stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איליה זבארני
הערות שוליים

↑  Сергій Ребров оголосив склад національної команди України на підготовчий збір і товариські матчі перед Євро-2024 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל האוקראינית, 16 במאי 2024 (באוקראינית)
| נבחרת אוקראינה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 בושצ'אן •  2 סובול •  3 סודאקוב •  4 קריבצוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 שפרנקו •   11 מרלוס •  12 פיאטוב • 13 זבארני •  14 מקרנקו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 בזוס • 19 בסדין • 20 זובקוב • 21 קרוואייב • 22 מטוויינקו • 23 טרובין • 24 טימצ'יק • 25 פופוב • 26 דובביק • מאמן: שבצ'נקו |  1 בושצ'אן •  2 סובול •  3 סודאקוב •  4 קריבצוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 שפרנקו •   11 מרלוס •  12 פיאטוב • 13 זבארני •  14 מקרנקו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 בזוס • 19 בסדין • 20 זובקוב • 21 קרוואייב • 22 מטוויינקו • 23 טרובין • 24 טימצ'יק • 25 פופוב • 26 דובביק • מאמן: שבצ'נקו | אוקראינה |
| נבחרת אוקראינה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 בושצ'אן •  2 קונופליה •  3 סבאטוק •  4 טלוברוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 מודריק •   11 דובביק •  12 טרובין • 13 זבארני •  14 בראז'קו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 שפרנקו • 19 בונדר • 20 זובקוב • 21 סודאקוב • 22 מטוויינקו • 23 לונין • 24 ואנאט • 25 טימצ'יק • 26 מיכאילצ'נקו • מאמן: רברוב |  1 בושצ'אן •  2 קונופליה •  3 סבאטוק •  4 טלוברוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 מודריק •   11 דובביק •  12 טרובין • 13 זבארני •  14 בראז'קו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 שפרנקו • 19 בונדר • 20 זובקוב • 21 סודאקוב • 22 מטוויינקו • 23 לונין • 24 ואנאט • 25 טימצ'יק • 26 מיכאילצ'נקו • מאמן: רברוב | אוקראינה |
אוצר טבע

שדה נפט עם משאבות נפט
אוצר טבע הוא אתר שבו שמור משאב טבעי שאיננו תוצר של פעולת האדם ומשמש לרווחת האדם ושימור הטבע.
סוגים > אוצרות טבע המיועדים לשימור בלבד

אוצרות טבע המיועדים לשימור הם משאבים שהטבע מספק לרווחתו של האדם, שאינם מקור לחומרי גלם, כמו מערת אבשלום בישראל והפארק הלאומי ילוסטון בארצות הברית. קיימים אוצרות טבע הכוללים בתוכם גם שמורות טבע וגם משאבים סחירים. ים המלח מוכרז כאתר מורשת עולמית ומשמש גם כמאגר משאבים סחירים המופקים ממנו כמו אשלג, מגנזיום, גבס, מלח וברום. אתר אגם הכנרת הוא אוצר טבע אשר מימיו משמשים כמשאב לצורכי מדינת ישראל וירדן.
בדרך כלל, אוצר טבע לאומי מוגן כשמורת טבע. במרבית המדינות קיימת רגולציה באמצעות רשות האמונה על שמירת המקום כמו רשות הטבע והגנים בישראל. ישנם גם בעלי חיים אנדמיים המוכרזים כאוצרות טבע לאומיים במקומותיהם כמו שמורות הפנדה הענק בסצואן בסין אשר הכריזה על דובי הפנדה בעולם כולו כחלק מאוצר הטבע הלאומי שלה.
סוגים > אוצר טבע המכיל משאב מתכלה

אוצר טבעי המכיל משאבי טבע סחירים.
חשיבותו של אוצר טבע בעל ערך כלכלי מותנה בערכו של המשאב הסחיר שבו, אשר נקבע על פי חוקי היצע וביקוש.
אוצר טבע המכיל משאבים סחירים הוא מאגר או מכרה של מחצב טבעי. ישנם מאגרים שטמון בהם גז טבעי או נפט גולמי שכדי להפיקו ולנצל את המשאב הטמון בו יש לקדוח במעמקי האדמה או הים. אוצרות טבע אחרים מכילים מרבצים גאולוגיים המכילים עפרות מתכת, שכדי להפיקן יש לכרות אותן. בין משאבי הטבע החשובים נמנים מתכות כמו ליתיום וניקל המשמשים לייצור סוללות, אורניום, כרום וזהב, יהלומים וגם פחם, נפט גולמי וגז טבעי המהווים מקור לאנרגיה. לדוגמה, שדה הגז כריש שליד חופי ישראל הוא אוצר טבע המכיל גז בעירה שהוא המשאב המופק ממנו.
רוב משאבי הטבע הסחירים אינם ניתנים לשימוש מידי ויש לעבדם ולהפכם לזמינים לשימוש. שדה נפט הוא אוצר הטבע שממנו שואבים נפט גולמי שאותו מזקקים בבתי זיקוק כדי להפריד את מרכיביו לפני השימוש. מכרה יהלומים הוא אוצר טבע המספק את המשאב יהלום גולמי. מעבדים אותו בחיתוך וליטוש כדי להפכו למוצר סופי.
סוגים > אוצר טבע מתכלה

