stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרואלה הראשון, מלך אסטוריאס
ביוגרפיה

פרואלה היה בנו הבכור של אלפונסו הראשון והמשיך בפעילותו של אביו. פלאיו היה סבו מצד אמו.
הוא דיכא התקוממות של הבסקים, מהם לקח את האצילה מוניה (או מונינה), עימה התחתן מאוחר יותר. מוניה הייתה אמו של יורשו של פרואלה, אלפונסו. לפי האגדה, היא הייתה גם אמו של חימנה, אמו של גיבור הרומנטיקה האגדי ברנרדו דל קרפיו. מדינת הבאסקים לא נפגעה יחסית בעקבות המרד; מאידך, פרואלה השמיד את גליסיה לאחר דיכוי המרד. הוא גם הביס צבא קורדובני בראשות עומר, בנו של עבד א-רחמן הראשון, ועומר נהרג במהלך הקרב. בתקופת שלטונו נוסדה העיר אוביידו, ב-25 בנובמבר 761, כאשר אב המנזר מאקסימו ודודו פרומסטנו הקימו שם כנסייה לכבוד סנט וינסנט. תחת פרואלה, היחסים הטובים בין הכנסייה והמלך נמשכו כמו בתקופת שלטונו של אביו - אלפונסו "הקתולי".
פרואלה התנקש בעצמו באחיו, וימאראנו, מה שהוביל לכינוי "האכזר". הוא חשש שהפופולריות של וימאראנו תוביל לעלות על כס המלכות; באקט של חרטה, הוא אימץ את בנו של וימאראנו, ברמודו. הריגתו של וימארנו הכעיסה את האצולה, והוא נרצח על ידי אנשיו בקנגאס דה אוניס. גופותיהם של פרואלה ואשתו מוניה קבורות בקתדרלה של אוביידו.
אליהו דוד שולזינגר

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1863 י"ז בשבט ה'תרכ"ג האימפריה הרוסית סמיאטיץ', האימפריה הרוסית 
 פטירה:  25 בדצמבר 1952 (בגיל 89) ז' בטבת ה'תשי"ג ישראל ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין סגולה בפתח תקווה
 תאריך עלייה:  י"ג בתמוז ה'תרפ"ד
 תקופת הפעילות:  ? – 25 בדצמבר 1952 
 השתייכות:  חרדים ליטאים
 בת זוג:  חוה
 אב:  משה שמחה
 צאצאים:  יצחק שולזינגר 
 
הרב אליהו דוד הלוי שולזינגר (י"ז בשבט ה'תרכ"ג, 6 בפברואר 1863 – ז' בטבת ה'תשי"ג, 25 בדצמבר 1952) היה פעיל ציבור, ממייסדי כפר גנים.
קורות חייו

נולד בסמיאטיץ' שבפולין לרב משה שמחה וגיטל שולזינגר. בגיל 20 נקרא להתגייס לצבא הפולני. הקצין שהיה אחראי על הגיוס היה לומד גמרא מתוך תלמוד מתורגם לגרמנית, וכשהתייצב הרב שולזינגר בפניו ביקש ממנו הקצין שיסביר לו כמה סוגיות. בסיום השיחה אמר לו הקצין שהוא אמנם איננו יכול לפטור אותו מגיוס, אולם הוא מוכן שימלא את חובת הגיוס בלימוד בבית המדרש.
נשא את חווה בתו של הרב משה יהודה ליב הכהן גולדפרב, מסר שיעורים בחברת ש"ס ובין מנחה למעריב מסר שיעורים בעין יעקב.
היה ראש החברה קדישא בעירו ללא קבלת תשלום. בשנת ה'תרנ"ג פרצה מגפת חולירע בעיר והוא יצא מביתו למשך חמישה ימים רצופים לטפל בחולים.
בשנת ה'תר"מ תכנן לעלות לארץ ישראל יחד עם עוד 17 משפחות מעירו, אולם התוכנית נכשלה ברגע האחרון בגלל שם רע שיצא על הבנק בו הפקידו בני העיר את הכסף והם משכו אותו משם. בהמשך פרצה מלחמת העולם הראשונה שגם מנעה ממנו לעלות. בשנת ה'תרפ"ד עלה יחד עם משפחתו לארץ ישראל והתיישב בחלקת קרקע הסמוכה לפתח תקווה. כעבור עשור התמנה בנו, הרב יצחק, לרב הראשון של החלקה שנקראה כפר גנים.
נפטר בז' בטבת ה'תשי"ג, ונטמן בבית העלמין סגולה בפתח תקווה.
משפחתו

אחיו הם הרב יצחק, הרב חיים, הרב יעקב אלחנן ורבקה גפני.
לרב שולזינגר היו תשעה ילדים. בנו הרב יצחק שולזינגר היה רב בכפר גנים ולאחר מכן בחיפה וחתנו של הרב אברהם חיים צ'צ'יק משמשו של הראי"ה קוק. בנו הרב משה שמחה נפטר בגיל 37. בתו טובה רבקה הייתה נשואה לרב חיים יהודה ראם. בתו הנייה פריידא הייתה נשואה לרב יצחק פסטרנק. בתו שיינה יפה מנוחה הייתה נשואה לרב אריה לייב בויארסקי. בן נוסף הוא אלחנן יעקב שולזינגר, ושתי בנות נוספות הן בלה יודלוב ומרים רחל קריגר.
הנצחתו

