stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אגרה (תשלום)
אגרות (עמלות) בבנקים

עמלות בנק הן סוג של אגרה שנקבעת מראש ונגבית מלקוחות עבור שירותים שונים וכקנסות.
קיימות עמלות משיכת יתר, עמלות שימוש בכספומטים ועמלות בגין יתרת חשבון מתחת ליתרה היומית המינימלית.
חלק מהבנקים גובים עמלה על שימוש בנותני שירות אנושיים בבנק, במאמץ לעודד לקוחות להשתמש בשירותים אוטומטיים במקום זאת.
העמלות זכו לביקורת כמופרזות מצד תומכי הצרכנים. הם גם התמקדו בשיטות בנקאיות שממקסמות את הערכת העמלות והעמלות שיכולות להסתכם בכמות גדולה של עסקאות קטנות.
עמלות בנק הוא נושא למחקר וארצות שונות נוהגות בדרכים שונות בנושא זה דוגמת יוון, אוסטרליה ועוד.
בנקים בארצות הברית שואבים עמלות מעסקאות כספומט המבוצעות בבנקים מתחרים, גם אם לבנק הביתי של הלקוח אין סניף באזור מסוים (כגון כשהלקוח נמצא בחופשה באזור שאין סניפים של הבנק שלו). לקוחות מחויבים לפעמים פעמיים, הן על ידי הבנק שבבעלותו הכספומט, והן שוב על ידי הבנק שלהם. בנק אוף אמריקה גובה עמלת דחייה, פשוטו כמשמעו עמלה על סירוב שירות ללקוח (אם אין מספיק כספים בחשבון והלקוח ניסה למשוך, או בשל מגבלה משיכה יומית). בנק זה גם גובה עמלה רק עבור בדיקת יתרת החשבון בכספומטים "זרים" (של בנקים אחרים).
מקור המילה

מקור המילה הוא במילה הארמית "אגרא", שפירושה שכר או גמול. המילה הארמית ידועה בזכות מספר פתגמים, בעיקר בזכות הפתגם: "לפום צערא אגרא" - (על פי המאמץ שכרו).
הערות שוליים

↑  רע"א 2701/97 מדינת ישראל נ' צ'רטוק
↑  ועדה בין משרדית תקבע להבא שיעורי אגרות השירותים, הַבֹּקֶר, 27 ביוני 1960
↑  ע"א 474/89 עודד קריב נ' רשות השידור, ניתן ב-25.5.92
↑  תני גולדשטיין, הישראלים משלמים אגרות ב-7 מיליארד שקל בשנה, באתר זמן ישראל, 26 בינואר 2020
↑  עמלות | בנק ישראל - הבנק המרכזי של ישראל, באתר www.boi.org.il
↑  Analysis of Banking Fees and Clients' Needs, Masarykova univerzita nakladatelství, 0, עמ' 181–188. (בenglish)
↑  משנה, מסכת אבות, פרק ה', משנה כ"ג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4019583-1  HDS: 013764  NKC: ph124339 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה ובנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוזיאס האמפרי

| --- | --- |

 לידה:  8 בספטמבר 1742 Honiton, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  9 במרץ 1810 (בגיל 67) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 תקופת הפעילות:  1757–1797 (כ־40 שנה) 
 צאצאים:  William Upcott 
 
אוזיאס האמפרי (באנגלית: Ozias Humphry‏; 8 בספטמבר 1742 – 9 במרץ 1810) היה צייר אנגלי מוביל של מיניאטורות, מאוחר יותר צייר בשמנים ופסטלים. הוא נבחר לאקדמיה המלכותית (RA) ב-1791, וב-1792 מונה לצייר דיוקנאות בעפרונות צבעוניים למלך.
ביוגרפיה

האמפרי, שנולד ולמד בהוניטון, דבון, נמשך אל גלריית ציורים שפתח הדוכס מריצ'מונד והגיע ללונדון כדי ללמוד אמנות בבית הספר של שיפלי. הוא גם למד אמנות בבאת' אצל סמואל קולינס. בבאת' הוא התאכסן אצל הזמר תומאס לינלי.
כאמן צעיר מוכשר, הוא קיבל עידוד מתומאס גיינסבורו וסר ג'ושוע ריינולדס, בין היתר. בעיות הראייה שלו, שהובילו בסופו של דבר לעיוורון, החלו בתחילת שנות ה-70 ואילצו אותו לצייר יצירות גדולות יותר בשמנים ובפסטל.
איטליה

