stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האל שהכזיב
השפעת הספר בתקופת הופעתו

הספר נחשב כיום לאחת מיצירות הקלאסיקה הפוליטית של המאה העשרים. פרסומו ב-4 בינואר 1950 היה בשיאה של המלחמה הקרה, לאחר שכבר נפל מסך הברזל על מזרח אירופה, ולאחר שנת 1948 שבה השתלטו הקומוניסטים סופית על צ'כוסלובקיה ובמהלכה הטילו הסובייטים את הסגר על ברלין, ולפני פרוץ מלחמת קוריאה ביוני 1950. הופעת הספר עוררה הד גדול בעולם המערבי. להופעתו של ספר תיעודי זה קדמה הופעתו של הספר הבדיוני 1984 פרי עטו של ג'ורג' אורוול, שהיה לכאורה ספר עתידני על חברה טוטליטרית, שתתקיים 36 שנים לאחר כתיבתו בשנת 1948 (שמו הוא היפוך הספרות 1948). למעשה היה הספר אלגוריה ברורה על המשטר הסטלינסטי וכך נתקבל על ידי הקוראים. לספר הייתה השפעה עצומה על דעת הקהל במערב. על רקע זה נכתב הספר "האל שהכזיב", שהביא עדות מכלי ראשון של יוצרים ואנשי רוח שהתאכזבו מן הקומוניזם.
בישראל הופיע תרגומו לעברית של הספר בשנת 1953. הופעתו הייתה בתקופה של המחלוקות החריפות בין מפא"י למפ"ם בקשר ליחס לברית המועצות והשאלה באיזה צד מן הצדדים הלוחמים במלחמת קוריאה על ישראל לתמוך. מחלוקות אלה היו כה עזות שהן גרמו לפילוגים בקיבוצים. ביחסי ישראל והגוש הסובייטי חלה בתקופה זו הרעה ניכרת בעקבות משפטי הראווה שנערכו בהשראה סובייטית בשנת 1952 בצ'כוסלובקיה (משפטי פראג). במשפטים אלה הועמדו לדין מספר מנהיגים קומוניסטים ובראשם רודולף סלנסקי, וכן שני אזרחים ישראלים - מרדכי אורן, ממנהיגי מפ"ם ושמעון אורנשטיין. היחסים הגיעו לשפל עם ניתוקם של הקשרים הדיפלומטיים בשנת 1953 בין ישראל לברית המועצות ביוזמת האחרונה. אותה שנה הייתה גם שנת מותו של סטלין. על רקע אירועים אלה היה פרסום הספר בישראל דבר בעתו.
המהדורות

Crossman, Richard Howard Stafford (ed.), The God that Failed: Six Studies in Communism, Hamish Hamilton (London: 1950).
ארטור קסטלר, אנדרה ג'יד, ריצ'רד רייט, איגנציו סילונה, לואי פישר, סטפן ספנדר; עם הקדמה מאת ריצ'רד קרוסמאן (תרגום: אפרים קרליס [=קרליץ]), האל שהכזיב, תל אביב: במיגה עבור הוצאת פלס, 1953.
הדיוויזיה ה-220 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  10 בינואר 1917 – 22 בינואר 1919 (שנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  הרמן פון באסוויץ
הדיוויזיה ה-220 (בגרמנית: 220. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-10 בינואר 1919 בחזית המערבית, והועמדה תחת פיקודו של גנרל-לויטננט הרמן פון באסוויץ. הדיוויזיה השתתפה בקרבות אראס, פלנדריה, קמברה והקרבות בחזית איפר. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-12 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
האלאסאן

