stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג' ווד (כדורגלן)
לקריאה נוספת

טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 309), מיינסטרים, 2007 (ISBN 1-84596-232-X)
גנוטלה

גנוטלה (Gnutella) היא רשת שיתוף קבצים באינטרנט. נכון לדצמבר 2005, היא הייתה הרשת השלישית בגודלה באינטרנט, אחרי הרשתות eDonkey2000 (eDonkey2000) ו-FastTrack (קאזה). בכל רגע נתון מחוברים לרשת כמיליון משתמשים, ולעיתים כפליים מכך. השם "גנוטלה" הוא הלחם של גנו (מערכת הפעלה) עם נוטלה (ממרח שוקולד).
היסטוריה

תוכנת הלקוח הראשונה לפרוטוקול זה נכתבה בשנת 2000 על ידי ג'סטין פרנקל וטום פפר, שני מתכנתים מחברת Nullsoft. ב-14 במרץ 2000 פורסמה התוכנה באתר הבית של החברה, שנרכשה על ידי AOL, זמן קצר קודם לכן. ההודעה על פרסום התוכנה הגיעה לאתר Slashdot, ואלפי משתמשים הורידו אותה עוד באותו יום. למחרת, הוסרה התוכנה משרתי החברה, לאחר שחברת האם, AOL, הביעה דאגה לגבי חוקיות השימוש בתוכנה. AOL גם מנעה מעובדי חברת Nullsoft להמשיך ולפתח את התוכנה. הפרוטוקול שעליו הייתה התוכנה מבוססת פוענח על ידי משתמשים שהורידו את התוכנה, ותוכנות קוד פתוח המבוססות על אותו הפרוטוקול נכתבו ופורסמו באינטרנט. המספר הרב של תוכנות לקוח הקיימות עבור הפרוטוקול נובע מהפיתוח שנעשה במקביל על ידי משתמשים במקומות שונים בעולם לאחר פענוח הפרוטוקול.
גוצ'ה ציציאשווילי

גוצ'ה ציציאשווילי (בגאורגית: გოჩა ციციაშვილი; נולד ב-7 בנובמבר 1973) הוא מתאבק ישראלי, אלוף העולם בהיאבקות בסגנון יווני-רומי עד משקל 85 ק"ג בשנת 2003.
ביוגרפיה

ציציאשווילי נולד בגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה) ועלה לישראל בשנת 1994, באותה השנה הוא זכה במדליית כסף באליפות אירופה שנערכה באתונה. שנה לאחר מכן, בשנת 1995, הוא זכה במדליית הכסף באליפות העולם באטלנטה ובמדליית ארד באליפות אירופה. בשנת 1996 הוא השתתף באולימפיאדת אטלנטה, והגיע למקום החמישי. באותה שנה קיבל גם מדליית ארד באליפות אירופה. ובשנת 1998 הוא זכה במקום הרביעי באליפות העולם. בשנת 2000 השתתף ציציאשווילי באולימפיאדת סידני, והגיע למקום השישי. אולם שלוש שנים לאחר מכן, בשנת 2003 הוא זכה במדליית הזהב באליפות העולם שנערכה בקרטיי שבצרפת.
לאולימפיאדת אתונה (2004) הגיע ציציאשווילי כאלוף העולם ולכן סומן כבעל סיכוי רב למדליה, אלא שגוצ'ה נכנע לאלוף אירופה דאז, אלכסיי מישין, 0:3, ולא הצליח להעפיל לשלב רבע הגמר. מיד לאחר מכן הוא הודיע על פרישה.
רבים ממשפחתו של ציציאשווילי הם מתאבקים: בן דודו יעקב מנשרוב וגיסו הנרי פפיאשווילי.
נכון ל-2008 משמש ציציאשווילי כמאמן נבחרת ישראל בהיאבקות.
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות המתאבק באתר sports-reference.com
↑  נבחרת ההיאבקות יוצאת לאליפות העולם בהונגריה באתר מכון וינגייט
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת אטלנטה (1996)  |
| --- | --- | --- |
|  איגרוף | ולדיסלב ניימן |  |
|  אתלטיקה | קונסטנטין מטוסביץ' • רוגל נחום • קונסטנטין סמיונוב • דני קרסנוב |  |
|  ג'ודו | יעל ארד • אורן סמדג'ה |  |
|  היאבקות | גוצ'ה ציציאשווילי |  |
|  הרמת משקולות | סלבה איוונובסקי |  |
|  סיף | איילת אוחיון • לידיה חטואל-צוקרמן • לילך פריסקי |  |
|  קיאק | ליאור כרמי |  |
|  קליעה | אלכס טריפולסקי • בוריס פולק • גיא סטריק |  |
|  שחייה | איתן אורבך • ודים אלכסייב • יואב ברוק • דן קוטלר |  |
|  שיט | ענת פבריקנט •  גל פרידמן • שני קדמי • ניר שנטל • רן שנטל |  |
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת סידני (2000)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אלכס אברבוך • כפיר גולן • גדעון יבלונקה • טומי כפרי • קונסטנטין מטוסביץ' • רוגל נחום • אלכסנדר פורחומובסקי • דני קרסנוב |  |
|  ג'ודו | אורית בראון • אריק זאבי • גיל עופר |  |
|  היאבקות | מיכאל ביילין • יורי יבסייצ'יק • גוצ'ה ציציאשווילי |  |
|  התעמלות אמנותית | אור טוקייב |  |
|  סיף | איילת אוחיון |  |
|  קליעה | אלכסנדר דנילוב • גיא סטריק |  |
|  קיאק | רועי ילין • ליאור כרמי • לריסה פסחוביץ' • רמי צור •  מיכאל קולגנוב |  |
|  שחייה | אורן אזרד • איתן אורבך • ורד בורוכובסקי • עדי ביכמן • יואב ברוק • יואב גת • מיקי חליקה • יואב מאירי • אלכסיי מנז'ולה • טל שטריקר |  |
|  שיט | עמית ענבר • מיכל היין • אלעד רונן • אלי צוקרמן • ענת פבריקנט • שני קדמי |  |
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת אתונה (2004)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אלכס אברבוך • נילי אברמסקי • אסף בימרו • אירנה לנסקי • היילה סטאין |  |
|  ג'ודו | אודי וקס •  אריק זאבי • גל יקותיאל • מיכל פיינבלט • יואל רזבוזוב |  |
|  היאבקות | יורי יבסייצ'יק • יאשה מנשרוב • גוצ'ה ציציאשווילי |  |
|  התעמלות מכשירים | פבל גופמן |  |
|  התעמלות אמנותית | קטיה פיסצקי |  |
|  טאקוונדו | מאיה ערוסי |  |
|  טניס | יוני ארליך • אנה סמשנובה • אנדי רם |  |
|  טניס שולחן | מרינה קרבצ'נקו |  |
|  סיף | איילת אוחיון |  |
|  קיאק | רועי ילין • לריסה פסחוביץ' • מיכאל קולגנוב |  |
|  קליעה | אלכסנדר דנילוב • גיא סטריק |  |
|  שחייה | ורד בורוכובסקי • אניה גוסטומלסקי |  |
|  שחייה אמנותית | אנסטסיה גלושקוב • אינה יופה |  |
|  שיט | ורד בוסקילה • אודי גל •  גל פרידמן • לי קורזיץ • ניקה קורניצקי • גידי קליגר |  |
ג'ובאני בוקאצ'ו

