stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית אבות סיעודי לקשישים (בודפשט)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית חולים, ארגון רפואי 
 מיקום:  בודפשט
 מדינה:  הונגריה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1906–1911 (כ־5 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1911 
 אדריכל:  בלה לייטה 
 סגנון אדריכלי:  סגנון אדריכלי עממי–הונגרי 
 קואורדינטות:  47°31′05″N 19°05′53″E﻿ / ﻿47.518145°N 19.098083°E﻿ / 47.518145; 19.098083
 okiti.hu
  (למפת בודפשט מוגדלת) בית אבות סיעודי לקשישים(למפת בודפשט רגילה) בית אבות סיעודי לקשישים
 
בית אבות סיעודי לקשישים (יהודים) לשעבר בבודפשט, הונגריה, הנקרא היום המכון הלאומי של הקליניקה לנוירוכירורגיה (קיצור: OKITI; הידוע בכינויו מרפאת הנוירוכירורגיה), בשמו לשעבר Szeretház (בית האהובים), הוא מוסד בריאות בבודפשט שנבנה ברובע 14.
הבניין

בשנת 1907 פרסמה החברה קדישא של פשט, שעסקה גם בטיפול בחולים יהודים עניים בנוסף לקבורה, מכרז לבניית בית חולים לחולים חשוכי מרפא. במקום הראשון זכה האדריכל היהודי הצעיר בלה לייטה, ששכנע מאוחר יותר את ועדת הבנייה של החברה קדישא לא להקים בית חולים, אלא בית לקשישים, "בית האהובים" הוא קרא למוסד, עבור אלה שלא יכלו לפרנס את עצמם. תוכנית ההגשה הראשונה הוצגה בסתיו 1909, ואילו התוכניות הסופיות הוגשו בשנת 1910. עבודות הבנייה חלה בשנים 1910–1911 בניהולה של חברת בלוך והוליטשר. גם תוכניות הקומות וגם תוכניות ההגשה הושמדו ולכן ידועות רק הנחות היסוד לגבי תוכנית הקומה המקורית (שכבר נבנתה מחדש). המבנה הוא בצורת "E": הקטע הארוך של האות היה מקביל לציר הכביש של "דרך אמריקה" (Amerikai út). באמצע מאחורי הכניסה הראשית עם עמוד דורי 2x2, היה גרם מדרגות ראשי שהשתרע אל כיוון החצר האחורית, ואילו בשני קצוות הבניין יש גם כן גרם מדרגות בולט לכיוון הרחוב. החזית הסימטרית הייתה מורכבת מחמישה חלקים: חלק הכניסה הראשית, חלק גרם המדרגות הצדדי, וכנף הצד שחיברה ביניהם. בחלקו העליון של החלק האמצעי. היה גג משולש כמעט שווה לכל צד. כנפי גרם מדרגות העזר הצדדיים נסגרו על ידי גגות בארכיטקטורה עממית. פנים הבניין היה מעוצב בצורה עשירה.
בגיליון מאי 1911 של "עיתון בודפשט" (Budapesti Hírlap), כותב המאמר (הלא ידוע) משבח את הבניין כדלקמן:
"בית האהובים הזה הוא גם בית לאמנות, אמנות מטוהרת, אצילית והונגרית עם כל טיפת דם. המתכנן, בלה לייטה, השקיע את כל כישרונו, את הידע, את הכישורים הטכניים המבריקים ואת ההתמדה העקשנית שלו למטרה אחת גדולה: להראות כיצד ניתן לפתח מוטיבים הונגריים עממיים למונומנטליות, מבלי לאבד במוטיבים את מקוריותם... הניצחון המושלם והשלם של מאמציו הוא הארמון הזה, שבו אחדות אמנותית וסגנון מוזגו בצורה כה מפתיעה עם החוש המעשי שמשרת את המטרה. חזית בית האהובים כובשת את הצופה במומנטום התוסס של קוויו, בכוח הקומפוזיציה שמבטאת את הרעיון. במרכז החזית המשולשת נמצא פסלו של משה בכבוד רגוע. העבודה של הפסל אדש טלה, "הפסל הפלסטיקאי" המצוין. מימין ומשמאל לכניסה הראשית עם עמוד כפול, שער שמוביל לאגף הגברים ולאגף הנשים... בקומות העליונות אכסדרות ידידותיות מכניסות אור שמש בצרורות רחבים. בפנים הקירות הלבנים נקיים וקלים לניקוי, משמשים כמילת הפקודה המחמירה ביותר להיגיינה. הקירות הלבנים של גרם המדרגות, המחלקות וחדרי המנוחה מעוטרים בקישוטי הונגריה מקוריים ועממיים בכל מקום." (קטעם מהמאמר)
היסטוריה

