stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפרדוקס של גרלינג-נלסון

הפרדוקס של גרלינג, הידוע גם בתור הפרדוקס של גרלינג-נלסון או הפרדוקס ההטרולוגי,  הוא אחד מהפרדוקסים המציגים בעיות של השפה הטבעית.
הפרדוקס נוצר באמצעות הגדרת מילה כהטרולוגית אם היא אינה מתארת את עצמה. מגדירים מילה כאוטולוגית אם היא כן מתארת את עצמה.
למשל: המילה 'בעברית' מתארת מילה בעברית והיא בעצמה בעברית - כלומר היא אוטולוגית. המילה 'באנגלית' היא מילה המייחסת לטקסט באנגלית אבל היא בעצמה לא באנגלית ולכן היא הטרולוגית.
הפרדוקס מבוסס על השאלה הבאה:
האם המילה 'הטרולוגית' היא הטרולוגית?
אם המילה היא הטרולוגית, אז היא לא מתארת את עצמה, ולכן, על-פי ההגדרה, אינה הטרולוגית. אם היא אינה הטרולוגית, אז היא מתארת את עצמה, ולכן, על-פי ההגדרה, היא הטרולוגית.
ראו גם

הפרדוקס של ראסל
לקריאה נוספת

מריוס כהן, "פרדוקס גרלינג-נלסון", גליליאו 109, ספטמבר 2007.
הקו החום של הרכבת הקלה בירושלים

הקו החום של הרכבת הקלה בירושלים הוא קו רכבת קלה עתידי, שיחבר את אזור התעשייה עטרות שבצפון ירושלים לכפר צור באהר שבדרום העיר, דרך מזרח ירושלים.
היסטוריה

ההחלטה על הקמת הקו התקבלה בשנת 2013, על ידי משרד האוצר, משרד התחבורה ועיריית ירושלים כחלק מתוכנית כוללת להקמת חמישה קווי רכבת קלה נוספים בירושלים. ביוני 2019, אישר משרד התחבורה מענק על סך 31 מיליון שקל להתחלת התכנון המפורט של הקו.
בינואר 2022, הוחלט לפצל את התוכנית למקטע צפוני ודרומי, כאשר המקטע הצפוני, שפשוט יותר לקדם, יתוכנן ראשון.
על הקו

הקו יחבר את שכונות מזרח ירושלים מצפון לדרום.
על הקו > המקטע הצפוני

המקטע הצפוני בין עטרות לשער שכם מתבסס בחלקו על תוואי הקו האדום בין תחנת שבטי ישראל לבין בית חנינא, משם ימשיך צפונה לאורך על דרך רמאללה (כביש 60 הישן) עד לאזור התעשייה עטרות. מקטע זה כולל תשע תחנות חדשות וכן עצירה בשבע תחנות קיימות המשמשות כיום רק את הקו האדום. על פי התוכנית מקטע זה יתוכנן ויבוצע תחילה.
על הקו > המקטע המרכזי

המקטע המרכזי צפוי לעבור דרך מרכז העסקים הראשי של מזרח ירושלים, מצפון וממזרח לעיר העתיקה.
על הקו > המקטע הדרומי

המקטע הדרומי צפוי לעבור משכונת ראס אל-עמוד, דרך שכונת ג'בל מוכאבר ועד צור באהר.
הערות שוליים

↑   דניאל שמיל, מתרחבים: חמישה קווי רכבת קלה נוספים יוקמו בירושלים, באתר TheMarker‏, 20 בספטמבר 2013
↑   ניר חסון, משרד התחבורה ועיריית ירושלים יחלו בתכנון רכבת קלה לתושבי מזרח העיר, באתר הארץ, 25 ביוני 2019
↑  יובל שדה, הדיונים על הקו החום של הרכבת הקלה במזרח ירושלים יימשכו בשבוע הבא, באתר כלכליסט, 12 בינואר 2022
הפרדוקס של גלילאו

הפרדוקס של גלילאו הוא הדגמה של תכונותיהן הלא אינטואיטיביות של קבוצות אינסופיות, שהוצגה על ידי גלילאו גליליי.
תיאור הפרדוקס

