stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מדיניות החוץ והביטחון המשותפת של האיחוד האירופי
מטרות ויעדים > מדיניות חוץ וההגנה הדדית

ההגנה ההדדית מתייחס, בדיני האיחוד האירופי, לתנאי הטענה ולחובות הנגזרות מסעיף 7 של סעיף 42 של אמנת האיחוד. היא רלוונטית במיוחד בתחום מדיניות הביטחון וההגנה המשותפת, שכן היא קובעת שאם מדינה חברה היא מושא למתקפה בשטחה, שאר מדינות האיחוד "חייבות" לספק סיוע "על כל האמצעים העומדים לרשותם. סעיף זה, שאומץ עם כניסתה לתוקף של אמנת ליסבון, נוצר בבירור בהשראת הסעיף המופיע, במונחים דומים, על ידי נאט"ו. מדינות רשאיות לתעל את הסיוע האמור באמצעות ארגון שנוצר על ידי האמנה האמורה. חובת הגנה הדדית זו מחייבת את כל המדינות החברות. עם זאת, היא אינה משפיעה על הנייטרליות של מדינות חברות מסוימות ועולה בקנה אחד עם ההתחייבויות של המדינות החברות בארגון האמנה הצפון-אטלנטית.
מימון המדיניות על ידי האיחוד האירופי

בדצמבר 2013, מועצת ההגנה האירופית הסכימה להגביר את מאמצי האינטגרציה הצבאית. בכך הוחלט גם להגדיל את המו"פ הצבאי ולמרות חוקי האיחוד האירופי עצמם, פותח הרעיון של מחקר דו-שימושי (עם יישומים במישור הצבאי והאזרחי). תוכנית המחקר של האיחוד האירופי, הנקראת Horizon 2021/2020, ועם תקציב של 30,000 מיליון יורו, פתחה אפוא את הדלת גם למו"פ צבאי וביטחוני, שעבורו שמורים במפורש 2,000 מיליון איורו.
יחסים עם האו"ם

לפי ה-UEF (איחוד הפדרליסטים האירופיים) יש צורך להביא את מדיניות החוץ והביטחון המשותפת של האיחוד האירופי לאומות המאוחדות. בין הטיעונים שלהם, הם מאשרים שזה יספק תיאום ושקיפות רבה יותר בקבלת ההחלטות שיהפכו את ה-CFSP לכלי, ואפריורי, יהפוך את האיחוד האירופי לשחקן אמין על הבמה העולמית.
הערות שוליים

1 2 3  Michael Smith, Europe's foreign and security policy: The Institutionalization Of Cooperation., Cambridge: Cambridge University Press, 2003, עמ' 63-219
1 2  FOREIGN POLICY: AIMS, INSTRUMENTS AND ACHIEVEMENTS, www.europarl.europa.eu, ‏2023-03-31 (באנגלית)
↑  Article 18. Treaty of The European Union, Article 18. Treaty of The European Union, Legislation.gov.uk
↑  Arnold Kanter, The European Defense Community in the French National Assembly: A Roll Call Analysis, Comparative Politcs, עמ' 203-228
↑  Christopher Chivvis, "Birthing Athena. The Uncertain Future of ESDP", Focus stratégique, עמ' 23-28
↑  Douglas Hurd, Developing the Common Foreign and Security Policy, Internationals Affairs, Volume 70, Issue 3, 1994, עמ' 421–428
↑  Fernando Lozano, La accion exterior de la union Europea, Alcala University Press, 2005, עמ' 1-34
↑  בספרדית, Política Exterior y de Seguridad Común de la Unión Europea, www.exteriores.gob.es
↑  Katrin Auel and Oliver Honig, פיקוח בזמנים מאתגרים באירופה
↑  Conclusions Brussels, 18/19 June 2009, Presidency
↑  Fowels, Maria, The European Union’s Common Foreign and Security Policy and Human Rights, Netherlands Quarterly of Human Rights, 2004, עמ' 291–324
↑  Richard Corbett e Iñigo Vigo, Report about Lisbon Treaty
↑  Treaty of The European Union, Art. 16
↑  Foreign Affairs Council (FAC)
↑  High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy
↑  Article 27, Treaty of Europe
↑  Thomas Grunert, Prospects for a Common Foreign and Security Policy - Preliminary Review
↑  Art 42, Treaty of The European Union
↑  EUR-Lex - mutual_defence - EN - EUR-Lex, eur-lex.europa.eu (באנגלית)
↑  Art 21, Treaty of The European Union
↑  Luigi Lonardo, May Member States’courts act as catalysts of normalization of the European Union’s Common Foreign and Security Policy
1 2  European Commission Decision, Horizon Europe. Work Programme 2021-2022. Civil Security for Society, research-and-innovation.ec.europa.eu (באנגלית)
↑  Campaña para una Asamblea Parlamentaria en la ONU, Secretariat, La Unión de Federalistas Europeos fortalece el apoyo por una Asamblea Parlamentaria de la ONU, Campaign for a UN Parliamentary Assembly, ‏2016-11-07 (בספרדית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4377136-1
מונטנה (מחוז)

