stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Wings (תסרוקת)
גלריה

השחקן דרייק בל, 2007
השחקן זאק אפרון, 2007
השחקן ויליאם מוזלי, 2008
הזמר דבון ורקהייזר, 2010
הזמר מיטשל מוסו, 2010
הזמר ג'יימס מאסלו, 2010
הזמר וינסנט מרטלה, 2011
הזמר הארי סטיילס, 2012
הזמר קאלום וורת'י, 2017
הזמר לואי טומלינסון, 2019
חברי להקת "המאנקיז", 1967
הערות שוליים

↑  "Justin Bieber showcases his classic haircut as he goes for lunch". Mail Online. נבדק ב-2018-07-04.
ארז קפלן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1983  (בן 41 בערך)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  התעמלות מכשירים
 מועדון:  הפועל עמק הירדן
 מאמן:  בוריס קינייב
 
ארז קפלן (נולד ב-1983) הוא מתעמל עבר ואקרובט ישראלי. חבר נבחרת ישראל בהתעמלות מכשירים שייצג את ישראל באליפות העולם בהתעמלות (2003) ובאליפות אירופה. נוסף לכך, היה לאקורבט האווירי הישראלי הראשון שהשתתף בסירק דו סוליי.
ביוגרפיה

קפלן נולד וגדל בקיבוץ עין שמר, מגיל צעיר החל לעסוק בהתעמלות מכשירים. הוא התאמן בקבוצת הפועל עמק הירדן בהדרכת בוריס קינייב.
ביוגרפיה > קריירת התעמלות

בשנת 2002 זכה במדליית ארד באליפות ישראל בקרב רב, אחרי אלכס חמודיס ממכבי קריית ביאליק ואדיק גולוב חברו לקבוצת הפועל עמק הירדן עמק הירדן. הוא היה חבר נבחרת ישראל בהתעמלות מכשירים והשתתף באליפות אירופה ובאליפות העולם שנערכה באנהיים, ארצות הברית בשנת 2003. לאחר מכן, החל לעסוק בהתעמלות אקרובטית, לאחר שבמהלך אליפות העולם התגלה כמתאים לתחום.
ביוגרפיה > קריירה אומנותית

הוא הופיע בלהקת הקרקס סירק דו סוליי. ב-2007 התמודד בתוכנית הדבר הגדול הבא. הוא לקח חלק המספר מופעים ובין היתר היה האקרובט הראשי של הפסטיגל, והשתתף כאקרובט במופע One של הזמרת ריטה. במסגרת עבודתו בסירק דה סוליי הופיע בסרטים "Cirque du Soleil: Worlds Away" ו-Cirque du Soleil: O.
חיים אישיים

קפלן נשוי לסיוון קפלן. מתגורר בישראל פוריה.
מאמן

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: הרחבה.
כרגע קפלן מאמן בגלגולים כרמיאל.
הערות שוליים

1 2  רמי היפש, גופמן אמור לעשות את שלו, הנבחרת זה כבר עניין אחר, באתר הארץ, 7 באוגוסט 2003
↑  נעם עמית, שומרים, ‏מאולם ההתעמלות לאוהל הקרקס, באתר ‏מאקו‏, 26 באוקטובר 2009
↑  רמי היפש, גופמן ויתר על חלק מהמכשירים, חמודיס זכה באליפות בקרב רב, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2002
↑  יפעת הללי, ואחד לשנה הבאה, באתר nrg‏, 23 בינואר 2007
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מות (אלה מצרית)

| --- | --- |

 צאצאים:  ח'ונסו, Monthu 
 
מוּת הוא שמה של אלה מצרית במצרים העתיקה. משמעות שמה במצרית קדומה הוא אמא. מות נחשבה לאלה חשובה הקשורה במים שהכול נברא דרכם. היא מתוארת כאישה כשעל ראשה היא נושאת את הכתרים הכפולים של מצרים, הכתר האדום של מצרים התחתונה והכתר הלבן של מצרים העליונה, שני הכתרים גם יחד מסמלים את איחוד מצרים. שליטי מצרים השונים תמכו בפולחן האלה מתוך רצון להדגיש את סמכותם ואת זכותם לשלוט.
בין תאריה הרבים היו גם "אם העולם", "העיניים של רע", "מלכת האלות", "גברת השמים" ו"אם האלים".
מקום הסגידה העיקרי לאלה היה בכרנך יחד עם בן זוגה האל אמון, ובנם האל ח'וֹנסוּ, המכונים שלישיית תבאי. במקדש נמצא פסל שלה שנחשב כהתגלות הנשמה. הטקסים  במקדש כללו תפילה יומיומית של פרעה וכוהנות מות.
ראו גם

