stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיס פרנקל
קורות חיים

פרנקל נולדה בלונג איילנד שבניו יורק. ב-1970 סיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת בוסטון, בתקופת לימודיה היא הייתה פעילה פוליטית והשתתפה במחאה נגד מלחמת וייטנאם. ב-1973 סיימה תואר JD במשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון. בתום לימודיה עברה לוסט פאלם ביץ' שבפלורידה, היא עבדה כעוזרת בפרקליטות הציבורית ולאחר מכן הייתה שותפה במשרד עורכי דין. הייתה חברה בתנועות פמיניסטיות, ונטלה חלק במאבק למען זכויות אסירים וחולי איידס.
ב-1986 זכתה לראשונה בבחירות לבית הנבחרים של פלורידה, ב-1992 התמודדה בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית אך לא נבחרה. שנתיים מאוחר יותר זכתה שוב בבחירות לבית הנבחרים של פלורידה וכיהנה עד 2002. במהלך כהונתה הייתה לאישה הראשונה שנבחרה למנהיגת סיעת המיעוט בבית הנבחרים. ב-2003 נבחרה לראשות עיריית וסט פאלם ביץ' וכיהנה תפקיד עד 2011. במהלך כהונתה פעלה להרחיב את התעשייה הימית בעיר ולהתחדשות מרכז העסקים.
ב-2012 נבחרה לנציגת מחוז 22 של פלורידה בבית הנבחרים של ארצות הברית ברוב של 54.6%. ב-2014 זכתה בבחירות לכהונה נוספת ברוב של 58%, ב-2016 ברוב של כ-63% וב-2018 נבחרה לתקופת כהונה רביעית מטעם מחוז ה-21. היא חברה בוועדת החוץ של בית הנבחרים וכן בוועדת התחבורה והתשתיות.
פרנקל גרושה, אם לבן ששירת כקצין מארינס במלחמת אפגניסטן. היא יהודיה.
הערות שוליים

↑  The Battle for Florida’s Jews, מגזין סלייט, 24 באוקטובר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: F000462
שראכה

שראכה (בערבית: شراكة) הוא ארגון אזורי לשיתוף פעולה בין ישראל למדינות ערביות, אשר הוקם בעקבות הסכמי אברהם שנחתמו בשנת 2020. הארגון פועל לחיזוק הקשרים בין אזרחים, אנשי עסקים, מנהיגים ומוסדות במדינות שהצטרפו להסכמים, במטרה לקדם דו-קיום, סובלנות ויוזמות משותפות בתחומי הכלכלה, התרבות, הטכנולוגיה והחינוך.
רקע והקמה

ארגון שראכה נוסד בשנת 2020 לאחר החתימה על הסכמי אברהם בין ישראל, איחוד האמירויות הערביות, בחריין, מרוקו וסודאן. משמעות השם "שראכה" בערבית היא "שותפות", והוא משקף את החזון של יצירת דיאלוג ושיתוף פעולה בין המדינות.
מטרות הארגון

הארגון שם לעצמו למטרה:
חיזוק הדיאלוג הבין-תרבותי בין אזרחי ישראל למדינות ערב.
עידוד שיתופי פעולה בתחומים כמו כלכלה, טכנולוגיה, בריאות וחינוך.
קידום ערכים של סובלנות, שלום וכבוד הדדי.
יצירת פלטפורמות לשיח בין צעירים, אנשי עסקים ומובילי דעה.
פעילויות ויוזמות

מאז הקמתו, שראכה הוביל משלחות של צעירים ומנהיגים ממדינות שונות למפגשים בישראל ובמדינות ערב, במטרה לחזק את ההיכרות ולבנות אמון הדדי. הארגון מקדם כנסים, סמינרים ותוכניות חילופים בתחומים שונים. בנוסף, שראכה עוסק בפרויקטים חינוכיים ובשיתוף פעולה עם ארגונים בינלאומיים המעודדים שלום במזרח התיכון.
השפעה וקבלה ציבורית

הארגון זוכה לתמיכה בקרב חוגים המעודדים את הסכמי אברהם, אך גם נתקל בהתנגדויות מצד גורמים המתנגדים לנורמליזציה עם ישראל. למרות זאת, שראכה ממשיך לפעול להרחבת מעגלי שיתוף הפעולה, במטרה לבסס עתיד של שלום ויציבות באזור.
ראו גם

