stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוקספם

| --- | --- |

מסע של ארגון אוקספם להגברת המודעות למלחמה בכולרה, מבנדנקה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
מסע של ארגון אוקספם להגברת המודעות למלחמה בכולרה, מבנדנקה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מטה הארגון:  אוקספורד 
 עובדים:  5,033 (נכון ל־2021), 4,747 (נכון ל־2018), 4,727 (נכון ל־2019), 4,658 (נכון ל־2020), 4,986 (נכון ל־2017) 
 תקופת הפעילות:  1942–הווה (כ־82 שנים) 
 פרסים והוקרה:  מדליית תיאודור הויס (2010) 
 www.oxfam.org
 
אוקספם (באנגלית: Oxfam) היא קונפדרציה בינלאומית של 15 ארגונים הפועלים ב-98 מדינות בעולם במטרה למצוא פתרון בר קיימא לעוני ולבעיות חוסר צדק נלוות. הארגון שואף לכך שעניים יוכלו לשפר את פרנסתם ואת חייהם ויוכלו להשמיע את דעתם ביחס לתהליכי קבלת החלטות שמשפיעים עליהם.
הארגון הוקם באוקספורד שבממלכה המאוחדת ב-1942 על ידי קבוצה של קווייקרים, פעילים חברתיים ואנשי אקדמיה מאוניברסיטת אוקספורד. התארגנות זו הפכה לבסיס של הסניף הבריטי של אוקספם. ההתארגנות הייתה אחת מכמה ועדות מקומיות שקמו על מנת להילחם ברעב. המשימה שראו לנגד עיניהם הייתה לשכנע את ממשלת בריטניה לאפשר העברת מזון לאזרחי יוון שגוועו מרעב, מבעד למצור שהטילו בעלות הברית על יוון במלחמת העולם השנייה.
הסניף הראשון של אוקספם מעבר לים הוקם בקנדה ב-1963. הארגון שינה את שמו לכתובת הטלגרפיה שלו, Oxfam, ב-1965.
היסטוריה ומקורות

ועד אוקספורד הראשון להקלה ברעב הורכב מקבוצה של אזרחים מודאגים כמו פרופסור גילברט מארי ורעייתו, ססיל ג'קסון קול וסר אלאן פים. הוועד נפגש בספרייה הישנה של אוניברסיטת כנסיית סנט מרי הבתולה שבאוקספורד ומטרתו הייתה להקל על הרעב ששרר ביוון עליה הוטל מצור ימי על ידי בעלות הברית. עד 1960 הפך הוועד לארגון חוץ-ממשלתי גדול. הארגון נרשם על פי החוק הבריטי ב-1943. הקונפדרציה הוקמה בשנת 1995 על ידי קבוצה של ארגונים לא ממשלתיים עצמאיים. קרן אוקספם אינטרנשיונל רשומה בהאג, הולנד, כמוסד ללא כוונות רווח.
אוקספם אינטרנשיונל

מזכירות אוקספם אינטרנשיונל מתאמת מסעות הסברה, תוכניות פיתוח ומתן מענה למצבי חירום.
המזכירות הבינלאומית כוללת את המנכ"ל, יו"ר כל אחד מהשותפים ויו"ר אוקספם אינטרנשיונל. היושבי ראש של הסניפים השותפים עושים עבודתם ללא תגמול, אולם יש להם זכות הצבעה. הדירקטורים ויו"ר אוקספם אינטרנשיונל הם חברים ללא זכות הצבעה. מועצת המנהלים גם בוחרת סגן יו"ר וגזבר מקרב החברים בעלי זכות הצבעה.
מועצת המנהלים אחראית על הבטחת השקיפות, החבות ועל עמידתו של אוקספם במטרותיו. חוקת הארגון והתוכנית האסטרטגית שלו, מאושרים אף הם ברמת הדירקטוריון. מועצת המנהלים מקבלת המלצות מהדירקטורים בשאיפה להבטיח כי הקונפדרציה פועלת בהתאם למטרות המוסכמות שלה. מועצת המנהלים גם מסכימה על החברות בקונפדרציה, ובוחרת את נשיא הכבוד ואת היועץ לשם כבוד, את חברי הוועד ואת מנכ"ל אוקספם אינטרנשיונל. למספר ועדות משנה המורכבות ממומחים ישנו מנדט לסייע בתחומים ספציפיים.
שפתו הרשמית של אוקספם היא אנגלית והשפות בהן הוא פועל הן אנגלית, ספרדית וצרפתית. מימון הארגון מגיע מהארגונים השותפים.
שיטות פעולה

