אלעזר מגרמייזא
חיבורים נוספים

להלן חיבורים נוספים המיוחסים אל הרוקח, המלוקטים מדבריו, או הכוללים חלק ניכר מדבריו:
תוספות לחלק ממסכתות התלמוד הבבלי.
פירוש על תלמוד ירושלמי, מסכת שקלים.
פירוש רבינו אלעזר מגרמייזא (באתר ספרים עברים) על התורה ומגילת אסתר. ליקוט דברים מתוך ספרו הרוקח, בידי יצחק אריה הלוי גד, לונדון ה'תרי"ט.
פירוש על חומש נדפס מכתב יד על ידי יואל קלוגמן ובניו עם הערות מהרב חיים קנייבסקי
קריית ספר על חמש מגילות (באתר ספרים עברים). מיוחס לרוקח. חובר בידי רבי בן ציון מקומרנה
יין הרוקח (באתר ספרים עברים) - ביאורים בדרך גימטריאות וקבלה לשיר השירים ומגילת רות.
יורה חטאים (באתר ספרים עברים) - מיוחס לרוקח אף על פי שהודפס בדורות האחרונים בלבד. כולל את צוואת רבי יהודה החסיד וכן דברי נוטריקון וחיבוט קבר. נקרא גם ספר הכפרות או מורה חטאים - סדר התשובה והוידויים כפי שלמד מרבותיו והוא כמו דרכי התשובה שהביא בספרו ה"רקח".
מעשה רוקח (באתר ספרים עברים) - ספר הלכה ששמו ניתן לו על ידי הרב אפרים זלמן מרגליות שמצא את כתב היד. אין להחליפו עם ספר מעשה רוקח של רבי אלעזר רוקח מאמשטרדם, מצאצאיו.
ספר החכמה - כולל ס"ה שערים ובו על דרכי הלמוד.
שערי בינה (רישום באוצר הספרים היהודים)- נמצא תחילה בגניזה בדמשק, ולאחר מכן בגניזת קהיר והוכח כחיבור של הרוקח בידי להמן, שאישש את טענת החיד"א. הספר מביא בפסוקי המקרא רמזים לרבים ממדרשי חז"ל בדרך גימטריאות ונוטריקון.
פירוש על ההפטרות (באתר ספרים עברים) - בעריכת נתנאל דוד זיסבערג, מתורגם מגרמנית 1875.
פירוש על התפילה (שני חלקים, באתר ספרים עברים) - מלוקט וערוך בידי משה ויהודה הירשלר ובהוצאת מכון הרשלר. בייחוד מתוך קונטרס 'על טעמי התפילה וסודיה', שבו הסביר הרוקח את מניין התיבות (כלומר מספר המילים) והאותיות של כל התפילות וסוד כל הברכות.
חוברות כתבי יד המיוחסים לרוקח, וליקוטים, ערוכים בידי הרב חיים קנייבסקי, יצאו לאור בניו יורק:
פירוש על מזמור "תהילה לדוד" בדרך הקבלה.
פירוש למסכת שקלים.
פירוש על התוספות ברמזים וגימטריאות.
פירוש על התפילות ברמזים וגימטריות
פירוש על הפיוט "האוחז ביד" מתפילות הימים הנוראים
סידורי תפילה שונים - ובהם פירושים והגהות לפי פירושיו של הרוקח לתפילה שנמצאו בחיבוריו האחרים:
סידור ר' הירץ ש"ץ - הוצאה מחודשת, קלוגמן, ניו יורק, ה'תשס"ה (2005)
סידור רבנו שלמה - מיוחס לרבנו שלמה ב"ר שמשון מגרמייזא. דפוס חמד, ירושלים, ה'תשל"ב.
