stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי יפן – קוסטה ריקה

| יחסי יפן – קוסטה ריקה |
| --- | --- |
יפן: קוסטה ריקה


יפן: קוסטה ריקה
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 51,100
אוכלוסייה
123,588,993: 5,135,708
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 86,498
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,088: 16,842
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

הכניסה לשגרירות קוסטה ריקה בטוקיו
יחסי יפן–קוסטה ריקה הם היחסים הדיפלומטיים שבין יפן לבין רפובליקת קוסטה ריקה.
היסטוריה

בין יפן לבין רפובליקת קוסטה ריקה מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. יפן ורפובליקת קוסטה ריקה כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים הרשמיים בחודש פברואר 1935. במהלך מלחמת העולם השנייה התייצבה קוסטה ריקה לצד בעלות הברית ולאחר המתקפה על פרל הארבור ניתקה את יחסיה עם יפן. במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 חודשו היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות.
בין שתי המדינות מתקיים סחר וביקורים רמי דרג תכופים.
ביקורים רמי דרג > מיפן לקוסטה ריקה

ריוטרו האשימוטו, ראש ממשלת יפן (1998)
נוריהיטו, נסיך טקמאדו (1998)
פומיהיטו, נסיך אקישינו (2011)
ביקורים רמי דרג > מקוסטה ריקה ליפן

רפאל אנחל קלדרון פורנייר, נשיא קוסטה ריקה (1990)
חוסה מריה פיגרס, נשיא קוסטה ריקה (1996, 1997)
מיגל אנחל רודריגס, נשיא קוסטה ריקה (2001)
אבל פאצ'קו, נשיא קוסטה ריקה (2005)
לאורה צ'ינצ'ייה, נשיאת קוסטה ריקה (2010)
נציגויות דיפלומטיות

יפן מיוצגת בקוסטה ריקה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בסן חוסה, בירת המדינה.
קוסטה ריקה מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה. קוסטה ריקה מיוצגת ביפן בדרג הקונסולרי באמצעות שלוש קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בערים קובה, מיטו, ונגויה.
יחסי הודו–קובה

| יחסי הודו–קובה |
| --- | --- |
הודו: קובה


הודו: קובה
שטח (בקילומטר רבוע)
3,287,263: 110,860
אוכלוסייה
1,454,183,987: 10,969,035
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,549,919: 107,352
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,441: 9,787
משטר
רפובליקה סוציאליסטית פדרלית: רפובליקה סוציאליסטית

נשיא קובה מיגל דיאס-קאנל (מימין) נפגש עם מקבילו ההודי ראם נאת' קובינד בארמון המהפכה בהוואנה, 2018
יחסי הודו–קובה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה של קובה לרפובליקה של הודו.
היסטוריה

הודו הייתה בין האומות הראשונות שהכירו בקובה בעקבות המהפכה הקובנית ב-1959. בעקבות המהפכה שלח פידל קסטרו את צ'ה גווארה להודו לביקור בן שבועיים. גווארה הגיע לניו דלהי ב-30 ביוני 1959. הוא נפגש עם ראש ממשלת הודו ג'ווהרלל נהרו למחרת. נהרו העניק לגווארה קוקרי (סוג של מצ'טה) עם ידית שנהב בתוך נדן מעץ אגוז. כיום, הקוקרי נשמר ב-Centro de Estudios Che Guevara בהוואנה. בדיווח שלו על הפגישה, ציין גווארה, "נהרו קיבל אותנו עם היכרות חביבה של סבא פטריארכלי אך עם עניין אצילי במסירות ובמאבקים של העם הקובני". שתי המשלחות הסכימו להקים משלחות דיפלומטיות ולהגביר את הסחר בהקדם האפשרי. גווארה והמשלחת הקובנית נפגשו גם עם שר ההגנה ההודי ונגליל קרישנן קרישנה מנון, קציני הגנה בכירים, וחברי ועדת התכנון. הוא גם ביקר במספר חברות הודיות ובמפעלי תעשייה. גווארה גם נפגש עם שגריר צ'ילה בניו דלהי והתראיין לעיתונאי KP Bhanumathy לרדיו כל הודו. גווארה גם ביקר בקולקטה לפני שעזב את הודו. למרות העדפתו למאבק אלים, גווארה הביע הערכה למהטמה גנדי. עם שובו לקובה, כתב גווארה, "בהודו, המילה מלחמה כל כך רחוקה מרוח העם שהם לא השתמשו בה אפילו ברגעים המתוחים ביותר של מאבקם לעצמאות. ההפגנות הגדולות של אי שביעות רצון קולקטיבית שלווה אילצו את הקולוניאליזם האנגלי לעזוב לנצח את הארץ שהרסו במהלך מאה וחמישים שנה."
הודו פתחה את שגרירותה בהוואנה בינואר 1960, שישה חודשים בלבד לאחר ביקורו של גווארה. הייתה לכך חשיבות מיוחדת שכן היא סימלה את הסולידריות ההודית עם המהפכה הקובנית. קובה מחזיקה שגרירות בניו דלהי.
נערכו כמה ביקורים רמי דרג בין מנהיגי שתי המדינות. נשיא קובה פידל קסטרו ביקר בהודו בשנים 1973 ו-1983. ראשי ממשלת הודו רג'יב גנדי ומנמוהאן סינג ביקרו בקובה ב-1985 וב-2006 בהתאמה.
הודו תמיד הצביעה בעד החלטות העצרת הכללית של האו"ם הקוראות להפסיק את האמברגו של ארצות הברית נגד קובה. קובה הביעה תמיכה פומבית במועמדותה של הודו למושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם בהזדמנויות רבות. שתי המדינות הן גם חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות. פידל קסטרו הצהיר, "הבגרות של הודו..., דבקותה הבלתי מותנית בעקרונות המונחים בבסיסה של התנועה הלא-מזדהה נותנים לנו את ההבטחות שתחת הנהגתה הנבונה של אינדירה גנדי [אז ראש ממשלת הודו], המדינות הבלתי מזדהות ימשיכו להתקדם בתפקידן הבלתי ניתן לערעור כמעוז לשלום, עצמאות לאומית ופיתוח".
יחסים כלכליים

