stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרוח במעטפת 2: תמימות

| --- | --- |

 מבוסס על:  המאנגה "הרוח במעטפת" מאת מסאמונה שירו
 בימוי:  מאמורו אושיי
 הופק בידי:  Mitsuhisa Ishikawa, טושיו סוזוקי 
 תסריט:  ממורו אושי, Masamune Shirow 
 מוזיקה:  Kenji Kawai 
 מדינה:  יפן 
 חברת הפקה:  Production I.G, סטודיו ג'יבלי 
 חברה מפיצה:  דרימוורקס, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 במרץ 2004 
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  יפנית
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סייברפאנק 
 תקציב:  20 מיליון דולרים
 הכנסות:  10.1 מיליון דולרים
 הכנסות באתר מוג'ו:   ghostintheshell2
 פרסים:  פרס האנימציה קובי לקולנוע 
 סרט קודם:  הרוח במעטפת 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הרוח במעטפת 2: תמימות (ביפנית: イノセンス) הוא סרט אנימה יפני מסוגת הסייברפאנק שיצא בשנת 2004, המבוסס באופן רופף על מאנגה באותו שם מאת מסאמונה שירו. הסרט נכתב ובוים על ידי מאמורו אושיי והוא סרט ההמשך לסרטו עטור השבחים של אושיי משנת 1995 "הרוח במעטפת".
הסרט הופק על ידי Production IG והופץ על ידי חברת טוהו. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ביפן ב-6 במרץ 2004.
הסרט הוקרן בפסטיבל קאן 2004 והיה לסרט האנימה הראשון והיחיד בהיסטוריה שהתחרה על דקל הזהב.
תקציר העלילה

עלילת הסרט, אשר מתרחשת בשנת 2032 בעולם בו בני האדם ויצורים קיברנטיים חיים זה לצד זה, מתמקדת בבלש הסייבורג באטו אשר חוקר סדרה של רציחות מזעזעות שבוצעו על ידי אנדרואידים שמכונים "גינואידים" אשר רצחו את בעליהם ולאחר מכן השמידו את עצמם. הבלש בן האנוש טוגוסה מצטרף אל באטו בפענוח התעלומה.
החקירה מובילה אותם לגלות בהמשך שתאגיד לוקוס סולוס, אשר ייצר את הגינואידים הפגומים, השתיל באופן לא חוקי תודעה אנושית בגינואידים.
שחקנים ודמויות

אקיו צוקה בתפקיד באטו, בלש סייבורג שהוא הגיבור הראשי בסרט.
קויצ'י יאמדרה בתפקיד טוגוסה, השותף של באטו שהוא בן אנוש.
אטסוקו טנאקה בתפקיד מוטוקו קוסאנאגי
יוטאקה נאקאנו בתפקיד אישיקאווה
ראו גם

הרוח במעטפת
הערות שוליים

↑  Amith, Dennis (23 פבר' 2009). "GHOST IN THE SHELL 2: INNOCENCE (a J!-ENT Anime Blu-ray Disc Review)". j-entonline.com. ארכיון מ-22 ביולי 2012. נבדק ב-28 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ghost in the Shell 2: Innocence". Box Office Mojo. ארכיון מ-17 בפברואר 2021. נבדק ב-28 ביוני 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7862511-7  LCCN: n2008078085  MusicBrainz release group: 7103a8dc-cb7b-37fc-a9bf-0dd9ceda724d  VIAF: 180807539   WorldCat (עם VIAF): 180807539
אנה ברנדה קונטררס

| --- | --- |

 לידה:  24 בדצמבר 1986 (בת 38) טקסס
 שם במה:  Ana Breco 
 שם לידה:  Ana Brenda Contreras Pérez 
 סוגה מועדפת:  R&B עכשווי 
 מדינה:  ארצות הברית, מקסיקו 
 תקופת הפעילות:  2003–2016 (כ־13 שנים)
 עיסוק:  שחקנית
 מקום לימודים:  המוסד לתיאטרון ע"ש לי סטרסברג 
 בן זוג:  אלחנדרו אמאיה (2013–2014) איוון סנצ'ס (2016 -הווה)
 פרסים והוקרה:  Silver Goddess (2009)  Premios Juventud (2014) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנה ברנדה קונטררס פרז (בספרדית: Ana Brenda Contreras Pérez; נולדה ב-24 בדצמבר 1986), המוכרת בשם הבמה אנה בְּרֵקוֹ (Ana Breco), היא שחקנית, דוגמנית ואשת עסקים אמריקאית-מקסיקנית. היא שיחקה את דמותה של קריסטל ג׳נינגס בסדרה "שושלת".
ביוגרפיה

