stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאלקון 9
אמינות > פירוט השיגורים הכושלים והתאונות

ב-8 באוקטובר 2012 במשימה CRS-1(אנ'), שוגר המשגר בהצלחה ופרס את המטען הראשי כמתוכנן (ציוד ואספקה עבור תחנת החלל הבינלאומית), אך המטען המשני (לווין תקשורת של חברת Orbcomm) נותר במסלול כבידתי נמוך מהרצוי, עקב כשל של אחד מתשעת מנועי השלב הראשון בהמראה.
ב־28 ביוני 2015, במשימה CRS-7(אנ'), התפוצץ המשגר כעבור 2.5 דקות מהשיגור, ומאוחר יותר התברר שהכשל נבע מהתפוצצות מכל ההליום בשלב השני של המשגר. במשימה זו אבדו ציוד ואספקה עבור תחנת החלל הבינלאומית.
ב-1 בספטמבר 2016, התרחשה תאונה בה הושמד הלוויין עמוס 6 בפיצוץ המשגר, בעת ניסוי בעירה סטטית יומיים לפני מועד שיגורו המיועד.
ב־8 בינואר 2018 שוגר משגר ובראשו הלוויין הסודי "זומה". המשגר פעל כשורה אך הלוויין לא הגיע או נשאר במסלולו ככל הנראה בשל בעיה במנגנון ההפרדה של הלוויין מהשלב השני, מנגנון שסופק על ידי יצרנית הלוויין. המשגר עצמו פעל ללא דופי ולכן מקרה זה לא נכלל באחוזי הכישלון.
ב-12 ביולי 2024 במהלך שיגור קבוצת 3–9 של לווייני סטארלינק אירעה דליפה במכל החמצן של שלב השני של המשגר. כתוצאה מהתקלה השלב השני לא הצליח להביא את הלוויינים לגובה הדרוש. עקב כך הלוויינים לא הצליחו להתפרס כראוי והם נשרפו כליל באטמוספירה.
הערות שוליים