הסחר הדו-צדדי בין קובה להודו עמד על כ-300 מיליון דולר בשנות ה-80. עם זאת, בעקבות התפרקות ברית המועצות ב-1991 והליברליזציה הכלכלית בהודו בשנות ה-90, הסחר הדו-צדדי בין המדינות היה עד לירידה חדה. הסחר הדו-צדדי הסתכם ב-38.89 מיליון דולר בשנים 2014–2015. הייצוא של הודו לקובה עמד על 37.32 מיליון דולר, בעוד שהיבוא הסתכם ב-1.57 מיליון דולר. הסחורות העיקריות המיוצאות מהודו לקובה הן מוצרים פרמצבטיים, כימיקלים אורגניים, מוצרי פלסטיק וגומי, מכונות ומכשירים מכניים. הסחורות העיקריות שמייצאת קובה להודו הם מוצרי טבק כולל סיגרים, עורות גולמיים ומוצרי עור. במרץ 2022, IETO התחילה קשרי סחר ופארמה בטלנגנה.
סיוע חוץ הודי

הודו תרמה תחנת כוח סולארית של 5 קילוואט לקובה בשנת 1995, וגם סיפקה חלקי חילוף למדינה. ב-2008 מחקה הודו הלוואה וריבית בסך 62 מיליון דולר שסיפקה לממשלת קובה. הודו סיפקה לקובה 2 מיליון דולר במזומן בעקבות ההוריקנים גוסטב, אייק ופאלומה באוגוסט–ספטמבר 2008. הודו החלה תוכנית הכשרה של שלוש שנים, שהסתיימה ביולי 2010, לאזרחים קובנים במרכז הידע של הודו קובה. המרכז, שהופעל על ידי NIIT, סיפק הכשרה ליותר מ-1900 קובנים בכמה תחומים.
בנובמבר 2013, הודו תרמה מיליון דולר לבניית מגרש הוקי אסטרו בקובה.
אזרחי קובה זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות. בין 1989 ל-2016, 671 קובנים קיבלו הכשרה במספר תחומים בהודו.
סיוע חוץ הודי > "הלחם של הודו"

הודו סיפקה לקובה 10,000 טון חיטה ו-10,000 טון אורז בשנת 1992, כאשר קובה עברה קשיים. פידל קסטרו כינה את התרומה "הלחם של הודו", משום שהספיק לספק כיכר לחם אחת לכל אזרח קובני.
יחסי תרבות

יוגה היא חלק מתוכנית הלימודים הבריאותית של ממשלת קובה. יום הולדתו של רבינדרנת טאגור מונצח בקובה מדי שנה. ב-7 במאי 2007, פסל חזה של טאגור, שנתרם על ידי ה-ICCR, נחשף בהוואנה. הספרייה בקאסה דה אסיה בהוואנה נקראת על שם טאגור. פסל חזה של מהטמה גנדי ואמא תרזה נמצאים גם בהוואנה.
הודו הוכרזה כ"ארץ אורחת הכבוד" ביריד הספרים הבינלאומי בהוואנה בפברואר 2015, והפכה למדינה האסיאתית הראשונה שקיבלה את הכבוד.
יחסי תרבות > ספורט

קובה והודו חתמו על הסכם על שיתוף פעולה בספורט במהלך ביקורו של שר הספורט ההודי מני שנקר אייר ב-2007. לאחר מכן, פדרציית האגרוף החובבים ההודית ומכון הספורט של הצבא, פונה, שכרו מספר מאמנים מקובה. ב-2013 שלחה הודו 32 מאמנים הודים לקבל הכשרה בקובה.
הודים בקובה

