stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמסיה הסאני
אמנות דיגיטלית

האסני מעורבת גם בהצגת עבודת אמנות בפורמט דיגיטלי באמצעות פרויקט שכותרתו: "חולמים גרפיטי".
בפרויקט היא מציגה ומציירת על גבי תמונות דיגיטליות "כדי לחקור בעיות של ביטחון לאומי ואישי", לטענתה[דרושה הבהרה].
פרסים

ב-2014 הייתה האסני מועמדת לקבלת פרס Artraker על הפרויקט: "קסם האמנות הוא קסם החיים".[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  "Shamsia Hassani". Kabul Art Project. אורכב מ-המקור ב-2018-02-28. נבדק ב-27 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Graham-Harrison, Emma (24 בפברואר 2012). "Shamsia Hassani". The Guardian. נבדק ב-27 במרץ 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Shamsia Hassani: Afghanistan's Street Art Star - in pictures". The Guardian. 17 בדצמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Shamsia Hassani: 'I want to colour over the bad memories of war'". The Guardian. 17 בספטמבר 2015. נבדק ב-27 במרץ 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Clark, Nick (14 בספטמבר 2014). "Hassani has been shortlisted for the prize, which is announced in London this week". Independent. נבדק ב-26 במרץ 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Street Art Bio | Street Artists Biographies". Street Art Bio | Street Artists Biographies. אורכב מ-המקור ב-2019-08-31. נבדק ב-2017-05-04.
↑  "Street Art Bio - Street Artists Biographies". Street Art Bio - Street Artists Biographies. נבדק ב-6 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Afghan graffiti artist Shamsia Hassani shortlisted for Artraker Award - but she still has to dodge landmines to create her work". Independent. 14 בספטמבר 2014. נבדק ב-27 במרץ 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "She Is Afghanistan's First Street Artist, and She Might Actually Change Our Views". The Huffington Post UK. נבדק ב-6 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
הגרפיטי על קיר ארמון דאר אל-אמאן שבקאבול, אפגניסטן
הסאני מציירת גרפיטי בשווייץ
רשימות היחש של יהודה

רשימות היחש של יהודה המופיעות בספר דברי הימים א', פרק ב' ופרק ד' הן המפורטות ביותר מסוגן אשר נמצאות במקרא, ויש להן חשיבות רבה בחקר ההיסטוריה והגאוגרפיה ההיסטורית של יהודה. הטקסט של הרשימות נראה משובש ביותר, במידה המקשה על הבנת הקשר בין המשפחות (או אבותיהן האפונימיים). גם תיארוך הרשימות שנוי במחלוקת, ונע בין ראשית תקופת המלוכה ואף קודם לכן, לבין שלהי תקופת המלוכה ואף לאחר מכן, עד ימי שיבת ציון. למרות כל זאת, המידע שניתן להפיק מהרשימות חיוני להבנת ההיסטוריה והמהות של המשפחות, בתי האב והיחידות השבטיות שהרכיבו את יהודה המקראית.
הרשימות המקראיות

עיקר רשימות היחש המקראיות של יהודה נמצא בספר דברי הימים א', פרק ב' ופרק ד'. חלק קטן שלהן, המתייחס ליהודה, לבניו ולשניים מנכדיו מופיע גם במעשה תמר (ספר בראשית, פרק ל"ח), וכן בתיאור הירידה מצרימה (בראשית, מ"ו, י"ב) והיציאה ממנה (במדבר, כ"ו, י"ט). לפי כולן, ליהודה כמה בנים, אך חשיבות מיוחדת נודעת לפרץ ולבנו חצרון, המופיעים בכולן. למעשה, כמעט כל הרשימות מסתעפות מחצרון בן פרץ בן יהודה, ולא ישירות מיהודה כפי שניתן היה אולי לצפות. בני חצרון הם ירחמאל הבכור, כלב/כלובי/כלוב, אשחור, וכן רם אבי שושלת בית דוד, ושגוב.
הרשימות המקראיות > ירחמאל

לירחמאל בכור חצרון יש בנים מאשתו הראשונה, שאין מהם השתלשלות משפחתית מפורטת, ומאשתו האחרת עטרה, אשר לה שושלת מסועפת יותר. השושלת של ירחמאל נבדלת משאר השושלות העיקריות בכך שאין בה דמויות המהוות האנשה של יישובים, ומכאן רמז להיותה נוודית גם בימי ממלכת יהודה, עת קבוצות נוודיות אחרות כגון הקיני התיישבו, לפחות בחלקם, ביישובי קבע.
הרשימות המקראיות > כלב