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  1,950 מטר
 מדינה:  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
 מיקום:  האי צ'ג'ו
 קואורדינטות:  33°21′00″N 126°31′00″E﻿ / ﻿33.35°N 126.51666666667°E﻿ / 33.35; 126.51666666667
  (למפת קוריאה הדרומית מוגדלת) סיאול פוסאן אינצ'ון דאיגו טג'אן קוואנגג'ו אולסן סוואן צ'נגוון צ'ג'ו קוריאה הצפונית יפן ים יפן הים הצהוב  מצר קוריאה האלאסאן(למפת קוריאה הדרומית רגילה) סיאול פוסאן אינצ'ון דאיגו טג'אן קוואנגג'ו אולסן סוואן צ'נגוון צ'ג'ו קוריאה הצפונית יפן ים יפן הים הצהוב  מצר קוריאה האלאסאן
 
האלאסאן (בקוריאנית 한라산 "הר האלא") הוא הר געש באי צ'ג'ו בדרום קוריאה. פסגתו מתנשאת לגובה 1,950 מטר מעל פני הים, והיא הגבוהה ביותר בדרום קוריאה.
ההר נמצא בתוך הפארק הלאומי האלאסאן, שהוכר על ידי אונסק"ו כשמורה ביוספרית ב-2002 וכאתר מורשת עולמית ב-2007. בפולקלור הדרום קוריאני ההר נחשב כאחד מ"שלושת ההרים הקדושים".
רקע ופעילות געשית

האי צ'ג'ו כולו נוצר מהתפרצויות געשיות תת-ימיות חוזרות ונשנות לפני 0.5-2 מיליון שנה. לפני כ-37,000 שנה התרחשה התפרצות לבה גדולה שיצרה את החלק המערבי של הלוע בפסגת ההר. לאחר מכן, לפני כ-20,000 שנה התרחשה התפרצות מאגמה בחלק המזרחי של הלוע וכשהמאגמה התקררה, התקבלה צורתו הנוכחית. 

למרות היותו בעל צורת מגן, הוא מסווג כהר געש מרוכב ולא כחרוט מגן.

על פי מחקר שנערך על ידי המכון הקוריאני למדעי כדור הארץ (KIGAM), ההתפרצות הוודאית האחרונה מתוארכת ללפני כ-5,000 שנה, מה שמסווג את הר הגעש כפעיל. עם זאת, אין לדעת האם ומתי תהיה התפרצות נוספת. במקרה שאכן יתפרץ, צופים כי ההתפרצות תהיה מסיבית המסוגלת לכסות את כל האי.

בהיסטוריה של גוריו, המתאר את שושלת גוריו, מופיעות עדויות להתפרצויות באי בשנים 1002 ו-1007, אך לא נכתב שם איפה בדיוק התרחשו ההתפרצויות ולא נמצאו ראיות התומכות בכך לבינתיים.
טיפוס

האלאסאן נחשב הר קל יחסית לטיפוס. קיימים כמה מסלולים מסודרים, כאשר אורכם אינו עולה על 10 ק"מ (הלוך חזור) וניתן לעלות ולרדת באותו יום. 


מסלול סונגפאנאק (Seongpanak/성판악) - מתחיל בסונגפאנאק שממזרח להר ומסתיים בפסגה, שם ניתן לראות את הלוע.

אורכו 9.6 ק"מ וזהו המסלול הארוך ביותר, אך לא הקשה ביותר. כל כיוון לוקח בערך 4.5 שעות.

כמחצית הדרך השיפוע מאוד מתון. לאחר מכן נהיה תלול וב20 דקות האחרונות מאוד תלול.
מסלול גוואנומסה (Gwaneumsa/관음사) - מתחיל בגוואנומסה שמצפון להר ומסתיים בפסגה, שם ניתן לראות את הלוע.

אורכו 8.7 ק"מ וזהו המסלול הקשה ביותר. כל כיוון לוקח בערך 5 שעות.

כשליש הדרך, עד עמק תאמנה השיפוע מתון. לאחר מכן נהיה תלול.
מסלול אורימוק (Eorimok/어리목) - מתחיל באורימוק שמצפון מערב להר ומסתיים במחסה וויטסה אוראום (witsea oreum shelter). בשנת 1994 נאסר להמשיך לעלות לפסגה כחלק מהמאמצים לשימור הטבע.