אוצר טבע מתכלה הוא מאגר או מכרה המכיל משאב ונשמר כערך "אוצר טבע" כל עוד המשאב הטמון בו ניתן להפקה. כאלה הם מכרות שהמשאב התכלה בהם, או שערכו של המשאב כבר לא מצדיק כריה והם נזנחים.
לעיתים ניתן להפוך את האתר לאתר לשימור ותיירות שכולל גם את עיר הכורים העזובה ואת סביבת המכרה. לדוגמה, מכרה הפחם אומבילין כמו גם אתר מכרות נחושת תמנע שהוא אוצר טבע אף על פי שהמשאב נחושת כבר לא מופק ממנו, והאתר משמש אתר מורשת. כאשר אתר מכיל גם משאבים סחירים וגם שמורות טבע, קיים לעיתים מאבק ציבורי בין הרצון לשמור על איכות האתר הטבעי מחד ובין הרצון לממש את המשאב הכלכלי הטמון בו מאידך. מאבק זה מתבטא גם באכיפת החוק והרגולציה של האתר ומהווה אתגר לחוסן המשפטי והדמוקרטי של המדינות שבשטחן נמצא האתר.
היסטוריה > אוצרות טבע המיועדים לשימור בלבד

החוקר והאקולוג פרידריך אלכסנדר פון הומבולדט (1859-1769) היה הראשון שדרש להקים שמורות טבע בארצות הברית, בפגישתו עם נשיא ארצות הברית תומאס ג'פרסון ב-1804. הוא שכנע אותו להכריז על אזור ילוסטון כאוצר לאומי טבעי וגן לאומי. את ההכרה הרשמית לשמורת טבע השיג ממשיך דרכו של הומבלודט, האקולוג ובוטניקאי ג'ון מיואיר (1911-1838), שלאחר שהשתקע בקליפורניה החל בפעילות פוליטית ענפה להגנת משאבי הטבע. הוא שכנע את נשיא ארצות הברית תיאודור רוזולווט להכריז בשנת 1890 על אתר יוסמיטי כאוצר טבע לאומי, ועל חוק האוסר ניצול המשאבים בשמורות או הריסתם. עם זאת, כבר ב־1864 הצליחה קבוצת ציירים ואמנים צרפתים להכריז על חלק מיער פונטנבלו שהיה אז אזור צייד כעל שמורת טבע. העימות שבין הדרישה לניצול המשאבים שבאתר לבין האינטרס הציבורי לשמירת הטבע כאוצר לאומי עדיין נמשך.
היסטוריה > אוצרות טבע של משאבים סחירים

ניצול אוצרות טבע כמקורות לתעשייה החל בארץ ישראל כבר בתקופה הכלקוליתית (3500-3100 לפני הספירה) כאשר נחושת הופקה בשני אתרים: בפונון (חירבת פינאן שבירדן) ובערבה- (מכרות הנחושת בתמנע). עדות לכך מהתקופה הכנענית (1200-700 לפני הספירה) נמצאת כבר בתנ"ך: "ארץ אשר אבניה ברזל ומהרריה תחצוב נחושת" (דברים ח', ט'). בהרי הגליל ובערבה התגלו חמישה מרכזים של מכרות נחושת וברזל עתיקים. בשטחי ישראל נחצבו גם שיש, מלח וזהב.
מחצבים היו מרכיב חשוב בכלכלת ארצות הים התיכון כבר בתקופת הברונזה הקדומה (3100-2400 לפני הספירה), לפיתוח מסחר, תחבורה יבשתית וימית ועיור. בימי הביניים נחצבו מכרות רבים למתכות, למלח ולפחם, כמו מכרות המלח ליד העיר האליין שבאוסטריה המהווה כיום מוזיאון. מכרה הנחושת בפאלון שבשוודיה פועל מאז האלף הראשונה לספירה ועד ימינו.
אוצרות הטבע הסחירים מתכלים לאורך זמן בגלל הפקת המשאבים הטמונים בהם. כדי לספק את דרישות השווקים הגדלים במהירות, בעיקר למתכות ולדלק, מתגברים החיפושים אחרי מקורות חדשים וכך הולכים ונהרסים אוצרות טבע כיערות אגמים והרים.
אוצרות הטבע המתכלים מרוכזים בטריטוריות מוגדרות, ומהווים סיבה למלחמות ולמאבקי שליטה לאורך כל הדורות מאז שלמד האדם לנצל את המשאבים לצרכיו. החל ממכרות הזהב באפריקה בתקופת מלכות שלמה, דרך כיבוש הודו על ידי האנגלים כדי לשלוט במשאבי התבלינים. בהמשך נעשה ניסיון גרמני בתקופת מלחמת העולם השנייה להשתלט על משאבי מתכת ונפט, ובימינו מתבצעים מאבקים על השליטה במכרות הליתיום, הכרום והאורניום הטמונים באפריקה.
הערות שוליים

↑  במילונים שונים באנגלית המושג "אוצר טבע " מבוטא בביטויים שונים: "Nature's treasure"; " עוסק בעיקר בשמורות טבע - Natural Reserve ובבעלי חיים מוגנים.

