stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודה אייל
קורות חייו

אייל נולד בירושלים ובגיל ינקות עברו הוריו לנתניה, שם גדל והתחנך בבית הספר היסודי תחכמוני ובית הספר התיכון בר-אילן ובתנועת הנוער בני עקיבא-שבט אמונים. בעת שירותו הצבאי שירת בגדוד הנח"ל המוצנח 50. במהלך שירותו במילואים בגדוד צנחנים, נלחם במלחמת ששת הימים, במלחמת ההתשה ובמלחמת יום כיפור. עם שחרורו משירות סדיר עבר לקיבוץ סעד וב-1964 נישא לטובה בן-זאב. בין תפקידיו בקיבוץ שימש בין השנים 1982 - 1984 כמזכיר פנים. באוקטובר 2000 עבר לגור ביישוב מיתר.
בשנת 1965 סיים תואר ראשון בגאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת 1967 את התואר השני, את שניהם בהצטיינות. נושא עבודת הגמר לתואר השני, בהדרכת רפי פרוינד, היה "הגאולוגיה של סלעי המשקע באזור נחל שלמה ונחל נטפים". בין 1976 ל־1971 חקר את ההיסטוריה המטמורפית והסטרוקטורלית של הגוש הפרה-קמברי באזור ואדי טוויבה - ביר סוויר והשלים את עבודת הדוקטורט שלו בנושא זה בהדרכתו של יעקב בן-תור.
קורות חייו > נושאי מחקר עיקריים

גאולוגיה סטרוקטורלית של ישראל והקשר שבין שדה המאמצים של הקשת הסורית ובקע ים המלח.
שימוש במזוסטרוקטורות (מבנים סטרוקטורליים קטנים) להגדרת שדות מאמצים באזור ארץ ישראל.
ניתוח ההיסטוריה של המעוות וההשתנות של כיווני המעוות העיקריים עם הזמן, וריאקטיבציה של אלמנטים סטרוקטורליים קדומים על ידי כווני המעוות המשתנים בדרום ומערב הרי הרוקי הקנדיים.
תהליך היצירה של דייקים קלסטיים.
תיארוך שדה המאמצים המזו-קנוזואי בישראל.
היסטוריית ההתרוממות והארוזיה של החרמון.
מיפוי המסיב הפרקמברי בסיני והתפתחותו.
אזור מאמץ הגזירה של מזרח סיני, התנהגות שברי הגזירה והתפתחות גראבנים דמויי מעוין.
הגאולוגיה של סיני והרי אילת היוותה נושא מרכזי בעבודותיו, שבאו לידי ביטוי, בנוסף לפרסומים בכתבי עת מדעיים גם בפרסומים של משרדי ממשלה רלוונטיים.
בשנת 2010 ישב בראש ועדת פרס ישראל לחקר מדעי כדור הארץ שהחליטה להעניק את הפרס לפרופסור יהושע קולודני.
ב-16 דצמבר 2019, התקיים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב יום עיון לכבוד הגיעו לגבורות. ביום העיון נשאו הרצאות חוקרים מתחומי המחקר מהארץ, וכאלה שהגיעו במיוחד מחו"ל.
אייל הוא אחיו של הגאולוג פרופ' משה (מושי) אייל.
הערות שוליים

↑  המחלקה למדעי כדור הארץ והסביבה/סגל אקדמי/גמלאים, באתר אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
↑  יהודה אייל, The geological history of the Precambrian metamorphic rocks between Wadi Twaiba and Wadi Um Mara, Sinai., הספרייה הלאומית של ישראל, 1980
↑  למשל:

Eyal, Y., 1996. Stress Field Fluctuation Along the Dead Sea Ridt Since the Middle Miocene. Tectonics, 15, pp. 157-170
↑  למשל:

Eyal, Y., Reches Z., 1983. Tectonic Analysis od the Dead Sea Rift Region Since the Late--Cretaceous Based on Mesostructures. Tectonics, 2, pp. 167-185
↑  Eyal, Y., Osadetz, K. G., Feinstein,  S., 2006, Evidence for reactivation of Eocene joints and pre-Eocene foliation planes in the Okanagan core-complex, British Columbia, Canada, ScienceDirect/Journal of Structural Geology, 28.,  pp. 2109-2120
↑  Feinstein, S., Eyal, Y., Bell, J., S.,1999, Implications of meso-structures for deformational history of the Moose Mountain structure, Canadian Rocky Mountain foothills, ScienceDirect/Journal of Structural Geology, 21, pp. 55-66
↑  Eyal, Y., 1988. Sandstone Dykes as Evidence of Localized Transtension in a Transpressive Regime, Bir Zreir area, Eastern Sinai. Tectonics, 7, pp. 1279-1289
↑  למשל:

Timing of Meso-Cenozoic Stress Fields in Israel (with Dr. C. Homberg and Mr. C. Hardy, Pierre and Marie Curie University, Paris. Mr. Hardy is a Ph.D. student performing his field work in Israel).
↑  Heimann, A., Eyal, M. and Eyal, Y., 1990. The Evolution of the Barahta Rhomb-shaped graben, Mount Hermon, Israel. Tectonophysics, 180, pp. 101-110.
↑  למשל:

Eyal, Y., Eyal, M., Litvinovsky, B.,Jahn, Bor-ming, Golan, Tz., 2019. The Evolution of the Neoproterozoic Elat Metamorphic Complex, Northernmost Arabian-Nubian Shield: Island Arc to Syncollisional Stage and Post-Collisional Magmatism. Precambrian Research, 320, 137–170,.
↑  Eyal, Y., Eyal, M., Bartov, Y., Steinitz, G. and Folkman, Y., 1990. The Origin of the Bir Zreir Rhomb-Shaped Graben, Eastern Sinai. Tectonics, 5, 267-272
↑  למשל: יהודה אייל, רן קלבו ומיכאל בייט, מסלול גיאולוגי הר שלמה, הרי אילת, באתר המכון הגאולוגי, ספטמבר 2017
↑   Eyal Y., Eyal M. and Yestrov, U., 1990. The Grabens in Elat Area. Excursion No. D-4, Isr. Geol. Soc. Annual Meeting, Elat, pp. 59-69,
↑  פרס ישראל לחקר מדעי כדור הארץ יוענק לפרופסור יהושע קולודני מהאוניברסיטה העברית, באתר הידען, 14 פברואר, 2010
↑  המחלקה למדעי כדור הארץ והסביבה, יום עיון לכבודו של פרופ' יהודה אייל, באתר אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 16 דצמבר, 2019.
↑  ירון קציר, יום עיון לכבוד יהודה איל, באתר אוניברסיטת בן-גוריון בנגב/המחלקה למדעי כדור הארץ והסביבה, 16/12/2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312279405171  ISNI: 0000 0000 6866 4760  VIAF: 97576708   WorldCat (עם VIAF): 97576708
ויטולד הולאניצקי

| --- | --- |

 לידה:  26 בינואר 1890 קייב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  26 בפברואר 1948 (בגיל 58) גבעת רם, ישראל 
 מדינה:  הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  צלב ההצטיינות המוזהב  מפקד במסדר לאופולד 
 
ויטוֹלד הוּלַאנִיצְקי (בפולנית: Witold Hulanicki‏; 1890 - 27 בפברואר 1948) היה קונסול פולין בירושלים שהיה מיוזמי ההסכם מ-1938 בין האצ"ל לממשלת פולין להקמת מחנות לאימונים צבאיים למגויסי האצ"ל בפולין. בראשית מלחמת העצמאות הואשם על ידי הלח"י בריגול לטובת הערבים ונרצח בידי אנשיו.
קורותיו

ויטולד הולאניצקי נולד בקייב, שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית. היה חבר בארגון צבאי פולני מחתרתי. היה מתומכיו של יוזף פילסודסקי.
קורותיו > קריירה דיפלומטית טרם מלחמת העולם השנייה

בשנת 1926 החל הולנאצקי לעבוד בשרד החוץ של פולין. מ-1928 עד 1932 היה סגן הקונסול הפולני בלונדון. בשנת 1932 קודם לתפקיד הקונסול, אותו מילא עד ליולי 1934. שב לפולין שם מונה ליועץ בכיר באחת המחלקות של משרד החוץ. בחודש מרץ 1937 החל לכהן כקונסול כללי של פולין בארץ ישראל ובעבר הירדן. עם הגיעו לארץ ישראל ביקר יחד עם הקונסול היוצא במשרדי הנהלת הסוכנות והוועד הלאומי בירושלים. הם נפגשו עם הנהלותיהם והחליפו עמם דברי ברכה. בחודש נובמבר 1937 ביקר בארץ המנהל הכללי של מחלקת ההגירה במשרד החוץ הפולני, ובעת ביקורו ביקר יחד עם הקונסול הולאניצקי במשרדי הסוכנות היהודית והם נפגשו עם ד"ר ארתור רופין, משה שרתוק (לימים שרת) ויצחק גרינבוים. במחוות אלו הביעו הפולנים את הכרתם במעמדם המדיני של היישוב היהודי והנהגתו.
קורותיו > יוזמת בית"ר לעליית יהודי פולין לארץ ישראל