| --- | --- |

 לידה:  16 ביוני 1313 פירנצה, רפובליקת פירנצה 
 פטירה:  21 בדצמבר 1375 (בגיל 62) קרטאלדו, רפובליקת פירנצה 
 מדינה:  רפובליקת פירנצה 
 מקום קבורה:  Santi Jacopo e Filippo 
 שפות היצירה:  איטלקית, לטינית 
 יצירות בולטות:  דקאמרון, Il Filostrato, Corbaccio, La caccia di Diana, Teseida, Amorosa visione, Genealogia deorum gentilium, על נשים מפורסמות, Elegia di Madonna Fiammetta, De montibus, Buccolicum carmen, De casibus virorum illustrium, Trattatello in laude di Dante 
 תקופת הפעילות:  1323–1373 (כ־50 שנה) 
 
דיוקן של ג'ובאני בוקאצ'ו מאת אנדראה דל קסטאנו
ג'ובאני בוקאצ'ו (באיטלקית: Giovanni Boccaccio‏; 16 ביוני 1313 – 21 בדצמבר 1375) היה סופר ומשורר איטלקי, נודע בעיקר בזכות יצירתו הגדולה דקאמרון. בוקאצ'ו היה ממבשרי הרנסאנס האיטלקי וכתביו היוו בסיס ליצירת השפה האיטלקית הספרותית.
ביוגרפיה