| --- | --- |
גשר קריווה בארה מעל נהר לום, אשר במחוז מונטנה
גשר קריווה בארה מעל נהר לום, אשר במחוז מונטנה
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מושל:  איבאיילו איוואנוב פטרוב
 ערים במחוז:  11
 בירת המחוז:  מונטנה
 שפה רשמית:  בולגרית
 תאריך ייסוד:  8 בינואר 1999 
 שטח:  3,635.5 קמ"ר
 גובה:  211 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  116,172 (31 בדצמבר 2022)
  ‑ צפיפות:  41.20 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  43°36′N 23°11′E﻿ / ﻿43.600°N 23.183°E﻿ / 43.600; 23.183
 אזור זמן:  UTC +2
 http://oblastmontana.org
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת מחוז מונטנה מוגדלת) מונטנה לום ברקוביצה ורשץ ולדצ'דרם צ'יפרובצי רומניה וראצה סופיה סרביה וידיןמחוז מונטנה(למפת מחוז מונטנה רגילה) מונטנה לום ברקוביצה ורשץ ולדצ'דרם צ'יפרובצי רומניה וראצה סופיה סרביה וידיןמחוז מונטנה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז (אובלסט) מונטנה (בבולגרית: Област Монтана) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה ושוכן בצפון מערב המדינה. המחוז משתרע על כ 3.2% משטח המדינה ועיר הבירה שלו היא מונטנה.
היסטוריה

במאה ה-1, היה האזור חלק מפרובינציית מואסיה, של האימפריה הרומית המערבית ועם פיצולה עבר לחזקת האימפריה הרומית המזרחית, תוך שהוא מחליף ידיים, כתוצאה מפלישת ההונים, ובהמשך הגירה מאסיבית של שבטים סלבים ופרוטו-בולגארים, אשר ייסדו את האימפריה הבולגרית הראשונה. ב-108, לאחר קריסת האימפריה הראשונה, נשלט האזור שוב על ידי הביזנטים, עד להקמת האימפריה הבולגרית השנייה בסוף המאה ה-12 וידע קרבות לא מעטים במסגרת המאבק להגמוניה אזורית בין הבולגרים לדספוטט סרביה. בסוף המאה ה-14 נכבש שטח המחוז על ידי צבא האימפריה העות'מאנית ונותר בחזקתם עד ל-1878. עם תום המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). השטח עבר לשליטת נסיכות בולגריה שהפכה בהמשך, למדינת הלאום בולגריה.
טופוגרפיה ואקלים

שטח המחוז מהווה 3.2% משטחה של בולגריה, בצפונו הוא נתחם בנהר הדנובה וגובל ברומניה, במערבו הוא גובל בסרביה ובדרומו מצויים המורדות הצפוניים של הרי הבלקן. האקלים הוא אקלים ממוזג עם השפעה יבשתית, להוציא רצועה צרה לאורך הדנובה. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11.1oc.
כלכלה

בשטח המחוז מספר מפעלים לעיבוד שבבי, ייצור מזון וטקסטיל. מגזר השירותים הוא המוביל מבחינת תוצר מקומי גולמי. במחוז מונטנה עוברים שני עורקי תחבורה של נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים. עורק מספר 7 העובר לאורך הדנובה ועורק מספר 4, המחבר את מזרח אירופה לסלוניקי שביוון. העיר לום היא עיר נמל חשובה לאורך נהר הדנובה ומהווה שער כניסה ויציאת סחורות מרחבי אירופה. תעבורת המסחר דרך הנמל בלום מהווה כ-40% מתעבורת הסחורות בבולגריה, המתבצעת דרך נהר הדנובה. תנאי המחוז נוחים גם לחקלאות ובאזורים שונים מגדלים חיטה, תירס, חמניות, גפנים, פירות וכן ישנן חוות לגידול צאן ובקר לתעשיית המזון. באזור הכפרי ישנם מעיינות מרפא, המושכים אליהם תיירים, גם מחוץ למדינה.
דמוגרפיה

אוכלוסיית המחוז, מהווה כ-2.3% מכלל אוכלוסיית בולגריה ונמצאת במגמת ירידה כמותית וממוצע גיל בעלייה. מבחינה אתנית, 84.6% מהאוכלוסייה הם בולגרים ו 12.5%, הם צוענים. 92.3% מקרב תושבי המחוז הם נוצרים אורתודוקסים.
הערות שוליים

