stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרוטה זהובה
העברות אל מחוץ לתחומי המחייה האנדמיים

במהלך המאה ה-20 אוכלוסיות של טרוטה זהובה הועברו אל מדינות מערביות למטרת דיג ספורטיבי שלהם. המדינות אליהן הועברו טרוטות זהובות וקיימות בן אוכלוסיות פעילות הן: קליפורניה (אזורים אחרים), איידהו, מונטנה, וושינגטון, קולורדו וויומינג. אוכלוסיות שחיו באגמים גבוהים בהרי רובי, ויומינג, נכחדו. מדינות שהועברו אליהן אוכלוסיות, אולם מצבן אינו ידוע הן: אריזונה, ניו מקסיקו (האוכלוסייה בניו מקסיקו ככל הנראה נכחדה) ואורגון.
אוכלוסייה בת קיימא נוספת קיימת כיום בהרי הרוקי של אלברטה, קנדה. אוכלוסיית טרוטת הזהב של הפרובינציה מתוחזקת על ידי העברה של דגים בין אגמים כדי לאזן בין אוכלוסיות, אך ללא הוספה של פריטים חדשים מאוכלוסיות אחרות.
צ'אק ייגר ואוכלוסיית ניו מקסיקו

כשקולונל צ'אק ייגר הציג למפקדו, גנרל אירווינג "טוויג" בראנץ' את אוכלוסיית דגי הטרוטה הזהובה באגמי הרי סיירה נבאדה, הורה בראנץ' לייגר ולבאד אנדרסון להעביר חלק מאוכלוסיית הדגים שבאגמים אל ניו מקסיקו, שם יבלה הגנרל את שנות הפנסיה שלו.
באוטוביוגרפיה השנייה שלו, "!Press On" מתאר ייגר את טיוליו השנתיים יחד עם אנדרסון ונוספים לדיג טרוטה זהובה, אותם הוא משבח: "[...] וכאשר אכלנו אותם, הרגשנו שאנו בגן-עדן".
ראו גם

גריבלדי - דג מי ים הרשמי של קליפורניה
לקריאה נוספת

Finkle, David (Summer 2005). "The New Gold Rush: Celebrating and Protecting the California Golden Trout in the Sierra Nevada". The American Fly Fisher. 31 (3): 10–21.
צ'אק ייגר ולאו ג'נוס. ייגר: אוטוביוגרפיה מאת גנרל צ'אק ייגר (1985) Operation Golden trout. (PDF) (באנגלית).
ביאורים

↑  במקור: "golden trout complex"
↑  בתרגום לעברית של האוטוביוגרפיה של צ'אק ייגר, מתורגם השם כ"שמך זהוב"
הערות שוליים

↑  "California Golden Trout". Caltrout.org. 25 April 2017.
↑  Peter B. Moyle, Inland Fishes of California. עמ' 20.
1 2  W. Eschmeyer (2014) aguabonita, Salmo mykiss. Catalog of Fishes. California Academy of Sciences. (accessed 3 Nov 2014)
↑  Froese, Rainer; Pauly, Daniel (eds.) (2014). Oncorhynchus aguabonita. באתר FishBase. נכון לגרסת אפריל 2014.
↑  Oncorhynchus mykiss aguabonita. ITIS.
↑  Oncorhynchus aguabonita. ITIS.
↑  Oncorhynchus mykiss. ITIS.
1 2  Stanley J. Stephens, Christy McGuire, Lisa Sims (2004-09-17). Conservation Assessment and Strategy for the California Golden Trout (Oncorhynchus mykiss aguabonita) Tulare County, California. (Report). California Department of Fish and Game.
↑  "IGFA All-Tackle World Records - Trout, golden". Igfa.org.
1 2 3 4 5 6 7 8  Hammerson, G (2013). "Comprehensive Report Species – Oncorhynchus mykiss aguabonita". NatureServe Explorer. NatureServe Inc.
↑  David Starr Jordan (1892-07-24). "A description of the golden trout of Kern River, California, Salmo mykiss agua-bonita". Proceedings of the United States National Museum. xv (916): 481–483.
↑  Barton Warren Evermann, Oliver Peebles Jenkins, Chancey Juday (1906). The golden trout of the southern high Sierras. Government Printing Office. עמ' 51.
↑  Molly R. Stephens (2007). Systematics, genetics and conservation of golden trout. Ph.D. dissertation (PDF) (Thesis). University of California Davis.
1 2 3 4 5  Hopkins, T; Moyle, P; Hammerson, G (2005). "Comprehensive Report Species – Oncorhynchus mykiss whitei". NatureServe Explorer. NatureServe Inc.
1 2 3  Hopkins, T; Moyle, P; Hammerson, G (2005). "Comprehensive Report Species – Oncorhynchus mykiss gilberti". NatureServe Explorer. NatureServe Inc.
↑  Pam Fuller and Matt Neilson (2012-03-29). "Oncorhynchus aguabonita (Golden Trout)". USGS Nonindigenous aquatic species (NAS) database.
↑  "A Summary of Sport Fish Communities in Seven High Mountain Lakes in Southwest Alberta". (PDF). Ab-conservation.com.
↑  צ'אק ייגר וליאו ג'אנוס: "ייגר: האוטוביוגרפיה, "מיבצע "השמך הזהוב"". עמ' 245–248.
↑  ."General Chuck Yeager & Charles Leerhsen (1988). "Summer, and so the Sierras עמ' 1–29.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533649105171 
טרוטה זהובה בשמורת הטבע ג'ון מויר
צ'אק ייגר עם דגי טרוטה שנתפסו
צ'אק ייגר ובאד אנדרסון עם טרוטה זהובה
יוסף פאלאצ'ה

