stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאונת מטוס המיג-23 בבלגיה
תולדות הטיסה

התאונה החלה כטיסת אימון שגרתית. על המטוס לא היה חימוש, למעט עבור התותח. קולונל ניקולאי סקורידין, הטייס, המריא עם המטוס מדגם מיג-23M מבסיס חיל האוויר בגיץ' שליד העיר קואובז'ק, פולין. במהלך ההמראה, המבער האחורי של המנוע כשל, תוך גרימת אובדן חלקי של כוח והנמכת גובה. בגובה של 150 מטר, תוך כדי שהמטוס ממשיך להנמיך גובה, הטייס, ששיער שהמטוס עומד להתרסק בתוך שניות ספורות, החליט לנטוש את המטוס. הוא נטש את המטוס מבלי לכבות את המנוע התקול וצנח בבטחה. עם זאת, המנוע הפגום המשיך לפעול והמטוס נשאר באוויר, תוך שהוא טס באמצעות טייס אוטומטי ששמר על כיוון טיסתו בעת הנטישה – כיוון מערב.
המטוס חסר-הטייס עזב את המרחב האווירי הפולני וחלף דרך המרחב האווירי של גרמניה המזרחית. כאשר חצה את המרחב האווירי של גרמניה המערבית, הוא יורט על ידי זוג מטוסי F-15 אמריקאיים, שהיו מוצבים בבסיס בהולנד. טייסי ה-F-15 דיווחו כי במטוס המיג לא היה טייס. מכיוון שלא קיבלו אישור להפילו, המשיך המיג לטוס לכיוון המרחב האווירי של הולנד, אותו חצה ללא הפרעה.
כאשר הגיע המטוס למרחב האווירי הבלגי, מטוסי ה-F-15 המלווים קיבלו הוראה להפיל את המטוס מעל הים הצפוני. ברם, הדלק במטוס המיג אזל, והוא החל לפנות דרומה באיטיות, תוך התקרבות לצרפת. הדבר גרם לכוננות של מטוסי המיראז' של חיל האוויר הצרפתי, שהתבקשו לירות על המטוס אם יהווה סיכון לאזורים בנויים בצרפת. לבסוף, לאחר שטס מעל 900 ק"מ, התרסק המיג לתוך חווה ליד קורטרייק שבבלגיה, פחות מ-10 ק"מ מהגבול הצרפתי, תוך שהוא הורג תושב בן 18.
השפעות פוליטיות

הממשלה הבלגית הביעה מחאה רשמית לברית המועצות על היעדר התרעה על המטוס התועה. שר החוץ הבלגי, מארק אייסקנס, הביע חשש כי "מהרגע שהמיג-23 אותר לראשונה במכ"ם נאט"ו, ועד הרגע שהתרסק יותר משעה לאחר מכן, לא נשמעה מילת אזהרה מהצד הסובייטי" וגם כי "הייתה 'איטיות בולטת' בצד הסובייטי בחשיפה האם המטוס נשא נשק גרעיני או כלי נשק רעילים".
בנובמבר 1989, פיצתה הממשלה הסובייטית את ממשלת בלגיה בסכום ששווה בערכו לכ-625,000 אירו.
ראו גם

כשל מנוע
טיסה 522 של הליוס איירווייז
הערות שוליים

↑  "Belgians Protest to Soviets Over Crash of Derelict MIG" (באנגלית). נבדק ב-2018-10-19.
וילה הארון א-רשיד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים 
 על שם:  הארון א-רשיד 
 כתובת:  דוד מרכוס  18 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ארץ ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1926
 תאריך פתיחה רשמי:  1926 
 
 קואורדינטות:  31°46′09″N 35°13′00″E﻿ / ﻿31.76904167°N 35.21666389°E﻿ / 31.76904167; 35.21666389
  (למפת ירושלים מוגדלת) וילה הארון א-רשיד(למפת ירושלים רגילה) וילה הארון א-רשיד(למפת הרי ירושלים רגילה) וילה הארון א-רשיד(למפת הרי ירושלים מוגדלת) וילה הארון א-רשיד
 
