stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חתול בנגלי
מבנה כללי

זהו חתול חזק מאוד, בעל מבנה אתלטי ושרירי מאוד. בעל פרווה קצרה. לעיתים יש לפרווה ברק מיוחד שמעניק לה גוון זהוב.
הזכרים יכולים להיות גדולים משמעותית מהנקבות. זכר ממוצע שוקל בין 4.5 ל 8 קילוגרם ויכול אף להגיע ל 9 ק"ג. נקבה ממוצעת שוקלת בין 3 ל 5.5 ק"ג.
אופי

חשוב להדגיש שחתול בנגלי הנרכש כחיית מחמד חייב להיות במרחק דור רביעי מחתול הבר. חתול בנגלי משושלת טובה יהיה בן לוויה טוב, חתול נבון מאוד פעלתני וסקרן. ישנן עדויות רבות מבעלי חתולים בנגליים שהחתולים אוהבים מאוד מים.
צבעים מוכרים של החתול הבנגלי

משום שזהו גזע שפותח על מנת להראות דוגמת פרווה פראית ופותח ממין בר תהיה דוגמת הפרווה שונה מגזעי חתולי בית אחרים.
דוגמת הטאבי תהיה מנוקדת (Spotted) או בעלת דוגמת שיש (Marble).
שתי דוגמאות הפרווה מרשימות ביופיין. המנוקדת דומה בצורתה לחברבורות נמר, טבעתיות וצבעוניות ודוגמת השיש תהיה בצורת פסים מדויקת כאשר הפסים גדולים ועבים.
הדוגמאות תופענה במספר צבעים מסורתיים:
טאבי חום (Brown)
טאבי סיל לינקס (Seal Lynx)
טאבי סיל כהה (Seal Lynx)
טאבי כסוף (Silver Spotted)
ישנם צבעים לא מסורתיים שהם הכחול והמלאניסטיק (Melanistic). המלאנסטיק יראה כחתול שחור ובאור חזק יכולה להראות דוגמת הטאבי.
הערות שוליים

↑  ציפי מלכוב - ירושלים: 'הנמר' שהטיל אימה על התושבים https://web.archive.org/web/20160303195817/http://www.mynet.co.il/articles/0,7340,L-4283655,00.html 20 בספטמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548916505171 
בנגלי טאבי מנוקד חום
טארטרוקיון

| טארטרוקיון |
| --- | --- |

תקופה
תחילת מיוקן 12.8–12 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: כלבי דוב
סוג:: טארטרוקיון
מינים
 Tartarocyon cazanavei
שם מדעי
 Tartarocyon ‏Mennecart & Solé & Lesport, 2022

טארטרוקיון (שם מדעי: Tartarocyon) הוא סוג נכחד של יונק מהמשפחה כלבי דוב, אשר התקיים בצרפת של תחילת המיוקן שלפני 12.8 עד 12 מיליון שנה מזמננו.
סוג זה תואר ב-2022 בידי החוקרים: "Solé, Lesport, Heitz & Mennecart" ומשמעות שמו: "כלב הטרטארו" (Tartaro) - ענק אוכל אדם מהמיתולוגיה הבסקית, שהתקיים בחבל בארן. הסוג מכיל מין בודד - Tartarocyon cazanavei, הקרוי לכבוד בעלי שטח החפירה של המאובנים אלן קזנובה, אשר תרם רבות לחפירתה.
מאפיינים

ממצאי המאובנים של טורף זה התגלו בפירנאים האטלנטיים של דרום-מערב צרפת ואלה כללו רק שרידי לסת תחתונה גדולה, אשר מעידה שבעליה אולי שקל מעל 200 ק"ג והיה כנראה גדול טורפי אירופה של המיוקן. מבנה הלסת מעידה על שיני טורף וייתכן שהיה צד פרסתנים קדומים או אכל נבלות שמצא. במראהו דמה מעט לדוב בגודלו ואופן הליכתו אף שמבנה הלסתות דמה יותר לזה של כלב והיה בעל עוצמת נשיכה חזקה ביותר.
הערות שוליים

↑  Solé, F.; Lesport, J.-F.; Heitz, A.; Mennecart, B. "A new gigantic carnivore (Carnivora, Amphicyonidae) from the late middle Miocene of France". PeerJ. doi:10.7717/peerj.13457.
חרחורין

