stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יימס מקאבוי
קריירה

בשנת 1999 החל לשחק בהפקות תיאטרון מקומיות של "סיפור הפרברים", "היפה והחיה", "רומיאו ויוליה" ו"הסערה"; השניים האחרונים נכתבו על ידי ויליאם שייקספיר.
הפריצה של מקאבוי הייתה במיני סדרה של רשת HBO "אחים לנשק" משנת 2001, שיצר סטיבן ספילברג על בסיס ספרו של ההיסטוריון סטיבן אמברוז.
בשנת 2004 הוא החל להופיע בסדרה לגדול בלי בושה ועליה הוא היה מועמד לפרס הקומדיה הבריטית. הוא גם הופיע בשני סרטים, וימבלדון ובתפקיד הראשי בבפנים אני רוקד. לאחר מכן הוא שיחק בגרסה מודרנית למקבת', הפקה של הבי בי סי, בסרט סיפורי נרניה ובסרט פנלופי.
ב-2006 מקאבוי שיחק ב"המלך האחרון של סקוטלנד". הוא גם שיחק בסרט "שאלת הפתיחה" ועליו הוא זכה בפרס הבאפטא ל"כוכב חדש". באותה שנה הוא גם סיים לצלם את פנלופי אך הסרט לא יצא לאקרנים עד 2008.
ב-2007 הוא הופיע בשני סרטים שהמבקרים שיבחו: "להיות ג'יין", סרט רומנטי בדיוני על שנותיה הראשונות של הסופרת ג'יין אוסטן ו"כפרה", עיבוד לספרו זוכה הפרסים של איאן מקיואן. מקאבוי היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בכפרה.
ב-2008, הוא הופיע בסרט "מבוקש". מקאבוי הופיע בסרט "התחנה האחרונה" אשר יצא לאקרנים ב-2009. הסרט מבוסס על ספרו של ג'יי פריני על שנתו האחרונה של הסופר לב טולסטוי. אשתו של מקאבוי, אן-מארי דאף, גם משתתפת בסרט זה.
ב-2017 שיחק בסרט האימה "ספליט" בבימויו של מ. נייט שאמלאן. באותה שנה שיחק בתפקיד הראשי בסרט "פצצה אטומית".
ב-2019 שיחק בסרט האימה "מיסטר גלאס" שהוא סרט ההמשך של הסרט "ספליט". הסרט משולב עם המשך העלילה של "בלתי שביר" שיצא בשנת 2000. באותה השנה שיחק גם בסרטים "אקס-מן: הפניקס האפלה" ו"זה: חלק 2" ובתפקיד ראשי בתור לורד עזריאל בסדרת הפנטזיה " חומריו האפלים".
חיים אישיים

