stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עד מומחה
עד מומחה במשפט העברי

בהלכה מוזכרת הסתמכות על מומחים, המכונים "בקיאים", בהקשרים שונים, למשל בנוגע לגביית חובות מנכסי החייב (שולחן ערוך חו"מ קיד, ד):
אחר שכותבין הטירפא, מורידין שלשה בקיאין לאותה שדה ושמין לו ממנה כשיעור חובו, כפי מה שראוי לו מהקרן וחצי השבח כפי מה ששוה עתה...
וכן, בנוגע לקביעות בענייני בנייה וכדומה, כגון בדברי השולחן ערוך (חו"מ קסד, ח):
יש מי שאומר שכותל שבין שתי חצירות שהמקום והאבנים של שניהם, כל אחד בונה ומגביה ומכביד כמו שירצה, ובלבד שלא יגביה כל כך שיתקלקל הבניין לפי ראות עיני הבקיאים בבנין. ויש מי שאומר דהני מילי במקום שלא נהגו השותפין להקפיד בכך, אבל אם נהגו להקפיד, מעכב עליו.
הרב עדו רכניץ טען שבמשפט העברי מעמדם המיוחד של המומחים מבוסס על שני יסודות:
היסוד הראשון: נאמנות בנוגע לדבר שעשוי להתגלות (מילתא דעבידא לגלויי). הפוסקים מסכימים שיש נאמנות למומחה בנוגע לפרשנות של מידע בלתי-משתנה שנמצא בפני בית הדין, כיוון שניתן לאמת את פרשנותו. בהקשר זה דברי המומחה אינה בגדר עדות רגילה, ובכל זאת, נדרש כדי לקבל את דברי המומחה עליו להיות אדם אמין (ובכלל זה אשה יהודיה, או שני לא-יהודים זה שלא בפני זה, שו"ע חו"מ סח, ב) שיעיד על בסיס ידע אישי ולא על בסיס עדות שמיעה (שו"ת תשב"ץ א, פג).
היסוד השני: נאמנות שמאים להכריע בנוגע לשווי נכס. לדעת רבים מהאחרונים דין השמאים העורכים שומה זו כדין בית דין (נתיבות המשפט קג, א) ואכן מעיקר הדין יש למנות שלושה שמאים (שו"ע חו"מ קיד, ד). בהסכמת הצדדים אפשר למנות גם שמאי אחד (שו"ת רשב"א ב, קפה). במקרה של מחלוקת בין השמאים ההכרעה נעשית על פי רוב הדעות של המומחים שנבחרו (שו"ע חו"מ קג, ב).
לקריאה נוספת

ד"ר אברהם בן-עזרא ועו"ד יהונתן ששי גולן, עדות מומחה. תל אביב: ש"י, 2001.
ד"ר אברהם בן-עזרא, עדות המומחה בזירה המשפטית, תל אביב: בורסי 2016.
ד"ר אברהם בן-עזרא, תבונת העדות, [מהדורה שנייה - מעודכנת], חיפה, 2019.
דורון מנשה הלוגיקה של קבילות ראיות (הוצאת מאגנס ואוניברסיטת חיפה), פרק ג'
הערות שוליים

↑  מי זה ומה זה עד מומחה? הגדרות תפקיד:, באתר מכללת אפיק
↑  ליטל דוברוביצקי, רגע לפני הדיון: כל מה שחשוב לדעת על מומחים מטעם בית המשפט, באתר ynet, 15 בנובמבר 2020
↑  ע"א 10508/08 דור זהב חברה לקבלנות בנין והשקעות בע"מ נ' הועדה המקומית לתכנון ובניה הרצליה ואחר, ניתן ב־4 בפברואר 2010, פסקה ד' לפסק דינו של השופט רובינשטיין.
↑  נייר עמדה מס' 11: עדות מומחה בהלכה, באתר www.dintora.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560296905171  BNE: XX547015  GND: 4051201-0  LCCN: sh85046005  NKC: ph307610
עמאד אל-עלמי

| --- | --- |

 לידה:  16 בפברואר 1956 עזה, מדינה פלסטינית 
 נהרג:  30 בינואר 2018 (בגיל 61) עזה, מדינה פלסטינית 
 מדינה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 השכלה:  אוניברסיטת אלכסנדריה 
 מפלגה:  חמאס 
 
עִמאד ח'אלֶד אל-עִלמי (בערבית: عماد خالد العلمي, מכונה "אבו המאם"; 16 בפברואר 1956 – 30 בינואר 2018) היה בכיר בתנועת החמאס.
ביוגרפיה