↑  "כלכלת מחוז מונטנה" באתר מחוז מונטנה ובהתייחס לשנת 2004 (בבולגרית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 709386ec-07d7-4427-8917-b3e63fd4140d
מדינת דמשק

| --- | --- |
דגל

 
 ממשל
 שפה נפוצה:  צרפתית 
 עיר בירה:  דמשק
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה 
 היסטוריה
 הקמה:   
 הקמה:  25 ביולי 1920
 פירוק:   
 פירוק:  1 בינואר 1925
 ישות קודמת:   הממלכה הערבית של סוריה
 ישות יורשת:   מדינת ג'בל א-דרוז  הפדרציה הסורית
 
מדינת דמשק (בצרפתית: État de Damas; בערבית: دولة دمشق) הייתה אחת משש המדינות שהוקמו על ידי הגנרל הצרפתי אנרי גורו במנדט הצרפתי של סוריה לאחר ועידת סן רמו בשנת 1920 והתבוסה של הממלכה קצרת הימים של פייסל, מלך סוריה.
המדינות האחרות היו מדינת חלב (1920), מדינת העלווים (1920), מדינת ג'בל א-דרוז (1921) וסנג'ק אלכסנדרטה (1921). לבנון הגדולה (1920) הפכה לימים ללבנון המודרנית.
הקמה

ב-1 בספטמבר 1920 חילקו הצרפתים את שטחי המנדט בסוריה לשלוש "מדינות": מדינת דמשק, מדינת חלב, ומדינת לטקיה ("הטריטוריה העלווית").
מדינת דמשק הוכרזה על ידי הגנרל הצרפתי אנרי גורו ב-3 בספטמבר 1920, כשבירתה דמשק. הנשיא הראשון של המדינה החדשה היה חאקי אל-עזם. מדינת דמשק כללה את דמשק וסביבתה, בנוסף לערים חומס, חמה ועמק הנהר אורונטס.
מדינת דמשק החדשה איבדה ארבעה מחוזות קאזה (מחוזות המשנה) שהיו חלק מווילאייט סוריה בתקופה העות'מאנית להר הלבנון הנוצרי בעיקר ליצירת לבנון הגדולה החדשה. השטח המופרד מדמשק תואם כיום את הבקאע ודרום לבנון. דמשק, ומאוחר יותר סוריה, מחתה ללא הרף על הפרדת הארצות הללו והמשיכה לדרוש אותן בחזרה לאורך כל תקופת המנדט. אוכלוסיית האזורים הללו, שהייתה מוסלמית בעיקר, מחתה גם על ההפרדה מדמשק.
הפדרציה הסורית ומדינת סוריה

