stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליגת העל הבולגרית בכדורסל
מבנה הליגה

הליגה משחקת תחת חוקי הכדורסל של פיב"א. במהלך העונה הסדירה כל קבוצה משחקת פעמיים או שלוש (בהתאם לעונה) נגד כל קבוצה אחרת בשיטה של בית חוץ. 8 הקבוצות המסיימות ראשונות עולות לסדרות פלייאוף של הטוב משלושה משחקים ברבע הגמר והטוב בחמישה משחקים בחצי הגמר ובגמר כאשר הזוכה בסדרת הגמר מוכתרת האלופה. 
נכון לעונת 2020/21 אין יורדות ומספר המשתתפות משתנה בין 9 ל-10 בהתאם לקבוצות אשר נרשמות לליגה.
האלופה משתתפת בליגת האלופות, הקבוצה שסיימה במקום 2 וזוכת הגביע הבולגרי משתתפות במפעל היורופקאפ, וקבוצות לפי בחירה משתתפות במפעל הליגה הבלקנית.
מבנה הליגה > קבוצות הליגה

| קבוצה | שנת הקמה | עיר | מקום בעונה הקודמת (הסדירה) |
| --- | --- | --- | --- |
| בלקן בוטבגרד | 1947 | בוטבגרד | 1 |
| לבסקי סופיה לוקלי | 1923 | סופיה | 3 |
| רילסקי ספורטיסט | 1927 | סמוקוב | 2 |
| ברואה | 1958 | סטארה זאגורה | 7 |
| אקדמיק פלובדיב | 1948 | פלובדיב | 6 |
| צ'רנומורץ בורגס | 1946 | בורגס | 5 |
| צ'רנו מורה וארנה | 1947 | וארנה | 10 |
| ספרטק פלבן | 1947 | פלבן | 4 |
| טונדז'ה ימבול | 1945 | ימבול | 8 |
| צסק"א סופיה | 1948 | סופיה | עלייה מליגת המשנה |
| שומן | 1950 | שומן | 9 |
היסטוריית אלופות

| --- | --- |
 1942. לבסקי סופיה  1943. לוקומוטיב סופיה  1945. לבסקי סופיה  1946. לבסקי סופיה  1947. לבסקי סופיה  1948. לוקומוטיב סופיה  1949. צסק"א סופיה  1950. צסק"א סופיה  1951. צסק"א סופיה  1952. סלאביה סופיה  1953. סלאביה סופיה  1954. ספרטק סופיה  1955. לוקומוטיב סופיה  1956. ספרטק סופיה  1957. אקדמיק סופיה  1958. אקדמיק סופיה  1959. אקדמיק סופיה  1960. ספרטק סופיה  1961. לוקומוטיב סופיה  1962. ספרטק סופיה  1963. אקדמיק סופיה  1964. לוקומוטיב סופיה  1965. צסק"א סופיה  1966. לוקומוטיב סופיה  1967. צסק"א סופיה  1968. אקדמיק סופיה  1969. אקדמיק סופיה  1970. אקדמיק סופיה  1971. אקדמיק סופיה  1972. אקדמיק סופיה  1973. אקדמיק סופיה  1974. בלקן בוטבגרד  1975. אקדמיק סופיה  1976. אקדמיק סופיה  1977. צסק"א סופיה  1978. לבסקי סופיה  1979. לבסקי סופיה  1980. צסק"א סופיה  1981. לבסקי סופיה  1982. לבסקי סופיה:  1983. צסק"א סופיה  1984. צסק"א סופיה  1985. צ'רנו מורה וארנה  1986. לבסקי סופיה  1987. בלקן בוטבגרד  1988. בלקן בוטבגרד  1989. בלקן בוטבגרד  1990. צסק"א סופיה  1991. צסק"א סופיה  1992. צסק"א סופיה  1993. לבסקי סופיה  1994. לבסקי סופיה  1995. ספרטק פלבן  1996. ספרטק פלבן  1997. סלאביה סופיה  1998. צ'רנו מורה וארנה  1999. צ'רנו מורה וארנה  2000. לבסקי סופיה  2001. לבסקי סופיה  2002. טונדז'ה ימבול  2003. אקדמיק סופיה  2004. אקדמיק סופיה  2005. אקדמיק סופיה  2006. אקדמיק סופיה  2007. אקדמיק סופיה  2008. אקדמיק סופיה  2009. אקדמיק סופיה  2010. אקדמיק סופיה  2011. אקדמיק סופיה  2012. אקדמיק סופיה  2013. אקדמיק סופיה  2014. לבסקי סופיה  2015. אקדמיק סופיה  2016. אקדמיק סופיה  2017. אקדמיק סופיה  2018. לבסקי סופיה  2019. בלקן בוטבגרד  2020. בוטלה  2021. לבסקי סופיה  2022. בלקן בוטבגרד  2023. בלקן בוטבגרד  2024. רילסקי ספורטיסט
חימיק יוז'ני