מטרתו המקורית של הבניין הייתה כאמור להקים בית המתאים לטיפול בקשישים. הבניין אכן שימש למטרה זו כמעט ארבעים שנה. בעקבות החלטת ממשלת הונגריה של אימרה נגי בשנת 1953, הבניין קיבל ייעוד חדש מתוך כוונה להקים בו את המכון המרכזי לנוירוכירורגיה.
ראו גם

רשימת בתי חולים בבודפשט(הו')
לקריאה נוספת

פרנץ ואמוש: בלה לייטה, 1970, עמודים 114–130. (עם תמונות ישנות מהתקופה)
http://www.muemlekem.hu/muemlek/show/1217
http: //www.kitervította.hu/epuletek/egeszsegugy/orszagos-idegtudomanyi-intezet
הערות שוליים

↑  Budapesti Hírlap, 1911. május 21. (31. évfolyam, 119. szám)
|  בודפשט  |
| --- | --- | --- |
| אתרים עיקריים | בניין הפרלמנט ההונגרי • בזיליקת אישטוון הקדוש • גבעת הטירה • ארמון בודה • ארמון שנדור • האי מרגיט • המוזיאון הלאומי של הונגריה • מוזיאון האמנויות היפות • מוזיאון הטכנולוגיה והתחבורה ההונגרי • ארמון גרשם • בית האופרה • כנסיית מתיאש • באסטיון הדייגים • פסל החירות • בית הקפה אבזיה • בית הקפה היפני • היכל האמנות (בודפשט) • טירת ויידהוניאד • אנדרטת המילניום • אוסף הטקסטיל של גולדברגר • תיאטרון האופרטה של בודפשט • תיאטרון ארקל • קפה ז'רבו • מסעדת גונדל • מרתף מתיאש • התיאטרון הלאומי (בודפשט) • גן החיות והבוטני (בודפשט) • אקווינקום |  |
| גשרי בודפשט | גשר מגיירי • גשר ארפאד • גשר מרגיט • גשר השלשלאות • גשר אליזבת • גשר החירות • גשר פטפי • גשר ראקוצי •  גשר הרכבת המחבר (הדרומי) • גשר הרכבת המחבר (הצפוני) |  |
| בתי כנסת ואתרים יהודיים | בית הכנסת הגדול של בודפשט • בית הכנסת ברחוב קזינצי • בית הכנסת רומבך • גטו בודפשט • בית הכנסת של ראקושפלוטה • בית הכנסת ברחוב פאווה • בית הכנסת בדרך פרנקל לאו • בית הכנסת בכיכר טלקי • בית הכנסת של אובודה • בית הכנסת של רחוב וישגראדי • בית הכנסת בדרך דוז'ה ג'רג' • בית הכנסת בבודהוואר • בית הכנסת באויפשט • בית הכנסת של פשטארז'בט • בית הכנסת של קבאניה • בית הכנסת של כיכר בתלן • המוזיאון והארכיון היהודי-הונגרי • המרכז לזיכרון ותיעוד השואה • בית הזכוכית (בודפשט) • בית המדרש לרבנים  בבודפשט • נעליים על הדנובה • בית כנסת בית שלום (בודפשט) • |  |
| בתי קברות יהודים | בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה • בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני • בית הקברות היהודי ברקושקרסטור • בית הקברות היהודי פרקשרט • בית הקברות היהודי ברחוב גראנאטוש • בית הקברות היהודי ברחוב צ'רס • בית הקברות היהודי של אובודה • בית הקברות היהודי של בודה • בית הקברות היהודי של ראקושליגט |  |
| תחבורה | כביש הטבעת • קלטי פאייאודבר • ניוגטי פאייאודבר • דלי פאייאודבר • הרכבת התחתית של בודפשט • נמל התעופה הבין-לאומי בודפשט פרנץ ליסט • רכבת הילדים של בודפשט • רכבת גלגלי שיניים (בודפשט) • שדרת הטבעת הונגריה • השדרה הקטנה (בודפשט) • השדרה הגדולה (בודפשט) • הרכבת הפרברית של בודפשט |  |
| כיכרות | כיכר בלאהה לואיזה • אוקטוגון (בודפשט) • כיכר הגיבורים • כיכר ניוגטי • כיכר דיאק פרנץ • כיכר החירות בבודפשט • כיכר ורשמארטי |  |
| ספא (מרחצאות) | ספא סנט לוקאץ' • ספא גלרט • ספא דגאי • מרחצאות פלטינוס • ספא סצ'ני |  |
| אחר | בודה (עיר) • פשט (הונגריה) • אובודה • אויפשט • דנובה • הפארק העירוני • פארק ממנטו • נפליגט • אוניברסיטת אטווש לוראנד • שדרות אנדראשי • יהדות הונגריה • השוק המרכזי של בודפשט • רחוב ואצי • אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה • אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב • היכל האמנות (בודפשט) |  |
בית הקברות המרכזי פרידריכספלדה

