stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיניק ירוסלבל
סגל > מאמנים מפורסמים

ברית המועצות גאורגיה דוד קיפיאני
רוסיה אוקראינה סרגיי יוראן
ברית המועצות איגור נטו
ליטא בינימינאס זלקביצ'יוס
סמל הקבוצה

סמל המועדון הראשון כלל צמיג ובתוכו כדורגל. בתחילה מעל הצמיג הייתה האות "Я". הסמל סימן את השתייכות הקבוצה למפעל הצמיגים של ירוסלבל, שמימן ויזם את הקמת המועדון.
בשנות ה-90 של המאה ה-20, מומן שיניק על ידי מספר גופים מסחריים, ולפיכך שונה סמל הקבוצה לסמל העיר ירוסלבל (דוב קוטב) על רקע כדורגל.
בשנת 2000 חברת NTM-holding רכשה את הקבוצה והמועדון שוב שינה את סמלו, שנשאר רשמי עד היום כולל את סמל העיר מעל לכדורגל בצבעי ירוק-כחול.
תלבושת הקבוצה

צבעי המועדון הם שחור וכחול. מדי הקבוצה הראשית הם חולצות טריקו שחורות וכחולות, מכנסיים קצרים שחורים. סוג של צבעים לבנים משמש כגיבוי. לראשונה שחקני ירוסלבל עלתה במדים שחורים וכחולים ב־1 באפריל 2001. לפני כן, למועדון לא היו צבעים אחידים מוגדרים. כמה דורות של אוהדים צפו בקבוצה בחולצות לבנות, אדומות, ירוקות וצהובות, גם צבעי המכנסיים הקצרים השתנו. בשנות ה-60 של המאה ה-20 נוספו מדי הצבע של נבחרת ארגנטינה למגוון זה, בסוף שנות ה-80 הנבחרת שיחקה בחולצות שחורות ואדומות, מכנסיים קצרים שחורים.
| --- | --- |
שנים: מלבישות
2011—2013: גרמניה Puma
משנת 2013: גרמניה Jako
הישגים ותארים

ליגת העל הרוסית בכדורגל
מקום 4: 1997
הליגה הסובייטית הראשונה / הליגה הרוסית הראשונה
אלופה: 1963, 2001, 2007
סגנות: 1996
הגביע הרוסי
חצי גמר : 2004, 2018
גביע ליגת הכדורגל הלאומית
גמר: 2012, 2016
תומאס סנואו

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1858 ניוסטון ואלנס, המפשייר, הממלכה המאוחדתהממלכה המאוחדת 
 פטירה:  30 באוגוסט 1940 (בגיל 82) לונדון, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  איטון קולג'  קולג' סנט ג'ון 
 בן או בת זוג:  Geraldine Charlotte Coke (12 בינואר 1897–ערך בלתי־ידוע) 
 צאצאים:  John FitzGerald Snow 
 השתייכות:  הצבא הבריטי צבא בריטניה
 תקופת הפעילות:  1879–1919 (כ־40 שנה)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-4 מפקד הדיוויזיה ה-27 מפקד הקורפוס ה-7 מפקד פיקוד המערב
 פעולות ומבצעים
 מלחמת הזולו מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
  אביר מפקד מסדר האמבט   אביר מפקד של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש    אות השירות המצוין
 
תומאס ד'אולי סנואו (באנגלית: Sir Thomas D’Oyly Snow;‏ 5 במאי 1858 – 30 באוגוסט 1940) היה גנרל בריטי במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > משפחתו

סנואו נולד ב-5 במאי 1858 בניוטון ואלנס, המפשייר, והיה בנם הבכור של הכומר של לנגטון לודג', ג'ורג' ד'אולי סנואו ומריה ג'יין, בתו של רוברט ברלו. הוא למד באיטון קולג' בשנים 1871–1874, ולאחר מכן, עד 1878, במכללת סנט ג'ון, קיימברידג'. ב-12 בינואר 1897 התחתן עם שרלוט ג'רלדין, בתו של מייג'ור גנרל ג'ון טלבוט קוק מטרוסלי, בקתדרלת סנט ג'ורג' באלדרשוט. נולדו להם שני בנים ושתי בנות. אחד מבניו היה ג'ורג' ד'אולי סנואו, מנהל בית ספר ובישוף ויטבי, סבו של ההיסטוריון ומגיש הטלוויזיה דן סנואו.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

