stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייק הנקה
קריירה בינלאומית

הנקה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה במשחק ידידות מול נבחרת רוסיה ביוני 2005, שהסתיים בתוצאה 2-2, כשהחליף את ג'רלד אסמואה. מיד לאחר מכן השתתף הנקה בגביע הקונפדרציות, ובמשחק בשלב הבתים מול נבחרת תוניסיה, הבקיע את השער היחיד שלו במדים הלאומיים, כאשר החליף את לוקאס פודולסקי בדקה ה-87, וכעבור דקה הבקיע, במשחק שהסתיים בתוצאה 3-0 לגרמניה. במשחק על המקום השלישי בגביע הקונפדרציות מול נבחרת מקסיקו, פתח הנקה בהרכב, אך הורחק בכרטיס אדום בדקה ה-53. כרטיס אדום זה גרם להנקה להחמיץ את שני המשחקים הראשונים בשלב הבתים של מונדיאל 2006, אליו זומן על ידי המאמן יורגן קלינסמן. אף על פי שהיה יכול לשחק בהמשך המונדיאל, הופעתו היחידה בטורניר הייתה במשחק על המקום השלישי מול נבחרת פורטוגל, בו החליף את לוקאס פודולסקי בדקה ה-71, והמשחק הסתיים בתוצאה 3-1 לגרמניה. הנקה המשיך לשחק בנבחרת גרמניה לאחר המונדיאל, והופעתו האחרונה במדים הלאומיים התקיימה בנובמבר 2007 במוקדמות יורו 2008, במשחק בו גרמניה הביסה את נבחרת קפריסין בתוצאה 4-0. סך הכל הנקה צבר 12 הופעות במדי נבחרת גרמניה, בהן הבקיע שער אחד.
תארים

עם שאלקה 04:
הגביע הגרמני: 2001/2002
אינטרטוטו: 2003, 2004
תארים אישיים:
פרס עלה הדפנה הכסוף: 2006
מייקל ויליאמס (שחקן)

| --- | --- |

דיוקן שחור-לבן של מייקל ויליאמס
 לידה:  9 ביולי 1935 ליברפול, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  11 בינואר 2001 (בגיל 65) המפסטד, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  Church of St Leonard, Charlecote 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1961–1999 (כ־38 שנים) 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1959)  St Edward's College 
 בן או בת זוג:  ג'ודי דנץ' (1971–2001) 
 צאצאים:  פינטי ויליאמס 
 פרסים והוקרה:  מסדר הקדוש גרגוריוס 
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל לאונרד ויליאמס (באנגלית: Michael Leonard Williams;‏ 9 ביולי 1935 - 11 בינואר 2001) היה שחקן אנגלי ששיחק בתפקידים קלאסיים וגם קומיים. ויליאמס היה בעלה של השחקנית דיים ג'ודי דנץ'.
ביוגרפיה

