stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיברי פורד
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  "Seabury Ford". The Ohio Historical Society. Archived from the original on May 13, 2012.
1 2 3  The History of Champaign county, Ohio, Chicago: W H Beers. 1881. p. 167.
1 2  Ryan, Daniel J (1888). A History of Ohio with Biographical Sketches of her Governors and the Ordinance of 1787. Columbus, Ohio: A H Smythe. pp. 181–182.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 117781580X  LCCN: n98018810  SNAC: w6pr8sgf  VIAF: 36226496   WorldCat (עם VIAF): 36226496
ירד (מלחין)

| --- | --- |

ירד בכתב-יד אתיופי נוצרי מן המאה ה-15
 לידה:  25 באפריל 505 אקסום או בסמן
 פטירה:  20 במאי 571 (בגיל 66) הרי סמן
 קדוש עבור:  הכנסייה האתיופית, הכנסייה האריתראית, הכנסייה הקופטית
 חג:  הכנסייה האתיופית והאריתראית: 11 בגנבות (מקביל ל-19 במאי)
ירד הקדוש (געז: ቅዱስ ያሬድ, "קדוס ירד") (25 באפריל 505 - 20 במאי 571) הוא מוזיקאי אקסומי שלו מיוחס הפיתוח של שירת הקודש המסורתית של הכנסייה האתיופית האורתודוקסית ושיטת התיווי המוזיקלי באתיופיה. קורות חייו שלובות בהגיוגרפיה אגדית והכנסייה האתיופית מחשיבה אותו לקדוש.
חייו

על פי המסורת האתיופית-נוצרית, ירד נולד באקסום למשפחת מלומדים נוצריים. בגיל שש החל ללמוד אצל כומר בשם יסחק (יצחק), אך נשלח חזרה להוריו לאור הישגיו הדלים. אביו, אדם, נפטר בהיותו בן שבע ואמו, טווקליה, ביקשה מאחיה לאמצו ולחנכו. האח, אבא גדעון, היה כומר מלומד בכנסיית גבירתנו מרים מציון, שתרגם לגעז כתבי קודש ממקורות בעברית, בערבית וביוונית. תלמידיו האחרים של אבא גדעון לעגו לירד המפגר בלימודיו, שאף ספג מלקות מדודו.
ירד המתוסכל נמלט מדודו לעיר מדביי, בה חי דודו האחר. בדרכו למדביי, במעיין מייקרה הסמוך לאקסום, פרץ גשם כבד וירד תפס מחסה תחת עץ. בעודו נשען על העץ, שקע ירד בהרהורים נוגים על לימודיו הכושלים. לפתע הבחין ירד בנמלה המנסה לטפס על העץ בעודה נושאת עמה זרע. שש פעמים כשלה הנמלה בניסיונותיה ובפעם השביעית הצליחה. דבקותה של הנמלה במשימתה נגעה ללבו של ירד, והוא תהה מדוע חסרה לו הסבלנות הנדרשת להצלחה בלימודיו. אחרי שבכה כהוגן שב ירד לבית הספר והתחנן בפני דודו, אבא גדעון, שימחל לו על התנהגותו בעבר ויעניק לו הזדמנות נוספת ללמוד.
אצל גדעון החל ללמדו מזמורי תהילים, והפעם הצטיין ירד בלימודיו. הוא השלים את לימודיו בברית הישנה והחדשה לפני עמיתיו לכיתה ומונה לדיאקון מוקדם מהרגיל. הוא דבר געז, עברית ויוונית שוטפות ובגיל ארבע עשרה נאלץ למלא את מקומו של דודו שנפטר. 

האגדה מספרת שירד זכה בתובנה מוזיקלית בשל אינטראקציה עם שלוש ציפורים וכי בהשראתן קשר את הרוחני והמוזיקלי ומיזגם למונחים המוזיקליים שהגדירם כגְעֵז, איזיל ואראררי. ירד עיבד והלחין זמירות הקשורות לחגים ומועדים דתיים, והנחיל את מושג שירת הקדוש לאתיופים האורתודוקסים.



