stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תצורת כנף
צורת המבנה של הכנף > שינוי מיתר לאורך הכנף > כנף אליפטית

| כנף אליפטית | כנף חצי-אליפטית |
| --- | --- |

מאפיינים
כנף אליפטית תאורטית מקנה ביצועי מהירות ופנייה מיטביים במטוסים ישרי כנף אבל גם נחשבת לגאומטריית הכנף המורכבת ביותר לייצור. הכנף מתאפיינת בזווית משיכה ועיקול מתון בשפת ההתקפה והזרימה.: כנף חצי אליפטית מתאפיינת בעיקול רק בשפת הזרימה של הכנף. מציעה חלק מהיתרונות של הכנף האליפטית, אבל פשוטה יותר ליצור.
דוגמאות
סופרמרין ספיטפייר, P-47 ת'נדרבולט: סברסקי P-35
צורת המבנה של הכנף > זווית משיכת כנף

עם התקדמות בטכנולוגיות ההנעה - במיוחד במנועי בוכנה. המטוסים החלו להגיע למהירויות בהן הם החלו לחוות תופעות מעבר-מאך שהשפיעו לרעה על ביצועי המטוסים ישרי הכנף. מחקר גרמני שנתפס על ידי בעלות הברית בסוף מלחמת העולם השנייה הראו שכנפיים משוכות מאפשרות דחיית המהירות שבה מופיעות תופעות מעבר מאך שנקראת מספר מאך קריטי ואף להקטין את התופעות בצורה משמעותית. זה אפשר הגדלת מהירות השיוט של מטוסי סילון מגביהי טוס עד מעבר למאך 0.8 וכן מאפשרת מעבר מהירות הקול בצורה בטוחה יחסית.
| כנף ישרה | כנף משוכה | כנף משוכה קדימה |
| --- | --- | --- |

מאפיינים
| כנף ישרה מקנה ביצועים טובים במהירות נמוכה שכן האוויר שנע לרוחבה משפיע פחות במהירויות אלה. כנפיים אלה אופיינית למטוסים מונעי מדחף או אלה המשייטים במהירויות של עד מאך 0.7. | כנף משוכה מקנה ביצועים טובים במהירויות גבוהות יחסית על ידי כך שהאוויר שהולך לרוחב הכנף יימשך אחורה ולא לצדדים, זה מאפשר נתון מאך קריטי (המהירות בה המטוס מתחיל לחוות תופעות מעבר מאך) גבוהה יותר. כנף זאת מאפיינת את מרבית מטוסי הסילון המודרניים. לעיתים כנף משוכה משולבת מסיבות יציבות בשביל להזיז את מרכז העילוי אחורה מעט. | כנפיים משוכות קדימה בעלות תכונות דומות לכנף משוכה אחורה - כלומר נתון מאך קריטי גבוהה וגרר יותר נמוך במהירות גבוהה. אבל מפני שקצות הכנפיים פוגשות את האוויר ראשונות, הכנף גם מזדקרת בצורה יותר אחידה ועל ידי כך זה מאפשר התקנת כנף בעלת מיתר צר יותר. עם זאת, בשביל לפצות על פרפור ועיוות הכנף בזוויות התקפה גבוהות, הכנף דורשת חיזוק מבני משמעותי שלעיתים גבוה מיתרונות שהכנף מקנה. נכון להיום אין מטוסים בעלי כנף זאת שהם בשימוש שהוא לא נסיוני או כמדגים טכנולוגי. |
דוגמאות
|  |  | X-29, סוחוי Su-47‏, KB SAT SR-10 |
צורת המבנה של הכנף > כנף דלתא

בשנות ה-50 המוקדמות כאשר מטוסים על קוליים נהיו יותר ויותר נפוצים, כנף דלתא הקנתה יתרונות הנדסיים וכן יתרונות בביצועים במהירויות גבוהות מול שאר תצורות הכנפיים. צורת המשולש הייתה פשוטה יותר ליצור וכן להתקנה ועגינה במטוס, כמו כן אפשרה פרופיל כנף דק יותר עם אותה קיבולת הדלק יחסית לכנפיים משוכות אחרות. עם זאת, הכנף חייבה תיבת כנף גדולה יותר, הייתה בעלת עומס כנף גבוהה וחייבה שטח פנים גדול בשביל להשיג את היציבות הנדרשת. כמו כן במהלך המראה הכנף לחצה על כני הנסע ועל ידי כך הגדילה את החיכוך ואת הבלייה על כני הנסע של המטוס.
| כנף דלתא חסרת-זנב | כנף דלתא עם זנב | כנף דלתא קטומה |
| --- | --- | --- |

מאפיינים
| הצורה הקלאסית של כנפי הדלתא אופיינית למטוסי קרב מהדור השני אם כי לא בכולם. | כנף דלתא בשילוב עם הגה גובה סטנדרטי מאפשרת שיפור ביצועי פנייה, אם כי גם מקטינה מעט את היציבות. | הדלתא הקטומה מקטינה את השפעת מערבולות קצה כנף בזוויות התקפה גבוהות. |
דוגמאות
| מיראז' 3 | מיג-21 | יורופייטר טייפון, JAS-39 גריפן, F-16 פייטינג פאלקון |
| כנף דלתא משולבת / דלתא כפולה | כנף דלתא מקושתת |
| --- | --- |