 משאב טבע מכונה natural resource, Natural Capital הכוללים את הנושא בהיבטיו השונים.
↑  צביה פיין, אופירה גל, בילי סביר, מאירה שגב, איריס שילוני ועופר פריאל.  מטח המרכז לטכנולוגיה לימודית, כדור הארץ- סביבה- אדם מדריך למורה ( הספריה הוירטואלית), ישראל: מטח : המרכז לטכנולוגיה חינוכית,, תשע"א - 2011., עמ' פרק 4: משאבי הטבע של כדור הארץ
↑  מאור חגית, משאבי טבע, באתר מגדיר איכות הסביבה, ‏1993
↑  מילון האקדמיה העברית ללשון, אוצרות טבע, באתר מילון האקדמיה ללשון העברית
↑  Mary Ameringer |, PANDA DIPLOMACY, ;International law and policy brief
The George Washington University, ‏April.15 .2022
↑  מעות: מילון מונחים בנושאי כלכה וסטטיסטיקה, אוצרות טבע ( natural capital)
↑  דן סתיו, משאביי טבע סחירים, באתר מכון ירושלים למחקר מדיניות
↑  נבו:   nevo.co.il, חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה, תשנ"ח ..., באתר נבו, האת כולל חוקים עדכניים של ישראל להגדרת שמורות טבע, , אוצרות טבע ,מורשת, גנים לאומיים., ‏18ספטמבר 2023
↑  אדם טבע ודין, משאבי טבע בישראל, באתר אדם טבע ודין / משאבי טבע
↑  ד"ר תמר אחירון-פרומקין; ד"ר רון פרומקין, המחיר הסביבתי של ניצול משאבי הטבע על ידי האדם, הספריה  הוירטואלית של מטח
↑  אנדריאה וולף, המצאת הטבע: הרפתקאותיו של אלכסנדר פון הומבלודט הגיבור האבוד ששל המדע, ירושלים ותל אביב: הוצאת שוקן, 2015, עמ' 112-119
↑  אנדריאה וולף, המצאת הטבע הרפתקאותיו שלאלכסנדר פון הומבולדט הגיבור האבוד של המדע, ירושלים/ תלאביב: הוצאת שוקן, 2015, עמ' 325-330
↑  Histoire : une forêt en partage, Les Amis de la Forêt de Fontainebleau (ב־)
↑  ארז בן יוסף, תומאס לוי ומוחמד נג’אר, התפתחות תעשיית הנחושת בראשית תקופת הברזל: תגליות חדשות מאזור פינאן )ירדן( ותוצאות עונת החפירות הראשונה בח’רבת אל-ג’רייה, באתר www.antiquities.org.il
↑  אסף הולצר (סקירה שנייה מתוך שלוש; צילום: פטר-פן סטפנסקי; ), תמנע – תולדות כריית הנחושת, באתר מכון ישראלי לארכיאולוגיה, ‏פורסם 3.4.22
↑  קראו בכותר - קדמוניות נופי ארץ-ישראל : הביוגרפיה של העם על פי הגיאוגרפיה של הארץ, באתר kotar.cet.ac.il
↑  ארז בן יוסף, תומאס לוי ומוחמד נג’אר, התפתחות תעשית הנחושת בתקופת הברזל, תגליות חדשות, באתר רשות העתיקות
הגייזר בפארק ילוסטון
כורה במכרה בתת-קרקעי בתמנע
בלוק 31

בלוק 31 היה בלוק הילדים בקבוצת המשפחות בשטח מחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ, אותו יזם והקים פרדי הירש יחד עם ליאו יאנוביץ, שהיה המזכיר הכללי של מועצת היהודים בגטו טרזין.
בלוק הילדים  - אושוויץ-בירקנאו
הקמה ומטרות

