stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלכת הלבבות

| --- | --- |

מלכת הלבבות
 הופעה ראשונה:  הרפתקאות אליס בארץ הפלאות
 יוצרים:  לואיס קרול 
 גילום הדמות:  ברברה הרשי הלנה בונהם קרטר
 דיבוב:  ורנה פלטון
 מידע
 גזע:  אדם
 אזרחות:  ארץ הפלאות 
 
מלכת הלבבות היא דמות מהספר "אליס בארץ הפלאות", מאת הסופר לואיס קרול. מלכת הלבבות היא מונרכית בעלת מזג-חם שלואיס קרול עצמו תיאר אותה בתור "הזעם העיוור", הממהרת לחרוץ דיני מוות לקלה שבעבירות. המשפט המפורסם המזוהה איתה ביותר, הוא "ערפו את ראשו!".
בספר, מתייחסים למלכה כקלף מתוך חפיסת קלפי משחק בהם משחקת אליס, אך איכשהו היא מסוגלת לדבר ולשלוט באדמות בסיפור, לצדו של מלך הלבבות. לעיתים קרובות, מתבלבלים בין מלכת הלבבות למלכה האדומה מספר ההמשך – "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם", אף על פי שהשתיים שונות מאוד.
בגינות הארמון, פוגשת אליס בשלושה קלפים (העסוקים בצביעת ורדי הגן באדום, כי הם שתלו ורדים לבנים ולא אדומים כמו שהמלכה רצתה) שממליצים לה לצאת מהקרקעות כדי לא לפגוש במלכה. היא מבולבלת, וכיוון שמעולם לא פגשה במלכה, מתעלמת מהמלצתם. כשהמלכה מגיעה לגן ושואלת את אליס מי שוכב על הרצפה (שכן צדם האחורי של כל הקלפים זהה), היא עונה שאינה יודעת. המלכה מתרגזת ומצווה שיערפו את ראשה של אליס, אך בעלה המתון יחסית, מזכיר לה שהיא רק ילדה ובכך מציל אותה מגזר הדין.
למרות התדירות הגבוהה של גזרי דין מוות שהמלכה גוזרת, נראה שרק מעט אנשים אכן מאבדים את ראשם בסיפור. מלך הלבבות נותן מחילה להרבה מנתיניו כשהמלכה אינה מסתכלת וחיילי הקלפים מתנהגים כאילו הם מרצים אותה אך בפועל אינם מבצעים את גזרי הדין. הגריפון אומר לאליס ש"אלו רק גחמות שלה: היא אף פעם לא מוציאה אף אחד להורג, את יודעת". אך עדיין, כל היצורים בארץ הפלאות פוחדים מהמלכה. בפרקים האחרונים, המלכה חורצת את דינה של אליס בשנית (על כך שהגנה על נסיך הלבבות), והיא מציעה גישה חדשה להגיע לצדק: עונש לפני גזר הדין.
תיאורים מודרניים בתרבות הפופולרית בדרך כלל מציגים את המלכה כאנטגוניסט, בגלל תחושת הסכנה שהדמות משרה, אבל בספר זה לא תפקידה של המלכה. היא פשוט עוד אחד מרבים מהמכשולים שאליס נתקלת בהם במסעה בארץ הפלאות, אך אולי היא מהווה סיכון פוטנציאלי גבוה יותר.
דמותה של מלכת הלבבות הופיעה אף בסרט של אולפני וולט דיסני משנת 1951 "עליסה בארץ הפלאות" בתור הנבל העיקרי.
בגרסה המקורית של הספר שנקרא "הרפתקאותיה של עליסה מתחת לאדמה", היא כונתה ה"דוכסית" (הרבה לפני הופעתה של הדוכסית ב"עליסה בארץ הפלאות") ובנוסף צוין שהיא הייתה אחראית על הצבים המדומים.
| לואיס קרול |
| --- | --- | --- |
| יצירות | הרפתקאות אליס בארץ הפלאות • מבעד למראה ומה אליס מצאה שם • ציד הסנרק • מה שהצב אמר לאכילס |  |
| דמויות אליס בארץ הפלאות | אליס • הארנב הלבן • הכובען המטורף • ארנביב • חתול צ'שייר • הזחל • מלכת הלבבות |  |
| דמויות מבעד למראה | אליס • המפטי דמפטי • האריה והחד-קרן • טווידלדם וטווידלדי |  |
| עולמות | ארץ הפלאות • ארץ המראות |  |
| שירה | ג'ברווקי • סוס הים והנגר |  |
| אישים | אליס לידל • ג'ון טניאל |  |
קונדוז (מחוז)