מאפיינים
הכנף מתאפיינת בשינוי בין חלקה הקדמי של הכנף לאחורי. ברוב המקרים זווית המשיכה מתמתנת לקראת חלקה האחורי בשביל לא להכניס את כל הכנף ללהפרעות מהחלק הקדמי של הכנף וכן לשפר ביצועים במהירויות נמוכות וזווית התקפה גבוהה.  בחלק ממטוסי הדלתא עם משטח קנארד הזווית הקדמית היא המתונה יותר בשביל שהכנף לא תכנס למערבולות מהקנארד.: הכנף מתאפיינת בשינוי חלק והדרגתי בכנף ודומה בדרך כלל לכוס יין. משולבת בשביל לשפר ביצועים במהירויות נמוכה וזוויות התקפה גבוהות.
דוגמאות
טופולב Tu-144, סאאב 37 ויגן: קונקורד
צורת המבנה של הכנף > צורות משיכה נוספות

| כנף סהרית | כנף חץ מעוקם | כנף M | כנף W |
| --- | --- | --- | --- |

מאפיינים
| כנף סהרית מתאפיינת בשתי דרגות משיכה לאורכה, כאשר החיצונית יותר מתונה מהפנימית. זה בא בניסיון לגשר על השאיפה ליצור את מספר המאך הקריטי גבוהה ככל הניתן ושליטה על הזרימה הצידית של האוויר האופיינית לכנפיים משוכות המשפיעות על היציבות שלהן. | הכנף דומה מאוד לכנף דלתא ובעלת תכונות אווירודינמיות דומות, אם כי תפקידה היה להקנות ביצועים דומים לכנף דלתא עם מרכז עילוי קדמי ככל הניתן. שימש בגרסת ניסוי של מטוס ה-F-16 האל-יציב בלבד. | כנף M מוטה קדימה בשורשה ואז ההטיה מתהפכת להטיה אחורית. עיצוב זה בא להתגבר על תופעות עיקום אארואלסטי - עיקום הכנפיים במהלך תמרונים, מה שמשנה בפועל את זווית ההתקפה שלהם. אף על פי שהיה מחקר תאורטי בנושא, מעולם לא נבנה מטוס בעל כנף כזאת. | צורת כנף זאת הוצעה בעיצוב מפציץ בודד לקראת סוף מלחמת העולם השנייה שנדחה לטובת עיצוב אחר. התכונות שהכנף הייתה אמורה להקנות היו דומות לאלה של כנף M, אבל אפילו פחות מחקר הושקע בעיצוב זה. |
דוגמאות
| הנדלי פייג' ויקטור | F-16XL |  | בלוהם ו-ווס P 188 (הצעה לפיתוח) |
צורת המבנה של הכנף > כנף אסימטרית

| כנף אסימטרית | כנף פיתול אסימטרי |
| --- | --- |

מאפיינים
מיעוט מטוסי כנף אסימטרית נבנו מעולם, וזאת בשל שהשימושיות של מבנה אסימטרי היא מוגבלת יחסית. המטוסים המבצעיים השתמשו ביחידה המרוחקת בגוף המטוס בשביל להקנות לו ראות מצוינת לכל הצדדים.: מנועי בוכנה מייצרים פיתול ששואף למשוך את המטוס נגד כיוון תנועת המדחף בדומה למסוקים. אחת השיטות לפיצוי על פיתול זה היא הארכת כנף אחת בשביל לפצות על הפיתול על ידי מומנט גלגול הפוך. פתרון זה לא היה פופולרי מפני שהוא מוסיף יותר גרר מפתרונות אחרים וכן מפני שפיצוי על הפיתול מתאים למהירות אחת בלבד. בכנפיים רגילות אותו ההישג מבוצע על ידי פחיות מווסתות בקצות הכנפיים ושאר הפיתול ניתן לתקן בקלות על ידי קיזוז.
דוגמאות
בלוהם ו-ווס BV-141: אנסלדו SVA
צורת המבנה של הכנף > צורות ייחודיות של כנפיים

| כנף דמוית-ציפור | כנף דמוית-עטלף | כנף מעוגלת | צלחת מעופפת |
| --- | --- | --- | --- |

