stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סית'ר
הערות שוליים

1 2  "Interview: Seether’s Shaun Morgan talks ‘Poison the Parish’ at Carolina RebellionMetal Insider". Metal Insider (באנגלית אמריקאית). 2017-05-12. נבדק ב-2017-10-09.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14071572n (data)  GND: 10332447-1  ISNI: 0000 0001 1498 9874  LCCN: no2002085872  MusicBrainz: fbcd7b29-455f-49e6-9c4f-8249d20a055e  NKC: ko2009526617  SUDOC: 162051344  VIAF: 152782615   WorldCat (עם VIAF): 152782615
ספרופיט

ספרופיט (באנגלית: Saprophyte) או צמח ניזון רקב, הוא אורגניזם הניזון מחומר אורגני נרקב, שהוא תוצר הפירוק של פטריות. ספרופיטים אינם מבצעים פוטוסינתזה, ולכן אינם מכילים כלורופיל.
מבין צמחי הבר של ישראל, קיים מין אחד שהוא ספרופיט - שנק החורש. קיימים מינים רבים של פטריות ספרופיטיות, כדוגמת שמרי האפיה.
הערות שוליים

↑  צֶמַח נִזּוֹן רָקָב במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סויוז MS-13

סויוז MS-13 (ברוסית:Союз МС-13) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-20 ביולי 2019 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-6 בפברואר 2020. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבין-לאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 60.
הצוות

רוסיה אלכסנדר סקבורצוב - מפקד
איטליה לוקה פרמיטנו - מהנדס טיסה
ארצות הברית אנדרו מורגן - מהנדס טיסה (בהמראה בלבד, חזר ב-סויוז MS-15)
ארצות הברית כריסטינה קוק - מהנדסת טיסה (בנחיתה בלבד, הגיעה ב-סויוז MS-12)
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה סרגיי ריז'יקוב - מפקד
ארצות הברית תומאס מרשברן - מהנדס טיסה
יפן סואיטי נוגוטה - מהנדס טיסה
שינויים בהרכב צוות בהמראה ונחיתה קשורים לטיסת קצרה של הזאע אל-מנסורי.
תיאור המשימה

חללית "סויוז MS-13" שוגרה ב-20 ביולי 2019 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
החללית התחברה למודול "זבזדה" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור כ-6 שעות ללא בעיות. באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 60 בפיקוד אלכסיי אובצ'ינין.
צוות החללית הצטרף למשלחת שגדלה ל-6 אנשי צוות. בהמשך הם עברו משלחת מס' 61.
ב-26 באוגוסט חללית התנתקה מתחנת החלל וכעבור שעתיים התחברה למודול "פואיסק". שינוי עגינה בוצע ידני על ידי אלכסנדר סקבורצוב. מטרת שינוי מקום עגינה הייתה שחרור מודול "זבזדה" לעגינה של טיסה לא מאוישת של חללית סויוז MS-14.
"סויוז MS-13" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-6 בפברואר 2020 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ. במקום אנדרו מורגן על הסיפון הייתה כריסטינה קוק (הגיע לחלל בחללית סויוז MS-12). הנחיתה עברה ללא בעיות.
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 62 לתחנת החלל הבין-לאומית.
ניהול זיכרון

ניתן לראות את ממשק העבודה בין משתמש לחומרה ואת תפקיד מערכת ההפעלה. בין היתר מערכת ההפעלה צריכה להקצות זיכרון שמגיע מהחומרה לשימוש אפליקציות.
ניהול זיכרון הוא סוג של ניהול משאבים המיוחס לזיכרון המחשב (RAM). הדרישה המרכזית מניהול זיכרון היא לאפשר הקצאה דינאמית של חלקים מהזיכרון עבור תוכנות, בהתאם לדרישתן, ולשחרר לשימוש מחדש כשאין בו צורך יותר. ניהול משאבי הזיכרון הוא קריטי לכל מערכת מחשוב מתקדמת, המשרתת מספר תהליכים. ניהול זיכרון באופן יעיל יכול להשפיע באופן ניכר על ביצועי המערכת.
קיימות מספר שיטות לניהול זיכרון יעיל. שיטה נפוצה היא זיכרון וירטואלי, המפרידה את כתובות הזיכרון החשופות לתהליך (כתובות וירטואליות) מכתובות זיכרון שחושף המעבד (כתובות פיזיות). הפרדה זו מאפשרת בידוד והגנה בין תהליכים שונים ומגדילה את מרחב הזיכרון החשוף לתהליך מעבר לגודל הזיכרון הזמין. זאת באמצעות דפדוף או החלפה עם זיכרון משני, אשר נגיש פחות למעבד.
בכמה מערכות הפעלה, כמו OS/360 לדוגמה, זיכרון מנוהל על ידי מערכת ההפעלה. במערכות הפעלה אחרות, לדוגמה דמויות יוניקס, הזיכרון מנוהל ברמת האפליקציה.
ניהול זיכרון ידני

