stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בולטימור
דמוגרפיה > הקהילה היהודית

לפני המאה ה-19 היו בעיר רק קומץ יהודים. אוכלוסיית היהודים גדלה מאמצע המאה ה-19, עם הגירת יהודים יוצאי גרמניה לעיר. בית הכנסת "לויד סטריט" הוקם בשנת 1845 והוא אחד משלושת בתי הכנסת העתיקים ביותר הפועלים כיום בארצות הברית. בסוף המאה ה-19, החלו היהודים יוצאי גרמניה להתעשר ועברו צפונה לשכונות חדשות; במקביל החל גל ההגירה הגדול של יהודי מזרח אירופה, בעיקר מרוסיה עקב הפרעות והפוגרומים ביהודים.
ב־1907 מנתה הקהילה היהודית 40,000 לערך. הנרייטה סאלד, יהודייה ילידת בולטימור, יסדה את הארגון הציוני לנשים, הדסה, ב־1912, בעקבות ביקור בארץ ישראל. לאחר מלחמות העולם, עזבו רבים מבני הקהילה היהודית את לב העיר והתיישבו בפרברים כגון פייקסוויל ואווינגז מילז. נכון לשנת 1999, התגוררו 91,400 יהודים במטרופולין בולטימור במספר קהילות מגובשות ביותר. נכון ל-2013, הגדירו את עצמם 4.3% מתושבי העיר כיהודים – כ-27,000 מתושבי העיר עצמה.  אחוז היהודים האורתודוקסיים בקרב יהודי בולטימור גדול יחסית למקומות אחרים.
כיום יש בבולטימור בתי כנסת רבים (אגודת ישראל, אוהל יעקוב), בתי ספר דתיים (ישיבת רמב"ם, חפץ חיים), ישיבת נר ישראל הנודעת וקהילתה הגדולה, ואף נעשה עירוב בחלק מתחום העיר.
בולטימור היא עיר תאומה של אשקלון ושתי הערים עורכות פגישות לפרקים. הקהילה היהודית בבולטימור פעילה מאוד כדי לחזק את הקשר בין הערים. לפי אתר האינטרנט של עיריית אשקלון, "נרקמו קשרי ידידות ושיתוף פעולה הדוקים, נערכים ביניהן ביקורי גומלין וחילופי משלחות נוער, סטודנטים ואומנים, משלחות תרבות ועוד."
תרבות

בבולטימור מספר רב של מוזיאונים בעלי אוספים גדולים ונרחבים של אמנות מרחבי העולם. המפורסמים מביניהם הם מוזיאון וולטרס, מוזיאון האמנות של בולטימור, המוזיאון לאומנות חזותית, תזמורת בולטימור ועוד. בעיר יש גם מוזיאונים לקהילות השחורות והיהודיות, אקווריום מפואר, מוזיאון למדע, וכנסיות רבות.
בעיר מתפרסמים מספר עיתונים וכן קיימים שבעה ערוצי טלוויזיה וערוצי רדיו רבים.
הספורט פופולרי מאוד בעיר בזכות נבחרות כדור הבסיס (הבולטימור אוריולס) והפוטבול (הבולטימור רייבנס).
חינוך והשכלה

בעיר קיימים שלושה עשר מוסדות להשכלה גבוהה. בבולטימור שוכנת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, אחת מהאוניברסיטאות הטובות והמובילות בעולם.
תחבורה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נמל התעופה הבינלאומי בולטימור-וושינגטון ת'ורגוד מרשל ממוקם מדרום לעיר ומשרת אותה.
ערים תאומות

לבולטימור 9 ערים תאומות:
מצרים אלכסנדריה, מצרים
ישראל אשקלון, ישראל
איטליה ג'נובה, איטליה
יפן קווסאקי, יפן
מצרים לוקסור, מצרים
יוון פיראוס, יוון
הולנד רוטרדם, הולנד
הרפובליקה העממית של סין שיאמן, הרפובליקה העממית של סין
אוקראינה אודסה, אוקראינה
הערות שוליים

