stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Taylor Swift
קרדיטים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  טיילור סוויפט – שירה, קולות רקע, כתיבה, גיטרה אקוסטית  נייתן צ'פמן – גיטרה אקוסטית, בנג'ו, בס, תופים, גיטרה חשמלית, הנדסה קולית, קולות רקע, מנדולינה, הפקה מוזיקלית  סקוט בורצ'טה – מפיק ראשי  צ'אק איינלי (אנ') – מיקסינג  ג'ף באלדינג – מיקסינג  ברוס בוטון (אנ') – גיטרת רזונטור  מייק בירגנדלו – גיטרת בס  ניק בודה (אנ') – תופים  גארי ברונט – גיטרה חשמלית  ג'ייסון קאמפבל – תיאום הפקה  צ'אסון קרלסון – הנדסה קולית |  ארון צ'מיילווסקי – עוזר הנדסה קולית  אריק דרקן (אנ') – כלי הקשה  אלן דיטו – הנדסה קולית  דן דאגמור (אנ') – גיטרת פדל  שאנון פורסט (אנ') – תופים  רוב הייקוס – כינור מעקון  גורדון האמון – עוזר הנדסה קולית  טוני הראל – כלי מקלדת  ג'פרי היידה – בנג'ו  סקוט קיד – עוזר מיקסינג  גרג לורנס – עוזר מיקסיניג  אנדי לפטוויץ' – גיטרת פדל, מנדולינה  ליאנה מניס – קולות רקע |  טים מארקס – גיטרת בס  רוברט אליס אוראל – קולות רקע, הפקה  לקס פרייס – מנדולינה  לי אן רמיי – עיצוב גרפי  יושוע וייטמור – גיטרת רזונטור, גיטרת פדל  קלארק שלייצ'ר – הנדסה קולית  סטיב שורט – עוזר הנדסה קולית  סנדי ספיקה – הנדסה קולית  ויטני סוטון – תיאום הפקה  איליה טושינסקי – גיטרה אקוסטית, בנג'ו  ואנדה ויק – כינור מעקון  האנק ויליאמס – מאסטרינג  ג'ון ויליס (אנ') – בנג'ו, מנדולינה, גיטרה אקוסטית |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | 2× פלטינה | 140,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | 7× פלטינה | 5,871,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | זהב | 100,000 |
| סינגפור (RIAS) | זהב | 7,500 |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה | 100,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 6,218,500 |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך | גרסה | פורמט | חברת תקליטים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית | 24 באוקטובר 2006 | סטנדרטית | תקליטור ‏•‏‏ הורדה דיגיטלית | ביג משין רקורדס |  |
| ארצות הברית | 6 בנובמבר 2007 | דלוקס | תקליטור+DVD | ביג משין רקורדס |  |
| ארצות הברית | 18 במרץ 2008 | משופרת ("Enhanced") | תקליטור+DVD | ביג משין רקורדס |  |
| אוסטרליה | 4 באוקטובר 2008 | בין-לאומית | תקליטור | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| ניו זילנד | 4 באוקטובר 2008 | בין-לאומית | תקליטור | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| גרמניה | 8 במרץ 2009 | בין-לאומית | תקליטור | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| הממלכה המאוחדת | 3 באוגוסט 2009 | בין-לאומית | תקליטור | וירג'ין רקורדס EMI |  |
| יפן | 30 ביוני 2010 | בין-לאומית | תקליטור | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| יפן | 30 ביוני 2010 | דלוקס | תקליטור+DVD | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| ארצות הברית | 18 בנובמבר 2016 | בין-לאומית / דלוקס | תקליט | ביג משין רקורדס |  |
| גרמניה | 18 בנובמבר 2016 | בין-לאומית / דלוקס | תקליט | ביג משין רקורדס |  |
לקריאה נוספת

Spencer, Liv, Taylor Swift: Every Day Is a Fairytale – The Unofficial Story, ECW Press, 2010, ISBN 978-1-55022-931-8
McNutt, Myles, From 'Mine' to 'Ours': Gendered Hierarchies of Authorship and the Limits of Taylor Swift's Paratextual Feminism, Communication, Culture and Critique, 2020, עמ' 72–91
Perone, James E., The Words and Music of Taylor Swift, ABC-Clio, 2017, The Praeger Singer-Songwriter Collection, ISBN 978-1-4408-5294-7
ביאורים

