stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרס פאסטראנה אראנגו

אנדרס פאסטראנה אראנגו
אנדרס פסטראנה אראנגו (בספרדית: Andrés Pastrana Arango) (נולד ב-17 באוגוסט 1954) היה נשיא קולומביה בין השנים 1998-2002. אביו, מיסאל פאסטראנה, היה נשיא קולומביה בין השנים 1970-1974.
ב-18 בינואר 1988 נחטף אנדרס על ידי קרטל הסמים של מדיין בניסיון למנוע את הסגרתו של מנהיג ארגון הפשע, פבלו אסקובר, לארצות הברית. שבוע לאחר החטיפה הוא חולץ על ידי משטרת קולומביה. בחודש מרץ 1988 הוא נבחר לראש עיריית בוגוטה, תפקיד בו כיהן עד 1990. תקופת נשיאותו זכורה בעיקר בגלל השיחות שניהל עם ארגון הטרור והגרילה המרקסיסטי FARC, עם ההחלטה להקים אזור מפורז, שבו הצבא לא ינהל מרדפים אחר אנשי הארגון, ועם החלטתו להפסיק את השיחות ולבטל את השטח המפורז, במחאה על סדרת חטיפות שביצעו אנשי הגרילה.
אלינור פטרסון

אלינור פטרסון (באנגלית: Eleanor Patterson; נולדה ב-22 במאי 1996) היא אתלטית אוסטרלית, אלופת העולם (יוג'ין 2022), וסגנית אלופת העולם באולם (בלגרד 2022) בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה

פטרסון נולדה וגדלה בליונגתה, ויקטוריה.
ביוגרפיה > 2014

במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו, סקוטלנד ב-2014 היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.94 מטר.
ביוגרפיה > 2015

באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין 2015 היא סיימה במקום שמיני בתוצאה של 1.92 מטר.
ביוגרפיה > 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו היא סיימה במקום 22 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.89 מטר.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו היא סיימה במקום חמישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.96 מטר.
ביוגרפיה > 2022 > סגנית אלופת עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד, סרביה במרץ 2022 היא זכתה במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.00 מטר, אחרי ירוסלבה מהוצ'יך מאוקריאנה (2.02 מטר) ולפני נדז'דה דובוביצקאיה מקזחסטן (1.98 מטר).
ביוגרפיה > 2022 > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ביולי 2022 היא זכתה במדליית זהב בתוצאה של 2.02 מטר, לפני ירוסלבה מהוצ'יך (2.02 מטר) ואלנה ולורטיגארה מאיטליה (2.00 מטר).
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לגובה: 2.02 מטר (2022)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה לגובה: 2.00 מטר (2022)
אנדריי רבס

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1912 טרגו מורש, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  24 בדצמבר 1999 (בגיל 87) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 תחום יצירה:  ציור, פיסול 
 פרסים והוקרה:  יקיר העיר חולון (1999) 
 
לוחית זיכרון ליד ביתו של אנדריי רבס ביפו העתיקה
אנדריי רֶבֶס (André Révész; ברומנית: Andrei Révész;‏ 1912 – 24 בדצמבר 1999) היה פסל וצייר ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בטרגו מורש שבטרנסילבניה (אז חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום ברומניה) למשפחה אמידה. אביו היה סוחר והחזיק במלון ובחנות לספרים ומכשירי כתיבה במרכז העיר. כבר בגיל צעיר למד ציור ופיסול. בשנת 1930 נסע לבודפשט, שם התקבל לאקדמיה לאמנות. כיוון שהחליט שהלימודים באקדמיה שמרניים מדי, עזב לפריז, שם המשיך בלימוד פיסול באקדמיה הלאומית. פסליו הוצגו בגלריות בפריז ובבודפשט. 
הוא נשאר בפריז עד לכיבושה בידי הנאצים ב-1940 ואז שב לטרגו מורש, נישא ונולד לו בן.
בעקבות סיפוח טרנסילבניה להונגריה נשלח ב-1943 לעבודות כפייה בסרביה ולאחר מכן לחזית הרוסית באוקראינה, משם הצליח לברוח בחזרה לבודפשט כשהוא מתחזה לקתולי. הוריו, אחיו, רעייתו ובנו נספו בשואה.
לאחר המלחמה שב רבס לטרנסילבניה, נישא בשנית ונולד לשניים בן.
ב-1947 הציג בתערוכת יחיד בבוקרשט.
בשנת 1948 הקים וניהל תיאטרון בובות בטרגו מורש. התיאטרון וכן מרבית רכוש המשפחה הולאמו בידי
השלטונות הקומוניסטים הרומנים, אולם הסטודיו נותר ברשותו ובו המשיך לפסל. בנוסף, עיצב כיכרות בערים שונות ברומניה.
ב-1959 עלה לישראל עם משפחתו והתיישב בחולון. בשנים 1961–1963 הקים והפעיל תיאטרון בובות בשם "גיל-גל". התיאטרון הציג את "אלדין" ו"נאסר א-דין" ברחבי הארץ. דליה פרידלנד ומשה טימור
נמנו על השחקנים שדיבבו את הדמויות. רבס העביר את ניהול התיאטרון למפעילי הבובות ותוך זמן קצר הפסיק התיאטרון את פעילותו.
בשנת 1971 רכש סטודיו וגלריה ביפו העתיקה. את הסטודיו והגלריה ניהלה אשתו.
ב-1983 השתתף בתערוכת "אקספו" בבזל שבשווייץ.
האנדרטאות החשובות בישראל

