stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קומפטון (קליפורניה)

| --- | --- |
חותם קומפטוןחותם קומפטון

האנדרטה לזכר מרטין לותר קינג בקומפטון. האנדרטה ניצבת ליד בניין העירייה ובית המשפט ומהווה את הלוגו של העיר
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  קליפורניה קליפורניה
 מחוז:  לוס אנג'לס (מחוז) לוס אנג'לס
 ראש העיר:  אמה שריף
 תאריך ייסוד:  11 במאי 1888
 שטח:  26.202 קמ"ר
 גובה:  21 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בשכונה:  95,740 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  3,700 נפש לקמ"ר (2013)
 קואורדינטות:  33°53′48″N 118°13′30″W﻿ / ﻿33.896666666667°N 118.225°W﻿ / 33.896666666667; -118.225 
 אזור זמן:  UTC -8
 http://www.comptoncity.org/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קומפטון(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קומפטון(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטקומפטון(למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטקומפטון    מיקום העיר קומפטון במחוז לוס אנג'לס, קליפורניה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קומפטון (באנגלית: Compton) היא עיר בדרום מחוז לוס אנג'לס שבקליפורניה, ארצות הברית השוכנת מדרום לדאונטאון לוס אנג'לס. קומפטון היא אחת הערים הוותיקות במחוז וכאשר היא נוסדה ב-11 במאי 1888, היא הייתה העיר השמינית שהוקמה במחוז. היא ידועה בכינויה "עיר הטבור" (Hub City), הודות למיקומה המרכזי במחוז לוס אנג'לס. השכונות העיקריות בעיר הן סאני קוב, לילנד, דאונטאון קומפטון וריצ'לנד פארמס. אוכלוסיית העיר היא בעיקרה מבני מעמד העובדים בנוסף לכמה שכונות של המעמד הבינוני. חתך האוכלוסייה בה צעיר יחסית והגיל הממוצע בה עומד על 25 בהשוואה לגיל הממוצע בארצות הברית העומד על 35.
כחלק מתהליך ג'נטריפיקציה, העיר חווה בשנים האחרונות ירידה ניכרת באחוזי הפשיעה לצד עלייה במחירי הדיור ואיכות החיים באופן כללי.
קומפטון בימינו

אם במשך השנים נחשבה קומפטון לביתם של בני המעמד הבינוני מבין האמריקאים השחורים של אזור לוס אנג'לס, כיום חלק מזערי בלבד משכונותיה של העיר מהווים אזורי מגורים של מעמד זה.
קיום מעמד זה בעברה של העיר עדיין משתקף בחזותה, לאורך רחובותיה של קומפטון ניצבים בתי מגורים צמודי קרקע ורחבים, אבל הרחובות מלאים בכנופיות רחוב ושיעורי העוני והפשיעה בעיר גבוהים מאוד.
מספר גורמים הובילו לשקיעתה של קומפטון. אחד הגורמים המשמעותיים ביותר היה הכרסום המתמיד בהיקף המיסוי של העיר. גורם נוסף היה White flight (אנ'), טרנד עזיבה של אוכלוסייה לבנה אמידה שעברה לערים חדשות כמו ארטזיה, בלפלוור, סריטוס, פארמונט ונורווק בסוף שנות החמישים. ערים אלו היו לבנות ברובן למרות ביטול האפליה הגזעית בדיור. טרנד העזיבה הואץ אף יותר לאחר המהומות בוואטס ב-1965 ולאחר המהומות בלוס אנג'לס ב-1992.
עד מהרה מצאו גם אנשי המעמד הביניים-גבוה מקרב השחורים אזורי מגורים אחרים שמשכו אותם. חלק מהאזורים היו שכונות וישובים סמוכים אשר סופחו לעיר לוס אנג'לס וחלקם רק למחוז לוס אנג'לס; לדרה הייטס (אנ'), בולדווין הילס (אנ'), ליימרט פארק (אנ'), ויו פארק-וינדזור הילס (אנ') ועוד. אזורים אלו עברו תמורות רבות לאורך השנים ומכונים כיום 'Black Beverly Hills' בשל העובדה שקיים בהם ריכוז גבוה מאוד של אוכלוסייה שחורה ממעמד ביניים-גבוה.
כך למשל, בשנת 2000 שיעור האפרו-אמריקאים ביישוב לדרה הייטס היה 71.0%, ההכנסה החציונית למשק בית ביישוב הייתה $117,925. בשנת 2016, שיעור האפרו-אמריקאים ביישוב ויו פארק-וינדזור הילס היה 77.8%, ההכנסה החציונית למשק בית ביישוב הייתה $86,571. לאורך השנים התגוררו באזורים אלו ידוענים אפרו-אמריקאים רבים; ריי צ'ארלס, טינה טרנר, לני קרביץ, רג'ינה קינג, מייקל קופר, דבי אלן, טיילר, דה קריאייטור, דוריה רגלנד אמא של מייגן מרקל. אזורים אלו גם שימשו כאתרי צילום לסדרות כמו 'בולדווין הילס', 'לא בטוחה' ולסרטים 'יום אימונים מסוכן' ו'גברים לבנים אינם יכולים'.
אחרים העדיפו לעבור לערים עם מעמד פועלים רב כמו אינגלווד או קרסון (אנ'). זו האחרונה הייתה חשובה ביותר בתהליך זה מכיוון שהיא הצליחה לסכל את הניסיונות לספחה לקומפטון. תחת זאת בחרה קרסון להתאגד כעיר עצמאית ב-1968. כעיר חדשה, קרסון הציעה שיעורי מיסוי ופשיעה נמוכים מקומפטון. בדומה לאינגלווד, גם לקרסון מאפיין יחסית ייחודי לערים בארצות הברית בשל העבודה שאוכלוסייתה השחורה בעלת הכנסה גבוהה מאוכלוסייתה הלבנה.
תרבות

