stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיץ אינדיאני
הגדרות

באשר למהות הקיץ האינדיאני וטיבו יש רעיונות שונים בחשיבה המודרנית, אבל ההערכה המקובלת ביותר אומרת, שכדי להכריז על הופעתו של קיץ אינדיאני, הטמפרטורה חייבת לעלות על 21 מעלות צלזיוס במשך שבעה ימים אחרי יום שוויון היום והלילה של הסתיו (22 בספטמבר).
בקנדה ובחלקן הצפון-מזרחי של ארצות הברית, הכרחית נוכחות כפור על פני הקרקע לפני גל של מזג אוויר חמים יותר, כדי שאפשר יהיה לראות בתקופה זו קיץ אינדיאני.
בכמה מחוזות, כמו דרום-מזרח ארצות הברית, נוקטים בתואר קיץ אינדיאני לתיאור הימים החמים ביותר בשנה, באופן טיפוסי בסוף יולי או באוגוסט. אלא שבכינוים המדויק יותר ידועים ימים אלה כימי הכלב, כינוי המתייחס אל הבולטות של כוכב סיריוס בתקופה זו.
המונח משמש גם מטפורית לתיאור פריחה מאוחרת של משהו, במקרים רבים באופן בלתי צפוי, או כשכבר איננו בתוקף. אפשר להשוות את השימוש בו לזה הנעשה במונח רנסאנס במובן של "תחייה", אלא שבמקרה הזה, מדובר בתחייה זמנית בלבד.
הערות שוליים

↑  "Historical Weather for San Francisco, California, United States of America". Weatherbase.com. נבדק ב-2008-09-04.
↑  Sweeting, Adam (2003). "Beneath the Second Sun: A Cultural History of Indian Summer". University Press of New England. pp. 16. ISBN.
↑  Take the DARE - New York Times
"קיץ של נשים זקנות" בגרמניה
דומיניק גלאבינה

דומיניק גלאבינה (בקרואטית: Dominik Glavina; נולד ב-12 ביוני 1992 בצ'קובץ) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ואראז'דין מליגת העל הקרואטית.
גלאבינה החל לשחק כדורגל בקבוצת הנוער המקומית של העיר צ'קובץ' בקרואטיה. בשנת 2007 עבר למחלקת הנוער של ואראז'דין, ובשנת 2010 הועלה לקבוצת הבוגרים של המועדון. במקביל שיחק גלאבינה בכל הנבחרות הצעירות של קרואטיה.
ב-28 באוגוסט 2012 הגיע לישראל והושאל לבית"ר ירושלים. באוגוסט 2013 חזר לקרואטיה וחתם בקבוצת סלובן בלופו מהליגה הבכירה ובחלון ההעברות בעונת 2014/2015 שוחרר מהקבוצה. במרץ 2015 חתם באינטר זאפרשיץ', ולאחר עונה וחצי הצטרף לרודאר ולניה מליגת העל הסלובנית.
הערות שוליים

↑  תומר לוי, ‏דומיניק גלאבינה מצטרף לבית"ר ירושלים, באתר ערוץ הספורט, 28 באוגוסט 2012
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קיץ (שיר)

| --- | --- |
 סינגל בביצוע כרמלה גרוס ואגנר
 מתוך האלבום עיוור בלב ים
 יצא לאור:  1995
 שפה:  עברית
 כתיבה:  ערן צור
 לחן:  יובל מסנר
 עיבוד:  זיו קוז'וקרו
 
"קיץ" הוא שיר של כרמלה גרוס ואגנר, שיצא בשנת 1995 ונכלל באלבומם השני עיוור בלב ים. ערן צור כתב את המילים לשיר, ויובל מסנר הלחין אותו.
צור ביצע בין היתר את השיר יחד עם שלומי שבן בנפרד ובהשתתפות רונה קינן, ועם גבע אלון.
רקע

צור כתב את השיר על אהבה נכזבת:
שרתי לה את השיר החדש שנכתב בשבילה והיא התרגשה, היא בכתה, והיא הייתה יפה מאוד. חשבתי שעשיתי את העבודה, שנגעתי בעומקים שלה, ברצון העתידי לאימהות.
״את יכולה להיות האמא של הבן שלי,״ שרתי.
מהר מאוד התברר שלא הבנתי, ודמעותיה נבעו מהידיעה שהיא אף פעם לא תצליח לאהוב אותי כפי שאני אוהב אותה. למחרת היום היא הודיעה לי שבינינו זה נגמר. הייתי על הקרשים.
לא הפנמתי אז שהשיר שנולד לי מאוד משמעותי, ואני עומד לבצע אותו בהופעות שלי מאז ועד בכלל.
השיר הופיע בגרסה מחודשת באלבומו של צור "פרפרי תעתוע", ולאחר מכן במהדורה המיוחדת של עיוור בלב ים משנת 2022.
ביקורת

