stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם אופק
הערות שוליים

↑  רונן, אברהם, אברהם אופק (מתוך הסדרה: אמנים ישראלים בעריכת מרדכי עומר)
↑  ראו: כל העיר, 1.2.1985. מצוטט אצל: עפרת, גדעון, בית, אברהם אופק, 1956–1986.
↑  ראו: ברוך, אדם, "התיאטרון הפרטי של אברהם אופק", הארץ, 6 בינואר 1970.
↑  ראו: התמונה מקדשת את האמצעים, דבר, 18 ביולי 1958
↑  ראו: עפרת, גדעון, בית, אברהם אופק, עבודות 1956-1986, ספרית פועלים, תל אביב, 1987, עמ' 14-21
↑  ראו: רונן, אברהם, אברהם אופק, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1989, עמ' 8
↑  ראו: מנדלסון, אמיתי, נופי געגוע, מוקדם ומאוחר ביצירתו של אברהם אופק, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2007, עמ' 10
↑  ראו: עפרת, גדעון, "הדיאלקטיקות של שנות החמישים: הגמוניה וריבוי", בתוך: בר אור, גליה; עפרת, גדעון, העשור הראשון: הגמוניה וריבוי, משכן לאמנות עין חרוד, 2008
↑  ראו: רוטמן, אריה, "התחריטים של אברהם אופק" בתוך: אברהם אופק: הדפסים, סדנת ההדפס ירושלים, 1990, עמ' 11.
↑  ראו: עפרת, גדעון, בית, אברהם אופק, עבודות 1956-1986, ספרית פועלים, תל אביב, 1987, עמ' 30-31.
↑  ראו: רונן, אברהם, אברהם אופק, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1989, עמ' 9
↑  ראו: עפרת, גדעון, בית, אברהם אופק, עבודות 1956-1986, עמ' 39
↑  צלמונה, יגאל. "100 שנות אמנות ישראלית", עמ' 158,201-202, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2010
↑  ראו: עפרת, גדעון, בית, אברהם אופק, עבודות 1956–1986, עמ' 31–39
↑  הארץ, 13 בנובמבר 1964, ראו גם: עומר, מרדכי (עורך), בראל, יואב, בין פיכחון לתמימות, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב-יפו, 2004, עמ' 352
↑  ראו: עפרת, גדעון, ההולכים אל ההר, אברהם אופק: רישומי עקדה, בית אבי חי, ירושלים, 2008, עמ' 19
1 2  ראו: עפרת, גדעון, ההולכים אל ההר, אברהם אופק: רישומי עקדה, בית אבי חי, ירושלים, 2008, עמ' 20
↑  ראו: "להשתייך דרך מאבק", ידיעות אחרונות, 1 בדצמבר 1972
↑  ראו: עפרת, גדעון, ההולכים אל ההר, אברהם אופק: רישומי עקדה, בית אבי חי, ירושלים, 2008, עמ' 24.
↑  ראו: עפרת, גדעון, ההולכים אל ההר, אברהם אופק: רישומי עקדה, בית אבי חי, ירושלים, 2008, עמ' 24, הערה מס' 3
↑  לפרשנות על הציור ראו: עפרת, גדעון, בית, אברהם אופק, עבודות 1956-1986, עמ' 89-94
↑  ראו: עפרת, גדעון, בית, אברהם אופק, עבודות 1956-1986, עמ' 43
↑  ראו: רונן, אברהם, ציורי הקיר בכפר אוריה, מועצה אזורית מטה-יהודה, ירושלים, 1971.
↑  ע. לוייתן, "שורשי – במקום שבו אני נמצא", על המשמר. מצוטט אצל עפרת, גדעון, בית, אברהם אופק, עבודות 1956-1986, עמ' 98
↑  ראו: עפרת, גדעון, ההולכים אל ההר, אברהם אופק: רישומי עקדה, בית אבי חי, ירושלים, 2008, עמ' 25
↑  ראו: תמוז, בנימין (עורך), סיפורה של אמנות ישראל, מסדה, 1980, עמ' 238–239
↑  ראו: תמוז, בנימין (עורך), סיפורה של אמנות ישראל, מסדה, 1980, עמ' 2391.
↑  ראו: עפרת, גדעון, בית, אברהם אופק, עבודות 1956-1986, עמ' 132-135
↑  ראו: עפרת, גדעון, בית, אברהם אופק, עבודות 1956-1986, ספרית פועלים, תל אביב, 1987, עמ' 153
↑  גדעון עפרת, משלי שועלים: double bind, באתר המחסן של גדעון עפרת, ‏2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 270263  NLI: 987007266004305171  PLWABN: 9810680147305606  BnF: cb14520261r (data)  GND: 11918401X  ISNI: 0000 0001 0917 8858  LCCN: n88194632  RERO: 02-A018021350  RKD: 348858  SNAC: w69g740r  ULAN: 500160168  VIAF: 76549104   WorldCat (עם VIAF): 76549104 
אברהם אופק בקיבוץ עין המפרץ, 1952
שמס הווארי זועבי

| --- | --- |

שמס הווארי זועבי (2023)
 לידה:  1990 (בת 34 בערך) נצרת
 מקום לימודים:  מכללת עמק יזרעאל מכללת אורנים
 תחום יצירה:  ציור
שמס הווארי זועבי (בערבית: شمس هواري زعبي; נולדה ב-1990), היא אמנית פלסטינית אזרחית ישראל. ביצירתה היא מרבה להשתמש בחומרים טבעיים ומתמקדת בעיבוד זיכרונות, קולקטיביים ואישיים, מהתקופה שקדמה לנכבה.
ביוגרפיה

