stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נורת'המפטון (מסצ'וסטס)

| --- | --- |
דגל נורת'המפטוןדגל נורת'המפטון

 מדינה / טריטוריה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  מסצ'וסטס מסצ'וסטס
 חבל ארץ:  ניו אינגלנד
 ראש העיר:  ג'ינה לואיז-סיארה (החל מינואר 2022)
 שפה רשמית:  אנגלית
 תאריך ייסוד:  18 במאי 1653
 שטח:  35.75 קמ"ר
 גובה:  59 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  28,549 (2010)
 קואורדינטות:  42°19′30″N 72°38′30″W﻿ / ﻿42.325°N 72.641666666667°W﻿ / 42.325; -72.641666666667 
 אזור זמן:  אזור זמן מזרחי
 http://www.northamptonma.gov
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה נורת'המפטון(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה נורת'המפטון(למפת מסצ'וסטס רגילה) בוסטון ספרינגפילד ווסטר לוול קיימברידג' ניו בדפורד פיטספילד פלימות' ניו המפשייר ורמונט ניו יורק  קונטיקט רוד איילנד  האוקיינוס האטלנטי נורת'המפטון(למפת מסצ'וסטס מוגדלת) בוסטון ספרינגפילד ווסטר לוול קיימברידג' ניו בדפורד פיטספילד פלימות' ניו המפשייר ורמונט ניו יורק  קונטיקט רוד איילנד  האוקיינוס האטלנטי נורת'המפטון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
נורת'המפטון (באנגלית: Northampton) היא עיר במחוז המפשייר, מדינת מסצ'וסטס, חבל ניו אינגלנד בארצות הברית. העיר היא מהחשובות במדינת מסצ'וסטס ואוכלוסייתה מונה 29,571 איש נכון לשנת 2020. העיר מהווה גם מרכז חינוכי ותרבותי. העיר עוברת על נהר קונטיקט.
האזור יושב בשנת 1653 ונקרא על שם העיר נורת'המפטון, צפון אנגליה. לאחר מכן היא הפכה לקהילה חקלאית בעיקרה של מתיישבים אנגלים. במהלך מלחמת המלך ויליאם ומלחמת המלכה אן (חלק מהמלחמות הבין-קולוניאליות בין בריטניה לצרפת), האזור היה לזירת קרב והיה נתון לפשיטות צבאיות שפגעו קשות באוכלוסייה האזרחית. טחנת צמר הוקמה בשנת 1809, וחוברה למערכת ייצור הצמר הגדולה בגדות קונטיקט באמצעות תעלה (1834) וברכבת (1845). נורת'המפטון התפתחה כמרכז ייצור, במיוחד עבור משי. תנופה גדולה ניתנה לצמיחתה של נורת'המפטון על ידי הקמתו בשנת 1875 של סמית' קולג'. נשיא ארצות הברית השלושים, קלווין קולידג', שעסק בעריכת משפטים בנורת'המפטון, כיהן כראש העיר (בשנים 1910–1911) ונפטר בביתו שם בשנת 1933; בספריית פורבס (נבנתה ב-1893) נמצא אוסף מזכרות של קולידג'.
כלכלת העיר תלויה היום בעיקר בשירותים ציבוריים (חינוך ובריאות) ומסחר. הייצור כולל יציקות פלסטיק, ציוד אלקטרוני ומכשירים לחישת חום. פארק הזיכרון לוק הוא אזור בילוי פופולרי.
משבר אמצע החיים

משבר אמצע החיים הוא מונח המתאר תקופה של חוסר סיפוק עצמי דרמטי אשר לכאורה מורגשת בגיל המעבר אצל גברים או אצל נשים (בין הגילאים 35-60 ונקראת גם משבר גיל 40). המושג הוצג לראשונה על ידי הפסיכואנליטיקאי הקנדי אליוט ז'אק והפך לפופולרי בשנות ה־70 של המאה העשרים עם פרסום ספרה של גייל שיהי - מעברים. התופעה מתוארת כמשבר פסיכולוגי שמגיע מתוך אירועים שונים בחייו של אדם שמנכיחים את עובדת היותו אדם בר חלוף, שהוא מזדקן ושהמוות מתקרב ובלתי נמנע. לעיתים רבות, המעברים בהם אנשים מתנסים בשנים הללו, כגון הזדקנות באופן כללי, הפסקת הווסת, הזדקנות ומות ההורים, עזיבה של ילדים את בית ההורים, יכולים לגרום למשבר מסוג זה. התוצאה יכולה להיות רצון לבצע שינויים משמעותיים באספקטים מרכזים של חיי היום יום, בקריירה, בנישואים, או במערכות היחסים.
בספרות המדעית קיימת מחלוקת לגבי התופעה, ולא ברור אם היא אכן תופעה נפוצה.
סיבות למשבר