יוסי חרסונסקי העניק לשיר ארבעה וחצי כוכבים מתוך חמישה, וטען כי קיץ הוא ”אחד השירים הדרמטיים המפעימים של ערן צור מהאלבום "עיוור בלב ים" של להקת "ערן צור-כרמלה גרוס וגנר" שיצא ב- 1995.”
הערות שוליים

↑  ערן צור ושלומי שבן - קיץ | מתוך 'חי בגימל' - שלומי שבן מארח, נבדק ב-2023-04-15
1 2  ערן צור, רונה קינן, שלומי שבן, פתאום נהיה קיץ, סינגלים,סינגלים חדשים, יוסמיוסיק, מוסיקה ישראלית, יובל מסנר, באתר yosmusic.com, ‏2013-07-10
↑  ערן צור מארח את גבע אלון במועדון בארבי - קיץ, נבדק ב-2023-04-15
↑  Facebook, www.facebook.com
קמפו מרציו

| --- | --- |


 מידע
 עיר:  רומא 
 תאריך ייסוד:  המאה ה־13 
 שטח:  88.17 הקטאר 
 אוכלוסייה:  5,507 (31 בדצמבר 2020)
 קואורדינטות:  41°54′30″N 12°28′37″E﻿ / ﻿41.9084584°N 12.4770297°E﻿ / 41.9084584; 12.4770297
 
 
הארה פאקיס
קמפו מרציו (באיטלקית: Campo Marzio) הוא הרובע השלישי מבין רובעי העיר רומא בירת איטליה.
הרובע נקרא על שם שדה מרס (בלטינית: "Campus Martis",
קמפוס מרטיס) - אזור בעיר רומא בתקופת האימפריה הרומית, אף שהרובע נמצא רק בקצהו הצפוני של אזור זה.
מקור סמלו של הרובע - חצי סהר כסוף על רקע כחול - אינו ידוע.
היסטוריה

בתקופת הרפובליקה הרומית היה אזור שדה מרס בלתי מיושב, ושישמ בעיקר לאימונים צבאיים ולספורט (ומכאן שמו - שדה המוקדש למרס - אל המלחמה). בתקופת האימפריה הרומית יושב הרובע והפך לחלק מהרובע השביעי מבין 14 רובעי העיר רומא. את הרובע חצתה הויה לאטה הקדומה (כיום הויה דל קורסו) שהיוותה עורק תחבורה ראשי. הרובע שימש פרוור יוקרתי ונבנו בו וילות רבות של עשירי העיר.
בתקופת ימי הביניים נקרא הרובע בשם "רובע פרוטסרולה (=השערים) וסנקטי לורנטי אין לוצינה (=כנסיית לורנטי הקדוש)" (Regio Posterule et Sancti Laurentii in Lucina), על שם השערים (posterulae) בחומת אורליאנוס שעבר בצפונו של הרובע, וכן על שם כנסיית סן לורנצו אין לוצ'ינה שנבנתה במאה החמישית בבית אישה בשם לוצ'ינה.
ברובע היה ממוקם נמל הנהר השני של רומא ה-"ריפטה" (Ripetta) שפעל משלהי ימי הביניים ועד אמצע המאה ה-18. נמל זה שימש כנמל סחורות שהובאו מצפון, ממעלה נהר הטיבר. הנמל נבנה מאבני טרוורטין שנלקחו מהקולוסיאום. הנמל נהרס בראשית המאה ה-20 עת שנבנו רציפי הטיבר, במטרה למנוע מהנהר להציף את העיר.
אתרים בעלי חשיבות

ברובע ממוקמת הפיאצה דל פופולו ("כיכר העם") שהיוותה הכניסה הצפונית לעיר רומא, וכן ממוקמת ברובע הפיאצה די ספניה (כיכר ספרד) ובה המדרגות הספרדיות, וסמוך להם מזרקת הספינה של פייטרו ברניני. את הרובע חוצים שני רחובות עיקריים - הוויה דל באבואינו והוויה די ריפטה, ובמפגש רחובות אלה עם כיכר פופולו נמצאות הכנסיות התאומות סנטה מריה דאי מיראקולי וסנטה מריה אין מונטסאנטו.
ברובע נמצא רחוב הקניות הידוע, הוויה די קונדוטי.
על גדת הטיבר נמצא מאוזוליאום אוגוסטוס, בסמוך לארה פאקיס (מקדש השלום של אוגוסטוס).
דומינט

