stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השד מהשביעית

| --- | --- |

עטיפת המהדורה העברית של הוצאת עמיחי שחידש וערך איל הדס; איור: דני קרמן, 1988
 מידע כללי
 מאת:  קורנל מקושינסקי
 שפת המקור:  פולנית
 סוגה:  רומן פשע 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1937
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  עמיחי
 תאריך:  1956
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001174297
 
עטיפת המהדורה העברית בסדרת "מרגנית" של הוצאת זמורה-ביתן, 1990
השד מהשביעית (= מכיתה י"א; בפולנית: Szatan z siódmej klasy; בתרגום העברי המקורי נקרא השד מכתה ז') הוא ספר לבני הנעורים מאת הסופר הפולני קורנל מקושינסקי.
הספר נכתב ב-1937, שנתיים לפני מלחמת העולם השנייה, והוא אחד מספריו האחרונים לאחר שביתו נהרס והוא היה במעצר לאחר המרד הפולני בוורשה ב-1944 והפסיק לכתוב.
עלילת הספר מתרחשת ב-1937 בעיר ורשה ובכפר הקטן הבדיוני בֶּיגוֹלָה (Bejgoła) שליד וילנה (אזור שבין שתי מלחמות העולם היה בתחום פולין).
הספר פופולרי בפולין, שם הופיעו 44 מהדורות שלו והופקו שני סרטי קולנוע על בסיסו (1960 ו-2006).
מלבד פולין, הספר ידוע רק בישראל.[דרוש מקור]
הוא ראה אור בעברית ב-1956 בהוצאת עמיחי בתרגום צבי ישיב, תחת השם "השד מכיתה ז'".
ב-1988 הופיעה בהוצאה זו מהדורה מחודשת, עם איורים מאת דני קרמן.
בשנת 1990 הופיע בסדרת ספרות הנוער המתורגמת "מרגנית" של הוצאת זמורה-ביתן תרגום חדש מאת אורי אורלב, תחת השם "השד מהשביעית". (שמו של התרגום הראשון מטעה, שכן מדובר במערכת חינוך שבה בית הספר התיכון, שבו לומדים לאחר 3–4 שנים בבית ספר יסודי או מכינה, כולל שמונה כיתות – כך ש"הכיתה השביעית" מקבילה לא לכיתה ז' בישראל כי אם לכיתה י"א).
הדמויות העיקריות

אדם ציסוֹבסקי (Cisowski) - תלמיד מחונן בכיתה השביעית בגימנסיה בוורשה. יודע לפתור בעיות בהגיונו הפשוט עד שפרופסור גוסנובסקי מייחס לו תכונות על אנושיות ומכנה אותו בשם השטן או השד.
פרופסור פאבל גוֹנסוֹבסקי (Gąsowski) - מורה מפוזר להיסטוריה בגימנסיה. מעריץ את נפוליאון ומתעב את חניבעל.
פרופסור איוו גונסובסקי - אחיו של פאבל. גר בחווה מוזנחת בביגולה. מתמטיקאי מתוסכל שמקדיש במשך שנים את כל זמנו כדי לפתור את התאורמה האחרונה של פרמה. לא מתעניין באשתו ובבתו. מצבו הכספי מתדרדר והחווה עומדת לפני פשיטת רגל ועיקול.
וַנדָה גונסובסקה - בתו של הפרופסור איוו גונסובסקי. היא ואדם מתאהבים זה בזו במפגש הראשון.
חבורת הפושעים - מבקשים למצוא את האוצר ולא בוחלים באלימות.
תקציר העלילה

פרופסור גונסובסקי המפוזר מכיר בכישרונו של תלמידו אדם ציסובסקי לפתור בעיות בהגיון פשוט. זה מרגיז אותו והוא מכנה אותו אשמדאי ושטן אולם כשאחייניתו ונדה מגיעה אליו ומבקשת אותו לפתור תעלומה בחווה של הוריה בכפר ביגולה שכל פעם פורצים לבית החווה וגונבים דלת. הפרופסור יודע שרק אדם מסוגל לפתור את התעלומה, מוחל על כבודו ומבקש את עזרתו.
כשאדם פוגש את ונדה ניצתת בו מיד אהבה והוא מסכים להגיע לביגולה ולנסות לפתור את התעלומה. לאחר חיפוש בעליה הוא מוצא מסמך ישן ובו סיפור על קצין וחייל צרפתיים שהגיעו לחווה ב-1813, לאחר נסיגת נפוליאון ממוסקבה. הקצין, שהיה פצוע קשה, הטמין מטמון יקר מהביזה בשטח החווה, ואת ההוראות למציאתו חרט בתוך דלת הביתן בגינה. הוא מסר מכתב לחייל שייתן זאת לקרוב משפחתו בצרפת, אבל החייל נהרג והמסמך נשמר בתוך ספר ישן עד שנתגלה כעבור למעלה ממאה שנה על ידי צרפתי אחד ששכר שלושה פושעים שיעזרו לו. אדם עוקב אחרי הפושעים אולם הם תופסים וכולאים אותו ביחד עם הצרפתי ששכר אותם.
חבריו של אדם משחררים אותו ואת הצרפתי. לאחר תלאות וכמעט טביעה, הוא מגיע לביתו של כומר שם הוא מוצא במקרה את דלת הביתן ששימשה כאלונקה להעברת פצוע בזמן המרד הפולני נגד השלטון הרוסי ב-1863 מהחווה לכנסייה הקטנה שלו. אדם מתקרב למציאת המטמון והפושעים עוקבים אחריו. כדי להיפטר מהם אדם לוקח ארגז מתכת מלא בגרוטאות, קובר אותו בחשאי ולבסוף בגלוי הוא הולך עם חבריו כדי למצוא את ה"מטמון". הפושעים עוקבים אחריהם ומחרימים את המטמון. כשמתברר להם שבארגז אין מטמון הם מתקוטטים ונעצרים.
בינתיים ממשיך אדם בפתרון תעלומת המטמון ומגלה אותו בגזע עץ מתחת לקן חסידה אבל אינו מתבונן ביהלומים ואבני האודם שבו אלא בעיני ונדה ועיניהם נפגשו במבט ממושך.
מהדורות בעברית

