stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי מקסיקו – קוריאה הצפונית
היסטוריה

מקסיקו וצפון קוריאה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-4 בספטמבר 1980; 27 שנים לאחר תום מלחמת קוריאה. בשנת 1993 פתחה צפון קוריאה שגרירות במקסיקו סיטי. היחסים הדיפלומטיים הראשונים בין שתי המדינות היו לבביים. בשנת 1999, מקסיקו תרמה לארגון הפיתוח האנרגטי בחצי האי הקוריאני וצפון קוריאה שיתפה פעולה בפרויקטים ברחבי מקסיקו, במיוחד במדינות המקסיקניות דורנגו, אואחאקה ופואבלה.
בשנת 2003, היחסים בין שתי המדינות הגיעו לשפל כאשר צפון קוריאה נסוגה מהאמנה למניעת הפצת נשק גרעיני. מאז, מקסיקו גינתה שוב ושוב את כל ניסויי הטילים של צפון קוריאה. ביוני 2009, כחברה שאינה קבועה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות, מקסיקו הצביעה בעד החלטת מועצת הביטחון של האו"ם 1874 שהטילה סנקציות כלכליות ומסחריות נוספות על צפון קוריאה ועודדה מדינות חברות באו"ם לחפש בספינות משא צפון קוריאניות. ביולי 2014 עלתה על שרטון ספינת סוחר צפון קוריאנית בשם Mu Du Bong ופגעה כמעט בדונם של שוניות אלמוגים בסמוך למדינה המקסיקנית וראקרוס. מקסיקו עצרה את הספינה לאחר שגילתה שהיא שייכת לחברת ספנות ברשימה השחורה. ספינת הסוחר מעולם לא שוחררה בחזרה לצפון קוריאה ובשנת 2016 מקסיקו שחררה את אנשי הצוות בחזרה למדינת מולדתם.
לאורך כל שנת 2017 גינתה מקסיקו את כל ניסויי הטילים של צפון קוריאה. ב-7 בספטמבר 2017, משרד החוץ המקסיקני הכריז על שגריר צפון קוריאה במקסיקו, קים היונג-גיל, כאישיות בלתי רצויה וגירש אותו מהארץ תוך 72 שעות. החלטה זו באה בעקבות הניסוי הגרעיני השישי שביצע פיונגיאנג ב-3 בספטמבר. בדצמבר 2018 הגיע קים יונג-נאם, נשיא נשיאות האספה העממית העליונה של צפון קוריאה למקסיקו סיטי כדי להשתתף בהשבעת הנשיא אנדרס מנואל לופס אוברדור.
ב-12 ביוני 2018, באמצעות הודעה מטעם משרד החוץ המקסיקני, הממשלה המקסיקנית ראתה כי המפגש שנערך בין נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ והמנהיג הצפון קוריאני, קים ג'ונג-און, הוא בעל חשיבות רבה לשלום בין שתי המדינות.
הסכמים דו צדדיים

מאז כיננו יחסים דיפלומטיים ב-1980, מקסיקו וצפון קוריאה חתמו על מספר הסכמים דו צדדיים, כמו הסכם למניעת מיסוי כפול; הסכם מכס; הסכם על איסור מוצרי יבוא ויצוא מסוימים; הסכם על בריאות; הסכם בנושא חינוך ושיתוף פעולה תרבותי ואמנה על איסור בניסויים של נשק גרעיני.
יחסי סחר

מקסיקו היא שותפת הסחר החשובה ביותר של צפון קוריאה באמריקה הלטינית, כאשר מקסיקו רכשה 1% מכלל היצוא של צפון קוריאה בשנת 2015. באותה שנה מכרה מקסיקו נפט בשווי 45 מיליון דולר לצפון קוריאה ובמקביל רכשה מקסיקו מוצרים בשווי 13.8 מיליון דולר מצפון קוריאה, רובם חלקי מחשב. בשנת 2017 הסתכם המסחר הכולל בין שתי המדינות בכ-6.5 מיליון דולר.
נציגויות דיפלומטיות

קוריאה הצפונית מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי.
למקסיקו אין אף נציגות דיפלומטית בקוריאה הצפונית.
יפעת קריב

יפעת קריב (נולדה ב-23 בנובמבר 1973) היא מנהלת ישראלית המכהנת כמנכ"לית חברת הקנאביס הרפואי "תיקון עולם". קודם לכן שימשה חברת הכנסת מטעם מפלגת "יש עתיד" בכנסת ה-19 וכחברת מועצת העיר הוד השרון.
ביוגרפיה