לכלב אחי ירחמאל, המזוהה עם כלובי בן חצרון, גם כן שושלת מפורטת, שחלק ניכר ממנה הן דמויות הנושאות שמות יישובים, בעיקר במרכז ובדרום הר יהודה: חברון, זיף, תפוח, מעון, ירקעם, בית צור, וכן בני מרשה המתייחס אולי לשפלה. כך לפי פרשנויות מקובלות, במסורת ובמחקר, אך הנוסח המשובש מאפשר גם פרשנויות אחרות. ייתכן כי גם שעף נחשב לבן כלב מפילגשו מעכה, ובשושלתו הקטנה נכללת גבעא שבדרום-מזרח החלק המרכזי של הר יהודה, ומדמנה שבגבול דרום ההר והנגב המקראי.
לכלב בן יפונה, המזוהה עם כלב אחי ירחמאל ובן חצרון, שושלת הכוללת שמות זהים לאלו שבשושלת כלב אחי ירחמאל, ועליהם נוספו עוד שמות הכוללים גם יישובים בדרום ההר: אשתמוע, זנוח ושוכו (מההקשר נראה כי הכוונה לזנוח ולשוכו שבהר ולא לזנוח ולשוכו שבשפלה). קבוצת משנה חשובה, היא זו של עתניאל בן קנז; נישואיו לעכסה בת כלב מעמידים את עתניאל ואת משפחת הקנזים כזוטרים וכפופים לבני כלב, כפי שעולה גם מהמסורת על כיבוש דביר, אותה מעניק כלב לעתניאל בן קנז. מקובל לפסול את הייחוש של כלב עצמו על הקנזים, אשר מופיע רק ברבדים המאוחרים של מסורות כלב.
הרשימות המקראיות > אשחור, חור, אפרת(ה)

לאשחור בן יהודה שושלת פחות מסועפת, ובה בין היתר תקוע. אולם יש הקושרים אותו לחור בן כלב, שאולי נישא לאפרתה, ולהם כבר שושלת מסועפת יותר הכוללת שמות יישובים רבים, בעיקר בצפון הר יהודה: בית לחם (המשתקפת גם בשם אפרתה עצמו), בית גדר, קריית יערים, מנחת, נטופה, וכן צרעה ואשתאול שבצפון שפלת יהודה ובגבול ההר, ועטרות בית יואב שמקומה כנראה בצפון ספר המדבר, סמוך לבית לחם ולנטופה. בתיאור נוסף של שושלת חור נוספים על בית לחם גם עיטם, גדור (המופיעה גם בשושלת כלב, ואולי זהה לבית גדר שלעיל), וכן יזרעאל שבספר המדבר הדרומי של הר יהודה.
הרשימות המקראיות > המשפחות השבטיות העיקריות

למרות הפרשנויות השונות והמסופקות הכלולות ברשימות, הענפים העיקריים העולים מכולן הם בהתאם לשושלות שלעיל. תרשימים סכמתיים של הרשימות, לפרשנויותיהן השונות, ניתן למצוא באנציקלופדיה המקראית, בספרות ענפה של מחקר ופרשנות, וכן באתרים מקוונים רבים.
תולדות המחקר > ולהאוזן

חוקר המקרא הידוע יוליוס ולהאוזן, בעבודת היסוד בנושא רשימות היחש של יהודה (1870), עמד על כך שרשימות יחש בחברה השבטית שבמקרא, ומחוצה לו כגון בחברה הערבית והבדואית ובחברות שמיות נוודיות אחרות, מבטאות קשרים בין משפחות, בתי אב ושבטים. קשרים אלו ייתכן שאכן נובעים מדמויות היסטוריות שייסדו את אותן קבוצות, אך במקרים רבים ברור שמדובר בהאנשה של היחידה החברתית, וכן של יישובים ואף של חבלי ארץ. הקשרים בין הקבוצות מבטאים את הקשר או ההיררכיה ביניהן: כך, האבות האפונימיים של קבוצות שוות מעמד עשויות להיות מוצגים כאחים, בריתות או התמזגות יוצגו כנישואין, האפונים של קבוצה בכירה יופיע כאב של קבוצה זוטרה יותר, וכן הלאה.
אשר לרשימות שביהודה, ולהאוזן שחזר מהן מקור קדום הכולל רק את שושלות כלב (בהקשרים של מרכז ודרום ההר) וירחמאל. משפחות ירחמאל עודן נוודיות, כי אינן כוללות יישובים; משפחות כלב ישבו במרכז ובדרום לפני שאזורים אלו הפכו לאדומיים, וקשרי כלב לאפרת וליישובי הצפון מבטאים את עקירתו צפונה לאחר חורבן בית ראשון.
תולדות המחקר > המחקר אחרי ולהאוזן

