לידי ביטוי גם בתחושה של חוסר נראות, אשר נגרמת בעקבות נטייה של אנשים בסביבתם להתעלם מנוכחותם ולדבר עליהם במקום אליהם כאשר הם נמצאים באותו החדר.
הנחה של עבריינות - זהו סוג של מיקרו אגרסיה הנובע מתוך הנחה שהאדם שכלפיו היא מופנית מעורב בפעילות עבריינית, שהוא סוטה או מסוכן. מיקרו-אגרסיות מסוג זה מופנות במקרים רבים כלפי אנשים של צבע וכלפי אנשים שלא של מגדר.
הכחשה של הזהות האישית - סוג זה של מיקרו-אגרסיה כולל התייחסות רק למאפיינים הסטיגמיים המיוחסים לאדם מסוים, תוך התעלמות משאר המאפיינים שלו.
ציפייה לתפקד כדובר - מיקרו-אגרסיה מסוג זה מטילה על האדם את האחריות להיות הנציג או הדובר של כל האנשים מהקבוצה החברתית שהוא מיוחס אליה, כאשר התפקיד מוצג או נתפס כמחייב ואינו נתון לבחירה. למשל, מצבים שבהן נשים של צבע נדרשות לקבוע האם משהו נחשב לפוגעני או לא. מצבים אלו יכולים להיות פוגעניים ומלחיצים, משום שכשאדם מסוים נתפס כנציג של קבוצה - התגובה שלו תוכלל על קבוצה שלמה של אנשים.
הדרה או בידוד מקבוצה חברתית - סוג זה של מקרו אגרסיה שלול את ההשתייכות של האדם עם קבוצה חברתית, על סמך אי עמידה בקריטריונים של הדובר לשייכות לקבוצה זו. למשל, להגיד לאישה ממוצא מעורב שהיא "לא מספיק שחורה" או "לא מספיק לבנה".
אמרות מוטות בנוגע למראה החיצוני - סוג זה של מיקרו אגרסיה מתייחס להערות או "מחמאות" בנוגע למראה החיצוני של האדם אשר מושפעות מהזהות שלו או מאחד ממאפייניו. הצהרות מסוג זה נושאות אופי פוגעני ללא קשר לכוונה של הדובר. לדוגמה: "מה? את לא נראית חולה, את תהיי בסדר", "אתה נראה טוב/צעיר מידי בשביל להשתמש במכשירי עזר", "בתור ילדה שחורה היא דווקא יפה", "את נראית כל כך נשית, איך יכול להיות שאת לסבית?".
הכחשה של גורמי קושי והשפעותיהם - סוג זה של מיקרו-אגרסיה מתרחש כאשר אדם שאינו סובל מקושי מסוים לא מקבל את קיומו של אותו הקושי אצל אדם אחר, או ממעיט בהשפעתו ולא מקבל את החוויה האישית של האדם שכלפיו מופנית המיקרו-אגרסיה. הוא כולל גם האשמת אנשים עם מוגבלות בכך שהם מזייפים או מגזימים כדי לרמות את המערכת ולקבל הטבות שאינן מגיעות להם. עבור מצבים של נכות בלתי נראית, האשמות מסוג זה יכולות להיות מלוות בטענות שהאדם "נראה טוב", אשר ממזערות או מכחישות את קיומה של המגבלה והשפעותיה על האדם שכלפיו מופנית המיקרו אגרסיה.
חדירה לפרטיות - סוג זה של מיקרו-אגרסיה מתבטא בדרישה לקבל מידע אישי על האדם, אשר מתבצעת באופן מפורש או מרומז. עבור אנשים עם מוגבלות, החדירה לפרטיות יכולה לבוא לידי ביטוי בהצגת שאלות אודות הגורמים למגבלה (למשל - "מה קרה לך?"), או שאלות על האופן שבו המגבלה משפיעה על חייו של אותו אדם. סוג זה של מיקרו-אגרסיה יכול לכלול גם מצבים שבהם בני משפחה, חברים ואנשים זרים מרגישים נוח לתת עצות רפואיות מבלי שהתבקשו לכך, דבר המכונה "unsolicited medical advice". החדירה לפרטיות יכולה לכלול גם מגע ללא הסכמה בגופו או ברכושו של האדם.
הנחה על חוסר אונים או צורך בעזרה - סוג זה של מיקרו-אגרסיה מבוסס על ההנחה שהאדם שהוא מופנה כלפיו הוא חסר אונים או שהוא נזקק לעזרה מתמדת. עבור אנשים עם מוגבלות, הדבר יכול לבוא לידי ביטוי בהצעה של עזרה במצבים שבהם היא אינה נחוצה או בהגשת סיוע בלי לוודא אם הוא נחוץ או רצוי. אף על פי שהדבר נעשה מתוך כוונות טובות, במקרים רבים העזרה המוצעת או המוגשת אינה נחוצה או רצויה ובמקום זאת היא מעבירה את המסר שאנשים עם מגבלות הם חסרי אונים. מיקרו אגרסיה מסוג זה יכולה להתרחש גם על בסיס מגדר ושיוך גזעי, למשל ההנחה שנשים של צבע זקוקות לגברים לבנים שיושיעו אותן.
הנחה על יכולות מונמכות - סוג זה של מיקרו-אגרסיה מבוסס על ההנחה שההשתייכות של אדם לקבוצה חברתית מסוימת מעידה על יכולות נמוכות, גם בתחומים שלא בהכרח קשורים למאפיינים המשייכים אותו לאותה הקבוצה. למשל, ההנחה שלאדם של צבע יהיו קשיים בתפקוד האקדמי או אינטליגנציה נמוכה. באופן דומה מיקרו-אגרסיות מסוג זה יכולות לבוא לידי ביטוי בהתייחסות לאדם עם מגבלות פיזית כאל אדם עם מגבלה קוגניטיבית או כאל אדם עם רמת משכל נמוכה.