stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלכת שבא (אופרה, גולדמארק)
הפקת והצגת האופרה > הצגה

לאחר "הריון" ארוך, "מלכת שבא" הגיעה לבסוף לבמת האופרה ב-10 במרץ 1875 בהופאופר (כיום: האופרה של וינה) אף כי תפקידה של מלכת שבא נכתב למצו-סופרן, הוא ניתן לזמרת הסופרן הדרמטי המוערכת אַמֶלִיָה מַטֶרְנָה (אנ'), שהיו לה קודם כמה וכמה תפקידים באופרות של ריכרד וגנר. הבכורה הייתה הצלחה גדולה, בחלקה הודות ליכולתו של מנהל התיאטרון לשכנע את גולדמארק לבצע קיצוצים ניכרים בעקבות החזרות.
האופרה הפכה לפופולרית מאוד בזמנו משני צדי האוקיינוס האטלנטי, אם כי בבריטניה, האיסור של הלורד צ'מברלין על ייצוג תיאטרלי של נושאים מקראיים מנע ממנה להישמע בלונדון עד 1910. שטראוס ומאהלר היו בין מנצחיו הרבים. אנריקו קארוזו היה אחד מכמה הטנורים כוכבים ששיחקו את התפקיד של אסד, שתשוקתו הבלתי נשלטת למלכת שבא הורסת את מערכת היחסים שלו עם כלתו המיועדת שולמית. לילי להמן כללה את שני התפקידים הנשיים העיקריים ברפרטואר הנכבד שלה. ההופעות בערים רבות באירופה נחלו גם כן הצלחות גדולות, והיצירה הייתה פופולרית במיוחד באיטליה במשך כמה עשורים. הצגת הבכורה של האופרה בארצות הברית הייתה במטרופוליטן אופרה ב-2 בדצמבר 1885 בחמש עשרה הופעות בעונה זו והייתה האופרה המנוגנת ביותר במטרופוליטן באותה השנה.
הפופולריות של האופרה דעכה מעט לאחר מלחמת העולם הראשונה, אם כי ההפקה התחדשה מדי שנה בווינה עד 1938, אז הנאצים אסרו את הופעתה שם. בגרמניה היא הוצגה לעיתים קרובות עד סוף שנות ה-20 של המאה ה-20, אך נעלמה מהרפרטואר כיצירה של מלחין יהודי בטירוף המדיניות הגזעית הנציונל-סוציאליסטית וחלקה את גורלן של יצירות רבות דומות שהיו ראויות לביצוע באותה מידה והיא נשכחה פחות או יותר עד היום. עם ההפקה החדשה בעונת 2014/2015, של תיאטרון פרייבורג (אנ') שלח התיאטרון אות ראוי לשבח לחובבי המוזיקה.
ניתוח ואפיון מוזיקלי > ניתוח

