stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היה או לא היה
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
צק ברקמן: אלכסנדר פן
יבגניה דודינה: חנה רובינא
גל זייד: ברל כצנלסון
ולדימיר פרידמן: אהרן מסקין
נדיה קוצ'ר: אינה גובינסקה
הערות שוליים

1 2  "היה או לא היה" יפתח את רצועת השידור החדשה של סרטים מקומיים בהפקת הכבלים, באתר הארץ, 1 בינואר 2003
↑  מילות השיר "היה או לא היה", באתר שירונט
ואיאדוליד

שלט המקובע למדרכה בפארק בוואיאדוליד המציין את הקהילה היהודית שלה
ואיאדוליד (בספרדית: Valladolid) היא עיר תעשייתית במרכז ספרד המשמשת כבירת מחוז ואיאדוליד וכבירת הקהילה האוטונומית קסטיליה ולאון. לפי מפקד האוכלוסין משנת 2008 התגוררו בה 318,461 תושבים, ולפי הערכות, מתגוררים בסביבותיה עוד כ-80,000 תושבים.
מאז כיבושה מהמוּרים במאה העשירית ובמשך יותר מ-500 שנה שימשה ואיאדוליד כבירתו של בית המלוכה הקסטיליאני. מעמדה המרכזי נשלל ממנה כאשר פליפה השני מלך ספרד העביר את בירתו למדריד. היא חזרה לשמש בירה לזמן קצר בין השנים 1600 ל-1606.
קבוצת הכדורגל של ואיאדוליד היא ריאל ואיאדוליד המשחקת בליגה הספרדית.
היסטוריה

שרידים של הקלטי-איברים (התמזגות של קלטים ואיברים (חצי האי האיברי)) וגם של מחנה רומי נחפרו סמוך לעיר. הגרעין שממנו התפתחה העיר ממוקם באזור שבו נמצאת כיום כיכר מיגל הקדוש.
במהלך שלטונם של המוּרים בספרד המלכים הנוצרים של העיר הזיזו את התושבים צפונה לאזורים מוגנים יותר. במאה ה-10 האזור נכבש מידי המורים, וואיאדוליד הייתה כפר קטן, עד שאלפונסו השישי, מלך לאון וקסטיליה, העניק אותה בשנת 1072 לרוזן פדרו אנסורס ואשתו הרוזנת כשהמשימה המוטלת על הזוג הייתה לאכלס ולהרחיב את גרעין היישוב החקלאי הזעיר שהיה קיים עד אז. במאות ה-12 ו-ה-13 ואיאדוליד גדלה במהירות הודות לזכויות היתר שניתנו בידי אלפונסו השמיני ואלפונסו העשירי, שניהם מלכי קסטיליה, ולאכלוס האזור מחדש לאחר הרקונקיסטה.
במאה ה-15 הייתה העיר מקום מושבו של בית המלוכה הקסטיליאני, והייתה לבירת ממלכת ספרד עד 1561, השנה בה העיר נהרסה בשריפה, ופליפה השני, מלך ספרד, יליד העיר, העביר את בירתו למדריד, והעיר ראתה תקופה של שפל. ב-1506 נפטר בעיר כריסטופר קולומבוס, והבית שבו נפטר כיום משמש כמוזיאון. המלך פליפה השלישי החזיר את בירתו לעיר ב-1601, אך ב-1606 העיר ניזוקה משיטפון והבירה הוחזרה למדריד, שם נותרה עד היום.
למרות הנזק שנגרם לעיר העתיקה ב-שנות ה־60 בעקבות הבום הכלכלי, העיר עדיין מתגאה בביטוייה האדריכליים. מונומנטים בעיר כוללים את הקתדרלה הבלתי גמורה של ואיאדוליד, את הכיכר המרכזית שתוכננה לפי הכיכר המרכזית במדריד, את מוזיאון הפיסול ואת כנסיית סנט פול ואת הבית היחידי ששרד של מיגל דה סרוואנטס.
מבני עניין > מבני דת חשובים

הקתדרלה הבלתי גמורה, שנבנתה בהזמנת פליפה השני, מלך ספרד ועוצבה בידי האדריכל ג'ואן חררה במאה ה-16. הקתדרלה נותרה עד היום בלתי גמורה בגלל סיבות פיננסיות והאולם שלה לא נפתח לקהל עד שנת 1668. בשנת 1730 הושלמה בניית החזית.
כנסיית סן מיגל, כנסייה עתיקה של הישועים (כיום, כנסייה קהילתית) שנבנתה בסוף המאה ה-16.
החזית של הכנסייה הדומיניקנית סן פאבלו, המאופיינת בפסלים גותיים ודקורציה שנבנו סביב שנת 1500.
כנסיית אל סלוודור שחזיתה נבנתה בשנת 1550 ומגדל הלבנים שבה מתוארך למאה ה-17.
בכנסיית סנטה מריה לה אנטיגואה יש מגדל פירמידלי יוצא דופן מהמאה ה-12 ומקדש גותי מהמאה ה-14, בהשראת הקתדרלה של בורגוס.
המנזר של סנטה אנה, מבנה נאו-קלאסי המארח יצירות של פרנסיסקו דה גויה.
כנסיית יוחנן הקדוש מלטרן, בעלת חזית בארוקית משנת 1737.
מבני עניין > מבנים נוספים