מאפיינים
| כנף זאת הייתה פופולרית בשנים שלקראת ובחודשים הראשונים של מלחמת העולם הראשונה. עם זאת, הכנף אפיינה מטוסים חד כנפיים. מטוסים צבאיים מתקדמים יותר כללו כנפיים ישרות שהן פשוטות בהרבה לייצור. | כנף דמוית עטלף אפיינה הרבה מעיצובי הכנף בשלהי המאה ה-19 ומספר דאונים נבנו בהשראתם. | כנף מעוגלת שואפת לבטל את תופעת מערבולות קצה כנף על ידי התקנת מנועי בוכנה בחלקים החיצוניים של הכנף המבטלים את המערבולות. הכנף נבחנה במהלך סוף שנות ה-40 ואף על פי שעיצוב זה הבטיח ביצועים מרשימים יחסית למטוסי בוכנה אחרים הופעת מטוסי סילון הפריכה כל עניין בעיצוב. | כנף צלחת מעופפת מכונה על פי צורתה הדומה לכלי החוצני הבדיוני. עיקרה הייתה בנייה של מדחף או טורבינה במרכז כנף מעוגלת שיחדיו הבטיחו ביצועים יוצאי דופן במהירות וגובה. למרות הפוטנציאל שראו בתכנון, הכנף סובלת מבעיות יציבות חמורות ודורשת הנעה מתקדמת. כלל הפרויקטים שהשתמשו בעיצוב זה נזנחו עד תחילת שנות ה-60. |
דוגמאות
| אטריך-ראמפלר טאוב | ווייטהד מספר 21 | ווט XF5U, ווט V-173 | פוקה רושן, אוורו קנדה VZ-9 אוורוקאר |
משטחי זנב ואף

| מבנה זנב סטנדרטי | קנארד | כנפיים טוריות (טנדם) |
| --- | --- | --- |

מאפיינים
| הפתרון הקונוונציונלי לניהוג בציר העלרוד כולל משטחי מייצב גובה הכוללת את ההגאים מאחורי מרכז המסה של כלי הטיס בזנב המטוס. אורך הזרוע קובע את המומנט שההגאים מייצרים ולכן זנב ארוך יותר יכלול גם משטחים קטנים יותר. | משטחי קנארד בדרך כלל לא משמשים כמשטחי ניהוג אלא כמשטח עזר המייצב ומצמיד זרימת אוויר לכנפי דלתא. עם זאת, ישנם מיעוט כלי טיס המשתמשים בקנארד כהגאי גובה באף. | כנפיים טוריות הן שני זוגות כנפיים כאשר זוג אחד נמצא באף המטוס והזוג השני בחלקו האחורי. הכנפיים ככלל אינן זהות, הן שונות בפרופיל הכנפיים, גודלן ואורכן. זוג אחד בדרך כלל משמש כמשטח העילוי העיקרי והזוג השני משפר את מיקום מרכז העילוי. במהלך השנים הראשנות של התעופה פתרון זה היה מועדף בניסיון להקניית יציבות לכלי הטיס. אם כי ישנם מטוסים מודרניים המשתמשים בסגנון הכנפיים הזה. |
דוגמאות
|  | סאאב 37 ויגן | פיאג'יו P.180 אוונטי, רוטאן קוויקי |
| כנף תלת משטחית | זנב חיצון | חסרת זנב |
| --- | --- | --- |

מאפיינים
| כנף תלת משטחית משתמשת הן בקנארד והן בהגאי גובה סטנדרטיים. בשנים המוקדמות של התעופה זה שימש להקניית יציבות לכלי הטיס. מטוסים מודרניים משתמשים בפתרונות אלו לשיפור ביצועים בזוויות התקפה גבוהות. | זנבות חיצוניים הכוללים את מייצבי הכיוון והגובה מותקנים על בומים בקצון הכנפיים ומשתמשים בפועל במערבולות קצה כנף בשביל פעולתם ומקטינים את הגרר הנוצר בגלל המערבולות בצורה משמעותית. נכון להיום כלי טיס חלליים בודדים משתמשים בהתקן זה. | מטוס חסר זנב בדרך כלל מאפיין כנפי דלתא. אבל בתצורת כנפיים סטנדרטית כלי הטיס יטה להיות לא יציב. עם זאת פתרון זה שימש מטוסים עלו על ידי זווית משיכה משמעותית שאפשרה יצירת מומנט עלרוד בקצוות האחוריים שלה. |
דוגמאות
| סוחוי Su-33, | ספייס שיפ 1 | שורט SB.4 שרפה, דונה D.5 |
הטיית הכנף מעלה מטה

הרבה גורמים בעיצוב כלי טיס משפיעים על היציבות שלו. הכנפיים מהוות חלק מהגורמים. הטיית הכנפיים מעלה או מטה משפיעות על יציבותם, ומקנות להם תכונות נוספות.
| דיהדרל - הטיה מעלה | אנהדרל - הטיה מטה | דיהדרל בכנף אחת |
| --- | --- | --- |

מאפיינים
| הטיה מעלה אופיינית למרבית כלי הטיס ומוסיפה יציבות סטטית שכן הכנף העולה מוסיפה פחות עילוי יחסית לכנף הנמוכה ששואפת לעלות ולייצב בין הפרש בעילוי. | הטיה מטה מורידה יציבות סטטית שכן הגוף הכנף הגבוהה תחווה עילוי גדול יותר וטתה להחריף את הגלגול. בשל כך לעיתים משתמשים באנהדרל במטוסים יציבים מדי שמגיבים בכבדות לפקודת גלגול. כמו כן הטיית הכנף מטה משככת תופעת גלגול הולנדי ומפחיתה את השפעת הגאי הכיוון על הגלגול של המטוס. | במטוסים דו כנפיים לעיתים יבחרו להטות את שני זוגות הכנפיים, או רק זוג אחד בהתאם לדרישות היציבות. |
דוגמאות
| בואינג 787 | F-104 סטארפייטר, ווט F-8 קרוסיידר. | הטיה של הכנפיים התחתונות:סופווית קאמל.  הטיה של הכנפיים העליונות: הנריוט HD.1. |
| כנף שחפית | כנף שחפית הפוכה | קצוות דיהדרליים | קצוות אנהדרליים |
| --- | --- | --- | --- |

