stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הערכה (אלגברה)
הערכות הנזליות

הערכות המקיימות את הלמה של הנזל והכללות שלה נקראות "הערכות הנזליות". הערכה של F היא הערכה הנזלית אם היא מקיימת את התכונות השקולות הבאות:
יש לה הרחבה יחידה לכל הרחבה אלגברית של F;
אם  \ f\in {\mathcal {O}}[x] פולינום מתוקן ובשדה השאריות יש פירוק  \ {\bar {f}}=g_{1}g_{2} כאשר  \ g_{1},g_{2} פולינומים מתוקנים זרים, אז יש פירוק לפולינומים מתוקנים  \ f=f_{1}f_{2} כך ש- \ {\bar {f_{i}}}=g_{i};
אם  \ f\in {\mathcal {O}}[x] פולינום מתוקן ובשדה השאריות יש שורש   \ {\bar {f}}(c)=0 כך ש- \ f'(c)\neq 0, אז יש שורש יחיד  \ a\in {\mathcal {O}} של f כך ש- \ {\bar {a}}=c;
כל אלגברה קומוטטיבית מעל  \ {\mathcal {O}} שהיא מודול סופי, היא מכפלה ישרה של חוגים מקומיים;
לכל אלגברה R מעל  \ {\mathcal {O}} (שלמה, אבל לאו דווקא קומוטטיבית), ולכל אידיאל I של R, אפשר להרים אידמפוטנטים מ-R/I ל-R.
מן ההגדרה נובע שהרחבה של הערכה הנזלית, גם היא הנזלית. משתי התכונות האחרונות נובע שהנזליות היא תכונה של חוג השלמים.
לדוגמה, הערכה דיסקרטית שלמה היא הנזלית. הנזליות היא הכללה של מושג השלמות, החל רק על הערכות דיסקרטיות (כגון שדה טורי החזקות הפורמליים). הרכבה של הרחבות הנזליות היא הנזלית.
אליהו כץ

ערך זה עוסק ברב בסלובקיה ובישראל. אם התכוונתם לרץ פיני-יהודי ארץ-ישראלי, אלוף אולימפי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1916 
 פטירה:  2005 (בגיל 89 בערך) 
 מדינה:  צ'כוסלובקיה, ישראל 
 תקופת הפעילות:  ?–2005 
 צאצאים:  מנחם כ״ץ  אהרן כ"ץ 
 
הרב אליהו כ"ץ (ט"ו בשבט תרע"ו, 20 בינואר 1916 – ח' בכסלו תשס"ה, נובמבר 2004) היה רב בסלובקיה ובישראל, שכיהן כרבן הראשי של הערים ברטיסלאבה ובאר שבע וחבר מועצת הרבנות הראשית לישראל.
קורות חייו

נולד בצ'כוסלובקיה, לרב אברהם אהרן כ"ץ, רבה של ניטרה ולפראדל.
מילא את מקום אביו כרב העיר ניטרה. במלחמת העולם השנייה ברח להונגריה מאימת הנאצים.
לאחר מלחמת העולם השנייה כיהן כרב ואב"ד של קהילת ברטיסלאבה בשנים 1948–1968. לימד בישיבת בודפשט והקים את ישיבת דומונקוס. בשנת 1968 עלה לישראל. כיהן כרבה של באר שבע במשך כ-35 שנים. היה חבר במועצת הרבנות הראשית לישראל.
בשנת 1972 נחשד על ידי גורמים חרדים כי היה מעורב בפסק דין האח והאחות, ועל כך קיבל מכתב איומים בדואר המכנה אותו ואת הרב שלמה גורן 'כמרים נאציים'.
הרב כ"ץ נודע בדרשותיו המקוריות ובגימטריה שאותה שילב בדבריו. כמו כן, כתב שירים המבוססים בחלקם על אקרוסטיכון. ערך מהדורה פקסימילית של מחזור ליפסיא (מחזור תפילה מאויר בכתב יד מימי הביניים) שיצאה בשנת תשכ"ד, והקדים לה דברי מבוא. השתתף בכתיבת מספר ערכים באנציקלופדיה יודאיקה באנגלית. פרסם ספרי שו"ת, קונטרסים בעניינים שונים ומאמרים בבמות שונות, בעיקר בביטאון האשל של המועצה הדתית באר שבע.
בשנת 1995 הוענק לו אות יקיר באר שבע.
על שמו רחוב בשכונת נווה נוי בבאר שבע. נקבר בחלקת הרבנים בבית הקברות הישן בבאר שבע.
בנו, הרב אהרון כ"ץ כיהן כדיין בבית הדין הרבני הגדול בירושלים. בנו, פרופ' מנחם כ"ץ היה מנהל אקדמי של פרויקט פרידברג לחקר הגניזה.
ספריו

שו"ת באר אליהו חלק א
שו"ת באר אליהו חלק ב
שו"ת באר אליהו חלק ג
קונטרסים בעניינים שונים
הערות שוליים

