stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משבר האנרגיה העולמי
ישראל ומשבר האנרגיה > השלכות כלכליות

למן הקמתה סבלה ישראל מקשיים בהשגת אספקה סדירה של נפט. הליגה הערבית החרימה את "הישות הציונית" עוד לפני הקמת המדינה ואף תבעה מחברות הנפט הבינלאומיות להחרים את ישראל. גם ברית המועצות הפרה את חוזי אספקת הנפט לישראל לאחר מבצע קדש (1956) בעקבות לחץ ערבי. לעומת זאת, בין השנים 1957–1979 נהנתה ישראל מאספקת נפט סדירה. ספקית הנפט המרכזית של ישראל הייתה איראן של משטר השאה, ומקורות נוספים היו מקסיקו, נורווגיה וכן קידוחי הנפט בחצי האי סיני.
בזמן משבר האנרגיה העולמי של 1973 סבלו מדינות רבות בעולם המערבי ממחסור חמור בנפט. לונדון הוחשכה, ובתחנות הדלק בארצות הברית השתרכו תורי ענק. דווקא בישראל לא הורגש מחסור כלל שכן הנפט מאיראן, מסיני וממקסיקו המשיך לזרום כרגיל. אמנם ממשלת ישראל הורתה לבעלי הרכב בישראל להשבית את מכוניותיהם ליום אחד בשבוע כדי לקצץ בצריכת הדלק, אבל זה היה בעיקר צעד של הזדהות עם העולם המערבי שסובל ממחסור בדלק בגלל תמיכתו בישראל.
עם זאת, ההתייקרות החדה של הנפט וחומרי הגלם המיובאים הובילה גל עליות מחירים במשק הישראלי, ובהמשך בלימת הצמיחה, משבר חריף במאזן התשלומים ותהליך של סחרור אינפלציוני. שיעור האינפלציה בשנת 1973 הגיע לכדי 20%, כעבור שלוש שנים הכפיל עצמו ל-40%, ובתחילת שנות ה-80 כבר נכנסה ישראל לעידן של היפר-אינפלציה. התוצר באותה תקופה גדל בשיעור של כ-3% לשנה – שיעור מקביל בקירוב לשיעור גידול האוכלוסייה, דהיינו העדר צמיחה. תקציב המדינה התנפח לממדים חסרי תקדים, ויצר גירעון ממשלתי שמצידו תרם תרומה נכבדה ללחץ האינפלציוני.
ראו גם

אנרגיה בישראל
אנרגיה מתחדשת
החרם הערבי
אמברגו הנפט (1967)
הערות שוליים

↑  ירון דרוקמן, היום שבו נדרשו הישראלים להשבית את האוטו, באתר ynet, 20 בדצמבר 2014
| ברית המועצות (1955–1980) המלחמה הקרה ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| ברית המועצות • הגוש המזרחי • ברית ורשה | ארצות הברית • הגוש המערבי • נאט"ו | ברית המועצות • הגוש המזרחי • ברית ורשה | ארצות הברית • הגוש המערבי • נאט"ו |  |
| שנות ה-40 | מבצע מהדק נייר • ההתנגדות האנטי-קומוניסטית בפולין • שיטת הסלמי • משבר איראן • מלחמת האזרחים הסינית • מלחמת הודו-סין הראשונה • מלחמת האזרחים ביוון • מצב החירום המלאי • הפיצול היוגוסלבי-סובייטי • הסגר על ברלין • בריחת המוחות מגרמניה המזרחית |  |
| שנות ה-50 | מלחמת קוריאה • בהלת הלבנדר • המרד המזרח גרמני • משפטי פראג • הפיצול האלבני–סובייטי • המרד ההונגרי • משבר סואץ • משבר הספוטניק • משבר ברלין השני • ויכוח המטבח • הפיצול הסיני-סובייטי • מלחמת וייטנאם |  |
| שנות ה-60 | משבר קונגו • משבר מטוס הריגול U-2 • מלחמת האזרחים בגואטמלה • הפלישה למפרץ החזירים • משבר הטילים בקובה • מלחמת האזרחים של צפון תימן • האביב של פראג • הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה |  |
| שנות ה-70 | ביקור ניקסון בסין • מלחמת יום הכיפורים • משבר האנרגיה העולמי • מבצע מוקינגברד • המהפכה האתיופית • מלחמת האזרחים באנגולה • מבצע קונדור • מבצע טוקאן • מלחמת האזרחים במוזמביק • מלחמת אוגדן • סכסוך לוב–צ'אד • מלחמת אפגניסטן |  |
| שנות ה-80 | החרם על אולימפיאדת מוסקבה • החרם על אולימפיאדת לוס אנג'לס • יוזמת ההגנה האסטרטגית • אייבל ארצ'ר 83 • תקרית הנגיחות בים השחור • אירועי כיכר טיין-אן-מן • סתיו העמים • נפילת חומת ברלין • מהפכת הקטיפה • המהפכה הרומנית • הפיקניק הפאן-אירופי |  |
| שנות ה-90 | איחוד גרמניה מחדש • איחוד תימן • התפרקות צ'כוסלובקיה • התפרקות ברית המועצות • התפרקות יוגוסלביה • תקרית הטיל הנורווגי |  |
| מושגי יסוד | הגוש המזרחי • הגוש המערבי • מסך הברזל • קומוניזם • קפיטליזם • מרוץ חימוש • המרוץ לחלל • מלחמה גרעינית • השמדה הדדית מובטחת • הקו החם מוסקבה-וושינגטון • המלחמה הקרה השנייה |  |
| מדיניות | דוקטרינת טרומן • תורת הבלימה • מקארתיזם • דוקטרינת אולבריכט • דוקטרינת הלשטיין • דוקטרינת ברז'נייב • דוקטרינת אייזנהאואר • דטאנט • אוסטפוליטיק • דוקטרינת רייגן • גלאסנוסט • פרסטרויקה • דוקטרינת סינטרה |  |
| דיפלומטיה | פגישות בין מנהיגי בעלות הברית במלחמת העולם השנייה • ועידת טהראן • ועידת יאלטה • ועידת פוטסדאם • הסכמי פריז ולונדון • הסכמי הלסינקי • סאל"ט • האמנה למניעת ניסויים גרעיניים • פסגת מלטה |  |
| כלכלה | תוכנית מרשל • קומקון • הנס הכלכלי בגרמניה • הקהילה הכלכלית האירופית |  |
| ארגונים | נאט"ו • ברית ורשה • CIA • ק.ג.ב. • שטאזי • ברית בגדאד • המדינות הבלתי-מזדהות • תנועת "סולידריות" בפולין |  |
| גרמניה | חומת ברלין • ברלין המערבית • ברלין המזרחית • הגבול בין גרמניה המערבית לגרמניה המזרחית • צ'ק פוינט צ'ארלי • מחנה המעבר מריינפלדה • אני ברלינאי • מר גורבצ'וב, הפל חומה זו! |  |
| רשימת ערכים מלאה | רשימת ערכים מלאה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11947238m (data)  GND: 4172430-6  SUDOC: 027428958
מריוס טובה