אנה ברנדה קונטררס נולדה במקאלן, טקסס שבארצות הברית. בגיל 15, בשנת 2002, היא עברה למקסיקו כדי להשתתף בתוכנית הריאליטי "כוכבי הפופ". היא עלתה לגמר, והייתה חברה בהרכב 'טדליטה' (tedlita), איתם הוציאה את אלבומה הראשון. היא החלה ללמוד משחק בשנת 2003 במרכז אמנויות לחינוך של Televisia.
בשנת 2005 גילמה את דמותה של חואניטה בסדרה "Amor de barerra" ("אהבה של אמת"), ובשנת 2006 שיחקה בסדרה "Duelo de pasion" ("דו-קרב של תשוקות") בתפקיד קלאודיה. בשנים 2008–2009 שיחקה בסדרה "Joro que te amo" ("נשבע שאני אוהב אותך") בתפקיד הדמות הראשית ויולטה מדריגל.
ב-2009 שיחקה בסדרה "Mujeres asesinas" ("נשים רוצחות") בתפקיד מרסלה גארידו. באותה שנה שיחקה את אחת הדמויות הראשיות בטלנובלה "כישוף" בתפקיד של האנטוגוניסטית מאורה אלברן.
בשנים 2010–2011 שיחקה בסדרה "Tereza" בתפקיד אורורה אלקאזאר, לצד סבסטיאן רולי ואנג'ליק בוייר, ובשנים 2011–2012 שיחקה בטלנובלה "Podia no que amar" ("יכולתי לא לאהוב") בתפקיד הראשי, אנה פאולה קרמולה.
בשנת 2013 שיחקה בטלנובלה "Corazon Indomable" ("לב פראי") בתפקיד הראשי וגילמה את דמותה של מריקרוס אוליברס/מריה אלחנדרה מנדוסה לצד דניאל ארנס. בשנת 2015 שיחקה בסדרה "Impordonable" ("בלתי נסלח") בתפקיד ראשי וגילמה את דמותה של ורוניקה פראדו קסטלו. בשנים 2016–2017 שיחקה בסדרה הספרדית "שד כחול" לצד איוון סנצ'ז.
בשנת 2018 החלה לככב בטלנובלה "באהבה אין חוקים" בתפקיד אלחנדרה פונסה, לצד דוד ספדה. ב-2019 עלתה העונה השנייה לשידור.
בשנת 2024 כיכבה לצדו של פרננדו קולונגה בטלנובלה "הרוזן" (אנ') מבית רשת טלמונדו האמריקאית.
חיים אישיים

אנה הייתה נשואה למטאדור המקסיקני אלחנדרו אמאיה (אנ') בשנים 2013–2014.
משנת 2016 מנהלת מערכת יחסים עם השחקן איוון סאנצ'ס ששיחק לצידה בסדרה "Impordonable".
קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Divina confodida (חמודה מבולבלת) | ביבי |  |
| 2014 | volando bajo (לעוף למעלה) | מריאנה ארדונאדו |  |
| 2015 | Babymoon | יסניה |  |
| 2022 | תקוע בחג המולד | דניאלה |  |
קולנוע > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | אהבה של אמת | חואנה "חואניטה" Sánchez | תפקיד תומך |
| 2006 | Duelo de pasiones | קלאודיה | תפקיד תומך |
| 2008-2009 | Juro que te amo | ויולטה מדריגל | ראשי |
| 2009 | כישוף | מריה אלברן | ראשי אנטגוניסט |
| 2010-2011 | תרזה | אורורה אלקאזר | גיבורה |
| 2011 -2012 | יכולתי לא לאהוב | אנה פאולה רמונה | דמות ראשית |
| 2013 | לב פראי | מריקרוס אוליברס\מריה אלחנדרה מנדוסה | ראשית |
| 2015 | ללא כיפרים | ורוניקה פראדו קסטלו | ראשית |
| 2016–2017 | Blue Demon | גויטה ורה | תפקיד ראשי (3 עונות); 65 פרקים |
| 2018–2019 | שושלת | קריסטל ג׳נינגס | ראשית |
| 2018–2019 | באהבה אין חוקים | אלחנדרה פונסה | ראשית (2 עונות) |
| 2020–2022 | Tu cara me suena | מנחה | תוכנית מציאות; 2 עונות |
| 2022 | Toda la sangre | אדית' מונדרגון | תפקיד ראשי; 19 פרקים |
| 2024 | הרוזן (אנ') | מריאנה זמבראנו | תפקיד ראשי; 75 פרקים |
הערות שוליים

