stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדיוקן המשפחתי (וויאג'ר)

הדיוקן המשפחתי של מערכת השמש שצולם על ידי וויאג'ר 1
הדיוקן המשפחתי, (באנגלית: Family Portrait) או לפעמים דיוקן כוכבי הלכת, הוא תמונת פסיפס הכוללת את רוב כוכבי הלכת במערכת השמש, שצולמה על ידי הגשושית וויאג'ר 1 ב-14 בפברואר 1990 ממרחק של כ-6 מיליארד קילומטרים מכדור הארץ. הפסיפס מורכב מאוסף של צילומים בודדים של שישה כוכבי לכת ורקע חלקי המתעד את מיקומם היחסי. הפסיפס מורכב מ-60 תמונות שונות. התמונות ששימשו לחיבור הפסיפס היו התצלומים האחרונים שצולמו על ידי גשושיות וויאג'ר (שהמשיכו להעביר טלמטריה אחרת לאחר מכן), והיו גם המקור לתמונה המפורסמת של נקודה כחולה חיוורת של כדור הארץ. האסטרונום קרל סייגן, שהיה חלק מצוות המדע והצילום של וויאג'ר, פעל במשך שנים רבות כדי לאפשר הקצאת זמן ומשאבים לצילום התמונות.
תיאור

בתמונה ניתן לראות שישה כוכבי לכת משמאל לימין: צדק, כדור הארץ, נוגה, שבתאי, אורנוס, נפטון. השמש, גם היא נקודת אור במרחק זה, כלולה בתמונה. שלושה כוכבי לכת לא נכללו: כוכב חמה היה קרוב מדי לשמש מכדי להיראות ולא ניתן היה לזהות את מאדים בגלל הזווית היחסית שלו, וכתוצאה מכך הוא היה נראה כמו סהר דק מנקודת המבט של החללית, ופלוטו (שבשנת 1990 עדיין נחשב לכוכב לכת) לא נכלל בגלל שגודלו הקטן ומרחקו מהשמש השאירה אותו עמום מכדי לראות בצורה ברורה בתמונה. ניתן היה לצלם את מאדים באמצעות מסנן אחר ולא צבעוני, אך עד שהיו מיישמים את התהליך בתוכנה ובפיקוד, רצף הפקודות כדי היה תוך כדי ביצוע.
לפסיפס יש מראה בלתי אחיד. התמונות הבודדות צולמו באמצעות מסננים שונים בחשיפות משתנות כדי להוציא כמה שיותר פרטים בכל אחת. לדוגמה, השמש צולמה עם המסנן הכהה ביותר והחשיפה הקצרה ביותר הקיימת, כדי למנוע פגיעה בתתי המערכות של מערכת ההדמיה. רוב התמונות צולמו בגווני אפור עם מצלמת הזווית הרחבה של הגשושית, בעוד שתצוגות תקריב של כל כוכב לכת צולמו בצבע באמצעות מצלמת הזווית הצרה.
רצף התמונות צולם במרחק של כ-40.11 יחידות אסטרונומיות (6 מיליארד ק"מ) מכדור הארץ ומזווית של כ-32 מעלות מעל מישור המילקה. מבין שתי חלליות וויאג'ר, וויאג'ר 1 נבחרה לצלם את הפסיפס מאחר שמסלולה של הגשושית לקח אותה מחוץ למישור המילקה ובניגוד לוויאג'ר 2, היא הייתה במיקום בו יכלה לצלם את צדק בצורה נקייה מהפרעות הנובעות מבוהק השמש. בשנת 2013 צולמה תמונה הפוכה של וויאג'ר 1, באמצעות טלסקופי רדיו. את וויאג'ר 1 לא ניתן לראות באור נראה, אבל אות הרדיו שלה בהיר מאוד בהשוואה לרוב העצמים הטבעיים שנחקרו על ידי טלסקופי רדיו.
ראו גם

הדיוקן המשפחתי (מסנג'ר)
הערות שוליים

↑  Planetary.org. "The Solar System Family Portrait". Planetary.org. נבדק ב-8 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Meghan Bartels (12 בפברואר 2020). "NASA's iconic 'Pale Blue Dot' photo of Earth from space just got a 21st-century makeover". space.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  JPL. "PIA00451: Solar System Portrait - 60 Frame Mosaic". Photojournal NASA. נבדק ב-8 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gannon, Megan (14 בספטמבר 2013). "Pale Blue Dot 2: Voyager 1 Signal from Interstellar Space Seen from Earth". Space.com. נבדק ב-9 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
תרשים של הדיוקן המשפחתי המראה את מסלולי כוכבי הלכת ואת מיקומה היחסי של הגשושית וויאג'ר 1 כאשר צילמה את התמונות.
מיקום הגשושית וויאג'ר 1 מעל מישור המילקה ב-14 בפברואר 1990
דיוויזיית המילואים ה-141 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 באוגוסט 1939 – 19 בפברואר 1944 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
 