אלוהויות במצרים העתיקה
ג'ונתן היידט

| --- | --- |

ג'ונתן היידט ב-2012
 לידה:  19 באוקטובר 1963 (בן 61) ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה, פסיכולוגיה חברתית 
 מקום מגורים:  ניו יורק 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל (1985)  אוניברסיטת פנסילבניה (1992)  תיכון סקרסדייל  מכללת דבנפורט 
 מנחה לדוקטורט:  Jonathan Baron, אלן פיסקה 
 מוסדות:  אוניברסיטת וירג'יניה (1995–2011)  אוניברסיטת ניו יורק (2011) 
 פרסים והוקרה:  פרס התיקון הראשון של יו מ. הפנר 
 jonathanhaidt.com
 
ג'ונתן דייוויד היידט (בשם מלא באנגלית: Jonathan David Haidt; נולד ב-19 באוקטובר 1963) הוא פסיכולוג חברתי יהודי-אמריקאי. תחום התמחותו של היידט הוא היבטים פסיכולוגים וחברתיים של תפיסות מוסר. הוא היה בין מייסדי תאוריית היסודות המוסריים.
מחקריו

היידט סיים את לימודי התואר הראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת ייל בשנת 1985 ואת הדוקטורט באוניברסיטת פנסילבניה בשנת 1992. כיום הוא פרופסור לפסיכולוגיה בבית הספר למנהל עסקים "שטרן" של אוניברסיטת ניו יורק. הוא מחברם של שני ספרים אשר נכללו ברשימת רבי המכר של "הניו יורק טיימס": "The Happiness Hypothesis: Finding Modern Truth in Ancient Wisdom" ו־"The Righteous Mind: Why Good People are Divided by Politics and Religion". הוא הוזכר כאחד מ"בכירי הוגי הדעות בעולם" על ידי המגזינים Foreign Affairs ופרוספקט.
בספרו "The Righteous Mind" (תורגם לעברית תחת הכותרת "למה אתם תמיד צודקים") טען היידט שבני אדם מחווטים לשישה סוגים של רגישויות מוסריות: חמלה, חירות, הוגנות, נאמנות, סמכות וקדושה. היידט, המזדהה כליברל וכתומך המפלגה הדמוקרטית בארצות הברית, טען שהמערך המוסרי של ליברלים נסמך כמעט רק על שני המושגים הראשונים (חמלה וחירות), בעוד המערך המוסרי של שמרנים נסמך על כל ששת הסוגים הללו. היידט תיאר זאת כחיסרון של הגישה הליברלית-פרוגרסיבית, הן ברמה המעשית (חוסר אטרקטיביות בעיני הבוחרים) והן ברמה העקרונית (תפיסה חלקית של נפש האדם). עוד הוסיף היידט ששמרנים מיטיבים להבין ליברלים מאשר להפך, משום ששמרנים רגישים לערכי החמלה והחירות היקרים לליברלים, בעוד ליברלים אינם מבינים את המשמעות המוסרית שיש בעיני שמרנים לערכים כמו סמכות וקדושה.
יחד עם גרג לוקיאנוף כתב את הספר The Coddling of the American Mind, המטיח ביקורת חריפה בתרבות התקינות הפוליטית המוקצנת בקמפוסים האמריקניים. לטענת הכותבים, לתרבות הזו יש לא רק מחיר אידאולוגי של השתקת דעות חלוקות, אלא אף מחיר פסיכולוגי של טיפוח רגישות מוקצנת, המקשה על התמודדות בוגרת עם אתגרים וקשיים. בזמן טבח שבעה באוקטובר כתב שזה מסביר את המחזות בשמאל הרדיקלי שהובילו לתמיכה בחמאס ואי הבעת תמיכה בישראל.
הערות שוליים

↑  Stern.nyu.edu
↑  Cowles, Gregory. "Print & E-Books". The New York Times.
↑  Foreignpolicy.com
↑  Prospectmagazine.co.uk
↑   עמרי מרכוס, היידט מסביר איך מתגבשת עמדה פוליטית ומה אפשר לעשות כדי לשנות אותה, באתר הארץ, 10 במאי 2023
↑  הרב חיים נבון, הדרמטיזציה של עלבונות זוטרים גורמת עוול לאלו שסבלו פגיעות חמורות באמת, באתר מקור ראשון
↑  ג'ונתן היידט, The Canceling of the American Mind Explains the Silence of University Leaders Last Week
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522586405171  PLWABN: 9810595774305606  BIBSYS: 3053216  BNE: XX1790442  BnF: cb16651061h (data)  CiNii: DA18010616  GND: 133508706  ICCU: UBOV793063  ISNI: 0000 0000 7149 3317  LCCN: n2002109010  MusicBrainz: 4d3b8940-4e42-4b65-bcb4-fc85d9be3d35  NDL: 01233813  NKC: vse2009498769  NLK: KAC200401329  NSK: 000576003  NTA: 296079529  RERO: 02-A013673986  SUDOC: 142875457  S2AuthorId: 2480714  VIAF: 79567802   WorldCat (עם VIAF): 79567802
משפטי לייפציג

