stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאזן אקולוגי
ראו גם

מארג מזון
אקולוגיה עמוקה
פאונה
אזור טבע בראשיתי
תגובת פיצוי
טביעת רגל אקולוגית
| קיימות |
| --- | --- | --- |
| מושגי מפתח | איכות הסביבה • אקולוגיה • סביבתנות • טביעת רגל אקולוגית • מאזן אקולוגי • צדק בין-דורי |  |
| איומים | משבר האקלים • התחממות עולמית • הידלדלות שכבת האוזון • הכחדה המונית |  |
| אסטרטגיות סביבתיות | חשיבה סביבתית • קיימות מקומית • חינוך סביבתי • אקו-אנרכיזם • אקולוגיה עמוקה • עירוניות חדשה |  |
| פסולת | הפחתה במקור • קומפוסט (התכלות) • שימוש חוזר • מיחזור (מיחזור בישראל) • מדרג הפסולת • שטח הפסולת של האוקיינוס השקט  • שטח הפסולת של האוקיינוס ההודי  • שטח הפסולת הצפון אטלנטי |  |
| תשתיות ובנייה | תחבורה בת קיימא • בנייה ירוקה • תכנון רגיש למים • בנייה באדמה • בנייה תואמת אקלים |  |
| גינון וחקלאות | גינה קהילתית • גינון יובשני • חקלאות אורגנית • גידול ביו-אינטנסיבי • מזון מקומי • גינון גרילה • פרמקלצ'ר • יער מאכל • חקלאות עירונית • חקלאות בת קיימא • חומרים מזינים |  |
| אנרגיה | אנרגיה חלופית • אנרגיה ירוקה • אנרגיה מתחדשת • אנרגיה סולארית • אנרגיית רוח • אנרגיה הידרואלקטרית • RDF |  |
| כלכלה | תרבות הצריכה • מזון מהיר • שיווק ערכי • שיווק ירוק • גרינווש • פיתוח בר-קיימא • תיירות בת קיימא • השקעה אחראית • כלכלה אקולוגית • התיישנות מתוכננת |  |
| ארגונים בישראל | החברה להגנת הטבע • המשרד להגנת הסביבה • אדם טבע ודין • אקו-ויקי • חיים וסביבה • מגמה ירוקה • המרד בהכחדה • צלול |  |
| מיזמים נבחרים | אג'נדה 21 • יום ללא קניות • תערוכת קלינטק • תחבורה היום ומחר • פרויקט עדן • ביוספירה 2 • BedZED • יום איכות הסביבה העולמי • שמיטה ישראלית |  |
הערות שוליים

↑  חגית מאור, השמדת יערות, הספרייה הווירטואלית של מטח.
↑  נזקי זיהום אוויר בישראל, סבבה אתר הילדים של המשרד לאיכות הסביבה
↑  Clean Water Act
↑  פרופ' בן עמי סלע, פירותיה של תאונה גרעינית אומללה, פורטל הבריאות טבע-לייף.
↑  Environmental effects of the Chernobyl accident, באתר Encyclopedia of Earth
↑  אריאל צבל, ציד כלבי ים בקנדה, באתר אנימלס
↑  ארז ארליכמן, קניה: סוחרי שנהב הרגו חמישה פילים בשמורה, באתר ynet, 25 בפברואר 2009
↑  רונן רז, ציד קרנפים: פרופיל של רצח עם, באתר GoTravel.
↑  שירות הידען, שלטונות מרילנד הכריזו על "מבוקש": דג טורף שחי גם ביבשה, הידען
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4123871-0  NKC: ph119797 
יער גשם בדרום מקסיקו שנשרף לצורך עיבוד חקלאי
מגמת העלייה בטמפרטורת פני השטח (ממוצע גלובלי, 1880-2012)
ימת אראל
עוף הדודו שנכחד, רישום
דררה על גזע עץ
שיטה כחלחלה בחורשת אורנים
עשן מעכיר את השמים מעל למפעלי ים המלח בישראל
פעילי גריפיס במחאה כנגד כריתת עצים באמזונאס
מרים פוקס

| --- | --- |

 לידה:  8 בדצמבר 1927 קאליש, פולין
 פטירה:  14 במרץ 2021 (בגיל 93)
 לאום:  ישראלית
 עיסוק:  פעילה בתנועת הבריחה
מרים פוקס (שם משפחה מהבית: פרידבה; 8 בדצמבר 1927 – 14 במרץ 2021) הייתה ניצולת השואה. אחרי ששיכלה את משפחתה במחנות ההשמדה, נדדה לבדה וגויסה לפעילות בתנועת הבריחה כשהיא בת 16–17. שנתיים סייעה לעשרות אלפי פליטים בפעילות במעברי גבול לא לגאליים בצ'כיה. הצ'כים קראו בהיתול לגבול בו פעלה, "הגבול של מרים (מריה) הקדושה.
פוקס ניהלה את המעבר הבלתי לגאלי של שורדי השואה בצ'כוסלובקיה בשתי תחנות של מעברי גבול, בעיר נאחוד מפולין לצ'כוסלובקיה ובעיר אש מצ'כוסלובקיה לגרמניה הנאצית ועשרות רבבות שורדי שואה עברו בזכותה את גבול זה בדרכם לארץ ישראל.
ביוגרפיה

