stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראש הנקרה

ערך זה עוסק בשמורת הטבע. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

צוק ראש הנקרה
 מידע כללי
 סוג:  שמורת טבע
 נתונים ומידות
 שטח:  180.6 קילומטר רבוע
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  מחוז הצפון 
 קואורדינטות:  33°05′35″N 35°06′17″E﻿ / ﻿33.093122222222°N 35.104766666667°E﻿ / 33.093122222222; 35.104766666667
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) ראש הנקרה(למפת הגליל המערבי רגילה) ראש הנקרה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ראש הנקרה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ראש הנקרה
 
מבט לים התיכון מתוך הנקרות
דייגים למרגלות צוק ראש הנקרה
מראה כללי של ראש הנקרה
אחת הנקרות בראש הנקרה
אחת הנקרות
פנים מנהרת הרכבת הדרומית
הכניסה למנהרת הרכבת הדרומית ברכס ראש הנקרה. בראש הקשת כתובת המנציחה את חיל ההנדסה של דרום אפריקה שביצע את המלאכה.
חוף הים התיכון, מבט מראש הנקרה דרומה. אזור החוף הנראה לעין היה רחוק מקו החוף – הוא סבל משחיקה חזקה ולכן ניכרים בו הסלעים
שמוּרַת רֹאשׁ הַנִּקְרָה היא שמורת טבע הנמצאת בקצהו הצפוני של חוף הים התיכון של ישראל, ומצטיינת במצוק תלול היורד לתוך הים התיכון ובחוף הים המפורץ שלו. מצוק הנקרות הוא קצהו המערבי של "רכס הסולם", הר התוחם את הגליל המערבי מצפון, ומתנשא לגובה של 300 מטרים. מדרום למצוק מצויים שלושה איים: תכלת, שחף ונחליאלי.
מקור השם

השם ראש הנקרה שאוב משמו הערבי של האתר, "ראס א-נאקורה", שפירושו בערבית הוא "הגבעה (הראש) של נאקורה" (העיירה א-נאקורה נמצאת בסמוך לאתר, מצפון לו, בתחומי לבנון). התצורה העברית נובעת מהנקרות שבאתר.
על פי האקדמיה לעברית: נִקְרָה, מתוך השורש נ.ק.ר. = חור, נקיק, מערה.
בכתובת המונולית מכורח נמסר שבשנת 841 לפנה"ס הכה שלמנאסר השלישי את חזאל מלך דמשק לאחר מכן פנה במסעו דרך החורן הגיע עד ראש הנקרה למקום שבימים ההם נקרא: 'בעל ראש' (baʾali-rāsi), בהגיית: בָּל ראֲס.
יש המייחסים את שם המקום לתקופת אלכסנדר מוקדון. במהלך מסעותיו בשנת 333 לפני הספירה ביקש להגיע דרך החוף למצרים, וכשהוזהר מראש מפני המכשול הטבעי, ציווה לחצוב נקבה בהר למעבר צבאותיו. עם זאת, אין להניח שלנקרות מתחת להר יש קשר לכך, הואיל ומדובר במערות טבעיות.
בתקופה הרומית נודעה הדרך התלולה העוברת בראש האתר בשם "סולם צור", וכך היא נזכרת בספר מקבים א', בכתבי יוסף בן מתתיהו ובכתבי חז"ל. נקודת ציון זו, לצד כזיב הסמוכה, היוותה לפי ההלכה קו הגבול הצפון-מערבי של תחום עולי בבל של ארץ ישראל החייב במצוות התלויות בארץ, והיא הבדילה בין תחום הגליל היהודי ובין תחום העיר צור, שכלל גם אוכלוסייה נוכרית.
מבנה גאולוגי

