stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוזיקת רוק
היסטוריה > שנות השישים > ילדי הפרחים

באותו הזמן ארצות הברית הייתה שקועה עמוק בבוץ הווייטנאמי. החלו לצוץ בארצות הברית זמרי רוק שגידלו את שיערם, עישנו מריחואנה ושרו שירים נגד המלחמה. אלה היו ההיפים. הם חוללו את התנועה החברתית של "ילדי הפרחים", שהאשימה את המבוגרים בהרס העולם ולכן ביקשה למרוד בהם. המנהג שרווח אז בקרב הרוקרים לגדל את שיערם, הפך למסורת רבת שנים בקרב כל גדולי הרוק הקלאסי והכבד לדורותיהם. מנהג נוסף היה לשבור את הגיטרה בהופעות- מנהג שגם הוא הפך למסורת, ובעיקר לסמל של תרבות הרוק. בשנת 1969 נערך פסטיבל וודסטוק בארצות הברית, פסטיבל מוזיקה ואהבה של "ילדי הפרחים" בכיכוב כל כוכבי הקאנטרי, הבלוז, הרוק והפופ של ארצות הברית שהיו נגד המלחמה. בין האומנים שכיכבו בפסטיבל יש למנות את להקת המי, את הזמר ג'ו קוקר ואת הגיטריסטים קרלוס סנטנה וג'ימי הנדריקס. במיוחד זכורה הגרסה המעוותת של ההמנון האמריקאי שניגן הנדריקס בגיטרה החשמלית שלו ביום האחרון של הפסטיבל.
היסטוריה > שנות השבעים

תחילת שנות ה-70 היוו פריחה במוזיקת הרוק. הרוק התפתח לכיוונים חדשים, שהגיעו לשיא בשנים 1972–1973. שנים אלו היו לפסגת המוזיקה של דור הבייבי בומרס. באמצע שנות ה-70, אחרי תקופת "העשור שלא יחזור", החלה הירידה בהתפתחות המוזיקה, שנעה לכיוון הפאנק.
היסטוריה > שנות השבעים > גלאם רוק

בשנות ה-70 התפתח מאוד הרוק באנגליה. הזרם המרכזי ברוק של שנות ה-70 היה הגלאם רוק. סגנון זה מובחן בעיקר על פי ההופעה ולאו דווקא על פי איזשהו מאפיין מוזיקלי. הדגש הושם בעיקר על שטחיות, חוסר בושה ואימוץ התהילה והמיניות. מבצעי גלאם רוק הופיעו באיפור כבד המביע דו-מיניות ותלבושות נוצצות וצעקניות. מבחינה מוזיקלית, הגלאם רוק היה לרוב פחות קל ושקט מהרוק של שנות ה-60 ויותר אינסטרומנטלי ובעל עוצמה. בין אומני הגלאם רוק הבולטים יש למנות את הזמרים דייוויד בואי, אלטון ג'ון ואליס קופר ואת הלהקות קווין, אירוסמית' וקיס.
היסטוריה > שנות השבעים > לידתו של הרוק הכבד

סגנון נוסף שנולד בשנות ה-70 הוא הרוק הכבד/המטאל מתאפיין במקצבים אגרסיביים, נגינה מורכבת בדרך כלל, גיטרות מוגברות ומעוותות צליל. הגל הראשון של להקות הבי מטאל הופיע בבריטניה בין השנים 1967 ל־1974. שלוש להקות אנגליות נחשבות לאבות המייסדים של הרוק הכבד: לד זפלין, דיפ פרפל ובלאק סבאת'. ולהקת ג'ודס פריסט שהשפיעו רבות על הלבוש השחור והפ'טישיטי שמלווה את הז'אנר עד לימינו אנו.
היסטוריה > שנות השבעים > רוק מתקדם

"רוק מתקדם" הוא שם כללי לזרם מוזיקלי שהתפתח בשלהי שנות ה-60 מהפסיכדליה והגיע לשיאו בין השנים 1973–1975. המוזיקאים בזרם זה (שהתחלק למעשה למספר רב של זרמים, הממשיכים להתקיים ולהתפצל עד היום) היו שונים זה מזה במידה רבה, אך היו להם כמה מאפיינים מרכזיים שהבדילו אותם מאמני רוק אחרים:
הלחנת מוזיקה מורכבת יותר מהרוק הממוצע, תוך נטייה למשקלים מורכבים, יצירות ארוכות המבוססות על פיתוח מוטיבים, והרמוניות מורכבות.
השפעות ניכרות מסגנונות שאינם רוק - בעיקר מוזיקה קלאסית, ג'אז ופולק.
שימוש נרחב באפקטים, עריכות אולפניות וכלים חדשניים (כמו מלוטרון ומוג).
הרעיון העיקרי מאחורי הרוק המתקדם היה ההתייחסות לרוק כאמנות בפני עצמה ולא כמוזיקת ריקודים קלה, כפי שהיה נהוג להתייחס אליו בשנות ה-60 המוקדמות. הרוק המתקדם הגיע לשיאו לקראת אמצע שנות ה-70, אבל משום שהמוזיקה שהציג לא הייתה קלה לעיכול, הלך העניין הציבורי בו ופחת. פיחות העניין הביא לירידה במכירות והלהקות שלקחו בו חלק הלכו ונעלמו. חלקן הפכו ללהקות פופ כדי להגיע להצלחה מסחרית, חלקן התפרקו, וחלקן הקטן מאוד המשיך להתקיים ולעסוק באותה המוזיקה. לקראת סוף שנות ה-70 "נעלם" הז'אנר מהעין הציבורית, הן משום שחברות הקלטה לא הסכימו להפיק עוד אלבומים שהשתייכו לזרם זה, והן משום שמעט תשומת הלב שעוד נשארה לזרם, הועברה לפאנק, שהיה האנטיתזה המוחלטת לרוק המתקדם. עם זאת, זרם הרוק המתקדם לא נעלם לחלוטין, ולהקות רבות ממשיכות גם כיום ליצור מוזיקה שכזו הרחק מתשומת הלב הציבורית.
להקות בולטות: פינק פלויד, קווין, ג'תרו טאל, קינג קרימזון, יס, ג'נסיס (בתקופתה המוקדמת, עד 1977), אמרסון, לייק ופאלמר, קאמל, ואן דר גראף ג'נרייטור, ראש ופרנק זאפה.
היסטוריה > שנות השבעים > פאנק