| --- | --- |
 לידה:  1570 פאס, מרוקו 
 פטירה:  1639 (בגיל 69 בערך) 
 מדינה:  מרוקו 
 מקום קבורה:  בית חיים 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
יוסף פאלאצ'ה (Joseph Pallache;‏ תעתיק שמו הוא פעמים רבות "יוסף פאלאג'י" או "יוסף פאלאס"; 1570 – 1639/1649) היה סוחר ודיפלומט יהודי מרוקאי, יצא עם אחיו דון שמואל פאלאצ'ה לשליחויות דיפלומטיות שונות, וסייע להסכם מרוקו עם הרפובליקה ההולנדית.
ביוגרפיה

יוסף נולד ב-1670 בערך, בעיר פאס שבמרוקו, לרבי יצחק פאלאצ'ה, מהחכמים והעשירים בקהילת המגורשים. לאחר ביקור משלחת של הרפובליקה ההולנדית, שבאה למרקש, כדי לדון על ברית בין המדינות כנגד ספרד, ועל מנת למנוע מעשי שוד של ספינות הולנדיות מצדם של שודדי ים ברברים, מינה הסולטן ההסעדי, זידאן אבו מעלי (אנ'), לתפקיד הדיפלומטי את האחים יוסף ושמואל פאלאצ'ה. הם זכו גם לתמיכתו של הסטאדהאודר מאוריץ, נסיך אורנז' והפרלמנט של הולנד. האחים פאלאצ'ה לא שימשו כשגרירים באופן רשמי, אלא רק כסוכנים של הממלכה הסעדית. בדצמבר 1610 חתמו שתי המדינות על הסכם ידידות וסחר חופשי. במסגרתו, התאפשר לסולטן רכש של ספינות נשק ותחמושת מההולנדים. ההסכם היה מן הראשונים שנעשו באופן רשמי בין מדינה אירופית למדינה שאינה נוצרית, לפניו נעשו הסכמי הברית הצרפתית-עות'מאנית במאה ה-16.
לאחר מות אחיו, שמואל, בשנת 1616, ירש יוסף את תפקידו כסוכן ראשי של מרוקו בהולנד. כשנסע למרוקו, בנו דוד פאלאצ'ה שימש כממלא מקומו.
בשנת 1634 לואי ה-13, מלך צרפת, דרש את הסגרתו.
ביוגרפיה > ייסוד המניין הראשון באמסטרדם

המשורר וההיסטוריון, רבי דוד פרנקו-מנדס, מנה את רבי יוסף בין שישה עשר המתפללים הראשונים בקהילת "בית יעקב", שהייתה הקהילה היהודית הראשונה באמסטרדם. הוא ציין שהמניין התקיים תחילה בביתו של שמואל פאלאצ'ה.
ביוגרפיה > פטירה

ישנם דיווחים סותרים האם יוסף נפטר ממחלה ב-1639 או ב-1649. הוא נקבר, ליד אחיו שמואל, בבית הקברות בית חיים, שבעיר אודרקרק אן דה אמסטל (אנ'), הסמוכה לאמסטרדם.
משפחתו

ליוסף היו חמישה בנים:
משה (אנ') (נפטר ב-1650) – סייע רבות לאביו. בין השנים 1614–1616 היה בשליחות באיסטנבול. בשנים 1622–1642 הוא שירת בפאס תחת שלושה מלכים.
יצחק (אנ') (1593 – 1650).
אברהם – שימש כקונסול לא רשמי של הולנד בעיר אספי שבמרוקו עד לשנת 1630.
דוד (אנ') (1598 – 1650) – עבד עם אביו כסוכן וסוחר של מרוקו. כשאביו נסע ושהה במרוקו הוא שימש כסגנו בהולנד. בשנת 1621 עזר במשא ומתן על הסכם שלום עבור מרוקו עם צרפת. משנת 1630 ואילך הוא קיבל את מקומו מאחיו אברהם כקונסול הולנדי לא רשמי באספי. בשנת 1634 שימש כסוכן לצרפת כאשר לואי ה-13, מלך צרפת דרש את הסגרתו של אביו.
יהושע.
לקריאה נוספת

