stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טאר נילג'ירי
מצב > שימור

הטאר הנילג'ירי גדל במספריו בעשורים האחרונים הודות לשמירה קפדנית בתוך אחד הפארקים הלאומיים היעילים ביותר של הודו - "הפארק הלאומי אראויקולאם" שהוקם בשנת 1978 ומכסה כ-97 קילומטרים רבועים. האזור הוכרז כמקלט לחיות בשנת 1975 ובהמשך קיבל מעמד של פארק לאומי בשל החשיבות של שמירה על אזור זה. במפקד משנת 2003 של הפארק נמנו כ-750 פרטים. שמורה נוספת המחזיקה למעלה מ-300 פרטים היא בגבעות הדשא של אנאמלאיה. בעוד שבאזורים אלו העתיד של הטאר בטוח יחסית, במקומות אחרים במעברים של הרי גהט האוכלוסיות דווקא נמצאות במגמת ירידה מתמדת, כדוגמת שמורת מוקורטי שבהרי נילג'ירי שמחזיקה כעת 75–100 פרטים לעומת 400 בעבר. מרבית השמורות כיום מחזיקות במספרים קטנים למדי: שמורת סירוואני הילס - 20 פרטים, שמורת העמק השקט - 30 פרטים, שמורת נליאמפאטי - 30 פרטים, שמורת לפלני הילס - 60 פרטים, שמורת אליוואל מאלה - 60 פרטים, שמורת וולאקאלטרי - 70 פרטים, שמורת מובאליאר הילס - 70 פרטים, שמורת אשאמבו - 90 פרטים, הרי היגהאווי - 100 פרטים, המורדות המזרחיים של אנאמלאיה - 125 פרטים והפארק הלאומי סוואמימאלה - 130 פרטים.
בתור בעל חיים אנדמי הטאר הנילג'ירי מוגן באופן מלא על ידי חוק חיות הבר של הודו משנת 1972, אם כי ההגנה נאכפת רק לעיתים נדירות. מחלקת הייעור של טמיל נאדו פועלת להסרת שיחים ועשבים פולשניים סביב הפארקים הלאומיים בתחומה, ומלבדה ישנם גם מוסדות נוספים הפועלים לקידום השימור של הטאר כדוגמת: אגודת חיות הבר של נילג'ירי, אגודת חיות הבר של מחוז ראמנד, מכון המחקר יער קראלה, החברה להיסטוריית הטבע של בומביי, מכון חיות הבר של הודו ועוד.
האוכלוסייה העולמית נאמדה בשנת 1980 סביבות 2,500-2,000 פרטים, אך אומדנים אחרונים משנת 2008 מדווחים על מספרים סביבות 2,000-1800 פרטים[דרוש מקור].
טארים נילג'ירים באזור הררי בהרי גהט המערביים
הערות שוליים

↑  אף ששם זה אינו נכון מבחינה טכנית
| יעלים |
| --- | --- | --- |
| כבשי שור | כבשי שור |  |
| כבש המושק | כבש המושק |     |
| טאקין | טאקין |     |
| יעלים | יעלים |     |
| עבדקן הרעמה | עבדקן הרעמה |     |
| טאר ההימלאיה | טאר ההימלאיה |     |
| טאר ערבי | טאר ערבי |     |
| טאר נילג'ירי | טאר נילג'ירי |     |
| כבש | כבש ארגאלי • כבש מופלון • כבש הבית • כבש אוריאל • כבש גדול-קרניים • כבש דאל • כבש השלג |     |
| כבש כחול | כבש כחול מצוי • כבש כחול גמדי |     |
| יעל | יעל קווקזי מערבי • יעל קווקזי מזרחי • עז מבריגה • יעל איברי • יעל האלפים • יעל נובי • יעל סיבירי • יעל אתיופי • עז הבר (תת-מין: עז הבית) |     |
| צפירים | צפירים |     |
| צפיר | צפיר האלפים • צפיר הפירנאים |     |
| צפיר הקורדילרים | צפיר הקורדילרים |     |
| סרו | סרו יפני • סרו סומטרי • סרו סיני • סרו ההימלאיה • סרו אדום • סרו טאיוואני |  |
| גוראל | גוראל סיני • גוראל ההימלאיה • גוראל אדום • גוראל אמור |  |
נוף בהרי נילג'ירי - מחום חיותו העיקרי של הטאר
טאר נילג'ירי זכר למרגלות הר.
נקבת טאר נילג'ירי לצד נקבת זרון שדות ב"פארק הלאומי אראויקולאם", קרלה.
יאקובלב יאק-130