בחודש יוני 1936 נתקבל זאב ז'בוטינסקי, ראש בית"ר ונשיא הצה"ר, בוורשה אצל קולונל יוּזף בֵּק, שר החוץ הפולני, והעלה בפניו את תוכנית האווקואציה ליישוב מיליון וחצי יהודים מיהודי אירופה בארץ ישראל משני עברי הירדן, בתקופה של 10 שנים; מחצית ממספר זה יבואו מפולין. ז'בוטינסקי הדגיש כי העלייה תהיה וולונטרית ואין כל כוונה לכפותה על איש. עלייה כזו עשויה הייתה לקדם את הקמתה של המדינה היהודית בארץ ישראל. הרעיון נתקבל על ידי קולונל בק, מאחר שבהגשמתה ראה דרך ליציאתם של היהודים מפולין, כאשר מדינה יהודית ריבונית תפתח את שעריה בפניהם.
קורותיו > שיתוף פעולה בין האצ"ל לממשלת פולין

במקביל לפגישותיו של ז'בוטינסקי עם ראשי הממשל הפולני, נערכו בארץ ישראל פגישות של אנשי אצ"ל עם הקונסול הולאניצקי. הפגישות נערכו באמצעות חבר אצ"ל שהיה מבאי ביתו של הקונסול. את הפגישות עם הקונסול ארגן משה רוזנברג, מפקד האצ"ל באותה עת. לאחר מכן שותפו בפגישות גם חברים נוספים במפקדת האצ"ל ובהם אברהם שטרן, לימים מייסד הלח"י. בין הולאניצקי ושטרן התפתחה ידידות רבה. שטרן מסר את תוכן פגישותיו לחברי המפקדה ולאחר דיון בנושא, הוחלט לשלוח את שטרן לפולין כשליח הארגון. בפגישות אלה הועלו לפני הקונסול השקפות הארגון על זהות האינטרסים בין הציונות לבין ממשלת פולין, והוסבר כי שככל שהאצ"ל יגביר את תגובותיו בארץ, ייחלש מעמדם הפוליטי של הערבים וכך תתאפשר עליית יהודים מפולין.
הולאניצקי ושטרן ניסחו טיוטת זיכרון דברים בין ממשלת פולין ובין האצ"ל, לפיו מתחייב האצ"ל לארגן מחנות אימונים לצעירים מגויסי האצ"ל בפולין ואת עלייתם ארצה. ממשלת פולין מצידה תעזור לאצ"ל במתן נשק ובמקומות לאימונים, ואף תשתדל, במידה שהתנאים המדיניים יאפשרו לה, ללחוץ על ממשלת בריטניה להתיר את כניסת יהודי פולין לארץ-ישראל. את טיוטת זיכרון הדברים הביא שטרן לדיון בישיבת מפקדת אצ"ל, וכל חברי המפקדה אישרו אותו. שטרן יצא בסוף יולי 1938 לוורשה כדי להתחיל לארגן את מחנות האימונים. הולאניצקי מצידו העביר את בקשת האצ"ל אל משרד החוץ הפולני בוורשה. הרשויות בפולין דנו בבקשת האצ"ל ובאביב 1939 החלה התוכנית להתבצע והחל קורס צבאי בפולין של אנשי האצ"ל.
קורותיו > קריירה דיפלומטית בזמן ואחרי מלחמת העולם השנייה

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה המשיך הולאניצקי למלא את תפקיד הקונסול בירושלים מטעם הממשלה הפולנית הגולה. הוא מילא תפקיד זה עד לשנת 1943, אז עבר למלא תפקידים מטעם ממשלת המנדט הבריטי, לראשונה כצנזור ראשי על דברי הדואר בירושלים ולאחר מכן הועבר למחלקת התעשיות הכבדות ולבסוף למחלקת הפיקוח על נכסי האויב.
קורותיו > הרצח