הסכמי אברהם
יחסי איחוד האמירויות הערביות – ישראל
יחסי בחריין–ישראל
המלך ואני (סרט, 1956)

| --- | --- |

 מבוסס על:  המלך ואני
 בימוי:  וולטר לאנג 
 הופק בידי:  צ'ארלס בראקט
 תסריט:  מרגרט לנדון (נובלה)  אוסקר המרשטיין  ארנסט להמן
 עריכה:  רוברט סימפסון 
 שחקנים ראשיים:  דברה קר יול ברינר ריטה מורנו
 מוזיקה:  ריצ'רד רוג'רס 
 צילום:  לאון שמרוי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 ביוני 1956
 משך הקרנה:  133 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט דרמה, סרט מוזיקלי, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  תאילנד 
 הכנסות באתר מוג'ו:   kingandi
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (יול ברינר)  פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר (אלפרד ניומן, קן דרבי)  פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר (Carlton W. Faulkner)  פרס אוסקר לארט דיירקטור הטוב ביותר, צבע (לייל וילר, John DeCuir, Sr., וולטר סקוט, פול פוקס)  פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר בסרט צבעוני (איירין שרף)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
"המלך ואני" הוא שמו של סרט קולנוע המבוסס על המחזמר "המלך ואני" שכתב הצמד ריצ'רד רוג'רס ואוסקר המרשטיין על בסיס ספרה של מרגרט לנדון, "אנה ומלך סיאם", המספר את סיפורה האוטוביוגרפי של אנה ליאונאוֹוֶנְס, ששירתה כאומנת לילדיו של מלך סיאם, מונגקוט, בתחילת 1860.
הסרט זכה ב-5 פרסי אוסקר, והיה מועמד ל-4 פרסי אוסקר נוספים.
עלילה

אנה ליאונאוֹוֶנְס, אלמנה מאנגליה, מגיעה בתחילת 1860 עם בנה הצעיר לבנגקוק שבסיאם (כיום תאילנד) כדי ללמד אנגלית את ילדי מלך סיאם. היא מאיימת לעזוב כשמתברר לה שהבית שהובטח לה בחוזה שחתמה עם המלך לא יינתן לה, אך משנה את דעתה כשהמלך מציג בפניה את ילדיו הרבים. בסופו של דבר הוא מספק לה בית כפי שהבטיח, ומגלה עניין רב בתרבות המערבית שאנה מייצגת. פעמים רבות הוא לא מצליח לשלב בין הדרכים המערביות-המודרניות שבהם הוא מתעניין לבין מנהגיו המסורתיים.
באותו זמן, מלך סיאם מקבל מתנה ממלך בורמה - נערה בשם טַאפְּטִים. היא מתיידדת עם "מיסיס אנה", כפי שהיא מכנה אותה, ואף שואלת ממנה עותק של הספר "אוהל הדוד תום". היא מעבדת את הספר לריקוד בלט סיאמי, שאותו היא מבצעת בקבלת הפנים הממלכתית לשליחים מאנגליה, ובו היא מבהירה שהיא לא רוצה להיות שפחה של המלך. היא בורחת עם אהובה, וכשהיא נתפסת, אנה מונעת מהמלך להלקות אותה, ובכך גורמת למלך לברוח מהמקום בבושה ולהסתגר במשך שבועות.
אנה מתכוננת לעזוב את סיאם, אך היא מקבלת הודעה לפיה המלך עומד למות. היא מחליטה להישאר כדי לעזור לבנו הבכור - התלמיד האהוב עליה - לרשת את מקומו.
המחזמר

הספר "אנה ומלך סיאם" נכתב ב-1944 והפך לסרט בכיכובו של רקס הריסון ("גבירתי הנאווה") ב-1946.
רוג'רס והמרשטיין עיבדו את הסיפור למחזמר, שעלה לראשונה בברודוויי ב-1951, בכיכובם של גרטרוד לורנס בתפקיד אנה ויול ברינר בתפקיד המלך, תפקיד שהפך למזוהה ביותר עמו. ברינר חזר לגלם את המלך בברודוויי בשנים 1977 ו-1985.
בשנת 2015 יצאה גרסה חדשה של המחזמר בישראל בכיכוב גלית גיאת, ואיציק כהן, בבימוי צדי צרפתי.
הסרט

המחזמר המצליח של רוג'רס והמרשטיין הפך ב-1956 לסרט בכיכובם של יול ברינר, דברה קר וריטה מורנו. ברינר זכה בפרס האוסקר על משחקו בסרט. את שיריה של קר, שחקנית מוכשרת שלא ניחנה בקול מוצלח, דיבבה הזמרת מארני ניקסון (כפי שנעשה גם בסרט "גבירתי הנאווה").
לאור ההצגה של התרבות התאילנדית דאז כחשוכה ולא מתקדמת, היו שמועות על עיבוד מחודש לסרט בכיכובם של אמילי בלאנט כאנה וקן וואטנבה כמלך מונגהוט. השמועות החלו ב-2015, באותה שנה של החידוש בברודוויי בכיכובו של ווטנאבה. נכון לינואר 2020 אין תכנונים לעיבוד מחודש של הסרט.
הערות שוליים

