stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לה ריטה מיצוקו
היסטוריה

קתרין רנז'ה ופרד שישן נפגשו בפריז בשנת 1979. שישן היה בעבר נגן הגיטרה של להקת הרוק הצרפתית "גזולין" ויצא זה עתה מכלא אחרי פרשת סמים.
קתרין רנז'ה השתתפה אז כזמרת בקומדיה המוזיקלית Flashes rouges מאת מארק'או (Marc'O) וז'נבייב ארווה. כשהם מחוסרי פרנסה עזבו שניהם את מסגרתם הקודמת ואחרי שבוע של חזרות ביחד הציע שישן לרנז'ה להקים איתו צמד רוק. תחת שם העט ספרא Sprats הם הלחינו את שיריהם הראשונים והופיעו בברים, במסעדות והאולמות קטנים, כמו "ז'יבוס"
ב-1980 הלחינו וביצעו את שיר הנושא 'Aux limites de la mer במחזה של ארמנדו ליאמס
בבימוי קתרין דאסטה ועם מרגיה מורטו. ב-1981 הם אימצו את השם Rita Mitsouko ויצאו לסיורם הראשון בארצות הברית כלהקת חימום של הלהקה הניו יורקית Indoor Life.
הם חתמו על החוזה הראשון שלהם עם בית התקליטים וירג'ין צרפת והוציאו את התקליט 45 T הראשון - Minuit dansant.
הצמד ביצע בהמשך את המוזיקה למופע הריקוד Pôle à pôle, עם הרקדנים מרי-כריסטין גאורגיו ואלן ביפאר לרגל ביאנלת המחול בליון ב-1983.
דיסקוגרפיה

1984 - Rita Mitsouko
1986 - No Comprendo
1988 - Marc & Robert
1993 -Système D
2000 - Cool Frénésie
2002 -La Femme trombone
2007 - Variéty
לוקאס ריגר

| --- | --- |
לוקאס ריגר מופיע במצעד הגאווה בקלן, 2018
לוקאס ריגר מופיע במצעד הגאווה בקלן, 2018
 לידה:  3 ביוני 1999 (בן 25) גרמניה לרטה, גרמניה
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  2014–2019 (כ־5 שנים) 
 עיסוק:  זמר, טיקטוקר
 סוגה:  פופ
 סוג קול:  בריטון גבוה 
 שפה מועדפת:  גרמנית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, גיטרה 
 חברת תקליטים:  וורנר מיוזיק גרמניה 
 פרסים והוקרה:  פרס שטייגר (2019) 
 lukasriegertour.com
 פרופיל ב-IMDb
 
לוקאס ריגר בפסטיבל המוזיקה Global Citizen Festival (אנ') בהמבורג, 2017
לוקאס ריגר (בגרמנית: Lukas Rieger; נולד ב-3 ביוני 1999 בלרטה (אנ')) הוא זמר פופ גרמני. הוא שר בעיקר באנגלית.
ביוגרפיה

ריגר נולד ב-3 ביוני 1999 למייקל ובירגיט בהנובר שבסקסוניה התחתונה.
בשנת 2014, הוא השתתף בתוכנית "The Voice Kids" (אנ'). בשלב האודישנים העיוורים הוא שר את "Can't Hold Us" של הראפר מאקלמור. הוא לא הצליח להעפיל לגמר.
ריגר צבר את קהל מעריצים דרך הרשתות החברתיות. חשבון האינסטגרם שלו מונה מעל ל-1.9 מיליון עוקבים, נכון לפברואר 2021, וחשבון הטיקטוק שלו מונה מעל ל-3.7 מיליון עוקבים. ערוץ היוטיוב שלו מונה 491 אלף רשומים ומעל ל-31.3 מיליון צפיות.
מפגש חתימות שלו באולם שהתקיים באוקטובר 2016, אחרי יציאתו של אלבומו הראשון, Compass, הופסק על ידי המשטרה לאחר שמספר מעריצים התעלפו. קודם לכן, אירוע דומה בעיר שטוטגרט משך מעל ל-2,000 מעריצות. ההנהלה הודיעה לאחר מכן כי הם לא יוכלו עוד לארגן מפגשים שכאלה.
ב-2018 יצא לאור האלבום השני שלו, "Code", אותו שר בסיבובי הופעות ברחבי גרמניה, אוסטריה, שווייץ וצ'כיה.
ב-2019 הוא השתתף בעונה השנייה של תוכנית הריקודים "Let's Dance" של רשת RTL הגרמנית. הוא היה המפורסם השלישי שלא קיבל מספיק שיחות מהצופים. יחד עם הרקדנית קטיה קלוגינה, הוא הגיע למקום ה-12, ולאחר מכן הם היו בזוגיות, שנמשכה כחודש. באותו היום, הוא גילם את הזמר מרלון בסרט "Mein Lotta-Leben - Alles Bingo mit Flamingo!", המבוסס על סדרת ספרי הילדים המצליחה "Mein Lotta-Leben" מאת אליס פנטרמילר.
חיים אישיים