ב-26 בפברואר 1948, יום לפני שהולאניצקי, אשתו ושלושת ילדיהם עמדו לעזוב את הארץ בדרכם ללונדון, נחטף הולאניצקי מדירתו בירושלים על ידי אנשי לח"י שהציגו עצמם כחברי ארגון ההגנה וביקשו ממנו להתלוות אליהם לחקירה. משלא שב פנתה אשתו למשטרה וזו החלה בחיפושים. למחרת, ב-27 בפברואר 1948, בשעה 8 בערב, נשמעו יריות מכיוון הכפר הערבי שייח' באדר (כיום גבעת רם). למחרת נמצאו במקום שתי גוויות של פולנים – הולאניצקי ועיתונאי פולני בשם סטפן ארנולד – כשידיהם כפותות. בשיחות טלפון למשרדי העיתונים הודיעו אנשי הלח"י כי הם הרגו את שני הפולנים בגלל קשריהם עם הכנופיות הערביות. הולאניצקי הובא לקבורה בבית הקברות הקתולי בהר ציון.
לימים, בניסיון לתרץ את הריגתם של שני הפולנים ובהם האיש שגילה אהדה לאצ"ל וקישר את ראשיו עם שלטונות פולין ואף היה ידיד אישי של אברהם שטרן, נימק נתן ילין-מור, מראשי הלח"י לשעבר, את הרצח בכך שבאותה עת הייתה ירושלים במצור והתרוצצו בה שמועות רבות, ובין השאר כי בעיר נמצאים מרגלים יהודים המוסרים ידיעות לערבים.
החוקרים איזבלה גינור וגדעון רמז, החוקרים את חתרנותה של ברית המועצות בארץ ישראל ובמדינת ישראל העלו בשנת 2011 תאוריה אחרת;  הם מצאו כי כעשר שנים אחרי מותו של הולאניצקי קיבלה בתו מכתב מפולני אחר, שישב גם הוא בירושלים בשנות הארבעים והיה דובר הצבא הפולני במזרח התיכון, בו סופר לה כי זמן קצר לפני מותו סיפר לו הולאניצקי כי קיבל איומים על חייו, והוא חושש שיירצח ומבקש למסור למשפחתו את האמת כי החל לסייע לפעילות האנטי-קומוניסטית של שירותי הביון האמריקאי, בהאמינו שהוא פועל לטובת ארצו.
לדברי גינור ורמז רחשו בלח"י אהדה לברית המועצות, לאו דווקא על בסיס אידאולוגי, אלא משום שאנשי הארגון העריכו שברית המועצות תתמוך בשאיפות התנועה הציונית בארץ-ישראל כדי לפגוע בבריטניה, על רקע המלחמה הקרה. גינור ורמז קבעו כי הלח"י רצח את הולאניצקי לא מפני שעזר לערבים, אלא מפני שהחל לעבוד כסוכן אמריקאי אנטי-קומוניסטי, ועשו זאת בשירות ברית המועצות.
בדצמבר 2011 הגיעה לביקור בישראל בתו של ויטולד הולאניצקי. הבת, ברברה הולאניצקי, המתגוררת בלונדון, באה לארץ בפעם הראשונה מאז שהיא, שתי אחיותיה ואימן עזבו את הארץ לאחר הרצח. היא הוזמנה לארץ על ידי המועצה הישראלית ליחסי חוץ. הבת פקדה את קבר אביה ונועדה לפגישת פיוס עם יאיר שטרן בנו של מייסד הלח"י.
לקריאה נוספת

Nachman Ben-Yehuda, Political Assassinations by Jews: A Rhetorical Device for Justice, State University of New York Press, 1992
Isabela Ginur and David Remez, A Cold War Casualty in Jerusalem, 1948: The Assassination of Witold Hulanicki
נתן ילין-מור, לוחמי חרות ישראל : אנשים, רעיונות, עלילות. הוצאת שקמונה, 1974 בעמ' 159.
אריה נאור, דוד רזיאל: המפקד הראשי של הארגון הצבאי הלאומי בארץ־ישראל, חייו ותקופתו. הוצאת משרד הביטחון 1990, עמוד 154.
שי חורב, אנחנו ... וכל השאר!: סיפורן של משפחות ה"אצולה" בישראל המתחדשת . הוצאת דוכיפת 2007, עמוד 293.
דוד ניב, מערכות הארגון הצבאי הלאומי. הוצאת מוסד קלוזנר, 1965. כרך 2 עמוד 163
צור ארליך, בימים אדומים: מדוע הרג לח"י את חברו הטוב של יאיר
אריה אלדד, העצים והשבבים, כנרת, זמורה, דביר, 2020
הערות שוליים

↑  משה רוזנברג, באתר האצ"ל.
↑  Isabela Ginur and David Remez, A Cold War Casualty in Jerusalem, 1948: The Assassination of Witold Hulanicki
↑   יחיעם ויץ, אריה אלדד מציג גרסה משלו להיסטוריה המרתקת של הלח"י, באתר הארץ, 20 בינואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810612964405606  GND: 1064900291  VIAF: 313280182   WorldCat (עם VIAF): 313280182
ולדימירץ