מוזיקה, האמנות שעוסקת בשילוב צלילים ווקאליים או אינסטרומנטליים ליופי צורני או לביטוי רגשי, בדרך כלל על פי סטנדרטים תרבותיים של קצב, מנגינה, וברוב המוזיקה המערבית, הרמוניה. גם שיר העם הפשוט וגם השירה הליטורגית (חזנות למשל) שייכים לאותה פעילות - מוזיקה. שניהם מושגיים ושמיעתיים, וגורמים אלה נוכחים במוזיקה מכל הסגנונות ובכל תקופות ההיסטוריה ברחבי העולם. גולדמארק הבין וגם ניצל במלכת שבא את כל מה שספג בדרכו המוזיקלית מילדותו בבית הכנסת שאביו שימש בו כחזן ועד להרכבים המוזיקליים שהשתתף בהם בווינה כנגן.
מוזיקה היא הרי אמנות שבמסווה כזה או אחר מחלחלת לכל חברה אנושית. לאורך ההיסטוריה, מוזיקה הייתה תוספת חשובה לטקס ולדרמה, וזכתה ליכולת לשקף ולהשפיע על הרגש האנושי. ההשלכות של השימושים במוזיקה בפסיכותרפיה, גריאטריה ופרסום מעידות על אמונה בכוחה להשפיע על התנהגות אנושית. כך גולדמארק ניצל אולי אינטואיטיבית את המובן והברור כיום בקטעי הטקסים והמחולות הדתיים באופרה מלכת שבא.
האמנות של גולדמארק במלכת שבא ניזונה מכמה מקורות. שירתו נצבעת בחוזקה באוצר המנגינות היהודיות העתיקות ששמע בילדותו. שהיישום היעיל שלו נותן צבע ספציפי ליצירה - הוא למד הרבה מפליקס מנדלסון - היצירה מאופיינות במוזיקליות רעננה ומלאת חיים, הרמוניזציה מגוונת, צורות מאוזנות ומצב רוח דרמטי ביותר.
בקרב אלה שמחפשים ומציעים תיאוריות של משמעות מוזיקלית, המחלוקת המתמשכת ביותר היא מחד גיסא בין הרפרנציאליסטים (אנ') (או ההטרונומים (אנ')), הגורסים שמוזיקה יכולה ומתייחסת למשמעויות מחוץ לעצמה (תאוריית ההתייחסות הישירה שנקראת גם רפרנציאליזם או ריאליזם התייחסותי, היא תיאוריה של שפה הטוענת שהמשמעות של מילה או ביטוי טמונה במה שהיא מציינת בעולם. האובייקט המסומן במילה נקרא הרפרנט, ומאידך גיסא הלא-רפרנציאליסטים (שנקראים לפעמים פורמליסטים או אבסולוטיים) שטוענים שהאמנות היא אוטונומית ו"מתכוונת לעצמה. המבקר האוסטרי אדוארד הנסליק שכבר הוזכר, בספרו "היפה במוזיקה" (במקור בגרמנית, 1854), היה תומך חזק במוזיקה כאמנות של עקרונות ורעיונות מהותיים, אולם אפילו הנסליק, אף על פי שהיה פורמליסט נלהב, נאבק בבעיה של רגש במוזיקה. דעותיו של הנסליק קיבלו ביטוי בביקורתו על מלכת שבא כפי שהוזכר כבר לעיל (או שהם נבעו אולי ממניעים אחרים או גם ממניעים אחרים).
מלכת שבא כתובה בסגנון האופרה הגדולה (אנ'), המאופיינת בליהוק זמרים ובתזמורת בקנה מידה גדול, השימוש בצבעוניות המקומית, והעלילה התנ"כית ההיסטורית מאפיינים את הז'אנר. ההלחנה הקולית כוללת קטעי רצ'יטטיבים, קטעי סולו ואריה, דואטים ומקהלות רחבי היקף. רגעים בולטים של האופרה כוללים את האריה הקצרה של אסד "Magische Töne" במערכה 2 ואת הדואט הסופי במערכה 4, ששניהם מציגים את הליריות של גולדמארק במיטבה.
על אף שגולדמרק מעולם לא היה חסיד נלהב של וגנר, התיזמור של מלכת שבא מזכיר את ההשפעות והזרימה הצורנית, שמאפיינות רבות כל כך מיצירותיו של וגנר. אף שגולדמארק לא אימץ מעולם מערכת של לייטמוטיב, קטעים מסוימים מזכירים את טריסטאן ואיזולדה. היצירה מראה גם השפעה מסוימת של הרגישויות הדרמטיות של ג'אקומו מאיירבר.
על אף ההשפעות הברורות הניכרות ביצירה, האינדיבידואליות של גולדמארק בולטת בה. המוזיקה של "מלכת שבא" מציגה ארוטיות סוחפת וגם מעיקה באווירה מזרחית. המוזיקה שנכתבה עבור הכהן הגדול ועבור דמויות דתיות אחרות מזכירה מוזיקה דתית יהודית ולעיתים גם את המוזיקה של זרסטרו בחליל הקסם. האופי הדתי של חלקים אלה באופרה תיתכן בהחלט השפעה מרעיונותיו של החזן הווינאי הגדול סלומון זולצר, שעסק בהשבת המוזיקה היהודית למוצאה המזרחי.
ניתוח ואפיון מוזיקלי > אפיון

מלכת שבא היא אופרה אקלקטית (אקלקטיות היא מגמה שעושה שימוש בתערובת של תקופות, סגנונות וטרנדים שונים, לעיתים רחוקות מכילה אלמנטים עצמאיים ומשדרת את הייחוד בבחירה. המונח נגזר מהמילה היוונית ἐκλεκτικός (אקלקטיקוס), שמשמעותה: לבחור את הטוב ביותר). האופרה שנולדה ברוח הרומנטיקה, עוקבת במובנים רבים אחר מסורות האופרה הגדולה הצרפתית. ליצירה אין אובטורה (פתיחה) אמיתית. במשחק המקדים של המערכה הראשונה נשמעים המוטיבים המוזיקליים המרכזיים של היצירה, אך הם משמשים רק כהקדמה למערכה הראשונה. המבוא הרוגע, אקורדים חגיגיים שכמו נועדו לסמל את ירושלים, ואחריו מוטיב חושני, שמייצג את אהבתה של המלכה לאסד, שיהפוך למוטיב החשוב ביותר של האופרה בהמשך.
כפי שהעיד על האופרה המבקר דיטר זוכלינג:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | "מלכת שבא היא אופרה מלאה בלחן אצילי, אפקטיבית על הבמה עם אריות נפלאות, סצנות מקהלה עוצמתיות וגילום חי של הדמויות". | “ |