הקהילה ההודית בקובה מתוארכת לתחילת המאה ה-20, כאשר עובדי מטעים הודים שהיו פועלים בחוזה בג'מייקה ומחלקים אחרים של האיים הקריביים הגיעו לקובה כדי לעבוד במטעי קני סוכר. נכון לפברואר 2016, על פי ההערכות כ-200 אזרחים קובנים הם ממוצא הודי. רובם מתגוררים במחוז גואנטנמו, ורובם הוטמעו לחלוטין בתרבות המקומית, אם כי לחלקם עדיין יש שמות הודיים.
קהילה קטנה של אזרחים הודים נוכחת בקובה, הכוללת נזירות נוצריות, סטודנטים לרפואה ואנשים ממוצא הודי הנשואים לאזרחים קובנים. הקהילה מתגוררת בעיקר בהוואנה. יש גם כמה אנשי עסקים ממוצא הודי.
כשל הנחות בלעדיות

כשל הנחות בלעדיות הוא כשל לוגי בסילוגיזם קטגורי שאינו תקף משום ששתי הנחותיו שוללות. על פי אחד מששת כללי הסילוגיזם הקטגורי, סילוגיזם אינו תקף כאשר גם ההנחה הראשית וגם ההנחה המשנית שלו הן שוללות.
דוגמה:
אין כלבים שהם כוכבי לכת
חלק מהכלבים אינם חיות מחמד
לכן, חלק מחיות המחמד אינם כוכבי לכת
| מסקנות לא-רלוונטיות (איגנורטיו אלנכי) וכשלים לוגיים |
| --- | --- | --- |
| כללי | דיקטו סימפליקיטר • אד נאוסאם • אקס סילנטיו • כשל הסתברות קודמת • בורות בלתי-מנוצחת • איש קש |  |
| פנייה אל הרגש | אד מטום • הסתמכות על החנופה • אד מיסריקורדיאם • בשם הלעג • לא הומצא כאן • אד אודיום • בשם ההומור • בשם הפטריוטיות • בשם הרצינות • בשם התועלת • כבוד בגלל קרבה |  |
| כשל גנטי | אד הומינם • אד ורקונדיאם • פנייה למניעים אישיים• אד אנטיקוויטם • אשמה בגלל קרבה • הרעלת בארות • רדוקטיו אד היטלרום • אד פופולום |  |
| אד קונסקוונטיאם | אד בקולום • בשם המשאלה |  |
| טווח ביניים | אבחנת פנטום • חשיבה בשחור לבן • מדרון חלקלק • דיקטו סימפליקיטר • אד טמפרנטיאם |  |
| כשלי סילוגיזם | איליקיט מיור • איליקיט מינור • כשל אמצע לא מופץ • מסקנה מחייבת מהנחה שוללת • כשל הנחות בלעדיות • כשל קיומי •  אישור מופרד • דיקטו סקונדום |  |
| נון סקוויטור | אישור הסוגר • הכחשת הפותח • חוסר עקביות |  |
| שגיאת דגימה | גורמים לא מבוקרים • היקש עצל • מדגם לא מייצג • היפרבולה היקשית • הכללה נמהרת • הקבלה שגויה • חיוניות מטעה • יותר מדי חריגים • כשל אי הכללה • עיסוי נתונים |  |
| כשלי הסחה | אד איגנורנטיאם • כשל נטורליסטי • פלוריום אינטרוגטיונום • משתי עוולות יוצא צדק • כשל התנגדויות זניחות |  |
| פנייה אל הסמכות | אד אנטיקוויטם • אד לזרום • אד נוביטם • אד קרומנם • בשם האינדיבידואליזם • בשם האמינות • מומחים לא מזוהים  • סמכות בלתי מעורערת • תמיכת המפורסם |  |
| שגיאות תצפית | דגימה מוטה • דגימה מוכתמת • הטיית הנסיין |  |
כיכר העיר העתיקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית 
 על שם:  העיר העתיקה של פראג 
 מיקום:  העיר העתיקה של פראג 
 מדינה:  צ'כיה 
 קואורדינטות:  50°05′15″N 14°25′17″E﻿ / ﻿50.0875°N 14.421388888889°E﻿ / 50.0875; 14.421388888889
 he
 
כיכר העיר העתיקה (בצ'כית: Staroměstské náměstí) היא כיכר היסטורית ברובע העיר העתיקה בפראג, בירת צ'כיה. היא ממוקמת בין כיכר ואצלב לבין גשר קארל.
מבנים ואנדרטאות בכיכר

