stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המפלגה הלאומית-דמוקרטית של גרמניה
היסטוריה

המפלגה הלאומית-דמוקרטית הוקמה בשיתוף של לות'ר בולץ (חבר לשעבר במפלגה הקומוניסטית של גרמניה והוועד הלאומי למען גרמניה החופשית) ו-וילהלם אדם, (חבר לשעבר באס אה) ואחרים. מטרתה הייתה להגיע לאותן קבוצות אוכלוסייה שנמשכו למפלגה הנאצית לפני 1945 (כמו אנשי צבא וחלק ממעמד הביניים) ולספק להם מסגרת פוליטית, כדי שהם לא יתפתו לתמוך בימין הקיצוני שוב או לשתף פעולה עם בעלות הברית. לאומנות גרמנית הייתה כוח גדול בזמן בין שתי מלחמות העולם ומיליוני גרמנים היו חברים במפלגה הנאצית, סטלין רצה להשתמש בהם כדי ליצור מאמץ פרו-סובייטי אנטי-מערבי בפוליטיקה הגרמנית. לפי הדיפלומט הסובייטי ולדימיר סמיונוב, סטלין אפילו הציע שהם יורשו להוציא לאור עיתון משלהם, פלקישר באובכטר. גרמנים קומוניסטים וכמה פקידים סובייטים תחילה נמשכו לאותם רעיונות שסטלין הציע אך לא היו נלהבים לישמם. דומה לכך, בגרמניה המערבית, המפלגה הנאו-נאצית, "מפלגת הרייך הסוציאליסטית", אשר הוקמה בשיתוף אוטו רמר, הייתה המפלגה הראשונה שנאסרה על ידי בית המשפט החוקתי הפדרלי של גרמניה וקיבלה יחס חם מצד ברית המועצות וקיבלה תמיכה סובייטית.
בנוסף לותיקי המפלגה הנאצית, פקידים לשעבר ומגורשים התקבלו לתוך המפלגה החדשה גם כן, כמו ה"הליגה עבור מגורשים" המערב גרמנית והפדרציה העצמאית האוסטרית. מועצת מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה התאספה במאי 1948, הצהירה ש"האנשים הלא ברורים-פוליטית האלו" לא צריכים להצביע עבור המפלגות הבורגניות כמו האיחוד הנוצרי דמוקרטי או המפלגה הליברל-דמוקרטית בבחירות הבאות, ולא למקבילותיהן המערביות.
לפי קלאוס שרואדר, למפלגה הלאומית-דמוקרטית של גרמניה היו פחות נאצים בסגל שלה מאשר מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה, זה נגרם מכיוון שהמפלגה הלאומית-דמוקרטית הייתה הרבה יותר קטנה ממפלגת האיחוד הסוציאליסטי.
המפליגה הלאומית-דמוקרטית הוכרה באופן רשמי על ידי המנהלה הצבאית הסובייטית בגרמניה ב-16 באוגוסט 1948 ולאחר מכן מהמפלגה נשלחו 52 נציגים לפרלמנט המזרח-גרמני, הפולקסאקמר, כחלק מ"החזית הלאומית". אף אחד מהנציגים הללו אי פעם הצביע נגד החלטת הממשלה בכל נושא, כמו מפלגות הלווין האחרות, אשר היו בעצם בובות של מפלגת השלטון, מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה.
אף על פי כן, לאחר נפילת חומת ברלין, המפלגה הלאומית דמוקרטית של גרמניה נהייתה עצמאית בפוליטיקה, והשתתפה בבחירות החופשיות היחידות לפולקסקאמר אשר נערכו ב-18 במרץ 1990. המפלגה הלאומית-דמוקרטית של גרמניה לא הוכללה באיגוד המפלגות הליברליות האחרות בגרמניה המזרחית, ורצה לבדה. תוצאות הבחירות הראו מפלה. המפלגה השיגה רק 44,292 קולות, פחות קולות מאשר כמות חברי המפלגה. ב-27 במרץ 1990 המפלגה הלאומית-דמוקרטית נהייתה חלק באגודת הדמוקרטים החופשיים, ארגון שלא התקיים להרבה זמן אשר התמזג בסוף למפלגה הדמוקרטית החופשית.
עקרונות