↑  משימת SpaceX CRS-7, כשתי דקות לאחר השיגור התפוצץ משגר הפאלקון 9
↑  משימת CRS-1, המטען הראשי שוחרר אל מסלולו. המטען המשני, לווין התקשורת, לא הגיע למסלול הנכון
↑  ‏ מידע אודות משגר הפאלקון 9, באתר של SpaceX
↑  מייק וול,‏ "SpaceX's Falcon 9 Rocket Certified to Launch NASA's Most Precious Science Missions", ‏ 9 בנובמבר 2018, Space.com
↑  מרי בת' בראון,‏ "SPACEX ANNOUNCES THE FALCON 9 FULLY REUSABLE HEAVY LIFT LAUNCH VEHICLE", ‏ 8 בספטמבר 2005, אתר SpaceX
↑  ‏ "Discussion with Gwynne Shotwell, President and COO, SpaceX", ‏ 4 ביוני 2014, קטע וידאו בין 12:20-13:10, YouTube
↑  קולין קלארק,‏ "ULA Fires Back At SpaceX At Space Symposium; Details Launch Costs", ‏ 20 במאי 2014, Breaking Defense
↑  אריק ברגר,‏ "Air Force budget reveals how much SpaceX undercuts launch prices", ‏ 16 ביוני 2017, Ars Technica
↑  דארל את'רינגטון, SpaceX launches 16th Falcon 9 in 2017, recovers first stage,‏ 31 באוקטובר 2017 TechCrunch
↑  אליזבת לופטו, SpaceX even landed the nose cone from its historic used Falcon 9 rocket launch ‏ 30 במרץ 2017, The Verge
↑  ג'ף פוסט,‏ "SpaceX gaining substantial cost savings from reused Falcon 9", ‏ 5 באפריל 2017, SpaceNews
| משגרי לוויינים וחלליות |
| --- | --- | --- |
| בשימוש | ארצות הברית אטלס 5 • טאורוס • מינוטואר • אלקטרון • אנטארס • פאלקון 9 • פאלקון כבד • פגאסוס • SLS‏ • וולקן קנטאור • פיירפליי אלפה   רוסיה סויוז 2 • אנגרה • פרוטון (פרוטון M)   הרפובליקה העממית של סין צ'אנגג'נג (2C‏ • 2D‏ • 2F‏ • 3A‏ • 3B‏ • 3C‏ • 4B‏  • 4C‏ • 5 • 6 • 7 • 8 • 11) • קואיג'ואו • קינטיקה 1 • קרס 1 • Zhuque • Jielong ‏• גרביטי • היפרבולה  הודו GSLV‏ • PSLV‏ •  SSLV • LVM-3‏  יפן H-II‏ (H-IIA)‏ • H-3‏ • אפסילון   איראן סימורג • Qaem  האיחוד האירופי וגה צרפת אריאן 6 קוריאה הדרומית נורי קוריאה הצפונית אונחה ישראל שביט |  |
| יצאו משימוש | ארצות הברית אטלס (1 • 2 • 3 • אג'ינה • אייבל • קנטאור • A‏ • B‏ • C‏ • D‏ • E/F‏ • G‏ • H‏ • LV-3B‏ • SLV-3) •  אתנה • ג'ונו 2 • דלתא (0100 • 2 • 3 • 4 • 1000 • 2000 • 3000 • 4000 • 5000 • A‏ • B‏ • C‏ • D‏ • E‏ • G‏ • J‏ • L‏ • M‏ • N)‏ • ואנגארד • טיטן (טיטן 2 23G‏ • טיטן 2 GLV‏ • 3A‏ • 3B‏ • 3C‏ • 3D‏ • 3E‏ • טיטן 3 מסחרי • 4‏ • 34D) • ליטל ג'ו • סטורן (1 • 5 • IB‏ • INT-21) • פאלקון 1 • רדסטון • תור (אג'ינה • אייבל • אייבלסטאר • בורנר • דלתא • תוראד-אג'ינה • DSV-2 • DSV-2U)‏ • Launcher One • סקאוט  ברית המועצות ספוטניק • לונה • ווסטוק (ווסטוק K • ווסטוק 2 • ווסטוק 2M) • קוסמוס (קוסמוס 2 • קוסמוס 3M) • מולניה • ווסחוד • סויוז (סויוז • סויוז FG • סויוז U) • פרוטון (פרוטון • פרוטון K) • רוקוט • זניט (זניט 2 • זניט-3SL) • דנייפר • ציקלון (ציקלון 2 • ציקלון 3) הרפובליקה העממית של סין פנג באו 1 • צ'אנגג'נג (1 • 2 • 3)  יפן N-1‏ • N-II‏ • H-I‏ • H-IIB‏ • Mu‏  הודו GSLV‏ (Mk I)‏ • צרפת דיאמנט • אריאן (1 • 2 • 3 • 4 • 5) • איראן סאפיר • קוריאה הדרומית נרו 1 |  |
| בפיתוח | ניו גלן • אירטיש • סויוז SPG • סטארשיפ • צ'אנגג'נג 9 • צ'אנגג'נג 12 • טיאנלונג-3 |  |
| פיתוחם בוטל | ארס 1 • ארס 5 • K-1‏ • Sea Dragon‏ • STAR 460 Stratolaunch |  |
השלב הראשון של פאלקון 9 לאחר נחיתה מוצלחת על אסדה באוקיינוס, אפריל 2016.
עתליה (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  עקיבא טבת
 הופק בידי:  עומרי מרון
 תסריט:  צביקה קרצנר
 שחקנים ראשיים:  מיכל בת-אדם רפאל קלצ'קין יאיר רובין יוסי פולק דן תורן יפתח קצור רות גלר 
 מוזיקה:  נחום היימן
 צילום:  נורית אביב
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  1984
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
עתליה הוא סרט דרמה ישראלי משנת 1984 בבימויו של עקיבא טבת. הסרט מבוסס ברובו על סיפור מאת יצחק בן-נר, אשר התפרסם בקובץ הסיפורים "אחרי הגשם" (1979).
הסרט פתח את פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה הראשון ב-1983, אחר-כך הוקרן בפסטיבלי הקולנוע הישראלי בניו יורק ובלוס אנג'לס. הוקרן באופן מסחרי בלוס אנג'לס וזכה בארצות הברית להפצת וידאו מחברת ארגו מדיה. הוקרן מספר פעמים בערוץ 1 ובכבלים, ובשנת 2009 הופץ ב-DVD. מיכל בת-אדם זכתה על תפקידה בסרט בפרס הקולנוע הישראלי (היום פרס אופיר) לאותה שנה.
עלילה

מתי, נער בן 19, וחברו עופר מתנדבים לצנחנים, אך מתי משוחרר בגלל בעיות בלב. עתליה היא אלמנה יפהפייה בת 40 שאיבדה את בעלה במלחמת סיני וחיה בקיבוץ חופים עם בתה המתבגרת, נטע. היא מנהלת רומנים עם גברי הקיבוץ, לקנאתן של הנשים במקום.
אביה של עתליה, ממייסדי הקיבוץ, סובל מסניליות, ואילו בתה מתנכרת לה. עקב תחושת בדידותה היא נסחפת לרומן אסור עם מתי.
לאחר שמערכת היחסים ביניהם נודעה בקיבוץ, החליטו חברי הקיבוץ לנדות אותה.
מלחמת יום הכיפורים פורצת, עופר נופל בקרבות ומתי מחליט להתגייס, צעד לו עתליה מתנגדת. בשיא ייאושה, עתליה מחליטה להעלות באש את המתבן בו נהגה לשכב עם הגברים, והקיבוץ מחליט לגרשה. בסוף הסרט מתי ועתליה עוברים לגור יחד.
דמויות

| שם | דמות |
| --- | --- |
מיכל בת-אדם: עתליה
יפתח קצור: מתי
גלי בן-נר: נטע
דן תורן: עופר
יוסי פולק: נחמן
יאיר רובין: עזרי
רפאל קלצ'קין: אבא של עתליה
יקיר העיר אשדוד

