stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נאיו מארש
תולדות חייה

אדית נאיו מארש נולדה בעיר כרייסטצ'רץ' שבניו זילנד. מאחר שחלפו כמה שנים לפני שאביה רשם את לידתה, ישנם ספקות בנוגע לתאריך לידתה השם נאיו בא מן השפה המאורית, וכמו מילים מאוריות רבות יש לו מספר משמעויות, אלא שמארש לא ידעה לאיזה מהן כיוונו הוריה. האיות המבלבל של שמה באנגלית הוביל לדיונים רבים על אופן ההגייה הנכון שלו כשהתפרסמה. היא הייתה בתם היחידה של רוז אליזבת סיגלר והנרי מארש, שהיה פקיד בנק. הוריה היו ממשפחות מכובדות, אך לא היו אמידים, מארש עצמה תיארה אותם כ"כאלה שאין להם", אבל הם העריכו השכלה ואומנות.
ב-1913–1919 למדה מארש ציור באופן חלקי במחלקה לאומנות באוניברסיטת קנטרברי, והשלימה את הכנסתה בעבודה כמורה פרטית. הגישה במחלקה לאומנות הייתה שמרנית, ומארש הצטרפה לקבוצה של סטודנטים שהתעניינו בזרמי האומנות החדשים. בקולג' היא יצרה חברויות עמוקות ומשמעותיות שחלקן נמשכו כל חייה. במהלך לימודיה היא כתבה מאמרים, שירים וסיפורים שהתפרסמו בעיתון הסאן של קרייסטצ'רץ'. היא גם כתבה מחזה והראתה אותו לאלן וילקי שניהל יחד עם אשתו קבוצת שחקנים. וילקי הזמין אותה להצטרף לקבוצה כשחקנית ולצאת איתם למסע הופעות ברחבי ניו זילנד. כשמסע ההופעות נגמר היא קיבלה תפקיד במסע הופעות קצר עם קבוצה אחרת, ובשובה לקרייסטצ'רץ' היא עבדה בבית ספר לדרמה ומחול.
מארש עדיין ראתה עצמה כציירת וב-1927 היא הציגה בתערוכת אמנים שנועדה להתבדל מהמדיניות השמרנית של המחלקה לאומנות של אוניברסיטת קנטרברי. אולם עם הזמן היא ויתרה בהדרגה על השאיפה להפוך לציירת מקצועית, אף על פי שהיא המשיכה לצייר כל חייה.
בשנת 1928 מארש נסעה לאנגליה בעזרת ידידים, אשר אצלם גם התגוררה עם הגיעה. היא פתחה עם חברה עסק לעיצוב פנים. היא ראתה באנגליה בית, ומאז נסיעתה הראשונה חלקה את זמנה בין ניו זילנד לאנגליה. בשנת 1932 היא חזרה לניו זילנד בעקבות מחלתה של אמה, שמתה באותה שנה. בין השנים 1932 ל-1948 חייה של מארש נסובו סביב מחויבויותיה לאביה, אף על פי שהיא הצליחה לנסוע לאנגליה ב-38–1937. אדוארד מארש מת בשנת 1948. במשך שארית חייה מארש חילקה את זמנה בין ביקורים ממושכים באנגליה לבין בית משפחתה בניו זילנד. מאחר שלא אהבה לטוס, היא עשתה את המסע בים, וחלק מספריה נכתבו במהלך השיט.
במהלך מלחמת העולם השנייה היא שירתה ביחידת ההובלה של הצלב האדום של ניו זילנד. היא גם החלה לעבוד עם מחלקת הדרמה של אוניברסיטת קנטרברי ופצחה בשגרת עבודה בה בערך תשעה חודשים הוקדשו לכתיבה ושלושה חודשים לעבודת תיאטרון. היא אהבה במיוחד להפיק ולביים מחזות של שייקספיר.
בשנת 1966 הוענק למארש תואר אבירות DBE (Dame Commander of the Order of the British Empire), במסגרת מסדר האימפריה הבריטית, אחרי שכבר הוענק לה תואר אבירות OBE בשנת 1948, עבור "תרומה נכבדת לאמנות, בייחוד בספרות ובתיאטרון". בשנת 1978 היא זכתה בפרס אדגר למפעל חיים.
קומתה הגבוהה, בגדי המעצבים הדרמטיים והגבריים שאהבה והמנייריזם שלה הפכו אותה לדמות בולטת וזכירה בניו זילנד. הופעתה הגברית, החברויות הממושכות ועמוקות שהיו לה עם נשים והעובדה שמעולם לא נישאה ולא היו לה ילדים, הובילו לשמועות על נטיותיה המיניות, אותן הכחישה. היא הקפידה על פרטיותה, ולפני מותה השמידה מסמכים אישיים.
היא מתה ב-18 בפברואר 1982, בביתה שבקרייסטצ'רץ', שהפך למוזיאון אחרי מותה.
בשנת 2010 נוסד על שמה (אנ') פרס לסופרי מתח ניו זילנדיים.
קריירת הכתיבה

