stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנימין שנל
קריירה פוליטית

בשנת 1959 הוצב במקום השני ברשימת מפא"י למועצת העיר. הרשימה זכתה ב-5 מנדטים ושנל נבחר לכהן כחבר מועצה. בשנת 1965 הוצב שנית במקום השני ברשימת המערך ונבחר גם לכהן כסגן ראש המועצה, לאחר שבנימין אפרת הרכיב קואליציה עם מפ"ם והמפד"ל. גם בבחירות שלאחר מכן, בשנת 1969, הוצב במקום השני אחרי בנימין אפרת וכיהן במועצה תחתיו. בבחירות 1973 ו-1978 הוצב במקום השני ברשימת המערך למועצה וכיהן כסגן ומ"מ ראש המועצה והחל משנת 1976 כסגן ומ"מ ראש העיר. בשנים אלה כיהן גם כמזכיר ההסתדרות בקריית ים. בשנת 1981 ראש העיר בנימין אפרת החליט לפרוש ושנל נבחר במקומו.
בבחירות בשנת 1983 התמודד בפעם הראשונה על ראשות העיר ועמד בראש רשימת "המערך" למועצת העיר. רשימתו זכתה ב-7 מנדטים אך בקרב על ראשות העיר, שנל היה בקרב צמוד מול שמואל סיסו שביניהם הפרידו רק כ-800 קולות לטובת שנל. לפני הבחירות השביט לכמה ימים את מועצת העיר בטענה שקופת העיר ריקה ועל העייריה חובות כבדים וגירעון גדול.
בבחירות 1989 הפסיד לסיסו בהפרש קטן של כ-400 קולות בלבד. רשימתו זכתה ב-5 מנדטים לעומת 6 מנדטים של הליכוד בראשות סיסו. סיעת המערך בראשותו נכנסה לקואליציה בראשות סיסו ושנל כיהן כסגן ראש העיר. בבחירות 1993 לא התמודד וסיעתו חברה לליכוד ולמפד"ל ורצה ברשימה משותפת איתן בראשות סיסו. מאז שנת 1993 לא חזר לפעילות ציבורית או פוליטית.
הערות שוליים

↑  ישראל נגלית לעין | קריית ים | ג'ניה ובנימין שנל | בנימין שנל עם חבר, באתר ישראל נגלית לעין, ‏2020-01-30
בית הספר הפיקוד הגבוה לצנחנים של ריאזאן

| --- | --- |


 אקדמיה צבאית
 תקופת הפעילות:  13 בנובמבר 1918 – הווה (105 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  54°38′06″N 39°44′10″E﻿ / ﻿54.635°N 39.736°E﻿ / 54.635; 39.736
 אתר האינטרנט הרשמי
 he
 
בית הספר הפיקוד הגבוה לצנחנים של ריאזאן (ברוסית: Ряза́нское гвардейское вы́сшее возду́шно-деса́нтное кома́ндное учи́лище) הוא מכון הכשרה צבאי של משרד ההגנה הרוסי. הוא הוקם לראשונה כקורס חי"ר בריאזאן ב-13 בנובמבר 1918 ולכן היא אחת האקדמיות הצבאיות הוותיקות ביותר ברוסיה של ימינו והאקדמיה לצנחנים הוותיקה בעולם. זוהי האקדמיה הצבאית הרשמית ומרכז ההכשרה המתקדם של חיל הצנחנים הרוסי.
היסטוריה

