stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית לותר
מוזיאון בית לותר

לאחר השיפוץ של שטילר, התקבלה ההחלטה לפתוח מוזיאון בבית לותר המתעד את הרפורמציה ואת חייו של לותר. התערוכות הראשונות נפתחו לקהל בשנת 1883, והיו מוגבלות בעיקר לקומה השנייה, בעיקר סלון לותר. החל משנת 1911 התרחב המוזיאון בהדרגה לכל הבניין. לציון 500 שנה להולדתו של מרטין לותר, ובמלאת 100 שנה להקמת המוזיאון, נערכו הרחבות ושיפוצים גדולים בשנת 1983. בשנת 2002 הושלם אזור כניסה חדש שתוכנן על ידי חברת האדריכלות פיץ והוה (Pitz & Hoh) מברלין. סגנונו המודרני מאוד תוכנן, כלשונם של האדריכלים, לאפשר "לתפקוד ולהיסטוריה להיראות ניצבים זה מול זה", וזכה בפרס האדריכלות של מדינת סקסוניה-אנהלט.
בית לותר הוא כיום המוזיאון הגדול בעולם הקשור לרפורמציה. הוא מכיל חפצים מקוריים רבים מחייו של לותר, כולל דוכן המטיף שלו מהכנסייה העירונית של ויטנברג, גלימת הנזיר שלו, כמה ציורים של לוקאס קראנאך האב, וספרי תנ"ך וביבליה רבים, קונטרסים, וכתבי יד.
הערות שוליים

1 2  History of the Luther House’s architecture
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-26 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה);  (עזרה)
↑  "Stiftung Luthergedenkstätten in Sachsen-Anhalt". אורכב מ-המקור ב-4 באוגוסט 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4732680-3  LCCN: nr2004012241  NKC: ko2018982736  RERO: 02-A012567386  VIAF: 153389662   WorldCat (עם VIAF): 153389662
בלז קומפאורה

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1951 (בן 73) ואגאדוגו, וולטה עילית הצרפתית 
 מדינה:  בורקינה פאסו בורקינה פאסו
 מפלגה:  הקונגרס למען הדמוקרטיה והקדמה, Union of Burkinabé Communists, Organization for Popular Democracy – Labour Movement 
 בת זוג:  שנטל קומפאורה
 נשיא בורקינה פאסו בין השנים 1987–2014
 פרסים והוקרה
 המסדר הלאומי של בורקינה פסו  מסדר ההצטיינות הלאומי של גינאה 
 
בלז קומפאורה במהלך ביקורו בבית הלבן בשנת 2014
בלז קומפאורה (בצרפתית: Blaise Compaoré; נולד ב-3 בפברואר 1951) הוא פוליטיקאי ואיש צבא. כיהן כנשיא בורקינה פאסו בין השנים 2014-1987. היה ממקורביו הבכירים של הנשיא הקודם, תומא סנקרה, שנהרג במהלך הפיכה אותה הנהיג קומפאורה עצמו ב-1987 במטרה לתפוס את השלטון. מאז נבחר לכהונות רצופות בשנים 1991, 1998, 2005 ו-2010. ניסיונו לשינוי החוקה כדי להבטיח את בחירתו בפעם החמישית ב-2015, הוביל לגל סוער של מחאות נגדו ולהדחתו על ידי הצבא ב-31 באוקטובר 2014. קומפאורה נמלט לחוף השנהב השכנה.
ראשית חייו וקריירה צבאית

קומפאורה נולד ב-3 בפברואר 1951 למשפחה ממוצא מוסי. הוא גדל בבורקינה פאסו, שנקראה אז וולטה עילית, בעיירה זיניארה (Ziniaré), הממוקמת ליד עיר הבירה ואגאדוגו.
קומפאורה נשלח למכללה צבאית ביאונדה שבקמרון, וקיבל הכשרה כלוחם ברבאט, מרוקו. בשנת 1976, במהלך מחנה האימונים במרוקו, פגש את תומא סנקרה והשניים הפכו לחברים טובים.
מ-1978 עד 1981 כיהן כראש מדור, ולאחר מכן מפקד פלוגה בצבא וולטה עילית.
במהלך כהונתו של קולונל סייה זרבו, נשיא וולטה עילית באותה תקופה, הקימה קבוצה של קצינים צעירים ארגון סודי בשם "קבוצת הקצינים הקומוניסטים", חבריי הקבוצה הידועים ביותר היו אנרי זונגו, ז'אן-בטיסט בוקרי לינגני, קומפאורה וסנקרה.
ב-1982 התרחשה הפיכה נגד ממשלתו של זרבו, בהנהגתם של "קבוצת הקצינים הקומוניסטים" ובתמיכה כמעט מוחלטת של העם הבורקיני וובעקבותיה הובא לשלטון המייג'ור ז'אן-פייר ודראוגו. אחרי שוודראוגו סילק מתפקיד ראש הממשלה את תומא סנקרה ועצר אותו, גם הוא הודח בשנת 1983 בהפיכה צבאית נוספת, שנהנתה ככל הנראה מתמיכת המשטר הלובי של מועמר אל קדאפי שהיה מסוכסך עם צ'אד וצרפת. במהלך הפיכה זו עלה סנקרה לשלטון. קומפאורה תמך במינויו של סנקרה לנשיא ושימש כסגנו, חבר במועצה המהפכנית הלאומית ואף שימש כשר המדינה ומאחור יותר כשר המשפטים בממשלתו של סנקרה.
נישואיו