ולדימירץ (באוקראינית: Володимирець, ווֹלודימירץ; בפולנית: Włodzimierzec, ולודז'ימייז'ץ) היא עיירה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, במפגש הנהרות סטיר והורין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
האזכור הראשון לעיירה, אשר נוסדה בזמן נסיכות קייב, הוא משנת 1570, ובשנת 1667 הוענקו לה זכויות עיר.
עיירה זו מהווה מרכז של ראיון ולדימירץ שגובל עם ראיון דוברוביצקי, ראיון סארני וראיון זריצ'נה של מחוז רובנו.
יהודי ולדימירץ

בשנת 1700 מתועד קיומה של קהילה יהודית קטנה בעיירה. היא כונתה על ידי היהודים "לודמיר קטן" כדי להבדילה מלודמיר. מהמאה ה-19 כיהנו כרבני הקהילה בעיירה בני משפחת שליטא. ערב מלחמת העולם הראשונה נוסדה בעיירה ישיבה שנסגרה לאחר זמן לא רב. במהלך מלחמת העולם הראשונה הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים, וחיילי צבא האימפריה הרוסית חנו במקום, דבר שהעניק ביטחון, אך גם גרם לפגיעה ביהודי המקום. לאחר המלחמה, הוטל על יהודי העיר תשלום כופר גבוה. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 1,263 יהודים, קרוב למחצית מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית. לאחר מהפכת 1917 הוקמה מיליציה אזרחית בפיקוד יהודי. לאחר שהתפרקה המיליציה הוקמה אגודת הגנה עצמית יהודית.
ב-3 ביולי 1941 נכבשה העיירה בידיה גרמנים, לאחר שהרגו מאות צעירים ממנה שגויסו לצבא האדום ונפלו בשבי, ובהם יהודים רבים. בימים שקדמו לכך, ביצעו אוקראינים מקומיים מעשי רצח ושוד בקרב יהודי העיירה.
עם הכיבוש הגרמני, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, חובת ביצוע עבודות כפייה וחובת תשלום סכומי כופר. בראש היודנרט בעיירה הועמד יעקב אייזנברג.
באפריל 1942 רוכזו כ-3,000 יהודים מהעיירה ומסביבתה בגטו שהוקם בה. בסוף באוגוסט 1942 נרצחו רוב יושבי הגטו בקבר אחים, חלק קטן הצליח לברוח כתוצאה ממהומה שקרתה במהלך ההוצאה להורג. לאחר מכן, נערך מצוד אחר יהודים שהצליחו להימלט מהאקציה.
לקריאה נוספת

אהרן מאירוביץ (עורך), ספר ולאדימרץ : גלעד לזכר עירנו, תל אביב: דפוס עופר, תשכ"ג (לעיון מקוון באתר ספריית העיר ניו יורק)
אנדרטה לזכר יהודי ולדימירץ שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון
מתן אדלסון

אין תמונה חופשית
מתן אדלסון (נולד בשנת 1999) הוא איש עסקים ישראלי-אמריקאי והבעלים של קבוצת הכדורסל הפועל ירושלים.
ביוגרפיה

אדלסון נולד וגדל בלאס וגאס שבארצות הברית. בנם הצעיר של מרים ושלדון אדלסון. כנער, התמחה בקבוצת הכדורסל דאלאס מאבריקס (שב-2023 נרכשה על ידי אימו), שם חקר וייעץ באסטרטגיות שיווק וסייע לקבוצה למצוא ספונסרים חדשים. כמו כן התמחה באחת מסוכניות השחקנים הגדולות בארצות הברית.
אדלסון למד כלכלה באוניברסיטת סטנפורד ולאחר סיום הלימודים החל לעבוד כאנליסט בחברת השקעות וכיועץ במספר קרנות הון סיכון. במקביל, החל להשקיע בעצמו בחברות שונות בישראל ובארצות הברית.
בשנת 2021 עלה לישראל ובמרץ 2023 רכש 70 אחוז מהבעלות על קבוצת הכדורסל הפועל ירושלים, תוך שהוא מצהיר על כוונתו להפוך את הקבוצה למתחרה קבועה ביורוליג.
נדב בר

| --- | --- |

בר, 2024
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  האוניברסיטה לביטחון לאומי בארה"ב (NDU) 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
  מפקד טייסת 133   מפקד טייסת 116  ראש מחלקת השתתפות   מפקד בסיס רמון
 פעולות ומבצעים
 מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן    מבצע צוק איתן  מבצע שומר החומות  מלחמת חרבות ברזל
 
נדב בר הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, טייס קרב בחיל האוויר הישראלי, מפקד בסיס רמון.
ביוגרפיה