↑  "Corazón Indomable - Personajes". About Espanol. 29 de julio de 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019128055  VIAF: 30156809642245122888   WorldCat (עם VIAF): 30156809642245122888
אלברטו גרה

| --- | --- |

 לידה:  5 בדצמבר 1981 (בן 43) קובה 
 מדינה:  קובה 
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 מקום לימודים:  המוסד לתיאטרון ע"ש לי סטרסברג 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלברטו אוסקר גרה ראמוס (בספרדית: Alberto Óscar Guerra Ramos; נולד ב-5 בדצמבר 1981) הוא שחקן קובני.
ביוגרפיה

נולד בהוואנה שבקובה והיגר עם משפחתו למקסיקו.
החל את הקריירה שלו ב-2002 בסדרות ובסרטים שונים במקסיקו ובארצות הברית.
בשנת 2006 שיחק בסרט הקומדיה המקסיקני "Cansada de besar sapos" לצידן של אנה לאייבסקה ואליסיה מצ'אדו.
בשנת 2009 גילם את רמירו נגריטו בטלנובלה המקסיקנית "Pasión morena" לצדה של פאולה נונייס.
בשנת 2011 גילם את מאוריסיו גומז בטלנובלה המקסיקנית "משולש גורלי" לצדה של גבריאלה ספניק.
בשנים 2017–2018 שיחק בשתי עונותיה של המותחן הפוליטי המקסיקני של נטפליקס, "לא ניתנת לשליטה" בכיכובה של קייט דל קסטיו.
בשנת 2019 שיחק בסדרת הפשע הביוגרפית של נטפליקס "יומני הפשע: המועמד" (אנ') בדמותו של המפקד פדריקו בניטז. באותה שנה כיבה בסרט הדרמה-קומי "En las buenas y en las malas" בתור סבסטיאן.
בשנת 2021 שיחק בעונה השלישית של "נרקוס: מקסיקו" בתור מריו.
בשנת 2024 שיחק במיני-סדרה הביוגרפית של נטפליקס, "גריסלדה" בכיכובה של סופיה ורגרה בתפקיד דריו ספולוודה, בעלה השלישי של גריסלדה בלנקו. באותה שנה שיחק בסדרת המותחן המקסיקנית "התאונה" (אנ') מבית נטפליקס, בתור אל צ'ארו.
חיים אישיים

ב-2014 התחתן עם השחקנית המקסיקנית סוריה וגה (אנ'). לזוג שני ילדים, בת ובן.
הערות שוליים

↑  If They Remake 'Scarface,' 'Griselda' Star Alberto Guerra Would Love to Play Tony Montana (Exclusive) - The Messenger, web.archive.org, ‏2024-01-28
↑  'Griselda' Star Alberto Guerra on Finding a Hitman's Humanity in Netflix's Drug Drama (Exclusive) - The Messenger, web.archive.org, ‏2024-01-28
רוסקלו פלייטר

רוסקלו רודליזיו פלייטר (בהולנדית: Roscello Rudelizio Vlijter; נולד ב-1 בינואר 2000 בפרמריבו שבסורינאם) הוא כדורגלן סורינאמי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ריטריאי מליגת העל הליטאית ובנבחרת סורינאם.
קריירת מועדונים

פלייטר גדל במחלקות הנוער של רובינהוד ופיינורד.
ב-28 ביוני 2019 חתם פלייטר בטלסטאר ספורטקלאב מליגת המשנה ההולנדית. הוא ערך 24 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-23 באוגוסט 2022 חתם בפגיה 2014 מליגת המשנה הקפריסאית. הוא שיחק במועדון במשך עונה אחת, במהלכה ערך 26 הופעות ליגה.
ב-11 באוגוסט 2023 חתם בהפועל כפר סבא מהליגה הלאומית.
קריירה בינלאומית

ב-5 בספטמבר 2019 ערך פלייטר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סורינאם, בניצחון 1–2 על נבחרת דומיניקה במסגרת ליגת האומות של CONCACAF לעונת 2019/2020.
הערות שוליים

↑  SC Telstar strikt jeugdspeler van Feyenoord באתר FR-Fans, ‏ 28 ביוני 2019 (בהולנדית)
↑  תומר חבז, ‏הפועל כפר סבא החתימה את הקשר רוזליו פלייטר, באתר ONE‏, 11 באוגוסט 2023
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רוסקלו פלייטר".
טראפין היהלום

| טראפין היהלום |
| --- | --- |
 טראפין היהלום
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: צבים ביצתיים
סוג:: Malaclemys
מין:: טראפין היהלום
שם מדעי
 Malaclemys terrapin ‏שופף, 1793

