stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מטווח 24

|  מידע על המבנה |
| --- | --- |
 סוג:  מתקן צבאי 
 מיקום:  ישראל חולות ראשון לציון, ישראל
 תקופת הבנייה:  ?–1948
 בשימוש פעיל:  1948–?
 נשלט על ידי:   צה"ל
 מצב:  כרגע פעיל, מתוכנן פינוי
 שטח:  7,500 דונם 
 קואורדינטות:  31°58′51″N 34°43′53″E﻿ / ﻿31.980774401351°N 34.731436330115°E﻿ / 31.980774401351; 34.731436330115
  (למפת גוש דן מוגדלת) מטווח 24(למפת גוש דן רגילה) מטווח 24(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מטווח 24(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מטווח 24   לחצו כדי להקטין חזרה   לחצו להגדלה   מפת אזור חולות ראשון לציון    המטווח בחלק המערבי של המפה
 
מטווח 24 המכונה גם שטח אש 24 א', שדה ניסויים 24 או מ.ק. 113 הוא מטווח של החטיבה הטכנולוגית ליבשה ויחידת נס"א השוכן על חופה הדרומי של ראשון לציון, צפונית לבסיס חיל האוויר פלמחים. המטווח משמש לניסויים בתחמושת חיה, בטילים, אמצעי לחימה מיוחדים, מערכות מבצעיות חדישות, ומדים חדשים.
היסטוריה

הבסיס קיים מאז קום המדינה, ושטחו 7,500 דונם.
ב-25 בפברואר 2008 נפצעו קצין ונגד מפיצוץ שאירע במהלך ניסוי בבסיס בנשק נ"ט שנפל שלל בידי צה"ל.
החל מינואר 2014 מתקיימים במטווח ימי הסיירות, לאחר תקופה ארוכה בה נערכו במכון וינגייט.
בשנים האחרונות תכנן צה"ל לפנות את חלקו הצפוני של הבסיס, ששווי שטחו נאמד במיליוני שקלים, אך הפינוי התעכב עקב מחלוקת בין משרד הביטחון לבין עיריית ראשון לציון באשר לגורם שיישא בעלויות פינוי השטח מחומרי נפץ ומנפלי פגזים. ב־7 בספטמבר 2022 נחתם ההסכם לפינויו של בסיס הניסויים שצפוי להוסיף לרצועת החוף של ראשון לציון לפחות 2 ק"מ, וישלש את גודלה. עיריית ראשון לציון בונה תוכנית פיתוח נרחבת לשטח שצפוי להתפנות (כ-2400 דונם) בהיקף של כ־10,000 יח"ד (מסחר, מגורים ותיירות) ולפי פרסומי העירייה 90% מהשטח יהפכו לשמורת טבע פתוחה לציבור עם גישה לחוף הים. עם זאת, טרם הוכרז השטח באופן רשמי כ"שמורת טבע מוכרזת" על ידי כל הרשויות המוסמכות לכך ומעמדה נכון לאוגוסט 2023 הוא עדיין "שמורה מוצעת".
שמורת הטבע "חולות ראשון לציון" צפויה להשתרע בשטחו המלא של הבסיס (כ-7,500 דונם).
בספטמבר 2024 נחתם הסכם לפינוי מוקשים ונפלי תחמושת באמצעות הרשות לפינוי מוקשים, בדרך למימוש הסכם משנת 2022, לפיו צה"ל יפנה 7,500 דונם בבסיס, שחלקם ישמש להקמת שמורת טבע חדשה, וחלקם יתווסף לחוף ראשון לציון.
הערות שוליים

1 2 3  בין הדיונות: נחתם הסכם היסטורי לפינוי 'מטווח 24' בראשון לציון, באתר ערוץ 7, 7 בספטמבר 2022
↑  אלי סניור ואפרת וייס, 3 חיילים נפצעו בפיצוץ בעת ניסוי ליד ראשל"צ, באתר ynet, 25 בפברואר 2008
1 2  תהליך הכרזה על שמורת הטבע חולות ראשון לציון, באתר טבע ונופים בישראל
↑  תהליך הכרזת שמורות טבע וגנים לאומיים, באתר טבע ונופים בישראל
↑  יהל פרג', ‏תוספת של 2 ק"מ לחוף ראשון לציון: נחתם הסכם לפינוי נפלים מ'מטווח 24' של צה"ל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 10 בספטמבר 2024
יחסי איראן–המדינה האסלאמית

