stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זה רק בינינו
הערות שוליים

1 2 3  מילים לשיר זה רק בינינו - מאיה בוסקילה ואבי מסיקה, באתר שירונט
1 2  סיפור מכור, נבדק ב-2021-06-13
↑  מאיה בוסקילה - כשאתה נשבר / Maya Buskila - When You Are Broken, נבדק ב-2021-06-13
↑  21.10.2004 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  מילים לשיר נשמה שלי - מאיה בוסקילה, באתר שירונט
↑  מילים לשיר הנשיקה הראשונה - מאיה בוסקילה, באתר שירונט
↑  מוזיקה - מאיה בוסקילה, באתר www.habama.co.il
↑  סלקום יוצאת בספיישל לקראת ט"ו באב, באתר גלובס, 29 ביולי 2004
↑  מאיה בוסקילה - זמרות ישראליות Info. About. What's Th, באתר he.freejournal.info
1 2 3  מאיה בוסקילה - זה רק בינינו Maya Buskila - Ze Rak Binenu, נבדק ב-2021-06-13
| מאיה בוסקילה |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | סיפור מכור • ימים של אהבה • שוברת שתיקה • נושמת |  |
| ערכים קשורים | ימים של אהבה • חי ב-LA LA לנד • הכוכב הבא לאירוויזיון |  |
| מאיה בוסקילה – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| סיפור מכור | "יש בליבי כינור" • "סיפור מכור" • "הלב" • "זה רק בינינו" • "כשאתה נשבר" |  |
| ימים של אהבה | "חופים" • "רק אותך רוצה" • "רק אל תגיד" • "בלעדיך" • "ימים של אהבה" |  |
| שוברת שתיקה | "שוברת שתיקה" • "לנשום" • "שלום" • "רכבת אקספרס" |  |
| נושמת | "מה שהיה היה" • "מצפן" • "לעבור את היום" • "תקשיבי לי" • "מגדל" • "זיכרון ישן" • "השתגעתי" • "באמצע יום" • "נושמת" |  |
| אלבום חדש | "הלב שלי עומד למכירה" • "אני רואה אותך" • "ממך וממני" • "חד קרן" • "עם ישראל חי (יש לנו אור)" • "עד אחרי הנצח" • "לא לבד" • "2 דקות" |  |
| סינגלים אחרים | "נשמתי" • "לא מתביישת לאהוב" • "הזמן שלך" • "אל תוותר עלי" • "אהבה אחרת" • "חי ב-La La לנד" • "סלח לי" • "לראות אותך מאושר" • "פרידום" |  |
| השתתפות בסינגלים | "חברים בכל מיני צבעים" • "בוא נראה" • "הדרך אל הכפר" |  |
וולאסטוניט

| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  CaSiO3 או ליתר דיוק   [Ca3[Si3O9
 מערך קריסטלוגרפי:  טריקליני
 צורת הגביש:  לעיתים רחוקות גבישים בצורת לוחות. נפוץ כגושים חסרי צורה הבנויים ממקבצים של לוחיות או סיבים.
 צבע:  לבן, חסר צבע, אפור, צהוב וחום
 ברק:  זגוגי עד עמום, ברק הפנינה על משטחי הפצילות.
 שקיפות:  בדרך כלל שקוף למחצה, לעיתים נדירות שקוף.
 פצילות:  מושלמת בשני מישורים שביניהם זווית קרובה לישרה.
 שבירה:  בלתי שווה.
 קשיות:  5-4.8 בסולם מוס
 משקל סגולי:  2.82
 שרטוט:  לבן
 מידע נוסף:  התמרה חלקית לפסאודו־וולאסטוניט בטמפרטורות מעל 1120°C. נקודת ההתכה 1540°C. הוולאסטוניט מתמוסס בחומצת מלח, אך אינו מתמוסס במים.
 מינרלים נלווים:  הדיופסיד, סוגים שונים של גארנט (גרוסולאר ואנדראיט), טרמוליט, וזוביאניט, מיקרוקלין וקלציט.
ווֹלַסְטוֹנִיט – מינרל שהוא מלח סידני של חומצה צורנית ונוסחתו הכימית CaSiO3, או ליתר דיוק [Ca3[Si3O9, ולכן שייך לקבוצת המינרלים סיליקטיים. הגביש שלו בנוי משרשרות של SiO3)-2) המקושרים אל קטיוני הסידן וביניהם. על אף שייכותו של הוולאסטוניט לקבוצת המשנה של המינרלים האינוסיליקטיים (סיליקטים במבנה בצורת שרשרות) בעלי שרשרת בודדת, הוא אינו שייך לקבוצת הפירוקסן שלעיתים קרובות משמשת בטעות כשם נרדף לכל המינרלים הסיליקטיים בעלי שרשרת בודדת. הוולאסטוניט שייך לקבוצת הפירוקסנואידים שבה שרשרות ה-SiO3)-2) יוצרות קשר נוסף. הוולאסטוניט הוא בדרך כלל לבן או חסר צבע, והוא נוצר בהתמרה של מגע של אבן גיר או דולומיט שאינם טהורים שתוצאתה היא למשל סלע הסקארן.
היסטוריה

