stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריצ'רד הנרי לי
ביוגרפיה > ראשית חייו וחינוך

לי נולד במחוז וסטמורלנד, מושבת וירג'יניה, לקולונל תומאס לי ולהאנה הריסון לודוול לי ב-20 בינואר 1732. הוא הגיע משורה של קציני צבא, דיפלומטים ומחוקקים. אביו היה מושל וירג'יניה לפני מותו ב-1750. לי בילה את רוב חייו המוקדמים בסטרטפורד, וירג'יניה, בסטרטפורד הול. כאן הוא חונך ולמד מגוון מיומנויות. כדי לפתח את הקריירה הפוליטית שלו, אביו שלח אותו לבעלי מטעים שכנים מתוך כוונה שיפתח קשרים עם גברים שכנים בעלי מעמד דומה. בשנת 1748, בגיל 16, עזב לי את וירג'יניה ליורקשייר, אנגליה, כדי להשלים את השכלתו הרשמית בבית הספר המלכה אליזבת, וייקפילד. שני הוריו מתו בשנת 1750. ב-1753, לאחר סיור באירופה, הוא חזר לווירג'יניה כדי לעזור לאחיו ליישב את האחוזה שהוריו השאירו מאחור.
ביוגרפיה > חיים אישיים

אמו של לי האנה הריסון לודוול מתה ב-1750. ב-5 בדצמבר 1757, הוא התחתן עם אן איילט, בתו של ויליאם איילט. אן מתה ב-12 בדצמבר 1768. לזוג נולדו שישה ילדים, ארבעה מהם שרדו עד לבגרות. לי נישא בשנית ביוני או ביולי 1769 לאן (גסקינס) פינקרד. לזוג נולדו שבעה ילדים, חמישה מהם שרדו עד לבגרות.
לי כיבד את אחיו, פרנסיס לייטפוט לי (חותם נוסף על תקנון הקונפדרציה והכרזת העצמאות), בכך שקרא לאחד מבניו על שמו.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1757, לי מונה לשופט השלום של מחוז וסטמורלנד. בשנת 1758, הוא נבחר לבית בורגס בווירג'יניה, שם פגש את פטריק הנרי. לי נשאר "בעל ברית יקר של... הנרי וסמואל אדמס" לאורך מלחמת העצמאות האמריקאית. כתומך מוקדם של עצמאות, לי הפך לאחד הראשונים שהקימו ועדות התכתבות בין האמריקאים הרבים בעלי דעות העצמאות במושבות השונות. בשנת 1766, כמעט עשר שנים לפני מלחמת העצמאות האמריקנית, מיוחסת ללי החלטת וסטמורלנד נגד אכיפת חוק הבולים הבריטי 1765, שנחתמה בפומבי על ידי בעלי קרקעות בולטים שנפגשו בלידסטאון, וירג'יניה, ב-27 בפברואר 1766. בין החותמים היו שלושה אחים ובן דוד אחד קרוב של ג'ורג' וושינגטון.
ביוגרפיה > קריירה > המהפכה האמריקאית

באוגוסט 1774, לי נבחר כציר לקונגרס הקונטיננטלי הראשון בפילדלפיה. בהחלטתו של לי ב-7 ביוני 1776, במהלך הקונגרס הקונטיננטלי השני, לי העלה את ההצעה לקונגרס הקונטיננטלי להכריז על עצמאות מבריטניה הגדולה, שבה נכתב (בחלקו):
נפסק: שהמושבות המאוחדות הללו הן, ובצדק, צריכות להיות, מדינות חופשיות ועצמאיות, שהן משוחררות מכל נאמנות לכתר הבריטי, ושכל הקשר המדיני בינן לבין מדינת בריטניה הגדולה הוא וצריך להיות, מומס לחלוטין.
לי חזר לווירג'יניה עד שהקונגרס הצביע על הכרזת העצמאות ואימץ אותה, אבל הוא חתם על המסמך כשחזר לקונגרס.
ביוגרפיה > קריירה > נשיא הקונגרס