לבה של העיר העתיקה היא כיכר העיר מהמאה ה-16. בצלע אחת של הכיכר נמצא בית העירייה, הבנוי בסגנון אקלקטי המתוארך לתחילת המאה ה-20, ומעוטר במגדל שעון קטן. סמוך לארמון נמצא ארמון לוס פימנטל, מושבה של המועצה המחוזית. הארמון המלכותי (היכן שפליפה הרביעי, מלך ספרד ואן מאוסטריה, אימו של לואי ה-14 נולדו) הוא ארמון מהמאה ה-16 של המרקיזים של ולוורדה ושל הבנקאי פאביו נלי - בניין עם חותמת קלאסיציזם שנבנה בשנת 1576. המוזיאון של ואיאדוליד מאכלס רהיטים, פסלים, ציורים וחפצי קרמיקה מהתקופה הפרהיסטורית ועד ימינו. המוזיאון הלאומי לפיסול בוואיאדוליד שוכן באוניברסיטת גרגוריו הקדוש. זהו ביתם של גילופים צבעוניים שנעשו על ידי אמנים כמו אלונסו בראגוואט וגרגוריו פרננדז. האוניברסיטה, שחזיתה הבארוקית מעוטרת בסמלים אקדמיים שונים, ואוניברסיטת סנטה קרוז מהוות חלק מן הדוגמאות הראשונות לרנסאנס הספרדי.
בעיר נמצאים גם בתים שחיו בהם אנשים חשובים, והם כוללים את:
ביתו של מיגל דה סרוואנטס, הכותב של דון קישוט, שבו גר בשנים 1603–1606. בבית הזה השלים סרוואנטס את יצירת המופת שלו.
הבית שבו נפטר כריסטופר קולומבוס משמש כיום כמוזיאון.
הבית שבו נולד המשורר הספרדי חוסה סורייה.
דמוגרפיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
ההתפתחות הדמוגרפית של ואיאדוליד בין השנים 1991 ו-2004 
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004  |
| 330,700 | 319,805 | 316,580 | 321,713 |
ערים תאומות

איטליה פירנצה, איטליה
איטליה לצ'ה, איטליה
צרפת ליל, צרפת
מקסיקו מורלייה, מקסיקו
ארצות הברית אורלנדו, פלורידה, ארצות הברית
ערים תאומות > ערים אחיות

הודו אחמדאבאד, הודו
ארצות הברית בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית
מקסיקו גוודלחרה, מקסיקו
ראו גם

תקנות ואיאדוליד - תקנות יהודי ספרד שחוברו בעיר זו
בניין העירייה והכיכר המרכזית של ואיאדוליד
קתדרלת ואיאדוליד הבלתי גמורה
כנסיית סן פאבלו
ראי אדמה

"ראי אדמה" בכתב ידו של טשרניחובסקי
"רְאִי, אֲדָמָה" הוא שיר מחאה וקינה שנכתב על ידי המשורר שאול טשרניחובסקי בשנת תרצ"ח 1938, בשיאם של מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט ומבצעי הקמת יישובי חומה ומגדל. השיר מבכה את מותם של אנשי היישוב במהלך המאורעות והמבצעים.
השיר נתן את שמו לספר השירים האחרון שפרסם טשרניחובסקי בחייו, ויצא לאור בשנת 1940.
השיר

המשורר עשה שימוש באמצעים ספרותיים מגוונים לתיאור האובדן. המוטיב המשמעותי ביותר בשיר הוא השימוש האירוני באדמה, כמצמיחה חיים חדשים מצד אחד, וכביכול בולעת מתים בקבורה מאידך.
השיר משקף התחבטות בין ההקרבה לבין השכול שהוא אחד מתוצאותיה; מחד המוות בחזית הקרב נתפס לרוב כגבורה ומאידך אובדן החיים לצורך המלחמה נתפס כבזבוז.
השיר מתחיל במילים:
”רְאִי, אֲדָמָה, כִּי הָיִינוּ בַּזְבְּזָנִים עַד מְאֹד!
 בְּחֵיקֵךְ, מְלוֹן בְּרָכָה, מְעוֹן סֵתֶר, זֶרַע טָמַנּוּ…לֹא עוֹד
 פְּנִּינֵי זְגוּגִיּוֹת שֶׁל כֻּסֶמֶת, זֶרַע חִטָּה כְּבֵדָה,
גַּרְגֵּר שְׂעוֹרָה חֲתוּל כֶּתֶם, שִׁבֹּלֶת-שוּעָל חֲרֵדָה.”
כביכול מדובר על חקלאות וזריעה.
ובהמשכו מפורטת ההטמנה של גופות החללים שאיכותם ותרומתם לחברה תחסר ללא תחליף:
”הֵא לָךְ הַטּוֹבִים בְּבָנֵינוּ, נֹעַר טְהַר חֲלוֹמוֹת,
 בָּרֵי לֵב, נְקִיֵּי כַּפַּיִם, טֶרֶם חֶלְאַת אֲדָמוֹת,
 וְאֶרֶג יוֹמָם עוֹדוֹ שֶׁתִי, אֶרֶג תִּקְווֹת יוֹם יָבֹא,
 אֵין לָנוּ טוֹבִים מִכָּל אֵלֶּה. אַתְּ הֲרָאִית וְאֵיפֹה?”.
בפסקה האחרונה של השיר מדגיש טשרניחובסקי את המתח שבין ההקרבה לצמיחה ולבניין היישוב, ומציין כי האבידות לא היו לשווא.
ייצוגיו בתרבות הישראלית

