stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיקסוס
הערות שוליים

↑  תורה נביאים כתובים פירושים, תמונות ומפות: ספר בראשית מפורש על ידי א.ש. הרטום (מהדורה שישית,1980), הוצאת ספרים "יבנה" בע"מ.
↑  אריה כשר, נגד אפיון, כרך ראשון, פירוש לספר ראשון, פרק יד, סעיף 82, עמ' 105: "היום מוסכם במחקר כי מקור המילה 'חקסוס' הוא בכינוי 'מושלי הארצות הנוכריות' (חקאו-ח'אסת), אשר נסב על שליטי נוביה, סוריה וארץ ישראל כאחד".
אברהם פאוסט, חיה כץ (עורכים), מבוא לארכיאולוגיה של ארץ־ישראל, כרך א, האוניברסיטה הפתוחה, תשע"ט 2019, עמ' 341: "שליטי ארץ זרה".
↑  Ὑκσώς (חיקסוס) אצל יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, פרק יד, סעיף 82. ראו כאן וכאן, הערה 5.
1 2  Danielle Candelora, Defining the Hyksos: A Reevaluation of the Title ḥḳꜣw-ḫꜣswt and Its Implications for Hyksos Identity, Journal of the American Research Center in Egypt 53, 2017, עמ' 211
1 2  ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 158, 285
↑  Kim Ryholt, Museum Tuscalanum Press, "The Political Situation in Egypt during the Second Intermediate Period c. 1800–1550 B.C".
↑  Booth, The Hyksos Period in Egypt, p. 33
↑  late 12th Dynasty and early 13th Dynasty באנגלית
↑  Tell el-Daba - A/II
↑  Bruce Bower, Foreigners may have conquered ancient Egypt without invading it, Science News, ‏2019-04-18 (באנגלית)
↑  ÖAI, www.oeaw.ac.at (ב־)(הקישור אינו פעיל, 14.6.2019)
↑  Ancient Locations, Ancient Locations (באנגלית)
↑  מצבת קאמוס באתר רשת PBS האמריקאית.
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר ראשון, פרקים יד-טז, כו-כז; נגד אפיון א יד-טו (קובץ PDF)
↑  "יודאיקה לקסיקון" (1976), עמוד 220
↑  "יבנה - האנציקלופדיה לנוער" (1995), כרך #6, עמוד 122
↑  "יבנה - אנציקלופדיה לנוער" (נדפס בישראל בשנת 1995 בהוצאת 'יבנה' והוצאת 'לרוס'), כרך #2, עמוד 223.
↑  "יודאיקה לקסיקון" (1976), עמוד 138.
↑  "יבנה - האנציקלופדיה לנוער" (1995), עמוד 122
↑  "מאין באנו", פרופ' ישראל קנוהל, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר 2008.
חרפושית עם הכתובת "בן רע, יעקב־הר, נחון בחיים", שנמצא בתל שקמונה, כיום מוצגת במוזיאון הימי הלאומי
רווחת בעלי חיים

רווחת בעלי־חיים עוסקת בהערכת מצבו וטובתו של בעל־חיים ביחס למדדים שונים, כגון בריאות, תסמינים גופניים של עקה, התנהגות או היכולת לממש את ההעדפות והנטיות הטבעיות של בעל־החיים.
היסטוריה

בתרבות המערבית, העניין המוסרי ברווחת בעלי־חיים החל לעלות מהמאה ה-19, עם הקמתם של ארגונים להגנה על בעלי־חיים, שפעלו להעלאת המודעות לפגיעה בבעלי־חיים וקידום של חקיקה שתגביל את הפגיעה בהם.
מחקר מדעי שיטתי של רווחתם של בעלי־חיים החל ב-1965 בבריטניה, עם הקמתה של ועדה ממלכתית בראשות הזואולוג רוג'ר ברמבל, שנועדה לבחון את מצבם של בעלי־חיים במשקים, בעקבות פרסום ספרה של רות הריסון, "מכונות חיות", שעורר מודעות בציבור הרחב לראשונה לתנאים של בעלי־חיים בחקלאות תעשייתית, כגון החזקת תרנגולות מטילות בכלובי סוללה, פיטום עגלי חלב, משקים אינטנסיביים לגידול עופות לתעשיית הבשר ומשחטות עופות תעשייתיות. הוועדה היוותה את הבסיס ל"מועצה לרווחת חיות משק", גוף ממשלתי בריטי הפועל לבחינה וקידום של רפורמות לשיפור מצבם של בעלי־חיים במשקים. גוף זה הגדיר את "חמש החירויות" של רווחת בעלי־חיים, אשר אמורים להוות קווים מנחים ליחס הראוי לבעלי־חיים, והן:
חירות מרעב, צמא ותזונה לקויה
חירות מאי-נוחות סביבתית
חירות מכאב, פגיעה ומחלות
חירות לבטא התנהגויות טבעיות
חירות מפחד ומצוקה נפשית
"חמש חירויות" אלו התקבלו גם כקווים מנחים למדיניות האיחוד האירופי.
עלייתה של התנועה לזכויות בעלי־חיים, החל משלהי שנות ה-70 של המאה ה-20 הביאה להתגברות העניין ברווחת בעלי־חיים.
מאבקים למען רווחת בעלי חיים