.
| --- | --- |
מראה העיר
מראה העיר
 מדינה:  מונגוליה מונגוליה
 מחוז:  אובורחאנגאי
 שפה רשמית:  מונגולית 
 תאריך ייסוד:  1235
 שטח:  2,072 קמ"ר
 גובה:  1,471 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  9,439 (2015)
 קואורדינטות:  47°11′53″N 102°49′16″E﻿ / ﻿47.19806°N 102.82111°E﻿ / 47.19806; 102.82111
 אזור זמן:  UTC+7
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מונגוליה מוגדלת) אולן בטור ארדנט דרחאן צ'ויבלסאן מורון חובד אולגי באיינחונגור ארבאיחר אולאנגום רוסיה סיןחרחורין(למפת מונגוליה רגילה) אולן בטור ארדנט דרחאן צ'ויבלסאן מורון חובד אולגי באיינחונגור ארבאיחר אולאנגום רוסיה סיןחרחורין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חרחורין (במונגולית: Хархорин), הנקראת בשפה העתיקה קארקורום, היא עיר חרבה במחוז אובורחאנגאי במונגוליה. העיר שימשה כעיר הבירה של האימפריה המונגולית במשך כ-30 שנה. פירוש שמה העתיק הוא  "אבנים שחורות"  או "חומות שחורות".
היסטוריה

ג'ינגיס חאן הורה על בניית העיר ב-1220[דרוש מקור], והיא נבנתה על גדות נהר אורחון בידי אוגדי חאן ב-1235, כשהיא משמשת כמקום מגורים לסוחרים פרסים ובעלי מלאכה סינים. על אף שהייתה רשמית בירת האימפריה, לא הייתה העיר מקום משכנו של החאן שנהג לחיות, כמו שליטים נוודים רבים, במגורים ניידים מחוץ לגבולותיה. קארקורום שימשה יותר כבסיס אספקה ולא כעיר בירה של ממש. בתקופת שלטונו של מונגקה חאן הורחבו גבולות העיר והיא תועדה לראשונה בידי מגלי ארצות אירופאים ב-1246.
בתקופת שלטונו של קובלאי חאן הועברה ה"בירה" לדאדו (כיום: בייג'ינג), וקראקורום הפכה לבירת פרובינציה בלבד. על אף שהייתה בירתה של שושלת יואן הצפונית למשך כמה שנים, נהרסה העיר בעקבות סכסוך בין פלגי המונגולים, וב-1388 נטבחו תושביה בידי פולשים סיניים.
ב-1585 הקים השליט הקאלאקי אבדאי חאן מנזר בודהיסטי בעיר בשם ארדנה זו (במונגולית: "מאה אוצרות"), שנבנה בעיקר מחורבותיה של הבירה המונגולית לשעבר והיה המנזר הבודהיסטי הראשון במונגוליה. הריסות קארקורום העתיקה נתגלו ב-1889 בידי החוקר הרוסי נ"מ יאדינסטב. כיום שואפים חלק מהמונגולים למקם את עיר הבירה בחרחורין ולא במיקומה הנוכחי אולן בטור.
הערות שוליים

