stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטלינגרד (סרט, 2013)
פרסים ומועמדויות

| פרס | קטגוריה | מועמדים ומקבלי הפרס | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרסי האקדמיה הרוסית לקולנוע (פרס נשר הזהב) | עבודת הצילום הטובה ביותר | מקסים אוסאדצ'יי | זכייה |
| פרסי האקדמיה הרוסית לקולנוע (פרס נשר הזהב) | הסאונד הטוב ביותר | רוסטיסלב אלימוב | זכייה |
| פרסי האקדמיה הרוסית לקולנוע (פרס נשר הזהב) | עיצוב ההפקה הטוב ביותר | סרגיי איבנוב | זכייה |
| פרסי האקדמיה הרוסית לקולנוע (פרס נשר הזהב) | עיצוב התלבושות הטוב ביותר | טטיאנה פטרחאלצבה | זכייה |
| פרסי האקדמיה הרוסית לקולנוע (פרס נשר הזהב) | הסרט הטוב ביותר |  | מועמדות |
| פרסי האקדמיה הרוסית לקולנוע (פרס נשר הזהב) | העריכה הטובה ביותר | איגור ליטונינסקי | מועמדות |
| פרסי אקדמיית ניקה למדעי קולנוע (פרס ניקה) | עיצוב ההפקה הטוב ביותר | סרגיי איבנוב | זכייה |
| פרסי אקדמיית ניקה למדעי קולנוע (פרס ניקה) | עיצוב התלבושות הטוב ביותר | טטיאנה פטרחאלצבה | זכייה |
| פרסי אקדמיית ניקה למדעי קולנוע (פרס ניקה) | הסאונד הטוב ביותר | רוסטיסלב אלימוב | זכייה |
| פרסי אקדמיית ניקה למדעי קולנוע (פרס ניקה) | הסרט הטוב ביותר | פיודור בונדרצ'וק | מועמדות |
| פרסי אקדמיית ניקה למדעי קולנוע (פרס ניקה) | הבימוי הטוב ביותר | פיודור בונדרצ'וק | מועמדות |
| פרסי אקדמיית ניקה למדעי קולנוע (פרס ניקה) | הצילום הטוב ביותר | מקסים אוסאדצ'יי | מועמדות |
| פרסי אקדמיית ניקה למדעי קולנוע (פרס ניקה) | שחקן המשנה הטוב ביותר | תומאס קרצ'מן | מועמדות |
ראו גם

בית פבלוב
הערות שוליים

↑  Сборы / Сталинград 2013
↑  הכירו: הסרט הלא-אמריקאי הראשון שצולם ב-IMAX
↑  דורון פישלר‏, מרוסיה באהבה: הקולנוע ברוסיה מתאהב בשוברי הקופות, באתר וואלה, 3 באוקטובר 2014
| סרטי פיודור בונדרצ'וק |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | הפלוגה התשיעית (2005) • האי המיושב (2009) • סטלינגרד (2013) • משיכה (2017) • פלישה (2020) |  |
| סדרות שביים | פסיכו (2020) |  |
סמסונג גלקסי נוט אדג'

| --- | --- |


הגלקסי נוט אדג' בצבע לבן
 מידע כללי
 סוג:  דגם של טלפון חכם 
 יצרן:  סמסונג
 סדרה:  סמסונג גלקסי נוט 
 הקודם בסדרה:  Samsung Galaxy Round 
 הבא בסדרה:  Samsung Galaxy S6 Edge+ 
 מידע טכני
 מערכת הפעלה:  אנדרואיד 4.4
 מעבד:  Qualcomm סנאפדרגון 805
 נפח אחסון:  32GB או 64GB
 זיכרון:  3 ג'יגה בייט
 מסך:  5.6 אינץ' 2560x1600 Full-HD Super AMOLED (יחס מסך 16:10), 524 ppi
 קלט:  מסך מגע
 מצלמה:  מצלמה אחורית: 16 מגה פיקסל עם צילום וידאו באיכות 4K ופלאש LED מצלמה קדמית:3.7 מגה פיקסל
 סוללה:  ליתיום יון 3,000 מיליאמפר
 קישוריות:  Wi-Fi, NFC, Bluetooth, אינפרא אדום, micro USB 2.0, USB OTG 1.3, MHL 3.0, HDMI
 מידות
 רוחב:  82.4 מ"מ 
 גובה:  151.2 מ"מ 
 עובי:  8.3 מ"מ 
 משקל:  174 גרם
 אתר רשמי
 
Samsung Galaxy Note Edge הוא טלפון חכם שפותח על ידי החברה סמסונג. המכשיר הוכרז בתערוכת IFA Berlin ב-3 בספטמבר 2014. זהו הטלפון הראשון של סמסונג עם תצוגת מסגרת. למכשיר מסך 5.6 אינץ' ברזולוציית 2560×1600, מעבד Qualcomm סנאפדרגון 805, מצלמה אחורית 16 מגה פיקסל פוקוס אוטומטי והקלטת וידאו 1080p ו-4k, מצלמה קדמית 3.7 מגה פיקסל.
תכונות

