stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאנדור סבאדוש
כתביו > תרגומים

קרל מרקס - פרידריך אנגלס : המניפסט הקומוניסטי (עם הקדמה מאת קרל קאוטסקי, 1918, בודפשט, הוצאת נפסבה)
קרל מרקס: מלחמת האזרחים בצרפת (כותרת משנה: מועצת המנהלים של ברית הפועלים הבינלאומי, ההקדמה נכתבה על ידי פרידריך אנגלס, נפסבה, בודפשט, 1918)
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. שאנדור סבאדוש.
אלברט וארי : קורבנות השלטון האדום בהונגריה, בודפשט מסת"ב 978 963 848 400 0
מריה אורמוש : מהקתדרה עד גזר דין מוות, הוצאת Napvilág, בודפשט, 2011 ISBN 978 963 338 068 0
לקסיקון התנועה ההיסטורית של תנועת הפועלים (הוצאת קושוט, 1976 ISBN 963 09 0412 8)
יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים
Bölöny József: Magyarország kormányai. Az 1987-1992 közötti időszakot feldolg. és sajtó alá rend. Hubai László.
Váry István-Heltai Nándor: Kecskemét jelesei. Szerk. Heltai Nándor. Kecskemét, Kecskemét Város Tanácsa, 1968.
Nagy Csaba: A magyar emigráns irodalom lexikona. Múzeum és Kortárs Irodalmi Központ, 2000.
Magyar Nagylexikon. Főszerk. Élesztős László
Révai Új Lexikona. Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd, Babits, 1996-.
T. Kiss Tamás: [Kulturális] miniszterek 1848 és 1993 közötti időszakban. = A magyarországi kulturális minisztériumokról (1867-1993). Bp., Konferenciaközpont és Szabadegyetem Alapítvány, 1993.
Új magyar életrajzi lexikon. Főszerk. Markó László. Bp., Magyar Könyvklub
Magyar életrajzi lexikon I-II. Főszerk. Kenyeres Ágnes. Bp., Akadémiai Kiadó, 1967-1969.
Rév Erika: A népbiztosok pere. 1969.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a komáromi izraelita hitközség születési akv. 1332/1874. folyószáma alatt".
↑  Magyar Lajos feleségül vette Korvin Ottó özvegyét. 8 Órai Újság 7. (1921: 158.) 6. הוא נשא לאישה את אלמנטו של אוטו קורווין.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5628 4795  NKC: skuk0005487  VIAF: 85183139   WorldCat (עם VIAF): 85183139
ריקרדו ואן ראיין

ריקרדו ואן ראיין (בהולנדית: Ricardo van Rhijn, נולד ב-13 ביוני 1991 בליידן שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בהירנפיין כמגן ימני ולעיתים כבלם.
קריירה

ואן ראיין התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אייאקס אמסטרדם. ב-21 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים בניצחון 1:3 נורדוייק בגביע ההולנדי. ב-18 בדצמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0:4 על דן האג. בעונת 2012/2013 הפך לשחקן הרכב לאחר עזיבתו של גרגורי ואן דר ויל. ב-14 בפברואר 2013 הבקיע את שערו הרשמי הראשון באייאקס בניצחון 0:2 נגד סטיאווה בוקרשט במסגרת שלב 32 הגדולות של הליגה האירופית. ב-2 באוגוסט 2013 הבקיע את שערו הראשון בליגה בניצחון 0:3 נגד רודה. ב-17 באוגוסט 2013 ספג כרטיס אדום ראשון בקריירה בהפסד 3:2 לא.ז. אלקמאר.
ב-17 ביולי 2016 חתם בקלאב ברוז' הבלגית. ב-30 באוגוסט 2017 הושאל לאלקמאר. ב-31 באוגוסט 2018 חתם בא.ז. אלקמאר באופן קבוע. ב-2 באוגוסט 2019 חתם בהירנפיין.
בצעירותו ואן ראיין היה חלק מהנבחרות הצעירות של הולנד. ב-2010 השתתף עם נבחרת הולנד עד גיל 19 באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19. ב-2012 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת וב-15 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד בלגיה.
סטטיסטיקה > מועדונים

