stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מזיק וניזק
חמישה דברים

על פי המשפט העברי אין להתחשב רק בנזק ממוני, ועל המזיק לשלם חמישה תשלומים שונים, המתחשבים בכל נזק אפשרי שרק נגרם:
נזק חייב המזיק לשלם את ההפסד הממוני שספג הניזוק.
צער בית הדין שמים כמה מוכן אדם לשלם כדי למנוע ממנו צער מסוים כזה, לדוגמה אם נגזרה מהמלכות שיחתכו את ידו, כמה מוכן לשלם שיחתכו את ידו תחת הרדמה כללית או מקומית ללא הצער שנגרם לו. הסיבה לכך שהמדד הוא באופן כזה, ולא כמה מוכן אדם לקבל ולהסכים לקבל צער כזה, הוא מכיוון שאדם שפוי לעולם לא יסכים שיחתכו את ידו ללא הרדמה במקום הרדמה בשום סכום שבעולם, גם אם ישלמו לו על כך הרבה כסף, אך ההפך - אדם שנגזר עליו שיחתכו את ידו ללא הרדמה, לא ישלם כל סכום שבעולם כדי שיעשו זאת עם הרדמה.
ריפוי המזיק חייב לשלם את הוצאות הרופא, בית החולים, תרופות או הניתוח, עד להבראתו השלימה של הניזוק.
שֶׁבֶת כנלמד מהפסוק "רק שבתו יתן", חייב אדם לשלם את ההפסד שנגרם לניזוק בזמן שבו גופו נפגע ולא יכול היה לעבוד. אם כי, מכיוון שתחת תשלומי "נזק" כבר שילם המזיק את הנזק שנגרם בעקבות חתיכת היד, בתשלומי ה"שבת" חייב המזיק לשלם את הנזק שנגרם בעבודה המועטת שיכול אדם לעבוד גם אם יד אחת - למשל שמירה.
בושת כל בושה שנגרמה בשעת הנזק, בעקבות צפייה של הרואים, או שם רע שיצא בעקבות מעשה הנזק (למשל בעקבות מעשה אונס).
הערות שוליים

↑  תוספות על מסכת כתובות, דף נ"ו, עמוד א'
↑  תוספות על מסכת בבא קמא, דף ב', עמוד א'
↑  מסכת גיטין, דף נ"ב, עמוד ב'
↑  שתי הדעות מובאות בקונטרס דיני דגרמי של הרמב"ן; הדעה הראשונה מובאת גם בתוספות על מסכת בבא בתרא, דף כ"ב, עמוד ב' בשם הריצב"א
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף כ"ב, עמוד ב' ד"ה זאת
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף קט"ז, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף צ"ט, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ב', עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף צ"ח, עמוד א'.
↑  הפרשנות של רבינו יצחק לפי "לשון אחד.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף כ"ו, עמוד ב'.
1 2  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף מ"ז, עמוד ב'.
1 2  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף נ"ה, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף כ"ג, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף כ"ד, עמוד ב'.
↑  כמו מחיצת הכרם שנפרצה (מסכת בבא בתרא, דף ב', עמוד א')
↑  ספר שמות, פרק כ"א, פסוק י"ט
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
מחול ג'אז

הופעת מחול ג'אז
ריקוד ג'אז (אנגלית: Jazz dance) הוא שם משותף למגוון רחב של סגנונות ריקוד.
היסטוריה

ב-1950, ריקוד ג'אז התייחס לסגנון תנועה שמקורו מריקוד עדתי אפריקאי-אמריקאי. בשנת 1950, ז'אנר חדש של ריקוד ג'אז – ריקוד ג'אז מודרני – יצא, ששורשיו מריקודים מסורתיים מהקריביים. בכל סגנון ייחודי של ריקוד ג'אז יש שורשים מכל אחד משני המקורות השונים הללו. ג'אז היה להיט גדול בשנות ה-50 המוקדמות והוא עדיין אהוב בכל רחבי העולם. התנועות המאפיינות ריקוד ג'אז כוללות "ידי ג'אז" בעיטות, קפיצות, צדדית, כתפיים שמסתובבות ותנועות ברכיים המופנות זו אל זו. במחול ג'אז אין צורך בדיוק יתר כמו בבלט קלאסי, התנועות משוחררות וחופשיות יותר.
"ג'אז" – המונח הוחל לראשונה כסגנון של מוזיקה בתקופת מלחמת העולם הראשונה. ג'אז בצורת ריקוד, מקורו בריקוד עממי שאפריקנים נהגו לרקוד כאשר הם הובאו לאמריקה בספינות עבדים. צורת ריקוד זה התפתחה לצד מוזיקת הג'אז בניו אורלינס בתחילת 1900.
החל משנת 1930 ועד ל-1960, ריקוד ג'אז הפך מריקוד עממי מסורתי אפריקאי למחול העולה ומוצג על במות ברחבי ארצות הברית. המקום הראשון בו נלמד מחול הג'אז בארצות הברית, הוא ניו-אורלינס. מחול המבוסס על תיאטרון מחול, שנדרשו עבורו רקדנים מיומנים עד מאוד. במהלך תקופה זו, כוריאוגרפים מעולם המחול המודרני והבלט ערכו ניסויים עם סגנון הג'אז. על רשימה זו נמנים כוריאוגרפים כדוגמת, ג'ורג' בלנשין, אגנס דה מיל ג'ק קול, הניה הולם, הלן טמיריס, מייקל קיד, ג'רום רובינס ובוב פוסי. כוריאוגרפים אלו הושפעו מהסגנון התנועתי הראשוני שהכירו בניו-אורלינס, אך לאחר זמן מה שינו ופיתחו מחול זה.
לאורך ההיסטוריה שלו, מחול הג'אז התפתח במקביל למוזיקת פופ. דפוס זה של פיתוח הביא כמה אלמנטים של תנועות מפתח לסגנון הריקוד.
מזימת ההפיכה הגרמנית (2022)

