stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קריפו
ייסוד

בשנת 1799 הוצבו שישה שוטרים ב"קמרגריכט" (Kammergericht) הפרוסי (בית משפט עליון לצדק) בברלין כדי לחקור פשעים בולטים. הם קיבלו אישור לעבוד בבגדים אזרחיים, במידת הצורך. מספרם גדל בשנים שלאחר מכן.
בשנת 1811, כללי השירות שלהם נכתבו ב-Berliner Polizeireglement (תקנות משטרת ברלין) ובשנת 1820 הונהגה דרגת קרימינלקומיסר לחוקרי פלילים. בשנת 1872 הפכו חוקרי הפלילים לענף משטרתי נפרד בשם קרימינלפוליציי, הנבדל מהמשטרה במדים ששמה היה שוצפוליציי (Schutzpolizei).
בהתבסס על הניסיון עם כוח משטרה חדש זה, מדינות גרמניות אחרות - כמו ברמן בשנת 1852 - עשו רפורמה בכוחות המשטרה שלהן ובסוף המאה התשע עשרה הוקמה קרימינלפוליציי בפריסה ארצית.
בתחילת המאה ה-20 ואחרי מלחמת העולם הראשונה, קריפו המשיכה לשמש סוכנות החקירות של המדינה הגרמנית לכל פעילות פלילית.
גרמניה הנאצית

לאחר שאדולף היטלר עלה לשלטון בינואר 1933, עברה הקרימינלפוליציי לשליטתם של חברי אס אס. הנאצים פתחו בתוכנית של "האחדה" של כל היבטי החיים הגרמניים, במטרה לחזק את אחיזתם בשלטון. ביולי 1936 הפכה המחלקה המרכזית לחקירה פלילית בפרוסיה (Landeskriminalpolizeiamt) למחלקת החקירה הפלילית המרכזית של גרמניה - משרד המשטרה הפלילית של הרייך (Reichskriminalpolizeiamt). משרד זה אוחד, יחד עם משטרת המדינה החשאית, הגסטפו (Geheime Staatspolizei - Gestapo), לשתי מחלקות משנה של משטרת הביטחון (Sicherheitspolize - SiPo).  ריינהרד היידריך היה בפיקוד כולל על ה-SiPo. ארתור נבה מונה לראש משרד המשטרה הפלילית של הרייך ודיווח להיידריך.
בספטמבר 1939 הוקם המשרד הראשי לביטחון הרייך כארגון הפיקוד הכולל של סוכנויות החקירה והביטחון השונות. ה-SiPo בוטל רשמית ומחלקותיו הוכנסו למשרד הראשי לביטחון הרייך. משרד המטרה הפלילית הפך למחלקה 5 (Amt V), הקרימינלפוליציי (קריפו, המשטרה הפלילית) של המשרד הראשי לביטחון הרייך. נבה הוחלף כמפקד הקריפו באוגוסט 1944 על ידי פרידריך פנזינגר.
אנשי הקריפו היו בעיקר בלשים וסוכנים בבגדים אזרחיים, ועבדו בשיתוף פעולה עם הגסטפו, משטרת הסדר (אורפו; Ordnungspolizei) וה-Geheime Feldpolizei.  הקריפו היה מאורגן במערכת היררכית, עם משרדים מרכזיים בכל הערים והערים הקטנות יותר. אלה, בתורם, דיווחו למשרדי המטה בערים הגרמניות הגדולות יותר, שדיווחו למחלקה החמישית של המשרד הראשי לביטחון הרייך בברלין. הקריפו עסק בעיקר בפשעים חמורים כמו אונס, רצח והצתה, וכן ב"פריצות האפלה", כינויין של פשיטות עבריינים על בתים נטושים, חנויות ובתי חרושת לדברי ערך במהלך הפצצות. הקריפו היה אחד ממקורות כוח האדם ששימשו למילוי שורות האיינזצגרופן, וכמה מפקדי קריפו בכירים, ארתור נבה ביניהם, הוצבו כמפקדי איינזצגרופן. יחידות ההרג הניידות של האיינזצגרופן פעלו ביישום הפתרון הסופי בשטחים שנכבשו על ידי מכונת המלחמה הנאצית, במסגרת השואה.
לאחר מלחמת העולם השנייה

בשנת 1945 החלו כוחות בעלות הברית הכובשים בתוכנית דה-נאציפיקציה. הובן כי במדינה טוטליטרית, מעטים היו האנשים שיכלו להשתתף בשירות הציבורי מבלי להיות חברים במפלגה הנאצית. חברות במפלגה לבדה לא נתפסה כבסיס מספיק לפיטורים, אך טענות על מעורבות או שותפות בפשעי מלחמה נאציים או פשעים נגד האנושות נחקרו ומספר פקידי משטרה הורשעו.
עם זאת, בעלות הברית סברו כי שלטון החוק יעמוד בסכנה אם יפוטרו באופן המוני פקידי משטרה ששירתו את המדינה הנאצית וכי שמירה על המשכיות של משטרה אזרחית ומקומית מלכתחילה, יחד עם כל כישוריה המעשיים וניסיונה הנצבר, היא הדרך היעילה ביותר להחזרת הדמוקרטיה לעם הגרמני. לפיכך הסתגל קריפו שוב לשינויים בפיקוח ובאחריות, וכמו במקריהם של עובדי ציבור אחרים עבר את השינוי הפוליטי והכלכלי שחל בשנים שלאחר המלחמה.
כיום