ב-28 ביוני 1922 הכריז הגנרל אנרי גורו על הקמת הפדרציה הסורית שכללה את מדינות דמשק, חלב ומדינת העלווים. בשנת 1924 הופרדה שוב מדינת העלווים. הפדרציה הסורית הפכה למדינת סוריה ב-1 בינואר 1925.
אוכלוסייה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
תפוצה כללית של האוכלוסייה במדינת דמשק על פי המפקד הצרפתי בשנים 1921–1922
| דָת | תושבים | אֲחוּזִים |  |  |  |  |  |
| סוני | 447,000 | 75.1% |  |  |  |  |  |
| נוצרים | 67,000 | 11.3% |  |  |  |  |  |
| זרים | 49,000 | 8.2% |  |  |  |  |  |
| התריסריים | 9,000 | 1.5% |  |  |  |  |  |
| איסמעילים | 8,000 | 1.3% |  |  |  |  |  |
| יהודים | 6,000 | 1.1% |  |  |  |  |  |
| עלווים | 5,000 | 0.8% |  |  |  |  |  |
| דרוזים | 4,000 | 0.7% |  |  |  |  |  |
| סך הכל | 595,000 | 100% |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר ג, עמ' 473.
↑  Syrian History: Timeline
↑  E. J. Brill's first encyclopaedia of Islam, 1913-1936, Volume 2, page 301
| המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון |
| --- | --- | --- |
| הסכמים | הסכם סייקס–פיקו (1916) • ועידת סן רמו (1920) • הסכם אנקרה (1921) • הסכם ניוקומב-פולה (1923) • חוזה העצמאות הצרפתי-סורי (1936) • גבול טורקיה–סוריה • יום העצמאות של לבנון (1943) |  |
| ישויות פוליטיות | מנהלת שטחי האויב הכבושים • הממלכה הערבית של סוריה (1920) • יצירת לבנון הגדולה (1914–1920) • לבנון הגדולה (1920–1943) • מדינת דמשק (1920–1925) • מדינת חלב (1920–1925) • מדינת העלווים (1920–1936) • מדינת ג'בל א-דרוז (1921–1936) • סנג'ק אלכסנדרטה (1921–1938) • הפדרציה הסורית (1922–1925) • מדינת סוריה (1925–1930) • הרפובליקה הסורית הראשונה (1930–1946) |  |
| עימותים צבאיים | המרד העלווי של 1919 (אנ') • מלחמת הממלכה הערבית של סוריה–צרפת (1920) • קרב מייסלון (24 ביולי 1920) • כיבוש דמשק (24 ביולי 1920) • מאורעות תל חי (1920) • מרד הנאנו (אנ') (1920–1921) • מלחמת טורקיה–צרפת (1920–1921) • המרד הסורי הגדול (1925–1927) • השביתה הכללית הסורית 1936 (אנ') • הפלנגות הנוצריות • צבא הלבאנט • המערכה בסוריה ובלבנון במלחמת העולם השנייה (1941) • משבר הלבנט (אנ') (1945) |  |
| נציבים עליונים | אנרי גורו (1920–1922) • רובר דה קה (צר') (1923–1922) • מקסים וגאן (1923–1924) • מוריס סראי (1924–1925) • אנרי דה-ז'ובנל (אנ') (1925–1926) • אנרי פונסו (אנ') (1926–1933) • דמיאן דה מרטל (אנ') (1933–1939) • גבריאל פואו (1939–1940) • ז'אן שיאפ (אנ') (1940) • אנרי פרנאן דנץ (1940–1941) • ז'ורז' קאטרו (1941–1943) • ז'אן הלו (צר') (1943) • איב שטאיינו (אנ') (1943–1944) • אטיין פול באינט (Étienne Paul Beynet, 1944–1946) |  |
| הנהגה מקומית  | האמיר פייסל בן חוסיין • הקונגרס הלאומי הסורי (1919–1920) • יוסוף אל-עזמה • סאלח אל-עלי • אדהם ח'נג'ר (אנ') • אבראהים הנאנו (אנ') • אליאס חויכ (אנ') • אמיל אדה • בשארה אל-ח'ורי • סולטאן אל-אטרש • עבד אל-רחמן שהבנדר (אנ') • חסן אל-חראט (אנ') • עיאש אל-חאג' (אנ') • אנטון סעאדה • שוכרי אל-קוותלי • האשם אל-אתאסי • הגוש הלאומי • זכי אל-ארסוזי • ריאד א-סולח |  |
פורטל צרפת צרפת
מומחה לניהול פרויקטים

תעודת מוסמך PMP
מומחה לניהול פרויקטים או PMP (ראשי תיבות באנגלית של: Project Management Professional) היא הסמכה בינלאומית מוכרת הניתנת על ידי PMI (המכון לניהול פרויקטים). נכון למרץ 2018, היו 833,025 מוסמכי PMP ברחבי העולם. ההסמכה מבוססת על ה PMBOK (‏Project Management Body of Knowledge - תרגום: גוף הידע לניהול פרויקטים) של PMI.
לעמותת PMI ישנו סניף בישראל הנקרא "העמותה לניהול פרויקטים בישראל".
סילבוס הבחינה

הבחינה מבוססת על הPMP Examination Specification‏, אשר מתאר מטלות מתוך חמישה דומיינים של ביצועים:
ייזום הפרויקט (13%)
תכנון הפרויקט (24%)
ביצוע הפרויקט (31%)
ניטור ושליטה על הפרויקט (25%)
סגירת הפרויקט (7%)
המבחן מורכב מ־200 שאלות בחירה שנכתבו כנגד האפיון במסמך ה PMBOK והקוד האתי של PMP. הבחינה נערכת ללא כל חומר פתוח. 25 מהשאלות בבחינה הן "שאלות דוגמה" אשר משמשות לקליברציה של רמת הקושי ודיוק הבחינה וככאלה אינן נכנסות לחישוב הציון בבחינה והן מפוזרות באקראי לאורך הבחינה, כך שלמעשה הציון הוא כתוצאה מתשובות שאר 175 השאלות בלבד. האחוזים בסוגריים לעיל מציינים את אחוז השאלות לכל דומיין.
מטרה