השם וולאסטוניט מופיע לראשונה ב-1818 בספרו של ז'. לימן (J. Léman‏) " Nouveau dictionnaire d’histoire naturelle appliquée aux arts à l’agriculture " בחלק המתאר סלעים, ליתר דיוק בתיאור סלעי סקרן מאזור דוגניצה (Dognecea) שבחבל באנאט שברומניה. אבל לא היה זה הזיהוי הראשון של המינרל. התיאור הראשון של המינרל מופיע בספרו של המינרלוג האוסטרי א. שטוּץ (A. Stütz) בספרו "Neue Einrichtung der k.-k. Naturalien-Sammlung zu Wien" ובו מכונה המינרל בשם טפלשפאט (Tafelspath). דגימות של מינרל זה מחבל באנאט (אם כי לא מדוגניצה) שרדו עד היום. עם זאת נחשבת דוגניצה כיום כמקום הראשון בו אותר הטפלשפאט/וולאסטוניט. שינוי שם המינרל מטפלשפאט לוולאסטוניט נעשה על ידי לימן כהוקרה לתגליות המדעיות של הכימאי והמינרלוג האנגלי ויליאם הייד וולאסטון (1828-1766).
ב-1958 הוקמה האגודה הבינלאומית למינרלוגיה (או בראשי תיבות שמה באנגלית ה-IMA) שעיקר פעילותה הוא בתיאום הקצאת השמות למינרלים חדשים, בבחינה מחדש של שמות קיימים ובביטול שמות שגויים. האגודה קבעה כי השם וולאסטוניט הוא השם הרשמי היחיד למינרל CaSiO3 הנוצר באופן טבעי.
פולימורפים של וולאסטוניט

וולאסטוניט קיים בכמה צורות שלכולן אותה נוסחה כימית, אבל מבנה גבישי שונה, תופעה המכונה פולימורפיזם. כל אחת מהצורות מכונה פולימורף. בטבע קיימים שני פולימורפים של וולאסטוניט, אבל במעבדה הצליחו ליצור פולימורפים נוספים.
השם וולאסטוניט ללא ציון הסוג מתאר את הסוג הנפוץ ביותר, הוולאסטוניט המתגבש במערכת הטריקלינית, "וולאסטוניט-T1‏" (1 מציין את מספרו הסידורי של הפולימורף ו-T מציין כי הוא מתגבש במערכת הטריקלינית), הקרוי לעיתים "וולאסטוניט-1A‏" או α-CaSiO3. בספרות באנגלית נהוג לכנותו גם "וולאסטוניט-Tc" (הסימון Tc לציון היותו טריקליני).
הפולימורף השני הקיים באופן טבעי הוא ה"וולאסטוניט-M2‏" (2 מציין את מספרו הסידורי של הפולימורף ו-M מציין כי הוא מתגבש במערכת המונוקלינית) והוא נדיר הרבה יותר מ"וולאסטוניט-T1‏". "פאראוולאסטוניט" הוא כינוי מקובל נוסף ל"וולאסטוניט-M2‏". גם פולימורף זה מכונה α-CaSiO3. הכינוי α-CaSiO3 משמש הן "וולאסטוניט-T1‏ " והן "וולאסטוניט-M2‏" מכיוון ששניהם הם פולימורפים בטמפרטורות נמוכות. "וולאסטוניט-M2‏" אינו מתגבש יחד עם "וולאסטוניט-T1‏" אלא כלול בסלעים מותמרים שהתפתחו כתוצאה מלחץ חלש יחסית במהלך ההתמרה.
הפולימורף שנוצר בטמפרטורות גבוהות הוא "פסאודו־וולאסטוניט" (המכונה גם "וולאסטוניט-A4‏") או β-CaSiO3 והוא יציב רק בטמפרטורות שמעל ל-1120°C. גם "פסאודו־וולאסטוניט" מתגבש במערכת המונוקלינית אבל משום שזווית β של תא היחידה שלו קרובה מאוד ל-90° המבנה שלו הוא פסאודו-אורותורומבי. בעוד ש"וולאסטוניט-T1‏" ו"וולאסטוניט-M2‏" יוצרים מבנה של שרשרת בודדה (אינוסיליקטים) הסיליקטים ב"פסאודו־וולאסטוניט" יוצרים מבנה של טבעת ולכן שייכים לקבוצת המשנה של המינרלים הציקלוסיליקטיים, סידור הטטרהדרונים של ה-SiO4 דומה למדי לסידורם במינרל בניטואיט ([BaTi[Si3O9).
פולימורפים נוספים של וולאסטוניט נוצרו מ"וולאסטוניט-T1‏" במעבדה תוך שימוש בלחץ גבוה והם מתגבשים במערכת הטריקלינית, אך קיימים הבדלים במבנה הגביש ביניהם. בין הפולימורפים של לחץ גבוה קיימים "וולאסטוניט-T3‏", "וולאסטוניט-T4‏", "וולאסטוניט-T5‏" ו"וולאסטוניט-T7‏".
תהליך יצירת הוולאסטוניט

