stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרואיד (יצור מלאכותי)
אנדרואידים במדע הבדיוני

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא רשימה חלקית של דמויות זה לא ערך וחסר ערך.
אנדרואידים מופיעים רבות ביצירות מדע בדיוני, כאשר ברבות מהן הם מופיעים בתפקיד הגולם שקם על יוצרו. האנדרואיד מפותחים על ידי בני האדם על מנת לשרת אותם ולשמש בתור עבדים ולבצע עבודות שחורות, שוחקות ומסוכנות הדורשות כוח פיזי, גוף העמיד בפני נזקים, סיבולת וסבלנות. רבים מהאנדרואידים הם בעלי יכולות פיזיות משופרות (כוח רב יותר, אי-תחושת כאב, יכולת לעבוד בלי להתעייף, חושים חדים יותר ועוד). בחלק מהיצירות הבינה המלאכותית שמפעילה את האנדרואידים משתכללת עד כדי כך שהיא מפתחת תודעה, ובעקבות היחס הרע מצד האנושות, היא מורדת בבני האדם - דבר שמביא לתוצאות הרות אסון בדמות מלחמה אפוקליפטית ועתיד דיסטופי.
במדע הבדיוני הופיעו הדמויות הבאות:
"דאטה" מהסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא" הוא אנדרואיד. בפרקים אחדים נראה מבנה גופו הפנימי כאלקטרו-מכני.
הרפליקנטים בבלייד ראנר הם סוג של אנדרואידים. הם יצורים אורגניים מהונדסים גנטית, ואף על פי שהסרט אינו מתייחס אליהם כרובוטים או אנדרואידים, הרי שהוא מבוסס על ספרו של פיליפ ק. דיק "האם אנדרואידים חולמים על כבשים חשמליות".
הרובוטים בסיפוריו של קארל צ'אפק היו אורגניים בבסיסם. סופר בן זמננו היה קורא להם קרוב לוודאי "אנדרואידים".
C-3PO ו־R2-D2 מסדרת סרטי "מלחמת הכוכבים" מכונים "דרואידים". בעוד ש־C-3PO בעל צורת האדם יכול להיחשב לאנדרואיד, הרי שבוודאי ש־R2-D2 הגוץ אינו דומה לאדם כלל.
ר' דאניל אוליבאו, גיבור רבים מסיפוריו של אייזק אסימוב, הוא רובוט הדומה עד מאוד לבן אדם, אך אין בו דבר אורגני.
המחסל T-800 מסרטי "שליחות קטלנית" הוא סוג של אנדרואיד. מדובר במעין סייבורג שמשלב רקמות חיות (בשר ודם) הבנויות על שלדת מתכת שבתוכה מעבד בעל בינה מלאכותית המפעיל את הרובוט.
אולטרון, דמות של נבל על שהופיע בסרט הנוקמים: עידן אולטרון, הוא אנדרואיד בעל בינה מלכותית שמטרתו להשמיד את האנושות ולהחליפה ברובוטים.
דייב מהסרט "לפגוש את דייב" הוא סוג של אנדרואיד, אף על פי שהוא בעצם חללית.
דרגון בול Z - באחת מעונות הסדרה, הדמויות נלחמות באנדרואידים של ארגון "צבא הסרט האדום" המאיימים להשמיד את העולם. שניים מהם הם למעשה סייבורגים - נער ונערה שנחטפו בידי צבא הסרט האדום והושתלו בהם חלקים מכניים. ישנו גם "ביו-אנדרואיד" מיוחד שהוא למעשה צורת חיים סינתטית שנוצרה בתהליך של הנדסה גנטית.
פאוור ריינג'רס - בפאוור ריינג'רס מבצע נהיגה/בהילוך גבוה, מאק, הריינג'ר האדום, הוא אנדרואיד בשר ודם שחי כמו כולם.
מגה מן הוא אנדרואיד, הנלחם באנדרואידים אחרים הבאים להשמידו. השראתו נבעה מאסטרו בוי.
קארה, קונור, ומרכוס, הם אנדרואידים שמופיעים במשחק Detroit: Become human.
בסדרה תולדות הלבנה מופיעים אנדרואידים רבים, חלקם מדמים אדם בעל אישיות וחלקם הם רובוטים פשוטים יותר.
שימוש במושג למיתוג

שמה של מערכת ההפעלה אנדרואיד הוא מיתוג של המונח. לוגו המוצר הוא בדמות רובוט.
ראו גם

