stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוליוס ריץ

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1812 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  12 בספטמבר 1877 (בגיל 64) דרזדן, הקיסרות הגרמנית 
 שם לידה:  August Wilhelm Julius Rietz 
 מקום קבורה:  Trinitatis Cemetery 
 מוקד פעילות:  ממלכת פרוסיה 
 סוגה:  סימפוניה, אופרה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  צ'לו 
 פרסים והוקרה:  אות מסדר כוכב הקוטב  מסדר אלברט 
 
יוליוס ריץ (בגרמנית: Julius Rietz‏; 28 בדצמבר 1812 – 12 בספטמבר 1877) היה מלחין, מנצח וצ'לן גרמני.
ביוגרפיה

יוליוס ריץ נולד בברלין, בנו של המוזיקאי יוהאן כריסטיאן ריץ. אחיו הבכור היה הכנר אדוארד ריץ. יוליוס למד נגינה בצ'לו אצל מוריץ גאנץ וברנהרד רומברג וקומפוזיציה אצל קרל פרידריך צלטר, שהיה גם מורו של פליקס מנדלסון. אדוארד ריץ היה ידידו של מנדלסון ושני האחים ניגנו עם מנדלסון ברביעיית מיתרים עוד בשנת 1820. בשנת 1829, לקראת ביצוע מתאוס פסיון מאת יוהאן סבסטיאן באך, ביוזמתו ובניצוחו של מנדלסון, העתיקו אדוארד ויוליוס ריץ את תפקידי התזמורת והמקהלה של היצירה. באותה שנה הצטרף ריץ לתזמורת של תיאטרון קניגשטדט. לאחר שדחה את המשרה שהציע לו גספרה ספונטיני בתזמורת החצר של ברלין נסע ב-1834 לדיסלדורף, כעוזר למנדלסון בבית האופרה של דיסלדורף. כשמנדלסון עזב את דיסלדורף, התמנה ריץ למנהל המוזיקלי של העיר.
בשתים-עשרה השנים הבאות עשה לו שם הן כמלחין, שהוציא לאור כ-25 יצירות והן כמנצח. הוא המשיך לנגן בצ'לו לפני קהל, עם פרדיננד הילר ופרדיננד דוויד, בין השאר. ב"פסטיבל עמק הריין" של שנת 1839 היה מנצח משנה לצד מנדלסון, ובפסטיבלים של 1845, 1856 ו-1869 היה המנצח הראשי. בשנת 1848 התמנה למנצח בתזמורת גוונדהאוס של לייפציג ולמורה לקומפוזיציה בקונסרבטוריון של העיר. במשך השנים ערך את המיסה בסי מינור ואת המתאוס פסיון של באך וכן התקין לדפוס את הפרטיטורות ל-14 סימפוניות של יוזף היידן בשביל הוצאת ברייטקופף והרטל. ב-1859 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לייפציג על הישגיו כמלחיו, מנצח ומלומד. ב-1860 התמנה למנהל מוזיקלי של דרזדן. משנת 1874 עד מותו ב-1877 היה המנצח הראשי של התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן.
יוליוס ריץ מת בדרזדן.
יצירותיו

אופרות
מוזיקה למקהלה
לידר
שלוש סימפוניות
פתיחות
קונצ'רטי
מוזיקה קאמרית
הערות שוליים

↑  אלברט מל, "אדוארד ריץ", מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  אלברט מל ומתאוס ויגנדט, "יוליוס ריץ", מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  מל וויגנדט, גרוב
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: פליקס מנדלסון | מנצח ראשי, תזמורת גוונדהאוס, לייפציג  1847 - 1854 | הבא: קרל ריינקה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: לא ידוע | מנצח ראשי, התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן  1874 - 1877 | הבא: פראנץ וילנר |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267001805171  PLWABN: 9810532612205606  BIBSYS: 3064662  BNE: XX1639800  BnF: cb13531409h (data)  GND: 101365632  ICCU: FERV071425  ISNI: 0000 0001 1028 6231  LCCN: n88625420  LNB: 000197675  MusicBrainz: 9389d107-8178-427b-b9b1-f2cff3702ed6  NKC: xx0100364  NTA: 069964955  SNAC: w6m32z34  SUDOC: 050473980  Trove: 1219274  VcBA: 495/285212  VIAF: 66626698   WorldCat (עם VIAF): 66626698
בית החולים היהודי בברוקלין

| --- | --- |

הבניין הראשי של בית החולים לשעבר, המשמש כיום כבית דירות. הכתובת The Jewish Hospital קבועה עדיין מעל הכניסה אליו
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1906 
 תאריך סגירה:  1982 
 שירותים
 מיטות:  650 (נכון ל־1928) 
 גאוגרפיה
 מיקום:  ניו יורק, ארצות הברית
 קואורדינטות:  40°40′34″N 73°57′34″W﻿ / ﻿40.67611°N 73.959335°W﻿ / 40.67611; -73.959335
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבית החולים היהודי בברוקלין(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבית החולים היהודי בברוקלין
 
