stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גאי מארק ג'ילט
שירותו בבית הנבחרים 1932–1944

ב-1932 נכנס ג'ילט, מטעם המפלגה הדמוקרטית, לבית הנבחרים של ארצות הברית במהלך ניצחונו ברוב מוחץ של רוזוולט. הוא נבחר פעמיים למושב הזה, אף על פי שלא מילא תפקיד בשתי התקופות. הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית ב-1936, כדי למלא את מקומו של סנטור ריצ'רד לואיס מרפי שנהרג בתאונת דרכים. ג'ילט התנגד לחלקים מ"ניו דיל" במיוחד היה נגד חוק השכר ושעות העבודה חדש ולהיבטים של מערכת הביטחון הסוציאלי(Social Security) בגלל זה בשנת 1938 החליט ממשל רוזוולט בשנת 1938 להחליף את ג'ילט ולא לתת לא להיות מועמד בבחירות הבאות וגם בגלל הצבעתו נגד תוכניתו של רוזוולט להרחיב את בית המשפט העליון. למרות מאמציו של רוזוולט נבחר ג'ילט והקרע בין הנשיא רוזוולט וג'ילט גדל.
לאחר המתקפה על פרל הארבור ( שם, במקרה, אחי של ג'ילט, קפטן קלוד ג'ילט, שירת בצי) מתח ג'ילט ביקורת על הממשל על כך, שלא היו מוכנים כראוי להתמודד עם אובדן של יבוא הגומי כתוצאה מהמלחמה עם היפנים. בשנת 1943 הייתה למשרד החוץ הבריטי הערכות סודיות שנכתבו על ידי המלומד הבריטי ישעיהו ברלין, עבור ועדת החוץ של הסנאט של ארצות הברית בדו"ח מתואר ג'ילט כיותר רפובליקני מאשר דמוקרטי. הוא נחשב לאדם מבודד, אף על פי שלדברי הדו"ח, הוא אינו מהווה איום לכל סיוע שהגיע מארצות הברית לבריטניה.
פעילות מחוץ לבית הנבחרים

בשנת 1944 איבד ג'ילט את מושב הסנאט שלו. משנת 1944 עד 1948 ג'ילט עסק מגוון עבודות, בתוך ימים ספורים מהתבוסה הראשונה של ג'ילט, מינה אותו רוזוולט כיו"ר מועצת מינה נכסי המלחמה, ועדה בת שלושה חברים, מה שגרם לוושינגטון פוסט וגם למגאזין לייף לפרסם מאמר מערכת בו נאמר, כי "הנשיא מבלבל בין בעיית הרכוש העודף לבין בעיית הפוליטיקאים העודפים" . ג'ילט לא נשאר בתפקיד זה למשך זמן רב ובשנת 1945 התמנה לנשיא הליגה האמריקאית למען ארץ-ישראל חופשית, ליגה שהוקמה ב-1944 על מנת לעזור להקים מדינה יהודית בפלשתינה, הליגה התפרקה בשנת 1948 כאשר ישראל הפכה למדינה.
חזרה לבית הנבחרים 1948- 1954

הוא עשה קאמבק פוליטי בשנת 1948, כשהוא תופש את מקומו של המושל לשעבר ג'ורג וילסון בסנאט. בשנת 1951 ערכה ועדת המשנה לפריבילגיות ובחירות בה היה חבר חקירה בנושאי הקמפיין של הסנטור מוויסקונסין ג'וזף מקארתי. ג'ילט כיהן עד ה -3 בינואר 1955, לאחר שהצעתו שלו לבחירה מחדש סוכלה על ידי נציג ארצות הברית תומאס א. מרטין מאיווה סיטי. תבוסתו נחשבה ללא מובנת מכיוון שהייתה בניגוד לסקרים. בתוצאה מכך נשארו כל מושבי איווה בקונגרס בידי הרפובליקנים. משנת 1951 ואילך היה זה הסנטור ג'ילט מהראשונים שקראו להקמת לאספה ארגון האמנה הצפון אטלנטית, נאט"ו.
פעילותו לאחר הפרישה מהסנאט

בעקבות תבוסתו השנייה, ג'ילט נותר בתחילה בגבעת הקפיטול, ושימש כיועץ בוועדת הדואר והסניף של הסנאט (בין השנים 1955–1956) ובוועדת השיפוט של הסנאט (בין השנים 1956–1961). הוא פרש והתגורר בצ'רוקי עד למותו בגיל 94 ב־3 במרץ 1973, ונקבר בבית העלמין באוק היל.
ג'ילט היה חבר במסדר הבונים החופשיים ואח בלשכת Speculative Lodge מספר 307 בצפון איווה.
הערות שוליים