הוא נסע לאיטליה בשנת 1773 עם חברו ג'ורג' רומני, ועצר בדרך בקנול, בקנט, שם הדוכס מדורסט הזמין ממנו כמה יצירות. שהותו באיטליה נמשכה עד 1777.
עם שובו, מצויריו הרבים כללו את ג'ורג' סטובס (1777), עמית האקדמיה דומיניק סרס, הכימאי ג'וזף פריסטלי, ואולי דיוקן של ג'יין אוסטן המתבגרת.
בין תלמידיו היו ג'ון אופי. הוא חיבר כתב יד בן חמישים עמודים ביוגרפיה של הצייר ג'ורג' סטובס, המבוסס על מה שסטובס סיפר לו. הספר נערך ופורסם באופן פרטי בשנות ה-70 של המאה ה-19 ופורסם מחדש ב-2005.  הוא גם הכיר את ויליאם בלייק והזמין עותקים של כמה מספריו המאוירים. לפחות אחד ממכתביו של בלייק אליו הוא מסמך משמעותי עבור הביוגרפים של בלייק.
הודו

מ-1785 עד 1787, הוא נסע להודו, והפיק מיניאטורות וסקיצות רבות. הוא נבחר כחבר באקדמיה המלכותית בשנת 1791. בשנת 1792 מונה לצייר דיוקנאות בעפרונות למלך. רוב הדיוקנאות הרבים שלו של משפחת המלוכה עדיין נמצאים באוסף המלכותי.
ראייתו כשלה לבסוף ב-1797, והוא מת ב-1810 בהמפסטד, צפון לונדון.
עיקר רכושו נותר בידי של בנו, ויליאם אפקוט, אספן הספרים. ממנו רכש המוזיאון הבריטי מספר רב של מסמכים הקשורים להאמפרי.
הערות שוליים

↑  Remington, V. "Humphry, Ozias". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press.
↑  Government Art Collection -, web.archive.org, ‏2018-08-03
↑  Reuters story, and picture
↑  A Memoir of George Stubbs, Ozias Humphry (Author), Joseph Mayer (Editor), Anthony Mould (Introduction), Pallas Athene Arts; New Ed edition 2005
↑  Letter to Humphry, in: John Thomas Smith, Nollekens and his Times, "Blake", second edition 1829, volume 2 p. 489
↑  Williamson, George Charles (1911). "Humphry, Ozias". In Chisholm, Hugh (ed.). Encyclopædia Britannica. Vol. 13 (11th ed.). Cambridge University Press.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  AAG: 758  CANTIC: a11180729  GND: 143849964  ISNI: 0000 0001 1602 9228  KulturNav: 6a41c3c7-baa3-4e4d-95ea-ec56663f01e3  LCCN: n92073421  NGV: 5176  NLA: 36039949  RKD: 339135  SNAC: w69k4w9s  SUDOC: 24834210X  Trove: 1197497  ULAN: 500002209  VIAF: 18878493   WorldCat (עם VIAF): 18878493
אוטו-טיון

| --- | --- |
 מפתח:  אנדי הילדברנד 
 מחזור חיים:  1997–הווה (כ־27 שנים) 
 גרסה אחרונה:  9.0.0 
 מערכת הפעלה:  Microsoft Windows, macOS 
 סוג רישיון:  רישיון קנייני 
 אתר רשמי
 
אוטו-טיון: תוכנה משמשת לעיבוד אותות קול (Aortography)
אוטו-טיון (באנגלית: Auto-Tune, "כיוון אוטומטי") היא תוכנה וסימן מסחרי של קניינית התוכנה "Antares Audio Technologies". התוכנה משמשת לעיבוד אותות קול. במקור היא נועדה לצורך הסוואה ותיקון של זיופים מוזיקליים. פיתוח התוכנה הושלם על ידי המהנדס אנדי הילדברנד ב-1997. בשנת 1998 נעשה שימוש ראשוני באוטו-טיון בשירה של הזמרת שר "Believe". מארק טיילור ובריאן רולינג, שהפיקו את האלבום, ניסו לשמור את השימוש באוטו-טיון בסוד, אולם בשנת 2000 הודו שהשתמשו בו. מאז נודע האוטו-טיון כ"אפקט שר" וכ"פוטושופ של הקול האנושי".
בשנת 2004, מבקר המוזיקה ניל מקורמיק כתב בעיתון "דיילי טלגרף" ש"האוטו-טיון הוא המצאה מרושעת ביותר המנסה לקעקע את תעשיית הפופ מאז סוף שנות התשעים, ללא הצלחה", וששירת האוטו-טיון היא כ"שירת המתים". בשנת 2010 הודתה סדרת הטלוויזיה הבריטית "אקס פקטור" שמספר מתמודדים עשו שימוש באוטו-טיון. בעקבות זאת אסר סיימון קאוול להשתמש באפקט זה. באותה השנה כלל המגזין "טיים" את האוטו-טיון ברשימת ההמצאות הגרועות ביותר.
התפשטות התופעה בשנת 2009 והמחאה נגדה

