stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שריונית רולס-רויס
תכנון וייצור

שירות האוויר של הצי המלכותי (Royal Naval Air Service - RNAS) הקים את מערך השריוניות הבריטי הראשון בתקופת מלחמת העולם הראשונה. בספטמבר 1914 רכשה את כל השלדות של מכוניות רולס-רויס מסוג סילבר גוסט (Silver Ghost) על מנת להרכיב עליהן שריון לשם שימוש במלחמה. במהלך החודש שלאחר מכן הוקמה ועדה מיוחדת שתכננה את המבנה של השריונית המיועדת. התוצאה הייתה שריונית בעלת צריח ובו מותקן מקלע ויקרס.
בדצמבר 1914 הוכנסו לשירות שלוש השריוניות הראשונות, על אף שבשלב זה הפכה המלחמה חזית המערב לסטאטית, והתועלת בשריוניות נראתה משנית. עם זאת, בהמשך המלחמה נעשה בשריוניות שימוש בחזית המזרח התיכון. הייצור הופסק בשנת 1917 על מנת לאפשר למפעל רולס-רויס להתמקד בייצור מנועי מטוסים.
הרכב עבר שיפורים ומודרניזציה ב-1920 ו-1924. התוצאה הייתה מגוון של דגמים שונים, שנשאו חימוש שונה כגון מקלע ברן, רובה בויס ומטולי רימונים. במספר יחידות הוחלפה שלדת הרולס-רויס בשלדה של משאית מסוג פורדסון.
שימוש מבצעי

בתקופת מלחמת העולם הראשונה הוקמו שש פלוגות של שריוניות, ובכל אחת 12 שריוניות. האחת שירתה בחזית המערב, השנייה שירתה במערכה במזרח אפריקה, ושתיים שירתו במהלך מערכת גליפולי. ב-1915 פורקו כל היחידות הללו, והכלים הועברו לשימוש הצבא שהשתמש בהם במיוחד בלחימה במזרח התיכון, בשל אי התאמתם ללוחמת חפירות. לורנס איש ערב השתמש בכלים אלו במהלך המרד הערבי.
לאחר המלחמה סופקו כלים מסוג זה לממשלת מדינת אירלנד החופשית על מנת לסייע לה במלחמתה בצבא האירי הרפובליקני במלחמת האזרחים האירית ב-1922. כלים אלו נתנו לממשלה יתרון משמעותי במלחמתה כנגד המורדים. הכלים נותרו בשימוש האירים עד 1944 כאשר לא ניתן היה להשיג להם עוד צמיגים. אחד מכלים אלו, שמקובל לחשוב כי הוא הכלי שאבטח את שיירתו של המנהיג האירי מייקל קולינס בשעה שזה נרצח מן המארב, נשאר עדיין בשימוש, ומוצג במצעדי ראווה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היו 76 כלים מסוג זה בשימוש הצבא הבריטי. נעשה בהם שימוש במסגרת המערכה במדבר המערבי, במסגרת ההגנה על בסיס חבניה במהלך המלחמה האנגלו-עיראקית ב-1941 ובפלישה לסוריה וללבנון שבאה בעקבותיה. בסוף 1941 הוצאו הכלים משימוש קרבי. בחלקם נעשה שימוש לאחר מכן בהודו ובורמה.
תוכנית פובוס

דגם של גשושית במוזיאון
תוכנית פובוס (ברוסית: Программа Фобос, באנגלית: Phobos program) הייתה תוכנית חלל סובייטית לחקר כוכב הלכת מאדים וירחיו. במסגרת תוכנית זו שוגרו גשושיות "פובוס 1" ו-"פובוס 2". בנוסף למדעני ברית המועצות בתוכנית השתתפו מדענים מצרפת ומדינות נוספות.
תכנון הגשושיות במשרד התכנון לבוצ'קין החל בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 על בסיס גשושיות מדגם "ונרה". כל גשושית כללה יחידה שהייתה אמורה להישאר במסלול סביב פובוס, יחידת נחיתה ויחידת הנעה. בגשושיות הותקנו מספר רב של מכשירים (מערכת צילום, ספקטרומטר תת־אדום, טלסקופ, ספקטרומטר על־סגול, מכ"ם, ספקטרומטר מסה ועוד) ובנוסף הותקנו מערכות קשר ובקרה.
גשושית פובוס 1