ארגונים ממשלתיים, מסחריים ואחרים דורשים הסמכת PMP כדי לשפר את הסיכוי להצלחה של פרויקט, בכל תחומי הידע, על ידי קביעת סטנדרטיזציה משתפרת והולכת לקבוצת עקרונות של ניהול פרויקטים כפי שבאה לידי ביטוי בספרות PMBOK.
בדצמבר 2005 הסמכת PMP דורגה במקום השביעי במדד "עשרת ההסמכות הטובות בתחום ה-IT" שנערך על ידי ZDNet.. וב-2012 נבחרה על ידי CIO להסמכה החשובה ביותר.
הערות שוליים

↑  "Certifications". Project Management Institute. נבדק ב-15 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "PMI Fact File". PMI Today. Project Management Institute: 4. במרץ 2018. נבדק ב-1 במרץ 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Project Management Professional (PMP) Examination Specification. Project Management Institute. בספטמבר 2005. ISBN 978-1-930699-88-5. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Project Management Professional (PMP) ® Handbook" (PDF). Project Management Institute. נבדק ב-18 בספטמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dignan, Larry (11 בדצמבר 2008). "The 10 best IT certifications". נבדק ב-18 בספטמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hein, Rich (באוגוסט 2012). "12 IT Certifications That Deliver Career Advancement". {{cite web}}:  (עזרה)
מטרובוס

מערכת הסעת ההמונים של איסטנבול. נתיב המטרובוס מסומן בצהוב
מראה לאורך המערכת. במרכז התמונה נראית קרן הזהב
תחנת מג'ידייקוי
מראה פנים של אוטובוס דו-מפרקי תוצרת APTS Phileas, שאורכו 26 מטרים

מטרובוס (טורקית Metrobüs) היא מערכת אוטובוסים מהירה הפועלת באיסטנבול שבטורקיה מאז שנת 2007. המערכת בנויה ממת"צ נפרד לאוטובוסים בין גורפינר (Gürpınar) במערב החלק האירופי של העיר, וזינג'ירליקויו (Zincirlikuyu) סמוך לצד האירופי של גשר הבוספורוס. במקום זה משתלבים האוטובוסים בנתיבי התחבורה הכלליים החוצים את הגשר, לאורך של כ-1.7 ק"מ, והם נפרדים מהם בשנית בצידו האסיאתי. משם ממשיך המת"צ עד סאוטלוצ'שמה (Söğütlüçeşme) שבקדיקוי, סמוך לכניסה הדרום-מזרחית למצרי הבוספורוס. אורך המת"צ הוא 49 ק"מ ואורך המערכת כולה עומד על 50.5 ק"מ.
היסטוריה

הקמת המערכת החלה בשנת 2005 והקטע הראשון שלה באורך של 18.3 ק"מ, מאווג'לר לטופקפי שבחלק האירופי של העיר, נחנך ב-17 בספטמבר 2007. מאז הוארכה המערכת שלוש פעמים: ב-8 בספטמבר 2008 נחנך הקטע המרכזי באורך של 10.8 שממשיך מטופקפי עד גשר הבוספורוס, ב-3 במרץ 2009 נוסף הקטע המזרחי בתחומי יבשת אסיה, שאורכו 11.2 ק"מ, וב-12 ביולי 2012 נחנך קטע נוסף באורך של 9.7 ק"מ בצידה המערבי של המערכת, מאווג'לר (Avcılar) למרכז טויאפ פואר (Tüyap Fuar Merkezi) בגורפינר.
המערכת ופעולתה