אל-עלמי נולד בעיר עזה. שימש כיושב ראש והמייסד של ועדת הפנים של חמאס, האחראית בין היתר על כלל פעולות התנועה בגדה המערבית וברצועת עזה, בין היתר על תחום הטרור. חבר הלשכה המדינית של חמאס. מהנדס, ברשותו משרד מהנדסים בעזה. ב-1980 מונה לחבר הרשות המינהלית של אגודת המהנדסים ברצועת עזה.
בשנות ה-80 סיים לימודי הנדסה באוניברסיטת אלכסנדריה. במהלך לימודיו נחשף לרעיונות האחים המוסלמים. עם שובו לעזה הצטרף לאגודת אל-מג'מע אל-אסלאמי בראשותו של השייח' אחמד יאסין. ריצה עונש מאסר בישראל בשנים 1988–1990 בגין חברות בחמאס. גורש ללבנון ב-1991.
לאחר גירושו היה נציג חמאס בסודאן. ב-1992 עבר לאיראן ופתח בה את משרדי התנועה. בשנים 1993–1995 שהה בירדן עד שגורש ממנה והשתקע בדמשק.
שימש מ-1998 כנציג חמאס בסוריה. ב-2009 הודח מתפקידו על ידי ח'אלד משעל.
בשנת 2012 חזר להתגורר ברצועת עזה, כחלק מעזיבת פעילי חמאס את סוריה בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה.
במהלך מבצע צוק איתן, בתאונת מעלית שאירעה בבונקר בו שהה בעזה, נפגעו שתי רגליו קשה, והרופאים נאלצו לכרות אותן. על פי גרסה אחרת במהלך ויכוח עם פתחי חמאד זרקו אנשיו של חמאד את אל-עלמי מחלון המשרד.
ב-9 בינואר 2018 פורסם שאל-עלמי נפצע בראשו מפליטת כדור מנשקו האישי.
ב-30 בינואר 2018 מת מפצעיו. על כך זכה בפרס דרווין.
הערות שוליים

↑  אבי יששכרוף, ג'קי חורי, דיווח: חאלד משעל הדיח את סגנו מוסא אבו מרזוק ואת עימאד אל-עלמי, באתר הארץ, 19 במאי 2009
↑  אבי יששכרוף‏, איך איבד בכיר חמאס את שתי רגליו בבונקר בעזה?, באתר וואלה, 11 בספטמבר 2014
↑  אוהד חמו, ‏הסיבה האמיתית לקטיעת רגליו של בכיר חמאס, באתר ‏מאקו‏, 22 בספטמבר 2014
↑  قناة الميادين, #غزة: قناة القدس التابعة لحماس: اصابة عضو المكتب السياسي السابق للحركة عماد العلمي بطلق ناري في رأسه, @AlMayadeenNews, ‏2:10 AM - 9 Jan 2018 (בערבית)
↑  אלי רוטמן, ‏תקרית הירי המסתורית: מת בכיר החמאס, באתר כיכר השבת, 30 בינואר 2018
↑  כתבה באתר פרס דרווין
חגיגות הזמר העברי בערד

| --- | --- |

ברי סחרוף בפסטיבל ערד, 1992
 סוג:  פסטיבל מוזיקה, אירוע שנתי 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  ערד 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1982–הווה (כ־43 שנים) 
 מועד שנתי:  קיץ (יולי או אוגוסט), או בסוכות
 משך הפסטיבל:  3 או 4 ימים
 
חגיגות הזמר העברי בערד היו פסטיבל מוזיקה בעיר ערד.
הפסטיבל נערך החל מ-1982 ומשך קהל של עשרות אלפי בני נוער בעיקר למספר ימים במדבר.
ב-1995 נהרגו שלושה בני נוער באסון פסטיבל ערד, שלאחריו הצטמצמה הפעילות של הפסטיבל. ב-2006 נעשה ניסיון להחזיר את הפסטיבל, ניסיון שחזר על עצמו ב-2009 וב-2011. כיום מתקיים הפסטיבל במתכונת מצומצמת.
היסטוריה > השנים הראשונות