בערך 10% מהמבוגרים בגיל המעבר חוו את "משבר אמצע החיים", המצב קורה בשכיחות הגדולה ביותר בין הגילאים 35 - 50. מחקר גדול אשר נערך בשנות התשעים מצא שהגיל הממוצע של משבר אמצע החיים היה 46. משבר אמצע החיים אורך בערך 3 עד 10 שנים אצל גברים ו-2 עד 5 שנים אצל נשים.
בתקופה זו רוב האנשים חשופים למקרים כואבים כגון אובדן של אדם אהוב וקרוב, בעיות קריירה ופרנסה ובעיות בזוגיות.
משבר אמצע החיים יכול להיגרם כתוצאה מההזדקנות עצמה או כתוצאה מהזדקנות בשילוב עם שינויים או בעיות אשר אדם חווה, או חרטות על העבר לגבי:
עבודה או קריירה.
מערכות יחסים.
התבגרותם של הילדים.
הזדקנות או מות ההורים.
שינויים פיזיים שקשורים בתהליכי ההזדקנות.
משבר אמצע החיים ככל הנראה משפיע על גברים ונשים באופן שונה. חוקרים הציעו שהגורמים למשבר אמצע החיים שונים בין גברים לנשים, כאשר אצל גברים לרוב הוא נגרם בשל עניינים הקשורים לעבודה או הקריירה.
מחקרים על הבדלים בין-תרבותיים הראו שתרבויות שונות חשופות במידה שונה לתופעה הזו. הדבר יכול להיות תלוי מקום, תרבות, תפישה חברתית, דת, תזונה ועוד.
מאפייני המשבר

אנשים אשר חווים "משבר אמצע החיים" מעידים כי חוו חלק מהרגשות הבאים:
הרצון לחפש חלום או מטרה בלתי-מוגדרים.
תחושת החמצה וחרטה גדולה על מטרות אשר לא הושגו עד כה.
תחושות חוסר ביטחון ונחיתות לעומת קולגות מצליחים יותר בקריירה.
רצון להרגיש שוב צעירים.
צורך להיות יותר זמן לבד או עם חברים מסוימים בלבד, הסתגרות.
תחושות חוסר מיניות או מיניות מוגברת.
רגשות קשים כגון: דיכאון, חרדות, קינאה, חרטה, בלבול, כעס או טינה בעקבות חוסר סיפוק בתחומי החיים השונים כגון: זוגיות, עבודה, בריאות, מצב כלכלית סטטוס חברתי, מקום מגורים וכדומה.
צורך לפצות או לכפר על טעויות שנעשו בעבר
אובדן שמחת החיים בעקבות אותם שינויים כגון: אובדן הנעורים, אובדן אפשרי של ההורים מחד, פרידה מסוימת מהילדים מאידך שגדלים ופחות זקוקים להורים בצורה בה היו זקוקים להם בעבר.
התנהגויות אופייניות:
התמכרות לאלכוהול.
רכישת מוצרים יוצאי דופן או פריטים יקרים כגון בגדים, מכוניות ספורט, תכשיטים, קעקועים, אופנועים, וכו'.
דיכאון.
תשומת לב מיוחדת למראה החיצוני.
הבדלים בין גברים לנשים:

התופעה משפיעה על גברים ועל נשים בצורה שונה מאחר שמעצם תפקידם השונה בחברה ובמשפחה, גורמי הלחץ שחלים עליהם הם שונים.
אצל גברים המשבר יכול לבוא לידי ביטוי לדוגמה ברכישה של פריט אקזוטי כמו מכונית מרוץ יקרה או בחיפוש אחר אינטימיות עם נשים צעירות וברוב המקרים נגרם בגלל בעיות בקריירה ובעבודה.
אצל נשים המשבר מתאפיין בעיקר בבדיקה מחודשת של תפקידיהן וזהותן האישיים או בדחף לעשות שינויים בזוגיות או בקריירה.
תאוריות פסיכולוגיות

