stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סינק פורטס (אונייה, 1703)
ההפלגה

עם פרוץ מלחמת הירושה הספרדית ב־1701 גייס הכתר האנגלי אוניות סוחר חמושות כדי לשבש את הסחר הימי של צרפת וספרד. למרות שנשפט בבית דין צבאי באשמת התאכזרות לאחד מאנשי צוותו בהפלגה קודמת, נמסר לדמפייר הפיקוד על כוח של שני פריבטירים: "ס"ט ג'ורג'“ (26 תותחים ו־120 קצינים ומלחים) עליה פיקד הוא עצמו, ו"סינק פורטס" (16 תותחים ו־63 אנשי צוות) עליה פיקד קפטן צ'ארלס פיקרינס. האוניות יצאו מאנגליה ב־30 באפריל 1703, כשיעדן הראשון הוא נמל קינסייל (Kinsale) באירלנד.
שותפיו המקוריים של דמפייר פרשו מן ההרפתקה, והסכם חדש נחתם בין דמפייר לפיקרינג מן ה"סינק פורטס". שתי האוניות הפליגו מקינסייל ב־11 בספטמבר 1703, כשתוכניתן לתקוף ולקחת שלל גליאונים ספרדיים השבים מבואנוס איירס. לאחר שתוכניתם לא צלחה, החליטו שני הקפטנים להפליג אל הים הדרומי סביב כף הורן. במהלך ההפלגה לאורך חופי ברזיל פרצה מגפת צפדינה באונייה "סינק פורטס", שגבתה את חייהם של 21 איש, ביניהם קפטן פיקרינג עצמו. את מקומו מילא לפטננט תומאס סטרדלינג (Stradling) בן ה־ 21.
האוניות הקיפו את כף הורן, שטו לאורך חופי אמריקה הדרומית עד פנמה, ושבו בדרך כמה אוניות ספרדיות. כאן החליטו שני הקפטנים להיפרד. קפטן סטרדלינג עצר באחד מאיי ארכיפלג חואן פרננדז מול חופי צ'ילה כדי להצטייד במזון ובמים. כאן התגלעה מחלוקת בין סטרלינג ואלכסנדר סלקירק בעניין כשירותה של "סינק פורטס". סלקירק סבר כי מצבה של האונייה עגום, וכי אם לא ייעשו בה התיקונים הדרושים, אחת דינה – לטבוע. הוויכוח בין השניים התלהט, ובדחף של רגע החליט סלקירק לעזוב את האונייה ולהישאר באי הלא מיושב.
סלקירק נשאר בחואן פרננדז לבדו משך ארבע שנים וארבעה חודשים; הוא ניצל ב־1709 על ידי פריבטיר אנגלי בפיקודו של וודס רוג'רס (Woodes Rogers) שחלף ליד האי השומם ומלחיו הבחינו במדורה בוערת על החוף. חוויותיו של סלקירק היו ככל הנראה אחד ממקורות ההשראה לדמותו של רובינזון קרוזו ברומן שכתב דניאל דפו. לא חלף זמן רב וחששותיו של סלקירק התאמתו; "סינק פורטס" עלתה על שרטון וטבעה לא הרחק מהאי מאלפלו, 400 קילומטרים (250 מייל) מחופי קולומביה של ימינו; סטרדלינג ומספר מלחים שהצליחו להינצל נלקחו בשבי על ידי הספרדים.
אחרית דבר

תיאור מכלי ראשון על הפלגתה האחרונה של "סינק פורטס" נמצא בספרו של ויליאם פאנל (Funnell), קצין באנייה "סיינט ג'ורג'", שהמשיך והקיף את העולם לאחר שעזב את דמפייר בינואר 1705. בעלי האונייה "סינק פורטס" תבעו אחר כך את דמפייר באשמת אובדן אונייתם. על פי עדות בשבועה שמסר סלקירק ב־18 ביולי 1712, האשם הוא בדמפייר שלא דרש מן הבעלים לצפות את תחתית שתי האוניות בנסר עץ דק, להגנה מפני תולעת האניות (teredo navalis), מה שגרם בסופו של דבר לאובדנן. עדים נוספים תמכו בדבריו. בסופו של דבר נחלו הבעלים אכזבה, שכן דמפייר מת ב־1715, כשהוא מותיר אחריו רק חובות.
הערות שוליים

↑  Rogers (1712), p. 125.
↑  Severin (2002), p. 11.
↑  "Letters of Marque and Reprisal for the Cinque Ports, Declaration of Charles Pickering", The National Archives (11 January 1702).
↑  "William Dampier, Captain, HMS Roebuck, Royal Navy Court Martial", The National Archives (8 June 1702).
↑  Funnell 1707, pp. 1-2.
↑  Funnell (1707), p. 3.
↑  Funnell (1707), pp. 2-4.
↑  Funnell (1707), p. 12-13.
↑  Funnell (1707). pp. 9, 17-18.
↑  Funnell (1707), p. 12
↑  Funnell (1707), pp. 14-15, 39.
↑  Funnell (1707), pp. 31-32, 36.
↑  Funnell (1707), pp. 46-47.
↑  Rogers (1712), pp. 145, 333.
↑  Rogers (1712), p. 125.
↑  Severin (2002), 17-19.
↑  Rogers (1712), pp. 145, 333.
↑  Funnell (1707), p. 86.
↑  Souhami (2001), pp. 181-182.
↑  Souhami (2001), pp. 183-184.
האי מאלפלו, מבט מדרום
בולובה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  יוזף בולובה
 תקופת הפעילות:  1875–הווה (כ־150 שנה)
 חברת אם:  סיטיזן
 מיקום המטה:  ניו יורק, ארצות הברית
 משרד ראשי:  ניו יורק, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  תעשייה ביטחונית, שענות 
 מוצרים עיקריים:  שעון יד, מרעום, אוויוניקה 
  