יחסי איראן–המדינה האסלאמית הם יחסים מתוחים בין איראן לבין ארגון הטרור המדינה האסלאמית (דאעש). לאחר שזו התבססה באזור עיראק לא רחוק מהגבול עם איראן, הפכה איראן לאחת המתנגדות למדינה האסלאמית והיא נלחמה נגדה בסוריה ובעיראק.
פעולות צבאית של איראן נגד המדינה האסלאמית > בסוריה

מאז תחילת מלחמת האזרחים בסוריה ב-2011, תומכת איראן במשטרו של נשיא סוריה בשאר אל-אסד נגד מתנגדיו בהם המדינה האסלאמית.
פעולות צבאית של איראן נגד המדינה האסלאמית > בעיראק

איראן הייתה המדינה הראשונה שהבטיחה סיוע לעיראק כדי להילחם בדאעש, כשזו פרסה כוחות בתחילת יוני 2014 בעקבות המתקפה של המדינה האסלאמית בצפון עיראק.  נשיא עיראק פואד מעסום שיבח את איראן כ"מדינה הראשונה שסיפקה נשק לעיראק כדי להילחם נגד הטרוריסטים של דאעש".
כוח קודס של איראן הוא "שחקן מפתח" בהתערבות הצבאית נגד דאעש ומפקד "המוח" שלו, הגנרל קאסם סולימאני, שמר על נוכחות קבועה בעיראק כאשר תמונותיו בשדה הקרב פורסמו באופן קבוע.
פעולות צבאית של איראן נגד המדינה האסלאמית > גבול איראן–עיראק

ב-14 במרץ 2016, שתי חוליות דאעש מצוידות במטעני חבלה חוסלו ליד גבול איראן–עיראק על ידי צבא איראן.
העמדה המדינית של איראן

שר החוץ של איראן מוחמד ג'וואד זריף תיאר את דאעש כ"אח אידאולוגי" של אל-קאעדה, והוסיף "מה שמתקרא המדינה האסלאמית, אינה אסלאמית ואינה מדינה".
המנהיג העליון של איראן עלי ח'אמנאי, הגיב להתערבות האמריקנית בעיראק וכוח המשימה המשולב:
בנושא (דאעש), הם הקימו קואליציה עם ארצות הברית. כמובן שהם משקרים וזה מעשה צבוע. הם כתבו מכתב למשרד החוץ שלנו בו צוין, "אם אתה אומר שאמריקה נותנת נשק לדאעש, זה שקר ואנחנו לא תומכים בהם". ובכן, זמן קצר לאחר מכן, פורסמו התמונות שהראו שאמריקה נותנת נשק לדאעש.
העמדה המדינית של איראן > הכרזה כארגון טרור

כלי תקשורת איראניים רשמיים ורשמיים למחצה כגון העיתון "איראן דיילי" המנוהל על ידי הקבינט של איראן, וסוכנויות הידיעות הקשורות למשמרות המהפכה, "פארס" ותסנים מכנים לעיתים קרובות את המדינה האסלאמית כ"ארגון טרור" ו"תכפירי".
סגן מזכיר המועצה העליונה לביטחון לאומי כינה גם הוא את המדינה האסלאמית "ארגון טרור".
האיומים של דאעש על איראן