בשנת 1879 התגייס סנואו לצבא הבריטי, ולחם כלוטננט משנה במלחמת הזולו בדרום אפריקה עם רגימנט הרגלים ה-13 (לימים חיל הרגלים הקל של סומרסט). במהלך המלחמה המהדית הוא לחם עם גדודו באזור הנילוס התחתון, ואף נפצע קשה במהלך הקרבות. בשנת 1887 הוא הועלה לדרגת קפטן ובין השנים 1892–1893 למד במכללה לפיקוד ומטה בקימברלי. בשנת 1895 הוא הועלה לדרגת מייג'ור, ובמאי 1897 הצטרף לרגימנט הפוסילירים המלכותי (העיר לונדון). בינואר 1898 הוא הפך לעוזרו של לורד קיצ'נר במהלך המערכה בסודאן, ושירת תחת פיקודו של גנרל גאטקר במערכת הנילוס של 1898 והשתתף בקרב אטברה ובמהלך המצור על חרטום.
בשנת 1899 הועלה סנואו לדרגת לוטננט קולונל, ומונה למפקד הגדוד ה-2, רגימנט נורת'המפטון בהודו ולכן לא נטל חלק במלחמת הבורים. במרץ 1903 הועלה לדרגת קולונל, וביוני מונה קצין אג"ם של הקורפוס ה-4 (לימים פיקוד המזרח). הוא נשאר שם עד 1905, ובשנת 1906 הצטרף כקצין למטה הכללי. באוקטובר 1909 הוא מונה למפקד חטיבת הרגלים ה-11 והועלה לדרגת בריגדיר, ובמרץ 1910 הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. במאי 1911 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-4 של פיקוד המזרח בסאפוק, ובשנת 1912 הוא הוביל במסגרת התמרון הצבאי את "הכוח הכחול" תחת סר ג'יימס גרירסון, והשיג ניצחון ברור על "הכוח האדום" בהנהגתו של הגנרל דאגלס הייג.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא הוביל את הדיוויזיה ה-4 כחלק מחיל המשלוח הבריטי באוגוסט 1914, ולחם עימה בקרב מונס, קרב לה קאטו והקרב הראשון על המארן. במהלך הקרב הראשון על האן הוא נפגע בתאונת רכיבה קשה, ובשל כך נשלח להחלמה בבריטניה. לאחר חזרתו לחזית המערבית הוא קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-27 באזור סנט אלואי בחזית בפלנדריה בנובמבר 1914. ב-22 באפריל 1915, היום בו הגרמנים השתמשו לראשונה בגז רעיל בקרב איפר השני בפלנדריה, הושפעה גם אוגדתו ותמכה בקווים הצרפתיים באזור איפר נגד קריסה מוחלטת. ביוני נמנה עם המועמדים לפקד על הקורפוס הקנדי, יחד עם גנרל ג'וליאן בינג וגנרל אדווין אלדרסון, מפקד הדיוויזיה הקנדית הראשונה. אלדרסון מונה לתפקיד. כהוקרה על הישגיו, הוא קיבל את תואר אביר מפקד מסדר האמבט, וב-15 ביולי 1915 קיבל פיקוד על הקורפוס ה-7 החדש.
הוא הרשה לעצמו היעדרות של עשרה ימים זמן קצר לאחר פתיחת הקרב על הסום, כאשר כוחותיו (הדיוויזיות ה-46 וה-56) הובילו את ההתקפה בגומקור כחלק מהארמייה השלישית בתחילת יולי 1916. גיסו של סנואו, הגנרל אדוארד דצ'וורל ד'וס קוק, מפקד חטיבת הרגלים ה-169, היה כפוף לסנואו כחלק מהדיוויזיה ה-56 בגומקור. עמדתו של סנואו החלה להתערער בגלל אופיים הלא מוצלח של מתקפותיו, וגנרל ארתור הולנד, ראש המטה של הארמייה השלישית, ניסה לשכנע את גנרל אלנבי לפטר אותו מכיוון שתכנון ההתקפה שלו נראה יותר חובבני. סנואו הוביל את הקורפוס שלו בקרבות אראס וקמברה בשנת 1917. הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל וקיבל את תואר אביר מפקד מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש בהוקרה על שירותיו בחזית המערבית. אחרי מתקפת הנגד הגרמנית בקמברה, הסתבכו יחידותיו של סנואו בלחימה קשה ביער בורלון החל מה-30 בנובמבר 1917, וב-2 בינואר 1918 פרש סנואו מתפקידו וחזר לאנגליה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

בין אוגוסט 1918 לספטמבר 1919 הוא פיקד על פיקוד המערב ולאחר מכן פרש מהצבא. הוא היה קולונל הכבוד של רגימנט סאפוק מיולי 1919 עד 1929, וכן היה קולונל הכבוד של חיל הרגלים הקל של סומרסט. לאחר שעזב את בלנדפורד, עבר ללונדון והקדיש חלק גדול מחייו שנותרו לעבודות צדקה. הוא נפטר ב-30 באוגוסט 1940 בביתו בקנסינגטון, לונדון, בגיל 82.
ריצת 110 מטר משוכות