גלילאו בחן את קבוצת המספרים הטבעיים. חלק מהמספרים הטבעיים, הם כאלו שיש להם שורש ריבועי שהוא מספר שלם (למשל 4,9,16 וכן הלאה). מספרים אלו נקראים מספרים ריבועיים. אולם לא כל המספרים הטבעיים הם ריבועיים, וה"רווח" בין המספרים ריבועיים הולך וגדל, ולכן לכאורה יש יותר מספרים טבעיים, מאשר מספרים ריבועיים.
אולם, גלילאו הצביע על כך שלכל מספר ריבועי, ניתן להתאים מספר טבעי יחיד - השורש שלו - ואילו לכל מספר טבעי ניתן להתאים מספר ריבועי יחיד - הריבוע שלו. בצורה כזו אנחנו יכולים לסדר את קבוצת המספרים הטבעיים ואת קבוצת המספרים הריבועיים, כל מספר יחד עם הריבוע שלו: 
 \ (1,1),(2,4),(3,9),(4,16)\dots .
על כן, לכאורה, מספרם של המספרים הטבעיים זהה למספרם של המספרים הריבועיים. הדבר נראה כסותר את העובדה הברורה, לכאורה, שיש יותר מספרים טבעיים מריבועיים. מכאן הסיק גלילאו שמושגי ה"גדול", "קטן" ו"שווה" המוכרים לנו מקבוצות סופיות אינם תקפים באותה צורה עבור קבוצות אינסופיות, וניסיון לשימוש בהם מוביל לסתירה.
במאה ה-19 העניק המתמטיקאי גאורג קנטור ניסוח פורמלי לרעיונותיו של גלילאו, והראה כי ניתן לדבר על גודל של קבוצות אינסופיות במונחים של עוצמה (מספר האיברים בקבוצה). על פי גישתו של קנטור, עוצמת המספרים הטבעיים ועוצמת הריבועים שלהם אכן זהה. ריכרד דדקינד ניצל את הרעיון כדי להגדיר קבוצה אינסופית - קבוצה אינסופית היא קבוצה שיש פונקציה חד חד ערכית ועל בינה לבין תת קבוצה אמיתית שלה (ראו אינסופיות לפי דדקינד). כלומר זוהי קבוצה שניתן להתאים את כל איבריה לחלק מאיבריה בזוגות. פרדוקס גלילאו מראה כי קבוצת המספרים הטבעיים היא קבוצה אינסופית.
ראו גם

המלון של הילברט
הנלורה אנקה

הנלורה אנקה-הופמן (בגרמנית: Hannelore Anke-Hofmann; נולדה ב-8 בדצמבר 1957) היא שחיינית עבר ממזרח גרמניה. היא אלופה אולימפית בעלת 2 מדליות זהב, אלופת עולם בעלת 4 מדליות, מהן 3 זהב ושיאנית עולם שהתמחתה בסגנון חזה.
ביוגרפיה

אנקה נולדה בבאד שְׁלֵמָה שבסקסוניה לאם שעבדה במפעל לטקסטיל ואב צבע. היא התאמנה במועדון השחייה בקרל-מרקס-שטאדט (כיום קמניץ).
באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה אנקה במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:45.92 דקות.
באליפות העולם הראשונה בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה, בספטמבר זכתה אנקה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:40.49 דקות, אחרי בת ארצה רנטה פוגל (2:40.01 דקות) ולפני לין קוללה מארצות הברית (2:41.71 דקות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה שבאוסטריה בשנת 1974 לא הצליחה אנקה לזכות במדליה כלשהי.
ביוגרפיה > אלופת עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה, בשנת 1975 זכתה אנקה ב-3 מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אליפות חדש של 1:12.72 דקות, לפני ויידה מאזרו מהולנד (1:14.29 דקות) ומרשה מוריי מארצות הברית (1:15.00 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בשיא אליפות חדש של 2:37.25 דקות, לפני ויידה מאזרו (2:37.50 דקות) ובת ארצה קרלה לינקה (2:38.28 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא אליפות חדש של 4:14.74 דקות, לפני ארצות הברית (4:20.47 דקות) והולנד (4:21.45 דקות).
ביוגרפיה > שיאנית עולם ואלופה אולימפית

באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה ריכטר ב-2 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:11.16 דקות, לפני ליובוב רוסנובה (1:13.04 דקות) ומרינה קושבאיה (1:13.30 דקות), שתיהן מברית המועצות, בשלב המוקדמות היא קבעה שיא עולם חדש של 1:11.11 דקות ובשלב חצי הגמר היא שיפרה אותו והעמידה אותו על 1:10.86 דקות, שיא זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר על ידי יוליה בוגדנובה מברית המועצות. היא זכתה במדליית זהב נוספת במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בשיא עולם חדש של 4:07.95 דקות, לפני ארצות הברית (4:14.55 דקות) וקנדה (4:15.22 דקות), היא שחתה את סגנון החזה ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 1:10.15 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:36.49 דקות.
שימוש בסמים

לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים. בין היתר, השחיינית בריגיט מיינקה ספרה ששחייניות נבחרת מזרח גרמניה השתמשו באימרוץ נרחב .
תארים והשגים

