stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רמי לוי שיווק השקמה
אודות החברה

אסטרטגיית הפעילות של הרשת הדוגלת בסל מוצרים זול, הביאה את לוי לעימותים מול ספקים כמו זכיינית קוקה-קולה בישראל, החברה המרכזית לייצור משקאות קלים, שסירבה למכור לרשת את מוצריה, עד שנאלצה לחזור בה עם התערבותו של הממונה על ההגבלים העסקיים. עימותים מתוקשרים היו מול רשתות המזון הגדולות, תחרות שהתבטאה במלחמת מחירים אגרסיבית ובמבצעים כמו קילוגרם בשר עוף בפחות משקל אחד (לוס לידר).
בחניות של החברה נמכרות מותגים פרטיים שמיוצרים על ידי חברות שונות בארץ לרבות מיה תעשיות מזון.
בנוסף לפעילות הקמעונאית, עוסקת החברה בשיווק סיטונאי לחנויות מכולת, מינימרקטים ומוסדות באזור ירושלים רבתי ובשיווק סחורה שאינה דורשת הובלה בקירור. חברה בת בשם ביכורי השקמה בע"מ, שבה החברה שותפה בחלקים שווים עם חברת ביכורי השדה דרום שיווק בע"מ, מספקת לרשת את הפירות והירקות הנמכרים בה.
בשנת 2025 החליט רמי לוי על הצבתה של ביתו יפית לוי-אטיאס, כמנכל"ית קבוצת הרשת.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  רשת חנויות רמי לוי שיווק השיקמה 2006 בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  וואלה כסף‏, רמי לוי מינה את בתו למנכ"לית משותפת לצדו, באתר וואלה, 10 בספטמבר 2024
↑  גיל קליאן, ניתוח "כלכליסט": המהפכה הקמעונאית של רשת כמעט־ביתן, באתר כלכליסט, 15 ביולי 2012
↑  נורית קדוש, רמי לוי מאשר: ירכוש 7 סניפים של מגה תמורת 38 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 20 ביולי 2015
↑  מיכל הוכברג, רמי לוי מקבל רישיון מפעיל וירטואלי: נייצר תחרות כמו שייצרנו בענף המזון, nrg מעריב, 7 בספטמבר 2010
↑  מירב קריסטל, סלולר רמי לוי יצא לדרך: הלקוחות הסתערו, באתר ynet, 5 בדצמבר 2011
↑  ניצן צבי כהן, ‏פס"ד תקדימי: רמי לוי נקנס ב-1.5 מיליון ש"ח על פגיעה בהתארגנות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 12 במרץ 2017
ס"ק 14878-12-15 הסתדרות העובדים הכללית החדשה נגד ביכורי השקמה בע"מ ואחרים, ניתן ב-12 במרץ 2017
↑  נורית קדוש, רמי לוי רוכש 20% מקופיקס לפי שווי של 105 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 1 בינואר 2018
↑  בעל השליטה החדש בקופיקס: רמי לוי, באתר וואלה, 24 ביולי 2018
↑  רמי לוי מתרחב למתוקים: רכש את שוויצריה הקטנה ב-18 מיליון שקל, באתר ynet, 3 באוקטובר 2019
↑  ניצן צבי כהן, ‏חברת רמי לוי נקנסה ותידרש לפצות את מובילת התארגנות העובדים שנאסף לגביהם מידע, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 6 במאי 2021
↑  ליטל דוברוביצקי, רשת רמי לוי וחברה של בתו יפצו את בעלת המותג BHPC ב-3 מיליון שקל, באתר ynet, 7 ביוני 2023
↑  מאיה רונן, ‏בדיקות המעבדה חשפו: דבש מיובא ששווק ברשת רמי לוי התגלה כמזויף, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 14 בספטמבר 2023
↑  מאיה רונן, ‏"הדבש התברר כעוקץ": הוגשה בקשה לתביעה ייצוגית נגד רמי לוי על הטעיית צרכנים במכירת דבש מזויף, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 20 בספטמבר 2023
↑  לי סיביליה‏, מחסור בעובדים: רמי לוי פרסם מודעת דרושים לסיוע בסניפים, באתר וואלה, 8 באוקטובר 2023
↑  נורית קדוש, רמי לוי מינה את בתו, יפית אטיאס, למנכ"לית משותפת לצידו, באתר כלכליסט, 10 בספטמבר 2024
↑  נווית זומר, רמי לוי ממנה את בתו למנכ"לית משותפת לצדו, באתר ynet, 10 בספטמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299341305171  VIAF: 135407972   WorldCat (עם VIAF): 135407972 
החנות הראשונה של רמי לוי ברחוב השקמה, שוק מחנה יהודה בירושלים
תורים לקופות בסניף רמי לוי בפרדס חנה, ערב ראש השנה תשפ"א, לפני סגר הקורונה השני של חגי תשרי
סמליל מועדון הלקוחות של רמי לוי
מוזיאון נחום גוטמן לאמנות