יאקובלב יאק-130 (קוד דיווח נאט"ו: Mitten) הוא מטוס אימון ותקיפה קל סילוני דו-מנועי מתקדם המשמש כמטוס האימון העיקרי של טייסי הקרב בחיל האוויר הרוסי. המטוס פותח בתחילת דרכו בשותפות עם חברת אלניה איירמאקי.
פיתוח המטוס החל בשנת 1991 עקב דרישה של הממשל הסובייטי למטוס אימון סילוני המיועד להחליף את מטוסי ה-L-29 דלפין וה-L-39 אלבטרוס המזדקנים. חמישה משרדי תכנון הגישו הצעות, מתוכם יאקובלב ומיג נבחרו.
התפרקותה של ברית המועצות השאירה את התוכנית ללא ממון ולכן שתי החברות חיפשו שותפים אירופאים. בשנת 1993 יאקובלב חתמה יחד עם חברת אלניה איירמאקי על הסכם פיתוח משותף של המטוס בשם Yak/AEM-130. טקס גלילת המטוס התקיים ביוני 1995 והמטוס המריא לטיסת הבכורה שלו ב-25 באפריל 1996.
בשנת 2000 הבדלים בין שתי החברות הביאו לפירוק השותפות. חברת אלנייה איירמאקי שילמה 77 מיליון דולר לשרטוטים של המטוס, אשר העיצוב האווירודינמי שלו בוצע על ידי יאקובלב. אלניה איירמאקי המשיכה לפתח את גרסתה שהפכה ל-M-346 מאסטר.
ב-10 באפריל 2002 חיל האוויר הרוסי הכריז שה-יאק-130 זכה בתחרות על מטוס האימון המתקדם של חיל האוויר, חלקית בגלל היכולת של היאק לשמש כמטוס תקיפה קל.
מתפעלים

אלג'יריה אלג'יריה
חיל האוויר האלג'יראי - 16 מטוסים בשירות.
בנגלדש בנגלדש
חיל האוויר הבנגלדשי - 16 מטוסים בשירות.
בלארוס בלארוס
חיל האוויר של בלארוס - 12 מטוסים בשירות החל ממאי 2019.
לאוס לאוס
חיל האוויר של צבא השחרור העממי של לאוס - 10 מטוסים מוזמנים, 4 בשירות.
מיאנמר מיאנמר
חיל האוויר המיאנמרי - 12 מטוסים בשירות.
רוסיה רוסיה
חיל האוויר הרוסי - 105 מטוסים בשירות מתוך 200 מוזמנים.
סוריה סוריה
חיל האוויר הסורי - 36 מטוסים הוזמנו אבל אספקתם הוקפאה עקב מלחמת האזרחים הסורית.
וייטנאם וייטנאם
חיל האוויר הווייטנאמי - 6 מטוסים בשירות נכון ל-2022
איראן איראן
חיל האוויר האיראני - 2 מטוסים בשירות נכון ל-2023
ראו גם

M-346 מאסטר
בואינג-סאאב T-7
KAI T-50 גולדן איגל
הונגדו L-15
טקסטיל (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  פרנק לנדרון
 הופק בידי:  סבסטיאן לאבדי פרנק לנדרון
 תסריט:  ז'יל קהורקס כריסטיאן וינסנט פרנק לנדרון
 עריכה:  לואיז שאנפלרי פרנק נקשי
 שחקנים ראשיים:  ברברה שולץ אלכסנדר ברסור מגלי מוקסרט
 מוזיקה:  ג'ין דינדינוד תומאס גוביטש
 צילום:  חאווייר קוטון
 מדינה:  צרפת 
 חברת הפקה:  Les Films en Hiver
 הקרנת בכורה:  9 ביוני 2004
 משך הקרנה:  92 דק' 
 שפת הסרט:  צרפתית 
 סוגה:  דרמה קומית
 דף הסרט ב־IMDb
 
טקסטיל (בצרפתית: Les Textiles; באנגלית: Textiles) הוא סרט צרפתי בבימוי פרנק לנדרון, שיצא בשנת 2004.‏ שם הסרט מרמז על כינוי גנאי של הקהילה הנטוריסטית כלפי מי שבוחרים, כמו גיבורת הסרט, להישאר לבושים.‏
תקציר העלילה