המפלגה הלאומית-דמוקרטית דרשה בין היתר את קידום מעמד הביניים. בולץ היה אחד מחברי המפלגה הבולטים שלא היה חבר לשעבר במפלגה הנאצית, והיה למעשה חבר במפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה עד שהקים את המפלגה הלאומית-דמוקרטית. בולץ היה גם חבר לשעבר במפלגה הקומוניסטית של גרמניה עד שהיא דוכאה על ידי הנאצים. המפלגה הלאומית דמוקרטית יוסדה על ידי הסמכויות הקומוניסטית עם המטרה לקבל תמיכה מאותן שכבות האוכלוסייה. המפלגה הלאומית-דמוקרטית אורגנה על יסודות הצנטרליזם הדמוקרטי ובסוף שנות שמונים למפלגה היו 110,000 חברים.
המפלגה הייתה אמורה לייצר את הליברליזם, כמו המפלגה הליברל-דמוקרטית של גרמניה, ותמכה בסנטימנט הלאומני הגרמני. עם זאת, המפלגה הלאומית-דמוקרטית של גרמניה הייתה יותר נאמנה למפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה והסתייגה לבקר את הממשלה גם בזמן מהומות 1989.
לאחר המהומות, נערכו כמה ניסיונות של מפלגת הימין הקיצוני, המפלגה הנציונל-דמוקרטית של גרמניה, והמפלגה הימנית-פופוליסטית "הרפובליקנים" לקבל את תמיכתה של המפלגה הלאומית-דמוקרטית כבעלת ברית, אך ניסיונות אלו כשלו.
לאחר מכן, המפלגה הלאומית-דמוקרטית של גרמניה אימצה לעצמה זהות של מפלגת מרכז (אנ') שריחקה את עצמה מהקומוניסטים וגם מהלאומנים והנאו-פשיסטים. נוסף על כך הם היו פרו-אירופאיים, ודחו להזדהות כמפלגת ימין או כמפלגת "ימין לאומני" או "שמרנות לאומנית". דיונים פנימיים במפלגה נערכו כדי לשנות את שמה ל-"המפלגה הדמוקרטית החדשה של גרמניה".
יושבי הראש של המפלגה הלאומית-דמוקרטית

| --- | --- |
לות'ר בולץ: 1948–1972
היינריך הומן: 1972–1989
גונתר הרטמן: 1989–1990
וולפגנג גלסר: 1990
וולפגנג ראולס: 1990
ראו גם

פוליטיקה של גרמניה המזרחית
הערות שוליים

1 2  Zubok, Vladislav
1 2  Klaus Schroeder: Der SED-Staat
↑  Udo Leuschner. "Die FDP übernimmt zwei "Blockflöten"". Geschichte der FDP (26) (בגרמנית). נבדק ב-2019-04-04.
↑  Richter, Michael (2009). Die friedliche Revolution: Aufbruch zur Demokratie in Sachsen 1989/90. Vandenhoeck & Ruprecht. p. 1077. ISBN 978-3647369143.
1 2  Richter, Michael (2009). Die friedliche Revolution: Aufbruch zur Demokratie in Sachsen 1989-90, Band 1. Vandenhoeck & Ruprecht. p. 1211. ISBN 978-3525369142.
↑  "Die Extreme Rechte in Thüringen: Entwicklung der Neonazi-Szene". Heinrich Böll Foundation.
↑  Oskar Niedermayer and Richard Stöss (2 ביולי 2013). Parteien und Wähler im Umbruch: Parteiensystem und Wählerverhalten in der ehemaligen DDR und den neuen Bundesländern. p. 129. ISBN 9783663109969. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Oskar Niedermayer and Richard Stöss (2 ביולי 2013). Parteien und Wähler im Umbruch: Parteiensystem und Wählerverhalten in der ehemaligen DDR und den neuen Bundesländern. p. 130. ISBN 9783663109969. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n87880817  SUDOC: 030897947  VIAF: 140196062   WorldCat (עם VIAF): 140196062 
בית המפלגה הלאומית-דמוקרטית בברלין המזרחית ב-1959.
המפלגה הלאומית (דרום אפריקה)

| --- | --- |

 מדינה:  דרום אפריקה, איחוד דרום אפריקה 
 מנהיגים:  ראשון: ג'יימס ברי מוניק הרצוג,  אחרון: פרדריק וילם דה קלרק
 תקופת הפעילות:  1915–2005 (כ־90 שנה)
 אפיון:  מפלגת ימין אפריקאנרית
 אידאולוגיות:  לאומיות אפריקאנרית אפרטהייד שמרנות רפובליקניזם
 שיא כוחה:  134 מושבים בפרלמנט (1977)
 שפל כוחה:  7 מושבים בפרלמנט (2004)
 התמזגה לתוך:  המפלגה המאוחדת (1934–1939)
 מטה:  קייפטאון 
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין עד ימין רדיקלי
 