בית החולים היהודי בברוקלין (באנגלית: Brooklyn Jewish Hospital) היה בית חולים ברובע ברוקלין בעיר ניו יורק שבארצות הברית, אשר פעל בשנים 1906–1982, אז התאחד בשל קשיים כלכליים עם בית החולים סנט ג'ון (אנ').
תולדות בית החולים

שורשיו של בית החולים מצויים באגודת בית החולים העברי בברוקלין (Brooklyn Hebrew Hospital Society), שהקימה מרפאה ברובע בשנת 1895. כעבור שנים אחדות ביקשו מנהיגי הקהילה היהודית המקומית להרחיב את המרפאה. לשם כך הם רכשו לשיפוץ ב-1903 בניין של בית חולים לשעבר (Memorial Hospital for Women and Children) בשדרת קלאסון (Classon Avenue). המבנה היה ממוקם בין שכונת קראון הייטס לבין שכונת פרוספקט הייטס (Prospect Heights). פתיחת ביית החולים התעכבה עד לדצמבר 1906 על מנת לגייס כספים להרחבת קמפוס בית החולים מעבר לתוכנית המקורית. השטח שנוסף לו שימש לשיכון בית ספר לסיעוד, מעונות לסטודנטיות ומשרדים. בשנות העשרים גייס נתן ג'ונאס (Nathan Jonas), אחד המייסדים, ממון ששימש להקמת אגף אשפוז נוסף, שנפתח ב-1928. ממועד זה הכיל בית החולים 650 מיטות אשפוז. אחד התורמים הגדולים להקמת האגף היה אברהם אברהם, מבעלי חנות הכלבו הידועה "אברהם ושטראוס" בברוקלין.
בית החולים פרח עד מחצית המאה ה-20 ואף התרחב. בין החולים שטופלו בו היה אלברט איינשטיין, שנותח שם בדצמבר 1948.
משנות החמישים ואילך החלו תושבים אמידים רבים לעזוב את שכונת קראון הייטס ובמקומם הגיעו תושבים מעוטי אמצעים, שהסתמכו יותר על תוכניות ביטוח רפואי ממשלתיות. עקב כך התמעטו הכנסות בית החולים. הוא נקלע למצוקה ובשנת 1979 הגיע עד סף פשיטת רגל. הוא שרד בעזרת סיוע כספי פדרלי שניתן לבתי חולים קהילתיים בשכונות עניות. לאחר ארגון מחדש התאחד בית החולים בשנת 1982 עם בית החולים האפיסקופלי סנט ג'ון (St. John's Episcopal Hospital), שסבל גם הוא מקשיים כלכליים. המוסד המאוחד נקרא מאז המרכז הרפואי הבין-אמונתי (Interfaith Medical Center).
יחידות בית החולים המאוחד התמקמו באתרים אחדים בברוקלין. הקמפוס הראשי שוכן כקילומטר ממזרח לקמפוס הישן של בית החולים היהודי. בית החולים המאוחד, שגם הוא נקלע לקשיים כלכליים, כולל כיום (2019) 287 מיטות אשפוז.
רוב מבני בית החולים היהודי לשעבר נמכרו והוסבו למגורים. מעל חזית המבנה הראשי לשעבר של בית החולים, בשדרת קלאסון‏ 713, קבועה עדיין הכתובת "בית החולים היהודי" ומתחתיה המילים Non Sectarian, שמשמעה שבית החולים לשעבר העניק את שירותיו לכל דורש ללא אפליה. אחד המבנים של בית החולים היהודי משמש עד היום כמרפאה של בית החולים המאוחד.
הערות שוליים

↑  מקור: http://www.interfaithmedical.com/.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263292905171  LCCN: n2002136546  VIAF: 267208195   WorldCat (עם VIAF): 267208195
פטר, דוכס אולדנבורג

פטר, דוכס אולדנבורג (בגרמנית: August von Oldenburg;‏ 26 באוגוסט 1812 - 14 במאי 1881), היה סבו של ניקולאי ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, והוא אב קדמון של ניקולאי רומנוביץ' רומנוב, אחד מהטוענים לראשות שושלת המלוכה של בית רומנוב ולכתר הצאר הרוסי.
ביוגרפיה