פרשני מקרא גרמניים רבים במאה ה-20 המשיכו טענות בסיסיות אלה, תוך ניתוחים מפורטים יותר, הרחבת-מה של המקור הקדום ואבחנת שלבי ביניים. לעומתם, מרטין נות (1932) משחזר מקור קדום נרחב בהרבה, ומייחסו למאות 9–10 לפסה"נ. תוך תוספות ותיקונים מפליגים לטקסט המקראי, הוא יוצר 4 אילנות יחש עיקריים ביהודה: שלה בשפילה; חור בהר; אשחור באזור תקוע; שאר בני כלב בדרום ובמרכז ההר (עד בית-צור). את שחזורו קיבלו בין היתר יוחנן אהרוני (1963), מאיירס (1965) והאב רולאן דה וו (1971). ויליאמסון (1979) מעמיד שיטה משלו, שגם לפיה חלק ניכר מהחומר קדום, הגם שלוקט ממספר מקורות. גרשון גליל (תשמ"ג) מציג גישה מקסימליסטית (הנשענת על מינימום תיקונים בטקסט) לפיה רוב הנוסח שבידינו משתייך למקור קדום, כפי שעודכן בימי דויד. אהרן דמסקי (1986/7) בדיונו על האפרתים רואה את הרשימות כמשקפות תהליכים שהחלו בהתנחלות ונסתיימו בשיבת ציון, לרבות הגירת הכלבים צפונה בשלהי התקופה – הנחה אותה הוא מנסה לאשש בטענות חדשות.
תולדות המחקר > חילוקי הדעות במחקר

למרות חדות הבחנותיו של ולהאוזן, הרי מבקריו טענו כי התהליך ההיסטורי שהוא משחזר הוא ספקולטיבי למדי, ממש "מדרש" לפי שמואל קליין (1927), וכן רודולף (1955), וכי חלק מממשיכי דרכו דבקו בתיאור הבסיסי שלו ללא אישוש מספיק ובהסתמכם על האוטוריטה של קודמם. אשר לנות, הרי תיקוניו המופלגים לטקסט נתפשו אף הם כספקולטיביים ובמידה רבה בלתי מנומקים, ועלו השגות על אימוץ מסקנותיו בידי חוקרים אחרים. ארגון היוחשין הן על ידי גליל והן על ידי דמסקי מתבצע, לעומת זאת, תוך שינויים מזעריים בטקסט או בפשוטם של הכתובים וללא השערות מפליגות – אך מסקנותיהם מנוגדות. הבנת הרקע ההיסטורי של הרשימות. תאריכן ו'מקומן בחיים' נותרה אם כן פתוחה. לפיכך נעשו ניסיונות להוציא מהרשימות מידע שאינו תלוי בכרונולוגיה ובמבנה הפנימי של היוחשין, שהבנתם שנויה במחלוקת, אלא לנסות לתארכן בעקיפין על סמך התמונה המשפחתית והיישובית העולה מהן, והקבוצות ההיסטוריות המשתקפות בהן.
הקבוצות ההיסטוריות העיקריות הנזכרות ברשימות

למעשה, עיקר הרשימות מתייחשות על חצרון בן פרץ בן יהודה, ולכן יחסי הגומלין בין הקבוצות השונות הם לפי מקומן בשושלות היוצאות מחצרון.
ירחמאל הוא הבכור בין האבות האפונימיים של הקבוצות הגדולות, המתייחשות על חצרון. משמעותית במיוחד היעדרות הערים מרשימת משפחותיו - ולהאוזן תולה בכך את מעמדו כבכור, מתוך אנלוגיה לבכורת הנוודים בקרב שבטי ערב. הבחנה מעניינת של ולהאוזן קושרת את עטרה בת ירחמאל ליישובים היקפיים עגולים (דמויי עטרה), שאצל הנוודים. מצבו הנוודי מרמז למיקומו בנגב או בספר המדבר, כפי שעלה גם ממסורות דוד ביחס לירחמאלי.
כלב קשור ישירות רק ביישובים במרכז ובדרום ההר, ובראשם חברון. בצירוף מסורות ההתנחלות אודותיו, יש בכך עדות ברורה להתיישבות בני כלב באזור זה, כפי שעולה בבירור מתוך כלל מסורות כלב.
אפרת וחור קשורים כמעט רק ביישובים צפוניים, ובראשם בית-לחם. לפי חוקרים רבים, כל משפחות הצפון מתייחשות על חור, שהוא בכור אפרתה. כך ולהאוזן וההולכים אחריו, נות וההולכים אחריו, שמואל ייבין וגרשון גליל – וזאת אף על פי שבעצם הבנת יחש זה נחלקו אותם חוקרים. לדעת מיעוט של קליין (1930) ודמסקי (1986/7) חור הוא אחיהם של שובל, שלמא וחרף ולא אביהם, וכל הארבעה הם בני אפרת (ה). מהפרוש הראשון ניתן להסיק כי בעצם עיקר קשריהן של משפחות הצפון הן לחור, ואפרת 'הולבשה' עליהם במאוחר. מעבר לחילוקי הדעות ישנן שתי נקודות המשותפות לחוקרים השונים בהקשר זה. האחת היא כי על שלמא אבי בית-לחם מתייחשות נטופה, עטרות בית-יואב ומנחת ('חצי המנחתי'), היינו גוש יישובי צפוני. נקודה שנייה המוסכמת היא צפוניותם המובהקת של בני אפרת, העשויה להתאים להשערה כי ה'אפרתים' אינם אלא 'אנשי (ארץ) אפרים' שהגיעו מצפון, השערה אותה העלה נדב נאמן (1984).
קשרי משפחות יהודה עם משפחות שמחוץ ליהודה ומשמעותם