לי נבחר לנשיא השישי של הקונגרס על פי תקנון הקונפדרציה ב-30 בנובמבר 1784, בטברנת הנשק הצרפתית, טרנטון, ניו ג'רזי. הקונגרס התכנס ב-11 בינואר 1785 בבית העירייה הישן של ניו יורק, עם לי בראש עד 23 בנובמבר 1785. למרות שלא שולם לו משכורת, הוצאות משק הבית שלו כוסו בסכום של 12,203.13$.
לי תיעב את הרעיון של הטלת מיסים פדרליים והאמין שלהמשיך ללוות כסף זר זה מעשה לא זהיר. לאורך כהונתו, הוא טען כי על המדינות לוותר על תביעותיהן בטריטוריה הצפון-מערבית, מה שיאפשר לממשלה הפדרלית לממן את התחייבויותיה באמצעות מכירת קרקעות. הוא כתב לחבר ולקולגה סמואל אדמס:
אני מקווה שבקרוב נסיים את תוכניתנו לסילוק ארצות המערב כדי לסלק את החוב הציבורי המעיק שנוצר בעקבות המלחמה, ואני חושב שאם מקור ההכנסה הזה ינוהל נכון, הרפובליקות הללו עשויות להשתחרר בקרוב ממצב הדיכוי הזה. מצוקה שעם חייב לחוש תמיד.
החל ויכוח על הרחבת פקודת הקרקעות משנת 1784 ושיטת הסקר של תומאס ג'פרסון; כלומר, "מאות עשרה מיילים גאוגרפיים רבועים, כל מייל מכיל 6086 ו-4-10 הרגל" ו"מחולקים למגרשים של מייל רבוע אחד כל אחד, או 850 ו-4-10 אקרים" ב-14 באפריל ב-3 במאי 1785, ויליאם גרייסון מווירג'יניה הציע הצעה, בהנחיית ג'יימס מונרו, לשנות את "שבעה מייל מרובע" ל"שישה מייל מרובע".
פקודת הקרקעות של 1785 עברה ב-20 במאי 1785, אך לממשלה הפדרלית לא היו משאבים לנהל את האדמות החדשות שנסקרו. לא רק שהילידים האמריקאים סירבו לוותר על אחיזתם בשטח המדובר, אלא שחלק ניכר מהאדמה שנותרה נכבש על ידי פולשים. מכיוון שהקונגרס לא הצליח לגייס שופטים או חיילים כדי לאכוף את התשלום של דולר לאקר, תוכניתו של לי נכשלה בסופו של דבר, למרות שמערכת הסקר שפותחה תחת פקודת הקרקעות משנת 1785 נמשכה.
ביוגרפיה > קריירה > הסנאט האמריקאי

לי כיהן בסנאט של ארצות הברית בקונגרס הראשון והשני מ-1789 עד 1792. בשנת 1792 הוא הפך לנשיא הזמני השני של הסנאט, אך מאוחר יותר באותה שנה הוא נאלץ להתפטר עקב בריאותו הרופפת, והוא פרש מהחיים הציבוריים.
ביוגרפיה > קריירה > תפקידים פוליטיים

שופט השלום עבור מחוז וסטמורלנד, וירג'יניה (1757)
בית הנבחרים של מושבת וירג'יניה (1758–1775)
חבר הקונגרס הקונטיננטלי (1774–1779, 1784–1785, 1787)
בית הנבחרים של וירג'יניה (1777, 1780, 1785)
נשיא קונגרס הקונפדרציה (30 בנובמבר 1784 – 4 בנובמבר 1785)
סנאטור ארצות הברית מווירג'יניה (4 במרץ 1789 – 8 באוקטובר 1792)
הנשיא הזמני במהלך הקונגרס השני (18 באפריל – 8 באוקטובר 1792)
ביוגרפיה > מוות ומורשת

לי מת ב-19 ביוני 1794, בגיל 62. בתי ספר ברוסמור, קליפורניה ובגלן ברני, מרילנד נקראים על שמו, ובית הספר ריצ'רד הנרי לי בשיקגו נקרא לכבודו. אוניית ליברטי במהלך מלחמת העולם השנייה "ריצ'רד הנרי לי" נקראה לכבודו. האתר הארכאולוגי של צ'נטילי היה רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים בשנת 1971. הוא מוצג במחזמר "1776" של שרמן אדוארדס משנת 1969.
משפחתו

ילדים עם אן איילט:
ויליאם לי (1750 - 23 במרץ 1836)
ויליאם פ. לי (1758 - לא ידוע)
תומאס ג'סי לי (20 באוקטובר 1758 - 7 בספטמבר 1805)
מרי "מולי" לי וושינגטון (28 ביולי 1764 - 2 בנובמבר 1795), שנישאה לקולונל ויליאם אוגוסטין וושינגטון האב
האנה לי וושינגטון (1765 - 23 בנובמבר 1802), שנישאה לקורבין וושינגטון
תומאס לי (13 באוקטובר 1760 - לא ידוע)
לודוול לי (13 באוקטובר 1760 - 23 במרץ 1826)
מריבל לי (1768 - 1768)
ילדים עם אן פינקרד:
אן "ננסי" לוסינדה לי (1 בדצמבר 1770 - 9 בספטמבר 1804), שנישאה לצ'ארלס לי
הנרייטה "הרייט" לי (10 בדצמבר 1773 - 1803), שנישאה לריצ'רד לי טורברוויל, ומאוחר יותר ויליאם מופיט
שרה קאלדוול לי (27 בנובמבר 1775 - 8 במאי 1837)
קסיוס לי (18 באוגוסט 1779 - 8 ביולי 1798)
פרנסיס לייטפוט לי (18 ביוני 1782 - 13 באפריל 1850)
ילד ללא שם (1784 - 1784)
פרנסיס לודוול לי (1786 - 1844)
דייוויד ריצ'רד לי (תאריך לידה לא ידוע)
הערות שוליים