שם הבית ושנת הבנייה באחת הכניסות למבנה
וילה הארון א-רשיד היא בית מגורים מפואר ברחוב דוד מרכוס מס' 18 בשכונת טלביה בירושלים.
הווילה נבנתה בשנת 1926 עבור חנא אברהים בשאראת על ידי האדריכל מאוריציוס גיסלר, ונקראה על שמו של הח'ליף העבאסי הארון א-רשיד, שעל פי המסורת היווה את ההשראה לסיפורי אלף לילה ולילה. בווילה שתי קומות, שחלוקת החדרים הפנימית שלהן היא בסגנון ליוואן: אולם וחדר מרכזי, שמשני צידיהן חדרי שינה ושירותים. רצפות החדרים מעוטרות. על גג הבניין מבנה בטון קטן, שיועד למשרתים.
בכניסה הצדדית לווילה, מצוין שמה על אריחי קרמיקה באנגלית ובערבית. בעבר הייתה כתובת כזו גם בחזית הבית, אך היא נותצה במהלך השנים ככל הנראה בשל הרצון לטשטש את סממני הזהות הערבית, ולפי אחד הסיפורים זה נעשה על ידי אנשי ביטחון לפני פגישה של גולדה מאיר, שהבית שימש כדירת השרד שלה כשהייתה שרת החוץ, עם מזכ"ל האו"ם דאג האמרשלד. בשנת 1994, נוספו בחזית הדרומית אריחי קרמיקה המעוטרים במגני דוד, שעליהם נכתב בעברית "כי שמך נקרא על הבית הזה".
היסטוריה

הוילה נבנתה עבור משפחת בשאראת הערבית-קתולית, והם התגוררו בה עד 1938, עת הושכרה לחיל האוויר הבריטי. בקומה התחתונה שכנה מפקדה של חיל האוויר, ובקומה העליונה התגוררה משפחתו של מפקד החיל בארץ ישראל. עם עזיבת הבריטים ב-14 במאי 1948 נמסרו מפתחותיה לראובן מס, שהיה מפקד בהגנה, על סמך ידידותו האישית עם אנשי חיל האוויר. 15 אנשי הגנה הסתננו באותו היום לווילה בזחילה, כדי שלא יבחינו בהם, והניפו על ראשה את דגל ישראל.
בשנות ה-50 שימשו מגורי המשרתים דירת השרד של שרי העבודה גולדה מאיר ומרדכי נמיר ושל יושב ראש הכנסת, קדיש לוז. בקומה הראשונה של הבית התגורר שופט בית המשפט העליון צבי ברנזון.
תושב מרכזי נוסף בבית היה שלמה ארזי, ששימש ראש לשכת הקריה במשרד ראש הממשלה ומאוחר יותר גם בכיר במשרד האוצר. ארזי חי בבית עד ליום מותו ולאחר מכן התגוררה בו אשתו, ג'יזל ארזי, עד פטירתה בשנת 2017.
בשנת 1994 רכש את הווילה איש עסקים, והוא שיפץ והרחיב אותה.
לקריאה נוספת

דוד קרויאנקר, שכונות ירושלים - טלביה, קטמון והמושבה היוונית (2002), עמ' 119–121.
הערות שוליים

↑  דוד קרויאנקר, אדריכלות בירושלים - הבניה הערבית מחוץ לחומות (1985), עמ' 268.
מאדאם בובארי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  גוסטב פלובר
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  רומן
 מקום התרחשות:  Yonville 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  צרפת 
 תאריך הוצאה:  1856
 מספר עמודים:  מהדורה ראשונה - 96 מהדורה שנייה - 298
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מהדורה בהוצאת ספרית פועלים / הקיבוץ המאוחד מהדורה ראשונה - הוצאת חרמון מהדורה שנייה - הוצאת הקיבוץ המאוחד
 תאריך:  מהדורה בהוצאת ספרית פועלים / הקיבוץ המאוחד, מהדורה ראשונה - 1957 מהדורה שנייה - 1991
 תרגום:  מהדורה בהוצאת ספרית פועלים - דבורה בארון מהדורה ראשונה - חיים תרסי מהדורה שנייה - אירית עקרבי
 
מאדאם בובארי הוא רומן שכתב הסופר גוסטב פלובר. רומן זה נחשב כגולת הכותרת ביצירתו הספרותית של פלובר, וכאחת מהיצירות פורצות הדרך בסוגת הריאליזם שבספרות המודרנית.
מכתביו של פלובר לאהובתו המשוררת  הנשואה לואיז קולה, שהייתה מבוגרת ממנו ב 11 שנים, נכתבו  במקביל  לכתיבת "מאדאם בובארי".
פרקי הרומן פורסמו לראשונה בהמשכים בחודשים אוקטובר עד דצמבר 1856 בעיתון היומי "La Revue de Paris" ועוררו סערה. הספר דן לראשונה, ובאופן גלוי, בניאוף. כלומר בחייה של אישה נשואה השוכבת עם גבר שאינו בעלה. עם פרסום פרקי הספר הועמד גוסטב פלובר לדין על פגיעה במוסר הציבורי, ומשפטו החל בחודש ינואר 1857. לאחר זיכויו במשפט, בחודש פברואר באותה שנה, הפך הספר לרב-מכר.
גיבורת הרומן היא אֶמה בובארי, אשתו של רופא העיירה, בצרפת של המאה ה-19. אמה בובארי מקיימת יחסים של אהבה עם גבר מחוץ למסגרת הנישואין, ולאחריו עם גבר נוסף, זאת על מנת להימלט מהשיעמום וחוסר העניין שבשגרת חייה. אף על פי שעלילת הסיפור היא בנאלית ופשוטה לכאורה, מתבטא כישרונו האומנותי של פלובר ביכולת ליצור הבנה והזדהות של ממש עם גיבורת הסיפור, שמעשיה לא היו מקובלים חברתית, וביכולת לשזור את הפרטים והתבניות בספר, למסה הנחשבת גם כיום ליצירת אמנות.
בכתבה שפורסמה בטיים מגזין היוקרתי, בחודש ינואר 2007, דורג הספר מאדאם בובארי במקום השני מתוך עשרת המקומות הראשונים ברשימת הספרים הגדולים של כל הזמנים.
עלילת הספר