ויליאמס נולד בליברפול, לנקשייר, ולמד בבית הספר הקתולי "קולג' סנט אדוארד". לפני שפנה לקריירת משחק עבד כשמאי ביטוח.
הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה ב-1962, ובהמשך הרבה להופיע בטלוויזיה (היה לו תפקיד בולט בסדרת הדרמה "Elizabeth R") ובקולנוע הבריטי בסרטים כגון "לחנך את ריטה" מ-1983, וב"הנרי החמישי" יחד עם דנץ' ב-1989. בסרט זה גילם את דמות השייקספירית ששמה כשמו "מייקל ויליאמס". ב-1967 השתתף בסרט הדוקומנטרי "Benefit of the Doubt" של פיטר וייטהד על המחזה האנטי-וייטנאמי של פיטר ברוק "US", יחד עם פיטר ברוק והלהקה השייקספירית המלכותית.
ויליאמס גילם תפקידים רבים בתסכיתי רדיו. בין השאר את הכתב הפלילי ג'ורג' קרייג בעיבודים לרומן "In the Red" והמשכיו, וכן את ד"ר ווטסון בעיבודים של ה-BBC לספרי שרלוק הולמס.
הוא דיבב בסדרת האנימציה "צ'ארלי צ'וק" שיצר אייבור ווד עבור חברת "Woodland Animations".
ב-5 בפברואר 1971 הוא נשא לאישה את ג'ודי דנץ', באותה שנה כיכב בהפקה בימתית של "הדוכסית ממאלפי" מאת ג'ון ובסטר. לבני הזוג ויליאמס נולדה בת אחת, טרה קרסידה ויליאמס (נולדה ב-1972) והיא שחקנית ידועה בשם פינטי ויליאמס. לפינטי יש בן סם ויליאמס שנולד ב-1997.
ויליאמס היה יו"ר האגודה הבריטית קתולית של אנשי הבמה במשך מספר שנים עד שנבצר ממנו לשמש בתפקיד בגלל מחלה. הוא היה נשיא גילדת השחקנים הקתולים.
הוא היה תומך נלהב של מיזם ההקמה של "Blackfriars Playhouse" בסטאונטון, וירג'יניה. לוחית הנצחה על תרומתו נקבעה בבנין התיאטרון אחרי שהושלם.
זמן קצר לפני מותו של ויליאמס מסרטן הראות בגיל 65, הוא התמנה ל"אביר סנט גרגורי" (KSG) מטעם האפיפיור יוחנן פאולוס השני על תרומתו לחיים הקתוליים בבריטניה. התואר הוענק לו באופן רשמי בביתו ב-10 בינואר 2001, יום לפני מותו.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד |
| --- | --- | --- | --- |
| 1967 | מארא/סאד | Marat/Sade | הרלד |
| 1968 |  | Tell Me Lies | אורח |
| 1972 |  | Eagle in a Cage | בארי או'מירה |
| 1974 |  | Dead Cert | סנדי מייסון |
| 1983 | אניגמה | Enigma | הירש, העוזר של לימר |
| 1983 | לחנך את ריטה | Educating Rita | בריאן |
| 1988 |  | Angel Voices | טומי |
| 1989 | הנרי החמישי | Henry V |  |
| 1999 | תה עם מוסוליני | Tea with Mussolini | הקונסול הבריטי |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1962 |  | Z-Cars | נורברט נוטל | פרק אחד |
| 1971 | אליזבת ר | Elizabeth R | פרנסואה, דוכס אנז'ו ואלנסון |  |
| 1975 | התלוי | The Hanged Man | אלן קראו | 8 פרקים |
| 1980 |  | Love in a Cold Climate | דייווי וורבק | 8 פרקים |
| 1981–1984 |  | A Fine Romance | מייק סלוויי | סדרת טלוויזיה |
| 1988 |  | Double First | נורמן 'נ.ו.' סטנדיש |  |
| 1993–1994 |  | Conjugal Rites | בארי מייספילד |  |
| 1997 |  | A Dance to the Music of Time | טד ג'יבונס | 2 פרקים |
| 1999 | אגדת הלפריקונים | The Magical Legend of the Leprechauns | האב דיילי |  |
| 1999 | קוואנה | Kavanagh QC | DCI נולנד | פרק אחד |
תפקידים ברדיו

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד |
| --- | --- | --- | --- |
| 1973 |  | The War Between Men and Women | קריינות |
| 1989–1998 | שרלוק הולמס | Sherlock Holmes | ד"ר ג'ון ווטסון |
| 1995–1996 |  | Change at Oglethorpe | אוגלתורפ רוקט |
| 1997 | מנספילד פארק | Mansfield Park | סר תומאס ברטרם |
| 1998–1999 |  | Old Dog and Partridge | ג'ק |
| 1999–2000 |  | Bristow | בריסטו |
הערות שוליים

↑  My grandson was a big surprise - website The Telegraph
↑  "Michael Williams: End of the fine romance". BBC. 2001-01-16. נבדק ב-2010-09-13. A devout Catholic, Michael Williams was a former President of the Roman Catholic Actors' Guild.
↑  Williams awarded Papal knighthood- website The Independent
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007348030505171  BNE: XX5296806  BnF: cb14036979j (data)  GND: 132077477  ISNI: 0000 0000 7973 3127  LCCN: no97011239  MusicBrainz: bdcc2ff5-aadd-445f-89f3-1f74fb3cd19e  SNAC: w68g9jvc  SUDOC: 151375445  VIAF: 268167176   WorldCat (עם VIAF): 268167176
מרדכי שנהבי

שנהבי, 1926, ביתמונה, הספרייה הלאומית
הנצחת מרדכי שנהבי בירושלים בכניסה לחניון על שמו
מרדכי שנהבי (אלפנביין) (וולוצ'יסק שבגליציה באימפריה הרוסית, כיום אוקראינה; 13 בספטמבר 1900 - ישראל 13 בפברואר 1983) היה ממייסדי השומר הצעיר וראשון חבריו בארץ ישראל, מראשוני העלייה השלישית, מראשי גדוד שומריה, יוזם הקמת המוסד החינוכי הראשון של "השומר הצעיר" - שומריה (במשמר העמק), ממקימי התעשייה הקיבוצית בשנות ה-30 (בית החרושת "נעמן" ללבנים שנועד לספק את הצורך של היישוב הגדל בחומרי בנייה, 1939), מהוגי רעיון יד ושם ומנהלו הראשון.
לקריאה נוספת