תופעת האוטו-טיון דעכה בעשור הראשון של המאה ה-21, אך הכתה גלים שנית לקראת העשור השני של המאה ובייחוד בשנת 2005, כאשר הראפר טי-פיין גילה ולמד את מקור התוכנה לעומק והכניס אותה לעולם המוזיקה בסערה ובעקבות זאת יותר ויותר זמרים עשו שימוש באפקט, למעט זמרים בודדים שסירבו להשתמש בו. בטקס פרסי גראמי ה-51 שנערך ב-2009 מחתה להקת "קאב פור קיוטי" על השימוש באוטו-טיון בתעשיית המוזיקה, בעונדם סרטים כחולים. הזמר ג'יי זי חיבר שיר על סלידתו מהאוטו-טיון בשם "מות האוטו-טיון", ובו מחה על היותו של האוטו-טיון גימיק "שאינו מעלה ואינו מוריד". הזמרת כריסטינה אגילרה לבשה חולצה שעליה הוטבעה הכתובת: "אוטו-טיון זה לחלשים".
אדובי איקובה

אדובי איקובה (באנגלית: Eduvie Ikoba; נולד ב-26 באוקטובר 1997 בבטנדורף שבאיווה, ארצות הברית) הוא כדורגלן אמריקאי-ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת זלאגרסגי ט.א. מליגת העל ההונגרית.
קריירת מועדונים

איקובה שיחק במשך ארבע שנים עבור דארטמות' קולג'. הוא ערך גם הופעה אחת עבור קבוצת ה-USL PDL בלאק רוק.
ב-30 ביולי 2019 חתם איקובה בזלאגרסגי ט.א. מליגת העל ההונגרית. הוא ערך 25 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.
ב-13 ביולי 2020 חתם איקובה על חוזה לשלוש שנים בא.ס. טרנצ'ין מליגת העל הסלובקית. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 48 הופעות ליגה והבקיע תשעה שערים.
ב-27 ביולי 2022 חזר לקדנציה שנייה בזלאגרסגי ט.א. מליגת העל ההונגרית.
תארים

הגביע ההונגרי (1): 2022/2023
הערות שוליים

↑  Eduvie Ikoba: "Keményen edzünk, készülünk és hiszünk magunkban!" באתר הרשמי של זלאגרסגי ט.א., 30 ביולי 2019 (בהונגרית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אדובי איקובה".
אדובי אקרובט

| --- | --- |

צילום מסך של אדובי אקרובט
צילום מסך של אדובי אקרובט
 מפתח:  אדובי מערכות
 מחזור חיים:  יוני 1993 – הווה (כ־31 שנים) 
 גרסה אחרונה:  24.002.20687 (12 באפריל 2024) 
 מערכת הפעלה:  חלונות, לינוקס, Mac OS X
 נכתבה בשפות:  C++, Java 
 סוג רישיון:  קנייני
 www.adobe.com/acrobat
 
אדובי אקרובט (באנגלית: Adobe Acrobat) היא תוכנה מבית אדובי, והראשונה אשר תמכה בקבצים בפורמט PDF.  קבצים אלו ניתן להציג בעזרת תוכנת אדובי רידר (Adobe Reader), שזמינה חינם באינטרנט עבור מערכות הפעלה רבות.
אדובי אקרובט ממירה קבצים של מעבדי תמלילים לקובצי PDF ואף מאפשרת עריכת שינויים ופעולות מתקדמות יותר למסמכי PDF; עריכה ומחיקה של אלמנטים, החלפת סדר העמודים, הוספת סיסמה, הוספת הערות, סריקה ישירות לתוך PDF, וייצוא מסמכי PDF למסמכי טקסט או לתמונות.
בתקופה בה הפורמט היה קנייני בבעלות אדובי היא הייתה היחידה שתמכה בו – זאת, עד להפיכתו לפורמט פתוח ותקן של ISO, ולהוספת תמיכה בפורמט על ידי תוכנות נוספות לעיבוד מסמכים כגון מיקרוסופט וורד ואופן אופיס.
היסטוריה

מאז תחילת שנות ה-90, היו לה מתחרים אשר השתמשו בפורמט, כגון:
מיקרוסופט רידר של חברת מיקרוסופט
AnyView של חברת Binar Graphics
Envoy של חברת WordPerfect
WorldView של חברת Interleaf
היסטוריה > היסטוריית מוצרים

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא יצאו מאז עוד גרסאות.
גרסה 1 (הושקה ב-5 ביוני 1993)
אקרובט 1.0 למקינטוש, מאוחר יותר ל-DOS וחלונות 3.1.
תמיכה בגרסה 1.0 של PDF.
אקרובט Exchange גרסה 1.0 (כללה PDFWriter, אפשרויות הדפסה ויישום אקרובט Exchange)
גרסה 2 (הושקה בספטמבר, 1994)
גרסה 3 (הושקה ב-1996)
גרסה 4 (הושקה באפריל, 1999)
גרסה 5 (הושקה במאי, 2001)
גרסה 6 (הושקה באפריל, 2003)
גרסה 7 (הושקה בינואר, 2005)
גרסה 8 (הושקה בנובמבר, 2006)
גרסה 9 (הושקה ביוני, 2008)
גרבה 10 (הושקה בנובמבר 2010)
גרסה 11 (הושקה באוקטובר 2012)
גרסה DC 2015.0 (הושקה באפריל 2015)
גרסה 2017 Standard/Pro (הושקה ביוני 2017)
גרסה 2020 Standard/Pro (הושקה ביוני 2020)
גרסה 2022 Standard/Pro (הושקה באוקטובר 2022)
אדובי אקרובט רידר