הרפובליקה הפדרלית של גרמניה מחלקת את אחריות המשטרה בין הרשויות הפדרליות והממלכתיות. משטרת המדינה או לנדספוליציי (Landespolizei) של המדינות הפדרליות מבצעת את רוב החקירות בגרמניה.
בתוך משטרת המדינה, מחלקת החקירה הפלילית מכונה Kriminalpolizei או קריפו. מחלקות קרימינלפוליציי השונות מאורגנות על פי חוק המדינה ומדווחות למשרד הפנים של מדינתן. הרוב המכריע של עבודות המשטרה מתבצעות ברמת המדינה, ולכן קרימינלפוליציי הוא שמנהל את רוב החקירות הפליליות בגרמניה.
בלשי קרימינלפוליציי חוקרים פשעים ואירועים ועובדים בבגדים אזרחיים. הם אוספים ראיות, מראיינים קורבנות ועדים ושואלים חשודים. בלשים מעורבים גם באיתור נעדרים והשבת רכוש גנוב. החוקרים עשויים להיות מוקצים לחוליות בילוש במתחם או לאחת מעשרות יחידות חקירה מיוחדות שיש להן אזור שיפוט ברובע, ברחבי העיר או באזור.
מועמדים לקריפו הם לרוב שוטרים רגילים שהצליחו היטב בבית הספר לשוטרים ובשנותיהם הראשונות לתפקיד. לאחר סינון ובדיקה קפדניים, מספר קטן נבחר לקבל השכלה טכנית בקרימינולוגיה במכללה למשטרה. המסיימים את הקורס משרתים במעמד של חניכה לשלוש שנים לפני שהם מקבלים מעמד מלא כחוקרים.
צוותי חקירה משותפים מוקמים לעיתים קרובות עם המשטרה הפדרלית הגרמנית וחוקרי המכס כדי להילחם בהברחות סמים או בפעילות פשע מאורגנת. לכל מדינה יש גם לשכת חקירות ממלכתית או Landeskriminalamt, הממוקמת בדרך כלל בבירת המדינה, כדי לסייע לקריפו במקרים הדורשים משאבים פורנזיים או משאבי חקירה.
למחלקות המשטרה הגרמנית יש מחלקות שטטשוץ (Staatsschutz) נפרדות בקריפו כדי לחקור פשע שמניעיו פוליטיים. לסוכנויות הביון הגרמניות אין סמכויות משטרה. פעיליהן אינם מורשים לבצע מעצרים, חיפושים בתחומי הפרט, חקירות או החרמות. אם הם קובעים כי נדרשים אמצעים שיפוטיים או משטרתיים, הם מוסרים את העניין לבתי המשפט, לתובעים הציבוריים או לקציני ביטחון המדינה בקריפו (מחלקות השטטשוץ) המחליטים באופן עצמאי איזו פעולה מוצדקת.
למשטרת הפלילים, ללשכת החקירות הפדרלית הגרמנית ולמשטרה הפדרלית יש חוקרים משלהם, אך אלה אינם מכונים "אנשי קריפו". מבחינה טכנית ניתן לעבור מהמשטרה הפדרלית לקריפו, אך בפועל אין כמעט ביקוש לכך.
שווייץ

האחריות לחוק ולסדר בשווייץ היא בידי הקנטונים שבהם המשטרה הקנטונלית (Kantonspolizei) אחראית לחקירות. המבנה הפדרלי השווייצרי בא לידי ביטוי במספר שירותי משטרה קנטוניים המאורגנים בדרכים שונות, אך בקנטונים דוברי הגרמנית, מחלקות החקירה הפליליות מכונות בדרך כלל "קרימינפוליציי".
לקריאה נוספת

Henry Friedlander, Friedlander, Henry (1995). The Origins of Nazi Genocide: From Euthanasia to the Final Solution. Chapel Hill: University of North Carolina Press. ISBN 978-0807822081.
Gerwarth, Robert (2011). Hitler's Hangman: The Life of Heydrich. New Haven, CT: Yale University Press. ISBN 978-0-300-11575-8.
McNab, Chris (2009). The Third Reich. Amber Books Ltd. ISBN 978-1-906626-51-8.
Weale, Adrian (2010). The SS: A New History. London: Little, Brown. ISBN 978-1408703045.
Weale, Adrian (2012). Army of Evil: A History of the SS. New York: Caliber Printing. ISBN 978-0-451-23791-0.
Williams, Max (2001). Reinhard Heydrich: The Biography, Volume 1—Road To War. Church Stretton: Ulric Publishing. ISBN 978-0-9537577-5-6.
הערות שוליים