הירש הגיע לגיטו טרזיינשטט ב-4 בדצמבר 1941, ולמד להכיר את תנאי החיים הקשים של האסירים. הוא נחשף לרעב, ייאוש, אלימות ומוות. לכן בשנת 1943 כשהגיעו לאושוויץ שני טרנספורטים מטרזיינשטט הראשון בספטמבר בו היו 274 ילדים והשני בדצמבר 353 ילדים, פנו הירש ויאנוביץ למפקד המחנה בהצעה לרכז את הילדים במבנה נפרד באמתלה של רצון שלא להפריע לעבודת המבוגרים. הירש ששימש כקאפו מחנה המשפחות, השתחרר מתפקידו ועבר לנהל את מעון הילדים כ"זקן הבלוק"- "בלוק אלטסטע" ב(גרמנית) - בו נקלטו מרבית הילדים למעט פעוטות וילדים חולים.
בלוק הילדים שהיה סמוך לבלוק בית החולים בבירקנאו, היה בפיקוחו הישיר של יוזף מנגלה. מייקל הוני מספר בעדותו המצויה במוזיאון היהודי בפראג שפרדי היה מדבר עם ד"ר מנגלה "תוך מתן כבוד, אבל בביטחון עצמי ובהעזה". כשהגיעו ילדים נוספים מטרזין, הוא הצליח לשכנע את מנגלה להקצות בלוק נוסף לילדים.
מטרתו העיקרית של הירש הייתה להקל את תנאי חייהם של הילדים מבחינה פיזית ונפשית. על ידי הקמת בלוק 31, האמין הירש שיוכל ליצור עבור הילדים מסגרת חברתית חינוכית טיפולית כמו אלה שהתקיימו בגטו טרזיינשטט. לדעתו נועד צריף 31 "לשמש מעין מוסד חינוכי". ייחודיות המקום היא בכך שהוא הצליח ליצור "חממה" עבור מאות ילדים בתוך מחנה השמדה.
על פי תפיסתו של הירש "נפש בריאה בגוף בריא" הוא הקפיד על בריאות הגוף של הילדים ועל נקיונם האישי ומדי יום בכל עונות השנה ערך מסדר ניקיון. יהודה בקון, אחד הניצולים מעיד על כך שפרדי הירש "הציל לא רק אותי אלא את כל הילדים בכך שעשה מסדרי נקיון". פרדי שהיה מדריך ספורט והעריך מאוד את הפעילות הגופנית, דאג שהמחנכים יעסקו עם הילדים בספורט מדי יום.
אחד היעדים החשובים של הירש היה להעלים מעיני הילדים ככל שניתן את המציאות בבירקנאו ולשמור על זהותם האנושית.
ארגון בלוק 31

פרדי הירש היה אחראי למנות את צוות ההוראה, ההדרכה והטיפול בבלוק 31. הוא בחר עובדים שהיה להם ניסיון בטיפול בילדים, אנשים שיכלו לעשות עבודה חינוכית טובה ושיטתית ללא התייחסות להשתייכות תנועתית או אידאולוגית. הילדים מויינו לפי גילאים וכך נוצרו קבוצות שהיוו מעין כיתות לימוד. המורים והמדריכים היו מתחלפים ביניהם בין קבוצות הילדים כדי לאפשר העשרת הילדים בתחומי ההתמחות שונים.
הירש מינה את מרים אדלשטיין -אשתו של יעקב אדלשטיין שהיה יו"ר "מועצת הזקנים" בגיטו טרזיינשטט לתפקיד אם הבית ואת אנקה אפשטיין לסגניתו.
הוא שכנע את הגרמנים שרצוי ומועיל לאפשר לנערים מעל גיל 14 להיות חלק מבלוק 31 אף על פי שבתחילה התנגדו לכך הגרמנים. הנערים עזרו לצוות ושימשו כשליחים וככוח עזר והגרמנים החלו לעודד את הפעילות הזו ואף הגדילו מעט את מנות הילדים ושיפרו אותן. כן ניסו המדריכים והמורים להשיג עבור הילדים בגדים שנראו סבירים יותר.
מראה בלוק 31

על פי עדויות ניצולים, היו קירות בלוק 31 מקושטים בציורים עליזים של אחו, דשא, פרחים, שלגיה ושבעת הגמדים, אותם ציירה דינה גוטליבבה (באביט) שהייתה אסירה במחנה. ביומנו תיאר אוטו קראוס את תהליך ציור הקיר שציירה הנערה המוכשרת עד שהקיר קיבל צורה של "חלון לעולם אחר".
ציורים של אינדייאנים, אסקימואים, דקלים וקופים צוירו על הקירות על ידי הציירת מריאנה הרמן המכונה "מאוזי"
בניגוד לבלוקים האחרים במחנה אושוויץ, שחולקו למדורים על ידי קירות הפרדה שחצצו ביניהם, בבלוק 31 חולקו הילדים לקבוצות קטנות, בדרך כלל על פי גיל וכל קבוצה התרכזה במדור ששימש ככיתת לימוד.
סדר היום

הפעילות בבלוק 31 התנהלה משעות הבוקר המוקדמות ועד הערב. בלילה שהו הילדים עם הוריהם, הבנים עם אבותיהם והבנות עם אמותיהן. מדי בוקר, בשעה מוקדמת הגיעו הילדים עם ארוחת הבוקר שלהם לבלוק. תחילה יצאו לרחצה ולהתעמלות בוקר יחד עם המדריכים ולאחר מכן אכלו את ארוחתם הראשונה. לאחר מכן התחלקו לקבוצות עם מדריך או מורה לפי כיתות הלימוד, לשלוש שעות לימוד.
אחר הצהריים נערכו פעילויות ספורט ומשחקים עד מפקד הערב, שאחריו אכלו את ארוחת הערב. אחר כך הורשו הילדים לבקר את הוריהם שם נשארו ללון. לעיתים סירבו הילדים לחזור ללימודים אחר הצהריים ואז היה עולה אבי אופיר על ארובת לבנים שהייתה בנויה במרכז הבלוק ומארגן שירה בציבור. הילדים שאהבו את כישרונו הקומי של פישר, הצטופפו סביבו על הרצפה ושרו עמו.
למידה: תכנים ושיטות