דומינט היא תקופה מאוחרת יותר של הקיסרות הרומית, לאחר תקופה המכונה "תקופת הפרינקיפט". התקופה מאופיינת בשיטה אוטוקרטית בלא מראית עין אפילו של רפובליקה, בניגוד לקודמתה. תקופת הפרינקיפט מאופיינת במאמץ רב מצד הקיסרים לשמר את האשליה שתקופתם היא המשך רשמי של הרפובליקה הרומית.
תקופת הדומינט עשויה להתחיל עם תחילת שלטונו של דיוקלטיאנוס בשנת 284 לספירה, לאחר משבר המאה השלישית של 235–284 לספירה, ולהסתיים במערב עם קריסת האימפריה הרומית המערבית בשנת 476 לספירה, ואילו במזרח סופה שנוי במחלוקת, כפי שהתרחש בסוף ימי שלטונו של יוסטיניאנוס הראשון (565 לספירה) או של הרקליוס (641 לספירה). התקופה שעד שנת 313 נקראה לעיתים קרובות גם טטררכיה.
מקור השם

המונח המודרני "דומינט" (dominate באנגלית) נגזר מהמושג הלטיני dominus, שמשמעותו "אדון". dominus, שנאמרה באופן מסורתי על ידי עבדים רומאים כדי לפנות לאדוניהם, שימש באופן ספורדי בפניות לקיסרים בתקופת הפרינקיפט, בדרך כלל בצורה של חנופה מוגזמת כלפי הקיסר. אוגוסטוס מנע באופן פעיל את הנוהג, ובמיוחד טיבריוס גינה את הביטוי בחריפות. דומיטיאנוס עודד את השימוש בו, אך אף אחד מהקיסרים לא השתמש במונח באופן רשמי עד שלטונו של אורליאנוס בשנת 274 לספירה, אז הוטבעו מטבעות הנושאים את הכתובת "deus et dominus natus". עם זאת, רק בתקופת דיוקלטיאנוס אומץ המונח dominus כחלק התואר הרשמי של הקיסר, כחלק מרפורמות שיזם דיוקלטיאנוס.
מעבר מפרינקיפט לדומינט

משטר הדומינט צמח כתגובה לכ-50 שנות הכאוס שמכונה "משבר המאה השלישית". המאבקים והמתחים של אותן שנים (פלישות לגבולות האימפריה, מלחמות אזרחים, התקוממות צבאית) חשפו את החולשות במדינה הרומית תחת הפרינקיפט. היה מעבר הדרגתי לגרסה אוטוקרטית רשמית יותר. היא כלל הרחקה הדרגתית של האליטה הסנאטורית מעמדות צבאיות גבוהות וחיזוק במקביל של מעמד הפרשים, ארגון מחדש של הצבא הרומי ויצירת צבאות שדה ניידים, שינויים בלבוש קיסרי ובטקסים, קידום מדיניות שמטרתה אחדות דתית, רפורמות כספיות בהיקפים גדולים ויצירת ביורוקרטיה אזרחית ברחבי האימפריה.
אף על פי שדיוקלטיאנוס נחשב בדרך כלל כיוצר הדומינט, מקורותיו נעוצים בחידושים של קיסרים קודמים, בעיקר אלה שנעשו על ידי אורליאנוס (270–275 לספירה), בימי שלטונו של גליאנוס (253–268 לספירה) ואפילו בתקופת שלטונו של טראיאנוס אשר בימיו "ניתנה למעמד הפרשים חשיבות הולכת וגוברת בממשל רומא והאימפריה.". לא כל השינויים שיצרו את משטר הדומינט הושלמו עד לפרישת דיוקלטיאנוס בשנת 305 לספירה. שינויים רבים הוכנסו או שונו על ידי קונסטנטינוס הראשון. כתוצאה מכך, בדיוק כפי שמשטר הפרינקיפט נבנה בתקופה שבין 31 לפנה"ס עד 14 לספירה, רק בשנת 337 לספירה הושלמו הרפורמות שהשלימו את בנית משטר הדומינט.
מאפיינים > ריבוי קיסרים שותפים