דוד קורקוס (אבולעפיה), שמואל פאלאץ' ומשפטו בלונדון, כתב העת ציון 25, עמ' 121–133, 1960.
דוד קורקוס, "לדמותו של שמואל פלצ'י", בתוך: שבט ועם א (סדרה שנייה), עמ' 104–115, ירושלים, תשל"א.
הערות שוליים

↑  דוד פרנקו מנדס, "קול תפלה וקול זמרה", תצלום 17, באתר הספרייה הלאומית.
↑  הדיווחים הסותרים מצויים בתיעוד המופיע ב"כרטיס הקבר של רבי יוסף פאלאצ'י" באתר: bethhaim (בהולנדית).
יחסי ארצות הברית – רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית

| יחסי ארצות הברית – סהרה המערבית |
| --- | --- |
ארצות הברית: סהרה המערבית


ארצות הברית: סהרה המערבית
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 266,000
אוכלוסייה
345,891,750: 593,110
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,103: 
משטר
רפובליקה נשיאותית פדרלית: רפובליקה חד-מפלגתית

יחסי ארצות הברית–רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית הם היחסים הדיפלומטיים בין ארצות הברית ורפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית. בדצמבר 2020 ארצות הברית הפכה למדינה הראשונה (והיחידה) המכירה בשטחי סהרה המערבית כחלק ממרוקו.
סקירה כללית

מדיניות החוץ של ארצות הברית בנוגע לסהרה מאופיינת במתח בין תמיכה פורמלית בעקרון ההגדרה העצמית וההגנה על זכויות האדם בכלל, מחד, לבין הניסיון לשמור על האינטרסים של ארצות הברית במזרח התיכון ועל קשרים טובים עם בעלת ברית עיקרית שלה באזור: מרוקו, מצד שני. המתח סביב יעדים אלה התעורר בעוצמה משתנה בתקופת מלכותו של חסן השני במרוקו, שהסתיימה ב-1999. באופן כללי, ניתן לקבוע שלמרות כמה פעולות ספציפיות, מדיניות ארצות הברית התאפיינה בחוסר תמיכתה ביישום עקרון ההגדרה העצמית על ידי העדפת אחד הצדדים לסכסוך (מרוקו), והיעדר לחץ על מרוקו לשים קץ להפרות השיטתיות והפוליטיות של זכויות האזרח בסהרה הכבושה.
חפוז

חפוז הוא יחסי מין שנמשכים זמן קצר מאוד. החפוז עשוי לנבוע מתשוקה מינית ספונטנית של הצדדים או להיות סידור קבוע או מתוכנן.
תיאור

החפוז מתייחס ליחסי מין שיכולים לכלול מגע מיני מגוון, בפרק זמן קצר שבו המשתתפים מענגים זה את זה ואת עצמם.
בהתייחס למשך הזמן של החפוז, מצאו מחקרים שנעשו בנושא שישנם הבדלים משמעותיים בנוגע למשך הממוצע של יחסי המין בין זוגות מאותו המין לבין זוגות הטרוסקסואליים. בנות זוג לסביות דיווחו על משך יחסי המין הארוך ביותר, לאחר מכן בני זוג הומואים ובני זוג הטרוסקסואליים בעלי המשך הנמוך ביותר. מכנה משותף מרכזי לכלל הקבוצות שנבדקו היה שמשך יחסי המין אינו בהכרח קשור לסיפוק מיני ושקיום יחסי מין בתדירות גבוהה יותר, גם אם במשך קצר יותר, נחשב לכזה שמסייע לזוגיות חיובית .
חפוז במערכות יחסים הטרוסקסואליות ארוכות טווח

בקרב זוגות הנמצאים במערכת יחסים ארוכה או בעלי ילדים, החפוז יכול להיות פתרון מתאים לקיום יחסי מין ולרוב משך יחסי המין בזוגות אלו יהיה קצר יותר. במערכות יחסים צעירות, בני הזוג לרוב ישקיעו יותר ביחסי המין ובחקירת אפשרויות מיניות ועל כן המשך יהיה ארוך יותר. זוגות עשויים לבחור באפשרות זו על מנת לחזק את הזוגיות ולהעמיק את תחושת האינטימיות על אף חוסר הזמן.
חפוז כחלק כסקס מזדמן

מקרה נוסף של חפוז הוא זה שמגיע כסקס מזדמן. חפוז מסוג זה נפוץ יותר כאשר בני הזוג אינם במערכת יחסים. מפגשים אקראיים וספונטניים מובילים אותם לקיום מהיר של יחסי מין מתוך משיכה או מתוך חיפוש ריגושים ומשמעות. במקרים אלה המין החפוז הוא חלק מסקס מזדמן ואקראי.
בני זוג מאותו המין