בסוף העשור קמה תנועת הפאנק בלונדון. זרם חתרני זה שאף להתנער מהתמסדות הרוק המתקדם והפסיכדליה ה"מתוחכמים". בהתאם לתנועת הפאנק בחברה, שנודעה באופייה המרדני והפרובוקטיבי, מוזיקת הפאנק הייתה מאוד קצבית ובוטה. היא הייתה פשוטה הרבה יותר מבחינה מוזיקלית מהרוק ובדומה לכיווני הרוק שקדמו לה, בעלת אידאולוגיה חתרנית, שלעיתים קרובות זוהתה עם אנרכיה.
בין הרכבי הפאנק הבולטים ניתן למנות את הסקס פיסטולס, הקלאש, באזקוקס וראמונס.
היסטוריה > שנות השבעים > שנות השמונים

שנות ה-80 נחשבת לתקופה חלשה לרוק. בעשור זה, הרוק, שבעשור הקודם התפתח לז'אנרים חדשים ומגוונים, הוליד רק שני ז'אנרים עיקריים: בלדות הרוק והרוק הכבד. להקות רוק רבות, השתלבו במיינסטרים והרבו שימוש בסינתיסייזרים. שאר ז'אנרי הרוק לא הצליחו להיכנס לתודעה ורק להקות מעטות ניגנו רוק אחר, שכונה בהמשך "רוק אלטרנטיבי". בין להקות הרוק האלטרנטיבי הבודדות שכן הצליחו בשנות ה-80 היו U2.
סגנון הרוק הבולט ביותר של שנות ה-80 הוא הרוק הכבד:
הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי, שכלל את הלהקות איירון מיידן, דף לפרד, סאקסון, דיו, ונום ומוטורהד.
"להקות השיער" האמריקאיות - ה"רוק שיער" האמריקאי הוא הסגנון הראוותני, הססגוני והגנדרני ביותר שידעה מוזיקת הרוק. כל חברי עשרות להקות השיער שקמו בשנות ה-80 השקיעו מאוד בהופעתם החיצונית: גידלו שיער ארוך, התאפרו, לבשו בגדים צבעוניים ובלתי רגילים, חולצות מנומרות ומכנסי עור, קעקעו על גופם קעקועים גדולים וצבעוניים וקיפצו על במות הרוק כאחוזי תזזית, תוך שהם מנופפים בגאווה בשיערם הארוך. כל היסודות התרבותיים שנחשבים כלא-חינוכיים ואף לא-מוסריים, קובצו יחדיו בתרבות הרוק פורקת העול: סיגריות, אלכוהול, ניבולי פה, מיניות מוחצנת, שחצנות, זלזול בלימודים וסמים. הסיסמה הידועה "סקס, סמים ורוק'נרול" הפכה לרלוונטית מתמיד בשנות ה-80.
בין להקות השיער הבולטות נמנות בון ג'ובי, טוויסטד סיסטר, פורינר, מוטלי קרו, פויזן, גאנז נ' רוזס, סקיד רו וואן היילן.
בניגוד מוחלט לגלאם מטאל (להקות השיער), פעלו בשנות ה-80 בארצות הברית להקות הת'רש מטאל: בעוד שיוצרי הרוק שיער (ובמידה מעט פחותה יותר, גם יוצרי ההבי מטאל הבריטי) השקיעו במראה חיצוני ובמסחור, עלו לבמה עם שיער נפוח, איפור ובגדים בלתי רגילים, שרו על אהבה (או לחלופין על השטן) ויצרו מוזיקה שמחה וקליטה, הריי שיוצרי הת'רש מטאל עשו את ההפך הגמור: הזניחו את ההופעה החיצונית, עלו לבמה עם בגדים רגילים, לא שמו דגש על שירה ומלודיה, שרו על נושאים לא פופולריים (לעיתים קרובות על נושאים פוליטיים), והשקיעו את כל כוחם בטכניקת הנגינה בלבד.
להקות הת'רש הבולטות ביותר בשנות ה-80 הן מטאליקה, מגאדת', אנתרקס וסלייר.
היסטוריה > שנות השבעים > רוק אלטרנטיבי