בעוד שאיראן היא מדינה שיעית, דאעש אידאולוגית הוא ארגון אנטי- שיעי ורואה בשיעים כופרים, לאחר שהרגו אלפים מהם. לאחר התבססות מהירה בעיראק ב-2014, דאעש הפך לאיום הנמצא במרחק של קילומטרים ספורים מהגבולות המערביים של איראן. עם הקבוצות הג'יהאדיות הסוניות שבסיסן בפקיסטן במזרח איראן נוצרה דאגה מהאיום של דאעש על איראן.
איראן איימה על דאעש שהתקיפה של בגדאד, של מקדשים של אימאמים שיעים והתקרבות לגבול איראן-עיראק הוא "מעבר על הקו האדום" ואם הם יחצו את הגבול, איראן תפעל נגדם ישירות.
בספטמבר 2014, העיתון האיראני "איסלאמי רפובליקני" דיווח כי "דאעש תכנן לחסל אמיר של איראן וכמה מעוזריו נעצרו על ידי גופי ביטחון". הדיווח לא ציין את שמו של האמיר, ולא נאמר אם הם הצליחו להתגנב לאיראן או נעצרו בחו"ל. הוא גם לא הזכיר גופי הביטחון של איזו מדינה ביצעו את המעצר.
באותו חודש הודיע שר הפנים האיראני עבדולרזה רחמני פאזלי שאיראן עצרה כמה חשודים בארגון דאעש שניסו להיכנס לאיראן. הוא אמר כי שניים או שלושה מהם הודו ש"כניסה לאיראן הייתה בין התוכניות של דאעש" ודחו את הדיווחים על המהלך של דאעש לגיוס בתוך איראן.
ב-29 בינואר 2015, דאעש הכריז על מחוז חדש בשם ויליאט חורסטאן המורכב מחלקים של אפגניסטן, פקיסטן ו"אדמות סמוכות אחרות". חאפיז סעיד חאן הוגדר כאמיר המחוז. חאפיז סעיד חאן הפקיסטני, הידוע גם בשם מולה סעיד אורקזאי, הוא חבר לשעבר בטליבאן.
ב-7 ביוני 2017, נטל דאעש אחריות למתקפה על הפרלמנט האיראני והמוזוליאום של חומייני. אושר כי בתקיפה נהרגו 16 בני אדם והיא הייתה המקרה הראשון של מתקפת טרור של דאעש בגבולות איראן.
ב-4 בינואר 2024, נטל דאעש אחריות לתקרית הפיגוע בכרמאן, באיראן שהתרחש יום קודם, בו נהרגו קרוב ל-100 אנשים במהלך טקס זיכרון לקאסם סולימאני.
אזרחים איראנים ודאעש

'לשכת טהראן' מדווחת על תמיכה עממית בפעולה הצבאית של איראן נגד דאעש.
לפי רשת אל-ג'זירה, החל מינואר 2015 "מאות" כורדים סונים איראנים חצו את גבול איראן–עיראק כדי להילחם בדאעש, רובם הצטרפו ללוחמי כורדיסטן העיראקים הידועים גם בשם פשמרגה.
מספר עבודות מחקר וסקרים שבוצעו על ידי גוף ביטחוני באיראן הראו כי הקהילה הסונית של איראן "איננה מעוניינת בחברות בדאעש". עם זאת, האתר Rudaw שבסיסו בארביל ציטט פוסט בפייסבוק מעמוד One ISIL האומר כי באוקטובר 2014 הצטרפו לקבוצה 23 כורדים מאיראן. הפעיל הכורדי מוכתאר הושמנד טען כי "20 כורדים איראנים מארגון המדינה האסלאמית נהרגו ו-30 נפצעו".
הערות שוליים

↑  Bazzi, Mohamad (4 בינואר 2015). "Iran will do what it takes to fight ISIS". CNN. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Gomes Guimarães, Bruno; Scalabrin Müller, Marcelo (9 בדצמבר 2014). "Iran Joins ISIS Fight". The Diplomat. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Farnaz Fassihi (13 ביוני 2014). "Iran Deploys Forces to Fight Militants in Iraq". Wall Street Journal. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Martin Chulov (14 ביוני 2014). "Iran sends troops into Iraq to aid fight against Isis militants". The Guardian. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "'Iran first to help Iraq against ISIL'". Al-Alam. 26 בספטמבר 2014. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Could Iran's elite military force defeat ISIL?". Al Jazeera. 18 במרץ 2015. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Bozorgmehr, Najmeh (7 בנובמבר 2014). "Iranian general is new hero in battle against Isis". Financial Times. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Moore, Jack (5 במרץ 2015). "Iranian Military Mastermind Leading Battle to Recapture Tikrit From ISIS". Newsweek. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Zarif, Mohammad Javad (20 באפריל 2015). "Mohammad Javad Zarif: A Message From Iran". The New York Times. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Report says ISIL terrorist group has a base near US". Iran newspaper|Iran Daily. 16 באפריל 2015. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Larijani Reminds Regional States of Iran's Sacrifices against ISIL Terrorists". Fars News Agency. 12 במרץ 2015. אורכב מ-המקור ב-28 במרץ 2015. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Iran Says Arrests ISIL Suspects at Border - Society/Culture news, Tasnim News Agency (באנגלית)
↑  "Iranian Official: US Not Serious about Countering ISIL Terrorists - Politics news".
↑  Smyth, Gareth (18 בנובמבר 2014). "Iran fears Isis militants are part of wider Sunni backlash". Tehran Bureau. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Esfandiari, Golnaz (4 ביולי 2014). "Explainer: How Iran Could Help Iraq Fight ISIL". RFE/RL. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  ISIL Designated Emir for Iran Arrested, diplomacy (באנגלית)
↑  Sajid, Islamuddin (19 בינואר 2015). "Hafiz Saeed Khan: The former Taliban warlord taking Isis to India and Pakistan". International Business Times. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "'First IS attack' in Iran kills 12". BBC News. 7 ביוני 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Behravesh, Maysam. "ISIL attack in Iran: Why now and what will happen next?". www.aljazeera.com.
↑  Kourdi, Eyad. "ISIL attack in Kerman Iran". www.cnn.com.
↑  "Many Iranians want military to intervene against Isis". Tehran Bureau. 27 ביוני 2014. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Adow, Mohammed (17 בינואר 2015). "Iranian Kurds join the fight against ISIL". Al Jazeera. נבדק ב-21 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Haqiqi, Fuad (11 בדצמבר 2014). "ISIS boasts rising number of recruits among Iranian Kurds". Rudaw. נבדק ב-15 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
אברה

