stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב רוזנטל (תל אביב)
הוקרה

בשנת ה'תשמ"ג, 1983, במלאת יובל שנים לעלותו לכס הרבנות ולייסוד בית הכנסת, התעטר הרב בפרס "לכבודה של תורה", ע"ש הרב איסר יהודה אונטרמן, מטעם המועצה הדתית בתל אביב יפו. באותה שנה קיבל הרב רוזנטל את אות יקיר העיר תל אביב-יפו כ"רבה של צפון תל אביב וממקימי החינוך הדתי שם". לכבוד אירועי היובל התפרסם מאמר הוקרה בעיתון דבר:
"הרב עצמו, שהוא עכשיו זקן הרבנים בתל-אביב, שריד נפלא לרבני ליטא, תלמידי חכמים ואנשי מוסר, עדיין גר הוא ומשפחתו בצריף שבנה לפני חמישים שנה, ועדיין אהוב על בני השכונה והחדשים שבאו לשכון באותו מקום שנהפך לעיר סואנת, ועדיין חיוך טוב על פניו תמיד לכל איש באהבה רבה, וכשהוא עובר ברחוב, שעכשיו הוא רחוב הבילויים בעיר, עדיין נותנים לו כבוד רב, וחוטאים משפילים את עיניהם מפניו המאירות ומחליטים בליבם להיטיב דרכם".
צאצאיו

לרב והרבנית רוזנטל נולדו ארבע בנות:
שפרה, אשת ר' רפאל שפירא, אחיו של הרב משה שמואל שפירא.
נחמה, אשת יצחק סלומון.
שרה, אשת הרב אברהם יצחק קוק.
רחל, אשת הרב אברהם יצחק שלוסברג.
לקריאה נוספת

בנימין נהוראי, "הבית ברחוב זכריה", יתד נאמן, מוסף שבת חיי שרה, תשנ"ו, עמ' 8–10 באתר tablet.otzar.org
"הרב בצריף שליד הירקון", דבר, 15 בספטמבר 1982, עמ' 6, באתר הספרייה הלאומית
הערות שוליים

↑  וזרח בחושך אורך, תולדות רבי זרח ראובן ברוורמן, ירושלים תשע"ז, עמ' 66-64
↑  ערך אודותיו: משה צינוביץ, ישיבת מיר, תל אביב תשמ"א, עמ' 69-68
↑  צינוביץ, שם
↑  אריה אלברט, "רבי זרח ברנט ז"ל מחפש בנר את קול התורה", שערים, גיליון 451, תשנ"א, עמ' 14; נדפס שוב בספרו מפולין לארץ ישראל, [בני-ברק תשנ"ח], עמ' 179: "[...] נעשה ניסיון לייסד ישיבה לצעירים על ידי בית המדרש הגבוה אור זורח מפעלו של רבי זרח ברנט ז"ל. מספר מבוגרי התלמוד תורה למדו אצל האישים התורניים הגדולים הרב הגאון רבי שמואל פלמן זצ"ל והרב הגאון אב"ד בתל אביב רבי יעקב רוזנטל זצ"ל. לדרכם בהרבצת תורה לתלמידים יצא שם חזק. זקן הגאונים מרן רבי שאול משה זילברמן זצ"ל הרב מווירשוב, שבתקופתו האחרונה עלה לארץ ישראל ונמנה עם גדולי הרבנים בתל אביב יפו, התעניין תמיד באופן אישי בכל ילד ונער של התלמוד תורה שהתפלל בבית מדרשו ושוחח בעצמו עם הנערים ועודד אותם. דמותו הקדושה השפיעה מאוד על הילדים והנערים. כאשר שאלני אבלחט"א איפה אני לומד ועניתי לו ב'אור זורח', אמר לי דברי הערכה על הר"מים, הוא הכירם היטב כי הם למדו אצלו הוראה מעשית של איסור והיתר. את רבי שמואל פלמן זצ"ל הגדיר: הוא למדן, את רבי יעקב רוזנטל זצ"ל הגדיר: הוא מסודר"
↑  אלברט, שם
↑  הרב בצריף שליד הירקון, דבר, 15 בספטמבר 1982, עמ' 6
↑  ראו: אגודת יושבי אהלים וצריפים: תולדותיה ופעולותיה, תל אביב תרפ"ז, באתר הספריה הלאומית
↑  "והיה מחניך קדוש", הצופה, 30 ביוני 1964, עמ' 2
↑  הצופה, 31 בדצמבר 1944
↑  קול תורה, חוברת ט-יב, סיון-אלול תש"י, עמ' נ; אגרת רב"צ עוזיאל, מכמני עוזיאל, ירושלים תשס"ז, עמ' תרטז
↑  יצחק אלפסי, חקרי ארץ ישראל, ירושלים תשס"א, עמ' 348
↑  קול סיני, גיליון 60 א, עמ' 112
↑  קול סיני, גיליון 70 י, עמ' 222
↑  אור פני משה, בני ברק תשע"א, עמ' 263
↑  אפרתי, "והיה מחניך קדוש", שם
↑  בנימין אפרתי, "תפילה, צדקה וחסד בבית הכנסת הגדול בצפון", הליכות, גיליון 47, תש"ל, עמ' 14
↑  הצריף של הרב רוזנטל, באתר פורום אוצר החכמה
↑  מותר לפרוק נשק בשבת, באתר פורום אוצר החכמה
↑  יצחק הלוי, "הרב, בית הכנסת והשכונה ציינו יובל שנה", שערים, גיליון 1, תשמ"ב, עמ' 9
↑  הצופה, 21 באוגוסט 1951, עמ' 4
↑  בנימין אפרתי, "אגודת נשים לעזרה סוציאלית", הליכות, גיליון 13, תשכ"ב, עמ' 31
↑  "הרב יעקב רוזנטל שליט"א יקיר תל אביב", שערים, גיליון 45, תשמ"ג, עמ' 9
↑  "אני מעדיף לבלות את השבת בבית", שערים, גיליון 143, תשמ"ה, עמ' 1
↑  המרד: זכרונותיו של מפקד הארגון הצבאי הלאומי בארץ-ישראל, תל אביב תשל"ח,  עמ' 181
↑  מעריב 19 ביוני 1978 ראש הממשלה ערך אתמול מסע אל זכרונות העבר
↑  חתני הפרסים "לכבודה של תורה", באתר המועצה הדתית
↑  14 אישים זכו בתואר יקיר ת"א, באתר אוסף העתונות הספרייה הלאומית
↑  דבר, שם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007586350105171  VIAF: 159146461565127731567   WorldCat (עם VIAF): 159146461565127731567
פרימגנטיות