↑  לרוב, המונח "מוזיקת קרוסאובר" מאפיין מעבר בין סוגות מוזיקליות כמו גוספל לרית'ם אנד בלוז. אין הדבר מאפיין את מוזיקת הקאנטרי המסורתית.
↑  צליל והדגשה שאופייניים למוזיקת הקאנטרי, בעל נגיעה של מבטא דרומי, תהודה קדמית, וגוון מאנפף לעיתים.
1 2  בדירוגים של רוברט כריסטגאו, "cut" מוגדר כ"שיר טוב באלבום שלא שווה את זמנכם או את כספיכם".
↑  מכירות פיזיות ודיגיטליות, ללא סטרימינג
↑  שבע פלטינות.
↑  מכיל אלבומים שיצאו בין השנים 1963–2015.
↑  מכיל אלבומים שיצאו בין השנים 1963–2017.
↑  מכיל אלבומים שיצאו בין השנים 1963–2016.
פיליפ דה קונינק

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1619 אמסטרדם 
 פטירה:  4 באוקטובר 1688 (בגיל 68) אמסטרדם 
 הושפע על ידי:  רמברנדט 
 יצירות ידועות:  River landscape, Joost van den Vondel (1587–1679). Poet, The entrance to the woods, The Feast of Bacchus 
 
פיליפ דה קונינק (בהולנדית: Philip de Koninck  או Philips Koninck, פיליפס קונינק; ‏5 בנובמבר 1619 – 4 באוקטובר 1688) היה צייר נוף הולנדי ואחיו הצעיר של יאקוב קונינק (אנ').
חייו

,
פיליפ דה קונינק היה בנו של תכשיטן.  הוא היה נשוי פעמיים - בשנת 1641 עם קורנליה, אחותו של אברהם פורנריוס, שהתגוררה ברוטרדם, ובשנת 1657 עם מרגרטה ואן ריין מאמסטרדם. פיליפ למד ציור אצל אחיו ג'ייקוב ברוטרדם. לאחר נישואיו השניים עבר לאמסטרדם. על פי חוקר האמנות ההולנדי ארנולד אובראקן, פיליפ קונינק סיים את הכשרתו בסטודיו של רמברנדט באמסטרדם.
בשלהי שנות 1640, החל דה קונינק לצייר פנורמות. הבדים שלו היו מחולקים אופקית לשניים, במידות שוות של פני האדמה והשמיים. נראה כי קונינק הושפע רבות מחריטות של רמברנדט כמו 'שדה הזהב', שנשקף על פני רחבה של שכבות עם פסי אור. כמו כן, ניתן לאתר אצלו גם את הסגנון של הרקולס סגרס.  פיליפס קונינק, החל לצייר כך בעשור שלאחר מכן. כמעט כל הפנורמות שלו דומות ומאופיינים בפסים צרים של חושך ואור על הבד.
הוא זכה להצלחה גדולה. מכירת אחד ציוריו נתנה לו הון לקניה ולתפעול קו דוברות שעבר בין אמסטרדם לרוטרדם דרך ליידן, כך שהדוברות יכלו להפליג בנופים שהנציח.
הוא צייר בעיקר נופים רחבים מלאי אור ואווירה. הם נראים מנקודת מבט גבוהה שמאפשרת מבט רחב על השמיים. הכנסת דיוקנאות לתוך הנוף בציוריו, דומה במידה מסוימת לשיטתו של רמברנדט. יש דוגמאות לכך באוספים בגלריות בקופנהגן ובאוסלו. ״נוף בפתח נהר בהאג״ עם העתק מעט גדול יותר בגלריה הלאומית, לונדון. ״גבול החורש וכפר״ (עם דמויות של אדריאן ואן דה ולדה) באמסטרדם. ונופים נוספים נמצאים בבריסל, פירנצה (האופיצי), ברלין וקלן. נראה כי פיליפ קונינק, היה איש עסקים משגשג, אך צייר רק כמה תמונות בעשור האחרון לחייו.
כמה מיצירותיו יוחסו באופן שגוי לרמברנדט ורבים אחרים לאחיינו סלומון דה קונינק (1609–1656), תלמידו של רמברנדט, שציוריו ותחריטיו מורכבים בעיקר מדיוקנאות וסצנות מקראיות. הוא היה גם דודם של הציירים יעקב ודניאל קונינק.
יש להבחין בין כל הציירים הללו לבין דייוויד קונינק (1636? -1687), המכונה גם רממלר. דייוויד קונינק נולד באנטוורפן ולמד שם אצל יאן פיט. בהמשך התיישב ברומא, שם הוא מת בשנת 1687. התמונות שלו הן בעיקר נופים עם בעלי חיים ודומם.
הערות שוליים