דוד זית, "החולם והמגשים - פרקי חייו של מרדכי שנהבי, חלק ראשון", הוצאת יד יערי, ב'מערכת' קיבוץ דליה, 2006
יזהר בן-נחום, פרקי חייו של מרדכי שנהבי - חלק ב', הוצאת יד יערי, יצא לאור במהלך 2010
מוטי זעירא, "איש אהבות, סיפור חייו של יהושע ברנדשטטר", הוצאת יד בן צבי, 2006
בלה גוטרמן, ונתתי להם יד ושם: 60 שנות הנצחה, תיעוד, מחקר וחינוך, ירושלים: יד ושם, 2013
הערות שוליים

↑  באופן רשמי נחשבים כחלוצי העלייה השלישית שני עולים שעלו בגפם - אפרים טרטקובר ומרדכי שנהבי שהגיעו ב-19 בינואר 1919 כחלוצים לפני אנשי גדוד שומריה שבאו באוניה קרנוליה
↑  נדב מן, מפעל נעמן: אבני הבניין של היישוב, באתר ynet, 13 בפברואר 2009
↑  על יוזמתו של שנהבי להקמת יד ושם, באתר יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300202205171  ISNI: 0000 0000 6845 7163  LCCN: nr2007005920  VIAF: 97337714   WorldCat (עם VIAF): 97337714 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מעלה (בודהיזם)

מעלה, חסרון ותגמוליהם ברמת הפרט. מבוסס על ספירו.
מעלה או זכות (בסנסקריט: פּוּנְייה) הוא מושג הנחשב בסיסי באתיקה הבודהיסטית (אנ'). זהו כוח מועיל ומגן אשר מצטבר כתוצאה ממעשים, פעולות או מחשבות טובות. עשייה מוסרית חיובית חשובה לתרגול הבודהיסטי: המעלה מביאה לתוצאות טובות ונעימות, קובעת את איכות החיים הבאים ותורמת לצמיחתו של האדם לקראת הארה. בנוסף, המעלה משותפת גם עם אהוב שנפטר, על מנת לסייע לנפטר בגלגולו החדש. למרות המודרניזציה, צבירת מעשים טובים נותרה חיונית במדינות בודהיסטיות מסורתיות והייתה לה השפעה משמעותית על הכלכלות הכפריות במדינות אלו.
המעלה קשורה למושגים של טוהר וטוב. לפני הבודהיזם השתמשו במעלה בהתייחס לפולחן האבות הקדמונים, אך בבודהיזם זה קיבל משמעות אתית כללית יותר. המעלה הוא כוח הנובע ממעשים טובים שנעשו; היא מסוגלת לגרום לנסיבות טובות בחייו של אדם, כמו גם לשפר את הנפש והרווחה הפנימית של האדם. יתר על כן, זה משפיע על החיים הבאים שיבואו, כמו גם על היעד אליו האדם ייוולד מחדש. ההפך ממעלה הוא חיסרון (בסנסקריט פאפא), ומאמינים שהמעלה מסוגלת להחליש את החיסרון. אכן, המעלה אפילו נקשרת לדרך לנירוואנה עצמה, אבל מלומדים רבים אומרים שהדבר מתייחס רק לסוגים מסוימים של המעלה.
את המעלה ניתן להשיג במספר דרכים, כגון צדקה, מידות טובות והתפתחות נפשית. בנוסף, ישנן צורות רבות של יצירת זכויות המתוארות בטקסטים בודהיסטים עתיקים (אנ'). ידוע גם מושג דומה של קוסאלה (מסנסקריט), השונה מהמעלה בחלק מהפרטים. הצורה הפורה ביותר של עשיית זכויות היא אותם מעשים טובים שנעשו ביחס לשלוש אבני החן, כלומר, הבודהה, תורתו, הדהרמה, והסנגהה. בחברות בודהיסטיות, מגוון גדול של פרקטיקות הכרוכות ביצירת זכויות צמח לאורך מאות שנים, ולעיתים כרוכים בהקרבה עצמית גדולה. המעלה הפכה לחלק מטקסים, מהתרגול היומי והשבועי ומפסטיבלים. בנוסף, קיים מנהג נפוץ של העברת מעלה (אנ') לקרובים שנפטרו, שמקורו עדיין נתון לוויכוח בין מלומדים. המעלה הייתה והיא עדיין כה חשובה בחברות בודהיסטיות, שלעיתים קרובות מלכים קיבלו לגיטימציה למלכותם באמצעותה.
בחברה המודרנית, צבירת זכויות ספגה ביקורת כמטריאליסטית, אך עשיית מוסרית חיובית עדיין נמצאת בכל מקום בחברות רבות. ניתן לראות דוגמאות להשפעה של אמונות על צבירת זכויות במרידות פו מי בון שהתרחשו במאות השנים האחרונות, כמו גם בהחייאת צורות מסוימות של עשיית זכויות, כמו הנושא השנוי במחלוקת של שחרור בעלי חיים לשם צבירת מעלות (אנ').
הערות שוליים