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 תאריך הקמה:  1881 
 קואורדינטות:  52°30′56″N 13°30′38″E﻿ / ﻿52.515555555556°N 13.510555555556°E﻿ / 52.515555555556; 13.510555555556
  (למפת ברלין מוגדלת) בית הקברות המרכזי פרידריכספלדה(למפת ברלין רגילה) בית הקברות המרכזי פרידריכספלדה
 
מצבותיהם של קרל ליבקנכט ורוזה לוקסמבורג
בית הקברות המרכזי פרידריכספלדה (גרמנית: Zentralfriedhof Friedrichsfelde) נקרא גם "אתר ההנצחה לסוציאליסטים" (גרמנית: Gedenkstätte der Sozialisten) הוא בית קברות בברלין, ברובע ליכטנברג.
היסטוריה

בית הקברות הוקם בשנת 1881. בתחילה נקרא שמו "בית הקברות העירוני פרידריכספלדה ברלין". בית העלמין הוקם בעקבות מחסור במקומות קבורה, עקב צמיחה מהירה של ברלין.
השטח לצורך הקמת האתר, הוקצה מחוץ לעיר, ונרכש בשנת 1879.
בית הקברות, שאורכו 250 מטר, תוכנן בידי האדריכל הרמן מכטיג. חלוקת ברלין בעקבות מלחמת העולם השנייה הובילה לכך שבית הקברות, שנמצא בגבולותיה של מזרח ברלין, ישמש את תושבי המקום, בין היתר את מנהיגי גרמניה המזרחית (GDR).
בשנת 1900, לאחר קבורתו של וילהלם ליבנקכט, מייסד המפלגה הסוציאל -דמוקרטית (SPD), החלו להיטמן בו רבים ממנהיגי ופעילים של התנועות הסוציאל-דמוקרטיות, סוציאליסטיות וקומוניסטיות בגרמניה.
בשנת 1978 הורחב בית הקברות כדי לכלול אנדרטה לקורבנות הנאצים.
אנדרטת המהפכה ואנדרטת הסוציאליסטים

בשנת 1926 הוצבה בחלקו הקדמי של בית הקברות אנדרטה למהפכה שתכנן האדריכל והמעצב הגרמני לודוויג מיס ון דר רוהה. האנדרטה כללה מבנה של לבנים אדומות ברוחב 12 מטר. האנדרטה נהרסה על ידי השלטון הנאצי בשנת 1935.
האנדרטה הוחלפה בשנת 1951 על ידי אנדרטת הסוציאליסטים, מבנה גרניט גבוה ודמוי אובליסק, עליו חקוקות המילים Die Toten mahnen uns (המתים מזכירים לנו). סביב האובליסק נמצא קיר עגול למחצה שעליו קבועים לוחות אבן הנושאים שמות של המנהיגים הסוציאליסטים הידועים - קרל ליבקנכט, רוזה לוקסמבורג, ארנסט תלמאן, וילהלם פיק, ולטר אולבריכט, פרנץ מהרינג, ג'ון שחר, רודולף ברייטשייד, פרנץ קנסטלר ואוטו גרוטווהל.
בחלק אחד של הקיר נמצאת קבוצת לוחות גדולים המתעדים את שמותיהם של 327 גברים ונשים שמסרו את נפשם למאבק בפאשיזם בין השנים 1933–1945.
אישים הטמונים במקום

בית הקברות המרכזי פרידריכספלדה כולל קברים רבים של מדינאים סוציאליסטים וקומוניסטים. כמו כן טמונים במקום אמנים גרמנים ידועים.
בין האישים הקבורים במקום ניתן למנות את הבאים:
פרידריך ארצ'נהולד - אסטרונום
ולטר אולבריכט - פוליטיקאי
נורברט כריסטיאן - שחקן
פול הרברט פרייר - סופר
אווה גורש - סופרת
וילהלם פיק - פוליטיקאי
ליאו האס - צייר וגרפיקאי
גרהרד הארדל - סופר
אדוארד קליין - סופר ומתרגם
הרמן אקסן - פוליטיקאי
רודולף הירש - סופר ועיתונאי
קתה קולביץ - ציירת ופסלת
אירמטראוד מורגנר - סופר
רוזה לוקסמבורג - מהפכנית
גבריאל מוקי - צייר ואדריכל
הרברט נחבר - סופר
אריך מילקה - פוליטיקאי
אוטו נגל - צייר
לודוויג רן - סופר
פאול זינגר - פוליטיקאי
קונרד שמידט - כלכלן, פילוסוף ועיתונאי
רוזמרי שודר - סופרת
לודוויג טורק - סופר
אוטו גרוטווהל - פוליטיקאי
האנס ובר - סופר
פול ווינס - משורר
הערות שוליים

