stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראסל האלס
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה של ראסל האלס
↑  תיאור של ראסל האלס באתר NNDB
↑  תיאור של ראסל האלס באתר אוניברסיטת טקסס דאלאס
| זוכי פרס נובל לפיזיקה |
| --- | --- | --- |
| 1901‏-1925 | רנטגן (1901) • לורנץ, זימן (1902) • בקרל, פ' קירי, מ' קירי (1903) • ריילי (1904) • לנארד (1905) • תומסון (1906) • מייקלסון (1907) • ליפמן (1908) • מרקוני, בראון (1909) • ואלס (1910) • וין (1911) • דאלן (1912) • אונס (1913) • לאואה (1914) • ה' בראג, ל' בראג (1915) • לא חולק (1916) • ברקלה (1917) • פלאנק (1918) • שטארק (1919) • גיום (1920) • איינשטיין (1921) • בוהר (1922) • מיליקן (1923) • סיגבאן (1924) • פרנק, הרץ (1925) |  |
| 1926‏-1950 | פרן (1926) • קומפטון, וילסון (1927) • ריצ'רדסון (1928) • ברויי (1929) • רמאן (1930) • לא חולק (1931) • הייזנברג (1932) • שרדינגר, דיראק (1933) • לא חולק (1934) • צ'דוויק (1935) • הס, אנדרסון (1936) • דייוויסון, תומסון (1937) • פרמי (1938) • לורנס (1939) • לא חולק (1942–1940) • שטרן (1943) • רבי (1944) • פאולי (1945) • ברידג'מן (1946) • אפלטון (1947) • בלקט (1948) • יוקאווה (1949) • פאוול (1950) |  |
| 1951‏-1975 | קוקרופט, וולטון (1951) • בלוך, פרסל (1952) • זרניקה (1953) • בורן, בותה (1954) • לם, קוש (1955) • שוקלי, ברדין, בראטיין (1956) • יאנג, לי (1957) • צ'רנקוב, פרנק, תם (1958) • סגרה, צ'מברלין (1959) • גלייזר (1960) • הופסטדטר, מסבאואר (1961) • לנדאו (1962) • ויגנר, גופרט-מאייר, ינסן (1963) • טאונס, באסוב, פרוכורוב (1964) • טומונאגה, שווינגר, פיינמן (1965) • קסטלר (1966) • בתה (1967) • אלוורז (1968) • גל-מאן (1969) • אלפוון, נל (1970) • גאבור (1971) • ברדין, קופר, שריפר (1972) • אסאקי, גיאור, ג'וזפסון (1973) • רייל, יואיש (1974) • בוהר, מוטלסון, ריינווטר (1975) |  |
| 1976‏-2000 | ריכטר, טינג (1976) • אנדרסון, מוט, ולק (1977) • קפיצה, פנזיאס, וילסון (1978) • גלאשו, סלאם, ויינברג (1979) • קרונין, פיץ' (1980) • בלומברגן, שולוב, סיגבאן (1981) • וילסון (1982) • צ'נדארסקאר, פולר (1983) • רוביה, מיר (1984) • קליצינג (1985) • רוסקה, ביניג, רורר (1986) • בדנורץ, מילר (1987) • לדרמן, שוורץ, שטיינברג (1988) • רמזי, דמלט, פאול (1989) • פרידמן, קנדול, טיילור (1990) • דה-זֶ'ן (1991) • שרפק (1992) • האלס, טיילור (1993) • ברוקהאוז, שול (1994) • פרל, ריינס (1995) • לי, אושרוף, ריצ'רדסון (1996) • צ'ו, טנוג'י, פיליפס (1997) • לפלין, שטורמר, צוי (1998) • 'ט הופט, פלטמן (1999) • אלפרוב, קרמר, קילבי (2000) |  |
| 2001-היום | קורנל, קטרלה, וימן (2001) • דייוויס, קושיבה, ג'אקוני (2002) • אבריקוסוב, גינזבורג, לגט (2003) • גרוס, פוליצר, וילצ'ק (2004) • גלאובר, הול, הנש (2005) • מאת'ר, סמוט (2006) • פר, גרינברג (2007) • נאמבו, קובאיאשי, מסקאווה (2008) • קאו, בויל, סמית' (2009) • גיים, נובסלוב (2010) • פרלמוטר, שמידט, ריס (2011) • הרוש, וינלנד (2012) • אנגלר, היגס (2013) • אמאנו, אקסאקי, נקמורה (2014) • קג'יטה, מקדונלד (2015)  •  ת'אולס, הולדיין, קוסטרליץ (2016) •  וייס, בריש, ת'ורן (2017) •  אשקין, מורו, סטריקלנד (2018) • קלו, מאיור, פיבלס (2019) • פנרוז, גז, גנצל (2020) • מנבה, האסלמן, פאריזי (2021) • אספה, קלאוזר, ציילינגר (2022) • אגוסטיני, קראוס, ל'ווילייה (2023)  • ג'ון ג'וזף הופפילד, ג'פרי הינטון (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14035392v (data)  GND: 1139140094  ISNI: 0000 0000 0146 4203  LCCN: n80129696  VIAF: 76515257   WorldCat (עם VIAF): 76515257
קרן החזית האלקטרונית

