stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסע המושבות
רקע

בכ"ח אייר תרס"ד (1904) הגיע הרב קוק לארץ ישראל לכהן כרבה של יפו והמושבות. בשנים אלו, שנות העלייה השנייה, הגיעו עולים רבים לארץ ישראל, ביניהם היו צעירים חלוצים בעלי אידאולוגיות מודרניות, בין השאר סוציאליסטית, שרובם התרחקו מאורח החיים המסורתי. הם עלו לארץ מתוך מטרה לבנות ריבונות יהודית בארץ ישראל, וראו בכיבוש העבודה אמצעי נחוץ וחיוני. יחד עם זה החלו לגבש לעצמם זהות לאומית וחילונית חדשה, המבוססת על עולם היהדות המסורתית אולם לא זהה לה.
הרב קוק העריך מאוד את החלוצים אנשי העלייה השנייה הבונים ומפתחים את הארץ במסירות נפש, וראה בהם חוליה חשובה בתהליך הגאולה. הוא טען שיש בהם נשמה ואור הגנוז, אפילו שלא מדעתם. אולם הסתייג מאורח חייהם המרוחק מתורה והלכה, הפריע לו שהם מנותקים מהדת כפי שהוא ראה אותה, וסבר כי "חלק מהחלוצים הצעירים שבו בארץ ישראל ליסוד הלאומי שלנו אבל עדיין לא שבו ליסוד דתי אולם אי אפשר להפריד בין שני יסודות אלה שהם אחד...רק על ידי אהבה ניתן יהיה לאחדם".[דרוש מקור] בכך, הרב קוק, שראה שאחיזת הדת נחלשת ביישוב החדש, התייחס לנושא החילון שהחל להיות רווח בישראל על ידי ביקורים מדי פעם במושבות ודרישה מהציבור לחזור למקורותיו, כל זאת בדרכי נועם מתוך גישה של שמאל דוחה וימין מקרבת, מתוך רצונו "לחדור אל עומק ליבו של הפועל הצעיר", ובהאמינו בכוחו של מפגש ישיר. לפיכך בשנת תרע"ד 1913 יזם הרב קוק מסע של רבנים אל המושבות במאמץ לקרב אותם לקיים את המצוות. גם חלק מרבני היישוב הישן השתתפו במסע. ארגון הפקידים והאמרכלים של אמסטרדם לקח על עצמו את מימון הוצאות המסע, ונציג הארגון בארץ, הרב יונתן בנימין הלוי הורוויץ, היה מהמשתתפים במסע.
המסע הראשון - 1913

בימים י"ט בחשון עד י"ז בכסלו תרע"ד (1913) נערך המסע בראשותו של הרב קוק. במסע זה השתתפו עוד שבעה רבנים חשובים נוספים: הרב יוסף חיים זוננפלד, הרב יונתן בנימין הלוי הורוויץ, המגיד בן ציון ידלר, הרב יעקב משה חרל"פ, הרב אברהם לייב זילברמן, הרב ברוך מרקוס והרב משה קליערס. אל הרבנים הצטרפו גם אליהו מרדכי זוננפלד, בנו של הרב זוננפלד וכן הרב גרינברג שהיה משמשו של הרב קוק.
הרבנים ביקרו במשך כחודש ימים בעשרים ושישה יישובים באזורי חיפה, הגליל התחתון ואצבע הגליל. הרבנים שהרגישו בחשיבותו הגדולה של המפגש שאפו לקיים מסע כזה פעם או פעמיים בשנה, אך בסוף אותה שנה פרצה מלחמת העולם הראשונה שלא אפשרה את מילוי המשאלה.
המסע הראשון - 1913 > היישובים בהם ביקרו

חדרה, זכרון יעקב, בת שלמה, שפיה, עתלית, חוות אהרנסון, חיפה, הקואופרציה במרחביה, המושבה מרחביה, כפר תבור, חוות סג'רה, בית-גן (כיום חלק מיבנאל), יבנאל, חוות פוריה, חוות כנרת, מושבת כנרת, דגניה, מנחמיה, טבריה, מצפה, מגדל, ראש פינה, משמר הירדן, יסוד המעלה, מטולה, צפת.
המסע הראשון - 1913 > מטרת המסע