הגשושית שוגרה ב-7 ביולי 1988 מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר מדגם "פרוטון". ב-16 ביולי 1988 בוצע תיקון המסלול. ב-18 באוגוסט ניהול הטיסה עבר ממרכז הבקרה ביבפטוריה למרכז בקרה במוסקבה. ב-28 באוגוסט לגשושית נשלחה פקודה שגויה. לאחר גילוי הטעות כל הניסיונות לתקנה לא צלחו. ב-3 בנובמבר 1988 ניסיונות ליצור קשר עם הגשושית הופסקו.
בשלבים הראשונים של הטיסה הופעל טלסקופ שחקר השמש ובוצעו צילומי רנטגן רבים שהועברו למרכז הבקרה.
גשושית פובוס 2

הגשושית שוגרה ב-12 ביולי 1988 מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר מדגם "פרוטון". ב-21 ביולי 1988 וב-23 בינואר 1989 בוצעו תיקוני המסלול. ב-29 בינואר הגשושית עברה למסלול סביב מאדים. עד למרץ 1989 הגשושית הייתה במסלול סביב מאדים וחקרה את כוכב הלכת. במקביל בוצעו צילומי פובוס. ב-25 במרץ 1989 פובוס צולם במרחק של 191 ק"מ. התקרבות לפובוס ושחרור יחידת נחיתה היו מתוכננים ל-4 באפריל. אמנם ב-27 במרץ לא התקיים קשר עם הגשושית וכל הניסיונות לחדש את הקשר נכשלו. ב-15 באפריל 1989 הוכרז על סיום המשימה.
הגשושית ביצע מספר צילומי פובוס והעבירה נתוני מדידות של המכשירים השונים. בפובוס התגלו תעלות ברוחב 100-200 מ' ובעומק של 10–20 מ'. אורך התעלות עד ל-30 ק"מ. רוב התעלות מתחילות במכתש סטיקני שקוטרו כ-10 ק"מ (כשליש מקוטר פובוס עצמו). לא התגלו סימני מים על פובוס.
שכבת השיחה של מודל ה-OSI

שכבת השיחה (session) אחראית על יצירת, ניהול, וסגירת שיחות בין התוכניות הפועלות בשני קצוות (nodes) של רשת מחשבים. היא משמשת את שכבת הייצוג ומשתמשת בשכבת התעבורה על מנת להעביר נתונים על גבי הרשת והיא השכבה החמישית במודל ה-OSI.
השיחות הללו, שעל שמן נקראת השכבה הם כל התקשרות בין שני מחשבים, נוצרת על ידי אחת משתי השכבות העליונות של מודל ה-OSI. לדוגמה, כאשר משתמש מבקש דף אינטרנט - נפתח תהליך, השרת מחזיר את דף האינטרנט המבוקש - והתהליך נסגר. שכבת השיחה מחלקת את השיחות לשני סוגים:
פרוטוקולים של שכבת השיחה

ASP, PPTP, SSH, NFS, RPC, SSL
ראו גם

מונחים ברשת מחשבים
שנות ה-50 של המאה ה-2

שנות ה-50 של המאה ה-2 היו העשור השישי של המאה ה-2, החלו ב-1 בינואר 150 והסתיימו ב-31 בדצמבר 159.
אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > סכסוכים לאומיים ואזוריים

157 - מתחיל מרד נגד השלטון הרומי בדאקיה
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > אירועים פוליטיים משמעותיים

150 - תחילת תור הזהב של טאוטיווקאן, העיר הגדולה ביותר שהתקיימה ביבשת אמריקה טרם עידן הקולוניאליזם. (התקיים עד 450)
155 - ככל הנראה אניקטוס יורש את פיוס הראשון על כס האפיפיור.
155 - הקיסר אנטונינוס מוציא צו המאפשר ליהודים לחזור לבצע ברית מילה בתחומי האימפריה הרומית.
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
151 - הערים היווניות מיטילנה וסמירנה נחרבות ברעידת אדמה.
151 - מיטילנה וסמירנָה נחרבים ברעידת אדמה.
התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תרבות פופולרית > אדריכלות

150 - פירמידת השמש הגדולה נבנית בטאוטיואקאן. זהו הבניין הטרום קולומביאני הגבוה ביותר באמריקה.
אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אנטונינוס פיוס, קיסר רומא
פירמידת השמש הגדולה נבנית בטאוטיואקאן
אנטונינוס פיוס
תחת שמי האש

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ורוניקה רוסי
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2012
 מספר עמודים:  391
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת משכל
 תאריך:  2012
 תרגום:  אסנת הדר
 סדרה
 הספר הבא:  דרך לילות האינסוף
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003466905
תחת שמי האש הוא ספר מדע בדיוני לנוער שנכתב על ידי ורוניקה רוסי, והוא החלק הראשון בטרילוגיה. הספר יצא לאור באנגלית בינואר 2012.
הספר עוקב אחר שני נערים המנסים לשרוד - נערה שגרה בעיר מוגנת, ונער בעל כוחות של חוזה. זכויות ההסרטה נמכרו ל"האחים וורנר", לאחר שהספר נמכר ביותר מ-25 שווקים בינלאומיים.
הספר השני בטרילוגיה, שיצא בארצות הברית ב-8 בינואר 2013 ונקרא "under the ever night", נהפך לרב-מכר. בנובמבר 2013 יצא ספר ההמשך בעברית "דרך לילות האינסוף".
עלילה