קריב נולדה בבאר שבע. היא בעלת תואר ראשון ותואר שני בעבודה סוציאלית מאוניברסיטת בר-אילן. את התואר השני סיימה בהצטיינות במסלול הקליני, ונושא התזה שלה היה "בני נוער במצבי ניידות החיים ברחוב ומהרחוב" והיא הוקדשה לעבודת הרחוב וטיפול בבני נוער במצבי סיכון על מיזם ניידות "ילדי הלילה" של עמותת עלם. בנוסף, קריב היא בוגרת קורס דירקטורים (2009) מטעם מרכז השלטון המקומי. בעבר הייתה מרצה בתחום של מדיניות ציבורית בבית ספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת בר-אילן.
בשנים 1996–2001 עבדה בעמותת עלם - בפיתוח מיזם "ניידות ילדי הלילה" בירושלים וברחבי ישראל ובפיתוח תוכנית "ערים בלילה" לטיפול בקטינים במצבי סיכון מנוצלים מינית.
בשנים 2002–2008 עבדה בג'וינט ישראל בו ניהלה ופיתחה את מיזם "מרכזי הצעירים" - תוכנית אסטרטגית לאומית לשינוי חברתי בישראל בתחום הצעירים (גילאי 18–35). קריב הובילה את פיתוח המודל כפלטפורמה לצעירים ברשויות המקומית.
בנוסף, ניהלה ופיתחה את תוכנית "זינוק בעלייה" שמטרתה לקדם עולים יוצאי אתיופיה וקווקז לקראת השירות הצבאי, במהלכו ולאחר השירות. התוכנית היא שותפות של צה"ל והקהילה.
משנת 2004 קריב מתנדבת ופעילה בארגון "מעגל נשים ישראל" ובשנים 2007–2008 עמדה בראשו. קריב פעלה להקמת המרכז לנפגעות תקיפה מינית בבית החולים ע"ש ברוך פדה, פוריה. כמו כן היא פעילה וחברה בצוות המוניציפלי של עמותת "כן".
בשנים 2008–2010 הייתה חברה ב"פורום הצעירים" של נשיא המדינה, שמעון פרס.
ב-2009 מונתה לראש מינהל חינוך ורווחה במרכז השלטון המקומי. קריב הקימה את מינהל החינוך הרווחה והקהילה הכולל את תחומי: החינוך, רווחה, נוער, צעירים תרבות וספורט, קליטה והחזיקה את תיק מעמד האישה בשלטון המקומי.
בשנת 2009 הקימה את מועצת הנשים בהוד השרון ועמדה בראשה. בנוסף, הקימה את קרן קהילתית הפועלת ברמה המוניציפלית לקידום חברה אזרחית.
בשנים 2009–2010 כיהנה כדירקטורית ב"ועד החינוך" – הגוף שייעץ לשר החינוך גדעון סער לפי חוק חינוך ממלכתי.
בשנת 2010 מונתה לראש אגף צעירים במשרד לפיתוח הנגב והגליל. קריב הקימה את האגף, שהוא אגף הצעירים הראשון והיחיד במשרדי הממשלה. האגף עוסק בניהול, פיתוח וקידום מרכזי צעירים בתחום גילאי 18–35 ברשויות המקומיות. קריב פיתחה תוכניות, יוזמות חברתיות ופעילות ייחודיות לצעירים ולסטודנטים, לקהילות וגרעינים ולצעירים בסיכון.
בנובמבר 2008 נבחרה למועצת עיריית הוד השרון, בראש רשימת תושבים עצמאית בשם "לא לבד בעיר".
באוקטובר 2012 הודיעה על סיום תפקידה במשרד לפיתוח הנגב והגליל, והצטרפה למפלגת "יש עתיד" בראשות יאיר לפיד, בה הוצבה במקום ה-16 ברשימה לכנסת. בינואר 2013 נבחרה לכנסת התשע עשרה.
כיהנה בכנסת כיו"ר השדולה למען ניצולי שואה, יו"ר השדולה למען הצעירים בישראל ויו"ר השדולה לקידום תחום הנוער בשלטון המקומי. הייתה חברה בוועדת חוץ וביטחון (מ"מ), ועדת החינוך, ועדת הכנסת, ועדת הפנים ובוועדה המשותפת לתקציב הכנסת.
בכנסת ה-19 קריב יזמה את חקיקת "חוק הסרטונים", הקובע ש"פרסום תצלום, סרט או הקלטה של אדם המתמקד במיניותו, בנסיבות בהן הפרסום עלול להשפיל את האדם או לבזותו ולא ניתנה הסכמתו לפרסום מהווה הטרדה מינית שדינה בפועל עד 5 שנות מאסר". בנוסף יזמה את חקיקת החוק לייצוג הולם לנשים בבחירות לרשויות המקומיות, תיקון לחוק זכויות החולה המגן על קטינים מפני הורה פוגע, וחוק המאפשר לנפגעי אלימות מינית לבחור את מין החוקר במהלך החקירה במשטרה.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים שובצה שוב במקום ה-16 ברשימת "יש עתיד" לכנסת. המפלגה קיבלה 11 מנדטים, והיא לא נכנסה לכנסת.
ביוגרפיה > לאחר הכהונה בכנסת