בפיזיקה, פרימגנטיות היא תכונה של חומר, שבו המומנטים המגנטיים של האטומים על תת-שכבות מנוגדים זה לזה, כמו באנטי פרומגנטיות; אולם, בחומרים פרימגנטיים, המומנטים המנוגדים אינם שווים ונשארת מגנטיזציה ספונטנית. דבר זה מתרחש כאשר התת-שכבות מורכבות מחומרים שונים או מיונים (כגון  Fe_{2}^{+}  ו-  Fe_{3}^{+}).
חומרים פרימגנטיים הם כמו פרומגנטיים בכך שיש להם מגנטיזציה ספונטנית מתחת לטמפרטורת קירי, והם לא מראים סדר מגנטי (הם פאראמגנטיים) מעל לטמפרטורה הזו. אולם, ישנה לפעמים טמפרטורה מתחת לטמפרטורת קירי שבה לשתי התת-שכבות יש מומנטים זהים, כך שנֶטו, המומנט המגנטי הוא אפס; תופעה זו נקראת נקודת הפיצוי של המגנטיזציה. נקודת פיצוי זו נצפית בקלות במינרל גארנט ויסודות נדירים – סגסוגות של מתכות מעבר. יתר על כן, פרימגנטים מראים נקודת פיצוי של תנע זוויתי שבה התנע הזוויתי של תת-השכבות עובר פיצוי. נקודת פיצוי זו היא נקודה קריטית להשגת שחזור במהירות מגנטיזציה גבוהה במכשירי זיכרון מגנטיים.
פרימגנטיות מוצגת על ידי פריטים (ferrites) וגארנטים מגנטיים. החומר המגנטי העתיק ביותר שידוע, מגנטיט (ברזל [II,III] חמצני; Fe3O4), הוא פרימגנטי; הוא סווג בהתחלה כפרומגנט לפני התגלית של ניל על פרימגנטיות ואנטי פרומגנטיות.
חומרים פרימגנטיים אחרים הם יסודות כגון אלומיניום, קובלט, ניקל, מנגן ואבץ.
תכונות

לחומרים פרימגנטיים יש התנגדות חשמלית גבוהה ותכונות אניזוטרופיות (לא זהות בכל הכיוונים).
למעשה, האניזוטרופיות מושרית על ידי שדה מגנטי חיצוני שמופעל על החומר. כאשר שדה זה מתיישר עם הדיפולים המגנטיים, הוא גורם לדיפול מגנטי נטו וגורם לדיפולים המגנטיים לשנות כיוון בתדירות הנשלטת על ידי השדה המופעל שנקרית תדירות השינוי או תדירות לארמור.
אות בצורת מיקרוגל מקוטב מעגלית באותו כיוון כיון ששינוי הכיוון הזה נקשר בחוזקה עם המומנטים הדיפוליים: כאשר הוא בכיוון מנוגד הקישור נמוך מאוד. כאשר הקישור חזק אות המיקרוגל יכול לעבור דרך החומר. תכונה כיוונית זו משמשת בבניית מכשירי מיקרוגל כגון מבודדים וגירוסקופים.
לקריאה נוספת