הסיפור עוקב אחר אריה, נערה בת 17 שמגורשת מחלום, עיר מולדתה, בגלל שרפה שלקחה את חייהם של חברתה הטובה ביותר ושני נערים אחרים. העונש הזה הוא כמעט מוות בטוח, מחוץ לעיר המגודרת והסגורה, השממה מכונה "בית המוות" והיא מלאה בקניבלים ובה סופות קטלניות. לכן כשהיא פוגשת בפרי, נער הגר בסביבה, היא יודעת שהוא סיכוייה היחיד לשרוד. על אף שהוא לא רוצה לקחת נערה מחלום תחת חסותו, פרי יודע שלאריה יש פוטנציאל לגאול אותו. כדי לשרוד, השניים חייבים ללמוד לעבוד יחד, ומגלים דברים שמעולם לא חשבו שאפשריים.
בספר השני מתוארת פגשתם של אריה ופרי לאחר שנתיים. השנים נפגשים ביער לאחר שחברם רור מספר לפרי כי אריה יצאה חזרה בעקבות "הכחול הדומם".
כאשר הם נפגשים אריה ופרי מאושרים מהאיחוד אך כאשר מגיע ריף, ראש המשמר של פרי בשבט "טייד" (אותו הוא מנהל במקום אחיו ויל שנרצח לאחר ששכר ומכר את אחותם, ליב, ואת בנו, טאלון) הוא מזהיר את פרי כי הבאת אריה לשבט רק תחמיר את המצב ותסכן אותה ואת ההנהגה שלו בשבט בשל היותה "דרה" (כינוי לאנשים שבאו מהעיר חלום) בעיקר כאשר הם זוג.
למרות הכל מחליטים אריה ופרי לקחת סיכון ולהגיע יחד אל השבט אך במקום להתנהג כזוג הם התנהגו כבעלי ברית ונפגשו בסתר.
לבסוף לאחר מבטים קרים ולאחר שחצי מהשבט הולך בגללה, מחליטה אריה בלב כבד לעזוב את "טייד" מבלי לספר זאת לפרי. לפני שהיא עוזבת היא מגלה כי גם רור מתכוון ללכת כי בת זוגו, ליב, נמצאת באותו כיוון. לאריה יש מניע נוסף: אחיינו של פרי, טאלון, אשר נמכר בידי ויל, נמצא בידי היס והוא מוכן לשחרר אותו רק אם ידע את מקומו של "הכחול הדומם".
לאחר התפתחויות רבות שבה אריה לזרועותיו של פרי והם משלבים ידיים ורצים על החוף.
שלזיה הצ'כית

שלזיה הצ'כית (בצ'כית České Slezsko, בגרמנית Tschechisch-Schlesien, בפולנית: Śląsk Czeski) היא חבל ארץ היסטורי קטן ברפובליקה הצ'כית. אין לאזור מעמד פורמלי כלשהו, אך שטחו חופף בקירוב למחוז מוראבו-שלזיה (צ'כית Moravskoslezský kraj).
שלזיה הצ'כית נמצאת בהרי הסודטים, שהופכים לקרפטים ממזרח, והעיר המרכזית בה היא אוסטרבה.
שטחה של שלזיה הצ'כית כ-4,559 קמ"ר ואוכלוסייתה נאמדת בכמיליון נפש.
היסטוריה

שלזיה הצ'כית חופפת בקירוב לשטחה של שלזיה האוסטרית, החלק הקטן משלזיה, שנותר בידי אוסטריה ההבסבורגית לאחר המלחמה השלזית הראשונה ב-1742, עת שאר שלזיה נמסרה לידי פרוסיה. ב-1918, עם פירוקה של אוסטריה-הונגריה לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל רוב השטח במדינה החדשה צ'כוסלובקיה, מלבד אזור זאולז'ה שחולק בין צ'כוסלובקיה לפולין (קביעת הגבול באזור זה עוררה סכסוך בין המדינות). נוסף לכך, נכלל בשטח שלזיה הצ'כית גם אזור הלוצ'ין (Hlučín) שסופח מהחלק הפרוסי של שלזיה במסגרת חוזה ורסאי. שלזיה הצ'כית היוותה תחילה יחידה מנהלית נפרדת בתוך צ'כוסלובקיה, לצד בוהמיה, מוראביה וסלובקיה. ב-1928 אוחדה עם מוראביה ליחידה אחת, שנקראה מוראבו-שלזיה.
בהסכם מינכן מ-1938 נמסרה רוב שלזיה הצ'כית לגרמניה הנאצית, כחלק מחבל הסודטים. זמן לא רב לאחר שגרמניה סיפחה את חבל הסודטים, השתלטה פולין על זאולז'ה.
עד 1945 היה האזור (מלבד זאולז'ה ואוסטרבה) מיושב בעיקר בגרמנים. לאחר מלחמת העולם השנייה והקמתה מחדש של צ'כוסלובקיה, גורשה כמעט כל האוכלוסייה הגרמנית לגרמניה.
שלזיה החדשה

