stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אישטוואן בתלן
הערות שוליים

↑  Varannai Zoltán: Numerus clausus, Rubicon Online >>
↑  Tóth Ferenc (muzeológus)|Tóth Ferenc dr. - Domokos László: Címerek és díszpolgárok Makón. A Makói Múzeum Füzetei, 69. Makó, 1991.
1 2  Újkígyósi Közgyűlési Jegyzőkönyvek 1927. Békés Megyei Levéltár V. 338. a.6. 23/1927 bejegyzés.
↑  Tóth Ferenc dr. - Domokos László: Címerek és díszpolgárok Makón. A Makói Múzeum Füzetei, 69. Makó, 1991.
1 2  szerk., utószó Romsics Ignác. Budapest: Osiris, 2000. 462 o. (Ser. Millenniumi magyar történelem : politikai gondolkodók, 1585-4256) ISBN 963-379-679-2
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280665005171  PLWABN: 9810643094305606  BIBSYS: 90184712  BnF: cb12054080x (data)  GND: 119340925  ISNI: 0000 0001 2280 5596  LCCN: n80162638  NKC: jx20140801001  NSK: 000042720  NTA: 07446681X  RERO: 02-A005857815  SUDOC: 028773810  VIAF: 59102523   WorldCat (עם VIAF): 59102523 
בתלן (במרכז) וכמה מחברי המשלחת ההונגרית בז'נבה במרץ 1926, אז התקבלה גרמניה לחבר הלאומים
הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 2008

הבחירות הפרלמנטריות בקנדה נערכו ב-14 באוקטובר 2008, על מנת לבחור את חברי בית הנבחרים של קנדה כחלק מהפרלמנט ה-40. זאת לאחר שהפרלמנט הקודם פוזר על ידי המושלת הכללית מיקאל ז'אן ב-7 בספטמבר 2008. אחוז ההצבעה עמד על כ-58.8% – הנמוך ביותר בתולדות הבחירות בקנדה.
במאי 2007 הפרלמנט העביר חוק הקובע תאריכי בחירות פדרליים בכל ארבע שנים ולכן הבחירות הקרובות היו אמורות להתקיים ל-19 באוקטובר 2009. למרות זאת, החוק לא הגביל (ולא יכול היה) להגביל את סמכויות המושל הכללי לפזר את הפרלמנט בכל עת. בנוסף על כך, היכולת לפזר את הממשלה בהצבעת אמון נשארה על כנה. בבחירות אלו לא התקיימה הצבעת אמון, אך ראש הממשלה ביקש מהמושלת הכללית לקיים בחירות.
במערכת הבחירות נערכו שני עימותים טלוויזיוניים – אחד באנגלית (2 באוקטובר) ואחד בצרפתית (1 באוקטובר). אשר כללו מנהיגי חמש מפלגות: סטיבן הארפר מהשמרנים, סטפן דיון מהליברלים, ג'ק לייטון מה-NDP, ז'יל דוצ'פה מבלוק קוויבק ואליזבת מיי מפלגת הירוקים.
הבחירות הביאו לממשלת מיעוט שנייה אך מחוזקת של המפלגה השמרנית בראשות ראש הממשלה המכהן, סטיבן הרפר. המפלגה הליברלית בראשות סטפן דיון איבדה 18 מושבים כאשר המפלגה הדמוקרטית החדשה ובלוק קוויבק נשארו בכוחם ואף התחזקו מעט. בעקבות הבחירות, התרחש ניסיון להקים קואליציה של המפלגה הליברלית והמפלגה הדמוקרטית החדשה, אך ניסיון זה נכשל.
תוצאות

| מפלגה | קולות | % | מושבים | +\- |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המפלגה השמרנית | 5,209,069 | 37.65% | 143 | 19+ |
| המפלגה הליברלית | 3,633,185 | 26.26% | 77 | 26- |
| בלוק קוויבק | 1,379,991 | 9.98% | 49 | 2- |
| המפלגה הדמוקרטית החדשה | 2,515,288 | 17.48% | 37 | 8+ |
| עצמאים | 94,844 | 0.69% | 1 | - |
| אחרים | 1,001,877 | 7.94% | 0 | - |
| בסך הכל | 13,834,294 | 100% | 308 |  |
הערות שוליים

↑  Pomfret, R. "Voter Turnout at Federal Elections and Referendums". Elections Canada Online. Elections Canada. נבדק ב-10 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
הבחירות הפרלמנטריות ביפן 1979