פטר נולד ב-26 באוגוסט 1812 בירוסלבל, לגאורג, דוכס אולדנבורג וליקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של פאבל הראשון, קיסר רוסיה וסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג. שישה חודשים לאחר לידתו מת אביו ממחלת הטיפוס, ופטר ואחיו עברו לחסותו של דודם אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. האחים חיו ברוסיה עד שאמם התחתנה עם וילהלם הראשון, מלך וירטמברג בשנת 1816, ולאחר מכן עברו לווירטמברג והתחנכו בשטוטגרט. עם מותה של אמם, פחות משלוש שנים לאחר מכן, פטר ואחיו נשלחו לסבא שלהם פטר הראשון, הדוכס הגדול של אולדנבורג באולדנבורג, וקיבלו ממנו חינוך נרחב, כפי שנתן לבניו, וכן נשלחו בקביעות לטיולים מאלפים ברחבי גרמניה כדי להרחיב את החינוך שלהם.
במאי 1829 נפטר סבו, ואחרי מותו של אחיו אלכסנדר בנובמבר אותה שנה, קרא לו דודו ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, ומינה אותו לקולונל במשמר החיים. פטר עלה במהירות בסולם הדרגות, ולאחר מכן מונה ללוטננט גנרל. לאחר ארבע שנות שירות הוא פרש לגמלאות, והיה פעיל בממשלת סנקט פטרבורג. בשנת 1834 הוא מונה לסנטור רוסי, ומאותו זמן החל להתפרסם כפילנתרופ גדול, שהקדיש את כוחותיו בעיקר לחינוך. הוא ייסד את בית הספר הקיסרי לתורת המשפט, שבו התחנכו השופטים והמנהלים העתידים של רוסיה, ובשנת 1844 הוא מונה לראש ארגון לקידום החינוך של נשים.
פיטר מאולדנבורג היה גם חוקר, ודיבר שמונה שפות. כנשיא כבוד של קרן הנאמנות צארינה מריה, הוא גם מילא תפקיד מוביל בפיקוח על פיתוח בתי חולים ברוסיה, שאחד מהם בסנקט פטרסבורג נקרא בית החולים של הנסיך פיוטר מאולדנבורג לילדים. בנוסף, הוא גם תרם תרומה משמעותית לתוכניות בניין בית הספר באולדנבורג, שהייתה מולדתו.
ב-23 באפריל 1837 התחתן פטר עם תרזה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של וילהלם, דוכס נסאו ולואיזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ממנה נולדו לו 8 ילדים.
פטר היה מלחין מוכשר, והלחין כמה יצירות נחשבות, אשר חלקם אף בוצעו בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג.
בשנת 1880 נערכה מסיבה חגיגית לכבודו, לרגל 50 שנות שירותו לטובת ממשלת רוסיה, בהשתתפות אלכסנדר השני, קיסר רוסיה, ורוב המשפחה הקיסרית. פטר היה קשור מאוד לאחיינו הצאר אלכסנדר השני, ולאחר שנרצח הלה במרץ 1881 לקח זאת פטר באופן קשה, וכעבור חודשיים הוא מת בביתו ב-14 במאי.
משפחתו

ב-23 באפריל 1837 התחתן פטר עם תרזה, נסיכת נסאו-ויילבורג, בתם של וילהלם, דוכס נסאו ולואיזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ממנה נולדו לו 8 ילדים:
אלכסנדרה פטרובנה, דוכסית אולדנבורג (1838–1900), התחתנה עם ניקולאי ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה
ניקולאס פטרוביץ', דוכס אולדנבורג (1840–1886), התחתן עם מריה בולאצל
ססיליה פטרובנה, דוכסית אולדנבורג (1842–1843)
אלכסנדר פטרוביץ', דוכס אולדנבורג (1844–1932), התחתן עם אוגניה מקסימיליאנובנה, נסיכת לוכטנברג
קתרינה פטרובנה, דוכסית אולדנבורג (1846–1866)
גאורג פטרוביץ', דוכס אולדנבורג (1848–1871)
קונסטנטין פטרוביץ', דוכס אולדנבורג (1850–1906), התחתן עם אגריפינה יאפרידזה, רוזנת פון צרנקאו
תרזה פטרובנה, דוכסית אולדנבורג (1852–1883), התחתנה עם גאורג מקסימיליאנוביץ', דוכס לויכטנברג השישי
אליהו סימפסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1889 
 פטירה:  1976 (בגיל 87 בערך) 
 השכלה:  רשת ישיבות תומכי תמימים ליובאוויטש 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
הרב אליהו ייאכיל סימפסון (ביידיש: סימפסאן; בוברויסק, א' בתמוז תרמ"ט - ניו יורק, כ"ט בכסלו תשל"ז) היה רב חסיד חב"ד ותיק, ה'חוזר' (מי שחוזר ומעלה על הכתב את דברי התורה) של האדמו"ר הרש"ב ומי שמונה על ידו למשפיע קהילת חב"ד באודסה, הגבאי (מזכיר) של האדמו"ר הריי"ץ ושל ביתו ובית המדרש בחצרו. כיהן כשד"ר האדמו"ר הריי"ץ והרבי מלובביץ'. ממייסדי אגודת חסידי חב"ד העולמית, חבר הנהלת ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש המרכזית – 770, ממסייעי הצלת האדמו"ר הריי"ץ ממוסקבה ורב בית הכנסת "צמח צדק" בבורו פארק, ניו יורק.
קורות חייו > ברית המועצות > בוברויסק