הווארי זועבי נולדה בנצרת, שם גדלה והתחנכה. בשנת 2008 סיימה את לימודיה בתיכון "הגליל" בעיר. סיימה תואר ראשון במדעי ההתנהגות במכללת עמק יזרעאל (ב-2012), אך החליטה לשנות כיוון וללמוד אמנות. היא סיימה את מסלול ההסבות לאמנות במכללת אורנים (ב-2016), ובהמשך סיימה בהצטיינות תואר שני במכללת אורנים במסלול אמנית-מורה-יוצרת (ב-2023).
הווארי זועבי עבדה במשך שמונה שנים כמדריכה במוזיאון וילפריד בקיבוץ הזורע, והייתה מורה לאמנות ועיצוב במוסדות שונים. כיום היא מדריכה פדגוגית במכללת אורנים.
הווארי זועבי מתגוררת ויוצרת בנוף הגליל (נצרת עילית לשעבר). היא נשואה ואם לשלוש בנות.
יצירתה

הווארי זועבי מבטאת ביצירותיה היבטים שונים של חיי ערביי ישראל, ומתייחסת לנכבה כנקודת שבר של "לפני" ו"אחרי". אין אפוא פלא שתערוכת היחיד הראשונה שלה נקראה After Party, שכן היא בוחנת את המציאות אחרי רגע מכריע זה בחיי הפלסטינים.
הווארי זועבי חוקרת את הכפר והעיר הערבית ואת הזיכרון מהאנשים, החיות, המראות והריחות שקדמו לנכבה. אחד הדימויים החוזרים ביצירתה הוא סיפור העז השחורה, שאותו התחילה לחקור בשנת 2021 ואשר ממשיך להופיע בעבודותיה עד היום. גידולה של העז השחורה היה נפוץ בקרב ערביי הארץ, עד שהוטלו עליו הגבלות חמורות זמן קצר אחרי הקמת מדינת ישראל, בנימוק של פגיעה בצמחייה. המיעוט הערבי ראה בחוק ניסיון לעצב מחדש את המרחב הגאוגרפי וניסיון למחוק את זיכרון העבר. בפועל הרחקת העז השחורה פגעה באיזון האקולוגי, מה שהוביל לביטול החוק בשנת 2018.
בעבודותיה של הווארי זועבי אפשר למצוא סמלים רגילים ופשוטים לכאורה, אך למעשה הסמלים מורכבים וטומנים בחובם מטענים רגשיים, הכרוכים בשורשיה של חוויה קיומית, אנושית, תרבותית, פוליטית, חברתית ורגשית.
החומר העיקרי שבו משתמשת הווארי זועבי הוא קרעי בדים, הן חדשים והן משומשים שכבר הוכתמו בפגעי הזמן. הבד, כמצע של זיכרון, מסמל עבור האמנית את גוף האדם, שאף פעם אינו טאבולה ראסה. הוא תמיד "זוכר" את שעבר עליו, וכל מה שנספג בו מסמל את מכלול החוויות והתכונות שצבר האדם במהלך חייו.
חומרי הגלם שאיתם "מכתימה" הווארי זועבי את הבדים הם חומרים טבעיים שלקוחים מחיי היום-יום – שמן זית, קפה, תבלינים, פירות למיניהם וכדומה. בנוסף משתמשת הווארי זועבי בדבק לאיחוי הבד הקרוע – ביטוי לתקווה שנאבקת באובדן – ואפילו באקונומיקה, שאיתה היא מציירת על בדים שחורים. תמיד היה מרכיב מרדני בעבודות של הווארי זועבי, ולפיכך נראה שגם הבחירה לעבוד עם בדים מבטאת מרד מסוים במוסכמות, שאִפשר לה לפרוץ את הגבולות המסורתיים של הקנבס והנייר.
השימוש בחומר ההלבנה, שבחיי היום-יום נועד למחוק כתמים ואת הלכלוך הלא-רצוי שנצבר במהלך הזמן, יוצר משחק בין ה"לכלוך" ל"טיהור" ובונה סדרה של יצירות שקשה לייחס לזרם מסוים באמנות בת זמננו, אך את שורשיהן אנו מוצאים באמנות מודרנית מתחילת המאה הקודמת, כאשר אמנים נפרדו מהמוּכָּר ומהשימושים בעפרונות, גרפיט, פחם, צבעי מים, שמן, אקריליק וכדומה, שמלווים את האמנות הפלסטית זה עידן ועידנים. היציאה מהמסגרת ופתיחת הדרך לשימוש בחומרים יום-יומיים אִפשרו קירוב של האמנות לחיים, בניסיון לנסח מחדש את היחסים ביניהם. עם זאת ראוי לציין שבחלק מהעבודות הווארי זועבי משתמשת גם בחומרים הקלאסיים – דיו, פחם, אקריליק וכדומה.
בנוסף על העבודה עם בדים החלה לאחרונה הווארי זועבי לחקור את השימוש בחומר טבעי נוסף ביצירתה – עץ. היא מנצלת לוחות עץ ישנים, לדוגמה דלתות של ארונות שפורקו, ואת התמונה שהיא מבקשת להציג היא יוצרת באמצעות חריטה ושריפת העץ. לעיתים היא נעזרת גם בחומרים קלאסיים כגון דיו.
יצירותיה של הווארי זועבי מאופיינות בהיעדר תכנון, במקריות ואף באי-שליטה. עקב כך נוצרים לעיתים דימויים מפתיעים, אשר כמו נולדים מעצמם מעירוב החומרים על הבד.
תערוכות > תערוכות יחיד