דיוויזיית המילואים ה-141 (בגרמנית: 141. Reserve-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939, בתור Kommandeur der Ersatztruppen I (מפקדת כוחות התחלופה I) באינסטרבורג. ב-13 בנובמבר 1939 שונה שמה באופן זמני לדיוויזיה ה-151 ולאחר מכן לדיוויזיה מס'. 141, ב-8 בדצמבר 1939. בספטמבר 1940 היא הועברה לפראג, הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה. כשהחלה המערכה הגרמנית במזרח, ב-15 ביולי 1941, הוחזרה הדיוויזיה לאינסטרבורג, גרמניה, למחוז הצבאי I. בשנת 1942, דיוויזיה מס. 141 אורגנה מחדש כדיוויזיית המילואים ה-141 והיא שמרה על השם הזה עד 19 בפברואר 1944, אז פורקה. חלק מאנשיה הועברו לתגבור דיוויזיית הרגלים ה-68.
מפקדים

אולריך פון ולדוב (1 בדצמבר 1939 - 1 באפריל 1942)
היינץ הלמיך (1 באפריל 1942 - 10 בדצמבר 1942)
אוטו שנהר (10 בדצמבר 1942 - 19 בפברואר 1944)
דקסיוואטס

הדקסיוואטס (בגאלית עתיקה : Dexiuates) היו שבט גאלי קטן ששכן בחלק הדרומי של ווקלוז המודרנית, ליד הכפר של היום Cadenet, בתקופת הברזל ובתקופת האימפריה הרומית.
שם

השבט מתועד כ-Dexivatium על ידי פליניוס הזקן במאה ה-1 לספירה.
השם האתני הגאלי Dexiuates נובע מהשורש deksiu(o)- (מימין, בדרום, חיובי). גם אֵלָה מקומית מתועדת בשם Dexiua (Dea) או Dexsiua. פירוש השם Dexivates אם כן הוא "אלה שחיים בדרום" (כלומר "הדרומיים"), או "אלה של האלה דקסיואה" (כלומר "מתפללי דקסיואה"), שניתן לתרגם את שמה כ"היא שנמצאת בימין/בדרום", בקיצור "הטובים".
גאוגרפיה

הטריטוריה של שבט הדקסיוואטס הייתה ממוקמת בעמק דוראנס, דרומית לגוש הרי לוברון, במה שמכונה היום Pays d'Aigues.   הם ישבו מצפון ל-Salyes ולאנאטילי, מזרחית לקווארי, דרומית לווקונטיי ול-Albici ומערבית לריאי. לפי ההיסטוריון גאי בארוול (אנ'), הם היו חלק מהקונפדרציה הסלובית.
תרבות

שבט הדקסיוואטס הושפע מהתרבות היוונית, כפי שמעידה סדרה של כתובות גאלו-יווניות המתייחסות לשמות אישיים, וגילוי של מטמון גדול של מטבעות של מסאליה בקסטלאר מהמאה ה-2–3 לפני הספירה.
דת

במהלך התקופה הרומית, האופידום לשעבר של קסטלאר ראה את בניית המקדש לאלה דקסיואה, אלוהות מקומית שהתקיימה רק באזור ובעלת ממד אתני ברור. את המקדש פקדו כנראה התושבים המקומיים בין המאה ה-1 לפנה"ס ועד סוף המאה ה-3 לספירה.  שמה יכול לרמוז שהיא הייתה אלוהות של מזל (טוב), או קשורה לפונקציית פוריות שתהיה שווה ערך לפולחן הרומי של בונה דיה (אנ'). Dexiua הייתה מוערכת ונערצת גמו האל הרומי מרס ביחס למתנת הגרזנים, בכתובת המתוארכת למאה ה-3 לספירה. כמה חוקרים הציעו לראות בזוג את המגינים של הקהילה המקומית, אם כי אחרים טוענים שההקשר נראה כעקיף ודי מוּנע על ידי הצרכים של הקדשה.
לקריאה נוספת