↑  Philips Koninck in the RKD
↑  W. Liedtke, Dutch Paintings in the Metropolitan Museum"", p. 404
↑  https://www.museothyssen.org/en/collection/artists/koninck-philips
↑  Rembrandt's Eyes, Simon Schrama, Alfred A. Knopf, Borzoi Books, New York 1999, p. 562
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007509752205171  BNE: XX5045239  BnF: cb137456939 (data)  BPN: 71155511  CANTIC: a11035547  GND: 118565044  ISNI: 0000 0001 1487 1737  KulturNav: 3534b41d-2f11-45e2-a3f1-d09c1523c98f  LCCN: n89602888  NKC: ola2002161323  NTA: 173867030  RKD: 45590  SNAC: w6202112  SUDOC: 06688778X  ULAN: 500000351  VIAF: 3262740   WorldCat (עם VIAF): 3262740 
פיליפ דה קונינק, נוף נהר עם אדם עומד
פיליפ דה קונינק, נוף
אלתר דרויאנוב

| --- | --- |

 לידה:  6 ביולי 1870 דרויה, בלארוס 
 פטירה:  10 במאי 1938 (בגיל 67) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 שפות היצירה:  עברית, יידיש 
 הושפע מ:  הנצי"ב, הרב חיים הלוי סולובייצ'יק, הרב אבא יעקב הכהן בורוכוב
 
דרויאנוב (באמצע, שני משמאל) עם חבורת הסופרים העברים שהותרה יציאתם מרוסיה הסובייטית בשנת 1921, בהנהגת חיים נחמן ביאליק
אַלְתֶר אשר אברהם אבא דרוּיאָנוֹב (ברוסית: А́лтер Друя́нов;‏ 6 ביולי 1870, ז' בתמוז ה'תר"ל, דרויה, מחוז וילנה, האימפריה הרוסית (ליטא) – 10 במאי 1938, ט' באייר ה'תרצ"ח, תל אביב, פלשׂתינה-א"י) היה סופר, עורך, מתרגם ועיתונאי עברי ופעיל ציוני.
קורות חיים

דרויאנוב נולד בעיירה הקטנה דרויה שבמחוז וילנה, בתחום המושב של האימפריה הרוסית (ליטא), להורים אמידים ממשפחת רבנים - לרב אליקים (גצל) פסח ולטרינה תהילה. דרויאנוב למד תורה מאביו וסבו, ובגיל 17 הלך ללמוד בישיבת וולוז'ין. לאחר מכן למד בישיבת קופישוק אצל הרב אבא יעקב הכהן בורוכוב. דרויאנוב שימש כמזכיר "הוועד האודסאי". הוא עלה לארץ ישראל שלוש פעמים: ב-1903, ב-1906 ולבסוף ב-1921 יחד עם חיים נחמן ביאליק. החל משנת 1909 ועד 1914 הוא התגורר בווילנה, ולאחר מכן באודסה, ושימש כעורך "העולם" - ביטאונה השבועי של ההסתדרות הציונית העולמית.
בשנת 1918 ייסד באודסה, עם ידידיו ביאליק ורבניצקי, את המאסף לזכרונות, אתנוגרפיה ופולקלור "רשומות", אשר שם לו למטרה לבטא את ההוויה והמסורת של כל תפוצות ישראל. היה מנהלה ועורכה הראשי של הוצאת "דביר".
ב-1919 החל במפעל עריכת הכתבים לתולדות חובבי ציון ויישוב ארץ ישראל (אודסה, הוצאת הוועד ליישוב ארץ ישראל), אך לא סיימו (המפעל הושלם שנים מאוחר יותר בידי שולמית לסקוב). ערך גם את "מימים ראשונים", ירחון ל"דברי ימי התחייה בישראל", בהוצאת התאחדות האיכרים. חתם את מאות מאמריו בעשרה כינויים ו"שמות מליצה" שונים, לרוב חתם גם בשם העט: 'אבגד', ולעיתים בשם 'אבגד האדרעי', חיבור של ראשי תיבות לשמו (אלתר בן גצל דרויאנוב) ושם עיר הולדתו.
נקבר בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב, ולבקשתו - ללא הספדים.
יצירתו > ספר הבדיחה והחידוד

דרויאנוב זכור בעיקר בשל "ספר הבדיחה והחידוד", שאותו כתב, תרגם וערך (מהדורה ראשונה: פרנקפורט תרפ"ב; מהדורה אחרונה: דביר, תל אביב תשנ"א). זהו ספר המרכז בעברית ממיטב הבדיחה היהודית, והוא מתעד הווי יהודי שהיה במזרח אירופה.
בהקדמה למהדורה הראשונה כתב דרויאנוב כי הרעיון להולדת הספר עלה במוחו כאשר שהה בבית הבראה סמוך לדרזדן בגרמניה. נאסר עליו לקרוא חומרי קריאה כבדים, ועל כן ישב ימים שלמים וקרא ספרי בדיחות והלצות. כאדם משכיל ורחב אופקים, קרא בהן בכובד ראש, והחליט לקבץ את הבדיחות לכלל אנתולוגיה יסודית, מתורגמת לעברית.
יצירתו > ספר תל אביב