השד מכיתה ז'; תרגם: צבי ישיב, תל אביב: עמיחי, 1956.
השד מכתה ז'; תרגם לראשונה: צבי ישיב; חידש וערך: איל הדס; אייר: דני קרמן, תל אביב: עמיחי, 1988.
השד מהשביעית; מפולנית: אורי אורלב; איורים: זביגניֶב פיוטרובסקי, תל אביב : זמורה-ביתן (מרגנית – ספרי מופת לילדים ולנוער), תש"ן 1990.
המרגל האבוד בריו דה ז'ניירו

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  מישל הזנוויציוס 
 הופק בידי:  ניקולא אלטמאייר 
 תסריט:  מישל הזנוויציוס, ז'אן-פרנסואה הלין 
 שחקנים ראשיים:  ז'אן דוז'רדן (הוברט בוניסור דה לה באת') Reem Kherici Philippe Hérisson Patrick Vo רידיגר פוֹגלר Walter Shnorkell Serge Hazanavicius Vincent Haquin ניקי מארבו Joseph Chanet Christelle Cornil Alex Lutz Jan Oliver Schroeder לודוביק בורס Franck Beckmann ז'ן-לואי ברצלונה גיום שיפמן Laurent Larrieu לורן קפלוטו Jean-Claude Tran בפסקה זו 3 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מוזיקה:  לודוביק בורס 
 צילום:  גיום שיפמן 
 מדינה:  צרפת 
 חברת הפקה:  גומון 
 חברה מפיצה:  גומון, נטפליקס, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2009 
 משך הקרנה:  101 דק' 
 שפת הסרט:  צרפתית, אנגלית 
 סוגה:  סרט ריגול, סרט קומדיה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   oss117lostinrio
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
המרגל האבוד בריו דה ז'ניירו שיצא בצרפת בשם OSS 117: Rio ne répond plus (מילולית סוכן 117: אבוד בריו), הוא סרט קומדיה וריגול צרפתי משנת 2009 שביים וכתב מישל חזנוויצ'וס. זהו המשך לסרט קהיר, קן המרגלים שגם אותו ביים חזנביצ'יוס עם ז'אן דוז'ארדן שחזר לגלם את הסוכן החשאי הצרפתי הוברט בוניסור דה לה באת'/סוכן 117. הסרט מתרחש בשנת 1967, כאשר סוכן 117 נשלח לברזיל במטרה לאתר רשימת מיקרופילם של צרפתים בילי זיקה לנאצים, רק כדי שוב למצוא את דרכו אל תוך תככים בינלאומיים גדולים יותר.
בדומה לסרט הראשון, הסרט מבוסס על דמות סוכן 117 מהרומנים מאת ז'אן ברוס, אך משמש כפרודיה ולא כעיבוד נאמן. הכותרת המקורית מתורגמת, פשוטו כמשמעו, ל-"OSS 117: ריו לא מגיבה יותר", התייחסות לסרט FP1 Doesn't Respond משנת 1932.
עלילה