הקצה המעוגל של המסך כולל תכונות חכמות וייחודיות כגון הפעלת יישומים נבחרים בסרגל הפעלה מהיר, תצוגה מקדימה לשיחות נכנסות, הודעות ואימיילים, שליטה על אפליקציות המצלמה והמוזיקה, הצגת עדכוני סטטוס ברשתות חברתיות, דיווחים על מזג אוויר וספורט ועוד. הוא גם כולל את תכונת ה-"Quick Tools" מאת סמסונג הכוללת אפשרויות כגון שימוש כשעון עצר או טיימר, שליטה בנורת הלד והקלטה קולית. חברת סמסונג מצפה לפיתוח הקצה ולשפר את חוויית המכשיר.
סיביר נובוסיבירסק (הוקי קרח)

| --- | --- |
סמל סיביר נובוסיבירסק (הוקי קרח)
 מידע כללי
 אולם ביתי
 
 סיביר-ארנה
 (10,634 מושבים)
 רוסיהנובוסיבירסק, רוסיה
 מדינה:  רוסיה
 תאריך ייסוד:  1962
 ליגה:  KHL
 חטיבה:  מערבית
 בית:  צ'רנישוב
 בעלים:  ממשלת מחוז נובוסיבירסק
 נשיא:  רוסיה קיריל פסטובסקי
 מאמן:  רוסיה אלכסנדר אנדרייבסקי
 תלבושת
 
 מדים (בית, חוץ)
 http://hcsibir.ru
מועדון ההוקי קרח סיביר נובוסיבירסק (ברוסית: Хоккейный клуб «Сибирь» Новосибирск) הוא מועדון הוקי קרח רוסי מהעיר נובוסיבירסק שבסיביר המתמודד בחטיבת צ'רנישוב בליגת ההוקי הקונטיננטלית.
הישג השיא של הקבוצה הוא העפלה לחצי גמר גביע גגארין בעונת 2014/2015.
הקבוצה מארחת את משחקיה בהיכל הקרח המקומי בן 7,000 המושבים. באפריל 2018 מושל מחוז נובוסיבירסק אנדריי טראווניקוב הודיע על בניית היכל קרח חדש לקראת שנת 2023 שעלות בנייתו נאמדת ב-5 מיליארד רובלים.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1962 לאחר מיזוג קבוצות ההוקי קרח "דינמו נובוסיבירסק" ו"חימיק נובוסיבירסק".
בתקופה הסובייטית הקבוצה לא הגיעה להישג משמעותי ולא העפילה לליגת העל הסובייטית בהוקי קרח, הקבוצה התמודדה לרוב בליגה הבכירה, אחת מליגות המשנה בהוקי קרח.
גם לאחר התפרקות ברית המועצות הקבוצה נכשלה בהגעה להישגים משמעותיים באליפות רוסיה בהוקי קרח. ברם, החל מעונת 2008/2009 הקבוצה נוטלת חלק בליגת ההוקי הקונטיננטלית ובעונת 2015 אף העפילה לחצי גמר גביע גגארין.
הישגים לפי עונה > רוסיה

| עונה | טורניר | משחקים | ניצחונות | ניצחונות בתוספת זמן | שוויונות | הפסדים בתוספת זמן | הפסדים | יחס שערים | ניקוד | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992/1993 | אזור 5: סיביר והמזרח הרחוק | 40 | 26 | 0 | 2 | 0 | 12 | 185-112 | 54 | 3 |
| 1992/1993 | סיבוב שני | 20 | 13 | 0 | 3 | 0 | 4 | 86-51 | 29 | 2 |
| 1992/1993 | פלייאוף | 13 | 6 | 1 | 0 | 0 | 6 | 44-44 | 14 | 2 |
| 1993/1994 | הליגה הבכירה | 48 | 26 | 0 | 5 | 0 | 17 | 181-128 | 57 | 5  |
| 1994/1995 | ליגת ההוקי הבינלאומית. אזור מזרח | 52 | 12 | 2 | 3 | 0 | 35 | 158-273 | 31 | 12 |
| 1995/1996 | ליגת ההוקי הבינלאומית. אזור מזרח | 26 | 2 | 0 | 4 | 1 | 19 | 53-112 | 8 | 14 |
| 1995/1996 | טורניר הישרדות | 26 | 12 | 0 | 1 | 1 | 12 | 70-72 | 29 | 24 |
| 1996/1997 | ליגת העל. אזור מזרח | 24 | 7 | 1 | 2 | 0 | 14 | 62-106 | 18 | 10 |
| 1996/1997 | טורניר הישרדות | 38 | 8 | 0 | 5 | 2 | 23 | 78-170 | 21 | 20 |
| 1997/1998 | ליגת העל. אזור מזרח | 26 | 4 | 0 | 4 | 0 | 18 | 41-95 | 12 | 14 |
| 1997/1998 | טורניר מעבר | 22 | 4 | 0 | 3 | 0 | 15 | 48-84 | 11 | 12  |
| 1998/1999 | הליגה הבכירה | 36 | 20 | 1 | 4 | 1 | 10 | 108-86 | 46 | 3 |
| 1998/1999 | טורניר מעבר | 22 | 10 | 0 | 4 | 0 | 8 | 46-45 | 24 | 5 |
| 1999/2000 | הליגה הבכירה. אזור מזרח | 40 | 21 | 2 | 4 | 0 | 13 | 99-80 | 71 | 2 |
| 1999/2000 | טורניר מעבר | 13 | 4 | 2 | 0 | 1 | 6 | 40-45 | 17 | 5 |
| 1999/2000 | שלב הגמר | 14 | 5 | 2 | 2 | 1 | 4 | 42-34 | 22 | 4 |
| 2000/2001 | ליגה בכירה. אזור מזרח | 48 | 38 | 1 | 0 | 0 | 9 | 204-107 | 116 | 1 |
| 2000/2001 | שלב הגמר | 14 | 8 | 1 | 1 | 0 | 4 | 61-36 | 27 | 3 |
| 2001/2002 | ליגה בכירה. אזור מזרח | 56 | 42 | 2 | 2 | 0 | 10 | 259-113 | 132 | 1 |
| 2001/2002 | שלב הגמר | 14 | 10 | 0 | 2 | 0 | 2 | 54-29 | 32 | ‏1  |
| 2002/2003 | ליגת העל | 51 | 16 | 1 | 6 | 4 | 24 | 98-124 | 60 | 14 |
| 2003/2004 | ליגת העל | 60 | 18 | 2 | 14 | 3 | 23 | 105-128 | 75 | 11 |
| 2004/2005 | ליגת העל | 60 | 12 | 2 | 12 | 2 | 32 | 97-138 | 54 | 14 |
| 2005/2006 | ליגת העל | 51 | 15 | 1 | 8 | 1 | 26 | 99-131 | 56 | 14 |
| 2005/2006 | פלייאוף | 4 | 1 | 0 | 0 | 0 | 3 | 8-13 | 3 | 14 |
| 2006/2007 | ליגת העל | 54 | 26 | 3 | 4 | 2 | 19 | 149-136 | 90 | 5 |
| 2006/2007 | פלייאוף | 7 | 2 | 1 | 0 | 0 | 4 | 9-11 | 8 | 6 |
| 2007/2008 | ליגת העל | 57 | 17 | 0+1 | 0 | 5+4 | 30 | 121-182 | 62 | 19 |
הישגים לפי עונה > רוסיה > KHL