בפתח תקווה נקרא רחוב אליהו דוד שולזינגר על שמו.
בורושסקי

| --- | --- |

כתב בורושסקי
 מדינות:  פקיסטן, הודו
 אזורים:  גילגיט-בלטיסטן, ג'אמו וקשמיר
 דוברים:  87,000 (2000)
 כתב:  Urdu orthography, אלפבית לטיני 
 משפחה:  שפה מבודדת
 לאום:  אין
 מוסד:  אין
 קוד שפה:  bsk 
 קוד ISO 639-3:  bsk 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
בּוּרוּשָׁסְקִי (אורדו: بروشسکی - burū́šaskī, תעתיק מדויק: בֻּרוּשָׁסְכִּי) היא השפה של בני בורושו החיים בגילגיט-בלטיסטן הנשלטים על ידי פקיסטן ונמצאים במחלוקת בינה לבין הודו ובג'אמו וקשמיר שבהודו. מספר הדוברים מוערך בכ-87,000, והוא נמצא ככל הנראה במגמת עלייה.
בורושסקי היא שפה מבודדת, אך יש מספר השערות באשר לקשר שלה עם שפות אחרות. ביניהן ההשערות לגבי הקשר לשפות קווקזיות ולשפות יניסייות (בסיביר). בורושסקי מכילה מספר רב של מילים שאולות מאורדו ומשפות דארדיות המדוברות בקשמיר, אך רוב אוצר המילים הוא מקורי. כמו כן קיים מספר רב של מילים שאולות מבורושסקי בשפות הדארדיות, שהן תת-קבוצה בקבוצת השפות הודו-איראניות.
ככל הנראה מעולם לא הועלתה השפה על הכתב. לעיתים משתמשים בגרסת אורדו של הכתב הערבי, אך אין אורתוגרפיה קבועה לכתיבת בורושסקי. הבלשנים החוקרים את השפה משתמשים באלפבית הפונטי הבינלאומי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | סדקי | סדקי | ענבלי | ענבלי | וילוני | וילוני | חכי | חכי | מכתשי־חכי | מכתשי־חכי | כפוף | כפוף | שיני | שיני | דו־שפתי | דו־שפתי |  |  |
| אפי |  |  |  |  | ŋ |  |  |  |  |  |  |  | n |  | m |  |  |  |
| סותם |  |  |  | *qʰ | g | kʰ |  |  |  |  | ɖ | ʈʰ | d | tʰ | b | *pʰ |  |  |
| מחוכך |  |  |  |  |  |  |  |  | *ʥ | *ʨʰ | *ɖʐ | *ʈʂʰ |  | *ʦʰ |  |  |  |  |
| חוכך |  | h | ʁ |  |  |  |  |  |  | ɕ |  | ʂ | z | s |  |  |  |  |
| מקורב (צדי) |  |  |  |  | [w] |  | [j] |  |  |  | ɻ |  |  |  |  |  |  |  |
| מקורב (צדי) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | l |  |  |  |  |  |
| רוטט |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | r |  |  |  |  |  |
 * תוספת פונמה בהתאמה לסטנדרט  * הפונמות נהגות כאלופוני [qʰ ~ qχ ~ χ]‏ [pʰ ~ pf ~ f] בהתאמה  * בניב "יאסין" אין מחוככים מנושפים  * לעיתים נהגים [ʐ ʑ] בהתאמה  * אלופוני /i u/ בהתאמה לפני תנועות מוטעמות
טיילת

טיילת בגגרה, אבחזיה
טיילת הרברט סמואל לחוף הים של תל אביב
טיילת או פְּרוֹמֶנָדָה (בצרפתית: Promenade) היא רחבה ציבורית פתוחה, הממוקמת לרוב בסמוך לנהר או חוף ים או נשקפת אליהם או אל נוף אחר. הטיילת משמשת כאתר נופש ותיירות, ומטרתה לאפשר הליכה למטיילים לאורך האתר הנשקף אליה, מתוך מטרה לאפשר מסלול נוח לאורך הנוף. טיילות לאורך חופי ים וחופי נהר מהוות מסלול הליכה נוח המאפשר להולכים לאורך החוף ללכת על המסלול מבלי צורך ללכת באזור החול של חוף הים.
טיילות לאורך חופי הים הפכו לפופולריות בשלהי המאה ה-19 בממלכה המאוחדת בעקבות תרבות הפנאי הוויקטוריאנית שבה נהגה החברה הגבוהה האנגלית לנפוש בערי החוף של דרום אנגליה ובשעות הפנאי ללכת לאורכן של טיילות שנבנו לאורך חופי הים. טיילות אלה נועדו לאפשר לאנשי החברה הגבוהה "להציג" את בגדיהם ונוכחותם, ולכן נבנו מדרכות מרוצפות עץ או ריצוף אחר, וזאת על מנת למנוע מחול חוף הים ללכלך את בגדי המטיילים.
במהלך המאה ה-20 נבנו טיילות גם באתרי נופש וטבע, על מנת לאפשר תצפית נוחה לעבר הנוף באתרים אלה. לצד רחבות ההליכה נבנות לרוב מסעדות, חנויות וחדרי שירותים לנוחות הנופשים.
אתר (מיתולוגיה)

