stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פי תקרה יורד וסותם
הערות שוליים

↑  מסכת סוכה, דף י"ח, עמוד ב'
↑  רש"י, מסכת סוכה, דף ו', עמוד ב', ד"ה לגוד
↑  מסכת עירובין, דף י"ז, עמוד ב' ד"ה הא כתיבנא לעיל
↑  כן כתב הקהילות יעקב סימן א - ב שדעת התוספות אינו כרש"י ואינו מדין גוד אסיק
↑  תוספות, מסכת ערובין, דף צ"ד, עמוד ב', ד"ה בשתי
↑  אור שמח נ"ה י"ד.
↑  רבינו חננאל, מסכת ערובין, דף י"א, עמוד ב', ועוד
↑  לפי שיטת רש"י
↑  משנה תורה לרמב"ם, הלכות שבת, פרק י"ז, הלכה ל"ה
↑  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן שס"א, סעיף ה'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות כלאים, פרק ז', הלכה י"ח
↑  ערוך השולחן סימן שעו סעיף ג
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן שס"א, סעיף ב'
↑  ט"ז, אורח חיים, סימן שס"א, סעיף קטן ב'
↑  חידושי הריטב"א על מסכת עירובין דף פז עמוד א.
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
דוגמה למבנה לגביו נחלקו ראשונים האם נאמר הכלל פי תקרה יורד וסותם
פיידון (דיאלוג אפלטוני)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אפלטון
 שפת המקור:  יוונית עתיקה
 סוגה:  דיאלוג אפלטוני
 סדרה
 הספר הבא:  המשתה
 
מותו של סוקרטס מאת ז'אק-לואי דויד
פיידון (ביוונית: Φαίδων) הוא דיאלוג של הפילוסוף היווני אפלטון, הקרוי על שם הדובר בדיאלוג המספר את סיפור המעשה.
החיבור נחשב לאחד מן "הדיאלוגים האמצעיים" שכתב אפלטון. החיבור בנוי מסיפור מסגרת של שיחה בין אֵכֵקְרַטֶס לבין פיידון, בה פיידון מספר לרעו על דיאלוג שניהל סוקרטס עם חבריו-תלמידיו בשעתו האחרונה על משמעותו של המוות עבור הפילוסוף. הדיאלוג הוא סופה של סדרת דיאלוגים אפלטוניים המתארת את משפטו, כליאתו ומותו של סוקרטס וכוללת גם את האפולוגיה, וקריטון, (ובמידה פחותה אותיפרון ותֵאַיִטֶטוֹס). על סוקרטס נגזר ליטול את חייו בשתיית רעל, בעקבות משפט שנערך לו בפני 500 מאנשי אתונה. הדיאלוג אפולוגיה מציג את סצנת המשפט דרך דבר ההגנה של סוקרטס בפני שופטיו. השימוש של הסדרה במאורעות היסטוריים לכאורה מטרתו להציג משנה פילוסופית בנושאי המוות, הציות למדינה, והחיים שראויים או אינם ראויים לחיות. במהלך הדיאלוגים ניתן להווכח בפתיחות רבה יותר של סוקרטס בהשוואה לדיאלוגים המוקדמים, בהם הוא מתיימר שלא לדעת דבר ומתבצר בתפקיד השואל, ומוכנות להוביל בשאלה ואף להרצות בפני תלמידיו משנה סדורה יותר.
נושאים עיקריים:
טיעון סוקרטס אודות הטוב שבמוות ותהליך האימון לקראתו.
טיעון סוקרטס אודות ההיפרדות בין הגוף לנפש.
הצגת תורת האידאות של סוקרטס.
טיעון מההפכים (הטיעון הציקלי).
טיעון ההזכרות (recollection theory).
מבנה הדיאלוג

מבוא: [57a-63e]
מבוא כללי לדיאלוג [57-59].
מבוא לתמונה המתוארת [59-61].
הצגת תחום הדיון [61-63].
חלק ראשון: [64-84].
הגנתו של סוקרטס [63-69].
טיעון המחזוריות (cyclic argument) [69-72].
טיעון ההיזכרות (recollection argument) [72-77].
טיעון הדמיון (affinity argument) [77-80].
פירוט ההגנה [80-84].
התנגדויות:
התנגדותו של סימיאס [84-86].
התנגדותו של קביס [86-88].
דיון בהתנגדויות [88-91].
תשובה לסימיאס [91-95].
תשובה לקביס [95].
חלק שני: [95-107].
הסבר והיפותזה: הטיעון הסיבתי [95-102].
הטיעון האחרון [102-107].
סיום: [107-118].
המיתוס [107-114].
מותו של סוקרטס [115-118].
דמותו האירונית של סוקרטס כמיתוס