אדובי אקרובט רידר (Adobe Acrobat Reader) היא תוכנה מבית אדובי מערכות המאפשרת צפייה בקובצי PDF והדפסה שלהם. היא זמינה להורדה ללא תשלום באתר הרשמי של אדובי. עד גרסה 5 נקראה התוכנה "אקרובט רידר" (Acrobat Reader) ומגרסה 6 עד 11 היא נקראה בשם "אדובי רידר". ומהגרסה הנוכחית (גרסה 12, 2015) שונה שמה ל"Adobe Acrobat Reader DC".
אדובי אקרובט רידר מאפשרת צפייה בלבד בקובצי PDF, ללא אפשרות עריכה, למעט כתיבת הערות והדגשת טקסט, תכונות שנוספו לתוכנה החל מגרסה 10 (עד אז היה ניתן להוסיף בתוכנה הערות, אך רק בקבצים שהוגדרו לכך באמצעות adobe acrobat). מחלק מקובצי הPDF ניתן להעתיק את המלל כתמליל והדבר מאפשר את נגישותם אל מי שמשתמש, למשל, בקורא מסך.
אוריאל שלומי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1955 (בן 69 בערך) תל אביב, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1977–1994 1997
 סוגה:  מוזיקה מזרחית
 שפה מועדפת:  עברית 
 שיתופי פעולה בולטים:  פעמי המזרח, זוהר ארגוב
 
אוריאל שלומי (נולד ב-1955 בתל אביב) הוא זמר מוזיקה מזרחית.
ביוגרפיה

אוריאל שלומי נולד למשפחה מהעדה התימנית, וגדל בשכונת התקווה בתל אביב.
שלומי עזב את ביתו בגיל 17, והחל לעבוד כימאי בספינת "צים". במהלך אחת ההפלגות למערב אפריקה, הוא עלה לבמה לשיר בעידוד חבריו, ואז החליט כי ברצונו להיות זמר. לאחר שעבד בספינה במשך כ-4 שנים, החל את הקריירה המקצועית שלו כזמר והופיע תחילה במועדונים ובאירועים.
ב-1985 יצא בחברת התקליטים של "האחים ראובני" אלבום הבכורה שלו, "אל המחר"". ציון שרעבי, שלמה כישור וציון שחורי כתבו את מילות השירים, רובם ללחנים יווניים. חיים חדד והגיטריסט משה בן-משה ('בן-מוש') עיבדו, ובין שירי האלבום בלטו "אלוהיי מדוע בעולם" (שחודש בסוף שנות ה-80 על ידי נתי לוי), "לילה מלילות" ו"שיר עצוב".
אלבומו השני, "רקדנית הבטן" (מילים: ויויאן מוגרבי (תוהמי)), יצא בשנת 1986. יגאל חרד עיבד חלק משירי האלבום.
אוריאל היה אחד ממעריציו הגדולים של זוהר ארגוב עמו הקליט אלבום דואטים בשנת 1987.
ב-1987 הוציא את אלבומו השלישי: "אבינו שבשמיים", אז גם הקים את להקת "פעמי המזרח" עימה הופיע.
ב-1989 יצא לאור אלבומו הרביעי "שירי נשמה" שכלל מחרוזות של שירים ים-תיכוניים וישראלים דוגמת: "רותי" ('לי כל גל נושא מזכרת'), "אני אוהב אותך לאה" ,"לו יהי", "הכניסיני תחת כנפך" ו"יצאנו אט" בעיבודים של יעקב למאי. האלבום זכה להצלחה מסחרית כבירה, אך מאידך להתעלמות תקשורתית, שהייתה אחד הגורמים המרכזיים להחלטתו להפחית בפעילותו המוזיקלית.
ב-1991 הוציא את האלבום "סניוריטה שכלל לחנים יוונים, טורקיים, וכן 3 שירים מקוריים שכתבו והלחינו רוני אחיאל ויאיר אליאס. ראובן ('רובי') בן-שמעון עיבד את שירי האלבום.
ב-1994, בעקבות פנייה של היוצר רוני אחיאל, הקליט את השיר "חנית" לבקשת הוריה של חנית קיקוס, בטרם נמצאה גופתה. בעקבות השיר, הוציא שלומי אלבום שלם בשם "אם את שומעת תעני" בעיבודו של בצלאל גלעדי.
שלומי חזר לשיר, בעידודו של הזמר אבי פרץ, בסוף שנות ה-90 והוציא בפברואר 2003 את אלבומו "אני שר אני קיים". האלבום כלל 9 שירים, פרי עטם של פרץ, יוסי גיספן, דורון דוידסקו, רוני אחיאל, אביחי מליחי, עופר לב, ראובן אלוני ועוד. לצידם ביצע שלומי שני חידושים: מחרוזת משירי ג'ו עמר (הכוללת את השירים "אמא" ו"העני") והשיר "כשהיינו ילדים" (מילים: אורי אסף, לחן: משה וילנסקי). אבי פרץ הפיק מוזיקלית את שירי האלבום.
מאז חזר להופיע, וביצע דואטים עם מיטב זמרי המוזיקה המזרחית, ביניהם אייל גולן ותמיר גל.
ב-2010 הוציא את הסינגל 'זיכרון רחוק' שכתב והלחין ראובן אלוני.
ב-2012, הוציא את הסינגל "טעם לחיים" שכתב אלירן צור והלחין רביב רם בן מנחם.
במרץ 2018 שחרר אוריאל ביצוע מחודש לשירו המפורסם "פסנתר" בו אירח את הזמר הוותיק נתי לוי, על העיבוד המחודש אחראי יוני טלבי כשאת מילות השיר כתב אסף אטדגי, והלחין גוסטו.
אי הקופים 3: קללת אי הקופים