בשנת חייו האחרונה הוציא דרויאנוב לאור את יצירתו החשובה ביותר: "ספר תל אביב". ספר זה הוא העדות ההיסטורית המלאה והאמינה ביותר לתולדותיה של העיר העברית הראשונה. במקור היה אמור לצאת כרך שני לספר, אך בשל מותו של דרויאנוב יצא רק הכרך הראשון והמלאכה מעולם לא הושלמה. הספר מחולק לארבעה חלקים:
יפו
אחוזת בית
תל אביב
סט מפות העיר (אותן הכין אברהם יעקב ברור).
יתרונו של דרויאנוב היה בכך שהייתה בידו גישה לא רק למסמכים שהיו מצויים בידי גורמים רשמיים, כי אם גם למקור הראשון ולחומרים מאוספים פרטיים של מייסדי תל אביב והנוגעים בדבר, שעם השנים אבדו. הספר שיצא על ידי עיריית תל אביב לא יצא מאז הדפסתו הראשונה במהדורה נוספת, ונחשב לפריט אספנים יקר-ערך.[דרוש מקור]
משפחתו

נשא לאשה את ברכה (בת רבי יעקב דב הלפרין מדוינסק), לזוג נולדו ארבעה ילדים: אליקום, יונתן, תהלה והדסה.
בנו יונתן נשא לאישה את שרה, בתם של אסתר ואלכסנדר מאכט, אלוף ליטא בשחמט והמנהל הראשון של הבנק הישראלי לתעשייה.
בתם של יונתן ושרה, נכדתו של דרויאנוב, הייתה שחקנית התיאטרון הלאומי "הבימה" והפעילה החברתית יעל דרויאנוב.
על מצבתו ישנה לוחית זיכרון לבתו תהלה, שנפטרה בשנת 1987 ותרמה את גופתה למדע לצמיתות.
כתביו

אדם הכהן בתור משורר, [ברלין: דפוס איטצקאווסקי, תרנ"ז].
ספר הבדיחה והחידוד , פרנקפורט: אמנות, תרפ"ב . (בהמשך יצאו מהדורות נוספות.)
שני יהודים נוסעים ברכבת: סיפורים נבחרים מתוך ספר הבדיחה והחידוד של דרויאנוב / סיפר וצייר: דני קרמן, תל אביב: דביר, תשנ"ו-1995.
ציונות בפולניה: רשמי מסע (נובמבר 1931 – מאי 1932), תל אביב: מסדה, תרצ"ג. (סריקה של הספר)
פינסקר וזמנו / מאת א' דרויאנוב; יוצא לאור על ידי המחלקה לענייני הנוער והחלוץ של ההסתדרות הציונית, ירושלים: ר' מס ("ספריית דורות" ספר ז'), תשי"ג.
ילקוט מסות / א' דרויאנוב; ליקט והוסיף פרטים ביוגרפיים וביבליוגרפיים: י"ד אברמסקי; הערכה ספרותית והסברים: ראובן רבינוביץ), תל אביב: יחדיו ואגודת הסופרים העברים בישראל, תש"ל.
כתבים נבחרים / א. דרויאנוב, תל אביב: ברית ראשונים, תש"ג-תש"ה (סריקה של הספר)
כתביו > בעריכתו

כתבים לתולדות חבת ציון וישוב ארץ ישראל / ערוך על ידי א' דרויאנוב, אודסה [ועוד]: הוועד ליישוב ארץ ישראל, תרע"ט-תרצ"ב.
כתבים לתולדות חיבת ציון וישוב ארץ ישראל / ליקט וערך לראשונה: אלתר דרויאנוב, ההדירה וערכה מחדש: שולמית לסקוב, [תל אביב]: אוניברסיטת תל אביב, תשמ"ב-1982–תשנ"ג-1993.
ספר תל אביב / ערוך בידי א' דרויאנוב, תל אביב: ועדת ספר תל אביב בהשתתפות העירייה, תרצ"ו.
כתביו > תרגומיו

המְּנַגֵּן העִוֵּר: ספור / ולדימיר קורולנקא [=קורולנקו]; תרגום: א' דרוינוב, פיעטרקוב – [ורשה]: דפוס בעלכאטאווסקי: תושיה, תרס"א-1900. הנגן העוור: תל אביב: אמנות, תשכ"ז (סריקה של הספר)
מבחר ספוריו / ולדימיר קורולנקא; מתרגמים על ידי א' דרויאנוב. פרנקפורט: אמנות, [תרפ"ג?]. (מהדורה נוספת: תל אביב, 1937.)
הנצחה

בתל אביב נקרא על שמו רחוב. בנובמבר 2010 קבעה עיריית תל אביב לוח הנצחה על הבית שבו התגורר, ברחוב מלצ'ט 31 בתל אביב.
בית ספר יסודי בשכונת פלורנטין בתל אביב נקרא על שמו.
כמו כן בקצה המערבי של השכונה פלורנטין נמצאת "גינת דרויאנוב" ובה מגרש כדורסל, משחקי ילדים ודשא.
כמו כן בעיירת מולדתו המצויה כיום בשטחי בלארוס נקרא רחוב על שמו.
לקריאה נוספת