חלק מהפרקים של קומדיית המצבים, הנסיך המדליק מבל אייר, התרחשו בקומפטון, בשל העובדה שחברו של ויל סמית', ג'אז, חי שם. אומני ראפ רבים החלו את דרכם בקומפטון, כולל YG, איזי אי, N.W.A, MC Ren, די ג'יי קוויק, Nishant, Jeeves, דה גיים, קנדריק לאמאר, ד"ר דרה, אייס קיוב ו-Compton's Most Wanted. במילות השירים שלהם, הם התייחסו לרחובות קומפטון ואל חייהם בעיר ובאזורים הסמוכים. בנוסף, למדו בבתי הספר התיכוניים של קומפטון רבים מהשחקנים הידועים של ליגת ה-NBA, כמו דמאר דרוזן, טיישון פרינס, ברנדון ג'נינגס, סדריק סבאלוס, דניס ג'ונסון, ג'יימס הארדן והקומיקאי פול רודריגז.
אף על פי שבעבר נתפשה קומפטון כיישוב שרוב אוכלוסייתו היא שחורה, מצב זה השתנה במשך השנים וכיום הקהילה הלטינית היא הגדולה בעיר. סיבה אפשרית לתפישה מוטעית זו, למרות השינוי בהרכב האוכלוסייה, היא שספורטאים וראפרים אפרו-אמריקנים רבים מוצאם מקומפטון. סיבה נוספת היא שהאפרו-אמריקנים ממשיכים להיות הגורם הבולט בפוליטיקה המקומית. אף על פי שקומפטון היא פרבר פנימי של לוס אנג'לס, חל גידול בהיקף אוכלוסיית המעמד הבינוני בשנים האחרונות, הודות לקיומו של דיור בר השגה, למרות התדמית של קומפטון בתקשורת, שבאופן טיפוסי הייתה מוגזמת. עקב שטף המהגרים והשינוי הדמוגרפי בהרכב האתני של אוכלוסיית העיר, היה ברור לאחר מפקד האוכלוסין של שנת 2000, שהאוכלוסייה הלטינית מהווה את הרוב.
קומפטון מוזכרת רבות בהקשר של פשיעה ואלימות בגלל כנופיות של שחורים והיספנים, ביניהן הבלאדס, הקריפס והסוראנוס, שהמוצא של כולן הוא מאזור לוס אנג'לס. מסוף שנות השמונים ולאורך שנות התשעים זכתה לאזכור גם בהקשר של מוזיקת ההיפ הופ, הגנגסטא ראפ והג'י-פאנק. קומפטון ידועה בתרבות הפופולרית האמריקנית, הודות ללהקות ההיפ הופ והראפ שיצאו ממנה, כולל הלהקה מזרם הגנגסטא ראפ, N.W.A. העיר ידועה כביתם של ראפרים מפורסמים רבים.
קומפטון התפתחה כקהילה צעירה, בעת עריכתו של מפקד האוכלוסין האחרון, עמד ממוצע הגילאים בעיר על 25, בשעה שממוצע הגיל הכלל-אמריקני עומד על 25.3.
קומפטון היא ביתה של מועדון הקריקט של קומפטון, קבוצת הקריקט היחידה שכל הסגל שלה מורכב מילידי ארצות הברית. מייסד הקבוצה, טד הייס, אמר: "המטרה של משחק הקריקט הוא ללמד את האנשים כיצד לכבד את עצמם ואת הממסד וכך הם יפסיקו להרוג זה את זה".
ערים תאומות

