stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בדידים
רקע

בשנת 1953, גילה פרופ' כלב גטניו, מתמטיקאי יהודי-בריטי יליד אלכסנדריה, את הפוטנציאל של הבדידים כאמצעי המחשה ללימוד אלגברה בגיל צעיר, ופיתח שיטה שלמה ללימוד מתמטיקה וללימוד שפות באמצעותם, כך שהם משמשים להמחשת מצבים, זמנים ושינויים במיצובם. שימוש בבדידים כאמצעי המחשה מתמטי נועד לתמוך בפיתוח היכולת לבצע פעולות פורמליות על מספרים,
ולפעול באופן כמותי, באמצעות הענקת תמיכה מוחשית לתפישה המופשטת של המספר.
הבדידים יכולים לשמש גם ללימוד גאומטריה,
על ידי המחשת מושגי האורך והשטח, ויכולים לשמש גם לבחינת תפיסות מתקדמות יותר, כמו כפל ארוך, שברים ואף חזקות ושורשים.
הבדידים משמשים גם להוראת מתמטיקה לתלמידים בעלי לקויות למידה,
ויש המשתמשים בהם אף להוראת שפה.
בהשפעתו של פרופ' גטניו, הפכו הבדידים לאמצעי לימוד נפוץ, ובסוף שנות ה־50 שימשו הבדידים ללימוד משוואות ליניאריות וגם אלגברה, לפי שיטתו. עד שנת 1960, השתמשו בבדידים יותר מ-10,000 בתי ספר במאה מדינות לשם לימוד מתמטיקה. בישראל, הבדידים ושיטת גטניו הוכנסו לתוכנית הלימודים בשנת 1960, ומאות מורים הוכשרו על ידי פרופ' גטניו עצמו, ועל ידי מורים שהוכשרו על ידו, כמו גאולה זעירי וג'וני אוברמן. בתחילה נקראו מקלות קוויזנר "כפיסים", ומאוחר יותר, בהנחיית משרד החינוך, ניתן להם השם "בדידים". התלמידים שלמדו בשיטת גטניו הגיעו להישגים גבוהים ולהבנה נרחבת של מושגים מתמטיים כבר בכיתה ב', אבל המורים של כיתות ג', שלא הייתה להם השכלה מתמטית גבוהה, התקשו ללמד ברמה הגבוהה שהבדידים איפשרו, לכן, העדיפו אותם מורים לוותר על השיטה, אך לא ויתרו על הבדידים. לתוך החלל שנוצר נכנסה שיטה בשם "1-2-3", שזנחה את הפן המתקדם והמורכב של הבדידים והתמקדה רק בספירה, חיבור וחיסור.[דרוש מקור: מניין כל המידע בפסקה?]
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. התוכן עוסק באמצעי המחשה באופן כללי ולא מספק רקע לשימוש בבדידים במערכת החינוך בישראל.
השימוש באמצעי המחשה בהוראת מתמטיקה התרחב בעולם, יחד עם התפישות המודרניות של החינוך, לפיהם הילד אינו "מבוגר קטן" או "לוח חלק", ויש להתאים את ההוראה ליכולות שלו ולתפישותיו. בשנת 1972 החלה פרופ' פרלה נשר לפעול ליישום רעיונות אלו בבתי הספר הישראליים, באמצעות ספרי "אחת, שתיים ו... שלוש", ו"ועוד אחת" של המרכז לטכנולוגיה חינוכית. הבדידים היו אמצעי ההמחשה הזכור ביותר מתוכנית זו.
השימוש באמצעי המחשה היה ידוע שנים רבות, ותפס למשל חלק משמעותי בשיטת מונטסורי, אך הוא התפשט בעולם המערבי בראשית שנות השבעים כתגובה לשיטות קודמות, שתמכו בלימוד מתמטיקה מופשט (new math) ולתפישת החינוך הישנה, שדגלה בשינון ותרגול. השימוש בבדידים ובאמצעי המחשה אחרים מיועד לאפשר לתלמיד לבנות את הידע שלו, תוך כדי יצירת תפישה מתמטית וכישורים לעבודה כמותית. אמצעי המחשה איפשרו פעילויות מתמטיות שבאופן אחר הן מופשטות ולכן לא ניתנות לביצוע בגילאים צעירים, כגון למידת חקר - בחינה עצמאית של תופעות לא מוכרות, והבנתן באמצעים של ניסוח טענות ונימוקים, הבניית מושגים, שיח מתמטי, ובהמשך הוכחות והפרכות.
הלמידה באמצעות אמצעי המחשה היא בעיקרה למידה בהתנסות, בעבודה אישית ובקבוצות, עם דגש על השיח הכיתתי בין התלמידים למורה ובינם לבין עצמם. זוהי גישת האסכולה הקונסטרוקטיביסטית בחינוך, שנולדה בעקבות מחקריו של פיאז'ה על הלמידה האנושית, וגורסת כי הידע נבנה על ידי פעולה בעולם, וכי לא ניתן לבנות ידע שלם בנושא מהקשבה פאסיבית.
ביקורת