תוך כדי צילומי הסדרה "לגדול בלי בושה", מקאבוי התחיל מערכת יחסים עם השחקנית האנגלייה אן-מארי דאף, שגילמה את מושא האהבה של דמותו; השניים נישאו ב-11 בנובמבר 2006. יש להם בן בשם ברנדן (יליד 2010). ב-13 במאי 2016 הודיעו בני הזוג על החלטתם המשותפת להתגרש.
משנת 2016 מקאבוי נמצא במערכת יחסים עם ליסה ליברטי, אותה הכיר על סט הצילומים לסרט "ספליט"; שם שימשה כעוזרת הפקה. ליברטי היא ילידת 1979 מפילדלפיה, פנסילבניה, והיא עובדת כמנהלת תוכן של אפליקציית Jove.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | The Near Room | קווין סאבאג' |  |
| 1997 | התחדשות | אנתוני בלפור |  |
| 2001 | The Pool | מייק |  |
| 2003 | צעירים יפים ומבריקים | סיימון בלקיירן |  |
| 2003 | אהבה נוסח בוליווד | ג'יי |  |
| 2004 | וימבלדון - אהבה בלבן | קארל קולט |  |
| 2004 | Strings | האל טארה | דיבוב |
| 2004 | בפנים אני רוקד | רורי |  |
| 2005 | סיפורי נרניה: האריה, המכשפה וארון הבגדים | מר טומנוס |  |
| 2006 | המלך האחרון של סקוטלנד | ניקולאס גריגן | מועמד פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2007) |
| 2006 | שאלת הפתיחה | בריאן ג'קסון |  |
| 2006 | פנלופה | ג'וני מרטין / "מקס צ'מפיון" |  |
| 2007 | להיות ג'יין | טום לפרוי |  |
| 2007 | כפרה | רובי טרנר | מועמד פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2008) |
| 2008 | מבוקש | וסלי גיבסון |  |
| 2009 | התחנה האחרונה | ולנטין בולגקוב |  |
| 2010 | הקנוניה | פרדריק אייקן |  |
| 2011 | נומיאו ויוליה | נומיאו | דיבוב |
| 2011 | אקס-מן: ההתחלה | צ'ארלס אקסבייר / פרופסור אקס |  |
| 2011 | שירות המתנות החשאי של ארתור | ארתור קלאוס | דיבוב |
| 2013 | פאנץ' 119 | מקס לוינסקי |  |
| 2013 | טראנס | סימון ניוטון |  |
| 2013 | Filth | ברוס רוברטסון |  |
| 2014 | החבובות - מבוקשות | שליח |  |
| 2014 | אקס-מן: העתיד שהיה | צ'ארלס אקסבייר / פרופסור אקס |  |
| 2014 | היעלמותה של אלינור ריגבי | קונור לאדלו |  |
| 2015 | ויקטור פרנקנשטיין | ויקטור פרנקנשטיין |  |
| 2016 | אקס-מן: אפוקליפסה | צ'ארלס אקסבייר / פרופסור אקס |  |
| 2016 | ספליט | קווין וונדל קראם |  |
| 2017 | פצצה אטומית | דייוויד פרסיוול |  |
| 2017 | אהבה עמוקה | ג'יימס מור |  |
| 2018 | עולמם הסודי של גמדי הגינה | נומיאו | דיבוב |
| 2018 | דדפול 2 | צ'ארלס אקסבייר / פרופסור אקס |  |
| 2019 | מיסטר גלאס | קווין וונדל קראם |  |
| 2019 | אקס-מן: הפניקס האפלה | צ'ארלס אקסבייר / פרופסור אקס |  |
| 2019 | זה: חלק 2 | ויליאם "ביל" דנברו |  |
| 2021 | My Son | אדמונד מארי |  |
| 2023 | הספר של קלרנס (אנ') | פונטיוס פילאטוס |  |
| 2024 | אל תוציא מילה | פאדי |  |
| TBA | Control | ד"ר קונוויי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | The Bill | גווין דונלד | פרק: "Rent" |
| 2000 | לורנה דון | סמל בלוקסהאם | סרט טלוויזיה של BBC One |
| 2001 | אחים לנשק | ג'יימס מילר | פרק: "Replacements" |
| 2001 | Murder in Mind | מרטין ווספר | פרק: "Teacher" |
| 2002 | שיניים לבנות | ג'וש מאלפן | מיני-סדרה |
| 2002 | חקירות המפקח לינלי | גוואן רוס | פרק: "Payment in Blood" |
| 2002 | המלחמה של פויל | ריי | פרק: "The German Woman" |
| 2003 | ילדי חולית | לטו השני | מיני-סדרה |
| 2003 | שם המשחק | דן פוסטר | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2003 | Early Doors | ליאם | 4 פרקים |
| 2005-2004 | לגדול בלי בושה | סטיב מק'ברייד | 13 פרקים |
| 2005 | ShakespeaRe-Told | ג'ו מקבת' | פרק: "Macbeth" |
| 2018 | גבעת ווטרשיפ | הייזל | דיבוב; 4 פרקים |
| 2019-הווה | חומריו האפלים | לורד עזריאל | 5 פרקים |
| 2021 | תקועים ביחד | הוא | סרט טלוויזיה של BBC Two |
דוד בן-דוד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בנובמבר 1920 נרסניצה, צ'כוסלובקיה
 פטירה:  14 באוגוסט 2018 (בגיל 97) ד' באלול תשע"ח ניר עציון
 תאריך עלייה:  1940
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  הבריגדה היהודית הבריגדה היהודית    צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1946–1948 (כשנתיים)
 תפקידים בשירות
 לוחם בבריגדה היהודית  פעיל במוסד לעלייה ב'  מוח'תאר כפר עציון
 פעולות ומבצעים
 
 עיטורים
  אות הלוחם בנאצים     עיטור לוחמי המדינה
 
דוד בן דוד (4 בנובמבר 1920 - 14 באוגוסט 2018, ד' באלול תשע"ח) היה מוח'תאר כפר עציון. נלחם בשורות הבריגדה היהודית במסגרת הצבא הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה.
על פעילותו באירופה זכה להדליק משואה ביד ושם במלאת 50 שנה לסיום מלחמת העולם השנייה. התגורר בניר עציון.
קורות חייו