| --- | --- |
הסמליל מאז שנת 2018
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  סן פרנסיסקו 
 מייסדים:  John Gilmore, John Perry Barlow, מיטץ' קאפור 
 יושב ראש:  Brian Behlendorf 
 מנכ"ל:  סינדי כהן 
 עובדים:  79 (נכון ל־2017) 
 תקופת הפעילות:  10 ביולי 1990 – הווה (34 שנים) 
 www.eff.org
 
הסמליל של קרן החזית האלקטרונית עד 2018
קרן החזית האלקטרונית (באנגלית: Electronic Frontier Foundation,‏ EFF) הוא מוסד ללא כוונת רווח שמטרתו המוצהרת היא לחנך את הציבור על זכויות הפרט וזכויות האדם, בהם חופש הביטוי ופרטיות, בהקשר של עידן המידע – מחשבים, רשת האינטרנט וכיוצא בזה ולהגן עליהם בדרכים ציבוריות ומשפטיות. משרדי הקרן נמצאים בסן פרנסיסקו והיא פועלת בארצות הברית ובמדינות אחרות.
הקרן נוסדה בשנת 1990 על ידי מיטץ' קאפור, ג'ון גילמור וג'ון פרי בארלו, שנפגשו בקהילה המקוונת The WELL במסגרת דיון על פשיטה שביצע האף.בי.איי על קבוצת אנשים שנחשדה בעבירות על דיני מחשבים ושנראתה לשלושה בלתי חוקית. ההקמה מומנה על ידי קאפור, סטיב ווזניאק ותורם אלמוני נוסף.
במשך שנות קיומה הקרן סיפקה סיוע משפטי בכמה תיקים ידועים אשר נוגעים לחופש המידע, בהם תיק דמיטרי סקליארוב (Дмитрий Скляров), מתכנת רוסי אשר נשפט בארצות הברית לאחר שפרץ תוכנת הצפנה של תאגיד אדובי מערכות ותיק יון לך יוהנסן (Jon Lech Johansen; מכונה גם DVD Jon), נער נורווגי שהפיץ את DeCSS, תוכנה לפריצת ההצפנה של סרטי DVD; בשני המקרים הנתבעים זכו במשפט. הארגון היה גם שותף למאבקים המשפטיים נגד הדרישות של כנסיית הסיינטולוגיה להטיל הגבלות על הבעת התנגדות לסיינטולוגיה ועל הפצת החומרים הסודיים של הכנסייה באינטרנט.
הארגון שותף למאבקים ציבוריים בעד תוכנה חופשית ונגד ניהול זכויות דיגיטלי (DRM).
בשנת 2014 הוא הוציא תוסף לדפדפן Privacy Badger.
הערות שוליים

↑  Formation documents and mission statement for the EFF
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604353605171  BIBSYS: 98071075  GND: 5305169-5  ISNI: 0000 0000 9663 2934  LCCN: n93114395  NLA: 36033937  SUDOC: 169679896  VIAF: 142783709   WorldCat (עם VIAF): 142783709 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קלם

ערך זה עוסק בעיר בליטא. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קלם (בליטאית: Kelmė, נהגה: קֵלְמֶה ‏האזנהקובץ:Lt-Kelmė.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר במחוז שאולאי בצפון-מרכז ליטא. אוכלוסייתה מונה 9,150 תושבים, והיא המרכז המנהלי של מחוז המשנה קלם.
היסטוריה

קלם הוזכרה לראשונה ב-1416, השנה בה נבנתה הכנסייה הראשונה במקום. מקור שם העיר בא מהמילה הליטאית ל"גדם".
לפני מלחמת העולם השנייה, התגוררו בקלם רבנים מפורסמים, ופעלה בה ישיבה ידועה שנקראה תלמוד תורה.
לפי מפקד שנערך בשנת 1897, 2,710 תושבים מתוך 3,914 תושבי קלם היו חברים בקהילה היהודית בעיר. רובם היו סוחרים.
תושבים ידועים

הרב אריה ליב פרומקין
הרב אליעזר גורדון
הרב יעקב קמנצקי
הרב אליהו לופיאן
הרב שמחה זיסל זיו  (הסבא מקלם)
הרב בצלאל לוין (רבה של קלם - 1899)
הרב צבי יעקב אופנהיים
אלכסנדר זיסקינד מימון
אברהם שאפר ה"סניונס" (נציג בעירייה)
הרב קלמן ביינסביץ (רבה האחרון של קלם, נרצח בשואה)
ערים תאומות