תומר אלמוגי (ישראל) רץ לניצחון במקצה גמר 110מ' משוכות גברים במכביה התשע-עשרה. אצטדיון הדר-יוסף, תל אביב.
דאירון רובלס מנצח בריצת 110 מטר משוכות שנערכה באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
ריצת 110 מטר משוכות היא תחרות ריצה הנערכת במסגרת מקצועות האתלטיקה במשחקים האולימפיים ובאליפויות העולם באתלטיקה. המתחרים בריצה זו רצים לאורך מסלול שאורכו 110 מטרים, שלאורכו 10 משוכות שגובהן 1.067 מ'. המשוכה הראשונה ממוקמת 13.72 מ' מקו הזינוק, ויתר המשוכות מרוחקות זו מזו מרחק שווה של 9.14 מ'. המשוכה האחרונה מרוחקת 14.02 מ' מקו הסיום. על הרצים לדלג מעל המשוכות במהלך הריצה. המשוכות צמודות זו לזו, אך בכל מסלול משוכה נפרדת, כך שאם יפיל אותה הרץ, הדבר לא יפגע ברצים שמצדיו. אין בנפילה של משוכה כדי להביא לפסילת הרץ, ולמעשה ניתן לסיים את המירוץ גם לאחר הפלת כל עשר המשוכות. עם זאת, הפלה כזו מאטה את הריצה, ומהיר יותר לדלג מעל המשוכה.
בריצת 110 מטר משוכות מתחרים גברים בלבד ואילו נשים מתחרות בריצת 100 מטר משוכות.
היסטוריה

התחרויות הראשונות נערכו באנגליה בסביבות 1830, לאורך מסלול באורך 100 יארד (91.44 מ'). ב-1864 שונה אורך המסלול ל-120 יארד (109.7 מ'), ונקבע כי לאורכו יהיו 10 משוכות בגובה 3 וחצי רגל (1.067 מ'), תקן הנשמר גם כיום. ב-1888 נקבע המסלול בהתאם לשיטה המטרית, והוא עוגל ל-110 מ'. ב-1895 הוחלפו המשוכות הכבדות שהיו נהוגות עד אז במשוכות קלות יותר, בצורת האות T. באותה העת, ועד 1935, רץ שהפיל 3 משוכות היה נפסל, ושיאים היו מוכרים רק אם הרץ לא הפיל אף משוכה. באותה שנה גם הוחלפו המשוכות לצורתן המוכרת כיום.
היסטוריה > ריצת 110 מטר משוכות במשחקים האולימפיים

תחרויות ריצת 110 מטר משוכות נערכות מאז חידוש המשחקים האולימפיים בעת החדשה באולימפיאדת אתונה (1896). האלוף האולימפי הראשון היה תומאס קרטיס מארצות הברית. לי קלהון (רומא 1960 וטוקיו 1964) ורוג'ר קינגדום (לוס אנג'לס 1984 וסיאול 1988) זכו כל אחד פעמיים ברציפות בריצה זו באולימפיאדה.
עומאר מקלאוד (ג'מייקה ג'מייקה), הוא האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016).
היסטוריה > ריצת 110 מטר משוכות באליפויות העולם

באליפויות העולם באתלטיקה נערכות הריצות מאז היווסדן של האליפויות ב-1983. אלוף העולם הראשון היה גרג פוסטר מארצות הברית שזכה 3 פעמים ברציפות בריצה זו. אלן ג'ונסון מארצות הברית זכה באליפות העולם 4 פעמים וקולין ג'קסון מבריטניה זכה פעמיים בתואר.
סרגיי שובנקוב (רוסיה רוסיה), הוא אלוף העולם (בייג'ינג 2015).
היסטוריה > שיא עולם

שיא העולם שייך לארייס מריט (ארצות הברית ארצות הברית) ועומד על 12.80 שניות, נקבע ב-7 בספטמבר 2012 בבריסל.
היסטוריה > שיא ישראל

שיא ישראל שייך למיכאל אילין ועומד על 13.87 שניות, נקבע ב-10 ביוני 2007.
עשרת הרצים המהירים בכל הזמנים