 www.bulova.com
 
בולובה היא חברת שעונים אמריקאית, שנוסדה ב-1875, ומאז סוף שנת 2007 שייכת לתאגיד סיטיזן היפני. החברה מייצרת שעונים, שעוני יד ואביזרים נלווים. מטה החברה נמצא בשכונת ווּדְסָייְד שברובע קווינס בעיר ניו יורק.
היסטוריה > הקמה

בולובה נוסדה ב-1875 בשם "חברת ג' בולובה" (J. Bulova Company), על ידי יוזף בולובה, מהגר מבוהמיה. ב-1923 הוקמה חברה חדשה בשם "חברת השעונים בולובה" (Bulova Watch Company), וב-1979 הפכה לחלק מתאגיד לואס (אנ'), ונמכרה לסיטיזן בסוף שנת 2007. לאורך היסטוריה שלה פיתחה לעצמה בולובה מוניטין של חדשנות טכנולוגית וסתגלנות לאור צורכיהם המשתנים של לקוחותיה והאופנות המשתנות בשוק.
בולובה החלה את דרכה כחנות תכשיטים קטנה בעיקר ניו יורק בסביבות 1875. היא הייתה ממוקמת במיידן ליין (אנ'), באזור שהתמחה בחנויות תכשיטים וחנויות לתיקון שעונים ושעוני כיס. בסביבות 1911 החלה החברה לייצר שעונים שולחניים ושעוני כיס.
ב-1912 הקים יוזף בולובה את המפעל הראשון שלו שהוקדש לייצור שעונים. במפעל, שהוקם בבייל שבשווייץ, יצר בולובה תהליכים שאפשרו ייצור המוני של שעונים, דבר שהיה חדש בתעשיית השעונים. ב-1919 הושקה קולקציית השעונים הראשון של החברה לנשים, וב-1924 קולקציית שעוני הגברים. הסגנון הוויזואלי של הפרסומת של הקולקציות, הפכה את השעונים לפופולריים בקרב הציבור האמריקאי. מלבד עיצובם הייחודי של השעונים, התמקדה בולובה בדיוק ובהמשך מחקר טכנולוגי.ב-1927 הקים בולובה מצפה על גג גורד השחקים שבשדרה החמישית מספר 580, כדי לקבוע במדויק את הזמן האוניברסלי.
בולובה הקימה את משרדיה בשכונות וודסייד ופלאשינג שברובע קווינס, בניו יורק, שם המשיכה ליצור חידושים בתחום ייצור השעונים, ופיתחה מספר כלים לייצור שעונים. בין חידושיה בתחום ההורולוגיה היה שעון האקיוטרון (Accutron) שעשה שימוש בקולן מהדהד במטרה לשמור על דיוק השעון.
במהלך שנות ה-20 וה-30 נודעה החברה בסגנון הארט דקו של שעוניה, שהיו מעוצבים כריבועים או מלבנים. דגמים מאותן שנים כללו את הברטון (Breton) שצורתו הייתה מלבנית או ריבועית, הבנקאי (Banker) שעוצב בצורת חבית, והקומודור (Commodore) שצורתו הייתה עגולה. ב-2020 יצאו מהדורות מחודשות לשלושת הדגמים הללו, כחלק מקולקציית יוזף בולובה, שעשתה שימוש במגנונים מכניים מתוצרת סליטה השווייצרית. בין 1922 ל-1930 שיווקה בולובה 350 דגמים שונים של שעוני נשים שעוצבו בסגנון ארט דקו, ומספר דומה של שעוני גברים.
חברת השעונים וסטפילד (Westfield Watch Company) רשומה כחברת בת של בולובה מ-1931, אך השם נרשם כסימן רשום של בולובה כבר ב-1927. המותג ייצר שעונים שהיו זולים יותר מאלה של בולובה עצמה, מאחר שלמנגנונים של שעוני וסטפילד היו לרוב פחות אבנים מלשעוני בולובה הרגילים, וגוף השעון והרצועה היו איכותיים פחות מאלה של בולובה. מנגנוני השעונים של וסטפילד גם הם היו מייצור שווייצרי, אך שעוני וסטפילד לא השתמשו באותם מנגנונים בהם השתמשה בולובה. שעוני וסטפילד יוצרו עד לשנות ה-50, ושעוני קראוול (Caravelle), שהושקו ב-1962, החליפו אותם כקו המוצרים הזול יותר מבית בולובה. בשנת 1989 הסתיים רישום הסימן המסחרי של בולובה על השם שעוני וסטפילד.
ב-1967 רכשה בולובה את חברת השעונים "יוניברסל ז'נבה" מז'נבה בשווייץ. היא מכרה אותה בדצמבר 1977.
ב-1973 רכשה חברת גולף אנד ווסטרן חלק ממניות החברה, וב-1976 מכרה אותן לחברת סטלוקס, יצרנית חלקי שעונים מהונג קונג.
ב-1983 נסגר מפעל השעונים המקורי של החברה בבייל.
היסטוריה > אקיוטרון

