גילברט וסאליבן
אופרות > האופרות האחרונות והמורשת של גילברט וסאליבן

האופרה הלפני האחרונה שכתבו גילברט וסאליבן יחד, "אוטופיה בערבון מוגבל" (Utopia Limited 1893) זכתה להצלחה צנועה, בעוד שהבאה אחריה, "הדוכס הגדול" (The Great Duke 1896) הייתה כישלון מוחלט (עם פחות ממאה הצגות). אף לא אחת מהן נכנסה ל"רפרטואר הקאנוני" של אופרות גילברט וסאליבן המבוצעות בתדירות גבוהה, עד שחברת האופרה ד'וילי קארט עמלה על הכנת הקלטה מלאה של שתי האופרות במהלך שנות ה-70. בתוך כך, הוצעה לסאליבן הלברית של גילברט "הוד מעלתו", אשר נדחתה, משום שגילברט התעקש שבת חסותו, ננסי מקינטוש, אשר כיכבה ב"אוטופיה", תשתתף בהפקה זו, ולכך סירב סאליבן. בסופו של דבר הולחנה האופרה הזו על ידי פרנק אוסמונד קאר.
אחרי כישלון "הדוכס הגדול", לא ראו גילברט וסאליבן לנכון להמשיך את השותפות האמנותית ביניהם. סאליבן, אשר בריאותו התדרדרה זה מכבר, נפטר ארבע שנים לאחר מכן (1900). עד מותו הספיק עוד לכתוב שתי אופרות קומיות בעבור הסבוי עם באזיל הוד, "הוורד מפרס" (1899) ו"אי הברקת" (1901) אשר הושלמה אחרי מותו על ידי אדוורד ג'רמן. מעט אחרי מותו של סאליבן, כתב גילברט כי הפילוג ביניהם "בא על פתרונו לחלוטין" וכי "שררו בינינו יחסים לבביים". הוא צוטט באומרו כי סאליבן "היה מלחין בעל גאוניות נדירה. עם כל גאוניותו גם גילה צניעות וענווה שראוי היה למלחין טירון לגלות, אלא ששם נדיר למצוא אותן. אני זוכר את כל אשר עשה בשבילי, בתתו לגאונות שלו להרעיף מזוהרה על שמי הצנוע". גילברט עצמו יצא למעין גמלאות, המשיך לביים הפקות מחודשות של אופרות בתיאטרון סבוי, וכתב מחזות מזמן לזמן. הוא כתב רק עוד אופרה קומית אחת, "פיות אבודות", יחד עם אדוורד ג'רמן (1909) אשר לא הצליחה. ריצ'רד ד'וילי קארט נפטר בשנת 1901, ואת תפעולה של חברת האופרה המשיכה אלמנתו הלן, לאחריה בנו, רופרט, ואחריו נכדתו, ברידג'ט. חברת האופרה יצאה לסיורי הופעות, נוסף לתוכנית ההפקות הלונדונית שלה, והציגה רק את האופרות של גילברט וסאליבן עד לסגירתה בשנת 1982. במהלך המאה ה-20 הציגה החברה מעל 35,000 פעמים.
המנצח סר הנרי ווד תיאר בשנת 1922 את הצלחתם המתמשכת של גילברט וסאליבן באופן הבא:
אין לסאליבן מתחרים בברק ובלצון, או בהומור חף מוולגריות, קסום וחינני. תזמורו מענג; הוא כתב תוך הבנה גמורה של כל קול מכלי התזמורת. ומעל הכל, המוזיקה שלו מתאימה לחלוטין למילים של גילברט, שלהן נכתבה... הוא מוצא את הקצביות אשר תהלום את שורותיו העליזות והמקוריות של גילברט, תתאים לאווירת הבידור והשעשוע או תבליט את האירוניה שלו, שהייתה מחודדת אך לא פרועה. המוזיקה של סאליבן היא הרבה מעבר לליווי ללברית של גילברט, כפי שהמילים של גילברט הן יותר מאשר לברית למוזיקה של סאליבן. יש לנו כאן שני אמנים אשר מנגנים קונצ'רטו. אף אחד מהם אינו משועבד לאחר. כל אחד מביא את יצירתו המקורית, אך השניים יחדיו, שאף אחד מהם אינו דומיננטי יותר מחברו, עובדים בתיאום מושלם. ההרמוניה המושלמת הזו בין מילים למוזיקה היא העושה את האופרות הללו ליחידות במינן. זו איננה עבודתו של מוזיקאי והלברתן שלו, או של משורר ומי שמחבר מוזיקה למילותיו, אלא יצירתם של שני גאונים.