| דירוג | תוצאה | אתלט | לאום | תאריך | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 12.80 שניות | ארייס מריט | ארצות הברית ארצות הברית | 7 בספטמבר 2012 | בריסל |
| 2 | 12.81 שניות | גרנט הולוואי | ארצות הברית ארצות הברית | 26 ביוני 2021 | יוג'ין |
| 3 | 12.84 שניות | דבון אלן | ארצות הברית ארצות הברית | 12 ביוני 2022 | ניו יורק |
| 4 | 12.87 שניות | דיירון רובלס | קובה קובה | 12 ביוני 2008 | אוסטרבה |
| 5 | 12.88 שניות | ליו שיאנג | הרפובליקה העממית של סין סין | 11 ביולי 2006 | לוזאן |
| 6 | 12.89 שניות | דייוויד אוליבר | ארצות הברית ארצות הברית | 16 ביולי 2010 | סן-דני |
| 7 | 12.90 שניות | דומיניק ארנולד | ארצות הברית ארצות הברית | 11 ביולי 2006 | לוזאן |
| 7 | 12.90 שניות | עומאר מקלאוד | ג'מייקה ג'מייקה | 24 ביוני 2017 | קינגסטון |
| 9 | 12.91 שניות | קולין ג'קסון | בריטניה בריטניה | 20 באוגוסט 1993 | שטוטגרט |
| 10 | 12.92 שניות | רוג'ר קינגדום | ארצות הברית ארצות הברית | 16 באוגוסט 1989 | ציריך |
| 10 | 12.92 שניות | אלן ג'ונסון | ארצות הברית ארצות הברית | 23 ביוני 1996 | אטלנטה |
| 10 | 12.92 שניות | סרגיי שובנקוב | ‏ אתלט נייטרלי מורשה‏ | 2 ביולי 2018 | סקשפהרוואר |
התקדמות שיא העולם > במדידה ידנית

| תאריך | אתלט | מדינה | השיא | מהירות הרוח | מקום קביעת השיא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 25.7.1908 | פורסט סמיתסון | ארצות הברית ארצות הברית | 15.0 שניות |  | לונדון |
| 18.8.1920 | ארל תומסון | קנדה קנדה | 14.8 שניות |  | אנטוורפן |
| 18.9.1927 | סטן פטרסון | שוודיה שוודיה | 14.8 שניות |  | סטוקהולם |
| 31.7.1928 | ג'ורג' וייטמן-סמית' | דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה | 14.6 שניות |  | אמסטרדם |
| 25.8.1929 | אריק ונסטרום | שוודיה שוודיה | 14.4 שניות |  | סטוקהולם |
| 5.9.1931 | בנגט סיוסטדט | פינלנד פינלנד | 14.4 שניות |  | הלסינקי |
| 23.6.1932 | פרסי בירד | ארצות הברית ארצות הברית | 14.4 שניות |  | קיימברידג' |
| 17.7.1932 | ג'ק קלר | ארצות הברית ארצות הברית | 14.4 שניות | 0.2- | פאלו אלטו |
| 2.8.1932 | ג'ורג' סיילינג | ארצות הברית ארצות הברית | 14.4 שניות |  | לוס אנג'לס |
| 12.8.1933 | ג'ון מוריס | ארצות הברית ארצות הברית | 14.4 שניות |  | בודפשט |
| 8.9.1933 | ג'ון מוריס | ארצות הברית ארצות הברית | 14.4 שניות |  | טורינו |
| 26.7.1934 | פרסי בירד | ארצות הברית ארצות הברית | 14.3 שניות |  | סטוקהולם |
| 6.8.1934 | פרסי בירד | ארצות הברית ארצות הברית | 14.2 שניות |  | אוסלו |
| 2.8.1935 | אלווין מורו | ארצות הברית ארצות הברית | 14.2 שניות |  | אוסלו |
| 19.6.1936 | פורסט טאונס | ארצות הברית ארצות הברית | 14.1 שניות | 2.4 | שיקגו |
| 6.8.1936 | פורסט טאונס | ארצות הברית ארצות הברית | 14.1 שניות | 1.3 | ברלין |
| 27.8.1936 | פורסט טאונס | ארצות הברית ארצות הברית | 13.7 שניות | 0.0 | אוסלו |
| 29.6.1941 | פרד וולקוט | ארצות הברית ארצות הברית | 13.7 שניות | 0.0 | פילדלפיה |
| 24.6.1950 | ריצ'רד אטלזי | ארצות הברית ארצות הברית | 13.6 שניות | 0.9 | קולג' פארק |
| 10.7.1950 | ריצ'רד אטלזי | ארצות הברית ארצות הברית | 13.5 שניות |  | הלסינקי |
| 22.6.1956 | ג'ק דייוויס | ארצות הברית ארצות הברית | 13.4 שניות | 0.0 | בייקרספילד |
| 7.7.1959 | מרטין לאואר | גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 13.2 שניות | 1.9 | ציריך |
| 21.8.1960 | לי קלהון | ארצות הברית ארצות הברית | 13.2 שניות | 0.0 | ברן |
| 16.7.1967 | ארל מק'קאלוץ' | ארצות הברית ארצות הברית | 13.2 שניות | 1.8 | מיניאפוליס |
| 4.7.1969 | וילי דבנפורט | ארצות הברית ארצות הברית | 13.2 שניות | 0.9- | ציריך |
| 7.9.1972 | רוד מילבורן | ארצות הברית ארצות הברית | 13.2 שניות | 0.0 | מינכן |
| 6.7.1973 | רוד מילבורן | ארצות הברית ארצות הברית | 13.2 שניות | 1.1 | ציריך |
| 22.7.1973 | רוד מילבורן | ארצות הברית ארצות הברית | 13.2 שניות | 1.5 | סיינה |
| 23.7.1975 | גי דרו | צרפת צרפת | 13.1 שניות | 1.2 | סן מור |
| 22.8.1985 | גי דרו | צרפת צרפת | 13.0 שניות | 1.8 | מערב ברלין |
התקדמות שיא העולם > במדידה אלקטרונית