לריגר יש אחות גדולה, מארי, והוריו הם מייקל ובירגיט.
הוא למד בכיתת המוזיקה בבית הספר היסודי בורגדורף בילדותו.
בשנת 2017, הוא פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, לה קרא "Code", ובה הוא מספר על חייו, חלומותיו ופחדיו האישיים. עוד הוא מדבר על החברים, המשפחה והקריירה האישית.
ריגר מכונה לעיתים "ג'סטין ביבר הגרמני", והוא גם ביצע גרסת כיסוי לשירו של הזמר הקנדי, "Take You".
מלבד שירה, ריגר פעיל רבות ברשת החברתית טיקטוק, בה עוקבים אחריו מעל ל-3.7 מיליון עוקבים (נכון לפברואר 2021), ומפרסם ולוגים בערוץ היוטיוב שלו "Life Of Lukas", המתמקדים בשגרת היומיום שלו.
דיסקוגרפיה > אלבומים

Compass (30 בספטמבר 2016)
Code (16 בפברואר 2018)
Justice (17 במאי 2019)
דיסקוגרפיה > סינגלים

"Be My Baby" (15 בנובמבר 2014)
"Ready 4 This Shit" (8 בפברואר 2015)
"Lightspeed Lovers" (9 באוקטובר 2015)
"Elevate" (20 במאי 2016)
"Let Me Know" (19 באוגוסט 2016)
"Side by Side" (31 במרץ 2017)
"Slomo" (8 בדצמבר 2017)
"Treasure" (2 בפברואר 2018)
"Never Be This Young" (16 בפברואר 2018)
"Won't Forget About You" (25 במאי 2018)
"Nobody Knows Me (Like You Do)" (מרץ 2019)
לה ריוחה

ערך זה עוסק בקהילה אוטונומית בצפון ספרד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
לה ריוחה (בספרדית: La Rioja) היא קהילה אוטונומית בצפון ספרד.
גאוגרפיה

לה ריוחה היא הקטנה ביותר מבחינת כמות אוכלוסין (כ־300,000), והקטנה ביותר בשטחה בחצי האי האיברי. גובלת במזרח באראגון, בצפון בחבל הבסקים ונווארה וממערב ומדרום בקסטיליה ולאון.
לה ריוחה מורכבת ממחוז אחד בלבד, ששמו "לה ריוחה", כשם הקהילה האוטונומית. בירתה של לה ריוחה היא לוגרוניו ובה כ־136,841 תושבים. היישובים הגדולים הנוספים בלה ריוחה הם: ארנדו (14,954 תושבים), קלאורה (20,600 תושבים) וארו (9,558 תושבים).
לה ריוחה משתרעת 120 קילומטר לאורך נהר אברו בעמק מוקף הרים, ברוחב משתנה ששיאו מגיע ל־50 קילומטרים.
לה ריוחה ידועה בתעשיית היין שלה, אשר החלה כבר בתקופה הרומאית.
היסטוריה

החל במאה העשירית הייתה לה ריוחה אזור ספר בין ממלכות נווארה וקסטיליה. בבוררות של הנרי הראשון, מלך אנגליה, נמסר האזור לקסטיליה וסופח אליה רשמית ב־1177. אולם האזור המשיך להחליף ידיים בין הממלכות הנוצריות השונות.
צרפת של נפוליאון, בעת כיבושיה בספרד, הכריזה על לה ריוחה כמחוז נפרד. פרדיננד השביעי, מלך ספרד, ביטל את ההחלטה וחילק את אזור לה ריוחה בין המחוזות השכנים. בחלוקת ספרד למחוזות ב־1833 חזר האזור להיות מחוז עצמאי בשם לוגרוניו. במעבר לדמוקרטיה, אחרי מותו של הגנרל פרנקו, הוחלט שלה ריוחה תהיה קהילה אוטונומית נפרדת, בגלל הייחוד הכלכלי של האזור, לעומת שכנותיה.
מדליית ארד

מדליית ארד מאולימפיאדת הקיץ 1980
מדליית ארד בספורט ותחומים דומים אחרים הכוללים תחרות היא מדליה העשויה ארד, המוענקת למקום השלישי בתחרויות או תחרויות כגון המשחקים האולימפיים, משחקי חבר העמים וכו'. הזוכה המוחלט מקבל מדליית זהב והמקום השני מדליית כסף.
באופן כללי יותר, ארד היא באופן מסורתי הסגסוגת הנפוצה ביותר המשמשת לכל סוגי המדליות האיכותיות, כולל אמנותיות. הנוהג של הענקת מדליות ארד למקום השלישי החל באולימפיאדת סנט לואיס (1904). לפניה הוענקו רק המקומות הראשונים והשניים.
מחקר פסיכולוגי