ערך זה עוסק בסוג של צמח. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| אברה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: שרכאים
מחלקה:: Pteridopsida
סדרה:: שרכיים
תת־סדרה:: Pteridineae
משפחה:: אברתיים
סוג:: אברה
שם מדעי
 Pteris ‏לינאוס, 1753

אברה (שם מדעי: Pteris) היא סוג של צמחים ממשפחת האברתיים. שמו של הצמח, הן היווני (pteron) והן העברי נגזר מדמיון בין עליו הגדולים של הצמח לאברות העופות. העלה הגדול מנוצה פעם אחת, דבר שמעלה דמיון לצמחים בני משפחת הדקליים.
תפוצת סוג זה הוא באזוריים הטרופיים והסוב-טרופיים.
בסוג מעל 280 מינים שונים ביניהם אברה ארוכת עלים שהייתה נפוצה בישראל וכיום כנראה נכחדה.
אמינטו חיידר

| --- | --- |

 לידה:  24 ביולי 1966 (בת 58) אקא, מרוקו 
 מדינה:  מרוקו, סהרה המערבית
 מקום מגורים:  ספרד 
 ידועה בשל:  פועלה הלא-אלים למען זכויות האדם של תושבי סהרה המערבית
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 צאצאים:  מוחמד חיידר וחיית' חיידר
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס האומץ האזרחי (2009)  פרס רנה קסין (2011)  Solidar Silver Rose Award (2007)  פרס זכויות האדם ע"ש רוברט קנדי (2008)  פרס הקיום הנכון (2019) 
 
אמינטו חיידר (באנגלית: Aminatou Haidar; בערבית: أميناتو حيدر; נולדה ב-24 ביולי 1966) היא פעילת זכויות אדם מסהרה המערבית ופעילה פוליטית למען הקמת מדינה עצמאית בסהרה המערבית. נקראת גם "גנדי הסהרית" בגלל מאבקיה הלא-אלימים. היא זכתה בשנת 2008 בפרס "קרן קנדי", בשנת 2009 בפרס "האזרח האמיץ" ובשנת 2019 בפרס "הקיום הנכון" על פועלה בתחום. היא שימשה כנשיאת ארגון "מגיני זכויות האדם הסהרים" עד שנת 2020 וכיום היא משמשת כנשיאת "המוסד הסהרי נגד הכיבוש המרוקאי".
תחילת דרכה

חיידר נולדה בשנת 1966 לאלי חיידר ולדריה בוסלה בעיר לעיון בטריטוריה של סהרה המערבית. עד גיל 8 היא גדלה תחת כיבוש ספרדי. אולם, מגיל 8 חייתה תחת כיבוש לא חוקי בידי מרוקו. בגיל 15 חיידר החלה להיוודע למלחמה הקשה (אנ') ולהפרות זכויות האדם של תושבי סהרה המערבית(אנ') בידי השלטונות המרוקאים. כשנתיים לאחר מכן, עקב החרפת הסכסוך בין חזית פוליסריו לבין השלטונות במרוקו, חיידר החלה להשתתף סודיות בפעולות לא אלימות נגד הכיבוש המרוקאי.
ההיעלמות הכפויה 1987–1991