אנקה שברה 3 שיאי עולם, במשחה ל-100 מטר חזה (2) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב.
בשנת 1990 זכתה אנקה להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חזה
ולודרום לאושאן

| --- | --- |

 מיקום:  בייג'ינג
 קואורדינטות:  39°54′47″N 116°12′27″E﻿ / ﻿39.912972°N 116.207389°E﻿ / 39.912972; 116.207389
 תקופת הפעילות:  2007–הווה (כ־17 שנים) 
 בעלים:  הרפובליקה העממית של סין 
 מושבים:  500 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בייג'ינג מוגדלת) חביי טיינג'יןולודרום לאושאן(למפת בייג'ינג רגילה) חביי טיינג'יןולודרום לאושאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ולודרום לאושאן (בסינית: 老山自行车馆 - "לאושאן זישינגצ'גואן") הוא ולודרום הממוקם בשכונת לאושאן שבמחוז שיג'יגשאן בעיר בייג'ינג - בירת הרפובליקה העממית של סין. הוולודרום נבנה במיוחד במטרה לארח את מרוצי האופניים באולימפיאדת בייג'ינג שנערכה בשנת 2008.
המבנה נפתח בשנת 2007 שימש לראשונה בתחרות העולמית של גביע UCI.
מגרש המרוצים אובלי בצורתו, אורכו 250 מטרים; שטחו הכולל של הוולודרום הוא 32,920 מ"ר. במבנה שהוקם 6,000 מקומות ישיבה לצופים, אולם לאחר סיום האולימפיאדה מספרם הופחת ל-3,500. המבנה תוכנן על ידי משרד האדריכלים שורמאן, אשר זכו במכרז להקמת המבנה בשנת 2003.
בסמוך למבנה ממוקם מבנה אדמיניסטרטיבי שאורכו 300 מטרים, המקשר את המבנה לתחנת הרכבת האולימפית הסמוכה. במבנה ישנה גם חנייה ל-5,000 זוגות אופניים.
הערות שוליים

↑  דיווח באתר CyclingNews.com על פתיחת המבנה
| אתרי אולימפיאדת בייג'ינג (2008) |
| --- | --- | --- |
| אתרים שנבנו עבור האולימפיאדה | הפארק האולימפי • האצטדיון הלאומי בייג'ינג • מרכז ענפי ספורט המים הלאומי בייג'ינג• האצטדיון המקורה ווקסונג • האצטדיון הלאומי המקורה בייג'ינג • ולודרום לאושאן • פארק החתירה האולימפי שוניי  • מרכז הטניס של הפארק האולימפי • אולם המטווח של בייג'ינג • אולם הספורט של אוניברסיטת בייג'ינג לטכנולוגיה • אולם הספורט של האוניברסיטה לחקלאות של סין • אולם הספורט של אוניברסיטת פקין • אולם הספורט של האוניברסיטה למדע וטכנולוגיה של בייג'ינג |  |
| אתרים קיימים | אצטדיון הפועלים • מסלול אופני ההרים לאושאן |  |
| אתרים מחוץ לבייג'ינג | מרכז השייט הבינלאומי צ'ינגדאו • אצטדיון שנגחאי • אתר הרכיבה על סוסים של הונג קונג • אצטדיון מרכז הספורט האולימפי קווינגהואנגדאו • אצטדיון מרכז הספורט האולימפי שן-יאנג • אצטדיון מרכז הספורט האולימפי טיינג'ין |  |
כל אתרי האולימפיאדה
הראלד ווסט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בינואר 1921 קיל, רפובליקת ויימאר גרמניה
 פטירה:  2 באוקטובר 2010 (בגיל 89) בון, גרמניה גרמניה
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  המכללה לקציני מטה של הבונדסוור 
 השתייכות:   גרמניה הנאצית  גרמניה המערבית
 תקופת הפעילות:  1941 1956 – 1945 1978 (כ־4 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 המפקח הכללי של הבונדסוור
 
הראלד ווסט (בגרמנית: Harald Wust‏; 14 בינואר 1921 - 2 באוקטובר 2010) היה גנרל גרמני אשר שימש כמפקח הכללי (מקביל לתפקיד הרמטכ"ל) של הבונדסוור (צבא גרמניה) בין השנים 1976–1978.
ביוגרפיה

ווסט נולד בקיל ב-14 בינואר 1921. ב-1941 הוא התגייס ללופטוואפה ושימש כקצין מודיעין במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא הגיע לדרגת לויטננט, ועם סיום המלחמה נפל בשבי הצבא האדום. לאחר שחרורו, למד חינוך וכתב מספר ספרי ילדים. ב-1956 הוקם מחדש הלופטוואפה, ו-ווסט הוזמן להצטרף אליו. בין 1958–1959 הוא השתתף בקורס המטכ"ל הראשון של הבונדסוור, וסיים אותו במקום הראשון. כתוצאה מכך, הוא קודם במהירות בסולם הדרגות, וב-1975 מונה לסגן המפקח הכללי של הבונדסוור (מקביל לרמטכ"ל). ב-30 בנובמבר 1976, מת במפתיע המפכ"ל ארמין צימרמן, ו-ווסט הפך אוטומטית למפכ"ל החדש.
ב-1978 התגלה שלותר-ארווין לוץ, קצין ועובד בכיר במשרד ההגנה, היה למעשה מרגל של השטאזי. בעקבות לכידתו של לוץ, נחשפו מרגלים נוספים בצבא הגרמני, ו-ווסט ספג ביקורת ציבורית קשה. בעקבות כך, הוא התפטר מתפקידו ב-11 בדצמבר של אותה שנה.
התבטלות