הסרט נפתח ברצף של מסיבות בקתת סקי בגשטאט, שם הוברט בונייסור דה לה באת '(סוכן 117) מבדר את הרוזנת הסינית. המסיבה מותקפת על ידי חמושים סינים העובדים עבור מר לי וכולם פרט להוברט והרוזנת נהרגים, כשהוברט הורג בטעות כמה מהאורחים שלו. כשהוא חוזר למטה SDECE (השירות החשאי הצרפתי), הוברט נאלץ לארגן תשלום סחיטה של 50,000 פרנקים חדשים לפרופסור פון זימל, נאצי שנמלט לדרום אמריקה ויש לו רשימת מיקרופילם של צרפתים בעלי אהדה לנאצים.
בריו, הוברט מותקף בזמנים שונים על ידי קרובי משפחתם של החמושים של מר לי, נתקל באמריקני העובד כסוכן CIA, בשם ביל טרמנדוס, הפאם פאטאל קרלוטה, אנשיו של פרופסור פון זימל ובסופו של דבר סוכני המוסד שמתכוונים להביא את פרופסור פון זימל לישראל למשפט. 117 סוכן מצטרף לדולורס קולצ'וב, חיילת יפהפייה בצבא הישראלי כדי להביא את פון זימל לישראל כדרכו של אדולף אייכמן. הכיוון שלהם אל פון זימל הוא בנו שכעת הוא היפי.
לאורך הסרט לדמות הראשית שני רומנים. הראשון הוא היפהפייה המסתורית קרלוטה. השנייה היא קצינה בצבא ישראלי, דולורס קולצ'וב, שמבלה את רוב הסרט מתוסכלת מגישתו המיזוגנית נטיותיו הגזעניות והקולוניאליות של סוכן 117. אין לה עניין בו, אבל היא מתרככת בסופו של הדבר. כשנשאלת על ידי דה לה באת' מדוע אינה אוהבת את הממשל הצבאי הדיקטטורי של התקופה ההיא, היא מפרטת את דוגמאותיה לטוטליטריות ועד מהרה דה לה באת' מתמהמה כשהוא מוצא הקבלות לצרפת של שארל דה גול.
לאורך הסרט נאלץ דה לה באת' לעסוק בהיפים, בחקר המיניות, תפקידי מגדר, במערכות אמונה שונות והאשמות אישיות בנוגע לחברה ולדעות קדומות.
שחקנים ודמויות

ז'אן דוז'רדן בתפקיד הוברט בוניסור דה לה באת', סוכן חשאי 117
לואיז מונו בתפקיד דולורס קולצ'וב
רודיגר פוגלר כפרופסור פון זימל
אלכס לוץ בתפקיד היינריך
רים חריסי בתפקיד קרלוטה
פייר בלמאר בתפקיד לסניאק
סרג' חזנביצ'יוס בתפקיד סטאמן
לורן קפלוטו בתפקיד קוטנר
רקע

הסרט הוא המשך לקהיר, קן המרגלים שיצא בשנת 2006. הסרט משך 260,000 צופים יותר מפתיחת הסרט הקודם. ז'אן דוז'רדן אומנם פסל רעיון לסרט שלישי, אך בספטמבר 2019 אישר כי ישתתף בצילומי סרט שלישי בסדרה. הדמות היחידה החוזרת היא לסיגנאק, מפקדו של דה לה באת'. עם זאת, בעוד שבסרט הראשון את לסיניאק גילם קלוד ברוסט. בשל מותו, את הדמות גילם פייר בלמאר.
פרודיה

הסרט הוא המשך לסדרת הסרטים בהפקת Eurospy "סוכן חשאי 117" משנות החמישים והשישים של המאה הקודמת, אשר התבססו על סדרת רומנים מאת ז'אן ברוס, סופר פופולרי צרפתי פורה. הדמות הראשית בסדרה היא סוכן חשאי של השירות החשאי הצרפתי (SDECE), הוברט בוניסור דה לה באת', הידוע גם בשם הצופן OSS 117. את הדמות מגלם ז'אן דוז'רדן.
עם זאת, במקום להתייחס ברצינות לז'אנר, הסרט מעניק פרודיה לסדרה המקורית של אנדרה הונבל OSS 117 וסרטי ריגול אחרים כמו Se Tutte le Donne del Mondo עם ראש פסל ישו הגואל. הפרודיה הבולטת היא כלפי סדרת ג'יימס בונד. כמו כן, נעשה שימוש בטכניקת התמונה החדישה הפופולרית, המציגה מספר חלונות עם חזרה חלקית ומלאה של תמונות (בסצנת ההיכרות עם דולורס קולצ'וב). הסרט מהווה גם פרודיה על ורטיגו של אלפרד היצ'קוק ומזימות בינלאומיות כשבגדיו של דה לה באת' עוצבו בהשראת הארפר וריהוט הסט בהשראת סרטי מאט הלם של דין מרטין.
הסרט נפתח ונסגר עם שירי דין מרטין ועושה שימוש חוזר בקטעים מתוך ההצגה הגדולה ביותר בתבל (1952).
הערות שוליים

↑  "Jean Dujardin repousse l'idée d'un OSS 117 3 : l'acteur estime que ce n'est pas le bon moment !". Closermag.fr. נבדק ב-2015-12-16.
↑  http://twitchfilm.net/interviews/2009/12/oss-117-rio-ne-repond-plus-oss-117-lost-in-rio-interview-with-michel-hazanavicius.php
ז'אן דוז'ארדן, המגלם את גיבור הסדרה, הוברט בוניסור דה לה באת'.
ישיבת עתניאל

| --- | --- |

ישיבת עתניאל בשעת שקיעה
 ישיבת הסדר
 השתייכות:  ציונות דתית
 תקופת הפעילות:  ה'תשמ"ז–הווה
 בעלי תפקידים
 ראש ישיבת ההסדר:  הרב רא"ם הכהן   הרב אלחנן שרלו
 תלמידים
 :  כ-300
 שונות
 ספרים:  ספרי הרב רא"ם הכהן, הרב בנימין קלמנזון, הרב יעקב נגן ועוד
 מיקום
 מיקום:  עתניאל
 קואורדינטות:  31°26′18.24″N 35°1′36.52″E﻿ / ﻿31.4384000°N 35.0268111°E﻿ / 31.4384000; 35.0268111
 www.otniel.org
  (למפת הר חברון מוגדלת) ישיבת עתניאל(למפת הר חברון רגילה) ישיבת עתניאל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת עתניאל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת עתניאל
 
