stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תרופות נוגדות נגיפים
מחזור החיים של נגיפים

נגיף אינו יכול לנוע באופן עצמאי, הוא תלוי בתנועת המדיום כדי לנוע ממקום למקום, אם זהו אוויר או מחזור הדם. הוא בוקע החוצה מהתא המאחסן (תא פונדקאי), ובאופן מקרי עלול לפגוש קרום של תא חי אחר, להיספח אליו ולחדור לתוכו.
הנגיפים אינם מתרבים באמצעות חלוקת תא, שכן אין הם תאים. במקום זאת הם משתמשים במטבוליזם ובמנגנונים של התא המארח כדי ליצור כמה העתקים של עצמם בתוך התא.
מחזור החיים של הנגיפים שונה משמעותית בין מין למין, אולם ישנם שישה שלבים בסיסיים במהלך קיומו של הנגיף:
היקשרות לתא – הנגיף יכול להסתפח לתא בעזרת הממברנה עצמה או בעזרת חלבון בממברנה המשמש לו כקולטן. חלק מהנגיפים עוברים שינוי שמפעילה עליהם סביבת המאחסן לקראת חדירתם. נגיף השפעת, לדוגמה, מוגן בליפידים כשהוא באוויר החורף הקר, וליפידים אלה נמסים בגרון של המאחסן וכך מתאפשרת חדירתו לתוך התאים של קנה הנשימה של המאחסן. במזג אוויר חם נמסים ליפידים אלה כבר באוויר והנגיף מאבד את הגנתו. היקשרות הנגיף לתא מתבצעת בדרך כלל באמצעות קשר כימי בין מולקולה הנמצאת על דופן הנגיף לבין מולקולה הנמצאת על קרום התא המארח. הקשר הספציפי בין דופן הנגיף לתא המארח קובע אילו תאים יוכלו לשמש כמארחים לנגיף. כך נגיף ה־HIV פוגע רק בתאי T אנושיים, וזאת כיוון שחלבון במעטפת שלו בשם gp120 נקשר לתאים באמצעות קולטן CD4 הנמצא על תאי T.
חדירה לתא – לאחר ההיקשרות חייב הנגיף להעביר את המטען הגנטי שלו לתוך התא. יש נגיפים המסוגלים למזג את המעטפת שלהם עם מעטפת התא. נגיפים אחרים נבלעים אל תוך התא בתהליך הנקרא אנדוציטוזה, כאשר התא מתייחס לנגיף כאל מזון. במקרים מסוימים התא רואה בנגיף גורם פתוגני, ובכך שהתא תוקף אותו הוא גורם לשחרור החומר התורשתי של הנגיף מהקופסית ומאפשר לו לחדור בקלות לתוך התא. החדירה לתאי צמח שונה מהחדירה לתאים של בעלי חיים. לצמחים יש דופן תא קשה העשוי צלולוז, ונגיפים יכולים לחדור לתא רק בעקבות נזק הנגרם לדופן התא. נגיפים, כגון נגיף מוזאיקת הטבק, מסוגלים לעבור בין תא לתא דרך תעלות בתאים הנקראות פלסמודמות. בחיידקים, בדומה לצמחים, קיים דופן תא חזק וקשה שצריך להינזק כדי שנגיפים יחדרו אליהם. חלק מן הנגיפים פיתחו מנגנונים להזריק את הגנום שלהם אל התא החיידקי כשהקפסיד הנגיפי נותר מחוץ לתא.
איבוד המעטפת החיצונית (Uncoating) – לאחר שהנגיף חודר לתא, מתפרק הקפסיד הנגיפי באמצעות אנזימים של הנגיף או אנזימים של התא המארח, ובעקבות זאת נחשף הגנום הנגיפי.
שכפול והרכבת הנגיף – השכפול של הנגיף כולל סינתוז של ה־mRNA הנגיפי (למעט בנגיפי RNA), סינתוז של החלבונים הנגיפיים, הרכבת החלבונים הנגיפיים ושכפול הגנום. בצורה זו משוכפל המטען הגנטי של הנגיף פעמים רבות.
לאחר הרכבתם של חלקיקי הנגיף, עוברים לעיתים החלבונים הנגיפיים שינויים לאחר תרגום. בנגיפים כדוגמת HIV שינויים אלו מתרחשים לאחר שהנגיף משתחרר מן התא.
שחרור מהתא המאחסן – הנגיפים החדשים יוצאים מהתא, חלקם בתהליך האקסוציטוזה, חלקם מפרישים חומר הממוסס את קרום התא (ליזיס). נגיפים עטופים (Enveloped viruses), כדוגמת נגיף HIV, משתחררים לרוב מן התא בהנצה, תהליך שבו הנגיף נעטף במעטפת שמקורה במברנת התא המארח.
במקרים רבים גורם תהליך שכפול נגיפי כזה למחלות, חלקן קטלניות, אך לעיתים אין הוא גורם למחלה כלל, או גורם רק לזיהום מקומי קל. התפשטות הזיהום הנגיפי בגוף באמצעות מערכת הדם גורמת בדרך כלל לפגיעה קשה יותר.
הערות שוליים

