stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בן אז'ובל
קריירת מועדונים

אז'ובל נולד ביישוב גני תקווה. החל לשחק כדורגל במחלקות הנוער של מכבי פתח תקווה, מכבי תל אביב ומכבי חיפה, ובגיל 16 הגיע לקבוצת הנוער של הפועל כפר סבא.
ב-19 בספטמבר 2011 ערך אז'ובל את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הפועל כפר סבא, בניצחון 0–2 על הפועל נצרת עילית במסגרת גביע הטוטו. ב-21 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה הבוגרת, בניצחון 0–3 נגד הכח עמידר רמת גן בליגה הלאומית. הוא המשיך לשחק במקביל בקבוצת הנוער של המועדון, ובמשך שנתיים ערך 34 הופעות בליגה הלאומית וכבש ארבעה שערים.
בקיץ 2013 חתם בהכח עמידר רמת גן, במדיה כבש 14 שערים בליגה הלאומית והיה מלך שערי הקבוצה בעונת 2013/2014. בקיץ 2014 חתם בהפועל ניר רמת השרון, ובעונת 2014/2015 כבש במדיה שמונה שערים ב-30 הופעות בליגה הלאומית. ביולי 2015 חתם בהפועל פתח תקווה, ובעונת 2015/2016 כבש 15 שערים בליגה הלאומית והיה מלך שערי הקבוצה לעונה זו.
בקיץ 2016 עזב לראשונה את ישראל וחתם בפרטיזן טירנה, במדיה כבש שער אחד בשבע הופעות בליגת העל האלבנית.
ב-27 בדצמבר 2016 חזר לישראל וחתם בהפועל אשקלון מליגת העל. ב-14 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כאשר פתח בהרכב בניצחון 2–0 על הפועל רעננה, אך עד תום עונת 2016/2017 שותף רק בשני משחקי ליגה ובשני משחקים בגביע המדינה.
בקיץ 2017 חתם בהפועל עכו, העולה החדשה לליגת העל. ב-10 בספטמבר 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 0–2 נגד מכבי חיפה. ב-14 בפברואר 2018 האריך את חוזהו בקבוצה לשלוש שנים נוספות. בסך הכול כבש שמונה שערים בעונת 2017/2018, ובסופה ירדה הפועל עכו לליגה הלאומית.
ב-28 באוגוסט 2018 הושאל להפועל חיפה, עם אופציית רכישה בתום העונה. ב-17 בספטמבר 2018 ערך את הופעתו הראשונה במועדון, כאשר נכנס כמחליף מול בית"ר ירושלים וכעבור פחות מדקה כבש את שער הבכורה שלו, במשחק שהסתיים בתיקו 2–2. בסך הכל כבש חמישה שערים ב-28 הופעות בליגת העל בעונת 2018/2019, ובסופה חזר להפועל עכו.
ב-29 באוגוסט 2019 חתם לשנתיים בבני יהודה תל אביב.
ב-1 באוקטובר 2020 חתם לעונה אחת במכבי נתניה.
ב-25 ביולי 2021 חתם בהפועל רעננה.
ב-4 ביולי 2022 חתם במועדון פרת' גלורי מהליגה באוסטרליה. ב-26 בדצמבר חתם בבבנגקוק גלאס מליגת העל התאילנדית עד לסיום העונה.
ב-16 ביולי 2023 חתם לשנה אחת בהפועל ירושלים מליגת העל. ב-15 בספטמבר עזב וחתם בהפועל אום אל פאחם. ב-28 בספטמבר שותף לראשונה כמחליף בתיקו 1-1 מול הפועל ראשון לציון. ב-5 באוקטובר פתח לראשונה בהרכב בתיקו 1-1 מול הפועל עפולה. ב-27 בנובמבר כבש שער בכורה בתיקו 1-1 מול מכבי יפו.
בינואר 2024 חתם בטראט. ב-26 ביוני חזר להפועל פתח תקווה.
ב-14 בינואר 2025 חתם בהפועל עפולה.
נבחרת ישראל

בשנים 2011–2012 כבש שני שערים מתוך שמונה הופעות במדי נבחרת הנוער של ישראל עד גיל 19.
הערות שוליים