נכון ל-4 בספטמבר 2017
| עונה> הולנד | מועדון> הולנד | ליגה> הולנד | ליגה> משחקים.ליגה | ליגה> שערים.ליגה | גביע> משחקים.גביע | גביע> שערים.גביע | יבשתי> משחקים.אירופה | יבשתי> שערים.אירופה | אחר> משחקים.אחר | אחר> שערים.אחר | סה"כ> משחקים.סה"כ | סה"כ> שערים.סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011/2012 | אייאקס אמסטרדם | ארדיוויזי | 14 | 0 | 1 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 17 | 0 |
| 2012/2013 | אייאקס אמסטרדם | ארדיוויזי | 31 | 0 | 4 | 0 | 8 | 1 | 1 | 0 | 44 | 1 |
| 2013/2014 | אייאקס אמסטרדם | ארדיוויזי | 32 | 2 | 5 | 1 | 8 | 0 | 1 | 0 | 46 | 3 |
| 2014/2015 | אייאקס אמסטרדם | ארדיוויזי | 28 | 2 | 2 | 0 | 9 | 0 | 0 | 0 | 35 | 2 |
| 2015/2016 | אייאקס אמסטרדם | ארדיוויזי | 12 | 0 | 1 | 0 | 3 | 0 | 0 | 0 | 16 | 0 |
| סה"כ | הולנד | הולנד | 117 | 4 | 13 | 1 | 31 | 1 | 2 | 0 | 161 | 6 |
| 2016/2017 | קלאב ברוז' | ליגת העל הבלגית | 21 | 3 | 2 | 0 | 6 | 0 | 0 | 0 | 29 | 3 |
| סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | 138 | 7 | 15 | 1 | 37 | 1 | 2 | 0 | 190 | 9 |
סטטיסטיקה > בינלאומי

נכון ל-16 במרץ 2016
| הולנד> שנה | הולנד> משחקים | הולנד> שערים |
| --- | --- | --- |
| 2012 | 5 | 0 |
| 2013 | 3 | 0 |
| סה"כ | 8 | 0 |
תארים > קבוצתיים

אליפות הולנד (3): 2011/2012 2012/2013 2013/2014
מגן יוהאן קרויף (1): 2013
הסופר קאפ הבלגי (1): 2016
תארים > אישיים

כישרון העונה של אייאקס אמסטרדם (1):2011/2012
רייצ'ל וייטריד

| --- | --- |

 לידה:  20 באפריל 1963 (בת 61) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  יוניברסיטי קולג' לונדון  אוניברסיטת ברייטון  בית הספר סלייד לאמנות יפה  בית הספר לאמנויות של קפריסין 
 זרם באמנות:  אמנות עכשווית 
 פרסים והוקרה:  פרס טרנר (1993)  מפקדת במסדר האימפריה הבריטית  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית 
 
רייצ'ל וייטריד (באנגלית: Rachel Whiteread;‏ נולדה ב-20 באפריל 1963) היא אמנית בריטית, שעוסקת בפיסול בטכניקת היציקה. היא האישה הראשונה שזכתה בפרס טרנר.
ביוגרפיה

נולדה בשנת 1963 באילפורד, לונדון. נחשפה לאמנות בגיל צעיר דרך הוריה, אימה הייתה אמנית שיצרה בסטודיו ביתי ואביה, שהיה מורה לגאוגרפיה, גילה עניין רב באדריכלות אורבנית.
בין השנים 1982–1985 למדה ציור במכון הפוליטכני של ברייטון (כיום אוניברסיטת ברייטון). בשנתה השנייה ללימודים השתתפה בסדנת יציקה שהעביר הפסל ריצ'רד וילסון, וכך נחשפה לטכניקה זו והחלה לגלות בה עניין. לאחר סיום לימודי הציור למדה פיסול לתואר שני בבית הספר לאמנות "סלייד" בלונדון.
לאחר תום לימודיה, וייטריד חוותה קשיים כלכליים וחיה בעוני למשך תקופה מסוימת. את ההשראה ליצירותיה הראשונות קיבלה מחפצים שמצאה ברחוב, או כאלה שקנתה בחנויות יד שנייה. בתקופה זו שכרה סטודיו במימון שקיבלה כחלק מתוכנית ממשלתית שהונהגה על ידי ת'אצר בשנות השמונים לעידוד יזמות עסקית ולסיוע לאנשים במעגל האבטלה בתהליך הקמת עסק עצמאי.
יצירתה