רכס ראש הנקרה או "רכס הסולם" הוא קמר גאולוגי, שצירו מתמשך מדרום-מערב אל צפון-צפון-מזרח לתוך לבנון. במרומי הרכס, בצפונו של המצוק, מצויים סלעי גיר מתצורת דיר חנא מחבורת יהודה.
רובו של הרכס, אשר מצוי בתחום ישראל, בנוי מ"פרט ראש הנקרה" מתצורת דיר חנא. פרט זה מורכב מרצועות של צור, קירטון - הסלע הבהיר ומעט טרוורטין. השכבות נראות שכובות במצוק התלול, הבולט לעין, שגובהו כ-70 מטרים. ברצועות של סלע הצור אובחנו נודולה, אחד מסוגי התרכיזים המתהווים בסלעי משקע. נודולות מופיעות לרוב בשכבות הערוכות במקביל בין שכבות של הסלע המכיל אותן. בשכבה זו חתרו גלי הים את הנקרות הנראות היום, ובה נוצרו פסלי אבן טבעיים על ידי הים והרוח.
קיימת עוד שכבה, השכבה התחתונה, העשויה אבן גיר, שהיא השיפוע המערבי של הקמר - אשר כיוונו הכללי הוא ללבנון. היא נמצאת ברובה מתחת לפני הים. הנקיקים התת-ימיים חרוצים בשכבה זו. התופעה בולטת במיוחד בנקרה הצפונית, שהיא היחידה שנוצרה במלואה בסלע קשה. מעבר לגבול, בתחום לבנון, מצויות כמה נקרות שנוצרו בצורה דומה.
בדיקת המסלע מתחת לנקרות הקיימות מעלה, כי קיימות נקרות נוספות, מתחת לפני הים. אם הנקרה נוצרת על סחף שנוצר על ידי גלי הים, הרי המצאות נקרות בעומקים שונים, מעידות כי גובה פני הים השתנה במשך התקופות. ובכל תקופה נוצרה סדרה של נקרות - כל אחת בקו גובה המתאים לפני הים.
כמו כן, נמצאו בין הנקרות העמקים שרידים של הרבדה בסביבת היווצרות יבשתית. מכאן ההשערה כי בעבר, בין הצפה ימית אחת לשנייה, היו מכוסים רגלי המצוק במשטח נרחב של דיונות חול, ואז השתרעה היבשה הנוכחית עד מקום האיים של היום.
תמיכה נוספת בהשערה נמצאה בהמצאות שרידים של מבני חקלאות עתיקה, ביניהם יקבים במישור החוף מראש הנקרה לאכזיב - אזור שהוא היום חשוף מאדמה. מכאן הועלתה האפשרות שהאדם חי ופעל באזור החוף בגליל המערבי, כאשר קו החוף היה מרוחק מאות מטרים ממיקומו היום - ממערב לארבעת האיים, שהם שרידים לרכס כורכר עתיק (ראו תמונת חוף הים מצד שמאל).
אורכן הכולל של הנקרות כמאתיים מטר. קיימות שתי הסתעפויות עיקריות המחוברות ביניהן. בעבר הייתה הגישה היחידה אל הנקרות בדרך הים בלבד, בעיקר לחובבי טבע ולצוללים מיומנים שהתמודדו עם תהפוכות הים ומזג האוויר.
יוסף ברסלבי כותב בספרו "הידעת את הארץ" כיצד הוא ירד בשחיה, עם קבוצת מטיילים, מהים הפתוח לפנים הנקרות, על מנת להבין מה המקור של "הרעמים" הנשמעים בעת ביקור בסביבה. והוא מסביר: "הגלים מתגלגלים בנקרות ויוצרים הדים כפולים ומשולשים המתגלגלים".
על "מערת האנחות" (בערבית: מע'ארת א-נוח), נקרה שבה נשמעים קולות הדומים לאנחות, מספרת אגדה מתוך ספרו של זאב וילנאי "אגדות ארץ ישראל", כי מקורה באנחות של כלה מעכו שהובלה על גבי סוסה אל חתנה בצור, בליווי שיירת קרובים שמחה; הסוסה מעדה בשביל הצר והתלול במעלה ראש הנקרה, הכלה צנחה לים, ומאז נשמעים אנחותיה מעוררות הרחמים.
כדי לאפשר מעבר מן היבשה, נחצבה בשנת 1968 מנהרה אל הנקרות באורך 400 מטרים.
היסטוריה

"רכס הסולם" יושב בתקופת המקרא על ידי הפיניקים. צבאו של אלכסנדר מוקדון חצב בשנת 323 לפני הספירה נקבה בראש הנקרה למעבר החיילים שהטילו מצור על העיר צור. כדי להעפיל לרכס חצבו מדרגות בסלע. בשנת 1915 סלל הצבא הבריטי דרך לכלי רכב.
ב-1941 במהלך מלחמת העולם השנייה החל חיל ההנדסה של דרום אפריקה יחד עם חיל ההנדסה של ניו זילנד לחצוב את מנהרות הרכבת בראש הנקרה. העבודה הסתיימה תוך שנה, בשנת 1942. בעבודה השתתפו גם אוסטרלים והוצבו גשר בן 200 מ' וקירות הגנה מפני מפץ הגלים. המנהרות נחנכו ב-24 באוגוסט 1942. במנהרות הונחה מסילת רכבת שחיברה את ארץ ישראל ללבנון, ובכך נוצר רצף של מסילות ברזל ממצרים לסוריה, והלאה לטורקיה ולאירופה. המסילה שמשה לשימושים צבאיים. בשנת 1944 הובאו דרך המסילה לארץ פליטים יהודים מגרמניה שהוחלפו באזרחים גרמניים מהתנועה הטמפלרית שבניהם שירתו בצבא הגרמני. בשנת 1947 החליטו הבריטים לפתוח שירות רכבות אזרחי בקו. החלטה זו מעולם לא מומשה.
בליל הגשרים הוחלט שלא לפגוע בגשר שבראש הנקרה. שנתיים מאוחר יותר, ב-14 במרץ 1948 כחלק ממלחמת העצמאות, פוצצו לוחמי גדוד 21 של חטיבת כרמלי את הגשר שחיבר בין המנהרות, כדי למנוע מעבר נשק וחיילים של צבא לבנון. זו הייתה אחת הפעולות הראשונות של החטיבה שנוסדה ב-28 בפברואר 1948.
בינואר 1949 הוקם קיבוץ ראש הנקרה על מורד הרכס.
ב-23 במרץ חתמו ישראל ולבנון על הסכם שביתת נשק ובמסגרתו פינה צבא לבנון את ראש הנקרה.
שמורת הטבע

