האגם המערבי
היסטוריה > מהרפובליקה של סין ועד סוף המאה ה-20

מסוף תקופת שושלת צ'ינג ועד תקופת הרפובליקה של סין נבנו מסילות הברזל שאנגחאי-האנגג'ואו-נינגבו וג'גיאנג-ג'יאנגשי, כמו גם הכבישים המהירים האנגג'ואו-שאנגחאי, האנגג'ואו-נאנג'ינג והאנגג'ואו-נינגבו. שיפור דרכי ההגעה להאנגג'ואו עודד את התפתחות התיירות להאנגג'ואו. מלבד צליינים מסורתיים הגיעו יותר ויותר נוסעים מערים מקומיות דוגמת שאנגחאי ונאנג'ינג כמו גם מאירופה, אמריקה ויפן. על פי ה"מהדורה המיוחדת להנצחת השנה העשירית לממשלת האנגג'ואו" הגיעו בין השנים 19 ל-25 על פי לוח השנה מִינְגְווֹ (1936-1930), 32,845 תיירים להאנגג'ואו.
אתרי התיירות של האנגג'ואו התרבו בתקופת הרפובליקה של סין, ככל שנוספו אתרים נוספים ומבני תרבות סביב האגם המערבי. הממשל המקומי הסב את הגן הקיסרי, חלק משרידי הארמון הקיסרי הזמני של שושלת צ'ינג על הר גושן לפארק. לוח השנה הרשמי של הרפובליקה היה לוח השנה מינגוו, שהתחיל את ספירת השנים ב-1912, השנה בה הוקמה הרפובליקה של סין, ובשנה ה-16 (1927) שונה שם הפארק ל"פארק ג'ונְגְשָׁאן" או "פארק סון יאט-סן". בחלקו השמאלי של הפארק נבנתה אנדרטת הקדושים המעונים של ג'ג'יאנג, לזכרם של המתים כאשר צבא ג'ג'יאנג כבש את ג'ינלינג. בנוסף נבנו קבריהם של שני מורדים מפורסמים שהוצאו להורג על ידי ממשל צ'ינג: שׂ'וּ שִׂילִין (徐锡麟, פין-יין: Xú Xīlín) וצְ'יוֹ גִ'ין (秋瑾, פיו-יין: Qiū Jǐn) בסמוך לגשר שִׂילִינְג (Xiling). בשנה השישית על פי לוח השנה מינגוו (1919) הוקם היכל דָאבֵּיי (Dabei) במקדש לִינְגְיִין (Lingyin), ומקדש יְוֵּ'ה וָאנְג (Yue Wang) וקברו של יְוֵּ'ה פֵיי (Yue Fei) שופצו כמה פעמים. בשנות מינגוו 12–20 (1933-1925) נבנה חְוָאנְגְלונְג דונְג (Huanglong Dong). בשנות מינגוו 12–13 (1926-1925) שופץ ארמון המלך צְ'ייֵן (Qian) והפך לגן. בשנת 22 (1935) תוקנה פגודת בָּאוצ'וּ (Baochu) המטה ליפול.
בניית הפארקים בהאנגג'ואו החלה עם הקמת הפארק לחוף האגם בתקופת הרפובליקה של סין. ב-1912 הרסה הממשלה הצבאית של ג'ג'יאנג את חומות העיר משער צ'יינטאנג ועד שער יונגג'ין, כמו גם את מצודת הדגלים, ובנתה את דרך חוּבִּינְג (Hubing) לאורך גדת האגם. גדרות הוצבו במרחק של 20 מטרים מהאגם וניטעו עצים ונשתלו פרחים. האזור היה קרוי "פארק גדת האגם", והוא כיסה מרחק של לי וחולק לחמישה פארקים. באביב 1930 יישרה הממשלה שטח מצפונית לדרך צָ'אנְגְשֶׁנְג (Changsheng) עד שער צ'יינטאנג תוך שימוש בבוץ שנדלה מקרקעית האגם ויצרה פארק שישי. בין השנים 1928 ל-1933 הקים הממשל המחוזי של ג'ג'יאנג את "פסל צֶ'ן יִינְגְשְׁה" (Chen Yingshi), את "מגדל ההנצחה של הקדושים המעונים של המשלחת הצפונית" ואת "אסטלת ההנצחה של הקדושים המעונים של דיוויזיה 88 במערכת סונְגְחוּ" במזחים של הפארק השלישי, הפארק השני והפארק החמישי בהתאמה.
לאחר שעמדה על תילה במשך קרוב ל-1,000 שנים התמוטטה פגודת לֵייפֶנְג (Leifeng) לפתע ב-25 בספטמבר 1924. הגורם לכך היו החפירות החשאיות שבוצעו בבסיסה. עובדה זו גרמה לזעזוע בחדשות. הסופר לו שו'ן כתב בתגובה את "הערה על התמוטטות פגודת לֵייפֶנְג" ואת "הערה שנייה על התמוטטות פגודת לֵייפֶנְג", כשהוא מציין תקרית זו. התמוטטות פגודת לֵייפֶנְג גם ביטלה אחד מ"עשרת אתרי נוף בעלי שם פיוטי של האגם המערבי", "פגודת לֵייפֶנְג בזוהר השקיעה" (雷峰夕照).