↑  "The 29th Academy Awards (1957) Nominees and Winners". oscars.org.
↑  "NY Times: The King and I". NY Times.
| פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי |
| --- | --- | --- |
| 1951‏-1960 | אמריקאי בפריז (1951) • עם שיר בלב שלי (1952) • כרמן ג'ונס (1954) • ברנשים וחתיכות (1955) • המלך ואני (1956) • הבנות לאס (1957) • ז'יז'י/דודה מיים (1958) • פורגי ובס/חמים וטעים (1959) • הדירה/שיר ללא סוף (1960) |  |
| 1961‏-1980 | סיפור הפרברים/רוב של אחד (1961) • איש המוזיקה/מגע של מינק (1962) • טום ג'ונס (1963) • גבירתי הנאווה (1964) • צלילי המוסיקה (1965) • הרוסים באים! הרוסים באים! (1966) • הבוגר (1967) • אוליבר! (1968) • הסוד של סנטה ויטוריה (1969) • מ.א.ש (1970) • כנר על הגג (1971) • קברט (1972) • אמריקן גרפיטי (1973) • המשחק המכור (1974) • צמד בכותרות (1975) • כוכב נולד (1976) • דירה לשניים (1977) • השמיים יכולים לחכות (1978) • תרגילים בהתבגרות (1979) • בתו של כורה פחם (1980) |  |
| 1981‏-2000 | ארתור (1981) • טוטסי (1982) • ינטל (1983) • בעקבות האוצר הרומנטי (1984) • הכבוד של פריצי (1985) • חנה ואחיותיה (1986) • תקווה ותהילה (1987) • נערה עובדת (1988) • הנהג של מיס דייזי (1989) • גרין קארד (1990) • היפה והחיה (1991) • השחקן (1992) • גברת דאוטפייר (1993) • מלך האריות (1994) • בייב (1995) • אוויטה (1996) • הכי טוב שיש (1997) • שייקספיר מאוהב (1998) • צעצוע של סיפור 2 (1999) • כמעט מפורסמים (2000) |  |
| 2001‏-2020 | מולין רוז' (2001) • שיקגו (2002) • אבודים בטוקיו (2003) • דרכים צדדיות (2004) • הולך בדרכי (2005) נערות החלומות (2006) • סוויני טוד: הספר השטן מרחוב פליט (2007) • ויקי כריסטינה ברצלונה (2008) • בדרך לחתונה עוצרים בווגאס (2009) • הילדים בסדר (2010) • הארטיסט (2011) • עלובי החיים (2012) • חלום אמריקאי (2013) • מלון גרנד בודפשט (2014) • להציל את מארק וואטני (2015) • לה לה לנד (2016) • ליידי בירד (2017) • הספר הירוק (2018) • היו זמנים בהוליווד (2019) • בוראט 2 (2020) |  |
| 2021-היום | סיפור הפרברים (2021) • רוחות אינישרין (2022) • מסכנים שכאלה (2023) ‏•‏‏ אמיליה פרז (2024) |  |
קרא לי מאדאם (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  מחזמר "קרא לי מאדאם"
 בימוי:  וולטר לאנג
 הופק בידי:  סול סיגל
 תסריט:  ארתור שיקמן
 עריכה:  רוברט סימפסון
 שחקנים ראשיים:  אתל מרמן דונלד אוקונור ורה-אלן ג'ורג' סנדרס
 מוזיקה:  אירווינג ברלין (שירים), אלפרד ניומן (פסקול מוזיקה)
 צילום:  לאון שאמרוי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 הקרנת בכורה:  4 במרץ 1953
 משך הקרנה:  114 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט מוזיקלי, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  אירופה 
 תקציב:  2,460,000 דולר
 הכנסות:  2,850,000 דולר
 פרסים:  פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר (אלפרד ניומן) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
קרא לי מאדאם (באנגלית: Call Me Madam) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי בצבעי טכניקולור משנת 1953 בבימויו של ולטר לאנג, עם אתל מרמן, דונלד אוקונור, ורה-אלן וג'ורג' סנדרס בתפקידים הראשיים.
הסרט מבוסס על המחזמר "קרא לי מאדאם" עם שירים של אירווינג ברלין שהועלה בברודוויי ב-1950 ובוסט אנד ב-1952 וזכה בפרס טוני על המוזיקה.
המחזמר הוא סאטירה על מדיניות החוץ של ארצות הברית בתקופה לאחר מלחמת העולם השנייה והרצון להלוות סכומי עתק למדינות הנזקקות. כאן במדינה הנזקקת היא דוכסות אירופית בגודל של ברוקלין.
קול שירתה של ורה-אלן מדובב על ידי הזמרת קרול ריצ'רדס (אנ').
תקציר העלילה