התאוריה היונגיאנית של קארל גוסטב יונג מתארת את התקופה של אמצע החיים כמפתח לתהליך אינדיבידואליות שהוא תהליך מודעות עצמית והגשמה עצמית שמכיל בתוכו הרבה ניגודים.
אף על פי שקרל יונג עצמו לא מתאר את משבר אמצע החיים כמשבר ממשי, הוא מתאר תהליכים פנימיים שקורים בתקופה הזו בהם מחשבות, תחושות, רגשות יכולים להוביל להרבה בלבול לגבי החיים והמטרות בחיים.
ראו גם

משמעות החיים
גיל המעבר אצל גברים
Elliott Jaques
לקריאה נוספת

Scientific American MIND Magazine February 2009 article titled Is the Midlife Crisis a Myth? by David Almeida, professor of human development and family studies at Pennsylvania State University
הערות שוליים

↑  "More On The Midlife Crisis You May Never Have". 2006-07-10. אורכב מ-המקור ב-2009-02-19. נבדק ב-2008-02-10.
↑  אורנה רודי, ‏פרנסה או קריירה?, אורנה רודי, באתר גלובס, 2 ביולי 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539356205171  NKC: ph361999
משאל העם על עצמאות אלג'יריה (1962)

משאל העם על עצמאות אלג'יריה היה משאל עם שהתקיים באלג'יריה הצרפתית ב-1 ביולי 1962.
בעקבות משאל העם, צרפת הכריזה על עצמאותה של אלג'יריה ב-3 ביולי, שפורסם ביומן יום לאחר מכן, ואילו מנהיגי אלג'יריה הכריזו על עצמאותם ב-5 ביולי, שיחגג אחר כך כיום העצמאות של אלג'יריה (אנ')‏. כאשר אלג'יריה הפסיקה להיות כחלק משליטתה של צרפת, היא גם הפסיקה את חברותה בקהילות האירופיות (אנ')‏.
רקע

מלחמת העצמאות של אלג'יריה התחילה יחד עם התקפות טוסיינט רוז' שבוצע על ידי החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה (FLN) ב-1 בנובמבר 1954. המלחמה זלגה גם לצרפת, כולל משבר פוליטי ואלג'יראי במאי 1958 שהוביל לבסוף לנפילתה של הרפובליקה הצרפתית הרביעית. הכוחות הצרפתים השתמשו באמצעים אכזריים בשביל לדכא לאומנים אלג'יראים. שימוש אמצעים אלו גרמו לניכור בצרפת המטרופולינית והפחיתו את היוקרה הצרפתית.
ב-1960, נשיא צרפת, שארל דה גול, הסכים למשא ומתן עם ה-FLN לאחר קיומן של הפגנות גדולות באלג'יר ובערים אחרות. משאל עם מ-1961 איפשר את ההגדרה העצמית לאלג'יריה אושר על ידי כ-75% מהמצביעים (כולל כ-70% מהמצביעים באלג'יריה). המשא ומתן הסתיים עם חתימת הסכמי אוויאן במרץ 1962, שאושרו על ידי 91% מהמצביעים במשאל עם ב-8 באפריל.
תוצאות המשאל

שאלת משאל העם הייתה:
האם אתה רוצה שאלג'יריה תהפוך למדינה עצמאית, שתשתף פעולה עם צרפת בתנאים שהוגדרו בהצהרות של 19 במרץ 1962?
| אפשרות בחירה | אפשרות בחירה | הצבעות | אחוזים |
| --- | --- | --- | --- |
|  | כן | 5,975,581 | 99.72% |
|  | לא | 16,534 | 0.28% |

| קולות תקפים | קולות תקפים | 5,992,115 | 99.58% |
| קולות פסולים או פתקים לבנים | קולות פסולים או פתקים לבנים | 25,565 | 0.42% |

| סך הקולות | סך הקולות | 6,017,680 | 91.9% |
| בעלי זכות הצבעה | בעלי זכות הצבעה | 6,549,736 | 100% |

