stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המשטרה הפדרלית של בלגיה

| --- | --- |
 סמל המשטרה הפדרלית של בלגיה
 מדינה:  בלגיה בלגיה
 מטה הארגון:  בריסל
 תקופת הפעילות:  2 באפריל 2001 – הווה (23 שנים) 
 www.politie.be/5998
 
ניידות משטרה בבריסל
המשטרה הפדרלית של בלגיה (בהולנדית: Federale Politie; בצרפתית: Police Fédérale du Belgique) היא משטרת בלגיה וארגון אכיפת חוק בבלגיה שנוסד ב-7 בדצמבר 2001. המשטרה הוקמה מתוך סדרת ארגונים שקדמו לה: הז'נדרמריה; חילות הצבא של משרד הפנים הבלגי והמשטרה המשפטית הפדרלית. המשטרה הפדרלית הבלגית אחראית לביטחון פנים במדינה כאשר מפקד המשטרה הוא הנציב הכללי שאחראי לשלוש המחלקות המבצעיות העיקריות בארגון:
המשטרה האדמיניסטרטיבית
יחידת התמיכה המבצעית
מכתז"יתהמחלקה לחקירות פשיעה – המשטרה המשפטית
מבנה

הקומיסריות הכללית
המחלקה לשיתוף פעולה משטרתי בינלאומי - כוללת לשכות קישור למשטרות מקבילות במדינות שכנות וקישור לאינטרפול ויורופול.
המחלקה ליחסים עם משטרות מקומיות
המחלקה למודיעין מבצעי משטרתי
מחלקת היחידות המיוחדות - הוקמה ב-1972
המחלקה לתיאום מרכזי
המחלקה האדמיניסטרטיבית של המשטרה, המשטרה האדמיניסטרטיבית (הולנדית: Bestuurlijke politie; צרפתית: Police administrative; גרמנית: Verwaltungspolizei) כוללת חמישה משימות: אבטחה, סיוע כללי, תחבורה ותמיכה אווירית ויבשתית.
הפלוגות לאבטחת המשפחה המלכותית - ארגון אבטחת אישים בבלגיה
מחלקת משטרת התנועה
מחלקת התקשורת המשטרתית - אבטחת גבולות המדינה
מחלקת הרזרבה הכללית - סיוע למשטרה המקומית
שירות הפרשים
שירות האוויר
המינהל הכללי של המשטרה המשפטית היא המחלקה הפדרלית לחקירות פשיעה והמשטרה המשפטית בבלגיה (הולנדית: Gerechtelijke politie; צרפתית: Police judiciaire; גרמנית: Gerichtspolizei).
חטיבת המודיעין והמבצעים (DJO)
החטיבה לפשע אישי (DJP) אחראית למאבק בסחר בבני אדם
החטיבה לפשעי רכוש (DJB) אחראית למאבק בגנבות רכב, הברחות שונות, גנבת יצירות אמנו, שודים מזוינים והברחות נשק
החטיבה לפשע פיננסי וכלכלי (DJF) נאבקת בשחיתות, פשעי כלכלה ופשע מאורגן כלכלי ופשעי מחשב
היחידה הפדרלית לפשעי מחשב
חטיבת הפשע המאורגן (DJC) נאבקת בפשע המאורגן ברמה אסטרטגית, טקטית ומבצעית. נלחמת בכנופיות פשע כ"מלאכי הגיהנום" הקנדיים ואנשי המאפיה הרוסית, הבלקנית והאסייתית
התוכנית הפדרלית להגנת עדים
החטיבה לזיהוי פלילי (DJT)
החטיבה לפשע צבאי (DJMM) חוקרת פשעים ומעשי שחיתות בשורות הצבא הבלגי
ועדה פ' - ועדת הפיקוח הפרלמנטרית על המשטרה הבלגית
שוטרים בלגים רכובים על אופנועי BMW R1100RT
סירה של משטרת בלגיה
הנחה S5

