stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיטר אופנהיימר
השכלה ותעסוקה

פיטר אופנהיימר קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה פוליטכניק סטייט (California Polytechnic State University), השוכנת בעיר סאן לואיס אוביספו (San Luis Obispo) שבקליפורניה, בעסקי חקלאות, וכן תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת סנטה קלרה. את שני התארים קיבל בהצטיינות. אופנהיימר הוא חבר באחוות "אלפא גמא רו".
לפני שהצטרף לחברת אפל, אופנהיימר עסק כשש שנים בייעוץ טכנולוגי למידע עם קופרס וליברנד (כיום חברת "PricewaterhouseCoopers"), שם ניהל ענייני פיננסיה, התקשרויות עם לקוחות בענפי הביטוח, תקשורת, תעבורה ובנקאות. לאחר מכן הצטרף אופנהיימר לעיבוד הנתונים האוטומטי (ADP), שבו הוא היה סמנכ"ל כספים של חטיבת תביעות השירותים.
בשנת 1996, אופנהיימר הצטרף לחברת אפל כמבקר בשביל אמריקה. בשנת 1997, הוא הועלה לדרגת סגן נשיא ומבקר במכירות ברחבי העולם, ולאחר נהפך למבקר ארגוני.
בסוף ספטמבר 2014, צפוי אופנהיימר לפרוש לגמלאות מתפקידו באפל. עתיד להחליפו לוקה מאסטרי.
הערות שוליים

↑  הודעה לעיתונות מטעם חברת אפל
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרואיט איגו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  דיור ציבורי 
 מיקום:  סנט לואיס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1955
 תאריך פתיחה רשמי:  1955 
 אדריכל:  מינורו ימאסאקי 
 קואורדינטות:  38°38′32″N 90°12′34″W﻿ / ﻿38.642288888889°N 90.209430555556°W﻿ / 38.642288888889; -90.209430555556
 he
 
פרואיט-איגו (באנגלית: Pruitt–Igoe) הוא שמו של פרויקט שיכון ציבורי שהוקם בשנת 1954 בסנט לואיס, מיזורי. הפרויקט כלל 33 מבנים בגובה 11 קומות, אך לאחר שנים אחדות מסיומו הפך למוקד אלימות, פשע וסגרגציה. בשל בעיות אלו ננטש כמעט לגמרי בסוף שנות השישים ונהרס כליל על ידי פיצוץ דינמיט בתאריך 15 ביולי 1972. הפרויקט הפך ידוע לשמצה בתחומי התכנון העירוני, דיור ציבורי וחידוש עירוני. כיום משמש השטח למספר בתי ספר.
את סכמת המגורים הציעו ויליאם פרואיט וונדל איגו, ותוכננה על ידי האדריכל מינורו ימסאקי, שתכנן בין היתר את מגדלי התאומים בניו יורק.
הריסתו של פרואיט-איגו היה מהראשונים שנעשו על אדריכלות מודרנית, וכך בישר על סופו של עידן או כפי שכינה זאת היסטוריון האדריכלות הפוסט מודרנית צ'ארלס ג'נקס: 'היום בו מתה אדריכלות מודרנית'. הייתה זו הכתיבה של ג׳נקס, מילות ההספד שלו עליה, שהפכה את הפרויקט לאבן דרך בהיסטוריה ותרבות של אדריכלות, בלעדיו כנראה היה נשאר הפרויקט עלום שם. לפי ג'נקס, ההריסה של פרויקט פרויט-איגו (Pruitt-Igoe), או יותר נכון רגע פיצוץ הדינמיט באמצע שנות ה־70, הוא גם הרגע בו מודרניזם הפך לעבר וגם רגע תחילתו המובהקת של הפוסט מודרניזם כהתנגדות להגמוניה המודרניסטית.
הערות שוליים

↑  Prospero (blog), Why the Pruitt-Igoe housing project failed, The Economist, ‏Oct 15th 2011
↑  John R. Gold, The Power of Narrative: the early writings of
Charles Jencks and the historiography of
architectural modernism, Twentieth-Century Architecture
and its Histories
↑  David Harvey, The Condition of Postmodernity, Oxford, 1989, עמ' 39
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2007007720   WorldCat (עם LCCN): no2007-007720 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פון (הונגריה)

| --- | --- |
סמל פוןסמל פון

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת גנץ
 מושל:  János Sándor Ivancsó
 שטח:  40.55 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  329 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°23′29″N 21°17′00″E﻿ / ﻿48.391441666667°N 21.283388888889°E﻿ / 48.391441666667; 21.283388888889 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.fony.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.פון(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.פון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פון (בהונגרית: Fony) הוא כפר קטן במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. אוכלוסיית פון קטנה משמעותית מ-431 תושבים בשנת 2001 עד 298 תושבים בשנת 2018 (ירידה של 133 תושבים).
בפון חיה קהילה יהודית ובמקום היה בית כנסת.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 20 |  |
| 1880 | 64 | 1,101 |
| 1910 | 27 |  |
| 1920 | 33 |  |
| 1930 | 27 |  |
| 1941 | 18 | 982 |
עונת 1974/1975 בגביע קוראץ'