מקור:
לאחר קיום המשאל

אף על פי שההכרזה הרשמית על עצמאותה של אלג'יריה נערכה ב-5 ביולי, צרפת הורשתה לשמור על בסיס הימים שלה במר אל קביר (אנ') למשך 15 שנה. עם זאת, כל הכוחות נסוגו ב-1967.
ההיסטוריון הקנדי ג'ון סי. קיירנס הצהיר ב-1962 כי:
במובנים מסוימים, השנה האחרונה הייתה גרועה יותר. המתח מעולם לא היה גבוה יותר. ההתנתקות [של אלג'יריה] מצרפת לפחות מעולם לא הייתה גדולה יותר. אכזריות חסרת המוח של כולם מעולם לא הייתה אבסורדית ופראית יותר. השנה האחרונה, שנמתחה מתוך התקווה באביב 1961 להפסקת האש [שנחתמה] ב-18 במרץ 1962 נמשך עונה של אגרוף צללים, איומים כוזבים, כניעה והיסטריה רצחנית. אלג'יריה הצרפתית מתה קשה. ייסוריה היו מסומנים בפאניקה ובאכזריות מכוערים ככל שיכול היה להראות את התיעוד של האימפריאליזם האירופי. באביב 1962, גוויית האימפריה האומללה עדיין רועדת ומשתלחת ומכתימה את עצמה בשבריר. כל פרק מותו, שנמדד לפחות שבע וחצי שנים, היווה אולי את האירוע הפאתטי והמצועצע ביותר בכל תולדות הקולוניאליזם. קשה לראות איך מישהו שיש לו חשיבות ברשת הסבוכה של הסכסוך, נראה טוב. אף אחד לא ניצח את הסכסוך [הזה], אף אחד לא שלט בו.
הערות שוליים

↑  Declaration recognising Algeria’s independence (Paris, 3 July 1962) (אורכב 22.06.2020 בארכיון Wayback Machine) CVCE
↑  Background Notes (אורכב 23.06.2020 בארכיון Wayback Machine) United States Department of State. Office of Media Services, p3
↑  Birchall, Ian H. (2012). European revolutionaries and Algerian independence, 1954-1962. Socialist Platform Ltd. ISBN 9780850366655. OCLC 813541956.
↑  Calçada, Miquel (2012-12-13). "Analysis of the Algerian War of Independence or Les Événements: A lost opportunity for peace". Journal of Conflictology. 3 (2). doi:10.7238/joc.v3i2.1552. ISSN 2013-8857.
↑  Towers, John W. (2002-04-09). The French in Algeria, 1954-1962 Military Success Failure of Grand Strategy. Fort Belvoir, VA. doi:10.21236/ada404412.
↑  Casassus, Barbara (2018-09-13). "France admits role in torture and murder of mathematician during Algerian war". Nature. doi:10.1038/d41586-018-06690-w. ISSN 0028-0836.
↑  Armstrong, Philip (2014). "In Fraternity's Wake: Nancy, Derrida, and Algerian Independence". Diacritics (באנגלית). 42 (2): 60–81. doi:10.1353/dia.2014.0007. ISSN 1080-6539.
↑  Direct Democracy
↑  Cairns, J. C. (1962). Algeria: The Last Ordeal. International Journal, 17(2), 87–97.
משושה שבתאי

משושה שבתאי כפי שנצפה על ידי גשושית החלל קאסיני, 2014
שינוי צבע המשושה מכחול (צד שמאל, 2013) לכתום (צד ימין, 2017)
משושה שבתאי הוא ענן בצורת משושה, הנמצא בקוטבו הצפוני של כוכב הלכת שבתאי, אשר כנראה מורכב מזרם סילון של גזי אטמוספירה הנעים בכ-2342 קמ"ש. אורך צלעות המשושה הם 14,500 ק"מ בקירוב, כ-2,000 ק"מ יותר מקוטרו של כדור הארץ. רוחב המשושה הוא 29,000 ק"מ וגובהו כנראה כ-300 ק"מ בקירוב.
המשושה התגלה במהלך תוכנית וויאג'ר ב-1981 ולאחר מכן נחקר שנית על ידי הגשושית קאסיני ב-2006, כאשר צבעו השתנה מכחול לזהוב במהלך אותן שנים.
בקוטבו הדרומי של שבתאי אין משושה, כפי שהראה טלסקופ החלל האבל, אלא מערבולת. קיימת מערבולת נוספת במרכז המשושה הצפוני. קיימות השערות רבות למקור צורת המשושה העוסקות בזרימה טורבולנטית באטמוספירת שבתאי.
ראו גם