בקרב בני זוג מאותו המין החפוז יאופיין לרוב גם כן בסיפוק מיני של אחד מבני הזוג מפני שהגעה לסיפוק מיני של שני בני הזוג דורשת משך זמן ארוך יותר. מחקרים שנעשו מצאו כי בקרב בני זוג מאותו המין מעט זוגות דיווחו על משך יחסי מין קצרים, בעיקר אצל הנשים. יחד עם זאת ייתכנו מצבים שבהם שני השותפים יגיעו לסיפוק מיני.
החפוז מנקודת המבט של האישה

על אף הדעה הרווחת בקרב גברים כי נשים מעוניינות בזמן חדירה ארוך בעת קיום יחסי המין, מחקרים שבדקו הנאה מינית אצל נשים מצאו כי הסיפוק של הנשים מושפעים ממיקום, עוצמה, סגנון ודפוסים רצויים וכי משך האקט לא היה מימד מרכזי בחשיבותו. למעשה רק אחת מתוך חמש נשים העידה כי חדירה ארוכה יותר משפרת את האורגזמה. עם זאת, מחקרים כן הראו שמפגשים מיניים שלא כללו רק חדירה והיו ארוכים יותר בדרך כלל כללו יותר אורגזמות לנשים. זה ככל הנראה כתוצאה מכך שהחפוז אינו מאפשר משך זמן נאות לגירוי מתאים של הדגדגן אשר עשוי להביא את האישה לאורגזמה ללא חדירה ו/או בזמן החדירה.
החפוז מנקודת המבט של הגבר

לרוב החפוז יהיה על פי התסריט המיני, [תסריט שמבנה את סדר הפעולות המתרחשות בקיום יחסי מין] שמסתיים בחדירה אלא שמספר השלבים עד החדירה יצטמצם מאוד ולכן משך הזמן יהיה קצר ומהיר באופן משמעותי. חינוך מיני ומודעות לאופן הריגוש של המשתתפים בחפוז יכול לתרום לשיפור ההנאה המשותפת של המשתתפים בחפוז.
הערות שוליים

1 2  Karen L. Blair, Caroline F. Pukall, Can less be more? Comparing duration vs. frequency of sexual encounters in same-sex and mixed-sex relationships, The Canadian Journal of Human Sexuality 23, 2014-08, עמ' 123–136 doi: 10.3138/cjhs.2393
↑  Anthony M. A. Smith, Kent Patrick, Wendy Heywood, Marian K. Pitts, Sexual Practices and the Duration of Last Heterosexual Encounter: Findings from the Australian Longitudinal Study of Health and Relationships, Journal of Sex Research 49, 2012-09, עמ' 487–494 doi: 10.1080/00224499.2011.598247
↑  Anthony M. A. Smith, Kent Patrick, Wendy Heywood, Marian K. Pitts, Juliet Richters, Sexual Experiences and Practices Survey, PsycTESTS Dataset, ‏2012
↑  Debby Herbenick, Tsung-Chieh (Jane) Fu, Jennifer Arter, Stephanie A. Sanders, Women's Experiences With Genital Touching, Sexual Pleasure, and Orgasm: Results From a U.S. Probability Sample of Women Ages 18 to 94, Journal of Sex & Marital Therapy 44, 2017-08-09, עמ' 201–212 doi: 10.1080/0092623x.2017.1346530
↑  S. Andrea Miller, E. Sandra Byers, Actual and desired duration of foreplay and intercourse: Discordance and misperceptions within heterosexual couples, The Journal of Sex Research 41, 2004-08, עמ' 301–309 doi: 10.1080/00224490409552237
↑  William Simon, John H. Gagnon, Sexual Scripts: Origins, Influences and Changes, Qualitative Sociology 26, 2003, עמ' 491–497 doi: 10.1023/b:quas.0000005053.99846.e5
יוסף ארגמן

| --- | --- |

יוסף ארגמן (2008)
 לידה:  2 באוקטובר 1947 (בן 77)
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 
יוסף ארגמן (נולד ב-2 באוקטובר 1947) הוא סופר, עורך והיסטוריון צבאי ישראלי.
ביוגרפיה

