stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
17 ביוני
נולדו

1239 – אדוארד הראשון מלך אנגליה (נפטר ב-1307)
1682 – קארל השנים עשר, מלך שוודיה (נפטר ב-1718)
1747 – מרכוס הרץ, רופא ופילוסוף יהודי-גרמני (נפטר ב-1803)
1811 – יון סיגורדסון, מנהיג התנועה הלאומית האיסלנדית; תאריך הולדתו נקבע כחג לאומי באיסלנד (נפטר ב-1879)
1818 – שארל גונו, מלחין צרפתי (נפטר ב-1893)
1880 – קארל ואן וכטן, סופר וצלם אמריקני (נפטר ב-1964)
1882 – איגור סטרווינסקי, מלחין רוסי (נפטר ב-1971)
1888 – היינץ גודריאן, גנרל נאצי, ממייסדי טקטיקת הבליצקריג (נפטר ב-1954)
1898 – מאוריץ קורנליס אשר, צייר וגרפיקאי הולנדי (נפטר ב-1972)
1900 – מרטין בורמן, בכיר נאצי (נפטר ב-1945)
1920 – פרנסואה ז'קוב, ביולוג יהודי-צרפתי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (נפטר ב-2013)
1926 – יחיאל אדמוני, איש ציבור ומנהל ישראלי (נפטר ב-2024)
1927 – משה טאובה, חזן, אקדמאי ומוזיקאי (נפטר ב-2020)
1928 – אלישבע מיכאלי, שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלית (נפטרה ב-2009)
1929 – טיגראן פטרוסיאן, אלוף העולם בשחמט (נפטר ב-1984)
1929 – הנס מארק, פיזיקאי ואיש ממשל אמריקאי (נפטר ב-2021)
1929 – חיים ירון, קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, כיהן כראש מחלקת הציוד של חיל האוויר במלחמת יום הכיפורים (נפטר ב-2023)
1931 – ציפורה כגן, חוקרת ספרות ישראלית (נפטרה ב-2021)
1932 – שמואל שי, ממייסדי להקת הנח"ל ושדרן רדיו ב"קול ישראל" (נפטר ב-2023)
1936 – קן לואץ', במאי קולנוע בריטי
1938 – גרטה אניגמן, זמרת דנית, זוכת אירוויזיון 1963 יחד עם יורגן אניגמן כנציגת דנמרק (נפטרה ב-1990)
1939 – מנחם עינן, אלוף בצה"ל, ראש אגף התכנון, ראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה
1939 – עלי סייבאו, הנשיא השלישי של ניז'ר (נפטר ב-2011)
1940 – יריב בן אליעזר, חוקר תקשורת המונים ותדמית, ופרשן בעיתונות, ברדיו ובטלוויזיה
1942 – מוחמד אל-בראדעי, דיפלומט מצרי, מנכ"ל הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית
1943 – בארי מנילו, זמר אמריקאי
1943 – ניוט גינגריץ', פוליטיקאי אמריקאי
1945 – קן ליווינגסטון, ראש עיריית לונדון
1945 – אדי מרקס, רוכב אופניים בלגי
1946 – יפה ויגודסקי, יו״ר שדולת הנשים בישראל (נפטרה ב-2023)
1952 – מוטי חביב, שדר ספורט ישראלי
1955 – מיקי קם, שחקנית וזמרת ישראלית
1956 – סמדר יערון, שחקנית, מוזיקאית, רקדנית ויוצרת רב תחומית
1959 – יונתן מילר, מוזיקאי ישראלי
1964 – עופר לוי, זמר ישראלי, מלחין ומוזיקאי
1965 – חוסה אוסקר הררה, כדורגלן אורוגוואי
1967 – נורמן עיסא, שחקן ובמאי ישראלי-ערבי-מרוני
1971 – עמנואל מורנו, קצין בסיירת מטכ"ל (נהרג ב-2006)
1972 – יונתן יבין, סופר ועיתונאי
1972 – אדורם קייסי, כדורגלן במכבי חיפה ובנבחרת ישראל
1975 – אלי פיניש, שחקן ובדרן ישראלי
1976 – סקוט אדקינס, שחקן אנגלי ואמן לחימה
1980 – ונוס ויליאמס, שחקנית טניס אמריקאית
1980 – סילה, זמרת-יוצרת טורקייה
1984 – ג'ון גלאגר ג'וניור, שחקן וזמר אמריקאי, זוכה פרס הטוני
1984 – אריאל וולף, שחקן וכוריאוגרף ישראלי
1985 – רפאל סוביס, כדורגלן ברזילאי
1986 – מרי אבג'רופולוס, שחקנית ודוגמנית קנדית
1987 – קנדריק לאמאר, ראפר אמריקאי
1993 – קווין רובין, שחקן, אושיית רשת ויוטיובר ישראלי
1997 – קיי. ג'יי. אפא, שחקן ניו זילנדי
נפטרו