תוכניות אוקספם פונות לטפל בסיבות המבניות של העוני. הפעילות מתבצעת בעיקר באמצעות ארגונים מקומיים המבקשים לשפר את האפקטיביות שלהם או סיוע ישיר לאנשים ישירות במקומות בהם היכולות המקומיות אינן הולמות או שהן בלתי מספקות מבחינת יעדיו של אוקספם. בנובמבר 2000 אימץ אוקספם גישה מבוססת זכויות כמסגרת לכל פעולותיה של הקונפדרציה ושותפיה. אוקספם מכיר באוניברסליות של זכויות האדם.
אוקספם מאמין שחוסר אונים ועוני ניתנים למניעה וניתן לחסלם על ידי פעולה אנושית ורצון מדיני. הזכות לפרנסה בת קיימא והזכות להשתתף בתהליכים חברתיים ולבצע שינויים חיוביים בחייהם של אנשים הן זכויות וצרכים בסיסיים אשר ניתן לספקם. אוקספם מאמין ששלום והפחתה בתפוצת כלי נשק הם תנאי הכרחי לפיתוח ושניתן לצמצם בצורה משמעותית את אי השוויון, הן בין המדינות העשירות לעניות, הן את אי השוויון בתוך המדינה.
פועלו של אוקספם

דאגתו הראשונית של אוקספם הייתה אספקת מזון. עם השנים החל הארגון לספק גם תרופות וכלים שיאפשרו לאנשים לפרנס את עצמם והוא פותח בעבורם שווקים של סחר בינלאומי.
לתוכנית של אוקספם שלושה מוקדים עיקריים:
עבודות פיתוח, אשר מנסות להרים קהילות מעל קו העוני לטווח הארוך ולהציע להן פתרונות ברי-קיימא המבוססים על הצרכים שלהן.
סיוע הומניטרי, הגשת עזרה לנפגעים מידיים מאסונות טבע ומקונפליקטים, אשר במקרים רבים מהווה פלטפורמה לעבודות פיתוח ארוכות טווח, בעיקר בתחומי המים והסניטציה.
סינגור, שדלנות וניהול קמפיינים עממיים המיועדים להשפיע על החלטות מדיניות הנוגעות לסיבות של קונפליקטים ברמה המקומית, הלאומית והבינלאומית.
הארגון פועל בין היתר בתחומי הסחר ההוגן, חינוך, סיוע בינלאומי, קיימות, בריאות, איידס, שוויון מגדרי, אסונות טבע וסכסוכים (קמפיין לקידום הסכם בינלאומי בנוגע לסחר בנשק), דמוקרטיה וזכויות אדם ושינויי אקלים.
הארגון מספק סיוע הומניטרי לנפגעי הרעב שהכה ב-2011 בקרן אפריקה - בקניה, אתיופיה וסומליה.
גיוס כספים

לאוקספם מספר ערוצים לגיוס כספים, נוסף על חנויותיו. מעל חצי מיליון אנשים בבריטניה תורמים לו בקביעות, והוא נהנה מהורשת כסף בצוואות. מתחרים רבים משתתפים במרתון לונדון לצורך גיוס כספים לארגון והוא זוכה גם למשאבים בתמורה לסיוע שהוא מגיש לארגון פסטיבל גלסטונברי. בשילוב עם גופים נוספים הארגון מפעיל מספר אירועי הליכה שנתיים בהונג קונג, אוסטרליה, ניו זילנד, בריטניה, יפן ומדינות נוספות.
בכל שנה ב-8 במרץ, יום האישה הבינלאומי, מבקש אוקספם בריטניה מאנשים להתאסף ולארח את חבריהם ועמיתיהם לצורך גיוס כספים.
פרסומים

דו"ח שנתי, תוכנית אסטרטגית, מסמכי מחקר ומדיניות http://www.oxfam.org/en/about/annual-reports.

פרסומים מדיניים ומחקריים אשר ניתן לסנן לפי נושא ו/או תאריך https://www.oxfam.org/en/policy.
מחלוקות > הסכסוך עם סטארבקס על ייצור קפה באתיופיה

ב-26 באוקטובר 2006 האשים אוקספם את סטארבקס שביקש מהאגודה הלאומית לקפה לחסום רישום שלושה זני קפה אתיופים מובחרים כסימנים מסחריים בארצות הברית. התוכנית הייתה מאפשרת לאתיופיה לזכות בנתח גדול יותר מהרווחים במסחר בקפה, באמצעות שליטה בשימוש שנעשה בו בשווקים הבינלאומיים. נטען, שהתוצאה עלולה להיות שלילת הכנסות בסך 47 מיליון אירו לשנה ממגדלי קפה אתיופים.
נוכח יותר מ-90,000 מכתבים שהביעו דאגה, הניחה סטארבקס בסניפיה עלונים בהם האשימה את אוקספם ב"התנהגות מוליכת שולל" ודרשה שהקמפיין של אוקספם ייפסק.
ב-7 בנובמבר טען האקונומיסט שעמדת אוקספם פשטנית, שממשלת אתיופיה סובלת מאנאלפביתיות כלכלית ושהגישה מבוססת הסטנדרטים של סטארבקס תפעל בסופו של דבר לטובת החקלאים.
אף על פי כן, ב-20 ביוני 2007 הודיעו נציגים בכירים של אתיופיה ושל סטארבקס כי הגיעו להסכם בדבר הפצה, שיווק ורישוי אשר מבטיח הגנה על זכויות עובדים ועל סימן המסחר של המגדלים.
מחלוקות > הסכסוך הישראלי-פלסטיני