המפלגה הלאומית (באפריקאנס: Nasionale Party) הייתה מפלגת ימין בדרום אפריקה בין השנים 1915 ו-2005. היא עלתה לשלטון לראשונה בשנת 1924 במסגרת איחוד דרום אפריקה, והחל משנת 1948 החזיקה ברציפות בשלטון עד לשנת 1994, אז דרום אפריקה של משטר האפרטהייד חדלה מלהתקיים. תחת שלטונה נודעה המפלגה בעיקר בהנהגת מדיניות האפרטהייד כלפי האוכלוסייה השחורה בדרום אפריקה. מעבר לכך דגלה המפלגה בטיפוח הלאומיות האפריקאנרית וקידום מצע שמרני ורפובליקני.
עם ביטול האפרטהייד בשנת 1994 השתתפה המפלגה שנים ספורות בממשלת האחדות הלאומית יחד עם מפלגת הקונגרס הלאומי האפריקני בראשות נלסון מנדלה. החל משלהי שנות ה-90 היא ישבה באופוזיציה, ובניסיון להרחיק את עצמה מעברה הגזעני היא שינתה את שמה בשנת 1997 ל"מפלגה הלאומית החדשה" (Nuwe Nasionale Party). לבסוף פורקה המפלגה בשנת 2005, כאשר רבים ממצביעיה משתלבים בברית הדמוקרטית.[דרוש מקור]
היסטוריה > שנים ראשונות

המפלגה הלאומית נוסדה על ידי לאומנים אפריקאנרים בבלומפונטיין בשנת 1914, זמן קצר לאחר הקמת איחוד דרום אפריקה. המפלגה עלתה לשלטון בשנת 1924, עם הרכבת ממשלתו של ג'יימס ברי מוניק הרצוג. ממשלת הרצוג ניסתה לערער את זכות ההצבעה של ה"צבעונים" (דרום אפריקאים ממוצא גזעי מעורב) על ידי הענקת זכות הצבעה לנשים לבנות, אך לא לנשים צבעוניות בשנת 1930. פעולה זו הקטינה ב-50% את כוחם האלקטורלי היחסי של הצבעונים.
בשנת 1934 הסכים הרצוג למיזוג המפלגה עם יריבתה - המפלגה הדרום אפריקאית של יאן סמאטס. בעקבות המיזוג נוצרה "המפלגה המאוחדת", אולם סיעה קיצונית של לאומנים אפריקאנרים מן המפלגה הלאומית בראשות דניאל מאלאן התנגדה למיזוג והקימה את המפלגה הלאומית הטהורה. מפלגה זו השתמשה בהתנגדות הציבורית להשתתפותה של דרום אפריקה במלחמת העולם השנייה לצד בעלות הברית כדי לעורר רגשות אנטי-בריטיים בקרב הציבור האפריקאנרי. בעקבות המלחמה עזבו יוצאי המפלגה הלאומית במפלגה המאוחדת את האחרונה והתאחדו מחדש עם המפלגה הלאומית הטהורה. כך קמה המפלגה הלאומית המאוחדת שהתמודדה בבחירות הכלליות מול המפלגה המאוחדת של סמאטס.
היסטוריה > רפובליקניזם

