stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דגל קוסטה ריקה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל אזרחי, דגל הצי האזרחי
 יחס אורך/גובה:  3:5
 הונף לראשונה:  27 בנובמבר 1906
 מוטיבים עיצוביים:  חמישה פסים אופקיים, כחול-לבן-אדום-לבן-כחול
 גרסאות נוספות:        דגל מדיני
דגל קוסטה ריקה אומץ ב-27 בנובמבר 1906. הדגל האזרחי מעוצב מ-5 פסים אופקיים המורכבים מ-3 צבעים, הצבע הכחול מסמל את השמים, הזדמנויות, אידיאליזם והתמדה. הצבע הלבן מסמל שלום, תבונה ושמחה. האדום מסמל את הדם שנשפך על ידי קדושי העצמאות, החום והחיבה של העם ונדיבות.
למדינה יש גם דגל מדיני הכולל את סמל קוסטה ריקה, והוא משמש גם כדגל המדינה במצבי מלחמה.
יד המקרה היא שדגל קוסטה ריקה דומה להפליא לדגל תאילנד למעט היפוך הצבעים ויחס הממדים, המהווים את ההבדל בין שני הדגלים.
ראו גם

סמל קוסטה ריקה
המנון קוסטה ריקה
דגל קוראסאו

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 הונף לראשונה:  2 ביולי 1984
 מוטיבים עיצוביים:  דגל כחול, פס אופקי צהוב במרכז, שני כוכבים לבנים בקנטון
דגל קוראסאו הוא דגל כחול שלאורכו פס אופקי צהוב. הכחול מסמל את השמים (מעל הפס) ואת הים הקריבי (מתחת לפס) והפס הצהוב מסמל את אור השמש המכסה את חופיו החוליים של האי.
שני הכוכבים מייצגים את שני האיים קוראסאו וקליין קוראסאו, וכן מייצגים גם "אהבה" ו"שמחה".
חמשת הקצוות של כל כוכב וכוכב מייצגים את חמש היבשות שמהן הגיעו תושבי האי.
ראו גם

דגל האנטילים ההולנדיים
דגל קורסיקה

| --- | --- |

דגל קורסיקה
 סוג הדגל:    דגל מדיני ואזרחי  היסטורי
 הונף לראשונה:  1755 
 קבלת מעמד רשמי:  1755 1980
 הונף לאחרונה:  1769
 מוטיבים עיצוביים:  ראש מורי שחור עם בנדנה לבנה
דגל קורסיקה אומץ עם הקמת הרפובליקה הקורסיקנית בשנת 1755 על ידי המייסד פסקוואלה פאולי. הדגל מבוסס על דגלים עממיים שהיו נפוצים באי. הוא מציג ראש מורי (סמל האי) בצבע שחור עם בנדנה לבנה סביב מצחו. הבנדנה מעל עיניו של הראש מסמלת את החירות שהשיגה הרפובליקה הקורסיקנית. בקורסיקה נקרא הדגל a bandiera testa mora, כלומר "הדגל עם הראש המורי". לאחר סיפוח השטח לצרפת בשנת 1769 נאסר השימוש בדגל באופן מעשי, אולם פטריוטים קורסיקנים המשיכו להניפו. אולם במשך השלטון הצרפתי הונף הדגל כפעולת מחאה כשהבנדנה מכסה את העיניים, כדי להדגיש את העצמאות שנלקחה מתושבי האי. במשך תקופת השלטון הקצרה של הממלכה האנגלו-קורסיקאית הונף הדגל ללא כיסוי העיניים בתוספת סמל הממלכה המאוחדת. עד שנות השמונים של המאה העשרים לא היה הדגל בשימוש, ומאז הוא משמש כדגל מחוז קורסיקה בצרפת.
הערות שוליים

↑  Thrasher, Peter Adam. Pasquale Paoli: An Enlightened Hero 1725–1807. Hamden, CT: Archon Books, 1970. p. 178. ISBN 0208010319
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גשר הגן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  גשר להולכי רגל, פארק, proposed bridge 
 מיקום:  הסיטי של וסטמינסטר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – הפרויקט בוטל ב-2017
 אדריכל:  תומאס הת'רוויק 
 מידות
 אורך:  367 מ' 
 רוחב:  30 מ' 
 שטח:  2,500 מ"ר 
 קואורדינטות:  51°30′35″N 0°06′48″W﻿ / ﻿51.5096°N 0.113409°W﻿ / 51.5096; -0.113409
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסגשר הגן(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסגשר הגן(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיגשר הגן(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיגשר הגן
 