בקשה להקצאת זיכרון דורשת איתור של אזור זיכרון רציף (לעיתים נקרא בלוק) פנוי בגודל המבוקש. בקשות זיכרון מסופקות על ידי הקצאת כמות מתוך מקטע הזיכרון של הערימה (חלק ממקטעי הזיכרון). בכל זמן נתון, חלק מזיכרון הערימה נמצא בשימוש וחלק אינו בשימוש, כלומר בעזרת החלק הפנוי (שאינו נמצא בשימוש) ניתן לספק בקשות הקצאת זיכרון עתידיות.
ישנם מספר אתגרים בניהול זיכרון הערימה, לדוגמה קיטוע חיצוני, אשר מתעוררת כאשר ישנם מרווחים רבים בין גושי זיכרון שהוקצו. בקשות להקצאת זיכרון בגודל מסוים לא יכולות להשתמש במרווחים קטנים מגודל הבקשה כי ההקצאה חייבת להיות רציפה. בנוסף המטא דאטה של הקצאה יכול להגדיל את כמות הזיכרון הנדרשת עבור דרישת זיכרון קטנה יחסית. בעיה זו יכולה להיות מטופלת באמצעות chunking.
ניהול הזיכרון חייב לכלול ולעקוב אחר בקשות הקצאה, כדי להבטיח שהם לא יחפפו ושלא יאבד זיכרון לאף תהליך/אפליקציה (בעצם, שלא יהיו דליפות זיכרון).
ניהול זיכרון ידני > יעילות

אלגוריתם הקצאת הזיכרון הדינאמי יכול להשפיע משמעותית על ביצועי המערכת. מחקר שנערך ב-1994 על ידי DEC מדגים את התקורה הכרוכה במגוון אלגוריתמי הקצאה. הממוצע הנמוך ביותר של מספר פקודות המכונה הדרוש (Instruction path length) כדי להקצות משבצת זיכרון בודדת הוא 52, כפי שנמדד בעזרת profiler (מנגנון אנליזת תוכנה דינמי), אשר בחן מגוון תוכנות.
ניהול זיכרון ידני > מימושים

בגלל חוסר היכולת לדעת מראש את המיקום המדויק של הזיכרון שיוקצה, הגישה לזיכרון היא עקיפה, לרוב בעזרת מצביע או רפרנס. האלגוריתם הספציפי המקצה או משחרר בלוקים הוא לרוב חלק מליבת מערכת ההפעלה, אלגוריתמים לדוגמה:
ניהול זיכרון ידני > מימושים > הקצאת בלוקים בגודל קבוע

הקצאה מסוג זה, הנקרא גם הקצאת בריכת זיכרון, משתמשת ברשימת בלוקים פנויים (אשר לא הוקצו), בעלי גודל קבוע (לרוב כולם באותו גודל). שיטה זו עובדת היטב עבור מערכות משובצות מחשב פשוטות, בהן אין צורך בהקצאת אובייקטי זיכרון גדולים. אבל שיטה זו סובלת מקיטוע, כלומר בזבוז זיכרון בתוך הבלוק המוקצה לאובייקטים קטנים יותר. למרות זאת, בעקבות התקורה הנמוכה יחסית, שיטה זו יכולה לשפר משמעותית את הביצועים עבור אובייקטים שזקוקים להקצאה/שחרור באופן תכוף ונמצאת בשימוש נפוץ במשחקי וידאו.
ניהול זיכרון ידני > מימושים > בלוק חבר

בשיטה זו, הקצאת הזיכרון מתבצעת ממספר בריכות זיכרון (במקום רק אחת), כאשר כל בריכה מייצגת בלוקי זיכרון בגודל מסוים (ושונה) שהוא חזקה של שתיים. ייתכנו גם בריכות שמאופיינות בגודלי בלוקים נוחים אחרים.
כל הבלוקים מגודל ספציפי, נשמרים ברשימה מקושרת ממויינת או עץ וכל הבלוקים החדשים שנוצרים בזמן הקצאות הזיכרון נוספים לבריכת הזיכרון המתאימה (לפי גודלם) לשימוש עתידי. אם מבוקשת הקצאת זיכרון בעלת גודל קטן מהגודל המינימלי הזמין, נבחר הגודל המינימלי והבלוק הספציפי מפוצל. אחד מהחלקים שפוצלו נבחר והתהליך ממשיך עד שבקשת ההקצאה נענית עד תום.
כאשר בלוק מוקצה, האלגוריתם יתחיל עם גודל הבלוק הקטן ביותר שגדול דיו כדי להימנע מפירוק בלוקים מיותר. כאשר בלוק משוחרר, משווים אותו לבלוק החבר. אם שניהם משוחררים, הם מאוחדים יחדיו וימוקמו במיקום רשימת הבלוקים (הגדולה יותר) אשר מתאימה לגודלם החדש.
ניהול זיכרון ידני > מימושים > הקצאת אריח (מטמון)

