stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סן-ג'ון פרס
ביוגרפיה

סן-ג'ון פרס נולד כאלקסי לז'ה באיים האנטילים, בעיר פואנט-א-פיטר, בגוואדלופ. משפחתו של לז'ה הגיעה לאיים מבורגונדיה, צרפת, רכשה אי קטן בשם סאו-לז'ר-לה-פיי (Saint-Leger-les-Feuilles) שבו גדל לז'ה כשהמשפחה מחלקת את זמנה בין שני מטעיה, אחד של קפה ואחד של קנה סוכר. בגיל 11 נשלח הנער הצעיר להשלמת השכלתו בצרפת. שנה לאחר מכן עברה גם משפחתו לצרפת והתיישבה בפו (Pau) שבגסקוני. בשנת 1904 סיים את הבגרות בהצטיינות.
לז'ה למד בבורדו משפטים וסיים בית ספר גבוה למסחר. הוא פגש בחוגים ספרותיים את פול קלודל ואת אודילון רדון. הוא תרגם את הספר "רובינזון קרוזו" ואת פינדארוס (משורר יווני קדום). אחרי מות אביו נאלץ להפסיק את לימודיו בגלל התדרדרות מצבה הכלכלי של משפחתו. בשנת 1910 סיים את לימודיו, ובאותה שנה פרסם את "תשבחות". מעט לפני תחילת מלחמת העולם הראשונה החל לעבוד במשרד החוץ הצרפתי במחלקה המדינית כלכלית. לאחר שלוש שנים נשלח לסין, שם שהה חמש שנים. הוא כיהן כקונסול בשאנגחאי וכמזכיר בבייג'ינג. בתקופה זאת הִרבה לתייר ברחבי אסיה, אוסטרליה וגינאה החדשה. הוא סייר ברחבי סין, לרבות טיולים במדבר גובי ושיט רפסודות לאורך חופי סין.
בשנת 1921 נשלח לוושינגטון כנציג צרפת בוועידה לפירוק נשק וכמומחה למזרח הרחוק. בשנת 1924 עבר להנהלת מחלקת אסיה במשרד החוץ הצרפתי, ובשנת 1925, כאשר אריסטיד בריאן (Aristide Briand) התמנה לתפקיד שר החוץ, מונה לז'ה למנהל כללי של משרד החוץ והיה ליד ימינו של השר.
בהיותו בפריז התערה בחוגים הספרותיים בהם פגש את אנדרה ז'יד ואת פול ואלרי, ובחוגים מוזיקליים בהם פגש את איגור סטרווינסקי ואת נדיה בולנג'ר (Nadia Boulanger). משנת 1939 ועד נפילת צרפת היה המזכיר הכללי של משרד החוץ הצרפתי. לז'ה, שהיה לצנינים בעיני הימין הצרפתי בועידת מינכן, התנגד לשווא לוויתור על צ'כוסלובקיה ופוטר על ידי ממשלת פטן לאחר שסירב לקבל מינוי מטעמה כשגרירהּ בארצות הברית. ממשלת פטן גם החרימה את רכושו וביטלה את אזרחותו. רבים מכתבי היד שלו הושמדו על ידי הגסטאפו.
לז'ה עבר לארצות הברית, שם עבד בספריית הקונגרס. לאחר שחרור צרפת הוחזרו לו כל זכויותיו. הוא נשאר בארצות הברית עד שבשנת 1957 הוצעה לו וילה בפרובאנס ומאז חילק את זמנו בין ארצות הברית ובין צרפת. בשנת 1958 נשא אמריקאית עשירה בשם דורותי מילבורן ראסל.
הוא נפטר בשנת 1975 בווילה שלו בפרובאנס ונקבר בחצי האי ז'יאן (Giens)
פרסים

1949 פרס האקדמיה האמריקנית לשירה (מוענק פעם בחמש שנים)
1959 הפרס הלאומי לספרות (של ממשלת צרפת)
פרס בינלאומי לשירה
אות לגיון הכבוד
פרס נובל לספרות לשנת 1960 על "המעוף המרקיע ואוצר הדימויים הנוקב של שירתה, המשקפת את תקופתנו על דרך החזון"
מספריו

1911 Éloges "תשבחות"
1924 Anabase "אנאבסיס"
1942 Exil "גלות"
1944 "ארבעה פיוטים"
1946 Vents "רוחות"
1953 "כתבים"
1961 Poésie "שירה"
1957 Amers "מרירות"
1960 Chronique "כרוניקה"
1963 Oiseaux א
1971 Chant pour un équinoxe
מספריו > ספרו בעברית

אנאבזיס , פואמה, סן-ז’ון פרס [שם בדוי], אלכסיס סן לז'ר, עברית - יהודית קופנהגן אוריין, הוצאת עקד, תל אביב, 1971
עיוורון קשבי