↑  מוזיאון וולטרס בוויקיפדיה האנגלית
↑  מוזיאון האמנות של בולטימור בוויקיפדיה האנגלית
↑  המוזיאון לאמנות חזותית בוויקיפדיה האנגלית
| דגל מרילנד מדינת מרילנד |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | אנאפוליס |  |
| אזורים גאוגרפיים | הרי אלגייני • הרי הבלו רידג' • המטרופולין של וושינגטון ובולטימור • מפרץ צ'ספיק • עמק קמברלנד • עמק דלאוור |  |
| היישובים הגדולים ביותר | בולטימור • פרדריק • רוקוויל • גיית'רסבורג • בואי • הייגרסטאון • אנאפוליס • קולג' פארק • סולסברי • לורל • גרינבלט • קמברלנד • וסטמינסטר • היאטסוויל • טקומה פארק • אברדין • האבר דה גרייס • קיימברידג' • ניו קרולטון • פרוסטבורג |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות מרילנד • ספורט |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552532905171  BNE: XX457667  BnF: cb15238454s (data)  GND: 4004380-0  ISNI: 0000 0004 0420 2224  LCCN: n79006530  MusicBrainz: 2fb5445d-3987-49fe-957a-f730a7acc4a2  NARA: 10045428  NKC: ge131170  SUDOC: 027376214  VIAF: 235452840   WorldCat (עם VIAF): 235452840 
דאונטאון בולטימור
בולטימור ממבט אווירי
אנדרטה לזכר קרבנות השואה בבולטימור
תמונת פנורמה של נמל בולטימור
פיגוע הירי ליד דומא (2015)

| --- | --- |
 תאריך:  29 ביוני 2015
 מקום:  צומת דרך גדעון וכביש אלון
 מטרה:  אזרחים
 קואורדינטות:  32°03′27″N 35°22′00″E﻿ / ﻿32.0575°N 35.3667°E﻿ / 32.0575; 35.3667
 סוג:  פיגוע ירי
 נשק:  רובה
 הרוגים:  1
 פצועים:  3
 מבצע:  חוליית מחבלי חמאס חמאס
 מספר מפגעים:  מחבלים פלסטינים
 מניע:  טרור אסלאמי לאומני
  (למפת דרום השומרון מוגדלת) דומא(למפת דרום השומרון רגילה) דומא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דומא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דומא
 
פיגוע הירי ליד דומא (2015) הוא פיגוע ירי שביצעו מחבלים פלסטינים ב-29 ביוני 2015, י"ב בתמוז ה'תשע"ה, בצומת המפגש של דרך גדעון עם כביש אלון, סמוך לכפר דומא. בפיגוע נרצח מלאכי רוזנפלד בשובו ממשחק כדורסל ביישוב עלי, ונפצעו שלושת חבריו.
הרקע לפיגוע

בעיירה סילואד התארגנה חוליית מחבלים בת ארבעה חברים במסגרת ארגון הטרור חמאס במטרה לבצע פיגועים. מעל החוליה עמד מחבל מסילואד ומחבל נוסף סיפק לה ציוד. החולייה קיבלה הנחיה מבחוץ של המחבל המשוחרר אחמד אלנג'אר, ממשוחררי עסקת שליט שגורש לרצועת עזה ועבר לירדן.
החוליה ניסתה לבצע פיגוע ירי שלא צלח סמוך ליישוב עפרה. לאחר מכן, בתאריך 27 ביוני 2015, ביצעו חברי החוליה פיגוע ירי סמוך ליישוב בית אל בו ירו לעבר אמבולנס ורכב נוסף, בפיגוע זה לא היו נפגעים.
הפיגוע

ביום שני, 29 ביוני 2015, י"ב בתמוז ה'תשע"ה, חזרו ארבעה תושבי היישוב כוכב השחר לביתם. נוסעי הרכב היו חברי קבוצת הכדורסל היישובית ששבו ממשחק ליגת כדורסל אזורית שהתקיימה ביישוב עלי שבמזרח בנימין. סמוך לשעה 23:00, כשהגיעו מדרך גדעון בצומת בו הוא נפגש עם כביש אלון, ובקרבת הכפר דומא, רכב המחבלים שארב לרכבם חסם את הכניסה לצומת וראש החוליה פתח בירי לעבר הרכב. כשמונה עשר כדורים פגעו ברכב ופצעו את כל יושביו. נהג הרכב ניסה להימלט ופנה לכיוון צפון אך המנוע נפגע והוא נעצר לאחר כמה עשרות מטרים. הפצועים פונו לבית החולים שערי צדק. לאחר כמה ימים אחד הפצועים, מלאכי רוזנפלד, נפטר מפצעיו בבית החולים שאליו פונה. רכב המחבלים נמלט מן המקום. פיגוע זה אירע יומיים לאחר שחוליית המחבלים ביצעה פיגוע ירי סמוך לבית אל בו לא היו נפגעים.
לאחר הפיגוע > הלוויה

הנרצח, מלאכי רוזנפלד, הוא אחיו של הטייס יצחק רוזנפלד שנהרג 13 שנים לפני הפיגוע בנפילה בנחל צאלים. בהלוויה שר אביהם, הזמר והנגן אליעזר רוזנפלד את השיר 'ואפילו בהסתרה'. האסון הכפול שפקד את המשפחה והשיר ריגשו את הציבור וסוקרו בתקשורת.
לאחר הפיגוע > בעקבות הפיגוע

