בובי פישר
חייו > רב אמן

אביו של פישר עבר שוב לעיר אחרת ואימו נישאה בשנית ועברה להתגורר באנגליה, וזאת לאחר סכסוך וקרע בינה לבין פישר על רקע התערבותה ומעורבותה היתרה בקריירה שלו. כך נותר פישר הנער ללא הורים לצדו, בגיל 16 הוא עזב את בית הספר בטענה ש"כל המורים מטומטמים – הם אינם מסוגלים לעזור לי להתקדם בשחמט", והחליט להשקיע את כל כולו בשחמט.
בשנת 1960 ניצח פישר שוב באליפות ארצות הברית כשהוא צובר 7 ניצחונות, 4 תיקו וללא שום הפסד. באותה שנה זכה גם במקום הראשון, במשותף עם בוריס ספאסקי, בתחרות החשובה במאר דל פלאטה, ארגנטינה. באוקטובר נערכה אולימפיאדת השחמט בלייפציג, מזרח גרמניה, ופישר שובץ ללוח מספר 1, כשחמטאי הבכיר ביותר, בנבחרת ארצות הברית. הוא ניצח בעשרה משחקים, סיים שישה בתיקו והפסיד בשניים בלבד.
בשנת 1961 ארגנה אישה עשירה, הגב' פיאטיגופסקי, דו-קרב בין פישר לבין שמואל רשבסקי, גדול שחקני ארצות הברית והקצתה 8,000 דולר למנצח. פישר פרש מהתחרות כשהתוצאה הייתה 5.5:5.5 בטענה שגב' פיאטיגופסקי קובעת שעות שנוחות לה למשחקים ואינן נוחות לו. רשבסקי ניצח טכנית אך פישר הכריז על עצמו כשחקן הגדול ביותר בהיסטוריה.
פישר הסתמן כתקווה הגדולה של ארצות הברית להדיח את הסובייטים מכתר אליפות העולם. שחקני ברית המועצות שלטו בצמרת השחמט העולמית והחזיקו בכתר זה 25 שנה ברציפות. השלטון בברית המועצות ייחס לשליטה זו חשיבות רבה, שכן ראה בה מעין עדות לניצחון או יתרון אינטלקטואלי של הקומוניזם אל מול הקפיטליזם במערב. שחמט נחשב למשחק לאומי בברית המועצות והמדינה הקצתה משאבים רבים על מנת להבטיח את ההגמוניה העולמית שלה במשחק.
פישר התבטא בתקשורת נגד השחמטאים הסובייטים, אותם הוא מנצח בקלות, על הנשים האמריקאיות, על המיליונרים האמריקאים ועל מערכת החינוך. הוא הודיע שינצח כל אישה שחמטאית כשהוא פותח ללא פרש אחד.
בשנת 1962 ניצח פישר בתחרות הבין-אזורית בסטוקהולם בצורה מוחצת. הוא עלה לשלב הבא, בו התקיימה תחרות בין כל שמונת ה"מועמדים" לאליפות העולם. כל השחקנים התמודדו אחד נגד השני ארבע פעמים (סה"כ 28 משחקים לשחקן). תוצאת התחרות הייתה ניצחון לשחמטאי הארמני (במסגרת ברית המועצות) טיגראן פטרוסיאן, כאשר פישר סיים רביעי. פישר טען שנעשתה נגדו קנוניה על ידי השחקנים הסובייטים ופרש משחמט בינלאומי. הוא חזר לתחרויות בינלאומיות רק לאחר שנתיים.
ב-1964 פורסם לראשונה מד כושר. פישר וטיגראן פטרוסיאן קיבלו מד כושר 2690, ועד סוף שנה זו הגיע ל-2734.
בשנת 1965 חזר והשתתף בתחרות "גביע פיאטיגופסקי" והגיע שני אחרי בוריס ספסקי הרוסי. הוא חזר במהירות לכושרו וניצח במספר תחרויות חזקות בשנה זו.
התחרות הבין-אזורית של שנת 1967 נערכה בעיר סוסה, תוניסיה. זו הייתה התחרות החשובה הגדולה הראשונה שנערכה באפריקה. פישר מחה כל העת נגד תנאי התחרות הגרועים, התאורה הדלה, ההיתר לקהל הצופים לצלם את המתחרים בזמן המשחק, והעובדה ששיחק שישה משחקים בשישה ימים (ויקטור קורצ'נוי שיחק בתחרות זו שמונה משחקים בשמונה ימים). משחקו נגד קורצ'נוי נדחה לבקשת פישר, מסיבות דת. משחקו בסיבוב הבא נגד יפים גלר נדחה שוב עקב תלונותיו של פישר על עומס המשחקים בתחרות. למשחק הבא נגד אייבארס גיפסליס איחר פישר בלמעלה משעה והפסיד טכנית. מול רשבסקי הוא שוב איחר בחצי שעה וניצח, אך עורר את זעמו של רשבסקי שטען שפישר נהנה מזכויות יתר. פישר עצמו כעס על ההפסד הטכני במשחקו נגד גיפסליס ודרש משחק חוזר. כשהנהלת התחרות החליטה שההפסד עומד בעינו הודיע פישר על פרישתו מתחרות זו וממשחק תחרותי בכלל. הוא לא הופיע למשחקו מול רב האומן הורט, ונרשם לו הפסד טכני, אך אז החליט שהוא חוזר לתחרות. התנהגותו עוררה מורת רוח רבה בקרב השחקנים. פישר חזר לתחרות אך לא התייצב למשחקו מול בנט לארסן הדני כדי לא לחלל את יום השבת. הפעם הודח מן התחרות. פישר פרש מתחרויות ונעדר מן הזירה למשך שנתיים.
בשנת 1968 חזר וניצח בתחרויות בנתניה וביוגוסלביה, ושוב פרש מתחרויות.
בשנת 1970 השתתף כשחקן לוח שני, בדו-קרב על 10 לוחות בין נבחרת רוסיה לנבחרת שאר העולם. הוא הביס את טיגראן פטרוסיאן 1–3 על לוח זה.
בשנים 1971-1970 הגיע פישר לשיאו וניצח בקלות יתרה בכל תחרות אליה ניגש. מאזנו לשנה זו היה 38 ניצחונות, 17 תיקו ושני הפסדים. בין היתר ניצח בתחרויות חזקות בבואנוס איירס וזאגרב.