↑  Bernstein, Richard B. (2009). "Appendix: The Founding Fathers, A Partial List". The Founding Fathers Reconsidered. New York: Oxford University Press. pp. 176–180. ISBN 978-0199832576.
↑  Davis, Kenneth C. (2003). Don't Know Much About History: Everything You Need to Know About American History but Never Learned (1st ed.). New York: HarperCollins. p. 82. ISBN 978-0-06-008381-6.
↑  Washington, Lawrence; McKim, Randolph Harrison; Beale, George William (1 בינואר 1912). Westmoreland County, Virginia: Parts I and II : a Short Chapter and Bright Day in Its History. Whittet & Shepperson, printers. p. 42. נבדק ב-22 בספטמבר 2016 – via Internet Archive. Westmoreland Resolution. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Estimate of the Annual Expenditure of the Civil Departments of the United States, on the present Establishment President Richard Henry Lee
↑  "President Richard Henry Lee to Samuel Adams, New York May 20. 1785". אורכב מ-המקור ב-28 באוקטובר 2014. נבדק ב-22 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Plat of Township 2, Range 7 in the Ohio Seven Ranges ca. 1786 Richard Henry Lee, President of the United States in Congress Assembled
↑  Staff (29 במאי 2012). "The Public Land Survey System (PLSS)". National Atlas of the United States. U.S. Department of the Interior. אורכב מ-המקור ב-7 ביוני 2012. נבדק ב-20 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  richardhenrylee.org (retrieved March 9, 2024)
↑  "Anne Aylett Lee". Geni. 11 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Lee, Lucinda. "Journal of a Young Lady of Virginia". Lee Family Digital Archive. נבדק ב-17 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mary Lee Washington". Geni. 11 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hannah Washington Lee". Geni. במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Anne Pinkard Lee". 30 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Anne Lucinda Lee". Geni. 2 באפריל 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Henrietta Lee Moffitt". Geni. 11 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273556905171  BNE: XX4664931  BnF: cb14589933v (data)  GND: 123418526  ISNI: 0000 0001 1061 1639  LCCN: n50039714  MusicBrainz: fe924c56-8c9e-468b-8c77-b99545dd9039  NARA: 10582957  NKC: vse2016914660  NTA: 333884787  SNAC: w6zd8txq  SUDOC: 154403385  US Congress: L000201  VIAF: 47668633   WorldCat (עם VIAF): 47668633 
סמל משפחת לי
פלורנס קלקסטון

| --- | --- |

 לידה:  26 באוגוסט 1838 פירנצה, הדוכסות הגדולה של טוסקנה 
 התאבדה:  3 במאי 1920 (בגיל 81) סנדאון, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1855–1889 (כ־34 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 
פלורנס קלקסטון (באנגלית: Florence Claxton‏; 26 באוגוסט 1838 – 3 במאי 1920) הייתה אמנית בריטית, שהתבלטה בציורי הסאטירה שלה. קלקסטון גם כתבה פרשנויות הומוריסטיות רבות על החיים של זמנה.
ביוגרפיה

קלאקסטון נקראה על שם עיר הולדתה, פלורנס, איטליה, שם נולדה ב־26 באוגוסט 1838 לצייר מרשל קלקסטון ואשתו סופיה; היא הוטבלה ב־2 בינואר 1839 בכנסיית סנט אלפג'. הייתה לה אחות צעירה יותר, אדלייד (אנ'), שנולדה שלוש שנים אחריה.
מרשל קלקסטון, לא ראה הצלחה באיטליה, והיגר עם משפחתו בשנת 1850 לאוסטרליה, שם גיסו ריצ'רד הרגרב ביסס את עצמו כמתנחל בניו סאות' ויילס. גם בני משפחה אחרים היגרו לאוסטרליה. הגעתו של קלקסטון לסידני צוינה בעיתונים, אך הוא שוב נאבק למצוא את התהילה כצייר. המשפחה המשיכה להגר ובשנת 1854, עברה להודו. לאחר שהות של שלוש שנים, המשפחה חזרה לאנגליה דרך ציילון ומצרים. הניסיון של נסיעות בינלאומיות התברר כחשוב לאחיות כאמניות, הרחיב את ההיקף הגאוגרפי של חוויותיהן, ותרם למבטתן החוץ וויקטוריאנית.
האחיות קלאקסטון חזרו לאנגליה שפלורנס הייתה כמעט בת 20  אביה אימן אותה ואת אחותה בציור. בשנות החמישים של המאה ה-19 מצאו שתי האחיות עבודות בייצור תחריטים לעיתונות הפופולרית. בשנת 1858 הציגה פלורנס סצנות מחייה בתערוכה השנתית השנייה של האגודה לנשים אמנויות (אנ') (SWA). בשנה שלאחר מכן, 1859, היא חתמה על עצומה לקבלת נשים לבתי הספר של האקדמיה המלכותית לאמנויות.
בשנת 1864, האחיות חלקו יחד בית בלונדון, אך דרכיהן נפרדו. ב־1 ביוני 1868 התחתנה פלורנס עם ארנסט פרינגטון, צלם ומהנדס צרפתי, בפריז. מעט ידוע על חיי הנישואים שלהם, אך פלורנס טענה כי התגוררה במונקו במשך כמה שנים. לא היו ילדים מהנישואין והיא התאלמנה ככל הנראה בשנת 1881, כשחזרה להתגורר עם אביה בלונדון.
פלורנס לא נישאה בשנית. היא המשיכה לעבוד כמאיירת ואמנית.
ב־3 במאי 1920, בביתה, באי וייט, היא התאבדה.
ביוגרפיה > יצירה