עיוורון קשבי הוא התופעה הקוגניטיבית של אי תפיסת עצמים נראים בהיעדר הפניית קשב עבורם. תופעה זו היא סוג של עיוורון קוגניטיבי, בדומה לעיוורון לשינויים.
מחקרים המדגימים את העיוורון הקשבי

מחקר ראשון בתחום הראה כי הפניית קשב לגירוי ויזואלי אחד עשוי לגרום לגירוי שני לא להיתפס כלל, על אף שהוא נמצא במרכז שדה הראייה
. המסקנה שהסיקו אותם חוקרים היא שאין תפיסה ללא קשב.
תופעת העדר תפיסה בהיעדר קשב תוארה במחקרים נוספים. באחד המחקרים הבולטים הוצג בפני נבדקים סרטון וידאו ובו שתי קבוצות של ילדים מתמסרות בשני כדורים. הנבדקים התבקשו לעקוב אחר מספר המסירות באחת הקבוצות. לאחר הצפייה נשאלו הנבדקים האם שמו לב למשהו יוצא דופן בסרטון. כ-50% מהנבדקים לא שמו לב לאדם לבוש בתחפושת גורילה שחצה באיטיות את המסך.
תפיסה ללא קשב

בשנת 1997 הוכח כי יכולה להתרחש תפיסה ללא קשב. החוקרים חשפו נבדקים לגירויים ללא הפניית קשב (ברקע של מטלה אחרת), ואף על פי שהנבדקים דיווחו שלא הבחינו בהם, נמצא שהגירויים השפיעו על תשובותיהם במטלה מאוחרת יותר (הנבדקים התבקשו לשפוט מבין שני קווים איזה קו יותר ארוך. הגירויים אליהם 'לא שמו לב' הכילו רמז ויזואלי). הנבדקים בניסוי דיווחו שהם הימרו על התשובות, אך בפועל ביצועם היה טוב בהרבה מניחוש. כלומר, המערכת הקוגניטיבית ידעה לתפוס ולעבד את הגירוי ולהגיב בהתאם, אף על פי שלתהליך לא ניתן קשב ושהוא לא נכנס למודעות.
מניסוי זה מתבקשת פרפרזה על מסקנת המחקר המוקדמת יותר - אין תפיסה מודעת ללא קשב.
עיוורון קשבי בחיי היום יום

אף על פי שעיוורון קשבי ניכר בתפיסתנו בכל עת, אנו מודעים אליו רק במקרים בהם יש השלכות לכך שלא תפסנו עצמים שהיינו 'אמורים לראות'. דוגמה מצערת היא הקושי של נהגים להבחין בכלי רכב דו-גלגליים. כיוון שרוב הנהגים מכוונים קשבית להבחנה במכוניות, קיימת נטייה שלא להבחין ברוכבי האופנוע והאופניים, מה שגורם לפגיעותם על הכביש.
ראו גם

הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות
מצמוץ קשבי
קשיי קשב
הערות שוליים

↑  A. Mack et al. "Perceptual organization and attention", Cognitive Psychology,  Oct. 24 (4)1992 pp. 475-501
↑  visual cognition lab,  University of Illinois
↑  Daniel J Simons & Christopher F Chabris, "Gorillas in our midst: sustaining inattentional blindness for dynamic events", Perception 28, 1999, pp. 1059-1074.
↑  Cathlene M Moore & Howard Egeth, "Perception Without Attention: Evidence of Grouping Under Conditions of Inattention", Journal of Experimental Psycology: Human Perception and Performance, 23 (2), 1997, pp. 339-352
עבידין דינו

| --- | --- |

 לידה:  23 במרץ 1913 איסטנבול, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  7 בדצמבר 1993 (בגיל 80) פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  Aşiyan Asri Cemetery 
 מקום לימודים:  מכללת רוברט 
 תחום יצירה:  ציור, קריקטורה, פיסול 
 בן או בת זוג:  Güzin Dino (?–1993) 
 חתימה:   
 
עבידין דינו (בטורקית: Abidin Dino;‏ 23 במרץ 1913, איסטנבול – 7 בדצמבר 1993, פריז) היה צייר טורקי. בנוסף לכך הוא עסק בעיצוב ופרסם כמה יצירות ספרותיות.
ביוגרפיה