ערך זה עוסק ברגש שבו אדם מרגיש כחסר ערך. אם התכוונתם לבטלה, אפס מעש, ראו .
התבטלות או ביטול עצמי הוא רגש, שבו אדם מרגיש כחסר ערך עצמי, כמי שאינו תורם לחברה ואינו מגשים את יעדיו. רגש זה, שבא לעיתים לידי ביטוי באמירות כדוגמת "אני כל כך טיפש", עשוי להעיד על בעיה בהערכה העצמית או בדימוי העצמי.
יש להבדיל בין התבטלות לבין ענווה, שאינה מאופיינת ברגשי נחיתות ובהערכה עצמית נמוכה.
הפרדוקס של בורלי-פורטי

הפרדוקס של בּוּרָלִי-פוֹרְטִי הוא פרדוקס שהציע המתמטיקאי האיטלקי צֶ'זָארֶה בּוּרָלִי-פוֹרְטִי בשנת 1897.
הפרדוקס מראה כי אוסף כל הסודרים גדול מכדי להוות קבוצה בתורת הקבוצות, בדומה לפרדוקס קנטור שניתן להסיק ממנו שאוסף כל הקבוצות גדול מכדי להוות קבוצה.
הוכחה

נניח בשלילה שהסודרים מהווים קבוצה A, עם סדר ההשוואה הרגיל. לפי התכונות היסודיות של הסודרים, הקבוצה A סדורה היטב, ויש סודר p המתאים לה. כמו כן לפי הגדרת A הסודר  p שייך לה והוא גם איזומורפי לקבוצת כל הסודרים ב-A שקטנים מ-p, שהיא קטע התחלי אמיתי של A. כלומר קיבלנו ש-p איזומורפי גם לקבוצה A וגם לקטע התחלי אמיתי שלה. זוהי סתירה משום שקבוצה סדורה היטב אינה איזומורפית לאף קטע התחלי אמיתי שלה.
ראו גם

הפרדוקס של ראסל
הערות שוליים

↑  קטע התחלי של קבוצה סדורה  (Q,\leq ) הוא קבוצה חלקית מהצורה  S_{x}=\left\{y\in Q:y<x\right\}
הקונגרס הלאומי ההודי (R)

| --- | --- |

 מדינה:  הודו 
 מייסד:  אינדירה גנדי
 מנהיגים:  אינדירה גנדי 
 תקופת הפעילות:  1969–1971 (כשנתיים)
 נוצרה מתוך:  הקונגרס הלאומי ההודי
 התמזגה לתוך:  הקונגרס הלאומי ההודי
 
הקונגרס הלאומי ההודי (ריאקוויזיציוניסטים) (באנגלית: Indian National Congress (Requisitionists)) הייתה מפלגה הודית נוצר ב-1969; הוא נוצר והובל על ידי אינדירה גנדי.
היסטוריה

ב-12 בנובמבר 1969, ראש ממשלת הודו אינדירה גנדי גורשה ממפלגת הקונגרס בשל הפרת משמעת המפלגה בבחירות לנשיאות הודו ב-1969. נשיא הקונגרס הורה למפלגה הפרלמנטרית של קונגרס לבחור יו"ר חדש במקום גנדי, אך הדרישה לרוב של שני שלישים בשביל להדיח את היו"ר מנעה את התקיימות ההוראה, כש-432 מכלל חברי הוועדה בחרו לתמוך בגנדי. יומיים לאחר מכן התכנסה ועדת הקונגרס האופוזיציוני, כש-111 חבריו בוחרים במורארג'י דסאי ליו"ר המפלגה.
האות 'R' מייצגת Requisition (דרישה). מפלגת הקונגרס המקורית הפכה לקונגרס הלאומי ההודי (ארגון), שכונה הקונגרס הישן או הסינדיקט והובל על ידי קמאראג'. הסיעה של גנדי קיבלה סמל חדש של פרה ועגל על ידי ועדת הבחירות כסמל הבחירות למפלגה. מספר מפלגות התנגדו לסמל, בטענה שהפרה היא סמל דתי שאין לערב בבחירות, וועדת הבחירות דחתה את הטענה, וכך גם בתי המשפט שדרשו לעתירה.
בבחירות ללוק סבהה ב-1971, הקונגרס (R) השיג רוב מוחץ וזכייה ב-352 מתוך 518 מושבים בלוק סבהה. גם בבחירות לחמש אספות מחוקקות מדינתיות, הקונגרס (R) הצליח היטב. מאוחר יותר בשנות ה-70 הקונגרס (R) הוכר כקונגרס הלאומי ההודי.
תוצאות בחירות

| שנה | מושבים | קולות | אחוז |
| --- | --- | --- | --- |
| 1971 | 352 / 518 | 64,033,274 | 43.68% |
הערות שוליים