היצירה הידועה ביותר של קלקסטון היא ״הבחירה בפאריס: אידיליה״ (בערך 1860), סאטירה ופרודיה (על פי משפט פאריס במיתולוגיה היוונית) על יצירותיהם של האמנים מהאחווה הפרה-רפאליטים.  הציור מכיל רבים מהדמויות המרכזיות של התנועה האמנותית כולל ג'ון ראסקין וסר ג'ון אוורט מיליי, עם דמויות של תרבות פופולרית כמו פורד מדוקס בראון. הציור מתאר את מיליי בתפקיד פאריס, שמציע את התפוח המוזהב לאישה מימי הביניים מפוארת למראה, תוך התעלמות מהמדונה של רפאל ואישה מודרנית בקרינולינות. הציור כולל גם פרודיות על יצירות אחרות לפני הרפאליטים  התמונה פורסמה בעיתון ״אילוסטרייטד לונדון״ בעמוד ב־2 ביוני 1860.
קלקסטון כתבה גם מערכונים הומוריסטיים על פמיניזם וזכויות נשים, בעיקר בהרפתקאותיה של אישה בחיפוש אחר זכויותיה, סיפור מצויר.על אשה שהוריה אינם מאשרים את המאהב שלה, והוא עוזב. היא מחליטה להמשיך בעצמאותה, אך היא נעשית מכוערת, הופכת לעורכת דין, פוליטיקאית ורופאה, אך בסופו של דבר נכשלת בכל העיסוקים. לבסוף היא מהגרת לארצות הברית ומתחתנת עם בריגהם יאנג, מנהיג המורמונים הפוליגמי. בסופו הסיפור, מסתבר שכולו היה חלום והוא מסתיים במילותיה "תודה לאל זה רק חלום ליל קיץ ואני לא משוחררת".
הערות שוליים

↑  Delia Gaze, ed., Dictionary of Women Artists, London, Taylor & Francis, 1997; p. 404-6.
1 2  Flood, Catherine (26 May 2016). "Claxton [married name Farrington], Florence Ann (1838–1920)". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press.
↑  Van Remoortel, Marianne, ed. "The Fine Art of Satire: Florence and Adelaide Claxton and the Magazines." In Women, Work and the Victorian Periodical: Living by the Press. Palgrave Macmillan, 2015, pp. 92–114.
↑  William E. Fredeman, "Pre-Raphaelites in Caricature: The Choice of Paris: An Idyll by Florence Claxton," Burlington Magazine, Vol. 102 (December 1960), pp. 523-29.
↑  James S. Dearden, John Ruskin: A Life in Pictures, London, Continuum, 1999; p. 56.
↑  "The Choice of Paris: An Idyll’ by Miss Florence Claxton." Illustrated London News 36 (2 Jun. 1860), 541-542.
↑  Florence Claxton, The Adventures of a Woman in Search of her Rights, London, The Graphotyping Co., 1872.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  DAAO: florence-claxton  ISNI: 0000 0000 5014 3051  LCCN: nr95001510  RKD: 17134  Trove: 1484873  ULAN: 500026272  VIAF: 76203112   WorldCat (עם VIAF): 76203112 
הבחירה של פאריס
חלון קוקיה

| --- | --- |

חלון קוקיה בגג בית בקרסברון אם בודנזה (אנ'), ימת קונסטנץ, באדן-וירטמברג, גרמניה
 מידע כללי
 תקופה:  גג 
 מבנים עיקריים:  קתדרלת כריסט צ'רץ', אוקספורד
 