השוואת שמות המשפחות שברשימות היחש היהודאיות לאוצר השמות המקראי של שבטים ועמים אחרים מעלה תמונה מפתיעה, עליה עמד כבר ולהאוזן ואחריו חוקרים נוספים. 10 עד 13 מהשמות זהים לשמות שהמקרא קושר עם אדום והאדומים, וזאת מתוך כ-46 שמות משפחות ובתי אב מאדום, כלומר כ-25% מהם ויותר. עוד 3 מהשמות נמצאים גם ברשימות 16 בני קטורה וצאצאיהם; ישראל אפעל הראה כי שמות בני קטורה מיצגים יחידות אתניות או שבטיות מגוונות במרחבי הסהר הפורה.
כמו כן יש אחוזים גבוהים של זהויות לשמות משפחות ביהודה מבין השמות המתייחשים על שמעון, ראובן ומנשה. לעומת זאת אחוז הזהויות מבין השמות המתייחשים על בנימין ולוי הוא נמוך יחסית, נתון מפתיע לאור הקרבה ביניהם לבין יהודה והעובדה שנכללו יחד לאורך מאות שנים בממלכה אחת, ממלכת יהודה, ולכך השלכות בסוגיית תיארוך הרשימות. מכל מקום נראה שלאוכלוסייה שהתיישבה ביהודה היתה, בשלבים הקדומים של קיומה ואף בטרם התיישבה, מערכת זיקות מסועפת עם אוכלוסיות בדרום הארץ ובעבר הירדן, בעיקר בדרומו (אדום) אך גם בחלקים צפוניים יותר בעבר הירדן (ראובן) ובהר המרכזי (מנשה), ואולי גם עם אוכלוסיות רחוקות יותר שנתקיימו ברחבי הסהר הפורה ובעיקר בספר המדבר שלו. פלגים של יחידות שבטיות לא מעטות שהסתובבו במרחבי ארץ ישראל וסביבותיה התמזגו בסופו של דבר בתוך יחידות אזוריות או שבטיות ואף לאומיות שונות. זהו תהליך מורכב שרשימות היחש של יהודה מאפשרות בעקיפין לעמוד עליו, דרך זהות השמות כמו גם ההיבטים היישוביים של המשפחות ובתי האב השונים.
תיארוך הרשימות והתהליכים המשתקפים בהן

חוקרים החל מולהאוזן ואילך נטו להניח כי הרשימות משקפות מצבים שונים ושינויים לאורך פרק זמן ארוך, החל מגרעין קדום המשקף את תקופת ההתנחלות ועד ימי שיבת ציון. נות ואחרים בעקבותיו סברו כי הגרעין הקדום של הרשימות הוא מהמחצית הראשונה של תקופת המלוכה, ואילו גליל הציג גישה מקסימליסטית לפיה הנוסח שבידינו הוא בעיקרו של מקור קדום, אולי מתקופת ההתנחלות, ועודכן בימי דויד כחלק מארגון ממלכתו. יש להודות כי אין בידינו הוכחות חותכות לזמנן המדויק של הרשימות; הדעה הנפוצה במחקר היא כי יש בהן גרעין קדום המשקף את ראשית תקופת המלוכה או אף קודם לכן, אך הן גם משקפות שינויים שחלו ביהודה לאורך תקופת המלוכה ואולי אף עד תקופת שיבת ציון. לעיקר המשפחות הנמנות בהן שורשים קדומים בהיסטוריה של יהודה, לאור קשריהן המסועפים עם משפחות מחוץ ליהודה ואף מחוץ לישראל; בכך משתקפת תקופה הקודמת להתגבשות יהודה, ומכאן שהיא קודמת לתקופת המלוכה, שבה כבר הסתיים עיקרו של תהליך זה. אמנם יש לקבל את ההנחה כי גם חלק קדום זה הועלה על הכתב לכל המוקדם בראשית ימי המלוכה, ואולי אף מאוחר יותר. חולשת הקשר עם משפחות בנימין, ועם משפחות לוי שרבות מהן מימי בית שני, מחזקת את ההנחה כי עיקרה של התמונה המשפחתית העולה מהרשימות אינה מאוחרת, שכן אחרי מאות שנים של השתייכות לאותה ממלכה קטנה, סביר להניח כי הקשר היה מתחזק יותר. הממצא הארכאולוגי מפריך את הדעה כי עיקר הרשימות כמות שהן בידינו משקף תקופה קדומה לתקופת המלוכה, שכן מרבית היישובים הנמנים בהן לא התקיימו בתקופת ההתנחלות. הממצא מאפשר תיארוך למחציתה הראשונה של תקופת המלוכה (מאות 10 עד 9 לפנה"ס), וגם למחציתה השנייה (מאות 8 עד 7 לפנה"ס). היישוב היחיד הנזכר בהן ושהתקיים במהלך תקופת המלוכה רק החל משלהי המאה ה-8 לפנה"ס הוא בית צור. שילוב השיקולים ההיסטוריים והארכאולוגיים מתאים להנחה כי עיקר הרשימות התגבש במחצית הראשונה של תקופת המלוכה, אולי בהקשר של מיסוד ההסדרים השבטיים והמשפחתיים בממלכת יהודה המתגבשת. עם זאת נראה שהן משקפות שינויים שחלו בתקופת המלוכה, כפי שמעיד הממצא הארכאולוגי מבית צור, אלא שלא ניתן לדעת מה היקפם של שינויים אלו. השלב האחרון בגיבוש הרשימות הוא כנראה ימי שיבת ציון, לאור תהליכי ההגירה לצפון יהודה אשר משתקפים בהם, בהתאמה להפיכת דרום ומרכז ההר לאדומיים בתקופה זו.
ראו גם