בשנת 1987, לאחר ביקור משלחת מטעם האיחוד האפריקאי, חיידר וסטודנטים אחרים ארגנו הפגנה לא אלימה נגד הפרות החוקים הבינלאומיים של מרוקו ובשביל לעזור לתושבי סהרה המערבית שנעלמו וגורשו למחנות פליטים. עוד לפני הגעת המשלחת, משטרת מרוקו פיזרה באלימות את ההפגנה שמתנה כ-400 איש, וחיידר נחטפה על ידי הרשויות ביחד עם עוד 70 מפגינים אחרים.חיידר הוחזקה בכלא סודי בלעיון ללא כל משפט במשך כ-4 שנים על ידי המשטר המרוקאי. במהלכן הייתה מכוסת עיניים, עונתה ונמנע ממנה כל קשר עם העולם החיצון. באותן שנים, חיידר פתחה בשביתת הרעב הראשונה שלה ביחד עם אסירות אחרות כדי למחות על תנאי המאסר הקשים. בשנת 1991 שוחררה במסגרת עסקת שבויים כחלק מהפסקת האש בין שלטונות מרוקו לחזית פוליסריו.
פועלה בסהרה המערבית 1991–2006

בראיון לערוץ שוודי, חיידר מתארת את שחרורה מהכלא כך: "שוחררנו מכלא קטן על מנת למצוא את עצמנו בכלא גדול יותר, תחת השמיים הפתוחים, בסהרה המערבית". לאחר שחרורה, חיידר המשיכה להיות פעילה פוליטית, ארגנה הפגנות לא אלימות נגד כיבוש הלא חוקי המרוקאי ויזמה קמפיין נרחב לתיעוד הפרות זכויות האדם של תושבי סהרה המערבית בידי שלטונות מרוקו. קמפיין זה הביא לראשונה את סוגיית סהרה המערבית ואת סבלם של תושבי סהרה המערבית לשיח הציבורי הבינלאומי. חיידר נרדפה על ידי שולטונות מרוקו בגלל פעולותיה האקטיביסטיות: היא נחקרה ללא הצדקה על ידי המשטרה ונאסרה עליה היציאה מהארץ. בשנת 2005, משלחת אמריקאית מטעם הממשלה ביקרה בסהרה המערבית את חיידר ופעילים פוליטיים נוספים, כדי לדון במצבם ובמצב תושבי סהרה המערבית ובין השאר, בסירובם של השלטונות המרוקאים לתת לאותם פעילים מסמכים רשמיים. ולכן התערבה וגרמה לכך שחיידר קיבלה מסמכים דרכון מרוקאי. לאחר חודש, היא הותקפה על ידי משטרת מרוקו ברחוב, הורשעה בהאשמות שווא שהשתתפה בהפגנה אלימה ונשלחה לכלא למשך שבעה חודשים. במהלך מאסרה הפרלמנט האירופי קרא לשחרורה. ב-7 בינואר 2006 היא שוחררה מהכלא לאחר 52 ימים של שביתת רעב במחאה על מאסרה ועקב לחץ בינלאומי לשחררה. לאחר שחרורה, חיידר טסה לקבל את הפרס "חואן מריה בנדרס" בספרד על פועלה למען זכויות האדם במערב סהרה. במהלך השנתיים שלאחר מכן, היא פעלה ברחבי אירופה ואמריקה לשם העלאת המודעות להפרות החוקים הבינלאומיים של מרוקו ולמצבם של תושבי סהרה המערבית.
שביתת הרעב של 2009

