stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חמוטל סלובין
פרסומים מדעיים

Advanced Circuit and Cellular Imaging Methods in Nonhuman Primates
Stephen L. Macknik, Robert G. Alexander, Olivya Caballero, Jordi Chanovas, Kristina J. Nielsen, Nozomi Nishimura, Chris B. Schaffer, Hamutal Slovin, Amit Babayoff, Ravid Barak, Shiming Tang, Niansheng Ju, Azadeh Yazdan-Shahmorad, Jose-Manuel Alonso, Eugene Malinskiy and Susana Martinez-Conde
J Neurosci. 2019 Oct 16;39(42):8267-8274
Reconstruction of shape contours from V1 activity at high resolution.
Zurawel G, Shamir I, Slovin H.
NeuroImage, 2016 Jan 15;125:1005-1012.
Representation of Color Surfaces in V1: Edge Enhancement and Unfilled Holes.
Zweig S, Zurawel G, Shapley R, Slovin H.
J Neurosci. 2015 Sep 2;35(35):12103-15.
Population responses in V1 encode different figures by response amplitude.
Gilad A, Slovin H.
J Neurosci. 2015 Apr 22;35(16):6335-49.
A Contrast and Surface Code Explains Complex Responses to Black and White Stimuli in V1.
Zurawel G, Ayzenshtat I, Zweig S, Shapley R, Slovin H.
J Neurosci. 2014 Oct 22; 34(43):14388-14402.
Population Responses to Contour Integration: Early Encoding of Discrete Elements and Late Perceptual Grouping.
Gilad A, Meirovithz E and Slovin H.
Neuron. 2013 Apr 24;78(2):389-402.
Population Response to Natural Images in the Primary Visual Cortex Encodes Local Stimulus Attributes and Perceptual Processing.
Ayzenshtat I, Gilad A, Zurawel G, Slovin H.
J. Neurosci. 2012 Oct 3;32(40):13971-86.
Spatiotemporal Effects of Microsaccades on Population Activity in the Visual Cortex of Monkeys during Fixation.
Meirovithz E, Ayzenshtat I, Werner-Reiss U, Shamir Itay, Slovin H.
Cereb Cortex. 2012 Feb;22(2):294-307.
Presice spatio-temporal patterns among visual cortical areas and their relation to visual stimulus processing.
Ayzenshtat I., Meirovithz E., Edelman H., Werner-Reiss U., Bienenstock E., Abeles M., Slovin H.
J. Neurosci. 2010 30(33):11232-45.
חייה האישיים

סלובין נישאה לצביקה סלובין בשנת 1991 ולהם שתי בנות.
הערות שוליים

↑  פרופ' חמוטל סלובין, באתר המרכז הרב-תחומי לחקר המוח
↑  Cognitive impairments and neuronal activity in the frontal cortex of low-dose MPTP treated monkeys / by Hamutal Slovin., באתר הספרייה הלאומית של ישראל
↑  סודו של העמק המוקדם, באתר מכון ויצמן למדע
↑  גלי וינרב, ‏21 פרופ' חמוטל סלובין ראש התוכנית למדעי המוח באוניברסיטת בר אילן, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2017
↑  Graduate Studies Academic Advisor Head of Research Lab, באתר המרכז הרב תחומי לחקר המוח ומדעי המוח בבר-אילן
↑  Encoding higher visual functions in the visual cortex of behaving monkeys - Prof. Hamutal Slovin, באתר יוטיוב
↑  Long-Term Voltage-Sensitive Dye Imaging Reveals Cortical Dynamics in Behaving Monkeys, באתר journals.physiology
↑  Hamutal Slovin, באתר researchgate
↑  Hamutal Slovin: The effects of fixational eye movements on population responses in V1, באתר vimeo
↑  פרסומיה של פרופסור סלובין, באתר גוגל סקולר
↑  50 המשפיעות לשנת 2017, באתר גלובס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009349373805171  ORCID: 0000-0001-6350-8141  VIAF: 22160975595717281735   WorldCat (עם VIAF): 22160975595717281735
חצ'קר