בשנת 2002 הקים פרופסור רון אהרוני את "העמותה הישראלית לקידום החינוך המתמטי לכל", תנועת "בחזרה לבסיס" שדגלה בחזרה לשיעורים פרונטליים עם דגש על שינון ותרגול, והתנגדה לגישה הקונסטרוקטיביסטית, ובכללה השימוש בבדידים ובאמצעי המחשה אחרים. הקמת העמותה לוותה בדיון ציבורי ער. לטענת חברי העמותה, שיטת הבדידים משתמשת בהמחשה מסוג אחד בלבד של מושג הכמות, ועלולה ליצור קשרים לוגיים שגויים שמפריעים לתלמיד ללמוד במקום לסייע לו. לדוגמה, הצמדת צבע לכמות על ידי צביעת כל בדיד בצבע המייחד אותו, גורמת לפגיעה בייצוג הפנימי של המספר, ולבלבול אצל תלמידים ממוצעים או חלשים.
ב-2003, בעקבות פעילות העמותה, אסר משרד החינוך את השימוש בבדידים בבתי ספר בישראל, והיא הפכה למדינה היחידה בעולם בה מקלות קוויזנר פסולים לשימוש על ידי משרד החינוך.
ראו גם

הוראת המתמטיקה בישראל
הערות שוליים

1 2  Dina Rosen, Jo Hoffman,Integrating Concrete and Virtual Manipulatives in Early Childhood Mathematics, Young Children, 64 (3) pp. 26-33, May 2009
↑  Dina Yankelewitz, Mary Mueller Carolyn A. Maher,
 A Task that Elicits Reasoning: A Dual Analysis, Journal of Mathematical Behavior, 29 (2) pp. 76-85, June 2010
↑  Christine C. Pappas, Sara Bush, Facilitating Understandings of Geometry, Arithmetic Teacher, 36 (8) pp. 17-20, April 1989
↑  Andi Stix, Teaching Fractions and Decimals: Fun with Picture Grids, 1997
↑  Lynn G. Marsh, Nancy L. Cooke,The Effects of Using Manipulatives in Teaching Math Problem Solving to Students with Learning Disabilities, Learning Disabilities Research and Practice, 11 (1) pp. 58-65, Winter 1996
↑  Donald Esha Cherry, Learning with Rods: One Account, 1994
↑  Wing, Tom (2009). "The Post-Piagetian Child: Early Mathematical Developments and a Role for Structured Materials". For the Learning of Mathematics. 29 (2): 8–13.
↑  תלמה גביש, אל תיתנו להם בדידים
שימוש בבדידים להמחשת אפשרויות שונות של תרגילי חיבור או חיסור עד 10
אריס לימסול

אריס לימסול (ביוונית: Άρης Λεμεσού) הוא מועדון כדורגל מהעיר לימסול שבקפריסין אשר נוסד ב-1930. המועדון מחזיק בזכייה אחת באליפות קפריסין והוא אחד מהמעודונים המייסדים של התאחדות הכדורגל של קפריסין. המועדון משחק בליגת העל הקפריסאית והוא מארח את משחקיו באצטדיון אלפאמגה המכיל 10,700 מקומות.
היסטוריה > שנים ראשונות

כאחד מהמועדונים המייסדים של התאחדות הכדורגל של קפריסין, התחרה המועדון בליגה הבכירה בחמש העונות הראשונות שלה, כאשר מיקומו בליגה נע בין 5 ל-7, אך ב-1939 הפסיק המועדון את פעילותו עקב קשיים כלכליים.
היסטוריה > שנות ה-50 וה-60

המועדון חזר לפעילות לאחר 13 שנה ב-1952, כשהתחרה בליגה השנייה. שנתיים לאחר מכן חזר המועדון לליגה הבכירה כאשר סיים במקום הראשון בליגת המשנה בעונת 1953/1954, אך בעונת החזרה לליגה הבכירה סיים המועדון במקום אחרון ושב לליגה השנייה. בעונה שלאחר מכן בליגה השנייה זכה המועדון באליפות נוספת ושב לליגה הבכירה, שם התחרה בצמרת וסיים במקום הרביעי בעונת 1956/1957. בעונת הבאות נחלש המועדון וסיים לרוב בתחתית הטבלה. בשנות ה-60 נשאר המועדון בליגה הבכירה למרות שסיים לרב בתחתית הטבלה לאור העובדה שלא היו יורדות עד שירד לליגת המשנה בסיום עונת 1969/1970.
היסטוריה > שנות ה-70 וה-80

