stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכבי אשדוד/גדרות (כדורסל)
היסטוריה > בלאומית ב'

בשנת 1998 נבחר מאיר גבאי לתפקיד יושב ראש הקבוצה ובוצע איחוד עם קבוצת הפועל אשדוד (ששיחקה אז בליגה א'), והקבוצה החלה לארח באולם הספורט החדש של מקיף ח'. הקבוצה נקראה בשם "מכבי בני אשדוד", אך האיחוד לא החזיק מעמד ופורק לאחר מספר שנים.
בעונת 2000/01 מלך הסלים בלאומית היה אייזט ביוקנן עם ממוצע של 26.9 נק' למשחק במדי אשדוד.
עונת 2001/2002 הייתה העונה הדרמטית ביותר. בתאריך 9 באפריל 2002, עם סגל שחקנים שכלל את מוטי דניאל, מורן רוט, ארתור אברונין, עדי רגב, קווין ברדשאו, אנדל הווארד וטים ג'ונס (שהצטרף בהמשך). הקבוצה הגיעה למשחק האחרון בבית מול מכבי כרמיאל בידיעה שניצחון של פחות מ-12 הפרש יוריד אותה לליגה הארצית. שלושת הרבעים הראשונים של המשחק היו צמודים, אולם ברבע הרביעי לקח ג'ונס את האחריות עליו והוביל את הקבוצה לניצחון (68:85) 17 הפרש לטובת אשדוד והקבוצה שרדה. ג'ונס היה המצטיין במשחק, עם 32 נקודות.
בעונת 2005/06 התמודדה הקבוצה בפעם הראשונה בהיסטוריה מול קבוצה מחוץ לישראל. ב-19 בנובמבר 2005 הגיעה קבוצת מכבי טביליסי מהליגה הגאורגית (עם הכישרון המקומי גאורגי שרמדיני), להתארח באשדוד למשחק ידידות. שהסתיים בניצחון אשדודי 85–88 מסל שלוש בשנייה האחרונה של רז זהביאן.
את עונת 2008/2009, בהדרכתו של המאמן רמי הדר, סיימה הקבוצה במקום השני בליגה הלאומית. הישג שהקנה לה השתתפות במשחקי הפלייאוף של העלייה לליגת העל. אך הפסידה בשלב רבע הגמר להפועל לב השרון 2-1 בסדרה. הזר של הקבוצה בעונה זו, היה דוויט ברואינגטון, חירש שאיבד 60% מיכולת השמיעה שלו ונעזר בשני מכשירי שמיעה.
עם פתיחת עונת 2009/2010 הוחלט לשנות את סמל הקבוצה, מתוך מחווה לארגון אוהדי הקבוצה "DM 09" (הדולפינים). הסמל החדש מבוסס על סמל קבוצת הכדורגל, ומכיל את סמל הדולפין אשר הופיע בעבר בסמל אגודת מכבי אשדוד לאורך שנים רבות. בסיומה של עונה זו, כשלה הקבוצה במאבקי העלייה כשנוצחה בסדרת חצי גמר הפלייאוף (3-1) על ידי קבוצת מ.כ. הבקעה, שהכריזה מצידה על ויתור ההשתתפות בליגת העל.
היסטוריה > בליגת העל