סופי (ברברה שולץ) ואוליבייה (אלכסנדר ברסור), זוג נשוי והבעלים של מאפייה בפריז, מחליטים יום אחד להגשים חלום ולרכוש בית נופש על החוף. הם רוכשים בית הממוקם על אי קטן בים התיכון, שנמכר במחיר נמוך עד כדי גיחוך, וזאת מבלי לבקר קודם לכן בנכס. בקיץ, בהגיעם לראשונה למקום עם שני ילדיהם, מצפה להם הפתעה: הבית ממוקם במרכזו של כפר נודיסטים.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/נית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ברברה שולץ | סופי |  |
| אלכסנדר ברסור | אוליבייה |  |
| מגלי מוקסרט | ג'ולייט |  |
| סימון בקהאוס | גילברט |  |
| פליקס לנדרון | נונו |  |
| זואי לנדרון | לאורה |  |
| אנג'ליקה תומאס | אדלין |  |
| פיליפה קורה | ג'קי |  |
| חאבייר יוברט | אוברי |  |
| ג'קי ברוייר | פול |  |
| סוניה וולראוקס | קולט |  |
| עמנואל בטייל | קורין |  |
| דומיניק פרוט | לקוח בסופרמרקט |  |
הערות שוליים

↑  "Elokuvien ensi-illat Suomessa 2000-2007" (PDF). Markku Varjola (toim.). Suomen elokuvakerhojen liitto SEKL ry. 18 בנובמבר 2012. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2014-05-14. נבדק ב-2016-12-06. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Alessandro Fulloni (3 באוגוסט 1996).  Corriere della Sera (ed.). "Capocotta, i nudisti si mobilitano contro l' invasione dei " tessili "". אורכב מ-המקור ב-1 בינואר 2016. נבדק ב-26 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טקסטיל (סרט)".
יאקופו דלה קוורצ'ה

| --- | --- |

 לידה:  1374 Quercegrossa, איטליה 
 פטירה:  20 באוקטובר 1438 (בגיל 64 בערך) סיינה, Republic of Siena 
 שם לידה:  Jacopo della Quercia 
 תחום יצירה:  פיסול 
 זרם באמנות:  רנסאנס 
 יצירות ידועות:  Sculptures from Fonte Gaia - Acca Larentia, Creation of Adam, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
יאקופו דֶלָה קְווֶרְצָ'ה (באיטלקית: Jacopo della Quercia;‏ 1374 - 20 באוקטובר 1438) היה פסל איטלקי הנחשב לבכיר פסלי סיינה בתקופת הרנסאנס. בן דורם של פיליפו ברונלסקי, דונטלו ולורנצו גיברטי.
מזרקה בכיכר המרכזית של העיר סיינה
המלאך המבשר במוזיאון בודה
הערות שוליים

↑  ראו: מישורי, אליק; טיבר, עדה, אמנות הרנסאנס באיטליה, האוניברסיטה הפתוחה, תל אביב, 1991, יחידה 7–8, עמוד 47-52.
↑  ראו: מישורי, אליק; טיבר, עדה, אמנות הרנסאנס באיטליה, האוניברסיטה הפתוחה, תל אביב, 1991, יחידה 7–8, עמוד 38.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007355651805171  PLWABN: 9810579611205606  BIBSYS: 90577211  BNE: XX1300992  BnF: cb14966189t (data)  GND: 118940147  ICCU: CUBV055002  ISNI: 0000 0001 1573 2579  KulturNav: a545e1de-b318-40fc-a39e-c1e02913c725  LCCN: n79041968  NTA: 070994846  RERO: 02-A000049453  RKD: 65232  SNAC: w6mk7fh1  SUDOC: 033444870  ULAN: 500026501  VcBA: 495/43605  VIAF: 66737643   WorldCat (עם VIAF): 66737643
חנה ריבר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בינואר 1927 רומניה רומניה
 פטירה:  9 בספטמבר 2014 (בגיל 87) תל אביב-יפו, ישראל
 סוגה מועדפת:  תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה
 מדינה:  ישראל, רומניה 
 תקופת הפעילות:  1944–2014 (כ־70 שנה)
 בן או בת זוג:  Zeʾev Rieber 
 פרופיל ב-IMDb
 
חנה ריבר (28 בינואר 1927 – 9 בספטמבר 2014) הייתה שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה

ריבר נולדה ברומניה. הייתה שחקנית בתיאטרון הממשלתי של בוקרשט במשך 20 שנה, שם זכתה בפרס הלאומי למשחק על תפקידה ב"אופרה בגרוש" וב"יומנה של אנה פרנק". כמו כן, הייתה ממקימי תיאטרון היידיש הרפרטוארי בבוקרשט. בשנת 1964, בגיל 37, עלתה לישראל והייתה בין מייסדי התיאטרון העירוני חיפה, תיאטרון הילדים והנוער והתיאטרון העירוני באר שבע. שיחקה בהצגות רבות בתיאטראות שונים, בעיקר בתיאטרון הבימה.
בתיאטרון