בית המשפט בלייפציג
משפטי לייפציג הם סדרת משפטים, שהתקיימו בשנים 1921-1922, נגד פושעי מלחמה גרמנים ממלחמת העולם הראשונה. המשפטים התקיימו בבית המשפט הקיסרי בלייפציג. שבעה-עשר גרמנים הועמדו למשפט בגין חשד לפשעי מלחמה בשנים-עשר משפטים. ההליכים המשפטיים ותוצאותיהם זכו לביקורות רבות הן בגרמניה והן במדינות ההסכמה.
רקע

במהלך מלחמת העולם הראשונה מנהיגי מדינות ההסכמה הציגו רעיון חדש, לפיו, ברגע שיושג ניצחון, על מנהיגי האויב לעמוד לדין בגין הפרות של החוק הבין-לאומי שנעשו במהלך המלחמה. ב־25 בינואר 1919, במהלך ועידת השלום בפריס, ממשלות בעלות הברית הקימו ועדה האחראית ליישום הרעיון. כתוצאה מכך, סעיפים 227–230 לחוזה ורסאי קבעו את מעצרם ומשפטם של חיילים ומפקדים בצבא גרמניה שהוגדרו כפושעי מלחמה על ידי ממשלות בעלות הברית. סעיף 227 קבע את הקמתו של בית דין מיוחד, בראשות שופט מכל אחת המעצמות ממדינות ההסכמה העיקריות: בריטניה, צרפת, איטליה, ארצות הברית ויפן. הסעיף זיהה את הקיסר וילהלם השני לשעבר כפושע מלחמה, ודרש בקשת הסגרה לממשלת הולנד, אשר העניקה לו מקלט מאז הסתלקותו בנובמבר 1918. סעיף 228 אפשר לממשלות מדינות ההסכמה לשפוט את פושעי המלחמה הגרמניים בבתי הדין הצבאיים שלהם, על אף כל ההליכים שננקטו נגד אותם אשמים בבתי המשפט בגרמניה. ממשלת גרמניה נדרשה לעמוד בכל צו הסגרה שהוצאו על ידי מעצמות בעלות הברית לשם כך.
ב־3 בפברואר 1920 הגישו בעלות הברית לממשלת גרמניה רשימה, הכוללת שמות של 900 אנשים המואשמים בביצוע פשעי מלחמה. עם זאת, הגרמנים סירבו להסגיר אזרחים גרמנים מסוימים לממשלות בעלות הברית, והציעו במקום זאת לשפוט אותם במערכת המשפט הגרמנית, כלומר ברייכסרגייכט בלייפציג. בעלות הברית נעתרו וביום 7 במאי 1920 הציגו רשימה קצרה בהרבה עם שמות ארבעים וחמישה חשודים ופרטי פשעיהם לכאורה. לרשימה צורפה הערה רשמית, ובה נאמר כי כוונת הרשימה הראשונה הייתה לבדוק את רצינות המחויבות העצמית של הגרמנים וכי הרשימה החדשה הזו אינה אלא "מבחן". לא ניתן היה לאתר את כל האנשים הללו, ובמקרים אחרים היה קושי למצוא ראיות אמינות. בסופו של דבר רק 12 מקרים הועמדו לדין
המשפטים