במאי 2014 אישרה הוועדה לשמירת הסביבה החופית את הקמת "שמורת טבע ים ראש הנקרה – אכזיב" - שמורת טבע ימית המשתרעת בין צוק ראש הנקרה בצפון, לאזור התעשייה נהריה בדרום, ועד למרחק 15 ק"מ מהחוף לעומק הים. במקום הוכרז גם גן לאומי. הנקרות נראות במיטבן בעת רדת החמה ובשעות סערה, והן מושכות קהל מבקרים רב. בשמורה נכללת גם רצועת החוף שמדרום למצוק, והיא מתאפיינת בפאונה ופלורה מעניינות ומיוחדות: חוף ראש הנקרה (יחד עם חופים נוספים בסביבתו, כמו חוף אכזיב) הוא האזור היחיד בעולם בו גדל עדעד הגליל (שבעבר התייחסו אליו כעדעד יווני, הגדל ביוון). בינות לשיחי אלת המסטיק מתכסים המדרונות בסתיו בפרחי חצב מצוי וחבצלת החוף ובחורף עולים וצומחים הנרקיסים. עצי החרוב עוצבו על ידי הרוח כעצים ננסיים וצורתם מרתקת את עיני המתבוננים. עד שנות ה-50 של המאה ה-20 נצפה בנקרות כלב ים נזירי שהפך נדיר למדי בחופי הים התיכון. בתקרת הנקרות שוכנים עטלפי פירות ובנקיקים שבמצוק מקננים יוני סלעים וסיסים. סמוך לפני המים ניתן לצפות בשחפיות כשהן מלקטות מזון המצוי בשפע על סלעי החוף. המים בנקרות מאפשרים תנאי חיים אידיאליים למגוון עצום של חי ימי. בלילות ירח מלא בודדים בשנה ניתן לצפות במחזה מרהיב של מאות צבים זעירים שבקעו מביציהם ועתה נוהרים אל הים. אלה הם צאצאיו של צב ים חום, אשר חוף ראש הנקרה המפורץ הוא אתר ההזדווגות המימי שלו ואת הביצים מטילה הנקבה במפרצונים החוליים שבין סלעי החוף.
איים

בחוף ראש הנקרה מצויים ארבעה איים: תכלת, שחף, נחליאלי ואכזיב. שטחם הכולל הוא 20 דונם. מסלע האיים הוא מכורכר. הם נותרו חשופים בלב ים אחרי שחלק מרצועות הכורכר אשר מצויות לאורך שפלת החוף שקעו בים. האיים הוכרזו כשמורות טבע ימיות.
רכבל ראש הנקרה

בשנת 1962 החל פיתוח ראש הנקרה כאתר תיירות על ידי מועצה אזורית סולם צור. הפיתוח כלל הקמת מסעדה בראש הצוק, הרחבת הנקרות והקמת שבילים להולכי רגל. בשנת 1963 הוכרז על תוכנית להקמת רכבל על ידי חברה שווייצרית. הרכבל הושלם ב-1968 והוא מוביל את המבקרים באתר מרחבת הכניסה השוכנת סמוך למעבר הגבול בגובה של 70 מטרים מעל פני הים, אל הנקרות. אורך הכבל הוא 102 מטר והוא תלוי בזווית תלולה של 60 מעלות. הרכבל יוצר על ידי חברת דופלמאייר-גאראוונטה (אנ') האוסטרית ונמצא בפיקוחה ובפיקוח הטכניון.
בתרבות

הסרט "הצלילה" עוסק בין היתר גם בשמורה.
ראו גם

מעבר ראש הנקרה
מנהרת הרכבת בראש הנקרה
שמורת ים ראש הנקרה-אכזיב
שמורת איי חוף ראש הנקרה
תקיפת אוהדי מכבי תל אביב באמסטרדם

| חלק ממקרים של גילויי אנטישמיות בתקופת מלחמת חרבות ברזל |
| --- | --- |

 תאריך:  7 בנובמבר 2024 – 8 בנובמבר 2024
 מקום:  הולנד אמסטרדם, הולנד
 מטרה:  יהודים-ישראלים
 קואורדינטות:  52°22′22″N 4°53′37″E﻿ / ﻿52.372778°N 4.893611°E﻿ / 52.372778; 4.893611
 סוג:  פוגרום המוני באזרחים ישראלים ויהודים
 נשק:  אלימות פיזית, אגרופנים, אלות, סכינים, מכוניות (דריסה)
 הרוגים:  0 
 פצועים:  20–30
 מבצע:  חבורות פורעים מוסלמים
 מספר מפגעים:  מאות
 מניע:  אנטישמיות, מלחמת חרבות ברזל, אנטי-ציונות 
  (למפת אמסטרדם מוגדלת) מיקום המתקפה(למפת אמסטרדם רגילה) מיקום המתקפה
 