| --- | --- |

 תרבות:  דת רומא העתיקה, דת יוון העתיקה 
 אב:  ארבוס 
 אם:  ניקס 
 אחים:  המרה 
 בן או בת זוג:  המרה 
 צאצאים:  תלסה, ארוס, דיונה, Altercato, Dolos, Aergia, אאורה, Dolor
 
במיתולוגיה היוונית היה האתר (Αἰθήρ - אוויר עליון) ההאנשה של "השמיים העליונים", החלל והרקיע. זהו האוויר הטהור אותו נושמים האלים, בניגוד ל"אר" (Ἀήρ), אותו נושמים בני האדם. אתר היה בנם של ארבוס וניקס, ואחיה של המרה. הוא נשמת העולם וכל החי נובע ממנו.
האתר היה גם חומת ההגנה של זאוס; המחסום שנעל את טרטרוס מהקוסמוס.
היסוד החמישי

האתר הוא גם קונספט מסתורי הקשור לאש. מושג יווני זה מגיע כנראה מבן-זוגו ה"אקאשה" ההינדי. ברשימת היסודות הקלאסיים, האתר הוא היסוד החמישי, יחד עם ארבעת האחרים: אש, אדמה, אוויר ומים. האתר מתאים לאש השמיימית. חמשת היסודות הללו אינם אלו המרכיבים את העולם, אלא דווקא אלו המחריבים אותו; אש (תבערה); מים (הצפות); אוויר (רוחות והוריקנים); אדמה (רעידות אדמה). בהקשר זה, האתר הוא חום מוקרן, כמו החום המוקרן מהשמש, שיכול להתפשט בחלל הריק.
תורת ארבעת (או חמשת) היסודות היא עתיקה ביוון, ומתוארכת לתקופה הפרה-סוקרטית. אך היא ותיקה אף יותר מכך במזרח הרחוק, והייתה מקובלת ונפוצה בהודו ובסין, שם היא מהווה בסיס הן לבודהיזם והן להינדואיזם, בעיקר בהקשר אזוטרי. המלה היוונית "אתר" נגזרת מהשורש ההודו-אירופי "את" ("אש", "שרפה"). משורש זה ככל הנראה גם נגזר שמה של אתיופיה, שמשמעותו בערך "פנים שרופות".
ראו גם

אתר (פיזיקה)
אתר (כימיה)
אלכימיה
אורן ירושלים

| אורן ירושלים |
| --- | --- |
 אורן ירושלים
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
משפחה:: אורניים
סוג:: אורן
מין:: אורן ירושלים
שם מדעי
 Pinus halepensis ‏מילר, 1768
תחום תפוצה


אורן ירושלים לאחר טל
אצטרובל אורן ירושלים
אורן ירושלים (שם מדעי: Pinus halepensis) הוא עץ מחטני, ירוק עד, ממשפחת האורניים. זהו המין הנפוץ ביותר של הסוג אורן, באזור אגן הים התיכון.
העץ במקרא

יש המזהים את עץ השמן המקראי עם אורן ירושלם. "אֶתֵּן בַּמִּדְבָּר אֶרֶז שִׁטָּה, וַהֲדַס וְעֵץ שָׁמֶן, אָשִׂים בָּעֲרָבָה בְּרוֹשׁ תִּדְהָר וּתְאַשּׁוּר יַחְדָּו".
על פי הפסוק הזה, לפי התלמוד, עץ השמן נכלל בתוך עשרה מיני הארזים, כלומר עצי סרק מחטניים שהאדם מחשיב רבות את השימוש בענפיהם או גזעיהם, כארז.
תפוצה

תפוצתו הטבעית של המין היא בעיקר בחלקו המערבי של אגן הים התיכון. בישראל קיימות מספר אוכלוסיות טבעיות קטנות של המין, המבודדות גאוגרפית מאזור התפוצה העיקרי שלו, ולהן פרופיל גנטי ייחודי. מסיבות אלו, אוכלוסיות אלה בעלות חשיבות רבה לשימור. נטיעתם המסיבית של יערות אורן ירושלים בידי הקרן הקיימת לישראל, תוך שימוש בזרעים שמקורם אינו בישראל, מהווה איום ממשי על עתיד קיומן של האוכלוסיות הטבעיות בישראל, כאוכלוסיות בעלות מטען גנטי ייחודי.
אוכלוסיות טבעיות של המין קיימות במספר מקומות בארץ. הריכוז הגדול ביותר של אוכלוסיות אלו נמצא בכרמל. אוכלוסיות אחרות קיימות גם באזור ראש הנקרה, שמורת המסרק בהרי ירושלים, ומספר מקומות נוספים. בישראל, למעט עצים שנטעו בידי אדם, המין מוגן על פי החוק.
שימוש בעץ לנטיעת יערות בישראל