המבקר אולריך שרייבר הוסיף:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | "הקפדנות של גולדמארק, המזכירה את מאיירבר, הצד השני של תסביך נחיתות, מאפשרת ליצירה לזרוח יותר ביופי אינדיבידואלי מאשר בהקשר הנופי-מוזיקלי הכולל. זה מרגיש כמו הכלאה קצת מוזרה בין טנהויזר לבין האפריקנית". | “ |


האופרה הוצגה בהמשך גם בבואנוס איירס בארגנטינה בשנת 1901 גם בבית האופרה של בודפשט.
האריות החשובות

לפי הניתוח של Phil's Opera World
"Heil! Heil! Die Königin” (“שלום! שלום! מלכה, שלום!") - מארש הכניסה, מערכה 1.
"Aus des Jubels Festgepränge" ("באור הפאר המגוון") - ארית המלכה במערכה השנייה
"Magische Töne, berauschender Duft" ("צלילים מפתים וריח עשיר") - האריה של אסד במערכה 2
"Blich ich empor zu jenen Räumen" - ("ראה את ההיכל הנשגב והנוצץ של ה') האריה של שלמה במערכה השנייה
"Die Stunde, die mir ihn geraubt" ("מאז שאיבדתי אותו") - תפילת שולמית במערכה 3.
המלחין > ביוגרפיה

גולדמארק היה יליד הונגריה במשפחה יהודית דוברת גרמנית. הוא נולד בעיר קסטהיי ובילה את רוב ילדותו בהונגריה. הוא החל ללמוד נגינה בכינור אצל מורים מקומיים בעיירת הולדתו. לזמר הבס של בית הכנסת היה כינור זול, שיוסף, אחיו של קרל, שכר אותו ממנו לאחיו וסיכם עם האיש שיעביר שיעורים בקביעות לקרל, שלמד מהר הכל במהירות. לאחר זמן מה הוא הרגיש שאם ימשיך להיות תלמידו, לא יתקדם. אביו החליט לבסוף לרשום אותו לבית הספר למוזיקה בשופרון ובשנת 1842 התקבל לאקדמיה למוזיקה שם. קרל עשה את דרכו לעיר ברגל פעמיים בשבוע. במהלך לימודיו בשופרון הייתה לו הזדמנות להכיר את יצירותיהם של ניקולו פאגאניני ושל מלחינים דגולים אחרים.
בשנת 1844 נשלח על ידי אביו שמחה ראובן גולדמארק, שהבחין בכישוריו, לווינה שם המשיך את לימודיו בכינור וקומפוזיציה. הוא הפך לתלמידו של יוסף בוהם בקונסרבטוריון בווינה עד 1848. והחל את הקריירה המוזיקלית שלו ככנר תיאטרון. גולדמארק עסק גם בהוראת נגינה בכינור, ובין מתלמידיו היה ז'אן סיבליוס וקרולינה בטלהיים-גומפרז. הוא עסק גם בביקורת מוזיקה ובהלחנה. גולדמארק היה דמות מוכרת בחיי המוזיקה של וינה וידיד אישי של יוהנס ברהמס. לאחר 1852 ניגן בתזמורות של תיאטראות וינה (Josefstädter ו-Carl-Theater) במשך שבע שנים, שבמהלכן הזדמן לו להכיר את המוזיקה הבימתית של זמנו; עם הדרישות והאפשרויות המוזיקליות של תיאטרון ודרמה, שהייתה לה השפעה מכרעת על עבודתו המאוחרת כמלחין אופרה. בתקופה זו הוא הלחין בעיקר מוזיקה קאמרית. את ערב הסופרים הראשון שלו ערך בווינה ב-1857, וכעבור שנתיים הציג את עצמו בפשט. שמו התפרסם יותר ויותר, בעיקר בבירת אוסטריה, שם השתקע דרך קבע. הפתיחה שלו Sakuntala הוצגה בבכורה בשנת 1865, מה שהביא לו את ההצלחה הבינלאומית המיוחלת. בין השנים 1865-1871 הלחין את היצירה המרכזית בחייו. מלכת שבא הפכה לאחד הלהיטים הגדולים של המאה באירופה, שהביאה תהילה למחברתה. לאחר מכן לא היו לגולדמרק יותר בעיות כלכליות והלחין עוד חמש אופרות, אך עם אלו זכה להצלחה מתונה בלבד. את שנותיו האחרונות בילה בווינה ובווילה שלו בגמונדן וכתב את זיכרונותיו. בהתחלה הוא בירך בהתלהבות על פרוץ מלחמת העולם הראשונה, אחר כך נפל למיטה לאחר ששמע על מות נכדו והלך לעולמו.
מעולם לא הכחיש את מוצאו וזהותו היהודית-הונגרית. על כן לא יהיה זה מוגזם לומר, שהאופרה "מלכת שבא" היא האופרה ההונגרית המצליחה ביותר שמלחין יליד הונגריה העלה אי פעם על הכתב, לצד טירת הנסיך כחול הזקן של בלה בארטוק. המקהלה שהוקמה בבית המדרש לרבנים בבודפשט נושאת את שמו של גולדמארק והשרות הבולאי ההונגרי הוציא בול דואר לזכרו ובעיר שופרון בהונגריה מקהילה נקראת על שמו.
המלחין > המוזיקה שלו