Pliny (1938). Natural History. Loeb Classical Library. תורגם ע"י Rackham, H. Harvard University Press. ISBN 9780674993648.
ביבליוגרפיה

Barruol, Guy (1969). Les Peuples préromains du Sud-Est de la Gaule: étude de géographie historique. E. de Boccard. OCLC 3279201.
Beck, Noémie (2013). "Celtic Divine Names Related to Gaulish and British Population Groups".  In Hofeneder, Andreas; de Bernardo Stempel, Patrizia (eds.). Théonymie celtique, cultes, interpretatio - Keltische Theonymie, Kulte, Interpretatio. Austrian Academy of Sciences Press. pp. 51–72. ISBN 978-3-7001-7369-4. JSTOR j.ctv8mdn28.7.
Delamarre, Xavier (2003). Dictionnaire de la langue gauloise: Une approche linguistique du vieux-celtique continental. Errance. ISBN 9782877723695.
Falileyev, Alexander (2010). Dictionary of Continental Celtic Place-names: A Celtic Companion to the Barrington Atlas of the Greek and Roman World. CMCS. ISBN 978-0955718236.
Golosetti, Raphaël; Isoardi, Delphine; Agusta-Boularot, Sandrine (2010). "La déesse Dexiua du Castellar (Cadenet, Vaucluse). Confrontation des témoignages épigraphiques et des données archéologiques à l'occasion des premières fouilles" (PDF). Revue archéologique de Narbonnaise. 43 (1): 109–125. doi:10.3406/ran.2010.1802. S2CID 190102357.
Golosetti, Raphaël (2017). "Cult Places at Former Oppida in South-East Gaul: Questions of Memory, Tradition and Identity". Oxford Journal of Archaeology. 36 (2): 171–195. doi:10.1111/ojoa.12111.
Haeussler, Ralph (2008). "Pouvoir et religion dans un paysage gallo-romain: les cités d'Apt et d'Aix-en-Provence".  In Haeussler, R. (ed.). Romanisation et épigraphie. Études interdisciplinaires sur l'acculturation et l'identité dans l'Empire romain. Éditions Mergoil. pp. 155–248. ISBN 978-2355180071.
Isoardi, Delphine; Mocci, Florence; Walsh, Kevin (2009). "Un rempart à agger dans le sud de la France? L'oppidum du Castellar (Cadenet, Vaucluse)". Documents d'archéologie méridionale. Protohistoire du Sud de la France (32): 121–150. doi:10.4000/dam.1916. ISSN 0184-1068.
Rivet, A. L. F. (1988). Gallia Narbonensis: With a Chapter on Alpes Maritimae: Southern France in Roman Times. Batsford. ISBN 978-0-7134-5860-2.
Talbert, Richard J. A. (2000). Barrington Atlas of the Greek and Roman World. Princeton University Press. ISBN 978-0691031699.
הערות שוליים

↑  Pliny 1938. Naturalis Historia, 3:34.
↑  Falileyev 2010, s.v. Dexivates.
↑  Delamarre 2003, p. 143.
1 2 3 4  Beck 2013, pp. 55–56.
↑  Barruol 1969, pp. 204–205.
↑  Golosetti, Isoardi & Agusta-Boularot 2010, p. 110.
↑  Talbert 2000, Map 15: Arelate-Massalia.
↑  Barruol 1969, p. 188.
↑  Rivet 1988, p. 16.
↑  Golosetti 2017, pp. 175–178.
1 2  Golosetti 2017, pp. 180–181.
↑  Haeussler 2008, p. 175.
↑  Haeussler 2008, p. 180.
האימפריה המקסיקנית השנייה

האימפריה המקסיקנית השנייה (בספרדית: Imperio Mexicano) התקיימה בין השנים 1863 ל-1867 בשטחי מקסיקו של ימינו. בשום שלב היא לא שלטה בכל השטח. האימפריה הוקמה כאשר נפוליאון השלישי התערב במקסיקו כדי להקים מונרכיה התלויה בצרפת. לצורך כך הוצב הארכידוכס פרדיננד מקסימיליאן, אחיו הצעיר של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, כקיסר מקסימיליאן הראשון. המלוכה בוטלה לאחר הוצאתו להורג של הקיסר ב-19 ביוני 1867, והרפובליקה המקסיקנית, שהמשיכה להתקיים ולשלוט בחלקים של המדינה לאורך כל הדרך, קיבלה חזרה את סמכותה.
היסטוריה > רקע