המפלגה הלאומית הייתה תומכת נלהבת ברפובליקניזם. הרעיון הרפובליקני לא היה חדש בדרום אפריקה. הוא התקיים עוד לפני הפלישה הבריטית, והאפריקאנרים דגלו בו מאז. הטרק הגדול (Die Groot Trek) של הבורים מאזור מושבת הכף בשנות ה-30 של המאה ה-19 הוביל להקמת שלוש רפובליקות בוריות: רפובליקת נטאליה, הרפובליקה הדרום אפריקנית (לאחר מכן הרפובליקה הדרום-אפריקאית) ומדינת אורנג' החופשית. הבורים קיימו שלטון עצמי ברפובליקות הללו ללא כפיפות כלשהי לבריטניה. אולם האוטונומיה הייתה קצרת ימים לנוכח השתלטותה של בריטניה על כל שטחי דרום אפריקה. נטאליה סופחה על ידי בריטניה בשנות ה-40 של המאה ה-19 ושתי הרפובליקות האחרות נכבשו סופית במלחמת הבורים השנייה.
אולם האידיאל הרפובליקני לא נעלם והוא קיבל זריקת עידוד עם הקמת המפלגה בשנת 1914. בשנת 1916 קרא הקונגרס של המפלגה הלאומית לחזרה לרפובליקניזם אולם לאחר מכן חזר בו בתואנה שהשעה לא בשלה לכך. בשנת 1918 נוסד איגוד האחווה (Broederbond) שביקש לקדם אינטרסים תרבותיים אפריקאנריים וצידד ברעיונות לאומניים ורפובליקניים. בשנות ה-30 של המאה ה-20 נוסדו האיגוד הרפובליקני וארגונים רפובליקניים אחרים. הרגשות הלאומיים הפרו-רפובליקניים ואנטי-בריטיים גברו עם ציון 100 שנים לנדידה הגדולה ולקרב נהר הדם ב-1838, שני אירועים מכוננים בהיסטוריה האפריקאנרית.
בחוגים הפוליטיים היה ברור כי דרום אפריקה צועדת לקראת רפובליקניזם. אף על פי שנותרה דומיניון בריטי גם לאחר האיחוד בשנת 1910 גברה מידת השלטון העצמי ובתחומים מסוימים נהנתה דרום אפריקה מאוטונומיה מלאה. בשנת 1910 הוסכם כי אף על פי שענייני החוץ יוותרו בשליטה בריטית, ממשלת דרום אפריקה תהיה אחראית לכל ענייני הפנים. בשנת 1919 נסע הרצוג לועידת השלום בפריז במטרה לקרב את עצמאותה של דרום אפריקה. בשנת 1926 התקבלה הצהרת בלפור (אין הכוונה להצהרה על תמיכה במטרות התנועה הציונית משנת 1917), שקבעה בין היתר שכל אחד והאחד מהדומיניונים של האימפריה הבריטית שווה במעמדו לממלכה המאוחדת, ושלכל אחד אוטונומיה מוחלטת בענייני פנים וחוץ. בשנה שלאחר מכן נוסדה לראשונה בדרום אפריקה מחלקת ענייני חוץ.
ב-1960 נערך בדרום אפריקה משאל עם ביוזמת המפלגה, והבוחרים הלבנים החליטו בו (ברוב של 52 אחוזים) על ניתוק הקשר עם בריטניה והקמת הרפובליקה של דרום אפריקה. ההחלטה נכנסה לתוקף בשנה שלאחר מכן.
היסטוריה > אפרטהייד

בשנת 1948 ניצחה המפלגה הלאומית בראשות דניאל מאלאן בבחירות הכלליות ומאז החזיקה בהגה השלטון ברציפות עד לשנת 1994. עם עלייתה לשלטון החלה ליישם מדיניות של אפרטהייד - הפרדה פוליטית וחברתית בין גזעים - שתכליתה לשמר ולחזק את שליטתו של המיעוט הלבן בפוליטיקה ובכלכלה של דרום אפריקה.
חקיקת חוק הממשל העצמי של הבאנטו בשנת 1951 הביאה לכינון מדינות לאום לעשרת השבטים השחורים בדרום אפריקה. מטרת המפלגה הלאומית הייתה להעביר את כל השחורים בדרום אפריקה לאותן מדינות לאום (תוך שהם רשאים להמשיך ולעבוד בדרום אפריקה כ"עובדים אורחים"), ובכך להותיר בידי הלבנים ארץ הומוגנית מבחינה גזעית על פני 87% משטחה של דרום אפריקה. כל השחורים בדרום אפריקה נרשמו כאזרחי אחת המדינות הללו ונדרשו לממש את זכויותיהם הפוליטיות אך ורק במסגרת אותן מדינות. שלושת המושבים שנשמרו לנציגים הלבנים של השחורים בפרובינציית הכף בוטלו. בשלוש הפרובינציות האחרות (טרנסוואל, מדינת אורנג' החופשית ונטאל) לא היה בלאו הכי ייצוג לשחורים באותה העת.
יתר על כן, הצבעונים הוסרו מרשימת המצביעים הכללית בפרובינציית הכף בשנת 1956, עם סיומו של משבר זכויות ההצבעה של המיעוט הצבעוני. במקום להצביע עבור נציגי הפרובינציה כמו האזרחים הלבנים, הותרה להם מעתה הצבעה אך ורק לארבעה נציגים לבנים של האוכלוסייה הצבעונית. בשנת 1968 נשלל מהצבעונים גם ייצוג מזערי זה. במקום ארבעת הנציגים בפרלמנט הוקם גוף חוץ פרלמנטרי - ש-40 מחבריו נבחרים ו-20 ממונים - אשר הוסמך לחוקק חוקים שתחולתם מוגבלת לצבעונים בלבד, וגם זאת בכפוף לאישור גורמים בממשלת המיעוט הלבן.
במהלך שלא זכה להכרה מצד העולם, סיפחה דרום אפריקה את דרום מערב אפריקה (כיום נמיביה) -קולוניה גרמנית שנכבשה במהלך מלחמת העולם הראשונה. השטח נחשב לפרובינציה נוספת (חמישית במספר) שלאוכלוסייתה הלבנה שבעה נציגים בפרלמנט של דרום אפריקה. המיעוט הלבן בדרום מערב אפריקה - רובו ממוצא גרמני ואפריקאנרי, אשר הזדהה עם יעדי המפלגה הלאומית, תמך בה במערכות הבחירות שבאו לאחר מכן.
הרפורמות הללו, אשר הרחיקו את השחורים והצבעונים - מתנגדי המפלגה - מן התהליך האלקטורלי, חיזקו מאוד את מעמדה של המפלגה הלאומית. באופן בלתי מפתיע הגדילה זו את כוחה בפרלמנט כמעט בכל מערכת בחירות בין 1948 ל-1977.
נכון הוא שגם לפני עלייתה לשלטון של המפלגה הלאומית נחקקו חוקים לקידום הפרדה גזעית, כגון חוק אדמת הילידים משנת 1913 (שאסר על שחורים לרכוש או לחכור קרקע מלבנים) וחוק הילידים (אזורים אורבניים) משנת 1923 (שהניח את היסודות להפרדה גזעית בשטחים עירוניים). אולם משנת 1948 ואילך החקיקה בתחום התרחבה. בין היתר נחקקו חוק שאסר נישואין בין גזעיים (1949), חוק שאסר קיום יחסי מין בין גזעיים ("חוק הפריצות", 1950), חוק רישום האוכלוסין - שסיווג תושבים על בסיס גזעי (סיווג שנעשה בו שימוש למטרות שונות, לרבות הענקת זכויות פוליטיות וחברתיות, חינוך וכולי, 1950) וחוק שאסר על הימצאות לא-לבנים באזורי מגורים ומסחר מסוימים (חוק האזורים הקבוצתיים, 1950).
מנהיגי המפלגה