המוזיקה של גולדמרק לא קשורה לאף אסכולה, במובנים רבים היא עוקבת אחר צורה והיא שמרנית, אבל היא גם אוהבת להתנסות בצלילים דיסוננטיים. השפעת הרומנטיקה הגרמנית והצרפתית, האופרה הגדולה הצרפתית או מוזיקת התוכנית ניתן למצוא במוזיקה שלו בדיוק כמו האופרה האיטלקית, במיוחד הבל קנטו, ובתוך כך מורגשת גם מורשת בליני. הוא שילב את סגנון הוֶרְבּוּנקוֹש (ריקוד גברים עממי הונגרי לגיוס הגברים בכפר, וסגנון מוזיקלי שקיבל השראה מריקוד זה. מקור שמו הוא במילה הגרמנית "Werbung", כלומר "גיוס"). ביצירותיו מופיעים, כל עוד זה היה דרוש, גם מוטיבים מזרחיים או אפילו מוזיקה ליטורגית יהודית. בסצנת המקדש של מלכת שבא, למשל, הוא משתמש במוטיבים ליטורגיים יהודיים מסורתיים. על פי אנקדוטה, אמו של גולדמארק פרצה בבכי מספר פעמים בבכורה בווינה. ניחמו אותה שבנה זכה להצלחה גדולה. לבסוף, היא חשפה שהתרגשה מהזיכרונות שלה, כי בעלה שמת שמונה שנים לפני כן, שר את המנגינות האלה בבית הכנסת.
מבחינת סגנון וצורה, המוזיקה של גולדמארק היא מיזוג בר מזל ואינדיבידואלי של כל מה שיצרה המוזיקה הרומנטית. הוא מאופיין בניגודיות של פאתוס וטון לירי לוהט, כמו גם התקשרות גם למוסכמות וגם לרוח ניסיוני. ביצירותיו ניתן להרגיש גם מוטיבים של ההומור המוזיקלי המצוין שלו, את הדמיון הטונאלי שלו ואת עולמו המלודי העשיר.
המלחין > השפעות מוזיקליות

לא ניתן לומר שהמוזיקה של גולדמארק השפיעה מהותית על מלחינים גדולים אחרים, אך גם ההפך הוא נכון. ספר, שיש בו פרק מושך על פגישתו היחידה של גולדמארק עם ריכרד וגנר ופרנץ ליסט, עשיר ביותר באינטימיות לגבי עמיתים מוזיקליים גדולים שלו. מערכת היחסים של גולדמארק עם יוהנס ברהמס למשל, המלחין הווינאי הגדול השני באותה התקופה, הייתה מעניינת. כבר כמלחינים מפורסמים הם נפגשו לילה אחר לילה בשולחן קפה משותף במשך שנים, אך מעולם לא התפתחה ביניהם ידידות פנימית אמיתית. הנטייה המחמירה והמרוחקת של ברהמס הייתה הניגוד המוחלט לגולדמארק היהודי החם, שהצלחתו שהלכה וגברה גרמה לפצע רגיש ביהירותו של ברהמס. ברהמס לא אהב את המוזיקה של גולדמארק. גם הנסליק, מבקר המוזיקה המפורסם של וינה, שהיה מקורב לברהמס, עמד בדרכו של העלאת "מלכת שבא" במשך שנים.
ספרות

"מלכת שבא". בתוך: Neue Freie Presse, Morgenblatt, 13 במרץ 1875, עמ 1 (באינטרנט).
Horst Seeger: Opera Lexicon. Heinrichshofens Verlag, Wilhelmshaven 1979, ISBN 3-7959-0271-1, עמ' 296–297.
איריס ויינגרטנר: קרל גולדמרק והאופרה שלו "מלכת סבא". עבודת תעודה באוניברסיטת למוזיקה ולאמנות בווינה, 2002 (לא מודפסת).
פיטר סטצ'ל: אופרה "פטריוטית" למלוכת הבסבורג או "אופרה לאומית יהודית"? "מלכת שבא" של קרל גולדמארק בווינה. בתוך: אוליבר מולר, פיליפ תר, ג'וטה טואל, גסה זור נידן (עורכת): אופרה בשינוי החברה. העברות ורשתות תרבותיות של תיאטרון המוזיקה באירופה. וינה/קלן/וויימר 2010, עמ '197–218. ISBN 978-3-205-78491-3.
דיסקוגרפיה