הנחה S5 היא הנחת יסוד (אקסיומה) של מערכת S5 בלוגיקה מודלית. ההנחה מוכרת בשתי גרסאות:
אם פסוק א' (פסוק כלשהו) הוא אפשרי, אז הכרחי שפסוק א' הוא אפשרי. בהצרנה: [ \Diamond p\to \Box \Diamond p]
אם אפשרי שפסוק א' הוא הכרחי, אז פסוק א' הוא הכרחי. בהצרנה: [ \Diamond \Box p\to \Box p]
כאשר על פסוק מסוים מופעלים מספר אופרטורים מודאליים ("אפשרי" ו"הכרחי"), ניתן, באמצעות הנחה זו ומשפטים היכיחים ממנה, להוריד את האופרטורים הנוספים ולהישאר רק עם האחרון (למשל, מ"אפשרי שהכרחי ש-א'", אפשר להגיע לטענה הפשוטה יותר, "הכרחי ש-א'".)
אקסיומה זו אינה תלויה בפשר סמנטי מסוים למושגים המודאליים "אפשרי" ו"הכרחי". עם זאת, ההצדקה של הנחת היסוד יכולה להיעשות בהירה יותר כאשר חושבים על המודל הנפוץ של עולמות אפשריים, על-פיו טענה היא אפשרית אם היא נכונה לפחות בעולם לוגי אפשרי אחד והיא הכרחית אם היא נכונה בכל העולמות הלוגיים האפשריים. אם כן, אם אפשרי שטענה א' היא הכרחית (כלומר, בעולם אפשרי אחד נכון להגיד שהיא נכונה בכל העולמות האפשריים) אז טענה א' היא הכרחית (נכונה בכל העולמות האפשריים). כמו כן, אם טענה א' היא אפשרית (נכונה בעולם אפשרי אחד לפחות), אז הכרחי שטענה א' היא אפשרית (כי בכל העולמות האפשריים נכון להגיד שהיא אפשרית, כלומר נכונה לפחות בעולם אפשרי אחד).
אם המודליות כאן היא מה שאלווין פלנטינגה מכנה הכרח ואפשרות "לוגית במובן הרחב", הטיעון להנחת היסוד יכול להיות כזה: אם ייתכן שבהכרח ה' (הנחה כלשהי), כי אז ישנו עולם אפשרי שבו ההנחה תקפה בהכרח. מכאן, נכון בעולם כלשהו שההנחה היא באופן רחב ולוגי אמת בהכרח, משהו ששלילתו תהיה במובן הלוגי הרחב סתירה-עצמית. אבל אם משהו הוא בסתירה עצמית בעולם אפשרי כלשהו, כי אז הוא בסתירה עצמית בכל העולמות ולטענת פלנטינגה הדבר נכון גם במקרה של סתירות עצמיות במובן הלוגי הרחב.
הכיבוש היפני בגואם

הכיבוש היפני של גואם התרחש בין 1941 ל-1944, כאשר הצבא היפני הקיסרי של האימפריה היפנית כבש את גואם במהלך מלחמת העולם השנייה.
רקע

ב-8 בדצמבר 1941, מיד לאחר ההתקפה היפנית על פרל הארבור, נשלחו כוחות יפניים מאיי מריאנה הצפוניים לצורך כיבוש גואם שהייתה אז תחת שליטת ארצות הברית. יפני. מושל הצי של גואם ג'ורג מק'מלין נכנע לכוחות היפנים בבוקר ה-10 בדצמבר של אותה השנה.
רקע > חיים תחת הכיבוש

ההפצצה על גואם ב-14 ביולי 1944, לפני תחילת הקרב.
במהלך תקופת הכיבוש היפני, נאלצו אנשי שבט הצ'מורו לסבול את לאות הכיבוש הצבאי באי. בארבעת החודשים הראשונים של הכיבוש היפני באי, האי נשלט על ידי הצבא היפני קיסרי ואנשיו השתכנו בבתי ספר ובבנייני ממשל בבירה, האגטנה. באופן ספציפי, המפקד הייאשי הוראס, שהיה אחד ממנהיגי הצבא במהלך הפלישה היפנית בדצמבר, הפך את המבנה ששימש כארמון המושל של גואם למפקדה של הקייביטאי.
יפן התכוונה לשמור על גואם כשטח קבוע גם לאחר תום מלחמת העולם השנייה ובעקבות כך השקיעה באי משאבים רבים, באמצעות מורים וציוד חינוכי וזאת כחלק ממדיניות היפניזציה (אנ') אותה קידמו. המטרה הייתה להפוך את אנשי שבט הצ'מורו הילידים לחלק מהאומה היפנית באמצעות הטמעה מוחלטת של התרבות והאידאולוגיה היפנית. המשימה נחשבה בתחילה להיות קלה ומהירה, מכיוון שאוכלוסיית גואם הייתה קטנה; אולם מאמצים אלה של היפניזציה התמודדו מאוחר יותר עם קושי, כביכול עקב אמריקניזציה שחוו אנשי השבט במהלך 40 השנים בהם שלטה ארצות הברית באי. הין היפני הפך למטבע האי ומכוניות, מכשירי רדיו ומצלמות הוחרמו ומזון הוקצב עד שהמוצרים התרוקנו.
השליטה במרץ 1942 הועברה לצי הקיסרי היפני, אנשי השבט הורשו להישאר בחוותיהם ולסחור במוצרי החווה שלהם. הותרה פעילות חברתית, פעילויות חברתיות בתקופת הכיבוש כללו בעיקר מסיבות, צפייה בסרטים יפניים ועריכת תחרויות ספורט. בהאגטנה התקיימו מפגשי המונים לחיזוק "הרוח היפנית". בתי הספר נפתחו מחדש ואנשי שבט הצ'מורו למדו בבתי הספר את השפה היפנית ואת המנהגים היפנים, במקביל ללימודי היפנית, השימוש בשפה האנגלית נאסר. מבוגרים וילדים לימדו קריאה, כתיבה ביפנית ולמדו על שירים יפניים.
לפני הכיבוש היפני, כלכלת גואם הייתה למעשה עצמאית למחצה וזאת באמצעות ייצוא פרי הקופרה. עם זאת, הכלכלה הושפעה מאוד מהמלחמה והכיבוש היפני גרם נזק נוסף באמצעות קביעת שער חליפין נמוך של דולר אמריקאי בהשוואה לין היפני. הייתה גם החרמה מסיבית של נכסים, הרס בתים ומחסור במזון ובמצרכים אחרים עבור המקומיים. הצבא היפני כבש גם אדמות שהיו חיוניות לחקלאות ולכלכלת גואם.
סוף הכיבוש היפני