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1968 (בן 56) רשיצה, רומניה 
 מידע כללי
 מדינה:  רומניה 
 ספורט
 ענף ספורט:  התעמלות מכשירים 
 
מריוס טובה (ברומנית: Marius Eugen Tobă; נולד ב-9 בינואר 1968) הוא מתעמל רומני וגרמני שהשתתף בשלוש אולימפיאדות. הוא התמחה בתרגילים בטבעות.
ביוגרפיה

מריוס טובה נולד ברומניה. בשנת 1988 הוא היה נציג רומניה באולימפיאדת 1988. הוא סיים במקום ה-21 בתחרות קרב-רב ובמקום ה-7 קבוצתי. בשנת 1989 הוא עבר להתגורר בגרמניה ובהמשך בשנת 1991 קיבל אזרחות גרמנית. בשנת 1992 הוא זכה במדליות באליפות גרמניה התעמלות מכשירים. כנציג גרמניה הוא זכה במדליות באליפות אירופה בהתעמלות. בשנת 1994 הוא זכה במדליית ארד קבוצתית כחלק של נבחרת גרמניה, ב-בשנת 1996 הוא זכה במדליית כסף אישית בתחרות טבעות. בשנת 1996 הוא סיים במקום ה-7 בתחרות קבוצתית ובתרגיל טבעות הוא הגיע למקום ה-6 אישי. בשנת 2000 הוא השתתף באולימפיאדות כחלק של נבחרת גרמניה. הוא לא נכלל בנבחרת, אך עקב פציעות של מתעמל אחר הוא הגיע כמחליף מספר ימים לפני התחרות. הנבחרת לא הגיע לגמר, אך טובה השתתף בגמר תחרות טבעות וסיים במקום ה-7.
הישג הטוב שלו באליפות העולם הוא מקום רביעי (בשנת 1994 ב-2 מקצועות) ובאולימפיאדות הוא מקום שישי. בתחרויות ברמה לאומית הוא זכה ב-28 מדליות.
לאחר סיום הקריירה כספורטאי הוא התחיל לאמן את בנו אנדראס טובה (יליד גרמניה) שהיה נציג גרמניה ב-3 אולימפיאדות.
הערות שוליים

↑  Marius Toba - Munzinger Biographie, www.munzinger.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1035158426  VIAF: 302836079   WorldCat (עם VIAF): 302836079
משפט בריאות הציבור