ההיכל הביתי אולימפוס
חימיק יוז'ני (באוקראינית: хімік Южне) היא קבוצת כדורסל אוקראינית מהעיר יוז'ני. המתמודדת בסופרליגה האוקראינית ובליגת האלופות. הקבוצה נמצאת בבעלות חברה "מפעלי נמל אודסה". בעונת 2015 זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 2000 ומשתתפת בסופרליגה האוקראינית מאז עונת 2002/03 וידועה כקבוצת צמרת. 5 פעמים ברציפות סיימה במקום השלישי 2008/09, 2007/08, 2006/07, 2005/06, 2004/05. ובמסגרת הגביע האוקראיני הגיעה לחצי הגמר בעונות: 2005/06, 2008/09.
הקבוצה השתתפה ביורוצ'לנג' לראשונה בעונת 2004/05. השלב הגבוה ביותר שהגיעה אליו היה רבע הגמר בעונת 2007/08, בו הודחה על ידי קבוצת א.א.ל. לימסול הקפריסאית.
הקבוצה השתתפה בעבר גם ביורוקאפ צ'לנג' (מאז 2002/03). השלב הגבוה ביותר שאליו הגיעה הוא הגמר בעונת 2005/06, בו הפסידה בסיכום שני מפגשים לקבוצת אוראל גרייט.
בעונת 2010/11 נפגשה מול מכבי חיפה במסגרת גביע היורוצ'לנג'.
בעונת 2014/15 זכתה באליפות הסופרליגה האוקראינית. בעונת 2015/16 זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע האוקראיני. בעונת 2018/2019 זכתה באליפות השלישית שלה.
תארים והישגים

הסופרליגה האוקראינית (3):
זכייה: 2015, 2016, 2019
הגביע האוקראיני (1):
זכייה: 2016
חצי גמר: 2006, 2009, 2012
יורוקאפ צ'לנג' :
גמר: 2006
יורוצ'לנג' ::
רבע גמר: 2008, 2013
שחקנים בולטים בעבר ובהווה

ארצות הברית ארון מגי
סרביה סשה בראטיץ'
ארצות הברית טראוויס גריסון
מונטנגרו איבן קולג'ביץ'
אוקראינה דניס איקובלב
טריטוריית איידהו

| --- | --- |


 
 ממשל
 עיר בירה:  לואיסטון (1863–1866) בויסי (1866–1890)
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1863 
 תאריכי פירוק:  1890 
 ישות קודמת:   טריטוריית וושינגטון    טריטוריית דקוטה
 ישות יורשת:   טריטוריית מונטנה    טריטוריית דקוטה    טריטוריית ויומינג    איידהו
 
חותם של טריטוריית איידהו, 1863–1866
טריטוריית איידהו הייתה טריטוריה מאוגדת מאורגנת של ארצות הברית שהתקיימה מ-3 במרץ 1863 עד 3 ביולי 1890, כאשר ההיקף הסופי של הטריטוריה התקבל לאיחוד בשם איידהו.
היסטוריה > שנות ה-60 של המאה ה-19