|  | שם | כהונה |
| --- | --- | --- |
| 1 | ג'יימס ברי מוניק הרצוג | 1914–1934 |
| 2 | דניאל פרנסואה מאלאן | 1934–1953 |
| 3 | יוהאנס סטריידום | 1953–1958 |
| 4 | הנדריק פרוורד | 1958–1966 |
| 5 | ג'ון פורסטר | 1966–1978 |
| 6 | פיטר וילם בותה | 1978–1989 |
| 7 | פרדריק וילם דה קלרק | 1989–1997 |
| 8 | מרטינוס ואן שאלקוויק | 1997–2005 |
תוצאות בחירות

| יו"ר | בחירות | אחוז מהקולות | מושבים | מפלגה שלטת לאחר הבחירות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
הרצוג: דרום אפריקה (1910–1928)  איחוד דרום אפריקה
| הרצוג | 1915 | 29.41% | 27 / 130 | הדרום אפריקאית |  |
| הרצוג | 1920 | 36.48% | 44 / 134 | הדרום אפריקאית |  |
| הרצוג | 1921 | 36.83% | 45 / 134 | הדרום אפריקאית |  |
| הרצוג | 1924 | 35.25% | 63 / 135 | הלאומית-הלייבור |  |
| הרצוג | 1929 | 41.16% | 78 / 148 | הלאומית-הלייבור |  |
| הרצוג | 1933 | 31.61% | 75 / 150 | הלאומית |  |
| מאלאן | 1938 | 31.31% | 27 / 150 | המאוחדת |  |
| מאלאן | 1961 | 36.70% | 43 / 150 | המאוחדת |  |
| מאלאן | 1948 | 37.70% | 70 / 150 | הלאומית |  |
| מאלאן | 1953 | 49.48% | 94 / 156 | הלאומית |  |
| סטריידום | 1958 |  | 103 / 156 | הלאומית |  |
פרוורד: דרום אפריקה (1928–1994)  רפובליקת דרום אפריקה
| פרוורד | 1961 | 46.11% | 105 / 156 | הלאומית |  |
| פרוורד | 1966 | 58.31% | 126 / 166 | הלאומית |  |
| פורסטר | 1970 | 54.43% | 118 / 166 | הלאומית |  |
| פורסטר | 1974 | 57.1% | 123 / 171 | הלאומית |  |
| פורסטר | 1977 | 64.8% | 134 / 165 | הלאומית |  |
| בותה | 1981 | 56.96% | 131 / 165 | הלאומית |  |
| בותה | 1987 | 52.3% | 123 / 166 | הלאומית |  |
| דה קלרק | 1989 | 48.2% | 94 / 166 | הלאומית |  |
דה קלרק: דרום אפריקה  רפובליקת דרום אפריקה
| דה קלרק | 1994 | 20.39% | 82 / 400 | הלאומית-הקונגרס |  |
| שאלקוויק | 1999 | 6.87% | 28 / 400 | הקונגרס |  |
| שאלקוויק | 2004 | 1.65% | 7 / 400 | הקונגרס |  |
ג'יימס ברי מוניק הרצוג - מנהיגה הראשון של המפלגה
דניאל פרנסואה מאלאן עם דוד בן-גוריון
ה'תס"ז