↑  אבישי בראל, ‏בן אז'ובל חתם לעונה אחת בהפועל פתח תקווה, באתר ONE‏, 6 ביולי 2015
↑  מערכת ONE, ‏רשמי: בן אז'ובל חתם בפרטיזני טירנה האלבנית, באתר ONE‏, 27 באוגוסט 2016
↑  נדב צרפתי, ‏רשמי: בן אז'ובל חתם באשקלון עד תום העונה, באתר ONE‏, 27 בדצמבר 2016
↑  דורון בן דור, ‏הפועל עכו הודיעה: אז'ובל חתם ל-3 שנים נוספות, באתר ONE‏, 14 בפברואר 2018
↑  יגאל גולדשטיין, ‏רשמית: בן אז'ובל חתם בהפועל חיפה, באתר ערוץ הספורט, 28 באוגוסט 2018
↑  תומר לוי, ‏רשמי: בן אז'ובל חתם לשנתיים בבני יהודה, באתר ערוץ הספורט, 29 באוגוסט 2019
↑  מאור רחמני, ‏בן אז'ובל חתם במכבי נתניה לעונה הקרובה, באתר ONE‏, 1 באוקטובר 2020
↑  רעננה מתחזקת: אז'ובל ואלמליח חתמו בקבוצה, באתר ONE‏, 25 ביולי 2021
↑  News - Glory Snap Up Commanding Israeli Striker, Perth Glory, ‏2022-07-04
↑  רשמית: בן אז'ובל חתם בבנגקוק גלאס, באתר ערוץ הספורט, 26 בדצמבר 2022
↑  אופיר סער‏, חוזר לישראל: בן אז'ובל חתם בהפועל ירושלים, באתר וואלה, 16 ביולי 2023
↑  תומר חבז, ‏חוזר ללאומית: בן אז'ובל חתם בהפועל א.א. פאחם, באתר ONE‏, 15 בספטמבר 2023
↑  ברקוביץ' עדיין ללא ניצחון, טבריה חגגה על חשבון בני שפרעם, באתר וואלה, 27 בנובמבר 2023
↑  תומר חבז, ‏חיזוק משמעותי להפועל עפולה: בן אז'ובל חתם, באתר ONE‏, 14 בינואר 2025
↑  בן אז'ובל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
מדעי החיים

המושג מדעי החיים (באנגלית: Life sciences) מתאר קבוצה של דיסציפלינות במדעי הטבע, העוסקות בחומר החי על פני כדור הארץ, בהתפתחות החיים, בהשלכות שיש ליצורים חיים על הסביבה וביחסי הגומלין בין יצורים חיים. המונח משמש בעיקר בהקשרים אקדמיים, כשמה של פקולטה להוראה ולמחקר. במרבית ההקשרים משמש המונח כמילה נרדפת לביולוגיה, אך בהקשרים אחרים מציין תחום רחב יותר, העשוי לכלול גם רפואה ומדעים נוספים.
היסטוריה של המונח

השימוש במושג "מדעי החיים" החל בראשית המאה ה-20 בארצות הברית, כאשר תחומי מחקר חדשים, כגון גנטיקה, התקשו למצוא את מקומם במסגרת המחלקות הקיימות באוניברסיטאות לבוטניקה ולזואולוגיה. ההתרחבות המתמדת של תחומי המחקר, ויצירת מחלקות חדשות שלא נכנסו בהכרח תחת הכותרת המסורתית של "ביולוגיה", יצרה צורך בשם כולל נפרד למחלקות שונות הקשורות זו לזו בעיסוקן בחיים עצמם.
שיטה זו אומצה גם באנגליה, ואילו בגרמניה (בשל המבנה הקשיח יותר של האוניברסיטאות) לא נפתחו מחלקות חדשות לתחומים החדשים (החוקרים נותרו "בוטנאים" או "זואולוגים" בהגדרתם) כך שלא נוצר צורך במבנה-גג מעין זה עד אחרי מלחמת העולם השנייה. עם הזמן הורחבה גם משמעות המונח "ביולוגיה", עד כדי חפיפה חלקית או מלאה עם "מדעי החיים", אך עד היום מועדף השם "מדעי החיים" כשמו של התחום האקדמי באוניברסיטאות רבות בארצות הברית ובאנגליה.
התחומים הכלולים במדעי החיים

מדעי החיים מסועפים במיוחד וכוללים מגוון רחב של תחומים. פרט לכל תחומי הביולוגיה, נכללים במדעי החיים גם תחומים גבוליים, שבמקרים רבים אינם נחשבים לתחומים בביולוגיה ומתייחסים אליהם כתחומים עצמאיים – למשל ביוכימיה, ביוטכנולוגיה, ביואינפורמטיקה, אקולוגיה ומדעי המוח. הרפואה והנושאים הכלולים בה נחשבים בחלק מהמקרים כחלק ממדעי החיים (אף כי מבחינה אקדמית נלמדים כמעט תמיד בפקולטה נפרדת). בגרמניה משמש המושג "מדעי החיים" (Lebenswissenschaften) אך ורק לתיאור מרכזי מחקר הנוגעים גם בתחום הרפואה, כגון "המרכז למדעי החיים והרפואה" באוניברסיטת בון.
התחומים הכלולים במדעי החיים > ענפים בסיסיים במדעי חיים