הבחירות הכלליות ביפן 1979 נערכו על רקע פיזור בית הנבחרים של יפן על ידי ראש הממשלה מסיושי אוהירה ב-7 בספטמבר. הסיבה לפיזור הייתה נעוצה בעובדה שהמפלגה הליברלית-דמוקרטית, אותה הוביל ראש הממשלה, החזיקה ב-249 מתוך 511 המושבים בבית הנבחרים, ואוהירה ביקש להשיג למפלגתו רוב של 271 מושבים.
באותה עת הייתה נתונה יפן בגרעון תקציבי עמוק, ואוהירה הכריז לפני הבחירות על כוונתו להעלות הצעת חוק בנושא אימוץ מס קנייה חדש על מנת לבלום את המשך הגרעון. על אף שסקרים מוקדמים הצביעו על תמיכה נרחבת במפלגה הליברלית-דמוקרטית, במהלך הבחירות התברר שהציבור היפני אינו תומך במס החדש, ושאף אין הסכמה לגביו בתוך המפלגה. לפיכך, נדחתה הצעת החוק.
בבחירות קיבלה המפלגה הליברלית-דמוקרטית 3% יותר ממספר הקולות שקיבלה בבחירות 1976, אך הדבר לא סייע לה להשיג עוד מושבים בבית הנבחרים, והיא לא הגיעה לרוב הרצוי. לעומתה, הכפילה המפלגה הקומוניסטית של יפן את מספר המושבים שלה בבית התחתון, מ-19 ב-1976 ל-41 ב-1979.
תוצאות

| מפלגה | מועמדים | קולות |  % | מושבים | +/-  (לעומת בחירות קודמות) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המפלגה הליברלית-דמוקרטית | 322 | 24,084,130 | 44.59% | 248 | 1 |
| המפלגה הסוציאל-דמוקרטית | 157 | 10,643,450 | 19.71% | 107 | 16 |
| המפלגה הקומוניסטית של יפן | 128 | 5,625,527 | 10.42% | 39 | 22 |
| מפלגת קומייטו החדשה | 64 | 5,282,682 | 9.78% | 57 | 2 |
| המפלגה הדמוקרטית-סוציאליסטית | 53 | 3,663,691 | 6.78% | 35 | 6 |
| המועדון הליברלי החדש | 31 | 1,631,811 | 3.02% | 4 | 14 |
לקריאה נוספת

Jansen, Marius B.The Making of Modern Japan. Harvard University Press, 2002. ISBN 9780674009912.
הערות שוליים

↑  סקירת הבחירות ביפן 1979–1980, עמ' 2.
↑  שם, עמ' 3.
הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 2007

הבחירות הפרלמנטריות ברוסיה 2007 היו הבחירות למושב החמישי של הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית שהתקיימו ב-2 בדצמבר 2007. אלה היו הבחירות הראשונות שבהן אחוז החסימה של הרשימות המפלגתיות, עלה מ-5% ל-7%. בנוסף, חוק חדש שהתקבל הסיר את השיעור הנמוך המאפשר להצביע כנגד כל המועמדים ובוטלו הבחירות בשיטה הרובנית, נוסף לזה נאסר על חברי רשימה מפלגתית לעבור לרשימות אחרות, ונאסר להתאגד תחת גושי בחירות; ונאסרה השתתפותם של משקיפים רוסיים עצמאיים.
משקיפים מן OSCE והאסיפה הפרלמנטרית של מועצת אירופה, כמו גם כמה מנציגי מפלגות האופוזיציה העריכו את הבחירות כבחירות לא חופשיות, לא הוגנות, ועם הפרות רבות כבעבר, מפלגות האופוזיציה האשימו את השלטונות בזיוף תוצאות הבחירות. מצד שני, משקיפים ממדינות חבר המדינות וארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה העריכו את הבחירות כחופשיות, הוגנות ודמוקרטיות. ועדת הבחירות המרכזית של רוסיה אף היא טענה כי לא היו הונאות וזיופים.
תוצאות

על פי תוצאות ההצבעה, לא אירעו שינויים מובהקים בחלוקת המושבים בדומה; "רוסיה המאוחדת" שמרה על רוב מובהק המאפשר באופן בלעדי לקבל החלטות כלשהן מבלי להתייעץ במפלגות אחרות.
הערות שוליים

↑  ה"אקונומיסט" מכריז: הבחירות ברוסיה - משחק מכור מראש, באתר TheMarker‏, 3 בדצמבר 2007
| הבחירות המקומיות, הפרלמנטריות, והנשיאותיות ברוסיה |
| --- | --- | --- |
| הבחירות לנשיאות | 1991 • 1996 • 2000 • 2004 • 2008 • 2012 • 2018 • 2024  • 2030 | רוסיה |
| הבחירות הפרלמנטריות | 1990 • 1993 • 1995 • 1999 • 2003 • 2007 • 2011 • 2016 • 2021 • 2026 | רוסיה |
| הבחירות לרשויות המקומיות | 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2023 • 2024 | רוסיה |
| ניהול הבחירות | ועדת הבחירות המרכזית | רוסיה |
תוצאות הבחירות
הבחירות הפרלמנטריות בהולנד 2017