1866 – לואיס קאס, מדינאי אמריקני בכיר (נולד ב-1782)
1933 – חיים ארלוזורוב, מדינאי ופעיל ציוני (נולד ב-1899)
1940 – ארתור הרדן, ביוכימאי בריטי, חתן פרס נובל לכימיה (נולד ב-1865)
1946 – יחיעם ויץ, לוחם פלמ"ח (נולד ב-1918)
1963 – ריכרד בר, מפקדו האחרון של מחנה ההשמדה אושוויץ (נולד ב-1911)
1978 – אלחנן קליין, קצין בצה"ל וקצין הנדסה ראשי (נולד ב-1916)
1981 – יצחק צוקרמן, ממייסדי ומנהיגי הארגון היהודי הלוחם (אי"ל) בימי מרד גטו ורשה וממקימי קיבוץ לוחמי הגטאות ומוזיאון בית לוחמי הגטאות להנצחת השואה, הגבורה והמרד (נולד ב-1915)
1984 – משה דנקנר, מראשוני תעשיית היהלומים בארץ ישראל (נולד ב-1898)
1990 – ישראל אבן נור, סופר ועורך ישראלי (נולד ב-1911)
1995 – שאול ישראלי, ממנהיגי הציונות הדתית וחתן פרס ישראל למדעי היהדות (נולד ב-1909)
1996 – תומאס קון, היסטוריון ופילוסוף של המדע (נולד ב-1922)
1999 – גרשון אפפל, קריקטוריסט וגרפיקאי ישראלי יליד הונגריה (נולד ב-1922)
2002 – פריץ ואלטר, כדורגלן גרמני, אשר שיחק בעמדת החלוץ במדי קבוצת פ.צ. קייזרסלאוטרן וכקפטן נבחרת גרמניה אשר זכתה במונדיאל 1954 (נולד ב-1920)
2014 – אשר בן נתן, איש קהילת המודיעין והביטחון ודיפלומט בשירות מדינת ישראל, אשר כיהן כשגריר הישראלי הראשון בגרמניה המערבית (נולד ב-1921)
2015 – רון קלארק, אתלט אוסטרלי (נולד ב-1937)
2015 – סוליימאן דמירל, מדינאי טורקי (נולד ב-1924)
2015 – רוברטו לווינגסטון, קצין צבא ארגנטינאי (נולד ב-1920)
2015 – קלמנטה פינקני, איש דת וסנאטור מדינתי אמריקאי מטעם המפלגה הדמוקרטית (נולד ב-1973)
2019 – גלוריה ואנדרבילט, אמנית, סופרת ומעצבת אופנה אמריקאית (נולדה ב-1924)
2019 – יהודה לוי, פיזיקאי וחוקר יהדות אמריקאי ישראלי (נולד ב-1926)
2019 – מוחמד מורסי, נשיא מצרים (נולד ב-1951)
2020 – ג'ין קנדי סמית', דיפלומטית, אקטיביסטית, הומניטרית וסופרת אמריקאית (נולדה ב-1928)
2021 – קנת קאונדה, פוליטיקאי זמביאני (נולד ב-1924)
2022 – ז'אן-לואי טרנטיניאן, שחקן קולנוע ותיאטרון צרפתי (נולד ב-1930)
חגים ואירועים החלים ביום זה

איסלנד – יום העצמאות
גרמניה המערבית – יום אחדות גרמניה (עד 1990)
היום העולמי למאבק במידבור ובבצורת
16 ביוני – 18 ביוני
יוני
לוח אירועים שנתי
הערות שוליים

↑  ש:אילו אירועים סביבתיים גלובאליים מתקיימים מדי שנה ובאילו תאריכים?, באתר המשרד להגנת הסביבה
מי אתה חושב שאתה? (סדרת טלוויזיה ישראלית)

| --- | --- |

 סוגה:  סדרה תיעודית
 שידור
 רשת שידור:  הערוץ הראשון
 תקופת שידור מקורית:  2010–2011
מי אתה חושב שאתה? היא סדרת טלוויזיה ששודרה בערוץ הראשון בשנת 2010, המבוססת על סדרת טלוויזיה בריטית בעלת אותו שם.
הערוץ רכש את הזכויות להפקת גרסה ישראלית של התוכנית ב-2009. התוכנית שודרה בתחילת 2010 והשתתפו בה טל פרידמן, גבי גזית, אוהד קנולר, שפרה הורן, מיכל ינאי ויורם יובל.
התוכנית הייתה מועמדת לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית סדרה תעודית. לאחר עונה אחת לא הופקו עונות נוספות בישראל.
הערות שוליים

↑  רותה קופפר,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'ערוץ 1 והסינמטקים ישתפו פעולה בהקרנת סרטי תעודה חדשים וישנים, באתר הארץ, 7 ביולי 2009
↑  חן חדד,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'חדשות טלוויזיה: חגיגות וולנטיינ'ז דיי על המסך הקטן, באתר הארץ, 9 בפברואר 2010
↑  מתן אברמוביץ', עכבר העיר,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'פורסמו המועמדויות לטקס פרסי הטלוויזיה 2010: "הוט" מובילה את הרשימה, באתר הארץ, 24 ביוני 2010
מואנס דבור