מאבקים רבים שהתקיימו במדינות שונות הביאו בהצלחה לביטול או להגבלה של פרקטיקות מקובלות אשר פוגעות בבעלי־חיים. בין הישגים אלו ניתן למנות:
איסור על פיטום אווזים וברווזים, במדינות בריטניה, שווייץ, אוסטריה, דנמרק, נורווגיה, גרמניה, לוקסמבורג, פולין, פינלנד, צ'כיה, איטליה, שוודיה, ישראל, אוסטרליה, דרום אפריקה וקליפורניה.
איסור על פיטום עגלי חלב במדינות האיחוד האירופי ובאריזונה. בישראל התקבלו תקנות המגבילות את תעשיית עגלי החלב.
איסור על השימוש בתאי הריון להחזקת חזירות במדינות האיחוד האירופי, בפלורידה ובאריזונה.
שיפור מצב התרנגולות המטילות בכלובים, המחייב הרחבה של שטח הכלוב והעשרה סביבתית שלו, במדינות האיחוד האירופי.
איסור כללי על הגידול של תרנגולות מטילות בכלובים בשווייץ, אוסטריה וגרמניה.
איסור על ניסויים בבעלי־חיים למטרות קוסמטיקה במדינות האיחוד האירופי.
מאבקים נוספים למען רווחת בעלי־החיים כוללים מאבקים לשיפור תנאי בעלי־החיים בהובלה ולקיצור טווחי ההובלה ומאבקים כנגד ברירה מלאכותית היוצרת זנים של בעלי־חיים הסובלים מבעיות גנטיות. ארגונים לרווחת בעלי־חיים פועלים גם לעידוד הצרכנים לבחור מוצרים שהופקו תוך פגיעה פחותה בבעלי־חיים, כמו למשל "ביצי חופש" במקום ביצים מתרנגולות שגודלו בכלובים, ומאמצים לחקיקה נעשו גם במטרה למנוע הטעיה של צרכנים בקשר לתנאי הגידול של בעלי־החיים מהם הופקו המוצרים. ארגונים מסוימים לזכויות בעלי־חיים מעודדים הימנעות כוללת מכל מוצר מהחי.
ביקורת על רווחת בעלי חיים

בעבר, אנשים רבים התכחשו לעצם קיומה של תודעת בעלי חיים וסברו שניתן להתעלם מצרכיהם. רבים שהלכו בעקבות רנה דקארט היו בדעה זו, למרות שקוטינגהם (1978)  טען שדקארט עצמו לא החזיק בדעה זו.
ביקורת נוספת מתייחסת לרווחת בעלי החיים בפועל, וטוענת כי אלו הדואגים לרווחת בעלי החיים מראים דאגה לא פרופורציונית למינים מסוימים של בעלי חיים על פני מינים אחרים ללא מתן הצדקה רציונלית או מדעית להעדפה זו. מבקרים מציינים כי התנועה מבכרת חיות מחמד על פני בעלי חיים בתעשייה, חיות בר על פני חיות מבויתות או יונקים על פני בעלי חיים אחרים.
מספר תאורטיקנים בתחום זכויות בעלי־החיים, שהבולטים בהם הם טום ריגן וגארי פרנציון, הביעו ביקורת על העיסוק ברווחת בעלי־חיים, בטענה ששיפור משמעותי במצב בעלי־החיים יכול לבוא אך ורק מביטול של תעשיות הפוגעות בבעלי־חיים, והניסיון להביא להכנסת שיפורים חלקיים בתנאי המחיה של בעלי־חיים תוך אי ביקורת על עצם השימוש בהם בצורה פוגענית, מסיט את תשומת הלב מהמאבק למניעה מוחלטת של הפגיעה בהם, ומעניק לגיטימציה למצב הקיים. על אף זאת, ארגונים רבים לזכויות בעלי־חיים, כמו PETA או אנונימוס, התומכים בביטול תעשיות הפוגעות בבעלי־חיים, מעדיפים, מטעמים פרגמטיים, לתמוך בקידום רפורמות לשיפור מצבם של בעלי־החיים, אשר עשויות להביא שיפורים משמעותיים יותר במצבם של בעלי־החיים לטווח הקצר, כמו גם לייצר מודעות בקרב הציבור לנושא זכויות בעלי חיים.
ראו גם

זכויות בעלי חיים
חקלאות תעשייתית
טמפל גרנדין
צער בעלי חיים (עמותות)
רווחת בעלי חיים בגרמניה הנאצית
לקריאה נוספת