ב-13 בנובמבר 1918 הקים הצבא האדום את קורסי החי"ר בריאזאן. ב־29 ביוני 1920 שונה שם הקורסים לקורסי חיל הרגלים הסובייטיים ה-30. שם הקורסים שונה לבית הספר ה-15 לחיל הרגלים של ריאזן ב-31 בדצמבר. בית הספר לחי"ר בטמבוב שולב עם בית הספר בריאזאן ב-1 באוקטובר 1924
כתוצאה ממלחמת העולם השנייה, בית הספר לחי"ר בריאזאן הועבר לאיוואנובו ב-25 באוקטובר 1941. הוא חזר לריאזאן ב-15 בפברואר 1942. בית הספר לחי"ר בריאזאן החל את הכשרתם של 500 מפקדי מחלקה לצבא ברלינג ב-1 באוגוסט 1943. ב-20 בספטמבר הוקם בית ספר לקציני צבא ברלינג. לבית הספר לחי"ר בריאזאן הוענק ב-12 בנובמבר אותה שנה עיטור הדגל האדום. ב-1 ביולי 1944 הציג בית הספר קורסי הכשרה דו שנתיים.
בית הספר לחי"ר בריאזאן הציג מחדש קורסים להכשרה בת שלוש שנים ב-15 בספטמבר 1946 ובית הספר הפך לבית הספר לפיקוד צבאי עליון של ריאזאן ב-17 באוגוסט 1958. בית הספר לצנחיה, ששכן בעבר באלמטי, התמזג עם בית הספר בריאזאן ב-4 במרץ 1959. כאשר רוב הבוגרים הוצבו לשירות בחיל הצנחנים ושמו שונה לבית הספר לצנחנים העליון ב-23 במרץ 1964.
עם התמיכה המוגברת של הסובייטים בצפון וייטנאם, הוקמה ב-1 בפברואר 1965 מחלקה מיוחדת להכשרת קציני ותפקידי המשנה של צבא העם הווייטנאמי. לבית הספר הוענק עיטור הדגל האדום בפעם השנייה ב-22 בפברואר 1968. בשנת 1969 הוקמה בבית הספר הגדוד התשיעי למטרות מיוחדות. ב-20 במרץ החלה העבודה על הקמת מוזיאון חיל הצנחנים שהושלם ב-28 ביולי 1972.
בית הספר הציג קורסים לחמש שנים באוגוסט 1994. אנדרטה לוסילי מרגלוב הוקמה ב-13 בנובמבר 1995 ובית הספר נקרא על שם מרגלוב ב-12 בנובמבר 1996. ב-31 באוקטובר 1998 שונה שם בית הספר כמכון ריאזאן לצניחה. ב-31 בדצמבר 2004 הוא הפך לבית הספר לפיקוד הגבוה לצנחנים בריאזאן.
ב-19 ביוני 2006 הוענק לבית הספר דגל היחידה מטעם משרד ההגנה הרוסי. בשנת 2008 החלה הכשרה נשים לחיל הצנחנים. המכון הצבאי לרכב ובית הספר לקציני חיל הקשר נוסדו ב-17 בדצמבר 2009, כשלוחות של בית הספר ומאז זהו מרכז ההכשרה המרכזי של חיל הצנחנים.
הערות שוליים

↑  "Историческая справка". www.rvvdku-vi.ru. נבדק ב-2015-11-03.
1 2 3 4  "Историческая справка". www.rvvdku-vi.ru. נבדק ב-2015-11-03.
54°38′06″N 39°44′10″E﻿ / ﻿54.6350°N 39.7360°E﻿ / 54.6350; 39.7360
צוערי בית הספר לצניחה בכיכר האדומה .
פייר פאבר

| --- | --- |

איור מודרני של המבורך הנוצרי פייר פאבר, ממייסדי מסדר הישועים
 לידה:  13 באפריל 1506 וילארה (Villaret), בסבויה, כיום בדרום מזרח צרפת
 פטירה:  1 באוגוסט 1546 (בגיל 40) רומא באיטליה
 קדוש עבור:  הכנסייה הקתולית
 ביאטיפיקציה:  5 בספטמבר 1872 על ידי פיוס התשיעי
 חג:  8 באוגוסט
פייר פאבר (בצרפתית: Pierre Favre או גם Pierre Lefevre; 13 באפריל 1506 - 1 באוגוסט 1546) היה תאולוג ישועי צרפתי מסבויה ושותף, יחד עם איגנטיוס מלויולה בהקמת מסדר הישועים, בו היה הכומר הראשון. ב-1872 כיבדה הכנסייה הקתולית את זכרו, כאשר האפיפיור פיוס התשיעי העלה אותו לדרגת מבורך.
ביוגרפיה > נעורים

פאבר נולד ב-1506 למשפחת רועים בכפר וילארה (Villaret), השוכן בהרי האלפים בגובה 900 מטרים מעל פני הים. הכפר, שהיה שייך אז פוליטית לדוכסות סבויה ודתית לדיוקסיה של ז'נבה, הוא כיום חלק מהקומונה סן-ז'אן-דה-סיקסט (Saint-Jean-de-Sixt) במחוז סבואה עילית בחבל רון-אלפ בצרפת. בילדותו היה פאבר רועה כבשים בכרי הדשא הגבוהים של האלפים המערביים. משפחתו הייתה דתית מאוד ואמו נהגה לספר לו סיפורים רבים על המשפחה הקדושה. השפעת הסיפורים על פייר פאבר הייתה רבה, ואחד השכנים של המשפחה סיפר שנים אחר-כך שכבר בילדותו נהג בימי ראשון לצטט בעל פה את עיקרי הדת הקתולית (קטכיזם) לילדים אחרים. בגיל עשר ביקש ללמוד והוריו, שסירבו תחילה משום שלא היו מוכנים לוותר על עוד זוג ידיים עובדות בבית ובמרעה, נעתרו לבסוף לתחנוניו והפקידו את חינוכו בידיו של כומר בעיירה תון (Thônes), כ-10 קילומטרים מווילארה. אחר כך למד בבית ספר בכפר הסמוך לה-רוש-סור-פורון (La Roche-sur-Foron). אף שלא היו לו תוכניות מוגדרות לגבי עתידו הוא גמר אומר בנפשו לעקור לפריז. להחלטה זו סייע דודו, שהיה במנזר של מסדר הקרטוסיאנים, בתמיכת כספית. פאבר שמר במהלך חייו על קשר עם הקרטוסיאנים, בייחוד עם חברי המסדר בעיר קלן שסייעו לו רבות בפעילותו בגרמניה.
בהסכמת הוריו עבר פאבר ב-1525 לפריז והחל ללמוד בקולז' סנט-בארב, מוסד להשכלה גבוהה שהוא המכללה הוותיקה ביותר השייכת כיום לאוניברסיטת הסורבון, שבו התגורר בחדר אחד עם תלמיד מנווארה (כיום בספרד), הקדוש הנוצרי לעתיד פרנסיסקו חאווייר. פאבר וחאווייר הפכו לידידים קרובים ושניהם קיבלו את התואר הראשון (Baccalauréat en arts) באותו יום ב-1530. באוניברסיטה פגש פאבר גם את החייל הספרדי לשעבר והקדוש לעתיד איגנטיוס מלויולה והצטרף לקבוצה סביבו. הוא לימד את איגנטיוס את הפילוסופיה היוונית של אריסטו, ואיגנטיוס הרצה לו על התרגילים הרוחניים שפיתח.
ביוגרפיה > מותו

