stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כלת הצאר

| --- | --- |

קטע מתוך המערכה הרביעית, מותה של מרפה, השחקנית, נאדז'דה זבלה-ורובל בהופעת הבכורה במוסקבה.
 מידע כללי
 מלחין:  ניקולאי רימסקי-קורסקוב
 מבוסס על:  המחזה באותו של מאת לב מאי
 סוגה:  דרמה-טראגית
 שפה:  רוסית
 מספר מערכות:  4
 זמן התרחשות העלילה:  1572
 מקום התרחשות העלילה:  מוסקבה, רוסיה
 תפקידים
 Domna Ivanovna Saburova  A maiden  Yelisey Bomeliy  A young lad  Boyar Ivan Sergeyevich Lïkov  Lyubasha  Petrovna  Marfa  Grigory Gryaznoy  Vasily Stepanovich Sobakin  Malyuta Skuratov  Dunyasha  The Tsar's stoker 
 
כלת הצאר (ברוסית: Царская невеста) היא אופרה בארבע מערכות מאת ניקולאי רימסקי-קורסקוב, האופרה העשירית של המלחין. הלברית, מאת איליה טיומנב (Ilia Tyumenev), מבוססת על הדרמה באותו שם מאת לב מאי (אנ'). המחזה של מאי הוצע למלחין לראשונה כנושא לאופרה בשנת 1868 על ידי מילי באלאקירב. עם זאת, האופרה לא הולחנה ורק ב-1898 רימסקי-קורסקוב הלחין אותה. הבכורה הראשונה של האופרה התקיימה ב-1899 בתיאטרון במוסקבה, האופרה הפרטית, בבעלותו של סאבה ממונטוב (Savva Mamontov).
כלת הצאר היא אופרה חשובה ברפרטואר הרוסי, אם כי היא אינה חלק מהרפרטואר האופראי הסטנדרטי במערב.
רקע

הבכורה במוסקבה התקיימה בבית האופרה של חברת האופרה הפרטית. המנצח היה מיכאיל איפוליטוב-איוואנוב ומעצב התפאורה היה מיכאיל ורובל. בסנקט פטרבורג הוצגה בבכורה שנתיים לאחר מכן בתיאטרון מריאינסקי עם תפאורה של איבנוב ולמבין. הופעה בולטת נוספת הייתה בתיאטרון הבולשוי במוסקבה, בניצוחו של אמיל קופר ועם תפאורה של קונסטנטין קורובין וגולובה ודיאצ'קוב. גרסה קולנועית לאופרה פורסמה בשנת 1966 בבימויו של ולדימיר גוריקר.
עלילה

העלילה מתרחשת בסתיו של שנת 1572 בבית אלכסנדרובסקי, מוסקבה, רוסיה.
עלילה > מערכה 1

גרגורי גריזנוי מאוהב עד טירוף במרפה סובקין, בתו של הסוחר סובקין, למרות שלגריזנוי כבר יש פילגש, ליובשה, שאותה הזניח לאחרונה. מרפה לעומת זאת אהובה על הבויאר ליקוב. בזעם קנאי נגד ליקוב, גריזנוי מתכנן להשיג שיקוי אהבה על מרפה עם שיקוי קסם מבומליוס, רופאו של הצאר. ליובשה פילגשו שומעת את הנעשה.
עלילה > מערכה 2

ליובשה בתורה משיגה מבומליוס שיקוי קסם נוסף שבאמצעותו ניתן לבטל את כל רגשות האהבה שחש גריזנוי על מרפה. בומליוס מסכים, אבל רק בתנאי שליובשה תמלא בעבורו משהו. הוא מבקש נשיקה במקום תכשיטים, וזה רומז כי הוא מבין שהלקוחה נתונה במצב קשה, בעמדת חולשה. ליובשה, נדהמת מחוצפתו, מכנה אותו "גרמני נאלח" ואומרת שתחפש מומחה אחר. בומליוס, טיפוס שטני, מגיב באיום שיספר על פנייתה לאהובה, לגריאזנוי. ליובשה מבינה שהיא נתונה בידו של בומליוס אשר מודיע שוב, הפעם במפורש: כן, הוא מוכן לרקוח שיקוי כמבוקש. המחיר: התמסרות מלאה. ליובאשה הלכודה מרגישה אנוסה לשלם ורק שואלת — "אבל אתה לא תרמה אותי?" החמדן עונה — "לא ארמה. אבל את, מה איתך, את לא תרמי אותי?" ליובשה אומרת — "לא ארמה", ומבטיחה להשתדל להשביע את רצונו. התמונה מסתיימת בקריאת השלמה מצמררת שלה: "גרמני, גרור אותי כבר אל המאורה שלך".
עלילה > מערכה 3