חלון קוקיה בבניין מחוז משטרת פריז באיל דה לה סיטה.
חלון קוקיה (נקרא גם דורמר; מאנגלית: Dormer) הוא מבנה מקורה, המכיל לרוב חלון, המבצבץ אנכית מעבר למישור של גג משופע (אנ'). חלון קוקיה הוא צורה של חלון גג (אנ').
מקובל להשתמש בחלונות קוקיה כדי להגדיל את החלל השימושי בלופט (אנ') וליצירת פתחי חלונות במישור הגג. חלון קוקיה הוא לעיתים קרובות אחד המרכיבים העיקריים של הסבת שימוש בלופט. כמרכיב בולט של מבנים רבים, סוגים שונים של חלונות קוקיה התפתחו כדי להשלים סגנונות שונים של אדריכלות. כאשר המבנה מופיע על צריחי הכנסיות והקתדרלות, הוא מכונה בדרך כלל לוקרנה (אנ').
היסטוריה

המילה dormer מקורה ב-dormeor מצרפתית תיכונה (אנ'), שפירושה "חדר שינה", שכן חלונות סיפקו לעיתים קרובות אור ומרחב לחדרי שינה בקומת עליית הגג.
אחד השימושים המוקדמים ביותר בחלונות קוקיה היה בצורת לוקרנה, חלונות דקים אשר סיפקו אוורור לצריחי הכנסיות והקתדרלות הגותיות האנגליות. דוגמה מוקדמת הם הלוקרנים של הצריח של קתדרלת כריסט צ'רץ', אוקספורד (אנ'). חלונות קוקיה שימשו בבנייה ורנקולרית בבריטניה מאז המאה ה-16.
חלונות קוקיה זכו לפופולריות על ידי האדריכל הצרפתי פרנסואה מנסאר, שהשתמש רבות במעונות בגגות המנסארד שתכנן עבור פריז של המאה ה-17.
באדריכלות מודרנית, בניית גגות משופעים היא בדרך כלל בבתים פרטיים.
גלריה

לוקרנה
לוקרנות עליונות בצריח קתדרלת כריסט צ'רץ' (אנ')
ראו גם

בונגלו
הערות שוליים

↑  "Definition of dormer". ArchitecturalDictionary.org. Archived from the original on 9 August 2016. Retrieved 23 May 2016.
1 2  Barr, Peter. "Illustrated Glossary - 19th Century Adrian Architecture". Sienaheights.edu. Retrieved May 23, 2016.
↑  "Etymology of "dormer"". Online Etymology Dictionary. Retrieved 23 May 2016.
↑  "Traditional Dormer Windows: Design Guide". tewkesbury.gov.uk. Tewkesbury Borough Council. Retrieved 23 May 2016.
↑  מיטל אהרוני, מאושרים עד הגג: המדריך לתכנון גג רעפים גלוי, בניין ודיור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554576405171  GND: 4148722-9  LCCN: sh2007010579  NKC: ph265681
תאודוריק בלנד

תאודוריק בלנד (באנגלית: Theodorick Bland‏; 21 במרץ 1741 – 1 ביוני 1790), היה בעל מטעים, רופא, חייל ופוליטיקאי אמריקאי ממחוז פרינס ג'ורג', וירג'יניה. כדמות מרכזית בהקמת ממשלת ארצות הברית החדשה, בלנד ייצג את וירג'יניה הן בקונגרס הקונטיננטלי והן בבית הנבחרים של ארצות הברית (עד מותו בתפקיד), וכן כיהן מספר קדנציות בבית הנבחרים של וירג'יניה וייצג את מחוז פרינס ג'ורג', שאותו ייצג גם באמנת האשרור של וירג'יניה (והתנגד ללא הצלחה לאשרור).
ביוגרפיה > ראשית חייו והשכלה

בלנד נולד במחוז פרינס ג'ורג' ב-21 במרץ 1741 למשפחת בעלי מטעים בולטת בווירג'יניה הקולוניאלית. הוריו היו תאודוריק בלנד מקאוסונס ופרנסס אליזבת' (בולינג) בלנד. אמו הייתה הילדה והיורשת היחידה של קפטן דרורי בולינג ואליזבת מריוות'ר מ"קיפקס", המטע שתאודוריק הצעיר יותר ירש והפעיל לאחר מכן.
אבותיו התיישבו בווירג'יניה שנים קודם לכן, הפכו למנהיגים אזרחיים (ולכן מכונים לעיתים המשפחות הראשונות של וירג'יניה) ושגשגו על ידי הפעלת מטעים תוך שימוש בעבודה משועבדת. כמו אביו (ששירת בסנאט של וירג'יניה במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית שייצג את מחוז פרינס ג'ורג' ואת רוב מחוזות האי וייט וסארי), הוא נקרא על שמו של תאודוריק בלנד מווסטובר, ששימש כיושב ראש בית בורגס בשנת 1660 וגם ייצג את מחוז צ'ארלס סיטי ולאחר מכן את מחוז הנריקו החדש) מ-1661 ועד מותו, כנראה ב-1672. סבו, ריצ'רד בלנד, התחתן עם אליזבת רנדולף, בתו של ויליאם רנדולף מהאי טורקיי. דודו, שנקרא גם ריצ'רד בלנד, בן דודו הראשון של אביו פייטון רנדולף, ובן דודו השני תומאס ג'פרסון יקדמו אותו בבחירתו לתפקידי מחוקקים במדינה וכן לקונגרס.
בגיל 11, לאחר שהתחנך בבית כמקובל בכיתתו, הוא נשלח לבריטניה לחינוך שלו, מלווה בנער משועבד, טום, כמשרתו האישי. בלנד למד תחילה ביורקשייר. לאחר מכן הוא נסע לסקוטלנד כדי ללמוד רפואה באוניברסיטת אדינבורו, וסיים את לימודיו כרופא בשנת 1763.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת ונישואים