| עונה | העונה הסדירה> חטיבה | העונה הסדירה> מיקום | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- |
| ‏2008/2009 | ‏KHL חטיבת חרלמוב | 19 5 | לא העפילה לפלייאוף |
| ‏2009/2010 | ‏KHL החטיבה המזרחית חטיבת צ'רנישוב | 20 9 4 | לא העפילה לפלייאוף |
| ‏2010/2011 | ‏KHL החטיבה המזרחית צ'רנישוב | 11 6 3 | הפסידה בשמינית גמר לסלבאט יולאייב אופה בתוצאה 4:0 |
| ‏2011/2012 | ‏KHL החטיבה המזרחית צ'רנישוב | 20 11 6 | לא העפילה לפלייאוף |
| ‏2012/2013 | ‏KHL החטיבה המזרחית צ'רנישוב | 12 7 4 | הפסידה בשמינית הגמר לאוונגרד אומסק בתוצאה 4:3 |
| ‏2013/2014 | ‏KHL החטיבה המזרחית צ'רנישוב | 13 6 3 | הפסידה ברבע הגמר בתוצאה 0:4 למטאלורג מגניטוגורסק |
| ‏2014/2015 | ‏KHL החטיבה המזרחית צ'רנישוב | 7 2 1 | הפסידה בחצי הגמר בתוצאה 0:4 לאק בארס קאזאן |
| ‏2015/2016 | ‏KHL החטיבה המזרחית צ'רנישוב | 7 3 2 | הפסידה ברבע הגמר בתוצאה 1:4 למטאלורג מגניטוגורסק |
| ‏2016/2017 | ‏KHL חטיבה מזרחית צ'רנישוב | 19 9 6 | לא העפילה לפלייאוף |
| ‏2017/2018 | ‏KHL חטיבה מזרחית צ'רנישוב |  |  |
מאמני הקבוצה