ירד כתב חמישה כרכים של מזמורים לטקסים וחגיגות כנסייתיים. כרכים אלו כוללים את 'ספר הדיגווה והצומה דיגווה'(מזמורים לימות חג ולטקסי יום ראשון), 'ספר המראף' (מזמורים לחגים המרכזיים, תפילות יומיות ותפילות לחודשי הצומות), 'ספר הזימרה' (מזמורים לביצוע אחר המיסה) ואת 'ספר המוואסית' (מזמורים לנפטר).
על פי המסורת, ירד היה חביבו של הקיסר גברה מסקל. האגדה מספרת כי באחד הטקסים הקיסר הופנט לגמרי משירתו של ירד ובטעות הפיל את חניתו על רגלו של ירד המזמר. כפיצוי, הבטיח הקיסר למלא אחת ממשאלותיו. ירד ביקש לחיות את שארית חייו בהתבודדות ולהתמקד בתפילה, מדיטציה והלחנת מוזיקה. הוא בילה את שנותיו האחרונות כמתבודד בהרי סמן. לסלאו מזהה מקום בהרי סמין, המכונה 'אבא ריד', שבו "מאמין חצי ערום סגד והתפלל", כמקום בו חי ירד בערוב ימיו.
מסורת ביתא ישראל מציגה סיפור שונה, לפיו ירד היה בן למשפחה יהודית ובנו או תלמידו של גדעון, ואולץ להתנצר בתקופת המלחמה בין גברה מסקל לביתא ישראל. אחד מבניו של ירד נקרא ישראל ובין צאצאיו האחרים הייתה שורה של כוהני הקהילה שישבו בהרי סמן. קהילת ביתא ישראל לא רואה בירד את אבי שירת הקודש.
לקריאה נוספת

Kifle Assef, The Significance of St. Yared’s Music in the Age of  Globalization in Svein Ege, Harald Aspen, Birhanu Teferra and Shiferaw Bekele (editors), Proceedings of the 16th International Conference of Ethiopian Studies, 2009, p. 1165 - 1170
הערות שוליים

↑  לפי מקור אחר נולד ירד ב-5 באפריל 501
↑  Medebay
↑  Maikrah
↑  לפי מקור אחר  היה זה זחל ולא נמלה
↑  Tadias Magazine
↑  Saint Yared and his contributions to Ethiopian music
1 2  Kay Kaufman Shelemay ,Music, Ritual, and Falasha History, Michigan State University Press, 1989, p. 224-225
1 2  James Quirin, The Evolution of the Ethiopian Jews: a history of the Beta Israel (Falasha) to 1920, University of Pennsylvania Press, 1992, p. 25
↑  גדעון הוא שם תואר של המלכים היהודים בסמין
↑  לפי אותה המסורת מלחמה זו היא הסיבה העיקרית לחג המהללה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284245005171  LCCN: no00066830  VIAF: 4955160668329603560003   WorldCat (עם VIAF): 4955160668329603560003
כוח 13 (ספר)

| --- | --- |

כריכת הספר
 מידע כללי
 מאת:  סמדר שיר, אבי רט
 איורים:  הדס חורי
 שפת המקור:  עברית
 נושא:  יהדות
 הוצאה
 הוצאה:  ידיעות אחרונות
 תאריך הוצאה:  2005
 מספר עמודים:  254
 עורך:  גלית סלומן
כוח 13 הוא ספר ישראלי שכתבו הסופרת והעיתונאית סמדר שיר, וראש מכון ש"י ללימודי היהדות באוניברסיטת בר-אילן אבי רט. הספר יצא לאור בשנת 2005.
עלילה

דניאל נער חילוני כבן 12 חולם לחגוג את בר המצווה שלו בטיסה ליורו דיסני בצרפת. כשמבין שמצפים ממנו שיניח תפילין בבר מצווה הוא מחליט לפרוש לחדרו במהלך חגיגות יום ההולדת ה-12 שלו. דניאל לא מצליח להירדם ולפתע איש מזוקן לבוש חבוש בקסדה נוחת על עץ התאנה הצומח מול חדרו, דניאל צובט את עצמו שהוא אינו חולם וביום המחרת מגלה בחדרו מזכרת, סרגל זמן זוהר.
חודש לאחר מכן בראש החודש מבקר אותו שוב האיש המזוקן ויחד איתו הם טסים לספרד של המאה ה-15 והם צופים ביהודי אנוס מניח תפילין, מאז הפגישה בכל ראש חודש טסים יחד דניאל והאיש המזוקן ליעד אחר בעבר הרחוק על יהודים שנלחמו על הזכות להניח תפילין, איש אינו יודע על הטיולים הסודיים של דניאל בחברת האיש המזוקן.
בסוף השנה דניאל מחליט לבסוף להניח תפילין.
יעדים אליהם הם טסים

ספרד שנת 1492
עליית אעלה בתמר שנת 1881
אושוויץ שנת 1942
אוניית המעפילים "אקסודוס" שנת 1947
מסורבי העלייה שנת 1970
מלחמת יום כיפור שנת 1973
מבצע משה שנת 1984
הערות שוליים

1 2 3 4 5  כוח 13, באתר הספרייה הלאומית
סיבליוס (תוכנת תיווי)

| --- | --- |


 מפתח:  Avid Technology
 מחזור חיים:  1993–הווה (כ־31 שנים)
 גרסה אחרונה:  2022.11 (22 בנובמבר 2022) 
 מערכת הפעלה:  חלונות, OS X, (בעבר RISC OS)
 נכתבה בשפות:  c++
 סוג רישיון:  רישיון קנייני 
 קטגוריה:  כתיבת מוזיקה
 https://www.avid.com/sibelius
 
