stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיטת ברגר
אופן החישוב

ציון הברגר (או בקיצור "הברגר") מחושב על ידי סיכום התוצאות של השחקנים נגדם זכה השחקן בתוספת מחצית הנקודות של השחקנים שעמם סיים בתיקו.
בדוגמה המופיעה לעיל זכו חוזה ראול קפבלנקה ומיכאל בוטביניק בתחרות בתוצאה של 10 נקודות מ-14 אפשריות. ההכרעה לגבי הזוכה בתחרות נקבעה על פי איכות הנקודות. הברגר של קפבלנקה הוא 62.25 ואילו זה של בוטביניק הוא 61.5, ולכן קפבלנקה זכה במקום הראשון.
במקרה שלשני השחקנים ברגר זהה, נעשה שימוש בדרך אחרת להתרת שוויון נקודות. שיטות מקובלות הן בוכהולץ, מרידיאן, או בחינת התוצאה בין שני השחקנים; אם אחד מהם זכה במשחקו נגד השני, הראשון יוכרז כזוכה. דרך נוספת היא בחירה בשחקן שלו יותר ניצחונות.
ישנן תחרויות בהן לא נעשה שימוש בשיטת ברגר: תחרות לינרס, למשל, מעודדת שחקנים לנצח ולא להתפשר על תוצאת תיקו ונותנת עדיפות לשחקן עם יותר ניצחונות. גישה אחרת היא חלוקת המקום (והפרסים הכספיים שלצידו) בין השחקנים שצברו אותו מספר של נקודות. באליפויות לאומיות או אירועים שמהווים תחרות קדם לתחרות אחרת, ייתכן דו-קרב בין הזוכים באותו מספר נקודות כדי לקבוע מי יזכה בתואר האלוף או מי יתקדם לתחרות הבאה. הדו-קרב יכול שיהיה במתכונת משחקי בזק או משחקים רגילים.
שנת 1936– תחרות בנוטינגהאם
רופרכט, מלך גרמניה

רופרכט, מלך גרמניה (בגרמנית: Ruprecht, Römisch-deutscher König; ‏5 במאי 1352 - 18 במאי 1410), היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1398–1410, ומלך גרמניה בין השנים 1400–1410.
ביוגרפיה

רופרכט נולד ב-5 במאי 1352 באמברג, לרופרכט השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ ולבאטריצ'ה מסיציליה, בתם של פייטרו השני, מלך סיציליה ואליזבת מקרינתיה, מלכת סיציליה. רופרכט גדל במנזר ליבנאו הדומינקני, שם התגוררה סבתו האלמנה אירמנגארד מאטינגן.
בשנת 1398 מת אביו רופרכט השני, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ורופרכט עלה לשלטון במקומו. בשנת 1400 התכנסו הנסיכים הבוחרים של מיינץ, קלן וטריר יחד עם רופרכט והחליטו על הדחת ונצל, מלך גרמניה מבית לוקסמבורג מהשלטון, ולמחרת חזרו ובחרו ברופרכט כמלך גרמניה הבא.
מכיוון שלא היה לרופרכט בסיס כוח מוצק באימפריה, היה שלטונו נתון במחלוקת עם בית לוקסמבורג, על אף שוונצל לא ניסה להחזיר את שלטונו בכוח. על אף שרופרכט תמך באפיפיור בוניפקיוס התשיעי, לא תמך בו האפיפיור משום שחשש מבית לוקסמבורג. לאחר שהצליח רופרכט לצבור תמיכה בשטונו בדרום גרמניה, הוא החל במסע לאיטליה במטרה לרסק את שלטונו של ג'אן גלאצו ויסקונטי בדוכסות מילאנו, ולהיות מוכתר כקיסר האימפריה הרומית הקדושה. בסתיו 1401 חצה צבאו של רופרכט את האלפים, אולם ספג תבוסה בברשה ונאלץ לחזור על עקבותיו.
כישלון המסע הגביר את המרידות נגד רופרכט, אולם מצבו השתפר בשנת 1402 לאחר שוונצל נכלא על ידי אחיו זיגמונד, מלך הונגריה. בשנת 1403 הכיר האפיפיור בשלטונו של רופרכט, ובנוסף זכה רופרכט לתמיכתה של ממלכת אנגליה, לאחר שבנו לודוויג התחתן עם בלאנש מאנגליה, בתו של הנרי הרביעי, מלך אנגליה.
בשנת 1405 פרץ סכסוך בין רופרכט לארכיבישוף מיינץ, אברהרד השלישי, רוזן וירטמברג, ברנהרד הראשון, מרקיז באדן-באדן וכמה ערים בשוואביה, ורופרכט נאלץ לעשות כלפיהם ויתורים מסוימים. בשנים לאחר מכן שוב התעוררו מרידות נגד רופרכט בעקבות הקרע המערבי, אולם רופרכט מת בפתאומיות ב-18 במאי 1410. לפני מותו חילק רופרכט את נחלותיו: לודוויג קיבל את נסיכות הבוחר מפפאלץ, יוהאן קיבל את רוזנות פפאלץ-נוימרקט, שטפן קיבל את רוזנות פפאלץ-זימרן ואוטו קיבל את רוזנות פפאלץ-מוסבאך.
משפחתו