במהלך השנים שיחקה בעשרות הצגות שונות בתפקידים נבחרים. תפקידה המפורסמים הם 'פפינה' בהצגה "השושנה המקועקעת", ו'אידה' בהצגה "חבילות מאמריקה", שתי הצגות שהעלה תיאטרון הבימה.
כמו כן שיחקה ריבר בהצגות "פיגמליון" ו"הרשלי מאוסטרופולי" שהעלה התיאטרון העירוני חיפה, בהצגה "מתחם התפודים" שהעלה תיאטרון תמונע, ובהצגה "אינגעלע" שהעלה תיאטרון מראה מקריית שמונה, ושזכתה בפרס השופטים ובפרס חביב הקהל בפסטיבל אקט 2 בחיפה.
ריבר שיחקה ושימשה כיוצרת שותפה בהצגת המחול "גילה" שעלתה בבכורה בפסטיבל אשה 2008 ומאז הופיעה במרכז סוזן דלל, בטקס פרס דן דוד 2011 וזכתה להצלחה רבה.
מאוחר יותר החלה לשחק גם במסגרת תיאטרון היידישפיל, בהצגות "רטרו או שנות החורף המאוחרות" ו"החייט המכושף".
שיחקה בתאטרונים: העירוני חיפה, גיורא גודיק, אורנה פורת לילדים ולנוער, צוותא תל אביב, בימת קדם, הבימה, העירוני באר שבע, יידישפיל, הספרייה, בית ליסין, צוותא תל אביב.
שיחקה בהצגות: ימים של זהב, פיגמליון, ריצ'רד השלישי, אדם וצילו, פיטר פן, יומנה של אנה פרנק, שרה גבורת נילי, תעלולי סקאפן, המכשפה, אופרה בגרוש, אגדות מיערות וינה, יונו והטווס, לצאת מכאן, תופים בלילה, עמודי החברה, מקהלת אי ההסכמה, תמונות צייד מבוואריה, רק בימי ראשון, קומדיה של טעויות, השושנה המקועקעת, ימים מתוקים של חורף, החייט המכושף, קשה להיות יהודי, המערב האמיתי,, שירת הלוויתן, טווס הקסמים, גן הדרור, רס"ר האוצר, הכושי נשאר במשפחה, בית קטן בערבה, חתלתולה שחורה עם כתם לבן, חופשת שבת, מפיסטו, המערב האמיתי, הדה גבלר, בית קטן בערבה, הכושי נשאר במשפחה, שיחות עם אבי, בורגנים, סדום סיטי, כסף אהבה וחרפה ועוד.
העלתה הצגה ליחיד - "האם" (עיבדה ושיחקה במחזה ליחיד על פי מחזהו של קרל צ'אפק 1992).
בשנת 2013 הוענק לה פרס קיפוד הזהב על מפעל חיים בתיאטרון הפרינג'.
בקולנוע

ב-1972 שיחקה בסרטו של אלפרד שטיינהרדט, "סלומוניקו" וגילמה את גברת צימרמן, אמא של בועז (מני פאר). ב-1981 שיחקה בסרטו של אבי נשר, "הפחדנים" וגילמה את בעלת המכולת.
בשנות התשעים שיחקה בסרטים "קיץ אצל אריקה" של הבמאית דליה הגר, ובסרט "זיכרון דברים" של הבמאי עמוס גיתאי .
ב-2005 שיחקה ריבר בסרט הקצר "ביקור חולים" שביימה מיה דרייפוס. הסרט זכה בפרס שני בתחרות ה-Cinéfondation בפסטיבל קאן 2005, בפרס הסרט הטוב בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות 2005, ובפרס הסרט הטוב בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים בתל אביב, 2006.
ב-2010 השתתפה בתפקיד עצמה בסרט "שונד" שביימה יעל ליבוביץ' זנד. ב-2011 שיחקה בסרט "בדרך אל החתולים" שביים חורחה גורביץ' וגילמה את נחמה.
ב-2014 הצטלמה ריבר לשלושה סרטי קולנוע, ביניהם: הסרט "מיתה טובה" (שרון מימון, טל גרניט) זוכה פרס חביב הקהל בפסטיבל ונציה 2014, הסרט "המסע של האנה" (ג'וליה פון היינץ), והסרט "בכל מקום אחר" (אסתר עמרמי) שעלה במהלך שנת 2015.
בטלוויזיה