אורכה הכולל של המערכת הוא 50.5 ק"מ ובה 45 תחנות שהמרחק הממוצע ביניהן הן הוא 1.1 ק"מ. הנתיב עובר ברובו בין מסלוליו של כביש הטבעת הפנימי של איסטנבול, המוכר כ"כביש ההיקפי של איסטנבול" (İstanbul Çevreyolu), ומסומן ככביש D100 וככביש מהיר O1. הגישה אל התחנות היא בדרך כלל באמצעות גשר עילי מעל מסלולי הנסיעה של הכביש. האוטובוסים נעים במת"צ נגד כיוון הנסיעה הנוהג בטורקיה, היינו בצידה השמאלי של הדרך, כדי שדלתותיהם יפנו בתחנות אל רציף משותף לתנועה בשני הכיוונים ("רציף אי"). בשל כך, בשני צדדיו של גשר הבוספורוס, הוקמו מחלפים המאפשרים לאוטובוסים להשתלב בתנועה הכללית הנעה עליו בימין הדרך.
המערכת נפגשת עם חלק מאמצעי התחבורה המסילתית של איסטנבול ובהם הרכבת הקלה של איסטנבול (M1 ו-T4), הרכבת התחתית (M2) ורכבת הפרברים בצד האסיאתי (B2).
לאורך המערכת פועלים 315 אוטובוסים העושים כ-3,300 נסיעות יומיות בימי עבודה. המערכת מסוגלת להסיע כ-40,000 נוסעים בשעה בכיוון, ובשעות העומס עושים בה שימוש יותר מ-70,000 איש בשני הכיוונים. בשעות העומס נעים האוטובוסים לאורך הנתיב בתדירות של 15–20 שניות, בשעות אחרות כל 45–60 שניות, ובשעות הלילה (בין 0100–0500) אחת לשלושים דקות. המערכת פועלת בארבעה קווים המכסים את כל אורכה או חלקים ממנה:
| קו | מסלול | מספר תחנות | משך הנסיעה | תדירות | נסיעות בימי חול |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 34 | אווג'לר-זינג'ירליקויו | 27 | 45 דקות | 20-60 שניות | 1,204 |
| 34A | ג'וויזליבא-סאוטלוצ'שמה | 20 | 35 דקות | 1-4 דקות | 224 |
| 34B | גורפינר-אווג'לר | 12 |  |  | 565 |
| 34C | גורפינר-מאלטפה | 28 |  |  | 193 |
| 34G | גורפינר-סאוטלוצ'שמה | 45 | 63 דקות | 30 דקות | 19 |
| 34T | אווג'לר-טופקאפי | 16 |  |  | 60 |
| 34Z | זינג'ירליקויו-סאוטלוצ'שמה | 8 | 20 דקות | 20-1 דקות | 875 |
המספר 34 נבחר מכיוון שזהו המספר המסמל את נפת איסטנבול. בשנת 2011 הסיעה המערכת 194,443,817 נוסעים, לעומת 174,652,780 בשנת 2010 ו-135,722,969 בשנת 2009.
ציוד נייד

מטרובוס מפעילה שלושה דגמי אוטובוסים:
| רכב | אורך במטרים | מספר מושבים | קיבולת נוסעים | יחידות בשירות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מרצדס סיטארו (דו-מפרקי) | 18.00 | 42 | 150 | 100 |  |
| מרצדס קפסיטי (דו מפרקי) | 19.54 | 42 | 193 | 250 |  |
| פילאס תלת-מפרקי | 26.00 | 52 | 230 | 50 | בהוצאה מהשירות עקב ריבוי תקלות |
| מרצדס קונקטו | 18.00 | 48 | 166 | 60 |  |
הערות שוליים

↑  דוח שנתי iett 2011
מחוז אוטנה

מחוז אוטנה (בליטאית: Utenos apskritis; ביידיש ובעברית: מחוז אוטיאן) הוא אחד מעשרת מחוזות ליטא. בירת המחוז היא העיר אוטנה.
המחוז ממוקם במזרח ליטא, הוא משתרע על פני 7,201 קמ"ר המכסים 11% משטח ליטא כולה. ב-1 ביולי 2010 בוטל הממשל המחוזי במחוזות ליטא ובכללם זה של מחוז אוטנה, והוא נשאר הלכה למעשה כיחידה טריטוריאלית וסטטיסטית בלבד.
מחוז אוטנה הוא התשיעי בגודל אוכלוסייתו בין מחוזות ליטא, נכון לשנת 2012 התגוררו בשטחי מחוז אוטנה כ-147,400 בני אדם, 5% מכלל תושבי ליטא.
מחוזות משנה

מחוז אוטנה מחולק ל-6 מחוזות משנה:
אניקשט (מחוז משנה)
איגנלינה (מחוז משנה)
מולייטי (מחוז משנה)
אוטנה (מחוז משנה) (אוטיאן)
ויסגינס (מחוז משנה)
זרסאי (מחוז משנה)
מד טווח לייזר

מד טווח לייזר צבאי מסוג LRB20000. מערכת זו כוללת מערכת אופטית בנוסף למד הטווח עצמו, והיא מותקנת על גבי חצובה שבה מותקנים מכשירים למדידת האזימוט וההגבהה. כאשר המכשיר מאופס ומוצפן, ניתן לקבל במדידה אחת את כל הנתונים הדרושים לטיווח המטרה
מד טווח לייזר (בראשי תיבות - מט"ל) הוא מכשיר המודד את המרחק לעצם כלשהו תוך שימוש בקרן לייזר. במימוש הנפוץ של מד טווח לייזר מודדים את הזמן שדרוש לפעימה של קרן לייזר להגיע לעצם המטרה ולשוב אל המכשיר. בשל מהירות האור הגבוהה, טכניקה זו אינה מתאימה לשמש למדידות הדורשות דיוקים טובים יותר ממילימטר, שכן אז נדרש למדוד זמן בדיוק גבוה מאוד. לצרכים אלו ניתן להשתמש בטריאנגולציה ובטכניקות נוספות. עם זאת, המכשיר מתאים מאוד לצרכים צבאיים, ובמיוחד לטיווח, ונעשה בו שימוש צבאי על ידי כל הצבאות המודרניים.
הפעלת המכשיר