טראפין יהלום צעיר
טראפין היהלום (שם מדעי: Malaclemys terrapin) הוא מין של צב ממשפחת הצבים הביצתיים והוא המין היחיד בסוגו. הוא חי בטבע רק לאורך ביצות, מנגרובים, נהרות רדודים וגם במים מליחים לאורך דרום ומזרח ארצות הברית וגם בברמודה. הוא בעל הטווחים הגדולים ביותר של צבי מים אמריקאים, החל מקייפ קוד בצפון עד לפלורידה קיז בדרום.
הטראפין קיבל את שמו מהשפות האלגונקוויות - שפות אמרינדיאניות וכונה "torope" - כינוי לצבי מים החיים גם במים מתוקים וגם במים מליחים. קיימים מעט מינים כאלה ומין זה הוא הבולט שביניהם. עם זאת חדירת המושג לאנגלית הבריטית, בה אין מיני צבים כאלה, משמש גם למיני צבים אחרים כמו צבגון אדום-אוזן החי רק בבריכות מים מתוקים. השם "יהלום" מתייחס לתצורות שעל שריונו המזכירות צורת יהלום.
תיאור

צב זה מגיע לאורך של 13 סנטימטרים בזכרים, בעוד הנקבות גדולות יותר ומגיעות לאורך של 19 סנטימטרים והנקבה הגדולה ביותר שנמדדה הגיעה לאורך 23 סנטימטרים. הזכרים שוקלים בממוצע עד 300 גרם והנקבות עד 500 גרם, אם כי הנקבה הגדולה ביותר שקלה 1 קילוגרם.
לצבים שריון משוטח ועבה בצבע בהיר עם עיטורים חומים-בהירים עד אפורים וסביבם טבעות דמויות יהלום כמעט לבנות. צבע הגוף משתנה מחום לאפור, צהוב ועד לבן. לאורך כל הגוף עד הראש ישנן נקודות שחורות מזהות. הצבים בעלי כפות רחבות המשמשות לשחייה ובעלי צוואר ארוך, ראש קטן ולסתות נוקשות לבנות.
צבים אלה, בניגוד לרוב בני משפחתם, עמידים למי מלח ועורם ושריונם בלתי חדירים למלח. עם זאת הם תלויים במים מתוקים לשתייה והם קולטים אותם בשתיית גשמים או אף בעזרת שתיית השכבות העליונות ביותר של המים המליחים, המכילים פחות מלח. כמו רוב הצבים, הם נאלצים לעלות לחופים, לרוב באדמות בוץ או בדיונות חול, שבהן הם מטילים את ביציהם, 5 עד 10 ביצים בממוצע.
הצבים בעלי לסתות חזקות והם ניזונים בעיקר מצדפות, חלזונות ימיים שונים, סרטנים ודגים קטנים בנוסף לכמה מיני עשבים מימיים כמו Spartina.
תת-מינים

ידועים 7 תת-מינים של צב זה:
Malaclemys terrapin centrata
Malaclemys terrapin littoralis
Malaclemys terrapin macrospilota
Malaclemys terrapin pileata
Malaclemys terrapin rhizophorarum
Malaclemys terrapin tequesta
Malaclemys terrapin terrapin
הערות שוליים

↑  טראפין היהלום באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553034905171
הורטן

הורטן (באנגלית ובנורווגית: Horten) היא עיירת חוף ורשות מקומית השוכנת במחוז וסטפול בדרום נורווגיה. נכון ל-2023 העיירה מנתה כ-27,682 תושבים. הורטן ממוקמת בצד המערבי של האוסלו פיורד.
הורטון ממוקמת כ-100 קילומטרים דרומית לאוסלו וכ-30 קילומטרים צפונית לעיר טונסברג.
היסטוריה

האזור בו נמצאת כיום הורטן היה מיושב באופן רציף עוד מתקופת הוויקינגים. בתחומי העיירה נמצאים מספר תלי קבורה ויקינגים המעידים על כך שבאזור זה הייתה נוכחות של יישוב ויקינגי בעל חשיבות ניכרת בתקופה הוויקינגית. מיקומו של העיירה לאורך האוסלופיורד תרם רבות לחשיבות ההיסטורית של הורטן.
בשנת 1818 הצי המלכותי הנורווגי הקים בתחומי הורטן את הבסיס העיקרי שלו אשר תרם עם השנים רבות להתפתחות המואצת של היישוב, כולל להקמה של מספנת הורטן בשנת 1850, אשר מילאה תפקיד מכריע בבניית ספינות נורווגית במשך מעל למאה שנים.
בשנת 1959 הורטן קיבלה באופן רשמי מעמד של עיירה. בסיס הצי המלכותי נורווגי עבר לברגן בשנת 1963, והדבר הוביל לכך שעם השנים שהכלכלה של הורטן הפכה להיות מבוססת בעיקר על תעשייה וטכנולוגיה.
גאוגרפיה