כאשר טיפוס וגודל האובייקטים שאותם רוצים להקצות ידועים מראש, ניתן להשתמש במנגנון ה-slab (אריחים). בשיטה זו מקצים מראש "מטמונים", המכילים מספר רב של אריחים פנויים, כאשר כל אריח הוא בדיוק בגודל האובייקטים המבוקשים. בניית אובייקט כלשהו תקצה לעצמה אריח פנוי כלשהו מתוך המטמון ואילו מחיקה של אובייקט תוסיף את האריח שהיה בשימוש בחזרה למטמון. אלגוריתם ניהול הזיכרון צריך לבצע מעקב אחר רשימת המשבצות/החריצים הפנויים במטמון. שיטת ניהול זיכרון זו פותרת את בעיית הפרגמנטציה מכיוון שכל אריח ברשימה הוא בדיוק בגודל המתאים.
ניהול זיכרון ידני > מימושים > הקצאה על המחסנית

בהרבה מערכות דמויות יוניקס וגם בחלונות של Microsoft מממשים פונקציה הנקראת alloca, עבור הקצאת זיכרון מחסנית דינאמי, בצורה הדומה מאוד לפונקציה malloc של שפת C המיועדת להקצאה על הערימה (heap). המהדר, באופן טיפוסי, יתרגם זאת לפקודות אינליין אשר מבצעות מניפולציות במצביע המחסנית.
על אף שאין צורך בשחרור ידני של זיכרון המוקצה באופן זה, מכיוון שהוא משוחרר באופן אוטומטי כאשר הפונקציה שקראה לalloca "חוזרת", קיים סיכון של גלישת חוצץ (Buffer overflow). מכיוון שalloca היא פונקציית הרחבה נפוצה יחסית לניהול הזיכרון במחסנית וקיימת במערכות רבות (אך לא ב-POSIX או בשפת C), ההתנהגות שלה במקרה של גלישת חוצץ אינה מוגדרת.
גרסה בטוחה יותר של alloca הנקראת malloca_, אשר מדווחת על שגיאות, קיימת ב-Microsoft Windows. היא דורשת את השימוש בfreea_. גם gnulib מאפשרת ממשק שקול ובמקום לזרוק חריגה (פסיקת) SEH לגבי גלישת חוצץ, הוא מפקיד/מאציל את הקצאת הזיכרון לפונקציית הערימה malloc כאשר הספרייה נתקלת בגודל הקצאה גדול מהיכולת.
אפשר להתחקות אחר תכונה זו באופן דומה על ידי ביצוע חשבון ידני ובדיקת גודל, כמו שימושים בalloca_account ב-glibc.
ניהול זיכרון אוטומטי

במספר מימושים של שפות תכנות, לדוגמה שפת ג'אווה, בעת קריאה לשגרה, סביבת זמן הריצה של התוכנית מקצה באופן אוטומטי זיכרון במחסנית הקריאות עבור משתנים מקומיים שאינם סטטיים בשגרה/פונקציה, אלו קרויים גם משתנים אוטמטיים. באופן דומה, משתנים אלו משחררים את מקומם בזיכרון באופן אוטומטי כאשר השגרה חזרה/יצאה.
הצהרות משתנים מיוחדות, יכולות לאפשר למשתנים מקומיים לשמור את ערכם בין קריאות לשגרה, או לאפשר למשתנים מקומיים להיות נגישים על ידי שגרות/פונקציות אחרות. הקצאת הזיכרון האוטומטית של משתנים מקומיים מאפשרת לרקורסיה להיות אפשרית עד לעומק המוגבל על ידי הזיכרון הזמין/פנוי לשימוש.
ניהול זיכרון אוטומטי > שיטת איסוף זבל

שיטת איסוף זבל היא אסטרטגיה לזיהוי זיכרון שהוקצה (באופן אוטומטי), עבור אובייקטים שאינם שמישים יותר בתוכנית והחזרת הזיכרון הזה, שבפועל כבר לא יכול להימצא בשימוש על ידי התוכנית, לבריכת הזיכרון הפנוי. השיטה הזו, בניגוד לניהול זיכרון "ידני", מקלה על המתכנתים והם אינם נדרשים להקצות ולשחרר זיכרון באופן מפורש במהלך התוכנית, וכך יכולה למנוע באגים בניהול הזיכרון. עם זאת, שיטה זו דורשת זיכרון משל עצמה ומעצם כך לוקחת משאבי זיכרון מלכתחילה (שאותם היא מנסה לחסוך). בנוסף לכך היא גם עלולה להתחרות עם התוכנה, לה היא מנסה לעזור בניהול הזיכרון, על זמן ריצה על המעבד.
מערכות עם זיכרון וירטואלי