לאור הצלחתן היוצאת מן הכלל של האופרות, הרשתה לעצמה החברה לראשונה להפיץ רישיונות ביצוע לחברות אופרה מקצועיות אחרות, וגם לאגודות של חובבי האופרות. במשך למעלה ממאה שנה, עד לפקיעת זכויות היוצרים על היצירות בסוף שנת 1961 ואף אחר כך, המשיכה חברת האופרה ד'וילי קארט להיות דומיננטית, והשפעתה ניכרה בהפקות של חברות אופרה אחרות ברחבי העולם, בקביעת "מסורת ביצוע" לאופרות רבות, אשר לפיה עובדים גם במאים בימינו.
הקלטות של קטעים נבחרים מתוך האופרות של גילברט וסאליבן החלו לצאת לאור ב-1906. ב-1917, חברת גרמופון הבריטית (בעלת המותג "His Master's Voice") הפיקה אלבום ראשון המכיל את כל האופרה "המיקאדו", אשר בעקבותיה הוקלטו שמונה אופרות נוספות. הקלטות של המחזור כמעט בשלמותו נעשו בסוף שנות ה-20, בפיקוחו של רופרט ד'וילי קארט. חברת האופרה ד'וילי קארט המשיכה להפיק הקלטות מובחרות של האופרות עד שנת 1979, אשר תרמו לפופולריות של האופרות לאורך השנים. רבות מן ההקלטות הללו יצאו מאוחר יותר גם על גבי דיסקים. לאחר תפוגת זכויות היוצרים על האופרות, יכלו חברות אופרה נוספות להרשות לעצמן להעלות הפקות של היצירות ולהקליטן באופן חופשי. חברות חדשות קמו במיוחד על מנת להפיק ביצועים של האופרות, ביניהן "גילברט וסאליבן לכולם" בבריטניה וחברת האופרה הקלה של מנהטן, באמריקה. חברות קיימות, כגון האופרה האנגלית הלאומית ובית האופרה של אוסטרליה הוסיפו את האופרות של גילברט וסאליבן לרפרטואר הקבוע שלהן. חברות אלו גם הקליטו והוציאו לאור את ביצועיהן לאופרות. בין השנים 1988 ל-2003, חברת ד'וילי קארט המחודשת העלתה הפקות מחודשות של האופרות בווסט אנד, ערכה סיורים ברחבי העולם, ואף הקליטה שבע מן האופרות.
גם כיום ממשיכות חברות הפקה מקצועיות, בתי אופרה ותיאטרון קטנים, אגודות חובבים, כנסיות, בתי ספר ואוניברסיטאות, בעיקר בארצות דוברות אנגלית, להפיק אופרות מאת גילברט וסאליבן. האופרות הפופולריות ביותר מבוצעות מפעם לפעם בבתי האופרה הגדולים, ואלבומים של האופרות (בשלמותן או בחלקים נבחרים) מוקלטים ויוצאים לאור. מאז שנת 1993 מתקיים פסטיבל גילברט וסאליבן הבינלאומי בבוקסטון שבאנגליה. בפסטיבל זה עולים כ-20 ביצועים לאופרות בבית האופרה, ומספר אירועים קשורים אשר מתקיימים באתרים נוספים.