רשימת ערי יהודה
מסורות כלב
ירחמאל
הקיני
לקריאה נוספת

נריה קליין, רשימות היחס של בני יהודה בספר דברי הימים: ניתוח ספרותי, עבודת דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן תשע"ט. (זמין כאן באתר ספריית אסיף)
תומר אגאי

| --- | --- |

 לידה:  10 באוגוסט 1975 (בן 49) חולון, ישראל 
 מסעדות:  "סנטה קתרינה", "צ'נה" (בעלים ושף)
 טלוויזיה:  שופט בתוכנית המציאות משחקי השף ברשת 13
 
תומר אגאי (נולד ב-10 באוגוסט 1975) הוא שף ומסעדן ישראלי.
ביוגרפיה

נולד וגדל בשכונת תל גיבורים בחולון. אמו נפטרה כשהיה בן 13 והוא גדל עם אביו ושני אחיו. אגאי בישל עבור משפחתו ממתכונים שמצא במגירת אמו.
בשנים 2000–2007 שימש טבח פס קר, פס הכנות ופס חם במסעדות "מילאנו", "טפאו", "אונאמי" ו"אודיאון" בתל אביב. בין השנים 2007–2009 נסע להתמחות מקצועית בפריז ובלונדון, ב"אטלייה" של שף ז'ואל רובישון בפריז, ו"לוקנדה לוקאטלי" של שף ג׳יורג'יו לוקאטלי בלונדון.
בשנים 2009–2012 שימש טבח מוביל ב"רפאל" של רפי כהן, וסו-שף ב"טוטו" של ירון שליו ו"הרברט סמואל" של יונתן רושפלד.
בשנים 2012–2015 לקח חלק בהקמה של מסעדת "יפו-תל אביב" של חיים כהן. היה מנהל המטבח במסעדה ויד ימינו של חיים כהן במשך שלוש שנים.
לאחר שעזב את "יפו-תל אביב" פתח בשנת 2015 את מסעדת "סנטה קתרינה", במתחם בית הכנסת הגדול בתל אביב. אגאי שימש שף ראשי במסעדה. לאחר פתיחתה זכתה המסעדה בתואר המסעדה החדשה הטובה ביותר בתל אביב בפרסי האוכל השנתיים של מגזין טיים אאוט, ובשנים 2017 ו-2018 זכתה המסעדה בתואר מסעדת הקז'ואל הטובה ביותר בפרסי האוכל האוכל השנתיים של טיים אאוט. בשנת 2017 זכה אגאי בתואר שף השנה של מדינת ישראל בפרויקט ״המסעדות הכי טובות״ של מגזין מאקו.
בספטמבר 2024 נסגרה מסעדת סנטה קתרינה. הסגירה נבעה ממספר גורמים, כולל השפעות מגפת הקורונה, המחאה נגד הרפורמה המשפטית, ומלחמת "חרבות ברזל". בנוסף, החברה התמודדה עם עלייה משמעותית במחירי המוצרים, שכר העבודה, ארנונה וחשמל, לצד ירידה בכמות הלקוחות והיעדר תיירות חוץ. כל אלה הובילו לצבירת חובות של למעלה כ-3.2 מיליון ש"ח.
בשנת 2021 פתח אגאי את בר האוכל צ'נה, במלון תיאודור בראון בתל אביב. אגאי ויתר על שותפותו במסעדה כשנתיים אחר כך.
בשנים 2023-2022, במשך עונה אחת, שימש אגאי שופט בתוכנית המציאות משחקי השף ברשת 13.
אגאי אב לשלושה ילדים ומתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  ריאד עלי, הדחיפה מחיים כהן והגעגוע לאמא: הדרך של השף תומר אגאי, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 4 בדצמבר 2021
↑    אמיר קמינר, כבר לא מספר 2, באתר "ידיעות אחרונות", 22 בנובמבר 2015