| --- | --- |

סמל האות – סמל העיר אשדוד מוזהב
 תיאור:  עבור פעילות ציבורית למען אשדוד
 מיקום הטקס:  המשכן לאמנויות הבמה, קריית התרבות ע"ש צבי צילקר,  אשדוד
 מדינה:  ישראל ישראל
 הגוף המעניק:  עיריית אשדוד
 תקופת הפרס:  1986–הווה (כ־39 שנים)
 אתר רשמי
אות יקיר העיר אשדוד הוא עיטור הוקרה יקיר העיר המוענק על ידי ראש עיריית אשדוד לנבחרים מבין ותיקי אשדוד, שעסקו בפעילות ציבורית למען העיר ותושביה במהלך חייהם. האות מוענק מאז שנת 1986.
המועמדים לקבלת האות מוצעים כיום על ידי תושבי העיר, כאשר עליהם להיות בני 50 ומעלה, תושבי העיר במשך 20 שנים לפחות, ושעיקר פעילותם הייתה בעיר. ההחלטה על חלוקת האות, התקבלה במועצת העירייה לרגל חגיגות ה-30 לעיר.
בדומה לאות יקיר העיר אשדוד, מועצת התלמידים והנוער העירונית מעניקה בעיר מדי שנה את "אות יקיר הנוער".
שמות הזוכים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
רשימת זוכי אות יקיר העיר אשדוד מאז 1986:
שמות הזוכים > תשנ"ז (1997)

אריה קלנג
ברוריה ביבי
ד"ר פאול זולטן
יעקב זיכרמן
יוסף אביטן
קרול מיכאלוביץ
שאול בן שמחון
שמעון תורג'מן
שושנה סנדלר
שמות הזוכים > תשס"ב (2001)

הטקס נערך ב-25 בנובמבר 2001 בסימן 45 שנים לעיר.
לאה דרוסקין
ניסים חדד
בני מסיקה
יהונתן סביון
רוחמה קציר
שמות הזוכים > תשס"ז (2007)

ג'ו אסרף
גד דיעי
ישראל כהן
הרב גדעון כהן שאולי
שרה לוין
יעקב מלכה
מאיר עמר
בנימין פרנקל
דינה רוט
שמות הזוכים > תשע"ו (2016)

אתי אטיאס
אריאל עוזי
ישראל כהן
שוש בן הרוש
פליקס דהן
הרב מרדכי ישכר בער לייפר
ברוך וינד
ברנרד פינקלשטיין
בנימין פרנקל
דינה רוט
שמות הזוכים > תשפ"ב (2022)

אבינועם סרי
אברהם גבעון
אוולין זיקרי
אורה אור לב
אפרים פפרני
אשר כנפו
דניאל מרוז
ולדימיר ספרנסקי
חנה שובל
יחיאל אבו
יעקב בן זקרי
יצחק גל
יצחק זכריה
לילי כנפי
פנחס קריספין
רבקה שמיאן
רפאל עיוש
שוש כהן
שושנה אלון
שמואל כרמל
שמעון צרפתי
גלריה

זוכים
שאול בן שמחון
רבקה שמיאן
טקסים
ועדת האות, 2022 – מימין לשמאל: בני מסיקה, יחיאל לסרי, יעקב מלכה
חנה שובל ומשפחתה
הערות שוליים

1 2  אשדוד, מעריב, 3 ביוני 1986
↑  נבחרו "יקירי העיר" אשדוד 2022, באתר אשדודי, ‏11 בספטמבר 2022
↑  דוד קקון, יקיר הנוער של אשדוד, באתר Ashdod4U, ‏5 בינואר 2015
↑  אות יקיר הנוער מטעם מועצת הנוער של אשדוד ליורם שובל ולחנה בורנשטיין מ"ידיד לחינוך", באתר עמותת ידיד לחינוך, ‏אוקטובר 2016
↑  יקירי אשדוד, באתר עיריית אשדוד, רשימת מקבלי האות לדורותיהם
↑   טקס קבלת תואר יקיר העיר, אשדוד, 25.11.2001, מתוך הארכיון העירוני לתולדות אשדוד
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| אשדוד  |
| --- | --- | --- |
| ערכים ראשיים | אשדוד • רובעי העיר • תכנון העיר • כיכרות |  |
| גנים ופארקים | פארק אשדוד-ים • פארק עד הלום • פארק בן-גוריון • פארק אקולוגי מצודת-ים אשדוד • גן אלישבע • פארק לכיש • גבעת יונה • עד הלום |  |
| רחובות | רחוב רוגוזין • רחוב שבי ציון • מדרחוב הנביאים • שדרות בני ברית • שדרות הרצל • שדרות מנחם בגין • שדרות משה דיין |  |
| תחבורה | תחבורה ציבורית • מסוף בני ברית • מסוף ביג • מערכת להסעת המונים בנפת אשקלון |  |
| מוסדות | מרכז כיוונים • המשכן לאמנויות הבמה • הארכיון לתולדות אשדוד • הקריה האקדמית של אשדוד (עתידי) • בית אריה קלנג • מוזיאון אשדוד לאמנות • אצטדיון אשדוד (עתידי) |  |
| תעשייה | נמל אשדוד • תחנת הכוח אשכול • נמל הדרום • אלתא מערכות |  |
| היסטוריה | אשדוד ים (העיר העתיקה) • תל אשדוד • תל מור • רצועת החוף |  |
| נושאים מרכזיים נוספים | העירייה ומועצת העירייה • סמל העיר • יקיר העיר אשדוד • חברת אשדוד • החברה לפיתוח אשדוד |  |
קטגוריה ראשית
פיגומים (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  אירועים אמיתיים
 בימוי:  מתן יאיר 
 הופק בידי:  גל גרינשפן (מפיק)רועי קורלנד (מפיק) משה אדרי (מפיק)לאון אדרי (מפיק)(מפיק) איריס בן משה (מפיקה בפועל) בועז וקסלר (מפיק בפועל) מאיה פישר (מפיקה אחראית) עדי בר יוסף (מפיקה אחראית)
 תסריט:  מתן יאיר 
 עריכה:  דב שטויר 
 שחקנים ראשיים:  אשר לקס יעקב כהן עמי סמולארצ'יק קרן ברגר
 מוזיקה:  ישי אדר 
 צילום:  ברטוש ביאניק
 מדינה:  ישראל 
 חברת הפקה:  גרין פרודקשינס-קורלנד גרינשפן בע"מ, סרטי יונייטד קינג
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 בנובמבר 2017
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 פרסים:  זוכה פרס הסרט הטוב ביותר - פסטיבל ירושלים זוכה פרס השחקן הטוב ביותר - פסטיבל ירושלים זוכה פרס שחקן המשנה הטוב ביותר - פרס אופיר
 דף הסרט ב־IMDb
 
