stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פול רובסון
מסעות בינלאומיים

רובסון סייר בספרד הרפובליקאית בתקופת מלחמת האזרחים בספרד. הרפרטואר שלו כלל את השיר Peat Bog Soldiers, שהיה חביב על מתנדבי הבריגדות הבינלאומיות ועל ותיקי המלחמות גם יחד. רובסון היה בין הראשונים להופיע בקונצרט לטובת חיילי ארצות הברית במלחמת העולם השנייה.
הקשר של רובסון עם ויילס התחיל בשנת 1928, כאשר הופיע בלונדון ב"ספינת השעשועים". הוא פגש שם קבוצת כורים מובטלים, שהשתתפו ב"מצעד הרעב" מדרום ויילס כמחאה על מצבם. בשנות ה-30 ערך רובסון ביקורים אחדים באזורי המכרות הוולשים ובמהלכם הופיע בקארדיף, נית' ואברדייר. עד היום אמנים מוויילס מציינים את זכרו של רובסון. יצירת האמנות המפורסמת ביותר בהקשר זה הוא שירם של הלהקה הוולשית "מאניק סטריט פריצ'רז", Let Robeson Sing, המתייחס לתקופה בה הוחרם דרכונו של רובסון בשנות החמישים ונאסרה עליו יציאה מארצות הברית (בסוף השיר ניתן לשמוע מחיאות כפיים מהקלטה של קונצרט שערך רובסון דרך הטלפון למען אספה של כורים בוויילס).
ב-1934 הופיע בקונצרט לטובת קורבנות אסון תעשייתי בגרספורד קוליירי, סמוך לרקסהם, שבו נספו 264 כורים. בשנת 1938 הופיע בקונצרט לזכר מתנדבים מוויילס, שנפלו במלחמת האזרחים בספרד. ב-1940 שיחק בסרט "העמק הגאה" בתפקיד פועל שחור, המגיע לעמק רונדה בוויילס ומתחבב על בני המקום. חיי רובסון ושיריו מצאו ביטוי בתערוכה לזכרו שנפתחה בקארדיף ב-2001 והונצחו בשירים ובמחזה.
פעילות פוליטית, פוליטיקה, קומוניזם והמלחמה הקרה

במסעותיו התדירים לאירופה המערבית ולברית המועצות היה רובסון בוטה בביקורתו על תנאי החיים של שחורים באמריקה, בעיקר במדינות הדרום שבהן חלה מדיניות ההפרדה. רובסון פעל נגד פרקטיקת הלינץ'. הוא יצא חוצץ נגד הנשיא טרומן בנושא זה בשנת 1946, וצפה כי השחורים ישיבו מלחמה להגנתם אם הממשל לא יעשה זאת. באותה שנה ייסד את "מסע הצלב האמריקאי" נגד לינץ'. התייצבותו הגלויה של רובסון לצד ברית המועצות, מדיניות הפנים והחוץ שלה בכלל ויוסיף סטלין בפרט, הציגה אותו כאישיות שנויה במחלוקת באופן קיצוני, מטרה תכופה לביקורת בארצות הברית ובבריטניה.
זכויות אזרח

רובסון נשא את קולו ברבים נגד אפליה וגזענות, שהיו מנת חלקם של אמריקאים שחורים וממוצא אסייתי; הוא הוקיע הפרדה הן בצפון והן בדרום ויצא במאבק נגד הלינץ' (ראו לעיל).
ב"וועידת מגילת הזכויות" שהתקיימה בניו יורק ביולי 1949 עלתה להצבעה החלטה, הקוראת לשחרור כל 19 הטרוצקיסטים, שנשפטו והורשעו ב-1941 על פי חוק סמית', שהופעל אז נגד מנהיגי המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית. רובסון גינה בנאומו את הרעיון הזה בטענה, שחברי מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הם "בני ברית לפאשיזם, השואפים להשמיד את הדמוקרטיות החדשות של העולם. שלא נתבלבל. אלה הם אויבי מעמד הפועלים. האם תתנו זכויות אזרח ל-קו קלוקס קלאן?" ההחלטה נפלה ואת הכשלתה מייחסים לנאומו של רובסון. הביוגרף של רובסון, מרטין רוברמן, העיר כי זו "לא הייתה שעתו היפה ביותר של רובסון".
ברית המועצות, סטלין וקומוניזם

