stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גיא צלמוות (צילום)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צלם:  רוג'ר פנטון
 תאריך יצירה:  1855
 טכניקה וחומרים:  הדפס מלח
 ממדים בס"מ
 אורך:  28
 רוחב:  36
 גובה:  276 מ"מ 
 נתונים על היצירה
 קואורדינטות:  44°34′59″N 33°32′24″E﻿ / ﻿44.583°N 33.54°E﻿ / 44.583; 33.54
 
"גיא צלמוות" (באנגלית: Valley of the Shadow of Death) הוא צילום מלחמה מאת הצלם הבריטי רוג'ר פנטון המתעד את מלחמת קרים.
התצלום הוא המפורסם ביותר מבין סדרה של כ-360 תצלומים המתעדים את מלחמת קרים.
התצלום מתאר נוף פתוח, באזור הקרבות של המלחמה, שומם מבני אדם. במרכז הנוף דרך עפר, מלאה בכדורי תותחים, הממשיכה אל המישור האחורי של התצלום. פנטון נשלח אל אזור הקרבות על ידי בית המלוכה הבריטי במטרה לעורר תמיכה במלחמה בקרב העם הבריטי. מסיבה זו הורה משרד המלחמה הבריטי לפנטון להימנע מלצלם חיילים פצועים או הרוגים. פנטון ביקר באזור זה פעמיים. בביקורו השני צילם פנטון שני תשלילי קולדין של הנוף ממרחק.
התשליל הנוסף של הצילום ובו השביל הריק מכדורים
מקור שמו של התצלום הוא בפואמה "הסתערות הבריגדה הקלה" מאת אלפרד טניסון שנכתבה בעקבות הקרב הנורא שהתחולל במקום זה.
פנטון צילם, כאמור, שני תשלילים שונים של הנוף. תשלילים אלו שונים זה מזה במיקום כדורי התותחים. בעוד באחד מהם מופיעים כדורי התותחים רק בצד הדרך, בשני מופיעים כדורים גם על הדרך עצמה. ייתכן כי הדבר מצביע על פער זמנים ובו הופצצה גם דרך העפר, אולם סוזן סונטג טענה בספרה "להתבונן בסבלם של אחרים" (2003) כי פנטון ביים ושינה את הנוף עבור התצלום.
ג'יימי באביט

| --- | --- |

תמונת ראש של ג'יימי באביט
 לידה:  16 בנובמבר 1970 (בת 53) שייקר הייטס, אוהיו, ארצות הברית
 סוגה מועדפת:  דרמה, סרטי לסביות
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 עיסוק:  מפיקה, תסריטאית ובמאית קולנוע וטלוויזיה
 מקום לימודים:  קולג' ברנרד  תיכון שייקר הייטס 
 יצירות בולטות:  יחידה במינה, השקטה אגודת איטי ביטי טיטי
 בן או בת זוג:  אנדריאה ספרלינג  Karey Dornetto 
 http://jamiebabbit.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימי באביט (באנגלית: Jamie Babbit; ‏ נולדה ב-16 בנובמבר 1970) היא במאית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. היא ביימה מספר סרטים ביניהם "יחידה במינה" (1999), "השקט" (אנ') (2005), "אגודת איטי ביטי טיטי" (2007), "פרזנו" (אנ') (2015) ו"חיה בסרט" (אנ') (2020), ומספר רב של סדרות טלוויזיה ביניהם; "צעירים לנצח", "בנות גילמור", "מלקולם באמצע", "טרה", "ניפ/טאק", "גדולה מהחיים", "בנות", "ברוקלין תשע-תשע", "עמק הסיליקון", "פילדלפיה זורחת", "ישנן בנות", "בובה רוסית" ו"רק רוצחים בבניין".
הייתה מועמדת לחמישה פרס אמי, שתיים על עבודתה כבמאית ושלושה נוספים בתור מפיקה.
ביוגרפיה

ג'יימי נולדה בשייקר הייטס, אוהיו. היא גדלה בקליבלנד עם אביה, שהיה עורך דין ופרופסור למשפטים, ואמה, שניהלה תוכנית לטיפול בנוער המכור לסמים ולאלכוהול, לפני שנפטרה בשנת 2006. התוכנית נקראה "כיוון חדש" (New Directions) והיוותה השראה למחנה ההמרה הבדיוני "כיוון נכון" (True Directions) בסרטה של ג'יימי "יחידה במינה".
ג'יימי החלה לשחק בתיאטרון הקהילתי של קליבלנד בגיל שבע, ובהמשך עסקה בהפקה ובתאורה. היא למדה לתואר ראשון בלימודים אפריקאיים במכללת ברנרד במנהטן, ניו יורק, ולאחר שסיימה את לימודיה ב-1993, החלה לקחת קורסים בקולנוע באוניברסיטת ניו יורק במהלך חופשות הקיץ.
קריירה