ב-27 ביוני 1374 התחתן רופרכט עם אליזבת מנירנברג, בתם של פרידריך החמישי, רוזן העיר נירנברג ואליזבת ממייסן, ממנה היו לו 9 ילדים:
רופרכט פיפאן מפפאלץ (1375–1397)
מרגרטה מפפאלץ (1376–1434), התחתנה עם קרל השני, דוכס לורן
פרידריך מפפאלץ (1377–1401)
לודוויג השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ (1378–1436)
אגנס מפפאלץ (1379–1401), התחתנה עם אדולף הראשון, דוכס קלווה
אליזבת מפפאלץ (1381–1408), התחתנה עם פרידריך הרביעי, דוכס אוסטריה
יוהאן, רוזן פפאלץ-נוימרקט (1383–1443)
שטפן, רוזן פפאלץ-זימרן-צווייבריקן (1385–1459)
אוטו הראשון, רוזן פפאלץ-מוסבאך (1390–1461)
רנדל

ערך זה עוסק באי באיסט ריבר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
גשר הרכבת, בחלקו הצפוני של האי רנדל
גשר הרכבת, בחלקו הצפוני של האי רנדל
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האיסט ריבר שבניו יורק
 קואורדינטות:  40°47′15″N 73°55′31″W﻿ / ﻿40.78750°N 73.92528°W﻿ / 40.78750; -73.92528
 שטח:  1.11 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזירנדל(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזירנדל(למפת מנהטן רגילה) רנדל(למפת מנהטן מוגדלת) רנדל
 
רנדל או האי רנדל (באנגלית: Randall's Island) הוא אי הממוקם בין נהר הארלם לאיסט ריבר שבעיר ניו יורק. האי נמצא בין האי מנהטן לרובע קווינס ומופרד מקווינס בתעלה המזרחית של איסט ריבר, ומרובע הברונקס במיצר ברונקס.
הנהר שבין האי רנדל לאי וורד מולא אדמה וכיום שני האיים הם שטח יבשה אחד המהווה חלק מרובע מנהטן.
באי נמצא מרכזו של גשר רוברט פ. קנדי המחבר את הרבעים מנהטן, קווינס והברונקס, וכן עוברת מעל האי מסילת רכבת המחוברת לגשר הל גייט.
באי נמצאת האקדמיה של מחלקת כיבוי האש של העיר ניו יורק. רוב שטח האי הוא פארק ציבורי שלאחרונה פותח כאזור פעילות ספורט, הכולל מגרשי מיני גולף, טניס, כדורסל, כדורגל ולקרוס.
לאחרונה נבנה באי אצטדיון הספורט איקהאן שהחליף את אצטדיון דאונינג שקדם לו.
ריוטה אושימה

ריוטה אושימה (ביפנית: 大島 僚太; נולד ב-23 בינואר 1993) הוא כדורגלן יפני, המשחק בעמדת הקשר בקווסאקי פרונטלה.
קריירת מועדונים

אושימה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של תיכון שיזואוקה גקואן בו למד. בשנת 2011, אושימה חתם בקווסאקי פרונטלה. ב-23 ביולי 2011, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל היפנית בהפסד 0–1 לאלבירקס ניגאטה. ב-3 במאי 2012, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד ג'ובילו איווטה.
קריירה בינלאומית

בשנת 2016, אושימה נכלל בסגל הנבחרת לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, ושיחק בכל שלושת המשחקים של הנבחרת באולימפיאדה.
ב-1 בספטמבר 2016, אושימה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 1–2 לאיחוד האמירויות הערביות. אושימה, נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
שבלולית המדבר

| שבלולית המדבר |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: חלזונות
סדרה:: שבלולי יבשה
תת־סדרה:: Helicina
משפחה:: Geomitridae
סוג:: Xerocrassa
מין:: שבלולית המדבר
שם מדעי
 Xerocrassa seetzeni ‏Pfeiffer, 1847

שבלולית המדבר (שם מדעי: Xerocrassa seetzeni) היא מין של חילזון בענף שבלולי יבשה החיה באזורים מדבריים. מין זה מצוי גם בישראל וחי בנגב.
תיאור

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אורח חיים > מקום מחיה, מזון וזמני פעילות

בעקבות מחקרים מקיפים שנערכו באזור שדה בוקר נמצא כי שבלולית המדבר שוכנת באזור זה בשיחים ובעקבות בדיקת תוכן הקיבה נמצא כי הם ניזונים בעיקר מצמחים עילאיים. במשך הקיץ הם שרויים בתרדמה על השיחים וכשמגיע הגשם הראשון הם מתעוררים ויורדים לקרקע להטלת ביצים.
אורח חיים > רבייה