וולאסטוניט מופיע לעיתים קרובות בסלעים מותמרים שנוצרו מסלעי משקע פחמתיים והוא מינרל בונה סלעים בסלעי הסקרן. הוא נוצר כשעל אבן גיר או דולומיט שאינם טהורים מופעלים לחץ וטמפרטורה גבוהים על ידי מגמה המכילה חומצה צורנית. בטמפרטורות גבוהות מ-600°C מתחוללת התגובה הכימית המכונה "ריאקצית וולאסטוניט" הבאה:
מכיוון שאחד התוצרים בתגובה הכימית, הגז פחמן דו-חמצני, מתנדף, שיווי המשקל הכימי על פי עקרון לה שטליה נוטה לכיוון התוצרים של התגובה, כלומר התגובה נמשכת עד סיומה ואינה הפיכה מטבעה. "ריאקצית וולאסטוניט" היא לכן דוגמה קלאסית של מטאסומטיזם. למינרלים הנוצרים בהתמרה רגילה יש בדרך כלל אותו הרכב כימי כשל המינרלים בסלע המקורי ורק המבנה הפנימי משתנה. במטאסומטיזם, כמו במקרה של "ריאקצית וולאסטוניט", גם הכימיה של הסלע משתנה.
וולאסטוניט יכול להכיל כמויות קטנות של קטיונים דו־ערכיים של ברזל או מנגן במקום קטיוני ה-Ca+2 בסריג הגביש. כשצופים בדגימות של פרוסות דקות של המינרל (בעובי של כ־0.03 מ"מ) הנבדקות תחת מיקרוסקופ פטרוגרפי שבו האור מקוטב ניכרת תכולת מנגן או ברזל גבוהה יחסית בשל מקדם השבירה הגבוה יותר מהמקובל למינרל. קטיונים נוספים המופיעים לעיתים נדירות בוולאסטוניט במקום קטיוני הסידן כוללים מגנזיום (Mg+2), אלומיניום (Al+3), או נתרן (+Na) ואשלגן (+K). כשתכולת הברזל גבוהה מ-10% (Ca0,9Fe0,1SiO3) ו/או כשתכולת המנגן גדולה מ-25% (Ca0,75Mn0,25SiO3) מתגבש הוולאסטוניט במבנה של המינרל בוסטמיט ([(Mn,Ca,Fe)[SiO3). מינרלים נוספים במבנה הוולאסטוניט מלבד הבוסטמיט כוללים את הפקולית ([NaCa2[Si3O8(OH)) והסרנדיט ([(Mg,Ca)2[Si3O8(OH)).
מינרלים נלווים נפוצים לוולאסטוניט כוללים את הדיופסיד, סוגים שונים של גארנט (גרוסולאר ואנדראיט), טרמוליט, וזוביאניט, מיקרוקלין וקלציט.
מבנה הגביש של וולאסטוניט-T1