מרים פוקס נולדה בעיר קאליש (Kalisz) בפולין, עיר במרכז פולין היושבת על גדות הנהר פרוזנה. הוריה היו אברהם וגיטל (גיטה) ואחיה הבכור, דוד, שהיה גדול ממנה בשבע שנים. למשפחה היו טחנות קמח ומדבריה עלה שהם היו משפחה אמידה, הייתה להם אפילו אומנת.
ביוגרפיה > תקופת המלחמה

ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה היו בקאליש כ-25 אלף יהודים, קרוב לשליש מאוכלוסיית העיר. בזמן המלחמה בת זוגו של האח טפלה בפוקס ושמרה עליה. בהיותה ילדה חזרה הביתה מבית הספר יום אחד וגילתה שאין בבית אף אחד. הוריה נלקחו מביתם, היא זוכרת כיצד רצה לחפשם, אך לשווא. הוריה לא שרדו את התופת ונרצחו. אחיה נספה בשלהי המלחמה. בת זוגו שרדה את השואה ובחרה להתגורר בארצות הברית אחרי המלחמה. הן נשארו בקשר לאורך השנים.
פוקס הצליחה לשרוד את המלחמה בשל היותה גדולת מידות, בגיל 12 נראתה כבת 16 שנים. היא נחשבה ככוח עבודה יעיל, נשלחה למחנה עבודה ושרדה שם את השואה.
ביוגרפיה > העלייה לארץ

פוקס עלתה לישראל בשנת 1949 והשתכנה תחילה בתל אביב בדירת של משפחה אותה הכירה. כעבור זמן מה עברה לבית החלוצות בחיפה, בשכונת הדר, שם הכירה את מרגוט ואחיותיה שהפכו לחברותיה. פוקס הייתה לבדה בעולם. הקשר עם מרגוט התחזק ובהמשך עברה להתגורר עם מרגוט ובן זוגה בדירתם במרכז הכרמל. היא החלה לעבוד בצי הימי כמבשלת ועם הזמן קודמה לתפקיד אחראית מטבח. בהמשך הוצע לה לעבוד בחברת צים בתפקיד יבשתי ולנהל את מכבסת החברה. ניהול מכבסה של צי שהלך וגדל, הלך והתרחב לא היה עניין של מה בכך. הצי של צים כלל בתקופות מסוימות עשרות כלי שיט: אוניות נוסעים, אוניות מטענים ומכולות הובלה ימית. פוקס הייתה אחראית על אלפי פריטי כביסה שהיו צריכים להגיע למקום הנכון, בזמן הנכון. חברת צים הייתה לה לבית.
מרים נישאה לנתן סנק פוקס בשנת 1966. להם בת ושני נכדים.
ראו גם

תנועת הבריחה
פרשת הבריחה אחרי פוגרום קיילצה
נשים בתנועת הבריחה
הרפטריאציה של שורדי השואה מברית המועצות לפולין
צבי נצר
זיוף תעודות בפעילות תנועת הבריחה
הממשלה הבריטית נגד תנועת הבריחה
לקריאה נוספת

יוחנן כהן, עוברים כל גבול, הבריחה" פולין 1946-1945,זמורה ביתן ומשואה, 1995
מירי נהרי, הבריחה הביתה, עמותת מורשת הבריחה, 2021
הערות שוליים

↑  אפרים דקל, בנתיבי הבריחה, מערכות, 1958, עמ' 557
↑  דבורה ירדני-מיזל, עדות של חגית פוקס, ביתה של מרים, כותבת סיפורי חיים, ראיינה וערכה הראיון
↑  יהודה באואר, הבריחה, מורשת וספרית הפועלים, 1970, עמ' 111
↑  אלחנן גפני, עדות, את"ה/הבריחה/21 ארכיון תולדות ההגנה
↑  שלמה קלס, בדרך לא סלולה,תולדות ה"בריחה" 1948-1944, מסת"ב 965-222-497-9, 1994, עמ' 206
↑  שלמה קלס, בדרך לא סלולה,, מסת"ב 965-222-497-9, 1994, עמ' 197
↑  אפרים דקל, בנתיבי הבריחה, מערכות, 1958, עמ' 557-553
↑  צבי נצר, עדות, את"ה/7 ארכיון תולדות ההגנה
↑  לוי ארגוב, עדות, את"ה 25/4/60 ארכיון תולדות ההגנה
מרים פוקס באש עם שני חיילים צ'כים
חולית (קיבוץ)

| --- | --- |
הכניסה לקיבוץ חולית
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: אשכול
גובה ממוצע: ‎76 מטר
תאריך ייסוד: 1982
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 244 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 237 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת מערב הנגב מוגדלת) חולית(למפת מערב הנגב רגילה) חולית(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חולית(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חולית31°13′50″N 34°19′33″E﻿ / ﻿31.2306674300786°N 34.3257360815688°E﻿ / 31.2306674300786; 34.3257360815688  heמפת היישובים של מועצה אזורית אשכול באדום - חולית בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 5 מתוך 10