מארש החלה לעבוד על ספרה הראשון אחרי שביום גשום בו הייתה לבדה בלונדון, היא קראה ספר בלשי, ז'אנר אותו לא הכירה היטב, והחליטה לנסות לכתוב ספר שכזה בעצמה. לפני שמארש עזבה את אנגליה בשל מחלת אמה היא השלימה את טיוטת ספרה הראשון, ועם שובה לניו זילנד קיבלה מכתב שהודיע שהספר התקבל. הוא יצא לאור בשנת 1934. אגאתה כריסטי, דורותי ל. סיירס, מארג'רי אלינגהם והיא כונו: "מלכות הפשע" – הסופרות ששלטו בז'אנר הבלשי בתקופת הזהב של שנות העשרים והשלושים של המאה העשרים.
מארש כתבה 32 ספרי בילוש, שבכולם מופיע רודריק אלין, דמות הבלש שיצרה. שם משפחתו של גיבורה שאוב משמו של מייסד בית הספר בו למד אביה. רודריק אלין הוא בן למשפחה בריטית מיוחסת, שבניגוד לעצת קרוביו, מצטרף למשטרת לונדון אחרי מלחמת העולם הראשונה. מארש שילבה במספר ספרים את אהבתה לתיאטרון ולאומנות. כמה ספרים נסובים סביב הפקות תיאטרון או שחקנים, ובת זוגו של אלין, אגאתה טרוי, היא ציירת (ויש הרואים בה דמות בעלת יסודות אוטוביוגרפיים). מרבית ספריה של מארש מתרחשים באנגליה, אולם ארבעה מתרחשים בניו זילנד, כשגיבורה הבלש רודריק אלין נמצא שם בחופשה או בהצבה זמנית, וספר נוסף נע בין ניו זילנד לאנגליה, פרט לכך יש עוד הקשרים והתייחסויות רבות למולדתה בספריה. ספריה עובדו לתוכניות טלוויזיה בניו זילנד ובאנגליה, ולרדיו באנגליה. 
האוטוביוגרפיה של מארש Black beech and honeydew, פורסמה בשנת 1965, מהדורה מתוקנת יצאה בשנת 1981.
תיאטרון

התיאטרון היה אהבתה הגדולה של מארש. בשנת 1943 היא הפיקה גרסה מודרנית של המלט עבור אגודת הדרמה של אוניברסיטת קנטרברי('אנ), הפקה ראשונה מיני רבות של הצגות שייקספיריאניות שהעלתה עם האגודה עד 1969. ב-1944, הצגות של המלט ואותלו בהפקתה הופיעו ברחבי ניו זילנד המורעבת לתיאטרון וזכו לתגובות נלהבות. בשנת 1949, בסיועו של היזם דן אוקונור, השחקנים הסטודנטים שלה הציגו באוסטרליה גרסה חדשה של אותלו ואת "שש נפשות מחפשות מחבר" של פיראנדלו. בשנות החמישים של המאה העשרים היא עבדה עם שחקני ניו זילנד, קבוצת תיאטרון רפרטוארית נודדת מקצועית שלא האריכה ימים. בשנת 1967 נחנך תיאטרון על שמה של מארש בקנטרברי קולג' (בעקבות נזקים שנגרמו למבנה ברעידת האדמה של 2015, הוא נהרס וכרגע אין תוכנית לבנות אותו מחדש. בהצגה "הלילה השנים עשר" בבימויה. בשנת 1972 היא הוזמנה בידי מועצת העיר של קרייסטצ'רץ' לביים הפקה של הנרי החמישי של שייקספיר, הופעת בכורה שחנכה את תיאטרון ג'יימס היי שהקמתו הושלמה.
ספריה שראו אור בעברית

משחק מסוכן, תרגם אליהו שורק, הוצאת דשא, 1961
על שוטרים וציירים, תרגם אברהם קדימה, הוצאת עם עובד, 1980
המגן האחרון, תרגם שלמה גונן, הוצאת זמורה-ביתן, 1987
הערות שוליים