בשנות ה-30 קיבל רובסון הזמנה לבקר בברית המועצות. בהיותו שם, נהנה מטיפול אח"מ והלך שבי אחר החברה החדשה הזו והנהגתה. "מדינה זו חופשית לגמרי מדעות קדומות בענייני גזע", הצהיר, "ושירי הדת של האפרו-אמריקאים מתאימים עצמם למסורות העם הרוסי. כאן, בפעם הראשונה בחיי... אני מהלך בכבוד אנושי מלא."
רובסון המשיך להגן, בכתביו ובנאומיו, על מדיניות הפנים והחוץ של ברית המועצות ועל יוסיף סטלין. בתקופת הטיהורים הסובייטיים, אמר רובסון, על פי השמועה, לכתב ה"דיילי וורקר", כי "על פי מה שראיתי עד כה על אופן הפעולה של הממשלה הסובייטית, אני יכול רק להגיד, שכל המרים ידו נגדה ראוי להיירות!" אחרי הקמת נאט"ו הצהיר רובסון בנאום בקונגרס השלום העולמי בפריז בשנת 1949, כי "אין להעלות על הדעת, שכושים אמריקאים יילחמו בשם אלה שדיכאו אותם במשך דורות... נגד ארץ (ברית המועצות), שהעלתה את עמה במשך דור אחד למלוא הכבוד האנושי." שוגר ריי רובינסון הגיב לדברים באמרו, שאף כי איננו מכיר את רובסון, היה "מרביץ לו בשיניים" לו פגש אותו. גם כאשר שמאלנים רבים מתומכי ברית המועצות, שנודעו להם התועבות שבוצעו שם, החלו לגנות ולהוקיע בפומבי את מושאי תמיכתם לשעבר, לא זז רובסון מדעתו.
בשנת 1952 קיבל רובסון את פרס השלום על שם סטלין. באפריל 1953, זמן קצר אחרי מותו של יוסיף סטלין, כתב הספד "לך, חבר אהוב", שבו הילל את "אנושיותו העמוקה", "הבנתו החכמה" ומסירותו לקיום הדדי ושוחר שלום עם כל עמי העולם של סטלין, שאותו כינה "טוב ונבון".
איציק פפר

ב-8 ביולי 1943, בהפגנה הפרו-סובייטית הגדולה ביותר שהתקיימה מאז ומעולם בארצות הברית, אירוע שארגנה הוועדה האנטי-פאשיסטית היהודית בראשות אלברט איינשטיין, פגש רובסון את שלמה מיכאלס (מיכואלס), השחקן הפופולרי ומנהל התיאטרון היהודי הממלכתי במוסקבה, ואת משורר היידיש איציק פפר. מיכואלס עמד בראש הוועדה האנטי-פאשיסטית היהודית בברית המועצות, ופפר היה סגנו. אחרי ההפגנה אירחו רובסון ואשתו אסי את פפר ומיכואלס.
כעבור שש שנים, ביוני 1949, במהלך חגיגות 150 שנה להולדת אלכסנדר פושקין, בא רובסון לברית המועצות כדי לשיר בקונצרט. מתוך דאגה לשלומם של אמנים יהודים, דרש רובסון מן הפקידים הסובייטים לאפשר לו להיפגש עם פפר. פפר, שנאלץ לתקשר בתנועות ידיים ובפתקים בגלל מכשירי הציתות שהותקנו בחדר, מסר לו, כי מיכואלס נרצח ב-1948 בידי המשטרה החשאית. רובסון הגיב בפומבי במתן כבוד בקונצרט שלו באולם צ'ייקובסקי לחבריו פפר ומיכואלס. אך בשובו לארצות הברית הכחיש רובסון מכל וכל את דבר רדיפות היהודים וטען, "פגשתי יהודים בכל מקום שם... לא שמעתי מילה על כך."
ביקורת נמתחת לעיתים קרובות על רובסון בגין תמיכתו המתמשכת בברית המועצות על אף מודעותו לאנטישמיות הסובייטית. על פי ספרו של יהושע רובינשטיין, "הפוגרום החשאי של סטלין", הצדיק רובסון את שתיקתו בטענה, שכל ביקורת פומבית על ברית המועצות הייתה מחזקת את סמכותם של היסודות האנטי-סובייטיים בארצות הברית שחתרו, כך סבר, להכריז מלחמה על ברית המועצות. עם זאת רובסון ראה בזה הדדיות עקב השתיקה על מותם של השחורים באפריקה ואף, בייחוד, בארצות הברית.
לקריאה נוספת