↑  רותם מימון, פורש כנפיים: השף שמשתחרר מהצל הגדול של חיים כהן, באתר הארץ, 3 בפברואר 2015
↑  שרון בן דוד, גאון הפשטות: הסיפור מאחורי מסעדת סנטה קתרינה, באתר "את", 22 בדצמבר 2015
↑  שירי כץ, ‏תומר אגאי, השף של סנטה קתרינה, מספר על תגלית השנה שלו, באתר "Time Out ישראל", 17 בדצמבר 2015
↑  שרון בן-דוד, ‏פרסי האוכל 2018: סנטה קתרינה היא מסעדת הקז'ואל הטובה ביותר, באתר "Time Out ישראל", 27 בדצמבר 2018
↑  גיל גוטקין, ‏"בסוף אכפת לי משלושה אנשים בעולם וממה שהם חושבים על האוכל שלי", באתר ‏מאקו‏, 19 בספטמבר 2017
↑   שגיא כהן, "סנטה קתרינה" מגישה גרסה צעירה, מחויכת ומשובחת של המטבח הישראלי, באתר הארץ, 26 במרץ 2015
1 2 3   איתן לשם, אחרי עשור: מסעדת סנטה קתרינה של השף תומר אגאי נסגרת, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2024
↑  אחת המסעדות האהובות בישראל נסגרה: נקלעה לחובות של מיליונים, באתר אייס, 22 בדצמבר 2024
↑  אחרי שנסגרה: החובות של מסעדת סנטה קתרינה נחשפים | כלכליסט, באתר calcalist, ‏2024-12-22
↑  ריטה גולדשטיין, ‏צ'נה: מסעדה חדשה לתומר אגאי, באתר ‏מאקו‏, 6 באוקטובר 2021
↑   איתן לשם, "דרום איטליה פינת טוניס": תומר אגאי פותח את האחות הקטנה של סנטה קתרינה, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2021
↑  וואלה! תרבות‏, השף תומר אגאי ("סנטה קתרינה") יצטרף לשולחן השופטים ב"משחקי השף", באתר וואלה, 14 באפריל 2022
↑  שרון בן-דוד, ‏תומר אגאי מתכונן לגמר "משחקי השף" ומתעצבן מ"מטבח ישראלי", באתר "Time Out ישראל", 7 בפברואר 2023
↑  מתן שקרוב, ‏יכול להיות שבמשחקי השף מצאו את אייל שני הבא של הטלוויזיה, באתר "Time Out ישראל", 6 בספטמבר 2022
שרגא פייבל מנדלוביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1886 Svetlice, סלובקיה 
 פטירה:  1948 (בגיל 62 בערך) 
 מקום קבורה:  בית הקברות שומרי שבת 
 תקופת הפעילות:  ?–1948 
 
מצבת קברו של הרב שרגא פייבל מנדלוביץ' בבית הקברות שומרי שבת בזיכרון מאיר, בני ברק
הרב שרגא פייבל מנדלוביץ' (ה'תרמ"ו, 1886 - ג' באלול תש"ח, 7 בספטמבר 1948) היה רב ותלמיד חכם אמריקני, מהראשונים והבולטים במנהיגי היהדות החרדית בארצות הברית במאה העשרים. מנדלוביץ' הקים וניהל מוסדות לימוד וחינוך חרדיים, הראשונים מסוגם באמריקה.
הרב מנדלוביץ' פעל למנוע ולעכב את תהליך החילון שעבר על יהודי ארצות הברית, שהיו הדור השני או השלישי למהגרים מאירופה. חלק רב מהצלחתו של החינוך היהודי-חרדי בארצות הברית, נזקף לזכות עבודתו המאומצת. הרב משה פיינשטיין התבטא אודותיו: "בלעדיו לא היו כלל לימוד תורה ויראת שמים באמריקה".
משפחתו