שבתאי
הערות שוליים

↑  The eye of Saturn
↑  Caldwell, John; Turgeon, Benoit; Hua, Xin-Min; Barnet, Christopher D.; Westphal, James A. (1993). "The Drift of Saturn's North Polar Spot Observed by the Hubble Space Telescope". Science. 260 (5106): 326–9. Bibcode:1993Sci...260..326C. doi:10.1126/science.260.5106.326. PMID 17838248.
↑  "Saturn's Strange Hexagon". NASA. 27 במרץ 2007. נבדק ב-1 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sánchez-Lavega, A.; Pérez-Hoyos, S.; French, R. G. (2002). "Hubble Space Telescope Observations of the Atmospheric Dynamics in Saturn's South Pole from 1997 to 2002". American Astronomical Society. 34: 13.07. Bibcode:2002DPS....34.1307S. אורכב מ-המקור ב-5 בספטמבר 2008. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Barbosa Aguiar, Ana C.; Read, Peter L.; Wordsworth, Robin D.; Salter, Tara; Hiro Yamazaki, Y. (2010). "A laboratory model of Saturn's North Polar Hexagon". Icarus. 206 (2): 755–63. Bibcode:2010Icar..206..755B. doi:10.1016/j.icarus.2009.10.022.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נורת' שור (ניו זילנד)

| --- | --- |

 מדינה:  ניו זילנד ניו זילנד
 חבל:  אוקלנד
 ראש העיר:  אנדרו וויליאמס
 שטח:  130 קמ"ר
 תאריך נטישה:  31 באוקטובר 2010
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  229,000 (2010)
  ‑ צפיפות:  1,583.9 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  36°46′S 174°44′E﻿ / ﻿36.76°S 174.73°E﻿ / -36.76; 174.73 
 אזור זמן:  UTC +12
 www.NorthShoreCity.govt.nz
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ניו זילנד מוגדלת) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןנורת' שור(למפת ניו זילנד רגילה) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןנורת' שור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
נורת' שור (באנגלית: North Shore) היא עיר בחבל אוקלנד שבאי הצפוני של ניו זילנד. העיר ממוקמת צפונית לאוקלנד סיטי.
ביוני 2010 מנתה העיר כ-229,000 תושבים, ועם שטח של 130 קמ"ר ורצועת חוף באורך 141 ק"מ, היא העיר הרביעית בגודלה בניו זילנד הן מבחינת שטח והן מבחינת אוכלוסייה. היא העיר הצפופה בניו זילנד עם כ-1,583 תושבים לקילומטר מרובע.
שני גשרים מקשרים את העיר עם אוקלנד סיטי מדרום, ועם העיר וייטאקרה (Waitakere) במערב.
ערים תאומות

טאיוואן טייצ'ונג, טאיוואן
הרפובליקה העממית של סין צ'ינגדאו, הרפובליקה העממית של סין
מרטין מונטויה

מרטין מונטויה אי טוראלבו (בקטלאנית: Martín Montoya i Torralbo; נולד ב-14 באפריל 1991 בגאבה, קטלוניה) הוא כדורגלן ספרדי קטלאני המשחק בעמדת המגן הימני באריס סלוניקי.
ראשית חייו

מונטויה החל לשחק כדורגל בקבוצת הכדורגל המקומית, גאבה. בשנת 1999, בגיל 8, הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה, ה"לה מאסיה". הוא התקדם בקבוצות הנוער השונות של ברצלונה, עד שלבסוף הגיע לברצלונה אתלטיק בשנת 2009. בעונת 2009/2010 שיחק מונטויה 22 משחקים בברצלונה ב', תחת המאמן לואיס אנריקה, וסייע לקבוצה לחזור לליגה הספרדית השנייה לאחר 11 שנות היעדרות.
קריירת מועדונים

את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ברצלונה ערך מונטויה בתאריך 26 בפברואר 2011, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-85 במקום אדריאנו קוריירה, בניצחון 0–3 של קבוצתו על מיורקה. ב-30 באפריל, נפצע מונטויה בהפסד הליגה 2-1 לריאל סוסיאדד לקראת סוף המשחק. מונטויה שבר את עצם הבריח והושבת עד לסוף העונה.
את רוב עונת 2011/2012 בילה מונטויה עם קבוצת המילואים, אף על פי שהתאמן ושיחק מדי פעם עם קבוצת הבוגרים. ב-12 בינואר 2012 פתח לראשונה בהרכב הקבוצה הבוגרת, במסגרת גביע המלך הספרדי, במשחק חוץ נגד אוסאסונה, בו ניצחה ברצלונה 1–2.
בשל פציעה של דני אלבס, שיחק מונטויה 90 דקות בגמר גביע המלך הספרדי נגד אתלטיק בילבאו, שנערך בתאריך 25 במאי 2012, באצטדיון ויסנטה קלדרון, במדריד. ברצלונה ניצחה 0–3 במשחק זה וזכתה בגביע.
את שערו הראשון בקריירה המקצועית, הבקיע מונטויה בדקה ה-16, בתאריך 1 ביוני 2013, במחזור ה-38 של הלה ליגה, נגד מאלגה.
ב-9 באוגוסט 2018 חתם מונטויה בברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג.
ב-25 באוגוסט 2020 חזר מונטויה לריאל בטיס וחתם לארבע שנים.
ב-8 באוגוסט 2023 חתם לשנתיים באריס סלוניקי.
נבחרת לאומית > נבחרת ספרד