משפט בריאות הציבור (באנגלית: Public health law) עוסק בסמכות הממשלה לשיפור בריאות האוכלוסייה הכללית בגבולות ונורמות החברה. משפט בריאות הציבור מתמקד בתפקידיה של הממשלה להשיג יעדים אלה, מגבלות על כוח זה ונקודת מבט האוכלוסייה.
משפט בריאות הציבור מתמקדים גם בסוגיות משפטיות בפרקטיקה של בריאות הציבור ובהשפעות בריאות הציבור של פרקטיקה משפטית.
כוח המשטרה

ניתן להגדיר סמכות משטרתית ככוחה האינהרטי של ממשלה לממש שליטה סבירה באנשים וברכוש שבתחום שיפוטה לטובת הביטחון הכללי, הבריאות, הבטיחות, המוסר והרווחה, למעט במקומות האסורים מבחינה חוקית. אזורים משומרים אלה מועסקים על ידי סוכנויות ממשלתיות. טרור ביולוגי מהווה מוקד הולך וגדל של תחום המומחיות הזה בכמה סמכויות שיפוטיות; לדוגמה, עורכי דין לבריאות הציבור בארצות הברית פעלו ליצירת חוק סמכויות בריאות לשעת חירום ומשפט בריאות הציבור.
מניעת מחלות ופציעות

תחום רחב יותר זה של דיני בריאות הציבור מחיל כלים משפטיים על בעיות בריאות הציבור הקשורות למחלות ופציעות. אנשי מקצוע מחילים חקיקה, רגולציה, התדיינות (אכיפה פרטית) ומשפט בינלאומי על בעיות בריאות הציבור המשתמשות בחוק ככלי לבריאות הציבור. התדיינות משפטית נגד חברות טבק בארצות הברית מהווה דוגמה לכך.
הערות שוליים

↑  Ogalthorpe), Gostin, Lawrence O. (Lawrence (2016-02-02). Public health law : power, duty, restraint. Wiley, Lindsay F., 1977- (שלישית ed.). אוקלנד, קליפורניה. ISBN 9780520958586. OCLC 910309614.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00566769
מתתיהו שוהם

| --- | --- |

 לידה:  1893 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  4 ביולי 1937 (בגיל 44 בערך) ורשה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מדינה:  פולין 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בוורשה 
 שפות היצירה:  פולנית, עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס ביאליק (1933) 
 
ישיבת אבל מיוחדת במלאת שנה לפטירת מתתיהו שהם, בבית הספרייה המרכזית למדעי היהדות בוורשה
מתתיהו משה שוהם (פוליאקביץ') (1893–1937) היה סופר, משורר ומחזאי.
חייו

נולד בוורשה שבפולין. הוא התייתם בגיל ארבע. את חינוכו היהודי קיבל מסבו ודודו, אך הוסיף ולמד שפות זרות ולימודים כלליים באופן עצמאי. בשנת 1930 עלה לארץ ישראל, אך לא מצא עבודה ולא יכול היה לקיים את עצמו, ועל כן שנתיים מאוחר יותר שב לפולין. היה במשך שנתיים יושב-ראש אגודת הסופרים העבריים בפולין וסייע בעריכת ביטאון האגודה הדו-שבועי. כמו כן, הוא נהג להרצות במכון ללימודים יהודיים בוורשה. ב-1937 נפטר ממחלת סרטן-הכבד.
מחזותיו של שוהם עוסקים בעולם התנ"ך ומציגים אותו בצורה מיתית-אגדתית. שוהם אינו נאמן תמיד למקור התנ"כי והופך את הדמויות התנ"כיות לדמויות ארכיטיפיות המשקפות אידאות נשגבות, בין אם הן חיוביות ובין אם הן שליליות. גיבוריו של שוהם הם אינדיבידואליסטים קיצוניים, אמיצי לב וכאלו שעומדים מול החברה ומורדים בשם הערכים בהם הם מאמינים. כל זאת בניגוד לדור שבו הם חיים. שוהם גם מעניק מקום מרכזי לנשים במחזותיו, ובכך הוא נחשב ליוצא דופן בתקופתו.
מחזהו הידוע ביותר "צור וירושלים", זכה לתשבחות רבות מצד החוגים הספרותיים העבריים ואף זיכה אותו בפרס ביאליק לשנת 1933, אולם בשל שפתו המורכבת התקשה לעלות על במות התיאטרון, על אף עיבוד לטקסט שערך אברהם שלונסקי ב-1958; ב-1992 הוא עובד לתסריט בידי זיוה צחר וב-2003 הוא הועלה על ידי תיאטרון בית ליסין בבימוי יוסי יזרעאלי.
מחזהו 'יריחו' תורגם לאנגלית ב-1974 בידי ראובן בן-יוסף.
יצירותיו

יריחו: ( 1923) מחזה
בלעם: ( 1925) מחזה
צור וירושלים: דרמה (תל אביב: דביר, תרצ"ג 1933)
אלוהי ברזל לא תעשה לך: חזיון קדומים (ורשה: א"י שטיבל, תרצ"ו 1936)
כתבים: שירים, מחזות ומסות (כולל פרק על תולדותיו והערכת יצירתו מאת ישראל כהן; תל אביב: אגודת הסופרים, תשכ"ה 1964)
לקריאה נוספת