C. D. Stanciu, A. V. Kimel, F. Hansteen, A. Tsukamoto, A. Itoh, A. Kirilyuk, and Th. Rasing, Ultrafast spin dynamics across compensation points in ferrimagnetic GdFeCo: The role of angular momentum compensation, Phys. Rev. B 73, 220402(R) (2006).
מנחם מאיר ציוני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1917 אלול תרע"ז 
 פטירה:  2009 (בגיל 92 בערך) ז' בסיוון ה'תשס"ט 
 השכלה:  ישיבת קמניץ  ישיבת חברון כנסת ישראל 
 תקופת הפעילות:  ?–2009 
 אב:  ניסן בן-ציון 
 
הרב מנחם מאיר ציוני (אלול תרע"ז – ז' בסיוון תשס"ט) היה אב"ד תל אביב ורב בית הכנסת המרכזי בצפון תל אביב.
ביוגרפיה

נולד באלול תרע"ז (1916) בעיר ארזאמס שברוסיה לאביו הרב ניסן בן-ציון, אב"ד ארזאמס שברוסיה ומאוחר יותר רבה של אמסטיבובא והעיר בודקי, וחתנו של רבי משה ארנער.
בצעירותו למד בישיבה הקטנה בביאליסטוק אצל הרב אריה לייב יוכט, ולמד בחברותא עם הרב משה שמואל שפירא. באלול תרצ"ב נשלח ללמוד אצל הרב ברוך בער ליבוביץ בקמניץ, שם למד במשך כשנתיים, שם למד בחברותא עם הרב ראובן יוסף גרשנוביץ.
עם פטירת אמו חזר בחודש ניסן תרצ"ד לבית אביו ובחודש אלול נסע ללמוד בישיבת מיר, ראש הישיבה הרב אליעזר יהודה פינקל סירב לקבלו לישיבה בשל גילו הצעיר, היות שבישיבה למדו בני עליה בני שלושים ומעלה, על אף שראש הישיבה סירב לקבלו נותר ללמוד בהיכל הישיבה ומדי שבועיים היה נכנס אל ראש הישיבה לומר לו את חידושי תורתו עד שלבסוף קיבלו לישיבה.
באב תרצ"ה עלה לארץ ישראל עם משפחתו ומיד עם בואם מונה אביו לכהן כרב בקריית חיים הסמוכה לחיפה, אך לאחר תקופה קצרה עזב אביו את כהונת הרבנות במקום ומונה לכהן כאב"ד בחיפה והתפרסם בספריו שו"ת בנין ציון.
עם בואו לארץ החל הרב ציוני ללמוד בישיבת חברון. באותן שנים היה עולה מידי שבת לבית הרב איסר זלמן מלצר ושמע מדברי תורתו, כמו כן היה עולה בקביעות מדי מוצאי שבת לביתו של בן דודו הרב יוסף שלום אלישיב לשוחח בדברי תורה, וגם במשך השנים היה בקשר תמידי עם הרב אלישיב.
נשא לאשה את רעייתו מרת שפרינצא תקוה, בת הרב פרץ סג"ל.
ביוגרפיה > לאחר נישואיו

לאחר נישואיו למד בישיבת היכל התלמוד בתל אביב, ולימים נקרא לבוא למסור שיעורים בגמרא בבית הכנסת המרכזי לשכונות הצפון בתל אביב (רחוב בן יהודה 126) בבית מדרשו של הרב אליהו מיליקובסקי אב"ד בתל אביב, כן מסר שיעורים קבועים בבית הכנסת הגדול בתל אביב, ועם פטירתו של הרב מליקובסקי (בשנת ה'תש"ז) מונה לכהן כרב בית הכנסת המרכזי לשכונות הצפון.
בשנת תשי"ז לאחר ששימש בדיינות אצל הרב שמואל יפה מונה לכהן כדיין בבית הדין ולאחר מכן לאב בית הדין, התמחותו בדיני גיטין ובעיקר בשמות לגיטין, הביאו אליו פניות רבות מכל רחבי העולם, כשלוש שנים לפני פטירתו שכל את בנו הרב פרץ ציוני, רבה של עפולה.
נפטר בשבת קודש פרשת נשא ז' בסיוון ה'תשס"ט, והובא למנוחות בבית העלמין נחלת יצחק.
ביוגרפיה > משפחתו