חודש לאחר הפיגוע, ב-31 ביולי 2015, הושלך בקבוק תבערה לעבר משפחת דוובשה בכפר דומא (הסמוך למקום הפיגוע), ממנו נהרגו שני ההורים ובנם התינוק, ונפצעו כמה בני משפחה נוספים. לאחר חקירה ממושכת של השב"כ הורשע עמירם בן אוליאל ברצח בני המשפחה, כאשר המניע למעשה היה פעולת תג מחיר על הפיגוע ליד דומא חודש קודם לכן. כמו כן, קטין הגיע להסדר טיעון בפרשה והודה שהיה מעורב בקשירת קשר להצתה ממניע גזעני בהקשר למעורבותו בפיגוע בדומא. נקבע כי היה חבר בארגון טרור.
לאחר הפיגוע > מעצרם ועונשם של המחבלים

בינואר 2017 הוטל עונש מאסר עולם, 30 שנות מאסר במצטבר ופיצויים בסך כולל של 325 אלף ש"ח על עבדאללה אסחאק, חבר החולייה שרצחה את רוזנפלד.
בשלהי ספטמבר 2017 הטיל בית המשפט הצבאי ביהודה עונש של מאסר עולם על אמג'ד חאמד, חבר החולייה שביצעה את הפיגוע. חאמד הורשע בכך שהיה שותף לרציחתו של רוזנפלד, בניסיון לרצוח את האזרחים שנפצעו בפיגוע, במעורבות בשני ניסיונות פיגוע נוספים ובעבירות ביטחון נוספות. בנוסף נגזרו עליו פיצויים בסך 325 אלף ש"ח וקנס בסך 25 אלף ש"ח.
באפריל 2022 עצרו כוחות הביטחון בכפר כובאר את פעיל חמאס מועאז חאמד שהיה שותף לחולייה שביצעה את הפיגוע, לאחר שנמלט ממתקן מנגנוני הביטחון בנובמבר 2022 בית המשפט הצבאי הרשיע את חאמד, על-פי הודאתו, בעבירות של גרימת מותו בכוונה (המקבילה לעבירת הרצח באיו"ש) של מלאכי. המחבל הורשע גם בניסיון לגרימת מוות בכוונה, בחברות ופעילות בהתאחדות בלתי מותרת ובעבירות ביטחון נוספות. ביוני 2023 גזר בית המשפט הצבאי על חאמד, שני מאסרי עולם, בנוסף חייב אותו לשלם פיצויים למשפחת רוזנפלד ולנפגעי העבירה בסך כולל של מיליון ו-90 אלף שקלים.
בינואר 2025 סוכם על שחרורו של אמג'ד חאמד, חבר החולייה שביצעה את הפיגוע במסגרת עסקת החטופים השנייה במלחמת חרבות ברזל.
לאחר הפיגוע > הנצחה

לאחר הפיגוע הוקם המאחז מלאכי השלום בסמוך למקום הפיגוע, הקרוי על שם מלאכי רוזנפלד ושלום הר מלך, שנרצח אף הוא בפיגוע במקום.
הערות שוליים

↑  אחד המחבלים מהכפר קוצרה, כל שאר חברי החולייה היו מסילואד, כולל המחבל שהנחה מירדן שמוצאו מהעיירה
↑  הפעלה מבחוץ של התארגנויות חמאס ביהודה ושומרון במסגרת המאמץ, שעושה חמאס, להוציא לפועל פיגועי טרור נגד ישראל, באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור על שם אלוף מאיר עמית.
↑  נעצרה תשתית צבאית של חמאס, שביצעה את פיגוע הירי בו נרצח מלאכי רוזנפלד ז"ל מאתר שב"כ.
↑  החלטה ב"ש 1303/16, בית המשפט הצבאי לערעורים בית שמש, באתר פסקדין
↑  קרני אלדד, ‏פיגוע הירי בשבות רחל: מצבו של מלאכי רוזנפלד ממשיך להיות קשה, באתר מעריב אונליין, 30 ביוני 2015
↑   השכול הכה באליעזר פעם אחר פעם, אבל הוא ממשיך לשיר ולשמח אנשים | קול התור - פרשת בשלח, סרטון בערוץ "כאן - דיגיטל", באתר יוטיוב (אורך: 11:22)
↑  אור הלר, מאסר עולם לחבר בחוליה שרצחה את מלאכי רוזנפלד ב-2015, באתר חדשות 13, ‏25/09/2017
↑  אליאור לוי, יואב זיתון, אלישע בן קימון, שעות לאחר שברח מהכלא הפלסטיני: ישראל לכדה את אחד מרוצחי מלאכי רוזנפלד, באתר ynet, 14 באפריל 2022
↑  שבע שנים אחרי: המחבל שרצח את מלאכי רוזנפלד הי"ד הורשע ברצח בבית הדין הצבאי, באתר ערוץ 7, 1 בדצמבר 2022
↑  קובי פינקלר, 8 שנים אחרי הפיגוע: שני מאסרי עולם נגזרו על רוצח מלאכי רוזנפלד הי"ד, באתר ערוץ 7, 5 ביוני 2023
↑  פרסום לציבור בעניין שחרור אסירים ועצירים בטחוניים במסגרת מתווה לשחרור חטופים, באתר משרד המשפטים
אבולוציה של דתות