מזימת ההפיכה הגרמנית הייתה כוונה לערוך הפיכה בגרמניה, שנחשפה ב-7 בדצמבר 2022, כאשר נעצרו חברי קבוצת ארגון טרור מהימין הקיצוני שזממו להפיל את השלטון בגרמניה, ולהחזיר את המדינה לשלטון המלוכני של ימי הרייך השני.
ב-7 בדצמבר 2022, נעצרו 25 חברי ארגון טרור מהימין הקיצוני בגין תכנון ההפיכה. הארגון הנקרא "האיחוד הפטריוטי (גר')" (בגרמנית: Patriotische Union) או "המועצה" (בגרמנית: Der Rat) היא קבוצה של הרייכסבורגר, קבוצה ימנית קיצונית גרמנית, ששואפת להקים מחדש ממשלה מונרכיסטית בגרמניה במסורת האימפריה הגרמנית. הקבוצה רצתה לכאורה לעורר כאוס ומלחמת אזרחים בגרמניה על מנת לתפוס את השלטון. למעלה מ-3,000 שוטרים וכוחות מיוחדים ערכו חיפוש ב-130 מקומות ברחבי גרמניה וביצעו מספר מעצרים, כולל מעצר היינריך רויס, צאצא של בית רויס (אנ'), וכן חברת פרלמנט לשעבר של "אלטרנטיבה לגרמניה" (AfD) בירגיט מלזק-וינקמן (אנ'). הקבוצה כללה גם אנשי צבא ומשטרה פעילים. המבצע נגד הקבוצה נחשב למבצע הגדול ביותר בתולדות גרמניה המודרנית והתובע הכללי הפדרלי (אנ') פיטר פרנק (אנ') הכריז על הקבוצה כארגון טרור.
יוזמי מזימת ההפיכה

התובעים דיווחו כי יותר מ-50 מארגנים היו חברי תנועת הרייכסבורגר (Reichsbürger), מקבץ של קבוצות ימין קיצוני אשר חבריה אינם מכירים בגרמניה המודרנית ורוצים לחזור למצב של תקופת האימפריה הגרמנית ("הרייך השני"), החברים נקשרו למקרי אלימות ואנטישמיות. על פי הדיווחים, המתכננים כללו עוקבים של QAnon ומכחישי מגפת הקורונה. הקבוצה חולקה לתחומי אחריות. בידי התובע הכללי הפדרלי בגרמניה, 52 חשודים מהם 25 נעצרו.
הקבוצה כללה גם כמה חברים לשעבר בפיקוד הכוחות המיוחדים (KSK), כולל סמל לשעבר של גדוד הצנחנים של הבונדסוור, רידיגר פון פסקטורה, שהיה אמור להוביל את "הזרוע הצבאית" של הקבוצה ונעצר על ידי לוחמי GSG-9. התובע הפדרלי תיאר את פון פסקטורה לצד היינריך רויס כ"מנהיג ראשי" של יוזמת ההפיכה. פון פסקטורה ניסה לגייס שוטרים וחיילים. בין חבריו היו גם אוברסט מקסימיליאן אדר, לשעבר קצין משטרת הפלילים הפדרלית, מיכאל פריטש ופטר וורנר, שהקים עסק לאימון הישרדות.
עורכת דין ושופטת ממדינת ברלין, בירגיט מלזק-וינקמן, סומנה כ"שרת המשפטים" העתידית. היא הייתה חברה בבונדסטאג הגרמני מ-2017 עד 2021 מטעם מפלגת AfD ונעצרה ב-7 בדצמבר 2022. הקבוצה כללה לפחות פוליטיקאי אחד נוסף של ה-AfD, כריסטיאן ונדלר.
לפי דר שפיגל, לקבוצת "האיחוד הפטריוטי" היה "סכום כסף חריג" שבאמצעותו רכשו נשק וגם טלפונים לווייניים. אחד הנכסים שעליהם פשטה המשטרה, היה בקתת הציד ויידמנשיל בבאד לובנשטיין (אנ'), השייכת להיינריך רויס ושימש ככתובת עסקית של מספר חברות הקשורות לחברת ניהול הנכסים שלו, "לשכת הנסיך היינריך".
אידאולוגיה ומטרות