בתחילת שנות ה-70 המשיך המועדון להתנדנד בין הליגה הראשונה והשנייה, אך החל מאמצע שנות השבעים חל שיפור בתוצאות המועדון כשסיים מספר עונות במרכז הטבלה כולל מקום רביעי בעונות 1976/1977 ו-1978/1979. לאחר מספר שנים טובות בליגה הבכירה שב המועדון לליגת המשנה בסיום עונת 1980/1981 לאחר שסיים במקום האחרון בליגה, שם בילה שתי עונות וחזר לליגה הבכירה. בליגה הבכירה המועדון סיים לרב בחלק התחתון של הטבלה אך הצליח לשרוד בליגה, אולם בעונת 1988/1989 הצליח המועדון להעפיל לגמר הגביע הקפריסאי, שם הפסיד לא.א.ל. לימסול.
היסטוריה > שנות ה-90, ה-2000 וה-2010

בעונת 1989/1990 סיים המועדון במקום הרביעי בליגה. אך בעונות הבאות שוב חזר לתחתית הטבלה עד שבסיום עונת 1992/1993 שב לליגת המשנה. בעונה הבאה זכה המועדון באליפות הליגה השנייה בפעם השלישית בהיסטוריה שלו ושב לליגה הבכירה. אך בשנים הבאות המשיך להתנדנד בין הליגה הראשונה והשנייה ולרב לא הצליח להישאר יותר מעונה אחת בליגה הבכירה. כך המשיכה המגמה גם בשני העשורים הראשונים של שנות ה-2000. כשבעונת 2010/2011 ו-2012/2013 זכה המועדון באליפות הליגה השנייה בפעם הרביעית והחמישית בתולדותיו.
היסטוריה > שנות ה-2020

בסיום עונת 2020/2021 שבה אריס לליגה הבכירה, ואז החל עידן חדש בתולדות אריס, כאשר המועדון נרכש על ידי המשקיע הרוסי ולדימיר פדרוב, שרצה להפוך את המועדון לאחד ממועדוני העילית של קפריסין. כבר בסיום אותה עונה סיים המועדון במקום הרביעי מה שהיווה היסטוריה עבור המועדון שכן המקום הרביעי באותה עונה זיכה אותו בכרטיס לשלב המוקדמות השני בקונפרנס ליג ולהופעה ראשונה במסגרת האירופית. המועדון הוגרל לשחק נגד נפטצ'י באקו, מאזרבייג'ן ולמרות ניצחון 2–0 בבית, אריס הפסידה 0–3 במשחק השני והודחה, אך התוצאות בליגה הקפריסאית בעונה זו היו טובות יותר, כאשר בסיום העונה זכתה אריס באליפות היסטורית עבורה, שזיכה אותה בכרטיס לשלב המוקדמת השני בליגת האלופות.  בשלב המוקדמות השני פגשה אריס את באטה בוריסוב מבלארוס, היא הביסה אותה פעמיים 6–2 ו- 5–3 ועלתה לשלב המוקדמות השלישי ובכך הבטיחה מקום בשלב בתים אירופי ראשון בתולדותיה. בשלב המוקדמות השלישי פגשה אריס את ראקוב צ'נסטוחובה אלופת פולין, היא הפסידה לה פעמיים ונשרה לשלב הפלייאוף בליגה האירופית שם הוגרלה מול סלובן ברטיסלאבה אלופת סלובקיה. במשחקהראשון הפסידה אריס 1–2 אך בגומלין בבית הביסה אריס את הסלובקים 6–2 ועלתה לראשונה בתולדותיה לשלב בתים אירופי. כאשר בשלב הבתים סיימה אחרונה בבית שכלל את גלאזגו ריינג'רס מסקוטלנד ריאל בטיס מספרד וספרטה פראג מצ'כיה.
תארים

ליגת העל הקפריסאית
אלופה (1): 2022/2023
הליגה הקפריסאית השנייה
אלופה (5): 1953/1954 ,1955/1956 ,1993/1994 ,2010/2011 ,2012/2013
תוצאות במסגרת האירופית > תוצאות

בכל התוצאות (בית וחוץ) מספר השערים של אריס מוצג ראשון.
| עונה | תחרות | שלב | יריבה | בית | חוץ | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022/2023 | הקונפרנס ליג | שלב המוקדמות השני | אזרבייג'ן נפטצ'י באקו | 2–0 | 0–3 | 2–3 |
| 2023/2024 | ליגת האלופות | שלב המוקדמות השני | בלארוס באטה בוריסוב | 6–2 | 5–3 | 11–5 |
| 2023/2024 | ליגת האלופות | שלב המוקדמות השלישי | פולין ראקוב צ'נסטוחובה | 0–1 | 1–2 | 1–3 |
| 2023/2024 | הליגה האירופית | שלב הפלייאוף | סלובקיה סלובן ברטיסלאבה | 6–2 | 1–2 | 7–4 |
| 2023/2024 | הליגה האירופית | שלב הבתים | סקוטלנד ריינג'רס | 2–1 | 1–1 | מקום 4 |
| 2023/2024 | הליגה האירופית | שלב הבתים | ספרד ריאל בטיס | 0–1 | 1–4 | מקום 4 |
| 2023/2024 | הליגה האירופית | שלב הבתים | צ'כיה ספרטה פראג | 1–3 | 2–3 | מקום 4 |
הערות שוליים