עלילת הספר מאדאם בובארי מתרחשת בעיירה בחבל נורמנדי שבצפון צרפת. סיפור המסגרת נפתח ומסתיים בסיפורו של שארל בובארי, אדם טוב לב אך מאופק ועצור רגשית, הנעדר יכולת ואמביציה.
בתחילתו של הספר, שארל הוא נער מתבגר עצור וביישן, המתלבש באופן מוזר, שמגיע לבית ספר חדש ומושם ללעג בקרב בני כיתתו. מאוחר יותר מפלס שארל את דרכו בלימודי רפואה. אימו היא הבוחרת עבורו אישה, אלמנה שבאה מבית אמיד. שארל נושא אותה לאישה, כפי שגבר במצבו אמור לעשות, ומתחיל לבסס עצמו במקצועו ולעבוד כרופא כפרי. שארל פוגש את אמה הצעירה כאשר הוא מגיע לביקור רופא אצל אביה החוואי, זמן קצר לאחר מכן מתה רעייתו והוא נושא את אמה לאשה. שארל אוהב את אמה אהבה עזה, שאינה נחלשת לכל אורך חייו.
אמה עוברת לגור עם בעלה הטרי בסמוך למרפאתו, בכפר קטן שאותו היא חווה כמשעמם, חסר ריגושים, וכמעט ללא חיי חברה. מצב בסיסי זה אינו משתנה כאשר הזוג עובר לגור בעיירה קרתנית בשם יונוויל, ונולדת להם בת, ברתה. אמה, שאינה חשה כל רגש כלפי בעלה ורואה בו אדם בינוני ומשעמם, נסחפת להיכרות ובהמשך להתאהבות בצעיר כריזמטי בשם ליאון המתגורר ביונוויל ומתאהב בה. אולם ליאון עוזב לעיר רואן בלי שהשניים הספיקו לממש ואף להצהיר על אהבתם. רודולף, אציל המתגורר בסמוך, פוגש באמה ויוזם עמה קשר רומנטי. היא מתאהבת בו כליל ומזהה בו את מושא תשוקתה וחלומותיה, כיוון שהיא מדמיינת שעמו תוכל לברוח ולחיות את החיים האחרים והסוערים אליהם היא עורגת. אולם רודולף איננו מעוניין במחויבות שכזו, והוא נוטש אותה, ומותיר אותה המומה, חולנית ומיואשת. בהמשך היא מחדשת את קשריה עם ליאון ונסחפת לרומן ארוך ונועז עמו. בעלה, שארל, לא יודע דבר על כל אלו. לאחר שאהבתו של ליאון כלפיה קהה, היא נגררת לחובות כלכליים המאיימים להביא לעיקול משק הבית הנמצא תחת אחריותה. הגברים שבחייה אינם מעוניינים לעזור לה, והיא מוצאת את עצמה בודדה, זועמת על גורלה ועל החברה. לבסוף אמה מוצאת את סופה הטראגי בהתאבדות.
עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה

הרומן עובד למספר סרטי קולנוע כמו גם מיני-סדרות טלוויזיוניות וסרטי טלוויזיה. העיבוד הראשון לקולנוע היה סרטו של הבמאי הצרפתי ז'אן רנואר משנת 1933. העיבוד הידוע ביותר הוא סרט משנת 1949 של חברת MGM בבימויו של וינסנט מינלי ובכיכובם של ג'ניפר ג'ונס, ג'יימס מייסון וואן הפלין. ב-1991 יצא סרטו של קלוד שברול בכיכובה של איזבל הופר.
ב-1964 עובד הספר עבור ה-BBC על ידי ג'יילס קופר, תסריט ששימש לסרט נוסף בשנת 1975. גרסה נוספת הועלתה ב-BBC בשנת 2000 לפי תסריט של היידי תומאס ובכיכובם של פרנסס או'קונור ויו בונוויל. בשנת 2014 הופק סרט קולנוע באורך מלא בכיכובה של מיה וסיקובסקה
לקריאה נוספת