חצ'קר במנזר גושוואנק (אנ') בארמניה, 1291; מכוּנה "מעשה מחט"
בית הקברות נוראדוס (אנ'); החצ'קרים העתיקים ביותר בו מתוארכים למאות 9–10
חצ'קרים במתחם מנזר גרארד; חלקם לוחות שהובלו ונקבעו בסלע, חלקם נחרתו באתרם
צמד חצ'קרים גבוהים במיוחד (מעל שישה מטרים), מהשנים 1191 ו-1194; סמוך לדרג'אן (אנ') במזרח אנטוליה; בשל גובהם ומיקומם הבולט נשקפים מרחוק
חצ'קר מהמאה ה-13 בכפר דְזֶך (אנ'), בצפון ארמניה; מכונה "הצלב היפה" (Siroun Khach)
חצ'קר (בארמנית: խաչքար, צלב אבן; חַצ' – צלב, קַר – אבן) הוא מצבת זיכרון מגולפת שבמרכזה סימן הצלב מוקף בעיטורים. החצ'קר ייחודי לארמנים ומסמל את הזהות הלאומית והדתית הארמנית.
מאפיינים צורניים ורעיוניים

החצ'קר הוא לוח אבן מלבני המציג במרכזו, בתוך גומחה ממוסגרת, תגליף של הצלב הארמני. צלב זה מאופיין בהתפצלות כל אחת מזרועותיו בקצותיהן לשניים, המסתיימים בפרחים מסוגננים. בחלקו התחתון של לוח החצ'קר, מתחת לצלב, מגולף עיגול, המתפתח במקרים רבים לשוֹשֶנֶת. יש לוחות חצ'קר שבחלקם העליון סותת, או נוסף, מעין כרכוב. חלקי הלוח מעוטרים בדימויים צמחיים, בהם גבעולים ועלים, רימונים וענבים, וכן בצורות גאומטריות וברצועות משתרגות לאין-סוף. סימן נצח ארמני הוא אחד המאפיינים בתגליפי החצ'קרים. יש חצ'קרים נושאי כתובות ויש כאלה שבהם גולפו דמויות מקראיות ודמויות קדושים נוצרים. חזיתו של לוח החצ'קר פונה למערב ותחתיתו מונחת על גבי אדן. החצ'קרים מוצבים כמעט תמיד מחוץ למבנים סגורים.
החצ'קרים העתיקים סותתו באבן מקומית, טוף געשי או בזלת, המסלע הנפוץ בחבלי ארמניה ההיסטורית.
התצורה הכללית של רבבות החצ'קרים המוכרים דוֹמָה, אך אין בהם שניים זהים. כמו כן ניכרים הבדלים סגנוניים בין חצ'קרים מתקופות שונות.
רוב החצ'קרים הארמנים ההיסטוריים אינם קרוסיפיקסים, שכן ההשקפה הכריסטולוגית בנצרות הארמנית מדגישה את טבעו האלוהי של ישו. הצלב הארמני הוא דימוי של "עץ החיים" (אנ') ככוח מחייה ומְחדֵש, ולא כמכשיר העינויים והמוות של ישו הגשמי.
החצ'קרים שבהם מתוארת דמות ישו הצלוב מופיעים רק מסוף המאה ה-13 והם מיוחסים להשפעה לטינית. חצ'קרים מטיפוס זה נקראים "אמנפּר'קיץ'" (Amenaprkich, בארמנית: Ամէնափրկիչ, "מושיע הכול").
החצ'קרים נוצרו לגאולת נשמתם של בני האדם, חיים ומתים כאחד, והם מוצבים על פי רוב באתרי קבורה. יש חצ'קרים שהוגשו כמנחות ונקבעו בקירות של מנזרים וכנסיות, יש חצ'קרים שהוקמו לציון ניצחון צבאי או לייסוד כנסייה ויש שנוצרו לשמש כסגולה בפני אסונות טבע. החצ'קרים נגישים לכול מעצם הצבתם בשטחים פתוחים.
היסטוריה ותפוצה