↑  Solutions, BDigital Web. "Πρωταθλητής Κύπρου ο Άρης!". 24sports.com.cy. נבדק ב-2023-05-21.
בחירת נשיא מדינת ישראל

17 בפברואר 1949, הנשיא הראשון חיים ויצמן נשבע אמונים בבניין המוסדות הלאומיים
במסגרת בחירת נשיא מדינת ישראל בוחרת הכנסת את נשיא מדינת ישראל.
הליך בחירת הנשיא  מוסדר בחוק יסוד: נשיא המדינה. כל 120 חברי הכנסת רשאים להציע מועמד שהוא אזרח ישראל ותושב ישראל לתפקיד הנשיא. ההצבעה נערכת בין חברי הכנסת, והיא הצבעה חשאית, זאת על מנת להבטיח כי חברי הכנסת יצביעו לפי שיקול דעתם האישי, ולא לפי שיקולים מפלגתיים ולחצים קואליציוניים. ההצבעה החשאית גרמה למספר הפתעות בעבר. בשנת 1983 גבר חיים הרצוג על מועמד הקואליציה מנחם אלון, ובשנת 2000 ניצח משה קצב את שמעון פרס.
סעיף 8 לחוק יסוד: נשיא המדינה קובע כי על הנשיא להיבחר ברוב של 61 חברי כנסת, בין אם הוא מועמד יחיד, ובין אם מתמודדים מולו מועמדים נוספים. אם אף אחד מהמועמדים לא השיג את הרוב הדרוש, נערכת הצבעה נוספת. כך אירע בשנת 2000, כאשר בסיבוב ההצבעה הראשון קיבל משה קצב 60 קולות, לעומת 57 לשמעון פרס, ורק בסיבוב ההצבעה השני השיג קצב את הרוב הדרוש.
על פי תיקון מס' 9 לחוק, אם אף אחד מהמועמדים לא השיג את הרוב הדרוש, נערכת הצבעה נוספת שבה משתתפים רק שני המועמדים שקיבלו את קולותיהם של מספר חברי הכנסת הגדול ביותר בהצבעה הראשונה. המועמד שקיבל בהצבעה השנייה את רוב הקולות של חברי הכנסת המשתתפים בהצבעה ומצביעים בעד אחד המועמדים - הוא הנבחר; קיבלו שני מועמדים מספר קולות שווה, חוזרים על ההצבעה.
בשנת 2003 תוקן סעיף 8, ונוספה בו הוראה הקובעת כי אם גם בסיבוב שבו נותר מועמד יחיד הוא אינו מצליח להשיג את הרוב הדרוש, ההצבעה נדחית ב-30 ימים. במקרה זה, ניתן להציע מועמדים נוספים. מטרת התיקון להבטיח את בחירתו של הנשיא תוך תמיכה רחבה ככל האפשר של הכנסת, ולמנוע מצב שבו נשיא המדינה נבחר על ידי מיעוט של חברי הכנסת. הוראה דומה נקבעה במקביל גם באשר למבקר המדינה.
עם בחירתו, מתחיל הנשיא בכהונה אחת בת שבע שנים (לפי הלוח העברי). בעבר הייתה תקופת הכהונה חמש שנים, ולא הייתה הגבלה על מספר הכהונות, אך חוק היסוד תוקן בעניין זה ב-1998. מטרת התיקון הייתה למנוע הישנות המקרה שאירע בבחירת הנשיא באותה שנה, בהן מועמד נוסף (שאול עמור) הציג את עצמו לבחירה אל מול נשיא מכהן (עזר ויצמן).
הערות שוליים

↑  חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 9), ס"ח 2411 מ-7 בנובמבר 2013
↑  חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 7), ס"ח 1898 מ-5 באוגוסט 2003
↑  חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס 5), ס"ח 1696 מ-30 בדצמבר 1998
אנחל לברונה

אנחל אמדאו לַבְּרוּנָה (ספרדית: Ángel Amadeo Labruna; ‏28 בספטמבר 1918, בואנוס איירס – 19 בספטמבר 1983) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ארגנטינאי. לברונה הוא סגן מלך השערים ההיסטורי של ליגת העל הארגנטינאית, עם 293 שערים. נחשב לאחד מגדולי הכדורגלנים הארגנטינאים בכל הזמנים.
לברונה שיחק במשך מרבית הקריירה שלו, כ-20 שנה, כחלוץ שמאלי בקבוצת ריבר פלייט, שאוהדיה מכנים אותו "האליל הגדול מכולם" (בספרדית: El máximo ídolo) ומציינים ביום מותו את "היום הבין-לאומי לאוהד ריבר". לברונה קבע בריבר פלייט מספר שיאי מועדון: הוא מלך השערים ההיסטורי, שני לשיאן ההופעות, מלך השערים ההיסטורי של הסופר קלאסיקו הארגנטינאי; הוא ניצב בראש טבלת זוכי התארים מבין שחקני המועדון ובמקום השני בטבלת הזוכים מבין המאמנים.
קריירה כשחקן