בעבר רווחה ההנחה שנולד בפריז, כיום חוקרי בוקאצ'ו משערים שנולד כממזר בפירנצה. אביו, אדם בעל השפעה ומקורב למלך, הכיר בו והכניסו לביתו, ומגיל צעיר גדל תחת אשתו החוקית של האב. כבר בעודו ילד הושפע חינוכו מרוחו של דנטה ומיצירתו.
הוא נשלח ללמוד בנקאות בנאפולי ונראה שבעיר קוסמופוליטית זו שעל חוף ים ספג שלל השפעות וחוויות. אחר כך התמסר ללימודי חוק כנסייתי. אך לאכזבתו הגדולה של אביו, את עיקר תשומת לבו משכה הספרות. יצירותיו הראשונות עוסקות כולן באהבה הרומנטית ונוגעות בה מזוויות שונות. בשנות השלושים של המאה ה-14, נולדו לו שני ילדים בלתי חוקיים, ובעשור הבא נוספו עליהם עוד שניים.
ב-1340, זמן של משבר כלכלי, חזר לפירנצה ונראה שרמת חייו ירדה. נטשה אותו אהובתו בנאפולי, בת אצילים בשם מריה ד'אקוינו.
לא ברור מה אירע אותו בשנים שאחרי עזיבתו את נאפולי, אך ידוע שב-1348, בשיאו של המוות השחור, היה בפירנצה, ומראה העיר בעת המגפה נתן לו את ההשראה לסיפור המסגרת לדקאמרון.
בשנות החמישים של המאה ה-14 החל למלא שלל תפקידים פוליטיים מטעם העיר פירנצה (באותם ימים שלטה בערים באיטליה מועצה נבחרת), בין השאר היה שליח לאפיפיור.
ב-1350 התוודע פנים אל פנים לפטרארקה, המשורר האיטלקי הנערץ. על היחסים ביניהם שהפכו לידידות מופלאה אמר פטרארקה שהיו "מאוחדים בנפש, אם כי נפרדים בגוף".
באותה תקופה כתב בוקאצ'ו חיבור על האלים הפגאניים, ספר "על קורותיהם של אנשי שם" שנועד להוכיח שאין טעם בכבוד ובפאר בעולם הזה שכן סופם חורבן וכן לקסיקון גאוגרפי מקיף.
את כתיבת הדקאמרון סיים בערך ב-1352, אחרי שהתחיל אותה באמצע העשור הקודם.
ב-1358, עם מות בתו, התאבל עליה קשות. באותו זמן המשיך להשתקע בספריו וגם בפירוש על דאנטה. כדי שיוכל להמשיך בחיבור על אלי יוון התמסר לחברתו של כומר בן קלבריה, שלימד אותו על שפת יוון ועל תרבותה.
ב-1362 הייתה לביקורו של נזיר אצלו השפעה רבה. הנזיר ניבא את מותו הקרב ושידלו להתמסר לדת ולא רק לספרות. ואכן, עוד קודם לכן החל בוקאצ'ו בלימודי כמורה. הוא השתוקק לשרוף את כתבי היד החילוניים שלו אך לבסוף פטרארקה מנע ממנו לעשות זאת.
בשנותיו האחרונות היה עני ולמוד ייסורים, הרבה באשמת משקל גופו הגדול. הוא עסק בהרצאות על דנטה והקומדיה האלוהית שלו. הוא נעלב וחדל מהן אחרי שנאמר לו שהוא משפיל את היצירה הקדושה בכך שהוא מפרש אותה בפני פשוטי העם.
על מצבתו ביקש שייכתב: "משנתו הייתה השירה הנעלה".
עבודות

הגניאולוגיה של האלים
דקאמרון
לקריאה נוספת

ג'ובאני בוקאצ'ו, על השירה, מתוך: Genealogia deorum gentilium libri (מלטינית: שחר פירסטנברג), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ו', 2016.
ג'ובאני בוקאצ'ו, על מקורה של השירה, מתוך: Genealogia deorum gentilium libri (מלטינית: שחר פירסטנברג), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ז', 2016.
עדה לוצ'אני, בוקאצ'ו היה שמו, השירה-מלאכתו, ב"מעריב", 9 בינואר 1976 - מאמר מקיף.
ויטורה בראנקה, חייו של ג'ובאני בוקאצ'ו ויצירתו, בתוך דקאמרון, הוצאת כרמל, ירושלים.
Genealogia deorum gentilium, 1532
גנוטוביוסיס

עכברי מעבדה במכון מחקר בלוס אנג'לס, ארצות הברית.
גנוטוביוסיס (מיוונית 'גנוטו' – ידוע, 'ביוסיס' – חיים) הוא המצב שבו כל צורות החיים בתוך אורגניזם כלשהו ידועות לחוקר. בדרך כלל פירוש הדבר שהאורגנזים חופשי ממיקרואורגניזמים או מזוהם במיקרואורגניזם ידוע אחד בלבד. מצב זה הוא כלי חיוני למחקרי מעבדה בתחום הביולוגיה והאקולוגיה.
גנוטוביוטיקה הוא תחום הידע העוסק בהבאת אורגניזמים למצב של גנוטוביוסיס.
ראו גם

אורגניזם מודל
מיקרוביום
גבריאל אסקלס

| --- | --- |
 מקום פעילות:  אולקוש, פראג, מץ, ניקלשבורג
 פטירה:  ב' באדר א' ה'תע"ח
 השתייכות:  יהדות אשכנז
 רבותיו:  רבי יצחק חריף, רבי שמואל קאיידנובר
 תלמידיו:  רבי יעקב יהושע פלק, רבי פינחס קצנלנבוגן, רבי יצחק בן דוד (פני יצחק)
 בני דורו:  רבי אברהם ברודא, רבי צבי הירש אשכנזי, רבי יעקב פופרש, רבי דוד אופנהיים, רבי שמשון ורטהיימר, רבי יאיר חיים בכרך רבי אהרן בן בנימין וולף
 צאצאים:  יששכר בערוש אסקלס 
 
רבי גבריאל אסקלס (בכתיב שנהג בזמנו: עשקלש; נפטר בב' באדר א' ה'תע"ח, 1718) היה רב אשכנזי שכיהן כראש ישיבה, אב"ד ומרא דאתרא במספר קהילות חשובות במרכז אירופה במפנה המאה ה-18, ביניהן: פראג, מץ וניקלשבורג.
ביוגרפיה