באמצע חודש יולי 2010 אישרה מנהלת ליגת העל את השתתפות הקבוצה, לראשונה בתולדותיה בליגה הבכירה. בעקבות צימצום הליגה ל-10 קבוצות, עקב מחסור בתקציב מתאים אצל שלוש קבוצות בליגה. בעקבות ההעפלה, החלה הקבוצה לראשונה לארח את משחקיה בהיכל טוטו הקריה.
כשבועיים לפני פתיחת עונת הבכורה בליגת העל, הגיע שינוי מהותי במועדון, כאשר היושב ראש הוותיק מאיר גבאי התפטר באופן מפתיע מתפקידו. מהלך שיצר אי ודאות בקרב הנהלת המועדון. במקומו מונה אחיו יצחק לתפקיד היושב ראש, והנהלת הקבוצה הורחבה.
ב-7 בפברואר 2011, הגיעה הקבוצה עד לשלב חצי גמר גביע המדינה והודחה על ידי קבוצת מכבי תל אביב בתוצאה 61–98. הקבוצה הגיעה למקום השישי בסיום הליגה ולרבע גמר הפלייאוף, שם נוצחה על ידי הפועל ירושלים 3-0.
בעונת 2011/2012 סיימה הקבוצה במקום השביעי בעונה הסדירה. לאחר ניצחון 1–3 בסדרת רבע הגמר מול הפועל גלבוע גליל, וניצחון בחצי הגמר מול מכבי ראשון לציון, הגיעה הקבוצה עד לגמר הפיינל פור הישראלי והפסידה לקבוצת מכבי תל אביב 63–83. השחקנים הבולטים בעונה זו היו: מאיר טפירו, ג'וש דאנקן, ג'וש קרטר, אלכס טיוס והיהודי-אמריקאי רובי בוסטיין. ההגעה לגמר זיכתה את הקבוצה בהשתתפות במפעל היורוקאפ, אך לאחר כחודש הודיעה הנהלת המועדון למנהלת יול"ב על ויתור השתתפות במפעלים האירופאים.
בתחילת עונת 2012/13, לאחר פגרה סוערת של מאבקי שליטה, נבחר יורם אסרף לתפקיד יושב ראש המועדון במקומו של יצחק גבאי. במקביל, הופסקה עבודתו של המנהל המקצועי שי האוזמן, ששימש בתפקיד במשך 5 עונות. במסגרת טורניר גביע הליגה (שהתקיים לראשונה בהיכל הספורט רוממה), ב-6 באוקטובר הגיעה הקבוצה למשחק הגמר (לאחר ניצחון בחצי הגמר מול הפועל ירושלים) והפסידה למכבי תל אביב 65–75. בהמשך העונה (5 בפברואר) הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר גביע המדינה והפסידה למכבי תל אביב בתוצאה 80–85.
בתאריך 17 בדצמבר 2013 פוטר מאמן הקבוצה, נתי כהן ובמקומו מונה עוזר מאמן נבחרת ישראל אריק אלפסי.
בסוף העונה אשדוד ירדה לליגה הלאומית, אך נשארה בליגה בעקבות בעיות כלכליות של קבוצת ברק נתניה שהביאו לירידתה לליגה הלאומית.
בתחילת עונת 2014/15 הוחתם המאמן ליאור ליובין שהוחלף בחודש ינואר בצביקה שרף.
ב-23 בנובמבר 2015 שברה הקבוצה שיא בליגת העל כאשר צברה 5 ניצחונות רצופים. ביניהם על מכבי תל אביב, הפועל תל אביב, מכבי קריית גת, עירוני נס ציונה ועל הפועל אילת. כאשר ניצחונה על מכבי קריית גת הגיע עם סל ניצחון בשנייה האחרונה של דיאנטה גארת'. בעונת 2017/18 נשבר שיא הניצחונות של הקבוצה וגדל ל-8 (2 ניצחונות בגביע ושישה ניצחונות בליגה),במהלך הרצף הקבוצה ניצחה את מכבי חיפה (בגביע), הפועל אילת, בני הרצליה, הפועל גלבוע גליל, מכבי חיפה (בליגה), מכבי ראשון לציון, הפועל ירושלים ועירוני נס ציונה.
בשנת 2016 הפסידה הקבוצה בגמר גביע המדינה 75-83 למכבי תל אביב.
בשנים 2016–2019 נקראה הקבוצה בשם מכבי אשדוד/באר טוביה עקב קבלת נתח תקציבי ממועצה אזורית באר טוביה. בשנת 2019 הופסקה התמיכה הכספית של מועצת באר טוביה והקבוצה חזרה לשמה המקורי מכבי אשדוד.
במאי 2020 עם ההודעה על חידוש הליגה הודיע מאמן הקבוצה גרינברג כי לא ישוב לישראל ועוזר המאמן עמית תמיר מונה במקומו למאמן הקבוצה.
ב-5 ביולי 2020 הפסידה הקבוצה 82–91 להפועל גלבוע גליל וירדה לליגה הלאומית לאחר כעשור בליגת העל
היסטוריה > ירידה מליגת העל

לאחר שירדה לליגה הלאומית החתימה הקבוצה את עופר רחימי במקומו של עמית תמיר.
בסיום העונה הסדירה של 2020/21 סיימה הקבוצה במקום השני בליגה, אך הפסידה בסדרת רבע הגמר 1–2 להפועל עפולה ונשארה בליגה הלאומית.
בעונת 2021/22 הצטרף ג'ף רוזן כספונסר וכמנהל מקצועי. את העונה סיימה הקבוצה במקום ה-14 והלפני אחרון במאזן 7–21 וירדה לליגה הארצית, בסיומה עזב רוזן את המועדון.
היסטוריה > ירידה מליגת העל > הפירוק וההקמה מחדש

לאחר מכן ב-7 בנובמבר 2022 הודיע המועדון על הפסקת פעילות קבוצת הבוגרים ופירוקה. את מקום קבוצת הבוגרים שפורקה תפסה קבוצת המילואים של המועדון מכבי "צבר" אשדוד שעוד קודם לכן שיחקה בליגה הארצית, והפכה להיות מכבי אשדוד לאחר פירוק הקבוצה המקורית.
החל מעונת 2024/2025 הכריזו מכבי אשדוד ומכבי גדרות על שיתוף פעולה, כשבפועל שתי האגודות מתאחדות לאגודה משותפת אחת. בעקבות האיחוד מחזיקה האגודה בשתי קבוצות בוגרים, מכבי אשדוד/גדרות המשחקת בליגה הארצית במחוז הדרום, ומכבי גדרות/אשדוד המשחקת במחוז מרכז של ליגה ב'. בנוסף לאגודה קבוצות נוער, נערים, נערות, ילדים וילדות.
אוהדים