| --- | --- |

רחוב בכפר עימאם סחיב שבמחוז
 מדינה:  אפגניסטן אפגניסטן
 נפות במחוז:  7
 בירת המחוז:  קונדוז
 שפה רשמית:  דארי, פשטו 
 תאריך ייסוד:  1964
 שטח:  8,039 קמ"ר
 גובה:  379 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  950,813 (2012)
 קואורדינטות:  36°48′N 68°48′E﻿ / ﻿36.8°N 68.8°E﻿ / 36.8; 68.8 
 אזור זמן:  UTC+4:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נפות המחוז קונדוז
מחוז קוּנדוּז (בדארי: کندز ופשטו: کندوز) הוא אחד מ-34 מחוזותיה של אפגניסטן, הממוקם בצפון-מזרח המדינה, בגבול עם טג'יקיסטן. מספר תושביה הוא כ-953,800, המשתייכים לקבוצות אתניות רבות, בעיקר פשטונים, אחר כך אוזבקים וטג'יקים, עם מסורות של חברה שבטית.
בירת המחוז היא העיר קונדוז. בסמוך לבירת המחוז שוכן שדה התעופה קונדוז.
רוב שטח המחוז הוא מישורי פרט ל 12% המכוסים הרים וגבעות.
המחוז נשלט על ידי עמק הנהר קונדוז. הנהר זורם בהיקף בלתי סדיר מדרום צפונה ונשפך אל נהר אמו דריה המהווה גבול בין אפגניסטן לטג'יקיסטן השכנה. בשר ח'אן בנדר נבנה גשר חדש מעל אמו דריה. מי הנהר על יובליו מספק השקיה לשדות החקלאיים של האזור המוכה בצורת. ישנם גם שדות המושקים על ידי גשמים וכן כרי מרעה.
מפת הקבוצות האתניות-לשוניות באפגניסטן בשנים 2001–2009
דמוגרפיה

אף על פי שלא התקיים מפקד אוכלוסין מהיימן, בשנת 2012 מעריכים כי אוכלוסיית המחוז היא בערך 953,000 תושבים.
הקבוצות האתניות העיקריות באזור הן הפשטונים (34%) והאוזבקים (27%), אחר כך הטג'יקים (20%), הטורקמנים, (9.4%),הזארה (3.5%) ערבים דוברי פרסית (4.6%), 3.5% חזארה וקבוצות אתניות אחרות - בלוצ'ים, פשאים, נוריסטנים וכו'.
כ-94% מהתושבים הם מוסלמים סונים, ו 6% מוסלמים שיעים. השפות העיקריות במדוברות במחוז הן דארי, פאשטו ואוזבקית.
דמוגרפיה > יישובים חשובים

קונדוז
איסאקייל
חקאני
מדרסה
מולה גולאם
| נפה | אוכלוסייה | הרכב אתני של האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| עלי אבאד | 45,850 | 47% פשטונים, 45% טג'יקים, 20% הזארה, 18% אוזבקים |
| דשת-י ארצ'י | 99,000 | 40% פשטונים, 35% אוזבקים, 15% טג'יקים, 10% טורקמנים |
| צ'האר דרה | 69,250 | 55% פשטונים, 25% טג'יקים, 12% אוזבקים, 8% טורקמנים |
| אמאם סהיב | 250,000 | 45% אוזבקים, 25% פשטונים, 25% טג'יקים, 5% טורקמנים |
| ח'אן אבאד | 110,000 | 40% פשטונים, 25% טג'יקים, 20% הזארה, 10% אוזבקים, 5% פשאים |
| קונדוז | 259,259 | פשטונים, אוזבקים, טורקמנים, טג'יקים, הזארה |
| קלעה-י זאל | 120,000 | 90% טורקמנים, 10% פשטונים |
היסטוריה > באקטריה, הלניזם ובודהיזם

בימי קדם שטחי המחוז קונדוז היו חלק מחבל הארץ הידוע ביוונית בשם באקטריה.
במחוז קונדוז נמצאה בזמנו העיר אלכסנדריה על נהר אוקסוס שהוקמה על ידי אלכסנדר מוקדון ואשר פרחה בימי הממלכה היוונית-באקטרית ונודעה בשם "אי-חאנום" (המאה ה-4-המאה ה-2 לפנה"ס)
במקום העיר קונדוז של ימינו עמדה העיר העתיקה דרפסאקה שהיה במאה השלישית מרכז חשוב ללימודים בודהיסטים ויישוב משגשג.
היסטוריה > הפתאלים, סאמאנים, ע'זנווים, גורים, ח'ווארזמים,

השם קונדוז אינו מוזכר בספרי הגאוגרפים המוסלמים בכל תקופת ימי הביניים. בשטח המחוז קונדוז של ימינו היה קיים מחוז ההיסטוריה טוחארה או מאוחר יותר, טוחאריסטן. הוא נשלט על ידי האימפריה ההפתאלית יד לפלישת הערבים בשלהי המאה ה-6-תחילת המאה ה-7. דרפסאקה הייתה לבירת ההפתאלים בשם ואלואליג' או בדיאן.
אחרי הערבים, שלטו באזור הסאמאנים הפרסים (980-819),הע'זנווים (בערך 980–1151), הגורים (1215-1151) והשאהים של ח'ווארזם (1221-1215).
היסטוריה > המונגולים

בשנת 1221 האזור נכבש על ידי המונגולים ונכלל באולוס של צ'אגאטאי חאן.
לא ברור אם במאה ה-13 נכבש המחוז קונדוז על ידי השושלת קארט מהראט
היסטוריה > הטימורים