בר התגייס לצה"ל ב-1999 וסיים קורס טיס במגמת קרב. בתפקידו הפיקודי הראשון שירת כמפקד טייסת 133 ("אבירי הזנב הכפול") ובהמשך שירת כמפקד צוות ההקמה ומפקד טייסת 116 ("אריות הדרום"). לאחר מכן שירת כראש מחלקת השתתפות בלהק מבצעי אוויר. באוגוסט 2024 מונה למפקד בסיס רמון.
הוא בעל תואר ראשון במדעי המחשב וכלכלה מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני מהאוניברסיטה לביטחון לאומי בארצות הברית.
בר נשוי ואב לשלושה.
במות ומסך

| --- | --- |

במות ומסך גיליון 6, שנת 2011
 תאריכי הופעה:  1933–הווה (כ־91 שנים) 
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ישראל 
 ISSN:  0045-138X
 www.bamah.info
 
במות ומסך הוא כתב עת לאמנויות הבמה, רבעון אקדמי שיצא לאור על ידי עמותת הארכיון והמוזיאון לתיאטרון ע"ש ישראל גור, האוניברסיטה העברית, הר הצופים, ירושלים. במות ומסך היווה המשך לכתב העת במה שנוסד על ידי חוג הבימה ב-1933, פסק מלהופיע בשנת 1948 והושב לתחייה מ-1959 עד 2004 על ידי ישראל גור שגם ערך אותו בין השנים 1959–1982. לאחר שינוי הקריטריונים על ידי מנהל התרבות לא הורשה הארכיון והמוזיאון להיות אכסניה ומו"ל של כתב-עת. לאחר שהחיפוש אחרי אכסניות אחרות לא צלח, פסק כתב העת מלהתקיים ב-2013.
ערכו את כתב העת פרופ' דבורה גילולה, עמוס יובל וליאורה הרציג, עורכת משנה ד"ר לאה גילולה, עיצוב גרפי והפקה: תחיה רוזנטל וליאת כהנא. מועצת המערכת כללה את: דן אלמגור בן-עמי פיינגולד ודורון תבורי. בשנות קיומו (2009 עד 2013) יצאו לאור 11 חוברות של כתב העת. בכל חוברת פורסמו מאמרי מחקר לתולדות התיאטרון הישראלי והתיאטרון בעולם, קטעים ממחזות מקוריים או מתורגמים, ראיונות עם אמני במה, סקירה של הצגות חדשות בכל עונה, לוח של הצגות בכורה נבחרות בכל עונה, תוכן החוברת בלשון האנגלית.
כתב העת במות ומסך יצא לאור בסיוע מפעל הפיס, ומשרד התרבות והספורט מנהל התרבות.
בשנת 2016 החל לצאת לאור המשך לכתב העת, בהוצאת עמותת המכון הבינלאומי לקידום תרבות יהודית וישראלית. חוברת 12 יצאה לאור בשם והסמליל המקורי: "במה".
הערות שוליים

↑  ‏הארכיון והמוזיאון לתיאטרון על שם ישראל גור‏ (Q118192318)
ערך זה הוא קצרמרבנושא כתבי עת ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שמעון דיין

| --- | --- |

הרב דיין
 לידה:  1917 ה'תרע"ז הכפר בני צביח, מרוקו
 פטירה:  17 במרץ 1975 (בגיל 58 בערך) ה' בניסן ה'תשל"ה צרפת
 מקום קבורה:  הר הזיתים, ירושלים
 מדינה:  מרוקו 
 מקום פעילות:  דמנאת, ארפוד, מרקש, קזבלנקה, כפר יונה
 תקופת הפעילות:  ? – 17 במרץ 1975 
 השתייכות:  רבני ארץ מצרים, רבני מרוקו, אחרונים
 תחומי עיסוק:  חזנות,,
 רבותיו:  הרב יעקב בן חמו, הרב ישראל אביחצירא, הרב יעקב דהן, הרב יצחק אביחצירא
 בני דורו:  הרב יצחק חזן, הרב יוסף שרביט
 חיבוריו:  זהב שבא,
 
הרב שמעון דיין (ה'תרע"ז - ה' בניסן ה'תשל"ה, 1917 – 17 במרץ 1975) היה רב, פוסק הלכה, דיין בבתי הדין הרבניים בדמנאת, במרקש ובקזבלנקה שבמרוקו. אחר עלותו לארץ ישראל כיהן כרב ראשי של היישוב כפר יונה.
חתימתו של הרב דיין על ספריו
ביוגרפיה