נולד בשם דוד לייב דווידוביץ למשפחה חסידי ויז'ניץ בכפר נרסניצה שבעבר-הקרפטים, צ'כוסלובקיה (היום אוקראינה). בילדותו למד בתלמוד תורה, בבית ספר ציבורי ובמספר ישיבות. בגיל 16 עזב את הלימודים והחל לעבוד כשוליה בחנות משום שהוריו לא יכלו עוד לממן את לימודיו.
ב-1938 פלשה גרמניה הנאצית לצ'כוסלובקיה ובן דוד התייצב לשירות צבאי. מאוחר יותר כאשר פחתה המתיחות הביטחונית בעקבות סיפוח האזור להונגריה, הצטרף בן דוד להכשרה של בני עקיבא כהכנה לעלייה לארץ ישראל, למרות התנגדות הוריו ובני קהילתו. בשנת 1940, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה הצליח לעלות על האונייה פסיפיק שיעדה היה ארץ ישראל. ב-1 נובמבר 1940 הגיעה האונייה לנמל חיפה. המעפילים הועברו על ידי שלטונות המנדט הבריטי לאוניה פאטריה. בן דוד וחבר נוסף קפצו מהאונייה ושחו לחוף, וכך לא היו בפאטריה בעת הפיצוץ.
בן דוד הגיע תחילה לחיפה ומשם עבר לכפר פינס והצטרף אל קבוצת אברהם שהקימה לימים את כפר עציון. במאי 1941 החליט להתגייס לצבא הבריטי במסגרת התנדבות יהודי ארץ ישראל למאמץ המלחמתי. בניגוד לרוב חבריו הדתיים שירת בן דוד ביחידה מעורבת כדתי יחיד. במהלך שירותו שהה בסוריה, עיראק ובצפון אפריקה. עם הקמת הבריגדה היהודית הצטרף לשורותיה והשתתף במערכה על נהר סניו. בתום מלחמת העולם השנייה יצא דוד בן דוד למסע דרך תחום השליטה של הצבא האדום לאוסטריה, להונגריה ומשם לבית הוריו ברוסיה הקרפטית.
בשנת 1946 הצטרף בן דוד למוסד לעלייה ב'. בספרו האוטוביוגרפי הוא מסכם את התקופה, שעל פעילותה בה זכה להדליק משואה ביד ושם:
הייתי כמעט היהודי הראשון מהעולם החופשי שהגיע לניצולי השאה והביא להם את בשורת גאולת עם ישראל. רבים מהם ליוויתי עד לשערי הארץ, הניצולים היו שריים בתחילה בהלם, בכו קמעה, אחר כך דיברו ללא הפסקה ואת החסר השלימו בלילות בחלומותיהם הרעים. כשסיימו החלו לשאול, שאלות קשות: היכן היה עם ישראל, יהודי ארץ ישראל. קשה היה להם להבין כי הם עשו מה שיכלו לעשות.
בשנת 1947 הגיע דוד בן דוד לכפר עציון, ומונה למוח'תאר הכפר. ב-1948 השתתף בקרבות גוש עציון שם גם נפצע ונפל בשבי הירדני. לאחר שחרורו מהשבי פעל להשבת שרידי הנופלים במערכה על גוש עציון ולשיקום אלמנות ויתומי כפר עציון, והיה שותף להקמת המושב ניר עציון.
נפטר ב-14 באוגוסט 2018, והובא למנוחות בבית העלמין של ניר עציון.
לקריאה נוספת

דוד בן דוד, איש כפר עציון וניר עציון, גשר על פני התהומות, 1996, הוצאה עצמית.
דב קנוהל, עורך ראשי, בהתנדב עם - מתנדבים דתיים במלחמת העולם השנייה, איגוד החיילים המשוחררים בישראל ומורשת, הוצאת ספרים בע"מ, תל אביב.
דב קנוהל, גוש עציון במלחמתו.
הערות שוליים

↑  דוד בן דוד, איש כפר עציון וניר עציון, גשר על פני התהומות, 1996, הוצאה עצמית עמוד 207; סרטון הדלקת המשואה, בערוץ היוטיוב של יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452166505171  LCCN: no98074999  VIAF: 4548241   WorldCat (עם VIAF): 4548241
קלוגה (מחוז)

מחוז קלוגה (ברוסית: Калужская область; בתעתיק: קלוז'סקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי המרכזי, כ-150–200 ק"מ מדרום-מערב למוסקבה.
המחוז הוקם ב-5 ביולי 1944.
רוב שטח המחוז מכוסה ביערות.
נכון לינואר 2024 במחוז התגוררו 1,058,410 תושבים.
היסטוריה

במהלך המאה ה-5 באזור התחילה התיישבות של עמים סלאבים. בסוף המאה ה-10 תושבי האזור היו תלויים בממלכת הכוזרים ושילמו לממלכה מיסים. לפי מסמכים של המאה ה-12 השטח היה נכלל בנסיכות צ'רניגוב ומספר נסיכים לחמו על השליטה באזור.
בתחילת הכיבוש המונגולי נסיכות צ'רנגוב הוחרבה. עיירה קוזלסק עמדה במצור של כחודשיים ובסוף נהרסה עד היסוד. שטחי הנסיכות חולקו בין הנסיכויות השונות.
במהלך המאה ה-13 האוזר היה במחלוקת בין נסיכות מוסקבה לבין הדוכסות הגדולה של ליטא והיה עובר מצד לצד. בשנת 1408 וסילי הראשון, נסיך מוסקבה הכיר את השליטה של ליטאים באזור. בשנת 1445 ליטאים ניצחו את חיל של נסיכות מוסקבה בקרב על השליטה באזור. באזור המחוז הנוכחי בשנת 1480 התרחשה ההתקוממות הגדולה על נהר האוגרה שלמעשה סימלה סוף של הכיבוש המונגולי. בהדרגה שטחי המחוז הועברו לשליטה של נסיכות מוסקבה.
לאחר איחוד של רוסיה הצארית עם אוקראינה האזור הפסיק להיות אזור גבול והפך להיות נקודת מסחר חשובה.
בשנת 1719 הוקמה יחידה מנהלית קלוגה כחלק של גורברניי מוסקבה. בשנת 1796 הוקמה גוברניית קלגוה.
בשנת 1929 גוברניית קלוגה בוטלה ואזור נכלל בשטחי "חבל מערב" עם מרכזו בסמולנסק ובהמשך ביחידות מנהליות שונות. בשנת 1944 הוקם מחוז קלוגה תוך איחוד אזורים ממחוז סמולנסק, מחוז טולה ומחוז אוריול.
בשנת 1986 האזור סבל מזיהום כתוצאה מאסון צ'רנוביל. בשנת 2015 מספר יישובים שסובלים מזיהום גרעיני הוקטן מ-353 ל-300.
ממשל