שם העיר קונדוז (קוהנדיז) הוזכר לראשונה בימי מסעות הכיבוש של טימור לנג. קונדוז והאזור מסביב סופחו לאימפריה של שושלת הטימורית.
בסוף המאה ה-15 האזור נשלט על ידי אחד הסולטנים משושלת טימור, סולטן מחמוד מרזה אבן אבו סעיד. בשנים 1495-1494 כבש אותו סולטן חוסיין מרזה בייקארא ששלט בו עד יום מותו בשנת 1506. באותה שנה נפל בידי האוזבקים
ב-2 בדצמבר 1510 האוזבקים הובסו בקרב מרב על ידי שאה אסמעיל הראשון, מנהיג פרס הספווית ובני בריתו, ביניהם באבור, גם הוא מצאצאי טימור לנק, שהפך למייסד האימפריה המוגולית בהודו וסביבתה. החל משנת 1511 קונדוז נכנסה לתחום שליטתו של באבור. עד 1514 השתמש בה באבור במסעות הצבאיים שלו מעבר לאמו דריה לכיוון העיר חיסור והמחוז ואחש, מסעות שנכשלו בעקבות הנסיגה ההפרסית בשנת 1512.באבור סיפח את קונדוז לאמירות בדחשאן בת חסות של ממלכתו. בשנים 1520–1524 האוזבקים וגם הספווים חידשו את הקרבות אך באבור הצליח לשמור את האזור עבור האמירים בני חסותו והחל משנת 1526 הוא נכלל באימפריה המוגולית בהנהגתו.
בשנת 1546 באביב הגיע לאזור הומאיון, בנו של באבור, שנאלץ באותה תקופה להימלט מהודו. הוא נחל ניצחון בקונדוז והשתלט על חבל בדחשאן שאת ניהולו מסר לאחיו מרזה חינדל.
היסטוריה > אוזבקים

בשנת 1584 האוזבקים בראשות עבדאללה חאן כבשו את בדחשאן. הם הקימו מספר חאנויות, ביניהם החאנות של בדחשאן שכללה גם את קונדוז, החאנות בלך והחאנות חולם.
בשנים 1645–1649 חזרו המוגולים מהודו לזמן קצר לבלך ולבדחשאן, לרבות בקונדוז, אך גורשו סופית על ידי האוזבקים.
בבדחשאן שלטה במאות הקרובות שושלת אוזבקית שהקימה את העיר פאיזאבד. שושלת זו טענה עוד במאה ה-18 שנציגיה הם צאצאים של אלכסנדר הגדול. בקונדוז קבע את מושבו מושל של ה"מיר" האוזבקי.
היסטוריה > אוזבקים > החאנות האוזבקית של קונדוז

בשנת 1698 הומלך החאן הראשון של קונדוז, מחמוד ביי.
החאן של קונדוז קיבל בשנת 1751 את חסותו של אחמד שאה דוראני אך חסות זאת לא ארכה זמן רב. בשנת 1767 מרדו האוזבקים נגד האפגנים וב-1768 הפכה חאנות קונדוז לעצמאית. בתחילת המאה ה-19 ביקר הבריטי מונטסטוארט אלפיסטון בקונדוז ומצא כי המקום נצא בשליטת חאן אוזבקי עצמאי בשם חולדאודו חאן שהיה לו צבא של 15,000 חיילים.
בשנים בערך 1815–1842 שלט בקונדוז החאן מיר מוחמד מורד בג, בן השבט קטגאן, שהרחיב את שטחי החאנות. בשנת 1838 נאלץ לשלם מס לשליט האפגני דוסט מוחמד. בימי שלטונו קיבל העיר ביקור של הבריטי ג'ון ווד שמצא בו 500–600 בתים רעועים.
בשנת 1859 החאנות קונדוז הפכה סופית לבת חסות של שליט קאבול, דוסט מוחמד, יחד עם עוד אזור שמצפון להרי הינדו קוש והידוע כ"טורקסטן האפגני". האפגנים היו בדרך לכבוש את בדחשאן כשהאמיר בקונדוז הסכים לשלם מס ולהכיר את דוסט מוחמד כאדונו.
היסטוריה > אפגניסטן

בשנת 1888 חאנות קונדוז סופחה לאפגניסטן. העיר קונדוז נחשבה למקום לא בריא בגלל מכת המלריה.
תחת השלטון המקומי של שר חאן נאשר מחוז קונדוז הפך לאחד העשירים באפגניסטן בגלל הקמת חברת ספינצאר לפשתן שהתנהלה עד אחרי מלחמת העולם הראשונה במחצית הראשונה של המאה ה-20. בשנות ה-1920 המוקדמות קלט האזור מהגרים רבים מהטורקסטן הרוסי שנמלטו מפני השלטון הקומוניסטי. בין מאה אלף למאתיים אלף פליטים טג'יקים ואוזבקים התיישבו בצפון אפגניסטן.
בשנות ה-1930 האזור היווה בסיס לפעילות צבאית של הבסמ'צים, מתנגדים לשלטון הסובייטי ברפובליקות הסובייטיות שהקימו הקומוניסטים במרכז אסיה.
תחת השלטון האפגני אזור קונדוז היה עד שנת 1964 חלק ממחוז קטגאן. ב-1964 הוחלט על הקמת מחוז קונדוז.
היסטוריה > אפגניסטן > מלחמות אפגניסטן בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21