Karl Goldmark: Die Königin von Saba - Complete recording from a live 1970 performance of the work by the American Opera Society Orchestra conducted by Reynald Giovaninetti with Arley Reece as Assad and Alpha Floyd as the Queen of Sheba. The CD also includes excerpts from the opera in a studio recording made in Vienna (1903–1909) with Leo Slezak as Assad and Elsa Bland as the Queen of Sheba). Label: Gala
Karl Goldmark: Die Königin von Saba - Complete 1980 studio recording by the Hungarian State Opera, conducted by Ádám Fischer with Siegfried Jerusalem as Assad and Klara Takács at the Queen of Sheba. Label: Hungaroton
Karl Goldmark: Die Königin von Saba - Assad's act 2 aria "Magische Töne", recorded in 1967 by Nicolai Gedda with the Orchester des Bayreischen Staatsoper, Munich, conducted by Giuseppe Patanè. Label: EMI.
Karl Goldmark Die Königin von Saba - Complete : Oper Freiburg, Karoly Szemerdy, Jin Seok Lee, Irma Mihelic, Nuttaporn Thammathi, Kevin Moreno, Philharmonisches Orchester Freiburg, Fabrice Bollon CPO
לקריאה נוספת

Boyden, Matthew. Az opera kézikönyve (2009 ed.). Budapest: Park Könyvkiadó. ISBN 978-963-530-854-5.
Winkler Gábor. Barangolás az operák világában (2004 ed.). Budapest: Tudomány könyvkiadó. ISBN 963-8194-42-1.
Németh Amadé. A magyar opera története (2000 ed.). Budapest: Anno Kiadó. ISBN 963-375-095-4.
Gál György Sándor. Új operakalauz II (1978 ed.). Budapest: Zeneműkiadó.
Kertész Iván. Operakalauz (1997 ed.). Budapest: Fiesta és Saxum kiadó. ISBN 963-9308-48-X.
Till Géza. Opera (1964 ed.). Budapest: Zeneműkiadó. ISBN 963 330 227 7.
Káldon Márton. Goldmark Károly élete és művészete (1956 ed.). Budapest: Művelt nép tudományos és ismeretterjesztő kiadó.
הערות שוליים

↑  Die Königin von Saba von Goldmark, web.archive.org, ‏2013-04-15
↑  Cherlin, Michael. The Great Tradition And Its Legacy: The Evolution of Dramatic and Musical Theater in Austria and Central Europe. Berghahn Books, 2004. ISBN 9781571814036.
↑  The Sunday Opera: Karl Goldmark's “Die Konigin von Saba” (“The Queen of Sheba”)
1 2  Káldon-Várnai. Goldmark Károly élete és művészete. p. 104-118.
↑  Casaglia, Gherardo, Amadeus Almanac (10 de març de 1875).
↑  Till. Opera. p. 237.
1 2 3  Gál. Új operakalauz II. p. 846-850.
1 2  Gál. Új operakalauz II. p. 850-853.
↑  Till. Opera. p. 238-239.
↑  Till. Opera. p. 239.
↑  Káldon-Várnai. Goldmark Károly élete és művészete. p. 173.
↑  Winkler. Barangolás az operák világában I. p. 680.
↑  Sieghart Döhring: Die Königin von Saba. In: Pipers Enzyklopädie des Musiktheaters. Band 2: Werke. Donizetti – Henze. Piper, München / Zürich 1987, ISBN 3-492-02412-2, S. 482–485.
↑  Till. Opera. p. 239-240.
↑  Boyden. Az opera kézikönyve. p. 332.
↑  ^ Amelie Materna (1844–1918) var en av de stora Wagnersångerskorna och var engagerad vid Hofoper fram till 1897. Hon var den första Brünnhilde i Nibelungens ring (1876) och den första Kundry i Parsifal (1882) vid Bayreuthfestspelen.
↑  Schwandt, Christoph. Giuseppe Verdi: una biografía. Fondo de Cultura Economica, 2004. ISBN 9789681672133.
↑  Horowitz, Joseph. Wagner Nights: An American History. University of California Press, 1994. ISBN 9780520083943.
↑  Muzik+Bühne DIE KÖNIGIN VON SABA
↑  Alfred Clayton: "Die Königin von Saba", Grove Music Online ed. L. Macy
↑  Káldon-Várnai. Goldmark Károly élete és művészete. p. 172-188.
↑  Dieter Zöchling: Die Oper Westermanns farbiger Führer durch Oper, Operette, Musical. Westermann, Braunschweig 1983, ISBN 3-14-508830-0
↑  Ulrich Schreiber: Die Kunst der Oper. Geschichte des Musiktheaters, Band III. Büchergilde Gutenberg, Frankfurt am Main 2000, ISBN 3-7632-5016-6
↑  Kennedy, Paul. Biografia de Goldmark
↑  OperaWorld, מלכת שבא (גולדמארק), באתר https://philsoperaworld.music.blog/2020/07/01/karl-goldmark-die-konigen-von-saba-1875/
↑  Kertész. Operakalauz. p. 134-135.
↑  קברו של גולדמארק בבית הקברות היהודי הישן בווינה
↑  מקהילת גולדמארק בעיר שופרון
↑  קרל גולדמארק בעריכת אישטוואן קצ'קמטי (בהונגרית)
↑  ההקלטה של האופרה מלכת שבא באתר Amazon.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 300488602  LCCN: n85025145  MusicBrainz work: 0871db69-174f-4da5-84c2-94ccd73c59ff  VIAF: 295325527   WorldCat (עם VIAF): 295325527 
מפגש שלמה המלך ומלכת שבא (ציור מאת פיירו דלה פרנצ'סקה)
מפגש שלמה המלך ומלכת שבא בתבליט לורנצו גיברטי
המהדורה הראשונה של האופרה בהונגרית
כרזת הצגת הבכורה, משנת 1875
תיאטרון פרייבורג
מפגש שלמה המלך ומלכת שבא בציור של ג'ובאני דמין (1789–1859)
אַמֶלִיָה מַטֶרְנָה, מלכת שבא בבכורה של וינה
ה'תש"ט