ניגריה אוניצ'ה, ניגריה
סמואה אפיה, סמואה
בולגריה טרגובישטה, בולגריה
הערות שוליים

↑  משרד הסטטיסטיקה של ארצות הברית(הקישור אינו פעיל, 6.09.2018)
↑    Nick Allen,Nickallen, ‏Straight into Compton: house prices soar as murderous gangs reach truce, The Telegraph, 26 December 2014
↑  "Compton, CA". Data USA. נבדק ב-2018-10-07.
↑  "Beyond the "Black Beverly Hills": South L.A. Real Estate Heats Up With a New Hollywood Generation". The Hollywood Reporter (באנגלית). נבדק ב-2018-09-05.
↑  https://www.bisnow.com/los-angeles/news/neighborhood/view-park-the-black-beverly-hills-of-los-angeles-85295, www.bisnow.com
↑  Ladera Heights, Mapping L.A.
↑  "View Park-Windsor Hills, CA". Data USA. נבדק ב-2018-09-05.
↑  Hodgkin, Emily (2017-10-02). "Meghan Markle: Yoga-loving mother lives in lavish town where homes cost THIS much". Express.co.uk (באנגלית). נבדק ב-2018-09-05.
↑  "Filming Locations for Training Day (2001), in Los Angeles". The Worldwide Guide to Movie Locations. נבדק ב-2018-09-06.
↑  Cowan, Jared (2017-03-27). "Revisiting the Filming Locations of White Men Can't Jump 25 Years Later". L.A. Weekly. נבדק ב-2018-09-06.
↑  "Inglewood, CA". Data USA. נבדק ב-2018-10-12.
↑  Carson - Carson - Income, www.epodunk.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559741505171  GND: 1135305994  LCCN: n82032020  MusicBrainz: be9261e4-c8d1-49e6-acb2-3096c47ad4f8  NARA: 10040497  NKC: ge1089217  SUDOC: 25623180X  VIAF: 125507601   WorldCat (עם VIAF): 125507601 
נמל התעופה המקומי קומפטון/וודלי.
תחנת רכבת קלה במרכז העיר קומפטון, ממנה ניתן להגיע לעיר התחתית/המרכז העסקי בלוס אנג'לס.
קלרה צטקין

| --- | --- |

 לידה:  5 ביולי 1857 Königshain-Wiederau, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  20 ביוני 1933 (בגיל 75) Arkhangelskoye, רוסיה 
 שם לידה:  Clara Eißner 
 מדינה:  גרמניה, רפובליקת ויימאר, הקיסרות הגרמנית, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית הקברות של חומת הקרמלין 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של גרמניה, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית העצמאית של גרמניה 
 בן או בת זוג:   
 פרסים והוקרה
 עיטור לנין  עיטור הדגל האדום 
 
 חתימה:   
 
קלרה צטקין עם רוזה לוקסמבורג, 1910
קלרה צֶטקין (Clara Zetkin;‏ 5 ביולי 1857 – 20 ביוני 1933) הייתה פמיניסטית ופוליטיקאית גרמנייה.
ביוגרפיה