הטריטוריה אורגנה רשמית ב-3 במרץ 1863, בחוק הקונגרס, שנחתם על ידי הנשיא אברהם לינקולן. זהו אזור שהוקם על ידי אזורים מטריטוריות קיימות הנתונים במחלוקות על איזו מדינה הייתה בבעלות האזור. עד שנת 1863, האזור שממערב לקו פרשת המים של אמריקה שהיה בעבר חלק מטריטוריית אורגון הענקית, חולק מטריטוריית וושינגטון מצפון למדינת אורגון הצעירה ועד למערב הרחוק, והשארית של טריטוריית אורגון הייתה "טריטוריה לא מאורגנת" באופן רשמי. . רוב השטח שממזרח לקו פרשת המים של אמריקה היה חלק מטריטוריית דקוטה המוגדרת בצורה רופפת המסתיימת לאורך קו הרוחב ה-49 - כיום הגבול עם קנדה, אז נחלתה הקולוניאלית של בריטניה הגדולה.
הטריטוריה המקורית המאורגנת החדשה כיסה את כל המדינות של ימינו איידהו ומונטנה, וכמעט את כל מדינת ויומינג של ימינו, תוך השמטת רק פינה בחלקה הדרום מערבי של המדינה. היא נפרשה ממזרח למערב על ידי שביל אורגון ההומה, ובחלקה על ידי שבילי המהגרים האחרים, שביל קליפורניה ושביל המורמונים, שמאז שנסלל בשנת 1847, העביר רכבות עגלות מתיישבים למערב, ובדרך אגב, היווה את קו פרשת המים לאגן נהר הנחש, שער מרכזי למרחבים הפנימיים של איידהו ואורגון.
הבירה הטריטוריאלית הראשונה הייתה בלואיסטון  מאז היווסדה ב-1863 עד 1866. בויסי הפכה לבירה הטריטוריאלית משנת 1866 בהפרש של קול אחד של בית המשפט העליון הטריטוריאלי. הקונגרס לא הצליח לספק קודים פליליים או אזרחיים רשמיים לטריטוריית איידהו עם הקמתה. רק ב-4 בינואר 1864 אומצו החוקים המקוריים של הטריטוריה.
המהפך שנגרם על ידי מלחמת האזרחים ותקופת השיקום היה דאגה רחוקה לאלו שנמצאים בטריטוריית איידהו היציבה יחסית, מצב אשר בתורו עודד התיישבות.
בשנת 1864, אורגנה טריטוריית מונטנה מהחלק הצפוני-מזרחי של הטריטוריה ממזרח לרכס ביטררוט. רוב השטח הדרום מזרחי של הטריטוריה היה חלק מטריטוריית דקוטה.
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-19, טריטוריית איידהו הפכה ליעד עבור עקורים דרומיים דמוקרטים שנלחמו למען קונפדרציית המדינות של אמריקה במהלך מלחמת האזרחים. אנשים אלה יוצגו היטב בבתי המחוקקים הטריטוריאליים המוקדמים, שלעיתים קרובות התעמתו עם המושלים הטריטוריאליים הרפובליקנים הממונים. הקרבות הפוליטיים הפכו למרושעים במיוחד בשנת 1867 כאשר המושל דייוויד ו' באלארד ביקש הגנה מפני חיילים פדרליים המוצבים בפורט בויסי נגד בית המחוקקים הטריטוריאלי. אולם עד 1870, המאבק הפוליטי הצטמצם במידה ניכרת.
בשנת 1868, האזורים שממזרח לקו האורך ה-111 ממערב נהפכו לחלק מטריטוריית ויומינג החדשה. טריטוריית איידהו קיבלה את גבולות המדינה המודרנית באותה תקופה. גילוי זהב, כסף ושאר משאבי טבע יקרי ערך ברחבי איידהו החל משנות ה-60 של המאה ה-19, כמו גם השלמת מסילת הברזל הטרנס-יבשתית ב-1869, הביאו אנשים חדשים רבים לטריטוריה, כולל פועלים סינים שהגיעו לעבוד במכרות. ככל שאיידהו התקרבה למדינה, כרייה ותעשיות מיצוי אחרות הפכו חשובות יותר ויותר לכלכלתה. בשנות ה-90 של המאה ה-19, למשל, ייצאה איידהו יותר עופרת מכל מדינה אחרת.
היסטוריה > שנות ה-70 של המאה ה-19

כמעט מיד לאחר הקמת טריטוריית איידהו, נוצרה מערכת בתי ספר ציבורית והוקמו קווים של דיליז'נס. עיתונים רגילים היו פעילים בלויסטון, בויסי וסילבר סיטי עד 1865. קו הטלגרף הראשון הגיע לפרנקלין ב-1866, כאשר לואיסטון הייתה העיר הראשונה המקושרת בצפון איידהו ב-1874. שיחת הטלפון הראשונה באזור הפסיפיק נורת' וסט נעשתה ב-10 במאי 1878, בלואיסטון.
ארבעת אלפים סינים חיו בטריטוריית איידהו מ-1869 עד 1875. כמו מהגרים סינים רבים, הם הגיעו ל"הר הזהב" כדי לעבוד ככורים, או מצאו עבודה ככובסים וטבחים.  מפקד האוכלוסין של 1870 דיווח שיש 1,751 סינים באיידהו סיטי שהם כמעט מחצית מתושבי העיר.
מלחמת נז פרס החלה בחלק הצפוני-מרכזי של הטריטוריה בקניון הציפורים הלבנות ביוני 1877, והסתיימה ארבעה חודשים לאחר מכן במזרח טריטוריית מונטנה ב-Bear Paw.
היסטוריה > שנות ה-80 של המאה ה-19

לאחר מחלוקת העברת הבירה, הועלו הצעות לפצל את שני האזורים. במשך שאר העשור, טריטוריית איידהו כמעט בוטלה בחוק. בשנת 1885 פרסם בית המחוקקים של איידהו בקשה דו-מפלגתית לקונגרס בבקשה להחזיר את צפון איידהו לטריטוריית וושינגטון. היו שני ניסיונות במהלך הקונגרס ה-49 להשיג זאת. ב-1 במרץ 1887 שלח הקונגרס הצעת חוק לנשיא גרובר קליבלנד להחזיר את צפון איידהו לטריטוריית וושינגטון. קליבלנד, ככל הנראה כטובה למושל אדוארד א. סטיבנסון, סירב לחתום על הצעת החוק והטיל וטו בכיס כאשר מושב הקונגרס הסתיים יומיים לאחר מכן.  נבדה ויוטה גילו עניין בסיפוח שאריות דרום איידהו.
בשנת 1889, אוניברסיטת איידהו השתכנה בעיירה הצפונית מוסקו במקום מיקומה המתוכנן המקורי באיגל רוק (כיום איידהו פולס) בדרום. זה שימש כדי להקל על כמה מהרגשות הקשים שחשו תושבי צפון איידהו על אובדן הבירה.
בהצעה להקמת מדינה, קרא המושל סטיבנסון לכינוס חוקתי ב-1889. הוועידה אישרה חוקה ב-6 באוגוסט 1889, והבוחרים אישרו את החוקה ב-5 בנובמבר 1889.    הנשיא בנג'מין הריסון חתם על החוק המקבל את איידהו כמדינה בארצות הברית ב-3 ביולי 1890.
שינויים טריטוריאליים