הפסטיבל הראשון התקיים בחג סוכות ספטמבר 1982, ביוזמת זכריה לירז וראש המועצה אברהם בייגה שוחט, בסיוע האגף לתרבות ולאמנות במשרד החינוך, המועצה המקומית ערד, מועצת פועלי ערד, עמותת אמנות לעם והמתנ"ס המקומי. הפסטיבל הראשון היה צנוע ונמשך יומיים בלבד, השתתפו בו 150 זמרים ונגני רחוב ו-30 חבורות זמר. בסיום הפסטיבל הוענקו פרסי הוקרה לוותקי הזמר העברי: טובה פירון, ג'טה לוקה, אסתר גמליאלית, נעמי צורי, דורותיאה ליביו, אלכסנדר יהלומי ושמואל גוגול. המנהל האמנותי הראשון היה נחום היימן. בעקבות הצלחת הפסטיבל הוחלט להפוך אותו לאירוע שנתי. מאז הפך במשך השנים לאירוע תרבות מרכזי בתחום הזמר העברי.
הפסטיבל השני נערך ב-13 ו-14 באוגוסט 1984, בהשתתפות קהל של כמה עשרות אלפים, ולראשונה נערך מופע של מוזיקת רוק בבריכת השחיה של העיר עם שלום חנוך. תקציב הפסטיבל היה 75 אלף דולר. במופע הנעילה, נעשה מעין ניסיון לחדש את מסורת פסטיבל הזמר ללא תחרות, הושמעו בו 12 שירים חדשים וישנים. שבין מבצעי השירים היו שלום חנוך, ריקי גל, שרי, חני ליבנה, ונתן כהן.
הפסטיבל השלישי נערך ב-5 ו-6 באוגוסט 1985, במופע המרכזי באצטדיון העירוני הופיעה חוה אלברשטיין והפרברים. במסגרת מופעי הרוק בבריכת השחיה עלה המופע "קולות שלובים" בו השתתפו שלמה גרוניך, יהודית רביץ, אלון אולארצ'יק, יצחק קלפטר, גידי גוב, אריאל זילבר ושם-טוב לוי. בנוסף הופיעו מיקי גבריאלוב, קורין אלאל ולהקות צעירות. להקת הברירה הטבעית העלתה מופע במאהל בדואי. הכניסה לכל המופעים הייתה בחינם, למעט המופע "קולות שלובים".
הפסטיבל הרביעי נערך ב-4 ו-5 באוגוסט 1986, השתתפו בו 3,500 אמנים במופעי זמר, מחול ותיאטרון. בסל הכל נערכו 151 מופעים ואירועים שונים ב-18 מוקדים בעיר. תקציב הפסטיבל היה 120 אלף דולר.
באפריל 1987, הוכרז כי לקראת הפסטיבל החמישי, יחליף יאיר רוזנבלום את נחום היימן בתפקיד המנהל האמנותי. רוזנבלום הודיע על מספר שינויים במתכונת הפסטיבל, ביניהם קיצוץ במספר חברות הזמר המשתתפות לטובת שיפור האיכות וחידוש של פסטיבל הזמר והפזמון במסגרת הפסטיבל.
הפסטיבל החמישי נערך במשך שלושה ימים (20–22 ביולי 1987), במסגרתו אמורה הייתה להיערך תחרות פסטיבל הזמר הישראלי 1987, באולם אורון, בהנחיית נעמי שמר. אך התחרות בוטלה עקב שביתה ברשות השידור, שהפיקה את האירוע ואמורה הייתה לשדר אותו בשידור ישיר. לאחר השביתה נקבע מועד חדש לתחרות, ה-9 בספטמבר. מופע הרוק שווק בנפרד תחת הכותרת "רוק רטוב", פסטיבל רוק שנמשך 48 שעות. ביום הראשון הופיעו טובה גרטנר עם שירי אלבום הבכורה שלה "קת תום", אהוד בנאי ולהקת הפליטים (מספר חודשים לפני שהוציאו את אלבום הבכורה שלהם), הזמר אדם ולהקת משינה. ביום השני של "רוק רטוב" הופיעו קורין אלאל עם שירים מאלבומה "פירות אסורים" (שיצאה לאור בסוף 1986), אריאל זילבר ויהודית רביץ במופע "באה מאהבה".
היסטוריה > שנות השיא של הפסטיבל

הפסטיבל השישי נערך במשך שלושה ימים (5–7 ביולי 1988), היה הגדול עד אז, לכבוד חגיגות שנת ה-40 למדינת ישראל, והוא שולב עם אירועי "אל הנגב". חגיגות שנערכו ברחבי הנגב, במטרה למשוך לנגב רבבות מבקרים, במסגרתם נערך גם פסטיבל בינלאומי של בלונים פורחים בתל ערד. בשנה זו נערך לראשונה מופע לילי למרגלות המצדה המסתיים עם הזריחה. בשנה זו הופיע במצדה יהודה פוליקר.
בפסטיבל השביעי, הפכו חגיגות הזמר לאירוע שעיקרו פסטיבל רוק. אלפי בני נוער הגיעו לערד וישנו בשקי שינה ברחבי העיר. יהודה פוליקר חזר להופיע לרגלי המצדה, במופע משותף עם גידי גוב, שלמחרת הופיע במצדה דני רובס. בבריכה של ערד היו שני ערבי "רוק רטוב", הראשון של יהודית רביץ וקורין אלאל, ובשני הופיעו רמי פורטיס, החברים של נטאשה, נוער שוליים וליליה. באצטדיון ערד נערך מופעה הצדעה לאהוד מנור, "ואם השיר הזה נשמע לכם מוכר", בו השתתפו, בין השאר, מתי כספי, אילנית, חנן יובל, רבקה זוהר, להקת נוער שוליים, נורית הירש וגידי גוב, שגם הנחה.
בפסטיבל התשיעי, ביולי 1991, הגיע מספר המבקרים לפסטיבל לכ-250,000, השתתפו בו כשלושת אלפים אמנים ואנשי צוות והפקה, ונערכו כ-320 מופעים. הפופולריות הרבה שצבר הפסטיבל גם הביאה להקפצת הדרישות הכספיות של האמנים המשתתפים. המנהל האמנותי באותן השנים היה יאיר שרגאי. המופע המרכזי בשנה זו היה ערב הצדעה לנעמי שמר. בערב נטלו חלק, בין השאר, שולי נתן, מרגלית צנעני, מיקי קם, גבי ברלין, שרה׳לה שרון ועוד. במצדה הופיעו שלמה גרוניך ושלמה יידוב במופע משותף, במופע המרכזי באצטדיון הכדורגל כיכבו, להקת נושאי המגבעת, בעקבות צאת אלבומה "מי רצח את אגנתה פאלסקוג" וגידי גוב בעקבות יציאת אלבום רב-המכר שלו "אין עוד יום".
בפסטיבל העשירי (13–16 ביולי 1992), הוחלט להאריך את משך הפסטיבל לארבעה ימים. כל הזמרים המובילים של ישראל השתתפו בפסטיבל ונערכו בו הופעות בכורה של מספר אלבומים חדשים שיצאו לקראת הפסטיבל. להקת משינה ערכה מופע של האלבום "מפלצות התהילה", שלמה ארצי ערך מופע של שירי האלבום "ירח", דני ליטני ערך מופע של שירי האלבום "תקופת החיץ", יעל לוי הופיעה עם שירי האלבום "אל תקנה לי ורד", דוד ד'אור ערך מופע עם שירי אלבום הבכורה שלו, שלמה גרוניך ערך מופע משותף עם מרגלית צנעני, שמוליק קראוס חזר להופיע לאחר הפסקה של כמה שנים, במצדה הופיעו אהוד בנאי וערב אחר כך מאיר בנאי אחר כך הופיע אביב גפן משנת 1993 עד שנת 1998 עם קרח תשע.
לאחר האסון שאירע בפסטיבל 1995, בו נספו שלושה בני נוער, הוטל ספק בהמשך קיומו של הפסטיבל. בסופו של דבר הפסטיבל המשיך להתקיים אך במתכונת שונה. מספר הצופים צומצם להופעות של עד כ-1,000 איש, ולא נערכו הופעות רוק. בני הנוער החלו להדיר את רגליהם מהפסטיבל והוא הפך במהרה לאירוע קטן הפונה לאוכלוסייה מבוגרת יותר.
היסטוריה > בשנות ה-2000