צטקין נולדה בסקסוניה בשנת 1857 בשם קלרה אַייסנֶר (Eißner).
במהלך לימודי ההוראה שלה צטקין באה במגע עם התנועה הפמיניסטית והסוציאליסטית בגרמניה, בשנת 1878 הצטרפה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה.
כתוצאה מאיסור שהוטל על ידי אוטו פון ביסמרק בשנת 1878 על פעולתה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, צטקין היגרה תחילה לציריך בשנת 1882 ואז המשיכה לפריז. בפריז צטקין הייתה בין מייסדי האינטרנציונל הסוציאליסטי, בזמן זה היא אף אימצה את שם משפחתו של חברה לחיים, המהפכן היהודי מרוסיה אוסיפ צטקין, שלו ילדה שני בנים.
צטקין הייתה בין החברים הבולטים של האגף המהפכני-קיצוני במפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בוויכוח שהתפתח בראשית המאה ה-20 בדבר דרכה של המפלגה צטקין הייתה בין המבקרים החריפים ביותר של גישתו המתונה של אדוארד ברנשטיין.
צטקין הייתה גם פעילה למען שוויון זכויות לנשים. בין השנים 1891–1917 היא ערכה את עיתון הנשים של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ובשנת 1907 עמדה בראש המשרד לענייני נשים במפלגה הסוציאל-דמוקרטית. צטקין הייתה אחראית לעריכת יום האישה הבין-לאומי הראשון בגרמניה בשנת 1911.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, צטקין הייתה בין המתנגדים למדיניות התמיכה במלחמה וההכרזה על הפסקת אש עם הממשלה שנקטה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. היא עסקה בפעילות אנטי-מלחמתית ונעצרה בשל כך מספר פעמים על ידי השלטונות.
צטקין הייתה אחת המייסדות של ליגת הספרטקיסטים בשנת 1916 והצטרפה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית העצמאית שהתפצלה מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית בשנת 1917. אחרי המהפכה הגרמנית וייסוד המפלגה הקומוניסטית של גרמניה בשנת 1919 הצטרפה לשורותיה ושימשה כנציגתם ברייכסטאג בין השנים 1920–1933. ב-1925 יסדה צטקין את חזית-הנשים והנערות (Roter Frauen und Mädchen Bund) של המיליציה הקומוניסטית, "החזית האדומה". לאחר הבחירות של יולי 1932 בישיבת הפתיחה של הרייכסטאג צטקין שהייתה זקנת הבית פתחה את המושב בנאום שבו דיברה בזכות מהפכה והקמת שלטון סובייטי בגרמניה.
עם עליית הנאצים לשלטון והוצאתה מחוץ לחוק של המפלגה הקומוניסטית בשנת 1933 יצאה צטקין לגלות בברית המועצות, שם נפטרה באותה שנה ונקברה בחומת הקרמלין.
אנרי קורבן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באפריל 1903 הרובע השביעי של פריז, צרפת 
 פטירה:  7 באוקטובר 1978 (בגיל 75) הרובע השלושה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Henri Eugène Corbin 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  Champeaux cemetery of Montmorency 
 מקום לימודים:  הפקולטה לאמנויות של פריז, המכון הקתולי של פריס 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 יצירות בולטות:  History of Islamic Philosophy 
 הושפע מ:  סיהאב אל דין אל סוהראוואדי 
 בן או בת זוג:  סטלה קורבן 
 www.amiscorbin.com
 
אַנְרִי אֶזֶ'ן קוֹרבֶּן (אנגלית: Henry Corbin; בצרפתית: Henri Eugène Corbin; ‏ 14 באפריל 1903 - 7 באוקטובר 1978) היה פילוסוף, תאולוג ואיראנולוג צרפתי, פרופסור ללימודי אסלאם באקול פראטיק דה אוטז אטיד. הוא השפיע על הרחבת המחקר המודרני של הפילוסופיה האסלאמית המסורתית מהפלספה הקדומה, לדמויות מאוחרות יותר ו"מיסטיות" כמו סוהרווארדי, אבן ערבי ומולא סדרא. עם יצירות כמו Histoire de la philosophie islamique (1964), הוא קרא תיגר על ההשקפה האירופית הנפוצה לפיה הפילוסופיה בעולם האסלאמי שקעה לאחר אבן רושד ואבן סינא.
קורבן, שנולד למשפחה פרוטסטנטית בפריז באפריל 1903, קיבל חינוך קתולי, וקיבל תעודה בסכולסטיקה מהמכון הקתולי של פריז בגיל 19. שלוש שנים מאוחר יותר הוא קיבל את "רישיון הפילוסופיה" שלו תחת ההוגה התומיסטי אטיין ז'ילסון. הוא למד פילוסופיה מודרנית, כולל הרמנויטיקה ופנומנולוגיה, והפך למתרגם הצרפתי הראשון של מרטין היידגר. ב-1928, לואי מסיניון (מנהל לימודי האסלאם בסורבון) הכיר לו את סוהרווארדי, ההוגה המוסלמי הפרסי בן המאה ה-12. בראיון שהתקיים מאוחר יותר אמר קורבן: "באמצעות פגישתי עם סוהרווארדי, גורלי הרוחני... נחתם. הפלטוניזם, שהתבטא במונחים של האנג'לולוגיה הזורואסטרית של פרס העתיקה, האיר את הדרך שחיפשתי". לכן הוא התמסר להבנת האסלאם האיראני, שלדעתו מבטא בצורה אזוטרית תובנות עתיקות יותר הקשורות לזורואסטריות ואפלטוניזם .
קורבן בילה באופן קבוע באיראן, ועבד עם הוגים שיעים כמו מוחמד חוסיין טבטבאי וסייד חוסיין נאסר. הוא גם הפך לבולט בחוג החוקרים האירופי של אראנוס שיזם קרל יונג, שאת התיאוריות שלו (כגון הלא מודע הקולקטיבי והדמיון הפעיל) הוא העריך. מלבד המחשבה האסלאמית, כתב קורבן על המיסטיקה הנוצרית, במיוחד על עמנואל סוודנבורג ועל הגביע הקדוש.
חייו ויצירתו