במאי 1985 נישא לשנטל טראסון דה פוז'ר, אישה מולאטית שנולדה וגדלה בחוף השנהב, והייתה חברה קרובה של נשיא חוף השנהב, פליקס הופואה-בואני. הופואה-בואני, אשר חשש מההשפעה של סנקרה באזור ומהתקרבותו לגוש הקומוניסטי וללוב, ונתמך בשירות הצרפתי החשאי, העביר כספים רבים (שקיבל מפרנסואה מיטראן, נשיא צרפת) לקומפאורה דרך אשתו, והצליח להסית אותו נגד חברו סנקרה.
עלייתו לשלטון

ב-15 באוקטובר 1987, "יום חמישי של הדמים", ניהל קומפאורה הפיכה, שבמהלכה נהרג סנקרה, ותפס את השלטון במקומו כשהיה בן 36 בלבד. הוא הציג על רציחתו של סנקרה כ"תאונה" והאשים את המנהיג המנוח ב"התרחקות מדרך המהפכה".
תקופת שלטונו של סנקרה אופיינה במאבק בשחיתות וברצון ליצור עצמאות כלכלית, תוך כדי התרחקות מצרפת והתקרבות ללוב של קדאפי ולברית המועצות ולגוש המזרחי. סנקרה התנגד לחיי פאר ולרכישות חוץ – בורקינאיות, במטרה ליצור עצמאות כלכלית ואי-תלות במדינות אחרות ובמעצמות. הוא דגל בייצור עצמאי ותמך בביצוע רכישות פנים, תוך המעטה ברכישות ממדינות אחרות, ואף ביצע מספר יוזמות מהפכניות ורודניות ביניהן הקטנת שכרם של כל עובדי הציבור, איסור איגודים ועיתונות חופשית, וכן, פעל לשיפור החינוך, לחיזוק מעמדן של נשים בחברה ולשיפור הסביבה האקולוגית והתחבורה. הוא נשאר, עוד יותר אחרי רציחתו, דמות נערצת בקרב אפריקאים רבים, אף-על-פי שגם משטרו התאפיין בשיטות דיכוי.
מיד לאחר כניסתו לתפקיד, חולל קומפאורה מפנה אידאולוגי כאשר ביטל את כל המדיניות של סנקרה. בין צעדיו המרכזים היו חזרה אל קרן המטבע הבינלאומית ואל הבנק העולמי, ולמעשה חזרה לשיטות של נאו קולניאליזם ולתלות בצרפת. צעד אשר הוביל לביטול המדיניות ששאפה ליותר עצמאות הכלכלית.
הוא הצהיר כי הידרדרות יחסי החוץ הייתה אחת הסיבות להפיכה, וטען כי סנקרה סיכן את יחסי המדינה עם חוף השנהב השכנה ועם צרפת. קומפאורה התייחס למדיניותו כ "תיקון" לקו המדיני של סנקרה, שנועד להחזיר את בורקינה פאסו אל ה"נתיב הנכון", הוא ביטל צעדים ומהלכים רבים שלו.
תפקידים בינלאומיים ואזוריים

ב -1993 עמד הנשיא קומפאורה בראש משלחת בורקינה פאסו שהשתתפה בכנס הבינלאומי הראשון בטוקיו שעסק בפיתוח אפריקה.
קומפאורה היה פעיל כמגשר בנושאים אזוריים.
ב-26 ביולי 2006 הוא הוגדר כמתווך בדיאלוג פנימי בטוגו שהתקיים בוואגאדוגו באוגוסט 2006 והביא להסכמה בין הממשלה לבין מפלגות האופוזיציה שחתמו על הסכם המאפשר השתתפות של מפלגות האופוזיציה בממשלת המעבר לאחר מות הנשיא הקודם ומינוי בנו. ההסכם הוביל לשיתוף פעולה כלכלי מלא עם האיחוד האירופי לאחר 14 שנה של השעיה.
הוא גם שימש כמתווך במשבר בחוף השנהב שהתנהל בין תומכי ממשל לוראן גבאגבו לבין המורדים בממשל, בראשות אלאסן ואטארה. הגורם העיקרי למשבר היה מתח בסוגיות אזרחות וזכויות לקבוצות שהיגרו לחוף השנהב. קומפאורה תיווך את הסכם השלום בין הצדדים שנחתם ב-4 במרץ 2007 בוואגאדוגו בירת בורקינה פאסו.
במרץ 2012 הוא שימש כמתווך בשיחות בין נציגי ההפיכה שהתחוללה בבמקו בירת מאלי נגד משטרו של הנשיא, אמדו טומני טורה על רקע התפשטות אל-קאעידה. קומפאורה תיווך בין נציגי המהפכה ובין מנהיגים אזוריים אחרים.
ה BBC ציין ב-2014 כי הוא "בעל הברית החזק ביותר של צרפת וארצות הברית באזור", וזאת בשל עזרתו במאבק בזרוע אל-קאעידה ולקיחת חלק חשוב במלחמה שהתנהלה במאלי. צרפת וארצות הברית תמכו בקומפאורה, כי הוא החזיר את שליטתו של ההון המערבי בבורקינה פאסו.
הערות שוליים