בגיל 40 היה פאבר מותש מעבודתו הבלתי נפסקת וממסעותיו האינסופיים, שתמיד נערכו ברגל. למרות זאת הוא מונה על יד האפיפיור פאולוס השלישי לפעול כיועץ מומחה (בלטינית peritus) מטעם הכס הקדוש בוועידת טרנטו. בדרך להשתתף בוועידה הוא הצליח להגיע עד רומא בלבד. הוא הגיע לעיר כשהוא קודח ב-17 ביולי 1546 ומת בה ב-1 באוגוסט 1546, כשעל פי המסופר שהה איגנטיוס לויולה כל הזמן ליד מיטתו.
הערכה

פייר פאבר לא היה פילוסוף או תאולוג במובן הטכני של המילה. הכתבים היחידים שהוריש לנו הם אוסף מכתביו והספר זיכרונות (Mémorial), אוטוביוגרפיה רוחנית שנכתבה בין השנים 1542 ל-1545.
בשל מותו בגיל 40 ידוע פאבר פחות מחבריו להקמת מסדר הישועים. עם זאת, יש לפאבר חלק חשוב בהיסטוריה של ייסוד מסדר הישועים. ראשית, משום שיחד עם איגנטיוס לויולה ופרנסיסקו חאווייר היה חלק מהגרעין הראשוני של הקבוצה, גרעין שהתגבש בחדרם המשותף באוניברסיטת פריז. שנית, משום שאיגנטיוס סמך עליו יותר מאחרים. פאבר הופקד על הנהגת הקבוצה הקטנה של מייסדי המסדר בשנים 1536-1535, כאשר איגנטיוס נאלץ לעזוב את צרפת בשל בעיות בריאות. בנוסף, כאשר נבחר ראש המסדר בפעם הראשונה, נבחר פייר פאבר פה אחד כבחירה השנייה, אם איגנטיוס היה מתמיד בסירובו להיבחר כראש המסדר, היה פאבר מתמנה לתפקיד.
סימאו רודריגס (Simão Rodrigues‏; 1579-1510), אחד משבעת המייסדים של המסדר, שהיה שונה מאוד באופיו מפאבר, אמר עליו ”הייתה בו המתיקות הנדירה והמהנה של המגע האישי, מעולם לא נתקלתי במישהו שהגיע לרמתו במובן זה”. גינוני התנהגותו ויכולת השיחה שלו היו שובי לב ובינה, אפילו עם הלותרנים. פייר פאבר העדיף אינסטינקטיבית את המגע האישי והשיחה הידידותית על הטפות בכנסייה או בהרצאות לקהל הגדול. יושרו המוסרי וכנותו הגלויה הקלו ביצירת קשר, והוא הצליח לשכנע מבלי הצורך להתעקש.
פאבר הפך למטיף יעיל ומפיץ רעיון התרגילים הרוחניים של לויולה, כשהוא פועל באיטליה, ספרד, פורטוגל וגרמניה. עיקר פעילותו הייתה בגרמניה, שם ניסח קווים מנחים לדיאלוג אקומני עם הלותרנים, אך לרוע המזל הם כמעט שלא יושמו. הוא ידוע, בייחוד בקרב הישועים, כמדריך הטוב ביותר עבור אלו שיישמו את התרגילים הרוחניים.
הכרה בפועלו לאחר מותו

הישועים מכירים בפייר פאבר כאחד ממקימי המסדר יחד עם חבריו לחדר באוניברסיטת פריז, איגנטיוס לויולה ופרנסיסקו חאווייר.
כבר בחייו היו שכינו אותו קדוש. גם הקדוש לעתיד, פרנסואה דה סאל (François de Sales‏; 1622-1567), שהיה בעל אופי דומה לזה של פאבר, דיבר על פאבר תמיד בכינוי "הקדוש", אלא שלא כך חשבו אבות הכנסייה. על מנת להיקרא קדוש חייב המועמד להוכיח שחולל נס (אלא אם הוא מרטיר), ואין בתולדותיו של פאבר אירוע שיכול להיחשב נס. עם זאת, הוא עבר את השלב השלישי בתהליך הקאנוניזציה כשזכה ב-5 בספטמבר 1872, שנים רבות אחרי מותו, בתואר מבורך מהאפיפיור פיוס התשיעי. יום חגו חל ב-8 באוגוסט.
פאבר זכה לכבוד מיוחד כאשר בשנת 2006 חגגו הישועים את שנת היובל הישועית. המאורעות שבגינן נחוגה שנת היובל היו 500 שנים להולדתם של פרנסיסקו חאווייר ופייר פאבר ב-1506 ו-450 שנים למותו של איגנטיוס לויולה (1566).
לקריאה נוספת