בכיכר ניצבים מבנים מסגנונות אדריכליים שונים. הבולט שבהם הוא כנסיית טין הגותית, על מגדליה בעלי הצורה הייחודית שגובהם 80 מטר. מבנה אחר הוא כנסיית מיקולאש הקדוש בסגנון הבארוק. בכיכר ניצב ארמון קינסקי (אנ'), שבו שוכן מוזיאון לאמנות השייך לגלריה הלאומית של צ'כיה.
בכיכר ניצב שעון אסטרונומי שהוא חלק מבית העירייה הישן. הוא הותקן שם בשנת 1410 וככזה הוא השלישי העתיק ביותר בעולם והישן ביותר שעודנו בפעולה. מגדל בית העירייה הישן פתוח למבקרים ונשקף ממנו מראה פנורמי של העיר העתיקה.
בכיכר ניצב פסלו של יאן הוס, מתקן דתי שהועלה על המוקד בשל אמונתו. הפסל נחנך ב-6 ביולי 1915, יום השנה ה-500 למותו של הוס.
מול בית העירייה הישן ניצבת אנדרטה ל-27 אישים בוהמייניים שהוצאו להורג במקום זה ב-21 ביוני 1621 על ידי השלטון ההסבסבורגי. שלט עם שמותיהם הוצב שם ב-1911. לאחר מלחמת העולם השנייה שופצה האנדרטה, ואז נקבעו במדרכה שלידה 27 צלבים לכבוד המוצאים להורג.
עמוד מריאן (אנ'), שהוקם בכיכר לאחר מלחמת שלושים השנים, נהרס ב-3 בנובמבר 1918 במסגרת החגיגות על שחרור צ'כוסלובקיה משלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית. העמוד הוקם מחדש בשנת 2020.
שווקים

לקראת חג המולד וחג הפסחא נערכים בכיכר שווקים מסורתיים בסגנון ימי-ביניימי. שוקי חג המולד הם הגדולים במדינה ומבקרים בהם מאות אלפי אנשים מצ'כיה ומחוץ לה.
אנדרטת יאן הוס
מראה שוק חג המולד ב-2007
כשל הרכבה

כשל הרכבה הוא כשל לוגי של ערפול מקבוצת כשלי הפצה, המתרחש כאשר מסיקים שמשהו נכון ביחס ל"כלל" מתוך העובדה שהוא נכון ל"חלק" מהקבוצה. לדוגמה, אם נאמר: "גלגלי המכונית מסתובבים במהירות, לכן המכונית כולה תסתובב במהירות", המשפט לא יהיה נכון, משום שהמכונית בנויה מחלקים שונים, ורבים מהם כלל אינם בנויים להסתובב. כשל זה מצוות לעיתים קרובות לכשל הכללה חפוזה שבו מגיעים למסקנה על בסיס דוגמה לא מספקת.
דוגמאות:
"בניתי את דגם מגדלי עזריאלי הזה מקלפים וקצת דבק. כל קלף שוקל מעט מאוד וגם הדבק שוקל מעט מאוד ומכאן שהדגם כולו צריך לשקול מעט מאוד".
יעל ההימלאיה

יעל ההימלאיה (שם מדעי: Capra sibirica hemalayanus), הוא אחד מארבעת תת-המינים של יעל סיבירי החי בעיקר במזרח הרי ההימלאיה במרכז ובדרום אסיה ומכאן מקור שמו הרשמי ושמו המדעי. בניגוד לתת-המינים החדגוניים יחסית של היעל הסיבירי, יעל ההימלאיה מתאפיין בפרווה צבעונית ובולטת שמאפשרת לזהותו משאר תת-המינים בקלות. בצבעי פרוותו הוא מזכיר מאוד כבש מופלון.
מאפיינים פיזיים