בשנת 2011 זומן מונטויה לנבחרת ספרד עד גיל 21, לקראת אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2011 שנערכה בדנמרק. מונטויה היה שחקן הרכב ופתח בכל המשחקים. ספרד זכתה בטורניר לאחר ניצחון 0–2 על שווייץ בגמר.
ב-25 באוגוסט 2011, זומן לראשונה מונטויה לסגל הנבחרת הבוגרת, על ידי מאמן הנבחרת ויסנטה דל בוסקה, לקראת צמד משחקי הידידות נגד צ'ילה ונגד ליכטנשטיין, אך לא שותף באף משחק.
בשנת 2013 זומן מונטויה שוב, לנבחרת ספרד עד גיל 21, לקראת אליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2013 שנערכה בישראל. שוב, מונטויה היה שחקן הרכב ופתח בכל המשחקים. ספרד שוב זכתה בטורניר לאחר ניצחון 2–4 על איטליה בגמר, שנערך באצטדיון טדי שבירושלים.
נבחרת לאומית > נבחרת קטלוניה

מונטויה הוא גם שחקנה של קטלוניה והוא החל לשחק במדיה ב-2011. הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת קטלוניה הייתה בתאריך ה-30 בדצמבר 2011, נגד תוניסיה, באצטדיון האולימפי ליואיס קומפאניס. המשחק נגמר בתיקו 0-0. הופעה נוספת של מונטויה בקטלוניה הייתה בתאריך ה-2 בינואר 2013, נגד ניגריה, באצטדיון קורנליה-לה פראט. המשחק נגמר בתיקו 1-1.
תארים > ברצלונה

אליפות הליגה (3): 2010/2011, 2012/2013, 2014/2015
גביע המלך הספרדי (2): 2011/2012, 2014/2015
הסופר קאפ הספרדי (1): 2013
ליגת האלופות (1): 2014/2015
תארים > ריאל בטיס

גביע המלך: 2021/2022
תארים > נבחרת ספרד עד גיל 21

אליפות אירופה עד גיל 21 - 2011, 2013
הערות שוליים

↑  העברות בעולם - 26.8: צ'לסי השלימה את רכישת בן צ'ילוול, באתר וואלה, 26 באוגוסט 2020
↑  ספרד אלופת אירופה עם 2:4 על איטליה בטדי מערכת אתר ONE
| נבחרת ספרד – אולימפיאדת לונדון 2012 |
| --- | --- | --- |
|  1 דה חאה •  2 אספיליקווטה •  3 דומינגס •  4 ח. מרטינס •  5 א. מרטינס •  6 אלבה •  7 אדריאן •  8 מוניאין •  9 רודריגו •  10 מאטה •   11 קוקה •  12 מונטויה • 13 בוטיה •  14 רומאו • 15 איסקו • 16 טייו • 17 הררה • 18 מריניו • מאמן: מייה |  1 דה חאה •  2 אספיליקווטה •  3 דומינגס •  4 ח. מרטינס •  5 א. מרטינס •  6 אלבה •  7 אדריאן •  8 מוניאין •  9 רודריגו •  10 מאטה •   11 קוקה •  12 מונטויה • 13 בוטיה •  14 רומאו • 15 איסקו • 16 טייו • 17 הררה • 18 מריניו • מאמן: מייה | ספרד |
משאל העם על עצמאות סקוטלנד (2014)

מחוזות סקוטלנד בהם רוב התושבים הצביעו נגד עצמאות
  מחוזות סקוטלנד בהם רוב התושבים הצביעו בעד עצמאות
משאל העם על עצמאות סקוטלנד (באנגלית: Scottish independence referendum) הוא משאל עם לעצמאות שנערך ב-18 בספטמבר 2014, ובו נשאלו תושבי סקוטלנד אם ישות זו תהפוך למדינה עצמאית או תישאר חלק מן הממלכה המאוחדת. השאלה שנשאלה במשאל העם הייתה "האם על סקוטלנד להיות מדינה עצמאית?" (במקור: "?Should Scotland be an independent country").
במשאל הייתה זכות הצבעה לכל תושב סקוטלנד בן 16 ומעלה. כ-55 אחוזים מהמצביעים התנגדו לעצמאות, וסקוטלנד נשארה חלק מהממלכה המאוחדת.
ב-28 במרץ 2017 הוחלט בפרלמנט הסקוטי לקיים משאל עם נוסף אודות השאלה האם סקוטלנד תיפרד מבריטניה. זאת עקב השינויים שחלו מאז משאל העם ב-2014, ביניהם ההחלטה על פרישת בריטניה מהאיחוד האירופי. החלטה זו הייתה הצהרתית בעיקרה, מאחר שלפי החוק הקיים, אין לפרלמנט הסקוטי סמכות לקבל החלטה כזו על משאל עם נוסף.
רקע