לאחר שסיימה את לימודיה במכללת ברנרד בשנת 1993, החלה באביט לעבוד בתפקידים שונים בתעשיית הקולנוע. בתחילה כעוזרת של מרטין סקורסזה בסרטו עידן התמימות. לאחר מכן עבדה כמתמחה עם הבמאי ג'ון סיילס על סרטו The Secret of Roan Inish, שם הכירה את קרין קוזאמה ויסמין קוזביק, יוצרות סרטים שהיוו לה השראה. בהמשך עבדה כמנהלת תסריט בסרט "אילו הקירות יכלו לדבר", שם הכירה את בת זוגה לעתיד, אנדראה ספרלינג. בשנת 1996, עבדה ג'יימי כמנהלת תסריט בסרטו של דייוויד פינצ'ר, "המשחק".
ביוני 2014 באביט ביקרה בישראל כאורחת של הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה, הקרינה סרטים, העבירה סדנת אמן וקיבלה פרס הוקרה.
קריירה > סרטים קצרים

בשנת 1996 ביימה ג'יימי את סרטה הקצר הראשון Frog Crossing, סרט קומדיה העוסק בפעילים למען זכויות בעלי חיים המגינים על קבוצת צפרדעים המקפצות על כביש ראשי, יחד עם הבמאי ארי גולד. בשנת 1999 ביימה את הסרט הקצר "יפהפיות נרדמות", בסיועו של דייוויד פיצ'ר. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל סאנדנס בשנת 1995. סרטה הקצר הבא, "תקועה", הוקרן גם הוא לראשונה בפסטיבל סאנדנס בשנת 2002.
קריירה > יחידה במינה

בשנת 1999 ביימה ג'יימי את הסרט באורך מלא הראשון שלה, יחידה במינה (But I'm a Cheerleader) בכיכובן של נטשה ליון וקליאה דובאל. הסרט היה קומדיה רומנטית על מעודדת תיכוניסטית שנשלחת למחנה המרה כיון שהוריה חושדים שהיא לסבית. ג'יימי קיבלה את ההשראה לסרט מכתבה שקראה על אדם שנשלח למחנה דומה. ג'יימי הופיעה בסרט התיעודי This Film Is Not Yet Rated ודיברה על הסרט ועל מאבקה נגד הגבלתו לצפייה מגיל 18 ומעלה. בשנת 2000, זכה הסרט בפרס חביב הקהל ובפרס ועדת השופטים בפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים בקריטיי. הסרט זכה לאהדה רבה בקרב מבקרים ומבקרות והפך בהמשך לסרט קאלט.
קריירה > השקט

סרטה השני, "השקט", היה מותחן בכיכובן של אלישה קאת'ברט וקמילה בל שיצא בשנת 2005. הסרט עוסק בנערה חרשת שנשלחת לגור עם סנדקיה ומגלה סודות אפלים על משפחתם.
קריירה > אגודת איטי ביטי טיטי

סרטה הבא היה הקומדיה אגודת איטי ביטי טיטי (אגודת שטוחות החזה), ויצא לאקרנים בשנת 2007. הסרט הופק על ידי חברת POWER UP, וכיכבה בו מלאני דיאז. הסרט עוקב אחר נערה המצטרפת לקבוצת פמיניסטיות רדיקליות. הוא קיבל בעיקר ביקורות שליליות, אבל היה מועמד לפרס טדי בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין וזכה בפרס ועדת השופטים בפטיבל South by Southwest בשנת 2007.
קריירה > טלוויזיה

באביט הפיקה וביימה פרקים של מספר סדרות טלוויזיה, לרבות פופולרית, בנות גילמור, מלקולם באמצע, ארצות הברית של טרה, ניפ/טאק, ישנן בנות, המופע של ברני מק, גדולה מהחיים, בטי המכוערת וזהות בדויה. עבודתה בטלוויזיה מאפשרת לה להתפרנס בזמן שהיא משיגה את מטרותיה בתחום יצרת הסרטים.
חיים אישיים

באביט מתגוררת כיום בלוס אנג'לס. יש לה שתי בנות, פינלי וריידר, עם בת זוגה לשעבר, המפיקה אנדריאה ספרלינג (אנ').
פילמוגרפיה > סרטים בבימויה

| שנה | סרט | הערות |
| --- | --- | --- |
| 1996 | Frog Crossing | סרט קצר גם תסריטאית |
| 1999 | Sleeping Beauties | סרט קצר גם תסריטאית |
| 1999 | יחידה במינה | גם תסריטאית |
| 2001 | Stuck | סרט קצר |
| 2004 | A Memoir to My Former Self | סרט קצר |
| 2005 | השקט (אנ') |  |
| 2007 | אגודת איטי ביטי טיטי | גם תסריטאית |
| 2012 | Breaking the Girls |  |
| 2013 | Made in Cleveland | הפרק: "Fucking Cleveland" |
| 2015 | פרזנו (אנ') |  |
| 2020 | חיה בסרט (אנ') |  |
פילמוגרפיה > סדרות טלוויזיה