מעדויות בעל פה עולה שהלמידה בבלוק 31 הייתה משימה קשה הן עבור הילדים והן עבור המורים אף על פי שהירש לא קבע תוכניות חינוכיות מחייבות. הילדים נאלצו ללמוד בחשאי שיעורים מאולתרים.
אבי אופיר (פישר) שהיה אחד המורים בבלוק מעיד "היינו חסרי ספרי לימוד. אם בטרזיינשטט סבלנו ממחסור באמצעי למידה, אז כאן אין מה לדבר על ספרי לימוד, על ספרים בכלל או על דברים דומים". יחד עמו שימשו כמורים גם אוטו ב. קראוס, רות בונדי ויירקה פרנקל שלימדו את הילדים ללא ספרים ומחברות. הם עצמם הפיקו סיפורים, הרצאות, חידונים ושעשועים.
הרי קרני מעיד שאוטו קראוס היה יושב ומספר תוכן של ספר במשך מספר שעות בצורה שנחקקה בזיכרונו, כך שלא זכר אם קרא את הספר או שמע אותו.
אבי אופיר (פישר) מעיד ש"המורים שרצו ללמד משהו בהיסטוריה גאוגרפיה או יהדות היו צריכים לספר דברים על פי זיכרונם. זה היה תלוי בכישרונו של המדריך ובמידת השתלטותו על המשמעת כי הקבוצות ישבו בצפיפות ושמעו הסברים ממדריכים שונים בעת ובעונה אחת". הוא עצמו התעניין בהיסטוריה ואסטרונומיה וסיפר לילדים על תופעות מרתקות מהעולם ומההחלל החיצון.
חיי התרבות בבלוק 31

המדריכים חיפשו דרכים מגוונות להעסיק את הילדים לעניין אותם ולהמתיק להם את החיים עד כמה שניתן. לשם כך הם השתמשו באמצעים שונים:
חיי התרבות בבלוק 31 > שירה בציבור

המדריכים ארגנו שירה בציבור כשהילדים מצטופפים לידם, שרים עמו, מלווים עצמם בתנועות ידיים ומתופפים על פחיות.
השיר האהוב על הילדים היה השיר הצרפתי עפרוני Alouette (אנ').
שירים נוספים אותם אהבו הילדים לשיר היו שירי עם צ'כיים.
חיי התרבות בבלוק 31 > הצגות

המדריכים נהגו להכין הצגות עם הילדים, בעיקר כאלה שהיו מבוססות על אגדות ילדים. ההצגות הועלו בימם קבועים:שני ורביעי. לעיתים נערכו תחרויות של הצגות והמנצחים זכו בפרס.
ההצגה שלגיה ושבעת הגמדים זכורה לניצולים רבים. ההצגה הוצגה בשפה הגרמנית ואנשי האס אס היו נוכחים בהופעה.
הרוח החיה בהכנת ההצגה היה פרדי הירש והוא אף שיחק בה. הטקסט הותאם לנסיבות וכך הפכה אגדת הילדים לסאטירה על החיים באושוויץ. היו בה משפטים מיצירותיו של גתה ואף מילים ומנגינות ממקורות שונים.
לרגל האירוע הכינה אם הבית פרורי עוגות שנאספו מחבילות מזון.
מחזה נוסף בשם "חמש דקות בממלכת רובינזון" שהיה פרפרזה על הסיפור רובינזון קרוזו ונכתב על ידי המדריך יירקה פרנקל הועלה בבלוק 31. היו בו שני תפקידים מרכזיים: רובינזון וששת וכל שאר ילדי הקבוצה שחקו את המלחים או קופים שטיפסו על עץ תמר מאולתר.
חיי התרבות בבלוק 31 > משחקים

דרך נוספת להעסיק ולעניין את הילדים הייתה עיסוק במשחקים ושעשועונים. המדריכים והמורים המציאו משחקי מילים שונים למשל: משחק מילים שהחל במשפט כלשהו שעסק בנושא לימודי או סיפור שסופר להם והילדים השלימו את המילה החסרה. כך הם שיננו מילים חדשות, חזרו על נושאים שנלמדו ואף נהנו מן המשחק.
הספרייה בבלוק 31