וושינגטון די סי 1951, סאלי אדמס (אתל מרמן) מתמנה לשגרירת ארצות הברית בליכטנבורג. סאלי היא אלמנה מיליונרית מאוקלהומה בזכות שדה נפט עשיר שנמצא באדמות אביה. היא ידוענית ואשת חברה מפורסמת בבירה ומכירה את כל הסנטורים והאנשים החשובים. לאחר שהיא מקבלת את כתב המינויו היא מציגה את עצמה בשיר "The Hostess with the Mostess".
בטקס היא מכירה את קנת גיבסון (דונלד אוקונור), עיתונאי מובטל וממנה אותו ליחצ"ן שלה כי אין לה מושג על דוכסות ליכטנבורג שגודלה כגודל ברוקלין.
בשגרירות היא נפגשת בפמברטון מקסוול (בילי דה וולף), ממונה על היחסים שמתייחס אליה בהתנשאות אך היא מעמידה אותו על מקומו ומשפילה אותו בכך שיפנה אליה בתואר מאדאם בלבד ("קרא לי מאדאם" - שם המחזמר).
סאלי מתקבלת על ידי הדוכס הגדול אוטו (לודביג שטוסל) ובדוכסית סופיה (ליליה סקלה), שר האוצר טנטינין (ולטר סלזק) וראש הממשלה סבסטיאן (סטיבן גריי) כולם מצפים שהיא תאשר הלוואה בסך 100,000 דולר לליכטנבורג. הבעיה שבפניה הם עומדים היא נישואיה של הנסיכה מריה (ורה-אלן), אחייניתו של הדוכס, לנסיך הוגו (הלמוט דנטין) מדוכסות סמוכה. אלה יהיו נישואי תועלת לשתי הדוכסויות אלא שלליכטנבורג אין כסף לשלם נדוניה לנסיך.
סאלי נפגשת עם שר החוץ גנרל קוזמו קונסטנטין (ג'ורג' סנדרס) ומתפתח ביניהם רומן אהבה. היא שרה לו על כסף - "Can You Use Any Money Today".
גיבסון הולך לקנות כובע צילינדר ונפגש בחנות עם מריה ואינו יודע שהיא נסיכה. הוא מתאהב בה מיד ושניהם שרים ורוקדים "It's a Lovely Day Today". הוא פוגש אותה שוב בארמון אך מתברר לאכזבתו שהיא אמורה להינשא להוגו. גם סאלי מאוכזבת לאחר שמקסוול רומז לה שאהבתו של קוזמו היא מזויפת ומטרתה להשיג את ההלוואה מארצות הברית. שני המאוכזבים שרים יחד "You're Just in Love".
בנסיכות נערך פסטיבל ומריה שרה ורוקדת את ריקוד האוקרינה. קוזמו נבחר לראש ממשלה בתקווה שישפיע על סאלי. מגיעה משלחת בראשות הסנטור גאלגר (אמורי פרנל) שמאשרת הלוואה אך קוזמו מסרב לקחת אותה ומתפטר וסאלי נאלצת לחזור לארצות הברית ביחד עם גיבסון המאוכזב.
בוושינגטון היא חוזרת לחיי החברה ומארגנת נשף גדול בו מוזמנים קוזמו שהוא כעת שגריר ליכטנבורג ומריה שוויתרה על כס המלכות כדי להגיע לארצות הברית ולחדש את קשריה עם גיבסון וכולם שמחים, שרים ורוקדים.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אתל מרמן | סאלי אדמס | שגרירה |
| דונלד אוקונור | קנת גיבסון | יחצ"ן |
| ורה-אלן | מריה | נסיכה |
| ג'ורג' סנדרס | גנרל קוזמו קונסטנטין | שר החוץ |
| ולטר סלזק | אוגוסט טנטינין | שר האוצר |
| בילי דה וולף | פמברטון מקסוול | ממונה על השגרירות |
| הלמוט דנטין | הנסיך הוגו |  |
| סטיבן גריי | סבסטיאן | ראש הממשלה |
| לודביג שטוסל | אוטו | הדוכס הגדול |
| ליליה סקלה | סופיה | הדוכסית הגדולה |
| אמורי פרנל | צ'ארלס גאלגר | סנטור |
פרסים

אתל מרמן זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי
דונלד אוקונור זכה ב-Laurel Awards לשחקן בסרט מוזיקלי
אלפרד ניומן זכה בפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר
ולטר לאנג היה מועמד לפרס גרנד פרי בפסטיבל הקולנוע בקאן
ארתור שיקמן היה מועמד לפרס גילדת הכותבים של אמריקה על התסריט הטוב ביותר למחזמר
הקטעים המוזיקליים