'דרויאנוב, (אשר אברהם-אבא) אלתר', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 165–166. (הספר בקטלוג ULI)
צבי קרול וצדוק לינמן, בית הקברות הישן בתל אביב, תל אביב: ת"ש, עמ' צה-צו.
לעקסיקאן פון דער נייער יידישער ליטעראטור, צווייטער באנד, ניו יורק, 1958, בערכו טורים 541-543.
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו עמ' 515
↑  שמות כינוייו על מאמריו הם; א. אבא, ב. אבג"ד, ג. אבג"ד האדרעי, ד. אליעזר קופידמן, ה. ד"ר רעטלע, ו. ד"ר טאלער, ז. א. ראם, ח. אל"ף, ט. א. טריינין, י. א. לוי וכו', ועוד (אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א' עמ' 515)
↑  דוד אסף‏, הספרים שמצחיקים אותי במיוחד: 'ספר הבדיחה והחדוד' של אלתר דרויאנוב, בבלוג "עונג שבת", 19 ביוני 2011.
↑  מודעה על מותו של דרויאנוב בארכיון הציוני: "מודעה על מות הסופר העברי אשר אברהם (אלתר) בן הרב אליקום פסח דרויאנוב, ישוב לאדמתו בדממה גמורה בלי שום הספדים כפי פקודתו קודם מותו"
↑  הזמנה לחתונה, דבר, 24 בדצמבר 1936
↑  אתר מוזיאון לוחמי הגיטאות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502547505171  PLWABN: 9811250693405606  BnF: cb177059888 (data)  CiNii: DA18997309  GND: 1053386427  ISNI: 0000 0001 1140 4607  LCCN: n83156479  NTA: 302379223  SELIBR: 253302  SUDOC: 237788322  VIAF: 77693157   WorldCat (עם VIAF): 77693157 
קבר דרויאנוב בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב
לוחית זיכרון על ביתו של אלתר דרויאנוב ברח' מלצ'ט 31א בתל אביב
לא זמן למות

| --- | --- |
כרזת הסרט בישראל עם תאריך היציאה המקורי
כרזת הסרט בישראל עם תאריך היציאה המקורי
 מבוסס על:  ג'יימס בונד מאת איאן פלמינג
 בימוי:  קארי ג'וג'י פוקונאגה (אנ')
 הופק בידי:  ברברה ברוקולי  מייקל וילסון
 תסריט:  ניל פרוויס (אנ')  רוברט וייד (אנ')  קארי ג'וג'י פוקונאגה  פיבי וולר-ברידג'
 עריכה:  טום קרוס  אליוט גרהאם
 שחקנים ראשיים:  דניאל קרייג  לאה סדו  רייף פיינס  כריסטוף ואלץ  נעמי האריס  ראמי מאלק  רורי קיניר  לשאנה לינץ'  ג'פרי רייט
 מוזיקה:  הנס צימר
 צילום:  לינוס סאנדגרן
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Eon הפקות (אנ')  MGM
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל  יונייטד ארטיסטס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 בספטמבר 2021 (אלברט הול)  ישראל 30 בספטמבר 2021  הממלכה המאוחדת 30 בספטמבר 2021  ארצות הברית 8 באוקטובר 2021
 משך הקרנה:  163 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה סרט ריגול הרפתקאות מותחן
 מקום התרחשות:  ג'מייקה, לונדון, מטרה, סנטיאגו דה קובה 
 תקציב:  250 מיליון דולר
 הכנסות:  774 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   jamesbond25
 סרט קודם:  ספקטר
 007.com/no-time-to-die/
 דף הסרט ב־IMDb
 