↑  https://www.britannica.com/biography/Ngaio-Mars
↑  http://www.nytimes.com/1982/02/19/obituaries/dame-ngaio-marsh-the-author-of-32-mystery-novels-dies-at-82.html
↑  http://www.stuff.co.nz/entertainment/books/66476172/ngaio-marshs-name-a-mystery-to-us-public
↑  http://www.nzherald.co.nz/entertainment/news/article.cfm?c_id=1501119&objectid=10528865
↑  http://www.teara.govt.nz/en/biographies/4m42/marsh-edith-ngaio
↑  http://www.teara.govt.nz/en/biographies/4m42/marsh-edith-ngaio
↑  http://kiwicrime.blogspot.co.il/2010/08/memories-of-dame-encounter-with-ngaio.html
↑  https://greencardamom.github.io/BooksAndWriters/nmarsh.htm
↑  http://www.ngaio-marsh.org.nz/index-ngaio.html
↑  http://www.nzherald.co.nz/entertainment/news/article.cfm?c_id=1501119&objectid=10528865
↑  http://www.stuff.co.nz/entertainment/books/66476172/ngaio-marshs-name-a-mystery-to-us-public
↑  http://www.nzherald.co.nz/entertainment/news/article.cfm?c_id=1501119&objectid=10528865
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265044205171  PLWABN: 9810599257805606  BIBSYS: 90073296  BNE: XX1017978  BnF: cb119147181 (data)  FNZA: 9539  GND: 119049864  ICCU: RAVV032881  ISNI: 0000 0001 2133 2301  LCCN: n78089813  MusicBrainz: 4c492a58-2d1c-46fa-978c-9458d0cdbaa3  NDL: 00518167  NKC: jn19990005424  NLA: 35961425  NLG: 85649  NLK: KAC199617787  NTA: 068946457  RERO: 02-A003564627  SNAC: w6gh9vht  SUDOC: 027011763  TePapa: 38483  Trove: 1164422  ULAN: 500246233  VIAF: 99813949   WorldCat (עם VIAF): 99813949 
נאיו מארש בהפקה של "המלט"
מרחב דו-ממדי

מרחב דו-ממדי הוא מרחב מתמטי או פיזיקלי, שיש לו שני ממדים, למשל אורך ורוחב. בפיזיקה קלאסית משתמשים במרחב כזה לתיאור מבט על חפצים ממבט עליון (Top View) כמו דף או תרשים, כך שקיימים רק שני ממדים. במתמטיקה, מבנים דו-ממדיים נחקרים במסגרת גאומטריה אוקלידית ואנליזה הווקטורית.
פיזיקה

בפיזיקה הקלאסית, המרחב הדו-ממדי הוא הדרך להסתכל על כל הדברים ביקום בה חסר מימד העומק שבו מתרחשים כל האירועים הפיזיקליים. לכל מאורע פיזיקלי אפשר לתת מקום מסוים (כלומר: אוסף קואורדינטות) במישור. המרחב הפיזיקלי מאופיין בתכונות שאנו רגילים אליהן מניסיוננו היומיומי: הוא תרשים, שהוא בעל שני ממדים (אורך ורוחב) יש בו מושג של מרחק מנקודת הראשית (שמקובל לסמן באות O) בשני צירים, X,Y. בתרשים ניתן למדוד מרחקים (ע"ע מטריקה) ואפשר לחבר בו דרכים (ליניאריות). על כן, מבחינה מתמטית נהוג למדל את המרחב הפיזיקלי באמצעות מערכת צירים קרטזית דו-ממדית.
יצורים דו-ממדים (שאינם מציאותיים בעולם התלת-ממדי, כגון: דמות מצוירת) חווים את העולם כעולם דו-ממדי.
מתמטיקה

הנדסת המישור עוסקת בגופים דו-ממדיים, כגון ריבוע מעגל, אליפסה.
באלגברה ובאנליזה, מרחב וקטורי המורכב מצירופים של שני וקטורי בסיס הוא מרחב שני-ממדים. במרחב כזה, ובפרט במרחב הדו-ממדי, אפשר לתאר כל נקודה על ידי שני מספרים, ולצרכים מעשיים מקובל להשתמש במערכת צירים קרטזית.
ראו גם

שטוחלנדיה
גרפיקה וקטורית
הדפסה דו-ממדית
משטח רימן
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נאחרה

.
נאחרה (בספרדית: Nájera; בלדינו והגייה מיושנת, קרי "נג'ארה"; בבסקית: Naiara, "נָיָארה") היא עיירה קטנה הממוקמת בקהילה האוטונומית לה ריוחה על גדות הנהר נחרייה. העיירה מהווה מקום חנייה לעולים לרגל בדרך סנטיאגו. החל מהמאה העשירית ועד לגירוש ספרד שגשגה בעיר קהילה יהודית.
משואה (איתות)