#invoke:תבנית מידע
מוזיאון נחום גוטמן לאמנות על שם נחום גוטמן שוכן בבנין "בית הסופרים" ההיסטורי, אשר נבנה בשנת 1887 על ידי משפחת שולמן והיה לאחד הבניינים הראשונים של שכונת נווה צדק בתל אביב-יפו.
היסטוריה

בין השנים 1907 ל-1914 שימש המבנה את מערכת העיתון "הפועל הצעיר", בעריכת יוסף חיים ברנר. את שמו - "בית הסופרים" קיבל כיוון שהמבנה שימש גם כבית מגורים לסופרים כגון דבורה בארון, יוסף אהרונוביץ, אשר ברש, יהודה בורלא ואחרים. בתקופת מלחמת העולם הראשונה הפסיק הבניין לשמש למטרה זו. הוא הפך לבית מגורים רגיל עד שננטש לחלוטין בשנות ה-60 של המאה ה-20.
בשנת 1992, לאחר הכללתו של הבניין בתוכנית שימור המבנים של תל אביב, החל בו שיפוץ מקיף על ידי האדריכל רוני זייברט. המוזיאון נפתח בחודש מאי 1998 ואת האוסף תרמה משפחתו של האמן נחום גוטמן, שביקשה להנציח את פועלו האמנותי. בנוסף, הועברו אל מבנה המוזיאון פריטים מן הסטודיו של גוטמן, אשר שוחזר מחדש באחד מחדרי המוזיאון. בספטמבר 2009 נפתח אגף חדש במוזיאון על שם מורי ואיירין פרגמנט ובו גלריה נוספת לתצוגת תערוכות, אולם אירועים לכ-70 איש וכן חנות מוזיאון חדשה.
המנהל הראשון של המוזיאון היה האוצר יואב דגון. בין השנים 2005 עד 2010 האוצרת הראשית של המוזיאון הייתה טלי תמיר. מנהל המוזיאון עד 2014 היה מר רוני דיסנצ'יק. החל משנת 2011 האוצרת הראשית של המוזיאון היא מוניקה לביא ומשנת 2014 לביא מונתה גם לתפקיד מנהלת המוזיאון. בראש הוועד המנהל של המוזיאון עומדת מאז 2011 ד"ר ציפי לנדאו.
ב-2013 התפטר חבר הנהלת המוזיאון יצחק שוויגר משום שהמוסד הפך לדבריו ל”במה לתעמולה פלסטינית”.
קישורים חיצוניי

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון נחום גוטמן לאמנות
מוזיאון נחום גוטמן לאמנות, ברשת החברתית פייסבוק
מוזיאון נחום גוטמן לאמנות, ברשת החברתית אינסטגרם
בלוג בית הסופרים במוזיאון נחום גוטמן לאמנות
נועם דביר, עכבר העיר אונליין, מוזיאון נחום גוטמן משתלב בהתחדשות נוה צדק, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2009
על התערוכה "זולו - ציידים ופנטזיות אחרות", סרטון  באתר יוטיוב
מוזיאון נחום גוטמן לאמנות, באתר "גיידסטאר ישראל"
הערות שוליים

↑  ספריית יהודה דקל, מוזיאון נחום גוטמן לאומנות, מדריך לאתרי המורשת
↑  ועד מתיישבי השומרון נגד מוזיאון נחום גוטמן, מעריב, 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265592105171  LCCN: nr00017117  VIAF: 157540964   WorldCat (עם VIAF): 157540964
חוות שדה בר

| --- | --- |

 כפר נוער
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־27 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°39′38″N 35°14′40″E﻿ / ﻿31.66061389°N 35.24435556°E﻿ / 31.66061389; 35.24435556
 www.sdebar.org.il
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) חוות שדה בר(למפת הרי ירושלים רגילה) חוות שדה בר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חוות שדה בר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חוות שדה בר
 
החווה למרגלות ההרודיון
החווה, מבט מההרודיון
חוות שדה בר הוקמה כמעון לבנים שהוקם בשנת 1998 במסגרת רשות חסות הנוער, לרגלי ההרודיון, בסמוך לנוקדים. בחווה פעלו חוות סוסים טיפולית, חקלאות אורגנית, מטעי פרי, מסגרייה, מסעדה ופינת חי.
בכפר התחנכו לאורך השנים מאות נערים שעבדו בחקלאות, והקשר בין הנוער לבין החווה נמשך גם בתקופה שלאחר סיום הלימודים.
חוות שדה בר מוחזקת על ידי "עמותת בית עציון". בשנת 2009 הועלו טענות שהביאו להקמת ועדת בדיקה על ידי משרד הרווחה.
כיום פועל בחווה פרויקט חינוכי של ישיבה חרדית.
במקום גם קהילת תושבים צעירה ומתפתחת.
ייחודיות חוות הנוער

