stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זיהוי ממוחשב של כתב יד
יישום > זיהוי מקוון > דרך זיהוי הכתב המקוון

זיהוי מקוון מאפשר המרת טקסט בעזרת עט או לוח אלקטרוני מיוחד המזהים את תנועות הכלי בזמן הכתיבה עצמה. התנועות מסומנות על ידי המחשב בעזרת וקטור התנועה שלהן בכיווני X ו-Y, ווקטורים אלו נרשמים על ידי התוכנה, שמזהה מקטעים נפרדים של מילים ואותיות, ומנסה לנתח אותן - כל אחת בנפרד.
את האותיות והמילים המתקבלות, התוכנה משווה בצורה סטטיסטית או ישירה למאגר נתונים שבו נרשמו המילים והאותיות של משתמש או משתמשים רבים שנדגמו, ולעיתים נעשה שימוש במילון המאפשר לגלות טעויות נפוצות.
זיהוי כתב יד מקוון אמנם מוכר כבר בציבור ואינו עוד תחום חדש, אך הוא עדיין לא תפס תאוצה, במיוחד במחשבים שניתן להשתמש בהם במקלדת, שהיא בטוחה ואמינה יותר. כמעט בכל מחשב כף יד ניתן כבר להשתמש בצורה זו או אחרת של זיהוי כתב יד, אך אמינות היא עדיין בעיה: גם מחשב שאמינות זיהוי כתב היד שלו היא 98%, עדיין דורש לתקן אות כל חמישים אותיות, בעוד שמקלדת דורשת לתקן אפס; מקלדת היא גם מהירה יותר לכל אחד שתרגל אותה מעט בחייו.
שיטת קריאה נוספת היא כתיבה בעזרת עט הכותב בעזרת דיו רגיל, אולם מכיל בתוכו גם שבב המזהה את התנועות שהוא מבצע. צורה זו עדיין בחיתוליה ואינה מסחרית עדיין.
פיתוח אלגוריתמים ושיטות שונות לזיהוי כתב יד הוא נושא מאוד מרכזי ומושקע בו מאמץ מחקרי ופיתוחי רב. קיימים גם ארגונים שונים לקידום הנושא, המקיימים כנסים מסוגים שונים כמו ה-International Workshop on Frontiers in Handwriting Recognition הנערך מדי שנה.
יישום > זיהוי לא מקוון

זיהוי לא מקוון של תמונה שלמה המכילה בתוכה טקסט, מורכב מניתוח התמונה וזיהוי המקטעים המכילים בתוכם מילים, ואחר כך המרתם לאותיות הניתנות לעריכה.
הבעיה כאן, כזכור, היא שהטקסט נייח ולא ניתן להשתמש בצורת הכתיבה של המשתמש לטובת הזיהוי והסיווג. עם זאת, בשל היכולת להשתמש בבלשנות ובסטטיסטיקות מתאימות, ניתן לפענח את הכתוב ביעילות גבוהה למדי.
השימוש בשיטה זו נעשה בעיקר על ידי חברות המשתמשות הרבה בכתיבה של לקוחות שונים (כמו בנקים, חברות ביטוח, דואר וכו').
המחקרים נעשים על ידי ארגונים כמו IAPR (The International Association for Pattern Recognition – האיגוד הבינ"ל לזיהוי תבניות), IWFHR (The International Workshop for Handwriting Recognition – האיגוד הבינ"ל לזיהוי כתב), IEEE ועוד.
בסיסי נתונים מוכרים

בסיסי נתונים עולמיים קיימים כבר משנות ה-90. הם מאגדים בתוכם דוגמאות רבות לשיטות כתיבה שונות של אותיות משפות רבות. חוקרים, המבקשים לבדוק את האלגוריתמים שכתבו, יכולים להסתייע בבסיס הנתונים להשגת צורות רבות של אותיות כתובות בכתב יד. כמו כן ניתן להוריד חלק ממנו כבסיס נתונים של אלגוריתם מסוים. בסיסי הנתונים גדולים מאוד ולכן לא תמיד משתמשים בכולו כבסיס נתונים, אלא רק בחלק נבחר המייצג כמה שיותר צורות שונות. מגבלה זו של גודל קיימת בעיקר במחשבים ידניים, שאין להם הרבה מקום לבזבז ואין להם גם עצמת חישוב גבוהה.
בסיסי הנתונים מתחלקים לחלקים שונים, הכוללים ספרות, תווים באותיות גדולות, תווים באותיות קטנות, סימנים, צירופים של כל הנ"ל ועוד. כך ניתן לבדוק את התוכנה על סוגים שונים של תווים או על צירוף שלהם.
דוגמה אחת לבסיס נתונים הוא UNIPEN. הוא מכיל שמונה סוגי מידע, ייחודי ומעורב, בשפה האנגלית. הוא מכיל דוגמאות רבות והוא מקובץ בצורה ייחודית הנקראת inkML (אשר משתנה לצורה אחרת, UPX, נכון לזמן כתיבת מסמך זה). נכון ל-2004, יש לו כ-15000 דוגמאות שונות לספרות בלבד.
לשפה העברית אין עדיין בסיס נתונים רציני משלה לכתב יד, אם כי הדבר בשלבי פיתוח בכמה מקומות (כמו תוכנת גרפיטי למשל). לשון הקודש מציבה אתגר רציני למפתחים, ובהדגמות הראשונות של חלונות ויסטה למשל נתברר כי לקח לה כמעט עשר דקות לנתח וללמוד מילה אחת למשתמש חדש (אם כי המצב השתפר בינתיים). ניתן גם להשתמש בתוכנות הלומדות את כתב היד וללמד אותן את התווים העבריים, אבל עדיין אין לתוכנה עצמה בקרה על התוצאות שלה, ומלבד זאת, התוכנה צריכה להיות אחת שיודעת לכתוב מימין לשמאל.
דרך לבחירת שיטה לזיהוי כתב יד