בשנת 1995 בוצע מחקר על ידי הפסיכולוגים החברתיים ויקטוריה מדווק, סקוט מיידי ותומאס גילוביץ' על השפעות החשיבה הנגדית (אנ') על האולימפיאדה.
המחקר הראה כי ספורטאים שזכו במדליית הארד היו שמחים יותר משמעותית עם זכייתם מאותם ספורטאים שזכו במדליית הכסף. זוכי מדליות הכסף היו מתוסכלים יותר מכיוון שהחמיצו את מדליית הזהב, ואילו זוכי מדליות הארד פשוט שמחו שקיבלו בכלל הצטיינות במקום לא לקבל מדליה עבור המקום הרביעי.
הדבר בולט יותר בשיטת גביע, שם מדליות הארד מושגות על ידי זכייה בפלייאוף, ואילו מדליות כסף מוענקות לאחר הפסד בגמר.
התופעה הפסיכולוגית הזו זכתה לפרודיה בספיישל של ג'רי סיינפלד I'm Telling You for the Last Time.
הערות שוליים

↑  Homework Help: Social Studies: Psychology: "I almost made it!"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10646172
מודסטינוס

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־3 
 פטירה:  המאה ה־3 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 שפות היצירה:  לטינית 
 
הרניוס מודסטינוס (בלטינית: Herennius Modestinus) היה עובד מדינה ומשפטן רומי מהולל, תלמידו של אולפיאנוס, שפעל בסביבות שנת 250 לספירה.
נראה שהוא היה יליד אחת הפרובינקיות הרומיות דוברות היוונית, או כנראה דלמטיה (אנ').
ייתכן שבין 223 ל-225 לספירה הוא היה מזכיר a libellis תחת הקיסר אלכסנדר סוורוס, ובערך בשנת 228 הוא היה פראיפקטוס ויגילום (אנ') (praefectus vigilum, מפקד משמר העיר רומא).
בחוק הציטוטים (אנ') של קיסר האימפריה הרומית המערבית ולנטיניאנוס השלישי (המאה ה-5) הוא מסווג עם פפיניאנוס (אנ'), פאולוס (אנ'), גאיוס (אנ') ואולפיאנוס, כאחד מחמשת המשפטנים שדעותיהם המתועדות נחשבו מכריעות. הוא נחשב למשפטן הגדול האחרון בעידן הקלאסי של המשפט הרומי.
הוא מוזכר בצו של הקיסר גורדיאנוס השלישי בשנת 240 בקשר לתשובה שנתן מודסטינוס לגורם שאליו הופנה הצו.
לא פחות מ-345 קטעים בדיגסטה של קורפוס יוריס קיוויליס (המאה ה-6) לקוחים מכתביו.
הוא מחברם של קובץ שאלות ותשובות ודיגסטה, שנכתב ב-12 ספרים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Modestinus, Herennius, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265572205171  PLWABN: 9810586892405606  BIBSYS: 14021329  BnF: cb13486846w (data)  GND: 11889109X  ICCU: BVEV020110  ISNI: 0000 0000 9406 2413  LCCN: n88029494  NTA: 070033102  RERO: 02-A019057615  SUDOC: 145299961  VcBA: 495/49145  VIAF: 13105767   WorldCat (עם VIAF): 13105767
מדליית דה מורגן

| --- | --- |
 תיאור:  עבור תרומה יוצאת דופן במתמטיקה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הגוף המעניק:  האגודה המתמטית של לונדון 
 נקרא על שם:  אוגוסטוס דה מורגן 
 
מדליית דה מורגן (באנגלית: De Morgan Medal) היא פרס המוענק עבור תרומה יוצאת דופן במתמטיקה המוענק על ידי האגודה המתמטית של לונדון. זהו הפרס היוקרתי ביותר של האגודה המוענק לכבודו של אוגוסטוס דה מורגן שהיה נשיאה הראשון של האגודה.
המדליה מוענקת כל 3 שנים ב־1 בינואר למתמטיקאי המתגורר בממלכה המאוחדת.
זוכי מדליית דה מורגן