אורכו 6.8 ק"מ, הוא נחשב לקל והוא השני הכי קצר מבין המסלולים. כל כיוון לוקח בערך 3 שעות.
מסלול יונגסיל (Yeongsil/영실) - מתחיל ביונגסיל שמדרום מערב להר ומסתיים במחסה וויטסה אוראום גם כן, מאותה סיבה.

אורכו 5.8 ק"מ, הוא הקצר ביותר וכן הקל ביותר. כל כיוון לוקח בערך שעתיים וחצי.
אמונות > מיתולוגיות ואמונות עממיות

שם הלוע בפסגת ההר הוא בנגנוקדאם (백록담) ומשמעותו היא "אגם האיילים הלבנים". מקור השם מאגדה בה 100 רוחות אלמותיות נהנו לרכב על איילים עד לאגם.

על פי מיתולוגיה ג'גואית, אלת הבריאה יצרה את ההר בעזרת שבעה אתים ענקיים מלאים באדמה. יום אחד היא הכינה מרק בקדרה ענקית ל-500 ילדיה ובטעות נפלה וטבעה בו. בזמן שילדיה אכלו את המרק, סיפר הקטן מביניהם מה קרה ומרוב צער הילדים בכו ובכו עד שנהפכו לאבן. כיום פסלוני הילדים האלה פזורים בכל האי.

בלוע הר הגעש קיים אגם, אשר רבים מאמינים כי רוחות חיות בו. במורד ההר יש מערה בודהיסטית בעלת כוחות ריפוי.

ברחבי המדרונות המיוערים של ההר גדלה בעבר פטריה מקודשת. רבים מאמינים כי הפטריה הזו למעשה הייתה אמניטה מוסכריה. על פי זאת ייתכן כי אנשים אכלו את הפטריה, ראו הזיות ושייכו אותן לכוח רוחני מיסטי של ההר.
אמונות > בהיבט הפוליטי

לעיתים מוזכר ההר בהקשרים פוליטיים הנוגעים לאיחוד דרום קוריאה וצפון קוריאה. מקבילים בין האלאסאן לבין פקטוסאן, ההר המקודש ביותר בקוריאה, עקב מאפיינים מיוחדים אך דומים של השניים ולעיתים עושים זאת בעזרת הדימוי לאום-יאנג (המקביל הקוריאני ליין-יאנג הסיני): שני ההרים מקודשים מאוד; שניהם הגבוהים ביותר בארצם; האלאסאן נמצא בחלק דרומי מאוד של דרום קוריאה ופקטוסאן נמצא בחלק מאוד צפוני של צפון קוריאה; שניהם הרי געש וכן בשניהם קיים אגם בלוע בפסגת ההר.

בספטמבר 2018 נשיא דרום קוריאה, מון ג'יאה-אין הגיע ללוע בפסגת פקטוסאן (אירוע בעל משמעות דיפלומטית רבה) והועלתה השערה שאולי גם נשיא צפון קוריאה, קים ג'ונג-און יבצע מהלך דומה ויעלה לפסגת האלאסאן. נכון ליולי 2019 זה עוד לא קרה.
הערות שוליים