1 2  Städtischer Zentralfriedhof Friedrichsfelde, https://wo-sie-ruhen.de/ (בגרמנית)
1 2  Zentralfriedhof Friedrichsfelde, https://www.berlin.de/ (בגרמנית)
↑  The socialist graveyard, https://www.exberliner.com/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567656305171  LCCN: n91083100  VIAF: 168496896   WorldCat (עם VIAF): 168496896 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בליעל

| --- | --- |

 אלים מקבילים:  שטן, שטן 
 
תחריט עץ של בליעל ועושי דברו, מתוך הספר (Buche Belial (1473
בליעל או בן בליעל, בספרי התנ"ך, הוא כינוי לאדם בעל תכונות מוסריות שליליות. מקובל לפרש את השם על פי האטימולוגיה "בלי-על", שפירושה "ללא תועלת", ללא עילוי, או ללא עול (של מוסר או יראת שמים). מעטים פירשו את השם כעומד בפני עצמו.
במקורות מאוחרים יותר, כגון בספרים החיצוניים, זהו כינוי לשד.
בתורת הדמונולוגיה "גואטיה" נודע לבליעל מעמד חשוב: הוא מופקד על השקרים ועל האשמה, ובתור נסיך האזור הצפוני של הגיהנום הוא מפקד על שמונים לגיונות של  שדים. מבין היסודות, הוא אחראי על יסוד האדמה ועל השדים הנבראים ממנה. עם נסיכי גיהנום האחרים נמנים אשמדאי, אוליאס ווסאגו.
בספר היובלים קרויים עובדי אלילים "בני בליעל".
בעברית המודרנית,  לעיתים משתמשים בשם בן בליעל במשמעותו התנ"כית, כשם גנאי לאדם מנוול או לא מוסרי.
ביהדות

בתנ"ך מופיע הכינוי "בליעל" במספר הקשרים של רשע, כגון:
כינוי לעובדי עבודה זרה – ”יָצְאוּ אֲנָשִׁים בְּנֵי-בְלִיַּעַל, מִקִּרְבֶּךָ, וַיַּדִּיחוּ אֶת-יֹשְׁבֵי עִירָם, לֵאמֹר:  נֵלְכָה, וְנַעַבְדָה אֱלֹהִים אֲחֵרִים--אֲשֶׁר לֹא-יְדַעְתֶּם:” (ספר דברים, פרק י"ג, פסוק י"ד)
כינוי לאנשי העיר גבעה בפרשת פלגש בגבעה – ”וְהִנֵּה אַנְשֵׁי הָעִיר אַנְשֵׁי בְנֵי-בְלִיַּעַל נָסַבּוּ אֶת-הַבַּיִת” (שופטים, י"ט, כב); ”וְעַתָּה תְּנוּ אֶת-הָאֲנָשִׁים בְּנֵי-בְלִיַּעַל אֲשֶׁר בַּגִּבְעָה, וּנְמִיתֵם, וּנְבַעֲרָה רָעָה, מִיִּשְׂרָאֵל” (שם, כ', יג)
בני עלי הכהן (שמואל א ב:יב), נבל הכרמלי (שמואל א כה:יז) ושמעי בן גרא (שמואל ב כ:א).(הכינוי "בליעל" הוא קיצור של בלי עול, שאינו מקבל על עצמו את עול המצוות)
”הִשָּׁמֶר לְךָ פֶּן יִהְיֶה דָבָר עִם לְבָבְךָ בְלִיַּעַל, לֵאמֹר: קָרְבָה שְׁנַת הַשֶּׁבַע שְׁנַת הַשְּׁמִטָּה, וְרָעָה עֵינְךָ בְּאָחִיךָ הָאֶבְיוֹן, וְלֹא תִתֵּן לוֹ” (דברים טו, ט)  מובא בגמרא כתובות סח, א. ובספר התניא איגרת התשובה 194. בגמרא שם מסופר שרבי חנינא נתן בכל ערב שבת 4 זוזים לעני. ערב שבת אחד שלח רבי חנינא את אשתו והיא חזרה ואמרה שאין צורך לתת צדקה לעני זה. שאלה ר' חנינא מה ראית? ענתה ששאלו את אותו עני באיזו מפה לערוך לו את השלחן, במפת פשתים לבנה או במפת משי. מכך למדה נכון שהוא בעצם בעל ממון ורמאי.
אך מכך למדה הגמרא "אמר ר' אלעזר נחזיק טובה לרמאין שמדמים עצמם כעניים שלוליהם היינו חוטאים כל יום" שאדם שמבקש ממך צדקה ואינך נותן, אתה נקרא חוטא. אבל בזכות הרמאים אנו לא מאמינים לכל אחד שפושט ידו ויש לנו במה לתלות כשאנו מעלימים עין.
עוד בגמרא שם "אמר ר' חייא בר מדפתי ר' יהושע בן קרחה אומר כל המעלים עיניו מן הצדקה כאילו עובד עבודת כוכבים" והתורה מתייחסת לכך בחומרה גדולה. 
מהיכן למד זאת: כתיב מהכא "השמר לך פן יהיה דבר עם לבבך בליעל וגו" זה נאמר לאדם שמתעלם מן הצדקה "ויצאו האנשים בני בליעל" כשמדברים על עבודה זרה, כמו שבפסוק הקודם "השמר..." משווה לעבודה זרה אף כאן בפסוק השני שמתעלם מהצדקה משווה לאדם שעובד עבודה זרה.
ביהדות > בספרים החיצוניים