↑  Bioguide Search, bioguide.congress.gov
↑  McClure1.pdf, docs.google.com
↑  Details Page - The Biographical Dictionary of Iowa - The University of Iowa Libraries, uipress.lib.uiowa.edu
↑  American League for a Free Palestine - Social Networks and Archival Context, snaccooperative.org
↑  Guy Mark Gillette (1879-1973) - Find A Grave..., www.findagrave.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281715805171  GND: 1042974314  ISNI: 0000 0000 3923 231X  LCCN: no92022746  NARA: 24329966  SNAC: w6jw90r1  US Congress: G000205  VIAF: 66038103   WorldCat (עם VIAF): 66038103
הפועל רעננה

ערך זה עוסק בקבוצת כדורגל גברים. אם התכוונתם לקבוצת כדורגל נשים, ראו .
אוהדי הפועל רעננה בגמר גביע הטוטו, 2010
סמל הקבוצה עד שנת 2009
הפועל רעננה היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר רעננה, המשחקת בליגה הלאומית.
היסטוריה

אגודת הכדורגל הפועל רעננה הוקמה ב-18 ביוני 1938 על ידי מרטין דרוקר, עולה חדש מגרמניה, ובתחילה שיחקה בעיקר בליגות הנמוכות ומשחקי ידידות, כך השתתפה בליגות האזוריות של שנת 1939, שם סיימה במקום העשירי במחוז תל אביב ב'. העונה הרשמית הראשונה של המועדון תחת מדינת ישראל הייתה בעונת 1949/1950 בליגה המיוחדת שהוקמה לראשונה אחרי מלחמת העצמאות והייתה הליגה התחרותית הראשונה המאורגנת על ידי מדינת ישראל החדשה. בליגה זו שובצה רעננה ב"בית השרון" וסיימה את העונה במקום השלישי ועלתה לליגה ב', בעונות הבאות סיימה פעמיים במקום העשירי שהשאיר אותה בליגה, ובעונת 1954/1955 סיימה במקום הרביעי לאחר ניצחון 5–0 על בית"ר נתניה ועלתה לליגה א', שאז הפכה לליגת המשנה. בעונה שלאחר מכן ירדה לליגה ב' שם בילתה שנים ארוכות.
בשנת 1972 הוקם המועדון מחדש תחת השם "עמותת הפועל רעננה". רק בשנת 1981 פרש דרוקר לגמלאות והמועדון יצא מידיו. בתחילת שנות ה-90, הקבוצה הדרדרה עד לליגה ג' (הליגה השישית בישראל), ומשנת 1995 חל שיפור דרמטי במצבה של הקבוצה, שגייסה את שחקן העבר יוסי כרשיש לאמן אותה ונבנתה בעיקר משחקני בית איכותיים ביחס לליגות הנמוכות. עד שנת 2000 העפילה הקבוצה עד הליגה הלאומית, ובסך הכל העפילה ארבע ליגות בתוך חמש עונות. בין היתר, בשורותיה שיחקו: אבי רוסטרובסקי, אנדי פלקון, עמי וזאנה וגיא סופר.
בשנות ה-2000 בליגה הלאומית קיבלה הפועל רעננה את הכינוי "קוטלת העליות", לאחר שמנעה משלוש קבוצות שונות להעפיל לליגת העל כשלא נכנעה להן במחזור הסיום. רעננה מנעה עלית ליגה מהפועל ירושלים ב-2003 (0–0 ברעננה), עירוני קריית שמונה ב-2004 (2–2 בקריית שמונה), והפועל כפר סבא ב-2011 (1–1 ברעננה). בשנים אלו ביססה רעננה את מעמדה בליגת המשנה והופכת לקבוצה ותיקה שמנסה להעפיל לליגה העליונה.
בסיום עונת 2008/2009, לאחר שמונה עונות רצופות בליגה הלאומית, העפילה הקבוצה לליגת העל לראשונה בתולדותיה. בסיום עונה זו עברה הקבוצה לידיו של אשר אלון, אליו הצטרף בהמשך גם דמיאן רויטמן. הישג השיא של הקבוצה היה ההעפלה לגמר גביע הטוטו מול בית"ר ירושלים בו הפסידה 0–1 בעונת 2009/2010, לאחר ניצחון על מכבי חיפה בחצי הגמר. בסיום עונה זו ירדה הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית.
בעונת 2010/2011 סיימה הקבוצה בפלייאוף העליון במקום החמישי. באותה עונה הגיעה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לרבע גמר גביע המדינה, בו הפסידה לעירוני קריית שמונה 0–1 בביתה.
בעונת 2012/2013 העפילה לגמר גביע הטוטו של הליגה הלאומית והפסידה להפועל ראשון לציון בבעיטות הכרעה. בתום העונה העפילה לליגת העל בפעם השנייה בתולדותיה, לאחר שניצחה במחזור האחרון 3–1 את הפועל ירושלים, וסיימה במקום השני בטבלה.
בעונת 2015/2016 העפילה לראשונה בתולדותיה לפלייאוף העליון בליגת העל.
בעונת 2016/2017 נשארה הקבוצה בליגה פעם נוספת (בפעם הרביעית ברצף), וקבוצת הנוער של המועדון זכתה בגביע המדינה לנוער לעונה זו, מה שהיווה תואר ראשון למועדון.
בעונת 2017/2018 העפילה לראשונה בתולדותיה לשלב חצי גמר גביע המדינה, והודחה לאחר הפסד להפועל חיפה בבעיטות הכרעה, לאחר 0–0 בתום 120 דקות.
ב-18 ביוני 2020, מעט לפני תום עונת 2019/2020 הפסידה הקבוצה לסקציה נס ציונה 1-2 וירדה רשמית לליגה הלאומית, לאחר שבע שנים בליגה הבכירה.
בסיום עונת 2021/2022 ירדה הקבוצה לליגה א' לאחר הפסד 1–2 להפועל ראשון לציון במחזור הסיום.
בעונת 2022/2023 סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה א' צפון שמוביל לפלייאוף. לאחר שגברה בחצי הגמר על בקה אל גרבייה משער בדקה ה-128 הפסידה בגמר למ.ס צעירי כפר קנא ולמעשה נשארה בליגה א'. בסיום עונת 2023/2024 חזרה הקבוצה לליגה הלאומית.
אצטדיון ביתי