באותה העת התחילה גם פריחת להקות עצמאיות ומחתרתיות שמאוחר יותר יקוטלגו כרוק אלטרנטיבי ואינדי.
היסטוריה > שנות התשעים

בתחילת שנות ה-90, החלו להקות אינדי ורוק אלטרנטיבי רבות להופיע. הפריצה המשמעותית של הרוק האלטרנטיבי לזרם הרוק המרכזי היה השיר של להקת נירוונה, "Smells Like Teen Spirit", שהפך ל"המנון" של דור ה-X. להקות רבות נהנו אף הן מהפופולריות של הרוק האלטרנטיבי, שהתפצל לסגנונות ותתי-סגנונות רבים. הבולטים בהם הם:
היסטוריה > שנות התשעים > גראנג'

בתחילת העשור קמו להקות הגראנג' ובראשן ארבע להקות מצליחות שיצאו באותו הזמן מהעיר סיאטל שבארצות הברית, שהתיימרו לייצג את הדור החדש: נירוונה, פרל ג'אם, סאונדגארדן ואליס אין צ'יינס. הגראנג' יצא כנגד הסגנון הראוותני והמוחצן של להקות השיער.
היסטוריה > שנות התשעים > הפאנק האמריקאי

בתחילת שנות ה-90 קם הפאנק לתחייה, לאחר שכמעט נעלם באמצע שנות ה-80, אלא שהפעם-בארצות הברית. שלוש להקות הפאנק הבולטות של שנות ה-90 הן גרין דיי, אופספרינג ובד רליג'ן האמריקאיות.
היסטוריה > שנות התשעים > רוק קל

כיוון ברוק שהתחיל בשנות ה-80 והגיע לשיאו בשנות ה-90 הוא רוק קל. זהו סגנון רגוע, איטי, שקט ובדרך כלל גם עצוב יחסית, שצמח בהשפעת הפופ.
היסטוריה > שנות התשעים > רוק אלטרנטיבי

כיוון מודרני נוסף שהחל בשנות ה-90 הוא הרוק אלטרנטיבי. בהגדרה זו נכללות כל הלהקות שלא משתייכות לאחד משלושת הזרמים העיקריים של הרוק (קלאסי, מטאל, פאנק), אך בכל זאת משתייכות לרוק משום שהן משתמשות בכלים של רוק.
היסטוריה > שנות התשעים > פרוגרסיב מטאל

פרוגרסיב מטאל הוא סגנון שהתפתח באמצע שנות ה-80. זהו שילוב בין מטאל ורוק מתקדם – הז'אנר משלב את המורכבות, ההשפעות הקלאסיות, שבירות המשקלים והתחכום של הרוק המתקדם, יחד עם האגרסיביות והפסימיזם של המטאל. להקות בולטות מז'אנר זה הן: דרים ת'יאטר, אופת', פיין אוף סלביישן, טול וסימפוני אקס.
היסטוריה > נו מטאל

נו מטאל (Nu Metal) הוא תת-ז'אנר שנוי במחלוקת של ההבי מטאל. הנו-מטאל נוסד באמצע שנות ה-90 והתאפיין בעבודת גיטרות לא דומיננטית, סגנון שירה המושפע מההיפ הופ ומהפאנק, ומבני שירים שנשאלו מן הרוק האלטרנטיבי יותר מאשר מן המטאל המסורתי. הנו-מטאל מאופיין בשילוב של מטאל או הבי מטאל עם סגנונות אחרים כדוגמת היפ הופ או מוזיקה אלקטרונית. להקות בולטות בזרם זה הן: לינקין פארק, קורן, סליפנוט, לימפ ביזקיט, וסיסטם אוף אה דאון.
רוק בישראל