כיכר דאם באמסטרדם בה פרץ בתחילה הפוגרום
תקיפת אוהדי מכבי תל אביב באמסטרדם אירעה ב-7 בנובמבר 2024 בשעות הערב, והמשיכה עד שעות הלילה המאוחרות. אוהדים ישראלים של קבוצת הכדורגל מכבי תל אביב הותקפו ברחובות אמסטרדם לאחר שצפו במשחק הכדורגל של מכבי תל אביב נגד אייאקס בליגה האירופית. המתקפה בוצעה על רקע מלחמת חרבות ברזל, והשתתפו בה עשרות מתושבי העיר ופורעים פרו-פלסטיניים שפעלו באופן מתואם, היא הייתה נרחבת, ובוצעה במקומות רבים ברחבי אמסטרדם.
חלק מכלי התקשורת תיארו את האירוע כפוגרום המוני ביהודים, בשל האופי המתואם של המתקפה, והבחירה באוכלוסייה יהודית וישראלית כמטרת המתקפה. גורמים ישראליים והולנדיים תיארו את המתקפה כאנטישמית.
רקע

באמסטרדם, כ-12% מהאוכלוסייה הם מוסלמים. האירוע התרחש על רקע מתיחות גוברת לנוכח מלחמת חרבות ברזל והפגנות פרו-פלסטיניות רבות ברחבי אירופה. המשחק בין אייאקס למכבי תל אביב היה אירוע מתוקשר בליגה האירופית, ומשך אליו אוהדים רבים הן מהולנד והן מישראל. לפי הדיווחים, התוקפים היו בעיקר מהגרים מוסלמים שהושפעו מהסכסוך במזרח התיכון. ראש עיריית אמסטרדם, פמקה הלסמה, הנחתה להכיל הפגנות פרו-פלסטיניות, ולהרחיקן כקילומטר אחד מאצטדיון "יוהאן קרויף ארנה", בו התקיים המשחק.
לפני התקיפה, שני ישראלים תועדו שהורידו דגל פלסטין שהיה תלוי על אחד הבניינים בעיר, ונטען שהציתו דגל והכו נהג מונית שנסע באזור. עוד נטען שהם שרו ברחבי העיר שירים שבהם הביעו שמחה על הרג פלסטינים בעזה, ו"תנו לצה"ל לנצח — נזיין את הערבים". לפני המשחק תועדו אוהדים ישראלים באצטדיון קוראים קריאות ושורקים במהלך דקת דומייה לזכר קורבנות השיטפונות בספרד. בתחקיר שערך הטלגרף ההולנדי (אנ') לאחר האירועים, ושבו רואיינו מספר קציני משטרה שהיו מעורבים בטיפול באירוע, נאמר כי כל המקורות דחו את הטענה שאוהדים ישראלים התנהגו באופן חריג והביאו על עצמם את האלימות.
ביממה שלפני המשחק התארגנו קבוצות פרו-פלסטיניות באמצעות וואטסאפ ואמצעים נוספים להעברת מסרים מיידיים על מנת לתקוף יהודים וישראלים בעיר, בין השאר באמצעות זיקוקים. המשטרה הגבירה את נוכחותה בעיר על רקע המתיחות לפני המשחק.
המתקפה

משחק הכדורגל בין אייאקס למכבי תל אביב נערך באצטדיון יוהאן קרויף ארנה באמסטרדם ב-7 בנובמבר 2024. עם תום משחק הכדורגל (בו ניצחה אייאקס בתוצאה 0–5), בסביבות השעה 23:00, קבוצות שונות החלו לתקוף אוהדים ישראלים באמסטרדם. הקבוצות התארגנו במהירות ותיאמו את ההתקפות באמצעות אפליקציות מסרים כמו טלגרם. התקיפות כללו פיגועי דקירה, פיגועי דריסה ותקיפות פיזיות עד אובדן הכרה. עדי ראייה ציינו כי התוקפים קראו סיסמאות פרו-פלסטיניות, כמו "שחררו את פלסטין". לפחות עשרים נפצעו ופונו לבתי החולים.
במהלך התקיפות, התוקפים ארבו לאוהדים הישראלים מחוץ לתחנת הרכבת המרכזית בכיכר דאם, צילמו את התקיפות והעלו את הסרטונים לרשתות החברתיות.
בתקרית אחת, אוהד ישראלי נזרק לנהר ואולץ לקרוא סיסמאות לשחרור פלסטין. הרשויות בהולנד עצרו 62 חשודים. רבים העבירו ביקורת על תפקודה של המשטרה ההולנדית.. חמישה בני אדם הורשעו. על אחד מהם הוטלו עבודות שירות ועל שאר הארבעה הוטל מאסר של עד חצי שנה.
המתקפה > התפרעויות ותקיפות נוספות לאחר מכן