ה'תס"ז (5,467) ובקיצור תס"ז – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-9 בספטמבר 1706, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 26 בספטמבר 1707.
המולד של תשרי חל ביום רביעי, 0 שעות ו-849 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג החא. היא מעוברת, ואורכה 383 ימים.
זו שנת שמיטה, ושנת 14 במחזור העיבור ה-288. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 7 (סימנה זידא) במחזור השמש ה-196.
שנה זו היא שנת 1,638 לחורבן הבית, ושנת 2,018 לשטרות.
נולדו

רבי משה חיים לוצאטו (רמח"ל), מקובל, איש מוסר, משורר ומחזאי בן פדובה, מחבר מסילת ישרים. (נפטר בכ"ו באייר ה'תק"ו)
רבי דוד פרנקל, רבה של ברלין ומחבר פירוש "קרבן העדה" על התלמוד הירושלמי. (נפטר בכ"ב בסיוון ה'תקכ"ב)
נפטרו

י"ז באייר – רבי שאול בן הרבי רבי העשיל, רב וראש ישיבה פולני בולט, מרא דאתרא בבריסק ובקראקא, ומראשי ועד ארבע ארצות.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג החא, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
ט"ו באדר ב' חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ב' ועד יום ראשון ט"ז באדר ב' - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
היסטוריה של עם ישראל
הסוכנות לביטחון פנים של פולין

סמל הסוכנות
הסוכנות לביטחון פנים של פולין (בפולנית: ABW, Agencja Bezpieczeństwa Wewnętrznego) היא הזרוע הממשלתית במדינה האחראית לביטחון המדינה ולמודיעין פנימי. זוהי המקבילה הפנימית ל-AW והיא אחראית למבצעי אכיפה ומבצעי לוחמה בטרור. מטה הסוכנות ברחוב רקוביצקה 2, ורשה. ראש הסוכנות הנוכחי הוא קולונל כריסטוף בונדאריק.
מבנה

המחלקה לסיכול ריגול (Departament Kontrwywiadu)
המחלקה לאבטחת האינטרסים הכלכליים (Departament Ochrony Ekonomicznych Interesów Państwa i Zwalczania Przestępczości Zorganizowanej)
המחלקה למלחמה בטרור (Departament Przeciwdziałania Terroryzmowi)
מחלקת תמיכה טכנית (Departament Zabezpieczenia Technicznego)
מחלקת אבטחת מידע חסוי (Departament Ochrony Informacji Niejawnych)
המחלקה לביטחון מידע (Departament Bezpieczeństwa Teleinformatycznego)
מרכז ניתוח (Centrum Analiz)
לשכת המבצעים המיוחדים (Biuro Operacji Specjalnych)
לשכת המאבק בפשיעה (Biuro Badań Kryminalistycznych)
המפקח הכללי על ביטחון פנים (Inspektorat Nadzoru, Kontroli i Bezpieczeństwa Wewnętrznego)
הנרי בדימו

הנרי בדימו נסאנה (בצרפתית: Henri Bedimo Nsamé; נולד ב-4 ביוני 1980) הוא כדורגלן עבר קמרוני ששיחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

בדימו נולד בדואלה, קמרון ובגיל 15 היגר עם משפחתו לצרפת. הוא התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של גרנובל ממנה הגיע גם לקבוצה הבוגרת. בשנת 2003 הצטרף לטולוז בהעברה חופשית. בטולוז בדימו התקשה למצוא את מקומו ועזב אחרי שלוש שנים.
בשנת 2006 חתם בלה הבר. ב-28 ביולי 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בלה הבר בהפסד 1–3 נגד אמיין. ב-13 באוקטובר 2006 הורחק לראשונה בקריירה בניצחון 0–1 נגד איסטר. ב-14 במאי 2007 בדימו הבקיע שער עצמי בהפסד 1–2 למונפלייה.
ב-22 ביולי 2007 חתם בשאטורו. ב-21 בספטמבר 2007 בדימו הבקיע את שערו הראשון בקריירה בניצחון 0–1 שאמור ניור.
ב-11 בינואר 2010 חתם בלאנס מהליגה הראדונה. ב-6 בפברואר 2010 בדימו ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 1–2 נגד לה מאן. ב-20 בפברואר 2010 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0–2 נגד מונקו. בתום עונת 2010/2011 ירדה לאנס לליגה השנייה ובדימו עזב את המועדון.
ביוני 2011, הוא חתם על חוזה לארבע שנים במונפלייה. במונפלייה הוסט לעמדת המגן השמאלי ובתום העונה זכה עם המועדון באליפות ראשונה בהיסטוריה ובדימו נכלל בנבחרת העונה של הליגה.
ב-1 באוגוסט 2013 חתם ל-3 שנים באולימפיק ליון תמורת 2 מיליון אירו.
בקיץ 2016 חתם במרסיי.
קריירה בינלאומית