בטבע מופיע הוולאסטוניט בדרך כלל כ"וולאסטוניט-T1". "וולאסטוניט-T1" מתגבש במערכת הגבישית הטריקלינית בחבורה הנקודתית  {\bar {1}} ו/או בחבורה המרחבית  P{\bar {1}} יחד עם שש יחידות נוסחה בתא היחידה. אלמנט הסימטריה היחיד במבנה הגבישי הוא מרכז ההיפוך, המאפשרת העתקה של האטומים על ידי שיקוף. מרכזי ההיפוך הם בקודקודים, במרכז הפאות כמו גם במרכז תא היחידה. המבנה הגבישי מכיל שלושה אטומים של סידן ושלושה אטומי צורן שניתן באופן קריסטלוגרפי להבדיל ביניהם, כמו גם תשעה אטומי חמצן שונים מבחינה קריסטלוגרפית. המונח שונים מבחינה קריסטלוגרפית פירושו שלא ניתן להעתיק אטומים באמצעות אלמנטי הסימטריה הקיימים (במקרה זה מרכז ההיפוך). שלושת אטומי הסידן והצורן כמו גם תשעת אטומי החמצן מוכפלים על ידי מרכז ההיפוך, כך שיחד שש יחידות הנוסחה שהוזכרו לעיל (6 x CaSiO3 = „Ca6Si6O18“) הם בתא היחידה.
הטבלה הבאה מתארת את התכונות הקריסטלוגרפיות של "וולאסטוניט-T1" בהשוואה לשני הפולימורפים האחרים
| מידע קריסטלוגרפי על וולאסטוניט |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שם | וולאסטוניט-T1 וולאסטוניט | וולאסטוניט-T1 וולאסטוניט | וולאסטוניט-M2 פאראוולאסטוניט | וולאסטוניט-M2 פאראוולאסטוניט | וולאסטוניט-A4 פסאודו-וולאסטוניט | וולאסטוניט-A4 פסאודו-וולאסטוניט |
| מערכת גבישית | טריקלינית | טריקלינית | מונוקלינית | מונוקלינית | מונוקלינית | מונוקלינית |
| חבורה נקודתית |  {\bar {1}} |  {\bar {1}} |  2/m\, |  2/m\, |  2/m\, |  2/m\, |
| חבורה מרחבית |  P{\bar {1}} |  P{\bar {1}} |  P2_{1}/a\, |  P2_{1}/a\, |  C2/c\, |  C2/c\, |
| פרמטרים של הסריג של תא היחידה | a = 794 pm b = 732 pm c = 707 pm | α = 90,03° β = 95,37° γ = 103,43° | a = 1543 pm b = 732 pm c = 707 pm | α = 90° β = 95,40° γ = 90° | a = 684 pm b = 1187 pm c = 1963 pm | α = 90° β = 90,67° γ = 90° |
מבנה הגביש של וולאסטוניט-T1 > הקשרים בין קטיוני ה-Ca+2 וה-Si+4 לאטומי החמצן

כמו בכל הסיליקטים מוקף אטום הצורן בארבעה אטומי חמצן בצורת טטרהדרון. אבל במבנה הגבישי של הוולאסטוניט טטרהדרון ה-SiO4 אינו מבודד אלא מחובר בשרשרות (ראו הפסקה הבאה). המרחקים בין אטומי החמצן ואטום הסיליקון נעים בין 157 ל-166 פיקומטר (pm) שהוא המרחק הרגיל בסיליקטים. אטומי הסידן מוקפים על ידי שישה אטומי חמצן בצורה של אוקטהדרון מעוות. המרחקים בין אטומי הסידן לאטומי החמצן נעים בין 227 ל-255 פיקומטר.
מבנה הגביש של וולאסטוניט-T1 > קשרים בין שרשרות סיליקטים

על אף שייכותו של הוולאסטוניט לקבוצת המשנה של המינרלים האינוסיליקטיים בעלי שרשרת בודדת הקשר בין הטטרהדרונים של ה-SiO4 בשרשרת הסיליקטים שונה מצורת הקישור של קבוצת המינרלים הנפוצה יותר, הפירוקסן. ניתן להבחין בהבדל אם משווים את הוולאסטוניט עם האנסטטיט (MgSiO3).
הקשר בין הטטרהדרונים של ה-SiO4 נעשה בכל שרשרות הסיליקטים בעזרת קודקודי טטרהדרון משותפים, כלומר על ידי אטומי חמצן משותפים. כך שכשהשרשרת מתפתחת, כל אטום צורן משתף שניים מתוך אטומי החמצן בטטרהדרון עם אטומי צורן שבטטרהדרונים הסמוכים, ולכן בעצם לכל אטום צורן "שייכים" רק שני חצאי אטומי חמצן ומכאן נובע היחס של 1:3 בין אטומי החמצן והצורן בשרשרת. דבר זה בא לידי ביטוי בנוסחה הכימית של האינוסיליקטים (וולאסטוניט: CaSiO3, אנסטטיט: MgSiO3). מכיוון ששרשרות אלו הן למעשה אינסופיות הן מוגבלות רק בגודל הגביש ומתוארות על ידי הנוסחה:
\mathrm {(SiO_{3}^{2-})_{\infty }}
ניתן להבחין בין השרשרות על יד כיוון הטטרהדרון של ה-SiO4. בעוד שבאנסטטיט ובמינרלים אחרים מקבוצת הפירוקסן אותו מוטיב מבני בשרשרת חוזר אחרי כל זוג טטרהדרונים, בוולאסטוניט כל מוטיב מבני הוא בן שלושה טטרהדרונים. בפשטות ניתן לתאר את כיוון הטטרהדרונים באנסטיט משמאל לימין כ"למעלה" ו"למטה" בעוד שבוולאסטוניט כיוון הטטרהדרונים משמאל לימין הוא "למטה" ואז פעמיים "למעלה". משום כך נוהגים לתאר את הפירוקסן כשרשרת בת שתי יחידות בעוד שהוולאסטוניט בנוי משרשרת של שלוש יחידות. מכיוון שהוולאסטוניט בנוי שרשרות של שלושה טטרהדרונים נוהגים לעיתים קרובות גם לשלש את הנוסחה הכימית שלו בצורה [Ca3[Si3O9. השרשרת האינסופית של SiO3)-2) משתרעת בוולאסטוניט בכיוון [010], כלומר כלפי ציר הקריסטלוגרפיה b. אורך שלושת הטטרהדרונים הוא 732 פיקומטר, המקביל במדויק לפאת תא היחידה בכיוון ציר b. הסידור המסובך יותר של הטטרהדרונים בוולאסטוניט מתרחש משום שנפח קטיון הסידן (Ca+2) גדול יותר מנפח קטיון המגנזיום (Mg+2) או הברזל (Fe+2) הנפוצים בפירוקסן.
מבנה הגביש של וולאסטוניט-T1 > המבנה הכללי