שעון האקיוטרון של בולובה נמכר לראשונה באוקטובר 1960. במקום גלגל איזון, הותקן בשעון קולן בתדר 360 הרץ, ששימש בו כאלמנט דיוק מדידת הזמן. ממציא המנגנון, מקס הצל, נולד בבזל שבשווייץ, והצטרף לבולובה ב-1950. הקולן הונע על ידי מעגל חשמלי שכלל מתנד אלקטרוני בעל טרנזיסטור אחד, כך שהאקיוטרון נחשב לשעון האלקטרוני השני, אחרי ה"אלקטריק" של המילטון ששווק החל מ-1957. במקום תקתוק, הצליל האופייני לשעונים מכניים, השמיע האקיוטרון זמזום חלש וגבוה שנבע מהרטט של הקולן. השעון הקדים את שעוני הקוורץ המודרניים שגם הם שומרים על דיוק בעזרת מהוד (אנ'), והחברה התחייבה שהשעון ישמור על רמת דיוק של עד דקה בחודש, או שתי שניות ליום, רמה שנחשבה מדויקת בהרבה מרמת הדיוק של השעונים המכניים של אותה תקופה. האקיוטרון זכה לפרסום נרחב בעיתוני התקופה, כולל מגזינים בעלי תפוצה רחבה כמו "לייף" ו"אבוני", בצירוף סיסמת המכירות "כל כך מהפכני -- כל כך מדויק, זה השעון הראשון בהיסטוריה שמבטיח 99.9977 אחוז דיוק על פרק היד שלך." ביריד העולמי של ניו יורק לשנת 65–1964 נקבר שעון אקיוטרון בקפסולת הזמן. עד שנת 1973 נמכרו למעלה מארבעה מיליון שעוני אקיוטרון.
היסטוריה > אקיוטרון > האקיוטרון בשימוש חזנים

במהלך המאה ה-21 הפך האקיוטרון, כמו גם שעונים אחרים שמשתמשים בקולן, פופולרי בקרב חזנים. בשבת חל איסור על שימוש בקולן, לאור דמיונו לכלי נגינה. שעונים בעלי קולן משמיעים צליל קבוע של 360 הרץ (צליל המקביל בקירוב לפה דיאז) אותו ניתן לשמוע בקלות מבלי לעבור על איסורי השבת, בעיקר מכיוון שהפקת הצליל אינה מטרתו העיקרית של השעון.
היסטוריה > שעון אפולו 15

בשנות ה-60 החלה יריבות בין בולובה לבין אומגה בשאלה מי תיבחר כזו ששעון מתוצרתה יהיה "השעון הראשון על הירח". בשנת 1971 לקח עימו האסטרונאוט דייוויד סקוט, מפקד משימת אפולו 15, כרונוגרף מתוצרת בולובה למשימה הרביעית של הנחתת אדם על הירח. כל תריסר האסטרונאוטים שצעדו על הירח ענדו שעוני אומגה ספידמאסטר תקניים ורשמיים של נאס"א. שעונים אלה נחשבו לרכוש הממשלה. על פי רישומי המשימה של אפולו 15, במהלך הליכת הירח השנייה של סקוט, הזגוגית של שעון האומגה שלו התנתקה מהשעון, ולכן במהלך הליכת הירח השלישית שלו ענד את הבולובה הפרטי שלו, אותו לקח עמו כגיבוי. השעון, בולובה כרונוגרף מדגם #88510/01 הוא השעון היחיד בבעלות פרטית שנענד על שטח הירח. בתמונות בהן מצדיע סקוט לדגל ארצות הברית הוא עונד את השעון, כשמאחוריו ניתן לראות את הר הדלי דלתא. השעון סבל מבלאי חיצוני רב כתוצאה מהחשיפה לירח, וכתוצאה מהנחיתה וההמראה עצמן. ב-2015 נמכר השעון תמורת 1.625 מיליון דולר במכירה פומבית שנערכה בבית המכירות RR בבוסטון, מה שהופך אותו לאחד מחפצי האסטרונאוטים היקרים ביותר שנמכרו במכירה פומבית, ואחד השעונים שנמכרו במחיר הגבוה ביותר במכירה פומבית. השעון ייחודי גם בהיותו אב טיפוס, דבר שסקוט חשף בפני מעריצי בולובה רק בשנת 2014. לאחר החשיפה השיקה בולובה ב-2016 דגם הומאז' לשעון הירח שלה, והשתמשה בו במנגנון קוורץ מתקדם שהיה בתכנון במשך 40 שנה.
בין 1958 ל-1973 שימש עומר בראדלי כיו"ר הדירקטוריון של בולובה, ועל פי היסטוריונים של שעונים אין זו מקריות שבמהלך עבודתו בחברה אימצה נאס"א את האקיוטרון, כך שקרוב ל-2,000 שעוני ומנגנוני אקיוטרון שימשו ב-46 משימות של נאס"א.
היסטוריה > קומפיוטרון