הטלת ביצים של השבלולית מתרחשת כאשר הקרקע לחה כדאי לאפשר חפירה נוחה ותנאים נוחים לביצים. כדי לקיים צריכים אלו נחוצה כמות גשם של 3 מ"מ לפחות. עומקו של הבור צריך להיות 3.5 ס"מ. יש שם לפחות כ-25–40 ביצים והן עומדות בתנאי יובש וזה דבר חיובי אצלם. מיד לאחר בקיעתם הצעירים עוזבים את הבור ומטפסים אל פני השטח ומתפזרים. במשך השנתיים הראשונות לחייהם הם גדלים מהר יחסית, לאחר מכן פוחת קצב הגידול. 
משך חיי השבלולית הוא שלוש שנים או יותר. לקראת האביב כל השבלולים נכנסים למצב תרדמה.
הגורמים להישרדות השבלולים

הגורמים העיקריים שמשפיעים על הישרדות השבלולים הם גורמי האקלים וטריפה על ידי מכרסמים. הבעיות האקלימיות החמורות ביותר הם הטמפרטורות הגבוהות השוררות במדבר שבלולית המדבר עשויה להגיע ל-55 מעלות צלזיוס וזו דרגת חום קטלנית. כדי להימלט מהטמפרטורות הגבוהות הן נוהגות לטפס על שיחים כאן מגיעות הטמפרטורות עד 40 מעלות צלזיוס בלבד.
השבלולים יכולים להתמודד עם טמפרטורה זו בכך שהם מטפסות על השיחים, יש גם את החזר קרינת השמש שמבהירה אותן עד צבע לבן.
80% מאוכלוסיית השבלולים שנבדקו באזור שדה בוקר מרבית צבעי הקונכיות של הצעירים היו כהים ואילו מרבית הבוגרים היו בהירים שינוי זה בצבע משקף את השינויים במקומות החיות מכיוון שהצעירים אינם חשופים לקרינת השמש בכך שהם מסתתרים לעומת זאת לבוגרים קיימת יכולת לטפס על השיחים ששם יש קרינה ישירה. במשך הקיץ נראה כי השבלולית מנצלת את מאגרי המזון שבגופה כדי לשפר את מאזן המים.
טורפי השבלולים ודרכי ההתמודדות

שבלוליות המדבר נטרפות לרוב על ידי מכרסמים כמו גרביל סלעים ונמנן. נמצאו ערמות של קונכיות שמונחות בפתחי מערות המכרסמים, ישנה תופעה נפוצה שלעיתים נמצאים כ-240 קונכיות ליד מערות.
באזור שדה בוקר נמצא שגרביל סלעים טורף מדי חודש 20 קונכיות ובמשך השנה הם עשויים לטרוף כ-40% מהאוכלוסייה. נמנן יכול לחסל 200 קונכיות בשבועיים ופגיעה זו קשה יותר מן הפגיעה של גרביל הסלעים. אחת הדרכים שבאמצעותן הן מתגוננות הוא טיפוס לגובה מחוץ להשיג ידם של מכרסמים.
תפוצה

מפת התפוצה של השבלוליות מרמזת על כך שבנגב הם מסתתרים מתחת לאבנים.
מינים שונים

קיימים שני מינים שונים של שבלולית המדבר: לבנונית המדבר ולבנונית קמוטת-פה הם דו מיניים בו זמנית כלומר מתפקדים כזכרים וכנקבות באותה עונת פעילות. הם פעילים רק כ-5% מימות השנה-בחלק מחודשי החורף. בתקופה קצרה זו הם מקיימים את כל תפקודי החיים וצריכים להיות מוכנים מבחינה רבייתית לשם המשכת המין בחודשי הקיץ הם בתרדמת והם נמצאים מתחת לקרקע או מתחת לאבנים.
ריוליט

| --- | --- |

 סוג הסלע:  סלע יסוד
 סביבת היווצרות:  געשית
 הרכב:  קוורץ, סנידין, פלגיוקלז
 תכונות וזיהוי:  אפרפר, נקבובי, זעיר-גביש
ריוליט - סלע געשי (סלע פרץ, סלע אקסטרוסיבי) העשוי תרכובת פלסית ("חמוצה") של למעלה מ-69% סיליקה, הנוצר מהתקררות מהירה של לבה.
הסלע ריוליט מופיע בגווני אפור בהיר עד ורדרד עם בועיות אוויר לכודות בתוכו.
השם ריוליט בא מהמילה היוונית "זרם" (rhyax) הבאה לתאר את הצורה היפה שנשמרת בסלע המקורר לאחר זרימתו.
מבנה הריוליט