חוֹלִית הוא קיבוץ במועצה אזורית אשכול שהוקם תחילה בחצי האי סיני והועתק לפתחת שלום. שם הקיבוץ, "חולית" ניתן על שם אופייה החולי של הקרקע עליה הוקם בסיני.
היסטוריה

הקיבוץ הוקם בשנת 1975 בחבל ימית שבפתחת רפיח בסיני כהיאחזות נח"ל בשם "אחימר" של תנועת הצופים ואיחוד הקבוצות והקיבוצים. הוא אוזרח ב-1978 לקיבוץ חולית בסיני, על שם החוֹליוֹת (דיונות) המאפיינות את האזור. לאחר פינוי סיני ויישום הסכם השלום בין ישראל למצרים ב-1982, הועתק הקיבוץ לחבל שלום.
הקיבוץ התמודד עם אתגרים ובשנת 2005 במסגרת תוכנית ההתנתקות, עלה הרעיון לפנות את הקיבוץ וליישב במקום מפונים מגוש קטיף. רעיון זה לא יצא אל הפועל, ובמקום זאת הוחלט שהמקום יהווה מרכז הכשרה של השומר הצעיר עבור יהודים מרחבי העולם המגיעים לשנת שרות של השומר הצעיר. בשנת 2010 היו בקיבוץ 25 חברים והחטיבה להתיישבות לחצה להופכו למושב כדי לגייס לו חברים נוספים.
בשנים שלאחר מכן, בעקבות עבודה משולבת של הקיבוץ והגופים המיישבים נקלטו בקיבוץ משפחות צעירות חדשות ואוישו הבתים הפנויים בקיבוץ. בשנת 2021 הסתיימה בניית שכונה חדשה של 12 בתים.
הטבח בחולית

בשנת 2023 במהלך טבח שבעה באוקטובר הקיבוץ הותקף על-ידי כ-60 מחבלים. בטבח שהתחולל נרצחו 13 מבני הקיבוץ ביניהם חיים כצמן, שני עובדים זרים ושני לוחמי מילואים בלוט"ר. 4 בדואים שעבדו בקיבוץ ושני תושבים נוספים נחטפו לרצועת עזה. 2 מהם, אח ואחות שוחררו ב-30 בנובמבר, במסגרת עסקת חטופים.
לאחר המתקפה, פונו התושבים למלון עין גדי. תוכנן שחלק מתושבי הקיבוץ יעברו לגור באופן זמני בשכונה בקיבוץ רביבים ואחרים לבנין מגורים ברחובות בסמוך לקיבוץ נצר סרני.
דמוגרפיה

נכון לספטמבר 2023 היו בקיבוץ 84 חברים ועוד כ-20 תושבים ומועמדים, ב-100 משקי בית, בנוסף התגוררו במקום חניכי מכינת הנגב. לאחר הטבח ב־7 באוקטובר 2023, ירד מספר החברים ל-74 חברים.
כלכלה

קיבוץ חולית הוא קיבוץ מתחדש והחברים בו מתקיימים בעצמאות כלכלית מלאה. ענפי הפרנסה בקיבוץ מבוססים על חקלאות, בקיבוץ יש כלבו, פאב, פרדסי הדרים ומטע מנגו, גד"ש, רפת גדולה, מפעל המסחטות זקסנברג. רבים מתושבי הקיבוץ עובדים במגוון מקצועות חופשיים אחרים.
קבוצות ותוכניות נוספות בקיבוץ

בקיבוץ מתגוררות היום מספר קבוצות אשר שותפות להתפתחותו והצלחתו:
החל מ-2011 התיישב בקיבוץ גרעין שותפים, גרעין עצמאי אידאולוגי של צעירים משוחררים טריים, זוגות ורווקים שנקלטו בקיבוץ תחת הערכים של יישוב הנגב, לחיות בחיי קהילה ואורח חיים המשלב עבודה, לימוד והתנדבות. חברי הגרעין עוסקים בחינוך וחקלאות בקיבוץ וברחבי המועצה.
בעבר פעל במקום פרויקט "מאהל ומגדל" של השומר החדש.
שלוחת חולית של מכינת הנגב, מכינה קדם-צבאית חילונית אשר חזונה הוא לקדם קיומה של חברת מופת.
הטבות מס