הייחודיות של חוות הנוער שדה בר באה בעבר לידי ביטוי במישורים הבאים:
החווה היא הבית והמשפחה של נערים אלה. גם בהגיעם לגיל 18, הגיל בו על פי חוק הם מבוגרים ואחראים לעצמם, רובם לא עוזבים את החווה אלא ממשיכים לגור בה שנים רבות.
קבלת ההחלטות מתבצעת בשיתוף אנשי הצוות הגרים בחווה והנערים.
השירות הצבאי נתפס כיעד בתהליך השיקום של הנערים. החווה עודדה את כל נעריה להתגייס ולכן הכינה את הנערים במישור הפיזי והנפשי לשירות צבאי מלא. רוב הנערים התגייסו ליחידות קרביות וחלקם אף ליחידות מובחרות. הם שבו לחווה בימי חופשתם מהצבא.
חניכים הגיעו לחווה על ידי הפניה מרשויות החוק ושירותי הרווחה, בהסכמת הורי הקטינים.
הפעילות החינוכית חברתית > פעילות חינוכית

בחווה היה בית ספר תיכון בפיקוח משרד החינוך, ובניהולו של אורן בית הלחמי, בו למדו חלק מהנערים. בשנת 2019 עבר בית הספר למתכונת של מכינה קדם-אקדמית, מטעם אוניברסיטת אריאל. עד לסגירתו.
הפעילות החינוכית חברתית > פעילות חברתית

הפעילות החברתית כללה טיולים בארץ ומסעות ספורטיביים. המסעות לסוגיהם נערכו במטרה להכין את הנערים לשירות צבאי. הפעילות נועדה לאפשר לחניכים להגיע מוכנים לקראת ימי סיירות ולהתגייס ליחידות קרביות בצה"ל. עם זאת, הפעילות הגופנית והספורט לא היו בגדר חובה. הטיולים בארץ כללו פעילות בחיק הטבע וביקורים באתרים היסטוריים וארכאולוגיים.
הפעילות החינוכית חברתית > פעילות חברתית > ענפי החקלאות

בחווה פעלו ענפי החקלאות הבאים כחלק מהתהליך החינוכי: סוסים לרכיבה טיפולית, ייצור שמן זית אורגני. מסביב לחווה נשתלו עשרות דונם של עצי זית. בתום עונת המסיק נשלח יבול הזיתים לבית בד ומופק ממנו שמן זית. בנוסף ניטעו מטעי רימונים, להפקת מיץ, מטעי שקדים ותאנים וחוות חיות לטיפול רגשי.
טענות על התנהלות החווה

בשנת 2009 הועלו טענות נגד מייסד ומנהל החווה, יוסי שדה. בעקבות טענות אלה, הקים משרד הרווחה ועדת בדיקה.
הטענות כללו ניהול כספי בלתי תקין של החווה, לרבות דיווחים פיקטיביים על מספר תלמידים בבית הספר לצורך קבלת מימון ממשרד החינוך, דיווח לא מדויק על מועדי עזיבה של חניכים במטרה לקבל המשך מימון ממשרד הרווחה אודותם לאחר עזיבתם, וחשדות לגיוס תרומות בדרכים בלתי חוקיות. בנוסף לכך, עלו חשדות לאי סדרים בכל הקשור לרכישת הבתים ב"שדה בר".
טענות על התנהלות החווה > טענות כנגד יוסי שדה, מנהל החווה

בשנת 1999 התפרסמה כתבה כנגד יוסי שדה והחווה בעיתון "כל העיר" תחת הכותרת "חוות החיות", בכתבה הועלו האשמות קשות כנגד יוסי שדה על יד מספר בוגרים שעזבו את המקום. בין השאר טענות על הפקרות מינית והתעללות בבעלי חיים.
בשנת 2008, נבחר יוסי שדה, מייסד חוות "שדה בר" ומנהלה, להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות. בעקבות זאת פרסם "מעריב" תחקיר ובו עדויות רבות וטענות על אופיו והתנהלותו של יוסי שדה, ובהן: אופי מיני מופרז, התעללות בבעלי חיים, מניפולציות רגשיות קשות, מעילות כספיות והשוואת החווה לכת על ידי בוגריה. שדה הכחיש את הדברים וטען שמדובר ברדיפה על רקע אישי. חקירת המשטרה בנושא, הובילה לסגירת התיק "מחוסר אשמה". בעקבות פרסום התחקיר בוטלה השתתפותו של שדה בטקס הדלקת המשואות. באוקטובר 2009 פרסם "מעריב" תחקיר נוסף ובו עדויות וטענות נוספות כלפי שדה, שהוכחשו גם הן על ידו.
בעקבות תחקיר "מעריב" הורה שר הרווחה יצחק הרצוג להקים ועדה שתבדוק את ההתנהלות בחווה. לתפקיד יושבת ראש הוועדה מונתה פנינה גיא פרקליטת מחוז תל אביב לשעבר.
הוועדה שוכנעה כי חוות "שדה־בר" אינה מתאימה לשמש כמעון לקטינים המופנים אליה מטעם המדינה. עוד שוכנעה הוועדה כי התנהלותו "האנטי ממסדית" של מר שדה, הקרינה באופן ישיר על היעדר היכולת של המקום להתנהל על-פי נורמות המתבקשות ממוסד ציבורי בכלל וממוסד חינוכי-טיפולי בפרט. רצונו של מר שדה לקיים מסגרת שאינה כפופה לנורמות כל שהן, היא שקבעה שבחווה לא יהיה רישום, לא יהיה תיעוד או דיווח. הוא הנהיג את תרבות ה"אנחנו והם" על פיה כל מי שלא "אנחנו", הוא "עוין לנו ומסכן את קיומינו" לרבות הממסד, המשפחה הביולוגית, מוסדות המדינה כגון משטרה, רשויות הרווחה ושב"כ וחניכים שעזבו את החווה.
גלריית תמונות