Rappaport, Louis. Stalin's War Against the Jews: The Doctors Plot & The Soviet Solution, Free Press (1990) ISBN 0-02-925821-9
Robeson Jr., Paul. "How My Father Last Met Itzik Feffer." Jewish Currents. November 1981
Beautiful People

"Beautiful People" (בעברית: אנשים יפים) הוא שיר של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן, בהשתתפות הזמר האמריקאי חאליד. השיר יצא לאור ב-28 ביוני 2019, על ידי אסיילום רקורדס בריטניה, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן הרביעי של שירן, No.6 Collaborations Project. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ביולי 2019, והפך לסינגל השני מתוך האלבום שהגיע לפסגת המצעד. ב-15 ביולי, הוציא שירן גרסת סולו אקוסטית לשיר.
רקע וקידום

השיר הוכרז כחלק מרשימת הרצועות ל-No.6 Collaborations Project. ב-23 ביוני 2019, חשף שירן חשף את עטיפת הסינגל ואת תאריך היציאה. בימים שלאחר מכן, פורסמו צילומי הקלטות שלו באולפן, לקראת יציאת השיר.
הרכב

"Beautiful People" הולחן במפתח של אי-פלאט מז'ור, עם גרוב R&B מתון ומפעם של 96 פעימות לדקה. המנעד הקולי של שירן וחאליד משתרע על פני שתי אוקטבות, מ-B♭3 עד B♭5.
ביקורות

ניק לוין מ-NME כתב כי "כישוריו של אמן הפופ מוצגים במלואם". כריס ווילמן ממגזין וראייטי כתב כי שירן וחאליד הם "התאמה טובה". ברנדט ג'אקומאצו מ-HipHopDX ראתה את השיר כ"אחד הרצועות הבודדות באלבום שבאמת עובדות", והוסיפה, "אף על פי שהם ממחזרים טרופים ישנים, הם דבקים במה שהם יודעים הכי טוב, וזה בסדר גמור". מלוויקה פדין מגזין "Clash" מצאה כי השיר "חזק וחביב, אבל שום דבר לא מפתיע". רוויה קמאיר מפיצ'פורק התרשמה פחות, וכינתה את הרצועה "כבדה". פיבי לאקהרסט, כתבת "Evening Standard", השוותה את הרצועה למוזיקה של הצמד האמריקאי הצ'יינסמוקרס. לוסי שנקר מ-"Consequence" כינתה את השיר "מופרך".
וידאו קליפ

ב-28 ביוני, יום לפני יציאתו, פורסם טיזר לווידאו קליפ הרשמי של השיר. הוא בוים על ידי אנדי מקלאוד, וצולם בברצלונה ובשדה התעופה ליידה-אלגואר שבקטלוניה, ספרד.
הקליפ נפתח בזוג פשוט למראה שמחכה בתור עם המטען בשדה תעופה קטן. לאחר שניגשו אליהם עובדי שדה התעופה, הם מופנים ללימוזינה לבנה ארוכה שמחכה בחוץ. בני הזוג נכנסים בהיסוס ללימוזינה, שם הם אוכלים חטיפים שארזו ומבחינים במכוניות מפוארות אחרות חולפות על פניהם, הנוסעות ככל הנראה לאותו יעד. בהמשך, בני הזוג מוצאים את עצמם בסדרה של מקומות מפוארים ויקרים המלאים באנשים יפים: מסיבת בריכה ליד אחוזה, יאכטה מלאה בדוגמניות, תצוגת אופנה ומסיבת בית. כשהם מוקפים בעושר, פינוק ויופי, בני הזוג מגיבים לכל דבר בהתעניינות זהירה, אך רוב זמנם מתמקדים זה בזה. בסוף הקליפ, טסים בני הזוג הביתה במטוס פרטי, ועם הנחיתה בשדה התעופה מציעים להם נסיעה ברכב נחמד. בני הזוג מסרבים, מחזיקים ידיים ופונים לאוטובוס שדה התעופה.
נכון לאוקטובר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-311 מיליון צפיות.
רשימת רצועות