שמעון דיין נולד בשנת ה'תרע"ז (1917) בכפר בני צביח במרוקו להוריו פרחה והרב אליהו. במשפחתו היה בן יחיד לצד שלוש אחיות.
מגיל צעיר למד תורה מפי רבו המובהק הרב יעקב בן חמו, שהיה גם גיסו (נשוי למרים - אחותו של הרב שמעון) ולימים נהפך להיות גם שותפו למסחר.
בשנת ה'תרפ"ה (1925), נסע לעיר ארפוד במחוז תפילאלת והחל ללמוד בישיבתו של בבא סאלי, כאשר הלה היה מכנהו 'שמעון בני'. כשחזר הרב דיין לכפרו בני צביח, נשא לאישה את סעדה טנג'י.
הרב דיין המשיך את לימודיו בעיר מרקש בישיבת הרב יעקב דהאן, והוסמך לרבנות על ידי הרבנים: ישראל אבוחצירא (בבא סאלי), מכלוף אבוחצירא, ומסעוד הכהן מחבר הספר 'פרחי כהונה'.
בשנת ה'תרצ"ט (1939) נסמך לשוחט ובודק על ידי הרב יצחק אביחצירא (בבא חאקי), ובשנת ה'תש"א (1941) על ידי ראש אבות בתי הדין של העיר מרקש, הרב חיים סירירו.
בשנת ה'תשט"ו (1955) הוסמך לדיין על ידי הרב הראשי למרוקו הרב שאול אבן דנאן, והחל לשמש בדיינות בתחילה בעיר דמנאת, לאחר מכן, בשנת ה'תש"ך (1960) בעיר מרקש ובשנת ה'תשכ"ז (1967) עבר לעיר קזבלנקה, שם שימש אב בית הדין.
עם עלותו לארץ ישראל בשנת ה'תשל"ג (1973), מונה לרב היישוב כפר יונה, אך בשל מחלה שפגעה בו נאלץ לטוס לטיפול בבית חולים בצרפת, טיפול בו נפטר בתאריך ה' בניסן ה'תשל"ה (17/03/1975).
הרב דיין נטמן בבית העלמין בהר הזיתים.
ספרו

שו"ת זהב שבא - נערך לאחר פטירתו על ידי ידידו הרב יצחק חזן – אב"ד העיר חיפה, והודפס בשנת ה'תשל"ז (1977) בירושלים.
הספר מכיל תשובות מארבעת חלקי השולחן ערוך ומהן התכתבויות עם רבני דורו כדוגמת: הרב חיים רפאל שושנה, הרב יצחק אביחצירא, הרב יצחק חזן, הרב מסעוד הכהן ועוד.
בתחילת הספר מובאות הסכמות והקדמות מאת: הרב עובדיה יוסף, הרב שלום משאש, רבו- הרב יעקב בן חמו, הרב שלמה בן חמו ועוד.
תלמידיו ומשפחתו

הרב ד"ר יצחק דיין - בנו, רבה הראשי של ז'נבה.
הרב משה דיין - בנו, מחבר ספרי השו"ת 'התענית בהלכה' ו-'הסומא בהלכה'.
הרב ד"ר חיים דיין - בנו, לשעבר ראש המחלקה להנדסה ומדעי המחשב במרכז האקדמי לב.
הרב ד"ר דוד דיין - בנו, מרצה במרכז האקדמי לב ובאוניברסיטה העברית.
הרב שלמה בן חמו - אחיינו, רבה הראשי של קריית גת.
הרב ד"ר רפאל דיין - בנו, ראש ועדת חריגים במערך הגיור ונציג הרב הראשי.
לקריאה נוספת

שבחי הגאון המחבר מאת הרב שלמה בן חמו תלמידו ואחיינו של הרב שמעון דיין. הודפס בספרו: זהב שבא, ירושלים, התשל"ז 1977 (עמ' 25 - 95).
הערות שוליים

↑  שמעון דיין באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568176505171  VIAF: 317133238   WorldCat (עם VIAF): 317133238
פראן קירבי

פרנצ'סקה "פראן" קירבי (באנגלית: Francesca "Fran" Kirby; נולדה ב-29 ביוני 1993), היא כדורגלנית אנגלייה, המשחקת בעמדת החלוצה בברייטון אנד הוב אלביון שבסופר ליג האנגלית ובנבחרת אנגליה. זכתה 5 פעמים באליפות הסופר ליג האנגלית ו-5 פעמים בגביע האנגלי, נבחרה פעם אחת לשחקנית השנה בליגה האנגלית ונכון ל-2022 היא הכובשת המובילה של צ'לסי בכל הזמנים.
קריירה > קריירת מועדונים