פולין בילגוריי, פולין
הונגריה הודמזוושרהיי, הונגריה
לקריאה נוספת

קלם - עץ כרות, מאת אידה מרקוס-קרבלניק ובת-שבע לויתן-קרבלניק. תל אביב, 1993. 215 עמ'. עותק דיגיטלי לקריאה מקוונת באתר אוצר החכמה.
רגב (יישוב קדום)

רגב היה יישוב קדום בהרי הגלעד שבעבר הירדן המזרחי, אשר נזכר בכתבי יוסף בן מתתיהו, בכתבי חז"ל ובכתבים נוצריים קדומים.
היישוב נזכר לראשונה על ידי יוסף בן מתתיהו, המספר על מותו של אלכסנדר ינאי בשעה שצר על "רגבה", אותו הוא מכנה "מבצר בעבר הירדן בתחום גרסה".
במשנה, בתוספתא ובתלמוד נזכרת העיר לעניין המנחות שהובאו ממנה לבית המקדש: ”תקועה אלפא לשמן. אבא שאול אומר שנייה לה רגב בעבר הירדן”.
אוסביוס, בחיבורו האונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה), בניסיונו לאתר את ארגוב המקראית, הצביע (בטעות) על יישוב זה, תוך שציין כי מקומו כ- 15 מיל מערבית לגרסה.
לפי תיאורו של אוסביוס, יש המציעים את זיהוי העיר הקדומה עם הכפר הירדני ראג'ב, השוכן על גדתו הדרומית של ואדי ראג'ב, מערבית לג'רש, שם נמצאו מערות קבורה יהודיות מן המאות ה-1 לפני הספירה ועד המאה ה-3 לספירה.
לקריאה נוספת

ישעיהו פרס, הערך "רֶגֶב", ארץ ישראל - אנציקלופדיה טופוגרפית-היסטורית, (כרך ד, עמ' 855), הוצאת ראובן מס, תשט"ו.
הערות שוליים

↑  קדמוניות היהודים, יג, 298.
↑  משנה, מסכת מנחות, פרק ח', משנה ג'.
↑  תוספתא, מסכת מנחות, ט, א.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת חגיגה,  פרק ג', הלכה ד'.
↑  אונומסטיקון, 16, שורה 21.
↑  י' אליצור, שמות מקומות קדומים בארץ ישראל השתמרותם וגלגוליהם, הוצאת יד יצחק בן-צבי והאקדמיה ללשון העברית, עמ' 107-100.
רגב דהן

| --- | --- |

 לידה:  מעלות-תרשיחא
 מוקד פעילות:  ישראל 
 סוגה:  מוזיקת פופ, מוזיקה אלקטרונית 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
רגב דהן הוא זמר, מלחין, כותב ומעבד מוזיקלי ישראלי.
קריירה

רגב, יליד מעלות, החל להתעניין במוזיקה בגיל 13, כשכתב והלחין שירים על פסנתר. מאוחר יותר התעניין במוזיקה אלקטרונית ומסונתזת. בגיל 16 הוציא אלבום תוצרת בית בשם 'מישהו', האלבום הכיל שירים אותם כתב והלחין רגב במרתף בביתו.
עם גיוסו לצה"ל החל רגב לשרת בבסיס צבאי בחרמון, ולאחר כשנה התקבל ללהקה צבאית. בשנת 2002 כתב והלחין רגב לדנה אינטרנשיונל את השיר "יהיה טוב". יצירת השיר משכה את תשומת לבם של אנשי חברת התקליטים IMP רקורדס. שהחתימו את רגב על חוזה להפקת אלבום סולו.
בשנת 2005 הוציא רגב את אלבום הבכורה שלו "שעת האפס" בשיתוף עם חברת התקליטים IMP רקורדס. בהפקה של האלבום השתתפו אסף אמדורסקי והמפיק Henree. השירה והקולות באלבום כולו הופקו על ידי המוזיקאי אורי כבירי.
שלושה סינגלים יצאו מתוך האלבום לרדיו: 'אם', 'חבל שחור' ו'שמש פלסטינית'. שלושת הסינגלים לוו בווידאו קליפים שהגיעו למקומות הראשונים במצעד ערוץ 24 והקליפ לשיר 'אם', בו משתתפים עידו תדמור ולהקתו, הגיע למקום השישי המצעד האירופאי של MTV.
השירים 'חבל שחור' ו'אם' טיפסו גבוהה במצעדי הפזמונים של רשת ג' ונכנסו לפלייליסט בתחנות הרדיו הארציות והאזוריות. בשנת 2005 הוכתר רגב על ידי המאזינים לתגלית השנה של רדיו '99 escape' לאחר שהסינגלים הגיעו למקומות הראשונים במצעד התחנה.
בשנת 2009 הוציא רגב את אלבומו השני "הרדיו של סבתא". באלבום אירח רגב את חיים צינוביץ' בשיר 'המראה'. את האלבום כתב והלחין רגב ואף הפיק מוזיקלית ביחד עם אסף אמדורסקי. מהאלבום יצאו הסינגלים 'לחזור', 'מול כל העולם' ו'לתמיד'. האלבום לא הצליח מסחרית והסינגלים לא זכו לחשיפה ברדיו.
לאחר צאת האלבום כתב והלחין רגב את הלהיט 'בלתי נשכח' לזמר עידן יניב, ואת 'אי אפשר איתך' לזמר אביהו שבת.
בשנת 2011 הצטרף כמפיק מוזיקלי להרכב האלקטרוני Poison Ivy בברלין. ההרכב הופיע במועדוני הסצנה האלטרנטיבית והמחתרתית בעיר והתפרק אחרי שנתיים.
בשנת 2017 כתב והלחין רגב את השיר 'רותי' לדנה אינטרנשיונל. השיר יצא כסינגל ראשון במסע הקאמבק של הזמרת וזכה להצלחה עם כניסתו לפלייליסט של תחנת הרדיו גלגלצ.
דיסקוגרפיה