2023 – "הדהודי נשמות תלויות", מכללת אורנים. אוצרת: ד"ר שחר מרנין.
2022 – "AFTER PARTY", בגלריה לאמנות באום אל-פחם. אוצר: פריד אבו שקרה (את הטקסט המתאר את התערוכה כתבה: מנאר זועבי).
2021 – "AFTER PARTY", במרכז התרבות והספורט על שם דרוויש בנצרת. אוצרת: מנאר זועבי.
תערוכות > תערוכות משותפות

2024 - "טרנזיט", הלובי – מקום לאמנות, תל אביב. אוצרות: אורית מור וסאהר מיארי.
2023 - "באים בדברים", גלריה גבעת חביבה לאמנות. אוצרת: ענת לידרור.
2023 - "תבנית אם", גלריה 51 במודיעין. אוצרת: הדסה כהן
2023 - "כולנו זקוקים לחסד", הגלריה לאמנות ישראלית, מכללת אורנים. אוצרת: ד"ר שחר מרנין-דיסטלפלד.
2023 – "ים יבשה - בר בחר", תערוכה זוגית עם האמנית מיקי צדיק בגלריה כברי. אוצרת: תמר הורביץ ליבנה.
2023 – "גוף ראשון רבים", בבית המשפט העליון, ירושלים. אוצרת: ד"ר אורנה יאיר.
2023 – יריד "צבע טרי", נמל יפו.
2023 – "אובדן התפר", תערוכה במכללת אורנים. אוצרת: רותי הלביץ כהן.
2017 – "יוצאים לאור", עבודות של מיטב בוגרי 2017 מהאקדמיות ובתי הספר לאמנות ולעיצוב בישראל, סמטאות יפו העתיקה. אוצרים: חגית פלג, רותם ויובל סער.
2017 – "תערוכת הבוגרים", מכללת אורנים.
הערות שוליים

1 2 3  "הרשימה המשותפת" - המלצה על תערוכות חדשות, מגזין פורטפוליו, 31 באוגוסט 2023.
↑  החוק להגנת הצומח (נזקי עזים), תש"י – 1950, שהתקבל בכנסת ביום 10 באוגוסט 1950. נוסח החוק
↑   צפריר רינת, אחרי 67 שנה, העז השחורה צפויה לקבל בחזרה את כבודה האבוד, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2017
1 2 3  התמודדות עם תהום הנפש כמנוע ליצירה, כתבה באתר "חדשות חיפה הקריות" על תערוכת הבוגרים במכללת אורנים, 2 ביולי 2023.
↑  מאגר החקיקה הלאומי, החוק המבטל פורסם ברשומות ב-13 במאי 2018.
1 2  על התערוכה After Party, דברים שכתבה מנאר זועבי וממופיעים באתר גלריית אום אל-פחם, 2022.
↑  אתר ערב רב
↑  עמוד הפייסבוק של "הלובי – מקום לאמנות"
↑  כתבה של קרן קטקו איילי באתר "חיים משותפים", 22 בדצמבר 2023
↑  עמוד הפייסבוק של גלריה 51
↑  מידע על התערוכה באתר "יוצרים מגזין"
↑  הזמנה לפתיחת התערוכה
↑  הודעה על פתיחת התערוכה.
↑  "יוצאים לאור" – המיטב מתערוכות הבוגרים 2017, מגזין פורטפוליו, 23 באוגוסט 2017.
↑  בוגרים 2017 אורנים, מגזין פורטפוליו, 4 ביולי 2017.
שמס הווארי זועבי, צל של עז שחורה
טכניקה מעורבת על בד, 24X24 ס"מ, 2021
שמס הווארי זועבי, ללא כותרת, 2023
בדים, חוטי צמר, חוטי ברזל, שריפה וקפה על בד.
צולם בתערוכה "באים בדברים" בגבעת חביבה.
מארב מופז