לברונה, שצמח במחלקת הנוער של ריבר פלייט, החל את הקריירה בקבוצת הבוגרים ב-1939, בעת ששחקני הקבוצה שבתו עקב קנס שהטיל המועדון על כוכב הקבוצה, "צ'ארו" מורנו. לאור ביצועיו, נותר לברונה בהרכב גם לאחר הפסקת השביתה, ועמדתו של מורנו במגרש, שנתפסה על ידי לברונה, השתנתה. לברונה היה חלק מ"המכונה" (La Máquina), חמישיית ההתקפה של ריבר פלייט בשנות הארבעים (שכללה גם את "צ'ארו" מורנו, אדולפו פדרנרה, פליקס לוסטו וחואן קרלוס מוניוס) הנחשבת על ידי רבים לאחת הטובות בהיסטוריה, ומיורשתה, "המכונה הקטנה" (La Maquinita), שזכתה בתארים רבים בשנות החמישים. הוא זכה במלכות השערים בליגה בשנים 1943 (23 שערים) ו-1945 (25), ובסגנות ב-1944 (25).
במהלך כל הקריירה – כעשרים שנה – הבקיע לברונה 293 שערי ליגה בארגנטינה (סגן מלך השערים ההיסטורי של ליגת העל הארגנטינאית), 317 בסך הכול במדי ריבר פלייט (מלך השערים ההיסטורי של המועדון) ב-515 משחקים רשמיים, ו-225 במשחקי ידידות. לברונה הוא גם מלך השערים ההיסטורי של הסופר קלאסיקו הארגנטינאי, עם 16 כיבושים. כשחקן בקבוצה עומד לברונה בראש טבלת הזוכים בתארים, עם 16 תארים – 9 אליפויות ארגנטינה, 4 גביעים לאומיים ו-3 גביעי אלדאו (בין-לאומיים).
לברונה השתתף ב-37 משחקים במדי נבחרת ארגנטינה, וכבש בהם 17 שערים. הוא זכה עם הנבחרת באליפות דרום אמריקה בכדורגל (שמו הקודם של טורניר קופה אמריקה) במהדורת 1946 ובמהדורת 1955, והשתתף במונדיאל 1958 בשוודיה בגיל 40.
בגיל 41 עזב את ריבר פלייט, ואת הקריירה כשחקן סיים בקבוצות רמפלה ג'וניורס האורוגוואית, ריינג'רס הצ'יליאנית ופלטנסה הארגנטינאית, בכעשרים משחקים בסך הכול בשלושתן יחד.
קריירה כמאמן

בראשית שנות השישים שימש לברונה כעוזר מאמן בריבר פלייט. ב-1966 הוא מונה למאמן ראשי בקבוצת דפנסורס דה בלגראנו אותה הוביל מהמקום האחרון בליגת המשנה הארגנטינאית אל המקום החמישי. ב-1967 המשיך בקבוצה זו, ובמקביל אימן את קבוצת פלטנסה מליגת העל, שהגיעה עד חצי גמר טורניר המטרופוליטנו, שם הפסידה לאסטודיאנטס דה לה פלאטה, קבוצה שמאוחר יותר זכתה בטורניר, בגביע ליברטדורס ובגביע הבין-יבשתי.
בין השנים 1968 ו-1970 אימן לברונה את ריבר פלייט, שהגיעה למקומות הראשונים אך לא זכתה באליפות. קדנציה זו של לברונה הייתה חלק מ-17 שנות ה"בצורת" בהן ריבר לא השיגה אליפויות. בשנת 1971 מונה למאמן רוסאריו סנטראל וזכה איתה בטורניר הנסיונל של אותה שנה, תואר ראשון לקבוצה זו ותואר ראשון ללברונה כמאמן. לאחר מכן שימש כמאמנן של לנוס, ראסינג קלוב וצ'קריטה ג'וניורס.
ב-1975 נקרא שוב לשמש כמאמן ריבר פלייט, והצליח להביא לסיומן של שנות הבצורת הארוכות עם שתי אליפויות (מטרופוליטנו ונסיונל) בשנה זו. הוא נשאר בקבוצה עד 1981, כשהוא זוכה איתה במהלך השנים הללו בארבעה תארים נוספים. בזכות ששת התארים הללו הוא עומד במקום השני ברשימת הזוכים בתארים כמאמנים בקבוצה. עם עזיבתו, סירב לשמש כמנג'ר במועדון, שמינה באותה שנה את אלפרדו די סטפנו למאמן.
הוא מונה למאמנה של טאז'רס דה קורדובה, איתה הגיעה למקום הרביעי ב"נסיונל" של 1981, ולחצי הגמר ב"נסיונל" של 1982.
בינואר 1983 החל לאמן את ארחנטינוס ג'וניורס. הוא הביא איתו לקבוצה שחקנים בולטים כמו אובלדו פיליול, חואן חוסה לופס והוביל אותה עד לחצי גמר ה"נסיונל", שם הפסידה לאינדפנדיינטה. בחודש ספטמבר מת לברונה באופן פתאומי מדום לב, בעת שהתאושש מניתוח בכיס המרה, כשבחדרו מבקרים בנו אומר והשוער פיליול.
תארים > כשחקן