המסע הוגדר כמסע התעוררות וקירוב לבבות אשר נועד להכשיר את הקרקע ולהחזיר את החלוצים עד כמה שניתן לאורח חיים מסורתי, בעיקר בנושאים של כשרות, שמירת שבת, חינוך יהודי במושבות ומצוות התלויות בארץ. זאת על מנת למנוע את הקרע שהחל להיווצר בין "היישוב הישן" ל"יישוב החדש".
בכל מקום אליו הגיעו התקבלו משלחת הרבנים בכבוד גדול. האנשים והנשים התכנסו בבית הכנסת לשמוע את דרשות הרבנים. הרבנים דיברו בענייני אחווה וקרוב לבבות באהבת ישראל, חשיבות העבודה החלוצית באהבת ארץ ישראל לקירוב גאולת ישראל, כמו כן דיברו ישירות על הצורך לתקן פגמים במצב הדתי בענייני חינוך, שמירת שבת, טהרת המשפחה ומתן תרומות ומעשרות. הרבנים האזינו גם לבעיות שהעלו המתיישבים, ביניהן בעיות בתחום החומרי.
עם זאת, המסע נחל הצלחה חלקית בלבד - בעוד שבמושבות העלייה הראשונה התקבלו דברי הרבנים בהתלהבות ובהבנה והייתה נכונות עקרונית להיענות לבקשות המשלחת, הרי שביישובי העלייה השנייה, שחלק מחבריהם היו חילונים וסוציאליסטים, קבלת המשלחת הייתה צוננת.
המסע הראשון - 1913 > תוצאות המסע

בכל המושבות התקבלה המשלחת בכבוד גדול. במקומות אחדים הוחלט בהשפעת הביקור לבצע שינויים. הובאו מורים דתיים שיחזקו את לימודי הקודש, הוקצה תקציב לבניין בית כנסת, התמנו אנשים שידאגו לקשר עם הרבנים וישאו בעול העניינים הדתיים ביישובים, בעיקר בעניין התרומות והמעשרות. ביישובים שחלק מחבריהם היו בעלי תפיסת עולם סוציאליסטית וחילונית, כמו דגניה וכנרת, התקבלו הרבנים בכבוד, אך בנימה של הסתייגות. במספר מקומות נדחתה בקשת הרבנים להכשיר את המטבח, לשמור שבת וכו'.
מדרך פעולתו של הרב קוק ב"מסע המושבות" היה ניכר שעיקר דאגתו הייתה לטווח הרחוק, גם אם בטווח הקצר ההישגים אינם משביעים רצון, "כי עבודתנו בכולה על אדמת הקודש הלא היא עבודה היסטורית שאינה נמדדת במידת השעה והשנה, כי אם עבודת עולם ותקנת דורים".[דרוש מקור] בסיכום המסע אמר הרב קוק: "באנו בשעה מאוחרת מעט, אבל לא מאוחרת מדי".
בכל זאת, לא פעם במקומות רבים הסתיימו המפגשים בחוויה מרגשת של ריקודי איכרים - פועלים ורבנים שכם אל שכם.
המסע הראשון - 1913 > "אלה מסעי"

בתום המסע החליטו הרבנים להוציא חוברת שתתאר את המסע, וזאת כדי להציג בפני דעת הקהל את המצב ביישובים החדשים וכדי להביא ל"התעוררות הראויה". החוברת שנקראה בשם אלה מסעי נערכה על ידי הרב יונתן בנימין הלוי הורוויץ, ממשתתפי המסע, נדפסה בימי מלחמת העולם הראשונה והיא מכילה תיאור של המסע ושל מצב המושבות באותה העת.
מסעות נוספים > המסע בשנת 1923

מסע זה נערך בימים 21 עד 31 בנובמבר 1923. מטרתו המוצהרת הייתה: "לשם ביקורת העניינים הדתיים שבמושבות ובייחוד בנקודות החדשות שנוסדות בעמק בשנים האחרונות". אל הרב קוק הצטרפו הרב חרל"פ מירושלים והרב אהרונסון רבה הראשי של תל אביב. המסע סוכם במסמך מפורט שחיבר מנחם אייזיק רלבג המזכיר הראשי של הרבנות הראשית בשם: פרשת נסיעת הרבנות הראשית הגלילה.
הרבנים נפגשו עם חברי קיבוצים ומושבים ביישובים כפריים ועירוניים בעמק יזרעאל והגליל, ביניהם: טבריה, צפת, ראש פינה, דגניה, קבוצת כנרת, בית אלפא, עין חרוד, כפר גלעדי וכפר יחזקאל.
מסעות נוספים > המסע בשנת 1927

מסע זה נערך בימים 15 עד 26 במאי 1927. בנוסף לרב קוק השתתפו הרב אבא יעקב הכהן בורכוב, שהיה ר"מ בישיבת מרכז הרב, והרב מאיר ברלין, ראש המרכז העולמי של המזרחי, אשר מימן את המסע.
המשלחת ביקרה בערים, במושבים ובקיבוצים בגליל ובעמק יזרעאל, בהם: גבע, קבוצת צריפין (לימים מזרע), תל עדשים, בלפוריה, כפר יחזקאל, נהלל, עין חרוד, מרחביה, קבוצת כנרת ודגניה.
הרב קוק הקדיש את מירב מאמציו לשיחות עם אנשי היישובים, כך למשל במושבה בלפוריה דיבר "על החיים הרוחניים בעמנו ועל ערכה של ארצנו בהיותה נעבדת וגם נשמרת בטהרתה ובקדושתה".
במסע זה פנה אחד הפועלים אל הרב ואמר: "חבל על עבודתכם ועל דיבוריכם, פה לא תשפיעו כלום"[דרוש מקור]. הרב קוק הבין שעיקר משימתו צריכה להיות הקשר החיובי עם הצעירים וענה: "לא באנו להשפיע, רוצים אנו להיות מושפעים מגודל מסירות הנפש שלכם עבור אדמת הקודש".[דרוש מקור]
לקריאה נוספת