בשנת 1980 בעת התערבות ברית המועצות באפגניסטן הגיע לאזור כוח צבאי סובייטי:הדיוויזיה 201 הממונעת של רובאים.
באותה תקופה פעלו במחוז כוחות מזוינים של שתי מפלגות איסלאמיסטיות עיקריות:מחד - המפלגה האסלמית של אפגניסטן בראשות גולבדין חכמתיאר שבסיסה בנפת אימאם סאהיב. תחת דגלה התאחדו קבוצות רבות של מוג'חידין - של חולמרוד, טימור שאה, ד"ר שאמס, סופי פיאנד, מוללה עוסמן, סאמיוללה ואחרים, ומאידך - "החברה האסלאמית של אפגניסטן" בראשות בורחנודין רבאני שמקורה היה בנפה השכנה פאיזאבאד שבבדחשן ושכללה קבוצות בראשותם של אריף חאן, רחמטוללה, ביסמוללה, ארבוב חיידר, ג'אבר ואחרים.
מאוחר יותר בשנות ה-1990 האזור הפך בסיס לתנועת התנגדות אסלאמיסטית טג'יקית נגד המשטר הטג'יקי הפרו-רוסי בדושנבה ושהיווה איום על הסדר הפוסט-סובייטי במרכז אסיה.
בשנת 1997 נכנס האזור לשליטה של הטליבאן.
בשנת 2000 מושל המחוז, אריף חאן, האיש החזק של האזור, נרצח בפשאוור בפקיסטן. הוא הוחלף בתפקיד, עד שנת 2001, על ידי אחיו, חאג' עומר חאן. בהמשך הפך חאג' עומר חאן לנציג המחוז קונדוז בבית התחתון - וולאסי ג'ירגה ולזמן מסוים שימש כיועץ של הנשיא חאמיד כרזאי.
בנובמבר 2001 בימי מלחמת אפגניסטן השנייה נגד שלטון הטליבאן המקום נכבש על ידי כוחות נאט"ו בעיקר מאמריקאים. במסגרת זו גרמניה שלחה לכאן 4000 חיילים כדי להבטיח שיקום המחוז. בשנת 2009 התחילו לוחמי טליבאן להסתנן באזור. ב-4 בספטמבר 2009 כששתי משאיות דלק של נאט"ו הותקפו על ידי מורדים, מפקד מן הכוח הגרמני הזעיק עזרה. מטוס קרב אמריקאי הפציץ את המקום והרג מעל 90 אנשים, לפחות 40 אזרחים שבאו לאסוף את הדלק.
באותו חודש חברי טליבאן והארגון אל-קאעידה יחד אוהדיהם ועם צוותים צבאיים פקיסטנים הוטסו ברכבת אווירית לפקיסטן כדי לא ליפול בשבי בידי כוחות נאט"ו. חיילי נאט"ו נשארו באזור עד לשנת 2010.
ב-8 באוקטובר 2010 מושל המחוז, מוחמד עומר, נהרג על ידי מטען. ב-10 בפברואר 2011 מחבל מתאבד רצח את המוזל האפגני הבא ועוד שישה אנשים בנפת צ'רדארה, שבה התעצם המרד נגד השלטון המרכזי.
באפריל-אוקטובר 2015 התנהל קרב על השליטה בעיר קונדוז בין מורדים של טאליבאן לכוחות הביטחון של הממשלה בקאבול.
ב-28 בספטמבר הטליבאנים הצליחו להשתלט על בירת המחוז, קונדוז. זו הייתה בפעם הראשונה מאז 2001 שהטליבאן הצליחו להשיג שליטה על עיר חשובה במדינה.
ב-3 באוקטובר באותה שנה הפצצות אוויריות ממושכות של ארצות הברית על מרכז הטראומה בקונדוז גרמה למותם של 12 אנשי צוות של הארגון "רופאים ללא גבולות" ושל 10 מטופלים, כולל שלושה ילדים. נספרו 37 פצועים, כולל 19 אנשי צוות רפואי.
ב-13 באוקטובר לוחמי טליבאן נסוגו מן העיראחרי לחימה קשה עם הכוחות האפגנים, הנתמכים על ידי כוחות מיוחדים והפגזות אוויריות של כוחות ארצות הברית.
במאי 2017 הטליבאן כבשו את המחוז קאלא-אי-זאל.
בשנת 2021 בנסיבות נסיגת הצבא האמריקני מאפגניסטן כוחות הטליבאן יצאו למתקפה וכבשו את המחוז.
כלכלה

האזור היה אחד העשירים באפגניסטן עד לפלישה הסובייטית. עדיין מפותחת בו החקלאות - גידולי אורז, תירס, חיטה, מלונים ופירות אחרים, ירקות, שומשום. קיימים גם מטעי כותנה שהוקמו בתחילת המאה -ה-20 על ידי חברת Spinzar Cotton Company מיסודו של שר ח'אן נאשר.
תושבי המחוז מגדלים גם בעלי חיים.
קיימת גם תעשייה מקומית הכוללת בתי חרושת לטקסטיל, לעיבוד מתכות, נגריות
הנמל שיר חאן בנדר מספק מוצא לייצוא של תוצרת המחוז ולייבוא מוצרים משאר ארצות אסיה, לרבות מן המפרץ הפרסי.
תחבורה