↑  ג'ק ודרפורד, ג'ינגיס חאן (הוצאת דביר, 2010) עמוד 186
| האימפריה המונגולית |
| --- | --- | --- |
| מונחים | מונחים |  |
| תארים | כגן • חאן • חאטון • חאנום • ג'ינונג • נויאן • טארקאן |  |
| צבא | יארליק • יאם • אורדה • פקס מונגוליקה • יאסה • קורילטאי • פאיזה • מאנגוד • טומן • קשיג |  |
| פוליטיקה • ארגון • חיים | פוליטיקה • ארגון • חיים |  |
| נושאים | Tug Banner • פלישות וכיבושים מונגוליים • החותם הקיסרי • המבנה הארגוני-טקטי של הצבא המונגולי • דת באימפריה המונגולית • המבנה החברתי-כלכלי של האימפריה-המונגולית |  |
| ח'אנויות | שושלת יואן שושלת יואן (1271–1368) • אורדת הזהב אורדת הזהב (1242–1502) • השושלת האילח'אנית השושלת האילח'אנית (1256–1335) • צ'אגאטאי (חאנות) צ'אגאטאי (1260–1687) |  |
| ערים מרכזיות | אלמליק • אוורגה • אזוב • בוכרה • בולגר • חרחורין • חאנבאליק • מג'אר • מראגה • קרשי • סראי-ג'וק • סראי • סמרקנד • שאנגדו • סולטאניה • תבריז • אובק • חאג'יטרחאן |  |
| פלישות • כיבושים • קרבות | פלישות • כיבושים • קרבות |  |
| מרכז אסיה | סיביר (1207) • קארה חיטאי (1216–18) •  ח'ווארזם (1218–1221) |  |
| מזרח אסיה | מערב שיה (1205 / 1207 / 1209–10 / 1225–27) • צפון סין ומנצ'וריה (1211–34) •  דרום סין (1235–79) • ממלכת דאלי (1253–56) • טיבט (1236 / 1240 / 1252) • קוריאה (1231–60) • יפן (1274 / 1281) • סחלין (1264–1308) |  |
| דרום-מזרח אסיה | בורמה (1277 / 1283 / 1287) • ג'אווה (1293) • וייטנאם (1257 / 1284–88) • בורמה (1300–02) |  |
| דרום אסיה | הודו (1221–1327) |  |
| אירופה | גאורגיה (1220–22 / 1226–31 / 1237–64) • צ'צ'ניה (1237–1300s) • בולגריה של הוולגה (1229–36) • רוס (1223 / 1236–40) • פולין ובוהמיה (1240–41) • הונגריה (1241-42) • בולגריה (1242) • ליטא (1258-59) • פולין (1259–60) • תראקיה (1264-65) • הונגריה (1285–86) • פולין (1287–88) |  |
| המזרח התיכון | אנטוליה (1241–43) • עיראק (1258) • הלבנט (1260-1323) • ארץ ישראל (1260 / 1300) |  |
| מלחמות אזרחים | חלוקת האימפריה-המונגולית • מלחמת האזרחים הטולויית (1260–64) • מלחמת ברקה-הולאגו (1262) • מלחמת קאידו-קובלאי (1268–1301) • מלחמת אסן בוקה-איורברוואדה (1314–1318) |  |
| אישים מרכזיים | אישים מרכזיים |  |
| חאנים גדולים | ג'ינגיס חאן • טולוי (עוצר) • אוגדיי חאן • טורגנה חאטון (עוצרת) • גויוק חאן • אוגול גאימיש (עוצרת) • מונגקה חאן • קובלאי חאן |  |
| חאנים | צ'יוצ'י • בורטה • באטו חאן • סרטק חאן • אורדה חאן • ברקה • טוקטה • עוז בג חאן • צ'אגאטאי חאן • דווה • קבק • הולאגו • אבקה • ארגון |  |
| אנשי צבא | סובוטאי • דז'ב • מוקאלי • נגודר • בואורצ'ו • גואו קאן • בוקולה • ג'למה • צ'ילוון • אג'ו • באיין מבאירין • קדן • בורולדאי • נוגאי חאן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556783105171  NDL: 00628375  NKC: ge1126339  VIAF: 256970625   WorldCat (עם VIAF): 256970625
חוסה מריה חימנס

ערך זה עוסק בכדורגלן אורוגוואי. אם התכוונתם לזמר ספרדי, ראו .
חוסה מריה חימנס דה ורגאס (בספרדית: José María Giménez de Vargas; נולד ב-20 בינואר 1995 טולדו, אורוגוואי) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת הבלם באתלטיקו מדריד ובנבחרת אורוגוואי.
קריירת מועדונים > דאנוביו

חימנס החל את הקריירה המקצועית שלו בדאנוביו, מליגת העל האורוגוואית. הופעת הבכורה שלו ככדורגלן מקצועי הייתה ב-17 בנובמבר 2012, בגיל 17 בלבד, בהפסד דאנוביו 0–2 לריבר פלייט מונטבידאו. בהמשך העונה השתלב חימנס בהרכב דאנוביו והופיע בסך הכל בעונת 2012/2013 16 הופעות ליגה.
קריירת מועדונים > אתלטיקו מדריד

ב-25 באפריל 2013 הודיעה הנהלת אתלטיקו מדריד כי חימנס יצטרף לקבוצה בטרום עונת 2013/2014, בעסקה שמוערכת בכמיליון אירו. חימנס חתם על חוזה ל-5 עונות בקבוצה.
ב-14 בספטמבר הופיע חימנס לראשונה כשחקן אתלטיקו ובלה ליגה, בניצחון הביתי של קבוצתו 2–4 על אלמריה.
נבחרת אורוגוואי

חימנס השתתף עם נבחרת אורוגוואי עד גיל 20 בגביע העולם עד גיל 20 - 2013, ושיחק בכל משחקי נבחרתו. אורוגוואי סיימה כסגנית, לאחר שהפסידה בגמר 1–4 בבעיטות הכרעה לנבחרת צרפת עד גיל 20.
משחק הבכורה שלו במדי נבחרת אורוגוואי הבוגרת היה ב-10 בספטמבר 2013, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014, במשחק נגד קולומביה, בו ניצחה אורוגוואי 0–2.
חימנס זומן לסגל אורוגוואי למונדיאל 2014. בעקבות פציעתו של הקפטן דייגו לוגאנו, שיחק חימנס בניצחונות נבחרתו את אנגליה ואת איטליה.
במונדיאל 2018 כבש חימנס במשחק הראשון של נבחרתו, בניצחון 0–1 על מצרים.
נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי בטורניר מונדיאל 2022.
תארים

אליפות ספרד: 2013/2014, 2020/2021
הסופר קאפ הספרדי: 2014
הליגה האירופית: 2017/2018
הסופר קאפ האירופי: 2018
הנבחרת המצטיינת בקופה אמריקה: 2019
הערות שוליים