סלע הריוליט יכול להופיע בצורות רבות, מאפינטי ועד פורפירי. התרכובת המינרלית כוללת בדרך-כלל קוורץ וסוגים שונים של פלדספר (פצלת השדה) כדוגמת פלגיוקלז, ביחס של 2:1. לעיתים מכיל גם ביוטיט ופירוקסן. ריוליט מכיל גם יותר תחמוצת אשלגן מתחמוצת נתרן.
הריוליט נחשב כמקבילה הגעשית של הגרניט הפלוטוני מכיוון שההרכב המינרלי שלהם דומה - עשיר בסיליקה ונמוך בברזל ומגנזיום.
ריוליט נוטה להתגבש מהר וליצור לבה צמיגית מאוד (בגלל אחוז הסיליקה הגבוה שבו). 
הריוליט מופיע הן בלבה שהתקררה מהר געש והן בדייקים.
ריוליט המתגבש מהר מכדי ליצור גבישים, יוצר זכוכית געשית בצבע שחור הנקראת אובסידיאן ואילו ריוליט המתגבש לאט יותר, יוצר גבישים שבירים וספוגיים בצבע לבן (טוף).
הריוליט נוטה להתפרץ בהתפרצויות אלימות עקב צמיגות הלבה הגבוהה שלו (צמיגותו הגבוהה נובעת מאחוז סיליקה גבוה והלבה כולאת בתוכה בועות גז הגורמות לפיצוץ אלים, בעוד שבסוגי לבה אחרים הגז משתחרר מעט לפני ההתפרצות).
תפוצת הריוליט

הריוליט מופיע הרבה באזורים יבשתיים, בדרך כלל באזורים בהם גם יופיעו בזלת ואנדזיט בעוד שבאוקיינוסים הוא נדיר למדי.
ריוליט ניתן לראות בצורת טוף באיי ליפארי (מצפון לסיציליה), בהונגריה, במחוז ויילס שבאנגליה, באיסלנד ובעמקים נרחבים בניו מקסיקו, ארצות הברית, אך גם בעוד מקומות:
פארק ילוסטון שבמדינת ויומינג בארצות הברית הוא למעשה כיפה ענקית של קלדרה ריוליטית.
"העמק הארוך" במדינת קליפורניה שבארצות הברית הוא אחת מהקלדרות הגדולות ביותר על פני כדור הארץ ונוצר אף הוא מריוליט- אורכו 32 ק"מ ורוחבו 17 ק"מ.
שורת בואן

תרשים אינטראקטיבי של שורת בואן
שורת בואן היא מונח בגאולוגיה הבא להסביר מדוע בנויים סלעים מצרופים מסוימים של מינרלים, בעוד שסוגים אחרים של מינרלים כמעט ולא מצויים יחד.
את התאוריה הציע הפטרולוג נורמן לוי בואן ולכן היא קרויה על שמו. בואן ערך בתחילת המאה ה-20 סדרת ניסיונות בהם התיך אבקה של סלעים גרוסים, קרר את החומר המותך בהדרגה ואז בחן את סוגי המינרלים שנוצרו בו. המסקנות שאליהן הגיע מקובלות עד היום להסבר תהליך התגבשות המינרלים בהתקררות מאגמה.
בואן הראה כי בעת שהמאגמה מתקררת מתגבשים בה תחילה המינרלים שנקודת ההתכה שלהם הגבוהה ביותר. עקב כך חל שינוי בהרכב הכימי של המאגמה הנותרת. ירידה בריכוז יסוד מסוים או עלייה בריכוז יסוד אחר יגרמו בהכרח ליצירת מינרלים אחרים מהמאגמה. תהליך זה שבו חלים במאגמה שינויים מינרליים וכימיים קרוי גיבוש מפריט של המאגמה, וזו הסיבה להיווצרות סלעים שונים מאוד מבחינה כימית ומינרלוגית ממגמת־אֵם אחת.
שורת בואן מוצגת בעזרת סכמה המראה את התגבשות המינרלים במאגמה כתוצאה מירידה הדרגתית של הטמפרטורה. הסכמה מחולקת לשני ענפים. הענף הימני מייצג תהליך רציף של יצירת מינרלים בעוד שהענף השמאלי מייצג יצירה לא רצופה של מינרלים. הציר מצד שמאל מייצג את קו הטמפרטורה כאשר החלק העליון מייצג טמפרטורה גבוהה יותר. המינרלים בחלק העליון של השרטוט הם הראשונים להתגבש, כלומר נקודת ההיתוך שלהם גבוהה יותר. בהתבסס על עבודתו של בואן ועל ההרכב המינרלים המצוי בסלע מסוים ניתן לשער מה היו התנאים בעת שנוצר הסלע.
מסקנות