נולד לשמעון אהרן והנקא למשפחת ייאכיל. בגיל 12 נשלח לעיירה ליובאוויטש והתקבל בגיל צעיר זה לאחר תנאים שהציבו לו ללימודים בישיבת תומכי תמימים בעיירה בה למד למשך 15 שנים. הוסמך להוראה על ידי הרד"ץ חן והרב אריה לייב שיינין רבה של דוקשיץ. בליובאוויטש שימש אחד מ'חוזרי' וכותבי ה'הנחות' (קיצורי החזרות שהובאו אל הרבי להגהה) על מאמריו של הרבי הרש"ב בהיותו בעל זיכרון צילומי, וחלקים גדולים מהסדרות 'ספר המאמרים' ו'תורת שלום' של הרבי הרש"ב נכתבו מפיו. באיגרת אל הנשיא זלמן שזר כותב עליו רבי מנחם מנדל שניאורסון: "מראשי החוזרים והתופסים".
קורות חייו > ברית המועצות > קובליץ

בתרע"ו נישא לפרומא איטא בת החסיד יהושע בנימין ליפשיץ מקובליץ. בשנה שאחר חתונתו התגורר בסמוך לבית חותנו, בקובליץ שבפלך ויטבסק. בתום שנה שלח האדמו"ר הרש"ב איגרת בכתב-ידו לראשי קהילת חב"ד בעיר אודסה ובה מינהו לרב קהילתם כממלא מקומו של הרב אליעזר דברוסקין.
קורות חייו > ברית המועצות > אודסה

הרב ייאכיל עבר לאודסה והחל לשמש כרב. באותה תקופה ניצל מפורעי ה'אדומים' על ידי הרב אלחנן דב מרוזוב ובתשרי תר"פ נסע לרוסטוב על הדון לבקר את רבו. באותה שנה בב' בניסן נפטר הרבי הרש"ב ובתשרי נסע לרוסטוב כחסידו של בנו, הרבי הריי"ץ. לאחר המהפכה הבולשביקית הצליח לברוח לאנגליה בעבור ויזה בה כונה בשם אליהו "סימפסון" כשמו הבדוי של אחיו בוויזה שלו. מיני אז נקרא הרב אליהו במשפחתו המקורית וזו המזויפת: אליהו ייאכיל - סימפסון.
קורות חייו > ארצות הברית

בשנת תרפ"ג הגיע עם משפחתו לארצות הברית, והוא מונה לרב בית הכנסת 'צמח צדק' בהארלם. לאחר מכן עבר לבורו פארק, שם שימש כרב בית כנסת בעל שם זהה למעלה מ-50 שנה עד פטירתו.
פעל להקמת אגודת חסידי חב"ד באמריקה, מונה ליושב ראש "אגודת התמימים" ושימש מנהל ובא-כחו של הרבי בישיבת תומכי תמימים המרכזית בניו יורק. שימש גם כיושב ראש 'אגודת התמימים' ו'ועד דמי המעמד', וכמזכיר 'ועד המסדר' ללימוד החסידות ולקיום התוועדויות בבית מדרשו של הרבי.
בת"ש כשהיגר הרבי הריי"ץ לארצות הברית התארח הרבי בביתו ישירות כשיצא מהנמל. הוא כונה 'נאמן בית' בביתו ומונה לאחראי על ה'יחידויות' - הפגישות עם הרבי הריי"ץ. הוא נשלח על ידו לשד"רות בהעברת תורתו ובאיסוף תרומות לשיקגו, למונטריאל, לסינסינטי ולמיאמי. אחר פטירתו נשלח על ידי חתנו הרבי מלובביץ' לישיבות ולקהילות שונות ברחבי אוסטרליה, קנדה וארצות הברית בהם שימש כרב זמני. נפטר ממחלה בכ"ט בכסלו תשל"ז, והרבי מלובביץ' ביקש להוסיף לנוסח מצבתו - "מגדולי חוזרי דא"ח בליובאוויטש".
אחר פטירתו

חתנו, הרב אברהם רוזנפלד, ממלא את מקומו כרב בית הכנסת 'צמח צדק' בבורו פארק. (בנו של הרב אברהם נשוי לאחותו של שלום רובשקין.)
לקריאה נוספת