ממלא מקום
| № | שם | תקופת כהונה | № | שם | תקופת כהונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות יורי דמיטרייבסקי | 1962—1964 | 21 | רוסיה אלכסיי גוטוב | 27.10.2001—10.11.2001 |
| 2 | ברית המועצות ויקטור זבונאריוב | 1964—1966 | 22 | קזחסטן ולדימיר גולץ | 10.11.2001—30.11.2001 |
| 3 | ברית המועצות גנאדי רדאייב | 1966—1967 | 23 | רוסיה ולדימיר גולובוביץ' | 30.11.2001—23.12.2003 |
| 4 | ברית המועצות ויטאלי סטיין | 01.07.1967—05.08.1971 | 24 | רוסיה ולדימיר סמיונוב | 24.12.2003—16.04.2004 |
| 5 | ברית המועצות ו. זולוטוחין | 05.08.1971—1973 | 25 | רוסיה ו. סמיונוב | 16.04.2004—09.09.2004 |
| 6 | ברית המועצות ו. זבונאריוב | 1973—1974 | 26 | רוסיה ולדימיר גולובוביץ' | 09.09.2004—14.09.2004 |
| 7 | ברית המועצות ולדימיר זולוטוחין | 1974—31.12.1975 | 27 | רוסיה סרגיי ניקולאייב | 14.09.2004—08.02.2005 |
| 8 | ברית המועצות ניקולאי אפשטיין | 01.01.1976—1978 | 28 | רוסיה ולדימיר יורזינוב | 10.02.2005—30.04.2006 |
| 9 | ברית המועצות ו. זולוטוחין | 1978—28.09.1981 | 29 | רוסיה סרגיי קוטוב | 12.05.2006—25.01.2008 |
| 10 | ברית המועצות ו. סטיין | 28.09.1981—27.11.1986 | 30 | קזחסטן ו. גולץ | 25.01.2008—05.05.2008 |
| 11 | ברית המועצות גאורגי אוגלוב | 27.11.1986—1988 | 31 | רוסיה אנדריי חומוטוב | 05.05.2008—29.12.2008 |
| 12 | ברית המועצות אלכסיי גוטוב | 1988—29.05.1989 | 32 | רוסיה אנדריי טראסנקו | 29.12.2008—22.01.2009 |
| 13 | ברית המועצות/רוסיה (1991-1993) ולדימיר זולוטוחין | 29.05.1989—15.11.1993 | 33 | רוסיה ולדימיר סמיונוב | 22.01.2009—28.10.2009 |
| 14 | רוסיה סרגיי אקימוב | 15.11.1993—30.09.1995 | 34 | רוסיה אנדריי טראסנקו | 28.10.2009—07.12.2011 |
| 15 | רוסיה ארקדי בגאייב | 30.09.1995—06.01.1996 | 35 | רוסיה דמיטרי יושקביץ' | 07.12.2011—09.04.2012 |
| 16 | קזחסטן ו. גולץ | 06.01.1996—08.01.1998 | 36 | רוסיה דמיטרי קברטאלנוב | 11.04.2012—14.04.2014 |
| 17 | רוסיה בוריס ברבראנוב | 08.01.1998—09.07.1998 | 37 | בלארוס אנדריי סקאבלקה | 22.04.2014—20.02.2017 |
| 18 | רוסיה ויטאלי סטיין | 09.07.1998—18.10.1999 | 38 | רוסיה פאבל זובוב | 10.04.2017—17.12.2017 |
| 19 | רוסיה לאוניד קיסליוב | 18.10.1999—29.04.2001 | 39 | רוסיה ולדימיר יורזינוב | 07.12.2017—15.09.2018 |
| 20 | רוסיה אלכסנדר וולצ'קוב | 23.05.2001—27.10.2001 | 40 | רוסיה אלכסנדר אנדרייבסקי | 15.09.2018— |
הערות שוליים

↑  הקבוצה הוקמה מאיחודן של קבוצות ההוקי קרח המקומיות "דינמו" ו"חימיק"
| ליגת ההוקי הקונטיננטלית> עונות KHL | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> טורנירים נוספים | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> נשיאי הליגה | ליגת ההוקי הקונטיננטלית> שונות | ליגת ההוקי הקונטיננטלית>  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ← • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023  |  גביע גגארין • גביע היבשת • גביע לוקומוטיב • WHL • MHL • VHL • גביע חרלמוב • גביע האתגר • גביע הפדרציה • גביע פטרוב • גביע האלופות  |  אלכסנדר מדבדב • דמיטרי צ'רנישנקו • אלכסיי מורוזוב  |  פרסי ההוקי הרוסי • דראפט ה-KHL • ‏KHL נגד NHL • התרסקות טיסת שחקני לוקומוטיב יארוסלבל • משחק האולסטאר • יריבויות בליגת KHL  |  |  |
קבוצות בעונת ‏2023/24
| החטיבה המזרחית | החטיבה המזרחית | החטיבה המערבית | החטיבה המערבית |  |  |
| בית חרלמוב | בית צ'רנישב | בית בוברוב | בית טראסוב |  |  |
| רוסיהאבטומוביליסט יקטרינבורג | רוסיהסלבאט יולאייב אופה | רוסיהויטיאז מחוז מוסקבה | בלארוסדינמו מינסק |  |  |
| רוסיהאק בארס קאזאן | רוסיהאוונגרד אומסק | רוסיהסוצ'י | רוסיהדינמו מוסקבה |  |  |
| רוסיהטרקטור צ'ליאבינסק | רוסיהאמור חברובסק | רוסיהספרטק מוסקבה | רוסיהצסק"א מוסקבה |  |  |
| רוסיהנפטכימיק ניז'נקאמסק | קזחסטןבאריס נור-סולטן | רוסיהסק"א סנקט פטרבורג | רוסיהלוקומוטיב ירוסלבל |  |  |
| רוסיהמטאלורג מגניטוגורסק | הרפובליקה העממית של סין הכוכב האדום קונלון | רוסיהסברסטאל צ'רפובץ | רוסיה אדמירל ולדיווסטוק |  |  |
| רוסיהטורפדו ניז'ני נובגורוד | רוסיהסיביר נובוסיבירסק | לאדה טוליאטי |  |  |  |