לא זמן למות (באנגלית: No Time to Die, תרגום מילולי: לא זמן למות, תרגום חופשי: אין זמן למות, זמן לא מתאים למות, זה לא הזמן למות או אין זה הזמן למות) הוא סרט ריגול והרפתקאות בריטי-אמריקאי, שמספרו 25 בסדרת סרטי "ג'יימס בונד", שהופק על ידי Eon Productions (אנ') עבור מטרו גולדווין מאייר. זו הופעתו החמישית והאחרונה של דניאל קרייג כסוכן ה-MI6 הבדיוני ג'יימס בונד. הסרט תוכנן לצאת לאקרנים באפריל 2020, אך בעקבות התפרצות נגיף הקורונה נדחה תחילה לנובמבר 2020, לאחר מכן לאפריל 2021, ובסופו של דבר, הבכורה העולמית של הסרט נערכה ב-28 בספטמבר 2021 באלברט הול בלונדון. יומיים לאחר מכן, הסרט יצא לאקרנים רשמית הן בישראל והן בבריטניה ב-30 בספטמבר 2021, בעוד הסרט יצא לאקרנים רשמית בארצות הברית וברחבי העולם ב-8 באוקטובר 2021. זהו סרט הבונד הראשון שיצא הן בפורמט איימקס והן בתלת־ממד ואיימקס 3D. הסרט הכניס 774 מיליון דולר בכל העולם והפך לסרט הרווחי ביותר של שנת 2021.
על בימוי הסרט אחראי קארי ג'וג'י פוקונאגה על פי תסריט של פוקונאגה, סקוט ברנס, פיבי וולר-ברידג', מתוך סיפור שפותח על ידי ניל פרוויס ורוברט וייד. הסרט מבוסס באופן רופף על הרומן "בשירות הוד מלכותה" מאת איאן פלמינג, ובנוסף עורך מספר מחוות לסרט בעל אותו שם מ-1969 בכיכובו של ג'ורג' לזנבי כג'יימס בונד.
זו הופעתו החמישית והאחרונה של דניאל קרייג כסוכן ה-MI6 הבדיוני ג'יימס בונד. לצדו של קרייג, חוזרים לאה סדו, ג'פרי רייט, רייף פיינס, בן וישו, נעמי האריס, כריסטוף ואלץ ורורי קיניר לתפקידיהם הקודמים בהתאמה. אנה דה ארמס, לשאנה לינץ', בילי מגנוסן, דייוויד דנסיק ודאלי בנסאלה מצטרפים לקאסט. ראמי מאלק משחק בתפקיד הנבל הראשי.
בסרט זה, ג'יימס בונד עוזב את השירות הפעיל בשירות הביון הבריטי זמן-מה לאחר לכידתו של ארנסט סטאברו בלופלד, ונהנה מחיים שלווים בג'מייקה. אלא ששלוותו קצרת המועד מופרת עם הגעתו של חברו הוותיק פליקס לייטר מה-CIA, שמבקש את עזרתו במשימה חדשה: למצוא מדען שנחטף. בונד מגלה שזו משימה בוגדנית בהרבה מהצפוי, בנתיב שמוביל אותו למאבק עם נבל מסתורי חמוש בטכנולוגיה חדשה ומסוכנת.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| דניאל קרייג | ג'יימס בונד / 007 | סוכן הוד מלכותה |
| לאה סדו | ד"ר מדלן סוואן | מושא אהבתו של בונד, פסיכיאטרית שסייעה לבונד במשימתו הקודמת. הבמאי קארי פוקונאגה הדגיש את חשיבותה של סוואן לסרט, כיוון שנוכחותה אפשרה לו לחקור את הטראומה הבלתי פתורה של בונד הנובעת ממותה של וספר לינד בקזינו רויאל. לאחר שצפתה בסרט, אמרה סדו, כי "יש בו הרבה רגש בבונד הזה. זה מאוד מרגש. אני בטוחה שאתם הולכים לבכות. כשצפיתי בו בכיתי, וזה מוזר כי אני משחקת בו". |
| רייף פיינס | גארת' מלורי / M | ראש סוכנות הביון הבריטית MI6 והקצין הממונה על בונד. |
| ראמי מאלק | לוציפר סאפין | האנטגוניסט הראשי בסרט. מנהיג טרור, מדען ואנרכיסט שמחפש נקמה נגד ספקטר על מות משפחתו ולשלוט בעולם. המפיקה ברברה ברוקולי תיארה אותו כ"אחד שנכנס ממש מתחת לעורו של בונד. הוא חתיכת יצירה מגעילה" בעוד מאלק תיאר אותו כ"ייחודי ומורכב" בזמן שקרייג תיאר אותו כ"לא מובן". |
| נעמי האריס | איב מאניפני | סוכנת לשעבר שעזבה את עבודת השטח כדי להפוך לעוזרתו של M. האריס אמרה כי מאז ספקטר, "מאניפני גדלה במידה מסוימת. אני חושבת שיש לה עדיין את הנקודה הרכה שלה כלפי בונד, זה לעולם לא ילך. אבל היא אישה עצמאית עם חיים משלה." |
| בן וישו | Q | מומחה הטכנולוגיה של MI6 שמצייד את בונד בציוד שימושי בשטח. |
| לשאנה לינץ' | נעמי | סוכנת 007 בהיעדרו של בונד |
| אנה דה ארמס | פלומה | נערת בונד וסוכנת CIA. דה ארמס תיארה את דמותה כ"חסרת אחריות" ו"מרגשת" וממלאת תפקיד מרכזי במשימתו של בונד |
| כריסטוף ואלץ | ארנסט סטאברו בלופלד | המייסד והמנהיג העליון של ארגון ספקטר, אחיו החורג של בונד, המוחזק במאסר לאחר משימתו הקודמת של בונד. הבמאי הסביר מדוע בלופלד חוזר והתגרה ב"תפקיד החדש" של הדמות בסרט באומרו, "בלופלד היא דמות אייקונית בכל סרטי בונד. הוא בכלא, אבל בהחלט לא סיים עדיין, נכון? אז מה יכול להיות שהוא עושה משם ואילו דברים זדוניים וסדיסטיים הוא מתכנן לג'יימס בונד ולשאר העולם?". |
| רורי קיניר | ביל טאנר | ראש מטה MI6 |
| דייוויד דנסיק | וולדו אוברוצ'ב | מדען שבונד חוקר את היעלמותו |
| ג'פרי רייט | פליקס לייטר | חברו של בונד, קצין שטח של ה-CIA. רייט נשאל מה ניתן לצפות מפליקס בסרט וענה, "טוב, אני חושב שידוע שפליקס מושך את ג'יימס למשחק ומתרחק משם". רייט אמנם הופתע מכך שלא התבקש לחזור לגלם את הדמות בסקייפול וספקטר, אך הוא חש שחזרתו של פליקס בסרט זה "נותנת משקל רב יותר" בשל היעדרותו הקודמת. רייט אמר כי הסרט מבסס את ידידותם של בונד ופליקס, שאותו תיאר כ"ליבה" של מערכת היחסים ביניהם. |
| דאלי בנסאלה | פרימו | שכיר חרב שבונד פוגש לראשונה במָטֶרָה, איטליה |
| בילי מגנוסן | לוגאן אש | סוכן CIA שנשלח על ידי לייטר לסייע לבונד למצוא את אוברוצ'ב |
הפקה > פיתוח