צלבי אבן נוצרו בארמניה עוד במאה ה-4, שבה אומצה הנצרות כדת הממלכה, אך אלה גסים למראה. יצירת חצ'קרים הוגבלה בתקופת הכיבוש הערבי. החצ'קרים המפותחים הראשונים מופיעים במאה ה-9, בתקופת התחייה של הממלכה הבגרטונית הארמנית (אנ'). יצירת חצ'קרים שגשגה במאות ה-12 עד ה-14, ומאז חלה בה ירידה. במאות ה-16 וה-17 ניכרת התעוררות בהקמת חצ'קרים. מסורת יצירתם נמשכת גם בהווה, בעיקר כאנדרטות זיכרון לרצח העם הארמני, שחלקן מוצבות במקומות ברחבי תבל.
החצ'קרים נמצאים ביישובים ובבתי קברות עתיקים, בצומתי דרכים וברום גבעות, סמוך לנהרות ולגשרים ובמתחמי מנזרים וכנסיות. תפוצתם העיקרית של החצ'קרים היא ברמות ארמניה, בגבולות ארמניה, גאורגיה, מזרח טורקיה, אזרבייג'ן ואיראן, במרחבים שבהם השתרעה ארמניה ההיסטורית.
חצ'קרים נוצרו גם במרכזי הפזורה הארמנית וניתן למצוא כאלה בצפון הקווקז, על גדות הוולגה, בקרים, במולדובה ובקרפטים כמו גם בסוריה ובארץ ישראל.
בדורות האחרונים חוזרים ויוצרים חצ'קרים חדשים בדגמים המסורתיים באבן המצויה במקומותיהם. רובם משמשים כאנדרטות לרצח העם הארמני.
החצ'קרים באתריהם ההיסטוריים בגבולות טורקיה נהרסו מאז הטבח בארמנים, וברובם לא תועדו. בשנים 1998–2005 בוצע הרס מקיף במצבות בית הקברות הארמני סמוך לג'ולפה (אנ') בנחצ'יבאן שבאזרבייג'ן. הריכוז הגדול ביותר של חצ'קרים נמצא בבית הקברות נוראדוס (אנ'), ממערב לימת סוואן.
מתוך הכרה בתפקיד שממלאים החצ'קרים בתרבות הארמנית נכללים מאפייניהם, בעיקר הסִמליות הטבועה בהם, מאז 2010 ברשימת מורשת תרבותית בלתי מוחשית של אונסק"ו.
גלריה

חצ'קר שמקורו במנזר גרארד בארמניה, 1216 (אוסף מוזיאון המטרופוליטן בניו יורק)
אחד משני חצ'קרים שהוצבו בקדמת שער הכנסייה במנזר הרארטסין (Haghartsin), המאה ה-13 (השני נמצא באוספי אוניברסיטת ירוואן)
חצ'קר נושא כתובת המציג את מחזה הצליבה, קתדרלת יעקב הקדוש, הרובע הארמני, ירושלים, 1440
חצ'קרים מהמאה ה-16 שהועברו מבית הקברות בג'ולפה (אנ') לאצ'מיאדזין, מושב הקתוליקוס של הכנסייה האפוסטולית הארמנית
חצ'קר בן ימינו שהוצב ב-2014 בחצר הכנסייה הארמנית אליהו הקדוש בחיפה
ראו גם

מונולית
אסטלה
צלב גבוה
צלב קלטי
צלב ארמני
הערות שוליים

↑  חוקרים מייחסים דימויים מסוימים בחצ'קר הארמני למסורות קדם-נוצריות, בהם העיגול, שהוא סמל הפרוהר הזורואסטרי
↑  חצ'קר מסוג זה, המתוארך ל-1440, מצוי בקתדרלת יעקב הקדוש, הרובע הארמני בירושלים; ראו בפרק "גלריה"
↑  חצ'קרים למיניהם מצויים בקתדרלת יעקב הקדוש, ברובע הארמני בירושלים; חצ'קר מודרני הוצב ב-2014 בחצר הכנסייה הארמנית בחיפה
↑  על ההרס בג'ולפה ראה כאן
↑  החלטת הוועדה הבין-ממשלתית מס' 5.COM 6.1 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb131823899 (data)  GND: 4569934-3  NKC: ph849067
חזרת (מחלה)

| --- | --- |

 תחום:  מחלות זיהומיות 
 מיקום אנטומי:  בלוטות רוק 
 גורם:  mumps virus 
 גורמי סיכון:  עישון 
 תסמינים:  נפיחות, malaise, orchitis, דלקת קרום המוח, דלקת לבלב, חום, epididymitis, פה יבש 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  784603 
 MeSH:  D009107
 סיווגים
 ICD-11:  1D80 
 
חזרת (שם מדעי: Mumps) היא מחלה זיהומית נגיפית, הפוגעת בבלוטות הרוק ובבלוטות מתחת לאוזניים. לפני המצאת החיסון הייתה החזרת מחלה נפוצה בקרב ילדים.
הידבקות

