stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Love Boy

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"Love Boy" (בעברית: "נער אהבה"; מוכר כ-"LoveBoy") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל, מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, הכל זה לטובה (2007). הוא נכתב על ידי אינטרנשיונל עם קרדיט לכתיבה משותפת שניתן לסופרת מרים ילן-שטקליס, כיוון שיש בו דגימה מתוך "ידידי טינטן", הולחן על ידה ביחד עם אלי אברמוב וקובי אשרת והופק על ידי אברמוב וזיו גולנד. השיר הופץ כסינגל השני מתוך האלבום ב-11 ביוני 2007, בהוצאת חברת התקליטים הד ארצי.
"Love Boy" זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה ברחבי ישראל, שהגדירו אותו כחלק מהקאמבק של אינטרנשיונל; הם ציינו לשבח את המנגינה והאווירה הדאנסית שלו, כמו גם את מעורבותה בכתיבתו והלחנתו. השיר זכה להצלחה מסחרית חסרת תקדים ברחבי המדינה, ודורג במקום הראשון ברוב המצעדים, ביניהם מדיה פורסט, המצעד הרשמי של גלגלצ ורדיו אמצע הדרך. הוא שבר את שיא ההשמעות ברדיו הישראלי כאשר הושמע בחודש אחד בלבד 1,426 פעמים בכל תחנות הרדיו, עם ממוצע של 50 השמעות ביממה אחת.
את הווידאו קליפ של "Love Boy" ביימה גילי בוראקס. הוא שודר בבכורה ארצית ב-3 ביולי 2007 בתוכנית "ערב טוב עם גיא פינס" בהגשתו של המנחה גיא פינס. את השיר ביצעה במספר תוכניות טלוויזיה והופעות שקיימה במרוצת השנים. בשנת 2022 במסגרת "מחווה לדנה אינטרנשיונל" בוצע השיר על ידי הזמרת אנה זק.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי אינטרנשיונל עם קרדיט לכתיבה משותפת שניתן לסופרת מרים ילן-שטקליס, כיוון שיש בו דגימה מתוך "ידידי טינטן", הולחן על ידה ביחד עם אלי אברמוב וקובי אשרת והופק על ידי אברמוב וזיו גולנד. במרץ 2007 הוציאה את "הכל זה לטובה" במטרה לחזור לתעשיית המוזיקה. השיר זכה להצלחה רבה אך בשל מחלוקת עם הבמאי ליאור מולכו הוחלט לגנוז את הווידאו קליפ שלו, תוך התקדמות לסינגל אחר – "Love Boy". ארבעה ימים לפני יציאתו הרשמית, הושמע השיר בתפוז אנשים בבכורה ראשונית באינטרנט. ביום שישי, 9 ביוני 2007 הופיעה לראשונה עם השיר באומן 17, ביחד עם מספר שירים נוספים. ב-11 ביוני השתתפה בתוכנית "יאיר לפיד" של יאיר לפיד, אך ביצעה את "הכל זה לטובה". במסגרת פסקול העשור סיפרה: ”הניצחון הוא שהשיר נתפס כמצחיק ולא מרים גבה. מבחינתי 'לאב בוי' זה שיר כיפי, קליל עם טקסט מאוד קל להבנה”.
ביקורת

"Love Boy" זכה לשבחים ממבקרי המוזיקה ברחבי ישראל, שהגדירו אותו כחלק מהקאמבק של אינטרנשיונל; הם ציינו לשבח את המנגינה והאווירה הדאנסית שלו, כמו גם את מעורבותה בכתיבתו והלחנתו. ב-Time Out כתבו: ”השיר הזה הוא מוצלח קודם כל מכיוון שהוא באמת השיר הנכון לדנה. טקסט שהולך על הגבול שבין אמירה פמיניסטית לייט לזנותית קלה. טקסט שהוא מצד אחד הטרוסקסואלי אבל במקביל מאוד הומוארוטי. טקסט שמאחד בין עקרות בית נואשות לאטרף דייטינג”. ביולי 2017 הסופרת הבריטית ג'יי קיי רולינג סיפרה שהיא מאזינה לשיריה של אינטרנשיונל. בתגובה, הצהירה: ”האמת שאני באמת אוהבת ומעריכה מאוד את האישה הזו שהתחילה מכלום והפכה לאימפריה. עכשיו אני גם יודעת שהיא התברכה בטעם משובח. הצחיק אותי לדמיין בהיסחפות שבזמן שהיא כתבה והמציאה את הארי פוטר, התנגן ברקע 'לאב בוי' כעזר למוזה”.
ערן רוזנצויג כתב במאמר למאקו כי: ”בשמיעה ראשונה השיר 'לאב בוי', נשמע שיר פופ קליט וכיפי. אמנם בקריאה שנייה עולה מהטקסט שיר עמוק ורב משמעות. במימד הראשון, השיר נהנתני, שם דגש על עונג מיני ותשוקה של נשים, מבלי להתנצל. דנה נהנית מיחסי מין מזדמנים עם נער ליווי מרוקאי חתיך, שמוחפץ לתפקיד פונקציונאלי למימוש תאוות המין של דנה. המאהב אוכל מצלחתה וישן במיטתה. מסתמנת חלוקת תפקידים ברורה בעסקה בעלת מאפייני שליטה וכניעה מיניים: דנה היא המלכה ונער הליווי הוא הכלבלב שאותו היא מאלפת. דנה לא חוששת למוטט מבנים פטריארכליים. המסר הוא שגם נשים, כמו גברים, יכולות להיות מונעות מחרמנות (עד כדי ניצול גברים), ומבלי להתנצל על כך. במימד השני, דנה מתאהבת בנער הליווי. הוא קובע מתי מתחילים ולפי המנגינה שלו הלב של דנה רוקד במעגלים, דבר המערער את יסודות השליטה שלה במאהב. לא ברור האם השאלה 'כמה זה עולה לי?' מתייחסת למחיר אותו גובה נער הליווי עבור מין, או לשאלה מהו המחיר הרגשי שאותו היא נדרשת לשלם עבור מערכת היחסים הזו, במטבעות של כאב ובשברון לב”.
הצלחה מסחרית