ה'תש"ט (5,709) ובקיצור תש"ט – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-4 באוקטובר 1948, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 23 בספטמבר 1949.
המולד של תשרי חל ביום ראשון, 15 שעות ו-171 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בשה. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה רביעית לשמיטה, ושנת 9 במחזור העיבור ה-301. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 25 (סימנה כהלוא) במחזור השמש ה-204.
שנה זו היא שנת 1,880 לחורבן הבית, ושנת 2,260 לשטרות.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תש"ט שנה ראשונה של עצמאות.
אירועים

י"א בתשרי – הוקם חיל הקשר בצה"ל (כיום חיל התקשוב)
י"ב בתשרי – מלחמת העצמאות – תחילת מבצע יואב לשחרור הנגב
י"ח בתשרי – כיבוש באר שבע על ידי חטיבת הנגב במלחמת העצמאות
כ"ה בתשרי – דגל ישראל הופך לדגל הרשמי של מדינת ישראל
כ"ו בתשרי – תחילת מבצע חירם, לשחרור הגליל העליון, במלחמת העצמאות
כ"ח בתשרי – הושלם שחרור הגליל ב"מבצע חירם" במלחמת העצמאות
ה' בחשוון – דוד בן-גוריון מורה על הפסקת פעולתו של מטה הפלמ"ח
כ"א בחשוון – חטיבת הנגב פותחת במבצע לוט, במסגרת מלחמת העצמאות
ה' בכסלו – נתגלה המעבר שהביא לפריצת דרך בורמה, אל ירושלים הנצורה
כ"ה בכסלו – צה"ל פותח במבצע חורב לשחרור הנגב
ה' בטבת – קיבוץ ראש הנקרה עולה לקרקע
ו' בטבת – הסתיים מבצע חורב – המבצע האחרון של מלחמת העצמאות
י"א בטבת – פתיחת שיחות רודוס
י"ח בטבת – המעפילים שנשלחו לקפריסין מגיעים לישראל
כ"ד בטבת – נערכו הבחירות לאספה המכוננת
ב' בשבט – ארצות הברית משדרגת את הכרתה בישראל להכרה "דה יורה"
י"א בשבט – מנורת שבעת הקנים, בעיצוב האחים שמיר, נבחרת כסמל מדינת ישראל
ט"ו בשבט – החלה לכהן הכנסת הראשונה – בית הנבחרים והרשות המחוקקת של מדינת ישראל
י"ז בשבט – האספה המכוננת מאשרת את חוק המעבר, הקובע, בין היתר, את שמה החדש – הכנסת
י"ח בשבט – חיים ויצמן, נשיאה הראשון של מדינת ישראל, נשבע אמונים למדינה
כ"ה בשבט – נחתם ברודוס הסכם שביתת הנשק עם מצרים ובכך הסתיימה מלחמת העצמאות
כ"ז בשבט – מלחמת העצמאות: הצבא המצרי נסוג מכיס פלוג'ה
ג' באדר – הממשלה הראשונה של מדינת ישראל החליפה את הממשלה הזמנית
ד' באדר – מלחמת העצמאות: תחילת מבצע עובדה, פתיחת הדרך לאילת
ז' באדר – דוד בן-גוריון מציג את ממשלת ישראל הראשונה בפני הכנסת. היא מקבלת את אמון הכנסת כעבור יומיים
ט' באדר – הנפת דגל הדיו סמוך למשטרת אום רשרש (כיום אילת) במבצע עובדה וסיום מלחמת העצמאות
ט' באדר – לאחר 10 חודשים של הממשלה הזמנית, מוקמת ממשלת ישראל הראשונה בראשות דוד בן-גוריון
כ"ח באדר – מלחמת העצמאות – נחתם הסכם שביתת הנשק עם לבנון, שנסוגה מראש הנקרה
ד' בניסן – ברודוס נחתם הסכם שביתת הנשק בין ישראל לירדן, בתום מלחמת העצמאות
ו' בניסן – החלה העלייה ההמונית של יהדות לוב במבצע "ופקדתי אתכם".
י"ב בניסן – נוסד פלמחים, קיבוץ השוכן במישור החוף הדרומי, מדרום לראשון לציון, ליד שפך נחל שורק לים התיכון הקיבוץ שייך למועצה האזורית גן רווה
כ"ז בניסן – ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון ושר האספקה והקיצוב דב יוסף מודיעים בכנסת על תוכנית הצנע
י"ב באייר – מדינת ישראל מתקבלת כחברה באומות המאוחדות
כ"א באייר – ישראל מספחת את יישובי ואדי עארה, בהתאם להסכם שביתת הנשק עם ירדן
כ"ה באייר – הכנסת מאשרת את חוק הדגל והסמל, התש"ט-1949, שבו עוגנו דגלה וסמלה של מדינת ישראל
כ"ג בתמוז – נחתמת שביתת הנשק בין ישראל לסוריה
כ"ב באב – ארונו של בנימין זאב הרצל מובא לקבורה בירושלים, על ההר אשר ישא מאז את שמו – הר הרצל
נולדו