לאחר תום מלחמת האזרחים ותבוסת השמרנים, כלכלת מקסיקו הייתה הרוסה. לאחר מכן החליט הפרלמנט ב-17 ביולי 1861 להפסיק להחזיר את החוב הזר. זה הביא את המעצמות האירופיות להיכנס לפעולה, במיוחד את צרפת, שכבר הציבה חיילים במקסיקו, משום שהנשיא בניטו חוארס גרש את השליח הספרדי ואת נציג האפיפיור.
כדי לגבות את החובות, חתמו צרפת, ספרד ובריטניה על הסכם לונדון ב-31 באוקטובר 1861. ב-8 בדצמבר 1861, הספרדים החלו בפלישה למקסיקו, ונחתו בווראקרוס. הבריטים והצרפתים באו בעקבותיהם בין ה-6 ל-8 בינואר 1862. מעצמות ההתערבות נהנו ממלחמת האזרחים האמריקנית, שמנעה מארצות הברית למנוע את הפלישה האירופית לאמריקה בהתאם לדוקטרינת מונרו שלה.
כאשר המעצמות האירופיות האחרות הבינו כי מטרתו של נפוליאון השלישי הייתה ליצור מונרכיה תלויה, הם החזירו את כוחותיהם המזוינים. הכוחות הצרפתיים התקדמו פנימה בכוחות עצמם. לאחר לחימה ממושכת, הצרפתים הגיעו לבסוף למקסיקו סיטי וכבשו אותה ב-7 ביוני 1863. חונטה שמרנית מונתה אז כממשלה, ביוזמתו של נפוליאון השלישי. לארכידוכס ההבסבורגי פרדיננד מקסימיליאן הוצע הכתר הקיסרי. בתמורה, הוא ויתר על כל התביעות התורשתיות לכס המלכות באימפריה האוסטרית.
היסטוריה > הקמת הקיסרות

למרות חששות משפחתו, מקסימיליאן קיבל את התואר הקיסרי ב-10 באפריל 1864 בתנאי שהעם המקסיקני יתמוך בבחירתו. עם זאת, הצרפתים זייפו את תוצאות הבחירות וגרמו למקסימיליאן להאמין שהוא מבוקש על ידי העם המקסיקני. נפוליאון השלישי הבטיח להבסבורגים שהמקסיקנים לא רוצים יותר מאשר קיסר מהמשפחה השלטת האוסטרית. עם זאת, בשלב זה בניטו חוארס כבר הוכרז שוב כנשיא מקסיקו. רפורמת קרקעות מוצלחת הגבירה את הפופולריות שלו בקרב מקסיקנים רבים.
כאשר מקסימיליאן ואשתו שארלוט, בתו של לאופולד הראשון, מלך הבלגים, הגיעו לווראקרוס ב-29 במאי 1864, המדינה הייתה מפולגת פוליטית. השמרנים הנאמנים לקיסר שלטו בבירה ובמרכז המדינה, בעוד שהליברלים בפיקודו של הנשיא חוארס שלטו בצפון מקסיקו. השמרנים נתמכו על ידי שליטי אירופה, כולל נפוליאון השלישי, ובמיוחד איזבלה השנייה, מלכת ספרד. לאחר תום מלחמת האזרחים האמריקאית ב-1865, הליברלים קיבלו תמיכה מנשיאי ארצות הברית אברהם לינקולן ואנדרו ג'ונסון וכן ממדינות אחרות ביבשת אמריקה. הזוג הקיסרי התקבל רק על ידי כמה מונרכיסטים שמרנים ונאלצו להילחם בדרכם לבירה בנסיבות שליליות בזמן שהמאבק בין שני המחנות הפוליטיים נמשך.
מקסימיליאן נתפס כבובה של הצרפתים וניסה לחזק את הלגיטימציה שלו על ידי אימוץ נכדיו של קיסר מקסיקו לשעבר אוגוסטין הראשון ומינוי שלהם כיורשים לכס המלכות. הוא גם ניסה להרחיב את בסיס הכוח שלו על ידי מינוי הדיקטטור לשעבר אנטוניו לופס דה סנטה אנה למרשל האימפריה. על פי השמרנים, הקיסר היה ליברלי מדי, אך על פי הליברלים, ממשלתו של מקסימיליאן הייתה שמרנית מדי.
היסטוריה > התפרקות האימפריה