הורדה דיגיטלית וסטרימינג
"Beautiful People" (בהשתתפות חאליד) & nbsp; - 3:17
הורדה דיגיטלית וסטרימינג – רמיקס הארלקור של דני ל. הארל
"Beautiful People" (בהשתתפות חאליד) [רמיקס הארלקור של דני ל. הארל] – 3:45
הורדה דיגיטלית וסטרימינג – רמיקס של NOTD
"Beautiful People" (בהשתתפות חאליד) [רמיקס של NOTD] & nbsp; - 2:42
הורדה דיגיטלית והזרמה – אקוסטית
"Beautiful People" (אקוסטי) & nbsp; - 3:06
הורדה דיגיטלית וסטרימינג – רמיקס של ג'ק וינס
"Beautiful People" (בהשתתפות חאליד) [רמיקס של ג'ק וינס] – 2:43
קרדיטים

הקרדיטים שלהלן לקוחים מהערות האלבום של No.6 Collaborations Project
מיקומים
הוקלט בסטודיו MXM (סטוקהולם, שוודיה), מנדרין אוריינטל (הונג קונג) ופרומייסד לנד (לונדון)
מיקסינג באולפני מיקסטאר (וירג'יניה ביץ', וירג'יניה)
מאסטרינג במטרופולין גרופ (לונדון)
כוח אדם
אד שירן – שירה, כתיבה, הפקה
חאליד – שירה, כתיבה
מקס מרטין – כתיבה, הפקה
שלבאק – כתיבה, הפקה, גיטרה, תכנות
פרד אגיין - קולות רקע, כתיבה, הפקה, תכנות, בס, תופים, גיטרה, קלידים, הנדסה
אלכס גיבסו – הפקה נוספת
סרבן גניאה – מיקסינג
דניס קוסיאק - הקלטת השירה של חאליד
ג'ו רובל - הנדסה
ג'ון האנס - הנדסה
מייקל אילברט - הנדסה
סטיוארט הוקס - מאסטרינג
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019–2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019–2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019–2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019–2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 191 |  |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 7 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 4 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 30 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 2 |  |
|  אסטוניה | אסטי טיפ-40 | 3 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 13 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 17 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הדאנס/מיקס שואו אירפליי | 14 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 שירי המיינסטרים | 5 |  |
|  ארצות הברית | רולינג סטון טופ 100 | 34 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 5 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 3 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 3 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 3 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 4 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 2 |  |
|  יפן | יפן הוט 100 | 45 |  |
|  לבנון | מצעד 20 העליונים הרשמי של לבנון | 3 |  |
|  לטביה | לטביה טופ 40 | 2 |  |
|  ליטא | AGATA | 2 |  |
|  מלזיה | RIM | 4 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 4 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 2 |  |
|  סינגפור | RIAS | 2 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 3 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 53 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 5 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 8 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 5 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 2 |  |
|  צרפת | SNEP | 34 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 6 |  |
|  קרואטיה | טופ ליסטה | 3 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 3 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 7 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 19 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 14 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 81 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 21 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 50 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 שירי המיינסטרים | 26 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 25 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 14 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 10 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 61 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 21 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 40 |  |
|  לטביה | לטביה טופ 40 | 16 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 19 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 46 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 34 |  |
|  צרפת | SNEP | 133 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 29 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 23 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 23 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 82 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 48 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 88 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 36 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 58 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 83 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 53 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה ×5 | 350,000 |
| אוסטריה (IFPI Austria) | פלטינה | 30,000 |
| בלגיה (BEA) | פלטינה | 40,000 |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | פלטינה ×2 | 80,000 |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה ×3 | 240,000 |
| דנמרק (IFPI Danmark) | פלטינה ×2 | 180,000 |
| צרפת (SNEP) | פלטינה | 200,000 |
| גרמניה (BVMI) | פלטינה | 400,000 |
| איטליה (FIMI) | פלטינה ×2 | 140,000 |
| ניו זילנד (RMNZ) | פלטינה ×2 | 60,000 |
| פולין (ZPAV) | פלטינה ×3 | 150,000 |
| פורטוגל (AFP) | פלטינה ×2 | 20,000 |
| ספרד (PROMUSICAE) | זהב | 20,000 |
| בריטניה (BPI) | פלטינה ×2 | 1,200,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | גרסה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 28 ביוני 2019 | הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה | מקורי | אסיילום בריטניה |  |
| איטליה | 5 ביולי 2019 | רדיו להיטים עכשוויים | מקורי | וורנר |  |
| עולם | 11 ביולי 2019 | הורדה דיגיטלית • סטרימינג | רמיקס הארלקור של דני ל. הארל | אסיילום בריטניה |  |
| עולם | 11 ביולי 2019 | הורדה דיגיטלית • סטרימינג | רמיקס של NOTD | אסיילום בריטניה |  |
| עולם | 16 ביולי 2019 | הורדה דיגיטלית • סטרימינג | אקוסטי | אסיילום בריטניה |  |
| עולם | 16 ביולי 2019 | הורדה דיגיטלית • סטרימינג | רמיקס של ג'ק וינס | אסיילום בריטניה |  |
מוני נאור