| --- | --- |

 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1795 
 תאריכי פירוק:  1807 
 ישות קודמת:   דוכסות סוויש    מחוז קרקוב
 ישות יורשת:  דוכסות ורשה דוכסות ורשה
 
שלזיה החדשה (בגרמנית: Neuschlesien או Neu-Schlesien) הייתה פרובינציה קטנה של ממלכת פרוסיה מ-1795 עד 1807, שנוצרה לאחר החלוקה השלישית של פולין. היא הייתה ממוקמת צפונית-מערבית לקרקוב ומדרום-מזרח לצ'נסטוחובה, באדמות שהיו חלק מדוכסות סיווייז' והפרובינציה ההיסטורית הפולנית הסמוכה לפולין קטן (מחוז קרקוב), כולל העיירות ז'ארקי, פיליצ'ה, בנדין וסלווקוב.
בירתה של שלזיה החדשה הייתה ב-Siewierz. עם זאת, היא הייתה אמורה להיות מנוהלת במקור מבירת שלזיה ברסלאו (ורוצלב) ומאוחר יותר נוהלה בעיקר על ידי פרוסיה הדרומית. לאחר תבוסת פרוסיה במלחמת הקואליציה הרביעית ב-1806, המחוז פורק והשטח הפך לחלק מדוכסות ורשה הנפוליאונית בהסכמי טילזיט משנת 1807.
תיאו קליין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 ביוני 1920 הרובע העשירי של פריז, צרפת 
 פטירה:  28 בינואר 2020 (בגיל 99) סן-קלו, צרפת 
 שם לידה:  Théodore Nephtali Klein 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 השכלה:  École Maïmonide  בית הספר החופשי למדעים פוליטיים  Paris Faculty of Law and Economics 
 תפקיד:  נשיא (2001–2011)  סגן נשיא (1988–2001)  נשיא (1983–1989)  Président de l'Union des étudiants juifs de France (1945–1950) 
 פרסים והוקרה:  קצין בלגיון הכבוד 
 
תיאו קליין (בצרפתית: Théo Klein;‏ 25 ביוני 1920 – 28 בינואר 2020) היה עורך דין צרפתי, ששימש כנשיא "קריף", ארגון גג של הארגונים היהודיים בצרפת, ביו השנים 1983 ל-1989. קליין היה ציוני, אך בראש ובראשונה ראה עצמו כפטריוט צרפתי, והיה ביקורתי מאוד כלפי מדיניות החוץ של מדינת ישראל.
ביוגרפיה