טמפל גרנדין, השפה הסודית של בעלי־החיים, הוצאת אריה ניר, 2006.
Dawkins, Marian S., Animal Suffering: The Science of Animal Welfare, London and New York: Chapman and Hall, 1980.
הערות שוליים

↑  חלק מהחוקים המפורטים התקבלו אך טרם נכנסו לתוקף, וצפויים להיכנס לתוקף באופן הדרגתי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294045005171  GND: 4411619-6  LCCN: sh85005274  NKC: ph136873 
גידול תעשייתי של עגלי חלב בכפר יהושע, עמק יזרעאל. העגלים מוחזקים בצפיפות כדי להפחית את התפתחות השרירים.
רוברט אובריאן

רוברט צ'ארלס אובריאן הבן (באנגלית: .Robert Charles O'Brien Jr;‏ נולד ב-18 ביוני 1966) הוא עורך דין אמריקאי, שכיהן בתפקיד היועץ לביטחון לאומי ה-28 של ארצות הברית החל מ-18 בספטמבר 2019 עד לחילופי הממשל ב-20 בינואר 2021. הוא האדם הרביעי שכיהן בתפקיד זה בתקופת נשיאותו של דונלד טראמפ.
ראשית חייו

רוברט אובריאן נולד בלוס אנג'לס והתגורר בסנטה רוזה, קליפורניה, שם הוא התחנך בבית הספר התיכון קרדינל ניומן. ב-1988 הוא סיים לימודי תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וב-1991 הוא סיים תואר דוקטור למשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-1987 הוא זכה במלגת רוטרי ללימודים באוניברסיטת המדינה החופשית בדרום אפריקה.
בשנים 1996 – 1998 היה אובריאן פקיד משפטי בוועדת הפיצויים של האו"ם בז'נבה, שסקרה והכינה תביעות שנבעו כתוצאה מפלישת עיראק לכווית ב-1990 – 1991. סכומי הפיצויים הגיעו עד למאות מיליוני דולרים ומומנו מ-30% מההכנסות הנפט של עיראק.
אובריאן שירת כקצין בדרגת מייג'ור בפרקליטות הצבאית של כוחות המילואים של צבא ארצות הברית. בעת שעסק בעריכת דין באופן פרטי, הוא מונה מעת לעת לתפקידים בממשליהם של הנשיאים בוש, אובמה וטראמפ.
במגזר הפרטי

אובריאן היה שותף במשרד עורכי הדין מקליפורניה "ארנט פוקס" במשך שבע שנים. במשך אותה תקופה גדל מספר עורכי הדין שהועסקו במשרד זה מ-10 ליותר מ-110. הוא ייצג את באז אולדרין במספר תיקים חשובים וכן ייצג את מזרח טימור בהליכים שנוהלו ביוזמת תאגיד ConocoPhillips. הוא שימש כפרקליט ממונה מטעם בית המשפט הפדרלי במספר תיקי תאגידים.
אובריאן היה משקיף אזרחי מטעם המועצה הפסיפית למדיניות בינלאומית בשימוע לפני המשפט של המוח המתכנן של פיגועי 11 בספטמבר, ח'אלד שיח' מוחמד במפרץ גואנטנמו, קובה ביוני 2014. הוא היה חבר בנציגות של המכון הרפובליקני הבינלאומי שהשקיפה בבחירות לנשיאות גאורגיה של 2013 ובבחירות לפרלמנט של אוקראינה של 2014.
אובריאן היה מייסד שותף, יחד עם השופט הפדרלי לשעבר, סטיבן לרסון, של משרד עורכי הדין "לרסון ואובריאן" בלוס אנג'לס, שנפתח בינואר 2016. הוא פרש מהמשרד כאשר מונה כיועץ לביטחון לאומי.
קריירה פוליטית > בממשלי בוש ואובמה

אובריאן מונה על ידי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש כנציג מחליף למושב ה-60 של העצרת הכללית של האומות המאוחדות בשנים 2005 – 2006. הוא נאם בפני העצרת הכללית בשאלת המדינה הפלסטינית וייצג את ארצות הברית במהלך הוועדה השישית של העצרת הכללית, שדנה באמנה הכוללת על הטרור הבינלאומי.
אובריאן שימש כיושב ראש שותף של השותפות הציבורית-פרטית של מחלקת המדינה לרפורמה משפטית באפגניסטן, שהחלה את עבודתה בדצמבר 2007 ו"קידמה את שלטון החוק" באפגניסטן באמצעות הכשרת שופטים, תובעים וסנגורים. הוא המשיך לשמש בתפקיד זה במהלך כהונתו הראשונה של הנשיא ברק אובמה.
ב-31 ביולי 2008 הודיע הנשיא בוש על כוונתו למנות את אובריאן כחבר במועצה המייעצת לנכסים תרבותיים, שהיא ועדה המייעצת בנושאים בהם מעורבים סוגיות הקשורות לעתיקות ונושאים תרבותיים, תפקיד בו שימש אובריאן עד אפריל 2011.
באוקטובר 2011 מונה אובריאן כיושב ראש שותף בצוות היועצים של מיט רומני של קבוצת העבודה לארגונים בינלאומיים במסגרת מסע הבחירות שלו לבחירות לנשיאות של 2012.
במאי 2015 היה אובריאן ליועץ לענייני מדיניות חוץ וביטחון לאומי של מסע הבחירות לנשיאות של מושל ויסקונסין סקוט ווקר. לאחר שווקר פרש מהמירוץ, הפך אובריאן ליועץ במערכת הבחירות של טד קרוז. במהלך התקפה בה ייעץ לקורז הוא טען: "ברור שוולדימיר פוטין לא מחבב את [הילרי קלינטון], והוא עומד לעשות כמיטב יכולתו כדי לעזור לדונלד טראמפ".
קריירה פוליטית > בממשל טראמפ