דבור עם צלחת האליפות האוסטרית במדי רד בול זלצבורג, 2018
מוֹאַנֶּס דַבּוּר (בערבית: مؤنس دبور; נולד ב-14 במאי 1992) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת החלוץ בשבאב אל-אהלי (אנ') מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
קריירת מועדונים

דבור נולד בנצרת, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית. אחיו הוא כדורגלן מכבי אחי נצרת, אנס דבור. אביהם קאסם נהרג בתאונת דרכים ב-2009.
החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי אחי נצרת.
קריירת מועדונים > מכבי אחי נצרת

בעונת 2009/2010 שותף בחמישה משחקי ליגת העל במדי הקבוצה הבוגרת של מכבי אחי נצרת, ובמקביל כבש 37 שערים בליגה הלאומית לנוער. בעקבות הצלחתו במדי מכבי אחי נצרת, עבר דבור בשנת 2010 לקבוצת הנוער של מכבי תל אביב. הוא היה שותף בזכיית קבוצת הנוער בדאבל בשנת 2011, כבש 18 שערים והיה מלך השערים של ליגת העל לנוער בצוותא עם חברו לקבוצה רועי קהת.
קריירת מועדונים > מכבי תל אביב

בעונת 2011/2012 עלה דבור לקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב. את הופעת הבכורה שלו ערך נגד קבוצת חזר לנצ'ראן במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. במהלך עונה זו שותף דבור רבות במשחקי הקבוצה, ואף כבש במסגרת ליגת העל, גביע הטוטו והליגה האירופית. בעונת 2012/2013 המשיך להיות חלק מרכזי בקבוצה כאשר כבש 10 שערים ב-26 הופעות ועזר לקבוצתו להבטיח את תואר האליפות, עד שנפצע ב-6 באפריל בעת חימום לקראת הדרבי של תל אביב וסיים את העונה.
קריירת מועדונים > גראסהופרס ציריך

בפברואר 2014 חתם דבור בקבוצה השווייצרית, גראסהופרס ציריך לאחר שגראסהופרס ניצלה את סעיף השחרור בחוזהו ושילמה למכבי תל אביב כ-450 אלף דולר. ב-16 בפברואר 2014 ערך דבור את הופעת הבכורה שלו בגראסהופרס. במשחק, בו עלה כמחליף עם פתיחת המחצית השנייה, כבש צמד ובישל שער אחד בניצחון 5–1 על סנט גאלן. עד תום העונה כבש דבור תשעה שערים ב-15 הופעות. בעונת 2014/2015 ערך 32 הופעות בליגה, בהן כבש 13 שערים.
בעונת 2015/2016 הוביל דבור את טבלת הכובשים אחרי 16 משחקים, עם 11 שערים ומספר זהה של בישולים. בנוסף, כבש החלוץ 3 שערים בשני משחקי גביע. בעקבות הישגים אלו זכה השחקן בתואר "החלוץ הטוב ביותר בשווייץ לשנת 2015", לאחר שנבחר בידי שחקני ומאמני הליגה. בטקס מצטייני שנת 2015 בכדורגל השווייצרי הוכתר שער שהבקיע דבור כ"שער השנה" בשווייץ, והוא הגיע למקום השני בבחירת כדורגלן השנה. את העונה סיים דבור כמלך שערי הליגה עם 19 שערים, ומלך הבישולים של הליגה עם 12 בישולים.
קריירת מועדונים > רד בול זלצבורג

במאי 2016 חתם דבור לחמש שנים ברד בול זלצבורג האוסטרית, ששילמה עבורו 6.8 מיליון יורו (כ-5.3 מיליון ליש"ט), הסכום השלישי בגודלו באותה עת עבור כדורגלן ישראלי. ב-12 ביולי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 1–0 על ליפאיה הלטבית במסגרת הסיבוב הראשון של מוקדמות ליגת האלופות. ב-23 ביולי ערך דבור את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה האוסטרית, בהפסד 0–3 לשטורם גראץ, וב-6 באוגוסט כבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 2–0 על סנקט פולטן. ב-21 בספטמבר 2016 כבש צמד ובישל שלושה שערים במסגרת הגביע האוסטרי, בניצחון 7–1 של קבוצתו על מנסדורף מהליגה השלישית, אך בינו לבין מאמנו הספרדי אוסקר גארסיה נוצר מתח ומעמדו בקבוצה התערער.
קריירת מועדונים > השאלה לגראסהופרס ציריך

ב-14 בפברואר 2017 הושאל בחזרה לגראסהופרס ציריך השווייצרית עד לתום העונה, ובמדיה כבש שבעה שערים ב-13 הופעות ליגה עד תום העונה.
קריירת מועדונים > חזרה לרד בול זלצבורג