מדורת ל"ג בעומר
מַשּׂוּאַת אִיתוּת היא מדורה גדולה אשר מבעירים על ראש הר או נקודה הנראית למרחוק על מנת להעביר ידיעות או לאותת על סכנה. בעבר שימשו משואות איתות להעברת מסרים מהירה. כמו כן השתמשו במשואות לסימון מקומות מסוכנים לספינות בים, כעין מגדלור.
המסרים היו פשוטים, לרוב ניצחון בקרב או בקשת סיוע. כאשר הועברו ידיעות בלילה הייתה חשיבות לגודל הלהבה, כאשר הועברו ידיעות ביום החשיבות הייתה לכמות העשן, ולעיתים גם לצבעו, על מנת להעביר מסרים שונים. לפני המאה ה־20 הלילות היו חשוכים יותר, האוויר צלול יותר ופחות מבנים הסתירו את ההרים.
הדרך הנפוצה ביותר להעברת מסר באמצעות משואות איתות הייתה הכנת רשת אתרי הדלקה על ראשי הרים שיש ביניהם קו ראייה. בכל אתר עמד צופה, אשר צפה אל ראשי ההרים הנראים לעין ולצידו ערימת עצים מוכנה להדלקה. כאשר ראה הצופה משואה נדלקת על אחד מראשי ההרים, היה מדליק את משואתו וכך היה המסר עובר במהירות. ברשת טובה, עם צופים ומדליקים מיומנים, ניתן היה להעביר מסר תוך שעה למרחק של כמעט 800 קילומטרים.
היסטוריה

במסופוטמיה הקדומה בתקופת הברונזה, הן יושבי הקבע בערים והן הנוודים האמורים השתמשו במשואות לאיתות והעברת מסרים.
בין מכתבי לכיש נמצא מכתב המתאר את היעלמות משואות עזקה:
אל משאת לכִש נחנו שֹמרִים כּכֹל האֹתֹת אשר נתן אדֹנִי, כי לא נראה את עזקה.
באנגליה הזהירו מפני התקדמות של הארמדה הספרדית באמצעות משואות שהודלקו על גבעה הנקראת עד היום Beacon Hill (גבעת המשואה).
קידוש החודש

השימוש במשואות מתועד במשנה, מסכת ראש השנה, פרק ב', משנה ג'. בתקופת בית שני השתמשו במשואות כדי לציין את קידוש החודש העברי, שנקבע על ידי הסנהדרין בירושלים, לכל חלקי הארץ ומחוצה לה (עד בבל).
המשואות הושאו רק כאשר החודש הקודם קודש להיות חודש חסר, אך אם החודש קודש להיות חודש מלא, לא היו משיאים משואות כלל.
במשנה  שם משנה ב ' מסופר גם, שלאחר שאירע מקרה שהכותים הדליקו במזיד משואות בחודש מלא וגרמו להטעיה, הוחלט להפסיק את השאת המשואות ולעבור להודעה על ידי שליחים: וכפי שהעתיק הרמב"ם 
”בראשונה, כשהיו בית דין מקדשין את החודש, היו משיאין משואות בראשי ההרים כדי שידעו הרחוקים. משקלקלו הכותים, שהיו משיאין משואות כדי להטעות העם – התקינו שיהיו שלוחין יוצאין ומודיעין לרבים.” (הרמב"ם, הלכות קידוש החודש, פרק ג', הלכה ח')
בתרבות ובספרות

שכונת גבעת משואה בירושלים נקראת בשם זה כיוון שהיא פסגה גבוהה עליה הושאו משואות איתות בתקופת בית שני.
זכר למשואות האיתות נותר בתרבות הישראלית בדמות טקס הדלקת המשואות, הנערך בערב יום העצמאות ובטקס הדלקת המשואות ביום השואה.
בפנטזיה שר הטבעות מוזכרות "משואות גונדור" ששימשו להעברת בקשות סיוע בקרב.
הערות שוליים

↑  Foss, Clive (1991). "Beacon". In Kazhdan, Alexander. The Oxford Dictionary of Byzantium. London and New York: Oxford University Press. pp. 273–274
↑  Michael P. Streck, Das amurritische Onomastikon der altbabylonischen Zeit. Band 1: Die Amurriter, die onomastische Forschung, Orthographie und Phonologie, Nominalmorphologie, Ugarit-Verlag, 2000, עמ' 42–43
↑  משואות גונדור באתר נומנור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4134131-4  NDL: 00566639
מרצדס-בנץ O405N

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מרצדס-בנץ
 שנות ייצור:  1989–2001
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 מודל קודם:  Mercedes-Benz O405 (אנ')
 מודל אחריו:  Mercedes-Benz Citaro (אנ')
 אורך:  10,500  מ"מ  11,910 מ"מ  13,000 מ"מ  18,000 מ"מ
 רוחב:  2,500 מ"מ
 גובה:  2,935 מ"מ  2,600 מ"מ (דגם "O 405 NKF")
 משקל:  10.35 טון (משקל ריק), 18.0 טון עומס מקסימלי  11.00 טון (משקל ריק) עומס מקסימלי 18.0 טון (לדגם "OM 447 hLA")
 בסיס גלגלים:  5,875 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים המפיק 250 כ"ס (מנוע דיזל)
 הילוכים:  מסוג ZF 5HP500
 מהירות מרבית:  85 קמ"ש
מרצדס-בנץ O405N (בגרמנית: Mercedes-Benz O405N) הוא אוטובוס נמוך רצפה אשר יוצר במספר תצורות, מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס בנץ אשר יוצר בין השנים 1989–2001.
דגמי "מרצדס-בנץ O405N" יוצאו למספר רב של ארצות באירופה.
דגמי "מרצדס-בנץ O405N"