מישהו (1995)
שעת האפס (2005)
הרדיו של סבתא (2009)
קשישטוף פיונטק

קשישטוף פיונטק (בפולנית: Krzysztof Piątek; נולד ב-5 ביולי 1995) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת החלוץ באיסטנבול בשאקשהיר ובנבחרת פולין.
קריירה

את קריירת הנערים שלו העביר פיונטק בשתי קבוצות בעיר בה גדל, דז'רז'וניוב.
קריירה > הליגה הפולנית

ב-2013 חתם בקבוצת זגלמביה לובין מהליגה הפולנית השנייה בכדורגל, ובשנתו הראשונה שיחק בקבוצות הנוער, אך לאחר הגעת מאמן חדש החל לשחק בהרכב של הקבוצה הבוגרת בקביעות, וערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ב-18 במאי 2014. הוא כבש את שערו הראשון בקבוצה ב-14 בספטמבר 2014 בניצחון 1–0 על קבוצת "Chrobry Głogów", וסייע לקבוצתו לחזור לליגת העל הפולנית בתום עונת 2014/2015. הוא כבש את שערו הראשון בליגה ב-14 באוגוסט 2015 בניצחון קבוצתו 2–1 על לך פוזנן. הוא סייע לקבוצתו לסיים את עונת 2015/2016 במקום שהוביל למוקדמות הליגה האירופית, זאת לאחר שהקבוצה לא הצליחה להגיע למפעל אירופי מעונת 2006/2007.
ב-2016 עבר לקרקוביה קרקוב, במדיה סיים את עונת 2017/2018 במקום השלישי בטבלת מלכי השערים של הליגה, עם 21 שערים.
קריירה > גנואה

ב-8 ביוני 2018 חתם בגנואה תמורת תשלום של 4 מיליון אירו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה במשחק במסגרת הקופה איטליה, בו ניצחה קבוצתו 4–0 את לצ'ה (כדורגל). פיונטק כבש את כל ארבעת השערים, כשהוא משלים שלושער ב-19 הדקות הראשונות של המשחק. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך ב-26 באוגוסט 2018, בניצחון קבוצתו 2–1 על אמפולי. פיונטק כבש את השער הראשון לזכות קבוצתו כבר בדקה השישית.
פיונטק כבש 5 שערים בארבעת המשחקים הראשונים שלו בסרייה א', והפך לשחקן הראשון שעושה זאת מאז שעשה זאת אנדריי שבצ'נקו ב-1999. הוא כבש גם במשחק השישי שלו, והפך לשחקן הראשון בליגות הבכירות באירופה שכובש 10 שערים בכל המסגרות בעונת 2018/2019. במשחק הליגה הבא הוא כבש צמד, והפך לשחקן הרכש החדש הטוב ביותר בסרייה א' מאז עונת 1949/1950, אז גם כבש קרל הנסן 8 שערים בשישה משחקים. הוא כבש גם במשחק הליגה הבא, והפך לשחקן הראשון בסרייה א' שכובש בכל 7 המשחקים הראשונים שלו בליגה מאז עונת 1994/1995, אז עשה זאת גבריאל בטיסטוטה.
קריירה > מילאן

ב-23 בינואר 2019 נמכר פיונטק מגנואה למילאן תמורת 35 מיליון אירו. הוא חתם על חוזה ארוך טווח, עד ל-30 ביוני 2023, והגיע כמחליף לגונסאלו היגוואין שהושאל למילאן מיובנטוס ושיחק במדיה רק חצי עונה, עד שהושאל לחצי עונה לצ'לסי.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה כשעלה כמחליף בדקה ה-71 במשחק ליגה נגד נאפולי, שנגמר בתיקו 0–0. שלושה ימים לאחר מכן, כבש צמד בכורה בניצחון קבוצתו 2–0 על נאפולי במשחק רבע גמר הקופה איטליה, וזכה בתואר "השחקן המצטיין במשחק".
ב-3 בפברואר 2019 כבש את שער הבכורה שלו בליגה בתיקו 1–1 בחוץ עם רומא. הוא כבש שלושה שערים בשני המשחקים הבאים, והפך לשחקן המהיר ביותר שכובש 6 שערים עבור המועדון בכל המסגרות, כשהוא עוקף את נילס לידהולם האגדי. הוא גם הפך לשחקן הראשון שכובש בשלושת משחקי הליגה הראשונים שלו במועדון, מאז עשה זאת מריו באלוטלי ב-2013. בחצי העונה הראשון של עונת 2019/2020 כבש ארבעה שערים בלבד, ומעמדו בקבוצה ירד עקב הגעתו של זלאטן איברהימוביץ' בינואר 2020.
קריירה > הרטה ברלין