בראשית הדרך, היה הרוק תרבות מוקצה בישראל, שבשנות ה-60 הייתה עדיין חברה מגויסת וסגורה יחסית להשפעות תרבותיות מערביות. חלוץ הרוק הישראלי והראשון שהקליט רוק בעברית היה בצלאל יונגרייז, שבשנת 1962 הקליט את השיר "הו ילדונת".
להקות הרוק הראשונות בישראל היו "להקות הקצב", שהחלו לפעול באמצע העשור במועדוני לילה ודיסקוטקים. לקראת סוף העשור השתכללה סצנת להקות הקצב ואף זכתה למעט לגיטימציה, בעיקר לאחר מלחמת ששת הימים כשמוזיקאים מערביים החלו להגיע לישראל והשפעות מהפכת הפופ החלו לחלחל לתרבות המקומית. בגל השני של להקות הקצב התבלטו שלוש להקות עיקריות כמובילות סצנת הרוק המקומית: הצ'רצ'ילים, האריות והסופרגרופ עוזי והסגנונות.
אמן בולט ברוק הישראלי בארץ הוא שם טוב לוי שניגן בהרכב צליל מכוון שפעל בשנת 1979 ביחד עם יצחק קלפטר ושלמה יידוב. כמו כן, שם טוב לוי המשיך בקריירת סולו.
בתפר שבין שנות ה-60 וה-70 החלה התעניינות ברוק מצד האמנים המצליחים של הממסד המוזיקלי ורבים מהם השתעשעו בהקלטת שירים בסגנון הרוק ובעבודה משותפת עם להקות הקצב. מי שעשה את הצעד המשמעותי ביותר לקראת אימוץ הרוק כאסתטיקה דומיננטית במוזיקה הישראלית היה אריק איינשטיין, שבשנת 1969 הפך את הצ'רצ'ילים ללהקת הליווי הקבועה שלו בהופעות ובתקליטים.
להקת הרוק המצליחה הראשונה ששרה בעברית, הייתה כוורת, שהחלה את דרכה בשנות ה-70. כוורת נחשבת כפורצת דרך במוזיקה הישראלית כשהצליחה לשלב בין מוזיקת פופ להומור והעלתה את הפופ והרוק ללב הקונצנזוס.
בתחילת שנות ה-70 החלה להתפתח סצנת הרוק המתקדם הישראלי. אחד האמנים הראשונים היה שלמה גרוניך, שבשנת 1971 הוציא את אלבומו "למה לא סיפרת לי!?". להקת רוק מתקדם נוספת בשנות ה-70 הייתה ששת. בסוף שנות ה-70 בלטה להקת הרוק המתקדם הירושלמית "דובדבן" ששילבה בלוז אינסטרומנטלי שבוצע בכינור חשמלי וגיטרה.
להקות רוק בולטות שבאו אחריה בשנות ה-80 היו תיסלם, בנזין, משינה והחברים של נטאשה, שם בלט היוצר ארקדי דוכין.
שנת 1991 הייתה שנת הפריצה של להקות וזמרי הרוק האלטרנטיבי, בראשותם של רמי פורטיס, ברי סחרוף ואביב גפן, ולהקות צעירות כמו איפה הילד?, זקני צפת, אבטיפוס, רוקפור ומופע הארנבות של ד"ר קספר זכו לפופולריות רבה.
בתחום הרוק הכבד בולטת סטלה מאריס מחיפה, שהחלה את דרכה בתחילת שנות ה-90 ופרסמה, בין היתר, את הבלדה "נר על החלון", שהפך ללהיט ואת השיר "אישתר" שאף הופיע ב-MTV.
בין הלהקות הבולטות של העשור הראשון של המאה ה-21 נמנות בית הבובות, המנגנת רוק מלודי עם דגש על גיטרה אקוסטית, מוניקה סקס ואת סינרגיה, הנוטה לכיוון של ניו מטאל מלודי.
בסוף שנות ה-80 התפתח בישראל ז'אנר מקומי בשם אוריינטל מטאל, ז'אנר זה שילב הבי מטאל עם השפעה ממסורות יהודיות ומהתרבות המזרחית, במילים ובמנגינה. הלהקות סיילם ואורפנד לנד אף משלבות שירים בעברית ביצירתן, דוגמה בולטת היא השיר העיירה בוערת של סיילם.
ראו גם

| --- | --- |
: ספר: מוזיקת רוק
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
רוק ישראלי
רוק ברזילאי
קוק רוק
רוברט ג'ונסון, באחת משתי התמונות היחידות שלו
היפים בפסטיבל וודסטוק
ברי סחרוף, כונה "נסיך הרוק הישראלי"
סטרחיניה יובאנצ'ביץ'

סטרחיניה יובאנצ'ביץ' (בסרבית: Страхиња Јованчевић; נולד ב-28 בפברואר 1993) הוא אתלט סרבי, זוכה מדליית ארד באליפות אירופה באולם (גלאזגו 2019) בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה

יובאנצ'ביץ' נולד בבלגרד שבסרביה להורים סרבים מונטנגרים מבראן.
ביוגרפיה > 2017

באליפות אירופה באולם שנערכה בבלגרד ש[סרביה במרץ סיים במקום 18 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.47 מטר.
ביוגרפיה > 2018

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט בברלין שבגרמניה סיים במקום 14 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.69 מטר.
ביוגרפיה > 2019 > מדליית ארד באליפות אירופה באולם

באליפות אירופה באולם שנערכה בגלאזגו שבממלכה המאוחדת במרץ זכה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בשיא סרביה חדש של 8.03 מטר, אחרי מילטיאדיס טנטוגלו מיוון (8.38 מטר) וטוביאס מונטלר משוודיה (8.17 מטר).
ביוגרפיה > 2022

באליפות אירופה שנערכה במינכן שבגרמניה באוגוסט סיים במקום 19 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.34 מטר.
ביוגרפיה > 2023

באליפות אירופה באולם שנערכה באיסטנבול שבטורקיה במרץ סיים במקום 14 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.50 מטר.
ביוגרפיה > 2024

באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה ביוני סיים במקום עשירי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.62 מטר.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לרוחק: 8.05 מטר (2020)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה לרוחק: 8.03 מטר (2019), שיא סרביה
הערות שוליים