בפסליה משתמשת וייטריד בטכניקת יציקה, לרוב של חפצים מחיי היום יום ומהמרחב הביתי. את היציקות היא יוצרת באמצעות חומרים כגון גבס, שעווה, גומי וחומרים סינתטיים נוספים. בעבודות היא בוחרת להתמקד לאו דווקא בחפצים עצמם אלא במקום שהם תופסים בחלל, וכך מתייחסת לנושאים חברתיים ותרבותיים, כגון זיכרון, היסטוריה קולקטיבית, שגרה וחייהם של בני מעמד הפועלים. גודלם של הפסלים משתנה, החל מחפצי יום יום כגון רהיטים, ועד לחדרים שלמים ואף בתים בגודל מלא.
בתחילת הקריירה שלה השתייכה וייטריד לתנועת האמנים הבריטים הצעירים, קבוצת אמנים חזותיים שפעלו בלונדון בשלהי שנות ה-80. אמנים אלה יצרו תערוכות שעוררו שיח חברתי נרחב באותה עת ומשכו תשומת לב רבה מצד התקשורת. יחד עם האמנים הבריטים הצעירים, השתתפה וייטריד במספר תערוכות, בהן התערוכה "סנסציה" שהוצגה באקדמיה המלכותית לאמנויות, בשנת 1997. בתערוכה נכללו 90 יצירות של 42 אמנים, היצירות כללו פסלים, ציורים, צילומים ומיצבים מן האוסף של אספן האמנות צ'ארלס סאצ'י. ביצירות הייתה התייחסות מרובה לתרבות פופולרית וכן לאמנים מן העבר. התערוכה עוררה סערה, בין היתר בעקבות יצירות פרובוקטיביות כגון צילום של הרוצחת מיירה הינדלי, ממבצעי רציחות המור.
יצירתה > "בית"

בשנת 1993 יצרה וויטריד את הפסל "בית" ("House"). עבודה זו היא יציקה של החלל הפנימי של בית ויקטוריאני נטוש במזרח לונדון, שהיה מיועד להריסה.
כדי ליצור את הפסל, ציפתה וייטריד את קירות הבית הפנימיים בבטון לצורך יצירת תבנית, ולאחר מכן הוסרו הקירות החיצוניים של הבית. את העבודה על הפסל החלה וייטריד באביב שנת 1993 ובסתיו של אותה שנה הושלמה העבודה, שכללה ייצוג בגודל מלא של הבית בן שלוש הקומות, לרבות גרמי מדרגות, קירות פנימיים וחלונות.
היצירה הוזמנה על ידי ארגון האמנות הבריטי ארטאנג'ל (Artangel) והייתה בין היצירות הידועות הוזמנו על ידי הארגון.
הבחירה להציב את היצירה בחלל הפתוח ובאזור האיסט אנד, מהאזורים העניים יותר בעיר לונדון, מציפה סוגיות כגון המתח שבין הפרטי והציבורי ומרכז ופריפריה, וכן חייהם של בני מעמד הפועלים.
העבודה יצרה גל של מחאה ציבורית ודרישות להסרתה מהמרחב הציבורי, מחאה שהגיעה אף לפרלמנט הבריטי וזכתה להדים משמעותיים בתקשורת. דרישות אלה הביאו לבסוף להריסתו של המיצב רק חודשיים וחצי לאחר הקמתו. עם זאת, דווקא לאחר הסרת הפסל התעורר שיח ער לגביו, והיצירה הפכה לנודעת במיוחד.
כחודש לאחר שהוצגה היצירה, זכתה וייטריד בפרס טרנר.
יצירתה > האנדרטה לזכר קורבנות השואה

האנדרטה נבנתה על ידי וייטריד והוצבה בכיכר היהודים (יודנפלץ) בעיר וינה בשנת 2001. האנדרטה הוקמה ביוזמתו של האדריכל היהודי וצייד הנאצים שמעון ויזנטל. היא כוללת מבנה בטון גדול ודמוי ספריה, שעל פניו מונחים ספרים עם הדפים פונים כלפי חוץ. בבסיסה של המצבה חקוק כיתוב לזכרם של קורבנות השואה האוסטרים וציון שמות מחנות הריכוז. בחזית האנדרטה זוג דלתות נעולות וחסרות ידית, שלא ניתן לפתוח.
וייטריד מתייחסת באנדרטה לנושא ההיעדר והנכחת הזיכרון באמצעות הצגה של הספרים שאותם שרפו הנאצים והחזרתם לכיכר בווינה כשהם עשויים מבטון.
ויזנטל התייחס לאנדרטה וסיפר כי הספרים מהווים אנדרטה מיוחדת ורבת משמעות עבור העם היהודי, וכן סמל שאותו ביקשו אויבי העם היהודי לשרוף כדי לנסות להחריב את מורשתו.
יצירתה > "רציף"