בתחילת 1944, מאמצי המלחמה היפנים החלו להיכשל במספר קרבות והצבא היפני החליט להיות יותר קשוח עם המקומיים. הפעילות החברתית הופסקה, בתי הספר נאסרו ומרבית הגברים, הנשים והילדים משבט ההצ'מורו נאלצו לעבוד שעות רבות בשדות ולהקים ולבנות מסלולי טיסה ומתקני הגנה לצבא היפני. בנוסף לכך, הם נאלצו לחפור מאות מקלטים ומערות באי, שרובם נמצאיים כיום בפארק ההיסטורי הלאומי למלחמה באוקיינוס השקט. אנשי השבט לרוב זכו ליחס מזלזל, וחלקם אף הוצאו להורג לאחר שהשלימו את העבודה שהוטלה להם. באותה תקופה ובמספר הזדמנויות שונות, נאלצו בין 10,000–15,000 צ'מורוס מכל הגילאים נאלצו לצעוד לכייון מחנות בג'ונגלים המרכזיים והדרומיים של גואם, בתנאים מחפירים ללא מחסה, מזון או מתקנים סניטריים.
סוף הכיבוש היפני > הקרב השני על גואם

ב-21 ביולי נחתו האמריקאים משני צידיו של חצי האי אורוטה בצד המערבי של גואם כדי לנתק את שדה התעופה משאר האי. דיוויזיית הנחתים השלישית נחתה בחלק הצפוני של אורוטה ליד הכפר אגאנה בשעה 08:28, וחטיבת חיל הנחתים הארעית ה-1 נחתה ליד הכפר אגאט בחלקו הדרומי של אורוטה. הארטילריה היפנית הצליחה להטביע 20 כלים אמפיביים, אך עד השעה 09:00 הצליחו האמריקאים להנחית טנקים על שני החופים. דיוויזיית חיל הרגלים ה-77 נתקלה בקשיים בנחיתה, מכיוון שחסרו להם כלים אמפיביים הם נאלצו להגיע לחוף בצורה עצמאית מהשרטונים שבהם פרקו אותם הנחתות.
עד רדת החשכה הצליחו האמריקאים ליצור ראש חוף בעומק של כ-2 קילומטרים. בימים הראשונים של הקרב היו מספר התקפות נגד יפניות, בעיקר בלילה ובהן נעשה שימוש בטקטיקה של הסתננות. מספר פעמים הם חדרו את קווי ההגנה האמריקאים אך נהדפו לאחור וסבלו מאבדות כבדות של חיילים וציוד. ב-28 ביולי נהרג המפקד היפני לוטננט גנרל טאקשי טאקאשינה ואת מקומו תפס לוטננט גנרל הידיושי אובאטה.
הגשם והג'ונגל העבות הקשו את התנאים על האמריקאים, אבל לאחר קרב בהר באריגאדה מ-2 עד 4 באוגוסט, קו ההגנה היפני התמוטט. שאר הקרב היה מרדף של האמריקאים עד לקצה האי הצפוני. בדומה לקרבות אחרים במערכה הזו, סירבו היפנים להיכנע וכמעט כולם נהרגו.
אחרית דבר

גואם חוגגת את יום השחרור שלה ב-21 ביולי. האי גם מקיים תהלוכה ב -8 בדצמבר; זה מציין גם את יום הפלישה היפנית לאי, תוצאות הכיבוש הצבאי היפני הובילו לדעות אנטי-יפניות חזקות מצד הצ'מורוס שנמשכו עד סוף שנות השישים.
מאז יוני 2006, הקונגרס האמריקאי, ועדת המשפט של בית הנבחרים ומחלקת המשפטים פעלו יחד לאישור הצעת חוק לפיצויי בני השבט על העוולות שנעשו להם במהלך המלחמה.
הערות שוליים

↑  McMillin, George (באפריל–בספטמבר 1972). "Surrender of Guam to the Japanese". Guam Recorder. Guam: University of Guam. 2 (2–3): 9–25. נבדק ב-25 במאי 2011. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Higuchi, Wakako (2001). "The Japanisation policy for the Chamorros of Guam, 1941–1944". The Journal of Pacific History (באנגלית). 36 (1): 19–35. doi:10.1080/713682851. ISSN 0022-3344.
↑  Guam Claims Program
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544306705171  LCCN: sh95003260 
ההפצצה על גואם ב-14 ביולי 1944, לפני תחילת הקרב.
הנחה כוזבת