בקיץ 2017 חזר דבור לרד בול זלצבורג האוסטרית, ותחת המאמן מרקו רוזה הפך לשחקן קבוע בהרכב, זכה עם הקבוצה באליפות וסיים את העונה כמלך שערי הליגה עם 22 שערים. בנוסף הגיע עם הקבוצה לשלב חצי גמר הליגה האירופית כאשר רשם חמישה שערים ושלושה בישולים במהלך הטורניר. בתחילת עונת 2018/2019 כבש דבור צמד שערים במשחק נגד הכוכב האדום בלגרד במוקדמות ליגת האלופות שהסתיים בתיקו 2–2, אך הגומלין בבלגרד הסתיים בתיקו 0–0 ורד בול זלצבורג הודחה עקב שערי חוץ.
קריירת מועדונים > סביליה

בינואר 2019 סוכם על מעברו של דבור בסוף עונת 2018/2019 לקבוצת סביליה מהלה ליגה הספרדית, לארבע עונות תמורת כ-15 מיליון יורו (כ-13.5 מיליון ליש"ט), סכום השיא באותה עת עבור כדורגלן ישראלי.
בתום העונה זכה עם רד בול זלצבורג האוסטרית בדאבל, כשזכה באליפות ובגביע, בו כבש ובישל שער בניצחון 2–0 על ראפיד וינה במשחק הגמר, ובנוסף זכה בתואר "שחקן העונה באוסטריה"[דרוש מקור] ובתואר מלך שערי הליגה האוסטרית, עם 20 שערים. בסך הכל כבש דבור 72 שערים במדי רד בול זלצבורג בכל המסגרות, והוא מדורג במקום החמישי בטבלת מלך השערים של המועדון בכל הזמנים.[דרוש מקור]
אולם רק ב-5 ביולי 2019 הוצג דבור רשמית כשחקן סביליה. ב-19 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול קרבאך בליגה האירופית. ב-7 בנובמבר 2019 הבקיע לראשונה במדי הקבוצה, כאשר כבש צמד שערים והוסיף שני בישולים בניצחון 5–2 על דודלאנג' בליגה האירופית. ב-8 בדצמבר 2019 ערך דבור את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית, כשנכנס כמחליף במשחק חוץ מול אוססונה שהסתיים בתיקו 1–1, ובסך הכל ערך תשע הופעות במדי סביליה, מתוכן שתי הופעות ליגה.
קריירת מועדונים > הופנהיים

ב-7 בינואר 2020 חתם דבור לארבע וחצי שנים בהופנהיים מהבונדסליגה הגרמנית, ששילמה עבורו כ-12 מיליון יורו (כ-10.2 מיליון ליש"ט), הסכום השני בגודלו באותה עת (כשגם סכום השיא עדיין ברשותו) עבור כדורגלן ישראלי. ב-18 בינואר 2020 ערך דבור את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף במחצית במשחק ליגה נגד איינטרכט פרנקפורט. ב-5 בפברואר 2020 כבש את שעריו הראשונים במדי הקבוצה, כשנכנס כמחליף בדקה 61 בהפסד 3–4 לבאיירן מינכן במשחק בסיבוב השלישי במסגרת הגביע הגרמני וכבש צמד שערים.
ב-22 בפברואר 2020, במהלך משחק הליגה של הופנהיים נגד בורוסיה מנשנגלדבך, נפצע דבור בקרע בגיד המחבר בין שריר התאומים.
בעקבות משבר הקורונה והשבתת עולם הכדורגל, החל דבור לעסוק גם כגיימר ואף ייצג את נבחרת ישראל בטורנירי גיימינג רשמיים ומתוקשרים של משחק הווידאו FIFA. דבור זכה להצלחה רבה במשחק וניצח בטורנירים רבים.[דרוש מקור]
ב-15 במאי 2020, חזרה הליגה הגרמנית לפעילות לאחר פגרת הקורונה. ב-27 במאי 2020, פתח דבור בהרכב ואף בישל בניצחון קבוצתו 3–1 על פ.צ. קלן. ב-6 ביוני 2020, כבש את שער הבכורה בקבוצה במשחק הליגה נגד פורטונה דיסלדורף. ב-17 ביוני 2020 כבש צמד שערים ראשון במסגרת הבונדסליגה בניצחון קבוצתו 3–1 על אאוגסבורג.
בתום עונת 2019/2020 בבונדסליגה הבקיע דבור ארבעה שערים מתוך 14 הופעות עם הופנהיים, בנוסף לצמד מתוך הופעה אחת במסגרת הגביע הגרמני.
בתום עונת 2020/2021 כבש דבור עשרה שערים מתוך 30 הופעות עם הופנהיים בכל המסגרות.
בתום עונת 2021/2022 בבונדסליגה הבקיע דבור שלושה שערים מתוך 27 הופעות עם הופנהיים, בנוסף לשני שערים מתוך שלוש הופעות במסגרת משחקי הגביע הגרמני.
בתום עונת 2022/2023 בבונדסליגה הבקיע דבור שישה שערים מתוך 21 הופעות עם הופנהיים, בנוסף לשני שערים מתוך שלוש הופעות במסגרת משחקי הגביע הגרמני.
קריירת מועדונים > שבאב אל-אהלי