מדינת אורגון (כחול) וטריטוריית וושינגטון (ירוק)–יחד עם חלקיה של האחרונה שנמסרו לטריטוריית נברסקה ב-2 במרץ 1861 ולטריטוריית איידהו ב-3 במרץ 1863
טריטוריית איידהו בשנת 1863
אזורים שנמסרו לטריטוריות מונטנה ודקוטה ב-1864
הטריטוריות של איידהו, מונטנה וויומינג בשנת 1868
הערות שוליים

↑  Idaho State Historical Society (1968). ""Territorial Government in Idaho, 1863-1869," Reference Series No. 48" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2 באוקטובר 2013. נבדק ב-2013-09-29. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Schwantes, C. A. (1998).
↑  "Visit Boise County – Boise County".
↑  Ling, Huping (16 ביולי 1998). Surviving on the Gold Mountain: A History of Chinese American Women and Their Lives. State University of New York Press. ISBN 9780791438640 – via Google Books. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Kingston, C.S. (באוקטובר 1930). "The North Idaho Annexation Issue (Continued)". The Washington Historical Quarterly. 21 (4): 282–284. JSTOR 40475366. נבדק ב-30 בספטמבר 2021. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Stapilus, Randy (6 ביולי 2014). "How Idaho almost was split apart, never to become state". Idaho Press. נבדק ב-30 בספטמבר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Just, Rick (14 בנובמבר 2020). "Speaking of Idaho: A Nevada Land Grab". נבדק ב-30 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hart, Arthur (25 במאי 2015). "Idaho History: North Idaho tried for a generation to be free of Boise". Idaho Statesman. נבדק ב-30 בספטמבר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hart, I. W., ed. (1912). Proceedings and Debates of the Constitutional Convention of Idaho 1889. Vol. 1. p. III.
↑  Hart, I. W., ed. (1912). Proceedings and Debates of the Constitutional Convention of Idaho 1889. Vol. 2. p. 2037.
↑  "Official Vote: Adopting the Constitution". The Idaho Statesman. 4 בדצמבר 1889. {{cite news}}:  (עזרה)
הכניסה לבית הכלא הישן
יונתן גוטליב

| --- | --- |

 לידה:  12 בספטמבר 2005 (בן 19) תל אביב יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2013 
 עיסוק:  שחקן, יוצר, מדובב
 מקום לימודים:  תלמה ילין 
 פרופיל ב-IMDb
 
יונתן גוטליב (נולד ב-12 בספטמבר 2005) הוא שחקן, מדבב, יוצר קולנוע ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה

גוטליב נולד לשרון בתל אביב וגדל בעיר פתח תקווה בשכונת אם המושבות. למד בבית הספר היסודי "נתן יונתן".
קריירה > תחילת דרכו, טלוויזיה ודיבוב

גוטליב החל לשחק ולהשתתף בקמפיינים ובפרסומות שונות בטלוויזיה מגיל שבע, ביניהן לחברת "שטראוס", "HOT", "עלית", "תמי 4", "טרה", "בייגלה מלא", "קסטרו", "רולדין", "בנק הפועלים", "תפוזינה" ועוד.
בשנת 2014 השתתף כתפקיד אורח בתור בן אמזלג בסדרה "מי נתן לך רישיון?". באותה השנה השתתף גם בתפקיד אורח בסדרה "משפחה טובה", בתפקיד אלחנן בערוץ הראשון.
בשנת 2015 גילם את דמותו של יונתן בסדרה "חיבוק של שבת" בערוץ הופ!. החל לגלם את יואב גרנות בתוכנית "לה פמיליה". באותה השנה החל לדבב בסדרת האנימציה "בוב הבנאי".
בשנת 2016 דיבב את ג'יימס ג'ונס בסדרת האנימציה "סמי הכבאי" ששודרה בערוץ הופ!, ואת דוגו בסדרה "משמר האריות" המשודרת בערוץ דיסני ישראל.
בשנת 2017 שיחק את אודי בסדרה "אחותי קפצה כיתה" המשודרת בערוץ yes. באותה שנה גם דיבב את ג'יימס ג'ונס בסרט "סמי הכבאי: תעלומה מהחלל".
בשנת 2018 השתתף בתפקיד אורח בסדרה "כפולה".
בשנת 2019 החל לגלם את איתי-נחמיה הנדלר בסדרה "פוראבר" המשודרת בערוץ HOT. ביוני באותה השנה גילם את יונתן נחמה בסדרה "נחמה".
בשנת 2020 החל לגלם את טומי פישר בסדרה "ספיידרז" בערוץ TeenNick, עד לסיום הסדרה בשנת 2022.
קריירה > קולנוע