פסל אישה יושבת מהאתר צ'טלהויוק, המוזיאון לתרבויות אנטוליה, 6000 לפנה"ס
אבולוציה של דתות הוא תחום מחקר, העוסק במוצא הדתות בראי האבולוציה של האדם.
תחום זה קשור לפסיכולוגיה אבולוציונית של הדת, מקור השפה והמיתוס, והשוואה בין-תרבותית של האנתרופולוגיה של הדת, דת פרהיסטורית, עדויות לרוחניות והתנהגות פולחנית בתקופה הפלאוליתית העליונה.
התנהגות דתית לא אנושית

פילים עורכים טקסים סביב מתיהם, הכוללים תקופות ארוכות של שתיקה ואבל בנקודת המוות ותהליך של חזרה לאותם אתרים וליטוף השרידים. כמה ראיות מצביעות על כך שמינים רבים מתאבלים על מוות ואובדן.
קרובי המשפחה החיים הקרובים ביותר של בני האדם הם שימפנזה מצוי ושימפנזה ננסי (בונובו). הפרימטים הללו חולקים אב קדמון משותף עם בני אדם שחיו לפני שישה עד שמונה מיליוני שנים. ברברה קינג טוענת שבעוד שהפרימטים הלא אנושיים אינם דתיים, הם כן מציגים כמה תכונות שהיו נחוצות להתפתחות הדת. תכונות אלו כוללות אינטליגנציה גבוהה, יכולת לתקשורת סמלית (אנ'), נורמות חברתיות ומימוש "עצמי" (אנ') של המשכיות. ישנן עדויות לא חד משמעיות לכך שהאדם הניאנדרטלי קבר את מתיו, מה שמעיד על השימוש בטקסי קבורה. השימוש בטקסי קבורה נחשב כעדות לפעילות דתית.
אין ראיות לכך שדת הייתה קיימת בתרבות האנושית לפני שבני האדם הגיעו למודרניות התנהגותית. ישנן עדויות המראות כי האדם הניאנדרטלי יצר יצירות אמנות כמו ציורי מערות, שהייתה דרך חשיבה סמלית הדומה לאופן הנדרש למחשבה דתית.
תנאים מוקדמים לדת האנושית > מוח מוגדל

בקבוצת תיאוריות זו, המוח הדתי הוא תוצאה אחת של מוח גדול דיו כדי לנסח רעיונות דתיים ופילוסופיים. במהלך האבולוציה האנושית, המוח ההומינידי שילש את גודלו, והגיע לשיא לפני 500,000 שנים. חלק גדול מההתפשטות של המוח התרחש בניאוקורטקס (אנ'). ההנחה היא שהניאוקורטקס המוחי אחראי לחישובים העצביים העומדים בבסיס תופעות מורכבות כמו תפיסה, מחשבה, שפה, קשב, זיכרון אירועי ותנועה רצונית. על פי התיאוריה של דאנבר, גודל הניאוקורטקס היחסי של כל מין נמצא בהתאמה עם רמת המורכבות החברתית של המין המסוים. גודל הניאוקורטקס מותאם עם מספר משתנים חברתיים הכוללים את גודל הקבוצה החברתית ומורכבות ההתנהגויות שלה. אצל שימפנזים הניאוקורטקס תופס 50% מהמוח, בעוד שבבני אדם מודרניים הוא תופס 80% מהמוח.
רובין דאנבר טוען שהאירוע הקריטי באבולוציה של הניאוקורטקס התרחש בהיווצרות המינים של הומו סאפיינס הארכאי (אנ') לפני כ-500,000 שנה. המחקר שלו מצביע על כך שרק לאחר אירוע זה, הניאוקורטקס היה גדול מספיק כדי לעבד תופעות חברתיות מורכבות כמו שפה ודת. המחקר מבוסס על ניתוח רגרסיה (אנ') של גודל הניאוקורטקס המתוכנן כנגד מספר התנהגויות חברתיות של הומינינים חיים ונכחדים.
סטיבן ג'יי גולד מציע שייתכן שהדת צמחה מתוך שינויים אבולוציוניים שהעדיפו מוחות גדולים יותר כאמצעי לחיזוק שיתוף פעולה בין פרטים בקרב ציידי סוואנה, לאחר שהמוח הגדול יותר אפשר הרהור על המוות הבלתי נמנע של כל בן אנוש.
תנאים מוקדמים לדת האנושית > שימוש בכלים