ב-2003 פרסם אוקספם-בלגיה כרזה של תפוז ישראלי נוטף דם. הכיתוב שנלווה לפוסטר היה: "לפירות הישראלים יש טעם מר". המודעה כוונה להביא להחרמת פירות וירקות ישראלים בשל שליטת ישראל בשטחי יהודה ושומרון. על אוקספם נמתחה ביקורת רחבה בשל המסר הפוליטי האנטי-ישראלי של הכרזה. בעקבות לחץ מצד NGO Monitor הסיר אוקספם את הכרזה מאתר האינטרנט שלו ויאן אנדרסון, יו"ר אוקספם אינטרנשיונל, פרסם מכתב התנצלות. עם זאת, אוקספם ממשיכה לתמוך בחרם על מוצרי ההתנחלויות.
ב-7 באוגוסט 2009 ויתר אוקספם על שירותיה של השחקנית האמריקנית קריסטין דייוויס אשר שימשה כדוברת של הארגון, בשל חוזה פרסום שחתמה דייוויס עם חברת הקוסמטיקה הישראלית AHAVA. החברה ממוקמת באזור יהודה ושומרון המוגדר על ידי אוקספם כ"שטח במחלוקת".
בינואר 2014 התפטרה כוכבת הקולנוע סקרלט ג'והנסון מתפקידה כשגרירת הארגון בשל תמיכתו בחרם על ההתנחלויות והלחץ שהפעיל עליה עקב כך, לעזוב את תפקידה כפרזנטורית של מפעל סודהסטרים שמעבר לקו הירוק.
במרץ 2014 פרסם "שורת הדין" דו"ח המאשים את אוקספם בתמיכה ארגונית וכספית בארגונים הפלסטיניים UHWC ו-UAWC המופעלים על ידי ארגון הטרור "החזית העממית לשחרור פלסטין", ובכך למעשה מסייע ותומך בטרור, דבר המהווה עבירה על החוק.
ראו גם

ארגון המזון והחקלאות
הערות שוליים

↑   רונית דומקה, הגרדיאן, סקרלט ג'והנסון לא נכנעת ללחץ: ניתקה קשר עם אוקספם, באתר TheMarker‏, 30 בינואר 2014
↑  OXFAM Report, ארגון שורת הדין, מרץ 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592318105171  PLWABN: 9812170447305606  BIBSYS: 90351482  BnF: cb14043846s (data)  CiNii: DA06916784  GND: 1024824-9  ISNI: 0000 0004 0450 9859  LCCN: n50082398  NKC: pna2017940844  NLA: 35404389  SUDOC: 032325320  Trove: 445205  VIAF: 151515465   WorldCat (עם VIAF): 151515465
אותות יום ההולדת

אות יום הולדת הוא השם שניתן בחלק מממדינות חבר העמים הבריטי להענקת עיטורים ומדליות במהלך החגיגות הרשמיות של יום הולדתו של המונרך. את העיטורים והמדליות מעניק המלך הבריטי. העיטורים המלכותיים מתפרסמים בעיתונות.
היסטוריה

האות הוענק מוענק מדי שנה ביום הולדתו של המונרך לפחות מאז 1860, בתקופת שלטונה של המלכה ויקטוריה.
בשנת 1876, לא ניתנו עיטורים ומדליות, מה שגרם ל"מידה רבה של אכזבה" במשרד ההגנה.
יום הולדתו של המלך אדוארד השביעי, יורש המלכה ויקטוריה (שלט בין השנים 1901–1910), חל ב-9 בנובמבר, ומאז 1908, יום ההולדת הרשמי של מלך בריטניה הועבר לשבת הראשונה, השנייה או השלישית ביוני, ואותות יום ההולדת מוענקים בהתאם בימים אלו.
אותות יום ההולדת לא הוענק במקרים שבהם הן חפפו עם עיטורי היובל ב-1887 וב-1897 ואותות ההכתרה בשנים 1911, 1937 ו-1953.
בשנת 2020, בשל מגפת הקורונה, הענקת העיטורים נדחתה לסתיו.
ראו גם

מסדר אוסטרליה
יום הולדתו של המונרך
הערות שוליים

↑  "Queen's Birthday Honours List delayed until autumn amid coronavirus". Metro. UK. 2020-05-20. נבדק ב-2024-02-08.
אירמגרד קוין

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1905 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  5 במאי 1982 (בגיל 77) קלן, גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות מלאטן 
 מקום לימודים:  ברליץ 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 תקופת הפעילות:  מ-1931 
 פרסים והוקרה:  פרס מרילואיזה פלייסר (1981) 
 