בינואר 2016 מונתה קריב לחברת הנהלה וסמנכ"לית פיתוח עסקי בקבוצת דנאל ומונתה על פיתוח שירותים בתחום החינוך, הרווחה והבריאות.
במאי 2018 הכריזה כי תתמודד לראשות העיר הוד השרון. בסיבוב הראשון של הבחירות לרשויות המקומיות באוקטובר 2018 גברה על רוב המועמדים, אך משאיש מהמתמודדים לא השיג 40 אחוזים מקולות הבוחרים, ההכרעה הועברה לסיבוב שני. בסיבוב השני נבחר אמיר כוכבי לראשות העיר.
במרץ 2019 מונתה לדירקטורית בחברה הציבורית "קנביט", העוסקת בתחום הקאנביס הרפואי. כעבור כשלושה חודשים, מונתה למנכ"לית החברה. בשלהי 2019 השלימה "קנביט" את רכישת חברת "תיקון עולם". לאחר השלמת המיזוג, ממאי 2020, שימשה סמנכ"לית בחברה הממוזגת, "תיקון עולם קנביט פארמסוטיקלס בע"מ", ומינואר 2023 היא עומדת בראשה.
קריב מתגוררת בהוד השרון ונשואה לדביר קריב, איש שב"כ לשעבר ומחבר הספר "יצחק- רצח רבין: הסיפור שלא סופר".
הערות שוליים

1 2  תיקון עולם - קנביט פארמסוטיקלס בע"מ - מינוי מנכ"ל - קריב יפעת - מיום 27.3.23, באתר "מאיה" של הבורסה לניירות ערך בתל אביב
↑  שלמה פיוטרקובסקי, שר החינוך מינה ועד חינוך חדש, באתר ערוץ 7, 24 באוגוסט 2009
↑  מתן חצרוני, ‏החוק אושר, אבל במשטרה מתריעים: קשה מאוד לאתר מפיץ סרטוני ותמונות מין ברשת, באתר ‏מאקו‏, 7 בינואר 2014
↑  מורן אזולאי, אושר: עד 5 שנות מאסר למפיץ תמונות מיניות, באתר ynet, 6 בינואר 2014
↑  לירון שמם, ‏הפצת סרטוני מין תחשב הטרדה מינית, באתר ‏מאקו‏, 21 במאי 2013
↑  נועה בן צבי, יפעת קריב תתמודד על ראשות עיריית הוד השרון: "באתי להעיר את העיר", באתר mynet‏ הוד השרון, 10 במאי 2018
1 2  גלי וינרב, ‏קנביט השלימה את רכישת תיקון עולם – 23 מיליון דולר עברו לידי צחי כהן, באתר גלובס, 1 בינואר 2020
↑  בן כספית, ‏כך כמעט חיסלתי את יגאל עמיר, באתר מעריב אונליין, 27 באוגוסט 2015
יחסי מקסיקו–נמיביה

| יחסי מקסיקו–נמיביה |
| --- | --- |
מקסיקו: נמיביה


מקסיקו: נמיביה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,964,375: 824,292
אוכלוסייה
131,133,866: 3,045,810
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,788,887: 12,351
תמ"ג לנפש (בדולרים)
13,642: 4,055
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי מקסיקו–נמיביה הם היחסים הדיפלומטיים בין המדינות המקסיקניות המאוחדות לרפובליקה של נמיביה. שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה

במהלך מלחמת הגבול הדרום אפריקאית, נמיביה (באותה תקופה כונתה דרום-מערב אפריקה) נלחמה על עצמאותה נגד דרום אפריקה שכבשה את המדינה בשנת 1915 מגרמניה. בשנת 1972 הצטרפה מקסיקו כחברה למועצה המיוחדת של האו"ם לדרום מערב אפריקה. כחברה, מקסיקו דגלה בהסגת כוחות של דרום אפריקה מנמיביה, תמכה בעצמאות נמיביה מדרום אפריקה והכירה רשמית בארגון העם הדרומי במערב אפריקה (SWAPO). בשנת 1980 הציעה מקסיקו מלגות עבור אזרחי נמיביה כדי להשלים את לימודיהם באוניברסיטה במקסיקו. בשנים 1980–1981 הייתה מקסיקו חברה בלתי-קבועה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות. בהיותה במועצה, מקסיקו הצביעה בעד החלטה 475 של מועצת הביטחון של האו"ם המגנה את ההתקפות המתמשכות על אנגולה בידי דרום אפריקה באמצעות דרום מערב אפריקה הכבושה. בשנת 1985, במהלך ישיבת האו"ם לנמיביה בווינה, קראה מקסיקו לסנקציות מלאות נגד ממשלת דרום אפריקה.
במרץ 1990 נסע אנדרס רוזנטל גוטמן, תת-מזכיר החוץ המקסיקני, לווינדהוק כדי להשתתף בטקס הכרזת העצמאות של נמיביה, שהוכרז על ידי נשיא נמיביה, סם נוג'ומה. רוזנטל העביר מסר לנשיא נוג'ומה מאת נשיא מקסיקו קרלוס סלינס. הוא חזר על הרצון של מקסיקו לכונן יחסים דיפלומטיים עם הממשלה הנמיבית החדשה בהקדם האפשרי. ב-17 באפריל 1990, מקסיקו ונמיביה כוננו יחסים דיפלומטיים. בשנת 1993 פתחה מקסיקו שגרירות בווינדהוק אותה חלקה עם ונצואלה. בשנת 2002 סגרה מקסיקו את שגרירותה בגלל מגבלות תקציב.
בדצמבר 2010 השתתף יו"ר האספה הלאומית הנמיבי תיאו-בן גוריראב והשרה לאיכות הסביבה והתיירות נטומבו ננדי-נדאיטווה (Netumbo Nandi-Ndaitwah) בוועידת האקלים של האו"ם לשנת 2010 שהתקיימה בקנקון, מקסיקו. בדצמבר 2017 ביקרה יו"ר המועצה הלאומית של נמיביה מרגרט מנסה-ויליאמס ביקור רשמי במקסיקו. במהלך ביקורה ביקרה מנסה-ויליאמס בסנאט של מקסיקו ושוחחה עם חברי הסנאט. בהודעתה לישיבת המליאה של הסנאט אמרה הגב' מנסה-ויליאמס כי נמיביה נגד בניית חומות. היא גם הזמינה חברות מקסיקניות להשקיע בנמיביה בתחומים כמו תיירות וחקלאות.
מאז כינון יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות, מזכירות החוץ של מקסיקו מציעה שתי מלגות בשנה לסטודנטים מנמיביה, ללימודי התמחות, מאסטר, דוקטורטים, שהות בפוסט-דוקטורט ומחקר ברמת המאסטר והדוקטורט.
ביקורים רמי דרג

ביקורים רמי דרג ממקסיקו לנמיביה
אנדרס רוזנטל גוטמן הזר הזר (1990)
ביקורים רמי דרג מנמיביה למקסיקו
יו"ר האספה הלאומית תיאו-בן גוריראב (2010)
השרה לאיכות הסביבה ותיירות נטומבו ננדי-נדאיטווה (Netumbo Nandi-Ndaitwah)‏ (2010)
יו"ר המועצה הלאומית מרגרט מנסה-ויליאמס (2017)
יחסי סחר

בשנת 2018 הסתכם המסחר בין מקסיקו לנמיביה ב-847 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של מקסיקו לנמיביה כולל: טרקטורים עם גלגלים; פירות מיובשים; יחידות זיכרון; מחרשות וזרעים. הייצוא העיקרי של נמיביה למקסיקו כולל: מעגלים משולבים היברידיים; יחידות זיכרון; התקני אחסון לא נדיפים; דגימות זואולוגיות; מכפילים של פלט דיגיטלי או אנלוגי של מודמים; קוראים אופטיים (סורקים); מתגים; גבישים פיזואלקטריים רכובים; טובין להרכבה או ייצור של מטוסים או מטוסי תובלה.
נציגויות דיפלומטיות

מקסיקו מוסמכת לנמיביה משגרירותה בפרטוריה, דרום אפריקה.
נמיביה מוסמכת למקסיקו משגרירותה בוושינגטון די. סי., ארצות הברית.
יפעת נבו

| --- | --- |

יפעת נבו, 2014
 לידה:  21 בנובמבר 1940 (בת 83) 
 מדינה:  ישראל 
 
יפעת נבו (נולדה ב-21 בנובמבר 1940) היא חוקרת תרבות ותיאטרון, סופרת, משוררת, ועיתונאית ישראלית.
ספריה

בטנגו עם אלוהים: דמות האישה כאישיות אוטונומית אי-אז ועכשיו, חולון: אוריון, 2013.
השמיים של לִיאוֹלָה, הפקה: אורלי לוי, חולון: אוריון, 2014.
קליידוסקופ תיאטרוני: קריאה תיאטרונית של שברי מציאות, חולון: אוריון, 2015. (קובץ של שישה מאמרי מחקר בהיבטים שונים של תיאטרון)
לטאן - בין שני חורים שחורים, הוצאה: ראובני ספרי צמרת בע"מ, אזור, 2021.
עולמות של כאילו, הוצאה: אוריון, ישראל, 2023.
הערות שוליים

