stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורה יעקבי
ביוגרפיה

יעקבי נולדה בירושלים, בת שנייה במשפחה של שמונה אחים ואחיות. אביה הוא הפסל אברהם יכין ואימה היא הציירת והסופרת חנה יכין.
במהלך שירותה הצבאי התרחש הפיגוע בבית הילדים במשגב עם, והיא החליטה לעבור להתגורר בקיבוץ עם שחרורה לאות סולידריות. יחד עימה עברו שני חיילים משוחררים נוספים, אחד מהם היה איתן, יוצא אורמיה, שלימים הפך לבעלה.
לאורך השנים עסקה בחינוך ובהוראה, בשרטוט ממוחשב ומיפוי - בין היתר עבודתיה בשרטוט: דגמים עבור "מיני ישראל" וכן עוסקת גם באימון אישי.
דרך איתן יעקבי נחשפה ליהדות הנאש דידן, ולקראת בר המצווה של בנה הראשון החלה לחקור את תולדות הקהילה, שמעולם לא נחקרה מבחינה אקדמית. לאחר שש שנות מחקר בהן ראיינה ותיעדה את ותיקי הקהילה, פרסמה ב-2006 את הרומן ההיסטורי אלמוס. ב-2009 הוציאה יחד עם אברהם חכמי את הספר נאש דידן: תולדות יהדות אורמיה (אזרבייג'ן האיראנית). מאז הנה מרצה בנושא חקר קהילת הנאש דידן.
ביוגרפיה > חיים אישיים

יעקבי אם ל-3 ילדים. אריק מרדכי, סולן להקת נאש דידן, הוא קרוב משפחת בעלה, ואימו רחל יעקבי שימשה השראה לאחת הדמויות בספרה של יעקבי.
הערות שוליים

1 2  הסופרת אורה יעקבי, באתר סימניה
↑  loolweb (2008-08-03), אורה יעקבי - ראיון עם רינו צרור בתכנית חוצה ישראל - חלק 1, נבדק ב-2024-08-12
↑  הספר נאש דידן בקטלוג המקוון של הספרייה הלאומית.
↑  יום עיון יהודי כורדיסטן אפריל 2019, בחסות משרד החינוך ואגף המורשת, בדף נאש דידאן בישראל ברשת החברתית פייסבוק.
↑  אביעד סגל, מאיגרא רמא לבירא עמיקתא, באתר הארץ, 14 באפריל 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313483605171  LCCN: no2006101523  VIAF: 48989627   WorldCat (עם VIAF): 48989627 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אורה להב-שאלתיאל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1936 קיבוץ מזרע
 פטירה:  2017 (בגיל 81 בערך) עין הוד
 תחום יצירה:  תחריט, הדפס-אבן 
 הושפעה על ידי:  צבי מאירוביץ, מרסל ינקו 
 פרסים והוקרה:  פרס הרמן שטרוק (1997)  פרס הרמן שטרוק (2010)  פרסי יד ושם למפעלים חינוכיים (1973) 
 בן או בת זוג:  יוסף שאלתיאל (1956–?) 
 צאצאים:  אלדד שאלתיאל, אוהד שאלתיאל 
 
אורה להב-שאלתיאל (2017-1936) הייתה אמנית ישראלית שיצרה בטכניקות רבות ומגוונות: רישום, ציור בצבעי שמן, הדפס תחריט נחושת וחיתוך עץ ובעיקר הדפס האבן - ליתוגרפיה.
ביוגרפיה

אורה להב-שאלתיאל נולדה בקיבוץ מזרע, בתם של ישראל וחיה לבית לוי. במהלך השירות הצבאי החלה להב שאלתיאל ללמוד אמנות בסמינר "אורנים". מוריה היו הציירים מרסל ינקו ואריה נבון, הפסל דב פייגיןוצבי מאירוביץ.
במהלך לימודיה הכירה את הסטודנט לאמנות יוסף שאלתיאל והשניים נישאו בשנת 1957 והצטרפו לקבוצת המייסדים של כפר האומנים בעין הוד. להבדיל מרוב מייסדי עין הוד, שהגיעו לכפר רק בסופי שבוע, הבית בעין הוד בשביל הזוג שאלתיאל היה היחיד וכך נשאר עד אחרון ימיה.
באותה שנה (1957) הצטרפה להב-שלתיאל כחברה באגודת הציירים והפסלים בישראל.
זמן קצר לאחר נישואיהם, נסעו בני הזוג לאיטליה על מנת ללמוד באקדמיה לאומנויות יפות בוונציה (Accademia di Belle Arti di Venezia).
יוסף שאלתיאל נפטר מסרטן בשנת 2016. לזוג נולדו שלושה ילדים.
בשנת 1963 נסעה להב-שלתיאל ללמוד באקדמיה לאמנות על שם אוליביה דה סר בפריז.
משנת 1967 ועד מותה ניהלה להב-שאלתיאל סדנת ליתוגרפיה בעין הוד. בנוסף לכך הקימה להב שלתיאל, בשנת 1972, את מגמת האמנות בכפר הנוער ימין אורד, שם לימדה עד לשנת 1986. בשנת 1985 השלימה להב שאלתיאל את התואר השלישי באמנות בבית הספר הלאומי הגבוה לאומנויות יפות (Ecole Nationale Supérieure des Beaux-Arts) בפריז, ובשנת 1986 הקימה את המגמה לאמנות פלסטית בבית הספר לאמנות "רעות" בחיפה, שם לימדה עד לשנת 1996.
עיקר עבודתה