| --- | --- |

 לידה:  24 במרץ 1961 (בן 63) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 מנחה לדוקטורט:  מנואל בלום 
 מוסדות:  IBM 
 תלמידי דוקטורט:  עומר ריינגולד, גיל שגב, טל מורן, Benny Pinkas, Asaf Nussbaum, אילן קומרגודסקי, אילון יוגב, Udi Wieder, אלון רוזן, קובי ניסים, Danny Harnik, אבישי וול, יהודה לינדל, צביקה הרטמן, גילת קול 
 פרסים והוקרה:  עמית ACM (2020)  פרס פריס קנלאקיס (2016)  פרס גדל (2014)  עמית האגודה הבינלאומית למחקר קריפטוגרפי (2008) 
 
מוני נאור (נולד ב-24 במרץ 1961) הוא מדען מחשב ישראלי ופרופסור במכון ויצמן, זוכה פרס גדל לשנת 2014,
פרס פריס קנלאקיס לשנת 2016 וחתן פרס רוטשילד במדעי המחשב לשנת 2024.
קורות חיים

נאור נולד וגדל בחיפה. בוגר בית הספר הריאלי העברי בחיפה, הוא קיבל תואר ראשון במדעי המחשב מהטכניון בשנת 1985 ודוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בהנחיית מנואל בלום בשנת 1989.
בשנים 1989 ל-1993 היה חוקר במרכז IBM Almaden. החל משנת 1993 הוא חבר סגל מכון ויצמן ומופקד על הקתדרה על שם ג'ודית קלימן. נאור עוסק בחקר יסודות הקריפטוגרפיה ופיתח יחד עם עדי שמיר את הקריפטוגרפיה הוויזואלית.
ב-1992 המציא יחד עם סינתיה דוורק את מערכת הוכחת עבודה, שמשמשת כבסיס התאורטי לכריית ביטקוין.
היה פרופסור אורח באוניברסיטת סטנפורד ואורח במעבדות המחקר של חברת מיקרוסופט. בשנת 2008 נבחר לעמית האגודה הבינלאומית למחקר קריפטולוגי (IACR). בשנת 2014 הוענק לו פרס גדל, יחד עם רונאלד פייגין ואמנון לוטם, "על תוצאות פורצות דרך באלגוריתמים של קיבוץ מידע (אגרגציה)" במאמר שפרסמו.
הערות שוליים