בית ועד לתורה הר חברון הוא שמה הרשמי של ישיבת ההסדר ביישוב עתניאל. הישיבה מאופיינת בקו חינוכי נאו־חסידי־ארצישראלי מתחדש.
בראשות הישיבה עומדים הרב רא"ם הכהן והרב אלחנן שרלו (החליף בראשות הישיבה את הרב בני קלמנזון בתחילת שנת הלימודים ה'תשפ"ג).
רקע

בשנת 1987 הוקם כולל להכשרת רבנים על ידי הרב בנימין קלמנזון והרב עמי עולמי - תלמידיו של הרב שג"ר בישיבה הגבוהה מקור חיים. בתחילת שנות ה־90 התפתח הכולל לישיבה גבוהה וישיבת הסדר.
בשנים הראשונות הייתה הישיבה כר פורה לתפיסות רוחניות רדיקליות בקו המושפע מגישתו של הרב שג"ר, והייתה אחד הגורמים הבולטים במגמה "הנאו־חסידית" בציבור הדתי. נעשה בה שימוש בשיטות לימוד חדשניות בגמרא, תנ"ך, מחשבת ישראל, חסידות וקבלה. הישיבה מעודדת את תלמידיה לעסוק בתחומי תרבות, כתיבה (חלקם קשורים היום לחבורת השירה הדתית "משיב הרוח") ומוזיקה. עקב כך, בהיווסדה ספגה הישיבה ביקורת מגורמים שמרנים יותר בעולם הישיבות (בעיקר מחוגי ישיבות הקו). בין היתר ספגה הישיבה ביקורת על כך שנלמדת בה גמרא בשיטת הרבדים באופן חלקי, בפתיחות יתר כלפי העולם האקדמי, הן בלימודי תנ"ך והן בלימודי גמרא, וכלפי מגמות רוחניות ניו אייג'יות. עם השנים התמתנו המגמות הרדיקליות בישיבה והביקורת פחתה.
ב־1993 הוזמן הרב רא"ם הכהן לכהן כראש ישיבה עם הרב קלמנזון. ב־1994 נרצח הרב עולמי והישיבה ספגה מכה קשה עד כדי סכנת סגירה. עם השנים הישיבה התאוששה והפכה לאחת מישיבות ההסדר הגדולות.
בשנת תש"ס (2000) עברה הישיבה למבנה הקבע שלה, הכולל בית מדרש גדול, כיתות וחדר אוכל, ומשקיף אל נוף הר חברון. את המבנה תכנן האדריכל ישעיהו אילן. כ־15 שנים לאחר מכן נחנך מבנה הקבע למגורי התלמידים.
בשנת 2018 עזב את הישיבה הרב שמואל אריאל (שלמד ולימד בה במשך שלושים שנה), לאחר שטען שבשיעוריו של שלום צדיק ובמאמר שפרסם בעלון פנימי נאמרים דברי כפירה. לאחר מספר שנים הציג בפירוט את טענותיו.
בתחילת שנת הלימודים ה'תשפ"ג, החליף הרב אלחנן שרלו את הרב בני קלמנזון בראשות הישיבה.
הישיבה מתאפיינת בגישה פתוחה לתרבות הכללית, לשיטות לימוד חדשות המשתלבות עם הלימוד המסורתי ולדעות שונות בתוכה. קיימת בה "ספריית מחקר" שבה ספרי פילוסופיה והגות יהודית וכללית.
בין השאר לימדו ומלמדים בה: הרב ד"ר יעקב נגן, הרב מנחם פרומן, הרב שמואל אריאל (שפרש ממנה, כדלעיל), פרופסור שלום צדיק, הרב חיים כפרי, הרב יהושע אנגלמן, הרב שג"ר, הרב אמנון בזק, הרב יואל בן נון, הרב פדיה נגר, הרב אמנון דוקוב, פרופסור אלחנן מאיר, פרופסור אוריאל סימון, הרב מאיר ליכטנשטיין, הרב נריה מנצור, הרב עמיחי סמט, חבר הכנסת יהודה גליק, המשורר יונדב קפלון והמוזיקאי גבריאל חסון.
מדי שנה, מאות אנשים נוהגים להגיע לעתניאל לתפילות יום הכיפורים בישיבה.
חללי הישיבה