קרוון למגורים
קרון רכבת מצרפת שהפך למגורון
דיר העזים
המחלבה
מטע הזיתים, כפר אלדד ומדבר יהודה
חוות הסוסים
המטבח
המטבח (מבט מלמטה)
הערות שוליים

↑  סגירת חוות שדה בר על ידי שר הרווחה
↑  עמותת בית עציון (חוות שדה בר) כמפעל כלכלי
↑  קלמן ליבסקינד, יובל גורן ומרב דוד, מדליק משואה עם קופת שרצים, באתר nrg, ‏26 במרץ 2008
↑  אורי יבלונקה וקלמן ליבסקינד, סופי: יוסי שדה לא ידליק משואה, באתר nrg, ‏4 באפריל 2008
↑  קלמן ליבסקינד, תחקיר: הסודות האפלים של חוות הנוער של יוסי שדה, באתר nrg, ‏15 באוקטובר 2009
↑  קלמן ליבסקינד, ועדה תבדוק התנהלות יוסי שדה בחוותו, באתר nrg‏, 30 באוקטובר 2009
↑  אלה לוי-וינריב, ‏עו"ד פנינה גיא: "נשארה לי צלקת מכך שלא מוניתי לפרקליטת מחוז ת"א", באתר גלובס, 26 בספטמבר 2008
↑  הדוח המלא של הוועדה, הורדת הדוח המלא של הוועדה, באתר www.sdebarfarm.com
↑  Wayback Machine, sdebarfarm.com
↑  התמונה ברזולוציה נמוכה במטרה למנוע את זיהוי הקטינים
ניב הדס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1977 (בן 48 בערך) תל אביב
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  הארץ
 תחום סיקור:  תרבות
 בת זוג:  שירה מייקין
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  nivhadas
 טוויטר:  NivHadas
 
ניב הדס (נולד בשנת 1977) הוא עיתונאי, עורך, מבקר תרבות ודי ג'יי ישראלי.
ביוגרפיה וקריירה

הדס נולד בתל אביב וגדל ברמת השרון. למד באוניברסיטת תל אביב תואר בוגר באמנות (B.F.A.) בשנים 2000–2004. עבד כמפיק ועורך בגלי צה"ל, כתב לתוכנית הטלוויזיה 'אינפומאניה' בערוץ מוזיקה 24 והיה כתב באתר האינטרנט MOOMA. ב-2003 יצא לאור הקובץ "לא מה שהיה פעם" על תרבות המועדונים הישראלית, שערך יחד עם רוב אייל. ב-2004 מונה לעורך הראשי של תחנת הרדיו קול הקמפוס במקום נדב רביד, כשהוא ממשיך לשמש ככתב התרבות ועורך במקומון העיר. היה סגן עורך של מוסף חיי הלילה 'dj העיר' וכן ערך את העיתון ז'ורנל, מגזין התרבות השבועי של מעריב. ערך את ערוצי התרבות והמוזיקה של אתר וואלה! כשלוש שנים, עד לעזיבתו ב-2009, ובמקביל כתב במוסף גלריה. ב-2010 היה סגן העורך של תוכנית הטלוויזיה דיבור חדיש.
ב-2012 מונה לעורך המוזיקלי של רדיו תל אביב. בקיץ 2012 התמנה לעורך משנה של טיים אאוט. ומאוחר יותר התמנה לתפקיד העורך הראשי של אתר טיים אאוט. ב-2012–2013 למד פיתוח עסקי ואסטרטגיה בפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב. בסוף 2013 עזב את אתר טיים אאוט ועבר למשרת מנהל תוכן בחברת ההיי-טק NonIssue מפני ש"אי אפשר לפספס כזו הזדמנות". ב-2021 החליף את ליסה פרץ כעורך גלריה שישי כשיצאה לחופשה בעקבות טענות להתעמרות, ולאחר מכן מונה לשמש כעורך המשנה של מוסף גלריה שישי ב"הארץ", ובמקביל כותב ובעל טור ביקורת טלוויזיה קבוע ב'גלריה שישי' בשם "עין עצלה".
הדס מנחה פודקאסט בנושא טלוויזיה בשם "תרבות יום א'" יחד עם גילי איזיקוביץ.
ב-6 בנובמבר 2022 הוציא לאור את ספר הביכורים שלו "הלילה הוא לנצח" בהוצאת כנרת זמורה-דביר.
חיים אישיים