ב-1926 נחקקה "פקודת היערות" האוסרת כריתת עצים ומגדירה שמורות יער.
נטיעת האורנים בכמויות גדולות החלה על ידי הייעור הבריטי. התצפיות והניסיון שנרכשו אז בגידול עצי יער וקליטתם הביאו למסקנה שיש לתת עדיפות לאורן ירושלים בשל שתי סיבות עיקריות: הצלחה גדולה בריבוי השתילים במשתלות וקליטה מהירה בשטח.
אורן ירושלים החל להנטע בממדים נרחבים ביערות בארץ ישראל על ידי הקק"ל החל משנות ה־20 של המאה ה־20. בשל כך היה אורן ירושלים העץ הדומיננטי ביערות הארץ במשך עשרות שנים. אוכלוסיות המקור של העצים שנשתלו היו ממערב אגן הים התיכון ולא מישראל. 
הרבה יותר מאוחר התגלו כמה מיתרונותיו הבולטים של האורן הקפריסאי על פני אורן ירושלים, על כן
החלו לטעת מינים נוספים של האורן, כדוגמת אורן קפריסאי, אורן קנרי, ואורן הצנובר.
אורן ירושלים נפגע קשות מהמזיק מצוקוקוס ארץ ישראלי, בנוסף, האורן דליק מאוד בשל היותו מכיל טרפנים ושרף דליקים. האורן משמש בית גידול לתהלוכן האורן, עש הגורם לצריבה בעת מגע.
העץ בימי הביניים במרחב הארץ ישראלי

מקורות מימי הביניים מעידים כי האורן גדל באזור ירושלים, עין כרם, נבי ע'ית, ראס כרכר וחברון.  נעשה בו שימוש לבנייה, הסקה, חרושת עץ ולמאכל (צנוברים). אוכלוסיות רבות של עצי אורן נכרתו על ידי הצלבנים לצורכי מצור.
התחדשות לאחר שרפה

בניגוד לרוב צמחי הבר באזור ארץ ישראל ואגן הים התיכון, אורן ירושלים אינו מתחדש אחרי שרפה מניצנים רדומים בקרקע, אלא מנביטת זרעים. בכל עץ ישנו אחוז מסוים של אצטרובלים, המכונים אצטרובלים סרוטוניים (serotinous), שנשארים סגורים על העץ במשך שנים רבות, עד שפורצת שרפה. החום הרב של השרפה מתיך את השרף שבין קשקשי האצטרובל, ואחרי השרפה ישנו שחרור מאסיבי של זרעים אל הקרקע. הזרעים נובטים בבת אחת עם רדת הגשמים הראשונים לאחר השרפה. יער טבעי של אורן ירושלים מתחדש במלוא גובהו תוך כ-40 שנה. תדירות גבוהה מדי של שריפות גורמת לכילוי בנק הזרעים של האורן, ולהתחדשות חלקית בלבד של היער.
הערות שוליים

↑  אורן ירושלים באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  י' פליקס, עולם הצומח, עמ' 88
↑  ספר ישעיה, פרק מ"ד, פסוק י"ד; ראו גם מלכים א, ו; נחמיה ח, טו
↑  ראש השנה כג א
↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
↑  זהר עמר, עדויות על נוף הצומח הטבעי ביהודה ובשומרון בימי-הביניים, שומרון ובנימין ג, תשנ"ג, עמ' 124-110
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556167805171  LCCN: sh86004020 
שלט על גזע עץ אורן ירושלים במושבה הגרמנית בירושלים הקורא לשמירה עליו
סנטיאגו פניה

סנטיאגו פניה פלסיוס (בספרדית: Santiago Peña Palacios; נולד ב-16 בנובמבר 1978) נשיא (אנ') פרגוואי ה-52, החל מ-15 באוגוסט 2023.
הוא היה חבר במועצת המנהלים של הבנק המרכזי של פרגוואי ושר האוצר של פרגוואי. בשנת 2018 הוא היה מועמד בפריימריז לנשיאות מטעם מפלגת קולורדו (אנ'), אך הפסיד למריו אבדו בניטס, שנבחר לנשיא בבחירות הכלליות ב-2018. פניה היה חבר במפלגה הליברלית הרדיקלית האותנטית בין 1996 ל-2016, כשהצטרף למפלגת קולורדו.
בנוסף לקריירה הפוליטית שלו, פניה כיהן בהנהלת המועצות של הבנק המרכזי של פרגוואי ובנקו אממביי. הוא לימד כלכלה באוניברסיטה הקתולית של אסונסיון, ופרסם מאמרי מחקר על מדיניות מוניטרית ומימון.
הוא נבחר לנשיא פרגוואי בבחירות הכלליות שהתקיימו בשנת 2023.
חינוך