אוקיינוגרפיה ביולוגית – חקר החיים באוקיינוסים והאינטראקציה שלהם עם הסביבה.
אימונולוגיה – חקר מערכת החיסון.
אנזימולוגיה – חקר אנזימים.
אנטומיה – חקר צורה ותפקוד, בצמחים, בבעלי חיים ובאורגניזמים אחרים, או במיוחד בבני אדם.
אנתרופולוגיה ביולוגית – חקר בני אדם, פרימטים לא אנושיים והומינידים. ידוע גם בשם אנתרופולוגיה פיזיקלית.
אסטרוביולוגיה – חקר היווצרותם ונוכחותם של חיים ביקום.
אקולוגיה – חקר האינטראקציות של אורגניזמים חיים זה עם זה ועם האלמנטים הלא חיים של סביבתם.
אתולוגיה – לימוד התנהגות.
בוטניקה – מחקר של צמחים.
ביואינפורמטיקה – פיתוח שיטות או כלי תוכנה לאחסון, אחזור, ארגון וניתוח נתונים ביולוגיים ליצירת ידע ביולוגי שימושי.
ביובלשנות – חקר הביולוגיה והאבולוציה של השפה.
ביוטכנולוגיה – חקר השילוב של האורגניזם החי והטכנולוגיה.
ביוכימיה – מחקר של התגובות הכימיות הנדרשות לקיום החיים ולתפקד, בדרך כלל התמקדות ברמה התאית.
ביולוגיה – מחקר מדעי של החיים.
ביולוגיה מולקולרית – חקר ביולוגיה ותפקודים ביולוגיים ברמה המולקולרית, חלקם חוצים ביוכימיה, גנטיקה ומיקרוביולוגיה.
ביולוגיה של אוכלוסייה – חקר קבוצות של אורגניזמים ספציפיים.
ביומכניקה – חקר המכניקה של יצורים חיים.
ביופיזיקה – חקר תהליכים ביולוגיים על ידי יישום התיאוריות והשיטות שהיו בשימוש מסורתי במדעי הפיזיקה.
ביולוגיה מבנית – ענף של ביולוגיה מולקולרית, ביוכימיה וביופיזיקה העוסק במבנה המולקולרי של מקרו-מולקולות ביולוגיות.
ביולוגיה מערכתית – חקר השילוב והתלות של מרכיבים שונים במערכת ביולוגית, תוך התמקדות מיוחדת בתפקידם של מסלולים מטבוליים ואסטרטגיות תקשורת תאית פיזיולוגיה.
ביולוגיה אבולוציונית – מחקר על מקורם ומוצאם של המינים לאורך זמן.
ביולוגיה התפתחותית אבולוציונית – חקר האבולוציה של ההתפתחות כולל השליטה המולקולרית שלה.
ביולוגיה התפתחותית – חקר התהליכים שבאמצעותם נוצר אורגניזם, מהזיגוטה למבנה מלא.
ביולוגיה סינתטית – תכנון ובנייה של ישויות ביולוגיות חדשות כגון אנזימים, מעגלים גנטיים ותאים, או עיצוב מחדש של מערכות ביולוגיות קיימות (LY).
ביולוגיה מתמטית – שימוש בהפשטות ובמודלים מתמטיים לחקר תופעות ביולוגיות.
ביולוגיה קוונטית – חקר תופעות קוונטיות באורגניזמים.
ביולוגיה של התא (ציטולוגיה) – חקר התא כיחידה שלמה, והאינטראקציות המולקולריות והכימיות המתרחשות בתוך תא חי.
בקטריולוגיה – מחקר של חיידקים.
גנטיקה – חקר הגנים והתורשה.
היסטולוגיה – חקר הרקמות.
וירולוגיה – חקר וירוסים כמו חלקיקים תת-מיקרוסקופיים, טפיליים של חומר גנטי הנמצאים במעטפת חלבון וגם חקר של חומרים דמויי וירוסים.
זואולוגיה – חקר בעלי חיים.
טוקסיקולוגיה – טבעם, ההשפעות והגילוי של רעלים.
מדעי המוח – חקר מערכת העצבים.
מיקולוגיה – חקר הפטריות.
מיקרוביולוגיה – חקר אורגניזמים מיקרוסקופיים (מיקרואורגניזמים) והאינטראקציות שלהם עם אורגניזמים חיים אחרים.
פיזיולוגיה – חקר תפקודם של אורגניזמים חיים ואיברים וחלקים של אורגניזמים חיים.
פיקולוגיה – חקר האצות.
פלאונטולוגיה – חקר אורגניזמים פרהיסטוריים.
פרמקולוגיה – חקר פעולת התרופה.
פתולוגיה – חקר הגורמים וההשפעות של מחלה או פציעה.
לימודים > בישראל