חתניו ובניו:
חתנו הרב יעקב יוסף אוירבך רבה של רמת חן
חתנו הרב שמחה זיסל שפירא ראש ישיבת תפארת ישראל
בנו הרב פרץ ציוני רבה של עפולה
קרס (מיתולוגיה)

| --- | --- |

קרס יושבת מאמריטה אוגוסטה, מרידה של ימינו, ספרד (המוזיאון הלאומי לאמנות רומית, המאה ה-1 לספירה)
 תפקיד:  אלת החקלאות, התבואה והפוריות
 תרבות:  רומא העתיקה
 אלים מקבילים:  דמטר
 אב:  סטורן
 אם:  אופס
 אחים:  וסטה, פלוטו, נפטון, יונו, יופיטר
 בן או בת זוג:  יופיטר
 צאצאים:  פרוסרפינה
במיתולוגיה הרומית, קרס (בלטינית: Ceres) הייתה אלת החקלאות, גידולי התבואה, והפוריות. במקור היא הייתה האלוהות המרכזית במה שמכונה הטריאדה הפלבאית או האוונטית של רומא, ואז זוגתה לבתה פרוסרפינה במה שהרומאים תיארו כ"טקסים היווניים של קרס". פסטיבל קראליה (אנ'), שנמשך שבעת הימים באפריל, כלל את לודי קריאלס (אנ') הפופולרי (משחקי קרס). היא זכתה לכבוד גם בברקת מאי (lustratio) של השדות בפסטיבל אמברוואליה: בזמן הקציר: ובזמן נישואים וטקסי הלוויה רומיים. בדרך כלל היא מתוארת כאישה בוגרת.
קרס היא היחידה מבין האלים החקלאיים הרבות של רומא שנכללה ברשימה בין הדי קונסנטס (אנ'), המקבילה של רומא לשנים עשר האולימפיים של המיתולוגיה היוונית. הרומאים ראו בה את המקבילה של האלה היוונית דמטר, שהסיפורים עליה פורשו מחדש עבור קרס באמנות ובספרות הרומית.
כתות ונושאי כת > פוריות חקלאית

קרס יוחסה לגילוי חיטת הכוסמין (לטינית רחוקה), עול השוורים והחרישה, הזריעה, ההגנה וההזנה של הזרע הצעיר ומתנת החקלאות למין האנושי; לפני כן, נאמר, התקיים האדם על בלוטים, ונדד ללא הסדר או חוקים. היה לה הכוח להפרות, להרבות ולהפרות זרעים של צמחים ובעלי חיים, והחוקים והטקסים שלה הגנו על כל פעילויות המחזור החקלאי. בינואר הוצעה לקרס (לצד אלת האדמה טרה) חיטת כוסמין וזריעה הרה, בפריה (אנ') סמנטיבים (אנ') הניתנת לתנועה. זה נערך כמעט בוודאות לפני הזריעה השנתית של תבואה. החלק האלוהי של ההקרבה היה הקרביים (אקסטה) שהוצגו בסיר חרס (אולה (אנ')). בהקשר כפרי, חקלאי, קאטו הזקן מתאר את ההצעה לקרס של porca praecidanea (חזיר, המוצע לפני הקטיף). לפני הקטיף, הוצע לה דגימת דגן פרופיטיום (פראמטיום). אובידיוס מספר שקרס "מסתפק במועט, בתנאי שהמנחות שלה קסטה" (טהור).
הפסטיבל המרכזי של קרס, קראליה (אנ'), נערך מאמצע עד סוף אפריל. הוא אורגן על ידי איידיל הפלבאים וכלל משחקי קירקוס (לודי קירקנסס). הוא נפתח במרוץ סוסים בקירקוס מקסימוס, שנקודת ההתחלה שלו הייתה מתחת וממול למקדש האוונטינו שלה; עמדת הפנייה בקצה המרוחק של הקרקס הייתה קדושה לקונסוס, אל אחסון התבואה. לאחר המירוץ שוחררו שועלים לקרקס, זנבותיהם בוערים בלפידים דולקים, אולי כדי לנקות את היבולים הגדלים ולהגן עליהם מפני מחלות ושרצים, או כדי להוסיף חום וחיוניות לצמיחתם. מסביבות 175 לפנה"ס, פסטיבל הקראליה כלל את לודי סקאניסי (אירועים דתיים תיאטרליים) מ-12 עד 18 באפריל.
כתות ונושאי כת > אלים עוזרים

ב-sacrum cereale העתיק כומר, כנראה הפלאמן קריאליס (אנ'), הזמין את קרס (וכנראה את טרה) יחד עם שנים-עשר אלים עוזרים מיוחדים, זוטרים כדי להבטיח עזרה והגנה מהאלים בכל שלב של מחזור התבואה, החל זמן קצר לפני הפריה סמנטיבים. וילהלם היינריך רושר (אנ') מפרט את שמות האלים הללו בין האינדיגיטאמנטה (אנ'), שמות המשמשים להפעלת פונקציות אלוהיות ספציפיות. ואלו הם:
ורבאקטור, "החורש"
רפאראטור, "מי שמכין את הארץ"
אימפורקיטור, "החורש בתלם רחב"
אינסיטור, "מי ששותל זרעים"
אובארטור, "מי שעוקב אחר החריש הראשון"
אוקאטור, "מי שצורר"
סריטור, "מי שחופר"
סוברונקינאטור, "מי שמעשב עשבים"
מסור, "מי שקוצר"
קונווקטור, "מי שנושא את התבואה"
קונדיטור, "מי ששומר את התבואה"
פרומיטור, "מי שמחלק את התבואה"
מיתוסים ותאולוגיה