מאפיינים
| כנף שחפית בעלת הטיה מעלה בשורשה שמתיישרת בשלב מסוים. משמש לשיפור הראות מתא הטייס ולעיתים משמש ככנף העליונה במטוסים דו כנפיים. | כנף שחפית הפוכה בעלת הטיה מטה בשורש הכנף והטיה מעלה אחריה. הכנף מאפשרת התקנת כני נסע קטנים יותר במטוסים בעלי מדחף תוך כדי שמירה על הפרדה רבה מהקרקע. אופיינית להתקנה נמוכה של הכנפיים. | קצוות דיהרליים שימושיים בהקניית יציבות רוחבית מסוימת. | קצוות אנהדרליים שימשו להקטנת יציבות בכלי טיס מסוימים וכן לשליטה על מערבולות קצה כנף. |
דוגמאות
| PZL P.11, פוליקרפוב I-153 | מטוסים צבאיים: ווט F4U קורסייר, יונקרס Ju 87 | מקדונל דאגלס F-4 פנטום | נורת'רופ XP-56 בלק בולט |
סוגי מבנה מטוס המקנים עילוי

| כנף מעופפת | מבנה משולב | גוף מקנה עילוי |
| --- | --- | --- |


מאפיינים
| הכנף המעופפת משלבת את גוף המטוס במבנה הכנף ועל ידי כך מייצרת עילוי לכל שטח הגוף. סוג כנף זה נחשב ללא יציב ודורש מערכות בקרה מתקדמות. אחת הנטיות היותר מסוכנות היא להתהפך בעלרוד במהלך הזדקרות. כמו כן המטוס בדרך כלל יהיה איטי בגלגול. | מבנה משולב משתמש במרכיבים מבניים כגון מנשק זוויתי המשתלבים עם הכנפיים. מבנה זה יוצר מטוס יציב יותר בציר האופקי, מגדיל את העילוי בכל משטרי הטיסה ובמיוחד במהירויות על קוליות וכן מקטין את תנועת מרכז העילוי במהירויות על קוליות, מה שמקנה ביצועי שיוט טובים יותר. | ללא כנפיים בדרך כלל גוף-עילוי בנוי בשביל להקנות עילוי במהירויות או זוויות התקפה גבהות יחסית. שימש למספר כלי טיס חלליים ניסיוניים. |
דוגמאות
| B-2 ספיריט | לוקהיד SR-71 | מרטין-מרייטה X-24‏, X-23 |
גאומטריה משתנה

עם גידול הביצועים של כלי הטיס הכנפיים שיוצרו לא יכלו לתת ביצועים מיטביים בכל משטרי הטיסה. אחד הפתרונות שניסו לגשר על כך כללו שינוי הגאומטריה של הכנף.
| כנף בעלת משיכה משתנה | כנף מתלכסנת | כנף טלסקופית | כנף נפרסת |
| --- | --- | --- | --- |

| מאפיינים | מאפיינים | מאפיינים |  |
| זווית משיכה משתנה הוא פתרון הגאומטריה המשתנה המפורסם ביותר. הוא מאפשר התאמת הכנף למשטרי טיסה שונים על ידי שינוי זווית המשיכה, כאשר זווית משיכה נמוכה אופיינית למהירויות נמוכות, והמשיכה גודלת ככל שהמהירות עולה. זה משפר את ביצועי המהירות הנמוכה של הכנפיים יחד עם הקניית ביצועי מהירות גבוהה מצוינים. עם זאת זה הופך את תיבת הכנף למכלול מורכב שדורש אחזקה מקיפה ותמידית. | כנף הסובבת כמקשה אחת סביב ציר אחד עד הגעה לזווית אלכסונית רצויה. מקנה ביצועים מיטביים בטווח רחב של מהירויות. עם היתרונות בביצועים, לכנף יש בעיות קשיחות וכן כוחות גזירה חזקים על הציר הראשי עליו סובבת הכנף. כמו כן הכנף בעלת יכולת ניהוג בעייתית בגלגול ודורשת מערכת בקרה מורכבת ויקרה. | על ידי גידול במוטת הכנפיים כנף טלסקופית הקטינה את עומס הכנף. עם זאת זה לא אפשר לכלול דלק בכנפיים וחייב שימוש בכנף ישרה. הכנף שימשה במטוסי ניסוי לבחינת יכולות שינוי ביצועי כלי הטיס בהתאם לדרישה וכן להמראה ונחיתה. | כנף נפרסת משתמשת ברכיבים גמישים שניתן למתוח אותם לאורך הכנף בשביל להגדיל את שטח הכנף בהמראה ונחיתה. שימש רק במספר מצומצם של מטוסי ניסוי. רכיבי שינוי קימור כנף אחרים אפשרו מבנה כנף קשיח ובטוח יותר. |
| דוגמאות | דוגמאות | דוגמאות |  |
| F-111 ארדוורק, F-14 טומקט, B-1 לנסר, מיג-23, סוחוי Su-24 | נאס"א AD-1 | אקפליג שטוטגט FS-29, ‏ NIAI RK-I. | גרין 1936 וריוול |
גאומטריה משתנה > פרופיל כנף משתנה