הדסה לוין (עורכת), יונתן בנימין הלוי הורוויץ, אלה מסעי: רשימת מסע הרבנים מחברי הוועדה להרמת קרן הדת והיהדות באה"ק אשר נסעו לסייר את כל מושבות השומרון והגליל בחורף שנת תרע"ד, מבשרת ציון: הוצאת קול מבשר, תשס"א.
יעקב הדני, הרב קוק וההתיישבות החילונית מסעות ומגעים, הוצאת המחלקה לתרבות תורנית, משרד החינוך, ירושלים תש"ם.
מוטי זעירא, קרועים אנו, זיקתה של ההתיישבות העובדת בשנות העשרים אל התרבות היהודית, ירושלים: הוצאת יד בן-צבי, תשס"ב.
מסע התשובה והאהבה, בראשות מרן הראי"ה קוק זצ"ל. הוצאת אור האורות תשע"ד.
הערות שוליים

1 2  אלה מסעי, הקדמה (ההקדמה נכתבה בעיקרה על ידי הרב קוק ובסופה חתומים הרבנים משתתפי המסע).
↑  ר' משה קליערס רבה של טבריה הצטרף אל המסע ב-כ"ה בחשוון כשהיו במושבה מרחביה
↑  דואר היום, ט"ו כסלו תרפ"ד.
↑  החיבור נמצא בארכיון בית הרב קוק בירושלים.
↑  כנראה שמדובר בדגניה ב' שנוסדה ב-1920 ולא בדגניה א' שנוסדה ב-1910, שכן מטרת המסע הייתה לבקר ביישובים חדשים (מה גם שבדגניה א' ביקרו במסע הראשון). עם זאת, ייתכן שביקרו בשתיהן עקב סמיכותן.
↑  מוטי זעירא, קרועים אנו, זיקתה של ההתיישבות העובדת בשנות העשרים אל התרבות היהודית, ירושלים: הוצאת יד בן-צבי, תשס"ב, עמ' 190-197.
↑  מוטי זעירא, קרועים אנו, עמ' 195-197.
↑  י"א שחראי, "לאחר הביקור", התור ל"ט, כ"ד סיון תרפ"ז, עמ' 4.
נינטקס

נינטקס (מאנגלית: Nintex) היא תוכנה המשמשת לניהול מערכות טפסים ותהליכים המרחיבה את מערכת SharePoint בגרסה המקומית (On premise) ואופיס 365 (Office 365) וכיום גם בסביבה ענן עצמאית.
המערכת משתלבת בסביבת הפעילות השוטפת של הארגון ומשתלבת עם מגוון מערכות נוספות על ידי חיבורים מובנים או web services וחיבורים נוספים מותאמים.
נינטקס כמערכת מידע היא תוכנה המאפשרת ליישם ולנהל תכנים ומידע בצורה ממוחשבת. נינטקס מהווה פתרון לארגונים קטנים וגדולים כאחד המעוניינים למכן ולייעל את תהליכי הארגון והשיטות הפנים ארגוניות שלהם בזכות פשטות ההטמעתה של המערכת ללא תלות בקוד. המערכת מאפשרת שליטה ובקרה על תהליכי עבודה מורכבים, כגון איסוף מידע באופן ממוכן ממספר רב של משתמשי קצה, סיכומי דיונים ושימוש יעיל בטפסים ארגוניים מסוגים שונים. המערכת מספקת לארגון התרעה על התפוקה הכוללת ואילוצים פנימיים המגבילים את תפוקת הארגון. תוכנת נינטקס לדוגמה: מאפשרת שקיפות ומתן משוב לעובדים ומנהלים, כגון דוחות על היקפי השתלמויות ועלותם הכוללת, עמידה בלוחות זמנים של פרויקטים והצגת דוחות רווח מול הפסד.
בעזרת המערכת ניתן לנהל את זרימת המידע בארגון (workflow) ליצור ולהפעיל תהליכים מורכבים על ידי מיישמים (לא מפתחים) ובכך מאפשרת יכולת שליטה מקסימלית של הלקוח, אשר אינה מצריכה תמיכה של אנשי פיתוח יקרים.
בעזרת הטמעת המערכת לקוח הקצה יכול ליצור תהליכי עבודה באופן עצמאי ללא תלות במפתחים, ההפעלה נעשית באמצעות דפדפן (כך שלא נדרשת התקנה נוספת על תחנת הקצה).
בין משתמשי המוצר בישראל, ניתן למנות את צה"ל, שירותי בריאות כללית, צים, מפעל הפיס, מכבי שירותי בריאות, משרד ראש הממשלה, אל-על ועוד. התוכנה משווקת בלעדית על ידי חברת בינת מערכות תוכנה.
ניקי סיקס