המשפטים התקיימו לפני בית המשפט העליון בלייפציג – (הרייכסגריכט) בהרכב של שבעה שופטים בין 23 במאי ל -16 ביולי 1921. ארבעת המקרים הראשונים הועמדו לדין בהתעקשותה של בריטניה, בית המשפט ביסס את פסיקותיו על הקוד הצבאי הגרמני מבין אלה, שלושה היו מעורבים בהתעללות בשבויי מלחמה, בעיקר בצורת מכות של שבויי מלחמה בריטים, ואלו הם:
סמל קארל היינן, מפקד מחנה שבויים קטן הואשם בהתעללות בשבויי מלחמה בריטיים, נידון לעשרה חודשי מאסר בפועל.
סרן אמיל מולר, מפקד מחנה שבויים הואשם בהתעללות בשבויי מלחמה בריטים, נידון לשישה חודשי מאסר בפועל.
טוראי רוברט נוימן, חייל במשמר המחנה שהואשם בהתעללות בשבויי מלחמה בריטים, נידון לשישה חודשי מאסר בפועל.
המקרה הרביעי עסק במפקד קארל נוימן מספינה UC-67 באישומים כי ספינת בית חולים בריטית "dover castel" הוטבעה על ידו במהלך לוחמת הצוללות הגרמנית. מפקד הצוללת קארל ניומן זוכה בטענה כי פעל לפי הוראות הממונים עליו.
מקרים נוספים של הוצאות להורג של חיילים צרפתים כלואים או פצועים והתעללות באסירי מלחמה, היו האישומים בחמשת המקרים הבאים:
רס"ן בנו קרוסיוס וסא"ל קרל שטנגר'רס"ן בנו קרוסיוס נמצא אשם בהריגה ונידון לשנתיים מאסר, סא"ל קרל שטנגר'נמצא לא אשם.
סגן ראשון אדולף לול נמצא לא אשם.
אל"ם הנס פון שאק והאלוף בנו קרוסקה, שניהם נמצאו לא אשמים.
בעקבות האשמות שהובאו על ידי בלגיה וצרפת מקס רמהר חבר במשטרה הצבאית החשאית הואשם בתקיפה וכליאת שווא במסגרת חקירת אזרחים בלגים, בפסק הדין מקס זוכה.
המקרה האחרון שנדון בשנת 1921 עסק בהתקפה על ספינת בית חולים הקנדית "טירת Llandovery" כחלק מלוחמת צוללות בלתי מרוסנת. שני אנשי צוות לשעבר, הסגנים הראשונים לודוויג דיתמר וג'ון בולדט, היו קצינים של הצוללת SM U-86 אשר הטביעו את ספינת בית החולים הקנדית טירת Llandovery ולאחר מכן ירו במכונות ירייה על הניצולים בסירות ההצלה. השניים עמדו לדין ונשפטו לתקופות מאסר של ארבע שנים כל אחד בגין הריגה. בית המשפט התייחס למשפט הבין-לאומי ולמנהגי המלחמה בהגיעו להחלטתו. לאחר מכן בשנת 1928 החלטת בית המשפט בוטלה על ידי בית המשפט העליון של הרייך ושני הקצינים זוכו בטענה שרק מילאו פקודות ומפקד הצוללת הוא האחראי. דמות המפתח, סרן ומפקד צוללת הלמוט ברוממר-פציג, שבריטניה קיוותה שיורשע, נמלט לעיר החופשית דנציג ומעולם לא הועמד לדין .
התגובה למשפטים

בעלות הברית, במיוחד צרפת, הגיבו בביקורת חריפה על ההחלטות הראשונות שהתקבלו והתייחסו למתרחש במשפטים כ"פארסה "וכ"קומדיה". אולם בניגוד להודעתם המקורית, בעלות הברית לא התעקשו על הסגרת הנאשמים לידיהם. במקום זאת, הם הפסיקו כל סוג של שיתוף פעולה עם בית המשפט העליון של הרייך בלייפציג. תוצאה זו התקבלה בברכה בגרמניה, לפיכך, עד שנת 1927 הסתיימו ההליכים ביותר מ־1,700 תיקים, אם בהחלטות בית משפט או כתוצאה מהחלטות שהתקבלו על ידי היועץ המשפטי לממשלה. עבור בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה המסקנות היו ברורות: לא לתת לבתי המשפט בגרמניה לנסות ולהעניש פושעי מלחמה גרמנים. נירנברג הייתה התגובה למשפטי פשעי המלחמה בלייפציג.
אולם בעת שמחוץ לגרמניה נתפסו המשפטים כמעשה מגוחך, זאת בשל מספר מצומצם של המקרים שנשפטו והקלות בעיניהם של העונשים שניתנו בבית המשפט. בתוך גרמניה הם נראו קשים מכמה סיבות:
מבין כל הלוחמים בשני הצדדים, נשפטו רק אנשי שירות גרמנים על פשעי מלחמה.
הנאשמים נתפסו בכמה מהמקרים כאנשי צבא המנסים בקושי רב למלא את חובתם תחת תנאים קשים.
כמה מההאשמות נראו מזויפות.
העונשים של כליאה בכלא אזרחי נחשבה כעלבון לכבוד הצבאי.
בעקבות פרשת משפטו של סמל קארל היינן, התייחס העיתון "גזית" הגרמני כדלקמן: הכרעת הדין הראשונה בסדרת משפטי לייפציג, עוררה את דעת הקהל בגרמניה ואנגליה, ככל הנראה בדרכים מנוגדות בצורה מובהקת. מידת העונש ספגה ביקורת באנגליה באופן שפגע במידה הגבוהה ביותר ברגישות הגרמנית.
ב־15 בינואר 1922, ועדת משפטנים של בעלות הברית, שמונתה לבחון את המשפטים, הגיעה למסקנה כי אין טעם להמשיך במשפטים במתכונת הנ"ל והמליצה להעביר את הנאשמים הנותרים לבעלות הברית למשפט. זה לא נעשה, והמשפטים ננטשו בשקט.
מורשת