פיתוח הסרט החל באביב 2016, כאשר החוזה בין סרטי סוני להפקת סרטי ג'יימס בונד עם מטרו גולדווין מאייר ו-Eon Productions פג לאחר שחרורו של "ספקטר". באפריל 2017 נכנסו סוני, האחים וורנר, פוקס המאה ה-20, יוניברסל ו-Annapurna להתמודדות במכרז כדי לזכות בזכויות ההפצה של סרט ג'יימס בונד הבא.
ותיקי הסדרה ניל פרוויס ורוברט ווייד – שעבדו על כל סרט בונד מאז "העולם אינו מספיק" – ניגשו לכתיבת התסריט במרץ 2017. סם מנדס ציין כי הוא לא יחזור כבמאי למרות ההצלחה של שני סרטי הבונד שלו, סקייפול וספקטר. זמן רב כריסטופר נולאן הוזכר כמועדף לביים את הסרט, אבל הוא עצמו הצהיר כי לא ישתתף בהפקתו. ביולי 2017, יאן דמינג, דייוויד מקנזי ודני וילנב נשקלו לצורך בימוי הסרט. בדצמבר 2017, דחה וילנב את ההצעה לביים את "בונד 24" בשל התחייבויותיו לסרט "חולית". בחודש פברואר 2018, דני בויל הפך למועמד המוביל לתפקיד ויחד עם המפיקים ברוקולי וילסון צורף ג'ון הודג' על מנת לשכתב את התסריט על בסיס רעיון של בויל, כשגרסתם של פרוויס ווייד נדחתה על הסף. הטיוטה של הודג' קיבלה את אישור האולפנים כאשר יוניברסל הבטיחו את זכויות ההפצה של הסרט ובויל אושר כמי שמביים את הסרט כאשר תאריך תחילת ההפקה נקבע לדצמבר 2018. עם זאת, בויל עזב את ההפקה באוגוסט 2018 בשל הבדלים יצירתיים ותאריך הפצתו של הסרט נדחה. דוברתו של הודג' אף אישרה כי הוא גם לא מעורב עוד. עם עזיבתו של בויל, נשקלו כמה במאים אחרים ולבסוף נבחר קארי ג'וג'י פוקאנגה בתור הבמאי החדש, בספטמבר 2018 באמצעות החשבון הרשמי של ג'יימס בונד בטוויטר. פוקאנגה הפך לאמריקאי הראשון בהיסטוריה של הסדרה לביים סרט רשמי של ג'יימס בונד. לינוס סנדגרן נשכר כצלם ראשי בדצמבר 2018.
עם עזיבתו של בויל, פרוויס ווייד הובאו בחזרה לעבד את התסריט בספטמבר 2018. סקוט ז. ברנס הובא חזרה גם הוא כדי לעבוד על התסריט בפברואר 2019. לבקשת קרייג, נשכרה הסופרת פיבי וולר-ברידג' כדי לשכתב את התסריט באפריל 2019 על מנת להוסיף עוד הומור. וולר-ברידג' הייתה לתסריטאית הנשית השנייה שזכתה בכתיבת סרט בונד אחרי שג'והאנה הארווד כתבה את "מרוסיה באהבה". המפיקה ברברה ברוקולי הודיעה כי היחס של בונד כלפי נשים ישתנה ב"בונד 25" כתגובה לתנועת Me Too.
פיבי וולר-ברידג', מתסריטאי הסרט, אמרה כי הסרט יתמקד בפן הרגשי יותר של דמותו של בונד ותציג ג'יימס בונד מדוכא שפרש מעולם הריגול ומנסה להתמודד עם הדיכאון והאבל לאחר רצח אשתו החדשה. לדבריה הסרט יושפע מהסרט "בשרות הוד מלכותה".
הפקה > ליהוק