בהיותו יישוב חקלאי או יישוב באזור פיתוח, עובדים המעתיקים את מקום מגוריהם ליישוב וגרים בו לפחות שישה חודשים רצופים, נהנים מכך שאם  התפטרו לשם כך מעבודתם, ההתפטרות תיחשב להם כפיטורים. בהיותו אחד מיישובי עוטף עזה, ניתן לתושביו זיכוי ממס הכנסה בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מקום בלב (משמעויות שמות ישובים בקווי העימות), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  יעקב לזר, החטיבה להתיישבות לוחצת להפוך את חולית מקיבוץ למושב, באתר nrg‏, 12 באוקטובר 2010
↑  מיטל וייזברג, ‏"מקווים שלא ישכחו אותנו": הקיבוץ הקטן מהעוטף שלא מקבל תרומות, באתר גלובס, 16 בנובמבר 2023
↑  8 חטופים וחטופות חזרו מהשבי: אלו סיפוריהם, באתר ‏מאקו‏, 30 בנובמבר 2023
↑  מיטל וייזברג, ‏"מקווים שלא ישכחו אותנו": הקיבוץ הקטן מהעוטף שלא מקבל תרומות, באתר גלובס, 16 בנובמבר 2023
↑  אמיתי גזית, בדרך הביתה: המסע של הקיבוצניקים המפונים לחיים חדשים, באתר כלכליסט, 7 בדצמבר 2023
↑  אלדה נתנאל, 11 נרצחים בקיבוץ חולית עדות מצמררת של נעמה חברת קיבוץ חולית בטקסט על מה שעבר עליה על משפחתה על הקהילה שלה, באתר יישובניק נט, ‏9 באוקטובר 2023
↑  מכינת הנגב
↑  תקנה 12(ב) לתקנות פיצויי פיטורים (חישוב הפיצויים, והתפטרות שרואים אותה כפיטורים), תשכ"ד-1964
↑  בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה ניתן לתושב יישוב זה זיכוי ממס הכנסה בשיעור מסוים מהכנסתו החייבת מיגיעה אישית, בתנאי שהתגורר ביישוב שנה לפחות. ראו חוברות ניכויים חודשיות - לוח עזר לחישוב מס הכנסה ממשכורת ושכר עבודה, באתר של רשות המיסים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588268405171
משה מלמד (צייר)

משה מלמד (1921–1987) היה צייר ואומן קליגרפיה ישראלי.
ביוגרפיה

מלמד עלה לישראל בשנת 1941 מהונגריה ובתחילת דרכו בישראל התגורר בקיבוץ ניצנים.
עם הקמת מדינת ישראל, כתושב קיבוץ ניצנים עליו השתלטו כוחות מצריים, הוא נשבה על ידיהם יחד עם עוד עשרות תושבים נוספים. במהלך שביו הוא נפצע והובהל על ידי הצבא המצרי לבית חולים מקומי על אדמת מצרים. באותו בית חולים אושפז גם המלך המצרי פארוק הראשון. המלך דרש שמלמד יצייר פורטרט שלו עוד במהלך אשפוזו.
בתחילת שנת 1949 שוחרר מלמד ועמו עוד עשרות של שבויים ושבויות, מרביתם בני ובנות קיבוץ ניצנים.
במהלך השנים עבר מלמד להתגורר בעיר נתניה.
ציור

מאז היה מלמד בן 4 הוא אובחן כילד פלא בתחום הציור.
התפתחותו כצייר בוגר התאפיינה במרחב גדול של יצירות ונושאים ובכללם: ציורי דיוקנאות של פוליטיקאים, מצביאים ומוזיקאים. ציורי הקמת המדינה והאפיון שלהם בנוף הישראלי, ציורי קהילות חרדיות, רבנים ועוד. כמו כן, מעת לעת היה מאייר עבור מערכות עיתונים בישראל.
חומרי הציור בהם השתמש היו מגוונים ובכללם: צבעי שמן, אקריליק, פסטל וצבעי מים.
חייו של מלמד התאפיינו בהסתגרות שהקשתה לעקוב אחר יצירתו ופועלו. הוא נפטר בגיל 67 בנתניה. לאחר לכתו התגלה בביתו אוצר של מאות יצירות אמנות שיצר, אותן ביצע על סוגי חומרים שונים וזמינים, כגון: דפים, בריסטולים, קרטונים, לוחות מתכת וקנבס.
עבאס כאמל

עבאס כאמל (בערבית: عباس كامل; נולד ב-1957) הוא איש צבא מצרי לשעבר בדרגת ליווא (מקביל לאלוף), כיהן כראש המודיעין הכללי של מצרים. בעבר היה ראש המטה של הנשיא עבד אל-פתאח א-סיסי.
השכלה