החל משנת 1866 הגבירה ארצות הברית את הלחץ על צרפת ודחקה בנסיגת החיילים ממקסיקו. מקסימיליאן פנה אז למעצמות אירופיות אחרות וביקש סיוע צבאי נגד הנשיא חוארס, שתחום השפעתו הלך והתרחב. צרפת הסיגה את פרנסואה אשיל בזן (מרשל צרפת מאז 5 בספטמבר 1864) ואת חייליו ממקסיקו ב-1866 (בזן היה במקסיקו מאז 1863).
הקיסר הודח סופית מהשלטון ב-14 במאי 1867. הוא נידון למוות ונורה ב-19 ביוני 1867, יחד עם הגנרלים שלו מיגל מיראמון וטומאס מאכיה, ב"סרו דה לאס קמפאנס", סנטיאגו דה קרטרו. הקיסרית שארלוט ניצלה מהמוות משום שהייתה באירופה כדי לבקש עזרה מנפוליאון השלישי ופיוס התשיעי (אפיפיור 1846–1878).
מקסימיליאן מקבל את המשלחת המקסיקנית
הקיסר מקסימיליאן הראשון ב-1864
אדואר מאנה: הוצאתו להורג של הקיסר מקסימיליאן ממקסיקו
הדיוקן האחרון

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  סטנלי טוצ'י 
 הופק בידי:  ניק באוור גייל איגן אילן ג'יררד
 תסריט:  סטנלי טוצ'י 
 עריכה:  קמילה טוניולו
 שחקנים ראשיים:  ג'פרי ראש ארמי האמר
 מוזיקה:  אוואן לורי 
 צילום:  דני כהן 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Olive Productions Potboiler Productions Riverstone Pictures
 חברה מפיצה:  Vertigo Releasing Sony Pictures Classics
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 בפברואר 2017 (ברלין)  18 באוגוסט 2017 הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת  23 במרץ 2018 ארצות הברית ארצות הברית
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה קומית, סרט דרמה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   finalportrait
 דף הסרט ב־IMDb
 
הדיוקן האחרון (באנגלית: Final Portrait) הוא סרט דרמה בריטי-אמריקאי משנת 2017 שכתב וביים סטנלי טוצ'י. בסרט מככבים ג'פרי ראש, ארמי האמר, קלמנס פואסי, טוני שלהוב, ג'יימס פוקנר וסילבי טסטוד.
הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ב-11 בפברואר 2017. בממלכה המאוחדת יצא הסרט לאקרנים ב-18 באוגוסט 2017 בהפצת Vertigo Releasing. ב-23 במרץ 2018 יצא הסרט לאקרנים בארצות הברית בהפצת Sony Pictures Classics.
תקציר עלילה

בשנת 1964 בפריז נתקל הצייר הידוע אלברטו ג'קומטי בחברו המבקר האמריקני ג'יימס לורד, ומבקש ממנו לדגמן עבורו במשך יומיים. לורד, שהבקשה מחמיאה לו, מסכים לבוא לסטודיו לציור הדיוקן. הימים הופכים לשבועות ולורד מבין שחייו מתבזבזים אצל גאון יוצא דופן זה. כשהוא עובר משמחה לתסכול, לבסוף רואה לורד את החזון האמנותי של ג'קומטי, והוא עד להשלמת אחת מיצירות המופת האחרונות של האמן.
צוות השחקנים

ג'פרי ראש – אלברטו ג'קומטי
ארמי האמר – ג'יימס לורד
קלמנס פואסי – קרוליין
טוני שלהוב – דייגו ג'קומטי
ג'יימס פוקנר – פייר מאטיס
סילבי טסטוד – אנט ארם
הפקה

ב-2 בפברואר 2015 הצטרף ג'פרי ראש לצוות השחקנים. ב-13 במאי 2015 לוהק השחקן ארמי האמר. ב-12 בפברואר 2016 צורפו לקאסט טוני שלהוב, קלמנס פואסי וסילבי טסטוד. שלב הצילומים החל ב-15 בפברואר 2016.
הערות שוליים