מ-6 ביוני ועד 20 באוקטובר 1929 ארחה ממשלת ג'ג'יאנג את "תערוכת האגם המערבי" הראשונה, ומספר המבקרים בה עלה על 20 מיליון. מיקום תערוכת האגם המערבי התפרש על אתרים סביב האגם, כדוגמת "הגשר השבור", "הר גושן", מקדש יְוֵּ'ה וָאנְג, "הגבעה הצפונית" וכו'. המטרה העיקרית של התערוכה הייתה לקדם מוצרים מתוצרת מקומית ולעודד הקמת מפעלים. מלבד מעל ל-1,000 משלחות מרחבי סין הגיעו לתערוכה נציגים מאמריקה, יפן, בריטניה, אינדונזיה ומדינות נוספות. היה זה המפגן הגדול והארוך ביותר בהאנגג'ואו בתקופת הרפובליקה של סין.
לאחר הקמת הרפובליקה העממית של סין הייתה האנגג'ואו אחת הערים הראשונות שנפתחה לתיירות בסין. ממשל העיר שימר את האזור ההררי סביב האגם ושתל מספר רב של עצים. בינתיים, בוצע מבצע נרחב לדליית בוץ מקרקעית האגם. בתוך האזור הנופי של האגם המערבי נפתחו גן בוטני חדש וגן פרחים. נבנו "פארק צפייה בדגים בבריכת הפרחים" (花港觀魚), ו"פארק זהבנים שרים בערבי הנחל" (柳浪聞鶯), הוקמו מחדש "פארק צפייה בדגים במעיינות הירקן" ו"פארק יונגג'ין", ושופצו מקדש לִינְגְיִין, מקדש גִ'ינְגְצְה, מקדש יְוֵּ'ה וָאנְג, "שלוש בריכות משקפות את הירח" (三潭印月), היכל לב האגם ואתרים נוספים. בנוסף נסללו הכבישים החדשים: דרך חְווָאנְחוּ המערבית (Huanhu), דרך לונְגְגִ'ין (Longjin) ודרך גְ'יוֹשִׂי (Jiuxi). ב-1959 ביקרו באגם המערבי בהאנגג'ואו מעל ל-1,400 תיירים מארצות חוץ, מעל ל-2,300 תיירים ממקאו והונג קונג ומעל לחמישה מיליון תיירים מרחבי סין. לאחר המהפכה התרבותית גדל מספר התיירים שביקרו באגם המערבי במהירות. ב-1978 ביקרו במקום 53,000 תיירים מארצות חוץ ממקאו והונג קונג בנוסף לשישה מיליון תיירים מסין.
במאי 1983 הכריזה מועצת המדינה של סין על האנגג'ואו כ"עיר היסטורית ותרבותית נודעת" ו"עיר מפתח לאומית לתיירות נוף". בספטמבר 1984 הורה המשרד המנהלי של מועצת המדינה על פיתוח האנגג'ואו כמרכז תיירות לדרום מזרח סין ועיר תיירות בינלאומית מדרגה ראשונה. לאחר מכן שיפץ ממשל האנגג'ואו את מקדש לִינְגְיִין, את מקדש טְייֵנְג'וּ, את מקדש גִ'ינְגְצְה, את מקדש יְוֵּ'ה וָאנְג, את היכל דָאצֶ'נְג (Dacheng), את הביתנים המכילים את האסטלות של "עשרת אתרי נוף בעלי שם פיוטי של האגם המערבי" ואתרים נוספים. אתרי נופש דוגמת "מעיין הטיגריס המזנק" הורחבו. נוסד פארק "לוטוס נע ברוח בגן המתפתל" (曲院風荷). נפתח אתר חדש "חקירת פריחת השיזף בפסגת לינג" (靈峰探梅). קרנבלים של תחפושות ומנהגי עבר נערכו בחְוָאנְגְלונְג דונְג (Huanglong Dong) ובאי "זְ'ווָאן גונְג דוּן" (Ruan Gong Dun). כמו כן לשם בידור הופעלו גני לילה ושוקי לילה מוזיקליים.