William Bangert: To the Other Towns: The Life of Blessed Peter Favre, First Companion of St. Ignatius, Baltimore, 1959, Ignatius Press, 2002, ISBN 9780898709186
Georges Guitton: Le bienheureux Pierre Favre, premier prêtre de la Compagnie de Jésus, Lyon, 1959.
Mary Purcell: The quiet companion, Dublin, Gill & MacMillan, Limited, 1970, ISBN 9780717102730
André Ravier: Le grand Pierre Favre, Paris, 1997.
Etienne N. Degrez: Amis dans le Seigneur, dans Vies consacrées, 2006 (vol.78), pp.89-100.
Brian O'Leary: Pierre Favre and Discernment. The Discernment of spirits in the memoriale of Blessed Pierre Favre, Way Books, 2006, ISBN 9780904717266
Dominique Bertrand: Pierre Favre, un portrait, Lessius, Bruxelles, 2007' ISBN 9782872991563
הערות שוליים

↑  באנגלית ובשפות אחרות קיימת גם הגרסה Faber,‏ Bangert מקדיש לכך הערה ארוכה בעמ' 17 בספרו. כנהוג באירופה כל עם מעביר את שמו הפרטי לשם המקביל בשפתו לשם הצרפתי פייר, ולכן הוא פטר אצל האנגלים והגרמנים, פדרו אצל הספרדים ופיוטר אצל הפולנים והרוסים.
↑  פייר פאבר באנציקלופדיה הקתולית
↑  Bangert עמ' 18
↑  כינוס של אישים מגופים שונים תחת שלטון האימפריה הרומית הקדושה
↑  Society of Jesus - 2006 Jesuit Jubilee
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810676572605606  BNE: XX826787  BnF: cb12077758t (data)  GND: 118894439  ICCU: SBLV158454  ISNI: 0000 0001 0881 6010  LCCN: n89612579  NDL: 001250559  NKC: mzk2004246369  NLA: 35277517  NLK: KAC201760031  NTA: 070913218  RERO: 02-A000103682  SNAC: w60k2djk  SUDOC: 050508261  Trove: 894133  VcBA: 495/2999  VIAF: 27090063   WorldCat (עם VIAF): 27090063 
דיוקן של פייר פאבר
ברי סימון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 ביולי 1959 (בת 65) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
ברוריה (ברי) סימון זהר (נולדה ב-24 ביולי 1959) היא מעצבת שמלות כלה ומורה לריקודי בטן ישראלית. בעבר התפרסמה כרקדנית בטן וב-2004 חזרה בתשובה.
ביוגרפיה

סימון נולדה בחיפה למשפחה מסורתית בת תשעה ילדים יוצאת מרוקו.
סימון הייתה רקדנית בטן מהמובילות והידועות בישראל בעיקר בשנות השמונים. השתתפה בין היתר בסרטי הקולנוע "כאסח" (1984), "תלווה לי את אשתך" (1989) ו"טיפת מזל" (1992). בטלוויזיה הופיעה בין היתר בתוכנית "זהו זה!" (בפרק "סרט ערבי") ובפרק הראשון של הסדרה "שכנים". כמו כן, עשתה תפקידי אורח בסרטים "אדון לאון" ו"קומפוט נעליים". ואף השתתפה בקליפ sandanya בהרכב Foreign Affair של פורטיסחרוף בשנת 1989.
בשנת 2011 סימון הופיעה, והתראיינה בתוכנית התחקירים "פנים אמיתיות" בהגשת אמנון לוי.
סימון השתתפה ב-2012 בעונה הרביעית של תוכנית המציאות הישראלית, "האח הגדול", ופרשה מהתוכנית ביום ה-17 של העונה.
חיים אישיים

סימון הייתה נשואה שמונה פעמים, לשישה בעלים. בין היתר נישאה לפייטן יחיאל נהרי ולספר מוטי טולדנו שבעקבותיו חזרה בתשובה. נישואיה הראשונים היו ב-1974 וכעבור כחצי שנה נולד בנה היחיד זוהר.
הערות שוליים

↑  סמדר שילוני, בארי סימון, מוסיף המון, באתר ynet, 28 באוקטובר 2004
↑  קובי וליטל החיים עצמם, עונה 1, פרק 6: זוגיות, באתר חדשות 13, 25 במאי 2020
↑  ברי סימון זהר: חצי רקדנית וחצי רבנית, באתר ‏מאקו‏, 22 בינואר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14227498t (data)  VIAF: 103223465   WorldCat (עם VIAF): 103223465 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בקפה, קיסר אתיופיה