כחלק מעבודת הגמר לקורס כתבתי קריטריונים לא מחייבים לבחירת הדרך לזיהוי כתב יד. מאחר שכפי שראינו, קיימות דרכים רבות למימוש אלגוריתם לזיהוי כתב יד, נדרשת דרך כלשהי לבחור ביניהן. יש לקבוע קריטריונים גם למפתח, שרוצה לבחור אלגוריתם יעיל שיביא לתוצאות הטובות ביותר בזמן הקצר ביותר, בהתאם לכוח החישוב הנתון, וגם למשתמש, שרוצה לדעת איזו מערכת קיימת לקנות.
זיהוי כתב יד – בחירת שיטה למפתח
מפתח הרוצה לבחור שיטה בה הוא ישתמש לזיהוי כתב יד, חייב לקבוע קודם כל את תכונות הזיהוי הכלליות:
המשאבים הנתונים בידו: עוצמת מחשוב (מקום, מהירות וזיכרון).
אופי בסיס הנתונים: האם התוכנה תלמד את כתב היד של המשתמש או שתהייה כללית.
דרך ההפעלה: מקוונת או לא.
אופי ניתוח הטקסט: מלמטה למעלה (אותיות > מילים) או ההפך.
צורת השפה: כתב מחובר או לא, צורות האותיות.
זמן הפיתוח: כמה זמן מוכן המפתח להשקיע (בשנות אדם) כדי לפתח את האלגוריתם.
מספר השפות: כמה שפות מתוכננות לעבוד בעזרת אותו אלגוריתם.
נפרט כל אחד מהנושאים:
דרך לבחירת שיטה לזיהוי כתב יד > משאבים

אם עצמת המחשוב גבוהה מאוד (הכוונה למחשב שולחני ומעלה), ניתן יהיה להשתמש ברשתות עצביות המבוססות על צמתים רבים, כך שהן יכולות להיעזר בבסיס נתונים רחב מאוד ובעצמת חישוב מסובכת. אם עצמת החישוב נמוכה, אפשר יהיה להתפשר על בסיס נתונים קטן יותר ועל אלגוריתם המבוסס על ניתוח הצורה.
דרך לבחירת שיטה לזיהוי כתב יד > אופי בסיס הנתונים

כדי להשיג אחוזי הצלחה גבוהים (במיוחד במכשירים בעלי משאבים מועטים) כדאי להשתמש בתוכנה שתלמד את כתב היד של המשתמש. אם בסיס הנתונים של התוכנה הוא מוכוון משתמש, גם אלגוריתם פשוט יחסית יוכל לפענח את הכתב בקלות יחסית. לעומת זאת, אם משתמשים בבסיס נתונים מוכן מראש, נוכל אמנם להגיע למשתמשים רבים במהירות, אך נדרש לבסיס נתונים גדול ולמשאבים גדולים כדי להגיע לאחוזי הצלחה גבוהים. ככל שהתוכנה תתאים ליותר אנשים, היא תצטרך אלגוריתם חזק יותר (למשל, להגדיל את מספר הצמתים באלגוריתם HMM, או, אם האלגוריתם שלנו הוא אלגוריתם השוואה פשוט, להגדיל את מספר האפשרויות להגמשת ההשוואה).
דרך לבחירת שיטה לזיהוי כתב יד > דרך ההפעלה