אלוף פיקוד המרכז, רחבעם זאבי (עם כומתה שחורה), וסמל שאול מופז, (לצידו בדגמ"ח צנחנים) בזמן מלחמת ההתשה בבקעת הירדן
מארב מופז הוא כינוי למארב שביצע כוח קטן של צה"ל ב-23 באוקטובר 1968 במסגרת מלחמת ההתשה בבקעת הירדן באזור אום סידרה. הכוח ארב למחבלים מארגון פת"ח שחצו את הירדן במטרה לפגוע במוצב צה"ל בקו הגבול. במארב נהרגו ארבעה מחבלים ואחד נפצע ונשבה. לכוח צה"ל לא היו נפגעים.
בראש הכוח הישראלי שכלל שישה צנחנים מגדוד 890, עמד שאול מופז, שהיה אז מפקד כיתה. בעקבות אופן ניהול המארב ותוצאותיו נשלח מופז לקורס קצינים. כמו כן, שונו חלק מהתרגולות שהיו נהוגות עד אז בצה"ל לגבי מארבים.
רקע

בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20, במקביל למלחמת ההתשה שהתחוללה בין ישראל ומצרים, התנהלה מלחמת התשה בבקעת הירדן בין ישראל, ארגוני הטרור הפלסטיניים (ובראשם פת"ח) וממלכת ירדן. שגרת הלחימה כללה, בין היתר, ניסיונות חדירה רבים של חוליות מארגוני הטרור הפלסטיניים שניסו לחצות את נהר הירדן במטרה לפגוע בחיילי צה"ל ובאזרחים ישראלים תוך פגיעה גם בתשתיות אזרחיות וצבאיות. מול ניסיונות חדירה אלו נקט צה"ל בפעולות שונות, ביניהן בניית קו מוצבים לאורך הירדן והוצאת מארבים בנקודות שונות שנועדו לפגוע בחוליות הפלסטיניות.
המארב

בתקופה שקדמה למארב הייתה פעילות קבועה של חוליות פלסטיניות באזור אבו סידרה שבבקעת הירדן. פעם בכמה לילות חצתה חוליה את הירדן, התמקמה על מחפורת טנקים באחת הגבעות שמעל הירדן וירתה מטווח קצר יחסית מספר רקטות מסוג RPG-7 על מוצב צה"ל "ורד" שמוקם מערבית לשם. על פלוגה ב' בגדוד 890 בפיקודו של יצחק מרדכי הוטל לבצע את רוב המארבים באזור. שאול מופז, שפיקד על המארב, שב לפלוגה יום לפני כן מבה"ד 1, לאחר שנכשל בפעם השלישית בניסיונו להתקבל לקורס קצינים. מופז וחמישה חיילים תחת פיקודו היו חמושים ב-3 תמ"ק עוזי, 2 מקלעונים, מקלע מאג, מרגמה 52 וברימונים.
מעט אחרי השעה 17:00 יצאו יחד שתי חוליות ישראליות אשר התפצלו לקראת אזור המארבים. חוליית מופז התמקמה ב"מארב כוכב" מול אחת המחפורות, כשארבעה לוחמים שוכבים עם הפנים לכיוון הצפוי להיתקלות ושני לוחמים עם הפנים לכיוון ההפוך. בשעה 21:00 לערך, זיהה מופז תנועה באזור המחפורת. לאחר שנתן פקודה מפורטת לכוח, כולל פקודה לתקיפת המחפורת לאחר מכת האש הראשונה - הפעיל את המארב. המחבלים השיבו בירי רקטת RPG, אשר לא התפוצצה מפאת הטווח הקצר. לאחר מכת האש הראשונה, יצא מופז, כפי שתכנן, עם עוד שני הלוחמים שהיו חמושים בתמ"ק עוזי, לאיגוף שמאלי בכיוון המחפורת. שלושת הלוחמים האחרים המשיכו לירות אש רתק לכיוון המחפורת. עם הגיעם לקרבת המחפורת זרק הכוח המאגף רימוני רסס אל תוך המחפורת ולאחר שחדל את אש הרתק, נכנס אל המחפורת בסריקה באש. לאחר מכן כנס מופז את כוח המארב השני ויחד ביצעו סריקה באש באזור הוואדיות שסביב מחפורת הטנקים. לאחר שנפתחה אש מקלעים ומרגמות מטווח רחוק, כנראה על ידי הצבא הירדני, הורה הדרג הממונה לסגת. בסריקות באזור ההיתקלות למחרת בבוקר נמצאו ארבע גופות מחבלים ומחבל אחד שהיה פצוע. כמו כן נמצא ציוד של המחבלים: 4 רובי קלצ'ניקוב, 8 מחסניות, 6 רימונים רוסיים, רימון מילס אחד ו-2 פצצות RPG.
המארב בוצע בניגוד לתרגולת המארבים של צה"ל שגרסה כי בלילה אין לפצל כוחות מחשש לאש דו-צדדית. התרגולת הייתה שכל הכוח האורב צריך ליישר קו ולסרוק באש את שטח ההיתקלות. כמו כן, ההנחיה הייתה להשתמש ברימוני הלם ולא ברימוני רסס. מופז הסביר את סטייתו מהתרגולת בכך שבין הכוח האורב והמחפורת היה ואדי שלא איפשר הסתערות על האויב.
אחרית דבר