עם התקדמות הטכנולוגיה, ואיתה שיפור בביצועי מהירות וגובה, הכנפיים הקיימות לא התאימו לתנאי מהירות נמוכה ונטו להזדקר במהירויות וזוויות התקפה בהן נחיתות והמראות לא היו בטוחות. בשל כך היה צורך בשינוי הפרופיל של הכנף לקראת שלבי טיסה אלה.
| כנף הכוונה משתנה | כנף עקימון-משתנה | כנף עובי משתנה |
| --- | --- | --- |

מאפיינים
| כנף הכוונה משתנה מאפשרת הגדלת זווית ההתקפה של הכנף ללא שינוי זווית האף של המטוס, בא לשימוש בעיקר בשביל לשפר את ביצועי ההמראה או הנחיתה. אף על פי שהמבנה לא מחייב התקנה גבוהה בתוך הגוף, אופן התקנה זה מועדף מכיוון שזה מפשט את תיבת הכנף. רק מטוס אחד בעל כנף זאת נכנס לייצור סדרתי. | מאפיין את מרבית כלי הטיס המשתמשים בהגאי עזר קונווציונליים כגון מדפי שפת התקפה ושפת זרימה. על ידי קימור משתנה של הכנף האמצעים הללו מאפשרים התאמת הכנפיים למהירות נמוכה יותר. | בדומה לשאר הפתרונות, עובי כנף משתנה מאפשר ביצועים טובים יותר במהלך המראה ונחיתה. אבל פרט למספר מטוסי ניסוי מוקדמים, לא היה שימוש בסוג כנף זה. |
דוגמאות
F-8 קרוסיידר:
גאומטריה משתנה > מספר כנפיים משתנה

בדומה לפרופילי כנף משתנה, כנף פולימורפית שואפת לשפר את ביצועי המהירות ההמראה והנחיתה של המטוס על ידי שינוי בעומס הכנף על ידי שינוי מספר הכנפיים במהלך טיסה.
| כנף פולימורפית | כנף נפרדת |
| --- | --- |

מאפיינים
כנף פולימורפית היא בדרך כלל כנף תחתונה המתקפלת לתוך חלל בתוך הכנף העליונה לאחר המראה, ונפרסת לקראת נחיתה. אופן התקנה זה תופס הרבה מקום הן בגוף המטוס והן בכנף ודורשת מכלול קיפול ופריסה מורכבים מאוד. שימש מספר קטן של מטוסי ניסוי מוקדמים.: כנף נפרדת שימושית רק בהמראה, שכן לאחר המראה הכנף העליונה מושלכת מהמטוס. שימש מספר קטן של מטוסי ניסוי.
דוגמאות
ניקיטין-שבצ'נקו IS: הילסון Bi-mono
משטחים אווירודינמיים משניים

מטוסים כוללים לעיתים משטחים אווירודינמיים נוספים בשביל לשפר את ההתנהגות, הביצועים או היציבות של כלי הטיס.
סנפיר - משטח אווירודינמי דק - בדרך כלל בעל צורה טרפזית עם בסיס ארוך בא לשפר תכונות יציבות.
משטח שפם - משטח מתקפל שמשמש כמשטח קנארד במהירויות נמוכות ומקטין את מהירות ההזדקרות. מתקפל בשביל לאפשר טיסה מהירה. שולב ב-טופולב Tu-144.
מנשק זוויתי - מרכיב מרכזי בגוף המשולב. מהווה הארכה אופקית של גוף המטוס. מגביר יציבות אופקית, מייצר מערבולות שימושיות בזויות התקפה גבוהות מקטין תנועת מרכז העילוי במהירויות על קוליות ומייצר עילוי נוסף.
כנפונים - הארכות אנכיות לכנפיים המקטינות את מערבולות קצה הכנף ואת הגרר הנובע מהן.
ראו גם

כנף (תעופה)
היסטוריה של התעופה
מערכת בקרת טיסה
יציבות כלי טיס
לקריאה נוספת

PUTNAM'S HISTORY OF AIRCRAFT Biplane to Monoplane Aircraft Development 1919-39.
Supersonic and Subsonic Airplane Design, by Gerald Cornig.
Aircraft Performance and Design, by John D. Anderson Jr. 1999.
הערות שוליים