הבחירות הפרלמנטריות בהולנד, 2017 נערכו ב-15 במרץ 2017 ובמסגרתן נבחרו 150 חברי בית הנבחרים בפרלמנט של הולנד. מפלגת הימין-מרכז של ראש הממשלה היוצא מארק רוטה ירדה בכוחה בבחירות אלה, אך שמרה על המקום הראשון. למקום השני עלתה המפלגה למען החירות בהובלת חרט וילדרס.
רקע

מאז 2002 כל ממשלה בהולנד התפטרה לפני שסיימה את מלוא תקופת ארבע שנות הכהונה אליה נבחרה, וכך התקיימו חמש מערכות בחירות שונות בין השנים 2002–2012. מערכת הבחירות של 2017 הייתה מערכת הבחירות הראשונה מאז 2002 שנערכה בשל תום תקופת כהונת הממשלה ולא בשל התפטרות.
בבחירות 2012, שקדמו למערכת הבחירות הנוכחית, מפלגת העבודה (PvdA) ומפלגת העם למען חופש ודמוקרטיה (VVD) התחרו על מרב הקולות בפרלמנט ובסופן מארק רוטה מטעם מפלגת העם למען חופש ודמוקרטיה הקים ממשלת קואליציה עם מפלגת העבודה יריבתו, כאשר המפלגה הנוצרית-דמוקרטית (CDA) נשארה באופוזיציה, והמפלגה למען החירות (PVV) חזרה לאופוזיציה.
הבחירות ב-2017 נערכו בסמוך לתקרית דיפלומטית בין טורקיה והולנד, על רקע סירובה של הולנד לאפשר קמפיין טורקי בשטחה. בפרסומים בתקשורת נטען שהתנהלותו של מארק רוטה בתקרית סייעה למפלגתו בבחירות.
תוצאות

מפלגת העם למען חופש ודמוקרטיה בראשות מארק רוטה קיבלה 33 מושבים בפרלמנט (במקום 41) ונותרה המפלגה הגדולה בפרלמנט ההולנדי. המפלגה למען החירות בראשות חרט וילדרס זכתה ב-20 מושבים (במקום 15) והפכה למפלגה השנייה בגודלה במדינה.
שתי מפלגות הקואליציה הקודמת איבדו 37 מושבים, יותר ממחצית מכוחן. מפלגתו של רוטה איבדה כאמור 8 מושבים ואילו שותפתה הקודמת מהמרכז שמאל, מפלגת הלייבור נמחקה כמעט לחלוטין, כשירדה מ-38 מושבים ל-9 בלבד. מרבית המושבים האבודים של הלייבור עברו לשתי מפלגות שמאל מרכז אחרות - הדמוקרטים והירוקים, כך שבסך הכל התמונה הפוליטית בהולנד זזה מעט ימינה, חמישה מושבים נטו עברו משמאל לימין, ומפלגות הקצה גדלו מעט, הן בשמאל והן בימין.
ספציפית, מפלגות הימין (מפלגתו של וילדרס, המפלגה הקלויניסטית והפורום למען הדמוקרטיה) זכו בבחירות אלה ב-25 מושבים (במקום 18), מפלגות המרכז - ימין (מפלגתו של רוטה, הנוצרים דמוקרטים והאיחוד הנוצרי) ב-57 (במקום 59), המרכז - שמאל (דמוקרטים, ירוקים, לייבור, ומפלגה למען הפנסיונרים) ב-46 (במקום 56) והשמאל (סוציאליסטים, למען בעלי החיים ומפלגה טורקית) ב-22 (במקום 17).
הערות שוליים

↑  "Verkiezingskalender". Kiesraad. נבדק ב-13 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  דבר ראשון, ‏בחירות בהולנד: אכזבה לימין הקיצוני, מפלגת השלטון תרכיב הקואליציה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 16 במרץ 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא בחירות ובנושא הולנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המועצה הלאומית של הרפובליקה הסלובקית

| --- | --- |
 מדינה:  סלובקיה סלובקיה
 הרכב
 מספר מושבים:  150 
  
 משכן
 
 קואורדינטות:  48°08′31″N 17°05′50″E﻿ / ﻿48.141944444444°N 17.097222222222°E﻿ / 48.141944444444; 17.097222222222
 אתר אינטרנט
 www.nrsr.sk
 
המועצה הלאומית של הרפובליקה הסלובקית (בסלובקית: Národná rada) היא למעשה הפרלמנט והרשות המחוקקת של סלובקיה, שמורכבת מ-150 נציגים הנבחרים באופן דמוקרטי פעם בארבע שנים. המועצה ממוקמת בבירת סלובקיה – ברטיסלאבה.
רק אזרחים מעל גיל 21 עם תושבות זכאים להיבחר. אחוז החסימה עומד על 5%. הבחירות האחרונות התקיימו בשנת 2016.
סמכויות