1884 ארתור קיילי
1887 ג'יימס ג'וזף סילבסטר
1890 ג'ון ויליאם סטראט ריילי
1893 פליקס קליין
1896 סמואל רוברטס
1899 ויליאם ברנסייד
1902 אלפרד ג'ורג' גרינהיל
1905 הנרי פרדריק בייקר
1908 ג'יימס ויטברד לי גליישר
1911 הוראס לם
1914 ג'וזף לרמור
1917 ויליאם הנרי יאנג
1920 ארנסט ויליאם הובסון
1923 פרסי אלכסנדר מק'מהון
1926 אוגוסטוס אדוארד לאב
1929 גודפרי הרולד הארדי
1932 ברטראנד ראסל
1935 אדמונד טיילור ויטקר
1938 ג'ון אדנזור ליטלווד
1941 לואי מורדל
1944 סידני צ'אפמן
1947 ג'ורג' נוויל ווטסון
1950 אברם סמולוביץ' בסיקוביץ'
1953 אדוארד צ'ארלס טיצ'מארש
1956 ג'פרי אינגרם טיילור
1959 ויליאם הודג'
1962 מקס ניומן
1965 פיליפ הול
1968 מרי קרטרייט
1971 קורט מאהלר
1974 גראהם היגמן
1977 קלוד אמברוז רוג'רס
1980 מייקל עטייה
1983 קלאוס פרידריך רות'
1986 ג'ון ויליאם סקוט קאסלס
1989 דייוויד ג'ורג' קנדל
1992 אלברכט פרויליך
1995 וולטר קורט היימן
1998 רוברט אלכסנדר רנקין
2001 ג'יימס אלכסנדר גרין
2004 רוג'ר פנרוז
2007 בריאן ג'ון בירץ'
2010 קית' ויליאם מורטון
2013 ג'ון גריגס תומפסון
2016 טימותי גאורס
2019 אנדרו ויילס
2022 ג'ון מקלאוד בול
ראו גם

פרס בריק
פרס וייטהד
פרס פרויליך
פרס פוליה
לירון קורן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 ביוני 1993 (בן 31) קריית אתא, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
לירון קורן (נולד ב-28 ביוני 1993) הוא שחקן טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה

קורן נולד וגדל בקריית אתא. בשנת 2006 השתתף בתפקיד אורח בסדרה הבורר, בתפקיד עידן.
בשנת 2009 השתתף בסרט אילי ובן, בתפקיד גל שפריר. באותה שנה, השתתף בסרט מבול, בתפקיד עצמון.
בשנים 2009–2011 השתתף בסדרה אחרי הצלצול, בתפקיד בופה.
בשנת 2012 השתתף בסדרה גאליס, בתפקיד עמון. באותה שנה השתתף בתפקיד אורח, בתפקיד עידן צור, בסדרה יומני החופש הגדול קורן השתתף גם בתפקיד אורח בסדרה אופוריה. ב-2014 סיים קורן שירות לאומי במגן דוד אדום ובמחלקת השתלות מח עצם בבית החולים רמב"ם בחיפה.
לירון פרטוק

לירון פרטוק במסגרת משחקי הליגה לכדורגל חופים - נתניה יולי 2009
לירון פרטוק (נולד ב-19 ביוני 1983) הוא כדורגלן וכדורגלן חופים ישראלי.
ביוגרפיה