↑  Spiro 1982, p. 141.
מנת יתר (סרט)

| --- | --- |
 בימוי:  שמואל אימברמן
 הופק בידי:  דורון ערן  ארנון צדוק
 תסריט:  אסי דיין  פיני עדן
 עריכה:  ציון אברהמיאן
 שחקנים ראשיים:  לימור גולדשטיין  עמוס לביא ישי גולן מירי פביאן מיכאל ורשביאק יואב צפיר עדי טופול
 מוזיקה:  בני נגרי
 צילום:  עופר הררי
 מדינה:  ישראל
 חברה מפיצה:  קרן הקולנוע הישראלי
 הקרנת בכורה:  1993
 משך הקרנה:  93 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מנת יתר הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1993 בבימויו של שמואל אימברמן ולפי תסריט של אסי דיין ופיני עדן.
הסרט מבוסס על סיפור חייה של השחקנית מונה זילברשטיין שהייתה מכורה לסמים, ומתה כתוצאה ממנת יתר של סם ההרואין לאחר ניסיון גמילה מסמים שכשל.
עלילה

דנה (לימור גולדשטיין) צעירה בת טובים מהמעמד הבינוני-גבוה מלוהקת על ידי במאי בשם איקה (איקה זוהר) לתפקיד ראשי בסרט קולנוע לצד שחקן נודע בשם שוקי אביטל (עמוס לביא), ומתדרדרת בעקבותיו לסמים קשים.
שחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות |
| --- | --- |
לימור גולדשטיין: דנה
עמוס לביא: שוקי אביטל
מירי פביאן: רותי, אימה של דנה
מיכאל ורשביאק: עמירם, אביה של דנה
ישי גולן: איתן, אחיה של דנה
יואב צפיר: יוני, החבר של דנה
עדי טופול: גליה
איקה זוהר: איקה, הבמאי
עלית קרייז: רחל, עוזרת במאי
אורי קלאוזנר: מני
הערות שוליים

1 2  רונית הבר, ילדתי, הזהרי מן הבוהמה, חדשות, 19 במרץ 1993
ממלכת ארצות השפלה

ערך זה עוסק במדינה בת ארבעה חלקים תחת הכתר ההולנדי. אם התכוונתם לפירושים נוספים של המונח, ראו .
ממלכת ארצות השפלה (בהולנדית: Koninkrijk der Nederlanden, קוֹנִינְקְרֵיְק דֶר נֵדֶרְלַנְדְן), המכונה גם "ממלכת הולנד", היא מדינה ריבונית ומונרכיה חוקתית בעלת מאפיינים פדרליים, בת ארבעה חלקים אוטונומיים: הולנד, הכוללת גם את הטריטוריה הולנד הקריבית (שמאחדת את האיים בונייר, סאבא וסנט אוסטתיוס – רשויות מוניציפליות השייכות להולנד), ארובה, קוראסאו, וסנט מארטן.
בראשה של המונרכיה החוקתית פדרלית עומד מלך (או מלכת) הולנד. הממלכה הוכרזה כמונרכיה פדרלית ב-28 באוקטובר 1954. קודם לכן, המונח "ממלכת ארצות השפלה" התייחס להולנד ולקולוניות שלה (האימפריה ההולנדית).
בשנים 1954–1975 כללה הממלכה גם את סורינאם שבאמריקה הדרומית. עד אז נקראה סורינאם "גיאנה ההולנדית" (Nederlands Guiana).
בשנים 1954–2010 כללה הממלכה את האנטילים ההולנדיים.
בין השנים 1815–1830 (רשמית ב-1839) היא הייתה מוכרת כ"הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה", והיא כללה גם את בלגיה.
שמה של הממלכה

שמה המקוצר של הממלכה בהולנדית הוא "נדרלנד" (Nederland) שמשמעותו "הארצות הנמוכות" או "ארצות השפלה". תרגום של שם זה מקובל בשימוש רשמי גם בשפות אחרות, למשל אנגלית - Netherlands, צרפתית - Pays Bas, איטלקית paesi bassi, גרמנית - Niederlande. בעברית מקובל יותר השם "הולנד", שהוא בעצם שמם של שני המחוזות המאוכלסים ביותר בממלכה בחלק האירופי של הממלכה: צפון הולנד ודרום הולנד. פירוש נוסף לשם הולנד הוא HOL שקוע/קעור ו LAND היא ארץ - הארץ השקועה הכינוי הוא על שם האזור של העיר הגדולה ביותר בהולנד אמסטרדם כמו בבריטניה שכינוייה בטעות הוא אנגליה ע"ש המחוז הגדול ביותר בשטחה. כיוון שהולנד ובלגיה היו בעבר מאוחדות, מקובל לכנות את האזור באירופה שבו הן שוכנות כ"ארצות השפלה".
נתונים סטטיסטיים