↑  Research suggests the current shape of Mt. Hallasan was formed between 20 and 37,000 years ago
↑  GEOLOGICAL OBSERVATIONS IN PYRODUCTS OF JEJU ISLAND page 1
↑  Korea Institute of Geoscience and Mineral Resources (KIGAM). (2014, July 22). Jeju Island, Korea is a live volcano. ScienceDaily. Retrieved July 17, 2019
↑  There could be volcanic activity, but we don’t know
↑  Volcanic eruptions in Korea
↑  Seongpanak trail description
1 2 3 4  Hiking trails descriptions and tips
↑  Gwaneusma trail description
↑  Eorimok trail description
↑  yeongsil trail description
↑  hallasan spirits
↑  hallasan miths
↑  Baekdu-san and hallasan as symbols
↑  Korean herald - Will Kim Jong-un go up Jeju Island’s Hallasan
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh86003577  NLK: KSH1998044736
הדיוויזיה ה-221 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  22 בספטמבר 1916 – 23 בדצמבר 1918 (שנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  זיגפריד פון לה שבאלרי
הדיוויזיה ה-221 (בגרמנית: 221. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-22 בספטמבר 1916, והועמדה תחת פיקודו של זיגפריד פון לה שבאלרי. הדיוויזיה הוצבה בחזית המערבית ושירתה בה עד תום מלחמת העולם הראשונה. היא לחמה בקרבות השונים בזירה, ובכלל זה בקרב על הסום, קרב אראס, קרב איפר השלישי, מתקפת האביב הגרמנית, קרב אמיין ומתקפת מאה הימים. לאחר סיום המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-23 בדצמבר 1918 פורקה הדיוויזיה.
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הדיוויזיה ה-224 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  3 באוקטובר 1916 – 12 בינואר 1919 (שנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  הנס רוסטוב
הדיוויזיה ה-224 (בגרמנית: 224. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית שלחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-3 באוקטובר 1916 בחזית המזרחית ולחמה במהלך קרב קובל, ולאחר מכן לחמה בקרבות השונים בחזית המזרחית, ובכלל זה במתקפת קרנסקי. באוקטובר 1918 עברה לחזית המערבית, שם לחמה במהלך הקרבות האחרונים של מתקפת מאה הימים עד סוף המלחמה, וב-12 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הופכות את היוצרות

| --- | --- |

לוגו העמותה
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 מקום פעילות:  ישראל
 מייסדים:  לילך צור בן משה
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־13 שנים)
 www.yotsrot.org
 
הופכות את היוצרות היא עמותה ישראלית המסייעת לנשים ביציאה ממעגל הזנות.
העמותה הוקמה בשנת 2011 על ידי לילך צור בן משה, והיא פועלת להעצמה אישית וכלכלית של נשים היוצאות ממעגל הזנות. מטרות העמותה הן לסייע ביצירת שינוי בחיי היוצאות ממעגל הזנות וההתמכרויות על ידי שימוש בכלים מעולם היצירה בתחום האופנה, שמהווים מרחב יצירה והכשרה לנשים שיוצאות ממעגל הזנות ומוצאות עצמן ללא מיומנויות.
כיום מפעילה העמותה מתנדבים ברחבי הארץ ומסייעת בייעוץ, הכוונה, טיפול, מיצוי זכויות ושיקום ליציאה מזנות.
רקע

בשנת 2013 נפתח סטודיו הקבע הראשון של העמותה בתל אביב וב-2015 נפתח סניף נוסף בחיפה. בשנת 2021 הוקם "מרכז מיה לסיוע רב תחומי" בדרום תל אביב.
העמותה מפעילה מודל סיוע המתמקד בקידום כלכלי ואישי, תוך דגש על שני היבטים מרכזיים: התפתחות מקצועית וביטוי עצמי. במרכז מודל הפעילות עומדת תוכנית לימודים שנתית במסלולי אופנה ודיגיטל, המלווה בטיפול פסיכולוגי חברתי. לצורך כך העמותה מפעילה מרכזי סיוע רב תחומיים לשיקום מקצועי, תמיכה נפשית, משפטית, כלכלית ומשפחתית, על פי תוכנית אישית הנבנית עם המסתייעת.
רקע > מיה - מרכז סיוע רב תחומי

מרכז מיה הוקם על ידי העמותה על מנת לספק מענה לנשים בתחומים: מיצוי זכויות, סיוע משפטי, הדרכת אימהות, פסיכותרפיה, ייעוץ פסיכיאטרי, הדרכה להתנהלות כלכלית מיטיבה, בניית תוכנית לפרנסה והתקדמות אישית. המרכז נבנה בשיתוף עם נשים שהסתייעו בעמותה, שחלקן עובדות במרכז כמנטוריות, על פי הצרכים שעלו במהלך שנות הפעילות של העמותה ומעסיק נשות מקצוע בתחומים השונים ומתנדבות.
רקע > יוצרות עתיד - בית ספר שיקומי לאופנה