נולד לר' יהודה לייב מקרקוב, וגדל בקרקוב. למד בקרבו בישיבתו של רבי יצחק חריף, וכן אצל רבי שמואל אהרן קאיידנובר בריישא. מאוחר יותר התמנה הרב קאיידנובר לרבה של קרקוב, והוא חזר עם רבו לעיר הולדתו, והתמנה לדיין בבית דינו, לצדו של רבי יוסף שמואל מקראקא. בקרקוב נשא לאשה את אסתר, נכדתו של גדול הדור רבי השיל מקראקא, ולאחר נישואיו למד גם מפי סבה של אשתו. בימיו בקרקוב למד אצלו רבי יעקב יהושע פלק, מחבר "פני יהושע". לפני שנת ה'תמ"ד התמנה כאב"ד עלקוש, ובתקופה זו היה גם חבר בוועד ארבע ארצות, כנציג קהילת פוזנא.
בשנת ה'תנ"ג הוזמן לפראג לכהן שם כאב"ד הקהילה (כשלצדו מכהן כראש ישיבה רבי אברהם ברודא), והוא הגיע לעיר בחודש שבט ה'תנ"ד (1694). בעקבות פטירת רבי גרשון אשכנזי (בה'תנ"ג, 1693) הוזמן בידי יהדות מץ להחליף אותו כאב"ד וכמרא דאתרא. לא ברור כמה שנים ארכה כהונתו בפראג, ובאיזו שנה עזב את פראג בפועל לטובת מץ. לפי גרסה אחת כיהן בפראג כשנה בלבד, ובקיץ ה'תנ"ה כבר הגיע למץ. לפי גרסה אחרת עזב את פראג רק בה'תנ"ח. בימיו תרם אחד מעשירי הקהל בניין לקהילת מץ כדי שישמש כישיבה. בשל כך הקלויז המקומי הקטן גדל לכדי ישיבה שמשכה בחורים מקהילות אחרות, ועמדה בראשותו של רבי גבריאל.
בשנת ה'תס"ו התחתן בנו יששכר בער עם בתו של רבי שמשון ורטהיימר בווינה. רבי גבריאל נסע לווינה לאירועי החתונה, והיה אמור לחזור למץ כעבוד שנה. אולם, רבי גבריאל העדיף להישאר בווינה, וגם מכתבים שנשלחו מקהילתו וקוראים לו לשוב לא נענו. משכך, גורמים אחדים בקהילת מץ דרשו למנות רב תחתיו, ובחודש חשוון ה'תס"ט (1708) נשלח כתב רבנות לרבי אברהם ברודא. מהלך זה הביא את רבי גבריאל לחזור לעירו בטרם יגיע ר"א ברודא. הגעתם של שני הרבנים גרמה למחלוקת גדולה בקהילה, אך לבסוף התמנה רבי אברהם ברודא בהתאם לכתב הרבנות שנשלח לו, ורבי גבריאל עזב את מץ. פרשה זו תועדה בזכרונותיה של גליקל מהמלין.
לאחר עזיבתו את מץ, התמנה רבי גבריאל בקיץ ה'תס"ט (1709) כאב"ד ניקלשבורג ומדינת מוראביה, ושם כיהן עד פטירתו. נפטר בב' באדר א' ה'תע"ח, ונקבר בניקלשבורג.
תורתו

סגנון לימודו של רבי גבריאל היה בשיטת הפלפול, כפי שהיה מקובל בישיבות אירופה בזמנו. אולם, בניגוד ל"שיטת החילוקים" שמקורה ברבי יעקב פולק והייתה מקובלת בישיבות פולין עד סוף המאה ה-17, בלימודו של רבי גבריאל יש לראות עדות ראשונה לשיטה חדשה של פלפול, שחיים זלמן דימיטרובסקי כינה "הפלפול רב הקושיות". בשיטה זו, מקשה הלומד מספר רב של קושיות על מהלך הסוגיה, על פירוש רש"י ועל התוספות, מבלי להגביל את סגנון הקושיות הרצוי, את מספרן או את הקשר ביניהן. לבסוף מציע הלומד הנחה חדשה בסוגיה, ועל פיה מתרץ בתירוץ אחד את כל הקושיות שהקשה. פלפולים בשיטה זו שאמר רבי גבריאל צוטטו בשמו בספרים "לקוטי סוגיות", "פרחי שושנים" ו"קול יהודה". שיטה זו, שרבי גבריאל היה מניצניה הראשונים, התפתחה בהמשך ל"שיטת הסוגיות" של רבי עקיבא איגר והחתם סופר.
תשובות הלכתיות שלו מובאות בספרי שו"ת של בני דורו, כשו"ת שב יעקב (סימנים ט"ז ול"ו) ושו"ת פנים מאירות (סימנים י"ט ומ"ב). תשובות אלו שבו ונדונו בידי פוסקים מאוחרים.
באוסף חיים מיכל היה שלשה כתבי יד מספריו:
פירוש על מסכת אבות, קצת בדרך הנסתר.
חידושים על מסכת שבת, בתוך חידושים ודרושים לבנו הרב מו"ה בערוש אב"ד בווין והמדינה.
דרושים לעניינים שונים ובתוכם דרוש אשר דרש בסדר שלח לך משנת תס"ט, בבואו בשלום ממיץ לניקלשבורג.
משפחתו