ב-12 ביולי 2023 חתם לשתי עונות בשבאב אל-אהלי (אנ') מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות, ששילמה עבורו בכ-1.5 מיליון יורו,. בסביבתו הקרובה של דבור נטען שהוא מעוניין להמשיך להתגורר באמירויות גם לאחר שיפרוש.
קריירת נבחרות

לזכותו שבע הופעות ושלושה שערים בנבחרת הנוער של ישראל עד גיל 19, וכן עשרים ושתיים הופעות ושלושה עשר שערים בנבחרת הצעירה עד גיל 21, עמה השתתף בטורניר אליפות אירופה לנבחרות צעירות עד גיל 21 שנערך בישראל בשנת 2013. במסגרת הטורניר פתח בשני משחקים מתוך השלושה בשלב הבתים, מול איטליה הצעירה עד גיל 21 ומול אנגליה הצעירה עד גיל 21.
ב-2 ביוני 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת של ישראל, כשעלה כמחליף במחצית השנייה, במשחק ידידות מול הונדורס. ב-3 בספטמבר 2015 כבש את שערו הראשון בבוגרים של הנבחרת, בניצחון הביתי 0–4 על אנדורה, במסגרת מוקדמות יורו 2016. ב-15 בנובמבר 2018 כבש צמד בניצחון הביתי 7–0 במשחק הידידות מול גואטמלה. ב-15 באוקטובר 2019 כבש צמד בניצחון הביתי 1–3 על לטביה, במסגרת מוקדמות יורו 2020. ב-29 במרץ 2022 כבש צמד בתיקו הביתי 2–2 במשחק הידידות מול רומניה.
קריירת נבחרות > הפוסט במבצע שומר החומות, אי-זימון למשחקים, ועזיבת הנבחרת

ב־8 במאי 2021 במהלך המהומות בירושלים בהר הבית זמן מה לפני תחילת מבצע שומר החומות של צה"ל, הוא העלה פוסט עם תצלום של כיפת הסלע כשבכותרת דאבור ציטט את הקוראן:
" אל תחשבו שאללה מעלים עין ממבצעי העוולה, הוא רק ממתין ליום הדין "
– מואנס דבור, 8 במאי 2021
למחרת הוא טען שבפוסט שלו הוא הביע מחאה על שימוש מופרז בכוח של כוחות הביטחון הישראליים, ממנו נפגע גם קרוב משפחה מבוגר שלו. כמו כן צוטט באומרו "דעתי ברורה וחדה. כמוסלמי מאמין, אני נגד כל אדם שפוגע או מנסה לפגוע במסגד אלאקצא ולא משנה זהות הפוגע". הפוסט של דבור הוביל לתגובות זועמות מצד הציבור היהודי בישראל ואף בקרב שחקני נבחרת יהודים, וגרם לאי-זימונו לנבחרת ישראל לשני משחקי ידידות מול מונטנגרו ופורטוגל. ב־1 בספטמבר 2021 חזר להרכב הנבחרת במשחק החוץ מול איי פארו במסגרת מוקדמות המונדיאל, בו לא היה קהל ישראלי ביציע. ב־4 בספטמבר 2021 שיחק במשחק הבית מול אוסטריה, שבו ניצחה ישראל 2–5 והוא כבש את השער השני, אך זכה לעוינות ולשריקות בוז מהיציע מרבים מהקהל הישראלי. שריקות הבוז מצד קהל האוהדים הישראלים המשיכו עד סוף הקמפיין, ובמשחקה האחרון של הנבחרת בקמפיין מול איי פארו, ב־15 בנובמבר 2021 כבש בעיטת עונשין ולאחר מכן סימן דבור לקהל הישראלי תנועת השתקה עם אצבע על פיו. ב־2 ביוני 2022 במשחק ליגת האומות 2022/2023 הראשון של נבחרת ישראל מול איסלנד, דאבור המשיך להתריס נגד העוינות מצד הקהל הביתי ביציעים של אצטדיון סמי עופר שבחיפה ששרק לו בוז עם כל נגיעה בכדור. לבסוף דאבור הוחלף במחצית השנייה תוך כדי שהוא מסנן קללה אל עבר הקהל הישראלי. באותו שבוע ביוני 2022, משפחתו ומקרוביו של דאבור הפעילו לחצים עליו על מנת שיעזוב את הנבחרת הישראלית עם סיום שני משחקי החוץ הנותרים של הנבחרת שאליהם זומן.
ביולי 2022 דבור החליט לפרוש מהנבחרת.
חיים אישיים

בפברואר 2023, בעודו נמצא עם קבוצתו, בית משפחתו בהופנהיים שבגרמניה עבר פריצה וניסיון גניבה.
תארים