"ראי אדמה" הפך לשיר קינה בחברה הישראלית, ונעשה בו שימוש בטקסי זיכרון, ובהם גם טקסים ממלכתיים של מדינת ישראל וצה"ל. הוא מאוזכר הן על ידי אנשי שמאל והן על ידי אנשי ימין.
השיר אוזכר בנאום מחאה של דויד גרוסמן, סופר עברי ואב שכול, באזכרה לזכרו של יצחק רבין, ראש ממשלת ישראל, ב-4 בנובמבר 2006 בכיכר רבין בתל אביב.
בנוסף, השיר נכלל בתוכנית הלימודים של מקצוע הספרות לצורך קבלת תעודת בגרות בישראל.
לקריאה נוספת

בעז ערפלי, כי היינו בזבזנים עד מאוד: על "ראי אדמה" לשאול טשרחניחובסקי, עתון 77, גיליון 344, 2010, עמ' 24–29, וכן בספרו: צעיר לנצח - עיונים בשירת שאול טשרניחובסקי, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2011.
הערות שוליים

↑  נ. אלפסי, מעל הכוננית, הצופה, 5 באפריל 1940
↑ דוגמאות:
אזכרה לשניים שנפלו ב"נאות מרדכי", משמר, 3 בדצמבר 1946
נערכה אזכרה לזכר חללי "מצודת הכ"ח", על המשמר, 7 באפריל 1952
עם זכרם של 29 גיבורי "הדסה גזר", דבר, 1 ביוני 1949
↑  דוגמה: "גשר אריק" נחנך בצפון-מזרח הכנרת, דבר, 21 ביולי 1972
↑  דוגמה: חללי פשיטת צה"ל והמיקוש בגולן הובאו למנוחות, דבר, 16 במרץ 1970
וידוי (שיר)

"וִדּוּי" הוא שיר עברי שכתב המשורר אלכסנדר פן בשנת 1941. השיר פורסם לראשונה בעיתון "דבר" ב-10 באפריל 1970, והוא האחרון מבין שיריו של פן שראה אור עוד בחייו.
כתבי היד של השיר מלמדים שהשם: "וידוי" לא היה שמו הראשון. שמותיו המוקדמים היו: "הפגישה על הגשר" ו"וידוי של אשה".
השיר נאמר מפיה של אישה, שאהבתה לגבר גורמת לה להשלים עם אלימותו, ואף התנהגותו אינה פוגמת באהבתה, והיא מבקשת: "אִם יִהְיֶה זֶה שֵׁנִית אַל יִהְיֶה זֶה אַחֶרֶת".
השיר > מבנה השיר

השיר בנוי שלושה בתים, עם בית חוזר אחרי כל אחד מהם. הבתים כתובים בתבנית סקסטיה ספרדית כפולה (sextilla), בחריזת א-א-ב-ג-ג-ב; ואילו הבית החוזר הוא בתבנית טריולט - סטנצה מתומנת, שורות במבנה א-ב-א-א-א-ב-א-ב.
השיר הוא מונולוג דרמטי טרגי ורומנטי, בו מדברת הדוברת אל אהובהּ, שבו היא מוכנה לדבוק עד מוות, למרות הקשר המתפורר ביניהם ("הָיָה זֶה לֹא טוֹב, הָיָה רַע לְתִפְאֶרֶת"), העוני המלווה את חייהם, ולמרות אלימותו, ניאופיו ושכרונו.
בבית הראשון מתוארת פגישתם של השניים. הדוברת מצהירה שעל אף שקילל אותה קללות קשות ("אף למוות אתה קיללתני לא פעם") בעוניים ובזעמו, רעדו כתפיה משמחה - היה לה ברור שסיפור אהבתם יוביל אותו לחטא ולפשע ("שיובילו אותך בגללי בנחושתיים"), ובכל זאת היא תדבק בו.
בבית השני מתארת הדוברת את קנאתה לאהובה הנואף ("וקינאתי לך ובחושך ארבתי"), השב הביתה "מרוד כמו כלב" (- ניתן להבין זאת כשיכור), נוקם בה עבור עלבונות שנעלב מזרים, ולבסוף נוטש אותה הרה ללדת.
בבית השלישי מתוודה הדוברת כי היא יודעת שאהובה ירצח אותה בזעמו, או ימית אותה לאט ביחסו המשפיל אליה, אך גם אחרי מותה תשוב אליו כי, כדברי הבית החוזר "אותה אהבה עניה וסוררת" יקרה ללבה ו"אִם יִהְיֶה זֶה שֵׁנִית אַל יִהְיֶה זֶה אַחֶרֶת, יִהְיֶה כָּךְ, כָּךְ יִהְיֶה אוֹת בְּאוֹת".
השיר > דימויים