בישראל משתמשות אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת בר-אילן, האוניברסיטה הפתוחה ואוניברסיטת בן-גוריון במונח 'מדעי החיים' כשם הפקולטה (בת"א ובר-אילן) או המחלקה (באחרות), ואילו בטכניון משמש המונח 'ביולוגיה'. באוניברסיטה העברית, שהוקמה על בסיס המסורת האוניברסיטאית הגרמנית, נותרו המחלקות לבוטניקה ולזואולוגיה לבדן (ללא מחלקות נפרדות לתחומים אחרים בביולוגיה) עד 1967, אז הוקם בה 'המכון למדעי החיים', ובתוכו 'מעבדה לגנטיקה', שהפכה למחלקה ב-1970.
לקריאה נוספת

Harwood, Jonathan, “National Styles in Science: Genetics in Germany and the United States Between the World Wars”, ISIS 78:390–414, 1987
הערות שוליים

↑  מילון ביולוגי ברשת
↑  Dictionary.com
↑  לימודי מדעי החיים לתואר, באתר לימודים בישראל
↑  הפקולטה לביולוגיה, באתר הטכניון
↑  המכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן – ההיסטוריה שלנו, באתר האוניברסיטה העברית
| השכלה גבוהה |
| --- | --- | --- |
| סוגי מוסדות לימוד | אוניברסיטה (אוניברסיטה לאומית • אוניברסיטה פרטית • אוניברסיטה ציבורית) • מכללה (מכללה אקדמית • מכללה מקצועית) |  |
| תארים אקדמיים | תואר אקדמי • בוגר אוניברסיטה • תארים מתקדמים • מוסמך אוניברסיטה • דוקטור • פוסט-דוקטורט • דוקטור לשם כבוד |  |
| תפקידים ומקצועות | סטודנט • מרצה • סגל אקדמי • רקטור • נשיא • דקאן • פרופסור • מורה מן החוץ • עוזר הוראה ומתרגל • עוזר מחקר |  |
| פקולטות | אמנות • הנדסה • מדעי החברה • מדעי החיים • מדעי הטבע • מדעי הרוח • מדעים מדויקים • משפטים • ניהול • רפואה |  |
| מושגים נוספים | אגודת סטודנטים • אקדמיה • בית חרושת לתארים • חופש אקדמי • מעונות סטודנטים • סילבוס • סמינר • ספרייה אקדמית • עבודה אקדמית • קתדרה • קמפוס • שכר לימוד • תוכנית לימודים• תזה |  |
| מוסדות השכלה גבוהה בישראל | אוניברסיטאות בישראל • מכללות בישראל • מכללות אקדמיות בישראל • מכללות להכשרת מורים בישראל • מכללות מקצועיות בישראל |  |
| פיקוח על ההשכלה הגבוהה בישראל | המועצה להשכלה גבוהה • הוועדה לתכנון ולתקצוב • מרכז ארצי לבחינות ולהערכה • המועצה להשכלה גבוהה (יהודה ושומרון) (בעבר) |  |
| ארגונים אוניברסיטאיים בישראל | ועד ראשי האוניברסיטאות • המועצה המתאמת של הסגל האקדמי הבכיר • הפורום המתאם של ארגוני הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטאות • התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529357805171  GND: 4129772-6  LCCN: sh85076841  NDL: 00570348  NLK: KSH2000028006
דרור אידר

| --- | --- |

דרור אידר, ינואר 2019
 לידה:  19 ביולי 1967 (בן 57) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 מעסיק:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים, ישראל היום 
 פרסים והוקרה:  הפרס הישראלי לביקורת התקשורת ע"ש אברמוביץ' (2014) 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  dror.eydar
 טוויטר:  droreydar
 
דרור אֵידָר (לשעבר כהן; נולד ב-19 ביולי 1967) הוא פובליציסט, חוקר ספרות ותרבות, מבקר ועורך. שימש גם כשגריר ישראל באיטליה.
ביוגרפיה