"The Hostess with the Mostess"
"Lichtenburg"
"Can You Use Any Money Today"
"Marrying for Love"
"It's a Lovely Day Today"
"That International Rag"
"You're Just in Love"
"The Ocarina"
"What Chance Have I with Love?"
"Something to Dance About"
"The Best Thing for You (Would Be Me)"
"You're Just in Love"
"Mrs. Sally Adams"
"You're Just in Love"/"Something to Dance About"
ג'ון קרפנטר

| --- | --- |

קרפנטר, 2010
 לידה:  16 בינואר 1948 (בן 77) קרתג', ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  John Howard Carpenter 
 סוגה מועדפת:  אימה ומדע בדיוני
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1962
 עיסוק:  במאי קולנוע, כותב, מפיק, עורך ומלחין
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרום קליפורניה  בית הספר לקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה  אוניברסיטת מערב קנטקי 
 יצירות בולטות:  "ליל המסכות", "היצור"
 בן או בת זוג:  אדריאן בארבו (1979–1984)  סנדי קינג (1990–?) 
 צאצאים:  קודי קרפנטר 
 פרסים והוקרה:  פרס מכונת הזמן (2008)  פרס לזכר ג'ורג' פאל 
 https://www.theofficialjohncarpenter.com/
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
ג'ון הווארד קרפנטר (באנגלית: John Howard Carpenter; נולד ב-16 בינואר 1948) הוא במאי קולנוע, כותב, מפיק, עורך ומלחין אמריקאי. שמו מזוהה בעיקר עם סרטי אימה ומדע בדיוני משנות ה-70 וה-80, אף על פי שבמהלך 40 שנות קריירה יצר סרטים בז'אנרים רבים נוספים. סרטיו המפורסמים ביותר הם מותחן האימה "ליל המסכות", סרט האימה-מדע בדיוני "הדבר", "הם חיים" ו"הבריחה מניו יורק" ועוד רבים אחרים.
ביוגרפיה > ילדותו ונעוריו

קרפנטר נולד בקרתג', ניו יורק, והוא בנם של מילטון ג'ין (שם נעורים קרטר) והווארד ראלף קרפנטר, פרופ' למוזיקולוגיה. ב-1953 עקרו הוא ומשפחתו לעיירה בולינג גרין, קנטקי. בגיל צעיר החל להימשך לעולם הסרטים, בעיקר למערבונים של הווארד הוקס וג'ון פורד, סרטי אימה דלי תקציב משנות ה-50 כמו "the thing from another world" משנת 1951 וסרטי מדע בדיוני עתירי תקציב כמו "הטיסה לחלל".‏ הוא החל לצלם סרטי אימה קצרים על סרט צילום 8 מ"מ עוד בטרם החל ללמוד בבית ספר תיכון. ב-1968 החל ללמוד באוניברסיטת מערב קנטקי, שם כיהן אביו במחלקה למוזיקולוגיה. וב-1968 עבר לבית הספר לאומנות הקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה, אך נשר על מנת לעשות את סרטו הראשון באורך מלא.
ביוגרפיה > קריירה > סרטי סטודנטים ופרס האקדמיה

במסגרת קורס קולנוע למתחילים שלמד בבית הספר לאומנות הקולנוע, כתב וביים קרפנטר סרט קצר בן 8 דקות בשם "Captain Voyeur". הסרט התגלה מחדש בשנת 2011 בארכיבי בית הספר, ובחינה מחודשת שלו העלתה כי הוצגו בו אלמנטים שישמשו מאוחר יותר גם בסרט "ליל המסכות" משנת 1978.
בשנה שלאחר מכן שיתף פעולה עם המפיק ג'ון לונגנקר. קרפנטר שימש כעורך ומלחין והשניים כתבו יחד את הסרט "The Resurrection of Broncho Billy" משנת 1970 שזכה בפרס האוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר. הסרט הועבר לפורמט 35 מ"מ והופץ לקולנוע על ידי אולפני יוניברסל. הסרט הוקרן במשך שנתיים בארצות הברית ובקנדה.
ביוגרפיה > שנות ה-90 – התדרדרות בביקורת ובהצלחה הקופתית

העשור האחרון של המאה ה-20 התאפיין במספר פספוסים ראויים לציון: "מרדף שקוף" (1992), "כפר הארורים" (1995) ו"הבריחה מלוס אנג'לס" (1996) הם דוגמאות לסרטים שנכשלו הן בקרב המבקרים והן בקופות. בעשור זה יש לציין גם את "In the Mouth of Madness"‏ (1994), סרט שהוא מחווה ליצירתו של ה. פ. לאבקראפט שלא הצליח אצל המבקרים או בקופות, ואת "ערפדים" שבו כיכב ג'יימס וודס כמנהיג של חבורת ציידי ערפדים העובדת בשיתוף פעולה עם הכנסייה הקתולית.
ביוגרפיה > שנות ה-2000 – פרישה למחצה