אביו ר' יהודה לייב מקרקוב היה מכונה ר' לייב ר' חיים ר' סיני'ש, על שם אביו וסבו. סבו היה רבי סיני בן בצלאל אב"ד ניקלשבורג, אחיהם של המהר"ל מפראג ורבי חיים בן בצלאל. רבי גבריאל נשא לאשה את אסתר, בתו של ר' בעריש (יששכר בער) מקראקא, מפרנסי ועד ארבע ארצות ובנו של רבי השיל מקראקא. אסתר נפטרה בב' בניסן ה'תצ"ד.
בנו רבי יששכר בער (צר') נשא את רבקה, בתו של רבי שמשון ורטהיימר, שהיה רב, נדבן, יהודי חצר ומנהיגם של יהודי וינה. רבי יששכר בער ישב בווינה והשתלב בעסקי הכספים של חותנו, אך במקביל גם כיהן כרב בכמה ערים במוראביה. לאחר פטירת אביו החליף אותו כאב"ד ניקלשבורג ומדינת מוראביה. בחודש תשרי ה'תפ"ו (1725) מונה בידי הקיסר קרל השישי גם לרב מדינת הונגריה. נפטר בכ"ו באדר א' ה'תקי"ג (2 במרץ 1753). בנו של רבי יששכר (שנולד לאחר פטירתו ונקרא על שמו) הוא הבנקאי היהודי המתבולל, ברנהרד פון אסקלס (אנ'), וחתנו הוא רבי יצחק זעקיל עטהויזן.
בנים נוספים הם רבי יעקב אסקלס, שהיה אב"ד שטאמפי (אנ') ושעפי במוראביה, וחותנו של רבי פינחס קצנלנבוגן בעל "יש מנחילין"; ורבי יהודה ליב אסקלס, חתנו של רבי נפתלי כ"ץ בעל "סמיכת חכמים" מפרנקפורט, היה אב"ד גודינגן, ונפטר בפרנקפורט בי"ח בתשרי ה'תע"א. בתו בילא נישאה לרבי אהרן לבוב, רבה של טריר. בנם, רבי משה לבוב, גדל בבית סבו רבי גבריאל, ולימים היה אף הוא אב"ד מדינת מוראביה.
לקריאה נוספת

חיים מיכל, "הר"ר גבריאל ב"מ יהודה ליב", בתוך: אור החיים, מס' 657, פרנקפורט דמיין תרנ"א, עמ' 302, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
יצחק אלפסי, מאורות מעולם התורה, ירושלים תשס"ה, עמ' 143–145.
הערות שוליים

↑  לעיתים מתועתק שמו לעברית כאשכלות.
↑  ראו בהסכמתו, תפארת שמואל, פרנקפורט, תנ"ו, באתר היברובוקס.
↑  מאיר וונדר, אלף מרגליות, ירושלים תשנ"ג, עמ' 720.
↑  בשנה זו כבר חתם "חונה פה ק"ק עלקיש", ראו הסכמתו לספר שבתא דריגלא, פירדא תנ"ג, באתר אוצר החכמה.
↑  ראו למשל הסכמתו (משנת ה'תמ"ח) עם שאר ראשי הוועד על ספר תולדות יצחק בן אברהם, פפד"א תנ"א, באתר אוצר החכמה.
↑  יצחק דוב פעלד, "קונטרס חלקי אבנים", נספח לשו"ת נשאל דוד, חלק ג', ירושלים תשל"ה, עמ' רכו, באתר היברובוקס.
↑  ר' חיים נתן דמביצר (כלילת יופי, קרקוב תרמ"ח, דף לה, באתר היברובוקס), כותב כי רק הוזמן לכהן ברבנות פראג, אך בפועל ”ידענו בבירור כי מעולם לא ישב הגאון הזה על כסא הרבנות בפראג”. אולם, עדות מפורשת על כהונתו בפועל בפראג מצויה בספרו של תלמידו ר' פינחס קצנלנבוגן (יש מנחילין, ירושלים תשמ"ו, סי' קז, באתר היברובוקס).
↑  יוסף פראגר, "תולדות קהילת מיץ", ירושתנו ב (תשס"ח), עמ' שמג, באתר היברובוקס.
↑  חיים זלמן דימיטרובסקי, "על דרך הפלפול", ספר היובל לכבוד שלום בארון, האקדמיה האמריקנית למדעי היהדות, ירושלים 1975, עמ' קמא–קמב. (להורדה)
↑  ראו למשל שאילת יעבץ, חלק ב' סי' ה'; נודע ביהודה תניינא, אורח חיים סי' מ"ט; יוסף אומץ, סי' צ"ו; עטרת חכמים, יורה דעה סי' יז; חתם סופר, חלק ב' סי' קסז וחלק ד' סי' לד, ועוד.
1 2  רבי אהרן לבוב אב"ד וועסטהויבן, בבלוג 'תולדות ושורשים'.
↑  אליקים כרמולי, העורבים ובני יונה, רעדלהיים ה'תרכ"א, עמ' 48.
↑  קאופמן קוהלר ומ. זליגסון (אנ'), ‏"אסקלס, יששכר בערוש", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית).
↑  הרב יוסף אונא, נספח לרבני פרנקפורט, מוסד הרב קוק, ירושלים תשל"ב, עמ' 254 ו-281.
גנום כלורופלסטי