ניתן לחלק את חייו הפילוסופיים והקריירה של קורבן לשלושה שלבים. הראשון הוא שנות ה-20 וה-30, כאשר עסק בלימוד והוראת פילוסופיה מערבית. השני הוא השנים שבין 1939 ל-1946, שבהן למד את שהאב אלדין סוהרווארדי ואת אסכולת ההארה באיסטנבול. השלב האחרון מתחיל ב-1946 ונמשך עד מותו, בו למד והציג מחדש את הפילוסופיה המזרחית והאסלאמית.
בשנת 1933 הוא התחתן עם סטלה לינהרדט. בשנת 1938, הוא השלים את התרגום הראשון של אחת מיצירותיו של היידגר לצרפתית (Was ist Metaphysik?, בתור Qu'est-ce que la metaphysique?). ב-1939 הם נסעו לאיסטנבול, וב-1945 לטהרן. הם חזרו לפריז שנה לאחר מכן ביולי 1946. בשנת 1949, קורבין השתתף לראשונה בוועידות ארנוס השנתיות באסקונה, שווייץ. בשנת 1954 הוא ירש את לואי מסיניון כיושב ראש המחלקה לאסלאם ולדתות חצי האי ערב, באקול פראטיק דה אוטז אטוד בפריז. משנות ה-50 ואילך הוא בילה את הסתיו בטהרן, בחורף בפריז ובאביב באסקונה.
שלוש היצירות העיקריות שעליהן נשען בעיקר המוניטין שלו בעולם דובר האנגלית פורסמו לראשונה בצרפתית בשנות ה-50: Avicenna and the Visionary Recital, Creative Imagination in the Sufism of Ibn'Arabi and Spiritual Body and Celestial Earth . עבודתו המרכזית המאוחרת על הסופיות באיראן וברמרכז אסיה, מופיעה באנגלית עם הקדמה מאת זיא אינאיאט חאן בתור איש האור בסופיות האיראנית. יצירת המופת שלו היא ארבעת הכרכים En Islam Iranien: Aspects spirituels et philosophiques. הוא תורגם לפרסית פעמיים על ידי ד"ר אנשוללה רחמטי וריזא קוהקן מצרפתית (הכרך הרביעי עדיין לא תורגם). הוא נפטר ב-7 באוקטובר 1978.
נושאים עיקריים

ישנם מספר נושאים עיקריים המהווים יחד את הליבה של הרוחניות שעליה מגן קורבן. הדמיון הוא האמצעי העיקרי לעסוק בבריאה. תפילה היא "המעשה העליון של הדמיון היצירתי". הוא ראה עצמו נוצרי פרוטסטנטי אך הוא נטש את ההשקפה הכריסטוצנטרית על ההיסטוריה. ההרחבה הגדולה של התאולוגיה של רוח הקודש שלו חובקת את היהדות, הנצרות והאסלאם. הוא הגן על התפקיד המרכזי שהוקצה בתאולוגיה עבור הפרט כדמותו הסופי של האלוהי הייחודי.
המיסטיקה שלו איננה סגפנות המתכחשת לעולם, אלא רואה בבריאה כולה תאופניה של האלוהי. לחזון זה יש הרבה מן המשותף למה שנודע כרוחניות הבריאה, ודמותה של רוח הקודש כמלאך דומה למה שנקרא לפעמים המשיח הקוסמי.
מורשת והשפעה