סיבליוס (באנגלית: Sibelius) היא תוכנה לעריכת תווים אשר מפותחת ומשווקת על ידי חברת Avid Technology האמריקאית. נכון ל-2019, זוהי תוכנת התיווי הנמכרת ביותר בעולם.
בנוסף לאפשרות של יצירה, עריכה והדפסה של תווים, התוכנה מסוגלת גם להשמיע את המוזיקה על ידי תוכנת MIDI אשר כוללת סאונד מוקלט או מסונתז. בנוסף, ניתן לשתף ולהוציא לאור את התווים דרך האינטרנט.
התוכנה פותחה במקור על ידי התאומים הבריטים בן וג'ונתן פין (Finn), וקרויה על שמו של המלחין הפיני הנודע ז'אן סיבליוס. נכון להיום התוכנה פועלת במערכות ההפעלה חלונות ו-macOS.
השנים הראשונות

תוכנת סיבליוס פותחה לראשונה על ידי צמד התאומים הבריטיים בן וג'ונתן פין (Jonathan and Ben Finn) למחשב אקרון ארכימדס (אנ') בשם 'סיבליוס 7'.
הסיבה למספר שבע היא ומאחר שנעימת הפתיחה נלקחה מהסימפוניה השביעית של סיבליוס. עוד סיבה לשמה של התוכנה, הייתה צירוף המקרים בין מוצאו של סיבליוס - מפינלנד, ושם משפחתם (Finn).
בשנת 1986 החלו האחים בפיתוח התוכנה בשפת סף, תוך כדי לימודים באוקספורד וקיימברידג'. הגרסה הראשונית יצאה ב-1993, ודרשה דרישות מערכת מועטות ביחס לנורמה (פחות ממגהבייט), מה שאיפשר כתיבה רציפה ללא עצירות. בנוסף, נעשה גם שימוש בממשק משתמש גרפי, שנתן אפשרות לראות את כל דפי היצירה על גבי מסך אחד בודד (bird's eye).
בעקבות מפגש עם המלחין ריצ'רד אמסלי (אנ'), שהיה ידוע גם כ"חורט מוזיקלי" (כלומר - אדם שתפקידו לחרוט את המוזיקה על פלטת מתכת, באיכות כתב גבוהה), נוספו לאחים מספר עצות לגבי נראותם של התווים שבתוכנה, ולגבי שיפור של עוד מספר מאפיינים.
היצירה הראשונה שבוצעה על ידי תזמורת מתווי התוכנה, הייתה של דייוויד רוברט קולמן (אנ'). היצירה הראשונה שיצאה לאור בתוכנת סיבליוס הייתה "אנטארה" של ג'ורג' בנג'מין, ולאחר מכן יצירות של מלחינים נוספים כגון ג'ון ראטר ו-מייקל טילסון תומאס.
תוכנת סיבליוס עבדה עד לשנת 1998 אך ורק בעזרת מערכת ההפעלה של חברת Acron, ועל כן הייתה חובה לקנות מחשב של Acron (עם מערכת ההפעלה RISC OS) כדי להשתמש בתוכנה, מה שהוביל לעלייה במכירות. (או באנגלית: "קילר אפ" (אנ'))
התרחבות עסקית

בספטמבר 1998 יצאה הגרסה הראשונה למערכת ההפעלה חלונות, ועל כן החליטו האחים "לאפס" את שמה של התוכנה ל"סיבליוס 1.0". מספר חודשים לאחר מכן יצאה גם גרסה למערכת ההפעלה macOS כ"סיבליוס 1.2".
בין השיפורים שנוספו, הייתה האפשרות לפתוח את אותה פרטיטורה בכמה מחשבים במקביל, ותמיכה בתאימות לאחור. בנוסף על כך, נאלצו האחים לכתוב שוב את כל התוכנה שוב, הפעם בשפת התכנות c++.
בשנים שלאחר מכן, עם נפילתה של חברת Acron ובמקביל עלייתן של מיקרוסופט ואפל, התוכנה החלה להמכר בתפוצה רחבה יותר מחוץ לבריטניה, ובעיקר במדינות דוברות אנגלית כארצות הברית, אוסטרליה וניו זילנד.
באוגוסט 2006, נקנתה חברת "סיבליוס תוכנה בע"מ" על ידי חברת Avid Technology, יצרנית תוכנות אודיו ווידאו. הוחלט כי רוב המיקוד יתרכז בתוכנת סיבליוס, כאשר תוכנות נוספות יוסיפו אלמנטים מיוחדים (ובמיוחד בתחומים הנ"ל - אודיו ווידאו)
קמפיין "Save Sibelius"