↑  בריטניקה- בלז קומפאורה
↑  בלז קומפאורה רץ לנשיאות בפעם השלישית, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2005
↑  Marie-Soleil Frere and Pierre Englebert, BRIEFING: BURKINA FASO—THE FALL OF BLAISE COMPAORE African Affairs, 114/455, 295-307.
↑  Marie-Christin Gabriel "Premier 11 Decembre sans Blaise Compaore": Burkina Faso's National- Day Celebration of 2014 between Stability and Change. Africa Today Vol. 62, No. 4.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14039482s (data)  GND: 1191911748  ISNI: 0000 0000 0312 5555  LCCN: n91086962  NTA: 110027019  SUDOC: 033010382  VIAF: 27267233   WorldCat (עם VIAF): 27267233
בקשה

בקשה היא פנייה מילולית לאחר, על מנת שזה יבצע פעולה או ייתן מידע למבקש, מתוך בחירה חופשית, כלומר לא מתוך פחד או אשמה, ובאופן שמאפשר לו לסרב ללא השלכות מאיימות לגביו.
בקשה היא אחד מכללי הנימוס החברתיים, ולפיכך נחשבת הדרך המנומסת לקבל דבר-מה מהזולת.
לפי גישת התקשורת הלא אלימה, ככל שבקשה ברורה וספציפית יותר, קונקרטית ומעשית יותר, מנוסחת בחיוב ("עשה" לעומת "אל-תעשה"), ויותר בזמן הווה (לעומת עתיד), וככל שהיא מגיעה מתוך "חיבור" (הבנה הדדית של הצרכים והרגשות של שני הצדדים) עמוק יותר - כך גובר הסיכוי שהיא תישמע כבקשה על ידי האחר (ולא כדרישה או איום, למשל), ולפיכך גובר הסיכוי שהוא ימלא אותה.
לעיתים קרובות, התבטאויות שאינן בקשות, מנוסחות כבקשה. למשל: איומים, תביעות, דרישות, ביקורת וכדומה.
הערות שוליים

↑  תקשורת לא אלימה
ערך זה הוא קצרמרבנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית לורן

| --- | --- |

 מדינה:  גרמניה
 בית האב:  בית מץ
 תארים:  קיסר אוסטריה   קיסר מקסיקו   מלך בוהמיה   מלך קרואטיה   מלך הונגריה   ארכידוכס אוסטריה   הדוכס הגדול של טוסקנה   דוכס בראבנט   דוכס לורן   דוכס לוקסמבורג   דוכס מודנה   רוזן פלנדריה
 מייסד:  אלברכט, דוכס לורן
 השליט האחרון:  לורן: פרנץ השלישי סטפן, דוכס לורן   האימפריה הרומית הקדושה: פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה   פארמה: מארי לואיז, דוכסית פארמה   טוסקנה: לאופולד השני, הדוכס הגדול של טוסקנה   מקסיקו: מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו   אוסטריה: קרל הראשון, קיסר אוסטריה
 ראש הבית הנוכחי:  קרל, ארכידוכס אוסטריה
 תקופת השושלת:  1047 – לורן: 1738   האימפריה הרומית הקדושה: 1804   פארמה: 1847   טוסקנה: 1859   מקסיקו: 1867   אוסטריה: 1918
 אתניות:  גרמנית
 ענפים:  בית וודמון  בית גיז  בית הבסבורג-לורן אוסטריה-אסטה  בית הוהנברג
בית לורן (בגרמנית: Haus Lothringen) הוא משפחת אצולה גרמנית ששלטה בדוכסות לורן, ולאחר מכן התאחדה עם בית הבסבורג ליצירת בית הבסבורג-לורן, ששלטה באימפריה הרומית הקדושה, ולאחר מכן שלטה באימפריה האוסטרית וביורשתה האימפריה האוסטרו-הונגרית, עד לאחר מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה > בית מץ