גשר הגן (באנגלית: Garden Bridge) היה גשר מתוכנן להולכי רגל מעל נהר התמזה בלונדון. רעיון הגשר נהגה על ידי ג'ואנה לאמלי בשנת 1998 ותוכנן על ידי תומאס הת'רוויק בשיתוף עם חברת "ארוּפּ" (אנ'). הגשר היה אמור לכלול חמישה גנים בהם ישתלו 270 עצים בעזרת כמעט 1,000 טונות של אדמה.
אורכו המתוכנן 367 מטרים ורוחבו 30 מטרים (בחלקו הרחב ביותר). עלות הפרויקט הוערכה בכ-275 מיליון דולר. חלקם בהשקעות פרטיות וחלקם במימון ציבורי. בכך היה באופן תאורטי לגשר היקר בעולם, לו היה נבנה.
הגשר היה אמור לחבר את תחנת טמפל (אנ') וסאות'בנק סנטר.
בשנת 2017 הפרויקט בוטל רשמית על ידי ראש העיר החדש של לונדון, סאדיק קאן, שהחליף את ראש העיר הקודם בוריס ג'ונסון. בדברי ההסבר, נקבע שהפרויקט אינו כלכלי ומטרתו אינה ברורה. כמו כן לא גויס מספיק הון ממשקיעים פרטיים ולא היה סביר להשלים את יתרת המימון מהציבור, בשל היותו של הפרויקט שנוי במחלוקת.
הערות שוליים

↑  גשר הגן בלונדון: הגשר היקר בעולם, באתר עלונדון, ‏2014-12-03
↑  Garden Bridge Review, אתר עיריית לונדון
ערך זה הוא קצרמרבנושא לונדון ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דיוויזיית הפאנצר פלדהרנהאלה (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  שריון
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  27 בנובמבר 1944 – 8 במאי 1945 (163 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
דיוויזיית הפאנצר פלדהרנהאלה הייתה דיוויזיה משוריינת של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרבות בהונגריה ובסלובקיה עד סוף המלחמה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-27 בנובמבר 1944 על בסיס דיוויזיית הפאנצרגרנדיר פלדהרנהאלה, והועמדה תחת פיקוד גינטר פאפה. הדיוויזיה לחמה בקרב על בודפשט, ולאחר מכן לחמה בהונגריה ובסלובקיה עד סוף המלחמה.
מפקדים

גינטר פאפה (27 בנובמבר 1944 - 8 במאי 1945)
די לי די

| --- | --- |
 סינגל בביצוע אילנה אביטל
 מתוך האלבום בלי בושה
 יצא לאור:  1987
 שפה:  עברית
 אורך:  3:33
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 כתיבה:  שמרית אור
 לחן:  אילנה אביטל
 הפקה:  קובי אשרת
די לי די הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנה אביטל. הוא יצא לאור בשנת 1987, על ידי חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל מתוך אלבומה החמישי של אביטל, בלי בושה.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי שמרית אור ואביטל והופק על ידי קובי אשרת. לשיר לא הופק וידאו קליפ רשמי, אולם ב-2014 פורסם ביוטיוב אודיו לא רשמי שלו. אביטל השתתפה בקדם-אירוויזיון 1987 עם השיר, הגיעה למקום השני עם 66 נקודות והפסידה לדטנר וקושניר עם "שיר הבטלנים".
הצלחה

ב-21 באפריל 1987 נכנס השיר למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום החמישי. ב-19 במאי עלה למקום הראשון. ב-30 ביוני, לאחר תשעה שבועות רצופים, יצא מהמצעד. במצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשמ"ז הגיע למקום ה-13.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1986)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1986)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1986)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1986)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1987)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1987)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1987)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1987)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | רשת ג' | 13 |  |
הערות שוליים

↑  די לי די - אילנה אביטל, יוטיוב
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריף 21 באפריל 1987, פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריך 19 במאי 1987, פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריך 30 ביוני 1987, פזמונט
↑  מצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשמ"ז, פזמונט
| אילנה אביטל |
| --- | --- |
אלבומי אולפן: לאהוב אותך • שלום חבר • זינוק • רגעים • בלי בושה • כיוונים נעלמים • ילד המחר • אותך... פעם שנייה • תוצרת צרפת • נוגעת באושר • הסיפור האמיתי
אלבומי אוסף: אוסף הזהב • סיכוי לאהבה
אלבומי רמיקס: Hey
סינגלים: "אותך" • "אמור" • "השיבה לי" • "שובי לים" • "פגישה ראשונה" • "לילה במדבר" • "מלכת הכיתה" • "‏כל שנה בסוף הקיץ" • "עוד ועוד" • "ירושלם" • "אבא אמא וארץ ישראל" • "רגעים" • "בזכות ימים כאלה" • "אור בקצה המנהרה" • "בוא אל החגיגה" • "די לי די" • "בלי בושה" • "אתה המלך" • "סוף הצד" • "ילד המחר" • "טוב שבאתם" • "יום חדש" • "עוד תראה אותי" • "ספק" • "תגיד שכן"
דורו תוניסאי