לאחר מכן חזר בלנד לווירג'יניה והחל בעיסוק רפואי, כמו גם בעקבות מסורות משפחתיות של מעורבות פוליטית וחקלאות תוך שימוש בעבודה משועבדת. הוא התחתן עם מרתה דיינג'רפילד בשנת 1768 וסביר להניח שהם התיישבו בכיפקס בערך באותה תקופה. (הוריו עברו לקאוסונס.) כך הפך בלנד לבעל מטעים ולבעל עבדים מרכזי. בלנד פרש מעיסוק רפואי בסוף שנות ה-60 של המאה ה-18, "בעד חקלאות ופוליטיקה". הוא נעשה פעיל בפוליטיקה לפני המלחמה, ושימש כפקיד של מחוז פרינס ג'ורג'.
ביוגרפיה > מלחמת המהפכה

כשהמהפכה התקרבה, הדעות הוויגיות של בלנד יישרו אותו עם המורדים. הוא או אביו פרסמו מכתבים המבקרים את לורד דאנמור בעיתון Virginia Gazette תחת השם הבדוי "קסיוס". בשנת 1775 הצטרף בלנד ל"ועדת המודיעין" המקומית וכן סייע באיתור נשק ותחמושת למען מטרת הפטריוטים. ביוני 1776 קיבל בלנד מינוי כקפטן בחיל הפרשים של וירג'יניה. הוא קודם במהירות לקולונל ופיקד על רגימנט הדרגונים הקלים הקונטיננטלי, אשר מוזכר לעיתים קרובות כ"סוסי וירג'יניה של בלנד" בשדרים ובהתכתבויות מהפכניות. בתפקיד האחרון דיווח בלנד ישירות לגנרל וושינגטון. הוא פרש ב-1779 משירות פרשים פעיל עקב בריאות לקויה, ממנה סבל מנעוריו.
תצפיותיו של בלנד בברנדיווין סיפקו לגנרל וושינגטון את המיקום הנכון של הצבאות העיקריים של הלורד קורנווליס והאו; בלנד כתב שני הודעות נפרדות, וקולונל ג'יימס רוס מרגימנט פנסילבניה ה-8 כתב משלוח נוסף שדיווח על תנועות חיילים בריטיים. השדרים של שני הגברים תמכו בזו של קולונל האזן. עם זאת, השדרים שלהם פורשו בתחילה לא נכון, עד שכמעט היה מאוחר מדי. ללא התרומות המדויקות של בלנד, רוס והאזן, תוצאה גרועה יותר עשויה הייתה לפקוד את צבא וושינגטון בברנדיווין.
בכמה דיווחים מאוחרים יותר הוקצה לאחר מכן הרגימנט של בלנד לתפקיד הסיור. בביוגרפיה שלו על ג'ון רנדולף משנת 1922, ההיסטוריון ויליאם קייבל ברוס הציע שתקרית ברנדיווין עודדה את וושינגטון להשתמש בפרשיו יותר לסיור במקום להתמקם במבנה בחזית, כפי שעשו בברנדיווין. עם זאת, היעדר סיור הוביל לטעויות ברנדיווין.
לבקשתו של גנרל וושינגטון, כאשר חזר בלנד לווירג'יניה להתאושש ב-1779, הוא גם שירת כסוהר בשארלוטסוויל על קצינים בריטים שנפלו בשבי. הוא גם פעל כדי לספק לקצינים ולפרשים של וושינגטון סוסים איכותיים הן מהאורוות שלו והן מאחרות. כמשתתף בקהילת מרוצי הסוסים האמריקאית המוקדמת, בלנד היה הבעלים של אורווה גדולה והייתה לו גישה לסוסים אחרים דרך קרובי משפחה וחברים. בלנד פרש מוקדם יותר מעיסוקו הרפואי הפעיל בשל אותן בעיות בריאותיות בסוף שנות ה-60 של המאה ה-18, כמעט עשור לפני תחילת המלחמה, ולבסוף הורשה לפרוש מהצבא מסיבות בריאותיות בסוף 1779. עם זאת, הוא קיבל ב-1785 מינוי מהמושל פטריק הנרי בתור סגן מחוז פרינס ג'ורג', עם אחריות צבאית.
ביוגרפיה > בעל מטעים