| תאריך | אתלט | מדינה | השיא | מהירות הרוח | מקום קביעת השיא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 7.9.1972 | רוד מילבורן | ארצות הברית ארצות הברית | 13.24 שניות | 0.0 | מינכן |
| 21.8.1977 | אלחנדרו קסניאס | קובה קובה | 13.21 שניות | 0.6 | סופיה |
| 14.4.1979 | רנאלדו נהמיה | ארצות הברית ארצות הברית | 13.16 שניות | 1.7 | סן חוזה |
| 6.5.1979 | רנאלדו נהמיה | ארצות הברית ארצות הברית | 13.00 שניות | 0.9 | וסטווד |
| 19.8.1981 | רנאלדו נהמיה | ארצות הברית ארצות הברית | 12.93 שניות | 0.2- | ציריך |
| 16.8.1989 | רוג'ר קינגדום | ארצות הברית ארצות הברית | 12.92 שניות | 0.1- | ציריך |
| 20.8.1993 | קולין ג'קסון | בריטניה בריטניה | 12.91 שניות | 0.5 | שטוטגרט |
| 27.8.2004 | ליו שיאנג | הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | 12.91 שניות | 0.3 | אתונה |
| 11.7.2006 | ליו שיאנג | הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | 12.88 שניות | 1.2 | לוזאן |
| 12.6.2008 | דאירון רובלס | קובה קובה | 12.87 שניות | 0.9 | אוסטרבה |
| 7.9.2012 | ארייס מריט | ארצות הברית ארצות הברית | 12.80 שניות | 0.3 | בריסל |
תומאס קרטיס, האלוף האולימפי הראשון בריצת 110 מטר משוכות
פורסט סמית'סון, שהתוצאה שקבע באולימפיאדת לונדון (1908) היא הראשונה שהוכרה כשיא עולם
ליו שיאנג, האלוף האולימפי באולימפיאדת אתונה (2004), ושיאן העולם בין 2004 ל-2008
תחרות יין

בוחן בתחרות יין
תחרות יין (בצרפתית: Concours des vins) היא אירוע מקצועי מאורגן שבו שופטים ייננים ומבקרי יין סוגים שונים של יין ומעניקים להם וליקבים שייצרו אותם ציון (דירוג) ולעיתים מדליות בקטגוריות שונות. הכלי המרכזי בו נעשה שימוש בתחרויות הוא טעימת יין בשיטה העיוורת (בה לא ידוע לשופטים מהיכן הגיע היין אותו הם בוחנים) על מנת להימנע מהטיות של מותגים ומחירים. תחרויות נערכות ברמה אזורית, ארצית או בינלאומית. קיימות תחרויות רבות ושונות במאפייניהן, מתחרויות ליקבי בוטיק קטנים ועד לתחרויות עולמיות. יצרן יין שזכה במדליה בתחרות נחשבת, מעטר את תווית הבקבוק בסמל המדליה, שם התחרות, הקטגוריה והשנה בה נערכה.
אחת המגמות מן המחצית השנייה של המאה ה-20 ואילך היא השוואת יינות מכל רחבי העולם, באופן המבטל את האזוריות. כך ניתנה אפשרות ליינות מקליפורניה או צ'ילה לגבור בטעימות עיוורות על יינות מיקבים צרפתיים בעלי מסורת ארוכה ומוניטין.
הערות שוליים

↑  The Judgment of Paris: What the French didn't learn from the legendary wine-tasting
שרוטים

| --- | --- |

 סינגל בביצוע סאבלימינל בהשתתפות עדן גבאי
 מתוך האלבום צבע לחיים
 יצא לאור:  12 בינואר 2016
 פורמט:  הורדה דיגיטלית
 סוגה:  היפ הופ • פופ • מזרחית
 שפה:  עברית
 אורך:  3:22
 חברת תקליטים:  משפחת תאקט
 כתיבה:  סאבלימינל, עדי כבירי
 לחן:  סאבלימינל, נאור סינואני
 הפקה:  סאבלימינל
שרוטים הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר הישראלי סאבלימינל, בשיתוף הזמר הישראלי עדן גבאי. השיר יצא לאור ב-12 בינואר 2016, כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן הרביעי של סאבלימינל, "צבע לחיים", על ידי חברת התקליטים משפחת תאקט.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי סאבלימינל ועדי כבירי, הולחן על ידי סאבלימינל ונאור סינואני, והופק על ידי סאבלימינל. השיר משלב בתוכו את סגנונות ההיפ הופ, הפופ והמזרחית, בדומה לשאר שירי האלבום "צבע לחיים", ומקצב בסגנון הרגאיי.
ביקורת