לאורך כל חייה היו החינוך לאמנות וההוראה ציר מרכזי בחייה של להב-שלתיאל ורבים מתלמידיה הפכו גם הם לאומנים. עיקר יצירתה של להב-שאלתיאל הוא בתחום ההדפס, אך היא יצרה בטכניקות רבות ומגוונות: החל ברישום, ציור בצבעי שמן, וכלה בטכניקות של הדפס תחריט נחושת וחיתוך עץ ובעיקר הדפס האבן - ליתוגרפיה. עבודותיה הן בעלות אופי פיגורטיבי, המבליטות את נקודת המבט הנשית-פמיניסטית. ברוב הדפסיה השתמשה להב-שאלתיאל בנייר ממוחזר, או בנייר עשוי בצורה ידנית שהיה תחום נוסף בו עסקה. להב-שלתיאל הייתה חברה בעמותה הבינלאומית בתחום זה, כמו גם חברה בעמותה הבינלאומית למחנכים.
להב-שלתיאל חיברה את ספרי השירה "היונה המתמהמהת" (1974) ו-"משזר: תחריטים ומלות שירה" (1986). כמו כן חיברה ספר ותוכנית לימודים בנושא "הנייר וההדפס במהלך ההיסטוריה" (1998) עבור משרד החינוך והתרבות. בין השנים 2014-1986 הייתה גם שותפה בארגון תערוכות של אמני נייר בישראל. בין השאר איירה להב-שלתיאל גם את הספר 'מכתב למר שאגאל' של פיצובסקי יזי בתרגום של יעקב בסר, והצליחה גם לאצור תערוכה בשם "והיה כעץ שתול על פלגי מים" בגלריה של מושב מגדים.
את ספרה האחרון "בדרכי עברתי פה", שעליו טרחה בימיה האחרונים, לא הספיקה לראות כשייצא לאור.
לאורך כל שנות פעילותה זכתה אורה להב-שאלתיאל במספר רב של פרסים, ביניהם: פרס "יד ושם" לשנת 1973, פרס קרן תרבות חיפה לשנת 1986, פרס קרן עמו"ס מטעם נשיא המדינה לשנת 1988, פרס הרמן שטרוק (Hermann Struck) מטעם עיריית חיפה לשנת 1997 ועוד. כן, החל משנת 1968 ועד שנת 2016, הציגה להב-שלתיאל במספר תערוכות קבוצתיות ובתערוכות יחיד ברחבי ישראל.
אורה להב-שאלתיאל נפטרה בעין הוד בשנת 2017.
הערות שוליים

1 2 3  אורה להב - שאלתיאל, שתי דמויות, נבדק ב-2022-06-25
1 2 3  מרכז מידע לאמנות ישראלית | מוזיאון ישראל, ירושלים, באתר museum.imj.org.il
1 2 3   איתן בוגנים, בדרכה של האמנית, באתר הארץ, 17 במאי 2017
↑  Ora Lahav - Shealtiel - artsandmusicnow, sites.google.com
1 2  רעות - המלצות, באתר gibor.tripod.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 280428  NLI: 987007308035105171  ISNI: 0000 0000 6692 053X  LCCN: no91005019  VIAF: 297125531   WorldCat (עם VIAF): 297125531
אייר פורס 1

ערך זה עוסק במטוסו של נשיא ארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אייר פורס 1 (מאנגלית: Air Force One) הוא אות הקריאה למטוסו של נשיא ארצות הברית. "אייר פורס 1" הוא הכינוי שמקבל כל מטוס של חיל האוויר האמריקני ברגע שנשיא ארצות הברית טס בו. כשהנשיא טס במטוס של הצבא האמריקני המטוס מכונה "ארמי 1", כאשר מדובר במטוס של הצי האמריקני הוא מכונה "נייבי 1", וכאשר המטוס של חיל הנחתים האמריקני - מכונה "מארין 1".
פעילות