בשנת 843 לספירה אוחדה סקוטלנד בכך שקנת הראשון, מלך סקוטלנד הוכרז גם כמלך הפיקטים. 864 שנים לאחר מכן, בשנת 1707, ממלכות אנגליה וסקוטלנד אוחדו מבחינה חוקית במסגרת חוקי האיחוד של 1707, ובכך הסתיים חלקה של סקוטלנד כמדינה עצמאית והיא הפכה להיות חלק מהממלכה המאוחדת.
בשנת 1979 הועלתה בפעם הראשונה הצעה לכינון אוטונומיה לסקוטלנד במסגרת בריטניה. בפני תושבי סקוטלנד הוצגה האפשרות לתמוך בהקמת פרלמנט סקוטי עצמאי שיזכה לסמכויות בנושאי פנים. 40 אחוז מבעלי זכות הבחירה נדרשו לתמוך בהצעה כדי שתאושר, אך היא נפלה מכיוון שהתומכים בה זכו בתמיכה של 33 אחוז בלבד, 31 אחוז התנגדו להצעה והשאר לא הצביעו.
בשנת 1997 נערך משאל עם נוסף באותו נושא. הפעם זכו תומכי הפרלמנט ברוב של 74 אחוז מהקולות של המצביעים, ובשנת 1999 הוקם הפרלמנט הסקוטי. עד שנת 2011 נהנו המפלגות שתמכו בהישארות בבריטניה מרוב קולות בפרלמנט. אך בבחירות שנערכו בסקוטלנד ב-2011 זכתה ברוב המושבים בפרלמנט המפלגה הלאומית הסקוטית (SNP) אשר תומכת בהיפרדות מבריטניה. ראש ממשלת סקוטלנד ומנהיג המפלגה הלאומית הסקוטית, אלכס סלמונד, הכריז באותה העת על כוונתו לקיים משאל עם בשאלה האם סקוטלנד תישאר חלק מהממלכה המאוחדת, או תהפוך לממלכה עצמאית.
המשאל

לאחר חודשים רבים של דיונים, ב-15 באוקטובר 2012 נחתם באדינבורו הסכם בין ראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון, לבין ראש ממשלת סקוטלנד אלכס סלמונד, אשר במסגרתו הוסכם כי משאל עם על עצמאות סקוטלנד ייערך בסקוטלנד בסתיו 2014. בהמשך נקבע מועד המשאל ל-18 בספטמבר 2014.
בנוסף סוכם שתוצאת המשאל תהיה סופית ולא יערך בעתיד אי פעם עוד דיון בנושא. תחילה ביקש אלכס סלמונד שבמשאל יהיו שלוש תשובות: כן, לא ולא עם הרחבת הסמכויות של סקוטלנד, אך קמרון סירב והסכים רק לשתי תשובות: כן ולא.
המשאל > תוצאות

תוצאות המשאל פורסמו למחרת ההצבעה, ב-19 בספטמבר, בשעות הבוקר. בסך הכל 2,001,926 (כ-55.3% מהקולות הכשרים) הצביעו נגד עצמאות, ו-1,617,989 בעד עצמאות (כ-44.7% מהקולות הכשרים). 3,429 קולות נפסלו. בסך הכל הצביעו במשאל 3,623,344 איש מתוך 4,283,392 הבוחרים - 84.59 אחוזי הצבעה.
ב-28 מחוזות נרשם רוב למתנגדים לעצמאות, כשב-4 בלבד הובילו התומכים. בגלאזגו, העיר הגדולה בסקוטלנד, נרשם רוב לתומכי העצמאות, ואילו באדינבורו, הבירה הסקוטית והעיר השנייה בגודלה בחבל, נרשם רוב למתנגדים לעצמאות. אחוז המתנגדים הגבוה ביותר נרשם באיי אורקני (כ-67.2%), ואחוז התומכים הגבוה ביותר נרשם בדנדי (כ-57.3%). אחוז ההצבעה הגבוה ביותר נרשם במזרח דנברטונשייר (91.0%), והנמוך ביותר בגלאזגו (75.0%).
ראו גם