אנדרטת האנייה סטרומה בכיכר סטרומה בחולון.
אנדרטת לוחמי גטו ורשה בקיבוץ מעלה החמישה.
הנצחה

ב-2014, במסגרת מפעל הנצחת אמנים ואנשי במה של עיריית תל אביב, נקבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתו של רבס בסמטת נתיב המזלות 3 ביפו העתיקה.
פרסים והוקרה

ב-1967 הוענק לו "פרס נורדאו" הניתן לאמנים יוצאי הונגריה
ב-1999 הוענק לו התואר יקיר העיר חולון
גלריה

אנדרטה ללוחמי גטו ורשה בקיבוץ מעלה החמישה
אנדרטה להנצחת האוניה סטרומה, בכיכר סטרומה בחולון.
הערות שוליים

↑  אנדריי רבס באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 277489  NLI: 987007521180605171  ULAN: 500476617  VIAF: 308268654   WorldCat (עם VIAF): 308268654
אם תחזור

"אם תחזור" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מאיה אברהם. את השיר הוציאה ב-22 ביוני 2015 לאור חברת התקליטים הפיל, והוא נכלל כרצועה השנייה באלבום האולפן השני של הזמרת, ליום הזה חיכיתי.
על השיר

"אם תחזור" נכתב, הולחן והופק על ידי רפי קריספין בלבד. בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מארבעים אלף השמעות. לא הופק עבורו וידאו קליפ רשמי, אך קטע אודיו שלו הופץ בערוץ היוטיוב של אברהם ביום צאת השיר. הוא לווה לתצלום מצויר קבוע של שכונה ישנה, ספסל ואופניים.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 22 ביוני 2015 | הזרמת מוזיקה | הפיל |  |
הערות שוליים

↑  אם תחזור - מאיה אברהם / Im Tachzor - Maya Avraham, יוטיוב
↑  אם תחזור - Single, אפל מיוזיק
| מאיה אברהם |
| --- | --- |
אלבומי אולפן: רק רצית אהבה • ליום הזה חיכיתי
סינגלים: "לפני שנשתגע" • "למה" • "תרקדי" • "אמת אחת" • "עד שיבוא אוקטובר" • "תדע" • "בא הבוקר" • "עברתי את הדרך" • "אם תחזור" • "זרועותיי"
שיתופי פעולה: "חכי לי אהובה" • "ענני"
אפרים ברכה

| --- | --- |
אפרים ברכה (במרכז) בטקס מינויו לראש היחידה הארצית לחקירות הונאה, אוגוסט 2013. עוד בתמונה: השר לביטחון הפנים יצחק אהרונוביץ' ומפכ"ל המשטרה יוחנן דנינו
אפרים ברכה (במרכז) בטקס מינויו לראש היחידה הארצית לחקירות הונאה, אוגוסט 2013. עוד בתמונה: השר לביטחון הפנים יצחק אהרונוביץ' ומפכ"ל המשטרה יוחנן דנינו
 לידה:  27 בספטמבר 1960 ו' בתשרי תשכ"א אבן יהודה
 התאבד:  5 ביולי 2015 (בגיל 54) י"ח בתמוז ה'תשע"ה מודיעין-מכבים-רעות
 מדינה:  ישראל 
 מספר צאצאים:  4 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  1987–2015 (כ־28 שנים)
 דרגה:    תת ניצב
 תפקידים בשירות
 מפקד זרוע חקירות ביחידה לחקירות בינלאומיות  ראש חטיבת חקירות באגף חקירות ומודיעין  סגן מפקד היחידה הארצית לחקירות הונאה (יאח"ה)  מפקד יאח"ה
 
אפרים ברכה (27 בספטמבר 1960 - 5 ביולי 2015) היה קצין משטרה ישראלי, בדרגת תת ניצב, ראש היחידה הארצית לחקירות הונאה (יאח"ה).
ביוגרפיה