↑  Robert L. Hardgrave, “The Congress in India - Crisis and Split”, Asian Survey 10, no. 3, 1970, עמ' 256–62‏, JSTOR 2642578
1 2  Sanghvi, Vijay (2006). The Congress, Indira to Sonia Gandh. New Delhi: Kalpaz Publications. p. 77. ISBN 81-7835-340-7.
↑  S. P. San-varma, Report on the Fifth General Elections in India (1971-72), New Dlehi: Election Commussuon of India, 1972, עמ' 70–66
הקונגרס הישראלי

| --- | --- |

 פעילות:  תהליך ציבורי של בניית הסכמות
 מדינה:  ישראל ישראל
 נשיא:  חיים טייב
 תקופת הפעילות:  2016–הווה (כ־8 שנים)
 ‏congressil.org.il
 
הקונגרס הישראלי הוא מיזם חברתי משותף של קרן מנומדין ואוניברסיטת בר-אילן, הפועל לצד מרכז מנומדין למשפט יהודי ודמוקרטי שבפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן. המיזם הוקם בשנת 2016. נשיאו הראשון של "הקונגרס הישראלי" הוא איש העסקים והפילנתרופ חיים טייב, העומד בראש קרן מנומדין. על פי אתר האינטרנט של "הקונגרס הישראלי", מטרתו היא לספק מענה למתח המתמשך בין זהותה היהודית לזהותה הדמוקרטית של מדינת ישראל, באמצעות תהליך ציבורי רחב היקף של בניית הסכמות.
מבנה הארגון

מייסד ונשיא הקונגרס הוא חיים טייב, יזם, פילנתרופ ואיש עסקים. הרעיון להקמת "הקונגרס הישראלי" נולד במפגש של חיים טייב, פרופ' שחר ליפשיץ ואפרים קריאל, שאליהם הצטרפו מייסדים נוספים.
הארגון מחולק לשלוש קבוצות, הכוללות אנשי אקדמיה ומחקר, אנשי עסקים ופעילים ציבוריים: פורום המייסדים והוועד המנהל, הפורום המייעץ, וצוותים מקצועיים. מנהל "הקונגרס הישראלי" משנת 2024 הוא עו״ד רונן אביאני.
פעילות ציבורית