↑  זוכי פרס גדל לשנת 2014, אתר EATCS
↑  Pricing via Processing or Combatting Junk Mail - Abstract, www.wisdom.weizmann.ac.il
↑  ויקי אוסלנדר, ראיון"טרם הגעתי למסקנה אם ביטקוין זה חיובי או שלילי", באתר כלכליסט, 30 בספטמבר 2024
↑  Ronald Fagin, Amnon Lotem, Moni Naor, Optimal aggregation algorithms for middleware", Journal of Computer and System Sciences 66 (2003) 614–656
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460065705171  ACM DL: 81100319011  dblp: n/MoniNaor  ISNI: 0000 0001 1461 6680  LCCN: n2004001748  MGP: 58854  NKC: xx0019801  NTA: 262034506  SUDOC: 07675278X  VIAF: 67527661   WorldCat (עם VIAF): 67527661
ניקה (סרט)

| --- | --- |
 בימוי:  ארנון צדוק
 הופק בידי:  דורון ערן
 תסריט:  אבי עמר
 עריכה:  איתי בר לבב
 שחקנים ראשיים:  אולג לוין ז'ניה וסרמן מריה אובנוב
 מוזיקה:  ישראל ברייט
 צילום:  דניאל קדם
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  יונייטד קינג
 הקרנת בכורה:  6 בספטמבר 2012
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  רוסית
 תקציב:  3,100,000 ש"ח
 הכנסות:  68,020 ש"ח
 דף הסרט ב־IMDb
 
ניקה הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של ארנון צדוק משנת 2012.
עלילה

ניקה (ז'ניה וסרמן), היא בחורה אוקראינית שנחטפה מביתה כדי להימכר לזנות. פרנקו הוא גנגסטר אכזרי שמוכר אותה לזנות. איוואן (אולג לוין), אביה של אנסטסיה בת ה-12, נשוי לנטשה (מריה אובנוב), הפסיד כסף בהימורים לפרנקו. כדי להחזיר את חובו, הוא שומר למשך שבועיים על ניקה בדירת מסתור מוזנחת, עד שהקונה שלה יגיע. איוואן מספר לבני משפחתו שמצא עבודה במפעל עופרת. איוואן וניקה מנהלים ביניהם מערכת יחסים שנעה בין אלימות, ליחסים אינטימיים ואהבה.
פסטיבלים

הסרט "ניקה" השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה, רוסיה; פסטיבל הסרטים הבינלאומי בסופיה, בולגריה. "ניקה" זכה בפרס הסרט הזר הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בבייג'ינג, סין.
השחקנים

| שחקן | דמות |
| --- | --- |
אולג לוין: איוון
ז'ניה וסרמן: ניקה
מריה אובנוב: נטשה
אליזבט פטרובסקי: אנסטסיה
אלכסיי שטוקין: דימה
איגור שמואלוב: דימיטרי
ולריה קפלן: ואדים
אווה דורה אדלשטיין: קטיה
הערות שוליים

1 2  מתן שירם, ‏דרוש קהל: אכזבה מהכנסות הסרטים הישראליים ב-2012, באתר גלובס, 8 בפברואר 2013
Body Count (אלבום)

בודי קאונט (Body Count, "מספר ההרוגים") הוא אלבום הבכורה של להקת ההבי מטאל האמריקנית בודי קאונט, שיצא לשווקים בסוף מרץ 1992 בחברת Sire Records. האלבום עוסק בנושאים חברתיים ופוליטיים רבים, החל מאלימות משטרתית וכלה בהתמכרות לסמים. האלבום מסמל נקודת מפנה בקריירה של אייס-טי, סולן הלהקה, שנודע בעבר כראפר, וכתב את שירי האלבום בשיתוף עם נגן הגיטרה הראשי ארני סי. מהאלבום יצא סינגל אחד, "There Goes the Neighborhood."
האלבום ידוע במיוחד בשל הופעת השיר מעורר המחלוקת "Cop Killer," ("רוצח השוטרים") שקיבל ביקורת שלילית מגורמים רבים (אם כי יש שהגנו עליו בשם חופש הביטוי של הלהקה). המחלוקת שעורר השיר אילצה את אייס-טי להסיר את השיר מהאלבום, אך הוא המשיך לבצע אותו בהופעות עם הלהקה. למרות הביקורות המעורבות שהאלבום קיבל הוא נכנס לרשימת 40 האלבומים הטובים של 1992 בוילג' ווייס, ונחשב לאלבום שעזר בסלילת דרכו של ז'אנר הראפקור אל המיינסטרים, אף על פי שבאלבום לא מופיעים קטעי ראפ.
התהוות האלבום