↑  DANUBIO VS. RIVER PLATE 0 - 2, באתר soccerway
↑  Atletico Madrid complete signing of teenage defender Jose Maria Gimenez, באתר skySPORTS
↑  ATLÉTICO MADRID VS. ALMERÍA 4 - 2, באתר soccerway
↑  Se confirmó la lista de convocados para la Copa Mundial de Catar 2022 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל האורוגוואית, 10 בנובמבר 2022 (בספרדית)
חידושי רבי שמעון יהודה הכהן

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  שמעון שקופ 
 שפת המקור:  עברית 
 
חידושי רבי שמעון יהודה הכהן הוא אוסף מכתבי רבי שמעון שקופ על התלמוד הבבלי. החידושים בספר הם תמצות של שיעוריו אותם מסר בישיבות שבהן כיהן כר"מ וכראש ישיבה בישיבת טלז, בקהילות מלטש ובריינסק, ובעשרים שנותיו האחרונות בישיבת שער התורה שבעיר גרודנה.
תוכן

על פי עדות תלמידיו, החידושים הכתובים הם רק חלק קטן מחידושיו כולם שמסר במשך שיעורים של ארבעים שנה. את רוב חידושיו לא כתב מעולם, וחלק אחר אבד.
הרב שקופ העריך כתבים אלה, ולא אחת אמר כי נרשמו מתוך עיון ועמל. בשנותיו האחרונות החל לנסות להדפיס את החידושים, אולם לבסוף הדבר לא יצא לפועל לפני השואה. בתקופת המלחמה תלמידו הרב יצחק דב קופלמן לקח מביתו של הרב שקופ את כתביו, ולאחריה מסר את הכתבים לבני משפחתו של הרב שקופ על מנת להדפיסם.
יסודות שונים המובאים בספר מורחבים בספר "שערי יושר" של הרב שקופ, ולפעמים מסקנת הדברים בשני הספרים אינה אחידה. אך למרות שהספר "שערי יושר" הודפס בתקופה מאוחרת יותר, לא השמיטו המוציאים לאור דבר מתוך הכתבים, והדפיסו את כל מה שהופיע בהם. גם המחבר עצמו לא רצה לשנות שום דבר יסודי בכתביו, והתבטא, שלמרות שבוודאי יש דברים שכתב בעבר ועם השנים בעקבות עיונו שינה את דעתו, אין זה מפחית כלל מערכם וחשיבותם של הכתבים, כי כולם נכתבו לאחר עיון רב ומתוך שיקול דעת מעמיק.
המוציאים לאור נמנעו מלבצע שינויים כלשהם בטקסט, וגם מקומות סתומים לא הושמטו.
חרט ון הקה

חרט ון הקה (Geert Van Hecke; נולד ב-20 ביולי 1956 בפיטם) הוא שף בלגי.
ביוגרפיה

חרט ון הקה למד בבית הספר למלונאות "דה הוטלסקול טר דאונן" (Ter Duinen) בקוקסיידה. הוא עבד במסעדות “לה סנגלייה דז ארדן”, “לה קראוואש ד’אור” ו“לה וילה לורן”. מורהו העיקרי היה השף הצרפתי אלן שאפל, עמו עבד שנתיים במסעדתו במיונה. באותה עת עבדו גם מישל רו ואלן דיקאס אצל שאפל.
בדומה לאלן שאפל, כך גם ון הקה משתמש בראש ובראשונה במוצרים אזוריים. יצירותיו הקולינריות אינן מורכבות יתר על  המידה, במקום זאת הוא שואף להשיג שלמות בביצוע.
ון הקה פתח ב-1983 את מסעדתו “הכרמלית” (De Karmeliet) בפינת הרחובות ירושלים וקארמרסטראט בברוז', ליד מה שהיה עד למהפכה הצרפתית מנזר כרמליטי לשעבר. ב-1985 קיבלה המסעדה את הכוכב הראשון שלה במדריך מישלן האדום. כשב-1989 זכתה בכוכב השני במישלן. מסעדתו הייתה קטנה מדי בשטחה, הוא העביר אותה לרחוב לנגסטראט 19 בברוז'. ב-1996 זכתה בכוכב השלישי במישלן, בו היא מחזיקה עד היום (2010), והיא אחת משתי המסעדות הבלגיות היחידות ביחד עם הוף ון קלווה של השף פטר חוסנס המחזיקות בניקוד זה. מסעדת “הכרמלית” מציעה מטבח אירופי קלאסי.
מסעדת "הכרמלית" נבחרה למקום ה-22 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2003,

נבחרה למקום ה-48 בשנת 2004,

ונבחרה למקום ה-47 בשנת 2006.

המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
ב-14 בינואר 2009, פתח ון הקה את "ביסטרו דה רפטר" (Bistro De Refter) במולנמרס 2, ברוז', על ניהולה הופקד בנו, והיא מהווה גרסה קלה של “הכרמלית”, עם דגש על מטבח בלגי מסורתי והארוחות בה זולות יותר.
לקריאה נוספת

שגיא כהן, מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 40.
הערות שוליים

↑  מסעדת "הכרמלית" נבחרה במקום ה-22 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2003
↑  מסעדת "הכרמלית" נבחרה במקום ה-48 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2004
↑  מסעדת "הכרמלית" נבחרה במקום ה-47 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם לשנת 2006
↑  מסעדת "הכרמלית" במדריך השולחנות הגדולים בעולם
חורבת א-דיכה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°55′19″N 35°37′33″E﻿ / ﻿32.922°N 35.6258°E﻿ / 32.922; 35.6258
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) חורבת א-דיכה(למפת הגליל העליון רגילה) חורבת א-דיכה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת א-דיכה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת א-דיכה he
 
חורבת א-דיכה (נקראת גם "חורבת דיכה" או "ח'ירבת א-דיכה", וגם "חרבת א-דכה") הוא אתר ארכאולוגי הממוקם 4 ק"מ צפונית-מזרחית לשפך הירדן לכנרת בתחום שמורת הטבע "פארק הירדן".
באתר שהיה ככל הנראה יישוב יהודי עתיק בגליל מתקופת בית שני ובתקופת המשנה והתלמוד, נמצאים שרידי בית כנסת עתיק מפורסם שנבנה במאה החמישית לספירה.
גילוי האתר

עוד מימי בית שני היה הגליל אזור המאוכלס באוכלוסייה יהודית גדולה (כאשר יישובים יהודיים התקיימו גם בגולן), שלאחר חורבן בית המקדש השני נהרו אליו יהודים רבים ששרדו את המרד הגדול מדרום וממרכז הארץ וגרמו לכך שהאזור ייהפך לריכוז היהודי הגדול ביותר בארץ בתקופות הרומית והביזנטית (שחופפות את תקופות המשנה והתלמוד בהתאמה).
האתר התגלה לראשונה על ידי לורנס אוליפנט וגוטליב שומכר שביקרו במקום ב-1883. אוליפנט מתאר את הביקור בספרו "חיפה": ”מצאתי את עצמי עומד לפני בניין, שקירותיו עדיין עומדים לגובה שמונה רגל. בשטח היו אבני בנייה, קטעי עמודים , כותרות ובסיסים. הרושם הראשוני שלי היה כי מדובר במקדש רומי, אך לאחר בדיקה נוכחתי כי היה זה במקור בית כנסת יהודי...שטח החורבות פרט לבית הכנסת אינו גדול, אך מראה הסביבה מרהיב”
האתר נחפר על ידי משלחת ארכאולוגים גרמנים בהנהגת הארכיטקט היינריך קוהל ולצידו עוזרים הארכאולוג קרל וצינגר וארנסט הילר שהגיעו לארץ ישראל ב-1905 (התקופה העות'מאנית בארץ ישראל) במטרה לחקור את בתי הכנסת העתיקים בה (במיוחד את אלה שבגליל ובגולן), לאחר שסיימו את עבודתם בכפר נחום החליטו להמשיך מזרחה לחורבת א-דיכה וצלחו את נהר הירדן, מנהיג המשלחת קוהל רשם על כך ביומנו: ”יום שישי 28/4/1905: תחילת הליכה 7:40; בקצה הצפוני של האגם 9:40. חציית הירדן, הסוסים הולכים כשהמים מגיעים להם עד לחזה. הזרימה מאוד חזקה עד כי כך שהיא מסוגלת לסחוף פרדה עם הרוכב שעליה... החפירה מתחילה ביום שישי אחר הצהריים וממשיכה בניחותא גם למחרת. עונת האביב, הכל ירוק: 29/4 - שבת: החורבות נמצאות בערך שעה צפונית משפך הנחל [הירדן] על שטח בגדה השמאלית [מזרחית]... כל הבדואים שגרים שם סובלים באופן כרוני ממלריה. יש הרבה ירקות ושדות כותנה, בעיקר רימונים וגם תאנים ולימונים. מהעמק יש תצפית עד לים ועד לטבריה. רוח רעננה נושבת כמעט כל היום. עקרבים, בעיקר שחורים שאינם מסוכנים כמו הצהובים, מראים את עצמם לפעמים. השוורים אוכלים את העשב לפני האוהלים ומתגלגלים לפני האוהלים בפלגים הקטנים...”
החפירה נמשכה עוד יומיים וביום שני בערב מסיימים. בספר המסכם של מסע המחקר מופיעה תמונה של רצפת בית הכנסת. בשנים שעברו מאז נלקחו כמעט כל חלקי המבנה לשימוש הכפריים שבסביבה ומה ששרד עד אחרי מלחמת ששת הימים התגלגל לחצר קיבוץ עין גב ושם ניתן לראות את הפריטים. במחקרו המקיף אודות בתי הכנסת העתיקים הציע צביקה מעוז שחזור מרשים לחזיתו של הבניין.
לקריאה נוספת