השרטוט מראה כי מינרלים מסוימים שנקודות ההתכה שלהם קרובות יתגבשו יחד ולכן ניתן יהיה למצוא צרוף שלהם המרכיב סלע, לעומת זאת מינרל כדוגמת אוליבין שטמפרטורת ההתכה שלו גבוהה, לא ימצא יחד עם קוורץ שטמפרטורת ההתכה שלו נמוכה יחסית. ניתן לחלק את שורת בואן לשלושה תחומים: המינרלים המקדימים להתגבש ייצרו סלעים בסיסיים, לעומתם המינרלים המתגבשים בטמפרטורות הנמוכות ייצרו סלעים חומציים, ובנוסף מוגדר תחום ביניים. השרטוט משמאל מראה חלוקה זו.
ניתן להשתמש בשרטוט זה גם על מנת לראות את מידת היציבות של המינרלים לבליה, כשהמינרל היציב יותר, קוורץ, מצוי בתחתית השרטוט, בעוד שהמינרל אוליבין המצוי בראש השרטוט הוא הפחות יציב מכל המינרלים. ההסבר קשור לטמפרטורה על פני כדור הארץ. ככל שהטמפרטורה בה נוצר המינרל רחוקה יותר מהטמפרטורה השוררת על פני כדור הארץ כך הוא יציב פחות. בלשון פשוטה, המינרלים שנקודת ההתכה שלהם הגבוהה ביותר ולכן התגבשו ראשונים במאגמה המתקררת הוא הפחות יציבים על פני כדור הארץ מכיוון שהתנאים על פני כדור הארץ הם השונים ביותר מהתנאים בהם נוצרו. בעוד שהמינרלים שטמפרטורת ההתכה שלהם נמוכה יותר יציבים יותר כיוון שתנאי השטח דומים יותר לתנאים בהם נוצרו.
סכמה המראה כיצד נוצרים סלעים מתוך צרופי המינרלים
שושנאים

| שושנאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: שושנאים
משפחות
 שושניים (Liliaceae)  סתווניים (Colchicaceae)  קיסוסיתיים (Smilacaceae)  אלסטרומיים (Alstroemeriaceae)  Campynemataceae  Corsiaceae  Luzuriagaceae  Melanthiaceae  Philesiaceae  Rhipogonaceae
שם מדעי
 Liliales ‏פרלב, 1826
שושנאים (שם מדעי: Liliales) הם סדרה של צמחים חד־פסיגיים, השייכת למערכת בעלי הפרחים.
מאפיינים

הסדרה מכילה לרוב צמחים עשבוניים או מטפסים, ולעיתים בני שיח. רובם רב־שנתיים ובעלי איבר אגירה תת-קרקעי. הסדרה מוכרת  בעיקר בזכות השושן בעל פרחים גדולים ויפים. ייחודם מתבטא בנוכחות תדירה של נקודות שחורות על־גבי עלי העטיף. עם זאת, במבט על כלל הסדרה, גודל הפרחים משתנה בין קטן וגדול, והם לעיתים בודדים, ולעיתים סדורים בתפרחות.
תפוצה

לפי הגישה המודרנית, מונים השושנאים 10 משפחות, ובהן משפחה אחת של ספרופיטים (Corsiaceae). תפוצת הסדרה בכללותה היא עולמית. המשפחות הגדולות יחסית (המונות מעל מאה מינים) שייכות לחצי הכדור הצפוני, או שתפוצתן עולמית עם מרכז הכובד בחצי הכדור הצפוני. לעומתן המשפחות הקטנות (עד עשרה מינים) מוגבלות באופן מפתיע לאזורים בחצי הכדור הדרומי, או לעיתים רק אוסטרליה או אמריקה הדרומית.
מספר המינים בסדרה קטן למדי והוא רק כ־1,300. הסדרה מיוצגת בארץ על ידי 7 סוגים בשלוש משפחות.
מקורות הסדרה

מספר מאובנים מקרב השושנאים הוא קטן יחסית. ישנם פריטים אחדים השייכים לאאוקן (כמו Petermanniopsis anglesaensis או Smilax), אך זיהוים אינו וודאי. כמו כן, ידוע על Ripogonum scandens מתקופת המיוקן. לפיכך, לא ניתן להעריך במדויק את הגיל והתפוצה ההתחלתית של סדרת השושנאים. מעריכים כי הסדרה נוצרה בקרטיקון התחתון, לפני למעלה מ־100 מיליון שנה, ואילו הפיצול הראשוני למשפחות אירע בתקופה שבין 82 ל־48 מיליון שנה לפני זמננו.
מיון

סוגים רבים של צמחים שהיו משויכים בעבר לשושנאים, הופרדו מתוך הסדרה, וקובצו למשפחות בשתי סדרות חדשות (טמוסאים ואספרגאים). כך למשל, הסוג שום אינו שייך עוד למשפחת השושניים, אלא למשפחה אספרגיים שבסדרה אספרגאים.
רכס קוהלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  75°05′00″S 114°15′00″W﻿ / ﻿75.083333333333°S 114.25°W﻿ / -75.083333333333; -114.25
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס קוהלר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס קוהלר
 
רכס קוהלר (באנגלית: Kohler Range), המכונה גם רכס וולטר קוהלר (באנגלית: Walter Kohler Range) הוא רכס הרים באזור ארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 64 קילומטרים.
הרכס ממוקם בין מוצאו (ראשיתו) של חצי האי מרטין לבין קרחון סמית'.
הרכס כולל שתי רמות מישוריות מכוסות קרח, מהן בולטים פסגות סלעיות. כיוון הרמות: מזרח - מערב, וקרחון קוהלר מפריד ביניהן.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הרכס