רעיונותיו של קורבן המשיכו לחלחל דרך עמיתים, סטודנטים ואחרים שהושפעו מעבודתו. במיוחד במהלך כהונתו באקדמיה האימפריאלית לפילוסופיה האיראנית שנוסדה ב-1974 על ידי סייד חסין נאסר. שם הוא שיתף פעולה עם אקדמאים מערביים ולא-מערביים כמו ויליאם צ'יטיק, טושיהיקו איזוטסו, סייד ג'לאל-אד-דין אשטיאני, עבאס זריאב, טושיו קורודה ואחרים. הוא גם השפיע על פיטר למבורן וילסון, שלמד אצל קורבן בעודו באיראן, שפרסם בהמשך ביקורות על עבודתו של קורבן בפרסום הראשון של כתב העת Temenos על ידי אקדמיית טמנוס ב-1981. כתב העת Temenos פרסם גם תרגומים לאנגלית של עבודתו של קורבן, במיוחד מאת פיטר ראסל, ליאדין שרארד, קת'לין ריין בין השנים 1981 ו-1992. כתב העת קם לתחייה ב-1998 כ-Temenos Academy Review והמשיך לפרסם תרגומים של יצירתו של קורבן בין השנים 1998 ל-2009 על ידי קת'לין ריין וכריסטין רון. חוקרים נוספים של סופיות ומחשבה אסלאמית שהושפעו מקורבין הם כריסטיאן ז'אמבה, עלי אמיר-מואזי, הרמן לנדולט, פייר לורי, ג'יימס קואן, ג'יימס מוריס וטוד לוסון.
קורבן היווה מקור השראה חשוב לפסיכולוגיה הארכיטיפית של ג'יימס הילמן ואחרים שפיתחו את הפסיכולוגיה של קארל יונג. בנוסף, קורבן היה חבר טוב של ז'אק לאקאן, הפסיכואנליטיקאי הצרפתי שהעניק אינטרפרטציה מחודשת לתורתו של זיגמונד פרויד, מה שהעניק ללאקאן היכרות עם המחשבה האיסלאמית. לפי Behrooz Ghamari-Tabrizi, ההבנה המיסטית של מישל פוקו את האסלאם השיעי, בה הוא ניצל בעת דיווח על המהפכה האיראנית, עוצבה על ידי מחקרם של לואי מסיניון ואנרי קורבן. מבקר הספרות האמריקני הרולד בלום טוען שלקורבן השפעה משמעותית על תפיסתו שלו לגבי הגנוסטיקה, והמשורר האמריקאי צ'ארלס אולסון היה תלמיד של "אבן סינא" של קורבן ו"רסיטל החזון". חבריו ועמיתיו של קורבן בצרפת הקימו את L'Association des Amis de Henry et Stella Corbin לשם הפצת עבודתו באמצעות פגישות ודיונים, ופרסום כתביו לאחר פטירתו.
עבודתו של קורבן זכתה לביקורת על ידי מספר סופרים, כולל סטיבן מ. וסרסטרום. האובייקטיביות המלומדת של קורבן הוטלה בספק הן על בסיס הטיה שיעית והן על בסיס האג'נדה התאולוגית שלו; הוא הואשם בהיותו נאיבי א-היסטורי וגם ריאקציונר מסוכן מבחינה פוליטית; והוא הואשם בכך שהוא גם לאומן איראני וגם אליטיסט הן מבחינת גישתו הפוליטית והן מבחינת גישתו הרוחנית. סופרים אחרים, כמו לורי וסאבטלני, כתבו מתוך רצון להגן על קורבן.
ביבליוגרפיה נבחרת

Avicenna and the Visionary Recital. Princeton University Press, 1960.
Histoire de la philosophie Islamique. Gallimard, 1964. (Re-issued by Kegan Paul in 1993 as History of Islamic Philosophy ISBN 0-7103-0416-1ISBN 0-7103-0416-1..)
Creative Imagination in the Sufism of Ibn 'Arabi. Princeton University Press, 1969. (Re-issued in 1998 as Alone with the Alone.)
En Islam Iranien: Aspects spirituels et philosophiques (4 vols.). Gallimard, 1971–73.
Spiritual Body and Celestial Earth: From Mazdean Iran to Shi'ite Iran. Princeton University Press, 1977.
Cyclical Time and Ismaili Gnosis. KPI, 1983.
L'Homme et Son Ange: Initiation et Chevalerie Spirituelle. Fayard, 1983.
Face de Dieu, Face de l'homme: Hermeneutique et soufisme. Flammarion, 1983.
Temple and Contemplation. KPI, 1986.
The Man of Light in Iranian Sufism. Omega Publications, 1994.
Swedenborg and Esoteric Islam. Swedenborg Foundation, 1995.
סרטים תיעודיים

The Seeker of Orient, directed by Masoud Taheri, 2019
איזבלה מרסד

| --- | --- |

 לידה:  10 ביולי 2001 (בת 23) קליבלנד, ארצות הברית 
 שם לידה:  Isabela Yolanda Moner 
 סוגה מועדפת:  מוזיקת פופ 
 מדינה:  ארצות הברית, פרו 
 תקופת הפעילות:  מ-2013 
 מקום לימודים:  האקדמיה הווירטואלית של אוהיו 
 פרופיל ב-IMDb
 
איזבלה יולנדה מונר - מרסד (באנגלית: Isabela Yolanda Moner - Merced;‏ נולדה ב-10 ביולי 2001) היא שחקנית וזמרת אמריקאית. היא שיחקה את התפקיד הראשי של סי ג'יי מרטין בסדרת הטלוויזיה של ניקלודיאון "100 דברים להספיק לפני התיכון" (2016-2014), ולאחר היא גילמה את איזבלה בסרט הפעולה "רובוטריקים: האביר האחרון" (2017), את ליזי בסרט "פתאום משפחה" (2018), את איזבל בסרט "סיקאריו: הנקמה" (2018), את הדמות הראשית, דורה, בסרט "דורה והעיר האבודה" (2019) ואת רייצ'ל קופר בסרט של נטפליקס "צדק של אב" (2021) לצד ג'ייסון מומואה.
ביוגרפיה