במהלך השנים נרצחו על ידי מחבלים מספר תלמידים, בוגרים ורבנים מהישיבה והם מונצחים בה בלוח זיכרון במבואת הישיבה. בכל שנה, בכ"ד בכסלו – יום הירצחו של הרב עמירם עולמי, מראשי ומייסדי הישיבה, הישיבה מקיימת אזכרה לחלליה בהשתתפות משפחות החללים. חלק מחללי הישיבה היו אזרחים כשנרצחו וחלק מהם, כמו נועם בהגון, נהרגו במהלך שירותם הצבאי. מנהל הישיבה מיכאל מרק נרצח ביולי 2016 בפיגוע ירי בדרום הר חברון.
במהלך מלחמת חרבות ברזל נפלו שמונה מתלמידי הישיבה, ביניהם אלחנן קלמנזון, בנו של ראש הישיבה הרב בני קלמנזון, שיחד עם אחיו מנחם קלמנזון ואחיינו איתיאל זוהר הרכיבו את צוות אלחנן, ויחד זכו בפרס ישראל על פועלם להצלת תושבי קיבוץ בארי.
חללי הישיבה > הפיגוע בישיבה

בעיצומה של סעודת ליל שבת, ב־27 בדצמבר 2002, חדרו שני מחבלים מהג'יהאד האיסלמי לחדר האוכל של הישיבה, רצחו ארבעה תלמידים ופצעו שבעה תלמידים נוספים. סמ"ר נעם אפטר הצליח, לפני שנרצח, לנעול עצמו עם המחבלים בתוך המטבח ובכך מנע טבח גדול יותר. בעקבות הפיגוע נערך פולמוס מתוקשר על דרך השמירה בישיבה. לזכרם של ארבעת הנרצחים בפיגוע הפיק הערוץ הראשון סרט תיעודי בשם "על ארבעה בנים", בבימויו של אשר בן־שושן.
הישיבה התיכונית "אור עתניאל"

ב־2004 הקימו אברכים מישיבת ההסדר את הישיבה התיכונית "אור עתניאל". ראש הישיבה הוא הרב חברון שילה, בנו של הרב דניאל שילה. בישיבה לומדים כ־100 תלמידים. היא מאופיינת באמון בתלמידים, המחונכים לקבלת אחריות וחשיבה עצמית, ולקיום מצוות מתוך הזדהות ולא מתוך כפייה. בשנת 2010 הפכה הישיבה התיכונית לעמותה עצמאית.
הישיבה מעודדת את תלמידיה לפעילות גם מחוץ לישיבה, כגון בהדרכה בסניפי תנועת הנוער, בהתנדבות למגן דוד אדום ולכיבוי־אש, ובפעילות התנדבותית .
הוצאה לאור - גילוי

במשך השנים הוציאה הישיבה כמה ספרים. בשנת תשס"ז (2007) הוקמה הוצאת הספרים "גילוי". ההוצאה, המאגדת תחתיה את הפצת תורות הישיבה, מתמקדת בספרים המנסים לחבר בין הטקסטים העתיקים (מקרא, משנה ותפילות) לבין נפש הקורא המודרני.
בשנת 2013 חתמה הישיבה הסכם עם הוצאת קורן להפצת ספרי הישיבה, מאז ההסכם מודפסים חלק מספרי הישיבה עם הסמלילים של שתי ההוצאות.
בשנת 2020 זכה ראש הישיבה, הרב רא"ם הכהן בפרס הרב קוק לספרות תורנית, בקטגוריית ספרות תורנית מקורית, על סדרת הספרים בהוצאת הישיבה העוסקת בפרשנות התלמוד ובחידושים למדניים.
בין השאר הוציאה הישיבה שנתון בשם גֻּלֹּת, הכולל מאמרים הלכתיים והגותיים ויצירות ספרותיות.
ספריו של הרב רא"ם הכהן: "העלם וגילוי", "דרך שער העליון", ואת סדרת "שיעורי הרב רא"ם" על מסכתות בש"ס; ספריו של הרב ד"ר יעקב נגן: "נשמת המשנה", "מים בריאה והתגלות"; "אדם מן האדמה" – מסע רוחני־הלכתי בעקבות מצוות השמיטה, נכתב על ידי תלמידי הישיבה בהנחיית הרב פדיה נגר; "על מה אבדה הארץ" ו"סיפורים נפלאים מרבי נחמן מברסלב" מאת הרב בני קלמנזון; "שבת וינפש" על פרשת השבוע מאת פרופסור אלחנן מאיר.
מבוגרי הישיבה

