עדיין אליס (סרט)
עלילה

אליס האולנד, פרופסור לבלשנות באוניברסיטת קולומביה, ניו יורק, חוגגת את יום הולדתה ה-50 במסעדה עם בעלה, ד"ר ג'ון האולנד, ילדיה, אנה וטום, ובעלה של אנה. בתם השלישית והצעירה של אליס וג'ון, ששמה לידיה, מתגוררת בלוס אנג'לס. במהלך הארוחה, בעלה של אנה מעיר אגב שיחה שהוא מניח כי שתי האחיות, אנה ולידיה, ככל הנראה התקוטטו רבות במהלך הילדות. בפיזור דעת ארעי, אליס עונה לו שזה לא נכון, ושהיא (כלומר, אליס) ואחותה דווקא היו מאוד קרובות. אליס עומדת על טעותה בהבנת ההקשר והארוחה ממשיכה כהרגלה.
אליס נוסעת ללוס אנג'לס כדי להעביר הרצאה כמרצה אורחת באוניברסיטת UCLA, וכן לבקר את בתה, לידיה, שהיא שחקנית בתחילת דרכה. במהלך ההרצאה, אליס שוכחת מילה בה התכוונה להשתמש ושטף הדיבור שלה נקטע. היא נזכרת במילה מאוחר יותר ונראית מוטרדת מן התקרית. לאחר שהיא חוזרת לביתה בניו יורק, היא יוצאת לריצה ברחבי הקמפוס של אונ' קולומביה, המוכר לה מאוד, והולכת לאיבוד.
עקב תקריות אלה, אליס נפגשת עם נוירולוג ועוברת ראיון רפואי מקיף אודות מצבה והרקע שלה, שבמהלכו נודע כי אמה ואחותה היחידה נהרגו בתאונת דרכים כשאליס הייתה בת 18, ואביה נפטר משחמת הכבד. אליס נחשדת כלוקה במחלת אלצהיימר ומספרת זאת לבעלה, ג'ון. לאחר שמאושש סופית כי אליס חולה במחלת אלצהיימר בהתבטאות מוקדמת (Early-onset Alzheimer's disease), השניים מבשרים את הבשורות לשלושת ילדיהם, ומסבירים להם כי מדובר בסוג נדיר ותורשתי של המחלה, והסבירות שהילדים נושאים את הגן המחולל את המחלה היא 50%. לפי דברי הנוירולוג של אליס, מי שנושא את הגן הנ"ל יפתח את המחלה בוודאות. אנה וטום עורכים בדיקה להימצאות הגן, ומתגלה כי אנה נושאת את הגן לאלצהיימר מוקדם, ואילו טום לא. לידיה מחליטה לא להיבדק.
הזיכרון של אליס יורד בהדרגה, והיא מתחילה לחלום בהקיץ אודות אמה ואחותה המנוחות. אליס נוסעת לבקר במרכז טיפולי לחולי אלצהיימר, על מנת להתרשם מאיכות המרכז, שכן היא שוקלת לעבור אליו בשלב מתקדם של המחלה שבו לא תוכל להיות עצמאית. בתום הביקור, אליס טווה תוכנית חלופית: היא כותבת סדרת שאלות בתוך תזכיר בטלפון הנייד שלה, שהן שאלות בסיסיות כדוגמת: מה שם בתה הבכורה, מה שם הרחוב בו היא גרה. בסוף התזכיר היא רושמת לעצמה שאם אינה יודעת לענות על שאלות אלה, עליה ללכת למחשב שלה ולפתוח תיקיה שכותרתה "פרפר". אליס מצלמת את עצמה בווידאו ושומרת את הקובץ בתוך תיקייה זו. במהלך סרטון הווידאו, היא נותנת הנחיות לעצמה בעתיד: היא מדברת אליס שבעתיד שמצב הזיכרון שלה חמור מאוד לכאורה, ומורה לה לבלוע קפסולה מלאה בכדורי שינה שנמצאים בשידה בחדר שלה.