כן סקוטלנד
הערות שוליים

↑  Government accepts all Electoral Commission recommendations
↑  אנשיל פפר, נשארים או מתפצלים? || סקוטלנד תצביע אם להכריז על עצמאות, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2012
↑  ynet, סקוטלנד אמרה לא לעצמאות מבריטניה, באתר ynet, 19 בספטמבר 2014
↑  אי-פי, מנהיגת סקוטלנד: נערוך משאל עם לעצמאות עד אביב 2019, באתר הארץ, 13 במרץ 2017
↑  הגרדיאן והניו יורק טיימס, ראש ממשלת סקוטלנד סלמונד: נקיים משאל עם על עצמאות המדינה ב-2014, באתר TheMarker‏, 11 בינואר 2012
↑  אנשיל פפר, ניצחון למתנגדי העצמאות: סקוטלנד לא תפרוש מהממלכה המאוחדת, באתר הארץ, 19 בספטמבר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811571722905606
משבר אנגלופון

משבר אנגלופון (בצרפתית: Crise anglophone), הידוע גם בשמות מלחמת אמבזוניה ומלחמת האזרחים בקמרון הוא סכסוך באזור דרום קמרון. בעקבות בעיית דיכוי מחאת אזרחי דרום קמרון בשנים 2016–2017, אזורים אמבזונים בשטחים האנגלופוניים באזור צפון מערב ודרום-מערב קמרון התפצלו מהמדינה, פתחו במסע גרילה נגד כוחות הביטחון הקמרוניים, ובהמשך הכריזו באופן חד צדדי על עצמאות. בסוף נובמבר 2017 הכריזה ממשלת קמרון מלחמה על הבדלנים ושלחה את צבאה לאזורים האנגלופוניים.
המרד החל בקנה מידה נמוך, אך הסכסוך התפשט לרוב אזורי האנגלופון תוך שנה. בקיץ 2019 שלטה הממשלה בערים הגדולות ובאזורים הכפריים, ואילו הלאומנים האמבזוניים החזיקו בחלקים כפריים ושלטו בקביעות בערים הגבוהות. כעבור שנה צצו חזיתות מוגדרות בבירור, לפעמים עם הבנה הדדית שבשתיקה בין הלוחמים מי שולט באילו אזורים; בעוד שממשלת קמרון תפשט על עיירות וכפרים שבשליטת הבדלנים, היא לא תשאף לכבוש אותם על הסף, והתמקדה במקום זאת באבטחת האזורים העירוניים הגדולים.
אלפי אנשים נהרגו במלחמה, ולמעלה מחצי מיליון אזרחים נאלצו לברוח מבתיהם. אף על פי שבשנת 2019 היה הדיאלוג הידוע הראשון בין קמרון לבין הבדלנים, כמו גם שיח לאומי מאורגן ממלכתי והענקת מעמד מיוחד לאזורים האנגלופוניים, המלחמה המשיכה להתעצם. בסוף 2019 הבחירות לפרלמנט בקמרון (שהתקיימו ב-2020) הביאו להסלמה נוספת, הבדלנים הפכו לאסרטיביים יותר בעוד קמרון פרסו כוחות נוספים. בעוד שקבוצה בדלנית אחת הכריזה על הפסקת אש חד צדדית עקב התפרצות נגיף הקורונה, קבוצות בדלניות אחרות וממשלת קמרון התעלמו מהקריאות ללכת בעקבותיה והמשיכו להילחם.
נעשו ניסיונות מוגבלים במשא ומתן. שיחות בתיווך שווייץ בשנת 2019 נכשלו בסופו של דבר, והפילוגים הפנימיים בין הבדלנים סיבכו את המצב. באותה שנה נגזרו מאסרי עולם על ידי בית הדין הצבאי בקמרון למנהיגי הבדלנים שהוסגרו מניגריה בשנת 2018. עם זאת, בעקבות לחץ בינלאומי גובר להפסקת אש גלובלית, ביולי 2020 החלה קמרון במשא ומתן עם מנהגים כלואים אלה. השיחות נערכו בין סיסיקו יוליוס איוק טאבה ומנהיגים כלואים אחרים ונציגי ממשלת קמרון.