↑  שהיה בנו של רבי משה כ"ץ, בנו של רבי מנחם כ"ץ פרוסטיץ
↑  יוסף גילת, מכתבי איום - גם לרבה של באר שבע, על המשמר, 30 בנובמבר 1972
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263768905171  PLWABN: 9810687893905606  GND: 1022539078  ISNI: 0000 0000 6836 8718  LCCN: nr96029929  NKC: zmp20201061771  VIAF: 97948765   WorldCat (עם VIAF): 97948765 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חימקי (כדורסל)

ערך זה עוסק בקבוצת הכדורסל חימקי. אם התכוונתם לקבוצת הכדורגל חימקי, ראו .
סמל קבוצת חימקי מחוז מוסקבה בשנים 2006–2016.
מועדון הכדורסל חימקי (ברוסית: Баскетбольный клуб "Химки" Московская область; מוכרת בישראל כ"חימקי מוסקבה") היא קבוצת כדורסל רוסית מהעיר חימקי, שבמחוז מוסקבה, שבשיאה השתתפה בליגת היורוליג ובליגה המאוחדת של VTB. בעונת 2021/2022 משתתפת בסופרליגה הרוסית בכדורסל, השנייה בחשיבותה בענף הכדורסל ברוסיה.
מ-2017 עד 2020, חברת גזפרום אינווסטהולדינג הייתה הספונסר הראשי, שבעונת 2019/2020 העבירה לקבוצה תקציב של 33.3 מיליון יורו. ב־2021 הקבוצה פשטה רגל ולקראת עונת 2021/2022 נתמכה על ידי חברת הגז של מחוז מוסקבה, מוסאובלגז.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה ב-5 בינואר 1997, וכבר באותה שנה זכתה באליפות הליגה האזורית, ועלתה לסופרליגה, ליגת העל הרוסית.
בעונתה הראשונה בסופרליגה, מיצבה את עצמה חימקי כאחת מ-10 הקבוצות המובילות בליגה, מה שאפשר לה להשתתף במשחקי גביע קוראץ' בעונה שלאחר מכן. עם זאת, הקבוצה לא הצליחה להתברג בצמרת הליגה עד עונת 2002/2003, אז הגיעה למקום הרביעי. לשיא הישגיה הגיעה הקבוצה בעונת 2005/2006, אז סיימה במקום השני בשלושת המפעלים בהם השתתפה - הליגה, הגביע הרוסי והיורוקאפ של פיב"א.
בשנת 2006 קיימה הקבוצה משחק נגד הלוס אנג'לס קליפרס מה-NBA, במסגרת מסעה באירופה. בעונת 2007/2008 זכתה בגביע הראשון שלה לאחר שגברה על צסק"א מוסקבה, במה שהיה לאחד ממפגשי הכדורסל המתוחים ביותר ברוסיה. בשנת 2009 העפילה לגמר היורוקאפ והפסידה לריטאס וילנה. בעונת 2010 השתתפה חימקי במפעל היורוליג לצד צסק"א מוסקבה ואוניקס קאזאן.
בדצמבר 2010 הקבוצה הודחה מהיורוליג בשלב הבתים ולא העפילה לשלב 16 הקבוצות הטובות ביותר. בעקבות הכישלון פוטר מאמן הקבוצה, סרג'יו סקאריולו. לממלא מקומו מונה אולג מלשצ'נקו. עד מהרה מונה הליטאי רימאס קורתינאייתיס למאמן הקבוצה, הלה הביא את הקבוצה לזכייה ראשונה בתואר רב-לאומי, בליגה המאוחדת של VTB, זאת לאחר שגברה על צסק"א מוסקבה בגמר.
בעונת 2010/2011 העפילה לגמר הפלייאוף בליגה הרוסית והפסידה לצסק"א מוסקבה 3-1 בסדרת הגמר ובפעם הרביעית ברציפות הייתה לסגנית האלופה. בעונת 2011/2012 זכתה הקבוצה במפעל היורוקאפ לאחר שגברה על הקבוצה הספרדית ולנסיה בתוצאה 68:77, בגמר הפיינל פור אשר נערך באולמה הביתי של חימקי מוסקבה.
בעונת 2014/2015 זכתה הקבוצה בפעם השנייה ביורוקאפ לאחר שגברה על גראן קנריה הספרדית בתוצאה 174:130. בעונת 2016/2017 העפילה עד לגמר פלייאוף הליגה המאוחדת של VTB אך שוב הפסידה לצסק"א מוסקבה והייתה לסגנית האלופה בפעם התשיעית בתולדותיה. בעונת 2017/2018 ביורוליג חימקי העפילה לטופ-8 לראשונה בתולדותיה והייתה לאחת משמונה קבוצות הכדורסל הטובות ביבשת.
בעונת 2019/2020 פתחה את העונה עם 10 ניצחונות רצופים בליגת VTB (בסך הכל 18 ניצחונות והפסד אחד בלבד) ועם מאזן של 12 ניצחונות ו-15 הפסדים ביורוליג. בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה העונה בוטלה ללא הכרזת אלופה, אך הביאה לחילוקי דעות בייחוד אצל חימקי שדרשה להיות מוכרזת כאלופה, מאחר שסיימה את העונה הסדירה במקום הראשון עם מאזן של 18 ניצחונות והפסד אחד בלבד, בעוד סגניתה צסק"א עם מאזן של 15 ניצחונות וארבעה הפסדים.
בפתח עונת 2020/2021, חימקי ספגה ארבעה הפסדים רצופים ונודע שיותר משליש משחקני חימקי נמצאו חיוביים לקורונה. העונה הייתה לגרועה בתולדותיה כאשר הגיעה לשיא שלילי בתולדות היורוליג כשצברה מאזן של 17 הפסדים רצופים בטורניר, שהיה הממושך ביותר בתולדות היורוליג. והיא סיימה במקום האחרון בטבלה, עם מאזן של 30 הפסדים.
במאי 2021 מנכ״ל המועדון, פאבל אסטחוב, הודיע כי המועדון עשוי להחמיץ את עונת 2021/2022 בליגת VTB, לאחר שהתברר שלא אושר מימון לעונה וביוני הקבוצה הודיעה רשמית כי תחדל מלהתמודד בליגה בעונת 2021/2022. באוגוסט אותה שנה נודע שחימקי תתמודד בטורניר השני בחשיבותו ברוסיה, הסופרליגה הרוסית בכדורסל, עם סגל מקבוצת הנוער.
יריבויות