| --- | --- |

עטיפת המשחק שעוצבה על ידי לארי ארן וביל טילר
 כללי
 תאריך הוצאה:  31 באוקטובר 1997 (בצפון אמריקה) 20 בפברואר 1998 (באירופה)
 סוגה:  משחק הרפתקאות גרפי
 פיתוח:  לוקאס ארטס
 הוצאה לאור:  לוקאס ארטס
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית, גרמנית, איטלקית, צרפתית, ספרדית 
 הפצה:  לוקאס ארטס
 סדרה:  אי הקופים
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  SCUMM ו-iMUSE
 מצבי משחק:  משחק וידאו למשתתף יחיד 
 פלטפורמות:  Microsoft Windows 9x
 מדיה:  CD-ROM
 המשחק הקודם:  אי הקופים 2: נקמתו של לה צ'אק
 המשחק הבא:  אי הקופים 4: הבריחה מאי הקופים
 דרישות מערכת
 מעבד:  90 מגה-הרץ
 זיכרון:  16 מגה-בייט RAM
 כרטיס מסך:  כרטיס גרפי
 
אי הקופים 3: קללת אי הקופים הוא משחק הרפתקה שפותח והופץ על ידי לוקאס ארטס בשנת 1997 והוא המשחק השלישי בסדרת משחקי אי הקופים. זה המשחק ה-12 והאחרון מבית לוקאס ארטס שהשתמש במנוע ה-SCUMM, ששודרג למנוע GrimE במשחק הבא בסדרה.
המשחק ממשיך בעלילותיו של גייבראש ת'ריפווד המנסה לבטל קללה על אהובתו איליין מארלי.
אחריי!

| --- | --- |

 פעילות:  חינוך
 התאגדות:  מלכ"ר
 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו
 יושב ראש:  יורם יאיר
 מנכ"ל:  אמיר סטרוגו
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־27 שנים)
 https://aharai.org.il/
 
סדרת שטח, אפריל 2020
איש העמותה גיא יעקובי (שני משמאל) מקבל בשמה את פרס ירושלים לאחדות ישראל, 2024
עמותת אחריי! נוער מוביל שינוי היא עמותה חינוכית חברתית שהוקמה בשנת 1997. התנועה הוקמה כיוזמה של תנועת "דור שלום", בעקבות רצח רבין ומגדירה עצמה כציונית הפועלת במרבית המגזרים בחברה הישראלית.
בין מקימי העמותה דב לאוטמן, רעיה שטראוס, עופר אוגש, אריק שוע, יורם יאיר ועמר בר-לב, שגם עמד בראש ועד העמותה עד היבחרו לכנסת בשנת 2013. מנכ"ל העמותה כיום הוא אמיר סטרוגו, יורם יאיר משמש כיו"ר הוועד המנהל. כיום, השותף האסטרטגי של העמותה הוא בנק לאומי.
היסטוריה

פעילות העמותה החלה בייסוד קבוצה אחת בשכונת התקווה בספטמבר 1997 על ידי אריק שוע ועופר אוגש. תחילת הפעילות הייתה במסגרת תנועת "דור שלום". תנועת "אחריי!" נוסדה והחלה לפעול ביולי 1999. עם השנים פעילות העמותה התרחבה ובשנת הפעילות תשפ"א (2020) לקחו חלק כ-17,000 משתתפים, בכ-400 מסגרות פעילות - ב-150 רשויות, מקריית שמונה ועד אילת, ואלה כללו דתיים, חילונים, חרדים וערבים.[דרוש מקור] העמותה פועלת גם ב-50 בכפרי נוער ומעונות חסות. בשנת תשפ"א כ-30 אלף תלמידים לקחו חלק בתוכנית "אחריי" בבתי ספר. כמו כן, מעל 7000 בוגרים לוקחים מדי שנה כחלק בארגון הבוגרים של העמותה.[דרוש מקור]
במהלך השנים, זכתה "אחריי!" בפרסים שונים על פועלה והתנהלותה. בין הפרסים: אות אביר איכות השלטון (2009), אות הנשיא למתנדב על התנדבות בני נוער בקהילה (2010), אות מגן המילואים (2010), פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים על פעילותה בשירות החברה והקהילה לחינוך סביבתי (2010), פרס בגין (2018) ופרס ירושלים לאחדות ישראל (2024). כמו כן קיבלה ב-2020 מעמד מייעץ לאו"ם.
היסטוריה > המיזמים השונים של התנועה