כאן צריך להחליט אם דרך ההפעלה תהיה מקוונת או לא. אם ההפעלה מקוונת, בעצם צריך לפענח כל אות מיד עם כתיבתה. למעשה, זיהוי כתב יד מקוון שבו כל אות רשומה בנפרד אינו מסובך – הזמן שלוקח לנו לכתוב גדול מזה שלוקח לרוב האלגוריתמים לפענח אות אחת (0.3 שניות במחשב כף יד, נכון להיום). עם זאת, מפתחים רבים כיום רוצים לפענח מילה שלמה בבת אחת, כך שיוכלו להפעיל גם בדיקות דקדוקיות מסוימות (או אפילו תחביריות).
לזיהוי כתב יד בצורה מקוונת אפשרות להשתמש לא רק באות המוגמרת, אלא גם בצורת הכתיבה עצמה. כלומר, ניתן לדעת איך המשתמש כתב כל קו – מימין לשמאל, מלמטה למעלה, הפעיל לחץ חזק יותר על האזור הזה של האות וכו' (הפעלת לחץ חזק יותר על אזור מסוים בקו פירושה שהקו כאן יותר חשוב מהמשכו, שנכתב רק כדי לצאת ידי חובה. למשל, סוף הקו התחתון של "ך" (כ' סופית) לא חייבת להיגמר בנקודה מסוימת). יכולת זו יכולה לחולל פלאים באחוזי הזיהוי הנכון אם משתמשים בה בתבונה, ובלבד שמשתמשים בה בצורה נבונה. נראה שהצורה הטובה ביותר להשתמש ביכולת זו היא בתוכנות הלומדות את אופי הכתיבה של כל משתמש.
אין לשכוח כי תוכנה המשתמשת בקריאה כזו דורשת חומרה מיוחדת, המסוגלת לקלוט את הכתיבה בצורה מקוונת; חומרה כזו קיימת ונפוצה כבר, ולמפתח נותר אך ורק להשתמש בנתונים שבידו (ואיך משתמשים בחומרה, בהנחה שהוא לא רוצה לפתח אותה בעצמו על ידי תכנות מיקרו בקרים או אלטרות).
דרך לבחירת שיטה לזיהוי כתב יד > אופי ניתוח הטקסט

אם מפענחים מילים שלמות, הרי שבסיס הנתונים צריך להיות עצום בגודלו ואמור להכיל את כל המילים בשפה על הטיותיהן, אלא אם כן זהו מנגנון זיהוי כתב יד ייעודי לתפקיד מסוים. בסיס נתונים בגודל כזה רצוי מאוד לרכוש ולא לפתח בעצמנו, אלא אם יש לנו צוות שלם של קלדנים. בנוסף, הוא ידרוש עצמת חישוב גדולה שתצליח לזהות מילה גם כאשר היא כתובה בכמה דרכים שונות. במילים אחרות, אלא אם כן יש לנו מחשב טוב מאוד והרבה זמן לפענוח המילה, כדאי לבנות אלגוריתם המבוסס על זיהוי אותיות ולא מילים.
דרך לבחירת שיטה לזיהוי כתב יד > צורת השפה

שפה בעלת כתב מחובר תעדיף אולי לזהות את המילה השלמה (או חלקי מילים נפוצים) ואילו שפה שבה אין כתב מחובר תעדיף לזהות כל אות בנפרד. שפה, המורכבת מתווים מסובכים הדומים זה לזה, כמו השפות האסיאתיות, נדרשת לאלגוריתם המייצג את האות מחדש בצורה שבה מאפייני כל אות ואות יגיעו לכדי מיצוי מקסימלי של ההבדלים. מציאת האלגוריתם המתאים דורשת מחקר מעמיק של אופי השפה.
דרך לבחירת שיטה לזיהוי כתב יד > זמן הפיתוח

פיתוח של אלגוריתם המבוסס על לימוד המשתמש, שבו העבודה כוללת השואה די פשוטה לבסיס הנתונים הנבנה, ייקח פחות זמן מאחד המבוסס על בסיס נתונים רחב. בנוסף, אלגוריתם מתמטי הכולל התמרה מתקדמת מסובך יותר לפיתוח מאשר אחד המכיל פירוק לווקטורים (אם כי ייתכן בהחלט שהעיבוד הנוסף יהיה מסובך אף יותר).
דרך לבחירת שיטה לזיהוי כתב יד > מספר השפות

אם התוכנה תצטרך לעבוד עם יותר משפה אחת, כדאי מאוד למפתח לעבוד על אלגוריתם המפענח את האותיות ולא את המילים. הפענוח יהיה תואם לצורות שניתן יהיה להזין למחשב, כלומר, רצוי אלגוריתם בצורת רשת עצבית עם דחיסה לפי צורה ופירוק לווקטורים ולא דחיסה לפי דקדוק. כך יהיה קל יותר להוסיף שפות עתידיות.
זיהוי כתב יד – בחירת שיטה למשתמש

בדרך כלל אין המשתמש מודע לשיטה שבה נכתבה תוכנת זיהוי הכתב, וגם החברה המוכרת את התוכנה אינה מספרת זאת, אלא בקווים כלליים. עם זאת, ניתן להצביע על מס' נקודות חשובות בבואנו לבחור תוכנה שכזו:
החמרה עליה תופעל התוכנה – מחשב כף יד או מחשב שולחני.
אופי השימוש בתוכנה – זיהוי מקוון או לאחר זמן.
מספר המשתמשים בתוכנה – לאדם אחד או לאנשים רבים ושונים.
המסמכים עליהם תעבוד התוכנה – רשימות אקראיות או מסות כבדות משקל.
נעבור על כל אחד מהנושאים:
זיהוי כתב יד – בחירת שיטה למשתמש > החומרה עליה תפעל התוכנה