| שנה | סדרה | הערות |
| --- | --- | --- |
| 1999 | לא לבושה | 5 פרקים |
| 1999–2001 | צעירים לנצח | 11 פרקים גם מפיקה (42 פרקים) |
| 2001–2007 | בנות גילמור | 18 פרקים |
| 2002 | המופע של ברני מק | פרק: "Carfool" |
| 2002 | Maybe It's Me | פרק: "The Wedding and a Funeral Episode" |
| 2002 | אד | פרק: "The Road" |
| 2002–2003 | מלקולם באמצע | 3 פרקים |
| 2003 | מיס מאץ' | פרק: "Who's Sari Now?" |
| 2003–2004 | ניפ/טאק | 3 פרקים |
| 2004 | Wonderfalls | פרק: "Barrel Bear" |
| 2005 | Inconceivable | פרק: "Balls in Your Court" |
| 2006 | זהות בדויה | פרק: " See Dead People" |
| 2006 | בטי | פרק: "Trust, Lust and Must" |
| 2007 | הנובוריצ'ים | פרק: "Waiting for Dogot" |
| 2007 | אחת שיודעת | פרק: "Dare Devil" |
| 2007 | Notes from the Underbelly | פרק: "First Night Out" |
| 2007–2008 | ישנן בנות | 3 פרקים |
| 2007–2008 | כסף, דארלינג | 3 פרקים |
| 2008 | עיר ההוללות | 2 פרקים |
| 2008 | איליי סטון | פרק: "Should I Stay or Should I Go?" |
| 2009 | קאסל | פרק: "Always Buy Retail" |
| 2009 | 90210 | 2 פרקים |
| 2009 | In the Motherhood | פרק: "Practice What You Preach" |
| 2009 | הבלתי רגילים | פרק: "One Man Band" |
| 2009 | מלאך המוות | פרק: "To Sprong, with Love" |
| 2009 | The Assistants | פרק: "Pilot" |
| 2009 | קוגר טאון | פרק: "You Wreck Me" |
| 2009–2013 | גדולה מהחיים | 9 פרקים גם מפיקה בפועל (11 פרקים) |
| 2010 | מקום טוב באמצע | 3 פרקים |
| 2010 | שקרניות קטנות | פרק: "The Perfect Storm" |
| 2010 | הסנגורים | פרק: "Nevada v. Rodgers" |
| 2010 | Gigantic | פרק: "All In" |
| 2010–2011 | טרה | 4 פרקים |
| 2011 | מיסטר סאנשיין | פרק: "Cohen and Donovan" |
| 2011 | אהבה נושכת | פרק: "Boys to Men" |
| 2012 | נקמה | פרק: "Duress" |
| 2012 | אמילי אוונס | פרק: "Emily and... the Question of Faith" |
| 2012 | סמאש | פרק: "Let's Be Bad" |
| 2012 | באנהדס | פרק: "Movie Truck" |
| 2012–2013 | תתקדם | 2 פרקים |
| 2012–2013 | ריזולי ואיילס | 3 פרקים |
| 2013 | Golden Boy | פרק: "Scapegoat" |
| 2014 | משתוללות | פרק: "Let the Games Begin" |
| 2014 | Playing House | פרק: "Bird Bones" |
| 2014–2015 | נשואים | 2 פרקים גם מפיקה בפועל (13 פרקים) |
| 2014–2015 | Looking | 3 פרקים |
| 2014–2017 | בנות | 4 פרקים |
| 2015–2016 | הכריש | 2 פרקים |
| 2015–2017 | ברוקלין תשע-תשע | 2 פרקים |
| 2016 | סופרגירל | פרק: "Childish Things" |
| 2016 | גירושים | פרק: "Christmas" |
| 2016–2018 | עמק הסיליקון | 8 פרקים גם מפיקה בפועל (18 פרקים) |
| 2017 | פילדלפיה זורחת | 3 פרקים |
| 2017 | גירלבוס | 3 פרקים |
| 2017 | האורוויל | פרק: "Cupid's Dagger" |
| 2017 | Ghosted | פרק: "Sam" |
| 2018 | דיאטת סנטה קלריטה | פרק: "Subspicous Objects" |
| 2018 | Sorry for Your Loss | פרק: "I Want A Party" |
| 2018 | גברת מייזל המופלאה | 2 פרקים |
| 2019 | בובה רוסית | 3 פרקים |
| 2019 | First Wives Club | פרק: "Pilot" |
| 2020 | Awkwafina Is Nora from Queens | 2 פרקים |
| 2021–2023 | רק רוצחים בבניין | 7 פרקים גם מפיקה בפועל (10 פרקים) |
| 2022 | ליגה משלהן | 3 פרקים גם מפיקה בפועל (8 פרקים) |
| 2024 | ליידי ג'יין שלי (אנ') | 5 פרקים גם מפיקה בפועל (8 פרקים) |
הערות שוליים