לאורך שנים רבות חימקי וצסק"א נחשבות לשתי הקבוצות הבכירות בכדורסל הרוסי. משחקי הדרבי ביניהן נחשבים למתוחים מאוד ושתי הקבוצות נאבקו רבות במסגרת גמר גביע המדינה או המשחקים המכריעים על האליפות. היריבות העזה בין שתי הקבוצות אף גלשה לעיתים למעשי אלימות מילולית ופיזית. יריבות זו אף הגיעה להתמודדויות ביניהן ביורוליג.
עקב ביסוס מעמדה של צסק"א כאלופה הקבועה של רוסיה ישנן האשמות מצד אוהדי חימקי על כך שלצסק"א יש השפעה לא הוגנת על השופטים, החתמת שחקנים יריבים על חוזה במהלך העונה, ופעולות שונות שנועדו לקדם אותה ביחס לקבוצות אחרות בליגה המאוחדת של VTB.
הישגים לפי עונה

| עונה | רמה | ליגה | # | הגביע הרוסי | מפעלים אירופיים | מפעלים אירופיים | טורנירים אחרים | טורנירים אחרים |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ‏1998/99 | ‏3 | הליגה הראשונה | ‏1 |  |  |  |  |  |  |  |
| ‏1999/98 | ‏2 | ליגת המשנה | ‏1 |  |  |  |  |  |  |  |
| ‏2000/99 | ‏1 | ליגת העל | ‏9 |  |  |  |  |  |  |  |
| ‏2000/01 | ‏1 | ליגת העל | ‏7 |  | ‏3 גביע קוראץ' | שלב הבתים |  |  |  |  |
| ‏2001/02 | ‏1 | ליגת העל | ‏8 |  |  |  |  |  |  |  |
| ‏2002/03 | ‏1 | ליגת העל | ‏4 | חצי גמר |  |  |  |  |  |  |
| ‏2003/04 | ‏1 | ליגת העל | ‏5 | 4 |  |  |  |  |  |  |
| ‏2004/05 | ‏1 | ליגת העל | ‏4 | חצי גמר | 3 יורופ ליג | ‏3 |  |  |  |  |
| ‏2005/06 | ‏1 | ליגת העל | ‏2 | גמר | 3 יורוקאפ | גמר |  |  |  |  |
| ‏2006/07 | ‏1 | ליגת העל | ‏3 |  | 2 יול"ב קאפ | טופ 16 |  |  |  |  |
| ‏2007/08 | ‏1 | ליגת העל | ‏2 | ‏זכייה | 2 יול"ב קאפ | טופ 16 |  |  |  |  |
| ‏2008/09 | ‏1 | ליגת העל | ‏2 |  | 2 יורוקאפ | גמר | גביע פרומו | גמר |  |  |
| ‏2009/10 | ‏1 | ליגת העל | ‏2 | חצי גמר | 1 יורוליג | טופ 16 | ליגת VTB | ‏4 |  |  |
| ‏2010/11 | ‏1 | ליגת הכדורסל המקצוענית | 2 |  | 1 יורוליג | 5 | ליגת VTB | זכייה |  |  |
| ‏2011/12 | ‏1 | ליגת הכדורסל המקצוענית | ‏2 |  | 2 יורוקאפ | זכייה | ליגת VTB | 1/4 |  |  |
| ‏2012/13 | ‏1 | ליגת הכדורסל המקצוענית | ‏2 |  | 1 יורוליג | טופ 16 | ‏ליגת VTB‏ | ‏4 |  |  |
| ‏2013/14 | 1 | הליגה המאוחדת | ‏5 | חצי גמר | 2 יורוקאפ | טופ 16 |  |  |  |  |
| ‏2014/15 | 1 | הליגה המאוחדת | 2 | רבע גמר | 2 יורוקאפ | זכייה |  |  |  |  |
| ‏2015/16 | ‏1 | הליגה המאוחדת | ‏4 |  | 1 יורוליג | טופ 16 |  |  |  |  |
| ‏2016/17 | 1 | הליגה המאוחדת | ‏2 | טופ 16 | 2 יורוקאפ | 1/4 |  |  |  |  |
| ‏2017/18 | ‏1 | הליגה המאוחדת | ‏2 |  | 1 יורוליג | 1/4 |  |  |  |  |
| ‏2018/19 | 1 | הליגה המאוחדת | 2 | טופ 16 | 1 יורוליג | 13 |  |  |  |  |
| ‏2019/20 | 1 | הליגה המאוחדת | ‏1 |  | 1 יורוליג | 7 |  |  |  |  |
| ‏2020/21 | ‏1 | הליגה המאוחדת | ‏8 |  | 1 יורוליג | מקום 18 |  |  |  |  |
| ‏2021/22 | ‏2 | ליגת המשנה | ‏3 |  |  |  |  |  |  |  |
| ‏2022/23 | ‏2 | ליגת המשנה | ‏3 |  |  |  |  |  |  |  |
| ‏2023/24 | ‏2 | ליגת המשנה | ‏2 | שמינית גמר |  |  |  |  |  |  |
| ‏2024/25 | ‏2 | ליגת המשנה | ‏? | שמינית גמר |  |  |  |  |  |  |
סגל > מאמנים