רציף (באנגלית: Embankment) היא מיצב של וייטריד משנת 2004 אשר הוצג במוזיאון הטייט מודרן. המיצב הורכב מ-14,000 קופסאות לבנות עשויות פוליאתילן שהורכבו בערימות גבוהות ברחבי האולם. המבקרים בתערוכה יכלו להתהלך בין ערימות הקופסאות שהוצבו באופן המזכיר מבוך ענקי. היצירה הייתה חלק מסדרת יוניליוור שהוצגה במוזיאון החל משנת 2000, במימון חברת יוניליוור.
וייטריד בחרה בצורת הקופסה בשל האופן שבו היא מאזכרת אחסון של חפצים אישיים ופרטיים. כמו כן, שאפה ליצור תחושה של מסתורין לגבי הדברים שמאוחסנים כביכול בתוך הארגזים שמרכיבים את המיצב.
את הרעיון למיצב קיבלה וייטריד לאחר שמצאה ארגז קרטון ישן בבית אימה זמן קצר לאחר פטירתה של האם. זה היה ארגז ישן ודהוי שאותו זכרה וייטריד מילדותה, לאחר שאוחסנו בו צעצועים ישנים שלה. לצורך הרכבת המיצב, בחרה וייטריד קופסאות ישנות נוספות ומילאה אותן בגבס ולאחר מכן יצרה יציקות של פוליאתילן בעזרת התבניות שהכינה. ביצירה התייחסה וייטריד גם לסרטו של סטיבן ספילברג שודדי התיבה האבודה.
לפי פרשנויות נוספות ליצירה, השימוש ביציקות קופסאות הקרטון מציף את המתח שבין היותם של ארגזי קרטון מקום מחסה מאולתר שבו משתמשים דרי רחוב, לבין היותם סמל למסחר גלובלי ורווח כלכלי שמכיל סחורות שמועברות לשינוע.
פרסים וזכיות

בשנת 1993 זכתה וייטריד בפרס טרנר לאמנות בתחום האמנות העכשווית.
בשנת 2006 הוענק לוייטריד מעמד CBE של מסדר האימפריה הבריטית ובשנת 2019 הוענק לה התואר "דיים" (Dame).
פרסים נוספים בהם זכתה כוללים:
פרס האמן הצעיר הטוב ביותר - הביאנלה של ונציה, 1997
המדליה הבינלאומית לאמנויות - הוענקה על ידי מחלקה המדינה של ארצות הברית, 2017
פרס אייקון האמנות (Art Icon Award) של גלריית וויטצ'אפל, לונדון. 2019
הערות שוליים

↑  Rachel Whiteread, Tate
1 2 3 4  Artist Rachel Whiteread, the first woman to win The Turner Prize, Brighton Museums
1 2 3 4  Nicholas Wroe, Rachel Whiteread: a life in art, The Guardian, ‏2013
1 2  Weitman, Wendy, Rachel Whiteread: demolished, The Museum of Modern Art, Department
of Prints and Illustrated Books, 1997
↑  Sensation: Young British Artists from the Saatchi Collection, Brooklyn Museum
↑  Rosenberg, Lela Capri, The meaning of Sensation: Young British art in the nineties, Duke University, 2008
1 2  Cristina Purcar, Art[as]angel, Questioning Urban Discontinuities in Public Art, Universitatea Tehnica Cluj-Napoca, 2014
↑  תיאור האנדרטה, טבע הדברים, גיליון 247, 2016. עמודים 20-21
↑  ערן נוימן, קיפול הזיכרון: מוזיאון השואה של לוס אנג'לס והנצחת
השואה, דפים לחקר השואה, 2020, עמ' 123-124
↑  Vienna’s Holocaust Memorial Opens After Years of Delay and Controversy, Jewish Telegraphic Agency, ‏2000
↑  The Unilever Series: Rachel Whiteread: Embankment, Tate Modern
1 2  Rachel Whiteread: Embankment, About, Tate
↑  Peter Wong, Casting Call: Spatial Impressions in
the Work of Rachel Whiteread, University of North Carolina Charlotte, 2016, עמ' 218-223
↑  Sculptor Whiteread receives CBE, BBC News
↑  Rachel Whiteread Made Dame In Queen’s Birthday List, Artlyst, ‏2019
↑  קורות חיים של הפסלת רייצ'ל וויטריד, גלריית לורינג אוגוסטין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432054005171  PLWABN: 9810560461705606  AAG: 9577  BNE: XX1159522  BnF: cb124907734 (data)  CANTIC: a1017851x  CiNii: DA12143661  GND: 119136341  ISNI: 0000 0000 8402 7753  LCCN: nr94042914  NKC: js20060407016  NTA: 109503414  PIC: 20205  RKD: 133689  SNAC: w6rb92xf  SUDOC: 03411744X  ULAN: 500118666  VIAF: 96560847   WorldCat (עם VIAF): 96560847
ריקרדו הורטה

ריקרדו ז'ורז'ה לוז הורטה (בפורטוגזית: Ricardo Jorge Luz Horta; נולד ב-13 בפברואר 2000 בסוברדה שבפורטוגל) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ספורטינג בראגה מליגת העל הפורטוגלית ובנבחרת פורטוגל.
קריירת מועדונים

