טרופים ליסנקו
רדיפת ביולוגים ורעב המוני > רדיפת גנטיקאים ומדעני צמחים

בשנת 1935 מונה ליסנקו לראש האקדמיה למדעי החקלאות של ברית המועצות, והיה אחראי גם למניעת חלחול "רעיונות מזיקים" אל המדענים הסובייטיים בתחום. ליסנקו מילא תפקיד זה נאמנה והיה אחראי לכליאה, הגליה והוצאה להורג של מאות מדענים, ביניהם גדול הביולוגים הסובייטיים ניקולאי ואווילוב, ולדעיכתו של המחקר הגנטי (קודם לכן שדה משגשג) בברית המועצות. תקופה זו נודעה גם בשם "ליסנקואיזם".
באביב 1937, זמן קצר לאחר הדו"ח של סטלין במליאת מרץ של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של כל האיחוד הבולשביקים "על החסרונות של עבודת המפלגה והצעדים לחיסול טרוצקיסטים וסוחרים כפולים אחרים", ליסנקו ותומכיו, כולל אייזק פרזנט (אנ') ואלכסנדר קוהל (Alexander Kohl), החלו בקמפיין שלהם נגד גנטיקאים, והאשימו אותם בשיתוף פעולה עם האופוזיציה האנטי-סטליניסטית ובחבלה ריאקציונרית. במהלך שנות ה-30 וה-40, ה-V.I. האקדמיה למדעי החקלאות של לנין (VASKhNIL)(אנ') שימשה מקום לוויכוח בין ליסנקואיסטים לגנטיקאים.
התמיכה הפוליטית של השלטון בתיאוריות הביולוגיות שלו פעלה גם לחיסול פיסי של ההתנגדות המדעית. מדענים שבמשך השנים לא הצליחו לחזור עת תוצאות הניסויים של ליסנקו וערערו על התיאוריה שלו הפכו לאויבי העם. מאות מדענים בתחומי הביולוגיה והחקלאות פוטרו ממשרתם, חלקם גם נשפטו על התנגדותם ל"ליסנקואיזם" שזוהה עם האידאולוגיה של השלטון (לדוגמה סיפורו של ניקולאי ואווילוב). המחקר הגנטי בברית המועצות שעד אז עמד בסטנדרטים בינלאומיים גבוהים הוכחד על ידי שילוב של הוצאות להורג ובתי כלא וכן הפחדה וצנזורה.
בשנים 1937-1941 כמה גנטיקאים שסירבו להוקיע את התיאוריה הגנטית נעצרו בטענות כמו "השתייכות לארגון חבלני" והוצאו להורג. הדבר כלל את המדענים ישראל אגול, סולומון לויט(אנ'), גריגורי לויצקי, ג'ורג'י קרפצ'נקו(אנ') וג'ורג'י נדסון(אנ'). מבקר בולט אחד של ליסנקו, הגנטיקאי הסובייטי המפורסם ונשיא האקדמיה לחקלאות, ניקולאי ואווילוב, נעצר ב-1940 ומת בכלא ב-1943. מדענים אחרים נשלחו למחנות עבודה. הכתב המדעי סם קין (אנ') כתב כי, "לפני שנות ה-30, לברית המועצות כנראה הקהילה הגנטית הטובה ביותר. ליסנקו הרס את זה, ולפי כמה דיווחים, החזיר את הביולוגיה הרוסית חצי מאה לאחור". עבודתו של ליסנקו הוכרה בסופו של דבר כמרמה על ידי חלק, "אבל לא לפני שהרס את חייהם של רבים והרס את המוניטין של הביולוגיה הרוסית", לפי המדען פיטר גלוקמן (אנ').
באוגוסט 1948 התקיים מושב בן שבוע שאורגן על ידי ליסנקו ואושר על ידי סטלין. במעמד זה הציג ליסנקו "הוכחות" לכך שהסביבה משפיעה על התורשה, וייחס עמדה זאת לקלימנט ארקדייביץ' טימיריאזב ואיוואן מיצ'ורין. ליסנקו טען שהשיטה הכופרת ביכולת לשנות את החומר התורשתי היא שיטה עקרה המונעת ממניעים קפיטליסטיים של שימור הקיים, בעוד השיטה של מיצ'ורין מבקשת להשתלט על הטבע לצורכי האדם. ב-7 באוגוסט 1948, בתום המושב, הודיע ה-VASKhNIL כי מנקודה זו ואילך ילמד הליסנקואיזם כ"התיאוריה הנכונה היחידה". מדענים סובייטים נאלצו להוקיע כל עבודה שסתרה את ליסנקו. פרזנט האשים את הגנטיקאים, אותם כינו ליסנקו ותומכיו "וייסמניסטים-מנדליסטים-מורגניסטים", בחוסר אמינות אידאולוגית.
במושב VASKhNIL ב-1948 אמר פרזנט: "אנו מעודדים לדון כאן. לא נדון עם המורגניסטים, נמשיך לחשוף אותם כנציגים של תנועה מזיקה וחיזרית מבחינה אידאולוגית, שהובאה אלינו ממדינות זרות, פסאודו-מדעית במהותה."
מחוץ לברית המועצות נמתחה ביקורת קשה על גישתו ופועלו. מדען בריטי מתאר את ליסנקו כבור בנושאים כמו גנטיקה ופיזיולוגיה של הצמח. "לדבר עם ליסנקו זה כמו לנסות להסביר חשבון דיפרנציאלי לתלמיד שאינו יודע את לוח הכפל". ליסנקו מצידו תיעב את ה"מדע המערבי" ותוך שימוש במונחים אידאולוגיים של התקופה תיאר את המדע המערבי כ"מכשיר בשירות הדיכוי האימפריאליסטי". בהתייחסו לשימוש של הגנטיקאים במערב בזבובי הפירות כמודל מחקר, הוא טען שהגנטיקאים האלה הם "אוהבי זבובים ושונאי אנשים". מדע הגנטיקה הוכרז בברית המועצות כ"מפעל בורגני ריאקציוני".
הדים לאידאולוגיה של ליסנקו במדינת ישראל מופיעים בספר "גנטיקה" שתורגם מרוסית והתפרסם בהוצאת ספריית הפועלים בשנת 1950. בסוף הספר מובאת בתרגום הרצאה של ליסנקו מ-1948 בה הוא דוחה את "מדע הכרומוזומות". להדגיש את המעורבות הפוליטית העמוקה בעבודתו, ליסנקו מציין בפתיח כי קיבל את אישור המפלגה להרצאתו.