עבידין דינו נולד בשנת 1913 באיסטנבול למשפחה עמידה שאהבה אמנות. בהשפעת המשפחה הוא התחיל לצייר בגיל צעיר. בילדותו הוא התגורר עם משפחתו בשווייץ וצרפת וחזר לאיסטנבול בשנת 1925.
הוא למד בבית ספר אמריקאי אך לא המשיך עקב רצונו להקדיש את עצמו לציור. יחד עם הציירים נורוללה ברק, אליף נאג'י, זכי פאיק איזר, ג'מאל טולו ועם הפסל זיהטי מירידולו, קבוצת אמנים אוונגארדיסטית בשם "הקבוצה ד" (D Grubu).‏
בשנת 1933 במאי סובייטי סרגיי יוטקביץ' שביקר בטורקיה ושעשה סרט סרט על אנקרה הזמין את דינו לאולפני לנפילם. בהיותו בלנינגרד הוא היה מעורב בצילומי סרטים. בשנים 1937–1939 דינו עבד בפריז.
לאחר חזרתו לאיסטנבול דינו השתתף בתערוכת ציורים Harbor Exhibition. בעקבות ההצלחה דינו התבקש לעצב את הביתן הטורקי בתערוכה עולמית של ניו יורק שנערכה בשנת 1939.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא עשה מספר ציורים בנושאים פוליטיים. באותה תקופה הוא ואשתו היו פעילים בולטים של המפלגה הקומוניסטית הטורקית. כתוצאה מכך הם נשלחו על ידי השלטונות לגלות באנטוליה. בתקופה זו שנמשכה עד לשנת 1945 הוא היה מורה לאנגלית בבית ספר מקומי ועשה מספר ציורים לעיתון מקומי. הוא גם כתב מספר מחזות והתחיל לעסוק בפיסול.
בשנת 1951 דינו קיבל אישור לעזוב את טורקיה והחל משנת 1952 הוא התיישב בפריז.
בהיותו בפריז דינו היה במרכז צוות אמנים טורקים שכללה גם נאזים חכמת, ישר כמאל. במשך שמונה שנים החל משנת 1954 הוא השתתף בתערוכה Salon de Mai. במהלך חייו בצרפת הוא השתתף בתערוכות רבות.
בשנת 1966 דינו ביים סרט על אירועי מונדיאל 1966 שנערך בבריטניה. על סרט זה הוא קיבל פרס.
בשנת 1969 הוא ביקר בטורקיה ובשנת 1972 ערך ביקור נוסף. באותה תקופה אורגנו בטורקיה תערוכות עם עבודותיו.
ציוריו של דינו מוצגות ממוזיאונים שונים ברחבי העולם. אשתו תרגמה את היצירות הספרותיות שלו לצרפתית.
עבידין דינו נפטר בשנת 1993 בפריז ונטמן בבית העלמין באיסטנבול.
הערות שוליים

↑  כלומר הקבוצה הרביעית, בהתחשב בקיומן בעבר של עוד שלוש קבוצות של אמנים שקדמו להן.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007339056905171  PLWABN: 9810683976705606  BNE: XX5016081  BnF: cb11900228s (data)  GND: 119397161  ICCU: MILV266966  ISNI: 0000 0001 2144 4338  LCCN: n82231978  MusicBrainz: 7e6d21a3-2d5f-42b0-a690-bf837aeb97a0  NKC: xx0225543  NTA: 068831633  RKD: 207  SUDOC: 032794126  ULAN: 500078398  VIAF: 96239263   WorldCat (עם VIAF): 96239263
עלי אל-האדי

אבוּ אַל-חַסַן עַלי אִבְן מֻחַמַד אַל-הַאדי היה האימאם השיעי העשירי (8 בספטמבר 828 - 1 ביולי 868). התקופה בה שימש כאימאם של השיעים הייתה תקופת היחלשות שלטונם של העבאסים, ומהומות של חיילים-עבדים טורקים וארמנים (ה"ממלוכים") גרמו להעברת בירת האימפריה מבגדאד לסאמרא.
לידתו ומשפחתו

עלי נולד באל-מדינה לאימאם השיעי התשיעי, מוחמד א-תקי, ולשפחה מרוקנית, בשם סמאנה. עלי היה בן שש בעת שאביו מת (835), וכשהוא ירש את תפקיד האימאם.
במשך השנים שנותרו לח'ליפותו של אל-מעתזם, וחמש שנות ח'ליפותו של ואת'ק, העבאסים, הקהילה השיעית באל-מדינה בהנהגת אל-האדי חיה בשלווה יחסית, לאור האיומים האחרים על יציבות משטרם שעמם התמודדו הח'ליפים העבאסים. עלי עסק בעיקר בהוראת האסלאם.
מעצר בית

במהלך ח'ליפותו של אל-מתווכל, השתנה יחסם של הח'ליפים לאיום הגובר, בראייתם, שהיוותה הקהילה השיעית. לטענת מקורות שיעיים, עלי הובא לבגדאד ב-848 והופגש עם הח'ליף. אל-מתווכל, שהיה חצי שיכור, הציע לעלי יין, אך הוא סירב. בתגובה, האימאם הושב למדינה, והושם תחת מעצר בית. ראש העיר של מדינה, שמונה על ידי מותווכל, שלח דיווחים על מעשיו לח'ליף, בהם תיאר את גדילתה של הקהילה השיעית, והתעצמותו של האימאם עלי, וטען כי הוא מהווה איום על השלטון הסוני העבאסי. בתגובה, ב-851, אל-האדי הועבר למעצר בית בסאמרא יחד עם בנו, חסן אל-עסכרי. השניים זכו ליחס טוב, ואף ניתן להם בית למגורים, אך הם נותקו מקהילתם במדינה. בתקופת מעצרו של אל-האדי רדפו השלטונות העבאסיים, הסונים, את המאמינים השיעים.