הלל ברזל, שירת ארץ־ישראל – אקספרסיוניזם נבואי: אורי צבי גרינברג, יצחק למדן, מתתיהו שוהם, בני ברק, ספרית פועלים, תשס"ד 2004.
יוסף צמודי, ההיסטוריוסופיה של מתתיהו שהם, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב – הפקולטה למדעי הרוח – החוג לספרות עברית, תשכ"ט.
הערות שוליים

↑  לספר הסרוק באתר הספריה הלאומית לחצו כאן
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: - | פרס ביאליק במשותף עם דבורה בארון  1933 | הבא: אברהם פרימן |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268007505171  PLWABN: 9810689663505606  BnF: cb12118606g (data)  CANTIC: a19641199  GND: 1070494771  ISNI: 0000 0000 6642 7702  LCCN: nr94000607  NTA: 312818793  SUDOC: 029593123  VIAF: 9879781   WorldCat (עם VIAF): 9879781
מרקורי-רדסטון 4

מרקורי-רדסטון 4 (באנגלית: Mercury-Redstone 4) הייתה משימת החלל המאוישת השנייה של ארצות הברית במסגרת תוכנית מרקורי. האסטרונאוט וירג'יל "גאס" גריסום שוגר לטיסה תת-מסלולית בת 15 דקות בחלליתו "ליברטי בל 7" (Liberty Bell – פעמון החירות) ב-21 ביולי 1961.
"ליברטי בל 7" שוגרה על גבי משגר מרקורי-רדסטון מכן השיגור LC-5 שבנמל החלל קייפ קנוורל, פלורידה, והגיעה לגובה 190.39 קילומטר לפני שהחלה לצלול חזרה במסלול בליסטי. הליברטי בל נחתה במרחק 468.15 קילומטר מכן השיגור, סמוך לאיי הבהאמה. הטיסה עברה ללא תקלות עד לנחיתה באוקיינוס, שבמהלכה הועף בפיצוץ פתח החירום. האסטרונאוט חולץ והחללית שקעה לתוך האוקיינוס. החללית חולצה מהמים רק בשנת 1999.
הצוות

טייס: "גאס" גריסום (טיסה ראשונה)
גיבוי: ג'ון גלן
החללית

החללית של טיסת מרקורי-רדסטון 4 היא החללית מרקורי מספר 11 שנבנתה, וייצורה הסתיים במאי 1960. זו החללית המבצעית הראשונה שהיה לה היה חלון מרכזי אחד במקום שני חלונות קטנים מהצדדים. מבצע החללית היה קרוב יותר לתצורה הסופית שנדרשה לטיסה מסלולית (ושונה מהחללית שהשתמשו בה לטיסת מרקורי-רדסטון 3.
אחד החידושים בחללית היה שחרור של הפתח הכניסה הראשי על ידי חומר נפץ. עד אז, פתח יציאה היה קרוב לאנטנה, והקשה על האסטרונאוטים לצאת. פתח הכניסה היה ננעל על ידי 70 ברגים, והיה מקשה על פעולות חילוץ במקרה של אסטרונאוט פצוע. על כן הוחלט לאחר דיונים, ליצור ידית אשר תשחרר את הפתח בפיצוץ מבוקר. כדי להגיע לידית היה צריך להסיר לוח קטן ליד הפתח (למנוע הפעלה בטעות). כל התוספת עם חומר הנפץ הוסיפה לחללית משקל של 10.43 ק"ג.
החלון המרכזי העניק זווית ראייה של 30 מעלות לאופק ו-33 מעלות במאוזן. החלון יוצר על ידי חברת קורנינג בניו יורק, והורכב ממספר שכבות. השכבה החיצונית, הייתה בעובי של 0.89 ס"מ (0.35 אינץ'), ויכלה לעמוד בטמפרטורות של עד 982 צלזיוס (1,800 פרנהייט). החלון הרחב נועד לסייע לאסטרונאוטים במהלך ניווט החללית והערכת ההכוון שלה.
כמו בטיסה הקודמת, החללית הייתה מחוברת למגדל בריחה בגודל של 4.78 מטר, לסיוע במקרה של שיגור שבוטל. מערכות הנחיתה, התקשורת, מגן החום ושליטה בטמפרטורה בתוך התא היו זהות גם כן.
החללית נקראה "ליברטי בל 7" (פעמון החירות 7) על שם פעמון החירות בפילדלפיה פנסילבניה, ו-7 לכבוד שבעת האסטרונאוטים של טיסות מרקורי. את החללית צבעו בפס לבן אלכסוני המתחיל בבסיס של החללית ועולה לכיוון הקצה, בצורה המחקה את הסדק המפורסם בפעמון החירות.
הכנות לטיסה