הוצאתו להורג של סוקרטס נדחתה בעקבות אי הימצאותה של ספינת תזאוס בנמלה של אתונה. לפי החוק היווני הקדום חל איסור מוחלט על ביצוע כל מעשה הנוגד את הטוהרה, ובזאת גם הוצאה להורג, כל עוד הספינה נמצאת במסע השנתי לאי בו חי השור-אדם, המינוטאור, ועליה שבעה נערים ושבע נערות כקורבן ליצור הנולד מהזדווגות של אשת מלך כרתים עם פר. האירוניה בסיפורו של סוקרטס שבעת הגעת הספינה לעיר מתקבצים סביבו 14 מחבריו, סמל ל-14 הקורבנות, שבאים לחלוק לו כבוד אחרון. סוקרטס מדומה לתזאוס, אשר רצח את המינוטאור, ובכך מקבל דרגה מיתית מאפלטון, תלמידו.
טיעונו של סוקרטס אודות המוות

סוקרטס מתחיל את דבריו בהצגת שני טיעונים פארדוקסאליים:
האדם צריך לקדם בברכה את המוות.
אין לאדם הרשות לקחת את חייו בידו, קרי להתאבד.
נראה שהטיעון השני של סוקרטס הוא טיעון המתקבל על הדעת על פי ההשקפה היוונית הדתית, וההשקפות האחרות שהיו מקבלות דאז, שכן התאבדות היא סימן בכפירה באל ובעליונותה לגזירת הגורלות של האדם. נטילת החיים במו ידיך זוהי עקיפת סמכותו של האל, אשר רק לו יש את היכולת לקחת ממך את חייך.
בנוגע לטיעון הראשון מתעוררת בעיה, משום שהפילוסוף, כאדם התבוני והשואף לאושר העילאי על ידי רכישת התבונה, הוא אדם שהופך את חייו לטובים - אזי מדוע לו לשאוף למוות?
סוקרטס מוסיף ואומר כי אין אנו יודעים אם המוות הוא טוב או רע, לכן אל לנו לפסול את המוות, אך אל לנו גם לשאוף לתמותה. נראה שמקורה של ההימנעות מהמוות היא בכך שבחיים יש עדיין ערך כלשהו של טוב, ולכן גם כשרע לנו אין אנו מבקשים מיתה. הטוב המובלע שבבסיס החיים גורם לנו לתמוה לנוכח האמירה כי על המיושב בדעתו לחכות למותו.
"אם אלה העוסקים בפילוסופיה בדרך הנכונה שואפים לדבר אחד בלבד-שימותו ויהיו מתים". יש כאן חשיבות עליונה למושג "שאיפה" שכן הפילוסוף לא עושה פעולה דה-פקטו שמובילה אותו למצב של תמותה, אלא הוא שואף להגיע למצב הזה - זוהי מעין התכוננות של הפילוסוף לקראת הנקודה בה הוא יעבור מן העולם לעולם המוות. המונח המקורי ל-"שאיפה" ביוונית הוא: EPITEDENO והוא מקביל למונח PRACTICE באנגלית. זהו בעצם תרגול ועשייה עם כוונה. הפילוסוף בחייו עושה פעילויות הקרובות למוות, שואפות למוות ודומות לו.
בתגובה לדבריו של סוקרטס אומר אחד מעמיתיו, צימס, כי נראה שחיי השאיפה לפילוסופיה מגבירים את מתנגדיה, שכן הם רואים את חיי הפילוסוף כחיים עלובים, אשר מן הראוי שאנשים החיים אותם ימותו. סוקרטס בתגובה אומר כי אין זה נכון משום שרוב האנשים רואים את הפנים השליליות של המוות, אך לא כך אצל הפילוסוף.
המוות כהיפרדות של הנפש מהגוף

בהמשך הדיאלוג מבהיר סוקרטס מה כוונתו במושג "מוות", אליו על הפילוסוף להתכונן. לדברי סוקרטס המוות הוא השאיפה להיפרדות הגוף והנפש. בתהליך ההפרדות יוצאת הנפש מהיסוד שמפריע לה להגיע לעולם הרוחני, הנפשי והתבונתי באמת. הגוף מהווה מחסום חושי מפני הנפש להגיע לטוהרה האמיתית שלה. סוקרטס מבהיר כי הגוף הוא תבנית אשר גורמת לאדם, ובזאת גם לפילוסוף, לעסוק בתענוגות גופניים כעיקר. הפורש מהנאות גופניות במובן התודעתי הוא מרוחק מגופו ונפרד ממנו. כשהנשמה מצויה יחד עם הגוף היא שמה לב למה שהגוף מכוון אותה אליו.
מי שמרוכז בהנאות הגופניות ולא בתכנים הנפשיים - בעל תלות לפעילות גופנית או למצב גופני, ובצורה זו הופכת הנשמה למשועבדת למצבי גוף ופעילויות גוף אשר מספקות לה הנאה.
תורת האידאות האפלטונית

העיסוק של סוקרטס בהפרדה בין הגוף לנפש הוא לא בכדי, שכן הפרדה זו מהווה את הבסיס לכך שהנפש תגיע לעולם הידיעה האמיתי בו תתפסנה האידאות בפעם הראשונה, כאשר הגוף על כל חושיו לא מונע מבעד לאדם להבין באמת את התוכן התבונתי של העולם, האידאות. מטרת החיים של הפילוסוף היא השגת החכמה, אך הגוף, כנאמר, מהווה מכשול לכך. הסברה שלו אומרת כי מי שלא ייצור ידיעה ללא תלות גופנית, לעולם לא יגיע לחכמה האמיתית - הבנה בעזרת התבססות על חושים היא לא חכמה! אפלטון, בייחסו את הדברים לסוקרטס, מסמן בדברים אלה את האידיאל של החשיבה הראויה - החשיבה אודות האידאות.