גם האוקטהדרונים של ה-[CaO6] יוצרים שרשרות כלפי ציר ה-b. שרשרות האוקטהדרונים מקושרים דרך אטומי חמצן משותפים עם שרשרות הסיליקטים שתוארו לעיל כלפי צירי ה-a וה-c וכך נוצרת הצורה התלת־ממדית.
מבנה הגביש של וולאסטוניט-T1 > השפעה המבנה המולקולרי על התכונות המקרוסקופיות

על בסיס מבנה הגביש ניתן להסביר כמה מהמאפיינים המקרוסקופיים של הוולאסטוניט. לגבישים בודדים של וולאסטוניט יש צורה מחטית עד סיבית מכיוון שהגבישים גדלים כלפי ציר הקריסטלוגרפיה b, המקביל לכיוון של שרשרות הסיליקטים במבנה הגביש. אם שוברים מחט של וולאסטוניט במרכזה נוצרים משטחי שבירה בלתי אחידים כיוון שמשמעות הפעולה היא שבירת שרשרות הסיליקטים. לעומת זאת יש פצילות מצוינת בכיוון {100} וטובה בכיוון {001} ובכיוון {102} שאותם ניתן להסביר שבניגוד לקשרים הקוולנטיים שבין הצורן לחמצן, הקשרים היוניים שבין הסידן לחמצן מבוססים על מטענים חשמליים מנוגדים והם לכן חלשים יותר.
שימושים

קיימים מספר שימושים בוולאסטוניט בשל צורת הגבישים המחטית/סיבית ונקודת ההתכה הגבוהה שלו. הוולאסטוניט מיוצר גם בצורה מלאכותית בתגובה בין תחמוצת סידן (CaO, סיד חי) וצורן דו-חמצני (סיליקה).
חלק מתכונות הוולאסטוניט – הלובן הזוהר, אחוז הלחות הנמוך ויכולת ספיגת שמן הופכים אותו למינרל שימושי אם כי השימוש בו נמצא במגמת ירידה. השימוש העיקרי בוולאסטוניט הוא בתעשיית הקרמיקה כשהוא משפר את העמידות המכנית של מוצרי הקרמיקה הלבנים. בשל נקודת ההתכה הגבוהה שלו משתמשים בו כתחליף לסיבי אזבסט. באלקטרודות לריתוך, בחומרי בידוד, בבגדים חסיני אש, בבלמים ובמצמדים. בניגוד לאזבסט שהוא חומר מסרטן אין סיכונים בריאותיים בשימוש בוולאסטוניט, כיוון שסיביו מתמוסס בתקופה שנעה בין ימים לשבועות אם הוא נבלע באורגניזם.
כמו כן משתמשים בוולאסטוניט בעיבוד מתכות, בצבעים ובפלסטיקה. הוולאסטוניט משפר את הקשיחות ואת ההתנגדות לכיפוף של פוליאסטר ופוליפרופילן.
את הוולאסטוניט נוהגים למכור תחת כמה שמות מסחריים, ביניהם: Kemolit, Hycon ו-Tremin
אתרים עיקריים