בית הכנסת, חורבת א-דיכה (המאה הה' לספירה)(הקישור אינו פעיל) מתוך אתר אוניברסיטת חיפה.
לורנס אוליפנט, גוטליב שומכר, Across the Jordan; being an exploration and survey of part of Hauran and Jaulan; (1889), באתר ספריית אוניברסיטת טורונטו, עמ' 245-251
הערות שוליים

↑  "גשמי אביב בגולן" כתבה מאתר שישי בגולן.
↑  "גשמי אביב בגולן" כתבה מאתר שישי בגולן.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007602379305171  VIAF: 315168995   WorldCat (עם VIAF): 315168995
טארט פלמבה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 מטבח:  המטבח הצרפתי, המטבח הגרמני 
 מוצא:  אלזסאלזס   צרפתצרפת   גרמניהדרום-גרמניה
 מרכיבים עיקריים:  בצק לחם • גבינה לבנה ו/או קרם פרש • בצל • בייקון
 
טארט פלמבה (Tarte flambée; באלמאנית ובאלזאסית: Flammekueche) הוא מאפה טארט אלזסי ודרום-גרמני. המאפה עשוי בצק לחם שעוביו דק וצורתו מלבן (הצורה המסורתית) או מעגל בדומה לפיצה, עליו נהוג למרוח גבינה לבנה (או גבינה רכה טרייה) או קרם פרש, ומעליה מפזרים בדרך כלל פרוסות בצל דקיקות ולארדונים (פסים או קוביות קטנות של שומן מבשר חזיר). על אף שמו, בדרך כלל לא מכינים את המאפה בשיטת הבישול פלמבה, אלא אופים אותו בתנור אפייה.
רקע

הטארט פלמבה הוא מעדן מסורתי של האיכרים האלזסים, ובפרט של אלו השוכנים בצפון מחוז הריין התחתון, הנחשב כערש ההיסטורי של הטארט, למרות שמקורו המדויק לא ידוע בוודאות. הטארט פלמבה זכה לעדנה במאה ה-19 בבתי-חווה טיפוסיים גדולים אופייניים לאזור. בשנות ה-50 של המאה ה-20, פרץ הטארט לתודעת הציבור העירוני, אז החלו להגיש את המנה במסעדות.
טארט פלמבה מסורתי מורכב מבצק לחם דק מכוסה בתערובת גבינה לבנה וקרם פרש, מתובל במלח, פלפל ושמן קנולה, ומעוטר בבייקון ובצל. בשל כך התפתח המאפה כמעדן איכרים, מהלך הכנת המנה נעשה שימוש במוצרי חווה, שעמדו לרשותם של רוב האיכרים, והיא נאפתה על אותה האבן שבתנור-העצים בה השתמשו באותה התקופה לאפיית לחם. בדרך כלל אפו את הטארט בעת הכנת הלחם השבועית, כאשר התנור היה מגיע למקסימום המעלות שלו (400 מעלות צלזיוס), הגחלים שהיו מפוזרים בצדדיו גרמו ללהבות האחרונות לשלהב או 'ללקק' את קצוות הטארט פלמבה, ומכאן שמו (פלמבה=שלהוב).
צורה מאוד ידועה לאכילה בשל הנוחות שלה הייתה חיתוך הטארט לחלקים, שלפני הקיפול או הגלגול שלהם לקחו אותם האיכרים ואכלו אותם עם הידיים. בעבר היה נהוג ללוות את אכילת הטארט עם ברנדי, שהיה עובר מפה לפה בסעודה משותפת; בימינו ניתנת עדיפות ליין מאלזס, לבן או רוזה, או בירה.
גרסאות שונות

למנה קיימות וריאציות שונות:
Gratinée (גרסה מוקרמת): עם גבינת גרוייר
Forestière (גרסת יער): עם פטריות
Munster: עם גבינת מאנסטר
גרסת קינוח: עם תפוחים, קינמון וקלבדוס (או כל ליקר מתוק אחר) משולהב
הערות שוליים

↑  וגם: Flàmmeküeche; Flammekuechle ו-Flammkuchen
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17045972h (data)  GND: 7679235-3  SUDOC: 19330466X
טירת סוורנדרוג