אירמגרד קוֹין (בגרמנית: Irmgard Keun;‏ 6 בפברואר 1905 – 5 במאי 1982) הייתה סופרת גרמנייה, שזכתה להצלחה ביקורתית ומסחרית עם פרסום ספרה הראשון "גילגי, אחת מאיתנו" (1931) וספרה השני "נערת המשי המלאכותי" (1932), אך הנאצים, שעלו לשלטון ב-1933, הכניסו את ספריה לרשימות השחורות, צעד שהיו לו השלכות קשות על הקריירה שלה ומהלך חייה.
ביוגרפיה > תחילת דרכה

קוין נולדה למשפחה אמידה בשרלוטנבורג, בתם של אלזה ואדוארד קוין ולה אח אחד. אביה היה סוכן מכירות של יבואנית בנזין. ב-1913 עברה המשפחה לקלן, שם למדה בבית ספר לותרני לנערות, אותו סיימה ב-1921. קוין עבדה כקצרנית ובשנים 1925–1927, למדה משחק. קוין זכתה להופיע על בימות, אבל הקריירה שלה כשחקנית לא המריאה והיא החליטה לפרוש ב-1929. קוין פנתה לכתיבה, כנראה בהשפעת אלפרד דבלין. ב-1931 פרסמה את ספרה הראשון, "גילגי, אחת מאיתנו", רומן שגיבורתו הראשית היא בחורה צעירה ושאפתנית שמנסה לפלס את דרכה במעלה הסולם החברתי. ספרה זכה להצלחה, תורגם לשפות זרות, עובד לסרט קולנוע וקיבל ביקורות חיוביות, גם מהניו יורק טיימס. פחות משנה לאחר מכן פרסמה רומן שני, "נערת המשי המלאכותי" (1932), שמביא את סיפורה של בחורה צעירה שנוהה אחר קריירה כשחקנית במטרה להיות מפורסמת ונערצת. ספר זה זכה להצלחה רבה אף יותר. ספריה היו קלילים והגיבורות היו קלילות, אך גם חוצפניות, קשוחות, משוחררות ובעלות תעוזה. השנים היו שנותיה האחרונות של רפובליקת ויימאר, המצב הכלכלי בגרמניה היה בכי רע, המפלגה הנאצית הלכה והתחזקה ומצבן של הנשים לא היה משובב נפש. מסיבות אלה ועוד המבקרים כה אהבו את הדמויות הנשיות שיצרה קוין, נשים עצמאיות וצבעוניות במציאות אפורה. ב-1932 נישאה לסופר והבמאי יוהנס טראלוב, שהיה מבוגר ממנה ב-22 שנה.
ביוגרפיה > בשנים 1933 – 1945

ב-1933 התאהבה ברופא יהודי בשם ארנולד שטראוס וניהלה איתו פרשת אהבים. שטראוס נאלץ להגר לארצות הברית ב-1935, אם כי השניים שמרו על קשר (ואף נפגשו בארצות הברית ב-1938) וחלק מהמכתבים שהחליפו ביניהם שרדו ופורסמו ב-1988. הנאצים, שעלו לשלטון ב-1933, אסרו על פרסום ספריה, אותם הגדירו כספרות "בזויה ומנוונת עם נטייה אנטי-גרמנית". ב-1935 תבעה קוין את המדינה ודרשה פיצוי כספי בטענה שצעדים אלה שבוצעו על ידי הגסטפו גרמו לה להפסדים כספיים. התביעה נדחתה וכך גם בקשתה להתקבל ללשכת הספרות של הרייך, שהחברות בה הייתה תנאי לפרסום ספרים במדינה. קוין החליטה בתגובה לעזוב את המדינה, בעוד היא מותירה מאחור את בעלה, שהיה תומך של הנאצים. בשנים 1936 – 1938 ניהלה קשר רומנטי עם יוזף רות ונדדה איתו ברחבי אירופה. קוין פרסמה ארבעה ספרים נוספים שיצאו לאור בהולנד והרבתה לשתות לשוכרה. ב-1937 התגרשה מבעלה. ב-1940 הנאצים פלשו להולנד וקוין, שהתגוררה באמסטרדם, נאלצה לחזור לגרמניה בשל מצבה הכלכלי שהתדרדר. היא הפיצה שמועות על מותה, ואלה הגיעו גם לעיתונים, בהם הדיילי טלגרף שדיווח על התאבדותה בפריז, והשיגה דרכון בשם בדוי מקצין גרמני, אותו הונתה או פיתתה (לסיפור גרסאות שונות). קוין שבה לקלן ועד סוף המלחמה השתמשה בזהות בדויה וחיה בבית הוריה.
ביוגרפיה > אחרי המלחמה