מונר נולדה בקליבלנד, אוהיו. היא בתם של קתרין, שנולדה בלימה, פרו, ופטריק מונר, שנולד בלואיזיאנה. מונר הצהירה שספרדית הייתה שפתה הראשונה, והיא נאבקה ללמוד אנגלית כשהחלה את לימודיה בכיתה א', והוסיפה כי היא רואה את עצמה יותר פרואנית מאשר אמריקאית. בגיל 15 היא התקבלה לקולג'. מונר החלה לשחק לאחר שבית משפחתה בקליבלנד נהרס בשריפה. מונר הייתה מעריצה של ג'ודי גרלנד, ולכן הוריה, שרצו להסיח את דעתה מהאובדן, שאלו אותה אם היא רוצה להיבחן להפקה מקומית של "הקוסם מארץ עוץ". היא הסכימה ולוהקה לתפקיד מונצ'קין. במאי תיאטרון מקומי דחק במשפחה לעבור לניו יורק, מה שהם עשו, כדי לעזור לה לפתח קריירה בברודוויי.
קריירה

מונר הופיעה לראשונה בברודוויי בגיל עשר בהפקה של "אוויטה" שבה שרה בספרדית עם ריקי מרטין. היא הוציאה אלבום שהופק על ידי חברת התקליטים ברודוויי רקורדס בספטמבר 2015, בשם "Stop Time". הופעתה הראשונה של מונר הייתה בתפקיד סי ג'יי מרטין, התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה של ניקלודיאון "100 דברים להספיק לפני התיכון".
בין השנים 2014 ל-2016. באותה שנה, היא החלה לספק את קולה של קייט, אחת הדמויות הראשיות בספין-אוף של "מגלים עם דורה", "דורה וחברים בעיר הגדולה", תפקיד שביצעה בין השנים 2014 ל-2017. ב-2015 היא הופיעה כלורי קולינס בסרט המקורי של ניקלודיאון "אדם המפוצל", ולוהקה לתפקיד סיידי, אחד התפקידים הראשיים, בסרט המקורי של ניקלודיאון "אגדות המקדש הנסתר" משנת 2016. במאי 2016, מונר לוהקה לסרט "רובוטריקים: האביר האחרון", שיצא ביוני 2017.היא דיבבה את הת'ר בסרט האנימציה "שודדי הפיצוחים 2: טבעי להשתגע", שיצא לאקרנים באופן תיאטרלי ב-11 באוגוסט 2017.
ב-2018, למונר היה תפקיד מרכזי בסרט "סיקאריו: הנקמה", בו גילמה את בתו של ראש קרטל סמים, וגילמה את ליזי, בתם המאומצת של הדמויות שגילמו מארק וולברג ורוז ביירן, בסרט הקומדיה "פתאום משפחה", שעבורו היא גם כתבה ושרה את השיר "I'll Stay". בשנת 2019, מונר כיכבה כדמות הראשית ב"דורה והעיר האבודה", עיבוד קולנועי לייב אקשן לסדרת האנימציה, ולוהקה לסרט האנסמבל הקומי הרומנטי של חג המולד "Let It Snow". באותה שנה היא לוהקה לצד ג'ייסון מומואה לסרט "צדק של אב" עבור נטפליקס.
ב-14 באוקטובר 2019, מונר הודיעה למעריציה באמצעות פוסט בחשבון האינסטגרם שלה כי החליטה לשנות את שם הבמה שלה לאיזבלה מרסד, לזכר סבתה המנוחה אותה מעולם לא פגשה. מונר הסבירה מאוחר יותר כי לא שינתה את שמה באופן חוקי ואמרה כי זה היה "רק שם במה אבל יש לזה משמעות עמוקה יותר". הסינגל הראשון שלה, "Papi", יצא ב-25 באוקטובר 2019, ולאחר מכן יצא הקליפ הראשון שלה ב-6 בנובמבר 2019. ב-22 במאי 2020 הוציאה מרסד את EP הבכורה שלה, The Better Half of Me; ונבחר לאחד מ-15 האמנים הפרואנים החדשים הטובים ביותר של בילבורד להאזנה ביולי 2020.
במרץ 2022 הוכרז כי מונר תככב בעיבוד הקולנועי לספרו של ג'ון גרין "צבים כל הדרך למטה", כאשר הצילומים יחלו באפריל 2022.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | The House That Jack Built | נדיה הצעירה |  |
| 2016 | חטיבת הביניים: השנים הגרועות של חיי (אנ') | ז'אן גאלטה |  |
| 2017 | רובוטריקים: האביר האחרון | איזבלה |  |
| 2017 | שודדי הפיצוחים 2: טבעי להשתגע | הת'ר | דיבוב |
| 2018 | סיקאריו: הנקמה | איזבל רייס |  |
| 2018 | פתאום משפחה | ליזי |  |
| 2019 | דורה והעיר האבודה | דורה |  |
| 2019 | כשהשלג יורד | ג'ולי |  |
| 2021 | ספיריט: לחופש נולד | לאקי פרסקוט | דיבוב |
| 2021 | צדק של אב | רייצ'ל קופר |  |
| 2022 | אבי הכלה | קורה הררה |  |
| 2022 | רוזלין | יוליה (אנ') |  |
| 2023 | סיפור הברווזים | קים | דיבוב |
| 2024 | מאדאם ווב | ספיידרגירל / אניה קוראזון (אנ') |  |
| 2024 | הנוסע השמיני: רומולוס | קיי הריסון |  |
| 2024 | צבים כל הדרך למטה | אייזה הולמס |  |
| 2025 | סופרמן | הוקגירל |  |
| TBA | Dutch and Razzlekhan | קרלה ורגאס |  |
| יפורסם בהמשך | Ballerina Overdrive |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Growing Up Fisher | ג'ני | 7 פרקים |
| 2014–2016 | 100 דברים להספיק לפני התיכון | סי ג'יי מרטין | תפקיד ראשי; 25 פרקים |
| 2014–2017 | דורה והחברים בעיר הגדולה | קייט | דיבוב; 40 פרקים |
| 2015 | אדם המפוצל | לורי קולינס | סרט טלוויזיה של ניקלודיאון |
| 2016 | Legends of the Hidden Temple | סיידי | סרט טלוויזיה של ניקלודיאון |
| 2021 | מאיה ושלושת הלוחמים | המלכה האלמנה | דיבוב; 4 פרקים |
| 2022 | Spirit & Friends | לאקי פרסקוט | דיבוב; סדרת רשת; 6 פרקים |
| יפורסם בהמשך | האחרונים מבינינו | דינה | עונה שנייה; פרויקט עתידי |
יהלי מרגלית טופול