אף על פי שאייס-טי נודע כאומן היפ הופ וראפ, הוא רחש במשך זמן רב הערצה לז'אנרים שונים ברוק, ואף יצר עיבודים לשירים מאת ג'ימי הנדריקס, בלאק סבאת', לד זפלין ואחרים. מתוך העניין הזה הוא יצר את בודי קאונט, להקה שהרכיב ממוזיקאים שהכיר בתיכון קרנשאו. אייס-טי כתב, "ידעתי שלא נרצה להקים להקת רית'ם אנד בלוז. [..] מאיפה אני אשיג את הזעם והכעס להילחם במשהו עם מוזיקה כזו? [...] ידענו שבודי קאונט צריכה להיות להקת רוק. השם לבדו מבטל את האפשרות של להקת רית'ם אנד בלוז."
את המילים והלחנים לשירי הלהקה כתב אייס-טי בשיתוף עם הגיטריסט הראשי ארני סי, וקיבל את האחריות לתפקיד הסולן. אייס-טי כתב, "ידעתי שאני לא יכול לשיר, אבל אז חשבתי, 'מי בכלל יכול לשיר ברוקנ'רול?'" מלבד אייס-טי וארני, ההרכב המקורי כלל גם את מוסמן (בס), ביטמאסטר וי (תופים) ודי-רוס (גיטרת קצב). לפי אייס-טי, "קראנו ללהקה בודי קאונט מפני שבכל ליל יום ראשון בלוס אנג'לס, הייתי צופה בחדשות, ורואה את השדרן מסכם את מספר הנערים שנהרגו במקרי רצח ואז מדלג לחדשות הספורט. 'זה כל מה שאני,' חשבתי, 'גופה לספירה?'"
אייס-טי הציג את הלהקה לראשונה בפסטיבל המטאל לולהפאלוזה בשנת 1991, כאשר הקדיש מחצית מהסט שלו לשירי היפ הופ משלו ומחצית לשירי בודי קאונט, מה שהעלה את משיכת קהל הנערים ואוהבי ז'אנר האלטרנטיב כלפיו. רבים החשיבו את הופעתם של בודי קאונט כשיא הפסטיבל. את הופעתה הראשונה באלבום אולפן ערכה הלהקה באלבום הסולו "O.G. Original Gangster" שאייס-טי הוציא בשנת 1991. השיר בו הופיעו, "בודי קאונט", זכה להקדמה בה הסולן כינה את הלהקה "להקת הארדקור שחורה" והצהיר, "לטעמי, בכל מקרה מוזיקה היא מוזיקה. אני לא מסתכל על זה כרוק, רית'ם אנד בלוז, או כל הדברים האלה. אני מסתכל על זה כמוזיקה. [...] אני עושה את מה שאני אוהב, ומתברר שאני אוהב רוקנ'רול. אני מצטער בשביל כל מי שמקשיב רק לסוג אחד של מוזיקה."
סגנון מוזיקלי

| --- | --- |
: "There Goes the Neighborhood" (דוגמית) 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
כשבודי קאונט יצא לשווקים אייס-טי הגדיר אותו כ"אלבום רוק עם גישה של ראפ." הסגנון המוזיקלי של בודי קאונט באלבום מושרש במיוחד בהבי מטאל והארדקור פאנק. לפי ארני סי, "בודי קאונט כלל לא הייתה אמורה להפוך לכזה סיפור גדול. במקור התכוננו למכור 50,000 עותקים, כמו הראמונס או הדד קנדיז. רצינו להיות להקת פאנק גדולה [...] האלבום הראשון שלנו הוא כמעט אלבום פאנק." ז'אנרים נוספים אליהם שויכה הלהקה הם בין השאר ספיד מטאל, ת'ראש מטאל וראפקור. ג'ון פארלס מהניו יורק טיימס כתב שבבודי קאונט, אייס-טי "גילה את הדמיון שבין ראפ הרחובות שלו, הפוסט פאנק והרוק הכבד."
למרות מאמציו של אייס-טי להפריד בין עבודתו בבודי קאונט ובין עבודתו בתחום הראפ, התקשורת העדיפה להתמקד בדמות הראפ של הלהקה. אייס-טי הרגיש שהפוליטיקאים התייחסו לשיר "Cop Killer" כשיר ראפ בכוונה, על מנת לעודד מחאה ציבורית ובקרב מבקרי המוזיקה. "פשוט אי אפשר לשמוע את 'Cop Killer' ואחר כך לקרוא לו שיר ראפ," הוא אמר, "הוא כל כך רחוק מראפ. אבל, פוליטית, הם יודעים שבאמירת המילה ראפ הם יגיעו להמוני אנשים שחושבים, 'ראפ-שחורים-ראפ-שחורים-גטו,' ולא אוהבים את זה. כשאתה אומר רוק, האנשים אומרים, 'אה, אבל אני אוהב את ג'פרסון איירפליין, אוהב את פליטווד מק — זה רוק.' ולכן הפוליטיקאים לא רוצים להשתמש במילה רוקנ'רול לתיאור השיר הזה." מאוחר יותר זכה האלבום למעמד של כבוד כאחד מחלוצי ז'אנר הראפ מטאל, שהפך פופולרי בזכות להקות כמו רייג' אגיינסט דה מאשין ולימפ ביזקיט , אף על פי שאייס-טי לא שר קטעי ראפ באלבום. "המון ראפרים רוצים להיכנס ללהקת רוק, אבל התהליך חייב להיות כנה. אתה לא יכול לקנות לכולם גיטרות ולצפות שזה יעבוד. [...] אייס ואני, מצד שני, ממש אהבנו את המוזיקה שעשינו, וראו את זה," אמר ארני סי בראיון.
הוצאה לאור ותגובות