הדס מתגורר עם בת זוגו שירה מייקין (עיתונאית ועורכת בדה מרקר) במושב בשרון.
לקריאה נוספת

"הלילה הוא לנצח" מאת ניב הדס: הפתיחה לקריאה, באתר הארץ, 1 בדצמבר 2022
עמי פרידמן, קאלצ'ר קלאב: רומן ראשון לעיתונאי ניב הדס, באתר ישראל היום
הערות שוליים

↑  הלילה הוא לנצח, באתר עברית
1 2  אור שמש, "ניב הדס מונה לעורך רדיו 106FM, באתר nrg מעריב‏, 12 בספטמבר 2004
↑  ניב הדס, רוב אייל (ע), לא מה שהיה פעם - הסיפור של תרבות המועדונים הישראלית, הוצאת בבל, 2003
↑  עמיחי שלו, תנו צ'אנס לטראנס: לרקוד ולכתוב, באתר ynet, 27 בינואר 2014
1 2  דוד אברהם‏, ביי דנקנר, היי סיגלר, באתר וואלה, 28 באוגוסט 2012
↑  ניב הדס, עורך ’וואלה תרבות’, פורש, באתר Bizportal
↑  הדס ריבק‏, ניב הדס עוזב את וואלה!, באתר וואלה, 6 בספטמבר 2009
↑  דיבור חדיש, באתר www.ishim.co.il
↑  דוד אברהם‏, תמיד מחובר, באתר וואלה, 31 באוקטובר 2012
↑  אלכסנדר כץ, ניב הדס יערוך את אתר 'טיים-אאוט'; אלכס פולונסקי ימונה לסגן העורך בפרינט (Wayback Machine), באתר ICE, ‏9.10.2013
↑  אלכסנדר כץ, הולך לעשות לביתו: עורך אתר 'טיים-אאוט' ניב הדס עוזב את קבוצת סיגלר, באתר ICE, ‏29.12.2013
↑  ליסה פרץ לא תחזור לערוך את גלריה – זצ
↑  איתמר ב"ז, ליסה פרץ עוזבת את "הארץ", באתר העין השביעית, 5 בדצמבר 2021
↑  גלריה, מדור עין עצלה, באתר הארץ
↑   ניב הדס, ניב הדס, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2024
1 2  עמי פרידמן, קאלצ'ר קלאב: רומן ראשון לעיתונאי ניב הדס, באתר ישראל היום
↑  הלילה הוא לנצח, באתר כנרת זמורה-דביר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428386205171  ISNI: 0000 0000 4434 9387  LCCN: no2003119000  VIAF: 58780854   WorldCat (עם VIAF): 58780854
דוד ביטן

דוד חי ביטן (נולד ב-8 באפריל 1960, י"א בניסן ה'תש"ך) הוא חבר הכנסת ויו"ר ועדת הכלכלה מטעם הליכוד. בשנים 2016–2017 שימש יו"ר הקואליציה ויו"ר סיעת הליכוד, ובכנסת ה־23 שימש יו"ר ועדת העלייה והקליטה. בעבר היה יו"ר סניף הליכוד בראשון לציון וחבר מועצת העירייה מטעמו.
משנת 2021 מתנהל נגדו משפט פלילי באישומים של לקיחת שוחד, מרמה והפרת אמונים, הנוגעים בתשע פרשות, שאירעו בזמן שכיהן כסגן ראש עיריית ראשון לציון.
ביוגרפיה

ביטן נולד באל-קניטרה שבמרוקו לאלברט ומרגלית, ועלה לישראל בגיל חמש. שירת בצה"ל כחובש קרבי. בשנת 1987 סיים תואר ראשון בלימודי משפטים באוניברסיטת תל אביב ועסק בעריכת דין במשרד עצמאי.
כיהן כחבר מועצת עיריית ראשון לציון מטעם הליכוד משנת 1988, אז נבחר לראשונה ליושב ראש סניף הליכוד בעיר, והתמודד למועצת העיר בראש רשימת הליכוד.
בשנת 2010 נחקר ביטן בחשד לעבירות בתחום טוהר המידות. בעקבות החשדות ויתר ביטן על חלק מסמכויותיו בעירייה בנושאי בינוי. בהמשך הוקצו לו סמכויות בתחום תחבורה, תנועה ותרבות הדיור. לאחר הבחירות לרשויות המקומיות שנערכו ב-2013 הוחזר לו תיק ההנדסה, בשילוב ראשות ועדת המשנה העירונית לתכנון ובנייה.
מ-2011 חבר ביטן בחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית.
בסוף 2020 חלה ביטן בקורונה, ואושפז במצב קשה בבית החולים. בזמן אשפוזו הוסיפה משפחתו לשמו את השם "חי".
באוקטובר 2021 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת רובקידזה בגאורגיה.
ביוגרפיה > קבוצת הכדורגל הפועל ראשון לציון