Louise J. Kaplan, Female Perversions: the Temptations of Madame Bovary, Doubleday, 1991 (הספר בקטלוג ULI)
Eugene F. Gray (ed.), Laurence M. Porter (ed.), Approaches to Teacing Flaubert's Madame Bovary, Modern Language Association of America, 1995 (הספר בקטלוג ULI)
Elizabeth Amann, Importing Madame Bovary: the Politics of Adultery, Palgrave Macmillan, 2006 (הספר בקטלוג ULI)
Elisabeth Ladenson, Dirt for Art's Sake: Books on Trial from Madame Bovary to Lolita, Cornell University Press, 2007 (הספר בקטלוג ULI)
Lance Hewson, Emma and Madame Bovary in Translation, John Benjamins Pub. Company, 2011 (הספר בקטלוג ULI)
Dominick LaCapra, "Madame Bovary" on Trial, Cornell University Press, 2018 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  מכתבים ללואיז קולה - גוסטב פלובר
↑  The 10 Greatest Books of All Time - TIME
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588183205171  BnF: cb11938746n (data)  GND: 4099183-0  LCCN: no2006123688  MusicBrainz work: 304e8149-d10e-4deb-beb5-aa7e85b30eff  NLA: 35088294  NSK: 000292604  SELIBR: 365988  SUDOC: 02731930X  VIAF: 186570439   WorldCat (עם VIAF): 186570439
השיטפונות בצפון הודו (2023)

| --- | --- |
השיטפונות במחוז הריאנה
השיטפונות במחוז הריאנה
 סוג:  שיטפונות ומפולות בוץ כתוצאה מגשמים כבדים בכמויות חריגות ביותר
 תאריך התרחשות:  יולי 2023 
 תאריך התחלה:  3 ביולי 2023
 תאריך סיום:  13 ביולי 2023
 משך האסון:  שבוע ו-4 ימים
 במדינות או באזורים:  צפון הודו (מחוזות:- הימאצ'ל פרדש, פנג'אב, צ'אנדיגאר, אוטראקהאנד, ג'אמו וקשמיר, הריאנה, ראג'סטאן, מטרופולין דלהי)
 מוקד:  הימאצ'ל פרדש
 נהרות:  נהר יאמונה
 גורם:  מפגש של ציקלון מערבי עם עונת גשמי מונסון
 הרוגים:  422
 פצועים:  מעל 100
 חסרי קורת גג:  16,000
 מחוזות וחבלי ארץ בצפון הודו שנפגעו מהשטפונות
 
גשמים עזים ירדו במהלך עונת המונסון 2023, שהביאו להצפות ולמפולות בוץ קשות ברחבי צפון הודו, והשפיעו בעיקר על האוכלוסייה בהימאצ'ל פרדש, פנג'אב, צ'אנדיגאר, אוטארקהאנד, ג'אמו וקשמיר, הריאנה, רג'סטאן ודלהי.
מפגש מזג אויר מונסוני, עם ציקלון מערבי, הוביל לכמות המשקעים הגבוהה ביותר מזה עשרות שנים בחלקים מסוימים באזור, שגרמה לנהרות לעלות על גדותיהם, לשיטפונות ומפולות בוץ ששטפו כלי רכב, הרסו גשרים וכבישים ושיבשו את מערכות החשמל ואספקת החשמל.
למעלה מ-100 אנשים ברחבי הימאצ'ל פרדש ודלהי, מתו במהלך השבועיים הסוערים של הגשמים העזים וההצפות ואלפי בני אדם אחרים פונו למחנות הסיוע. השיטפונות הובילו לסגירת בתי ספר, שיבושים בטיסות ופעילות הרכבות בחלקים שונים של צפון הודו.
רקע

עונת המונסון של דרום אסיה (אנ'), הנמשכת מיוני עד ספטמבר, מביאה בדרך כלל לאזור כ-80% מכמות הגשמים השנתית.
מהעשור השני של המאה העשרים ואחת, הודו חוותה דפוסי מזג אוויר מוגברים, כשעונת המונסון הפכה לא יציבה ובלתי צפויה עם הזמן. בתקופת 2023 גשמים כבדים ירדו בסמוך ובעקבות גל חום עז (אנ') שהשפיע על חלק גדול מצפון הודו. בעוד שגורמים שונים תרמו להצפות. מומחים הצביעו על שינויי האקלים כמניע משמעותי להתגברות ההתרחשויות של הגשמים הכבדים.
אזורים מושפעים

