stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הר חזון
הערות שוליים

↑  מדריך ישראל החדש:הגליל התחתון וחופו ובקעת כנרות, כרך 4, כתר, עמ' 86
↑   מבואות : גיאולוגיה [הגליל העליון וחופו], באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
↑  שמואל בנטוב, "האדמה פערה פיה" בהר חזון, על המשמר, 5 בפברואר 1969
↑  הנדריק (אנו) ברון, ‏חורבת חזור, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", גיליון 122, 19 במאי 2010
↑  מאיר הראובני, הסו"ס היה לפני...., למרחב, 22 באפריל 1969
↑  דני צדקוני, שלב א' בתכנית לפיתוח הגליל דניי, למרחב, 24 בפברואר 1964
↑  חנוך ברטוב, סו"ס יבנה הגליל - חזונה של "חזון", למרחב, 6 בספטמבר 1964
↑  עמירם אורן ורפי רגב, ארץ בחאקי: קרקע וביטחון בישראל, הוצאת כרמל, ירושלים, 2008, עמודים 386–388
↑  הושלמה פריצת הדרך להר־חזון, למרחב, 2 בפברואר 1964
↑  הושלמה פריצת הדרך המובילה להר חזון - הוחל בהכשרת קרקע לקראת התישבות, הארץ, 30 בינואר 1964
↑  יהודה אריאל, 1200 דונם מטעים ניטעו בחבל הגליל, הארץ, 18 במרץ 1965
↑  יער ע"ש חנה ויוסף נחמני, הַבֹּקֶר, 28 בדצמבר 1964
נחנך יער ע"ש יוסף וחנה נחמני, למרחב, 28 בדצמבר 1964
↑  אושרה הקמת ישובים בהר-חזון ובכורזים, הארץ, 4 ביוני 1965
1 2  מנחם רהט, עוד מועד ליישוב חזון, מעריב, 30 במרץ 1969
↑  יהודה אריאל, בשבוע הבא חגיגות התנחלות לרגל הקמת 4 ישובים בגליל, הארץ, 26 באוגוסט 1965
↑  עיכובים באיכלוס המושבים שתולה וחזון בצפון הגליל, הארץ, 11 בנובמבר 1968
↑  אוכלס - "מושב חזון" בגליל העליון, הצופה, 3 ביולי 1969
↑  מים רבים בקידוח "חזון", על המשמר, 10 ביוני 1971
↑  קבוצת־החלוץ עלתה למורן—  יישוב של הקבה"מ במרכז הגליל, על המשמר, 6 בספטמבר 1977
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568539905171  VIAF: 12148036064387972543   WorldCat (עם VIAF): 12148036064387972543
מירה סורבינו

| --- | --- |

סורבינו בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו (2007)
 לידה:  28 בספטמבר 1967 (בת 57) מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  Mira Katherine Sorvino 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1985
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  בית הספר דווייט-אנגלווד  Elisabeth Morrow School 
 בן או בת זוג:  Christopher Backus (11 ביוני 2004–?)   קוונטין טרנטינו (1995–1998) 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר  פרס גלובוס הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 
מירה קת'רין סורבינו (באנגלית: Mira Katherine Sorvino; נולדה ב-28 בספטמבר 1967) היא שחקנית קולנוע אמריקאית, זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשנת 1995 על תפקידה בסרטו של וודי אלן "אפרודיטה הגדולה".
ביוגרפיה

סורבינו נולדה ב-28 בספטמבר 1967 במנהטן, ניו יורק, בתם של לוריין רות' דייוויס, מטפלת בדרמה לחולי מחלת אלצהיימר ושחקנית לשעבר; ושל פול סורבינו (אנ'), שחקן ובמאי קולנוע. יש לה שני אחים צעירים ממנה, השחקן מייקל סורבינו (אנ') ואמנדה סורבינו. היא ממוצא איטלקי מצד אביה.
היא גדלה בעיירה טנפליי (אנ'), ניו ג'רזי, שם כתבה ושיחקה בהצגות עם חברת ילדותה השחקנית הופ דייוויס, ושיחקה בהפקות תיאטרון בבית הספר דווייט-אנגלווד (אנ'). כילדה, היא הושפעה מאוד לעסוק במטרות חברתיות מאמה, שהשתתפה במצעד וושינגטון.
סורבינו הצטיינה בתיכון והתקבלה לאוניברסיטת הרווארד. היא למדה שנה אחת בבייג'ינג, סין כחלק מהתכנית לחילופי סטודנטים, שם למדה סינית מנדרינית. בשנת 1989, היא סיימה את לימודיה בהרווארד בהצטיינות עם תואר ראשון בחוג ללימודי מזרח אסיה. היא גם סייעה לייסד את הרווארד-רדקליף וריטונס, אחת מקבוצות הא-קפלה של הרווארד, ב-1986.
קריירה