הרכס התגלה ממרחק ב-24 בפברואר 1940, על ידי אדמירל ריצ'רד בירד ואנשי משלחת השירות האנטארקטי של ארצות הברית, במהלך טיסה שיצאה מהספינה בר (Bear).
היסטוריה > מקור השם

בירד נתן לרכס את שמו.
בירד קרא לרכס על שם התעשיין האמריקאי, שכיהן כמושל מדינת ויסקונסין שבארצות הברית, וולטר ג'י. קוהלר, הבן (Walter J. Kohler, Jr), שסייע במימון המשלחת, ומימון מטוס הים, שממנו התגלה הרכס.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  מידע גאוגרפי והיסטורי
שושנה (הרלדיקה)

שושנת טיודור
שושנת יורק
שושנת לנקסטר
השושנה היא סמל נפוץ בהרלדיקה האנגלית. זהו פרח בעל חמישה עלים סימטריים, חמישה קוצים ועיגול של זרעים. השושנה הייתה סמלה של שושלת טיודור והיא מיוחסת לאנגליה מאז, כפי שהדרדר מיוחס לסקוטלנד.
עיצוב

עיצובה המסורתי של השושנה ההרלדית הוא בדוגמת שושנה בעלת חמישה עלים שטוחים, אולם העיצוב השתנה עם קבלתם של השושנים כסמליהם של בתי יורק ולנקסטר, שבחרו בשושנה בעלת עשרה עלים (בשני מעגלים), עיגול זרעים במרכז וחמישה קוצים ירוקים בין העלים. הערת הבלאזון נכתבה כ"זרעים וקוצים (בצבעים) טבעיים". הזרעים והקוצים יכולים להיצבע גם הם בצבעי השושנה ולאו דווקא בצבעיהם הטבעיים. אם לשושנה מצורפים גבעול ועלים, השושנה מייצגת כנראה ורד דמשקאי. שושנה לבנה מצוירת לפעמים כמוקפת בקרני זהב, ובמקרה כזה היא נקראת rose-en-soleil (צרפתית:"שושנה בשמש").
צבעים

על פי המסורת ההרלדית לצבעי השושנים חשיבות רבה. שושנה אדומה מסמלת מות קדושים, שושנה לבנה מייצגת אמונה ושושנה צהובה מייצגת השגיות. שושנים עשויות להופיע בכל הצבעים הטבעיים, וכן בשחור, בכחול ובירוק.
מסורות אנגליות

שושנים אדומות היו סמלם של בית לנקסטר בעוד ששושנים לבנות היו סמלם של בית יורק. שילובם של שתי השושנים לכדי פרח אחד יצר את שושנת טיודור; לבן על אדום עם רקע זהב, או כסף ואדום על לבן עם רקע בצבע אחר.
בקדנסיה האנגלית משמשת השושנה לייחוד השלט של בנו השביעי של נושא שלט אצולה.
ראו גם

שושנת טיודור
מלחמת השושנים
שושנת לותר
שושן הכהן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  דצמבר 1906 ד' בטבת ה'תרס"ז ג'רבה, תוניסיה הצרפתית תוניסיה הצרפתית
 פטירה:  7 במרץ 1976 (בגיל 69) ה' באדר ב' ה'תשל"ו איתן, ישראל ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים
 תאריך עלייה:  1955
 מדינה:  תוניסיה הצרפתית, ישראל 
 מקום פעילות:  ג'רבה, איתן
 תקופת הפעילות:  1950–1976 (כ־26 שנים)
 השתייכות:  יהדות תוניסיה
 רבותיו:  הרב כלפון משה הכהן
 חיבוריו:  ראו להלן
 בת זוג:  סבירסה הכהן
 אב:  הרב משה כלפון הכהן
 אם:  מסעידה
 
הרב שושן דוד יום טוב הכהן (ד' בטבת ה'תרס"ז, דצמבר 1906 – ה' באדר ב' ה'תשל"ו, 1976) היה רב בית הדין ורבה הראשי של ג'רבה בין השנים 1950–1955, ורב מושב איתן שבחבל לכיש מ-1955 ועד לפטירתו. בנו של הרב כלפון משה הכהן.
תולדות חייו