בקפה (געז: በካፋ) קיסר אתיופיה 18 במאי 1721 - 19 בספטמבר 1730, הוכתר בשם "אסמה סגד" ויותר מאוחר "מסיח סגד" (געז:  መሲህ ሰገድ, עברית: לו הממונים סוגדים) היה בנו של ייאסו הגדול ואחיהם של הקיסרים תקלה היימנות הראשון ודווית השלישי.
את רוב ילדותו בקפה העביר בוואחני שהצליח להימלט ולחיות בכפרי האורומו שבהם יותר מאוחר נלכד, ובגלל שנמלט חלק מאפו נחתך ונפסל לכהן כקיסר קודם לכן. למרות כל זאת כאשר אחיו דווית השלישי נפטר הוא נבחר לקיסר תחת התנגדות של וולדה גיורגיס בנו של נגלה ממיט.
מלכות אופיינה במעט מאבקים צבאיים דונלד לווין כותב:
ימיו הרסו את כוחם של השליטים המקומיים וחיזקו את הממשל המרכזי.
לעומת זאת פאול ב. האנז כותב:
תרומתו הגדולה של בקפה הייתה אשתו השנייה מאנטאווב.
בקפה ומאנטאווב בנה מבנים נוספים במתחם הארמון בבירה גונדר. הקיסר בקפה היה מטייל גדול ונהג לסייר בממלכתו, דוגמה לכך היא הפגישה עם אשתו השנייה כאשר הוא היה באחד ממסעותיו בקווארה הוא חלה והאישה שטיפלה בו הייתה מאנטאווב ועל מנת להודות לה הוא נשא אותה לאישה. בקפה שהכתיר את אשתו הראשונה בתור קיסרית מתה במהלך ארוחה חגיגית בחשד להרעלה. לאחר שאשתו הראשונה נפטרה, מאנטאוואב נהפכה לקיסרית החדשה והייתה אחת מהמשפיעות ביותר בהיסטוריה האתיופית בייחוד לאחר מות בעלה.
למרות כל זאת מלכותו של בקפה לא הייתה שלווה וב-1727 היו התקוממויות רבות בבירה של אזרחים ואצילים גרמו לו להתחבא בארמון ויותר מאוחר להימלט לכנסיית דברה ברהן. ריצ'רד פאנקהארסט כותב שחוסר האמון בקיסר גרם להתקוממויות ומצטט את ג'יימס ברוס כאשר שמע שמועה על מותו של בקפה:
השמחה הייתה כל כך גדולה, שאף אחד לא ניסה להסתיר זאת וכאשר הוא גילה שהוא עדיין חי, לא הייתה אפשרות להאשים את זה שהפיץ את השמועה. כל האזרחים החלו לבצע טרור ברחובות גונדר. קשה לדעת איך ההסתה הזו יכלה להסתיים בלי שהקיסר ביקש את סליחת העם. על אף שבקפה התנצל בפומבי הוא אמר שהוא אוהב את אנשי גונדר אך הם מחזירים לו שנאה.
הערות שוליים

↑  Donald N. Levine, Wax and Gold: Tradition and Innovation in Ethiopian Culture (Chicago: University Press, 1965), p. 26.
| השושלת הגונדרית |
| --- | --- | --- |
| תקופת התחייה | פאסילידס • יוהנס הראשון • ייאסו הראשון • יסחק ייאסו • ייאסו הראשון • תקלה היימנות הראשון • עמדה ציון • תקלה היימנות הראשון • טאוופלוס • נאבחנה יוהנס • טאוופלוס • יוסטוס (אינו מהשושלת) • דווית השלישי • בקפה • ייאסו השני • חאזקאיס • ייאסו השני • יואס הראשון |  |
| תקופת השופטים | יוהנס השני • תקלה היימנות השני • סוסניוס השני • סלומון השני • תקלה גיורגיס הראשון • ייאסו השלישי • תקלה גיורגיס הראשון • חאזקאיס • תקלה גיורגיס הראשון • באדה מריאם השני • תקלה גיורגיס הראשון • סלומון השלישי • יונס • תקלה גיורגיס הראשון • סלומון השלישי • דמטריוס תקלה גיורגיס הראשון • דמטריוס • אגוולה ציון • יואס השני • ג'יגר • באדה מריאם השלישי • ג'יגר • ייאסו הרביעי • גברה קראסטוס • סהלה דנגל • גברה קראסטוס • סהלה דנגל • יוהנס השלישי • סהלה דנגל • יוהנס השלישי • סהלה דנגל • יוהנס השלישי • סהלה דנגל |  |
האימפריה האתיופית
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: דווית השלישי | קיסר אתיופיה  18 במאי 1721 - 19 בספטמבר 1730 | הבא: ייאסו השני |
פרי גרובס

פרי גרובס (אנגלית: Perry Groves; נולד ב-19 באפריל 1965) הוא כדורגלן עבר אנגלי, ששיחק בעמדת הקיצוני או החלוץ.
קריירה