לירון פרטוק שימש כקפטן קבוצת "יהלומי רימקס" נתניה בליגה לכדורגל חופים ובנבחרת ישראל בכדורגל חופים מיום הקמתה של ליגה לכדורגל חופים. כיום משמש כמאמנה של אותה מכבי נתניה וכמאמן בצוות האימון של נבחרת ישראל בכדורגל חופים
פרטוק החל את הקריירה במחלקת הנוער של מכבי נתניה, ושיחק בנבחרת ישראל בכדורגל עד גילאי נערים ונוער. בגיל בוגרים שיחק במכבי הרצליה, אך עקב פציעות חוזרת בברך, נאלץ לפרוש ממסגרת תחרותית ובחר לבחור בלימודים אקדמאים. פרטוק בחר לשחק במכבי מלבורן מהליגה השלישית באוסטרליה, שם החל לימודיו, אך נאלץ לחזור ארצה עקב סיבות משפחתיות, שם השלים את לימודיו האקדמאים בישראל במדעי החברה באוניברסיטה הפתוחה.
פרטוק שיחק במדי נבחרת ישראל בכדורגל חופים, וקבוצת הכדורגל חופים של מכבי נתניה, מאז החלה הליגה בשנת–2007. פרטוק כבש שערים רבים בכל המסגרות בארץ ובאירופה.
לירון פרטוק השתתף בכלל הטורנירים של נבחרת ישראל בכדורגל חופים ביניהם: אליפות אירופה ביוון, מוקדמות ליגת האלופות בשווייץ, מוקדמות אליפות העולם בספרד, אליפות אירופה בליסבון, מוקדמות אליפות העולם באיטליה, מוקדמות אליפות העולם ברוסיה, מוקדמות אליפות אירופה ברוסיה, אליפות אירופה ברוסיה ואף השתתף בכלל הטורנירים של נבחרת ישראל בכדורגל חופים שהתקיימו בישראל לרבות: משחקה הראשון כנגד נבחרת אנגליה, טורניר הצ'לנג' קאפ שבו זכתה נבחרת ישראל בכדורגל חופים, טורניר "הדיאמונד קאפ", שבו זכתה נבחרת ישראל בכדורגל חופים ומשחק גביע הסולידריות שבו הפסידה נבחרת ישראל בכדורגל חופים לנבחרת ברזיל שהיא אלופת העולם הנוכחית ומחזיקה בשיא אליפויות עולם (14) בכדורגל חופים פרטוק כבש עד היום 13 שערים במדי נבחרת ישראל בכדורגל חופים והוא חולק בשיא ההופעות בנבחרת יחד עם קפטן הנבחרת הנבחרת, צחי אילוז כשלשניים יש 35 הופעות רשמיות כל אחד.
נכון לשנת 2012, לירון פרטוק משחק במהלך חופשת החורף מליגה לכדורגל חופים בקבוצת מכבי השרון נתניה, משחק בליגת האולמות המקצוענית בישראל וממשיך לשחק בנבחרת ישראל בכדורגל חופים, כשחקן הוותיק ביותר בנבחרת ישראל בכדורגל חופים, שהוקמה בשנת 2006, כאשר בליגת החופים המקצוענית שבקיץ הוא משמש כקפטן הקבוצה של "יהלומי דורון מוטורס נתניה".
ב-13 במאי 2015, במהלך משחק כדורגל בליגה חצי-מקצועית, נפגע פרטוק בברכו וקרע את הרצועות הצולבות האחוריות וצדיות ברגל ימין, פציעה אשר, לראשונה בחייו מיום הקמת ליגת כדורגל החופים, השביתה את פעילות השחקן. בהתאם לכך, פציעתו של השחקן תביא לסיום הקריירה שלו בענף כדורגל חופים הישראלי והפעילות הבינלאומית בנבחרת ישראל.
ב-2017 ובעונתו הראשונה כמאמן ראשי בליגה, לירון פרטוק היה מאמנה של מכבי "רימקס" נתניה שזכתה באליפות ישראל בכדורגל חופים, ללא אף הפסד וניצחה את האלופה היוצאת, כפר קאסם בגמר בתוצאה 4-3, ועוזר מאמן בנבחרת ישראל שחזרה לפעילות בקיץ 2017 וניצחה את נבחרת הולנד בתוצאה 7-3 במשחק ראווה, שנערך בישראל. בעונת 2018 פרטוק הוסיף לרזומה שלו עוד זכייה באליפות ליגת בנק יהב בכדורגל חופים, כשהוא גבר על כפר קאסם בתוצאה 3-2, בגמר ששיחזר את גמר העונה החולפת. נכון לשנת 2019, משמש פרטוק כמאמנה של קבוצת כדורגל החופים של מכבי נתניה וכמאמן בצוות האימון של נבחרת ישראל בכדורגל חופים
פרטוק הוא סטודנט לתואר שני (M.A) ללימודי משפט משפטים ללא משפטנים באוניברסיטת בר-אילן. הוא עובד כסמנכ"ל תפעול ופיתוח עסקי בחברת קלינטק בינ"ל.
לירון פרטוק חבר בדירקטוריון לשכת המסחר אפריקה-ישראל[דרוש מקור].
מתגורר בנתניה.
מדליית דיקין

| --- | --- |

  
 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 נוסד:  1943 
 
מדליית דיקין היא עיטור בריטי המיועד לבעלי חיים על שירותם בעת מלחמה. העיטור נוסד בשנת 1943 על ידי מריה דיקין (Maria Dickin; ‏1870–1951), מייסדת הקרן הוטרינרית המרפאה העממית למען בעלי חיים חולים ((PDSA) ‏People's Dispensary for Sick Animals). הוא מוענק לבעל חיים עבור התנהגות אמיצה בולטת או מסירות שגילה במהלך שירות באחת מזרועות הכוחות המזוינים או ההגנה האזרחית של בריטניה (בעבר - של האימפריה הבריטית).
העיטור נחשב בעיני רבים למקבילו לבעלי חיים של עיטור צלב ויקטוריה.
תיאור העיטור

העיטור הוא מדליון ארד, שעליו הכתובות PDSA, "עבור אומץ" ו"גם אנו משרתים" ועיטור של עלי דפנה. הוא מחובר לסרט שעליו שלושה פסים - ירוק, חום כהה ותכלת.
בעלי חיים שעוטרו

העיטור הוענק עד כה ל-67 בעלי חיים:
מדצמבר 1943 ועד יולי 1949 עוטרו 54 בעלי חיים - 32 יונים, 18 כלבים, שלושה סוסים וחתול, לציון התנהגותם האמיצה במהלך מלחמת העולם השנייה והתקופה שלאחריה.
באוקטובר 2000 חודשה הענקת העיטור ועד ספטמבר 2014 הוא הוענק ל-12 בעלי חיים נוספים - 11 כלבים וסוס אחד.
ציור של היונה 'קומנדו', שעוטרה לאחר שהעבירה מסרים מסוכנים חשאיים בצרפת הכבושה על ידי הנאצים
כלב הקולי רוב עוטר לאחר שצנח בצפון אפריקה עם חיילי שירות האוויר המיוחד
הכלב המעורב ריפ (עומד על גל הריסות מהפצצות הבליץ) עוטר לאחר שאיתר נפגעים רבים מתחת להריסות בתים שנפגעו בהפצצות
מבצע טומבולה