נולד לפורטונה וחיים ברכה בשכונת עין יעקב באבן יהודה. כבוגר התגורר בשכונת רמת עמידר שברמת גן. ב-1987 הצטרף ליחידה המרכזית של מחוז תל אביב, שבה שירת כמפקד מחלק תפקידים מיוחדים ומפקד מחלק תשאול. במהלך שירותו ביחידה עמד בראש צוות החקירה של רצח יצחק רבין ובראש צוות החקירה שעסק במאבק בין כנופיית רמת עמידר, בראשות העבריינים רוני ויוסי הררי, לכנופיית פרדס כץ בראשות יצחק (חישי) חדיף וברצח יחזקאל אסלן. הוא התמחה בגיוס חשודים לעדי מדינה. בתפקידיו הבאים שירת כסגן ראש היחידה הארצית לחקירות הונאה, מפקד זרוע חקירות ביחידה לחקירות בינלאומיות וראש חטיבת חקירות באגף חקירות ומודיעין. היה ממונה בין היתר על חקירות השרים גונן שגב ואברהם הירשזון ושל הרב מרדכי אלון.
ב-2012 דיווח ברכה למפקדיו, לאחר תשעה ימים, כי הרב יאשיהו פינטו הציע לו שוחד בתמורה להעברת מידע על חקירה שבה היה מעורב. ברכה ורעייתו צוידו במכשירי הקלטה ותיעדו העברת כ-100,000 דולר אמריקני מרעייתו של פינטו לרעייתו של ברכה. לטענת אנשי הרב פינטו, מדובר היה בסיוע חירום אישי לברכה ולמשפחתו. ב-14 באפריל 2015 הורשע פינטו במתן שוחד לברכה. על פי הודעות פרקליטות המדינה והמשטרה, לא נמצא בסיס לחשד לעבירות פליליות מצידו של ברכה. לקראת מינויו לתפקיד ראש יאח"ה הוגשה עתירה לבג"ץ נגד המינוי, בטענה שבפרשה אחרת מסר ברכה עדות שקר בהליך משפטי שהתנהל בעקבות רשלנות שלו שהביאה לחשיפת מידע חסוי. העתירה נדחתה.
ב-5 ביולי 2015 התאבד בירייה בלבו בתוך מכוניתו, בעיר מגוריו מודיעין. הטלפון הסלולרי שלו נעלם.
כמה ימים קודם לכן, כתב יואב יצחק באתרו, חדשות מחלקה ראשונה, כי בקרוב ייאלץ היועץ המשפטי לממשלה יהודה ויינשטיין להעביר את ברכה מתפקידו, ולפתוח בחקירה גלויה נגדו בגין "שיבוש מהלכי חקירה ומשפט ועבירות שוחד ומרמה" בכמה פרשות. לאחר התאבדותו של ברכה הכחיש משרד המשפטים כי התקבלה החלטה לפתוח בחקירה, ושיבח את הגינותו ומסירותו של ברכה לשלטון החוק.
ברכה היה בעל תואר ראשון בקרימינולוגיה ומדעי המדינה מאוניברסיטת בר-אילן ובעל תואר ראשון נוסף במשפטים ממכללת רמת-גן.
ברכה הותיר אחריו אישה, שלושה בנים ובת. בנו התמודד בתוכנית המוזיקה "The Voice ישראל" עונה 5, ושר בה שיר לזכרו של אביו.
הערות שוליים

