אוניות המערכה מסדרת ביסמרק
היסטוריית שירות > ביסמרק

אחרי שביסמרק הצטרפה לצי, נערכו תוכניות לגיחה לצפון האוקיינוס האטלנטי, שזכתה לכינוי מבצע רייניבונג (תרגיל הריין). המבצע קרא בתחילה לכוח שהורכב מביסמרק, טירפיץ, ושתי סיירות המערכה מסדרת שרנהורסט. טירפיץ עדיין לא הייתה מוכנה לשירות במאי 1941, ושרנהורסט עברה שיפוץ. הכוח צומצם לביסמרק, גנייזנאו, והסיירת הכבדה פרינץ אויגן. גנייזנאו ניזוקה מהפצצה בריטית על ברסט, אז הוחלט שרק ביסמרק ופרינץ אויגן ישתתפו במבצע. האדמירל גינתר ליטיינס הוצב בפיקוד על צמד האוניות.
מוקדם בבוקר של 19 במאי, ביסמרק עזבה את גוטנהאפן, לכיוון צפון האוקיינוס האטלנטי. בזמן הטיול דרך המצרים הדניים, ביסמרק ופרינץ אויגן נתקלו בסיירת השוודית HSwMS גוטלנד בקטגט; התצפית הועברה דרך הצי השוודי לנספח הצי הבריטי בסטוקהולם. חיל האוויר המלכותי הבריטי ערך סיור אווירי של הפיורד הנורווגי שבו ביסמרק ופרינץ אויגן נעצרו, כדי לאשר את התצפית. בהיותו בנורווגיה, לא הצליח ליטיינס למלא את קרוב ל-1,000 טונות ארוכות (1,016 טונות) של דלק שביסמרק צרכה בחלק הראשון של המסע.
עד 23 במאי, ביסמרק ופרינץ אויגן הגיעו למצר דנמרק. באותו ערב, הסיירות הבריטיות סאפוק ונורפוק ירו לזמן קצר בביסמרק לפני שנסוגו בחזרה לעקוב אחר האוניות הגרמניות. בשעה 06:00 למחרת בבוקר, משקיפים על סיפון ביסמרק זיהו את התרנים של סיירת המערכה הוד ואת אוניית המערכה החדשה פרינס אוף ויילס. האוניות הבריטיות הפליגו ישירות לכיוון ביסמרק ופרינץ אויגן, לפני ניסיון פנייה להביא את שני הכוחות למסלול מקביל בערך. במהלך הפנייה, לפחות פגז אחד בקוטר 38 ס"מ חדר לאחד ממחסני התחמושת האחוריים על סיפון הוד, מה שגרם לפיצוץ קטסטרופלי והשמיד את האונייה. היו רק שלושה ניצולים מהצוות של הוד שכלל 1,421 קצינים ומלחים. לאחר מכן ריכזו האוניות הגרמניות את האש על פרינס אוף ויילס, שנאלצה לסגת. ביסמרק לא יצאה ללא פגע; פגיעה ישירה בחרטום שלה מפרינס אוף ויילס גרמה לחדירת כ-2,000 טונות ארוכות (2,032 טונות) של מים לביסמרק. האוניה גם דלפה נפט, מה שהקל על הבריטים לעקוב אחריה.
לאחר הנסיגה, הצטרפה פרינס אוף ויילס לנורפוק וסאפוק; האוניות ירו לזמן קצר בביסמרק בסביבות השעה 18:00. אף צד לא קלע פגיעה. בשלב זה, 19 ספינות מלחמה היו מעורבות במרדף. זה כלל שש אוניות מערכה וסיירות מערכה ושתי נושאות מטוסים, יחד עם מספר סיירות ומשחתות. לאחר הקרב השני עם פרינס אוף ויילס, ליטיינס ניתק את פרינץ אויגן להמשיך במבצע בעוד ביסמרק הפליגה לנמל. מעט לפני חצות ב-24 במאי, קבוצה של מפציצי טורפדו פיירי סורדפיש מטייסת חיל האוויר 825 על ויקטוריוס תקפה את ביסמרק. טורפדו אחד פגע באונייה באמצע האונייה, אם כי מבלי לגרום נזק רציני. ההלם מהפיצוץ, יחד עם המהירות הגבוהה של ביסמרק, פגעו בתיקונים הזמניים שעצרו את ההצפה כתוצאה מנזק הקרב הקודם. המהירות שלה הופחתה ל-16 קשר (30 קמ"ש; 18 מייל לשעה) כדי להאט את ההצפה בזמן שצוותי התיקון תיקנו את החורים שנפתחו מחדש.