↑  "Film File: Final Portrait". Berlin International Film Festival. נבדק ב-29 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Parfitt, Orlando (29 באפריל 2017). "Stanley Tucci's Giacometti biopic 'Final Portrait' gets UK deal". Screen Daily. Screen International. נבדק ב-29 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  D'Alessandro, Anthony (16 במאי 2017). "Stanley Tucci's 'Final Portrait' Taken By Sony Pictures Classics – Cannes". Deadline Hollywood. Penske Business Media. נבדק ב-29 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jaafar, Ali (2 בפברואר 2015). "Geoffrey Rush Sits For Stanley Tucci's 'Final Portrait'". Deadline Hollywood. Penske Business Media. נבדק ב-11 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jaafar, Ali (13 במאי 2015). "Armie Hammer Joins 'Final Portrait' Movie Starring Geoffrey Rush". Deadline Hollywood. Penske Business Media. נבדק ב-11 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McNary, Dave (12 בפברואר 2012). "Tony Shalhoub, Clemence Poesy Join Stanley Tucci's 'Final Portrait'". Variety. Penske Business Media. נבדק ב-11 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
האלפבית הפונטי של נאט"ו

טבלה עם האלפבית הפונטי של נאט"ו לצד סימני קוד מורס
האלפבית הפונטי של נאט"ו פותח במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 על ידי הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית (ICAO) במטרה שניתן יהיה לומר שילובים של אותיות ומספרים במהלך תקשורת בין טייסים כך שהם יבוטאו ויובנו היטב על ידי האדם שמקבל את המידע, גם אם האנשים שמתקשרים זה עם זה מדברים בשפות שונות, או אם האיכות של ערוץ התקשורת אינה מיטבית.
המשתמשים באלפבית הוגים מילים במקום אותיות. כך למשל הרצף Romeo-Juliett-Zulu מייצג את האותיות R-J-Z.
האלפבית הפונטי של נאט"ו נמצא כיום בשימוש נרחב בתחום העסקים והתקשורת באירופה ובאמריקה הצפונית. האלפבית הפונטי של נאט"ו אומץ גם על ידי איחוד הטלגרפים הבינלאומי (ITU). למרות שהוא מורכב ממילים באנגלית, הוא תוכנן באופן כזה שגם אנשים שאינם דוברי אנגלית כשפת אם יוכלו לזהות את מילות הקוד בקלות רבה יחסית.
האלף-בית הפונטי של נאט"ו הוא כדלקמן:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| A | Alfa | [ˈalfa] | M | Mike | [ˈmai̯k] | Y | Yankee | [ˈjaŋki] |
| B | Bravo | [ˈbravo] | N | November | [noˈvɛmba] | Z | Zulu | [ˈzulu] |
| C | Charlie | [ˈtʃali] | O | Oscar | [ˈɔska] | 0 | Zero | [ˈziro] |
| D | Delta | [ˈdɛlta] | P | Papa | [paˈpa] | 1 | One | [ˈwan] |
| E | Echo | [ˈɛko] | Q | Quebec | [keˈbɛk] | 2 | Two | [ˈtu] |
| F | Foxtrot | [ˈfɔkstrɔt] | R | Romeo | [ˈromio] | 3 | Three ("tree") | [ˈtri] |
| G | Golf | [ˈɡɔlf] | S | Sierra | [siˈɛra] | 4 | Four ("fower") | [ˈfoa] |
| H | Hotel | [hoˈtɛl] | T | Tango | [ˈtaŋɡo] | 5 | Five ("fife") | [ˈfai̯f] |
| I | India | [ˈɪndia] | U | Uniform | [ˈjunifɔm] | 6 | Six | [ˈsɪks] |
| J | Juliett | [ˈdʒuliˈɛt] | V | Victor | [ˈvɪkta] | 7 | Seven | [ˈsɛvən] |
| K | Kilo | [ˈkilo] | W | Whiskey | [ˈwɪski] | 8 | Eight | [ˈei̯t] |
| L | Lima | [ˈlima] | X | Xray/X-ray | [ˈɛksrei̯] | 9 | Nine ("niner") | [ˈnai̯na] |
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דוקטור סטריינג' (סרט אנימציה)

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 מבוסס על:  הקומיקס דוקטור סטריינג' מאת סטן לי וסטיב דיטקו
 בימוי:  פטריק ארצ'יבלד, ג'יי אוליבה, ריצ'רד סבאסט
 הופק בידי:  סטן לי, בוב ריצ'רדסון, פרנק ד. פור
 תסריט:  גרג ג'ונסון, קרייג קייל
 עריכה:  איולן קלי, ג'ורג' ריזקאלה
 שחקנים ראשיים:  Bryce Johnson ג'וש קייטון Paul Nakauchi טרה סטרונג פרד טטצ'יורה קווין מייקל ריצ'רדסון ג'ונתן אדמס פיל למאר 
 מדבבים:  ברייס ג'ונסון, קווין מייקל ריצ'רדסון, פול נקאוצ'י, פרד טטשיורה, סוזן ספאנו, ג'ונתן אדמס, טרה סטרונג, מייקל יאמה, ג'ון קיטון, פיל למאר, מסאסה מויו
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני ההנפשה של מארוול, ליונס גייט אנטרטיינמנט, אולפני מארוול 
 חברה מפיצה:  ליונסגייט הום אנטרטיינמנט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  14 באוגוסט 2007
 משך הקרנה:  76 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  גיבורי על
 דף הסרט ב־IMDb
 