"O 405 NK" -  אורך: 10.5 מטר, תצורות: 2 ו-3 דלתות כניסה/יציאה
"O 405 NKF" - אורך: 10.5 מטר, 2 דלתות כניסה/יציאה
"O 405 NÜ" - תצורת 2 דלתות כניסה/יציאה
"O 405 ÜNG" - תצורת 2 דלתות כניסה/יציאה
"O 405 NH" - תצורת 3 דלתות כניסה/יציאה
"O 405 NL" - אורך: 13.00 מטר, 2 דלתות כניסה/יציאה
"O 405 NÜL" - אורך: 13.00 מטר, 2 דלתות כניסה/יציאה
"O 405 GN" - אורך: 18.00 מטר,  תצורות: 3 ו-4 דלתות כניסה/יציאה
"O 405 GNÜ" - תצורת 3 דלתות כניסה/יציאה
"O 405 GNDE" - תצורות: 3 ו-4 דלתות כניסה/יציאה
"מרצדס-בנץ 0408"

שימוש אוטובוס: עירוני, פרברי ובינעירוני
32-34-38 מושבים (52-68-101 מקומות עמידה)
מנוע דיזל
2-3-4 דלתות כניסה/יציאה
ABS
מעקב וידאו (Video surveillance)
מיזוג אוויר
תמונות

"מרצדס-בנץ O405N"
"מרצדס-בנץ O405N"
"מרצדס-בנץ O405N"
"מרצדס-בנץ O405N" - מבט לתוך האוטובוס
"מרצדס-בנץ O405N"
"מרצדס-בנץ O405N"
"מרצדס-בנץ O405N"
"מרצדס-בנץ O405N", תצורת 3 דלתות כניסה/יציאה
"מרצדס-בנץ O405N"
"מרצדס-בנץ O405N"
"מרצדס-בנץ O405N"
"מרצדס-בנץ O405N"
ראו גם

מרצדס-בנץ
מרצדס-בנץ O303
מרצדס-בנץ O309
מרצדס-בנץ O402
מרצדס-בנץ O404
מרצדס-בנץ 0408
מרצדס-בנץ סיטו
לקריאה נוספת

"מרצדס-בנץ O405N" - תמונות(הקישור אינו פעיל)
הערות שוליים

↑  "מרצדס-בנץ 0408"
↑  "מרצדס-בנץ O405N"
↑  דגמי "מרצדס-בנץ O405N" - תמונות
↑  "מרצדס-בנץ O405N" דגם OM 447 hLA
מרחב האוסדורף

בטופולוגיה, מרחב האוסדורף הוא מרחב טופולוגי שבו ניתן להפריד בין נקודות על ידי קבוצות פתוחות זרות. כלומר, נאמר שמרחב  X הוא האוסדורף אם לכל שתי נקודות שונות  x,y\in X קיימות סביבה פתוחה  U של  x וסביבה פתוחה  V של  y כך ש- U,V זרות. מרחבי האוסדורף קרויים על-שם המתמטיקאי פליקס האוסדורף. הם נקראים גם מרחבי  T_{2}, על-פי עוצמתה של אקסיומת ההפרדה שהם מקיימים.
דוגמאות

כל המרחבים המטריים הם מרחבי האוסדורף (ויותר מזה: הם נורמליים).
מישור מור הוא דוגמה למרחב טופולוגי ספרבילי המקיים את תכונת האוסדורף, שאינו קומפקטי מקומית ואינו נורמלי. הטופולוגיה הקו-סופית (על קבוצה אינסופית) מגדירה מרחב שאינו האוסדורף, שכן כל קבוצה פתוחה לא-ריקה כוללת את כל הנקודות ב- X פרט למספר סופי, ולכן אין שתי קבוצות פתוחות לא-ריקות וזרות.
התכנסות במרחבי האוסדורף