↑  Rodni grad roditelja poštuje bronzanog skakača, NOVOSTI (בסרבית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14479218
תלמה ילין (צ'לנית)

| --- | --- |

תלמה ילין, 1945
 לידה:  15 במרץ 1895 אנגליה
 פטירה:  21 במרץ 1959 (בגיל 64) ירושלים
 שם לידה:  בנטוויץ'
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית
 כלי נגינה:  צ'לו
 
תֶלמה יֶלין (בֶּנטוִויץ') (15 במרץ 1895 – 21 במרץ 1959) הייתה צ'לנית ישראלית ילידת אנגליה בעלת שם עולמי.
על שמה קרוי בית הספר התיכון "תלמה ילין" לאמנויות בגבעתיים.
קורות חייה

תלמה בנטוויץ' (Thelma Bentwich) נולדה באנגליה, בשנת 1895, התשיעית מאחד עשר ילדיהם של שושנה והרברט בנטוויץ'. משפחת בנטוויץ' הגיעה באמצע המאה ה-19 מהעיר פוזנן שבפולין ללונדון. בית הוריה היה בית ציוני אדוק, ואביה נמנה עם ידידיו הקרובים ביותר של חיים ויצמן. בביתם אף התארחו ישראל זנגוויל ותיאודור הרצל, ואביה היה בין הדוחקים בהרצל לבקר בארץ.
תלמה ילין החלה לנגן בצ'לו בילדותה, משום שאמה קבעה לכל אחד מילדיה באיזה כלי ינגן. היא התאהבה בכלי ונשארה נאמנה לו כאמנית מבצעת עד ימיה האחרונים. בגיל 16 יצאה מלונדון לפריז, כדי להשתלם בנגינת הצ'לו אצל האמן הספרדי הדגול פאבלו קזאלס. כן הייתה תלמידתו של הצ'לן הידוע אנדריי הקינג. היא החלה בהופעות פומביות, בהרכבים משפחתיים, עם אחיותיה, וניגנה בפני חיילי מדינות ההסכמה שחנו בצרפת בעת מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1919 הגיעה לראשונה לארץ ישראל. היא התיישבה באורח זמני במושבה זכרון יעקב, בה כבר התגוררו אחיותיה. מיד עם הגיעה לארץ החלה לעסוק לא רק בנגינה, אלא בפעילות רחבת היקף של חינוך מוזיקלי ושל ארגון קונצרטים ומופעים.
בשנת 1921 נישאה לאדריכל אליעזר ילין. לימים נולדו להם ארבע בנות. גם בנותיה של תלמה ילין היו אמניות מוכשרות – בציור, בנגינה, ובכתיבה. היא המשיכה בפעילותה המוזיקלית בד בבד עם גידול בנותיה; ערכה קונצרטים ברחבי אירופה, הקליטה והופיעה בקונצרטים משודרים ברדיו.
ילין השתקעה בירושלים, ובעלה האדריכל היה מראשוני המתכננים והבונים של שכונות הגנים בעיר, ובעיקר של שכונת רחביה. בעת מלחמת העולם השנייה עבדה תלמה ילין בשירות הצנזורה הבריטית בארץ, ובמשך שנים הייתה מורה לנגינה בצ'לו. לאחר מותו החטוף של אליעזר ילין בשנת 1945 התמסרה לנגינה ולהוראת הנגינה. הייתה אמנית מוערכת, בעלת שם עולמי בנגינת הצ'לו.
בשנת 1953 הצטרפה ל"רביעייה הישראלית", במקום לסלו וינצה, שפרש. הרביעייה כללה את הוויולן עדן פרטוש והכנרים לורנד פניבש ואחותו אליס פניבש.
תלמה ילין נפטרה באביב 1959, בגיל 64, ונטמנה בהר המנוחות.
הותירה אחריה את בנותיה: שושנה (אשת אבנר ישראלי), יהודית-ניטה (אמו של חנן גינת), יונה (אשת פרופ' זכריה קלאי), ויולה הכהן-ילין (אמה של השחקנית שרון הכהן-בר).
בין צאצאיה: השחקנית שרון הכהן בר, השחקן טל קלאי והמוזיקאים תומר בר וניצן בר.
הנצחה

בשנת 1962 נפתח בתל אביב תיכון לאמנויות "תלמה ילין", שנקרא על שמה ואשר עבר בשנת 1980 לשכונת בורוכוב בגבעתיים.
בשכונת רמת בית הכרם בירושלים קרוי רחוב "תלמה" על שמה.
ארכיונה מן השנים 1917–1959, ובו מכתבים, תוכניות, תמונות וקטעי עיתונות, שמור במרכז למוזיקה של הספרייה הלאומית. בשנת 1964 פרסמה אחותה מַרגֶ'רי בנטואיץ ספר על אודותיה באנגלית בהוצאת ראובן מס, והוא ראה אור ב-1981 בתרגום עברי.
גלריה