לרוב משמש בתפקיד מטוס מדגם 747-200B מתוצרת בואינג (למעשה ישנם שני מטוסי אייר פורס 1 זהים: SAM 28000 והמטוס התאום SAM 29000). המטוס שוכן בבסיס חיל האוויר "אנדרוז", כ-16 ק"מ מן הבית הלבן, תחת אחריות כנף התובלה 89 של חיל האוויר ה-18 של ארצות הברית.
אייר פורס 1 מצויד ביכולות הגנתיות סודיות ביותר, בהן טכנולוגיה נגד טילים. באייר פורס 1 מותקנים 87 קווי טלפון נפרדים, בהם 28 קווים מאובטחים ומקודדים בעלי טווח בלתי מוגבל – הנשיא יכול לטלפן לכל טלפון בעולם בעודו טס.
אייר פורס 1 בנוי משלוש קומות – הקומה התחתונה מיועדת למטען, רוב חלל הנוסעים ממוקם בקומה האמצעית ואילו הקומה האחרונה מכילה את ציוד התקשורת ואת תא הטייס. השטח הכולל של חלל הנוסעים הוא 371.6 מטרים רבועים. מתחם המחיה של הנשיא כולל חדר שינה, חדר אמבטיה, חדר כושר ומרחב משרדי. פמליית הנשיא מתכנסת בחדר כנסים גדול המשמש גם כחדר האוכל של הנשיא. לאנשיו הבכירים של הנשיא יש חדרים משלהם. הנוסעים יכולים לעלות למטוס דרך שלוש דלתות: שתיים מהן (אחת בקדמת המטוס ואחת בחלקו האחורי) מובילות לסיפון התחתון ואילו הדלת השלישית מובילה לסיפון האמצעי.
את הארוחות מכינים בשני מטבחים. הצוות ערוך להאכיל כ-100 איש בו זמנית, וכ-2,000 ארוחות מאוחסנות במטוס. החדר הרפואי מכיל מאגרי תרופות, ציוד של חדר מיון, ושולחן ניתוחים מתקפל. ישנו רופא קבוע בצוות המטוס. אייר פורס 1 מצויד במכשיר להעמסת מטען משלו, כך שאינו תלוי לעולם בשירותיהם של נמלי תעופה העלולים להוות סכנה ביטחונית. כמו כן ישנם במטוס מכשירי רדיו, פקסימיליה, חיבורים למחשב ו-19 מכשירי טלוויזיה. מיגון כבד אמור להגן על הציוד האלקטרוני וחוטי החשמל מפני פעימה אלקטרומגנטית (EMP) המאפיינת פיצוץ גרעיני. חיבור מיוחד לתדלוק אווירי מאפשר לאייר פורס 1 לשהות באוויר ככל שיידרש. המטוס יכול לשגר נורים להטיית טילים מונחי-חום ממסלולם.
הנשיא תמיד מגיע לבסיס חיל האוויר "אנדרוז" מצויד ב"פוטבול הגרעיני" – מזוודה המכילה את הצפנים לשיגור טילים גרעיניים.
לפני האייר פורס 1 הנוכחיים שימשו בתפקיד זוג מטוסי בואינג 707. האחד סומן SAM 26000, והיה בשירות בין השנים 1962 ו-1998, ותאומו סומן 27000 SAM, היה בשירות בין 1972–2001 ושימש כגיבוי. הנשיא רונלד רייגן הרבה להשתמש דווקא במטוס החלופי, והוא זכה לכינוי "מטוסו של רייגן". ה-27000 SAM מוצג כיום בספרייה הנשיאותית על שם רייגן.
מטוס של חיל האוויר האמריקאי אשר נושא את סגן נשיא ארצות הברית מקבל את הכינוי: "אייר פורס 2".
חיל האוויר האמריקני יחליף עד 2024 את מטוסי הבואינג 200–747 המיושנים בבואינג 8–747.
בעתות משבר, כמו למשל בזמן התרחשות פיגועי 11 בספטמבר, אייר פורס 1 מלווה במטוסי קרב.
גלריה > פנים

הנשיא בוש יושב במשרדו באייר פורס 1
הנשיא אובמה באייר פורס 1
חדר הישיבות
מושבי אורחים
הנשיא ג'ורג בוש בתא הטייס
הנשיא ברק אובמה ומזכירת המדינה הילרי קלינטון
חדר העבודה של הנשיא
חדר העבודה של הנשיא
מושב אורחים
חדר הישיבות
גלריה > חוץ

הנשיא דונלד טראמפ עולה לסיפון האייר פורס 1
הנשיא אובמה יוצא מהאייר פורס 1
הדלת התחתונה
הנשיא דונלד טראמפ נוחת בהאנוי וייטנאם, פברואר 2019
הנשיא דונלד טראמפ והגברת הראשונה מלאניה טראמפ נוחתים בריאד בירת ערב-הסעודית, מאי 2017
אייר פורס 1 במל התעופה של ציריך, שוויץ 2019
הנשיא ג'ו ביידן נוחת במקסיקו-סיטי , 2022
ראו גם

כנף ציון – המקביל הישראלי
המטוס הנשיאותי של רוסיה – המקביל הרוסי
המכונית הנשיאותית (ארצות הברית)
מארין 1 – אות הקריאה של המסוק של נשיא ארצות הברית
אייר פורס 2 – אות הקריאה של מטוס סגן נשיא ארצות הברית
אייר פורס 1 (סרט משנת 1997)
טראמפ פורס 1 – מטוסו של נשיא ארצות לשעבר, דונלד טראמפ
M&M's נשיאותי
אירנאיוס