בנו הוא הרב שמואל מנדלוביץ', מנהל של מתיבתא "בית שרגא" במונסי. חתנו היה הרב יהושע שיף, שייסד יחד עם גיסו את המתיבתא.
חתן נוסף היה הרב אלכסנדר סנדר לינטשנר, מייסד וראש הישיבה התיכונית קריית נוער ומייסד הכולל ליוצאי צבא 'תפארת שרגא', על שם חותנו. כולל זה הוציא קבצים תורניים רבים לאור עולם, הנושאים אף הם את שמו של הרב מנדלוביץ' 'קובץ תפארת שרגא'. מספר שנים לפני פטירתו יסד את הישיבה הגבוהה 'תפארת שרגא', אף היא על שם חותנו, ישיבה המיועדת לבוגרי ישיבות תיכוניות. כיום עומד בראשות המוסדות בנו הרב משה לינטשנר. בניו של הרב משה הם הרב שרגא פייבל ר"מ בישיבת תפארת שרגא והרב מאיר ר"מ ב'קריית נוער'.
לקריאה נוספת

אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק ז, בני ברק, תשמ"ט, עמ' קלז-קפה.
אהרון סורסקי, שלוחא דרחמנא, הוצאת פלדהיים, ירושלים, 1992.
הלל זיידמן, ר' שרגא פייבל מנדלוביץ: מניח יסודות וסולל דרך לחינוך דתי, ניו יורק 1976.
Y. Rosenblum, Reb Shraga Feivel: The Life and Times of Rabbi Shraga Feivel Mendlovitz: The Architect of Torah in America, Brooklyn NY 2001.
Gross and Kaminetsky, 'Shraga Feivel Mendlowitz', In Men of the Spirit, NY 1964.
שירלי הורן

| --- | --- |

 לידה:  1 במאי 1934 וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 פטירה:  20 באוקטובר 2005 (בגיל 71) וושינגטון די.סי.
 שם לידה:  Shirley Valerie Horn
 מקום קבורה:  Fort Lincoln Cemetery 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1959–2004 (כ־45 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הווארד 
 עיסוק:  מוזיקאית
 סוגה:  ג'אז
 סוג קול:  קונטרה אלט
 שפה מועדפת:  אנגלית
 כלי נגינה:  פסנתר
 חברת תקליטים:  ורב רקורדס
 שיתופי פעולה בולטים:  מיילס דייוויס
 בן זוג:  שפרד דירינג
 צאצאים:  בת-רייני
 מספר צאצאים:  1
 פרסים והוקרה:  בפרס הגראמי על ביצועי הג'אז הווקאליים הטובים ביותר, תואר דוקטור לשם כבוד למוזיקה מטעם מכללת ברקלי למוזיקה בשנת 2002.
 פרופיל ב-IMDb
 
שירלי ולרי הורן (1 במאי 1934 – 20 באוקטובר 2005) הייתה זמרת ג'אז ופסנתרנית אמריקאית.
היא שיתפה פעולה עם גדולי ג'אז רבים ביניהם מיילס דייוויס, דיזי גילספי, טוטס טילמנס, רון קרטר, כרמן מקריי, וינטון מרסליס ואחרים. היא בלטה ביכולתה ללוות את עצמה על הפסנתר בצורה שכמעט ואין כמוה בזמן שירה, דבר שתואר על ידי המעבד ג'וני מנדל כ"כאילו שיש לה שני ראשים", בשל קולה העשיר והשופע, קונטרה אלט "מעושן", שתואר על ידי המפיק והמעבד הנודע קווינסי ג'ונס "כמו לבוש, המפתה אותך בקולה".
פרסים והוקרות

הורן הייתה מועמדת לתשעה פרסי גראמי במהלך הקריירה שלה, וזכתה בפרס הגראמי על ביצועי הג'אז הווקאליים הטובים ביותר, בפרסי הגראמי ה-41 עבור "I Remember Miles", מחווה לחבר והמנטור. (הציור על עטיפת האלבום צויר על ידי מיילס דייוויס ובו מצוירים שניהם).
היא הוכרה רשמית על ידי הקונגרס האמריקני ה-109 בזכות "ההישגים הרבים והתרומות שלה לעולם הג'אז והתרבות האמריקאית", והופיעה בבית הלבן עבור כמה נשיאים אמריקאים. להורן הוענק תואר דוקטור לשם כבוד למוזיקה מטעם מכללת ברקלי למוזיקה בשנת 2002.
היא זכתה בפרס הלאומי NEA Jazz Masters לאמנויות בג'אז בשנת 2005 (ההוקרה הגבוהה ביותר שמעניקה ארצות הברית למוזיקאי ג'אז).
דיסקוגרפיה > מובילה