משטר הדומינט התאפיין בכך שמשרת הקיסר כללה ריכוז של משרדים אזרחיים וצבאיים שונים בחצר הקיסר. אוגוסטוס ויורשיו בדרך כלל הקפידו להסוות את אופיה האוטוקרטי של המשרה על ידי הסתתרות מאחורי מוסדות הרפובליקה הרומית והצגת הקיסר כפרינקפס או כאזרח הראשון, שסמכותו ניתנה על ידי הסנאט. תפקיד זה מילא כמעט תמיד אדם בודד, והתאריך שקבע טריבון הפלבס היה הנקודה בה האדם יכול היה להפעיל סמכות אימפריאלית. במהלך משטר הפרינקיפט, נהיה נפוץ שהקיסר (או אוגוסטוס) מינה יורש (שהוענק לו התואר קיסר) אשר היה חסר סמכויות.
במהלך משבר המאה השלישית הגישה האימפריאלית המסורתית של קיסר בודד שמרכז שלטונו ברומא הקשתה על היכולת להתמודד עם פלישות מרובות ומקבילו שדרשו מהקיסר להיות בכמה מקומות בבת אחת. יתר על כן, היעדרותם היא שגרמה להכתרת קיסר חלופי בתגובה למשבר מקומי, שבאופן מסורתי הקיסר היה אמור להתמודד עימו.
בזמן הדומינט, נטל התפקיד הקיסרי חולק יתר ויותר בין עמיתים. דיוקלטיאנוס הוא שהציג את צורת השלטון הזו, תחת מערכת שנקראה טטררכיה, שבמקור כללה שני קיסרים משותפים (אוגוסטי, אוגוסטוס) ושני קיסרים זוטרים כפופים (קיסר), שכל אחד מהם היה שותף לכוח הקיסרי. מודל הטטררכיה הזה נמשך בין 289 לספירה ועד 324 לספירה, ובוטל בשל מלחמות האזרחים בין העמיתים. עם מותו של קונסטנטינוס הראשון בשנת 337 לספירה, האימפריה שוב חולקה. החלוקה נמשכה עד 350 לספירה. המודל הפך למאפיין קבוע של האימפריה בשנת 364 לספירה עם הכתרתו של ולנטיניאנוס הראשון, שכיהן יחד עם אחיו ואלנס. פרט לתקופה בת שלוש שנים של שלטון יחיד תחת תיאודוסיוס הראשון בשנים 392–395 לספירה, גישה זו תימשך עד לסוף ההאימפריה הרומית המערבית בשנת 476 לספירה.
בעוד שכל אוגוסטוס היה אוטונומי בתוך כל החלק מהאימפריה שהוקצה לו, כל החוקים שהוצגו על ידי כל שליט היו תקפים בכל רחבי האימפריה.
מאפיינים > היחלשות מעמד רומא כבירה

אחד הסימנים הבולטים לשינויים שחולל הדומינט היה ביטול מעמדה של רומא כמקום מושבו הרשמי של הקיסר. תקדים זה כבר נוצר על ידי גליאנוס בשנת 260, שהעביר את החצר הקיסרית למדיולאנום (מילאנו של ימינו) בשל חשש ממתקפה עתידית של המורד פוסטומוס וכן הגנה על איטליה מפלישות האלמאנים.
רומא נתפסה יותר ויותר כמגורים רחוקים מדי עבור הקיסר כאשר צרות עלולות להתפרץ לאורך כל אחד מגבולות האימפריה. במערב נתפסה מדיולאנום כעיר מתאימה יותר מבחינה אסטרטגית, שכן היה קל יותר להגיע דרך הרי האלפים צפונה הן לאזור הדנובה במזרח והן לאזור הריין ולגאליה במערב. יתר על כן, מיקום העיר איפשר הגנה מפני פלישות דרך מעברי האלפים. כאשר הקים דיוקלטיאנוס את הטטררכיה, עמיתו מקסימיאנוס הקים באופן בלתי פורמלי את מדיולאנום כמעונו הרשמי של הקיסר המערבי. דיוקלטיאנוס, שהיה מודע לכך שהאיום הפרסי על הפרובינקיות המזרחיות דורש נוכחות אימפריאלית רציפה, הציב את בירתו המזרחית בעיר ניקומדיה. בינתיים היו גם לקיסרים מגורים אימפריאליים - קונסטנטיוס כלורוס התגורר באוגוסטה טרוורורום (היום טריר), ואילו גלריוס איתר את משכנו בסירמיום (היום סרמסקה מיטרוביצה).
לאחר התמוטטות הטטרכיה, קונסטנטינוס הראשון הציב תחילה את בירתו הקיסרית באולפיה סרדיקה (סופיה של ימינו) לפני שהקים בירה אימפריאלית חדשה באתר העיר היוונית העתיקה ביזנטיון שקיבלה את השם קונסטנטינופול. תושבי קונסטנטינופול קיבלו פריווילגיות שמהם נהנו אזרחי העיר רומא בעבר ואף הוקם בה סנאט מקביל לסנאט הרומי. העיר החליפה לבסוף את ניקומדיה כמקום מושבו של הקיסר במזרח בשנת 330. קונסטנטינופול נשארה בירת הפרובינקיות המזרחיות לאורך כל תקופת הדומינט.
במערב, מדיולאנום המשיך להיות המעון הקיסרי עד שהפלישות החוזרות ונשנות של אלאריק הראשון אילצו את הקיסר המערבי הונוריוס לעבור לעיר רוונה המבוצרת יותר בשנת 402. רוונה נותרה בירת האימפריה המערבית דה פקטו (רומא הייתה דה יורה) עד לסוף האימפריה בשנת 476. למרות שרומא נכבשה מחדש על ידי יוסטיניאנוס הראשון בשנת 540, הייתה זו רוונה שנבחרה למעון הרשמי של האקסארך, המושל שייצג את הקיסר באיטליה. רוונה נישארה מעון המושל עד שנת 751, כאשר האימפריה הרומית המזרחית איבדה את שטחיה בצפונה של איטליה לידי הלומברדים.
מאפיינים > החלשות מעמד הקונסול