שניאור זלמן ברגר, חסיד נאמן ספר לדמותו ופועלו, תשס"ז
הערות שוליים

1 2  "Shabbos with Sholom Mordechai Rubashkin". Ami Magazine (באנגלית) (348): 78. 27 דצמ' 2017. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  שניאור זלמן ברגר, חסיד נאמן, ברוקלין: הרב שמעון אהרן רוזנפלד, תשס"ח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296974105171  LCCN: n2009026608  VIAF: 82509380   WorldCat (עם VIAF): 82509380
קרוסלת הקידמה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  amusement park show 
 כתובת:  ממלכת הקסם 
 מדינה:  ארצות הברית 
 קואורדינטות:  33°48′44″N 117°55′01″W﻿ / ﻿33.8121°N 117.917°W﻿ / 33.8121; -117.917
 אתר רשמי
 he
 
קרוסלת הקדימה בממלכת הקסם
קרוסלת הקידמה (באנגלית: Carousel of Progress) הוא מתקן בפארקי השעשועים של חברת וולט דיסני. המתקן תוכנן על ידי וולט דיסני עצמו, ומהווה "מסע" בחייה וביתה של משפחה במאה ה-20.
ההיסטוריה של המתקן

קרוסלת הקידמה, שנקראה במקור "התיאטרון הקרוסלי של ארץ ההתקדמויות המדעיות" (באנגלית: Progressland Carousel Theater) היה מופע שהוכן על ידי וולט דיסני עבור חברת ג'נרל אלקטריק עבור המצגת שלהם ביריד העולמי של 1964 שנערך בעיר ניו יורק.
עם סיום היריד הועברה הקרוסלה לדיסנילנד שבקליפורניה, ושם נותרה עד 1973 עת הועברה לממלכת הקסם שבדיסניוורלד (הפתיחה המחודשת הייתה בשנת 1975), ולמופע נערכו שינויים קלים, ובין היתר נכתב שיר נושא חדש על ידי המלחינים ריצ'רד ורוברט שרמן בשם "עתה הוא הזמן הטוב ביותר של חייך" ("Now Is The Best Time of Your Life") שהחליף את שיר הנושא שנכתב על ידי האחים שרמן עבור היריד העולמי - " יש עתיד גדול, נהדר ומרהיב" ("There's A Great Big Beautiful Tomorrow").
בשנת 1985 שופץ המתקן על מנת להתאים אותו לחידושים הטכנולוגיים (וכן הורדו כל האזכורים לג'נרל אלקטריק), ובשנת 1993 נסגר המתקן לצורך שיפוץ נוסף. השיפוץ הסתיים בשנת 1994 והמתקן נפתח בשמו החדש "קרוסלת הקידמה של וולט דיסני" (באנגלית: Walt Disney's Carousel of Progress ), והפעם שב וכלל את שיר הנושא המקורי של המתקן.
בעקבות שמועות על סגירת המתקן נערכו מספר רב של עצומות נגד הסגירה.
וולט דיסני עצמו ציין כי מתקן זה הוא המתקן האהוב עליו בפארק השעשועים.
תיאור המתקן

המופע מורכב מחמש סצנות. מבנה המתקן מעגלי, המחולק לחמישה אזורים, הצופים נכנסים לאזור הראשון והתיאטרון מסתובב סביב הבמה המעגלית, והצופים רואים כל פעם אחד מחמשת האזורים של המופע. כל במה מציגה את ההתפתחות הטכנולוגית שחוותה משפחה ממוצעת ב-100 השנים האחרונות. המופע מתרחש במטבח או חדר המגורים של המשפחה.
האזור הראשון הוא אזור הכניסה למופע ובו ניתן מבוא קצר המספר על ההיסטוריה של המתקן.
הסצנה הראשונה מתרחשת בראשית המאה ה-20 המשפחה נפעמת מהמשאבה שהותקנה במטבח ואיפשרה לה לשאוב מים מבלי לצאת לבאר, וכן מתנור הפחמים.
הסצנה השנייה מתרחשת בשנות ה-20 של המאה ה-20 כאשר מותקן החשמל בבית המשפחה - ניתן לראות תנור חשמלי במקום תנור הפחמים והבית מואר על ידי נורות.
הסצנה השלישית מתרחשת בשנות ה-40 של המאה ה-20. מוצרי חשמל נמצאים בכל מקום בבית - בחדר המגורים יש טלוויזיה, במטבח מיקסר בו האם עושה עוגה, והבת מתאמנת במכשיר כושר חשמלי.
הסצנה האחרונה היא סצנת ערב חג המולד המשפחה נאספת לחג, הנכד משחק במשחק וידאו, הסב (המספר של המופע) מפעיל תנור חשמלי המופעל באמצעות דיבור.
בסוף המופע אומרת האם כי העתיד עוד לפנינו והמופע מסתיים בשיר הנושא "יש עתיד גדול נהדר ומרהיב".
אורך כל אחד מהקטעים זהה ולכן בעת שעוברים ממקטע למקטע שומעים כל הצופים ביחד בכל חמשת אולמות התיאטרון את שיר הנושא.
מקורות השראה