המדינות והמחוזות האריאנה, הימאצ'ל פרדש, פנג'אב ורג'סטאן חוו שיטפונות נרחבים עקב הגשמים הכבדים.
אזורים מושפעים > הימאצ'ל פרדש

מדינת הימאצ'ל פרדש נפגעה באופן הקשה ביותר, בה נספרו לפחות 88 הרוגים ויותר מ-100 פצועים נכון ל-13 ביולי 2023. יותר מ-1,000 כבישים נחסמו במדינה כתוצאה מנפילת קווי חשמל ותשתיות שניזוקו.  כ-70,000 תיירים פונו מהמדינה, כפי שדווח מושל הימאצ'ל פרדש סוקוונדר סינג סוקהו. הצבא ההודי הוביל את פעולות החילוץ ואת כוח התגובה הלאומי לאסונות (אנ'). מספר מחוזות חוו ביום אחד, כמויות גשם גדולות היורדות בדרך כלל במשך חודש שלם. במנאלי, הכבישים נסחפו בגשמים העזים והותירו את התיירים וכלי הרכב שלהם תקועים.
אזורים מושפעים > פנג'אב

ב-9 ביולי 2023 פורסמה התרעת סכנת שיטפונות גבוהה במחוזות שונים של פנג'אב כתוצאה מהגשמים הבלתי פוסקים. דווח על כבישים רבים עמוסי מים ומכוניות רבות היו ששקועות במים ובבוץ.  המצב החמיר בפטיאלה ובדרה באסי (אנ') כשהשדות הוצפו. תשתיות כבישים רבים התערערו והתנועה השתבשה. ב-10 ביולי 2023 יצא צו לסגירת כל בתי הספר, שנפתחו מחדש ב-17 ביולי.
אזורים מושפעים > דלהי

טריטוריית הבירה הלאומית ההודית דלהי, חוותה למעלה מ-153 מילימטרים גשם ב-9 ביולי 2023. זו כמות המשקעים הגבוהה ביותר ביום אחד בחודש יולי מזה למעלה מ-40 שנה. הרשויות נקטו באמצעים כדי להעביר תושבים רבים המתגוררים ליד גדות נהר יאמונה לאזורים בטוחים יותר. בנוסף, הומלץ לתושבים באזורים רגישים אחרים לעשות סידורים נדרשים לפינויים האפשרי. זרימת התנועה על גשר קריטי שמעל הנהר הופרעה, ובתי ספר נסגרו.
נהר יאמונה עבר את הרף הגובה ביותר של המים לראשונה מזה למעלה מ-45 שנה. המצב השפיע על אזורים בולטים במטרופולין, כולל כביש ראשי לכיוון קונוט פלייס שהוא מרכז עסקים חשוב. הצפה של נהר יאמונה הציפה גם את המבצר האדום.
16 אלף בני אדם נזקקו למחסה באוהלי סיוע שאורגנו על ידי ממשלת דלהי. מושל המדינה כנס את הרשות לניהול אסונות בדלהי כדי לדון במצב השיטפון. ראש השרים ארווינד קג'ריוואל אמר שיינתן ייעוץ למשרדים פרטיים על מנת לעודד עבודה מרחוק. בשל השיטפונות, שלושה מפעלי טיהור מים בדלהי נסגרו זמנית. כתוצאה מכך הייתה הקצבת מים. בנוסף, נאסר על כלי רכב כבדים, למעט אלה העוסקים בשירותים חיוניים, להיכנס לדלהי.
אזורים מושפעים > קשמיר

בעקבות נזקים לכביש המהיר הלאומי הופסקה העלייה לרגל למקדש אמרנת (אנ'). כתוצאה מכך, אלפי עולי רגל נתקעו באזורים סמוכים.
אזורים מושפעים > הריאנה

בפעם הראשונה בהיסטוריה, הריאנה הוכנסה לרשימת אזורי אזהרת שיטפון. חקלאים רבים דיווחו שהם צפויים לאבד עד 30% מתפוקת האורז שלהם.
אזורים מושפעים > רג'סטאן