פניה מחזיק בתארים מתקדמים מאוניברסיטה הקתולית של אסונסיון "Nuestra Señora de la Asunción"‏ (2001) ובית הספר לעניינים בינלאומיים וציבוריים, מטעם אוניברסיטת קולומביה (2003).
כלכלן (1999–2014)

פניה הצטרף לקרן לפיתוח תעשייתי, בתפקיד אנליסט ב-1999. בין השנים 2000–2009 הוא שימש ככלכלן בבנק המרכזי של פרגוואי.
במקביל לפעילותו בבנק המרכזי, בשנת 2004, פניה לימד כפרופסור באוניברסיטה הקתולית של אסונסיון, הוא לימד תיאוריה פיננסית. ב-2005 הוא הפך לפרופסור למדיניות כלכלית באותו הממסד.
בשנת 2012 הוא מונה לאחד מארבעת הדירקטורים של הבנק המרכזי של פרגוואי, ועזב את עבודתו ב-IMF.
שר האוצר (2015–2017)

ב-2015 הוראסיו קארטס נשיא פרגוואי בחר בפניה להחליף את רוחאס הגרמני כשר האוצר, בשל התפטרותו של רוחאס מסיבות אישיות. עם כניסתו של פניה לתפקיד, הנשיא קארטס תיאר אותו כ"צעיר מבריק" שיחזק את כלכלת פרגוואי לנוכח מחירי הסויה הנמוכים בעולם ושוק הייצוא האזורי האיטי.
שר האוצר (2015–2017) > מפלגת קולורדו

ב-29 באוקטובר 2016, פניה הצטרף למפלגת קולורדו, לאחר שהיה חבר במפלגה הליברלית הרדיקלית האותנטית (PLRA) מגיל 17. חברותו של פניה במפלגת קולורדו עוררה מחלוקת. היו שטענו שהצטרפותו למפלגה נבעה כתוצאה מהידיעה שהנשיא הוראסיו קארטס תכנן לפטר את חברי הקבינט שלו, שאינם חברי המפלגת קולורדו. פניה פרסם הצהרה לפיה הוא הצטרף למפלגה בשל התמקדותה בפיתוח פרגוואי, וטען כי הוא צאצא של אחד ממייסדי המפלגה, חיימה פניה. בעקבות זאת, בית המשפט לענייני הבחירות ביטל את חברותו של פניה במפלגת PLRA.
התמודדות ראשונה לנשיאות וחזרה למגזר הפרטי (2017–2022)

בשנת 2017, פניה התמודד בתוך מפלגת קולורדו על מועמדותו לנשיאות מטעם המפלגה בבחירות הכלליות של 2018, בסופו של דבר הוא הפסיד למריו אבדו בניטס, אבדו בניטס זכה ב-564,811 קולות (50.93%) לעומת 480,114 קולות שזכה פניה (43.29%).
במרץ 2018, לאחר תבוסתו בבחירות הפנימיות במפלגת קולורדו, פניה נבחר למועצת המנהלים של Banco Amambay. הבנק היה חלק מקבוצת קארטס, שהייתה בבעלות נשיא פרגוואי לשעבר הוראסיו קארטס, שפניה היה שר האוצר בממשלתו.
כהונתו כנשיא (2023–הווה)

בשנת 2022, פניה התמודד בהצלחה בתוך מפלגתו לנשיאות מפלגת קולורדו; הוא נתפס באופן נרחב כמועמד המזוהה ביותר עם הנשיא לשעבר הוראסיו קארטס, בעוד יריבו, ארנולדו ווינס, היה מקושר לאבדו בניטס. מבקריו של פניה אמרו, שאם ייבחר לנשיאות, הנשיא לשעבר, הוראסיו קארטס יהיה העיטור האפור (אנ') שלו ושפניה רק ישמש כשופר של קארטס. הפוליטיקאית ממפלגת קולורדו, בלנקה אובלר (אנ'), אמרה שפניה יתפקד בסופו של דבר כ"מזכירה" של קארטס אם ייבחר. קארטס ותומכיו בקונגרס ניסו בעבר להעביר תיקון חוקתי שיאפשר לקארטס להתמודד לבחירה מחדש, מה שעורר מהומות במדינה.
פניה נבחר לתפקיד נשיא פרגוואי, לאחר שזכה ב-43.9% מהקולות בבחירות הכלליות שנערכו באפריל 2023. הוא זכה לברכה מהנשיא היוצא מריו אבדו בניטס, והנשיאים לואיז אינסיו דה סילבה מברזיל ואלברטו פרננדס מארגנטינה. פניה קרא לאחדות, כדי להתמודד עם האתגרים הכלכליים איתם מתמודדת המדינה. פניה נכנס לתפקיד נשיא פרגוואי ב-15 באוגוסט 2023.
בספטמבר 2023 נפגש בניו יורק עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו במהלך כינוס עצרת האומות המאוחדות. בפגישה הצהיר כי יעביר את שגרירות פרגוואי בישראל בחזרה לירושלים עד סוף שנת 2023.
דעות פוליטיות