את שנותיה הראשונות בתחום המשחק העבירה סורבינו בניו יורק בניסיון לבנות לעצמה שם של שחקנית בינלאומית.
את פריצתה הקולנועית עשתה סורבינו בשנת 1994 עם הופעות בדרמה ההיסטורית, שהייתה מועמדת ל-4 פרסי אוסקר של רוברט רדפורד "חידון האשליות", וכן בדרמה הקומית "ברצלונה".
שנה לאחר מכן נכנסה כבר סורבינו ל"ליגה של הגדולות" בהוליווד, כשקיבלה פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר וגם את פרס גלובוס הזהב על תפקידה באחת הקומדיות המוצלחות ביותר של שנות ה-90 - "אפרודיטה הגדולה".
בסרטו של וודי אלן גילמה סורבינו את דמותה של לינדה אש, הפרוצה שגיבור הסרט, לני וויינריב (וודי אלן), מתאהב בה.
ב-1996 גילמה סורבינו את דמותה של מרילין מונרו בסרט הטלוויזיה מבית היוצר של HBO "נורמה ג'ין" (אנ'); על תפקידה בסרט הייתה סורבינו מועמדת לפרס אמי, וכן לפרס גלובוס הזהב בפעם השנייה.
ב-1997 שיחקה סורבינו בקומדיה "רומי ומישל - פגישת מחזור", וגם בסרט האימה של גיירמו דל טורו - "מימיק".
ב-1999 שיחקה סורבינו בדרמת הפשע של ספייק לי "הקיץ של סאם" ובדרמה הרומנטית "אהבה ממבט ראשון".
ב-2001 שיחקה בסרט "האזור האפור" המגולל את סיפור מרד הזונדרקומנדו באושוויץ.
לאחר כמה שנים שבהן מילאה תפקידים בסרטים כושלים, חזרה סורבינו לקדמת הבמה ב-2005 כשקיבלה את מועמדותה השלישית לפרס גלובוס הזהב על תפקידה בסדרת הפשע "סחר אנושי". ב-2008 הופיעה סורבינו בפרק בסדרת הדרמה הרפואית "האוס", וב-2009 היא זכתה ב"פרס השחקנית הראשית מטעם פסטיבלי הקולנוע" בניו יורק, סן דייגו ועמק סונומה, על משחקה בסרט "פרח המשאלות".
בשנת 2014 שיחקה סורבינו בדרמת הפשע "אחיות מושלמות".
בשנת 2020, סורבינו שיחקה במיני-סדרה של נטפליקס "הוליווד" בתור שחקנית ותיקה שהקריירה שלה נתקעה לאחר מערכת יחסים עם בעלים של אולפן הפקות.
בשנת 2023 היא שיחקה בתפקיד משנה בסרט "Sound of Freedom" של הבמאי המקסיקני אלחנדרו גומז מונטוורדה (אנ'), העוסק בסחר בבני אדם בדרום אמריקה. באותה השנה, צפויה להתחרות בעונה ה-32 של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים".
חיים אישיים

בין השנים 1996 ו-1998, סורבינו הייתה מעורבת רומנטית עם הבמאי קוונטין טרנטינו, שהיה המלווה שלה בטקס פרסי האוסקר בו זכתה בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר.
סורבינו פגשה את השחקן כריסטופר באקוס (אנ') במסיבה של חבר משותף באוגוסט 2003. ב-11 ביוני 2004 הם נישאו בטקס פרטי בסנטה ברברה, קליפורניה, ולאחר מכן ערכו טקס חגיגי באי קאפרי שבדרום איטליה. יש להם ארבעה ילדים; שתי בנות ושני בנים. הם גם כיכבו יחד בסרטים כמו "Chloe and Theo"‏ (2015) ו"אמהות ובנות" (אנ') (2016). המשפחה מתגוררת יחד בלוס אנג'לס, קליפורניה.
חיים אישיים > אקטיביזם