סייבורג
רובוט
עמק המוזרות
יהודה לייב שפירא

הרב יהודה לייב שפירא
הרב יהודה לייב שפירא (נולד בי"ב באב תש"ז, 29 ביולי 1947) הוא רב ואב"ד קהילת חב"ד בפלורידה וראש "ישיבה גדולה דמיאמי רבתי" במיאמי, פלורידה, וחבר בוועד רבני ליובאוויטש. בצעירותו היה מהבחורים שמונו על ידי רבי מנחם מנדל שניאורסון לסייע בחזרה על דברי תורתו.
ביוגרפיה

נולד במחנות בפריז לחנה (בת הרב שניאור זלמן וילנקין, מגיד שיעור בעיר יקטרינוסלב, ורבו של הרבי מלובביץ' בצעירותו) ולרב ליפמאן שפירא.
בגיל שש עבר עם משפחתו לניו יורק, למד בישיבת תומכי תמימים ברחוב בדפורד, ובישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770 בברוקלין, שם למד במשך כמה שנים, מאז תשכ"ג החל להצטרף לצוות שסייע לרב יואל כהן בשעת החזרה על התוועדויות של הרבי, וגם כותב לעצמו התוועדויות של הרבי.
בערב י' בשבט תשכ"ו נקרא יחד עם שלושה בחורים נוספים (שלמה זרחי, שלום בער לויטין ואפרים פיקרסקי) אל הרב חיים מרדכי אייזיק חדקוב שביקש מהם בשם הרבי להצטרף כחוזרים לצידו של הרב יואל כהן, היות שבאותה תקופה הצטבר עומס על הרב כהן והוא התקשה להמשיך לשמש כחוזר לבדו. הם ניאותו, והקימו את "ועד הנחות התמימים". בהתוועדות השבת שלאחרי המינוי נקראו ארבעת ה'חוזרים' החדשים לקבל 'לחיים' מידו של הרבי ולקבל את ברכתו לתפקיד. במסגרת תפקידו החל לכתוב את השיחות ודברי התורה שאמר הרבי, ואף לערוך את כרכי לקוטי שיחות של הרבי, שעברו את הגהתו. מהחוברות שכתב הודפסו חלקים י-י"ד.
בשנת תשל"ג נישא לתרצה, בתו של הרב יששכר דוב ליברמן (בן רבי חיים ליברמן מדוברה), והתגורר בקראון הייטס, ולמד בכולל אברכים. בתקופה זו המשיך בתפקידו כחוזר וכותב דברי הרבי.
ביוגרפיה > במיאמי

בשנת תשל"ד נשלח על ידי הרבי למיאמי, להקים בה ישיבה גדולה ולעמוד בראשה.
בישיבה מוסר שיעורים עיוניים במסכתות הש"ס, המתייחדים בהבהרת יסודות הבנת שיטות הראשונים והאחרונים. חלק גדול משיעוריו מודפסים בספרי הפלפולים "שערי ישיבה גדולה" וקובצי הערות היוצאים על ידי תלמידי הישיבה.
הרב שפירא אף משמש כרב קהילת חב"ד "בית מנחם" שהלכה ונבנתה בפלורידה, ומונה כיום כ-2000 משפחות.
ביוגרפיה > מעמדו הציבורי

הרב שפירא מכהן כחבר בוועד רבני ליובאוויטש, בית הדין העולמי של חב"ד.
הרב שפירא נחשב בחסידות חב"ד לסמכות תורנית ומוזמן לאירועים בישראל וברחבי תבל, בהם מוסר שיעורים ומתוועד עם קהלים רבים.
בכסלו תשפ"ג הגיע לישראל למסע התוועדויות ושיעורים בכל רחבי הארץ, ואף היה אורח הכבוד באירועי 'צמאה' בבנייני האומה. במהלך ביקורו אף נפגש לשיחות ממושכות עם שורת רבנים בהם ברוך דב פוברסקי, דוב לנדו, משה שטרנבוך, האדמו"ר מצאנז, האדמו"ר ממודזיץ ועוד.
ספרו

אמרי לב - חידושים על מסכת קידושין, שבט ה'תשפ"ה
הערות שוליים

↑  המונה כ-2000 משפחות. בית הכנסת של הרב שפירא הוא "בית מנחם".
1 2  שלמה בראון, הארי שבחבורה, כי קרוב
↑  ספר ז, יג, ט"ו, יז כג, חלק מהספרים שיצאו באתר היברו בוקס; חלק מהספרים בדרייב של הישיבה
↑  נחמן שטרנהרץ, ‏ה'חוזר' הסעיר את הישיבה בכפר חב"ד בשיעור כללי, באתר כיכר השבת, 12 בדצמבר 2022
↑  מענדי קורטס, ‏פסגה נדירה בין ראשי ישיבות פוניבז' וחב"ד: הגרב"ד פוברסקי חשף את פגישתו עם הרבי, באתר כיכר השבת, 7 בדצמבר 2022
↑  אברמי פרלשטיין, השיחה הנדירה של החוזר אצל הגר"ד לנדו, באתר בחדרי חרדים, 7 בדצמבר 2022
↑  ידיעה אודות הוצאה הספר(באנגלית)
ג'ון פטיטוצ'י