הורטן ממוקמת במחוז וסטפולד, לאורך החוף המערבי של האוסלופיורד. כמחצית משטח העיירה מורכב מיערות, בעוד שקצת פחות משליש משטחי העיירה הם קרקעות חקלאיות.
בתחומים המוניציפליים של העיירה נמצאים גם היישובים:
אוסגורדסטרנד - כפר חוף אשר נודע במיוחד בשל היותו מקום מגוריו של הצייר הנורווגי הנודע אדוורד מונק.
בורה - בתחומו נמצא אחד מאתרי הקבורה הוויקינגיים החשובים ביותר בנורווגיה בתחומי הפארק הלאומי בורה.
סקופום - בתחומו נמצאת תחנת רכבת מרכזית של האזור.
כלכלה

מגזרים כלכליים מרכזיים בהורטן כוללים:
תעשיות היי-טק - מתמחות במיוחד במיקרו-אלקטרוניקה, טלקומוניקציה וטכנולוגיה של התעשייה הביטחונית.
חינוך ומחקר - בתחומי העיירה נמצא קמפוס הורטן השייך לאוניברסיטת דרום-מזרח נורווגיה.
תחבורה

קיים גם קו מעבורת אשר חוצה את האוסלופיורד ועובר בין העיירה הורטן אשר ממוקמת בצידו המערבי של האוסלופיורד לבין העיירה מוס אשר ממוקמת בצידו הממזרחי של האוסלופיורד במחוז אוסטפולד.
בתחנת הרכבת סקופום, הממוקמת בפאתי הורטן, עובר קו הרכבת המרכזי שחוצה את מחוז וסטפולד, וממנו ניתן להגיע הן לאוסלו בצפון ולהן למיקומים מרכזיים שונים בדרום נורווגיה.
הכביש המהיר E18, שהוא נתיב מרכזי שעובר בין אוסלו לקריסטיאנסנד, עובר בפאתי הורטן.
אטרקציות מרכזיות

הפארק הלאומי בורה – מכיל תלי קבורה ויקינגים עתיקים, מהגדולים בצפון אירופה.
מרכז הוויקינגים מידגארד - מוזיאון הממוקם בפאתי הפארק הלאומי בורה אשר עוסק בתקופת הוויקינגים.
מוזיאון הצי הנורווגי – עוסק בהיסטוריה הימית של נורווגיה.
אוסגורדסטרנד – יישוב כפרי ציורי בו פעל הצייר הנורווגי הנודע אדוורד מונק.
תושבים בולטים

פין רון (1899–1980) - חוקר אנטארקטיקה אשר נולד וגדל בהורטן.
מרטין סיאם (1915–1996) - תעשיין, מנהל מספנות וחבר במחתרת הנורווגית במלחמת העולם השנייה.
פר ברדסן (1930–2022) - כדורגלן נורווגי אשר נולד וגדל בהורטן.
גירל אין רד (מארי אולבן) (נולדה ב-1999) - זמרת-יוצרת אשר נולדה וגדלה בהורטן.
ערים תאומות

דנמרק הילרוד, דנמרק.
שוודיה קרלסקרונה, שוודיה
פינלנד לוביסה (אנ'), פינלנד.
איסלנד אולפספיורדור (אנ'), איסלנד.
גלריה

קרלוהנסוורן שימש כבסיס העיקרי של הצי הנורווגי בין השנים 1819 עד 1963
מוזיאון חיל הים הנורווגי בהורטן
תעלת המים שמפרידה בין קרלוהנסוורן ליבשת
פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה

פסלו של פרידריך השני
מטבע של פרידריך כמלך סיציליה משנת 1231
לידת פרידריך כפי שתוארה בהדפס עתיק, אימו קונסטנצה מסיציליה יולדת באוהל מול נשים המשמשות עדות ללידה
קונסטנצה מסיציליה עם בנה התינוק פרידריך, כתב יד עתיק
התינוק פרידריך השני ושני הוריו היינריך השישי ואימו קונסטנצה בטקס הטבלה. תחריט גרמני מהמאה ה-15
פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (26 בדצמבר 1194 – 13 בדצמבר 1250) לבית שטאופן (הוהנשטאופן) היה אחד השליטים הבולטים בימי הביניים. דמותו הייחודית הייתה שנויה במחלוקת בין בני דורו והיא ממשיכה לעורר מחלוקות בקרב חוקרים והיסטוריונים מאז ועד היום. פרידריך נודע כפטרון וכתומך המדעים והאמנויות - איש אשכולות, שהצליח לשלב בין המזרח המוסלמי והמערב הנוצרי.
פרידריך היה בנם של היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ושל קונסטנצה מסיציליה. מאביו ירש את הזכות (על ידי בחירת אלקטורים) לשבת על כס קיסר האימפריה הרומית הקדושה כיורש העצר של בית הוהנשטאופן. בנוסף לתואר זה, נשא פרידריך גם בתארים של מלך ירושלים, איטליה, בורגונדיה וסיציליה.
פרידריך השני עמד במרכזה של סדרת עימותים עם הכס הקדוש. הסכסוכים נסובו על אינטרסים מנוגדים באיטליה ועל מאבקי שליטה וכוח בין הרשות החילונית לכנסייה. שיאם של עימותים אלו היה בנידוי שהוטל על הקיסר שלוש פעמים על ידי האפיפיור. האפיפיור גרגוריוס התשיעי אף הרחיק לכת וכינה אותו אנטיכריסט. עימותים אלו הובילו, בסופו של דבר, לקיצו של בית הוהנשטאופן ולהתפוררות האימפריה.
בהיסטוריה של ארץ ישראל ידוע פרידריך השני כמי שעמד בראש מסע הצלב השישי, מסע צלב ללא קרבות, שבו חזרה ירושלים לשלטון הצלבנים בתום משא ומתן עם הסולטאן המצרי.
ילדות ומלוכה > לידתו ומות אביו