כ"ט בחשוון – הרב זמרוני ציק, מנהל בית חב"ד בת ים, עורך שיחת הגאולה ויו"ר האגודה למען הגאולה האמיתית והשלימה
י"ז בכסלו – מרגלית צנעני, זמרת ישראלית
כ' בטבת – שלמה גרוניך, מוזיקאי ישראלי
י' באייר – בילי ג'ואל, מוזיקאי וזמר אמריקאי ממוצא יהודי
ב' בתמוז – הרב אברהם יהושע סולובייצ'יק, ראש ישיבת בריסק
נפטרו

י"ט בניסן – הרב מאיר בר-אילן, ממנהיגי המזרחי
י"ד בתשרי – יוסף צבי דושינסקי, היה גאב"ד העדה החרדית והיה מחבר הספר שו"ת "מהרי"ץ" נפטר ערב סוכות
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשה, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
בשנת ה'תש"ט נחוג יום העצמאות בפעם הראשונה. טרם נקבע אז יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, אשר צוין כיום נפרד רק החל משנת ה'תש"י 1950
הערות שוליים

↑  ופקדתי אתכם” (עליית יהודי לוב) – מאורות אל העבר
היסטוריה של עם ישראל
ז'אן פרנסואה מרטי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באוגוסט 1920 
 פטירה:  2004 (בגיל 83 בערך) 
 מדינה:  צרפת 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (14 בינואר 1985) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  ז'אן פרנסואה מרטי
 
ז'אן פרנסואה מרטי (בצרפתית: Jean-François Marty‏; 24 באוגוסט 1920 – 1 בינואר 2004) היה פעיל במחתרת הצרפתית, מחסידי אומות העולם, שהציל משפחה יהודית במלחמת העולם השנייה.
פעילות בתקופת השואה