פעילות העמותה מבוססת על מתודולוגיה המשלבת שימוש בידע אקדמי וכלים מחקרים. התשתית האקדמית לפעילות הקונגרס מבוססת על פעילותו של מרכז מנומדין למשפט יהודי ודמוקרטי שבפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן. פעילות הארגון מתקיימת בין השאר באמצעות פרסום "מדד ההסכמות", הפעלת מועצות הסכמה ארציות ומקומיות, והמיזם הדיגיטלי "מועצת העם", המאפשר לציבור הרחב להשתתף בפעילויות שונות של "הקונגרס הישראלי".
בהיבט המחקרי, מבצע "הקונגרס הישראלי" סקרים ומשאלים על נושאים שונים בחברה הישראלית, ובראשם מדד ההסכמות – כלי מחקרי הממפה את ההסכמות ואי-ההסכמות בחברה הישראלית. במסגרת פעילות השטח, בונה ומנהל "הקונגרס הישראלי" מועצות שדנות בנושאים כמו יהדות במרחב הציבורי ויחסי יהודים–ערבים. בנוסף, מקיים הקונגרס אירועים ותוכניות חינוך וגישור שונות, ומפיק כנס שנתי. "הקונגרס הישראלי" משתף פעולה עם ארגונים בעלי מטרות דומות. במסגרת הפעילות המקוונת הקים "הקונגרס הישראלי" את אתר "מועצת העם", המשמש כזירה דיגיטלית לקיום דיאלוג ציבורי בנושאים שעל סדר היום, וכמקום לשיתוף הציבור בתהליכי בניית הסכמות.
מדד ההסכמות הוא מחקר שיזם "הקונגרס הישראלי", ומבוצע על ידי מספר חוקרים מאוניברסיטת בר-אילן. המחקר בודק את הסוגיות השנויות במחלוקת בחברה הישראלית, ונושאים הקשורים בהן. בין השאר, בוחן המחקר את היחסים בין הקבוצות השונות באוכלוסייה הישראלית, בדגש על ארבעה שסעים חברתיים: השסע הלאומי בין יהודים לערבים, השסע האידאולוגי בין שמאל לימין, השסע הדתי בין חרדים, דתיים וחילונים, והשסע העדתי – בין העדות השונות בישראל. נבחנות גם גישות ציבוריות ביחס לסוגיות אקטואליות הנמצאות על סדר היום. כדי לבדוק את נתוני מדד ההסכמות לאורך זמן, מתבצע הסקר שבבסיס המדד באופן מתמשך, מדי מספר חודשים. נכון לפברואר 2021, בוצעו שלושה סבבים של הסקר.
מועצות ההסכמה של "הקונגרס הישראלי" הן קבוצות דיון שבהן משתתפים נציגים של הקבוצות השונות בחברה הישראלית. כל מועצת הסכמה ארצית בנויה סביב נושא מסוים, כמו יהדות במרחב הציבורי, יחסי יהודים–ערבים ועוד, ונעזרת בתוצרי מדד ההסכמות והסקרים האחרים כדי למפות נושאים לדיון ופתרונות אפשריים.
מועצת העם היא זירת השיח המרכזית של "הקונגרס הישראלי" במרחב הדיגיטלי. הפעילות נגישה לכל ישראלי, שיכול להירשם למועצת העם באתר ולקחת חלק בשיח של בניית הסכמות בישראל. כל חבר במועצה יכול להשפיע על הנושאים בהם יעסוק "הקונגרס הישראלי" ולהיות מעורב בפתרונות המוצעים במועצות ההסכמה.
תוכנית התיכונים - במסגרת תוכנית התיכונים למנהיגות במשפט, מגיעים לאוניברסיטת בר-אילן כמאתיים וחמישים תלמידי תיכון לחמישה מפגשים מרוכזים, העוסקים בסוגיות של יהדות ודמוקרטיה. במהלך המפגשים, התלמידים נחלקים לקבוצות לימוד בהנחיית סטודנטים של הפקולטה למשפטים, בהן הם לומדים כיצד לנהל דיונים מכבדים ומנומקים בסוגיות שנויות במחלוקת בחברה הישראלית. התוכנית היא חלק מלימודי האזרחות של התיכונים המשתתפים בה. בשנת 2019 התוכנית זכתה בפרס "התקווה הטובה" מטעם תקווה ישראלית באקדמיה. בשנת 2020, בשל מגפת הקורונה, התכנית התקיימה כולה באופן מקוון.
הכנס השנתי – מדי שנה מקיים "הקונגרס הישראלי" כנס בהשתתפות דמויות מרכזיות מתחומי עשייה שונים בציבוריות הישראלית. במסגרת הכנס מתקיימות ועידות וקבוצות שיח שמטרתן מציאת פתרונות יישומיים לדילמות הזהות בחברה הישראלית, וכן מתקיימת הצגת הישגי השנה החולפת ותוכנית העבודה לשנה הקרובה.
הערות שוליים

↑  מרכז מנומדין למשפט יהודי ודמקורטי
↑  על "הקונגרס הישראלי", באתר מנומדין
↑  מי אנחנו, באתר "הקונגרס הישראלי"
↑  הקונגרס הישראלי ליהדות ודמוקרטיה, באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  מרכז מנומדין למשפט יהודי ודמוקרטי שבפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן
1 2   הקיטוב על הקיר- פרופ' שחר ליפשיץ על מדד ההסכמות 13/5/20, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 6:43)
1 2  מועצת העם, באתר "הקונגרס הישראלי"
↑   מדד ההסכמות במשדר Ynet, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 7:13)
↑  אביבית מיסניקוב, ‏הדעות הפוליטיות שלכם שונות? הסיכוי לקשר זוגי נמוך, באתר ‏מאקו‏, 5 באוגוסט 2020
↑  ynet, באוניברסיטת בר-אילן ציינו את סיום התוכנית למנהיגות במשפט לתלמידי תיכון, באתר ynet, 19 בפברואר 2020
↑  תוכנית התיכונים למנהיגות במשפט, באתר הפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן
↑  פרס "התקווה הטובה" לשנת תשע"ט
↑  נטלי פורטי, ערב סיום מרגש לתלמידי המרכז למשפט יהודי ודמוקרטי בבר-אילן, אונו NEWS, ‏17 פברואר 2020
↑   .בוחרים אחרת - המפתח טמון בדור העתיד, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 2:14)
הראלד סונד

| --- | --- |

הראלד סונד
 לידה:  9 במרץ 1954 (בן 70) הורדל, נורווגיה נורווגיה
 מדינה:  נורווגיה 
 השכלה:  המכללה לקציני מטה של הבונדסוור  האקדמיה הצבאית הנורווגית  Befalsskolen for kavaleriet  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 השתייכות:   צבא נורווגיה
 תקופת הפעילות:  1973–2013 (כ־40 שנה)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 ראש ההגנה
 עיטורים
 מפקד עם כוכב במסדר אולב הקדוש  Royal Norwegian Army National Service Medal with three stars  מפקד בלגיון ההצטיינות  NATO medal for the former Yugoslavia  Defence Service Medal for international operations  Defence Service Medal with Laurel Branch  Defence Service Medal with two stars  צלב הכבוד של הגנת נורווגיה  מפקד הצלב הגדול של מסדר האריה של פינלנד 
 