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מבנה שטות, אנדרטה 
 על שם:  Sir William James, 1st Baronet 
 מיקום:  הרובע המלכותי של גריניץ' 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1784
 תאריך פתיחה רשמי:  1784 
 אדריכל:  ריצ'ארד ג'אפ 
 קואורדינטות:  51°28′00″N 0°03′36″E﻿ / ﻿51.4666°N 0.0599°E﻿ / 51.4666; 0.0599
 אתר רשמי
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסטירת סוורנדרוג(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסטירת סוורנדרוג(למפת הרובע המלכותי של גריניץ' רגילה) טירת סוורנדרוג(למפת הרובע המלכותי של גריניץ' מוגדלת) טירת סוורנדרוג
 
טירת סוורנדרוג
טירת סוורנדרוג (באנגלית: Severndroog Castle) היא מבנה שטות (folly) שתוכנן על ידי האדריכל ריצ'רד ג'אפ בשנת 1784 ביער אוקסליז שעל גבעת שוטרז בדרום מזרח לונדון ברובע גריניץ'.
היסטוריה

המבנה הוקם כאנדרטה לזכרו של רב החובל סר ויליאם ג'יימס שבאפריל 1755 התקיף את מצודת שודדי הים בסווארנאדורג - בין מומבאי לגואה, לחופה המערבי של הודו.
המבנה הוקם לאחר מותו של ג'יימס בשנת 1783 על ידי אשתו, ליידי ג'יימס מאלת'ם.
המבנה נבנה בסגנון גותי, גובהו 19 מטרים, צורתו משולשת, ושני מגדלים מחומשים מצויים בשני קצותיו. בראש המבנה ממוקמת מרפסת תצפית.
בשנת 1988 הודיעה המועצה המקומית כי אינה יכולה לממן את אחזקת המבנה וסגרה אותו. בשנת 2002 הוקמה קרן הנאמנות לשימור טירת סוורנדרוג על ידי תושבי הסביבה במטרה לשפץ את המבנה. עבודות השיפוץ החלו בשנת 2004 וצולמו על ידי רשת הטלוויזיה BBC כסדרת טלוויזיה בשם "שיקום".
טורגוביצה

| --- | --- |

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 אובלסט:  קירבגראד קירובגראד
 תאריך ייסוד:  1331
 שטח:  14 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  2,534 (2022)
 קואורדינטות:  48°39′26″N 30°46′54″E﻿ / ﻿48.657222222222°N 30.781666666667°E﻿ / 48.657222222222; 30.781666666667 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםטורגוביצה(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםטורגוביצה(למפת מחוז צ'רקאסי רגילה) צ'רקאסי אומן סמילה זולוטונושה קניב זבניגורודקה קייב פולטבה קירובוגרד ויניצהטורגוביצה(למפת מחוז צ'רקאסי מוגדלת) צ'רקאסי אומן סמילה זולוטונושה קניב זבניגורודקה קייב פולטבה קירובוגרד ויניצהטורגוביצה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
טורגוביצה (באוקראינית: Торговиця; בפולנית: Targowica; ביידיש: טירהאוויצא) הוא כפר במחוז קירובוגרד שבאוקראינה, לשעבר עיר בעלת חשיבות היסטורית ומרכז יהודי וחסידי.
בכפר הוקמה קונפדרציית טורגוביצה (אנ'), שהייתה ברית של אצילים פולנים שנלחמו לצד האימפריה הרוסית בסוף המאה ה־18 והביאו לחלוקת פולין השנייה.
ציון הרב יקותיאל לנדא, המגיד מיראוויצה, טורגוביצה, אוקראינה
גאוגרפיה

הכפר מצוי בקצה המערבי של מחוז קירובוגרד על הגבול עם מחוז צ'רקאסי על הכביש הראשי בין אומן לקרופיבניצקי על גדת נהר סיניובחה שהוא יובל של הבוג הדרומי. אזור זה נחשב לגבול בין פודוליה לאזור הדנייפר.
גאולוגיה

גם מבחינה גאולוגית מהווה אזור הכפר גבול בין בלוק ווהלין-פודולסקי לבלוק קירובגרדסקי שהם שניים מתוך שבעת הקראטונים המרכיבים את השילד האוקראיני. מדרום לכפר, על גדת הנהר ישנה מחצבה בה ניתן לראות סלעים מתקופת הפרקמבריון הקדום.
היסטוריה