מטרת הקבוצה הייתה להקים ממשלה מונרכית בדומה לאימפריה הגרמנית של 1871. מאז נובמבר 2021, הרשת על פי החשד תכננה מתקפה מזוינת על הבונדסטאג, כמו גם מעצרים פומביים של פוליטיקאים כדי לגרום לתסיסה ציבורית. "האיחוד הפטריוטי" הניח כי אז חלקים מרשויות הביטחון הגרמניות היו מגלים סולידריות עם המאמץ שלהם, מה שהיה מוביל ל"הפלת השלטון" ומאפשר לה להשתלט על המדינה בקלות. הקבוצה בעלת דעות ימניות אנטישמיות. לפי הרשויות בגרמניה, ההפיכה המתוכננת כללה הסתערות על הרייכסטאג, בניין הפרלמנט הגרמני, בהשראת ההסתערות על בניין הקפיטול בארצות הברית, ב-6 בינואר 2021.
חקירות ומעצרים

רשויות המשטרה הגרמנית חקרו את הקבוצה מאז אביב 2022. הקבוצה מורכבת גם מחלקים מתנועת החשיבה הרוחבית הגרמנית הקיצונית. היינריך רויס נחקר על ידי משרד משטרת הפלילים הפדרלית (BKA) תחת השם "צל". בנוסף, היו מעורבים כמה משרדי חקירות פליליות ומחלקות של המשרד הפדרלי להגנת החוקה (BfV). הרשויות בגרמניה הצהירו כי ההפיכה תוכננה מאז נובמבר 2021 ונועדה להיות הפלה אלימה של הממשלה הנוכחית. המשטרה עלתה על המזימה לראשונה באפריל 2022, כאשר עצרה חברים בארגון "האיחוד הפטריוטי", שתכננו לחטוף את קארל לאוטרבך (אנ'), שר הבריאות הפדרלי (BMG) של גרמניה. בספטמבר 2022 המשטרה התחילה במעקב צמוד אחר 52 חשודים.
כ-3,000 שוטרים היו מעורבים בפעולות המעצר של זוממי ההפיכה, שהגיעו בעיקר מדרום גרמניה, בוואריה ובאדן-וירטמברג, אך כללו גם אנשים ב-9 מדינות אחרות, כגון אוסטריה ואיטליה. בין האנשים שנעצרו היו אריסטוקרטים, חבר פרלמנט לשעבר ואנשי צבא. אישה רוסייה אחת גם נעצרה ומתכנני ההפיכה ניסו כנראה לגרור את רוסיה לשתף פעולה עמם, אך דובר השגרירות הרוסית בברלין הכחיש כל מעורבות.
ראו גם

QAnon
הפוטש של קאפ
הפוטש במרתף הבירה
המהפכה הגרמנית
הערות שוליים

↑  Ziel war ein Systemwechsel, מטרת העל: שינוי המערכת
↑  כאן 11, בחשד לתכנון הפיכה אלימה: 25 חברי קבוצת ימין קיצוני נעצרו בגרמניה
היינריך רויס, שידוע גם בתור הנסיך היינריך ה-13, היה בין העצורים בגין השתתפות לכאורה במזימת ההפיכה.
מבצע כנפיים אדומות

מבצע כנפיים אדומות היה מבצע צבאי של צבא ארצות הברית שנערך ב-2005 בתקופת מלחמת אפגניסטן על ידי יחידת הקומנדו הימי - אריות הים.
במהלך המבצע כולו נהרגו 19 חיילים אמריקאים וביניהם הצוות העיקרי.
רקע המבצע