אליפות: 2012/2013
אליפות: 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019
הגביע האוסטרי: 2018/2019
מלך השערים בליגת העל השווייצרית: 2015/2016
מלך הבישולים בליגת העל השווייצרית: 2015/2016
מלך השערים בבונדסליגה האוסטרית: 2017/2018, 2018/2019
שחקן העונה בבונדסליגה האוסטרית: 2018/2019
סטטיסטיקה

מעודכן ל-12 באוקטובר 2022
| עונה | מועדון | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | גביע הליגה> הופעות | גביע הליגה> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009/2010 | מכבי אחי נצרת | ליגת העל | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 5 | 0 |
| 2011/2012 | מכבי תל אביב | ליגת העל | 26 | 8 | 1 | 0 | 2 | 1 | 7 | 1 | 36 | 10 |
| 2012/2013 | מכבי תל אביב | ליגת העל | 26 | 10 | 1 | 0 | 5 | 0 | 0 | 0 | 32 | 10 |
| 2013/2014 | מכבי תל אביב | ליגת העל | 14 | 4 | 1 | 0 | 0 | 0 | 5 | 0 | 20 | 4 |
| 2013/2014 | גראסהופרס ציריך | ליגת העל השווייצרית | 12 | 8 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 12 | 8 |
| 2014/2015 | גראסהופרס ציריך | ליגת העל השווייצרית | 32 | 13 | 4 | 5 | 0 | 0 | 4 | 0 | 40 | 18 |
| 2015/2016 | גראסהופרס ציריך | ליגת העל השווייצרית | 35 | 19 | 2 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 37 | 22 |
| 2016/2017 | רד בול זלצבורג | ליגת העל האוסטרית | 15 | 2 | 2 | 3 | 0 | 0 | 7 | 0 | 24 | 5 |
| 2016/2017 | גראסהופרס ציריך | ליגת העל השווייצרית | 8 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 8 | 5 |
| 2017/2018 | רד בול זלצבורג | ליגת העל האוסטרית | 32 | 22 | 2 | 0 | 0 | 0 | 20 | 7 | 51 | 29 |
| 2018/2019 | רד בול זלצבורג | ליגת העל האוסטרית | 29 | 20 | 5 | 5 | 0 | 0 | 14 | 12 | 48 | 37 |
| 2019/2020 | סביליה | הליגה הספרדית | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 5 | 3 | 7 | 3 |
| 2019/2020 | הופנהיים | בונדסליגה | 14 | 4 | 1 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 15 | 6 |
| 2020/2021 | הופנהיים | בונדסליגה | 22 | 4 | 1 | 0 | 0 | 0 | 6 | 6 | 29 | 10 |
| 2021/2022 | הופנהיים | בונדסליגה | 26 | 1 | 2 | 1 |  |  |  |  | 28 | 3 |
| 2022/2023 | הופנהיים | בונדסליגה | 8 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 8 | 3 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 314 | 126 | 23 | 17 | 7 | 1 | 68 | 30 | 412 | 175 |
ביאורים

↑  ערן זהבי היה הישראלי היקר ביותר באותה תקופה כשנמכר ביוני 2016 תמורת כ-8 מיליון דולר (שהיו שווים לכ-7.12 מיליון יורו, או לכ-5.55 מיליון ליש"ט); ואייל ברקוביץ' היה הישראלי השני היקר ביותר כשנמכר בקיץ 1999 תמורת כ-7.92 מיליון ליש"ט (שהיו שווים לכ-12 מיליון יורו)
קרול השני, מלך רומניה

קרול השני לבית הוהנצולרן-זיגמרינגן, מלך רומניה (ברומנית: Carol al Doilea ;‏ 15 באוקטובר 1893 – 4 באפריל 1953), מלך ברומניה בין השנים 1930–1940.
קרול השני כונה "המלך הפלייבוי" ומספר נשים היו מושאי אהבתו וחלקן גם ילדו את ילדיו. הוא ויתר על המלוכה למען הנשים שאהב, אך בכל זאת הגיע למלוכה לאחר שהדיח מהכס את בנו, מיכאי הראשון, מלך רומניה. המעגל הושלם כשהוא הודח מהכס לטובת בנו. בעת שנות הגלות בצרפת ב-1926–1930 נאלץ לשאת את השם האזרחי שנבחר לו על ידי אביו - "קרול קאראימן".
בתקופת מלכותו רומניה עברה ממשטר של מלוכה חוקתית עם שלטון דמוקרטי למשטר אוטוקרטי הבנוי על מפלגה יחידה ובראשה המלך. תחת מלכותו התרבו מאוד הרציחות הפוליטיות, כולל רצח שני ראשי ממשלה מכהנים. משטרו נודע בשחיתות שלטונית ותחת שלטונו איבדה המדינה חבלי ארץ גדולים.
קרול השני כונה גם "מלך התרבות" (regele culturii), משום השכלתו הרחבה, ידיעת השפות הרבות, תמיכתו במפעלי תרבות ותמיכתו באנשי תרבות.
הוא היה מגדולי אספני הבולים בכל הזמנים.
ביוגרפיה