בשנת 2021 כתב, ביים, צילם וערך את הסרט הקצר "המכשפה מאבן גבירול", בכיכובם של השחקנים שון עיסא, עמית הכטר, שחר טבוך, אפרת ארנון ועוד. באותה השנה גם כתב, ביים וערך את הסרט הקצר באנגלית "BLISS: Or The Unbearable Search For Love".
בשנת 2023 כתב וביים את הסרט הקצר "כוכב נופל", בכיכובם של השחקנים מעיין בלום, ירין אורון, נתי קלוגר ועוד. באותה השנה גם ביים (יחד עם יפתח סמוכה) וערך את הסרט הקצר העצמאי "טעות איומה", בכיכובם של השחקנים יעל שרוני ורועי בר-נתן.
חיים אישיים

גוטליב מתגורר בתל אביב.
בת זוגו של גוטליב היא ליה.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | מי נתן לך רישיון? | בן אמזלג | תפקיד אורח |
| 2014 | משפחה טובה | אלחנן | תפקיד אורח |
| 2015 | חיבוק של שבת | יונתן | תפקיד ראשי |
| 2015 | לה פמיליה | יואב גרנות | תפקיד משנה ערוץ 10 (עונות 1-2) רשת 13 (עונה 1) |
| 2017 | בית הכלבים | יריב | תפקיד משנה |
| 2017 | אחותי קפצה כיתה | אודי | תפקיד משנה |
| 2018 | פוראבר | איתי-נחמיה הנדלר | תפקיד משנה |
| 2018 | כפולה | ילד בן 12 | תפקיד אורח |
| 2019 | אלישע | יהונתן | תפקיד משנה |
| 2019 | נחמה | יונתן נחמה | תפקיד משנה |
| 2020 | ספיידרז | טומי פישר | תפקיד ראשי |
| 2022 | לבד בבית | אסיף | תפקיד אורח |
פילמוגרפיה > דיבוב

| שנה | סדרה/סרט | דמות |
| --- | --- | --- |
| 2015 | בוב הבנאי |  |
| 2016 | סמי הכבאי | ג'יימס ג'ונס |
| 2016 | משמר האריות | דוגו |
| 2017 | סמי הכבאי: תעלומה מהחלל | ג'יימס ג'ונס |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | סדרה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | פרסי הטלוויזיה לילדים ולנוער | תגלית השנה | ספיידרז | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקן ראשי בסדרת נוער | ספיידרז | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקן ראשי בסדרת נוער | לבד בבית | מועמדות |
ישראל משה רוזנפלד

הרב ישראל משה רוזנפלד (נולד בי"א בטבת תשי"ג, 29 בדצמבר 1952) הוא האדמו"ר מדאראג (קרי: דוֹרוֹג).
תולדותיו

נולד בישראל לשמואל וחנה לאה רוזנפלד, ילידי הונגריה שעלו לישראל ב-1949. אביו היה חסיד בעלזא, ובעל משרד להנהלת חשבונות. אמו היא צאצאית של הרב שמואל פרנקל האדמו"ר מדאראג, מחבר הספר "אמרי שפר".
לאחר נישואיו שימש ראש חבורה בישיבת טשיבין ואחר כך משגיח בישיבת מחנה אברהם-חוג חת"ם סופר בבני ברק, בראשות הרב יצחק שלמה אונגר. בשנות ה-90 פרש מהישיבה.
חסידות דאראג

כשלוש שנים לאחר שפרש מתפקידו בישיבת מחנה אברהם, הקים[דרושה הבהרה] חצר חסידית על שם הרב שמואל פרנקל, שכאמור הוא מצאצאיו, והוכתר על ידי דודו הרב משה ובר לאדמו"ר מדאראג.
הקמת החצר, לוותה בביקורת מצד העולם החסידי מכמה סיבות עיקריות: האחת בעולם החסידי מקובל כי חסידות עוברת בירושה מאדמו"ר לבנו או במקרים מיוחדים לחתנו או לנכדו, נדיר שאדם פותח חסידות יש מאין. הסיבה השנייה והבולטת יותר היא כי רוב החסידים שהצטרפו אליה, היו חסידים צעירים שמשפחתם השתייכה לחסידות אחרת ובחסידויות המקוריות ובמשפחות הושמעה ביקורת רבה על נטישת החסידות וההצטרפות לחסידות חדשה. סיבה נוספת הייתה עקב העובדה שחסידיו הצעירים כולם, היו תלמידיו לשעבר מישיבת מחנה אברהם שבה כאמור היה משגיח ולא ראש הישיבה ומעריציו היו חלק נכבד מהתלמידים. תקופה קצרה אחרי שהם עזבו את הישיבה נאלץ הרב יצחק שלמה אונגר שהיה מהרבנים המוערכים לסגור את הישיבה בשברון לב. עם השנים שככה הביקורת.
חסידות דאראג > מוסדות החסידות