הצלחתו המסחרית של "Love Boy" אירעה כבר ב-11 ביוני 2007, ביום יציאתו כסינגל. ברדיו תל אביב הוחלט לשדר אותו בתחילת כל תוכנית; 12 פעמים בסך הכול ביממה אחת. כמו כן, נעשה שיתוף פעולה עם סלקום והוא הופיע בראש מצעד הרינגטונים של החברה. ב-15 ביוני הוא הוצג בפינה לשיפוטכם במצעד של רדיו קול רגע, ארבעה ימים בלבד לאחר יציאתו. במהלך יום שידורים אחד בגלגלצ נוגן השיר חמש-עשרה פעמים תוך שנחשף כי מספר הבקשות לנגן אותו עולה וגדל. הוא דורג היישר במקום הראשון ברדיו תל אביב, אך בזה של קול רגע דורג במקום העשירי. ברדיו דרום דורג במקום האחד-עשר ונכנס לרשימת ההשמעה של גלגלצ ורשת ג'.
לאחר ספירה מלאה של ההשמעות ברדיו, דורג "Love Boy" במקום הראשון ברדיו יפעת. באורנג' הכריזו שמדובר בשיר ה-MP3 המורד ביותר באורנג' מיוזיק. בסמוך לכך, דורג במקום הראשון במצעד הארצי של MOOMA ומדיה פורסט והוכתר בתור השיר המושמע ביותר בישראל באותה העת. ברדיו אמצע הדרך דורג במקום החמישי ובשיאו במקום הראשון. ברדיו ירושלים דורג היישר במקום השלישי ובשיאו העפיל למקום השני. בסך הכול, דורג במקום הראשון במשך שישה שבועות במדיה פורסט וחמישה שבועות ב-MOOMA. במצעד העברי השבועי של רשת ג' דורג במקום שבועיים במקום הרביעי, אך לא הצליח להעפיל לפסגת המצעד.
במצעד הרשמי של גלגלצ זכה "Love Boy" להצלחה רבה כאשר צעד בו במשך שבועות רבים ובשיאו דורג במקום הראשון. ברדיו חיפה דורג במשך שבעה שבועות במקום השני. ברדיו קליק לים התיכון דורג במקום הראשון במשך שלושה שבועות בסך הכול. ברדיו לב המדינה דורג בשיאו במקום השני, אך ברדיו ClickFM העפיל למקום הראשון וכך גם באקו 99FM. בסופו של דבר, הוכרז במקור ראשון כי "Love Boy" שבר את שיא ההשמעות ברדיו הישראלי כאשר הושמע בחודש אחד בלבד 1,426 פעמים בכל תחנות הרדיו, עם ממוצע של 50 השמעות ביממה אחת – הוא היה לשיר הראשון באותו העשור שהצליח לחצות את רף 1,000 השמעות.
וידאו קליפ

צילומי הווידאו קליפ הרשמי של "Love Boy" החלו כבר ב-21 במאי 2007. זהו הקליפ הראשון שהופק עבור אינטרנשיונל מאז "Woman in Love" (שצולם שמונה שנים קודם לכן, מלבד "Lola" שצולם במקור כחלק מפרסומת שלא יצאה לפועל בסופו של דבר). על סט הצילומים היא התראיינה לכתבה ששודרה בערוץ 2 באותה העת. בכתבה עסקו בחזרתה עם האלבום החדש, הכל זה לטובה (2007). הקליפ פורסם לבסוף ב-2 ביולי 2007. בקליפ, אינטרנשיונל מגיעה להסתפר במספרה של מיקי בוגנים (מכר קרוב במציאות), ומזמינה לביתה דוגמנים שונים. בסיומו היא מנשקת את המצלמה, ומופיע הכיתוב "Always a Diva" ("תמיד דיווה"). גרסת הקליפ קצרה יותר ואורכה 2:48 בלבד.
נכון לינואר 2024 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-1.2 מיליון צפיות.
וידאו קליפ > ביקורת