עד לבחירות 2023, פניה נחשב לפוליטיקאי שמרן שמתנגד ללגליזציה של הפלות ונישואים חד מיניים. במאי 2017, לעומת זאת, פניה הצהיר שהוא בעד נישואים חד מיניים, בעוד שבנוגע לנושא ההפלות שהוא פתוח לכך שהנושא "יידון בסביבה כנה וללא דעות קדומות". במהלך הקמפיין שלו ב-2023, הוא הבטיח ליצור 500,000 מקומות עבודה. הוא גם שלל העלאת מיסים; הצהרה זו ספגה ביקורת מהעיתון ה"גרדיאן", שכתב שלפרגוואי "יש מדינה ממומנת בתת-מימון ונטל המס הנמוך ביותר בדרום אמריקה, דבר שמועיל מאוד לעשירים בחברה". לאחר שהושבע לנשיאות, במאי 2023 פניה הודיע שבכוונתו להעביר את שגרירות פרגוואי בישראל לירושלים.
בפברואר 2023, בראיון לעיתון Folha de S.Paulo (אנ') פניה אמר, שהדיקטטורה הצבאית של אלפרדו סטרסנר הביאה ל"יותר מ-50 שנות יציבות בפרגוואי". פניה הוסיף, שסטרסנר, עלה לשלטון כתוצאה מ"הסכם מדיני". הערותיו של פניה זכו לביקורת מצד פוליטיקאים ופעילים מהאופוזיציה והוא הואשם בניסיון למשוך מצביעים שמרנים ואולטרה-שמרנים בתוך מפלגת קולורדו.
דעות פוליטיות > ישראל

בדצמבר 2024 סנטיאגו פתח מחדש את שגרירות ארצו בירושלים.
יום קודם לכן נאם סנטיאגו במשכן הכנסת והכריז כי "בלי שגרירות בירושלים, הקשרים הדיפלומטיים יחסרו נשמה אמיתית".
בטקס פתיחת השגרירות הוסיף סנטיאגו והכריז "בשם כל העם בפרגוואי, היינו איתכם, אנחנו איתכם עכשיו, ונישאר עם אזרחי ישראל לנצח״".
רקוויאם גרמני (ספר)

| --- | --- |

עיצוב: אמרי זרטל
 מידע כללי
 מאת:  עמוס אילון
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  היסטוריה
 נושא:  השואה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2002
 מספר עמודים:  460
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת דביר
 תאריך:  2004
 תרגום:  דני אורבך
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-0-14-028394-5
 הספרייה הלאומית:  002399673
 
רקוויאם גרמני: יהודים בגרמניה לפני היטלר, 1743 - 1933 (באנגלית: The pity of it all, "מה חבל על כל זה") הוא שמו העברי של ספרו של עמוס אילון.
הספר יצא לאור בארצות הברית ובאירופה בשנת 2002, ובשנת 2004 יצא לאור בישראל בהוצאת דביר, בתרגומו של דני אורבך. כותרתו של הספר לקוחה מהפואמה "רקוויאם גרמני" מאת ג'יימס פנטון, המשמשת כמוטו לספר.
הספר סוקר את תולדותיה של יהדות גרמניה בעידן המודרני, החל משנת 1743 כאשר נכנס משה מנדלסון לעיר ברלין, אירוע שמסמל את התעוררות תנועת ההשכלה וההשתלבות בחברה הכללית, ומסתיים בהימלטות הפילוסופית חנה ארנדט לחוץ לארץ לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933. את שאירע בין שני האירועים, פריחה תרבותית ושגשוג כלכלי וחברתי שהוציא מתוכו אישים מובילים בתחומי הרוח, המדעים והחברה ולבסוף הידרדרות לאבדון, סוקר אילון דרך עיון בקורות חייהם של אישים כמנדלסון, היינריך היינה, רחל ורנהגן, ברתולד אוארבך, מרטין בובר, קורט טוכולסקי, חנה ארנדט, לודוויג במברגר, אלזה לסקר-שילר, וילי ליברמן פון ואלנדורף ורבים אחרים. הספר אינו מחקרי ונושאו נסקר באופן אישי-רגשני דרך קורות חיי האישים המתוארים בו, ולא כרצף של עובדות היסטוריות.
אילון היה עיתונאי מוביל בישראל, והפך לסופר וביוגרף. בשנותיו האחרונות חי בטוסקנה, עקב אכזבתו ממדינת ישראל. עם צאתו לאור בישראל עורר הספר עניין רב, ושהה זמן מה ברשימת רבי-המכר.
במסע קידום המכירות שליווה את צאת הספר התראיין אילון לעיתונאי "הארץ" ארי שביט והסביר כי הספר הוא מספד לתרבות רפובליקת ויימאר; כי הקורא את הספר אינו מגיע למסקנה כי סופו הטראגי של מה שתיאר כ"מפעל ההשכלה" של יהדות גרמניה היה מחויב המציאות; וכי ביחסים בין גרמניה ובין יהודיה לא היה דבר מה שחייב את סופם המחריד. עם זאת, מבקרים טענו כי הפופולריות הרבה של הספר נובעת דווקא מכך שהוא מוכיח בעיני קוראים רבים את חוסר התוחלת שב"מפעל ההשכלה" ובהשתלבות של היהודים בתרבות הגרמנית.
כתיבתו של אילון מתבטאת בהזדהות עמוקה עם מושאיו, בסלחנות ואף באהדה להתבוללותם של רבים. הוא לא נרתע מלהביע ביקורת על היהודים השמרנים בגרמניה מחד גיסא, ומאידך על הציונות, שביקרה בחריפות את תחושת הזהות הלאומית-גרמנית של היהודים.
קוצ'י