אף על פי שנחשבו כישלון באותה תקופה, משפטי לייפציג היוו את הניסיון הראשון לתכנון מערכת כוללת להעמדה לדין על הפרות החוק הבין-לאומי. מגמה זו התחדשה במהלך מלחמת העולם השנייה, שכן ממשלות בעלות הברית החליטו לנסות, לאחר המלחמה, להעמיד לדין את מנהיגי מדינות הציר בגין פשעי מלחמה שבוצעו במהלך המלחמה, במיוחד במשפטי נירנברג ובית הדין הצבאי הבין-לאומי של המזרח הרחוק.
לאחר תום המלחמה הקרה, אותה מגמה הובילה להקמת בית הדין הפלילי הבין-לאומי בשנת 2002.
ראו גם

פשע מלחמה
אמנות ז'נבה
פשע נגד האנושות
לקריאה נוספת

ארנה בן-נפתלי ויובל שני המשפט הבין-לאומי: בין מלחמה לשלום (הוצאת רמות, אוניברסיטת תל אביב, 2006) 267-269.
Hankel, Gerd (1982). The Leipzig Trials: German War Crimes and Their Legal Consequences after World War I. Dordrecht: Republic of Letters. ISBN 9789089791320.
Mullins, Claud (1921). The Leipzig Trials: An Account of the War Criminals' Trials and Study of German Mentality. London: H. F. & G. Witherby.
הערות שוליים

↑  Hankel, Gerd,, The Leipzig trials : German war crimes and their legal consequences after World War I, Dordrecht, Netherlands, ISBN 978-90-8979-132-0
↑  ALAN KRAMER, The First Wave of International War Crimes Trials: Istanbul and Leipzig, European Review 14, 2006-09-08, עמ' 441–455 doi: 10.1017/s1062798706000470
↑  Foreign Relations of the United States: The Paris Peace Conference, 1919. 13 vols, The SHAFR Guide Online
↑  The American Journal of International Law, Commission on the Responsibility of the Authors of the War and on Enforcement of Penalities 14, 1920-01, עמ' 95 doi: 10.2307/2187841
↑  The Imperialist Peace Order in Central Europe:, Verlag der österreichischen Akademie der Wissenschaften, 2019-09-27, עמ' 102–114, ISBN 978-3-7001-8635-9
↑  {{{מחבר}}}, Abbott, Yarnall, Benezit Dictionary of Artists, Oxford University Press, 2011-10-31
↑  Bruno Schulz, Der XX. Deutsche Geographentag in Leipzig vom 16.?19. Mai 1921, Die Naturwissenschaften 9, 1921-07, עמ' 529–530 doi: 10.1007/bf01487938
↑  {{{מחבר}}}, German War Trials: Judgment in the Case of Karl Heynen, The American Journal of International Law 16, 1922-10, עמ' 674 doi: 10.2307/2187590
1 2  {{{מחבר}}}, Crimes: Sufficiency of Indictment, Michigan Law Review 20, 1921-11, עמ' 107 doi: 10.2307/1277113
↑  Gary D. Solis, The Law of Armed Conflict, Cambridge: Cambridge University Press, עמ' 341–380, ISBN 978-0-511-75783-9
↑  Crusius, Carl Leberecht, Oxford University Press, 2011-10-31, Benezit Dictionary of Artists
↑  Laule, Johann Baptist, Oxford University Press, 2011-10-31, Benezit Dictionary of Artists
↑  Eberhard Ruhmer, Schack, Adolf Friedrich, Graf von, Oxford Art Online, Oxford University Press, 2003
↑  Petrographie (Gesteinskunde), Berlin, Boston: De Gruyter, 1966-12-31, עמ' 3–11, ISBN 978-3-11-136083-6
↑  {{{מחבר}}}, German War Trials: Judgment in Case of Lieutenants Dithmar and Boldt, The American Journal of International Law 16, 1922-10, עמ' 708 doi: 10.2307/2187594
1 2 3  Yarnall, John., Barbed wire disease : British and German prisoners of war, 1914-19, Stroud: History Press, 2011, ISBN 978-0-7524-5690-4
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563035805171  LCCN: sh85075918
ח'ונסו