ב-1982 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "מישל עזרא ספרא ובניו" ששודרה בערוץ הראשון ובבימויו של ניסים דיין. ב-1999 שיחקה בקומדיית המצבים "ספי" ששודרה בערוץ 2 של הזכיינית טלעד.
בשנת 2007 גילמה ריבר את סבתא מרים בסדרת הטלוויזיה "הכל דבש" ששודרה בערוץ 2 וזכתה בפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. שלוש שנים מאוחר יותר, ב-2010 לוהקה לתפקיד הסבתא בסדרת הטלוויזיה "מעצר בית" גם הוא בערוץ 2 ובכיכובם של טל פרידמן ואיל קיציס. באותה שנה שבה לגלם את דמותה של סבתא מרים בעונה השנייה של הסדרה "הכל דבש" .
בשנת 2011 שיחקה בתפקיד גברת טרכטנברג בגרסה הישראלית של הסדרה "בנות הזהב" ששודרה בערוץ 10, וב-2013 שיחקה בתפקיד מלכה (בובע) שטיסל בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה של yes, "שטיסל" וזכתה לשבחים רבים ולאהדת הקהל, לאחר מותה גילמה את תפקידה בעונה השנייה בסדרה השחקנית ליא קניג. בשנת 2014 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת המתח של HOT, "מתים לרגע" וגילמה את מרים.
טקס פרסי אוסקר ה-5

| --- | --- |

וואלאס ברי, ליונל ברימור ומנחה הטקס קונרד נייג'ל
 תאריך:  18 בנובמבר 1932
 מיקום:  מלון אמבסדור, לוס אנג'לס, קליפורניה
 מנחים:  קונרד נייג'ל
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  גרנד הוטל
 זכייה במספר הפרסים הרב:  ילדה רעה והאלוף (2)
 מספר המועמדויות הרב:  ארוסמית והאלוף‏ (4)
 אתר רשמי
 →4 6← פרס אוסקר
טקס פרסי אוסקר ה-5 (באנגלית: 5th Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע (AMPAS) למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה שיצאו בין 1 באוגוסט 1931 ל-31 ביולי 1932, בהנחייתו של קונרד נייג'ל. וולט דיסני יצר סרט הנפשה קצר עבור הטקס, "מצעד מועמדי הפרסים".
"גרנד הוטל" הפך לסרט היחיד שזכה בפרס הסרט הטוב ביותר, אך לא קיבל אף מועמדות בשום קטגוריה אחרת. זה היה הסרט הראשון מבין חמישה סרטים שזכו בפרס הסרט הטוב ביותר ללא מועמדות לפרס הבמאי הטוב ביותר (אחריו היו "הנהג של מיס דייזי", "ארגו", "הספר הירוק" ו"CODA") והשלישי מתוך שבעה סרטים שזכה ללא מועמדות לפרס התסריט הטוב ביותר.
טקס זה היה הטקס הראשון מבין שלושה טקסי פרסי אוסקר שבהם שני סרטים שלא היו מועמדים לסרט הטוב ביותר קיבלו יותר מועמדויות מהסרט הזוכה ("ד"ר ג'קיל ומר הייד" ו"השומרים"). זה קרה שוב בטקס ה-25 וה-79.
בטקס הזה הציגו גם סרטים קצרים לאוסקר, כאשר "פרחים ועצים" הפך לסרט הראשון בצבע שזכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר.
טקס זה היה הראשון ועד היום היחיד בו היה תיקו עבור פרס השחקן הטוב ביותר, וכן הטקס האחרון עד כה בו אף סרט לא זכה ביותר משני פרסי אוסקר.[דרוש מקור] על ידי הזכייה בפרס השחקן הטוב ביותר עבור "האלוף", כמו גם כיכבו בגרנד הוטל, וואלאס ברי הוא השחקן היחיד עד כה שהופיע בסרט זוכה פרס הסרט הטוב ביותר וגם זכה בפרס השחקן הטוב ביותר עבור מועמד אחר לפרס הסרט הטוב ביותר באותה השנה.
זכיות ומועמדויות