המופע קיבל השראתו מסרטים שנעשו על ידי איגודי התעשיינים האמריקאים המדגימים כיצד ההתפתחות הטכנולוגית תשפר את איכות החיים של המשפחה האמריקאית. סרטים אלה הופקו במהלך השפל הכלכלי הגדול והניו דיל במטרה לעודד את הרכישה של מוצרי הצריכה.
כמו כן, קיבל המופע השראה מתערוכת מאה שנות הקידמה שנערכה בשנת 1933 במוזיאון המדע של שיקגו.
מידע על המתקן > דיסנילנד

פתיחה: 2 ביולי 1967
סגירה: 9 בספטמבר 1973
מתכנן: WED מיזמים
מממן: ג'נרל אלקטריק
מתקנים נוספים באותו אתר:
אמריקה שרה (1974-1988)
אינובישונז (1998-היום)
בובות אודיו אנימטרוניקס: 32
אורך המופע: 20:45
סוג המתקן: תיאטרון מסתובב על בובות אודיו אנימטרוניקס
מידע על המתקן > ממלכת הקסם

פתיחה: 15 בינואר 1975
שיפוץ בו הורדו אזכורי ג'נרל אלקטריק: 1985
שיפוץ נרחב: 1994
מתכנן: WED מיזמים
מממן: ג'נרל אלקטריק (פתיחה -10 במרץ 1985)
מספר מושבים: 226
בובות אודיו אנימטרוניקס: 32
אורך המופע: 20:45
סוג המתקן: תיאטרון מסתובב על בובות אודיו אנימטרוניקס
מתקנים קשורים

בשנת 1983 נבנה באפקוט מתקן במימון ג'נרל אלקטריק המספר את סיפור חיים של אותם בני משפחה בעתיד הרחוק על פני כדור הארץ ובחלל.
מתקן דומה נפתח בשנת 1983 בדיסנילנד שבטוקיו בשם "פיגשו את העולם" העשוי באותו אופן - תיאטרון המסתובב סביב במות בהם מציגים בובות אודיו אנימטרוניקס. בובות אלה הציגו את ההיסטוריה של יפן. המתקן נסגר בשנת 2002.
איוואן גונצ'רוב

| --- | --- |

גונצ'ררוב - דיוקן מאת איוואן קראמסקוי
 לידה:  6 ביוני 1812 (יוליאני) סימבירסק (כיום אוליאנובסק), רוסיה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  15 בספטמבר 1891 (יוליאני) (בגיל 79) סנקט פטרבורג, רוסיה, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  ליטרטורסקיה מוסטקי 
 מקום לימודים:  הפקולטה להיסטוריה ופילולוגיה של אוניברסיטת מוסקבה 
 שפות היצירה:  רוסית 
 סוגה:  רומן, סיפור סקטץ', מאמר 
 זרם ספרותי:  ספרות ריאליסטית 
 יצירות בולטות:  הסיפור הרגיל, אובלומוב, אובריב 
 תקופת הפעילות:  מ-1838 
 חתימה:   
 
איוואן אלכסנדרוביץ' גונצ'רוב (ברוסית: Ива́н Алекса́ндрович Гончаро́в; ‏18 ביוני 1812 – 27 בספטמבר 1891) היה סופר רוסי, חבר בהתכתבות באקדמיה הרוסית למדעים.
תחילת הקריירה

איוואן גונצ'רוב נולד בסימבירסק למשפחת סוחרים. כאשר הוא היה בן 7 אביו נפטר. הוא התחנך אצל הסנדק שהיה ימאי בגמלאות.
בגיל 10 נשלח למוסקבה ללימודי כלכלה. הוא למד שם כ-8 שנים אך לא היה מרוצה. באוגוסט 1831 הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת מוסקבה. במקביל אליו באוניברסיטה למדו ויסריון בלינסקי, אלכסנדר הרצן, איוואן טורגנייב, מיכאיל לרמונטוב וסופרים לעתיד נוספים.
עם סיום האוניברסיטה הוא החליט לחזור לסימבירסק. כשהבין שלא יוכל להגשים בעיר את שאיפותיו הספרותיות רצה לעזוב, אך הסכים להצעת המושל המקומי והתמנה למזכירו האישי. גונצ'רוב כיהן בתפקיד זה 11 חודשים, ולאחר מכן עזב לסנקט פטרבורג. בהיותו בבירה הוא החל לעבוד כמתרגם במשרד האוצר. התפקיד לא היה קשה אך הבטיח לו הכנסה קבועה ואיפשר לו לעסוק בכתיבה.
בתקופה זו הוא התקרב לויסריון בלינסקי, הקשר איתו השפיע על גונצ'רוב וייצב את השקפת עולמו. על דפי מגזין סוברמניק בשנת 1847 התפרסם הרומן הראשון של גונצ'רוב - "הסיפור הרגיל" (ברוסית:Обыкновенная история). במרכז הרומן נמצא המאבק בין "ריאליזם" לבין "רומנטיקה" בחיי החברה הרוסית. שם הרומן נבחר כדי להדגיש את טיפוסיות העלילה.
מסע סביב העולם