אליעזר ותלמה ילין, 1920, לפני נישואיהם
זאב בן-צבי, דיוקן תלמה ילין, 1931 בקירוב, מוזיאון תל אביב לאמנות / בית הספר התיכון תלמה ילין, גבעתיים
תלמה ילין (בצדה הימני של התמונה) מנגנת בטקס באקדמיה למוסיקה בירושלים
תלמה ילין בציור קיר ענק על קיר בית הספר תלמה ילין בגבעתיים
ראו גם

אחוזת לנגה
בית דניאל
לקריאה נוספת

מרג'רי בנטואיץ, תלמה ילין: מחלוצי המוזיקה בארץ ישראל; תרגום: שמשון ענבל, ירושלים: ראובן מס, תשמ"א 1981.
דנצ'ו ארנון, רק בירושלים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1989 (האגדה לבית בנטוויץ').
תלמה ילין – מכתבים מהשנים 1912–1959 כפי שנאספו ונערכו על ידי בתה ויולה הכהן-ילין; תרגום מאנגלית: יוסף אופנר; עריכה: דליה זומר, ירושלים: יורשי ו’ הכהן ילין, 2003.
שושנה ישראלי, סיפור ישראלי: שושנה ישראלי תרפ"ב–תשס"ד, 1922–2004, רעננה: דוקוסטורי, 2005. (סיפור חייה של בתה)
Margery Bentwich, Thelma Yellin: Pioneer Musician, Jerusalem: R. Mass, 1964.
הערות שוליים

↑  תלמה ילין, באתר BillionGraves
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310379505171  GND: 119174898  ISNI: 0000 0000 1355 4783  LCCN: no2017011225  VIAF: 22945426   WorldCat (עם VIAF): 22945426
האריס מדוניאנין

האריס מדוניאנין (בבוסנית: Haris Medunjanin; נולד ב-8 במרץ 1985 בסרייבו שבבוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן עבר בוסני ששיחק בעמדת הקשר. לזכותו 60 הופעות במדי נבחרת בוסניה והרצגובינה.
ביוגרפיה

האריס מדוניאנין נולד בסרייבו שבבוסניה והרצגובינה (דאז תחת שלטון יוגוסלביה) למשפחה מוסלמית. בעקבות פרוץ מלחמת בוסניה בשנת 1992, היגר להולנד יחד עם אחותו ואימו. אביו שנאלץ להישאר בבוסניה, נהרג במהלך המצור על סרייבו. בשל כך מחזיק באזרחות כפולה.
קריירה > תחילת הדרך בהולנד

את דרכו בכדורגל החל בקבוצות סוויפט רורמונד ו-AFC 34 מהליגות הנמוכות בהולנד. סקאוטים של קבוצת א.ז. אלקמאר מהליגה ההולנדית הבכירה שצפו במדוניאנין משחק, ראו בו כישרון גדול ובשנת 2004, הביאו אותו לחתום על חוזה בקבוצה. עם זאת, עונתו הראשונה באלקמאר, 2004/2005, לא הייתה מוצלחת במיוחד. בתחילת העונה כמעט ולא קיבל דקות משחק ממאמן הקבוצה קו אדריאנסה וגם כאשר זה הוחלף בלואי ואן חאל באמצע העונה, המשיך מדוניאנין להוות שחקן שולי לחלוטין בקבוצתו.
גם בתחילת העונה הבאה כמעט ולא שותף, אולם לקראת סיום העונה החל לקבל יותר ויותר דקות משחק בעקבות המנוחה שקיבלו קשריה המבוגרים של אלקמאר, בארי ואן חאלן וקנת' פרס. עד סיום העונה כבש שלושה שערים ב-12 משחקים בכל המסגרות, אך לא הרשים את מאמנו ואן חאל שהחליט להשאילו לעונה אחת בספרטה רוטרדם, במדיה היה לראשונה בקריירה שחקן מוביל ועם שבעה שערים ב-32 משחקים הוביל אותה למקום ה-13 בליגה ההולנדית בסיום העונה הסדירה, אך הקבוצה הפסידה לניימכן בחצי גמר הפלייאוף על המקום בגביע האינטרטוטו ולא הצליחה להעפיל לטורניר.
למרות היכולת המצוינת שהפגין ברוטרדם, עם חזרתו לאלקמאר בעונת 2007/2008, שב מדוניאנין להוות שחקן ספסל משני ולאחר עונה נוספת בה כבש שער אחד בלבד ב-14 משחקים, עזב את אלקמאר לאחר ארבע שנים.
קריירה > ריאל ואיאדוליד