אצטדיון הבית של הקבוצה אצטדיון קרני שוכן בפינת הרחובות קרן היסוד וההסתדרות ברעננה. בשנת 2009, לאחר עלייתה של הקבוצה לליגת העל, הוחלט בין עמותת הפועל רעננה לעיריית רעננה לבנות יציעים באצטדיון שקיים בשכונת לב הפארק בעיר. העירייה אישרה את הסכומים וגם הטוטו שלקח חלק במיזם אישר את הסכומים לבניית היציעים באצטדיון בן 7,500 מקומות ישיבה, אך לבסוף דחתה העירייה את הפרויקט עקב בקשת התושבים. את משחקי הבית בליגת העל בעונת 2009/10 ערכה הקבוצה באצטדיון לויטה בכפר סבא.
לאחר הירידה בחזרה לליגה הלאומית הקבוצה הייתה אמורה לארח את משחקי הבית באצטדיון הביתי שלה, אך נתבקשה על ידי ההתאחדות להתקין תאורה במגרש. עקב התנגדויות השכנים המתגוררים בסמוך למגרש נאלצה הקבוצה לוותר על אפשרות אירוח המשחקים בביתה. לבסוף הוחלט על ידי בית הדין של ההתאחדות לכדורגל שעד התקנת התאורה תערוך הקבוצה את משחקי הבית שלה באצטדיון הקופסה בנתניה. במהלך העונה הגיעה ההנהלה להסכמה עם השכנים המתגוררים סמוך למגרש והוסכם בין הצדדים על התקנת התאורה במגרש. ההתאחדות לכדורגל אישרה מחדש את האצטדיון ברעננה, והקבוצה חזרה לשחק בו בעיצומה של עונת 2010/2011.
החל מעונת 2013/2014 ועד עונת 2017/2018 שיחקה הקבוצה באצטדיון נתניה.
בעונת 2018/2019 שיחקה הקבוצה באופן זמני באצטדיון רמת גן.
בעונת 2019/2020 שיחקה הקבוצה באצטדיון המושבה בפתח תקווה.
בעונת 2020/2021 שיחקה הקבוצה באצטדיון רמת גן.
שיאים בליגת העל

עונות בליגת העל: 8 (כולל עונת 2019/2020)
הישג השיא בליגה העליונה: מקום 6 בעונת 2015/2016
המיקום הנמוך ביותר: מקום 10 בליגה ג' בעונת 1993/1994
הניצחון הגבוה ביותר: 0-4 על הפועל עכו (2009/2010), על הפועל פתח תקווה (2014/2015), על מ.ס. אשדוד (2014/2015) ועל הפועל אשקלון (2017/2018) על הפועל עפולה  (2024/2025)
ההפסד הגבוה ביותר: 5-0 מול הפועל תל אביב (2009/2010)
שיא ניצחונות לעונה: 11 (2015/2016), (2017/2018)
שיא הפסדים לעונה: 20 (2009/2010)
שיא נקודות לעונה: 50 (2015/2016)
שיא השערים לעונה: 38 (2015/2016)
שיא הספיגות לעונה: 62 (2009/2010), (2019/2020)
הישגים

גביע הטוטו
סגנות: 2009/2010
סגל הקבוצה > צוות מקצועי

| --- | --- |
מאמן ראשי: ישראל ניר ברקוביץ'
עוזר מאמן: ישראל אדיר דנין
מאמן שוערים: ישראלגבע פרידמן
מאמן כושר: ישראלקורן סגל
הערות שוליים

↑  רישום הפועל רעננה בשנת 1938 באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
↑  שי ארצי, לאחר 7 שנים: רעננה ירדה לליגה הלאומית, באתר ישראל היום, 13 ביוני 2020
↑  רעננה ירדה לליגה א', ראשון לציון במבחנים, באתר דאבל פס, 6 במאי 2022
↑  ההתאחדות לכדורגל בישראל - ליגות, באתר www.football.org.il
סיפונופורה ענקית

| סיפונופורה ענקית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: צורבים
מחלקה:: הידרתים
סדרה:: סיפונופורים
משפחה:: Prayidae
סוג:: Praya
מין:: סיפונופורה ענקית
שם מדעי
 Praya dubia ‏קוי וגיימר, 1827