לואיס וולפרט (אנ') טוען כי הבנת הסיבתיות שהתפתחה כתוצאה ישירה משימוש בכלים מילאה תפקיד מרכזי בהתפתחות האמונה באופן כללי. ייצור כלים מורכבים מצריך יצירת דימוי מחשבתי של חפץ שאינו קיים באופן טבעי לפני יצירת החפץ בפועל. יתר על כן, יש להבין כיצד ייעשה שימוש בכלי, דבר המצריך הבנה של סיבתיות. בהתאם לכך, רמת התחכום של כלי אבן היא אינדיקטור שימושי לאמונות סיבתיות. וולפרט טוען ששימוש בכלים המורכבים מיותר ממרכיב אחד, כמו צירים, מייצג יכולת להבין סיבה ותוצאה. לדוגמה, ידוע כי שימפנזים בורחים מכלאות סגורות עם מספר תפסים, דבר שבעבר חשבו שניתן היה להבין רק על ידי בני אדם שהבינו סיבתיות. ידוע שגם שימפנזים מתאבלים על המתים, ומבחינים בדברים בעלי ערך אסתטי בלבד, כמו שקיעות, ששניהם עשויים להיחשב כמרכיבי דת או רוחניות. ההבדל בין הבנת הסיבתיות על ידי בני אדם ושימפנזים הוא בדרגת ההבנה.
תנאים מוקדמים לדת האנושית > פיתוח השפה

דת דורשת שמערכת של תקשורת סמלית, כמו שפה, תועבר מאדם אחד לאחר. פיליפ ליברמן (אנ') קובע כי:
המחשבה הדתית האנושית והחוש המוסרי נשענים בבירור על בסיס קוגניטיבי-לשוני.
מתוך הנחת יסוד זו אומר סופר המדע ניקולס ווייד (אנ'):
כמו רוב ההתנהגויות שנמצאות בחברות ברחבי העולם, הדת היתה חייבת להיות נוכחת באוכלוסיית האבות האנושית לפני היציאה מאפריקה. אף על פי שטקסים דתיים כוללים בדרך כלל ריקוד ומוזיקה, הם גם מילוליים מאוד, שכן יש לציין את האמיתות הקדושות. אם כן, הדת, לפחות בצורתה המודרנית, אינה יכולה להקדים את הופעת השפה. נטען קודם לכן שהשפה הגיעה למצבה המודרני זמן קצר לפני היציאה מאפריקה. אם הדת הייתה צריכה לחכות לאבולוציה של השפה המודרנית והמפורשת, אז גם היא הייתה מופיעה מעט לפני 50,000 שנה.
השקפה אחרת מבדילה בין אמונה דתית אינדיבידואלית לבין אמונה דתית קולקטיבית. בעוד שהראשון אינו דורש פיתוח מוקדם של השפה, השני כן. המוח האנושי הבודד צריך להסביר תופעה כדי להבין ולהתייחס אליה. פעילות זו קדמה בהרבה להופעתה של השפה ואולי היא גרמה לה. התיאוריה היא, שהאמונה בעל-טבעי נובעת מהשערות שהניחו באופן שרירותי על ידי אינדיבידואלים כדי להסביר תופעות טבע שלא ניתן להסביר אחרת. הצורך הנובע מכך לחלוק השערות אינדיבידואליות עם אחרים מוביל בסופו של דבר לאמונה דתית קולקטיבית. השערה מקובלת חברתית הופכת דוגמטית המגובה בסנקציה חברתית.
חלק מהחוקרים רואים בהופעתה של השפה תוצאה של שינוי חברתי אשר, על ידי יצירת רמות חסרות תקדים של אמון הציבור, שחררה פוטנציאל גנטי ליצירתיות לשונית שקודם לכן היה רדום. חוקרים השייכים לאסכולה זו מצביעים על העובדה שאף לשימפנזה מצוי ולשימפנזה ננסי יש יכולות סמליות סמויות שהם רק לעיתים רחוקות - אם בכלל - באות לידי ביטוי בטבע. לטענת אותם החוקרים, מבנה חברתי מאוד ספציפי - כזה שמסוגל לשמור על רמות גבוהות מהרגיל של אחריות ציבורית ואמון - חייב להתפתח לפני או במקביל לשפה כדי להפוך את ההסתמכות על מילים לאסטרטגיה יציבה מבחינה אבולוציונית.
אותות קוליים של בעלי חיים הם, על פי רוב, אמינים באופן מהותי. כאשר חתול מגרגר, האות מהווה עדות ישירה למידת שביעות רצון גבוהה. האות הוא מהימן, לא מפני שהחתול נוטה להיות כן, אלא מפני שהוא פשוט לא יכול לזייף את הצליל הזה. קריאות ווקאליות פרימטיות יכולות להיות מעט יותר ניתנות למניפולציה, אבל הן נשארות אמינות מאותה סיבה - כי קשה לזייף אותן. האינטליגנציה החברתית הפרימטית היא "מקיאווליאנית" (אנ') - משרתת את עצמה ולא מוגבלת על ידי קפדנות מוסרית. קופים מנסים לעיתים קרובות לרמות זה את זה, ובו בזמן נשארים כל הזמן על המשמר מפני נפילת קורבן להונאה בעצמם. באופן פרדוקסלי, התיאוריה היא שהתנגדות הפרימטים להונאה היא זו שחוסמת את התפתחות מערכות האיתות שלהם לאורך קווים דמויי שפה. השפה נשללת מכיוון שהדרך הטובה ביותר להתגונן מפני הונאה היא להתעלם מכל האותות מלבד אלו שניתנים לאימות מיידית.
תנאים מוקדמים לדת האנושית > מוסר וחיי קבוצה