בשנת 2001 יצא לאקרנים הסרט "רוחות מאדים" ("Ghosts of Mars"). ב-2005 יצאו לאקרנים רימייקים לסרטים "ההתקפה על מחוז 13" ו"הערפל", כשהאחרון הופק על ידי קרפנטר עצמו, אם כי הוא הגדיר את מעורבותו בתהליך "אני בא להגיד לכולם שלום וחוזר הביתה"
בשנת 2007 יצאה לאקרנים גרסה חדשה לסרט "ליל המסכות", הנותנת פרשנות מחדש של הסרט המקורי מ-1978. הסרט, בהפקתו ובימויו של רוב זומבי (אנ'), הוליד סרט המשך, ליל המסכות 2 שיצא לאקרנים בשנת 2009.
בשנת 2005 חזר קרפנטר לכיסא הבמאי כשביים פרק בסדרה "Masters of Horror" (אנ') של רשת הכבלים שואוטיים, כאחד מ-13 יוצרים שהיו מעורבים בעונה הראשונה. הפרק שביים, "כוויות סיגריה" ("Cigarette Burns") זכה לביקורות אוהדות, ולתגובות חיוביות ממעריציו של קרפנטר, שראו בו שווה ערך ליצירותיו המוקדמות הקלאסיות בתחום האימה. לאור ההצלחה תרם קרפנטר גם לעונה השנייה של הסדרה בפרק "פרו-לייף" ("Pro-Life"), המספר על נערה שנאנסת על ידי שד, הרה לו ומבקשת לבצע הפלה, אך אביה הפנאט הדתי ושלושת אחיה מונעים זאת ממנה.
בפברואר 2009 הודיע קרפנטר על הפרויקט החדש שלו, "מחלקה סגורה", בכיכובה של אמבר הרד.
ביוגרפיה > 2010 ואילך

"מחלקה סגורה" (2010) היה סרטו הראשון מאז "רוחות מאדים" מ-2001.
באוקטובר 2010 קיבל קרפנטר פרס מפעל חיים בפסטיבל סרט אימה בשם Freak" Show Horror Film Festival".
בשנת 2011 קריין קרפנטר משחק מחשב בשם "F.E.A.R. 3" (אנ').
ב-3 בפברואר 2015 הוציא קרפנטר את "Lost Themes", אלבום מוזיקה הכולל תשעה קטעי מוזיקה אינסטרומנליים שהלחין, חלקם בשיתוף עם בנו קודי ועם המלחין דניאל דייוויס. האלבום יצא בלייבל האינדי "Sacred Bones Records" וזכה לביקורות חיוביות. ב-19 באוקטובר 2015 הודיעה הפקת פסטיבל המוזיקה All Tomorrow's Parties שקרפנטר יופיע בפסטיבל בלונדון ומנצ'סטר שבאנגליה עם קטעים חדשים וישנים שהלחין.
במהלך חודש פברואר 2016 הודיע קרפנטר שיוציא אלבום המשך בשם "Lost Themes II". האלבום יצא ב-15 באפריל 2016.
ב-23 במאי 2016 פורסם שקרפנטר יהיה המפיק בפועל בסרט החדש בסדרת "ליל המסכות", שייצא לאקרנים בשנת 2018. זהו הסרט הראשון בסדרת "ליל המסכות" שבו מעורב קרפנטר באופן ישיר מאז "ליל המסכות 3: עונת המכשפה" שיצא לאקרנים ב-1982. קרפנטר שימש גם כמלחין הסרט.
טכניקה

סרטיו של קרפנטר מתאפיינים בתאורה וסגנון צילום מינימליסטיים, מצלמות נייחות ומוזיקת רקע מסונתזת (לרוב נעימות שהלחין בעצמו). הוא הלחין את כל סרטיו למעט "הדבר", "איש הכוכבים", "מחלקה סגורה", "מרדף שקוף" (חלקם יחד עם מלחינים אחרים). מפורסמות במיוחד הנעימות מ"ליל המסכות" ו"המתקפה על מחוז 13". בנעימות מוביל לרוב סינטיסייזר בליווי פסנתר וצלילי אווירה.
קרפנטר הוא תומך נלהב בשימוש במסך רחב וכל סרטיו הקולנועיים (למעט "איש הכוכבים") צולמו ביחס של 2.35:1 או רחב יותר. קרפנטר ציין שלתחושתו פורמט ה-35 מ"מ האנאמורפי של Panavision "מערכת ההסרטה הטובה ביותר שקיימת", והוא מעדיף אותה על פני צילום דיגיטלי וצילום תלת־ממדי.
מורשתו