↑  נוֹגֵד נְגִיפִים במילון רפואה – אורולוגיה ועוד (תשס"ז), באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295579805171  LCCN: sh85005787  NKC: ph118519 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ואסקו דה גאמה (כדורגל)

אצטדיון הקבוצה: סאו ז'נואריו
מועדון הפלגות ואסקו דה גאמה (במקור: Club de Regatas Vasco da Gama, נוסד ב-21 באוגוסט 1898) הוא מועדון ספורט מהעיר ריו דה ז'ניירו שבברזיל. קבוצת הכדורגל של ואסקו דה גאמה נוסדה ב-1915 והיא אחת מארבע הקבוצות הגדולות של מדינת ריו דה ז'ניירו, ביחד עם פלמנגו, בוטפוגו ופלומיננסה.
קהל האוהדים של ואסקו דה גאמה, המוערך בכ-4% מאוהדי הכדורגל בברזיל (נכון ל-2010) או כ-10 מיליון איש (נכון ל-2008), הוא השני בגודלו במדינת ריו דה ז'ניירו (אחרי פלמנגו) והחמישי בברזיל (אחרי פלמנגו, קורינתיאנס, סאו פאולו ופלמיירס).
המגרש הביתי של ואסקו דה גאמה הוא אצטדיון סאו ז'נואריו, עם תכולה של מעל 15,000 מקומות, והוא האצטדיון השלישי בגודלו במדינת ריו, אחרי המרקנה והאנז'ניאו. רוב משחקי הבית של ואסקו משוחקים במגרש זה, אם כי רבים ממשחקי הדרבי בריו (כלומר, משחקיה נגד פלמנגו, פלומיננסה או בוטפוגו) משוחקים במרקנה.
מועדון ואסקו דה גאמה נוסד על ידי מהגרים פורטוגלים ונקרא על שם מגלה הארצות הנודע ואסקו דה גאמה. אי לכך, מייצגת הקבוצה באופן מסורתי את הקהילה הפורטוגלית של ריו דה ז'ניירו. עם זאת, צברה לה במשך השנים הקבוצה קהל אוהדים גדול מחוץ לקהילה. ואסקו מוצגת תכופות בקריקטורות הומוריסטיות בדמות מהגר פורטוגלי שמן ועשיר ובעל שפם. בנוסף, מאז שנות ה-60 מכונה הקבוצה גם "בקליאו", על שם דג הבקלה המהווה מרכיב חשוב ומסורתי במטבח הפורטוגלי.
הכוכב הגדול בתולדות הקבוצה הוא רוברטו דינמיטה, מלך השערים של כל הזמנים בליגת העל הברזילאית. כיום הוא נשיא המועדון. הכוכב השני בחשיבותו בתולדות הקבוצה הוא רומאריו.
בסיום עונת 2013 ירדה הקבוצה לליגה ב', הליגה הברזילאית השנייה, לאחר שסיימה במקום ה-18 בליגה. לאחר עונה אחת, חזרה לליגת העל. בעונת 2015 ירדה פעם נוספת לליגת המשנה.
תארים > בינלאומיים

רשמי
גביע ליברטדורס: (1)
1998
גביע מרקוסור: (1)
2000
אליפות דרום אמריקה לאלופות: (1)
1948
אליפות העולם לקבוצות:
סגנית - 2000
גביע ביניבשתי:
סגנית - 1998
ידידות
טורניר פריס: 1957
תארים > לאומיים

אליפות ברזיל (4) :
1974, 1989, 1997, 2000
סגנית: 1979, 1984
הגביע הברזילאי (1) :
2011
סגנית - 2006
ליגה ב' הברזילאית (סדרה ב' של האליפות הברזילאית): 2009
טורניר ריו-סאו פאולו - מקום ראשון 3 פעמים: 1958, 1966, 1999. מקום שני 7 פעמים.
תארים > מדינה

אליפות ריו דה ז'ניירו
זכייה (24): 1923, 1924, 1929, 1934, 1936, 1945, 1947, 1949, 1950, 1952, 1956, 1958, 1970, 1977, 1982, 1987, 1988, 1992, 1993, 1994, 1998, 2003, 2015, 2016
סגנות: 25 פעמים.
גביע ריו:
1992, 1993, 2017
שחקנים מפורסמים

ברזיל אדמיר
ברזיל בבטו
ברזיל דירסאו
ברזיל טוסטאו
ברזיל לאונידס דה סילבה
ברזיל רומאריו
ברזיל רוברטו דינמיטה
ברזיל טלה סנטנה
ברזיל ואוה
ברזיל ז'וניניו
ברזיל צ'יקו
ברזיל פיליפה קוטיניו
קבוצת הנשים