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה-2 איזמיר, טורקיה 
 פטירה:  סוף המאה ה-2 או תחילת המאה ה-3 ליון, האימפריה הרומית 
 חג:  28 ביוני 
 
אירנאיוס (ביוונית: Εἰρηναῖος; נולד במאה ה-2, נפטר בסוף המאה ה-2 או בתחילת המאה ה-3) נחשב לאחד מאבות הכנסייה בנצרות.
אירנאיוס היה הבישוף של לוגדונום בגאליה (כיום: ליון שבצרפת). כתביו השפיעו על התפתחות התאולוגיה הנוצרית המוקדמת והוא נחשב לקדוש הן בעיני הכנסייה האורתודוקסית והן בעיני הכנסייה הקתולית. הוא הראשון שמספק רשימה של "הספרים הראויים לקריאה" הדומה מאד לספרים הנכללים בברית החדשה ובכך הראשון שמגדיר את הקאנון הנוצרי כפי שהוא מוכר עד ימינו. בכתביו התמקד בעיקר באפולוגטיקה והוא נחשב לאחד האפולוגטים הנוצרים המוקדמים החשובים ביותר. אירנאיוס היה תלמידו של פוליקרפוס, שנחשב לתלמידו של יוחנן כותב הבשורה. יום הקדוש שלו הוא 28 ביוני.
אירנאיוס נולד במחצית הראשונה של המאה ה-2, אך תאריך לידתו שנוי במחלוקת (יש הטוענים כי נולד בין 115 ל-125; ויש הטוענים כי נולד בין 130 ו-142). הוא היה ככל הנראה יווני מעיר הולדתו של פוליקרפוס, סמירנה באסיה הקטנה (כיום איזמיר שבטורקיה). שלא כמו נוצרים אחרים בני זמנו, הוא גדל במשפחה נוצרית, ולא המיר דתו כמבוגר.
אוסקה (מחוז)

מחוז אוסקה (ביפנית: Ōsaka-fu 大阪府) הוא מחוז באזור קנסאי שבאי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר אוסקה. המחוז הוא אחד משני מחוזות עירוניים (פוּ 府), ביחד עם קיוטו.
היסטוריה

לפני רסטורציית מייג'י התחלק שטח מחוז אוסקה בין המחוזות קוואצ'י, איזומי וסצו. ב-1868, בראשית תקופת מייג'י, החלה ממשלת יפן בתהליך יצירת המחוזות בשנת 1868, הפכו האזורים סביב תשע הערים הגדולות ל-פוּ, ושאר האזורים הפכו ל-קֶ (県). מאוחר יותר, בשנת 1871 ועם ביטול שיטת ההאן, הפכה הממשלה את אזורי טוקיו, אוסקה וקיוטו לפו, והורידה את שאר האזורים לדרגת קן.
בשנת 2000 הייתה פוסאה אוטה לאישה הראשונה ביפן המכהנת בתפקיד מושלת, כשנבחרה להיות מושלת מחוז אוסקה.
גאוגרפיה

מחוז אוסקה גובל במחוזות הבאים: היוגו וקיוטו בצפון, נארה במזרח, וקאיאמה בדרום, ומפרץ אוסקה במערב. במחוז זורמים נהר יודו ונהר יאמטו. 11% משטח המחוז מוקדש עבור פארקים לאומיים.
טרם הקמת נמל התעופה הבינלאומי של קנסאי, היה מחוז אוסקה המחוז הקטן ביותר ביפן מבחינת שטח, אך לאחר בניית 
האי המלאכותי עליו נבנה שדה התעופה, גדל המחוז ועקף את מחוז קאגווה.
גאוגרפיה > ערים

במחוז אוסקה 33 ערים:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אוסקה (בירת המחוז)  אוסקסיאמה  איבארקי  איזומי  איזומיאוצו  איזומיסַנו  איקדה  דאיטו  הביקינו  היגשיאוסקה  הירקאטה  הנאן  טויונאקה  טונדביאשי  טקאישי |  טקצוקי  יאו  מוריגוצ'י  מינו  מצוברה  נֵיָאגאווה  סאקאי  סויטה  סנאן  סצו  פוג'יאידרה  קאיזוקה  קדומה  קוואצ'ינאגנו  קטנו |  קישיוואדה  קשיווארה  שיג'ונוואטה |
כלכלה