| --- | --- |

 לידה:  11 בדצמבר 1958 (בן 65) סן חוזה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Franklin Carlton Serafino Feranna, Jr. 
 שם במה:  Nikki Sixx 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1975 
 מקום לימודים:  תיכון רוזבלט 
 סוגה:  גלאם מטאל 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה בס 
 חברת תקליטים:  Eleven Seven Music 
 בן או בת זוג:  Brandi Brandt (1 במאי 1989–נובמבר 1996) Donna D'Errico (23 בדצמבר 1996–28 בנובמבר 2007) Courtney Sixx (15 במרץ 2014–?)  וניטי (1986–1988) Kat Von D (2007–2010) 
 צאצאים:  Gunner Sixx, Frankie Sixx, Decker Sixx, Storm Sixx, Ruby Sixx 
 www.nikkisixx.net
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
ניקי סיקס (Nikki Sixx) (נולד Frank Carlton Serafino Feranna Jr, ב-11 בדצמבר 1958) הוא מייסד להקת הגלאם מטאל מוטלי קרו.
ראשית חייו

סיקס נולד בסן חוזה, קליפורניה. הוא ממוצא איטלקי מצד אביו. וגדל עם אמו דינה צ'ארלס, ועם סבו טוני, וסבתו נונה, לאחר שאביו עזב את המשפחה. לאחר שאמו נטשה אותו, עבר לגור עם סבו וסבתו. דודו של סיקס הוא דון צימרמן, מפיק ונשיא קפיטול רקורדס. הייתה לו אחות ביולוגית מלאה אחת, ליסה (נולדה עם תסמונת דאון, מתה בסביבות שנת 2000), ויש לו אח אחד למחצה, רודני אנתוני פראנה (נולד ב-1966) ואחות למחצה ססי.
בנעוריו הקשיב לדיפ פרפל, הארי נילסון, הביטלס, הרולינג סטונס, אלטון ג'ון, קווין ובלאק סבאת'. מאוחר יותר גילה את טי רקס, דייוויד בואי וסלייד.
כשגר  בג'רום, איידהו, בגיל ההתבגרות, הפך פראנה לפושע. הוא פרץ לבתים של שכנים, גנב בחנויות, וגורש מבית הספר בשל מכירת סמים. סבו וסבתו שלחו אותו לגור עם אמו, שעברה לסיאטל. הוא התגורר שם לתקופה קצרה, ולמד לנגן בגיטרה בס, לאחר שקנה אותה בכסף שהרוויח ממכירת גיטרה שגנב.
קריירה

קריירה מוקדמת, בלהקות סיסטר ולונדון (1975-1979)
בגיל 17 פראנה עבר ללוס אנג'לס ועבד בעבודות כמו בחנות אלכוהול, ומכירת שואבי אבק בזמן שהוא נבחן ללהקות. בסופו של דבר הצטרף ללהקה סיסטר, בהובלת בלאקי לולס, לאחר שענה על מודעה עבור נגן בס. זמן קצר לאחר הקלטת הדגמה, פראנה פוטר מסיסטר, יחד עם חבר הלהקה ליזי גריי.
פראנה וגריי הקימו את הלהקה לונדון זמן קצר לאחר מכן, בשנת 1978. במהלך תקופה זו, שינה פראנה את שמו לניקי סיקס באופן חוקי. לאחר מספר שינויים בהרכב, לונדון צירפה ללהקה את הזמר לשעבר, נייג'ל בנג'מין, והקליטו דמו. לאחר עזיבתו של בנג'מין, סיקס התקשה במציאת מחליף. בסופו של דבר, להקה כללה את ניקי סיקס, בלקי לולס, איזי סטראדלין ופרד קורי.
מוטלי קרו (1981-2015)
סיקס הקים את הלהקה מוטלי קרו בשנת 1981, עם טומי לי. מאוחר יותר הצטרפו אליהם הגיטריסט מיק מארס באמצעות מודעה בעיתון מקורי, והזמר וינס ניל, שלמד עם לי בתיכון. הם הוציאו את אלבום הבכורה Too Fast for Love שהקליטו בעצמם. במשך שנות השמונים המשיכו להוציא אלבומים.
בשנת 1983 הוציאו את האלבום Shout At The Devil,
בשנת 1985 הוציאו את האלבום Theatre Of Pain'
בשנת 1987 הוציאו את האלבום Girls, girls, girls,
בשנת 1989 הוציאו את האלבום Dr. Feelgood, שהוא האלבום המצליח מבין מכולם, שהביא אותם להצלחה בינלאומית. הוא נשאר בראש המצעדים 114 שבועות לאחר יציאתו לאור.
סיקס התמכר להרואין, וב-23 בדצמבר 1987, כתוצאה מלקיחת מנת יתר, מת מוות קליני למשך 2 דקות, עד שחובש הקים אותו לתחיה בעזרת שני מזרקים מלאים אדרנלין.
ב-1991, ניל עזב את להקה, והוחלף על ידי המוזיקאי ג'ון קוראבי. הם הוציאו איתו אלבום אחד. בשנת 1996, פוטר קוראבי מהלהקה, והלהקה התאחדו עם ניל והוציאו ביחד אלבום.
במהלך הופעה, באוקטובר 1997, השתמש סיקס בכינויים גזעיים, תוך כדי שהוא מעודד את הקהל לתקוף פיזית מאבטח, על כך שתקף מעריצה שוב ושוב. במאי 2001, התייחס סיקס לנושא, וטען שהתנצל בפני קורבן האירוע.
בשנת 1999, עזב טומי לי את מוטלי קרו כדי להקים את הלהקה Methods Of Mayhem, והוחלף על ידי המתופף רנדי קסטילו, המתופף לשעבר של אוזי אוסבורן, איתו הוציאו את האלבום "new Tattoo". בשנת 2002 קסטילו מת. הלהקה עשתה הפסקה לזמן קצר לפני שהתאחדו מחדש. בשנת 2004, הכריז סיקס על ספר אוטוביוגרפיה משנת 2001 בשם "הלכלוך".הספר נכנס לעשירייה הראשונה ברשימת "רבי המכר של "הניו יורק טיימס" ונשאר שם עשרה שבועות.
בשנת 2006, מוטלי קרו השלימו סיבוב הופעות, בהשתתפות כל ארבעת חברי הלהקה המקוריים, ואף נעשה בשיתוף פעולה חלקי עם הלהקה אירוסמית'.
משחק ספורט