ב-2017 עלה שמו של אובריאן כמועמד אפשרי לתפקיד מזכיר הצי בממשלו של דונלד טראמפ. העיתון Orange County Register תמך במינויו של אובריאן לתפקיד זה, בציינו, "הוא המועמד האידיאלי להבטיח את המשך העליונות האמריקאית העולמית - באופן שמתאים הן להלך הרוח הלאומי הנוכחי והן לערכים הלאומיים התמידיים שלנו".
ממאי 2018 ועד אוקטובר 2019 שימש אובריאן כשליח הנשיאותי המיוחד לענייני בני ערובה. שנה לאחר מינויו לתפקיד זה הוא קיבל דרגה של שגריר. הוא נכח במשפטו של הראפר אייסאפ רוקי בסטוקהולם ואמר לכתבים: "הנשיא שלח אותי לכאן, כך שזה בהחלט ראוי. אני גם מסייע לאנשים חופשיים שמוחזקים בידי ממשלות, שלא בצדק". אובריאן הזהיר את ממשלת שוודיה מפני "השלכות שליליות" אם המקרה לא ייפתר. הוא סייע להבטיח את שחרורו ב-2018 של הכומר אנדרו ברנסון, שהמאסר בן השנתיים שלו בטורקיה הסלים את המתחים בין וושינגטון לבין אנקרה. אובריאן גם היה מעורב בהשגת שחררו של דני ברץ', עובד אמריקאי בתעשיית הנפט שהוחזק במשך שנה בתימן ולאחר שחרורו הוא הגיע לפגישה עם הנשיא טראמפ בחדר הסגלגל.
קריירה פוליטית > בממשל טראמפ > היועץ לביטחון לאומי