כבעל מטעים כמו אביו, סבו ושם שמו, בלנד גידל טבק, אינדיגו וחיטה. במפקד המס של וירג'יניה ב-1787, היו לו 18 עבדים שחורים בני 16 לפחות, ו-13 מתחת לגיל זה, וכן 11 סוסים, 21 בקר ומרכבה בעלת 4 גלגלים. כפי שצוין להלן, אביו עבר למחוז אמיליה לאחר הסכסוך, אך מת לפני מפקד המס. לפיכך, באחוזת אביו היו גם 13 עבדים שחורים בוגרים במחוז אמיליה, וירג'יניה, וכן 10 עבדים צעירים יותר וארבעה סוסים.
ביוגרפיה > פוליטיקאי

הקריירה הפוליטית של בלנד החלה לפני המהפכה, כששימש כפקיד של מחוז פרינס ג'ורג', והיה לו קשר רב עם בית בורגס. לאחר המלחמה, בלנד המשיך לכהן כפקיד המחוז, מה שגרם לו לתקשר עם האספה הכללית של וירג'יניה, שבה שירת אביו בסנאט של וירג'יניה ואדמונד בלנד שירת בבית הנבחרים של וירג'יניה. ב-1780, האספה הכללית מינתה את בלנד כאחד הנציגים של וירג'יניה לקונגרס הקונטיננטלי, שם כיהן עד 1783 ובכך עזר להקים את ממשלת ארצות הברית החדשה.
לאחר שאביו עבר למחוז אמיליה, השתלט בלנד על קאוסונס (ככל הנראה בערך בשנים 1783–1784 לאחר שובו לווירג'יניה מהקונגרס הקונטיננטלי ומותו של אביו.) בלנד הפעיל אז את קיפקס כמטע חוץ. ב-1786, בלנד נבחר לבית הנבחרים של וירג'יניה, שם כיהן עד 1788.
בשנת 1788, מצביעי מחוז פרינס ג'ורג' בחרו בבלנד ורופין כנציגיהם לוועידת וירג'יניה שנקראה לאשרר את חוקת ארצות הברית. בלנד הצביע נגד אשרור, מכיוון שלדעתו החוקה העניקה כוח רב מדי לממשלה מרכזית.
לאחר אימוץ החוקה, בחרו המחוקקים של וירג'יניה בבלנד לקונגרס הראשון של ארצות הברית (הוא התמודד ללא התנגדות). הוא כיהן בבית הנבחרים מ-4 במרץ 1789 ועד מותו ב-1 ביוני 1790 בגיל 49. הוא מת בזמן שהשתתף בקונגרס בניו יורק, וויליאם ב. ג'יילס ממחוז אמיליה נבחר כמחליפו. בלנד היה חבר בית הנבחרים הראשון שמת בתפקידו.
ביוגרפיה > מורשת

בלנד נקבר במקור בחצר טריניטי בניו יורק במנהטן תחתית. (כנסיית טריניטי סומנה בסוף המאה ה-20 כנקודת ציון היסטורית לאומית ). בשנת 1828, שרידיו הועברו ונקברו מחדש בבית הקברות של הקונגרס בוושינגטון הבירה.
אשתו מרתה התחתנה לאחר מותו פעמיים נוספות. היא הייתה אישה עצמאית, ששמרה על נחלות בלנד על ידי ביצוע חוזי נישואין כדי לשלוט באדמותיה.
בלנד הוריש 2 דונם של אדמה בגבעת בלנדפורד ליד הכנסייה כדי להקים בית ספר לחינוך נוער, אך התעקש שיוקם תוך 15 שנים מיום מותו, מה שלא קרה ולכן הקרקע חזרה ליורשיו.
למרות שהבניינים של מטע קיפקס נעלמו מזמן, והעיירה הופוול צמחה במקום, היא נרכשה לאחרונה על ידי הרשות הארכאולוגית, וחפירות ארכאולוגיות נמשכות.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Donald W. Linebaugh (12 במרץ 2007). "National Register of Historic Places Registration Form: Kippax Plantation Archaeological Site". United States Department of the Interior. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  תאודוריק בלנד, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
↑  Lloyd Dobyns; Erik Goldstein (3 באפריל 2006). "A new look at the Governor's Palace". The Colonial Williamsburg Foundation. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1027363199  ISNI: 0000 0000 3116 7525  LCCN: n88156322  SNAC: w6qp6ztv  US Congress: B000546  VIAF: 40932586   WorldCat (עם VIAF): 40932586 
סמל של תיאודוריק בלנד
צג יעד