ב-30 בינואר 2020 עבר להרטה ברלין תמורת 27 מיליון אירו וחתם עד לתום עונת 2024/2025. ב-31 בינואר ערך את הופעתו הבכורה בתיקו 0-0 נגד שאלקה 04. ב-4 בפברואר כבש את שערו הראשון בהפסד בפנדלים לשאלקה 04 בגביע.
קריירה > פיורנטינה

ב-8 בינואר 2022 הושאל פיונטק לפיורנטינה עד לסוף העונה.
קריירה > קריירת נבחרות

ב-11 בספטמבר 2018 ערך הופעת בכורה במדי נבחרת פולין בתיקו 1–1 עם נבחרת אירלנד במשחק ידידות.
ב-11 באוקטובר 2018 כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד נבחרתו 2–3 לנבחרת פורטוגל במסגרת משחקי ליגת האומות.
נכלל בסגל נבחרת פולין לטורניר מונדיאל 2022.
חיים אישיים

ב-1 ביוני 2019 נישא לפאולינה פרוסייק, סטודנטית למשפטים, איתה הוא בקשר זוגי מהזמן ששיחק בזגלמביה לובין.
תארים > אישיים

מלך השערים של הקופה איטליה: 2018/2019 (8 שערים).
קרב אראר

קיסר ודיוויקו; ציור מהמאה ה-19
קרב אראר (58 לפנה"ס) התרחש ליד נהר אראר (סון המודרנית) בין הצבא הרומאי תחת הנהגתו של יוליוס קיסר ושבט הטיגורינים תחת הנהגתו של דיוויקו.
הטיגורינים היו חלק משבט ההלווטים שהיגרו בשנת 58 לפנה"ס מהשפלה השווייצרית לגאליה. יוליוס קיסר, שביקש לזכות בתהילה אישית, התנגד להגירתם, תוך כדי שהוא מציג עצמו כמגן הגאלים מפני הפולשים הזרים. לאחר השתהות מסוימת ליד אגם ז'נבה, שלידו קיסר בנה ביצורים ומנה את חצייתם של ההווטים, הצליחו ההלווטים להתקדם לתוך גאליה והחלו לחצות את נהר הסון. החציה הייתה ארוכה ובזמן הזה קיסר הצליח לאסוף את צבאו ולהדביק את ההלווטים.
מרבית ההלווטים הספיקו לחצות את הנהר, אך שבט הטיגורינים נותר עדיין בגדה המערבית. כאן תפס אותם קיסר. קרב סדור לא נערך במקום, כי הטיגורונים לא היו ערוכים לקרב וקיסר טבח בהם. הטיגורינים שלא נהרגו על ידי הרומאים נפוצו לכל עבר.
רוברט מילטון זולינגר

| --- | --- |

צילום כרב סרן בצבא ארצות הברית בימי מלחמת העולם השנייה תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  4 בספטמבר 1903 מילרספורט, ארצות הברית 
 פטירה:  12 ביוני 1992 (בגיל 88) אוהיו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Robert Milton Zollinger 
 ענף מדעי:  כירורגיה 
 מוסדות:  אוניברסיטת המדינה של אוהיו 
 
רוברט מילטון זולינגר (באנגלית: Robert Milton Zollinger;‏ 4 בספטמבר 1903–1992) היה כירורג אמריקאי, פרופסור באוניברסיטת המדינה של אוהיו.
ביוגרפיה