הנחה כוזבת הוא כשל לוגי שבו ההנחה שעליה מבוססת הכרזה או מסקנה, שגויה. מאחר שההנחה או הרעיון אינו נכון או אינו נכון באופן מלא, המסקנה עשויה אף היא להיות שגויה. מאחר שטיעון לוגי דורש תמיד הנחת בסיס, הנחה זו חייבת להיות תקפה כדי להסיק מסקנה תקפה, או כדי לקשר סיבה ומסובב.
לדוגמה, אם נאמר בעקבות ג'ון דאן כי "אדם איננו אי" נבליע בתוך הטענה את ההנחה כי אדם אינו יכול להתקיים אלא בחברה ולכן מי שאינו חי בחברה אינו אדם. או, מקרה ברור יותר:
הרג קיים בכל חברה אנושית (הנחה)
הרג הוא מעשה טירוף (הנחה כוזבת)
לכן, אנשים הורגים מתוך אי-שפיות (מסקנה)
מאחר שידועים לנו מקרים כמו מלחמה, המתת חסד, הוצאה להורג אחרי משפט, וכדומה, שבהם ידוע לנו כי מבצעי ההרג היו שפויים, ההנחה השנייה היא כוזבת.
המשבר הפוליטי בחוף השנהב (2010–2011)

המשבר הפוליטי בחוף השנהב פרץ בדצמבר 2010, בשל ניצחונו של אלאסן ואטארה בבחירות שגבר על הנשיא המכהן לוראן גבאגבו, אלא שגבאגבו סירב לפנות את כסאו והכריז כי תוצאות הבחירות פוברקו. הסכסוך הפך לעימות מזוין שגבה את חייהם של כ-1,500 בני אדם, והסתיים רק באפריל 2011 - עם התערבות כוחות צבא צרפתיים.
רקע

הרקע למשבר הפוליטי בחוף השנהב, שפרץ לקראת פתיחת שנת 2011, מקורו בבחירות לנשיאות המדינה שנערכו בנובמבר 2010 ובהן ניצח אלאסן ואטארה, מנהיג סיעת הרפובליקנים. הוא גבר על הנשיא המכהן לוראן גבאגבו, אך האחרון סירב לפנות את כסאו למרות הלחץ הבינלאומי עליו. ואטארה זכה לתמיכת מיליציית המורדים המוסלמים השולטים מצפון לקווי הפסקת האש, בעוד גבאגבו שולט בדרום הנוצרי העשיר, בו מרוכזת עיקר הפעילות הכלכלית של חוף השנהב - הכוללת נתח של שליש מייצוא הקקאו העולמי. גבאגבו מגובה בכוחות צבא ומשטרה, כמו גם מסיוע של שירותי ביטחון המדינה, בעוד ואטארה נתמך על ידי יחידות קומנדו חתרניות, אותן אלה שהיו מעורבות במלחמת האזרחים הראשונה במדינה.
על רקע המשבר אירעו במדינה אירועים אלימים, שהביאו לחששות במערב מפני פרוץ מלחמת אזרחים בעלת אופי אתני.
אלאסן ואטארה, הנשיא הנבחר של חוף השנהב
לוראן גבאגבו, נשיא חוף השנהב בשנים 2000–2010.
מהלך האירועים

מלחמת האזרחים השנייה בחוף השנהב, כפי שמכונים האירועים, היא ההתנגשות בין כוחות ואטארה לכוחות גבאגו, שמתבצר בארמון הנשיאות באבידג'ן ומסרב להכיר בתוצאות הבחירות. האירועים לוו בהרג אזרחים ואנשי שני הצדדים. המאבק תפס כותרות נרחבות בעולם, בשל היותה של חוף השנהב לאחת מיצואנית הקקאו הגדולות בעולם וחשש שהמשבר יוביל לעלייה במחירי הקקאו.
בינואר 2011 המשבר העמיק לכדי מאבק מזוין בין שני הנצים ובמרץ אותה שנה החמיר המשבר לכדי מלחמה של ממש, שבו מעורבים כוחות שיטור וצבא מקומיים ויחידות צבא זרות, בעיקר של צבא צרפת והאו"ם (UNOCI, משימת האו"ם בחוף השנהב).
במרץ 2011, התקדמו כוחותיו של ואטארה אל הבירה אביג'אן ואז השתלטו כוחות האו"ם על נמל התעופה הבינלאומי של אביג'אן, ונטלו לעצמם את תפקידי השיטור על עיר הבירה. ב-31 במרץ ירו כוחות התומכים בגבאגבו לעבר כוחות האו"ם בקרב שנמשך שעות ובכמה חלקים בעיר. כמה שומרי שלום נפצעו.
באפריל 2011 חלו התפתחויות משמעותיות במשבר שבמסגרתו, חיילי האו"ם וכוחות צבא צרפתיים סייעו למורדים, תומכיו של ואטארה, להשתלט על עיר הבירה אביג'אן. במהלך מבצע משולב של הכוחות חולצו במבצע דרמטי אנשי שגרירות ישראל, כ-10 במספר, שהתבצרו בבניין השגרירות וספגו מטחי אש כבדים, בעת שהותם בבניין.
ב-11 באפריל 2011 פרצו כוחות מיוחדים של צבא צרפת לארמון הנשיאות ברובע קוקודי באביג'אן ועצרו את לוראן גבאגבו, הנשיא שמסרב להודות בתבוסתו בבחירות 2010. מיד לאחר מעצרו, הוא הועבר לידי הכוחות הנאמנים לנשיא הנבחר, ואטארה, וגבאגבו הועבר למעצר בית תחת אבטחה כבדה.
ב-18 באוגוסט 2011, הואשמו לוראן גבאגבו ורעייתו סימון על ידי בית המשפט בחוף השנהב באשמת ביזה, שוד, מעילה וביצוע פשעים כלכליים. התובע בבית המשפט היה קאודיו קופי שמסר כי רעייתו של גבאגבו כבר הואשמה בשורת סעיפים בפשעי כלכלה והועברה לבית הכלא לנשים.
הערות שוליים