| --- | --- |

 לידה:  22 בדצמבר 1959 (בן 65) ברוקלין, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1980 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של קליפורניה, לונג ביץ', תיכון מונטה ויסטה, אוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו, Bob Cole Conservatory of Music 
 סוגה:  ג'אז, בי בופ 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה בס, קונטרבס
 חברת תקליטים:  GRP רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  צ'יק קוריאה, הרבי הנקוק, ויין שורטר, רוי היינס, ויני קוליוטה
 www.johnpatitucci.com
 
ג'ון פטיטוצ'י (John James Patitucci נולד ב-22 בדצמבר 1959) הוא בסיסט ומלחין ג'אז אמריקאי.
ביוגרפיה

ג'ון ג'יימס פטיטוצ'י נולד בברוקלין, ניו יורק, ב-22 בדצמבר 1959. כאשר הוא היה בן 12 הוא קנה את הבס הראשונה שלו. הוא נהג להאזין לקטעי R&B ברדיו ולתקליטי ג'אז של סבו. הוא מציין כמקור השפעה את האלבומים של אוסקר פיטרסון עם ריי בראון ואת וס מונטגומרי עם רון קרטר. הוא מציין גם את ההשפעה הריתמית של דנילו פרז, פסנתרן זוכה גראמי מפנמה.
בסוף שנות ה-70 הוא למד קונטרבס באוניברסיטת סן פרנסיסקו ובאוניברסיטת לונג ביץ'. הוא החל את הקריירה המקצועית שלו כאשר עבר ללוס אנג'לס ב-1980 ויצר קשרים עם הנרי מנסיני, דייב גרוסין וטום סקוט. מאז אמצע שנות ה-1980 עד שנות ה-1990 הוא היה חבר בשלושה הרכבים של צ'יק קוריאה: ההרכב החשמלי, ההרכב האקוסטי והקוורטט. כמנהיג הוא הקים שלישייה ביחד עם ג'ואי קאלדראזו ופיטר ארסקין, ורביעייה ביחד עם ויני קוליוטה, סטיב טרווגלין וג'ון ביזלי. משנת 2000 חבר פטיטוצ'י ברביעייה של ויין שורטר לצד דנילו פרז ובריאן בלייד, וניגן עם הרבי הנקוק, רוי היינס, נורה ג'ונס ואחרים.
פטיטוצ'י היה המנהל האמנותי של קולקטיב הבס, בית ספר לבסיסטים בניו-יורק, והיה מורה לג'אז בסיטי קולג' של ניו יורק. כיום הוא פעיל במכון ת'לוניוס מונק לג'אז ובתוכנית בטי קרטר לג'אז. ביוני 2012 החל ללמד בס באינטרנט, והוא משמש מרצה אורח במכללת ברקלי למוזיקה.
Back in Brooklyn

Back in Brooklyn הוא סרט תיעודי על פטיטוצ'י שהופץ על ידי סרטי August Sky ב-2015, בבימויו של פטריק קונוס. הסרט כולל צילומי חזרות, הקלטה באולפן, הופעות חיות, וראיונות עם צ'יק קוריאה, ויין שורטר, והרבי הנקוק. הסרט התיעודי צולם סביב הקלטת האלבום Brooklyn.
פרסים

הנגן המוערך ביותר, האקדמיה הלאומית להקלטת אומנויות ומדעים, 1986
נגן הג'אז הטוב ביותר, על פי סקר הקוראים של מגזין Guitar Player, 1992, 1994, 1995
נגן הג'אז הטוב ביותר, על פי סקר הקוראים של מגזין Bass Player, 1993-1996
מועמדות לפרס גראמי כחבר הרביעייה של ויין שורטר, 2005
מועמדות לפרס גראמי לאלבום הג'אז הלטיני הטוב ביותר, 2025
דיסקוגרפיה > אלבומים בהובלתו

John Patitucci (GRP, 1987)
On the Corner (GRP, 1989)
Sketchbook (GRP, 1990)
Heart of the Bass (Stretch, 1992)
Another World (GRP, 1993)
Mistura Fina (GRP, 1995)
One More Angel (Concord, 1997)
Now (Concord, 1998)
Imprint (Concord, 2000)
Communion (Concord, 2001)
Songs, Stories & Spirituals (Concord, 2003)
Line by Line (Concord, 2006)
Remembrance (Concord, 2009)
Brooklyn (Three Faces, 2015)
Soul of the Bass (2019)
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה

1987 All Strings Attached with Tal Farlow, John Abercrombie, Larry Carlton, Larry Coryell, John Scofield
1997 Jason Salad! with Peter Erskine, Alessandro Galati, Bob Sheppard
2000 The Hudson Project with Peter Erskine, John Abercrombie, Bob Mintzer
2000 The Roy Haynes Trio with Roy Haynes, Danilo Pérez
2005 S Wonderful The Great Jazz Trio with Hank Jones, Jack DeJohnette
2010 Continental Talk with Randy Brecker, Steve Gadd, Stanislav Mitrovic, Ratko Zjaca
2015 Children of the Light with Danilo Pérez, Brian Blade
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה > עם קתרין אליסון

2001 Ballads: Remembering John Coltrane
2015 Many a New Day: Karrin Allyson Sings Rodgers & Hammerstein (Motéma)
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה > עם דייוויד בנואה

1987 Freedom at Midnight
1989 Waiting for Spring
1992 Letter to Evan
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה > עם שריל בנטיין

1992 Something Cool
2003 Talk of the Town
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה > עם צ'יק קוריאה

1986 The Elektric Band
1987 Light Years
1988 Eye of the Beholder
1989 Chick Corea Akoustic Band
1990 Inside Out
1991 Alive
1991 Beneath the Mask
1995 Time Warp
2000 Live from Blue Note Tokyo
2003 Rendezvous in New York
2004 To the Stars
2017 The Musician
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה > עם אל דימיולה

1998 The Infinite Desire
2000 The Grande Passion
2006 Consequence of Chaos
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה > עם ויקטור פלדמן

1983 To Chopin with Love
1987 Rio Nights
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה > עם דייב גרוסין

1991 The Gershwin Connection
1992 GRP All-Star Big Band
1993 Dave Grusin Presents GRP All-Star Big Band Live!
1993 Homage to Duke
1994 All Blues
1997 West Side Story
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה > עם צ'אק לוב

1998 The Moon, the Stars and the Setting Sun
1999 Listen
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה > עם אריק מריינטאל

1988 Voices of the Heart
1989 Round Trip
1990 Crossroads
1991 Oasis
1993 One Touch
2015 Bridges with Chuck Loeb
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה > עם דנילו פרז

1998 Central Avenue
2000 Motherland
2003 ...Till Then
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה > עם Lee Ritenour

1990 Stolen Moments
1992 Wes Bound
2005 World of Brazil
2006 Smoke 'N' Mirrors
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה > עם ויין שורטר

1986 Phantom Navigator
2003 Alegría
2005 Beyond the Sound Barrier
2013 Without a Net
2018 Emanon
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה > עם אדוארד סיימון

2003 The Process
2006 Unicity
2009 Poesia
2013 Trio Live in New York at Jazz Standard
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה > עם אחרים