פרידריך נולד ב-26 בדצמבר 1194. אימו קונסטנצה, בשלבים האחרונים להריונה, הייתה בדרכה דרומה לאורך קו החוף האיטלקי אל בעלה הקיסר היינריך השישי בסיציליה. עם התגברות צירי לידה היא עצרה בעיר יסי (באיטלקית: Jesi), עיר אותה כינה בבגרותו "העיר המיוחדת שלי". תאריך לידתו - יום לאחר חג המולד, ויום לאחר הכתרתו של אביו למלך סיציליה בפלרמו - הוסיף הילה מיוחדת לתאריך הלידה. אימו קונסטנצה, אישה בת 40, שעצם יכולתה ללדת בגיל זה בתקופה זו נחשבה לפלא, הייתה הנסיכה הנורמנית האחרונה של סיציליה. היא מתוארת על ידי היסטוריונים של התקופה כאישה מזדקנת שיצאה מבידוד במנזר על מנת ללדת יורש למלך הגרמני הלא אהוד של סיציליה. על פי היסטוריוגרפים של התקופה ילדה קונסטנצה את פרידריך באוהל מיוחד שהוקם בכיכר העיר, והזמינה נשות אצילים מקומיים לחזות בלידה. על מנת למנוע לזות לשון לגבי נסיבות לידתו, חזרה קונסטנצה לכיכר העיר מספר ימים לאחר הלידה והניקה את התינוק בפומבי.
במהלך שנת 1196 ניסה היינריך להעביר החלטה בקרב ועידת האלקטורים, הנסיכים הבוחרים, שלפיה כיסא הקיסר יעבור בירושה בתהליך אוטומטי ולא בתהליך של בחירה על ידי אלקטורים. מסע שכנוע זה היה בתחילתו וייתכן שהיה נושא פרי, אך בשנת 1197 נפטר היינריך השישי ממלריה והיוזמה נקטעה.
מהלך שלטונו של היינריך כמלך סיציליה היה קצר וסוער. תושבי סיציליה, ובעיקר הערבים תושבי דרום האי, מרדו נגד השליט הזר, אך הקיסר דיכא את המרידה בכוח על ידי חייליו הגרמניים. לאחר מותו של היינריך השישי ב-28 בספטמבר, העביר את השלטון על האי חזרה לידי אשתו, קונסטנצה, בהיותה היורשת החוקית לכס המלוכה הנורמנית של סיציליה.
ילדות ומלוכה > מלך סיציליה