אידר נולד למשפחה שעלתה לישראל מאיראן בשנת 1951. למד במדרשית נעם. לאחר תקופה של לימודים בישיבת שבי חברון, התגייס לצה"ל ואת שירותו עשה כחובש קרבי בחטיבת גולני.
בשנת 1999 סיים תואר שני בספרות מאוניברסיטת בר-אילן. כותרת עבודת התזה שלו הייתה "שארל בודלר ונתן אלתרמן: העיר כמרחב פיוטי: עיון משווה בין פרחי הרע לכוכבים בחוץ". בשנת 2003 קיבל תואר דוקטור בספרות מאוניברסיטת בר-אילן, על עבודה שכותרתה "ראשית השירה הדתית המודרנית בארץ ישראל: מיתוס, אתוס ומיסטיקה ביצירתו של יוסף צבי רימון" בהנחיית פרופ' הלל וייס ופרופ' אבידב ליפסקר.
לימד במחלקה לתאוריה והיסטוריה בבצלאל ובמכללה למדינאות. כמו כן, לימד גם בפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת בר-אילן. הוא חבר מערכת כתבי-העת "דימוי" ו"נתיב". והחליף את משה שמיר כעורך המוסף הספרותי של כתב העת "נתיב". שימש גם פרשן ופובליציסט בעיתון "ישראל היום". פרסם מאמרים בתחומי הספרות, ביקורת תרבות, חברה ופוליטיקה, וכן שירים וסיפורים קצרים בכתבי עת ספרותיים ובעיתונות היומית.
שני ספריו של אידר עוסקים ביוצרים מן השירה הישראלית המוקדמת ומגלים ביצירתם פנים חדשות שיש להן השלכות רעיוניות. בספרו "אלתרמן - בודלר, פריס - תל אביב", הבליט אידר את היסוד הארצישראלי והציוני בספרו של נתן אלתרמן "כוכבים בחוץ". שירתו האורבנית של אלתרמן בספר זה, שנכתבה על רקע בניין תל אביב וההתיישבות הציונית בארץ, מבוארת תוך השוואה ניגודית לשירתו האורבנית הדקדנטית של המשורר הצרפתי שארל בודלר, "המשורר האורבני הראשון". בספר השני, "אחרון משוררי האלוהים", עיבד אידר את עבודת הדוקטורט שלו. בעבודה זו הוא עוסק במשורר הדתי יוסף צבי רימון שפעל במחצית הראשונה של המאה ה-20. במבוא לספר עומד אידר על המתח בין רימון, הדתי שהעמיד את אלוהים במרכז יצירתו, לבין החברה שסבבה אותו, אנשי העלייה השנייה. מוטיבים אלה – "רצח האלוהים" בתרבות ההגמונית של תנועת העבודה ושל הדרת המאמינים באלוהים מן הזרם המרכזי של היצירה העברית ויתר מוקדי ההשפעה בחברה הישראלית – רווחים בכתיבתו הפובליציסטית של אידר עצמו. גילוייו החדשים המרכזיים של הספר נוגעים לתפיסתו הסמויה של רימון את עצמו כגילום של משיח בן יוסף. אידר מצביע על רמזים לכך המצויים הן בשירים של רימון, מהם שירים גנוזים, הן במשמעות שיצק רימון לקורות חייו ולפציעתו בידי ערבים.
אידר הועסק על ידי השר לעניינים אסטרטגיים משה יעלון כפרילנסר המסייע בכתיבת נאומים והרצאות וכיועץ לענייני נוצרים אוונגליסטים.
כפובליציסט ב"ישראל היום" הוא נוהג להעביר ביקורת נוקבת על הטיות פוליטיות באמצעי תקשורת בישראל בכלל ובידיעות אחרונות בפרט בכנס אילת לעיתונות שנערך ב-2012, התבטא, כי עיתון הארץ הוא "עיתון בבעלות משפחה שתמכה במשטר הנאצי", כשהוא רומז לכך שקבוצת דומונט, המחזיקה ברבע מהבעלות על העיתון, שיתפה פעולה עם הנאצים. האמירה עוררה תגובות קשות ואידר התנצל.
החל מ-2014 מכהן כחבר המועצה הישראלית לתרבות ואמנות, ובאותה שנה זכה בפרס ביקורת התקשורת של האגודה לזכות הציבור לדעת.
בשנת 2017 מונה לעורך מדור הדעות של העיתון "ישראל היום". בנובמבר 2022 חזר לכתוב טור פרשנות שבועי בעיתון "ישראל היום".
ביוגרפיה > שגריר ישראל באיטליה

בספטמבר 2018 החליט ראש הממשלה בנימין נתניהו, בפועלו כשר החוץ, למנות את אידר לשגריר ישראל באיטליה. אידר נכנס לתפקיד בספטמבר 2019, וסיים אותו בספטמבר 2022.
במהלך כהונתו פרסם בדף הפייסבוק שלו "גלויות מרומא".
ביוגרפיה > חיים אישיים

אידר אב לארבעה ילדים (בן בכור ושלוש בנות).
מתגורר ברחובות.
ספריו

אלתרמן - בודלר, פריס - תל אביב: אורבניות ומיתוס בשירי "פרחי הרע" ו"כוכבים בחוץ", הוצאת כרמל, 2003
אחרון משוררי האלוהים: מיתוס, אתוס ומיסטיקה ביצירתו של יוסף צבי רימון, הוצאת מאגנס, 2009
הערות שוליים