הרשות המחוקקת היא "האספה המחוקקת של מחוז קלוגה" שכוללת 40 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר ל-5 שנים. בספטמבר 2020 לתפקיד נבחר ולדיסלב שפשה.
מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-24 ראיונים ו-2 ערים בעלי חשיבות מחוזית.
דמוגרפיה

נכון לינואר 1944 במחוז התגוררו 1,058,410 תושבים. כ-75.3% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. העיר הגדולה – קלוגה ובה מתגוררים כ-330 אלף תושבים.
\
בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית רוסים מהווים כ-84.7% מאוכלוסיית המחוז. טג'יקים שרובם הגיעו לאזור בנשים האחרונות כיום מהווים כ-1.75% (18 אלף), ארמנים 12.5 אלף (1.2%) ואוזבקים 12 אלף (1.2%). אוקראינים שבעבר היוו כ-2% מאוכלוסיית המחוז כיום מהווים פחות מאחוז (8.8 אלף).
כלכלה

בשטח המחוז ממקומות מפעלי תעשייה מענפים שונים. בין המפעלים הגדולים ניתן לציין מפעל של פולקסווגן ומפעל לבניית טורבינות גז.
עיר אובנינסק מהווה מרכז מחקר כלל-ארצי של טכנולוגיות גרעיניות. בשטחו בשנת 1954 לראשונה הופעלה תחנת כוח גרעינית.
כלכלה > תחבורה

דרך המחוז עובר קו מסילת ברזל מוסקבה-קייב. בנוסף לכך מופעלת רשת מסילות ברזל מפותחת.
בין הכבישים בלעי חשיבות ארצית ניתן לציין M3 מוסקבה-אוקראינה, A130 מוסקבה-בלארוס
ליד עיר קלוגה פועל נמל תעופה בין-לאומי.
כיפת מגן

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 ייעוד:  מערכת הגנה אקטיבית ימית להגנה אווירית נגד רקטות קרקע-ים, טילים וכלי טיס
 ארץ ייצור:  ישראל ישראל
 יצרן:  ישראל רפאל - מערכות לחימה מתקדמות
 עלות יחידה:  טיל מיירט (טמי"ר): כ-50 אלף דולר אמריקני (על פי רוב המקורות)
 שימוש ראשון:  8 באפריל 2024
 פעילות מבצעית:  יירוט רקטות ארטילריות מדגמים שונים וכטב"מים במרחב הימי של ישראל
 מלחמות ומבצעים:  מלחמת חרבות ברזל
 תקופת השירות:  2017 (ניסיוני), 2022 (מבצעי) – הווה
 משתמשים:  ישראל ישראל
 פלטפורמת שיגור:  משגר אנכי ייעודי בקורבטת טילים סער 6
 מאפיינים כלליים
 הנעה:  מנוע רקטי
 ממדים
 אורך:  כ-3 מטרים
 קוטר:  160 מ"מ
 ראש קרב והנחיה
 מרעום:  קרבה
 הנחיה:  מכ"ם חיפוש והנחיה
כיפת מגן, שנקראת גם כיפה ימית (נקראת באנגלית C-Dome ומכונה גם "כיפת ברזל הימית"), היא מערכת הגנה אווירית אקטיבית ימית ניידת ליירוט רקטות, טילים וכלי טיס בלתי מאוישים בשטח ימי, במטרה לאפשר הגנה על כלי שיט וכן הגנה מפני תקיפת תשתיות ימיות או אסדות גז ונכסים אסטרטגיים ימיים אחרים. המערכת פותחה ומיוצרת בישראל על ידי חברת "רפאל - מערכות לחימה מתקדמות". כיפת מגן מהווה מודל המשך למערכת האֵם כיפת ברזל, שנועדה ליירוט בשטח יבשתי.
רקע

מאז עליית חמאס לשלטון ברצועת עזה ב-2007, לאחר נסיגת צה"ל מהרצועה במסגרת תוכנית ההתנתקות, החל ירי רקטי מהרצועה לעבר דרום ישראל מעת לעת. חברות התעשייה הביטחונית של ישראל עמלו על מציאת פתרון להגנה מפני האיום הרקטי, ובסוף מרץ 2011 הושלם פיתוחה של מערכת כיפת ברזל על ידי חברת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות. המערכת נקלטה במסגרת גדוד 947 של מערך ההגנה האווירית, והיא אחת מארבע מערכות מבצעיות המהוות את מערכת ההגנה הרב-שכבתית של ישראל. המערכת הציגה ביצועים מצוינים והוכיחה את יעילותה בפעילות מבצעית, הן בגזרת עוטף עזה והן כשהוצבה בגוש דן ובצפון הארץ, כאשר יירטה אלפי רקטות, פצמ"רים וכטב"מים ב-95% הצלחה. עם השנים הועלה הצורך בפיתוח גרסה נוספת לכיפת ברזל שתהיה יעילה לשימוש בתנאי ים, עבור שמירה על תשתיות ונכסים אסטרטגיים ימיים כמו אסדות גז, ולשם כך פותחה מערכת כיפת מגן.
המערכת נחשפה לראשונה ללקוחות בינלאומיים בתערוכת הנשק Euronaval באוקטובר 2014.
היסטוריית מבצוע