בכל אחד משלושת בתי השיר מופיע דימוי:
בית ראשון: "והיה לי ברור כמו שתיים ושתיים / כי אהיה בשבילך כמו לחם ומים / וכאל מים ולחם אלי תחזור"
בית שני: "ובשובך אל הבית, מרוד כמו כלב"
בית שלישי: "הוא יבוא פתאומי, כגרזן על עץ יער".
לחנים וביצועים

השיר הולחן מספר פעמים, לחנו המוכר ביותר הוא זה של סשה ארגוב, אותו ביצעה לראשונה מיכל טל ב-1971. לחן זה זכה לביצועים רבים נוספים, בין השאר של בתו של פן - אילנה רובינא, של צילה דגן, אורה זיטנר, יהודית רביץ, מתי כספי, מארינה מקסימיליאן בלומין ופרידה עוזיאל. המשקל בלחן זה הוא 6/8 בחלקו האחד ו-6/8-9/8 בחלקו השני.
גילה אלמגור הקליטה את השיר בלחן פחות מוכר, של שמעון שגיא. כמו כן ישנם לחנים של משה וילנסקי ושלום חנוך.
בדרך כלל נוהגים להימנע משירת הבית האחרון, על סופו הנוגה.
השיר מסיים את ההצגה "היה או לא היה" של התיאטרון הקאמרי, העוסקת ברומן הסוער של פן עם חנה רובינא.
בסוף שנת 2020 יצא חידוש לשיר בחלק השלישי של פרויקט צו השעה, בביצועם של דניאל זמיר ובניה ברבי.
היו לילות

יעקב אורלנד
"הָיוּ לֵילוֹת" הוא שיר עלילה וזיכרון של המשורר יעקב אורלנד. חובר כנראה בשנות השלושים (עד שנת 1938). הולחן על ידי מרדכי זעירא.
הדוברת, מתארת את סיפור המפגש והחיים המשותפים עם אהובה; המפגש והחיים המשותפים נערכים במקום המתואר כמצוי „בַּמִּשְׁעוֹלִים בֵּין דְּגַנְיָה לְכִנֶּרֶת” - ביטוי מטפורי של זירה מייצגת בחלוציות העברית בשנות העלייה השנייה: היישובים קבוצת דגניה א המושבה כנרת, קבוצת כנרת וחוות העלמות בכנרת, בסביבות דרום הכנרת ואזור שפך הירדן. בהמשך השיר מתוארת הפסקת החיים המשותפים לפתע, ומוצגים געגועיה של הדוברת אל האהוב. בעלילה משולבים תיאורים של החיים החלוציים, במינוחם האפייני, בארץ ישראל בתקופת העלייה השנייה והשלישית, ובהם נשזר מנעד הרעיונות הציוני החלוצי וערכי תנועת העבודה הארצישראלית.
ביצועים

"היו לילות" נעשה אהוד מאוד ביישוב ובחברה הישראלית שלאחר הקמת המדינה. הוא זכה לביצועים רבים, הידועים שבהם הם של שושנה דמארי ושל אסתר עופרים. הוא בוצע גם על ידי כוורת, לאה דגנית, אחינועם ניני, יהורם גאון, רוחמה רז, ריטה, ולולה מארש. רישומי אקו"ם מונים מעל ל־130 גרסאות שונות של השיר. מקובל לנגן אותו בטקסים חגיגיים ובאמצעי התקשורת בימי זיכרון ומועדים.
השיר מושמע גם בסרט היו לילות של רוני ניניו.
פרקי השיר ותכניו