קבוצת הנשים של ואסקו הוקמה ב-1987, ומיד החלה לקחת חלק באליפות ריו דה ז'ניירו. בעונה הראשונה היא סיימה במקום האחרון בליגה, אך כבר בעונה הבאה השתפרה וסיימה כסגנית. בשנות ה-90, בחסותו של מנהל המועדון המשפיע יוריקו מירנדה, זכתה קבוצת הנשים של ואסקו להצלחה משמעותית. המאמנת הלנה פאצ'קו בנתה סגל חזק עם מספר שחקניות נבחרת והקימה מערכת נוער משגשגת (שבשורותיה שיחקה מאוחר יותר מרטה). כאשר אליפות ריו דה ז'ניירו הוחזרה ב-1996, ואסקו זכתה בה חמש פעמים רצופות, והוסיפה לכך עוד ארבעה תארים לאומיים ב-1993, 1994, 1995 ו-1998. למרות ההצלחה הרבה, בעיות כספיות הביאו לפירוק קבוצת הנשים ב-2002.
בשנים 2007 ו-2010 נעשו ניסיונות מחודשים להקמת קבוצת הנשים, אך שניהם לא החזיקו מעמד לאורך זמן. לאחר תקופה נוספת של חוסר פעילות, קבוצת הנשים הבוגרת נוסדה מחדש ב-2016, כאשר שחקנית הנבחרת לשעבר אסתר הוחתמה על מנת שתדריך את השחקניות הצעירות יותר.
הערות שוליים

↑  סקר התפלגות האוהדים של מכון דטהפוליה. פורסם ב-globo.com ונבדק ביולי 2010. (בפורטוגזית)
↑  סקר מספר אוהדים מאת מכון איבופה, פורסם ב-esporte.uol.com.br ונבדק ביולי 2010. (בפורטוגזית)
↑  האנז'ניאו הוא הכינוי לאצטדיון אולימפי אשר נבנה על ידי עירית ריו דה ז'ניירו ב-2007 לכבוד המשחקים הפאן אמריקנים. כיום שכור אצטדיון זה על ידי בוטפוגו כמגרשה הביתי.
↑  "אליפות דרום אמריקה לאלופות" שוחקה רק ב-1948 ויש הרואים בה את אחד המבשרים של גביע ליברטדורס. הוכר רשמית בדיעבד על ידי CONMEBOL ואפשר בכך את השתתפות הקבוצה בסופרקופה סודאמריקנה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 104863146X  LCCN: no00094319  VIAF: 156212957   WorldCat (עם VIAF): 156212957
ויסקונסין (BB-9)

| --- | --- |

USS ויסקונסין במעגן
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה
 צי:   צי ארצות הברית
 סדרה:  אילינוי
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Union Iron Works 
 תחילת הבנייה:  9 בפברואר 1897
 הושקה:  26 בנובמבר 1898
 תקופת הפעילות:  4 בפברואר 1901 – 15 במאי 1920 (19 שנים)
 אחריתה:  נמכרה לגריטה ב-1 ביולי 1921
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 11,751 טון, מרבי: 12,450 טון
 אורך:  114 מטר
 רוחב:  22.02 מטר
 שוקע:  7.16 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  16 קשרים
 גודל הצוות:  536 קצינים ומלחים
 טווח שיוט:  7,760 ק"מ במהירות 10 קשר
 הנעה:  8 דוודים המזינים 2 מנועי קיטור תלת-דרגתיים בהספק 10,000 כוחות סוס
 צורת הנעה:  2 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  חגורת שריון: 4–16.5 אינץ' (102–419 מ"מ)   ברבטות: 15 אינץ' (381 מ"מ)   צריחים: 14 אינץ' (356 מ"מ)   תאים משוריינים: 6 אינץ' (152 מ"מ)   צריח הניתוב: 10 אינץ' (254 מ"מ)
 חימוש:  4 תותחי 13 אינץ' (330 מ"מ)   14 תותחי 6 אינץ' (152 מ"מ)   16 תותחי 6 פאונד 57 מ"מ (2.2 אינץ')   6 תותחי 1 פאונד 37 מ"מ (1.46 אינץ')   4 צינורות טורפדו 18 אינץ' (457 מ"מ)
 
אוניית המערכה ויסקונסין (BB-9), הייתה אוניית מערכה פרה-דרדנוט מסדרת אילינוי שנבנתה עבור צי ארצות הברית. היא הייתה האונייה השלישית בסדרה שלה, והראשונה שנקראה על שם המדינה ה-30. השדרית שלה הונחה בפברואר 1897 במפעל הברזל של יוניון בסן פרנסיסקו, והיא הושקה בנובמבר 1898. האונייה הוכנסה לשירות בצי בפברואר 1901. האונייה הייתה חמושה בסוללה ראשית של ארבעה תותחי 13 אינץ' (330 מילימטרים) ויכלה להפליג במהירות מרבית של 16 קשרים (30 קמ"ש).
ויסקונסין שימשה כאוניית הדגל של צי האוקיינוס השקט מכניסתה לשירות עד 1903; במהלך תקופה זו, היא ערכה שייט אחד למרחקים ארוכים לסמואה האמריקאית בסוף 1901. ב-1903 היא הועברה לצי האסייתי, שם שירתה כאוניית הדגל של השייטת הצפונית. היא חזרה לארצות הברית בסוף 1906, שם עברה שיפוץ מקיף. ביולי 1908 היא הצטרפה לצי הלבן הגדול לשלב השני של השיוט שלו מסביב לעולם, שנמשך עד פברואר 1909. האונייה נשארה בשירות הצי האטלנטי עד תחילת 1910, אז צומצמה למעמד מילואים.
האונייה הועסקה כספינת אימונים החל משנת 1912, בעיקר עבור צוערים מהאקדמיה הימית של ארצות הברית. לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה באפריל 1917, משימות ההכשרה של ויסקונסין התרחבו לאנשי חדר המכונות. היא גם שובצה לשייטת סיירת אוניות המערכה החופיות. היא השתתפה בסקירת צי בדצמבר 1918 לאחר סיום המלחמה. היא שירתה לזמן קצר בצי ב-1919, אם כי במאי 1920, היא הוצאה משירות. אוניית המערכה הישנה, שהייתה כבר מאוד מיושנת, נמכרה לגריטה בינואר 1922 ונגרטה.
תיאור