בשנת 2016 פיתחה "רפאל - מערכות לחימה מתקדמות" גרסה ימית של "כיפת ברזל", בשם "C-Dome", וב-18 במאי ערכה בה ניסוי מבצעי ראשון מוצלח: המערכת הותקנה על גבי ספינת טילים של חיל הים ויירטה רקטות מטרה בהצלחה.
בעקבות הפיתוח, במרץ 2017 ביקש חיל הים מהמספנות הגרמניות לשנות את מבנה ספינות "סער 6" לצורך הכפלת מספר משגרי המערכת שיותקנו על סיפוניהן נוכח האיומים האסטרטגיים על אסדות הגז. לאחר ניסוי יירוט מוצלח ב-27 בנובמבר 2017, הוכרזה המערכת "כשירה לשימוש מבצעי", והחלה קליטתה בצה"ל.
במבצע שומר החומות במאי 2021 נפרשה המערכת על גבי סטי"ל ליד אסדת הגז שמול אשקלון.
ב-21 בפברואר 2022 נערך ניסוי מוצלח של כיפת מגן, ובו מיירטים ששוגרו מספינת סער 6 יירטו כטב"ם, רקטות ארטילריות וטיל שיוט.
ב-29 במאי 2023 זרוע הים בצה"ל ומנהלת "חומה" במפא"ת של משרד הביטחון, יחד עם חברת רפאל והתעשייה האווירית, השלימו בהצלחה סדרת ניסויי יירוט של מערכת "כיפת מגן" בספינת המגן סער 6. לוחמי שייטת הסטי"לים הובילו את הפעלת המערכת בניסוי. במהלך המבצע המיירטים ששוגרו ממשגר אנכי ייעודי בספינת סער 6 הפילו כטב"ם ורקטות ששוגרו לעבר הספינה. בניסוי שולבו מערכות הספינה במערך ההגנה הרב-שכבתי ונבחנו טכנולוגיות חדשות להגברת האפקטיביות המבצעית של מערך ההגנה האווירית.
היסטוריית מבצוע > שימוש מבצעי

ב-8 באפריל 2024 קצת לפני חצות, במסגרת מלחמת חרבות ברזל, כוחות חיל הים זיהו מטרה אווירית חשודה שחצתה לשטח מדינת ישראל מכיוון מזרח ויירטו את המטרה בהצלחה באמצעות המערכת המותקנת על גבי ספינת סער 6 הקרובה לאילת. זהו היירוט המבצעי הראשון של המערכת.
ב-14 באפריל 2024 בסביבות השעה 22:00, במסגרת מלחמת חרבות ברזל, כוחות חיל הים זיהו מטרה אווירית חשודה שחצתה לשטח מדינת ישראל ממרחב ים סוף ויירטו את המטרה בהצלחה באמצעות המערכת המותקנת על גבי ספינת סער 6 הקרובה לאילת.
ב-27 ביולי 2024 יירטה ספינת סער 6 כטב"ם של חזבאללה שטס לעבר אסדת כריש באמצעות כיפה ימית.
הרשל'ה אוסטרופולר

הרשל'ה מאוסטרופולי (או הרשלה מאוסטרופוליה, וכן הרשלה מאוסטרופוליא; בכתיב יידיש: הערשעלע אָסטראָפּאָלער או הרשלה מאוסטרופלי) היה בדחן חסידי שחי באוקראינה, בפלך ווהלין, במחצית השנייה של המאה ה-18. על בסיס דמותו ההיסטורית של הרשל'ה מאוסטרופולי נבנתה דמות בעלת מוטיבים בדיוניים ולה מיוחסות בדיחות רבות. הרשל'ה הוא מקבילם של גיבורי בדיחות בדיוניים באזורים אחרים, כגון ג'וחא בארצות המזרח, טיל אוילנשפיגל במרכז אירופה ופקאלה ברומניה.
הרשל'ה מאוסטרופולי (Ostropi) נמנה עם חוג חסידיו של רבי ברוך ממז'יבוז', נכדו של הבעש"ט, והוא היה "ליצן החצר" שלו. רבי ברוך והחסידים היו משתעשעים מהלצותיו, שבהן היה מלגלג עליהם ומוכיח אותם על מעשיהם.
בניגוד לבדיחות על חכמי חלם הלועגות לטיפשותם, דמותו של הרשל'ה אינה דמות שוטה, אלא דמות גיבור אנדרדוג עני, המצליח בסיוע חוש ההומור להתמודד עם עשירים גבירים ופריצים, עם סמכות בחצר החסידית, ואף עם נכרים המנסים לפגוע בעם ישראל.
קורותיו