יראת אל - מיוחס לרוקח, אך יש הקוראים לו איגרת הרמב"ן. על מזמור אלוהים יחננו ושבעת קני המנורה וספירת העומר. רבי חיים מיכל בספרו אור החיים עמוד 233 כתב שנמצא בספריית רבי דוד אופנהיים. הודפס עם הספר דרוש המלבוש המיוחס לרבי ישראל סרוג בהגהת הרבי מקומרנה - הרב שלום סאפרין, בהוצאה עצמית, ירושלים, ה'תשס"ה.
חכמת הנפש - מיוחס "לרבי אליעזר הרוקח", בעריכת הבני יששכר (הרבי מדינוב) מהות הנשמה, פתרון חלומות וחיי העולם הבא.
ספר הנפש - על מעלת הנפש, מקורה ופעולתה.
דרשה לפסח. המהדיר שמחה עמנואל, הוצאת מקיצי נרדמים, ירושלים, תשס"ו
ספר השערים או שערי תורה - ע"ג שערים כמניין "חכמה" ומעל 300 דפים של גמטריאות ודרשות.
ספר החיים - השם ואחדותו, הנשמה ומעלותיה, וענייני החיים שחילקם לשלושה: חיי האדם, חיי הבהמה וחיי האילן, ומסביר ההבדל ביניהם.
ספר המלבוש - הדרכים במאגיה להשגת גילויים רוחניים. מודפס בתחילת ספר רזיאל המלאך. רבים מפקפקים בקשר בין ספר זה לרוקח.
שער הסוד והיחוד והאמונה(הקישור אינו פעיל) (או שערי הסוד היחוד והאמונה, כפי שמופיע ברשימת הספרים בספריית אוניברסיטת בן-גוריון). נדפס בתוך טמירין, ירושלים, ה'תשל"ב כרך א, עמ' קמא-קנו.
פירוש הר"א מגרמיזא על ספר יצירה
"סודי רזיא" - על ענייני קבלה בכלל ומעשה מרכבה בפרט. מחולק להלכות: הלכות המלאכים, הלכות כסא הכבוד, הלכות הדבור, הלכות הנבואה והלכות האמונה. ממנו נלקח ספר "רזיאל המלאך" ("רזיאל" נוטריקון "רזי אל עזר"). יחד עם ספר זה הודפסו הקונטרסים הבאים:
ספר השם - פירוש שמות האל, סודות בענייני השם של כ״ב ושארי השמות, ספר גדול.
אדרת השם - מוסר ומדות טובות
שער קומה או שיעור קומה ופרקי דר' ישמעאל - ענייני קבלה (ספר זה מיוחס גם לרבי ישראל סרוג).
ספר הנעלם.
ספר המלאכים.
ספר הקולות.
בהקדמתו לספר השם, הוא מתאר טקס הכנה שיש לבצע לפני לימוד שמות ה':
פיוטים: חבר כמה וכמה פיוטים, כולל מערבית "אמונת אומן לעם זו רם זכרת", הנאמר בנוסח אשכנז המערבי בליל אחרון של פסח. הוא גם חיבר מערבית "אשרי העם יודעי תרועה לפתותו", שהתקבל במנהג ווירמייזא לליל ראש השנה.
בין שיטותיו הקבליות - מניית מספרן של מילים ואותיות מסוימות בכתבי הקודש (על כך כותב יוסף דן: "אין ספק שהמקרא כולו - על מניין אותיותיו - היה זכור להם לפרטי פרטיו") ושימוש בצופן אתב"ש.
רעיונו המרכזי בתורת הסוד הוא קיומו של "כבוד", גורם אמצעי המואצל מאלוהים ואינו נברא, ושלו ניתן לייחס את ההגשמה במקרא. רעיון זה, שמקורו בכתבי רס"ג, כבר פותח ושוכלל במשנת רבו, רבי יהודה החסיד, ואילו רבי אלעזר דווקא מאופק וזהיר לגביו, ואולי לא חפץ שייעשה שימוש בתורתו בידי מאמיני הגשמת האלוהים.[דרוש מקור]