גריסום וגלן התאמנו על החללית במגוון תרחישים בקייפ קנוורל בתא המדמה טיסה בגובה רב. תוך כדי טיסתם כל צוות התמיכה והרופאים בדקו מדדים ונוהלי תחנת הקרקע נבחנו. לקראת הטיסה הם התאמנו בכ-100 תרחישים שונים.
משגר הרדסטון MRLV-8 הגיע לקייפ קנוורל ב-8 ביוני 1961. סקר מוכנות לשיגור התבצע ב-15 ביולי 1961, ובו הוכרזה מוכנות של החללית #11 ושל המשגר למשימה. באותו יום נבחרה השם של החללית כ"ליברטי בל 7" ("פעמון החירות 7").
המשימה הייתה זהה במאפייני למשימת מרקורי-רדסטון 3, ותוכננה להגיע לאפוגיאה של 187 ק"מ, וטווח טיסה של 481 ק"מ. לפי התכנון, ההאצה המקסימלית שגריסום יחווה הייתה 6.33 g (תאוצה של 62 מטר/שנייה בריבוע).
מהלך המשימה

בבוקר 21 ביולי 1961, גאס גריסום נכנס לחללית ליברטי בל 7 בשעה 8:58 UTC. כדי לסגור את פתח החללית היה צריך להבריג 70 ברגים במקומם. אולם 45 דקות לפני מועד השיגור, התגלה כי אחד הברגים היה לא מיושר במיקום הנכון. הספירה לאחור הופסקה ל-30 דקות במהלכה הוחלט כי 69 הברגים הנותרים צריכים להספיק כדי להחזיק את הפתח במקומו. לאחר עוד 2 עיכובים במהלך הספירה לאחור, ניתן אור ירוק לשיגור.
אלן שפרד היה בחדר הבקרה וניהל את התקשורת מול גריסום.
מרקורי רדסטון 4 שוגרה ב-21 ביולי 1961, בשעה 12:20:36 UTC. משך הטיסה היה 15 דקות ו-37 שניות. במהלך הטיסה, החללית הגיע לגובה של 190.4 ק"מ ולטווח של 486.2 ק"מ מאתר השיגור.
לאחר הטיסה גריסום הודה כי הוא חשש בהתחלה, אך צבר ביטחון ככל שהטיסה התקדמה. כיוון ששמע את המנוע מתחיל לבעור על כן השיגור, הוא חשב שהשעון המודד את הזמן שעבר בטיסה התחיל באיחור. השיגור התקדם כמתוכנן, עם תנאי טמפרטורה נוחים בחללית ובחליפה. הוא הסתכל דרך החלון לאופק אולם עקב איבוד ידיעת ההכוון רגעי של הטייס הוא לא שם לב להתנתקות המשגרים. אחרי 2:33 דקות הוא הגיע רשמית לחלל.
במהלך הטיסה גריסום דיווח כי הוא חווה מעט סחרור ויש לו בעיה עם ההגאים של ההכוון. הוא היה מוקסם מהנוף ודיווח שהנוף הרבה יותר מרהיב מהמדידים והחיישנים בחללית. עד שהגיב לביצוע הסיבוב הזמן המיועד עבר והוא סטה יותר מידי. הוא בדק את התמרונים השונים ועבר למערכת הבקרה השנייה, שהגיבה לו יותר טוב, למרות צריכת דלק יותר גבוהה. תצפיותיו וניסיונותיו לזהות את הנוף גרמו לו להיות מאחורי הלו"ז המתוכנן.
בדקה 6:51, היה מוכן לכניסה בליסטית חזרה.
כשליברטי בל הייתה בגובה של 190.32 ק"מ, גריסום הפעיל את המנועים חזרה, בקצב של 171 פעימות לדקה. הכוון החללית במהלך הכניסה חזרה היה בזווית של 14 מעלות למישור וגריסום ניסה לראות כוכבים לזיהוי ההכוון, אולם ההכוון גרם לכך שאור השמש נכנס לתא ואילולי ידע גריסום כי נורת האזהרה על תאוצת 0.5g הייתה אמורה לדלוק הוא לא היה שם לב אליה. עם זאת, הוא לא הרגיש את הרעידות אלא רק קרא לתחנת הקרקע את מדידות החיישנים.
בגובה 6.4 ק"מ נפרש מצנח הבלימה ובגובה 3.7 ק"מ נפרש המצנח הראשי, אשר נפרש בגובה 300 מטר לפני הגובה המיועד. גריסום שם לב למספר קרעים במצנח, אולם קצב הירידה נשמר כצפוי. עם השמעת ה"נקישה" המעידה על פריסת בלון האוויר המגן על החללית בנחיתה, גריסום הרים את הקסדה וניתק את צינור החמצן, אך השאיר את הצינור המחובר לחליפה שלו. ברגע שהחללית התיישרה במים, גריסום ניתק את המצנחים וחיכה לחילוץ. מסוקי החילוץ יצרו עימו קשר וגריסום ביקש חמש דקות לתעד את המידע. לאחר שסיים, הוא הסיר את המכסה מכפתור המיועד לפיצוץ דלת החללית וחיכה לחילוץ.
פתאום, דלת החללית התפוצצה והשתחררה ומים התחילו להיכנס לחללית. החללית החלה לשקוע. גריסום משוכנע שהוא לא נגע בכפתור. כיוון ששחרר את רוב הצינורות של החליפה הוא השתחרר במהירות מהקסדה והחל לטפס מחוץ לחללית, ולשחות ממנה. טייסי המסוק המתקרב ניסו בינתיים להציל את החללית ולתפוס את החללית הטובעת, אולם כמות המים שנכנסו הפכו אותה לכבדה (יותר מ-2,300 ק"ג), כבד מדי לחילוץ והמסוקים שחררו אותה. גריסום החל לספוג מים דרך אחד מהצינורות הקשורים לחליפה שלו, והיה צריך סיוע בחילוץ מהמים. החללית שקעה באוקיינוס, באזור בעומק של 5.1 ק"מ.
לאחר הטיסה