↑  דף לזכרו באתר "גלעד לזכרם" של משטרת ישראל
↑  מדברי הספד של אבי הררי ראש מועצת אבן יהודה באתר http://blinker.co.il
↑  אבי אשכנזי, חשד: הרב פינטו הציע לראש חטיבת החקירות 200 אלף דולר, באתר nrg‏, 12 באוקטובר 2012;  גידי וייץ, הקשר המעמיק בין קצינים לרבנים מציב את צמרת המשטרה במבוכה, באתר הארץ, 12 בינואר 2014; יעל פרידסון, היועמ"ש החליט: כתב אישום יוגש נגד הרב פינטו, באתר nrg‏, 12 בפברואר 2014
↑  יובל יועז, חן מענית, טלי ציפורי, ‏ניצב מנשה ארביב חשוד בקבלת טובות הנאה מהרב פינטו, באתר גלובס, 16 בינואר 2014
↑   רויטל חובל, עתירה לבג"ץ נגד מינוי תנ"צ אפי ברכה לראש יאח"ה, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2013; אביאל מגנזי, תנ"צ ברכה התרשל - והמדינה שילמה, באתר ynet, 19 בפברואר 2014
↑  דורון הרמן, קצין המשטרה הבכיר אפרים ברכה שם קץ לחייו, באתר nana10‏, 5 ביולי 2015
↑  ערוץ 7, הטלפון הסלולרי של תנ"צ אפרים ברכה נעלם, באתר ערוץ 7, 12 ביולי 2015
↑  יואב יצחק, תנ"צ אפרים ברכה מסוכן לציבור, באתר News1 מחלקה ראשונה, 3 ביולי 2015
↑  אלי סניור, רק אחרי מותו: משרד המשפטים מנקה את ברכה, באתר ynet, 5 ביולי 2015
↑  יוסי אלי‏, החוקר שהפך לאימת הפוליטיקאים, באתר וואלה, 28 בפברואר 2015
| היחידה הארצית לחקירות הונאה |
| --- | --- | --- |
| ראשי היחידה | בנימין זיגל (עד 1985) • יורם גונן (1985–1988) • זכריה בנאי (1988–1991) • יוסי לוי (1991–1993) • זאב אבן-חן • ירחמיאל הלפרין • מירי גולן (1998–2006) • שלומי איילון (2006–2010) • זיוה אגמי-כהן (2010–2013) • אפרים ברכה (2013–2015) • כורש ברנור (2016–2018) • יואב תלם (2018–2021) • אלי מקמל (2021-) |  |
| מפלגים ביחידה | מפלג חקירות כלכליות • מפלג חקירות א' • מפלג חקירות ב' • מפלג המודיעין |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007933286505171  VIAF: 8664158070765308780008   WorldCat (עם VIAF): 8664158070765308780008
אנריק פורטונה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 במאי 1881 בוטושאן, רומניה
 פטירה:  30 ביוני 1965 (בגיל 84) סאו פאולו, ברזיל
 שם לידה:  Henric Pekelman
 מדינה:  רומניה, ישראל, ברזיל
 לאום:  יהודי
 תאריך עלייה:  1944
 עיסוק:  משורר, מחזאי, מתרגם
 מקום לימודים:  Grigore T. Popa University of Medicine and Pharmacy
 שפות היצירה:  רומנית
 תחום כתיבה:  שירה, פרוזה, תרגום
 תקופת הפעילות:  1904–1958 (כ־54 שנים)
 
אנריק פורטונה הוא שם העט של הנריק פקלמן (31 במאי 1881 – 30 ביוני 1965) היה משורר, מחזאי ומתרגם יהודי ברומניה.
חיים אישיים

הנריק פקלמן נולד בעיר בוטושאן ברומניה. הוריו היו דוד פקלמן, רופא שיניים, וקלרה פקלמן. בין השנים 1897–1900, למד בבית הספר התיכון הלאומי ביאשי ולאחר מכן בפקולטה לרפואה ביאשי. ביוני 1907 הוענק לו תואר דוקטור לרפואה. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שירת בתור רופא צבאי תחילה ביאשי והחל משנת 1917 במסגרת בית חולים שדה במחוז פאלצ'יו. בשנת 1944 עלה לארץ, אך חזר לרומניה כעבור שנתיים. בשנת 1958 עזב את רומניה שנית, יחד עם בנו וכלתו והתיישב בסאו פאולו, ברזיל שם נפטר בשנת 1965.
יצירותיו