1 2  Aircraft Performance and Design, John D. Anderson Jr., 1999, עמ' 429
↑  Aircraft Performance and Design, John D. Anderson Jr., 1999, עמ' 428-429
↑  כמו כן לכאורה בשנת 1901 טס לראשונה מטוס וויטהד מספר 21 שהקדים את האחים רייט. טענה זאת נשללת על ידי מרבית היסטוריוני תעופה.
↑  במקור באנגלית: "oblique wing" או "slewed wing"
| תעופה • תעופה צבאית • תעופה אזרחית |
| --- | --- | --- |
| עקרונות | אווירודינמיקה • כוח עילוי • גרר • מספר מאך • זווית התקפה • הזדקרות • פרופיל אווירודינמי • עומס כנף • מערבולת • אפקט קואנדה • יחס גלישה • פינת ארון המתים | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| כלי טיס | מטוס • מסוק • כדור פורח • ספינת אוויר • דאון • המראה ונחיתה אנכית (VTOL) • המראה ונחיתה קצרה (STOL) | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| מבנה | כנף • כנפון קצה־כנף • מדף • מאזנות • ספוילר • מעצור אוויר • מוטת כנפיים • כונס אוויר • כני נסע • הגה גובה • הגה כיוון • תא הטייס • משטחי היגוי • קנארד | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| הנעה | מנוע בעירה פנימית • מנוע כוכבי (רדיאלי) • מדחף • מנוע סילון • היפוך דחף • מנוע מגח סילון • מנוע על-מגח סילוני • מנוע רקטי • חשמל | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| תופעות | גלגול הולנדי • צימוד אינרציאלי • בום על-קולי • התעבות סביב כלי טיס • אוסצילציה • ורטיגו • התקרחות | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| מערכות | מחווני טיסה • צינור פיטו • מכל דלק נתיק • מצנח בלימה • אוויוניקה • מערכת בקרת טיסה • חיווט תעופתי • קופסה שחורה | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| שלבי טיסה | הסעה ודחיפה • המראה • טיפוס • הנמכה • שיוט • נחיתה • אווירובטיקה • הקפה | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
| מקצועות | צוות אוויר • טייס  • מהנדס טיסה • צוות קרקע • הנדסת אווירונאוטיקה | מטוס פעלולים ציור של כדור פורח מסוק |
מונחים בתעופה
ההספד לרועי רוטברג

| --- | --- |

הרמטכ"ל משה דיין נושא הספד על קבר רועי רוטברג בנחל עוז
 תאריך:  30 באפריל 1956
 שפה:  עברית
 נואם:  משה דיין, רמטכ"ל צה"ל
 מקום:  קיבוץ נחל עוז
 משך:  3:14
 קהל:  כאלף איש, בהם אנשי צבא וחברי המשק
 תמליל:  תמליל הנאום המלא
 סרט:   תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
ההספד לרועי רוטברג הוא הספד שנשא הרמטכ"ל משה דיין על קברו של רועי רוטברג, חבר קיבוץ נחל עוז בן 21 ששימש כמא"ז (מפקד אזור – רכז ביטחון), ונרצח על ידי מסתננים פלסטינים מרצועת עזה, שגררו אותו אל מעבר לגבול והתעללו בגופתו. דיין נשא את ההספד ב-30 באפריל 1956 בהלווייתו של רוטברג בקיבוץ.
ההספד, שהותיר רושם עמוק על הציבור בישראל, נחשב אחד הנאומים הבולטים בהיסטוריה של מדינת ישראל, מופת של רטוריקה נוקבת ואחד מהמסמכים אשר עיצבו את הזהות הישראלית.
הנאום הקצר שנישא כהספד שימש באותה עת וגם בשנים מאוחרות יותר כמפתח להבנת העמדה הישראלית בסכסוך עם הפלסטינים.
מותו של רועי רוטברג > רקע היסטורי

במחצית הראשונה של שנות ה-50 היו מעשי הגנבה, ההצתה, החבלה והרצח שבוצעו על ידי מסתננים פלסטינים (פֶדַאיון) לתופעה יומיומית. החדירות מעבר לגבולות ישראל התבצעו בעיקר מרצועת עזה ומהגדה המערבית והביאו לשורת פעולות תגמול מצד ישראל. באביב 1956 התחממה גזרת רצועת עזה לאחר שפדאיון פלסטינים, שנהנו מתמיכת צבא מצרים, ששלט ברצועת עזה, ביצעו שורת פעולות טרור וצה"ל הגיב בהפגזה כבדה על עזה. האו"ם, שניסה לתווך בסכסוך, שלח את המזכ"ל דאג המרשלד לתווך בין ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון לבין נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר. רמטכ"ל צה"ל, משה דיין, תמך במלחמת מנע כנגד מצרים והפלסטינים בעזה וחשש מהצלחת מסע התיווך של המרשלד.
מותו של רועי רוטברג > רועי רוטברג

רועי רוטברג נולד ב-24 באפריל 1935 בתל אביב, בן למשפחה חלוצית. כנער צעיר, בעת מלחמת העצמאות, התנדב להעביר תשדורות בין העמדות. לאחר שנת לימודים בבית הספר החקלאי "מקוה ישראל", עבר לבית הספר המקצועי "שבח" בעירו. הצטרף לתנועת הנוער "בתי ספר חקלאיים בישראל" והיה למדריך בה. בגיל 17 התנדב לצה"ל במסגרת הנח"ל, וסיים קורס קצינים. כשהוחלט כי גרעין התנועה יעלה ליישב את קיבוץ נחל עוז, היאחזות הנחל הראשונה בארץ, התמנה למפקד אזור (מא"ז) – הממונה על הגנת היישוב. רוטברג תואר כאידיאליסט ונכון להתנדב, בעל שמחת חיים, חוש הומור דק ומשיכה לאסתטיקה.
מותו של רועי רוטברג > האירוע