הרובע בו גרו אל-האדי ובנו היה ידוע בשם "אל-עסכר", מאחר שצבא (עסכר) גדול חנה בו, לפיכך, אל-האדי ובנו חסן מכונים "עסכרי", ושניהם יחדיו "עסכריאן" ("שני העסכרים"). על כן, המסגד בסאמרא שבו נמצאים קבריהם של השניים קרוי מסגד אל-עסכריה.


לטענת מקורות שיעים, הח'ליף אל-מותווכל ניסה להרוג את אל-האדי, לפחות פעם אחת, אך האימאם ניצל בנס.
יכולותיו המיוחדות ומורשתו

לטענת מקורות שיעיים, לעלי הוענק מתת ידיעת שפות רבות, ביניהן פרסית, סלאבית, הודית ונבטית. כמו כן, הוא ידע לחזות סופות פתאומיות, אירועים אחרים, ואת זמן מותם של אנשים. השיעים גורסים כי אל-האדי קילל את הח'ליף מתווכל; לאחר שהאחרון כלאו או השפילו, עלי חזה את מותו תוך שלושה ימים, וכך אכן קרה. כמו צאצאיו האחרים של עלי, אריות לא פגעו בו.
השיעים מייחסים לעלי אל-האדי מספר טקסטים דתיים, ביניהם מסה תאולוגית על בחירתו החופשית של האדם.
מותו

עלי אל האדי מת ב-1 ביולי 868, כשהיה בן 40, לטענת השיעים (בדומה לשאר אימאמים השיעים), מרעל שעורבב במזונו. הוא נקבר במסגד אל-עסכריה; בשל רדיפות הח'ליפים העבאסים, רק בנו חסן אל-עסכרי, שירש את כיסאו כאימאם, נכח בהלוויה.


בעבר שימש המסגד המפואר כמקום עלייה לרגל של השיעים, אולם פיגוע תופת ב-22 בפברואר 2006, החריב את מרבית המבנה.


את חשיבותם הרבה של האימאמים עבור השיעים ניתן לראות בתגובתם לפיגוע זה, שהוביל להחרפת הסכסוך הבין-עדתי בעיראק, והתעצמותן של פעולות המיליציות השיעיות במדינה נגד המיעוט הסוני.
הערות שוליים

↑  הוא "נקרע" מעל שטיח התפילה שלו, טוענים השיעים, ראו כאן
↑  אותו מקור שיעי
↑  Moojan Momen, An Introduction to Shi'i Islam, Yale University Press 1985
↑  ראו בביוגרפיה המאוד אוהדת, באתר השיעי הזה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007451451005171  BnF: cb170091299 (data)  GND: 102417008  ISNI: 0000 0000 5472 892X  LCCN: n85307245  NTA: 148013988  SELIBR: 32928  VIAF: 399359   WorldCat (עם VIAF): 399359
ספורט 1 (אוקראינה)

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  אוקראינה 
 תאריך השקה:  1 בדצמבר 2005 
 שפה:  אוקראינית, רוסית
 poverkhnost.tv
 
ספורט 1 הוא ערוץ טלוויזיה אוקראיני המשדר שידורי ספורט שונים בענפים שונים. הערוץ מופעל על ידי חברת Poverkhnost והוא אחד מערוצי הספורט הגדולים באוקראינה.
היסטוריה

הערוץ נוצר בדצמבר 2005, יחד עם ערוץ טלוויזיה ארציי נוסף בשם "ספורט 2" ששודרו באמצעות מתחם שידור לווייני. הערוץ החל לשדר ב-1 בדצמבר 2005. התוכן העיקרי של הוא מוצרי הטלוויזיה הנרכשים בעולם ובאירופה. ב-26 ביוני 2015 הושבתה זמנית שידורי הלוויין של ערוצי הטלוויזיה ספורט 1 וספורט 2.
שידורים

ליגת האלופות האסייתית (מאז 2021)
ליגת האלופות (משחקי מוקדמות בלבד)
מוקדמות מונדיאל 2022
גביע אסיה 2023
ליגת העל האוקראינית
הליגה הפורטוגזית
אליפות שווייץ
אליפות הונגריה
גביע הכדורגל ההונגרי
אליפות בלארוס בכדורגל
גביע בלארוס
אליפות לטביה
אליפות ליטא
אליפות מולדובה
הערות שוליים

↑  "Спортивная телекомпания "Поверхность" : О компании". poverkhnost.tv. נבדק ב-2015-08-25.
עונת 1942/1943 בסרייה א'