↑  AFP, המשבר בחוף השנהב: השגרירות בפריז "נכבשה", באתר ynet, 27 בדצמבר 2010
↑  סוכנויות הידיעות, קץ למלחמת האזרחים? נעצר נשיא חוף השנהב, באתר ynet, 11 באפריל 2011
↑  סעיפי האישום נגד נשיא חוף השנהב לשעבר: פשעים כלכליים, שוד מזוין ובזיזה
הממלכה של בוספורוס הקימרי

| --- | --- |

 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 שפה נפוצה:  קוינה
 עיר בירה:  פנתיקאפייאום
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה 
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך הקמה:  438 לפני הספירה
 פירוק:   
 תאריך פירוק:  370 לספירה
 ישות קודמת:  ערי יוון עתיקות
 ישות יורשת:  הונים
 דמוגרפיה
 דת:  דת יוון העתיקה
 שונות
 
 
המושבות היווניות הקדומות בצפון הים השחור
הממלכה של בוספורוס הקימרי, לפעמים בקיצור ממלכת בוספורוס (ביוונית: Βασίλειον του Κιμμερικού Βοσπόρου, בסיליון טו קימריקו בוספורו) הייתה מדינה קדומה שהתקיימה במזרח קרים ובחצי האי טאמאן, משני צידי מצר קרץ' שנקרא בתקופה העתיקה "בוספורוס הקימרי". ממלכה זו נוסדה על בסיס המושבות היווניות שהוקמו במאה ה-5 לפנה"ס בצפון הים השחור ועל חופי ים אזוב.
ממלכת בוספורוס הקימרי אימצה במאה ה-4 -3 תרבות הלניסטית, אך ידעה תקופה של הידרדרות כלכלית ותבוסות צבאיות שהביאו אותה בשנת 107 לפנה"ס לסיפוח על ידי ממלכת פונטוס. כשפונטוס סופחה על ידי פומפיוס לאימפריה הרומית, הפכה ממלכת בוספורוס למדינת חסות (קליינטית) של האימפריה הרומית. היא הייתה מדינת החסות של רומא ששרדה למשך התקופה הארוכה ביותר.
בשנים 69-63 לספירה בימי הקיסר נירון הייתה פרובינקיה רומית. במאה ה-2-1 לספירה ידעה המדינה תקופה מחודשת של פריחה, בראשות שושלת סרמטית חדשה. בסוף המאה ה-2 המלך הבוספורי סאורוקראטס השני הביס את הסקיתים תבוסה מכרעת וסיפח לממלכתו את כל שטח חצי האי קרים.
שגשוג הממלכה התבסס על יצוא חיטה, דגים ועבדים. המסחר המוזכר העשיר מאוד את השכבה השלטת במדינה, כפי שניתן להתרשם גם מהממצאים הארכאולוגיים שנתגלו, לא פעם באופן בלתי חוקי, ברגמים באזור, הידועים תחת השם קורגן. חלק מהממצאים הנ"ל - חפצי אמנות יווניים-סרמטים, שמורים במוזיאון ארמיטאז' בסנט פטרסבורג. מדובר ביצירות בזהב, כדים מיובאים מאתונה, חפצי טרקוטה, חלקי אריגים וחפצי נגרות ושיבוצי רהיטים.
במאות 5-4 ממלכת הבוספורוס הקימרי נפלה תחת מכות עמים נודדים - הגותים וההונים.
היסטוריה > מושבות יווניות מוקדמות

חופי המיצר קרץ' שבצפון הים השחור היו זרועים במושבות יווניות עתיקות:ממערב - פנטיקפאום (קרץ') - העיר החשובה באזור, נימפאון (אלטגן) ומימקיון, ממזרח - פנאגוריה (סנאיה), העיר השנייה בחשיבות, קפוי, הרמונאסה (טמוטאראקן), פורטוס סינדיקוס וגורגיפיה (אנאפה).
מושבות אלה הוקמו במקור על ידי מתנחלים ממילטוס שהגיעו לכאן במאות ה-6 וה-7 לפנה"ס. פנאגוראיה הייתה מושבה של טאוס וייתכן כי הקמת נימפאום הייתה קשורה לאתונה. לכל הפחות שמה הופיעה ברשימת חברי הליגה האטית-דלית במאה ה-5 לפנה"ס.
היסטוריה > גאוגרפיה

ממלכת בוספורוס הקימרי השתרעה מסביב למיצר קרץ' בין הים השחור לים אזוב. המיצר נודע בימי קדם כבוספורוס הקימר ומשם שם הממלכה.
היסטוריה > מלכי בוספורוס הקימרי > שושלת הארכאאנקטידים