לזכר יעל ההימלאיה יש זוג קרניים מאסיביות ועבות, שצומחות במעין חצי עיגול לאחורנית. לאורך הקרניים יש כפתורים בולטים, ולמרות האמונה הרווחת לא ניתן להסתמך עליהם באופן בלעדי כדי לקבוע את גילו של הפרט. קרני הנקבות קצרות ודקות יותר משל הזכרים, ובמקום כפתורים יש להן חריצים קטנים לאורך הקרן. צבע קרני היעל הוא ברונז'ה, נחושת, חלודה או אפור-ברזל.
פרוותו של יעל ההימלאיה מורכבת משערות צפופות ועבות, ומותאמת במיוחד לאקלים הקפוא בהימלאיה. היא נוטה להיות עבה יותר בחורף מאשר בקיץ. צבע פרוותו של זכר היעל ההימלאי בחורף ססגוני מאוד ובולט היטב: הצלעות, השוקיים העליונות, הצוואר והחלק העליון של העכוז בצבע חום שוקולד כהה - ערמוני, חום מהגוני או חום קפה עמוק, בעוד שעל פני העורף, הכתפיים והגב משתרע כתם גדול ורחב בצבע לבן בוהק דמוי אוכף שמזכיר מאוד את הפרווה של קובוס הנילוס. הכתפיים לעיתים קרובות עלולות להיות בצבע חום כהה בדומה לשאר הגוף, ומכיוון שבמקרים כאלה הצבע החום מפריד בין הגב והעורף הלבנים היעל מזכיר במקצת תת-מינים של עז הבר כמו יעל בזואר. לאורך שידרת היעל - מהכתף עד לקצה זנב - יש בדרך כלל פס עבה בצבע חום כהה. צבעם של המותניים, השוקיים והחלק התחתון של העכוז - אוכרה או חאקי בהיר. בקיץ, צבעו של היעל משתנה לחום בהיר ודהוי, והכתמים הלבנים הופכים לקטנים ודהוים יותר. הן בקיץ והן בחורף רגלי הזכרים יהיו בצבע חום כהה, ובניגוד למיני יעלים רבים הם רגליהם חסרות סימונים שחורים ולבנים בחזית.
צבע הפרווה של הנקבות שונה מאוד מזה של הזכרים בחורף: בז'-צהבהב קרמי עם גוון לבנבן ואפרפר, ולאורך הגב שלהן יש פס בצבע חום דהוי. המותניים והגחון של הנקבות בצבע לבן בהוק ומעל המותניים יש להן פס שחרחר דהוי כשל הצבי. רגלי הנקבות בחורף יתאפיינו בצבע שחור בחזית הרגל ולבן בוהק מאחוריה. בכל העונות זנבם של הזכרים והנקבות יהיה בצבע שחור או חום שוקולד כהה, והמפשעה תהיה בצבע לבן בוהק.
צבע הראש של יעל ההימלאיה הוא בהתאם לצבע הפרווה. בחורף, צבע הראש של הזכרים ססגוני למדי: עצמות הלסת, והסנטר בצבע חום שוקולד כהה, הפנים, הלחיים וצדדי החרטום בצבע אוכרה או חאקי בהיר, והמצח בצבע לבן-חום קרמי. הלוע והזקן יהיו בצבע שוקולד-שחור וחזית השפתיים תהיה לבנה. בקיץ לעומת זאת, הראש והזקן של הזכרים בצבע אדמוני, חום כהה, חום מהגוני - עם גוון בהיר מעט בחרטום ובמצח. בעוד שלנקבות צבע הראש יהיה זהה לזכרים או בצבע בהיר יותר. אצל הנקבות, צבע הראש בחורף יהיה בז'-צהבהב עם פס שחרחר דהוי מהעין לאף, אם חרטום בהיר ולוע כהה במעט. לשני הזוויגים עלול להיות בחורף "גבות" לבנבנות מעל העין. צבע האוזניים של היעל הסיבירי מתחלק בין חום כהה בצד החיצוני לשחרחר, חום ולבנבן בצד הפנימי. היעל ההימלאי זהה במבנה ובמידות גופו לשאר תת-המינים.
תפוצה ובית גידול

יעל ההימלאיה הוא בעל חיים תת-אנדמי; כלומר: הוא אנדמי לאזור גאוגרפי מסוים הנופל בתחומם של מספר מדינות. הוא מוגבל כאמור להימלאיה, והוא מצוי בתחומי המדינות הבאות: צפון הודו (ג'אמו וקשמיר, לדאק והימאצ'ל פרדש); צפון פקיסטן (אזאד קשמיר, גילגיט-בלטיסטן, ח'ייבר פח'טונח'ווה ואזור השבטים המנוהל פדרלית); סין העממית (המחוז האוטונומי הטיבטי).
יעל ההימלאיה מאכלס את בית הגידול הגבוה ביותר מבין תת-המינים האחרים: אזורים הרריים צחיחים ומיוערים עד גבהים של 6,500 מטר מעל פני הים. בית הגידול שלו מורכב לרוב מפסיפס של שיחים, צוקים, גבעות וכרי דשא. במהלך החורף בית גידולו מכוסה לעיתים קרובות בשלג עמוק, ויחד עם כתמי האדמה והסלעים הבולטים, הפרווה החומה-לבנה של היעל מספקת לו הסוואה מצוינת מפני טורפיו - נמר השלג וזאב ההימלאיה. הטמפרטורות בתחומי מחייתו של היעל הסיבירי צונחות לעיתים מתחת למינוס 20 בחורף ובשל כך הפרווה העבה חיונית לו. ליעל זה יש חפיפה עם מעלי גרה תת-אנדמיים נוספים להימלאיה כמו טאר ההימלאיה, סרו ההימלאיה וגוראל ההימלאיה. שאר האקולוגיה של יעל ההימלאיה דומה לשאר תת-המינים האחרים.
מצב