ב-18 בספטמבר 2019 החל אובריאן לשמש בתפקיד היועץ לביטחון לאומי ה-28 של ארצות הברית. הנשיא טראמפ מינה אותו במקומו של ג'ון בולטון שהתפטר מוקדם יותר באותו חודש. כמה ימים לאחר מכן הודיע אובריאן שמת'יו פוטינגר ישמש כסגנו, במקומו של צ'ארלס קופרמן. אובריאן נחשב כבעל השקפות שמרניות ולא קיצוניות בתחום מדיניות החוץ .
בראשית תקופת כהונתו בתפקיד התלווה אובריאן לסגן הנשיא מייק פנס לפגישתו עם נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן במאמץ להשיג הפסקת אש בין הטורקים לבין הכורדים.
בדצמבר אותה שנה הגן אובריאן על החלטתו של הנשיא טראמפ להעניק חנינה לאיש יחידת אריות הים אדי גלגר שהורשע כפושע מלחמה שלכאורה ירה באזרחים תמימים ורצח נער פצוע מסומם ממחבלי המדינה האסלאמית.
לאחר חיסולו של קאסם סולימאני, מפקד משמרות המהפכה האסלאמית וכוח קודס, הגן אובריאן על המידע המודיעיני שהממשל עשה בו שימוש כהצדקה לחיסול, בטענה שסולימאני תכנן מתקפות נגד מתקנים צבאיים ודיפלומטים של ארצות הברית בעיראק ובמקומות נוספים במזרח התיכון.
ב-29 בינואר 2020 מונה אובריאן כחבר בכוח המשימה של הבית הלבן לנגיף הקורונה.
המועצה לביטחון לאומי בהנהגתו של אובריאן התמקדה בעיקר בסין והוא יישר קו עם ראש משרד המסחר והייצור של הבית הלבן, פיטר נברו, שגם תומך בנקיטת קו קשה כלפי סין. הוא איים בנקיטת עיצומים כלפי סין אם היא תעביר את חוק הביטחון הלאומי בהונג קונג. הוא גם מתח ביקורת על סין על מעשיה במסגרת הסכסוכים הטריטוריאליים בים סין הדרומי, ופיקח על הרחבת הפעילות הצבאית של ארצות הברית ובעלות בריתה להבטחת חופש השיט. הוא מתח ביקורת על ממשלת סין, באומרו בנאום שנשא, "המפלגה הקומוניסטית של סין היא מרקסיסטית-לניניסטית" ו"המזכיר הכללי של המפלגה שי ג'ינפינג רואה עצמו כיורשו של יוסיף סטלין". באותו נאום טען אובריאן: "יחד עם בעלות בריתנו ועם שותפינו, נעמוד מול מאמציה של המפלגה הקומוניסטית הסינית להשפיע בעורמה על עמינו ועל ממשלותינו, לגרום נזק לכלכלות שלנו, ולחתור תחת ריבונותנו".
עם הכנת התוכניות לצמצום הכוחות הצבאיים האמריקאים המוצבים באירופה, הגן אובריאן על המהלך, בטענה, "הנוהג של המלחמה הקרה של החזקת מספר גדול של חיילים ובני משפחותיהם בבסיסים גדולים כמו אלו שבגרמניה, הוא כעת מיושן בחלקו".
כאשר רבים מאנשי קהילת המודיעין שהיו מעורבים בתדרוך הנשיא טראמפ בנושאי ביטחון לאומי אפיינו אותו כאדם לא קשוב, חלק אובריאן על ההגדרה, באומרו שטראמפ "ממוקד בנושאים שעל הפרק ושואל שאלות מעמיקות במהלך התדריכים - זה מזכיר לי סיטואציה של הופעה בפני שופט בבית משפט לערעורים שמוכן היטב לדיון".
אובריאן צמצם את צוות המועצה לביטחון לאומי, עם תוכנית להגביל את כוח האדם שלה ל-105 אנשי מקצוע. כוח האדם של המועצה גדל מ-110 איש בתקופת ממשל בוש ל-240 בתקופת ממשלו של אובמה. הוא טען שהמטרה הייתה להחזיר לקדמותם את יכולות התיאום של הארגון: "בתקופת הממשל הקודמות, המועצה לביטחון לאומי יותר מהכפילה את כוח האדם שלה ושכפלה בעלי תפקידים רבים שקיימים במחלקת ההגנה, במחלקת המדינה ובקהילת המודיעין. תחת נשיאותו של הנשיא טראמפ, החזרנו את המועצה לביטחון לאומי לממדיה ולתפקידיה הראויים כגוף מתאם". בפעם הראשונה, בניהולו של אובריאן, מחצית מהמנהלים הבכירים בצוות המועצה לביטחון לאומי הן נשים.
במאי 2020, לאחר רצח ג'ורג' פלויד, דחה אובריאן את הטענה שקיימת גזענות שיטחית בכוחות המשטרה בארצות הברית.
חיים אישיים

אובריאן גדל כקתולי ובשנות העשרים לחייו הוא המיר את דתו לכנסייה המורמונית. הוא נשוי ללו-מרי אובריאן ולשניים נולדו שלושה ילדים, מרגרט, רוברט ולורין. בנו רוברט נהרג בתאונת טביעה ב-2015.
ספרו

ב-2016 פרסם אובריאן ספר בשם "בזמן שאמריקה ישנה: שיקום המנהגות האמריקאית לעולם במשבר" (While America Slept: Restoring American Leadership to a World in Crisis). במאמר במגזין Foreign Policy כתב דניאל רנד, "הספר 'בזמן שאמריקה ישנה' הוא המקבילה של 2016 לספרו של ריצ'רד ניקסון 'המלחמה האמיתית'. כעמית לשעבר של אובריאן בממשל בוש סיכם רנד את השקפותיו של אובריאן:
רוברט כותב על בסיס סדרה של אמונות והנחות שאני גם מחזיק בהן: אמונה עמוקה בבדלנות אמריקאית, שהשלום מגיע מתוך כוח, שארצות הברית חזקה יותר כאשר היא פועלת בשותפות עם בעלות בריתה וכאשר אמריקה היא ידידה אמינה עבור בעלות בריתה, שגדולתה של אמריקה מגיעה מהאנשים שמכבדים את מסורת שלטון החוק וש(כן), אנחנו בחורים טובים ושיש כמה בחורים רעים שם".
באתר The Hill כתב ברט מרקואה, איש שירות החוץ לשעבר, "אם אתה תוהה אילו מגמות ואירועים יניעו את מדיניות החוץ של הנשיא הנבחר טראמפ, עליך לקרוא את 'בזמן שאמריקה נרדמה' של רוברט אובריאן".
ביקורות נוספות על הספר היו חריפות יותר. אלכס וורד, מנהל המועצה האטלנטית של מרכז ברנט סקוקרופט לביטחון בינלאומי, ציין ש"ספרו של אובריאן מתסכל מאחר שהוא פותח בהנחה שכל ההחלטות של מדיניות החוץ של אובמה היו רעות והוא מניח שהקורא מאמין בכך גם הוא... הניתוח שלו, בעוד שהוא מובא בלהט ובהגינות, חסר את התמונה הכללית מבעד לערפל החד-צדדי". ספרו של אובריאן מותח ביקורת רחבה על מדיניות החוץ והביטחון של ממשל אובמה.
ישראל באירוויזיון 2001