ביולי 2006 חגג הפסטיבל חצי יובל, ואירוח שורה של מופעי הצדעה ליוצרים ואומנים. בין הופעות ההצדעה היו: "אין כבר דרך חזרה" מופע משירי יורם טהר לב, "אביב אחד למעני" זמרות שרות שירי לאה גולדברג, "כחולה כחלום"- עם נורית הירש ושיריה בביצוע חבורות זמר, "הצדעה ליוצאי להקת כוורת" בהשתתפות אפרים שמיר, "בלילה על הדשא"- מופע משירי יאיר רוזנבלום עם דורית ראובני. במסגרת הפסטיבל נערך גם טקס הענקת פרסי שר התרבות בתחום הזמר העברי.
בחג סוכות באוקטובר 2009 חזר הפסטיבל למתכונת של פסטיבל רוק, במסגרת "ווליום" ערד בחסות סלקום. במסגרתו פקדו אלפי צעירים שבע במות שהוקמו בעיר. בפסטיבל נערכו שתי הופעות מרכזיות. בהופעה הראשונה הופיעו הלהקות: איפה הילד?, היהודים, מוניקה סקס, מופע הארנבות של ד"ר קספר ושב"ק ס'. המופע השני היה ערב ים תיכוני ובו הופיעו דודו אהרון, ליאור נרקיס, שלומי סרנגה, משה פרץ ושלומי שבת. בפסטיבל הושקעו יותר מ-14 מיליון שקל, על ידי חברת סלקום ונותני חסות אחרים. האירוע אורגן בקפידה עבר בשלום, אך המארגנים לא יזמו פסטיבל נוסף, לאחר שמספר המבקרים לא עמד בציפיות.
שנתיים אחר כך, באוגוסט 2011 שוב נעשה ניסיון למשוך קהל צעיר עם מופעים של להקות דוגמת הדג נחש. בערב הפותח של הפסטיבל הופיע על הבמה המרכזית מיקי גבריאלוב שארח את שלומי סרנגה, ערב לאחר מכן ארח דני סנדרסון בבמה המרכזית את מזי כהן.
ראו גם