השיר המחורז כולל שבעה בתים.
הבית הראשון פותח בהודעה על יצירת זיכרון, במילים: „הָיוּ לֵילוֹת, אֲנִי אוֹתָם זוֹכֶרֶת, אֲנִי אוֹתָם עַד סוֹף יָמַי אֶשָּׂא”. המשורר חוזר בו על מרכיב הנשיאה, או הסבל של הכלת הזיכרון על האהובים שאבדו, כגון בשירו אני נושא עמי.
הבית השני הפותח במילים: „וְהוּא נִגַּשׁ: שִׁמְעִי אֵלַי, קְטַנְטֹנֶת, / אֲנִי בָּנִיתִי בַּיִת לְשִׁבְתֵּךְ / אַתְּ תִּרְקְמִי בָּעֶרֶב לִי כֻּתֹּנֶת / אֲנִי אֶנְהַג בַּיּוֹם אֶת עֶגְלָתֵךְ....”. אפשר לפרש קטע זה כתיאור קונקרטי של חלוקת עבודה מגדרית - הגבר בונה בית ונוהג עגלה, האשה רוקמת כותנת - ושל יחסי רכוש בהם העגלה היא רכושה של האשה והיא מסמיכה את הגבר לנהוג בה. לחלופין ניתן לפרש את החלק הזה כתיאור מטאפורי של ההתחברות בין בני הזוג ואת הסדרת היחסים ביניהם, כאשר שמות העצמים "בית", "עגלה" ו"כותונת" הם מטאפוריים. צבעיה של הכותונת מפורטים בפסוק הבא: „כֻּתֹּנֶת שֶׁל תְּכֵלֶת עִם פֶּרַח זָהָב”.
הבית השלישי מתאר את העלם: „בָּהִיר וְגָבוֹהַּ כְּזֶמֶר”. ביטוי נדיר זה ששורשו בספרות הפיוט הארצישראלית בימי הביניים, נחקר על ידי חוקר השירה העברית אבשלום קור.
הבית הרביעי מתאר את מהות הקשר שנוצר בין הדוברת לבין אהובהּ, ובכללו נאמנות ובלעדיות, המובעות בהכרזתו של העלם: „וְהוּא אֶת הָעֵצִים בַּגַּן הֵעִיד, ... כִּי רַק אוֹתִי יִשְׁמֹר לוֹ לְתָמִיד.”; ומחשבה מתמדת על מושא האהבה, במילים בבית הבא: „הָיָה נוֹשֵׂא דְּמוּתִי מִמּוּל פָּנָיו”.
הבית החמישי פותח במחלתו של העלם, הקדחת, אשר הפילה חללים רבים בקרב חלוצים וחלוצות אנשים העליות הראשונות, ומספר על היעלמותו הפתאומית: "הָיָה הוֹלֵךְ וְשָׁב אֵלַי קוֹדֵחַ, / ... / הַגִּידוּ נָא, הֲיֵשׁ בָּכֶם יוֹדֵעַ / אֵי אָנָּה זֶה הָלַךְ לוֹ וְלֹא שָׁב?". ההעלמות המסופרת בלשון פואטית גבוהה ותוך כדי שאלה המופנית אל שומעיה של הדוברת, מוסרת כלליות של תפיסת המוות והאובדן של האהוב, באשר הם.
הבית השישי והבית השביעי מתארים את רגשותיה של הדוברת בעקבות אובדן בן הזוג האהוב. בזמן הקצר היא מתארת בכי ותדהמה כחלק מאבלות עמוקה. בזמן הארוך היא מתארת אי השלמה עם האובדן והחיפוש של האהוב במרחב הקיום הממשי והדמיוני: „בְּשָׂדוֹת רְחוֹקִים עוֹד הָלַכְתִּי אֵלָיו”; שמירה על הערכים והמסגרות המשותפות הממשיות שהוקמו עם בן הזוג, המובעת במטאפורת הכותנת במילים: „אָנֹכִי עוֹד נוֹשֵׂאת כֻּתָּנְתּוֹ הַמְּרֻקֶּמֶת”; ואת משא הזיכרון המתמיד, המכאיב והיקר, של האהבה הזוגית, המובע במילים: „אֲנִי אוֹתָם זוֹכֶרֶת, אֲנִי אוֹתָם עַד סוֹף יָמַי אֶשָּׂא”.
שמתי לי פודרה

| --- | --- |

 סינגל בביצוע אביתר בנאי
 מתוך האלבום אביתר בנאי
 יצא לאור:  1 ביולי 1997
 תאריך כתיבה:  המאה ה-17
 סוגה:  דיסקו
 שפה:  עברית
 אורך:  3:28
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 כתיבה:  מילותיו של שארל פרו בתרגומו של אורי סלע
 לחן:  אביתר בנאי
 הפקה:  אסף אמדורסקי
 עיבוד:  אסף אמדורסקי
"שמתי לי פודרה" הוא שיר של הזמר-יוצר הישראלי אביתר בנאי. מילות השיר נלקחו מתוך תרגומו לעברית של אורי סלע לספר "סיפורי אמא אווזה" של הסופר הצרפתי שארל פרו. הוא הולחן על ידי אביתר בנאי, עובד והופק בידי אסף אמדורסקי ויצא לאור ב-1 ביולי 1997 כחלק מאלבום הבכורה של בנאי, "אביתר בנאי".
רקע ויצירה

"סיפורי אמא אווזה" הוא אוסף מעשיות שנכתב בידי הסופר הצרפתי שארל פרו ויצא לאור בפריז ב-1697. בשנת 1986 יצא לאור תרגומו לעברית של הסופר והמתרגם הישראלי אורי סלע לספר.
בטקסט נתקל הזמר-יוצר הישראלי אביתר בנאי לראשונה בעת שעבד על בימויו של סרט, כשאחת המאפרות הסבה את תשומת לבו אליו. גרסה שגויה של התקרית אשר התפרסמה על ידי כמה וכמה כתבי עת, לפיה השיר הגיע לבנאי לאחר ששימש כתרגיל משחק של השחקנית אפרת בן צור והוא הבחין בו במקרה על השולחן בדירתם. לימים בן צור ובנאי הכחישו את הגרסה הזו.
את השיר הלחין אביתר בנאי באנדרטת חטיבת הנגב שבבאר שבע. באותה התקופה, כשהקריירה המוזיקלית של בנאי הייתה בחיתוליה. המפיק המוזיקלי חיים שמש מחברת התקליטים "הד ארצי" שהחתימה את בנאי, פנה אל המוזיקאי אסף אמדורסקי וביקש ממנו שישמע כמה סקיצות של שירי אביתר בנאי. בסקיצה של השיר שר בנאי את מילות השיר תוך שהוא מנגן בפסנתר. אמדורסקי הסכים להפיק ולעבד את השיר, והחליט שיהיה נכון להוסיף קולות תופים לפסקול של השיר ואת קטע הדיסקו חסר המילים שבסופו.
באותה העת התגורר בנאי בדירתו יחד עם אפרת בן צור. הוא חשף בפניה את השיר ולאחר ששמע אותה שרה אותו החליט לצרף אותה אל ביצוע השיר, מה שהיה לשיר הראשון בה השתתפה.
עטיפת הסינגל אשר צולמה בידי רונן ללנה בביתו של אביתר, מציגה את אביתר בצורה מטושטשת, כמו כל שאר העטיפות מאלבום זה ואת דמותה של אפרת בן צור.
יציאה לאור וגרסאות כיסוי