לבלוק 31 הגיעו בדרך כלשהי 8 ספרים, שצריך היה להסתירם מעיני הגרמנים כיוון שהם אסרו על קריאה, עיון ולימוד בספרים והעונש על החזקתם היה עונש מוות. בין שמונה הספרים היה ספר היסטוריה, ספר לימוד השפה הרוסית, הספר "תולדות העולם" מאת הרברט ג'ורג' ולס שיצא לאור לאחר מלחמת העולם הראשונה וספר גאומטריה אנליטית.
הספרים היו ננעלים מדי ערב בחדרון של "זקן הבלוק" יחד עם עוד פריטים יקרי ערך כמו תרופות ופירורי מזון שנשארו. בשעות הלילה נמסרו הספרים להשגחתה של דיטה קראוס שהייתה נערה בת 14 שהובאה על ידי פרדי הירש ממחנה המשפחות כדי לסייע בבלוק. היא הייתה מסדרת את הספרים בשורה ושומרת עליהם כל פעם במקום מסתור אחר לפי תוכנית שהוכנה מראש. מדי בוקר הייתה מוסרת דיטה את הספרים לכל מורה שהזמין ספר מבעוד מועד. מאחר שלא היו לדיטה כלי כתיבה, היא זכרה בעל פה את ההזמנות. לעיתים נאלצה דיטה להסתיר את הספרים בקפלי בגדיה ולכן תפרה עבורם כיסים פנימיים.
הסופר הספרדי אנטוניו איטורבה (אנ') הוציא לאור את הספר "הספרנית מאושוויץ" המתבסס על סיפורה של דיטה קראוס בבלוק הילדים באושוויץ.
סופו של בלוק 31

סופו של בלוק 31 התרחש בהדרגה בשני שלבים.
השלב הראשון והקשה ב-7 במרץ 1944 שבו כל אסירי טרנספורט ספטמבר נלקחו לתאי גזים כשהם שרים את התקווה ואת ההמנון הצ'כי. הילדים שנותרו בבלוק נפרדו בכאב מחבריהם וממחנכיהם. הפרידה מפרדי הירש ומאנקה הייתה קשה להם במיוחד.
ב-1 ביולי 1944 החלה סלקציה של גברים, נשים וילדים ורובם הובלו לתאי הגזים. היה זה סופו של בלוק הילדים.
לקריאה נוספת

אנטוניו איטורבה, הספרנית מאושוויץ, הוצאת כתר, 2021.
ראו גם

בלוק 10
בלוק 11
בלוק 24
הערות שוליים

↑  על פרדי הירש במעון הילדים בבירקנאו, מאת רות בונדי, באתר יד ושם
↑  פרדי הירש - מחנך במחנה ריכוז והשמדה - ארגון הפרטיזנים, לוחמי המחתרות והגטאות
↑  ילדים בשואה מיזם תיעוד
↑  גרשון גרייף,חיי היומיום של אסירי אושוויץ
↑   מיכל אהרוני, כולם מכירים את יאנוש קורצ'ק – אז למה לא שמענו על פרדי הירש?, באתר הארץ, 3 באפריל 2018
↑  ע"פ נילי קרן, "מחנה המשפחות באושוויץ- בירקנאו", אושוויץ- אנטומיה של מחנה מוות, עורכים: ישראל  גוטמן ומיכאל בירנבאום, הוצאת יד  ושם, ירושלים תשס"ג, עמ' 427 –  443.
↑  נילי קרן, "פואמה פדגוגית בבירקנאו, באתר יד ושם
↑  רות בונדי,משחקים בצל המשרפות מעון הילדים במחנה המשפחות בבירקנאו באתר יד ושם
↑  ראו הערה 8.
הוועד לתיאום יהודי

ועד התיאום היהודי (בפולנית: KK - Instytutcji Żydowskich Koordynacyina Komisja Społecznych) היה ארגון גג יהודי למחתרות שפעל במהלך השואה בפולין, בעיקר בוורשה ובסביבתה במטרה להציל יהודים. הוא כלל את הוועד היהודי הלאומי, שאיגד שש תנועות ומפלגות ציוניות: החלוץ, דרור, השומר הצעיר, פועלי ציון – צ"ס, פועלי ציון שמאל, הציונים הכלליים וגורדוניה, וכן הבונד. בנשיאות הוועד היהודי הלאומי עמדו דוד-דניאל גוז'יק, אדולף (אברהם) ברמן, שמעון גוטסמן ויצחק צוקרמן, ונציג הבונד היה ליאון פיינר. הארגון פעל בשיתוף פעולה מלא עם ארגון הז'גוטה, שם הקוד של המועצה לעזרת יהודים. שלושת הארגונים הללו סייעו לכ-12,000 יהודים: כמחציתם על ידי הוועד היהודי הלאומי, כ-2,000 על ידי הבונד, וכ-4,000 על ידי הז'גוטה.
רקע היסטורי