פיגומים (באנגלית: Scaffolding) הוא סרט דרמה ישראלי משנת 2017 אותו כתב וביים מתן יאיר, ובו מככב אשר לקס כנער בן 17 שנקלע לצרות כהרגלו ונאלץ להתמודד בבית עם אב מכה (יעקב כהן), בעודו מוצא לעצמו מודל חדש לחיקוי בבית הספר (עמי סמולארצ'יק). התסריט לסרט נכתב בהשראת אירועים אמיתיים.
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל קאן, טורונטו, ובפסטיבלים רבים ברחבי העולם, זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בירושלים ופרס השחקן הטוב ביותר שהוענק לאשר לקס. היה מועמד ל-8 פרסי אופיר בטקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-28, בין השאר בקטגוריות הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, התסריט הטוב ביותר והשחקן הראשי הטוב ביותר, עריכה וליהוק. יעקב כהן ועמי סמולארצ'יק היו שניהם מועמדים באותה קטגוריה - שחקן המשנה הטוב ביותר. בסופו של דבר, הסרט זכה בפרס אופיר אחד - שחקן המשנה הטוב ביותר - אשר הוענק לסמולארצ'יק.
הסרט הופק על ידי חברת גרין פרודקשנס וסרטי יונייטד קינג, בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי, קרן גשר לקולנוע רב תרבותי וקרן הקולנוע הפולנית.
זהו הסרט הישראלי השני הנצפה ביותר בשנת 2017, עם מעל 150,000 צופים. כמו כן הוא נמכר להפצה ב-6 טריטוריות ברחבי העולם ביניהן - צרפת, ארצות הברית, פולין וספרד.
תקציר העלילה

אשר לקס (אשר לקס), נער בן 17, הוא תלמיד תיכון בכיתת מב"ר הסובל מקשיי למידה ובעיות התנהגות, ובמקביל עובד עם אביו מילו (יעקב כהן), בעסק המשפחתי לבניית פיגומים באתרי בנייה. האב, מבוגר וחולה העומד לפני ניתוח, נוהג בבנו ביד קשה ואף מכה אותו, ומכין אותו לקראת היום שבו העסק המשפחתי יעבור לידיים שלו, אך מעבר לכל זה נראה כמה וכמה פעמים שאב מכבד וסומך על הילד שלו, ואף אומר לו שהעסק הוא כבר לא שלו, אלא של אשר. כאשר רמי ערד (עמי סמולרצ'יק), מורה חדש לספרות, מגיע לבית הספר ומלמד את הכיתה לקראת בחינת הבגרות, אשר מוצא בו מודל חיקוי חדש, ומדמיין לעצמו עתיד קצת אחר מזה שאביו מכתיב לו. ואולם טרגדיה בלתי צפויה טורפת את הקלפים.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| אשר לקס | אשר לקס | תלמיד תיכון |
| יעקב כהן | מילו לקס | אביו של אשר |
| עמי סמולארצ'יק | רחמים "רמי" ערד | מורהו של אשר |
| קרן ברגר | שירה ערד | אשתו של רמי |
חגית דסברג: 
דינה לימון: 
ריקי דסקל:
מועמדויות ופרסים