המקורות המורכבים והרב-שכבתיים של הטריאדה האוונטין ושל קרס עצמה אפשרו פרשנויות מרובות של יחסיהם, מעבר לדפוס ההומני של היחסים בתוך הטריאדה; בעוד שקיקרו טוען שקרס היא אם גם לליבר וגם לליברה, בהתאם לתפקידה כאלה אימהית, התאולוגיה המורכבת יותר של וארו מקבצת אותה באופן פונקציונלי עם טלוס, טרה, ונוס (ולכן ויקטוריה) ועם ליברה כהיבט נשי של ליבר. לא ידועים מיתוסים רומיים מקומיים של קרס. לפי אינטרפרטטיו רומאנה (אנ'), שבאמצעותו זוהו אלי רומא עם עמיתיהם היוונים, היא הייתה מקבילה לדמטר, אחד משנים עשר האולימפיים של המיתולוגיה היוונית; זה הפך את קרס לאחת משנים-עשר הדי קונסנטס של רומא, בתם של סטורן ואופס, אחותו של יופיטר, אמה של פרוסרפינה (אנ') מאת יופיטר ואחותם של יונו, וסטה, נפטון ופלוטו. לא ניתן להבחין במיתולוגיה הידועה של קרס מזו של דמטר:
כשקרס חיפשה בכל הארץ בלפידים דולקים אחר פרוסרפינה, שנתפסה על ידי פלוטו, היא קראה לה בצעקות היכן שנפגשות שלוש או ארבע דרכים; מכאן נמשך בטקסיה שבימים מסוימים מועלית קינה בצומת בכל מקום על ידי המטרונות.
אובידיוס משווה את מסירותה של קרס לצאצאיה לזו של פרה לעגל שלה; אבל היא גם המוצאת של קורבן חיות עקוב מדם, הכרח בחידוש החיים. יש לה איבה מיוחדת כלפי חיית הקורבן שלה, החזיר. חזירים פוגעים בה על ידי השתרשותם ההרסנית של גידולי שדה תחת חסותה; ובמיתוס חטיפת פרוסרפינה במישורי חינה (אנה), עקבותיה הוסתרו ברמיסתם. אלמלא הם, ייתכן שקרס הייתה נחסכת מהעמל והצער של החיפוש והפרידה הממושכים שלה, והמין האנושי היה נחסך מהרעב הנובע מכך. המיתוס הוא גם תזכורת לכך שמתנת החקלאות היא חוזה, ויש לה מחיר. זה מביא לרווחה אבל גם לתמותה. לאנה, בסיציליה, היו קשרים מיתולוגיים חזקים עם קרס ופרוסרפינה, והיא הייתה האתר של המקדש העתיק ביותר של קרס. אמרו כי פרחים פורחים לאורך כל השנה ב"מישור המופלא שלה".
הערות שוליים