כשנה לאחר כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית הוקם בוורשה ב-12 באוקטובר 1940 (בצאת יום הכיפורים) גטו, שבו נדרשו היהודים לגור. אוכלוסיית היהודים, שמנתה 38% מאוכלוסיית העיר, הצטופפה באזור שהיווה 2% בלבד משטחהּ. הנאצים דאגו לשמור בגטו על תנאי צפיפות, רעב וסניטציה גרועה ביותר, וזאת מתוך כוונה להעלות את שיעור התמותה. ב-21 ביולי 1942, ערב תשעה באב תש"ב, החלה האקציה הגדולה, שנמשכה כמה חודשים, ובה בין 254,000 ל-265,000 מאסירי הגטו, גברים נשים וטף, נשלחו למחנה ההשמדה טרבלינקה. בינואר 1943 גורשו עוד כ-5,000 יהודים מהגטו. עם התחלת השילוחים מהגטו, פעילי תנועת ההתנגדות היהודית בגטו החליטו שלא לצאת כנגד הוראות האס-אס, מתוך אמונה שהיהודים נשלחים למחנות עבודה ולא אל מותם. עד לסוף ינואר שנת 1942 הובאה האמת לידיעתם של תושבי הגטו, שהשילוחים היו חלק מתהליך השמדה, ובעקבות כך התארגנו כוחות התנגדות מזוינים בגטו. כדי להיערך ללחימה, שלחו המחתרות שליחים לצד הארי כדי להשיג נשק, תחמושת ואספקה.
פעילות כוחות ההתנגדות במהלך הגירוש בינואר 1943 עצרה את השילוחים, ומנעה מהגרמנים להגיע למכסת 8,000 היהודים שתוכננה. באפריל התארגנו הגרמנים להשלים את חיסול הגטו ולהשלים את הגירוש שבו החלו בינואר, וזה היה האות לפרוץ מרד גטו ורשה. המרד נמשך מספר שבועות והוביל לחיסול הסופי של הגטו – כ-13,000 יהודים נהרגו בוורשה במהלך המרד, ועוד כ-50,000 הועברו למחנות ריכוז והשמדה.
מקורות המימון

המימון הגיע מיהודי ארצות הברית דרך הממשלה הפולנית הגולה שישבה בלונדון, וכן מהממשלה הפולנית הגולה בעצמה. עד אוגוסט 1943 מקור כל הכספים שחולקו בממשלה הפולנית הגולה, שהועברו לז'גוטה, בסכום של 50,000 זלוטי בחודש ולאחר מכן גדל ל-400,000 זלוטי בחודש. לאחר מכן החלה להגיע עזרה מיהודי חוץ לארץ, והוועד לתיאום יהודי העביר לז'גוטה סכום של 400,000 זלוטי בחודש לטובת הסיוע ליהודים.
אוסף אדולף ברמן

אוסף אדולף ברמן מכיל בתוכו למעלה מ-700 תיקי מסמכים, רובם כתובים בכתב יד בפולנית. המסמכים נאספו במהלך פעילות הוועד, וחלקם נדדו עם בני הזוג ברמן בין מקומות המסתור, וחלקם הוטמנו באדמה והוצאו לאחר המלחמה. ב-1974 תרם את האוסף לארכיון בית לוחמי הגטאות. המסמכים כוללים, בין היתר, את מכתבי הבקשה לתמיכה של היהודים המסתתרים, אישורים של הנתמכים על קבלת הכסף, רשימות של נתמכים ופעילים, תכתובות פנימיות וחיצוניות, זיכרונות ויומנים, עדויות וכתבים שונים, דוחות ופרוטוקולים מחתרתיים ועוד.
רשימת פעילים חלקית

אדולף ברמן
בתיה טמקין ברמן
ולדקה מיד
אברהם בלום
טוביה בוז'יקובסקי
מרים פלג
ליאון פיינר
ראו גם

ז'גוטה
לקריאה נוספת

ולדקה מיד, משני עברי החומה, מיידיש: צבי ארד, תל אביב ולוחמי הגטאות, הקיבוץ המאוחד ובית לוחמי הגטאות, תשכג 1962
ג'ודי בטליון, בנות המחתרת, מאנגליה: קטיה בנוביץ', ידיעות ספרים, 2022
נעם רחמילביץ', חיי יומיום של מסתתרים יהודים בצד הארי של ורשה על פי מכתבי פנייה לז'גוטה ולוועד היהודי הלאומי שבאוסף ברמן, עבודת תיזה, אוניברסיטת חיפה, 2017
הערות שוליים

↑  משה גרומב, ליאון פיינר, באתר יהודים שהצילו יהודים בשואה
↑
1 2  חוברת לכל איש יש שם: יום הזיכרון לשואה ולגבורה תש"ף, הצלה בידי יהודים בשואה – סולידריות בעולם מתפרק, יד ושם
1 2 3 4 5 6 7 8  חיי יומיום של מסתתרים יהודים בצד הארי של ורשה על פי מכתבי פנייה לז'גוטה ולוועד היהודי הלאומי שבאוסף ברמן, נעם רחמילביץ'
↑  ולדקה מיד, משני עברי החומה, עמ' 196
↑  ראו לדוגמה, ולדקה מיד, משני עברי החומה, עמ' 216–218, מופיע בקיצור באתר יד ושם עמ' 11.
↑  המרד בגטו ורשה: פעילות הוועד היהודי הלאומי ואי"ל לאחר דיכוי המרד שרה נשמית, מט"ח
תעודת זהות מזויפת ששימשה את הפעילה בתיה טמקין ברמן
שר בלי תיק