ריבר פלייט
אליפות ארגנטינה – 9: (1941, 1942, 1945, 1947, 1952, 1953, 1955, 1956, 1957)
גביעים לאומיים
קופה ד"ר קרלוס איברגורן – 3: (1941, 1942, 1952)
קופה אסקובר – 1: (1941)
גביעים בין-לאומיים
גביע אלדאו – 3: (1941, 1945, 1947)
נבחרת ארגנטינה
אליפות דרום אמריקה בכדורגל (קופה אמריקה) – 2: (1946, 1955)
תארים > כמאמן

רוסאריו סנטרל
אליפות ארגנטינה – 1: (נסיונל 1971)
ריבר פלייט
אליפות ארגנטינה – 6: (מטרופוליטנו 1975, נסיונל 1975, מטרופוליטנו 1977, מטרופוליטנו 1979, נסיונל 1979, מטרופוליטנו 1980)
תארים > הישגים אישיים

מלך השערים בליגת העל הארגנטינאית – 2: (1943, 1945)
סגן מלך השערים ההיסטורי של ליגת העל הארגנטינאית
מלך השערים ההיסטורי של ריבר פלייט
מקום 26 ברשימת הכדורגלן הטוב ביותר באמריקה הדרומית ומקום 7 בארגנטינה במאה העשרים (IFFHS)
הערות שוליים

↑  מלך השערים הוא ארסניו אריקו.
↑  בסקר של הפדרציה הבין-לאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל נבחר למקום השביעי בארגנטינה ולמקום ה-26 באמריקה הדרומית ברשימת הכדורגלן הטוב ביותר במאה העשרים‏http://www.rsssf.com/miscellaneous/iffhs-century.html#sampoy
↑  מורנו נבחר על ידי הפדרציה הבין-לאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל לשחקן החמישי הטוב ביותר באמריקה הדרומית במאה העשרים, לאחר פלה, מראדונה, די סטפנו וגרינצ'ה. http://www.rsssf.com/miscellaneous/iffhs-century.html#sampoy
↑  La Maquina de River Plate, www.marca.com
↑    In association with World Soccer, ‏The greatest teams of all time, The Telegraph, 4 July 2007
↑  Jonathan Wilson, Jonathan Wilson: Tournament of all-time great club teams, Sports Illustrated, ‏2011-06-21 (באנגלית אמריקאית)
↑  כולל שערים במשחקי גביע לאומיים ובין-לאומיים
↑  שני לשיאן ההופעות, השוער אמדאו קאריסו
1 2  http://www.clarin.com/deportes/angel-River_0_995900514.html
↑  ארגנטינה פרשה מיוזמתה ממוקדמות המונדיאל במהדורות הקודמות שהתקיימו במשך שנות פעילותו כשחקן
↑  בקבוצה זו שימש במקביל כמאמן.
↑  שני לחוסה מינלה ולרמון דיאס, חניכו של לברונה בסוף שנות השבעים ובראשית השמונים.
↑  IFFHS' Century Elections, www.rsssf.org
"המכונה" (La Máquina), חמישיית ההתקפה של ריבר פלייט בשנות הארבעים. לברונה עומד שני מימין.
בארט MRADELR

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 סוג:  רובה צלפים לטווח ארוך במיוחד (ELR)
 תכנון:  כריס בארט, 2024
 מדינה מייצרת:  ארצות הברית ארצות הברית
 יצרן:  חברת הנשק בארט
 מידע טכני
 קליבר:  0.416 בארט
 פעולה:  רובה בריחי
 חירוק קנה:  מעלה ימני 1:9
 הזנה:  מחסנית נתיקה בת 5 כדורים
 כוונות:  כוונת טלסקופית
 אורך כולל:  62.0 אינץ' (1,570 מילימטרים)
 אורך קנה:  36.0 אינץ' (910 מילימטרים)
 משקל ריק:  23.0 ליברות (10.4 קילוגרם)
 טווח מקסימלי:  כ-2600 מטר
 דיוק:  < 1 דקת קשת (הערכה)
 