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  5 בנובמבר 1974
 תאריך סיום:  25 במרץ 1975
 מספר משתתפות:  42
 זוכה:  איטליה פלקנסטרו קאנטו (זכייה שלישית)
 סגנית:  המדינה הספרדית ברצלונה
 → 1973/19741975/1976 ←
 
עונת 1974/1975 בגביע קוראץ' הייתה המהדורה הרביעית של תחרות פיב"א לקבוצות כדורסל אירופיות, שנערכה בין 5 בנובמבר 1974 ל-25 במרץ 1975. בתחרות השתתפו 42 קבוצות, חמש יותר מאשר במהדורה הקודמת.
פלקנסטרו קאנטו מאיטליה ניצחה בגמר את ברצלונה מספרד וזכתה בטורניר בפעם השלישית ברציפות.
קבוצות

| מדינה | מספר קבוצות | קבוצות | קבוצות | קבוצות | קבוצות | קבוצות | קבוצות | קבוצות | קבוצות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| צרפת צרפת | 8 | אולימפיק אנטיב | אסוול ליון-וילרבאן | קן | קוראל רואן באסקט | מונקו | אספו טור | וישי | דניין וולטייר |
| איטליה איטליה | 4 | אולימפיה מילאנו | פלקנסטרו קאנטו | רייטי | סטלה אזורה |  |  |  |  |
| יוון 1828 יוון | 4 | ימק"א סלוניקי | פאנליניוס | אריס סלוניקי | פאוק סלוניקי |  |  |  |  |
| בלגיה בלגיה | 3 | סטנדרד לייז' | מונסו שרלרואה | אוסטנדה |  |  |  |  |  |
| גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 3 | ברוזה במברג | USC מינכן | וולפנביטל |  |  |  |  |  |
| הולנד הולנד | 3 | פלמינגוס | דונר חרונינגן | ליונס |  |  |  |  |  |
| המדינה הספרדית ספרד | 3 | ברצלונה | ימק"א ספרד | פינדה |  |  |  |  |  |
| ברית המועצות ברית המועצות | 2 | סטרויטל קייב | דינמו מוסקבה |  |  |  |  |  |  |
| יוגוסלביה יוגוסלביה | 2 | בוסנה סרייבו | פרטיזן בלגרד |  |  |  |  |  |  |
| ישראל ישראל | 2 | הפועל גבת/יגור | הפועל רמת גן |  |  |  |  |  |  |
| לוקסמבורג לוקסמבורג | 2 | סטנדרד דיקירך | אצטלה |  |  |  |  |  |  |
| שווייץ שווייץ | 2 | אוניון נשאטל | וויי |  |  |  |  |  |  |
| בולגריה (1971–1990) בולגריה | 1 | לבסקי סופיה |  |  |  |  |  |  |  |
| טורקיה טורקיה | 1 | גלאטסראיי |  |  |  |  |  |  |  |
| סקוטלנד סקוטלנד | 1 | פייזלי |  |  |  |  |  |  |  |
| פורטוגל פורטוגל | 1 | פורטו |  |  |  |  |  |  |  |
סיבוב ראשון

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מערב גרמניה ברוזה במברג | 160–122 | לוקסמבורג סטנדרד דיקריך | 82–56 | 78–66 |
| מערב גרמניה USC מינכן | 139–193 | איטליה רייטי | 86–101 | 53–92 |
| יוון 1828 פאנליניוס | 135–147 | בלגיה אוסטנדה | 70–68 | 65–79 |
| שווייץ אוניון נשאטל | 146–246 | המדינה הספרדית ברצלונה | 69–105 | 77–141 |
| המדינה הספרדית ימק"א ספרד | 219–114 | סקוטלנד פייזלי | 123–53 | 96–61 |
| יוון 1828 ימק"א סלוניקי | 153–160 | מערב גרמניה וולפנביטל | 73–69 | 80–91 |
| לוקסמבורג אצטלה | 146–239 | הולנד דונר חרונינגן | 78–110 | 68–129 |
| בלגיה מונסו שרלרואה | 156–184 | בולגריה (1971–1990) לבסקי סופיה | 99–108 | 57–76 |
| ישראל הפועל גבת/יגור | 148–132 | טורקיה גלאטסראיי | 84–64 | 64–68 |
| צרפת דניין וולטייר | 166–143 | המדינה הספרדית פינדה | 83–58 | 83–85 |
| הולנד פלמינגוס | 192–198 | צרפת מונקו | 105–107 | 87–91 |
| שווייץ וויי | 165–193 | יוגוסלביה פרטיזן בלגרד | 85–91 | 80–102 |
| הולנד ליונס | 164–201 | יוגוסלביה בוסנה סרייבו | 81–79 | 83–122 |
סיבוב שני