נמל התעופה קונדוז היה מחובר בשנת 2014 בטיסות ישירות עם בירת המדינה, קאבול. הגשר בפנג'י פויון מחבר את המחוז עם טג'יקיסטן.
מערכת הבריאות

אחוז המשקים יש להם מים נקיים לשתייה צנח מ-25% בשנת 2005 ל-16% בשנת 2011. אחוז הלידות המטופלות במיילדות או בכוח עזר מיומן עלה באותה תקופה מ-6% בשנת 2005 ל - 22% ב-2011.
חינוך

שיעור האוריינות אצל תושבים מעל גיל 6 צנח מ-33% בשנת 2005 ל=-20% בשנת 2011. גם שיעור התלמידים בגילאי 6–13 ירד מ-62% ב-2005 ל-50% ב-2011.
ספורט

למחוז קונדוז יש נבחרת לקריקט. שחקן הקריקט האפגני מרווייס אשרף ח'אן, שמקורו במחוז קונדוז, ידוע כמשתתף בתחרויות קריקט בינלאומיות.
הערות שוליים

↑  על אפגניסטן בתוכנית לימודים של Naval Postgraduate School
↑  חדשות CNN 7 במאי 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560016505171  GND: 4799012-0  LCCN: n86066488  VIAF: 159529098   WorldCat (עם VIAF): 159529098 
שר חאן נאשר, מושל קונדוז, בשנת 1910
איש צבא אמריקאי בשנת 2011 בנקודת הגבול שר חאן בין מחוז קונדוז באפגניסטן ובין טג'יקיסטן
מרב העתיקה

מראה במרב
מרב (בטורקמנית: Mary; ברוסית: Мерв; בפרסית: مرو) הייתה עיר ונווה מדבר בטורקמניסטן במרכז אסיה, ששכנה על דרך המשי. בעבר נקראה מרגיאנה, אלכסנדריה ואנטיוכיה במרגיאנה (יוונית Αντιόχεια της Μαργιανήs). מספר תרבויות הקימו יישובים באתר, וקיימת השערה שבמהלך המאה ה-12 הייתה מרב העיר הגדולה בעולם.
האתר כולל מספר מתחמים סמוכים זה לזה, שכל אחד מהם הוקף בחומה והיה מאוכלס בתקופה אחרת, ועם נטישתו לא אוכלס שוב, אלא מתחם  חדש הוקם תחתיו.
ארבע ערים מבוצרות חשובות הוקמו במרב לאורך ההיסטוריה שלה:
ארק קלה (Erk kala) - העיר הקדומה ביותר, הוקמה בתקופת הממלכה האחמנית והיא הקטנה בין הארבע.
גאיור קלה (Gyaur kala) - נבנתה סביב לעיר העתיקה בתקופה ההלניסטית ובתקופת האימפריה הסאסאנית.
סולטאן קלה (Sultan kala) – הגדולה מהארבע, הוקמה בתקופת שלטון בית עבאס המוסלמי והשלטון הסלג'וקי ממערב לקודמתה.
עבדולה חאן קלה (Abdullah Khan kala) - נבנתה בתקופת טימור לנג ונמצאת דרומית לאחרות.
סביב ארבעה מתחמים אלה שוכנים מבנים רבים נוספים, והשטח כולו נכלל בפארק הארכאולוגי של מרב. בשנת 1999 הוכרזה מרב העתיקה כאתר מורשת עולמית.
גאוגרפיה

העיר שוכנת בנווה מדבר ששטחו כ-5,000 קמ"ר בדלתת נהר מורגאב. היוונים כינו את הנהר בשם מרגיאנה, והוא זורם מהרי הינדו-כוש צפונה דרך המדבר קאראקום. מיקומה בדלתה העניק לעיר שני יתרונות: ראשית שימש הנהר כעורק תחבורה נוח מהאזור ההררי של אפגניסטן מדרום ועד למדבריות קאראקום ולעבר נהר אמו דריה שמצפון; ושנית, הנהר שימש כמקור מים ליישוב, והיה לנקודת עצירה טבעית בשערי המדבר לאורך דרך המשי. העיר ממוקמת על צומת דרכים חשוב המובילות צפונה לבוכרה ולסמרקנד, מערבה לאשגבאט ודרומה לעבר אפגניסטן ולאיראן.
היסטוריה > תקופת הברונזה