"ספקטר" צפוי היה להיות הופעתו האחרונה של דניאל קרייג כבונד. בחודש מאי 2016, דווח במספר אתרי אינטרנט ופלטפורמות חדשות שקרייג קיבל הצעה של 100 מיליון דולר ממטרו גולדווין מאייר כדי לחזור לתפקידו כבונד בשני סרטים נוספים, אך דחה את ההצעה והצהיר כי ספקטר יהיה הסרט האחרון שלו כבונד. בהמשך, קרייג הכחיש כי קיבל החלטה, אבל שיבח את זמנו בתפקיד בונד עד כה ותיאר אותה בתור "העבודה הטובה ביותר בעולם עשיית בונד". הוא גם הכחיש כי הוצעו לו 150 מיליון דולר עבור שני סרטי בונד הבאים. הוא ציין כי העובדה שהוא קיבל שום החלטות לחזור לתפקיד בעבר היה בשל ההתמקדותו בפרויקטים אחרים כגון לוגאן לאקי. בחודש אוגוסט 2017, קרייג אישר שהוא יחזור להופעת סופית כבונד, בזמן שהתראיין בתוכנית לייט שואו עם סטיבן קולבר. ביולי 2018, קרייג נסע לארצות הברית כדי לבקר במטה ה-CIA בלנגלי, וירג'יניה, כדי לברר פרטים נוספים על אופן הפעולה של סוכנויות המודיעין. ה-CIA אמר, "מר קרייג נפגש עם ההנהגה וכוח העבודה שלנו, שהסבירו שריגול בחיים האמיתיים הוא הרבה יותר 'גלימה' והרבה פחות 'פגיון' מאשר מה שמוצג בעולם הבידור של מרגלים וריגול נגד."
דיווחים רבים הצביעו על כך שכריסטוף ואלץ חתם לגילום נוסף של ארנסט סטאברו בלופלד לסרטי 007 נוספים בתנאי שקרייג יחזור כבונד. למרות הליהוק המוגדר של קרייג כבונד, הודיע ואלץ שהוא לא יחזור. במהלך ימיו של דני בויל כבמאי הסרט, דלפה דרישת ליהוק לפיה לתפקיד הנבל ההפקה דורשת "רוסי קר וכריזמטי" ולתפקיד נערת בונד "ניצולה שנון וכשרונית". ההפקה גם חיפשה אחרי שכיר חרב ממוצא מאורי עם "מיומנויות לחימה מתקדמות". רעיונות אלה השתנו, ככל הנראה, לאחר יציאתם של בויל והודג' מהפרויקט. בדצמבר 2018 חשף פוקאנגה בראיון כי בן וישו, נעמי האריס וראלף פיינס, כולם יגלמו מחדש את תפקידיהם מהסרטים הקודמים גם בסרט הבא, כאשר פוקאגה לא שלל אפשרות להחזיר גם את דמותו של בלופלד, בגילומו של ואלץ. פוקאנגה חשף גם כי לאה סדו חוזרת לגלם מחדש את תפקידה כמדלן סוואן, מה שהופך אותה לשחקנית השלישית שתגלם את נערת בונד בסרטים עוקבים אחרי שאוניס גייסון גילמה את סילביה טרנץ ב"ד"ר נו" ו"מרוסיה באהבה". רורי קיניר יחזור לגלם את ביל טאנר, כמו גם ג'פרי רייט שיגלם את פליקס לייטר. רייט עושה את הופעתו הראשונה בסדרה מאז "קוונטום של נחמה" והופך לשחקן הראשון לשחק את פליקס לייטר שלוש פעמים.
אנה דה ארמס, דאלי בנסלה, דייוויד דנציק, לשאנה לינץ', בילי מגנוסן וראמי מאלק, הוכרזו כחברים בצוות השחקנים באירוע בשידור חי, ששודר מאחוזת הזהב של איאן פלמינג בג'מייקה. שידור חי זה נערך ב-25 באפריל 2019 וסימן את ההתחלה הרשמית של הפקת הסרט. מאלק הוכרז כמי שיגלם את נבל הסרט. על פי הדיווחים, דניאל קרייג בחר באופן אישי את השחקנית הקובנית אנה דה ארמס לגלם את פלומה בסרט, לאחר שעבד איתה על רצח כתוב היטב (2019).