↑  Film Talk: Directors at Work, ווילר וינסטון דיקסון. עמודים 160-173.
↑   נירית אנדרמן, הבמאית שמעזה לצחוק על לסביות, באתר הארץ, 11 ביוני 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810635913105606  BIBSYS: 14015075  BnF: cb14647600x (data)  GND: 140372989  ISNI: 0000 0000 7845 3086  LCCN: no2005070866  NLK: KAC2018P0780  SNAC: w6p98gs8  SUDOC: 121121518  VIAF: 103895087   WorldCat (עם VIAF): 103895087
גנאיוס סרוויליוס קאיפיו (קונסול בשנת 203 לפנה"ס)

גנאיוס סרוויליוס קאיפיו (בלטינית: Gnaeus Servilius Caepio‏; ? - 174 לפנה"ס) היה פוליטיקאי רומאי ששימש קונסול בשנת 203 לפנה"ס יחד עם גאיוס סרוויליוס גמינוס.
ביוגרפיה

גנאיוס היה נצר למשפחת הסרוויליי הפטריקית. הוא היה ככל הנראה בנו או נכדו של פוליטיקאי בעל אותו השם, אשר שימש כקונסול בשנת 253 לפנה"ס. בשנת 213 לפנה"ס הוא מונה כפונטיפקס (תפקיד דתי חשוב). הוא נזכר כאיידיל קוריולי של שנת 207 לפנה"ס יחד עם סרוויוס קורנליוס לנטולוס, וכמי שארגן את המשחקים של אותה שנה. בשנת 207 לפנה"ס מונה כפראיטור.
בשנת 203 לפנה"ס נבחר כקונסול יחד עם גאיוס סרוויליוס גמינוס. בהתאם למנהג חלוקת הפרובינקיות נפלה ברוטיום בחלקו. בתקופה זו כבר עמדה זירת חצי האי האפניני במלחמה הפונית השנייה בפני סיום, וחניבעל החל להתכונן לנסיגה מלאה. טיטוס ליוויוס מצטט היסטוריון בשם ולריוס אנטיוס הטוען שסרוויליוס ניהל קרב נגד חניבעל באזור קרוטון ובקרב זה נהרגו כ-5,000 איש. טיטוס ליוויוס מטיל ספק באמיתות הטענה. ליוויוס עצמו מעלה טענה לא אמינה בעליל על פיה לאחר שחניבעל נטש את איטליה, רדף אחריו סרוויליוס מתוך כוונה להביס אותו באפריקה או בדרך לשם, אולם כאשר הגיע לסיציליה קיבל הוראה מהדיקטטור לחזור. במשך שארית השנה עסק סרוויליוס בהכרעת שרידי האימפריה שהותיר חניבעל מאחוריו. כל הערים שבגדו ברומא אולצו לחזור לברית עמה.
בשנת 195 לפנה"ס נזכר סרוויליוס כאחד משלושה לגאטים (שליחים דיפלומטיים) שיצאו בשליחות הסנאט אל קרתגו. משימתם הייתה לבדוק אם נכונות טענות יריביו הפוליטיים של חניבעל, כי הוא רקם קשר עם המלך אנטיוכוס לצאת במלחמה נוספת נגד רומא. השליחות הסתיימה כאשר חניבעל נמלט מקרתגו. בשנת 192 לפנה"ס הוא יצא לשליחות דיפלומטית נוספת במהלך מלחמת אנטיוכוס בניסיון לשכנע מספר פולייס יווניות לעבור לצד רומא.
הוא מת בשנת 147 לפנה"ס. בנו, שנקרא אף הוא גנאיוס סרוויליוס גמינוס נבחר כקונסול בשנת 169 לפנה"ס.
הערות שוליים

↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים וחמישה, 2.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושמונה, 10.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ותשעה, 38.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר שלושים, 1.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר שלושים, 19.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר שלושים, 24.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר שלושים ושלושה, 47.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר שלושים וחמישה, 23.
גנאיוס פולביוס פלאקוס

גנאיוס פולביוס פלאקוס (בלטינית: Gnaeus Fulvius Flaccus‏; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מגיסטראט רומאי, אשר הובס בקרב הרדוניה בזמן המלחמה הפונית השנייה, ולאחר מכן יצא לגלות.
ביוגרפיה