לפי דיודורוס סיקולוס (י"ב, ל"א) נשלט האזור בין השנים 480-438 לפנה"ס בידי שושלת מלכים הנקראה "ארכאאנקטידית" (Archaeanactidae), שהודחה מהשלטון על ידי טירן בשם ספרטוקוס (431-438 לפנה"ס), ככל הנראה, תראקי במוצאו.
היסטוריה > מלכי בוספורוס הקימרי > שושלת הספרטוקידים

ספרטוקוס ייסד בית מלוכה שהחזיק בשלטון כנראה עד שנת 110 לפנה"ס ונודעו כספרטוקידים. שושלת זו השאירה כתובות רבות, מהן ניתן ללמוד שנציגים מוקדמים שלה כיהנו כארכונס של הערים היווניות וכמלכים של שבטים ילידים שונים, בעיקר בני הסינדי שבמרכז קרים וענפים אחרים של המאוטים. החומר ששרד (טקסטים, כתובות ומטבעות) אינם מספקים מספיק מידע כדי לאפשר את שחזור הכרונולוגיה השלמה של מלכי האזור.
סטירוס מבוספורוס,(387-431 לפנה"ס) יורשו של ספרטוקוס, השתלט על כל האזור, סיפח לממלכתו את נימפאון והטיל מצור על העיר תאודוסיה עתירת הנכסים. להבדיל מערים אחרות, נהנתה תאודוסיה מנמל משוחרר מקרח לכל אורך השנה, מה שאיפשר לה לסחור בדגנים עם שאר העולם היווני, אפילו בימי החורף.
בנו של סטירוס, לאוקון (347-387 לפנה"ס) הצליח לבסוף לכבוש אותה. אחריו שלטו במקביל שני בניו, ספרטוקוס השני ופריסאדס; אחרי מותו של ספרטוקוס השני בשנת 342 נשאר פריסאדס לבד בראש הממלכה עד שנת 310 לפנה"ס. אחרי מות פריסאדס, פרצה מלחמת אזרחים בין שני בניו סטירוס ואאומלוס. סטירוס הביס את אחיו הצעיר אאומלוס בקרב על נהר תאטיס בשנת 310 לפנה"ס, אך הוא עצמו נהרג בקרב, וכך עבר כס המלוכה לאואמלוס.
יורשו של אואמלוס בשלטון היה ספרטוקוס השלישי (283-303 לפנה"ס) ולאחריו מלך פריסאדס השני. השליטים הבאים כונו גם הם באותם שמות לסירוגין. האחרון בהם, פריסאדס החמישי לא הצליח לבד להתמודד עם ההתקפות האלימות החוזרות מצד שבטי נוודים בסביבה, וקרא לעזרת דיופנטוס, גנרל של מלך פונטוס, מיתרידטס השישי ובסופו של דבר העביר לו את רסני השלטון. פריסאדס נרצח על ידי סקיתי בשם סאומאקוס שעמד בראש מרד נגדו.
המושבות היווניות הקדומות בצפון הים השחור
הבחירות לפרלמנט בליז 2020

הבחירות לפרלמנט בליז 2020 התקיימו בבליז ב-11 בנובמבר 2020 ולבחירת 31 חברים בבית הנבחרים. יום המינוי היה 21 באוקטובר.
מפלגת האיחוד העממי השיגה את הניצחון הראשון שלה בבחירות מאז 2003, וזכתה ב-26 מושבים, ואילו המפלגה הדמוקרטית המאוחדת המכהנת קיבלה את התוצאה הגרועה ביותר מאז 1998, וזכתה בחמישה המנדטים הנותרים. למרות ההשפעות של מגפת ה-COVID-19 המתמשכת וסופה טרופית שמתרחשת גם כן לאחרונה, אחוז ההצבעה בבחירות היה מעל 81%, הגבוה ביותר מאז 1998.
בבחירות הוצגה גם מנהיגת המפלגה הנשית ומועמדת לראשות הממשלה הראשונה בתולדות הבחירות לפלרמנט בבלייז: ננסי מרין, מנהיגת חזית העם של בליז.
כמה חברי פרלמנט בכירים בחרו גם לא להתמודד לבחירות. ראש הממשלה הקודם, דין בארו (UDP), נדרש באופן חוקתי לפרוש מתפקידו לאחר שריצה שלוש כהונות בתפקיד; בהיותו חבר פרלמנט משנת 1984, הוא גם החליט לפרוש מהבית. גם קודמו כראש הממשלה, סעיד מוסא (PUP), בחר לפרוש; מוסא היה חבר הפרלמנט האחרון שנותר מכהן לפני עצמאות בליז בשנת 1981.
תאריך