בשנים 2001–2008 עמד בראש קבוצת הכדורגל הפועל ראשון לציון. בתקופה זו התדרדר מצבה הכספי של הקבוצה. לפי תחקיר של TheMarker, ביטן והקבוצה הסתבכו עם השוק האפור בעקבות הלוואה שלקחו מהם. עקב כך ירד ביטן למחתרת לתקופה ארוכה מחשש מהמלווים, משכורתו עוקלה והחוב שולם לבסוף בסיוע בני משפחה וחברים. ביטן הגיב שהתחקיר הוא "מחזור של שקרים".
ביוגרפיה > בכנסת

ביטן התמודד בבחירות המקדימות לרשימת הליכוד לקראת הבחירות לכנסת החמש עשרה, הוצב במקום ה-39 לאחר שזכה ב-173 קולות, ולא נבחר לכנסת לאחר שהרשימה זכתה ב-19 מנדטים.
בבחירות המקדימות לרשימת הליכוד לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה נבחר כנציג מחוז השפלה למקום ה-21. לאחר שילוב נציגי ישראל ביתנו ברשימת "הליכוד - ישראל ביתנו" הוצב במקום ה-35, ולא נבחר לכנסת לאחר שהרשימה זכתה ב-31 מנדטים.
בבחירות המקדימות שנערכו לקראת הבחירות לכנסת העשרים נבחר פעם נוספת כנציג מחוז השפלה, והוצב במקום ה-16 ברשימת המפלגה לכנסת.
לאחר שהליכוד זכה ב-30 מנדטים, הושבע ביטן ב-31 במרץ 2015 כחבר הכנסת ה-20. הוא מונה ליושב ראש ועדת הכנסת. במאי 2016, מונה ליושב ראש הקואליציה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 התמודד ברשימה הארצית בפריימריז של הליכוד והוצב במקום ה-23 ברשימה לכנסת. הוא הוצב באותו מקום בבחירות לכנסת ה-22 ונבחר. לאחר מכן מונה לסגן יושב ראש הכנסת.
ב-5 בינואר 2020 הציע ראש הממשלה, בנימין נתניהו, למנותו לשר החקלאות בממשלת המעבר, אך בעקבות השהיית המינוי הודיע ביטן שהוא מוותר עליו.
במאי 2020 מונה ליו"ר ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
בכנסת ה-24 נמנה, ככל חברי מפלגתו, עם האופוזיציה. באוגוסט 2021 נמנה עם העותרים לבג"ץ נגד החלטת הכנסת על הרכב ועדותיה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-25 התמודד ברשימה הארצית בפריימריז של הליכוד והוצב במקום ה-17 ברשימה לכנסת. לאחר הבחירות מונה ליו"ר ועדת הכלכלה. בכנסת ה-25 התבטא נגד ראש הממשלה ויו"ר מפלגתו נתניהו, והסתייג מחלקים ברפורמה המשפטית בישראל וממהלכים נוספים שהממשלה קידמה.
ביוגרפיה > משפט פלילי

החל מדצמבר 2017 נחקר ביטן במשטרה בתיק 1803, בחשד לקבלת שוחד בעת כהונתו כסגן ראש עיריית ראשון לציון, וכן כחבר הכנסת. כמו כן נחקרה אשתו, חגית, בחשד להלבנת הון. בדצמבר 2017 פרש ביטן מתפקידו כיושב ראש הקואליציה בעקבות החקירות. במרץ 2019 פרסמה המשטרה את עמדתה כי התגבשה תשתית ראייתית מספקת לביסוס חשדות שלפיהם ביצע עבירות שוחד, הלבנת הון, קבלת דבר במרמה, מרמה והפרת אמונים ועבירות מס, ב-12 פרשות. במהלך חקירותיו ניצל ביטן את זכות השתיקה.
ב-26 בינואר 2020 הודיע היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, על הגשת כתב אישום, בכפוף לשימוע, נגד ביטן, בעבירות של שוחד, מרמה והפרת אמונים ב-9 פרשות, שבמסגרתן נחשד בלקיחת שוחד בסכום מצטבר של 992 אלף ש"ח.
ב-9 באוגוסט 2021 הוגש נגד ביטן כתב אישום על שוחד, מרמה והפרת אמונים.
לפי כתב האישום, אנשי עסקים וקבלנים שונים, בהם דרור גלזר ודניה סיבוס, שילמו לביטן סכומי כסף גדולים, של מאות אלפי שקלים במזומן, על מנת שיפעל עבורם מול עיריית ראשון לציון, משרד התחבורה וגורמים אחרים, בשעה שביטן כיהן כסגן ראש עיריית ראשון לציון ועמד בראשות ועדת המשנה לתכנון ולבנייה.
ב-27 בדצמבר 2022 החל שלב ההוכחות במשפטו של ביטן בבית המשפט המחוזי בלוד.
בספטמבר 2022, במסגרת הסדר טיעון, הורשעה רשת חצי חינם ומנהלת הנדל"ן שלה, ליהי סונק-קופרלי, במתן שוחד לביטן.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ביטן מתגורר בראשון לציון, נשוי לחגית ולהם שתי בנות.
כוסברה

| גד השדה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: סוככאים
משפחה:: סוככיים
סוג:: גד
מין:: גד השדה
שם מדעי
 Coriandrum sativum ‏לינאוס, 1753