אם כן, מהן האידאות? האידאות הן מונח של אפלטון לתיאור ישויות. האידאות הן תוכן מחשבתי אודות ההוייה של האובייקטים בעולם. האידאות הן תכנים נפשיים ומטא-פיזיים אשר לא נוכל להגיע אליהן בעזרת החוויה החושית שלנו, אלא נוכל להגדירן רק בעזרת פעילות הרוח והתבונה. כדוגמה לאידאות נוכל להגדיר את המושגים: הווייה, ישות, גודל, כמות, צבע, צורה, משולש ועוד. מושגים שאנו לא תופסים אותם בעזרת הפעילות החושית, אלא מושגים שעלינו לתפוס את הקיום וההווייה שלהם. זהו דבר קשה מאוד לנסות ולתפוס הווייה מבלי שנתפוס את החושים, אך פה בדיוק טמונה הבעיה, שכן יש לנו קושי רב בהגדרת ההוויה של דבר, אך אנו יכולים להגדיר בזכות חושינו את קיומו, וזאת כאשר אין אנו מבינים כלל מה זה קיומו - מן תרגיל מחשבתי עמוק וקשה שגם סוקרטס לא מוצא את הפתרון אליו, וזאת משום שבזמן השיחה עם חבריו הוא עדיין נמצא בכלא הגופני ממנו הוא עתיד להיחלץ על ידי מוציא גזר הדין לפועל.
דוגמאות לאידאות:
צדק וחסידות - אינם מאופיינים על ידי משהו ראייתי. כשאנו מכירים במשהו שמשותף לכל המעשים הטובים בעולם, אזי אנו חושבים על מה שלא ניתן לראות.
חשיבה על העובדה שמשהו ישנו.
חשיבה על מושג האדום שבכוח. תמיד התייחסנו לאדום כאדום, אבל אף פעם לא התייחסנו למושג האדום בחשיבתנו.
גודל, בריאות, וחוזקה - דברים שאיננו רואים כמו שגם לא ראינו את החסידות.
דברים המשותפים לאידאות:
הדבר הראשון שהנפש תראה בהפרדותה מהגוף.
האידאות הן ישויות הנתפסות על מגוון רחב של אובייקטים כל אחת.
האידאות קשורות מבחינה דיאלקטית לשמות תואר.
האידאות הן קניין נפשי ולא חומרי - אובייקטים לחשיבה טהורה.
לא זמניות.
לא חלליות.
מרכיבות את שאר הדברים.
לאידאות יש שתי השלכות: האחת רעיונית, והשנייה לשונית.
הרעיונית: בתורת האידאות של סוקרטס ישנו חידוש, שכן הפעם סוקרטס מפנה אותנו לעובדה שיש שתי ישויות והן- האובייקט והאידאה עליו היא מופעלת, ובכך יש לנו: האדם הצודק, כלומר גם אובייקט (אדם) וגם הצדיקות שלו בגלל שכלולה בו אידאת הצדק. בהשלכה הרעיונית אנחנו תופסים את האדם כבאמת בעל תכונות של צדיקות.
הלשונית: מבחינה דקדוקית האמירה "סוקרטס צודק" היא (נושא+נשוא) - הצודק היא אידאה שמרחיבה את ההסבר אודות סוקרטס.
טיעון ההפכים (טיעון המחזוריות)

זהו הטיעון של סוקרטס בדבר נביעת המוות מהחיים, ובהופכי לכך: נביעת החיים מהמוות. הטיעון נקרא לפעמים גם "טיעון כך וכך..." (Argument so and so). סוקרטס מסביר שעבור כל זוג של תכונות מנוגדות, המעבר של דבר מהיותו בעל תכונה מסוימת לבעל התכונה המנוגדת, כולל תהליך של התהוות. כך למשל, דבר אינו יכול להפוך מקטן יותר לגדול יותר מבלי תהליך של גדילה. נוסף על כך, תהליך ההתהוות של תכונה כזו יכול להיעשות רק מתוך התכונה המנוגדת לה. לפיכך אם דבר מה נעשה גדול, ניתן לומר שהוא גדל, ושקודם לכן הוא היה קטן.
החיים והמוות הם תכונות מנוגדות. לפיכך אם דבר מה נעשה חי, הרי שישנו תהליך של התהוות שבו הוא נעשה לחי, כלומר תהליך הלידה, ולפני כן הוא היה מת. בשלב זה סוקרטס טוען שלכל תהליך התהוות כזה חייב להיות תהליך הופכי שמתקיים בפועל, אחרת כל הדברים היו הופכים לבעלי אותה תכונה. כיוון שישנן שינה וערות, ותהליך של הירדמות, אילולא היה מתקיים גם תהליך של יקיצה כל הדברים היו ישנים. באותו אופן, אילולא היה מתקיים בפועל תהליך שבו המתים הופכים לחיים, כל הדברים היו מתים. המסקנה אם כך היא שהנפשות עוברות באופן מחזורי לידה ומוות, וממשיכות להתקיים לאורך המחזוריות הזו.
טיעון ההזכרות