סורבינו פעילה בארגון הבין-לאומי אמנסטי אינטרנשיונל מאז 2004, וכן משנת 2009 עד 2012 היא הייתה שגרירה של רצון טוב מטעם האו"ם למאבק בסחר בבני אדם, והפעלת לחץ על הקונגרס של ארצות הברית לבטל את הקרבות בדארפור.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991–1992 | אור מנחה (אנ') | ג'ולי קאמלטי | מחליפה זמנית |
| 1992 | Swans Crossing | סופיה מק'ורמיק דה קסטרו | תשעה פרקים |
| 1994 | Parallel Lives | מאטי דרוסה | סרט טלוויזיה של שואוטיים |
| 1994 | The Second Greatest Story Ever Told | מארי ויינשטיין | סרט טלוויזיה |
| 1995 | מעמד וממון (אנ') | קונצ'יטה קלוסון | מיני-סדרה |
| 1996 | נורמה ג'ין (אנ') | מרילין מונרו | סרט טלוויזיה של HBO מועמדת פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית ראשית במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (1997) מועמדת פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (1997) |
| 1996 | הנשים של ג'ייק (אנ') | ג'ולי | סרט טלוויזיה של CBS |
| 2000 | גטסבי הגדול (אנ') | דייזי בוצ'נאן | סרט טלוויזיה של A&E (אנ') |
| 2003 | ויל וגרייס | דיאן | פרק: "Last Ex to Brooklyn" |
| 2005 | Human Trafficking | קייט מורוזוב | מיני-סדרה מועמדת פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (2006) |
| 2006 | Covert One: The Hades Factor | רנדי ראסל | סרט טלוויזיה של CBS |
| 2008 | האוס | ד"ר קייט מילטון | פרק: "Frozen" |
| 2009 | הטמפלר האחרון (אנ') | טס צ'ייקין | מיני-סדרה |
| 2012 | Finding Mrs. Claus | מיס קלאוס | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2013 | Space Warriors | סאלי הוקינס | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2014 | בניחוש חוקר | בטסי ברנינגן | שלושה פרקים |
| 2014 | Intruders | איימי ווילאן | תפקיד ראשי; שמונה פרקים |
| 2014–2015 | השמיים נופלים | שרה | תשעה פרקים |
| 2015 | Stalker | ויקי גרג | ארבעה פרקים |
| 2016 | Indiscretion | ורוניקה לואיס | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2016 | A Christmas to Remember | ג'ניפר וייד | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2016–2017 | ליידי דיינמייט (אנ') | מיליסנט פראט | שני פרקים |
| 2018 | קונדור (אנ') | מרטי פרוסט | תפקיד ראשי (עונה 1); עשרה פרקים |
| 2018 | No One Would Tell | השופטת אליזבת' הנאובר | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2018 | סטארט אפ (אנ') | רבקה סטרוד | תפקיד ראשי (עונה 3); עשרה פרקים |
| 2018 | משפחה מודרנית | ניקול רוזמרי פייג' | ארבעה פרקים |
| 2018 | ספיי קידס: משימה קריטית (אנ') | אינגריד קורטז | דיבוב; שבעה פרקים |
| 2020 | הוליווד | ג'ין קרנדל | חמישה פרקים |
| 2020 | The Expecting | ד"ר גרין | שבעה פרקים |
| 2021 | סיפור פשע אמריקאי: מוניקה לוינסקי | מרשה לואיס | שישה פרקים |
| 2022–הווה | Shining Vale | רוזמרי וולינגהאם | תפקיד ראשי; שמונה פרקים |
| 2023 | רוקדים עם כוכבים | עצמה | מתמודדת בתוכנית |
דביר (קיבוץ)

.
| --- | --- |


מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: בני שמעון
גובה ממוצע: ‎309 מטר
תאריך ייסוד: 1951
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
מוצא המייסדים: הונגריה
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,163 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הר חברון מערב מוגדלת) דביר(למפת הר חברון מערב רגילה) דביר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דביר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דביר31°24′45″N 34°49′30″E﻿ / ﻿31.41241066273°N 34.8249165856152°E﻿ / 31.41241066273; 34.8249165856152  heמפת היישובים של מועצה אזורית בני שמעון (in English: Bnei Shimon Regional Council) באדום - דביר (דבירה) בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10
https://kdvir.org.il/
מכתב ועדת השמות הממשלתית למזכירות הקיבוץ הארצי בדבר שם הקיבוץ. 30 באוקטובר 1951
דְּבִיר הוא קיבוץ השוכן באזור הגבול בין דרום השפלה לצפון הנגב, בסמוך ליער להב, מצפון לבאר שבע וממזרח לרהט. הקיבוץ משתייך למועצה אזורית בני שמעון ולקיבוץ הארצי.
היסטוריה