לאחר המארב נערך תחקיר בנוכחות אלוף הפיקוד, רחבעם זאבי. בתחקיר אחר, שנערך על ידי מפקדת קחצ"ר עלתה שאלת החריגה מנהלי המארב ובסיומו יצאה חוברת הדרכה שמאפשרת גם את הפעולה שביצע מופז. הצלחת המארב, שנבעה, בין היתר, מאופן הפיקוד של מופז בפעולה, ובנוסף, הרקורד שצבר כמפקד עד אותה פעולה, הביאו את יצחק מרדכי המ"פ ואת מג"ד 890, דן שומרון, לבקש מהמח"ט, דני מט, לתת למופז המלצה מיוחדת לכניסה לקורס קצינים ללא מעבר מבדקי קצונה. מופז המשיך בקריירה הצבאית והגיע לתפקיד רמטכ"ל.
למארב המוצלח לא הייתה השפעה משמעותית על המשך הלחימה בגזרה ועל מלחמת ההתשה בבקעת הירדן.
לקריאה נוספת

זאב דרורי, אש בקווים: מלחמת ההתשה בחזית המזרחית 1967–1970, הוצאת מודן, 2012, עמ' 166–167
משה (צ'יקו) תמיר, מלחמה ללא אות, תל אביב, מערכות - משרד הביטחון, 2005
הערות שוליים

1 2 3  4 מחבלים נהרגו ואחד נפצע ונתפס; מוקש ויריות ליד גשר, על המשמר, 25 באוקטובר 1968
1 2 3 4 5 6  משה זונדר, "בלילה כזה נולדים רמטכ"לים", מעריב "סופשבוע", ‏ 27 במרץ 1998, עמודים 23–28, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  "המצביאים: סיפורם של הרמטכ"לים", עורכים: דני דור, יהודה שיף; כתיבה: דני דור, דב גולדשטיין. הוצאת מעריב, 2002, עמוד 187-188)
↑  אורי ברימר, לי דקסטר, דני ראשין, רוני דוד ודני דגן
1 2 3  זאב דרורי, אש בקווים: מלחמת ההתשה בחזית המזרחית 1967–1970, הוצאת מודן, 2012, עמ' 166–167
↑   גל פרל פינקל, "במלחמה הרי אין מועד ב'" – סקירת ספרו של רא"ל (מיל.) שאול מופז, באתר צה"ל, 16 ביוני 2022
הוצאת אוניברסיטת אוקספורד

| --- | --- |


בניין הוצאת אוניברסיטת אוקספורד מרחוב וולטון
 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1586–הווה (כ־438 שנים) 
 חברת אם:  אוניברסיטת אוקספורד 
 מיקום המטה:  אוקספורד, אנגליה אנגליה, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 עובדים:  6,000
  
 corp.oup.com
 
הוצאת אוניברסיטת אוקספורד (באנגלית: Oxford University Press; בראשי תיבות: OUP) היא הוצאת הספרים האוניברסיטאית הגדולה בעולם והשנייה בוותק, לאחר הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. הוצאת הספרים היא מחלקה של אוניברסיטת אוקספורד ובראשה ניצבים 15 אקדמאים הממונים על ידי סגן הצ'נסלור של האוניברסיטה.
היסטוריה

ההוצאה נוסדה ב-1586, לאחר שהאוניברסיטה הייתה גורם פעיל בתחום הדפוס כבר מ-1480. עד המאה ה-19 התמקדה ההוצאה בתחום הספרות האקדמית והדפסת חיבורים ליטורגיים נוצריים. באמצע המאה ה-19 לקחה ההוצאה על עצמה את מפעל המילון האנגלי של אוקספורד, המילון האנגלי הגדול, המוקפד והשלם ביותר. מאז ראשית המאה ה-20 מוציאה ההוצאה ספרות כללית הממוקדת בעיקר בהוצאה מחדש של ספרות קלאסית, ספרות ילדים, סדרות מדע פופולרי, מילונים ולקסיקונים במגוון תחומי דעת (בין היתר פילוסופיה, ביולוגיה ומוזיקה קלאסית ורבים אחרים, הראשון בהם היה The Oxford Companion to Music), כתבי עת מדעיים, ספרים ללימוד השפה האנגלית וספרות דתית. כל זאת בצד הוצאת ספרי מחקר אקדמאים של אנשי אוניברסיטת אוקספורד ואחרים, הנבחרים על ידי ועדת לקטורים אקדמית המורכבת מחברי סגל האוניברסיטה.
ב-1896 הקימה ההוצאה בניו יורק שלוחה ראשונה מחוץ לבריטניה ומאז היא פעילה ברחבי העולם (כולל אוסטרליה, הודו, סין, יפן, דרום אמריקה ודרום אפריקה).
מפעלים מו"ליים ומחקריים ראויים לציון