↑  "קרס". מילון המורשת האמריקאית של השפה האנגלית (אנ'). 2014
↑  "קרס". מילוני אוקספורד. בארכיון מהמקור
1 2  חדר, אדריאן, מי זה מי במיתולוגיה הקלאסית, עמ'. 89-90. NTC Publishing 1990. ISBN 0-8442-5469-X
↑  אנציקלופדיית העזר לשולחן של לאורוס, אנשי הספר, היידוק, 1995, עמ' 215
↑  ג'ון שייד (אנ'), בתוך יורג רופקה (אנ') (עורך), בן לוויה לדת הרומית, ווילי-בלאקוול, 2007, עמ' 264; ווארו, לינגואה לטינה, 5.98
↑  Spaeth, 1996, עמ' 35: "הקורבן ההרה היא הצעה נפוצה לאלוהות הפוריות הנשית וככל הנראה נועדה, על עיקרון הקסם הסימפתי, להפרות ולהרבות את הזרעים המחויבים לאדמה". ראה גם קאטו הזקן, On Agriculture, 134, עבור porca praecidanea
↑  Spaeth, 1996, עמ' 35–39: ההצעה של פרמטיום לצרס נחשבת לתרגול נטוי עתיק. בפסטוס, "פרמטיום [הוא] מה שנמדד לפני כן למען [האלה] תטעום ממנו מראש"
↑  Linderski, J., בתוך Wolfgang Haase, Hildegard Temporini (עורכים), Aufstieg und Niedergang der römischen Welt, Volume 16, Part 3, de Gruyter, 1986, p. 1947, מצטט את אובייד, פאסטי, 4.411 - 416
↑  ויסמן, 1995, עמ' 137
↑  Spaeth, 1996, עמ' 36–37. אובידיוס מציע מיתוס בדרך של הסבר: לפני זמן רב, בקרליאולי העתיקה, ילד חווה תפס שועל גונב תרנגולות וניסה לשרוף אותו בחיים. השועל נמלט ושרף את השדות ויבוליהם, שהיו קדושים לקרס. מאז (אומר אובידיוס) נענשים שועלים בפסטיבל שלה
↑  איידיל פלבאי, C. Mmmius, טוען לזכותו של ה-ludi scaeneci הראשון של קרס. הוא חגג את האירוע בכבוד של דנאריוס חדש להנצחה; טענתו שנתן "את הקראליה הראשון" מייצגת את החידוש הזה. ראה Spaeth, 1996, עמ' 88
↑  12 האלים העוזרים של קרס מופיעים בסרוויוס, על הגאורגיקה של ורגיליוס, 1.21. מצוטט ב-Spaeth, 1996, עמ'. 36. סרוויוס מצטט את ההיסטוריון פאביוס פיקטור (סוף המאה ה-3 לפנה"ס) כמקור שלו
↑  וילהלם היינריך רושר, Ausführliches Lexikon der griechischen und römischen Mythologie (לייפציג: Teubner, 1890–94), כרך א. 2, נקודה. 1, עמ' 187-233
1 2  מרי בירד; ג'ון נורת'; סיימון פרייס (אנ') (1998). דתות רומא: כרך 1: היסטוריה. קיימברידג': הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. עמ' 11. ISBN 978-0521316828
↑  דניס פיני, "טקס הקרבה בשירה הרומית", ב-Barchiesi, Rüpke, Stephens, Rituals in Ink: A Conference on Religion and Literary Production in Ancient Rome שנערך באוניברסיטת סטנפורד בפברואר 2002, Franz Steiner Verlag, 2004, עמ' 14, 15
↑  Spaeth, 1996, p. 129
| המיתולוגיה הרומית ודת רומא העתיקה |
| --- | --- | --- |
| אלים עיקריים | אפולו • דיאנה • וולקן • ויקטוריה • ונוס • יונו • יופיטר • לארס • מינרווה • מרס •  מרקוריוס • נפטון • סול אינוויקטוס • פורטונה • פלוטו • קווירינוס • קרס |  |
| אלים משניים | אדראנוס • אוורונקי • אוורונקוס • אורקוס • איניואוס • בונה דיאה • בלונה • ברומיוס • האדס • וריטאס • טיברינוס • טרה • יאנוס • לופרקוס • לימנטינוס • סטורנוס • פאונוס • פבריס • פולגורה • פומונה • פורינה • פרוסרפינה • פריאפוס • קאלוס • קופידון • קליטוני • קסטור ופולוקס • רומא |  |
| גיבורים מרכזיים | איניאס • הרקולס • רמוס ורומולוס |  |
| נושאי משרה דתית | אוגור • בתולה וסטלית • הרוספקס • פונטיפקס מקסימוס • פלאמן • רקס נומרנסיס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007329039205171  BnF: cb124415059 (data)  GND: 118862294  LCCN: no2014048156  SUDOC: 033558922  VIAF: 15567160   WorldCat (עם VIAF): 15567160
תיכון (גאומטריה)

משולש ושלושת התיכונים שלו
בגאומטריית המישור, תיכון במשולש הוא קטע המחבר את הקודקוד של המשולש עם אמצע הצלע שמולו. התיכון הוא אחת הבניות היסודיות בגאומטריה האוקלידית, לצד הגובה וחוצה הזווית, ונושאם של משפטים ובעיות רבות.
תכונות התיכון

התיכון מחלק את המשולש לשני משולשים שווים בשטחם (כיוון שלשני המשולשים אותו בסיס ואותו גובה).
משפט התיכון קובע שריבוע אורך התיכון m מקיים  {2(b^{2}+c^{2})-a^{2}}=4m^{2}, כאשר a היא הצלע שאותה חוצה התיכון, ו-b,c הן הצלעות האחרות.
שלושת המקטעים - התיכון, חוצה הזווית והגובה - מתלכדים כאשר הם יוצאים מקודקוד הראש של משולש שווה-שוקיים, ושונים זה מזה בכל מקרה אחר.
תיכון לצלע במשולש חוצה כל קטע מקביל לצלע זו, שקצותיו הם על שתי הצלעות האחרות.
תכונות התיכון > במשולשים מיוחדים

במשולש ישר-זווית התיכון ליתר שווה למחציתו (ובכך מחלק את המשולש לשני משולשים שווי-שוקיים), ומהווה רדיוס במעגל החוסם את המשולש.
במשולש שווה-שוקיים, התיכונים לשוקיים שווים באורכם. ולהפך: כל משולש שיש לו שני תיכונים שווים הוא שווה-שוקיים.
במשולש שווה-צלעות, שלושת התיכונים שווים באורכם.
מפגש התיכונים