כדורגלניות במהלך משחק ספורט בכדורגל
משחק ספורט הוא משחק תחרותי המשלב פעילות גופנית, כך שביצועי הצדדים המתחרים ניתנים למדידה. הצדדים עשויים להיות יחידים או קבוצות. משחקי ספורט אופייניים הם כאלה שקיימות תחרויות רשמיות עבורם, לדוגמה: כדורגל, כדורסל וטניס. משחקי ספורט רבים כוללים עזרי משחק נוספים, כדוגמת כדור, רשת, מגרש מסומן או שערים. בתחרויות רשמיות יש במשחק ספורט גם שופט. בדרך כלל ההבדל בין משחק ספורט לספורט שאיננו משחק הוא העובדה שבמשחק ספורט המתחרים מקיימים אינטראקציה ישירה ביניהם ואילו בספורט לא-משחקי (דוגמת אתלטיקה) התחרות היא על התוצאה הטובה ביותר ("נגד השעון") והמתחרים לא משפיעים ישירות זה על זה (למשל: כל אחד קופץ בתורו).
קיימים גם משחקי ספורט שאין תחרויות רשמיות עבורם, כדוגמת הדגל.
למשחקי ספורט יש לעיתים גרסאות רשמיות בעלות חוקים מוגדרים היטב, וגרסאות בלתי רשמיות, המהוות משחקי שכונה, משחקי אימון, או משחקים לגילאים צעירים. לעיתים נוצרות מספר גרסאות רשמיות. לדוגמה: קטסל וקטרגל הן גרסאות רשמיות לצעירים של כדורסל וכדורגל, בהתאמה. מטרת גרסאות לצעירים היא להקל את ההשתלבות במשחק בגיל צעיר ולהתחיל את לימוד הטכניקות הדרושות מוקדם יותר. סטנגה היא גרסה לא רשמית של כדורגל, המיועדת למשחקי שכונה. אחד על אחד הוא ביטוי המשמש לצמצום משחק קבוצתי כך שבכל קבוצה משתתף שחקן יחיד בלבד. בדרך כלל הביטוי מתייחס לגרסה מצומצמת של משחק הכדורסל.
המעבר בין הגרסאות הרשמיות לשאינן רשמיות הוא דו-כיווני. ככל שמשחקי ספורט פופולריים, ותוצאתם הופכת חשובה יותר, הולכים חוקיהם ומוגדרים יותר ויותר. רק משחק ספורט בעל חוקים מוגדרים יכול להפוך לענף אולימפי. מצד שני, משחקי ספורט רשמיים פופולריים גורמים לצופים בהם לרצות לחקותם, ולאלתר גרסאות לא רשמיות למשחק. הסיבות לאלתור רבות: היעדר ציוד, חוסר בשחקנים, היעדר רצון למנות שופט מבין השחקנים (כל המשתתפים רוצים לשחק), או (ובעיקר) משום שחשיבות התוצאה הסופית נמוכה - המשחק עצמו חשוב יותר.
משחקים אלו מפתחים בין היתר את הכושר הגופני, ופיתוח כושר גופני תורם להם. שחקנים מקצועיים במשחקי ספורט עוסקים בפיתוח הכושר הגופני באמצעות סוגי ספורט שאינם משחקים, כגון פעילות בחדר כושר, ריצה וקפיצה. שחקנים חובבניים, המשחקים בגרסאות הלא רשמיות, בדרך כלל אינם מפתחים כושר גופני לצורך המשחקים, אלא להפך - כושרם הגופני יוצא נשכר מן המשחק עצמו, ואם כושרם הגופני טוב יותר מלכתחילה, ביצועיהם במשחק יוצאים נשכרים אף הם.
ראו גם