אחרי המלחמה עבדה כעיתונאית, כתבה קטעים סאטיריים לרדיו ומגזינים וילדה את בתה היחידה – מרטינה, אותה גידלה לבדה. ספרים חדשים שכתבה לא זכו להצלחה או כלל לא ראו אור. קוין חדלה מכתיבה, מצבה הנפשי התדרדר, היא הפכה אלכוהוליסטית ומצבה הכלכלי היה קשה. ב-1966 היא אושפזה בבית חולים פסיכיאטרי בבון. ב-1972 היא שוחררה, התגוררה בדירת חדר והתקיימה בקושי. ב-1977 מגזין שטרן פרסם כתבה על אודות קוין והיא זכתה בתהילה מחודשת; ספריה הישנים הודפסו במהדורות חדשות והתקבלו היטב על ידי הקהל, היא השתתפה באירועים ספרותיים, ספריה עובדו להצגות תיאטרון, היא זכתה למעמד בקהילת הספרות ועד 1979 השתקמה מבחינה כלכלית. ב-1982 מתה מסרטן ריאות. היא נטמנה בבית העלמין מלאטן שבקלן.
כתביה > כתביה שיצאו לאור בגרמנית

Gilgi, eine von uns (1931)
Das kunstseidene Mädchen (1932)
Das Mädchen, mit dem die Kinder nicht verkehren durften (1936)
Nach Mitternacht (1937)
D-Zug dritter Klasse (1938)
Kind aller Länder (1938)
Bilder und Gedichte aus der Emigration (1947)
Nur noch Frauen... (1949)
Ferdinand, der Mann mit dem freundlichen Herzen (1950)
Wenn wir alle gut wären (1954)
Blühende Neurosen (1962)
Ich lebe in einem wilden Wirbel. (1988)
כתביה > ספריה שתורגמו לעברית

נערת המשי המלאכותי, תרגום: חנן אלשטיין, אחוזת בית, 2013
אחרי חצות, תרגום: מרים קראוס, הוצאת כרמל, 2015
פילמוגרפיה

Eine von uns (בעברית: אחת מאיתנו), בוים בידי יוהנס מאייר, 1932, מבוסס על הספר "גילגי, אחת מאיתנו"
La Grande Vie (בתרגום חופשי לעברית: החיים הגבוהים), בוים בידי ז'וליאן דוביביה, 1960, מבוסס על הספר "נערת המשי המלאכותי"
Nach Mitternacht (בעברית: אחרי חצות), בוים בידי וולף גרם, 1981, מבוסס על הספר "אחרי חצות"
לקריאה נוספת

אירמגרד קוין: חיים אחרי חצות, ביוגרפיה מאת קטיה קולין, ראה אור ב-2015 בהוצאת HERDER ‏
הערות שוליים

↑  קורינה דה פנסקה וולהיים, How a Grandmother’s Diary Led to a Long-Lost Literary Gem באתר הניו יורק טיימס, 2 בנובמבר 2018
↑  נטע הלפרין, משל הנערה, באתר ישראל היום, 11 באוקטובר 2013
↑  בגרמנית: Reichsschrifttumskammer
↑  אמילי סנט ג'ון מנדל, The Second Life of Irmgard Keun באתר MM THE MILLIONS  ‏ 22 ביולי 2011
↑  תמונות ופואמות
↑  סיפורים קצרים
↑  מכתבים לארנולד שטראוס
↑  בגרמנית: Irmgard Keun: Nach Mitternacht ein Leben. Romanbiografie - Katja Kulin
↑  ISBN 978-3451067563
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007519042205171  PLWABN: 9810592552505606  BIBSYS: 90057389  BNE: XX916293  BnF: cb119096805 (data)  CiNii: DA05652621  GND: 118722123  ICCU: CFIV041509  ISNI: 0000 0000 8139 6924  LCCN: n84805120  LNB: 000019701  MusicBrainz: 3dfa668d-0ac3-4508-852a-51630d5b9045  NDL: 001138534  NKC: xx0022294  NLA: 36562897  NTA: 068939663  RERO: 02-A003451640  SELIBR: 263163  SNAC: w64v0wsr  SUDOC: 026948702  Trove: 1294309  VIAF: 59879056   WorldCat (עם VIAF): 59879056 
לוח זיכרון לזכרה בברלין
איזידור פנקוכן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 ביולי 1905 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  28 ביוני 1964 (בגיל 58)
 ענף מדעי:  קריסטלוגרפיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית, בריטניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קורנל 
 תרומות עיקריות
 יחד עם ג'ון דזמונד ברנל היה בין ראשוני הקריסטלוגרפים שחקרו את וירוס מוזאיקת הטבק, קידם את מדע הקריסטלוגרפיה בארצות הברית.
 