בשנת 1904 פרסם אנריק פורטונה את שירו הראשון במגזין לספרות " Sămănătorul" ("הזורע"). בהמשך פרסם שלושה ספרי שירה ופואמות דרמטיות. שיריו משתייכים לסגנון המודרניסטי.
המחזה של אנריק פורטונה "Rechiziția" ("החרמה") הוצג בתיאטרון הלאומי ביאשי בשנת 1920. המחזה ירד מהבמה לאחר שלוש הצגות בלבד בגלל מחאות הסטודנטים הלאומניים.
בין תרגומיו נזכיר את התרגומים מיידיש לרומנית של שירי המשוררים יעקב גרופר ומשה בירנבאום. כמוכן את התרגום מיידיש לרומנית של "הבלדה על הבעש"ט" של איציק מנגר ושל השיר " דאָס לעצטע וואָרט" ("המילה האחרונה") של חיים נחמן ביאליק אותו פרסם בכתב העט "התקווה".
אנריק פורטונה היה פעיל בעיתונות הספרותית היהודית ובעיתונות הספרותית הרומנית שם פרסם שירים, תרגומים וזיכרונות מסע. בין העיתונים וכתבי העת היהודיים בהם השתתף נזכיר את:
"Floare albastră" ("הפרח הכחול") כתב עט ספרותי שהוקם בשנת 1912 ביאשי על ידי אברהם לייב זיסו
" Hatikvah" (התקווה), כתב עט שהוקם על ידי אברהם לייב זיסו, ואשר הופיע בגאלאץ בשנת 1914 תחת כותרת המשנה "ביטאון החוג הציוני ת. הרצל" ולאחר מכן תחת כותרת המשנה "פרסום ציוני דו חודשי". אף על פי שהכותרת הייתה כתובה בשפה העברית, המאמרים נכתבו בשפה הרומנית. כתב עט זה פרסם בין השנים 1916–1919 מוסף חודשי לספרות בשם "שולמית, מוסף ספרות לאישה היהודית".
"Tribuna evreiască" ("טריבונה יהודית") ששימש כביטאון המפלגה יהודית הרומנית.
" Curierul israelit" שהוקם בבוקרשט בשנת 1906.
" Mântuirea" (גאולה) יומון שהופיע בבוקרשט בין השנים 1919–1922 ושוב בין השנים 1944–1948, הוקם על ידי אברהם לייב זיסו. היה זה העיתון היהודי המשפיע ביותר ברומניה בתקופה שבין שתי מלחמות העולם. כותרת המשנה "יומון לאומי יהודי" מעידה על נטיעתו הציונית החזקה. פורסמו בו כתבות על החיים בפלשתינה ועל החברות שתמכו בהתיישבות היהודית בה.
" Hasmonaea" ("החשמונאים") "ירחון אגודת הסטודנטים הציוניים באוניברסיטת בוקרשט" אימץ את שמה של "אגודת הסטודנטים הציונים הלאומיים" שהוקמה בצ'רנוביץ בשנת 1891 על ידי מאיר אבנר. הירחון הופיע בין השנים 1914–1940.
בנובמבר 1942 נכלל אנריק פורטונה ברשימת הסופרים היהודים שנאסרו לפרסום ברומניה תחת משטר אנטונסקו.
אלכסנדר איג

ערך זה עוסק בבוטנאי עברי. אם התכוונתם לאיש צבא ומדינאי אמריקאי, ראו .
| --- | --- |

אלכסנדר איג
 לידה:  1894 שצ'דרין, בלארוס 
 פטירה:  30 ביולי 1938 (בגיל 44 בערך) ב' באב תרצ"ח ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  בוטניקה
 מקום מגורים:  ארץ ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  הגימנסיה העברית "הרצליה" 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 פרסים והוקרה:  צמחים על שמו, רחוב בירושלים
 תרומות עיקריות
 חלוץ הפיטוגאוגרפיה של ארץ ישראל
 
אלכסנדר אֵיג (בבלארוסית: Аляксандр Эйг;‏ 1894, שצ'דרין ליד מינסק, רוסיה – 30 ביולי 1938, ירושלים) היה בוטנאי, מראשוני חוקרי הצמחים בארץ ישראל, ראש המחלקה לבוטניקה, לימים חלק מן המכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן, באוניברסיטה העברית בירושלים ומייסד הגן הבוטני הלאומי בקמפוס הר הצופים.
חייו