משחקי כדור
ספורט
חינוך גופני
| משחקים |
| --- | --- | --- |
| סיווג לפי כלי המשחק | משחקי לוח • משחקי קופסה • משחקי קלפים • משחקי עט ונייר • משחקי חברה ללא עזרים  • משחקי כדור • משחקי מחשב, פלייסטיישן ומשחקי וידאו |  |
| סיווג לפי אופי המשחק | משחקי ספורט • משחקי תפקידים • משחקי מלחמה • משחקי אסטרטגיה • משחקי ילדים • משחקי חשיבה |  |
| שימושים למשחקים | פנאי • הנאה • בידור • גן שעשועים • משחקייה • הוראה מתקנת • E-learning ולמידה משולבת מחשב • אימון מוחי • תחרות • ספורט • משחוק |  |
ניקי פאלי

ניקיטה (ניקי) פאלי (נולד ב-28 במאי 1987), הוא אתלט ישראלי, 6 פעמים אלוף ישראל בקפיצה לגובה (2005‏-2008, 2013 ו-2016).
ביוגרפיה

פאלי נולד במולדובה, והיגר לישראל בגיל 8 עם אמו, שהייתה עובדת זרה. ב-2005 זכה באזרחות ישראלית. כספורטאי הוא משתייך ל"אגודת מכבי חיפה כרמל".
ב-2002 עבר פאלי גובה של 1.91 מ', שנה אחר כך עבר 2.05 מ', ובשנת 2004 עבר 2.09 מ'. ב- 2005 עשה את ההתקדמות המשמעותית ביותר: ביוני 2005 קפץ לגובה של 2.22 מ' באליפות אזור השרון, ובכך שבר את שיא ישראל לנוער, כשהוא משפר בסנטימטר אחד את שיאו בן ה-4 שנים של יואב שוסטר.
פאלי זכה במדליית ארד באליפות אירופה לנוער עד גיל 19 בליטא, לראשונה בתולדות האתלטיקה הישראלית ב-23 ביולי 2005. הוא קפץ לגובה של 2.19 מ', כשהוא מנסה לעבור 2.21 מ', אך נכשל. זוכה מדליית הזהב בתחרות זו, איוון אוחוב הרוסי, ניצח כשעבר 2.23 מ', גובה שפאלי עתיד לעבור עוד במהלך אותה שנה.
ב-12 ביוני 2006 קפץ פאלי לגובה של 2.28 מ' באליפות ישראל לנוער. הוא השיג תוצאה זו לאחר חצי שנה שבה סבל מפציעה, ואשר במהלכה קפץ רק פעם אחת ובה הגיע לגובה של 2.15 מ'. בתחרות זו עבר פאלי את כל הגבהים בניסיון הראשון.
ב-12 ביולי 2006, בדיוק חודש לאחר שקפץ 2.28 מ', ניצח פאלי באליפות ישראל לבוגרים בפעם השנייה, כשהוא קופץ לגובה של 2.30 מ', שהיא תוצאת השנה בעולם לבני גילו והרביעית לבוגרים עד אותה העת.
זוהי התוצאה השנייה בטיבה אי פעם בקפיצה לגובה בישראל, לאחר 2.36 מ' של קונסטנטין מטוסביץ'. פאלי עבר גובה התחלתי של 2.07 מ' בניסיון הראשון, כמו גם את שני הגבהים הבאים: 2.17 מ' ו- 2.23 מ'. לאחר מכן פסל בניסיון הראשון ב-2.26 מ', ועבר בניסיונו השני, כמו גם את הגובה שאחריו - 2.30. לאחר מכן החליט לקפוץ לגובה של 2.37 מ' במטרה לשבור את שיא ישראל ולקבוע שיא עולם חדש לנוער, אך פסל בכל שלושת ניסיונותיו. יום לפני כן קיבל פאלי במסגרת אליפות ישראל את פרס "אתלט השנה", ומאמנו אלברט פונג'ין קיבל את פרס "מאמן השנה".
באוגוסט 2006 נערכה אליפות אירופה לבוגרים בגטבורג, שוודיה. זו הייתה הפעם הראשונה בה התחרה מול הטובים ביותר בענף. פאלי עבר 2.26 מ' במוקדמות והבטיח לעצמו השתתפות בגמר. בגמר אליפות אירופה, שנערכה ב-9 באוגוסט, עבר 2.15 מ' בניסיון הראשון, 2.20 מ' בשני, 2.24 מ' ו- 2.27 מ' גם כן בניסיון הראשון. הוא נעצר ב-2.30 מ', שיאו האישי, בו פסל שלוש פעמים, ובכך סיים במקום השישי.
באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בבייג'ינג, ב-17 באוגוסט אותה שנה זכה פאלי במדליית כסף, לאחר שקבע שוב תוצאה של 2.29 מ'. הוא הוביל בתחרות עד לניסיונו האחרון של מתחרהו העיקרי, הסיני האיקיאנג הואנג, שעבר 2.32 מ'. במדליית ארד זכה בודן בונדרנקו מאוקראינה (2.26 מ'). בכך גם הדיח הסיני את פאלי מתוצאת השנה בעולם לנוער.
ב-3 במרץ 2007 עבר פאלי 2.27 מ' בשלב הראשון באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2007 בברמינגהאם, תוצאה זו מהווה את שיאו האישי באולם. בגמר סיים במקום ה-8 והאחרון (בשוויון עם אתלט נוסף) לאחר שלא הצליח לעבור 2.20 מ'.
באליפות ישראל שנערכה ביולי 2008 לא הצליח לשחזר את יכולתו, ולא השיג את הקריטריון להשתתפות באולימפיאדת בייג'ינג, אך ב-13 ביולי 2008 הוא הצליח להשיג את הקריטריון ולהעפיל לאולימפיאדה לאחר שקבע 2.27 מטרים בתחרות גרנד פרי ירושלים. באולימפיאדה סיים במקום ה-21, לאחר שלא הצליח לעבור גובה של 2.25 מטרים, והודח בשלב המוקדמות.
לאחר פציעה לא הצליח פאלי לשחזר את הישגיו, נטש כמעט לחלוטין את האימונים ואת העיסוק בספורט מקצועני, ואף החל לעבוד כפועל ייצור במפעל תעשייתי. בשנת 2013 פתח בקמפיין לגיוס תרומות לשם המשך אימוניו באמצעות אתר מימון ההמונים הדסטארט. אף שלא הצליח להשיג את הסכום שהיה דרוש לו, חזר להתאמן ואף השתתף באליפות ישראל באתלטיקה אותה שנה, אם כי רשם בה תוצאה חלשה.
הערות שוליים