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא מרכיב לא רלוונטי, קרי "האנטילים ההולנדיים" ותצוגה לא מאורגנת.
נתונים סטטיסטיים > השטח (קמ"ר)

הולנד (כל המחוזות שבאירופה) - 41,526
ארובה (אי בים הקריבי) - 193
האנטילים ההולנדיים (קבוצת איים בים הקריבי) - 960
נתונים סטטיסטיים > אוכלוסייה

הולנד - 17,942,942 (נכון ל־1 בינואר 2024)
ארובה - 106,739 (נכון ל־2022)
קוראסאו - 152,849 (נכון ל־2023)
סנט מארטן - 43,847 (נכון ל־2020)
בונייר - 24,090 (נכון ל־1 בינואר 2023)
סאבא - 2,035 (נכון ל־1 בינואר 2023)
סנט אוסטתיוס - 3,293 (נכון ל־1 בינואר 2023)
נתונים סטטיסטיים > צפיפות אוכלוסייה (מספר תושבים לקמ"ר)

הולנד - 387
ארובה - 534
האנטילים ההולנדיים - 223
הערות שוליים

↑  אמסטרדם היא הבירה אך הממשלה יושבת בהאג.
↑  עד שנת 1999, שימשו המטבעות הבאים: גילדן הולנדי (NLG), פלורין ארובי (AWG), פלורין האנטילים ההולנדיים (ANG)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810583187505606  BnF: cb12497447f (data)  MusicBrainz: aee96acc-29ab-4f1b-b23d-52012b29c25b  SUDOC: 034191089  VIAF: 156652814   WorldCat (עם VIAF): 156652814 
ערך זה הוא קצרמרבנושא הולנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרים סטיבנסון

| --- | --- |

 לידה:  4 ביולי 1933 (בת 91) וינסבורו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת לנדר 
 פרסים והוקרה:  Miss South Carolina (1953)  מיס ארצות הברית (1954)  Miss South Carolina USA (1954)  Miss Universe 1954 
 
מרים סטיבנסון (באנגלית: Miriam Stevenson; נולדה ב-4 ביולי 1933) היא דוגמנית אמריקאית, מיס תבל לשנת 1954.
ביוגרפיה

סטיבנסון נולדה בעיירה בקרוליינה הדרומית, ב-1953 נבחרה ל"מיס קרוליינה הדרומית" והשתתפה בתחרות מיס אמריקה 1954, בה עלתה לשלב עשר המועמדות הסופיות.
היא זכתה בתחרות "מיס קרוליינה הדרומית ארצות הברית" לשנת 1954, היא ייצגה את קרוליינה הדרומית במיס ארצות הברית השלישית וגם בה סיימה במקום הראשון, בעקבות זאת ייצגה את ארצות הברית בתחרות הבינלאומית של מיס תבל, בה היא הוכתרה במקום הראשון, ובכך נהייתה לאמריקאית הראשונה שזוכה בתואר זה. בניקוד התחרות היה תיקו בינה לבין מיס ברזיל, עקב כך שנותנת החסות העיקרית של התחרות הייתה חברת בגדי הים "Catalina Swimwear" הוחלט להעניק לה את הזכייה שכן גזרת גופה התאימה יותר לדוגמנות בגדי ים, אך עם זאת היא החליטה לחלוק חלק מהפרס עם מיס ברזיל.
בעקבות הזכייה היא חתמה על חוזה עם חברת סרטי יוניברסל. לאחר שנה החליטה שהיא עוזבת את עבודתה בהוליווד וחוזרת לקרוליינה הדרומית הולדתה על מנת להשלים את לימודיה באוניברסיטת לנדר, היא שימשה כמנחה בערוץ טלוויזיה של קרוליינה הדרומית, היא הייתה שופטת במספר תחרויות יופי.
היא נישאה לדונלד אפטון ונולדו להם שני ילדים.
מרטין אוונס