את שירותו הצבאי עשה ארגמן בחטיבת גולני, במילואים גויס על ידי יואל בן-פורת ליחידה 848 באגף המודיעין עקב היותו דובר רוסית, במלחמת יום הכיפורים הוצב בראס סודר. בין השנים 1967 ו-1969, היה כתב צבאי ואחר כך, העורך של העיתון "במחנה נח"ל" (1974–1983) ולאחריו של "במחנה". הוא בוגר אוניברסיטת תל אביב במזרחנות ובתולדות ארץ-ישראל ובעל תואר שני בהיסטוריה כללית, תוך התמחות בסובייטולוגיה, גם כן מאוניברסיטת תל אביב.
המילים בשיר המפורסם "גבעת התחמושת" מבוססות על ראיון שערך ארגמן עם כמה מלוחמי הקרב על גבעת התחמושת אשר סיפרו את עלילותיו. ארגמן היה מראשוני החיילים שהגיעו לכותל בעת שהיה צמוד לפלוגה של חטיבת הצנחנים במלחמת ששת הימים.
ספרו "דרך יאיר" מספר סיפורו של יאיר פלד, קצין בן קיבוץ יגור ומפקד סיירת הצנחנים שנהרג בהתנגשות עם מסתננים בגבול עם מצרים.
ספרו "חיוור היה הלילה" שיצא בשנת 2002 הביא את סיפורו של פרופסור פנחס זוסמן, שעל אף התפקידים הרבים שבהם כיהן, נותר הלום קרב בעקבות הקרבות האכזריים בהם השתתף כמ"פ במלחמת העצמאות.
נשוי לטלי, לשעבר סגנית ראש עיריית גבעתיים, ומבחירות 2013 – משנה לראש העיר ומתגורר עמה בגבעתיים. בעבר היה נשוי לעיתונאית עמליה ארגמן ברנע. בנם רועי נהרג בתאונת דרכים.
מספריו

דרך יאיר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1982.
להרגיש טוב: שיטת פרופ' מיקולין לבריאות ולאריכות ימים, מו"ל יואב, רמת-גן, תשמ"ה, 1985.
זה היה סודי ביותר: 30 פרשיות מודיעין וביטחון בישראל, הוצאת משרד הביטחון, תש"ן, 1990.
הגבול: פרשיות בתולדות מג"ב, הוצאת משרד הביטחון, 1996.
ואלה המקומות – 100 אתרי ה"הגנה", הוצאת משרד הביטחון, 2000.
חיוור היה הלילה - גרסת סיקו, הוצאת משכל, 2002.
מלחמת הצללים: 25 פרשיות מודיעין וביטחון בישראל, הוצאת משרד הביטחון, 2007.
מהספרים שערך

מי אם לא אנחנו: (עודד, סרן עודד שאול אליאס 14 בדצמבר 1956 – 7 בדצמבר 1978, מדריך ומפקד בקומנדו הימי), מו"ל : משפחת אליאס, ישראל, תשמ"ב, 1982.
ישראל עמיר בדרך לא סלולה, הוצאת משרד הביטחון, תשמ"ח, 1988.
הערכים על מדע ב"הגנה" אצל מרדכי נאור בלקסיקון כח המגן – ההגנה, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1992
סא"ל (מיל') יזהר שרון, (מחקר, כתיבה וניהול הפקה), סיפורה של אוגדת המפץ: ממלחמת העצמאות ועד חומת מגן, הוצאת משרד הביטחון, 2003.
אמיר השכל, הסוהר מבלוק 11, (סיפורו של הקאפו מאושוויץ יעקב קוזלצ'יק), הוצאת שורשים, יבנה, תשע"ב, 2012.
יעקב אבן (ג'קי), שמחה מעוז, בנקודת הכובד: המצביאות בחזית התעלה במלחמת יום הכיפורים, הוצאת מודן, בן שמן, 2012.
דב תמרי, האומה החמושה: עלייתה ושקיעתה של תופעת המילואים בישראל, עריכה ביחד עם ישראל בן דור, הוצאת מודן, בן שמן, 2012.
אמיר השכל, גיבורים רגילים / על חסידי אומות עולם גרמנים, הוצאת שורשים, יבנה, 2014.
מהספרים שתרגם

דוד מארקש, רק שלוש שעות טיסה, (תרגום מרוסית), הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1990.
איתן גלבוע, ארצות-הברית - ישראל: תשתית היחסים המיוחדים, (תרגום מאנגלית), משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ד, 1993.
הערות שוליים

↑  יוסף ארגמן‏, שלושה הרהורים לבנוניים, באתר וואלה, 3 באוגוסט 2006.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306998105171  LCCN: nr91029985  VIAF: 44713819   WorldCat (עם VIAF): 44713819
טקס חציית המשווה

טקס חציית המשווה באניית צים "יהודה" א/מ 70, בשנת 1955.
קו המשווה החוצה את העולם מרביתו עובר באוקיינוסים וימים.
טקס חציית המשווה נקרא גם "טבילת קו המשווה" הוא מנהג מסורתי הנערך בכלי שיט החוצה לראשונה בהפלגה את קו המשווה. הטקס נושא אופי היתולי, נפוץ בין יורדי ים של רוב העמים. את טקס הטבילה עוברים אותם אנשי הצוות אשר להם זו חציית קו המשווה הראשונה. הטקס מתחיל במעין מסלול מכשולים ומסתיים בהנפקת "תעודת אבירות".
מקורות ומנהגים