דוקטור סטריינג' (באנגלית Doctor Strange: The Sorcerer Supreme) הוא סרט הנפשה של אולפני מארוול משנת 2007 המבוסס על חוברות הקומיקס דוקטור סטריינג' מבית מארוול קומיקס. הסרט בוים על ידי ג'יי אוליבה, פטריק ארצ'יבלד וריצ'רד סבאסט, לפי תסריט מאת גרג ג'ונסון וקרייג קייל. מפיקי הסרט הם סטן לי, בוב ריצ'רדסון ופרנק ד. פור.
זהו סרט האנימציה הרביעי בסדרת הסרטים "Marvel Animated Features", לאחר "הנוקמים: האיחוד", "הנוקמים: האיחוד 2" ו"איירון מן הבלתי מנוצח".
צוות המדבבים המקוריים

ברייס ג'ונסון - דוקטור סטריינג'
קווין מייקל ריצ'רדסון - קארל מורדו
מייקל יאמה - העתיק
ג'ונתן אדמס - דורמאמו
פול נקאוצ'י - וונג
פרד טטשיור - אוליבר
סוזן ספאנו - ג'ינה אטווטר
טרה סטרונג - אפריל סטריינג'
פיל למאר - מירו
מסאסה מויו - אדנה
דיוויזיית המילואים ה-11 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1914 – 15 בפברואר 1919 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית המילואים ה-11 (בגרמנית: 11. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והיא לחמה בחזית המערבית, כחלק מקורפוס המילואים ה-6, שהיה חלק מהארמייה החמישית. הדיוויזיה נטלה חלק בקרבות במערכה על הגבולות, לרבות קרב הארדנים. לאחר מכן היא לחמה בקרבות השונים, ובשנת 1916 היא השתתפה בקרב ורדן, ולאחר מכן לחמה בקרב על הסום. הדיוויזיה נותרה באזור פלנדריה-ארטואה להמשך המלחמה, ונלחמה בקרב אראס ובקרב פשנדל בשנת 1917. בשנת 1918 היא לחמה במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים, וב-20 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

קרל זורן (2 באוגוסט 1914 – 2 בנובמבר 1914)
פרידריך פון הרצברג (3 בנובמבר 1914 – 11 בספטמבר 1917)
ברנהרד בס (11 בספטמבר 1917 – 1 ביולי 1918)
היינריך ביסטורף (1 ביולי 1918 – 15 בפברואר 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
דאגלס DC-5

צנחנים של חיל הנחתים האמריקאי קופצים מ-DC-5 דגם R3d-2
דאגלס DC-5 (באנגלית: Douglas DC-5) הוא מטוס נוסעים דו מנועי לטיסות קצרות מתוצרת דאגלס איירקראפט קומפני. המטוס טס לראשונה ב-20 בפברואר 1939. עם כניסתו לשירות של מטוס ה-DC-4 בשנת 1945, הוחלפו הזמנות רבות מ-DC-5 ל-DC-4.
בסה"כ יוצרו 12 מטוסים מדגם זה.
פיתוח

המטוס פותח בשנת 1938 מתוך הדאגלס A-20 האבוק, ויועד לטיסות אזרחיות. על מנת להקל על עליית הנוסעים למטוס, עוצבו למטוס כנף גבוהה וגלגל חרטום. אב הטיפוס טס ב-20 בפברואר 1939.
גרסאות

DC-5 הגרסה הבסיסית למטוס, יכל לשאת עד 16 נוסעים.
C-110 היה בשימוש חיל האוויר המלכותי האוסטרלי, וחברת התעופה KLM.
R3d-1 הגרסה הצבאית למטוס, יוצרו שלושה מטוסים מדגם זה.
R3d-2 נבנה עבור חיל הנחתים האמריקאי, יוצרו ארבעה מטוסים מדגם זה.
R3d-3 השם שניתן לאב הטיפוס של המטוס.
מפעילים צבאיים