בינתיים, הצאר, איוון הרביעי (המכונה "איוון האיום"), מחפש כלה חדשה ממיטב עלמות האצולה ברוסיה. הצאר מגלה את מרפה ומתאהב בה. בחגיגת האירוסין של מרפה עם ליקוב, כולם מופתעים כשמגיעה הידיעה על בחירתו של הצאר במרפה ככלתו. גריזנוי הכניס בחשאי במשקה של מרפה את מה שלדעתו היה שיקוי האהבה מבומליוס.
עלילה > מערכה 4

בארמון הצאר, מרפה חולה במחלה אלימה. ליקוב הוצא להורג כשהוא חף מפשע, ביוזמתו של גריזנוי, באשמת הניסיון להרוג את מרפה. כאשר למרפה נודע שליקוב מת, היא יוצאת מדעתה. בסופו של דבר, גריזנוי מודה שהכניס שיקוי למשקה שלה, ולאחר שנודע לו שהוא רעיל, הוא מבקש להוציא להורג את עצמו. לאחר מכן, ליובשה מתוודה שהחליפה את השיקוי שלה מבומליוס בגריזנוי. בזעם, גריזנוי רוצח את ליובשה, ולאחר מכן נלקח לכלא בסופו של דבר כדי להיות מוצא להורג. בטירוף שלה, מרפה מתאהבת חזרה בגריזנוי במקומו של ליקוב, ומזמינה אותו לחזור למחרת כדי לבקר אותה. לאחר מכן מתה.
לקריאה נוספת

100 опер: история создания, сюжет, музыка. [100 Operas: History of Creation, Subject, Music.] Ленинград: Издательство "Музыка," 1968.
Holden, Amanda (Ed.), The New Penguin Opera Guide, New York: Penguin Putnam, 2001
Warrack, John and West, Ewan, The Oxford Dictionary of Opera New York: OUP: 1992
הערות שוליים

↑  The Tsar's Bride (Rimsky-Korsakov, Nikolay), IMSLP
↑  Harlow Robinson, The Tsar's Bride. Nikolai Rimsky-Korsakov, The Opera Quarterly, עמ' 114-112 doi: 10.1093/oq/8.4.112
1 2  יון פדר, "כלת הצאר": לא חפה מפגמים, אך מומלצת, באתר ynet, 12 במאי 2015
1 2   חגי חיטרון, רעל ומשחקי אהבה בחצרו של הצאר איוון האיום, באתר הארץ, 9 במאי 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581104905171  BnF: cb139179088 (data)  GND: 300130724  LCCN: n79139257  MusicBrainz work: 72ba4133-9e8f-46b5-8337-9f3ba2b76dbc  VIAF: 185305670   WorldCat (עם VIAF): 185305670 
תפאורה משנת 1930 ל-אופרה מאת איבן ביליבין.
ויקטוריה (אופרטה)

| --- | --- |

אילונה ואי ואוסקר דנש בהצגת הבכורה של האופרטה
 מידע כללי
 מלחין:  פאל אברהם
 לבריתן:  אלפרד גרינוולד 
 סוגה:  אופרטה
 שפה:  הונגרית
 מספר מערכות:  3
 זמן התרחשות העלילה:  אחרי מלחמת העולם הראשונה
 מקום התרחשות העלילה:  ליד סיביר טוקיו סנקט פטרבורג
 
ויקטוריה (בהונגרית: Viktória) היא אופרטה של המלחין המפורסם היהודי-הונגרי פאל אברהם, יצירה בשלוש מערכות + הקדמה (אחת מ-16 האופרטות שלו). היצירה מתבססת על המחזה באותו שם מאת אימרה פלדש. פלדש כתב את הדיאלוגים (לברית) בעצמו, ואימרה הרמט חיבר את המילים החרוזים לשירים. היצירה מוצגת היום בעיבוד של אישטוואן קאלאי. שמה בגרמנית: Viktoria und ihr Husar, הלברית של הגרסה הגרמנית נכתבה על ידי אלפרד גרינוולד, חרוזי השירים מאת פריץ לוהנר-בדה האוסטרי. שם האופרטה באנגלית: Victoria and Her Hussar כפי שעיבד הארי גרהם.
ההצגה מתרחשת במקומות רבים ועם שחקנים רבים ומשלבת מוזיקה אקזוטית, יפנית עם צלילי הונגריה וג'אז.
הדמויות

| הדמות | קול |  |
| --- | --- | --- |
| ג'ון קונלייט, שגריר ארצות הברית | בריטון |  |
| ויקטוריה, אשתו | סוֹפּרן |  |
| הרוזן פרי, אחיה של ויקטוריה | טנור בופו |  |
| הו ליה סאן, ארוסתו של פרי | סוברט, סופרן קל |  |
| ריקט, המשרתת של ויקטוריה | סופרן, סופרן קל |  |
| איסטוון קולטאי, סגן ראשון של ההוסרים | טנור |  |
| Jancsi Rácz, משרת | טנור |  |
| Béla Pörkölty, ראש עיריית דורוזמה | בריטוֹן |  |
| כומר יפני | בריטון |  |
| Tokeramo Yagani, נספח יפני | תפקיד פרוזה |  |
| קצין רוסי | תפקיד פרוזה |  |
| משרת יפני | תפקיד פרוזה |  |
| שומר קוזק | תפקיד פרוזה |  |
מקהלה: קוזאקים, משרתים סינים, כמרים סינים, קצינים אמריקאים, הוסארים הונגרים, עם בחתונה. להקת מחול: עובדי שגרירות, הוסארים, נערים ונערות של איכרים.
תזמורת