בתקופת הרפובליקה הרומית, קונסול היה השופט העליון הנבחר במדינה הרומית, עם שני קונסולים שנבחרו מדי שנה. עם הגעתו של הפרינקיפט, היא נהפכה למעשה למשרה ממונה. למרות שכל הכוח האמיתי היה בידי הקיסר, הקונסולים היו עדיין בתיאוריה ראש המדינה, והשנה נקראה על שמם של שני הקונסולים שהחלו את תפקידם בתחילת השנה. לאורך כל התקופה, הקונסולאט היה מוסד חשוב, כדרך שבה יכלו האצולה הרומית להתקדם לרמות גבוהות יותר של הממשל הקיסרי - רק קונסולים לשעבר יכלו להפוך ללגאטוס קונסולריים, לפרוקונסולים של אפריקה ואסיה, או לפרפקט העירוני של רומא.
כתוצאה מכך, ההערכה הגבוהה שהוקנתה לקונסולים נותרה על כנה, מכיוון שזה היה אחד המשרות הבודדות שאפשר לחלוק עם הקיסר, ובתקופה זו הוא מונו למשרה בעיקר פטריקים או אנשים שהיו להם אבות קונסולריים. לתפקיד מונה אדם באמצע הקריירה שלו, בתחילת שנות השלושים לחייו של הפטריק, או בתחילת שנות הארבעים לחייו של רוב האחרים. אם הם היו מוצלחים או מוערכים במיוחד, ייתכן שהם מונו בפעם השנייה (או לעיתים רחוקות, שלישית). לפני המינוי לקונסול, לאנשים האלה כבר הייתה קריירה משמעותית מאחוריהם, וציפו מהם להמשיך ולשרת את המדינה, ולמלא את התפקיד שהגדירה המדינה.
בתקופת הדומינט, היה אובדן תפקידים קדם-קונסולריים רבים. גם מונו פרשים רבים לתפקידים המנהליים והצבאיים שנועדו לסנאטורים באופן מסורתי. תהליכים אלו גרמו לכך שהקריירות הסנאטוריות כמעט נעלמו. הדבר גרם לכך שקונסולים מונו בגיל מוקדם יותר, עד כדי כך שבמאה ה-4 היא הוחזקה בידי גברים בתחילת שנות העשרים לחייהם, ואולי גם בגיל צעיר יותר. כך הונוריוס קיבל את הקונסולאט בלידתו.
החל מימי קונסטנטינוס, חולקו תחומי האחריות של הקונסולים. אחד נשלח לרומא והשני נשאר בקונסטנטינופול. כתוצאה מכך, לאחר ההתפלגות הסופית של האימפריה הרומית, ב־395 לספירה, כל קיסר היה יכול למנות רק קונסול אחד. לאחר התמוטטות האימפריה הרומית המערבית מונה רק קונסול אחד כל שנה. הקונסול האחרון ברומא מונה ב־534 ובקונסטנטינופול בוטלה המשרה ב־541.
ראו גם