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  4 באוקטובר 1942 – 25 באפריל 1943 (204 ימים)
 מספר משתתפות:  16
 הזוכה:  טורינו
 מספר משחקים:  240
 מספר שערים:  742 (3.09 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  איטליה סילביו פיולה   (21 שערים)
 → 1941/19421945/1946 ←
 
עונת 1942/1943 בסרייה א' הייתה העונה ה-43 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-4 באוקטובר 1942 והסתיימו ב-25 באפריל 1943. בגלל אירועי מלחמת העולם השנייה, זו הייתה העונה האחרונה לפני סיום הלחימה.
בליגה השתתפו 16 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
בארי וויצ'נצה היו הקבוצות שהעפילו מליגת משנה.
טורינו זכתה באליפות בפעם השנייה בתולדות המועדון.
בסיום העונה לליגת משנה ירדו בארי וליגוריה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו מודנה וברשה.
טבלת הליגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| 1. | טורינו | 30 | 20 | 4 | 6 | 68 | 31 | 37 | 44 | זכתה גם בגביע איטליה |
| 2. | ליבורנו | 30 | 18 | 7 | 5 | 52 | 34 | 18 | 43 |  |
| 3. | יובנטוס | 30 | 16 | 5 | 9 | 75 | 55 | 20 | 37 |  |
| 4. | אמברוזיאנה | 30 | 15 | 4 | 11 | 53 | 38 | 15 | 34 |  |
| 5. | גנואה | 30 | 14 | 5 | 11 | 59 | 53 | 4 | 33 |  |
| 6. | בולוניה | 30 | 12 | 5 | 13 | 53 | 39 | 14 | 29 |  |
| 7. | מילאן | 30 | 10 | 9 | 11 | 39 | 44 | 5- | 29 |  |
| 8. | פיורנטינה | 30 | 12 | 5 | 13 | 55 | 61 | 6- | 29 |  |
| 9. | לאציו | 30 | 10 | 8 | 12 | 56 | 59 | 3- | 28 |  |
| 10. | אטאלנטה | 30 | 11 | 6 | 13 | 34 | 44 | 10- | 28 |  |
| 11. | רומא | 30 | 12 | 4 | 14 | 36 | 50 | 14- | 28 |  |
| 12. | ויצ'נצה | 30 | 8 | 9 | 13 | 36 | 44 | 8- | 25 |  |
| 13. | טריאסטינה | 30 | 5 | 14 | 11 | 32 | 40 | 18- | 24 |  |
| 14. | ונציה | 30 | 8 | 8 | 14 | 34 | 46 | 12- | 24 |  |
| 15. | בארי | 30 | 7 | 10 | 13 | 24 | 38 | 14- | 24 | ירדה ליגה |
| 16. | ליגוריה | 30 | 7 | 7 | 16 | 36 | 66 | 30- | 21 | ירדה ליגה |
כדורגלנים מצטיינים

סילביו פיולה שחקנה של לאציו כבש 21 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
עלי אל-בולייהי

עלי האדי אל-בולייהי (בערבית: علي هادي البليهي בתעתיק: עלי האדי אלבליהי; נולד ב-21 בנובמבר 1989 בנג'ראן שבערב הסעודית) הוא כדורגלן סעודי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אל-הילאל מליגת העל הסעודית ובנבחרת ערב הסעודית.
קריירת מועדונים

אל-בולייהי החל את הקריירה המקצוענית שלו באל-אמל ובא-נהדה מהליגות הנמוכות בערב הסעודית.
ב-23 ביולי 2015 חתם אל-בולייהי באל-פתח. הוא ערך 47 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-21 ביוני 2017 חתם אל-בולייהי על חוזה לשלוש עונות באל-הילאל מליגת העל הסעודית.
קריירה בינלאומית

ב-15 במאי 2018 ערך אל-בולייהי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערב הסעודית, בניצחון 2-0 על נבחרת יוון במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת ערב הסעודית במונדיאל 2018, בו ערך הופעה אחת, ובגביע אסיה 2019, בו ערך ארבע הופעות.
נכלל בסגל נבחרת ערב הסעודית לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת ערב הסעודית לטורניר גביע אסיה 2023.
תארים

אליפות ערב הסעודית (4): 2017/2018, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022
גביע המלך הסעודי (1): 2019/2020
הסופר קאפ הסעודי (2): 2018, 2021
ליגת האלופות האסיאתית (2): 2019, 2021
הערות שוליים