באוקטובר 1852 הוא הוזמן להשתתף במסע סביב העולם על הפריגטה "פלדה". מטרת המסע הייתה ביקור במאחזים רוסים באלסקה וקליפורניה וביסוס היחסים עם יפן. בימים הראשונים של המסע גונצ'רוב החל בכתיבת רומן על מהלך המסע. לאחר סיום המסע, הוא חזר לסנקט פטרבורג ב-13 בפברואר 1855. באפריל אותה שנה הוא החל לפרסם את רשמיו בכתבי עת שונים, ובשנת 1858 יצאו רשמיו לאור בספר. למרות הצלחת הספר, הוא חזר לשירות במשרד האוצר.
בשנת 1859 הוא התמנה לצנזור. סופרים אחדים ראו בו את נציג השלטון המדכא את הספרות. לאור חילוקי דעות מקצועיים, גונצ'רוב עזב את השירות בתחילת 1860 ועבר להתפרנס מפעילות ספרותית בלבד.
תקופת הזהר

בשנת 1859 הוא פרסם את הרומן "אובלומוב" (Обломов). הצלחת הרומן הייתה גדולה מאוד.  שם המשפחה של הדמות הראשית (אובלומוב) הפך לשם המגדיר תופעת אדישות בחיי החברה ובחיים הפרטיים. מונח זה נמצא בשימוש בשפה הרוסית עד היום. עם פרסום הרומן גונצ'רוב נכנס לקבוצת הסופרים הבולטים של התקופה.
בשנת 1861 הוא החל בכתיבת רומן חדש "המתלול" (Обрыв). בשנת 1862 הוא התמנה לעורך הראשי של עיתון "דואר הצפון" (Северная почта) שהיה העיתון הרשמי של משרד הפנים. זמן קצר לאחר מכן הוא התמנה לחבר בוועדה לענייני הדפוס. בתפקיד זה הוא ניהל מלחמה של ממש נגד פרסום ספרים וכתבות בעלי דעות סוציאליסטיות, והגן בכל כוחו על השלטון. בשנת 1867 הוא יצא לגמלאות. הדבר איפשר לו להקדיש זמן רב יותר לכתיבת הרומן שכתיבתו הסתיימה בשנת 1869.
השנים האחרונות

לאחר פרסום הרומן השלישי, הוא הפסיק לתקופת מה את הכתיבה. כל הרומנים שלו הוקדשו לחברה הרוסית שלפני רפורמת 1861. הוא לא הכיר היטב את חיי החברה לאחר הרפורמה ולכן התקשה לתאר אותה ביצירותיו.
בתקופה זו כתב מספר יצירות קצרות, שבחלקו יצאו לאור רק לאחר מותו. הוא כתב גם מספר מאמרי ביקורת ספרותית.
ב-24 בספטמבר 1891 לקה בהצטננות, ולאחר מספר ימים נפטר. הוא נקבר בבית העלמין של מנזר אלכסנדר נבסקי בסנקט פטרבורג.
פרסים ואותות הוקרה

1860 - נבחר לחבר מתכתב של  האקדמיה הקיסרית למדעים בסנקט פטרבורג
לואיז, נסיכת אורליאן (1812–1850)

לואיז, נסיכת אורליאן (בצרפתית: Louise d'Orléans;‏ 3 באפריל 1812 – 11 באוקטובר 1850), הייתה בתו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים, ואשתו של לאופולד הראשון, מלך הבלגים.
ביוגרפיה

לואיז נולדה ב-3 באפריל 1812 בפאלרמו, לשם ברחו הוריה בעקבות המהפכה הצרפתית, ללואי פיליפ השלישי, דוכס אורליאן ולמריה אמליה מנאפולי וסיציליה, בתם של פרננדו השלישי, מלך סיציליה ומריה קרולינה מאוסטריה. בשנת 1817 השתקעה משפחתה בצרפת, ולואיז קיבלה חינוך מעולה כראוי לנסיכה הקרובה למשפחת המלוכה.
במהלך מהפכת יולי 1830 הוכתר אביה כלואי פיליפ, מלך הצרפתים, ולואיז קיבלה את התואר "נסיכת אורליאן". ב-9 באוגוסט 1832 התחתנה לואיז עם לאופולד הראשון, מלך הבלגים, ממנו היו לה 4 ילדים. לואיז הייתה רעייה מסורה ואם אוהבת, ובגלל אופייה הביישני נתפסה בפומבי רק לעיתים רחוקות. לואיז הייתה פופולרית מאוד בקרב העם הבלגי, בעקבות יופייה הרב ונדבנותה הרבה. ב-11 באוקטובר 1850 מתה לואיז משחפת, בזמן היותה באוסטנדה.
משפחתה