עם התקדמות המחלה, אליס נוכחת כי יש לה ימים טובים וימים רעים. ישנם רגעים בהם היא מתנהגת כמעט כאדם רגיל לחלוטין, וישנם רגעים שבהם היא אינה יודעת איפה היא נמצאת. אליס ומשפחתה הולכים לראות מחזה בכיכובה של לידיה. עם סיום המחזה, אליס מדברת אל לידיה כאל שחקנית שראתה במחזה ותו לא, ומתקשה לזהות שזוהי בתה.
ג'ון מקבל הצעת עבודה במאיו קליניק, מינסוטה, ומציע שהוא ואליס יעברו לגור שם. אליס, שמצבה ממשיך להידרדר ואוצר המילים שלה כבר דל מאוד מכפי שהיה בעברה, מנסה להסביר לו שהיא לא רוצה לעבור למקום זר. בעידודו של הרופא שלה, אליס נושאת נאום באיגוד למחלת אלצהיימר. במהלך הנאום, אליס מספרת על חייה כחולת אלצהיימר, ומבהירה כי הדמות של חולה האלצהיימר, שאחרים מתקשים לקחת ברצינות, אינה מעידה על האדם שהוא, אלא רק על המחלה שתוקפת אותו. אליס מספרת שלמרות האובדן הגדול שהיא חווה, היא עדיין מעריכה את החיים ויש לה רגעים של אושר. היא מבהירה כי אינה סובלת ממחלת אלצהיימר, כי אם מתמודדת איתה. בסיום הנאום, אליס זוכה למחיאות כפיים סוערות, שבמהלכן הקהל נעמד על רגליו.
אליס מתחילה להתקשות במענה על השאלות שכתבה בתזכיר בטלפון הנייד, עליו היא נוהגת לענות מדי פעם בפעם. לילה אחד, היא נתקפת חרדה לאחר שהטלפון הנייד שלה אובד. כעבור חודש ג'ון מוצא את הטלפון בתוך המקפיא, ואליס סבורה שעבר רק יום אחד מאז שאבד.
אליס משוחחת עם לידיה בשיחת וידאו-צ'ט במחשב. לאחר מכן, היא פותחת במקרה את התיקייה ששמה "פרפר" ומוצאת את קובץ הווידאו שהכינה זמן רב קודם לכן. היא צופה בסרטון הווידאו ומנסה לעקוב אחר ההוראות של אליס מן העבר, אך זכרונה הירוד מכשיל אותה והיא נאלצת לחזור ולצפות בסרטון מספר פעמים על מנת להיזכר בהן. לבסוף, לאחר שהיא מצליחה למצוא את כדורי השינה, היא מופרעת על ידי המטפלת שלה, שנכנסת בדלת הבית. אליס מפילה את הכדורים לרצפה וכעבור מספר רגעים שוכחת מכל העניין, כך שהתוכנית שלה לשים קץ לחייה יורדת לטמיון.
מצבה של אליס ממשיך להידרדר במהירות, והיא שוכחת כמעט לחלוטין שפעם לימדה באונ' קולומביה. ג'ון מחליט לקבל את הצעת העבודה במאיו קליניק, ולידיה עוברת לגור במקומו בביתם שבניו יורק ולסעוד את אמה בעזרת המטפלת, אלנה.
בסיום הסרט, לידיה קוראת לאליס קטע מתוך המחזה "מלאכים באמריקה". לאחר שהיא מסיימת לקרוא, היא מתקרבת לאמה ושואלת אותה אם מצא חן בעיניה הקטע שקראה, ואם אליס הבינה על מה זה היה. אליס, שבקושי מסוגלת לדבר, עונה במילה אחת: אהבה.
הסרט נסגר במראה מן העבר של אליס הצעירה, אשר צועדת לצדה של אחותה בחוף הים, והשתיים מחובקות.