אם החומרה שברשותנו בעלת ביצועים בינוניים, לדוגמה מחשב כף יד, לא נשתמש בתוכנה המבטיחה לנו חישובים דקדוקיים רבים והדורשת משאבי חומרה גדולים מדי. תספיק לנו בהחלט תוכנה שהוכיחה את עצמה בעבודה על דגמים קודמים, ונשים לב למהירות החישוב יותר מאשר לכמות המילים בבסיס הנתונים. לעומת זאת, עבודה על מחשב שולחני תאפשר שימוש באלגוריתמים המתקדמים ביותר.
זיהוי כתב יד – בחירת שיטה למשתמש > אופי השימוש בתוכנה

זיהוי מקוון, כמו בסעיף הקודם, דורש עבודה מהירה, ואילו זיהוי לא מקוון יאפשר לנו הסתייעות בתוכנה מתוחכמת בהרבה.
זיהוי כתב יד – בחירת שיטה למשתמש > מספר המשתמשים בתוכנה

אם התוכנה מיועדת לאדם אחד בלבד, כמו במחשב כף יד אישי או במחשב נישא, כדאי לקנות תוכנה הלומדת את כתב היד שלנו. לתוכנה שמכירה את צורות האותיות האישיות שלנו יש יתרון רב על פני תוכנה שמנסה להשוות כל סימן לאלפי סימנים אחרים, ואחוז השגיאות בה קטן מאוד. בדרך כלל לא לוקח הרבה זמן ללמד תוכנה כזו (כעשר דקות על חצי שעה) וההשקעה משתלמת בחסכון בזמן תיקון השגיאות של התוכנה שיבוא אחר כך. עם זאת, תוכנה שאמורה לעבוד עם מספר כותבים רב, ייתכן שכדאי שתסתמך על בסיס נתונים משלה, במיוחד אם התוכנה אמורה לשמש כל אחד מספר זעום של פעמים ואם הכותב אינו נוכח, כמו במקרים של פענוח כתבי יד עתיקים.
זיהוי כתב יד – בחירת שיטה למשתמש > המסמכים עליהם תעבוד התוכנה

אם משתמשים בתוכנה לפענוח סיכומים בתורת הקוונטים, לדוגמה, כדאי מאוד שהתוכנה תהיה בעלת בסיס נתונים טוב מאוד, או לפחות יכולת לפענח גם ספרות ואותיות לועזיות, אחרת יהיה קשה למצוא ולתקן את הטעויות. לעומת זאת, אם רק מעתיקים למחשב סיכומי דיונים, אין סיבה להשקיע בתוכנה מתוחכמת מדי ואחוז שגיאות לא גדול בדרך כלל ניתן לספיגה ולתיקון במהירות.
עם זאת, עקב היות התחום מתפתח ובחיתוליו, חברות רבות כן מדגישות את הדרך לפתרון הבעיה בה בחרו, ולו כדי להרשים את הצרכנים האפשריים בידע ובתחכום שלהם. הראיה לכך היא אתרי הבית של חברות רבות המציגות בפירוט רב את תהליך הזיהוי אצלן בתוכנה, ומדגישות את זמן הפיתוח הרב שעברו, אחרת לא יאמינו להן שהן מגיעות לתוצאות טובות.
העין האנושית זקוקה ל-70-80% זיהוי בלבד של האותיות כדי להבין כתב, מכיוון שהעין מגובה בעוצמת חישוב גבוהה מאוד. כך בני אדם מסוגלים לקרוא גם כתבים שבהם חלק מהאותיות לא ניתנות לזיהוי כלל, אם יעמדו בפני עצמן, ולמעשה ניתן להבין משפט גם אם מילים שלמות חסרות בו. למחשבים עדיין קשה מאוד להשלים משפטים או מילים בעצמם. לשם כך הם צריכים להבין דקדוק, תחביר ואף להבין את ההקשר שבו נכתב אותו משפט. למשל, כמעט כל בני האדם יבינו כי המילה החסרה במשפט "_____ שלי אמרה לי ללכת לסדר את החדר", היא כנראה אמא, אך שום מחשב לא יבין זאת, כיוון שהמחשב לא היה ילד קטן שביקשו ממנו ללכת לסדר את החדר. מאותה סיבה, מחשב גם לא יבין בדיחות. כלומר, מחשב, נכון לזמן זה, לא יכול להתגבר על האדם באחוזי זיהוי נכונים.
עם זאת, המחשב בהחלט יכול לעקוף את האדם במהירות שבה הוא מזהה את הכתוב. כל שיידרש מהאדם אז הוא לא לכתוב את כל כתב היד, אלא רק לקרוא ולבדוק אותו, פעולה מהירה בהרבה, ולתקן שגיאות פה ושם.
ראו גם