אוסטרליה חיל האוויר המלכותי האוסטרלי
ישראל חיל האוויר הישראלי
יפן חיל האוויר של הצבא הקיסרי היפני
ארצות הברית חילות האוויר של צבא ארצות הברית / הצי האמריקני / חיל הנחתים האמריקני
המטוס בחיל האוויר הישראלי

מטוס DC-5 אחד נרכש על ידי שירות האוויר הישראלי ביוני 1948, ושירת במלחמת העצמאות כמטוס תובלה בטייסת 103. על המטוס הורכב התקן מאולתר לנשיאת פצצות. לאחר המלחמה הועבר המטוס לבית הספר הטכני של חיל האוויר בחיפה, שם שימש לאימון מבנאים ומכונאים מספר שנים. המטוס כונה בחיל בשם "The Bagel Lancer-Yankee Pasha" ("יאנקי פחה רומה כעכים").
הערות שוליים

↑  דאגלס DC-5 ב, באתר חיל האוויר הישראלי.
| מטוסי נוסעים תוצרת דאגלס ומקדונל דאגלס |
| --- | --- | --- |
| מטוסי מדחף | דאגלס דולפין • DC-1‏ • DC-2‏ • DC-3‏ • DC-4‏ • DC-5‏ • DC-6‏ • DC-7 |  |
| מטוסי סילון | DC-8‏ • DC-9‏ • DC-10‏ •  MD-11‏ • MD-12‏ • MD-80 ‏ • MD-90‏ • MD-95 |  |
האלפים האוסטרליים

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,228 מטרים
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מיקום:  מזרח המדינה
 רכס הרים:  האלפים האוסטרליים
 אורך הרכס:  320 ק"מ
 קואורדינטות:  37°0′0″S 148°0′0″E﻿ / ﻿37.00000°S 148.00000°E﻿ / -37.00000; 148.00000
  (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןהאלפים האוסטרליים(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןהאלפים האוסטרליים מפת האלפים האוסטרליים
האלפים האוסטרליים (באנגלית: Australian Alps) הם רכס ההרים הגבוה באוסטרליה שממוקם במזרח היבשת ונמשך על פני מערב ניו סאות' ויילס, מזרח ויקטוריה וטריטוריית הבירה האוסטרלית. ברכס זה נמצאות הפסגות היחידות באוסטרליה שגובהן מעל 2,000 מטרים מעל פני הים וזהו המקום היחיד ביבשת בו יורד שלג מדי שנה.
הרכס הוא שיאו של "הרכס החוצה הגדול", סדרת הרים, גבעות ורמות שמתמשכים לאורך 3,000 ק"מ מצפון קווינסלנד, דרך ניו סאות' ויילס ולתוך חלקה הצפוני של ויקטוריה. הרכס מהווה את קו פרשת המים בין הנהרות שזורמים מזרחה ונשפכים לים טסמן ובין אלו הזורמים מערבה אל אגן הניקוז מארי-דרלינג או אל אגם אייר.
האזור מוגן במסגרת כמה פארקים לאומיים ובהם פארק שבו ההר הגבוה ביותר ברכס, הר קושצ'ושקו. זהו המקום היחיד ביבשת אוסטרליה שבו ניתן לעסוק בסקי.
לאורך הרכס נמשך שביל הליכה באורך 655 ק"מ שעובר דרך הפארקים הלאומיים ובמרבית הפסגות הגבוהות.
הנוף הנשקף מפסגת הר ה'ותם (hotham)
האלפבית הסטנדרטי של לפסיוס

האלפבית הסטנדרטי של לפסיוס הוא אלפבית שפיתח קארל ריכרד לפסיוס לשם כתיבת שפות אפריקאיות. האלפבית פורסם לראשונה ב־1855, ועודכן משמעותית בשנת 1863, עם אפשרות לכתיבת שפות נוספות. האלפבית היה מקיף, אולם השימוש בו היה מועט עקב העובדה שהכיל סימנים דיאקריטיים מרובים, ולכן היה קשה לקריאה, לכתיבה ולהדפסה באותה תקופה.
ראו גם

האלפבית של אפריקה
אלפבית הייחוס של שפות אפריקה
האלפבית הפאן-ניגרי
דיוויזיית המילואים ה-148 (ורמאכט)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 בדצמבר 1939 – 18 בספטמבר 1944 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית המילואים ה-148 (בגרמנית: 148. Reserve-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.