רוסיה סרגיי יילביץ' (1997—2007)
ליטא קסטוטיס קמזורה (2007—2008)
איטליה סרג'יו סקאריולו (2008—2010)
רוסיה אולג מלשצ'נקו (2010 - 2011)
ליטא רימאס קורטינאייטיס (2011—2016)
מונטנגרו דושקו איבאנוביץ' (2016—2017)
יוון גיאורגיוס ברצוקאס (2017—2019)
ליטא ר. קורטינאייטיס (2019—2021)
רוסיה אנדריי מאלצב (2021)
תארים והישגים

הליגה המאוחדת של VTB
אלופה (1): 2010/2011
סגנית אלופה (5): 2008, 2014/2015, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019
אליפות רוסיה
סגנית אלופה (11): 2005/2006, 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2014/2015, 2016/2017, ‏2017/2018
מקום שלישי: 2006/2007
גביע רוסיה
זכייה: 2007/2008
גמר: 2005/2006
יורוקאפ
זכייה (2): 2012, 2015
גמר: 2008/2009
יורוצ'לנג'
מקום שלישי: 2004/2005
גביע גומלסקי
זכייה (1): 2017
טורניר קליארי
גמר: 2019
הערות שוליים

1 2  אהרלה ויסברג‏, חוק הרוסים: הסיבות לקריסה המפוארת של חימקי מוסקבה, באתר וואלה, 6 באפריל 2021
↑  מאמן חימקי תוקף: אם צסק"א הייתה במקום הראשון, הליגה לא הייתה מבוטלת, באתר וואלה, 1 באפריל 2020
↑  יותר משליש סגל של חימקי מוסקבה נדבקו בקורונה, באתר ONE‏, 9 באוקטובר 2020
↑  «ХИМКИ» В 16-Й РАЗ ПОДРЯД ПРОИГРАЛИ В ЕВРОЛИГЕ, ОБНОВИВ АНТИРЕКОРД ТУРНИРА
↑  בשנת 2013, הליגה המאוחדת של VTB החליפה את ליגת הכדורסל המקצוענית כליגה הכדורסל הבכירה והעליונה ברוסיה.
↑  העונה הופסקה ללא הכרעת אלופה, אך חימקי סיימה את העונה הסדירה במקום הראשון
↑  סגל הקבוצה באתר היורוליג
↑  Георгиос Барцокас возглавил «Химки»
↑  Римас Куртинайтис вновь возглавил БК «Химки»
מינה צמח

| --- | --- |

 לידה:  3 ביולי 1936 (בת 88) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת ייל 
 בן או בת זוג:  עדי צמח (1961–1973) 
 
מינה צמח (נולדה ב-3 ביולי 1936) היא סטטיסטיקאית ישראלית. ניהלה את מכון המחקר לסקרי דעת קהל במשרד הפרסום "דחף", ומאז 2013 היא מועסקת במכון "מדגם", שהוקם על ידי מנו גבע.
ילדות והשכלה