פולביוס פלאקוס היה בנו של מרקוס פולביוס פלאקוס (קונסול בשנת 264 לפנה"ס) (אנ') ואחיו של קווינטוס פולביוס פלאקוס. הוא נזכר לראשונה כפראיטור בשנת 212 לפנה"ס. אותה שנה שימש אחיו כקונסול. הוא נע באזור העיר הרדוניה שערקה למחנהו של חניבעל לאחר קרב קאנאי. הוא התקשה לשלוט בחייליו, ובאופן כללי שררו במחנהו בלבול וחוסר משמעת. חניבעל קיבל מידע על כך, ותקף אותו בקרב הרדוניה. טיטוס ליוויוס מאשים את פלאקוס בפחדנות, וטוען שמיד עם תחילת הקרב נמלט מהאזור עם 200 פרשים. כל השאר נטבחו בידי חניבעל.
כשחזר לרומא, נוהל נגדו משפט והוא הותקף בחריפות ונתפס כאשם העיקרי לתבוסה הקשה. אחד התובעים אף הצהיר שחייליו לא הובסו בידי חניבעל, אלא בידי מפקדם. פלאקוס ניסה להאשים את חייליו שאילצו אותו לצאת לקרב ביום שלא רצה, אולם טענתו זו רק הסבה לו נזק רב יותר. הטריבונים של העם סירבו לערער בשבילו וגם אחיו שהיה אז בשיא תהילתו לא התערב. לפיכך הוא יצא לגלות בטרקוויניה. מכאן ואילך לא ידוע עליו דבר.
שנה לאחר מכן חנה הפרוקונסול גנאיוס פולביוס קנטומלוס גם כן באזור הרדוניה. חניבעל תכנן לארוב גם לו, וטען בפני חייליו שהלא רק שנה לפני כן הביס גנאיוס פולביוס אחד בהרדוניה, ולכן גם הפעם ינצח. ואכן קרב הרדוניה השני הסתיים גם כן בניצחון קרתגי מוחץ. ולריוס מקסימוס מספר שהוא עשה "מעשים גדולים" ושהרומאים רצו להעניק לו כיבודים כאות תודה, אולם הוא סרב. ידיעה זו מוזרה מאוד בהתחשב בכל מה שידוע לנו עליו, ולכן סביר להניח שמקסימוס התבלבל בשם או שמדובר במעשים שקרו לפני תבוסתו ואינם ידועים לנו.
הערות שוליים

1 2  ויליאם סמית, לקסיקון לביוגרפיות ולמיתולוגיה של יוון ורומא, ערך פלאקוס, פולביוס 3.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים וחמישה, 3.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים וחמישה, 21.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושישה, 2.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושישה, 3.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושבעה, 1.
↑  ולריוס מקסימוס, 2.8.3.
גנאיוס פולביוס קנטומלוס (קונסול בשנת 229 לפנה"ס)

גנאיוס פולביוס קנטומלוס (בלטינית: Gnaeus Fulvius Centumalus‏; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מגיסטראט רומאי, שהתבלט במהלך המלחמה האילירית הראשונה כנגד המלכה טאוטה (אנ').
ביוגרפיה

הוא היה נצר למשפחת הפלביי אחת המשפחות המפורסמות ביותר ברומא באותה תקופה. פרידריך מינצר מעריך שהוא היה נכדו של גנאיוס פולביוס מקסימוס קנטומלוס שהיה קונסול בשנת 298 לפנה"ס ודיקטטור בשנת 263 לפנה"ס.
על הקריירה הפוליטית המוקדמת שלו לא ידוע דבר. הוא נבחר לתפקיד הקונסול בשנת 229 לפנה"ס יחד עם לוקיוס פוסטומיוס אלבינוס. אותה שנה הצטרפה רומא אל הליגה האכאית הליגה האיטולית ופולייס יווניות נוספות והכריזה מלחמה על האילירים בהנהגת המלכה טאוטה. קנטומלוס נבחר להנהיג את הצי הרומי ואלבינוס קיבל את הצבא הרומי תחת פיקודו. קנטומלוס יצא אל איליריה עם 200 ספינות, ותכנן לעגון באי קורקירה. אולם אז הובסו האכאים והאיטולים בקרב פאקסוי בידי האילירים, והאי נכבש בידי אלו האחרונים.
טאוטה מינתה את אחד מקציניה דמטריוס כמושל האי. אולם מסיבה לא ברורה החליט דמטריוס לערוק לצד הרומאי. פוליביוס כותב שדמטריוס "נחשד בעיני טאוטה וחשש מפניה". הוא יצר קשר עם קנטומלוס והסגיר לידיו את העיר הייתה זו למעשה המושבה היוונית הראשונה שנפלה בידי הרומאים. לאחר מכן תקף פולביוס מהים את אפולוניה תוך שיתוף פעולה עם אלבינוס מהיבשה. לאחר עוד מספר קרבות נמלטה טאוטה עם מלווים מעטים אל עיר המבצר ריצון. הרומאים כרתו ברית שלום עם טאוטה, היא התחייבה לא לשוט באזורים יווניים או רומאיים ולסגת מכל אילריה למעט חלקים מעטים. הרומאים סיפחו לעצמם חלקים אחרים, ומינו את דמטריוס כמושל מטעמם על השטחים שלא כבשו.
לאחר מכן לא ידוע עליו דבר. הוא היה ככל הנראה אביו של מגיסטראט בעל אותו השם אשר שימש כקונסול בשנת 211 לפנה"ס.
הערות שוליים

↑  פוליביוס, ספר שני, 10.
1 2  פוליביוס, ספר שני, 11.
↑  דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"ג (מהדורה ראשונה). עמ' 165.
↑  ויליאם סמית, לקסיקון לביוגרפיות ולמיתולוגיה של יוון ורומא, ערך קנטומלוס 2, וערך קנטומלוס 3.
גנאיוס קורנליוס סקיפיו אסינה