קליין נולד בפריס והיה נינו של הרב הראשי לשעבר של העיירה קולמר, סלומון קליין. לפני מלחמת העולם השנייה היה פעיל בתנועת הצופים היהודים בצרפת. במהלך המלחמה היה ממנהיגי התנגדות היהודית בצרפת, ועזר להעביר ילדים יהודים לשווייץ הנייטרלית. בזמן המלחמה פגש את אשתו ליליאן.
קליין סיים תואר במשפטים במכון למדע המדינה פריז. החל מ-1945 עבד כעורך דין בבית המשפט לערעורים של פריז. בשנת 1970 התקבל כחבר בלשכת עורכי הדין בישראל, ופתח משרד בישראל. היה חבר בבית הדין הבינלאומי לבוררות. בשנת 1978 ייסד את משרד עורכי הדין קליין ושות' (שאחר כך שונה שמו ל-KGA Avocats). לאחר פרישתו, קליין העביר ימי עיון וכתב על הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
קליין עזר לשקם את הקהילה היהודית בצרפת לאחר המלחמה ועבד עם ארגונים יהודיים רבים. בשנים 1945 - 1950 כיהן כנשיא האיחוד איחוד אגודות הסטודנטים היהודים של צרפת, שהיה בין מייסדיו. ב-1967 היה בין מייסדי מרכז המידע למען ישראל בצרפת. בשנות ה-60 פנה לשגריר ישראל בצרפת, ולטר איתן, וביקש להיות אזרח ישראלי, מבלי שיצטרך לגור בישראל באופן קבוע, מאחר שביקש להמשיך בקריירה המשפטית שלו בצרפת. הוסכם שאם ירכוש דירה בישראל יקבל אזרחות מתוקף חוק השבות וב-1968 היה לאזרח ישראלי, לאחר שרכש דירה ביפו העתיקה. עמד בראש ארגון ידידי ההסתדרות הכללית של העובדים בצרפת. ב-1975 סגר את משרד עורכי הדין שהקים בישראל. המשרד ייצג בין השאר את עסקי יקותיאל פדרמן ובנק לאומי באירופה.
משנת 1970 עד 1973 היה קליין סגן נשיא הקריף, והיה נשיא בשנים 1983-1989. הוא ייסד את ה- Dîner du CRIF בשנת 1985, אירוע שנתי של הארגון בהשתתפות מנהיגי צרפת. היה גם חבר הקונגרס היהודי האירופי. בשנת 2012, קליין ניתק את קשריו עם הקריף, במכתב לנשיא, ריצ'רד פרסקייה, ביקר את תגובתו לפרשת מוחמד א-דורה.
בשנות השמונים, יחד עם ז'אק שיראק, ג'ק לאנג וקלאוד-גרארד מרקוס, קליין היה דמות מפתח בפתיחת המוזיאון לאמנות ולהיסטוריה של היהדות. הוא היה סגן נשיא המוזיאון משנת 1988 עד 2001, ואז שימש כנשיא עד 2011. תרם כספים ויצירות אמנות למוזיאון. קליין שימש כחבר בוועד הבינלאומי של מוזיאון אושוויץ בירקנאו. בשנת 1987 היה מעורב במשא ומתן לפשרה, במחלוקת על המנזר של המסדר הכרמליתי ליד אושוויץ.
בשנת 1986 ביקר את החלטת שר המשפטים אברהם שריר לא להסגיר את העבריין ויליאם נקש לצרפת, בטענה שביטחונו האישי לא יהיה מובטח בכלא הצרפתי. קליין אמר:” "אין כאן עניין של הצלת נפשות. לוויליאם נקש לא נשקפת כל סכנה בצרפת. כל העניין הזה עושה שירות מאוד רע לישראל. איך אנו יכולים לטעון שישראל היא דמוקרטיה מערבית, כאשר ישראל לא מכבדת מוסכמות בינלאומיות בסיסיות”.
בעקבות האינתיפאדה הראשונה קרא לפתוח במשא ומתן לשלום עם ההנהגה הפלסטינית, והפסקת הפגיעה באזרחים. קליין לקח חלק במפגשים עם הנהגת אש"ף באירופה, בהם השתתפו גם ישראלים.
בנובמבר 2001 בית המשפט בצרפת מינה את קליין כבורר במחלוקת בין ישראל ואירן על חברת קו צינור אילת אשקלון.
תיאו קליין נפטר ב-28 בינואר 2020 בגיל 99.
ספריו

בצרפתית:
Deux vérités en face (1988)
L'Affaire du Carmel d'Auschwitz (1991)
Le Manifeste d’un juif libre (2002)
Une manière d’être juif (2007)
Sortir du ghetto (2007)
Israël survivra-t-il (2008)
Le Conflit israélo-arabe. Quelles sources ? Quelles solutions ? (2010)
בתרגום לעברית:
הצופה, תרגום: לי עברון, הוצאת כרמל, 2000
אלוהים לא הגיע לפגישה, תרגום: לי עברון, הוצאת כרמל, 2005
הערות שוליים