במהלך משבר הקוורץ עשתה בולובה כדוגמת יצרני שעונים אחרים, ויצרה שעוני קוורץ המבוססים על מערכת אלקטרונית, הראשון שבהם האקיוטרון שהושק ב-1976. הקומפיוטרון היה השעון הראשון של בולובה שכלל מסך LED, והשעון הדיגיטלי הראשון. לשעון עוצב מארז פלדה בצורת טרפז ייחודית, והשעה הוצגה בתחתית המארז, ולא במרכזו, כנהוג בשעונים. העיצוב הייחודי שווק ככזה שיסייע לנהגים לראות את השעה ללא צורך לסובב את פרק היד ולעזוב את ההגה תוך כדי נהיגה, אך עדיין נדרשה לחיצה על כפתור בצד התצוגה על מנת להדליק את המסך. בגרסאות מאוחרות יותר לחיצה רצופה על הכפתור העבירה את התצוגה בין שניות, תאריך, יום ואזור זמן נוסף. הצלחתו של הקומפיוטרון הייתה מרכיב משמעותי בחיוניותה הכלכלית של בולובה בשנים הבאות.
היסטוריה > במאה ה-21

ב-10 בינואר 2008 רכשה יצרנית השעונים היפנית סיטיזן את בולובה תמורת 250 מיליון דולר.
בולובה מעצבת, מייצרת ומשווקת כמה מותגים שונים, כולל מותג האם "בולובה", "קראוול" (Caravelle, לשעבר Caravelle New York) המעוצב, שעון "ויטנאוור" (Wittnauer) השווייצרי האלגנטי ו"מארין סטאר" (Marine Star). ב-2014 הפסיקה בולובה למכור שעונים תחת השם אקיוטרון, הפסיקה לייצר את חלק מדגמי אקיוטרון, ואת יתר הדגמים העבירה למותג "בולובה".
ב-2010 הציגה בולובה את ה"פרסיז'ניסט" (Precisionist), סוג חדש של שעון קוורץ הפועם בתדירות של 262,144 הרץ, מהיר פי שמונה מהסטנדרט בתעשייה שעומד על 32,768 הרץ, ומחוג השניות בו נע בצורה חלקה בדומה לשעונים מכניים, ובניגוד לשעוני קוורץ טיפוסיים שמחוג השניות בהם נע אחת לשנייה.
בין 2012 ל-2015 ייצרה בולובה קו שעונים שווייצרים בשם "אקיו-סוויס" (Accu•Swiss) שהחליף את האקיוטרון שייצורו הופסק. ב-2015 הופסק ייצורו של האקיו-סוויס בהוראת סיטיזן.
ב-2019 הוציאה בולובה מחדש את קו מוצרי הקומפיוטרון, תוך שהיא משמרת את הגודל והמראה של השעונים המקוריים, אך מעדכנת את הרכיבים האלקטרוניים. הקומפיוטרונים החדשים שווקו בצבעים זהב ושחור, הצבעים שבהם שווקו גם השעונים המקוריים.
ב-2020 פיצלה סיטיזן את אקיוטרון מבולובה, כמותג עצמאי, תוך שהיא מדגישה את המנגנון האלקטרוסטטי בעל הטכנולוגיה החדשנית, ושיווקה גם דגמים בעיצובים שמושפעים מעיצובי ה"מורשת" הוותיקים של המותג. ב-2023 השיקה החברה את האקיוטרון "אסטרונאוט T". אקיוטרון הצהירה על כוונתה להמשיך ולפתח את מנגנון הקולן, ולהציג גרסה חדשה שלו, אף על פי שהציוד ששימש לייצור המנגנון בשנות ה-60 וה-70 כבר לא קיים.
קלאודיניו (כדורגלן)

קלאודיו לואיס רודריגז פאריס לאונל (בפורטוגזית: Cláudio Luiz Rodrigues Parise Leonel; נולד ב-28 בינואר 1997), הידוע בכינויו קלאודיניו (Claudinho), הוא כדורגלן ברזילאי-רוסי שמשחק כקשר התקפי או חלוץ בא-סד מליגת העל הקטארית בכדורגל.
קריירת מועדונים > קריירה מוקדמת

קלאודיניו נולד בסאו ויסנטה, סאו פאולו והצטרף לקבוצת סנטוס בשנת 2003, כשהוא בן שש. ביולי 2015, לאחר שהרשים בקבוצה עד גיל 17, הוא חתם על חוזה מקצועי עם קורינתיאנס וזומן לסגל הנבחרת עד גיל 20.
קריירת מועדונים > קורינתיאנס