1 2 3  Williams 2001, p. 77.
↑  Friedlander 1995, p. 55.
1 2  Weale 2012, pp. 140–144.
↑  Weale 2012, p. 149.
↑  Weale 2012, pp. 133, 134, 140–144.
↑  Gerwarth 2011, p. 163.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4165743-3
רות באום

| --- | --- |

 לידה:  26 בדצמבר 1922 ורשה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  22 בפברואר 2022 (בגיל 99) חיפה, ישראל 
 מדינה:  פולין, ישראל 
 תאריך עלייה:  1957
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ורוצלב 
 שפות היצירה:  פולנית, יידיש, רוסית
 תקופת הפעילות:  1937–2022 (כ־85 שנים)
 
רות באום (בפולנית: Ruth Baum;‏ 26 בדצמבר 1922 – 22 בפברואר 2022) הייתה סופרת ועיתונאית יהודיה שפרסמה וכתבה ביידיש ובפולנית.
ספסל לזכר רות באום בגן שעשועים בחיפה
ביוגרפיה

נולדה בוורשה, פולין למשפחת בקר, ב-26 בדצמבר 1922.
בשנת 1937, החלה לפרסם בעיתון "מָאלִי פְּשֶגְלוֹנְד" (Mały Przegląd - "סקירה קטנה") מוסף לילדים ולנוער שייסד יאנוש קורצ'אק.
במהלך מלחמת העולם השנייה היא ברחה לברית המועצות יחד עם משפחתו של אחיה הבכור. במהלך המלחמה הופרדה ממשפחתה ועבדה גם במכרות וגם כמתוגרמנית במחנה שבויים גרמניים ליד אורסק. כמו כן שם התחילה לפרסם את סיפוריה, שתורגמו לרוסית, על חוויותיה בבית הספר.
עם סיום המלחמה חזרה לפולין והתגוררה בוורוצלב, שם למדה ספרות ופילוסופיה באוניברסיטת ורוצלב. כמו כן עבדה במדור הספרותי של רשות השידור ופרסמה בשבועון היידי פאלקסשטימע.
באום הרגישה חוסר נוחות כיהודיה לאחר המלחמה בפולין, ומצד שני היו לה רגשות מעורבים לעלות לישראל. למרות זאת עלתה לישראל ב-1957 וניסתה להשתלב. היה לה קשה לכתוב וליצור בעברית והיא המשיכה לכתוב וליצור בפולנית. באום כתבה בשבועון הישראלי בפולנית "נוביני קורייר" (Nowiny Kurier) במשך שנים. כמו כן פרסמה סיפורים בכתב העת "קונטורי" שיצא לאור בפולנית בארץ. פרסמה ארבעה ספרים בשפה הפולנית וסיפורים שלה גם הופיעו בעיתונות העברית. הייתה חברת האיגוד הסופרים הפולנים בישראל.
ספריה של באום נמצאים גם במכון הפולני בישראל, בספריית יד ושם ובמוזיאון ליהדות פולין בוורשה.
נפטרה בחיפה ב-22 בפברואר 2022. איור של מכונת כתיבה משולב על מצבתה כדי להדגיש את ההמצאה שהכי השפיעה על חייה לדעתה.
ספרים שכתבה

"חיים לא רומנטיים" Życie nieromantyczne : opowiadania ‏ (1974)
"החודש השלושה עשר" Trzynasty miesiąc roku : powieść ‏ (1977)
"בנו של פריץ וסיפורים אחרים" Syn dziedzica i inne opowiadania ‏ (1999)
גן שעל הר געש Ogród na wulkanie ‏ (2007)
חלק מהסיפורים פורסמו גם באנתולוגיה על ספרות יהודית פולנית - Por­traits in Lit­er­a­ture: The Jews of Poland, An Anthology
הערות שוליים

1 2 3 4  "Ruth Baum". POLIN Museum of the History of Polish Jews. 2018. נבדק ב-22 באוגוסט 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "רות באום". לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית אוניברסיטת בן גוריון בנגב.
↑  Lesław Marian Bartelski (1995). Polscy pisarze współcześni, 1939-1991: Leksykon. Warszawa: Wydawnictwo Naukowe PWN. ISBN 83-01-11593-9.
↑  נתן גרוס, הספר הפולני שנדפס בישראל, מעריב, 8 באוגוסט 1975
1 2  "Story: Unexpected Expectencies, Israel, 22/02/2022". Lili’s Travel Diaries. 23 במרץ 2022. נבדק ב-22 באוגוסט 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hava Ben-Zvi, Vallentine Mitchell, ed. (2011). Por traits in Literature: The Jews of Poland, An Anthology. European Jewish Publications Society.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258215705171  PLWABN: 9810592631905606  ISNI: 0000 0001 0981 0315  LCCN: n00039416  NKC: js2012731010  VIAF: 65236823   WorldCat (עם VIAF): 65236823
רוקדת בחשכה