סיפונופורה ענקית (שם מדעי: Praya dubia) היא סיפונופורה ענקית שחייה באוקיינוס באזור התהומות, בעומקים של 700 עד 1000 מטר ותחום תפוצתה הוא מאיסלנד בצפון ועד צ'ילה בדרום.
מאפיינים

הסיפונופורה הענקית שייכת למחלקת ההידרתים והיא למעשה מושבה של מאות יצורים קטנים (הנקראים זואואידים) שלכל אחד התמחות משלו והם חיים ביחד בסימביוזה מוחלטת. הזואואידים אינם יכולים לשרוד לבדם ותלויים בשאר חבריהם למושבה. הסיפונופורה נמצאת על הגבול שבין מושבה של בעלי חיים להפיכה לבעל חיים מורכב, בו פרטי המושבה הם למעשה איבריו. ייחודה הוא גודלה הענק: היא יכולה להגיע לאורך של עד 50 מטרים (160 רגל) אך הקוטר שלה הוא כשל מוט מטאטא. היא הייצור הימי השני באורכו אחרי תולעת שרוך הנעל, ובאורכה עולה על הלווייתן הכחול הענק, בעל החיים הגדול ביותר (אורכו: 27–33 מטר, משקלו: 150–177 טון מטרי).
Praya dubia שוחה בצורה פעילה במים ומושכת את טרפה באמצעות הארה ביולוגית בצבע כחול. כאשר היא נמצאת באזור עשיר במזון היא מפרישה רעל חזק אשר משתק או הורג את טרפה.
בשנת 2020 נתגלתה סיפונופורה אחרת, יותר ארוכה - כ-120 מטרים (390 רגל), דבר שהופך אותה ליצור החי הארוך ביותר (אפילו יותר מתולעת שרוך הנחל).
הערות שוליים

↑  תיאור הסיפונופורה באנגלית, עם וידאו
ערך זה הוא קצרמרבנושא בעלי חיים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עפר בן דוד

| --- | --- |

 לידה:  30 ביוני 1931 כפר גלעדי, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  22 באוקטובר 2013 (בגיל 82)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   אלוף-משנה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת יום כיפור
 
עפר בן דוד על סוסה, כפר גלעדי, 1945
עפר בן-דוד (30 ביוני 1931 - 22 באוקטובר 2013) היה אלוף-משנה בצה"ל. בין היתר, פיקד על גדוד נח"ל שהשתתף בכיבוש מתחם התעלות המבוצר באום-כתף במלחמת ששת הימים, פיקד על חטיבת הערבה ומרחב שלמה ושימש כמושל רפיח, וכמושל חברון.
תולדות חייו

עפר בן דוד נולד לדוד בן דוד (טחור) ובלה לבית שר בקיבוץ כפר גלעדי. הוריו ילידי מחוז ווהלין, בסביבות העיר קובל (כיום באוקראינה). אביו עלה לארץ ישראל בגפו, בגיל 17, ושימש כ "מוכתר" כפר גלעדי בשנות השלושים.
את לימודי התיכון עשה בבית ספר החקלאי מקוה ישראל.
בן דוד נלחם במלחמת העצמאות בגזרת ירושלים, בגיל 17.
תולדות חייו > מלחמת ששת הימים

למלחמת ששת הימים הגיע כמפקד גדוד 906 שהיה גדוד קורס המ"כים של הנח"ל שבסיסו היה במחנה שבטה. יחד עם גדוד נוסף של הנח"ל (גדוד האחזויות 907) הוכפפו לחטיבת הנגב בפיקודו של יקותיאל אדם.
בתוכנית הקרב המשולב של אוגדה 38 בפיקוד אריאל שרון, לכיבוש מתחם אום-כתף, הוטל על החטיבה לכבוש את המוצב המצרי המבוצר שכלל תעלות מבוטנות כשהמרכזית והארוכה שבהן היא באורך של 3 ק"מ. על הגדוד שבפיקודו הוטל בשלב הראשון, להוביל ולנווט את החטיבה באיגוף רגלי לילי בדיונות שמצפון למתחם, ובשלב שני, לפרוץ אל המוצב ולכבוש את התעלה המרכזית שבו. חיילי הגדוד ערכו בתקופת ההמתנה אימונים רבים של לחימה ביעד מבוצר על מודל מאולתר של קטע ממתחם התעלות של אום-כתף.
בן דוד הוביל ניווט לילי שהסתיים בהצלחה כשהכוח החטיבתי הגיע סמוך אל הקצה הצפוני של התעלה המרכזית של המתחם המבוצר. לאחר הרעשה ארטילרית כבדה של חיל התותחנים הישראלי, הסתערו שני גדודי הנח"ל הסדירים וחדרו לתוך תעלות הקשר של המתחם המצרי. תוך לחימה נחושה הצליחו לכבוש את התעלות ואת המתחם בקרב מורכב שנמשך כל הלילה. בכך נפתחה הדרך לשריון הישראלי לנוע אל תוך המתחם והובקע המעוז העיקרי במערך המצרי בסיני. לאחר קרב אום-כתף עבר הגדוד לאל עריש ולג'יראדי ונלחם בכוחות המצרים שנותרו באזור ונסוגו מרצועת עזה לאחר שהאזור נכבש על ידי אוגדה 84 של צה"ל שהמשיכה מערבה לכיוון רומני וקנטרה.
שישה מלוחמי גדוד 906 עוטרו בציון לשבח, שניים צל"ש רמטכ"ל מרב-אלוף יצחק רבין, שניים צל"ש אלוף מישעיהו גביש ושניים צל"ש חטיבתי מאל"ם יקותיאל אדם (קותי).
תולדות חייו > מושל ומפקד בעזה, יהודה ושומרון וסיני

