ז'איר בולסונארו
ביוגרפיה > חבר בית הנבחרים הפדרלי > שנים ראשונות בתפקיד

בולסונארו נבחר לכהונה כחבר בית הנבחרים במשך ארבע קדנציות ברציפות. במהלך השנים זוהה בולסונארו גם עם מספר מפלגות אחרות בברזיל. רק שתיים מ-171 הצעות החוק שהעלה בולסונארו במהלך 26 שנות כהונתו בקונגרס, הפכו בסופו של דבר לחוקים.
במהלך הקריירה שלו, מיקם עצמו בולסונארו בקירוב לעמדות פוליטיות לאומיות, שמרניות ואנטי-קומוניסטיות. בולסונארו הגן בגלוי על המשטר הצבאי ששלט בברזיל החל מ-1964 ועל הדיקטטורה שהחליפה אותו. בשנת 2014 היה בולסונארו לפוליטיקאי שזכה במספר הגבוה ביותר של קולות בריו דה ז'ניירו, כשזכה לקבל את תמיכתם של 464,000 בוחרים.
ב-29 בספטמבר 1992, היה בולסונארו אחד מ-441 חברי בית הנבחרים שהצביעו בעד פתיחת הליך ההדחה של הנשיא פרננדו קולור דה מלו, שהואשם באחריות לפלילים לאחר השלמת עבודתה של ועדת הפרלמנט לנגישות המותקנת בקונגרס כדי לחקור את המגמות של שחיתות נגד אחד ממקדמי מסע הבחירות של הנשיא. לאחר קבלת ההצבעה בעניין, קולור דה מלו התפטר מתפקידו עוד לפני אישור הדחתו על ידי הסנאט. הוא הוחלף בתפקיד בידי סגנו, איתמר פרנקו, שמילא את תפקיד הנשיא הזמני.
באפריל 1993, בולסונארו היה מייסד מפלגת "הרפורמה הפרוגרסיבית" (PPR) שנולדה מהתמזגות המפלגה הדמוקרטית-נוצרית (PDC) עם המפלגה הדמוקרטית, ומפלגת אחדות חברתית (PDS). באותה שנה יצא בולסונארו בקמפיין פוליטי שבו שיבח את המשטר הצבאי על יציבותו וסמכותו וקרא להשתקה זמנית של סמכויות הקונגרס. הוא טען שהנשיא פרנקו בולם הליכים פוליטיים לחקר השחיתות וכי ”בממשל יוצא דופן, המנהיג, שאינו בהכרח צריך להיות איש צבא, לוקח עט ומגרד את החוק הבעייתי.” הצהרה זאת גרמה למספר מחאות והובילה את המפקח הכללי של הקונגרס, ויטל רז'ו, לבקש מהיועץ המשפטי לממשלה, אריסטידס ג'נקיירה, לפתוח בחקירה נגד בולסונארו בדבר פשע נגד בטיחות האזרחים, עבירה על החוקה ועל תקנון הלשכה. היועץ המשפטי לממשלה קבע כי טענות אלו אינן תקפות ומנע קידום חקירה נגדו.
ב-1992 האשים בולסונארו את מושל מדינת סאו פאולו, לואיש אנטוניו פלאורי פילהו (Luís António Fleury Filho), בכך שהוא מאפשר דרך שוחד רכישה ומכירה של משרות ציבוריות של חברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (PSD). מטרתו של פלאורי, על פי בולסונארו, הייתה להרחיב את בסיס התמיכה שלו באספה המחוקקת של סאו פאולו ובקונגרס. חברי בית הנבחרים אונאירבס מורא ונובל דה מורה היו לדבריו אחראים על יצירת קשר עם שאר חברי הקונגרס והצעת סכום השוחד כמסוכם עם פלאורי. לדברי בולסונארו, אונאירבס הציע לו 85,000 דונם של שטחי בינוי ופיתוח עבור חתימה על תמיכה במפלגה הסוציאל-דמוקרטית והצהיר כי התשלום ייעשה "על ידי קבלן המקושר לממשלת סאו פאולו." פלאורי טען כי ההאשמה מגוחכת וחסרת בסיס. בהמשך השנה השתנה יחסו של בולסונארו אל פלאורי, כאשר היה מבין הפוליטיקאים האחדים אשר תמכו במושל באירועי טבח קראנדירו.
באוגוסט 1994 ביקש בולסונארו שוב לסגור את הקונגרס הלאומי, והצהיר כי הוא מעדיף "לשרוד במשטר הצבאי מאשר למות בדמוקרטיה זו". בולסונארו רץ לכהונה פרלמנטרית חדשה, ולאחריה נבחר מחדש בבחירות ב-3 באוקטובר אותה שנה. פלטפורמת הקמפיין שלו כללה, בנוסף למאבק על שכר טוב יותר לאנשי הצבא, קריאה לסיום הסטטוס קוו בניהול השירותים הציבוריים ושכתוב של גבולות שמורות העמים הילידים. הוא נבחר מחדש עם כמעט 135,000 קולות – יותר מפי שניים לעומת מהבחירות הקודמות. רוב תומכיו הגיעו מבסיסו הפוליטי, הצבא. באוקטובר אותה שנה החליט בית המשפט האזורי של ריו דה ז'ניירו לבטל את חישוב תוצאות הבחירות בחשד להונאה. בחירות חדשות תוכננו לנובמבר, ובסופן אושררה בחירתו של בולסונארו. הוא הושבע בפברואר שלאחר מכן, הפך לחבר בוועדת ההגנה הלאומית ומונה שוב לוועדת העבודה, המנהל והשירות הציבורי. הוא הורד מתפקידו בפועל לאחר מספר חודשים לנוכח התעכבותה של חקירת ההונאות וחשד מפני הונאות גם בבחירות של נובמבר. בנובמבר 1996 החליט בית המשפט העליון (TSE) לבטל את תוצאות הבחירות בנובמבר 1994 ולהחזיר את תוצאות הבחירות באוקטובר, וזאת לאחר סיום החקירה בדבר ההונאות. בולסונארו, שניצח בשתי מערכות הבחירות, שב לכהונה בבית הנבחרים ב-17 בפברואר 1997.