| --- | --- |

 בימוי:  לארס פון טרייר 
 הופק בידי:  ויבקה וינדלוב 
 תסריט:  לארס פון טרייר 
 עריכה:  פרנסואה ג'דיג'יה, מולי מלן סטנסגארד 
 שחקנים ראשיים:  ביורק Anna Norberg Troels Asmussen Caroline Sascha Cogez Anna David Paprika Steen Al Agami Sean-Michael Smith Rikke Lylloff Reathel Bean Britt Bendixen Vladica Kostic Mette Berggreen John Randolph Jones Luke Reilly Noah Lazarus John Martinus סטלאן סקארסגארד ג'ואל גריי ז'ן-מארק בר פיטר סטורמר קתרין דנב דייוויד מורס Katrine Falkenberg אודו קיר קארה סימור מייקל פלסאס זליקו איבנק וינסנט פטרסון שיבון פאלון ג'נס אלבינוס Marianne Bengtsson 
 מוזיקה:  ביורק 
 צילום:  רובי מילר 
 מדינה:  דנמרק, הולנד, צרפת, איסלנד, נורווגיה, פינלנד, איטליה, ארצות הברית, שוודיה, הממלכה המאוחדת, גרמניה, ארגנטינה, ספרד 
 חברת הפקה:  Canal+, Trust Film Svenska, זנטרופה, France 3, Liberator Productions, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 חברה מפיצה:  Fine Line Features 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 במאי 2000 
 משך הקרנה:  140 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט דרמה, סרט בית משפט 
 הכנסות באתר מוג'ו:   dancerinthedark
 פרסים:  פרס דקל הזהב (לארס פון טרייר)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לסרט הטוב ביותר (Film i Väst, לארס פון טרייר, זנטרופה, Trust Film Svenska, Liberator Productions)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקנית הטובה ביותר (ביורק)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע - בחירת הקהל לבמאי הטוב ביותר (לארס פון טרייר)  פרס ג'יימסון לשחקנית הטובה ביותר של האקדמיה האירופית לקולנוע (ביורק)  פרס גויה לסרט האירופי הטוב ביותר (לארס פון טרייר)  פרס אינדפנדנט ספיריט לסרט הזר (לארס פון טרייר)  Robert Award for Best Production Design (Karl Júlíusson)  פרס השחקנית הטובה ביותר (ביורק)  פרס האקדמיה היפנית לסרט הזר המצטיין  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
רוקדת בחשכה (בדנית: Danser i mørket) הוא סרט מלודרמטי מוזיקלי דני משנת 2000 בשפה האנגלית, שנכתב ובוים על ידי לארס פון טרייר. בסרט מככבת המוזיקאית האיסלנדית ביורק כמהגרת חולמנית ועובדת מפעל הסובלת מניוון בעיניים, שחוסכת לשלם עבור ניתוח לבנה הצעיר שימנע ממנו את אותו הגורל. בסרט מככבים גם קתרין דנב, דייוויד מורס, פיטר סטורמייר, קארה סימור (אנ') וג'ואל גריי.
פסקול הסרט, שהופץ כאלבום Selmasongs, נכתב בעיקר על ידי ביורק, אך מספר שירים נעשו בעזרתו של מארק בל (אנ') והמילים נכתבו מאת פון טרייר וסיון (אנ'). שלושה שירים מתוך 'צלילי המוזיקה' של רוג'רס והמרשטיין הושמעו אף הם בסרט.
זהו הסרט השלישי ב"טרילוגיית לב הזהב" של פון טרייר; שני הסרטים האחרים הם 'לשבור את הגלים' (1996) ו-The Idiots ‏(אנ') (1998). הסרט היה הפקה משותפת בינלאומית בין חברות שמקורן בשלוש עשרה מדינות ואזורים: דנמרק, פינלנד, צרפת, גרמניה, איסלנד, הולנד, נורווגיה, שוודיה, בריטניה הוא צולם באופן ידני, והושפע מעט ממראה הדוגמה 95.
הקרנת הבכורה של רוקדת בחשכה הייתה בפסטיבל קאן לשנת 2000. הסרט זכה בפרס דקל הזהב, יחד עם פרס השחקנית הטובה ביותר עבור ביורק. השיר "ראיתי את הכל" (אנ'), עם תום יורק, הועמד לפרס האוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, אך הפסיד ל"דברים השתנו"(אנ') של בוב דילן מ"וונדר בויז" (אנ'). לסרט ביקורות מגוונות, חלקן לועגות לו כמלודרמטי וחלקן משבחות אותו כמרגש מאוד וחדשני. הסרט הופיע בהמשך על מספר רשימות של מיטב סרטי שנות האלפיים.
עלילה