המועמדים הוכרזו ב-12 באוקטובר 1932. הזוכים רשומים ראשונים ומודגשים.
| הסרט הטוב ביותר | הבמאי הטוב ביותר |
| --- | --- |
 גרנד הוטל – אירווינג תלברג, עבור מטרו גולדווין מאייר ארוסמית – סמואל גולדווין, עבור סמואל גולדווין הפקות  ילדה רעה – וינפלד שיהאן, עבור סרטי פוקס  האלוף – קינג וידור, עבור מטרו גולדווין מאייר  גמר חמישה כוכבים – האל ואליס, עבור תמונות לאומיות ראשונות  שעה אחת איתך – ארנסט לוביטש, עבור סרטי פרמאונט  שנגחאי אקפרס – אדולף צוקור, עבור פרמאונט  הסגן המחייך – ארנסט לוביטש, עבור פרמאונט:  פרנק בורזייגי – ילדה רעה קינג וידור – האלוף  יוזף פון שטרנברג – שנגחאי אקפרס
השחקן הטוב ביותר: השחקנית הטובה ביותר
 פרדריק מארץ' – ד"ר ג'קיל ומר הייד וואלאס ברי – האלוף  אלפרד לאנט – השומרים:  הלן הייז – חטאה של מדלון קלודט מארי דרסלר – אמה  לין פונטן – השומרים
הסיפור הטוב ביותר: התסריט המעובד הטוב ביותר
 האלוף – פרנסיס מריון גברת וג'נט – גרובר ג'ונס וויליאם סטיבנס מקאנט  עד הכוכב – לוסיאן האברד  מה מחיר הוליווד? – אדלה רוג'רס סנט ג'ונס וג'יין מרפין:  ילדה רעה – אדווין ג'יי בורק, מבוסס על הרומן שכתבה עדנה פרבר ארוסמית – סידני הווארד, מבוסס על הרומן מאת סינקלר לואיס  ד"ר ג'קיל ומר הייד – פרסי הית' וסמואל הופשטיין, מבוסס על המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד מאת רוברט לואיס סטיבנסון
עיצוב ההפקה הטוב ביותר: הצילום הטוב ביותר
 טרנסאטלנטי – גורדון וילס חרות עבורנו – לזר מירסון  ארוסמית – ריצ'רד דיי:  שנגחאי אקפרס – לי גראמס ארוסמית – ריי יוני  ד"ר ג'קיל ומר הייד – קרל שטראוס
הקלטת הקול הטובה ביותר: נושא הסרט המונפש הקצר הטוב ביותר
 מחלקת הסאונד של סרטי פרמאונט מחלקת הסאונד של מטרו גולדווין מאייר  מחלקת הסאונד של RKO  חברת וולט דיסני  מחלקת הסאונד הלאומית הראשונה של האחים וורנר:  פרחים ועצים – וולט דיסני, חברת וולט דיסני ויונייטד ארטיסטס זה תפס אותי שוב! – ליאון שלזינגר, האחים וורנר  היתומים של מיקי – וולט דיסני, חברת וולט דיסני וסרטי קולומביה
נושא סרט הלייב אקשן הקצר הטוב ביותר, קומדיה: נושא סרט הלייב אקשן הקצר הטוב ביותר, חידוש
 תיבת הנגינה – האל רוץ' הפה הרם – מאק סנט  שריטה–כפי–יכולת–לתפוס – RKO:  היאבקות דג חרב – מאק סנט מזכרות מסך – סרטי פרמאונט  סווינג גבוה – מטרו גולדווין מאייר
פרס אוסקר לשם כבוד

וולט דיסני – עבור יצירת מיקי מאוס
מספר מועמדויות ופרסים

ששת הסרטים הבאים קיבלו מספר רב של מועמדויות:
* 4 מועמדויות: ארוסמית והאלוף

* 3 מועמדויות: ילדה רעה, שנגחאי אקספרס וד"ר ג'קיל ומר הייד

* 2 מועמדויות: השומרים
שני הסרטים הבאים קיבלו מספר רב של זכיות:
* 2 זכיות: ילדה רעה והאלוף
ראו גם

1931 בקולנוע
1932 בקולנוע
הערות שוליים

↑  "Untitled Page". אורכב מ-המקור ב-2013-05-15. נבדק ב-2012-07-18.
↑  Mathews, Jack (27 במרץ 1990). "Who Really Won? : Oscars: Academy voters split their ballots, but they fail to do justice. They overlooked the directors of 'Daisy' and 'Glory'--and those films won a combined seven Oscars". Los Angeles Times. ארכיון מ-21 בפברואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Academy Award Winners and Categories". ארכיון מ-2012-09-29.
↑  "Flowers and Trees". 30 ביולי 1932. ארכיון מ-1 ביולי 2014 – via IMDb. {{cite web}}:  (עזרה)
אירווינג תלברג, ההפקה הטובה ביותר
פרנק בורזייגי, הבימוי הטוב ביותר
פרדריק מארץ', השותף לפרס השחקן הטוב ביותר
וואלאס ברי, השותף לפרס השחקן הטוב ביותר
הלן הייז, השחקנית הטובה ביותר
פרנסיס מריון, התסריט המעובד הטוב ביותר
וולט דיסני, נושא לסרט המונפש הטוב ביותר, שותף לפרס קריקטורה וזכה בפרס האוסקר
האל רוץ', נושא לסרט הלייב אקשן הקצר הטוב ביותר, זוכה בפרס קומדיה
מק סנט, נושא לסרט הלייב אקשן הקצר הטוב ביותר, זוכה חדש
טרגו ז'יו