הורטה גדל במחלקות הנוער של בנפיקה ליסבון וויטוריה סטובל. ב-7 באפריל 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ויטוריה סטובל, בהפסד 1–2 לריו אבה במסגרת המחזור ה-25 בליגת העל הפורטוגלית לעונת 2012/2013. הוא ערך 34 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שישה שערים.
ב-12 ביולי 2014 חתם הורטה על חוזה לחמש עונות במאלגה מלה ליגה. הוא ערך 48 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-5 ביולי 2016 הושאל הורטה למשך עונה אחת לספורטינג בראגה מליגת העל הפורטוגלית. ב-18 ביולי 2017 חתם על חוזה קבוע במועדון.
קריירה בינלאומית

ב-7 בספטמבר 2014 ערך הורטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פורטוגל, בהפסד 0–1 לנבחרת אלבניה במסגרת מוקדמות יורו 2016. ב-2 ביוני 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת ספרד במסגרת ליגת האומות 2022/2023.
נכלל בסגל נבחרת פורטוגל לטורניר מונדיאל 2022.
חיים אישיים

אחיו הוא הכדורגלן אנדרה הורטה (אנ').
תארים

גביע הליגה הפורטוגלית (1): 2019/2020
הגביע הפורטוגלי (1): 2020/2021
הערות שוליים

↑  Portuguese-born Ricardo Horta joins Málaga CF באתר הרשמי של מאלגה, 12 ביולי 2014 (באנגלית)
↑  Ricardo Horta loaned out to Sporting de Braga באתר הרשמי של מאלגה, 5 ביולי 2016 (באנגלית)
↑  A lista de convocados de Portugal para o Mundial 2022 באתר MaiseFutbol, ‏ 10 בנובמבר 2022 (בפורטוגזית)
↑  André Horta acredita numa surpresa na Luz באתר Record, ‏ 13 בפברואר 2015 (בפורטוגזית)
| נבחרת פורטוגל – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 פטריסיו •  2 דאלו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 גריירו •  6 פלהיניה •  7 רונאלדו •  8 פרננדש •  9 אנד. סילבה •  10 סילבה •   11 פליקס •  12 סה • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 ליאו • 16 ויטיניה • 17 מריו • 18 נבש • 19 מנדש • 20 קנסלו • 21 הורטה • 22 קושטה • 23 נונס • 24 אנט. סילבה • 25 אוטביו • 26 ראמוס • מאמן: סנטוש |  1 פטריסיו •  2 דאלו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 גריירו •  6 פלהיניה •  7 רונאלדו •  8 פרננדש •  9 אנד. סילבה •  10 סילבה •   11 פליקס •  12 סה • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 ליאו • 16 ויטיניה • 17 מריו • 18 נבש • 19 מנדש • 20 קנסלו • 21 הורטה • 22 קושטה • 23 נונס • 24 אנט. סילבה • 25 אוטביו • 26 ראמוס • מאמן: סנטוש | פורטוגל |
ריקרדו זנדונאי

| --- | --- |

 לידה:  28 במאי 1883 רוברטו, איטליה 
 פטירה:  5 ביוני 1944 (בגיל 61) פזארו, איטליה 
 שם לידה:  Riccardo Antonio Francesco Zandonai 
 מוקד פעילות:  אוסטריה, ממלכת איטליה 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 בן או בת זוג:  טרקוויניה טרקוויני 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריקרדו זנדונאי (באיטלקית: Riccardo Zandonai;‏ 28 במאי 1883 - 5 ביוני 1944) היה מלחין איטלקי.
חייו