מרכז החסידות והישיבה ממוקמים ברחוב רבי יצחק נפחא בבני ברק. מוסדות החסידות כוללים תלמוד תורה, ישיבה קטנה, ישיבה גדולה, כוללים ומפעלי צדקה וחסד.
לקהילה אין מוסדות בערים נוספות בארץ.
"המכון להוצאת ספרים דאראג" מוציא לאור חוברות עם דברי התורה של האדמו"ר, המקובצות לשני ספרים מדי שנה. בנוסף מוציא המכון עלון שבועי בשם "ישקו העדרים" וכן חוברת ללימוד יומי של הלכות שמירת הלשון היוצאת מדי חודש. המכון הוציא לאור ספר בשם "רבינו הקדוש מדאראג" על האדמו"ר רבי שמואל פרנקל וכן הדפיס את ספרו "אמרי שפר" בשני כרכים.
חסידות דאראג > חסידות דאראג בעבר

רבי שמואל פרנקל (ה' בניסן תקע"ה - ט"ו בחשוון תרמ"ב), תלמידו של רבי חיים מצאנז, כיהן כרב ואדמו"ר בקאמאד (הונגרית: Komádi) ובדאראג שבהונגריה. חיבר את הספר "אמרי שפר" על התורה.
חתנו, רבי זאב ציטרון (תרי"ז - ט"ז בניסן תרפ"ז) מילא את מקומו ברבנות, ומשנת תרמ"ד שימש כרב וראש ישיבה בדאראג. חיבר את הספר אגדות מהרז"צ.
משפחתו

לאדמו"ר שבעה ילדים.
בנו, הרב צבי אשר, משפיע בחצר, חתן רבי שמואל צבי אלימלך רוזנפלד האדמו"ר מקרלין לעלוב.
בנו, הרב אפרים פישל, חתן רבי אביגדור יוסף מאיר פולק האדמו"ר מבערגסאז בית שמש.
חתנו, הרב יעקב אריה קוסטליץ, בן הרב נתנאל יצחק קוסטליץ אב"ד מחזיקי תורה אש קודש.
חתנו, הרב מרדכי קליין, אב"ד וואשראהלי.
חתנו, הרב ישראל פאנעט.
בנו, הרב מרדכי אברהם, חתן הרב אהרן לייב מלוביצקי.
בנו, הרב יהושע אהרן, חתן הרב עמרם גשטטנר גאב"ד אגודת ישראל, בן רבי נתן גשטטנר.
לקריאה נוספת

מאיר הלחמי, תולדות החסידות בארץ ישראל, כרך 2, הוצאת ספריית בית אל[דרושה הבהרה]
הערות שוליים

↑  אחרי חצי יובל: הרבי שהיה למשגיח והקים אימפריה נחשף לראשונה, באתר בחדרי חרדים, 17 באוקטובר 2019
↑  יצחק אלפסי, החסידות, עמ' 215
 הגה"ק רבי שמואל פרענקעל זצ"ל אב"ד דאראג
↑  משה ויסברג, תיעוד ענק: החתונה הגדולה בחצרות דאראג - אמשינוב, באתר כל רגע
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313163705171
צוואות השבטים

| --- | --- |

צוואות השבטים
 מידע כללי
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  יוונית
 סוגה:  ספרות דתית, פסאודואפיגרפיה
 הוצאה
 מקום הוצאה:  ארץ ישראל
ספר צוואות השבטים הוא אחד מן הספרים החיצוניים, המתאר (בפסאודואפיגרפיה) את צוואותיהם של בני יעקב אבינו לבניהם. כמו יתר הספרים החיצוניים, הוא לא התקבל על ידי חכמי היהדות לאורך הדורות, ועל כן כמעט ואבד.
על פי דעתם של החוקרים, נראה כי הספר נכתב בידי יהודים במאה השנייה לפנה"ס או לכל המאוחר במאה הראשונה לפנה"ס. הספר נכתב כנראה בשפה העברית, אך שרד כל השנים עד ימינו בתרגום יווני. במשך השנים נוספו לספר תוספות מאוחרות על ידי נוצרים.
הספר מורכב מ-12 צוואות של בני יעקב, כשהם מסודרות על פי סדר אמותיהם: בני לאה, בני בלהה, בני זלפה ובני רחל.
בכל אחד מן הספרים המבנה הוא דומה: אבי השבט מספר את קורות חייו ומתוודה על חטאיו, אבי השבט מורה לבניו את הדרך אשר ילכו בה (וברוב הצוואות הוא מצווה את בניו לכבד את בני יהודה ואת בני לוי), אבי השבט מנבא על אחרית הימים, ימות המשיח ומשפט ה'.
ניתן לזהות בספר צוואות השבטים צורה ספרותית מקובלת בתקופה שבה מדובר, והיא ספרות הצוואות, שבה המחבר יוצר את צוואתו של אחד מגיבוריו. בטרם מותו, מצווה הגיבור את בניו, את ידידיו או את ממשיכי דרכו, ואומר להם את מה שיש לו לומר, ובדבריו מורגשת המשמעות שאותה רוצה המחבר להקנות לבני דורו.
ניתן לזהות על פי הפרשנות הביקורתית מרכיב כוהני בולט: הרוח העולה מן הצוואות היא אמונה תמימה, כבוד להקרבת הקורבנות, יחס הערצה לשבט לוי ולתפקידו. הצוואות כוללות הוראות ללכת בדרכי ה', לאהוב את ה' ואת הבריות. להתרחק ממידות רעות: זנות, קנאה, כעס, שנאה. על חשיבות התשובה ועל הגאולה. אך הצוואות כוללות לא רק את המרכיב הכהני. ברובן מצויות הוראות לבניו ולממשיכי דרכיו של המצווה, להשמע לדבריהם של לוי או יהודה. יחס זה משקף מתח בין המרכיב הכוהני של ימי הבית השני - שבא לידי ביטוי בהדגשת שבט לוי - ובין המרכיב האזרחי יותר, שייתכן ומשמר את מסורת השלטון של בית דוד בזמנו, והוא המרכיב היהודאי.
קטעים מצוואת לוי בארמית כלולים במגילות מדבר יהודה שנמצאו במערות קומראן. מצוואת לוי נמצאו שישה קטעים, משני כתבי יד (4Q213-4Q214) במערה 4, וקטע קטן במערה 1. קטע בודד מצוואת נפתלי נמצא במערה 4 (4Q215).
צוואות השבטים. בתרגומו של ישראל אוסטירזיצר. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 1
לקריאה נוספת