יממה לאחר התקיפות, צוות של כאן 11 שדיווח מרחובות אמסטרדם הותקף על ידי מפגינים פרו-פלסטינים שאיימו על הצוות ואילצו אותו להימלט לחנות סמוכה, ממנה חולץ על ידי המשטרה.
ארבעה ימים לאחר התקיפות, מפגינים פרו-פלסטיניים החלו במהומות אלימות באמסטרדם אשר כללו ירי זיקוקים, הצתת תחנת טראם, וקריאות "יהודים הם סרטן" תוך הנפת הדגל הפלסטיני. באותו היום פרסמה התקשורת הבלגית שהמשטרה עצרה שישה צעירים בעיירה קיל אשר תכננו לתקוף יהודים באנטוורפן כחיקוי של המאורעות באמסטרדם ובנוסף התפרסם תיעוד של צעיר יהודי שמותקף באנטוורפן.
חילוץ וסיוע

במהלך סוף השבוע 10 מטוסי חילוץ יצאו למבצע כדי לחלץ את האוהדים הישראלים מהולנד, ב-9 בנובמבר בשעות הערב משרד החוץ הודיע שהמבצע הושלם ובמבצע הוחזרו מעל 2000 אזרחים ישראלים לישראל.
תגובות

האירוע גונה על ידי קנצלר אוסטריה קארל נהאמר ראש ממשלת איטליה ג'ורג'ה מלוני קנצלר גרמניה אולף שולץ, שרת הפנים הגרמנית, ראש ממשלת דנמרק, משרד החוץ הספרדי, ראש ממשלת קנדה ג'סטין טרודו ראש ממשלת צ'כיה פטר פיאלה, שר החוץ הצ'כי ראש ממשלת שוודיה שרת החוץ השוודית.
ראש ממשלת הולנד דיק סכוף הגדיר את המתקפה כ"בלתי מתקבלת על הדעת לחלוטין", וציין בשיחה עם נתניהו שהתוקפים יימצאו ויועמדו לדין. מלך הולנד וילם-אלכסנדר גינה את התקיפה ואמר "אכזבנו את היהודים בשואה - והלילה שוב".
ישראל ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו גינה את המתקפה וקבע בטוויטר: "אלה הפנים האמיתיות של הטרור הרדיקלי שאנו נלחמים בו. העולם המערבי צריך להתעורר עכשיו!". שר העבודה והביטוח הלאומי הכיר באירוע כאירוע איבה.
ארצות הברית נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן כינה את האירועים "התקפות אנטישימיות" ואמר כי האירוע "מזכיר ימים חשוכים בהם יהודים נרדפו". מזכיר המדינה של ארצות הברית אנתוני בלינקן צייץ כי "ארצות הברית עומדת לצד ממשלות הולנד וישראל בגינוי חריף של מעשי האלימות הנוראים הללו והאנטישמיות על כל צורותיה".
צרפת נשיא צרפת עמנואל מקרון צייץ כי "האלימות נגד אזרחים ישראלים באמסטרדם מזכירה את השעות המבישות ביותר בהיסטוריה" והודיע שיבוא לצפות במשחק הכדורגל בין צרפת לישראל.
הממלכה המאוחדת מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים דייוויד לאמי כתב שהוא "נחרד מהמתקפות האנטישימיות על ישראלים באמסטרדם" ושהוא "עומד לצד הישראלים ויהודים ברחבי העולם". ראש ממשלת בריטניה קיר סטארמר צייץ מחדש את הציוץ הזה.
האיחוד האירופי האירוע גונה על ידי שר החוץ של האיחוד האירופי ז'וזפ בורל, נשיא המועצה האירופית שארל מישל ונשיא הנציבות האירופית פון דר ליין.
אופ"א גינתה את האלימות אשר הייתה לפני ואחרי המשחק בהודעה לא רשמית אשר לא ציינה את המתקפה כנגד האוהדים, בניגוד למקרי אלימות אחרים אשר הובילו לגינוי בחשבונותיה ברשתות החברתיות.
ראו גם