הבסיס של הטיעון הוא הרפלקסיה שאנו עושים על מקור הזיכרון בחיינו. לפי סוקרטס, כשאנחנו זוכרים דבר מסוים, אז הדבר בו אנו נזכרים הוא דבר שכבר ידענו אותו. כאשר אנו לומדים או חווים דברים חדשים, וכתוצאה מכך אנו חושבים בתבונתנו על דבר אחר - זהו הדבר שאנו נזכרים בו. זוהי כפיות הכרתית: מקבלים מופע אחד הגורם למופע אחר - ההזכרות.
כשאנחנו רואים שני דברים הנראים כי אינם שווים, אזי מושג השוויון מופיע אצלנו כ'הזכרות'.
באמירה "זה לא בדיוק" - אנחנו נזכרים בסטנדרט. הדבר ההשוואתי, הסטנדרט, זה דבר שאף פעם לא נפגשנו עמו ישירות. אנו נזכרים במשהו כשאנחנו מיישמים מושגים, והלמידה של המושגים האלה היא בעצם פעולת ההזכרות של הרעיונות הטמונים בנו, או כפי שסוקרטס היה מגדיר זאת - טרם החיבור בין הנפש לגוף.
טיעון ההזכרות בא לידי ביטוי גם בדיאלוג מנון.
תרגום לעברית

הפתיחה לפיידון, באתר של שמעון בוזגלו
פיידון, בתרגום שמעון בוזגלו (ספרי עליית הגג/ידיעות אחרונות, 2005).
כתבי אפלטון, כרך שני, בתרגום יוסף ג. ליבס (הוצאת שוקן, ירושלים/תל אביב)
ראו גם

משפט סוקרטס
פרדוקס לוינתל

ניתן לדמות את המצב המתואר בפרדוקס לוינתל כמגרש גולף מישורי לחלוטין: האדמה המישורית מייצגת כמות אדירה של מצבי קיפול שגויים ואילו החור מייצג מצב קיפול נכון אחד. בצורה זו אין כמעט סיכוי לחלבון (הכדור) למצוא בקלות את הקיפול הנכון ו"ליפול אליו".
המבנה התלת-ממדי של החלבון מיוגלובין
פרדוקס לוינתל הוא מונח בתחום של דינמיקת קיפול חלבונים (יצירת המבנה התלת־ממדי שלהם), המייצג דילמה אשר שררה בתחום עד לשנות ה-80 והיא "כיצד חלבונים מתקפלים כה מהר?". המונח נטבע על ידי הביולוג סיירוס לוינתל ב-1969.
הקדמה

בתא, חלבונים מסונתזים על ידי הריבוזום כשרשראות של חומצות אמינו. לרוב, שרשראות אלו מתקפלות לצורה אחת ספציפית וקומפקטית בה החלבון מתפקד מבחינה ביולוגית. ב-1961 הציע הביוכימאי כריסטיאן אנפינסן שהצורה אליה מתקפל החלבון נקבעת אך ורק על ידי המבנה הראשוני שלו.
הפרדוקס

במאמר שפרסם לוינתל ב-1969 הוצג הפרדוקס:
ניקח חלבון היפותטי קטן, המורכב מכ-300 חומצות אמינו. לכל חומצת אמינו ישנן 3 דרגות חופש (תצורות בהן היא יכולה להסתדר במרחב) (הערה: במציאות בדרך כלל יש יותר דרגות חופש). חישוב קומבינטורי פשוט מראה שישנן כ-3300 (כ-‎10143‎) תצורות שונות אפשריות לחלבון. בהנחה שהמעבר מתצורת חלבון אחת (מכונה גם "מיקרו-מצב אנרגטי") לתצורת חלבון אחרת, לוקח כ-‎10×10-13‎ שניות (במציאות הדבר גוזל יותר זמן), לחלבון המנסה להתקפל על ידי חיפוש התצורה הנכונה באופן אקראי של ניסוי וטעיה, ייקח עד יותר מ-‎10×10100‎ שנים להגיע למצב הרצוי - זמן העולה על גיל היקום. הדבר איננו מתיישב עם תוצאות אמפיריות אשר הראו שזמן הקיפול של חלבונים הוא בין עשרות מילישניות ודקות בודדות.
מאמרים לא מעטים בתחום תקפו את הפרדוקס בטענה שקיפול אקראי הוא לא אפשרי אך למעשה לא היה בכך צורך - גם לוינתל מעולם לא האמין שחלבונים מוצאים את צורת קיפולם באופן אקראי. למעשה, אף חוקר בתחום לא חשב כך - לוינתל פשוט הגדיר את הבעיה העומדת בפני המחקר באופן מיטבי.
פתרון הפרדוקס