| השנה | הפרס | הקטגוריה | המועמד/ים | התוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | פרס ון-ליר | תחרות הפיצ'פוינט של פסטיבל הקולנוע בירושלים | תחרות הפיצ'פוינט של פסטיבל הקולנוע בירושלים | זכייה |
| 2017 | פרס חג'ג' | הסרט הטוב ביותר | אשר לקס | זכייה |
| 2017 |  | פרס השחקן הטוב ביותר | אשר לקס |  זכייה |
| 2017 | פרס אופיר | הסרט הטוב ביותר | הסרט הטוב ביותר | מועמדות |
| 2017 | פרס אופיר | הבמאי הטוב ביותר | מתן יאיר | מועמדות |
| 2017 | פרס אופיר | התסריט הטוב ביותר | מתן יאיר | מועמדות |
| 2017 | פרס אופיר | השחקן הטוב ביותר | אשר לקס | מועמדות |
| 2017 | פרס אופיר | שחקן המשנה הטוב ביותר | יעקב כהן | מועמדות |
| 2017 | פרס אופיר | שחקן המשנה הטוב ביותר | עמי סמולרצ'יק | זכייה |
| 2017 | פרס אופיר | העריכה הטובה ביותר | דב שטויר | מועמדות |
| 2017 | פרס אופיר | הליהוק הטוב ביותר | עמנואל מאייר | מועמדות |
| 2017 | ציון לשבח - פסטיבל הסרטים הבין לאומי בטבילסי | התחרות הבין לאומית |  |  |
| 2017 | ציון לשבח - פסטיבל הסרטים הבין לאומי בסינגפור |  |  |  |
ראו גם

בין הקירות
הערות שוליים

↑  מסלול בגרות רגיל, ראשי תיבות
↑  יאיר רוה, המועמדים לפרסי אופיר 2017: ״פוקסטרוט״ ו״געגוע״ מובילים, בבלוג הקולנוע "סינמסקופ", 16 באוגוסט 2017
גומבוץ (מאכל הונגרי)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  Erdäpfelknödel 
 מטבח:  המטבח האוסטרי, המטבח הרומני, המטבח ההונגרי, המטבח הצ'כי 
 מוצא:  האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 
כופתאות גבינה ממולאות תות
גומבוץ (בהונגרית: Gombóc) הן כופתאות העשויות מבצק המוגשות במטבח ההונגרי כקינוח.
לגומבוץ מספר גרסאות, התלויות בזמינות הפירות ובעונות השנה: בקיץ ובסתיו כופתאות הבצק ממולאות בשזיפים (נקראות סילבש גומבוץ Szilvás Gombóc) או באפרסק (נקראות בָּרָצקוֹש גומבוץ Barackos Gombóc). הכופתאות עשויות כדור בצק תפוחי אדמה, מבושל במים רותחים ומגולגלת בפרורי לחם המטוגנים בחמאה ואבקת סוכר. יש לנגוס בכופתאה בזהירות כיוון שהיא מלאה במיץ פירות רותח. לעיתים הכופתאות מוגשות ברוטב העשוי שמנת חמוצה ויש המטגנים את פרורי הלחם במלח לפני גלגול הכופתאות בתוכם.
בחודשי החורף ממולאות הכופתאות בריבת פובידל או שזיף מיובש שאת גלעינו מחליפה קוביית סוכר ויש גם גרסאות ממולאות קונפיטורה של דובדבנים.
כופתאות אלה דומות לכופתאות המַרילֵנקנדל (Marillenknödel) - בגרמנית: כופתאות משמשים, מהמטבח האוסטרי ולכופתאות הקניידלי המוגשות במטבח הצ'כי.
כופתאות גבינה (טורוש גומבוץ Túros Gombóc) הן סוג כופתאה קלילה יותר, העשויה מקמח, סולת, ביצים וגבינה. הכופתאות מבושלות במים ומוגשות מגולגלות באבקת סוכר (ולעיתים גם בפרג).
אהבה צעירה

| --- | --- |

 בימוי:  וולטר בנרט 
 תסריט:  Anton Moho 
 שחקנים ראשיים:  יפתח קצור,  יהונתן סגל,  צחי נוי,  סוניה מרטין,  סיסי פיץ,  סיביל ראוך
 צילום:  Hanuš Polak 
 מדינה:  גרמניה, ישראל 
 הקרנת בכורה:  ישראל15 ביולי 1987
 משך הקרנה:  85 דק' 
 שפת הסרט:  גרמנית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אהבה צעירה הוא הסרט השביעי בסדרת סרטי הקולנוע אסקימו לימון. את הסרט ביים וולטר באנרט. הסרט יצא ב-1987.
הסרט (שהופץ בישראל בגרסה מדובבת לעברית בבימויה של שפרירה זכאי), מכר 530,211 כרטיסים בגרמניה המערבית.
עלילה

יודל’ה מזמין את חבריו, בנצי ומומו, לנסוע בקאדילק של אביו בשעה שזה נמצא בחוץ לארץ. לאחר שהשלושה הורסים את המכונית בתאונה, ומשום שאין להם מספיק כסף כדי לתקן אותה לפני שהאב יגלה, הם מתחילים לעבוד בבית מלון. בנצי מגלה שאיריס, חברתו לשעבר, מתאכסנת במלון עם הוריה, ומנסה לכבוש את לבה מחדש. חבריו, מצדם, מנסים לכבוש את התיירות הרבות המגיעות לשם – כמיטב המסורת של סרטי הסדרה.
הערות שוליים