למרות הצהרותיו של גריסום כי הוא לא שחרר את הדלת ופוצץ אותה לפני הזמן, היו שחשבו כי הוא היה אחראי. ועדת חקירה לא יכלה לקבוע בוודאות אם הוא לחץ בטעות. גריסום עצמו ניסה מגוון רחב של תרחישים על דגם החללית כדי לבחון אם הוא היה יכול להפעיל בטעות, ללא הצלחה. טיסות מאוחרות יותר הראו כי וולטר שירה ואסטרונאוטים נוספים נפגעו בידיהם מהרתע כאשר הם הפעילו את המתג והפיצוץ, וגריסום לא נפגע במהלך טיסתו.
מציאת ליברטי בל 7

במשך 14 שנה נעשו מאמצים לאתר את החללית, בהם מספר מסעות חילוץ משותפים של חברת Oceaneering International מיוסטון, טקסס. מסעות לחילוץ נעשו בשנת 1992, ו-1993, במימון משותף עם ערוץ דיסקברי.
ב-20 ביולי 1999, יום השנה ה-30 של נחיתת אפולו 11 על הירח, (ויום אחד לפני ציון יום השנה ה-38 לטיסת מרקורי רדסטון 4) "ליברטי בל 7" הורמה מקרקעית האוקיינוס.
החללית נמצאה לאחר 14 שנים של מאמץ על ידי ניופורט בעומק של כמעט 4.9 ק"מ, במרחק של 560 ק"מ דרום מזרח מקייפ קנוורל. בין הפרטים שחולצו היו גם חלק מחליפת הטיסה וכן מטבעות זיכרון שהועלו לחלל ונועדו לחלוקה לאחר הטיסה.
הערות שוליים

1 2  "Results Of The Second U.S. Manned Suborbital Spaceflight July 21, 1961 (NASA)" (PDF). NASA. 1961.
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Swenson Jr., Loyd S.; Grimwood, James M.; Alexander, Charles C. (1989). "11-7 Second Suborbital Trial".  In Woods, David; Gamble, Chris (eds.). This New Ocean: A History of Project Mercury (url). Published as NASA Special Publication-4201 in the NASA History Series. NASA. נבדק ב-15 באוגוסט 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  ערכת נאס"א לתקשורת לקראת שיגור ליברטי בל 7, הודעה לעיתונות 61–152, מתאריך 16 ביולי 1961
1 2  תמלילי הטיסה של מרקורי-רדסטון 4, באתר spacelog
↑  ביוגרפיה מורחבת של גריסום, באתר ההיסטוריה של נאס"א
1 2  Joseph A. Angelo (14 במאי 2014). Human Spaceflight. Infobase Publishing. pp. 87–. ISBN 978-1-4381-0891-9. {{cite book}}:  (עזרה)
| תוכנית מרקורי |
| --- | --- | --- |
| טיסות לא מאוישות | ליטל ג'ו 1 • ביג ג'ו 1 • ליטל ג'ו 6 • ליטל ג'ו 1A • מרקורי-אטלס 1 • Beach  Abort • ליטל ג'ו 5 • מרקורי-רדסטון 1 • מרקורי-רדסטון 1A • מרקורי-אטלס 2 • ליטל ג'ו 5A • מרקורי-רדסטון BD • מרקורי-אטלס 3 • ליטל ג'ו 5B • מרקורי-אטלס 4 • מרקורי סקאוט 1 |  |
| טיסות עם יונקים | ליטל ג'ו 2 • ליטל ג'ו 1B • מרקורי-רדסטון 2 • מרקורי-אטלס 5 |  |
| טיסות מאוישות | מרקורי-רדסטון 3 • מרקורי-רדסטון 4 • מרקורי-אטלס 6 • מרקורי-אטלס 7 • מרקורי-אטלס 8 • מרקורי-אטלס 9 |  |
| טיסות שבוטלו | Balloon Ascents  • מרקורי־יופיטר • מרקורי-אטלס 10 • מרקורי-אטלס 11 • מרקורי-אטלס 12 |  |
| אסטרונאוטים | אלן שפרד • וירג'יל גריסום  • ג'ון גלן • סקוט קרפנטר • וולטר שירה הבן • גורדון קופר  • דונלד סלייטון |  |
| משגרים | ליטל ג'ו • מרקורי-רדסטון • אטלס |  |
| שונות | שביעיית מרקורי  • ה-13 של מרקורי  • אנוס (שימפנזה)  • האם (שימפנזה) • הצוות המובחר • די אוהרה |  |
שיגור מרקורי-רדסטון 4
מסוק סיקורסקי S-58 מסוק מנסה להציל את החללית "ליברטי בל 7" לפני טביעתה
גריסום מחולץ למסוק לאחר טביעתה של ליברטי בל 7
"ליברטי בל" כפי שנראתה לאחר חילוץ מתחתית האוקיינוס בשנת 1999
ליברטי בל 7 לאחר שיקום ושחזור במוזיאון בקנזס, ארצות הברית
נאסי (שפה)