יצרניות הוולאסטוניט העיקריות הן:
סין (לפחות 50% מהתוצר העולמי בשנת 2005)
הודו
גרמניה - אזור סקסוניה
רומניה - חבל באנאט, המקום בו נתגלה המינרל לראשונה.
איטליה - הווזוב והלוע העתיק בו מצוי הווזוב, ההר מונטה סומה (Monte Somma)
מקסיקו - במדינת צ'יאפס
ארצות הברית - אזור העיירה וילסבורו (Willsboro) שבמדינת ניו יורק ואזור העיירה פרנקלין (Franklin) שבניו ג'רזי.
פינלנד
יוון
וולאסטוניט שנכרה בפרנקלין (ניו ג'רזי) מתאפיין לעיתים קרובות בקרינה פלואורסצנטית בגוונים של כחול ולבן בהשפעת אור על-סגול. תופעה זו נגרמת בדומה לאותה תופעה במינרל פלואוריט בשל נוכחות של כמויות זעירות של קטיוני אירופיום (Eu+2) במקום קטיוני הסידן בסריג הגביש.
בישראל ניתן למצוא וולאסטוניט יחד עם פאראוולסטוניט בתצורת חתרורים במדבר יהודה. בחצי האי סיני בחלקו הדרום-מרכזי והדרום-מערבי (ואדיות סולף, כיד ועוד) ניתן למצוא וולאסטוניט סלעים מתקופת הפרקמבריום.
לקריאה נוספת

N. L. Bowen, J. F. Schairer, E. Posnjak (1933): The system CaO-FeO-SiO2. American Journal of Science, Series 5, 26, 193-283. (englisch)
M. J. Buerger, C. T. Prewitt (1961): The crystal structures of wollastonite and pectolite. Proceedings of the National Academy of Sciences, U.S.A., 47, 1884–1888. (englisch)
W. A. Deer, R. A. Howie, J. Zussman: An Introduction to the Rock Forming Minerals. Prentice Hall, Harlow 1992, ISBN 0582300940(englisch)
R. I. Harker, O. F. Tuttle (1956): Experimental data on the P(CO2)-T curve for the reaction: calcite + quartz ↔ wollastonite + carbon dioxide. American Journal of Science, 254, 239-256. (englisch)
U. Müller: Anorganische Strukturchemie. Teubner, Stuttgart 2004, ISBN 3519335123
Y. Ohashi (1984): Polysynthetically-twinned structures of enstatite and wollastonite. Physics and Chemistry of Minerals, 10, 217-229. (englisch)
M. Okrusch, S. Matthes: Mineralogie. Springer, Berlin 2005, ISBN 3540238123
H.-X. Yang, C. T. Prewitt (1999): On the crystal structure of pseudowollastonite (CaSiO3). American Mineralogists, 84, 929-932. (englisch)
ויליאם הייד וולאסטון שעל שמו קרוי המינרל
וולאסטוניט מארצות הברית
שרטוט סכמטי של תא היחידה של הוולאסטוניט לאורך ציר b - בכתום קטיון הסידן, בתכלת אניון החמצן, באפור קטיון הצורן
הקישור של אטומי החמצן לסידן (ימין) ולצורן (שמאל)
הקישורים בשרשרות הסיליקט בוולסטוניט בהשוואה לקישורים בפירוקסן
אתרי ייצור עיקריים של וולאסטוניט בעולם
חוקי צ'רגף

חוקי צ'רגף (באנגלית: Chargaff's rules) קובעים כי DNA של כל תא מכל אורגניזם יכלול  בסיסי פירימידין ופורין ביחס של 1:1. באופן יותר ספציפי, כמות הגואנין (G) שווה לכמות הציטוזין (C) וכמות האדנין (A) שווה לכמות התימין (T). החוקים קרויים על שם הביוכימאי היהודי אמריקאי ארווין צ'רגף, שגילה אותם בעת עבודתו באוניברסיטת קולומביה. ווטסון וקריק נעזרו בחוקי צ'רגף בגילוי מבנה ה-DNA ב-1952.
השמירה על חוקי צ'רגף ברחבי עולם החי מודגמת בטבלה הבאה, המציינת את האחוז של כל בסיס ב-DNA של אורגניזמים שונים:
| אורגניזם | A | T | C | G |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אדם | 30.9 | 29.4 | 19.9 | 19.8 |
| תרנגול | 28.8 | 29.2 | 20.5 | 21.7 |
| חגב | 29.3 | 29.3 | 20.5 | 20.7 |
| קיפוד ים | 32.8 | 32.1 | 17.7 | 17.3 |
| חיטה | 27.3 | 27.1 | 22.7 | 22.8 |
| שמר | 31.3 | 32.9 | 18.7 | 17.1 |
| E. Coli | 24.7 | 23.6 | 26.0 | 25.7 |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חמון (מזון)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  raw ham 
 מטבח:  המטבח הספרדי 
 מוצא:  ספרד 
 