תוכנית שנתית המופעלת בשיתוף עם אגף השיקום בביטוח לאומי, במסגרתה ניתן טיפול פסיכולוגי חברתי ותמיכה בתחומים שונים. בית הספר השיקומי פועל בתל אביב ובחיפה, ולומדות בו כמאה נשים בשנה.
רקע > חובות תחילה - טיפול בחובות ושיקום כלכלי

הפרויקט מאפשר לנשים לקבל הדרכה כלכלית ותכנון כספי ובנוסף סיוע משפטי ורגשי, בפתרון חובות מול רשויות ונושים מסחריים ופרטיים. הסיוע בתהליך כולל תיווך מול עורכי דין, הגשת דוחות, השגת מסמכים ועוד.
הערות שוליים

↑  הופכות את היוצרות (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏קמפיין עמותת "הופכות את היוצרות": לצאת ממעגל הזנות, באתר גלובס, 31 במרץ 2021
↑  מרכז ידע נשים ומגדר - הופכות את היוצרות, באתר מרכז ידע נשים ומגדר - הופכות את היוצרות
↑  סיוע | הופכות את היוצרות, באתר 2022
הבחירות הפרלמנטריות באיסלנד 2009

הבחירות הפרלמנטריות באיסלנד 2009 נערכו ב-25 באפריל 2009 אחרי לחץ ציבורי כבד להליכה לבחירות בגלל המשבר הכלכלי הכבד בו הייתה נתונה איסלנד. המנצחים הגדולים של הבחירות האלו היו המפלגה הסוציאל-דמוקרטית והמפלגה השמאלית-ירוקה, שהקימו יחד קואליציה לראשונה בראשות יוהנה סיגורדרדוטיר מהברית הסוציאל-דמוקרטית. המפסידה הגדולה הייתה מפלגת העצמאות, שלראשונה לא הרכיבה את הממשלה ואיבדה תשעה מושבים המהווים שליש מכוחה.
רקע

מאז קריסת שלושת הבנקים המסחריים באיסלנד בשנת 2008, התחילו הפגנות שבועיות בחודש אוקטובר. ב-23 בינואר ראש הממשלה מטעם מפלגת העצמאות, גייר הארדה הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים אחרי שאובחן כחולה בסרטן, והבטיח כי הבחירות יתקיימו ב-9 במאי. יחד עם זאת, מפלגת העצמאות רצתה למנות ראש ממשלה מטעמם במקום הארדה. הברית הסוציאל דמוקטית הודיעה כי היא מסרבת למנות ראש ממשלה מטעם מפלגת העצמאות. ב-26 בינואר 2009 הממשלה נפלה.
אחרי פירוק הממשלה, הטיל הנשיא את הרכבת הממשלה על יוהנה סיגורדרדוטיר, שהודיעה כי תקים ממשלת מיעוט יחד עם התנועה השמאלית-ירוקה כשהמפלגה הפוגרסיבית והליברלית תמכו בה מבחוץ. מועד הבחירות היה אחד מנושאי הדיונים בשיחות הקואליציוניות. המפלגה הסוציאל-דמוקרטית רצו לקיים בחירות ב-9 במאי, ואילו השמאל-הירוקים רצו בחירות בתחילת אפריל. עמדת הביניים של המפלגה הפרוגרסיבית, 25 באפריל, אומצה.
מחוזות הבחירה