הדורו התוניסאי הוא כינוי של מטבע כסף קטן, אשר מהווה חלק מהכסף התוניסאי. ערך המטבע הוא חמש מילימיות או 0.005 של דינר תוניסאי, והוא המטבע הקטן ביותר המוטבע כיום (מטבעות קטנים יותר של 1 ו-2 מילימיות אינם מונפקים עוד). מטבעות אלו צבועים בצבע כסף, ובצידן האחורי מופיעה חריטה של עץ.
הערות שוליים

↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2004-12-12
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
געשיות

געשיות באזורים טקטוניים וגעשיים שונים
גַּעֲשִׁיוּת (גם גַּעֲשׁוּת או ווּלְקָנִיזְם) היא תופעה גאולוגית בתחום הוולקנולוגיה הנובעת מהתכה של סלע למאגמה, הובלתה והתגבשותה במעטפת כדור הארץ ובקרום כדור הארץ כסלעים פלוטוניים או כמחדרים פלוטוניים, וכן פליטתה של לבה אל פני השטח באמצעות הרי געש בתהליך של התפרצות געשית והתגבשותה לסלעים געשיים.
געשיות אינה תופעה המוגבלת לכדור הארץ, וקיימות עדויות לפעילותה גם בכוכבי לכת וירחים נוספים במערכת השמש.
תהליכים ותוצרים געשיים

געשיות היא אוסף של תהליכים המסתיימים בהיווצרות סלעי יסוד פלוטוניים וגעשיים. הראשון בתהליכים הגעשיים הוא היווצרות מאגמה בעומק כדור הארץ כתוצאה מהתכה של סלעים באמצעות עלייה בטמפרטורה, שחרור לחץ והתכת שטף.
הסלע המותך מצטבר בתאי מאגמה, שם הוא מתגבש לסלע פלוטוני באמצעות גיבוש מפריט, חודר לסלעי הסביבה כמחדרים פלוטוניים או מובל אל פני השטח באמצעות צינורות הזנה. מצינורות ההזנה פורצת המאגמה כלבה ויוצרת סלעים געשיים, הבונים הרי געש נקודתיים או משטחי בזלת נרחבים המשתרעים למרחק רב.
אזורים של געשיות

געשיות אינה תופעה כללית אלא מוגבלת לאזורים מסוימים בכדור הארץ: לאורך גבולות בין לוחות טקטוניים, בהעתקים ומעל נקודות חמות פנים-לוחיות. במקומות אלה מבטאת הגעשיות איבוד חום – חום הנובע מתהליכי בנייתו של כדור הארץ ומרדיואקטיביות טבעית הדועכת והולכת – באמצעות הסעתו מגלעין כדור הארץ דרך המעטפת והקרום כלפי חוץ, אל האטמוספירה.
אזורים של געשיות > געשיות וטקטוניקת הלוחות