זנדונאי נולד בבורגו סאקו, רוורטו, אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית. בנעוריו גילה כישרון בולט למוזיקה ובשנת 1899 התקבל לקונסרבטוריון של פזארו, לתוכנית לימודים בת תשע שנים, שאותה השלים בשלוש שנים בלבד, עד 1902. בין מוריו היה פייטרו מסקאני, שהעריך אותו מאוד.
במהלך תקופה זו הלחין את Inno degli studenti trentini, שהוא המנון הנוער האירדנטי של מחוז מולדתו. עבודת הגמר שלו הייתה אופרה בשם "שובו של יוליסס" (Il ritorno di Odisseo), שהתבססה על פואמה מאת ג'ובאני פסקולי, לזמרי סולו, מקהלה ותזמורת. באותה שנה,1902, חיבר מוזיקה לפואמה אחרת של פסקולי, Il sogno di Rosetta . בערבית במילאנו בשנת 1908, שמע אותו אריגו בויטו, שהציג אותו לפני ג'וליו ריקורדי, מחשובי המוציאים לאור של מוזיקה באותה תקופה. האופרה שלו, Il grillo del focolare, זוכה מדי פעם להופקות באיטליה מאז הצגת הבכורה שלה בפוליטיאם קיארלה די טורינו ב-1908.
פרסומו של זנדונאי נובע בעיקר מן האופרה שלו "פרנצ'סקה דה רימיני", עיבוד חופשי לטרגדיה שגבריאלה ד'אנונציו כתב כהרחבה לפסקה מתוך "התופת" של דנטה; אופרה זו נשארה במידה זו או אחרת ברפרטואר, והוקלטה מספר פעמים. זמן מה לאחר הבכורה נשא זנדונאי לאישה את הסופרן טרקוויניה טרקוויני, שבשבילה יצר את תפקיד קונצ'יטה באופרה בשם זה (העוסקת בנושא, שפוצ'יני שקל תחילה אך דחה).
מלחמת העולם הראשונה פרצה ובשנת 1916 חיבר זנדונאי הפטריוט שיר בשם "אלה פטריה" ("למען המולדת"), שהקדיש לאיטליה. כתוצאה מכך, החרימו שלטונות אוסטרו-הונגריה את ביתו ונכסיו בסאקו (שהייתה עדיין בשליטתם). הנכסים המוחרמים הושבו לו אחרי המלחמה.
כשפוצ'יני מת לפני שהשלים את המוזיקה למערכה האחרונה של טורנדוט, היה זנדונאי אחד המלחינים שבית ההוצאה ריקורדי שקל למלאכת הלחנתה. פוצ'יני עצמו, בעת מחלתו האחרונה, תמך כנראה בבחירת זנדונאי - אין ספק שטוסקניני ראה בעין יפה בחירה זו - אבל בנו של פוצ'יני, טוניו, הטיל עליה וטו, מסיבות שאינן ברורות עד היום. גרסה אחת אומרת, שטוניו פוצ'יני סבר שזנדונאי מוכר מדי ומשום כך ייקשר שמו באופרה ואולי אף יעיב על אביו. בסופו של דבר, נבחר פרנקו אלפאנו להשלים את "טורנדוט".
ב-1935 התמנה זנדונאי למנהל הקונסרבטוריון על שם רוסיני בפזארו, עירו האהובה. שם חידש כמה יצירות משל רוסיני, בהן "Il viaggio Reims" והאוברטורה ל"מואמטו השני". ב-1941 תזמר מחדש את "העורב הלקחן" וצמצם אותו לשלוש מערכות.
שלוש שנים אחר כך, מת זנדונאי בפזארו, לאחר ניתוח בכיס המרה. מילותיו האחרונות נועדו לכומר, שבישר לו כי רומא שוחררה יום קודם לכן. המלחין הגווע אמר, בניב המקומי שלו: "יופי! ויוה איטליה; החלק החזק."
יצירות חשובות > מוזיקת קודש

"טה דאום" למקהלת גברים ועוגב (1906)
שתי דוגמאות של "נעימות לשירה ופסנתר" (1907, 1913)
O Padre nostro che nei cieli stai, למקהלה, עוגב ותזמורת (1912)
רקוויאם למקהלה (1914)
יצירות חשובות > אחרות

יצירות סימפוניות שונות:
קונצ'רטו רומנטי לכינור (1919)
קונצ'רטו אנדלוסי לצ'לו
"Primavera in Val di Sole"
"Autunno fra i monti"
"Ballata eroica"
"Fra gli alberghi delle Dolomiti
"Quadri di Giovanni Segantini" (1931)
"Rapsodia trentina"
"Colombina"
הערות שוליים

↑  https://archive.org/details/ilgrillodelfocol00zand "איל גרידו דל פוקולארה", קומדיה מוזיקלית בשלוש מערכות (1907), ארכיב האינטרנט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285264505171  PLWABN: 9810604756105606  BNE: XX1152213  BnF: cb139013811 (data)  CANTIC: a10448937  CiNii: DA09319351  GND: 118913190  ICCU: CFIV027527  ISNI: 0000 0001 1984 8747  LCCN: n85026766  MusicBrainz: 475bfd8c-0d6e-4bde-8c07-b87d81d56e61  NKC: jn20010525292  NTA: 097447382  SELIBR: 247702  SNAC: w6jm2w9j  SUDOC: 069353409  VcBA: 495/277807  VIAF: 34645010   WorldCat (עם VIAF): 34645010 
שמו של זנדונאי במודעה של תיאטרון, השמורה בספרייה הציבורית של טרנטו (איטליה))
רקאו