↑  "כשאמי סובבה על ראשי תרנגול" / דרור אידר
↑  ברק רביד, פובליציסט בכיר ב"ישראל היום" מועסק ע"י משרד רה"מ, באתר הארץ, 8 בפברואר 2012; דרור אידר, להד"מ, באתר "ישראל היום", 29 ביוני 2012
דרור אידר, מופרך בעליל, "העין השביעית", 24 ביולי 2012
↑  למשל: ברוכים הבאים לפוליטביורו, באתר ישראל היום, 9 בדצמבר 2011.
"נכון, אבל": מה מעצבן את "ידיעות"?, באתר "ישראל היום", 8 במאי 2012
להסיר את המסווה, באתר "ישראל היום", 14 בנובמבר 2011
↑  אלכסנדר כץ, התקרית בכנס אילת: נשקלת אפשרות לא לזמן את ד"ר דרור אידר בשנה הבא, באתר ביזפורטל, 5 בנובמבר 2012
↑  זוכים בפרס לביקורת התקשורת שנת 2014, באתר האגודה לזכות הציבור לדעת
↑  יונתן כיתאין, ‏עוד שינויים ב"ישראל היום": דרור אידר מונה לעורך הדעות, באתר גלובס, 15 ביוני 2017
↑  7 ברנז'ה: ד"ר דרור אידר חוזר ל"ישראל היום", באתר ערוץ 7, 21 בנובמבר 2022
↑  טל שניידר, ‏שגריר ישראל החדש באיטליה: מכותבי ישראל היום דרור אידר, באתר גלובס, 5 בספטמבר 2018
↑  ממשלת איטליה אישרה: ד"ר דרור אידר - שגריר ישראל הבא ברומא, באתר ישראל היום, 16 ביולי 2019
↑  דרור אידר, דרור אידר נפרד מהשגרירות: "זו ליבת השליחות של שגריר ישראל", באתר ערוץ 7, 4 בספטמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260938605171  ISNI: 0000 0000 7143 2282  LCCN: nr2004011711  VIAF: 44548160   WorldCat (עם VIAF): 44548160
רבקה וסט

| --- | --- |

 לידה:  21 בדצמבר 1892 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  15 במרץ 1983 (בגיל 90) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  בית הקברות ברוקווד 
 שם עט:  Lynx 
 מקום לימודים:  מכללת ג'ורג' ווטסון 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  Henry Maxwell Andrews (1930–1968)   הרברט ג'ורג' ולס 
 צאצאים:  אנתוני וסט 
 פרסים והוקרה:  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 
דיים רבקה וסט הוא שם העט של ססילי איזבל פיירפילד (באנגלית: Rebecca West;‏ 21 בדצמבר 1892 - 15 במרץ 1983), פמיניסטית וסופרת ממוצא בריטי-אירי, שהתפרסמה בספריה ובקשר שלה עם הרברט ג'ורג' ולס. וסט, סופרת פורה ורבת-פנים, כתבה מסות ומאמרים לניו יורקר, ניו ריפבליק, סנדיי טלגרף וניו יורק הראלד טריביון.
חייה

וסט נולדה בלונדון, אנגליה. אביה, עיתונאי אירי, מת לאחר שנטש את אמה הסקוטית כשססילי הייתה עדיין ילדה. משפחתה עברה לאדינבורו, סקוטלנד, שם קיבלה את חינוכה. היא למדה משחק ואימצה לה את השם "רבקה וסט" מתוך מחזה של איבסן. היא נעשתה פעילה בתנועה הסופראז'יסטית לפני מלחמת העולם הראשונה, עבדה כעיתונאית בכתב העת "האישה החופשית" ("Freewoman") וב-Clarion, ושימשה כעורכת הספרותית של "האגואיסט". את ולס פגשה בשנת 1913 ומסכת היחסים ביניהם נמשכה עשר שנים. נולד להם בן, אנתוני וסט (אנ'), אבל ולס כבר היה נשוי (בפעם השנייה). אנתוני וסט, סופר נחשב בזכות עצמו, נקלע לעימות חריף עם אמו עם פרסום הרומן הראשון שלו "מורשת" (1955) ובו דיוקן לא-מחמיא לאמו, העימות הפך לקרע ממשי עם פרסום הביוגרפיה שכתב וסט על אביו, שיצאה לאור רק לאחר מותה של וסט שעשתה הכל למנוע פרסומה.
בשנת 1930 נישאה לבנקאי, הנרי מקסוול אנדרוז, והשניים נשארו יחד עד מותו בשנת 1968. לפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה, הרבתה וסט בנסיעות ואספה חומר לספרים על מסעות ופוליטיקה. היא הייתה נוכחת במשפטי נירנברג. עבודתה בהמשך, הן כסופרת והן כשדרנית רדיו, שיקפה את חוויותיה אלה.
סיפורת

The Return of the Soldier (1918) שובו של חייל
The Judge (1922)
Harriet Hume (1929)
The Harsh Voice: Four Short Novels (1935)
The Thinking Reed (1936)
The Fountain Overflows (1957)
The Birds Fall Down (1966)
This Real Night (1984)
Cousin Rosamunde (1985)
סיפורת > תורגם לעברית