באזור נמצאו שרידי התיישבות מתקופת אורדת הזהב.
בשנת 1331 מופיע אזכור העיר ברשומת כתחנת מסחר חשובה בנסיכות גאליץ'-וולין.
באמצע המאה ה־16 נהרסה העיר על ידי הטטרים של חצי האי הקרים ולאחר נסיגת הטטרים עבר השטח לשליטת פולין.
בסוף המאה ה־17 הוקם באזור גדוד קוזקים בפיקודו של אבטים טורגוביצקי, והעיר נקראה על שמו.
החל משנת 1777, העיר הייתה בשליטתו של האציל הפולני סטניסלב צ'סני פוטוצקי. בשנת 1791 פורסמה חוקה חדשה לפולין, שהגבילה את זכויות האצולה. החוקה גרמה לתסיסה בקרב חלקים של האצולה הפולנית.
הצאריסה יקתרינה הגדולה רצתה לנצל את התסיסה הזו כדי להשתלט על שטחים נוספים באיחוד הפולני-ליטאי. ב־14 במאי 1792 התכנסו בטורגוביצה אצילים פולנים וליטאים בראשות פוטוצקי ובהכוונת הגנרל הרוסי ואסילי פופוב והכריזו על "קונפדרציית טורגוביצה" שהייתה למעשה ברית צבאית שהתנגדה לחוקה הפולנית החדשה.
ארבעה ימים לאחר מכן פלשו צבאות האימפריה הרוסית לשטח האיחוד הפולני-ליטאי אליהם הצטרפו כוחות הקונפדרציה ויחד הנחילו תבוסה לפולנים.
חלק מהאצילים החברים בקונפדרציה הוצאו להורג באשמת בגידה.
לאחר חלוקת פולין עברה העיר לשלטון האיפריה הרוסית כחלק מנפת אומן .
יהודים

ידוע על קהילה יהודית בעיר טוגרגוביצה מאז שנת 1742. בסוף המאה ה־19 מנו היהודים כשליש מהתושבים.
החל מאמצע המאה השבע עשרה כיהן כרב העיר יקותיאל לנדא שנודע בכינויו "המגיד מטירהוויצה" שהיה מתלמידי המגיד ממזריטש וחברו הטוב של מנחם נחום מצ'רנוביל (בעל "המאור עיניים"). בסוף ימיו הפך המגיד לחסידו של נחמן מברסלב ושמו מוזכר פעמיים בספר חיי מוהר"ן. תחת הנהגתו הפכה טורגוביצה למרכז חשוב של חסידות ברסלב.
לאחר פוגרום בשנת 1919 נטשו רוב היהודים את העיר.
במהלך הכיבוש הנאצי, בחורף 1942, נרצחו בטורגוביצה כ־150 יהודים.
לאחר נפילת ברית המועצות, והקמת אוקראינה העצמאית, שופץ בית הקברות היהודי והוקמה מצבה לזכר חסידי ברסלב שהתגוררו בעיר.
הערות שוליים

↑  Торговицький гранітний кар'єр, Wikimapia
↑  יצחק אלפסי, אנציקלופדיה לחסידות, ירושלים: מוסד הרב קוק, 2000, עמ' 439
מחצבת טורגוביץ' בה ניתן לראות סלעים עתיקים מתקופת הפרקמבריון התחתון
חיל רגלים ממוכן

חיילי חי"ר אמריקאיים פורקים בתרגולת קרבית מנגמ"ש סטרייקר
חיל רגלים ממוכן (בקיצור: חי"ר ממוכן או חירמ"כ) או חיל רגלים משוריין (בקיצור: חרמ"ש) הוא סוג של יחידת חיל רגלים (חי"ר), המצוידת ברכב קרבי ממוגן מסוג כלשהו (נגמ"שים או נגמ"שי לחימה) לצורך תנועה אל שדה-הקרב ובתוכו, לצורך הלחימה עצמה.
יחידות טנקים מתקשות לפעול בסביבת מכשולים נגד טנקים (ביצורים או תעלות נ"ט) או בשטח בנוי, שם הן פגיעות ואינן אפקטיביות וזקוקות לסיוע צמוד של חיל הרגלים. החל ממלחמת העולם השנייה החלו צבאות לצוות באופן קבוע ("אורגני") יחידות רגלים ממוכנות לעוצבות השריון. יחידות אלה מספקות לטנקים את הסיוע שלו הם זקוקים בלוחמה (הגנה קרובה מפני יחידות רגלים של האויב ומארבי נ"ט, טיהור יעדים מבוצרים וכיוצא בזה). יחידות חיל הרגלים הממוכנות מכונות בצה"ל חרמ"ש (חיל רגלים משוריין).
בשנים האחרונות, למעשה, לא קיימות יחידות חיל רגלים שאינן מצוידות בכלי רכב כלשהם, ולכן כל יחידת חי"ר היא חי"ר ממוכן בפועל. עם זאת, המונח "חי"ר ממוכן" משמש רק כשהחי"ר נלחם כשהוא רכוב, ובכל מקרה אחר (לדוגמה, כניסת כוחות חי"ר רגלית לדרום לבנון במהלך מלחמת לבנון השנייה או לרצועת עזה במהלך מבצע עופרת יצוקה) ממשיכים להשתמש במונח "חי"ר".