גנאיוס קורנליוס סקיפיו אסינה (בלטינית: Gnaeus Cornelius Scipio Asina) היה מדינאי ומצביא רומאי, שפיקד פעמיים על כוחות צבא וצי במלחמה הפונית הראשונה (264-241 לפנה"ס).
קורותיו

קורנליוס סקיפיו נבחר לקונסול בפעם הראשונה בשנת 260 לפנה"ס, השנה החמישית למלחמה. זמן קצר קודם לכן בנו הרומאים את הצי המלחמתי הראשון בתולדותיהם, לאחר שהבינו כי לא יוכלו להכריע את הקרתגים ולסלקם מסיציליה מבלי להשיג תחילה שליטה בים. קורנליוס סקיפיו קיבל את הפיקוד על הצי, והפיקוד על חילות היבשה נמסר לידי עמיתו לקונסולאט גאיוס דואיליוס. בעוד עיקר הצי מתארגן ברומא, הפליג סקיפיו בראש 17 אוניות אל מסאנה (מֶסִינָה), כדי להכין את מעבר הצי והצבא אל האי.
בעת שהותו במסאנה הגיעו אליו ידיעות כי ליפארה, הגדולה בערי האיים הליפאריים, מוכנה לבגוד בקרתגים ולעבור לצדה של רומא. לפיכך נחפז אליה קורנליוס סקיפיו עם אוניותיו מבלי להמתין לשאר הצי. דבר בואו אל ליפארה הגיע לאוזני חניבעל גיסקו, מפקד חילות קרתגו באי, והוא שלח אליה שייטת בת עשרים אוניות בפיקוד בּוֹאוֹדֶס. השייטת הקרתגית הגיעה אל ליפארה בלילה והטילה על נמלה הסגר מן הים. צוותי האוניות הרומיות גילו למחרת בבוקר כי נלכדו בנמל, ומאחר שהיו חסרי ניסיון בקרבות ימיים, אחזה בהם בהלה והם הפקירו את אוניותיהם ונמלטו לחוף. קורנליוס סקיפיו הופתע אף הוא, ולאחר שנותר בלי אנשיו הסגיר את עצמו לקרתגים.
קורנליוס סקיפיו שוחרר ככל הנראה משביו לאחר ניצחון רגולוס בקרב אדיס (255 לפנה"ס), משום שהוא נבחר בפעם השנייה לקונסול ב-254 לפנה"ס. במהלך כהונתו השנייה כבש את פנורמוס יחד עם עמיתו אָוּלוּס אָטִילְיוּס קָלָטִינוּס (Aulus Atilius Calatinus). על הישגו זה התכבד בתהלוכת ניצחון.
קורותיו > הכינוי "אסינה"

מקרוביוס, הגראמטיקן הרומאי בן המאה ה־5, כותב כי הכינוי "אָסִינָה", שפירושו בלטינית "אָתוֹן", הודבק לאחד מאבות משפחת הקורנליים בעקבות מעשה יוצא דופן, וכנהוג ברומא עבר בירושה לצאצאיו. איש זה התבקש, על פי המסופר, להמציא עֲרֵבִים לנדוניה עבור בתו או לרכישת נחלת קרקע, וכדי להוכיח את המטילים ספק באמינותו על טעותם, הוליך לתוך הפורום אתון נושאת ככרות כסף.
חוקר העת העתיקה ווֹלְבֶּנְק סבור כי הקוֹגְנוֹמֶן הודבק לקורנליוס סקיפיו לאחר התבוסה המחפירה בקרב ליפארה. הוא מסתמך על פליניוס (NH 8.169), אשר בין שאר דבריו על בהמות-משא הוא כותב: "יש (לאתונות) חיבה גדולה לוולדותיהן, אך סלידה גדולה עוד יותר ממים; הן יעברו למענם באש, אך אם יפריד ביניהם פלג מים אף הקטן ביותר – יחששו להרטיב את פרסותיהן."
הערות שוליים

↑  פוליביוס, ספר ראשון, 21.
↑  Macrobius, Saturnalia, 1.6.29 .
↑  Walbank, p. 76; Lazenby, p. 67 .
גביע קולייר

| --- | --- |

 תיאור:  פרס תעופה שנתי
 מדינה:  ארצות הברית 
 הגוף המעניק:  האגודה הלאומית לאווירונאוטיקה 
 נקרא על שם:  רוברט ג'. קולייר 
 