בשנת 2004 עמד התוצר המחוזי הגולמי 38.7 מיליארד ין, שני רק לטוקיו, וההכנסה לנפש הייתה 3 מיליון ין, מקום תשיעי ביפן.
מחוז אוסקה הוא ביתן של תאגידים בינלאומיים רבים, כגון שארפ ופנסוניק. עם זאת, במחוז פועלים עסקים קטנים ובינוניים רבים המהווים 99.6% מכל העסקים במחוז. על אף שמדובר בממוצע ארצי, התפוקה של עסקים אלה מהווה 65.4% מסך תפוקה מחוז, ונתון זה גבוה ביחס לטוקיו, העומדת על 55.5% בלבד.
אירנה (ירח)

|  כוכב האם |
| --- | --- |
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  צדק
 תאריך גילוי:  6 בפברואר 2003 
 מגלה:  סקוט שפרד, ג'אן קליינה, דייוויד ג'וויט, ינגה פרננדס 
 על שם:  אירנה 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  22,974,000 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.210
 זמן הקפה:  758.341 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  2.31 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  165°
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  4 ק"מ
 מסה:  ‎9×1013‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  2.6 גרם/סמ"ק
 אלבדו:  0.04
 בהירות נראית:  22.4
 מהירות מילוט:  0.0025 ק"מ/שנייה
 
אירנה (לשעבר S/2003 J 5) הוא ירחו של כוכב הלכת צדק, הוא התגלה בשנת 2003 על ידי קבוצה של אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי שהודרכה על ידי סקוט שפרד. שמו של הירח ניתן לו בשנת 2019 והוא קרוי על שם אירנה, אלת השלום במיתולוגיה היוונית.
קוטרו של אירנה הוא 4 קילומטרים ומהירותו בעת הקפתו את צדק היא 2.31 ק"מ לשנייה.
רדיוס מסלולו של אירנה סביב צדק הוא 22,974,000 ק"מ ומשך זמן הקפתו את צדק הוא 758.341 ימים.
אירנה בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.210.
S/2003 J 5 משתייך לקבוצת הירחים קארמה אשר קרויה על שם הירח קארמה. קבוצה זו היא קבוצה של ירחים שהמשותף להם הוא היותם ירחים לא-רגילים שמסלולם סביב צדק הוא בין 23 ל-24 מיליון קילומטר ובנטייה של כ-165°.
| 95 ירחי צדק |
| --- | --- | --- |
| הירחים הפנימיים | מטיס • אדרסטאה • אמלתאה • תבה |  |
| הירחים הגליליאניים | איו • אירופה • גנימד • קליסטו |  |
| קבוצת תמיסטו | תמיסטו |  |
| קבוצת הימליה | לדה • הימליה • ארסה  • פאנדיה  • ליסיתאה • אלרה • דיה • S/2018 J 2 • S/2011 J 3 |  |
| קבוצת קארפו | קארפו • S/2018 J 4 |  |
| ולטודו | ולטודו |  |
| קבוצת אננקה (עיקריים) | יואנתה • יוקסטה • פרקסידייק • הרפלייקה • תיאונה • אננקה |  |
| קבוצת אננקה (שוליים) | יופורי • יופמה‏ • Jupiter LII • Jupiter LV • תלקסינואי • הליקה • אורתוסאי • S/2003 J 16 • נימה • הרמיפה •  Jupiter LIV‏ • Jupiter LXVIII‏ • Jupiter LXIV • Jupiter LXX • S/2021 J 3 • S/2021 J 2 • S/2022 J 3 S/2021 J 3 • |  |
| קבוצת קארמה | הרס • אייטנה • קאלה  • טייגטה • Jupiter LXI • קלדינה • S/2003 J 10 • ארינומה • קליקורה • קליקה • קארמה • פסיתאי • יוקלדה  • ארקה • איסונואי • ‏S/2003 J 9‏ • אירנה •‏ Jupiter LXVI • Jupiter LXIX •‏ Jupiter LXIII • ‏Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • S/2003 J 24‏ • S/2016 J 3 • S/2018 J 3 • S/2021 J 4 • S/2021 J 5 • S/2021 J 6 • S/2022 J 1 • S/2022 J 2 |  |
| קבוצת פסיפאה | S/2003 J 23 • אאוידה • קלירואי • יורידמה • Jupiter LVI‏ • קורה • סילנה • S/2003 J 4 • ‏Jupiter LIX • פסיפאה • הגמונה • סינופה • ספונדה • אוטונואה • מגאקליטה ‏• Jupiter LXVII • פילופרוסינה • ‏Jupiter LIX • S/2016 J 4 |  |
| מסלול חיצוני | S/2003 J 2 |  |
אירוויזיון 1992

| --- | --- |

 מספר התחרות:  37
 גמר:  9 במאי 1992 
 מנחים:  לידיה קפוליקיו, הארלוד טרויטיגר
 רשת השידור המפיקה:  שוודיה SVT, שוודיה
 מיקום האירוע:  אצטדיון הקרח של מאלמה, שוודיה
 השיר הזוכה:  אירלנד אירלנד - "למה אני?" "Why me?" (לינדה מרטין)
 שיטת הניקוד:  השופטים במדינות השונות מצביעים ומעניקים 1 עד 8, 10 או 12 נקודות לעשרה שירים
 מספר משתתפות:  23
 מדינות שחוזרות לאחר פרישה:  הולנד הולנד
 המדינות המשתתפות
 