רוברט מילטון זולינגר נולד במילרספורט, אוהיו, וגדל בחווה של משפחתו. אבותיו בשם צולינגר היו שווייצרים שהיגרו לארצות הברית מאזור ציריך. את לימודיו התחיל רוברט זולינגר בבית ספר יסודי ממוקם בחדר אחד, כ-1.6 ק"מ מרחק מחוות הוריו. לבית ספר התיכון היה נוסע לעיר, מרחק של 5 ק"מ, רכוב על הפוני שלו. עוד בילדותו ידע לתרום לפרנסת הבית על ידי הובלת חלב וירקות לשכנים בעזרת הפוני הרתום לעגלה. בימי התיכון שיחק כדורסל. התכוון תחילה להירשם לאקדמיה הצבאית וסט פוינט, אך בסופו של דבר החליט ללמוד רפואה. בשנת 1927 סיים לימודי רפואה באוניברסיטת המדינה של אוהיו. התמחה בהמשך בכירורגיה אצל הארווי קושינג בבית החולים פיטר בנט בריגם PBBH והיה למדריך לכירורגיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד. מיוזמתו של קושינג נשלח זולינגר לעבוד ולהשתלם לצידו של תלמידו המועדף של קושינז, הכירורג אליוט קאר קאטלר (1947-1888) בבית החולים Western Reserve Hospital בקליבלנד. עסק שם, בין השאר, בסיווג אוסף הגידולים של קאטלר. 
חזר אחר כך כמתמחה בבית החולים פיטר בנט בריגם כדי לחזורבשנת 1929 לבית החולים וסטרן ריזרב.
בשנת 1939 היה זולינגר מדריך לכירורגיה בבית החולים פיטר בנט בריגם, תחת ניהולו של קאטלר, שבינתיים התמנה שם לפרופסור לכירורגיה. הם פרסמו ביחד את המהדורה הראשונה של האטלס הידוע שלהם לניתוחים כירורגיים.
בימי מלחמת העולם השנייה שרת זולינגר ביחידה הרפואית של צבא ארצות הברית באירלנד והיה למנהל בית החולים הכללי הצבאי מס. 5 עם דרגת קולונל. על תרומתו כרופא צבאי זכה לעיטור לגיון ההצטיינות, וכן על כוכבי הקרבות בנורמנדיה, בצפון צרפת ובריינלנד, כהוקרה על ארגון צוותי כירורגים ניידים.
אחרי המלחמה, בשנת 1947 התמנה זולינגר לפרופסור וראש החוג לכירורגיה באוניברסיטת המדינה של אוהיו. פרש לגמלאות במעמד פרופסור אמריטוס בשנת 1974.
מילא בחייו תפקידים של יושב ראש האיגוד האמריקאי לכירורגיה, ושל פורומים אחרים של הכירורגים בארצו - American Board of Surgery והקולגיום האמריקאי של הכירורגים. בגלל עיסוקו בפנאי בגידול ורדים, נבחר אף ליושב ראש החברה האמריקאית לוורדים.
פרסים ואותות כבוד

1965 - דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת ליון, צרפת
חבר לשם כבוד של הקולגיום הממלכתי של הכירורגים באנגליה (1965) ובאדינבורו (1966)
הפרס שין (Sheen Award) של איגוד הרופאים האמריקאי, תואר דוקטור מצטיין במדעי הרפואה של ארצות הברית
זולינגר פרסם מאל 340 מאמרים, בעיקר בתחום הכירורגיה של מערכת העיכול.
כמו כן היה עורך ראשי של הכתב העת American Journal of Surgery בשנים 1956–1984.
שמו הונצח במיוחד בשם התסמונת זולינגר אליסון אותה תיאר בשנת 1955 יחד עם אדווין הומר אליסון.
רוברט מילטון זולינגר נפטר בשנת 1992 מסרטן הלבלב.
רגב פנאן

| --- | --- |

 לידה:  23 בנובמבר 1981 (בן 42) ישראל
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.83 מטר
 קבוצות כשחקן
 2000–2002   2002   2003   2003–2004   2004–2008:  מכבי תל אביב   הפועל גליל עליון   אליצור רמלה   עירוני רמת גן   מכבי תל אביב
 
רגב פנאן (נולד ב-23 בנובמבר 1981) הוא כדורסלן עבר ישראלי, ששיחק במכבי תל אביב במשך רוב הקריירה בעמדת הרכז, ומשמש כיום כמאמן הכושר של הקבוצה.
ביוגרפיה

פנאן החל את הקריירה המקצוענית שלו במכבי תל אביב בעונת 2000/2001, אך לאחר שתי עונות בהן קלע 23 נקודות בלבד, עבר בעונת 2002/2003 להפועל גליל עליון, ובהמשך העונה עבר לאליצור רמלה. בעונה שלאחר מכן שיחק במדי עירוני רמת גן וירד איתה לליגה השנייה, אך רשם את עונת השיא בקריירה שלו, כשקלע 41 נקודות במהלך העונה. בעונת 2004/2005 חזר פנאן למכבי תל אביב.
פנאן פרש מכדורסל ב-29 באוקטובר 2008 לאחר שקלע 107 נקודות ליגה ב-7 עונות בהן שיחק, ומונה לעוזר מאמן הכושר של הקבוצה. בנוסף, שימש פנאן כמאמן הכושר של קבוצת הנוער, תפקיד בו שימש גם טרם פרישתו ממשחק. בקיץ 2009 החל פנאן לשמש כמאמן הכושר של בני השרון.
באוגוסט 2013 התמנה לעוזר מאמן כושר במכבי תל אביב ובקבוצת הנוער שלה, וכשנתיים לאחר מכן מונה למאמן הכושר של הקבוצה כשהחליף את אבי קובלסקי.
פנאן הוא בנו של מוני פנאן, מנהלה לשעבר של קבוצת מכבי תל אביב.
הערות שוליים