↑  יפעת נבו, יד מושטת, חרוכה, דבר, 13 ביוני 1969 - שיחה עם יעקב בסר
יפעת נבו, חיים רגילים, סיפורים רגילים ..., דבר, 11 ביולי 1969 - שיחה עם אהרן אפלפלד
יפעת נבו, פגישה עם שיר, דבר, 25 ביולי 1969 - ראיון עם רבקה מרים בראשית דרכה
יפעת נבו, "הכתיבה מתחילה מן המילים", דבר, 9 באוגוסט 1968 - ראיון עם א. ב. יהושע
יפעת נבו, שירה-בריחה בחאקי, דבר, 12 בספטמבר 1969 - שיחה עם איל מגד ומאיר אגסי
↑  איה אורנשטיין, עתונאית מוכנה להאסר - ולא לגלות את מקורותיה, מעריב, 25 באפריל 1986
↑  ציטרין ואח' נ' בית הדין המשמעתי של לשכת עורכי הדין, באתר העין השביעית
ישגב נקדימון, חיסיון עיתונאי, הוצאת נבו, 2013
↑  יפעת נבו, "רפואת האליל ורפואת המימסד", הארץ, 1 באוגוסט 1985
↑  עבודות דוקטורט - תשס"ה, באתר של הפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב
↑  "בטנגו עם אלוהים", באתר של הוצאת "אוריון"
↑  ד"ר יפעת נבו מסבירה למה "שלי ראויה לא רק לעמוד בראשות העבודה, אלא להנהיג את המדינה שלנו", באתר של שלי יחימוביץ'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311803305171  ISNI: 0000 0000 6897 5200  LCCN: n2013073658  VIAF: 98344405   WorldCat (עם VIAF): 98344405
יחסי מקסיקו–מרוקו

| יחסי מקסיקו–מרוקו |
| --- | --- |
מקסיקו: מרוקו


מקסיקו: מרוקו
שטח (בקילומטר רבוע)
1,964,375: 446,550
אוכלוסייה
131,133,866: 38,168,990
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,788,887: 141,109
תמ"ג לנפש (בדולרים)
13,642: 3,697

נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו (מימין) נפגש עם שגריר מרוקו, 2017
יחסי מקסיקו–מרוקו הם היחסים הדו צדדיים שבין המדינות המקסיקניות המאוחדות לבין ממלכת מרוקו.
היסטוריה > עצמאות ממלכת מרוקו (1956–1989)

ממלכת מרוקו הכריזה על עצמאותה מצרפת ב-2 במרץ 1956. ב-31 באוקטובר 1962, שתי המדינות החלו לקיים יחסים דיפלומטיים מלאים. עד 1975, היחסים בין המדינות היו לבביים, המדינות קיימו קשרים מסחריים, תרבותיים ועוד שהובילו לשיפור מעמדן. ב-1975, היחסים קרסו לאחר שמקסיקו תמכה ברפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית ששאפה לעצמאות ממרוקו. ב-1986 נפגשו שרי החוץ של מרוקו ומקסיקו. שר החוץ של מקסיקו, ברנרדו ספולוודה אמור, הביע את רצונו לחדש את היחסים עם מרוקו. זמן מה לאחר מכן, היחסים בין המדינות השתפרו משמעותית.
היסטוריה > פתיחת השגרירויות (1990 - עד היום)

כתוצאה משיפור היחסים, ב-27 ביוני 1989, שתי הממשלות החליטו על מינוי שגרירים ופתיחת שגרירות בכל מדינה. ב-9 בפברואר 1990, שר החוץ המקסיקני פרננדו סולאנה חנך את השגרירות ברבאט. לאחר פתיחת השגרירות במקסיקו, מונה כסאד קטאני, נשיא ומנהל, כקונסול כבוד בקזבלנקה. ב-9 באוקטובר 2001, מונה קונסול כבוד נוסף שייצג את מקסיקו במרוקו, מר עותמאן חכם, איש עסקים מרוקאי גדול. מאז פתיחת הנציגויות הדיפלומטיות, מקסיקו מינתה חמישה שגרירים.
בין 1990 ל-1995, התקיימו שני ביקורים של שרי החוץ של מקסיקו בממלכת מרוקו. בפברואר 1990, ביקר סולאנה במרוקו. במהלך מפגש זה הממשלות שוחחו לגבי שיתוף הפעולה הכלכלי. באוקטובר 1991, ביקר שר מרוקו במקסיקו. באותה שנה, שתי המדינות חתמו על הסכם אשרת דיפלומטיות ורשמיות.
ייצוג

מקסיקו מיוצגת במרוקו על ידי שגרירות ברבאט. ומשרד סחר בקזבלנקה.
מרוקו מיוצגת במקסיקו על ידי שגרירות במקסיקו סיטי.
סחר