עבודת התכנון על סדרת אילינוי של אוניות מערכה פרה-דרדנוט החלה ב-1896, אז היו לצי ארצות הברית מעט אוניות מערכה מודרניות בשירות. הוויכוח הראשוני בשאלה האם לבנות תכנון חדש עם לוח חופשי נמוך כמו סדרת אינדיאנה שהייתה בשירות או כלי שיט עם לוח חופשי גבוה יותר כמו איווה (אז בבנייה) הוביל להחלטה לאמץ את הסוג האחרון. החימוש המשני המעורב של תותחי 6 ו-8 אינץ' (152 ו-203 מ"מ) של סדרות קודמות שונה לתותחי 6 אינץ' בלבד כדי לחסוך במשקל ולפשט את אספקת התחמושת. שינוי גדול נוסף היה הצגתם של צריחים מודרניים ומאוזנים עם חזית משופעת במקום הצריחים הישנים יותר בסגנון "מוניטור" של אוניות מערכה אמריקאיות קודמות.
ויסקונסין הייתה באורך כולל של 374 רגל (114 מטרים), רוחב של 72 רגל 3 אינץ' (22.02 מטרים) ושוקע של 23 רגל 6 אינץ' (7.16 מטרים). ההדחק הסטנדרטי של האונייה היה 11,565 טונות ארוכות (11,751 טונות) וההדחק המרבי 12,250 טונות ארוכות (12,450 טונות). הונעה על ידי מנועי קיטור תלת דרגתיים, שהניעו שני מדחפים. שני המנועים פיתחו יחד הספק אינדיקטורי של 16,000 כוחות סוס (12,000 קילוואט). קיטור סופק על ידי שמונה דוודי צינורות אש פחמיים, שנפלטו לזוג ארובות שהונחו זה לצד זה. מערכת ההנעה העניקה מהירות מרבית של 16 קשרים (30 קמ"ש). כפי שנבנתה, הותקנו לה תרנים צבאיים כבדים, אך אלה הוחלפו בתרני כלוב ב-1909. היה לה צוות של 536 קצינים ומלחים, שגדל ל-690–713.
האונייה הייתה חמושה בסוללה ראשית של ארבעה תותחי 13 אינץ' (330 מ"מ) /35 קליבר בשני צריחי תותחים תאומים על קו האמצע, לפני ומאחורי המבנה העילי. הסוללה המשנית כללה 14 תותחי 6 אינץ' (152 מ"מ) /50 קליבר Mark IV, אשר הונחו בתאים משוריינים בגוף האונייה. להגנה מטווח קרוב נגד סירות טורפדו, היא נשאה 16 תותחי 6 פאונד המורכבים בתאים משוריינים לאורך דופן הגוף ושישה תותחי 1 פאונד. כפי שהיה מקובל עבור אוניות ראשה של התקופה, היא נשאה שני צינורות טורפדו בקוטר 18 אינץ' (457 מילימטרים), במשגרים רכובים על הסיפון.
חגורת השריון הראשית של ויסקונסין הייתה בעובי 16.5 אינץ' (419 מילימטרים) מעל מחסני התחמושת וחללי מכונות ההנעה ובעובי 4 אינץ' (102 מילימטרים) בשאר האזורים. לצריחי תותחי הסוללה הראשיים היו חזיתות בעובי 14 אינץ' (356 מילימטרים), והברבטות התומכות היו עם חיפוי שריון בעובי 15 אינץ' (381 מילימטרים) על הצדדים החשופים שלהם. שריון בעובי 6 אינץ' (152 מ"מ) הגן על הסוללה המשנית. בצריח הניתוב היו דפנות בעובי 10 אינץ' (254 מילימטרים).
היסטוריית שירות > הצי הלבן הגדול והצי האטלנטי