גרובס נולד באזור באו שברובע הלונדוני טאוור האמלטס, אך כנער שיחק במועדון קורנארד דיאמונדס מהכפר גרייט קורנארד השוכן על הגבול בין סאפוק לאסקס. גרובס נבחן בוולבס בזמן שלמד בבית הספר, אך לבסוף חתם בקולצ'סטר יונייטד ב-1981. הוא חתם על חוזה המקצוען שנה אחת לאחר מכן, ובמשך ארבע השנים הבאות הבקיע 26 שערים ב-142 משחקים בקולצ'סטר.
בספטמבר 1986 הוא הוחתם בארסנל תמורת 75,000 לירות שטרלינג, ובכך היה לשחקן הראשון שמוחתם על ידי המאמן החדש ג'ורג' גרהאם. בעונתו הראשונה הוא היה מעורב במהלך שבסיומו הבקיע צ'ארלי ניקולאס את שער הניצחון בגמר גביע הליגה של 1987, לאחר שחלף על פני שלושה משחקני ליברפול.
הוא היה ידוע בשל משחקו הנלהב והשקעתו באימונים. גרובס פתח ברוב המשחקים של ארסנל בעונת 1987/1988, וסייע לתותחנים להעפיל בפעם השנייה ברציפות לגמר גביע הליגה לאחר שהבקיע את שער הניצחון בחצי הגמר מול אברטון. אמנם הוא השתתף ב-46 משחקים בכל המסגרות באותה עונה, אך זמן המשחק שלו הצטמצם בעקבות הגעתו של בריאן מרווד, ובעונת האליפות 1988/1989 הוא פתח בשישה משחקים בלבד ועלה כמחליף ב-15 נוספים.
הוא חזר להרכב למשך תקופה מסוימת בעונת 1989/1990 בעקבות פציעתו של מרווד. למרות זאת הוא השתתף במספיק משחקים בעונת 1990/1991 על מנת להיות זכאי לקבל את המדליה המוענקת לשחקני המועדון הזוכה, כאשר רוב הופעותיו היו כמחליף. ג'ורג' גרהאם החליט להנהיג סגנון משחק הגנתי, מה שצמצם את מספר המשחקים של גרובס עוד יותר, ובעונת 1992/1992 הוא השתתף ב-13 משחקים בלבד.
בסיום העונה הוא הועבר לסאות'המפטון תמורת 750,000 לירות שטרלינג, אך השתתף רק ב-15 משחקים במשך שנתיים. בגיל 28 הוא הודיע על פרישתו מכדורגל בעקבות שתי פציעות בגיד אכילס.
לאחר מכן הוא השתתף בארבעה משחקים במועדון החובבני דגנהאם אנד רדברידג' מהפוטבול קונפרנס, לפני שפרש סופית מכדורגל.
לאחר פרישתו הסופית הוא עבד כנציג מכירות בחברת פרמאפליי, המתכננת מגרשי משחקים עבור בתי ספר ומנוהלת על ידי פרנסיס לי ששיחק במנצ'סטר סיטי. הוא גם הופיע במדי ארסנל בטורניר הכדורגל "לונדון מאסטרס", ומדי פעם מופיע בטלוויזיה בתוכניות העוסקות בספורט.
מעמדו בקרב האוהדים

גרובס נחשב לשחקן פופולרי מאוד בקרב אוהדי ארסנל, שאף חיברו עליו את השיר "We all live in a Perry Groves World" לפי המנגינה של השיר "Yellow Submarine" מאת הביטלס. באוקטובר 2006 הוא פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, הנקראת "We All Live In A Perry Groves World"‏ (ISBN 1-84454-319-6). בעקבות הוצאת הספר החל קמפיין של האוהדים למען רכישת הספר, כיוון שבאותה תקופה יצאה לאור גם האוטוביוגרפיה של שחקן ארסנל לשעבר אשלי קול ("My Defence"). ספרו של גרובס נמכר ביותר עותקים בהשוואה לזה של קול, ואף ביותר עותקים מהאוטוביוגרפיות של שחקנים ידועים אחרים כגון פרנק למפארד וריו פרדיננד.
לקריאה נוספת

טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמודים 120 - 121), מיינסטרים,‏ 2007 (ISBN 1-84596-232-X)
הערות שוליים

↑  כתבה בדיילי טלגרף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 138025347  ISNI: 0000 0001 1494 3139  LCCN: n2009014292  VIAF: 83474207   WorldCat (עם VIAF): 83474207
בית הספר הצבאי הגבוה לטייסי קרב (קרסנודאר)

| --- | --- |

 בית ספר צבאי
 על שם:  אנטולי סרוב 
 תקופת הפעילות:  1938–הווה (כ־86 שנים) 
 מיקום
 מיקום:  קרסנודאר, רוסיה
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  45°04′49″N 38°58′24″E﻿ / ﻿45.08028°N 38.97333°E﻿ / 45.08028; 38.97333
 kvvaul.mil.ru
 he
 