ביולי 2012 חברת Avid הודיעה שכחלק מצעדי התייעלות, הוחלט לסגור את הסטודיו המקורי בלונדון ולפטר את הצוות המקורי, כולל את האחים finn.צעד זה הוביל לתגובה מידית וחריפה ברשתות החברתיות, וכנראה לפעם הראשונה אי-פעם בה יוצאת עצומה בקנה עולמי כנגד חברת טכנולוגיה מובילה.
הקמפיין,"Save Sibelius" שמו, קיבל אלפי תגובות ועתירות, ונפתחה קבוצת פייסבוק בנושא עם 12 אלף חברים. הקמפיין סוקר בהרחבה ברשת הBBC ובמגזין MacUser (אנ'). חברת Avid ננזפה על כך שרוב ההשקעה הולכת לעבר המוצרים הנלווים, ואילו המוצר הראשי (תוכנת סיבליוס) נזנח בהדרגה.
יוזמי הקמפיין, דרק וויליאס וריצ'י ויטאל (אנ'), התריעו כי ישנה סכנה של Abandonware - שהתוכנה לא תעודכן, ועל כן לא תוכל לפעול במערכות הפעלה עתידיות. (כדוגמת מה שקרה עם תוכנת התיווי "מוזאיק" (אנ').) ולהתיישנות מתוכננת, מה שיגרום לתוכנה להיות בלתי ניתנת לשימוש.
בתגובה לקמפיין, ראש חבר המנהלים של Avid התראיין לרדיו של ה-BBC לתוכניתו של המלחין פול מלור (אנ'), וטען כי המהלך מוצדק. ניסיונות הסדר מצד האחים Finn, כשכללו קניה חלקית של הזכויות על התוכנה עלו בתוהו.
נוספה על כך עוד עצומה באתר Change.com (אנ'), שעל חברת Avid למכור את תוכנת סיבליוס. העצומה נתמכה גם על ידי האיגוד הבריטי של יוצרי המוזיקה, אך גם מהלך זה התברר ככושל.
בעקבות המחאה, ירדו מניותיה של חברת Avid עד לכדי יציאה ממדד הנאסד"ק, וחלו שינויים בהרכב החברה - ביניהם התפטרותו של מנכ"ל החברה גארי גרינפלד.
בפברואר 2013 חברת הבת של ימאהה, "שטיינברג" הגרמנית (אנ') הודיעה על העסקתם מחדש של מפוטרי Avid, ועל יצירת תוכנת תיווי חדשה בשם Dorico (אנ'), שתהווה אלטרנטיבה לתוכנת סיבליוס.
מאפיינים כלליים של התוכנה

התוכנה מאפשרת כתיבה, עריכה והדפסה של פרטיטורות ותפקידים מוזיקליים. היא מתאימה לכל סוגי המוזיקה האינסטרומנטלית והכוראלית. ישנה תמיכה בהקלטת MIDI, ב-VST, יחידות אודיו, המרה לקובץ וידאו, קובצי PDF, בפורמט המוזיקלי של XML, ו- Music OCR. ניתן לאחסן בענן על ידי אפליקציה בשם Sibelius Cloud Publishing (בעבר: Sibelius Scorch), שם ניתן לראות פרטיטורות, להשמיע, לשנות סולם או להדפיס.
כיום ישנן שתי גרסאות לתוכנה: הגרסה הרגילה - שמיועדת לשימוש בתי ספר ואוניברסיטאות (Sibelius First), וגרסה מקצועית - המיועדת לאנשים שמתעסקים בתחומי ההלחנה והעיבוד בקנה מידה גדול - תזמורת סימפונית\ביג בנד (Sibelius Ultimate).
הערות שוליים

↑  Philip Rothman, An interview with Ben Finn, co-founder of Sibelius [Part 1 of 2], scoringnotes, ‏June 23, 2015
↑  Sibelius Group, musicprintinghistory.org
↑  Derek Bourgeois, Score yourself an orchestra, theguardian.com, ‏Thu 1 Nov 2001
↑  Sibelius Software, web.archive.org
↑  Ellee Seymour, The Day Olivetti Stitched up Acorn Computers, huffingtonpost.co.uk, ‏28/02/2012
↑  Drew Cullen, Avid buys Sibelius for a song, theregister.co.uk, ‏Aug 2006
↑  glenn chan, Avid (AVID): how to lose money when you’re the market leader, glennchan.wordpress.com, ‏JUNE 22, 2013
↑  Rhinegold Publishing, Sibelius software’s London offices to close, www.rhinegold.co.uk, ‏12th February 2015
↑  Avid Divests Consumer Businesses and Streamlines Operations, businesswire.com, ‏July 02, 2012
↑  Philip Rothman, Avid’s Michael Ost speaks about Sibelius’s past, present, and future, scoringnotes.com, ‏December 16, 2013
↑  ChrisW, Save Sibelius campaign, soundonsound.com, ‏Jul 20, 2012
↑  Peter Kirn, Avid’s Sibelius Scoring Tool Marches On, But Without Its Creators, As Users Protest, cdm, ‏August 9, 2012
↑  Mealor Paul, Sibelius Software, BBC radio 4, ‏24 August 2012
↑  Sara Castellanos, Avid to be delisted from Nasdaq, bizjournals.com, ‏Feb 24, 2014
↑  Sibelius Core Team Now at Steinberg, Building New Notation Tool, cdm, ‏February 20, 2013
↑  noteperformer 3, noteperformer.com
↑  PDFtoMusic, myriad-online
↑  neuratron, PhotoScore & NotateMe Ultimate
↑  Sibelius | Cloud Sharing and Publishing|אתר=avid.com|תאריך=
↑  Sibelius has an option for everyone, avid.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007381866205171  NKC: ph321881
יצאתי לחפש מחסה