↑  النجم علي البليهي من ملعب نادي البكيرية إلى الملاعب العالمية באתר אל-ג'זירה, 21 באוקטובר 2021 (בערבית)
↑  "الفتح" يوقع مع "البليهي".. ويواجه "الترجي" ودياً غداً באתר Sabq, ‏ 23 ביולי 2015 (בערבית)
↑  الهلال السعودي يعلن ضم مدافع الفتح באתר Kooora, ‏ 21 ביוני 2017 (בערבית)
↑  قائمة الأخضر في كأس العالم FIFA قطر בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת ערב הסעודית, 11 בנובמבר 2022 (בערבית)
↑  مانشيني يعلن قائمة الأخضر المشاركة في كأس آسيا 2023 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הסעודית, 2 בינואר 2024 (בערבית)
| נבחרת ערב הסעודית – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 אל-מעיוף •  2 אל-חרבי •  3 א. הווסאווי •  4 אל-בולייהי •  5 ע. הווסאווי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 א-שהרי •  9 באהברי •  10 א-סהלאווי •   11 אל-ח'ייברי •  12 כנו • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-ח'ייבארי • 16 אל-מוקאהווי • 17 אל-ג'אסם • 18 א-דאווסרי • 19 אל-מוואלד • 20 עסירי • 21 אל-מוסיילם • 22 אל-עוויס • 23 מ. הווסאווי • מאמן: פיצי |  1 אל-מעיוף •  2 אל-חרבי •  3 א. הווסאווי •  4 אל-בולייהי •  5 ע. הווסאווי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 א-שהרי •  9 באהברי •  10 א-סהלאווי •   11 אל-ח'ייברי •  12 כנו • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-ח'ייבארי • 16 אל-מוקאהווי • 17 אל-ג'אסם • 18 א-דאווסרי • 19 אל-מוואלד • 20 עסירי • 21 אל-מוסיילם • 22 אל-עוויס • 23 מ. הווסאווי • מאמן: פיצי | ערב הסעודית |
| נבחרת ערב הסעודית – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 א-רביעי •  2 אל-גנאם •  3 מאדו •  4 אל-עמרי •  5 אל-בולייהי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-חסן • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 אל-עאבד • 19 באהברי • 20 אל-עבוד • 21 אל-עוויס • 22 אל-עקידי • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 עסירי • 26 שראחילי • מאמן: רנאר |  1 א-רביעי •  2 אל-גנאם •  3 מאדו •  4 אל-עמרי •  5 אל-בולייהי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-חסן • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 אל-עאבד • 19 באהברי • 20 אל-עבוד • 21 אל-עוויס • 22 אל-עקידי • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 עסירי • 26 שראחילי • מאמן: רנאר | ערב הסעודית |
| נבחרת ערב הסעודית – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 אל-עקידי •  2 א-סקור •  3 א-סלולי •  4 לאג'אמי •  5 אל-בולייהי •  6 ע. אל-מוואלד •  7 עלי •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 כאדש •  14 אל-חסן • 15 אל-ח'ייברי • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 גריב • 19 פ. אל-מוואלד • 20 רדיף • 21 א-נג'אר • 22 אל-כסאר • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 יחיא • 26 אל-גאמדי • מאמן: מאנצ'יני |  1 אל-עקידי •  2 א-סקור •  3 א-סלולי •  4 לאג'אמי •  5 אל-בולייהי •  6 ע. אל-מוואלד •  7 עלי •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 כאדש •  14 אל-חסן • 15 אל-ח'ייברי • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 גריב • 19 פ. אל-מוואלד • 20 רדיף • 21 א-נג'אר • 22 אל-כסאר • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 יחיא • 26 אל-גאמדי • מאמן: מאנצ'יני | ערב הסעודית |
עולם הקולנוע

| --- | --- |

שער "גיליון השנה" של עולם הקולנוע, מ-30 ביולי 1953 עת מלאו שנתיים להופעתו
 תדירות:  שבועון
 סוגה:  בידור 
 תאריכי הופעה:  יולי 1951 – ספטמבר 1976 (כ־25 שנים) 
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ישראל 
 
עולם הקולנוע היה שבועון ישראלי שעסק בבידור, והופיע בין שנות ה-50 ל-שנות ה-70.
היסטוריה