השדרן יואב קוטנר מתח ביקורת על הקליפ של "Love Boy" והעיר: ”לקחתם שיר מדליק, להיט ענק, ועשיתם לו קליפ נוראי, וולגארי, שהופך את הכיף והמסתורין שבשיר לאמירה בוטה (היא שואלת בקליפ כמה עולה זיון עם נערי ליווי), סטריאוטיפית, והכי מעצבן, הקליפ מעקר את המהפכה הגדולה שדנה עשתה. הרי היא תמיד אמרה שהיא לא רוצה שיתייחסו אליה כאל 'גימיק', היא לא רק גבר–שהפך–לאשה אלא בעיקר זמרת אמיתית [...] הקליפ הזה מחזיר אותה כמה צעדים אחורה. חבל. מגיע לה יותר”. בהמשך לכך, לא הועמד הקליפ של "Love Boy" בטקס פרסי עמ"י בטענה שהוא ”גס ובוטה ולכן לא מועמד”.
הופעה

אינטרנשיונל ביצעה את השיר לראשונה בהופעה שקיימה באומן 17, ביחד עם מספר שירים נוספים.
קרדיטים

הקרדיטים מותאמים מהרשימה שנדלתה מהערות האלבום של "Love Boy".
| --- | --- |
 דנה אינטרנשיונל – שירה, כתיבה, הלחנה  מרים ילן-שטקליס – כתיבה  אלי אברמוב – הלחנה, הפקה, סינתיסייזר, סמפלר, כלי נגינה, תכנות  קובי אשרת – הלחנה  זיו גולנד – הפקה, סינתיסייזר, סמפלר, כלי נגינה, תכנות  דודו טסה – גיטרה  יסמין אבן – סינתיסייזר נוסף  רביעיית סימפונט – כלי מיתר:  מארק וולך – כלי מיתר  מרקו גורקן – מיקסינג  טלי כץ – מאסטרינג  דורון עדות – עטיפה  עדו לביא – צילום  מיקי בוגנים – איפור, שיער וסטיילינג  עופר מנחם – יחסי ציבור  שי כרם – הפקה וניהול מוזיקלי
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2007)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2007)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2007)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2007)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 4 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 1 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 1 |  |
|  ישראל | רדיו קול רגע | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2007)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2007)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2007)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2007)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השנתי של רשת ג' | 14 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 31 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 11 ביוני 2007 | תקליטור | הד ארצי |  |
ביאורים

↑  "והוא ישן במיטתי, והוא אוכל מצלחתי"
פרס התיאטרון הישראלי

| --- | --- |
פסלון פרס התיאטרון הישראלי
פסלון פרס התיאטרון הישראלי
 תיאור:  הוענק פעם בשנה עבור מצוינות בתחום התיאטרון בישראל
 מדינה:  ישראל
 הגוף המעניק:  האקדמיה הישראלית לתיאטרון
 תקופת הפרס:  1995–2018 (כ־23 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  10 (אבי-יונה בואנו)
פרס התיאטרון הישראלי היה פרס שהוענק מדי שנה בין השנים 1995 ל-2018 על ידי "האקדמיה הישראלית לתיאטרון", עבור מצוינות בתחום התיאטרון בישראל.
היסטוריה