↑  יאיר אטינגר, ביקורת בצרפת על טענות שרון לאנטישמיות, באתר הארץ, 24 בפברואר 2002
עמירם ברקת, צרפת מוחה: קריאת שרון ליהודים לעלות "בלתי מתקבלת על הדעת", באתר הארץ, 19 ביולי 2004
1 2  אורי דן, ער'ד תיאר קליין - יהודי צרפתי שלא נבהל מהמדיניות הרשמית בארצו, מעריב, 17 במרץ 1970
↑  מוסד גג חדש של יהדות צרפת לעזרת ישראל, הצופה, 31 במאי 1967
↑  גדעון קוץ, "עולה חדש", דבר, 22 באפריל 1983
↑  חיים ליפשיץ, ידידי ההסתדרות בתפוצות, למרחב, 24 ביוני 1970
↑  חיים לנדאו, "תנועת ידידי ההסתדרות" בתפוצות, על המשמר, 22 באוקטובר 1969
↑  תיאו קליין סוגר את משרדו, "העולם הזה", גיליון 1975 מ-9 ביולי 1975, עמוד 40
↑  תמר גולן, עו"ד קליין נבחר מחדש לנשיא ארגון הגג של יהדות צרפת, מעריב, 7 באפריל 1986
↑  תמר גולן, צרפת: הקהילה היהודית העדיפה מנהיג מתון, מעריב, 26 במאי 1989
↑  דפנה בת משה, הקונגרס היהודי האירופי: הוותיקן צריך לאשרר הסכם ז'נווה לגבי המנזר, מעריב, 13 בספטמבר 1989
↑  "Théo Klein rompt avec le Crif". Le Point (בצרפתית). 11 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  תמר גולן, "האפיפיור אישר ההסכם לפינוי המינזר מאושוויץ", מעריב, 11 בספטמבר 1989
↑  שאול בן חיים, מזובייצקי יתבקש לסייע בהעברת המנזר מאושוויץ, מעריב, 29 בינואר 1990
↑  תמר גולן, ברוך מאירי, מנהיג יהודי צרפת: ראוי ששרים בישראל יכבדו החוק בעניו נקש, מעריב, 10 בדצמבר 1986
המשך - מנהיג יהודי, מעריב, 10 בדצמבר 1986
↑  אריה בנדר, "למען השם, תתחילו במו"מ מדיני"!, מעריב, 25 בפברואר 1988
תיאו קליין: יתכן שהגולה היהודית תיאלץ להידבר עם אש"ף, מעריב, 18 ביוני 1990
↑  מנחם רהט, הח"כים שהוזמנו לפגישה עם אש"ף ייצאו לפריס, מעריב, 8 בינואר 1989
תמר גולן, סימון וייל: המסכימים לביקור אינם מתנגדיה של ישראל, מעריב, 3 במאי 1989
מיכל פלג, כינוס ישראלי-פלשתיני יתקיים במילאנו, מעריב, 14 בנובמבר 1989
↑   אלוף בן, הבוררים בין איראן לישראל: יהודי־צרפתי ושופט איראני, באתר הארץ, 27 במרץ 2015
↑  עיון - תרגום, באתר הארץ, 5 במרץ 2001
↑  עיון - תרגום, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263879405171  PLWABN: 9810631579705606  BnF: cb121072256 (data)  GND: 134147162  ISNI: 0000 0001 2126 6981  LCCN: n89660071  SUDOC: 029446872  VIAF: 32026823   WorldCat (עם VIAF): 32026823
שלזית

| --- | --- |
 מדינות:  פולין, צ'כיה וגרמניה
 אזורים:  שלזיה עלית
 דוברים:  כ-2,000,000
 שפת אם:  1,000,000
 כתב:  אלפבית לטיני
 משפחה:  הודו-אירופית בלטו-סלאבית סלאבית סלאבית מערבית פולנית
 קוד שפה:  szl 
 קוד ISO 639-3:  szl 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
שלזית (ślōnskŏ gŏdka ,ślōnski, לעיתים po naszymu) היא שפה המדוברת בשלזיה עלית, החלק הדרום-מזרחי של שלזיה, שמבחינה מדינית רובו מצוי כיום בפולין וחלקו בצ'כיה. דוברים של השפה חיים גם בגרמניה ובארצות הברית. שלזית קרובה לפולנית ונחשבת ניב שלה על ידי מספר בלשנים.[דרוש מקור]
השם שלזית מתייחס לעיתים גם לשפה אחרת, גרמנית שלזית, ניב גרמני בעל השפעות סלאביות המדובר בשלזיה תחתית.
ישנם כמה סוגי אלפבית לשפה. דוברי השפה כותבים אותה באותיות השפה הפולנית. ב-2010 המציאו אלפבית חדש עבור שלזית על בסיס עשרה כתבי יד של השפה. כתיב זה צובר שימוש באינטרנט ובפרט בוויקיפדיה.
Aa Ãã Bb Cc Ćć Dd Ee Ff Gg Hh Ii Jj Kk Ll Łł Mm Nn Ńń Oo Ŏŏ Ōō Ôô Õõ Pp Rr Ss Śś Tt Uu Ww Yy Zz Źź Żż
מפה לשונית של מרכז ומזרח אירופה, גבולות מדיניים בשחור. שלזית מדוברת באזור G1 (בצבע ירוק זית), שרובו בדרום פולין וחלקו הקטן בצ'כיה
שנות ה-20 של המאה ה-5

שנות ה-20 של המאה ה-5 היו העשור השלישי של המאה ה-5, החלו ב-1 בינואר 420 והסתיימו ב-31 בדצמבר 429.
אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > אירועים פוליטיים משמעותיים