הציפורים נופלות ארצה, הוצאת עם עובד, 1968, תרגמה אסתר כספי
כתיבה עיונית

Henry James (1916)
The Strange Nesessity: Essays and Reviews (1928)
St. Augustine (1933)
Black Lamb and Gray Falcon (1941), an 1,181-page classic of travel literature, pro-Serb in it’s view, giving an account of a trip to Yugoslavia in 1937, interwoven with Balkan history and ethnography.
The Meaning of treason (1949)
The new meaning of treason (1964)
The Train of Powder (1955)
The Court and the Castle: some treatments of a recurring theme (1958)
ציטטה

"כשלעצמי, מעולם לא הצלחתי לגלות פמיניזם מהו; אני רק יודעת, שאנשים קוראים לי פמיניסטית בכל פעם שאני מבטאת רגשות, שמבדילים אותי מאסקופה נדרסת או מזונה."
התקופה הכחולה של פיקאסו

ציור מאת פיקאסו שצויר בתקופה הכחולה. ניתן לראות בציור את הקווים הבסיסיים, האווירה העצובה ובעיקר את הצבע הכחול
התקופה הכחולה של פיקאסו (1901–1904) הייתה תקופה בחייו של האמן פבלו פיקאסו, במהלכה יצר בעיקר ציורים שהתאפיינו בצבעים כהים וקרים, כמו כחול, ירוק כהה ושחור, המוכרים כצבעים המקנים לציור אווירה עצובה. בציורים אלו צוירו אנשים שעל פניהם הבעה עגומה או אפאטית, לרוב בפוזיציה סגורה ובמצבים אנושים עגומים. סיבות שונות הביאו את האמן לתקופה חשוכה זו, אך שתי סיבות עיקריות לתקופה זו מוכרות לנו:
מות חברו קרלוס קסאחאמס, אשר התאבד בירייה בראשו.
כאשר היגר פיקאסו מברצלונה לפריז ב-1901, ציוריו של פיקאסו כמעט ולא נמכרו, והוא היה רעב ללחם. רבים סבורים כי הציורים אשר הראו אנשים בודדים וחלשים היו לאות הזדהות עם האנשים שצייר.
הציורים בתקופה הכחולה מאופיינים בשימוש בקווי מתאר בסיסיים ומודגשים. בחלקם נעשה שימוש בסגנון כתמי במשיחות מכחול קצרות ונחפזות בנוסף לתיחום הצורות בקווי המתאר. השימוש בכחול מרמז על האפשרות שהתמונות צוירו בשעות הלילה, שכן אם היו מצוירות בשעות היום היה הדבר מצריך שימוש גם בסקאלת הצבעים החמים יותר. ייתכן גם שהשימוש בכחול נבע מתוך צורך אקספרסיבי של האמן. על פי תנוחות ובגדי המופיעים בתמונה, הכחול עשוי לרמז גם על תחושת קור או ניכור.
התקופה הכחולה של פיקאסו הסתיימה כאשר פגש בנערה בשם פרננדה אוליבר. עד מהרה השניים התאהבו וציוריו של פיקאסו החלו להיות עליזים יותר תוך שימוש בצבעים חמים כמו ורוד וכתום. הייתה זו תחילתה של התקופה הוורודה (1904–1907). בתקופה זו ציוריו של פיקאסו נעשו מלאי-חיים הרבה יותר. אלמנטים מרכזיים בתקופה הוורודה מתקשרים לאנשי קרקס וחיות.
ראו גם

התקופה הוורודה של פיקאסו
הטרגדיה (ציור)
משפט בין-לאומי פומבי

ערך זה עוסק בענף המשפט המסדיר את היחסים המשפטיים בין מדינות. אם התכוונתם לענף המשפט המסדיר את היחסים המשפטיים בין בני אדם או תאגידים ממדינות שונות, ראו .
ארמון השלום - מושב בית הדין הבין-לאומי לצדק בהאג הוא הגוף המשפטי העיקרי הפוסק לפי המשפט הבין-לאומי. בית הדין פוסק בשתי קטגוריות: (א) פסקי דין בסכסוכים בין מדינות (ב) מתן חוות דעת בסוגיות משפטיות שמופנות אליו על ידי העצרת הכללית של האו"ם או מועצת הביטחון.
משפט בין-לאומי פומבי הוא ענף משפטי העוסק בפעולותיהם של גורמים בזירה הבין-לאומית, כגון מדינות, ארגונים בין-לאומיים ואף פרטים הנושאים באחריות בין-לאומית. תחום זה מסדיר את היחסים שבין מדינות, את השימוש בכוח ואת המנגנונים הבין-לאומיים ליישוב סכסוכים. במקרים מסוימים המשפט הבין-לאומי הפומבי גם קובע כללים ביחס לאנשים או לישויות משפטיות שונות ומאפשר לייחס להם אחריות פלילית. המשפט הבין-לאומי הפומבי נפרד מתחום המשפט הבין-לאומי הפרטי.
הבסיס ההיסטורי למשפט בין-לאומי