אסון פסטיבל ערד
הערות שוליים

↑  יונתן ריגר, ‏"זה היה הוודסטוק הישראלי הכי גדול, וזה נגמר בגלל האסון", באתר ‏מאקו‏, 18 באוגוסט 2023
↑  פסטיבל ערד לזמר עברי ייהפך לאירוע שנתי, דבר, 30 בספטמבר 1983
↑  דליה רוזנפלד, מצפים לעשרות אלפימ בפסטיבל הזמר בערד, מעריב, 13 באוגוסט 1984
↑  ערד תשיר ב־75 אלף דולר, חדשות, 20 ביולי 1984
↑  איציק יושע, הזמר הישראלי ירר לערד, חדשות, 15 באוגוסט 1984
↑  חגיגות הזמר בערד 85, חדשות, 2 באוגוסט 1985
↑  אורן כהן, ערד – היום פסטיבל, חדשות, 4 באוגוסט 1986
↑  חגיגות הזמר העברי בערד 86, חדשות, 24 ביולי 1986
↑  יובל ניב, פסטיבל עוד: רוזנבלום במקום היימן, חדשות, 23 באפריל 1987
↑  חגיגיות הזמר העברי בערד 87, חדשות, 17 ביולי 1987
↑  יובל ניב, הערב בפסטיבל ערד, חדשות, 22 ביולי 1987
↑  יעל אדמוני, שביתת הרדיו והטלוויזיה הסתיימה בנזק של כחצי מיליון דולר לרשות, חדשות, 23 ביולי 1987
↑  יעל אדמוני, ניסיון נוסף: פסטיבל ערד ב־9 בספטמבר, חדשות, 11 באוגוסט 1987
↑  אבי מורגנשטרן, רוק רטוב בערד, מעריב, 6 ביולי 1987
↑  רוני סופר, ערד: קורעים את עור התוף, מעריב, 6 ביולי 1988
↑  חגיגות הזמר העברי בערד, חדשות, 1 ביולי 1988
↑  רונן טל, ערד פסטיבל רוק לכל דבר, חדשות, 15 ביוני 1989
↑  שרגא צייגר, פסטיבל ערד 91' - אתניקס ועוד, חדשות, 10 ביוני 1991
↑  עמית שהם, פסטיבל ערד / עמית שהם גידי גוב השחית את הנוער, חדשות, 25 ביולי 1991
↑  יואב גרינברג, מחר תחל בערד חגיגית הזמר העברי. ארבעה ימים, ארבע זריחות אל מול המצדה, חדשות, 12 ביולי 1992
↑  עכבר העיר, פסטיבל ערד חוגג חצי יובל, באתר הארץ, 5 ביולי 2006
רוי רגב, עכבר העיר, ערד: איפה הילדים עם הגיטרות?, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2009
↑  תמר סוקניק, פסטיבל ערד יתקיים בין התאריכים 11-9 ליולי, באתר הארץ, 2 ביולי 2006
↑  עכבר העיר, פסטיבל ערד חוגג חצי יובל, באתר הארץ, 5 ביולי 2006
↑  גד פרץ, ‏סלקום משיקה את פסטיבל "ווליום ערד" בסוכות בהשקעה של 14 מיליון שקל, באתר גלובס, 24 באוגוסט 2009
↑  העיר, דנית אמינוף, עכבר אונליין, 14 שנים אחרי האסון - פסטיבל ערד חוזר, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2009
↑  דנית אמינוף, עכבר העיר, פסטיבל ערד חוזר - ובחינם, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2009
↑  איילה צורף, מסתמן: פסטיבל ערד יהיה מהלך השיווק המרכזי של סלקום גם בשנה הבאה, באתר TheMarker‏, 12 באוקטובר 2009
↑  רוי רגב, עכבר העיר, ערד: איפה הילדים עם הגיטרות?, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2009
↑  דפנה ארד, פסטיבל ערד שב לרוק כדי להחזיר את הנוער, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2011
אמט שיר

| --- | --- |

 לידה:  1983 (בן 42 בערך) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת ייל 
 מעסיק:  OpenAI, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תפקיד:  מנהל כללי (אוגוסט 2011–מרץ 2023)  מנהל כללי (19 בנובמבר 2023–21 בנובמבר 2023) 
 
אמט שיר (נולד ב-1983) הוא יזם ומשקיע אינטרנט אמריקאי. שימש כמנכ"ל Twitch.tv מאז שהוקמה הפלטפורמה המקורית לשידור וידאו חי (Justin.tv) עד מרץ 2023 וכן שימש כשותף חלקי ב-Y Combinator, בנובמבר אותה שנה היה לכמה ימים המנכ"ל המכהן של חברת הבינה המלאכותית OpenAI, לאחר הדחתו של סם אלטמן ב-19 בנובמבר.
ילדות והשכלה

אמט גדל בסיאטל, וושינגטון, ולמד בבית הספר Evergreen לילדים מחוננים. בגיל 8, בזכות שיעורי מתמטיקה למחוננים ומשחקי Magic: The Gathering משותפים הכיר את שותפו העתידי, ג'סטין קאן.
שיר סיים תואר ראשון במדעי המחשב באוניברסיטת ייל שם למד עם ג'סטין קאן ושותף עתידי נוסף, מייקל סיבל.
קריירה > Y Combinator

שיר, יחד עם ג'סטין קאן, הגישו מועמדות לכיתת הבכורה של Y Combinator בשנת 2005. כחלק מ-Y Combinator, הם בנו אפליקציית לוח שנה בשם Kiko, שנמכרה באיביי תמורת 250,000 דולר לאחר ש-Google Calendar הושק.
Justin.tv
בשנת 2006, השניים, יחד עם מייקל סייבל וקייל ווגט, הקימו את Justin.tv, שידור חי 24/7 של חייו של ג'סטין קאן, ששודר דרך מצלמת רשת המחוברת לראשו.
ה"חיים המשודרים" של ג'סטין קאן נמשכו כשמונה חודשים, אך ארבעת השותפים החליטו לעבור להצעת פלטפורמת וידאו חיים כך שכל אחד יוכל לשד
קריירה > Justin.tv

בשנת 2006, יחד עם מייקל סייבל וקייל ווגט, הקימו את Justin.tv, עדכון וידאו חי 24/7 של חייו של ג'סטין קאן, המשודר באמצעות מצלמת אינטרנט המחוברת לראשו. הפרויקט נמשך כשמונה חודשים עד שארבעת השותפים החליטו ליצור פלטפורמה שתאפשר שידור לייב (שידור חי) כדי שכל אחד יוכל לשדר בעצמו. בשנת 2007 הושק Justin.tv שהייתה אחת מפלטפורמות הווידאו החי הגדולות בעולם עם יותר מ-30 מיליון משתמשים ייחודיים מדי חודש עד שהיא נסגרה ב-5 באוגוסט 2014.
קריירה > Twitch