לאחר מלחמת ששת הימים מונה למושל חברון הראשון. בתקופתו, התיישבה בפסח 1968 במלון פארק בחברון, ולאחר מכן בתוך מתחם הממשל הצבאי, הקבוצה הראשונה של מקימי קריית ארבע בראשות הרב משה לוינגר. בן דוד נחשב כבעל יחסים טובים עם ערביי חברון בכלל ועם ראש עיריית חברון, מוחמד עלי אל ג'עברי, בפרט. ב-10 בספטמבר 1969, בעת שנסע ברחוב בחברון במכונית הכרמל דוכס הצבאית שלו, נזרק אל המכונית רימון רסס, אך לא התפוצץ ובן דוד לא נפגע. ביוני 1970 הוחלף על ידי זאב עצמון בתפקיד.
שירת כסגן מפקד חטיבת הבקעה בזמן מלחמת ההתשה בבקעת הירדן תחת פיקודו של המח"ט, עוזי עילם. במהלך תקופה זו הוביל מרדפים, קידם את מקצוע הגששות והשתתף במבצעים מעבר לגבול. לאחר מכן, שירת כמפקד חטיבת הערבה תחת אריק שרון כאלוף פיקוד דרום.
מונה כמושל רפיח בדרגת אלוף-משנה (אל"ם) ובתפקידו זה היה מעורב במשא ומתן על אדמות פתחת רפיח. שימש כ"שופט" בטקסי "סולחה" רבים של הבדואים, תושבי האזור.
לאחר מלחמת יום הכיפורים, הוצב להיות מפקד מרחב שלמה (מרש"ל) שכלל את דרום סיני ואת חופי מפרץ אילת.
השתחרר מצה"ל לאחר שהיה מדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
בן דוד נישא לרבקה לבית דרוזדובסקי מקיבוץ עין חרוד ונולדו להם ארבעה בנים. אחיה של אשתו, פרופסור גדעון ארז, היה ממקימי אוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע ומראשוני הקריה למחקר גרעיני שליד דימונה.
עפר בן דוד נפטר בכפר סבא ותרם את גופתו למדע.
פרסומיו

"המערכה בלבנון", ספר, 1985 בהפקת "טכנוסדר".
"עפר וחברים, ילדי ההר", ספר, הוצאת תמוז, 2004.
"ערובה נגד הסכין והשנאה", מאמר, "הארץ", 11 בינואר 1991 (במאמר מפורטת הצעה להפיכת רצועת עזה לאמירות כאפשרות להסדרת היחסים בין ישראל לתושבי עזה הערביים.)
"עשרים ושש שנים של קנאות", מאמר, "הארץ", 18 בנובמבר 1994 (במאמר מתוארים הסדרי התפילה במערת המכפלה. נכתב, ככל הנראה, בהמשך לאירועים שהתפתחו לאחר "טבח מערת המכפלה".)
הערות שוליים

1 2  
שגיאות פרמטריות בתבנית:יוטיוב 
'סוג: עדות מיכה שורץ' אינו ערך חוקי  הקרב על אום כתף והג'יראדי 070613 חלק 3, עדות מיכה שורץ  באתר יוטיוב
↑  שמואל נפתלי, כך התנחלנו בחברון, מעריב, 5 בספטמבר 1975
↑  יוסף צוריאל, רימון הושלך לעבר המכונית בה נסעו מושל חברון וסגנו, מעריב, 11 בספטמבר 1969
↑  צילום בן דוד ליד המכונית, מעריב, 11 בספטמבר 1969
↑  סא"ל זאב עצמון נכנס לתפקידו כמושל חברון, דבר, 8 ביוני 1970
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590758505171  GND: 1137333448  ISNI: 0000 0000 2870 8853  LCCN: n85266449  VIAF: 33447437   WorldCat (עם VIAF): 33447437
שביט אטלס A3

| --- | --- |
השביט אטלס A3 ב-2 באוקטובר 2024.
השביט אטלס A3 ב-2 באוקטובר 2024.
 כוכב האם
 כוכב אם:  שמש
 מידע כללי
 סוג:  שביט
 תאריך גילוי:  9 בינואר 2023
 מגלה:  מערכת ההתרעה האחרונה לפגיעה ארצית של אסטרואיד, Purple Mountain Observatory,  Xuyi Station 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  −2,297.208076325616±30.041 יחידה אסטרונומית
 אקסצנטריות:  0.9999985
 מהירות מסלולית
  ‑ מקסימלית:  67.33 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  139.118529839016±0.00022022 מעלה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  6.1 
 