הופעת השבועון החלה באוגוסט 1951, ביזמת הוצאת ש. פרידמן בתל אביב בפורמט של מגזין קודם בשם "קולנוע" שיצא לאור מסוף שנות ה-30 ובמהלך שנות ה-40. השבועון עסק במגוון נושאים הקשורים בבידור בישראל אך במיוחד בהוליווד. השבועון הכתיר עצמו בכותרת "שבועון אינפורמטיבי מצויר לענייני קולנוע ואומנות". השבועון התמקד במיוחד בקולנוע הוליוודי, ופרסם כתבות רכילות על כוכבי הוליווד ותקצירי סרטים שהופקו על ידי האולפנים הגדולים בהוליווד באותה התקופה.
השבועון התבסס על כתבות שהתקבלו ממערכות יחסי הציבור של האולפנים בארצות הברית, וכן על כתבים בחו"ל, חלקם הגדול סטודנטים לקולנוע שלמדו בארצות הברית. הכתב הקבוע צ'סט ראל היה נציג העיתון באירופה, ואף שיחק בתפקידים זעירים בסרטים של במאים כמקס אופולס. כתבי העיתון בארצות הברית היו: אן אברמס ואביק גילבוע בהוליווד, יעקב בעל תשובה ומאוחר יותר חיים קינן בניו יורק. באירופה: ג'רלד קוב לונדון, בני כהן פריז ונתן לביא רומא. עם הכתבים בארץ נמנו: ג. עיטור (תיאטרון ובידור), בינה ברזל (לאשה), יצחק בן נר, (רדיו), עידן תדמור, ישעיהו לויט, חיים קינן ובני דודקביץ' (מוזיקה), ואריה חשביה. על אף תשומת הלב שהקדיש השבועון להוליווד, ניסה השבועון לקדם את אמנות הבמה וחיי התרבות בישראל, ושילב כתבות על הצגות חדשות, על מופעי בידור, ועל טקס בחירת מלכת היופי. בשנות ה-60 היה השבועון מעלה מופעי בידור ב"היכל הספורט" בתל אביב, בהשתתפות "להקות קצב", בהנחיית חיים קינן. הפרס ללהקה הזוכה היה – מנוי שנתי ל"עולם הקולנוע".
על מדורי העיתון נמנו מדור "המכתבים למערכת" (ביולי 1953 שאל הקורא משה נודלמן מתל אביב "האם יודע הצנזור כי בסרט 'יצורים חמודים' המוצג בתל אביב מופיעה בחורה עירומה מדי ערב בערב?". תשובת המערכת הייתה – "יש להניח כי הוא יודע".) "המצלמה המשוטטת" שכללה בעיקר חומר פרסומי שהתקבל מאולפני הסרטים ההוליוודים הגדולים, "עולם הקולנוע מציג את", שהביא מדי שבוע ביוגרפיה אוהדת של כוכב הוליוודי, "שיחת היום בהוליווד", מדור רכילות, "ביקור באולפנים" בו הביא אחד מכתבי החוץ רשמי ביקור באולפן, "מסיפורי הסרטים" שהביא מדי שבוע תקציר של סרט חדש, "במות ובדים" מדור שסקר את הבידור המקומי בישראל, "אורות וצללים" שהיה מדור ביקורת הקולנוע, "מבחן זיהוי" בו הובאה קריקטורה של שחקן מפורסם, שתמונתו הופיע באחד מעמודי העיתון האחרים, "שאל כאוות נפשך" ששימש לשאלות הקוראים, ו"תמונות כבקשתך".
העיתון החזיק מעמד עד לאמצע שנות ה-70, כאשר נדחק על ידי השבועון העולה להיטון, שהתחיל להופיע בשנת 1969. באמצע שנות השבעים התאחד השבועון עם להיטון, והעיתון המאוחד נקרא – "להיטון – עולם הקולנוע" שם שהפך למותג בשדה עיתונות הבידור בישראל. בסוף שנות ה-80 חדל גם העיתון המאוחד מלהתקיים.
סמסונג גלקסי S20

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  דגם 
 מפתח:  סמסונג
 יצרן:  סמסונג אלקטרוניקה
 תאריך הפצה:  7 במרץ 2020
 סדרה:  סמסונג גלקסי 
 הקודם בסדרה:  סמסונג גלקסי S10 
 הבא בסדרה:  סמסונג גלקסי S21 
 מידע טכני
 מערכת הפעלה:  אנדרואיד 10
 מעבד:  סנאפדרגון 
 נפח אחסון:  128, 256 או 512 ג'יגה בייט
 זיכרון:  8, 12 או 16 ג'יגה בייט RAM
 מסך:  S20:‏ 6.2 אינץ' +S20:‏ 6.7 אינץ' S20 Ultra:‏ 6.9 אינץ'
 סוללה:  S20:‏ 4,000 אמפר שעה +S20:‏ 4,500 אמפר שעה S20 Ultra:‏ 5,000 אמפר שעה
 מידות
 רוחב:  S20:‏ 69.1 מ"מ +S20:‏ 73.7 מ"מ S20 Ultra:‏ 76 מ"מ
 גובה:  S20:‏ 151.7 מ"מ +S20:‏ 161.9 מ"מ S20 Ultra:‏ 166.9 מ"מ
 עובי:  S20:‏ 7.9 מ"מ +S20:‏ 7.8 מ"מ S20 Ultra:‏ 8.8 מ"מ
 משקל:  S20:‏ 163 גרם +S20:‏ 186 או 188 גרם S20 Ultra:‏ 222 גרם
 צורה:  מלבן עם פינות מעוגלות
 אתר רשמי
 