מבצע כנפיים אדומות נערך בליל ה-27 ביוני 2005 ובו השתתפה יחידת הקומנדו הימי של צבא ארצות הברית אריות הים. מטרת המבצע הייתה איתור וחיסול טרוריסט מבוקש של ארגון הטרור טליבאן, אחמד שאה.
הצוות הורכב מארבעה לוחמים: מרקוס לוטרל, מייקל מרפי (מפקד הצוות), דני דיץ' ומתיו אקסלסון. לאחר שהות, הליכה ומסעות לעבר כיוון הכפר שבו שהה אחמד שאה וחייליו, הם הגיעו למקום מסתור ובו דיווחו בקשר על מקומם לצבא. כל שאר הלוחמים הסתתרו באותו מרחב אך במקום מסתור אחר שבשיחים, בזמן מנוחתם יצאו רועי צאן שחשפו את הצוות, נבהלו וכמעט ברחו. הצוות מיהר לעצור את רועי הצאן, ודיווחו בקשר על כך שנחשפו. הקשר מהצד השני לא נשמע בגלל אזור הקליטה והציון, והצוות החל להתדיין מה לעשות. הלוחמים רצו לחסל את רועי הצאן, אך מרפי המפקד אסר עליהם והם החליטו לעשות את המעשה ההומניטרי, להישמע לפקודות ולשחרר אותם, בידיעה שהם וודאי ידווחו עליהם בכפר ויעמידו אותם בסכנה.
הצוות החל בנסיגה במעלה ההר, בתקווה שיגיעו לנקודה גבוהה בה תהיה קליטה והם יוכלו להזעיק חילוץ בקשר.
רועי הצאן ברחו לכפר ודיווחו על הצוות, ובעקבות זאת אחמד שאה וחוליית מחבלי טאליבאן יצאו לשטח בעקבותיהם. כשמצאו אותם התפתח קרב יריות שנערך מספר שעות. בזמן הקרבות הלוחמים נפצעו מירי ומנפילות בשטח שהיה הררי וקשה, אך הם המשיכו להילחם ולנסות להפעיל את הקשר בבקשה לחילוץ אך ללא הצלחה. לפי דוח שנערך לאחר האירוע, הצוות נלחם מול 80-100 טרוריסטים.
הצוות התקדם לכיוון צוק שממנו יוכלו לקפוץ ולתפוס מחסה, אבל במהלך הנסיגה דני דיץ' נפגע והכוח נאלץ להשאיר אותו במעלה ההר. בהמשך הוא נהרג. מקום מסתורם נחשף שוב, ומייקל מרפי מפקד הכוח החליט לסכן את חייו ולעלות להר, על מנת להפעיל את הקשר ולהזעיק חילוץ לחברי הצוות הנותרים, זאת בידיעה שהשטח שורץ מחבלים. מרפי הצליח להפעיל את הקשר ולהזעיק חילוץ, אך גם הוא נהרג. בקרב נותרו מרקוס לוטרל ואקסלסון.
החמ״ל קיבל את בקשת הסיוע של מרפי ומסוק חילוץ נשלח לנ״צ אך הותקף בירי RPG וכל הלוחמים שהיו בתוכו, כולל המפקד הראשי (אריק קק) נהרגו. מרקוס ואקסלסון נאלצו להתפצל ואקסלסון נהרג. מרקוס הבין שכל חבריו לצוות נהרגו, ושמסוק החילוץ התרסק, ומוצא מחסה. הוא נרדם תשוש ומיואש.
כשהוא מתעורר מתחיל מרקוס לטפס חזרה במעלה ההר, כשהוא חבול ופצוע מירי במספר מקומות בגופו. בדרך הוא נתקל בגבר אפגני (מחמוד גלאב) ובנו הקטן. באפיסת כוחות וניסיון אחרון להגן על עצמו הוא שולף רימון ומאיים עליהם, אבל הגבר משכנע אותו שהוא לא מהטאליבאן ושהוא יעזור לו. הוא מובא לכפר, למרות היחס העוין משאר התושבים. מחמוד טיפל במרקוס, נתן לו אוכל ושתייה והחביא אותו בביתו. מרקוס כותב פתק בו הוא מסביר את מיקומו ושהוא מבקש חילוץ, ושולח את מחמוד לבסיס הצבאי.
אחמד שאה והטליבאן שומעים על כך שמחמוד והתושבים בכפר השכן מחביאים חייל אמריקאי, ומגיעים לנקום ולהרוג אותו ואת השאר.
כוח החילוץ האמריקאי שקיבל את הפתק של מרקוס  מגיעים לכפר, מחסלים את המחבלים ומחלצים את מרקוס הפצוע.
החילוץ

החילוץ כלל את קצין הכוחות אריק כריסטנסן, שיין פאטון, ז'אק פונטן, דניאל הילי, ג'פרי לוקאס, מיכאל מקגריווי, ג'יימס סאה, ג'פרי טיילור מהיחידה.
מרקוס מורלס, ג'יימס פונדר, סטפן רייך, מייקל רוזל וכריס היו חלק מהחטיבה האווירית למבצעים מיוחדים. כולם נהרגו בקרב במהלך חילוץ הצוות העיקרי במבצע.
לאחר אירועי המבצע

לאחר סיום הקרבות והחילוץ של מרקוס, נערך חיפוש אחר גופותיהם של שאר חברי הצוות והם נמצאו והובאו לקבורה. 
מרקוס השתקם מפציעותיו, התחתן והביא לעולם שני ילדים. לאחד מהם הוא קרא "אקס", על שם אקסלסון חברו לצוות שנהרג. הוא שומר על קשר עם מחמוד גולאב, האפגני שהציל אותו.
מחמוד גולאב קיבל לאחר האירוע איומים על חייו וחיי משפחתו, וצבא ארצות הברית דאג לספק לו הגנה ומקום מסתור.
אחמד שאה נפצע קשה במהלך אירוע החילוץ של מרקוס אך שרד. הוא נהרג בתקרית אחרת בהמשך.
מורשת והנצחה

למייקל מרפי הוענק מדליית הכבוד, ולשאר לוחמי הצוות (דני דיץ', מתיו אקסלסאון ומרקוס לוטרל) הוענק צלב הצי. בנוסף לכך הם הונצחו בפארק עם אנדרטה לזכרם ופסלים שונים של דמותם.
בתרבות