במרחב האוסדורף מתקיימת תכונת ההפרדה הראשונה, שלפיה כל נקודה  p היא קבוצה סגורה. אכן, לכל נקודה אחרת יש קבוצה פתוחה שאינה מכילה את p. איחוד כל הקבוצות האלו נותן את המשלים של  p. מאחר שזהו איחוד של קבוצות פתוחות, מתקבלת קבוצה פתוחה. והמשלים שלה הוא  \{p\}. המשלים של קבוצה פתוחה הוא קבוצה סגורה, כנדרש.
יותר מזה: לכל סדרה מתכנסת במרחב האוסדורף יש גבול יחיד, שהרי אילו  x,y היו נקודות גבול שונות לאותה סדרה, אז כל סביבה שלהן הייתה צריכה להכיל כמעט את כל אברי הסדרה, וזה בלתי אפשרי ברגע שבוחרים סביבות זרות. במרחב שאינו האוסדורף יכולה סדרה להתכנס ליותר מגבול אחד. למשל, במרחב (אינסופי) עם הטופולוגיה הקו-סופית, סדרה שכל אבריה שונים זה מזה מתכנסת לכל נקודה (משום שכל קבוצה פתוחה כוללת כמעט את כל האיברים). משום כך, מושג הגבול של סדרות שימושי בעיקר במרחבי האוסדורף. מרחב טופולוגי שבו לכל סדרה מתכנסת יש גבול יחיד נקרא מרחב-US.
מרחבי האוסדורף מקיימים תכונה עוד יותר חזקה: כל מרחב האוסדורף הוא מרחב-KC. כל מרחב-KC הוא מרחב-US, וכל מרחב-US מקיים את תכונת ההפרדה T1. בין מרחבים המקיימים את אקסיומת המניה הראשונה, מחלקות המרחבים שהם האוסדורף, KC ו-US מתלכדות. העובדה שתכונות אלה נבדלות במקרה הכללי, מראה שסדרות מתכנסות אינן יכולות ללכוד את המבנה הטופולוגי באופן כללי, ולכן נדרשת הכללה לרשתות.
הערות שוליים

↑  מרחב-KC הוא מרחב טופולוגי שבו כל קבוצה קומפקטית היא סגורה
| טופולוגיה קבוצתית |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | מרחב מטרי • מרחב טופולוגי • פונקציה רציפה • הומיאומורפיזם |  |
| בתוך המרחב | קבוצה פתוחה • קבוצה סגורה • פנים • סגור • שפה • סביבה • נקודת הצטברות • קבוצה צפופה • קבוצה דלילה • בסיס • סדרת קושי |  |
| תכונות של מרחבים טופולוגיים | תכונות של מרחבים טופולוגיים |  |
| אקסיומות ההפרדה | T0 •  ‏ T1 • ‏ T2 (מרחב האוסדורף) • T2.5 • מרחב האוסדורף לחלוטין • T3 (מרחב רגולרי) • T3.5 • ‏ T4 (מרחב נורמלי) • T5 • ‏ T6 • מרחב מטריזבילי |  |
| אקסיומות המנייה | С1 •  ‏ С2 •  מרחב ספרבילי |  |
| קומפקטיות | קבוצה קומפקטית • מרחב קומפקטי מקומית • מרחב לינדלף • קבוצה קומפקטית יחסית • מרחב  פרה-קומפקטי |  |
| תכונות נוספות | מרחב שלם • קשירות • מרחב בייר • מרחב פולני |  |
|  ק  |  ק  |  |
| בניות | מרחב מכפלה •  טופולוגיה מושרית • מרחב מנה •  קומפקטיפיקציה (קומפקטיפיקציה חד-נקודתית, הקומפקטיפיקציה של סטון צ'ך) • השלמה |  |
| משפטים | הלמה של אוריסון • משפט טיטצה • משפט המטריזציה של אוריסון • משפט טיכונוף • משפט הקטגוריה של בייר |  |
| דוגמאות | קבוצת קנטור • עקומת הסינוס של הטופולוגים •  מרחב המסרק  •  הישר הארוך  • מישור מור  •  מרחב אוריסון אוניברסלי |  |
| שונות | טופולוגיה חלשה  • תכונה מקומית • אלומה • מרחב כיסוי |  |
 נושאים בטופולוגיה: טופולוגיה קבוצתית • טופולוגיה אלגברית • טופולוגיה גאומטרית  נושאים באנליזה מתמטית:  חשבון אינפיניטסימלי (מונחון) •   אנליזה וקטורית • משוואות דיפרנציאליות רגילות וחלקיות • טופולוגיה קבוצתית וגאומטרית • אנליזה מרוכבת • אנליזה פונקציונלית • תורת המידה
נג'הוטה