שורשי השושלת מוצאם מז'ראר הראשון, רוזן פריז, שיורשיו שלטו ברוזנות מץ במהלך המאה ה-10. בשנת 1048 מסר היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות לורן העילית לאדלברט ממץ, ולאחריו מסר היינריך את הדוכסות לאחיו של אדלברט - גרהרד, דוכס לורן. יורשיו של גרהרד שלטו בדוכסות, עד למותו של קרל השני, דוכס לורן בשנת 1431.
היסטוריה > בית גיז

בשנת 1528 קיבל קלוד מלורן את התואר "דוכס גיז" מפרנסואה הראשון, מלך צרפת, כהוקרה על שירותיו למען המלך. בניו של קלוד - פרנסואה, דוכס גיז ושארל, קרדינל לורן צברו השפעה רבה על פרנסואה השני, מלך צרפת, ואף הפכו למנהיגי מועצת המדינה שעל פיהם יישק דבר, ואילו אחייניתם הייתה מרי, מלכת הסקוטים.
בשנת 1572 נרצח פרנסואה, דוכס גיז, ובתגובה דאג בנו אנרי הראשון, דוכס גיז לרצח גאספאר דה קוליני השני, מה שהחל את טבח ליל ברתולומאוס הקדוש. בשנת 1584 מת פרנסואה, דוכס אנז'ו - יורש העצר של ממלכת צרפת, ואנרי, מלך נווארה מונה ליורש העצר במקומו. אנרי הראשון, דוכס גיז טען לזכותו על הכתר, ובעקבות כך פרצה מלחמת שלושת האנרים, שבסיומה נרצחו אנרי ואחיו לואי מלורן, הקרדינל מגיז.
מנהיגות בית גיז עברה לאחיו של הדוכס מגיז, שארל מלורן, דוכס מיין שפיקד על כוחות הליגה הקתולית. באוקטובר 1595, אנרי הרביעי, מלך צרפת חתם על הסכם שלום עם שארל מלורן, דוכס מיין, ובכך הגיעה לקיצה הליגה הקתולית, מה שהביא לסיומן של מלחמות הדת בצרפת בשנת 1598.
בתקופת שושלת בורבון מילאו בני המשפחה תפקידים בכירים בממלכת צרפת, ואילו בני הענף הבכור של המשפחה שלטו בכל התקופה הזו בדוכסות לורן.
היסטוריה > היריבות עם צרפת

במהלך מלחמת שלושים השנים כבשה ממלכת צרפת בשנת 1641 את הדוכסות, אולם נאלצה להחזירה בשלום וסטפאליה בשנת 1648. בשנת 1670 נכבשה הדוכסות מחדש על ידי הצרפתים, וקרל החמישי, דוכס לורן ברח לווינה, שם יצר קשרים חמים עם בית הבסבורג.
בשנת 1697 נחתם הסכם רייסווייק שסיים את מלחמת תשע השנים בין צרפת לאנגליה, ספרד והאימפריה הרומית הקדושה. אחד מתנאיו של הסכם זה היה כי דוכסות לורן ודוכסות באר, שהיו במשך שנים תחת שלטון מלך צרפת, יחזרו להיות עצמאיות תחת שלטונו של לאופולד, דוכס לורן. כדי לחתום את ההסכם בינו לבין דוכס לורן הסכים לואי הארבעה עשר, מלך צרפת לתת את אחייניתו אליזבת שארלוט, נסיכת אורליאן, בתם של פיליפ הראשון, דוכס אורליאן ואליזבת שארלוטה, נסיכת הפפאלץ ככלה ללאופולד בן ה-18.
ב-17 באוגוסט 1698 נכנס לאופולד בתהלוכה לננסי, בירת הדוכסות, ומיד החל לטפח את הדוכסות ולאכלסה מחדש.
במהלך מלחמת הירושה הספרדית נכבשה בירתו של לאופולד ננסי, ולאופולד ומשפחתו עברו לשאטו דה לינוויל, שהפכה תחת חסותו לורסאי של לורן. בשנת 1715 מת לואי הארבעה עשר, מלך צרפת ואחיה של אליזבת שארלוט, פיליפ השני, דוכס אורליאן הפך לעוצר בשמו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת הקטין למשך שבע שנים, במהלכן העניק אדמות נוספות לטובת גיסו, לאופולד. בשנת 1729 נפטר לאופולד באופן פתאומי, ובנו פרנץ שטפן עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1733 פרצה מלחמת הירושה הפולנית, וצרפת תפסה את ההזדמנות לתפוס את הדוכסות, משום שחששה מנוכחות כוחות אוסטריים סמוך כל כך לגבולה. באוקטובר 1735 נחתם הסכם שלום, שחזר ואושרר באמנת וינה בנובמבר 1738, ובו הוחלט שדוכסות לורן תעבור לסטניסלאב לשצ'ינסקי, חמיו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת, בעוד פרנץ יוכר כקיסר האימפריה הרומית הקדושה על ידי צרפת, ובנוסף, יקבל כפיצוי את הדוכסות הגדולה של טוסקנה, שאותה ירש פרנץ רק בשנת 1737, לאחר מותו של ג'אן גסטון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה.
היסטוריה > בית הבסבורג-לורן