לאחר מכן, האונייה הפליגה בחזרה לסן פרנסיסקו בתחילת יולי. שם, היא הצטרפה לצי הלבן הגדול, שיצא מהמפטון רודס, וירג'יניה, בשנה הקודמת, בשלב הראשון של השיוט העולמי שלו. השייט של הצי הלבן הגדול נתפס כדרך להפגין כוח צבאי אמריקאי, במיוחד כלפי יפן. המתיחות החלה לעלות בין ארצות הברית ליפן לאחר ניצחונה של האחרונה במלחמת רוסיה–יפן ב-1905, במיוחד בשל התנגדות גזענית להגירה היפנית לארצות הברית. העיתונות בשתי המדינות החלה לקרוא למלחמה, ורוזוולט קיווה להשתמש בהפגנת הכוח הימי כדי להרתיע את התוקפנות היפנית.
הצי הלבן הגדול החל אז בחציית האוקיינוס השקט, עם ביקור בהוואי. העצירות בדרום האוקיינוס השקט כללו את מלבורן, סידני ואוקלנד. לאחר שעזב את אוסטרליה, פנה הצי צפונה לפיליפינים, ועצר במנילה, לפני שהמשיך ליפן שם נערך טקס קבלת פנים ביוקוהמה. לאחר מכן ערך הצי שלושה שבועות של תרגילים במפרץ סוביק בפיליפינים בנובמבר. האוניות חלפו על פני סינגפור ב-6 בדצמבר ונכנסו לאוקיינוס ההודי; הם הטעינו פחם בקולומבו לפני שהמשיכו לתעלת סואץ והטעינו שוב פחם בפורט סעיד, מצרים. הצי ביקר במספר נמלים ים תיכונים לפני שעצר בגיברלטר, שם צי בינלאומי של ספינות מלחמה בריטיות, רוסיות, צרפתיות והולנדיות קיבל את פני האמריקנים. לאחר מכן חצו האוניות את האוקיינוס האטלנטי כדי לחזור להמפטון רודס ב-22 בפברואר 1909, לאחר שעברו 46,729 מיילים ימיים (86,542 ק"מ). שם ערכו סקירת צי עבור תאודור רוזוולט.
ויסקונסין יצאה מהמפטון רודס ב-6 במרץ לפורטסמות', ניו המפשייר, והגיעה לשם ב-9 במרץ. שם היא נכנסה למבדוק היבש לצורך תיקונים ושינויים, כולל סכמת צבע אפור חדשה. לאחר שחזרה לשירות ביוני, היא שובצה לצי האטלנטי, והיא הצטרפה ליחידה שלה בהמפטון רודס בסוף החודש. היא חזרה מיד צפונה לפורטלנד, מיין, שם השתתפה בחגיגות יום העצמאות ב-4 ביולי. ויסקונסין הצטרפה שוב לצי בהמפטון רודס ב-6 באוגוסט לאימוני ירי ליד כף וירג'יניה. במהלך תקופה זו בוצעה תחזוקה שוטפת בהמפטון רודס. בסוף ספטמבר היא יצאה לניו יורק לחגיגת הדסון-פולטון. בחגיגה הצטרפה צי בינלאומי של ספינות מלחמה מגרמניה, בריטניה, צרפת, איטליה ומדינות אחרות לצי האטלנטי כדי להנציח את גילוי נהר ההדסון על ידי הנרי הדסון. ויסקונסין עזבה את הטקסים ב-5 באוקטובר לתיקונים בפורטסמות', שנמשכו בין 7 באוקטובר ל-28 בנובמבר. לאחר מכן היא חזרה להמפטון רודס, דרך ניופורט, רוד איילנד, שם היא עלתה על מלחים שהוקצו לצי האטלנטי.
האונייה ערכה תרגילים עם שאר הצי מול כף וירג'יניה עד אמצע דצמבר, אז יצאה לניו יורק, שם שהתה בחג המולד וביום השנה החדשה. בתחילת ינואר 1910, היא יצאה דרומה למימי קובה לצורך תרגילים. במהלך תקופה זו, שנמשכה בין 12 בינואר ל-19 במרץ, היא התבססה במפרץ גואנטנמו, קובה. לאחר סיום התרגילים, ויסקונסין ביקרה בטומפקינסוויל, ניו יורק, ובניו אורלינס, לואיזיאנה. ב-22 באפריל היא חזרה לניו יורק, שם פרקה את מלאי התחמושת שלה, לפני שהמשיכה למספנת הצי של פורטסמות'. שם היא הוצבה בצי העתודה האטלנטי. היא הועברה לפילדלפיה באפריל 1912 ומאוחר יותר באותה שנה היא השתתפה בסקירת צי, שהתקיימה ליד יונקרס, ניו יורק. לאחר מכן חזרה האונייה לצי העתודה האטלנטי; היא הושמה באחסנה ב-31 באוקטובר 1913. בתחילת 1915, ויסקונסין שובצה לשייטת האקדמיה הימית של ארצות הברית, יחד עם אוניות המערכה מיזורי ואוהיו. שלוש האוניות ערכו שייט לחוף האוקיינוס השקט דרך תעלת פנמה שהושלמה לאחרונה; ויסקונסין הייתה אוניית המערכה השלישית שעברה את התעלה מאז פתיחתה.
היסטוריית שירות > מלחמת העולם הראשונה