במדינת וושינגטון בשנת 1964, סלמה ג'זקובה, מהגרת צ'כית, היגרה לארצות הברית עם בנה, ג'ין ג'ז'ק. הם חיים חיי עוני כשסלמה עובדת במפעל עם חברתה הטובה קתי, אותה היא מכנה קוואלדה. היא שוכרת קרוואן כבית בשטח של שוטר העיירה ביל יוסטון ואשתו לינדה. היא נעקבת על ידי ג'ף הביישן אך העקבי, שעובד גם הוא במפעל.
לסלמה יש מחלה של ניוון עיניים והיא מאבדת את ראייתה. היא חוסכת כדי לשלם עבור ניתוח לבנה שימנע ממנו מלאבד את ראייתו. היא גם משתתפת בחזרות להפקה של "צלילי המוזיקה" ויוצאת עם קאת'י לקולנוע המקומי שם הם צופים יחד במחזות זמר הוליוודיים גדולים, כאשר קוואלדה מתארת לסלמה אותם.
בחייה היומיומיים, סלמה נוטה לחלום בהקיץ. לא במאוחר, ג'ף וקוואלדה מתחילים להבין כי סלמה בקושי יכולה לראות כלל. בנוסף, ביל מגלה לסלמה שאשתו החומרנית לינדה מבזבזת יותר מהשכר שמקבל, והבנק הולך לעקל את ביתו. כדי לנחם את ביל, סלמה חושפת את מצב עיניה, בתקווה שיחד יכולו לשמור אחד את סודו של השני. לאחר מכן ביל מסתתר בפינת הבית של סלמה, בידיעה שהיא לא יכולה לראות אותו, ומתבונן בה כשהיא מכניסה סכום כסף לקופסת המטבח שלה.
למחרת, לאחר ששברה את המכונה שלה בלילה הקודם בגלל חוסר תשומת לב, סלמה מפוטרת מעבודתה. כשהיא חוזרת הביתה לשים את שכרה האחרון בכלי היא מגלה שהוא ריק; היא הולכת לדירה שממול לדווח על הגנבה לביל ולינדה, אך שומעת את לינדה מדברת כיצד ביל הביא הביתה את הכספת שלהם כדי לספור את חסכונותיהם. בידיעה שביל מרושש וכי הכסף שהוא סופר חייב להיות שלה, היא מתעמתת איתו ומנסה לקחת חזרה את הכסף. הוא מכוון עליה אקדח, ובמאבק איתה הוא נפצע. לינדה רצה לקרוא למשטרה בפקודתו של ביל. לאחר מכן, ביל מתחנן לסלמה שתנטול את חייו, ואומר לה שזו תהיה הדרך היחידה שהיא תוכל להשיב את הכסף שגנב ממנה. סלמה יורה בו כמה פעמים, אך בגלל העיוורון שלה מצליחה רק לפצוע את ביל יותר. בסופו של דבר היא גואלת אותו מייסוריו ומכה בראשו עם הכספת. סלמה נכנסת חולמת בהקיץ ומדמיינת כי גופתו של ביל קמה ורוקדת איתה באיטיות, דוחקת בה לרוץ לחופשי. היא עושה זאת, ולוקחת את הכסף למכון לעיוורים כדי לשלם על הניתוח לבנה לפני שהמשטרה תוכל לקחת את הכסף ממנה.
סלמה נתפסת ובסופו של דבר מועמדת לדין. שם היא נקשרת כאוהדת קומוניסטית ורוצחת. למרות שהיא מדברת אמת על המצב כמיטב יכולה, היא מסרבת לחשוף את סודו של ביל באומרה שהיא הבטיחה שלא תעשה זאת. בנוסף, כאשר טענה כי הסיבה שלא היה לה כסף היא הכספים ששלחה לאביה בצ'כוסלובקיה, טענה זו הוכחה כשקר, והיא הורשעה ונענשה בעונש מוות. קוואלדה וג'ף בסופו של דבר הרכיבו את חלקי הפאזל והחזירו את כספה של סלמה, והשתמשו בהם במקום עבור עורך דין שיוכל לשחרר אותה. סלמה מתעצבנת ומסרבת לקבל את עורך הדין, בוחרת לקבל את עונש המוות במקום לתת לבנה להתעוור, אך היא מבולבלת עמוקות כשהיא ממתינה למותה. למרות שסוהרת סימפתית בשם ברנדה מנסה לנחם אותה, הפקידים האחרים להוטים לראות אותה מוצאת להורג. ברנדה מעודדת את סלמה ללכת. על הגרדום היא נבעתת, כך שהיא חייבת להיות קשורה ללוח. ההיסטריה שלה גואה כשמכסים את פניה ובכך ההוצאה להורג מתעכבת. סלמה מתחילה לבכות בהיסטריה וברנדה בוכה איתה, אבל קוואלדה ממהרת להודיע לה שהניתוח עבר בהצלחה ושג'ין יוכל לראות. בהקלה, סלמה שרה את השיר האחרון על הגרדום בלי ליווי מוזיקלי, ונתלית לפני שהיא מסיימת אותו.
שחקנים