| --- | --- |

 תפקיד:  אל הירח
 תרבות:  דת מצרים העתיקה 
 אב:  אמון 
 אם:  מות 
 
ח'וֹנסוּ היה אל הירח המצרי בתקופת מצרים העתיקה. פירוש שמו הוא "נוסע" וייתכן ששמו קשור למסעות הירח על פני השמים בלילה. יחד עם האל תחות הוא מסמל את מעבר הזמן. ח'ונסו סייע ביצירת חיים חדשים בכל היצורים החדשים. הוא היה חלק מהשלישייה האלוהית של תבאי עם אביו האל אמון ואמו האלה מות. במקדש קום אומבו סגדו לו יחד עם האל התנין סבכ, אל הפריון ויוצר העולם והאלה חתחור.
חלק מתפקידיו היה גם להגן מפני חיות הבר, להעצים את הגבריות של הגברים, ולסייע בריפוי. האמונה הייתה שכשח'ונסו גורם לחצי הסהר לזרוח, נשים נכנסות להריון והבקר הופך לפורה.
ח'ונסו מתואר בדרך כלל כמומיה עם סמל של ילדות: פאת שיער, ועם שרשרת "מנית" על צווארו. בידיו הוא מחזיק מטה ושוט. יש לו קשרים הדוקים עם ילדיהם של אלים אחרים כמו הורוס ושו. לעיתים הוא מתואר כשראשו הוא ראש בז כמו הורוס שאתו הוא מזוהה כמגן ומרפא. על ראשו הוא נושא את גלגל החמה וחצי סהר.
ח'ונסו מוזכר בכתבי הפירמידות מתקופת הממלכה הקדומה השושלות החמישית והשישית המאות ה-26 עד ה-23 לפנה"ס, וכן בכתבי ארון הקבורה מתקופת הביניים הראשונה המאה ה-22 לפנה"ס. אבל עיקר חשיבותו של האל החלה בתקופת הממלכה החדשה, אז הוא תואר כ"אל הגדול מכל האלים". חלק מהמקדש הגדול בכרנך הוקדש לאל זה. על אחד הקירות במקדש הוא מתואר כנחש גדול המפרה את הביצה הקוסמית (אנ') בבריאת העולם.
המוניטין של ח'ונסו כמרפא התפשטה גם מחוץ למצרים. המלך תלמי הרביעי לאחר שנרפא ממחלתו קרא לעצמו: "אהובו של ח'ונסו שהגן על הוד מלכותו וגרש את הרוחות הרעות"
פולחן לאל ח'ונסו התקיים באדפו, ממפיס והיביס. אחד מחדר הפולחן סביב הדביר במקדש אדפו הוקדש לאל ח'ונסו.
ח'ונסו החליף בהדרגה בתקופת הממלכה התיכונה בתבאי את אל המלחמה מונטו כבנה של האלה מות, הסיבה לכך הייתה הבריכה בצורת חצי סהר במקדש של האלה מות בכרנך, האל אמון אמץ אותו כבנו. עליית החשיבות של תבאי הביאה לעלייה בחשיבות של האל אמון ובהתאם לכך מות הפכה להיות אשתו.
ראו גם

אלוהויות במצרים העתיקה
אל ירח
שלישיית תבאי
Adele in Munich

אדל, במהלך הופעתה במינכן
Adele in Munich (בעברית: אדל במינכן) הוא רצף ההופעות הקבוע השני של הזמרת הבריטית אדל. שנערך בזירה חיצונית של 80,000 מושבים ביריד הסחר אשר התקיים בעיר מינכן שבגרמניה, והכיל 10 הופעות באצטדיון פופ-אפ ש"הוקם במיוחד". ההופעה הראשונה במסגרתו התקיימה ב-2 באוגוסט 2024, והוא הסתיים ב-31 באוגוסט 2024, עם 2 הופעות בכל שבוע. ההופעה של כל ערב כוללת 22 שירים, מה שהופך אותו לרשימת הסט הארוכה ביותר בקריירה שלה. אלו הקונצרטים היחידים של אדל באירופה לשנת 2024.
רקע והכרזה