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 2000 (בת 24) ישראל
 סוגה מועדפת:  דיבוב, נגינה, שירה
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 מקום לימודים:  בית הספר לבלט רינטה  בית הספר לאמנויות - קמפוס אריסון  בית הספר לבלט נוטינג היל
 פרופיל ב-IMDb
יהלי מרגלית טופול (נולדה ב-15 במרץ 2000) היא שחקנית ומדבבת ישראלית.
ביוגרפיה

מרגלית טופול היא בתם של השחקנית עדי טופול (בתם של חיים וגליה טופול) והמעבד המוזיקלי דרור מרגלית. לטופול אח ואחות.
ביוגרפיה > דיבוב

מרגלית טופול החלה לדבב סרטים וסדרות טלוויזיה בשנת 2008, בהיותה בת שמונה. בין ההפקות בהן דיבבה נכללות "היכון, חידון, הופ!", "קונג פו פנדה 2", "חלומו של דולפין", "אלפא ואומגה", "גנוב על הירח", "ג'ננה בסוואנה", "כוח G", "רנגו", "פו הדוב", "אומי זומי", "זומזומים", "חבורת הגופים", "דינו דן", "מסביב לעולם ב-50 שנה", "הממלכה הקטנה", "הנסיכה והצפרדע", "גשם של פלאפל", "קורליין ודלת הקסמים", "פלאנט 51" ו"למעלה".
ביוגרפיה > משחק

ב-2022 שיחקה במחזמר "ביקור התזמורת" בלונדון בכיכובם של מירי מסיקה ואלון אבוטבול.
ב-2023 לוהקה לתפקיד משנה כסילקה (ססיליה קובצ'ובה) בסדרת הטלוויזיה של פיקוק "המקעקע מאושוויץ" המבוססת על ספר באותו השם. הסדרה עלתה לשידור ב-2 במאי 2024.
ב-2023 לוהקה לתפקיד לורן גיבסון בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס "המדריך לרצח לילדות טובות" בכיכובה של אמה מאיירס. הסדרה עלתה לשידור ב-1 באוגוסט 2024.
בשנת 2025 שיחקה בסדרה ההיסטורית "בית דוד" בהפקת אולפני אמזון; שם גילמה את דמותה של מרב בת שאול.