זיכרון וירטואלי היא שיטה להפרדה בין ארגון הזיכרון, לחומרה פיזית (זיכרון פיזי). אפליקציות ותוכנות פועלות ומשתמשות בזיכרון בעזרת כתובות זיכרון וירטואליות. כל ניסיון של האפליקציה לגשת לכתובת זיכרון וירטואלית ספציפית גורמת למעבד לתרגם את כתובת הזיכרון הווירטואלית לכתובת זיכרון פיזית ממשית. בצורה זו מערכת ההפעלה מגבילה את האופן שבו תהליך כלשהו יכול לגשת לזיכרון. תכונה זו, הנקראת הגנת זיכרון, מונעת מתהליך לקרוא או לכתוב לזיכרון אשר אינה הוקצה עבורו, ובכך למנוע מקוד זדוני או לא תקין בתוכנית אחת להפריע לפעולתה התקינה של תוכנית אחרת.
על אף שבאופן רגיל הזיכרון אשר מוקצה לתהליכים ספציפיים בדרך כלל מבודד, תהליכים לעיתים זקוקים ליכולת לשתף מידע ביניהם. זיכרון משותף הוא אחת הטכניקות המהירות יותר עבור תקשורת בין תהליכים.
זיכרון לרוב מסווג על ידי קצב הגישה אליו, לשתי קטוגריות - אחסון ראשי ואחסון המשני. מערכות ניהול זיכרון, בנוסף לפעולות אחרות, גם מטפלות בהעברת מידע בין שתי רמות זיכרון אלו.
ניהול זיכרון במערכות OS/360 ובמערכות מבוססות בהמשך

מערכת IBM/360 לא תומכת בזיכרון וירטואלי. בידוד זיכרון בין תהליכים מושג לעיתים בעזרת שימוש במפתחות הגנה, המקצים מקום אחסון ומפתח שונה עבור כל תהליך, כאשר המקום 0 מוקצה לתהליך המשגיח על המערכת ולשאר התהליכים נשארים המפתחות 1–15. התהליך המשגיח הוא האחראי על ניהול הזיכרון של כל שאר התהליכים במערכת. תהליך יכול לבקש זיכרון בעזרת שימוש במאקרו GETMAIN, ולשחרר אותו בעזרת שימוש במאקרו FREEMAIN. אלו מביאים לקריאה לתהליך המשגיח (SVC) אשר מבצע את הפעולה. פרטי המימוש המדויקים משתנים כתלות באופן יצירת המערכת, למשל PCP, MFT, MVT (כולן מערכות מבוססות OS/360).
במערכת OS/360 MVT, הקצאת משנה בתוך אזור תהליך או אזור תור המערכת (SQA) מבוססת על בריכות משניות, אזורים שהם מכפלות של 2KB בגודלן – גודל אזור בריכת משנה המוגן על ידי מפתח הגנה. בריכות משנה ממוספרות מ-0 עד 255. בתוך אזור, לבריכות משנה מוקצת הגנת האחסון של התהליך או המפתח של המשגיח, מפתח 0. בריכות משנה 0–127 מקבלות את מפתח ההגנה של התהליך. בתחילה, רק בריכת משנה אפס נוצרת, וכל בקשות אחסון על ידי המשתמש נענות על ידי בריכת משנה 0, אלא אם כן מצוין מספר בריכת משנה אחרת בבקשת הזיכרון. בריכות משנה 250–255 נוצרות בעזרת בקשות זיכרון על ידי המשגיח אך מטעם התהליך. לרוב הבקשות הללו מוקצה מפתח 0, על אף שחלק מקבלות את המפתח של התהליך. מספרי בריכות המשנה רלוונטיות גם בMFT, אך שם הפרטים הרבה יותר פשוטים. MFT משתמש במחיצות קבועות אשר ניתנות להגדרה מחדש על ידי המפעיל, במקום אזורים דינמיים, ולPCP יש בכלל רק מחיצה אחת.
כל בריכת משנה ממופה על ידי רשימה של בלוקי שליטה המזהים בלוקי זיכרון מוקצים ופנויים בתוך בריכת המשנה. זיכרון מוקצה על ידי מציאת אזור פנוי בגודל מספק, או על ידי הקצאת בלוקים נוספים בתוך בריכת המשנה, לכל היותר עד לגודל אזור התהליך הכולל. אפשרי לפנות את כל או חלק מאזור זיכרון מוקצה.
הפרטים במימוש של OS/SV1 דומים לאלו של MFT ושל MVT; הפרטים עבור OS/VS2 זהים לאלו של MFT, מלבד העובדה שגודל דף זיכרון הוא 4KB. עבור OS/VS1 וגם עבור OS/VS2 אזור תור המערכת המשותף (SQA) לא ניתן לחלוקה לדפי זיכרון.
ב-MVS, מרחב הכתובות כולל אזור משותף נוסף אשר ניתן חלוקה לדפי זיכרון, אשר נקרא אזור האחסון המשותף (CSA), וכן אזור פרטי נוסף, אזור התהליך של המערכת (SWA). כמו כן, מפתחות הזיכרון 0–7 כולם שמורים לשימוש של קוד בעל הרשאות גבוהות.
הערות שוליים