ישראל השתתפה באירוויזיון 2001 עם השיר אין דבר בביצוע של טל סונדק בעיר קופנהגן, בירת דנמרק.
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 2001

קדם-אירוויזיון 2001 הייתה תחרות שירים שנועדה לבחור את השיר שייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון 2001. מדובר בתחרות קדם האירוויזיון הראשונה לאחר 6 שנים, שכן בשנים שקדמו לתחרות זו העדיפה רשות השידור לבחור את נציג ישראל דרך ועדה פנימית.
התחרות בהנחיית אורנה ומשה דץ שודרה בחג החנוכה בחודש דצמבר 2000 מאולפני ג"ג בנווה אילן. העורך והמפיק הראשי הוא חיים מלובן, הבמאי של המופע הוא עופר שפריר, התסריטאי הוא חנן פלד, המפיקה בפועל היא איטה גליקסברג והבמאי הוא חגי מאוטנר.
כחלק מהתוכנית האומנותית, הופיעו להקת המחול הקיבוצית, להקת המחול "שקטק", איציק כהן (כ"ירדנה ג'עלה"), אורנה ומשה דץ ולהקת המחול הקיבוצית הצעירה.
השיר שזכה בקדם הוא אין דבר בביצוע טל סונדק.
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 2001 > השירים המשתתפים

| סדר | שם המבצע | שם השיר | מילים | לחן | ניקוד סופי | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 | שימי רון | "ארץ מאושרת" | דורון דוידסקו | אלי ניסמן | 79 | 7 |
| 02 | אלון ז'אן | "דוקטור די.ג'יי" | ברוך פרידלנד | יגאל פרצ'וק | 25 | 10 |
| 03 | מנגנה | "קורסון" | אדית מש | אדית מש | 55 | 9 |
| 04 | דפנה ארמוני ודרור לוקץ | "עד קצה העולם" | אלון מור | אלון מור | 25 | 10 |
| 05 | גבי שושן | "עולם נפלא" | מירב שריג ויוסי פרץ | יוסי פרץ | 17 | 12 |
| 06 | טל סונדק | "אין דבר" | שמרית אור | יאיר קלינגר | 173 | 1 |
| 07 | חמסה | "דרבוקה" | ארלט ספדיה | אייל בוחבוט ודרור מרגלית | 115 | 3 |
| 08 | שרון לביא ושחר אנקרי | "זה קרוב" | אהוד מנור | בועז שרעבי | 58 | 8 |
| 09 | מיכל אמדורסקי | "לונה" | חנה גולדברג | מיכל אמדורסקי ונתי נתן | 106 | 4 |
| 10 | סגיב כהן | "אומללה-לה" | סגיב כהן | סגיב כהן | 88 | 6 |
| 11 | צאלה אחרק | "ישועה" | איציק כהן | אפי שושני ואיציק כהן | 99 | 5 |
| 12 | ורד גובר | "בין החלומות" | איציק יצקן | איתי שמרון | 146 | 2 |
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 2001 > שלב הניקוד

ניקוד השירים התבצע על ידי 3 ועדות שיפוט אזוריות הממוקמות ברחבי הארץ. כל ועדה חילקה לשירים נקודות על-פי המדרג הבא: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10 ו-12 נקודות.
ניקוד הוועדה שמונתה על ידי רשות השידור הוכפלה ב-5 נקודות מהניקוד הבסיסי של הוועדות האזוריות על-פי האופן הבא: 5, 10, 15, 20, 25, 30, 35, 40, 50 ו-60 נקודות. הצבעת הוועדה היוותה 29.5% מכלל ההצבעה.
ניקוד הצופים הוכפל ב-9 נקודות מהניקוד הבסיסי של הוועדות האזוריות על-פי האופן הבא: 9, 18, 27, 36, 45, 54, 63, 72, 90 ו-108 נקודות. הצבעת הצופים היוותה 53% מכלל ההצבעה.
| שם השיר | חיפה | תל אביב-יפו | ירושלים | ועדה מקצועית | טלמסר | ניקוד סופי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "ארץ מאושרת" | 5 | 8 | 3 | — | 63 | 79 |
| "דוקטור די.ג'יי" | 6 | — | — | 10 | 9 | 25 |
| "קורסון" | 4 | 4 | — | 20 | 27 | 55 |
| "עד קצה העולם" | — | 5 | 5 | 15 | — | 25 |
| "עולם נפלא" | 2 | 2 | 8 | 5 | — | 17 |
| "אין דבר" | 10 | 10 | 10 | 35 | 108 | 173 |
| "דרבוקה" | 7 | — | 4 | 50 | 54 | 115 |
| "זה קרוב" | 3 | 6 | 1 | 30 | 18 | 58 |
| "לונה" | 8 | 1 | 7 | — | 90 | 106 |
| "אומללה-לה" | 12 | 3 | 12 | 25 | 36 | 88 |
| "ישועה" | 1 | 7 | 6 | 40 | 45 | 99 |
| "בין החלומות" | — | 12 | 2 | 60 | 72 | 146 |
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 2001 > שלב הניקוד > מגישי הניקוד