ככל הנראה שמו האמיתי של הרשל'ה היה צבי (משמעות המילה "הירש" ביידיש).
רבי ברוך ממז'יבוז' שהרשל'ה היה חסידו, נהג את חצרו בפאר והדר, וכיוון שלעיתים הייתה תוקפת אותו עצבות חיפשו עבורו חסידיו בדחן-חצר. הרשל'ה נבחר לתפקיד זה. הרשל'ה השמיע בדיחות וביצע מעשי קונדס מבדחים, אשר השכיחו מהרבי את עצבותו.
לדברי ההיסטוריון דוד אסף, המקור לכך שהרשל'ה היה חסידו של הרבי ממז'יבוז הוא מתוך כתבי אברהם בר גוטלובר, שהיה משכיל אנטי חסידי, ויצא כנגד הממסד הרבני. על פי טענתו של גוטלובר, הרשל'ה סיים את חייו לאחר שנזרק מגג על ידי חסידי רבי ברוך ממז'יבוז' לאחר שהאחרון כעס על בדיחה שסיפר הרשל'ה על חשבון הרב והורה לחסידיו להשליך את הרשל'ה מהגג, אולם לגרסה זו אין סימוכין במקומות אחרים, פרט לכתביו של גוטלובר.
בשנות ה-2000 נטען כי קברו של הרשל'ה אותר בבית העלמין במז'יבוז', בסמוך לקבר הבעש"ט, והוצבה עליו מצבה. לפי דוד אסף אין לטענה ביסוס היסטורי (למעט מקור יחיד מ-1912 המציין את מקום הקבורה כסמוך לבעש"ט). במרץ 2013 הוסרה המצבה.
מעשיות הרשל'ה

רבות מן הבדיחות המיוחסות להרשל'ה הן חידודי לשון שמקורן ביידיש ויוחסו לו. אולם ישנן בדיחות במתכונת תלמודית, ובהן מעין "מדרש" על פסוקים ותפילות. מעשיות אלו פחות נפוצות כיום, כאשר ההיכרות עם המקורות פחות חזקה. כמו כן, ההווי היהודי הוא מאפיין חזק במעשיות המבדחות המסופרות עליו: הסעודות שאכל הן בחגים יהודיים (למשל: פעם הטעה אשה פתיה, וסיפר לה שכעת ליל פורים, ואחר כך הגיע לאכול סעודה ב"ליל הסדר" כשבעלה היה מחוץ לעיר), התפילות (כמו קידוש הלבנה), המקווה, המעמדות בבית הכנסת ובעיירה היהודית, וכן היחסים בין הקהילות היהודיות (חסידים ומתנגדים) ובין היהודים בעיירה לנכרים ובייחוד לפריץ.
מעשיות הרשל'ה > סיפורי גבורתו

הסיפור הבא דומה מאוד לסיפור התלמודי של גביהא בן פסיסא, אלא שבסיפור של הרשל'ה ההתמודדות היא עם ההשכלה:
סיפורים רבים מראים את ההתמודדות שלו עם הנשים (השתלטניות לטעמו): לדוגמה אשת הרבי, ואשתו שלו:
סיפור אחר מראה את הסכנות בהן היה נתון:
מעשיות הרשל'ה > מן ההברקות המיוחסות להרשל'ה

פעם נתקל בעיר אחת בהלך ששאל אותו אם הוא יכול, לפי מצב הלבנה באותו לילה, לקבוע אם מותר לומר את ברכת קידוש לבנה או לא? "אינני מקומי!", ענה לו הרשל'ה בקול מתנצל.
כשהיה בעיירה אחת לפני כניסת השבת, לאחר שמספר ימים לא אכל ארוחה של ממש, התהלך בקרבת בית הכנסת ומלמל לעצמו: "אם אף אחד לא יזמין אותי לארוחת שבת איאלץ לעשות מה שאבא שלי עשה". כששאלו אחד מה אביו עשה חזר על המשפט בקול רם ומאיים. תחושת אי-נוחות ירדה על השומעים וכמה מהם החליטו לפנות לגביר שיושיעם. "במטותא ממך, עשה נא משהו," הם עתרו, "אם הוא לא יוזמן לארוחת השבת הוא עשוי חס וחלילה להביא עלינו אסון." התרצה הגביר ועל מנת שלא להעמיד בסכנה את כל העיירה, הוא הזמין את הרשל'ה לביתו לסעודת השבת. בתום הארוחה, כשכרסו מלאה, התמתח הרשל'ה על מושבו כשהוא מוכן ומזומן לקחת חלק בזמירות השבת. והנה באה שאלה מפיו של הגביר "סקרן אני לדעת מה עשה אבא שלך?" על כך השיב לו הרשל'ה "הוא הלך לישון רעב."
שבת אחת עבר אחד מהמשכילים בשעת הסעודה השלישית ליד בית המדרש שבו התפלל הרשל'ה והשתתף בסעודה. החסידים קראו לו "בוא, פטם את הנשמה היתרה שלך!" ענה המשכיל "לי יש נשמה אחת בלבד!" השיב לו הרשל'ה "כן, אבל היא יתרה!".
כאשר הרבי היה עצוב ניסו תלמידיו לעודד את רוחו אך לא הצליחו. לבסוף קראו להרשל'ה להתארח בבית הרבי. הרבי קיבל אותו בסבר פנים יפות והסכים לארחו לכמה ימים, אך ניכר היה שהוא עדיין שרוי בעצבות. בארוחת הצהריים הגדולה הכניס הרשל'ה כף אחת לכיסו. כעבור חצי שעה הכניס עוד כף לכיסו. שאל אותו הרבי "הרשל'ה, מדוע אתה מכניס כפות לכיסך?" והרשל'ה השיב "אדוני, אני קצת חולה והרופא רשם לי תרופה: לקחת כל חצי שעה כף". העלה הרבי חיוך על פניו ורוחו הטובה שבה אליו.
הרשל'ה בספרות ובתיאטרון