איזידור פַנקוכן (באנגלית: Isidor Fankuchen‏; 19 ביולי 1905 – 28 ביוני 1964) היה קריסטלוגרף אמריקאי-יהודי.
כקריסטלוגרף עסק פנקוכן בעיקר בפענוח מבנה חלבונים, והיה שותף יחד עם ג'ון דזמונד ברנל לניסיון שלא צלח לפענח את מבנה וירוס מוזאיקת הטבק בעזרת קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן, אם כי הם היו הראשונים להבחין בתתי היחידות המרכיבות את החלבון המגן על ה-RNA של הווירוס. עיקר תרומתו הייתה קידום מדע הקריסטלוגרפיה בארצות הברית באמצעות הרצאות באוניברסיטה, כנסים בנושא לחובבים, ועריכה של המאמרים שנשלחו לאקטה קריסטלוגרפיקה, כתב העת של האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה.
השכלה ומחקר באנגליה (1939-1904)

איזידור פנקוכן, בנו של רב, נולד בברוקלין שבניו יורק ב-1904. כבר בצעירותו נמשך ללימודי פיזיקה, שאותם מימן כשהקים בית מלאכה קטן למכירה ותיקונים של מקלטי רדיו. תחילה למד בבית הספר הפרטי היוקרתי קופר יוניון (The Cooper Union for the Advancement of Science and Art) שבמנהטן, ובו קיבל את התואר הראשון ב-1926. את התואר השני והשלישי בפיזיקה קיבל פנקוכן באוניברסיטת קורנל (1933-1929). ב-1931 נשא לאישה את דינה דרדיקין (Dina Dardickin).
כשסיים את קופר יוניון זכה פנקוכן למלגה מטעם קרן שווינברג אותה ניצל ללימודים ומחקר במסגרת פוסט דוקטורט אותם החליט לממש כאסיסטנט של ויליאם לורנס בראג באוניברסיטת מנצ'סטר (1936-1934). במעבדה במנצ'סטר עשה פנקוכן שימוש בשיטות החדישות של פונקציית פטרסון ושיטת החישוב "רצועות ביוורס-ליפסון" על מנת לחשב את המבנה של מלחי אורניל אצטט (UO2(CH3COO)2•2H2O) הכסף והנתרן.
באוקטובר 1935 כתב לורנס בראג לג'ון דזמונד ברנל, שהיה אז אחראי על הקריסטלוגרפיה במעבדת קוונדיש שבאוניברסיטת קיימברידג', והציע לו שיתוף פעולה בחקר מבנה הסטרולים, סוג של תרכובות אורגניות (שהידוע בהם הוא הכולסטרול), כאשר פנקוכן יהיה האחראי מטעמו על המחקר. ברנל הציע לפנקוכן לבקר במעבדה וכתוצאה מהביקור הוחלט שפנקוכן יעבור לעבוד כאסיסטנט אצל ברנל במקומה של הלן מגאו שעזבה ללימודים בווינה. פנקוכן היה אתאיסט מוצהר ורדיקל בדעותיו הפוליטיות ואלו התאימו מאוד לברנל שהיה קומוניסט. פנקוכן עבד עם ברנל מ-1936, וכאשר עבר ברנל בסוף שנת 1937 לקולג' בירקבק באוניברסיטת לונדון, עבר פנקוכן אתו.
המחקרים שערך פנקוכן עם ברנל כללו מדידות של תא היחידה של סטרולים, שהתפרסמו ב-1940 כמאמר משותף עם ברנל ודורותי קרופוט הודג'קין, שכלל מידע קריסטלוגרפי על כ-80 נגזרות של סטרולים; וניתוח מבנה גביש של כימוטריפסין, שהניב מאמר עם ברנל ומקס פרוץ . העבודה החשובה ביותר שלו מאותה תקופה כללה ניסיון לפענח את המבנה של וירוס מוזאיקת הטבק. ב-1935 הצליח הביוכימאי האמריקני ונדל סטנלי (Wendell Meredith Stanley), ליצור גבישים מהווירוס, כצעד ראשון בדרך לפענוח מבנה הווירוס. הבעיה הייתה שמבנה הווירוס די מורכב ומכיל גם חלבון וגם חומצת גרעין (RNA). לצורך בחינת הווירוס היו חייבים לסרוק את הגביש בזוויות נמוכות ולצורך כך נדרשו קרני רנטגן מונוכרומטיות. פנקוכן, שהיה בעל מלאכה מוכשר עוד מהתקופה שניהל בית מלאכה למכשירי רדיו, המציא מונוכרומטור של קרני רנטגן. לצורך כך הוא השתמש בגביש של פנטאריתריטול (C(CH2OH)4) אותו חתך בזווית כזו שקרני הרנטגן שעברו בגביש התמקדו לאלומה צרה בעוצמה גבוהה של גלים מונוכרומטיים. תוך שימוש במכשיר נבחן המבנה של וירוס מוזאיקת הטבק וגם וירוסים אחרים כדוגמת TBSV (ראשי תיבות של Tomato bushy stunt virus, סוג של וירוס התוקף עגבניות), שלגביו הגיעו ברנל, פנקוכן ודניס ריילי (עוזר נוסף לברנל) למסקנה כי מבנהו הוא של קובייה ממורכזת גוף. בסופו של דבר לא הצליחו ברנל ופנקוכן לפענח את מבנה וירוס מוזאיקת הטבק ונטשו את הפרויקט, אם כי היו הראשונים להבחין בתתי היחידות המרכיבות את החלבון המגן על ה-RNA של הווירוס. המשך העבודה על פענוח הווירוס בוצע בסופו של דבר על ידי רוזלינד פרנקלין שעבדה אצל ברנל אחרי מלחמת העולם השנייה.
החזרה לארצות הברית והמכון הפוליטכני של ברוקלין (1964-1939)