   המדינות המשתתפות  מדינות שהשתתפו בעבר אך לא השנה
 → אירוויזיון 1991 אירוויזיון 1993 ← 
 
אירוויזיון 1992 נערך בפעם ה-37 ב-9 במאי 1992 במאלמה שבדרום שוודיה אחרי ניצחון המדינה בשנה שקדמה. הגישו אותו מנחה הטלוויזיה הארלד טרויטיגר והעיתונאית והמנחה לידיה קפוליקיו.
לינדה מרטין, שייצגה את אירלנד, זכתה בתחרות עם השיר "Why me?". השיר נכתב על ידי ג'וני לוגן, שזכה באירוויזיון 1980 ויותר מאוחר גם באירוויזיון 1987.
אחרי שהגיעה למקום השני פעמיים ברציפות (1988, 1989) ולאחר תוצאות מביכות פעמיים ברציפות (1990, 1991), בריטניה שלחה את מייקל בול עם הבלדה "צעד אחד מעבר לזמן", שהוחשב כפייבוריט הגדול לניצחון. אף על פי זאת, האירים שלחו את לינדה מרטין, שכבר השתתפה בעבר באירוויזיון 1984 והגיעה למקום השני, עם שיר מאת ג'וני לוגן שזכה כבר פעמיים בעבר. בסופו של דבר, אירלנד ניצחה בתחרות כשהיא גוברת ב-16 נקודות על בריטניה שהגיעה למקום השני. הניצחון הזה היווה את שרשרת הניצחונות של אירלנד באירוויזיונים של שנות ה-90 (1992, 1993, 1994, 1996). מלטה שלחה את מרי ספיטרי עם השיר "ילד קטן", שהביא למלטה את התוצאה הטובה ביותר שלהם באותם זמנים, מקום שלישי. שוודיה, המדינה המארחת, הגיעה למקום 22. זה היה המיקום הנמוך ביותר שהמדינה המארחת את התחרות הגיעה אליו עד אז.
את איטליה ייצגה אחת הזמרות המצליחות ביותר באותה תקופה, מיה מרטיני, שגם היא ניסתה את מזלה בעבר באירוויזיון 1977. עד היום שירה, "Rapsodia", הוא מהזכורים והאהובים ביותר בתחרות.
את ישראל ייצגה הזמרת דפנה דקל עם השיר "זה רק ספורט". דקל גברה בקדם אירוויזיון על ענת עצמון, ששרה את השיר "התקווה", על חודה של נקודה אחת. עצמון דרשה לפסול את השיר הזוכה, בטענה שהיה ארוך ב-17 שניות מהאורך החוקי של שלוש הדקות. אף על פי שהטענה הייתה נכונה, דחה בית המשפט את ערעורה של עצמון. בהופעה באירוויזיון השיר של דקל קוצר לשלוש דקות כנדרש.
רקע

אירוויזיון 1992 היה האירוויזיון האחרון בו ניתן היה לסיים במקום האחרון או באחד המקומות האחרונים ובכל זאת להשתתף באירוויזיון שמתקיים שנה אחרי: החל מאירוויזיון 1993 הופעלה שיטת רלגציה- שמשמעותה הדחת מדינות שמסיימות במקומות האחרונים לשנה אחת, כל זאת בשביל לפנות מקום למדינות מזרח אירופה שביקשו גם הן להשתתף באירוויזיון.
שיטת הרלגציה הופעלה עד שנת 2003, ובשנת 2004 נכנסה במקום שיטת חצי הגמר, שנוצרה כדי להתמודד עם מספר מדינות אירופה הגדול שביקש להשתתף באירוויזיון.
התחרות נערכה באולם הקרח של מאלמה, היכן שעיצוב הבמה עוצב בצורת מפרש של ספינת ויקינגים עם דרקון במרכזה וכוכבים בכל צד. סרטון הפתיחה הציג נשים לבושות בצבעי הדגל השוודי - כחול וצהוב. סרטוני המעבר בין שיר לשיר ("הגלויות") הפעם התחברו לצד של המדינה המשתתפת ולא המארחת. זוכת השנה שעברה, קרולה, הופיעה על הבמה עם שמלה לבנה, שרשרת קרנף ושרה את השיר "כל הסיבות לחיות".
אירוויזיון זה האחרון בו השתתפה יוגוסלביה, שזמן קצר לאחר מכן התפרקה למספר מדינות. חלק מהן ניסו להשתתף באירוויזיון 1993 אך רובם הגדול נכשל.
שווייץ הייתה אמורה להשתתף בהתחלה עם השיר "Soleil, soleil" בביצועה של ז'רלדין אוליבייה, אך השיר לא תאם את חוקי הקדם השווייצרי, ולמרות שזכה, לא נשלח בסוף לתחרות.
השירים המשתתפים