לכל אחד מששת המחוזות מוקצים תשעה מושבים שנבחרים על ידי הצבעת אישור. תשעה מושבים נוספים מחולקים בין המחוזות (בין 1 ל-2) בהתאם לגודל האוכלוסייה, על מנת לשמור על יחסיות ההצבעה ברמה הלאומית. ב-2009 המחוזות חולקו כך:
| מחוז בחירה | מושבים למחוז | מושבי 'הצבעת אישור' | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- |
| ריקוואק-צפון | 9 | 2 | 11 |
| ריקוואק-דרום | 9 | 2 | 11 |
| דרום-מערב | 10 | 2 | 12 |
| צפון-מערב | 8 | 1 | 9 |
| צפון-מזרח | 9 | 1 | 10 |
| דרום | 9 | 1 | 10 |
| סך הכל | 54 | 9 | 63 |
תוצאות הבחירות

| מפלגה | מפלגה | יו"ר | הצבעות | % | +\- | מושבים | +\- |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | הברית הסוציאל-דמוקרטית (S) | יוהנה סיגורדרדוטיר | 55,758 | 29.79 | +3.03 | 20 | +2 |
|  | מפלגת העצמאות (D) | ביארני בנדיקטסון | 44,371 | 23.7 | -12.74 | 16 | -9 |
|  | התנועה השמאלית-ירוקה (V) | Steingrímur J. Sigfússon | 40,581 | 21.68 | 7.33+ | 14 | +5 |
|  | המפלגה הפוגרסיבית (B) | זיגמנדור דייוויד | 27,699 | 14.8 | +3.08 | 9 | +2 |
|  | תנועת האזרחים (O) | אין יו"ר | 13,519 | 7.22 | חדש | 4 | חדש |
|  | המפלגה הליברלית (F) | Guðjón Arnar Kristjánsson | 4,148 | 2.22 | 5.04- | 0 | -4 |
| קולות כשרים | קולות כשרים | קולות כשרים | 187,183 | 96.50 |  |  |  |
| קולות פסולים | קולות פסולים | קולות פסולים | 566 | 0.29 |  |  |  |
| פתקים לבנים | פתקים לבנים | פתקים לבנים | 566 | 0.29 |  |  |  |
| סך הכל | סך הכל | סך הכל | 193,975 | 100 | - | 63 | - |
מקור- http://www.statice.is/Statistics/Elections/
הערות שוליים

↑  איסלנד מודיעה על הקדמת הבחירות, באתר BBC, ‏23 בינואר 2009
↑  המפגינים דורשים מהממשלה להתפטר, באתר רויטרס
↑  מו"מ להקמת ממשלה חדשה, באתר איסלנד ניוז
↑  חוק הבחירות האיסלנדי
↑  חלוקת המחוזות באית'לנגי (הפרלמנט האיסלנדי) בשנים 2003, 2007 ו-2009
| הבחירות באיסלנד |
| --- | --- | --- |
בחירות באיסלנד
| הבחירות לפרלמנט | 2017, 2016, 2013, 2009, 2007, 2003, 1999, 1995,  1991, 1987 |  |
הדיוויזיה ה-21 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  11 באוקטובר 1866 – 25 במאי 1919 (52 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  Leopold Hermann von Boyen 
 
הדיוויזיה ה-21 (בגרמנית: 21. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-11 באוקטובר 1866, וחייליה גויסו מפרובינציית הסן-נסאו, ובפרט מאזור פרנקפורט.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-18 בפיקוד דדו פון שנק, אשר היה חלק מהארמייה הרביעית. הדיוויזיה השתתפה בכיבוש לוקסמבורג, בפלישה הגרמנית לבלגיה ובפלישה לצרפת. בשנת 1916 היא השתתפה בקרב ורדן ובקרב על הסום. בשנת 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב השני על האן, ולאחר מכן לחמה במשך תקופה קצרה בחזית המזרחית כחלק מקבוצת הארמיות אייכהורן. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן השתתפה בלחימה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-25 במאי 1919 פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