מכבי אשדוד ידועה כמועדון בעל בסיס אוהדים רחב, אף על פי שמספר רב של חילוקי דעות בעשור השני של המאה ה-21, גרמו לריחוק משמעותי ומתמשך בין הקהל למועדון.
ארגון "DM09" (הדולפינים), שהוקם ב-7 במרץ 2009, הוא ארגון האוהדים של מכבי אשדוד ודואגים לשירי קהל, תפאורות וכדומה (ארגון הדולפינים היה גם הארגון הראשון שהגיע ועודד במשחקי מכבי עירוני אשדוד כאשר המועדון הוקם מחדש ב-2015). בעונת 2010/2011 זכו אוהדי הקבוצה ב"פרס הקהל ההוגן" של מנהלת ליגת העל.
להפועל גדרות (לימים מכבי גדרות) היה גוש עידוד מרכזי בין השנים 2014 - 2015 הידוע בשם ״גדרות פנאטיקס״ לאחר סכסוכים פנימיים בגוש הם התפרקו.
תארים והישגים

ליגת העל :
סגנית אלופה: 2011/2012
גביע המדינה :
סגנית: 2015/2016
חצי גמר: 2010/2011, 2012/2013, 2016/2017, 2017/2018
גביע הליגה :
גמר: 2012/2013
תארים והישגים > שחקני עבר במועדון

ראו: רשימת כדורסלני מכבי אשדוד
תארים והישגים > מאמני עבר

דוד קליינמן
אבי שופר
ציון בלילטי
יעקב זיסמן
אחישי פלדמן
עדני דגן
רמי הדר
רוני צוקרמן
רן אשר
נתי כהן
עופר ברקוביץ'
ליאור ליובין
מאיר טפירו
צביקה שרף
אריק אלפסי
משה מזן
רוני לוי
עופר רון
צביקה רוזנברג
בראד גרינברג
עופר רחימי
נעמי קולודני
תמונות סגל הקבוצה
בעונת 1981/1982
בעונת 1993/1994
בעונת 2008/2009
בעונת 2011/2012
סמלי הקבוצה בעבר
סימלה הראשון של הקבוצה (עד 1998)
סמל הקבוצה בזמן האיחוד (1998–2003)
סמל הקבוצה מאז פירוק האיחוד (2003–2009)
סמל הקבוצה משנת 2009
ראו גם

מכבי עירוני אשדוד
מכבי בנות אשדוד
הערות שוליים

↑  שטרקמן ירד לליגה ב', יגאל דר לליגה ארצית בעיתון מעריב 10 ביולי 1975
↑  אשדוד ניצחה בדרבי באתר איגוד הכדורסל
↑  יעל שחרור, ברוכה הבאה: מכבי אשדוד תשחק בליגת העל, באתר ynet, 21 ביולי 2010
↑  לאן נעלם מאיר גבאי באתר אשדודנט
↑  מכבי אשדוד לא תשחק ביורוקאפ באתר ashdod4u
↑  יורם אסרף נבחר ליו"ר הקבוצה באתר אשדודנט
↑  גידי ליפקין, ‏אשדוד בבעיה: באר טוביה הפסיקה את התמיכה, באתר ONE‏, 21 ביוני 2019
↑  עמית תמיר כנגד כל הסיכויים
↑  אחרי עשור: מכבי אשדוד ירדה לליגה הלאומית
↑  מכבי אשדוד: רחימי יאמן, פיטשון מצטרף
↑  עמרי מנהיים, ‏כפי שפורסם: ג'ף רוזן הצטרף למכבי אשדוד, באתר ערוץ הספורט, 10 ביולי 2021
↑  שחר כחלון, בתחתית החבית: מכבי אשדוד ירדה לליגה הארצית!, באתר אשדוד נט, 26 באפריל 2022
↑  כבר נגמר? ג'ף רוזן בדרכו החוצה ממכבי אשדוד
↑  מכבי אשדוד - הסוף
↑  שחר כחלון, מכבי אשדוד סל עם שיתוף פעולה מיוחד, פורסם באתר האינטרנט אשדוד נט ב-31 ביולי 2024
↑  אגודת מכבי אשדוד/גדרות באתר איגוד הכדורסל
אולם מקיף ח' המשמש את המועדון
משחק ביתי מול הפועל גלבוע גליל (2010)
שי האוזמן - שחקן עבר במועדון והמנהל המקצועי של הקבוצה בשנים 2007–2012
אלון בן זקן - שחקן עבר במועדון ומנכ"ל הקבוצה בשנים 2010–2014
מצאת החמה עד צאת הנשמה