1985 Vocalese, The Manhattan Transfer
1987 Present for the Future, Frank Gambale
1988 This Is for You, Emiel Van Egdom
1989 Sarabanda, Martin Taylor
1989 Ten Degrees North, Dave Samuels
1989 Transverse City, Warren Zevon
1990 Mark Isham, Mark Isham
1990 Nepenthe, Eddie Daniels
1991 Never Let Me Go, Toni Tennille
1991 Pleasure Seekers, Andy LaVerne
1991 The Promise, Wolfgang Muthspiel
1991 Unforgettable: With Love, Natalie Cole
1991 Keep This Love Alive, Tom Scott
1992 Born Again, Tom Scott
1992 Amused to Death, Roger Waters
1992 Images, Gonzalo Rubalcaba
1992 Just Ahead, Pat Coil
1992 Playroom, Kei Akagi
1993 A Change of Heart, John Beasley
1993 Along the Amazon, Charlie Bisharat
1993 Three Graces, Jeff Beal
1994 Vinnie Colaiuta, Vinnie Colaiuta
1996 Always a Beginning, Sergio Salvatore
1996 Blue Condition, Bobby Caldwell
1996 Swingin' , Arturo Sandoval
1997 Departure, Gary Burton
1997 Echoes of Jilly's, Monty Alexander
1997 Give and Take, Mike Stern
1997 Long Road Home, Lynne Arriale
1997 Maynard Ferguson Presents Christian Jacob, Christian Jacob
1998 Behind Closed Doors Vol. 1, Peter Erskine
1998 Calima, Gerardo Núñez
1998 Trio, Hélio Alves
1998 Wigged Out, Randy Waldman
1998 Pink Elephant Magic, Joanne Brackeen
1999 All Business, Nick Brignola
1999 Bonetown, Michael Davis
2000 Celebrating the Music of Weather Report, Jason Miles
2000 Eye Contact, Jay Beckenstein
2000 For Our Friend, Rich Franks
2000 Joey Calderazzo, Joey Calderazzo
2000 Mystique, Dave Eshelman
2000 Past Tense, Jay Azzolina
2001 For Hamp, Red, Bags, and Cal, Gary Burton
2001 UnReel, Randy Waldman
2002 Man of Many Colors, Walt Weiskopf
2003 Someday My Prince Will Come, Les Czimber
2003 Threeo, Paolo Di Sabatino
2004 Change of Season, Tim Garland
2004 Forma Nueva, Manuel Valera
2004 Sketches of Broadway, Janis Siegel
2005 Possibilities, Herbie Hancock
2005 Timeless, Don Friedman
2006 Remember: A Tribute to Wes Montgomery, Pat Martino
2006 Wish List, Mike Holober
2006 The Green Field, Steve Khan
2007 Borrowed Time, Steve Khan
2007 Night Songs, Ferenc Nemeth
2007 Pilgrimage, Michael Brecker
2008 The Rolling Stones Project, Tim Ries
2008 The Sligo Indians, Tony DeMarco
2009 Music We Are, Jack DeJohnette
2009 Sight, Adam Rogers
2010 Live at Birdland, Enrico Pieranunzi
2010 México Azul, Magos Herrera
2010 Six String Evolution, Andreas Öberg
2011 The Gate, Kurt Elling
2013 Hydra, Ben Monder
2014 Three Times Three, Antonio Sanchez
2015 Yesterday I Had the Blues, José James
2016 Day Breaks, Norah Jones
הערות שוליים

↑  Gilbert, Mark (2002).  Kernfeld, Barry (ed.). The New Grove Dictionary of Jazz. Vol. 3 (2nd ed.). New York: Grove's Dictionaries Inc. p. 245. ISBN 1-56159-284-6.
↑  Lutz, Phillip (ביולי 2015). "Home Turf". Downbeat. Elmhurst, Illinois: Maher Publications. 82 (7): 41–42. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Herrera, Jonathan (30 בספטמבר 2013). "Warwick Bass Camp 2013: The Best of the Bass". Premier Guitar. נבדק ב-24 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "John Patitucci | Berklee College of Music". www.berklee.edu. נבדק ב-24 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Back in Brooklyn!". August Sky Films. אורכב מ-המקור ב-2018-09-04. נבדק ב-18 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  2025 GRAMMYs: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com
↑  "John Patitucci - Discography". John Patitucci. נבדק ב-13 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007329889505171  PLWABN: 9810675726805606  BIBSYS: 2035355  BnF: cb139398720 (data)  GND: 134480937  ISNI: 0000 0000 5517 5888  LCCN: no90005227  MusicBrainz: b7999b55-a0b0-4ea5-bcba-e5cc86e2f134  NKC: xx0015219  NTA: 109796187  RERO: 02-A003674588  SUDOC: 114665508  VIAF: 42029940   WorldCat (עם VIAF): 42029940 
ג'ון פטיטוצ'י עם ווין שורטר במילאנו, איטליה, 2010
פטיטוצ'י מנגן בגיטרה בס בת 6 מיתרים, ב-2017
שיר נוסצקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בספטמבר 1984 (בת 40) ראשון לציון, ישראל
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  תל אביב, ישראל
 ידועה בשל:  מעורבות ביוזמת מחאת האוהלים בישראל של שנת 2011 ובהנהגתה, פעילות חברתית - פוליטית
 מקצוע:  מייסדת ומנכ"לית ארגון "האם ראית את האופק לאחרונה"
 בן או בת זוג:  רגב קונטס 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  אות אבירות מרכז פרס לשלום ולחדשנות (2024) 
 
שיר נוסצקי (נולדה ב-27 בספטמבר 1984) היא פעילה חברתית ופוליטית ישראלית, מייסדת ארגון "האם ראית את האופק לאחרונה" מיוזמות המחאה החברתית בישראל 2011 ממנהיגיה ועיתונאית לשעבר.
ביוגרפיה

נוסצקי נולדה לאיציק נוסצקי, מנכ"ל ובעלים של חברת הסליקה טרנזילה ומיכל נוסצקי מנהלת פרויקטים בהיי טק וחברת נבחרת ישראל בברידג'. היא גדלה בנתניה וראשון לציון. סיימה תיכון אלדד בנתניה. בשנת 2005 החלה ללמוד באוניברסיטת תל אביב מתמטיקה ומדעי המדינה.
קריירה עיתונאית