בית הספר הצבאי הגבוה לטייסי קרב (ברוסית: Краснодарское высшее военное авиационное училище лётчиков) הוא בית ספר צבאי גבוה הממוקם בעיר קרסנודאר ולו שלוחות בערים אחרות, שהחל לפעול ב-19 באוגוסט 1938 והוא מרכז ההכשרה המרכזי לטייסי קרב ברוסיה.
היסטוריה

ב-19 באוגוסט 1938, בהוראת נציב ההגנה העממי של ברית המועצות, הוקם בעיר צ'יטה בית הספר הצבאי ה-30 לטייסים, שממנו יונק בית הספר הגבוה לטייסים בקרסנודאר מונה את ההיסטוריה שלו.
ב-22 ביוני 1939, על פי צו הקומיסר להגנת העם מספר 120, נקרא בית הספר על שם גיבור ברית המועצות אנטולי סרוב. באוקטובר 1939 הועבר בית הספר לבטייסק. בהוראת נציב ההגנה העממי של ברית המועצות מספר 0234 מיום 28 בדצמבר 1939, שונה שם בית הספר לבית הספר לטייס על שם סרוב.
542 הטייסים הראשונים שהוכשרו בבית הספר השלימו לימודיהם ביוני 1940 ובתחילת המלחמה כבר הכשיר 1,414 טייסי קרב במטוסי I-5, I-15, I-16‏. מאז תחילת מלחמת העולם השנייה, בתקופה שבין 1940 ל-1944, הוכשרו אנשי הטיסה על פי תוכנית מואצת - צוערים שהוכשרו למשך 6 חודשים, כשהאימונים בוצעו על מפציצי LaGG-3. באוקטובר 1941, בשל התקרבות החזית, הועבר בית הספר הצבאי ליבלאח, שבאזרבייג'ן הסובייטית. במרץ 1944 חזר בית הספר לבטייסק ובתקופה שבין 18 באפריל ל-1 ביוני 1960, בית הספר אורגן מחדש והתמקם בקרסנודאר וכלל גם את בית הספר הטכני לטיסה להכשרת אנשי צבא מהמדינות הדמוקרטיות העממיות.
מאז 1991 שוב החל בית הספר להכשיר את אנשי חיל האוויר הרוסי (במסגרת תוכנית בית הספר הטכני לתעופה בשנים 1991–2003, במסגרת תוכנית בית הספר לטיסה מאז 2001), ומאז 1993 מכשיר גם טייסים מחבר המדינות. ב-29 באוגוסט 1998, החלטת ממשלת הפדרציה הרוסית מס '1009, הפך בית הספר למכון התעופה הצבאי קרסנודר. אימוני טיסה מתבצעים בשדות התעופה ובבסיסים בקושצ'בסקאיה, קוטלניקובו, בסיס טיחורצק, בסיס ארמאוויר, מייקופ, בוריסוגלבסק, מיצ'ורינסק, בלאשוב ורטישצ'בו.
מאז 2011 החלו כניסת מטוסי Yak-130 לבית הספר להכשרת צוערי חיל האוויר, ובסוף 2016 התקבלו יותר מ-70 מטוסי אימון קרב מסוג זה. צי המטוסים הראשי הורכב ממטוסי L-39, L-410, An-26, MiG-29, Su-27, Su-25. בשנת 2017 חיל האוויר הרוסי החל להכשיר לראשונה בתולדותיו נשים לטייסות של מטוסי קרב.
הערות שוליים

↑  Краснодарское высшее военное авиационное училище лётчиков (Военный институт) на сайте Министерства обороны Российской Федерации.
1 2 3 4  Историческая справка о Краснодарском высшем военном авиационном училище лётчиков на сайте Министерства обороны Российской Федерации
↑  Историческая справка о Краснодарском высшем военном авиационном училище лётчиков
↑  Историческая справка о Краснодарском высшем военном авиационном училище лётчиков на сайте Министерства обороны РФ
↑  Учебная авиабаза Краснодарского училища летчиков пополнилась звеном самолетов Як-130 : Министерство обороны Российской Федерации
↑  Учебно-боевой самолет Як-130 обновил авиапарк Краснодарского училища летчиков : Министерство обороны Российской Федерации
טייסות קרב שהוכשרו בבית הספר הגבוה לטייסי קרב.
ברי סחרוף בהופעה 1993–2002