חליל אחד, אבוב אחד, שני קלרינטים, בסון אחד, שתי קרנות יער, שתי חצוצרות, שלושה טרומבונים, נבל אחד, טובה אחת, סלסטה אחת, גיטרה אחת, כלי הקשה ומיתרים של גיטרה הוואי.
העלילה שלו

מיקום: סיביר, טוקיו, סנקט פטרבורג ודורוז'מה
זמן: לאחר מלחמת העולם הראשונה
העלילה שלו > פרולוג

נוף סיבירי, 1917
אישטוואן קולטאי והרוזנת ויקטוריה חיו מאוהבים באושר בדורוז'מה לפני פרוץ מלחמת העולם (הראשונה). עם זאת, הגבר נאלץ להתגייס, ויקטוריה הבטיחה שהיא תהיה אשתו כשיחזור. אישטוואן, כעת כסגן הוסארים, נלקח בשבי על ידי הרוסים. הוא הגיע בסופו של דבר לסיביר, שם ניסה להימלט עם כמה אחרים, אך נתפס ונידון למוות. בלילה שלפני ההוצאה להורג, משרתו, יאנצ'י, מנסה לעודד את אדונו בנגינה בכינור ומזכיר לו את הימים היפים בדורוז'מה. השומר הקוזאק אוהב את הכינור - הוא רואה בו סטרדיוואריוס - ונותן לשניהם להימלט בתמורה לכלי נגינה.
העלילה שלו > מעשה ראשון

מעונו של השגריר האמריקני בטוקיו ב-1921.
ויקטוריה חיכתה לאהובה בחזרה זמן רב, אבל מפני שהידיעות על מותו התפשטו, היא קיבלה את הצעת הנישואין של הדיפלומט האמריקאי ג'ון קונלייט לאחר שכנועים רבים והפכה לאשתו. בינתיים, קונלייט מונה לשגריר בטוקיו, ושני הנמלטים דופקים על מעונו ומבקשים מקלט. הנמלטים לא הגיעו לשגרירות במקרה. באחת הפעמים, אישטוואן חשב שהוא זיהה את ויקטוריה במכונית חולפת, ואז הם עקבו אחריה עד הבית הזה. הוא רוצה לברר אם הוא באמת ראה את האישה שהעריץ, ואם כן, איך הגיע לכאן, לארץ הרחוקה: הוא מציג את עצמו תחת השם הבדוי של סגן צ'אקי. קונלייט מברך את בני ארצם של אשתו ואף מציע לקחת אותם עמו.
העלילה שלו > מערכה שנייה

השגרירות האמריקאית במוסקבה, 1921.
ויקטוריה נמנעת מלפגוש את אהבתה הקודמת: היא עדיין אוהבת אותו, אבל השבועה שלה כובלת אותה לקונלייט. היא מבקשת מבעלה לתת דרכונים דיפלומטיים לפליטים ולעזור להם לחזור להונגריה. המצב מוביל לכך שהאוהבים נפגשים אחרי הכל ואף על פי שקולטאי מתחנן בפניה לברוח איתו, האישה לא רוצה לבגוד בבעלה. קצין רוסי דופק בשער השגרירות עם פקודה בידו: על השגריר למסור את הפליטים שהתקבלו לביתו, את הסגן קולטאי, שנידון למוות על מרד, ואת משרתו. אז מבין השגריר שמי שהציע למחסה בביתו הוא המחזר לשעבר של אשתו, ומבחינה זו, יריבו המאוהב. הוא מסרב להיענות לצו.
העלילה שלו > מערכה שלישית