בנובמבר 2009, זכתה חיידר בפרס "אומץ האזרח" היוקרתי באמריקה. עם חזרתה למרוקו ב-13 בנובמבר, חדייר נלקחה על ידי המשטרה לתחקור עת שנחתה בנמל התעופה בלעיון. עיכובה של חיידר לחקירה היה בעקבות מילוי "לא תקין" בטופס משמר הגבול, כלומר, חיידר כתבה שהיא אזרחית "סהרה המערבית" ולא הסכימה לשנות זאת לאזרחית מרוקו. לאחר שהוחזקה במשך הלילה בנמל התעופה, משטרת מרוקו לקחה את דרכונה ואת תעודת הזהות שלה והחזירה אותה למטוס שטס לשדה התעופה "לזרוטה" באיים הקנריים. ב-15 בנובמבר שר החוץ המרוקאי הצהיר "חדייר "נפנפה" את האזרחות המרוקאית שלה כשבחרה לכתוב "סהרה המערבית" כמקום מגוריה…". משרד החוץ הוסיף שעד שחדייר לא תתנצל, היא לא תקבל את דרכונה בחזרה. חדייר האשימה את שלטונות ספרד שהיא מוחזקת בניגוד לרצונה מכיוון שהשלטונות סירבו לתת לה לחזור לסהרה המערבית ללא דרכון. בשישה עשר בנובמבר, חדייר פתחה בשביתת רעב עד שתחזור לסהרה המערבית. היא הצהירה על מוכנותה למות למען זכותה לחזור לביתה, הפגינה מול שדה התעופה "לזרוטה" ובמשך 32 ימים לא אכלה דבר. העיתון הספרדי "אל פאיס" פרסם ראיות לכך שמרוקו תכננה את שילוח חיידר לספרד מראש. ארגוני זכויות אדם רבים תמכו במאבקה של חיידר בטענה כי מרוקו הפרה את החוקים הבינלאומיים בדבר זכויות האזרח, להם התחייבה לציית. סיפורה של חיידר התפרסם ברחבי העולם והיא זכתה לתמיכה רבה מעיתונאים, זוכי פרס נובל ופוליטיקאים. ב-9 בדצמבר המפקחת הבכירה של זכויות האדם באו"ם קראה למרוקו להחזיר את חיידר הביתה. האיחוד האירופי דן במאבקה של חדייר. שלטונות ספרד הציעו לחיידר אזרחות ספרדית אולם היא סירבה לקבלת אזרחות זו בשביל לחזור לביתה. היא עמדה על דעתה לחזור למערב סהרה ללא ניצול אזרחות אחרת וללא הכרה בכיבוש המרוקאי. בשמונה עשר בדצמבר, 39 ימים מאז שהחלה את שביתת הרעב, הובלה חיידר לבית החולים לאחר שלא יכלה לבלוע נוזל במשך יומיים. באותו יום, עקב לחץ דיפלומטי נרחב על מרוקו, היא קיבלה אישור לחזור לביתה. חזרתה למערב סהרה גררה ברכות מרחבי העולם (בין השאר של סגנית נשיא ארצות הברית הילרי קלינטון). מאבקה הצליח להעלות את סכסוך סהרה המערבית לכותרות בעולם כולו.
יוזמות ומעשים מאז 2009

לאחר חזרתה לסהרה המערבית, חדייר הושמה במעצר בית ללא הצדקה מטעם המשטרה. מאז היא המשיכה להיות פעילה פוליטית ולארגן הפגנות לא -אלימות כנגד הכיבוש המרוקאי. באוגוסט 2012 אירחה חדייר משלחת של קרן רוברט פ. קנדי בסהרה המערבית, בשביל להעלות מודעות למצבם הקשה של זכויות האדם ששורר שם. ב-2 בנובמבר באותה השנה נפגשה עם הנציב העליון של האו"ם כריסטופר רוס כדי לדון במתרחש בסהרה המערבית. ובשנת 2015 חדייר אירחה משלחת מטעם ודעת זכויות האדם של האו"ם. היא כיהנה בתור נשיאת "מגיני זכויות האדם הסהרים" עד שנת 2020 שבה הקימה את "המוסד הסהרי נגד הכיבוש המרוקאי" והיום היא עומדת בראשו.
התעמרויות משלטון מרוקו

כיום, חיידר ובני משפחתה ממשיכים להתמודד עם רדיפה מצד רשויות מרוקו. באוקטובר 2011, בנה הקטן של חיידר הותקף מילולית ומינית בידי שני שוטרי משטרת מרוקו בדרכו הביתה. במהלך חזרתה מפגישתה עם הנציב העליון של האו"ם ב-1 בנובמבר 2012, הותקפה חיידר פיזית ומילולית על ידי שוטרי משטרת מרוקו עם סכין במשך כארבע שעות. באותה שנה, ילדיה של חיידר הותקפו פיזית על ידי מספר אנשים מרוקאים, כתגובת נגד לתביעה שהגישה נגד משרד התקשורת המרוקאי על דרך ייצוגו את תושבי סהרה המערבית. במהלך אירוח פגישה נוספת עם נציגי האו"ם בשנת 2015 שוטרי משטרת מרוקו סקלו באבנים את ביתה וגרמו נזק לו רחב.  במרץ 2022 חברת אמנסטי הוציאה דו"ח לפיו שלטונות מרוקו השתמשו בתוכנת "פגסוס" של NSO הישראלית על מנת לפרוץ לשני מכשירי הטלפון שברשותה של חיידר מאז שנת 2021. חיידר פנתה לחברת אמנסטי לאחר שקיבלה הודעה מאפל בדבר חדירה לטלפון שלה. תגובת NSO הייתה "מאחר שמשרד החוץ הגדיר את הארגון כאנטישמי, החברה לא מתייחסת לדו"ח".
פרסים והכרה