שלושת התיכונים במשולש נפגשים בנקודה אחת (לפי משפט צ'בה). נקודה זו, שהיא הממוצע של שלושת הקודקודים, היא מרכז הכובד של המשולש. נקודת המפגש מחלקת כל תיכון ביחס של 2:1 (כאשר החלק הארוך ליד הקודקוד והקצר ליד הצלע). הנקודה נמצאת על ישר אוילר.
שלושת התיכונים מחלקים את המשולש לשישה משולשים שווי-שטח.
סיבוב משולש אחד מכל זוג משולשים שלאורך כל אחת מצלעות המשולש, ב-180 מעלות סביב נקודת אמצע הצלע, מניב שלושה משולשים חופפים, אשר אורכי צלעותיהם הם כחלק הארוך של כל אחד משלושת התיכונים.
הערות שוליים

↑  Lee Sallows, A Triangle Theorem, Mathematics Magazine 87, 2014-12, עמ' 381–381 doi: 10.4169/math.mag.87.5.381
הוכחה ויזואלית לכך שהתיכון במשולש מחלק אותו לשני משולשים שווים בשטחם
מקור שלישוני

מקורות שלישוניים הם מקורות מידע המספקים סקירה של נושאים שונים על ידי איסוף, שילוב ותימצות של מידע שנאסף ממקורות ראשוניים או מקורות משניים, או משניהם.
דוגמאות בולטות למקורות שלישוניים:
אנציקלופדיות
אלמנכים
ספרי הדרכה
מדריכים למשתמש
ראו גם

מקור ראשוני
מקור משני
מחקר
היסטוריוגרפיה
מקור היסטורי
הערות שוליים

↑  University of Maryland Libraries (2001) "Primary, Secondary and Tertiary Sources"
↑  Glossary, Using Information Resources
↑  Primary, Secondary & Tertiary Sources - James Cook University
↑  Primary, Secondary, and Tertiary Sources, University of Minnesota Crookston
משרד ראש הממשלה החלופי

| --- | --- |
 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 תחום שיפוט:  ישראל ישראל
 תאריך הקמה:  17 במאי 2020
 תאריך פירוק:  8 בנובמבר 2022
 ממשלה:   ממשלת ישראל
 מטה מרכזי:  ירושלים
 
משרד ראש הממשלה החלופי היה משרד ממשלתי ומקום לשכתו של ראש הממשלה החלופי. המשרד פעל בממשלת ישראל השלושים וחמש ובממשלת ישראל השלושים ושש.
הקמת המשרד

בשנת 2020, עם הקמת ממשלת החילופים הראשונה, החליטה הממשלה על הקמת משרד ראש הממשלה החלופי.
המשרד כולל מנכ"ל, לשכה ויועצים בדומה ללשכת ראש הממשלה, והוא נועד לניהול אדמיניסטרטיבי ופוליטי של הממשלה.
ראשי הממשלה החלופיים

| מס' | דיוקן | שם (תקופת חיים) | סיעה | סיעה | תקופת כהונה | תקופת כהונה | ממשלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | בנימין גנץ (1959-) |  | כחול לבן חוסן לישראל | 17 במאי 2020 | 13 ביוני 2021 | השלושים וחמש |
| 2 |  | יאיר לפיד (1963-) |  | יש עתיד | 13 ביוני 2021 | 1 ביולי 2022 | השלושים ושש |
| 3 |  | נפתלי בנט (1972-) |  | ימינה | 1 ביולי 2022 | 8 בנובמבר 2022 | השלושים ושש |
מנכ"לי משרד ראש הממשלה החלופי

| מספר | תמונה | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | הוד בצר | 22 בנובמבר 2020 | 27 ביוני 2021 |
| 2 |  | נעמה שולץ | 27 ביוני 2021 | 10 ביולי 2022 |
ראו גם

משרד ראש הממשלה
ממשלת חילופים
ביאורים

↑  עמדת האקדמיה ללשון העברית היא שעדיפה הצורה "ראש ממשלה חליפי" (ראו: חלופי, חליפי, חילופי, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏11 במאי 2020), אך חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 8 והוראת שעה) וחוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 49) משתמשים בביטוי "ראש הממשלה החלופי".
הערות שוליים