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1941 (בן 83) סטראוד, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Martin John Evans 
 ענף מדעי:  ביולוגיה התפתחותית, ביולוגיה, אמבריולוגיה 
 מקום לימודים:  כרייסט'ס קולג'  יוניברסיטי קולג' לונדון  בית הספר סנט דאנסטן 
 מנחה לדוקטורט:  ז'אק מונו 
 מוסדות:  יוניברסיטי קולג' לונדון  אוניברסיטת קארדיף 
 תלמידי דוקטורט:  Allan Bradley 
 פרסים והוקרה:  פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי (2001)  פרס ויליאם בייט הארדי (1993)  עמית החברה המלומדת של ויילס (2013)  מדליית ביילי (2009)  פרס מרץ' אוף דיימס בביולוגיה התפתחותית (1999)  Clarivate Citation Laureates (2006)  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (2007)  מדליית קופלי (2009)  עמית החברה המלכותית  Knight Bachelor  עמית האקדמיה למדעים רפואיים  חבר ארגון הביולוגיה המולקולרית האירופאי 
 
סר מרטין ג'ון אוונס (באנגלית: Sir Martin John Evans; נולד ב-1 בינואר 1941) הוא מדען בריטי אשר לזכותו עומדת תגלית תאי הגזע העובריים בשנת 1981 וכן תרומתו לפיתוח "עכבר הנוקאאוט" (Knockout Mouse) והטכנולוגיה הנלווית של התכווננות לגנים. הוא הוכרז כזוכה פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה לשנת 2007 בזכות מחקרו על התכווננות לגנים בעכברים, יחד עם מריו קפקי ואוליבר סמיתיס.
אוונס הוא בוגר כריסט קולג' באוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1963. הוא סיים את עבודת הדוקטורט באוניברסיטת לונדון בשנת 1969. בין השנים 1969–1978 הוא עבד במחלקה לאנטומיה ואמבריולוגיה באוניברסיטת קולג' לונדון. בין השנים 1978–1999 הוא עבד במחלקה לגנטיקה באוניברסיטת קיימברידג'. מאז שנת 1999 ועד היום הוא פרופסור לגנטיקה של יונקים וראש בית הספר למדעי החיים באוניברסיטת קרדיף.
בשנת 2004 קיבל מרטין אוונס אות אבירות ממלכת בריטניה על תרומתו למדעי הרפואה. בשנת 2009 העניקה לו החברה המלכותית את מדליית קופלי.
נכון ל-2018 הוא נשיא אוניברסיטת קארדיף.
הערות שוליים