↑  Top 100 Deutschland 1987
| "אסקימו לימון" |
| --- | --- | --- |
| סדרת הסרטים המקורית | אסקימו לימון • יוצאים קבוע • שפשוף נעים • ספיחס • רומן זעיר • הרימו עוגן • אהבה צעירה • בלוז לקיץ |  |
| יצירות בת וחידושים | הבתול האמריקאי האחרון • סבבה • אסקימו לימון: החגיגה נמשכת |  |
| דמויות | בנצי • מומו |  |
כלב עבודה ושירות

כלבי תקיפה משטרתיים בעת אימון
כלב עבודה מסוג בורדר קולי מעורב
כלב עבודה ושירות הוא כלב המשמש כחיית עבודה, ולא רק כחיית מחמד. המונח "כלבי עבודה ושירות" משמש בשלושה מובנים עיקריים:
כלבים המבצעים מטלות מוגדרות המסייעות לבני אדם בעבודתם, יהא גזעם אשר יהא. כך, למשל, כלבי מרעה, המסייעים לאיסוף ולהולכת עדרי צאן ובקר.
כלבים המשתייכים לגזעים מוגדרים, אשר מטופחים בזכות תכונותיו הייחודיות של הגזע, אשר מאפשרות לו לבצע מטלות עבודה שונות (לא כולל כלבי תצוגה). כך, למשל, הגזע בורדר קולי ניחן באינסטינקט רעייה חזק[דרושה הבהרה].
גזעי כלבים בעלי מטרה ייעודית מסוימת, אשר יעודם המקורי היה ביצוע מטלות עבודה בשירות האדם, אולם אינם משמשים יותר למטלות אלה[דרושה הבהרה].
תפקידים

תפקידים רפואיים וסיעודיים:
כלבי שירות וסיוע: משמשים בעלי נכויות שונות בביצוע פעולות יומיומיות. דוגמאות: כלבים שייעודם הוא סיוע לאנשים בעלי מוגבלות בניידות, כלבי נחייה לעיוורים, כלבי שמיעה לעזרת הסובלים מלקות שמיעה.
כלבי טיפול: כלבים אלה תורמים לבריאותם הנפשית של המטופלים. כמו כן, משמשים לטיפול באנשים המוגבלים בניידות, או שאינם חופשיים להתהלך בציבור, דוגמת קשישים המרותקים לכיסאות גלגלים, או למיטתם.
כלבי תרפיה וכלבים המסייעים באבחנה רפואית.
כלבי סיור, גישוש וחיפוש. נמצאים בעיקר בשירות גופים ביטחוניים, דוגמת צבא ומשטרה.
כלבי חילוץ והצלה: כלבים המאומנים למשיית טובעים במים, להוצאת לכודים מבניינים הרוסים ולאיתור אותות חיים לאחר אסונות, דוגמת התמוטטות מבנה, סיוע בחילוץ לכודים בתנאי שטח קשים, דוגמת יערות עבותים. כלבים אלה משמשים הן למציאת אנשים חיים והן למציאת גוויות. כלבים Mercy dog פעלו בצבאות שונות במהלך הלחימה.
כלבי גישוש (אנ'): כלבים היכולים לסייע במעקב אחר עקבות אדם (מבוקש או חטוף), בניסיון לאתרו.
כלבים לגילוי סמים, חומרי נפץ ואמצעי לחימה (אמל"חים).
כלבי סיור.
כלבי רועים.
כלבי מזחלות וכלבים אשר מושכים עגלות משא: נמצאים בשימוש בעיקר באזור סקנדינביה.
כלבי ציד.
כלבי שמירה.
כלבי הגנה וכלבי תקיפה, עבור יחידות צבא ומשטרה.
אמנויות הבמה: כלבים המבצעים פעלולים בקרקס או בקולנוע; כלבים המשמשים כלי בידורי בקרבות כלבים.
ראו גם

יחידת עוקץ
בעלי חיים בשירות כוחות הביטחון
יחידת הכלבנים לישראל
ראו גם > סוגי כלבי עבודה ושירות

רועה קווקזי
רועה גרמני
כלב שמירה
ניפגש בסיבוב (סרט)

ערך זה עוסק בסרט מתיחות. אם התכוונתם לתוכנית טלוויזיה קומית לילדים, ראו .
| --- | --- |

 בימוי:  יגאל שילון  יהודה בארקן
 הופק בידי:  יהודה בארקן  עזרא שם טוב
 עריכה:  ג'ונתן מייסון
 שחקנים ראשיים:  יהודה בארקן קרוליין לנגפורד
 מוזיקה:  איתן מסורי
 צילום:  יחיאל נאמן  דרור שמחוני  בני כרמלי
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  קנון
 הקרנת בכורה:  1986
 משך הקרנה:  80 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 תקציב:  250,000 דולר
 סרט קודם:  המתיחה הגדולה
 סרט הבא:  ניפגש בחוף
 דף הסרט ב־IMDb
 