הקיבוץ דביר הוקם ב-13 בספטמבר 1951 על ידי עולים מהונגריה מתנועת השומר הצעיר ושמו כשם העיר העתיקה ששכנה באזור. הקיבוץ נמצא בסמוך לתל בית מירסים, אשר זוהה כדביר המקראית על ידי ויליאם פוקסוול אולברייט ב-1924 ועל כן נקרא על שמו. אולם מכיוון שזיהוי זה מוטל בספק וסביר שהוא שגוי החליטה ועדת השמות הממשלתית לקרוא לקיבוץ, עם עלייתו על הקרקע, "דבירה", לאמור "בדרך לדביר" (בדומה לשם היישוב אפרתה). אך תושבי המקום והציבור נוקטים בדרך-כלל בשם הבלתי-רשמי דביר והיו מקרים בהם חברי הקיבוץ מחקו את האות "ה" מעל שלט הדרכים של מע"צ המורה לכניסה לקיבוץ. ב-22 ביוני 2022 ועדת השמות הממשלתית התכנסה ואחרי התנגדות ארוכת שנים, אישרה פה אחד את בקשת הקיבוץ לשינוי שמו הרשמי מ"דבירה" ל"דביר".
בתחילת דרכו שכנו תושבי הקיבוץ באוהלים והביאו מים למקום בעגלה רתומה לסוס, מקיבוץ שובל. עם השנים התפתח הקיבוץ והצטרפו אליו עולים מדרום אמריקה ותושבים מישראל. החל מ-2009 נבנתה בצמוד לקיבוץ הרחבה קהילתית בכמה שלבים, המיועדת לתושבים אשר אינם חברי קיבוץ, אך שותפים בכל שירותי היישוב ביחד עם חברי הקיבוץ. ילדי חברי הקיבוץ ותושבי הקיבוץ פעילים יחד בקן השומר הצעיר בקיבוץ, בו מתחנכים כ-120 חניכים ומדריכים.
בסמוך לקיבוץ עובר שביל ישראל.
ענפים

מפעל פלסטיקה "דולב" (בשיתוף עם קיבוץ להב)
"תבליני הנגב" (ייצור וייצוא פפריקה)
רפת חלב גדולה
לולים לגידול עופות פטם
ענפים > בעבר

"דביר מוצרי תוכנה" - מפתחת מעבד תמלילים QText
גלריה

חדר האוכל
מפעל הפלסטיק "דולב"
מתחם רכבתי של מפעל אמבר - דבירה
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  קיבוץ "דביר" התנחל בנגב, דבר, 14 בספטמבר 1951
↑  יואל בן נון, המקרא במבט היסטורי וההתנחלות הישראלית בארץ כנען בתוך: ישראל לוין ועמיחי מזר (עורכים), הפולמוס על האמת ההיסטורית במקרא, יד בן צבי תשס"א. עמ' 5
↑  פרוטוקול וועדת השמות הממשלתית 22.6.22, באתר GOV.IL
↑  קיבוץ דביר, נגב-נט
↑  דותן לוי, אמפא מליבו תבצע פרויקט הרחבה בקיבוץ דביר שבנגב הצפוני, באתר כלכליסט, 15 בפברואר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007469841505171  LCCN: n2004055993  VIAF: 159648429   WorldCat (עם VIAF): 159648429
משה צבי פוקס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1843 לובשבריני, הונגריה 
 פטירה:  26 ביוני 1911 (בגיל 68 בערך) טרנצ'ין, סלובקיה 
 מקום קבורה:  אוראדיה 
 תקופת הפעילות:  ? – 26 ביוני 1911 
 
הרב משה צבי (הרש) פוקס (ה'תר"ג – א' בתמוז ה'תרע"א, 1843–1911) היה רב הונגרי, פוסק הלכה ומנהיג ציבור מרכזי בהונגריה ובטרנסילבניה, אשר שימש כרבה של גרוסוורדיין וראש הישיבה בה. מחבר שו"ת "יד רמה".
ביוגרפיה

נולד בלובשבריני (לעיתים: לאוואשברון) לרב בנימין זאב (וואלף) פוקס, תלמיד "החתם סופר", רבה של עיר הולדתו ולימים רבה של סירט (סערעט). סבו, הרב משה צבי פוקס, שימש בדיינות בלובשבריני. למד אצל אביו, וכן אצל מהר"ם שיק בירגן (אנ'), הרב דוד שיק בסצ'ן, הרב חיים צבי מנהיימר והרב אברהם שמואל בנימין סופר ("הכתב סופר") בפרשבורג. באותה עת למד בלשנות באופן אוטודידקטי, וכן לטינית ויוונית בעזרת מורה פרטי. לאחר נישואיו התגורר בסירט ונסמך על שולחן חותנו שמונה שנים. באותה תקופה למד בחברותא עם הרב יהודה גרינוולד (לימים רבה של סאטו מארה – סאטמר).
תחילה תכנן לעסוק במסחר כחמיו, ואף התנסה בכך, אולם אביו שכנע אותו להיות רב. בשנת ה'תרל"ה (1874), בהיותו כבן 31, החל לכהן כרבה של סירט, על מקום אביו. באותה תקופה הוזמן לכהן כרבה של פאפה, אולם משנודע לו שהבימה נמצאת ליד ארון הקודש ולא במרכז בית הכנסת, סירב לתפקיד.
היה מחותן של הרב אליעזר חיים דייטש, בעל שו"ת פרי השדה, ורבה של באניהד.
ביוגרפיה > רבה של גרוסוורדיין