איג נולד בשצ'דרין שליד מינסק, ונהג לשוטט ביערות בסביבת מגוריו. הוא נלווה לבני משפחתו במסעות ציד ודיג והרבה להתבונן בצומח ובחי בסביבה. בגיל בר מצווה החל ללמוד בבית ספר תיכון של יק"א ובגיל 15 עלה בגפו לארץ ישראל והפך לחניך בבית הספר החקלאי מקוה ישראל. בתקופה זו, פירנס עצמו בעבודה בגננות בתל אביב ובין היתר טיפל בגינתו של חיים בוגרשוב והתחבב עליו, בשכנועו הצטרף לגימנסיה הרצליה וסיים בה את לימודיו. בגימנסיה הרצליה הכיר את ידיד נפשו, אליעזר פקטורובסקי (פקטורי), שעמו שירת בגדודים העבריים.
עם השחרור פנו השניים ללימודי הבוטניקה ויחדיו סיירו באזורי הארץ השונים, בעיקר במדבר יהודה וחקרו את חבורות הצומח המיוחדות לאזור זה.
ב-1924 מונה איג על ידי ועדת התרבות של ההסתדרות הכללית ל"מורה נודד", שתפקידו לקרב את הגננות והמורים ביישוב להכרת הצומח של ארץ ישראל. ב-1925 הוזמן על ידי אוטו ורבורג לעבוד בתחנת הניסיונות החקלאית בתל אביב, שלימים הפכה ל"מכון לחקר טבע ארץ ישראל" שם עבד יחד עם מיכאל זהרי. לאחר מכן עברה היחידה לירושלים, ואיג הוזמן על ידי פרופסור ורבורג לפתוח את המחלקה לבוטניקה באוניברסיטה העברית בירושלים. עוזריו היו מיכאל זהרי ונעמי פיינברון. בתקופה זו נדד אלכסנדר איג ברחבי ארץ ישראל, מהר החרמון, ועד ים המלח ואל עריש כשהוא אוסף ומזהה צמחים. בשנה זו נשא לאשה את איטה פקטורית, אחות חברו הקרוב אליעזר, שהייתה ביולוגית ומורה ידועה ביישוב העברי. איג גידל עם איטה את בנה דניאל (מנישואיה הראשונים לעו"ד מרדכי שטיין). ב-1926 נפטר אליעזר משחפת.
בשנת 1931 סיים אלכסנדר איג את הדוקטורט, ובאותה שנה ייסד את הגן הבוטני בהר הצופים, בסיועם של זהרי ופיינברון. ב-1932 עסק איג בהוראת בוטניקה והיה מורם, בין היתר, של האחים אהרן ואפרים קציר. אפרים קציר, מי שהיה לימים הנשיא הרביעי של ישראל, כתב על מורו:
אלכסנדר איג, ראש המחלקה לבוטניקה, היה אוטודידקט בתחומו, ובעל ידע מדהים בצמחי ארץ ישראל. הוא היה לוקח אותנו לטיולים ארוכים במדבר יהודה ומראה לנו את מאבקם של הצמחים לשרוד...
במקביל לעבודתו המדעית, היה גם איש הגנה ודגל בהגנה עצמית ולימודי נשק לסטודנטים במקביל ללימודים, דבר שהתנגש עם הרוח הלא מלחמתית שייצגו ראשי האוניברסיטה שמואל הוגו ברגמן ויהודה מגנס.
בשנת 1937 נולדה לו ולאיטה בת. הם קראו לה בשם אליעזרה (זמרת הקונטראלט והמתרגמת אליעזרה איג-זקוב), על שם אליעזר פקטורובסקי. באותה שנה הוזמן על ידי יצחק בן-צבי להעיד בפני ועדת פיל על יכולתה של הארץ לכלכל אוכלוסייה גדולה. בהמשך התבקש להכין מפה אשר תשמש את טיעוני הצד הציוני בזירה הבינלאומית. אולם, באותה תקופה היה כבר חולה בסרטן, מחלה שהכריעה אותו בשבת ב' באב תרצ"ח (1938) והוא בן פחות מ-44 שנים בלבד. הוא נקבר בבית הקברות בהר הזיתים ועל מצבתו נחרט "יוצר מדע הצמחים בישראל". בהלווייתו נשאו הספדים: משה שרת, הוגו ברגמן, יהודה לייב מאגנס ויצחק בן-צבי.
עבודתו > הקמת הגן הבוטני הראשון בארץ ישראל

גולת הכותרת של עבודתו המדעית והחינוכית של איג במשך כל חייו הייתה הקמת הגן הבוטני הלאומי בקמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים שהיה הגן הבוטני הראשון בארץ ישראל וגם במזרח התיכון כולו. איג ביסס את הגן על הצומח של ארץ ישראל לפי בתי גידול. הוא הקים עם תלמידיו ועמיתיו דיונות זעירות, גדת נחל, חורש ים-תיכוני זעיר וכדומה, בהם שתלו צמחים מקומיים. הוא ליקט צמחים לגן גם בסוריה, טורקיה, עיראק ולבנון, ממנה הביא שתילי 350 ארזים. הגן המשיך לפעול גם לאורך 19 שנים שבהן היה הר הצופים מובלעת בשליטה ישראלית בתוך שטח ירדני.
כמו כן הקים בשנת 1920 את העשבייה (אוסף של צמחים מיובשים ומוגדרים, הממוינים ומסודרים על פי שיוך סיסטמטי ועל פי אזור גאוגרפי) של האוניברסיטה העברית
עבודתו > זיהוי צמחים ובתי גידול

אחת מעבודותיו החלוציות של איג הייתה זיהוי בתי הגידול של ארץ ישראל והגדרת הצמחים הגדלים בהם. הוא נחשב לאבי תחום הפיטוגאוגרפיה של ארץ ישראל (חקר התפוצה הגאוגרפית של צמחים). בין היתר נתן את השם "בתה" לתצורת צומח המאופיינית בשיחים נמוכים.
בשנת 1931 יצא לאור המגדיר לצמחי ארץ ישראל, פרי עטו של איג, בסיועם של עוזריו זהרי ופיינברון. ספר זה היה המגדיר הראשון לצמחיית הארץ. איג עצמו העניק לצמחים רבים את שמם, כמו לאהרונסונית פקטורובסקי, הנקרא על שם שני הבוטנאים אליעזר פקטורובסקי, גיסו, ואהרן אהרנסון, או מושיובית גלילית, צמח שזוהה בשנת 1938 והוקדש לזכרו של גרשון מושיוב, בוטנאי מבטיח שנהרג בקריית ענבים שנתיים קודם לכן.
עבודתו > חלוץ שמירת הטבע