הסופר יצחק הרצברג כינס רבים מסיפורי תעלוליו ובדיחותיו של הרשל'ה, בשני כרכים, שהוצאו לאור בהוצאת י. שרברק.
המחזאי הקלסיקן היידי משה גרשנזון חיבר מחזה בשם "הרשל'ה אָסטראָפּאָלעֶר", אשר הוצג בעיבודים שונים בכל התיאטראות האמנותיים היהודים בעולם. בשנת 1951 נתן וולפוביץ' ממייסדי תיאטרון היידיש "תיאטרון גולדפאדן" בתל אביב, העלה את ההצגה, והועמד על כך לדין.
ידועה גם גרסה תיאטרונית מאת משה ליפשיץ.
ב-1966 הועלה בתיאטרון העירוני חיפה המחזה "הרשלי מאוסטרופולי" מאת יעקב אורלנד, בבימויו של יעקב רוטבאום. ב-2012 הועלה המחזה על ידי תיאטרון יידישפיל, בכיכובו של יעקב בודו.
בשנת 2016 החלה להתפרסם סדרת ספרי קומיקס מאת הקומיקסאית החרדית בת שבע הבלין המספרת את קורותיו של הרשלה. מרבית הסיפורים והשנינויות בספרים אלו לא באמת מיוחסים להרשלה, אלא הם פרי דמיונה של הבלין. כמו כן הצייר והכותב החרדי דוד גולדשמיט כתב מספר ספרי קומיקס על כך.
דמותו של הרשל'ה הופיעה במערכון של הסדרה היהודים באים. הסדרה מאזכרת את סיפורו של אברהם בר גוטלובר, לפיו סיים הרשל'ה את חייו לאחר שנזרק מגג על ידי חסידי רבי ברוך ממז'יבוז'.
ראו גם

חיים בלוך
לקריאה נוספת > ספרות

הירשילי / ש. י. אברמוביץ (מנדלי מוכר ספרים)), אודסה: מוריה (מקרא לבני הנעורים), תרס"ד.
אליעזר שרמן, הירשלה אוסטרופולר: אמצאותיו ותעלוליו, בדיחותיו והלצותיו, תולדותיו והרפתקאותיו (תרגם: מ’ חריזמן), תל אביב: למען הספר, תרצ"א.
יעקב דינזון, הרשלה: ספור (תרגם: ש’ הרברג), תל אביב: מצפה, 1937. (מהדורה נוספת: י’ צ’צ’יק, [תשי"-].)
אלתר דרויאנוב, ספר הבדיחה והחידוד.
הרשלי האוסטרפולי: מלך הלצנים – ספר חייו ותעלוליו, מעשיו ובדיחותיו / לקט וסדר יצחק הרצברג; הציורים מאת בינה גבירץ, תל אביב: י. שרברק: מאור, [1947]. (מהדורות נוספות: [תש"י-]; תשכ"ה-1964; תשל"ז-1977.)
הרשלה / ספרה מחדש תקוה שריג; צייר: אהרן שבו, תל אביב: ספרית פועלים, תשמ"א-1981.
הרשלה מלך הליצנים / לקטה ועבדה: עטרה אופק, איורים: איתן קדמי, תל אביב: ענבל, תשמ"ו-1986 – תשמ"ז-1987.
הרשלה: כל ספורי הרשלה / לקטו ועבדו עטרה אפק, ריבה בן נר; איורים: איתן קדמי, [תל אביב] : אלומות, [תשס"ג].
הרשלה האוסטרופולי: מיטב ספורי הרשלה / עריכה: תמר פרי, כפר מונש: עופרים, תשס"ו-2006.
הרשלה האוסטרופולי, מאת איציק מאנגר, בתוך ספרו דמויות קרובות, תרגם מיידיש אברהם שלונסקי, סיפא - אחרית דבר מאת דב סדן. מרחביה 1941.
לקריאה נוספת > עיון ומחקר

חיים שוארצבום, 'ליצנים עממיים מפורסמים בישראל', מחניים, ס"ז, 1962, עמ' 57–63
ז' איגרת, 'אוסטרופוליה באספקלריה של דורות', העבר, יט תשל"ב, 211-209.
א"י ברור, 'לדמותו של הירשל אוסטרופולר בנוסח גליציה', העבר, כא, תשל"ה, 231-230.
זלמן זילברצווייג, לעקסיקאן פון יידישן טעאטער, ו, עמ' 5617–5640.
הערות שוליים

↑  Dor Saar-Man, בדיחה אחת יותר מדי: הסיפור האמיתי מאחורי הרשל'ה, באתר אנו – מוזיאון העם היהודי, 3 באפריל 2018
↑   בית התפוצות, בדיחה אחת יותר מדי: הסיפור האמיתי מאחורי הרשל'ה, באתר הארץ, 1 באפריל 2018
↑  Ostropol, על קברו של הרשלה מאוסטרופוליה, בבלוג "עונג שבת", 19 בספטמבר 2011
↑  מרדכי חיימוביץ, אוקראינה, יהודים חיללו את קברו של הבדחן החסידי הרשל'ה, באתר nrg‏, 24 באוקטובר 2013
↑  הרשל'ה מאוסטרופולי לא מת, באתר www.faz.co.il
↑  לפי המסורת היהודית, בשבת מקבלים נשמה נוספת על הנשמה הרגילה שיש לאדם.
↑  באותם ימים היה אסור בישראל על פי חוק, להעלות הצגות ביידיש
↑  הרשלי מאוסטרופולי, ארכיון התיאטרון העירוני חיפה, בספריית אוניברסיטת חיפה
↑  הרשל'ה מאוסטרופולי באתר תיאטרון יידישפיל
↑  היהודים באים עונה 5 | הרשלה - מתוך פרק 13, באתר YouTube, ‏11 ביוני 2022
↑  זיכרונות ומסעות, מהדורת ראובן גולדברג, א, עמ' 166-164
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306770105171  PLWABN: 9810565507205606  GND: 119548534  ISNI: 0000 0004 0211 9777  LCCN: n81040829  VIAF: 297520630   WorldCat (עם VIAF): 297520630
ברכת רפואה