הראלד סונד (בנורווגית: Harald Sunde; ‏נולד ב-9 במרץ 1954) היה גנרל נורווגי אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא נורווגיה בין 2009–2013.
ביוגרפיה

סונד נולד בהורדל ב-9 במרץ 1954. ב-1973 הוא החל ללמוד בבית הספר הצבאי לפרשים והיה התלמיד המצטיין במחזור. ב-1974 הוא הוצב בבריגדה הצפונית, ולאחר מכן חזר לבית הספר לפרשים, כמדריך. ב-1976 הוא החל ללמוד בבית הספר למלחמה, וב-1979 הועלה לדרגת לויטננט. ב-1983 הוא הועלה לדרגת קפטן. בין 1987–1989 הוא למד במכללת הבונדסוור בהמבורג והועלה לדרגת מאיור. ב-1992 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט ומונה למפקד פיקוד המבצעים המיוחדים. ב-1996 הוא נשלח לבוסניה והרצגובינה במסגרת כוח האכיפה. ב-1999 למד במכללת המלחמה של צבא ארצות הברית. בשנת 2000 הוא הועלה לדרגת בריגדירן-גנרל.
בשנת 2003 הוא הועלה לדרגת גנרל-מאיור ומונה למפקד זרוע היבשה. ב-1 באוגוסט 2005 מונה לראש המחלקה למבצעים ותכנון חירום במשרד ההגנה. ב-15 בנובמבר 2006 קודם לדרגת גנרל-לויטננט. ב-30 בספטמבר 2009 הוא הועלה לדרגת גנרל ומונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). ב-19 בנובמבר 2013 הוא סיים את תפקידו ופרש מהצבא.
הקונגרס היהודי האירופי

| --- | --- |
 מדינה:  צרפת 
 מטה הארגון:  פריז 
 יושב ראש:  אריאל מוזיקנט 
 תקופת הפעילות:  1986–הווה (כ־38 שנים) 
 נוצר מתוך:  הקונגרס היהודי העולמי
 www.eurojewcong.org
 
הקונגרס היהודי האירופי (באנגלית:European Jewish Congress, בצרפתית: Congrès juif européen) הוא הגוף המייצג של הקהילות היהודיות ברחבי אירופה. הוא נוסד בשנת 1986. הקונגרס היהודי האירופי ממוקם בבריסל, עם משרדים נוספים בפריז, שטרסבורג, ברלין ובודפשט.
היסטוריה

הקונגרס היהודי האירופי פעל החל משנות ה-70 של המאה ה-20 כחלק מהקונגרס היהודי העולמי. בשנת 1986 יזם תיאו קליין נשיא "קריף", ארגון גג של הארגונים היהודיים בצרפת, את הקמתו של הקונגרס היהודי האירופי כגוף נפרד מהקונגרס היהודי העולמי. קליין שימש כנשיא הראשון של הארגון. הכינוס הראשון של הארגון נערך באתונה בספטמבר 1987. במאי 1989 ערך הקונגרס כנס בוילנה בהשתתפות נציגי יהדות ברית המועצות. בספטמבר אותה שנה ניהל הקונגרס את המשא ומתן עם הכס הקדוש על פינוי המנזר הכרמליתי מאושוויץ.
במאי 1990 ארגן הקונגרס היהודי האירופי כינוס של יהדות אירופה בברלין, לראשונה לאחר 60 שנה. בכינוס נכח קנצלר גרמניה הלמוט קוהל.
בשנת 1998 נבחר איש העסקים היהודי גרמני איגנץ בוביס כנשיא הקונגרס. באותה עת הגיע הקונגרס להסכם עם חברות גרמניות שהתחייבו להעניק 100 מיליון מארק לניצולי שואה. בנוסף, היה הקונגרס מעורב בהסכם עם הבנקים השווייצרים UBS וקרדיט סוויס, להעברת 1.5 מיליארד דולר של כספי קורבנות שואה שהופקדו אצלם לארגונים יהודים, וניהל משא ומתן על הסכם דומה עם דויטשה בנק.
בין השנים 2001–2003 שימש מישל פרידמן כנשיא הקונגרס והוא הוחלף בידי איש העסקים הצרפתי פייר בסנינו. ביוני 2007, עמד בסנינו שוב לבחירה כנשיא הארגון והתמודד מול איל ההון היהודי-רוסי, משה קנטור, המקורב לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין. לאחר הצבעה חשאית קנטור נבחר לתפקיד. בחירותו הובילה לביקרות עקב קשריו עם פוטין. כמה חודשים אחר כך, חלק מהקהילות היהודיות החברות בקונגרס היהודי האירופי אף קראו לפרק את הארגון, ולהקים ארגון חדש, שלא יכלול את אוקראינה ורוסיה, ויתבסס על רק על הקהילות במדינות החברות באיחוד האירופי. זאת על רקע העובדה שקנטור לא תמך בקמפיין נגד תוכנית הגרעין של איראן ולא גינה את ביקורו של פוטין בטהראן. מאז ממשיך קנטור לעמוד בראש הארגון לאחר שנבחר שוב ארבע פעמים ברציפות.
במקור נשיא הקונגרס היהודי האירופי נבחר כל שנתיים על ידי "אספה כללית" ("General Assembly") של נציגי הקהילות היהודיות, ועובד בשיתוף עם "הנהלה" נבחרת של נשיאי הקהילות. מאז שמשה קנטור נבחר, הנוהל שונה והבחירות הן כל 4 שנים.
נשיאי הקונגרס