לאחר השקת Justin.tv ב-2007, החלו היזמים לבנות קטגוריות תוכן ספציפיות כמו ערוצי טכנולוגיה, ספורט, בידור, חדשות ואירועים ומשחקים. המשחקים, במיוחד, צמחו מהר מאוד והפכו לתוכן הפופולרי ביותר באתר.
ביוני 2011, החברה החליטה להפריד את תוכן המשחקים תחת מותג ואתר נפרדים. הם קראו לזה TwitchTV, בהשראת המונח twitch gameplay. ב-29 באוגוסט 2011, שיר הפך למנכ"ל Justin.tv, ונשאר בתפקיד זה כשהחברה מותגה מחדש תחת Twitch ב-2014, שהפכה במהרה למוצר הליבה של החברה.
ב-25 באוגוסט 2014, אמזון רכשה רשמית את Twitch תמורת 970,000,000$
במרץ 2023, שיר הודיע כי הוא מתפטר מתפקיד המנכ"ל, ודניאל ג'יי קלנסי ייכנס לתפקידו.
קריירה > השקעות

שיר הפך לשותף חלקי ב-Y Combinator ביוני 2011, שם סייע ונתן ליווי לסטארטאפים החדשים.
קריירה > OpenAI

ב-19 בנובמבר 2023, מונה שיר כמנכ"ל הזמני של OpenAI לאחר הדחתו של סם אלטמן על ידי הדירקטוריון יומיים קודם לכן.
שיר הצהיר בפומבי שהוא מודאג מההשפעה שיכולה להוות בינה מלאכותית על הציוויליזציה, וטען כי ההסתברות להכחדה של האדם מ-AI, בין 5 ל-50 אחוזים.
ב-21 בנובמבר 2023 הושג הסכם להחזיר את סם אלטמן לתפקיד מנכ"ל OpenAI.
פילנתרופיה

במרץ 2020, במהלך מגפת ה-COVID-19, באמצעות Twitch, תרם שיר את מיליון הדולר הראשוני להקמת SF New Deal, ארגון ללא מטרות רווח שהזמין ארוחות ממסעדות בסן פרנסיסקו והעביר אותן לאנשים נזקקים. הארגון הוקם על ידי חברתו לכיתה לאונורה אסטרדה, שהייתה בבעלותה את Three Babes Bakeshop בשכונת Bayview בסן פרנסיסקו.
הערות שוליים

↑  שינוי ניהול ב-OpenAI: אמט שיר מונה כמנכ"ל זמני, באתר TS2 SPACE, ‏2023-11-20
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ACM DL: 81100269577  dblp: 79/4400
עמרם קלעג'י

עמרם קלעג'י (נולד ב-1944) הוא איש ממשל ישראלי ששירת בשורת תפקידים בכירים במשרד הפנים. כיהן בין מאי 2011 לאפריל 2013, בשנית, כמנכ"ל משרד הפנים. זוכה תואר "יקיר השלטון המקומי".
קלעג'י, בעל תואר ראשון בגאוגרפיה, היה עד 1992 בעל משק חקלאי במושב ברק שבחבל תענך.
הוא בין המנוסים בפקידות הבכירה של משרד הפנים וכיהן בעבר בתפקיד הממונה על מחוז חיפה והצפון במשרד הפנים. קלעג'י שימש מנכ"ל משרד הפנים משנת 1991 עד שנת 1996, במרבית הזמן תחת יצחק רבין (אשר כראש ממשלה החזיק גם בתפקיד שר הפנים) . כמו כן כיהן כיו"ר המועצה הארצית לתכנון ולבנייה במשך 11 שנים.
בשנת 2004 הועמד כראש ועדה קרואה של המועצה האזורית אבו בסמה. המועצה מקיפה עשרה יישובים מוכרים בנגב, שישה מתוכם בדואים, ולמעלה מ-80,000 בני אדם, והקמתה היוותה הכרה בכפרים שבשטחה, שהיו עד אותה עת בלתי מוכרים. המינוי של הוועדה הקרואה בראשות קלעג'י הוארך מעת לעת עד שהגיע למקסימום המותר בחוק ועל כן נקבע שייערכו בחירות בדצמבר 2009. אולם בהתקרב המועד של הבחירות המיועדות שונה החוק המגביל את תקופת הכהונה המקסימלית של ועדה קרואה על מנת לאפשר את המשך כהונת הוועדה הקרואה לתקופה נוספת. בפברואר 2011 החליט בית המשפט העליון כי יש לערוך את הבחירות עד דצמבר 2012. בתפקידו כיו"ר המועצה התריע קלעג'י על הבעיות הקשות של המגזר הבדואי בנגב.
בשנת 2011 מונה פעם נוספת לתפקיד מנכ"ל משרד הפנים על ידי שר הפנים אלי ישי, לאחר שגבריאל מימון נאלץ להתפטר לאור חשדות שחיתות נגדו. מינויו של קלעג'י אושר על ידי הממשלה במאי 2011. הוא סיים את תפקידו באפריל 2013.
חיים אישיים