↑  אבינעם פורת, ניקי פאלי: "אני מתחיל את החיים מאפס", באתר ynet, 8 ביולי 2012
↑  אילן גולדמן, ניקי פאלי: "עושים פה צחוק מהספורטאים", באתר הארץ, 23 ביוני 2013
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת בייג'ינג (2008)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אלכס אברבוך • איתי מגידי • היילה סטאין • ניקי פאלי |  |
|  ג'ודו | אריק זאבי • גל יקותיאל • אליס שלזינגר |  |
|  התעמלות אמנותית | נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (אלונה דבורניצ'נקו, רחלי ויגדורצ'יק, ורוניקה ויטנברג, מריה סבנקוב, קטיה פיסצקי) • נטע ריבקין • אירה ריסנזון |  |
|  התעמלות מכשירים | אלכס שטילוב |  |
|  טאקוונדו | בת אל גטרר |  |
|  טניס | ציפי אובזילר • יוני ארליך • שחר פאר • אנדי רם |  |
|  סיף | תומר אור • דלילה חטואל • נעם מילס |  |
|  קיאק | מיכאל קולגנוב |  |
|  קליעה | דורון אגוזי • גיא סטריק • גיל סימקוביץ' |  |
|  שחייה | תום בארי • גיא ברנע • אניה גוסטומלסקי • אלון מנדל • גל נבו • איתי צ'מה • נמרוד שפירא בר אור |  |
|  שחייה אמנותית | אנסטסיה גלושקוב • אינה יופה |  |
|  שיט | נופר אדלמן • ורד בוסקילה • אודי גל • מעין דוידוביץ' •  שחר צוברי • ניקה קורניצקי • גידי קליגר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14199341
ניקי קלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בינואר 1951 (בן 73) Graiguenamanagh, אירלנד 
 מדינה:  אירלנד 
 מפלגה:  עצמאי
 
איימון נואל קלי (באנגלית: Eamonn Noel Kelly; נולד ב-9 בינואר 1951), ידוע כניקי קלי, הוא פוליטיקאי אירי מארקלוב שבמחוז וויקלו. הוא נולד כאדוארד נואל קלי מגרייגנאמאנה, מחוז קילקני. הוא היה חבר במפלגת שין פיין. מאוחר יותר עזב את מפלגתו, כדי להצטרף למפלגה הסוציאליסטית האירית ב-1974.
ביוגרפיה