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מערב גרמניה ברוזה במברג | 141–198 | צרפת אספו טור | 72–77 | 69–121 |
| בלגיה סטנדרד לייז' | 134–148 | איטליה רייטי | 69–67 | 65–81 |
| בלגיה אוסטנדה | 159–158 | צרפת קוראל רואן באסקט | 81–79 | 78–79 |
| המדינה הספרדית ברצלונה | 171–101 | פורטוגל פורטו | 88–36 | 83–65 |
| צרפת אולימפיק אנטיב | 180–163 | המדינה הספרדית ימק"א ספרד | 106–82 | 74–81 |
| מערב גרמניה וולפנביטל | 164–181 | צרפת וישי | 102–86 | 62–95 |
| הולנד דונר חרונינגן | 154–169 | צרפת אסוול ליון-וילרבאן | 90–82 | 64–87 |
| בולגריה (1971–1990) לבסקי סופיה | 124–120 | יוון 1828 אריס סלוניקי | 60–37 | 64–83 |
| ישראל הפועל גבת/יגור | 130–151 | איטליה סטלה אזורה | 59–72 | 71–79 |
| צרפת דניין וולטייר | 170–174 | איטליה אולימפיה מילאנו | 96–76 | 74–98 |
| צרפת מונקו | 194–186 | ישראל הפועל רמת גן | 84–74 | 110–112 |
| יוגוסלביה פרטיזן בלגרד | 187–169 | צרפת קן | 100–79 | 87–90 |
| יוון 1828 פאוק סלוניקי | 150–157 | יוגוסלביה בוסנה סרייבו | 77–74 | 73–83 |
שלב הבתים

שלב הבתים נערך בארבעה בתים בני ארבע קבוצות, שבו שני משחקים בין שתי קבוצות (בית וחוץ) נחשבו כמשחק אחד. הקבוצה במקום הראשון בכל בית העפילה לחצי הגמר.
סטרויטל קייב, דינמו מוסקבה ופלקנסטרו קאנטו, שזכתה בטורניר הקודם, העפילו אוטומטית לשלב זה.
חצי גמר

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| יוגוסלביה פרטיזן בלגרד | 168–172 | איטליה פלקנסטרו קאנטו | 101–88 | 67–84 |
| איטליה רייטי | 126–135 | המדינה הספרדית ברצלונה | 63–48 | 63–87 |
גמר

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המדינה הספרדית ברצלונה | 154–181 | איטליה פלקנסטרו קאנטו | 69–71 | 85–110 |
ישראל בתחרות

הפועל גבת/יגור והפועל רמת גן, שסיימו במקום השלישי והרביעי בהתאמה בעונת 1973/1974 בליגה הלאומית בכדורסל, השתתפו בתחרות.
גבת/יגור הוגרלה בסיבוב הראשון מול גלאטסראיי וניצחה אותה 148–132 (ניצחון 84–64 בישראל והפסד 64–68 בטורקיה), אך בסיבוב השני הפסידה 130–151 לסטלה אזורה (59–72 בישראל ו-71–79 באיטליה) והודחה.
רמת גן העפילה אוטומטית לסיבוב השני בו הפסידה 186–194 למונקו (הפסד 74–94 בצרפת וניצחון 112–110 בישראל) והודחה.
עקבה

ערך זה עוסק בעיר בירדן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  ירדן ירדן
 מחוז:  מחוז עקבה
 נפה:  נפת עקבה
 תאריך ייסוד:  4000 לפני הספירה לערך
 שטח:  375 קמ"ר
 גובה:  6.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  140,000 (2014)
 קואורדינטות:  29°31′00″N 35°00′00″E﻿ / ﻿29.516666666667°N 35°E﻿ / 29.516666666667; 35 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.aqaba.jo
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירדן מוגדלת) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלעקבה(למפת ירדן רגילה) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלעקבה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מיקומה של ההתיישבות בעקבה לאורך התקופות
מסוף המכולות של נמל עקבה
משחתת הצי המלכותי הבריטי א.ה.מ איאולוס מבקרת בנמל עקבה בהפגנת תמיכה במלך ירדן 1950.
מרכז העיר
מראה בעיר
עַקַבָּה (בערבית: العقبة; תעתיק: "אל-עקבה") היא עיר בדרום-מערב ירדן, השוכנת לחופו של מפרץ אילת, ממזרח לעיר אילת שבישראל. העיר היא בירת מחוז עקבה ומשמשת כמרכז תיירותי, בעיקר לצלילה. בשנת 2021 הוערכה אוכלוסיית העיר בכ-95,048 תושבים. נמלה הוא היחיד במדינה, ודרכו עובר רובו המכריע של הסחר הבינלאומי של ירדן.
היסטוריה > העת העתיקה