מבקר המוזיקה בן שלו העניק לשיר ביקורת בעיתון "הארץ": "מוזיקלית, 'שרוטים' מייצג היטב את המגמה הרווחת בפופ הישראלי של השנה המסתיימת. הדגם של פופ ים תיכוני מובהק, ששלט בשוק בשנים האחרונות, נעשה שימושי פחות, ומה שמחליף אותו הוא סלט קצוץ דק של מזרחי, אלקטרוני, לטיני והיפ־הופ. אפשר לקרוא לזה, בזהירות, פופ פוסט־מזרחי. כמעט כל להיטי השנה החולפת עשויים מהחומר הזה", והוסיף כי "גם טקסטואלית, משקף 'שרוטים' את המגמה הרווחת בפופ המקומי. תשע"ו הייתה השנה שבה ה'אני' נעלם משירי הפופ שלנו והוחלף בצורה גורפת על ידי ה'אנחנו'. [...] 'שרוטים" גם הוא המנון ל'אנחנו'. סאבלימינל צודק כמובן באבחנה שלו, רק שהתרופה שהוא מציע — גאווה צוהלת בעמידותם של הישראלים לנוכח המציאות המסויטת שבה הם חיים — היא מרשם די מפוקפק. שרוט זה הכי, אחי".
גם מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק ביקורת לשיר: "המוזיקה מאירה את השיר באור גדול, כאילו אנחנו בכלל לא פה, אלא בג'מייקה, חוגגים את הביאוס בקצב ובראפ ועם עדן גבאי, שנשמע לגמרי מהדורת אייל גולן חדשה. סאבלימינל צודק: בבית משוגעים שבו כולם 'שרוטים' ולא מאופסים, עדיפים מתכוני הרגעה כאלה, שיותר מאשר יזכירו את הצרות, יהפכו אותן לחיוך גדול ואולי גם יפיחו תקווה, שעוד יחזור לכאן האור. האם התכוון לביבי? השתגעתם. סאבלימינל לא יחצה קווים אסורים. הוא יעדיף: אנחנו שבט אחד במקצב רגאיי קליט ומזיז. הכל בסדר. הכל אחלה, נפלא, נהדר, למרות השריטות. למרות השבט".
הצלחה

השיר הצליח להגיע היישר אל המקום הראשון במצעד השבועי של חברת מדיה פורסט, תוך שצבר כ-127 השמעות בתחנות הרדיו בישראל באותו השבוע. השיר צעד במצעד כשבעה שבועות סך הכל. במצעד השבועי של תחנת הרדיו רשת ג', נכנס השיר היישר אל המקום ה-14, ובשיאו הגיע אל המקום החמישי, תוך שצעד במצעד כ-11 שבועות סך הכל. במצעד הרשמי של גלגלצ, הגיע השיר היישר אל המקום השביעי, בשיאו הגיע למקום הראשון, וצעד במצעד כ-8 שבועות סך הכל.
במצעד הפזמונים העברי השנתי, זכה השיר להצלחה רבה, תוך שהגיע למקום השני במצעד השנתי של רשת ג', ול-38 במצעד השנתי של גלגלצ. במצעד השנתי של מדיה פורסט, הכולל בתוכו את השירים המושמעים ביותר ברדיו באותה השנה, הגיע השיר למקום הראשון. גם לפי נתוני אקו"ם, היה השיר לשיר המושמע ביותר באותה השנה, ובעקבות כך זכה בפרס אקו"ם.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה לשיר פורסם בערוץ היוטיוב של סאבלימינל ב-12 בינואר 2016, בסמוך לצאת הסינגל עצמו, ובוים על ידי איתן אשכנזי. נכון לאוגוסט 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-14 מיליון.
רשימת רצועות

| שרוטים> מס' | שרוטים> שם | שרוטים> משך | שרוטים>  | שרוטים>  | שרוטים>  | שרוטים>  | שרוטים>  | שרוטים>  | שרוטים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | שרוטים  | 3:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | שרוטים (Instrumental)   | 3:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | שרוטים (Acapella)   | 3:12 |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2016)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2016)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 5 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2016)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2016)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 38 |  |
הערות שוליים