הרב שמואל אריאל – ראש כולל הלכה בישיבת ירוחם
הרב דניאל ברק ווינט – ראש מכון גמרא סדורה
יהודה גליק – חבר הכנסת העשרים מטעם הליכוד
נעם יעקובסון – שחקן, קומיקאי וזמר
יוני שטבון – חבר הכנסת התשע עשרה מטעם הבית היהודי
הרב ארל'ה הראל – לשעבר ראש ישיבת ההסדר בשילה
ד"ר יהודה יפרח – עיתונאי ועורך הדסק המשפטי של עיתון מקור ראשון
עמיחי חסון – משורר, עיתונאי ויוצר קולנוע
ארנון סגל – עיתונאי
שוקי בן־נעים – תסריטאי ויוצר טלוויזיה
יניב מזומן – מנכ"ל יד בן צבי. לשעבר ראש המכינה הקדם צבאית 'מיתרים לכיש' ויו"ר מועצת המכינות הקדם־צבאיות בישראל.
הרב חיים רטיג – ראש ישיבת בינות
הרב יאיר פרנק – רב היישוב עמונה־עמיחי
ערן שילה – שופט
אלחנן אבן חן – שחקן
עופר חדד – כתב חברת החדשות של ערוץ 12 ומגיש חידון התנ"ך העולמי לנוער יהודי.
ד"ר יאיר ליפשיץ – חוקר תיאטרון ויהדות, אוניברסיטת תל אביב
לירון עמרם – זמר ויוצר
ד"ר יגיל הנקין – היסטוריון צבאי
פרופ' שלום צדיק – פרופסור למחשבת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
צוות אלחנן שלושת חברי הצוות הם בוגרי הישיבה, ובני משפחתו של הרב בני, ראש הישיבה.
הערות שוליים

1 2  יהונתן גוטליב, בישיבת עתניאל החליפו ראשי ישיבה, באתר ערוץ 7, ‏ב' באלול ה'תשפ"ב
↑  דיסק שריכז את היצירה המוזיקלית בישיבה יצא בשם "אנסמבל עתניאל".
↑  הר"מ הוותיק חושף: פרשתי מהישיבה בגלל "השקפות בעייתיות", באתר "סרוגים", 21 באוקטובר 2024
↑  שלמה פיוטרקובסקי, הרב רא"ם הכניס לביתו ספר תורה שכתב, באתר ערוץ 7, 19 בספטמבר 2010
↑  דף יזכור לחללי הישיבה באתר ישיבת עתניאל
↑  האב נרצח לעיני משפחתו, באתר ערוץ 7, 1 ביולי 2016
↑  פליקס פריש ואפרת וייס, 4 הרוגים בהתקפה על הישיבה בהתנחלות עתניאל, באתר ynet, 28 בדצמבר 2002
↑  אפרת וייס, נעל את עצמו עם המחבלים - ומנע טבח, באתר ynet, 29 בדצמבר 2002
↑  אורי בינדר ויהודה לחיאני, הם לא אשמים, באתר nrg‏, 2 בינואר 2003
↑  אור עתניאל (ע"ר), באתר גיידסטאר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303330905171 
הרב רא"ם הכהן מעביר שיעור בישיבה
קיר הנצחה בישיבה לזכר חלליה ונופליה
לוגו ההוצאה
פנים בית המדרש
המסע המופלא של אדוארד טוליין

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  קייט די-קמילו
 איורים:  בגרם איבטולין
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספר ילדים
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  Candlewick Press
 תאריך הוצאה:  2006
 מספר עמודים:  191
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כנרת-זמורה-ביתן
 תאריך:  2012
 תרגום:  יעל אכמון
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 0-7636-2589-2
"המסע המופלא של אדוארד טוליין" (באנגלית: The Miraculous Journey of Edward Tulane) הוא ספר ילדים שנכתב על ידי הסופרת עטורת הפרסים קייט די-קמילו, אוייר על ידי בגרם איבטולין, והתפרסם בשנת 2006. הספר עוסק במסעו של ארנב חרסינה העובר בין בעלים שונים ולומד לאהוב.
תקציר העלילה

אדוארד טוליין הוא ארנב חרסינה שמקורו בסין השייך לאבילין טוליין, ילדה בת 10 אשר אוהבת אותו עד עמקי נשמתה ומפנקת אותו. לאדוארד יש תודעה, אך הוא לא יכול לזוז. אדוארד מאוד אדיש לאהבתה של אבילין, אך מאוהב מאוד בעצמו ("החורף היא העונה החביבה עליו כיוון שאז הוא יכול לבהות בבואתו המשתקפת בחלונות החדר"). הדמות היחידה בסיפור שמודעת לתודעה של אדוארד היא פלגרינה, סבתה של אבילין, שהעניקה לה את אדוארד, ומתוארת כמכשפה. פלגרינה שמה לב לאנוכיות של אדוארד ומספרת לאבילין סיפור על נסיכה מפונקת שלא ידעה לאהוב ועל כך הופכת לחזירת יבלות. כמו בסיפורה של פלגרינה, גם גורלו של אדוארד נחרץ כאשר הוא צולל בעומקי הים לאחר שנזרק על ידי בריונים בהפלגה עם אביליין ומשפחתה.
תקציר העלילה > נושאים

הספר מתאר מסע לגילוי עצמי ונוגע בקשת של רגשות אנושיים ובהם, טוב-לב, חמלה, אובדן והתאוששות. הנושא המרכזי יכול להסתכם בציטוט מהספר: "אם אין לך כוונה לאהוב או להיות אהוב, אז כל המסע הוא חסר מטרה." (הבובה הישנה).
תקציר העלילה > המסע הרגשי של אדוארד