פראנס דה ואל וברברה קינג רואים את המוסר האנושי כמי שצמח מתוך המרקם החברתי של הפרימטים. אף על פי שמודעות למוסר עשויה להיות תכונה אנושית ייחודית, ידוע שבעלי חיים חברתיים רבים, כגון פרימטים, דולפינים ולווייתנים, מפגינים רגשות קדם-מוסריים. לפי מייקל שרמר, המאפיינים הבאים משותפים לבני אדם ולבעלי חיים חברתיים אחרים, במיוחד לקופים הגדולים:
התקשרות וחיבור, שיתוף פעולה ועזרה הדדית, אהדה ואמפתיה, הדדיות ישירה ועקיפה, אלטרואיזם ואלטרואיזם הדדי, פתרון קונפליקטים ויצירת שלום, גילוי הונאה והונאה, דאגה קהילתית ואכפתיות ממה שאחרים חושבים עליך, ומודעות ותגובה אליו, אלו הכללים החברתיים של הקבוצה.
דה ואל טען שכל בעלי החיים החברתיים נאלצו לרסן או לשנות את התנהגותם כדי שחיים בקבוצה יהיו כדאיים. רגשות קדם-מוסריים התפתחו בחברות פרימטים כשיטה לריסון אנוכיות אינדיבידואלית ולבניית קבוצות שיתופיות יותר. עבור כל מין חברתי, היתרונות בלהיות חלק מקבוצה אלטרואיסטית צריכים לעלות על היתרונות של אינדיבידואליזם. לדוגמה, היעדר לכידות קבוצתית עלול להפוך אנשים לפגיעים יותר להתקפות של זרים. להיות חלק מקבוצה עשוי גם לשפר את הסיכויים למצוא מזון. הדבר ניכר בקרב בעלי חיים שצדים בלהקות כדי לתפוס טרף גדול או מסוכן.
לכל החיות החברתיות יש חברות היררכיות שבהן כל חבר יודע את מקומו. הסדר החברתי נשמר על ידי כללים מסוימים של התנהגות צפויה וחברי הקבוצה הדומיננטיים אוכפים סדר באמצעות ענישה. עם זאת, לפרימטים מסדר גבוה יש גם תחושת הוגנות.
שימפנזים חיים בקבוצות התחלקות-מיזוג (אנ') בממוצע 50 פרטים. סביר להניח שאבותיהם הקדמונים של בני אדם חיו בקבוצות בגודל דומה. בהתבסס על גודלן של חברות ציידים-לקטים קיימות, ההומינידים הפלאוליתים האחרונים חיו בלהקות של כמה מאות פרטים. ככל שגודל הקהילה גדל במהלך האבולוציה האנושית, הייתה נדרשת אכיפה גדולה יותר להשגת לכידות קבוצתית. ייתכן שהמוסר התפתח בלהקות אלה של 100 עד 200 אנשים כאמצעי לשליטה חברתית, פתרון סכסוכים וסולידריות קבוצתית.
לפי מאט רוסאנו (Matt J. Rossano), על ידי ציות והרגשת השתייכות לאבות קדמונים, רוחות ואלים שומרי סף על התחום החברתי, בני האדם גילו אסטרטגיה יעילה לריסון אנוכיות ולבניית קבוצות שיתופיות נוספות. מאט רוסאנו מייחס לאמונה הדתית הקולקטיבית ולסנקציות החברתיות שנגזרות מהאמונה הדתית את ייסוד המוסר. לפי משנתו של רוסאנו, אמונה דתית אינדיבידואלית היא אפוא בתחילה אפיסטמולוגית, לא אתית, במהותה.
פסיכולוגיה אבולוציונית של הדת