באוגוסט 2008 יצא לספרד על מנת לחתום בריאל ואיאדוליד מליגת העל הספרדית ולאחר שכבש צמד שערים ובישל אחד נוסף במשחק אימון נגד סגנית אלופת ספרד, ויאריאל והוביל את הקבוצה לניצחון 1-5 מפתיע, הוחתם על חוזה לשלוש שנים, שבוע אחד בלבד לפני תחילת עונת 2008/2009. את הופעת הבכורה הרשמית שלו בוויאדוליד, ערך מדוניאנין ב-13 בספטמבר 2009, במשחק נגד אתלטיקו מדריד, כאשר החליף את ג'ונתן סיסמה בדקות הסיום של המשחק. עם זאת, בהמשך העונה, שוב הפך לשחקן משני ושותף בסך הכול ב-18 משחקי ליגה בלבד, בהם הבקיע שער אחד.
למרות העונה הראשונה הלא מוצלחת, בתחילת עונתו השנייה בוויאדוליד, 2009/2010, עלה מעמדו של מדוניאנין והוא הפך לאחד משחקני הקישור המשמעותיים בקבוצתו. הוא פתח בהרכב בשניים מתוך שלושת המשחקים הראשונים של העונה, אולם דווקא כשמעמדו החל להידרדר ובשלושת המשחקים הבאים לא שותף ולו לדקה אחת, הוא נכנס כמחליף בדקה ה-85 של המשחק נגד דפורטיבו לה קורוניה והבקיע את שערו הראשון בעונה זו שסייע לקבוצתו לנצח 0-4. שבוע לאחר מכן, שוב נכנס כמחליף בדקות הסיום, הפעם בדקה ה-82 של המשחק נגד אספניול, ושוב הבקיע, הפעם שער מכריע שקבע שוויון 1-1 במשחק. על אף יכולתו המרשימה, עד סיום העונה פתח בהרכב בשישה משחקים בלבד ושימש בעיקר כ"שחקן למשימות מיוחדות". בסך הכול סיים את העונה עם חמישה שערים ובישול אחד ב-24 משחקי ליגה, אך לא הצליח למנוע את ירידתה של ויאדוליד לליגה הספרדית השנייה, לאחר שזו סיימה את העונה במקום ה-18 בלבד, כאשר במהלך העונה כולה היא משיגה שבעה ניצחונות בלבד (אחרונה בליגה מבחינת מספר הניצחונות).
קריירה > מכבי תל אביב, גזיאנטפספור, לה קורוניה

בעונת 2010/2011 עבר מדוניאנין למכבי תל אביב הישראלית תמורת 800,000 אירו. כבר במשחק הבכורה שלו במכבי נגד מוגרן בודווה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, כבש מדוניאנין את שערו הראשון בקבוצה והוביל את מכבי לניצחון 0-2. לקראת סוף עונתו הראשונה בקבוצה חלה ירידה ביכולותו, והוא אף מצא עצמו בספסל, עד פיטוריו של המאמן אבי נמני ומינויו של מוטי איווניר, אז מצא עצמו מדוניאנין שוב בהרכב הקבוצה.
בקיץ 2012 עבר מדוניאנין לקבוצת גזיאנטפספור מליגת העל הטורקית, בהשאלה עם אופציה לרכישה. בתום עונה אחת בטורקיה רכשה הקבוצה את מדוניאנין ממכבי תל אביב, והוא חתם על חוזה חדש בגזיאנטפספור. בסך הכול שיחק שנתיים במדי הקבוצה, בהן כבש שישה שערי ליגה.
לקראת עונת 2014/2015 חזר מדוניאנין לספרד וחתם בקבוצת דפורטיבו לה קורוניה מהליגה הבכירה. בעונתו הראשונה בלה קורוניה שיחק מדוניאנין ב-24 משחקי ליגה בהם הבקיע שני שערים, אולם בעונתו השנייה בקבוצה, 2015/16, לא שותף באף משחק ליגה. במועד ההעברות של חודש ינואר הגיע מדוניאנין להסכמה עם המועדון על שחרורו. יומיים לאחר מכן, ב-31 בינואר 2016, חתם במכבי תל אביב על חוזה לשנה וחצי והצטרף לקבוצה בפעם השנייה. באותה העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה. ב-31 בינואר 2017, שוחרר מהקבוצה.
קריירה > השנים האחרונות

בשנת 2020 הצטרף מדוניאנין לקבוצת סינסינטי מליגת ה-MLS האמריקאית.
באוגוסט 2022 חזר להולנד לאחר 14 שנה וחתם בזוולה.
ביולי 2023 עבר לקסטיון מהליגה השלישית בספרד. לאחר סיום העונה פרש מכדורגל.
נבחרות לאומיות

מדוניאנין היווה חלק מהנבחרת הצעירה של הולנד שזכתה באליפויות אירופה עד גיל 21 ב-2006 ו-2007. בשנת 2009 הודיע כי ברצונו לשחק עבור מדינת הולדתו, בוסניה והרצגובינה, וב-31 באוקטובר אותה שנה זומן לראשונה לסגל נבחרת בוסניה והרצגובינה למשחק נגד פורטוגל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. במשחק עצמו פתח בהרכב ובכך ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, אולם לא סייע רבות לבוסניה שהפסידה במשחק 1-0. מדוניאנין היה חלק מסגל הנבחרת למונדיאל 2014. מדוניאנין נמנה עם סגל הנבחרת במשחקי מוקדמות יורו 2016 וכבש שני שערים בקמפיין שאותו סיימה נבחרתו במקום השלישי בבית המוביל לשלב ההצלבה. בשלב זה הפסידה הנבחרת לאירלנד בסיכום שני משחקים ולא העפילה לטורניר.
הערות שוליים