במגילות כיתתיות מבית שני (כולל מגילת מלחמת בני אור בבני חושך, סרך היחד, מגילת ההודיות, ספרות הפשרים ועוד) בליעל הוא מנהיגם של בני החושך.
בספר עליית ישעיהו (ב:ד), בליעל הוא מלאך פריקת העול ושליט העולם הזה.
בספר ברית דמשק, מסופר כי באחרית הימים בליעל ישוחרר נגד ישראל כפי שדיבר אלוהים אל ישעיהו הנביא. המסמך מזכיר שלוש רשתות של בליעל: ניאוף, עושר וחילול הקודש. לעיתים בליעל מוזכר כשליחו המעניש של האל ולעיתים כמורד בסמכות האל (כמו משטמה). הוא זה שפיתה את קוסמי פרעה, יוחנה ואחיו, לעמוד מול משה ואהרון בסיפור עשר המכות. על פי המסמך כל אדם הנשלט על ידי בליעל ומדבר בשמו נחשב כמכשף.
בספר צוואות השבטים מוצג בליעל כיריבו של אלוהים. בשמעון (ה:ג) כתוב כי ניאוף מרחיק את האדם מן האל ומקרב אותו לבליעל. לוי מצווה את בניו לבחור בין חוק האלוהים למעשי בליעל (לוי יט:א). בנוסף הוא אומר כי כאשר הנשמה מופרעת האל עוזב אותה והיא נשלטת על ידי בליעל. יוסף (כ:ב) מנבא כי בני ישראל יצאו ממצרים עם אלוהים באור וישאירו את המצרים עם החושך ובליעל. בספר הברית מתואר כי באחרית הימים המלאכים יענישו את שדי השקר והבליעל (ג:ג, יח:יב).
בנצרות

בכתבי הנצרות המוקדמת, בליעל נוצר לאחר לוציפר ומזוהה כמלאך הבלבול והתאווה. בצורה פרדוקסלית, כתבים מסוימים מציגים את בליעל כאביו של לוציפר ששכנע אותו למרוד נגד האלוהים ולכן היה למלאך הראשון שגורש מהשמים.
בברית החדשה, הכינוי מתייחס לשטן. פאולוס נשאל כיצד המשיח ובליעל יכולים להסכים. הוא עונה כי אין הרמוניה בין המשיח לבליעל וכי אין שום דבר משותף בין המאמין לכופר.
מאז ימי הביניים, בליעל נחשב כמלך רב עוצמה של הגיהנום המספק שדים משרתים (פמיליריים) להולכים בדרכו. סבסטין מיכאליס קטלג את השדים השונים בסוף המאה ה-16. הוא טוען כי בליעל מפתה באמצעות חטא הגאווה וכי יריבו הוא פרנסיס מפאולה. נראה שמיכאליס הבין את משמעות השם בליעל כ"בעל-על", כלומר בעל הגאווה.
בספר גן העדן האבוד מוצג בליעל כמלאך שגורש מהשמים, יפה תואר ובעל לשון חלקלקה, המפתה כמרים להפוך לאתאיסטים.
ראו גם

סהדי שקרי אאוגרייהו זילי
הערות שוליים

↑  Metzger & Coogan (1993) Oxford Companion to the Bible, עמוד 77.
1 2  בליעל, באתר האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
בריסטה

בריסטה בעבודתה ליד מכונת האספרסו
בריסטה בעבודתו ליד קרון אספרסו נייד (סקונה, 2013)
בריסטה (מאיטלקית: Barista) הוא מוזג המתמחה בהכנת משקאות קפה במכונת אספרסו בעיקר. המונח "בריסטה" שאול מן השפה האיטלקית, שבה הוא מציין מוזג באופן כללי - ללא התייחסות לקפה. בחוגים מסוימים נשמר התואר בריסטה אך ורק למי שרכש דרגת מיומנות גבוהה בהכנת קפה, הדורשת ידע נרחב בסוגי הקפה השונים, מותגי הקפה, תערובות של פולי קפה, תכונותיו הגופניות של הקפה, שיטות לקליית קפה והכרה מדוקדקת של מכונת האספרסו ושאר הציוד המשמש להכנת קפה. על פי רוב, בריסטה גם מתמחה בלאטה ארט.
בעולם קיימים בתי ספר המכשירים בריסטי לעבודה. ההכשרה לרוב קצרה מאוד. ישנן תחרויות בריסטי, לאטה ארט וקופיפליירינג המיועדות לבריסטי ומושכות קהל רב.
בישראל, איגוד הקפה הישראלי הוא הגוף המרכזי העוסק בתחרויות בריסטי. הזוכה בתחרות של איגוד הקפה הישראלי נשלח לייצג את ישראל בתחרות הבריסטה העולמית.
ראו גם