החפירות הארכאולוגיות באזור מראות על התיישבות במקום כבר באלף השלישי לפנה"ס. ההתיישבות הקדומה במקום במהלך תקופת הברונזה, היינו בין השנים 2500 עד 1200 לפנה"ס, קמה בחלקו הצפוני של נווה המדבר, הקרוב יותר אל מקורות המים. באזור זה התגלו תילים - קללי (Kelleli), אג'י-קוי (Adji Kui), טאיפ (Taip), תל גונור (Gonur depe) וטוגולוק (Togoluk):
מתחמי קללי 3 וקללי 4 משתרעים על שטח כולל של 70 דונם וכל אחד מהם מוקף בחומת מגן כפולה עם מגדלים. בקללי 3 ארבעה שערים סימטריים.
מתחם אג'י-קוי מאותה תקופה משתרע על שטח של 85 דונם.
מתחם טאיפ מאוחר יותר ומתוארך לתקופת המעבר מתקופת הברונזה לתקופת הברזל. הוא עשוי משני מתחמים קרובים אך מובחנים בשטח מתוחם בחומה המשתרע על פני 35 דונם.
המתחם הגדול והשמור ביותר מתקופה זו הוא זה של תל גונור המשתרע על פני 550 דונם. התל נישא לגובה של 4 מטר, והחפירות במקום חשפו את שרידיהם של ארמון גדול, נקרופוליס ומקדש המיוחס לפולחן האש - כולם מתקופת הברונזה התיכונה.
טוגולוק היה מיושב בצפיפות בתקופת הברונזה והחפירות חשפו מספר מבנים מבוצרים גדולים.
עם השיפור באמצעי ההשקיה והובלת המים, התפשטו היישובים דרומה והרחק מגדות הנהר.
היסטוריה > תקופת הברזל

מתקופה זו שני מתחמים חשובים:
תל טחירבאז' (Takhirbaj depe) יושב החל בסוף תקופת הברונזה עם הקמתה של מצודה מוקפת חומה וחפיר, וזו הורחבה באופן משמעותי מאוחר יותר. התל המשיך והיה נושב עד לתקופת הממלכה האחמנית.
תל יאז ותל גבקלי (Yaz depe, Göbekli depe) סמוכים זה לזה. בראשון התגלו ממצאי קרמיקה רבים; והשני הוא תל פרתי וסאסאני הכולל מצודה מלבנית משומרת היטב.
היסטוריה > התקופה העירונית - ארג קלה וגאיור קלה

המרכז העירוני ההיסטורי התפתח מזרחית לנווה המדבר בסביבות שנת 500 לפנה"ס. הוא הורכב ממספר ערים מבוצרות סמוכות, והשתרע על שטח של יותר מ-12,000 דונם. החשובה שבערים אלה - ארק קלה (Erk Kala - "מצוקת ארק") נזכרה במספר מקורות כתובים בתקופת הממלכה האחמנית, והידוע שבהם הוא כתובת ביסותון של דריווש הראשון שנחקקה בסלע על מורדותיו של הר במערב איראן. מתחם ארג קלה מוגן על ידי חומות ותעלה, שגוננו על מבצר שנישא לגובה של עד 30 מטר, ארמונות, מקדשים ובתי מגורים. מרב הייתה לחלק ממלכתו של אלכסנדר מוקדון, ופליניוס הזקן טען כי העיר ההלניסטית הוקמה על ידי אלכסנדר עצמו. באותה עת שונה שמה של העיר לאלכסנדריה, אך לא ברור אם אלכסנדר אכן ביקר בה.
לאחר חלוקת העולם ההלניסטי, נותרה העיר בשטחה של האימפריה הסלאוקית. בשנת 290 לפנה"ס חידש אנטיוכוס הראשון את היישוב במרב בשטחן של ארג קלה וגאיור קלה (Gyaur kala - "מצודת גאיור"), וקרא את שמה של עירו "מרגיאנה אנטיוכיה" (Margiana Antiochia). אורך החומות סביב המתחם מגיע לכשמונה ק"מ והן עשויות משלוש שכבות שונות. מבנה החומות דומה לחומות שהוקמו בתקופה ההלניסטית באנטוליה, אך הן נבנו מלבני-בוץ ולא מאבנים. החומה השלישית והמאוחרת מהשלוש נבנתה מלבנים גדולות, ככל הנראה בתקופת האימפריה הסאסאנית. היקפן של החומות מראה על חשיבות העיר, ומתקופה זו לא נמצאו ביצורים בסדר גודל כזה בכל מרכז אסיה. החומות גוננו על שטח של 3400 דונם, וכמו כל עיר יוונית, התאפיינה גאיור קלה בתוכנית  שתי וערב, בתיאטרון ובאגורה. ארק קלה המשיכה ושימשה כמבצר לעיר החדשה שקמה בגאיור קלה. באתר נמצאו מטבעות רבים, דבר המצביע על יציבותה הכלכלית של העיר לאורך תקופה ארוכה.
המקום המשיך והיה נושב על ידי הפרתים ובשנת 53 לפנה"ס התיישבו במרב כ-10,000 רומאים שנלקחו כשבויים על ידי הפרתים בקרב חרן. לאחר הפרתים שלטו הסאסאנים במרב, ובתקופה זו ישבו בה בני דתות שונות. בראש וראשונה רווחה בה הזורואסטריות שהייתה הדת הרשמית של הממלכה, אך ישבו בה גם בודהיסטים, מאמיני המינות המניכאיסטית והמינות הנסטוריאנית, שלה שימשה מרב כמרכז חשוב.
כמו כן העיר נזכרת כבר בתלמוד הבבלי (מסכת עבודה זרה דף לא עמוד ב) בשם מרגואן, בסיפור מסע של האמורא רב שמואל בר ביסנא.
היסטוריה > התקופה הערבית והסלג'וקית - סולטאן קלה