קלאודיניו היה חלק מהסגל שזכה באליפות 2015, אף על פי שמעולם לא שיחק ורק נכלל בסגל כמחליף אך נשאר על הספסל. לאחר הפסד בגמר עד גיל 20 לפלמנגו בגמר גביע סאו פאולו לנוער ב-2016, ערך את הופעת הבכורה המקצוענית שלו ב-19 במרץ של אותה שנה, כשעלה כמחליף במחצית השנייה בניצחון 0–4 באליפות סאו פאולו נגד ליננס בארנה קורינתיאנס.
קריירת מועדונים > קורינתיאנס > השאלה לברגנטינו וסנטו אנדרה

ב-3 ביוני 2016, קלאודיניו הושאל לקבוצה מסריה ב' ברגנטינו למשך שארית העונה. הוא שיחק 18 משחקים, בעונה שהסתיימה בירידת ליגה למועדון.
קלאודיניו בילה את עונת 2017 בהשאלה בסנטו אנדרה וכבש ארבעה שערים במהלך האליפות; השער הראשון שלו הגיע ב-12 בפברואר, כשהוא כבש את השני בניצחון חוץ 0–2 מול מועדון האב שלו קורינתיאנס.
קריירת מועדונים > פונטה פרטה

ב-18 במאי 2017 חתם על חוזה לשנתיים וחצי עם פונטה פרטה, כשהמועדון רוכש 50% מחוזהו. כעבור עשרה ימים הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את לינס לימה דה בריטו בתיקו 2-2 בחוץ מול אתלטיקו מיניירו.
קריירת מועדונים > פונטה פרטה > השאלה לרד בול ברזיל ואואסטה

ב-9 בינואר 2018 הושאל לרד בול ברזיל שם הופיע באופן קבוע אך כבש שער אחד בלבד. ב-11 באפריל, הוא עבר למועדון אואסטה, אך קיצר את השאלתו באוגוסט כדי לחזור לרד בול.
קריירת מועדונים > רד בול ברגנטינו

ב-24 באפריל 2019, לאחר מיזוג רד בול ברזיל עם ברגנטינו ליצירת מועדון רד בול, חודשה ההשאלה של קלאודיניו עד סוף 2020. הוא הפך לשחקן מפתח במועדון וכבש עשרה שערים בעונה שבה המועדון השיג עלייה עם זכייה באליפות סרייה ב'; בספטמבר המועדון רכש את 50% מזכויותיו הפדרטיביות השייכות לפונטה פרטה והוא חתם על חוזה עד 2023.
קלאודיניו נכלל בהרכב קבוע בעונת 2020 וכבש את שערו הראשון בסרייה א' ב-9 באוגוסט, והשיג שער שוויון ברגע האחרון בתיקו 1:1 בחוץ מול מועדון סנטוס. ב-6 בינואר שלאחר מכן, לאחר שהרשים בליגה, הוא האריך את החוזה שלו עד שנת 2024. בעונת 2020 סיים את העונה כמלך השערים בליגה הברזילאית עם 18 שערים.
קריירת מועדונים > זניט סנקט פטרבורג

בקיץ 2021, אחרי שנודע על התעניינות בו ממספר מועדונים באירופה ובייחוד מועדון זניט סנקט פטרבורג, הוא חתם במועדון הרוסי לחוזה עד 2026 תמורת 12 מיליון יורו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הרוסית בכדורגל בשוויון 1-1 מול אופה ב-21 באוגוסט 2021. במשחק הבכורה שלו, הברזילאי שיחק באגף השמאלי במערך 4-4-2. את הופעת הבכורה במדי זניט בליגת האלופות ערך במשחק המחזור הראשון מול צ'לסי ב-14 בספטמבר 2021. את שער הבכורה במדי זניט הבקיע במחזור השמיני בליגה בניצחון קבוצתו 3:1 על רובין קאזאן ב-20 בספטמבר 2021. את שער הבכורה בליגת האלופות הבקיע ב־29 בספטמבר 2021 בניצחון הבייתי בגזפרום ארנה 4:0 על מאלמו והבקיע גם בשוויון 3:3 מול אלופת אירופה המכהנת צ'לסי, במחזור האחרון של שלב הבתים בליגת האלופות, במשחק שבו גם בישל שער. בפברואר 2023 קיבל אזרחות רוסית.
קריירת מועדונים > קטאר

בינואר 2025 עבר לא-סד הקטארית תמורת 20 מיליון אירו.
קריירה בנבחרת

ב-17 ביוני 2021 נכלל קלאודיניו בסגל נבחרת ברזיל לאולימפיאדת הקיץ 2020 בטוקיו, יפן, שבו הנבחרת זכתה במדליית זהב אחרי ניצחון על ספרד בגמר טורניר הכדורגל. באוגוסט 2021 זומן לסגל נבחרת ברזיל לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2022, כאשר נבחרתו הבטיחה העפלה למונדיאל 2022 מהמקום הראשון בבית המוקדמות.
בוג'ק הורסמן – דמויות