בסוף שנות ה-80 נפתר הפרדוקס על ידי תאוריית מודל המשפך. התאוריה גורסת שישנן תצורות קיפול חלבון מועדפות יותר מבחינה אנרגטית (כלומר, הן במצב של מינימום אנרגיה פוטנציאלית) מתצורות קיפול אחרות, ומספרן של התצורות המועדפות קטן בהרבה ממספרם של התצורות הפחות מועדפות. לפי המודל, סידור כלל התצורות במרחב, כאשר המועדפות יותר נמצאות למטה, יתן צורה של משפך. משפך זה הוא משפך האנרגיה של קיפול החלבון, בו החלבון מתחיל במצבו הלא מקופל למעלה ו"נופל" מבחינה אנרגטית אל מצבו המקופל באופן דטרמיניסטי. ה"שביל" בו עובר החלבון בדרכו למינימום האנרגטי, הוא סדרת מצבי ביניים שכל אחד מהם מועדף אנרגטית על הקודם לו וכך נדחף החלבון הלאה בתהליך הקיפול עד הגעתו למצבו הסופי.
"משפך אנרגטי" כזה תלוי בתנאי הסביבה (טמפרטורה, ריכוזי מלחים, סביבה מימית או הידרופובית וכו'). בתנאים שונים יכול החלבון להגיע לקיפול שונה או לא להתקפל כלל למצב יציב יחיד.
לקריאה נוספת

Levinthal, C. Are there pathways for protein folding? Journal de Chimie Physique et de Physico-Chimie Biologique 1968, 65, 44.
משנפתר פרדוקס לוינתל החלו החוקרים בתחום להתייחס לקיפול חלבונים כאל משפך: החלק העליון המייצג את הצורות הלא-מקופלות של החלבון אשר "נופלות" מבחינה אנרגטית אל האזור הנמוך במשפך המייצג את המצב המקופל.
פרארי F430

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פרארי
 שנות ייצור:  2004–2009
 הרכבה:  איטליה איטליה: מפעל פרארי במרנלו
 מודל קודם:  פרארי 360
 מודל אחריו:  פרארי 458 איטליה
 חברת אם:  פיאט
 סיווג:  מכונית על
 מרכב:  קופה 2 דלתות ספיידר 2 דלתות
 פלטפורמה:  MR
 אורך:  4,512 מ"מ
 רוחב:  1,923 מ"מ
 גובה:  1,214 מ"מ
 משקל:  1,450 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,601 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4,300 סמ"ק, V8   הספק מרבי: 490 כ"ס ב-8,500 סל"ד. מומנט מרבי: 47.4 קג"מ ב-5,250 סל"ד.
 הילוכים:  ידנית 6 הילוכים רובוטית מצמד יחיר 6 הילוכים
 מהירות מרבית:  315 קמ"ש
פרארי 430 סקודרייה
פרארי 430 סקודרייה ספיידר
פרארי F430 היא מכונית על של יצרנית הרכב האיטלקית, פרארי. היא החליפה את פרארי 360 מודנה, שזכה להצלחה רבה. דגם בעל הגה בצד שמאל שימש להצגה הראשונה של המכונית בתערוכת הרכב של פריז, בשנת 2004. מכירת המכונית החלה בנובמבר 2004, אולם, ייצור דגם בעל הגה בצד ימין החל רק באביב 2005.
נתונים טכניים

לפרארי F430 הוצמד מנוע בנזין 4.3 ליטרים בתצורת V8, אשר פותח בשיתוף עם מזראטי. ה-F430 הייתה הראשונה לזכות במנוע V8 חדש שאמור בעתיד להחליף את שאר מנועי פרארי, שכן עד דגם זה יוצרו מנועי ה-V8 של פרארי כצאצאי ה-Dino משנות ה-50 של המאה ה-20. למנוע תפוקה של 490 כוחות סוס ב-8,500 סיבובים לדקה ללא סיוע מגדש טורבו, והוא בעל יחס נפח/הספק מהגבוהים בעולם, של 112.3 כ"ס לליטר. הפרארי F430 מגיעה למהירות מרבית של 315 קילומטר לשעה ובעלת האצה מ-0 ל-100 קמ"ש בארבע שניות.
גרסאות > F430 ספיידר