הכיכר המרכזית של דורוז'מה, בשנת 1922.
שנה חלפה. במשך הזמן התגרשה ויקטוריה מבעלה וחזרה לכפר הולדתה לאחר מסע ארוך מסביב לעולם. כאן היא מתאחדת עם אחיה, הרוזן פרי, והמשרתת לשעבר שלה, ריקט. חג הקציר המסורתי נחגג. מנהג ישן הוא ששלושה זוגות מתחתנים במהלך הפסטיבל. גם פרי ואו ליה סאן וריקט ויאנצ'י מתכננים להתחתן. רק זוג שלישי חסר, אז פרי מציע לג'ון קונלייט להצטרף אליהם. הוא הפך לשגריר בהונגריה, והבירה קרובה. בדרך זו, ויקטוריה יכולה להתחתן עם ג'ון בפעם השנייה, שכן הפרידה שלהם הייתה מהלך נמהר שמוטב לתקן במהירות. כשג'ון קונלייט מגיע, ויקטוריה מוכנה לתת לו הזדמנות שנייה. אולם, להפתעתה הרבה, ההוסאר האהוב שלה מופיע שוב. היא רואה שג'ון אפילו לא עצבני, הוא רק מחייך בעדינות, ויקטוריה מבינה את האמת שבעלה לשעבר סידר הכל. הוא כל כך אוהב אותה שהוא עשה את כל זה ברצון, כדי לשמח אותה, גם אם זה אומר לעזוב אותו.
להיטי אופרטה

יש רק נערה אחת קטנה בעולם...
האם זה יהיה כמו פעם (טחנת הרוח הישנה בדורוז'מה כבר לא מסתובבת...)
להקת הונווד
Pardon Madame
איפה שאדם מטפס על עץ
Good night
Mausie
אמי המתוקה
אני אומר שלום להתראות (כניסה לוויקטוריה)
התרנגולת שלי
הצגות

Premier:1930. február 21., Király Színház, Budapest (הצגת בכורה בתיאטרון קיראי)
1930. július 7. Lipcse, Neues Theater, Németország
1930. augusztus 15. Metropoltheater, Berlin, Németország
1930. december 23. Theater an der Wien, Bécs, Ausztria
1931. szeptember 17. London Palace Theatre, London, Nagy Britannia
1932. december 26. Moulin Rouge, Párizs, Franciaország (Victoria et son hussard)
2000. október 27., Szigligeti Színház, Szolnok
2001. március 30., Gárdonyi Géza Színház, Eger
2004. március 5., Békéscsabai Jókai Színház, Békéscsaba
1960., 1973., és 2016. július 7.: Seefestspiele Mörbisch – Fertőmeggyes, Burgenlandi Ünnepi Hetek, Ausztria
2008., 2018. Kolozsvári Magyar Opera, Románia
2008. április 19. Magyar Lovas Színház, Komárom
2008. június 20., Városmajori Szabadtéri Színpad, Budapest
2012. Stadttheater Gießen, (operettfelújítás) Németország
1990., 2012. október 19., Budapesti Operettszínház
2011. Coburger Sommeroperette, Bajorország, Coburg, Németország
2012. december 8. Operette Sirnach, Sirnach, Svájc
2013. Csiki Játékszín, Románia
2013. november 2. Blumenegghalle Ludesch, Ludesch, Ausztria
2015. október 10. Landestheater Linz, Linz, Ausztria
2016. július 7. Seefestspiele Mörbisch (Fertőmeggyesi Operettfesztivál), Ausztria
2016. szeptember 23. Miskolci Nemzeti Színház
2016. június 16., 2018. január 27. Müchen, Gärtnerplatztheater, Németország
2016. Bei Theater und Philharmonie Thüringen, Gera és Altenburg, Németország
2017. február 10. Hamburger Engelsaal, Hamburg, Németország
2017. Bukaresti Nemzeti Operettszínház, Románia
2017. május 21. Fedák Sári Színház, Soroksár, Budapest
2018. december 15. Theater Hof, Bajorország, Hof, Németország
2018. december 23. Komische Oper Berlin, Berlin, Németország (koncertelőadás)
2021. 07. 31. Eger – Agria Játékok, majd 2021. augusztus 7. Szarvasi Vizi Színház, Szarvas, Magyarország – A Békéscsabai Jókai Színház és a Magyar Zenés Színház koprodukciós előadása
2021. november 20. Bühnen Halle, Halle, Szász-Anhalt, Németország
2022. február 5. Stadttheater Bremerhaven, Bréma Szabad Hanza-város tartományban
2022. december 16., Veszprémi Petőfi Színház, Veszprém
2023. március 26. Fedák Sári Színház, Soroksár, Budapest, koncert-operett
2023. július 7. Theater und Orchester Neubrandenburg Neustrelitz, Neustrelitz, Mecklenburg-Elő-Pomeránia tartomány, Németország
הסרטה

1931 Viktoria und ihr Husar - סרט גרמני - במאי: ריכרד אוסוולד
1954 Viktoria und ihr Husar - סרט מזרח גרמני - במאי: רודולף שינדלר
1963 Viktoria ja hönen husaarinsa - קולנוע טלוויזיה פיני - במאי: טומי רינֶה
1975: Viktoria und ihr Husar - קולנוע טלוויזיה מערב גרמני - במאי: Eugen York
הערות שוליים