| סדר | מדינה | שפה | ביצוע | שם השיר בשפת מקור | שם השיר בעברית | מיקום | ניקוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ספרד ספרד | ספרדית | סראפין סובירי | Todo esto es la música | כל זה זה מוזיקה | 14 | 37 |
| 2 | בלגיה בלגיה | צרפתית | מורגן | Nous, on veut des violons | אנחנו רוצים כינורות | 20 | 11 |
| 3 | ישראל ישראל | עברית | דפנה דקל | זה רק ספורט | — | 6 | 85 |
| 4 | טורקיה טורקיה | טורקית | איילין וטנקוש | Yaz bitti | הקיץ נגמר | 19 | 17 |
| 5 | יוון יוון | יוונית | קלאופטרה | Olu tu kosmou i Elpitha) Ολου του κόσμου την Ελπίδα) | כל התקווה בעולם | 5 | 94 |
| 6 | צרפת צרפת | צרפתית | קאלי | Monté la riviè | לך במעלה הנהר | 8 | 73 |
| 7 | שוודיה שוודיה | שוודית | כריסטר ביורקמן | I morgon är en anna dag | מחר הוא עוד יום | 22 | 9 |
| 8 | פורטוגל פורטוגל | פורטוגזית | דינה | Amor d'água fresca | אהבת מים זכים | 17 | 26 |
| 9 | קפריסין קפריסין | יוונית | אוורידיקי | Teriazume) Ταιριάζουμε) | אנחנו דומים | 11 | 57 |

| 10 | מלטה מלטה | אנגלית | מרי ספיטרי | Little Child | ילד קטן | 3 | 123 |
| 11 | איסלנד איסלנד | איסלנדית | Heart 2 Heart | Nei eða já | לא או כן? | 7 | 80 |

| 12 | פינלנד פינלנד | פינית | פאבה מאייאנן | Yamma-yamma | יאמה-יאמה | 23 | 4 |
| 13 | שווייץ שווייץ | צרפתית | דייזי אוברה | Mister Music Man | אדון המוזיקה | 15 | 32 |
| 14 | לוקסמבורג לוקסמבורג | לוקסמבורגית | מריון ולטר ו-Kontinent | Sou fräi | חופשייה כ- | 21 | 10 |
| 15 | אוסטריה אוסטריה | גרמנית | טוני ווגאס | Zusammen geh'n | ללכת ביחד | 10 | 63 |

| 16 | בריטניה בריטניה | אנגלית | מייקל בול | One Step Out of Time | צעד אחד מחוץ לזמן | 2 | 139 |
| 17 | אירלנד אירלנד | אנגלית | לינדה מרטין | Why Me? | למה אני? | 1 | 155 |
| 18 | דנמרק דנמרק | דנית | קני לובקה ולוטה נילסון | Alt det some ingen ser | כל הדברים שאף אחד לא רואה | 12 | 47 |
| 19 | איטליה איטליה | איטלקית | מיה מרטיני | Rapsodia | רפסודיה | 4 | 111 |
| 20 | יוגוסלביה סרביה ומונטנגרו (יוגוסלביה) | סרבית | אקסטרה ננה | Ljubim te pesmama | אני מנשקת אותך עם שירים | 13 | 44 |
| 21 | נורווגיה נורווגיה | נורווגית | מרט טרואן | Visjoner | חזיונות | 18 | 23 |
| 22 | גרמניה גרמניה | גרמנית | ווינד | Träume sind für alle da | חלומות נמצאים שם בשביל כולם | 16 | 27 |
| 23 | הולנד הולנד | הולנדית | המפרי קמפבל | Wijs me de weg | הראי לי את הדרך | 9 | 67 |
איזבל אדלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 בנובמבר 1976 (בת 47) כרמיאל, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 אתר רשמי
 
איזבל אלדר (נולדה ב-30 בנובמבר 1976) היא דוגמנית ישראלית.
ביוגרפיה

אלדר נולדה בכרמיאל ואחיה הצעיר הוא גיא אדלר.
היא החלה את קריירת הדוגמנות עוד ב-1977 (כשהייתה בת שנה), בגיל מאוחר יותר אותרה איזבל על ידי הסוכנות "יולי מודלס" מה שהוביל אותה להשתתפות בתחרות נערת השנה של "מעריב לנוער".
לאורך השנים אלדר הובילה קמפיינים רבים, ביניהם עבור "פלפל", טורקיז, ראמפיג וסקאל ובעת הריונה עבור מותגי אופנת הריון. בין השאר צולמה על ידי הצלם דייוויד לה-שאפל וכן צולמה בצילום שערורייתי יחד עם בן זוגה אורן סימנטוב ואחיה גיא.
ב-2004 הופיעה בקמפיין של "דלתא" בשווי של חצי מיליון דולר. ב-2005 השתתפה בקמפיין לחברת "פקטורי 54" שהופץ בעיתונות היומית ובמגזינים. ב-2009 הובילה ביחד עם בן זוגה את קמפיין הקיץ של רשת "אופטיקנה".
חיים אישיים