ה-F430 ספיידר הוא דגם בעל גג נפתח המבוסס על הקופה. הספיידר נראה דומה מאוד ל-פרארי 360. זהו הדגם ה-21 של פרארי בעל גג נפתח (convertible).
גרסאות > 430 סקודרייה

הפרארי 430 סקודרייה יוצרה במפעל מראנלו שבצפון איטליה. למכונית 510 כ"ס ב-8,500 סל"ד, הנעה אחורית, תאוצה של 3.6 שניות מ-0 ל-100 קמ"ש ומהירות מרבית של 319 קמ"ש. המתחרה של פרארי 430 סקודרייה היא למבורגיני גאיארדו סופר-לאג'רה.
גרסאות > 430 סקודרייה ספיידר

לכבוד הניצחון ה-16 באליפות העולם במרוצי פורמולה 1 בשנת 2008, הציגה פרארי הדגם שמשלב את דגם ה-430 סקודרייה עם הגג הפתוח. לדגם זה יש 510 כ"ס ב-8,500 סל"ד, תאוצה מ-0 ל-100 ב-3.7 שניות ומהירות מרבית של 315 קמ"ש.
גרסאות > F430 ספיידר דלק ביו

זוהי גרסה של ה-F430 ספיידר המונעת באתנול. המכונית בעלת אותו מנוע V8, המפיק 500 כ"ס, 4% יותר מומנט כוח ו-5% פחות דו־תחמוצת הפחמן מאשר הגרסה הרגילה של ה-F430 ספיידר.
גרסאות > גרסאות מרוצים

דגמים אלו אינם חוקיים לשימוש בכביש הציבורי ומיועדים למרוצים בלבד.
גרסאות > גרסאות מרוצים > F430 GT2

המכונית נבנתה בשנת 2006 על מנת להחליף את ה-360 GTC. ה-GT2 נבנתה לצורך מרוצי GT2. זוהי גרסת המרוצים המהירה ביותר שלה-F430. המנוע של דגם זה הוקטן לארבעה ליטר לצורך תחרות בקטגוריות 4-3.8 ליטר.
גרסאות > גרסאות מרוצים > F430 GT3

דגם זה של ה-F430 מיועד להתחרות במרוצי ה-GT3. המכונית משתמשת באותו מנוע 4.3 ליטר V8. ההספק המרבי של המנוע הועלה ל-550 כ"ס, ההופך את ה-GT3 לחזקה יותר מה-GT2 אולם בעקבות מגבלות של מרוצי ה-GT3, המכונית שוקלת 119 קילוגרם יותר מה-GT2. כך, למרות המנוע החזק יותר, ה-GT3 איטית מה-GT2 במדידות זמני הקפה במרוצים.
פרארי F355

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פרארי
 שנות ייצור:  1994–1999
 יחידות שיוצרו:  11,273
 הרכבה:  איטליה איטליה: מפעל פרארי במרנלו
 מודל קודם:  פרארי 348
 מודל אחריו:  פרארי 360
 סיווג:  מכונית ספורט
 מרכב:  קופה בעלת שתי דלתות
 אורך:  4,250 מ"מ 
 רוחב:  1,900 מ"מ 
 גובה:  1,170 מ"מ 
 משקל:  1,350 ק"ג 
 בסיס גלגלים:  2,450 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין V8 בנפח 3.5 ליטר המספק כ-380 כ"ס ב-8,250 סל"ד ומומנט מרבי של 37 קג"מ ב-6,000 סל"ד
 הילוכים:  תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים
 מהירות מרבית:  295 קמ"ש
 תאוצה:  4.7 שניות
 צריכת דלק:  17.1 ליטר לכל 100 ק"מ
 קיבולת מכל דלק:  80 ליטר
 מעצב:  פינינפארינה
 
פרארי F355 (באיטלקית: Ferrari F355) היא מכונית ספורט במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי פרארי בין השנים 1994 ל-1999.
ה-F355 תוכננה על ידי פרארי בעוד העיצוב החיצוני והפנימי תוכנן על ידי פינינפארינה.
בנובמבר 2009 הוציאה פרארי אחזור של כ-2,400 יחידות של ה-F355 עקב תקלה בתא הדלק אשר יכול להדליף דלק למערכת ההנעה, פרארי שמה לב לכך עקב תאונה שנגרמה בעקבות כך.
עיצוב

העיצוב החיצוני משלב אלמנטים מהפרארי 348 שאותה החליפה ה-F355, היא כוללת גם אלמנטים מהפרארי F40 המפורסמת. פנים המכונית היה מפואר לעומת שאר דגמי פרארי, אך עדיין היה עממי.
מפרט טכני

היא כוללת מנוע בנזין V8 צילינדרים בנפח 3.5 ליטר המספק 380 כ"ס ב-8,250 סל"ד ומומנט מרבי של 37 קג"מ ב-6,000 סל"ד. תיבת הילוכים ידנית בעלת שישה הילוכים. התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש אורכת 4.7 שניות (לפי היצרן, אך בבדיקות שטח נמדדו 4.5 שניות) והמהירות המרבית עומדת על 295 קמ"ש (לפי היצרן, אך בבדיקות שטח נמדדו 274 קמ"ש).
גרסאות > F355 ברלינטה