טקטוניקת הלוחות היא תאוריה גאולוגית המסבירה את תנועתן של יחידות ליתוספירה – הקליפה החיצונית של כדור הארץ המורכבת מהקרום ומחלקה העליון של המעטפת העליונה. קיים מתאם ברור וחזק בין תפוצתם של מרבית הרי הגעש למיקומם לאורך הגבולות בין לוחות טקטוניים, בהם מסודרים הרי הגעש ברצועות ארוכות וצרות. רבים מהרי הגעש מצויים לאורך שוליהם של אגנים אוקייניים, דוגמת טבעת האש המקיפה את האוקיינוס השקט מניו זילנד דרך הפיליפינים, יפן, קמצ'טקה, האיים האלאוטיים והרכסים במערבן של אמריקה הצפונית והדרומית הקשורה לגבולות סגירה. בעבר נחשבו הרי געש כאלה – שפלטו בין היתר גם ענני אדים – כנובעים מחדירת מי-ים למחילות תת-קרקעיות. במפתיע, לאחר גילוי מנגנוני ההתכה באזורים אלה, מתברר כי למים אכן תפקיד חשוב בהיווצרות המאגמה באזורים אלה.
געשיות מתרחשת גם לאורך גבולות פתיחה, שמרביתם מצויים בקרקעית האוקיינוסים. לבד מהרי הגעש התת-קרקעיים הנוצרים בהם, געשיותם ניכרת בהיווצרות לבה צעירה ברכסים מרכז אוקייניים וכן במעיינות חמים ובארובות הידרותרמיות. בשל מיקומם של גבולות פתיחה אלה, קיים תיעוד נדיר בלבד של התפרצויות באזורים אלה שנעשה באמצעות צוללות וציוד נשלט מרחוק.
קיומה של געשיות לאורך גבולות טקטוניים מהווה טיעון חזק להיותם מנגנון מכונן לתהליכים טקטוניים, אך רק לעיתים רחוקות מתרחשת געשיות לאורך גבולות חילוף. לעומת זאת, קיימים הרי געש בודדים או קבוצות של הרי געש הרחק משולי לוחות, והם קשורים לגעשיות פנים-לוחית המיוחסת לנקודות חמות. אף שאלה אינם מצויים בגבול הלוחות הטקטוניים, הם חבים את מקורם לתימרות מעטפת חמות – הקשורות ישירות לכוחות המניעים את טקטוניקת הלוחות.
למיקום הטקטוני השפעה גם על היווצרות המאגמה: התכה בהפחתת לחץ מתרחשת בעיקר בגבולות פתיחה והתכת שטף מתרחשת בעיקר בגבולות סגירה, וגם על נפחי המאגמה הזורמת בהם (מתוך כ-21 קילומטרים מעוקבים בשנה):
62% מהנפח השנתי זורמים לאורך גבולות פתיחה, מתוכם נוצרים 86% סלעים פלוטוניים ו-14% סלעים געשיים
26% מהנפח השנתי זורמים לאורך גבולות סגירה, מתוכם נוצרים 26% סלעים פלוטוניים ו-7% סלעים געשיים
12% מהנפח השנתי זורמים מעל נקודות חמות, מתוכם נוצרים 88% סלעים פלוטוניים ו-12% סלעים געשיים
נתונים אלה משקפים ממוצעים בהווה, אך אין להסיק מהם יחסים דומים גם בעבר מאחר שזרימה הקשורה בתימרות מעטפת משתנה באופן ניכר לאורך פרקי-זמן של עשרות מיליוני שנים. בעברו של כדור הארץ ידועים אירועים של שפכי בזלת פנים-לוחיים ניכרים, שנגרמו כנראה כתוצאה מראש תימרה גדול שחדר לבסיס הליתוספירה. במהלך אירועים כאלה התקיימה שליטה של הזרימה הגעשית הפנים-לוחית בזרימה הכללית, ועלתה בהרבה על הזרימה הפנים-לוחית העכשווית.
על אף הקשר ההדוק בין גבולות טקטוניים לגעשיות, לא בכל גבול בין לוחות מתקיימת געשיות פעילה. דוגמה לכך ניתן לראות בגבול הפתיחה בין הלוח ההודי ללוח הערבי בצפון-מערב האוקיינוס ההודי, שעל-אף טמפרטורת מעטפת גבוהה מתקיימת בו געשיות מועטה בלבד.
אזורים של געשיות > געשיות וטקטוניקת הלוחות > געשיות בגבולות פתיחה

גבול פתיחה מתקיים בין לוחות המתרחקים זה מזה. הפחתת לחץ במעטפת משפיעה על געשיות בגבולות פתיחה, בהם המאגמה נעה מעלה כתוצאה מהסעת החום במעטפת, אולם ייתכן ובעיקר בתגובה להסרת הכיסוי הליתוספירי הפרוש מעליה בצורה אופקית – מה שהופך את הגעשיות בגבולות פתיחה לסבילה. בחינה של הגעשיות באוקיינוס האטלנטי עשויה להסוות טענה כזו מאחר שקיימים בו כמה הרי געש של נקודה חמה המצויים קרוב לרכס המרכז-אטלנטי. אולם, פעולתן של תימרות המעטפת באזור זה הן רק הגורם הראשוני לגעשיות במקרים אלה, מאחר שהן הגורמות לבקיעתו של הלוח ולהיווצרות מרכזי התפשטות לאורך הרכס המרכז-אטלנטי, בהם מתקיימת געשיות של גבול פתיחה.
בערך 60% מקרום כדור הארץ הוא אוקייני, אף כי האוקיינוסים מכסים כ-75% משטח כדור הארץ – 15% הנותרים הם מדפים יבשתיים השייכים לקרום יבשתי. מרבית הקרום האוקייני נוצר בתהליכים געשיים ברכסים מרכז אוקייניים לאורך גבולות פתיחה. רכסים מרכז אוקייניים אינם מצויים תמיד בדיוק במרכז האוקיינוסים, והם מייצגים את המערכת הגעשית המתמשכת ביותר בכדור הארץ – שרשרת הרים שאורכה 80,000 ק"מ, רוחבה 1,500-2,000 ק"מ וגובהה מעל קרקעית האוקיינוס 2-3 ק"מ. עם זאת, שרשרת הרים זו אינה רציפה, והיא מורכבת ממקטעים באורכים שונים התחומים בהעתקי חילוף הקוטעים את הרצף הליניארי של הרכס. מקטעים אלה משקפים שבירה בהולכה הגעשית המזינה את געשיות הרכס: מקטעים רדודים ורחבים מייצגים געשיות פעילה ואילו מקטעים צרים ועמוקים מייצגים געשיות פחותה או נעדרת. מקטעים שהתרוממו מעל פני הים – דוגמת דרום איסלנד, מרכז העתק גלאפגוס ומקטע הרכס המרכז-אטלנטי ליד האיים האזוריים – מייצגים חריגות הקשורות ישירות להשפעתן של תימרות מעטפת סמוכות.
קצב ההתפשטות במקטעים משפיע על המורפולוגיה, המבנה ומדדי הזמן והמרחב של געשיות לאורך גבולות פתיחה. גבולות פתיחה איטיים – בהם מתקיימת פליטה געשית נמוכה – נשלטים על ידי מערכת העתקים ותנועה טקטונית, ואילו גבולות פתיחה מהירים – בהם מתקיימת פליטה געשית מרובה – נשלטים יותר על ידי געשיות. ניתן להסביר רבים מן ההבדלים הנצפים לאורך גבולות פתיחה במעין "תחרות" בין תהליכים געשיים ותהליכים טקטוניים. עם זאת, מרבית הבנייה של קרום אוקייני חדש מתרחשת כתוצאה מגעשיות – גם בגבולות איטיים וגם במהירים. כאמור, בניית הקרום בגבולות פתיחה מורכבת מהיווצרות של סלעים פלוטוניים (86%) וגעשיים (14%).
אזורים של געשיות > געשיות וטקטוניקת הלוחות > געשיות בגבולות פתיחה > נאו געשיות וצירים