גנום כלורופלסטי הוא ה-DNA הממוקם בכלורופלסטים, שהם אברונים פוטוסינתטיים הממוקמים בתוך התאים של כמה אורגניזמים אוקריוטיים כמו צמחים. כלורופלסטים, כמו סוגים אחרים של פלסטידים, מכילים גנום נפרד מזה שבגרעין התא. קיומו של DNA של כלורופלסט זוהה בשיטות ביוכימיות ב-1959 ואושר במיקרוסקופ אלקטרונים ב-1962. הגילויים שהכלורופלסט מכיל ריבוזומים ומבצע סינתזת חלבונים גילו שהכלורופלסט הוא חצי אוטונומי מבחינה גנטית. רצפי הגנום המלאים הראשונים של הכלורופלסט פורסמו ב-1986,בשיח הטבק  Sugiura ועמיתיו ומרצ'נטייה פולימורפה, מאז רוצפו מספר רב של גנומים של כלורופלסט ממינים שונים.
הערות שוליים

↑  Stocking, C. R. & Gifford, E. M. (1959). "Incorporation of thymidine into chloroplasts of Spirogyra". Biochemical and Biophysical Research Communications. 1 (3): 159–164.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007547055105171  LCCN: sh2003004668 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גופרדו פטראסי

| --- | --- |

 לידה:  16 ביולי 1904 זאגארולו, איטליה 
 פטירה:  3 במרץ 2003 (בגיל 98) רומא, איטליה 
 מוקד פעילות:  איטליה, ממלכת איטליה 
 מקום לימודים:  האקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 בן או בת זוג:  Rosetta Acerbi 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס ויארג'יו-ורסיליה הבינלאומי (1992)  מדליית זהב של מסדר ההצטיינות האיטלקי לתרבות ואמנות (1990)  פרס רומא  Honorary Member of the International Society for Contemporary Music 
 פרופיל ב-IMDb
 
גופרדו פטראסי (באיטלקית: Goffredo Petrassi; ‏ 16 ביולי 1904 - 3 במרץ 2003) היה מלחין, מנצח ומורה איטלקי. נחשב לאחד המלחינים המשפיעים ביותר במאה ה-20.
חייו

נולד בזאגארולו, סמוך לרומא. בהיותו בן שבע עברה משפחתו לרומא ופטראסי, שהיה בעל קול ערב, נשלח לבית הספר לשירת מקהלה. שם התוודע אל מוזיקה מתקופת הרנסאנס, של ג'ובאני פלסטרינה, ז'וסקן דה פרה ואחרים. בגיל 15 החל לעבוד בחנות תווים וכלי נגינה כדי לעזור בפרנסת המשפחה, והלך שבי אחרי המוזיקה. כשהזדמנה לו אפשרות לכך, ניגן בפסנתר שבחנות וכך משך אליו את תשומת לבו של אלסנדרו בוסטיני, מורה ידוע לפסנתר והלחנה בקונסרבטוריו די סנטה צ'צ'יליה, שהחל ללמד את הנער והביאו אל הקונסרבטוריון. ב-1928 המשיך את לימודיו באקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה, בנגינה בעוגב ובהלחנה. מעולם הרנסאנס שהכיר בנעוריו התקדם לעולם המוזיקה החדישה של דמויות כמו אלפרדו קאזלה, אוטורינו רספיגי וברנרדינו מולינרי ולחיפוש אחר מוזיקה איטלקית חדשה, שתפרוץ את גבולות האופרה, שהגדירה אותה במשך מאות שנים. ב-1934 ניצח קאזלה על יצירתו של פטראסי "פרטיטה" לתזמורת בפסטיבל האיגוד הבינלאומי למוזיקה בת זמננו (ISCAM) באמסטרדם.
בהמשך היה פטראסי למנהל מוזיקלי של בית האופרה לה פניצ'ה ומשנת 1959 לימד הלחנה בקונסרבטוריון סנטה צ'צ'יליה ובאוניברסיטת מוצרטיאום בזלצבורג. רבים מתלמידיו של פטראסי היו מפורסמים, בהם פרנקו דונאטוני, אלדו קלמנטי, קורנליוס קרדיו, אניו מוריקונה, אריק זלצמן, פיטר מקסוול דייוויס, ריצ'רד טייטלבאום ואחרים.
הוא גם חיבר מוזיקה לסרטים כמו "האורז המר" (1949).
גופרדו פטראסי מת ברומא בגיל 98.
יצירותיו