ב-1939 חזר פנקוכן לארצות הברית. תחילה כעמית מחקר בכימיה של החלבונים ב-MIT‏ (1941-1939), ואחר כך עוזר מנהל במכון אנדרסון למחקר ביולוגי (Anderson Institute for Biological Research) שבעיירה רד וינג (Red Wing) שבמדינת מינסוטה (1942-1941). ב-1942 קיבל פנקוכן תואר דוקטור שני, הפעם מאוניברסיטת קיימברידג'. באותה שנה הצטרף פנקוכן לסגל האקדמי בפקולטה במכון הפוליטכני של ברוקלין, שם נשאר עד סוף חייו. ב-1946 מונה פנקוכן כמנהל המחלקה של פיזיקה שימושית במכון.
במכון נוצר מרכז לקריסטלוגרפיה, פרופ' הרמן מארק, כבר היה במכון ובהמשך הצטרפו למכון הקריסטלוגרפים פאול פטר אוואלד (1949) ודייוויד הרקר (David Harker‏ 1950). פנקוכן נחשב מרצה מעולה, ומלבד תוכנית הלימודים הרגילה הוא ארגן סמינר חודשי אותו כינה "חבורה נקודתית" (Point Group – מונח בקריסטלוגרפיה) שחיקתה מוסד דומה באנגליה המכונה "חבורה מרחבית" (Space Group – עוד מונח בקריסטלוגרפיה) שאליו הגיעו חוקרים מכל החוף המזרחי של ארצות הברית. בתקופת הקיץ ארגן פנקוכן סמינר מיוחד שכונה "קליניקות של קיץ" (summer clinics), קורס בן שבועיים שכוון לאנשי מדע מתחומים אחרים, כדוגמת רופאים, מהנדסים, עיתונאים ותלמידי בתי ספר תיכוניים נבחרים. מטרת הקורס הייתה להרחיב את קהל האנשים המודעים לטכנולוגיה של קריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן, ובמידת האפשר להדביק חלק מהם בהתלהבות לנושא.
ב-1954 שהה פנקוכן ארבעה חודשים במכון ויצמן למדע על פי הזמנת המוסד.
בשנותיו האחרונות חלה פנקוכן בסרטן. הוא נותח פעמיים וקיבל עירויי דם, אבל עם סיום סמינר הקיץ של 1964 חלה הרעה במצבו ולאחר שבועיים אשפוז בבית החולים על שם הרמב"ם (Maimonides) בברוקלין הוא נפטר ב-28 ביוני, פחות מחודש לפני יום הולדתו ה-59.
תרומותיו

פנקוכן פרסם 95 מאמרים מדעיים בכתבי עת שונים החל מ-1933 ועד 1963, שנה לפני מותו. מלבד עבודותיו עם בראג וברנל שהוזכרו לעיל ראויים לציון עבודתו על סיבים (טבעיים וסינתטיים, פולימרים, חלבונים סיביים) שלצורך המחקר בהם הוא תכנן מצלמת קרני רנטגן מיוחדת, מחקריו על מבנה השיניים ועצמות, ועל מבנה המינרלים סטילפנומלן וכריזוטיל.
פנקוכן השתתף בהקמת האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה, ומשנת 1948 והלאה שימש פנקוכן כעורך האמריקני של מאמרים שנשלחו לאקטה קריסטלוגרפיקה, כתב העת של האיגוד. ב-16 שנותיו כעורך הוא בחן כ-1,500 מאמרים, כשהוא מקפיד לקרוא את כולם לפני ששלח אותם לביקורת עמיתים.
בין תרומותיו הנוספות: הקמת שירות למכירת ספרי קריסטלוגרפיה (Polycrystal Book Service), ושירות למציאת עבודה בתחום אותו ניהל בהתנדבות. פנקוכן היה הנשיא הראשון של האגודה האמריקאית לקריסטלוגרפיה (American Crystallographic Association, נוסדה ב-1950 מאיחוד שני ארגונים), היה יושב ראש הוועדה אמריקנית הלאומית לקריסטלוגרפיה, והיה עמית בארגונים מדעיים רבים בארצות הברית, אנגליה וצרפת.
לפני מלחמת העולם השנייה היה צורך לייבא את רוב ציוד המחקר הקריסטלוגרפי לארצות הברית. פנקוכן יצר קשר עם השלוחה האמריקאית של חברת פיליפס שהחלה לייצר על פי הצעתו ציוד למחקר הקריסטלוגרפי. עם התגברות העניין בתחום, תופעה שפנקוכן תרם לה בצורה משמעותית, החלו חברות נוספות בארצות הברית לייצר ציוד זה. פנקוכן שימש כיועץ למספר חברות מסחריות והצליח לשכנע את חלקן להקים מחלקות לקריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן.
מחוות