האזור שבו שוכנת עקבה נודע בשם אילת בעברית (וככל הנראה, גם באדומית) בימי קדם. באזור שכן יישוב כבר בשנת 4000 לפני הספירה לערך, ובתל חליפה, כ-4 ק"מ מערבית למרכז העיר, סמוך לגבול הבינלאומי עם ישראל, נחשפו שרידיו של מרכז עיבוד נחושת שפעל בין המאה ה-10 למאה ה-5 לפנה"ס. מטבעות אקסומיים וקרמיקה מסין מעידים על כך שהעיר שימשה כמרכז מסחרי בינלאומי, שהיה מקושר באמצעות דרך המלך אל פטרה ודמשק בצפון, ואל מצרים במערב. העיר הייתה מרכז אדומי ולאחר מכן שימשה את הנבטים. בתקופת בית תלמי כונה המקום בשם "ברניקה" ובפי הרומאים נקראה בשמהּ העתיק "איילה" וגם "אאלאנה". בתקופה הרומית העיר ונמלה פרחו, והקיסר טראיאנוס חידש את דרך המלך ממפרץ אילת לבוסרה, והיא נקראת על שמו – "ויה טראיאנה נובה". בתקופתו של הקיסר דיוקלטיאנוס הועבר הלגיון העשירי פרטנסיס מירושלים אל איילה, ובעיר נחשפה כנסייה ביזנטית המתוארכת לסוף המאה ה-3.
היסטוריה > ימי הביניים

בשנת 650 נכבש האזור על ידי עות'מאן בן עפאן, שהקים בעקבה את העיר המוסלמית איילה מדרום ליישוב הרומי-ביזנטי. העיר שאורכה הגיע ל-175 מטרים ורוחבה עמד על 145 מטרים, הוקפה בחומה בעובי של 2.6 מטרים ובגובה של 4.5 מטרים, ונקבעו בה 24 מגדלים. איילה שגשגה תחת שלטונם של בית אומיה, בית עבאס והפאטימים; אך בסוף המאה ה-12 ובתחילת המאה ה-13 החלה לשקוע בעקבות התקפות הבדואים והצלבנים ובשל רעידת אדמה שפקדה אותה ב-1068. ב-1116 כבש בלדווין הראשון מלך ירושלים את העיר ללא התנגדות, והקים עיר חדשה כחצי קילומטר מדרום לעיר המוסלמית. בעיר החדשה הוקמה מצודה, ובמקביל בוצר אי האלמוגים השוכן מולה, לחופי סיני. ב-1170 לכל המאוחר, כבש צלאח א-דין את העיר מידי הצלבנים, וב-1250 היא נכבשה בידי הממלוכים. לקראת סוף השלטון הממלוכי הקים הסולטאן אל-מלכ אל-אשרף קאנצוה אל-ע'ורי (1501–1516) מצודה במקום ששכנה בו המצודה הצלבנית, אך הדבר לא מנע את כיבוש העיר בידי האימפריה העות'מאנית. חשיבותה של עקבה ירדה, והיא הייתה לכפר דייגים קטן.
בין השנים 1841–1892 הוצב חיל מצב מצרי בעקבה וסביבתה כדי להגן על עולי הרגל ממצרים. בשנת 1892 הוחלף הכוח המצרי בידי הסולטאן הטורקי.
היסטוריה > המאה ה-20