מוקדם ב-25 במאי, ביסמרק ניערה את רודפיה במעגל רחב. התמרון ניער בהצלחה את האוניות הבריטיות, שפנו מערבה בניסיון למצוא את האונייה. למרות התמרון, ליטיינס לא היה מודע לכך שהוא התחמק מהבריטים, ולכן שלח סדרה של שידורי רדיו, אשר יורטו על ידי הבריטים ושימשו להשיג כיוון גס של מיקומו. בשל הנזק שספגה אונייתו, החליט ליטיינס לפנות לצרפת הכבושה במקום להמשיך במשימתו. בבוקר 26 במאי, סירה מעופפת PBY קטלינה של פיקוד החופים הבחינה בביסמרק 690 מיל ימי (1,280 קילומטרים; 790 מיל) מצפון-מערב לברסט; היא הפליגה במהירות שתכניס אותה תחת מטריית ההגנה של מטוסים גרמניים וצוללות תוך 24 שעות. הכוחות הבריטיים היחידים שהיו קרובים מספיק כדי להאט אותה היו נושאת המטוסים ארק רויאל והליווי שלה, סיירת המערכה רינואון. בערך בשעה 20:30, כוח של 15 מפציצי טורפדו מטייסת 820 מארק רויאל פתח במתקפה על ביסמרק. על פי ההערכה, שלוש טורפדות פגעו באונייה; שני הטורפדות הראשונים לא הצליחו לגרום נזק רציני לאונייה, אבל הפגיעה השלישית תקעה את ההגה של ביסמרק חזק ימינה. את הנזק לא ניתן היה לתקן, ואוניית המערכה החלה להסתובב במעגל גדול, חזרה לעבר רודפיה.
שעה לאחר מתקפת מטוסי הסורדפיש, שידר ליטיינס את האות הבא לפיקוד קבוצת הצי מערב: "האונייה לא מסוגלת לתמרן. נילחם עד הפגז האחרון. יחי הפיהרר". בשעה 08:47 למחרת בבוקר, אוניית המערכה רודני פתחה באש, ואחריה ישירות קינג ג'ורג' החמישי. ביסמרק השיבה באש שלוש דקות לאחר מכן, אם כי בשעה 09:02 פגז 16 אינץ' של רודני הרס את הצריחים הקדמיים. חצי שעה לאחר מכן, גם הצריחים האחוריים של ביסמרק הושתקו. בסביבות השעה 10:15, שתי אוניות המערכה הבריטיות הפסיקו את האש, כאשר היעד שלהן הייתה שבר בוער. הבריטים היו קצרים באופן מסוכן בדלק, אבל ביסמרק, אף על פי שבערה והייתה הרוסה, עדיין לא טבעה. הסיירת דורסטשייר ירתה כמה טורפדות לתוך האונייה הפגועה, שלאחר מכן ספגה נטייה חריפה שמאלה. בערך באותו זמן למתקפה של דורסטשייר, צוות חדר המכונות פוצץ מטעני הטבעה עצמית בחדרי המכונות. עדיין יש ויכוח משמעותי לגבי הסיבה הישירה של טביעת ביסמרק. רק 110 אנשי צוות חולצו על ידי הבריטים לפני שדיווחים על צוללות אילצו אותם לסגת מהמקום. חמישה אנשי צוות נוספים חולצו על ידי כלי שיט גרמניים.