| --- | --- |
סמל טרגו ז'יוסמל טרגו ז'יו

 מדינה:  רומניה רומניה
 מחוז:  מחוז גורז'
 חבל ארץ:  אולטניה
 ראש העיר:  Marcel Laurențiu Romanescu
 בירת העיר:  טרגו ז'יו 
 שטח:  102 קמ"ר
 גובה:  268.000000 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  73,545 (1 בדצמבר 2021)
 קואורדינטות:  45°02′03″N 23°16′29″E﻿ / ﻿45.034166666667°N 23.274722222222°E﻿ / 45.034166666667; 23.274722222222 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.targujiu.ro
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור טרגו ז'יו(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור טרגו ז'יו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טרגו ז'יו (Târgu Jiu) היא העיר הראשית במחוז גורז' בחבל אולטניה ברומניה.
שם העיר, היריד ז'יו, נגזר מהנחל ז'יו שעובר דרכה (במהלך השנים שינה את אפיקו). בעיר יש 101,562 תושבים, נכון ל-2002.
בתקופת מלחמת העולם השנייה היה במקום מחנה הריכוז טרגו ז'יו, שנכלאו בו יהודי רומניה וקלט אליו גם יהודים מיאשי באחת מרכבות המוות, לאחר פרעות יאשי.
בעיר יש תערוכה מתמדת מעבודותיו של הפסל קונסטנטין ברנקושי (ברנקוזי) הקרויה המכלול המונומנטלי של קונסטנטין ברנקושי בטרגו ז'יו, וגם האוניברסיטה המקומית קרויה על שמו.
טלס

| --- | --- |
סמל טלססמל טלס

 מדינה:  קירגיזסטן קירגיזסטן
 מחוז:  טלס (מחוז) טלס
 תאריך ייסוד:  1877
 שטח:  13 קמ"ר
 גובה:  1,244 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  41,067 (2022)
  ‑ צפיפות:  3,159 נפש לקמ"ר (2022)
 קואורדינטות:  42°31′00″N 72°14′00″E﻿ / ﻿42.516666666667°N 72.233333333333°E﻿ / 42.516666666667; 72.233333333333 
 אזור זמן:  UTC +6
 https://talasmeria.kg
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קירגיזסטן מוגדלת) בישקק אוש בטקן ג'לאל-אבאד נרין קארקול איסיק קול הרפובליקה העממית של סין קזחסטן אוזבקי. טג'יקיסטןטלס(למפת קירגיזסטן רגילה) בישקק אוש בטקן ג'לאל-אבאד נרין קארקול איסיק קול הרפובליקה העממית של סין קזחסטן אוזבקי. טג'יקיסטןטלס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טָלָס (בקירגיזית: Талас) היא עיירה בצפון-מערב קירגיזסטן ובירת מחוז בעל שם זהה. העיירה שוכנת על גדות נהר טלס (אנ') כ-200 ק"מ מערבית לבירה בישקק. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2022 התגוררו בעיירה 41,067 תושבים. אוכלוסייתה מורכבת ברובה מקירגיזים המהווים 88.9% מכלל תושביה ובנוסף בעיירה מתגוררים גם מיעוטים רוסים, אוזבקים, אוקראינים, גרמנים, טורקים וקזחים.
על פי סיפורים בסמוך לעיירה נולד הגיבור הקירגיזי הנודע מאנאס, אשר קברו ממוקם בה ומשמש אתר עלייה לרגל. בטרם יוסדה העיירה, בשנת 751 לספירה, התרחש קרב באזור בין הח'ליפות העבאסית לשושלת טאנג, שנקרא קרב טלס, אשר העיירה נושאת את שמו. העיירה הוקמה על ידי מהגרים ממזרח אירופה שהתיישבו באזור.
הערות שוליים

↑  Kyrgyzstan: Administrative Division (Region and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007469739405171  LCCN: n2002124597  VIAF: 138570756   WorldCat (עם VIAF): 138570756 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קירגיזסטן ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוהנס מייזנהיימר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 ביוני 1873 Griesheim, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  24 בפברואר 1933 (בגיל 59) לייפציג, גרמניה הנאצית 
 ענף מדעי:  זואולוגיה
 עיסוק:  זואולוג, מרצה באוניברסיטה
 מוסדות:  אוניברסיטת לייפציג  אוניברסיטת פרידריך שילר 
 