ב-10 באוקטובר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון בניצחון 0–3 נגד טוגו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. בדימו זומן לסגל הנבחרת לקראת גביע אפריקה לאומות 2010.
ב-9 ביוני 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. בדימו השתתף עם הנבחרת גם במונדיאל 2014 וגביע אפריקה לאומות 2015.
תארים

ליגה 1: 2011/2012
נבחרת העונה בליגה הצרפתית: 2011/2012
ה'תס"א

ה'תס"א (5,461) ובקיצור תס"א – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-14 בספטמבר 1700, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 2 באוקטובר 1701.
המולד של תשרי חל ביום שני, 18 שעות ו-487 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג גכז. היא מעוברת, ואורכה 384 ימים.
זו שנה ראשונה לשמיטה, ושנת 8 במחזור העיבור ה-288. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 1 (סימנה אלדא) במחזור השמש ה-196, ולכן מברכים בה את ברכת החמה.
שנה זו היא שנת 1,632 לחורבן הבית, ושנת 2,012 לשטרות.
אירועים

א' בחשוון - עליית ר' יהודה החסיד לירושלים.
כ"ז באדר ב' הפעם האחרונה שברכת החמה חלה בתאריך זה
נפטרו

ו' בחשוון - רבי יהודה החסיד.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכז, ובה 384 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ברכת החמה ביום רביעי כ"ז באדר ב' - 6 באפריל 1701.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
הולכת יחפה (מיני-אלבום)

"הולכת יחפה" הוא המיני-אלבום הראשון של הזמר הישראלי איתי לוי. האלבום יצא לאור ב-22 במרץ 2020, על ידי חברת התקליטים ליאם הפקות.
רשימת רצועות

| הולכת יחפה> מס' | הולכת יחפה> שם | הולכת יחפה> מילים | הולכת יחפה> לחן | הולכת יחפה> משך | הולכת יחפה>  | הולכת יחפה>  | הולכת יחפה>  | הולכת יחפה>  | הולכת יחפה>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | עדיין אוהבת אותי  | אבי אוחיון | אוחיון, מתן דרור | 3:05 |  |  |  |  |  |
| 2. | חסרה לי בנוף  | דולב רם, פן חזות | רם, חזות | 3:22 |  |  |  |  |  |
| 3. | הולכת יחפה  | רם, חזות | רם, חזות | 3:16 |  |  |  |  |  |
| 4. | המחשבות הורגות אותי  | מור בן יאיר | בן יאיר | 4:38 |  |  |  |  |  |
| 5. | פעם  | נועם חורב | אלון פרץ | 3:40 |  |  |  |  |  |
| 6. | שורטת  | אסף צרויה, אלעד טרבלסי, דודו אהרון | צרויה, טרבלסי, אהרון | 3:06 |  |  |  |  |  |
| 7. | השקט של שבת  | נתן גושן, אוחיון | גושן, אוחיון | 2:38 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 23:45 |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  מתן דרור, דולב רם ופן חזות, יעקב למאי, תמיר צור, אסף צרויה
| איתי לוי |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | מה עובר עלייך • כל העיר יודעת • שורדים אהבה • שתישרף האהבה |  |
| מיני-אלבומים | הולכת יחפה • סופה של חול |  |
| ערכים קשורים | ליאם הפקות • "הכוכב הבא" |  |
| איתי לוי - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| מה עובר עלייך | "כמעט שיר אהבה" • "מה עובר עלייך" • "בלילות קרים" • "ילדות של פעם" • "נשב ונדבר" • "אף אחת אחרת" |  |
| כל העיר יודעת | "יום שני" • "חוטים ומיקרופונים" • "5 מילים" • "כל העיר יודעת" • "שריקות" • "בשעות המתות" |  |
| שורדים אהבה | "מסיבה בחיפה" • "הפוך" • "היי את" • "פרח בשממה" • "ג'סטה" |  |
| שתישרף האהבה | "שתישרף האהבה" • "מאמו" • "אחרי הכל מתגעגע" • "פתאום אהבה" • "מסיבת רווקים" • "כמעט שנתיים" • "הנה זה בא" • "קירות" • "חיוך קטן" • "קעקוע על הלב" • "השמחה שלנו" • "טכנו" • "בואי לתמיד" • "הזמן שלנו" • "NYC" |  |
| הולכת יחפה | "הולכת יחפה" |  |
| סינגלים אחרים | "עוד יום" • "גיבורים" • "ליום הזה חיכיתי" • "חיכיתי חיכיתי" • "הלו מאמי" • "לקחת את המפתחות" • "קפה אצל ברטה" • "חצי בשבילי" • "רק בנות" • "שן ילד שן" • "אם העולם יגמר" • "את יודעת אמא" • "בסוף תמיד חוזר" |  |
הסכם לונדון (1839)