רבים מסרטיו של קרפנטר שוחררו מחדש בפורמט DVD כהוצאות מיוחדות הכוללות בונוסים שונים. בין אלו ניתן למנות את מהדורת האספנים של "ליל המסכות", "הבריחה מניו יורק", "כריסטין", "הדבר", "המתקפה על מחוז 13", "צרות גדולות בצ'יינה טאון" ו"הערפל". חלק מהסרטים הומרו לפורמט אנאמורפי של מסך רחב. בממלכה המאוחדת הופצו מחדש חלק מהסרטים ב-DVD שכלל ערוץ שמע ובו קריינות של קרפנטר וכוכבי הסרט ("הם חיים", עם השחקן/מתאבק רודי פייפר, "איש הכוכבים" עם השחקן ג'ף ברידג'ס ו"נסיך האפלה" עם השחקן פיטר ג'ייסון). גרסאות אלה לא הופצו בארצות הברית.
קרפנטר היה מושא הסרט התיעודי "John Carpenter: The Man and His Movies" וב-2002 הוקדשה רטרוספקטיבה לסרטיו על ידי ה-American Cinematheque. ב-2006 הכריזה הספרייה הלאומית של הקונגרס של ארצות הברית על "ליל המסכות" כעל סרט בעל משמעות תרבותית ובחר בו לשימור בארכיון הסרטים הלאומי.
ב-2010 ראיין השחקן והסופר מארק גאטיס את קרפנטר לצורך הסדרה התיעודית שלו ב-BBC, "היסטוריה של אימה". קרפנטר מופיע בכל שלושת פרקי הסדרה.
חייו האישיים

קרפנטר פגש את אדריאן ברבו (אנ'), לימים אשתו, על הסט בעת צילומי סרט הטלוויזיה "Someone's Watching Me" ב-1978. השניים התחתנו ב-1 בינואר 1979 ובהתגרשו בשנת 1984. בתקופת נישואיהם כיכבה ברבו ב"הערפל" והופיעה ב"הבריחה מניו יורק". לזוג נולד ילד אחד, ג'ון קודי קרפנטר (נולד ב-7 במאי 1984).
קרפנטר נשוי למפיקה סנדי קינג מאז 1990. קינג הפיקה מספר מסרטיו המאוחרים יותר של קרפנטר, בין השאר הסרט "They Live", הסרט "In the Mouth of Madness", "רוחות מאדים" ו"הבריחה מלוס אנג'לס". היא פיקחה על התסריט בחלק מהסרטים כמו "איש הכוכבים", "צרות גדולות בצ'יינה טאון" ו-"Prince of Darkness".
קרפנטר הופיע בפרק "זה הגיע מיפן" בסדרה "Animal Icons" (סדרת הבת של "Animal Planet"). בפרק מדבר קרפנטר על אהבתו והערצתו לסרט "גודזילה" המקורי מ-1954.
קרפנטר ידוע גם כתומך במשחקי וידאו כצורה של תקשורת ואומנות, ובחיבתו היתרה לזיכיון "F.E.A.R.". קרפנטר הציע את עצמו כדובר והציע לסייע בבימוי המשחק השלישי בסדרה.
אוקלהומה! (סרט, 1955)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  מחזמר של רוג'רס והמרשטיין  מחזה של לין ריגס
 בימוי:  פרד זינמן 
 הופק בידי:  ארתור הורנבלו ג'ר.
 תסריט:  סוניה לוין, ויליאם לודוויג 
 עריכה:  ג'ורג' במלר, ג'ין רוג'ריו
 שחקנים ראשיים:  שירלי ג'ונס גורדון מקריי גלוריה גראהם רוד סטייגר אדי אלברט
 מוזיקה:  ריצ'רד רוג'רס
 צילום:  רוברט סורטיס 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  RKO 
 חברה מפיצה:  RKO
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 באוקטובר 1955
 משך הקרנה:  145 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מוזיקלי 
 מקום התרחשות:  אוקלהומה 
 תקציב:  6,800,000 דולר
 הכנסות:  7,100,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   oklahoma
 פרסים:  פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר (רוברט ראסל בנט, Jay Blackton, אדולף דויטש)  פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר (Fred Hynes) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
עטיפת הקלטת פסקול הסרט, בחברת קפיטול רקורדס, שירלי ג'ונס וגורדון מקריי, 1955
אוקלהומה! (באנגלית: !Oklahoma) הוא סרט מוזיקלי משנת 1955 בבימויו של פרד זינמן המבוסס על המחזמר המוצלח אוקלהומה! של רוג'רס והמרשטיין (1943) המבוסס על המחזה "הלילך צומח בירוק" (Green Grow the Lilacs) מאת ליין ריג'ס (1931).
בתפקידים הראשיים - גורדון מקריי ושירלי ג'ונס (בהופעת בכורה בקולנוע).
הסרט צולם בו זמנית בשיטת Todd-AO וסינמסקופ.
ב-1999 הופק סרט טלוויזיה של המחזמר הזה.
העלילה מתרחשת בטריטורית אוקלהומה בשנת 1906 טרם להפיכתה למדינה בארצות הברית (1907), ביחסי אהבה בין שני זוגות ובמתח שבין הבוקרים לחוואים בשל סכסוכים מקומיים על זכויות מים וגידור.
תקציר העלילה