↑  Silberschatz, Abraham (2011). Operating system concepts essentials. Peter B. Galvin, Greg Gagne. Hoboken, NJ: Wiley & Sons. ISBN 0-470-88920-9. OCLC 744652838.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530029405171  GND: 4182146-4  LCCN: sh90003066 
אילוסטרציה לבעיית הקיטוע חיצוני
סיטה וגיטה

| --- | --- |

 בימוי:  ראמש סיפי 
 הופק בידי:  G. P. Sippy 
 תסריט:  Javed Akhtar 
 עריכה:  M. S. Shinde 
 שחקנים ראשיים:  המה מליני דהרמנדרה סנג'יב קומאר מנורמה 
 מוזיקה:  Rahul Dev Burman 
 מדינה:  הודו 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1972 
 משך הקרנה:  162 דק' 
 שפת הסרט:  הינדי 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט קומדיית פעולה, סרט רומנטי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סיטה וגיטה (בהינדית: सीता और गीता) הוא סרט קולנוע הודי שיצא לאקרנים בשנת 1972. הסרט, בכיכובם של המה מליני, דהרמנדרה וסנג'יב קומאר היה גרסה מודרנית, הגם שלא מדויקת לפרטי פרטים, לספרו של מארק טוויין "בן המלך והעני".
סרט זה זכה להצלחה רבה בקופות הקולנוע בהודו, באסיה וברוסיה, ואף הגיע לישראל, בשנות השבעים של המאה העשרים.
עלילה

זוג נשוי נקלע לבעיה בכבישים ביום סוער וגשום. הבעל הוא אדם עשיר ואשתו בחודש האחרון להריונה. הם מוצאים מחסה בבית צוענים עני, זוג אחר אשר לא יכול להביא לעולם ילדים. האישה ההרה יולדת בעזרתה של האישה המארחת. נולדות תאומות. יום אחרי עוזב הזוג העשיר את בית העניים כאשר הוא חושב שנולדה להם רק בת אחת, מבלי לדעת שהאישה העניה לקחה את התינוקת השנייה לעצמה.
20 שנים חולפות. הזוג העשיר נהרגו בתאונת דרכים ובתם ה"יחידה" סיטה (המה מליני) נשארה עם דודה ודודתה המרשעת. האישה הצועניה הענייה התאלמנה מבעלה ומגדלת את בתה גיטה (המה מליני), אשר אותה חטפה לפני שנים.
סיטה וגיטה זהות במראה, אך סיטה כנועה, ביישנית ואומללה אשר עוברת התייחסות קשה מטעם אשתו של דודה, וכל ימיה עובדת כמשרתת בביתה מבלי להבין שבית זה שייך לה, ואילו גיטה חצופה, עקשנית, נערת רחוב אשר חיה כמו צוענייה ומתפרנסת מריקודים והצגות ברחוב, יחד עם בחור שכונתי אחר, רקה (דהרמנדרה).
יום אחד סיטה מואסת בחייה הקשים בביתה עם דודתה, ובורחת מהבית כדי להתאבד. בני המשפחה מדווחים למשטרה לחפשה משום שבלעדיה ובלי חתימתה הם לא יקבלו את הסכום החודשי אשר הייתה מקבלת סיטה. גם גיטה בורחת מביתה, עקב מריבה שגרתית עם אמה. כאשר סיטה מנסה לזרוק עצמה לאגם, חושב רקה שזוהי גיטה ומציל אותה. כך מגיעה סיטה לביתה של גיטה, ושם מתקבלת באהבה, כפי שמעולם לא נתקבלה. גיטה לעומתה, מגיעה במקרה למשטרה, שם מזוהה כסיטה. השוטרים לוקחים אותה לבית דודה של סיטה (שהוא גם דודה שלה, כמובן), ושם היא מגלה עד כמה רע היחס של אשתו של דודה כלפי כל הבית, וכן יחסו של אחיה של אשתו, אשר בזמנו ניסה גם לאנוס את סיטה. גיטה, אשר גדלה ברחוב, לימדה לקח את שניהם והפכה להיות בעלת הבית, כראוי. היא אינה רוצה לחיות שם, אך רחמיה נכמרים על סבתה, אמו של אביה, והיא מחליטה להישאר ולהשליט שם סדר.
העלילה הופכת לקומדיית טעויות אשר במרכזה עומדות סיטה וגיטה.
סיד כהן

| --- | --- |

סיד כהן, 1949
 לידה:  12 במאי 1921 בותאוויל, דרום אפריקה 
 פטירה:  2 בדצמבר 2011 (בגיל 90) 
 מדינה:  ישראל 
 