1 2   בן שלו, איך לא שמעתי את השיר המושמע בישראל, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2016
↑  שרוטים, באתר יוסמיוסיק, ‏12 בינואר 2016
↑  המצעד הישראלי השבועי, באתר מדיה פורסט, שבוע שני לשנת 2016
↑  המצעד הישראלי השבועי, באתר מדיה פורסט, שבוע שמיני לשנת 2016
↑  21.1.2016, באתר "פזמונט"
↑  10.3.2016, באתר "פזמונט"
1 2  שרוטים, באתר "פזמונט"
↑  המצעד השבועי 25.02.2016, באתר גלגלצ
↑  המצעד השבועי 07.04.2016, באתר גלגלצ
↑  המצעד השבועי 28.04.2016, באתר גלגלצ
↑  המצעד השנתי, באתר מדיה פורסט, השירים הישראליים, שנת 2016
↑  דפנה ארד, "שרוטים" של סאבלימינל ועדן גבאי הוא השיר המושמע ביותר ברדיו בשנה החולפת, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2016
1 2   סאבלימינל מארח את עדן גבאי - שרוטים Subliminal, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:28)
רשת עירונית

רשת עירונית (באנגלית: Metropolitan area network; ר"ת: MAN) היא רשת תקשורת הפרוסה על פני עיר או קמפוס (של אוניברסיטה למשל). רשת עירונית יכולה לשמש לחיבור מספר רשתות מקומיות קרובות גאוגרפית, כאשר ביניהן קיים קשר לוגי הדוק. במקרים רבים משמשת רשת זו כדרך לחבר את הרשתות המקומיות לא רק זו לזו אלא גם לרשתות גדולות יותר, ארציות או עולמיות, כדוגמת האינטרנט.
לדוגמה, באוניברסיטה קיימת רשת מקומית לכל פקולטה. הרשתות מחוברות ביחד לרשת עירונית, שמחוברת (בנקודה אחת או יותר) לרשת אזורית, למשל רשת בין-אוניברסיטאית או לאינטרנט. בישראל נפוצות רשתות עירוניות בעיקר באוניברסיטאות ובמכללות.
רשת עירונית מודרנית עושה בדרך כלל שימוש בסיבים אופטיים על מנת לספק את רוחבי הפס ומרחקי ההעברה הנדרשים ממנה.
ראו גם

מונחים ברשת מחשבים
תחבורה לילית

בתוך רכבת לילה מגלאזגו ללונדון.
תחבורה לילית היא שם כולל לאמצעי תחבורה ציבורית הפועלת מחצות ועד לזריחה. שעות בהם רוב האנשים ישנים בביתם. וההפעלה שלהם נעשית על מטרת לתת ניידות לאנשים מסביב לשעון.
התחבורה הלילית מופעלת על ידי ממשלות ועיריות, ופועלת בעיקר בערים גדולות. התחבורה הלילית מתחלקת לשני סוגים עיקריים: תחבורה לילית עירונית ותחבורה לילית בין-עירונית. התחבורה הלילית העירונית נפוצה פחות, ופועלת בעיקר בסופי שבוע, כאשר בימי החול התחבורה הלילית היא בין כיסוי מינימלי לחוסר פעילות. לעיתים קווי התחבורה, מסומנים בדרך כלל במספרים שונים מהרגיל, ובמסלול שונה. לעומת זאת, התחבורה הלילית הבין-עירונית נפוצה מאוד, מכיוון שרבים מעדיפים לנסוע, למשל, ברכבת במהלך שעות הלילה, ולהגיע ליעדם בבוקר שלמחרת.
מאפיינים

בערים מסוימות פועלת התחבורה הציבורית ברציפות במשך 24 שעות ביממה, מה שמוריד למעשה את הצורך בתחבורה לילית ייעודית. דוגמה לשירותי תחבורה רצופים הם קווי הרכבת התחתית של ניו יורק. רבים מהאוטובוסים של ניו יורק פועלים גם הם 24 שעות ביממה, וכך גם בעיר ברלין המפעילה את שירותי ה"מטרוטראם" שלה. בערים רבות באירופה כמו לונדון וינה וברצלונה הרכבות התחתיות והרכבות הקלות לא פועלות בין חצות ל-5 בבוקר בימי חול אבל כן בסופי שבוע. בערים אלו מופעל מערך של אוטובוסי לילה בימי החול.
היכן שהם קיימים, שירותי הלילה מוגבלים בדרך כלל בכיסוי גאוגרפי הרבה יותר משירותי היום, עם פחות קווים ומסלולים ועוברים בנתיבים שונים לחלוטין לשירותי היום. לעיתים כדי לחסוך בהוצאות מפעילות החברות קו אחד העובר במסלול של שני קווי יום או יותר. שירותי הלילה גם פועלים בדרך כלל בתדירות נמוכה בהרבה. לדוגמה, על פי המדריך להנחיות שירות המעבר של העיר ניו יורק, האוטובוסים של ניו יורק נדרשים לפעול לפחות כל 30 דקות בכל הזמנים למעט לילות מאוחרים. האוטובוסים המקומיים נדרשים לפעול בשעות הלילה המאוחרות (שהוגדרו מ־1 ועד 5 בבוקר) לפחות כל 60 דקות.
תעריפים