| --- | --- |

 מבוסס על:  סיפור מקורי של רוברט קורצמן
 בימוי:  רוברט רודריגז 
 הופק בידי:  ג'יאני נונרי  מאיר טפר
 תסריט:  קוונטין טרנטינו 
 עריכה:  רוברט רודריגז 
 שחקנים ראשיים:  ג'ורג' קלוני קוונטין טרנטינו הרווי קייטל ג'ולייט לואיס סלמה הייק צ'יץ' מרין פרד ויליאמסון  דני טרחו
 מוזיקה:  גרים רוול 
 צילום:  גיירמו נבארו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  A Band Apart Troublemaker Studios
 חברה מפיצה:  Dimension Films
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 19 בינואר 1996
 משך הקרנה:  104 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיית אימה, סרט מתח, סרט פשע, סרט ערפדים, סרט פעולה, דרמה קומית, סרט אימה 
 תקציב:  19,000,000
 הכנסות:  25,836,616
 הכנסות באתר מוג'ו:   fromdusktilldawn
 פרסים:  פרס MTV Movie award  2 פרסי סאטורן
 סרט הבא:  מצאת החמה עד צאת הנשמה 2: כסף דם טקסני
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מצאת החמה עד צאת הנשמה (באנגלית: From Dusk Till Dawn) הוא סרט פשע ואימה אמריקאי משנת 1996 בבימויו של רוברט רודריגז ובכיכובם של ג'ורג' קלוני, קוונטין טרנטינו, הרווי קייטל, ג'ולייט לואיס, סלמה הייק, צ'יץ' מרין, פרד ויליאמסון ודני טרחו.
עלילת הסרט מתארת את קורותיהם של שני אחים הבורחים מה-FBI, ומוצאים מקלט ללא ידיעתם, במוסד אשר מאוכלס על ידי ערפדים. אף על פי שהסרט לא הצליח היטב בהכנסות בקולנוע, הוא השיג במרוצת השנים מעמד של סרט פולחן בקרב מעריצי ז'אנר סרטי ערפדים.
לסרט יש שני סרטי המשך שהופצו ישירות בווידאו ב-1998 וב-1999. ההמשך "מצאת החמה עד צאת הנשמה 2: כסף דם טקסני", וסרט פריקוול בשם "מצאת החמה עד צאת הנשמה 3: בתו של התליין". שני סרטי ההמשך קיבלו ביקורות גרועות ממבקרים. דני טרחו הוא השחקן היחיד שהופיע בכל שלושת הסרטים. מייקל פרקס מופיע בשניים. טרנטינו ורודריגז, יחד עם לורנס בנדר היו המפיקים של כל שלושת הסרטים. בסוף 2010, היו דיווחים על מגעים להפקתו האפשרית של סרט רביעי בסדרה. אולם לא היו דיווחים נוספים בנושא זה.
בשנת 2014 עלתה לשידור סדרת טלוויזיה המבוססת על סדרת הסרטים, "מצאת החמה עד צאת הנשמה: הסדרה". את הסדרה פיתח במאי הסרט המקורי, רוברט רודריגז.
תקציר העלילה