המכון הפוליטכני של ברוקלין (כיום חלק מאוניברסיטת ניו יורק) החליט להנציח את זכרו באמצעות חלוקת מלגה על שמו (Fankuchen Memorial Scholarship).
האגודה האמריקאית לקריסטלוגרפיה מחלקת החל מ-1971 את "הפרס להנצחת פנקוכן" (Fankuchen Memorial Award). פרס תלת שנתי בן 3,000 דולר הניתן כהוקרה לתרומות במחקר בקריסטלוגרפיה למי שידוע גם כמורה יעיל בקריסטלוגרפיה. בין הזוכים, דורותי קרופוט הודג'קין ב-1974.
הערות שוליים

↑  ידידיו נהגו לקצר את שמו והוא כונה פאן (Fan)
↑  אמיל שווינברג (Emil Schweinburg) היה יהודי ממוצא אוסטרי שמת ב-1919 והורה בצוואתו להשתמש בהונו על מנת לחלק מלגות לתלמידים מוכשרים, שיקבעו על ידי קופר יוניון.כתבה בניו יורק טיימס על צוואתו של שווינברג
↑  "Beevers-Lipson strips" שיטה שהמציאו הנרי ליפסון וארנולד ביוורס ב-1936 שחסכה חישובים מתמטיים מסובכים באמצעות סט רצועות נייר. מאמר המסביר את השיטה כולל תצלום.
↑  מקס פרוץ, פיזיקאי אוסטרי שהיה יהודי מומר, מספר שכשהגיע לעבוד במעבדה של ברנל בסוף 1936 התקבל בשתיקה חשדנית על ידי העובדים במעבדה, שנשברה כשפנקוכן נבח לעברו "בן איזו דת אתה?" כשענה "קתולי", השיב לו פנקוכן "כלום אינך יודע שהאפיפיור הוא רוצח צמא דמים?". פרוץ הבין שמדובר בהתייחסות לתמיכה של האפיפיור בפרנקו במלחמת האזרחים בספרד והסיק שנקלע לקן של קומוניסטים.
↑  D. Bernal, D- Crowfoot, and I. Fankuchen, X-ray crystallography and the chemistry of the steroids. Par ItI. Phil. Trans. Roy. Soc. A239, 135
↑  J. D. Bernal, I. Fankuchen, and M. Perutz, An x-ray study of chymotrypsin and haemoglobin. Nature, l4l, 523
↑  .J. D. Bernal, I. Fankuchen, and D. P. Riley, Structure of the crystals of tomato bushy stunt virus preparations. Nature, 142, 107 5
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 116407867  ISNI: 0000 0000 1333 3948  VIAF: 13057488   WorldCat (עם VIAF): 13057488
אלבום אושוויץ

נשים וילדים מהונגריה ניצבים על הרמפה של תחנת הרכבת במחנה אושוויץ-בירקנאו, זמן קצר בטרם יישלחו אל תאי הגזים, 27 במאי 1944.
נשים וילדים מהקרפטים בפתח מחנה אושוויץ-בירקנאו, רגעים לאחר ירידתם מקרונות הרכבת, ובטרם נשלחו אל תאי הגזים, 27 במאי 1944. מופיעים בצילום: יולן וולשטיין (Wollstein) מסומבטהיי, בת 36. ילדיה: ארווין, בן 8; יהודית, בת 5 או 6; דורי, בן 11; נעמי, בת שנתיים. אדית, המטפלת של הילדים של יולן, בת 22, לא-יהודייה מצ'כיה, שלא הייתה לה תעודת זהות ושגורשה יחד עם המשפחה. הנשו פאלקוביץ (Henchu Falkovitch) לבית מולר, בתם של אברהם ונסיה מילר ואשתו של שמשון פלקוביץ. האחיות פוגל: קריינדל וסשה מטיאצ'יב, שהיו מעצבות ידועות בעירן. סשה פוגל הייתה אלמנתו של משה פוגל, ששירת בצבא האוסטרו-הונגרי ונהרג במלחמת העולם הראשונה. ריטה גרונגלאס (Grunglass). (מתוך אלבום אושוויץ) (לחצו להגדלה ולזיהוי הדמויות בתמונה)
אלבום אושוויץ הוא העדות המצולמת העיקרית לתהליך הרצח ההמוני שהתחולל במחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו.
אלבום אושוויץ ותמונות הזונדרקומנדו הם שתי העדויות המצולמות היחידות לפעולות ההשמדה באושוויץ.
האלבום מתעד את כל תהליך הסלקציה וההכנות להשמדה, פרט למוות עצמו. התיעוד ייחודי בכך שבניגוד לעדויות שנאספו וצולמו עם שחרור המחנות, הוא מתעד את שגרת התהליך תוך כדי פעולתו. התמונות צולמו בחודשים מאי ויוני 1944 בידי שני חיילי אס אס, ברנרד ולטר וארנסט הופמן. האלבום נרכש על ידי מוזיאון יד ושם ומוצג בו.