בתקופה העות'מאנית הייתה עקבה חלק מן הפרובינציה של חג'אז.
עם סלילת מסילת הרכבת החיג'אזית בתחילת המאה ה-20 עלתה חשיבותו של נמל עקבה. במלחמת העולם הראשונה נסוגו העות'מאנים מעקבה, והיא נכבשה בהנהגתם של השריף חוסיין והאמיר פייסל במסגרת קרב עקבה בשנת 1917. לאחר המלחמה העיר הייתה למושא מחלוקת בין ערב, עבר הירדן ומצרים. העיר הייתה למעשה לחלק מממלכת חִג'אז, על אף שבריטניה לא הסכימה לכך ולעמדתה הגבולות לא נקבעו באופן רשמי. בשנת 1924 הוחל בסלילת כביש בין רבת עמון ועקבה כדי לבסס את הקשר בין עקבה ועבר הירדן. לאחר שחוסיין בן עלי ויתר על כתרו כמלך חִג'אז הוא עבר לעקבה. אך בלחץ משפחת סעוד דרשו הבריטים מחוסיין לעזוב את עקבה והעיר עברה לידי המנדט הבריטי של עבר הירדן בשנת 1925. על פי הגרסה הבריטית, בהסכם אבן סעוד-קלייטון – הסכם חדא (اتفاقية حداء) – בנובמבר 1925 נקבע כי עקבה תהיה חלק מעבר הירדן. לעומת זאת, העמדה של משפחת סעוד הייתה שההסכם קבע את הגבולות במזרח ולא באזור עקבה, שצריך להיות בידי ערב הסעודית. בהסכם הותוו גבולות בין נג'ד לעבר הירדן ואזור מעאן הועבר לידי עבר הירדן.
בקיץ 1932 בעת המרד של אבן רפאדה נגד אבן סעוד בערב הסעודית עגנה אוניית מלחמה בריטית ליד עקבה ופורסם שבריטניה מספחת את עקבה לשטחה כמושבת כתר, שמועה שהוכחשה על ידי בריטניה. אולם השמועות הביאו לזעזועים בממשלת עבר הירדן ותסיסה בעולם הערבי.
בשנת 1965, כדי לסייע לעקבה ולממלכה הירדנית, נחתם חוזה החלפת שטחים בין ירדן לערב הסעודית (הסכם עמאן). ירדן הגדילה את המוצא שלה לים על ידי תוספת של 19 קילומטרים של חוף במפרץ עקבה וקיבלה שטח של 6,000 קמ"ר בפנים הארץ. בתמורה העניקה לממלכה הסעודית שטח מדברי של 7,000 קמ"ר. בהסכם זה הכירה לראשונה סעודיה בשליטת ירדן על עקבה. הממלכות מקיימות משא ומתן לגבי עסקה נוספת שתגדיל עוד יותר את המוצא הימי היחיד של ירדן.
עקבה הייתה השער העיקרי ליבוא מוצרים לעיראק בשנות השמונים של המאה ה-20, כאשר המוצא הימי של עיראק אל המפרץ הפרסי היה מוגבל בשל מלחמת איראן–עיראק, ועד פרוץ מלחמת המפרץ בשנת 1991.
כלכלה ותיירות

מאז שנת 2001 מוכרזת עקבה כאזור כלכלי מיוחד המנוהל על ידי "רשות האזור הכלכלי המיוחד של עקבה" (Aqaba Special Economic Zone Authority או ASEZA). כלכלת העיר מתבססת על התיירות ועל פעילות נמלה, ושיעור הצמיחה הכלכלית שלה גדול מהממוצע הלאומי. בעיר הנהנית מהקלות מיסוי מסוימות, הולכים ומוקמים מספר פרויקטים נדלניים רחבי היקף, בעיקר בתי מלון, דוגמת "מפרץ טטלה", "סריאת אל-עקבה" ו"איילה אואזיס". פרויקט רחב היקף נוסף הוא "מארסה זאייד" שיכלול מרינה ובה מקום עגינה לכ-300 סירות, מסוף לאוניות תענוגות ומספר בתי מלון.
מאחר שנמל עקבה הוא הנמל היחיד בירדן, כמעט כל הסחר הבינלאומי של המדינה עובר דרכו, ובכלל זה ייצוא הפוספטים של המדינה. לצד הנמל התפתחה תעשייה כבדה והוא משמש גם כמרכז לוגיסטי של מספר חברות בינלאומיות. מסוף הפוספטים והתפזורת שוכן מייד מדרום לעיר, בעוד שנמל המכולות ורציף המעבורת לסיני שוכנים כשבעה ק"מ דרומית למרכז העיר. נמל צבאי ומסוף דלק פועלים בדרומה של רצועת החוף הירדנית. קיימות תוכניות להקים נמל חדש סמוך לגבול הסעודי, ולחסל את הנמל הקיים. ביוני 2022 אירע בו אסון דליפת כלוריד שהוביל למותם של 13 אנשים.
סמוך לגבול הסעודי פועלת תחנת הכוח הגדולה בירדן. תחנת הכוח מורכבת מחמש יחידות ייצור תרמיות בהספק של 130 מגה ואט כל אחת, ומשתי יחידות הידראוליות בהספק של 3 מגה ואט כל אחת. בסך הכל מייצרת התחנה חשמל בהספק כולל של 656 מגה ואט, השקולים ל-43 אחוזים מיכולת ייצור החשמל של הממלכה. התחנה נחנכה בשנת 1985 והורחבה בשנת 1996. תחילה הונעה תחנת הכוח בנפט, אך לאחר הנחת צינור הגז הערבי היא הותאמה לפעילות בגז טבעי.
התיירות היא אחד מענפי הכלכלה החשובים בעיר, ולצד חופי העיר והספורט הימי המשגשג בה, היא משמשת כנקודת מוצא לתיירים המבקרים בפטרה ובוואדי ראם. עקבה נבחרה כעיר התיירות הערבית לשנת 2011‏.
תחבורה