קרול השני נולד ב-15 באוקטובר 1893 בסינאיה בנה הבכור של מריה מאדינבורו, מלכת רומניה ביתו של אלפרד, דוכס אדינבורו ולפריננד הראשון, מלך רומניה והיה בכך הצאצא הראשון בשושלת המלוכה הרומנית שנולד ברומניה. הוא הוטבל לפי הדת הנוצרית האורתודוקסית, כנדרש על פי החוקה הרומנית, דבר הולדתו צוין ביריות תותח.
על חינוכו פיקח קרול הראשון, מלך רומניה בעצמו. בילדותו נהנה קרול מחברת ילדים, אסף בולים מגיל 7, שיחק טניס, עסק בסקי וככל שהתבגר נמשך למכוניות מהירות ואלגנטיות, למטוסים ובהמשך לנשים. במשפחת המלוכה דיברו הרבה שפות וקרול עצמו דיבר רומנית, צרפתית, גרמנית, אנגלית ורוסית.
המלך דאג לכך שקרול יחווה התנסות מינית ראשונה בגיל 16. שחקנית תיאטרון, שזומנה על ידי מנהל התיאטרון הלאומי של בוקרשט, נאותה לכך ואחרי מעשה התלוננה על כך, "הוא הרג אותי, 14 פעמים, חזר על כך". הדברים תועדו בזכרונות של ראש ממשלת רומניה לשעבר, קונסטנטין ארג'טויאנו, שהיה גם רופא בהכשרתו. התופעה יוחסה לכך שקרול סבל מפריאפיזם.
המלך דאג לו למחנך שווייצרי משכיל, ארנולד מוהרלן. אך באיחור הסתבר שהוא בעל דעות סוציאליסטיות. במקום המחנך מונה הגנרל יון פרטיקרי, שנסע איתו לגרמניה, לבית הספר הצבאי של פוטסדם, כדי להקנות לו חינוך צבאי. החינוך הצבאי נקטע, כשהנסיך נלקח על ידי הוריו לביקור בחצר ניקולאי השני, קיסר רוסיה, כדי שיכיר את בתו, אולגה ניקולאיבנה. המשפחות תכננו כנראה קשרי נישואין, אך הנסיך התעלם מאולגה והתעניין באחותה הצעירה - הצאר לא הסכים, הוא חשב שהיא צעירה מדי.
ביוגרפיה > אהבות בוסר - אלה פיליטי

בגיל 21, כשאביו הוכתר, היה קרול השני ליורש העצר של רומניה וסנטור. לאחותו, אליסאבטה, נסיכת רומניה, הייתה חברה בשם אלה פיליטי - הנסיך הצעיר והחברה של אחותו התאהבו, אך את אהבתם שמרו בסוד, כי על פי חוקת רומניה, היה איסור על בני משפחת המלוכה להתחתן עם רומנים, הם ובמיוחד יורש העצר, היו חייבים להתחתן עם בני משפחות מלוכה זרות. ב-1917 נודע דבר אהבתם של הצעירים והמלכה החליטה על הפרדתם, אלה פיליטי נשלחה לגלות בפריז והנסיך קיבל תפקיד פיקודי בגדוד הפרשים על שם המלכה אליסבטה.
ביוגרפיה > אהבות בוסר - זיזי למברינו