"אחרייטק!" - הפרויקט הטכנולוגי של "אחריי!", בשיתוף עמותת יוצאי יחידה 8200.
"אחריי!" לצבא - קורס ההכנה לצבא של "אחריי!". המיזם משלב הכנה פיזית ומנטלית לשירות צבאי לצד הכשרת מנהיגות צעירה.
"אחריי!" לבגרות - תוכנית ההכנה לבגרות במתמטיקה ברמת 3 יח"ל. שיעורי מתמטיקה לבני נוער נושרים או על סף נשירה.
שנת השירות של אחריי! גרעין תמיר: תרומה, מנהיגות, יוזמה ורעות - מתנדבי שנת השירות מנהלים חיים עצמאיים בקומונות הפרושות ברחבי הפריפריה. הש"ש פועלים בקבוצות "אחריי!" השונות בעיר ומתנדבים במגוון מסגרות קהילתיות בדגש על תחום החינוך ופיתוח מנהיגות צעירה.
מכינת "גל" - מכינה קדם צבאית ומדרשה למנהיגות בשיתוף מרכז "מעשה". המכינה, הפועלת בעכו, חיפה ובקריית ביאליק, מבצעת פרויקטים שמובילים המכיניסטים בקהילה, לצד לימודים בתחומי היסטוריה, גאוגרפיה ויהדות. במהלך השנה ניתן דגש על הכנה לשירות צבאי משמעותי ולתפקידי פיקוד וקצונה.
אחריי! באמונה - תוכנית העצמה עבור נוער חרדי. התכנית כוללת מפגשים קבוצתיים פעמיים בשבוע. במהלך השנה הקבוצה מקיימת מפגשי אימון, פעילויות ODT וחוויות שטח, טיולים וסדרות שטח. התכנית פועלת כיום בעשרות ישיבות בכל רחבי הארץ.
מכינות "אור" - רשת מכינות קדם-צבאיות "אור" של עמותת "אחריי!" והסוכנות היהודית מונה 5 מכינות ומכינה לשירות בצה"ל כ-250 בני נוער מדי שנה.
מערך ליווי החיילים של "אחריי!" - ליווי לבוגרי "אחריי! שהתגייסו.
אחריי! ליזמות - תוכנית אשר מלווה יוזמות של צעירים באמצעות הכשרה, חניכה וליווי עם מנטורים מקצועיים מעולם היזמות. בתוכנית שני מסלולים: מסלול חברתי, בו המשתתפים מועסקים בעמותה לאורך תקופת הפיתוח וכן ניתן לקבל עד 30,000 ש"ח להתנעת המיזם לצד מסלול עסקי, בו המשתתפים מתחרים על פרס של עד 100,000 ש"ח.
ארגון הבוגרים - הארגון מסייע לכלל בוגרי העמותה, צעירים בגילאי 18 ומעלה, בהכוונה וליווי אישי בעת היציאה לאזרחות בתחומי ההשכלה, תעסוקה, מעורבות חברתית, מיצוי זכויות, התנהלות כלכלית ועוד.
אחרייניקים - ארגון הבוגרים של "אחריי!".
הערות שוליים

↑  הוכרזו הזוכים בפרס ירושלים לאחדות ישראל לשנת 2024, באתר מעריב אונליין, 30 במאי 2024
אזכרה אלהים ואהמיה

אֶזְכְּרָה אֱלֹהִים וְאֶהֱמָיָה הוא פיוט סליחות אשר חובר על ידי הפייטן אמיתי בן שפטיה שחי בדרום איטליה במאה השמינית. את הפיוט נהוג לומר בקהילות אשכנז במספר הזדמנויות, ביניהן בתפילת נעילה של יום הכיפורים.
הפייטן היהודי-איטלקי אמיתי חיבר פיוט זה כדי לתאר את רגשותיו וכיסופיו לירושלים עיר הקודש של העם היהודי וזאת לאחר הגלות אותה עברו אבותיו כשהיו שבויים בידי טיטוס לאחר שזה החריב בירושלים את בית המקדש.
מבנה הפיוט