חיפה - איתי רפפורט.
תל אביב-יפו - נועם גיל-אור.
ירושלים - דפנה בן יצחק.
ועדה מקצועית - יושבת ראש הוועדה דוקטור מרים דוד.
באירוויזיון

ישראל הופיעה ה-5 בסדר ההופעה, אחרי נורווגיה ולפני רוסיה. בתום ההצבעה ישראל קיבלה 25 נקודות והגיעה למקום ה-16 מתוך 23 מדינות שהשתתפו. הצבעת הקהל הישראלי העניקה את ה-12 נקודות שלה לספרד.
באירוויזיון > נקודות שהוענקו לישראל

| קהל> ציון | קהל> מדינות | קהל> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  | 0 נקודות |
| 10 נקודות |  צרפת | 10 נקודות |
| 8 נקודות |  | 0 נקודות |
| 7 נקודות |  טורקיה | 7 נקודות |
| 6 נקודות |  בוסניה והרצגובינה | 6 נקודות |
| 5 נקודות |  | 0 נקודות |
| 4 נקודות |  | 0 נקודות |
| 3 נקודות |  | 0 נקודות |
| 2 נקודות |  יוון | 2 נקודות |
| נקודה אחת |  | 0 נקודות |
| סך הכל | 4 מדינות | 25 נקודות |
באירוויזיון > נקודות שישראל העניקה

| קהל> ציון | קהל> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  ספרד
10 נקודות:  יוון
8 נקודות:  שוודיה
7 נקודות:  דנמרק
6 נקודות:  אסטוניה
5 נקודות:  הולנד
4 נקודות:  ליטא
3 נקודות:  רוסיה
2 נקודות:  צרפת
נקודה אחת:  סלובניה
סך הכל: 10 מדינות
ראו גם

ישראל באירוויזיון
קדם-אירוויזיון
אירוויזיון 2001
הערות שוליים

↑  טל סונדק נוסע לדנמרק, באתר וואלה, 29 בדצמבר 2000
1 2  Detailed voting results
מוראד עמאש

שייח' מוראד עמאש (בערבית: مراد عماش; נולד בשנת 1972) הוא ראש המועצה המקומית ג'סר א-זרקא בשנים 2003–2008 ומאז שנת 2013.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1972. בנעוריו למד במקיף באקה אל-גרבייה. למד מדיניות ציבורית באוניברסיטת תל אביב. בהמשך עבד כאימאם במסגד היישוב. חבר התנועה האיסלמית המתמודד בפוליטיקה היישובית ברשימה עצמאית.
בבחירות 2003 התמודד כנגד ראש המועצה לשעבר עז אל דין עאמש, אשר כיהן בעבר 12 שנים בראשות המועצה והוחלף בוועדה ממונה. הוא זכה ברוב של 54.12% מהקולות (2,692 קולות).
בבחירות 2008 הפסיד בהפרש של 14 קולות בלבד לעז אל דין עאמש. מוראד קיבל 48.61% מהקולות (2,769), ואילו עז אל דין קיבל 48.86% מהקולות (2,783). מלבדם התמודדו גם חוסני עמאש (שקיבל 53 קולות) ו-עבד אללה עמאש שקיבל 91 קולות.
בבחירות 2013 זכה ב-66% מהקולות (3,981) כשהתמודד מול ג'רבאן סמי שזכה ב-26% מהקולות ומועמד נוסף בשם עמאש מוראד שזכה ב-7.4% מהקולות.
בבחירות 2018 התמודד פעם נוספת כנגד עז אל דין עאמש וזכה ב-59.73% מהקולות (4,448 קולות).
בבחירות 2024 זכה ב-48.72% מהקולות (3,549 קולות) כנגד עז אל דין עאמש שזכה ב-38.12% מהקולות ומוחמד עאמש שזכה ב-13.16% מהקולות.
בינואר 2019 הקים ביישוב ועדה לגישור וליישוב סכסוכים.
הערות שוליים