ביורק כסלמה ג'זקובה
קתרין דנב ככקאת'י (קוואלדה)
דייוויד מורס כביל יוסטון
פיטר סטורמר כג'ף
ג'ואל גריי כאולדריץ' נובי
קארה סיימור כלינדה יוסטון
ולאדיקה קוסטיק כג'ין ג'ז'ק
ג'אן-מארק בר (אנ') כנורמן
וינסנט פטרסון (אנ') כסמואל
סיובהאן פאלון (אנ') כברנדה
זליקו איבנק כתובע המחוזי
אודו קייר כד"ר פורקונטי
ג'נס אלבינוס (אנ') כמורטי
רת'ל בין כשופט
מייקל פלסאס (אנ') כאדם כועס
השחקנית ביורק, הידועה בעיקר כמלחינה עכשווית, שיחקה לעיתים רחוקות עד אז, ותיארה את תהליך הכנת הסרט הזה ככל כך תובע רגשית כך שהיא לא תשחק בשום סרט שוב (אם כי בשנת 2005 היא הופיעה באיפוק הציור של מתיו בארני). דנב ואחרים תיארו את הביצוע שלה כיותר רגשי מאשר באמת משחק. ביורק אמרה כי זו אי הבנה שהיא דחתה הצעות משחק נוספות כתוצאה מהסרט; אם כבר, היא מעולם לא רצתה לשחק אלא שיחקה במיוחד עבור לארס פון טרייר.
החלקים המוזיקליים צולמו במקביל עם יותר ממאה מצלמות דיגיטליות כך שניתן יהיה לתפוס זוויות רבות של ההופעה ולערוך אותן מאוחר יותר, ובכך לקצר את לוח הזמנים של הצילומים.
רבי יוסי בן פטרוס

| --- | --- |
 לידה:  סוף המאה ה-2 האימפריה הרומית פרובינקיה סוריה פלשתינה, האימפריה הרומית
 פטירה:  המאה ה-3 האימפריה הרומית פרובינקיה סוריה פלשתינה, האימפריה הרומית
 מקום פעילות:  ארץ ישראל
 תקופת הפעילות:  הדור הראשון לאמוראים
 השתייכות:  חז"ל, אמוראים, אמוראי ארץ ישראל
 תחומי עיסוק:  אגדה
 בני דורו:  בר קפרא, זבדי בן לוי
 אב:  פטרוס / פיטרס
 חתנים:  רבי יהושע בן לוי
 
רבי יוסי בן פטרוס היה אמורא ארץ-ישראלי בדור הראשון.
ביוגרפיה

תורתו של רבי יוסי בן פטרוס מובאת בעיקר במדרשי האגדה, שם מוזכר יחד עם בר קפרא וזבדי בן לוי.
בתלמוד הירושלמי הוא מוזכר פעמיים בלבד, בשם "רבי יוסי בר פיטרס", ובתור חמיו של רבי יהושע בן לוי.
עוד מסופר בתלמוד הירושלמי, שרבי יוסי בן פטרוס היה "להוט אחר התורה", ולכן התיר לעצמו ללמוד עם התלמידים ששלח לו בר קפרא בימי אבלו, אף על פי שלאבל אסור לעסוק בתורה. רבי יהודה בן קלונימוס משפיירא בעל יחוסי תנאים ואמוראים מתאר אותו כ"חסיד ואדם גדול ולהוט אחר דברי תורה".
מאימרותיו

בויקרא רבה מובאות מספר דרשות העוסקות בפסוק ”זִבְחֵי אֱלֹהִים רוּחַ נִשְׁבָּרָה” (תהלים, נ"א, י"ט). הדרשה הבאה, המדברת על מעלתה של התשובה, מובאת בשם רבי יוסי בן טרטס, המזוהה כרבי יוסי בן פטרוס:
מנין למי שהוא עושה תשובה שמעלין עליו כאלו עלה לירושלים ובנה את בית המקדש ובנה את המזבח ומקריב עליו כל הקרבנות שבתורה? מן הדין קריא (מן הפסוק הזה) - "זִבְחֵי אֱלֹהִים רוּחַ נִשְׁבָּרָה".
במדרש המובא גם בתלמוד הירושלמי ובמקומות נוספים, מסופר על מה שאמרו זבדי בן לוי, רבי יהושע בן לוי, ורבי יוסי בן פטרוס, בשעת מיתתם:
זבדי בן לוי ורבי יוסי בן פטרוס ורבי יהושע בן לוי קראו כל אחד ואחד מהן בשעת סילוקן מן העולם (את אחד מהפסוקים הבאים): אחד מהן קרא (תהלים, ל"ב, ו'): "על זאת יתפלל כל חסיד אליך לעת מצוא רק לשטף מים רבים אליו לא יגיעו" והאחד קרא (תהילים, ל"א, כ') "מה רב טובך אשר צפנת ליראך פעלת לחוסים בך נגד בני אדם" והאחד קרא (תהילים, ל"ג, כ"א) "כי בו ישמח לבנו".
בתלמוד הירושלמי מובא מדרש זה בנוסח אחר, המחליף את הפסוק "כי בו ישמח ליבנו" בפסוק "וישמחו כל חוסי בך לעולם ירננו" (תהלים, ה', י"ב), ומונה אותו לפני הפסוק "מה רב טובך". במדרשים אחרים מוזכרים גם הפסוקים "תערוך לפני שלחן" (תהלים, כ"ג, ה'), ו"כי טוב יום בחצריך מאלף בחרתי" (תהלים, פ"ד, י"א). הרב יהודה אדרי כתב (ע"פ הירושלמי), שהפסוק שאותו אמר רבי יוסי לפני מיתתו הוא הפסוק "ישמחו כל חוסי בך לעולם ירננו".
ריקי הרברט