קבוצות עבר
‏יוגרה • סלובן ברטיסלאבה • לב פופראד • דונבאס • אטלנט מיטישצ'י • דינמו ריגה • יוקריט הלסינקי • לב פראג   מדבצ'אק זגרב • מטאלורג נובוקוזנצק • אם.וה.דה • חימיק ווסקרסנסק
סוהא עראף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 במאי 1969 (בת 55) מעיליא, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
סוהא עראף (בערבית: سهى عراف, נולדה ה-7 במאי 1969) היא במאית, תסריטאית, מפיקה ועיתונאית ישראלית.
קורות חייה

סוהא עראף נולדה בכפר מעיליא הסמוך לגבול לבנון -7 במאי 1969 בוגרת תואר ראשון בפילוסופיה וספרות באוניברסיטת חיפה (1990) ותואר שני באנתרופולוגיה באוניברסיטת תל אביב (1994). למדה עיתונות ודוברות באוניברסיטת חיפה (1992), ולאחר שסיימה את בית הספר לתסריטאות בתל אביב בשנת 2001 נוצר קשר בינה לבין ערן ריקליס, והם החלו לשתף פעולה.
קריירה קולנועית

עראף החלה את דרכה הקולנועית כמפיקת סרטים תיעודיים. שני תסריטיה הראשונים, "הכלה הסורית" (2004) ו"עץ לימון" (2008), שבוימו על ידי ערן ריקליס, זכו להכרה בינלאומית ובהמשך זכו בפרס על התסריט הטוב ביותר בפרסי אסיה פסיפיק. בשנת 2014 ביימה את סרטה העלילתי הראשון, "וילה תומא", שהשתתף ביותר מ-170 פסטיבלים בינלאומיים וזכה בתשעה פרסים בינלאומיים.
כמו כן, הייתה יועצת תסריט בסרט "אודם" של יהונתן סגל, ושימשה כמפיקה בפרויקט של רון פריק "סמסרה". הקימה את חברת "בילסאן" בחיפה להפקת סרטים, במסגרתה יצרה את הסרט התיעודי "נשות החמאס" (2010) שזכה בשלושה-עשר פרסים בפסטיבלים בינלאומיים.
סוהא עראף תוארה בשנת 2014 על ידי מגזין וראייטי כאחת מעשר התסריטאיות המבטיחות ביותר בעולם.
הסרט "וילה תומא" מומן בחלקו על ידי קרן הקולנוע הישראלי, הסוכנות לעסקים בינוניים וקטנים של משרד הכלכלה ומפעל הפיס. לאחר שהסרט התקבל לפסטיבל ונציה, נחשף באתר "וואלה!" שהוחלט לתאר אותו בפסטיבל כסרט פלסטיני ולא כסרט ישראלי, החלטה שעוררה תרעומת מצד הגופים המממנים. לאור הביקורת החליטה עראף להסיר את הזיהוי הלאומי של סרטה, והוא הופיע בתוכניית הפסטיבל ללא שיוך מדינתי כלשהו. במאמר אודות הפרשה כתבה: "סרטים שייכים ליוצריהם, לעולם לא לקרנות שסייעו במימונם, ובוודאי לא למדינות."
בהמשך הוצג הסרט בפסטיבלים בינלאומיים רבים, בהם פסטיבל הסרטים בחיפה ופסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. בעקבות הפרשה הוחלט במועצת הקולנוע לחייב את היוצרים הזוכים במימון ציבורי להגדיר את סרטם כישראלי.
קריירה עיתונאית

עראף עבדה כעיתונאית ב"הארץ", "שיחה מקומית" ו"+972", וכתחקירנית וכתבת בתוכניות טלוויזיה, בהן "מבט שני", "חמסה וחמישה", "מבט נשי" ו"ערבסקה". עראף גם הפיקה תוכניות וכתבות עבור רשתות טלוויזיה זרות.
משנת 2019 עובדת עראף כעיתונאית באתר "שיחה מקומית", בו היא כותבת בעיקר על החברה הערבית, תרבות פלסטינית ומאבקים פמיניסטיים.
בשנת 2021 פרסמה סדרת כתבות על האלימות בחברה הערבית בכלל וכלפי נשים בפרט.
סוהא עראף נמנית עם חמשת העיתונאים המועמדים ל"פרס על שם אורי אבנרי לעיתונות אמיצה" מטעם ארגון העיתונאים בישראל לשנת 2021. בדברי ועדת הפרס נאמר: "סוהא עראף הייתה מהראשונות לזהות את האלימות העולה בחברה הערבית בכלל וכלפי נשים בפרט, וסדרת הכתבות שלה עמדה בבסיס הגל התקשורתי שבא אחר כך."
פילמוגרפיה

"תמונות קצרות מרמאללה, קיץ 2001", סרט תיעודי קצר, 2002
"שקט", סרט בן 4 דקות מתוך הפרויקט "מבטים, ישראל 2004 - הפנים של המדינה", 2004
"בוקר טוב ירושלים" (2004)
הכלה הסורית (2004), תסריטאית
"אחד ברגל אחד בלב", סרט תיעודי על קבוצת הכדורגל בני סכנין, 2006
"עץ לימון" (2008), תסריטאית
"בעיניים שלי - סיפורי צעירים מהגליל" (2009), זכה בפרס פסטיבל דוקאביב
"נשות החמאס" (2010), זכה בשלושה-עשר פרסים בפסטיבלים בינלאומיים
"וילה תומא" (2014).
הערות שוליים