ב-17 במאי 1198 הכתירה קונסטנצה את פרידריך למלך סיציליה בטקס שנערך בפלרמו, ומינתה את עצמה לעוצרת. בשמו של פרידריך היא טוותה קשרים בין הכתר הגרמני לכתר הסיציליאני - שני המרכיבים העיקריים של האימפריה הרומית הקדושה. היא גירשה את היועצים הגרמנים, ובראשם מארקוורד פון אנוויילר (גרמנית: Markward von Annweiler) ונמנעה במפגיע מלצאת בהצהרות בשם בנה בנוגע לכתר האימפריה הרומית הקדושה. המאבק עם אנוויילר היה הקשה ביותר. כאיש סודו של הקיסר, יצר אנוויילר לעצמו בסיס כוח משמעותי בדרום איטליה. אנוויילר טען שבידיו נמצאת צוואתו של היינריך השישי וכי הוא המוציא לפועל של האינטרסים של בית שטאופן.
בהמשך, נקטה קונסטנצה מדיניות ייחודית ועצמאית ובנתה חצר מלוכה שהתבססה על אצילים מקומיים. כאשר התבסס שלטונה באי היא פנתה לאפיפיור, יריבה המושבע של הקיסרות, תוך נטישת מגמות הבדלנות שאפיינו את המלוכה הנורמנית, והעבירה את פרידריך לחסותו של האפיפיור אינוקנטיוס השלישי. ב-27 בנובמבר 1198 נפטרה קונסטנצה ובצוואתה מינתה את האפיפיור לאפוטרופוס של פרידריך. הלה לקח עליו את חינוך המלך הצעיר ומינה לו כמורה, איש כמורה בשם צ'נצ'יו, שעתיד להפוך לאפיפיור הונוריוס השלישי. מהלך יוצא דופן זה, העומד בניגוד למדיניות של בית שטאופן בכלל ופרידריך השני בפרט, שופך (לרגע) אור מיוחד על קונסטנצה כשליטה בעלת הבנה מעמיקה של מאזן הכוחות האיטלקי. מעשיה מצביעים על כבוד עמוק לכנסייה ועל שאיפתה להפריד את סיציליה מהקיסרות הרומית.
מותה של קונסטנצה פתח מאבק על העוצרות. מצד אחד טען לכתר מארקוורד פון אנוויילר, שהחזיק, על פי דבריו, את הצוואה הקיסרית ואת הזכות לשמש כעוצר ומצד שני ניצבה אספת האצילים של האי, ובמרכזה האציל גולטיירו דה פלריה (Gualtiero da Pagliaria), שהחזיק בתואר קנצלר והצליח לדחוק את רגלי נציג האפיפיור בסיציליה. דה פלריה היה מודע לכוחות העומדים מולו, ונקט מדיניות של אי התחייבות וחלוקת נכסים לבעלי ברית פוטנציאליים. באוקטובר 1199 פלש צבא בפיקודו של מארקוורד פון אנוויילר לסיציליה במטרה לתפוס בכוח את השלטון ונחת בטרפאני שבקצה המערבי של האי. בסדרת מאבקים וקרבות הצליח אנוויילר לתפוס את השלטון באי, ובסתיו 1201 כבש את פלרמו. לאחר מצור קצר, ובעזרתם של אצילים מהעיר, נכנס ללא התנגדות למצודת העיר על מנת לתפוס את פרידריך. במכתבו של הארכיבישוף ריינולד מקפואה שהופנה לאפיפיור, מסופר כי פרידריך, שהיה ילד בן 5, סירב להיכנע והתנפל על מארקוורד פון אנוויילר. התנהגותו המלכותית ואומץ ליבו הרשימו את הארכיבישוף, שניבא לו גדולות.
מותו של מארקוורד פון אנוויילר בשנת 1202 החמיר את האנרכיה, והעוצרות עברה מיד ליד בין אבירים גרמניים ואצילים מקומיים, עד שבשנת 1208 הגיע פרידריך לגיל 14, גיל הבגרות החוקית. באותו זמן הצליח פיליפ משוואביה להכפיף למרותו את רוב הנסיכים הגרמניים, והאפיפיור הצליח להשליט את סמכותו על דרום איטליה. מבחנו הראשון של פרידריך הגיע בשנת 1209, כאשר מול התנגדות של אצילי סיציליה החזיר בתקיפות לכתר את נכסיו ונחלותיו, תוך שימוש בדיפלומטיה ובכוח צבאי. הפרופסור דייוויד אבולעפיה מציין בספרו המוקדש לקיסר, כי פרידריך פעל מתוך תפיסה כי כל ניסיון לנגוס בנכסיו של הכתר הוא מעשה בגידה, וכל אי ציות לכתר פירושו מעשה כפירה כנגד האלוהים. לפיכך יש לראות את מעשיו של הקיסר בעתיד לאור תפיסה זו.
קיסר האימפריה הקדושה

על פי החוק הנהוג בגרמניה, התואר מלך הגרמנים (לטינית: Rex Teutonicorum) ניתן לאציל שנבחר על ידי האלקטורים הגרמנים כמלך. משנבחר כמלך גרמניה נערך טקס הכתרה בקתדרלת העיר אאכן על ידי הארכיבישוף של אאכן. הכתר הגרמני זיכה את השליט בתואר מלך הרומאים (לטינית: Rex Romanorum). צעד אחרון בדרך אל התואר קיסר היה מסע לרומא, שבה הוכתר מלך הרומאים בתואר קיסר האימפריה הרומית הקדושה (גרמנית: Römisch-deutscher Kaiser) על ידי האפיפיור.
קיסר האימפריה הקדושה > הכתרה