ויסקונסין המשיכה בשירותה כספינת אימונים לתוך 1917; היא הייתה במספנת הצי של פילדלפיה ב-6 באפריל כאשר ארצות הברית הכריזה מלחמה על גרמניה, ונכנסה למלחמת העולם הראשונה. ב-8 באפריל החלה האונייה לקלוט אנשים מהמיליציה הימית כדי לעצב את הצוות שלה. היא הוחזרה לשירות פעיל מלא ב-23 באפריל ושובצה בשייטת סיירת אוניות המערכה החופיות, יחד עם מיזורי ואוהיו, בפיקודו של קפטן דייוויד פ. סלרס. ב-6 במאי, ויסקונסין יצאה לכף וירג'יניה, והגיעה ליורקטאון, וירג'יניה למחרת. מאז ועד תחילת אוגוסט הועסקה האונייה כספינת הדרכה לאנשי חדר המכונות באזור מפרץ צ'ספיק. לאחר מכן השתתפה בתרגילי שייטת בין 13 ל-19 באוגוסט; אלה כללו את אוניות המערכה קירסיירג', אלבמה, אילינוי, קנטקי, אוהיו, מיזורי ומיין. ויסקונסין המשיכה לאחר מכן לפורט ג'פרסון, ניו יורק לתרגילים נוספים.
לאחר מכן האונייה הפליגה לנהר יורק במערב צ'ספיק בתחילת אוקטובר, ולאחריה תקופה קצרה במבדוק יבש במספנת הצי של פילדלפיה בין 30 באוקטובר ל-18 בדצמבר. היא חזרה לצ'ספיק, שם נשארה בתחילת 1918. תיקונים נוספים בפילדלפיה נערכו לאחר מכן מ-13 במאי עד 3 ביוני, ולאחר מכן היא יצאה לאנאפוליס. תוך כדי הפלגה היא קיבלה פקודות לשייט קרוב לחוף, שכן הצוללת הגרמנית U-151 פעלה באזור מאז 23 במאי, והטביעה מספר ספינות. ויסקונסין הגיעה לאנאפוליס ב-7 ביוני, לאחר שעצרה בנהר דלאוור כדי להמתין לנסיגת U-151. קבוצה של 175 צוערים עלו על סיפון ויסקונסין ב-8 ביוני לשייט אימונים לצ'ספיק. ב-29 באוגוסט היא חזרה לאנאפוליס והורידה את הצוערים לפני שחזרה ליורקטאון למחרת. שם היא לקחה 217 צוערים לסבב אימונים נוסף. ב-11 בנובמבר חתמה גרמניה על שביתת הנשק שסיימה את הלחימה באירופה. ויסקונסין המשיכה בתפקידיה בספינת האימונים עד 20 בדצמבר, אז נשלחה לניו יורק לסקירת צי עבור מזכיר הצי ג'וזפוס דניאלס ועוזר מזכיר הצי פרנקלין ד' רוזוולט ב-26 בדצמבר.
לאחר הכניעה הגרמנית בנובמבר 1918, רוב אוניות המערכה של הצי האטלנטי שימשו כאוניות תובלה להסעת חיילים אמריקאים חזרה מצרפת. עם זאת, ויסקונסין ואחיותיה לא הועסקו במשימה זו, בשל הטווח הקצר שלהן וגודלן הקטן, מה שלא אפשר מספיק מגורים נוספים. ויסקונסין במקום זאת יצאה לקובה לאימון עם הצי האטלנטי בשנת 1919. היא יצאה לשייט הכשרה של צוערים לאיים הקריביים באמצע 1919. ב-15 במאי 1920, ויסקונסין הושבתה; היא סווגה מחדש כ-BB-9 ב-17 ביולי. בסופו של דבר היא נמכרה ב-26 בינואר 1922 ונגרטה.
הערות שוליים

↑  הספק אינדיקטורי (indicated horsepower) הוא ההספק "ברוטו" של המנוע, המחושב על פי הלחץ והנפח המשתנים של הקיטור בצילינדר בזמן עבודת המנוע. נתונים אלה נמדדים באמצעות מכשיר הנקרא "אינדיקטור", ומכאן השם.(אנ')
ויסקונסין ליד סן פרנסיסקו בשנת 1901
הצי הלבן הגדול באמוי; ויסקונסין היא האונייה השנייה מימין
ויסקונסין בערך 1909–1910 לאחר המודרניזציה שלה
ויסקונסין בערך 1918; שימו לב שהתותחים המשניים הוסרו
גוגל כרום

ערך זה עוסק בדפדפן אינטרנט. אם התכוונתם למערכת הפעלה למחשבים של גוגל, ראו .
| --- | --- |


העמוד הראשי של ויקיפדיה העברית בגוגל כרום במערכת ההפעלה Windows 10, גרסה 86.0.4240.75
 מפתח:  חברת גוגל
 מחזור חיים:  2 בספטמבר 2008 – הווה (16 שנים)
 גרסה אחרונה:  130.0.6723.69/70 (22 באוקטובר 2024) 
 מערכת הפעלה:  חלונות, OS X (החל מגרסה 10.6), לינוקס, אנדרואיד (החל מגרסה 4.0), iOS (החל מגרסה 4.3).
 נכתבה בשפות:  C++ 
 סוג רישיון:  קנייני, חינמי, מבוסס על רכיבי קוד פתוח
 קטגוריה:  דפדפן
 http://www.google.com/chrome
 
גוגל כְּרוֹם (באנגלית: Google Chrome) הוא דפדפן מבית חברת גוגל שהושק ב-2008. תוך שנים בודדות הפך לאחד המובילים במלחמת הדפדפנים, ולפי סטטיסטיקות שונות, נכון ל-2019 הוא הדפדפן המוביל. אף שהדפדפן מבוסס על תוכנה חופשית בקוד פתוח בשם "כרומיום" (Chromium) המפותחת על ידי גוגל, רישיון התוכנה הוא קנייני (אנ'). גוגל כרום הוא כרומיום בתוספת רכיבים קנייניים (לדוגמה: מקודדי מדיה ותרגום דפים) ועדכונים אוטומטיים מאת גוגל.
היסטוריה