כאמל סיים את לימודיו באקדמיה צבאית ב-1978, ולאחר מכן שירת כקצין בחיל השריון של צבא מצרים. לאחר מכן עבר קורס חימוש מתקדם בארצות הברית וקורס אסטרטגיה לנספחים צבאיים ממרכז ז'נבה למדיניות ביטחון.
קריירה

כאמל היה סגן נספח ההגנה המצרי בשגרירות מצרים בצ'כיה. הוא עבד במודיעין והסיור הצבאי של מחלקת הנספח הצבאי ומאוחר יותר אף מונה לראש האגף.
ב-2012 מונה כאמל למנהל לשכת המפקד העליון של הכוחות המזוינים. ב-2014 כיהן כראש המטה של הנשיא עבד אל-פתאח א-סיסי, עד למינויו לראש המודיעין הכללי של מצרים ב-2018.
במאי 2021 נפגש עם גורמים ישראלים ופלסטינים, ביניהם שר הביטחון בני גנץ, ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו וראש ממשל חמאס ברצועת עזה יחיא סנוואר על רקע המהומות האלימות. באוגוסט 2021 פגש את ראש הממשלה נפתלי בנט ושר הביטחון גנץ כדי למנוע עימותים חדשים עם חמאס. ב-2023, היה מעורב בתיווך בהשגת הפוגה ועסקת שחרור החטופים במהלך מלחמת חרבות ברזל.
ב-16 באוקטובר 2024 סיים את תפקידו כראש המודיעין הכללי של מצרים והוחלף בחסן מחמוד רשאד, במקום זאת הוא ישמש כיועץ לנשיא מצרים.
הערות שוליים

↑  "Sisi appoints Abbas Kamel as acting intelligence chief". EgyptToday. 2018-01-18. נבדק ב-2023-10-09.
↑  "Egypt appoints new military intelligence chief". ערב ניוז. נבדק ב-2023-10-09.
↑  "Abbas Kamel officially heads Egypt's General Intelligence Services". Daily News Egypt. נבדק ב-2023-10-09.
↑  "Sisi names Major General Abbas Kamel as acting intelligence chief". www.sis.gov.eg. נבדק ב-2023-10-09.
↑  יהונתן ליס וג'קי חוגי, רה"מ וראש המודיעין המצרי נפגשו: "דנו בהשבת הישראלים מעזה", באתר הארץ, 30 במאי 2021
↑  אליאור לוי, עיני כולם נשואות לקהיר: מאחורי הקלעים של המו"מ בין ישראל לחמאס, באתר ynet, 31 במאי 2021
↑  איתמר אייכנר, נשיא מצרים הזמין את בנט לביקור רשמי בקהיר, באתר ynet, 18 באוגוסט 2021
↑  יואב זיתון, גנץ נועד עם שר המודיעין המצרי, באתר ynet, 18 באוגוסט 2021
↑  ליאור בן ארי, א-סיסי מינה ראש מודיעין חדש, עבאס כאמל ישמש כיועץ לנשיא, באתר ynet, 16 באוקטובר 2024.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנשי צבא ובנושא מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תעשייה ביטחונית בישראל

בישראל פועלת תעשייה ביטחונית ענפה, שהחלה להתפתח עוד טרם הקמת המדינה, ובמשך השנים הפכה למרכיב בולט בתעשייה בישראל. תעשייה זו נועדה לתת מענה לצרכיה הביטחוניים הייחודים של מערכת הביטחון בישראל, ובעיקר של צה"ל. חרמות נשק שהוטלו על ישראל בתקופות שונות בעקבות לחץ כלכלי של מדינות ערב היו אחד המניעים העיקריים להשקעה הרבה של ישראל בפיתוח אמצעי לחימה מתוצרתה.
רבים מאמצעי הלחימה המיוצרים בישראל מיועדים לייצוא, שעליו מפקח סיב"ט - האגף לייצוא ביטחוני במשרד הביטחון. החל משנות ה-80 היה היצוא הביטחוני, ענף היצוא התעשייתי הגדול ביותר של מדינת ישראל. בשנת 1988 הגיע היקף הייצוא הביטחוני לכ-1.5 מיליארד דולר. בשנת 2017 הגיע הייצוא הביטחוני לשיא של 9.2 מיליארד דולר, וכבר בשנת 2015 דורגו ארבע חברות ישראליות בין מאה החברות הביטחוניות הגדולות בעולם. חלק קטן מהאמל"ח שמיוצר בישראל מיועד לצה"ל בלבד, והוא בגדר "נשק הפתעה" שנועד לתת לישראל יתרון טכנולוגי איכותי על יריביה.
טנק מרכבה סימן 4 ברק עם מערכת הגנה אקטיבית "מעיל רוח" ותצוגת קסדה עילית - זהו הטנק המתקדם ביותר בסדרת המרכבה
פרויקט הלביא לפיתוח מטוס קרב רב-משימתי נחשב לאחד המיזמים השאפתניים ביותר של התעשיות הביטחוניות בישראל. מיזם זה בוטל בסופו של דבר.
היסטוריה > התעשייה הצבאית - תעש מערכות