הפיוט בנוי כפזמון עם ארבעה בתים. הפזמון של הפיוט הוא י"ג מידות של רחמים, אשר יש הנוהגים לאומרם בשלמות בין בית לבית, ויש הנוהגים לומר רק את תחילתם. כל בית בנוי מארבע שורות, אשר חורזות ביניהם בחריזה פנימית, ללא חריזה ראשית לפיוט כולו.
תוכן הפיוט

בבית הראשון הפייטן מקונן על החורבן, ומזכיר שעל אף הצרות, עם ישראל נשאר נאמן לה'. ביתר הבתים הפייטן מונה גורמים שונים שבזכותם תתקבל תפילתו לישועה והצלה. הגורם המרכזי (כמוכח מן הפזמון) הוא י"ג מידות, ובנוסף זכות אבות ובכיו ודמעותיו של המתפלל. בבית השני פונה המתפלל אל מידת הרחמים של ה' ומבקש ממנה להתפלל עבורו. בית זה עורר התנגדות אצל חלק מפוסקי ההלכה, כדלהלן.
יש נוהגים לשלב אמירת שלוש עשרה מידות של רחמים, המהוות את ליבת הסליחות אחרי כל בית, אך ברוב הקהילות נוהגים לומר י"ג מידות רק בתחילתו.
התנגדות הלכתית

תופעה מוכרת מפיוטי סליחות שונים היא הפנייה לאמצעים, כלומר הפנייה היא אל המלאכים או גורמים אחרים כדי שישמשו מתווכים בינינו לבין הקדוש ברוך הוא. תופעה זו הטרידה לא אחת את חכמי התלמוד וההלכה אך למרות זאת, נתקבלו הדברים על הציבור. הפנייה לעיתים מכוונת גם אל התורה, האבות, מדות מסוימות של ה' ואל כיסא הכבוד. יש מפוסקי ההלכה שאסרו לומר פיוטים אלה ואף החשיבו אותם כעבודה זרה, אך פוסקים רבים לימדו זכות על המנהג והתירו אמירת הפיוטים הללו.
בפיוט זה מעורר בעיה הבית השני, הפונה למידת הרחמים כדי שתתפלל עבורנו לה'. משום כך, יש נוהגים לשנות את נוסח הבית השני כך שהתפילה תפנה ישירות לה': "מידת הרחמים עלינו נגלגלה/ ולפני קוננו תחינתנו נפילה/ ובעד עמנו רחמים נשאלה...".
זמני אמירתו

נהוג לאומרו בסליחות של תפילת נעילה ליום הכיפורים - לפי מנהג אשכנז המזרחי נאמר בשלימותו, ואילו לפי מנהג אשכנז המערבי, אומרים רק הבית הראשון בהזדמנות זו. לפי מנהג חלק מקהילות אשכנז המערבי, הוא נאמר גם כפזמון של מנחה ליום כיפור. הוא גם נאמר באחד מימי הסליחות של הימים נוראים - לפי מנהגי מזרח אירופה, ביום שלפני ערב יום כיפור (ואם היום שלפניו חל בשני וחמישי יש נוהגים להקדים לאומרו בשני וחמישי), ואילו במנהגי אשכנז המערבי אומרים אותו ביום אחר. הנוהגים לומר סליחות בבה"ב, אומרים אותו ביום שני האחרון. ישנן קהילות הנוהגות לומר פיוט זה גם בתפילת מוסף של יום הכיפורים.
הערות שוליים

↑  יש המשנים גם את השורה הרביעית של הבית, על אף שאין בה בעיה הלכתית, כדי לשמור על החריזה.
↑  דניאל גולדשמידט, מחזור לימים נוראים, ירושלים תש"ל, חלק ב (יום כיפור), עמ' 777.
↑  דניאל גולדשמידט, מחזור לימים נוראים, ירושלים תש"ל, חלק ב (יום כיפור), עמ' 764.
↑  ראו גולדשמידט, מחזור לימים נוראים, חלק ב (יום כיפור), עמ' 628.
↑  עיין לדוגמה דניאל גולדשמידט, סדר הסליחות כמנהג פולין ורוב הקהילות בארץ ישראל, ירושלים תש"ל, עמ' רח.
↑  לדוגמה, במנהג אשכנז הכללי, אומרים אותו ביום חמישי לפני ראש השנה, כך שאם חל ר"ה ביום ה', לא אומרים אותו בכלל.  עיין סדר סליחות מכל השנה כמנהג אשכנז, רעדלהיים תרט"ו, דף כב ע"א.
אחרייך