ערך זה עוסק בעיר קוצ'י שבהודו. אם התכוונתם לפירושים אחרים, ראו .
.
| --- | --- |
ארמון מטנצ'רי
ארמון מטנצ'רי
 מדינה:  הודו הודו
 מדינה:  קֶרַלָה
 מחוז:  ארנקולם
 ראש העיר:  מרסי ויליאמס
 שטח:  94.88 קמ"ר
 גובה:  0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  677,381 (2011)
  ‑ במטרופולין:  1,463,000 (2005)
  ‑ צפיפות:  10 נפש לקמ"ר (2001)
 קואורדינטות:  9°58′37″N 76°16′12″E﻿ / ﻿9.977°N 76.27°E﻿ / 9.977; 76.27
 אזור זמן:  UTC +5:30
 https://kochicorporation.lsgkerala.gov.in/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיקוצ'י(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיקוצ'י(למפת קרלה רגילה) טריוונדרוםקוצ'י(למפת קרלה מוגדלת) טריוונדרוםקוצ'י  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קוצ'י ב-1635
בית הקברות ההולנדי העתיק בקוצ'י
קוצ'י (במלאיאלאם: ‏കൊച്ചിקובץ:Kochi R1.ogg‏Ⓘ‏), הידועה גם בשמה הקודם קוצ'ין, היא העיר השנייה בגודלה במדינת קרלה בהודו, ואחת מערי הנמל העיקריות של הודו.
העיר המכונה גם "מלכת הים הערבי", ממוקמת במחוז ארנקולם, כ-220 קילומטר צפונית לבירת מדינת קרלה, טריוונדרום. קוצ'י העתיקה כללה חצי אי וקבוצה של איים שכללו את האי וילינגדון, פורט קוצ'י מטנצ'רי וכו'. קוצ'י כוללת את העיר ארנקולם, קוצ'י העתיקה, קומבלנג'י והאיים המרוחקים יותר. במשך מאות שנים רבות עד לשלטון הבריטי בהודו וגם במהלכו הייתה קוצ'י מקום מושבה של נסיכות קוצ'י.
בקוצ'י הייתה קהילה יהודית, אשר עלתה ברובה לישראל בשנות החמישים של המאה העשרים.
היסטוריה

קוצ'י הייתה מרכז של סחר התבלינים ההודי במשך מאות שנים. ההתייחסות הכתובה הראשונה לקוצ'י מצויה בספרים שכתב הנוסע הסיני מה חואן במהלך ביקורו בקוצ'י במאה ה-15 כחלק ממסעו של האדמירל הסיני ג'נג חה.
הפורטוגזים, בפיקודו של פדרו אלברש קברל (מגלה ברזיל), הגיעו לקוצ'י לראשונה ב-24 בדצמבר 1500 ושלטו בה עד 7 בינואר 1663. בתאריך זה כבשו ההולנדים את העיר. הולנד העבירה את העיר והשטחים סביבה לשלטון בריטניה בתמורה לאי בנגקה (באינדונזיה) כתוצאה מהחוזה האנגלו-הולנדי של 1814.
עד להגעתם של הפורטוגזים היו הנוצרים היחידים בקוצ'ין נוצרים של סנט תומאס. מאז בואם של הפורטוגזים הפכה הדת הקתולית להיות הדת השולטת בעיר. כ-35% מתושבי העיר הם קתולים, אחד הריכוזים הנוצריים הגדולים ביותר בהודו. בשנת 1524 נקבר בכנסיית "סנט פרנסיס" מגלה הארצות הפורטוגזי ואסקו דה גאמה, עצמותיו הועברו לפורטוגל ב-1539.
קוצ'ין נשארה בירת מדינת קרלה מסוף המאה ה-18 עד שהצטרפה לאיחוד ההודי ב-1947. קוצ'ין הייתה הנסיכות הראשונה שהצטרפה לאיחוד מרצון.
גאוגרפיה