בשנת 1722 התחתן פרנץ שטפן עם מריה תרזה, בתו של קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שירשה את ממלכת הבסבורג לאחר מות אביה בשנת 1740. לאחר מותו של קרל השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה והניצחון האוסטרי על מקסימיליאן השלישי יוזף, הנסיך הבוחר מבוואריה, נחתם הסכם פיסן ב-13 בספטמבר 1745, ובו נבחר פרנץ לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. בנוסף, שיתפה אותו אשתו מריה תרזה בשליטה בנחלותיה, שכללו את ארכידוכסות אוסטריה, ממלכת הונגריה, ממלכת בוהמיה, וממלכת קרואטיה.
יורשיו של פרנץ ומריה תרזה שלטו באימפריה הרומית הקדושה עד לשנת 1806, שבה הכריז פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על פירוק האימפריה, והפיכתו לקיסר האימפריה האוסטרית.
בשנת 1848 פרצו באוסטריה הפגנות כחלק ממהפכות אביב העמים, וכתוצאה מכך הודח פרדיננד הראשון, קיסר אוסטריה ובמקומו עלה לשלטון פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. בשנות ה-60 של המאה ה-19 ניטש מאבק בין אוסטריה לפרוסיה על ההגמוניה בגרמניה, ולבסוף הפסידה אוסטריה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, מה שהוביל לאיחוד גרמניה תחת בית הוהנצולרן. בשנת 1867 הוקמה האימפריה האוסטרו-הונגרית, שהתקיימה עד לאחר התבוסה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה > בית הוהנברג

בשנת 1900 התחתן פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה בנישואים מורגנטיים עם סופיה חוטק, ובשל כך הוצאו בניו מסדר הירושה של אוסטרו-הונגריה. על אף שלא יצאו מסדר הירושה של בית לורן, נחשב כיום ראש הבית קרל, ארכידוכס אוסטריה ראש בית הבסבורג.
בנדיקטה, נסיכת דנמרק

בנדיקטה, נסיכת דנמרק ובעלה הנסיך ריכרד
בנדיקטה, נסיכת דנמרק (דנית: Prinsesse Benedikte; נולדה ב-29 באפריל 1944) היא השנייה משלוש בנותיו של פרדריק התשיעי, מלך דנמרק, אחותה הצעירה של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק, ואחותה הגדולה של אנה מריה, מלכת יוון.
הנסיכה בנדיקטה נמצאת כרגע במקום ה -11 בסדר הירושה לכתר הדני.
ביוגרפיה

בנדיקטה נולדה ב-29 באפריל 1944 בארמון אמליינבורג, לפרדריק, נסיך הכתר של דנמרק ולאינגריד, נסיכת שוודיה בתם של גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה ומרגרט, נסיכת קונוט. היא התחנכה בבית ספר פרטי ובילתה את חופשות הקיץ שלה בבית הקיץ הרשמי של משפחת המלוכה הדנית השוכן ביוטלנד ולמדה מספק שיעורים בבית ספר לאופנה ועיצוב בקופנהגן. בשנת 1962 היא הייתה שושבינה ביחד עם אחותה בחתונתם של חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד וסופיה, מלכת ספרד.
ב-3 בפברואר 1968 היא התחתנה עם ריכרד, נסיך זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג השישי, ממנו נולדו לה שלושה ילדים.
בנדיקטה ייצגה פעמים רבות את אחותה באירועים של בית המלוכה. היא מכהנת כיושבת-ראש פדרציית תנועות הנוער בדנמרק, ומעורבת גם בתחום הרכיבה.
פעילותה בתנועת הצופים

הנסיכה בנדיקטה מעורבת מאוד בתנועת הצופים של דנמרק וגם בפעילות בינלאומית של תנועת הצופים. כשהייתה ילדה, הוקם שבט צופים מיוחד על מנת לאפשר לה להשתתף בפעילות התנועה. היום מעורבותה היא בעיקר ברמה הארגונית: בנדיקטה היא יושבת הראש של המועצה המשותפת של הצופות הבנות בדנמרק (Pigespejdernes Fællesråd Danmark). היא גם הפטרון של ארגון De grønne pigespejdere (תנועת הצופות הירוקות של YWCA) ושל ארגון הצופים והצופות הדני (Det Danske Spejderkorps). בנוסף, היא משמשת בתור הפטרון של "אחוות אוליב באדן פאוול", ארגון עולמי התומך באגודת המדריכות והצופות העולמית.
בשנת 2007 בנדיקטה זכתה בפרס של כבוד מאת ארגון בוגרי תנועת הצופים של St George.
משפחתה