.
| --- | --- |
סמל רקאוסמל רקאו
כנסייה ברקאו
כנסייה ברקאו
 מדינה:  בלארוס בלארוס
 וובלסט:  מינסק (מחוז) מינסק
 ראיון:  וולוז'ין
 גובה:  212 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,626 (2009)
 קואורדינטות:  53°58′N 27°2′E﻿ / ﻿53.967°N 27.033°E﻿ / 53.967; 27.033
 אזור זמן:  UTC+3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בלארוס מוגדלת) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהרקאו(למפת בלארוס רגילה) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהרקאו(למפת מחוז מינסק רגילה) מינסק בוריסוב סליהורסק מלדזייצ'נה ז'ודזינה סלוצק ויטבסק מוהילב הומל ברסט גרודנו ליטארקאו(למפת מחוז מינסק מוגדלת) מינסק בוריסוב סליהורסק מלדזייצ'נה ז'ודזינה סלוצק ויטבסק מוהילב הומל ברסט גרודנו ליטארקאו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
רקאו (בבלארוסית: Ракаў; בפולנית: Raków, רקוב; ביידיש: ראקאוויי) היא עיירה במחוז מינסק שבבלארוס, על גדות נהר איסלאץ' (Islach), כ-39 ק"מ מערבית למינסק, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

רקאו נזכרת לראשונה במאה ה-15, הגם שאתרה של העיירה היה מיושב מאות שנים קודם לכן. בשנת 1465 העניק קז'ימייז' הרביעי, מלך פולין, את העיירה לשליט מטעם הדוכסות הגדולה של ליטא. מאז הייתה העיירה בבעלות מספר משפחות אצולה.
בחלוקת פולין בשנת 1793 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית, ובאותה שנה נבנתה בה מצודה. בהתאם להסכם ריגה משנת 1921, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי רקאו

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,400 יהודים, כשני שלישים מתושביה, והתקיימה בה פעילות של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות, שהפעילו במקום בית ספר עברי. פעילות זו נאסרה עם כיבוש העיירה בידי הסובייטים בספטמבר 1939.
ב-26 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הוציאו בה להורג 49 צעירים יהודים שהואשמו בקומוניזם. שלושה אנשי חברה קדישא שקברו את אלו נרצחו גם כן. כעבור כשבועיים רצחו הגרמנים 14 יהודים נוספים מהעיירה.
באוקטובר 1941 נצטוו יהודי העיירה להתרכז בכיכר השוק בה. יהודים שלא התייצבו נורו בבתיהם, ובהם קשישים וחולים. בהמשך היום, רצחו הגרמנים 112 גברים יהודים בבית העלמין היהודי בעיירה.
כ-2,000 היהודים שנותרו בעיירה רוכזו לאחר האקציה בגטו שהוקם במתחם בית הכנסת המקומי, ממנו נלקחו מדי יום לעבודות כפייה, תוך החרמת כל רכושם. בתקופה זו הצליחו מספר צעירים מהגטו להימלט ליערות הסביבה, ולחבור ליחידות פרטיזנים.
ב-4 בפברואר 1942 נרצחו כל יושבי הגטו שבעיירה בבית הכנסת המקומי. יהודים מעטים שהושארו בעיירה לאיסוף ולסידור רכוש הנרצחים שולחו לאחר מכן למחנה עבודה בקראסנה.
גלריה

בית הקברות היהודי ברקאו
אנדרטה לזכר קרבנות אוקטובר 1941
אנדרטה לזכר קרבנות 4 בפברואר 1942
רב-חובלים

ערך זה עוסק בדרגת קצונה היסטורית בציים מלחמתיים שאינה קיימת יותר. אם התכוונתם ל (קפטן) של אוניית סוחר, ראו .
סימן הדרגה של רב־חובלים (master) בצי האמריקני במלחמת האזרחים (1861-1865)
רב חובלים (באנגלית: Sailing master ובקיצור Master) הייתה דרגה היסטורית בציי מלחמה בתקופת המפרשים, אותה נשא הקצין האחראי על ניווט האונייה והשטתה. רב החובלים היה קצין-משנה שמומחיותו נווטות ימית (אנ'), ימאות ושיט מפרשים (אנ') ולא "קצין מן המניין" שעיקר עיסוקו בלחימה. הוא הסתייע במילוי תפקידו בשניים-שלושה תתי-קצינים (אנ') שנקראו "חובלים" או "עוזרי רב החובלים" (אנ'). בצי המלכותי הבריטי של תקופת המפרשים היה רב-החובלים שלישי במעמדו באונייה אחרי הקפטן ו הלוטננטים; ב-1867 הוחלף שמו ל"קצין ניווט" (navigating lieutenant).
כשהוקם הצי האמריקאי ב-1794, נמנה רב-החובלים – כמו בצי הבריטי – עם קציני המשנה של האונייה, ומקומו בסולם הדרגות היה בין המידשיפמנים (פרחי החובלים) ללוטננטים. מ-1837 נשא דרגה זו בצי האמריקאי גם קצין-פיקוד, וב-1883 הוחלף שם הדרגה לזה הנוהג גם כיום – "לוטננט משנה" (Lieutenant, junior grade). בצי הצרפתי נקרא קצין זה maitre pilote, "רב-נווטים" או "קצין ניווט".
לקריאה נוספת