המילון האנגלי של אוקספורד
מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים
סדרת הלקסיקונים Oxford Companion למגוון תחומי דעת
Oxford Classical Texts, סדרת ספרים המכילה עריכה מדעית של טקסטים מהספרות היוונית העתיקה והלטינית, בשפתם המקורית
סדרת הקלאסיקות העולמיות (Oxford World's Classics), כוללת תרגומי מופת לאנגלית ממגוון הספרות העולמית, כולל ספרות יפה, מחזות, אנתולוגיות ורבים מהכתבים הדתיים והמיתולוגיים של עמי העולם
The Oxford Encyclopedia of Economic History - אנציקלופדיה המסקרת את מכלול ההיסטוריה האנושית הכלכלית בזמן ובמרחב
מהדורה מוערת של התנ"ך והברית החדשה באנגלית, לטינית, יוונית ועברית
אנציקלופדיית אוקספורד להיסטוריה ימית
הערות שוליים

↑  הקומפניונס
↑  אתר הסדרה
| אוניברסיטת אוקספורד |
| --- | --- | --- |
| קולג'ים |   אול סולס   אוריאל   אקסטר   בייליול   ברייזנוז   ג'יזס   גרין טמפלטון   האריס מנצ'סטר   הרטפורד   וודהם   וולפסון   ווסטר   טריניטי   יוניברסיטי   כרייסט צ'רץ'   ליידי מרגרט הול   לינקולן   לינקר   מודלין   מנספילד   מרטון   נאפילד   ניו   סאמרוויל   סנט אדמונד הול   סנט אן   סנט אנטוני   סנט ג'ון   סנט הילדה   סנט יוז   סנט פיטרס   סנט קטרין   סנט קרוס   פמברוק   קווינס   קורפוס כריסטי   קיבל   קלוג   ראובן   |  |
| מוסדות פרטיים קבועים |  בלקפרירס הול •  וויקליף הול •  קמפיון הול •  ריג'נט פארק קולג' |  |
| מכונים ומוסדות | הוצאה לאור • חדשנות • מכון ביג דאטה • מכון האינטרנט |  |
קטגוריה‏ • ‏‏ויקישיתוף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266102805171  PLWABN: 9810591119905606  BIBSYS: 90223325  BNE: XX136667  BnF: cb12515799j (data)  CANTIC: a1217743x  CiNii: DA00318087  GND: 812629-X  ISNI: 0000 0001 2292 9185  LCCN: n80126136  LNB: 000070532  MusicBrainz: 00325c55-7326-4898-be9f-db196a9e4211  NDL: 00697782  NKC: ko2003204713  NLA: 35404650  NLG: 95746  RERO: 02-A000126663  RKD: 463556  SUDOC: 027414450  TePapa: 5480  Trove: 940926  VcBA: 494/46646  VIAF: 140705396   WorldCat (עם VIAF): 140705396
רשת קונבולוציה

רשת קונבולוציה (לפי האקדמיה ללשון העברית: רשת עֲצַבִּית מתקפלת; באנגלית: CNN – Convolutional Neural Network, נקראת גם Space Invariant Artificial Neural Networks או SIANN) היא סוג של רשת נוירונים המשתמשת בפעולת הקונבלוציה במקום בכפל מטריצות כללי לפחות באחת מהשכבות שלה. סוג זה של רשת נוירונים משמש בעיקר לעיבוד תמונה וראיה ממוחשבת, אך יש לו שימושים גם במערכות המלצה, עיבוד שפה טבעית וממשק מוח-מחשב.
הליבה של הרשת מבוססת על שכבות כינוס (באנגלית: convolution layers) הממומשות על ידי העברת מסננת (filter) או ליבה (kernel) על גבי הקלט וביצוע כפל מטריצות. הפלט נקרא feature map.
ההשראה לרשתות קונבולציה מגיעה מתהליכים ביולוגים, במובן זה שדפוס החיבור בין נוירונים ברשת דומה לארגון בקליפת הראייה אצל חיות: נוירונים בודדים של קליפת המוח מגיבים לגירוי רק באזור מוגבל של שדה הראיה, הידוע כשדה הקלט. שדות הקלט של נוירונים שונים עולים אלה על אלה בצורה חלקית כך שביחד הם מכסים את שדה הראיה במלואו.
ארכיטקטורה

רשת קונבולוציה עושה שימוש בדרך כלל בשכבות בְּקִשּׁוּר מָלֵא (fully connected), שכבות כינוס (convolution) שכבות אגרגציה (pooling) ופונקציית שפעול (activation function).
בדרך כלל תחילה תכיל מספר שכבות כינוס, אגרגציה (pooling) ו-ReLU נוספות אחריה, ולאחר מכן מספר שכבות בקישור מלא.
ארכיטקטורה > שכבת כינוס (Convolution)