חיידר זכתה בהכרה רבה על פועלה למען זכויות האדם. בין הפרסים העיקריים בהם זכתה הם:
פרס "הורד הכסוף" (2007)
פרס על שם רוברט פ. קנדי לזכויות אדם (2008)
פרס "האומץ האזרחי" (2009)
פרס "הקיום הנכון" (2019)
פרס השלום של לוקסמבורג (2022)
על פי ועדת הפרס של פרס הקיום הנכון - "בזכות יושרתה ונחישותה היא הפכה להיות אחת מהמנהיגות המכובדות והבולטות ביותר באזור". חיידר הייתה מועמדת מספר פעמים לקבלת פרס נובל לשלום. במאי 2013, חיידר הוזמנה כאורחת של כבוד לכנס 50 שנה לאיחוד האפריקאי. בנוסף, קיבלה אזרחות של כבוד ממספר רב של ערים ומוסדות באיטליה ובספרד.
חיים אישיים

חיידר אינה חלק מחזית פוליסריו, אך רואה בה כנציגה הבלעדית של תושבי סהרה המערבית. לחיידר שני ילדים, מוחמד וחיית. ב-2010 מצבה הבריאותי של חיידר התדרדר עקב שביתות הרעב.
דעותיה

חיידר אינה חלק מחזית פוליסריו אך חושבת שהם המייצגים הרשמיים של תושבי סהרה המערבית. חיידר תומכת "באסלאם מתקדם", אשר לדבריה נהוג בסהרה המערבית. בראיון לערוץ "דמוקרטיה עכשיו!" חיידר סיפרה "אנחנו יוצאות דופן בעולם המוסלמי… כי אנחנו מכובדות בתוך החברה שלנו…שום דבר לא יעצור אותנו… הנשים הסהריות נתפסות כעמוד השדרה של ההתנגדות הספציפית, ככוח המניע של המאבק". שביתת הרעב וניצחונה של חיידר ב-2009, מהווים נקודת מפנה במאבק הנשים תושבות סהרה המערבית, אשר מובילות תנועה בדלנית ועצמאית. תנועה זו קוראת תיגר על הסמכותנות והלאומנות המאפיינות את התפיסה המסורתית של הפמיניזם בעולם הערבי.
לקריאה נוספת