הבחירות הכלליות הקודמות נערכו ב-4 בנובמבר 2015, והאסיפה הלאומית החדשה נפתחה ב־13 בנובמבר 2015. על פי סעיף 84 לחוקת בליז, יש לפזר את האספה הלאומית "חמש שנים מהמועד בו נפגשו לראשונה שני בתי האספה הלאומית לשעבר" אלא אם כן התפזר מוקדם יותר על ידי המושל הכללי של בליז בעצת ראש הממשלה. יש לקרוא לבחירות כלליות בתוך שלושה חודשים לאחר הפירוק, מה שאומר שהתאריך האחרון האפשרי לבחירות הכלליות הבאות בבלייז יהיה ב-13 בפברואר 2021.
למרות הקדנציה של חמש השנים האחרונות, שלוש מארבע הבחירות הכלליות האחרונות נקראו לפחות שנה יותר מוקדם. גם ראש הממשלה דין בארו וגם המפלגת האיחוד העממי תומכים בהפחתת כהונתה המקסימלית של האספה הלאומית לארבע שנים.
בתחילה הצהיר בארו על כוונתו לפרוש מתפקידו כראש ממשלה לא יותר מאוחר מסוף 2019, אך שינה את דעתו להישאר עד 2020 על פי דרישת הממשלה שלו. עם זאת, הוא אמר כי הוא עדיין יפרוש כמנהיג המפלגה הדמוקרטית המאוחדת בוועידה הלאומית של המפלגה ובמנהיגותיה, שתוכננה לראשונה באופן סתמי ל-9 בפברואר 2020 הוא רמז בתוקף לבחירות מהירות בתחילת 2020. אך במאי 2019 דחה בארו את ההערה ואמר כי הבחירות יתקיימו בנובמבר 2020.
ב-5 באוקטובר 2020, בארו קרא לבחירות ל-11 בנובמבר, עם יום המועמדות ב-21 באוקטובר. כתב הבחירות הוגש רשמית על ידי המושל הכללי מיד לאחר מכן. הוא יעץ למושל הכללי לפזר את האספה הלאומית ב-6 באוקטובר.
תנועת השלום הבליזית (BPM), ארגון של החברה האזרחית, הגישה עתירת בית משפט בדצמבר 2019 להליך חלוקה מחודשת שייערך לפני הבחירות הבאות. לדעת BPM, מפת המחוז בשימוש לא שיקפה את התפלגות האוכלוסייה, מה שהוביל לייצוג לא שוויוני. מכיוון שבית המשפט לא נקט בשום פעולה לפני הכרזת הבחירות ב-6 באוקטובר, הגישה ה-BPM בקשה לצו בית המשפט העליון ב-13 באוקטובר לעיכוב הבחירות עד לסיום תהליך זה. ה-PUP הצטרף לממשלה בצד הממשלה וטען כי הם יאבדו את כספי הקמפיין שלהם אם יעוכבו הבחירות. ב-28 באוקטובר קבעה השופטת המכהנת מישל ארנה לטובת הממשלה: מכיוון שתהליך הבחירות כבר החל והאסיפה הלאומית כבר פוזרה, לא הייתה לבית המשפט סמכות להתערב.
במהלך שבוע הבחירות, הסופה הטרופית אתא הובילה לשיטפונות בחלקים של המדינה. בעוד בארו הודה כי יתאפשר דחיית הבחירות (באישור המפלגות המשתתפות), הוא החליט להישאר עם 11 בנובמבר מכיוון שלא הייתה כל הוראה מפורשת לדחייה בחוקת בליז.
ויכוחים

לראשונה מאז 1998 נערך דיון על ראשות הממשלה, שאורגן במשותף על ידי לשכת המסחר והתעשייה בליז (BCCI), אוניברסיטת גאלן ו-LOVE FM. הוא נקבע ל-28 באוקטובר, והחוקים והפורמט נלקחו מוועדת הדיונים בג'מייקה. השאלות הוגשו על ידי מגוון ארגונים לא ממשלתיים מקומיים, עסקים, עמותות ואיגודים. נכון ל-23 באוקטובר, שלושה מארבעת מנהיגי המפלגה שהוזמנו הודיעו על השתתפותם בדיון. המוזמן שנותר, ג'וני בריסנו מה-PUP, רצה להיפגש באופן פרטי עם המארגנים לפני שהחליט להשתתף. פטריק פאבר מ-UDP החליט אז גם לא להשתתף. בסופו של דבר, הוויכוח נערך בין מנהיג המפלגה הפרוגרסיבית, פטריק רוג'רס, לבין מנהיג החזית העממית הבליזית, ננסי מרין. הדיון הוקרן בשידור חי בכל אחד מדפי הפייסבוק של המארגן, ומשך אליו 33,500 צופים בסך הכל.
ברמת הבחירה, "אזרחים למען ממשל תקין" (CGG) ערך דיון ב-3 בנובמבר בין שני המועמדים המתמודדים, לואיס זאבאנה (PUP) וג'ון סוא (BPF). המכהן, פרנק מנא (UDP), סירב להשתתף. דיון זה הועבר בשידור ישיר בערוץ 58‏ (Dangriga Cable Vision). השידור החי הוקרן גם מדפי הפייסבוק של CGG, מדיה בליז הדרומית ו-Tropical Vision Limited .
רקע > מפלגות מתמודדות