קריאה ממוחשבת
מונחים בתוכנה
בבא בתרא

מסכת בבא בתרא, ש"ס ונציה
בָּבָא בַּתְרָא הוא החלק השלישי במסכת נזיקין, שהיא המסכת הראשונה בסדר נזיקין שבמשנה.
בארמית "בבא בתרא" הוא "השער האחרון", ולפניו במסכת נזיקין קיימות בבא קמא – השער הראשון, ובבא מציעא – השער האמצעי. חלוקה זו היא בבלית, ואילו בארץ ישראל המסכת נחשבה תמיד כמסכת אחת. החלוקה לשלושה חלקים נעשתה באופן טכני – עשרה פרקים בכל מסכת – כאשר מבחינה תוכנית ניתן היה לחלק אחרת את המסכת; כך לדוגמה הפרק האחרון של בבא מציעא והפרק הראשון של בבא בתרא עוסקים שניהם בדיני שותפות. התוספתא של המסכת מחולקת גם היא ל"בבות", אחד עשר פרקים בכל "בבא", כאשר הפרק המקביל לפרק י' במשנה של בבא מציעא והפרק המקביל לפרק א' במשנה של בבא בתרא, אוחדו לפרק י"א של "בבא מציעא".
התלמוד הבבלי של המסכת, כפי שהודפס בדפוס וילנה יחד עם פירושיהם של רשב"ם ותוספות, מכיל 175 דפים (מדף ב עד דף קעו), וזהו מספר הדפים הגדול ביותר למסכת בתלמוד הבבלי. (למרות זאת אין זו המסכת עם מספר המילים הרב ביותר, שכן פירושי הרשב"ם והתוספות ממלאים שטח גדול מדפיה, באופן יוצא דופן. המסכת הגדולה ביותר בתלמוד הבבלי מבחינת כמות המילים היא מסכת שבת).
מיקומה של המסכת בסדר נזיקין

לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, מסכת זו ממוקמת בסוף מסכת נזיקין מכיוון שכולה דברי קבלה וסברות ואין לה סימוכין בפסוקים שבתורה.
פרקי המסכת

השותפין שרצו לעשות מחיצה (שש משניות ) – הפרק עוסק בהלכות חלוקת שותפות, מחיצה בין חצרות (היזק ראיה) ועוד. התלמוד הבבלי עוסק בפרק זה גם במצוות צדקה, בזהותם של כותבי התנ"ך ועוד.
לא יחפור אדם בור (ארבע עשרה משניות) – הפרק עוסק בנזקי שכנים.
חזקת הבתים (שמונה משניות) – הפרק עוסק בהלכות חזקת ראיה וחזקת קניין במקרקעין. התלמוד הבבלי עוסק בפרק זה בכללים יסודיים בדיני 'טוען ונטען', כגון הלכות עדות, מיגו ועוד. בפרק מופיעות סוגיות הלכתיות מפורסמות, כמו נסכא דרבי אבא וכל דאלים גבר.
המוכר את הבית (תשע משניות) – פרק זה והשלושה שאחריו עוסקים בהלכות מכירה של בתים, חצרות, ספינות, שדות, בהמות, תבואה ועוד.
המוכר את הספינה (אחת עשרה משניות).
המוכר פירות לחבירו (שמונה משניות).
האומר לחבירו בית כור (ארבע משניות) – דיני מכירה, כאשר לשון המכירה מתפרש למשמעויות סותרות, כגון "האומר לחבירו מידה בחבל (כלומר מידה מדויקת) הן חסר הן יתר (כלומר מידה משוערת) אני מוכר לך", וכדומה.
יש נוחלין ומנחילין (שמונה משניות) – פרק זה עוסק בדיני ירושות, בין השאר בירושת הבת, בכור ובעל היורש את אשתו.
מי שמת והניח בנים ובנות (עשר משניות) – גם פרק זה עוסק בדיני ירושה. עוד יש בו הלכות "אומדנא".
גט פשוט (שמונה משניות) – עוסק בדיני שטרות, כולל שטרי חוב, שטרי מכר, וגיטין.
בסה"כ יש במסכת כ-86 משניות.
פרשני המסכת בתלמוד הבבלי

רש"י כתב פירוש למסכת, ובמהדורות המצויות כיום (ובכתבי היד של הפירוש) הוא נקטע בדף כ"ט עמוד א' במילים "עד כאן פירוש רש"י זצ"ל מכאן ואילך פירוש רבינו שמואל ב"ר מאיר", ומדף זה ואילך מתפרשת המסכת על ידי נכדו, הרשב"ם, אם כי כמה תוספות של הרשב"ם נכתבו בגוף פירוש רש"י בתחילת המסכת.
בדפוס פיזרו של המסכת, וכן בדפוסים הנפוצים כיום, נכתב בסוף פירושו של רש"י: "כאן מת רש"י ז"ל"; אך היו חוקרים שפקפקו האם זו הסיבה להיקטעותו של הפירוש.
מלבד פירושי וחידושי הראשונים שנתחברו על רוב המסכתות, יש בידינו חידושיו של הר"י מיגאש למסכת זו. ופירושו של רבינו יונה גירונדי הידוע כ"עליות דרבנו יונה", על שם מנהגו לסיים כל סוגיא בפסיקת ההלכה במילים "עלה בידינו", וכן פירושו של הרמ"ה, רבי מאיר הלוי מטוליטולה בשם "יד רמה", שנמצא רק על מסכת זו ומסכת סנהדרין.
סוגיות מפורסמות