| --- | --- |

 חותמים:  בלגיה, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הקונפדרציה הגרמנית, האימפריה הרוסית, הרפובליקה הצרפתית השנייה, הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, האימפריה האוסטרית 
 מקום יצירה:  לונדון 
 תאריך יצירה:  19 באפריל 1839 
 
אזור ארצות השפלה לאחר הסכם לונדון מ-1839:

1. הולנד; 2. חבל לימבורג ההולנדי; 3. בלגיה; 4. הפרובינציה לוקסמבורג בבלגיה; 5. הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג
הסכם לונדון, הקרוי גם ההסכם הראשון של לונדון או ועידת 1839, היה הסכם שנחתם ב-19 באפריל 1839, לאחר תשע שנות מאבק לסירוגין לעצמאות בלגיה, בין המעצמות האירופיות בריטניה, אוסטריה, צרפת, פרוסיה ורוסיה לבין הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה וממלכת בלגיה, לפיו מכירות המעצמות האירופיות בעצמאותה של בלגיה ובנייטרליות שלה, ומתחייבות להגן עליה במקרה של פלישה.
ההיבט הטריטוריאלי

בלגיה נחשבה מאז שנת 1815 כחלק מן הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה. על פי ההסכם הפך החלק הדרומי שלה לממלכת בלגיה, כפי שהיה בפועל מאז 1830 וזכה להכרה בינלאומית.
אזור לימבורג חולק בין הולנד ובלגיה - והיה לפרובינציה ההולנדית לימבורג, ולמקבילתה הבלגית, המכונה גם היא בשם לימבורג. חלוקה דומה הוחלה על הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג, אשר איבדה שני שלישים משטחה לטובת הפרובינציה לוקסמבורג שבבלגיה, תהליך שזכה לכינוי "חלוקת לוקסמבורג השלישית". בשליש הנוסף נותרה מחצית מהאוכלוסייה דוברת הגרמנית של הדוכסות.
חלק מפלנדריה הופרד מבלגיה, ונמסר להולנד (מחוז זיילנד), מכיוון שההולנדים סירבו לשליטה משותפת באזור שפך הנהר סכלדה. בתמורה, התחייבו ההולנדים לאפשר תנועה חופשית לנמל אנטוורפן הבלגי.
ההיבט ההיסטורי

חשיבותו ההיסטורית של ההסכם התבררה במיוחד עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. פלישת האימפריה הגרמנית לבלגיה במלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 היוותה הפרה ישירה של ההסכם ושל הנייטרליות הבלגית, ושימשה כמניע עבור בריטניה להצטרף למלחמה. קנצלר גרמניה צוטט אז כמי שאומר כי אינו מאמין שמלחמה תפרוץ בין גרמניה ובריטניה בעבור חתיכת נייר. הפרת ההסכם הייתה הבסיס החוקי להאשמת גרמניה בפרוץ המלחמה ולתביעת הפיצויים (סעיף 232) של הסכם ורסאי.
ככל הנראה, השימוש של בריטניה בהפרת הסכם הנייטרליות ומימוש הסכם ההגנה עם בלגיה כסיבה להכרזת מלחמה, היה רק תירוץ לחששה האמיתי משליטת הצי הגרמני הגדול בנמליה החשובים של בלגיה.
מסילת הריין

הסכם לונדון הבטיח לבלגיה זכות מעבר בתעלות שיט וברכבת בתוך שטח הולנד, לכיוון חבל הרוהר הגרמני, ויצירת רצף מעבר לסחורות אל נמל אנטוורפן. זכויותיה של בלגיה כוללות גם את הזכות לפיתוח ושדרוג הנתיב, וההסכמה כוללת גם את אופן חלוקת העלויות השונות הכרוכות בביצוע עבודות הפיתוח והתחזוקה, בין שתי המדינות. זכויות אלה הוסכמו ונחתמו מחדש במספר הסכמים בין המדינות בשנים 2004–2005.
מסילת הריין בין אנטוורפן למנשנגלדבך העוברת בתוך טריטוריה הולנדית