האזור לאורך גבולות הפתיחה ברכסים מרכז אוקייניים שבהם מרוכזות התפרצויות געשיות ופעילות הידרותרמית בטמפרטורה גבוהה נקרא "אזור נאו-געשי", והוא ממוקם בפסגת הרכס. החלק בפסגה המקיף את האזור הנאו-געשי משני צדדיו זכה לכינויים רבים: "עמק הציר" (axial valley), "עמק ביקוע" (rift valley), "רצפת עמק פנימית" (inner valley floor), "עמק חציוני" (median valley), "שקע פסגה מאורך" (elongated summit depression), "גראבן של פסגת ציר" (axial summit graben) ו"קלדרה של פסגת ציר" (axial summit caldera). ההבדלים בהגדרה נובעים בעיקר מביטויים מורפולוגיים שונים של הציר לאורך פסגת הרכס.
מגוון המבנים הנוצרים לאורך הציר הם תוצאה של שני תהליכים מתחרים:
פעילות געשית – שכתוצאה ממנה נבנים תוואים חלקים יחסית על קרקעית האוקיינוס
היווצרות העתקים ובקעים – שכתוצאה מהם נבנים תוואים קוויים גסים
בכל המקרים, האזור הנאו-געשי ברכסים הוא לרוב קווי, דומה לרצועות בקעים הקיימות בכמה הרי געש אך שונה מהלועות והקלדרות המעוגלים הקשורים בהרי געש פנים-לוחיים או של גבולות סגירה.
לא כל הגעשיות ברכסים המרכז אוקייניים מתרחשת לאורך האזור הנאו-געשי. במרחק עשרות קילומטרים ממרכזי התפשטות מהירים נפוצים הרי געש תת-ימיים קטנים יחסית. כמו כן, לאחרונה התגלו עדויות לכך שכמות משמעותית של געשיות עשויה להתרחש במרחק של עד 4 ק"מ מסוללות המצויות בצדי הצירים או קשורה להיווצרות גבעות באזור האביסלי – אזור בקרקעית האוקיינוס שעומקו 2-6 ק"מ.
מאגמה בזלתית נפוצה באזורי פתיחה, אם כי קיימים בהרכבה הבדלים המשקפים הבדלים בהרכב החומר המעטפתי הניתך ובתהליכי הגיבוש המפריט החלים בו. התכה מתחת לרכסים האוקייניים מתרחשת בטווח עומקים רחב, ותלוי בטמפרטורה של המעטפת. הנתך נקרש ויוצר קרום, או שהוא מתפרץ אל קרקעית האוקיינוס ויוצר "MORB" –  ראשי תיבות באנגלית של Mid Ocean Ridge Basalt, בזלת של רכס מרכז אוקייני – בדגם כרים. מאותה מאגמה נוצרים מתחת לפני השטח – בתחתית הליתוספירה האוקיינית – סלעי גברו.
מאפיינים מורפולוגיים ברכסים מרכז אוקייניים קשורים לקצב ההתפשטות וליכולתם של תאי המאגמה להתקיים במצב יציב – כלומר: לאפשר אספקה רציפה של מאגמה. קצב התפשטות קריטי נמדד בכ-5 ס"מ לשנה – מעליו מתאפשר מצב יציב בתאי המאגמה, ומתחתיו – לא. גורם זה אחראי לפליטה הגעשית במהלך הזמן: קיומם של מאגרים במצב יציב שומר על קצב געשי התואם תנועה טקטונית ואף שולט בה. לעומת זאת, שליטה טקטונית מתקיימת במקום בו תאי המאגמה פעילים לסירוגין. לשינויים ברמת האספקה של מאגמה השפעה עמוקה על בניית חלקו העליון של הקרום.
הגם שהרכס המרכז-אוקייני מתבטא על-פני השטח באיסלנד, הוא נובע מגבול פתיחה אוקייני. גבולות פתיחה יבשתיים קיימים כיום בשני מקומות בעולם: בקע מזרח-אפריקה – המצוי בדרום השבר הסורי-אפריקאי ובתחומו נמצא משולש עפר, ובקע באיקל – רצועת בקעים המשתרעת מתחת לימת באיקל בדרום סיביר.
אזורים של געשיות > געשיות פנים-לוחית