נג'הוטה (בהונגרית: Nagyhuta) הוא כפר זעיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-128 תושבים בשנת 1990 עד ל-45 תושבים בלבד בשנת 2020 (ירידה של מעל 60%).
בשנת 1840 נרשמו במפקד בכפר עשרה יהודים.
משואה (מושב)

| --- | --- |
בית הוועד של משואה
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: יהודה ושומרון
מועצה אזורית: ערבות הירדן
גובה ממוצע: ‎-256 מטר
תאריך ייסוד: 1969
תנועה מיישבת: העובד הציוני
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 297 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎12.9% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת צפון השומרון מוגדלת) משואה(למפת צפון השומרון רגילה) משואה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום משואה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום משואה32°06′48″N 35°29′33″E﻿ / ﻿32.1133794052934°N 35.4924345481018°E﻿ / 32.1133794052934; 35.4924345481018  heמפת היישובים של מועצה אזורית ערבות הירדן (in English: Bik'at HaYarden Regional Council) באדום - משואה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

מַשּׂוּאָה היא התנחלות ומושב שיתופי השייך לארגון יישובי העובד הציוני ונמצא  בתחום מועצה אזורית בקעת הירדן.
היישוב נמצא בבקעת נחל תרצה סמוך למפגשו עם בקעת הירדן.
היסטוריה

המושב עלה לקרקע ב-1 בינואר 1970 כהיאחזות נח"ל שאויש בידי גרעין דתי. בקיץ 1971 הושלם קידוח מים עבור ההיאחזות.
המקום אוזרח במאי 1974 בידי גרעין של העובד הציוני והפך למושב. לקראת האזרוח הכשירה הקרן הקיימת את הקרקע ומשרד השיכון הקים 33 יחידות דיור. שטח המושב היה כ-4000 דונם ויועד בעיקר לגידול ירקות, מטעים וגידול תרנגולי הודו. בשנת 1979 צבר המושב חובות כבדים. התושבים התלוננו שהאדמות שהוקצו להם באיכות גרועה וכי אספקת המים והחשמל אינה יציבה. מצב זה נמשך לאורך שנות ה-80. לאורך השנים המושב ניסה לגייס מתיישבים נוספים. בשנת 1980 הוסב אתר ההיאחזות לבית הספר האזורי.
בשנות ה-90, במסגרת הסדר חובות המושבים ובעקבות "חוק גל" נמחקו רוב חובות המושב.
בשנת 1999 בנתה חברת מקורות מאגר מים למושב.
כיום (2015) מתגוררות במושב כ-65 משפחות.
באביב 2019 שוב החל המושב לסבול ממשבר חמור, בעקבות מחסור במים, עקב שילוב של תשתיות מים וחשמל ירודות שגורמות להפסקות חשמל ולתקלות שאיבה, ובנוסף צמצום של מכסות המים.
ב-2021 פורסם שהיישוב הוא היישוב הישראלי שצמח בקצב השני הכי מהיר ביהודה ושומרון לאחר מבואות יריחו עם למעלה מ-46% אחוזי גידול אוכלוסייה.
מקור שם הישוב

שמו של המושב ניתן לו על-שם המשואות שהיו מדליקים בימי בית שני לציון ראש חודש ומועדים על פסגת קרן סרטבה הסמוכה.
אתרים בקרבת היישוב

אלכסנדריון (סרטבה) - הר דמוי חרוט המתנשא מעל עמק הירדן התחתון, כ-3 דרומית ליישוב. בראש ההר ממוקם מבצר האלכסנדריון שנבנה בשנת 90 לפנה"ס בידי אלכסנדר ינאי.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  משואה - היאחזות נח"ל רביעית בבקעת-הירדן, מעריב, 2 בינואר 1970
↑  נורית ארד, אורגות בנחל משואה, דבר, 28 בספטמבר 1970; המשך
↑  מסע בבקעה, דבר, 10 באוקטובר 1971
↑  הושלמו קידוחי מים בשביל ארגמן ומשואה, דבר, 8 באוגוסט 1971
↑  משואה תעלה על הקרקע בחודש מאי, דבר, 28 במרץ 1974
↑  יוסף וקסמן, מתיישבים עם ילדיהם קיבלו לידם, מעריב, 15 במאי 1974
↑  כ-5,500 דונם קרקע יוכשרו בבקעת הירדן, דבר, 4 באפריל 1974
↑  יוסף ולטר, האחזויות הנח"ל משואה וקליה, מעריב, 10 באפריל 1974
↑  יוקם מושב בהיאחזות משואה, דבר, 10 במאי 1974
↑  סגירת המים לשבוע - הקש ששבר הגב לאנשי משואה, מעריב, 15 ביולי 1979
↑  הגירעון עולה על 100 מליון ל"י, מעריב, 3 באוגוסט 1979
מנחם גולן, אש דועכת במשואה, מעריב, 24 בדצמבר 1982
אבינעם בר יוסף, 35 משפחות משואה חסמו, מעריב, 9 במאי 1986
↑  משואה קולט משפחות, מעריב, 16 בפברואר 1979