נמל התעופה הבינלאומי המלך חוסיין שוכן בערבה, כעשרה ק"מ צפונית למרכז העיר. מהנמל מופעל קו טיסה סדיר אל נמל התעופה הבינלאומי עמאן-המלכה עאליה ומספר קווי טיסה עונתיים לערים באירופה.
מסילת הרכבת המגיעה לעיר מתפצלת ממסילת הרכבת החיג'אזית, ובימינו היא משמש בעיקר להובלת מטען. המסילה מסתיימת בנמלה של העיר.
בעיר שוכנת הנהלת "רשות הספנות הממשלתית הירדנית" (السلطة البحرية الأردنية) שמטרתה לתאם ולקדם את נמל העיר ואת ענף הספנות בירדן. בעיר שוכנת גם הנהלת חברת "ספנות הגשר הערבי" (الجسر العربي للملاحة), שהוקמה בשנת 1985 על ידי ממשלות ירדן, עיראק ומצרים, ומפעילה את קו המעבורת מהעיר לנואיבה שבסיני. הקו משמש לתנועת נוסעים וכלי רכב, ובנוסף מפעילה החברה שירותי שיט תיירותי במפרץ אילת.
העיר מחוברת אל צפונה של ירדן באמצעות כביש הערבה הירדני (כביש מספר 65) וכביש המדבר (כביש מספר 15). כביש מספר 15 ממשיך כ-20 ק"מ מדרום למרכז העיר, עד למעבר הגבול אל-דרה, בין ירדן לערב הסעודית.
אתרי העיר

איילה – חלק קטן משרידיה של העיר המוסלמית איילה, שנוסדה בשנת 650 בידי עות'מאן בן עפאן, שוכן לחופו של מפרץ אילת, כחצי ק"מ צפונית-מערבית למרכז העיר. איילה שגשגה עד סוף המאה ה-12 וננטשה.
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
תורן הדגל בעקבה – תורן דגל המרד הערבי הניצב לחופי מפרץ אילת, סמוך למוזיאון הארכאולוגי בעיר, הוא תורן הדגל ללא תמיכה השישי (אנ') בגובהו בעולם. גובהו 132 מטר ומשקלו 172 טונות. קוטרו בבסיסו הוא כ-2.63 מטרים ובקצהו העליון כ-1.07 מטרים. התורן נושא את דגל המרד הערבי שאורכו 60 מטר ורוחבו 30 מטר. התורן והדגל נצפים מישראל, מצרים וערב הסעודית. תורן דומה בגובה של 127 מטר נישא גם בבירה עמאן.
המוזיאון הארכאולוגי בעקבה – מוזיאון לארכאולוגיה השוכן במבנה ששימש כארמונו של חוסיין בן עלי, מנהיג המרד הערבי. במוזיאון ארבעה חדרי תצוגה בהם מוצגים ממצאים נבטיים, רומיים, ביזנטיים ומוסלמים.
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
מצודת עקבה – שרידיה של מצודה ממלוכית מראשית המאה ה-16, שקמה על שרידיה של מצודה צלבנית מהמאה ה-13. המצודה הממלוכית הוקמה בידי הסולטאן אל-מלכ אל-אשרף קאנסוה אל-ע'ורי (1501–1516), ועל כך מעידה כתובת בצידו הפנימי של שער המצודה. כתובת נוספת במצודה מעידה על כך שעות'מאנים שיפצו אותה ב-1587 ושוב ב-1628. במהלך התקופה העות'מאנית שימשה המצודה כחאן בדרך עולי הרגל למכה. היא נהרסה באופן חלקי במלחמת העולם הראשונה, בעת כיבוש עקבה בידי הצבא הבריטי בשנת 1917, ושופצה בחלקה. אורך כל אחת מצלעותיה הוא כ-50 מטרים, וחדריה ערוכים סביב חצר מרכזית. בארבע פינותיה של המצודה הוקמו מגדלים עגולים ומבנה השער אליה מוקם בצידה הצפוני.
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הכנסייה הביזנטית – שרידיה של כנסייה ביזנטית מסוף המאה ה-3, שהתגלו ונחשפו בשנת 1998 בצפונה של העיר, הנחשבת לאחת הכנסיות הביזנטיות העתיקות ביותר הידועות כיום.
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
שמורת הטבע הימית של עקבה – שמורת טבע ימית שהוכרזה בשנת 1997, ומשתרעת לאורך 8.5 ק"מ מדרום לעיר. השמורה מכסה רצועה ברוחב של 350 מטרים מקו החוף אל תוך הים, וכ-50 מטרים מרוחבו של החוף עצמו. תנועות סירות וספינות כמו גם דיג אסורים בתחום השמורה, והיא מאפשרת פעילות צלילה.
ערים תאומות