מדענים קוגניטיביים הדגישו שדתות עשויות להיות מוסברות על-ידי ארכיטקטורת המוח שהתפתחה בשלב מוקדם בסוג הומו במהלך ההיסטוריה האבולוציונית של החיים. עם זאת, ישנה מחלוקת לגבי המנגנונים המדויקים שהניעו את האבולוציה של המוח הדתי. שתי אסכולות החשיבה העיקריות:
הדת התפתחה בשל הברירה הטבעית ויש לה יתרון סלקטיבי.
הדת היא תוצר לוואי אבולוציוני של התאמות נפשיות אחרות.
סטיבן ג'יי גולד, למשל, ראה את הדת כהתאמה (אקספטציה) או ספנדרל (Spandrel), כלומר, הדת התפתחה כתוצר לוואי של מנגנונים פסיכולוגיים שהתפתחו מסיבות אחרות מלבד ברירה טבעית.
מנגנונים אלו עשויים לכלול את היכולת להסיק נוכחות של ישויות שעלולות לגרום נזק (זיהוי סוכן), את היכולת להמציא נרטיבים סיבתיים לאירועי טבע (אטיולוגיה), והיכולת לזהות שלאנשים אחרים יש מחשבות משלהם, (תאוריית הנפש). שלוש ההתאמות הללו (בין היתר) מאפשרות לבני אדם לדמיין סוכנים מכוונים מאחורי תצפיות רבות שלא ניתן היה להסביר בקלות אחרת, למשל רעמים, ברקים, תנועת כוכבי לכת, מורכבות החיים.
הופעתה של האמונה הדתית הקולקטיבית זיהתה סוכנים כאלה כאלוהויות שסיפקו את ההסבר.
מספר חוקרים הציעו שהדת מקובעת גנטית להוויה האנושית. הצעה אחת שנויה במחלוקת, השערת גן האל (אנ'), קובעת שכמה גרסאות של גן ספציפי, הגן VMAT2 (אנ'), נוטות לאמונה דתית ולרוחניות.
השקפה אחרת מתבססת על הרעיון של המוח המשולש (אנ') : מוח הזוחלים, המערכת הלימבית והניאוקורטקס, שהוצע על ידי פול ד' מקלין (אנ'). אמונה דתית קולקטיבית נשענת על רגשות של אהבה, פחד וחברותא והיא מוטבעת עמוק במערכת הלימבית באמצעות התניה סוציו-ביולוגית וסנקציה חברתית. אמונה דתית אינדיבידואלית משתמשת בהיגיון המבוסס על הניאוקורטקס ולעיתים קרובות שונה מדת קולקטיבית. המערכת הלימבית קדומה בהרבה במונחים אבולוציוניים מהניאוקורטקס ולכן חזקה ממנה.
דעה נוספת היא שהתנהגותם של אנשים המשתתפים בטקסים דתיים ובאמונה הדתית גורמת להם להרגיש טוב יותר וזה משפר את הכושר הביולוגי שלהם, כך שיש ברירה גנטית לטובת אנשים שמאמינים בדת. באופן ספציפי, טקסים, אמונות ומגע חברתי האופיינים לקבוצות דתיות עשויים לשמש להרגעת הנפש (למשל על ידי הפחתת עמימות ואי הוודאות הנובעת ממורכבות) ולאפשר תפקוד טוב יותר של האדם בעת לחץ נפשי. הדבר מאפשר שימוש בדת כמנגנון הישרדות רב עוצמה.
דעה נוספת, שהוצעה על ידי פרד ה. פרביץ', רואה בדת האנושית תוצר של עלייה בתפקודים דופמינרגיים (אנ') במוח האנושי ושל התרחבות אינטלקטואלית כללית שהחלה לפני כ-80 אלף שנה. דופמין מגביר דגש על מרחב וזמן רחוקים, ועובדה זו עלולה להיות קשורה לחוויה דתית. בעוד שציורי המערות השמאניים הקדומים ביותר שקיימים מתוארכים לסביבות 40 אלף שנה, השימוש באוכרה לאמנות סלע קדם לכך ויש ראיות ברורות לחשיבה מופשטת לאורך חוף דרום אפריקה כבר לפני 80 אלף שנה.
פול בלום (אנ') מציע כי "הטיות קוגניטיביות מסוימות שהופיעו בשלב מוקדם... גרמו לאמונה באלים וברוחות להיות תופעה אנושית נפוצה".
עדות פרהיסטורית לדת

הזמן המדויק שבו בני אדם הפכו דתיים לראשונה נותר לא ידוע, אולם מחקר בארכאולוגיה אבולוציונית מראה עדויות אמינות להתנהגות דתית-פולחנית מסביבות התקופה הפלאוליתית התיכונה (לפני 45–200 אלף שנה).
עדות פרהיסטורית לדת > קבורה פלאוליתית