ריצ'רד "ריקי" לויד הרברט (באנגלית: Richard "Ricki" Lloyd Herbert; נולד ב-10 באפריל 1961 באוקלנד) הוא כדורגלן עבר ניו זילנדי וכיום מאמן כדורגל. הוא משמש כמאמן המילטון וונדררס ואימן את נבחרת ניו זילנד עד שנת 2013. הרברט השתתף בשתי ההופעות ההיסטוריות של ניו זילנד בגביע העולם, ב-1982 בתור שחקן וב-2010 בתור מאמן.
קריירה ככדורגלן

ככדורגלן שיחק הרברט בעמדת המגן. הוא החל את הקריירה שלו בקבוצה הניו זילנדית מאונט ולינגטון ב-1978, וכעבור שנה עבר לשחק בנלסון יונייטד. ב-1980 הוא חזר למאונט ולינגטון והגיע לתקופה המוצלחת שלו במדי הקבוצה, שהניבה שתי זכיות באליפות ניו זילנד (בשנים 1980 ו-1982) ושתי זכיות בגביע צ'טהאם באותן שנים. ב-1983 הוא עבר לליגה האוסטרלית, אל קבוצת סידני אולימפיק, אך כעבור שנה אחת חזר לניו זילנד ושיחק במסגרת נבחרתה של אוניברסיטת אוקלנד.
ב-1984 עבר הרברט לאנגליה והצטרף לוולברהמפטון וונדררס (וולבס), חברה בפוטבול ליג. הוא הוחתם בקבוצה על ידי המאמן טומי דוקרטי, שאימן בעבר את הרברט גם בתקופתו באוסטרליה. הוא שיחק שנתיים במדי הקבוצה וערך 49 הופעות בסך הכל. תקופתו בוולבס לא הייתה מוצלחת, והוא היה חלק מהקבוצה שירדה לליגה השלישית באנגליה בעונת 1984/1985. במרץ 1986 הוא עזב את הקבוצה, זמן קצר לפני שירדה ליגה פעם נוספת. באותה שנה שב למאונט ולינגטון וסיים בה את הקריירה ב-1989.
הרברט שיחק גם בנבחרת הלאומית של ניו זילנד וערך את הופעת הבכורה שלו מול נבחרת מקסיקו ב-20 באוגוסט 1980, בהיותו בן 21. הוא השתתף בכל 15 משחקי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1982, שהסתיימו בהעפלה הראשונה בתולדות האומה למונדיאל. בטורניר עצמו הוא נכנס כמחליף במשחק מול סקוטלנד, ופתח בהרכב מול נבחרות ברית המועצות וברזיל החזקות. ניו זילנד הודחה בשלב הבתים לאחר שהפסידה בכל שלושת משחקיה.
בסך הכול שיחק הרברט במשך תשע שנים בנבחרת ניו זילנד, במהלכן ערך 61 הופעות וכבש שבעה שערים.
קריירה כמאמן