בשנת 2017, הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-353.2 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של מקסיקו למרוקו כולל: סוכר, טבק, אלכוהול, חומרי בניין וחלקי מטוסים. הייצוא העיקר של מרוקו כולל : מעגלים חשמליים, טקסטיל וכותנה. מרוקו היא שותפת הסחר הרביעית בגודלה של מקסיקו באירופה. כמו כן, מטה חברת הענק הבינלאומית המקסיקנית Cemex פועלת במרוקו.
יערה גולדמן

יערה גולדמן (נולדה ב-26 באוגוסט 1993) היא כדורגלנית ישראלית, המשחקת בעמדת הקשרית בבנות יהודה מהליגה הלאומית.
קריירת מועדונים

החלה את דרכה בעונת 2005/06 בקבוצת הילדות של מכבי באר שבע, המועדון בו המשיכה בנערות ובעונת 2009/10 עלתה לקבוצה הבוגרת, איתה נעה בין הליגה הראשונה לשנייה.
בעונת 2019/20 עברה לשחק בבית"ר בנות מעלה אדומים, בליגה הלאומית.
עם פתיחת עונת 2020/21 חתמה בהפועל קטמון ירושלים, שקבוצת הבוגרות שלה הוקמה אז, ותוך שנתיים טיפסה עמה מהליגה הארצית לליגה הלאומית ולליגת העל, כשהיא משמשת כקפטנית משותפת של הקבוצה. עם פתיחת עונת 2022/23 בליגת העל, גולדמן איבדה את מקומה הקבוע בהרכב, ומיעטה לשחק. בדצמבר 2022 החלה לשחק בהרכב, אך לאחר שפתחה בשלושה משחקים ברצף, נפצעה וסיימה את העונה, עם קרע ברצועה הצולבת.
גולדמן פתחה את עונת 2023/24 במדי הפועל קטמון ירושלים, כאשר היא ממשיכה את ההתאוששות מהפציעה, אך כאשר עמדה לחזור לסגל הקבוצה התברר שתקלה ברישום מונעת את שיתופה, והיא הושאלה לקבוצת בנות יהודה מהליגה הלאומית.
בנבחרת ישראל

בשנת 2009, בגיל 16, זומנה לראשונה לנבחרת ישראל עד גיל 17, ובמדיה השתתפה בשני משחקים בטורניר הנערות של משחקי המכביה השמונה-עשרה ובמשחק מול איסלנד במוקדמות יורו 2010 לנערות עד גיל 17. נכון ל-2023 היא לא השתתפה במשחקים נוספים בנבחרות ישראל.
הערות שוליים

↑  ההתאחדות לכדורגל בישראל – רשימת משחקים לשחקן, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
יחסי מקסיקו–ניגריה

| יחסי מקסיקו–ניגריה |
| --- | --- |
מקסיקו: ניגריה


מקסיקו: ניגריה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,964,375: 923,768
אוכלוסייה
131,133,866: 233,892,108
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,788,887: 362,815
תמ"ג לנפש (בדולרים)
13,642: 1,551
משטר
רפובליקה פדרלית

יחסי מקסיקו–ניגריה הם היחסים הדיפלומטיים בין המדינות המקסיקניות המאוחדות לבין הרפובליקה הפדרלית של ניגריה. שתי המדינות הן חברות בקבוצת ה-15, קבוצת ה-24 והאומות המאוחדות.
היסטוריה

מקסיקו וניגריה הן שתי מעצמות אזוריות באמריקה הלטינית ובאפריקה, בהתאמה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים זו עם זו ב-14 באפריל 1976. שלושה חודשים לאחר כינון יחסים דיפלומטיים, מקסיקו פתחה שגרירות בלאגוס, אולם השגרירות נסגרה בשנת 1979 בגלל קשיים כספיים. בשנת 1981 פתחה ניגריה שגרירות במקסיקו סיטי ובהמשך סגרה את משלחתה הדיפלומטית שנתיים לאחר מכן בשנת 1983. ניגריה פתחה מחדש את שגרירותה במקסיקו בשנת 2000 ומקסיקו בעקבותיה פתחה שגרירות באבוג'ה (בירת ניגריה החדשה מאז 1991) בשנת 2008.
בשנת 1981 השתתף נשיא ניגריה, שהו שגרי, בפסגה של ראשי מדינות בקנקון, שם נפגש עם מקבילו נשיא מקסיקו חוסה לופס פורטייו ועם מנהיגי מדינות אחרות. מאז שנת 2000 גברו בהתמדה היחסים הדו-צדדיים והמפגשים ברמה הגבוהה בין שתי המדינות. במרץ 2002, נשיא ניגריה, אולוסגון אובסנג'ו, ערך את ביקורו הראשון במקסיקו כדי להשתתף בוועידת מונטריי שהתקיימה בעיר מונטריי. בספטמבר 2002 הפך הנשיא ויסנטה פוקס לראש המדינה המקסיקני הראשון שערך ביקור רשמי בניגריה. בספטמבר 2005 ערך נשיא ניגריה אולוסגון אובאסנג'ו ביקור שני במקסיקו.
במרץ 2013 ביקרה לורדס ארנדה בסאורי, תת-מזכיר החוץ של מקסיקו, בניגריה ונפגשה עם הנשיא גודלאק ג'ונתן. בשנת 2016 חגגו מקסיקו וניגריה 40 שנה של יחסים דיפלומטיים.
ביקורים רמי דרג