גנרל-לוטננט לאופולד הרמן פון בוין (30 באוקטובר 1866 - 17 ביולי 1870)
גנרל-לוטננט הנס פון שכטמאייר (21 ביולי 1870 - 12 בספטמבר 1870)
גנרל-לוטננט ברנהרד פון שקופ (21 בספטמבר 1870 - 19 במאי 1871)
גנרל-לוטננט לאופולד פון לן (23 במאי 1871 - 20 בפברואר 1873)
גנרל-לוטננט הרמן פון פאבק (20 בפברואר 1873 - 25 בדצמבר 1873)
גנרל-לוטננט הוגו פון תילה (14 בינואר 1874 - 10 בדצמבר 1880)
גנרל-לוטננט אוקטביו פיליפ פון בהן (11 בדצמבר 1880 - 22 בנובמבר 1886)
גנרל-לוטננט וילהלם דיטריך פון גמינגן (23 בנובמבר 1886 - 11 ביולי 1888)
גנרל-לוטננט הרמן פון פיטינגהוף (12 ביולי 1888 - 16 בינואר 1890)
גנרל-לוטננט אוסקר פון לינדקוויסט (17 בינואר 1890 - 12 בנובמבר 1890)
גנרל-לוטננט רוברט פון גצה (13 בנובמבר 1890 - 2 ביוני 1893)
גנרל-לוטננט ארנולד פון רון (3 ביוני 1893 - 26 במרץ 1897)
גנרל-לוטננט רודולף פון פרטס (27 במרץ 1897 - 15 ביוני 1900)
גנרל-לוטננט אדולף פון דיינס (16 ביוני 1900 - 17 באוקטובר 1902)
גנרל-לוטננט וילהלם פון קטלר (24 באפריל 1904 - 13 בפברואר 1906)
גנרל-לוטננט אוגוסט פון גייל (13 בפברואר 1906 - 4 במרץ 1908)
גנרל-לוטננט פרידריך פון שולץ (5 במרץ 1908 - 1 באוקטובר 1912)
גנרל-לוטננט גוסטב פון הולן (1 באוקטובר 1912 - 1 באוגוסט 1914)
גנרל-לוטננט ארנסט פון אופן (2 באוגוסט 1914 - 1 בינואר 1917)
גנרל-מיור מקסימיליאן פון זוטר (2 בינואר 1917 - 8 באפריל 1917)
גנרל-מיור קונרד פון מולטקה (9 באפריל 1917 - 19 במאי 1917)
גנרל-מיור פאול ויינשנק (20 במאי 1917 - 21 בפברואר 1918)
גנרל-לוטננט פאול גרינרט (22 בפברואר 1918 - 5 באוגוסט 1918)
גנרל-מיור קורט פון ואהלן-יירגאס (6 באוגוסט 1918 - 26 בינואר 1919)
גנרל-מיור רוברט פון ברנוט (27 בינואר 1919 - 25 במאי 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הדיוויזיה ה-21 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 באוקטובר 1934 – 8 במאי 1945 (10 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
הדיוויזיה ה-21 (בגרמנית: 21. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 באלבינג, והועמדה תחת פיקוד אלברט וודריג. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-21 במסגרת הארמייה השלישית, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-18 במסגרת הארמייה ה-12. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-1 במסרת הארמייה ה-18, והשתתפה בקרב על לנינגרד. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בגזרה הצפונית כחלק מהארמייה ה-18, ובאוקטובר 1944 הועברה הדיוויזיה לגזרה המרכזית, שם לחמה כחלק מהארמייה הרביעית בקרבות הקשים בפרוסיה המזרחית עד סוף המלחמה.
מפקדים

| שם | כהונה |
| --- | --- |
אלברט וודריג: 1 באוקטובר 1934 - 10 בנובמבר 1938
קונו-הנס פון בות: 10 בנובמבר 1938 - 1 בנובמבר 1939
אוטו שפונהיימר: 1 בנובמבר 1939 - אפריל 1942
וילהלם בוהנשטדט: אפריל 1942
אוטו שפונהיימר: אפריל 1942 - 10 בינואר 1943
גרהרד מצקי: 10 בינואר 1943 - 1 באוקטובר 1943
הוברטוס לאמיי: 1 באוקטובר 1943 - דצמבר 1943
גרהרד מצקי: דצמבר 1943 - 1 במרץ 1944
פרנץ זנספוס: 1 במרץ 1944 - 28 במרץ 1944
הרמן פוירטש: 28 במרץ 1944 - 22 באוגוסט 1944
היינריך גץ: 22 באוגוסט 1944 - 25 בספטמבר 1944
הנגרסדורף: 25 בספטמבר 1944 - אוקטובר 1944
שארנברג: אוקטובר 1944 - 12 בדצמבר 1944
בייזה: 12 בדצמבר 1944 - 14 בינואר 1945
היינריך גץ: 14 בינואר 1945 - 1 באפריל 1945
קרל קץ: 1 באפריל 1945 - 8 במאי 1945
דרך עזה