כאשר היה עם אביליין, אדוארד לא הרגיש רגשות חוץ מאהבת עצמו. הרגע שבו המצב הזה השתנה לראשונה היה כאשר נפל מהאונייה בתחילת הסיפור וחש פחד. במהלך הסיפור אדוארד מתגעגע לאבילין וחושב על בעליו הקודמים. ככל שחולף הזמן הוא לומד להעריך ולאהוב את מי שמחזיק ומטפל בו. בעקבות השינוי הזה אדוארד זוכה לגאולה כשבבסוף מסעו הוא מגיע לחנות צעצועים ונקנה על ידי אביליין, אליה התגעגע.
הדמויות העיקריות בסיפור

אדוארד - הדמות המרכזית בסיפור, שאחריה עוקבת העלילה. אדוארד הוא ארנב חרסינה סיני שמקורו מצרפת. פלגרינה הביאה אותו לאבילין ליום הולדתה השביעי. לאדוארד יש תודעה, ולפיכך הוא יכול רק לחשוב ולהרגיש. לאחר שנפל מאונייה הוא עובר מסע בין בעלים שונים שבו הוא לומד לאהוב ולהרגיש רגשות כלפי אנשים אחרים, ולבסוף מתאחד עם אביליין לאחר שהיא קונה אותו לבתה.
אבילין - ילדה בת 10, לה שייך של אדוארד בתחילת הסיפור.
פלגרינה - סבתה של אבילין, מתוארת על פי אדוארד כאישה מרושעת, שכן לאחר סיפור האגדה הטרגי שלה הוא משווה אותה למכשפה מהסיפור. היא הדמות היחידה בסיפור שמודעת לתודעה של אדוארד.
רקע בחייה של המחברת

קייט די-קמילו נולדה בפילדלפיה שבפנסילבניה. היא סבלה מדלקת ריאות כרונית. בעקבות מחלתה עברה ביחד עם אמה ואחיה לפלורידה, בה האקלים חמים יותר. אביה נשאר בפנסילבניה בשל עיסוקו (מכירת מוצרים אורתודנטיים) ולא הצטרף למשפחתו בפלורידה.
ניתן לראות שני אזכורים מחייה בספר:
המסע של אדוארד וגעגועיו לאבילין הם אזכור למסע של קייט מפילדלפיה לפלורידה כאשר הופרדה מאביה.
המחלה של שרה רות בסיפור היא מחלת ריאות, כמו המחלה שהשפיעה על חייה של קייט בילדותה.
הערות שוליים

↑  קייט די-קמילו, תרגום: יעל אכמון, המסע המופלא של אדוארד טוליין, כנרת-זמורה-ביתן, 2012, מסת"ב 0-7636-2589-2
↑   דוד רפ, “המסע המופלא של אדוארד טולין” הוא ספר נהדר, באתר הארץ, 6 בינואר 2013
הסנהדרין החדשה

הסנהדרין החדשה היא תנועה שנוסדה בישראל בשנת 2004. חברי התנועה מתייחסים לעצמם כמחדשי הסנהדרין, בית הדין היהודי העתיק אשר פעל בירושלים בימי בית שני. עם זאת, השפעת התנועה מעטה ומעטים הרבנים אשר תומכים בה.
חידוש הסמיכה

ביהדות, המונח חידוש הסמיכה מכוון למאמץ לחדש את המסורת הקדומה של שלשלת סמיכת החכמים מדור לדור. על פי ההלכה, סמיכה כזו נותנת לרב הסמוך סמכויות מסוימות, כגון האפשרות לדון דיני חבלות, דיני קנסות ודיני נפשות. שלשלת הסמיכה הקדומה שעל פי המסורת היהודית התחילה ממשה רבנו, פסקה, והחכמים בדורות המאוחרים נותרו בלא הסמכויות הללו.
הרמב"ם בפירוש המשניות כתב שלדעתו אם ייאספו כל חכמי ארץ ישראל ויסכימו שאחד מהם יעמוד בראש הישיבה, הוא יחשב לסמוך ויוכל לסמוך אחרים, אך "הדבר צריך הכרע".
הקמת התנועה

התנועה החלה בראשית שנות האלפיים, כאשר שני צעירים, איתי לוי וחגי וייס, החתימו 250 רבנים על מוכנותם להקמת מועצה שתאגד את כלל הרבנים בארץ. עם זאת, כאשר לא הצליחו להשיג הסכמה כלל-רבנית בנושא החליטו לקדם את רעיונם בכל זאת, בתמיכת אגודת "השיבה שופטינו - לכינון בית הדין הגדול", שאחד מהבולטים בתומכיה היה פרופ' הלל וייס. באוקטובר 2004 התכנסו 71 רבני הסנהדרין בטבריה, ביניהם הרב עדין אבן ישראל (נשיא הסנהדרין), הרב יואל שוורץ (אב בית הדין), הרב מאיר מאזוז, הרב ישראל אריאל, והלל ויס (דובר הסנהדרין) והרב דב שטיין (מזכיר הסנהדרין).
הקמת התנועה הובילה גם לקולות התנגדות מצד רבנים בישראל, אשר קראו שלא לקיים את הנחיות התנועה.
בכתבה בנושא חידוש הסנהדרין, כתב ארנון סגל, כתב שבועון מקור ראשון: "אפשר לסכם שדרכה של "הסנהדרין החדשה" לא ממש צלחה והיא נחשבת לכל היותר לקוריוז אפילו בחוגי הימין הקשה."
תחומי עיסוק