שלהי העת העתיקה
קיסרי רומא
נוטיטיה דיגניטטום
פלטין
שאמאן-הא

שרידי מבנה באתר המשויך לקבוצות E ו-F. המבנה נמצא בשדרות שאמאן-הא
מבנה השייך לקבוצה C
חלק משרידי החומה של קבוצה C
שאמאן-הַא ('Xaman Ha) הם שמם של שרידים ארכאולוגיים הנמצאים על חוף הים הקריבי בחצי האי יוקטן. משמעות השם בשפת המאיה הוא מים של הצפון. במקום שוכנת היום העיר פְּלַאיה דֶל כַּרְמֶן (Playa del Carmen).
בשאמאן-הא נמצאו מעל מאה אתרים ארכאולוגיים קטנים המפוזרים בחוף פְּלַאיה דֶל כַּרְמֶן, הכוללים שרידי מבנים קטנים. המקום שימש את אנשי המאיה, שהגיעו מערי המאיה הגדולות בתוך הארץ, כמקום העיקרי ממנו יצאו לאי קוסומל כדי לעבוד את אלת הירח והפריון אישצ'ל (Ixchel). עולי רגל הגיעו לאתר לאחר מסע ארוך, והשתמשו במבנים שבאתר כדי לנוח ולהתפלל לפני השיט לקוסומל. המקום שימש גם כנקודת הצטיידות במצרכים, לאנשים שיצאו למסע שיט במסלול השיט של בני המאיה, שתחילתו בווראקרוס במקסיקו וסופו בהונדורס.
שרידי המבנים שנמצאו באזור הוגדרו לפי טיפוסים שונים. אחת הקבוצות שהוגדרה כקבוצה C מאופיינת כאתר גדול מאורגן סביב מבנים מונומנטליים מיושרים בהתאם לקו החוף. המבנים נבנו בתקופה הפוסט קלאסית של המאיה, תיארוך המבנים הוא בין השנים 1300–1500. המבנים נבנו בסגנון החוף המזרחי. קבוצה C כוללת 4 מבני מקדשים, מבנים נוספים וחומה שהגנה על האתר. קיר החומה נמצא ממערב לשרידי המבנים. הקיר עשוי מאבני גיר. בוני הקיר ניצלו את המבנה הטופוגרפי של האזור ליצור במקומות בהם ניתן אפקט של קיר גבוה יותר. רוחב הקיר מגיע עד מעל 2 מטר ואורך שרידי הקיר 380 מטר. המבנים ששכנו לאורך קו החוף עזרו לנווטים בני המאיה במסעות השיט שלהם לנווט בים, בהיותם נקודת ציון לאורך קו החוף.
האזור היה מיושב על ידי צאצאי בני המאיה, כשהכובשים הספרדים הגיעו לטולום, הנמצאת כשעת נסיעה מדרום לאזור. הכובש הספרדי פרנסיסקו דה מונטחו (Francisco de Montejo) הגיע למקום בשנת 1528 וייסד במקום יישוב ומצודה קטנה.
שרידי המבנים נמצאים בשכונת היוקרה פלאיהכר. מבני השכונה נבנו מסביבם תוך השארת שטח גן בחלקו טבעי ובחלקו נטוע. הרחוב הראשי של השכונה נקרא שדרות שאמאן-הא.
דלתא שלוש

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  אלי וורטמן וג'ייקוב נר דוד
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־28 שנים) 
 מיקום המטה:  ניו יורק 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הטלקומוניקציה 
 מוצרים עיקריים:  VoIP 
  
 www.deltathree.com
 
דלתא שלוש (באנגלית: Deltathree Inc) היא חברה אמריקאית-ישראלית המספקת שירותי טלפוניית IP. החברה הייתה מהראשונות בעולם שהציעה שירות טלפוניה דרך האינטרנט, והוזלה של עלות שיחות בינלאומיות ביותר מ-90 אחוז.
פעילות

מרכז המחקר והפיתוח והמרכז התפעולי של החברה היה ממוקם בגן הטכנולוגי מלחה בירושלים ופעל תחת חברת בת בשם "דלתא שלוש ישראל בע"מ".
החברה הציעה את שירותיה לשוק הביתי ולעסקים הקטנים, וגם הציעה פתרון של 'תווית לבנה' לארגונים (כלומר ניהול שירות הטלפוניה עבורם במיקור חוץ). בסיס הלקוחות שלה סווג לשלושה תחומים: שירות ישיר למשתמשי קצה, שירות דרך משווקים ופתרונות אירוח:
השירות הישיר למשתמשי קצה שווק בשם iConnectHere ללקוחות פרטיים ועסקים קטנים באמצעות תוכנה הזמינה להורדה. הוא עבד בצורה דומה לתוכנת סקייפ (אף על פי שהושק שנתיים קודם). המשתמשים יכולו גם להשתמש בטלפון סטנדרטי משלהם עם השירות, באמצעות התקן חמורה של שותפים עסקיים. החברה לדוגמה יצרה הסכם שותפות עם חברת פנסוניק היפנית, לשיווק של מכשיר טלפון ביתי המתחבר הן לרשת הטלפון והן לרשת האינטרנט, בו המשתמש היה יכול לחייג באמצעות האינטרנט על בסיס הרשת של דלתא שלוש.
השירות למשווקים, שכוללו בדרך כלל חנויות אינטרנט קפה ושרותי טלפון, שהציעו שיחות בינלאומיות בעלות נמוכה ללקוחות שלהם, דרך הרשת של דלתא שלוש.
פתרונות אירוח הוצעו לארגונים גדולים וכללו את התשתית להקמת רשת טלפוניה על בסיס הרשת של דלתא שלוש, אך אפשרה להם שליטה מלאה על החיוב, שירות הלקוחות והתמחור.
קצוהירו מצומוטו