מבצע טומבולה (באנגלית: Operation Tombola) הייתה פשיטה של יחידת הקומנדו SAS של הצבא הבריטי בצפון איטליה, שהתרחשה בזירה האיטלקית במלחמת העולם השנייה בין 4 במרץ ל-24 באפריל 1945.
מטרת המבצע

מטרת המבצע הייתה לייסד בסיס באזור בין לה ספיזה לבין בולגונה, בקצהו המערבי של הקו הגותי, בסיוע הפרטיזנים המקומיים, ולגרום נזק גדול ככל הניתן לכוחות של גרמניה הנאצית.
המבצע

בין ה-4 ל-24 במרץ צנחו חמישים חיילים בפיקודו של רוי פאראן שנפל בטעות מהמטוס במהלך הצניחה, ושלאחר שכבר נמלט מהשבי הגרמני פעם אחת, נלחם תחת השם 'מייג'ור פטריק מקגינטי'. החיילים צנחו באזור הר קזנה (רג'ו אמיליה) וסייעו בביצוע משימת "מעטפה" של מנהלת המבצעים המיוחדים, עליה פיקד מייקל ליז. מספר הצנחות של בעלות הברית סיפקו לחיילים נשק שכלל גם פרטיזנים מקומיים ו-70 שבויים סובייטים שנמלטו.
הכוח הצליח לתקוף את המטה הגרמני של הקורפוס ההררי ה-51 ששכן בשתי וילות בגבעות מעל רג'ו אמיליה. באותה תקיפה בליל ה-27 במרץ 1945 ספגו הגרמנים בין 50 ל-60 נפגעים, מהם מספר לא ידוע של הרוגים. מצד בעלות הברית, שלושה אנשי SAS נהרגו, ושבעה נפצעו (ארבעה בריטים, שני איטלקים ורוסי).
ההתקפה בוצעה בו לקול חלילן סקוטי, דייוויד קירקפטריק, שלבש קילט. קירקפטריק התנדב להשתתף במבצע על מנת שיהיה ניתן לזהות את החיילים כבריטים, על מנת שלא יבוצעו פעולות תגמול גרמניות נגד האוכלוסייה המקומית. הדבר אכן סייע לגרמנים לחשוב שהפעולה הייתה פעולה צבאית לגיטימית וכתוצאה מכך לא התקיימו פעולות תגמול נגד האוכלוסייה המקומית.
מבצע טומבולה נמשך עד 23 באפריל והפשיטות במהלכו כללו פגיעה בתשתיות ובמתקנים. חשובה באותה מידה גם הריגתם של 300 חיילים גרמנים ושבייתם של 200, והועברו מתפקידיהם לאבטחת הדרכים באזור, דבר שפגע במאמץ המלחמתי הגרמני. מספר טייסים של בעלות הברית שהוחבאו על ידי התושבים המקומיים הושבו גם כן לבעליהם.
הנצחה

בספרו "Operation Tombola", פרסם מפקד המבצע רוי פאראן את זיכרונותיו. כן סופר על המבצע גם במיני הסדרה הטלוויזיונית משנת 2004, בשם "Great SAS missions". בנוסף, סדרה שעלתה ב-BBC בשנת 2011 ונקראה Secret War עסקה במעלליהם של רוי פאראן ומייקל ליז באחד מפרקיה.
הערות שוליים

↑  Incredible story of Scots piper who played during SAS raid, pressreader, 1 בנובמבר 2018
קפטן רוי פאראן מחזיק מכונת ירי גרמנית באיטליה
ליטורגיה

לִיטוּרְגִּיָה (מיוונית: λειτουργία, הלחם של Λαός (עָם) + ἔργο (עבודה, פולחן) כלומר פולחן ציבורי) היא מערכת טקסים המבוצעים באופן פולחני וקבוע על ידי קבוצה דתית מסוימת, על פי האמונות, המנהגים והמסורות שלה.
ליטורגיה כשירות ציבורי