העיר קוצ'י כוללת את האזורים הבאים:
ארנקולם שעל היבשה
קוצ'י העתיקה הכוללת את מטנצ'רי, פורט קוצ'י, פאלורותי, ותופומפאדי
הפרבר אדאפלי
הפרברים המרוחקים, קאלאמאסרי וקאקאנאד המצויים בצפון מזרח.
הפרבר המרוחק טריפוניתורה המצוי בדרום מזרח
קבוצת איים המפוזרת באגם ומבאנאד. האיים כוללים את:
האי בולגאטי
האי ויליגנדון
האי ויפין
האי גונדו
צ'ראי
קוצ'י מצויה ברובה בגובה פני הים והעיר כולה משתרעת על שטח של 125 קמ"ר. האי וילינגדון הוא אי מלאכותי שנוצר באגם ומבאנאד בפיקוחו של הלורד הבריטי וילינגדון.
קוצ'י היא נמל טבעי על הים הערבי הממוקם בקצה הצפוני של רצועת אדמה צרה שאורכה כ-19 קילומטר ורוחבה פחות מקילומטר וחצי. במקומות רבים המופרדת מהיבשה על ידי לשונות ים ושפכי הנהרות המתנקזים מהרי גהט המערביים. קוצ'י נחשבת לנמל הטבעי הבטוח ביותר בהודו.
האקלים בקוצ'י הוא בדרך כלל טרופי שאין בו שינויים קיצוניים. הטמפרטורה נעה בטווח שבין 20°C-35°C. גשמים כבדים המלווים בסופות רעמים נפוצים בתקופה יוני עד ספטמבר בשל המונסון הדרום־מערבי. הגשמים קלים יותר בתקופה אוקטובר-דצמבר בשל השפעת המונסון הצפון־מערבי. כמות הגשמים השנתית הממוצעת היא 3,500 מ"מ לשנה המתפרשים בממוצע על 132 ימי גשם בשנה, רובם תוצאה של המונסון הדרום־מערבי.
כלכלה

נפח המסחר בקוצ'י הוא הגדול ביותר בקרלה. כלכלת העיר מבוססת בעיקר על מגזר השירותים. באזורי המסחר העיקריים מצויים קמעונאים של זהב וטקסטיל, יצוא פירות־ים ותבלינים, תוכנה, תיירות, שירותי בריאות, בנקאות ומספנות. קוצ'י היא משכן הבורסה הבינלאומית לפלפל, שבה נקבע מחירו העולמי של הפלפל השחור.
מקורות הכנסה נוספים: העברת כספים מקרובי משפחה המתגוררים בארצות חוץ, ותיירות ושירותים נלווים שהפכו לתורמים משמעותיים להכנסות העיר.
ממשלת המדינה נתנה עדיפות להקמת חברות העוסקות בטכנולוגיית המידע וחברות המיישמות מיקור חוץ. בין המיזמים שהוקמו, "פארק המידע של קוצ'י" המוגדר "אזור מיוחד להכנת יצוא" (SEPZ – באנגלית Special Export Processing Zone).
נמל הדיג של קוצ'י הממוקם בתופומפאדי הוא נמל דיג עיקרי במדינת קרלה ומספק דגה לצרכים מקומיים ולייצוא.
כלכלה > מקורות תעסוקה עיקריים

המעסיקים העיקריים בעיר כוללים את:
נמל התעופה הבינלאומי של קוצ'ין (CIAL), הנמצא בנדמבאסרי, 30 ק"מ צפונית לעיר. זהו נמל האוויר הראשי של מדינת קרלה. הנמל מפעיל גם מסוף מטענים עבור עיקר המדינה. זהו נמל התעופה הראשון בהודו הפועל כשותפות פרטית-ציבורית.
מפקדת הצי הדרומי של חיל הים ההודי ממוקמת בוונדורותי כ-5 ק"מ דרומית למרכז העיר.
מספנת קוצ'ין - מעסיק עיקרי בעיר ואחד ממפעלי בניית אוניות הגדולים ביותר בדרום הודו.
קרן נמל קוצ'ין, ממוקמת על האי וילינגדון, מפקחת על נמל קוצ'ין.
בתי הזיקוק של קוצ'י. בתי הזיקוק לנפט ממוקמים באבאלאמדו בשולי העיר.
דשנים וחומרים כימיים טרוונקור (FACT) ממוקמים באודיוגאמנדל ובאבאלאמדו.
בית המשפט העליון של קרלה נמצא בעיר, עקב כך שירותי עריכת דין תורמים משמעותיים לכלכלה.
תיירות ותעשיות נלוות מעסיקים מספר רב של מתושבי העיר.
תוכנה - קוצ'י הפכה ליעד ראשי עבור חברות מחשבים ותוכנה. קוצ'י מחוברת לעולם באמצעות כבלים תת-ימיים המאפשרים העברת מידע במהירות של 15 ג'יגהבייט לשנייה. יכולת זו מושכת חברות כדוגמת Wipro ו-Tata לפארק המידע שהקימה ממשלת קרלה.
תעשייה כימית - אלור (אודיוגאמנדל) הוא אי בשטח של 11.2 קמ"ר הממוקם 17 ק"מ צפונית לעיר קוצ'ין והוא אזור התעשייה הגדול ביותר בקרלה. באי יש יותר מ-247 מפעלים המייצרים מוצרים כימיים ופטרוכימיים, קוטלי חרקים, כימיקלים לעיבוד גומי, דשנים ומוצרי עור.