שני אחים, סת' (ג'ורג' קלוני) וריצ'רד "ריצ'י" גקו (קוונטין טרנטינו), שמבוקשים על ידי ה-FBI ומשטרת טקסס בגין שוד בנק שהותיר כמה אנשים הרוגים, עוצרים בחנות אלכוהול בכוונה לקנות מפה של המדינה. ואולם ריצ'י, הפסיכוטי, הורג את הסייר ארל מקגרו (מייקל פרקס) ואת הקופאי (ג'ון הוקס) ושורף את החנות. בחילופי היריות ריצ'י נפגע בידו השמאלית.
האחים נעים לכיוון מקסיקו, היכן שאיש קשר סידר להם בית בטוח להתחבא בו. בדרכם הם עוצרים במוטל, ואז מתגלה שהם החזיקו עימם באוטו כבת ערובה, קופאית (ברנדה הילהאוס) מהבנק אותו שדדו. בזמן שסת' הולך לקנות אוכל, ריצ'י אונס ורוצח בברוטליות את הקופאית, דבר שמרתיח את סת' עם חזרתו למוטל.
בינתיים, ג'ייקוב (הארווי קייטל), כומר אשר חווה משבר אמוני, מגיע לאותו מוטל עם ביתו קייט (ג'ולייט לואיס) ובנו סקוט (ארנסט ליו). בהבינם כי הקרוון של משפחת הכומר יכול לסייע בידם לעבור את המדינה לעבר הגבול, מחליטים האחים לחטוף את המשפחה. לאחר דין ודברים מבטיחים האחים כי שום רע לא יאונה למשפחה, במידה והם יגיעו לגבול בבטחה.
עם ההגעה לגבול המקסיקני, מתחבאים האחים יחד עם ביתו של הכומר, קייט, כדי להבטיח שהכומר לא יסגיר אותם לשוטר (צ'יץ' מרין). לאחר שעברו את הגבול, החבורה מגיעה למועדון חשפנות בשם "טיטי טוויסטר", באזור נידח במקסיקו, ומחכים שם כדי לפגוש את איש הקשר שלהם קרלוס עם השקיעה.
סת' וריצ'י מכים בברוטליות את שומר הסף של המועדון צ'ט פוסי (צ'יץ' מרין) כשהוא מנסה למנוע מהם את הכניסה. בתוך המועדון סת' וריצ'י שותים בכבדות ומעודדים את שאר החבורה לעשות כך גם כן.
ריצ'י מבחין בעיקר בכוכבת המועדון סנטניקו פנדמוניום (סלמה הייק) בזמן ריקוד סולו. לאחר מכן, צ'ט פוסי ואנשים נוספים מתקרבים לאחים על-מנת "לסגור חשבון" עימם. לאחר עימות קצר, ריצ'י נדקר ביד הפצועה שלו, ועם מראה הדם שפורץ מידו פנדמוניום תוקפת אותו תוך כדי שהיא הופכת לערפד מחריד ומוצצת את דמו למוות. מהומה וכאוס פורצים מיידית בזמן שכל עובדי המקום, כולל החשפניות ולהקת הבית מתגלים כערפדים.
אחת החשפניות נועלת את הדלת, והערפדים מתחילים לאכול את האנשים הכלואים.
השורדים היחידים של המתקפה הם סת', ג'ייקוב, קייט, סקוט, אופנוען בשם סקס משין (טום סביני) ונהג משאית בוגר מלחמת וייטנאם בשם פרוסט (פרד ויליאמסון) והם מכריזים על הפסקת אש ביניהם כדי שיוכלו להילחם עם הערפדים ולשרוד את הלילה.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ורג' קלוני | סת' גקו |  |
| קוונטין טרנטינו | ריצ'רד (ריצ'י) גקו |  |
| הרווי קייטל | ג'ייקוב פולר |  |
| ג'ולייט לואיס | קייט פולר |  |
| ארנסט ליו | סקוט פולר |  |
| סלמה הייק | סנטניקו פנדמוניום |  |
| צ'יץ' מרין | שומר גבול/צ'ט פוסי/קרלוס |  |
| דני טרחו | רייזור צ'רלי |  |
| פרד ויליאמסון | פרוסט |  |
| מייקל פרקס | ארל מקגרו | סייר טקסני |
| ברנדה הילהאוס | גלוריה היל | בת ערובה |
| ג'ון סקסון | סטנלי צ'ייס | סוכן FBI |
| מרק לורנס | איש זקן | בעל המוטל |
| קלי פרסטון | קלי האוג' |  |
מחוות לסרטים אחרים של היוצרים

ארל מקגרו, הפך לדמות נשנית בעבודותיהם של טרנטינו ורודריגז עם הופעות בסרטים "קיל ביל", "פלאנט טרור" ו"חסין מוות".
בירה צ'נגו וכיסוי המפשעה של הדמות סקס משין, הם אזכורים לסרטו הקודם של רודריגז, "דספרדו".
המבורגר קהונה - דמותו של קלוני, סת' חוזרת למלון עם המבורגרי קהונה, שהיו בשימוש גם בסרטו הידוע של טרנטינו, "ספרות זולה".
ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות מעורבות עד חיוביות באופן כללי ולציון 64% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 44 ביקורות.
מועמדויות וזכיות בפרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | MTV Movie award | ג'ורג' קלוני - פרס הופעת הפריצה הקולנועית | זכייה |
| 1996 | פרס סאטורן | ג'ורג' קלוני - פרס השחקן הטוב ביותר | זכייה |
| 1996 | פרס סאטורן | פרס סרט האימה או מתח הטוב ביותר | זכייה |
הערות שוליים

1 2  הכנסות הסרט מצאת החמה עד צאת הנשמה, באתר Box Office Mojo, כניסה אחרונה 28 במאי 2013
↑  ציוני הסרט מצאת החמה עד צאת הנשמה 2, באתר Rotten Tomatoes, כניסה אחרונה בתאריך 28 במאי 2013
↑  ציוני הסרט מצאת החמה עד צאת הנשמה 3, באתר Rotten Tomatoes, כניסה אחרונה בתאריך 28 במאי 2013
↑  "From Dusk Till Dawn‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
| קוונטין טרנטינו |
| --- | --- | --- |
| סרטים שכתב וביים | כלבי אשמורת (1992) • ספרות זולה (1994) • ג'קי בראון (1997) • להרוג את ביל (2003) • להרוג את ביל 2 (2004) • חסין מוות (2007) • ממזרים חסרי כבוד (2009)  • ג'אנגו ללא מעצורים (2012) • שמונת השנואים (2015) • היו זמנים בהוליווד (2019) |  |
| סרטים שכתב | רומן על אמת (1993) • רוצחים מלידה (1994) • מצאת החמה עד צאת הנשמה (1996) |  |
| שונות | יום הולדתו של חברי הטוב ביותר (1987) • ארבעה חדרים (1995) • עיר החטאים (2005) • פלאנט טרור (2007) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009950840305171  BNE: XX4156528  BnF: cb169572820 (data)  SUDOC: 180559311  VIAF: 190450559   WorldCat (עם VIAF): 190450559
אור (אלבום של אודיה)