המונח ליטורגיה שימש ביוון העתיקה ולאחר מכן באימפריה הרומית כשם לשירות ציבורי שהוקם על ידי הפוליס, כאשר האזרחים והתושבים האמידים, כחלק מגישת הארטה, מימנו בהתנדבות את הפוליס מרכושם הפרטי, וכך היה קשר ישיר בין המימון לבין כל סוג של הוצאה ציבורית, למשל הניהול והמימון של הגימנסיון. היו גם ליטורגיות משניות בהן סכום הכסף שהוצא היה נמוך כמו הסטיאסיס (ἑστίασις) – מימון ארוחת ערב ציבורית. מטבע הדברים חלק גדול מההוצאות הציבוריות היו קשורות לחגים דתיים, כלומר היו צמודות לתאריכים מסוימים בלוח השנה הליטורגי (ראו בהמשך). בשלב מאוחר יותר הליטורגיה הפכה מהתנדבותית בלבד לכזו שעל בעל ההון לבצע (בהתאם למידת עושרו בטאלנטים) אבל היוקרה הקשורה במתן הליטורגיה נשארה והסכומים נשארו נתונים לשיקול דעתו של התורם. היו גם כללים הקשורים למקסימום התרומה ולתכיפותה וכן לניסיונות התחמקות ממילוי החובה. סולון אסר על עבדות בשל חובות, ונקט באמצעים נוספים לעזור לאיכרים שלא הצליחו להתפרנס על ידי יצירת עבודות ציבוריות שמומנו על ידי בעלי האמצעים, המונח ליטורגיה הושלך באותה תקופה מהתרומה הכספית אל העבודות הציבוריות עצמן.
אחרי המלחמה הפלופונסית והמלחמה הקורינתית כאשר אתונה נזקקה לכסף רב למימון המלחמה, הליטורגיה הפכה מהתנדבותית לחובה והאופי הסמלי של הפונקציה הליטורגית נמוג לטובת ההיבט המעשי שלה. כאשר פריקלס ערך את הרפורמה שלו, נוסף מנהג שאדם יכול למלא משרה במקום לתת כסף.
באימפריה הרומית, נושאי תפקידים כדוגמת דיקוריון (אנ') היו פטורים מליטורגיות, כלל זה הוחל גם על יהודים (הפטור הכללי קודקס תאודוסיאנוס 16:2:7 והפטור לנושאי משרות בקהילה היהודית ב-16:8:2 ו-16:8:4)
ליטורגיה במשמעות פולחן

המונח ליטורגיה (בלטינית גם servitium או ministerium) כמתאר את עבודת האלוהים שנעשית בציבור מופיע כבר בנוסח המקורי של הברית החדשה ביוונית, בפסוק 2 של פרק י"ג של מעשי השליחים ("ויהי בשרתם בשם יהוה ובצומם ויאמר רוח הקדש הבדילו לי את בר-נבא ואת-שאול למלאכה אשר קראתים לה") – המילה "בשרתם" היא תרגום של λειτουργούντων ביוונית קוינה.
המימוש הנפוץ ביותר של ליטורגיה היא התפילה שהיא תגובה לנשגבות (למשל על ידי הודיה, חרטה, בקשה או מתן שבחים לאל), פעילות ליטורגית יכולה להתקשר לשלבי מעבר בחיים כמו לידה, התבגרות וטקסי מעבר הקשורים בה, נישואין מוות וטקס הקבורה וכן אירועים הקשורים בחגים ובימי זיכרון של הקדושים ובכך היא מאפשרת כינון מערכת יחסים עם הישות האלוהית בה מאמין מבצע טקס הליטורגיה ובנוסף כינון יחסים עם שאר המשתתפים בטקס.
הנוצרים הראשונים השתמשו במונח ליטורגיה לתיאור כל טקס דתי הנעשה בפומבי, ובעיקר המיסה. הכנסייה האורתודוקסית משתמשת בשם הליטורגיה הקדושה או בקיצור ליטורגיה לטקס האוכריסטיה שבמהלכו בוצע הכומר את הלחם.
מושגים ליטורגיים

שנה ליטורגית – שנה המתוארכת על פי החגים והטקסים הדתיים.
מחזור ליטורגי מחלק את השנה לסדרה של עונות בהן נאמרות תפילות מסוימות או נקראים כתבים מסוימים. מחזור זה יכול להיות שנתי או להיות דו-שנתי או תלת-שנתי.
לוח שנה ליטורגי הוא לוח שנה אשר נעשה בו שימוש לשם ציון מועדים וחגים.
 לעיתים כולל לוח כזה גם ציון של ימי קדושים (למשל בנצרות הקתולית), של שמות התפילות בכל אחד מהמועדים והנחיה איזה קטע מכתבי הקודש יש לקרוא ביום זה.
מוזיקה ליטורגית – מוזיקה המשמשת בטקס דתי.
שירה ליטורגית – קטעי שירה המשמשים בטקס דתי, בין אם על ידי מקהלה ובין אם על ידי אדם בודד (חזן למשל).
ליטורגיקה (אנ') – דיסציפלינה אקדמית שמושא מחקרה הוא הליטורגיה
דודקאורטון