הגבול באזור קיבוץ נחל עוז סומן באמצעות תֶּלֶם. מספר ימים לפני הרצח, התקבלה הצעתו של מפקד מנגנון האו"ם באזור, לוטננט גנרל בֶּרנס, שאמרה כי צבא ישראל וצבא מצרים לא יכנסו ל-500 המטרים הסמוכים לתלם. דיין התנגד להצעה זו אך נאלץ לקבלה בלחצו של בן-גוריון.
המא"ז רועי רוטברג נהג לסייר לאורך הגבול רכוב על סוסו, כדי לשמור על שדות הקיבוץ ולגרש מסתננים. הוא עצמו היה מוכר הן למסתננים והן למודיעין המצרי.
בל"ג בעומר 29 באפריל 1956, היו אמורות להיערך ארבע חתונות של זוגות מגרעין הקיבוץ בערבו של יום. באותו בוקר הגיע רוטברג אל השדה הסמוך לגבול כדי לגרש רועים פלסטינים שירו לעבר שדות הקיבוץ.. הוא נקלע למארב מתוכנן. קבוצת מסתננים פלסטינים שקצרו שיבולי דורה, שימשה כפיתיון וחמקה לחורש סמוך כשרוטברג התקרב. בעת שרכב על סוסו לתוך השדה, הותקף על ידי אנשים חמושים מן המארב. הוא הספיק לירות מספר יריות לפני שהופל. הוא נורה בעת שרכב על סוסו, ונורה שנית בעת ששכב על הארץ. גולגלתו רוצצה בקתות רובים.
הרצח בוצע בידי חמישה ערבים: סמל משטרה מצרי ופלאח פלסטיני, בחברת קצין ושני חיילים מצרים.[דרוש מקור]
גופתו נגררה אל מעבר לגבול המצרי, לרצועת עזה, שם התעללו בה: פניו הושחתו ועיניו נוקרו, כפי שרמז משה דיין בנאומו.
מותו של רועי רוטברג > לאחר מעשה

גופתו של רוטברג הוחזרה לישראל באותו יום אחר הצהריים, בתיווך ועדת שביתת הנשק ישראל–מצרים, ולמחרת בערב, ב-30 באפריל, נערכה בנחל עוז הלווייתו. במותו הותיר אישה, אמירה לבית גליקסון, ואת בנם התינוק, בועז.
מספר ימים לפני הלוויה, נפגש משה דיין עם רוטברג במהלך ביקור בקיבוץ נחל עוז, והתרשם ממנו מאוד. דיין ועזר ויצמן התארחו באותו ל"ג בעומר בו נרצח רוטברג, בנחל עוז, כקרוביו של אחד מארבעת החתנים שעמדו להינשא באותו יום. למחרת היום ביקש לשאת הספד בהלוויה. הוא כתב את הנאום בעצמו במשך פחות משעה, ובהלוויה קרא את ההספד מן הכתב.
מותו של רועי רוטברג > לאחר מעשה > לכידת הרוצחים ומשפטם

חצי שנה לאחר מכן, ב-29 באוקטובר 1956, יצאה ישראל למבצע קדש (מלחמת סיני). במהלך המבצע כבש צה"ל את רצועת עזה, וימים ספורים לאחר מכן, בנובמבר 1956, נלכדו שני החשודים ברצח: אומבאשי (קוֹרפּוֹרָל) ג'מיל אל-עווד קאסם אל-ואדיה, סמל משטרה בן 30, ומחמוד מוחמד יוסף אבו-זיארה, פלאח בן 50. עניינם נידון בפני הרכב של בית המשפט המחוזי בירושלים בראשות הנשיא בנימין הלוי, שבינואר 1959 מצא את השניים אשמים ברצח וגזר עליהם מאסר עולם. הנאשמים הגישו לבית המשפט העליון ערעור, וזה נדחה במאי 1960 על ידי הרכב בראשות השופט משה לנדוי.
בשנות ה-60 הוחזרו אל-ואדיה ואבו-זיארה למצרים במסגרת חילופי שבויים.
תוכני ההספד והשפעתו