המוזיקה המוקדמת של פטראסי הייתה חלק מניסיון של מספר מלחינים איטלקים להביא להתחדשות של המוזיקה ה"איטלקית" הלאומית במוזיקה הקלאסית, במקביל ליצירותיהם הרומנטיות של מלחינים גרמנים כגון ריכרד וגנר. בתקופה זו התאפיינה המוזיקה שלו בסגנון נאו-קלאסי מובהק, בהשפעת בארטוק, הינדמית וסטרווינסקי. הניסיון שצבר בשירת מקהלה בא לביטוי ב"סאלמו IX", שחוברה בשנים 36–1934. עוצמת המוזיקה ואיכותה הזוויתית מרמזות על התרשמותו של פטראסי מן הבזיליקות הרומאיות האדירות, ולאו דווקא מסגנון פלסטרינה. זיכרון המרחבים הללו, הדהוד הקולות ועוצמתם מחלחל, מכל מקום, דרך המסנן של סימפוניית תהילים ו"אדיפוס רקס" של סטרווינסקי, שבוצעו שתיהן ברומא באותה תקופה.
הפתיחות המוזיקלית של פטראסי ואישיותו החריפה הוליכוהו בשנים הבאות לעריכת ניסויים בהשפעות פוסט-וברניאניות שונות ובמגוון רחב של חומרי שירה, ממזמורים לאטיניים אל "שגיונות אורלנדו" של לודוביקו אריוסטו ודון קיחוטה של סרוואנטס. כל ההשפעות האלה נוכחות בסדרה מרשימה של שמונה קונצ'רטי לתזמורת, שחיבר בין סוף שנות ה-30 לשלהי שנות ה-70.
הערות שוליים

1 2  אנצו רסטאניו, הערך "גופרדו פטראסי" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309590305171  PLWABN: 9810551227305606  BIBSYS: 33594  BNE: XX1307000  BnF: cb12401801x (data)  CiNii: DA11951503  GND: 119456443  ICCU: CFIV005388  ISNI: 0000 0001 1475 3335  LCCN: n80089689  LNB: 000313099  MusicBrainz: be0525e6-bf79-4a77-9ef3-0273ec2cc29e  NDL: 001259487  NKC: mzk2011618858  NLA: 35058029  NSK: 000627589  NTA: 097080063  RERO: 02-A003686987  SELIBR: 221526  SNAC: w60v8mnf  SUDOC: 033119562  Trove: 814383  VcBA: 495/279736  VIAF: 76402214   WorldCat (עם VIAF): 76402214
גאטן מאטרצו

| --- | --- |

 לידה:  8 בספטמבר 2002 (בן 22) קונטיקט, ארצות הברית ארצות הברית
 שם לידה:  Gaetano John Matarazzo III 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 מקום לימודים:  בית הספר התיכון האזורי פינאלנדס 
 פרסים והוקרה:  פרס גילדת שחקני המסך 
 פרופיל ב-IMDb
 
גאטנו ג'ון מאטרצו השלישי (באנגלית: Gaetano John Matarazzo III; נולד ב־8 בספטמבר 2002) הוא שחקן אמריקאי. התפרסם בשל גילום דמותו של דסטין הנדרסון בסדרה "דברים מוזרים" מבית שירות הסטרימינג "נטפליקס".
הוא החל את הקריירה שלו על במת ברודוויי בין היתר בתור בנג'מין במחזמר "פריסילה, מלכת המדבר" (2011–12), בתור גברוש ת'נרדייה במחזמר "עלובי החיים" (2014–15) ובתור ג'רארד קליינמן במחזמר "אוון הנסן היקר" (2022)
ביוגרפיה

מאטרצו נולד בניו לונדון (אנ'), קונטיקט להורים ממוצא איטלקי, וגדל בעיירה ליטל אג הרבור (אנ') שבניו ג'רזי. הוא בנם של גאטנו ג'וניור ושל הת'ר מאטרצו.
למאטרצו אחות גדולה ואח קטן. הוא נולד עם דיסוסטוזיס קלידיוקרניאלי (אנ') מאפיין שהוא חולק עם דסטין הנדרסון, הדמות שהוא מגלם בסדרה "דברים מוזרים". הוא מרכיב שיניים תותבות בשל מחלתו.
קריירה

בשנת 2019 הנחה מאטרצו את תוכנית מתיחות "מי מפחד ממתיחות" (אנ') ברשת נטפליקס, תוכנית זו זכתה לאהדה רבה בקרב הצופים וזכתה לעונה שנייה ב-2021.
פילנתרופיה