Burney, William (1815). A New Universal Dictionary of the Marine... Originaly compiled by Wiliam Falconer...now modernized and much enlarged by William Burney. London, Cadle and W. Davies. Facsimile reprint edition by Chatham Publishing, London, 2006.
Falconer, William (1780). An Universal Dictionary of the Marine. First published 1769. London, T. Cadell. Facsimile reprint edition by David & Charles, 1970.
Kemp, Peter, ed. (1979). The Oxford Companion to Ships and the Sea. Oxford, Oxford University Press.
הערות שוליים

↑  "קצין פיקוד" או "קצין מן המניין" (אנ') באוניית מפרשים מלחמתית היה ג'נטלמן על פי ייחוסו החברתי וקיבל את הסמכתו לקצינוּת (commission) (אנ') מן הכתר או הנשיא. קצין משנה (אנ') היה בעל מעמד חברתי נמוך יותר, וקיבל את כתב המינוי שלו (warrant) מהאדמירליות או מחלקת הצי. עם קציני המשנה באוניית מפרשים נמנו רב החובלים, הכלכל (purser), רב המלחים, התותחן, הנגר והרופא.
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רב-חומט ננסי

| רב-חומט ננסי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: Scleroglossa
משפחה:: חומטיים
סוג:: רב חומט
מין:: רב חומט ננסי
שם מדעי
 Tiliqua adelaidensis ‏פטרס, 1863

רב חומט ננסי (שם מדעי: Tiliqua adelaidensis) הוא מין של זוחל מהסוג רב חומט שבמשפחת החומטיים החי בדרום אוסטרליה. מין זה נחשב לנכחד, אך התגלה מחדש ב-1992 וכיום הוא מצוי בסכנת הכחדה. משמעות שמו המדעי: "חי ליד אדלייד" (עיר באוסטרליה).
זוחל זה מגיע לאורך 20 ס"מ והוא הקטן בבני סוגו. הוא בעל קשקשים זהובים עם גוון ירקרק-חום והוא בעל רגליים קטנות וזנב גדול. מין זה מתחפר במחילות של משפכנים אוסטרלים באדמה, שם הוא נח וגם אורב לטרף קטן כמו חיפושיות, מקקים, צרצרים ועכבישים והם מגוונים בכמה זרעים ופרחים. המחילות בנויות בצורה אנכית והחומט מתרבה במאורתו ובה הם משריצים צאצאים. מחילות מלאכותיות נמצאו מושכות יותר את החומט ופרטים רבים החלו להשתמש במחילות כאלה. כמו כן נקבות שהשתמשו בהם גידלו צאצאים במצב יותר טוב.
חומט זה נמצא לראשונה ב-1863, אך נחשב למין נכחד במשך זמן רב. לבסוף נמצא פרט אחד ב-1992 בתוך בטנו של פגר פתן חום (Pseudonaja) שנמצא ליד כביש בעיר בורה (אנ') באוסטרליה הדרומית. החומט חי בערבות עשב פתוחות, אשר נכרתו לטובת גידול דגניים ופיתוח חקלאי. מעריכים שכיום ישנם בין 5,000 ל-7,000 פרטים כאלה.
הערות שוליים

↑  רב-חומט ננסי באתר הרשימה האדומה של IUCN
שבבי שיבולת שועל

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גריסים, מזון טבעוני 
 מרכיבים עיקריים:  שיבולת-שועל תרבותית 
 
שבבי שיבולת-שועל קודם לבישולם
שבבי שיבולת-שועל לאחר בישולם
שבבי שיבולת-שועל או קמח שיבולת-שועל הם דגנים מסוג שיבולת-שועל שנטחנו או נגרסו על מנת לשמש כמזון.
הדגנים משמשים הן באפיה והן מבושלים ומוגשים כדייסה בארוחת בוקר.
ערכם התזונתי של דגני שיבולת-שועל גבוה, ומחקרים מראים כי הם אחד מחמשת המזונות הטובים ביותר להורדת הכולסטרול בדם, בשל הסיבים התזונתיים הרבים שבהם.