↑  "Informationen zum Spielfilm aus dem Jahr 1931". אורכב מ-המקור ב-2008-02-04. נבדק ב-2017-04-18.
↑  Victoria und ihr Husar, 1975-06-14, נבדק ב-2024-08-10
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007585508805171  BnF: cb13907666d (data)  GND: 4733161-6  LCCN: n85180099  MusicBrainz work: f4e02e10-6a78-4feb-a23e-47038f3d118b  VIAF: 184316570   WorldCat (עם VIAF): 184316570
הרודיאס אופרה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מלחין:  ז'יל מאסנה
 לבריתן:  Paul Milliet 
 מבוסס על:  Three Tales 
 סוגה:  אופרה
 שפה:  צרפתית
 מספר מערכות:  4
 תפקידים
 A high priest  La Sulamite  פנואל  Salomé  Vitellius  Jean  הורדוס  Hérodiade  קול  בבלי צעיר  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
חדר המלך הורדוס מתוך האופרה הרודיאדה של מאסנה. ספר ויקטוריה של האופרה.
הרודיאס (בצרפתית: Hérodiade) היא אופרה בארבע מערכות מאת ז'יל מאסנה ללברית צרפתית מאת פול מיליט והנרי גרמונט, המבוססת על הנובלה Hérodias (1877) מאת גוסטב פלובר. הוצגה לראשונה בתיאטרון לה מונה בבריסל ב-19 בדצמבר 1881.
הלברית היא שחזור של סיפורם של יוחנן המטביל, שלומית, הורדוס אנטיפס והרודיאס, אבל הוא פחות פסיכולוגי ועקוב מדם מסיפורו של ריכרד שטראוס, המבוסס על טקסט מאת אוסקר ויילד. האופרה עלתה בבכורה בבריסל מכיוון שאוגוסט וקורביל, מנהל בית האופרה של פריז סירב להעלות את היצירה; "אני אוהב את המוזיקה שלך," הוא אמר למאסנה, "אבל לגבי הליברית, אתה זקוק למחבר שיודע לבנות שלד של מחזה."
מאסנה יצר גם סוויטת בלט שנגזרת מהאופרה.
היסטוריית ביצועים

האופרה הוצגה בפריז, בתיאטרון לה-ויל, ב-1 בפברואר 1884, ובהופעה האחרונה ב-13 במרץ הופיעו שלושת האחים דה רשקה (De Reszkes); יאן דה רשקה (יוחנן), אדואר (פנואל), וז'וזפין (שלומית). היא הופקה בתיאטרון-איטליה ב-1903 והוצגה 43 הופעות, ולאחר מכן ב-Gaîté-Lyrique ב-1904, 1911 ו-1912. הבכורה האיטלקית הייתה בלה סקאלה ב-23 בפברואר 1882.
תפקידים

| תפקיד | קול | בצוע בכורה 19 בדצמבר 1881 מנצח ז'וסף דופונט |
| --- | --- | --- |
| שלומית | סופרן | מרתה דוויוויה |
| הרודיאס | מצו סופרן | בלאנש דה שאמפ-ג'ין |
| יוחנן | טנור | אדמונד ורגנה |
| הורדוס | בריטון | תיאופיל אדולף מנורי |
| פנואל | בס | ליאון גרס |
| וויטליוס | בריטון | הנרי פונטיין |
| כהן גדול | בריטון | בוטן |
| קול | טנור | מנסואד |
| בבלי צעיר | סופרן | הרווי |
מקהלהː סוחרים, עבדים, ישראלים, חיילים רומיים:
תקציר > מערכה 1

בחצר מחוץ לארמון הורדוס בירושלים.
לאחר פתיחה קצרה נראים סוחרים מתווכחים; הם מורגעים על ידי פנואל הדוחק בשיתוף פעולה עם הרומאים.
נכנסת שלומית, מחפשת נואשות את אמה הרודיאס, ששילחה אותה כשנישאה למלך הורדוס. שלומית מחפשת גם את הנביא יוחנן שאיתו מצאה נחמה בהיעדרה מהעיר.
הורדוס חושק בשלומית. הוא מגיע מהארמון. אליו מצטרפת אשתו הרודיאס המבקשת ממנו לפעול נגד יוחנן המטביל, שהעליב אותה. הורדוס מודע לעדת תומכיו ומעריציו של יוחנן, מסרב, היא נשבעת שתנקום בעצמה. כשהיא מקללת את הנביא, נכנס יוחנן והזוג המלכותי נסוג בפחד. שלומית נדרה את נדר אהבתה ליוחנן אבל הוא מדבר רק על אהבה גדולה יותר ואמונה חדשה.
תקציר > מערכה 2