למעלה מ-2,800 בני אדם פונו מחשש לשיטפונות.
טיסה 66 של אייר פראנס

| --- | --- |

המטוס שהיה מעורב בתאונה, כשש שנים לפני התקרית
 תאריך:  30 בספטמבר 2017
 מיקום:  כ-150 ק"מ דרום-מזרחית לגרינלנד
 גורם:  כשל במנוע
 קואורדינטות:  61°44′22″N 46°49′01″W﻿ / ﻿61.739419444444°N 46.817027777778°W﻿ / 61.739419444444; -46.817027777778
 הרוגים:  0
 פצועים:  0
 נעדרים:  0
 ניצולים:  521
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  איירבוס A380
 מוצא:  נמל התעופה שארל דה גול, צרפת
 יעד:  נמל התעופה הבין-לאומי של לוס אנג'לס, ארצות הברית
 מפעיל:  אייר פראנס
 נוסעים:  497
 אנשי צוות:  24
  (למפת גרינלנד מוגדלת) נוק קאקורטוק אילוליסאט סיסימיוט אסיאט מאניצוק טאסילאק פאמיוט נארסאק קאנאק קנגרטיטיווק קנדה איסלנד אוקיינוס הקרח הצפוני מפרץ באפין  ים גרינלנד  האוקיינוס האטלנטי  ים לברדור המיקום בעת תחילת הכשל המנועי(למפת גרינלנד רגילה) נוק קאקורטוק אילוליסאט סיסימיוט אסיאט מאניצוק טאסילאק פאמיוט נארסאק קאנאק קנגרטיטיווק קנדה איסלנד אוקיינוס הקרח הצפוני מפרץ באפין  ים גרינלנד  האוקיינוס האטלנטי  ים לברדור המיקום בעת תחילת הכשל המנועי
 
טיסה 66 של אייר פראנס (AF066) היא טיסה בין לאומית קבועה מנמל התעופה שארל דה גול לנמל התעופה הבין-לאומי של לוס אנג'לס, המתופעלת על ידי אייר פראנס על ידי מטוס איירבוס A380. ב-30 בספטמבר 2017, המטוס חווה כשל במנוע מספר 4 וביצע נחיתת חירום בנמל התעופה גוס ביי (אנ')שבקנדה, ב-12:42. הכשל קרה במרחק 150 קילומטרים דרום-מזרחית לפאמיוט, גרינלנד. הסיבה לכשל במנוע הרביעי עדיין לא ידוע. חברת התעופה מסרה שהמטוס סבל מ"נזק רציני לאחד מארבעת מנועיו".
המטוס

המטוס המעורב היה איירבוס A380-861, רישום F-HPJE, המונע על ידי 4 מנועי Engine Alliance GP7000, שנמסר לאייר פראנס ב-17 במאי 2011.
התקרית

המטוס הופנה לנמל התעופה גוס ביי (אנ'), בסיס צבאי המשמש גם לטיסות אזרחיות, ונחת ב-12:42 (שעון מקומי), לאחר שסבל מכשל במנוע מספר 4. המנוע שכשל עבר 3527 טיסות לפני התקרית.
לא היו דיווחים על פציעות בקרב 497 הנוסעים ו־24 אנשי הצוות במטוס. הנוסעים לא הורשו לרדת מהמטוס עד שמטוס אחר של אייר פראנס ומטוס חכור הגיעו בבוקר של היום הבא (1 באוקטובר), משום ששדה התעופה אינו ערוך להכיל כמות גדולה של נוסעים ממטוס מסחרי.
תמונות וסרטונים של המנוע הפגום פורסמו ברשתות החברתיות על ידי נוסעים, ועל ידי עד ראייה מהקרקע.
החלקים שהתנתקו מהמנוע נמצאו ב-9 באוקטובר בגרינלנד. ניתוח ראשוני מראה כי המדחס של המנוע התנתק בזמן הטיסה.
החקירה

אייר פראנס פרסמה הודעה לעיתונות שחקירה מתקיימת לבירור הסיבה לכשל במנוע. החקירה כוללת גורמים מהמשרד לחקר וניתוח ביטחון התעופה האזרחית, איירבוס ואייר פראנס.
פעולות לאחר התקרית

ב-12 באוקטובר, רשות התעופה הפדרלית האמריקאית פרסמה הוראה לבדוק את כול המנועים מסוג GP7272 ו-GP7277, במשך תקופה של שבועיים עד 8 שבועות, תלוי במספר הטיסות שהמנוע ביצע.
החזרת המטוס ותיקונו

אייר פראנס הודיעה שהיא מתכננת להחזיר את המטוס לאירופה על מנת לתקנו. מנוע חליפי לא פעיל הותקן במקום המנוע התקול, מסיבות של שיווי משקל. טיסה זו הצריכה הכשרה מיוחדת של צוות המטוס במאמן טיסה. המנוע החליפי הותקן במקום המנוע התקול, שנשלח לשדה תעופה באנגליה. המטוס הוטס מגוס ביי לנמל התעופה שארל דה גול ב-6 בדצמבר 2017, תחת אות הקריאה "אייר פראנס 371V".
ראו גם