שביט אטלס A3 (מסומן רשמית: C/2023 A3 (Tsuchinshan–ATLAS)) הוא כוכב שביט מעננת אורט שהתגלה על ידי מצפה הכוכבים הר סגול בסין ב-9 בינואר 2023 ונמצא באופן עצמאי על ידי ATLAS דרום אפריקה ב-22 בפברואר 2023. השביט עבר פריהליון במרחק של 0.39 יחידות אסטרונומיות (58 מיליון קילומטרים) ב-27 בספטמבר 2024. כשהוא נראה בעין בלתי מזוינת, הגיע השביט לשיא עוצמת בהירותו זמן קצר לאחר חלוף השמש ב-9 באוקטובר, עם עוצמת בהירות נראית של 4.9- לפי תצפית ממאגר תצפיות השביטים (COBS) ונראה לזמן קצר בעין בלתי מזוינת במהלך היום.
היסטוריה תצפיתית > גילוי

במהלך החיפוש שביצעה מערכת ההתרעה האחרונה לפגיעה ארצית של אסטרואיד באמצעות רפלקטור 0.5-m f/2 שמידט (אנ') במצפה הכוכבים סאתרלנד (אנ') בדרום אפריקה, זוהה בתמונות, שצולמו ב-22 בפברואר 2023, עצם אסטרואידי במגניטודה מוערכת של 18.1, כאשר השביט היה במרחק של כ-7.3 יחידות אסטרונומיות (1.09 מיליארד קילומטרים) מהשמש. לאחר חישובי המסלול הראשונים הבחינו שהוא זהה לעצם בגודל 18.7 שדווח למרכז כוכבי לכת מינוריים (אנ') על ידי מצפה הכוכבים הר סגול שהתגלה בתמונות שצולמו ב-9 בינואר 2023. הוא הוזן ברשימת העצמים הממתינים לאישור אך לאחר שלא דווח על תצפיות מעקב, הוא הוסר ב-30 בינואר 2023 ונחשב לאבוד. בהתבסס על מוסכמות השמות של שביטים, השביט קיבל את שמם של שני מצפה הכוכבים.
ב-22 בדצמבר 2022 זוהה העצם בתמונות שצולמו על ידי מתקן המעבר זוויקי (ZTF) במצפה הכוכבים פאלומר, עם מגניטודה של 19.2–19.6. תמונות אלו גם חשפו שיש לו הילה דחוסה מאוד וזנב ישר קטן באורך של 10 שניות קשת, מה שמצביע על כך שמדובר בכוכב שביט. עדויות נוספות לפעילות שביט דווחו על ידי היידטקה סאטו (Hidetaka Sato), מיכאל מאטיאזו (M. Mattiazzo) וכריסטובאו ז'אק (Cristóvão Jacques).
היסטוריה תצפיתית > לקראת פריהליון

בינואר 2024, השביט התבהר לעוצמה של 13.6 ולפי בוב קינג, כתב במגזין Sky & Telescope, היה נראה דרך טלסקופים של 15 אינץ' בהגדלה של 142 x. השביט נע אז דרך קבוצות הכוכבים של מאזניים ובתולה. עד סוף אפריל הוא התבהר לעוצמה 10 וניתן היה לצפות בו באמצעות טלסקופים קטנים, שהראו זנב קצר. הספקטרום ב-31 במאי 2024, כאשר השביט היה במרחק של 2.33 יחידות אסטרונומיות מהשמש, הצביע על פליטת ציאניד חזקה וכי השביט מדולדל מפחמן. לשביט היה יחס אבק לגז גדול.
בחודשים מאי ויוני קצב ההבהרה של השביט הואט, כאשר השביט נשאר בין דרגות 10 ל-11, בעוד שזנב מאובק באורך של 5 עד 15 דקות קשת נצפה חזותית והתרחב מזרחה. האסטרונום זדנק סקאנינה הציע שהדבר מצביע על כך שגרעין השביט עבר פיצול, כשהפיצול החל בסוף מרץ, כפי שצוין על ידי עלייה בקצב ההבהרה והירידה שלאחר מכן בייצור האבק, זנב האבק הצר בצורת דמעה, וללא שינויי כבידה במסלול. הוא חזה שהשביט יתפורר לפני הפריהליון. תצפיות על השביט עם הטלסקופ הרובוטי TRAPPIST (אנ') מצביעות על כך שייצור האבק הגיע למינימום במאי, כאשר השביט היה קרוב לזווית פאזה (אנ') של אפס, והחל לעלות שוב כעבור חודש, בעוד שקצב ייצור הגז גדל באיטיות לאורך אותה תקופה. באמצע יוני נכנס השביט לקבוצת הכוכבים אריה, בשמי הערב. בתחילת יולי נצפה בצילום זנב יון קלוש באורך של מעלה וחצי בערך. לאחר אמצע יולי אבד השביט בזוהר השמש עד לספטמבר. באוגוסט נצפה השביט על ידי חלליות STEREO (אנ') והאיר בהתמדה עד לעוצמה לכאורה של 7.
היסטוריה תצפיתית > פריהליון