מרטי נולד בטולוז בשנת 1920. אביו היה מנהל בית ספר ואמו נפטרה בעת לידתו. מרטי הועבר לבית יתומים ואומץ על ידי אחד ממפקחי בית היתומים, אך הוחזר לפנימייה לאחר שהאם המאמצת נפטרה.
לאחר פלישת גרמניה הנאצית לצרפת בשנת 1940, מרטי, שהתנגד נחרצות לכיבוש ולקריאות השלטון הצרפתי להתגייס לצד הגרמנים הצטרף למחתרת הצרפתית. במסגרת פעילותו במחתרת, הוא דאג לצנחנים בריטים שצנחו בצרפת וסייע להם בלינה, אוכל ותחבורה. בנוסף ביצע פעולות חבלה בפסי רכבת ונייד אמצעי לחימה שונים. באחת מפעולותיו פגש ברכבת שני יהודים חרדים מבלגיה ומיד הוריד אותם מהרכבת ודאג להחביאם.
ביוני 1940 משפחת נחום היהודית ברחה מפריז לכפר גראנד-סיר-גארון, הנמצא כ-20 קילומטרים מטולוז. מרטי התיידד עם ויולט נחום שנולדה ב-1925. הוא חירף את נפשו למען משפחת נחום וארגן עבורם תעודות מזויפות שהשיג לאחר שפרץ לבניין העירייה. בנוסף דאג להם לתלושי מזון, ביגוד ומקומות מסתור. ויולט הצטרפה למחתרת בעקבות מרטי וביחד סייעו בשינוע אמצעי לחימה, מכשירי קשר ורימונים.
כאשר גברה הסכנה למשפחת נחום, בעקבות שני משתפי פעולה של הגרמנים שהגיעו לאזור טולוז, החלה המשפחה לתכנן בריחה לספרד. באותה עת היה איסור לשהות באזור הגבול עם ספרד, שהוכרז כשטח צבאי ולכן הבריחה הייתה כרוכה בסכנה רבה. ב-1942 חצו אביה ואחיה של ויולט את הגבול לספרד ומשם המשיכו לקזבלנקה.
במרץ 1943 החליטו ויולט ואמה ראשל לברוח גם הן לספרד. מרטי סייע להן לעבור את הרי הפירנאים תוך שהוא מפזר תבלינים ופלפל לאורך נתיב המילוט בכדי להטעות את כלבי הגישוש. מזג האוויר הקשה שיבש את תוכניתם והשלושה נאלצו להסתתר באחד הכפרים. באפריל 1943 החליטו לשוב ולנסות לחצות את הגבול לספרד, אך ראשל, שהייתה מבוגרת לא רצתה להכביד על בריחתם והחליטה להישאר בכפר. מרטי סירב לכך בכל תוקף ונשא אותה על גבו לכל אורך המסע. עם חציית הגבול נעצרו השלושה על ידי משמר הגבול הספרדי, הספרדים שחררו את ויולט ואמה אך מרטי הושם במעצר בתנאים קשים מאוד.
ויולט וראשל הגיעו לכפר ספרדי סמוך, באחד הימים שמע אותן ראש הכפר משוחחות בצרפתית והציע לויולט ללמד את בתו את השפה. ויולט הסכימה בתנאי שהוא יעזור להן לשחרר את מרטי ממעצר. מרטי שוחרר ממעצר ולאחר מכן המשיכו השלושה ברכבת לדרום ספרד. משם בקיץ 1943 הגיעו לקזבלנקה והתאחדו עם אביה ואחיה של ויולט. משפחת נחום שהתה בלול תרנגולות על גג אחד הבניינים בקזבלנקה עד סוף המלחמה.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה, נישאו מרטי וויולט והתגוררו בפריז. מרטי פתח מכולת והחל בלימודי הנדסת מכונות שבעזרתם מצא עבודה. בינואר 1970, מרטי, וויולט ושני ילדיהם, אלן ודניאל, עלו לישראל והתגוררו בירושלים. מרטי עבד במפעל מנועי בית שמש והיה שותף בפיתוח מנוע מטוס הלביא של התעשייה האווירית לישראל. הוא התעניין רבות בהיסטוריה ובתנ"ך והירבה לכתוב על מפרשי התנ"ך וחכמי דת יהודים.
ז'אן פרנסואה מרטי הלך לעולמו ב-21 באוקטובר 2004, והובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ מעלה החמישה .
הכרה והנצחה

ב-14 בינואר 1985, הוכר מרטי כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
במסגרת מיזם "חסד אחרון", מיזם משותף ל"יד ושם" ולשב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב, אותר קברו של מרטי בבית העלמין של קיבוץ מעלה החמישה ונקבעה עליו לוחית זיכרון. על מצבתו נחקקו המילים "איש חזק היה".
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  ז'אן פרנסואה מרטי, באתר יד ושם
1 2 3  תיק חסיד אומות העולם מארכיון יד ושם, M.31/3084.
↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ז'אן פרנסואה מרטי".
וילהלם אדם

ערך זה עוסק בגנרל בצבא העם הלאומי ומדינאי מזרח גרמני. אם התכוונתם למפקד בכיר בוורמאכט, ראו .
| --- | --- |

וילהלם אדם
 לידה:  28 במרץ 1893 אייכן, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  24 בנובמבר 1978 (בגיל 85) דרזדן, גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית
 מקום קבורה:  דרזדן 
 מדינה:  גרמניה המזרחית 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית  גרמניה המזרחית מזרח גרמניה
 תקופת הפעילות:  1913–1918   1934–1943   1953 – 1958
 דרגה:   אוברסט-לויטננט (ורמאכט)    גנרל-מיור (גרמניה המזרחית)
 תפקידים בשירות
 שלישו של מפקד הארמייה השישית  מפקד בית הספר לקצינים של צבא גרמניה המזרחית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה הקרב על סטלינגרד
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 תפקידים אזרחיים
 ציר הפולקסקאמר
 
וילהלם אדם (28 במרץ 1893 – 24 בנובמבר 1978) היה גנרל בצבא העם הלאומי ומדינאי מזרח גרמני.