בשנת 2004 נישאה לדוגמן אורן סימנטוב. הם הורים לשלושה.
בזמן הריונה עברה אדלר התמחות בנטורופתיה.
איזבל אוברה

| --- | --- |
איזבל אוברה בלוויה של ז'אק פארט בשנת 2010
איזבל אוברה בלוויה של ז'אק פארט בשנת 2010
 לידה:  27 ביולי 1938 (בת 86) צרפת ליל, צרפת
 שם לידה:  תרזה קוקיארלי
 מוקד פעילות:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  1960–2023 (כ־63 שנים) 
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  שאנסון
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 חברת תקליטים:  פיליפס רקורדס, פולידור רקורדס 
 בן או בת זוג:  Gérard Meys 
 פרסים והוקרה:  אבירה בלגיון הצרפתי (1992)  זוכה אירוויזיון (1962)  מפקד מסדר האמנויות והספרות  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 האתר הרשמי של איזבל אוברה
 פרופיל ב-IMDb
 
איזבל אוברה (בצרפתית: Isabelle Aubret‏; נולדה ב-27 ביולי 1938 בליל) היא זמרת צרפתייה. היא זכתה באירוויזיון 1962 עם השיר "אהבה ראשונה", שנכתב על ידי קלוד אנרי ויק ורונאלד ואלאדי.
אוברה הופיעה גם באירוויזיון 1968 עם השיר "המעיין" (אנ') שנכתב על ידי דניאל פור, הנרי דיז'אן וגי בונה (נציג צרפת באירוויזיון 1983 ובאירוויזיון 1970).
ביוגרפיה

איזבל אוברה נולדה בליל ב-27 ביולי 1938.
ב-1952 הייתה אלופת צרפת בהתעמלות קרקע.
כנערה היא השתתפה בתחרויות שירה והפכה ל"זמרת התזמורת" של העיר לה הבר.
ב-1960 הופיעה באולימפיה (פריז).
לאחר הזכייה פגשה שני זמרים, שלפי דבריה עזרו לה מאוד בקריירה שלה, ז'אק ברל
וז'אן פרה (1930–2010).
היא ניסתה מספר פעמים נוספות לייצג את צרפת באירוויזיון ובין היתר ב-1983 עם השיר הפטריוטי "France, France" איתו הייתה במקום השלישי.
ב-1992 קיבלה את אות לגיון הכבוד מידי פרנסואה מיטראן.
אילנית דואה

| אילנית דואה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
משפחה:: אילניתיים
סוג:: Agalychnis
מין:: אילנית דואה
שם מדעי
 Agalychnis spurrelli ‏בולנז'ר, 1913
תחום תפוצה


אילנית דואה (שם מדעי: Agalychnis callidryas) היא מין צפרדע ממשפחת האילניתיים החיה ביערות הגשם של אמריקה המרכזית והדרומית. אילנית זו בעלת תפוצה רבה בטבע והיא מצויה ביערות הלחים ובביצות של דרום-מזרח ודרום-מערב קוסטה ריקה, פנמה, החלק הפסיפי של קולומביה וצפון-מערב אקוודור.
הצפרדע היא קרובתה של המין אילנית אדומת-עין החיה באותו אזור.
מאפיינים

אורכה של צפרדע זו כ-48 עד 56 מ"מ אצל הזכרים ו-60 עד 72 מ"מ בנקבות, הגדולות יותר. היא בעלת גפיים ארוכות, ראש רחב ועגלגל ועיניים גדולות בצבע אדום ואפרפר-חיוור. העור שלה חלק עם כתמים גרגיריים על הבטן. הצפרדע בעלת בהונות ארוכות ודביקות והיא בעלת כפות רגליים חזקות וכתומות היכולות להיפרש על מנת לדאות. צבע הצפרדע משתנה בלילות מירוק חיוור לירוק כהה, בעוד החלק התחתון קרמי וקצות הגפיים כתומות.
זוהי צפרדע שוכנת עצים והיא נעה באמצעות גלישה בין העצים מעץ לעץ, על ידי פריסת רגליה הקדמיות והאחוריות יחדיו, כך שאלה במתיכתם משמשות כ"מצנח" והיא יכולה לשמור על זווית נפילה של 45 מעלות למרחק. בנוסף היא מטפסת מוצלחת מאוד החיה רוב הזמן בין העצים.
הצפרדע מתרבה בעונת הגשמים אז זכרים רבים מחפשים נקבות וקופצים עליהם בחיבוק כלולות כדי להתרבות בהצלחה. הביצים מוטלות במקבצים קטנים בחלק העליון של עלים מעל בריכות וחללים מוצפים. הביצים בוקעות תוך שישה ימים והראשנים נופלים למים שמתחת.
הערות שוליים

↑  אילנית דואה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Sarah Richman (2008-04-07). "Agalychnis spurrelli". AmphibiaWeb. Retrieved 2013-12-21.