השביט אוחזר על ידי טרי לאבג'וי בדמדומי הבוקר ב-11 בספטמבר 2024, כאשר אותר בקבוצת הכוכבים של סקסטנים, בעוצמה של 5.5. ב-20 בספטמבר, זוהה השביט בעין בלתי מזוינת וצולם על ידי האסטרונאוט מתיו דומיניק בעת שהותו בתחנת החלל הבינלאומית, ויומיים לאחר מכן על ידי עמיתו, האסטרונאוט דונלד פטיט. התצפית הראשונה בעין בלתי מזוינת בכוכב השביט מכדור הארץ דווחה ב-23 בספטמבר, כאשר מגניטודת השביט מוערכת ב-3.3, בעוד שזנבו דווח באורך של 2.5 מעלות כאשר הוא נצפה במשקפת.
במהלך השבוע האחרון של ספטמבר היה ממוקם בשמי הבוקר, נראה טוב יותר מחצי הכדור הדרומי, ונחזה שהוא התבהר לדרגה שנייה. הפריהליון התרחש ב-27 בספטמבר. עד 1 באוקטובר השביט התבהר לעוצמה של 2 וזנבו הוערך ב-10-12 מעלות לאחר מכן הוא התקבץ שוב עם השמש. ב-7 באוקטובר השביט נכנס לשדה הראייה של SOHO קורונגרף (אנ'), והיה גלוי לו עד 10 באוקטובר. פטר הוראלק הצליח לצלם את השביט לאור יום ב-8 באוקטובר. ב-9 באוקטובר 2024 היה השביט במרחק של 3.5 מעלות מהשמש. נראה כי השביט התבהר לעוצמה של 4.9- באותו יום, והפך לאחד השביטים הבהירים ביותר במאה הנוכחית.
הוא יופיע בשמי הערב עד אמצע אוקטובר. ב-12 באוקטובר, התקרב Tsuchinshan-ATLAS לכדור הארץ עד לכדי מרחק של 71 מיליון קילומטרים.
שוק העיר העתיקה בירושלים

שוק העיר העתיקה בירושלים
שוק העיר העתיקה בירושלים מורכב ממערכת סמטאות ארוכות, החוצות את העיר העתיקה ועוברות בגבול בין הרובע הנוצרי, הרובע המוסלמי והרובע הארמני. הטובין הנמכרים בשוק מגוונים מאוד, ונעים ממזון ומגדנות ועד בגדים, רהיטים ומוצרי אלקטרוניקה.
גאוגרפיה

השוק בעיר העתיקה מושתת על שני צירים מרכזיים:
ציר מזרח-מערב: נחל צולב, משער יפו דרך הרחובות דוד והשלשלת עד שער השלשלת בהר הבית.
ציר צפון-דרום , המחולק למעשה לשניים:
משער שכם דרך רחוב הגיא, עד רחבת הכותל.
משער שכם לאורך רחוב בית הבד, עד למפגש עם רחוב דוד.
כן ניתן למצוא בעיר העתיקה את הקארדו, המשמש כבזאר אמנות, שהוא המשכו הטבעי של ציר הצפון-דרום בתחומי הרובע היהודי. שני שווקים נוספים הם המוריסטן, השוכן בלבו של הרובע הנוצרי, ושוק מוכרי הכותנה (או שוק הכתנים), השוכן בצמוד להר הבית.
היסטוריה