בארט MRADELR, ראשי תיבות של Multi-Role Adaptive Design Extreme Long Range, הוא רובה צלפים בריחי תוצרת חברת הנשק בארט שייעודו הוא צליפה לטווח ארוך במיוחד. הוא מבוסס על תכנון המעצה, הקת והמודולריות של הבארט MRAD ועל תחמושת הצליפה הייחודית של בארט - 0.416 בארט - בקליבר 0.416 אינץ' (10.6 מילימטרים), שיעילה לטווח של עד כ-2600 מטר.
הרובה כולל מעצה מאלומיניום שעליו מסילות פיקטיני סביב המתפסים, כאשר העליונה מוקשחת על החלק העליון של המתפסים. הקת איננה מתקפלת כמו ב-MRAD הרגיל, וזאת כדי לספוג את הרתע החזק בעת הירי. עם זאת, היא כוללת עקב קת מתכוון ומשענת ללחי. מודול ההדק ניתן לפירוק והחלפה במהירות. ניתן להחליף בקלות בין קנים ולהתקין עליהם "בלם לוע" - מעין סתרשף שנועד להקל את הרתע באמצעות הפניית גזי הירי מהקנה אחורנית - מדגמים שונים.
לפי אתר החברה, ה-MRADELR זכה במקום השני הכולל בתחרות הצליפה לטווח ארוך "King of 2 Miles" והראשון מסוג "רובה מפעל" (כלומר: רובה שנבנה בפס ייצור באופן סדרתי) כאשר מתחריו העיקריים היו רובי צלפים ייחודיים שנבנו באופן ידני ועצמאי.
ראו גם

בארט MRAD
בארט M99
הערות שוליים

↑  דיוק (יכולת הקביצה) של רובה נמדד בדקות קשת (MOA). מספר זה מייצג את הסטייה הזוויתית המרבית מנקודת הפגיעה וככל שהוא נמוך יותר כך הרובה מדויק יותר. לדוגמה: רובה צלפים בעל דיוק של 1 MOA מקבץ (יורה מספר קליעים אל עבר אותה מטרה) בפיזור של 3 ס"מ בירי למרחק 100 מטר (1.047 אינץ' בירי למרחק 100 יארד).
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנחל מריה ויאר

אנחל מריה ויאר יונה (בספרדית: Ángel María Villar Llona; נולד ב-21 בינואר 1950 בבילבאו) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקשר. ויאר גדל בקבוצת אתלטיק בילבאו, והיא הייתה לקבוצה המקצוענית היחידה בקריירה שלו. הוא זכה עם הקבוצה בגביע המלך הספרדי, והעפיל עמה עד לגמר גביע אופ"א.
ויאר כיהן במשך שנים ארוכות בתפקיד נשיא התאחדות הכדורגל הספרדית. כמו כן כיהן גם במספר תפקידים בפיפ"א ובאופ"א.
קריירת משחק

ויאר החל את קריירת המשחק בקבוצה הנוער של אתלטיק בילבאו מעיר הולדתו. ב-1969, כשהיה בן 19 וסיים את גילאי הנוער, הושאל לגלדקאו ולגצ'ו החובבניות למשך עונה אחת בכל קבוצה.
ויאר הגיע לקבוצת הבוגרים של אתלטיק בילבאו בעונת 1971/1972, ומיד תפס את מקומו בהרכב הפותח של הקבוצה, עליו שמר במשך עשור.
בעונת 1972/1973 זכו ויאר ובילבאו בגביע המלך הספרדי, לאחר ניצחון בגמר 2-0 על קאסטיון. היה זה לתואר היחיד בקריירת המשחק של ויאר. שנה אחר כך, ב-24 במרץ 1974, היה מעורב ויאר בתקרית אלימה, לאחר שבמשחק ליגה מול ברצלונה, שלח ויאר מרפק לפניו של כוכב היריבה, יוהאן קרויף. בעקבות המעשה הושעה ויאר מארבעה משחקים.
אחת העונות המוצלחות ביותר של ויאר בבילבאו הייתה עונת 1976/1977. הקבוצה סיימה שלישית בליגה הספרדית והעפילה עד לגמר גביע המלך שם נוצחה רק בדו-קרב בעיטות עונשין על ידי ריאל בטיס. במקביל, רשמה הקבוצה קמפיין אירופי מוצלח באותה עונה, כשהעפילה עד לגמר גביע אופ"א. הקבוצה הדיחה בדרך, בין היתר, את פ.צ. בזל, מילאן וברצלונה, עד שפגשה בגמר את יובנטוס. בילבאו הפסידה 1-0 בטורינו, ובגומלין הביתי חזרה מפיגור 1-0 לניצחון 2-1, שלא הספיק לה לזכייה ויובנטוס ניצחה בזכות חוק שערי חוץ.
בסיום עונת 1980/1981 פרש ויאר בן ה-31 ממשחק פעיל. לזכותו 361 הופעות, מתוכן 291 הופעות ליגה, במדי בילבאו.
קריירת משחק > נבחרת ספרד