נוסצקי החלה ככתבת אוכל ב-Time Out ובוואלה! בשנת 2008. בשלהי 2008 מונתה לעורכת בכירה במגזין Time Out. כתיבתה התאפיינה בעיתונאות חווייתית וכתבותיה קיבלו הד תקשורתי. בין כתבותיה ניתן למנות את "איך להיות חשפנית", "איך להיות ימנית" ו-"איך להיות לסבית". במסגרת הכתבות הלכה נוסצקי לחוות חוויות שאינן בשגרה, לרוב תחת סיפור כיסוי, ותיעדה אותן באופן חשוף במיוחד. אחת מחשיפותיה הייתה כי הגיטריסט של רדיוהד, ג'וני גרינווד חי בישראל. עוד סיקרה את המלחמה בדרום בזמן מבצע עופרת יצוקה. בוואלה הייתה בעלת טור וידאו שנקרא "מנות הדגל". היום נוסצקי כותבת מאמרי דעה שמופיעים בין היתר בידיעות אחרונות, הארץ ומאקו. בשנת 2011 הייתה כתבת עצמאית במגוון כלי תקשורת ביניהם כלכליסט, מאקו ואחרים. לנוסצקי הייתה פינה שבועית בתוכנית הרדיו של בן כספית ועמנואל רוזן בתחנת הרדיו 103fm.
מחוברות

בשנת 2010 לוהקה להשתתף בעונה השנייה של התכנית מחוברות שעלתה בשנת 2011. בתוכנית תיעדה נוסצקי את חייה כעיתונאית צעירה בתל אביב ואת מערכת היחסים הטרייה והאינטנסיבית שלה עם הבמאי רגב קונטס. הקטעים ששודרו בתוכנית יצרו דיון בתקשורת וברשתות החברתיות על רמת החשיפה שלהן.
המחאה החברתית

נוסצקי הייתה אחת ממנהיגות המחאה החברתית בשנת 2011. המחאה החלה כאשר המאהל הראשון הוקם ב-14 ביולי 2011 בקצה שדרות רוטשילד בתל אביב, סמוך לכיכר הבימה, בעקבות "אירוע" שיצרו דפני ליף, סתיו שפיר, רגב קונטס, רועי נוימן, נוסצקי וחברים נוספים כשבוע קודם לכן ברשת החברתית פייסבוק, שבו הם מזמינים אנשים להצטרף אליה למאהל מחאה, אשר לימים הפך למרכז המחאה. עם הזמן, הצטרפו למחאה זו ארגונים חברתיים שונים ואנשים פרטיים שהרחיבו את הדרישות לצדדים נוספים בפן החברתי-כלכלי. במהרה הוקמו מאהלים נוספים בתל אביב ובערים רבות נוספות בהן ירושלים וחיפה. בניגוד למאהל ברוטשילד ובצפון תל אביב, שהתאפיינו באוכלוסייה ממעמד הסוציו-אקונומי הבינוני, חלק מהמאהלים החדשים כללו ציבורים נוספים, חלקם ממעמד חלש כגון מחוסרי דיור. עם הזמן גדלה המחאה וגם גורמי ותנועות ימין הצטרפו למחאה. לצד מחאה זו, שכוונה בעיקר לנושא הדיור, השתלבו מחאות נוספות בנושאים אחרים הקשורים ליוקר המחיה כגון "מחאת האימהות" (או "צעדת העגלות"). למחאה לא הייתה הנהגה רשמית, אך היו כמה פעילים בולטים, בהם דפני ליף, סתיו שפיר, איציק שמולי, נוסצקי עצמה, רגב קונטס, יגאל רמבם ואחרים.
פעילות פוליטית

נוסצקי היא בין המקימים והמנכ"לית של ארגון "האם ראית את האופק לאחרונה". הארגון עוסק בין היתר בנושאי שוויון, מחירי הדיור והסכסוך הישראלי-פלסטיני. לפרויקט שותפים בין היתר בן זוגה רגב קונטס וימית אריקסון. הארגון מקיים הרצאות ופועל להעלאת מודעות בנושאים אלו.
באוקטובר 2023, בעקבות אירועי ה-7 באוקטובר, הקימה יחד עם עו"ד חנאן אלסאנע מעמותת "איתך-מעכי" חמ"ל יהודי-ערבי משותף ברהט, שאסף תרומות מערבים ומיהודים, גייס עשרות מתנדבות ומתנדבים גם מהחברה היהודית וגם מהערבית, והעביר מאות סלי מזון ומצרכים למשפחות יהודיות ולמשפחות ערביות שספגו פגיעה קשה. על כך קיבלו השתיים את אות אבירות מרכז פרס לשלום ולחדשנות לשנת 2024.
חיים אישיים