השיר יצא לאור ב-1 ביולי 1997 כחלק מאלבום הבכורה של בנאי, "אביתר בנאי" והיה לשיר היחיד מאותו אלבום שבנאי לא כתב אותו בעצמו. בשנת 2009 דלפה לאינטרנט קלטת דמו שהקליט בנאי ובה ביצועים אקוסטיים למספר שירים שלו, ביניהם גם "שמתי לי פודרה".
| --- | --- |

 סינגל בביצוע אורנה דץ
 יצא לאור:  אוקטובר 2003
 אורך:  2:26
באוקטובר 2003 יצאה לאור גרסת כיסוי של השיר שבוצעה על ידי הזמרת והשחקנית אורנה דץ, לרגל יציאתה של עונתה הרביעית של התוכנית "מהפך", בהנחיית דץ, ש"שמתי לי פודרה" היווה את שיר הנושא שלה.
השיר נכלל באלבום ההופעה השני של בנאי, "בחזרה לאלבום הראשון", אשר יצא באפריל 2023.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי אילן שושן, נערך בידי רועי שמואלי וצולם בידי עופר הררי. במהלכו נראה בנאי שר את מילות השיר ברחוב כשהוא לבוש בחולצה לבנה מכופתרת. לאחר מכן מצטרפת אליו הגם אפרת גוש לבושה בשמלה וורודה.
ניתוח מוזיקלי

על פי הגיטריסט אבי סינגולדה השיר מצייר חווית המתנה ברורה למישהו או למשהו. השיר מתחיל כבלדה ובסופו משלב קטע דיסקו.
לילך וולך מ"וואלה!" ציינה כי השיר תופס משהו בסיסי וקמאי כמעט בחוויה הנשית והיא הפנטזיה הנשית שאם היא רק תהיה "יפה ונשית מספיק" כבר יבוא "החתן" חסר הזהות, והכל-גברי.
קבלה

על פי מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי "שמתי לי פודרה" מאיר את פשטותו הגאונית של היוצר ושגיא בן נון מ"וואלה!" כינה את השיר בתור קלאסיקה מרטיטת לב בעלת מילים המשלבות ילדותיות עם כאב.
הערות שוליים

1 2 3  שרון כהן, אמא אווזה שמה לה פודרה – גלגולן של אגדות ילדים מאז ועד ימינו, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 27 במאי 2019
1 2 3 4 5 6 7  וואלה! תרבות, ‏לרגל יום ההולדת ה-50 של אביתר בנאי: חזרה אל השירים שלא יישכחו לעולם, באתר מעריב אונליין, 8 בפברואר 2023
↑  עדי מרקוזה-הס, התדעו מי אני? | "משירי אמא אווזה", באתר הארץ, 12 באוגוסט 2009
1 2 3 4 5 6 7   האלבומים - עונה 1 פרק 1 - אביתר בנאי, סרטון בערוץ "דוד ימין", באתר יוטיוב (אורך: 49:10)
1 2 3 4 5   אני גיטרה עונה 3: אסתר רדא - שמתי לי פודרה, סרטון בערוץ "כאן חינוכית", באתר יוטיוב (אורך: 11:18)
↑  מיכאל יעקובסון, מיתוס כבר 50 שנה: זיכרון, אהבה, מוות ובטון באנדרטת חטיבת הנגב, באתר Xnet‏, 15 בנובמבר 2014
1 2  נדב מנוחין‏, מהמאוס למופתי: דירגנו את שירי האלבום הראשון של אביתר בנאי, באתר וואלה, 11 באוגוסט 2017
↑  דודי פטימר, ‏מ"שמתי לי פודרה" ועד דליה רביקוביץ': אפרת בן צור לא עוצרת לרגע, באתר מעריב אונליין, 7 במרץ 2019
↑  ראו בתמונה המופיעה בראש הערך
↑   05. שמתי לי פודרה - אביתר בנאי - קלטת דמו 1996, סרטון בערוץ "Ofir Gaash", באתר יוטיוב (אורך: 02:31)
1 2   אורנה דץ מחדשת את "שמתי לי פודרה", באתר וואלה, 27 באוקטובר 2003
↑   אורנה דץ - שמתי לי פודרה (פרומו לתוכנית "מהפך"), סרטון בערוץ "ISRAELmusic", באתר יוטיוב (אורך: 02:27)
↑  יפעת יעקובסון, יום מהופך, באתר ynet, 5 בנובמבר 2003
↑  בחזרה לאלבום הראשון, באתר ספוטיפיי
↑   אביתר בנאי // שמתי לי פודרה // קליפ, סרטון בערוץ "הקופסא - ארכיון מוסיקה ישראלית", באתר יוטיוב (אורך: 03:26)
↑  מערכת וואלה‏, אביתר בנאי: למה אנחנו כל כך אוהבים את אלבום הבכורה?, באתר וואלה, 23 בינואר 2012
↑  אביתר בנאי אביתר בנאי, באתר יוסמיוסיק, ‏8 בפברואר 2012
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 14.9.1997, באתר פזמונט
↑  המצעד השנתי תשנ"ז (1997), באתר פזמונט
| אביתר בנאי |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | "אביתר בנאי" (1997) • "שיר טיול" (1999) • "עומד על נייר" (2005) • "לילה כיום יאיר" (2009) • "יפה כלבנה" (2013) • "לשונות של אש" (2017) • "החיים מתחילים לנגן" (2021) • "עוגן במים" (2023) • שיחות שלום (2024) |  |
| אלבומי הופעה | "Live at TEDER" ‏(2022) • "בחזרה לאלבום הראשון" (2023) |  |
| שירים נבחרים | "מתי נתנשק" • "שמתי לי פודרה" • "תיאטרון רוסי" • "כלום לא עצוב" • "תחרות כלבים" • "אבא" • "אותיות פורחות באוויר" • "לילה כיום יאיר" • "עד מחר" • "יפה כלבנה" • "פרגולה" • "עד האהבה" • "רחמים" |  |
טימותי פיקרינג