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  יעל ישראל
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך הוצאה:  1993
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001277951
יצאתי לחפש מחסה הוא ספרה ראשון של הסופרת יעל ישראל. זהו קובץ של סיפורים קצרים, שראה אור ב"סדרה הלבנה" בהוצאת עם עובד בשנת 1993. רוב סיפורי הקובץ ראו אור בין השנים 1983 ל-1992, בכתבי העת לספרות מאזנים, אפיריון, פרוזה ושופרא, ובמוספי הספרות של העיתונים מעריב, ידיעות אחרונות, על המשמר ודבר, לפני שכונסו בקובץ זה.
עלילה

סיפורי הקובץ מאירים מציאות קשוחה בהוויה ישראלית עירונית, לחוצה וקדחתנית. הסיפורים כתובים כמו סרט קצר, ומציגים מיניות בוטה בסיטואציות של חוסר מוצא נפשי, באמצעות מבע אנושי קשוב ומתוח. גיבוריהם מורדים בתפקידים החברתיים שבהם הם לכודים, ובניסיונות ההיחלצות שלהם הם שוקעים בהתעסקות פולחנית בגופניותם, והופכים עולם של תשוקה ואלימות למחאה חברתית נוקבת.
רוב הגיבורים חיים מחוץ לזרם המרכזי, ושקועים בעולמם הפנימי המיוסר. ביניהם, טרנסג'נדר שרצח את מאהבו ונמלט מהחוק בסיפור הפותח "יצאתי לחפש מחסה", צעירה הסובלת מהפרעות אכילה ב"מכורה", זקנה החיה בעולם דמיוני והזוי ומשווה את מאהבה הזקן לכוכב קלינט איסטווד בסיפור "עניבות מאמריקה", צעירה שעוברת לילה סהרורי בטרמפ שלקחה בלוס אנג'לס בסיפור "חטופה", ועוד גיבורים שחייהם הסהרוריים נסחפים למציאות אלימה.
הפרשנות

ישראל עוסקת בגופניות כמראה לחיי הנפש של הגיבורים. הם בודקים את עצמם במראה, מתעסקים בכפייתיות בפולחני גוף, מקיאים, מריירים, אפילו בודקים את צואתם – והכול כאלגוריה לתהליכים הנפשיים הקשים שבהם הם נתונים.
"לא מחסה הוא שמעניקה יעל ישראל לגיבוריה, אלא מראה מלוטשת היטב, שהיא בבחינת מלכודת למערומיו הבלתי מחמיאים של הפרט," כותבת אסנת בלייר בביקורתה במוסף הספרותי של מעריב ב-12 במרץ 1993. והיא מוסיפה: "ישראל בוחרת להכות בקורא ישירות בפניו ואין בה רחמים. הנוקאאוט הוא מיידי, מפיל דמויות וקוראים כאחד ולא מותיר פתח להתאוששות מהירה. התייפייפות לשונית אינה נמנית עם מאפייניו של קובץ זה, וההתבוססות הגיבורים בשתיקתם, בשיגעונם, במיניותם המיוסרת ובמלחמתם התמידית בבני זוגם זוכים לתיאורים דקדקניים נטולי עידון לשוני. אבל לא רוע לב הוא שמנחה את עטה של הסופרת, אלא כאב וכעס על מציאות מסרסת. הקצב והדינמיות אשר היא מקנה לספרה באמצעות משפטים קצרים, הומור ציני ומתח, כמו היו סרטים קצרים וממוקדים, אינם משלים את הקורא בדבר ניסיונות ההיחלצות של הגיבורים".
ספרסודונטה

| ספרסודונטה |
| --- | --- |
 מאובן של Lycopsis
תקופה
פלאוקן-פליוקן, 65–3 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
תת־מחלקה:: מטאתריה
סדרה:: ספרסודונטה
שם מדעי
 Sparassodonta ‏אמגינו, 1894