למעט המפלגה הפרוגרסיבית, בראשות פטריק רוג'רס בבחירות 2015, כל המפלגות התמודדו תחת המנהיגים הקודמים.
| מפלגה | עמדה | אידאולוגיה | מנהיג (since) | סיסמה ומניפסט | שיר קמפיין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המפלגה הדמוקרטית המאוחדת (UDP) | מרכז-ימין | שמרנות | פטריק פבר  (אוקטובר 2020) | "כי העתיד שלך חשוב" | "העניינים העתידיים שלך!" "להישאר עם ה-UDP" |
| מפלגת האיחוד העממי (PUP) | מרכז למרכז שמאל | דמוקרטיה נוצרית, סוציאל-דמוקרטיה ולאומיות | ג'וני בריסניו  (ינואר 2016) | "#PlanBelize" | "הצביע BLU, כולם זוכים" (Todos Ganamos) " |
| המפלגה הפרוגרסיבית בליז (BPP) | מרכז-שמאל לשמאל | סוציאל-דמוקרטיה, רפורמיזם, רפובליקניזם | פטריק רוג'רס (ספטמבר 2015) | "שינוי המערכת בבליז" | "בשביל ההתקדמות! BPP לבליז! " |
| חזית העם של בליז (BPF) | מרכז למרכז שמאל | פרוגרסיביות ודמוקרטיה נוצרית | ננסי מרין  (אוקטובר 2013) | "שוברים שחיתות. בניית אומה." | "זמן fi mek di change" "BELIZE" |
רקע > UDP

המפלגה הדמוקרטית המאוחדת, בשלטון מאז 2008, וניסתה לנצח בבחירות הפרלמנטריות הרביעיות ברציפות. עם זאת, מכיוון שחוקת בליז מגבילה את ראש הממשלה לשלוש קדנציות, UDP נדרשה להתמודד עם מנהיג חדש. לשם כך הצהיר מנהיג ה-UDP המכהן וראש הממשלה דין בארו בכוונתו לפרוש משני התפקידים בחודשים שקדמו לבחירות. ה-UDP קבע באופן זמני כינוס בשם "בארו" כמנהיג המפלגה, במאי 2019, אך בינואר 2019 התאריך נדחה לפברואר 2020. סגן ראש הממשלה פטריק פאבר ונציג אזור בלמופן ג'ון סאלדיבר התמודדו עם העמדה. שר החוץ ונציג אזור פיקסטוק, וילפרד אלרינגטון, הוזכר גם כמועמד אפשרי, אך לא התייצב בוועידה.
ב-9 בפברואר 2020 נבחר סאלדיבר למנהיג ה-UDP על פני פאבר, אך כעבור שלושה ימים נאלץ להתפטר לאחר שהאשמות הופיעו שהוא קיבל 50,000 דולר מהרמאי הנאשם לב דרמן, שהיה במשפט בסולט לייק סיטי. גם סלידיאר פוטר מתפקידו בקבינט.
ב-12 ביולי 2020 התקיימה כינוס מנהיגות שני עם פאבר, סאלדיבר ואלרינגטון כמועמדים. הפעם זכה פאבר בהפרש של 19 קולות על סאלדיבר (286 ל-267). אלינגטון קיבל 10 קולות. פבר נחנך רשמית כמנהיג המפלגה ב-9 באוקטובר, כאשר בארו המשיך לכהן כראש הממשלה עד הבחירות.
רקע > PUP

למרות העליות בעיר בליז ב-2015, ובמיוחד לאחר הניצחון המרעיב של כרים מוסא על ראש עיריית בליז, דארל בראדלי במחוז החוף בקריביים, ה-PUP באופוזיציה נותרה על 11 מושבים בסך הכל בזכות הפסדים במחוזות קאיו וקורוזאל. עבור מנהיגו, בחר בג'וני בריסינו, שכיהן כסגן ראש הממשלה בממשל ה-PUP הקודם. פרנסיס פונסקה, שהוביל את המפלגה בשתי הבחירות הכלליות האחרונות, התפטר מההנהגה זמן קצר לאחר הפסד המפלגה ב-2015. אף על פי שבריסנו כיהן בקדנציה קודמת כמנהיג ה-PUP בין השנים 2008 עד 2011, הוא עדיין לא הוביל את המפלגה במהלך בחירות כלליות. בריסנו, שייצג מחוז בחירה באורנג 'ווק טאון, היה חבר ה-PUP הראשון שהוביל את המפלגה בבחירות מחוץ לבליז סיטי. מקורות חדשות בליזיים הצביעו על כך שה-PUP מינה רק 2 מועמדות מתוך 31 סה"כ, ואילו ה-UDP מועמד 5.
רקע > BPP

המפלגה הפרוגרסיבית, שערכה את הופעת הבכורה שלה בבחירות בשנת 2015, אך לא הצליחה לזכות במנדטים, הודיעה על כוונתה להתמודד עם תשעה מושבים, מהם הגישה בסופו של דבר שמונה.
רקע > BPF

חזית העם של בליז, מפלגת קידמה, הודיעה על כוונתה להתמודד עם 17 מושבים, מהם הגישו בסופו של דבר 13. המפלגה נוסדה בשנת 2013, אך היו אלה הבחירות הכלליות הראשונות שלה. מנהיגת BPF ננסי מרין הייתה מנהיגת המפלגה הפוליטית הראשונה בבליז.