געשיות אינה מוגבלת לשולי לוחות ולהעתקים, אלא מתרחשת גם באזורים המצויים בתוך הלוחות. מוקדי הגעשיות הפנים-לוחית הן נקודות חמות, המצויות באזור המגע שבין ראשי תימרות מעטפת – ששורשיהן קבועים בתחתית המעטפת – לתחתית הליתוספירה. מבין 40-50 נקודות חמות שזוהו בהיקף כדור הארץ, הפעילות ביותר מצויות מתחת לאיי הוואי – במרחק אלפי קילומטרים מגבול הלוח הקרוב ביותר, האי ראוניון, איי גלאפגוס ואיסלנד. מחקרים חדשים מצביעים על כך שייתכן וקיימים מאות מרכזים געשיים פנים-לוחיים הפעילים בהווה.
מיקומן של נקודות חמות פנים-לוחיות מגוון: הן יכולות להיות קרובות לרכס מרכז אוקייני – דוגמת האיים האזוריים והאי אסנשן, או בשולי אוקיינוס – דוגמת האיים הקנריים ואיי כף ורדה. געשיות פנים-לוחית מתקיימת גם בלוחות יבשתיים – דוגמת הנקודה החמה של ילוסטון ומרכזים געשיים באפריקה.
תנועת הלוחות מעל הנקודות החמות גורמת להן "לנדוד" ממיקומים אוקייניים ליבשתיים, ולהפך. דוגמה לכך היא הנקודה החמה של ניו אינגלנד: זו נוצרה לפני כ-200 מיליון שנה מתחת למפרץ הדסון באוקיינוס הארקטי. כאשר נפתח האוקיינוס האטלנטי עבר מעליה הקרום היבשתי של אמריקה הצפונית בתנועתו מערבה. כיום נמצאת הנקודה החמה מתחת לקרום אוקייני, מזרחית לרכס המרכז-אטלנטי. במהלך תנועת הלוח האוקייני מעליה נוצרה שרשרת של הרי געש תת-ימיים.
אזורים של געשיות > געשיות פנים-לוחית > נקודה חמה אוקיינית

מפעילותה של נקודה חמה בלוח אוקייני נותרים שרידים ברורים בדמות שרשרות קוויות של הרי געש – דוגמת שרשרת האיים הגעשיים של הוואי. איים אלה נוצרים כאשר הקרום האוקייני עובר מעל נקודה חמה, וכבים כאשר הם מתרחקים ממנה. באופן זה הם מותירים סדרה של הרי געש, המקבילים לכיוון תנועת הלוח הטקטוני. איי הוואי הם הרצף הגעשי האחרון בסדרה של כ-80 הרי געש תת-ימיים, הנמתחת לאורך 5,800 ק"מ על קרקעית האוקיינוס השקט ונבלעת בשקע האלאוטי – שקע אוקייני בצפון האוקיינוס השקט, הנמתח מדרום-מערב אלסקה ועד דרום קמצ'טקה.
תוצר נוסף של נקודות חמות אוקייניות הן רמות אוקייניות. רמות כאונטונג ג'אווה ורמת מניהיקי במערב האוקיינוס השקט מייצגות כמה משפכי הבזלת הגדולים ביותר בתיעוד הגאולוגי. המאגמות הנוצרות בשחרור לחץ בראש התימרה מועברות אל הקרום כמחדרים או מתפרצות מתוכו, וגורמות לו להתעבות בצורה אנומלית – 20 ק"מ לעומת 7 ק"מ של קרום אוקייני סדיר. התוצאה של התעבות ליתוספירית כזו היא פיצוי איזוסטטי, כך שפני השטח שלה מצויים הרבה יותר גבוה מקרקעית הים שסביבה, גם לאחר שנדרשת תוספת של ציפה תרמית לאחר שפגה השפעת התימרה. באופן זה נוצרים המאפיינים הנרחבים של רמות תת-ימיות.
אזורים של געשיות > געשיות פנים-לוחית > נקודה חמה יבשתית