Samsung Galaxy S20 (בתעתיק לעברית: סמסונג גלקסי אס 20) היא סדרת טלפונים חכמים שעוצבו, פותחו, משווקים ומיוצרים על ידי סמסונג אלקטרוניקה כחלק מסדרת ה-Galaxy S שלה. הם משמשים יחד כיורש של ה-גלקסי S10, ונחשפו באירוע Galaxy Unpacked של סמסונג ב־ 7 במרץ 2020.
סדרת S20 מורכבת מדגמי הדגל Galaxy S20 ו-+Galaxy S20, שההבדל ביניהם הוא בעיקר בגודל המסך, נוסף על דגם גדול יותר עם מיקוד בטכנולוגיית המצלמה, Galaxy S20 Ultra. השדרוגים העיקריים בסדרה לעומת הדגם הקודם, בנוסף למפרט המשופר, כוללים תצוגה עם קצב רענון של 120 הרץ, מערכת צילום משופרת התומכת בהקלטת וידאו ברזולוציית 8K וזום בהגדלה של ×30–×100, תלוי בדגם.
היסטוריה

לפני ההשקה הניחו ששם הסדרה הבאה תהיה גלקסי S11, מאחר שזהו השם ההגיוני בסדר כרונולוגי מקודמתה. עם זאת, הדלפות בינואר 2020 חשפו ששם הסדרה עתיד להיות גלקסי S20. בנוסף, פרטים אודות הטלפון הודלפו רבות לפני השחרור, עד כי כמעט כל הפרטים בנוגע למפרט ועיצוב הטלפון היו ידועים לפני השחרור. המדליף Max Weinbach השיג את הטלפון בפועל חודש לפני השחרור, ואישר את כל מה שהקהילה כבר ניחשה. הפרשנים העירו כי עד פברואר, "כמעט כל מה שהחברה תכננה להציג בהשקה כבר דלף." בנוסף למפרט הטלפון, הודלפו גם חומר שיווקי, ותמונות אמיתיות של הטלפונים עצמם.
עיצוב

סדרת ה- Galaxy S20 שומרת על עיצוב דומה למכשיר ה-Galaxy Note 10 של סמסונג, עם תצוגת Infinity-O (שהוצגה לראשונה ב- Galaxy S10) ובה חור עגול במרכזו של החלק העליון של המסך, למצלמת הסלפי הקדמית. בשונה מהעיצובים הקודמים של הסדרה, מערך המצלמות האחורי אינו במרכז, אלא ממוקם בפינה עם בליטה מלבנית דומה לזו של מכשיר האייפון 11 ומכשיר הפיקסל 4.
הם מוצעים בצבע תכלת, ורוד ואפור עבור דגמי ה-Galaxy S20 ו-S20 Plus ובצבעי אפור או שחור עבור דגם ה-S20 Ultra.
מפרט > חומרה

דגמי ה-Galaxy S20 ו-S20 Plus מגיעים עם מפרט דומה:
הם מצוידים במערכת על שבב מסוג Exynos 990 או סנאפדרגון 865 בהתאם לאזור השיווק,
זיכרון עבודה של 8 או 12 גיגה-בייט, אחסון פנימי של 128 גיגה-בייט, כאשר דגם ה-Galaxy S20 Plus יגיע בתצורה נוספת עם אחסון בנפח של 512 גיגה-בייט ואפשרות להרחבה באמצעות כרטיס זיכרון microSD.
קיבולת הסוללה היא 4,000 או 4,500 מיליאמפר/שעה בדגם ה-Galaxy S20 או S20 Plus, בהתאמה, עם תמיכה בטעינה מהירה (25 וואט).
גם ה-Galaxy S20 Ultra מצויד באותה מערכת, אך עם זיכרון עבודה של 12 או 16 גיגה-בייט, אחסון בנפחים של 128, 256 או 512 גיגה-בייט הניתן להרחבה באמצעות כרטיס זיכרון microSD וסוללה בקיבולת של 5,000 מיליאמפר/שעה עם תמיכה בטעינה מהירה (45 וואט).
שלושת הדגמים מגיעים עם מסך מסוג Dynamic AMOLED 2X ברזולוציית +Quad HD ותמיכה בקצב רענון של עד 120 הרץ.
מפרט > תוכנה

שלושת הדגמים פועלים על גרסה של אנדרואיד 10 שעליה התוכנה המותאמת אישית של סמסונג, One UI 2.5.
בעיות ידועות

משתמשים מדווחים שלדגמים עם מעבד מסוג Exynos יש בעיות של התחממות יתר וכשל ברכיב המיקום הלוויני. החברה הוציאה בינואר 2022 תיקון תוכנה שנועד לדגם S22 שיצא לשוק. מבדיקת התיקון גילו משתמשים כי סמסונג חונקת Throttling עשרות אפליקציות על מכשירי ה S20 ולמעשה השתמשה בתיקון כדי לשפר את תוצאות המכשירים בסדרה S20 במבחני השוואה.
ראו גם

סמסונג גלקסי S20 FE