"אור" הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הישראלית אודיה. האלבום יצא לאור ב-20 ביוני 2021 על ידי חברת התקליטים ארומה מיוזיק. מתוך האלבום יצאו שמונת הסינגלים: "האהבה שלנו", "רק שיישאר", "אור" (שיר הנושא מתוכו), "מה אשיב לך", "כפיים", "הביתה לחזור", "אין אותי יותר", ו"נצנצים".
את השיר "אין אותי יותר" כתבה אודיה במקור עבור הזמר גל אדם, אך היא הקליטה אותו וכללה אותו באלבום גם כן.
רקע והפקה

בנובמבר 2019 הוציאה אודיה את "האהבה שלנו" כסינגל הבכורה שלה וכסינגל הפותח מתוך האלבום. כמה חודשים לאחר מכן, הוציאה את "רק שיישאר", ובהמשך את שיר הנושא של האלבום, "אור"; הוא זכה להצלחה רבה ובמאקו נכתב שהוא "כבש את המקום הראשון במצעד הוויראלי של ספוטיפיי בישראל, ומטפס מאז בצמרת מצעד אפל מיוזיק". לאור הצלחתו, חדלה אודיה מלהוציא סינגלים נוספים עד שבאוגוסט 2020 החליטה להוציא את "מה אשיב לך" כסינגל הרביעי מתוך האלבום.
בשנת 2021 הוציאה את "כפיים" כסינגל החמישי מתוך האלבום, תוך שב-18 באפריל 2021 הוציאה את "הביתה לחזור" מתוך "יעלה ויבוא"; פרויקט המחווה לשירי יורם טהרלב. את השיר ליווה וידאו קליפ רשמי, תוך שהוא נכלל באלבום גם כן. חודשיים לאחר מכן, הקליטה את "אין אותי יותר" שכתבה עבור גל אדם, כסינגל רשמי מתוך האלבום, עם עטיפה נלוות. ב-20 ביוני באותה השנה, ביום בו יצא האלבום עצמו, הכריזה כי השיר "נצנצים" יופץ כסינגל השמיני מתוכו, לצד וידאו קליפ רשמי שפורסם בערוץ היוטיוב שלה.
רשימת רצועות

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אודיה אזולאי (למעט היכן שמצוין אחרת).
| מס' | שם | מילים | לחן | הפקה | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אור  |   |   | גיא ויהל | 3:07 |
| 2. | מה אשיב לך  |   |   | גיא ויהל | 3:14 |
| 3. | כפיים  |   |   | גיא דאן | 2:25 |
| 4. | נצנצים  |   |   | דאן | 2:36 |
| 5. | מוגזמת  |   |   | דאן | 2:47 |
| 6. | חראם  |   |   | גיא ויהל | 2:37 |
| 7. | האהבה שלנו  |   |   | גיא ויהל | 3:20 |
| 8. | רק שיישאר  | אודיה אזולאי, יהל דורון וגיא מנטש | אודיה אזולאי, יהל דורון וגיא מנטש | גיא ויהל | 3:35 |
| 9. | אבא אין לי שאלות  |   |   | גיא ויהל | 3:11 |
| 10. | הביתה לחזור  | יורם טהרלב | אביבה אהרן | גיא ויהל | 4:14 |
| 11. | אין אותי יותר  |   |   | יהל דורון | 2:53 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 34:04 |
הערות שוליים

1 2 3  אור, נבדק ב-2021-06-27
1 2  האהבה שלנו Single by Odeya (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-06-27
1 2  רק שיישאר - Single by Odeya (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-06-27
↑  אור - Single by Odeya (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-06-27
1 2  מה אשיב לך - Single by Odeya (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-06-27
1 2  כפיים - Single by Odeya (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-06-27
↑  הביתה לחזור (מתוך פרויקט "יעלה ויבוא") - Single by Odeya & צאן ברזל מוזיקה (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-06-27
1 2 3  אין אותי יותר (גרסת סקיצה) - Single by Odeya (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-06-27
↑  נצנצים - Single by Odeya (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2021-06-27
↑  אודיה - מה אשיב לך, באתר ‏מאקו‏, 12 באוגוסט 2020
↑  אודיה - הביתה לחזור (מתוך פרוייקט "יעלה ויבוא"), נבדק ב-2021-06-27
↑  אודיה – נצנצים (prod.by Guy Dan), נבדק ב-2021-06-27
| אודיה |
| --- | --- | --- |
שירים
| אלבומי אולפן | אור • האמת • ילדה של אמונה |  |
| מיני-אלבומים | חרבות ברזל |  |
| סינגלים | "האהבה שלנו" • "רק שיישאר" • "אור" • "מה אשיב לך" • "כפיים" • "הביתה לחזור" • "נצנצים" • "על מה בנים חושבים בלילה" • "מה איתך אבא" • "אם הייתי צריכה" • "תשבור לי ת'לב" • "שיאהבו אותי ככה" • "אוהבת אותך בטעות" • "הרב שלי אומר" • "בימים ההם" • "אינטלקטוערס" • "האמת" • "החיים שלי אחריך" • "מאמי" • "בלילות" • "אני פה" • "רק אותך אהבתי" • "חוזר על עצמו" • "פסיכולוגית" • "אינטלקטוערסית" / "הזוג המלכותי" • "סטאי / אתה שלי (חלק 1)" • "תהמר עליי" • "המועבט האחרון (חלק 2)" • "חורף 23" • "הדם שלי" • "אם אתה שלי" • "פוליטיקה" • "צמוד צמוד" • "בגלגול הבא" • "בן אדם" • "לילה טוב" • "עובד בכפר" • "הטוב הרע ועודיה" • "התרגעות" |  |
קבוצת השישה