פעימת קרן הלייזר יכולה להיות מקודדת על מנת להפחית את היכולת של האויב לשבש את המכשיר. כן ניתן להשתמש באפקט דופלר על מנת לקבוע האם העצם הנמדד מתקרב או מתרחק אל המודד, ומה מהירותו.
דיוק המכשיר נקבע על ידי אורך הפעימה, ומהירות המקלט הקולט את הפעימה. שימוש בלייזר בעל פעימה קצרה מאוד ומקלט מהיר יכול להביא לקביעת טווח של אובייקט בדיוק של מילימטרים.
על אף שקרן הלייזר היא צרה ביותר, על פני מרחקים ארוכים כתם הלייזר מתרחב, בגלל התבדרות הקרן. גורמים מטאורולוגיים ואטמוספיריים שונים כגון סינטילציה יכולים להביא אף הם לעיוותים ולסטיות במדידה.
בעיה נוספת היא "החזרה מוקדמת", כאשר הקרן עלולה להיות מוחזרת מעצם כלשהו הקרוב יותר מהעצם הנמדד. מכשירים מסוימים מצוידים ב"שער טווח", המתעלם מהחזרות של הקרן מעצמים קרובים מדי (שמגיעות זמן קצר מדי לאחר שידור הפעימה), ובכך מקטין את הסיכוי למדידת טווח שגויה.
השימוש הצבאי

השימוש הצבאי במד טווח לייזר הוא למציאת טווח מדויק למטרות. לכך שימושים רבים בפעולת הארטילריה, חיל הרגלים, הטנקים וכוחות ההנדסה.
השימוש הרווח במד טווח הלייזר הוא לטיווח. מכשירי מד טווח לייזר צבאיים הם משקפת, שעליה מורכב מכשיר הלייזר. לעיתים ניתן לקבע את המכשיר באמצעות חצובה שעליה התקנים המספקים אזימוט והגבהה, וכך, בלזירה אחת, ניתן לקבוע את הנתונים הדרושים לטיווח. מכשירים מתקדמים מצוידים במערכות המאפשרות את העברת הנתונים באופן ישיר אל גורמי בקרת האש. המכשירים הצבאיים משתמשים בסוללות הניתנות לטעינה מחדש, או שהם נטענים ממצבר הרכב.
בטנקים מודרניים מותקן מכשיר מט"ל שמספק נתונים על מרחק המטרה למערכת בקרת האש של הטנק ובכך מאפשר כוונון מהיר ומדויק לעברה (מערכת בקרת האש מחשבת סטיות ותיקונים בהתבסס על מרחק המטרה).
בחיל ההנדסה משתמשים לעיתים במד טווח לייזר כאשר נדרשים לבניית גשרים, התקני צליחה, ביצורים וכדומה.
ישנם מכשירים צבאיים רגישים ורבי עצמה המסוגלים למדוד טווחים של עשרות קילומטרים. מכשירים אלו מקובעים לרוב על חצובה או על רק"מ ומשולבים עם מכשירי ראיית לילה תרמיים, ציוד תצפית יום ומחשבי ירי. ישנם מכשירים קטנים וניידים יותר, המשמשים קציני תצפית קדמיים, או קציני סיוע ארטילרי.
כדי להקשות על האויב למדוד טווח למטרות מסוימות, יש צבאות הצובעים את הכלים שברשותם בצבע הבולע אורכי גל של לייזרים נפוצים. גם בלי חידוש זה ישנם עצמים שאינם מחזירים את אור הלייזר בצורה יעילה, ופעילותו של המכשיר פחות יעילה כלפיהם.
שימושים אזרחיים

עקב מחירו הגבוה (כמה מאות דולרים) חדירת מד טווח לייזר לשוק הביתי עדיין מוגבלת, אבל השימוש בו נפוץ אצל קבלני בניין וכן סוכני נדל"ן כתחליף יעיל ומדויק לסרט מידה. חלק מהיתרונות של מט"ל לעומת סרט מידה הם: שימוש בסרט מידה דורש בדרך כלל שני אנשים, והמדידה במט"ל מהירה יותר ומדויקת יותר. שלא כמו בסרט מידה, מדידה במט"ל מובטח שתהיה בקו ישר.
סוכני נדל"ן משתמשים במט"ל בין השאר למדידת גודלם של בתים וחדרים בבית. המכשירים המיועדים לשוק הזה בדרך כלל מצוידים ביכולת לבצע שתי מדידות עוקבות ולספק את המכפלה, ובצורה כזו למדוד שטחים בקלות יחסית.
הערות שוליים