420 - שושלת ג'ין (המזרחית) נופלת, לאחר שהקיסר האחרון סְה-מָה גונְג דִי אולץ לפרוש מכס השלטון, וסין עוברת לעידן השושלות הצפוניות והדרומיות.
424 - ולנטיניאנוס השלישי מוכרז לקיסר.
425 - ולנטיניאנוס השלישי פותח את תקופת שלטונו כקיסר האימפריה הרומית המערבית
425 - אאטיוס מוביל צבא של 60,000 הונים לרוונה, איטליה, במטרה לתמוך בטוען לכתר הקיסרי יואנס
425 - בוטלה נשיאות הסנהדרין - בית דין היהודי - בו ישבו שבעים ואחד דיינים, ובכך פוזרה סופית הסנהדרין.
428 - גאיזריק, שכונה "המלך הנכה", מתחיל בשלטונו בן ה-50 שנה על הוונדלים.
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
425 - תאודוסיוס השני, קיסר האימפריה הביזנטית מייסד את אוניברסיטת קונסטנטינופול
אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
שריונית סיור M3

ערך זה עוסק ברכב סיור מתוצרת ארצות הברית. אם התכוונתם לרכב סיור בפיתוח ההגנה, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  רק"ם סיור
 מדינה מייצרת:  ארצות הברית ארצות הברית
 יצרן:  White Motor Company 
 שנת ייצור:  1940–1945
 דגם עוקב:  M8
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם השנייה, מלחמת העצמאות 1948, מלחמת הודו–סין, מלחמת אלג'יר
 יחידות שיוצרו:  20,994 
 מידע טכני
 אורך:  5.6 מטר
 רוחב:  2.0 מטר
 משקל:  4 טון
 מהירות:  55 קמ"ש
 טווח פעולה:  400 ק"מ
 מנוע:  וייט
 שריון:  6.4 - 13 מ"מ
 צוות:  נהג + 7
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  מקלע M2 בראונינג, 0.5 אינטצ'.
 חימוש משני:  2 מקלעי M1919 בראונינג, 0.3 אינטצ'.
 
שריונית הסיור M3 (באנגלית: M3 Scout Car) הידועה גם בתור שריונית וייט (באנגלית: White Car) על שם יצרן המנוע שלה חברת וייט, היא שריונית קלה אמריקנית בעלת הנעה 4X4 שיוצרה עבור הצבא האמריקני וצבאות בעלות הברית בתקופת מלחמת העולם השנייה.
שריונית זאת הוגדרה כשריונית סיור ופיקוד, ושמשה למספר מטרות כגון סיור, רכב פיקוד, קישור אמבולנס וכדומה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה נבנו על ידי התעשיות האמריקניות למעלה מ-20,000 יחידות.
כך למשל כאשר פלשו הכוחות האמריקנים לצפון אפריקה בפקודו של גנרל פאטון, שמשה שריונית כזאת כרכב הפיקוד שלו.
היסטוריה ומבנה כללי

תכנון השריונית החל בחברת המכוניות והמשאיות וייט בשנת 1937.
היה לה שריון הקפי בעובי של 6.4 מ"מ. הנעה של כל ארבעת הגלגלים בצורה קבועה ללא יכולת שינוי לשניים בלבד. תיבת הילוכים עם ארבעה הילוכים ללא מערכת סינכרוניזציה להקלת העברתם. כמו כן היו לה שני הילוכים מיוחדים לשטח. הייתה מצוידת במערכת בלימת זעזועים שהתבססה על קפיצי עלים. ההגה היה ללא מערכת שמן שגרם לנהיגה די קשה בשטח. מצד שני הייתה מצוידת במערכת בלמים משוכללת לזמנה שהתבססה על ואקום שהקל על הבלימה.
רוחב מפתח הגלגלים היה 3.3 מטרים, מידות הצמיגים היו 220 מ"מ רוחב ו-510 מ"מ קוטר. בשריונית נעשה שימוש בגלגלים סטנדרטיים של 12 פליי. מכל הדלק הכיל 110 ליטרים דלק.
ההזמנה הראשונה המקורית הייתה של 64 יחידות שסופקו לבריגדה השביעית הקלה. לאחר מכן החליט הצבא לאמץ גרסה משופרת שנקראה M3A1. גרסה זו כללה תא לחימה רחב וארוך יותר, וכן בחזית הפגוש הקדמי הותקן תוף עגול ממתכת שנועד לשיפור יכולת חציית תעלות ומכשולי קרקע.
השריונית נשאה שבעה לוחמים ואפשרה לייצר אש משלושה מקלעים: מקלע כבד אחד בחזית מסוג בראונינג 0.5, וכן שני מקלעי בראונינג 0.3 שהותקנו על מסילת מתכת שהייתה בהיקף תא הלחימה.
תכנון השריונית השפיע ישירות על תכנון וייצור הזחל"מ הראשון: זחל"ם M3. כמו כן השפיע ישירות על מתכנני הנגמ"ש הסובייטי BTR-40 שיוצר לאחר מלחמת העולם השנייה.
שרות מבצעי