טקס "טבילה" בחציית קו המשווה נהוג ברוב ציי העולם, באוניות הצי הסוחר, אוניות הנוסעים ואניות מלחמה. המסורת הזאת החלה קרוב לוודאי במחצית המאה ה-16, כאשר בחיפוש אחרי דרכים חדשות להודו, הימאים האירופים החלו לחדור למחצית הדרומית של כדור הארץ.
באותה העת, האירופים ידעו מעט מאוד בדבר המבנה של כדור הארץ. חשבו אז שגבולות הארץ הם האיים הקנריים ומעבר להם הוא "ים החושך" הנורא. כתוצאה מהאמונות הטפלות ואמונה בכוחות עליונים, לטקסים על סיפוני האוניות היה אופי מיסטי.
מאחר שהספנים הראשונים אשר חצו את קו המשווה היו פורטוגזים וספרדים קתולים, הטקס אשר עיקרו היה נסיכה במי ים, קיבל את הכינוי "טבילה". עם הזמן, איבד הטקס את האופי הדתי שלו. לא ידוע במדויק כיצד ומתי הופיעו בטקס הדמויות המיתולוגיות. הימאים הולנדיים במאה ה-17 טבלו ללא נפטון. במאה ה-19 דמותו של נפטון מופיעה בכל טקס חציית קו המשווה.
היו גם וריאציות שונות של המנהג הזה. במאה ה-16 ההולנדים קיימו טקס באוקיינוס האטלנטי בקרבת החוף הפורטוגזי, האנגלים במעבר מצר גיברלטר והסקנדינבים במיצר קטגט. טקס דומה נחוג גם בעת חציית החוג הארקטי או אנטארקטי (66.5ºS /N), הפלגה בימים אלה היא די מסוכנת ורצוי שנפטון יהיה בין ידידי הימאי. הטקס עצמו שונה רק בכך, שבפמלייתו של נפטון מופיע גם דוב הקוטב.
בציי מדינות הנמצאות לחוף האוקיינוס הפסיפי כולל צי ארצות הברית נהוג טקס דומה בעת חציית המרידיאן 180 מעלות, קו התאריך הבינלאומי.
מרכיבי הטקס

בטקס מופיע אדם המחופש לדמותו של אל הים נפטון, אשתו אמפיטריטי (Amphitrite) ודמויות נוספות של שדים, דרקונים, שודדי ים ואחרים על פי דמיונם ויצירתיותם של מארגני הטקס.
הטקס מתחיל בסדרת השפלות, טבילה במים ומריחה בצבע ומסתיים בהענקת תעודה חתומה על ידי נפטון ורב החובל וחתומה בחותמת האונייה. הטקסט החגיגי תלוי בכישרונו האישי של מחברו, וכמעט תמיד מתחיל ב-”אנחנו נפטון ...” בתעודה מצוין שם האונייה, קו האורך בו האונייה חצתה את קו המשווה ושמו הימי החדש של הנטבל. התעודה, מלבד להיות מזכרת, משמשת גם כהוכחה שהאיש נטבל ואינו חייב בטבילה נוספת בחייו.
הטקס בציי העולם

טקס טבילת קו המשווה - טקס מסורתי הנערך בכלי שיט העובר לראשונה בקו המשווה. הטבילה המשוונית היא מנהג בינלאומי, הנחגג על ידי צוותי אוניות סוחר, בתי ספר לשייט, אוניות נוסעים וספינות חילות הים. הטקס מתקיים רק בחצייה הראשונה של קו המשווה באותה ההפלגה.
ציור טקס חצייה שערכה הפריגטה הצרפתית "Méduse" בחציית המשווה ב-1 ביולי 1816.
אל הים "נפטון" ואנשי חצרו באניה פולנית "וודניק".
טקס חציית המשווה בחרטום אונייה פולנית "וודניק".
טקס חציית משווה במנחת המסוקים של אניית הצי הפולנית "וודניק" שנת 2003.
ציור של פרנץ יוזף פרובק, טקס חציית משווה באנייה גרמנית "יואו ה-6" שנת 1820.
נפטון וממשלתו ממתינים לחניכים בטקס חציית המשווה באנייה גרמנית.
הטקס בציי העולם > בצי ארצות הברית