טימותי פיקרינג (באנגלית: Timothy Pickering‏; 17 ביולי 1745 - 29 בינואר 1829) היה מזכיר המדינה השלישי של ארצות הברית. כיהן בתפקיד מ-1795 עד 1800 תחת הנשיאים ג'ורג' וושינגטון וג'ון אדמס.
ביוגרפיה

פיקרינג נולד בסיילם שבמדינת מסצ'וסטס וסיים בהצלחה את אוניברסיטת הרווארד ב-1763. הוא התנגד לפטריוטים בתחילת מלחמת העצמאות האמריקנית אך ב-1777 קיבל את הצעתו של ג'ורג' וושינגטון להתמנות לגנרל אדמיניסטרטיבי בצבא האמריקני והחזיק בתפקיד עד לסוף המלחמה.
לאחר שני ניסיונות כושלים להרוויח כסף בפנסילבניה, הנשיא ג'ורג' וושינגטון מינה את פיקרינג לנציב האינדיאנים האירוקים, וניהל את המשא ומתן להשגת הסכם קנדייגואה(אנ') עם האירוקים ב-1794.
כמו כן, וושינגטון הכניסו לקבינט בתור מנהל הדואר ב-1791. הוא נשאר בקבינט למשך 9 שנים, בתפקידו הוא כיהן עד 1795. לאחר מכן היה לזמן קצר שר המלחמה ואז מזכיר המדינה למשך חמש שנים. בתקופת כהונתו פרצה פרשת XYZ ובעקבותיה המלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת.
לאחר מחלוקת עם הנשיא ג'ון אדמס בשל תוכניתו של אדמס לעשות שלום עם צרפת, פוטר פיקרינג מהתפקיד במאי 1800. הוא נכנס לסנאט של ארצות הברית כסנאטור ממסצ'וסטס ב-1803 מטעם המפלגה הפדרליסטית. הוא הפסיד את כיסאו ב-1811 ונבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1812, שם נשאר עד 1816. הקריירה הפרלמנטרית שלו נזכרה בעיקר מפני שהנהיג את תנועת ניו אינגלנד להתנתקות מארצות הברית.
ב-1816 לא נבחר פיקרינג מחדש וחזר לעיר הולדתו סיילם, שם חי כאיכר עד מותו ב-1829.
מכתב לילד

"מכתב לילד" הוא קטע מתוך מכתבים של זלדה שנכתבו בירושלים, בשנות ה-30–40 בקירוב ונמצאו ב-2015, אז הם נאספו והגיעו לקדם (בית מכירות פומביות) למכירה פומבית. באותה שנה הרבה אנשים ראו את המכתבים וציטטו מהם קטעים שונים.
מקור הקטע

המכתבים הללו נכתבו לנער דוד צבי הילמן ולבני משפחתו (שהיו קרוביה של זלדה). חלק מהמכתבים נכתבו לרגל הגיעו של הנער לגיל המצוות וחלק נכתבו לקראת נישואיו. זלדה מייעצת במכתביה הצעות לדרך חיים: לא לחיות לפי "מה יאמרו" ולא לשקוע בביקורת עצמית. במילים שלה מתוך אחד המכתבים:
פעמים אני חושבת שהחטא הנורא והאפל ביותר של האדם הוא לחשוב רעות על עצמו (אני קוראת לזה להביט על עצמו 'בעיני השכנים' ולא בעיני האינסוף). ואין בזה ענווה כלל – כי אם רפיון ובריחה מבניין החיים, שהוא כמדומני אחד מיסודות היהדות. אהוב את האלוהי שבך ואת כישרונותיך שהם טיפה ממקור הנצח. אני מאמינה בכוחותיך ובעתידך
דוד צבי הילמן הוא קרוב משפחתה של זלדה מצד דבורה, אמו של דוד, שהייתה בת דודתהּ של זלדה.
במכתב אחר שכנראה נשלח לכבוד חגיגת בר המצווה של דוד, זלדה כותבת:
היום אתה כבר גדול, חזק ואמץ בחור. כל כך קשה להיות גדול. אנחנו ידידים דוד ואני מתפללת עליך עכשו כמו על עצמי, יתן לך א-ל-ה-ים לב טהור וחיי יצירה ברוכים. החיים יכולים להיות וצריכים להיות יקרים ומפוארים...
ראו גם