Embers and Ashes (Stere-o-Craft, 1960)
Loads of Love (Mercury, 1963)
Shirley Horn with Horns (Mercury, 1963)
Travelin' Light (ABC-Paramount, 1965)
Where Are You Going (Perception, 1973)
A Lazy Afternoon (SteepleChase, 1979)
All Night Long (SteepleChase, 1981)
Violets for Your Furs (SteepleChase, 1982)
The Garden of the Blues (SteepleChase, 1985)
I Thought About You (Verve, 1987)
All of Me (CBS/Sony, 1987)
Softly (Audiophile, 1988)
Close Enough for Love (Verve, 1989)
You Won't Forget Me (Verve, 1991)
Here's to Life (Verve, 1992)
Light Out of Darkness (A Tribute to Ray Charles) (Verve, 1993)
I Love You, Paris (Verve, 1994)
The Main Ingredient (Verve, 1996)
Loving You (Verve, 1997)
I Remember Miles (Verve, 1998)
May the Music Never End (Verve, 2003)
You're My Thrill (Verve, 2000)
Marian McPartland's Piano Jazz with Guest Shirley Horn (Jazz Alliance, 2006)
Live at the 1994 Monterey Jazz Festival (Concord, 2008)
Live at the Four Queens (Resonance, 2016)
דיסקוגרפיה > כאורחת

Benny Carter, Benny Carter Songbook (MusicMasters, 1997)
Bill Charlap, Stardust (Blue Note, 2003)
Benny Golson, One Day, Forever (Arkadia Jazz, 2001)
Charlie Haden, The Art of the Song (Verve, 1999)
Quincy Jones, For Love of Ivy (ABC, 1968)
Carmen McRae, Sarah: Dedicated to You (BMG/Novus, 1991)
Oscar Peterson, A Tribute to Oscar Peterson – Live at the Town Hall (Telarc, 1996)
Jeffery Smith, Ramona (Gitanes/Verve, 1995)
Stuff Smith, Cat on a Hot Fiddle (Verve, 1960)
Clark Terry, Live on QE2 (Chiaroscuro, 2001)
Toots Thielemans, For My Lady (EmArcy, 1991)
Joe Williams, In Good Company (Verve, 1989)
דיסקוגרפיה > DVD

Live at the Village Vanguard (Lucy II, 2006)
הערות שוליים

↑  Shirley Horn | American musician, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
1 2  Obituary: Shirley Horn, the Guardian, ‏2005-10-25 (באנגלית)
↑  "Jazz star Shirley Horn dies at 71" (באנגלית בריטית). 2005-10-22. נבדק ב-2021-07-08.
↑  מתה זמרת הג'אז שירלי הורן, באתר ynet, 22 באוקטובר 2005
1 2  Bernstein, Adam (2005-10-22). "Mesmerizing Jazz Singer and Pianist" (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2021-07-08.
↑  Shirley V. Horn Deering Obituary (2005) The Washington Post, Legacy.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420502005171  BIBSYS: 1059814  BNE: XX1740958  BnF: cb13895329k (data)  GND: 13146776X  ISNI: 0000 0001 1476 5563  LCCN: n92006094  LNB: 000069736  MusicBrainz: 1f72d108-f2dc-44cd-8213-8d3426cc2c9a  NKC: xx0023859  NTA: 073495158  SELIBR: 265708  SUDOC: 088940721  VIAF: 85450461   WorldCat (עם VIAF): 85450461
יועצת הלכה

יועצת הלכה היא אישה שהוכשרה לענות לנשים בנושאים הקשורים לטהרת המשפחה.
הכשרת יועצות ההלכה

יועצות ההלכה מוכשרות בתוכנית קרן אריאל במדרשת נשמת וכן במרכז מרים גלאובך שהוא שלוחה של מדרשת נשמת בארצות הברית. התוכנית הוקמה ביוזמתה של הרבנית חנה הנקין והרב יהודה הרצל הנקין בשנת 1999 כדי לתת מענה לנשים המחפשות כתובת נשית בשאלות בנושאי טהרת המשפחה. התוכנית נמשכת שנתיים וחצי ובמהלכם לומדות התלמידות הלכות נידה בצורה נרחבת ומעמיקה ובמקביל משתלמות בנושאי בריאות האישה.
במסגרת הכשרת יועצות ההלכה, מועברים שיעורים שבועיים על ידי הרב יעקב ורהפטיג והרבנית נועה לאו, שיעור חודשי על ידי הרב אסף בדנרש ובנוסף ישנם שיעורים המועברים על ידי מרצים אורחים הן מהתחום הרבני והן מתחומי בריאות האישה, מיניות, זוגיות ובריאות הנפש.
בסיום הלימודים נבחנות התלמידות בעל-פה בחינה מקיפה בפני ארבעה תלמידי חכמים, ונדרשות להוכיח בקיאות בהלכות טהרת המשפחה מספרות חז"ל, דרך השולחן ערוך וספרות הפוסקים ועד להלכה למעשה. לאחר שעמדו יועצות ההלכה בכל המבחנים, הן מקבלות תעודת "יועצת הלכה", המסמיכה את הנשים לייעץ ולתת הכוונה בנושאי טהרת המשפחה ובנושאים הקשורים לכך.
תוכנית זו היא ראשונה מסוגה בעולם ההלכתי ובעולם הלימוד הנשי. בשנת תשפ"ד הגיע מספר יועצות ההלכה המוסמכות למאה ותשעים.