שרות מבצעי ראשון עשו השריוניות האלה בפיליפינים בשנת 1941. כמו כן הן היו בשימוש בצפון אפריקה ובפלישה לסיציליה. השימושים המסורתיים היו לצורכי תצפית, מודיעין וסיור. כמו כן שמשו כרכב פיקוד וכאמבולנסים. באופן מוגבל ביותר גם כרכב קרבי.
באמצע שנת 1943 התבררו ללא כל ספק מגבלותיה בשדה הקרב: חלק עליון פתוח ופגיע, שריון הקפי דק יחסית, מגבלות תנועה בשטח ונהיגה קשה. בשנה זו החליף הצבא את השריונית הזאת בשריונית מתקדמת יותר מסוג M8 וכן בשריונית מסוג M20. חלק קטן נשמר ולקח חלק בפלישה לנורמנדיה בשנת 1944. חלק אחר נשלח לזירת האוקיינוס השקט אולם לא לקחו חלק בקרבות.
במסגרת הסכמי החכר והשאל נשלחו 3,034 שריוניות לברית המועצות. שריוניות אלה היו בשירות הצבא הסובייטי עד 1947. במסגרת אותו הסכם הן הועברו לצבא הבריטי, לצבא צרפת החופשית וליחידות צבא בלגיות וצ'כוסלובקיות שלחמו במסגרת הצבא הבריטי.
מלחמת העצמאות

בחודש מרץ 1948 הגיעה לארץ אונייה שהביאה 20 שריוניות M3. על בסיס שריוניות אלה ומספר דגמים נוספים החלו ביחידת שמ"ש (שרות המשוריינים) לבנות את השריונית הישראלית הראשונה עם צריח מסתובב.
שימוש בעולם

בסוף שנות התשעים הייתה הרפובליקה הדומיניקנית המדינה היחידה שעדיין השתמשה בשריוניות האלה.
שריונית שהוסבה לאמבולנס בשרות יחידות השריון הבריטיות
שכבת הקו של מודל ה-OSI

שכבת הקו (באנגלית: Data Link) היא השכבה השנייה במודל ה-OSI והיא משמשת את שכבת הרשת, ומשתמשת בשירותיה של השכבה הפיזית של מודל ה-OSI. מבחינת התפקוד, שכבת הקו של מודל ה-OSI מקבילה לשכבת הקו של מודל ה-TCP/IP.
שכבת הקו אחראית על מעבר הסיביות בין שתי תחנות של הרשת. שכבת הקו אחראית על העברת המידע למרות רעשים או תקלות או התנגשויות שיש בקו. חבילות נתונים בשכבת הקו מכונות "מסגרות" (frames) ומכילות, בנוסף למידע ולתוספות הפרוטוקולים של השכבות הגבוהות יותר, את כתובות ה-MAC של תחנות המוצא והיעד.
כיום נהוג לחלק את שכבת הקו לשתי שכבות נפרדות:
Logical Link Control (‏LLC) אחראית על חלוקת הנתונים שמגיעים מהשכבות העליונות למסגרות, ועל הטיפול בכל מסגרת בנפרד.
Media Access Control (‏ MAC) קיימת כאשר קיים מדיום משותף לכמה נקודות קצה - כאשר הרשת אינה רשת נל"ן (נקודה לנקודה) מלאה (ברשת נל"ן כל נקודת קצה מחוברת בקו ייעודי לכל נקודת קצה אחרת), ונכנסת לפעולה כאשר שני מחשבים או יותר באותו מתחם התנגשות (collision domain) מעוניינים לשדר בו-זמנית. במקרה כזה, יופעל פרוטוקול לטיפול בשכבת ה-MAC. דוגמאות לפרוטוקול MAC:
פרוטוקול ALOHA אשר מהווה בסיס לפרוטוקול שכבת ה-MAC של מערכות Ethernet.
שימוש במנגנון מרכזי אשר מפקח על כלל התעבורה ברשת ונותן "רשות דיבור" לאחד המכשירים. אלגוריתם זה ממומש למשל במערכות מבוססות Token Ring.
רכיבי תקשורת שמתפקדים בשכבת הקו

גשר (רשת)
מתג
BRouter
תקנים של שכבת הקו

Ethernet
Token Ring
Point-to-Point Protocol
HDLC
PAP
CHAP
ראו גם

מונחים ברשת מחשבים
שנות ה-50 של המאה ה-3

שנות ה-50 של המאה ה-3 היו העשור השישי של המאה ה-3, החלו ב-1 בינואר 250 והסתיימו ב-31 בדצמבר 259.
אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.