ב-30 בינואר 2024, מספר חודשים לפני סיום רצף ההופעות "Weekends with Adele" בו היא מופיעה, העלתה אדל לעמודיה ברשתות החברתיות סרטון מונטאז' בן שבע שניות בו היא מראה רצף של תמונות בשחור-לבן שלה, כשברקע הופיע התאריך "31.1.2024", וכביכול רומזת על תוכנית שאמורה לצאת בתאריך זה.
ב-31 בינואר העלתה אדל לרשתות החברתיות פוסטר בו מופיעה תמונתה ועם הכיתוב "Adele in Munich", לצד ארבעה תאריכים המתקיימים באוגוסט. היא הכריזה על ארבעה מופעים חד-פעמיים באוויר הפתוח בעיר מינכן שבגרמניה, זאת לראשונה מאז שנת 2016 אשר לא הופיעה באירופה. האצטדיון נבנה במיוחד בשבילה, והוא כולל כ-90,000 אנשים. היא כתבה: "אז לפני כמה חודשים קיבלתי שיחת טלפון לגבי סדרת הופעות בקיץ,
הרגשתי מסופקת מההופעות שלי בהייד פארק והרזידנט בווגאס, אז לא היו לי עוד תוכניות, אבל הייתי סקרנית מדי בשביל לא לבדוק את הרעיון. אצטדיון פופ-אפ חד פעמי בהתאמה אישית שתוכנן בהתאמה להופעה שאני רוצה להעלות? אה?! במינכן? זה קצת אקראי, אבל עדיין מדהים! מיד אחרי היורו? קדימה אנגליה! עם האולימפיאדה ליד? קדימה סימון! וכמה מהאמנים האהובים עליי מופיעים בסביבה? הו כן!". היא הוסיפה, "לא הופעתי באירופה מאז 2016! לא יכולתי לחשוב על דרך נפלאה יותר לבלות את הקיץ שלי ולסיים את השלב היפה הזה בחיי ובקריירה שלי עם מופעים קרובים יותר לבית במהלך קיץ כל כך מרגש".
מספר ימים לאחר מכן, בעקבות "ביקוש פנומנלי", הכריזה אדל על ארבעה תאריכים נוספים להופעות.
ב-6 בפברואר הכריזה אדל על עוד שני תאריכים נוספים להופעות.
Adele World

פחות מחודש לפני מועד תחילת ההופעות, נחשף כי בנוסף לאצטדיון המונה 80,000 מקומות, יוקם מתחם אירוח זמני סביב המקום שייקרא בשם Adele World. כמו כן, התברר שהסביבה החיצונית תהיה בנושא אדל. המתחם יכלול בר 'I Drink Wine', פאב אנגלי אותנטי, גלגל ענק, גינת בירה, יחד עם אפשרויות מזון ומשקאות מרובות.
רשימת השמעה

זוהי רשימת הסט למופע הפתיחה ב-2 באוגוסט 2024 באצטדיון ADELE. ייתכן שהוא לא מייצג את כל המופעים.
Strangers By Nature" (Intro)"
"Hello"
"Rumour Has It"
"I Drink Wine"
"Water Under the Bridge"
"Easy on Me
"One and Only"
"I’ll Be Waiting"
"Oh My God"
"Send My Love (To Your New Lover)"
"Hometown Glory"
"Love in the Dark"
"Make You Feel My Love"
"Chasing Pavements"
"All I Ask"
"Skyfall
"Set Fire to the Rain"
All Night Parking" (Interlude)"
"Hold On"
"When We Were Young"
הדרן
"Someone Like You"
"Rolling in the Deep"
הערב השני כלל את "Turning Tables" ברשימת הסט לאחר "Make You Feel My Love" על מנת למלא זמן לפני שידור הגמר האולימפי לריצת 100 מטר של נשים.
תאריכי ההופעות

| תאריך | עיר | מדינה | מקום | מופע חימום | נוכחות | הכנסות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 באוגוסט 2024 | מינכן | גרמניה | ארנה ADELE | DJ Mad  פלוריאן זימר  ספייס גירלז חווית | 730,000 | — |
| 3 באוגוסט 2024 | מינכן | גרמניה | ארנה ADELE | DJ Mad  פלוריאן זימר  ספייס גירלז חווית | 730,000 | — |
| 9 באוגוסט 2024 | מינכן | גרמניה | ארנה ADELE | DJ Mad  פלוריאן זימר  ספייס גירלז חווית | 730,000 | — |
| 10 באוגוסט 2024 | מינכן | גרמניה | ארנה ADELE | DJ Mad  פלוריאן זימר  ספייס גירלז חווית | 730,000 | — |
| 14 באוגוסט 2024 | מינכן | גרמניה | ארנה ADELE | DJ Mad  פלוריאן זימר  ספייס גירלז חווית | 730,000 | — |
| 16 באוגוסט 2024 | מינכן | גרמניה | ארנה ADELE | DJ Mad  פלוריאן זימר  ספייס גירלז חווית | 730,000 | — |
| 23 באוגוסט 2024 | מינכן | גרמניה | ארנה ADELE | DJ Mad  פלוריאן זימר  ספייס גירלז חווית | 730,000 | — |
| 24 באוגוסט 2024 | מינכן | גרמניה | ארנה ADELE | DJ Mad  פלוריאן זימר  ספייס גירלז חווית | 730,000 | — |
| 30 באוגוסט 2024 | מינכן | גרמניה | ארנה ADELE | DJ Mad  פלוריאן זימר  ספייס גירלז חווית | 730,000 | — |
| 31 באוגוסט 2024 | מינכן | גרמניה | ארנה ADELE | DJ Mad  פלוריאן זימר  ספייס גירלז חווית | 730,000 | — |
| סך הכול | סך הכול | סך הכול | סך הכול | סך הכול | — | — |
הערות שוליים