חקיקה חוקים
שינויים בחוקה
העברת התקציב השנתי
אשרור אמנות בינלאומיות
אישור פעולות צבאיות
בחירת אנשים לתפקידים מסוימים ברשות המבצעת וברשות השופטת כמפורט בחוק.
הערות שוליים

↑  סלובקיה, באתר www.idi.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007603897705171  ISNI: 0000 0001 1781 7058  LCCN: no94037845  NKC: ko2005275747  VIAF: 151758763   WorldCat (עם VIAF): 151758763 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רשויות מחוקקות ובנושא סלובקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבחירות הכלליות בבריטניה 2010

הבחירות הכלליות בבריטניה (הממלכה המאוחדת) התקיימו ב-6 במאי 2010.
ראש הממשלה המכהן גורדון בראון, שעמד בראש מפלגת הלייבור מאז פרישתו של טוני בלייר ב-2007, התמודד על כהונה נוספת בתפקיד מול דייוויד קמרון, מנהיג המפלגה השמרנית.
תוצאות הבחירות הביאו, לראשונה מאז 1974, לבחירת פרלמנט תלוי, כאשר לאף מפלגה אין רוב מוחלט להקמת ממשלה. המפלגה השמרנית זכתה לעלייה ניכרת במספר המושבים על חשבון הלייבור, והייתה למפלגה הגדולה ביותר. קמרון הקים קואליציה עם המפלגה הליברל-דמוקרטית בראשות ניק קלג כדי להגיע לרוב הדרוש, והתמנה לראשות הממשלה. בכך הגיע שלטון הלייבור, שהחל ב-1997 עם בחירתו של טוני בלייר, לקיצו לאחר 13 שנים.
רקע לבחירות

בין הנושאים שעמדו במרכז מערכת הבחירות היו התמודדות הממשלה עם תוצאות המשבר הכלכלי העולמי, השחיתות במערכת הפוליטית הבריטית (לאור שערוריית החזר ההוצאות של חברי פרלמנט שהתגלתה כשנה לפני הבחירות), ומעורבותה של בריטניה במלחמת אפגניסטן ובמלחמת עיראק.
במסגרת מערכת בחירות זו התקיימו לראשונה בבריטניה עימותים טלוויזיוניים בין שלושת המועמדים הבולטים.
15 באפריל 2010 - עימות ראשון, שהתמקד במדיניות פנים;
22 באפריל 2010 - עימות שני, שהתמקד ביחסים בינלאומיים;
29 באפריל 2010 - עימות שלישי, שהתמקד בכלכלה ובמיסוי.
הופעתו המוצלחת של ניק קלג בעימות הראשון, הקפיצה את מעמדה של המפלגה הליברל דמוקרטית בסקרים, שאף הראו לזמן קצר כי היא עוברת את מפלגת הלייבור ומתקרבת למפלגה השמרנית מבחינת מספר הקולות. למרות זאת, בשל שיטת הבחירות האזורית, קבלה מפלגה זו מספר מושבי פרלמנט קטן בהרבה משתי המפלגות הגדולות, אך היוותה לשון מאזניים ולאחר הבחירות אף הצטרפה לממשלה בראשות קמרון.
תוצאות הבחירות

ב-6 במאי נבחרו 649 מתוך 650 חברי הפרלמנט והבחירות הושלמו ב-27 במאי, באזור בחירה שבו נדחו הבחירות עקב פטירתו של אחד המועמדים.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| 306 | 258 | 57 | 29 |
| שמרנים | לייבור | ליברל-דמוקרטים | אחרים |
| מפלגה | מפלגה | מנהיג | חברי פרלמנט> מס' | חברי פרלמנט> אחוז | חברי פרלמנט>  | חברי פרלמנט> ± | קולות> מס' | קולות> אחוז | קולות>  | קולות> ± |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שמרנים |  | דייוויד קמרון | 306 | 47.1% | 306 / 650 | 97 | 10,703,754 | 36.1% |  | 3.7 |
| לייבור |  | גורדון בראון | 258 | 39.7% | 258 / 650 | 91 | 8,609,527 | 29.0% |  | 6.2 |
| ליברל-דמוקרטים |  | ניק קלג | 57 | 8.8% | 57 / 650 | 5 | 6,836,825 | 23.0% |  | 1.0 |
| יוניוניסטים-דמוקרטים |  | פיטר רובינסון | 8 | 1.2% | 8 / 650 | 1 | 168,216 | 0.6% |  | 0.3 |
| המפלגה הלאומית הסקוטית |  | אלכס סלמונד | 6 | 0.9% | 6 / 650 |  | 491,386 | 1.7% |  | 0.1 |
| שין פיין |  | ג'רי אדמס | 5 | 0.8% | 5 / 650 |  | 171,942 | 0.6% |  | 0.1 |
| פלייד קמרי |  | איואן וויין ג'ונס | 3 | 0.5% | 3 / 650 | 1 | 165,394 | 0.6% |  | 0.1 |
| סוציאל-דמוקרטים |  | מרגרט ריצ'י | 3 | 0.5% | 3 / 650 |  | 110,970 | 0.4% |  | 0.1 |
| הירוקים |  | קרוליין לוקאס | 1 | 0.2% | 1 / 650 | 1 | 285,616 | 1.0% |  | 0.2 |
| הברית של צפון אירלנד |  | דייוויד פורד | 1 | 0.2% | 1 / 650 | 1 | 42,762 | 0.1% |  |  |
| יושב ראש (שמרנים) |  | ג'ון ברקו | 1 | 0.2% | 1 / 650 |  | 22,860 | 0.08% |  |  |
| עצמאיים |  | סילביה חרמון | 1 | 0.2% | 1 / 650 | חדש | 21,181 | 0.07% |  | חדש |
תוצאות הבחירות > הקמת הקואליציה