נולד וגדל בג'רבה, תוניסיה למסעידה ורבי כלפון משה הכהן, אב"ד ג'רבה. למד תורה מפי אביו. לצד עיסוקו בתורה, התפרנס ממכירת ספרי קודש ותשמישי קדושה. נשא לאשה את סבירסה (שבירצה). כבר בנערותו היה ממייסדי תנועת "עטרת ציון" שעסקה בלימוד עברית ובפעילות למען ארץ ישראל. היה פעיל בחברת "אוצר התורה" שניהלה את המוסדות התורניים בג'רבה, ובשנות ה-20 של המאה ה-20 הוציא לאור את הירחון התורני "אוצר התורה".
הוא רכש בית דפוס, שלו קרא "זוהר הרקיע", והחל בהדפסת ספר הזוהר בדפוס חדש, אולם מלחמת העולם השנייה קטעה את התוכנית לאחר חמישה כרכים בלבד. כמו כן, הדפיס את ספרי אחיו הבכור רבי אברהם מגוץ שנפטר בצעירותו, "ברכת אברהם" ו"חסד לאברהם", ואת ספרי השו"ת של אביו, "שואל ונשאל".
כיהן כדיין בבית הדין בג'רבה. לאחר פטירת אביו בשנת ה'תש"י (1950) התמנה תחתיו לממלא מקום רבה הראשי של ג'רבה, לצד הרבנים רחמים חי חויתה הכהן ושלמה מאזוז. בתפקיד זה כיהן כחמש שנים, עד עלותו ארצה בשנת 1956. הוא סירב למשרות רבנות בכירות שהוצעו לו, והעדיף להצטרף לבני עדתו שייסדו את מושב איתן בחבל לכיש, ותוך זמן קצר התמנה לרבו, תפקיד שבו כיהן בתפקיד זה עד לפטירתו ב-1976. לצד ידידו הרב רפאל כדיר צבאן היה נשיא קרן "דובב שפתי ישנים" להוצאת כתבי חכמי תוניסיה. פעל להפרדה בין בנים לבנות בבתי ספר דתיים באזור הדרום. נקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
כאביו, היה בעל השקפות עולם ציוניות-דתיות: הוא תמך בעלייה לארץ ישראל, ראה בהקמת המדינה "אתחלתא דגאולה" והביע תמיכה פומבית בתנועת הפועל המזרחי ומוסדותיה.
בנו הרב משה הכהן שימש כרב אזורי שפיר.
ספריו

פלאי הצדיקים – סיפורים על רבני תוניסיה (ג'רבה, 1935).
טוב וחסד – לקט דינים ודברי מוסר (ג'רבה, 1942).
פרח שושן – חידושים על התנ"ך, הגדה של פסח, פרקי אבות ומאמרים (ירושלים, 1977)
בית אבות – נספח ל"פרח שושן"
ממלכת כהנים – תולדות יהודי ג'רבה ומנהגיהם (נספח ל"פרח שושן")
מעשה שושן – דרושים
שער שושן – חידושים על הש"ס ודרושים (1988)
שפתי שושן – שו"ת וחידושי 'מערכות' לפי סדר האלפבית (נספח לספר שער שושן).
לקריאה נוספת

הרב שלום הכהן, תולדות הרב המחבר ושבחי הרב המחבר, בהקדמה לספר פרח שושן, עמ' 8 - 48.
הרב בנימין הכהן, מלכי תרשיש עמ' שכט-של.
הרב עובדיה חן, עמוד ההוראה, הוצאת מכון הרב מצליח, בני ברק תשס"ח, עמ' 503 - 505.
הערות שוליים

↑  נקראה כך על שם שנת הקמתה, ה'תרע"ט (1919).
↑  הרב בנימין הכהן, אור תורה תשע"ד, עמ' עמ' תרע סעיף ו.
↑  דובב שפתי ישנים, הצופה, 4 ביולי 1967.
↑  ראו פרח שושן עמ' קכה; קסד-קסו, ועוד.
↑  ראו מעשה שושן עמ' קסב, ואצל יצחק דדון, "אתחלתא היא" חלק ב, עמ' קי-קטו.
↑  מכתב ברכה לרגל יובל הארבעים לפועל המזרחי, מעריב, 14 באוגוסט 1961
↑  רשימת רבנים בעלי תפקידים בתחום הכשרות בארץ, אגף הכשרות של הרבנות הראשית לישראל, עמ' 12.
↑  שי מאמו, משנתו ההלכתית של הרב משה כלפון הכהן מג'רבה כפי שהיא משתקפת בחיבוריו ההלכתיים "ברית כהונה" ושו"ת "שואל ונשאל", עמ' 15
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305564105171  GND: 1171540868  LCCN: n92007695  VIAF: 97232291   WorldCat (עם VIAF): 97232291
ריוט גירל