בוג'ק הורסמן היא סדרת אנימציה למבוגרים, שנוצרה על ידי רפאל בוב-ווקסברג. כוכב הסדרה הוא בוג'ק הורסמן, שאותו מדובב השחקן ויל ארנט. השחקנים המשניים כוללים את איימי סדריס, אליסון ברי, פול פ. טומפקינס ואהרון פול. דמויות הסדרה מורכבות מבני אדם חיים לצד גרסאות מואנשות של בעלי חיים. העונה הראשונה של הסדרה עלתה ב-22 באוגוסט 2014 בנטפליקס. הסדרה עוצבה על ידי המאיירת ליסה האנהוולט.
דמויות ראשיות > בוג'ק הורסמן

בוג'ק הורסמן (ויל ארנט) (נולד ב-1964 במישיגן) הוא סוס אלכוהוליסט בעל שנאה עצמית. באמצע שנות השמונים עבר ללוס אנג'לס והחל להופיע במועדון סטנד-אפ בעיר. מפיקים מABC שהגיעו לצפות בערב הופעות במועדון הקפיצו את קריירת המשחק שלו הגיעה לשיאה כאשר הוא כיכב בסיטקום משפחתי מפורסם שנקרא "על הסוס" ("Horsin' Around") ששודר בין השנים 1987-1996, ומאוחר יותר בסיטקום מצומצם יותר ופחות מוצלח שנקרא "המופע של בוג'ק הורסמן" ("The Bojack Horseman Show"), שבוטל בשנת 2007 לאחר עונה אחת בלבד. אף על פי שהחל כשחקן צעיר ובוהק, הוא גדל מאז במרירות ודיכאון עמוק, וצעד בתשישות לעבר העיר הוליוו ואל מי שהיה לפני היותו מפורסם. בוג'ק הוכיח שהוא אכפתי ונבון, אבל חוסר הביטחון והבדידות שלו לעיתים מובילים לפעולות הרסניות שפוגעות בסובבים אותו. רבות מהבעיות שלו נובעות מילדותו הקשה ומהוריו האומללים, דבר שמוצג לקהל באמצעות פלשבקים. לאחר פרסום האוטוביוגרפיה שלו שנכתבה בידי סופרת הצללים דיאן, הקריירה שלו משתקמת, הוא הצטלם לסרט העוסק בגיבור ילדותו "סקרטריאט", משתתף כשופט בתוכנית מציאות, ושיחק בסדרת פשע המבוססת על חייו בשם "פילברט". לאחר שהות של כחצי שנה במרכז גמילה, נראה שהוא הגיע גם לבריאות נפשית ונגמל מהנטיות לאלכוהוליזם ואלימות שאפיינו אותו. אבל לאחר ראיון שבו הודה שסיפק לשותפתו ל"על הסוס" שרה לין מנת יתר של הרואין שהביא למותה, הקריירה שלו מתרסקת. הסדרה שצילם לא עולה לשידור. הוא נכנס לקשיים כלכליים וביתו נלקח ממנו. לאחר שפרץ לביתו הקודם הוא נכנס למעצר אותו הוא עדיין מרצה אחרי סיום העונה השישית.
דמויות ראשיות > דיאן נוין

דיאן נוין (אליסון ברי) היא סופרת צללים אנושית, אינטלקטואלית ונבונה, ממוצא וייטנאמי. פמיניסטית מבוסטון שמתגוררת עם החבר העשיר והמפורסם שלה (ומאוחר יותר גם בעלה), כוכב סיטקום לשעבר, מיסטר פינאטבאטר. היא נשכרה על ידי המוציא לאור של בוג'ק כדי לכתוב את זכרונותיו, לאחר שכתבה ביוגרפיה על גיבור הילדות של בוג'ק, סקרטריאט (אנ'). בעת כתיבת הביוגרפיה של בוג'ק, הוא ודיאן מתחילים לפתח ידידות חזקה, שהולכת ונעלמת יותר ויותר לאחר שבוג'ק מפתח אליה רגשות רומנטיים. היא נאבקה במשך כל הקריירה שלה לקבל הכרה על כתיבתה, ונוסעת אל המדינה מוכת המלחמה הבדיונית "קרדוביה" כדי לעשות שינוי בחייה, אבל במהרה מבינה שחיים כאלה הם לא בשבילה. כיוון שהיא מתביישת לחזור לבעלה ולגלות לו שעזבה את קורדוביה, היא מפתחת התקף דיכאון, שבמהלכו היא שותה כמויות רבות של אלכוהול וישנה פרועת שיער בביתו של בוג'ק. בסופו של דבר היא מיישבת את רגשותיה עם מיסטר פינאטבאטר ומתחילה לעבוד בסוכנות VIM כמנהלת מדיה חברתית, וכותבת ציוצים עבור ידוענים. לאחר מכן היא מפוטרת מהסוכנות ונשכרת לכתוב בבלוג פמיניסטי. במהלך ואחרי שמיסטר פינאטבאטר רץ לתפקיד מושל קליפורניה, הנישואים שלהם מתחילים להתדרדר, ובתחילת העונה החמישית הם מתגרשים.
לאחר מכן היא מתחילה להיות בלוגרית שתוקפת את הקפיטליזם האמריקאי עם הצלם שיהפוך להיות בן זוגה- גאי. באמצע העונה השישית היא עוברת לגור בשיקגו ביחד עם בן זוגה ובסופה מגלים שהם התארסו.
דמויות ראשיות > מיסטר פינאטבאטר