בית קפה
מקינטה
ציור בקפה
הפסקת קפה
קופיפליירינג
הערות שוליים

↑  צורת הרבים של "בריסטה" באיטלקית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810661825605606
ג'וואד טבאטבאי

| --- | --- |

 לידה:  14 בדצמבר 1945 תבריז, איראן 
 פטירה:  28 בפברואר 2023 (בגיל 77) אירוויין, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  מחשבה מדינית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פנתאון-סורבון (1984)  אוניברסיטת טהראן 
 מנחה לדוקטורט:  Jean-Pierre Cot 
 מוסדות:  אוניברסיטת סירקיוז  אוניברסיטת טהראן 
 פרסים והוקרה:  אביר במסדר הדקל האקדמי 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
ג'וואד טבאטבאי (בפרסית: سید جواد طباطبایی; 14 בדצמבר 1945 – 28 בפברואר 2023) היה פרופסור וסגן דיקן הפקולטה למשפטים ומדעי המדינה באוניברסיטת טהראן.
נולד בטבריז. לאחר שלמד תאולוגיה, משפטים ופילוסופיה, השלים גוואד דוקטורט בפילוסופיה פוליטית, באוניברסיטת פריז. הוא היה מרצה אורח במכון למחקר מתקדם בברלין, כמו גם במכון מויניהאן לעניינים גלובליים באוניברסיטת סירקיוז. ד"ר טבאטבאי פרסם תריסר ספרים על ההיסטוריה של רעיונות פוליטיים באירופה ובאיראן.
הערות שוליים

↑  http://paris-iea.fr/en/resident/javad-tabatabai
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298864705171  PLWABN: 9812853597805606  BnF: cb124700864 (data)  CiNii: DA09538821  GND: 104709231X  ISNI: 0000 0000 6691 8499  LCCN: nr97030101  SUDOC: 033889562  VIAF: 76223987   WorldCat (עם VIAF): 76223987 
ערך זה הוא קצרמרבנושא איראנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית על עץ

בית על עץ
בית על עץ הוא בית אשר נבנה על גבי ענפי עץ בוגרים או על גזע המתנשא מעל הקרקע, ואשר הגישה אליו מתבצעת, בדרך כלל, באמצעות סולם. לרוב משמש בית על עץ כמקום משחק לילדים, אך לעיתים גם למגורי קבע.
בתי העץ, אשר נבנים לרוב בבתים להם חצר אחורית, משמשים ילדים ונערים כמקום מפלט אליו הם יכולים לסגת כאשר הם רוצים לבלות זמן בנפרד מחיק המשפחה ללא הפרעות בשביל לשחק, לחשוב, לקרוא או להתרועע עם חבריהם. לרוב בניית בתי העץ מתבצעת יחד עם אחד ההורים, והיא נותנת הזדמנות לילדים ונערים רבים ללמוד כישורי נגרות בסיסיים.
בעולם קיימות עדיין אוכלוסיות ילידים שונות המתגוררות בבתים על עצים באזורי היערות הטרופיים בדרום אמריקה, אפריקה, אסיה ובפפואה גינאה החדשה - הן מעדיפות להתגורר בעצים גבוהים על מנת להגן על עצמם מסכנות שונות בעיקר מהצפה ומטורפים. לעיתים הבתים על העצים משמשים גם את הילידים לאחסון מזון במקום בו חיות היער לא יוכלו להגיע אליו.
באירופה ובארצות הברית קיימות חברות אדריכליות המתמחות בבניית בתים על עצים.
הערות שוליים

↑  למשל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548787005171  BnF: cb15044378d (data)  GND: 4487620-8  LCCN: sh85137226  NDL: 01097853 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הבאר בדרך בן צבי 70-68