בשבט ה'תרמ"ב (ינואר 1882), בהיותו כבן 39, החל לשמש כרבה של הקהילה החרדית בגרוסוורדיין (נאג'ווארד) אשר מנתה באותה עת 15,000 איש, והייתה הקהילה החרדית הגדולה במדינה אחרי קהילת בודפשט, והתרחבה בימיו עד כ-35,000 חברים. הוא הקים ישיבה מפורסמת במקום, עמד בראשה והעמיד אלפי תלמידים (בישיבה שהו בקביעות לאורך עשרות שנים כ-400–500 תלמידים). כן ייסד בעיר "חברה ש"ס", "חברה משניות", מוסד חינוכי בשם "יסוד תורה", בית חולים יהודי ו"בית מזון כללי" לנזקקים. לצדו כרב העיר שימש הרב פנחס צימטבוים כאב בית הדין בעיר.
הרב פוקס נחשב כרב מרכזי בטרנסילבניה והונגריה, סמך רבנים רבים ששימשו ברבנות, מתלמידיו ובכלל, והעמיד רבנים בערים ובעיירות. לצד ארבעה מנהיגים נוספים, היה חבר בלשכה האורתודוקסית בבודפשט (ארגון הגג של הקהילות החרדיות במדינה). היה חבר בהנהלת עיריית עירו, אולם לא השתתף בפועל בישיבותיה. תחת רבנותו התחזק הפילוג בין הקהילות היהודיות בגרוסוורדיין, החרדית (עליה נמנו רוב יהודי העיר) והנאולוגית, פילוג שהתבטא גם במעשי איבה הדדיים, אולם ככלל הביע תחושת אחווה ביחס לכל אחיו היהודים. את עמדתו בנושא זה ביטא בדבריו: "נוכל לחיות ולהתקיים זה ליד זה, אבל בשום פנים לא ביחד".
תמך באגודת יישוב ארץ ישראל, ובמכתב לרב אליעזר דייטש הביע את תמיכתו ברכישת אתרוגים מארץ ישראל, שנועדה לחזק את ישוב הארץ, ואמר "בודאי כל מי שחבת ארץ הקודש תובבי"א יקר בעיניו יתן קדימה לאתרוגים הבאים מארץ הקודש אם גם אינם עדיין מהודרים כל כך כאתרוגי קארפו... יש בזה חבוב ארץ הקודש וחיזוק לישובה בודאי מצווה רבה עושה".
התנגד בתוקף לכל שינוי או ויתור במנהגי המסורת. התעמת עם הנהלת קהילתו על לימודי בני הנוער של הקהילה בישיבות. לצד אלה, נודע כבעל צדקה וכמי שעל פי רוב פעל בדרכי נועם לשם קבלת עמדותיו. קיים קשרים חיוביים עם מנהיגי הדתות השונות בעירו.
נטה לעמדתו של הרב משה שמואל גלזנר, שהביע בחוברת "חקור דבר" תמיכה בגיור בני זוג לא יהודים הנשואים ליהודים בנישואים אזרחיים, כדי למנוע התבוללות. עם זאת, ביקש מהרב גלזנר שלא לפסוק כך הלכה למעשה מבלי לקבל הסכמה מרבנים נוספים, כדי שפרסום המדיניות ההלכתית החדשה לא יעורר פליאה.
נפטר בעיר טרנצ'ין, סלובקיה, בעת שהות לצורכי הבראה, בא' בתמוז ה'תרע"א. בהלווייתו השתתפו מעל חמשת אלפי איש. עם פטירתו הניפה עיריית גרוסוורדיין דגלים שחורים והרחוב בו התגורר במרכז העיר נקרא על שמו "פוקס מור" (הרחוב היה קיים במשך עשרות שנים).
לאחר פטירתו, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוציא לאור נכדו הרב דוב בער קליין את ספר השו"ת שלו "יד רמה", הכולל כ-260 תשובות מכתב ידו (גרוסוורדיין ה'ת"ש).
משפחתו