קצוהירו מצומוטו (ביפנית: 松元 克央; נולד ב-28 בפברואר 1997) הוא שחיין יפני, הוא סגן אלוף העולם (קוואנגג'ו 2019) במשחה ל-200 מטר חופשי.
ביוגרפיה > 2016 > מדליית ארד עולמית במשחה שליחים (בריכת 25 מטר)

באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בוינדזור, אונטריו, קנדה בדצמבר 2016 הוא זכה במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא אסיה חדש של 6:53.54 דקות, אחרי רוסיה (6:52.10 דקות) וארצות הברית (6:53.34 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:42.92 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר חוחפשי בתוצאה של 3:09.75 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.51 שניות ובמקום 14 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:43.32 דקות.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 סיים מצומוטו במקום 27 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:47.92 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) בשיא אסיה חדש של 3:24.78 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 49.38 שניות, במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 3:13.65 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.31 שניות ובמקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:07.68 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.46 דקות.
ביוגרפיה > 2018

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו באוגוסט 2018 הוא זכה ב-3 מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:45.92 דקות, אחרי טאונלי האס (1:45.56 דקות) ואנדרו סליסקר (1:45.74 דקות), שניהם מארצות הברית, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא אסיה חדש של 3:12.54 דקות, אחרי ברזיל (3:12.02 דקות) ואוסטרליה (3:12.53 דקות), כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.61 שניות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:08.07 דקות), אחרי ארצות הברית 7:04.36 דקות ואוסטרליה (7:04.70 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:45.31 דקות.
ביוגרפיה > 2019 > סגן אלוף העולם

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 1:45.22 דקות, אחרי סון יאנג מהרפובליקה העממית של סין (1:44.93 דקות) ולפני מרטין מליוטין מרוסיה ודנקן סקוט מבריטניה (1:45.63 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב בשיא אסיה חדש של 3:24.67 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.99 שניות, במקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:14.16 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.95 שניות ובמקום תשיעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:09.23 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:45.31 דקות.
ביוגרפיה > 2021

באליפות יפן שנערכה בטוקיו ב-5 באפריל 2021 זכה מצומוטו במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאת השנה בעולם (באותה העת) של 1:44.65 דקות.
באולימפיאדת טוקיו הוא סיים רק במקום 17 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.69 דקות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

100 מטר חופשי: 48.59 שניות (2019)
200 מטר חופשי: 1:44.65 דקות (2021), שיא יפן
100 מטר חופשי ב"זינוק שליחים": 47.61 שניות (2018)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

100 מטר חופשי: 47.72 שניות (2020)
200 מטר חופשי: 1:41.77 דקות (2020), שיא יפן
400 מטר חופשי: 3:37.94 דקות (2020), שיא יפן
קמפובאסו (נפה)

נפת קמפובאסו (באיטלקית: Provincia di Campobasso) היא נפה בדרומו של מחוז מוליזה שבאיטליה.
היסטוריה

שטחה של הנפה חופף פחות או יותר לשטחה של נפת "קוֹנְטָּדוֹ דִּי מוֹליזֶה" ( Contado di Molise). נפת קונטדו די מוליזה התקיימה בממלכת נאפולי ובממלכת שתי הסיציליות. בשנת 1840 התגוררו בה 10,071 נפש. בירת הנפה הייתה קמפובאסו.
סמל נפת קונטדו די מוליזה בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860 באדום
נפת קונטדו די מוליזה בממלכת שתי הסיציליות בשנת 1860
גאוגרפיה

הנפה משתרעת על שטח של 2,909 קמ"ר, בירתה בעיר קמפובאסו ובשנת 2001 התגוררו בה 230,692 תושבים.
היא גובלת בנפת קייטי במחוז אברוצו בצפון, בנפת פוג'יה במחוז פוליה בדרום-מזרח, בנפת בנוונטו ובנפת קזרטה במחוז קמפניה בדרום, בנפת איסרניה במחוז מוליזה במערב ובים האדריאטי
בצפון-מזרח.
קיץ אחד ביחד

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  ליאת רוטנר
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  פרוזה רומן ריאליסטי, ילדים ונוער
 הוצאה
 הוצאה:  ידיעות ספרים, ספרי חמד
 תאריך הוצאה:  2003
 מספר עמודים:  460
 סדרה
 הספר הבא:  תנו לגדול בשקט
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  965-511-359-0
 הספרייה הלאומית:  002341152
"קיץ אחד ביחד" הוא הספר הראשון בסדרת הספרים של ליאת רוטנר, אשר כתבה בהיותה בת 14 לצד ספרים נוספים למגירה, ופורסם בהיותה בת 16 כאשר הגישה אותו להוצאת ידיעות ספרים וספרי חמד. לספר זה יצאו שני ספרי המשך ישירים: "תנו לגדול בשקט" ו"לנצח בגדול" אשר הגיעו שניהם לספרי זהב, ונכתבו אף הם בהיותה בתיכון.
הספר מכר מעל מאה אלף עותקים והגיע למעמד ספר זהב וספר פלטינה והופיע פעמיים במצעד הספרים של משרד החינוך.
עלילה