קלעג'י נשוי ואב לשמונה. תושב ירושלים.
הערות שוליים

1 2  אורי בינדר, נא להכיר: האיש שהשר ישי רוצה למנות לראש מועצה לכל החיים, באתר nrg‏, 28 באוקטובר 2009
↑  עמרם קלעגי זוכה לברכות עם פרישתו מתפקיד יור המועצה הארצית לתכנון ובניה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 21 בינואר 2004
↑  נקבע מועד הבחירות במועצה האזורית אבו בסמה: 8 בדצמבר 2009, הודעה לעיתונות של ועדת הפנים והגנת הסביבה, 13/08/2008, אתר הכנסת
↑  באיחור אלגנטי של 64 שנים יוכלו בדואים לבחור ולהיבחר לרשות המקומית, באתר "נא להכיר", מטה ההכרה לכפרים הבלתי מוכרים בנגב
↑  תומר אביטל, סמנכ"ל משרד החינוך יגאל צרפתי ימונה לתפקיד מנכ"ל משרד הפנים, באתר כלכליסט, 10 באפריל 2013
כרוניקה של אהבה

| --- | --- |

 בימוי:  ציפי טרופה
 הופק בידי:  ציפי טרופה
 תסריט:  ציפי טרופה
 מוזיקה:  נחום היימן
 צילום:  חנניה בר
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  1998 
 משך הקרנה:  94 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
כרוניקה של אהבה הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1998, עם סמדר קילצ'ינסקי, שרון אלכסנדר וסי היימן בתפקידים הראשיים.
עלילה

נאווה (סמדר קילצ'ינסקי), עובדת סוציאלית העובדת עם נשים מוכות, ויורם (שרון אלכסנדר), אדריכל חיים בזוגיות בוילה עם ילדיהם. הם מסתירים סוד משפחתי, והשקט הפסטורלי מלווה בפחד, קנאה ואהבה.
נאווה פוגשת את ז'ניה (טניה סובול), עולה מרוסיה והיא מביאה שינוי לחייה.
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
סמדר קילצ'ינסקי: נאווה
שרון אלכסנדר: יורם
סי היימן: עמית
טניה סובול: ז'ניה
איצ'ו אביטל: מיקי
אמנון וולף: שוטר
עמנואל שרון

| --- | --- |

 לידה:  20 במאי 1929 
 פטירה:  29 במאי 2021 (בגיל 92) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 מעסיק:  משרד האוצר, קונטרול דאטה 
 
עמנואל שרון (20 במאי 1929 – 29 במאי 2021) היה כלכלן ומנהל ישראלי. כיהן כמנכ"ל משרד האוצר, נציב שירות המדינה ויו"ר דירקטוריון בנק הפועלים.
ביוגרפיה

שרון נולד בפולין, לאחר שאמו נסעה מארץ ישראל לבית הוריה ללדת אותו, וחזרה איתו לאחר הלידה. הוא גדל בירושלים ובחיפה, למד בבית הספר הריאלי. שירת כנוטר, עבר קורס מפקדי מחלקות בארגון "ההגנה". שירת כקצין בצה"ל בחטיבה 7, שימש מפקד גדוד 12 וסגן מפקד חטיבת גולני וראש ענף מבצעים במחלקת מבצעים. ב-1955 השתחרר מצה"ל בדרגת סגן-אלוף. ב-1958 קיבל תואר ראשון בכלכלה ובמתמטיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים וב-1960 סיים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטה.
ב-1957 החל לעבוד במשרד האוצר, במחלקת המידע של מס הכנסה. בתחילת 1960 מונה לסגן נציב מס הכנסה באמצע 1962 מונה לאחראי על מלוות החובה וקיבל את התואר סגן הממונה על הכנסות המדינה. בתפקידו זה גם היה ממונה על הכנסת המחשוב לארגון. בשנת 1965 יצא ללימודים בארצות הברית וב-1968 סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. במקביל שימש חוקר במעבדות IBM. בשובו לישראל שימש מרצה במחלקה למחשבים שבאוניברסיטה העברית ולימד חקר ביצועים. ב-1972 מונה למנכ"ל חברת קונטרול דאטה בישראל.
בינואר 1984 נכנס לתפקיד מנכ"ל משרד האוצר, כמינוי של יגאל כהן אורגד. הוא התפטר מתפקידו באמצע השנה על רקע פריצת מסגרת התקציב לקראת הבחירות, אך מונה מחדש לתפקיד לאחר מספר חודשים, על ידי יצחק מודעי וכיהן בתפקיד עד 1987. בתקופה זו ריכז את צוות הכלכלנים ליישום תוכנית הייצוב הכלכלית של 1985. כמו כן כיהן כנציב שירות המדינה בפועל. שרון המליץ על סגירת נציגויות רשות ההשקעות בארצות הברית ואי היענות מודעי להמלצתו הביאה למתח ביניהם.
בשנים 1988 עד 1990 עבד בבנק העולמי וב-1990 מונה לראש מטה הסדר הקיבוצים. בשנים 1992 עד 1998 כיהן כיו"ר דירקטוריון בנק הפועלים.
תפקידים ציבורים נוספים בהם כיהן: יו"ר דירקטוריון הוצאת מאגנס, יו"ר הוועד הישראלי בקרן וקסנר, חבר בוועדה המייעצת לבנק ישראל, חבר בוועדה לתכנון ולתקצוב של המועצה להשכלה גבוהה, יו"ר הוועד המנהל במכון ירושלים לחקר ישראל, חבר בוועד המנהל של החברה להגנת הטבע, מוזיאון ישראל, האוניברסיטה העברית בירושלים, הקרן הלאומית למדע, קרן בירד, יו"ר חברת נגב תעשיות תוכנה, דירקטור ברותם אמפרט נגב ועוד.
נפטר ב-29 במאי 2021. הותיר ארבעה ילדים, נכדים ונינים. אחד מבניו היה פרופ' אילן שרון, ארכאולוג ישראלי, באוניברסיטה העברית בירושלים, שהתמחה בתקופת הברזל ובתרבות הפיניקית. בן נוסף, פרופ' ערן שרון, הוא פיזיקאי באוניברסיטה העברית.
הערות שוליים