חמון (בספרדית: Jamón) הוא סוג של בשר חזיר יבש המיוצר בספרד. זהו אחד מפריטי המזון המוכרים ביותר בעולם של המטבח הספרדי. החמון באופן קבוע מרכיב גם של הטאפס.
רוב החמון נקרא בספרד בדרך כלל חמון סראנו. חמון היא המילה הספרדית לשינקן, אך הוא כה איכותי וכה מיוחד בספרד ושונה מהמוצרים בארצות אחרות כך שרק הפרושוטו האיטלקי דומה לו באיכותו. מוצרי בשר חזיר אחרים המיוצרים או נצרכים במדינות דוברות ספרדית עשויים להיקרא גם הם בשם זה.
תיאור

חמון נצרך בדרך כלל בפרוסות, בין אם אלה מגולפות ידנית באמצעות סכין חיתוך דקה חדה מרגלו האחורית של חזיר המוחזקת על מעמד חמונרו, או בין אם אלה חתוכות מהבשר המפורק בעזרת פורס בשר. החמון נצרך גם באופן קבוע בכל צורה במנות קטנות.
כמוצר, החמון דומה לפְּרֶסוּנְטוֹ (presunto) הפורטוגזי ולפרושוטו האיטלקי, אך הייצור נבדל בשלב של הבשלה או יישון ארוך יותר (עד 18 חודשים), המעניק מרקם יבש יותר, צבע עמוק יותר וטעם חזק יותר.
רגל חמון שלמה זולה במידה ניכרת לפי משקל מאשר מקבילתה הפרוסה מכיוון שהיא כוללת את העצם והשומן הלא אכילים. לאחר הסרת שכבות השומן החיצוניות וחשיפת הבשר, יש לצרוך את המוצר בהקדם האפשרי מכיוון שמתחיל תהליך ייבוש והידרדרות מתקדם. זו לא בעיה עבור מסעדנים וקמעונאים, מכיוון שהם צורכים (לקוחותיהם) את המוצר הרבה יותר מהר מאשר אדם פרטי. משתמשים ביתיים יבחרו בדרך כלל במוצר פרוס, בין אם זה חתוך טרי מדוכן מעדניות, ארוז מראש מסחרית או שמור בוואקום. חמון בטוח לצריכה כל עוד הירך נשמרת בסביבה יבשה וקרירה ומרוחקת מאור משמש ישירה, אך יש לשמור אותה בקירור לאחר שחותכים אותה מהירך.
חמון עשוי להיות גם מעושן באזורים מסוימים, שם הוא משמש בעיקר לצריכה אישית. צורה זו של בשר חזיר נפוצה באזורים הדרומיים של קסטיליה וליאון וכן בחלקים של אקסטרמדורה. לחמון כזה יש מרקם קשה יותר וטעם מעושן-מלוח.
ישנן שתי תוויות מסחריות עיקריות לחמון, המבוססות על גזע החזירים ועל מעמד גאוגרפי מוגן:
חמון איבריקו עשוי מהחזיר האיברי השחור, וניתן לצרוך אותו בעולם כמעדן.
חמון סראנו (שפירושו "חזיר רכס הרים") כולל את רוב הזנים האחרים.
חמון סראנו

המונח חמון סראנו ("חזיר סראנו", בשר חזיר מהסיירה או מרכס ההרים) מיושם בקביעות כמונח קולינרי גג לכל החמון היבש המיוצר בספרד, בניגוד לחמון דה יורק, המבושל שלם על העצם.
עם זאת, הוא מיושם בצורה המדויקת ביותר על חמון המופק מגזעי חזירים לבנים ו/או שאינם איבריקו. זהו מגוון החמון הנפוץ ביותר שמיוצר ונצרך בספרד. רוב החמון סראנו מיוצר מגזע חזירים לבנים או מגזעים מסחריים כמו Duroc. חמון סראנו, המתואר באופן שונה כ-jamón reserva ,jamón curado, ו-jamón extra או כל מינוח חמון גנרי אחר, מופק מחזירים לבנים המוזנים בתרכובות מזון.
לחמון סראנו יש מעמד של TSG (התמחות מסורתית מובטחת) באיחוד האירופי ובבריטניה. הסמכת ה-TSG מעידה כי מוצר מזון מסוים מחזיק באופן אובייקטיבי במאפיינים ספציפיים המבדילים אותו מכל האחרים בקטגוריה שלו וכי חומרי הגלם, הרכבו או שיטת הייצור שלו עקביים במשך 30 שנה לפחות.
חמון איבריקו

מוצרי חזיר העשויים מחזירים מגזע איברי מקבלים את השם איבריקו. ככזה, חמון איבריקו הוא החמון היבש המופק מבעלי חיים מגזעים אלה. איבריקו כולל כמה מהבשר היקרים ביותר המיוצרים בעולם, ומרקם השיש השומני שלו הפך אותו לפופולרי מאוד כמעדן, עם ביקוש עולמי שקשה לעמוד בו, הדומה לזה של בשר בקר קובה.
מכיוון שהייצור והייצוא של חמון איבריקו מוגבלים, ייזהר הקונה לא ליפול קורבן להונאת פיתוי והחלפה או הונאה של איכות בדומה לזו של שמן זית (כתית, כתית מעולה וכדומה), שכן ההערכה היא שחלק ניכר מהשוק המקומי ומהיצוא אינם למעשה איבריקו. תקנת ספרד מגדירה סימון מסחרי עבור כל מוצרי איבריקו.
ראו גם