ב-1918, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה, עברו משפחת המלוכה והשלטון של רומניה ליאשי, לאחר שבוקרשט נכבשה על ידי הצבא הגרמני. ביאשי הכיר קרול את יואנה, הידועה יותר כזיזי למברינו, שהייתה בתו של גנרל רומני ממשפחת אצולה ותיקה, ותוך זמן קצר התאהב בה. קרול הזמין את למברינו למסיבות, הביא אותה לארוחות חגיגיות ותוך זמן קצר ידעו הכל על אהבתו. בארמון המלוכה לא היו מרוצים מכך ואנשי אמון של משפחת המלוכה דאגו להפגיש את קרול עם תלמידת תיכון בשם מריה מרטיני. מרטיני מצאה חן בעיני קרול ותוך זמן לא רב נכנסה להריון ממנו. קרול לא נואש מלמברינו ועדיין דבק בה ורצה לשאת אותה לאישה. מרטיני ילדה בת ואנשי בית המלוכה דאגו למסור אותה לבית יתומים ולשמור את העניין חשאי. קרול התחיל לחפש מוצא לאיסור החוקתי להתחתן עם רומניה וכשלא מצא החליט לעשות מעשה - הוא ביקש את ידה של זיזי למברינו ולאחר שזו נענתה בהתלהבות, ערק ממשמרתו הצבאית (היה מפקד הרגימנט השמיני של הציידים ההרריים, שבסיסם היה בטרגו ניאמץ), כשהוא לבוש במדי קצין רוסי. יחד עם חבר קרוב ועם זיזי, עברו את הגבול לרוסיה, נכנסו לאזור בשליטת האויב האוסטרו-הונגרי, זוהו וקיבלו ליווי של קצין גרמני. לאחר שהגיעו לאודסה, שילם קרול 50,000 לאי לכומר מקומי, שחיתן אותו עם זיזי למברינו ביום 31 באוגוסט 1918, בכנסייה פוקרובסקאיה.
עם היוודע דבר החתונה להורי קרול, שלח המלך שליחים, שהחזירו אותם בכוח לרומניה. קרול וחברו נשפטו על עריקה ונידונו ל-75 ימי מעצר באחד המנזרים. זיזי הורחקה מבעלה. הורי קרול הפעילו לחצים לביטול נישואי הצעירים, אך קרול סירב ואף איים לוותר על תוארו כיורש עצר.
הנישואים, שנערכו בניגוד לרצון ההורים, בוטלו בהחלטה משפטית שנויה במחלוקת. קרול נשלח להפרדה למנזר Horaita-Neamt, אך השניים המשיכו להתראות עוד תקופת מה וזיזי נכנסה להריון ממנו. בית המלוכה דאג לזמן מחדש את מריה מרטיני וקרול חידש את הקשר איתה. גם מרטיני נכנסה להריון ואנשי בית המלוכה ארגנו לה נישואים עם מנהל תחנת רכבת, שהסתבך בפלילים.
לזיזי למברינו נולד ילד ב-8 בינואר 1920. הילד קיבל את השם מירצ'אה גרגור קרול למברינו. מירצ'אה לא הוכר כבן משפחת המלוכה, וקרול נשלח לטיול סביב העולם, כדי שימצא לו כלה מתאימה. זיזי למברינו נשלחה לצרפת עם קצבה דו שנתית של 110,000 פרנקים ובית נקנה בשבילה בניי-סיר-סן. היא חתמה על חוזה עם הבנק המרכזי של רומניה, שבו הובטחה קצבתה וגם נקבעו מצבים עתידיים אפשרים, כמו נישואים לאדם אחר.
ביוגרפיה > נישואים מלכותיים

הנסיך היווני, שעתיד היה להיות גאורגיוס השני, מלך היוונים התארס עם הנסיכה אליסבטה, אחותו של קרול ולרגל מאורע זה הגיע קרול, ששב מנדודיו ברחבי העולם, למשכן המשפחה המלכותית היוונית בגולה, בשווייץ, שם נפגש לראשונה עם אלנה, אחותו של גאורגיוס. לקראת החתונה המיועדת הוזמנו היוונים לבוקרשט וקרול התלווה אליהם, תוך הידוק יחסיו עם אלנה. שתי המשפחות היו מעוניינות בשידוך, קרול ביקש את ידה של אלנה והיא נענתה לו. נקבע ששתי החתונות יערכו באותו שבוע באתונה.
בתחילת 1921 הכיר את אלנה נסיכת יוון וב-10 במרץ 1921 התקיימה חתונתם וכעבור שבעה חודשים ו-15 יום, ב-25 באוקטובר 1921, נולד תינוק בריא, מי שעתיד היה להיות מיכאי הראשון, מלך רומניה. למחרת נודע לתושבי בוקרשט על לידת הילד מ-101 יריות תותח.
אחרי הלידה נסעה אלנה עם התינוק להתאוששות ליוון. אלנה קיבלה ייעוץ רפואי להימנע מהריון נוסף ובין בני הזוג חלה התרחקות. לאחר ארבעה חודשי פרידה נסע קרול ליוון, כדי לשכנע את רעייתו לשוב לרומניה והם חזרו יחד. אביה של אלנה יצא שוב לגולה וחלה ואלנה נסעה לפלרמו באיטליה כדי לתמוך בו ונשארה שם עד מותו בינואר 1923. בתקופת פרידתם של בני הזוג חידש קרול את קשריו עם פילגש עבר שלו, מירלה מרקוביץ', שחקנית תיאטרון יהודייה-צרפתייה ילידת רומניה, בתו של רופא יהודי מבוקרשט, אותה הכיר במהלך מלחמת העולם הראשונה, כשהתנדבה לעזור בבית חולים רומני ומצאה חן בעיני המלכה, אמו של קרול. חידוש קשריו עם מירלה, ששינתה את שם המשפחה ל"מרקו", הוביל במהלך הזמן ללידתו של מירל, בנם המשותף.
קרול לא הסתפק בפילגש בפריז, בבוקרשט הוא נודע כצרכן שרותי זנות. היה יוצא עם מכוניתו ואוסף כל פעם זונה אחרת מהרחוב ובסוף הערב היה משלח אותה עם שטר של חמש מאות או של אלף לאי. הסוכנים החשאים היו עוקבים אחר המתרחש, אוספים את הזונות, מזהירים אותן לא לספר ונותנים להן חמשת אלפי לאי. התרבו המקרים של נשים, שנזקקו לטיפול רפואי לאחר יחסים עם קרול, לכן הוא התחיל להשתמש באביזר, שהמציאו הספרדים עבור מלכם, פרננדו השביעי, מלך ספרד, שכונה El Deseado, שהייתה לו בעיה דומה, מין כרית עגולה עם חור באמצע.