גַּד השדה (שם מדעי: Coriandrum sativum), הידוע בשמו הערבי כוסברה (כזברה), הוא צמח תבלין ממשפחת הסוככיים. הגד הוא צמח חד-שנתי, בעל עלים מנוצים ודומה לפטרוזיליה. הגד משגשג בקרקע קלה, עשירה ומנוקזת היטב.
מקור הירק בדרום אירופה ובמזרח התיכון כולל ישראל. כיום, צמח זה נפוץ כגידול תרבות בעולם כולו. בצמח הגד משתמשים להכנת מאכלים שונים. השימוש העיקרי נעשה בעליו של הצמח, אך ישנו שימוש גם בזרעיו ובגבעולו.
תיאור

הגד הוא צמח חד-שנתי זקוף, גבוה (עד 1.30 מטר) ומסועף. העלים התחתונים מנוצים ונישאים על עוקץ, אונותיהם מעוגלות בעוד שאונות העלים העליונים דמויות סרגל. צבע העלים ירוק מבריק. הפרחים לבנים ורדרדים ומסודרים בסוכך בעל 5–10 קרניים.
הפרי הוא דו-זרעון עגול כ-6 מ"ל. הפריחה באפריל-מאי.
מולדתו של הצמח בדרום אירופה והמזרח התיכון. הוא מגודל בתרבות בהיקף נרחב ברוב האזורים הממוזגים, במיוחד בהודו דרום מזרח אסיה, דרום אמריקה, צפון אפריקה והמזרח התיכון.
בכוסברה נעשה שימוש ברוב מטבחי העולם, ובפרט באזורים הנ"ל וכן בסין.
הריבוי נובע מזרעים בלבד. בנובמבר יש לזרוע בעומק של 3 ס"מ בערך, בשורות ובמרווחים של 30 ס"מ. לצמח יש בהתחלה ריח לא נעים המזכיר ריח פשפשים, הנעלם עם הבשלת הזרעים. אסיף הזרעים בשעות הבוקר או הערב (כשהטל מרובה), כאשר צבע הזרעים משתנה מירוק לחום צהבהב. מייבשים היטב את אלומות הצמחים רצוי במקום מוצל, דשים, ומאחסנים. ייבוש יסודי הכרחי להבטחת הטעם ואיכות. זרעים שנשתמרו היטב תקופה ארוכה - ריחם משתפר.
תיאור > חלקי הצמח > עלים ושורשים

העלים הטריים של הגד הם מרכיב חיוני במאכלים רבים במטבח המזרחי, כמו מאכלים וייטנאמיים, אסייתיים-הודיים ומקסיקניים (כמו רוטב סלסה וגואקמולה). במטבח התאילנדי משתמשים בשורש הגד למגוון מנות. גם בצפון אפריקה מקום מכובד לכוסברה, והיא משמשת למגוון מאכלים כמו חריימה ותבשילי עגבניות ובשר. עלי גד קצוצים כמשמשים כקישוט למנות מבושלות, אבל עדיף לא לבשל אותם מפני שהבישול פוגע בטעמם.
עלי הגד היו שכיחים במטבח האירופאי בימי קדם, אך כיום הם בדרך כלל נאכלים במנות של מטבחים מזרחיים.
טעמם של עלי הגד דומה לטעם של עלי פטרוזיליה, אך הוא "עסיסי" יותר, עם גוונים המזכירים פירות הדר.
המקום האידיאלי לאחסון עשב הגד הטרי הוא במקרר במכל אטום לאוויר, אחרי חיתוך של השורש. העלים לא נשמרים היטב ועדיף שייאכלו בהקדם, מפני שהם מאבדים את הארומה כאשר הם מתייבשים או מוקפאים.
תיאור > חלקי הצמח > זרעים

לזרעים יש טעם לימוני-הדרי כאשר הם נכתשים. הם גם מתוארים כבעלי טעם חמים, אגוזי, פיקנטי ותפוזי. הם בדרך כלל מיובשים אבל ניתן לאכול אותם ירוקים.
אם הזרעים נקנים בשלמותם (לא מיובשים), ניתן לייבש אותם בשמש. הצורה השכיחה ביותר בשוק הם הזרעים השלמים והמיובשים, אבל ניתן לקנות גם זרעים כתושים לאבקה. אחסון הזרעים יהיה במכל אטום לאוויר ומוסתר משמש וחום. בשביל לקבל נוכחות מקסימלית של טעם וריח צריך לחכות 6 חודשים ולהחזיק לא יותר משנה. ניתן לקלות או לחמם על מחבת יבשה, דבר שמחזק את הארומה לפני כתישה. הזרעים מאבדים מטעמם וריחם במהירות אחרי טחינה, לכן עדיף לאחסן את הזרעים בשלמותם ולטחון בהדרגה לפי הכמות שצריך.
שימושים