ב-3 בפברואר 1968 היא התחתנה עם ריכרד, נסיך זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג השישי, ממנו נולדו לה שלושה ילדים:
גוסטב, נסיך זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג השביעי (נולד ב-1969)
אלכסנדרה, נסיכת זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג (נולדה ב-1970), התחתנה עם הרוזן ג'פרסון פון פפייל אונד קליין-אלגוט
נטלי, נסיכת זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג (נולדה ב-1975), התחתנה עם אלכסנדר ג'ונסמן
הערות שוליים

↑  The Royal House, The Danish Monarchy - Front Page, ‏2016-04-08 (באנגלית)
↑  A Special Fellowship With Scouting, Kongehuset, ‏2018-01-31 (בדנית)
↑  The King attends a Scout meeting in Copenhagen - Sveriges Kungahus, www.kungahuset.se (באנגלית)
↑  Report, The Danish Monarchy - Front Page, ‏2018-11-05 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 12994985X  ISNI: 0000 0000 2119 8432  LCCN: n96009323  NARA: 10573412  VIAF: 40469918   WorldCat (עם VIAF): 40469918
בנימין הובנר

בנימין הובנר (בגרמנית: Benjamin Hübner, נולד ב-4 ביולי 1989 בויסבאדן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

הובנר גדל בויסבאדן, ושיחק במועדון המקומי והן ויסבאדן מגיל ילדות. במאי 2008 ערך הובנר את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כאשר היה בן 18. בעונה הבאה, 2008/09, הובנר כבר הפך לשחקן הרכב בקבוצה, ששיחקה בליגת ההבונדסליגה השנייה ונשרה לליגה השלישית בתום העונה. בעונת 2010/11 היו והן ויסבאדן והובנר קרובים להעפלה בחזרה לבונדסליגה השנייה, אך סיימו רק במקום הרביעי. בתום עונת 2011/12 עזב הובנר לראשונה את והן ויסבאדן לאחר 19 שנים במועדון, וחתם בו.פ.ר. אאלן מהבונדסליגה השנייה. הובנר שיחק במועדון שתי עונות, בהן סיימה הקבוצה במרכז הטבלה. בקיץ 2014 חתם הובנר באינגולשטאדט 04 ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה. בעונת 2014/15 סייע הובנר לעליית אינגולשטאט לבונדסליגה מהמקום הראשון, כשהוא משתף פעולה עם אלמוג כהן, אלפרדו מוראלס ודנילו סוארס. בעונת 2015/16 המשיך הובנר להציג יכולת טובה, וסייע לאינגולשטאט לסיים במקום ה-11 בבונדסליגה עם 42 ספיגות, ההגנה הרביעית בטיבה בליגה.
בקיץ 2016 עזב הובנר את אינגולשטאט, וחתם בהופנהיים מהבונדסליגה. הובנר השתלב במהרה בקבוצה, ומשתף פעולה בהגנה עם סבסטיאן רודי, ניקלאס זולה, פאבל קדראבק וארמין ביצ'אקצ'יץ'. בעונת 2017/18 סיים הובנר עם הופנהיים במקום השלישי בליגה והבטיח את מקומה של הקבוצה בליגת האלופות. בהמשך, הרבה הובנר לסבול מפציעות, ובאוקטובר 2022 הכריז על פרישה מכדורגל.
חיים אישיים

שני אחיו של בנימין הובנר, כריסטופר ופלוריאן, אף הם כדורגלנים מקצועיים. אביו, ברונו, מועסק באיינטרכט פרנקפורט כמנהל ספורטיבי.
בקש

ערך זה עוסק במחוז בהונגריה. אם התכוונתם לעיר בהונגריה, ראו .
בקש (בהונגרית: Békés) הוא מחוז בחלקה הדרום-מזרחי של הונגריה. ממזרח ומדרום הוא גובל ברומניה, מצפון במחוז היידו-ביהר וממערב במחוזות יאס-נאג'קון-סולנוק וצ'ונגראד-צ'נאד. בירת המחוז היא העיר בקשצ'בה.
גאוגרפיה

מחוז בקש נמצא כולו במישור ההונגרי הגדול (אלפלד) ונופו מישורי לחלוטין. גובהו מעל פני הים נע בין 81 מטר ל-106 מטר. נהר הקרש (Körös) חוצה את המחוז. בזכות אדמתו הפוריה נחשב המחוז ל"אסם התבואה" של הונגריה. כחמישית ממקורות הגז הטבעי של הונגריה נמצאים במחוז. במחוז 21 ערים ובסך הכל 75 יישובים. כ-70% מהאוכלוסייה חיים ביישובים עירוניים והיתר בצורת ההתיישבות האופיינית למישור הגדול – יישובים כפריים גדולים הן באוכלוסייה והן בשטח.
היסטוריה