הפרס נוסד בשנת 1995 במטרה להביא לחשיפת היצירה והעשייה התיאטרונית המרובה והמגוונת הקיימת בארץ ולהעלות את נושא התיאטרון הישראלי על מרכז הבמה הציבורית. יוזמי מפעל פרס התיאטרון הם נעם סמל, ציפי פינס ואילן רונן.
טקס הענקת הפרסים התקיים מדי שנה בסביבות חודש אפריל באחד מהתיאטראות הרפרטוארים. כחודש לפני הטקס מוכרזים המועמדים לפרס - ארבע הצגות או אישים בכל קטגוריה. ההצגות, השחקנים והיוצרים המתמודדים על הפרס נבחרים על ידי חברי האקדמיה מתוך סך ההצגות של כל התיאטראות הרפרטוארים בישראל. הרכב של 120 חברי אקדמיה, הכולל נציגי איגודי היוצרים השונים, במאים, שחקנים, מעצבים, מוזיקאים, נציגי היכלי תרבות, מרצים באוניברסיטאות, ונציגי ציבור צפו במהלך השנה בכל ההצגות שהוגשו למועמדות ושולחים טופסי הצבעה מדורגים על-פי הבנתם וטעמם.
צוות שופטים ריכזו את טופסי ההצבעה וקובעים את הזוכים, אשר שמותיהם מוכרזים רק בטקס עצמו מעל הבמה. כמו כן, מוענק מדי שנה פרס מפעל חיים לתרומה משמעותית לתיאטרון הישראלי.
תיאטרון הבימה פרש ב–2010 מהפרס בשל תלונות על התקנון, שב לטקס ב–2014 ופרש שוב ב-2017. תיאטרון גשר פרש מהטקס ב-2013.
הטקס נוהל והופק על ידי "עמותת פרס התיאטרון הישראלי" בראשות מנכ"ל העמותה, איתמר גורביץ'. הטקס צולם ושודר בטלוויזיה.
עמותת פרס התיאטרון הישראלי כוללת את מרבית התיאטראות ואיגודי התרבות בישראל: תיאטרון הבימה, התיאטרון הקאמרי, תיאטרון בית צבי, תיאטרון בית ליסין, תיאטרון גשר, התיאטרון העירוני חיפה, תיאטרון החאן, תיאטרון באר שבע, תיאטרון יידישפיל, המרכז לתיאטרון עכו, איגוד האמרגנים ומפיקי אמנויות הבמה, אמ"י - איגוד אמני ישראל, אמב"י - אגודה למעצבי במה, איגוד השחקנים בהסתדרות, איגוד היוצרים ואגודת המוזיקאים העצמאיים.
ב-2018 הודיעו מנהלי התיאטרונים הרפרטואריים על פירוק העמותה והפסקת חלוקת הפרס.
הקטגוריות השונות בטקס פרס התיאטרון הישראלי:
הצגת השנה
הקומדיה של השנה
העלאה מחודשת של מחזה
הצגת הבידור של השנה
המחזמר של השנה
השחקן בתפקיד הראשי - שחקן השנה
השחקנית בתפקיד הראשי - שחקנית השנה
השחקן בתפקיד משנה
השחקנית בתפקיד משנה
השחקן המבטיח
השחקנית המבטיחה
פרס מפעל חיים ע"ש השחקן מאיר מרגלית
במאי/ת השנה
מחזאי/ת השנה
מתרגם/ת השנה
מלחין/ה השנה
מעצב/ת התפאורה
מעצב/ת התלבושות
מעצב/ת התאורה
מעצב/ת התנועה
עיצוב וידאו (הפרס הוענק החל מ-2016)
מנחי הטקס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
1998 - חני נחמיאס ואקי אבני
1999 - משה בקר ולימור גולדשטיין
2006 - מוני מושונוב ומיה דגן
2007 - מיה דגן ושלמה בראבא
2008 - מיקי קם ויחזקאל לזרוב
2009 - יפתח קליין
2010–2013 - ירון ברובינסקי
2014–2016 - אודיה קורן
2017 - רבקה מיכאלי
2018 - אודיה קורן
מיקום הטקס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
1996 - אודיטוריום דוהל בשכונת התקווה
1997 - תיאטרון גשר
2000 - תיאטרון נוגה
2001 - המשכן לאמניות הבמה
2003-2002 - תיאטרון נוגה
2004 - בית ליסין
2005 - התיאטרון הקאמרי
2006 - בית ליסין
2007 - תיאטרון חיפה
2008 - תיאטרון גשר
2009 - המשכן לאמנויות הבמה באר שבע
2012-2010 - תיאטרון גשר
2013 - מדיטק
2017-2014 - מרכז ענב לתרבות בתל אביב
2018 - תיאטרון הבימה
זוכים > רשימת זוכים לפי שנים

זכיות מרובות מצוינות בסוגריים.
זוכים > שיאני זכיות

שחקן השנה - איתי טיראן (4 זכיות).
שחקנית השנה - יבגניה דודינה, תיקי דיין, אסי לוי, ג'יטה מונטה, רמה מסינגר, ליאורה ריבלין (2)
מחזאי השנה - חנוך לוין (4)
במאי השנה - עמרי ניצן (5)
מלחין - יוסף ברנדשווילי (3)
מתרגם - אלי ביז'אווי (3)
עיצוב תאורה - אבי-יונה בואנו (10)
עיצוב תפאורה - מיכאל קרמנקו (5)
עיצוב תלבושות - רות דר (6)
עיצוב תנועה - מרינה בלטוב, אביחי חכם, יחזקאל לזרוב (3)
הערות שוליים