↑  יעל מרגלית, ‏רגב פנאן פורש מכדורסל, אך יישאר במכבי ת"א, באתר ONE‏, 29 באוקטובר 2008
↑  אדם גלס, רגב פנאן ואורן אהרוני יצטרפו לסגל של בני השרון, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 21 ביוני 2009
↑  ורד כהן‏, מכבי תל אביב: רגב פנאן ישמש כעוזר מאמן הכושר, באתר וואלה, 26 באוגוסט 2013
↑  מכבי ת"א: רגב פנאן יחליף את אבי קובלסקי, באתר nrg‏, 18 ביולי 2015
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קללת עזרא הסופר

קללת עזרא הסופר היא מסורת שהתהלכה בקרב יהודי תימן (וקהילות ישראל אחרות) ומספרת את אשר אירע ליהודי תימן (או לקהילות האחרות) בתחילת ימי שיבת ציון ואת השלכות האירועים.
תוכן המסורת משתנה מעט ממקור למקור, אך ציר העלילה המרכזי נשמר בכולן. לפיו, עזרא הסופר, ממנהיגי שיבת ציון, שלח איגרת ליהודי תימן שבה קרא להם לעלות לארץ ישראל ולהצטרף לבניין בית המקדש השני. מנהיגי הקהילה היהודית לא הסכימו לעלות. על פי חלק מהגרסאות הם סירבו משום שראו ברוח הקודש את חורבן בית שני. בתגובה קילל אותם עזרא בעוני ובמחלוקות. בחלק מהגרסאות מופיע כי אף הם השיבוהו בקללה שלא יזכה להיקבר בארץ ישראל.
מקורות המסורת

שלושה מקורות עצמאיים (כנראה) למסורת על קללת עזרא נמצאים בכתביהם של הרב שלמה עדני, של מהרי"ץ, ושל הנוסע היהודי יעקב ספיר.
המקור המוקדם מבין השלושה מופיע בספרו של הרב שלמה עדני, "מלאכת שלמה", בערך בשנת 1600: ”עזרא קלל אותם להיות כל ימיהם בעוני. ובעונות נתקיים בנו באותו הגלות עוני תורה ועוני ממון”.
השד"ר הירושלמי יעקב ספיר, שביקר בתימן בשנת 1859, כתב: ”וכאשר עלה עזרא מבבל ושלח כתבים לכל ישראל לעלות עמו, שלח גם אליהם, ולא באו. ובא עזרא בעצמו, ולא קבלוהו לעלות עמו, באמרם מראש שאין זאת גאולה שלימה, כי לא הגיע הקץ, ועוד יגלו בראש גולים מירושלם, ומדוע יעפילו לעלות בטרם הגיע הקץ האמתי. וחרה בהם אף הכהן הראש, הוא עזרא, והחרים אותם בחרמו הקשה. ואף הם הפכו עליו את הברכה, שלא יקבר בא"י, וקללת שניהם נתקיימה. הם אין להם שלוה ומנוחה. מנויה וגמורה ששלותם והצלחתם אינה מתקימת ומתמדת בידם, וכמה עשירים חורים ושרים ימצאון אצלם בכל דור ודור, ולא יניחו יתרם לעולליהם וגדולתם לבניהם אחריהם, ואף לאורך ימיהם, כעוף יתעופף כבודם ומאומה לא ישאר בידם. וגם הוא לא נקבר בארץ הקדש, ומנוחתו כבוד במדבר בצרה. עד היום שונאים אותו ואינם קוראים בשמו, לא נמצא בכל הארץ איש שמו "עזרא"... תחת אשר בבבל ובצרה וגלילותיהם רוב שמותיהם "עזרא" על שמו.”.
בספר "מגילת תימן", שככל הנראה חיבר המהרי"ץ, רבה של תימן במאה ה-18, מקושרת קללת עזרא לפסוק ”וכל אשר לא יבוא לשלשת ימים כעצת השרים והזקנים – יחרם כל רכושו” (ספר עזרא, פרק י', פסוק ח').
אסמכתא למסורת ניתן למצוא בפירושו של רבי עובדיה מברטנורא למשנה (מסכת מעשר שני, פרק ה', משנה ט"ו): ”העביר הודיות המעשר - לפי שעזרא קנס את הלוים שלא יתנו להם מעשר, כשעלה מן הגולה ובני לוי לא עלו עמו, וצוה שיתנו המעשר לכהנים” – כמו במסורת התימנית, גם כאן מופיע עזרא כמעניש את מי שסירב לעלות.
הרב ד"ר רצון ערוסי העלה סברה כי אפשר שהלווים שנקנסו התפזרו בין קהילות ישראל השונות ונשאו איתם את המסורת על הקפדתו של עזרא הסופר במצוות העלייה לארץ.
מקורות המסורת > קשר למסורות אחרות