מתגוררת בתל אביב עם בן זוגה רגב קונטס ולהם שני בנים.
הערות שוליים

↑  ג'וני גרינווד חי בנהריה, דף הפייסבוק של Time Out
↑  זיו יצחקי, שיר נוסצקי: "מאוד נפגעתי מהסידרה, אבל זה היה משחרר", באתר הארץ, 2 ביוני 2011
↑  סיון חילאי, מנהיגי המחאה החברתית מודים: "לא היה לנו סיכוי להצליח", באתר ynet, 2 ביולי 2021
↑  בילי פרנקל, מחאת הנדל"ן: שקי שינה בעירייה, אוהלים בכיכר, באתר ynet, 13 ביולי 2011
↑  דפנה ארד, למרות הסיסמאות על שוויון: המעמדות הגיעו גם לרוטשילד, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2011
↑  מזל מועלם, שלישיית הגבעות – על ההקצנה בליכוד, באתר nrg‏, 6 בינואר 2012
↑   נטע אחיטוב, "גם במחאה החברתית תקפו אותנו שאנחנו 'וודסטוק'", באתר הארץ, 24 באפריל 2018
↑  מיכל גלנטי‏, דבר המנכ"ל - שיר נוסצקי, מנכ"לית "האם ראית את האופק לאחרונה?", באתר וואלה, 13 בדצמבר 2023
↑  אבירות מרכז פרס לשלום ולחדשנות 2024, באתר www.peres-center.org
חיים כץ

ערך זה עוסק בפוליטיקאי ישראלי. אם התכוונתם לקצין צה"ל ומנהל, ראו .
חיים כץ (נולד ב-21 בדצמבר 1947) הוא פוליטיקאי ישראלי, המכהן כשר התיירות, וכשר ממלא מקום בשלושה משרדים: השר לביטחון הלאומי, שר הנגב, הגליל והחוסן הלאומי ושר המורשת מטעם מפלגת הליכוד ויושב ראש מרכז הליכוד. בשנים 2015–2019 כיהן כשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים. כץ שימש יו"ר ארגון העובדים של התעשייה האווירית, עד למינויו לשר בשנת 2015.
ביוגרפיה

כץ נולד בגרמניה ועלה ארצה בגיל שנתיים, ב-1949. למד בבית הספר המקצועי אורט בגבעתיים, במקצועו טכנאי אלקטרוניקה. שירת בצה"ל והשתחרר בדרגת רס"ר.
ב-1968 החל לעבוד בתעשייה האווירית. הוא קודם לתפקיד ראש צוות ולמשרת מנהל מחלקה, בטרם נבחר ב-1982 לחבר מועצת עובדי התעשייה האווירית וכיהן כיו"ר נציגות הטכנאים וההנדסאים. במסגרת זו רשם את כל עובדי התעשייה האווירית בהסתדרות הטכנאים הארצית.
ב-1993 התמנה למזכיר הארגון הארצי של עובדי התעשייה האווירית.
כץ גם כיהן כחבר דירקטוריון בחברות "סאן דור", "המשקם" ו"מבטחים".
בשנת 1996 התמנה ליושב ראש צוות גיבוש של ההסתדרות.
בשנת 1997 היה חבר ההתאחדות לכדורגל.
בשנת 1998 הקים את סיעת "עוז" בהסתדרות, אשר קיבלה בבחירות להסתדרות 15% מן הקולות.
קריירה פוליטית