↑  Martin J. Evans, The Cultural mouse, Nature Medicine 2001;7(10(:1081-1083.
| זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה |
| --- | --- | --- |
| 1901–1925 | פון ברינג (1901) • רוס (1902) • פינסן (1903) • פבלוב (1904) • קוך (1905) • גולג'י, רמון אי קחאל (1906) • לבראן (1907) • מצ'ניקוב, ארליך (1908) • קוכר (1909) • קוסל (1910) • גולסטרנד (1911) • קארל (1912) • רישה (1913) • באראני (1914) • לא חולק (1915–1918) • בורדה (1919) • אוגוסט קרוג (1920) • לא חולק (1921) • היל, מאירהוף (1922) • בנטינג, מקלאוד (1923) • איינטהובן (1924) • לא חולק (1925) |  |
| 1926–1950 | פיביגר (1926) • וגנר-יאורג (1927) • ניקול (1928) • אייקמן, הופקינס (1929) • לנדשטיינר (1930) • ורבורג (1931) • שרינגטון, אדריאן (1932) • מורגן (1933) • ויפל, מיינוט, מרפי (1934) • שפמן (1935) • דייל, לוי (1936) • סנט-גיירגי (1937) • היימנס (1938) • דומק (1939) • לא חולק (1940–1942) • דאם, דויזי (1943) • גסר, ארלנגר (1944) • פלמינג, צ'יין, פלורי (1945) • מולר (1946) • קורי, קורי, הוסיי (1947) • מילר (1948) • הס, מוניש (1949) • קנדל, הנץ', רייכשטיין (1950) |  |
| 1951–1975 | תיילר (1951) • וקסמן (1952) • קרבס, ליפמן (1953) • אנדרס, וולר, רובינס (1954) • תאורל (1955) • קורנאן, ריצ'רדס, פורסמן (1956) • בובה (1957) • בידל, טייטום, לדרברג (1958) • אוצ'ואה, קורנברג (1959) • ברנט, מדאוור (1960) • פון בקשי (1961) • ווטסון, קריק, וילקינס (1962) • הודג'קין, האקסלי, אקלס (1963) • בלוך, לינן (1964) • ז'קוב, לווף, מונו (1965) • רוס, הגינס (1966) • גרניט, הרטליין, וולד (1967) • הולי, קוראנה, נירנברג (1968) • דלבריק, הרשי, לוריא (1969) • כץ, פון יולר, אקסלרוד (1970) • סת'רלנד (1971) • אדלמן, פורטר (1972) • פריש, לורנץ, טינברגן (1973) • קלוד, דה דוב, פאלאדה (1974) • בולטימור, דולבקו, טמין (1975) |  |
| 1976–2000 | בלומברג, גאידושק (1976) • גימן, שלי, יאלו (1977) • ארבר, נתנס, סמית' (1978) • קורמאק, האונספילד (1979) • בנאסרף, דוסה, סנל (1980) • ספרי, הובל, ויזל (1981) • ברגסטרם, סמואלסון, ויין (1982) • מקלינטוק (1983) • ג'רן, קוהלר, מילשטיין (1984) • בראון, גולדשטיין (1985) • כהן, לוי-מונטלצ'יני (1986) • טונגאווה (1987) • בלאק, עליון, היצ'ינגס (1988) • בישופ, ורמוס (1989) • מארי, תומאס (1990) • נהר, זקמן (1991) • פישר, קרבס (1992) • רוברטס, שרפ (1993) • גילמן, רודבל (1994) • לואיס, ניסליין-פולהרד, וישהאוס (1995) • דוהרטי, צינקרנגל (1996) • פרוזינר (1997) • פרשגוט, איגנרו, מורד (1998) • בלובל (1999) • קרלסון, גרינגרד, קנדל (2000) |  |
| 2001 ואילך | הרטוול, הנט, נרס (2001) • ברנר, הורביץ, סלסטון (2002) • לוטרבור, מנספילד (2003) • באק, אקסל (2004) • מרשל, וורן (2005) • פייר, מלו (2006) • קפקי, אוונס, סמיתיס (2007) • צור האוזן, מונטנייה, בארה-סינוסי (2008) • בלקברן, שוסטק, גריידר (2009) • אדוארדס (2010) • בויטלר, הופמן, סטיינמן (2011) • גרדון, יאמאנקה (2012) • רותמן, שקמן, סודהוף (2013) • מוסר, מוסר, אוקיף (2014) • קמפבל, אומורה, טו (2015) • אוסומי (2016) • הול, רוסבאש, יאנג (2017) • אליסון, הונג'ו (2018) • סמנזה, רטקליף, קיילין (2019) • אלטר, האוטון, רייס (2020) • ג'וליוס, פטפוטיאן (2021) • פבו (2022) • וייסמן, קריקו (2023) • אמברוז, רובקון (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007325075005171  BnF: cb15571532d (data)  GND: 133485404  ISNI: 0000 0000 8374 6588  LCCN: n2006180056  NKC: uk2006353698  SUDOC: 103271112  VIAF: 39694667   WorldCat (עם VIAF): 39694667
מפרץ אדי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Raymond John Adie 
 סוג:  פיורד 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  66°25′00″S 62°20′00″W﻿ / ﻿66.4167°S 62.3333°W﻿ / -66.4167; -62.3333
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ אדי(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ אדי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ אדי(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ אדי
 
מפרץ אדי או מפרצון אדי או לשון הים אדי (באנגלית: Adie Inlet) הוא מפרץ מכוסה קרח, לאורך החוף המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אורכו של המפרץ 40 קילומטרים.
המפרץ משתרע לכיוון צפון מערב – דרום מזרח, ממזרח לחצי האי צ'רצ'יל.
היסטוריה > גילוי המפרץ

המפרץ מופה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד (Falkland Islands Dependencies Survey), וצולם מהאוויר על ידי משלחת רון לחקר אנטארקטיקה (Ronne Antarctic Research Expedition) בשנת 1947.
היסטוריה > מקור השם

שמו של המפרץ ניתן לו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
המפרץ נקרא על שם ר. ג'י. אדי (R.J. Adie), גאולוג דרום אפריקאי שעבד בסקר חסות איי פוקלנד בין השנים 1949–1947.
לקריאה נוספת

• I. L. MILLAR, R. J. PANKHURST & C. M. FANNING, , Journal of the Geological Society, London, Vol. 159, 2002, pp. 145–157
• Daniel McGrath, Konrad Steffen, Paul R. Holland, Ted Scambos, Harihar Rajaram, Waleed Abdalati, Eric Rignot, , 12 February 2014, https://doi.org/10.1002/2013JF002935
• R. L. Oliver, P. R. James, J. B. Jago, editors , P 370
• International Symposium on Antarctic Earth, , P 372
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
ממלכת בוהמיה