השישה (בצרפתית: Les Six), או קבוצת השישה הוא שם שקיבל את השראתו מקבוצת החמישה הרוסית, ושנתן המבקר אנרי קולט לקבוצה של שישה מלחינים שעבדו ברובע מונפרנאס בעיר פריז בצרפת. מקובל לראות במוזיקה שחיברו קריאת תיגר על הווגנריות והאימפרסיוניזם.
החברים

חברי הקבוצה באופן רשמי היו:
ז'ורז' אוריק (1899–1983)
לואי דורה (1888–1979)
ארתור הונגר (1892–1955)
דריוס מיו (1892–1974)
פרנסיס פולנק (1899–1963)
ז'רמיין טאיפר (1892–1983)
לעוד רבים היה חלק בפעילות בקבוצה והנודעים ביותר ביניהם היו אריק סאטי, ז'אן קוקטו וז'אן וינר.
רקע: הצעירים החדשים

בשנת 1917, כשתיאטראות ואולמות קונצרטים רבים נסגרו בגלל מלחמת העולם הראשונה, החליטו בלייז סנדראר והצייר מואיז קיסלינג לארגן קונצרט ברחוב הויגנס מס' 6, אולפנו של הצייר אמיל לז'ן. לכבוד אירוע זה כוסו קירות האולפן בבדים של פיקאסו, מאטיס, לז'ה, מודיליאני ואחרים. המוזיקה בקונצרט הייתה משל סאטי, הונגר, אוריק ודורה. קונצרט זה הוא שנטע באריק סאטי את הרעיון להרכיב סביבו קבוצת מלחינים, שתוכר בשם "הצעירים החדשים", מבשרת "השישה".
השישה

לפי מיו:
"קולט בחר שישה שמות באופן שרירותי לחלוטין, אוריק, דורה, הונגר, פולנק, טאיפר ואני, פשוט משום שהכרנו זה את זה, היינו מיודדים והופענו על אותן תוכניות מוזיקליות, ולא משנה, שלכל אחד מאתנו היו מזג ואישיות שונים לגמרי מאלה של האחרים! אוריק ופולנק היו נאמנים לרעיונות של קוקטו, הונגר נהה אחרי הרומנטיקה הגרמנית, ואותי משכה הליריות הים תיכונית!" (עברי 1996)"
אבל זו רק פרשנות אחת למקורותיה של קבוצת השישה: כותבים אחרים, כמו אורנלה וולטה, היו שמים דגש על תמרוניו של ז'אן קוקטו להיעשות מנהיגה של קבוצת אואנגרד, המקדישה עצמה למוזיקה, כדוגמת הקבוצות הקוביסטיות והסוריאליסטיות, שצצו באמנות החזותית זמן קצר קודם לכן, עם פיקאסו, אפולינר ואנדרה ברטון כמייצגיהם הראשיים. העובדה שסאטי עזב את "הצעירים החדשים" פחות משנה לאחר הקמת הקבוצה, הייתה "מתת משמיים", שהגשימה לקוקטו את משאלתו ושאיפתו שפירט ב-Le Coq et l'Arlequin משנת 1918.
אחרי מלחמת העולם הראשונה, החלו ז'אן קוקטו והשישה לבלות בבאר בשם "השור על הגג", שנתן למיו השראה לכתיבת הבלט המפורסם שלו. בליל הפתיחה של הבאר, ניגן פסנתרן בשם ז'אן וינר נעימות משל ג'ורג' גרשווין ווינסנט יומאנס, וקוקטו ומיו ליוו אותו בכלי הקשה. בין הנוכחים היו האמרגן הרוסי סרגיי דיאגילב, פבלו פיקאסו, במאי הסרטים רנה קלייר, הזמרת ג'יין באתורי ומוריס שבלייה.
הקבוצה נחנכה רשמית בינואר 1920 בסדרה של שני מאמרים פרי עטו של מבקר המוזיקה והמלחין הצרפתי אנרי קולט בכתב העת הצרפתי "קומדיה". לכאורה היה ברור וגלוי, שקוקטו עמד מאחורי המאמרים הללו, אך את השם לקבוצה בחר קולט, שהחליט להשוות את "השישה" עם "החמישה" הרוסים.
הקבוצה הוציאה לאור אלבום משותף של יצירות לפסנתר ("אלבום השישה", המפורסם). חמישה מחברי הקבוצה גם שיתפו פעולה בכתיבת המוזיקה ליצירתו של קוקטו Les Mariés de La Tour Eiffel (הנישואין במגדל אייפל), שהופקה על ידי הבלט השוודי, יריבו של הבלט רוס. קוקטו הציע תחילה את הפרויקט לאוריק, אבל כיוון שאוריק לא היה זריז די הצורך בהשלמת המוזיקה לפי דרישות לוח החזרות, בחר קוקטו לחלק את היצירה בין שאר חברי "השישה". דורה, שלא היה בפריז אותו זמן, לא השתתף. הצגת הבכורה עוררה שערורייה ציבורית, שהתחרתה בזו של "פולחן האביב" של סטרווינסקי, כמה שנים לפני כן. אף על פי כן, הבלט נשאר ברפרטואר של הלהקה כל שנות ה-20'.
לא יהיה זה מדויק לאמור, ש"הנישואין במגדל אייפל" ציין את "סופה" של קבוצת השישה, כיון שדורה היה נוכח בכל קונצרט ובכל ביטוי אחר לציון ימות השנה לייסוד הקבוצה. קבוצת השישה לא חדלה מעולם להתקיים, חבריה פשוט פנו לכל אחד לנתיבו הנפרד והייחודי, נתיבים שעליהם הצהירו מלכתחילה.
ז'אן-ז'אק-רז'יס דה קמבאסרס