המנהג נעשה נפוץ בצי ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. כ-1200 כלי שיט חדשים ואלפי ימאים חצו את קוו המשווה באוקיינוס הפסיפי. ספר המנהגים בצי ארצות הברית מתאר בפורט את הטקס הנערך במרבית אוניות הצי. ערב לפני הטקס מופיעה דמות "דייבי ג'ונס" ומיידעת את קברניט האנייה בדרשותיו של נפטון. התהליך מאוד מסודר ותרגילי החניכות ברמה מינימלית של אלימות. יש גם נוסח קבוע של תעודת החצייה. והתאר המקובל הוא SHELLBACK היינו "בעל השריון הגב" במשמעות ימאי מנוסה.
בצי ארצות הברית נהוג גם לערוך טקס דומה בחציית ״קו התאריך הבין לאומי”, שמכונה ”כניסה לתחום דרקון הזהב”.
ימאים שנכנסו ל”ממלכת נפטון” ול”לתחום דרקון הזהב” זוכים שם לכבוד מיוחד.
ימאים שזכו לחצות את האוקיינוס השקט בנקודה בה קו התאריך מצטלב עם קו המשווה זוכים לכבוד כפול ולתואר
Golden Shellback שפירושו המילולי הוא ימאי ותיק ומנוסה.
תעודת חציית המשוה שהונפקה בצי ארצות הברית בשנת 1928.
תעודת חוצה המשווה שהוצאה באניית צי ארצות הברית באוקיינוס הפסיפי, אוגוסט 1945.
טקס חציית המשווה בצוללת צי ארצות הברית "טריטון" שנת 1960.
שלב הטבילה בטקס שנערך באניית הצי "בלו רידג'" ב-16 במאי 2008.
משימת זחילה ואכילת פיגולים באוניית הצי "בלו רידג'" שנת 1973.
הטקס בציי העולם > בצי הצרפתי

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא הצי הצרפתי קיים לפני שבאו אליו קצינים ישראלים.
בשנות החמשים והששים נשלחו קצינים מחיל הים הישראלי ללימודים כקדטים באקדמיה הצרפתית. בתוכנית הלימודים הפליגו הקדטים עם הסיירת ז'אן ד'ארק סביב העולם. במעבר קו המשווה לראשונה השתתפו בטקס שמח המבוסס על המסורת בצי ומושפע מהנצרות בה טובלים את החדשים.
הטקס התחיל בכינוס כל המוטבלים בחרטום האניה וטיהורם במי זרנוק בלחץ מאוד גבוה. משם עברו לברכת ההטבלה כאשר בדרך עברו בין ותיקי הצוות שמלאו להם את האוזניים, את הביצים ואת הגוף בגריז מכונות שרוף. בבריכה טבלו עד מעבר לראש כאשר הכי שמנים מצוות הסיירת החזיקו בכוח את הראש מתחת למים עד שהתחילו לשתות. עם היציאה מהבריכה עמדו נחמדים אחרים מהצוות ושפכו עליהם קמח. בתום הטקס שוחררו הקדטים להתקלח, אך רק הראשונים הספיקו לגרד את הטינופת, גריז ובצק מהשיער, כי המים המתוקים נגמרו.
סיירת המסוקים הצרפתית ז'אן ד'ארק. איתה הקיפו חניכי המכללה הימית הצרפתית את העולם.
שטיפת הנטבלים במי ים בחרטום הסיירת ז'אן ד'ארק 7 במרץ 1966.
הטבלה במי שפכים על סיפון הסיירת ז'אן ד'ארק 7 במרץ 1966.
תעודת אישור טבילה בקו המשווה שהוצאה לעמנואל כרמי, 7 במרץ 1966.
בצי הסוחר הישראלי

הטקס שראשון של חציית קו המשווה באונייה ישראלית, התקיים, קרוב לוודאי, באונייה "כנרת" א/ק 59 בפיקודו של רב חובל פרננד ווייל. זאת הייתה ההפלגה הראשונה של אונייה ישראלית למערב אפריקה. משנות החמשים התקיימה תנועה למערב אפריקה להבאת בולי עץ לתעשיית הלבידים. אנשי צוות וגם משפחות שהפליגו באנייה עברו את הטקסים.
רב חובל הלל ירקוני מתאר טקס שעברה משפחתו שהפליגה עמו על האונייה "אשל", שחצתה את קו המשווה מצפון לדרום בקו אורך 7:45 מזרח בתאריך 17 ביולי 1965, בדרך מחיפה לגבון במערב אפריקה.
תעודת טקס מעבר המשווה לראשונה באוניית צים "יהודה" שהוצאה לראובן סדנאי, 2 בדצמבר 1955.
תעודת חציית קו המשווה שניתנה לגב' אריאל בהפלגה באניית צים "צפונית", 22 ביוני 1960.
תעודת חציית משווה להלל ירקוני באוניית צים "אשל" 23 באוגוסט 1961.
טקס חציית משווה באוניית צים "אשל" 1965.
טקס חציית משווה באוניית צים "אשל" 1965.
תעודת חציית המשווה שהוצאה לנער גל ירקוני באניית צים "אשל" 13 ביולי 1965.
בחיל הים הישראלי > הפלגות הפריגטות > מבצע משווה