נישא לבתו של דוד גאנצל, מעשירי סירט.
כשבע שנים לאחר פטירתו, בשנת ה'תרע"ח (1918), נבחר בנו הרב בנימין פוקס (ה'תרל"ד – ה'תרצ"ו), תלמידו של הרב שמחה בונם סופר ("השבט סופר"), למלא את מקומו ברבנות בעיר. קודם לכן שימש כרבן של קהילות בבראשוב, יאקא, פזינוק (אנ') (בעזינג) ובאיה מארה (נאג' באניא), בה גם עמד בראשות ישיבה. בנו, שלמה זלמן, שירת כרב צבאי (אחד משלושה בלבד) בדרגת סרן בצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה. בנים נוספים היו הרב דניאל (נפטר בתל אביב בשנת ה'תשי"ז) ואברהם שמואל.
חתנו הוא הרב יעקב שלום קליין (ה'תרל"ז – ה'תש"ד, 1877–1944), אשר למד בישיבתו, שימש כדיין בגרוסוורדיין ובהמשך כרבה של האלמין. נספה בשואה.
ספרו

יד רמה – שו"ת, נדפס 29 שנים לאחר פטירתו בידי נכדו הרב דוב בער קליין (בפתח הספר נוסף מבוא עם קורות חייו מאת חתנו הרב יעקב שלום קליין) גרוסוורדיין ה'ת"ש
לקריאה נוספת

'הרב ר' משה צבי בהגאון ר' זאב זצ"ל פוקס', בתוך: שמואל נח גוטליב, אהלי שם, פינסק תרע"ב, עמ' 226
'הרב מו"ה משה צבי פוקס', בתוך: פנחס זליג שוורץ, שם הגדול מארץ הגר, כרך א, פקש תש"א, מערכת גדולים עמ' 30 (יד,ב)
הרב שמואל זאב גולדמן, שלשלת הזהב – על קורות בני משפחת פוקס, הרב בנימין, בנו הרב משה צבי (הרש) ונכדו הרב בנימין, ה'תש"ב
צבי גרוסמן, 'חייו ופעילותו של הגאון ר' משה הרש פוקס זצ"ל', בתוך: ספר זיכרון ליהדות גרוסוורידיין, אוראדאה, נאג'וואראר, תל אביב תשמ"ד, עמ' 128–134
פנחס מילר, עולמו של אבא, ירושלים תשמ"ד, עמ' רעח-רפב
'ר' משה הירש ב"ר זאב וואלף פוקס', בתוך: יצחק יוסף כהן, חכמי טראנסילוואניה, ירושלים תשמ"ט, עמ' 177–178
ברוך טרקטין ולוסיאן-זאב הרשקוביץ, אנציקלופדיה ליהדות רומניה, כרך ב, ירושלים תשע"ב, עמ' 667
הערות שוליים

↑  במקורות אחרים: ה'תר"א (1841)
↑  יצחק ידידיה כהן, חכמי הונגריה והספרות התורנית בה, ירושלים תשנ"ז, עמ' 37 (שו"ת יד רמה, חלק א סימן קז); וראו עוד: שו"ת יד רמה, חלק א סימן ז
↑  משה צבי פוקס, שו"ת יד רמה, סימן נא
↑  ספר זיכרון ליהדות גרוסוורידיין, אוראדאה, נאג'וואראר, תל אביב תשמ"ד, עמ' 75–79
↑  משה גולדשטיין, 'חיי דת ומסורת של יהודי טרנסילבניה', בתוך: על יהודי רומניה בארץ גלותם ובמולדת, תל אביב 1959, עמ' 75
↑  אברהם פוקס, ישיבות הונגריה בגדולתן ובחורבנן, כרך ב, ירושלים תשמ"ז, עמ' 236–241; י' לוי, דין תורה דגאלאנטה, בני ברק תשמ"ג, עמ' פה
↑  יהודה שוורץ, תולדות הקהלות בטרנסילבניה, חדרה תשל"ו, עמ' 132–133
↑  ספר זיכרון ליהדות גרוסוורידיין, אוראדאה, נאג'וואראר, תל אביב תשמ"ד, עמ' 37
↑  'נאג'-ואראד (גרוסוורדיין)', בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה, ירושלים תשס"ט, עמ' 243–246; יצחק יוסף כהן, חכמי טראנסילוואניה, ירושלים תשמ"ט, עמ' מט
↑  יצחק אלפסי, דורשי ציון בפועל, ירושלים תשס"ו, עמ' 426; וראו עוד: יצחק יוסף כהן, חכמי טראנסילוואניה, ירושלים תשמ"ט, עמ' רלג-רלד (יד רמה, חלק א סימן נא)
↑  יד רמה, סימן נא
↑  יהודה שוורץ, מורשת רבני הונגריה, חדרה תשמ"ז, עמ' 181–182
↑  שו"ת יד רמה, אבן העזר סי' יא
↑  ספר זיכרון ליהדות גרוסוורידיין, אוראדאה, נאג'וואראר, תל אביב תשמ"ד, עמ' 54–57
↑  צבי גרוסמן, 'חייו ופעילותו של הגאון ר' משה הרש פוקס, בתוך: ספר זיכרון ליהדות גרוסוורידיין, אוראדאה, נאג'וואראר, תל אביב תשמ"ד, עמ' 132
↑  ראשי תיבות של שמו: רבי משה הרש.
↑  ראו עוד: י' יוסף כהן, 'גרוסווארדיין וחכמי בספרי שאלות ותשובות', ספר זיכרון ליהדות גרוסוורידיין, אוראדאה, נאג'וואראר, תל אביב תשמ"ד, עמ' 157–163
↑  על אודותיו ראו: דבר ההתאחדות נא, תשרי תשס"ה, עמ' יג
↑  על אודותיו ראו: ברוך טרקטין ולוסיאן-זאב הרשקוביץ, אנציקלופדיה ליהדות רומניה, כרך ב, ירושלים תשע"ב, עמ' 719
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007523163805171  GND: 1053420110  LCCN: no2023124126  VIAF: 308274649   WorldCat (עם VIAF): 308274649
שלדור