↑   מיה אשרי, מנהלי התיאטרונים החליטו על ביטול פרס התיאטרון, אחרי 23 שנה, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2018
↑  שגיא בן נון‏, הזוכים הגדולים בפרסי התיאטרון 2016: "בילי שוורץ" ו"רומיאו ויוליה", באתר וואלה, 20 במאי 2016
↑  שמעון פרס שחקן משנה, באתר הארץ, 1 באפריל 2007
↑  יעקב בר-און, ‏מהפך בפרסי התיאטרון: לראשונה יותר זכיות לתיאטראות הפריפריה מל"הבימה" ו"הקאמרי", באתר מעריב אונליין, 20 במאי 2016
1 2 3  מאיה כהן, והזוכה הוא: "סוס אחד נכנס לבר", באתר ישראל היום, ‏25 במאי, 2018
↑   יאיר אשכנזי, התככים, העלבונות והסקנדלים שהובילו לקריסתו של פרס התיאטרון הישראלי, באתר הארץ, 21 במרץ 2019
1 2  ששון גבאי ורמה מסינגר שחקני השנה בתיאטרון, באתר וואלה, ‏17 במאי, 2000
1 2  מרב יודילוביץ', "השיבה למדבר" - כוכבת טקס פרסי התיאטרון, באתר ynet, 3 באפריל 2001
1 2  מרב יודילוביץ', הערב של הקאמרי, באתר ynet, 21 במרץ 2002
1 2  מרב יודילוביץ', "העבד" - המנצח הגדול בפרס התיאטרון, באתר ynet, 28 במרץ 2003
↑  צבי גורן, "אישה, בעל, בית" הזוכה בפרס התיאטרון, באתר הבמה, ‏17 באפריל, 2004
1 2  רועי הולר, הצגת השנה: "מקווה", באתר ynet, 4 במרץ 2005
1 2  מרב יודילוביץ', הצגת השנה - "אנטיגונה", באתר ynet, 30 במרץ 2007
1 2  מרב יודילוביץ', הצגת השנה: "הרטיטי את ליבי", באתר ynet, 4 באפריל 2008
1 2  מרב יודילוביץ', "קברט" המנצח הגדול בטקס פרסי התיאטרון, באתר ynet, 11 במאי 2012
1 2  מרב יודילוביץ', פרסי התיאטרון: "רוחל'ה מתחתנת" - הצגת השנה, באתר ynet, 13 במאי 2011
1 2  הוכרזו זוכי פרס התיאטרון הישראלי, באתר nrg
1 2  פרסי התיאטרון 2012: ריצ'רד השלישי הוא הזוכה הגדול, באתר ‏מאקו‏, 10 במאי 2013
↑  גיל פרנק ומירב שירום זוכי פרס התיאטרון, באתר הבמה, ‏14 בספטמבר, 2014
1 2  מרב יודילוביץ', פרסי התיאטרון: "בסוף ניקבר תחת הפיגומים", באתר ynet, 20 במאי 2016
1 2  מרב יודילוביץ', הצגת השנה: "אישה, בעל בית", באתר ynet, 16 באפריל 2004
1 2  יעל געתון‏, טקס פרסי התיאטרון: הצגת השנה - "אישה בורחת מבשורה", באתר וואלה, 19 במאי 2017
1 2 3 4  טבלת הזוכים בכל השנים, באתר ארכיון האינטרנט
↑  מרב יודילוביץ', פרס התיאטרון: המנצח הגדול - "המלט", באתר ynet, 7 באפריל 2006
↑  מרב יודילוביץ', הצגת השנה: "אנדה" של בית ליסין, באתר ynet, 3 באפריל 2009
↑  מרב יודילוביץ', בצל הסערה: זוכי פרסי התיאטרון, באתר ynet, 19 ביוני 2015
איתי טיראן זכה בשבעה פרסי תיאטרון, כולל ארבע זכיות עבור שחקן השנה
ליאורה ריבלין זכתה פעמיים בפרס שחקנית השנה ופעמיים בפרס עבור שחקנית בתפקיד משנה
ירון קראבה

| --- | --- |

קראבה, 1992
 לידה:  5 בדצמבר 1944 (בן 80) אמסטרדם, נציבות הרייך הולנד 
 שם לידה:  Jeroen Aart Krabbé 
 מדינה:  הולנד הולנד
 תקופת הפעילות:  1963–2011 (כ־48 שנים) 
 עיסוק:  שחקן קולנוע, במאי קולנוע, צייר
 צאצאים:  מרטין קראבה, יאספר קראבה 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס עגל הזהב לתרבות (1996)  Frans Banninck Cocq Penning  מפקד במסדר האריה של הולנד 
 פרופיל ב-IMDb
 
יֶרוּן ארט קראבה (בהולנדית: Jeroen Aart Krabbé, בהולנדית נהגה יֶרוּן ארט קראבֵּיי; נולד ב-5 בדצמבר 1944) הוא שחקן ובמאי קולנוע יהודי-הולנדי שהופיע בסרטים הולנדיים וגם בסרטים בינלאומיים רבים.
קורות חיים

קראבה נולד באמסטרדם שבהולנד, למשפחה אמנותית. אמו מרגרט (לבית רייס) היא מתרגמת סרטים, ואביו מארטן קראבה (1908–2005) (אנ') היה צייר. סבו היה הצייר הנריק קראבה (1868 - 1931) (אנ'). אחיו הוא העיתונאי והסופר טים קראבה (אנ').
רק מאוחר יותר בחייו גילה שאמו ממוצא יהודי, ושכל משפחתה נספתה בשואה.
קריירה