ויאר רשם את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ספרד תחת המאמן לאסלו קובאלה ב-17 באוקטובר 1973, במשחק ידידות מול טורקיה שהסתיים בשוויון 0-0. הוא לא הצליח להשתלב בסגל הנבחרת, ומשחקו הבא הגיע רק שנה אחר כך, ב-12 באוקטובר 1974 מול ארגנטינה.
שער הבכורה של ויאר נכבש ב-16 בנובמבר 1975, במשחק חוץ מול רומניה במסגרת מוקדמות יורו 1976. ספרד סיימה בראש הבית, אך נכשלה בשלב הפלייאוף מול גרמניה המערבית ולא העפילה לטורניר הגמר. ויאר היה שותף לטורניר מוקדמות מונדיאל 1978, ממנו הצליחה ספרד להעפיל, אך לא זומן לסגל הנבחרת לטורניר הגמר.
הופעתו האחרונה של ויאר הייתה ב-9 בדצמבר 1979. ויאר פתח בהרכב ספרד למשחק החוץ מול קפריסין, שהיה האחרון שלה במוקדמות יורו 1980. ספרד הייתה חייבת ניצחון על מנת להעפיל לטורניר הגמר, ובדקה החמישית כבש ויאר את השער הראשון במשחק בדרך לניצחון 3-1. ספרד העפילה ליורו 1980, אך ויאר לא לבש עוד את מדי הנבחרת, ונפרד ממנה עם 22 הופעות ושלושה שערים, ומבלי ששיחק בטורניר משמעותי.
לאחר שסיים את דרכו בנבחרת ספרד, רשם הופעה בינלאומית נוספת במדי הנבחרת הלא-רשמית, נבחרת חבל הבסקים.
לאחר הפרישה

עוד בהיותו שחקן פעיל החל ויאר למלא תפקידים שונים בעולם הכדורגל. הוא למד עריכת דין, וסיים את התואר בשנת 1979. שנה קודם לכן הוא היה ממקימי התאחדות הכדורגלנים הספרדית, ושימש בה כסגן נשיא. בהמשך, נבחר לנשיא פדרציית הכדורגל של חבל הבסקים, מה שהפך אותו לחבר בפדרציית הכדורגל הספרדית המלכותית.
בשנת 1988 נבחר לתפקיד נשיא פדרציית הכדורגל הספרדית. תחת הנהלתו, זכתה נבחרת ספרד במדליית הזהב באולימפיאדת ברצלונה ב-1992, ובאותה שנה נבחר לסגן נשיא אופ"א. בשנת 2000 התמנה לאותו התפקיד גם בפדרציית הכדורגל העולמית פיפ"א, אך עזב את התפקיד בעקבות כישלון הנבחרת הספרדית במונדיאל 2002. הוא נותר בתפקידו בפדרציה הספרדית, בתקופה בה הפכה ספרד לאחת מהנבחרות הטובות בעולם כשזכתה פעמיים באליפות אירופה (2008 ו-2012), ולראשונה בתולדותיה זכתה בגביע העולם במונדיאל 2010.
ב-16 בפברואר 2012 נבחר לקדנציה שביעית כנשיא הפדרציה הספרדית, מה שהבטיח לו את התפקיד עד ל-2016. הוא הוביל את המכרז לאירוח מונדיאל 2018 מטעם ספרד ופורטוגל, אך המכרז נכשל ובאירוח הטורניר זכתה רוסיה.
באוקטובר 2015, בעקבות פרשת שחיתות שנחשפה באופ"א ושבעקבותיה הושעה מישל פלאטיני מפעילות, קיבל ויאר את תפקיד נשיא אופ"א בפועל, עד למינוי נשיא קבוע בשנת 2016.
ב-18 ביולי 2017 נעצר ויאר בחשד לשחיתות. זמן קצר לאחר מכן, הוא התפטר מתפקידיו הן בפיפ"א והן באופ"א.
תארים

גביע המלך הספרדי: 1972/1973
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | בגביע> הופעות | בגביע> שערים | באירופה> הופעות | באירופה> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1971/1972 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה הספרדית | 29 | 0 | 5 | 0 | 2 | 0 | 36 | 0 |
| 1972/1973 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה הספרדית | 31 | 0 | 7 | 1 | 0 | 0 | 38 | 1 |
| 1973/1974 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה הספרדית | 30 | 1 | 2 | 0 | 4 | 0 | 36 | 1 |
| 1974/1975 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה הספרדית | 34 | 1 | 6 | 1 | 0 | 0 | 40 | 2 |
| 1975/1976 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה הספרדית | 30 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 | 31 | 2 |
| 1976/1977 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה הספרדית | 32 | 1 | 6 | 0 | 11 | 1 | 49 | 2 |
| 1977/1978 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה הספרדית | 28 | 0 | 2 | 0 | 5 | 0 | 35 | 0 |
| 1978/1979 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה הספרדית | 29 | 2 | 5 | 0 | 2 | 0 | 36 | 2 |
| 1979/1980 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה הספרדית | 32 | 0 | 7 | 0 | 0 | 0 | 39 | 0 |
| 1980/1981 | אתלטיק בילבאו | ספרדהליגה הספרדית | 16 | 1 | 5 | 0 | 0 | 0 | 21 | 1 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 291 | 8 | 46 | 2 | 24 | 1 | 361 | 11 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת ספרד> שנה | נבחרת ספרד> הופעות | נבחרת ספרד> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1973 | 1 | 0 |
| 1974 | 2 | 0 |
| 1975 | 2 | 1 |
| 1976 | 3 | 0 |
| 1977 | 3 | 0 |
| 1978 | 6 | 1 |
| 1979 | 5 | 1 |
| סה"כ | 22 | 3 |