קירבי נולדה ברדינג והחלה לשחק כדורגל כילדה קטנה בשכונה ומגיל 7 במועדון הכדורגל המקומי. היא שיחקה בקבוצות הגיל השונות ובהיותה בת 16 עברה לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון. קבוצת רדינג שיחקה בתקופה זו בליגה השנייה ובמשך 3 השנים ששיחקה בקבוצה הייתה קירבי הכובשת המצטיינת. לאחר אליפות העולם ב-2015 עברה לצ'לסי בסכום כסף שנחשב בזמנו לשיא בהעברת שחקנית כדורגל בין קבוצות באנגליה.
כבר בשנתה הראשונה בצ'לסי הובילה את המועדון לזכייה היסטורית בדאבל. קירבי הפכה לשחקנית משמעותית בצ'לסי כשהיא הופכת במהלך השנים למלכת השערים של הקבוצה בכל הזמנים. זכתה עם הקבוצה בדאבל נוסף בעונת 2017/2018 ובאליפות בעונת 2019/2020.
בשנת 2019 אובחנה כסובלת מדלקת קרום הלב והיה ספק אם תשוב לשחק בעתיד אך בסופו של דבר ולאחר היעדרות של שנה מהמשחק חזרה למשחק פעיל.
בעונת 2020/2021 זכתה עם צ'לסי בארבעת התארים המקומיים שחולקו באנגליה - אליפות, גביע, גביע הליגה ומגן הקהילה. הייתה זו הפעם הראשונה שקבוצה בריטית משיגה הישג זה. בנוסף, הגיעה צ'לסי בעונה זו לגמר ליגת האלופות לנשים שם הפסידה לברצלונה. בסוף העונה זכתה קירבי בתואר שחקנית השנה באנגליה והייתה מהמועמדות לתואר כדור הזהב לנשים.
בעונת 2021/2022 זכתה עם צ'לסי בדאבל נוסף.
ב-2024 עברה לשחק בברייטון אנד הוב אלביון.
קריירה > בנבחרת

קירבי שיחקה בנבחרת אנגליה עד גיל 23 ולאחר מכן הפכה להיות השחקנית הראשונה מהליגה השנייה באנגליה שמזומנת לנבחרת אנגליה הבוגרת.
ב-2014 ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות מול שוודיה ואף כבשה שער במשחק זה. הייתה חלק מהסגל באליפויות העולם ב-2015 בה סיימה עם הנבחרת במקום השלישי והשתתפה עם נבחרת בריטניה באולימפיאדות טוקיו.
ביורו 2022 הייתה בהרכב הפותח בכל משחקי הנבחרת תחת המאמנת סרינה ויכמן בדרך לזכייה היסטורית בתואר.
הישגים ותארים > במועדונים

אליפות הסופר ליג האנגלית לנשים בשנים 2015, 2017/2018, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022.
הגביע האנגלי בשנים 2014/2015, 2017/2018, 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023.
גביע הליגה בשנים 2019/2020, 2020/2021.
מגן הקהילה בשנת 2020.
הישגים ותארים > עם הנבחרת

אליפות אירופה: 2022
גביע SheBelieves ב-2019
גביע ארנולד קלארק ב-2022
הישגים ותארים > תארים והישגים אישיים

הכובשת המובילה בכל הזמנים בצ'לסי.
שחקנית השנה בליגה האנגלית בעונת 2020/2021.
קיזי אדג'ל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באוגוסט 2002 (גיל: 22) וונדסוורת', דרום לונדון, אנגליה
 מדינה:  אנגליה אנגליה
 תקופת הפעילות:  מ-2022
 עיסוק:  שחקן
 מקום לימודים:  Orleans Park School 
 פרופיל ב-IMDb
 
קיזי אדג'ל (באנגלית: Kizzy Edgell; נולד ב-15 באוגוסט 2002) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בתפקידו כדארסי אולסון בסדרת הטלוויזיה "עוצר נשימה" המשודרת בנטפליקס.
חיים מוקדמים

אדג'ל נולד ב-15 באוגוסט 2002 בוונדסוורת', דרום לונדון, אנגליה. הוא למד בבית ספר אורלינס פארק ולמד פסיכולוגיה לפני שנכנס לתחום המשחק.
קריירה

אדג'ל ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה כדארסי אולסון, בסדרת הנעורים של נטפליקס, "עוצר נשימה" (2022–הווה), עיבוד לקומיקס מאת אליס אוזמן. דמותו של אדג'ל, דארסי, היא לסבית שמקיימת מערכת יחסים עם חברתה הטובה ביותר, טארה ג'ונס (קורינה בראון). אדג'ל הופיע עם שאר השחקנים הראשיים של "עוצר נשימה", על השער של מגזין Attitude..
חיים אישיים

אדג'ל מזוהה כא-בינארי והשתמש אך ורק בכינויי הם.
פילמוגרפיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2022–הווה | "עוצר נשימה" | דארסי אולסון | תפקיד ראשי |
| 2023 | "Tudum" | עצמו |  |