יוהנס מייזנהיימר (בגרמנית: Johannes Meisenheimer;‏ 30 ביוני 1873 גריזהיים – 24 בפברואר 1933 לייפציג) היה זואולוג גרמני.
הוא היה פרופסור באוניברסיטת לייפציג.
מייזנהיימר למד באוניברסיטאות היידלברג ומרבורג. הוא קיבל את הדוקטורט בשנת 1897 והשלים את ההביליטציה שלו במרבורג בשנת 1899. בשנת 1907 הוא הפך לפרופסור חבר שם עד שהתמנה לפרופסור בג'נה בשנת 1909 ולבסוף בלייפציג בשנת 1914 כיורשו של קרל צ'ון. בשנת 1915 הוא נבחר כחבר מלא באקדמיה הסקסונית למדעים וב-1921 לחבר מקביל באקדמיה למדעים גטינגן.
הערות שוליים

↑  Professorenkatalog der Universität Leipzig - Die Professoren-Datenbank für Leipzig, research.uni-leipzig.de
↑  Johannes Meisenheimer, Prof. Dr. phil. habil. — Sächsische Akademie der Wissenschaften, www.saw-leipzig.de
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעים ובנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  DSI: 8760  GND: 116863722  ICCU: PAVV052725  ISNI: 0000 0000 8262 3025  NKC: mub2010588454  NTA: 146159918  SNAC: w6vk1bj4  SUDOC: 137951841  VIAF: 72156298   WorldCat (עם VIAF): 72156298
יהדות אונטרלנד
ראו גם

יהדות אוברלנד
יהדות טרנסילבניה
הערות שוליים

↑  מנחם קרן-קרץ, החיים התרבותיים במחוז מרמורש (הונגריה, רומניה, צ'כוסלובקיה): ספרות, עיתונות והגות בין השנים 1874-1944, עבודת דוקטור, בר-אילן 2008, עמ' 23.
↑  Yeshayahu A. Jelinek, Paul R. Magocsi, The Carpathian Diaspora: The Jews of Subcarpathian Rus' and Mukachevo, 1848-1948, East European Monographs, 2007. עמ' 5.
↑  משה אלגאהו גונדה, יצחק יוסף כהן, יהודי הונגריה: מחקרים היסטוריים. האגודה לחקר תולדות יהודי הונגריה, 1980, עמ' 128.
↑  יהודה שפיגל, יצחק אלפסי. תולדות היהודים ברוסיה הקרפטית. הוצאה פרטית, 1997. עמ' 8.
1 2  Michael K. Silber. The Emergence of Ultra-Orthodoxy: The Invention of Tradition. In: Jack Wertheimer, ed. The Uses of Tradition: Jewish Continuity since Emancipation (New York-Jerusalem: JTS distributed by Harvard U. Press, 1992). עמ' 41-43.
↑  מיכאל ק. סילבר. בין חסידים למתנגדים בהונגריה. התפרסם ב: עמנואל אטקס, דוד אסף (עורכים), במעגלי חסידים, מוסד ביאליק, תשנ"ט. עמ' 79-81.
↑  ילינק, מגושי. עמ' 6.
↑  Robert Perlman. Bridging Three Worlds: Hungarian-Jewish Americans, 1848-1914. Univ of Massachusetts Press, 2009. עמ' 28.
↑  Neil G. Jacobs. Yiddish: A Linguistic Introduction. Cambridge University Press, 2005. עמ' 80.
1 2  .1998 ,Steffen Krogh. How Satmarish is Satmar Yiddish? Jiddistik Heute. Düsseldorf Uni. Press, עמ' 484-485.
↑  פרלמן, עמ' 65.
| יהדות אירופה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה (סיציליה) • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בלגיה • בלארוס • בוסניה והרצגובינה • בריטניה (גיברלטר • סקוטלנד) • גאורגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • טורקיה • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה •  סן מרינו • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קפריסין • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ • ברית המועצות • יוגוסלביה |  |
| מדינות שההכרה בהן מוגבלת | אבחזיה • קוסובו • צפון קפריסין • דרום אוסטיה • טרנסניסטריה |  |
| אזורים היסטוריים | אשכנז • מזרח אירופה • אוברלנד • אונטרלנד • אלזס • גליציה • טרנסילבניה • קטלוניה • הקרפטים |  |
טלסומנה ראש כחול

| טלסומנה ראש כחול |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-שפתן
משפחה:: שפתוניים
סוג:: טווסון
מין:: טלסומה ראש כחול
שם מדעי
 Thalassoma bifasciatum ‏בלוך, 1791

טלסומה ראש כחול (שם מדעי: Thalassoma bifasciatum) הוא מין של דג גרם מהסוג טווסון שבמשפחת השפתוניים, החי בשוניות אלמוגים במערב האוקיינוס האטלנטי. הדג מגודל גם באקווריום אצל מגדלים שונים.