בשל התוצאות שבהן לא זכתה אף מפלגה לרוב מוחלט, התקיימו שיחות קואליציה בין שתי המפלגות הגדולות למפלגה הליברל-דמוקרטית. ימים אחדים לאחר מכן, רק לאחר שהתברר כי הליברל-דמוקרטים יצטרפו לקואליציה בראשות קמרון, התפטר ראש הממשלה בראון מתפקידו, בניגוד לנהוג בדרך כלל, שראש הממשלה המפסיד מתפטר ויוצא מדאונינג 10 עוד באותו ערב.
ראו גם

הבחירות הכלליות בבריטניה (2015)
ואלדיס דומברובסקיס

ואלדיס דומברובסקיס (בלטבית: Valdis Dombrovskis; נולד ב-5 באוגוסט 1971) הוא פוליטיקאי לטבי, שכיהן כראש ממשלת לטביה מ-12 במרץ 2009 עד ל-22 בינואר 2014.
ביוגרפיה

דומברובסקיס נולד ב-1971 בריגה, בירת לטביה. קיבל תואר מהפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה מאוניברסיטת לטביה.
תואר שני בפיזיקה מאוניברסיטת מיינץ שבגרמניה ועבד במעבדה באוניברסיטת מרילנד.
דומברובסקיס נכנס לפרלמנט הלטבי ב-2002 מטעם מפלגת "העידן החדש" (בלטבית Jaunais laiks), התמנה לתפקיד שר האוצר ושימש בתפקיד זה עד 2004.
ב-12 במרץ 2009 נבחר לראשות ממשלת לטביה בתמיכת הנשיא ושלוש מתוך ארבע המפלגות בפרלמנט הלטבי הסאימה. בעקבות המשבר הממשלתי בנובמבר 2010 הרכיב את הממשלה השנייה בראשותו. לאחר בחירות של שנת 2011 הרכיב את הממשלה השלישית.
ב-27 בנובמבר 2013 עזב את התפקיד בעקבות קריסת בניין מרכז מסחרי בריגה במהלכה נהרגו 54 אזרחים.
הבחירות הכלליות בניו זילנד 2020

הבחירות הכלליות בניו זילנד התקיימו ב-17 באוקטובר 2020 ובמהלכן נבחר הפרלמנט ה-53.
מפלגת הלייבור שבהנהגת ראש הממשלה המכהנת ג'סינדה ארדרן ניצחה בבחירות וזכתה ב-65 מושבים מתוך 120 מושבי הפרלמנט. לאחר הבחירות הרכיב הלייבור את הממשלה, שבה נכללו גם שני שרים ממפלגת הירוקים.
ביום הבחירות התבקשו המצביעים להשתתף גם בשני משאלי עם - האחד על שימוש אישי בקנאביס והאחר בנוגע להתרת המתות חסד.
רקע

לאחר הבחירות לפרלמנט ה-52 שנערכו ב-23 בספטמבר 2017 הוקמה ממשלת קואליציה בתמיכת 63 חברי הפרלמנט. מרכיביה היו מפלגות הלייבור (46 מושבים), מפלגת NZ First‏ (תשעה מושבים) ומפלגת הירוקים (שמונה מושבים). בראשות הממשלה הוצבה מנהיגת מפלגת הלייבור ג'סינדה ארדרן. המפלגה הלאומית (הגדולה בפרלמנט - 54 מושבים) נותרה באופוזיציה, לראשונה מאז בחירות 2008 ולאחר תשע שנים רצופות שבהן השתתפה בחמש ממשלות.
הבחירות