↑
1 2  גדעון לוי, לימור אדרי, אזור הדמדומים | 15 דקות התהילה של רודי ג'וליאני מג'סר א-זרקא, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2008
↑  דף הפייסבוק של עמאש]
↑  תוצאות הבחירות 2003, באתר נבו
↑  תוצאות הבחירות 2008, באתר נבו
↑  תוצאות הבחירות 2013, באתר נבו
↑  תוצאות הבחירות 2018, באתר נבו
↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 12172, התשפ"ד, 10 במרץ 2024
↑  וועדת גישור וישוב סכסוכים בג'סר א-זרקא - יוזמה משותפת של 'יוזמות אברהם' וראש המועצה המקומית שייח מוראד עמאש - יוזמות אברהם, באתר יוזמות אברהם, ‏7 בינואר 2019
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
1942 בברית המועצות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1941   1940  1939 | דגל רוסיה | 1942  בברית המועצות |  »»»  1943   1944  1945 |
כל ערכי השנים בברית המועצות אירועים בולטים בעולם ב-1942 לוח שנה של שנת 1942
1942 בברית המועצות הייתה שנה בה נחגגה השנה ה-25 למהפכת אוקטובר.
ב-22 ביוני 1941 החלה המלחמה בין גרמניה לבין ברית המועצות הידועה ברוסיה כ"מלחמת הפטריוטית הגדולה" ושהייתה חלק של מלחמת העולם השנייה. המלחמה הסתיימה בשנת 1945 בתבוסה מוחצת של גרמניה.
הנהגה

ראש הממשלה – יוסיף סטלין.
יושב ראש הסובייט העליון של ברית המועצות – מיכאיל קלינין
מעשית, יוסיף סטלין בתפקיד המזכיר של המפלגה הבולשביקית והחל ממאי 1941 בתפקיד ראש הממשלה, מרכז בידיו את השלטון במדינה.
אירועים בולטים > ללא מועד

מאי – תחילת ייצור משאיות במפעל בעיר אוליינובסק. המפעל התבסס על הציוד שפונה ממפעל זיל שבמוסקבה.
נולדו

1 בינואר – גנאדי סרפנוב, קוסמונאוט סובייטי (נפטר ב-2005)
8 בינואר – ויאצ'סלב זודוב, קוסמונאוט סובייטי
1 בפברואר – לב לשצ'נקו, זמר סובייטי ורוסי
3 במרץ – ולדימיר קובליונוק, קוסמונאוט סובייטי
11 באפריל – אנטולי ברזובוי, קוסמונאוט סובייטי (נפטר ב-2014)
14 באפריל – ולנטין לבדב, קוסמונאוט סובייטי
27 באפריל – ואלרי פוליאקוב, קוסמונאוט סובייטי
29 באפריל – גלינה קולקובה ספורטאית סובייטית זכתה ב-8 מדליות אולימפיות (מהן 4 זהב)
4 במאי – אנטולי וסילייב, במאי סובייטי ורוסי
13 במאי – ולדימיר דז'ניבקוב, קוסמונאוט סובייטי
10 ביולי – פיוטר קלימוק, קוסמונאוט סובייטי
17 באוגוסט – מוסלים מגומאייב, זמר סובייטי ממוצא אזרי (נפטר ב-2008)
25 באוגוסט – מרגריטה טרכובה, שחקנית סובייטית ורוסית
30 בדצמבר – ולדימיר בוקובסקי, מתנגד למשטר הסובייטי (נפטר ב-2019)
נפטרו

6 בינואר – אלכסנדר בליאייב, סופר סובייטי (נולד ב-1895)
28 ביוני – יאנקה קופלה, משורר ומחזאי סובייטי ממוצא בלארוסי (נולד ב-1893)
22 באוגוסט – מיכאל פוקין, רקדן וכוריאוגרף רוסי (נולד ב-1880)
8 באוקטובר – סרגיי צ'פליגין, פיזיקאי רוסי וסובייטי (נולד ב-1869)
23 בדצמבר – קונסטנטין באלמונט, משורר רוסי, (נולד ב-1867)
לנינגרד הנצורה
כוחות הוורמאכט בעיר סטלינגרד
מיכאל פוקין
קטלוג מאוחד לכתבי עת

קטלוג מאוחד לכתבי עת הוא קטלוג ביבליוגרפי המרכז רישומי קטלוג של כתבי עת ממספר קטלוגים, לרוב מהקטלוגים השונים של הספריות השונות של מדינה מסוימת.
קטלוג מאוחד מאפשר למעוניינים להגיע בקלות לכתב העת בו הם מעוניינים, על ידי כך שהוא מרכז במקום אחד את רישומי הספריות השונות, והוא חוסך מהמבקשים את כתב העת לחפש את הפריט בקטלוגים השונים של הספריות השונות.
קטלוג מאוחד לכתבי עת בישראל

בישראל, מנהלת הספרייה הלאומית את "הקטלוג המאוחד לכתבי-עת (ULS)". הקטלוג מאגד רישומים של מעל 100,000 כתבי עת מכ-170 מוסדות, בהם אוניברסיטאות, מכללות וספריות של מגוון מכוני מחקר פרטיים, ממשלתיים ואקדמאים. הקטלוג מנוהל בשיתוף עם "מלמ"ד" - המרכז לשירותי מידע דיגיטליים, המאגד את פעילות הספריות בישראל,