אנטישמיות בתקופת מלחמת חרבות ברזל
פיגוע האוטובוס באזור

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |

זירת הפיגוע
 תאריך:  14 בפברואר 2001
 מקום:  צומת טמפו, ליד אזור, ישראל
 קואורדינטות:  32°01′16″N 34°48′21″E﻿ / ﻿32.021215°N 34.805792°E﻿ / 32.021215; 34.805792
 סוג:  פיגוע דריסה
 נשק:  אוטובוס
 הרוגים:  8
 פצועים:  21
 מבצע:  חליל אבו עלבה
  (למפת גוש דן מוגדלת) פיגוע האוטובוס באזור(למפת גוש דן רגילה) פיגוע האוטובוס באזור(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פיגוע האוטובוס באזור(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פיגוע האוטובוס באזור
 
אתר הנצחה ואנדרטה לזכר הנספים בפיגוע האוטובוס באזור
פיגוע האוטובוס באזור הוא פיגוע דריסה שבוצע ב־14 בפברואר 2001, על ידי מחבל פלסטיני תושב שכונת שיח' רדואן שבעזה, אשר הסיט את האוטובוס בו נהג, ממסלול נסיעתו אל מול נוסעים רבים, שעמדו בתחנת אוטובוס, בצומת טמפו שליד אזור, ודרס אותם. כתוצאה מהפיגוע נהרגו 8 ישראלים (7 חיילים וחיילות ואזרחית אחת) ו־21 בני אדם נפצעו.
הפיגוע

ביום רביעי 14 בפברואר 2001, בשעה 4:00 לפנות בוקר, יצא חליל אבו עלבה, תושב שכונת שיח' רדואן שבעזה, לכיוון ישראל, וזאת במסגרת עבודתו בתור נהג אגד, מזה כ-5 שנים, כמוביל פועלים ממעבר ארז, לערים רמלה, ולוד. לאחר שהוריד את אחרוני הנוסעים, חזר מרמלה לכיוון חולון, ובשעה 7:30, החנה את האוטובוס במרחק כמה מאות מטרים מתחנת האוטובוס הנמצאת דרומית לצומת אזור. התחנה הייתה עמוסה באנשים, חיילים ואזרחים אשר היו בדרכם לבסיסיהם ולמקומות עבודתם. הוא המתין מספר דקות, ובשעה 7:41 הדהיר את האוטובוס לכיוון התחנה והאיץ את מהירותו עד לכדי 147 קמ"ש. בהגיעו אל התחנה הוא עלה על המדרכה, ונסע לאורכה תוך שהוא דורס את הממתינים בה, וגם אנשים שחצו באותן שניות את הכביש.
נפגעי הפיגוע הועברו לבתי החולים וולפסון, אסף הרופא, ותל השומר, שם נקבע מותם של 7 חיילים וחיילות ואזרחית אחת. המפגע נמלט מן המקום והמשיך בנהיגה לכיוון דרום. משטרת ישראל פתחה במרדף אחר האוטובוס, מסוק הועלה בעקבותיו לאוויר, ומחסומים הוצבו לאורך נתיב הבריחה. הוא הגיע למחסום-ניידות במחלף אשדוד, שוטרים ניסו לעצרו, אך הוא פרץ את המחסום והמשיך בנסיעה הלאה. בהגיעו לצומת גן יבנה המתין לו שוטר משטרת התנועה רס"ם רומן קוגן במקום, אשר תוך סיכון חייו ביצע פריסת מחסום דוקרנים, גרם לאוטובוס לעלות על הדוקרנים ולאחר שאחד הגלגלים התפנצ'ר, הנהג איבד שליטה והאוטובוס התנגש באחוריה של משאית שעמדה ברמזור אדום לפניה שמאלה ונבלם. כתוצאה מהאירועים שהתרחשו במסלול הבריחה, נפצע אבו עלבה באופן קשה, ואושפז במרכז הרפואי קפלן בתנאי מעצר. בחקירתו מסר כי ביצע את הפיגוע כנקמה על חיסולו של מסעוד עיאד, קצין בכיר במשמר הנשיאותי של יאסר ערפאת, יום קודם לכן בירי ממסוק חיל האוויר הישראלי של שלושה טילים אל עבר מכוניתו ליד מחנה הפליטים ג'באליה בצפון רצועת עזה. בני משפחתו טענו לעומת זאת כי הוא היה תחת השפעת תרופות נגד דיכאון וכאבים בעת שאירע הפיגוע, וכי מדובר בתאונה נוראית שאבו עלבה הוא הקורבן שלה.
לאחר כ-4 חודשים, ומבלי שהמפגע הביע כל חרטה על מעשיו, גזר בית המשפט המחוזי בתל אביב את דינו של אבו עלבה ל-8 מאסרי עולם מצטברים, ועוד 21 שנות מאסר בפועל. בגזר הדין התבטאו השופטים באופן חריף ביותר, וכתבו כי:
”אבו-עלבה עשה מעשה זוועה שיירשם כדיראון עולם בהיסטוריה האנושית. על פי הדין, ועל פי כל אמת מידה מוסרית, על הנאשם לשאת בעונש של מאסר עולם על כל אדם שאת חייו קיפח, ובעונש נוסף על כל אדם שאותו פצע במעשיו, ואין כל נימוק משפטי או אחר שהנאשם לא יינמק בכלא עד סוף ימיו”.
בעקבות הפיגוע, הפיקה מערכת הביטחון לקחים באשר לאישורי כניסה של פלסטינים לתחומי ישראל. בעוד שעד לפיגוע הייתה הגישה כי לבני 35 ומעלה, שהם בעלי משפחות, פוטנציאל נמוך לביצוע פיגועים, הרי שלאחריו השתנתה גישה זאת.
תגובות