שינקן
המטבח הספרדי
הערות שוליים

↑  Yeomans, Jon (2016-10-04). "14 Spanish dishes everyone should try". CNN Travel (באנגלית). נבדק ב-2019-10-30.
↑  "What to Know About Cooking Methods and Ingredients in Spanish Cuisine". The Spruce Eats (באנגלית). נבדק ב-2019-10-30.
↑  Casas, P. (1985). Introduction. In Tapas, the little dishes of Spain (xv) [Introduction]. New York: Alfred A. Knopf.
↑  "Spanish tomato bread with jamón Serrano". BBC Good Food (באנגלית). נבדק ב-2019-10-30.
1 2  ASALE, RAE-. "jamón". «Diccionario de la lengua española» - Edición del Tricentenario (בספרדית). נבדק ב-2019-10-30.
↑  "Cómo elegir el mejor jamón o paleta | OCU". www.ocu.org (בEuropean Spanish). נבדק ב-2019-10-30.
↑  "Conservación del jamón". Guía Jamón (בספרדית). נבדק ב-2019-10-30.
↑  "¿Cuánto dura la comida en la nevera?". El Comidista (בספרדית). 2016-07-12. נבדק ב-2019-10-30.
↑  ASALE, RAE-. "jamón". «Diccionario de la lengua española» - Edición del Tricentenario (בספרדית). נבדק ב-2019-10-30.
↑  Dubroca Galin, Danielle; Flores Garcia, Ángela; Meunier, Valérie Collin; Delbarge, Marc (2010). "In praise of effective export terminology".  In Thelen, Marcel; Steurs, Frieda (eds.). Terminology in Everyday Life. John Benjamins Publishing. p. 163. ISBN 978-90-272-2337-1.
↑  "INFORME DEL CONSUMO ALIMENTARIO EN ESPAÑA 2018" (PDF). Ministerio de Agricultura, Pesca y Alimentación: 185.
↑  EC PDO/PGI/TSG List
↑  Tosato, Andrea (2013). "The Protection of Traditional Foods in the EU: Traditional Specialities Guaranteed". European Law Journal. 19 (4): 545–576. doi:10.1111/eulj.12040.
↑  Smillie, Susan (2010-01-18). "World's most expensive ham?". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-10-31.
↑  Limón, Raúl (2016-03-07). "The world's most expensive ham is from Huelva and costs €4,100 a leg". El País (באנגלית). ISSN 1134-6582. נבדק ב-2019-10-31.
↑  Burgen, Stephen (2017-11-26). "Spaniards face ham shortage as Chinese market gets taste for jamón ibérico". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-10-31.
↑  Núñez, Leticia (2014-02-02). "Que no te engañen con el jamón: la nueva ley que regula el ibérico se queda 'coja'". Vozpópuli (בEuropean Spanish). נבדק ב-2019-10-31.
קמעונאי חמון איבריקו בברצלונה
טוביה בן משה המעתיק

| --- | --- |
 כינויים נוספים:  האבל, הבקי או העובד
 תקופת הפעילות:  המאה ה-11
 
טוביה בן משה המעתיק (לעיתים מופיע בתיאורים: האבל, הבקי או העובד) היה מלומד ומתרגם קראי שפעל בקושטא שבאימפריה הביזנטית במחצית השנייה של המאה ה-11.
בן הקהילה הקראית בקושטא, את שאלותיו בהלכה היה מריץ לחכמים הקראים שישבו בירושלים. זמן מה עלה בעצמו לירושלים ולמד אצל ישועה בן יהודה, לפי אליהו בשייצי (איגרת גיד הנשה), כשחזר טוביה בתום לימודיו לקושטא הנהיג בקהילה הקראית המקומית את פסקיו של ישועה בן יהודה, בייחוד בדיני עריות.
בירושלים למד ערבית ומאז עסק בתרגום כתבים רבים מערבית לעברית, אך שפתו רצופה בתחדישים אישיים וקשה לפיענוח.
לקריאה נוספת

אהרן ממן, העברית של טוביה בן משה הקראי: הפעל, תצורה, שימוש ומילון. על פי 10 פרקים מן "אלכתאב אלמחתוי", ירושלים : החוג ללשון עברית-האוניברסיטה העברית, תשל"ט