| --- | --- |

כרזת הסרט "אחרייך"
 בימוי:  רנא אבו פריחה
 הופק בידי:  אבתיסאם מראענה-מנוחין
 תסריט:  רנא אבו פריחה
 עריכה:  עליזה אסקירה
 שחקנים ראשיים:  רודיינא אבו פריחה
 מוזיקה:  רן בגנו
 צילום:  רנא אבו פריחה, עמית חכמוב ואוהד מילשטיין
 מדינה:  ישראל
 הקרנת בכורה:  14 ביולי 2017
 משך הקרנה:  70 דקות
 שפת הסרט:  ערבית ועברית
 סוגה:  סרט תיעודי
 פרסים:  פרס ון-ליר לבימוי לסרט תיעודי בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2017,   פרס הבימוי בפסטיבל הסרטים היהודיים בברלין וברנדנבורג 2018 פרס שולמית אלוני ליצירה ערבית-עברית 2018
 דף הסרט ב־IMDb
אחרייך (בערבית: وَرائكِ, ובאנגלית: In Her Footsteps) הוא סרט תיעודי ישראלי בבימויה של רנא אבו פריחה (סרטה הראשון באורך מלא) ובהפקתה של אבתיסאם מראענה (באמצעות חברת ההפקות "אבתיסאם פילמס"), שיצא לאקרנים ביולי 2017.
סרטה הראשון באורך מלא, "אחרייך", אותו ביימה וצילמה, יצא לאקרנים ב-2017. הסרט מתעד את סיפורה של המשפחה, ומלווה את האם שחלתה בסרטן השד ונפטרה, ולא מתאפשר לה להיקבר, כרצונה בעומר, היישוב בו התגוררה במשך כ-20 שנה, לאחר שעברה אליו מתל שבע, על מנת לאפשר למשפחתה חיים טובים יותר.
הסרט צולם במשך שש שנים. הסרט זכה לתמיכה, בין היתר, מ-yes דוקו ומהקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה, וזכה בשני פרסי בימוי ולביקורות אוהדות. הוא הציג בכ-300 מקומות ברחבי ישראל, ונכון ל-2020 עדיין מוצג. הוא הוצג גם בגרמניה.
תקציר העלילה

הסרט מתעד את סיפור משפחתה של הבמאית, רנא אבו פריחה. הסרט נפתח ומסתיים לאחר מותה של האם, רודיינא. בסרט משוחזרים אירועים מחייה של המשפחה מאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, כשהאם הייתה נערה צעירה מהכפר ג'ת, במרכז הארץ, והתאהבה בצעיר בדואי מהדרום והחליטה לקשור את חייה איתו, בניגוד לרצון משפחתה. רודיינא, שחיפשה חיים אחרים, עברה יחד עם בעלה ליישוב שלו, תל שבע, שהפך במהרה לכלא בשבילה - כאשר, כפי שהיא מספרת, נשים אינן יכולות לצאת לקניות ללא ליווי, אפילו במכולת השכונתית. בעקבות רצונה של רודיינא, עזבו השניים עם חמשת ילדיהם הקטנים את ביתם בתל שבע ליישוב היהודי עומר הסמוך (הנמצא בדירוג הגבוה ביותר במדד הכלכלי-החברתי של יישובים שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, לעומת תל-שבע, שנמצאת בדירוג הנמוך ביותר במדד), במטרה לאפשר לילדיה עתיד טוב יותר, ובמיוחד לתת חינוך טוב יותר לבנותיה. ילדי המשפחה גדלו כישראלים לכל דבר, דיברו עברית, והיו מוקפים בחברים יהודיים, רחוקים מהתרבות הערבית שבה גדלו הוריהם.

 הכל השתנה כשהאם, עמוד התווך של הבית, חלתה בסרטן השד. על ערש הדווי, מבקשת האם להיקבר בעומר, היישוב שבו היא גרה במשך כ־20 שנה, ונתקלת בביורוקרטיה הדתית שאינה מאפשרת ללא־יהודים להיקבר בבית העלמין המקומי. ילדיה מעדיפים לקבור אותה בבוא היום בג'ת, מקום הולדתה, ואילו בעלה, עודה, רוצה לקבור אותה בתל שבע, מקום הולדתו. לאחר מותה של האם, שאספה סביבה את בני המשפחה, כל דמות פונה לדרכה.
פרסים והוקרה

פרס ון-ליר לבימוי לסרט תיעודי בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2017
פרס הבימוי בפסטיבל הסרטים היהודיים בברלין וברנדנבורג 2018
פרס שולמית אלוני ליצירה ערבית-עברית 2018
מועמד לפרס אופיר לשנת 2018 בקטגוריית סרטים תיעודיים.
הערות שוליים

↑  דיאנה בחור ניר, פזורת העומר, באתר כלכליסט, 25 במרץ 2016
אחריק צווייבה

אחריק סוקרטוביץ' צווייבה' (ברוסית: А́хрик Сокра́тович Цве́йба, ; נולד ב-10 בספטמבר 1966) הוא כדורגלן עבר סובייטי, אוקראיני ורוסי, ממוצא אבחזי, ששיחק בעמדת המגן בקבוצות דינמו טביליסי, דינמו קייב, גמבה אוסקה. צווייבה הוא שחקן הכדורגל היחיד בעולם, אשר שיחק ב4 נבחרות לאומיות שונות: ברית המועצות, חבר המדינות, אוקראינה ורוסיה.