בכירים בארץ ובעולם הגיבו לפיגוע.
נשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש, גינה את הפיגוע, ובשיחה עם ראש הממשלה אהוד ברק מסר את תנחומיו למשפחות ההרוגים. כן הביע את שאיפתו כי מעגל האלימות הטרגי בין ישראל לפלסטינים, חייב להיעצר.
ראש הממשלה אהוד ברק הורה על סגירת המעברים הבינלאומיים של הרשות הפלסטינית, ביטול ההקלות בסגר, ואכיפתו באופן מוחלט. כמו כן נאסר על כניסת פלסטינים בעלי תעודות אח"מ לישראל.
ראש הממשלה הנבחר אריאל שרון אמר כי "מדובר באירוע חמור המוכיח פעם נוספת שאין הבדל בין נצרים, לבנון, השטחים ולב הארץ. היעד החשוב ביותר הוא החזרת הביטחון לאזרחי ישראל".
ראש הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת אמר כי על פי המידע המצוי ברשותו מדובר בתאונת דרכים ולא בפיגוע.
שחרור המפגע

ב- 16 באוקטובר 2011 פרסם שירות בתי הסוהר את רשימת 477 האסירים שישוחררו על ידי מדינת ישראל, במסגרת השלב הראשון של יישום עסקת שליט. ברשימה זאת נכלל גם שמו של המפגע מאזור. תגובותיהם של משפחות קרבנות הפיגוע היו מעורבות. בעוד שאביה של החיילת הנרצחת יסמין קריסי אמר: "אנו צריכים לשמוע דרך התקשורת שהמחבל משתחרר? רוקדים על הדם שלנו. אמא של גלעד מחייכת, אך יש מאות הורים שלבם מדמם",
גלריה

תמונות מזירת הפיגוע
הנצחה

במלאת 3 שנים לפיגוע הדריסה, נערך טקס הנחת אבן פינה, בכניסה לאזור, בחזית חורשת הנופלים, לאנדרטה לזכר הנספים. בטקס נכחו, אנשי ציבור, בני משפחה ואזרחים. בתוכם אמנון זך ראש מועצת אזור, מוטי ששון ראש עיריית חולון, רוני מהצרי ראש עיריית אשקלון, ומוטי מלכה ראש עיריית קריית מלאכי. האנדרטה תוכננה על ידי הפסלת מירי פסוב, ומיקומה נקבע כמוצא של פשרה בוויכוח בין "עמותת חללי הפיגוע באזור" אשר דרשה להקים את האנדרטה במקום הפיגוע, לבין החברה הלאומית לדרכים בישראל ומשרד התחבורה אשר התנגדו לכך. האזכרה השנתית לחללי הפיגוע, מתקיימת באתר ההנצחה.
לבסוף הוצבה ליד מקום הפיגוע, אנדרטה צנועה בצורת שלט עליו שמות הנספים ומעליה דגל ישראל.
הערות שוליים

↑  משפחתו של הנהג הדורס: הוא היה תחת השפעת תרופות, באתר וואלה, 3 במרץ 2001
↑  ורד לוביץ', 8 מאסרי עולם ו-21 שנות מאסר למבצע פיגוע באזור, באתר ynet, 31 במאי 2001
↑  יצחק דנון, ‏מבצע פיגוע הדריסה בצומת אזור: "לא מצטער; ישראל הורגת סתם", באתר גלובס, 15 במרץ 2001
↑  ערפאת: "זו היתה תאונת דרכים", באתר ynet, 14 בפברואר 2001
↑  ניר כהן, "לא אמרו לנו שרוצח בתי ישוחרר, אנחנו כלבים?", באתר ynet, 16 באוקטובר 2011
↑  חורשת הנופלים ניטעה בנובמבר 1998, ליד הכניסה המזרחית לאזור, במקום בו נפגש רחוב קפלן עם כביש 44
↑  שחר שחר, יוקם גלעד לזכר חללי הפיגוע באזור, באתר ynet, 23 בפברואר 2004
האנדרטה במקום הפיגוע בתחנת האוטובוס ליד אזור
האנדרטה במקום הפיגוע באזור
לוח זיכרון לנספים בפיגוע הדריסה באזור
פריבור אולימפיק