ביקורים רמי דרג ממקסיקו לניגריה
הנשיא ויסנטה פוקס (2002)
שליח מיוחד רוברטו ספטה ברדס (2013)
תת-מזכיר החוץ לורדס ארנדה בסאורי (2013)
מנכ"ל פרומקסיקו פרנסיסקו גונסאלס דיאס (2016, 2018)
מנכ"ל אפריקה והמזרח התיכון חורחה אלברס פואנטס (2018)
ביקורים רמי דרג מניגריה למקסיקו
הנשיא שוה שגרי (1981)
הנשיא אולוסגון אובסנג'ו (2002, 2005)
סגן שר האוצר ירימה לאוואן נגמה (2013)
שר האוצר נגוזי אוקונג'ו-איוולה (2014)
הסכמים דו צדדיים

שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו צדדיים כמו הסכם לשיתוף פעולה חינוכי ותרבותי (1999); הסכם לקביעת התייעצויות בנושא אינטרסים הדדיים (2012); מזכר הבנות בין פרומקסיקו למועצה לקידום היצוא של ניגריה (2015); מזכר הבנות בין בנקומקסט לבין הבנק הניגרי לייצוא ויבוא (2015); ומזכר הבנות בין נציבות האוניברסיטאות הלאומית של ניגריה לבין האיגוד הלאומי לאוניברסיטאות ומוסדות להשכלה גבוהה במקסיקו (2016).
יחסי סחר

בשנת 2018 הסתכם המסחר בין שתי המדינות ב-183 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של מקסיקו לניגריה כולל: חומרי בניין, טקילה, מלט, מכונות ואלקטרוניקה. הייצוא העיקרי של ניגריה למקסיקו כולל: גז טבעי ושומשום. ניגריה היא שותפת הסחר ה-55 בגודלה של מקסיקו בעולם ושותפת הסחר השנייה בגודלה באפריקה (אחרי דרום אפריקה). חברות רב-לאומיות מקסיקניות כמו Cemex ו-Grupo Bimbo פועלות בניגריה.
נציגויות דיפלומטיות

מקסיקו מחזיקה בניגריה שגרירות באבוג'ה.
ניגריה מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי.
ישראל אנגל

אין תמונה חופשית
ישראל אנגל (נולד ב-1950) הוא רואה חשבון ישראלי. משמש כסגן המנהל הכללי וראש החטיבה הקמעונאית של בנק מזרחי טפחות. לפני כן היה מנכ"ל בנק טפחות. יושב ראש מועצת המנהלים של בנק יהב.
ביוגרפיה

אנגל עבד 18 שנה בסופרגז, בתחילה כחשב החברה וחבר הנהלה ובהמשך הגיע לתפקיד סמנכ"ל.
שימש במשך מספר שנים בתפקידי ניהול בבנק טפחות ובהמשך התמנה למנכ"ל הבנק.
לאחר האיחוד עם בנק מזרחי משנת 2004, משמש סגן המנהל הכללי של הבנק וראש החטיבה הקמעונאית בבנק מזרחי-טפחות.
שימש כדירקטור בבנק יהב ובשנת 2019 מונה כיושב ראש דירקטוריון הבנק.
נשוי לאלקה לבית ליברמן ומשנות השמונים מתגורר בקרני שומרון.
הערות שוליים

↑  איתי הר-אור, "כלכליסט", שמואל דנקנר זוכה בפרשת קרטל הגז, באתר ynet, 20 בינואר 2010
↑  עמית בן-ארויה, ישראל אנגל, שזוכה בפרשת קרטל הגז, תוקף: "ברשות ההגבלים לא פתחו את הראש ואת הלב", באתר TheMarker‏, 3 בפברואר 2010
↑  מתוך אתר בנק מזרחי
↑  עינב בן יהודה, לקראת השלמת מיזוג מזרחי-טפחות: ישראל אנגל, מנכ"ל טפחות, יעמוד בראש החטיבה הקמעונאית, באתר TheMarker‏, 27 בדצמבר 2004
↑  דפנה צוקר, ‏בנק המזרחי נערך למיזוג טפחות: מינה את ישראל אנגל לראש החטיבה הקמעונאית, באתר גלובס, 27 בדצמבר 2004
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יערה יפנית

| יערה יפנית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: שלמונאים
משפחה:: יערתיים
סוג:: יערה
מין:: יערה יפנית
שם מדעי
 Lonicera japonica ‏תונברג, 1784
יערה יפנית (שם מדעי: Lonicera japonica) היא צמח נוי מטפס הנפוץ בישראל. קל להבדיל אותה מהיערה האיטלקית, הגדלה בר בחבל ההררי, על-פי העלים: ליערה היפנית עלים מוארכים בעלי חוד בקצה, ואילו ליערה האיטלקית עלים כמעט עגולים. היערה היפנית גדלה באופן טבעי במזרח אסיה, בין השאר ביפן, בקוריאה, בסין ובטאיוון והגיעה לחדירה רבה בדרום אמריקה.
תכונות הצמח