1 2  ד"ר עמנואל שרון יהיה מנכ"ל האוצר, דבר, 17 בנובמבר 1983
↑  סגן נציב מס הכנסה פורש מתפקידו, על המשמר, 7 בפברואר 1960
↑  חסכון חובה - החל במשכורת יולי, על המשמר, 4 ביוני 1962
↑  הממשלה אישרה הצעת חוק חסכון, הַבֹּקֶר, 4 ביוני 1962
↑  א. ויינשטיין, מחשב אלקטרוני יחולל מהפכה בגביית המיסים, מעריב, 31 באוקטובר 1962
↑  יחיד וצבור, חרות, 1 באפריל 1965
↑  נפתח הכנס הישראלי הראשון לחשבונאות, מעריב, 17 באוקטובר 1968
↑  מחשב מדבר, כותב, מצייר, שר ומנגן, דבר, 5 בספטמבר 1977
↑  אכול ושתה כי מחר בחירות, כותרת ראשית, 13 ביוני 1984
↑  שרגא מקל, מנכ"ל האוצר התפטר: מתנגד לצעדי מודעי, מעריב, 1 באוקטובר 1984
↑  מודעי ומגכ"ל משרדו התקוטטו והחריפו היחסים ביניהם, מעריב, 20 בספטמבר 1985
↑  שר האוצר הציע לעמנואל שרון את תפקיד המנכ"ל, מעריב, 13 ביוני 1990
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433333905171  CiNii: DA07789831  ISNI: 0000 0000 3122 5844  LCCN: n94090624  SUDOC: 262393344  VIAF: 43536290   WorldCat (עם VIAF): 43536290
עובדיה חזי

| --- | --- |

 לידה:  1922 אסמרה, אתיופיה 
 פטירה:  29 במרץ 2012 (בגיל 90 בערך) 
 מקום קבורה:  בית הקברות סגולה 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל  המשמר האזרחי
 תפקידים בשירות
 רס"ר משמעת
 
עובדיה חזי (1922 – 29 במרץ 2012) היה רס"ר משמעת בצה"ל.
ביוגרפיה > ילדותו ונעוריו

נולד ב-1922 בעיר אסמרה בחבש, מושבה איטלקית, כיום אריתריאה, למשפחה שהיגרה למקום מהעיר עדן שבתימן בראשית המאה העשרים לאביו שלמה, אשר שימש כרב הראשי בעיר ולאמו רומיה. בילדותו למד בבית הספר המקומי האיטלקי, וקיבל אות הצטיינות בלימודים מטעם המרשל אמיליו דה בונו, במקביל למד גם יהדות והוסמך לשוחט בגיל 13. בשנת 1935 עלתה המשפחה ארצה לארץ ישראל בקבוצה שכללה יהודים מאתיופיה, מאריתריאה ומתימן. המשפחה התיישבה במושב מחנה יהודה (כיום שכונה בפתח תקווה) וחזי עבד לפרנסתו בפרדסים ובבניין.
ביוגרפיה > שירותו הצבאי

התגייס להגנה ב-1936, שנה לאחר מכן לנוטרים ואז לפלגות הלילה המיוחדות. בשנת 1940 התגייס ושירת בבריגדה היהודית שבמסגרתה קיבל את אות פס הזהב. שמונה שנים לאחר מכן, עם קום מדינת ישראל, התגייס לצה"ל ושימש כרס"ר במחנה תל השומר והאמון על מסדרי הצבא ביום העצמאות. כרס"ר היה בין מייסדי בית הספר למנהלה, משטר ומשמעת ועיצב את דמות החייל הישראלי ואף כונה "אבי החיילים" ו"אבי הרס"רים". ב-1951 עבר להתגורר בשכונת צהלה בתל אביב-יפו, שהוקמה לאנשי צבא.
במלחמת ששת הימים שירת בגזרת רצועת עזה וצפון סיני, שבה נפצע ונותר לקוי שמיעה ועקב כך נעזר במכשירי שמיעה.