אף כי געשיות הנובעת מנקודות חמות נפוצה גם באוקיינוסים וגם ביבשות, קיים הבדל משמעותי בין שני המיקומים: מפעילותה של נקודה חמה בלוח אוקייני נותרים שרידים ברורים בדמות שרשרות קוויות של הרי געש ורמות אוקייניות, בעוד מפעילותה של נקודה חמה בלוח יבשתי נותרים רק לעיתים נדירות שרידים מזוהים. במאמר העוסק בנקודה החמה של דארפור מציג הגאולוג צבי גרפונקל את הקושי באיתור שרידים אלה, מאחר שההיסטוריה הגעשית לאורך מסלולה רצופה אי-סדירויות, שאינן קיימות במודלים המקובלים של נקודה חמה אוקיינית: געשיות ממושכת מאוד (10-20 מיליוני שנים) בשדות געשיים מסוימים, געשיות סימולטנית בכמה שדות ואי-רציפות געשית לאורך המסלול. לטענתו, מצב זה עשוי להיווצר בשל פעולתם של תהליכים מעטפתיים מתחת ליבשות, אך עשוי להיוותר תיעוד לאופנים שונים של  היווצרות והובלת המאגמה. עם זאת, חשוב לזהות עקבות אלה, המתעדים את תנועת הלוחות מעל הנקודה החמה.
בדומה לעמקי ביקוע הנוצרים מהעתקים, מתרחש ביקוע יבשתי גם כתוצאה מפעילותן של נקודות חמות. ליתוספירה יבשתית עשויה להתרומם ככיפה ולבסוף להתבקע. אם הביקוע אינו חלקי או מקומי אלא חל על כל הלוח היבשתי – נוצר גבול פתיחה חדש שיהפוך לרכס מרכז אוקייני. מהלך זה משקף את היווצרות איסלנד: האי ממוקם מעל גבול הפתיחה של הרכס המרכז-אטלנטי. הרכבן הכימי של הלבות המקומיות מציינות געשיות הקשורה לתימרת מעטפת עמוקה – שייתכן והיא זו שגרמה מלכתחילה לביקוע הראשוני בצפון האוקיינוס האטלנטי לפני כ-60 מיליון שנה. חיזוק לסברה זו הם שפכי בזלת במזרח גרינלנד, המשקפים שלבים מוקדמים של געשיות תלויית-תימרה.
עדויות משפכי בזלת של תחילת ביקוע נוטות להישמר היטב לעיתים קרובות לאורך שולי האגן האוקייני, ההופכים להיות שולי יבשת סבילים. דוגמאות לעדויות כאלה הן הבזלות של מדרגות פראנה ואטנדקה (Paraná and Etendeka traps), שכיום ממוקמות באמריקה הדרומית ובדרום אפריקה בהתאמה, ואשר נוצרו לפני 130 מיליון שנים במהלך אירוע הביקוע שיצר את דרום האוקיינוס האטלנטי. זוגות של רכסים א-סימטריים – דוגמת רכס ולביס-ריו גרנדה (Walavis Ridge-Rio Grande Rise) בדרום האוקיינוס האטלנטי – מייצגים שרידים לתימרת מעטפת מאוחרת, שפעלה בעת שהליתוספירה האוקיינית כבר נוצרה לאחר שהיבשות התרחקו זו מזו.
זרימה מרובה של מאגמה – בנפח היוצר שפכי בזלת ומשטחי בזלת נרחבים על שטח של 100,000 קמ"ר או יותר – עשויה להימשך מיליונים ספורים של שנים. זרימה פחותה יותר וגעשיות יציבה עשויות לעקוב אחר מסלול התימרה על-פני השטח.
השפעת הליתוספירה על געשיות

