חוסה חואקין פרס
ביוגרפיה

חוסה חואקין פרס נולד בסנטיאגו, הקפיטניה חנרל של צ'ילה, יחידה מנהלית בתוך מלכות המשנה של פרו, האימפריה הספרדית, בשנת 1801. חוסה היה בנו של סנטיאגו פרס סלאס, פעיל ממשלתי וחבר האליטה השלטת בצ'ילה הספרדית. כמו כן, פרס היה נכדו של חוסה פרס יי גראסיה, מצביא ספרדי, סופר והיסטוריון. פרס התחתן עם תרנסיטו פלורז יי דה לה קבארדה ולזוג היו שישה בנים וחמש בנות. פרס למד מדעי המדינה באוניברסיטת המוסד הלאומי בסנטיאגו ובהמשך סיים את לימודיו עם תואר במשפטים. לאחר עצמאות צ'ילה מהאימפריה הספרדית, חבר פרס למפלגה הלאומית.
פרס החל בגיל צעיר לעסוק בדיפלומטיה ושירת בשגרירות צ'ילה בארצות הברית. בשנת 1829 הוא נסע לממלכת צרפת במטרה ליישב הסכם השקעות בין-מדיני. בתקופת ממשלתו של חוסה חואקין פריטו ויאל (אנ'), הוא הופקד על קבלת הלוואות מצ'ילה לבריטניה בלונדון. בשנת 1830 הוא נשלח למשלחת דיפלומטית בבואנוס איירס, הקונפדרציה הארגנטינאית, שם שהה מספר שנים. עם שובו, בשנת 1844, הוא מונה לסגן שר האוצר, תפקיד אותו מילא בין 12 בספטמבר 1844 ועד 17 באפריל 1845. בפועל פרס המשיך לכהן בתפקיד באופן זמני מבחינה רשמית, עד 22 בספטמבר 1846. בהמשך הוא מונה לשר הפנים והחוץ, וכיהן ככזה בין 12 ביוני 1849 ל-19 באפריל 1850; תפקידים שהוא מילא במהלך ממשלתו של מנואל בולנס. במהלך ממשלתו של מנואל מונט הוא נבחר לחבר הסנאט של צ'ילה (הבית העליון בפרלמנט, פועל לצד בית הנבחרים המשמש בתור הבית התחתון) והיה ליועץ הנשיא לענייני המדינה.
ב-18 בספטמבר 1861 הוא נבחר לנשיא הרפובליקה של צ'ילה, לאחר שנחשב כמועמד המקובל על כל המפלגות המרכזיות ובכך הביא להקמתה של קואליציה בין השמרנים והליברלים. האיחוד הליברלי-שמרני שעלה לשלטון עם פרס, הביא לסופה של הרפובליקה השמרנית בצ'ילה ולתחילת תקופת הרפובליקה הליברלית בצ'ילה. במהלך תקופת נשיאותו של פרס, ב-8 בדצמבר 1863, הוא נאלץ להתמודד עם השפעת השריפה בכנסיית אגודת ישוע, שהותירה יותר מ-2,000 הרוגים והשפיעה על אחד המקומות החשובים והמאוכלסים ביותר בבירה סנטיאגו דה צ'ילה. פרס היה הנשיא שהורה על תחילתו של כיבוש אראוקניה, שהמשיך בממשלות עוקבות ואשר הרחיב את גבולות המדינה הצ'יליאנית עד לארץ האש דרך מלחמות בילידים אמריקאים מקומיים וכיבושים ממושכים שהוועדו להשתלט על מרבצי האוצרות הטבעיים הרבים שבחבל פטגוניה, בדרום היבשת. במקביל להתפשטות הצ'ילאנית דרומה הייתה גם התפשטות צבאית דומה של ארגנטינה לפטגוניה.
מלחמת ספרד–אמריקה הדרומית בין ברית צ'ילה ופרו לבין ספרד התקיים גם כן בתקופת נשיאותו של פרס. צ'ילה תחת פרס צידדה (ביחד עם מדינות נוספות ביבשת) ביחד עם פרו מחשש לדריסת רגל ספרדית מחודשת בתוך יבשת אמריקה הדרומית. המערכה הימית בין צ'ילה לספרד הייתה מבין המערכות החריפות ביותר במסגרת המלחמה. ב-31 במרץ 1866 הסתיימה המלחמה בנסיגת הצי הספרדי מחופי פרו וצ'ילה ובהכרה ספרדית רשמית בעצמאותה של פרו. בהמשך ביצע פרס רפורמה בקוד המסחרי והסדיר מבחינה ממשלתית קוד החדש של דיני מכס. בהמשך ביצע פרס בראשות ממשלתו תיקון חוקתי כאשר סעיף 5 לחוקה שנגע לנושא דת פורש מחדש, והממשל הכריז על חוק חופש הדת בשנת 1865. בשנה שלאחר מכן נחתם הסכם גבול עם בוליביה ששם לרגע קץ לחיכוך בין שתי המדינות. הסכסוך הטריטוריאלי הוצט מחדש בהמשך ולבסוף הוביל למלחמת האוקיינוס השקט. באוגוסט 1871 אושרה רפורמה בחוקת 1833, שאסרה על בחירתם הישירה של נשיאי הרפובליקה. עם זאת, משך זמן הכהונה הוקצר לתקופה של חמש שנים ללא בחירה ישירה ובכך הסתיימה תקופתן של הממשלות שמשלו בפועל במשך עשר שנים כל אחת.
ב-18 בספטמבר 1871 העביר פרס את הנשיאות ליורשו המיועד פדריקו אראסוריס סניארטו. לאחר נשיאותו וסיום תפקידו בתור הסנאטור ויועץ לענייני המדינה בשנת 1872, המשיך פרס לפעול בפוליטיקה הצ'ילאנית וכיהן כיושב ראש המפלגה הלאומית מספר שנים עד אשר יצא לגמלאות בשנת 1876 ושב לביתו הפרטי בתוך הבירה סנטיאגו. הוא נפטר בבירה סנטיאגו דה צ'ילה ב-1 ביוני 1889.
הדיוקן הרשמי של פרס מתקופת נשיאותו.