הצמח מטפס, התופס מרחב רב, ופריחתו הבולטת והריחנית בחודשי האביב והקיץ. גם בחודשי הסתיו והחורף הוא שומר על צבע ירוק ועליו אינם נושרים. הוא נחשב למטפס מבוקש בגינות ציבוריות, שכן אין לו דרישות גבוהות להשקיה ולקרקע נוחה.
ליערה קצב צמיחה מהיר. יש לה כושר פיתול, בדומה לעלי הגפן. היא עשויה להגיע לגובה עד 10 מטר. העלים הם צרים וקטנים: 3-8 ס"מ אורך 2-3 רוחב. הפרח נחלק כמו לשון כפולה ובעל צבע לבן עם נטייה לצהוב. הפרי עגולי בצבע כחול כהה, בקוטר 5-8 ס"מ וכולל גרעינים בודדים.
הגבלות ושימוש

היערה היפנית נחשבת לצמח פולשני במדינות ארגנטינה, ברזיל ומקסיקו. מקור במדינות אילינוי ווירג'יניה שבארצות הברית יש הגבלות על גידולה. בנוסף, פיתוליה עלולים לגרום לחניקת עצים מסוימים. יש לה ערך רפואי ברפואה הסינית המסורתית.
ראו גם

יערה איטלקית
יעקב ויידנפלד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1840 איוואנו-פרנקיבסק, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  ינואר 1894 (בגיל 54 בערך) כ"א בשבט תרנ"ד 
 תקופת הפעילות:  ? – ינואר 1894 
 צאצאים:  דב בריש וידנפלד  נחום וידנפלד 
 
יעקב ויידנפלד (כתיב ביידיש: וויידענפעלד; ת"ר, 1840 – כ"א בשבט תרנ"ד, ינואר 1894) היה רבהּ של הרימאיליב שבגליציה.
קורותיו

נולד בסטניסלב שבגליציה לרב אליעזר ויידנפלד, תלמידו של הרב יעקב לורברבוים מליסא ומחסידי החוזה מלובלין ורבי משה יהודה לייב מסאסוב. בצעירותו למד בישיבה המקומית בסטניסלב, בראשות רב העיר הרב משולם ישכר הורוביץ. נישא לרחל, בת הרב שבתי רפופורט, אב"ד דומברובה, צאצאו של רבי שבתי כהן, הש"ך.
במשך עשרות שנים כיהן כרבה של הרימאיליב. היה מחסידי הוסיאטין. נפטר בשנת תרנ"ד, בגיל 54. התכתב בהלכה עם רבני דורו, בין השאר עם דוד אשתו הרב ישראל הכהן רפפורט.
בנו הרב דוב בריש, שכיהן כרבה של טשיבין, הקים בעירו את ישיבת כוכב מיעקב, על שם אביו. הישיבה חרבה בשואה. לאחר עלותו ארצה הקים הרב מטשיבין את ישיבת כוכב מיעקב בירושלים.
משפחתו

ילדיו:
בנו, הרב יצחק ויידנפלד, שמילא את מקומו כרבה של הרימאיליב
בנו, הרב נחום ויידנפלד, אב"ד דומברובה
בנו, הרב דב בריש ויידנפלד, רבה של טשיבין
בתו, לאה - נישאה לרב שרגא פייבל טירקל. נכדם הוא השופט יעקב טירקל
ספרו

וידנפלד, יעקב, כוכב מיעקב, ‏בילגורי תרצג, באתר היברובוקס
לקריאה נוספת

אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק א, בני ברק, תשמ"ו, עמ' רמו-רעד.
הערות שוליים

↑  ראו שו"ת מהר"י הכהן ח"א או"ח לט [א].
יחסי מצרים–תוניסיה

| יחסי מצרים–תוניסיה |
| --- | --- |
מצרים: תוניסיה


מצרים: תוניסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,001,450: 163,610
אוכלוסייה
116,996,270: 12,295,083
תמ"ג (במיליוני דולרים)
395,926: 48,530
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,384: 3,947
משטר
רפובליקה

היחסים בין מצרים לתוניסיה הם הקשר הארוך, ההיסטורי והלבבי בין מצרים לתוניסיה, שתי מדינות ערביות בצפון אפריקה.