יעל ההימלאיה אינו מסווג בקטגוריית שימור כל שהיא על ידי IUCN. אך סביר להניח שאוכלוסייתו בירידה בשל ציד לא חוקי ותחרות עם בעלי חיים על מקורות מזון. אובדן בית גידול אינו איום גדול כל כך על יעל ההימלאיה מכיוון שתחומי מחייתו לרוב קשים לגישה. להלן פעולות השימור שנעשו עבור יעל ההימלאיה:
הודו הודו: היעל נמצא במספר אזורים מוגנים באזור מערב ההימלאיה: ג'אמו וקשמיר - הפארק הלאומי קישטוואר, והגנים הלאומים האמיס, קאנג'י, טונג'רי, בואודקארבו, ראנג'דום, קרוקאם, ריאות-נאג, ריזונג-סאבו, ומקדש חיות הבר צ'וקור. הימאצ'ל פרדש - הפארק הלאומי ההימלאיה הגדולה, הגן הלאומי דאראנג'אטי, שמורת ג'אמבול סייה-בהי, שמורת קאנאוור, שמור קוגטי, שמורת ארסאנג-ליפה, הפארק הלאומי מנאלי, שמורת סאצ'ו-טואן, שמורת טירטאן, שמורת רופי-באבה, שמורת נאלה ושמורת טונדה.
פקיסטן פקיסטן: היעל מצוי במספר אזורים מוגנים להלן רשימה חלקית לפי מחוזות: האזורים השבטיים המנוהלים פדרלית - שמורת החי אג'ראן-באסטי, שמורת החי ג'ידאר-באיק, הגן הלאומי דאנד. גילגיט-בלטיסטן - שמורת החי אסטור, שמורת החי סאטפרה, שמורת החי באלטיסטן, הגן הלאומי נאר-נאללה, הגן הלאומי אסקור-נאללה, הפארק הלאומי קונג'ראב, שמורת החי קארג'ה, שמורת החי נאלטאר, הגן הלאומי קיליק-מינטאקה, הגן הלאומי דאניור, הגן הלאומי שרקיוללה, הגן הלאומי פאקורה-נאללה, הגן הלאומי צ'אסי-באוסשדאר, הגן הלאומי נאזאבר-נאללה. אזאד קשמיר - הגן הלאומי מאצ'ארה, הגן הלאומי ג'אמוט והגן הלאומי דאנד (נוצר במיוחד עבור היעלים).
הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין: היעל מצוי במספר שמורות טבע בטיבט - חלקם בגבול סין-הודו והוא נמצא ברשימת המינים המוגנים במדינה. הרשויות מחרימות רובים מרועי צאן הגרים בקרבת בית הגידול של יעל ההימלאיה.
כיום אין אומדן ליעלי ההימלאיה אך בשנות ה-90 נעשו מספר אומדנים שמהם עלה כי מספרי היעל הם בסביבות 20,000 פרטים.
עדר של זכרים ונקבות בעמק ספיטי שבהימאצ'ל פרדש.
גולגולת של יעל ההימלאיה וכבש כחול תלויות במנזר בודהיסטי בלדאק.
יחסי ברזיל–צ'כיה

| יחסי ברזיל–צ'כיה |
| --- | --- |
ברזיל: צ'כיה


ברזיל: צ'כיה
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 78,867
אוכלוסייה
212,203,410: 10,703,802
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 330,858
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,243: 30,910
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי ברזיל–צ'כיה הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לצ'כיה. שתי המדינות נהנות מיחסי ידידות, שחשיבותם מתמקדת בהיסטוריה של ההגירה הצ'כית לברזיל. כ-500 אלף ברזילאים הם ממוצא צ'כי. שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה

הצ'כים הראשונים שהגיעו לברזיל הקולוניאלית היו ישועים שהגיעו לארץ כדי להפיץ את הקתוליות בשטחי ברזיל. בשנת 1823, גל המהגרים הצ'כי הראשון הגיע לברזיל, כאשר רובם התיישבו באזורים הדרומיים של המדינה. מהגר צ'כי וראש חברת באטה, יאן אנטונין באטה, ייסד כמה עיירות ברחבי דרום ברזיל.
בסוף מלחמת העולם הראשונה, ברזיל וצ'כוסלובקיה שנוצרה באותה עת (שכללה את צ'כיה וסלובקיה המדורניות) כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1918. בשנת 1920, צ'כוסלובקיה פתחה צירות דיפלומטית בריו דה ז'ניירו ובשנת 1921 ברזיל פתחה משלחת דיפלומטית בפראג. במרץ 1939 נותקו היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות עם הגעת הנאצים לפראג והקמת הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה. גם צ'כוסלובקיה נאלצה למסור את שגרירותה בריו דה ז'ניירו לידי הגרמנים. במהלך מלחמת העולם השנייה לחמו חיילים ברזילאים וצ'כוסלובקים זה לצד זה בחזית האיטלקית. בשנת 1942 הוקמו יחסים דיפלומטיים מחדש בין ברזיל לבין הממשלה הצ'כוסלובקית הגולה שבסיסה בלונדון. בין 1940 ל-1950 הגיע גל שני של מהגרים צ'כים לברזיל, והתיישב בעיקר בחלקים המערביים המרכזיים של המדינה.
בשנת 1956 נבחר ז'וסלינו קוביצ'ק לנשיא ברזיל, הראשון ממוצא צ'כי. בשנת 1960 שדרגו שתי המדינות את משלחותיהן הדיפלומטיות למעמד של שגרירויות. בשנת 1988 הפך ראש הממשלה לובומיר שטרואוגל לראש ממשלת צ'כוסלובקיה הראשון שביקר בברזיל. בשנת 1990, הנשיא פרננדו קולור דה מלו הפך לראש המדינה הברזילאי הראשון שביקר בצ'כוסלובקיה. בשנת 1993 התפצלה צ'כוסלובקיה לשתי המדינות הריבוניות של צ'כיה וסלובקיה. בשנת 1994 ערך ראש ממשלת צ'כיה ואצלב קלאוס את הביקור הרשמי הראשון בברזיל מאז פירוק צ'כוסלובקיה. מאז התקיימו מפגשים רמי דרג בין מנהיגי שתי המדינות. בינואר 2019 נפגש ראש ממשלת צ'כיה אנדריי באביש עם נשיא ברזיל, ז'איר בולסונארו, במהלך הפורום הכלכלי העולמי בדאבוס, שווייץ.
ביקורים רמי דרג