ב-1949 התמלאה קרקעית האגם בטין, כשהעומק הממוצע היה 0.55 מטרים בלבד והאגם הכיל 4 מיליון מ"ק מים בלבד. צמחי ביצה כיסו את קרקעית האגם ולכן סירות גדולות היו יכולות לשוט רק בערוצים ספציפיים. ב-1950 קבעה הממשלה את דליית הבוץ מקרקעית האגם המערבי כמיזם לאומי. האנגג'ואו השיקה את מיזם ניקוי האגם המערבי ב-1951 במטרה לחפור את הטין באופן יסוד. בהגיע 1954 העבודה הפכה ממוכנת. המיזם הסתיים ב-1959. תוצאה המיזם הייתה שהעומק הממוצע היה 1.808 מטרים כשהמקום העמוק ביותר 2.6 מטרים. קיבולת האגם גדלה ל-10,271,900 מטרים מעוקבים. בטין השתמשו על מנת למלא 18 שקעים או בריכות באזורים הסמוכים, כולל מקדש גָ'אוצִ'ינְג (Zhaoqing) ופארק צִ'ינְגְבָּוֹ (Qingbo). עם זאת, בשל הסחף וההשקעה של משקעים אחר-כך ירד עומק המים בממוצע ל-1.47 מטרים. הממשלה השקיעה ב-1976 שני מיליון יואן במטרה לדלות בוץ שוב מקרקעית האגם. ב-1980 העומק הממוצע הגיע ל-1.5 מטרים. בנוסף לעבודת דליית הבוץ חיזקה העירייה משמעותית את חופי האגם, תוך קיבוע גדה באורך כללי של 29,800 מטרים. היה זה מיזם שיפור הגדות הגדול ביותר בתולדות האגם המערבי. במקביל למיזם שופצו או נבנו מחדש יותר מעשרה מזחים לעגינת ספינות בפארק גדת האגם, בפארק ג'ונְגְשָׁאן, בקבר יְוֵּ'ה פֵיי, ומשני צדי סוללת סו.
מיזם ההטיה של האגם המערבי נחנך ב-1 בפברואר 1985. במסגרת המיזם הוקמה משאבה בקטע גָ'אקוֹאוּ של נהר צ'יינטאנג ששאבה לתוך האגם 300,000 מטרים מעוקבים של מים מדי יום, שווה ערך לאחד חלקי שלושה ושלושה של קיבולת האגם, כך שאפקטיבית מי האגם מוחלפים לגמרי מדי חודש. עקב כך, הוגדלה שקיפות מי האגם מפחות מ-0.4 מטרים ל-0.6 מטרים. להשלמת שיפור איכות מי האגם החל מיזם לכידת השפכים ברחבי האגם שהושק ב-1978, והסתיים ב-1981. המיזם התחלק לשלושה ענפים, דרומי, מערבי וצפוני. הוא כלל מנהרות שפכים תת-קרקעיות באורך 17 קילומטרים, ו-10 תחנות שאיבה. כמו כן פונו מפעלים מזהמים סביב האגם או שנסגרו. על בעלי הסירות נאסר שימוש במנועי דיזל המזהמים והמרעישים והם חויבו להתקין מנוע חשמליים.
ב-1984 מימנו חמישה ארגונים כולל העיתון יומון האנגג'ואו הצבעה על "עשרת אתרי נוף חדשים בעלי שם פיוטי באגם המערבי". אתרי הנוף החדשים שנבחרו הן: "הנתיב הנתמך בעננים בחורשת החזרן" (雲棲竹徑), "עצים מעורפלים לצד תשעת הפלגים" (九溪煙樹), "חלומות במעיין הטיגריס המזנק" (虎跑夢泉), "מערת הדרקון הצהובה לבושים בירוק" (黃龍吐翠), "גשם אוסמנטוס מתוק בכפר מָאנְג'וֵּ'לונְג" (滿隴桂雨), "עננים אצים מעל גבעת קיסר הירקן" (玉皇飛雲), "שאלה על תה בבאר הדרקון" (龍井問茶), "גבעת אבן יקרה צפה בעננים ורודים" (寶石流霞), "רוח שמימית מעל גבעת ווּשָׁאן" (吳山天風), ו"תל זוואן המוקף בירקרקות" (阮墩環碧). ב-1982 היה האגם המערבי של האנגג'ואו בין "אתרי הנופש הנופיים התיירותיים הלאומיים" הראשונים ונבחר כאחד מ"עשרת אתרי הנוף הסיניים" ב-1985.
אחרי 71 שנים הושקה תערוכת האגם המערבי שוב בשנת 2000. התערוכה החדשה נערכה מ-20 באוקטובר ועד 10 בנובמבר והגיעו אליה 5.7 מיליון מבקרים, מקומיים וכאלו שהגיעו מעבר לים. תעשיית התיירות גרפה 6.9 מיליארד יואן. התערוכה קידמה משמעותית את המוניטין של האגם המערבי בסין ובעולם. מאז הפכה תערוכת האגם המערבי לחגיגה שנתית.
תמונות נוף מהאגם המערבי הופיעו כמה פעמים על שטרות הכסף בסין. תמונת "שלוש בריכות משקפות את הירח" הודפסה על גב שטר הכסף בן יואן אחד שהודפסה ב-1979 ועל הגרסה החמישית של יואן אחד שיצאה לאור ב-2004.
בתחילת המאה ה-21 התבצעו ברחבי האגם המערבי כמה מיזמים שנועדו לשפר את סביבתו. הראשון בהם היה "מיזם שיפוץ הצד הדרומי של האגם המערבי". מפברואר ועד אוקטובר 2002 הוסיף ממשל האנגג'ואו ארבעה פארקים גדולים בצידו הדרומי של האגם, וארבעת פארקים אלו פתוחים בחינם לציבור הרחב בכל שעות היממה. ב-25 באוקטובר 2002 הוקמה באתר שבו התמוטטה פגודת לֵייפֶנְג 78 שנים קודם לכן פגודה חדשה שגובהה 71.7 מטרים.