מיסטר פינאטבאטר (פול פ. טומפקינס) הוא כלב לברדור צהוב, נמרץ ועליז, שכיכב בסיטקום שמתחרה בשל בוג'ק, וחבר של דיאן (מאוחר יותר גם בעלה). מיסטר פינאטבאטר היה הכוכב של "Mr. Peanutbutter's House", רעיון מועתק מהסדרה של בוג'ק, "על הסוס". הוא מוצג כבעל מאפיינים כלביים, אך עם זאת, מוצג כדמות אנושית בעלת תכונות כמו נאמנות, אדיבות, עליזות והתחשבות. למרות הריבים שלהם, דעתו של בוג'ק על מיסטר פינאטבאטר חשובה לו, והוא מעריץ אותו על עבודתו על "על הסוס". יש לו יחסים טובים במיוחד עם טוד, וגישתו החיובית ומשאביו הכספיים יחד עם התוכניות המוזרות של טוד, מובילים אותם לפתיחת מיזמים עסקיים מפוקפקים, כגון פתיחת חנות האלווין שפתוחה רק בינואר, וחלל עבודה מוגן לנשים שזמין גם לגברים, ופועל בבית של בוג'ק. בפרק "בואו נבדוק", מיסטר פינטבאטר מתחיל תוכנית אירוח משלו, לאחר שחברת הסרטים שלו נכנסה לפשיטת רגל בשל ההוצאות הנרחבות שלו ושל טוד על מוצרים חסרי תועלת. בפרק "האנק בלילה", מתברר שמיסטר פינאטבאטר היה נשוי לאישה בשם קטרינה, שהתעללה בו רגשית. אשתו השנייה הייתה השחקנית המפורסמת ג'סיקה בייל, המתוארת כבעלת אובססיה למעמדה ורוצה שאנשים יזהו אותה. במהלך עונה 4 הוא מנהל מסע בחירות לראשות העירייה נגד וודצ'ק קודצ'ק ברקוביץ' במהלכו הוא מצהיר שהוא תומך נלהב בפראקינג ואף מבצע קידוח בחצר ביתו שלו, הגורם לאדמה תחתיו להתמוטט. הוא גדל בחצי האי לברדור, שמאוכלס כולו בכלבי לברדור רטריוור. "מיסטר" הוא אכן שמו הפרטי. לעיתים קרובות הוא צועק לתוך המסך, והוא הדמות היחידה בסדרה ששוברת את הקיר הרביעי. כמו כן, הוא נוטה לפנות במפתיע למישהי בשם "אריקה", שלעולם לא נראתה בסדרה. פינאטבאטר הוא בוגר אוניברסיטת נורת'ווסטרן. לאחר גירושיו מדיאן, הוא מתחיל לצאת עם כלבת פאג בשם "פיקלס", אשר צעירה ממנו ביותר מעשרים שנה, אך חולקת איתו מאפיינים רבים. בסוף העונה החמישית הוא מציע לה נישואין.
דמויות ראשיות > פרינסס קרולין

פרינסס קרולין (איימי סדריס) (נולדה ב-1974 בצפון קרוליינה),  היא חתולה פרסית ורודה אשר משתמשת כסוכנת של בוג'ק בשלוש העונות הראשונות וחברתו לשעבר. קרוליין בוגרת UCLA החלה כעוזרת סוכן ובהמשך התקדמה להיות סוכנת בכירה שעובדת מסביב לשעון בסוכנות "ויגור". אף על פי שהיא נאבקת כדי למצוא איזון בין העבודה, חייה האישיים הטרודים, ושמירה על בוג'ק וחבריה, היא נהנית מאורח החיים המהיר והקדחתני שלה. היא עזבה את "ויגור" כדי להקים סוכנות חדשה עם החבר שלה ועמיתה לעבודה רוטאבגייה רביטוביץ'. לאחר שזיהתה את חוסר האמינות שלו ועמדה בפני חששותיה להיות לבד, היא מחליטה בסופו של דבר לעזוב אותו ולהתחיל להפעיל סוכנות חדשה בשם "VIM" לבדה. לאחר מספר מפלות, פרינסס קרולין סגרה את "VIM" בעונה השלישית, רק כדי לפתוח אותה מחדש כסוכנות לניהול אישי. היא נאבקת לאורך הסדרה על הקמת משפחה, אבל לעיתים קרובות נאלצת לבצע הפלות. בעונה החמישית, לאחר כמה ניסיונות כושלים, היא מאמצת קיפוד-תינוק מבחורה צעירה בשם סיידי, שגרה בעיר מולדתה.
דמויות ראשיות > טוד צ'אבז