כשל מנוע
לסיה אוקראינקה

| --- | --- |

 לידה:  13 בפברואר 1871 (יוליאני) זוויאהל, פלך ווהלין, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1 באוגוסט 1913 (בגיל 42) סוראמי, פלך טביליסי, האימפריה הרוסית 
 שם לידה:  Лариса Петрівна Косач 
 מדינה:  אוקראינה 
 מקום קבורה:  בית הקברות בייקובה 
 שם עט:  Леся Українка 
 שפות היצירה:  צרפתית, אוקראינית, רוסית 
 סוגה:  verse drama 
 יצירות בולטות:  שיר היער 
 תקופת הפעילות:  מ-1876 
 בן או בת זוג:  Klyment Kvitka 
 חתימה:   
 
לֶסְיָה אוּקְרָאִינְקַה (באוקראינית: Леся Українка) הוא שם העט של לריסה פטריבנה קוֹסַאץ'-קְבִיטְקַה (באוקראינית: Лариса Петрівна Косач-Квітка; ‏25 בפברואר 1871, נובוהרד-וולינסקי, פלך ווהלין, האימפריה הרוסית – 1 באוגוסט 1913, סוראמי, גאורגיה, שם), מהמשוררות והסופרות החשובות ביותר בספרות האוקראינית.
ביוגרפיה

נולדה בשנת 1871 בעיר נובוהרד-וולינסקי שאוקראינה (אז בשטחה של האימפריה הרוסית). אמה הייתה סופרת ואביה היה משפטן ופוליטיקאי. למרות מוצאו הבלארוסי של אביה, הוא הקדיש את חייו לפיתוח ולהאדרת התרבות האוקראינית ותמך כלכלית בהוצאות לאור.
לאמה הייתה חשיבות עליונה בגידולה; השפה האוקראינית הייתה השפה היחידה שבה דיברו בבית ובה דיברו גם כל מוריה. גם דודהּ, אחי אמהּ, היה מדען, היסטוריון, פילוסוף, וחוקר פולקלור, והשפיע רבות על השקפותיה. זאת, לעומת בתי הספר הציבוריים, ששפת ההוראה בהם הייתה רוסית. לסיה למדה לקרוא כבר בגיל ארבע. היא ואחיה מיכאילו נהגו לקרוא יצירות ספרותיות ברוב השפות הזרות המערביות, על-מנת להבינן בשפת המקור. אוקראינקה הושפעה רבות מהמלחין מיכולה ליסנקו.
בשנת 1879, כשהייתה בת תשע, כתבה אוקראינקה את שירה הראשון - התקווה (Надія) - שנכתב בתגובה לחדשות על גורלה של דודתה אולֶנה אנטוניבנה קוסא'ץ (מנישואים: טסלנקו-פּריחודקו), אשר נידונה לגלות בעקבות השתתפותו בתנועות פוליטיות נגד האוטוקרטיה הצארית של רוסיה. בתקופה זו עברה משפחתה לעיר לוצק ודודה תמך בהחלטתה ללמוד שירים וסיפורי עם אוקראיניים, כמו גם את הביבליה.
בגיל 13 פרסמה אוקראינקה את השיר "שושנת העמק" או "חבצלת העמק". השיר התפרסם בכתב העת זוריה שיצא לאור בלביב. בגיל 17 ארגנו אוקראינקה ואחיה קבוצת ספרות, ששמה למטרה את פיתוחה של הספרות האוקראינית ותרגום קלסיקות זרות לשפה האוקראינית. אחת מהיצירות שתרגמו הייתה "ערבים בחווה ליד דיקאנקה" של ניקולאי גוגול. בשנת 1893 התפרסם אוסף השירה הראשון של אוקראינקה. היות שפרסומים בשפה האוקראינית הוצאו מחוץ לחוק בתחומי האימפריה הרוסית, פורסם ספרה רק בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית (מערב אוקראינה) והוברח באופן לא חוקי לקייב.
אוקראינקה חלתה בשחפת, ומחלתה גרמה לה לעזוב את אוקראינה בחיפוש אחר מקום צחיח יותר. כתוצאה מכך, היא ביקרה וחיה במקומות רבים בעולם, בעיקר באזורי חוף הים התיכון. היא אהבה לחוות תרבויות אחרות, כפי שניתן להבחין בעבודתה "ההיסטוריה העתיקה של העמים האוריינטלים", שבמקור נכתב עבור קרובי משפחתה הצעירים. הספר פורסם בלביב ואיוון פרנקו היה מעורב בפרסומו. אוקראינקה כתבה דרמות ושירים אשר הכילו התייחסויות רבות לתרבות ולהיסטוריה של העם האוקראיני.
בגיל 26 פגשה אוקראינקה פקיד ממינסק, אשר שהה ביאלטה לצורך טיפול במחלתו. היא התאהבה בו והשניים חיו יחד משך כארבע שנים, עד למותו. בתקופה זו היא כתבה שירים רבים על אהבתם, שחלקם לא פורסמו.
אוקראינקה התנגדה באופן פעיל לשלטון הצארי הרוסי, והייתה חברה בארגון מרקסיסטי. בשנת 1902 היא תרגמה את המניפסט הקומוניסטי לאוקראינית. בשנת 1907 היא נאסרה על ידי המשטרה הצארית ונותרה תחת מעקב לאחר שחרורה. בשנת 1907 נישאה אוקראינקה ועברה לגור בקרים ולאחר מכן בגאורגיה. בשנת 1911 היא פרסמה את המחזה "שיר היער" (הוא תורגם לאנגלית והועלה על הבמה על ידי וירלאנה טקאץ').  במחזה קצרצר שחיברה בשם "בִּשְבִי בָּבֶל", היא מתארת ויכוח אידאולוגי בין יהודי בבל הגולים על היחס הראוי לגולה ולביטוי הרוח הלאומית; המחזה התקבל כאלגוריה נוקבת על מצב התרבות האוקראינית תחת עול האימפריה הרוסית.
אוקראינקה הלכה לעולמה ב-1 באוגוסט 1913 בעיר סוראמי שבגאורגיה כתוצאה ממחלת השחפת. תרומתה לעם האוקראיני מודגשת רבות במקומות רבים בעולם, אך בעיקר באוקראינה, שם הוקמו פסלים רבים בדמותה ורחובות רבים נקראו על שמה. קהילות אוקראיניות ברחבי העולם מזכירות את ייחודה במונומנטים, בספרים, בשמות רחובות ובבולים.
בשנת 2021 יצא סרט התלת-מימד מבקה: שיר היער על בסיס המחזה של לסיה אוקראינקה.
הערות שוליים