האזור היה מיושב החל מהאלף הרביעי-חמישי לפנה"ס. טירת גיולה (Gyula) נבנתה במאה-ה-15. גיולה הייתה העיר המרכזית של המחוז באותה תקופה והפכה לעיר מחוז תחת שלטונו של מתיאש הראשון, מלך הונגריה. בתקופת הכיבוש העות'מאני, רבים מן היישובים במחוז נהרסו. בתחילת המאה ה-18, לאחר הדיפת העות'מאנים, האזור אוכלס מחדש ובנוסף למתיישבים הונגרים הובאו לאזור גם מתיישבים סלובקים, גרמנים, סרבים ורומנים. רוב האוכלוסייה הלא-הונגרית נטמעה עם הזמן באוכלוסייה המקומית. חשיבותו של המחוז מבחינה חקלאית וסלילתו של מסילת הברזל מבודפשט לבקשצ'בה, הביאו לצמיחה כלכלית במאה ה-19. המחוז בגבולותיו הנוכחיים הוקם ב-1950 והעיר בקשצ'בה נקבעה כבירת המחוז.
בקארי סאניה

בקארי סאניה (בצרפתית: Bacary Sagna; נולד ב-14 בפברואר 1983) הוא כדורגלן עבר צרפתי אשר שיחק בעמדת המגן הימני.
קריירה

סאניה נולד בסנס, בורגון, צרפת למשפחה מוסלמית מסנגל שבאפריקה. בן דודו הוא הכדורגלן הסנגלי, איברהימה סונקו. החל לשחק במועדון אוסר, במדיה השתתף ב-87 משחקי ליגה, והיה חלק מההרכב שזכה בגביע הצרפתי ב-2005. בכל אחת משלוש העונות שבהן שיחק באוסר המועדון השתתף בגביע אופ"א, וסאניה שיחק בסך הכל ב-17 משחקים בטורניר. הוא אף נבחר פעם אחת לנבחרת העונה של הליגה בזכות יכולתו הגבוהה בעמדת המגן הימני.
ב-12 ביולי 2007 השלים סאניה את מעברו לארסנל, וקיבל את החולצה מס' 3. משחקו הראשון של סאניה במדי ארסנל הסתיים בניצחון 0–3 על גנצ'לרבירליג'י, במשחק ידידות שנערך באוסטריה ב-19 ביולי 2007. משחקו הראשון של סאניה בפרמייר ליג היה כשפתח בהרכב שניצח את פולהאם 1-2 באצטדיון האמירויות. על אף שסאניה היה חדש יחסית בפרמייר ליג הוא הפך עד מהרה למגן הימני המועדף על ארסן ונגר, במקום עמנואל אבואה שעבר לשחק בקשר ימני.
ב-23 במרץ 2008 הבקיע סאניה את שערו הראשון בפרמייר ליג, שהעניק לארסנל יתרון 0–1 נגד צ'לסי. את שער זה הקדיש סאניה לזכרו של אחיו, שנפטר חודש אחד קודם לכן. בהמשך המשחק, שהסתיים בניצחון של צ'לסי, נפצע סאניה. בסיום העונה הוא נבחר לנבחרת העונה של התאחדות הכדורגלנים המקצוענים. כמו כן, הוא הגיע למקום הרביעי בתחרות שחקן השנה של ארסנל לעונת 2007/2008 במשאל אוהדים שנערך באתר האינטרנט של המועדון. ב-4 ביוני 2008 הוכרז על הארכת חוזהו של סאניה בשנתיים נוספות, עד 2014. בסך הכל שיחק סאניה שבע שנים בארסנל, ובעונתו האחרונה בקבוצה זכה עמה בגביע האנגלי.
ב-13 ביוני 2014 חתם סאניה בקבוצת מנצ'סטר סיטי. ב-30 ביוני 2017 סאניה סיים את חוזהו במנצ'סטר סיטי וכתוצאה מזה הוא שוחרר.
ב-3 בפברואר 2018 חתם סאניה בבנוונטו עד לסוף העונה.
באוגוסט 2018 חתם סאניה במונטריאול אימפקט מליגת הMLS.
קריירה > נבחרת צרפת

בין 2002 ל-2006 השתתף סאניה ב-28 משחקים במדי נבחרת צרפת עד גיל 21, כולל באליפות אירופה 2006.
הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת הייתה במסגרת משחק ידידות נגד נבחרת סלובקיה שנערך ב-22 באוגוסט 2007, כאשר עלה כמחליף במקום פרנסואה קלרק. הופעת הבכורה שלו במשחק רשמי הייתה בניצחון החוץ 0–6 על נבחרת איי פארו ב-13 באוקטובר 2007, במסגרת מוקדמות יורו 2008. היה זה משחקו היחיד במוקדמות הטורניר.
סאניה היה חלק מסגל נבחרת צרפת למונדיאל 2010, והחמיץ את יורו 2012 עקב פציעה. במונדיאל 2014 שותף סאניה במשחק אחד בשלב הבתים.
תארים