| ביקורות מקצועיות> מבקר | ביקורות מקצועיות> ציון |
| --- | --- |
Allmusic ‏: 
Entertainment Weekly ‏: (A-)
Spin ‏: (9/10)
Rolling Stone ‏: 
The Village Voice‏: (A-)

ההקלטות לאלבום הבכורה של הלהקה החלו בספטמבר 1991 ונסתיימו בדצמבר אותה שנה. הוא יצא ב-31 במרץ, בגרסת תקליטור, אריך נגן וקלטת שמע. אייס-טי ציין שהאלבום היה שונה, באופן מכוון, מאלבומי ההיפ-הופ שהוציא לבדו, "באלבום של אייס-טי יש אינטליגנציה, ולפעמים גם תמימות. לפעמים יש בו כעס, לפעמים שאלות. אבל באלבום בודי קאונט הכוונה הייתה להעביר כעס מוחלט. הוא אמור היה להשמיע את קולו של האח המרוגז, בלי לתת תשובות. [...] אם תיקח בחור, תשים אותו בכלא עם מיקרופון ותשאל אותו איך הוא מרגיש, תקבל את בודי קאונט: 'לעזאזל עם זה. זין על בית ספר. זין על המשטרה.' לא תקבל ממנו אינטליגנציה או רחמים. תקבל כעס טהור." השיר "There Goes The Neighborhood" יצא כסינגל מהאלבום.
העותקים הראשונים של האלבום הגיעו לחנויות בתוך שקיות שחורות לגופות, צעד לקידום המכירות שמשך ביקורת מעטה. האלבום פתח במקום ה-32 במצעד 50 האלבומים הנמכרים של בילבורד, והגיע עד למקום ה-26 (בילבורד 200). ב-29 בינואר 1993, ‏480,000 עותקים כבר נמכרו מהאלבום, לפי מגזין Variety. ג'יי די קונסידין מהרולינג סטון כתב שהאלבום "מציע את העצמה הקולית המסוימת שממנה ארגוני ההורים חוששים, אפילו יותר ממילים עם ארבע אותיות," בעוד סטיבן תומאס ארלוויין מ-AllMusic כינה אותו "פושר בצורה מפתיעה." Entertainment Weekly ווילג' ווייס נתנו שניהם ציון "A-" לאלבום, כאשר ב-Entertainment Weekly נכתב שהאלבום הוא "מטומטם, סקסיסטי, בוטה, אלים ללא הצדקה, רועש ומציג ערכים ראויים לגינוי—כן, אלבום הבי מטאל. רק הפעם אחד טוב." האלבום נכנס למקום ה-31 ברשימת 40 האלבומים הטובים של 1992 של הוילג' ווייס.
הרצועה "Bodycount's In The House" הושמעה בכתוביות הסיום של הסרט "חייל אוניברסלי" (Universal Soldier).