פריבור אולימפיק לעיתים מוכרת כפרייבורג לפי צורת ההגייה הגרמנית (בצרפתית ובגרמנית Fribourg Olympic) הוא מועדון כדורסל שווצרית מהעיר פריבור המשתתף בליגת העל השווייצרית בכדורסל וביורופקאפ.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה באפריל 1961 כאיחוד של הקבוצות פריבר ואתלטיק אוליפיק כאשר האחרונה שיחקה בליגה הבכירה והראשונה בליגת המשנה.
הקבוצה הפכה לשיאנית התארים בליגה המקומית ולנציגה קבועה של הליגה במפעלים האירופאים.
היסטוריה > במפעילם האירופים

השתתפה בעונת 1966/1967 בגביע אירופה לאלופות והודחה בסיבוב הראשון לאחר תבוסה כפולה לליפציג וורויאטס.
השתתפה בעונת 1967/1968 בגביע אירופה למחזיקות גביע והודחה לאחר תבוסה לויסלה קרקוב.
השתתפה עונת 1971/1972 בגביע אירופה לאלופות והודחה בשלב המוקדמות השני לאחר הפסד לליר בסקט הבלגית.
השתתפה בעונת 1973/1974 בגביע אירופה לאלופות והודחה בסיבוב הראשון לאחר הפסד כפול לריאל מדריד.
השתתפה בעונת 1974/1975 בגביע אירופה לאלופות והודחה בסיבוב הראשון לאחר הפסד לפנאתינאיקוס.
השתתפה בעונת 1975/1976 בגביע אירופה למחזיקות גביע והודחה בסיבוב הראשון.
השתתפה בעונת 1976/1977 בגביע אירופה למחזיקות גביע והודחה בסיבוב הראשון לבשיקטש.
השתתפה בעונת 1985/1986 בגביע אירופה לאלופות והודחה בסיבוב השני על ידי ריאל מדריד.
השתתפה בסיבוב הראשון של עונת 1992/1993 בליגה האירופית של פיב"א והודחה לאחר שהובסה פעמים על ידי אפס פילזן.
בעונת 1997/98 השתתפה במוקדמות גביע קוראץ' והודחה לאחר להפסד ביתי לבנפיקה ליסבון.
בעונת 2000/01 הודחה בסיבוב ב-64 של גביע קוראץ' לאחר צמד הפסדים לדיז'ון באסקט.
הקבוצה השתתפה בעונת 2007/2008 בגביע יול"ב בשלב הבתים תחת השם בנטון פריבור והודחה לאחר שסיימה במקום ה-6.
בעונת 2004/05 השתתפה בשלב הבתים ביורוצ'לנג' והעפילה לשלב חצי הגמר בו הפסידה.
בעונת 2008/2009 ביורוקאפ הודחה בשלב המוקדמות השני ובעקבות כך עברה לשחק בשלב הבתים ביורוצ'לנג' והודחה לאחר שסיימה במקום ה-4.
תארים

ליגת העל השווצרית
אליפות
(18) 1966, 1971, 1973, 1974, 1978, 1979, 1982, 1985, 1992, 1997, 1998, 1999, 2007, 2008, 2016, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022.
סגנית
(17) 1965, 1967, 1968, 1969, 1972, 1976, 1977, 1983, 1989, 1994, 1995, 1996, 2002, 2003, 2004, 2010, 2011.
הגביע השווצרי
(9) 1967, 1976, 1978, 1997, 1998, 2007, 2016, 2018, 2019.
סגנית
(9) 1965, 1971, 1975, 1980, 1983, 1985, 1993, 2014, 2021
גביע הליגה
(6) 2007, 2008, 2009, 2010, 2018, 2020
עצם הלשון

| --- | --- |

 שיוך:  extracranial bones of head 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (177) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  os hyoideum 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A02.1.16.001 
 TA2 (2019):  876 
 FMA:  52749 
 קוד MeSH:  A02.835.232.409 
 מזהה MeSH:  D006928 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0020417 
 
איור של עצם הלשון ומיקומי השרירים שמתחברים אליה
עצם הלשון (TA: Os hyoideum) היא עצם דמוית פרסה במרכז החלק הקדמי-עליון של הצוואר, בין הסנטר לבלוטת התריס. במצב מנוחה נמצאת העצם בגובה בסיס הלסת התחתונה מקדימה ובגובה החוליה הצוארית השלישית מאחורה.
עצם הלשון ייחודית בכך שהיא אינה מופרקת עם עצמות אחרות אלא מוחזקת על ידי גידים בלבד. היא משמשת נקודת חיבור לשרירי רצפת הפה והלשון מעליה, לשרירי בית הקול מתחתיה ולשרירי מכסה הגרון והלוע מאחוריה.
יצחק קארו

רבי יצחק קארו (נולד בטולדו בשנת רי"ח, 1458 - נפטר בשנת רצ"ה, 1535) היה ראש ישיבה, דרשן, ורופא, ממגורשי ספרד. דודו ומגדלו של רבי יוסף קארו.