ביקורים רמי דרג מברזיל בצ'כוסלובקיה / צ'כיה
שר החוץ רוברטו קוסטה דה אבראו סודרה (1989)
נשיא ברזיל פרננדו קולור דה מלו (1990)
נשיא ברזיל לואיז אינסיו דה סילבה (2008)
ביקורים רמי דרג מצ'כוסלובקיה / צ'כיה בברזיל
ראש הממשלה לובומיר שטרואוגל (1988)
ראש הממשלה ואצלב קלאוס (1994)
שר החוץ יוזף זילנייץ (1995)
הנשיא ואצלב האוול (1996, 2009)
שר החוץ ייז'י סדיווי (1998)
שר החוץ יאן קוואן (2002)
ראש ממשלת צ'כיה ייז'י פרואובק (2006)
הסכמים דו-צדדיים

שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו צדדיים כגון הסכם מסחר ומיסים (1931); הסכם לשיתוף פעולה כלכלי ותעשייתי (2008); הסכם לוועדה דו-צדדית משותפת (2009); הסכם בשיתוף פעולה הגנתי (2010) והסכם שותפות בין אמבראר ו-אארו וודוכודי‏ (2011).
יחסי סחר

בשנת 2017 הסתכם המסחר בין ברזיל לצ'כיה בכ-600 מיליון דולר. הייצוא העיקרי של ברזיל לצ'כיה כולל: חומרי גלם; עפרות; מוצרי בשר; דגים ומטוסים. הייצוא העיקרי של צ'כיה לברזיל כולל: מנועי בוכנה וחלקיהם; חלקים ורכיבים לרכב מנועי; משאבות נוזליות; מנועים חשמליים וצינורות וצינורות. ברזיל היא השותפה הגדולה ביותר של צ'כיה באמריקה הלטינית. החברה הרב לאומית הברזילאית אמבראר פועלת בצ'כיה.
נציגויות דיפלומטיות

ברזיל מחזיקה בצ'כיה שגרירות בפראג.
צ'כיה מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה וקונסוליה כללית בסאו פאולו.
שגרירות ברזיל בפראג
שגרירות צ'כיה בברזיליה
כיכר העירייה של פריז

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית, היכל הופעות 
 על שם:  בית עיריית פריז 
 מיקום:  רובע סן-מרי 
 מדינה:  צרפת 
 מידות
 אורך:  155 מ' 
 רוחב:  82 מ' 
 קואורדינטות:  48°51′24″N 2°21′05″E﻿ / ﻿48.856666666667°N 2.3513888888889°E﻿ / 48.856666666667; 2.3513888888889
  (למפת פריז מוגדלת) כיכר העירייה של פריז(למפת פריז רגילה) כיכר העירייה של פריז
 
כיכר העירייה של פריז
הוצאתה להורג בתליה ובשריפה של אן דה בורג בפלאס דה גרב, 1559
כיכר העירייה של פריז (צרפתית: Place de l'Hôtel de Ville - פלאס דה ל'אוֹטֶל דֶה וִיל) נמצאת למרגלות בית עיריית פריז, ברובע הרביעי של העיר, בגדה הימנית של נהר הסן.
רובע

שמה של הכיכר היה עד שנת 1803 "פלאס דה גְרֶב" (Place de Grève, המילה הצרפתית "grève" פירושה שטח המכוסה חצץ או חול באזור הגָּדָה של מקור מים). ב-18 במרץ אותה שנה שונה שמה לשם הנוכחי.
האזור שימש בעבר כגישה לנמל הראשון של העיר. מאוחר יותר שימש האזור כמקום מפגש, וכן כאתר בו מובטלים חיפשו עבודה; כתוצאה מכך מציינת בצרפתית המילה Grève שביתה (כמו בביטוי être en grève, שפירושו לשבות).
הכיכר מפורסמת במפגני העונשין וההוצאות הפומביות להורג שנערכו בה. בכיכר הוצב הגרדום של העיר, ובין המפורסמים שנקטלו בו ניתן למנות את המתנקשים ז'אק קלמאן (Jacques Clément), פרנסואה רוויאק (François Ravaillac) ורובר-פרנסואה דֶמְיֶן (Robert–François Damiens). הפילוסוף מישל פוקו מצטט את גזר דינו של דמיין בספרו לפקח ולהעניש, שם נקבע כי הוא: "יושם ויובל בעגלה...כשבידו לפיד עם שעווה בוערת...אל פלאס דה גְרֶב, שם על גרדום שיוקם, ייתלש בשרו מעל חזהו, זרועותיו, ירכיו ושוקיו באמצעות מלקחיים לוהטים...ידו הימנית...תיצרב על ידי גופרית, ועל המקומות שמהם נתלש הבשר ייווצקו עופרת מותכת, שמן רותח, שרף בוער שעווה וגופרית שהותכו יחדיו"
בכיכר זו בוצעה שריפת התלמוד בשנת 1242.
בספר הגיבן מנוטרדאם משתמש הסופר ויקטור הוגו ב"פלאס דה גרב" כסמל לימי-הביניים ולצדק הברוטאלי, המושחת והלקוי של המשטר הישן.
כיכר הפסלים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית 
 מיקום:  אזור מרכז ומערב הונג קונג 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 קואורדינטות:  22°16′54″N 114°09′36″E﻿ / ﻿22.28165°N 114.16004°E﻿ / 22.28165; 114.16004
 אתר רשמי
  (למפת הונג קונג מוגדלת) גואנגדונג ים סין הדרומיכיכר הפסלים(למפת הונג קונג רגילה) גואנגדונג ים סין הדרומיכיכר הפסלים
 