היא הגרסה הראשונה והבסיסית ל-F355, יוצרה עם אותו מנוע אך משנת 1997 היא שווקה עם תיבת הילוכים של מכוניות הפורמולה 1. פרארי ייצרה 4,871 דגמי ברלינטה.
גרסאות > F355 ספיידר

היא גרסת הגג הנפתח לגרסה הבסיסית, הוצגה ב-1995. היא כללה את אותו מנוע כמו של הגרסה הבסיסית. גם היא משנת 1997 שווקה עם תיבת הילוכים של פורמולה 1. פרארי ייצרה 3,717 יחידות דגמי ספיידר.
גרסאות > F355 GTS

היא גרסה קשה יותר של הברלינטה, היא כוללת גג נתפח אך קשיח. היא כללה את אותו מנוע כמו של הגרסה הבסיסית. פרארי ייצרה 2,577 דגמי GTS.
גרסאות > F355 Challenge

היא גרסה מיועדת למסלול, היא כללה שינויים במכונית ובמרכב המכונית בכדי להתאימה למרוצים, בין היתר, כנף אחורית, מטף כיבוי אש, קסדות, ספויילר קדמי, אחורי וצדדי, בלמים וגלגלים משופרים. 108 מכוניות בסך הכל יוצרו.
גרסאות > מהדורה מוגבלת פיראנו

היא מהדורה מוגבלת לפרארי F355 שהוצגה במרץ 1999 לקראת סיום הייצור, היא כללה שינויים במרכב והייתה מפוארת יותר. הייצור הוגבל ל-100 יחידות אך יוצרו בסוף 104 יחידות.
הערות שוליים

↑  Ferrari F355: Buying guide and review (1994-1999), Auto Express (באנגלית)
1 2  1994 פרארי F355, באתר קאר פוליו
↑  Jensen, Christopher (27 בנובמבר 2009). "Ferrari's Unusual Recall". The New York Times. Wheels (blog). {{cite news}}:  (עזרה)
| פרארי |
| --- | --- | --- |
| אישיים | אנצו פרארי - מייסד החברה • ג'ון אלקן יו"ר ומנכ"ל החברה הנוכחי • פיירו פרארי - סגן היו"ר (בנו של אנצו פרארי) • פלאביו מאנזוני (המעצב הראשי) |  |
| כלי רכב נוכחיים | פרארי 812 סופרפאסט • פרארי פורטופינו • פרארי מונזה SP • פרארי F8 טריבוטו • פרארי SF90 סטרדלה • פרארי רומא • פרארי 296 GTB • פרארי דייטונה SP3 |  |
| פארקים | פרארי וורלד • פרארי לנד |  |
| מוזיאונים | מוזיאון פרארי • מוזיאון קאסה אנצו פרארי |  |
| מפעלים | מפעל פרארי במרנלו |  |
| מרוצים | פיוראנו (מסלול מרוצים) • סקודריה פרארי • אקדמיית פרארי לנהגים |  |
| מנועי פרארי | V6 F1 טורבו • F163 • F160 • F154 • F140 |  |
| שונות | פרארי בהתאמה אישית • פרארי אן. וי - חברת החזקות המחזיקה בבעלות פרארי |  |
|  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  מדיה וקבצים בנושא פרארי בוויקישיתוף  אתר האינטרנט הרשמי של פרארי קטגוריה:פרארי |  |
פאלקס שטימע

לוגו כתב העת
פֿאָלקס שטימע (עברית: קול העם; פולנית: Głos Ludu) היה עיתון יהודי שיצא לאור בפולין בשפת היידיש במעל ל-5,000 עותקים. החל לצאת בשנת 1945 בעיר לודז' ובשנת 1949 כמה שנים עבר לוורשה. תחילה הוצא לאור על ידי מפלגת הפועלים הפולנית והחל משנת 1956 על ידי העמותה החברתית התרבותית של יהדות פולין. במשך שנים רבות היה זה עיתון היחיד בפולין בשפת היידיש (בנוסף היה כתב עת מדעי בלעטער פאר געשיכטע).
עד 1968 יצא העיתון ארבע פעמים בשבוע, אך עקב תחילת עליה מאסיבית של יהודי פולין לישראל תפוצתו של העיתון ירדה והוא הפך לשבועון. הוצאתו לאור הופסקה ב-1991.
בעיתון פורסמו גם מאמרים של סופרים יהודים מברית המועצות למשל של עמנואל קזקביץ', ופרסמו שרים של דוד שמעוני.
עורכים ראשיים

הרש סמוליאר - 1968-1950
שמואל טננבלאט - 1969-1982
אדם קבטרקו - 1982-1991
אברהם קוואטרקו 1986
הערות שוליים