אברהם כהנא, צוואת השבטים, ספרים החיצונים - חלק ראשון, תל אביב, תרצ"ז, עמ' 119–158.
א. ש. הרטום, צואות בני יעקב, בתוך: הספרים החיצונים, ספורי אגדה, כרך א, הוצאת יבנה תל אביב, עמ' 1–148 (ממוספר מחדש לאחר ספר אדם וחוה).
הערות שוליים

↑  יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, "סיפור מכירת יוסף בספר צוואות השבטים", בתוך: גם כך לא כתוב בתנ״ך, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2009, פרק י, עמ' 122: "חיבור מן המאה השנייה לפנה"ס".
↑  שתי דוגמאות: שמעו אל לוי ואל יהודה ..כי מהם תקום לכם ישועת אלהים כי יקים ה' לכם מלוי כהן גדול..-צוואת שמעון ד' קעג 
 כי ידעתי כי באחרית הימים תסורו מאחרי ה' ותכעיסו את-לוי ותערכו מלחמה על-יהודה ולא תוכלו להם כי מלאך ה' יוליך את-שניהם; כי בהם יקום ישראל.. -צוואת דן
1 2  חננאל מאק, "צוואות השבטים וספר בן סירא", הפרשנות הקדומה למקרא, תל אביב: משרד הביטחון ההוצאה לאור, תשנ"ג, עמ' 42.
↑  ישראל אוסטירזיצר, צוואות השבטים, באתר דעת
↑  חננאל מאק, "צוואות השבטים וספר בן סירא", בתוך: הפרשנות הקדומה למקרא, פרק ה, עמ' 43.
| הספרים החיצוניים |
| --- | --- | --- |
| לתורה | מגילה חיצונית לבראשית • ספר אדם וחוה • צוואת קהת • חזון עמרם (אנ') • ספר היובלים • ספר חנוך א' • ספר חנוך ב' • ספר חנוך ג' • צוואות השבטים • צוואת אברהם • חזון אחרית הימים של אברהם • עליית משה • יוסף ואסנת |  |
| לנביאים | צוואת יהושע • חכמת שלמה • מזמורי שלמה • איגרת ירמיהו • עליית ישעיהו • ספר ברוך • חזון ברוך א' • חזון ברוך ב' |  |
| לכתובים | דברי איוב • חזון עזרא • עזרא החיצוני • תהילים קנ"א • מזמורים קנ"ב–קנ"ה • תוספות למגילת אסתר • תוספות לספר דניאל • תפילת מנשה |  |
| שאר הספרים | ספר בן סירא • ספר יהודית • ספר טוביה • ספר מקבים א' • ספר מקבים ב' • ספר מקבים ג' • ספר מקבים ד' • איגרת אריסטיאס • חזיונות הסיבילות • קדמוניות המקרא |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257702605171  LCCN: n80008120  VIAF: 179422127   WorldCat (עם VIAF): 179422127
סולנוקי אולאי