העדות המוקדמת ביותר למחשבה דתית מבוססת על הטיפול הפולחני למתים. רוב בעלי החיים מפגינים רק עניין מזדמן במתים מהמינים שלהם.
קבורה פולחנית מייצגת אפוא שינוי משמעותי בהתנהגות האנושית. קבורה פולחנית מייצגת מודעות לחיים ולמוות ואמונה אפשרית בחיים שלאחר המוות. פיליפ ליברמן (אנ') קובע כי ”קבורה עם סחורות וטובין מסמלות בבירור מנהגים דתיים ודאגה למתים שמתעלה על חיי היומיום.”
העדויות המוקדמות ביותר לטיפול במתים מגיעות מהאתר האכאולוגי של אטאפורקה (אנ') בספרד. במיקום זה נמצאו עצמות של 30 פרטים בתוך קבר קבוצתי שלפי המחקר שייכים לתת-מין הומו היידלברגנסיס.
הניאנדרטלים מתמודדים אף הם על ראשוניות הקבורה במין האנושי. ייתכן שהם הניחו גופות בקברים רדודים יחד עם כלי אבן ועצמות בעלי חיים. נוכחותם של חפצי קבורה (אנ') אלו עשויה להעיד על קשר רגשי עם הנפטר ואולי על אמונה בחיים שלאחר המוות. אתרי קבורה ניאנדרטלים כוללים את מערות שאנידר (אנ') בעיראק, מערת קראפינה בקרואטיה ומערת כבארה בישראל.
הקבורה המוכרת ביותר של בני אדם מודרניים היא ממערה הממוקמת בהר הקפיצה שליד נצרת בצפון ישראל. שרידי אדם תוארכו ל-100,000 שנה לפני זמננו. נמצאו שלדי אדם מוכתמים באוכרה. באתר הקבורה נמצאו חפצי קבורה. הלסת התחתונה של חזיר בר נמצאה מונחת בזרועותיו של אחד השלדים. פיליפ ליברמן אומר: ”ייתכן שטקסי קבורה המשלבים סחורות קבר הומצאו על ידי ההומינידים המודרניים מבחינה אנטומית שהיגרו מאפריקה למזרח התיכון לפני כ-100,000 שנה”
מאט רוסאנו מציע שהתקופה שבין 80,000 ל-60,000 שנים לפני הספירה, לאחר הגירת האדם מאפריקה, הייתה תקופה מכרעת באבולוציה של הדת.
עדות פרהיסטורית לדת > שימוש בסמלים

השימוש בסימבוליזם דתי (אנ') היא תופעה מוכרת ואוניברסלית. הארכאולוג סטיבן מיט'ן (אנ') טוען כי מקובל שמנהגים דתיים כוללים יצירת דימויים וסמלים לייצג ישויות ורעיונות על-טבעיים. מכיוון שיצורים על טבעיים מפרים את עקרונות העולם הטבעי, תמיד יהיה קושי לתקשר ולשתף מושגים על טבעיים עם אחרים. ניתן להתגבר על בעיה זו על ידי עיגון היצורים העל-טבעיים הללו בצורה חומרית באמצעות אמנות ייצוגית. כאשר הם מתורגמים לצורה חומרית, מושגים על טבעיים הופכים קלים יותר לתקשורת ולהבנה. בשל הקשר בין אמנות ודת, עדויות לסמליות בתיעוד המאובנים מעידות על מוח המסוגל לחשיבה דתית. אמנות וסמליות מדגימים יכולת מחשבה ודמיון מופשטים הנחוצים לבניית רעיונות דתיים. ונזל ואן היוסטין קובע כי התרגום של הנסתר באמצעות סמלים אפשר לאבות קדמונים אנושיים להחזיק באמונות באופן מופשט.
כמה מהעדויות המוקדמות ביותר להתנהגות סמלית קשורה לאתרים מתקופת האבן התיכונה (אנ') באפריקה מלפני 100,000 שנים לפחות. קיימות עדויות לשימוש בפיגמנטים כמו אוכרה המתפרשות במחקר האנתרופולוגי כאקט סמבולי או פולחני.
בקרב אוכלוסיות מלקטי ציידים הקיימות ברחבי העולם, קיים שימוש באוכרה למטרות פולחן, דבר המעיד כי שימוש זה אוניברסלי בקרב תרבויות אנושיות ושהצבע האדום מייצג דם, מין, חיים ומוות.
השימוש באוכרה כמקור לסמליות זוכה לעיתים קרובות לביקורת. כמה מדענים, כמו ריצ'רד קליין וסטיבן מיט'ן, מכירים רק בצורות חד-משמעיות של אמנות כמייצגות של רעיונות מופשטים. אמנות המערות מהתקופה הפלאוליתית העליונה מספקת כמה מהעדויות החד-משמעיות ביותר למחשבה דתית. ציורי מערות במערת שובה שבצרפת מתארים יצורים שחציים אנושיים וחציים בעלי חיים.