הבחירות הוכרזו בינואר 2020 בהתאם לחוק לקראת מלאת שלוש שנים מהבחירות הקודמות ונקבעו ל-19 בספטמבר. באוגוסט, בעקבות פרוץ מגפת הקורונה, נדחה מועדן בחודש ל-17 באוקטובר. הפרלמנט היוצא התפזר ב-6 בספטמבר.
הבחירות בניו זילנד הן כלליות, כלומר, כל אזרח מגיל 18 (למעט אסירים), רשאי להצביע. מאז בחירות 1996 שיטת הבחירות היא יחסית ומעורבת (Mixed-member proportional): 72 מתוך 120 חברי הפרלמנט נבחרים ישירות ב-72 מחוזות בחירה. בכל מחוז נבחר המועמד שזכה במספר הקולות הגדול ביותר (גם אם לא השיג רוב קולות המצביעים במחוז). יתר חברי הפרלמנט (48) נבחרים מתוך רשימות מועמדים מפלגתיות ארציות בצורה המקנה לפרלמנט בחירה יחסית כאשר משקללים את המושבים שנבחרו במחוזות הבחירה.
מגפת הקורונה והצעדים שננקטו במדינה לשם התמודדות עמה הכבידו מאוד על ניהול מסעי הבחירות של המפלגות, במיוחד בכל הנוגע לכינוס עצרות בחירות.
החל מ-6 באוגוסט קיימו ערוצי הטלוויזיה במדינה 12 עימותים בנושאים שונים. השתתפו בהם נציגים מתשע מפלגות שהתמודדו בבחירות (על פי קריטריון זכאות שנקבע). בכל עימות השתתפו שניים עד חמישה משתתפים. ארבעה מהעימותים היו עימותי מנהיגות והשתתפו בהם מנהיגות מפלגת הלייבור והמפלגה הלאומית בלבד.
הצבעה מוקדמת התאפשרה במדינה החל ב-3 באוקטובר. השתתפו בה 1,976,996 מצביעים, למעלה ממחצית המשתתפים בהצבעה כולה.
תוצאות

מספר המצביעים שהצביעו היה 2,919,073 - 82.24 אחוזים מכלל בעלי זכות הבחירה, כ-2.5 אחוזים יותר מאשר בבחירות הקודמות.
בבחירות התמודדו 17 רשימות מועמדים (מהן שש של מפלגות שקמו מ-2019 ואילך). חמש מהרשימות היו מיוצגות בפרלמנט היוצא.
נציגי חמש רשימות זכו במושבים בפרלמנט:
| מפלגה | מושבים במחוזות בחירה | מושבים ברשימה הארצית | סך הכל | שינוי מהבחירות הקודמות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מפלגת הלייבור | 46 | 19 | 65 | 19+ |
| המפלגה הלאומית | 23 | 10 | 33 | 23- |
| מפלגת הירוקים | 1 | 9 | 10 | 2+ |
| ACT ניו זילנד | 1 | 9 | 10 | 9+ |
| המפלגה המאורית | 1 | 1 | 2 | 2+ |
| סך הכל | 72 | 48 | 120 |  |
מפלגת NZ First איבדה בבחירות את כל תשעה מושבי הפרלמנט שבהם החזיקה מאז בחירות 2017. המפלגה המאורית, שלא הייתה מיוצגת בפרלמנט הקודם, נכנסה לפרלמנט כמפלגה החמישית בו.
תוצאות באחוזים:
| מפלגה | אחוז הקולות במחוזות בחירה | אחוז הקולות  ברשימה הארצית | אחוז מהמושבים בפרלמנט |
| --- | --- | --- | --- |
| מפלגת הלייבור | 48.07 | 50.01 | 54.17 |
| המפלגה הלאומית | 34.13 | 25.58 | 27.50 |
| מפלגת הירוקים | 5.74 | 7.86 | 8.33 |
| ACT ניו זילנד | 3.46 | 7.59 | 8.33 |
| המפלגה המאורית | 2.15 | 1.17 | 1.67 |
| המפלגה השמרנית החדשה | 1.76 | 1.48 |  |
| NZ First‏ | 1.07 | 4.6 |  |
| Opportunities‏ | 0.89 | 1.51 |  |
| אחרים | 2.73 | 0.02 |  |
תוצאות הבחירות ביטאו ניצחון סוחף של מפלגת הלייבור, שזכתה במספר מושבים מספיק לקיום רוב בפרלמנט ללא צורך בהרכבת קואליציה. הייתה זו הפעם הראשונה שמפלגה השיגה רוב בפרלמנט מאז שינוי שיטת הבחירות ב-1996. היה זה הניצחון השלישי בגודלו (באחוזים) בהיסטוריה של המפלגה. מועמדי המפלגה ניצחו בבחירות ב-71 מתוך 72 מחוזות הבחירה ונטלו רבים מהם מידי מועמדי המפלגה הלאומית. הצלחת המפלגה בבחירות יוחסה בעיקרה לשביעות הרצון בציבור מהאופן שבו ניהלה ממשלתה של ארדרן את ההתמודדות עם מגפת הקורונה במדינה. הפסדה של המפלגה הלאומית היה השני הגרוע ביותר בהיסטוריה שלה.
התוצאות הרשמיות של הבחירות פורסמו ב-6 בנובמבר. הפרלמנט ה-53 נפתח ב-25 בנובמבר.
תוצאות סקרי דעת קהל בניו זילנד בשנים 2019 - 2020, לפי מספר מושבים בפרלמנט
ולרי פטרוב