↑  Suha Arraf - IMDb, באתר IMDB (באנגלית).
↑  10 Screenwriters to Watch, באתר וראייטי, ‏25 בנובמבר 2014 (באנגלית).
↑  פסטיבל ונציה 2014: סרט שזכה למימון ישראלי מוגדר כפלסטיני, באתר וואלה, 22 ביולי 2014.
↑  אמיר בוגן, סוהא עראף: המימון ישראלי, הסרט פלסטיני, באתר ynet, 26 באוגוסט 2014.
↑   סוהא עראף, למה קראתי לסרט שלי "פלסטיני", באתר הארץ, 24 באוגוסט 2014.
↑  אמיר בוגן, פסטיבל חיפה: מסוהא עראף לג'וליאנו מר, באתר ynet, 14 באוקטובר 2014.
↑  ynet, הכלל תוקן: סרט במימון המדינה יוצג כישראלי, באתר ynet, 30 במרץ 2015.
↑  סוהא עראף, חברה על הכוונת, באתר "שיחה מקומית", 12 באפריל 2021.
↑   ציוץ של ארגון העיתונאים בישראל ברשת החברתית אקס (טוויטר), 26 באפריל 2021.
↑  תמונות קצרות מרמאללה, קיץ 2001, באתר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה.
↑  שקט, באתר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה.
↑  בעיניים שלי - סיפורי צעירים מהגליל, באתר הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007402398605171  BNE: XX4834553  GND: 131817612  ISNI: 0000 0000 7827 0888  LCCN: no2010010764  SUDOC: 104577487  VIAF: 106899721   WorldCat (עם VIAF): 106899721
סבר, מלך נורווגיה

סבר זיגורדסון (בנורדית עתיקה: Sverrir Sigurðarson, בנורווגית: Sverre Sigurdsson;‏ 1145 או 1151 – 9 במרץ 1202) היה מלך נורווגיה במהלך מלחמת האזרחים הנורווגית, מ-1184 ועד מותו.
רבים מחשיבים את סבר כאחד השליטים החשובים ביותר בהיסטוריה של נורווגיה. כוכבו דרך ב-1177 כמנהיג סיעת המורדים שהייתה ידועה בכינוי "בירקביינר", במהלך מאבקם כנגד המלך מגנוס החמישי. לאחר שמגנוס נהרג בקרב פימרייט ב-1184, מלך סבר כמלך היחיד של נורווגיה. חילוקי דעות עם הכנסייה הובילו לנידויו ב-1194. מלחמה נוספת פרצה כנגד סיעת ה"בגלר" שנתמכה על ידי הכנסייה ושנמשכה גם לאחר מותו של סבר ב-1202.
המקור ההיסטורי החשוב ביותר אודות חייו של סבר היא הסאגה שנכתבה עליו, בחלקה עוד בימי חייו. סאגה זו מוטית ככל הנראה, מאחר שבהקדמה מצוין שחלק ממנה נכתב בחסותו הישירה של סבר עצמו. התכתובות בין האפיפיור לבין הבישופים הנורווגים יכולה לשמש כמקור חלופי בנוגע לענייני הכנסייה. בנוגע לעובדות המוצקות אין סתירה בין הסאגות לבין התכתובות עם האפיפיור.
סבר היה לכאורה נמוך קומה, כך שהוא בדרך כלל פיקד על כוחותיו מעל גב סוסו במהלך הקרבות. מאפיין זה מנוגד לאידיאלים של הלוחמים הנורדים המסורתיים שלפיהם היה מצופה מהמלך להוביל את אנשיו בחזית קו האש. סבר ניחן בכושר אלתור, הן בתחום הפוליטי והן בתחום הצבאי. הטקטיקות החדשניות שלו סייעו לעיתים קרובות לבירקביינר כנגד יריביהם שהיו יותר כבולים לטקטיקות המסורתיות. במהלך הקרבות פעלו הוא ואנשיו בקבוצות קטנות, בהשוואה לטקטיקות הישנות שבהן הייתה העדפה לחומת המגינים. שיטה זו תרמה לניידות ולהסתגלות של לוחמי הבירקביינר.
ראשית חייו

על פי הסאגות, סבר נולד ב-1151 לגונהילד ולבעלה, אונס, שהיה יצרן מסרקים מאיי פארו. כאשר מלאו לסבר חמש, עברה משפחתו לאיי פארו, שם גודל סבר בביתו של אחי אביו, ראו, שהיה הבישוף של איי פארו בקירקיובור שבדרום האי סטריימוי. כאן הוא למד לימודי כמורה והוסמך. בית הספר לכמרים בקירקיובור היה ברמה גבוהה, שכן מאוחר יותר תואר סבר כמי שזכה לחינוך טוב מאוד. על פי האגדה הוא היה מתחבא במערה שליד הכפר. מערה זו אכן קיימת והיא נתנה את שמה להר סבריהולה ("מערת סבר", בגובה 303 מטרים מעל פני הים) השוכן על הקצה הדרומי של האי.
אף על פי כן, סבר לא התאים לחיי כמורה. הסאגה מציינת שהוא חלם כמה חלומות שאותם הוא פירש כסימן לכך שהוא נועד לגדולות. מאוחר יותר, ב-1175, חשפה אמו של סבר כי הוא היה למעשה בנו של המלך זיגורד השני. בשנה שלאחר מכן יצא סבר לנורווגיה לתור אחר גורלו.
ראשית חייו > אמיתות טענתו של סבר לכתר