הליתוספירה היא תוצר יסודי של תהליכים טקטוניים, והשכבה העליונה שלה – הקרום – תוצר של תהליכים טקטוניים בעומק רדוד, בעיקר געשיות. לליתוספירה תפקיד חשוב בוויסות אופי הגעשיות, בכך שהיא משמשת מסנן המשנה את הרכב המאגמה מעת היווצרותה ועד התפרצותה אל פני השטח. ככל שהמסנן עבה יותר וצפיפותו נמוכה יותר – כן גדלה השפעתו על עליית מאגמות הנובעות מהמעטפת, רובן בזלתיות. בשל צפיפותן הגבוהה עשויות מאגמות אלה להיקוות בתחתית הקרום היבשתי. התוצאה: גיבוש מפריט עם חדירת זיהומים מסלעי הסביבה, המוביל ליצירת מאגמות קרומיות מפותחות יותר. זאת ועוד: חום הנוסף לתחתית הקרום היבשתי עשוי להיות גבוה דיו לגרום להתכה חלקית של נפחי קרום גדולים וליצירת נתכים ריוליטיים צמיגים ועתירי מומסים, העשויים להתגבש לסלעי גרניט בעומק או להתרומם ולפרוץ אל פני השטח בהתפרצויות אלימות. סוג זה של געשיות יוצר מתחמים של קלדרות פנים-יבשתיות – דוגמת קלדרת לונג ואלי בקליפורניה, קלדרת ואלס בניו-מקסיקו והקלדרות של ילוסטון – הקשורות לנפחים גדולים של פליטת פירוקלסטים ריוליטיים.
באזורים יבשתיים רבים נקשרת געשיות ריוליטית מבחינת זמן ומרחב לשפכי לבה בזלתית – הֶקְשֵׁר המוכר כגעשיות דו-אופנית. התופעה הדו-אופנית של הרכבים היא תוצאה של בזלות מונעות-מעטפת והריוליטים שהן יוצרות באמצעות התכה חלקית בתחתית הקרום, המתפרצים באותה אפיזודה געשית.
אגירת המאגמה, גיבוש מפריט, זיהום בחומרי קרום, עירוב מאגמות בליתוספירה והתכה גורמים להיווצרות מגוון רחב של סלעים געשיים. תהליכים אלה מסבירים גם מדוע נפחם של סלעים בזלתיים – ביחס לסוגי סלעים מפותחים מהם – גדול יותר באגנים אוקייניים מאשר ביבשות. לכן, אופי הליתוספירה – בכפוף לסביבה הטקטונית – קובע רבים מהמאפיינים החשובים של הר געש נתון ושל הסלעים הנוצרים בו.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
מאגמה
לבה
הר געש
התפרצות געשית
משטח בזלת נרחב
סלע יסוד
לקריאה נוספת

Encyclopedia of Volcanoes,‏ ISBN 0-12-643140-X ,Academic Press, עמ' 89-113
הערות שוליים

↑  גַּעֲשׁוּת במילון גאוגרפיה (תשי"ט, תשכ"א, תשכ"ה), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Rift history and volcanism at continental margins
↑  הרי געש של בוץ בעומק הדלתה של הנילוס
↑  Michael Ellils and Geoffrey King, Structural Control of Flank Volcanism in Continental Rifts
↑  איור המדגים ביקוע יבשת
↑  איזוסטזיה – ציפה של מסה מוצקה בצפיפות נמוכה על-פני מסה נוזלית וצפופה
↑  צבי גרפונקל, "Darfur-Levant array of volcanics – A 140-Ma-long record of a hot spot beneath the African-Arabian continent, and its bearing on Africa's absolute motion"‏, Israel Journal of Earth Sciences, כרך 40, עמ' 135-140
↑  שולי יבשת סבילים – אזור מעבר בין קרום יבשתי לקרום אוקייני של אותו לוח טקטוני
↑  גיל הגעשיות האחרונה בפרקמבריון בדרום ישראל, צפון-מזרח סיני ודרום-מערב ירדן
↑  אירועים טקטונו-געשיים בצפון ישראל במהלך הקרטיקון
↑  תיארוך של סלעי יסוד בסוף קרטיקון תחתון במכתש רמון
↑  שינויים במרחב ובזמן בגעשיות בצפון ישראל
↑  האגלומרט בחמדיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543697605171  BNE: XX527272  BnF: cb119337600 (data)  GND: 4064081-4  LCCN: sh85144255  NKC: ph116217 
מפה של פעילות טקטונית וגעשית בעולם במיליון השנים האחרונות
הגשר מעל בקע אאולפגיאו (Álfagjá) באיסלנד - הגבול בין הלוח האירו-אסייתי ללוח הצפון אמריקאי
געשיות ברכס מרכז אוקייני
חתך בהר געש שכבתי: A – חדירת מאגמה, B – צינור הזנה, C – חרוט אפר, D – זרם לבה, E – סיל, F – משקע פירוקלסטי, G – לוע, H – צינור הזנה ישן
מפה טופוגרפית של חצי האי קמצ'טקה, בו מצויים בצפיפות הגבוהה בעולם 160 הרי געש, 29 מהם עדיין פעילים
היווצרות אוקיינוס: העתק – עמק ביקוע – רכס מרכז אוקייני – אוקיינוס
מפת נקודות חמות בעולם – 1: גבול פתיחה, 2: גבול חילוף (טרנספורם), 3: גבול סגירה, 4: אזורים פעילים, 5: נקודות חמות נבחרות
שרטוט סכמתי של היווצרות שרשרת הרי געש במעבר הקרום מעל לנקודה חמה
שרשרת של הרי געש תת-ימיים – שריד למעבר הנקודה החמה של ניו אינגלנד מתחת לקרום אוקייני במערב האוקיינוס האטלנטי, המתחילה סמוך למדף היבשתי ממזרח לרוד איילנד
הר הגעש ארטה אלה ברמה האתיופית – תוצר הנקודה החמה של אפר
קלדרת לונג ואלי, קליפורניה
דייק חוצה סלעי סביבה במכתש רמון
מחשוף טוף בכרם מהר"ל
הקלדרה בהר אביטל