| --- | --- |

ולרי פטרוב כפי שצולם ב-2011
 לידה:  22 באפריל 1920 סופיה, ממלכת בולגריה
 פטירה:  27 באוגוסט 2014 (בגיל 94) סופיה, בולגריה
 מדינה:  בולגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי של סופיה 
 עיסוק:  תסריטאי מחזאי, סופר ילדים (בראשית הקריירה) ומשורר
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סופיה 
 שפות היצירה:  אנגלית, בולגרית 
 סוגה:  מחזה, תסריט, שירה 
 תקופת הפעילות:  1935–2014 (כ־79 שנים)
 צאצאים:  Boyana Petrova 
 פרסים והוקרה:  Saint Paisius of Hilendar State Prize  Hristo Danov Award  מסדר סטרה פלנינה  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 חתימה:   
 
ולרי פטרוב (בבולגרית: Валери Петров‏; 22 באפריל 1920, סופיה, ממלכת בולגריה - 27 באוגוסט 2014, סופיה, בולגריה), היה תסריטאי מחזאי, סופר ילדים, ומשורר בולגרי ממוצא יהודי אשר כיהן גם כחבר הפרלמנט הבולגרי.
קורות חיים

ולרי פטרוב היה שם העט של ולרי נסים מבורך (בבולגרית: Валери Нисим Меворах), אשר נולד בסופיה לעורך הדין פרופסור נסים מבורך שכיהן כשגריר בולגריה בארצות הברית ובאו"ם ולמריה פטרובה שהייתה מורה לצרפתית בבית ספר תיכון. הוא בוגר הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת סופיה. ב-1935 הוציא לאור את ספר השירה הראשון שלו ובהמשך, לאחר פרסום החוק להגנת האומה החל לכתוב תחת שם העט ולרי פטרוב, תוך שהוא מאמץ את שם משפחתה של אימו וזאת בשל רדיפות היהודים בבולגריה.
ב-1944, לאחר ההפיכה שהובילה חזית המולדת הבולגרית והצטרפות בולגריה לבעלות הברית, הועסק פטרוב ככתב צבאי. לאחר תום המלחמה נמנה עם מייסדי ועורכי העיתון הסאטירי "Стършел" - "הצירעה" ובהמשך כיהן כנספח התרבות בצירות הבולגרית באיטליה. לאורך הקריירה הוציא לאור פטרוב 12 ספרי שירה, וכתב 19 תסריטים לסרטי קולנוע ואנימציה ו-8 מחזות. הסרט מעבר לכל חלום מתבסס על תסריט שכתב פטרוב ב-1981. כמו כן תרגם ולרי פטרוב מיצירותיהם של יוהאן וולפגנג פון גתה וויליאם שייקספיר לבולגרית. פטרוב זכה להוקרת הממסד האמנותי הבולגרי ולפרסים רבים על תרומתו לתרבות בבולגריה. ב-2007 זכה לפרס הוקרה מיוחד שהוענק לו על ידי ראש ממשלת בולגריה דאז סרגיי סטאנישב וב-2011 בפרס האקדמיה הבולגרית למדעים.
בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 כיהן פטרוב כחבר הפרלמנט הבולגרי ולתקופה קצרה היה סגן יושב ראשו. ולרי פטרוב הלך לעולמו ב-27 באוגוסט 2014 בסופיה, לאחר שלקה בשני אירועים של שבץ מוחי והוא בן 94 שנים.
דוד ילין

ערך זה עוסק בנכד. אם התכוונתם לסבו, אבי משפחת ילין בארץ ישראל, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1864 ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  12 בדצמבר 1941 (בגיל 77) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  בלשנות, שירה עברית, פוליטיקה, ספרות עברית, בלשנות עברית, ציונות 
 מקום מגורים:  ארץ ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 פרסים והוקרה:  על שמו נקראים מספר מוסדות חינוך ובראשם המכללה האקדמית לחינוך על שם דוד ילין, שהקים, וכן לשכת הבונים החופשים מספר 18 בפתח תקווה, שהיה נשיאה
 בן או בת זוג:  איטה ילין 
 צאצאים:  אבינעם ילין 
 תרומות עיקריות
 ייסד, יחד עם אליעזר בן-יהודה, את ועד הלשון העברית; ייסד את אחת המכללות הראשונות למורים שפעלו בעברית; כתב ספרים בדקדוק עברי
 