תמונה ראשונה: החדרים של הורדוס.
עבדים רוקדים כדי לבדר את הורדוס הסובל מנדודי שינה. הוא נוטל שיקוי שגורם לו לחזיונות על שלומית. פנואל אומר למלך שהעם קורא ליוחנן משיח ונוהה אחריו. אולם הורדוס בטוח שהוא יביס את הרומאים ויזכה שוב בלבבות נתיניו.
תמונה שנייה: הארמון בירושלים
הורדוס קורא לעם להתחמש נגד הכובשים הרומאים של ירושלים. הקונסול הרומי ויטליוס מופיע ומבטיח לכבד את אמונת בני ישראל ולפתוח את המקדש. יוחנן חולף על פניו שלומית, מוקף קהל צוהל. הרודיאס מבחינה בתגובת בעלה למראה הצעירה ומאשימה את יוחנן ברצון לתפוס את השלטון.
תקציר > מערכה 3

תמונה ראשונה: בית פנואל
פנואל מבקש משמים לומר אם יוחנן הוא בן תמותה או אלוהי. הרודיאס מבקרת את הכוהן ומתייעצת עם פנואל שצופה סבל רב, בעוד המלכה מסרבת לזהות את בתה באישה הצעירה.
תמונה שנייה: בית המקדש הקדוש
יוחנן נעצר. שלומית מגיעה מותשת לכלא. הורדוס רוצה לשחרר אותו בתמורה לעזרה לשכנע את הגליליים להצטרף למלחמה ברומאים. כשהוא רואה את שלומית, הוא מצהיר על אהבתו אך היא דוחה אותו, ואומרת שהיא אוהבת אחד שהוא גדול וחזק ממנו. מבלי לדעת למי היא מתכוונת, הורדוס מאיים על יוחנן ושלומית במוות.
הכוהנים מתערבים עם ויטליוס ומבקשים ממנו לגנות את יוחנן, אך הקונסול מטיל את האחריות על ההוצאה להורג על הורדוס. יוחנן מסרב לסייע למלך. שלומית מבקשת לחלוק את גורלה עם זה של הנביא - ברגע זה הורדוס מבין את מי היא אוהבת ודן את שניהם למוות.
תקציר > מערכה 4

תמונה ראשונה: קמרון תת-קרקעי
יוחנן, שמחכה למוות בכלא עורך חשבון נפש. שלומית מצטרפת אליו. יוחנן מובל לגרדום בזמן ששלומית נלקחת אל המלך, שהחליט לחון אותה.
תמונה השנייה: האולם הגדול בארמון
חוגגים בריקודים את הניצחון הרומאי. שלומית מתחנן בפני הרודיאדס לאפשר לה למות לצד יוחנן, שכן הוא זה שדאג לה כשאמה נטשה אותה. הרודיאס שותקת. התליין מכריז על מותו של יוחנן. שלומית מושכת פגיון ומנסה להרוג את המלכה, שמודה שהיא אמה. בייאושה, היא דוקרת את עצמה ומקללת את הרודיאס.
אריות ידועות

מערכה 1 – שלומית: "Il est doux, il est bon"
מערכה 2 – Hérodiade: "Ne me refuse pas"
מערכה 3 – שלומית: "C'est Dieu que l'on te nomme"
מערכה 4 – יוחנן: "Adieu donc, vains objets "qui nous charment sur terre
סוויטת בלט

מאסנה יצר גם סוויטת בלט (הסוויטה מס' 1 שלו), המבוססת על הריקודים ביצירה.
הקלטות

1961: Jésus Etcheverry מנצח על התזמורת ליריקה דה פריז עם מישל לה בריס (סלומה), דניס שרלי (Hérodiade), Guy Chauvet (Jean), Robert Massard (Hérode), ואדריאן לגרוס (Phanuel). (Accord Musidisc) (קטעים)
1963: ז'ורז' פרטר מנצח על התיאטרון הלאומי דה ל'אופרה דה פריז עם רג'ין קרספין (סלומה), ריטה גור (הרודאדה), אלברט לאנס (ז'אן), מישל דנס (הרודה), וז'אק מארס (פנואל). (La Voix de son Maître) (קטעים)
1995: מישל פלסון מנצח על ה-Choeur et Orchester du Capitole de Toulouse עם שריל סטודר (סלומה), נאדין דניז (הרודיאדה), בן הפנר (ז'אן), תומאס המפסון (הרודה), וחוסה ואן דאם (פנואל). (EMI)
1995: ואלרי גרגייב מנצח על תזמורת האופרה והמקהלה של סן פרנסיסקו עם רנה פלמינג (סאלומה), דולורה זאג'יק (הרודיאדה), פלאסידו דומינגו (ז'אן), חואן פונס (הרודה), קנת' קוקס (פנואל). (סוני קלאסי)
הקלטות > סוויטת בלט

1999: ז'אן איב אוסנסה, מנצח על התזמורת הסימפונית של ניו זילנד. (נאקסוס 8.553124)
2013(?): פטריק גאלואה מנצח על התזמורת הסימפונית של ברצלונה. (נאקסוס 8.573123).
לקריאה נוספת

Upton, George P.; Borowski, Felix (1928). The Standard Opera Guide. New York: Blue Ribbon Books. pp. 185–87.
הערות שוליים