היזק ראיה "שמיה היזק או לא שמיה היזק".
"רבנן לא צריכי נטירותא" – פטור תלמידי חכמים ממיסים והשתתפות ממונית בהגנת העיר.
גוד או אגוד.
הבא לסמוך בצד המיצר (ידועה בשם "סוגיית חרדל").
רוב וקרוב.
חזקת קרקעות – פרק חזקת הבתים.
אגדות רבה בר בר חנה.
קניין פירות כקנין הגוף.
נכסים מועטים.
על הניזק להרחיק את עצמו.
הדמים מודיעים
ביאורים

↑  לפי ספירת המילים שבפרויקט השו"ת (באופן מקורב), במסכת בבא בתרא יש 88,187 מילים ו-350,455 אותיות, ואילו במסכת שבת יש 116,533 מילים ו-463,595 אותיות.
↑  מספר המשניות בכל פרק נכתב ע"פ דפוס "קהתי". בדפוסים אחרים תיתכן חלוקה שונה.
הערות שוליים

↑  תוספות, מסכת בבא בתרא, דף ב', עמוד א', ד"ה השותפין
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ח', עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף י"ג, עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף י"ז, עמוד ב' – דף י"ח, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף כ"ג, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף כ"ט, עמוד א' והלאה
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ע"ג, עמוד א' ואילך
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קל"ו, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ק"מ, עמוד ב'
↑  תחילת פרק לא יחפור
↑  תחילת פרק המוכר את הספינה
| מסכתות ששה סדרי משנה |
| --- | --- | --- |
| זרעים | ברכות (ב י) • פאה (י) • דמאי (י) • כלאיים (י) • שביעית (י) • תרומות (י) • מעשרות (י) • מעשר שני (י) • חלה (י) • ערלה (י) • ביכורים (י) |  |
| מועד | שבת (ב י) • עירובין (ב י) • פסחים (ב י) • שקלים (י) • יומא (ב י) • סוכה (ב י) • ביצה (ב י) • ראש השנה (ב י) • תענית (ב י) • מגילה (ב י) • מועד קטן (ב י) • חגיגה (ב י) |  |
| נשים | יבמות (ב י) • כתובות (ב י) • נדרים (ב י) • נזיר (ב י) • סוטה (ב י) • גיטין (ב י) • קידושין (ב י) |  |
| נזיקין | מסכת נזיקין: בבא קמא (ב י) • בבא מציעא (ב י) • בבא בתרא (ב י) • סנהדרין (ב י) • מכות (ב י) • שבועות (ב י) • עדיות • עבודה זרה (ב י) • אבות • הוריות (ב י) |  |
| קדשים | זבחים (ב) • מנחות (ב) • חולין (ב) • בכורות (ב) • ערכין (ב) • תמורה (ב) • כריתות (ב) • מעילה (ב) • תמיד (ב) • מידות • קינים |  |
| טהרות | כלים • אהלות • נגעים • פרה • טהרות • מקואות • נידה (ב י) • מכשירין • זבים • טבול יום • ידיים • עוקצים |  |
ב – מסכת שיש עליה תלמוד בבלי     י – מסכת שיש עליה תלמוד ירושלמי
לימוזינה

ערך זה עוסק במכונית פאר ארוכה. אם התכוונתם לתוכנית הטלוויזיה לימוזינה, ראו .
לימוזינה חונה ברחוב בתי מחסה בירושלים (ברקע, ישיבת פורת יוסף)
לימוזינה משנת 1908
לימוזינה היא מכונית סלון מפוארת, הכוללת תא ארוך במיוחד לנוסעים. המונח מתייחס בדרך כלל גם לשירות המתלווה למכונית.
בלימוזינה נוהג לרוב נהג שכיר, והחלק האחורי בו יושבים הנוסעים כולל בדרך כלל מושבי עור מפוארים, בר משקאות ופינוקים נוספים. הלימוזינה, שמגיעה כמעט תמיד בצבעים שחור או לבן, נחשבת לרכב יוקרתי במיוחד.
לימוזינות מוחזקות לרוב בבעלות של חברות פרטיות (לצורך הסעת מנהלים בכירים), מדינות וארגונים (לצורך הסעת אח"מים), וכן חברות השכרת רכב המציעות שירותי הסעה ברכב הפאר. לימוזינות נמצאות גם בבעלותם של אנשים פרטיים, לצרכיהם האישיים.
המילה Limousine באנגלית שימשה במקורה ככינוי לסוג מסוים של מכונית בתחילת המאה ה-20, שבה תא הנוסעים מופרד ומקורה, אך תא הנהג פתוח, בדומה לכרכרות ישנות; היא נקראה על שם מחוז לימוזן (Limousin) בצרפת, שבירתו היא העיר לימוז', על שום דמיונן של אותן מכוניות לכובעים שחבשו המקומיים (גלימות מקומיות, על פי גרסאות אחרות). בשנות ה-30 של המאה העשרים כבר מופיעה המשמעות של "מכונית מפוארת" באופן כללי, והחל משנות השישים הצטמצמה המשמעות למשמעות של רכב פאר, ארוך מן הרגיל.
דוגמאות ללימוזינות שהיו/נמצאות בשימוש מנהיגים בעולם