סְפָּרָסוֹדוֹנְטָה (שם מדעי: Sparassodonta; ביוונית: σπαράσσειν, לקרוע + ὀδόντος, שן), היא סדרת יונקים טורפים שנכחדה. מיני הסדרה חיו בדרום אמריקה והם דומים לטורפים שיליניים שהתפתחו ביבשות אחרות, דבר שמהווה דוגמה לאבולוציה מתכנסת. הם חיו מסוף הקרטיקון עד הפליוקן וחלקו את הגומחה האקולוגית לטורפים גדולים בעלי דם חם עם עופות הטרף ממשפחת הפורוסרקוסיים. עם פלישת טורפים מפותחים יותר מצפון אמריקה במהלך ההחלפה האמריקנית הגדולה, נכחדו מיני הסדרה.
גודלם היה מגוון ונע בין 80 ס"מ לגודלם של חתולים גדולים והגדול מכולם היה התיילקוסמילוס. למשפחת התיילוקוסמיים היו ניבים ארוכים במיוחד ומבנה גולגולת שאפשר לנשוך עם שיניים כאלו, ובשל כך הם נכללים בקבוצת השן חרביים.
המיון הראשון של סדרה זו נקבע על ידי פלורנטינו אמגינו (Florentino Ameghino) בשנות ה-90 של המאה ה-19 תחת מחלקת יונקי הכיס. מאוחר יותר השתנה המיון והם משויכים לקבוצה מטאתריה, בה מצויים יונקי הכיס המודרניים.
מיון

סוג Argyrolestes
סוג Nemolestes
סוג Patene
סוג Procladosictis
משפחה Hondadelphidae
משפחה Hathliacynidae
על-משפחה Borhyaenoidea
סוג Angelocabrerus
סוג Chlorocyon
סוג דיוקקיינוס (Dukecynus)
סוג Fredszalaya
סוג Pharsophorus
סוג Plesiofelis
סוג Pseudothylacynus
משפחה Prothylacinidae - בה הפרוטילצינוס
משפחה Mayulestidae
משפחה בוריהאיניים (Borhyaenidae)
משפחה פרובוריהאיניים (Proborhyaenidae)
משפחה תיילוקוסמיים (Thylacosmilidae)
ספתח

ספתח או סיפתח (ביוונית: σεφτές, בטורקית: siftah, ברומנית: saftea) היא מילה המתארת את המכירה היומית הראשונה של בית עסק. המילה סיפתח, שעברה לטורקית מערבית, נגזרת מהמילה "אסתיפטה".
סוחרים רבים ראו במכירה הראשונה מין פתיחת שער ליתר המכירות והשתוקקו לבצע אותה מוקדם ככל האפשר. כדי להקדים את המכירה הראשונה, סוחרים פנו אל לקוחות ושדלו אותם במילים ובהצעות של הנחות או הטבות אחרות.
במהלך הזמן התרחב השימוש בביטוי ומתייחס להתחלות של יחידים או של קבוצות.
הרחבה נוספת היא שימוש במילה למתן שמות למוסדות המכינים אנשים להתחלה חדשה.
במהלך הזמן התפתחה גם אמונה שיש אנשים מסוימים טובים יותר בספתח.
הערות שוליים

↑  ספתח באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Siftah Ne Demek, Tdk Sözlük Anlamı Nedir? (בטורקית)
↑  יונתן גינזבורג, ‏אור מסיכה ממשיך לככב גם בפתיחת העונה הזו, באתר ONE‏, 26 באוגוסט 2023
↑  תוכנית "סיפתח" – לליווי תעסוקתי לסטודנטים ובוגרים טריים עם מוגבלות
↑  Douăzeci de lei? Păi să mănânc o pâine! Ce ești pârlit așa. Dai douăzeci! (ברומנית)
ספרקי וויליאמס

| --- | --- |

 לידה:  1954 
 מוות:  1962 (בגיל 8 בערך) Forest Hall, הממלכה המאוחדת 
 מין:  תוכון מצוי 
 זוויג:  זכר 
 תקופת הפעילות:  ?–1962 
 
ספרקי ויליאמס (1954–1962) היה תוכון מצוי מדבר בעל אוצר מילים של יותר מ-500 מילים ושמונה שירים, הפך לסלבריטאי לאומי לאחר שהוביל קמפיין פרסום על האוכל לציפוורים של חברת קפרן, ויצר תקליט שמכר 20,000 עותקים. לאחר מותו, פיחלצו אותו, והציגו אותו במוזיאון הנקוק של ניוקאסל.
היסטוריה