הוא התפרסם לראשונה בשנת 1977 בסרטו של הבמאי ההולנדי פול ורהובן "חייל באורנג'", שם שיחק לצידם של רוטגר האוור ואדוארד פוקס. וכן בסרט The Fourth Man, שם שיחק עם Renée Soutendijk.
סרטו האמריקאי הגדול הראשון היה הקומדיה "ג'ק פלאש המקפץ", של וופי גולדברג. בשלהי שנות השמונים הוא החל לגלם את תפקיד הנבל בשורה של סרטים בינלאומיים, והם שהביאו אותו לדרגת כוכב. בין הסרטים שפרסמו אותו No Mercy ‏(1986), "007 באזור המסוכן" מסדרת ג'יימס בונד (1987), "המעניש" (1989), ו"הנמלט" (1993). הוא גם השתתף בהפקות טלוויזיה רבות, וגילם את השטן בהפקת הטלוויזיה Jesus.
בשנת 1998 הפיק וביים סרט העוסק ביהודים אורתודוקסים במהלך שנות השבעים באנטוורפן (Flanders). בסרט, שנקרא Left Luggage, כיכבו איזבלה רוסליני ומקסימיליאן של. הוא היה גם הבמאי והמפיק של הסרט The Discovery of Heaven, שהוא עיבוד לרומן פרי עטו של Harry Mulisch.
פרט למשחק ובימוי הוא עוסק גם בציור. ציוריו עיטרו את בולי הדואר ההולנדי. בנובמבר 2004 יצא לאור ספרו Schilder, בו הוא סוקר את ציוריו. הוא גם מחבר שותף של ספר בישול הולנדי.
בשנת 2016, הוצגה במוזיאון השואה הלאומי של הולנד תערוכת ציורים של קראבה De ondergang van Abraham Reiss ( "המפלה של אברהם רייס") שעסקה בסיפורו של סבו מצד אמו.
קריירה > חיים אישיים

קראבה התחתן עם הרמה ואן גמרט בשנת 1964, וביחד יש להם שלושה בנים. בנו הבכור מרטיין קראבה (אנ') הוא מגיש רדיו וטלוויזיה, ובנו יאספר קראבה הוא צייר.
פסל של קראבה נמצא במוזיאון מאדאם טוסו באמסטרדם.
פילמוגרפיה > כשחקן

6 חברים, 6 גיבורים (חייל באורנג')‏ (Soldier Of Orange; ידוע גם כ-Survival Run) ‏ (1977)
"מרוץ לחיים" (1980)
Een Vlucht Regenwulpen ‏ (1981)
The Fourth Man ‏ (1983)
Turtle Diary ‏ (1985)
ג'ק פלאש המקפץ (Jumpin' Jack Flash) ‏ (1986)
No Mercy ‏ (1986)
007 באזור המסוכן (The Living Daylights) ‏ (1987)
Code Name Dancer ‏ (1987)
עולם נפרד (A World Apart) ‏ (1988)
אהבה ממבט שלישי (Crossing Delancey) ‏ (1988)
איש הצל (Shadow Man) ‏ (1988)
המעניש ( The Punisher) ‏ (1989)
סקנדל (Scandal) ‏ (1989)
Robin Hood ‏ (1991)
רגעים של סכנה Till There Was You ‏ (1991)
אדם הנרדף (Kafka)‏ (1991)
נסיך הגאות והשפל (Prince Of Tides) ‏ (1991)
Stalin ‏ (1992)
For a Lost Soldier ‏ (1993)
מלך הגבעה (King of the Hill) ‏ (1993)
הנמלט (The Fugitive) ‏ (1993)
אהובתי הנצחית (Immortal Beloved) ‏ (1994)
פארינלי (Farinelli) ‏ (1994) - גאורג פרידריך הנדל
לורקה (Disappearance Of Garcia Lorca) ‏ (1996)
אודיסאה (1997) ‏ (Odyssey (1997 ‏ (1997)
Left Luggage ‏ (1998)
עכשיו ולתמיד (Ever After) ‏ (1998)
Jesus ‏(1999) - סרט טלוויזיה של CBS
בעל אידיאלי (1999)
Il Cielo Cade) The Sky Will Fall) ‏ (2000)
The Discovery of Heaven ‏ (2001)
אושן 12 (2004)
ג'יגולו מת מצחוק 2: ג'יגולו ארופאי ‏ Deuce Bigalow: European Gigolo) ‏ (2005) - גספר וורבוך
Offscreen ‏ (2005)
Snuff-Movie ‏ (2005)
משלח 3 (Transporter 3) ‏ (2008)
Gangster Kittens ‏ (2009)
Yankee Go Home ‏ (2009)
Schweitzer ‏ (2009)
Rico's Wings ‏ (2009)
פילמוגרפיה > כבמאי