שלדור
שלדור בע"מ היא חברת ייעוץ אסטרטגי ישראלית, הנמנית עם החברות הוותיקות והמובילות בארץ. לקוחותיה הם הגופים הגדולים במשק – חברות, משרדי ממשלה ומוסדות שונים. משרדי החברה שוכנים בתל אביב.
היסטוריה

שלדור הוקמה בשנת 1984 על ידי סאמי פרידריך, בוגר האוניברסיטה העברית ובית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד, אשר כיהן בעברו כיועץ ומנהל בתאגידים מקינזי ו-BCG וכמנכ"ל משרד הכלכלה והתכנון.
במהלך שנותיה הראשונות נהנתה שלדור מעמדת הובלה, כחברה הראשונה בארץ להציע שירותי אסטרטגיה עסקית ברמה גבוהה, וסייעה להטמיע תפיסות ניהוליות מתקדמות במגזר הפרטי והציבורי בישראל. לאחר כניסת שחקניות בינלאומיות לישראל איבדה שלדור את הבלעדיות, אך שמרה על מעמדה כחברת ייעוץ מובילה.
במהלך שנות קיומה, שלדור בנתה מאגר לקוחות עליו נמנים מאות חברות עסקיות וארגונים במגוון ענפים, במגזר העסקי, הציבורי והמגזר השלישי. במסגרת עבודתה עם לקוחות אלה, פיתחה התמחות בעיצוב אסטרטגיית חדירה לשווקים גלובאלים, באמצעותה סייעה למעלה מ-40 חברות ישראליות לחדור לשווקים ברחבי העולם. שלדור פיתחה גישה מקצועית ייחודית ל"אסטרטגיה אופרטיבית" (Operative Strategy) המגשרת בין כוונות אסטרטגיות לצעדים יישומיים, על מנת לסייע ללקוחותיה ליישם מהלכים פורצי דרך.
לקוחות

ב-30 שנות פעילותה, שלדור עיצבה אסטרטגיה תחרותית לרבות מהחברות המובילות במשק הישראלי, ובהן טבע, בנק הפועלים, אל-על, תה"ל, נטפים, אי.די.בי., קומברס, ECI ועוד.
החברה ליוותה את לקוחותיה במהלכים עסקיים מורכבים, כמו הקמת חטיבת התעופה בתעשייה האווירית, שסייעה לפעילות האזרחית להפוך לרווחית לאחר שנים רבות של הפסדים, וליווי הקמת מועדון כרטיס האשראי "פליי קארד" של אל-על.
לצד הפעילות העסקית, שלדור גיבשה אסטרטגיה ארוכת טווח עבור ממשלת ישראל ורפורמות עבור ממשלת ישראל, בהן רפורמת הסלולר, הרפורמה בענף הרכב ורפורמה בענף הדלק.
בנוסף, שלדור הובילה מהלכים אסטרטגיים לחברות ממשלתיות וגופי ציבור נוספים כמו אוניברסיטת תל אביב, קק"ל וחברת החשמל. החברה הייתה מעורבת במהלכים ממשלתיים רחבים, כמו בניית אסטרטגיה כוללת לפיתוח הצפון, במסגרתה הוחלט על הקמת בית הספר לרפואה בצפת.
שלדור עוסקת גם בפעילות בשיתוף המגזר השלישי, וביצעה פרויקטים לגיבוש אסטרטגיה עבור יוזמות חברתיות, כמו יזמת "קולקטיב אימפקט" לקידום תעסוקה בחברה הערבית בשיתוף בית הנשיא.
פרסומים