1 2  כתבה באתר sarajevo-x.com
↑  כתבה באתר ESPN
↑  סיכום המשחק בין ריאל ואיאדוליד לאתלטיקו מדריד באתר הרשמי של הליגה הספרדית
↑  ריאיון עם מדוניאנין באתר sarajevo-x.com
| נבחרת בוסניה והרצגובינה – מונדיאל 2014 |
| --- | --- | --- |
|  1 בגוביץ' •  2 ורשאייביץ' •  3 ביצ'אקצ'יץ' •  4 ספאהיץ' •  5 קולאזינאץ' •  6 וראנייש •  7 בשיץ' •  8 פיאניץ' •  9 איבישביץ' •  10 מיסימוביץ' •   11 דז'קו •  12 פייזיץ' • 13 מוידז'ה •  14 ט. סושיץ' • 15 שוניץ' • 16 לוליץ' • 17 איבריצ'יץ' • 18 מדוניאנין • 19 ויסצ'ה • 20 האירוביץ' • 21 האדזיץ' • 22 אבדוקיץ' • 23 סליהוביץ' • מאמן: ס. סושיץ' |  1 בגוביץ' •  2 ורשאייביץ' •  3 ביצ'אקצ'יץ' •  4 ספאהיץ' •  5 קולאזינאץ' •  6 וראנייש •  7 בשיץ' •  8 פיאניץ' •  9 איבישביץ' •  10 מיסימוביץ' •   11 דז'קו •  12 פייזיץ' • 13 מוידז'ה •  14 ט. סושיץ' • 15 שוניץ' • 16 לוליץ' • 17 איבריצ'יץ' • 18 מדוניאנין • 19 ויסצ'ה • 20 האירוביץ' • 21 האדזיץ' • 22 אבדוקיץ' • 23 סליהוביץ' • מאמן: ס. סושיץ' | בוסניה והרצגובינה |
יוסף בנטואיץ'

יוסף בנטואיץ' (3 בפברואר 1902 – 20 ביוני 1982) היה איש חינוך ישראלי. חתן פרס ישראל לחינוך לשנת תשכ"ב (1962).
תולדות חייו

בנטוויץ' נולד בלונדון שבאנגליה. אביו, הרברט בנטואיץ', היה פעיל ציוני ולימים נודעו גם אחיו ואחיותיו - נורמן בנטואיץ', תלמה ילין וליליאן פרידלנדר.
בשנים 1920–1923 למד בנטואיץ' מתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג'. בשנה לאחר מכן הוא המשיך בלימודיו במכון לחינוך של אוניברסיטת לונדון ובשנת 1924 עלה לארץ ישראל בעקבות אשתו לעתיד שרה יפה, ביתו של הלל יפה. עד 1928 הורה בגמנסיה הרצליה בתל אביב ובבית הספר הריאלי בחיפה. לאחר מכן מונה בנטוויץ' למפקח במחלקת החינוך של ממשלת המנדט הבריטי, ובשנים 1943–1948 כיהן כסגן ראש המחלקה. בזכרונותיה של הנרייטה סאלד נזכר כמי שהשתתף עמה בהקמת מניין תפילה שוויוני ליברלי בירושלים בשנת 1926, יחד עם מייסד האוניברסיטה העברית, פרופ' הרב יהודה לייב מגנס, ואחותו הצ'לנית תלמה ילין.
לאחר פרישתו של ארתור בירם מונה בנטואיץ' להחליפו כמנהל בית הספר הריאלי העברי בחיפה, בשנת 1949. בנטואיץ' הכניס רוח של חופש לבית הספר, אשר הונהג עד אז על ידי בירם ביד רמה. בתקופתו הונהגה הכנת עבודת גמר על ידי תלמידי כיתה י"א, הוקמה חברת תלמידים בבית הספר והוקמה הפנימיה הצבאית לפיקוד בצמוד לבית הספר. בשנת 1955 הוא התפטר מניהול בית הספר. מחליפו בתפקיד, יצחק שפירא, כתב שתקופת כהונתו של בנטואיץ' עמדה בסימן זעזועים שנבעו מהמעבר ובגלל הקשיים הכלכליים של בית הספר. לדבריו, "חרף אישיותו הנלבבת וחרף מטען ההשכלה העצום שלו, התקשה לסגל עצמו לתנאים המיוחדים ולצרכים המיוחדים של מוסד עצמאי נטול גיבוי ממשלתי. נוסף על כך הוא התקשה בתיאום היחסים הפורמליים בינו לבין ד"ר בירם, ששימש נשיא מועצת המנהלים של המוסד".
לאחר התפטרותו, בנטואיץ' עבר לשמש כמרצה בבית הספר לחינוך של האוניברסיטה העברית בירושלים. בנוסף הוא המשיך לפעול כמפקח להוראת האנגלית במשרד החינוך והתרבות, חבר ועדת הקבע לחינוך על יסודי במשרד החינוך, וכן יו"ר חוג אמנה לתודעה יהודית.
על פועלו בתחום החינוך ועל ספרו "החינוך במדינת ישראל" זכה בפרס ישראל לשנת תשכ"ב-1962.