מינה צמח נולדה בתל אביב לעדה וחיים כצנלסון, השנייה משתי בנות, במשפחה דתית מתונה. אביה היה יועץ משפטי של עיריית תל אביב בימי כהונתו של ישראל רוקח בראשות העירייה, ונפטר מאירוע מוחי כשהייתה בת 11. לאחר פטירתו, אמה של צמח החלה לעבוד כספרנית. מינה למדה בבית הספר היסודי "הכרמל" ובתיכון עירוני א', ולאחר מכן שירתה בצה"ל במערך הפסיכוטכני.
צמח קיבלה תואר ראשון בסוציולוגיה וסטטיסטיקה ותואר שני בפסיכולוגיה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1966 היא השלימה את עבודת הדוקטורט שלה בפסיכולוגיה חברתית ומודלים מתמטיים בפסיכולוגיה באוניברסיטת ייל. לאחר שובה לישראל מארצות הברית, לימדה סטטיסטיקה ופסיכולוגיה באוניברסיטה העברית.
קריירה > סקרי דעת קהל

ב-1972 החלה לעבוד ב"מודיעין אזרחי" ופיתחה שם את נושא סקרי דעת הקהל. צמח זכתה לפרסום לראשונה בליל הבחירות לכנסת התשיעית ב-1977, כשפרסמה סקר שחזה את עליית הליכוד לשלטון. אחרי הבחירות לכנסת השתים עשרה, החליפה את חנוך סמית כחזאית הבחירות של הערוץ הראשון. בהמשך עבדה כסוקרת הראשית של ערוץ 2 וידיעות אחרונות.
ב-1980 הצטרפה צמח למשרד הפרסום "דחף" בתפקיד מנהלת מכון המחקר לסקרי דעת קהל. היא מילאה תפקיד זה עד לסיום פעילותו של משרד "דחף" בשנת 2013. מכון המחקר בראשותה ערך מחקרים וסקרים בנושאי פוליטיקה, אך גם בנושאים נוספים הקשורים לתחום השיווק או לתרבות הפופולרית.
ב-12 בפברואר 1989, הוצתה דלת דירתה. אלמוני שהתקשר לעיתון ידיעות אחרונות אמר שארגון "הסיקריקים", אחראי להצתה, מאחר שצמח פרסמה מספר ימים קודם סקר, בו נמצא כי 53% מהציבור בישראל מוכן לקיים משא ומתן עם אש"ף.
במאי 2013, עם סגירתו של משרד הפרסום "דחף", עברה לכהן כשותפה במכון המחקר "מדגם - ייעוץ ומחקר בע"מ" אשר הוקם ב-1988 בידי מנו גבע.
לאחר הבחירות לכנסת העשרים ואחת, בעת שמדגמיה הציגו תוצאות רחוקות מתוצאות האמת, הודיעה על פרישה מעיסוק בסקרי בחירות עבור חדשות 12.
קריירה > תפקידים נוספים

בעשור השני של המאה ה-21 היא משמשת מרצה לסטטיסטיקה בבית הספר "סמי עופר" לתקשורת במרכז הבינתחומי הרצליה, ומנחה את התוכנית "שוברים כלים" בערוץ הכנסת, יחד עם רוני מילוא.
פרסומים

יחד עם ד"ר משה קרוי, כתבה ספר על סקרים, וספר נוסף, יחד עם ורדה מילבאוור, שעוסק בסיכום מחקרים השוואתיים בין נשואים ללא-נשואים.
ב-2024 יצא לאור ספרה מעבר למחיצה: חרדיות, כוח ופוליטיקה בהוצאת ספרי חמד, אותו כתבה בשיתוף עם ורדה מילבאואר.
משפחה

אמהּ של צמח, עדה כצנלסון, הייתה תושבת תל אביב המבוגרת ביותר כאשר נפטרה בשנת 2010, בגיל 108.
צמח הייתה נשואה לפרופ' עדי צמח, ממנו התגרשה ב-1972. בנם הוא ד"ר אריאל צמח, מרצה למשפט בינלאומי. לאחר גירושיה, בן זוגה במשך שנים רבות היה הפרסומאי והבעלים של "דחף", אליעזר ז'ורבין.
ראו גם

מנו גבע
קמיל פוקס
הערות שוליים

1 2  יוסי קליין, קול העם, באתר הארץ, 26 בינואר 2003
↑  רשימת הבוגרים באתר המחלקה
↑  אדר אבישר, הנפגעים, מעריב, 27 ביוני 1990
↑   דנה ויס, ‏מינה צמח לא נחה גם בגיל 77: "רוצה לעבוד עוד 30 שנה", באתר ‏מאקו‏, 13 ביולי 2013
↑  מינה צמח פורשת מתפקידה בחדשות 12, באתר ערוץ 7, 4 ביולי 2019
↑  עמית לוינסון, תושבת ת"א המבוגרת ביותר הלכה לעולמה בגיל 108, באתר nrg‏, 4 בנובמבר 2010
↑  אורנה יפת, הפרסומאי אליעזר ז'ורבין נפטר, באתר כלכליסט, 2 ביוני 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270125305171  BnF: cb155377228 (data)  ISNI: 0000 0000 6663 2642  LCCN: n87131663  VIAF: 59396828   WorldCat (עם VIAF): 59396828 
מינה צמח שנייה מימין עם נשיא המדינה ראובן ריבלין ומודי בר-און בכנס תחת הקריאה "לא מתייאשים בוחרים לבחור" ב-10 במרץ 2015
מינה צמח ב"שבתרבות" בחולון, 2019
יון ניקולאסקו