הגביע הצרפתי: 2005
הגביע האנגלי: 2013/2014
גביע הליגה האנגלית: 2015/2016
שחקן השנה של אוסר (2006/2007)
המגן הימני הטוב ביותר בצרפת (2006/2007)
נבחרת ליגת העל הצרפתית (2006/2007)
נבחרת התאחדות הכדורגלנים המקצוענים (2007/2008)
המגן הימני הטוב ביותר בפרמייר ליג (2007/2008)
בית לחם (נפה)

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 בירת הנפה:  בית לחם
 שטח:  660 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  221,802 (2016)
 קואורדינטות:  31°39′N 35°18′E﻿ / ﻿31.65°N 35.3°E﻿ / 31.65; 35.3 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
תוואי גדר ההפרדה בנפת בית לחם
נפת בית לחם (בערבית: محافظة بيت لحم) היא אחת מ-16 נפות הרשות הפלסטינית. הנפה ממוקמת מדרום לירושלים. בירת הנפה היא העיר בית לחם.
על פי הערכת הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2016, בנפה התגוררו כ-221,802 נפשות.
גאוגרפיה

לדברי משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים, לנפה שטח כולל של כ-660 קמ"ר, ורק 13% מהם בשליטה כלשהי של הרשות הפלסטינית.
גאוגרפיה > ערים

בית לחם
גאוגרפיה > מועצות מקומיות

בתיר
בית פג'אר
בית ג'אלא
בית סאחור
חוסאן
אל-ח'דר
נחאלין
תוקוע
עובידייה
זעתרה
גאוגרפיה > כפרים

א-שוואוורה
אום סלמונה
אל-ולג'ה
אל-פורדיס
ארטאס
בית תעמר
ג'נאתא
ג'ובת א-דיב
ג'ודום
ג'ורת א-שמעה
דאר סלאח
הינדזה
ואדי אל-עראיס
ואדי פוכין
חרבת בית זכריה
ח'רבת אל-דיר
מעסרה
מראח רבאח
ערב א-ראשידיה
חרמלה
גאוגרפיה > מחנות פליטים

עאידה
דהיישה
בית ג'יברין/אל-עזה
הערות שוליים

1 2  "Localities in Bethlehem Governorate by Type of Locality and Population Estimates, 2007-2016". Palestinian Central Bureau of Statistics (PCBS). נבדק ב-11 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Shrinking Space: Urban Contraction and Rural Fragmentation in the Bethlehem Governorate" (PDF). United Nations Office for the Coordination of Humanitarian Affairs. במאי 2009. נבדק ב-22 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| נפות הרשות הפלסטינית |
| --- | --- | --- |
| נפות הגדה המערבית | ג'נין • טובאס • טולכרם • שכם • קלקיליה • סלפית • רמאללה ואל-בירה • יריחו • אל קודס • בית לחם • חברון |  |
| נפות רצועת עזה (בשליטת חמאס) | צפון עזה • עזה • דיר אל-בלח • ח'אן יונס • רפיח |  |
| Flag of Senegalיישובי נפת  בית לחם |
| --- | --- | --- |
| ערים |  בית לחם • בית ג'אלא • בית סאחור |  |
| מועצות מקומיות | בתיר • בית פג'אר • חוסאן • אל-ח'דר • נחאלין • תוקוע • עובידייה • זעתרה |  |
| כפרים | א-שוואוורה • אום סלמונה • אל-ולג'ה • אל-פורדיס • ארטאס • בית תעמר • ג'נאתא • ג'ובת א-דיב • ג'ודום • ג'ורת א-שמעה • דאר סלאח • הנדאזה • ואדי אל-עראיס • ואדי א-ניס • ואדי פוכין • חרבת בית זכריה • ח'רבת אל-דיר • מעסרה • מראח רבאח • ערב א-ראשידיה • אל-עסאכרה • אל-מניה • ג'בעה |  |
| מחנות פליטים | עאידה • דהיישה • אל-עזה (בית ג'יברין) |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 6d50f17c-9753-4c70-a0e9-8e094af80cc1 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברוך פודולסקי

| --- | --- |

 לידה:  1940 מוסקבה, ברה"מ 
 פטירה:  21 בפברואר 2011  (בגיל 71 בערך) חולון, ישראל 
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום מגורים:  ברית המועצות, ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 www.slovar.co.il
 תרומות עיקריות
 כתיבת מילונים של עברית, רוסית, יידיש ואמהרית, הפצת הלשון העברית בקרב יהדות ברית המועצות
 
ברוך פּוֹדוֹלְסקי (ברוסית: Барух Подольский;‏ 1940, מוסקבה – 21 בפברואר 2011, חולון) היה בלשן ומילונאי ישראלי יליד ברית המועצות, בעבר אסיר ציון.