הבוקר קרלי מקלין (גורדון מקריי) רוכב על סוסו בתוך שדה תירס במזג אוויר נפלא ושר "איזה בוקר נהדר" ('Oh, What a Beautiful Mornin). הוא מגיע לביתה של הדודה אלר (שרחוט גרינווד) כדי לפגוש שם את ידידתו לורי ויליאמס (שירלי ג'ונס) המתגוררת שם עם דודתה. קרלי רוצה להזמין אותה לנשף ריקודים אבל לורי ביישנית ודוחה את חיזוריו. הוא שר לה כי יסיע אותה בכרכרה עם גג מקושט ("The Surrey With the Fringe on Top").
לתחנת הרכבת של קלרמור מגיע ויל פרקר (ג'ין נלסון) שחזר מקנזס סיטי. הוא מוקסם מהעיר המודרנית ושר לכולם על נפלאותיה ("Kansas City ") והם יוצאים במחול בתחנה. ויל קנה שם מתנות לחברתו אדו אני (גלוריה גראהם), בתו של החוואי אנדרו קרנס (ג'יימס וויטמור), איתה הוא רוצה להתחתן.
למקום מגיע רוכל נודד ממוצא פרסי בשם עלי חכים (אדי אלברט) שאני נענית גם לו. לורי מוכיחה אותה על התנהגותה כלפי גברים אך אני עונה לה בשירה כי"היא בחורה שאינה יכולה לומר לא" ("I Cain't Say No")
גם ג'וד פרי (רוד סטייגר) מחזר אחרי לורי אך היא לא סובלת אותו. הוא מטריד אותה וקרלי מגיע לבקתה שלו ומתאר את הלווייתו ("Pore Jud is Daid"). לורי מבקשת מקרלי שלא יחזר אחריה בפומבי כי אנשים יחשבו (ובתוכם ג'וד) שהם מאוהבים ("People Will Say We're in Love"). קרלי המאוכזב מתחיל לחזר אחרי גרטי (ברברה קמינגס) ולורי שרה כי זה לא משפיע עליה ואין להצטער על רומן שחלף ("Many a New Day") למרות שבעומק ליבה היא מצטערת.
לורי רואה בדמיונה תמונת בלט בה ג'וד הורג את קרלי. היא מתעוררת וג'וד לוקח אותה לנשף. באמצע הנסיעה הוא מטריד אותה והיא זורקת אותו מהעגלה.
במסיבה נמצאים בוקרים וחוואים וכולם רוקדים ושרים על כך שהבוקרים והחוואים צריכים להשלים זה עם זה ולהיות חברים ("The Farmer and the Cowman Should be Friends").
עלי לא רוצה להתחתן עם אני. הוא קונה מוויל את כל המתנות שרכש בקנזס סיטי כדי שיוכל כעת להתחתן. ויל מתנה לפני אני את תנאיו - ציות מלא, הכל או לא כלום ("All Er Nuthin").
דודה אלר מארגנת מכירה פומבית של סלי מתנות כדי לגייס כסף לבית ספר. בסוף נשאר הסל של לורי עליו מתחרים קרלי וג'וד וקרלי זוכה לאחר שהוא מוכר את אוכפו היקר. הוא רוצה כעת להיות חוואי.
כעת מסכימה לורי להתחתן עם קרלי וחתונתם נערכת בהשתתפות רבים ששרים את השיר אוקלהומה ("Oklahoma (state song)") לציון העובדה שהטריטוריה הופכת בעתיד הקרוב להיות אחת ממדינות ארצות הברית. עלי חכים מתחתן עם לורי.
החוגגים מעלים את הזוג על ערמת חציר. ג'וד הזועם מצית את הערימה ומאיים על קרלי בסכין. קרלי קופץ עליו וג'וד נופל על הסכין ומת.
המרשל (רוי בנקרוף) רוצה לעצור את קרלי אבל התושבים מתנגדים וממנים את אנדרו קרנס (ג'יימס וויטמור) ל"שופט" ולאחר שמיעת עדויות הוא מחליט שזה היה מקרה של הגנה עצמית.
כעת הזוג מוכן לצאת לירח דבש כשכל אנשי הכפר מלווים אותם וברקע מנגינת "איזה בוקר יפה".
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| גורדון מקריי | קרלי מקלין | בוקר |
| שירלי ג'ונס | לורי ויליאמס |  |
| רוד סטייגר | ג'וד פרי | עובד בחווה |
| שרלוט גרינווד | דודה אלר | דודתה של לורי |
| גלוריה גראהם | אדו אני קרנס | בחורה מחוזרת |
| ג'ין נלסון | וויל פרקר | בוקר, מחזר של אדו אני |
| אדי אלברט | עלי חכים | רוכל נודד |
| ג'יימס ויטמור | אנדרו קרנס | חוואי, אביה של אני |
| ברברה לורנס | גרטי קמינגס | חברה של לורי |
| ג'יי פליפן | סקידמור | חוואי |
| רוי בנקרוף |  | מרשל |