בקוראן נשתמר יחס אוהד לעזרא. היה מי שסבר שיחס זה משקף הערצה של אחת הכתות היהודית לעזרא כבן האל, מה שגרם לקבוצות אחרות לשנוא אותו, ולאמץ סיפור על קללה שקילל את בני קהילתם.
הרב ד"ר רצון ערוסי העיר כי מסורת דומה קיימת גם אצל יהודי פרס.
פרופ' נחום סלושץ, בספרו "האי פליא", הביא מסורות דומות מאוד שהתקיימו בקרב יהודי ג'רבה, וגם בעיר הכוהנים דבדו שבמרוקו. על פי מסורות אלו עזרא קילל אותם באובדן הלווים מהקהילה. עוד על פי פרופ' סלושץ, מסורת דומה השתמרה גם בבבל, ועד ימיו נשתיירו עקבותיה אף בכורדיסטן. על פי פרופ' סלושץ אפשר שהיא תולדה של שטנה קדומה בין כוהנים ללווים.
מסורת נוספת מובאת בספר "סדר הדורות", לגבי קהילת וורמייזא (וורמס) שבגרמניה, ויהדות גרמניה של ימי הביניים בכלל. לפי המסורת, הסיבה לגזירות ולצרות שעברו עליהם (פרעות תתנ"ו וכו'), היא סירובם לעלות לירושלים בעקבות קריאתו של עזרא הסופר והעדפתם את "ירושלים הקטנה" שבגרמניה.
מקורות המסורת > מהימנות המסורת

השם "עזרא" אכן אינו נפוץ בקרב יהודי תימן. היו שנימקו זאת דווקא בהערכה הרבה שרחשו לו. ח"ז הירשברג סבר, על בסיס המסורות הקוראניות הנזכרות לעיל, כי זיהוי בין משיח שקר יהודי תימני לבין עזרא גרם להפסקת השימוש בשם זה, וכשנשכח סיפור משיח-השקר התפתחה אגדה שנועדה להסביר את חוסר-השימוש בשם.
הרב יוסף קאפח, מהבולטים שבחכמי יהדות תימן במאה העשרים, האמין כי מסורת זו היא "בדותא" ומכנה אותה "דבר שטות". לדבריו, היה עזרא "חביב ונערץ על יהודי תימן לא פחות מכל אישיות מרכזית שנזכר במקרא", והשם "עזרא" ניתן ליושבי תימן לאורך הדורות. כך גם דעת מארי חיים קורח. גם חוקר יהדות תימן יהודה רצהבי פקפק בנאמנות המסורת. הוא קיבל את הטענה שהשם "עזרא" אינו נפוץ בקרב יהודי תימן, אך הדגיש כי השמות הפרטיים בתימן היו מוגבלים למספר קטן של שמות, ומלבד "עזרא" לא נקראו יהודי תימן גם "דניאל, נחמיה, יחזקאל ושמות רבים אחרים".
יוסף טובי שיער כי האגדה נוצרה כדי להצדיק את המסורת הנקוטה ביהדות תימן, ולפיה הם חיים שם באופן רציף עוד מחורבן בית ראשון.
הערות שוליים

↑  הקדמה לפירוש מלאכת שלמה
↑  יעקב ספיר, "ספר מסע תימן", פרק כ"ט, באתר פרויקט בן-יהודה
↑  מגילת תימן, עמ' 33 (בתוך: יוסף טובי, עיונים במגילת תימן, ירושלים: הוצאה לאור על שם י"ל מאגנס, תשמ"ו)
1 2  שאל את הרב - שאלות ותשובות ביהדות ובהלכה, קללת עזרא הסופר, באתר מורשת, ט"ו באב התשס"ו
1 2  ח"ז הירשברג, "מקרון — בעל הקרניים ועזרא — עזיר בן אללה", לשוננו טו, ספר טורטשינר, תש"ז, עמ' 130–133 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
↑  קווים משותפים ליהדות ג'רבה וליהדות תימן מאת יוסף דגן, ב"האתר הרשמי של יהדות תוניסיה"
↑  חלק ימות עולם, אלף הששי שנת ה' אלפים ש"פ
↑  הרב יוסף קאפח, "קשריה של יהדות תימן עם מרכזי היהדות", בתוך: יוסף טובי וישראל ישעיהו (עורכים), יהדות תימן: פרקי מחקר ועיון, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן צבי, תשל"ו, עמ' ל
↑  יוסף חבארה, בתלאות תימן וירושלים, ירושלים, ה'תש"ל (1970), עמ' 56
↑  יהודה רצהבי, "עזרא הסופר והתימנים", סיני טו, תש"ד, עמ' קח-קיא
↑  יוסף טובי, עיונים במגילת תימן, ירושלים: הוצאה לאור על שם י"ל מאגנס, תשמ"ו, עמ' 63