עיראק בצרה, עיראק
גלריה

מצודת עקבה – מראה מחצר המצודה לעבר מבנה השער בחומתה הצפונית
תורן הדגל בעקבה
שרידי איילה
מראה לאורך חופי העיר
עקבה בערב (צולם מאילת)
מראה במרכז העיר
אחד ממיזמי התיירות החדשים בעיר
הערות שוליים

↑  על שם ברניקי הראשונה מלכת מצרים
↑  שאלת עקבה העמדה שוב במורשון הבריטי, דואר היום, 20 ביולי 1925
1 2  יוסף נבו, ירדן – החיפוש אחר זהות (ספר 3 בסדרה המזרח התיכון בימינו), האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 120.
↑  דרישת מצרים לעציון גבר, דואר היום, 12 ביולי 1925
↑  עקבה בידי האנגלים, דואר היום, 28 ביוני 1925
↑  סלילת כביש מעמאן לעקבה, דואר היום, 22 במאי 1924
↑  גירוש המלך חוסין מעציון גבר, דואר היום, 14 ביוני 1925
ההתראה האחרונה למלך חוסין, דואר היום, 19 ביוני 1925
↑  עקבה לעבר הירדן מזרחה, דואר היום, 7 בדצמבר 1924
↑  הסכם אבן סעוד קלייטון, דבר, 1 בדצמבר 1925
↑  התחזור עקבה לחג'אז?, דואר היום, 13 בספטמבר 1926
↑  ראו את סעיפי הסכם חדא בתוך: Clive Leatherdale, Britain and Saudi Arabia, 1925-1939: The Imperial Oasis, FRANK CASS, 1983 (Digital Printing, 2005), pp. 376-378.
↑  אהרם מכחיש את סיפוחה של אילת, דואר היום, 7 ביולי 1932
↑  שלטון ממשלת עבר הירדן באילת בטל?, דבר, 7 ביולי 1932
↑  בעבר הירדן תוסס דבר מה חשוב, דואר היום, 10 באוגוסט 1932
↑  צעירי דמשק נגד כיבוש עקבה, דבר, 1 בספטמבר 1932
↑  United States of America, Department of State, Office of the Geographer, Jordan – Saudi Arabia Boundary, International Boundary Study,  No. 60,  December 30, 1965.
↑  Aqaba Thermal Power Station
↑  Aqaba Thermal Power Plant likely to begin using gas soon
↑  Aqaba
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550320205171  BnF: cb15591973h (data)  GND: 4255105-5  LCCN: n80064933  NKC: ge128673  SUDOC: 134360214  VIAF: 140716891   WorldCat (עם VIAF): 140716891
עונת 2010/2011 בלה ליגה

| --- | --- |
חגיגות הניצחון
 תקופת התחרות:  28 באוגוסט 2010 – 21 במאי 2011 (267 ימים)
 מספר משתתפות:  20
 הזוכה:  ברצלונה
 מספר משחקים:  380
 מספר שערים:  1042 (2.74 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו   (40 שערים)
 השחקן המצטיין:  ארגנטינה ליונל מסי
 → 2009/20102011/2012 ←
עונת 2010/2011 הייתה העונה ה-80 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-28 באוגוסט 2010 והסתיימה ב-21 במאי 2011.
הליגה כללה 20 קבוצות. שלוש הקבוצות האחרונות ירדו לליגת המשנה בסוף העונה.
על ניצחון במשחק ליגה מוענקות שלוש נקודות.
מליגת המשנה עלו ריאל סוסיאדד, לבאנטה והרקולס.
ברצלונה זכתה בתואר וזאת בפעם ה-21 בתולדות המועדון ופעם השלישית ברציפות. היא זכתה בהסופר קאפ הספרדי תוך ניצחון על ריאל מדריד בסיכום מפגש כפול - 2:3, 2:2.
אלמריה, הרקולס ודפורטיבו לה קורוניה ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
כדורגלנים מצטיינים