↑  Amelia Wynne, Adele breaks TWO records with epic £100million Munich residency, Mail Online, ‏2024-09-02
↑  The Feed, Adele announces four concerts in Munich, know the dates and venue, The Economic Times, ‏31 בינואר 2024 (באנגלית)
↑  אדל תופיע במינכן באיצטדיון שנבנה במיוחד בשבילה, באתר ‏מאקו‏, 31 בינואר 2024
↑  Sachdeva, Maanya, "Adele adds new tour dates to European residency: How to get tickets", אינדפנדנט, ‏2 בפברואר 2024 (באנגלית)
↑  ADELE World | Adele in München, www.adeleinmunich.de (ב־)
↑  Harrison, Scoop (2 באוגוסט 2024). "Adele Kicks off Massive New Residency at Custom-Built Stadium in Munich: Video + Setlist". Consequence. נבדק ב-2 באוגוסט 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brandstetter, Markus (3 באוגוסט 2024). "Adele in München: Setlist, Fotos und Videos vom 3. August 2024" [Adele in Munich: Setlist, photos and videos from 3 August 2024]. Rolling Stone Germany (בגרמנית). ארכיון מ-28 באוגוסט 2024. נבדק ב-28 באוגוסט 2024. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Kaufman, Gil (2024-02-06). "Adele Adds Two Final Shows to Munich Summer Run". Billboard (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-05-31.
↑  Levine, Robert (5 באוגוסט 2024). "Will Adele Have the Biggest Concerts on Earth?". Billboard. ארכיון מ-22 באוגוסט 2024. נבדק ב-1 בספטמבר 2024. {{cite journal}}:  (עזרה)
| אדל |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים |  |
| אלבומי אולפן | 19 • 21 • 25 • 30 |  |
| מיני-אלבומים | ITunes Live from SoHo • iTunes Festival: London 2011 |  |
| אלבומי וידאו | Live at the Royal Albert Hall |  |
| סיבובי הופעות | An Evening with Adele • Adele Live • Adele Live 2016 • Weekends with Adele • Adele in Munich |  |
| ערכים קשורים | Adele at the BBC • Adele Live in New York City • Adele One Night Only |  |
| אדל – שירים |
| --- | --- | --- |
| 19 | "Hometown Glory" • "Chasing Pavements" • "My Same" • "Cold Shoulder" • "Make You Feel My Love" |  |
| 21 | "Rolling in the Deep" • "Someone like You" • "Set Fire to the Rain" • "Rumour Has It" • "Turning Tables" • "Lovesong" |  |
| 25 | "Hello" • "River Lea" • "When We Were Young" • "Million Years Ago" • "Send My Love (To Your New Lover)" • "All I Ask" • "Water Under the Bridge" • "Love in the Dark" • "I Miss You" • "Remedy" • "Sweetest Devotion" |  |
| 30 | "Strangers by Nature" • "Easy on Me" • "My Little Love" • "Cry Your Heart Out" • "Oh My God" • "Can I Get It" • "I Drink Wine" • "All Night Parking (Interlude)" • "Woman Like Me" • "Hold On" • "To Be Loved" • "Love Is a Game" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Many Shades of Black" • "Water and a Flame" |  |
| שירים אחרים | "I Can't Make You Love Me" • "Skyfall" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 65bc14e4-fb96-4690-b7fa-54f2bcec7645
אחיקם סטולר

| --- | --- |

אחיקם סטולר
 לידה:  1952 (בן 72 בערך) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 תקופת כהונה:  1987–הווה (כ־37 שנים) 
 תקופת הפעילות:  1987–הווה (כ־37 שנים)
 תפקידים בולטים:  שופט בכיר בבית המשפט המחוזי מרכז  שופט בבתי משפט השלום במחוז תל אביב
 
אחיקם סטולר (נולד ב-1952) הוא משפטן ועורך דין ישראלי. בתפקידו האחרון כיהן כסגן נשיא בית המשפט המחוזי מרכז השוכן בלוד. מלבד היותו משפטן ושופט, סטולר משמש כמרצה מן החוץ בחוג לקרימינולוגיה ובפקולטה למשפטים שבאוניברסיטה העברית בירושלים ובמרכז האקדמי שערי מדע ומשפט סטולר מרצה בחוג "ראיות מדעיות".