על תעבורת הלילה חלים בדרך כלל מחירים נפרדים משל שעות היום המשתמשים בכרטיסים שונים. עם זאת, בגרמניה ובאוסטריה בוטלו תשלומי הלילה והתעריפים המיוחדים בעשור האחרון, כך שכל הכרטיסים של עמותות התחבורה המקומיות תקפים כעת לשימוש גם בתעבורת לילה.
מכיוון שבתחבורה הלילית נוסעים פחות אנשים מבשעות היום המחירים לשעות הלילה יקרים יותר. עם זאת, בערים רבות הורידו החברות את מספר הקווים הפעילים על מנת להוריד בעלויות, וכך יכולים הנוסעים לנסוע במחיר זהה לשעות היום.
תחבורה לילית בישראל

קו 1 של המטרונית בחיפה והקריות פועל 24 שעות ביממה ושבעה ימים בשבוע (למעט בראש השנה ויום הכיפורים)
מפני שבנמל התעופה בן-גוריון יש נחיתות מטוסים סדירות לאורך כל הלילה והמראות רבות בשעות הבוקר המוקדמות רכבת ישראל מפעילה לאורך כל הלילה קו דרך התחנות ירושלים-נבון, נתב"ג, תל אביב מרכז, הרצליה, נתניה, חדרה, בנימינה, חיפה חוף הכרמל, חיפה מרכז השמונה, קריית מוצקין, עכו ונהריה.
בנוסף, בלילות של סופי השבוע ושל חופשות לימודים פועלים קווי לילה שמטרתם לקשר בין מוקדי הבילוי במטרופוליניים לשכונות המגורים.
קווי אוטובוס היוצאים מתחנתם הראשונה סמוך לחצות לעיר אילת מופעלים מתל אביב, ירושלים ומערים נוספות.
הערות שוליים

↑  Operating hours, vienna.info (באנגלית)
↑  Barcelona bus metro operating hours, TMB (באנגלית)
↑  http://web.mta.info/mta/news/notices/pdf/NYCT-Service-Guidelines_Public.pdf
↑  קווי חצות מהשרון
↑  קווי חצות של אגד מאשדוד לאילת
רייכסטאג (הקיסרות הגרמנית)

| --- | --- |

 מדינה:  הקיסרות הגרמנית
 סוג:  בית תחתון
 הרכב
 מספר מושבים:  397 (טרם פירוקו)
 בחירות
 שיטת בחירות:  בחירות אזוריות, בשני סיבובים
 משכן
  
 
הרייכסטאג של הקיסרות הגרמנית היה הבית התחתון של הפרלמנט של גרמניה מ-1871 עד 1918. בתוך המבנה השלטוני של הרייך, ייצג הרייכסטאג את המרכיב הלאומי והדמוקרטי, לצד המרכיב הפדרלי שייצג הבּוּנדֶסרָאט (הבית העליון בו יוצגו מדינות גרמניה), והמרכיב המלוכני והביורוקרטי של הרשות המבצעת, שיוצג על ידי קנצלר הרייך. יחד עם הבונדסראט הייתה לרייכסטאג סמכות חקיקה ושותפות בקבלת ההחלטות על תקציב הרייך. היו לו גם זכויות בקרה מסוימות על הרשות המבצעת והוא יכול היה לעורר את מעורבות הציבור באמצעות דיוניו. לקיסר היה כוח פוליטי מועט, ועם הזמן התחזק מעמדו של הרייכסטאג ביחס לבונדסראט.
חברי הרייכסטאג נבחרו לתקופות כהונה של שלוש שנים בין 1871 ל-1888 ולאחר מכן לתקופות כהונה של חמש שנים. בעלי זכות הבחירה היו כל הגברים בני ה-25 ומעלה (למעט הגבלות בודדות), והבחירות היו חשאיות ושוות. בכך, היה הרייכסטאג לאחד המתקדמים בתקופתו מבחינת הייצוג הדמוקרטי של הציבור. הרייכסטאג התכנס לאורך מלחמת העולם הראשונה, וישיבתו האחרונה התקיימה ב-26 באוקטובר 1918, פחות משבועיים וחצי לפני תום המלחמה ב-11 בנובמבר. בעקבות תבוסת גרמניה במלחמה פרצה המהפכה הגרמנית של 1918–1919, ובמהלכה הרייכסטאג לא התכנס כלל. הרייכסטאג הוחלף באספה הלאומית של רפובליקת ויימאר (פברואר 1919 עד יוני 1920), ואחריה ברייכסטאג של רפובליקת ויימאר שהתכנס לראשונה ביוני 1920.