| --- | --- |

בית הבאר - החזית המזרחית
 מידע כללי
 סוג:  מבנה
 כתובת:  דרך בן צבי 68–70
 מיקום:  תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  המאה ה-19 – הווה
 קואורדינטות:  32°02′39″N 34°46′08″E﻿ / ﻿32.044094°N 34.768805°E﻿ / 32.044094; 34.768805
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית הבאר בדרך בן צבי 70-68(למפת גוש דן רגילה) בית הבאר בדרך בן צבי 70-68(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הבאר בדרך בן צבי 70-68(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הבאר בדרך בן צבי 70-68  he בית הבאר בדרך בן צבי 70-68he בית הבאר בדרך בן צבי 70-68מפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית הבאר בדרך בן צבי 68–70 הוא השם שניתן למתחם של מבנים ומתקני פרדס שהוקמו במאה ה-19 לאורך הדרך הראשית שהובילה מיפו לירושלים, והמהווים יחד בית באר, או בית פרדס. המתחם של בית הבאר, אשר החל כמתקן חקלאי, הפך במהלך התקופה העות'מאנית לבית מגורים מפואר ששימש את בעלי הפרדס. בתקופת המנדט הבריטי ולאחר שנת 1948 התדרדר מצבו של המתחם והופעלו בתוכו מוסך וחנויות. למרות המלצות לשמר את המתחם ולשחזר את פריטי הבניין המפוארים שעדיין נמצאים בו, הוא לא הוגדר כמבנה לשימור. המבנה נחשב אחד מבתי הבאר הראשונים בארץ.
הרקע להקמת בית הבאר

במחצית המאה ה-19 התפתחה מאוד תעשיית הפרדסנות בשטחים החקלאיים שסביב העיר יפו. הצורך בהשקאת הפרדסים רחבי הידיים הוביל לחפירת בארות רבות ולהקמת מתקנים נלווים הדרושים לשם השקיית העצים. סביב כל אחת מן הבארות הוקמו בהדרגה מתחמים בנויים אשר נודעו בשם הערבי "ביארה".
בספרו "מעין גנים - הלכות נטיעות גנים ופרדסים באה"ק", שנכתב בשנת 1891, פירט אהרון לייב פלמן את מקור שמם של בתי הפרדס ואת חשיבותם:
בחודשים הגשומים של שנה רגילה לא היה צורך להוסיף מים על מי הגשמים. בשבעת החודשים השחונים של השנה (מאי-נובמבר) הושקו רוב פרדסי ארץ ישראל (להוציא המעטים שהיו בקרבת נהרות) במי באר. על כן נקרא הפרדס בערבית "בייארה", על שום הבאר, "ביר" בערבית, שנמצאה בתקופה זו בכל פרדס. בשם "באייארא" יקרא הערבי תושב הארץ את פרדסי עושי פרי בארץ, על שם הבאר אשר בלעדיו לא יכוון כל פרדס בארץ, כי ממנו דולים ומשקים את המטעות. ולהבא יאמר הערבי "ביר" ויצא ממנו שם "באייארא" ליחיד, ולפרדסים רבים בשם "ביארות". והשם הזה קנה לו זכות אזרח בכל השפות המתהלכות פה, וגם העברים יאמרו כן לפרדסי הארץ"
בעקבות שיפור המצב הביטחוני בארץ ישראל לא היה עוד צורך בחומת העיר יפו והיא הלכה והתפוררה עד אשר נהרסה כליל בשנת 1888. האפשרות לצאת מן הרחובות הצפופים של העיר העתיקה הניעה את עשירי העיר להקים בתי מידות מטיפוסים שונים במרחב הפתוח שסביב העיר, ובעלי הפרדסים בחרו להקים לעצמם בתי באר מוקפים גדרות אבן בלב שטחי הפרדסים שהשתרעו ממזרח ליפו. מתחם הביארה, שראשיתו מתקן חקלאי מובהק, קיבל משמעות נוספת והפך לבית עשירים גדול ומפנק לשימוש עשירי העיר יפו.
שלבי ההתפתחות של הקמת המבנים במתחם הביארה

כאמור, ניתן לזהות במתחמי הבאר שהוקמו סביב העיר יפו מספר שלבים אופייניים בהקמת המבנים השונים המרכיבים את הביארה. בבית הבאר שבדרך בן צבי 70-68 ניתן לאתר שרידים המעידים על הקמת כל השלבים:
| מרכיב הבנייה | ייעוד המרכיב | קיים בבית הבאר |
| --- | --- | --- |
| באר | הבאר החפורה היא המרכיב העיקרי של הביארה, וסביבה התפתחו יתר המרכיבים. המים נשאבו באמצעות מתקן אנטיליה או בעזרת משאבה עם מנוע. | כן |
| בריכת מים | הבריכה נועדה לאגור את המים שנשאבו מן הבאר ולשמור אותם לשימוש בשעת הצורך. | כן |
| מערכת הובלת המים | תעלות אבן או צינורות אבן ומתכת אפשרו להוביל את המים מבריכת האגירה אל עצי הפרדס. | כן |
| מבני משק, מחסנים ואורוות | צמוד לבית הבאר הוקמו חדרים שנועדו לאחסון כלי העבודה ובעלי החיים ששימשו לעבודת הפרדס. | כן |
| מגורים | ראשית הוקמו חדרי מגורים עבור הפועלים שעבדו בפרדס, ולאחר מכן הוחל בבניית בתים עבור בעל הפרדס ומשפחתו. | כן |
| חומה | כל המתחם הוקף בחומת אבן גבוהה על מנת לשמור על ביטחון דיירי הביארה. | כן |
| סביל | מתקן לאספקת מים לעוברי הדרך שלא היו תושבי הביארה הוקם בחומת המתחם. | כן |
הקמת בית הבאר בדרך בן צבי 68–70