הסיפור אודות סבר בסאגה הוא הגרסה הרשמית. ההיסטוריונים מפקפקים בנוגע לאמיתותה, במיוחד בנוגע לזהות אביו לכאורה של סבר. כמה מההיסטוריונים החשיבו את טענתו להיותו בנו של המלך זיגורד כשקרית, כפי שטענו רבים מבני התקופה. אחרים האמינו באמיתותה של טענה זו, בעוד שרוב ההיסטוריונים גורסים ששאלת האבהות לא יכולה לקבל תשובה חד משמעית. למרות שהעובדה שהמלכים באותה תקופה הביאו לעולם ילדים בלתי חוקיים הייתה מובנת מאליה, עובדות אחרות מצביעות על כך שסבר היה בראשית שנות השלושים שלו כאשר הוא הגיע לנורווגיה, גיל דומה לזה של בניו ואחייניו. כנגד טענתו של סבר צוטט שעל פי חוק הכנסייה יש צורך להיות לפחות בן שלושים כדי להיות מוסמך לכמורה. אם סבר היה בן שלושים כאשר הוא הוסמך ככומר, יש צורך לתארך את מועד הולדתו לשנת 1145, וכך טענתו להיותו בנו של זיגורד יורדת מעל הפרק, שכן זיגורד נולד ב-1133. סתירה זו איבדה את אמינותה, שכן היה ברור שבסקנדינביה התעלמו לחלוטין ממגבלת גיל זו באותה תקופה. אף על פי כן, היו סתירות נוספות לטענתו של סבר, כמו העובדה שהוא סירב באופן עקבי להעמיד את עצמו למבחן באמצעות משפט האל כדי להוכיח את טענתו. באותה תקופה, היה מבחן זה דבר שבשגרה כאמצעי להוכחת זכות לכתר והאמונה ביעילותו של מבחן זה הייתה אוניברסלית. אף על פי כן סירב סבר לעבור אותו. בהנחה שטענתו של סבר הייתה שקרית, לא הייתה לו הלגיטימיות המלכותית, וכך היה נחרץ גורלו להיכשל במבחן. ללא קשר לכך, מניעיו היו ברורים: הוא היה מעוניין שתוכר זכותו לכתר הנורווגי, בין אם הוא יוכיח קשר דם לבית המלוכה, בין אם לאו. אחרי הכול, ניצבו מולו טוענים נוספים לכתר, שכן מוצאו של האראלד הרביעי עמד בספק באותה מידה.
העובדה שססיליה, בתו של זיגורד השני, הכירה בסבר כאחיה, אינה חד משמעית. סבר הציע לה תמיכה באפשרות שהיא תתגרש מפולקביד שומר החוק, שלטענתה היא נאלצה להינשא לו תחת לחץ שהופעל עליה על ידי ארלינג סקקה.
תמיכתו של הרוזן בירגר ברוסה משוודיה הייתה סימן למדיניות פרגמטית יותר מצדם של השוודים, שכן הסיעה שהייתה בעלת בריתם בנורווגיה נזקקה למנהיג חדש והם בחרו בסבר. בכל אופן, סבר לא היה בחירתו הראשונה של הרוזן. בתחילה תמכו השוודים באייסטיין מוליה, שנהרג בקרב רה ב-1177. לשוודים עצמם היו קשרים שושלתיים שהיו קשורים למלחמת האזרחים הנורווגית והמשפחה השליטה של המלך אריק הייתה במצב מלחמה עם ולדמר מלך דנמרק. אלרינג סקקה הצהיר אמונים לוולדמר כמה עשורים עוד קודם לכן והשוודים יכלו להפיק תועלת באותה עת על ידי תמיכתם במתנגדי משטרו של ארלינג, קרי, סבר.
ראשית חייו > נורווגיה ב-1176

ב-1176 הייתה נורווגיה מצויה בתהליך ארוך של התאוששות משורה ארוכה של מלחמות אזרחים. הסיבות למלחמות אלו היו בעיקר חוסר הבהירות בנוגע לסדר הירושה הנורווגי. על פי המנהגים הקדומים, לכל בניו של המלך, חוקיים ולא חוקיים, הייתה את הזכות לרשת את כס המלוכה. היה נהוג שהאחים ימלכו על הממלכה בשיתוף, אך כאשר התגלעו חיכוכים, היו המלחמות תוצאה שכיחה.
זיגורד השני, שסבר טען להיותו בנו, נהרג בידי אחיו, אינגה הראשון ב-1155. בנו של זיגורד, הוקון השני, נבחר להיות המלך על ידי תומכי אביו. כעת לבש העימות בין השניים מאפיינים טריטוריאליים. בסיס התמיכה של אינגה היה בעיקר בוויקן, בעוד שתומכיו של הוקון באו בעיקר מטרונדלג. ב-1161 נהרג אינגה. סיעת תומכיו בחרה במגנוס ארלינגסון בן החמש כמלכם. מגנוס היה בנם של ארלינג סקקה ושל כריסטין, בתו של זיגורד הראשון ("הצלבן"). ב-1162 נהרג הוקון השני בקרב ואוי וסיעתו החלה להתפורר. ב-1164 הוכתר מגנוס ארלינגסון תחת השם מגנוס החמישי על ידי אייסטיין ארלנדסון, הארכיבישוף של נידארוס. כשהכנסייה ורוב האצולה לצדו, נראה מעמדו של מגנוס כמלך בטוח. כמה מרידות פרצו, אך כולן דוכאו. ארלינג סקקה היה העוצר כל עוד בנו היה קטין והוא המשיך להיות שליט נורווגיה הלכה למעשה גם לאחר שמגנוס הגיע לפרקו.
ראשית חייו > סבר וסיעת הבירקביינר