ניפגש בסיבוב הוא סרט ישראלי מסוגת סרט מתיחות קומי משנת 1986.
זה היה סרט המתיחות השלישי של יהודה בארקן. במהלך שנות ה-80 החל בארקן לביים, לשחק ולהפיק סרטי מתיחות. ב-1980 כתב וביים לצד יגאל שילון את הסרט "חייך, אכלת אותה". ב-1984 כתב וביים לצד יגאל שילון את הסרט "המתיחה הגדולה". ב-1986 כתב וביים לצד יגאל שילון את הסרט "ניפגש בסיבוב".
בסרט יש קטעי מתיחות שונים, הכוללות: חתן מתחת לחופה המגלה שכלתו הוחלפה, כלב עם שלפוחית לוחצת מוטרד מעץ שבורח לו, אשה עובדת בית החולים מבקשת עזרה להחלפת גלגל ברכבה כשבאמתחתה ארון מתים - מושון שבתוך הארון מתחיל לזוז, ואף מבקש סיגריה אחרונה...
גבר אוכל נקניקיה ומגלה שהיא מפולפלת במיוחד, דנוטה כמלצרית מציעה חלב לאנשים בבית הקפה, ולמי שרוצה היא חולצת שד כדי להוסיף חלב לכוס, מושון נשלח מטעם העירייה לעורר מודעות לזרוק את כל הזבל לפח כשהוא בתוכו, ומפתיע את כולם כשהוא מגיח מהפח, ואף זורק על אנשים את מה שזרקו עליו.
הסרט נמצא במקום 11 במאה הסרטים הישראליים הנצפים ביותר בכל הזמנים, עם כ-750,000 כרטיסי קולנוע שנמכרו.
שחקנים ודמויות

בין השחקנים, המגלמים את עצמם, נמצאים:
יהודה בארקן
קרוליין לנגפורד
מושיק טימור
נתן דטנר
ניסים גרמה
חנן גולדבלט
מושון אלבוחר
דנוטה לאטו
איגור בוריסוב
אורי גרוס
הערות שוליים

↑  דודי פטימר, ‏עירום, גסויות ושמחה לאיד: הסיפורים מאחורי סרטי המתיחות מהאייטיז, באתר מעריב אונליין, 4 באפריל 2020
קוני למל בתל אביב

| --- | --- |

 בימוי:  יואל זילברג
 הופק בידי:  סרטי רול
 תסריט:  יואל זילברג
 עריכה:  אלן יעקובוביץ
 שחקנים ראשיים:  מייק בורשטיין מנדי רייס-דייוויס
 מוזיקה:  דובי זלצר
 צילום:  ניסים לאון (ניצ׳ו)
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  סרטי רול
 הקרנת בכורה:  1976
 משך הקרנה:  94 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 סרט קודם:  שני קוני למל
 סרט הבא:  קוני למל בקהיר
 דף הסרט ב־IMDb
 
קוני למל בתל אביב (באנגלית: Kuni Leml B'Tel Aviv) הוא סרט ישראלי מסוגת מחזמר קומי משנת 1976.
בסרט מגלם מייק בורשטיין שתי דמויות במקביל (קוני ומוני - אחים תאומים) בקומדיה של טעויות. הסרט כולל שירים וריקודים, שהידוע שבהם הוא שירו של קונילמל "אני קוני קוני למל" בביצועו של בורשטיין.
פסקול הסרט יצא בתקליט. הסרט נמצא במקום 10 במאה הסרטים הישראליים הנצפים ביותר בכל הזמנים, עם כ-771,000 כרטיסי קולנוע שנמכרו.
עלילה

לכבוד יום הולדתו התשעים, מכריז קוני למל הסב, שהנכד הראשון מבין שני התאומים - קוני ומוני, שיעלה לארץ ישראל ויתחתן עם יהודייה, יקבל מיליוני דולרים.
קוני, אברך צעיר, ומוני, דתל"ש שחי עם בדרנית מפוקפקת וגויה, מנסים את מזלם ומגיעים לארץ...
מוני שואל את זהותו של קוני, וקוני בדרכו לארץ מתאהב במרילין ג'ונז, חברתו הגויה של מוני. בהתחלה מרילין משתפת פעולה עם מוני,  וזאת כדי לזכות בירושת המיליונים על חשבונו של קוני, אך בהמשך החיבור של מרלין עם קוני מובילה לאהבה גדולה שאף גורמת לה להתגייר, ואף להתחתן איתו.
מאידך מוני נפרד ומוותר על מרלין, ומתאהב במלכה ביתו השמרנית של 'שמש' הישיבה, העובדת כחדרנית ב"מלון דן". 
בסוף מגיע גם סבא קוני למל לארץ לאחר ששמע ששני נכדיו נישאו. 
קומדיית טעויות עם סוף מתוק.
שחקנים ודמויות

| שחקנים | דמויות |
| --- | --- |
מייק בורשטיין: קוני למל מוני למל סבא קוני למל
מנדי רייס-דייוויס: מרלין ג'ונס/מירלה
זאב ברלינסקי: רבי שמשון רב הישיבה
יוסף באשי: שמש הישיבה עובדיה בדיחי
רונית פורת: מלכה בדיחי
נחום שליט: מר ברגרגר
דליה גור: דבורל'ה
הערות שוליים