אלכסנדר איג היה הראשון שקרא לשמירת הטבע בארץ המתחדשת. במאמרו "תוספת לידיעת הצמחייה בישראל" משנת 1926 כתב בין היתר:
על המתעניינים בטבע הארץ ובגורלה להתארגן לאגודה לשם שמירת הטבע בארץ, שאחד מתפקידיה הראשיים יהי לעמוד על המשמר בכל מה שנוגע לצמחיית הארץ.
הנצחה

על שמו של איג נקראו מספר צמחים, ובהם זמזומית איג (Bellevalia eigii), מרוות איג (Salvia eigii), צלוקית אדום (Stigmatella longistyla Eig) ונץ-החלב איג. כן נקרא על שמו רחוב בשכונת רמות אלון בירושלים.
לקריאה נוספת

'אֵיג, אלכסנדר', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 39–40. (הספר בקטלוג ULI)
אפרים קציר, סיפור חיים, ירושלים: כרמל, תשס"ח-2008, עמ' 34–36.
הערות שוליים

↑  על פי תקציר הרצאה של מנהלת הגן הבוטני מימי רון, לרגל 75 שנה לגן.
↑  אפרים קציר, אפרים קציר – סיפור חיים, הוצאת כרמל, 2008, עמ' 36-34.
↑  לויתו של ד"ר אלכסנדר אייג, דבר, 2 באוגוסט 1938.
↑  עשבייה, "דבר אלי בפרחים", פברואר 2007, ט"ו בשבט תשס"ז, באתר "צמחיית ישראל ברשת".
↑  רחוב אלכסנדר איג באתר עיריית ירושלים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304672605171  BnF: cb107817664 (data)  Botanist: Eig  GND: 172067758  ISNI: 0000 0000 6702 9407  NKC: jo2005314415  NTA: 229359078  SUDOC: 131018558  VIAF: 83325295   WorldCat (עם VIAF): 83325295 
אלכסנדר איג (משמאל) עם חבריו לגדודים העבריים, בספריה שהקים עם אליעזר פקטורובסקי
אלכסנדר איג (מימין) עם חברו הטוב, אליעזר פקטורובסקי
אלכסנדר איג מוביל את תלמידיו באוניברסיטה בסיור בוטני
אלכסנדר איג בעבודות הקמת הגן הבוטני בהר הצופים
אם תלך

"אם תלך" הוא שיר שנכתב, הולחן ועובד על ידי עידן רייכל ובוצע על ידי דין דין אביב. הוא נכלל באלבום הבכורה של הפרויקט של עידן רייכל, שיצא לאור ב-2003.
רקע

השיר נכלל באלבום שכלל השתתפות של זמרים בתחילת הקריירה שלהם. זהו שיר אהבה, ובו הדוברת מביעה את חששותיה, מה יהיה אם אהובה לא יהיה יותר לצדה. "אם תלך", שיצא כסינגל מתוך האלבום, זכה להצלחה רבה והיה לשיר המושמע ביותר ברדיו בשנת 2003, בניגוד לשירים אחרים של רייכל, השיר אינו מכיל אזכורים או ציטוטים מן המקורות היהודיים, אלא התייחסויות כלליות יותר לנופים ולתופעות טבע כמו "שמש", "ירח", "שדה מוזהב" ו"נהר" – האופייניות גם הן לסגנונו של רייכל ולמוזיקת עולם בכלל. אף שהשיר לא נכתב כשיר זיכרון, הוא הפך במרוצת הזמן לחלק מן השירים המושמעים בתחנות הרדיו ובטקסי זיכרון ביום הזיכרון לחללי צה"ל.
גרסות נוספות

בשנת 2023, הזמר הישראלי סטפן לגר דגם את השיר בשירו, "רק אני יודע".
ב-2 בינואר 2024 הוציא הזמר אדיר גץ גרסת כיסוי לשיר.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2003)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2003)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2003)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2003)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השנתי של רשת ג' | 1 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי עשור (2000–2009)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2000–2009)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2000–2009)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2000–2009)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | פסקול העשור | 13 |  |
הערות שוליים