גביע קולייר
גביע רוברט ג'יי קולייר (באנגלית: Collier Trophy) או גביע קולייר בקיצור הוא פרס תעופה שנתי הניתן על ידי האגודה הלאומית לאווירונאוטיקה של ארצות הברית (NAA). הגביע מוענק למי שהשיגו את ”ההישג הגדול ביותר באווירונאוטיקה או באסטרונאוטיקה באמריקה, בכל הנוגע לשיפור הביצועים, היעילות ובטיחותם של כלי רכב אוויריים או חלליים, שערכם הוכח ביסודיות בשימוש בפועל במהלך השנה הקודמת.”
רוברט ג'יי קולייר, מוציא לאור של מגזין קולייר'ס וויקלי, היה חלוץ ספורט אווירי ונשיא Aero Club of America. בשנת 1910, הזמין קולייר את הפסל ארנסט וייס קייזר להכין את גביע המועדון במשקל 238 ק"ג. הגביע הוענק לראשונה בשנת 1911 לגלן קרטיס על פיתוחו המוצלח, מטוס הידרו.
קולייר אף הספיק להעניק את הגביע מספר פעמים לפני מותו בשנת 1918.
בשנת 1922, כאשר מועדון Aero התפרק, הגביע הוענק במקום זאת תחת חסותה של האגודה הלאומית לאווירונאוטיקה של ארצות הברית והוא שונה באופן לא רשמי לגביע רוברט ג'יי קולייר, שהפך לרשמי בשנת 1944. הפרס מוענק אחת לשנה על ידי נשיא אגודת ה-NAA, כאשר הגביע מוצג קבוע במוזיאון האוויר והחלל הלאומי של ארצות הברית.
הגביע נגנב לזמן קצר בשנת 1978, אך הוחזר.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  "Collier Trophy". NAA.aero. NAA.
1 2  "Taft Believes in Aeroplanes; Other "Bird" News". The Baltimore Sun.
↑  "Playboys, Ponies, Flying Machines had Wickatunk Agog 50 Years Ago".
↑  Collier Trophy Stolen from Mayflower.
גביע ציד

ראש מפוחלץ של אייל קורא וקרני איילים נוספים
צייד ספורטיבי עם היפופוטם שאותו צד.
בציד ספורטיבי, (באנגלית: Trophy hunting) שלל הציד הוא חלק או מזכרת מבעל חיים שניצוד על ידי הצייד ומוצג לראווה כהוכחה להצלחת הציד. ציידים ספורטיביים הרוצים להציג את שללם מחפשים בדרך בעלי החיים גדולים ומרשימים, כגון פריים או אייליים בעלי קרניים גדולות, דובים ואריות גדולים, פילים ענקיים עם חטים ארוכים, קרנפים והיפופוטמים. במסגרת זו נכלל גם דיג ספורטיבי ובו המוצג הוא דג מפוחלץ, כאשר הדגים הנחשקים הם דגים גדולים במיוחד או דגים מרשימים דוגמת דג-חרב ומפרשנים.
בדרך כלל רק חלק מבעל החיים נשמר להצגה, לרוב הראש, העור והקרניים (שאר חלקי הגוף והבשר בדרך כלל מעובדים למזון), אם כי לעיתים כל בעל החיים נשמר כפוחלץ. השלל מוצג בדרך כלל  לראווה בביתו או משרדו של הצייד, לעיתים בחדר מיוחד לשם כך, שנקרא "trophy room" או "game room" (באנגלית, game פירושו הוא גם בעל חיים המשמש מטרה לציד) או "gun room", שם מוצגים לצד שללי הציד גם כלי הנשק (רובה ציידים מסוג רובה ציד או רובה צלפים בדרך כלל) של הצייד.
לציד ספורטיבי למטרת השגת שלל יש תומכים ומתנגדים. המתנגדים מנמקים את התנגדותם לציד שכזה בכך שמלבד התנגדות כללית לציד והריגת בעלי חיים, ציד למטרת הצגת השלל פוגע באוכלוסיית בעלי החיים ובמיוחד בזכרים הכשירים גנטית, ובכך מדלל את האוכלוסיות ומסכן את המשך קיומן. פתרון חלקי לבעיה זו הוא ציד ספורטיבי בחוות או שמורות פרטיות, בהן בעלי חיים מגודלים כדי להוות מטרה לציד.
הערות שוליים

↑  כאן המונח "קרניים" כולל הן קרניים אמיתיות והן אנטלרים, מבנים דומים מבחינה תפקודית אך שונים מבחינת המבנה, שנפוצים בקרב האייליים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4027977-7
גרה (משקל)

גרה הוא מידת משקל קטנה המוזכרת בתנ"ך כאחד חלקי עשרים של השקל.
בתנ"ך

הגרה מוזכר בספר שמות:
ספר יחזקאל חוזר על הדברים:
בתנ"ך > אגורה

ישנם (רש"י, רד"ק, מלבי"ם) המזהים את הגרה עם האגורה המוזכרת בספר שמואל:
אחרים טוענים שאגורה היא מילה משורש "אגר" שיש לפרשו כשכר עבודה או צרור של מתכת.
בתנ"ך > מעה

בלשון חז"ל נקרא הגרה "מעה". במעבר ממידות מדבריות למידות ירושלמיות, הוסף שישית לשקל וכך השקל של התורה, הנקרא אצל חז"ל סלע, כולל 24 מעים.
מקור השם