שורשיה של תעש מערכות בימים של טרם קום המדינה, אז נקראה התעשייה הצבאית, וייצרה נשק ותחמושת עבור המחתרות העבריות, ובראשותן "ההגנה". עם קום מדינת ישראל החלה לייצר נשק ותחמושת עבור צה"ל. בהמשך החלה לייצא נשק ותחמושת.
תעש מערכות הייתה חברה ביטחונית המתמחה בפיתוח מערכות נשק לכוחות היבשה והאוויר, הנמכרות לצה"ל וצבאות בעולם. החברה מפתחת ומייצרת מערכות נשק ייחודיות מסוגן בעולם ונחשבת למוביל עולמי בתחום הרקטות המדויקות למגוון טווחים, פגזי טנקים מדויקים מותאמים ללוחמה אורבנית ופצצות אוויר קרקע שפותחו בשנים האחרונות בהתאם לצרכים המבצעיים של חיל האוויר הישראלי. בשנותיה האחרונות עברה החברה מהפך משמעותי בתמהיל המוצרים ועברה לפיתוח וייצור מערכות נשק עם טכנולוגיה מתקדמת בהתאמה לשדה הקרב העתידי. היא סיפקה לצה"ל וצבאות בעולם פגזי טנקים מדויקים לטנק המרכבה שנכנסו לשימוש מבצעי ראשון ומוצלח במבצע צוק איתן, פצצות מדויקות למטוסי קרב שהוכחו מבצעית במבצע צוק איתן, ורקטת רומח נכנסה לשימוש מבצעי בחיל התותחנים. בנובמבר 2018 נמכרה פעילות החברה לאלביט מערכות. מפעל המנועים הרקטיים הגדולים של החברה, המונעים בדלק מוצק, בהם המנועים (שלב 1 ו-2) של משגר הלוויינים הישראלי "שביט" נותר בבעלות ממשלתית, כחברת תומר חברה ממשלתית. ראשיתה של התעשייה הביטחונית בישראל עוד טרם קום המדינה. המפעל הראשון של התעשייה הצבאית הוקם ב-1933 במכון המים בשכונת בורוכוב בגבעתיים. במפעל זה עובדו הגופים היצוקים של רימוני היד והרובה; מילוי חומר הנפץ וייצור המצתים נעשו בבית פרטי סמוך. ב-1936 הועברה הפעילות למפעל לעיבוד עורות על שפת הים בצפון תל אביב, ונקרא "מכון א'". באותה שנה נוסד גם בית היציקה המרכזי לרימונים ולפצצות מרגמה בנען. בשנת 1939 מונה ישראל עמיר למנהל תעש. עם פרישתו, ב-1940, הקיף תעש שבעה מכונים ו-50 עובדים קבועים. בתקופתו של עמיר יוצרו 48 מרגמות ו-5,000 פצצות. המנהל השני, חיים סלבין, הפך את תעש למפעל תעשייתי, המייצר לפי סדרות, שיטות, סטנדרטים, נהלים ותקציבים. עובדי תעש היו חברי "הגנה", שעבדו בתנאי מחתרת ובסודיות מוחלטת. בתקופה זו הוחל בייצור התת-מקלע "סטן". לאחר מלחמת יום הכיפורים חל גידול ניכר בפעילות התעשייה הצבאית, לצריכה מקומית ולייצוא. יו"ר הדירקטוריון של תעש מערכות הוא השר לשעבר יצחק אהרונוביץ' ומנכ"ל החברה - אבי פלדר המכהן כמנכ"ל החברה החל משנת 2006. בשנים 1972–1990 ניהל מיכאל שור את התעשייה הצבאית. בתקופתו גדל הייצוא של תע"ש מעשרות מיליוני דולרים לכחצי מיליארד דולר, ופותח תחום הייצור לתעופה האזרחית. מקום מדינת ישראל ועד 1990 הייתה תעש יחידת סמך של משרד הביטחון. בשנת 1990 שונה מעמדה לחברה ממשלתית. כתוצאה ממהלך זה נגרמו לחברה הפסדים כספיים. החברה עברה תהליכי ייעול, שינוי מבנה ארגוני מהפך בתמהיל המוצרים, פיתוח חימוש מדויק בהתאמה לצרכים המבצעיים של צה"ל ושדה הקרב המודרני. בשנת 2017 החברה עברה לרווח נקי של 12 מיליון שקל.
עשות אשקלון הייתה חברה בת של תעש מערכות. החברה שוכנת באשקלון, מתמחה ועוסקת בייצור של מערכות לשוק הביטחוני ותעופה אזרחית. החברה מפתחת ומייצרת ממסרות לטנקים ולרק"מ ומכללים מתקדמים למטוסי סילון. כחלק ממכירת תעש מערכות נמכרה גם עשות אשקלון לחברת אלביט מערכות, וביוני 2022 עברה עשות אשקלון שליטת קרן פימי.
היסטוריה > חיל המדע