יון ניקולאסקו (ברומנית: Ion Nicolaescu; נולד ב-7 בספטמבר 1998) הוא כדורגלן מולדובי המשחק בעמדת החלוץ בהירנפיין מליגת העל ההולנדית ובנבחרת מולדובה, מלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים.
קריירת מועדונים

ניקולאסקו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של זימברו קישינב. ב-20 במאי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 0-0 נגד אקדמיה קישינב. ב-29 באפריל 2018 הבקיע צמד בניצחון 1–3 נגד דימנו-אוטו.
באוגוסט 2018 חתם בשחטיור סליהורסק מליגת העל הבלארוסית, בה שיחק שנתיים ואף זכה עמה באליפות בעונתו השנייה במועדון.
לקראת עונת 2020 הצטרף לוויטבסק, במדיה רשם את עונת השיא שלו בקריירה[דרושה הבהרה] בה כבש תשעה שערים ב-18 משחקי ליגה עד לאמצע העונה.
ב-16 בספטמבר 2020 חתם בדונאיסקה סטרדה מליגת העל הסלובקית.
בינואר 2022 הצטרף למכבי פתח תקווה מליגת העל בהשאלה עד לסיום העונה, עם אופציה לרכישה בסיום העונה. לאחר עונה זו חזר לקבוצתו דונאיסקה איתם שיחק במוקדמות הקונפרנס ליג, והוסיף לשחק בנבחרתו הלאומית.
ב-23 בספטמבר 2022 חתם בבית"ר ירושלים מליגת העל עד לסיום העונה, עם אופציה לעונה נוספת.
באוגוסט 2023 נמכר תמורת כ-1.2 מיליון אירו להירנפיין מליגת העל ההולנדית.
קריירה בינלאומית

ב-8 בספטמבר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מולדובה בהפסד 0–4 ללוקסמבורג. ב-3 בספטמבר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1–1 עם קוסובו. ביוני 2023 הבקיע צמד בניצחון 3–2 נגד פולין במסגרת מוקדמות יורו 2024 והפך למלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים.
תארים

גביע המדינה: 2022/2023
אליפות 2019/2020
הערות שוליים

↑  תומר חבז, ‏פ"ת תוכל לרכוש את ניקולסקו עבור 150 אלף אירו, באתר ONE‏, 6 בינואר 2022
↑  גיא בן זיו, ‏רשמית: ניקולסקו חתם בבית"ר לעונה עם אופציה, באתר ONE‏, 23 בספטמבר 2022
↑  יון ניקולאסקו חתם בהירנביין: "מרגיש כאילו הייתי שנים בבית"ר", באתר וואלה, 7 באוגוסט 2023
↑  צמד לניקולאסקו, שהפך למלך שערי מולדובה, באתר ONE‏, 20 ביוני 2023
אנטיפון

ערך זה עוסק במזמור נוצרי. אם התכוונתם לשם המתייחס למספר מחברים סופיסטים, ראו .
אנטיפונרי פירנצה המדגים את שיטת הסימון הראשונית במוזיקת ימי הביניים.
אנטיפוֹן (בלטינית: Antiphon) הוא מזמור נוצרי-ליטורגי לטקסט בפרוזה ששירתו נקשרת למזמור תהילים. במזמור גרגוריאני מבוסס-תהילים, למשל, מופיע על פי רוב אנטיפון יחיד לפני ואחרי מזמורים שונים, שאיכותם המוזיקלית לוקה במקרים רבים בשלמותה ללא האנטיפון. מיצגיהם העיקריים של אנטיפונים מסוג זה הם מזמורי השחרית, התשבחות והערבית בעבודת הפולחן. יש גם סוגי אנטיפון אחרים, שלא כולם מבוססים על מזמורי תהילים.
שתי הסוגות המוזיקליות, האנטיפון והרספונסורה, כוללות טקסט לטיני בפרוזה ומופיעות בכל הליטורגיה המערבית והן השכיחות ביותר ברפרטואר המזמורים. שימוש דתי-פולחני רב נעשה באנטיפונים, למשל במנזרים, לעומת הרפרטואר החילוני, שבו מספרם קטן יותר.
יש להבחין בין המונח "אנטיפון" בטקסטים קדומים לבין "אנטיפוניה" (למשל, פסלמודיה אנטיפונלית). על אף הקשר האטימולוגי בין שני המונחים, הם מתייחסים לשני נהלים שונים: "אנטיפון" כיצירה מוזיקלית אין משמעו סגנון ביצוע של חילופין, דהיינו, "אנטיפונלי"; ו"אנטיפוניה", כשהיא מתייחסת לחלופין בין קבוצות מבצעות, אינה מרמזת בהכרח לשימוש באנטיפונים.
הערות שוליים

↑  מישל הוגלו וג'ואן האלמו, "אנטיפון" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
1 2  גרוב
↑  כמנהג האסכולה הוונציאנית בבזיליקת סן מרקו
↑  אתר "הכל מוסבר"/אנטיפון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295541805171  BnF: cb135581898 (data)  LCCN: sh85005735  LNB: 000148216  NKC: ph224300
רוברט קארי