מנכ"ל חברת גוגל, אריק שמידט, התנגד לפיתוח של דפדפן אינטרנט עצמאי של החברה במשך שש שנים. הוא הצהיר כי "באותה תקופה גוגל הייתה חברה קטנה", והוא לא רצה להיכנס ל"מלחמת הדפדפנים". לאחר שהמייסדים המשותפים סרגיי ברין ולארי פייג' שכרו כמה מפתחי מוזילה פיירפוקס ובנו הדגמה של "גוגל כרום", שמידט אמר: "שהדפדפן היה כל כך טוב שזה בעצם אילץ אותי לשנות את דעתו".
בספטמבר 2004 הופיעו לראשונה שמועות על כך שגוגל בונה דפדפן אינטרנט. בכמה אתרי אינטרנט ובלוגים פורסמו התרשמויות שונות שלפיהן גוגל מפתחת כלים. השמועות התחזקו בעקבות דיווח שארבעה אנשים שעבדו בחטיבת דפדפן האקספלורר של מיקרוסופט גויסו לעבודה בגוגל.
פיתוח הדפדפן החל בשנת 2006, בראשותו של סונדאר פיצ'אי.
גרסת בטא ראשונה של הדפדפן הופצה בספטמבר 2008. הגרסה יועדה למערכת ההפעלה חלונות. באותה עת תמכה גוגל בקרן מוזילה מפתחת הדפדפן פיירפוקס. אך עם הפצת הדפדפן החלת תחרות מול דפדפנים אחרים שהיו קיימים בשוק, כאשר היתרון שהציג הכרום היה ביצועים מהירים.
כדי לפרסם את הדפדפן ולשווקו לציבור, הוציאה חברת גוגל חוברת קומיקס (שצוירה בידי סקוט מקולד) אשר מפרטת מדוע צריך להשתמש דווקא בגוגל כרום, וציינה את העובדה שבשנת 2009 ישנן דרישות גדולות יותר מהדפדפנים.
גרסה שנייה, שהייתה לעדכון הראשון לדפדפן, הופצה ב-21 במאי 2009. בדצמבר 2009 הוספה תמיכה בכרום גם במערכות ההפעלה OS X ולינוקס. גרסה 4 כללה לראשונה את Chrome Extensions, אפשרות להתקנת הרחבות על ידי המשתמשים. התכונה פותחה במענה לבקשות רבות של מפתחים ומשתמשים, אשר ביקשו לאפשר התקנה של הרחבות, בדומה לאלו שהיו אחד הגורמים העיקריים להצלחה של הדפדפן פיירפוקס.
ביוני 2010 הגיעה כרום לנתח שוק של יותר מ-25% בישראל.
באוגוסט 2011 שחררה גרסה 13 של הדפדפן, שכללה מאות תיקונים ושיפורים, וכ-13 תיקוני אבטחה. לראשונה בגרסה זו, עבר הדפדפן ממסלול של מבחני בטה למסלול של הגרסאות היציבות למערכות ההפעלה חלונות, מקינטוש ולינוקס. בין החידושים בגרסה היה מנגנון Instant Pages לתצוגה מהירה יותר של תוצאות החיפוש ושיפור החיפוש בהיסטוריית הגלישה.
בדצמבר 2011 עקף כרום את פיירפוקס, והפך לדפדפן מספר 2 בנתח השוק העולמי שלו.
בפברואר 2012 הושקה גרסה חדשה ללא תמיכה בטכנולוגית אדובי פלאש, והביאה בפועל לקיצה של תוכנת המולטימדיה שהייתה המובילה במשך שנים ליצירת ולהצגה אנימציות, יישומי אינטרנט, משחקי דפדפן ואפליקציות ויזואליות. באותו חודש גם הושקה גרסה למערכת ההפעלה אנדרואיד.
במאי 2012, לפי נתוני חברת המחקר StatCounter, הפך כרום לדפדפן הנפוץ בעולם, עם נתח של 32.8%, בעוד נתח השוק הממוצע של אינטרנט אקספלורר של מיקרוסופט היה 31.9%. חברת המחקר המתחרה Net Applications, לעומת זאת, טענה אז כי עדיין קיים הפרש לטובת הדפדפן של מיקרוסופט.
ביוני 2012 הושקה גרסה לאייפון ולאייפד.
ביוני 2014 דווח כי כרום הוא הדפדפן הנפוץ ביותר גם בארצות הברית (לאחר שכבר קודם הפך לנפוץ בעולם מלבד בארצות הברית).
באפריל 2016 הכריזה גוגל כי כרום הוא דפדפן הסלולר הפופולרי ביותר בעולם, עם למעלה ממיליארד משתמשים פעילים. ההכרזה נעשתה לרגל ההשקה של גרסה מספר 50 של הדפדפן.
מאפיינים > תכונות הממשק