זיל 111
זיל-4112R (בברית המועצות)
רולס-רויס פנטום 4
רולס-רויס פנטום 5
רולס-רויס פנטום 6
מרצדס-בנץ S קלאס
בנטלי סטייט לימוזינה
לינקולן קוסמופוליטן
לב זהב (שיר של שרית חדד)

"לב זהב" הוא סינגל מתוך אלבומה החמישי של הזמרת-יוצרת הישראלית שרית חדד, "חוק החיים", שיצא לאור בשנת 1998. השיר יצא לאור במאי 1998 על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי דני שושן, והופק על ידי שי ראובני, שהפיק לחדד במהלך הקריירה שלה עשרות שירים ואלבומים נוספים. השיר היה אחד מלהיטיה הגדולים ביותר של שרית חדד באותה תקופה.
בשנת 2011, עלה השיר לערוץ היוטיוב של שרית חדד.
השיר ואסון אולמי ורסאי

במאי 2001 אירע אסון אולמי ורסאי, בו רצפת אולם האירועים, שבו התקיימה חתונה, קרסה והביאה למותם של 23 איש ומעל 300 פצועים. השיר "לב זהב" הושמע רגע לפני קריסת הרצפה במהלך הריקודים; וכאשר שמעה על כך שרית חדד, החליטה כי לא תשוב לבצע את השיר בהופעותיה.
למרות החלטתה של שרית חדד לא לשוב ולבצע את השיר, זמרים אחרים ממשיכים להופיע עם השיר הזה בטענה כי "יש לעשות הפרדה בין שיר לבין אסון" ו"השיר לא גרם לקריסת הרצפה".
הקלדה עיוורת

איור של פריסת המקשים המקובלת בישראל (פריסת QWERTY משולבת בפריסה עברית) שבו המקשים השונים צבועים בהתאם לאצבע שאמורה להקיש עליהם. מקומותיהן הקבועים של האצבעות מסומנים בעיגולים.
פריסת האצבעות על כל המקשים במקלדת אנגלית
הקלדה עיוורת או כתיבה עיוורת (נקרא גם: קלדנות) היא טכניקת הקלדה על מקלדת של מכונת כתיבה או מחשב המאפשרת הקלדה יותר מהירה ללא צורך בלהסתכל בכפתורי המקלדת וכך פחות מעייפת מנטלית וגופנית מהמקובל. למיומנות זו יתרון בעבודה במשרד, ולמשרות מסוימות היא מהווה דרישת קדם.
שיטה

בשיטת ההקלדה העיוורת, לכל האצבעות יש מקומות קבועים על המקלדת בזמן שבין הקלדה על המקשים ויש רק דרך נכונה אחת ללחוץ על כל מקש – הדרך בה האצבעות עוברות את המרחק הקצר ביותר ממקומן הקבוע אל המקש שיש ללחוץ עליו. באופן זה, תנועות האצבעות הן הקצרות והמהירות ביותר ולא מושקע מאמץ מנטלי (מודע או לא מודע) בבחירת הדרך להקליד על המקשים השונים.
מקומן הקבוע של האצבעות בזמן שבין הקלדה על מקש אחת למשנהו, הוא כדלקמן: האצבעות המורות ממתינות על המקשים ח ו־כ (J ו־F) שאותן מזהה המקליד בלי להביט במקלדת בעזרת סימוני החישה שיש על המקלדת (בליטות הניתנות למישוש). האגודלים ממתינים על מקש הרווח. שאר אצבעות יד ימין ממתינות על שלושת המקשים שמימין ל־ח' ושאר אצבעות יד שמאל על אלו שמשמאל ל־כ'.
האגודלים משמשים בשיטה זו רק להקשה על מקש הרווח, כל אצבע אחרת מקישה על המקש עליו היא ממתינה בין ההקשות, על זה שמעליו ועל זה שמתחתיו באלכסון. בנוסף לזה, האצבעות המורות מקישות גם על המקשים שבשני הטורים שבין מקומותיהן הקבועים, כך למשל האצבע המורה של יד ימין אחראית לאותיות ו, ח, צ וגם לאותיות ט, י, מ.
יתרונות וחסרונות