מאטרצו פועל להעלאת המודעות למחלה ולגיוס תרומות לעמותת CCD Smiles המסייעת במימון ניתוחי פה לחולים. בנובמבר 2017 פתחה אחותו בקמפיין בפייסבוק לגיוס כסף לעמותה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | אנגרי בירדס 2 | בובה | דיבוב |
| 2022 | Honor Society | מייקל קיפניקי |  |
| 2022 | הדרקון של אבא | הדרקון | דיבוב |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | הרשימה השחורה | פין | פרק: "The Kenyon Family (No. 71)" |
| 2016–הווה | דברים מוזרים | דסטין הנדרסון | תפקיד ראשי (5 עונות); 42 פרקים |
| 2019–2021 | מי מפחד ממתיחות (אנ') | מנחה | שודר בנטפליקס 2 עונות; 15 פרקים גם מפיק בפועל |
| 2021 | ואפל ומוצ'י | קייסי | פרק: "Mushroom" |
| 2023 | Foul Play | קווין קינדרנס | סדרת רשת; פרק: "Mr. Robertson's World of Imagination" |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | אזור |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011–2012 | פריסילה, מלכת המדבר | בנג'מין (מחליף) | ברודוויי |
| 2012 | גודספל | ישו | ברודוויי |
| 2012 | Christmas Spectacular Starring the Radio City Rockettes | בן | אולם המוזיקה רדיו סיטי, ניו יורק |
| 2013–2015 | עלובי החיים | גברוש ת'נרדייה | ברודוויי |
| 2018 | סינדרלה | ג'ין מייקל | Pinelands Regional Thespians |
| 2019 | אל תוך היער | ג'ק | הוליווד בול, לוס אנג'לס |
| 2022 | אוון הנסן היקר | ג'רארד קליינמן | ברודוויי |
| 2022 | המצעד | פרנקי אפס | מידטאון מנהטן, ניו יורק |
| 2023 | סוויני טוד: הספר השטן מרחוב פליט | טוביאס ראג (אנ') | ברודוויי |
פילמוגרפיה > וידאו קליפים

| שנה | שיר | אמן |
| --- | --- | --- |
| 2017 | Swish Swish | קייטי פרי (עם ניקי מינאז') |
| 2017 | Lost Boy Life | "Computer Games" (דארן כריס וצ'אק כריס) |
| 2020 | Meet Me on the Roof | גרין דיי |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | פרס האמן הצעיר | הביצועים הטובים ביותר בסדרת טלוויזיה או בסרט דיגיטלי - שחקן נוער | דברים מוזרים | מועמדות |
| 2017 | Shorty Awards(אנ') | השחקן הטוב ביותר | דברים מוזרים | זכייה |
| 2017 | פרסי גילדת שחקני המסך | ביצוע יוצא מן הכלל של אנסמבל בסדרת דרמה | דברים מוזרים | זכייה |
| 2018 | פרסי גילדת שחקני המסך | ביצוע יוצא מן הכלל של אנסמבל בסדרת דרמה | דברים מוזרים | מועמדות |
| 2018 | פרסי הסרטים של MTV | הצוות הטוב ביותר על המסך (עם פין וולפהרד, קיילב מק'לאפלין, נואה שנאפ, סיידי סינק, מילי בובי בראון) | דברים מוזרים | מועמדות |
| 2018 | פרסי בחירת הנוער | שחקן  הטלוויזיה הטוב ביותר בתוכניות טלוויזיה לקיץ | דברים מוזרים | מועמדות |
ג'ובאני בונונצ'יני

| --- | --- |

 לידה:  18 ביולי 1670 מודנה, איטליה 
 פטירה:  9 ביולי 1747 (בגיל 76) וינה, ממלכת הבסבורג 
 תקופת הפעילות:  מ-1685 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  צ'לו 
 
ג'ובאני באטיסטה בונונצ'יני (באיטלקית: Giovanni Battista Bononcini, ‏
18 ביולי 1670 - 9 ביולי 1747) היה מלחין וצ'לן איטלקי מתקופת הבארוק, בן למשפחת מוזיקאים. אביו, ג'ובאני מריה בונונצ'יני, היה כנר ומלחין.
חייו

בונונצ'יני הבן נולד במודנה. יצירותיו כוללות מספר אופרות, מיסות והמנון אבל לדוכס ממרלבורו. בין האופרות שלו הייתה "אחשוורוש", שעובדה כעבור שנים בידי הנדל. בונונצ'יני ניגן בצ'לו והוציא לאור את יצירותיו הראשונות לכלי זה בשנת 1685 בבולוניה.
הוא שימש זמן מה מאסטרו די קאפלה בכנסיית סאן ג'ובאני במונטה. בשנים הבאות עבד בערים מילאנו, רומא, וינה וברלין. בהיותו ברומא הוא היה מורה של ג'וזפה ולנטיני. בין השנים 1720 ל-1732 פעל בלונדון, שם התחרה במשך זמן מה בהנדל. בתקופת לונדון נתמך בונונצ'יני על ידי הנרייטה גודולפין, הדוכסית השנייה ממרלבורו והוא שימש כמלחין הבית שלה. בונונצ'יני עזב את לונדון לאחר שהאשמות במעשי פלגיאט שהוצאו נגדו הוכחו כנכונות. הוא מת בעוני בווינה.
אחיו הצעיר של ג'ובאני באטיסטה, אנטוניו מריה בונונצ'יני, היה אף הוא מלחין.