ב-9 באוגוסט 1832 התחתנה לואיז עם לאופולד הראשון, מלך הבלגים, ממנו היו לה 4 ילדים:
לואי פיליפ, נסיך הכתר של בלגיה (1833–1834)
לאופולד השני, מלך הבלגים (1835–1909)
הנסיך פיליפ, רוזן פלנדריה (1837–1905), אביו של אלברט הראשון, מלך הבלגים
שארלוט, נסיכת בלגיה (1840–1927), אשתו של מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו
ונסן פוארייה

ונסן פוארייה (בצרפתית: Vincent Poirier; נולד ב-27 באוקטובר 1993) הוא כדורסלן צרפתי, המשחק בקבוצת אנאדולו אפס מליגת העל הטורקית וביורוליג, בעמדת הסנטר.
קריירה מקצועית > צרפת

לאחר מספר שנים בליגות חובבים ונוער צרפתיות, חתם פוארייה בשנת 2013 על חוזה בפריז לבלואה מליגת העל הצרפתית, ממנה הושאל בשנת 2014 לקבוצת הייר-טולון מליגת המשנה הצרפתית (LNB Pro B). בעונת 2015/2016 חזר לשחק עבור פריז לבלואה, ושיחק במקביל גם עבור קבוצת "סנטר פדרל דה באסקטבול" מליגת המשנה. את עונת 2016/2017 סיימה פריז במקום השלישי בליגה הצרפתית – ההישג הגדול בתולדותיה – בין היתר הודות ליכולת מצוינת של פוארייה אשר רשם ממוצעים של 10.7 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק.
קריירה מקצועית > סאסקי בסקוניה

ביוני 2017 חתם פוארייה על חוזה בקבוצת סאסקי בסקוניה מליגת העל הספרדית והיורוליג. בעונת 2017/2018 סייע לבסקוניה להעפיל לגמר הליגה הספרדית לראשונה מזה 8 עונות, אך בסדרת הגמר הפסידה הקבוצה מול ריאל מדריד בתוצאה 1–3. בעונת 2018/2019 הוביל פוארייה את שחקני קבוצתו ביורוליג עם 11.9 נקודות בממוצע למשחק, והיה "מלך הריבאונדים" של היורוליג עם ממוצע של 8.3 ריבאונדים למשחק. בסיום אותה עונה, בה הודחה בסקוניה בשלב רבע הגמר, נבחר פוארייה לחמישייה השנייה של העונה ביורוליג.
קריירה מקצועית > בוסטון סלטיקס

לקראת עונת 2019/2020 חתם פוארייה על חוזה בבוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA. בעונתו הראשונה עם הסלטיקס מיעט לשחק, ותרם 1.9 נקודות בממוצע למשחק ב-22 המשחקים בהם שותף.
קריירה מקצועית > פילדלפיה 76'

ב-19 בנובמבר 2020 הועבר בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, וכשבועיים לאחר מכן הועבר בטרייד נוסף לפילדלפיה 76'.
נבחרת צרפת

בטורניר גביע העולם בכדורסל 2019 זכה פוארייה במדליית הארד כחבר נבחרת צרפת. לאורך הטורניר קלע 5.4 נקודות בממוצע למשחק.
סטטיסטיקות הקריירה > ביורוליג

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017/2018 | בסקוניה | 34 | 23 | 17.9 | 0.573 | 0.000 | 0.725 | 5.2 | 1.0 | 0.6 | 0.9 | 8.2 |
| 2018/2019 | בסקוניה | 34 | 26 | 25.6 | 0.617 | 0.000 | 0.731 | 8.3 | 1.1 | 0.8 | 0.8 | 11.9 |

| קריירה |  | 68 | 49 | 21.8 | 0.599 | 0.000 | 0.728 | 6.8 | 1.0 | 0.7 | 0.8 | 10.1 |
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019/2020 | בוסטון | 22 | 0 | 5.9 | 0.472 | 0.500 | 0.857 | 2.0 | 0.4 | 0.1 | 0.4 | 1.9 |
| קריירה |  | 22 | 0 | 5.9 | 0.472 | 0.500 | 0.857 | 2.0 | 0.4 | 0.1 | 0.4 | 1.9 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019/2020 | בוסטון | 1 | 0 | 2.0 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.0 | 1.0 | 1.0 | 0.0 | 0.0 |
| קריירה |  | 1 | 0 | 2.0 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.0 | 1.0 | 1.0 | 0.0 | 0.0 |