בשנת 1999 נבחר לכנסת ה-15 מטעם מפלגת עם אחד, ובבחירות 2003 הצטרף לליכוד והגיע בפריימריז למקום ה-37.
כץ כיהן בכנסת ה-16 כיושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות. לקראת הבחירות לכנסת ה-17 נבחר במקום ה-13 ברשימת הליכוד, אך נותר מחוץ לכנסת לאחר שהליכוד קיבל 12 מנדטים בלבד.
ב-20 בנובמבר 2006, לאחר התפטרות נתן שרנסקי מהכנסת ה-17, הושבע כץ כחבר כנסת מטעם הליכוד.
בכנסת ה-18 נחשב כץ לפרלמנטר פעיל שפועל בעיקר בתחומי חברה, בריאות וכלכלה. ועדת העבודה הרווחה והבריאות של הכנסת בראשותו הפכה לשיאנית חקיקה של הכנסת ה-18. כיו"ר הוועדה סיכל כץ את ניסיון משרד האוצר להעלות את גיל הפרישה לנשים ל-64.
בנובמבר 2009 בהיותו יו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות היה מיוזמי התיקון ל"חוק משפחות חיילים שנספו במערכה" הידוע בכינויו - חוק אלמנות צה"ל, שקבע כי אלמנות חללי צה"ל שנישאו מחדש, ימשיכו לקבל את ההטבות והתגמולים המגיעים להן.
כץ הוא חבר קרוב של קובי מימון, בעל השליטה בחברת "ישראמקו", המחזיקה ב-28% מקידוח הגז תמר; בשנת 2005 רכש כץ מניות בחברת ישראמקו. בעבר שכנו משרדי סיעת "עוז" במשרדיו של קובי מימון בפתח תקווה. כץ פסל את עצמו מלעסוק בהמלצות ועדת ששינסקי בשל ניגוד עניינים, אך חבר הכנסת לשעבר חיים אורון, שנחשב לאחד מהתומכים הבולטים במיסוי משמעותי של ענקי הגז, סיפר ל”הארץ” כי כץ יזם פגישה בינו לבין קובי מימון בעניין תמלוגי הגז.
בבחירות המקדימות שנערכו בליכוד בנובמבר 2012, הגיע כץ למקום ה-13. במהלך הבחירות פנה מבקר המדינה יוסף שפירא ליועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין וליושב ראש ועדת הבחירות המרכזית, אליקים רובינשטיין, והתריע מפני האפשרות שכץ ישתמש במשאבי התעשייה האווירית לשם קידומו. בממשלת ישראל ה-34 מונה לשר הרווחה ובעקבות זאת נאלץ לפרוש מתפקידו בתעשייה האווירית.
בכנסת ה-19 שימש ראש קבוצה עמית של קבוצת הידידות הפרלמנטרית ישראל–גרמניה.
ב-29 בדצמבר 2015 נבחר ליו"ר מרכז הליכוד לאחר פרישתו של קודמו בתפקיד דני דנון עקב מינויו לשגריר ישראל באו"ם.
עם בחירתו לכנסת, יצא לחל"ת מהתעשייה האווירית כשהוא עדיין רשום בה כעובד, והמשיך להעסיק מזכירה בלשכתו שם. כמו כן, המשיך לכהן כיו"ר העובדים בתעשייה האווירית, לצד כהונתו כחבר כנסת, גם לאחר שמלאו לו 67 שנים (גיל פרישה).
קריירה פוליטית > שר העבודה והרווחה

כץ הביע שביעות רצון מתפקיד שר העבודה והרווחה, שתחומי עיסוקו הם בתחום התמחותו. כהונתו במשרד התאפיינה בעימותים עם משרד האוצר על נושאי תקציב. בשנים 2014–2018 עלה תקציב השירותים החברתיים ב-25%.
בתקופת כהונתו נמשכה ואף החמירה בעיית הבטיחות בעבודה. מספר ההרוגים בתאונות עבודה הגיע ב-2018 ל-70, והתופעה הייתה חמורה במיוחד בקרב פועלי בניין. כן התפרסם מקרה מותה של מרים פרץ, בהקשר של מוסדות רשות חסות הנוער.
באוגוסט 2019 התפטר מתפקידו זה בעקבות החלטה על הגשת כתב אישום נגדו.
קריירה פוליטית > לאחר התפטרותו

עם הקמת ממשלת ישראל ה-35 מונה כץ לעמוד בראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
במרץ 2022 דורג בפַּרלמטר של "שקוף" כאחד מבין חמשת חברי הכנסת העצלים ביותר.
בבחירות לכנסת העשרים וחמש נבחר למקום ה-23 ברשימת הליכוד ולאחר שהרשימה קיבלה 32 מנדטים, נכנס גם לכנסת הזו, בה היה זקן חברי הכנסת. בממשלת ישראל השלושים ושבע מונה לשר התיירות. ב-2 בינואר התפטר מחברותו בכנסת במסגרת החוק הנורווגי.
בספטמבר 2023 המריא לביקור בערב הסעודית על מנת להשתתף בכנס תיירות של ארגון האומות המאוחדות. זהו הביקור הפומבי הראשון של שר ישראלי במדינה.
בינואר 2025 מונה על ידי ממשלת ישראל ה-37 לממלא מקום שרי הביטחון הלאומי, הנגב, הגליל והחוסן הלאומי והמורשת, לאחר התפטרותם של שלושת שרי מפלגת עוצמה יהודית מהממשלה. מתוקף תפקידו כמ"מ השר לביטחון לאומי הוא חבר בקבינט המדיני-ביטחוני.