הזכות לעמוד לבחירת האלקטורים כקיסר האימפריה הרומית הקדושה נמנעה מפרידריך מחמת גילו הצעיר. תחילה בחרו האלקטורים הגרמנים בפיליפ משוואביה, אחיו של הקיסר המת היינריך השישי. בשנת 1208, ובלחץ האפיפיור, שראה במות הקיסר אפשרות לחתור תחת בית שטאופן המתחרה על נחלותיו באיטליה, נבחר אוטו הרביעי מבראונשווייג כמלך גרמניה. אירועים אלו פתחו תקופה של עימותים צבאיים בין המתמודדים על הכיסא, שקרעו את האימפריה והסתיימו בהירצחו של פיליפ משוואביה ב-21 ביוני 1208. אוטו מבראונשווייג נבחר למלך בשנת 1208 ובשנת 1209 הוכתר כקיסר על ידי האפיפיור.
ההרמוניה בין אוטו לאפיפיור לא החזיקה מעמד זמן רב והתפוררה משניסה אוטו מבראונשווייג לתפוס מחדש נחלות קיסריות באיטליה. בשנת 1211 ניסה לכבוש את סיציליה. בשלב זה הטיל האפיפיור את יהבו על בן חסותו פרידריך, מתוך תקווה כי קשריו עם הכס הקדוש והיותו בנו של הקיסר המת יהפכו אותו לכלי שרת בידי הכנסייה. בכינוס של נסיכי האימפריה שנערך בנירנברג בספטמבר 1211 נבחר פרידריך, בהיעדרו (לטינית: in absentia), למלך גרמניה על ידי קבוצת נסיכים שאותה הוביל האפיפיור אינוקנטיוס, ונידה במקביל את אוטו מבראונשווייג. ב-1212 חזר ואישר בחירה זו בכינוס שנערך במיינץ ופרידריך הוכתר למלך גרמניה ב-9 בדצמבר 1212. עם זאת, שליטתו של פרידריך בגרמניה הייתה חלקית בלבד. הוא שלט בדרום גרמניה, בעוד שבצפונה המשיך לשלוט אוטו מבראונשווייג.
במקביל למאבקו בגרמניה היה אוטו מבראונשווייג מעורב בעימות בין המלך הצרפתי פיליפ אוגוסט, שנתמך על ידי האפיפיור, על הדוכסויות ברטאן ונורמנדי מול ג'ון, מלך אנגליה, בעל בריתו של אוטו. סדרה של מפלות צבאיות, ששיאן בקרב בובינס בשנת 1214, הביאו למפלת אוטו ובן בריתו מלך אנגליה. ג'ון נסוג מהטריטוריות הצרפתיות וחתם על המגנה כרטה. בגרמניה, מנותק ממקורות כוחו, אוטו הסתגר באחוזתו בבראונשווייג, שם נפטר ב-19 במאי 1218.
ב-23 ביולי 1215 הוכתר פרידריך בשנית כמלך גרמניה על ידי אינוקנטיוס השלישי בטקס שנערך באאכן, אולם עברו חמש שנים נוספות בטרם הוכתר על ידי האפיפיור החדש, הונוריוס השלישי, כקיסר האימפריה הרומית הקדושה. טקס ההכתרה נערך ברומא ב-22 בנובמבר 1220 ובאותה העת הוכתר בנו של פרידריך, היינריך, למלך גרמניה. במכתב שנכתב בשנת 1221 מסכם פרידריך את השקפת עולמו כקיסר שנבחר בידי האלוהים ושחובתו לשרת את האלוהים בלבו, במחשבתו ובכל כוחו. דייוויד אבולעפיה מפרש דברים אלו: "זו השפה האוניברסלית המובעת על ידי שליט שאינו מקבל סייגים על סמכותו".
קיסר האימפריה הקדושה > נישואים ראשונים

נישואיו לאשתו הראשונה קונסטנצה מאראגון, אלמנתו של אימרה הראשון, מלך הונגריה, אורגנו על ידי פטרונו האפיפיור ונערכו במסינה ב-15 באוגוסט 1209. בעת החתונה הייתה הכלה בת 30 והחתן בן 14 בלבד. בנם הבכור, היינריך, נולד בשנת 1211. קונסטנצה נותרה בסיציליה כעוצרת בשמו של בעלה, בעוד הוא לוחם על הכס הגרמני. עם תבוסתו של אוטו מבראונשווייג, הוכתרה קונסטנצה למלכת גרמניה לצד בעלה ולאחר מכן הוכתרה כקיסרית על ידי האפיפיור לצד בעלה, שהוכתר כקיסר. ב-23 ביוני 1222 נפטרה קונסטנצה ממלריה בעיר הסיציליאנית קטניה ונקברה בקתדרלה של פלרמו. בטקס הקבורה הניח פרידריך, הלום הצער, את הכתר שלו בארון הקבורה בידי אשתו המתה.