הרברט החל את קריירת האימון שלו בפפקורה סיטי ב-1990, בטרם עבר לאמן את יריבתה העירונית פפטוטו ב-1993. משנת 1996 החל הרברט לאמן את קבוצת סנטרל יונייטד. בשנים 1997 ו-1998 הוא הוביל את הקבוצה לשתי זכיות רצופות בגביע צ'טהאם ולסיום במקום השני בליגה הניו זילנדית. החל מעונת 1999 הופרדה ליגת הכדורגל של ניו זילנד למחוזות צפון ודרום, כך שהאלופות של שני המחוזות נפגשות למשחק מכריע על האליפות הלאומית. הרברט הוביל את קבוצתו לזכייה באליפות, לאחר ניצחון 1-3 בהארכה על דנדין טכניקל במשחק הגמר.
ההצלחות של הרברט על במת המועדונים הובילו אותו לעבודה עם התאחדות הכדורגל של ניו זילנד, וב-1999 הוא מונה למאמן נבחרת ניו זילנד עד גיל 23 במטרה להעפיל לאולימפיאדת סידני. ב-2001 הוא מונה לעוזר מאמן הנבחרת הבוגרת של ניו זילנד, וב-2003 למאמן הראשי של הנבחרת עד גיל 17. הוא אימן את הנבחרת עד גיל 23 גם בקמפיין המוקדמות לאולימפיאדת אתונה, אך לא הצליח להעפיל לטורניר.
בפברואר 2005 מונה הרברט למאמן הראשי של נבחרת ניו זילנד הבוגרת במקומו של מרק וייט, לאחר שנתיים בהן שימש כעוזר המאמן. במשחקו הראשון כמאמן התמודדה הנבחרת מול יריבתה ארוכת-השנים, נבחרת אוסטרליה. במאי 2006 קיימה הנבחרת מסע משחקים ברחבי אירופה, במהלכו ניצחה 1-3 את גרמניה, הפסידה 4-0 לברזיל וסיימה בתיקו 1-1 עם אסטוניה.
בדצמבר 2006 מונה הרברט למאמנה של קבוצת ניו זילנד נייטס מליגת העל האוסטרלית, שעמדה להיסגר בסיומה של העונה. הוא אימן את הקבוצה בחמישה משחקים שנותרו לסיום העונה, במהלכם השיג שלושה ניצחונות, תוצאת תיקו אחת והפסד אחד. ב-2007 הוא מונה למאמן קבוצה חדשה שהוקמה בליגה האוסטרלית, ולינגטון פיניקס.
במקביל החל הרברט להגיע להישגים כמאמן נבחרת ניו זילנד: ב-2007 הוא זכה בפרס מאמן השנה בניו זילנד, וב-2008 הצעיד את הנבחרת לזכייה בגביע אוקיאניה לאומות של ה-OFC. בעקבות הזכייה השתתפה הנבחרת בגביע הקונפדרציות 2009 בו הוגרלה נגד נבחרות דרום אפריקה, ברזיל ועיראק, אך סיימה במקום האחרון בבית לאחר שהשיגה נקודה אחת. הרברט הצעיד את נבחרת ניו זילנד להעפלה למונדיאל 2010 - ההעפלה השנייה בתולדות הנבחרת למונדיאל - לאחר ניצחון על נבחרת בחריין בשלב הפלייאוף על ההעפלה. במונדיאל עצמו הוגרלה ניו זילנד מול נבחרות איטליה, פרגוואי וסלובקיה.
בפברואר 2013 פוטר מאימון ולינגטון פיניקס. בשנת 2014 מונה למאמן קבוצת נורת'איסט יונייטד מ ליגת ה-ISL ההודית. בשנת 2015, מונה למאמנה של נבחרת המלדיביים בכדורגל.
תארים

גביע צ'טהאם: 1980, 1982
אליפות ניו זילנד: 1980, 1982, 1986
גביע הליגה האוסטרלית: 1983
הכדורגלן הצעיר של השנה בניו זילנד: 1980
גביע צ'טהאם: 1997, 1998
אליפות ניו זילנד: 1999
גביע אוקיאניה לאומות: 2008
מאמן השנה בניו זילנד: 2007
רות אשרי-פדן

| --- | --- |

 לידה:  27 ביולי 1964 (בת 60) ירושלים, ישראל 
 ענף מדעי:  גנטיקה מולקולרית, ביוכימיה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אגודת מקס פלאנק  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת תל אביב 
 פרסים והוקרה:  פרס דן דוד (2002) 
 תרומות עיקריות
 לימוד התפקידים של גנים המבקרים את התפתחות העין בעובר
 
רות אשרי פדן (נולדה ב-27 ביולי 1964) היא פרופסור חבר במחלקה לגנטיקה מולקולרית של האדם ולביוכימיה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. ראש המעבדה לחקר התפתחות מערכת הראייה ביונקים ולימוד התפקידים של גנים המבקרים את התפתחות העין בעובר.
ביוגרפיה

רות אשרי פדן נולדה וגדלה בירושלים. אמה היא פרופ' איתנה פדן, חוקרת בתחום המיקרוביולוגיה, ואביה יהודה פדן (פרידמן) עצמאי. סבה מצד אמה הוא הרמטכ"ל הראשון, יעקב דורי. היא למדה בבית הספר התיכון על שם מיי בויאר. את שירותה הצבאי מילאה כקצינה בחיל התחזוקה.
בשנים 1988-1985 למדה לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים בביולוגיה ובפסיכולוגיה. את תוארי המוסמך והדוקטורט קיבלה מהאוניברסיטה העברית בירושלים במחלקה לגנטיקה. בהמשך, השתלמה כ"עמית חוקר" בתר-דוקטורט, בתחום התפתחות מערכת העצבים, במעבדה של פרופ' פיטר גרוס, מכון מקס פלאנק לכימיה ביופיזיקלית, גטינגן, גרמניה. משנת 2001 היא חברת סגל אוניברסיטת תל אביב. ב-2008 השתלמה כעמיתה חוקרת במכון העין שבאוניברסיטת ג'ונס הופקינס וב-2011 מונתה לפרופסור חבר.
רות אשרי פדן נשואה לפרופסור אורי אשרי מהחוג לנוירוביולוגיה, ראש בית ספר "סגול" למדעי המוח באוניברסיטת תל אביב. הם הורים לשלושה ילדים.