מרקוס פרסם ספר שנהפך לרב מכר, ובהשראתו וסיפורו צולם סרט צבאי-אקשן קולנוע בשם "השורד האחרון", בו מופיעים השחקנים מארק וולברג, אמיל הירש, טיילור קיטש ובן פוסטר.
מטרפה

מטרפה ידנית, בעלת שלושה "זרים" בתחתיתה, המסתמכת על סיבוב ידית הארכובה בצידה
מטרפות ידניות, המסתמכות על סיבוב האמה
מטרפה היא כלי מטבח מתחום המגדנאות והבישול, שנועד לערבוב מהיר ולהקצפה (החדרה מבוקרת של בועות אוויר) של נוזלים שונים כדוגמת ביצים, חלמונים וחלבונים ושמנת.
ישנן שלוש גישות עיצוב שונות, במטרה להשיג את תנועת הבחישה המהירה של המטרפה הדרושה לערבוב ולהקצפה:
מטרפה ללא חלקים נעים, המסתמכת על סיבוב מהיר של האמה האוחזת בה. מטרפה שכזו בנויה כמספר לולאות מתכת או פלסטיק האגודות יחדיו בקצה ידית. הלולאות עשויות מוטות דקיקים בחתך עגול בעלי גמישות קפיצית, המאפשרים לטרוף במהירות את התערובת מבלי לגרום לנזק לקערה המכילה אותה כאשר המטרפה הולמת בדפנותיה.
ישנם שני סוגי מטרפות שכאלה: מטרפה בעלת מוטות דקים להקצפות קלות, ומטרפה בעלת מוטות עבים למסות צמיגיות, שהשימוש בה נעשה נדיר מאוד.
מטרפה שכזו מתאימה בעיקר כדי לערבב היטב בלילות דלילות ולא כדי להקציף קצפת (בגלל מהירות איטית והתעיפות מהירה של שרירי האמה) ולא כדי לערבב בלילות כבדות וסמיכות מדי (בגלל עדינות לולאות המטרפה הן עלולות להתעוות או להישבר ובגלל קפיצותן הן מתקשות להתמודד עם בלילה צמיגה מדי).
מטרפה ידנית, המסתמכת על סיבוב ידית ארכובה בקצה העליון, כדי לסובב מערכת גלגלי שיניים המאיצים את מהירות הסיבוב. מטרפה שכזו אוחזים ביד אחת ומסובבים בשנייה את ידית הארכובה. למטרפה שכזו יש אחד, שניים או שלושה "זרים" בתחתיתה, הסבים סביב צירם ומשמשים לטריפת התערובת. הזר עשוי שתי לולאות צולבות, מפסי מתכת דקים.
מטרפה שכזו מתאימה בעיקר לטריפה של בלילות דלילות ולהקצפת קצפת (בגלל מהירות הסיבוב הרבה שמשיגה מערכת גלגלי השיניים) אך איננה מתאימה לבלילה סמיכה מדי (בגלל שהמהירות שמשיגה מערכת גלגלי השיניים באה על חשבון הכח שבו מסובבת הארכובה את הזרים).
מטרפה חשמלית, הנסמכת על מנוע חשמלי בעל מהירות משתנה. מטרפה שכזו חוסכת מאמץ פיזי, אך מחירה יקר יותר והיא דורשת חיבור לרשת החשמל. מטרפות שכאלה מגיעות ככלי מטבח בפני עצמן או כחלק ממיקסר חשמלי.
מטרפה שכזו נפוצה במטבחים ביתיים וודאי במטבחים תעשייתיים. המטרפה החשמלית דחקה כמעט לחלוטין את המטרפות הידניות מהמטבח, בשל המאמץ שהיא חוסכת ובשל יכולת הטריפה המהירה והחזקה שלה.
מיקרוקוד