↑  Irvine D. Massenet: a chronicle of his life and times. Amadeus Press, Portland, 1997.
1 2  "Massenet: Orchestral Suites Nos. 1 - 3 / Herodiade". Naxos Direct. נבדק ב-9 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Puccio, John J. "Classical Candor: Massenet: Ballet Music (CD review)". Classical Candor. נבדק ב-9 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012654376205171  BnF: cb13922793s (data)  GND: 30046956X  LCCN: nr98017281  MusicBrainz work: ba8c4cc1-ef52-4cca-8ee7-b3a08732c029  VIAF: 179759798   WorldCat (עם VIAF): 179759798 
Erodiade (סופרן), עיצוב תלבושות עבור Erodiade מערכה 1 (1882).
חובנשצ'ינה

| --- | --- |

כרזה של תיאטרון סולודובניקוב (מוסקבה, 1897)
 מידע כללי
 מלחין:  מודסט פטרוביץ' מוסורגסקי
 לבריתן:  מודסט מוסורגסקי 
 תאריך יצירה:  יוני 1872 
 סוגה:  אופרה
 שפה:  רוסית
 מספר מערכות:  5
 זמן התרחשות העלילה:  המאה ה-17
 מקום התרחשות העלילה:  רוסיה
 תפקידים
 Streshnev  Prince Andrey Khovansky  Prince Ivan Khovansky  Boyar Fyodor Shaklovity  Pastor  Prince Vasily Golitsin  Dosifey  Kuzka  Emma  Susanna  Varsonofyev  Marfa  Scrivener 
 
תלבושות מהאופרה בשנת 1911
חובנשצ'ינה (באנגלית: Khovanshchina; ברוסית: Хованщина) היא אופרה בת חמש מערכות מאת מודסט פטרוביץ' מוסורגסקי. המלחין עבד על היצירה מ-1872 עד 1881, אך לא הצליח להשלים את הסצנה האחרונה של האופרה ואת התזמור עקב מותו ב-1881. היצירה הושלמה ועובדה על ידי ניקולאי רימסקי-קורסקוב והיא נדחתה להצגה ב-1886 על ידי ועדה של תיאטרון מריאינסקי. עם זאת, הבכורה של האופרה התקיימה מאוחר יותר באותה השנה. גרסה של האופרה הוצגה שמונה פעמים בתיאטרון קונומוב בסנקט פטרבורג על ידי להקת חובבים. האופרה הפכה ליצירה המושמעת בקביעות יותר ברפרטואר האופרה הרוסית, רק לאחר הופעתה בתיאטרון מריאינסקי ב-1911.
הדמויות והאתרים באופרה

| תפקיד | קול |
| --- | --- |
הנסיך איבאן חובאנסקי מנהיג הסטרלצים: בס או בריטון
אנדריי, בנו: טֶנוֹר
הנסיך וסילי גוליצין: טֶנוֹר
פיודור שקלוביטי, בויאר: בָּרִיטוֹן
ראש דוסי, ראש המאמינים הישנים: בַּס
מרפה, אישה צעירה (נזירה): אלט או מצו סופרן
אמה, נערה גרמנייה צעירה: סוֹפּרָן
סוזנה, בתולה זקנה: סוֹפּרָן
ורסונופייב, איש סודו של גוליצין: בָּרִיטוֹן
קוזקה, סטרלץ (חייל/יורה): בַּס
פקיד: טֶנוֹר
סטרלץ ראשון: טֶנוֹר
סטרלץ שני: בַּס
סטרשנייב: בָּרִיטוֹן

מקהלה: סטרלצים, מאמינים, משמר הצאר, משרתים, עם. מדובר במספר גדול מאוד של אנשים, משימה עצומה.
מועד: במוסקבה וסביבתה בין השנים 1682 ל-1689.
אתרים: מערכה ראשונה: הכיכר האדומה במוסקבה; מערכה שנייה: חדר העבודה של גוליצין; המערכה השלישית: מול ביתו של חובנסקי; מערכה רביעית: תמונה 1: חדר בביתו של הובנסקי, תמונה 2: כיכר לפני הקתדרלה של וסילי בלאז'ני; מערכה חמישית: קפלה וקרחת יער ביער ליד מוסקבה
אורך: שלוש שעות.
עלילת האופרה > מערכה ראשונה

פיודור שקלוביטי מכתיב את הדיווח ששולח לצאר פיוטר הגדול, בו הוא כותב לשליט שחייליו של הנסיך איבאן חובאנסקי ובנו אנדריי מתכוננים למרד. ההתקוממות שלהם נתמכת על ידי הסטרלצים. לאחר מכן מגיע חובאנסקי הזקן ומצהיר בצביעות שמטרתו היחידה היא להביס את אויביו של הצאר. אנדריי רוצה לפתות את אֶמה, לאחר ששחט את משפחתה של הנערה, אבל אהובה הוותיקה, מרפה, מסכלת את תוכניותיו. אנדריי מתעמת אפילו עם אביו בגלל אמה. בסופו של דבר, דוסיפיי מרגיע את הרוחות הסוערות, ומרפה לוקחת את אמה לחסותה.
עלילת האופרה > מערכה שנייה