"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק:  כריסטיאנו רונאלדו (פורטוגל פורטוגל), ריאל מדריד, שכבש 40 שערים. בנוסף לכך זכה רונאלדו  גם בנעל הזהב האירופית.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק:  ויקטור ואלדס (ספרד ספרד), ברצלונה, שספג 16 שערים ב-32 משחקים. ואלדס זכה בתואר בפעם השלישית ברציפות.
"פרס סארה" לכדורגלן ספרדי שכבש מספר מרבי של שערים במהלך העונה הוענק:  אלברו נגרדו (ספרד ספרד), סביליה, שכבש 20 שערים.
פרסי LFP:
השחקן המצטיין:  ליונל מסי (ארגנטינה ארגנטינה)
השוער המצטיין:  ויקטור ואלדס (ספרד ספרד)
הבלם המצטיין:  אריק אבידל (צרפת צרפת)
הקשר המצטיין:  צ'אבי (ספרד ספרד)  אנדרס אינייסטה (ספרד ספרד)
החלוץ המצטיין:  ליונל מסי (ארגנטינה ארגנטינה)
המאמן המצטיין:  ז'וזפ גוארדיולה (ספרד ספרד)
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברצלונה (אלופה) | 38 | 30 | 6 | 2 | 95 | 21 | 74 | 96 | העפלה לליגת האלופות |
| 2 | ריאל מדריד | 38 | 29 | 5 | 4 | 102 | 33 | 69 | 92 | העפלה לליגת האלופות |
| 3 | ולנסיה | 38 | 21 | 8 | 9 | 64 | 44 | 20 | 71 | העפלה לליגת האלופות |
| 4 | ויאריאל | 38 | 18 | 8 | 12 | 54 | 44 | 10 | 62 | העפלה לליגת האלופות |
| 5 | סביליה | 38 | 17 | 7 | 14 | 62 | 61 | 1 | 58 | העפלה לליגה האירופית |
| 6 | אתלטיק בילבאו | 38 | 18 | 4 | 16 | 59 | 55 | 4 | 58 | העפלה לליגה האירופית |
| 7 | אתלטיקו מדריד | 38 | 17 | 7 | 14 | 62 | 53 | 9 | 58 | העפלה לליגה האירופית |
| 8 | אספניול | 38 | 15 | 4 | 19 | 46 | 55 | 9- | 49 |  |
| 9 | אוססונה | 38 | 13 | 8 | 17 | 45 | 46 | 1- | 47 |  |
| 10 | ספורטינג חיחון | 38 | 11 | 14 | 13 | 35 | 42 | 7- | 47 |  |
| 11 | מאלגה | 38 | 13 | 7 | 18 | 54 | 68 | 14- | 46 |  |
| 12 | ראסינג סנטנדר | 38 | 12 | 10 | 16 | 41 | 56 | 15- | 46 |  |
| 13 | ריאל סרגוסה | 38 | 12 | 9 | 17 | 40 | 53 | 13- | 45 |  |
| 14 | לבאנטה | 38 | 12 | 9 | 17 | 41 | 52 | 11- | 45 |  |
| 15 | ריאל סוסיאדד | 38 | 14 | 3 | 21 | 49 | 66 | 17- | 45 |  |
| 16 | חטאפה | 38 | 12 | 8 | 18 | 49 | 60 | 11- | 44 |  |
| 17 | מיורקה | 38 | 12 | 8 | 18 | 41 | 56 | 15- | 44 |  |
| 18 | דפורטיבו לה קורוניה | 38 | 10 | 13 | 15 | 31 | 47 | 16- | 43 | ירדה ליגה |
| 19 | הרקולס | 38 | 9 | 8 | 21 | 36 | 60 | 24- | 35 | ירדה ליגה |
| 20 | אלמריה | 38 | 6 | 12 | 20 | 36 | 70 | 34- | 30 | ירדה ליגה |
סטטיסטיקה > מלכי השערים

| # | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו | ריאל מדריד | 40 |
| 2 | ארגנטינה ליונל מסי | ברצלונה | 31 |
| 3 | ספרד אלברו נגרדו | ולנסיה | 20 |
| 3 | ארגנטינה סרחיו אגוארו | אתלטיקו מדריד | 20 |
| 5 | ספרד דויד וייה | ברצלונה | 18 |
| 5 | איטליה ג'וזפה רוסי | ויאריאל | 18 |
| 5 | ספרד פרננדו יורנטה | אתלטיק בילבאו | 18 |
| 5 | ספרד רוברטו סולדאדו | חטאפה | 18 |
| 9 | צרפת כרים בנזמה | ריאל מדריד | 15 |
| 10 | ספרד סלומון רונדון | מאלגה | 14 |
סטטיסטיקה > מלכי הבישולים

| # | שחקן | קבוצה | בישולים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארגנטינה ליונל מסי | ברצלונה | 17 |
| 2 | גרמניה מסוט אוזיל | ריאל מדריד | 14 |
| 3 | ברזיל דני אלבס | ברצלונה | 11 |
| 4 | ספרד חואן מאטה | ולנסיה | 10 |
| 5 | ארגנטינה אנחל די מריה | ריאל מדריד | 9 |
| 6 | פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו | ריאל מדריד | 8 |
| 6 | ספרד דויד וייה | ברצלונה | 8 |