משמאל לימין: סיד כהן, גידי ליכטמן, מודי אלון, עזר ויצמן וארני רוך
סיד כהן, עזר ויצמן ונלסון מנדלה
סיד (סידני) כהן (12 במאי 1921 – 2 בדצמבר 2011) היה טייס קרב ורופא יהודי ישראלי ממוצא דרום אפריקאי. כטייס נמנה עם מקימי חיל האוויר הישראלי, ושימש כמפקדה השני של טייסת 101 (טייסת הקרב הראשונה), וכמפקד בסיס חצור.
ביוגרפיה

כהן נולד בעיירה בותאוויל (Bothaville) שבדרום אפריקה למשפחה יהודית בת שבעה אחים. כשסיים את לימודיו התיכוניים, עבר ליוהנסבורג, ושם עבד במכרה זהב. לאחר זמן קצר עזב את המכרה, והחל לעבוד במפעל לייצור דינמיט. כשהיה בן 19 החלה מלחמת העולם השנייה, והוא החליט להתגייס לצבא הדרום אפריקאי. בשנת 1941 קיבל כנפי טיס, לאחר שלמד לטוס על מטוסי טייגרמות' (Tiger Moth)  והוקר הארט (Hawker Hart). חודש לאחר סיום הקורס נשלח לקהיר, והחל בטיסה מבצעית במדבר המערבי, בטייסת דרום אפריקאית שפעלה במסגרת כנף של חיל האוויר המלכותי האנגלי.
בקרב אל-עלמיין בשנת 1942 השתתף עם שני אחיו, ששירתו גם הם בחיל-האוויר הדרום אפריקאי. בקרב זה נהרג אחד מאחיו. סמוך לסיום המלחמה בצפון אפריקה, ולאחר שביצע כ-135 גיחות במשך 15 חודשים, הוחזר כהן לדרום אפריקה כמדריך לאימוני טיסה מבצעית.
בשנת 1944 נשלח להילחם בטייסת שהפעילה מטוסי קרב מסוג "קרטיס P-40 קיטיהוק" באיטליה. בסיום המלחמה באירופה, התנדב להילחם ביפן במסגרת כנף דרום-אפריקאית שנשלחה לשם. עת תום המלחמה קיבל תעודת הצטיינות ממלך אנגליה וממפקד חיל-האוויר הדרום אפריקאי על פעילותו במלחמה. לאחר המלחמה חזר לדרום אפריקה והחל ללמוד רפואה.
בחיל האוויר הישראלי

בשנת 1947, כאשר החלה מלחמת העצמאות בישראל, החליט כהן להפסיק את לימודי הרפואה, והצטרף למשלחת של מתנדבים לעזרת יהודי ארץ ישראל (מח"ל). במאי 1948, עת היו בדרכם לישראל, עברה הקבוצה בצ'כוסלובקיה שם למדו להטיס את מטוס האוויה S-199. ביוני 1948 הגיע לארץ ישראל, וצורף לטייסת 101 - טייסת הקרב הראשונה (והיחידה באותו עת) של חיל האוויר הישראלי. מפקד הטייסת היה מודי אלון וחבריו לטייסת היו לו לנארט, מילטון רובנפלד, אדי כהן, עזר ויצמן ועוד טייסים נוספים מאנגליה, קנדה, ארצות הברית ודרום אפריקה. בספטמבר השתתף במבצע ולוטה להבאת מטוסי ספיטפייר מצ'כוסלובקיה לישראל. באמצע חודש אוקטובר איבדה הטייסת את מפקדה שהתרסק עם מטוסו בגישה לנחיתה בשדה התעופה הרצליה. עוד באותו יום ביקש מפקד חיל האוויר, אהרן רמז, מכהן ליטול את הפיקוד על הטייסת.
בנובמבר 1948 עברה הטייסת בפיקודו מהרצליה לבסיס חצור. וכהן שימש כמפקד הבסיס והטייסת. זמן קצר לאחר מכן הגיעו ארבעה טייסים חדשים לטייסת, ועל כהן הוטלה המשימה לאמנם לטוס. הוא קרא להם למשרדו ואמר להם שאימוניהם לא יכללו רק נושאי טיסה, אלא גם כיצד להיות מפקדים טובים. ארבעת החיילים היו מוטי הוד, ישעיהו גזית, דני שפירא וטיבי בן שחר. ב-14 במרץ 1949 העניק להם סיד את כנפי הטיס, במסדר הכנפיים הראשון בחיל האוויר, יחד עם הרמטכ"ל, יעקב דורי.
בסוף אותו חודש העביר את הפיקוד על הטייסת לחברו הטוב עזר ויצמן, בטקס קצר על המסלול בחצור שבו פשט סיד את המעיל שלו והעביר אותו לוויצמן כמעשה סמלי של העברת פיקוד. לאחר מכן חזר לדרום אפריקה להמשך לימודי הרפואה, וב-1950 נישא לאדלין ונולדו להם שלוש בנות. בשנת 1965, בעידודו של עזר ויצמן, החליט לעלות לישראל, ועבד כרופא בבית החולים תל השומר, וכרופא צוות אוויר בחברת אל על, שם עבד עד פרישתו בגיל 85.
במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום כיפור שימש כרופא מוטס וכן היה הרופא המלווה של גולדה מאיר כאשר טסה לארצות הברית בהיותה ראש הממשלה.
עד סוף ימיו התגורר בשכונת "נווה-רום" ברמת השרון, בסמוך לוותיקי חיל האוויר ביניהם דוד עברי, עמוס לפידות, רן גורן.
ב-2 בדצמבר 2011 נפטר בביתו בגיל 90.
הערות שוליים