זלדה
דוד צבי הילמן
הערות שוליים

1 2  שלושה מכתבים מהמשוררת זלדה – שנות ה-30–40, באתר bidspirit, מידע מתוך מכתב שמוצג למכירה
↑  סיון רהב-מאיר, רגעים פוליטיים ורגעים נצחיים, באתר ערוץ 7 - דעות, ‏05.09.15
קטע מתוך מכתבים שכתבה זלדה
קטע מתוך מכתבים שכתבה זלדה
חיסון פייזר-ביונטק נגד COVID-19

| --- | --- |

 נתונים כימיים
 מסה מולרית:  ~1388 kDa
 מזהים
 קוד ATC:  J07BX 
 מספר CAS:  2417899-77-3
 
קומירנטי (באנגלית: Comirnaty, שם גנרי: Tozinameran, שם קוד: BNT162b2) הידוע יותר בשם חיסון Pfizer-BioNTech נגד COVID-19, הוא חיסון נגד קורונה, שפותח על ידי חברת BioNTech הגרמנית בשיתוף עם פייזר האמריקאית, ומיוצר ומופץ על ידיהן ועל ידי Fosun Pharmaceutical הסינית. זהו החיסון המערבי הראשון נגד מחלת נגיף קורונה 2019 שקיבל היתר חירום רגולטורי מחמיר, שהושלם בהמשך לאישור מלא.
החיסון ניתן בהזרקה תוך-שרירית. זהו חיסון mRNA המורכב מ-modRNA‏ (אנ')‏ (mRNA עם שינוי בנוקלאוזיד) העטוף בננו-חלקיקים שומניים מוצקים. ה-modRNA מקודד חלבון ספייק של SARS-CoV-2 עם מוטציה מייצבת. החיסון כולל שתי מנות, הניתנות בהפרש של שלושה שבועות. הוא נמצא יעיל לאחר שבוע ממתן המנה השנייה. יעילות החיסון פחותה אצל אנשים שקיבלו מנה אחת בלבד.
תוצאות הניסויים הקליניים שפורסמו על ידי חוקרי פייזר, הראו כי החיסון מונע תחלואת קוביד תסמינית בשיעור של מעל 95 אחוזים  למשך מספר חודשים. מחקרים לאורך שנת 2021 הצביעו על יעילות גבוהה במניעת תחלואה קשה ומניעת הידבקות, והנתונים היו פחות חד משמעיים לגבי הדבקה על ידי המחוסנים עצמם, אם הם נשאים. נתונים המראים זאת הצטברו עם הזמן. נתונים משנת 2022 הצביעו על קושי לשמור על יעילות לאורך זמן במניעת הדבקה, לצד הצלחה למנוע לאורך זמן תחלואה קשה ותמותה מקורונה.
תופעות לוואי בניסוי המבוקר בהקצאה אקראית של חיסון לקורונה של חברת פייזר-ביונטק (עמודות בסגול) מול פלסבו (זריקת תמיסת מלח 0.9%, עמודות באפור) - ממעקב של 6 חודשים. לפי תומאס ואחרים, 2021.
פיתוח, ייצור והפצה

BioNTech היא המפתחת הראשונית של החיסון, שחברה לפייזר לצורך פיתוח, לוגיסטיקה, כספים, פיקוח על הניסויים הקליניים וייצור BNT162b2 ברחבי העולם, למעט סין, שבה נרכש רישיון להפצה וייצור על ידי חברת Fosun המקומית. ההפצה לגרמניה וטורקיה נעשית על ידי BioNTech עצמה. פייזר ציינה בנובמבר 2020 כי 50 מיליון מנות יכולות להיות זמינות ברחבי העולם עד סוף 2020, עם כ-1.3 מיליארד מנות עד אמצע 2021. לפייזר הסכמי רכישה מתקדמים בשווי 3 מיליארד דולר למתן חיסון מורשה בארצות הברית, באיחוד האירופי, בבריטניה, ביפן, בקנדה, בפרו ובמקסיקו. הפצה ואחסון של BNT162b2 הוא אתגר לוגיסטי עולמי מכיוון שיש לאחסן את חיסון ה-mRNA בטמפרטורות שבין מינוס 80 למינוס 60 מעלות צלזיוס, עד שעות לפני ביצוע החיסון.
באוקטובר 2022, משרד התובע הציבורי של האיחוד האירופי הודיע כי מתקיימת חקירה על חוזה הרכישה של חיסוני פייזר ביונטק, אם כי סירב למסור לתקשורת פרטים לגבי נושא החקירה.
ביאורים

1 2  במספרים: 81 נבדקים עם קוביד-19 מבין 21642 נבדקים שהיו בקבוצת החיסון, לעומת 873 נבדקים עם קוביד-19 מבין 21689 נבדקים שהיו בקבוצת הביקורת. 95% הוא ההשפעה היחסית. ההשפעה המוחלטת הייתה הפחתה של 3.7% באירועי קוביד-19.