↑  הודעה על הקמת משרדים ושינויים בחלוקת התפקידים בממשלה, ילקוט הפרסומים 8922, 16 ביוני 2020
↑  משרד רה"מ החליפי: גנץ מתכוון לצמצם את בעלי התפקידים, נתניהו מבקש להרחיב, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
↑  ישכר זלמנוביץ, בעלות של מיליוני שקלים: גנץ מקים משרד "ראש ממשלה חלופי", באתר JDN, ‏17.05.2020
↑  חדשות כיפה, ‏ארבע לשכות, אדם אחד: גנץ מקים משרד "ראש ממשלה חלופי",  באתר כיפה, 17 במאי, 2020  8:02
| משרדי ממשלת ישראל |
| --- | --- | --- |
| משרדים נוכחיים | משרד ראש הממשלה • משרד האוצר • משרד האנרגיה והתשתיות • משרד הביטחון • המשרד לביטחון לאומי • משרד הבינוי והשיכון • משרד הבריאות • המשרד להגנת הסביבה • משרד ההתיישבות והמשימות הלאומיות • משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה • משרד החוץ • משרד החינוך • משרד החקלאות וביטחון המזון • משרד ירושלים ומסורת ישראל • משרד הכלכלה והתעשייה •  משרד המורשת • משרד המשפטים • משרד הנגב, הגליל והחוסן הלאומי • המשרד לעניינים אסטרטגיים • משרד העבודה • משרד העלייה והקליטה • משרד הפנים • משרד הרווחה והביטחון החברתי • המשרד לשוויון חברתי וקידום מעמד האישה • המשרד לשירותי דת • המשרד לשיתוף פעולה אזורי • משרד התחבורה והבטיחות בדרכים • משרד התיירות • משרד התפוצות והמאבק באנטישמיות • משרד התקשורת • משרד התרבות והספורט |  |
| משרדים בעבר | המשרד להגנת העורף • המשרד לחיזוק וקידום קהילתי • המשרד לקידום מעמד האישה • משרד האספקה והקיצוב • משרד הדיגיטל הלאומי • משרד ההסברה • משרד ההשכלה הגבוהה והמשלימה • משרד החינוך, התרבות והספורט • משרד הכלכלה והתכנון • משרד המדע, התרבות והספורט • משרד המודיעין • משרד המיעוטים • משרד הפיתוח • משרד משאבי המים •  משרד ראש הממשלה החלופי |  |
Clariant

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית (SIX: CLN)
 בורסה:  OTC Markets Group (CLZNY) 
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־29 שנים)
 חברות בנות:  Clariant (United Kingdom)  Clariant (United States) 
 מיקום המטה:  מוטנז 
 משרד ראשי:  מוטנז, שווייץ
 ענפי תעשייה:  תעשייה כימית 
 מוצרים עיקריים:  כימיקלים
 מנכ"ל:  קונרד קייצר
 עובדים:  17,901
  
 www.clariant.com
 
קלריאנט (באנגלית: Clariant) היא חברה שווייצרית המטפלת ומייצרת כימיקלים, כרייה של משאבי טבע ומספקת פלסטיק וציפויים שונים.
המטה הראשי של החברה נמצא בעיר מוטנז, מלבדו מפעילה החברה סניפים ב-53 מדינות ואתרים לייצור כימיקלים באירופה, צפון ודרום אמריקה, סין והודו.
היסטוריה

קלריאנט הוקמה בשנת 1995 כחלק ממערך הכימיקלים של חברת סנדוז.
בשנת 1997, רכשה את חברת הכימיקלים הוכסט (Hoechst).
בשנת 2000, רכשה קלריאנט את חברת הכימיקלים הבריטית ביטיפי (BTP plc).
בשנת 2006, רכשה חברת קלריאנט את חטיבת המאסטרבץ' של חברת סיבה (Ciba Masterbatches) שהתמחתה בייצור תוסף מוצק ששימש לצביעת פלסטיק.
בשנת 2011, רכשה החברה את חברת הכימיקלים הגרמנית זוד כימי (Süd-Chemie).
בשנת 2015, הצהירה החברה שהיקף מכירותיה הגיע לסכום של כ-5.8 מיליארד פרנק שווייצרי.
בחודש מאי 2017, הודיעה קלריאנט על מיזוג עם חברת האנטסמן (Huntsman) שווי העסקה הוערך בכ-20 מיליארד דולר.
בחודש אוקטובר 2017, הופסק תהליך המיזוג מפני שלא הושג רוב לאישור המיזוג בעקבות התנגדות של בעלי המניות.
הערות שוליים

↑  מחיר וחדשות של המניה Clariant AG (CLN : SWX) ﹣ Google Finance, באתר www.google.com
↑  [https://www.clariant.com/-/media/Files/Corporate/News/2020/10/Clariant-Media-Release-9M-2020-20201029-EN.pdf?la=en Clariant preserves profitability in first nine months of
2020 despite difficult economic environment]
↑  Clariant Ltd Basel, Clariant and Huntsman to Combine in Merger of Equals, Clariant Ltd. (באנגלית)
↑  Subscribe to read | Financial Times, www.ft.com
↑  Bray, Chad (2017-10-27). "Huntsman and Clariant Halt Chemicals Merger, Citing Investor Revolt (Published 2017)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-02-27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  HDS: 045669