רוברט דייוויס קארי (באנגלית: Robert Davis Carey;‏ 12 באוגוסט 1878 –  17 בינואר 1937) היה פוליטיקאי אמריקאי מוויומינג, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל ויומינג ה-11 בשנים 1919–1923, וכסנאטור מטעמה בשנים 1930–1937. הוא היה ראשון מושלי המדינה שנולד על אדמתה, והיחידי שגם אביו כיהן כמושל.
ראשית חייו

רוברט קארי נולד בשאיין שבטריטוריית ויומינג כבנם של ג'וזף קארי, לימים מושל ויומינג השמיני, ושל לואיזה דייוויד. הוא התחנך בבתי ספר ציבוריים ובבית הספר היל בפוטסטאון שבפנסילבניה, וב-1900 סיים לימודים באוניברסיטת ייל, שלאחריהם הוא עבר למחוז קונברס שבוויומינג. לכששב לוויומינג, הוא נכנס לעסקי המקנה והחקלאות וגילה עניין בבנקאות. בשנים 1912–1916 הוא שימש כחבר בוועדה הארצית הפרוגרסיבית מטעם ויומינג, וכיושב ראש ועדת הכבישים של ויומינג בשנים 1917–1918. הוא גם שימש כנשיא אגודת מגדלי המקנה של ויומינג בשנים 1917–1921.
קריירה פוליטית

ב-1918 נבחר קארי כמושל ויומינג ה-11, וכיהן בתפקיד בשנים 1919–1923. הוא היה ראשון מושלי המדינה שנולד על אדמתה, והיחידי מבין המושלים שגם אביו היה מושל. ב-1924 מונה קארי על ידי הנשיא קלווין קולידג' כיושב ראש הוועדה החקלאית, שעליה הוטל להעריך את מצב החקלאות בארצות הברית.
ב-4 בנובמבר 1930 נבחר קארי לאייש את המושב של ויומינג מטעם המפלגה הרפובליקנית בסנאט של ארצות הברית במקומו של פרנסיס וורן שנפטר. במרץ 1931 הוא נבחר לסנאט בזכות עצמו. הוא החל לכהן בסנאט מ-1 בדצמבר 1930 וכהונתו הסתיימה ב-3 בינואר 1937. ב-1936 הוא התמודד ללא הצלחה על תקופת כהונה נוספת בסנאט. עם תום כהונתו הוא שב לוויומינג כדי לעסוק שוב בעסקי החקלאות.
מותו

רוברט קארי נפטר בשאיין ב-17 בינואר 1937, שבועיים לאחר תום כהונתו בסנאט. הוא נטמן בבית הקברות לייקויו שבעיר.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1773.
הערות שוליים

↑  "Milestones, Jan. 25, 1937". Time. January 25, 1937.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1185450866  ISNI: 0000 0000 2707 6276  LCCN: n86114205  NARA: 10570999  SNAC: w6tx69q0  US Congress: C000146  VIAF: 50711575   WorldCat (עם VIAF): 50711575
קוראל רואן באסקט

ההיכל הביתי, אונדרי ושרס
הקבוצה לפני משחק (2007)
קוראל רואן באסקט (בצרפתית: Chorale Roanne Basket) היא קבוצת כדורסל צרפתית מקומונת רואן, המתמודדת בPro B.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1937, בשם מועדון הכדורסל רואן. בשנותיו הראשונות, המועדון התחרה מול קבוצות מחוץ לצרפת, משום שבצרפת לא הייתה ליגה מסודרת. ב-1945 שונה שם המועדון לסיאוריאל רואן על שמו של ראש העיר לשעבר, קלוד סיאוריאל. ב-1961, המועדון התחרה לראשונה במסגרת ליגה מקצועית. תוך מספר שנים המועדון הידרדר לליגות הנמוכות ורק בתחילת שנות ה-70 עלה בחזרה לליגה הראשונה.
משנות האלפיים המועדון נחשב לאחד ממועדוני הכדורסל החזקים בצרפת. המועדון זכה פעמיים באליפות צרפת, ופעם אחת הגיע לגמר הגביע הצרפתי. כמו כן, התחיל המועדון להשתתף במסגרות אירופיות, כמו מפעל היורוליג.
הקבוצה מארחת בהיכל אנדרה ושרס (Halle André Vacheresse), שעבר הרחבה ביוני 2010, ומכיל כעת 5,000 מקומות.
תארים והישגים

הליגה הצרפתית :
אליפות (2): 1959, 2007
מקום שני: 1973, 1979, 1988, 1989, 2003, 2008
הגביע הצרפתי :
גמר: 1964
הסופרקאפ הצרפתי :
זכייה (1): 2007
יורוליג :
שלב הבתים: 2008
יורוצ'לנג' :
חצי גמר: 2010
רבע גמר: 2003, 2006, 2012
הערות שוליים