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
משחר ההיסטוריה ניהלו ישויות מדיניות יחסי חוץ עם מדינות אחרות, החליפו שליחים דיפלומטיים וגיבשו הסכמים הנוגעים לשיתופי פעולה כלכליים וצבאיים, כרתו בריתות והסכימו על מנגנונים ליישוב סכסוכים בכתב ובעל פה. בהדרגה התפתחו כללים אשר נשאו אופי טקסי ומחייב ביחס לכיבוד ההסכמים ולהפרתם. ידועים מקרים של דיפלומטיה והסכמים בין-לאומיים כבר במזרח הקדום, ובמקרים מסוימים אף שרדו עדויות להסכמים אלו. גם בתנ"ך רואים עדויות למשפט בין-לאומי, לדוגמה בוויכוח הארוך בין יפתח, שופט ישראלי בתקופת השופטים, לבין מלך בני עמון לגבי המעמד המשפטי של שטח מסוים בעבר הירדן המזרחי (ספר שופטים, פרק י"א). מהוויכוח עולה בבירור כי היו מקובלים על שני הצדדים עקרונות מסוימים של צדק.
הניסיונות הפורמליים הראשונים למסד את המשפט הבין-לאומי החלו באירופה בתקופת הרנסאנס.
בימי הביניים הכנסייה הייתה המגשרת העיקרית בסכסוכים בין-לאומיים. בזמן ועידת קונסטנץ (1414), פלוול וולודקוויק – הרקטור של האוניברסיטה היגלונית (קרקוב, פולין) – תאולוג, עורך דין ודיפלומט, הציג את התאוריה כי לכל האומות, גם הפגאניות, יש זכות לממשל עצמאי ולחיים בשלום בארצם.
במאות ה-16 וה-17 באירופה, הכנסייה איבדה את השפעתה הישירה בעניינים בין-לאומיים, כאשר מדינות קתוליות ופרוטסטנטיות הופיעו ונאבקו ביניהן על השלטון. בתחילת המאה ה-17, אפשר היה לומר באופן מכליל כמה דברים לגבי המצב הפוליטי:
מדינות עצמאיות היו קיימות.
כמעט כול אותן מדינות נשלטו בידי מלכים:
באנגליה ובאיחוד הפולני-ליטאי היו מונרכיות חוקתיות
לא כל המלכויות הועברו בירושה: הקיסר הרומי הקדוש ושליט האיחוד הפולני-ליטאי מונו בתהליך בחירות
שווייץ, הולנד, ורבות מהמדינות האיטלקיות היו רפובליקות.
לאחר מלחמת שלושים השנים, שהסתיימה בשלום וסטפאליה, הייתה יציבות יחסית באירופה ל־130 שנה, עד למהפכה הצרפתית ב־1789.
חוזה וסטפאליה לפעמים נחשב כלידתה של המדינה הלאומית המודרנית, כשהוא קובע את שליטתה המוחלטת של כל מדינה בתוך גבולותיה שלה.
אדמות, רכוש, זכויות סחר, ומונופולים על אדמות חדשות היו בדרך כלל הסיבות למלחמה.
יש הטוענים כי המשפט הבין-לאומי התפתח על מנת להתמודד עם המדינות החדשות שקמו, אחרים טוענים כי החלל שנוצר לאחר ירידת הכנסייה והאפיפיורות הם שהביאו לצורך בחוקים כלליים חדשים[דרוש מקור].
פרנסיסקו דה ויטוריה (Vitoria), פרופסור דומיניקני לתאולוגיה באוניברסיטת סלמנקה הרצה על זכויותיהם של הילידים. הוא עשה זאת בזמן שספרד הייתה בשיא תפארתה, לאחר הכיבוש האלים של פרו ב־1536. קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, התנגד לפרופסור, אך ב־1542 חוקים חדשים קבעו כי הילידים מוגנים על ידי הכתר הספרדי. ויטוריה בדרך כלל נחשב למייסד של המשפט הבין-לאומי המודרני.
הנזיר הצרפתי אמריק קרוס (Crucé ,1590–1648) חשב כי נציגים של כל המדינות שייפגשו במקום אחד על מנת לדון בסכסוכיהן, יוכלו למנוע מלחמה ולהביא לשלום. ב-1623, הוא הציע את הרעיון ב"הסינאינים החדשים" (Nouveau Cynée), כשהוא מציע את ונציה כעיר שבה יפגשו הנציגים, והציע כי האפיפיור הוא שישב בראש האספה. בזמן מלחמת שלושים השנים (1618–1648), רעיון כזה לא היה מקובל על המדינות הפרוטסטנטיות. הוא גם אמר כי יש לבטל את הצבאות ולייסד בית דין בין-לאומי. אף שהרעיונות שלו לביטול הצבאות לא נלקחו ברצינות, לקרוס היה בעל ההבנה המוקדמת והראשון שהציע כי ארגונים בין-לאומיים הכרחיים על מנת לפתור סכסוכים בין-לאומיים.