אבן ראשה מעוטרת במילה הלבנון בבית ילין, בירושלים
רחוב על שם דוד ילין בסמוך לכיכר הדוידקה בירושלים
דוד יֶלין (י"א באדר ב' ה'תרכ"ד, 19 במרץ 1864 – כ"ב בכסלו תש"ב, 12 בדצמבר 1941) היה מורה, חוקר העברית ואיש ציבור, מראשי היישוב, מייסד מכללת דוד ילין, ממייסדי הסתדרות המורים וועד הלשון העברית, יושב ראש הוועד הלאומי, וממקימי שכונת זיכרון משה בירושלים.
תולדות חייו > משפחה

אשתו איטה הייתה בתו של יחיאל מיכל פינס וגיסו היה יוסף מיוחס. לשניים היו שבעה ילדים - בת בכורה, חמישה בנים ובת זקונים:
השני בילדיו, אליעזר, היה מהנדס, אדריכל ואיש ציבור, ובעלה של המוזיקאית תלמה ילין. תלמה ואליעזר היו ממקימי שכונת רחביה, וביתם עדיין עומד ברחוב רמב"ן 14.
השלישי בילדיו, אביעזר, היה מזכ"ל הסתדרות המורים ונשיאה, וממייסדי אגודת הספורט מכבי.
השישי בילדיו, אבינעם, היה מחנך ומזרחן שכאמור נרצח ועל שמו נקרא הגן הבוטני במכללת דוד ילין.
בת הזקונים, אהובה (1908–1980), נישאה ליהודה ליאו פיקרד, מבכירי הגאולוגים בישראל ומראשוני האוניברסיטה העברית
אחותו של דוד ילין, שרה, הייתה אשתו של חבר בית המשפט המחוזי בחברון בראשית המאה ה-20, יוסף מני, נכדו של אליהו מני מראשי יהדות עיראק. אחותו רחל נישאה ליחזקאל דנין (סוכובולסקי), ממייסדי תל אביב.
יצחק יחזקאל יהודה ואברהם שלום יהודה היו בני דודו.
תרומתו לשפה העברית

ילין היה אישיות מרכזית בהחייאת השפה העברית, והיה פעיל מאוד בחידוש מילים. בניגוד לבן-יהודה, שפנה פעמים רבות לשפה הערבית על מנת להעשיר את השפה העברית - דגל ילין בחידוש עצמאי, או כזה המסתמך על המקורות העבריים העתיקים. פעמים רבות היה מחפש מילה מן המקורות ומחדש את משמעותה, גם אם משמעותה החדשה לא התאימה לזו המקורית. בפרט, עסק ילין במילים יחידאיות בתנ"ך שאין בטוחים בפירושן, דוגמת המילה מנזר שמופעה היחיד הוא בספר נחום, ככל הנראה במשמעות של מלך או של פקיד גבוה בממשל, שחודשה למשמעות של בית נזירים. דוגמאות למילים נוספות שחידש ילין: צלם וצילום (במקום חידושיו של אליעזר בן-יהודה למילים צייר אור וציור אור בהתאמה), בדיחה, חקלאי, מדשאה, מצפן, נדיר, עקיף, קטר, שחקן, תאריך ותעמולה.
פרסם, יחד עם יהודה גור, מילון עברי עם ציורים ב-1920.
מספריו

לפי המצאי בבית הספרים הלאומי, פרסם דוד ילין למעלה ממאה פרסומים. כאן יובאו רק כמה מהם, לשם מתן מושג על יצירתו.
אוסף שירים לילדים, סודר ביחד עם חיים אריה זוטא, דפוס אברהם משה לונץ, ירושלים, תרס"ה, 1904.
בן יהודה ותחית הלשון העברית, ירושלים, 1924.
דקדוק הלשון העברית, הכתב והניקוד, הוצאת ראובן מס, ירושלים, תשל"ג 1973.
כתבי דוד ילין , בשבעה כרכים, ירושלים, תשמ"ג 1983.
א. ירושלים של תמול
ב. מדן ועד באר שבע
ג. חקרי מקרא
ד. חקרי השירה העברית בספרד
ה. מחקרי לשון ודקדוק
ו. פרקי חינוך והוראה
ז. איגרות ונאומים
מבחר שירי שמואל בן-יוסף הלוי הנגיד, מסודרים ומבוארים, מאת דוד ילין, אמנות, תל אביב, 1931 תרצ"א.
המלך עומר אל נעמן ובניו, מסיפורי אלף לילה ולילה, תרגום מערבית על ידי דוד ילין, הוצאת דביר תל אביב, תר"ץ 1930.
המשקלים בשירת שמואל הנגיד, שוקן, ירושלים, תרצ"ט 1939.
תורת השירה הספרדית , מאת דוד ילין, מבוא וביבליוגרפיה מאת דן פגיס, מגנס, ירושלים, תשל"ח 1978.