ערך זה עוסק בדרך קדומה מהעיר עזה לעיר אילת. אם התכוונתם לרחובות בערים שונות, ראו .
מבנים על תוואי הדרך, 1967. בנו רותנברג, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית
דרך עזה (דרב אל-ע'זה) היא דרך מסחר קדומה במזרח חצי האי סיני המובילה מעזה למפרץ אילת למרגלות רכס ההר הגבוה שבנגב.
בימי קדם יצאה הדרך מנמל עזה שלחופי הים התיכון, עברה דרך קדש ברנע, דרך האתר בכונתילת עג'רוד (חורבת תימן) והגיעה לעציון גבר לחופי מפרץ אילת. נוסעי המדבר נאלצו לעבור דרך מקורות מים הפזורים בדלילות במרחב שבין עזה לאילת, ולפיכך עוברת דרך עין קודירת, עין קדיס, וכונתילה. הדרך ההיסטורית נחקרה על ידי הארכאולוג זאב משל. הוא מצא לאורכה ממצאים כגון גלעדים ושרידי מבנים שתיארך החל בסוף האלף השלישי לפנה"ס בתקופת הברונזה וכלה בתקופה הרומית.
יש המזהים את "דרך הר האמורי", המוזכרת בספר דברים (פרק א') עם דרך עזה.
כיום משמש המסלול כחלק מתוואי הדרך של כביש הגבול המצרי. כביש זה עובר בתחומי מצרים מצידו הדרום-מערבי של גבול ישראל-מצרים במקביל לכביש 10 שבנגב, דרך העיירות החקלאיות קוסיימה וכונתילה.
לקריאה נוספת

זאב משל, תולדות 'דרב אל־ע'זה' – הדרך הקדומה לאילת ולדרום סיני, ארץ ישראל טו, 1981, עמ' 358–371
הערות שוליים

↑  אתרי טיול באזור ניצנה ובארותיים (פסקה מס' 8), באתר מדרשת שדה בוקר
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008370868705171  VIAF: 4391159035167801380002   WorldCat (עם VIAF): 4391159035167801380002
דרך סאסקס 24

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים 
 מיקום:  אוטווה 
 מדינה:  קנדה 
 בעלים:  ממשלת קנדה 
 מפעיל:  National Capital Commission 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1868
 תאריך פתיחה רשמי:  1868 
 אדריכל:  Joseph Merrill Currier 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נורמנית 
 קואורדינטות:  45°26′40″N 75°41′38″W﻿ / ﻿45.444348°N 75.693934°W﻿ / 45.444348; -75.693934
  (למפת אוטווה מוגדלת) דרך סאסקס 24(למפת אוטווה רגילה) דרך סאסקס 24
 
דרך סאסקס 24 (באנגלית: 24 Sussex Drive), המכונה במקור "Gorffwysfa" ובדרך כלל מכונה פשוט 24 Sussex, הוא מעונו הרשמי של ראש ממשלת קנדה. K1M 1M4 הוא המיקוד והוא ממוקם בשכונת ניו אדינבורו באוטווה, אונטריו. המעון נבנה בשנים 1866–1868 על ידי ג'וזף מריל קורייר והיה ביתו הרשמי של ראש ממשלת קנדה מאז שנת 1951. זהו אחד משני בתי המגורים הרשמיים שהועמדו לרשות ראש הממשלה, אחוזת אגם הרינגטון בפארק גטיניו הסמוך היא המעון השני.