↑  מכשיר GVS-5 אתר Global Security
חייל יווני משתמש במד טווח לייזר
מד טווח לייזר לשימוש ביתי
מטרודורוס מלמפסקוס (אפיקוראי)

| --- | --- |

 לידה:  331 לפנה״ס למפסקוס, טורקיה 
 פטירה:  278 לפנה״ס (בגיל 53 בערך) 
 זרם:  האסכולה האפיקוראית 
 תחומי עניין:  פילוסופיה וספרות 
 עיסוק:  פילוסוף 
 בן או בת זוג:  לונטיון 
 
מטרודורוס מלמפסקוס (ביוונית: Μητροδωρος Λαμψακηνος; ‏ 330 לפנה"ס - 277 לפנה"ס בקירוב) היה פילוסוף יווני, מתלמידיו של אפיקורוס. מטרודורוס נמנה עם האסכולה האפיקוראית. מרבית כתביו לא שרדו.
ביוגרפיה

מטרודורוס נולד בלמפסקוס (כיום העיר לפסקי שבקצהו הצפוני של מצר הדרדנלים בטורקיה). בצעירותו פגש בעירו את אפיקורוס, ומאז נעשה תלמידו וכמעט ולא נפרד ממנו. מטרודורוס נעשה תועמלן של שיטתו של אפיקורוס והקדיש את חייו להפצת תורתו. בהמשך עבר מטרודורוס לגור באתונה יחד עם מורהו. מטרודורוס מת בשנת 277 לפנה"ס – 7 שנים לפני מות אפיקורוס. הוא השאיר אחריו בן בשם אפיקורוס ובת שאותם אפיקורוס השאיר בצוואתו תחת השגחתם של תלמידיו אמינומאכוס, טימוקרטס והרמארכוס. במכתבו האחרון של אפיקורוס שנכתב לפני מותו לתלמידו אידומנאוס, שהיה נשוי לבאטיס, אחותו של מטרודורוס, הוא ביקש גם ממנו לדאוג לילדיו של מטרודורוס: "עתה אבקשך, כפי שדורשת החיבה שהייתה לך אליי ואל הפילוסופיה מאז ימי ילדותך, שמור נא על ילדיו של מטרודורוס."
אומרים כי לאונטיון, תלמידתו של אפיקורס, הייתה אשתו או מאהבתו של מטרודורוס.
פילוסופיה

מטרודורוס לא היה הוגה דעות עצמאי, אלא פרשן של דעות אפיקורוס. בהתאם לסנקה אפיקורוס חשב כי מטרודורוס נמנה עם אלה המסתייעים בדעותיהם של אחרים כדי להגיע לחקר האמת. אולם, נראה כי הפילוסופיה של מטרודורוס הייתה מבוססת על בריאות הגוף יותר מזו של אפיקורוס. על פי קיקרו, מטרודורוס גרס שכדי להגיע אל האושר דרושים לא רק גוף בריא אלא גם ההרגשה שהוא יישאר כזה. מטרודוס גער באחיו על כי לא הסכים עם הדעה שקיבה בריאה מונחת ביסודם של חיים מאושרים.
כתביו

למרות שמטרודורוס כתב בנושאים שונים, כדוגמת, "על ההון", "נגד דמוקריטוס", "נגד הסופיסטים" ו"נגד הדיאלקטיקנים", כתביו לא שרדו. שרידים מיצירתו "על ההון" נמצאו בין חורבות העיר הרומית הרקולנאום, ופורסמו לראשונה ב-1890 יחד עם עוד קטעים שונים שצוטטו ממחברים מאוחרים יותר.
דיוגנס לארטיוס ערך את הרשימה הבאה של כתבי מטרודורוס:
נגד הפיזיקאים (בשלושה כרכים)
על התחושה
נגד טימוקראטס
על אצילות הנפש
על בריאותו הרופפת של אפיקורוס
נגד הדיאלקטיקנים
נגד הסופיסטים (בתשעה כרכים)
על הדרך לחוכמה
על ההשתנות
על ההון
נגד דמוקריטוס
על אצילות מלידה
לקריאה נוספת

Tiziano Dorandi, Chapter 2: Chronology, in: Algra et al. (1999) The Cambridge History of Hellenistic Philosophy, page 51..
מומי אנגמלאו

מומי ניקולאס ברייס אנגמלאו (בצרפתית: Moumi Nicolas Brice Ngamaleu; נולד ב-9 ביולי 1994 ביאונדה שבקמרון) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת דינמו מוסקבה מליגת העל הרוסית ובנבחרת קמרון.