בתכנון מעבדים, מיקרוקוד (באנגלית: Microcode) הוא קבוצת פקודות פשוטות ברמת החומרה במעבדי מחשבים ויחידות ממוחשבות אחרות, המיישמות את פקודות שפת המכונה. המיקרוקוד משמש כשכבת ביניים בין חומרת יחידת העיבוד המרכזית (CPU) לבין ארכיטקטורת ערכת הפקודות הגלויה למתכנת, המכונה גם קוד מכונה. מספר פקודות המיקרוקוד הוא קטן והפעולות שהן יכולות לבצע הן פשוטות מאוד. מיקרוקוד משמש במעבדים לשימוש כללי של מחשבים שולחניים עכשוויים, ותפקידו הוא גם גיבוי בתרחישים בהם יחידת הבקרה המהירה יותר של החומרה אינה מסוגלת לנהל את המערכת כמו שצריך.
מיקרוקוד, הממוקם בזיכרון מיוחד ומהיר, מתרגם פקודות מכונה, נתוני מכונה או קלט אחר לרצפים של פעולות מפורטות ברמת המעגל. המיקרוקוד פועל כגשר בין פקודות המכונה לבין האלקטרוניקה הבסיסית של המעבד, ובכך מאפשר גמישות רבה בתכנון ובשינוי פקודות במהלך הנדסת המעבד. יתר על כן, המיקרוקוד מקל על בניית פקודות מורכבות ומרובות שלבים, ובו זמנית מפחית את מורכבות מעגלי המעבד. קידוד בשפת מיקרוקוד נעשה לרוב על ידי מהנדס בזמן בניית המעבד. הקידוד נקרא מיקרו תכנות (microprogramming) ותוצר הקידוד נקרא מיקרו תוכנית (microprogram).
באמצעות מיקרו תכנות נרחב, מיקרו-ארכיטקטורות (Microarchitecture) פשוטות ובקנה מידה קטן יותר יכולות לחקות ארכיטקטורות חזקות יותר בעלות אורכי מילים גדולים יותר, וכן יחידות ביצוע נוספות. גישה זו היא שיטה פשוטה יחסית להבטחת תאימות תוכנה בין מוצרים שונים בתוך משפחת מעבדים.
ספקי חומרה מסוימים, בעיקר IBM ו־Lenovo, משתמשים לעיתים במונח "מיקרוקוד" במקום המונח קושחה. בהקשר זה, כל הקוד במכשיר נקרא מיקרוקוד, בין אם הוא מיקרוקוד ובין אם הוא קוד מכונה. לדוגמה, "עדכונים למיקרוקוד" של כונן קשיח כוללים לעיתים קרובות עדכונים הן למיקרוקוד הן ולקושחת הכונן.
הערות שוליים

↑  Kent, Allen; Williams, James G. (5 באפריל 1993). Encyclopedia of Computer Science and Technology: Volume 28 - Supplement 13. New York: Marcel Dekker, Inc. ISBN 0-8247-2281-7. ארכיון מ-20 בנובמבר 2016. נבדק ב-17 ינו' 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Fog, Agner (2017-05-02). The microarchitecture of Intel, AMD and VIA CPUs (PDF) (Report). Technical University of Denmark. ארכיון (PDF) מ-2017-03-28. נבדק ב-2018-04-08.
↑  "IBM pSeries Servers - Microcode Update for Ultrastar 73LZX (US73) 18/36 GB". IBM. אורכב מ-המקור ב-19 באפריל 2019. נבדק ב-22 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיקרוקלין

| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  KAlSi3O8
 מערך קריסטלוגרפי:  טריקליני
 צורת הגביש:  גבישים דמויי תיבה. לגביש הטיפוסי חתך מלבני או ריבועי. גבישים פריזמתיים תאומים נפוצים מאוד במיקרוקלין.
 צבע:  לבן-צהבהב, צהוב ורדרד, חום או ירוק.
 ברק:  זגוגי עד עמום עקב בליה, פנינתי על משטחי פצילות
 שקיפות:  שקוף למחצה עד אטום (לעיתים רחוקות שקוף)
 פצילות:  מושלמת במישור אחד וטובה במישור השני. יוצרת מנסרות של זווית חדה שמהן נגזר שם המינרל.
 שבירה:  דמוית קונכייה
 קשיות:  6-6.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  2.5
 שרטוט:  לבן
 מינרלים נלווים:  קוורץ, פלגיוקלז נתרני, מוסקוביט
 סוגים
 פרטיט אמאזוניט:  מיקרוקלין שעליו שכבה דקה של אלביט מומס  סוג יפהפה של מיקרוקלין בצבע ירוק  
מיקרוקלין (מיוונית: "שיפוע קטן", בשל הזווית בין מישורי הפצילות) הוא מינרל מקבוצת הפלדספטים (פצלות השדה). המיקרוקלין נמנה בין המינרלים החשובים ביותר שמהם בנויים סלעי היסוד. המיקרוקלין נפוץ בסלעים חומציים כדוגמת גרניט.
קבוצת פצלות השדה שהמיקרוקלין הוא חלק ממנה מכילה מינרלים טקטוסיליקטים - סיליקטים במבנה מרחבי. כמו הקוורץ, בנויים מינרלים אלה מארבעה טטרהדרונים, אלא שבעוד שבקוורץ כל הטטרהדרונים בנויים מ- SiO4, בפצלת השדה מחליף אטום אלומיניום את אטום הצורן באחד הטטרהדרונים. משום שהצורן הוא ארבע־ערכי בעוד שהאלומיניום הוא שלוש־ערכי נדרש פיצוי חשמלי. במיקרוקלין הפיצוי החשמלי בא בצורת קטיון אשלגן.
מבחינה כימית המיקרוקלין זהה לאורתוקלז, אך בשונה מהאורתוקלז המערך הקריסטלוגרפי שלו הוא טריקליני. המיקרוקלין זהה גם בכל תכונותיו הפיזיות לאורתוקלז וניתן להבחין ביניהם רק באמצעות מיקרוסקופ מקטב, שבו ניתן לראות במיקרוקלין גבישים תאומים זעירים היוצרים מבנה שכבה אופייני.
במיקרוקלין נעשה שימוש בתעשיות החרסינה, האמאיל והזכוכית, כאבן חן או כמינרל הנמכר בחנויות המיוחדות לכך.
סוגים של מיקרוקלין