בית הבאר החל להיבנות במועד לא ידוע במהלך המאה ה-19. העדות המוקדמת ביותר לקיומו היא משנת 1880, כאשר הופיע במפת סנדל שהוכנה באותה שנה. הבאר נרשמה לראשונה באופן פורמלי ברישומי הממשל העות'מאני בשנת 1906.
בעלי המבנה לפני שנת 1948 היו משפחת דאדא ומשפחת פארח אל סלים. מאז שנת 1950 התיישבו במתחם מספר משפחות שהתגוררו בו ופתחו בו עסקים שונים.
בית הבאר סיפק מי השקיה לפרדס שהיה צמוד אליו בצדו המערבי, אשר השתרע בשיאו (שנת 1938) על שטח של 40 דונם.
הקמת בית הבאר בדרך בן צבי 68–70 > שלבי התפתחות המתחם

מתיעוד חלקי המבנה ניתן לזהות ארבעה שלבי בנייה שבוצעו בתקופה העות'מאנית:
בשלב הראשון נחפרה הבאר ולצידה נבנתה בריכת מים.
בשלב השני התווספה בצמוד לבאר המים שורה של חדרים ששימשו כמחסנים.
בשלב השלישי נבנתה על גג בית הבאר קומה שנייה שהכילה את מגורי בעלי הבית, המתחם הוקף בחומה ונבנתה אמת מים להולכת המים אל הפרדס. חדרי המגורים הוקמו במתכונת מפוארת וכללו מרצפות צבעוניות ותקרות מצוירות, ובית מרחץ פרטי (חמאם) צמוד לחדרי המגורים.
בשלב הרביעי נבנתה שורה של חדרי מגורים כקומה שנייה על שורת המחסנים. שלב זה הוא הראשון שתועד בצילום אוויר משנת 1918.
בשלהי תקופת המנדט הבריטי איבד בית הפרדס את משמעותו בעקבות מכירת הפרדס שהיה צמוד אליו לצורכי בנייה. בשטח החצר הפנימית של מתחם הבאר נוספו מספר מבנים שצמצמו את שטח החצר.
בתקופה שלאחר שנת 1948 בוצעו במתחם מספר שינויים משניים, דוגמת פריצת פתחים חדשים וקירוי החצר, אשר נועדו להתאים את המבנה לשימוש כמוסך וכשטח מסחרי.
מצבו של בית הבאר בדרך בן צבי 68–70 כיום

בשנת 1997 פורסמה על ידי עיריית תל אביב תוכנית "מתחם הגדנ“ע 2659" (מתחם הכולל את בית הבאר), ובתוכנית הוגדר כי הקרקע מיועדת ל"מסחר, משרדים, מבנה לשימור. לא תותר הריסת מבנה לשימור. היתרי בניה יינתנו לאחר קבלת אישור מהנדס העיר, שתוספת הבניה אינה פוגעת באיכותו האדריכלית וההיסטורית של המבנה לשימור".
בשנת 2013 נערך סקר מקיף של בתי הבאר במרחב תל אביב, במסגרתו נבדק גם אתר בית הבאר בדרך בן צבי 68–70. ממצאי הבדיקה העלו כי במקום יש "שרידים של מבנה הכולל פרטים אדריכליים ייחודיים. בסמוך לאתרים נוספים, כגון בייארת אל עזה ובית קאסר, היוצרים יחד מכלול". הומלץ להכין למבנה תיק תיעוד מפורט ולהכריז על הביארה כמבנה לשימור.
בעקבות התיעוד המפורט ואיתור מבני הבאר הרבים הוחלט בעיריית תל אביב להתמקד בשימורם של האתרים הנמצאים בבעלות ממשלתית או בבעלות עירונית, ולוותר על העיסוק בשימור הכרוך בהפקעות יקרות של אתרים הנמצאים בבעלות פרטית. לאור זאת, לא הוכרז בית הבאר בדרך בן צבי 68–70 כמבנה לשימור, ויש כוונה לאפשר לבעלים להרוס את המתחם.
לקריאה נוספת

אבי ששון, ביארות בתל אביב-יפו, אשקלון, 2013
בית באר בן צבי 68–70 אבו כביר
שריף שריף, שינויים ותמורות בפלסטין/א"י 1856–1917 והשתקפותם בציורי קיר ותקרה בבתי מגורי העילית, חיבור לשם קבלת התואר "דוקטור לפילוסופיה", אוניברסיטת חיפה, נובמבר 2011