באכדית, משמעות המילה giru היא גרגיר של חרוב.
בארכאולוגיה

יגאל רונן טוען שמטבעות יהוד מדינתא מסדרת "ינשוף" ומסדרת דיוקן של מלך פרסי, הם מטבעות בערך של גרה וחצי גרה, בהתאמה. על פי שקילה של 64 מטבעות מסדרת ינשוף, הוא מצא שמשקלם הממוצע הוא 0.48 גרם. בשקילה של 82 מטבעות מסדרת דיוקן מלך פרסי הוא מצא משקל ממוצע של 0.26 גרם, בערך חצי ממשקל מטבעות הינשוף. ממוצע המשקל של מטבעות אובול מאותה תקופה שהוטבעו בעזה ושומרון הוא 0.69 גרם, שאינו תואם את מטבעות היהוד מדינתא האלו. לעומת זאת, 1/24 של שקל של 11.4 גרם הוא 0.475, כמעט במדויק משקל מטבעות הינשוף.
הערות שוליים

↑  ספר שמות, פרק ל', פסוק י"ג
↑  ספר יחזקאל, פרק מ"ה, פסוק י"ב
↑  ספר שמואל א', פרק ב', פסוק ל"ו
↑  אנציקלופדיה מקראית, כרך א', ערך: אגורה, עמוד 77
↑  אנציקלופדיה מקראית, כרך ד', ערך: מידות ומשקלות, עמוד 863
↑  Yigal Ronen, The Weight Standards of the Judean Coinage in the Late Persian and Early Ptolemaic Period, Near Eastern Archaeology, Vol. 61, No. 2 (Jun., 1998), pp. 122-126
מטבע של יהוד מדינתא, משמאל: דיוקן של יחזקיהו, שליט יהוד מדינתא, מימין: ינשוף עם כיתוב עברי עתיק "יחזקיהו הפחה"
גונג-פו צ'ה

מגש גונגפו בעל אגן ניקוז נסתר, עליו קומקום יישינג, קנקן תה, צלוחית תה וכוסות.
הגוֹנג-פוּ צַ'ה או טקס תה בסגנון קונג-פו (מסינית: 功夫茶, פין-יין: gōngfu chá), הוא טקס תה סיני ושיטה לחליטת והגשת תה. למרות שהגונג-פו צ'ה מתואר לרוב כטקס, זוהי שיטה נפוצה לחלוט ולשתות בה תה גם ביום יום. מקור השיטה ככל הנראה במחוז פוג'יין  או באזור צ'אושאן שבמזרח גואנגדונג. פירוש המונח מילולית הוא "אמנות הכנת התה", כאשר צ'ה (סינית: 茶, פין-יין: chá) במנדרינית משמעו תה, ומשמעותו המקורית של המושג גונג פו (מסינית: 功夫, פין-יין: gōngfu), לפני שנקשר במערב לאמנויות לחימה, היא מיומנות נרכשת או מומחיות. הגישה עושה שימוש בכלי תה קטנים ביחס לאלו הנהוגים במערב ויחס עלה למים גבוה. כיום, הגישה זוכה לפופולריות במערב ובמזרח בקרב חנויות תה המגישות תה ממוצא סיני ובקרב חובבי תה, הטוענים כי זו השיטה המוציאה את מיטב הטעמים מהתה.
מקורו של טקס התה היפני בשיטה זו.
היסטוריה

סין היא התרבות הראשונה שעשתה שימוש בצמח התה, הנקרא גם קמליה סינית, וממצאים ארכאולוגים מראים כי משקאות המופקים מצמח זה נמצאו באתרי קבורה של קיסרים משושלת האן המתוארכים למאה ה-2 לפנה"ס. התה שימש לראשונה ככל הנראה לצרכים רפואיים, אך ישנן ראיות לשתייתו לצורך הנאה החל מתקופת שושלת טאנג, ששלטה בין 618 ל-907. בשנת 762 המלומד ומומחה התה לוּ יוּ כתב את הספר "קלאסיקת התה" (סינית:  茶經, פין-יין: chájīng), המונוגרפיה הראשונה על שתיית תה. לפי טקסט זה שתיית התה לצורכי הנאה הייתה נפוצה בחברה הסינית בעת כתיבתו.
שיטת החליטה המכונה גונג-פו, ובעיקר השימוש בנפח גדול של תה על נפח מועט של מים, החלה ככל הנראה במאה ה-18. החוקרים חלוקים על מקום המצאתה, כשחלק מייחסים זאת לעיר ווּי שבפוג'יין, הכן שהחל ייצור האולונג לייצוא, בעוד אחרים חושבים ששיטה זו החלה בצ'אוּז'וֹאוּ שבצ'אושאן, ועיר זו מכונה גם "בירת הגונג-פו" מסיבה זו.
תהליך

מטרתו המוגדרת של הטקס היא ליצור תה שטעמו טוב לשותים ומספק עבור הנפש. כדי להשיג מטרה זו גורמים רבים נבחרים בקפידה על ידי מומחה תה, חלקם קשורים ישירות לתה עצמו (סוג התה, העדפות השותים, כלי התה, זמן החליטה וטמפרטורת המים שתוציא את המיטב מהעלים), וחלקם משיקים לתה, לדוגמה התאמת אסתטיקת הכלים לתה הנבחר. שלושה גורמים מרכזיים נלקחים בחשבון בתהליך הכנת התה- טמפרטורה, זמן והרכב המים.