ההקלדה העיוורת משחררת את המקליד מהצורך להביט במקלדת. השחרור מהצורך להביט במקלדת הוא אחד האמצעים לזירוז ההקלדה אך יש לו גם יתרונות נוספים – הוא מקל את המאמץ הריכוזי שבהקלדה והופך את ההקלדה לנגישה עבור אנשים עם לקות ראייה. אולם, טכניקת הקלדה זו אינה אפשרית עבור מי שאינו מפעיל בקלות את כל עשר אצבעותיו ולכן אינה נגישה עבור הרבה אנשים עם לקויות בגפיים העליונות.
למידה

טכניקת ההקלדה דורשת לימוד ותרגול. את טכניקת ההקלדה ניתן ללמוד בקורסים או בעזרת ערכות ללימוד אישי. יש גם עזרי מקלדת ללמידת הטכניקה כמו צביעת המקשים על פי האצבע שאמורה להקיש עליהן והסתרה של תגי המקלדת בהדרגה כדי לאלץ את המקליד ללמוד בעל פה את מקומות המקשים. יצוין כי המהירות משתפרת בעיקר ממיומנות ופחות מלימוד הטכניקה.
היסטוריה

שיטת ההקלדה העיוורת הומצאה, ככל הנראה, על ידי פרנק אדוארד מקגורין (Frank Edward McGurrin), בעיר סולט לייק סיטי. מקגורין זכה בעזרתה בפרס בתחרות הקלדה בשנת 1888 והחל לפרסמה ולהתפרנס מהדרכתה.
קשה לדעת מה ההשפעה של ההקלדה העיוורת על היווצרות פציעות הקלדה משום שנכון לשנת 2008 קשה להעריך באופן כללי את הקשר בין שימוש במחשב לפציעות הקלדה.
ראו גם

קצרנות
מקלדת דבוראק, פריסת מקלדת אנגלית חלופית, מותאמת במיוחד לנוחות ומהירות.
הערות שוליים

↑  סקירה מקיפה באתר NCBI – המרכז הלאומי למידע ביוטכנולוגיה של ארצות הברית.
יגאל עילם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 ביולי 1936 (בן 88) תל אביב, פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי 
 ענף מדעי:  היסטוריה
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  סמינר הקיבוצים  המכללה האקדמית ספיר 
 תרומות עיקריות
 חקר ההיסטוריה של הציונות ומדינת ישראל
 
יגאל עילם (נולד ב-21 ביולי 1936) הוא היסטוריון ישראלי החוקר את ההיסטוריה של היהדות, הציונות ומדינת ישראל. העלה את מחקריו על הכתב בספרים רבים ומשמש כמרצה במכללות.
ביוגרפיה

יגאל עילם נולד בשנת 1936 בתל אביב. בשנים 1954–1957 שירת בצה"ל כמפקד מחלקה, מדריך בבית הספר לקצינים וכקצין מבצעים בגדוד נח"ל מוצנח. לאחר סיום שירותו למד בשנים 1957 - 1964 היסטוריה ופילוסופיה, באוניברסיטה העברית בירושלים.
היה פעיל באגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית. בשנת 1958, כאשר החל לצאת לאור "פי האתון", ביטאון אגודת הסטודנטים, נתמנה עילם, שהיה אז סטודנט לתואר שני, לעורכו הראשון. החל משנת 1964 פרסם מאמרים בעיתון "הארץ" ולאחר מכן גם בעיתון "דבר". בשנים 1965–1966 היה מורה בבית ספר תיכון. במלחמת ששת הימים שירת בחטיבת ירושלים. בשנת 1973 יצא לאור ספרו הראשון "מבוא להיסטוריה ציונית אחרת" ומאז פרסם ספרים רבים נוספים.
עילם כיהן כמרצה במכללה האקדמית ספיר ובמכללת סמינר הקיבוצים.
ספריו

מבוא להיסטוריה ציונית אחרת, הוצאת לוין-אפשטיין 1973
הגדודים העבריים במלחמת העולם הראשונה, הוצאת מערכות 1973
אלף יהודים בעת החדשה :לקסיקון, הוצאת זמורה, ביתן, מודן 1974
מחזון למדינה: בעיות מרכזיות בתולדות הציונות, הוצאת קצין חינוך ראשי 1978
המאבק החמוש :פרקי לימוד, הוצאת יד טבנקין 1985
ההגנה: הדרך הציונית אל הכוח, הוצאת זמורה, ביתן, מודן 1979
הקמת הסוכנות היהודית המורחבת 1919-1929, חמו"ל 1990
ממלאי הפקודות, הוצאת כתר 1990
הסוכנות היהודית: שנים ראשונות 1919-1931, הוצאת הספרייה הציונית 1990
קץ היהדות: אומת הדת והממלכה, הוצאת תפו"ח 2000
יהדות כסטטוס קוו: פולמוס מיהו יהודי 1958, הוצאת עם עובד, 2000
מה התרחש כאן, הוצאת עם עובד 2012