ז'אן-ז'אק-רז'יס דה קמבאסרס (בצרפתית: Jean-Jacques-Régis de Cambacérès,‏ 18 באוקטובר 1753 מונפלייה - 8 במרץ 1824 פריז) היה משפטן ופוליטיקאי צרפתי, בן למשפחת אצילים, שמילא תפקידים משפטיים ופוליטיים חשובים בימי המהפכה הצרפתית והאימפריה הצרפתית הראשונה. נודע במיוחד כאחד ממחבריו של קודקס נפוליאון, העומד עדיין ביסוד החוק האזרחי הצרפתי ונתן השראה לחוקים אזרחיים במדינות רבות בעולם.
קמבאסרס היה צאצא למשפחת משפטנים, בני האצולה הישנה של העיר מונפלייה, הקטגוריה שכונתה "אצולת הגלימה" (noblesse de robe), שמילאה תפקידים ממשלתיים ומשפטיים והייתה בדרך כלל בעלת השכלה אקדמית. אף-על-פי-כן, בילדותו ידע קמבאסרס תנאי מחיה דלים למדי. בתום לימודי מכללה במונפלייה סיים תואר במשפטים והתחיל קריירה של עורך דין ושל יועץ בבית הדין לביקורת ספרים (Cour de comptes) של פרובינציית לנגדוק.
הוא נכנס לפוליטיקה בימיה הראשונים של המהפכה הצרפתית. ב-1791 עמד בראש בית המשפט הפלילי של מחוז ארו. ב-1792 נבחר כחבר בקונבנט. מאז כיהן במרבית שנות חייו בתפקידים בכירים בשלטון. בשנים 1794–1795 היה חבר בוועד לשלום הציבור, בשנת 1796 היה יושב ראש מועצת החמש מאות, ובשנת 1799 שר המשפטים.
אחרי הפיכת 18 בברימר של נפוליאון בונפרט ב-25 בדצמבר 1799 הפך קמבאסרס ל"קונסול השני" של צרפת. ב-1804 נכח בהכתרת נפוליאון כקיסר צרפת. אחרי שהתמנה לקנצלר ראשי (archichancelier), היה קמבאסרס למשך עשור שנים הדמות הפוליטית השנייה בחשיבותה במדינה: נפוליאון ייפה את כוחו לעמוד בראש ישיבות המועצות השונות ובראש ישיבות הסנאט בהיעדרו של הקיסר. בשנים 1808–1814 נשא בתואר דוכס פרמה.
כמומחה למשפטים השתתף קמבאסרס באופן פעיל בארגון מחדש של מערכת המשפט בצרפת. עוד בשנים 1793 ו-1796 ערך שלוש הצעות שהובילו לחיבור הקודקס האזרחי של נפוליאון בשנת 1804. הוא נבחר כחבר באקדמיה הצרפתית (1803) ובמכון של צרפת.
הוא היה גם דמות חשובה בארגון הבונים החופשיים הצרפתים, ולקח חלק בריענון התנועה אחרי הכרזת האימפריה. קמבאסרס היה מנהיג עליון של הפולחן הצרפתי ואחרי פרישתו של הנסיך לואי בונפרטה בשנת 1805 כיהן כמגיסטר גדול של לשכת גראן אורייאן דה פראנס, תפקיד שאותו מילא עד לנפילת האימפריה. כמו כן מילא את התפקיד של מפקד הגדול של המועצה העליונה בעלת פולחן סקוטי ועוד תפקידים אחרים בקרב הבונים החופשיים.