נאסי היא שפה המורכבת מאוסף ניבים שונים, המשמשת את בני עם הנאסי החיים בדרום-מערב סין. השפה משתייכת לענף הטיבטי-בורמי במשפחת השפות הסינו-טיבטיות.
נתונים כלליים

מספר דוברי השפה עומד על מעל ל-300,000. היא מדוברת בקרב בני הנאסי ועמים נוספים במחוז יונאן באזור האוטונומי ליציאן-נאסי, וכן באזורים וײסי, צ'ז'ונדיאן, נינלאן, דאצין, יונשן, חה-צין, צזיאן-צ'ואן, ולאנפינג. כמו גם באזורים מסוימים במחוז סצ'ואן.
השפה משמשת באופן פעיל את כל רובדי האוכלוסייה ומקיפה את כל תחומי החיים של דובריה. באזורים מסוימים מתנהלים הלימודים בבתי הספר היסודיים בשפת הנאסי, יוצאים לאור עיתונים וספרות מגװנת, ומשודרים אף שידורי רדיו וטלוויזיה.
הניבים המרכיבים את השפה מתחלקים למזרחיים ומערביים. הקבוצה המזרחית הכוללת בין היתר את הניבים יונין, גואבה, ובאיצויבה, המדוברים בידי שבט המוסואו נחשבת כיום על ידי בלשנים רבים כקבוצה קרובה לשפות המוסואו. הקבוצה המערבית (שהיא למעשה, שפת הנאסי) מתחלקת לניבים צפונײם ודרומײם המובדלים ביניהם במערכת הצלילים ובאוצר המלים. בניבים הצפוניים מרובות המלים השאולות מטיבטית ואילו בדרומײם - מסינית.
טיפוס המשפט בשפה הוא מסוג SOV.
הגיית השפה וכתיבתה

מבחינה היסטורית נכתבת שפת הנאסי בשלוש מערכות כתב שונות. כתב הדונגבה הפיקטוגרפי וכתבי הגבה והמאלימסה ההברתיים.
דונגבה - כתב הכולל קרוב ל-2000 סימניות ש-90% מתוכן - פיקטוגרמות. מספר מצומצם בלבד של סימניות הוא בעל משמעות פונולוגית. כתב זה שימש את כהני הדת לכתיבת הטקסטים המקודשים להם. כיום מכירים כתב זה רק כמה עשרות זקנים.
גבה - כתב הברות שפותח מסימני הכתב הסיני, סימניות דונגבה מפושטות וסימנים נוספים. לסימני הגבה לא הייתה קיימת מערכת קריאה וכתיבה אחידה, וכל כהן דת השתמש בסימנים כראות עיניו.
הכתב הלטיני - הוכנס על ידי הממשלה הסינית ב-1957. מבוסס על תעתיק פין-יין אך משתמש בעיצורים בסופי ההברות לציון מערכת הטונים.
רק כ-70,000 איש מכלל דוברי הנאסי מסוגלים להשתמש במערכת כתב זו.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | סדקי | סדקי | וילוני | וילוני | חכי | חכי | מכתשי־חכי | מכתשי־חכי | כפוף | כפוף | מכתשי | מכתשי | שפתי (־שִנִּי) | שפתי (־שִנִּי) |
| אפי |  |  | ŋ |  | ɲ |  |  |  |  |  | n |  | m |  |
| סותם |  | ʔ | ᵑɡ | kʰ | ᶮɟ | cʰ |  |  |  |  | ⁿd | tʰ | ᵐb | pʰ |
| מחוכך |  |  |  |  |  |  | ⁿʥ | ʨʰ | ⁿɖʐ | ʈʂʰ | ⁿʣ | ʦʰ |  |  |
| חוכך |  |  | ɣ | x |  |  | ʑ | ɕ | ʐ | ʂ | z | s | v | f |
| מקורב (צדי) |  |  | w |  | jʷ |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| מקורב (צדי) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | l |  |  |  |
| רוטט |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | r |  |  |  |
* תוספת פונמה בהתאמה לסטנדרט
דוגמת הכתב הנאסי. דונגבה (למעלה) וגבה (למטה)
משצ'אנקה