בתחילת שנת 1955 יצאה אח"י משגב (ק-30) להפלגה לדרום אפריקה. מתוך אנשי הצוות, רק ארבעה חצו את קו המשווה בעבר, בהם החובל טוביה סער שנבחר לשחק את תפקידו של נפטון אליל הים. כל יתר המפליגים, בלא הבדל דרגה, חויבו לעבור את כל שלבי הטקס - מריחה בשמן, צביעה בצבע, טבילה במקווה המים המזוהמים, ולבסוף שטיפה במי ים בלחץ. ב-5 במרץ הוכנה הבריכה, ולמחרת ב-6 במרץ בשעה 15:15 חצתה 'משגב' את קו המשווה. שרון מפקד ה'משגב' העביר את סמכות הפיקוד לטוביה סער בתחפושת נפטון, והטקס החל.
הטקס נמשך עד הערב במהלכו ה'משגב' מתקדמת. קודם הוטבלו הקצינים, ואחריהם כלל המפליגים. הם עברו משיחה בשמן ובקמח, מרבץ במי שיפולים ושטיפה בזרנוקי מי ים, עד שכולם היו ראויים וקיבלו את תעודת "אביר הים" שהוכנה להם. לאחר הטקס האנייה התקדמה ב-12 קשר, כאשר הצוות והחובלים במשמרות ועבודות תחזוקה.
בחיל הים הישראלי > הפלגות הפריגטות > הפלגת הרקולס

מיד בתום מלחמת סיני בסוף שנת 1956 יצאו שלוש הפריגטות בנפרד מנמל חיפה להיערך בים האדום. ב־27 בנובמבר בשעות הערב חצתה אח"י מזנק (ק-32) את קו המשווה מצפון לדרום. ב-28 בנובמבר בשעות הבוקר טקס טבילה בבריכת הדלק הצוות כולל המפקד לוקח חלק בחגיגות מעבר קו המשווה. בערב מסיבת חנוכה בירכתי הפריגטה.
אח"י מבטח (ק-28) עברה את קו המשווה ב-5 בדצמבר חוצה הפריגטה את קו המשווה ונערך טקס חציית המשווה המסורתי. ב־10 בדצמבר 1956 עברה אח"י משגב (ק-30) את קו המשווה מצפון לדרום. בעת המעבר מצפון לדרום ערכו צוותי הפריגטות את טקס חציית המשווה לפי כל הכללים. בחצייה מדרום לצפון נערך טקס חלקי - השלמה לנוסעים שהצטרפו לפריגטה בדרום אפריקה.
תעודת "אביר הים" שהוצאה למפליגי אח"י משגב בהפלגתם מבצע משווה 1955.
סא"ל דוד מימון (רב חובל) מקריא את הצהרת העברת הפיקוד ל"נפטון אל הים" לקראת מעבר קו המשווה 27 בנובמבר 1956.
סא"ל דוד מימון (רב חובל) עומד לפקודתו של "נפטון" - סגן אוקסמן ממחלקת מכונה 27 בנובמבר 1956
טבילה בבריכת אברזין שמולאה בדלק שחור, כחלק מטקס חציית קו המשווה 27 בנובמבר 1956.
סגן משה אוקסמן, סגן קצין המכונה מחופש לנפטון איל הים, בטקס חציית קו המשווה 27 בנובמבר 1956.
צוות אח"י מזנק בתופים וחצוצרות בטקס חציית קו המשווה 27 בנובמבר 1957.
תעודת אביר הים לצוות אח"י מזנק (ק-32) בהפלגת הרקולס דצמבר 1956.
העיתונאי שייקה שהצטרף בדרום אפריקה זוכה לטבילת זפת מיוחדת בחציית קו המשווה צפונה.
הפלגת ספינות סער > הפלגת מוניטין

ב 6 במרץ חצה כח בפיקוד סא"ל גדעון רז שכלל את אח"י קשת בפיקוד דוד הרפזי ואח"י רשף בפיקוד מיכה רם את קו המשווה וקיימו את טקס חציית המשווה על פי מיטב מסורת יורדי הים. הטקס התקיים בשעה 14:00 בדיוק כאשר חצו הספינות את קוו המשווה. אחרי הצהריים הגיע מברק ממפקד חיל הים בנימין תלם המברך את "אבירי הים".
הפלגת ספינות סער > מבצע בציר ענבים

זוג שני של ספינות סער 4 בפיקוד סא"ל אברהם אשור, שכלל את אח"י רומח (סער 4) בפיקוד סא"ל יצחק אלמוג (קורל) ואח"י כידון (סער 4) בפיקוד רס"ן אריה רונה. הועברו לאילת בהפלגה סביב אפריקה מבצע בציר ענבים ערכו טקס חציית המשווה ב-26 בספטמבר 1974.