הדפדפן נחשב לזריז ומהיר במיוחד, הן בטעינתו והן בטעינת דפים מאתרים. עיצוב ממשק המשתמש שלו נקי ומינימליסטי. הוא למעשה היה הדפדפן הראשון שהעביר את תיבת החיפוש לשורת הכתובת, ועל פי תוכן ההקלדה הוא מחליט האם לבצע חיפוש או לטעון את האתר.
רכיב משמעותי בדפדפן הוא מנוע JavaScript בשם "V8", שלטענת יוצרי הדפדפן מאיץ את הגלישה באתרים רבים. מהנדס המנוע הוא לארס באק. מנהל תוכנית "גוגל כרום" בגוגל הוא מארק לרסון.
הדפדפן מכיל מרכיבים של קוד פתוח ושאל תכונות רבות מן הדפדפנים הקיימים בשוק, אך עם זאת נבנה מחדש בהתאמה לראייה של גוגל את עולם האינטרנט - עולם של יישומים מבוססי רשת ולא רק של דפי אינטרנט רגילים.
מאפיינים > תכונות הממשק > כרטיסיות

בדומה לדפדפנים אחרים, גם בכרום ישנה אפשרות לפתיחת כרטיסיות. המעבר בין הכרטיסיות מהיר יותר מאשר בדפדפנים אחרים, ואם כרטיסייה אחת "קורסת" (מפסיקה לעבוד), לא כל הכרטיסיות יקרסו איתה, ורק הכרטיסייה שקרסה תיסגר. הסיבה לכך היא שכל כרטיסייה נחשבת כתהליך נפרד (כלומר, כתוכנית שרצה בפני עצמה).
בנוסף, אם בטעות נסגרה כרטיסייה, ניתן לשוב אליה בקלות בעזרת הכפתור "נסגר לאחרונה", המופיע בחלון כרטיסייה חדשה.
פרופילים
אחת התכונות הנוחות בדפדפן היא האפשרות לעבוד בכרטיסיות רבות ללא צורך להזדהות שוב ושוב כאשר זיהוי המשתמש (Token) משותף על ידי מנוע הדפדפן בין הכרטיסיות. כאשר מעוניינים לעבוד עם כמה משתמשים שונים בו זמנית מצב זה אינו נוח ודורש אלתורים כגון גלישה בסתר. שימוש בפרופילים מאפשר עבודה במקביל תחת הזדהות שונה בכל פרופיל.
מאפיינים > תכונות הממשק > מנועי חיפוש והשלמת כתובות

כרום תומך בחיפוש במנוע החיפוש "גוגל" (או כל מנוע אחר שנבחר) מתוך שורת הכתובת. כרום גם מציע הצעות לכתובות קיימות ודפים שסומנו כסימניות או שביקרו בהם, תוך כדי הקלדת הכתובות.
מאפיינים > תכונות הממשק > אפשרויות פיתוח

גוגל כרום מכיל כלים שימושיים למתכנתים, המאפשרים, בין היתר, צפייה במקור הדף, קונסולה מובנית המאפשרת ניתוח מבנה ה-HTML וה-CSS של כל דף, סימולציה של קטעי קוד שונים, איתור באגים בקלות, בדיקה של כמות הזיכרון שסקריפט מסוים משתמש בו, מיטוב של מרכיבי הדף ועוד.
מאפיינים > תכונות הממשק > מצב "גלישה בסתר"

התכונה "גלישה בסתר" (באנגלית: "Incognito Window") מאפשרת גלישה ללא הותרת עקבות במחשב. הדפים בהם גולשים או נתונים אחרים המוזנים תוך כדי גלישה, לא נרשמים בהיסטוריית הגלישה של הדפדפן. במצב זה, כל העוגיות, גם אלו המוגדרות על ידי השרת כעוגיות קבועות, נמחקות עם סגירת הדפדפן.
מאפיינים > תכונות הממשק > סרגל הסימניות

לגוגל כרום סרגל סימניות שניתן להוסיף לו כרטיסיות, שאליהן ניתן להגיע במהירות. פונקציה זו עוזרת לניווט בין הכרטיסיות שהגולש אוהב או מרבה לגלוש בהן, ומקבילה לפונקציית המועדפים באינטרנט אקספלורר.
מאפיינים > תכונות הממשק > דף הפתיחה

בפתיחת כרטיסייה חדשה בכרום מוצגים באופן פשוט וברור האתרים הנצפים ביותר ותמונתם, כרטיסיות אחרונות שנסגרו, סימניות שנוספו, סרגל הסימניות, ואפשרות לחיפוש בהיסטוריית הגלישה.
מאפיינים > אפשרות תרגום

כרום מזהה דף אינטרנט הכתוב בשפה שאינה שפתו של המשתמש, ומציע למשתמש לתרגם עבורו את הדף. אם המשתמש בוחר לתרגם (ברירת המחדל היא תרגום לשפת הממשק, אך אפשר לבחור שפת יעד מתוך רשימה נרחבת של שפות), כרום משתמש בשירותי התרגום של "גוגל", ומציג את דף האינטרנט מתורגם לשפת היעד. איכות התרגום תלויה בשפת המקור ובשפת היעד, ובגורמים נוספים. במקרה הטוב, למשל בתרגום בין אנגלית לצרפתית או רוסית לאנגלית, ניתן לקרוא ולהבין כמעט כל דף אינטרנט. במצב "תרגום", הצפת העכבר מעל קטע טקסט מתורגם פותחת "בלון" עם הטקסט המקורי.