בשנות ה-80 זכה קלי לתהילה ברחבי אירלנד לאחר שנידון, ב-1978, ל-12 שנות מאסר בגין חלקו לכאורה בשוד הרכבות בסאלין. הקמפיין לשחרורו היה מפורסם בשנות השמונים, וברחבי המדינה צוירו כתובות גרפיטי בדרישה "שחררו את ניקי קלי". עדויות על העינויים שביצעו נגדו ונגד שני שותפיו לפשע אוסגור ברייטנאך ובריאן מקנלי, גרמו לשלטונות לשחרורו. הלהקה האירית פלאנקסטי הקדישה לו את אלבומם משנת 1983 "מילים ומוזיקה".
איש מפלגת הפועלים, פאט מק'קרטן, שימש כפרקליטו בשלב זה, אף על פי שהיו מתנגדים פוליטיים בפיצול המפלגה לשין פיין ו-IRSP.
ב-1984 שוחרר קלי "על רקע הומניטרי". הוא קיבל חנינה נשיאותית ב-1992, ולמעלה ממיליון פאונד כפיצוי בעקבות קמפיינים לשחרורו ותנאי מאסרו. את המערכה לשחרורו הובילו ארגוני זכויות האדם כאמנסטי אינטרנשיונל ו-ICCL.
אירועי המעצר והמשפט של קלי היו נושא לסדרה תיעודית ששודרה בערוץ RTE, ששודרה ב-22 בספטמבר 2014.
קריירה פוליטית

קלי נבחר למועצת העיר ארקלוב ב-1991 ולמועצת מחוז וויקלו ב-1999. ב-2001 הצטרף למפלגת העבודה.
ב-2008 נבחר לראשות עיריית ארקלוב.
הוא התמודד ללא הצלחה כמועמד למפלגת הלייבור עבור מחוז הבחירה וויקלו בבחירות הכלליות ב-2002, שם הובס על ידי מילדרד פוקס ב-19 קולות, ובבחירות הכלליות ושוב ב-2007. בתחילת 2011 עזב את מפלגת העבודה בגלל סכסוך על בחירת מועמדים בכינוס המפלגה. למרות השמועות כי בכוונתו להצטרף לשין פיין או לברית השמאל המאוחדת הוא ניהל קמפיין בחירות בבחירות הכלליות ב-2011 כמועמד עצמאי במחוז וויקלו. הוא לא נבחר וקיבל רק 0.7% מקולות.
הוא איבד את מושבו בבחירות המקומיות ב-2014.
הערות שוליים

↑  "Round Up the Usual Suspects - Nicky Kelly & The Cosgrave Coalition", by Dunne, Derek & Kerrigan, Gene, Magill, Dublin, 1984.
↑  Adjournment Debate. - Nicky Kelly Case, 22 October 1991
↑  Nicky Kelly election history www.electionsireland.org
↑  Nicky Kelly set to join Labour 'within weeks' by Gene McKenna, Irish Independent, 24 May 2001.
↑  Irishnews.com Ex-IRSP man still in talks(הקישור אינו פעיל, January 2018), Valerie Robinson, 2 June 2001.
ניר יפה

| --- | --- |
מבני ציבור בניר יפה ולידם אנדרטה לזכר הנופלים מבני היישוב
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: הגלבוע
גובה ממוצע: ‎63 מטר
תאריך ייסוד: 1956
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 724 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-0.8% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) ניר יפה(למפת הכרמל רגילה) ניר יפה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ניר יפה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ניר יפה32°34′09″N 35°14′43″E﻿ / ﻿32.5690907416102°N 35.2452282647887°E﻿ / 32.5690907416102; 35.2452282647887  heמפת היישובים של מועצה אזורית הגלבוע (in English: Gilboa Regional Council) באדום - ניר יפה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

נִיר יָפֶה הוא מושב באזור הצפון בחבל תענך השייך למועצה אזורית הגלבוע. מתגוררים בו 632 תושבים.
עבר והווה

המושב הוקם בשנת 1956 על ידי עולים מתוניסיה כחלק מהמבצע ליישוב חבל תענך. מייסדיו אורגנו לעלייה והתיישבות עוד בתוניסיה ופסחו על שלב המעברות. למרות זאת סבל המושב בשנותיו הראשונות מקשיים כלכליים וחברתיים חריפים ושיעור העזיבה בו היה גבוה יותר מאשר ביישובים אחרים בחבל תענך.
שמו של המושב לקוח מפסוק בספר ירמיהו: ”נירו לכם ניר ואל תזרעו אל קוצים”. המילה "יפה" בשם לקוחה משמו של מרקס יפה שהיה נדבן יהודי מדרום אפריקה.
בשנים 2004–2005 נבנתה במושב הרחבה קהילתית ובה כ-72 מגרשים.
גרעין המשפחות הראשונות הוא מסורתי. ביישוב פועל בית כנסת, בריכת שחייה, מרפאה, צרכניה, גני שעשועים, ומועדון בו מתקיימים אירועים לכל אנשי המושב, כגון הרצאות, מסיבות והרקדות. בנוסף, התושבים משתתפים במסגרת הפעילות והעשרה של מתנ”ס גלבוע.
תושבי המושב עוסקים בחקלאות ובעבודה במוקדי תעסוקה קרובים כגון עפולה, בית שאן ויקנעם עילית. ילדי המושב מתחנכים בבית הספר היסודי "יד לחמישה" שבמרכז חבר ובתיכון, בכפר הנוער ויצו ניר העמק או ב"תיכון הרב תחומי עמק חרוד".