עלי גד ירוקים משמשים את תושבי פרו כמעט לכל תבשיל. במצרים נהוג לשים עלי גד במרקים. בדרום מזרח אסיה {תאילנד, קמבודיה, וייטנאם וכו'} הם משמשים לסלטים, ומנגד לתבשילי דגים ובשר בצורות הבישול השונות
עיקר השימוש בזרעים (טחונים כשלמים) בלחם, להכנת ליקרים וג'ין, בסוג של בירה בלגית, בתערובת התבלינים גאראם מסאלה ומרכיב מרכזי בתערובות קארי.
השמן האתרי המופק מהזרעים משמש למתן טעם לממתקים, קקאו, שוקולד, טבק, כמרכיב חשוב בתערובת תבלינים, למוצרי בשר, לדברי מאפה ומשקאות אלכוהוליים.
כן משמש השמן האתרי ברפואה העממית להסוואת טעמם וריחם של תכשירים שונים.
היסטוריה ופולקלור

המן שירד במדבר סיני מתואר "כזרע גד לבן וטעמו כצפיחית בדבש" (שמות ט"ז, ל"א). הגד גדל בארץ בתקופת המשנה, העברים אכלו הן את הירק והן את הזרעים ולפי המקורות ברור שהשימוש בו היה נרחב. בין היתר השתמשו בכוסברה לתיבול כבושים ואת העלים היבשים היו משמרים לשימוש משך כל עונות השנה. זרעים של גד נתגלו במערה בישראל ויוחס להם גיל של 8,000 שנה.
מקור השם כוסברה מהודית עתיקה, שם הוא נקרא קוסטומבארי, או קוסטומבורו. יש הסוברים שהשם הלועזי קוריאנדרום מקורו מהמילה היוונית קוריס שפירושו פשפש, המתייחס לריח העלה הטרי. כמה טקסטים בסנסקריט מדברים על ביות הגד בהודו העתיקה בערך לפני 7,000 שנה, אך קיימים מעט מאובנים של הצמח שיכולים להוות הוכחה לספרות זו. זרעי הגד מהווים מרכיב עיקרי בתערובות המסאלה ההודי.
בימי הביניים השתמשו בגד להכנת שיקויי אהבה וקטורת. בסיפורי אלף לילה ולילה הוא מוזכר כסם אהבה. באירופה, ובמיוחד בצרפת, משמש הגד להכנת ליקרים ובשמים.
הגד במקורות היהדות

ה'גד' נזכר במקרא פעמיים כשם צמח אשר צורת זרעו דומה למן (שמות, ט"ז, ל"א, במדבר, י"א, ז'). מדובר במסורת זיהוי מוצקה בתרגומים הקדומים וכן בקרב פרשני ימי הביניים מהמזרח וממערב, כדוגמת רס"ג ורש"י. זיהוי זה התקבל ללא עוררין על דעת החוקרים המודרניים. מעניינת הערתו של דיוסקורידס, המציין שאנשי צפון אפריקה קוראים לצמח בשם גויד (Goid). כנראה, גם השם הארמי 'גידא' שמובא בתרגום אונקלוס ובתלמוד מכוון ל-Coriandrum sativum הקרוי בימינו 'גד השדה'.
גד השדה הוא צמח תבלין שהיה בשימוש בעולם העתיק. שרידים רבים ממנו נמצאו בקברו של המלך המצרי תות אנח אמון (1325 לפנה"ס) ובאתרים אחרים במצרים. הואיל והוא לא גדל שם בר, ההנחה היא שבתקופה זו היה כבר גידול תרבותי. הוא מופיע באתרים אחרים מתקופת הברונזה והברזל גם בסוריה, בירדן, בקפריסין וביוון. הצמח נזכר רבות גם בספרות חז"ל ובימי הביניים ועד לעת החדשה.
הכוסברה במשנה ובתלמוד

בארץ ישראל הכירו הן את מין הבר והן את מין התרבות: "הקשות והמלפפון אינם כלאים זה בזה ... כוסבר וכוסבר שדה ... אינם כלאים זה בזה". מפרש הרמב"ם: "כסבר, "אלכזבר" הגני. וכסבר שדה, המדברי". במסכת שביעית נקרא כוסבר השדה בשם "כוסבר שבהרים". על הגידול בתרבות אנו לומדים מן המשנה במסכת מעשרות: "... כסבר שהיא זרועה בחצר מקרטם עלה עלה ואוכל ואם צירף חייב וכו'". קשה לקבוע אם שני המינים היו שונים זה מזה גם במבנה או רק במקום גידולם. יהודה פליקס הציע את שתי האפשרויות. בספרו "עולם הצומח המקראי" הציע שכוסבר הוא הזן התרבותי ואילו כוסבר השדה הוא צמח הבר. בספר "הצומח והחי במשנה" העלה השערה שייתכן וכוסבר השדה הוא הצמח חריריים מצויים הדומה מאוד בצורתו וטעמו לכוסבר. צמח זה נפוץ בכל אזורי הארץ ומשמש כתבלין בדומה לכוסבר.