↑  de Havilland Tiger Moth
↑  Hawker Hart
סיד אבו אל-אעלא מודודי

| --- | --- |

 לידה:  25 בספטמבר 1903 אורנגבאד, הודו 
 פטירה:  22 בספטמבר 1979 (בגיל 75) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  הראג' הבריטי, פקיסטן 
 מפלגה:  גַ'מַעאת-א-אסלאמי 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 פרסים והוקרה:  פרס המלך פייסל הבינלאומי לשירות האסלאם (1979) 
 
סַיִד אבו אל-אעלא מַודוּדי (באורדו: ابو الاعلی مودودی; 25 בספטמבר 1903 אוראנגאבאד, הודו - 22 בספטמבר 1979 באפאלו, ניו יורק; נקבר בלאהור שבפקיסטן) היה איש דת מוסלמי-סוני, פוליטיקאי והוגה דעות מדיני שפעל בהודו ולאחר מכן בפקיסטן.
ביוגרפיה

מודודי, שמשפחתו מקורה משושלת קדושים סופים, קיבל חינוך מסודר בביתו. בגיל 14 תרגם מכתביו של קאסם אמין לשפת אורדו. בגיל 15, בעקבות מות אביו והשארת המשפחה ללא מפרנס, החל מודודי לעבוד ועסק בעיתונות ובתחום ההגות. מאוחר יותר עסק גם בכתיבת שירה ומדעים באנגלית.
בגיל 38, בשנת 1941, הקים את התנועה הפוליטית "גַ'מַעאת-א-אסלאמי" (באורדו: جماعتِ اسلامی), תנועה המעודדת ערכים אסלאמיים ושמירת הדת. לאחר חלוקת הודו והתפרקות הראג' הבריטי, חולקה התנועה לשתיים: זו שבחלק ההודי וזו שבחלק הפקיסטני. מאוחר יותר הוקמו לתנועה סניפים גם בבנגלדש, בקשמיר ובסרי-לנקה. מודודי כיהן כראש התנועה עד שנת 1972, אז פרש מראשותה מסיבות בריאותיות. מתוקף תפקידו זה, היה שותף בכתיבת החוקה הפקיסטנית בשנת 1956.
מודודי היה בעל השפעה רבה על ההגות האסלאמית במאה ה-20, ונחשב לאביהם הרוחני של סייד קוטב ושל שורה ארוכה של ארגוני אסלאם קיצוניים. הוא קרא למאבק בכוח נגד המורדים בשלטון אללה - כלומר, כל העולם הלא-מוסלמי, ושלל את כל הזכויות הפוליטיות והשלטוניות של לא-מוסלמים.
ראו גם

אסלאמיזם
הערות שוליים

↑  jihad in islam ע' 6, 7, 22
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256713305171  PLWABN: 9810570489405606  BIBSYS: 90218911  BNE: XX1466928  BnF: cb12001705b (data)  CANTIC: a11085484  CiNii: DA05742451  GND: 119307359  ICCU: PALV048346  ISNI: 0000 0001 1029 1137  LCCN: n79081477  NDL: 01001056  NKC: xx0109328  NLA: 36012713  NLG: 278464  NTA: 069550344  RERO: 02-A003575743  SELIBR: 75096  SUDOC: 028118847  TDVİA: mevdudi  Trove: 1185299  VIAF: 71401109   WorldCat (עם VIAF): 71401109 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סויוז MS-15