טוד צ'אבז (אהרון פול) (נולד ב-1991) ממוצא היספני, הוריו גירשו אותו מהבית כשהיה בן 18 ובמשך שנים שהה כדייר בביתו של בוג'ק. הוא בחור עצלן, ידידותי וחביב, .אף על פי שבוג'ק כל הזמן מקטר עליו ומזלזל בו, הוא דואג לטוד, ממשיך לתמוך בו כלכלית ומחבל במאמציו להשיג עצמאות. טוד הוכיח כי יש לו שפע של מיומנויות, כולל הבנת השפה היפנית. לטוד יש כישרון בלמצוא את עצמו במצבים אבסורדיים ומסוכנים כאשר חבריו אינם בסביבה, כמו להיכנס לקרבות אקדחים, שאחד מהם נגמר בכלא. הוא בדרך כלל מאושר, גם כשהוא נעלב מבוג'ק. אחד ממשפטי הקאץ' פרייז שלו הם "היידד!". הוא כמעט אף פעם לא נראה ללא כובע הצמר הצהוב שלו. בשנות ה-2000, הוא היה סקייטר חסר מעש, ומושא החיבה של שותפתו ללימודים, אמילי. בסוף העונה השלישית, בפרק "זה הלך טוב", התגלה כי הוא א-מיני.
דמויות משנה > פינקי פינגווין

פינקי פינגווין (פאטון אוסוולט) הוא פינגווין קיסרי ועורך ספרים שעובד בהוצאת הספרים "פינגווין" (מחווה להוצאת הספרים הבריטית בעלת אותו השם). הוא היה תלוי בספרו של בוג'ק כדי להציל את משרתו ואת החברה כולה. בפרק "אתמולנד", פינקי התחיל לעבוד ב-MBN. לאחר שוואנדה עברה לדטרויט, הוא הפך לראש MBN. אשתו קבעה כי כל מה הוא נוגע בו מתפרק לחלקים, ורוב ההומור של דמותו נגזר מכשלונותיו.
דמויות משנה > שרה לין

שרה לין (קריסטן שאל) היא שחקנית אנושית ששיחקה את בתו הצעירה המאומצת של הסוס, סברינה, ב"על הסוס" החל משהייתה בת 3 בלבד. לאחר שהתוכנית ירדה מהאוויר, היא הפכה לזמרת פופ מוצלחת בתחילת שנות ה-2000 עד שההתמכרות לסמים ואלכוהול גמרה לה את הקריירה. פלשבקים מצביעים על כך שההתנהגות ההרסנית של שרה לין נובעת בין השאר מכך שאימה דחפה אותה לקריירת המשחק. בסיבות סוף הפרק "מאוחר יותר", היא נראתה מבקרת את אנדרו גארפילד (מי שהוזכר רבות כבעל יחסים איתה) בבית החולים. זה רמז על כך שהיא חוותה התעללות מינית כילדה על ידי החבר של אמא שלה, שמאוחר יותר נהיה אביה החורג.
בתחילת עונה 3, היא מתפכחת, ולכאורה "מתחילה חיים חדשים", אבל לאחר מכן מסתבר שעשתה זאת רק כי לקחת סמים אחרי זמן רב הופך את החוויה לטובה יותר. כאשר בוג'ק מגיע לנקודת השפל שלו, הוא מזמין את שרה לין להילולת סמים. באמצעות סדרה של בלקאאוטים, הם מנסים לתקן את היחסים עם כל המכרים שבוג'ק פגע בהם, ואפילו עוקב אחרי פני בקולג' אוברלין. במהלך המסע, שרה לין זוכה בפרס האוסקר עבור השיר המקורי הטוב ביותר, בהיעדרה. לאחר מכן היא מודה בפני בוג'ק שהיא לא אוהבת שום דבר בעצמה, ובמצפה הכוכבים היא מתה ממנת יתר כאשר היא נשענת על כתפו של בוג'ק. בפרק "זה הלך בסדר", מתברר כי בוג'ק היה בשלב מסוים חברה היחיד שלא ניסה לקבל ממנה משהו.
שאל הייתה מעומדת לפרס אמי בקטגוריה "הדיבוב הטוב ביותר" עבור ביצועיה בעונה 3.
דמויות משנה > הרב קזאז

הֵרב קזאז (סטנלי טוצ'י) (1961-2015) היה השותף לשעבר של בוג'ק, שיצר וכתב את "על הסוס", ששם הוא גם דובב את קולו של מר ליברטור שמנהל את משרד עורכי הדין שבו הסוס עבד. הרב נראה ידידותי ואופטימי במהלך ההקלטות, בדרך כלל נחמד, והיה אכפתי לכל השחקנים שלו. כאשר בוג'ק והרב נפגשים לראשונה כקומיקאים, בוג'ק אומר לו בכעס "תחטוף סרטן", וזה באמת מה שבסופו של דבר קרה לו. הצמד נפל בשיא ההצלחה של התוכנית כאשר הרב הוחרם על ידי רשת השידור בגלל היותו הומוסקסואל, ובוג'ק לא עמד מנגד כי חשש לאבד את עבודתו. בתחילת הסדרה, הם לא דיברו כמעט 18 שנים. בוג'ק מנסה להתחבר איתו מחדש לאחר שנוכח לגלות כי הוא אובחן בסרטן פי הטבעת והוא טופל על ידי טינה. בפרק השלישי של העונה השנייה מתגלה שהרב נפטר. בתאונת דרכים בדרך חזור מהליך אשר ריפא אותו מן הסרטן.