פסלו של בנקאי HSBC, סר תומאס ג'קסון.
כיכר הפסלים
כיכר הפסלים (באנגלית: Statue Square; בסינית: 皇后像廣場) היא כיכר להולכי רגל באזור סנטרל שבאי הונג קונג שבהונג קונג.
היסטוריה

הכיכר נבנתה בשלהי המאה ה-19 ביוזמת סר קטצ'יק פול צ'אטר. הכיכר נקראת בשם זה בשל העובדה שבעת הקמתה הוצב בה פסלה של המלכה ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת בשנת 1887 על מנת לציין את יובל הזהב למלכותה. מכאן גם שם הכיכר בסינית - "כיכר פסל המלכה".
בעת הקמתה הייתה הכיכר כיכר לכלי רכב. פסלה של ויקטוריה ניצב במרכז הכיכר תחת חופה עשויה שיש.
לימים הוצבו בכיכר פסליהם של הנסיך אלברט בשנת ושל המלך אדוארד השביעי.
ב-24 בפברואר 1906 הוצב באתר פסלו של סר תומאס ג'קסון, מנהל תאגיד הבנקאות הונג קונג ושנגחאי. בהמשך הוצב בכיכר פסלו של המלך ג'ורג' החמישי.
בשנות ה-20 הוקם בכיכר סנוטף הזהה בצורתו לזה המצוי בוייטהול שבלונדון.
במהלך מלחמת העולם השנייה, בתקופת הכיבוש היפני של הונג קונג הורו שלטונות הכיבוש על העברת כל פסלי הברונזה שבכיכר, וכן על העברת פסלי האריות שבחזית הבניין הראשי של HSBC ליפן לשם התכתם. הפסלים נשלחו ליפן והגיעו לאוסקה אולם לא הותכו.
בתום המלחמה הובאו מרבית הפסלים חזרה להונג קונג. פסלו של ג'קסון הושב לכיכר (הנמצאת למול בניין הנהלת הבנק בו כיהן). פסלה של המלכה ויקטוריה הוצב בפארק ויקטוריה, ופסלי האריות הושבו לחזית מבנה הבנק. פסלו של ג'ורג' החמישי לא נמצא.
מאז שנות ה-80 של המאה ה-20 משמשת הכיכר (וכן כיכר הבורסה) כאתר מפגש לעוזרות הבית הפיליפיניות הרבות שבהונג קונג, בימי ראשון (יום המנוחה שלהן).
תיאור הכיכר

בדרום הכיכר, במעלה הגבעה ניצב הבניין הראשי של HSBC במקום בו עמד בעת הקמת הכיכר בניין עיריית הונג קונג הישן (שנהרס בשנת 1933). בצידה המזרחי של הכיכר ניצב בניין בית המשפט העליון הישן של הונג קונג המשמש כיום את המועצה המחוקקת של הונג קונג.
בצידו המערבי של הכיכר ממוקם בניין פרינס.
בעת הקמת הכיכר גבלה הכיכר, בצידה הצפוני, בחוף הים של נמל ויקטוריה. בעקבות ייבוש הים, מצפון לכיכר נמצאת כיכר אדינבורו.
חגיגות חג המולד בכיכר
עוזרות בית פיליפיניות נחות בכיכר ביום המנוחה השבועי שלהן.
המזרקות בכיכר
יחסי יפן–רואנדה

| יחסי יפן–רואנדה |
| --- | --- |
יפן: רואנדה


יפן: רואנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 26,338
אוכלוסייה
123,588,993: 14,334,764
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 14,098
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,088: 983
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי יפן–רואנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין רפובליקת רואנדה.
סקירה כללית

יפן ורפובליקת רואנדה מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין יפן לבין רואנדה כוננו ב-1 ביולי 1962, יום הכרתה של יפן בעצמאותה של רואנדה.
ביקורים רמי דרג > מרואנדה ליפן

פול קגאמה, נשיא רואנדה (1997, 2006)