מבט פנימי להיכל הביתי
סולנוקי אולאי (בהונגרית: Szolnoki Olaj Kosárlabda Klub) היא קבוצת כדורסל הונגרית מהעיר סולנוק. המתמודדת בליגת העל ההונגרית, הליגה האדריאטית.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1959. בסיום עונת 1987/88 העפילה הקבוצה לליגה הבכירה. בעונת 1990/91 החלה הקבוצה להיחשב לקבוצת צמרת קבוצה כשזכתה באליפות הראשונה. בהמשך הגיעה הקבוצה שלוש פעמים (1993, 1994, 1995) לגמר הגביע ובשלושתם הפסידה לאותה היריבה, בי.סי. קורמנד. בשנות האלפיים המשיכה הקבוצה את ההצלחה כשזכתה בגביע ההונגרי בעונת 2001/02 ובהמשך שלוש פעמים בדאבל. בעונת 2011/12 זכתה באליפות לאחר ניצחון בסדרת הגמר מול קבוצת פלקו סומבטהי 1-3. וזכתה בגביע לאחר ניצחון גמר מול קבוצת אטומרומו 75-85. הקבוצה נחשבת לפופולרית ואהודה מאוד בהונגריה ונתמכת מקהל אוהדים חם ורועש. בעונות 2013/14 ו-2014/15 זכתה הקבוצה פעמיים בדאבל.
היסטוריה > אירופה

בעונת 1991/92 החלה הקבוצה להשתתף במסגרת אירופאית באליפות אירופה לקבוצות והפסידה לפרטיזן בלגרד (שזכתה באליפות אירופה) בסיבוב השני. הקבוצה המשיכה לטורניר הגביע האירופי והפסידה לבנפיקה ליסבון לפני שלב הבתים. מאז השתתפה הקבוצה בגביע קוראץ' וביורוצ'לנג'. בעונת 2011/12 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר היורוצ'לנג' והפסידה לקבוצת בשיקטש מילנגז, שזכתה לבסוף בגביע. בעונת 2012/13 השתתפה הקבוצה ביורוצ'לנג'. ובליגה האדריאטית.
הקבוצה מארחת באולם הספורט טיסאליגט המכיל 3,000 מקומות ישיבה.
תארים והישגים

הליגה ההונגרית :
אליפות (6): 1991, 2007, 2011, 2012, 2014, 2015
מקום שני: 1993, 2000, 2013
חצי גמר: 1995, 1998, 2010
הגביע ההונגרי :
זכייה (6): 2002, 2007, 2011, 2012, 2014, 2015
גמר: 1993, 1994, 1995, 2013, 2016
חצי גמר: 2003, 2009
יורוצ'לנג' :
חצי גמר: 2012, 2014
שחקני עבר

ארצות הבריתישראל קייל וילסון
ארצות הברית קיפ סטון
איפאה

| איפאה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צינוראים
משפחה:: ביגנוניים
סוג:: איפאה
שם מדעי
 Tabebuia ‏קנדול
Tabebuia sp.
איפאה (שם מדעי: Tabebuia) הוא עץ אשר גדל במדינות מרכז ודרום אמריקה. עצי האיפאה הם עצים גבוהים (גובהם יכול להגיע עד ל־50 מטרים ולעיתים אף מעבר לזה), חזקים ובעלי גוונים חומים כהים אשר נובעים מצפיפות חלקיקים גבוהה.
השם הגנרי של האיפאה הוא Tabebuia Spp ואילו בעברית שמו הגנרי הוא איפאה טבקו. קיימים שני סוגים של איפאה. כאמור הראשון הוא איפאה טבקו ואילו השני הוא איפאה שמפיין (קומרו). השם איפיאה מקורו ב-ipe ואילו קומרו הוא עץ אחר. מקור השם טבקו לא ידוע, וייתכן שהוא שיבוש של lapacho.
האיפאה כחומר גלם

שני סוגי העץ נחשבים כחומרי גלם איכותיים ומבוקשים בתעשיות הבנייה והעץ השונות לנוכח חוזקם ועמידותם לשחיקה. שימוש נפוץ באיפאה הוא הנחתם כמשטחי מדרך חיצוניים (דקים), רהיטים ועוד.
יתרונו של עץ האיפאה הוא עמידותו לנזקי הזמן ומזג האוויר ותחזוקתו הדרושה המועטה יחסית לעיתים עד כדי משיחתו אחת לשנה בלבד בתנאים של קרינת שמש ישירה. חסרונו של העץ הוא מחירו הגבוה, משקלו הסגולי הגבוה והצורך במיכון מיוחד בעבודה עמו. ניסור וקידוח העץ דורש מסורים ומקדחות עמידים לחומרים קשיחים, הברגים והפרזול ייחודי וחלקם מותקן באופן ידני.
התקנת משטחי מדרך מאיפאה דורשת הנחת בסיס שעמיד למשקלו העצמי הגבוה.
האיפאה קומרו לעיתים עובר תהליך של ייבוש בתנור ייעודי אשר הופך אותו לקשיח יותר. הקומרו זול יותר מן האיפאה טבקו, גווניו חומים ואדמדמים, הוא עשיר בשמן טבעי, שמעניק לו מראה רענן במשך שנים רבות לעומת הטבקו אשר זקוק לצביעה וחידוש פעם בשנה.
בישראל שטופת השמש נעשה שימוש רב באיפאה להנחת משטחי מדרך (דקים) גם במקומות שחשופים לקרינת שמש ישירה כל שעות היום.