↑  הרחבת האל אנדרה (בצרפתית)
מורש באסקט

מורש באסקט (ברומנית: Baschet Club Mureș) הייתה קבוצת כדורסל רומנית מהעיר טרגו מורש.
היסטוריה

מועדון הכדורסל של טרגו מורש הוקם בשנת 1997, ובעונת הכדורסל לשנת 2005/06 החל לשחק בליגה הבכירה ברומניה.
המועדון ידוע כבעל תקציב נמוך יחסית משאר מועדוני הצמרת, ובשל כך משקיע המועדון במחלקות הנוער כדי לקדם שחקני בית ולצמצם עלויות.
בעונת הכדורסל לשנת 2010/11, הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הגביע הרומני, כמו כן השתתפה הקבוצה בליגה הבלקנית, אך לא צלחה את שלב הבתים.
בעונת הכדורסל לשנת 2012/13 הגיעה הקבוצה עד לסדרת הגמר על אליפות רומניה בכדורסל, אך הפסידה לקבוצת אססופט פלוישט 4-2.
בעונת הכדורסל לשנת 2013/14 השתתפה הקבוצה ביורוצ'לנג' אך לא צלחה את שלב הבתים.
תארים והישגים

הליגה הרומנית :
מקום שני: 2013
חצי גמר: 2014
הגביע הרומני :
חצי גמר: 2011
אות האומץ הנשי הבין-לאומי

| --- | --- |

פסלון האות
 מיקום הטקס:  וושינגטון די. סי.
 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  מחלקת המדינה של ארצות הברית
 תקופת הפרס:  2007–הווה (כ־18 שנים)
 https://www.state.gov/s/gwi/iwoc/index.htm
אות האומץ הנשי הבין-לאומי (באנגלית: International Women of Courage Awards) מוענק מדי שנה על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית לנשים מרחבי העולם שגילו במעשיהן מנהיגות, אומץ לב, תושייה ונכונות להקרבה יוצאת דופן למען הזולת ובפרט להטבת ולקידום זכויות נשים.
חלוקת האות החלה במרץ 2007 והוא נוסד על ידי מזכירת המדינה קונדוליזה רייס לציון ביום האישה הבין-לאומי. לכל שגרירות אמריקאית בעולם מוענקת הזכות להמליץ על אישה אחת כמועמדת לקבלת האות הבינלאומי.
זוכות אות האומץ הנשי הבין-לאומי

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: תעתוק שמות.
זוכות אות האומץ הנשי הבין-לאומי > 2007–2010 > 2007

| שנה | מקבלות הפרס | מדינה |
| --- | --- | --- |
| 2007 | רות הלפרין-קדרי ג'ני ויליאמס (Jenni Williams) סיטי מושדה מוליה אילזה יאונלקסנה (Ilze Jaunalksne) סאמיה אל-עמודי (سامية العموديّ) (Samia al-Amoudi) מריה אחמד דידי (Mariya Ahmed Didi) סוסנה טרימרקו דה ורון (Susana Trimarco de Veron) עזיזה סדיקי (عزيزه صديقى) (Aziza Siddiqui) סונדוס עבאס (سُنْدُس عبّاس) (Sundus Abbas) שד'א עבד-א-רזאק עבוסי (شذى عبد الرّزّاق عبّوسي) ((אנ')) מרי אכרמי (ماری اکرمی) (Mary Akrami) סוסנה טרימרקו | ישראל זימבבואה אינדונזיה לטביה ערב הסעודית האיים המלדיביים ארגנטינה אפגניסטן עיראק עיראק אפגניסטן ארגנטינה |
זוכות אות האומץ הנשי הבין-לאומי > 2007–2010 > 2008

| שנה | מקבלות הפרס | מדינה |
| --- | --- | --- |
| 2008 | סוריא פאקזאד (ثريا پاكزاد) (אנ') ויריסילה בואדרומו (אנ') אימאן אל-גובורי (إيمان الجبوريّ) (אנ') ולדטה אידריזי (אנ') בגום ג'אן (بیگم جان) (אנ') נבאל ת'ואבתה (نبال ثوابتة) (אנ') סינתיה בנדלין (אנ') פרחיו פרח אבראהים (אנ') | אפגניסטן פיג'י עיראק קוסובו פקיסטן הרשות הפלסטינית פרגוואי סומליה |
זוכות אות האומץ הנשי הבין-לאומי > 2007–2010 > 2009

| שנה | מקבלות הפרס | מדינה |
| --- | --- | --- |
| 2009 | מועתבר טג'יבייבה (Moʻtabar Tojiboyeva) (אנ') אמביגה סרנווסאן (அம்பிகா சீனிவாசன்) (אנ') ואזהאם פרוג (وازهام فروغ) (אנ') נורמה קרוס (אנ') סועאד אל-לאמי (سعاد اللامي) (אנ') הדיזאטו מאני(אנ') ורוניקה מרצ'נקו (אנ') רים א-נומירי (ريم النميري) (אנ') | אוזבקיסטן מלזיה אפגניסטן גואטמלה עיראק ניגריה רוסיה תימן |