בשנת 651 נרצח השליט הסאסאני האחרון יזדגרד השלישי לא הרחק מהעיר והח'ליף עות'מאן בן עפאן כבש אותה. העיר הפכה לבירת חבל ח'ראסאן של האימפריה המוסלמית של בית אומיה, ושימשה כבסיס הראשי של צבאות הערבים בכיבושיהם את מרכז אסיה.
בהנהגתו של המצביא הפרסי אבו מוסלים הייתה העיר החל בשנת 748 לאחד ממוקדי התמיכה בבית עבאס במאבקו בבית אומיה. מרב שמרה על חשיבותה כמוקד כוח פוליטי לאחר שבית עבאס התבסס בבגדאד, ובין השנים 813-818 קבע הח'ליף אל-מאמון את בירתו במרב, כך שהלכה למעשה היא שימשה בירת העולם המוסלמי בתקופה זו.
אבו מוסלים החל בהקמתה של סולטאן קלה המהווה את המתחם העירוני הגדול במרב, ממערב לגאיור קלה. עד מהרה הוקף המתחם החדש בחומות והפך למרכזה של העיר החדשה אשר שגשגה משך מאות שנים. המתחם המקורי היה בשטח של כ-4 קמ"ר, ובהמשך התווסף לו מתחם בשטח של כ-2-3 קמ"ר. חלק גדול מחומות העיר שרד עד היום. החומות נבנו מלבני בוץ ונישאו לגובה של 8-9 מטר, ומגדלי שמירה נבנו במרווחים של 15-35 מטר. תחילה היו החומות דקות ולא יכלו להעניק מענה לצורכי המגננה של העיר, אך במהלך המאה ה-12 הן עובו וחוזקו באופן משמעותי. מחוץ לחומה הראשית נבנתה חומה נוספת ובהמשך נבנתה חומה סביב פרבר נוסף בשם איסכנדר קלה (Iskender kala). עם זאת, מערך החומות המפותח לא מנה את הכיבוש המונגולי בראשית המאה ה-13.
בשנת 1037 נעו הסלג'וקים מאזור ימת אראל לכיוון דרום-מערב, וכבשו את מרב שהייתה למרכז ממלכתם בין המאה ה-11 למאה ה-13. גם הסלג'וקים קבעו את מרכזם בעיר בסולטאן קלה וזה השתרע בתקופתם על שטח של 6000 דונם. הסולטאן מליקשאה (Melikşah) הקיף את העיר בחומה וכשהתפתחה העיר והתרחבה הקיף אותה הסולטאן אחמד סנג'ר בחומה נוספת וארוכה יותר. המאוזוליאום של סנג'ר, מבנה רבוע שאורך כל אחת מצלעותיו הוא 27 מטר ולו שתי כניסות וכיפה גדולה, ניצב בסולטאן קלה עד היום. בתקופה זו כינו גאוגרפים פרסיים וערבים את העיר בשמות כמו "אם העולם" ו"בירת העולם הפרסי המזרחי", ולפי הערכה, בין 1145-1153, התגוררו במרב כ-200,000 תושבים. מרב הייתה בין הערים החשובות בתקופה וייתכן שהגדולה בעולם כולו באותה עת.
היסטוריה > השלטון המונגולי - עבדולה חאן קלה

בשנת 1221 כבשו המונגולים את מרב, טבחו את רוב תושביה והרסו את מערכת אספקת המים. החפירות במקום מראות שלאחר הכיבוש חודשו חומות העיר, אך היא לא שבה לשגשוגה בעת השלטון הסלג'וקי. מרב עברה לשליטת טימור לנג ובנו שאה רוח הקים ב-1409 את עבדולה חאן קלה מדרום לסולטאן קלה.
מסולטאן קלה שרדו רק חלקים של הארמון ששימש גם כמבצר.
היסטוריה > מאז המאה ה-16

בשנת 1505 נכבשה העיר על ידי האוזבקים, אך הם גורשו על ידי הספווים לאחר חמש שנים בלבד. בשנת 1787 צורפה העיר לאמירות בוכרה ושליטת הפרסים בה הסתיימה. לאחר מספר שנים הסכרים נהרסו והאוכלוסייה גורשה לאזור בוכרה. בכך הסתיימו 4500 שנות יישובה של מרב העתיקה. בשנת 1883 כבשו הרוסים את האזור שהיה לחלק מהאימפריה הרוסית ושנה לאחר מכן הקימו בסמוך לעיר העתיקה מרכז מנהלי שהתפתח בתקופה הסובייטית לעיר המודרנית מרי. ב-1886 הגיעה לעיר המסילה הטרנס-כספית. ב-1991 הייתה מרב לחלק מטורקמניסטן העצמאית.
הערות שוליים

↑  About.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544384405171  GND: 4341831-4  LCCN: sh92000145  TDVİA: merv  VIAF: 247360153   WorldCat (עם VIAF): 247360153 
עיבוד מחשב של גאיור קלה
קפטר האנה או "בית היונים" זכה לשמו בשל התאים הרבים שבו, הנראים כשובך למאות יונים. עם זאת מטרתו המדויקת איננה ידועה. מספר מבנים דומים שוכנים בשטחי מרב
כיבוש מרב בידי האוזבקים ב-1510
קריית התקשוב