פרטיט – מיקרוקלין או אורתוקלז שעליהם שכבה דקה של אלביט מומס.
אמאזוניט – אבן האמזונאס הוא סוג יפהפה של מיקרוקלין בצבע ירוק. לא ניתן למצוא מינרל זה באגן האמזונאס, אך נראה שחוקרי הארצות הספרדים קראו לו בשם זה משום שהתבלבלו בינו לבין מינרל ירוק אחר שאכן נמצא באמזונאס.
אמאזוניט
מחזיק מפתחות

מחזיק מפתחות הכולל דגם של מגדל אייפל
מחזיק מפתחות שהוא גם פותחן בקבוקים
מחזיק מפתחות הוא חפץ שנועד להתחבר למפתח יחיד או לאגד מספר מפתחות לקבלת "צרור מפתחות". חלק ממחזיקי המפתחות כוללים חלק המאפשר לחברם ללולאה, כדי לאפשר הצמדתם לחגורה, מכנסיים, תיק וכדומה, במטרה להקל על מציאת המפתח בשעה שזקוקים לו.
קיימים סוגים רבים של מחזיקי מפתחות, ממגוון חומרים, ביניהם פלסטיק, מתכת ועוד. גם העיצובים של מחזיקי המפתחות מגוונים מאוד. בין השאר נמכרים מחזיקי מפתחות המעוצבים כמזכרות מאתרי תיירות. בשל המגוון הגדול יש האוספים מחזיקי מפתחות, כתחביב.
מחזיק המפתחות משמש גם כמוצר לקידום מכירות, המחולק חינם, בזכות שמישותו הרבה ומחירו הנמוך.
למחזיקי מפתחות רבים נלווית פונקציונליות נוספת, כגון פותחן בקבוקים, פנס, מצית, או קצה מעוצב כמטבע, המותאם לשליפת עגלות קניה הנפוצות ברשתות המזון. ניתן לחבר למחזיקי מפתחות גאדג'טים קטנים, כגון דיסק און קי.
האוסף הכי גדול של מחזיקי מפתחות הוא 41,418 מחזיקי מפתחות שונים שאסף ברנט דיקסון מוולדוסטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית, השיא נרשם בספר השיאים של גינס.
מייג'ור ויקטורי (מארוול קומיקס)

| --- | --- |

מייג'ור ויקטורי, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Guardians of the Galaxy Vol.2 #6 מדצמבר 2008, אמנות מאת קלינט לנגלי.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Marvel Super-Heroes #18 (ינואר 1969)
 יוצרים:  ארנולד דרייק ג'ין קולן
 מידע
 שם אמיתי:  ואנס אסטרוביק
 כינויים:  ואנס אסטרו
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  טייס חלל
 כוחות:  טלקינזיס
 חבר בקבוצה:  שומרי האינסוף
 חבר לשעבר בקבוצה:  האוונג'רס דפנדרס
 דמויות קשורות
 משפחה:  ג'רזי וקתרינה אסטרוייביץ' (סבים) ארנולד אסטרוביק (אב, מת) נורמה אסטרוביק (אם)
מייג'ור ויקטורי (באנגלית: Major Victory) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Marvel Super-Heroes #18 מינואר 1969 ונוצרה על ידי הכותב ארנולד דרייק והמאייר ג'ין קולן.
מייג'ור ויקטורי הוא האלטר אגו של ואנס אסטרוביק, בנם היחיד של ארנולד ונורמה אסטרוביק, שנולד בניו יורק בהמשכיות ארץ-691 (בה פעלה קבוצת שומרי הגלקסיה המקורית). הוא התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית בהגיעו לגיל 18, שינה את שמו לאסטרו והיה הצעיר ביותר שהתקבל לתוכנית האימונים לטייסי החלל. בשנת 1988, אסטרו התנדב למשימה הבין-גלקטית המאוישת הראשונה אי פעם של ממשלת ארצות הברית, "פרויקט: קפיצת כוכב".
הספינה שלו, אודיסאוס 1, לא הייתה מתואמת למסעות חלל שמעל למהירות האור, ולכן המסע למערכת הכוכבים השכנה אלפא קנטאורי התמשכה כעשר מאות. כדי להגן עליו מזיקנה, אסטרו התכסה בחליפת גוף העשויה מסגסוגת משמרת של נחושת (ולאחר מכן - עם הצטרפותו לשומרי הגלקסיה - גם בסגסוגת האדמנטיום הבלתי שבירה), וקיבל עירוי דם מאותו חומר. במהלך מסעו לאלפא קנטאורי, הספינה העירה אותו מדי פעם מהקפאה קריוגנית כדי לבצע מספר שיפורים שגרתיים. התקופות  אותן העביר לבדו מחוץ לתא ההקפאה דחפו אותו לכדי שיגעון. באחת מאותם פעמים, כוחותיו המנטליים של אסטרו התפתחו, וכאשר הגיע למערכת הכוכבים כעבור אלפי שנים אחר כך, הייתה לו שליטה מלאה ביכולותיו הטלקינטיות.
מזא"ה 9