Evgeny Muzychuk and Omer Teper, Shattering the Glass Ceiling: How can leading Israeli High Tech Companies Overcome their Scale Barrier?, Shaldor Publication, October 2013
Jonathan Friedrich, Amit Noam and Elie Ofek, Right Up the Middle: How Israeli Firms Go Global(הקישור אינו פעיל), Harvard Business Review, May 2014
הערות שוליים

↑  הדר חורש הדר חורש, עצות של דור חדש, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2003
↑  הדר חורש הדר חורש, עצות של דור חדש, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2003
↑  איך חברות ישראליות מפתחות פעילות גלובאלית, באתר הרוורד ביזנס רוויו, 29 במאי 2014
↑  עירן פאר, ‏המרווח יגדל, הסיכון יקטן: כך יפעל בנק הפועלים בארה"ב, באתר גלובס, 29 בפברואר 2012
↑  אל על שכרה את שירותיה של חברת שלדור לטובת גיבוש אסטרטגיה עסקית, באתר אל על, 28 במאי 2012
↑   יורם גביזון, תהל השלימה את מכירת הנדל"ן, אך הרווח התכווץ ב-20 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 20 בינואר 2013
↑  אורה קורן, שלדור מבצעת מהפך אסטרטגי ארגוני בנטפים: אסטרטגיה משותפת לכל החברות הבנות, באתר TheMarker‏, 15 באוקטובר 2009
↑   יורם מרגליות, "תפקיד הדח"צ אינו לנהל מו"מ עסקי", באתר TheMarker‏, 20 בינואר 2014
↑  אמיתי גזית, עסקת ענק לתעשייה האווירית: הסבת מטוסים ב-400 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 28 ביולי 2019
↑  רחלי בינדמן, כאל זכתה בכרטיס יוקרתי למועדון של החזקים, באתר כלכליסט, 12 בדצמבר 2018
↑  מגפון, אל על תיישם תוכניות מתקדמות לניהול קשרי לקוחות, הכנסה והפצת מחירים (באנגלית)
↑  אדריאן פילוט, ‏מכון RAND וחברת שלדור זכו במכרז לגיבוש אסטרטגיה למשק הישראלי, באתר גלובס, 4 ביולי 2011
↑  גילעד נס, בלעדי ל"כלכליסט": שלדור תבחן את מידת התחרותיות בענף הסלולר, באתר כלכליסט, 7 במרץ 2010
↑   דניאל שמיל, רפורמות בענף הרכב - יש; יותר כסף בכיס של הנהג - אין, באתר TheMarker‏, 16 בספטמבר 2013
↑  ליאור ברון, ‏האוצר מציע: פיקוח על חברת החשמל - יותר גז טבעי ותחרות בשוק הדלק, באתר גלובס, 26 באפריל 2009
↑  גלי וינרב, ‏נשיא אוניברסיטת תל-אביב: "צריך להעלות את שכר הלימוד", באתר גלובס, 17 בספטמבר 2013
↑  לילך ויסמן, ‏מיזם חברת החשמל: שלדור תייעץ, פרטנר מעוניינת במכרז, באתר גלובס, 4 באפריל 2011
↑  עמיר קורץ, מאחורי הקלעים של פרויקט בית הספר לרפואה החמישי בישראל, באתר כלכליסט, 6 ביולי 2009
↑  רק 0.3% ממנהלי הביניים בחברות - ערבים, באתר ynet, 8 בפברואר 2015
↑  שנה לפיילוט לקידום תעסוקה בחברה הערבית: עלייה של 200% בקליטת עובדים, באתר כלכליסט, 18 ביולי 2017
מוצש

ערך זה עוסק במגזין. אם התכוונתם למוצאי שבת, ראו .
| --- | --- |
שלושת הכוכבים שעל הלוגו רומזים לזמן יציאת השבתשלושת הכוכבים שעל הלוגו רומזים לזמן יציאת השבת
 תדירות:  שבועון
 בעלים:  מקור ראשון
 עורכת ראשית:  תמר פרלשטיין
 תאריכי הופעה:  2011–הווה (כ־13 שנים)
 שפה:  עברית
 מערכת:  ירושלים
 
שער המגזין עם גרסה של רוזי המסמררת עם כיסוי ראש, גיליון מס' 71
מוצש הוא מגזין תרבות ופנאי מבית מקור ראשון, הפונה בעיקר לקהל דתי לאומי. המגזין ראה אור לראשונה במרץ 2011 כמגזין עצמאי, ועורכו הראשון היה אלעד טנא. מפברואר 2016 הוא אחד המוספים הנלווים לעיתון סוף השבוע של מקור ראשון. מאז הוא מופץ אחת לשבוע יחד עם שאר מוספי עיתון "מקור ראשון" - יומן, שבת ודיוקן.