בשנת 1946, בהוראתו של מפקד "ההגנה", יצחק שדה, הקים המהנדס מאיר רבינוביץ ("בץ") מחלקה למחקר מדעי בראשותו, ואהרן וקס ("דונגי") שימש כסגנו. אחר מספר חודשים אזלו המקורות הכספיים למימון פעילות המחלקה, וזו נפסקה. בעקבות השתדלותם של יוחנן רטנר ואהרן קציר השתכנע דוד בן-גוריון להקים מחדש מחלקת מדע במסגרת "ההגנה", והחלטה על כך התקבלה ב-10 באוקטובר 1947 על ידי "ועד הביטחון". ליחידה הוקצה תקציב של 10,000 לירות ארץ ישראליות לשנה, ואת פעילותה ריכזו אהרן וקס, ז'נקה רטנר ושלמה גור. בן-גוריון היה מעורב רבות בתמיכה ביחידה, והמדענים אהרן קציר וארנסט דוד ברגמן (מנהל מכון זיו) היו פעילים בהקמתה. בשנת 1948, עם הקמתו של צה"ל, הועברה היחידה לידי אגף המבצעים במטכ"ל והיא זכתה לשם חמ"ד — "חיל המדע". ביוני 1948 מונה המדען אפרים קציר (לימים הנשיא הרביעי של מדינת ישראל) למפקדה הראשון של היחידה.
חיל המדע עסק בפיתוח וייצור אמצעי לחימה רבים, ובהם חומרי נפץ, מוקשים, פצצות תאורה, פצצות תבערה, תותח ללא רתע ועוד. במסגרת פעילות היחידה יוצרו כ-1,800 מטולי פיאט, כ-13,000 פצצות אוויריות, כחמישים מרגמות כבדות וכ-100,000 בקבוקי מולוטוב. פעילות היחידה התאפיינה בגיוס אנשים ורעיונות רבים מקרב העולים לישראל, וכן היא התפרסמה בזכות יכולת האלתור של חבריה.
בקיץ 1951 מונה ארנסט דוד ברגמן לתפקיד "יועץ מדעי לשר הביטחון" והוחלט על ביטול חמ"ד. בשנת 1952 הוקם במשרד הביטחון האגף למחקר ותיכון (אמ"ת) בו שולבו יחידות השונות של חמ"ד. בראש היחידה עמד מאיר (מוניה) מרדור.
היסטוריה > רפאל

בשנת 1958 עבר האגף למחקר ותכנון התרחבות וארגון מחדש בשם רפא"ל. החל משנות ה-60 של המאה ה-20 התמקדה רפא"ל בטכנולוגיית טילים, ועובדיה שקדו בין היתר על פיתוח טילי השפריר (הדורות המאוחרים של טיל השפריר, שפותחו החל משנות ה-80 של המאה ה-20, הם טילי הפיתון, הנחשבים למתקדמים בעולם). במשך השנים, פיתחה רפא"ל מערכות לכל זרועות צה"ל.
ב־2002 הפכה רפא"ל לחברה ממשלתית בשם רפאל - רשות לפיתוח אמצעי לחימה בע"מ, ובאוקטובר 2007 שינתה החברה את שמה לרפאל - מערכות לחימה מתקדמות בע"מ.
בין מוצריה הבולטים של רפאל נמנים טילי הנ"ט מסדרת ספייק (בהם התמוז), טילי הפיתון 5 והדרבי, טיל אוויר-קרקע פופאיי/חנית נאה, עמדת הקטלנית המפעילה מקלע בשלט רחוק, מערכת ההגנה האווירית ויירוט הרקטות "כיפת ברזל" ומערכת ההגנה האקטיבית לרק"ם "מעיל רוח".
היסטוריה > התעשייה האווירית לישראל