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־13 שנים) 
 www.mazeh9.org.il
 קואורדינטות:  32°04′02″N 34°46′21″E﻿ / ﻿32.067305555556°N 34.772583333333°E﻿ / 32.067305555556; 34.772583333333
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) מזא"ה 9(למפת תל אביב רגילה) מזא"ה 9(למפת גוש דן רגילה) מזא"ה 9(למפת גוש דן מוגדלת) מזא"ה 9  he מזא"ה 9he מזא"ה 9מפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מזא"ה 9 הוא "בית הצעירים" של עיריית תל אביב-יפו, המיועד לסייע לתושבי העיר הצעירים ולחבר בינם לבין המגזר הציבורי. במקום ניתן ללמוד, לעבוד, לקיים שיחות ומפגשים בחדרי הבניין (שמפוצל לשני בניינים). במקום מתקיימים אירועים חברתיים וקהילתיים והחללים זמינים לתושבי העיר בשכירות. המקום מעניק גם שירותים כגון ייעוץ משפטי במחיר מסובסד, ייעוץ עסקי ועוד.
רקע

בשנת 2008 היה כל תושב שלישי בתל אביב בין הגילאים 18–35. מתוך הבנה שצרכי דור זה שונים מצרכי דורות אחרים, הוקם בנובמבר 2011 בבית ברלין-פסובסקי בית הצעירים של עיריית תל אביב-יפו. המרכז נפתח אחרי תהליך ארוך של שיתוף ציבור, בו השתתפו כ-1,200 מתושבי העיר. בתהליך נקבע כי הצרכים המרכזיים של תושבי העיר הצעירים הם מגורים, תחבורה, תעסוקה, לימודים, בילויים, יצירה, הכרות, תחושת שייכות, השפעה חברתית, ואזרחות בעיר.
מיזמים בולטים

מרכז הדיור של עיריית תל אביב-יפו – ביולי 2013 הוקם ברחוב מזא"ה 9 מרכז הדיור של עיריית תל אביב-יפו. המרכז נוסד כדי לקדם שכירות הוגנת בין שוכרים ובעלי דירות והוא משמש מוקד מידע וייעוץ משפטי, ללא עלות. בנוסף, משמש מרכז הדיור כקבוצת לחץ של שוכרי דירות ושואף להסדיר את שוק השכירות באמצעות חקיקה. זהו המרכז הראשון מסוגו בישראל.
הטרקלין החברתי – מרחב עבודה משותף ליזמים חברתיים. במסגרת מרחב העבודה מקבלים היזמים חלל משרדי, חדרי ישיבות, שירותי משרד בסיסיים, קהילת יזמים תומכת ועוד.
תוכנית המתמחים לחדשנות אורבנית – תוכנית המתמחים נועדה לעזור לצעירים להיכנס אל המגזר הציבורי. התוכנית בוחרת כ-15 צעירים מתוך מאות מועמדים, אשר עוסקים במשך שלושה וחצי חודשים בפיתוח מיזמים במחלקות השונות, מתלווים לבכירי עירייה, יושבים בוועדות ובישיבות המועצה, משתתפים בסדנאות בתחום החדשנות והשלטון המקומי ועוד.
מה הקטע – כחלק מהניסיון של בית הצעירים להפגיש בין המגזר הציבורי לתושבי העיר נערכים מפגשים בפאבים ובתי קפה בהם בכירים בעירייה משוחחים עם תושבים, עונים על שאלות ומסבירים את פעילויות העירייה.
המחרשות – במהלך תקופת המבחנים פותח בית הצעירים לסטודנטים אתרים שמנגישים ללא תשלום חללים ציבוריים הכוללים שולחנות, כיסאות, אינטרנט אלחוטי, פינות קפה, ואווירה לימודית.
הערות שוליים

↑  נתונים ראשונים - מפקד האוכלוסין 2008
ליובומיר פיפקוב

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  6 בספטמבר 1904 (יוליאני) לובץ', נסיכות בולגריה 
 פטירה:  9 במאי 1974 (בגיל 69) סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה 
 מוקד פעילות:  בולגריה 
 מקום לימודים:  אקול נורמל דה מוזיק בפריז 
 שפה מועדפת:  בולגרית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  פרס דימיטרוב  גיבור העמל הסוציאליסטי של בולגריה  מסדר הרפובליקה העממית של בולגריה  People's Artist of Bulgaria  אות הצטיינות של העם הבולגרי  מסדר גאורגי דימיטרוב 
 פרופיל ב-IMDb
 
ליובומיר פאנאיוטוב פיפקוב (בבולגרית: Любомир Панайотов Пипков, ‏ 6 בספטמבר 1904, לובץ' – 9 במאי 1974, סופיה) היה מלחין בולגרי, דמות חשובה בחיי התרבות של בולגריה בשנים ה-1930-שנות ה-70 של המאה ה-20 בארצו. כיהן כיושב ראש איגוד המלחינים וכמנהל של האופרה של סופיה (1944–1948).