סויוז MS-15 (ברוסית:Союз МС-15) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-25 בספטמבר 2019 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-17 באפריל 2020. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 61 לתחנת החלל הבין-לאומית.
הצוות

רוסיה אולג סקריפוצ'קה - מפקד
איטליה ג'סיקה מאיר - מהנדסת טיסה
איחוד האמירויות הערביות הזאע אל-מנסורי - מהנדס טיסה (בהמראה בלבד, חזר ב-סויוז MS-12)
ארצות הברית אנדרו מורגן(אנ') - מהנדס טיסה (בנחיתה בלבד, הגיע ב-סויוז MS-13)
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה סרגיי ריז'יקוב - מפקד
ארצות הברית תומאס מרשברן - מהנדס טיסה
איחוד האמירויות הערביות סולטאן א-ניאדי - מהנדס טיסה
שינויים בהרכב צוותי המראה ונחיתה קשורים לטיסה קצרה של הזאע אל-מנסורי. עלות שהותו בחלל הייתה 40 מיליון $.
תיאור המשימה

חללית "סויוז MS-15" שוגרה ב-25 בספטמבר 2019 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
החללית התחברה למודול "זבזדה" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור כ-6 שעות ללא בעיות. באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 61 בפיקוד לוקה פרמיטנו.
צוות החללית הצטרף למשלחת שגדלה ל-6 אנשי צוות. בהמשך הם עברו משלחת מס' 62.
במהלך שהות קצרה בתחנת החלל הזאע אל-מנסורי ביצע מספר ניסויים. הוא חזר לכדור הארץ כעבור 8 ימים בחללית "סויוז MS-12".
"סויוז MS-15" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-17 באפריל 2020 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ. במקום הזאע אל-מנסורי על הסיפון היה אנדרו מורגן (הגיע לחלל בחללית סויוז MS-13). הנחיתה עברה ללא בעיות.
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 62 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סויוז MS-12

סויוז MS-12 (ברוסית:Союз МС-12) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-14 במרץ 2019 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-3 באוקטובר 2019. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 59 לתחנת החלל הבין-לאומית.
הצוות

רוסיה אלכסיי אובצ'ינין - מפקד
ארצות הברית ניק הייג - מהנדס טיסה
ארצות הברית כריסטינה קוק - מהנדס טיסה (בהמראה בלבד, חזרה ב-סויוז MS-13)
איחוד האמירויות הערביות הזאע אל-מנסורי - מהנדס טיסה (בנחיתה בלבד, הגיע ב-סויוז MS-15)
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה אלכסנדר סקבורצוב - מפקד
איטליה לוקה פרמיטנו - מהנדס טיסה
ארצות הברית אנדרו מורגן(אנ') - מהנדס טיסה
הרכב הצוות סוכם בדצמבר 2018 לאחר שהזאע אל-מנסורי סיים בצהלחה את הקורס והוסדרה מתכונת טיסתו ושהייתו קצרה בתחנת החלל.
תיאור המשימה

חללית "סויוז MS-12" שוגרה ב-14 במרץ 2019 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
החללית התחברה למודול "ראסווט" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור כ-6 שעות ללא בעיות. באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 59 בפיקוד אולג קונוננקו.
צוות החללית הצטרף למשלחת שגדלה ל-6 אנשי צוות. בהמשך הם עברו למשלחת מס' 59.
"סויוז MS-12" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-3 באוקטובר 2019 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ. במקום כריסטינה קוק על הסיפון היה הזאע אל-מנסורי (הגיע לחלל כשבוע לפני זה בחללית סויוז MS-15). הנחיתה עברה ללא בעיות.
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 60 לתחנת החלל הבין-לאומית.
סיטוס אינברסוס

| --- | --- |

לב וריאות הפוכים במצב של סיטוס אינברסוס (איור)
 תחום:  גנטיקה רפואית 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  413679 
 MeSH:  D012857
 סיווגים
 ICD-11:  LA82 
 
סיטוס אינברסוס (בלטינית: Situs inversus, לפי מילון מונחי האקדמיה ללשון העברית: חִלְּפוּת אֵיבָרִים) היא הפרעה מולדת שבה האיברים הפנימיים בגוף נמצאים בסדר הפוך מהמיקום הרגיל שלהם. הסדר הרגיל של האיברים שאיתו נולדים רוב בני האדם נקרא בשפה מדעית "Situs solitus". שכיחות התופעה היא פחות מאדם אחד ל-10,000. ההפרעה אינה גורמת בדרך כלל לסיבוכים רפואיים כלשהם.