משצ'אנקה (ברוסית: Мещанский район) הוא נפה של המחוז המרכזי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטחה הוא 4.60 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 61,452 תושבים (2020).
אתרים ראויים לציון

קומפלקס הספורט אולימפיסקי
לוביאנקה
תיאטרון הצבא הרוסי
מסגד הקתדרלה של מוסקבה
המוזיאון המרכזי של הכוחות המזוינים
הבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית
מכון מחקר עירוני על שם סקליפוסובסקי
מלון אררט פארק הייאט
מלון Radisson Blu Olympiyskiy
מלון Holiday Inn Suschevsky
מנזר סרטנסקי (אנ')
מנזר המולד (אנ')
מתחם המקדש הארמני (אנ')
תחנות מטרו: פרוספקט מירה, ריז'סקאיה
נונאטאק עגלון

| --- | --- |

שני טווין אוטרס מסקר המיפוי הבריטי ליד נונאטאקי עגלון
 מידע כללי
 על שם:  עגלון 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  70°42′00″S 66°38′00″W﻿ / ﻿70.7°S 66.633333333333°W﻿ / -70.7; -66.633333333333
 
נונאטקי עגלון (באנגלית:Auriga Nunataks) הם קבוצה קטנה של נונאטאקים בארץ פאלמר, אנטארקטיקה. הם נמצאים 21 מייל מזרחית לנקודת וייד בראש קרחון ברטרם. הגבוה בהם מתנשא אל פסגה חדה ונראה ממרחק רב. הם כונו בשמם על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה על שם קבוצת הכוכבים עגלון.
משה דניאל

| --- | --- |
דניאל, שנת 1952
דניאל, שנת 1952
 לידה:  29 באוקטובר 1930 חיפה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  1 ביוני 2020 (בגיל 89)
 גובה:  1.85 מטר
 קבוצות כשחקן
 1953–1954 1954–1958 1958–1960:  הפועל מעיין ברוך אשדות יעקב הפועל חולון
 קבוצות כמאמן
 1958–1959 1960–1962 1963–1966 1972–1984 1975–1981 1968–1991:  הפועל כפר סבא הפועל פתח תקווה אס"א תל אביב נבחרת ישראל בכדורסל נשים נבחרת הנערות בכדורסל נשים קבוצות כדורסל נשים: הפועל תל אביב, אליצור תל אביב, מכבי תל אביב, הפועל חולון, אליצור פתח תקווה, בני יהודה, הפועל ירושלים,  גבעת חיים
 הישגים כמאמן
 הפועל תל אביב (נשים) - 2 אליפויות וגביע המדינה  אליצור תל אביב (נשים) - 3 אליפויות ו-2 גביעי מדינה
 
משה (מוסה) דניאל (29 באוקטובר 1930 – 1 ביוני 2020) היה כדורסלן ומאמן כדורסל ישראלי, בגובה 1.85 מטר, ששיחק בין היתר בשנות ה-50 בהפועל אשדות יעקב והפועל חולון ובנבחרת ישראל. כן שיחק בנבחרת ישראל בכדורעף. נחשב לדמות מרכזית בהיסטוריה של כדורסל הנשים בישראל. אימן בין היתר את נבחרת ישראל בכדורסל נשים וכן קבוצות כדורסל נשים רבות מסוף שנות ה-60 ועד תחילת שנות ה-90. זכה כמאמן כדורסל נשים בחמש אליפויות וארבעה גביעי מדינה.
קורות חייו > ראשית ימיו

דניאל נולד בחיפה. בילדותו למד בבית הספר היסודי "אחדות" בקריית מוצקין, ובאותן שנים שיחק כדורסל בקבוצת הנוער של הפועל חיפה. בשנת 1945 עבר דניאל ללמוד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל, שם שיחק גם בקבוצת הכדורסל והכדורעף של בית הספר. ב-29 בנובמבר 1947, התקיים משחק הכדורסל הראשון של הפועל חולון, כאשר היא כללה ארבעה שחקני מקוה ישראל וביניהם דניאל. באותו יום, כ"ט בנובמבר, הייתה החלטת האומות המאוחדות על תוכנית החלוקה. בפברואר 1948 הצטרף לפלמ"ח לגדוד השלישי של חטיבת יפתח, ולחם במלחמת העצמאות. באפריל 1948 שכל את אחיו מרדכי דניאל.