Life is Waiting: Referendum and Resistance in Western Sahara 2015
the problem, testimony of the saharawi people
El Amal: Historias de mujeres saharahuis
Seeds Bearing: Pan-Afircan Peace Action for the Twenty-First Century
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Aminatou Haidar, Right Livelihood (באנגלית)
1 2 3 4  Aminatou Haidar, Front Line Defenders, ‏2015-12-17 (באנגלית)
↑  Aminatou Haidar, the “Gandhi of Western Sahara,” Wins Right Livelihood Award, Democracy Now! (באנגלית)
1 2 3 4 5 6  "Morocco demands activist apology" (באנגלית בריטית). 2009-12-02. נבדק ב-2023-11-27.
1 2 3  Aminatou Haidar Biography, Age, Height, Husband, Net Worth, Family, Celebrity Age Wiki (באנגלית אמריקאית)
1 2 3 4 5 6 7  Aminatou Haidar Honored For Decades of Peaceful Resistance in Western Sahara, Africa’s Last Colony, נבדק ב-2023-11-27
1 2 3 4  Aminatou Haidar | Whitewashing Western Sahara's Struggle for Freedom, נבדק ב-2023-11-27
1 2 3  2009 Acceptance: Aminatou Haidar, The Civil Courage Prize (באנגלית אמריקאית)
1 2 3 4  Aminatou Haidar | RFK Human Rights, ROBERT F. KENNEDY HUMAN RIGHTS (באנגלית)
↑  Brouksy, O. (n.d.). Redefining the sahrawi political identity. Page 162
1 2 3  Morocco: Reverse Expulsion of Sahrawi Activist | Human Rights Watch, ‏2009-11-19 (באנגלית)
↑  "Haidar's triumphant return to W Sahara" (באנגלית בריטית). 2009-12-18. נבדק ב-2023-11-27.
↑  Interview with Aminatou Haidar. (2009, December 14). Youtube. Robert F. Kennedy Human Rights  [@rfkhumanrights].
↑  Letter to the Council of Europe’s Commissioner of Human Rights concerning Aminatou Haidar, expelled by Morocco to Spain | Human Rights Watch, ‏2009-12-10 (באנגלית)
1 2  Independence activist returns home to Western Sahara - CNN.com, www.cnn.com (באנגלית)
↑  Abdennebi, Z., & Chikhi, L. (2009, December 24). INTERVIEW - W.Sahara activist says is under Moroccan house arrest.
↑  Western Sahara: Morocco Cracks Down on Activists | Human Rights Watch, ‏2020-12-18 (באנגלית)
↑  Aminatou Haidar reviews gross human rights violations in occupied Sahrawi territories, Sahara Press Service (SPS) (באנגלית)
↑  1. Son of Sahrawi human rights defender Aminatou Haidar threatened with rape. ( 2011, August 10). WayBackMachine.
↑  Attck on children of Saharawi activist Aminatou Haidar. Spsrasd.Info.
↑  Net, A. M. (2022, March 10). Western Sahara activist Aminatou Haidar targeted
↑  Aminatou Haidar – Right Livelihood Award Laureate 2019, נבדק ב-2023-11-27
↑  Aminatou Haidar – 2022 Outstanding Peace Activist — Luxembourg Peace Prize (באנגלית אמריקאית)
↑  Kong, H. (n.d.). SOLIDAR silver Rose awards -winners 2000 -2022 2022 • women political leaders initiative for peace (#WPL4Peace) • lee cheuk-yan, former. Solidar.org.
↑  Activist Aminatou Haidar, AU guest of honor at OAU 50th Anniversary (2013, 25 May). WayBackMachine.
↑  Morocco/Western Sahara: Sahrawi human rights defender returns home: Aminatou Haidar (f), Amnesty International (באנגלית)
↑  Touhtou, R. (2018). Gendering Democratic Knowledge Production in Morocco: The Women of 20 February Movement - Page 2
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אמינטו חיידר".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1189409054  NTA: 328192309  VIAF: 281594143   WorldCat (עם VIAF): 281594143
טרנזיסטור

ערך זה עוסק ברכיב אלקטרוני. אם התכוונתם למכשיר רדיו, ראו .
טרנזיסטורים
סימול טרנזיסטורים במעגל חשמלי
טרנזיסטור (באנגלית: Transistor, הלחם בסיסים של Transfer-Resistor, או קיצור של Trans-Resistor) הוא רכיב אלקטרוני בעל שלושה הדקים הבנוי מחומר מוליך למחצה ומשמש למגוון רחב מאוד של מטרות. בצורה הפשטנית ביותר, ניתן לראות טרנזיסטור כמתג המסוגל לשלוט בזרם בין שניים מההדקים, כתלות בזרם הנכנס מההדק השלישי, או במתח המופעל עליו. מקור השם טרנזיסטור הוא בכך שניתן לתאר אותו כנגד (Resistor) בין שניים מההדקים, שערכו תלוי בהדק השלישי (נקבע לפי המתח על הדק זה או הזרם העובר דרכו).
הטרנזיסטור הוא רכיב מפתח בכל תעשיית האלקטרוניקה המודרנית. במעגלים ספרתיים משמש הטרנזיסטור כמתג חשמלי, כאבן בניין לבניית שערים לוגיים, זיכרון גישה אקראית (RAM) והתקנים אלקטרוניים אחרים. במעגלים אנלוגיים משמשים טרנזיסטורים להגברה, ליצירת תנודות, לייצוב מתח או זרם, לאיפנון ולעירבול.
בעבר, טרנזיסטור היה גם השם הנפוץ לרדיו טרנזיסטור, מקלט רדיו נייד שהופעל בסוללות, שהכיל טרנזיסטורים (במקום שפופרות ריק) למימוש המעגלים החשמליים. זוהי עדיין אחת מההגדרות המילוניות לטרנזיסטור, אף כי מכשירי רדיו-טרנזיסטור אינם נפוצים כבעבר.