ההספד חשף את השקפתו של דיין על הסכסוך הישראלי-ערבי: דבריו של דיין הביעו תפיסת עולם ריאליסטית, שינקה את שורשיה מגישתו של ארתור רופין בשנת 1936, שאמר ”הערבים אינם מסכימים למפעלנו, אם אנו חפצים להמשיך במפעלנו בניגוד לרצונם, אין מנוס מקרבנות דמים, נגזר עלינו להיות בלוחמה מתמדת עם הערבים. ייתכן כי זה מצב בלתי רצוי, אך זו המציאות”. גישה זו של דיין, ששללה אפשרות של פתרון מדיני, וגרסה כי אל מול נתוני היסוד של הקיום הישראלי בתוך העולם הערבי, על ישראל להגיב בכוח כדי להשיג הרתעה. "דוקטרינת דיין" בשנים אלו הייתה כי בכל מקרה של התעצמות ערבית, התחמשות, איחוד ההנהגה הערבית והידוק המצור על ישראל, יש להגיב בכוח צבאי. לימים התחלפה גישה זו בגישה הבאה לביטוי בשאלה הנשאלת בכותרת ספרו האחרון של דיין: ”הלנצח תאכל חרב?”.
נדיר צור, מומחה לפסיכולוגיה פוליטית וכלי השפעה של מנהיגים, מתייחס לנאום במחקרו העוסק ברטוריקה של מנהיגים ישראלים במצבי לחץ. לדבריו, בנאום זה עשה דיין שימוש בשלושה סוגי רטוריקה:
רטוריקה טִקסית (שמטרתה לגבש את הציבור ולטפח ערכים וסמלים משותפים המעוררים הזדהות) – ”רועי רוטברג, הנער הבלונדיני הצנום, אשר הלך מתל אביב לבנות ביתו בשערי עזה, להיות חומה לנו. רועי – האור בלבו עיוור את עיניו, ולא ראה את ברק המאכלת. הערגה לשלום החרישה את אוזניו, ולא שמע את קול הרצח האורב...”;
רטוריקה אפולוגטית (שמטרתה להסביר כישלון או מדיניות שגויה או להסיר מהדובר אחריות לכישלון ולעורר אמינות לפועלו העתידי) – ”אתמול שוב נתפתינו, האזנו והאמנו [...] מאות אלפי ערבים, היושבים ומצפים לָרגע בו תוכל ידם להשיג את דמנו”;
ורטוריקה מניעה (רטוריקה שנועדה להניע את הציבור לפעולה בעתיד) – ”אל נסב את עינינו פן תחלש ידנו. זו גזרת דורנו; זו ברירת חיינו – להיות נכונים וחמושים חזקים ונוקשים או כי תישמט מאגרופנו החרב – וייכרתו חיינו”.
הסוציולוג הישראלי ברוך קימרלינג, המזוהה כקשור לקבוצת ההיסטוריונים החדשים, תיאר את הנאום כביטוי האותנטי ביותר למיליטריזם הישראלי.
הסופר עמוס עוז, שניתח בסוף שנות ה-70 את לשונם של מנהיגי ישראל באותה תקופה, מגדיר את לשונו של דיין, הבאה לידי ביטוי בהספדיו את רועי רוטברג ואת אריק רגב "מרתקת". הוא טוען כי ”לשונו של דיין, ויהי הנושא אשר יהי, רוויה מוות” וכי ”בתי-הקברות הם הנותנים לו את ההשראה למיטב נאומיו. והוא מתעלה לדרגת משורר, כמעט, דווקא בהספדים”.
בשנים שלאחר מלחמת יום הכיפורים, לאחר שירדה קרנו של דיין בקרב הציבור הישראלי, המשיכו שני צִדי המפה הפוליטית בישראל להזכיר את נאומו של דיין ולהיתלות בו. השמאל הישראלי אימץ את גישתו של דיין שבאה לידי ביטוי במילים: ”מה לנו כי נטען על שנאתם העזה אלינו? שמונה שנים הינם יושבים במחנות הפליטים אשר בעזה, ולמול עיניהם אנו הופכים לנו לנחלה את האדמה והכפרים בהם ישבו הם ואבותיהם”. כתמיכה לכך כי חלק מטענות הפלסטינים מוצדקות. לעומת זאת, הימין הישראלי ציטט את המשפט: ”זו גזרת דורנו. זו ברירת חיינו – להיות נכונים וחמושים חזקים ונוקשים או כי תישמט מאגרופנו החרב – וייכרתו חיינו” ומשפטים דומים השוללים משא ומתן עם הפלסטינים והערבים ומצדיקים התעצמות צבאית ונכונות להקרבה כתשובה היחידה לסכסוך. המשפט האחרון, צוטט על ידי הנשיא, יצחק הרצוג ב-2023, בנאומו לאזרחי ישראל ביומה השלישי של מלחמת חרבות ברזל.
לקריאה נוספת

משה דיין, אבני דרך: אוטוביוגרפיה, ירושלים: עידנים דביר, תשל"ז 1976, עמ' 190–191.
נסים משעל, 70 לישראל, ידיעות ספרים, עמ' 58
הנאום באנתולוגיות:
תמר ברוש (בחרה והקדימה), נאום לכל עת, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות – ספרי חמד; האוניברסיטה הפתוחה – היחידה ללימודי חוץ, תשנ"ג 1993, עמ' 102–105.
תמר ברוש (אספה וערכה), מילים בסוף הדרך: הספדים ישראליים, תל אביב: משכל, 2013.
על רועי רוטברג:
מיכאל בר-זהר (עורך), ספר המופת: אנשי מופת ומעש בישראל, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ח 1988, עמ' 46–48.
בני מוריס, "רועי רוטברג", בתוך: מלחמות הגבול של ישראל, 1949–1956, עם עובד 1996, עמ' 404–408.