הנסיך גוליצין היה פעם אהובתה של יורשת העצר סופיה, אך כעת הוא חסידו של פיוטר הגדול. הוא קורא את המכתב של אהובתו לשעבר בחשדנות למלכודת ואז מתקשר למרפה. הנערה היא מגדת העתידות שלו כבר שנים, עכשיו הוא מבקש ממנה לחזות שוב עבורו. מרפה רואה גלות ונפילה בעתידו של גוליצין. הנסיך כל כך זועם על כך שהוא מגרש את מרפה ומצווה על משרתו להרוג אותה. ברגע זה חובאנסקי פורץ אל חדר עבודתו של גוליצין. האיש זועם על כך שהנסיך פגע בסמכותו. שוב, הופעתו של דוסיפיי יוצרת שלום ורגיעה. הוא דוחק בשני הנסיכים להישאר נאמנים לעקרונות שנקבעו בספרי הקודש הישנים. השיחה נקטעת על ידי מרפה. היא מבקשת נואשות הגנה מפני משרתו של גוליצין שרצה להטביע אותה במים, רק התערבותו של אחד משומרי ראשו של הצאר פיוטר הצילה אותה. הופעת משמר הצאר במוסקבה מפחידה את גוליצין. לאחר מכן נכנס שקלוביטי ומדווח כי דווח לצאר על בגידה של חובאנסקי.
עלילת האופרה > מערכה שלישית

מרפה נזכרת בכאב באהבתה לאנדריי, שאחד מחברותיה מהדת הישנה הגדירה כחטא שלה. דוסיפיי מנסה להרגיע אותה, לשכנע אותה לסובלנות ולשלווה, אך ללא הועיל. בינתיים, הדו"ח של סקלוביטי השפיע: המרד פרץ, סטרלצים שיכורים יצאו לרחובות. נודע שילדים ונשים מאוימים על ידי חיילי המשמר הצארי ליד מחנה סטרלצים. החיילים מעירים את הנסיך חובאנסקי משנתו. הם רוצים שיעמוד בראשם ויוביל אותם נגד הפולשים. חובאנסקי קורא לכולם להירגע, שכן כעת ברור שהצאר פיוטר הפך לאדון הכל יכול של המדינה.
עלילת האופרה > מערכה רביעית

תמונה 1: הנסיך חובאנסקי נסוג למעונו הכפרי. שפחותיו הפרסיות מבדרות אותו בריקודים. גוליצין מנסה לקרוא את הנסיך לזהירות באמצעות שליחו, אבל לחובאנסקי לא אכפת דבר ומצליף בשליח באמצעות הפרשים שלו. אז באופן בלתי צפוי, שקלוביטי נכנס, מזמין את הנסיך לפגישת הבויארים עם יורשת העצר סופיה אלכסייבנה רומנובה. הנסיך בלי חשד הולך לחדרו כדי להחליף בגדים. כשהוא מופיע שוב בגלימתו המהודרת, שקלוביטי דוקר את הנסיך חסר ההגנה.
תמונה 2: הנסיך גוליצין וחבריו נידונו לגלות. הם נשלחים לסיביר. אנדריי עדיין תאב אחר אמה. הוא דורש ממרפה למסור את הנערה שהופקדה בידיה. עם זאת, אמה כבר לא ברוסיה. מרפה שלחה אותה בחזרה למולדתה, כך שאנדריי מאיים כעת לשווא לחטוף את הנערה הגרמנייה. צבא הסטרלצים מתפזר לאחר מותו של חובאנסקי. מרפה קוראת לאנדריי לאסוף אותם שוב ולעמוד בראשם, אלא שהנסיך מתעניין רק באמה. מרפה סוף סוף מגרשת אותו. בינתיים מגיעים חיילי הצאר. הם מביאים בידיהם גדמי עץ וגרזנים, ומתכוננים בדיוק לערוף את ראשי הסטרלצים כשהם מתבשרים שהצאר חנן את המורדים.
עלילת האופרה > מערכה חמישית

עבור המאמינים הישנים, מותו של חובאנסקי סימן את תחילת הסוף. כעת, עמוק בתוך יער אורנים, הם מצאו מקלט באחת מהקפלות שלהם, אולם עד מהרה מוקף הבניין בחיילים של הצאר. בהנחיית דוסיפיי ומרפה מכינים מדורה, שעליה יקריבו את חייהם מרצונם. גם אנדריי מבין שגם לו אין מנוס והוא בוחר במוות ולא בכניעה. כשהחיילים מציפים את הקרחת, להבות המדורה כבר גבוהות. מרפה ואנדריי נכנסים יחד ללהבות.