ממלכת בוהמיה (בגרמנית: Königreich Böhmen; בצ'כית: České království; ובלטינית: Regnum Bohemiae), הייתה ממלכה בתחומי האימפריה הרומית הקדושה, והייתה אחת מנסיכויות הבוחרים באימפריה. החל משנת 1526 נשלטה הממלכה על ידי בית הבסבורג.
לאחר פירוק האימפריה הרומית הקדושה, נכללה הממלכה בתחומי האימפריה האוסטרית, ולאחר מכן בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית, ופראג הייתה לאחת הערים המובילות באימפריה.
לאחר תבוסת מעצמות המרכז במלחמת העולם הראשונה, הפכה בוהמיה לחלק מצ'כוסלובקיה.
היסטוריה > הקמת הממלכה

בוהמיה היוותה חלק מרכזי וראשי באימפריית מוראביה הגדולה בסוף המאה ה-9 ועמדה איתנה מול מתקפות המדיארים מהונגריה. אמנם, לאחר מותו של השליט סוואטופלוק בשנת 894, האימפריה נחלשה עקב מאבקי ירושה והתגברות הפשיטות מהמזרח ולבסוף התפרקה. יחד עם זאת, בתקופה הזו החלה השתלטות הנצרות הקתולית בבוהמיה ואיתה המלוכנות. לאחר אותה נפילת אימפריית מוראביה קמה מלוכה מקומית בוהמית תחת שלטונה של שושלת פרמיסל ששלטה בבוהמיה עד תחילת המאה ה-14.
בתחילה עסקה הממלכה בקליטת דת הנצרות הקתולית ובקיום יחסים קרובים עם ממלכת פרנקיה אשר לבסוף הפכה לאימפריה הרומית הקדושה.
לאחר הניצחון המוחץ של הממלכה הבוהמית יחד עם האימפריה הרומית הקדושה על הפושטים המדיארים (בשנת 955), העניק אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את השטחים שהפכו לבוהמיה ומוראביה לבולסלאב הראשון, דוכס בוהמיה, ובכך הוקמה רשמית הממלכה הבוהמית. הממלכה הבוהמית נשארה אוטונומית במשך דורות רבים ואף קיבלה חיזוק עצמאי משמעותי מהאימפריה הרומית הקדושה. זאת לאחר שיארומיר, דוכס בוהמיה קיבל את אות הפאודל מהיינריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לאחר שהביס את בולסלאב הראשון, דוכס פולין וכבש חזרה את פראג.
היסטוריה > שושלת פרמיסל (Premysl)

הראשונים שנקראו "מלך בוהמיה" על ידי האימפריה הרומית הקדושה הם הדוכסים וראטיסלאב השני (1085) וולאדיסלאב השני (1158), אך יורשיהם חזרו לתואר דוכס. התואר מלך הפך לתורשתי תחת שלטונו של המלך אוטוקאר הראשון (1198).
בתקופתו של נכדו של אוטוקאר הראשון, אוטוקאר השני (1253) התרחבה הממלכה לאזורים שכיום הם אוסטריה וסלובניה. זאת עקב החלשות הממלכות באירופה עקב הפלישה המונגולית באמצע המאה ה-13.
היסטוריה > שושלת לוקסמבורג

תחילתה של שליטת בית לוקסמבורג בבוהמיה החלה בשנת 1310 עם נישואיה של יורשת הכתר הבוהמי, הנסיכה אליזבת' לבנו של קיסר האימפריה הרומית הקדושה היינריך השביעי, יוהאן. בנו של יוהאן, קרל הרביעי התיישב בכס המלוכה הבוהמי בשנת 1346. הוא הקים את אוניברסיטת קארל בפראג, האוניברסיטה הראשונה במרכז אירופה כולה. תקופת כהונתו היוותה שיא בהתפתחות הפוליטית, הכלכלית והגאוגרפית של בוהמיה. כמו כן, הוא בנה את טירת קרלשטיין אשר היוותה קו הגנה לעיר פראג ומקום מושבו ומיקום תכשיטי וכתרי המלוכה הבוהמיים ושל האימפריה הרומית הקדושה. הטירה הפכה לאחד הסמלים של מרכז אירופה בכלל ושל ממלכת בוהמיה בפרט. הטירה שהשתמרה במלואה והעיירה הסמוכה מהוות מוקד תיירותי מהעיקריים של צ'כיה כיום. הצלחותיו הובילו לבחירתו לקיסר האימפריה הרומית הקדושה הראשון מבוהמיה והוא העביר את בירת האימפריה שבשליטתו לפראג. בתקופתו בוהמיה התפשטה לשלטה על שטחי מוראביה, לוסטיה העליונה והתחתונה, שלזיה, ברנדנבורג, נורנברג, לוקסמבורג וחלקים נרחבים מגרמניה ואוסטריה של היום.
בנוסף, בהסדר של בולת הזהב של 1356, קיבלה ממלכת בוהמיה מעמד של נסיך בוחר.