גיבורי הספר הם שלוש נערות ושלושה נערים, שהוריהם שולחים אותם ללימודי קיץ בפנימיית "מאור", בניגוד להעדפתם לבלות בחופשת הקיץ ללא לימודים.
הילדים יוצרים חברות עמוקה. במסגרת הסיפור מתחזקות הדמויות ומגלות על עצמן פרטים שלא ידעו על עצמן קודם. ניתנת לכל אחד ואחת מהם הזדמנות לפרסם כתבות בעיתון הנוער היוקרתי "ארגמן".
דמויות

נועה – נערה נשית וילדותית; רגישה ובעלת לב זהב. חברתה הטובה של ענבל.
ענבל – נערה ג'ינג'ית שובבה, ספורטיבית וחברותית. חברתה הטובה של נועה.
שירן – הקטנה שבחבורה. מחוננת, חכמה, חובבת מדע וקריאה.
תומר – נער סגור, אך פתוח יותר לקרוביו; בעל ביטחון עצמי הנוהג באדישות. מכונה "צפוני" על ידי איתי, חברו הטוב ביותר.
איתי – נער מצחיק, שובב ובעל ביטחון עצמי גבוה. חברו הטוב ביותר של תומר.
קובי – נער לחוץ ומופנם; בעל ביטחון עצמי מעורער.
ספרי המשך

ספרי ההמשך "תנו לגדול בשקט" ו"לנצח בגדול" מספרים על המשך הרפתקאותיהם של השישה בפנימייה והספר "מעורב ירושלמי" והמשכו "חיים משלנו" עוסקים רק באיתי ובמשפחתו, ובשנה שלו לפני הצבא.
ספר המשך נוסף בשם "עד האופק" יצא בשנת 2017, ובו מופיעים רק תומר, קובי ונועה.
בשנת 2022 יצא ספר אשר אירועיו מתקיימים בין "תנו לגדול בשקט" לבין "לנצח בגדול" בשם "אל תגידו מי אני".
הערות שוליים

↑  נינה פוקס, הסופרת המצליחה חושפת: "החלמתי מאנורקסיה, רציתי להקטין את עצמי", באתר ynet, 10 ביוני 2019
קיץ (סרט, 1930)

| --- | --- |

 בימוי:  אב אייוורקס
 הופק בידי:  וולט דיסני
 מוזיקה:  קארל וו. סטלינג
 אנימטור:  אב אייוורקס וילפרד ג'קסון לס קלארק ג'ק קוטינג פלויד גוטפרדסון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני וולט דיסני
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 הקרנת בכורה:  16 בינואר 1930
 משך הקרנה:  5:51 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מצויר 
 סרט קודם:  הגמדים העליזים
 סרט הבא:  סתיו
 דף הסרט ב־IMDb
 
קיץ (באנגלית: Summer) הוא סרט הנפשה קצר שיצא ב-16 בינואר 1930, כאשר הוא הופק על ידי וולט דיסני ובוים על ידי אב אייוורקס. זהו סרט ההמשך של "זמן אביב" (1929). אורכו 6 דקות.
תקציר העלילה

הסרט הקצר מתחיל בכמה זחלים שרוקדים לעבר כמה פרחים. הזחלים נכנסים לפרחים, ואז יוצאים מהפרחים כפרפרים. הם עפים ומאביקים כל פרח שהם חולפים עליו. כמה פרפרים עפים על ענף אבל מפריעים למקלון עם רגליהם. המקלון מאיים עליהם בשיניו. ואז המקלון רוקד ונופל לתוך נהר. שפירית עפה מעל הנהר, מלווה שתי פרות משה רבנו. שתי חיפושיות זבל משחקות עם כדור צואה על הקרקע. הן מאבדות את כדור הצואה, שמתנגש בגזע עץ ומתפוצץ. כאשר הוא מתפוצץ, חלקיו הופכים לחרקים מעופפים קטנים, שרוקדים. כך עושים ארבעה זבובים על פרח. לאחר מכן הזבובים נושאים איתם קורי עכביש ומשחקים בקפיצה עם עכביש, אך העכביש אוכל את הזבובים. העכביש רוקד על קורי העכביש. אולם, קורי העכביש נקשרים לעץ והעץ נופל עליו. כך מסתיים הסרט.