שר בלי תיק הוא שר בממשלה שאינו עומד בראש משרד ממשלתי כלשהו, אך יכול להיות ממונה על טיפול בנושאים מוגדרים (כגון ענייני מיעוטים, שירותים חשאיים וכדומה). ככל שר, זכאי גם שר בלי תיק להשתתף בישיבות הממשלה וקולו נספר בהצבעות כקול שווה לזה של יתר השרים. הוא נהנה גם משכר דומה ומנהג וליווי צמוד.
לרוב מינוי שר בלי תיק מתבצע על מנת שראש הממשלה יוכל לקיים קואליציה רחבה המאפשרת משילות והפחתת לחצים ושסעים. במדינות שונות מוסד שר בלי תיק משמש לפתרון סוגיות שונות, לדוגמה בהולנד, אחד השיקולים העומדים בבסיס צירופם לממשלה של שרים ללא תיק הוא הצורך ביצירת איזונים פוליטיים בין המפלגות השונות המרכיבות את הקואליציה. ואולם בכמה מדינות ישנם גם תפקידים לשרים ללא תיק להקלת העומס על המשרדים הרשמיים לנושאים פחות חשובים.
ישנם מודלים תאורטיים שבעזרתם ניתן לעמוד על ההיגיון העומד מאחורי מינוי שר בלי תיק דוגמת הדמוקרטיה ההסדרית של החוקר ארנד ליפהרט. עם זאת, מינויים של שרים בלי תיק סופגים בדרך כלל ביקורת ציבורית רבה, בטענה לבזבוז כספי ציבור למימון תפקידים מיותרים.
שרים בלי תיק בעולם

במדינות שבהן אין ממשל המבוסס על קואליציה, דוגמת ארצות הברית, לרוב לא ימצא תפקיד שר בלי תיק משום שבמדינות מסוג זה הממשלה או הקבינט מתפקדים בעיקר כגוף מייעץ ועל כן אין טעם במינוי שר בלי תיק שלגביו הוא מייעץ.
קנדה - התואר שר בלי תיק בא לידי שימוש לסירוגין בממשלה הקנדית, בעת האחרונה התואר לרוב מובא בקונוטציה שלילית. האחרון שמונה לשר בלי תיק בקנדה הוא גליס לאמונטאג' בשנת 1978 וגם הוא בסופו של דבר קודם להיות השר הממונה על הדואר.
אירלנד - אין ממש מוסד "שר" כפי שיש בישראל, אבל יש חברי ממשלה שאינם אחראים על נושא מסוים ולמעשה הם בפועל שר בלי תיק. המעמד המדובר הוא בשימוש לעיתים נדירות מאוד, ובפועל כשמינו מישהו לתפקיד שכזה, המינוי היה לפרק זמן קצר ובמקביל השר היה אחראי על מחלקת המדינה. בין השנים 1922 ל-1977 (הפעם האחרונה בה מונה שר בלי תיק באירלנד) מונו סך הכל 5 אנשים לתפקיד זה.
גרמניה - בין השנים 1936 ל-1945 כיהנו בתפקיד שר בלי תיק שני שרים, החל מ-1949 יש תפקיד קבוע של שר בלי תיק בבונדסטאג הגרמני. תפקיד זה נקרא "שר למשימות מיוחדות" (Bundesminister für besondere Aufgaben). השר בלי תיק הנ"ל הוא חבר בפדרציה הממשלתית אך אינו אחראי על מנהל פדרלי. חלק מנושאי התפקיד היו מקבילים לשל ראש הסגל של הקנצלר של הממשל הפדרטיבי.
נורווגיה - שר בלי תיק הוא שר שאינו ראש של משרד מסוים אבל יש לו את הסמכויות והחובות המוטלות על שר. השר אחראי על תחום ספציפי במשרד של שר אחר בממשלה הנורווגית, השר לתיאום ושת"פ בפיתוח לעולם היה שר בלי תיק.
סרביה - בין השנים 2007–2008 היה מינוי אחד לשר בלי תיק שהיה אחראי בפועל על תוכניות ההשקעה והפיתוח הלאומיים.
בממלכה המאוחדת תפקיד שר בלי תיק (Minister without portfolio) הוא תפקיד מקובל המאפשר יצירת איזונים בין המפלגות השונות. לרוב התפקיד הוא תפקיד בקבינט, ומטרת המינוי לאפשר לשרים להשתתף בישיבות קבינט שבלי מינוי זה הם לא יכלו להיכנס אליהן. בדרך כלל ימונה רק שר אחד בלי תיק בכל ממשלה.
הרשות הפלסטינית - חלק מהממשלות כלל תפקיד שר בלי תיק שעליו הוטלו מטלות ספציפיות. למשל אחמד מג'דלאני היה שר בלי תיק האחראי על הטיפול בגדר ההפרדה.