ספרקי נולד (בקע מהביצה) בצפון מזרח אנגליה, ספרקי היה בבעלות אישה בשם מאטי וויליאמס, שגרה בפורסט הול, ליד ניוקאסל-אפון-טיין. ספאקרי קיבל את השם שלו אחרי שמאטי וויליאמס כינתה אותו "ניצונוץ קטן". היא לימדה אותו לדבר, ולדקלם שירים. לפסארקי היה אוצר עצום של מילים ואמירות. כשספארקי היה בן שלוש וחצי, הוא זכה בתחרות ה-BBC הבינלאומית לדקלום מילים מילים ביולי 1958. הוא היה כל כך טוב, ששנה אחרי זה לא איפשרו לו להשתתף בתחרות, בשביל לתת גם למועמדים האחרים הזדמנות. ספארקי היה תוכי מדהים ששינה את עולם התוכונים לתמיד.
האופרה בהשראת ספרקי מבוססת על היצירה Pretty Talk של מייקל ניימן משנת 1977. היצירה המקורית השתמשה בחומר מתקליט שנעשה על ידי חברת המזון לציפורים של Capern כדי לעזור ללקוחות ללמד את ציפורי המחמד שלהם לדבר. הדיסק הגמיש בגודל 7 אינץ' השמיע משפטים קצרים שנאמרו על ידי הבעלים של ספרקי, גברת וויליאמס, כדי לעודד את חיית המחמד שלה לדבר ואחריו תשובות מסרקי עצמו. האופרה, Sparkie: Cage and Beyond, כוללת הקלטות נוספות מארכיון "Sparkie" של האגודה להיסטוריה של הטבע של נורת'ומבריה. דיסק של Sparkie talking כבר יצא לאור.
הערות שוליים

↑  The British Library (2002). "The language of birds: 5.1 Talking birds". נבדק ב-2009-03-25.
↑  Jack Malvern; Arts Reporter; Times newspaper (2006-03-22). "Budgie tops the bill as mimicry is put on CD". The Times. London. נבדק ב-2009-03-25.
סלטופוס

| סלטופוס |
| --- | --- |
 
תקופה
טריאס עליון, 228 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
קבוצה:: דמויי דינוזאורים
סוג:: סלטופוס
מינים
 Saltopus elginensis
שם מדעי
 Saltopus

סלטופוס (שם מדעי: Saltopus; מילולית: "רגל מדלגת") הוא סוג של זוחל מהקבוצה דמויי דינוזאורים אשר ממנה התפתחו הדינוזאורים. במראו הוא דמה לדינוזאור וכך הוגדר במשך שנים רבות, אך לבסוף הופרד לקבוצה קרובה. הסלטופוס חי בסקוטלנד בסוף הטריאס לפני 228 מיליון שנה.
מאובני הסלטופוס נמצאו ב-1910 בידי החוקר הגרמני פרידריך פון הואן בממצא אחד בעיירה לוסימאות' (Lossiemouth) בסקוטלנד. ליצור שהתגלה היו בעיקר עצמות גפיים ועמוד שדרה אך לא נמצא גולגולת. הוא היה באורך 80-100 ס"מ ושקל בערך 1 ק"ג. עצמותיו היו חלולות כמו עופות ודינוזאורים והוא היה בעל זנב די ארוך. הרגליים היו בעלות 5 אצבעות והוא עמד זקוף כמו דינוזאור אמיתי.
זוחל זה היה כנראה היצור ממנו התפתחו הדינוזאורים האמיתיים אשר היו מהירים יותר והיו בעלי אגן המופנה קדימה.
יצאת נסיך

| --- | --- |

 בימוי:  מרתה קולידג' 
 הופק בידי:  מארק אמין 
 תסריט:  קתרין פאגייט, Jack Amiel, Michael Begler 
 שחקנים ראשיים:  ג'וליה סטיילס פיליפ קרייג Andrea Verešová Clare Preuss אליזבת ווטרסטון Zdeněk Maryška דן פטרוניביץ' Winter Ave Zoli James McGowan Jan Nemejovský Joanne Baron Tony Munch Sarah Manninen Vladimír Kulhavý Henrik Jandorf Niels Anders Thorn Lenka Termerová Klára Issová ג'יימס פוקס אלברטה ווטסון מירנדה ריצ'רדסון לוק מייבלי בן מילר Barbora Kodetová זאכרי נייטון דווין רטריי Yaani King אליזה בנט Jacques Tourangeau אדי אירווין Angelo Tsarouchas Patricia Netzer 
 מוזיקה:  ג'ני מוסקט 
 צילום:  אלכס נפומניאשי 
 מדינה:  ארצות הברית, צ'כיה 
 חברה מפיצה:  פרמאונט, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 במאי 2004 
 משך הקרנה:  105 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט קומדיה, סרט נעורים, סרט רומנטי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   princeandme
 www.princeandme.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
יצאת נסיך (באנגלית: The Prince & Me) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2004, בבימויה של מרתה קולידג', ובכיכובם של ג'וליה סטיילס, לוק מאבלי ובן מילר.
הסרט מתמקד בפייג' מורגן, סטודנטית במכללה בוויסקונסין, המתאהבת בסטודנט בשם אדי, שמתברר כנסיך דנמרק. פייג' היא סטודנטית מצטיינת ושאפתנית, המנסה להתקבל לג'ונס הופקינס  ללימודי רפואה. אדי מגיע למכללה בניסיון להתחמק מתפקידו כנסיך. השניים מתעמתים בתחילה, אך בהמשך מתיידדים ובסוף אף מתאהבים. אדי חווה לראשונה חיים כאדם פשוט, מבלי שאיש יודע שהוא נסיך. פייג' צריכה להחליט האם היא נשארת עם אדי בדנמרק בתור בת מלוכה, או ממשיכה ללימודי הרפואה, ולשאיפתה להיות רופאה בתוכנית רופאים ללא גבולות.
שחקנים