↑  אריאל פייגלין, אדיר גץ עושה עידן רייכל - 'אם תלך', באתר ערוץ 7, כ"א בטבת תשפ"ד
↑  שגיא בן נון, השיר העברי המושמע ביותר ב-2003: "אם תלך" מתוך "הפרויקט של עידן רייכל", באתר הארץ, 4 בפברואר 2004
↑  עינב שיף‏, יום הזיכרון 2012: שירי הזיכרון - שלא קשורים ליום הזיכרון, באתר וואלה, 24 באפריל 2012
↑  שירים בכיכר בערב יום הזיכרון, באתר "הבמה", 21 באפריל 2004
| עידן רייכל |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי סולו | היד החמה • רייכל - פסנתר - שירים • ואם תבואי אליי • The Idan Raichel Symphonic Project (Live In Buenos Aires) |  |
| הפרויקט של עידן רייכל | הפרויקט של עידן רייכל • ממעמקים • The Idan Raichel Project ‏• בין קירות ביתי • הביתה, הלוך חזור • רבע לשש • מגדל של אור |  |
| טורה-רייכל קולקטיב | The Tel Aviv Session ‏• The Paris Session |  |
| בוטן מתוק בקרקס | כל מה שנשאר |  |
| סיבובי הופעות | ממעמקים • בין קירות ביתי • מנגנים בשקט 2011 - המופע האקוסטי • Open Door • רבע לשש • רייכל - פסנתר - שירים |  |
| ערכים קשורים | הליקון • קומבנצ'ה • שחור על לבן • הביתה, הלוך חזור |  |
| עידן רייכל – שירים |
| --- | --- | --- |
| הפרויקט של עידן רייכל | הפרויקט של עידן רייכל |  |
| הפרויקט של עידן רייכל | "בואי" • "אם תלך" • "הנך יפה" • "מדברים בשקט" • "שושנים עצובות" |  |
| ממעמקים | "עלה נישא ברוח" • "שובי אל ביתי" • "יש בי עוד כוח" • "ממעמקים" • "מילים יפות מאלה" • "מכל האהבות" |  |
| בין קירות ביתי | "Todas las Palabras" • "שאריות של החיים" • "מי נהר" • "חלומות של אחרים" • "רוב השעות" • "מינהאר לי משיתי" • "הכל עובר" • "מנעי קולך מבכי" |  |
| הביתה, הלוך חזור | "אמא, אבא וכל השאר" • "הביתה, הלוך חזור" • "מחכה" |  |
| רבע לשש | "יורד הערב" • "עכשיו קרוב" • "בלילה" • "Sabe Deus" • "עד שאין יותר לאן" • "בקרוב" • "אם היית רואה" |  |
| מגדל של אור | "תחזור" • "כל יום מחדש" • "עד שתחזרי אליי" |  |
| סינגלים אחרים | "Petit Roi" • "איזה יום טוב" • "על הספסל שבשכונה" |  |
| סולו | סולו |  |
| היד החמה | "היד החמה" • "מעגלים" • "געגוע" • "בחמש שניות" • "לפני שייגמר" |  |
| רייכל - פסנתר - שירים | "לסלוח ולשכוח" |  |
| ואם תבואי אליי | "גלגל מסתובב" • "אהבה כזו" • "ואם תבואי אליי" • "בראשית" • "למה זה מגיע לנו" • "את לא נשארת לבד" |  |
| סינגלים אחרים | "קוצים" • "בובות" • "שבט אחים ואחיות" • "עכשיו נשארנו שנינו" • "כתוב מלמעלה" • "Lumiére" • "אם רק תסכימי" • "למה ככה עצובה" • "מכל הכוכבים בלילה" • "מתגעגעת אותך" • "ככה מיום ליום" • "להאמין" • "אין לך דאגות" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Po co" |  |
| דין דין אביב |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | סודותיי • חופשיה בין עולמות |  |
| אלבומי אוסף | האוסף |  |
| סינגלים | "כבר אחרי חצות" • "סודותיי" • "חולמת" • "מוכרת לי מפעם" • "אף לא מילה" • "ספרי לי אהובה" • "שיבוא אליי" • "על כל עלה נושר (הלוואי הלוואי)" • "נועדנו" • "מאחורי השער" |  |
| השתתפות בסינגלים | "אם תלך" • "יש בי עוד כוח" |  |
אנדריאס דיקשטיין

| --- | --- |

אנדריאס דיקשטיין משחק בשחמט, 1960
 לידה:  2 באוגוסט 1927 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  28 באוגוסט 2024 (בגיל 97) וינה, אוסטריה 
 הישג בולט:  2 מדליות זהב באולימפיאדת השחמט
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן בין-לאומי משנת 1956
 מד כושר מרבי:  2430 (ינואר 1975)
 מד כושר נוכחי:  2,065 (נכון ל־מרץ 2021) 
 מקצוע נוסף:  משפטן
 מדינה:  הונגריה, אוסטריה
 
אנדריאס דיקשטיין (בהונגרית: Andreas Dückstein; 2 באוגוסט 1927 –  28 באוגוסט 2024) היה שחמטאי יהודי-הונגרי-אוסטרי. זכה פעמיים במדליית זהב (מוסקבה 1956 וניס 1974) באולימפיאדת השחמט.