צג אוטובוס ראשי הנמצא מעל השמשה הקדמית
צג יעד (או: צג תחבורה) הוא צג הנמצא בחלקו הקדמי, הצדדי או האחורי של אמצעי תחבורה ציבורית, כמו אוטובוס, רכבת נוסעים או רכבת קלה. צג זה מציג את מספר הקו ואת יעדו. הצג הראשי, הנמצא בקדמת האוטובוס, ממוקם על החלק העליון (או מעל) השמשה הקדמית.
נוסף להם, ישנו צג פנימי ראשי בכל אוטובוס, המראה את שם התחנה הבאה, ולפעמים גם את מרחקה.
צורת הצגים, שפתם, ומיקומם הוא דבר משתנה, המושפע מגורמים של חברת התחבורה, מיקום ומדינה. ברוב הצגים השפות יהיו השפה המקומית והאנגלית.
בהרבה מקרים, ישנם הבדלים משמעותיים בין שעת ההגעה המוצגת בצגים לבין שעת ההגעה באפליקציות ניווט שונות, כדוגמת מוביט.
בישראל

בישראל נהוגה הצגת מספר הקו על הצג הקדמי בצד ימין, ומשמאלו תוצג תחנת היעד. מצב זה גם נהוג בצג הצדדי של כלי התחבורה. הצג האחורי בישראל יציג רק את מספר הקו, ללא כיוונו.
הצג הפנימי הראשי בכלי התחבורה בארץ מראה את שם התחנה הבאה, ומתחלף, כמו כל צגי הכלי, בשלוש שפות שונות: עברית, אנגלית וערבית.
בישראל ישנו צג נוסף, הנמצא בחלק מהאוטובוסים, וממוקם מול הדלתות האחוריות ומראה מספר תחנות קרובות, זמני הגעה אליהן, תחנת יעד, ומספר קו.
צורת הצגים והמבנה שלהם דומים ועקביים מאוד בכל רחבי מדינת ישראל, כאשר אחד ההבדלים המשמעותיים ביניהם הוא הצגת מרחק על הצג הפנימי הראשי באוטובוסים הנוסעים מרחקים גדולים יחסית בין תחנה לתחנה.
טכנולוגיה

כמה סוגים שונים של טכנולוגיות משמשים את הצגים, הנפוצים שבהם טכנולוגיות LED ו-LCD. בחוק אמריקאים עם מוגבלויות משנת 1990 נקבעו הגדרות חובה לצגים אלה, כמו הגובה והרוחב שלהם.
טכנולוגיות נוספות הנמצאות בשימוש רחב הן שלטים מתחלפים ושלטי פלסטיק.
הערות שוליים

↑  Destination and route signs (באנגלית)
Daechwita

| --- | --- |
 סינגל בביצוע אגוסט D
 מתוך האלבום D-2 (אנ')
 יצא לאור:  22 במאי 2020
 שפה:  קוריאנית
 אורך:  3:46
 חברת תקליטים:  ביג היט
 כתיבה:  אגוסט D • אל קפיטקסן
 הפקה:  אגוסט D • אל קפיטקסן
 
"Daechwita" הוא שיר של הראפר הדרום קוריאני אגוסט D, המוכר יותר כשוגה מ-BTS. השיר שוחרר כסינגל דיגיטלי ב-22 במאי 2020, דרך ביג היט אנטרטיינמנט.
השראה

ההשראה לשיר "Daechwita" נלקחה ממספרי הסיפורים הקוריאנים ומהמוזיקה הקוריאנית המסורתית, אשר, לדברי אגוסט D, גרמו לכך שבאופן טבעי העיבוד מושפע מפאנסורי ומכלי ההקשה קוואנגווארי (אנ'). העיבוד הופק מתוך רצון לדגום את הצליל של הדאצ'וויטה (אנ') האמיתית, יצירה של מוזיקה צבאית קוריאנית מסורתית. האלמנטים של הדאצ'וויטה נשמעים בבירור בשיר ובקליפ שלו.
קליפ

הקליפ הרשמי שוחרר ב-22 במאי 2020. הוא שואב השראה מהסרט נשף מסכות (אנ'), שבו אקרובט שפל עובד בתפקיד הכפיל של המלך גוואנגאה (אנ'), ובסופו של דבר כובש את כס המלכות בעוד השליט מתאושש מההרעלה; בקליפ, אגוסט D מתפקד גם בתור המלך וגם בתור הכפיל שלו. הסמליות מאחורי הקליפ נחשפה על ידי אגוסט D בסרטון מאחורי הקלעים; המלך מייצג את אגוסט D ה"ישן", בעוד הכפיל שלו מייצג את אגוסט D ה"חדש". בסוף הסרטון, הכפיל אמור להיות מוצא להורג, אך הוא יוצר ברית עם התליין ויורה במלך והורג אותו.
נושא הניגודים אצל אגוסט D, שהוזכר בעבר ביחס להבדלים בין D-2 (אנ') למיקסטייפ הבכורה שלו (אנ'), ממשיך בקליפ. לדוגמה, הוא לובש תלבושת מודרנית מול בניין מסורתי מתקופת סילה (אנ'), ומבצע דריפט עם מכונית ישנה בחצר מוזנחת.