הקלט לשכבה זאת הוא טנזור המייצג את התמונה, בגודל (מספר קלטים) x (מספר ערוצי קלט) x ( גובה הקלט) x (רוחב הקלט). לאחר שהקלט מסיים לעבור בשכבה מתקבל טנזור המייצג תמונה מופשטת יותר הנקראת feature map, בגודל (מספר קלטים) x (מספר ערוצי ה-feature map) x ( גובה ה-feature map) x (רוחב ה-feature map).
שכבת כינוס מקבלת טנזור ומוציאה טנזור חדש שישמש כקלט עבור שכבת הכינוס הבאה, ממש כמו שכבות fully connected ברשת עצבית מלאכותית. אחד מיתרונות שכבות הכינוס הוא הוזלת עלות החישוב של תמונות וכתוצאה מכך אפשור העמקת הרשת.
לדוגמה, שכבה fully connected לתמונה בגודל 100x100 תיצור לנו כ-10,000 משקולות חדשות עבור כל נוירון בשכבה הבאה, דבר שיכול מהר מאוד להפוך ל"יקר" מאוד. לעומת זאת, שכבת כינוס עם ליבה (kernel) בגודל 5x5 תיצור לנו רק כ-25 משתנים למידים חדשים. שימוש במשקולות שעברו נרמול על פחות משתנים עוזר להימנע מבעיית הגרדיאנט הנעלם.
ארכיטקטורה > שכבת אגרגציה (pooling)

שכבה זאת נועדה על מנת לצמצם את גודל הטנזור. היא מקבלת טנזור בגודל מסוים בתור קלט ומחזירה טנזור קטן יותר בתור פלט. יש כמה סוגי שכבות אגרגציה, כגון max pooling, average pooling ו-min pooling, כאשר max ו-average הם הפופולריים ביותר. סיבת השימוש באגרגציה היא בעיקר על מנת להוריד את "עלות" החישוב ולחסוך בזמן עיבוד.
ארכיטקטורה > שכבת קישור מלא (fully connected)

מכילה מערך נוירונים; מקבלת כקלט מערך נוירונים ומחברת בין כל נוירון במערך זה לכל נוירון הנמצא בתוכה (לפירוט נוסף ראה ערך רשת עצבית מלאכותית).
היסטוריה

רשת קונבולוציה הומצאה בשנת 1980 על ידי המדען קוניהיקו פוקושימה, שהמציא מודל בשם ניוקוגניטרון - רשת עצבית מלאכותית דיי בסיסית. בשנת 1988 יאן לקון, חוקר ממעבדות נוקיה בל, שידרג את המודל למצב שבו ידע לזהות ספרות בכתב יד ונעשה בו שימוש בבנקים ומערכות דואר אך לא יותר מכך, מכיוון שבזמן זה היה מחסור במאגרי מידע גדולים ומפותחים - דבר הכרחי על מנת לאמן בינה מלאכותית מסוג זה. בעיה נוספת הייתה החומרה שבזמנו לא הייתה מספיק חזקה על מנת לאמן בינה מלאכותית מסוג זה.
בשנת 2012 חלה תפנית כאשר ארכיטקטורת AlexNet הראתה שיש מקום לחזור לרשתות קונבולוציה עם הטכנולוגיה של ימינו, שהתפתחו הרבה מאוד.
אבניי בניין

רשת קונבולוציה מורכבת ממספר שכבות כגוון שכבת כינוס, שכבת אגרגציה ושכבה קישור מלא.
יכול להיות שימוש בעוד סוגי שכבות רבים אבל אלה הנפוצות והבסיסיות ביותר.
אבניי בניין > שכבת כינוס

עוברים על הטנזור ומכפילים עם הליבה (באנגלית: kernel) שהיא טנזור בגודל  \ k_{1}\times k_{2}עם קפיצות בגודל  (s_{1},s_{2}) כאשר  \ s_{1} מייצג את גודל הקפיצה בציר ה- \ x ו- \ s_{2} מייצג את גודל הקפיצה בציר ה- \ y (בדרך כלל  \ k_{1} ו- \ k_{2}יהיו באותו גודל ולכן פשוט יקראו  \ kכנ"ל לגבי  \ s), כאשר כל ליבה יכולה לשמש לצורך מטרה שונה.
או פשוט  g(x,y)=\omega *f(x,y)=\sum _{dx=-a}^{a}{\sum _{dy=-b}^{b}{\omega (dx,dy)f(x+dx,y+dy)}}.
כאשר  g(x,y) מייצג את התמונה החדשה,  f(x,y) מייצג את התמונה המקורית ו- \omega  מייצג את הליבה.
גודל הפלט של שכבת כינוס עם חלון בגודל  \ k_{w}\times k_{h} וקפיצות (strides) בגודל  \ s_{w}\times s_{h} טנזור קלט בגודל  \ t_{w}\times t_{h}
\ o_{w}=\lfloor {\frac {t_{w}-k_{w}}{s_{w}}}\rfloor +1  \ o_{h}=\lfloor {\frac {t_{h}-k_{h}}{s_{h}}}\rfloor +1 כאשר  \ o_{w}\times o_{h}הם ממדיי הפלט.
אבניי בניין > שכבת אגרגציה (pooling)