צירי השווקים המרכזיים משמרים מערך רחובות קדום בירושלים מן התקופה הרומית-ביזנטית: הקארדו, שחצה את העיר
משער שכם לשער ציון, הוא הבסיס לציר הצפון-דרום, ונראה כי חציו הצפון-מערבי (בגבול הרובע הנוצרי והרובע המוסלמי) משמר את התוואי הרומי, בעוד שחציו הדרומי (לאורך הקארדו ברובע היהודי) משמר את התוואי הביזנטי.
ציר המזרח-מערב מנצל את תוואי נחל צולב, החוצה את העיר משער יפו להר הבית, וממפות קדומות של ירושלים (כמו מפת מידבא הביזנטית) ניכר כי שימש כרחוב (אולי הדקומנוס) כבר בעת העתיקה. עדות לקיומו של נחל (במשמעות "היבשה" – החלק הנמוך בין שתי גבעות) בתוואי השוק היא כמות מכסי הביוב העצומה ברצפתו, שנועדה לאפשר גישה קלה במקרה של סתימה או הצפה.
בתקופה הצלבנית התחולל מהפך של ממש במראה השווקים, כאשר המלכה הצלבנית מליסנדה, מלכת ירושלים חילקה את חציו המערבי של הקארדו הרחב לשלושה שווקים צרים מקבילים והוסיפה קירוי מסוגנן לכל שוק. היא הקדישה אחוזים מרווחי החנויות למנזר סנטה אנה בו שהתה אחותה הצעירה אגנס. מערך שווקים זה הוא המערך הקיים עד ימינו, ברחובות הנקראים "שוק הבַשּׂמים", "שוק הקצבים" ו"שוק הצורפים". בחלק מהשווקים עוד ניתן להבחין באותיות SA החקוקות על הקמרונות, ואשר מציינות את המנזר לעיל.
עולי רגל מן התקופה הצלבנית מתארים את השווקים האפלים, ואף מציינים את הלכלוך הרב שהיה בהם ואת הריחות הלא נעימים שליוו את המבקר במקום. אחד השווקים אף נקרא בשם "שוק הבישול הרע" בפי יושבי ירושלים באותה עת.
במהלך המאות 13 - 19 השווקים באזור זה שירתו קהל מגוון. הקרבה לכנסיית הקבר משכה את קהל עולי הרגל הנוצרים וחלק ניכר מהסחורות כוונו לעולי רגל אלו. חלק מהסוחרים היו מוסלמים וחלקם נוצרים וגם צובעי-צמר יהודים קבעו את סדנאותיהם בשווקים (השוק המחבר בין שלושת המקבילים נקרא "שוק הצָבָּעים").
עולה רגל יהודי כתב במאה ה-15:
ובכל יום ויום יריד בה (בירושלים) מחמישה שריטאות (=רחובות) גדולות שבתוכה, לא יכם שרב ושמש מפני שבנויות למעלה בכיפה גדולה, ומנהרות הרבה בכפה יעבור האור בהן...וחנויות מכאן ומכאן רצופים מעוטרים מברכת ה' בל יחסר כל בהם. וקשה לאדם לעבור בשרטייא שלכל אחד מהם מרוב ההמון בה.
מפגש השווקים

מרכז העיר העתיקה - המקום בו נפגשו החל מהתקופה הביזנטית הקרדו והדקומנוס, נקרא ה"טטרהפילון". כיום זהו המפגש בין שלושת השווקים המקבילים מצפון, הקרדו מדרום, וציר רחוב דוד והשלשלת ממערב למזרח. זהו גם המפגש בין ארבעת רבעי העיר: הרובע הנוצרי מצפון-מערב, הרובע המוסלמי מצפון-מזרח, הרובע היהודי מדרום-מזרח והרובע הארמני מדרום-מערב.
הסולטאן הממלוכי ברקוק הקים בנקודה זו (מעט ממזרח לה) את ח'אן א-סולטאן שיועד לסוחרים, ובכך איפשר מסחר נוח עבור סוחרים שהגיעו מחוץ לירושלים (כיום - בתחילת רחוב השלשלת, במקום שירותים ציבוריים לנשים). באזור פזורים מספר גרמי-מדרגות המובילים אל גגות השווקים. התכנון משנות ה-80 של המאה ה-20 היה להקים על גגות השוק טיילת מטופחת הצופה אל הר הבית וכנסיית הקבר. תוכנן שבמקום יהיו ספסלים, תאורה דקורטיבית וכדומה. למעשה נתקלו המתכננים בקשיים בנושא היתרי הבעלים על הקרקע. ביום השנה השני להירצחו של הרב מאיר כהנא (נובמבר 1992), בוצע הפיגוע בשוק הקצבים, שבו זרקו פעילי תנועת כהנא חי רימון רסס מגגות השווקים אל שוק הקצבים. כתוצאה מהתפוצצות הרימון, נהרג פלסטיני ורבים אחרים נפצעו. פעולה זו חתמה את הגולל על הטיילת והיא נותרה מוזנחת וכל הפתחים ממנה מטה אל השוק נאטמו[דרוש מקור].
השוק בימינו

לאחר איחוד ירושלים העתיקה והחדשה במלחמת ששת הימים ב-1967 החל פיתוחו של השוק בעיר העתיקה על ידי גופים ישראליים. בעשרות השנים האחרונות עבר השוק כמה "מתיחות פנים" שהתבטאו בריצוף חדש, צביעת דלתות החנויות בצבע אחיד (גוני כחול וירוק) וחיזוק הקמרונות. כן הותקנו "רמפות" קטנות במורד המדרגות, כדי לאפשר מעבר של כלי רכב קטנים, המביאים את הסחורות אל החנויות. כדי למנוע מצב של "גלישת" דוכני סחורה אל הרחוב הצר, התקינה עיריית ירושלים פסי מתכת בין אבני הריצוף, המסמנים מהו המרחק המקסימלי שאליו מותר לסוחר להוציא את מרכולתו.