מושב משואה, מעריב, 10 באוגוסט 1979

מושב משואה, דבר, 30 בנובמבר 1979

מושב משואה קולט זוגות צעירים, מעריב, 6 באפריל 1984

קולט משפחות עם ילדים, מעריב, 28 בפברואר 1986
↑  יוסף אחימאיר, הקשר הצרפתי בבקעת הירדן, מעריב, 14 בדצמבר 1980
↑  עמירם כהן, מנהלת הסדר המושבים: חובות המגזר המושבי - 22.9 מיליארד שקל, באתר TheMarker‏, 28 באפריל 2011
↑  דוד חיון, ‏דנישא בונה 2 בריכות מים בבקעת הירדן ובשומרון, באתר גלובס, 27 בדצמבר 1999
↑  אלישע בן קימון, מגדלי הפלפלים בבקעת הירדן במשבר: "נמצאים במצב חירום", באתר ynet, 25 במאי 2019
↑  יואב קווה, האיש מן הבקעה, באתר הארץ, 9 במאי 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588159205171
משה בורנשטיין

| --- | --- |

משה בורנשטיין   תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  26 בפברואר 1912 ח' באדר תרע"ב נובי קורצ'ין
 פטירה:  23 ביולי 1993 (בגיל 81) ה' באב תשנ"ג תל אביב
 מדינה:  פולין פולין
 תאריך עלייה:  1952
 מקום מגורים:  תל אביב
 פעילות בולטת:  איש עסקים
 ידוע בשל:  מייסד תשלובת טמפו משקאות
 תקופת הפעילות:  1929–1993 (כ־64 שנים)
 תפקיד:  מייסד ומנכ"ל תשלובת טמפו
 בת זוג:  טובה
 מספר צאצאים:  3
 פרסים והוקרה:  פרס התעשייה לשנת 1990  פרס איש השנה בבורסה בתל אביב בשנת 1991.
משה בורנשטיין (26 בפברואר 1912 – 23 ביולי 1993) היה תעשיין ואיש עסקים ישראלי, מייסד ומנכ"ל תשלובת טמפו למשקאות קלים ובירה, עד למותו, בגיל 81. ממפתחי עיירת הפיתוח ירוחם. זכה בפרס התעשייה בשנת 1990.
קורות חיים

משה בורנשטיין נולד בעיר נובי קורצ'ין (ניישטאט), שעל גדות הנהר ויסלה בפולין. הוריו, צבי וחיה בורנשטיין, גידלו אותו יחד עם שש אחיותיו, באווירת חסידות גור. האב היה שותף בטחנת הקמח האזורית ועסק במסחר סיטונאי של קמח.
בשנת 1929, כשהגיע לגיל 17, אביו חלה ומשה הוזעק מלימודיו בישיבה בוורשה כדי לפרנס את המשפחה. בורנשטיין השתלב בעסקי המסחר של אביו ואף פיתח אותם וצבר כסף רב.
לאחר נישואיו בשנת 1936, לטובה טיקוצ'ינסקי, רכש את טחנת הקמח השנייה בגודלה בפולין, שבעיר טרנוב, והצליח להגדיל את עסקיו עוד יותר.
בספטמבר 1939, כשפרצה מלחמת העולם השנייה וצבא גרמניה פלש לפולין, משפחת בורנשטיין ברחה מטרנוב, נטשה את טחנת הקמח והגרמנים השתלטו עליה.
קורות חיים > בשואה

בשנת 1939, לאחר הבריחה מטרנוב, משפחת בורנשטיין התפצלה, רובּהּ, כולל הנשים והילדים, חזרו לנובי קורצ'ין. הגברים, בראשות בורנשטיין, פנו אל הצד הרוסי והמתינו עד יעבור זעם. בשלב מאוחר יותר, הגברים חזרו, והמשפחה התאחדה בעיר טרנוב ושרדה בחסות העובדים הפולנים של טחנת הקמח. כשחוסל גטו טרנוב, עברה המשפחה לגטו ורשה, שם, בעזרת כסף רב, הוציא בורנשטיין את המשפחה, תחת זהויות חדשות לא יהודיות, לחלק ה"ארי" של ורשה.
כשהתגברו החיפושים אחר יהודים בעיר, בחודש מרץ 1944, ברחה משפחת בורנשטיין לבודפשט, הונגריה, כי עד אז יהודי הונגריה לא נרדפו. עם זאת, בחודש זה מפלגת צלב החץ ההונגרית הפרו-נאצית עלתה לשלטון, ויהודי הונגריה רוכזו בגטאות לקראת השמדה. המשפחה ניסתה לחזור לוורשה, אך נתפסה על ידי משמר של חיילי צלב החץ ונאצים גרמנים והושלכה לכלא בהונגריה. באוגוסט 1944, לאחר שהמשפחה שוחררה מהכלא בנימוק שהם אינם יהודים, ברחה המשפחה לבוקרשט, רומניה, ושם חיו במשך כשנה עד תום המלחמה.