ברכת רפואה (או רפאנו) היא הברכה השמינית בתפילת שמונה עשרה, לאחר ברכת גאולה ולפני ברכת השנים. הברכה משתייכת לקבוצת שלוש עשרה ברכות הבקשה שבתפילה בימי חול. עניינה הוא בקשה מבורא עולם שירפא את מכאובינו ומחלותינו. בחזרת הש"ץ של תענית ציבור הברכה נאמרת לאחר תפילת עננו.
נוסח הברכה > נוסח תימן בלדי

רְפָאֵנוּ ה' אֱלֹהֵינוּ וְנֵרָפֵא, הוֹשִׁיעֵנוּ וְנִוָּשֵׁעָה.

וְהַעֲלֵה רְפוּאָה שְׁלֵמָה לְכָל תַּחֲלוּאֵינוּ.

כִּי אֵל רוֹפֵא רַחֲמָן אָתָּה.

בָּרוּך אַתָּה ה' רוֹפֵא חוֹלֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל.
נוסח הברכה > נוסח הספרדים

רְפָאֵנוּ ה' וְנֵרָפֵא, הוֹשִׁיעֵנוּ וְנִוָּשֵׁעָה, כִּי תְהִלָּתֵנוּ אָתָּה, 

וְהַעֲלֵה אֲרוּכָה וּמַרְפֵּא לְכָל-תַּחֲלוּאֵינוּ וּלְכָל-מַכְאוֹבֵינוּ וּלְכָל-מַכּוֹתֵינוּ. 

כִּי אֵל רוֹפֵא נֶאֱמָן וְרַחֲמָן אָתָּה. 

בָּרוּךְ אַתָּה ה', רוֹפֵא חוֹלֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל.
נוסח הברכה > נוסח ספרד

רְפָאֵנוּ ה' וְנֵרָפֵא, הוֹשִׁיעֵנוּ וְנִוָּשֵׁעָה, כִּי תְהִלָּתֵנוּ אָתָּה,
וְהַעֲלֵה (אֲרוּכָה וּמַרְפֵּא לְכָל תַּחֲלוּאֵינוּ וּלְכָל מַכְאוֹבֵינוּ וּלְכָל מַכּוֹתֵינוּ) רְפוּאָה שְׁלֵמָה לְכָל מַכּוֹתֵינוּ,
כִּי אֵל מֶלֶךְ רוֹפֵא נֶאֱמָן וְרַחֲמָן אָתָּה.
בָּרוּךְ אַתָּה יְיָ, רוֹפֵא חוֹלֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל.
נוסח הברכה > נוסח אשכנז

רְפָאֵנוּ ה' וְנֵרָפֵא, הוֹשִׁיעֵנוּ וְנִוָּשֵׁעָה, כִּי תְהִלָּתֵנוּ אָתָּה,
 
וְהַעֲלֵה רְפוּאָה שְׁלֵמָה לְכֹל מַכּוֹתֵינוּ. 

כִּי אֵל מֶלֶך רוֹפֵא נֶאֱמָן וְרַחֲמָן אָתָּה. 

בָּרוּךְ אַתָּה ה', רוֹפֵא חוֹלֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל.
נוסח הברכה > נוסח איטליה

רְפָאֵנוּ ה' אֱלֹהֵינוּ וְנֵרָפֵא, הוֹשִׁיעֵנוּ וְנִוָּשֵׁעָה, כִּי תְהִלָּתֵנוּ אָתָּה,
 
וְהַעֲלֵה רְפוּאָה שְׁלֵמָה לְכֹל מַכּוֹתֵינוּ (וּלְכָל תַּחֲלוּאֵינוּ). 

כִּי אֵל רוֹפֵא רַחֲמָן וְנֶאֱמָן אָתָּה. 

בָּרוּךְ אַתָּה ה', רוֹפֵא חוֹלֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל.
נוסח הברכה > נוסח רומניא

רְפָאֵנוּ ה' וְנֵרָפֵא, הוֹשִׁיעֵנוּ וְנִוָּשֵׁעָה, כִּי תְהִלָּתֵנוּ אַתָּה,
 
וְהַעֲלֵה רְפוּאָה שְׁלֵימָה לְכָל מַכּוֹתֵינוּ וּלְכָל תַּחֲלוּאֵינוּ לְחַיִּים וּלְשָׁלוֹם
 
כִּי אֵל מֶלֶך רוֹפֵא רַחֲמָן וְנֶאֱמָן אַתָּה.

בָּרוּךְ אַתָּה ה', רוֹפֵא חוֹלֵי עַמּוֹ יִשְׂרָאֵל.