ג'וליה סטיילס כפייג' מורגן.
לוק מאבלי כאדוארד, נסיך דנמרק/ אדי ויליאמס.
בן מילר כסורן.
מירנדה ריצ'רדסון כרוזלינד, מלכת דנמנרק
ג'יימס פוקס כהרלד, מלך דנמרק.
אלבטרה ווטסון כאיימי מורגן.
סרטי המשך

הסרט גרר שלושה סרטי המשך ישירים לווידאו, שהופקו על ידי כותבים שונים ובמאית חדשה, כאשר קם חסקין החליפה את ג'וליה סטיילס בתפקיד פייג' מורגן: "יצאת נסיך 2: החתונה המלכותית" (2004), "יצאת נסיך 3: ירח דבש מלכות" (2008), ו"יצאת נסיך 4: הרפתקת הפיל" (2010).
יעקב לוצ'אנסקי

| --- | --- |

 לידה:  1876 ויניצה, אוקראינה
 פטירה:  1978  (בגיל 102 בערך) גבעת ברנר, ישראל
 מקום קבורה:  גבעת ברנר 
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  פיסול
 פרסים והוקרה:  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול 
 
יעקב לוצ'אנסקי (1876 – 1978) היה פסל יהודי. חי ויצר בפריז. אחרי הקמת מדינת ישראל, בגיל 73, עלה לישראל והשתקע בקיבוץ גבעת ברנר, שם יצר עוד שנים רבות.
ביוגרפיה

לוצ'אנסקי נולד בעיר ויניצה שבאוקראינה בשנת 1876. בגיל עשרים החל ללמוד פיסול בבית הספר לאמנות באודיסה. עם סיום לימודיו גויס לצבא הרוסי.
בשנת 1903 עקר לפריז. התקבל לאקול נסיונל סופרייר דה בוזאר, שם השתלם ועבד בסדנה של הפסל הצרפתי אנטונן מרסייה (Antonin Mercié). יצירותיהם של הפסלים אוגוסט רודן, אריסטיד מאיול (Aristide Maillol) ושרל דספיו (Charles Despiau) הותירו בו רושם עמוק.
לוצ'אנסקי הציג את יצירותיו בתערוכות שונות בפריז. כמו כן ערך מסעות באירופה (בין השאר היה באיטליה, בהולנד ובשווייץ) ובשנים 1931/2 שהה בארצות הברית, שם יצר והציג תערוכות בכמה ערים.
בימי מלחמת העולם השנייה נמלט מפריז לדרום צרפת ומצא מסתור בחווה מרוחקת. הוא המשיך ליצור גם בתקופה זו, למרות תנאי המחסור והרעב. עם סיום המלחמה שב לפריז ואף הצליח להעביר לפריז את היצירות שפיסל בימי המלחמה.
זמן-מה אחרי שחזר לשגרת היצירה נפגש בפריז עם כמה אנשים מארץ ישראל ובהם אהרן ציזלינג אשר עוררו בו רצון לעלות לארץ ישראל וליצור בה. בראשית מלחמת העצמאות שהה לוצ'אנסקי בארץ במשך כמה חודשים ואחר כך שב לפריז כדי לאסוף את רכושו ולשוב לארץ ישראל. כבר בזמן היעדרו מהארץ נערכו תערוכותיו הראשונות בארץ בבצלאל בירושלים, באולם "ביתנו" בחיפה ובמשכן לאמנות בעין חרוד.
בראשית 1949, בגיל 73, עלה לוצ'אנסקי ארצה והביא עמו את כל רכושו ויצירתו. מאות מיצירותיו מסר למשכן לאמנות על שם חיים אתר בקיבוץ עין חרוד איחוד.
לוצ'אנסקי עצמו השתקע בגבעת ברנר, שם הוקם בשבילו "בית לוצ'אנסקי" ובו אטלייה ויחידת מגורים. הוא המשיך לפסל וליצור במשך יותר מעשרים וחמש שנים במקומו החדש. כיום, (2009), סגור הבית, אך מספר פסלים של לוצ'אנסקי מפוזרים ברחבי הקיבוץ.
בשנת 1976 זכה לוצ'אנסקי בפרס על שם מאיר דיזנגוף לאמנות.
לוצ'אנסקי נפטר בשנת 1978 בגבעת ברנר והוא בן 102.