כך כאשר הגיע לנורווגיה הוא מצא שהסיכויים למרידה מוצלחת קטנים. כשהוא מתוסכל, הוא נסע מזרחה והגיע לאסטריֶטלנד שבשוודיה זמן קצר לפני חג המולד. שם הוא פגש בשליט המקומי, בירגר ברוסה, שהיה נשוי לאחותו של זיגורד השני, בריגיטה. סבר חשף בפני בירגר ברוסה את טענתו לכתר, אך בירגר סירב בתחילה להעניק לו את תמיכתו. הוא כבר תמך בסיעה אחרת שחשיבותה במלחמת האזרחים החלה לעלות, הבירקביינר (Birkebeiner). סיעה זו החלה לפעול ב-1174 תחת הנהגתו של אייסטיין מוליה שטען להיותו בנו של אייסטיין השני. כינויה של סיעה זו נבע מהעוני שבו הם היו שרויים ועקב כך הם נהגו לנעול נעליים עשויות מעץ שדר. אך בינואר 1177 נחלו אנשי הבירקביינר תבוסה מוחצת בקרב רה ואייסטיין מוליה נהרג. סבר פגש את שרידי הסיעה בוורמלנד ולאחר כמה התלבטויות ראשוניות, הם הצליחו לשכנע אותו להיות המנהיג הבא שלהם.
עליית כוחו

על פי הסאגות, עם יצירת המגע הראשון בין סבר לבין הבירקביינר, היו אלה האחרונים לא יותר מצבא אספסוף קטן של שודדים שמנה לא יותר משבעים איש. רבים רואים בהישג של סבר בחישולם ככוח של חיילים מיומנים ומקצועיים כהוכחה לאיכויותיו כמנהיג.
עליית כוחו > השנים הקשות

בשנים הראשונות למנהיגותו של סבר על הבירקביינר היו הוא ואנשיו כמעט תמיד בתנועה מתמדת. באופן כללי נחשבו הבריקביינר כעושי צרות עם סיכוי מועט להצלחה בקרב האוכלוסייה הכללית, שמעל הכול שאפה לשלום. למרות שהתכנסויות האיכרים לא תרמו רבות לחישולם של לוחמי הבריקביינר, גרמו ארלינג סקקה או מגנוס לבירקביינר להיות במנוסה.
ביוני 1177 הוביל סבר את אנשיו לראשונה לטרונדלג, שם הוא הכריז על עצמו כמלך באספה שהתקיימה באורה. מאחר שזה היה מקום מסורתי לבחור מלך, הייתה לאירוע זה משמעות סמלית חשובה. לאחר מכן נעו הבירקביינר דרומה להדלנד, שם הם אולצו לסגת צפונה שוב. אז החליט סבר לפנות מערבה, בנסותו לכבוש את ברגן בהפתעה. בכל אופן, בווס ארבו לאנשי הבירקביינר האיכרים המקומיים. למרות שהבירקביינר נחלו ניצחון, הוסר אלמנט ההפתעה של התקיפה על ברגן, דבר שאילץ את הבירקביינר לסגת מזרחה שוב. לאחר שכמעט קפאו למוות במעבר ההרים זוגנפיילט, הם העבירו את החורף באוסטרדל.
באביב הבא, לאחר שהות קצרה בויקן, שבו סבר והבירקביינר לטרונדלג. כעת הם עברו לאסטרטגיה ששמה דגש יותר על עימות ישיר עם האויב. אף על פי כן, התקפה על נידארוס, הסתיימה בתבוסה בקרב הטמרן. לאחר שנמלטו דרומה, הם נתקלו בצבאו של מגנוס ברינגרייקה וההתנגשות בין שני הכוחות הסתיימה בניצחון טקטי לבירקביינר. כשהם מעודדים מניצחונם, שבו הבירקביינר לטרונדלג והצליחו להכניע את האזור ולהישאר בנידארוס למשך החורף.
באביב 1179 תקפו מגנוס וארלינג סקקה את נידארוס ואילצו את הבירקביינר לסגת שוב. כשהם משוכנעים שהבריקביינר נמלטו שוב דרומה, נכנסו מגנוס ואנשיו לשאננות. עם זאת, סבר פנה סביב לעמק גאודל וצעד שוב לכוון העיר. שני הצבאות נפגשו ב-19 ביוני בקרב קלבסקינט. בקרב זה נהרג ארלינג סקקה והוא הסתיים בניצחון ברור לסבר. ניצחון זה הבטיח את אחיזתו של סבר בטרונדלג.