דודקאורטון (אנ') (ביוונית: Δωδεκάορτον) הוא מחזור 12 החגים בכנסייה האורתודוקסית. חג הפסחא, המציין את תחיית ישו הוא החג החשוב ביותר בכנסייה האורתודוקסית, נקרא גם "חג החגים" ומתחיל את מחזור החגים השנתי. מחזור החגים הליטורגי כולל 8 חגים לכבודו של ישו ו-4 חגים לכבודה של מריה, אם ישו.
בעיטורי כנסיות, הפנדנטיבות מעוטרות אף הן ב-12 איורים המייצגים את האירועים, לעיתים האיורים מתארים נושא שונה במקצת מאשר החג עצמו:
האירוע: הולדת מרים, אם ישו, חוגגים את הנטיביטי(אנ') ב-8 בספטמבר
האירוע: צליבת ישו, חוגגים את חג הצלב, ב-14 בספטמבר
האירוע: חג ההצגה (אנ'), הבאת מריה על ידי הוריה למקדש, ב-21 בנובמבר
האירוע: לידת ישו, חוגגים את חג המולד ב-25 בדצמבר
האירוע: טבילת ישו וגם התגלותו של אלוהים בדמותו של ישו בפני האמגושים, חוגגים את חג ההתגלות (תיאופניה/אפיפניה) ב-6 בינואר
האירוע: הצגתו של ישו, הרך הנולד, במקדש, חוגגים את היפאפנטסיס (קנדלמאס) ב-2 בפברואר
האירוע: הבשורה למרים, חוגגים את חג הבשורה ב-25 במרץ
השבוע הקדוש:
האירוע: תחיית לזרוס, חוגגים 8 ימים לפני הפסחא (שבת) ולעיתים קרובות היא מתוארת כאיור בכנסייה
האירוע: כניסת ישו לירושלים, חוגגים את יום ראשון של הדקלים, יום ראשון שלפני הפסחא
האירוע: ירידתו של ישו לגיהנום, בזמן שגופו נח בקבר, חוגגים את השבת הקדושה שנקראת גם השבת הגדולה (יום אחד לפני הפסחא)
האירוע: תחיית ישו, חוגגים את הפסחא
האירוע: ירידת רוח הקודש על שליחיו של ישו, חוגגים את פנטקוסט
האירוע: ההשתנות, חוגגים את חג ההשתנות (טרנספיגורציה) ב-6 באוגוסט
האירוע: פטירתה של מריה, מציינים את הקוימזיס (koimesiß בעדות המזרחיות או דורמיציון בעדות הלטיניות) ב-15 באוגוסט
ראו גם

טיפיקון
ליברום וטו

מושב של הסיים בטירה המלכותית בוורשה, 1622.
ליברום וטו (בלטינית: liberum veto - "הווטו החופשי") היה הליך פרלמנטרי באיחוד הפולני-ליטאי. היה זה מעין הליך הצבעה פה אחד שאיפשר לכל חבר סיים (הרשות המחוקקת באיחוד) לכפות סיום מיידי של המושב הנוכחי, ולבטל כל חקיקה שכבר התקבלה במושב בקריאת סיסטו אקטיביטטם! (Sisto activitatem!‎ - "אני מפסיק את הפעילות!") או נייה פוזוולם! (Nie pozwalam!‎ - "איני מרשה!"). החוק יושם מאמצע המאה ה-17 ועד סוף המאה ה-18 בדיוני הסיים. הוא מבוסס על ההנחה שכל האצולה הפולנית שווה במעמדה, ולכן כל הצעה שבאה בפני הסיים חייבת לעבור פה אחד. חוק ה"ליברום וטו" היה חלק מרכזי במערכת הפוליטית של האיחוד הפולני-ליטאי. הוא חיזק את המרכיבים הדמוקרטיים שבמערכת, גרם לבדיקת המלוכה כל העת, והציע חלופה לרעיון הפוליטי בעל התפוצה הרחבה באירופה, של כוח רב בידי המנהיגים (מונרכיה אבסולוטית).
היסטוריונים רבים מחזיקים בדעה שה"ליברום וטו" היה אחד הגורמים להתדרדרות המערכת הפוליטית של האיחוד – בעיקר במאה ה-18, אז החלו כוחות זרים לשחד חברי סיים על מנת לשתק את ההליכים שהתרחשו בפרלמנט. לבסוף התפרק האיחוד עם חלוקת פולין וכיבושה, והשטחים נשלטו על ידי כוחות זרים למשך 200 השנים הבאות. במהלך השנים 1573–1763 נערכו כ-150 מושבים של הסיים, שמתוכם בכשליש לא עבר אף ניסיון חקיקה, לרוב בשל "ליברום וטו". הביטוי "פרלמנט פולני" (אנ') מתאר בשפות אירופיות רבות כאוס וחוסר סדר, ומקורו בשיתוק לכאורה של המערכת שמוצג כאן.
ראו גם

קבלת החלטות בקונצנזוס
פיליבסטר
לקריאה נוספת

Jerzy Lukowski, "Political Ideas among the Polish Nobility in the Eighteenth Century (To 1788)", The Slavonic and East European Review 82,  2004, pp. 1–26
John Gilbert Heinberg, "History of the Majority Principle", The American Political Science Review 20, 1926, pp. 52-68