עוברים עם חלון בגודל  \ p_{w}\times p_{h} ועושים פעולה מתמטית המוציאה מספר אחד. למשל, במקרה של max pooling ניקח את המספר הגדול ביותר שיצא בגבולות החלון שלנו בכל החלקה. במקרה של average pooling ניקח את כל המספרים שיצאו בגבולות החלון שלנו ונעשה להם ממוצע.
ביצוע max pooling עם חלון בגודל  \ p_{w}\times p_{h} וקפיצות (strides) בגודל  \ s_{w}\times s_{h} טנזור קלט בגודל  \ t_{w}\times t_{h}
כאשר  \ o_{w}\times o_{h}הם ממדיי הפלט ו- \ 0\leq x<t_{w}  \ 0\leq y<t_{h}.
o_{x,y}=max(\sum _{i=(x-1)*p_{w}}^{x*p_{w}}\sum _{j=(y-1)*p_{h}}^{y*p_{h}}t_{i,j})
גודל הפלט של שכבת אגרגציה עם חלון בגודל  \ p_{w}\times p_{h} וקפיצות (strides) בגודל  \ s_{w}\times s_{h} טנזור קלט בגודל  \ t_{w}\times t_{h}
\ o_{w}=\lfloor {\frac {t_{w}-p_{w}}{s_{w}}}\rfloor +1  \ o_{h}=\lfloor {\frac {t_{h}-p_{h}}{s_{h}}}\rfloor +1 כאשר  \ o_{w}\times o_{h}הם ממדיי הפלט.
אבניי בניין > שכבת ReLU (Rectified linear unit)

זוהי פונקציית שפעול מאוד פופולרית בקרב רשתות קונבולוציה. הפונקציה עוברת על כל נוירון ומבצעת בו פונקציית יחידה ליניארית מתוקנת.
הפונקציה עבור כל נוירון היא:  f(x)={\begin{cases}0&{\text{for }}x<0\\x&{\text{for }}x\geq 0\end{cases}}
הטווח של פונקציה זאת הוא  [0,\infty ).
אבניי בניין > שכבת dropout

נועדה למנוע התאמת יתר (overfitting), תופעה שבה המודל מתאים את עצמו לסוג הנתונים הספציפי שבעזרתו הוא אומן, ולא יודע להכליל אוסף נתונים רחב יותר (למשל, להבדיל בין תמונות של חתולים לתמונות של כלבים). אם יתרחש overfitting המודל יוכל לסווג את כל תמונות החתולים שאימנו אותו עליהם בצורה טובה אך ברגע שניתן לו תמונות של חתולים שהוא לא מכיר הוא יתחיל לטעות בסיווג.
השכבה פועלת בצורה כזו: היא מקבלת את  \ 0<p\leq 1 וקלט של שכבת נוירונים, והיא תתעלם מנוירונים אקראיים, כלומר, לכל נוירון יש  \ pסיכוי להישמר או  \ 1-pסיכויים להישמט.
משתנים כלליים > גודל הליבה (kernel)

הליבה היא טנזור, וצריך לבחור את ממדי הטנזור. בדרך כלל הגדלים יהיו  \ 3\times 3 או  \ 5\times 5 או  \ 7\times 7אבל אפשר לבחור כל גודל רצוי כל עוד הוא גדול מאפס.
משתנים כלליים > ריפוד

ריפוד (באנגלית: padding) נועד על מנת לפתור שתי בעיות:
במהלך ביצוע כינוס נוצרת בעיה. הבעיה נובעת מכך שלמעשה עוברים פחות פעמים על קצוות התמונה וכתוצאה מכך מאבדים מידע יקר ערך. אמנם זה יכול להראות שולי אבל לאחר שימוש בהרבה שכבות כינוס במודל, זה מצטבר להרבה.
לאחר כל שימוש בכינוס התמונה תקטן ולמעשה אם נשתמש בכמה שכבות כינוס נוכל באיזשהו שלב להגיע למצב שבו צמצמנו את התמונה עד כדי מחיקתה.
תהליך הריפוד בעצם "מרפד" את התמונה באפסים מצדדיה ובכך פותר את שתי הבעיות: כעת אנו עוברים גם על הקצוות כמו שצריך וגם לאחר כינוס התמונה תישאר באותו הגודל (בהנחה שהוספנו את הריפוד בגודל המתאים).
למשל, לתמונה בגודל של  5\times 5 עם ליבה בגודל  3\times 3 וקפיצות בגודל של אחד, אם נוסיף שכבת ריפוד אחת מכל כיוון לאחר כינוס נשאר עם תמונה בגודל  5\times 5 כלומר לא הקטנו אותה.
מפני שריפדנו באפסים אין לחשוש להטיית/עיוות התוצאות כתוצאה מהריפוד.
משתנים כלליים > גודל פסיעה (Stride)

משתנה זה מייצג את גודל הפסיעה/קפיצה שנעשית בכל פעם עם הליבה. בדרך כלל יהיה בגודל  \ 2\times 2 או  \ 1\times 1 אבל יכול להיות בכל גודל רצוי כל עוד הוא גדול מאפס.
משתנים כלליים > מספר הליבות

שכבת כינוס יכולה להכיל מספר ליבות כדי להגדיל את יכולת הזיהוי שלה. בדרך כלל בשכבות הראשונות כשטנזור הקלט עדיין גדול נשתמש במעט ליבות וככל שנתקדם ונגיע לשכבות מאוחרות יותר שבהן הטנזור קטן יותר, נשתמש ביותר ליבות. כל זה כדי להוריד זמני ריצה.