Left Luggage ‏ (1998)
The Discovery of Heaven ‏ (2001)
Rico's Wings ‏ (2009)
ביבליוגרפיה

Het eenvoudige kookboek with Marjan Berk.
Schilder
הערות שוליים

↑  הביוגרפיה של ירון קראבה
↑  https://nypost.com/2000/09/16/isabella-rossellini-goes-into-training-to-play-a-jewish-mother-weighty-cultural-baggage/
↑  צביקה קליין, עיריית אמסטרדם תפצה את יהודי העיר במיליונים, באתר nrg‏, 16 במאי 2016
↑  Ascher Kulich says, The Demise of Abraham Reiss (National Holocaust Museum- Amsterdam), canvas and crumpets, ‏2016-06-01 (באנגלית אמריקאית)
↑  Press, Associated (2016-05-15). "Dutch Holocaust museum exhibits Jeroen Krabbe paintings". Ynetnews (באנגלית). נבדק ב-2024-07-13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007440197505171  PLWABN: 9810657217105606  BIBSYS: 2122008  BNE: XX1547405  BnF: cb13986470h (data)  CANTIC: a10270413  GND: 132033992  ISNI: 0000 0001 1439 6032  LCCN: n85284158  MusicBrainz: e559ed15-c548-4acc-8a86-0970d54aaee5  NKC: xx0109936  NLA: 35961402  NTA: 071899944  RKD: 46194  SUDOC: 087954222  Trove: 1164417  ULAN: 500188668  VIAF: 23288582   WorldCat (עם VIAF): 23288582
זרח אילייב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בספטמבר 1966 (בן 58) קירמיזי קסבה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן, ברית המועצות 
 שם לידה:  Зарах Бинсионович Илиев 
 מדינה:  אזרבייג'ן אזרבייג'ן
 עיסוק:  איש עסקים
 מעסיק:  Kievskaya Ploshchad
 השקפה דתית:  יהדות
 מספר צאצאים:  2
 
זרח אילייב (באזרית: Zarah İliyev; נולד ב-8 בספטמבר 1966) הוא מיליארדר ואיש עסקים יהודי-אזרי, בעליה של רשת הנדל"ן קייבסקאיה פלושצ'אד (Kievskaya Ploshchad).
הונו של אילייב מוערך בכ-3.3 מיליארד דולר והוא מדורג במקום ה-48 בין עשירי רוסיה, במקום ה-1027 בין האנשים העשירים ביותר בעולם ובמקום ה-132 בין היהודים העשירים בעולם על פי מגזין פורבס.
ביוגרפיה

אילייב נולד בשנת 1966 בכפר קירמיזי קסבה, אזרבייג'ן לבינשן אילייב שהיה סנדלר ובילדותו פתח עסק קטן לייצור כיסויי ראש במחוז גובה אשר בצפון אזרבייג'ן.
בתחילת שנות ה-90 לאחר שסיים את לימודיו, עבר להתגורר במוסקבה.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1992, הקים יחד עם גוד ניסנוב את קבוצת קייבסקאיה פלושצ'אד (Kievskaya Ploshchad) העוסקת בפיתוח נדל"ן, מלונאות ומסעדנות.
בשנת 2022, ממשלת אוקראינה הטילה עליו סנקציות בטענה שהוא מספק מקור הכנסה חשוב לממשלת רוסיה.
בשנת 2023, נכלל אילייב ברשימת הסנקציות שהטילה ארצות הברית.
ביוגרפיה > חיים אישיים

אילייב נשוי, מתגורר במוסקבה ואב לשני ילדים.
ראו גם

גוד ניסנוב
אילהאם רחימוב
הערות שוליים

↑  Zarakh Iliev, Forbes (באנגלית)
↑  Зарах Илиев, Forbes.ru (ברוסית)
↑  Кавказский Иерусалим: как живет самая закрытая в Азербайджане община горских евреев, hromadske.ua, ‏2019-10-12 (ברוסית)
↑  Красная Слобода: малая родина азербайджанских миллионеров?, Ziarul de Gardă RUS, ‏2019-10-14 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Выяснились обстоятельства смерти отца миллиардера Года Нисанова, www.mk.ru, ‏2023-12-06 (ברוסית)
↑  Год Нисанов и Зарах Илиев создают музей горских евреев
↑  Год Азербайджана в России., Proekt Media
נועה גראס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בנובמבר 1977 (בת 47)
 מדינה:  ישראל ישראל
 
נועה גראס (נולדה ב-19 בנובמבר 1977) היא שדרנית רדיו לשעבר, ומרצה להיסטוריה של סין.
קריירה