תיאו קליין - 1986–1988
ליונל קופלוביץ - 1988–1991
ז'אן קאהן - 1991–1995
אלדרד טבצ'ניק - 1996–1998
איגנץ בוביס - 1998–1999
הנרי היידנברג - 2000–2001
מישל פרידמן - 2001–2003
קובי בנטוף - 2003–2005
פייר בסנינו - 2005–2007
משה קנטור - מאז 2007
הערות שוליים

↑  דאגה לגורל יהודי ברה"מ בדיוני הקונגרס היהודי האירופי, דבר, 12 במאי 1970
הנשיא קורא ליהודי העולם להיאבק בחוק ההתיישנות, מעריב, 22 בנובמבר 1978
↑  נפגש עם גזען?, חדשות, 5 במרץ 1987
↑  ויקטור אליעזר, עולם יהודי  - יוון: קוראים לממשלה להכיר בישראל, מעריב, 18 בספטמבר 1987
↑  סמדר אלון, הקונגרס היהודי האירופי: בקרוב תיחתם ברית ערים ירושלים־וילנה, חדשות, 29 במאי 1989
↑  דפנה בת משה, הקונגרס היהודי האירופי: הוותיקן, צריך לאשרר הסכם ז'נווה לגבי המנזר, מעריב, 13 בספטמבר 1989
תמר גולן, "האפיפיור אישר ההסכם לפינוי המינזר מאושוויץ", מעריב, 11 בספטמבר 1989
שאול בן חיים, מזובייצקי יתבקש לסייע בהעברת המנזר מאושוויץ, מעריב, 29 בינואר 1990
↑  שאול בן חיים, נפתח הכינוס היהודי הגדול ביותר שנערך בברלין מזה 60 שנה, מעריב, 7 במאי 1990
↑  דניאל דגן ואיתמר לוין, ‏חברות גרמניות התחייבו להעניק 100 מיליון מארק לניצולי שואה, באתר גלובס, 29 באוקטובר 1998
↑  איתמר לוין, ‏%80 מכספי ההסדר עם הבנקים בשווייץ - לניצולי שואה; היתרה - לחינוך והנצחה, באתר גלובס, 23 בנובמבר 1998
↑  איתמר לוין, ציריך, ‏הבנקים בשווייץ מחזיקים 1.5 מיליארד דולר של קורבנות שואה, באתר גלובס, 6 בדצמבר 1999
↑  מאת איתמר לוין, ‏הקונגרס היהודי: אנו מנהלים שיחות קונסטרוקטיביות עם דויטשה בנק, באתר גלובס, 13 בדצמבר 1998
↑  הדס מנור, ‏פייר בסנינו מצרפת רכש 30% מקב" שירותי המזון שפע בכ-25 מיליון ש", באתר גלובס, 10 באפריל 2006
↑  עמירם ברקת, הבחירות לקונגרס היהודי-אירופי: איל הון רוסי או איש עסקים צרפתי?, באתר הארץ, 22 ביוני 2007
↑  עמירם ברקת, ליאוניד נבזלין: מצר על בחירתו של המיליארדר הרוסי משה קנטור לנשיא הקונגרס היהודי-אירופי, באתר TheMarker‏, 27 ביוני 2007
↑  אנשיל פפר, מרד מאיים לפצל את הקונגרס היהודי האירופי, באתר הארץ, 12 בפברואר 2008
↑   אנשיל פפר, האיש של פוטין הפך למנהיג של יהדות אירופה, באתר הארץ, 29 בינואר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307849705171  ISNI: 0000 0001 2200 9880  LCCN: no96066601  NKC: ko2002162069  VIAF: 167986834   WorldCat (עם VIAF): 167986834