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  בסיס צבאי
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  6,300 חיילים ואנשי קבע
 פיקוד
 יחידת אם:   אגף התקשוב
קריית התקשוב היא בסיס חדש בבאר שבע אליו יועתקו מבסיסי צה"ל שבגוש דן היחידות הטכנולוגיות של אגף התקשוב וההגנה בסב"ר והיחידה הטכנולוגית של חיל האוויר, יחידת אופק. כמו כן יוקם במקום גם מטה פיקוד הדרום.
בקריה, המתוכננת על שטח של כ-180 דונם, מתוכם כ-200 אלף מ"ר בנוי, צפויים לשרת כ-6,300 חיילים ואנשי קבע. אכלוס הקריה מתוכנן ל־2026.
מבנים

בקריית התקשוב מוקמים מספר מבנים, בהם בין היתר:
2 בתי ספר להכשרת חיילים
2 מבני מגורים בהם מאות חדרי שינה
2 מגרשי ספורט
אולם כנסים ל-350 איש
מרכז מורשת
48 חדרי דיונים וישיבות
850 חדרי משרדים
חדר כושר
היסטוריה

בשנת 2011, החלטת ממשלת ישראל 3161 קבעה כי לטובת מהלך העברת בסיסי צה"ל המשמשים יחידות של חיל הקשר והתקשוב לבסיס מאוחד בבאר שבע יוקצו לגורמים הרלוונטיים כ-7 מיליארד ש"ח.
בשנת 2012 מונה אילן לוין, לשעבר הממונה על השכר באוצר, לעמוד בראשות ועדת המכרזים הייעודית שהוקמה למימוש הפרויקט בשיטת בנה-הפעל-העבר. ביולי 2013, עם פרסום מסמכי המיון המוקדם (PQ), החל התהליך המכרזי לבחירת הזכיין שיתכנן, יממן, יקים ויתפעל את הפרויקט לתקופת זמן ארוכה.
בפברואר 2016 פורסם כי חמש חברות: קבוצת עזריאלי, שפיר הנדסה ותעשייה, שיכון ובינוי, אשטרום ואלקטרה נדל"ן (שהתמודדה יחד עם מנרב אחזקות) התמודדו במכרז על הקמת קריית התקשוב, שצפויה לקום בסמוך לפארק ההיי-טק, "פארק גב ים נגב", שבסמוך לאוניברסיטת בן-גוריון. עלות ההקמה הוערכה באותה עת בכ-7 מיליארד שקל.
ביוני 2018 פורסם כי החברות שיכון ובינוי ואפריקה ישראל להשקעות יקימו את קריית התקשוב.
בנובמבר 2018 נחתם הסכם בנייה עם הזכיין, שותפות של שתי חברות: שיכון ובינוי ואפי נכסים.
במאי 2021 פורסם כי 23,000 מ"ר בנויים יתווספו לפרויקט של קריית התקשוב, וזאת לאחר ששיכון ובינוי ואפי נכסים קיבלו הנחיות שונות ממשרד הביטחון לגבי תוספות והתאמות במתחם.
באוגוסט 2022 עבר בית הספר למקצועות המחשב (בסמ"ח) אל פארק גב ים נגב, סמוך לקריית התקשוב.
ראו גם

קריית המודיעין
הערות שוליים

↑  גיא ליברמן, ‏היא נחשבה לעיר אהודה על משקיעי נדל"ן. האם עכשיו תגיע הקפיצה הגדולה?, באתר גלובס, 3 בנובמבר 2024
↑   מיכל עבר-הדני, קריית התקשוב הדיגיטלית יוצאת לדרך. כך ייראה הבסיס הצבאי המתקדם ביותר, באתר צה"ל, 27 בנובמבר 2018
↑  בלי פרנקל, היי דרומה: כך תראה קריית התקשוב הדיגיטלית של צה"ל בב"ש, באתר ynet, 11 ביוני 2018
↑  העתקת מחנות צה"ל לנגב באתר משרד ראש הממשלה
↑  מוריה בן יוסף, חצה את הקווים, באתר Israel Defense, ‏19 ביוני 2012
↑  הודעה על פרסום הליך מיון מוקדם לפרויקט קריית התקשוב של צה"ל בנגב, באתר משרד הביטחון, ‏14 ביולי 2013
↑  יובל אזולאי, ‏קריית התקשוב בבאר-שבע: 5 מתמודדים במכרז של מיליארדים, באתר גלובס, 10 בפברואר 2016
↑  נמרוד בוסו, נחתם ההסכם להקמת קריית התקשוב בב"ש ע"י שיכון ובינוי ואפריקה ישראל, באתר כלכליסט, 4 בנובמבר 2018
↑  ארי יקותיאל, שיכון ובינוי מעדכנת: 23,000 מ"ר יתווספו לקריית התקשוב בנגב; לוחות הזמנים והזיכיון הוארכו ב-15 חודשים, באתר מרכז הנדל"ן, ‏5 באפריל 2021
↑   נפתח ביה"ס למקצועות התוכנה וההגנה בסייבר בנגב, באתר צה"ל, 23 באוגוסט 2022
הדמיה של קריית התקשוב