גראס עשתה את שירותה הצבאי בגל"צ, שם הגישה בשנים 1996–1997 את רצועת השידור "צה"ל יוצא שבת", בימי שישי בשעה 5 בבוקר.
כמו כן הגישה את התוכנית היומית "סופרגראס", שהוקדשה למוזיקה אלטרנטיבית, בעריכתם של אייל פרידמן ואבירם בוכריס.
לאחר שחרורה המשיכה לשדר כאזרחית, ועם פרישתו של השדרן עידו מור החלה להגיש את רצועת השידור "הבחירות" בגלגלצ, בה בחרו המאזינים את השירים ששודרו במשך 3 שעות.
ב-2006 החלה לשדר בימי חמישי את "המסור" תוכנית שבועית המוקדשת למוזיקה אלטרנטיבית ומטאל מהארץ ומהעולם.
ב-2007, לאחר פרישתה של השדרנית רונית כפיר החליפה אותה גראס בתוכנית "מתגלגלים". במאי אותה שנה אובחנה במחלת הזאבת שפגעה בתפקוד הכליות שלה, ובעקבות האבחון החליטה לעזוב את גלגלצ, ולעבור להתגורר בקנדה, שם התקבלה כדוקטורנטית להיסטוריה של סין באוניברסיטת בריטיש קולומביה. בספטמבר 2013 החלה בטיפולי דיאליזה, אך לאחר שלא חל שיפור במצבה החלה לחפש תרומת כליה. בין היתר התראיינה בתוכניתה של יעל דן בגל"צ בניסיון לגייס תורמים פוטנציאליים. בדצמבר 2014, לאחר שאחיה יובל נמצא כתורם מתאים, עברה בהצלחה השתלת כליה בקנדה.
לאחר שהחלימה, סיימה את לימודי תואר הדוקטור, שבה לישראל, והצטרפה לבית הספר להיסטוריה באוניברסיטת תל אביב.
גראס נשואה לבני ששון, והשניים מתגוררים בקיבוץ רבדים.
הערות שוליים

↑  שני פישר‏, נדב רביד שב אל הקצה, באתר וואלה, 30 בינואר 2008
↑  תמר סוקניק, לוח שידורים חדש בגלגל"צ, באתר הארץ, 9 במאי 2006
↑  ערן סויסה, נגמר הגראס בגלגלצ, באתר nrg‏, 29 במאי 2007
↑  אורין רוזנר, "פתאום, באמצע החיים, אמרו לי: נגמר לך הזמן", באתר Xnet‏, 30 ביוני 2005
↑  נועה גראס, קריינית גלגלצ לשעבר מחפשת תורם כליה שיוכל להציל את חייה, בעמוד הפייסבוק של עושים צהריים עם יעל דן, 17 ביוני 2014
↑  תמר דרסלר, ‏שדרנית גלגלצ לשעבר מספרת על השתלת הכליה: "פחדתי למות ולהשאיר את הבת שלי לבד", באתר מעריב אונליין, 9 במרץ 2015
רציתי שתדע

| --- | --- |
 סינגל בביצוע עוזי חיטמן
 יצא לאור:  1977
 סוגה:  זמר עברי
 שפה:  עברית
 אורך:  2:58
 חברת תקליטים:  הד ארצי 
 כתיבה:  עוזי חיטמן
 לחן:  עוזי חיטמן
 
"רציתי שתדע" הוא שיר ישראלי שכתב, הלחין וביצע עוזי חיטמן, משירי הילדים הבולטים בזמר העברי.
רקע

השיר נכתב בסוף שנת 1977 ונכלל באלבומו השני של חיטמן "נולדתי לשלום", אלבום אשר הוקדש לבנו הבכור שנולד באותה העת. השיר מיצב את חיטמן ככותב שירים ילדים.
חיטמן הופיע עם השיר בפסטיבל שירי הילדים של 1977 ובהמשך הגיע השיר למקום ה-5 במצעד הפזמונים העברי השנתי של שנת תשל"ח. את הביצוע עיבד יאיר רוזנבלום.
השיר עוסק בפנייתו של ילד לאלוהים תחת הכותרת "אלוהים שלי רציתי שתדע". הילד הדובר בשיר מספר לאלוהיו על שני חלומות שחלם, באחד מהם חל מפגש עם מלאך ובשני עם מלח שמספרים לו שהגיעו כדי לברך בשלום את ילדי העולם. בסיום השיר מתגלה לילד כי עדיין לא שורר שלום בעולם, אך הוא אינו פונה לאלוהים בבקשה ומסתפק בסיפור. בכך מתבטאת בשיר תמימותו של הילד לצד שאיפתו הנאיבית לשלום.
בשנת 2004 השיר נבחר כשיר האהוב ביותר מפסטיבלי הילדים במצעד פסטיבלי הילדים שערך האתר ynet‏. בשנת 2011 נבחר לשיר הילדים האהוב במצעד שערכו עיתון ישראל היום וזכיינית ערוץ 2 קשת. במסגרת הזכייה ביצעו את השיר משתתפי התוכנית "בית ספר למוסיקה".