התעשייה האווירית לישראל היא חברה ממשלתית ישראלית אשר מפתחת ומייצרת בעיקר מוצרים תעופתיים, מערכות חלל, מערכות ביטחוניות וצבאיות, ומוצרי אלקטרוניקה. התעשייה האווירית היא החברה הגדולה בישראל בתחום תעשיית המטוסים והחלל. מייצרת גם מערכות ימיות, ספינות ומערכות מתקדמות לכוחות היבשה.
החברה נוסדה בשנת 1953 על ידי אל שווימר, בסיועם ובעידודם של דוד בן-גוריון ושמעון פרס, ונודעה בשם "חברת בדק מטוסים". עיקר עיסוקה של החברה בשנותיה הראשונות היה עבודות תיקון ושירות למטוסי הבוכנה של חיל האוויר הישראלי. שווימר שימש המנכ"ל הראשון של התעשייה האווירית והתמיד בתפקידו זה במשך 24 שנים. בעקבות מלחמת יום הכיפורים התרחב הייצור של התעשייה האווירית ומספר עובדיו עלה מ-13,500 ל-15,000.
לאורך שנות קיומה עסקה התעשייה האווירית בייצור ובשיפור מטוסי קרב, בבנייה ופיתוח מטוסי מנהלים בדגמי וסטווינד, ייצור מטוסי מנהלים של חברת גאלפסטרים (Gulfstream) וכן ביצעה עבודות אחזקה למטוסים צבאיים ואזרחיים. לחברה אף חטיבת מערכות טילים וחלל העוסקת בבניית מערכות טילים והנחיה. אף שעיקר פעילותה של התעשייה האווירית הוא בתחום תעשיית המטוסים ואמצעים אלקטרוניים מוטסים, החברה גם מייצרת מערכות צבאיות לכוחות יבשתיים וימיים. רבות מן המערכות הללו מעוצבות לצרכיו של צה"ל, חלקן מיוצאות לצבאות זרים.
לחברה חברות בנות אחדות, ובהן:
אלתא - מתמקדת בעיקר במערכות מכ"ם, אלקטרוניקה, לוחמה אלקטרונית, קשר ותקשוב, מודיעין ובקרה.
רמתא - ממוקמת בבאר שבע, הוקמה ב-1967 ביוזמת ממשלת ישראל לפיתוח ומתן תעסוקה לתושבי הנגב. החברה עוסקת בתכנון, ייצור והרכבה של כלים יבשתיים (בהם רכב קרבי משוריין, מיגון פלטפורמות בהם דחפורים, ציוד מכני הנדסי בשלט רחוק, אמצעי פריצה לשדות מוקשים, רובוטיקה קרקעית והשתתפות בייצור טנק המרכבה), ייצור והרכבה של כלים ימיים (ספינות סיור ותקיפה מהירות) וייצור מקביל של מכלולים תעופתיים מחומרים מרוכבים.
היסטוריה > אלביט

אלביט בע"מ נוסדה בשנת 1966 כשותפות של אלרון ומשרד הביטחון. החברה הוקמה ביוזמת עוזיה גליל, מייסד חברת אלרון, ביחד עם דן טולקובסקי ובעידוד סגן שר הביטחון שמעון פרס. החברה עסקה בפיתוח וייצור של מוצרי אלקטרוניקה אזרחיים וצבאיים. בתחום הצבאי פיתחה אלביט מערכות פיקוד, בקרה, תקשורת, ניווט וכינון אש לטנקים עבור מערכת הביטחון בישראל, ובמיוחד מערכות מוטסות. במהלך שנות ה-70 ייצרה אלביט מערכות מוטסות עבור ה"כפיר".
בשנת 1996 התפצלה אלביט לאלביט מערכות ולאלביט הדמיה, כאשר הפעילות בתחום הצבאי נעשתה באלביט מערכות, שהפכה לחברה בולטת בפיתוח וייצור מערכות נשק מבוססות היי-טק לזרועות היבשה, האוויר והים. בהן מערכות קשר, אלקטרוניקה, אופטיקה, שליטה ובקרה.
לחברה חברות בנות אחדות שנרכשו במהלך השנים, ובהן:
אל-אופ - חברה המייצרת מערכות אלקטרו-אופטיקה. נוסדה ב-1937 תחת השם "מכשירי גולדברג" על ידי פרופסור עמנואל גולדברג, ועסקה בייצור מכשור אופטי לשימושים אזרחיים וצבאיים. בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 נמכרה החברה למדינה.
אלישרא הוקמה על ידי זלמן שלו ב-1967 תחת השם א.אי.ל ישראל. עוסקת בפיתוח וייצור מערכות לוחמה אלקטרונית, מערכות שליטה ובקרה, מערכות איסוף מודיעין ומערכות תחקור ואימון.
סולתם - חברה המייצרת בעיקר תחמושת וקני ארטילריה. נוסדה בשנת 1950 על ידי שלמה זבלודוביץ', סולל בונה וחברת תמפלה הפינית, בשנת 2010 נרכשה על ידי אלביט מערכות.
קינטיקס - חברת בת של אלביט מערכות, המייצרת מערכות שונות עבור רכב קרבי משוריין, כגון: מזקו"ם, מיזוג אוויר, הגנת אב"כ, צריחים, שיפורים לחטיבת הכוח ועוד.
תעש מערכות (כולל החברה הבת עשות אשקלון) נרכשה בנובמבר 2018.
היסטוריה > תדיראן

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תדיראן - חברה המייצרת מערכות אלקטרוניקה ותקשורת נתונים.