↑  פאלקס-שטימע באתר הספרייה הלאומית
ערך זה הוא קצרמרבנושא יידיש ובנושא עיתונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרוטארקטוס

| פרוטארקטוס |
| --- | --- |

תקופה
פליוקן, 4–1.5 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: עכבישניים
סדרה:: עכבישאים
תת־סדרה:: אופיסתותלה
משפחה:: גלגלניים
סוג:: פרוטארקטוס
מין:: Protarctos abstrusus
שם מדעי
 Protarctos ‏קרצוי

פרוטארקטוס (שם מדעי: Protarctos) הוא מין נכחד של דוב שהתקיים במשך הפליוקן שלפני 4 עד 1.5 מיליון שנה באמריקה הצפונית. הוא התגלה בשרידי מאובנים שהתגלו באיידהו ובאי אלסמיר שבנונאווט, בקנדה. הסוג תואר ב-1945 בידי החוקר ההונגרי מיקלוש קרצוי (אנ') והכיל מין בודד - Protarctos abstrusus.
הפרוטארקטוס היה קרוב לסוג דוב (קרוב בעיקר למין הנכחד דוב מינימוס) והגיע לגודל של דוב שחור אסייתי מודרני, אך ייתכן שהיה מעט יותר קטן. הוא הגיע למשקל ממוצע של 90 ק"ג, לאורך של כ-1.5 מטר ולגובה של 80 ס"מ בכתפיים. מבנה הלסתות היה בעל שיניים של אוכל כל עם טוחנות גדולות. על מאובני הדוב התגלו סימני עששת, אשר כנראה נגרמו מתזונה מפחמימות עשירות וממזונות עתירי סוכר. מבנה גופו של הדוב הותאם לחיים באזורים קרים, בדומה למרבית הדובים בימינו ואולי הוא נכנס לתרדמת חורף.
הערות שוליים

↑  Xiaoming Wang; Natalia Rybczynski; C. Richard Harington; Stuart C. White; Richard H. Tedford (2017). "A basal ursine bear (Protarctos abstrusus) from the Pliocene High Arctic reveals Eurasian affinities and a diet rich in fermentable sugars". Scientific Reports. 7 (1): Article number 17722. Bibcode:2017NatSR...717722W. doi:10.1038/s41598-017-17657-8. PMC 5735171. PMID 29255278.
↑  "Protarctos abstrusus: Ancient Primitive Bear Had a Sweet Tooth". sci-news.com.
פרוטארכאופטריקס

| פרוטארכאופטריקס |
| --- | --- |
 איור של פרוטארכאופטריקס
תקופה
קרטיקון תחתון 124.6 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
סוג:: פרוטארכאופטריקס
מין:: Protarchaeopteryx robusta
שם מדעי
 Protarchaeopteryx

פרוטארכאופטריקס (שם מדעי: Protarchaeopteryx; מילולית: "לפני ארכאופטריקס") הוא סוג של דינוזאור תרופוד קטן מקבוצת האובירפטורוזאוריה אשר חי בסין בתור הקרטיקון, לפני 124.6 מיליון שנה. הוא קיבל את שמו עקב הדמיון במבנה השלד שלו לעוף הראשון שחי בגרמניה של תור היורה. הוא היה מהפרימיטיביים ביותר מבין האובירפטורוזאורים.
מאובני הפרוטארכאופטריקס התגלו ב-1997 בחפירות של תצורת יישיין בליאונינג, שם חי לצד קרובו האינסיסיווזאורוס וייתכן שהיו שייכים לאותו הסוג. הוא הגיע לאורך של מטר והיה בעל רגליים גבוהות מותאמות לריצה, זנב ארוך ובעיקר זרועות מוארכות שכוסו בנוצות מפותחות מאוד. עם זאת, לא סביר שהפרוטארכאופטריקס היה מסוגל להמריא, וככל הנראה היה מטפס על ענפי עצים ודואה מהם, בדומה לסנאים דואים.
הלסתות שלו היו בעלות שיניים קטנות מודגשות אשר נעלמו למרבית האובירפטורים המפותחים והגדולים יותר והוא היה צמחוני או אוכל כל ולא טורף.
גלריית תמונות

בהשוואה לאדם
מאובן
מד אורך ושחזור שלד
פסטיבל הקיץ אוחריד

| --- | --- |

 סוג:  פסטיבל קיץ, פסטיבל מוזיקה, פסטיבל תיאטרון 
 מדינה:  מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית
 מיקום:  מקדוניה הצפונית 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  4 באוגוסט 1961 – הווה (63 שנים)
 מועד שנתי:  12 ביולי – 20 באוגוסט
 ohridskoleto.com.mk
 
פסטיבל הקיץ אוחריד הוא פסטיבל בין-לאומי למוזיקה ולבמה שנערך באוחריד, בחסות נשיא מקדוניה הצפונית. הפסטיבל חבר באיגוד האירופי לפסטיבלים.