↑  מאמר על לסיה אוקראינקה בעיתון האוקראיני אמריקאי Ukrainian Weekly 12.5.1947 p.3
↑  לסיה אוקראינקה באתר www.bl.uk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302288605171  PLWABN: 9810670093205606  BIBSYS: 90679910  BNE: XX988394  BnF: cb131629944 (data)  CiNii: DA01929574  GND: 118625160  ICCU: SBLV299686  ISNI: 0000 0001 0878 4338  LCCN: n50047741  LNB: 000097981  MusicBrainz: 1e2875a8-9639-473a-89b4-daf417acb866  NDL: 031990472  NKC: ola2002113532  NLA: 35560537  NSK: 000152402  NTA: 070219370  RERO: 02-A021749488  RSL: 000040298  SUDOC: 027779610  Trove: 996145  VIAF: 22278310   WorldCat (עם VIAF): 22278310 
פסלה של לסיה אוקראינקה בקמפוס אוניברסיטת ססקצ'ואן, קנדה
טיסה 1380 של סאות'ווסט איירליינס

| --- | --- |

המטוס שהיה מעורב בתקרית, צולם ב-2013.
 תאריך:  17 באפריל 2018 
 מיקום:  פנסילבניה, ארצות הברית
 גורם:  תקלה במנוע
 הרוגים:  1 
 פצועים:  7 
 ניצולים:  148 
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  בואינג 737-7H4
 מספר זנב:  N772SW
 שייכות:  סאות'ווסט איירליינס
 מוצא:  נמל התעופה לה גוארדיה, ניו יורק העיר, ניו יורק, ארצות הברית
 יעד:  נמל התעופה דאלאס לאב, דאלאס, טקסס, ארצות הברית
 מפעיל:  סאות'ווסט איירליינס
 נוסעים:  144
 אנשי צוות:  5
 הרוגים:  1
 פצועים:  8
 ניצולים:  148
 
טיסה 1380 של סאות'ווסט איירליינס הייתה טיסה במטוס בואינג 737 שחוותה כשל מנוע אחרי שהמריאה מנמל התעופה לה גוארדיה ב-17 באפריל 2018. הריסות מהמנוע התקול פגעו בגוף המטוס וגרמו לירידה מהירה בלחץ האוויר בתוך המטוס, לאחר שפגעו באחד החלונות. צוות המטוס ביצע נחיתת חירום בנמל התעופה הבינלאומי פילדלפיה. נוסעת אחת נהרגה ושמונה נוסעים סבלו מפציעות קלות. המטוס נפגע קשות בתאונה.
רקע

טיסה 1380 הייתה טיסה קבועה מנמל התעופה לה גוארדיה לנמל התעופה דאלאס לאב. המטוס היה בואינג 737 הדור הבא בעל הרישום N772SW, והיה בשירות משנת 2000. המטוס הופעל על ידי מנועי CFM56-7B.
תמי ג'ו שולץ, טייסת צי ארצות הברית לשעבר הייתה הקפטן בטיסה, ודארן אליסור, טייס חיל האוויר של ארצות הברית לשעבר היה טייס המשנה. על המטוס היו 144 נוסעים ו-5 אנשי צוות.