הסנהדרין אינו אחד מבתי הדין הרבניים בישראל, ואינו מוכר על ידי הממסד הרבני.
הלל ויס, דובר הסנהדרין, סבר כי על התנועה לעסוק בנושאים פוליטיים ולהוות אלטרנטיבה לבג"ץ:
"ייעודה של הסנהדרין החדשה הוא להפוך למקור הסמכות של העם היהודי, וזאת בניגוד לעמדה המקובלת על השמאל, שמדינת ישראל היא מקור הסמכות הזה. אני ורבים מחברי רוצים להיות חלק מהמדינה הזאת, אבל לא במחיר השמדתנו הרוחנית והפיסית. הסנהדרין הזאת מרכזת את כל המוגלה והפצעים והצער של האי-צדק והרדיפות שיהודים נרדפים כאן על ידי הבג"ץ, ומי שהולך בעקבות הבג"ץ ומי שמתחזה כאן לשלטון החוק."
לעומתו, הרב עדין אבן-ישראל שכיהן כנשיא התנועה בין השנים 2005 ל-2008 סבר כי התנועה לא צריכה לדון בנושאים פוליטיים:
"כדי שנצא מגדר 'נפל' ונהיה רציניים ונוכל לומר 'ילד יולד לנו', אנו זקוקים לזמן רב. עצם העלאת השם סנהדרין אינו דבר של מה בכך [...] אני לא חושש מהבג"ץ, מהמשטרה או מהיועץ המשפטי. לרב מותר לעסוק גם בענייני ציבור, אבל לשם כך צריך שיהיה לפניו כל החומר הראוי, בין שהוא עוסק בכשרות של עוף ובין שהוא עוסק בהתנתקות. כשיש תוכנית התנתקות כזאת ואין לי מידע מספיק עליה, כשם שיש מצווה לדבר, יש מצווה לשתוק. כאדם פרטי, יש לי ולכל אחד מאתנו הבנה, אבל כרב, העיסוק בעניינים פוליטיים כמו ההתנתקות, הוא ביזוי למהות של המושג סנהדרין. אם אני לא רוצה להיות לחוכא ואיטלולא, אז אני לא אביע דעה על כל דבר. דברי האמת הללו צריכים להיאמר כדי שהסנהדרין הזאת לא תהפוך להיות לא סניף של מועצת יש"ע ולא סניף של המועצה לשלום ולביטחון."
זיהוי אידאולוגי

במהלך השנים, הסנהדרין הפכה מזוהה עם עמדות פוליטיות ימניות קיצוניות.
בשנת 2011 פרסמו חברי הסנהדרין החדשה פסק דין בו קראו להתנגד לפינוי מאחז בחוות גלעד:
"חובה מן התורה על כל אדם מישראל לדבוק בארץ ישראל, ולהתנגד לעקירה במסירות נפש, ובכל מחיר, כפי שמוסרים את הנפש מול גוי."
לאחר גל מעצרים מנהליים והרחקות של פעילי ימין בעקבות הפיגוע בדומא, פרסם בית הדין הודעת תמיכה בפעילי הימין:
"בית הדין בחסות הסנהדרין, היושב בהר ציון בירושלים הקדושה, בא בזאת לחזק רוחכם ולמעט צערכם לפי שנתפסתם על כבוד שמים וכבוד עם ישראל במסירות נפשכם על קדושת העם והארץ. בית הדין ישתדל לתת מענה ממוקד על כל תיק ותיק תוך התייחסות למצב המבהיל שבו נעצרים ונחקרים עשרות רבות של אזרחים בארץ ישראל במעצרים בעלי אופי גזעני, במעצרים מנהליים ללא כל אשמה, עדות וראיה..."
הערות שוליים

↑  פירוש המשנה לרמב"ם, על משנה, מסכת סנהדרין, פרק א', משנה ג'
משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות סנהדרין והעונשין המסורין להם, פרק ד', הלכה י"א
1 2  ארנון סגל, חידוש הסנהדרין: הכישלונות והתקוות, באתר מקור ראשון, ‏11.06.2019
↑  הרב מיכאל אברהם, על ה"סנהדרין" החדשה, באתר הרב מיכאל אברהם - שו"ת ומאמרים, ‏2005
↑  איתי בלומנטל, הגב ההלכתי של החשודים בטרור יהודי: "אתם דוגמה והשראה לכל עם ישראל", באתר ynet, 20 באוגוסט 2015
↑  מוטי לוי‏, הרב שטיינזלץ: הרבנים החרדיים אינם מושלמים, באתר וואלה, 30 במאי 2011
אנשי הסנהדרין החדשה עם אנשי שבט אל הוזייל, 2009