ברי סחרוף בהופעה חיה 1993–2002 הוא אלבום אוסף כפול הכולל 26 שירים שהוקלטו בהופעות שונות של ברי סחרוף במהלך השנים 1993 עד 2002. עם יציאת האלבום הוא נמכר במהדורה מיוחדת שכללה דיסק נוסף שבו 10 ביצועים אקוסטיים, שהוקלטו גם הם בהופעות. באלבום ישנן מספר גרסאות כיסוי שמבצע סחרוף לשירים של אומנים אחרים: "באים אותך לקחת" של יוסי אלפנט, "Venus In Furs" של הוולווט אנדרגראונד, "Children Of The Revolution" של להקת טי רקס ו"Ghosts Can't Run Away" של להקת Foreign Affair, שבה היה חבר.
בדיסק האקוסטי קיימות גרסאות כיסוי לשירים נוספים: "Heroes" של דייוויד בואי, "Sea Song" של רוברט וויאט והשיר "אליפלט" שנכתב על ידי נתן אלתרמן ובוצע במקור על ידי להקת גייסות השריון.
רשימת השירים > דיסק 1

|  | שיר | תאריך הקלטה | מקום הקלטה | זמן |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | רעש לבן | 01 באוגוסט 2001 |  מועדון הבארבי, תל אביב | 4:36 |
| 2 | עיר של קיץ | 21 בפברואר 2000 | הצוללת הצהובה, ירושלים | 5:26 |
| 3 | בשבילך | 3 ביולי 2002 | מועדון הבארבי, תל אביב | 4:45 |
| 4 | נכנע לך | 3 ביולי 2002 | מועדון הבארבי, תל אביב | 4:16 |
| 5 | לב שלם | 22 בפברואר 2000 | הצוללת הצהובה, ירושלים | 6:30 |
| 6 | 77 | 7 באוגוסט 2001 | הצוללת הצהובה, ירושלים | 5:18 |
| 7 | כמה יוסי | 22 בפברואר 2000 | הצוללת הצהובה, ירושלים | 5:48 |
| 8 | נגיעות | 22 בפברואר 2000 | הצוללת הצהובה, ירושלים | 5:23 |
| 9 | יומולדת | 7 באוגוסט 2001 | הצוללת הצהובה, ירושלים | 4:24 |
| 10 | חם על הירח | 1 במאי 2002 | מועדון הבארבי, תל אביב | 4:55 |
| 11 | בואי הביתה | 3 ביולי 2002 | מועדון הבארבי, תל אביב | 5:11 |
| 12 | ככה זה (לאהוב אותך) | 2 ביולי 2002 | מועדון הבארבי, תל אביב | 3:36 |
| 13 | חלליות | 1 במאי 2002 | מועדון הבארבי, תל אביב | 4:58 |
רשימת השירים > דיסק 2

|  | שיר | שנת הקלטה | מקום הקלטה | זמן |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בריג'יט ברדו זה לא פשוט | 1 במאי 2002 | מועדון הבארבי, תל אביב | 3:14 |
| 2 | לחץ | 3 ביולי 2002 | מועדון הבארבי, תל אביב | 5:28 |
| 3 | באים אותך לקחת | 5 בספטמבר 2001 | האנגר 11, תל אביב | 4:33 |
| 4 | באוויר | 5 בספטמבר 2001 | האנגר 11, תל אביב | 3:55 |
| 5 | חבל שאת לא | 22 בפברואר 2000 | הצוללת הצהובה, ירושלים | 5:14 |
| 6 | אם הייתי | 13 בינואר 1996 | האומן 17, ירושלים | 5:00 |
| 7 | תני לי מקום | 1 במאי 2002 | מועדון הבארבי, תל אביב | 5:35 |
| 8 | Venus in furs | 3 ביולי 2002 | מועדון הבארבי, תל אביב | 4:05 |
| 9 | מונסון | 1 במאי 2002 | מועדון הבארבי, תל אביב | 4:53 |
| 10 | אין קץ לילדות | 22 בפברואר 2000 | הצוללת הצהובה, ירושלים | 5:51 |
| 11 | Ghosts can't run away | 3 ביולי 2002 | מועדון הבארבי, תל אביב | 4:08 |
| 12 | Children of the revolution | 13 ביולי 1993 | פסטיבל ערד, ערד | 3:35 |
| 13 | עוד חוזר הניגון | 22 בנובמבר 2001 | הסינרמה, תל אביב | 4:37 |
רשימת השירים > דיסק אקוסטי

|  | שיר | שנת הקלטה | מקום הקלטה | זמן |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | כמה יוסי | 15 ביוני 1996 | מועדון הברקה, יפו | 4:34 |
| 2 | באוויר | 7 בדצמבר 1995 | הוקלט בגלי צה"ל, יפו | 3:13 |
| 3 | 77 | 7 בדצמבר 1995 | הוקלט בגלי צה"ל, יפו | 4:28 |
| 4 | רגעים | 31 ביולי 2000 | הוקלט בגלי צה"ל, יפו | 3:24 |
| 5 | Heroes | 31 ביולי 2000 | הוקלט בגלי צה"ל, יפו | 3:39 |
| 6 | אליפלט | 28 באפריל 1998 | כיכר רבין, תל אביב | 5:25 |
| 7 | עבדים | 17 במרץ 1999 | כיכר רבין, תל אביב | 4:00 |
| 8 | שתי פנים | 22 במרץ 2001 | צוותא, תל אביב | 3:08 |
| 9 | Sea song | 15 ביוני 1994 | מועדון הברקה, יפו | 3:57 |
| 10 | רעש לבן | 22 במרץ 2001 | צוותא, תל אביב | 5:52 |