| --- | --- |

הופעה חיה של להקת ביקיני קיל, מהלהקות העיקריות המזוהות עם תנועת הריוט גירל, 1991.
 מקורות סגנוניים:  הארדקור פאנק, פאנק רוק, רוק אלטרנטיבי, אינדי רוק
 מקורות תרבותיים:  תחילת שנות ה-1990, אזור הפסיפיק נורת' וסט ואולימפיה, ארצות הברית
 כלים:  גיטרה אלקטרונית, זמרה, גיטרת בס, תוף, כלי מקלדת
 סצינות אזוריות
 אולימפיה, וושינגטון
 נושאים קרובים
 פמיניזם, פוקסקור, גרילה גירלז, קינדרהור, פאנק, קווירקור
ריוט גירל (באנגלית: Riot grrrl) היא תנועת פאנק פמיניסטית מחתרתית, שהתחילה בשנות התשעים המוקדמות בוושינגטון די. סי. ובאזור הפסיפיק נורת' וסט של ארצות הברית, מתוכו במיוחד באולימפיה, וושינגטון. תנועה זו מיוחסת לעיתים קרובות לגל השלישי של הפמיניזם וקשורה בקשר הדוק לסצנת הפאנק רוק של אותן שנים.
הריוט גירל אינה ארגון מסודר ואין מאחוריה הגות מפורשת, אלא תנועה שבמרכזה עמדו צעירות ברחבי ארצות הברית ואירופה שהתארגנו עצמאית ב"סניפים", התעסקו ביצירת פאנזינים, באמנות, באקטיביזם פמיניסטי ובמוזיקה. להקות רבות שייכו עצמן לתנועה זו, ועסקו בהשראתה בנושאים כמו אונס, אלימות במשפחה, מיניות ומגדר, גזענות, פטריארכיה והעצמה נשים. תנועה זו לעיתים מתוארת כסגנון מוזיקלי, ששאב השראה מלהקות פאנק כמו ביקיני קיל, ויצר תנועת נשים מוזיקאיות אשר מטרתה הייתה להראות שנשים יכולות לבטא עצמן בעוצמה שווה לגברים על הבמה.
להקות עיקריות המזוהות עם התנועה

ביקיני קיל
הבוצ'יס
סלייטר-קיני
האגי בר (Huggy Bear)
בראטמוביל (Bratmobile)
הבנס טו בטסי (Heavens to Betsy)
אקסקיוז 17 (Excuse 17)
סקינד טין (Skinned Teen)
קלמיטי ג'יין (Calamity Jane (1990s band))
אמילי'ס סאסי ליים (Emily's Sassy Lime)
טים דרש (Team Dresch)
הערות שוליים

↑  Feliciano, Steve. "The Riot Grrrl Movement". New York Public Library.
↑  Marion Leonard. "Riot grrrl." Grove Music Online. Oxford Music Online. Oxford University Press. Web. 20 Jul. 2014.
↑  "List of Riot Girl Bands". Hot-topic.org. Archived from the original on February 23, 2009. Retrieved September 30, 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532529705171  BnF: cb16064202f (data)  GND: 7586222-0  LCCN: sh2001002388 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פמיניזם ובנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוקאס גיידראיטיס

רוקאס גיידראיטיס (בליטאית: Rokas Giedraitis; נולד ב-16 באוגוסט 1992) הוא כדורסלן ליטאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בכוכב האדום בלגרד מהליגה האדריאטית והיורוליג.
קריירה מקצועית

בשנת 2013 נבחר גיידראיטיס ל-MVP של גמר ליגת המשנה הליטאית (אנ'), לאחר שקלע 26 נקודות והוביל את קבוצתו מז'ייקיאי לזכייה. לאחר מכן הוא חתם בשיאוליאי, בה שיחק אביו, רוברטאס, במשך כל הקריירה שלו. לאחר שנתיים במדי הקבוצה הוא חתם ב-2015 בקבוצת הפאר הליטאית ריטאס וילנה. ב-5 ביולי 2018 סיים גיידראיטיס את חוזהו בקבוצה ולמחרת חתם לשלוש שנים באלבה ברלין מהבונדסליגה בגרמניה. ב-4 ביולי 2020 הוא חתם לשלוש שנים באלופת הליגה הספרדית סאסקי בסקוניה. ב-9 באוקטובר 2020 קלע גיידראיטיס 26 נקודות בהפסד 73–90 לכוכב האדום בלגרד ובכך קבע שיא קריירה חדש ביורוליג. ב-14 ביולי 2023 הוא עזב את בסקוניה וחתם בכוכב האדום בלגרד.
קריירה בנבחרת הלאומית

גיידראיטיס זכה בשתי מדליות זהב עם הנבחרות הצעירות של ליטא: בגביע העולם בכדורסל עד גיל 19 2011 ובאליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 2012 עם נבחרת העתודה של ליטא. ב-2015 נכלל גיידראיטיס בסגל המורחב של נבחרת ליטא הבוגרת ליורובאסקט 2015 ואף השתתף במחנה האימונים שלה, אך שוחרר ב-16 באוגוסט. הוא חזר לנבחרת ב-2016, אך שוחרר ב-5 ביולי. ב-2017 זומן גיידראיטיס למחנה האימונים של הנבחרת לקראת יורובאסקט 2017, אך שוחרר ב-11 באוגוסט.
בשנת 2019, בגיל 27, ערך גיידראיטיס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, לאחר שנבחר לסגל הסופי לגביע העולם בכדורסל 2019 על ידי המאמן דאיניוס אדומייטיס.
חיים אישיים

הוא בנו של מאמן הכדורסל וכוכב שיאוליאי לשעבר רוברטאס גיידראיטיס.