↑  מייק בורשטיין – קוני למל בתל אביב (1976), באתר סטריאו ומונו
הטרמפיסט (סרט, 1972)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  עמוס ספר
 תסריט:  עמוס ספר
 שחקנים ראשיים:  אשר צרפתי, שמואל וולף, לילי אבידן
 מוזיקה:  נחום היימן
 צילום:  יעקב קלח הופק בידי=אמציה חיוני
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  גריינדהאוס ריליסינג 
 הקרנת בכורה:  2010
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה מדע בדיוני 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הטרמפיסט (באנגלית: An American Hippie in Israel, תרגום מילולי: "היפי אמריקני בישראל") הוא סרט ישראלי, דובר אנגלית, משנת 1972, אשר נכתב ובוים על ידי עמוס ספר.
הפקה

הסרט הופק באמצעים דלים, במימונו של בעל מפעל לייצור כריות ולכל אורכו ניכרות טעויות עריכה ברורות.
היה זה סרטו הראשון באורך מלא של הבמאי עמוס ספר, שהיה קודם שחקן בתיאטרון אהל, אחר כך עסק ביצירת סרטים קצרים וסרטים דוקומנטריים ובהמשך נסע ללמוד קולנוע בלונדון. הוא כתב את התסריט, גייס משקיע ואת המפיק אמציה חיוני.
עמוס ספר עבד קודם עם שני השחקנים הראשיים, עם שמואל וולף שיחק ב"אהל" ועם אשר צרפתי עבד בצעירותו כספן על אוניה. את התפקיד הנשי הראשי קיבלה אירית אלטר (אז אירית מוהר, בעת שהייתה נשואה לעלי מוהר), לאחר שנערכו מבחני בד בהם השתתפו עשרות שחקניות. אולם בזמן החזרות פרשה, לאחר שהתבקשה לערוך חזרות לסצנת מין בעירום מלא. במקומה לוהקה לילי אבידן, אשתו של המשורר דוד אבידן. בזמן הפקת הסרט התפרסמה כתבה בשבועון "העולם הזה", בה צילום עירום של אבידן מתוך אחת הסצנות. חודש אחר כך נשרפו משרדי השבועון ודוד אבידן היה אחד החשודים. לטענת אורי אבנרי עורך השבועון איים עליו אבידן לאחר שסירב לתת לו את כל הצילומים והתשלילים של אשתו שצולמו לכתבה. זמן קצר אחר כך התגרשו דוד ולילי אבידן.
הסרט צולם בשפה האנגלית במטרה לשווק אותו לקהל רחב ובינלאומי. רוב הצילומים נערכו באי האלמוגים כ-20 ק"מ מדרום לאילת, שהיה אז תחת שליטה ישראלית, ובנמל תל אביב שהיה נטוש באותה עת, לאחר שחדל לפעול מספר שנים קודם.
הפצת הסרט

עם גמר הכנת הסרט פנה עמוס ספר ל"מרכז הסרט הישראלי" במשרד המסחר והתעשייה במטרה לקבל אישור להחזר מס. החזר שהיה משולם מתוך מכירת הכרטיסים במטרה לעודד הפקת סרטים בישראל. אולם ועדה אמנותית, בה היו חברים חנה מרון, עודד קוטלר, יצחק קול ויגאל אפרתי, לא אישרה אותו בטענה כי "הסרט אינו עולה בקנה אחד עם הסטנדרט האמנותי המצופה מסרט ישראלי". ללא החזר המס בעלי בתי הקולנוע בישראל סירבו להקרין אותו. במרץ 1973 דיווח עמוס ספר שמכר את הסרט למפיץ אמריקני ובעקבות המכירה כיסה את הוצאות ההפקה. ב-1977 ניסה ספר להפיץ אותו שוב בישראל, התברר שהמפיץ האמריקני פשט את הרגל והוא מעולם לא הופץ בעולם. באותה עת נערכה הקרנה של הסרט בסינמטק תל אביב.
הסרט זכה לתחייה מחודשת והפך לסרט קאלט, הוקרן אחת לחודש בסינמטק תל אביב במשך מספר שנים וצבר קהל מעריצים רחב, לאחר שבשנת 2007, שהמתרגם יניב אידלשטיין, נתקל בקדימון לסרט זה באתר יוטיוב. אידלשטיין פעל להשיג עותק של הסרט. לאחר שיצר קשר עם השחקן שמואל וולף, הצליח להשיג ממנו עותק ושכנע את סינמטק תל אביב להקרין אותו בהקרנת חצות. לליל הבכורה המחודשת של הסרט הגיעו 214 צופים[דרוש מקור]. בהמשך הוקרן בקביעות מדי חודש.
בשנת 2015 נוצר הסרט הקצר "עלייתו של הטרמפיסט" על ידי יובל אדר אשר מתאר את סיפור יצירת והפצת הסרט.