נגיף החזרת ייחודי לבני אדם, ואין הוא עובר לבעלי חיים.
מרבית הנדבקים הם ילדים בין גיל 5 לגיל 15. המחלה אינה שכיחה בקרב ילדים מתחת גיל שנתיים. אצל אנשים מבוגרים יותר יכולה המחלה להתפשט לאיברי המין, למערכת העצבים, ללבלב ולאיברים נוספים ימים לפני הופעת התסמינים החיצוניים (בעיקר התנפחות בלוטות הרוק), והוא ממשיך להדביק כמה ימים לאחר מכן.
ההנחיה המקובלת היא להימנע מהליכה לגן ולבית הספר במשך חמשת הימים הראשונים שלאחר הופעת התסמינים החיצוניים.
תסמינים

תקופת הדגירה של הנגיף נמשכת 12-24 ימים, ובמהלכה אין המחלה מתבטאת בשום סימנים חיצוניים.
לאחר שלב הדגירה מופיעים התסמינים. תחילה מופיע בדרך כלל חום גבוה (שעלול להגיע ל-40 מעלות) וכאבי ראש. לאחר מכן מופיעה נפיחות בבלוטות הרוק, בעיקר בלוטות מצד האוזן, וכאבי גרון. לעיתים מתנפחת הבלוטה בצד אחד ולעיתים הנפיחות מופיעה בשני הצדדים, כאשר הבלוטות מתנפחות בזו אחר זו בהפרש של יומיים. בכ-25% מהמקרים אין התנפחות של הבלוטות.
טיפול

אין טיפול רפואי למחלה. ההנחיה לחולים היא לנוח ולנקוט אמצעים למניעת הפצת המחלה בסביבתם. מומלץ גם לאכול מאכלים רכים, כדי להקל על כאב הלעיסה והבליעה. מומלץ לא לאכול מאכלים חומציים הגורמים לבלוטת הרוק להפריש רוק. אם הנפיחות כואבת, אפשר להיעזר ברטיות חמות. כמו כן, ניתן להשתמש במשככי כאבים.
סיבוכים

ברוב המקרים החולים במחלה מחלימים לחלוטין, אך יש מקרים שהמחלה גורמת סיבוכים חמורים.
הסיבוך הנפוץ ביותר של מחלת החזרת הוא דלקת קרום המוח. בין 5 ל-10 אחוז מכלל המקרים מפתחים דלקת זו. אם כי היא קלה יותר מדלקת קרום המוח הנגרמת מחיידק, ולרוב מתאפיינת בכאב ראש ובפוטופוביה בלבד. לרוב שואבים דוגמה של נוזל חוט השדרה על מנת לפסול דלקת קרום המוח חיידקית, שעלולה להיות קטלנית.
סיבוך נדיר הוא חרשות, בעקבות פגיעה בעצב השמיעה. חזרת הייתה בעבר הסיבה השכיחה ביותר לחרשות חד-צדדית בילדות.
סיבוכים נדירים יותר הם סיבוך של דלקת האשך, דלקת הלבלב ודלקת השחלה. כ-20 אחוז מהגברים שנדבקים במחלה לאחר הגיעם לבגרות מינית, מפתחים דלקת מכאיבה באחד מהאשכים או בשניהם. דלקת האשך (אורכיטיס) עלולה לגרום במקרים נדירים פגיעה ממשית בפריון. במקרה של דלקת הלבלב, עלולים להופיע תסמינים של בחילות והקאות, שבדרך כלל נעלמים לאחר שבוע, כאשר החולה מחלים לחלוטין.
כמו כן, ייתכן מצב שבו המחלה עלולה לפגוע באיברים אחרים כדוגמת הכליות או המפרקים.
חזרת והריון

נשים בהריון הלוקות בחזרת במהלך 12-16 השבועות הראשונים להריון (בשליש הראשון), הן בסיכון מעט גבוה יותר להפלה, אולם אין עדויות לכך שמחלת החזרת גורמת למומים בעובר
חיסון

הידבקות אחת בנגיף מספקת בדרך כלל חיסון מהמחלה לכל החיים. כיום מקובל לחסן את כל הילדים בחיסון MMRV, שהוא חיסון מרובע: חזרת-אדמת-חצבת ואבעבועות רוח, שניתן בגיל שנה ולאחר מכן בגיל שש. תופעות הלוואי של החיסון נדירות, אך עלולות לגרום דלקת בבלוטות הרוק. יעילותו של החיסון לאורך זמן עומדת על כ-70 אחוזים.
לקריאה נוספת

ד"ר רוברט ברקוב (עורך ראשי), מֶ‏רְק - המדריך הרפואי השלם, בהוצאת כנרת זמורה ביתן דביר והד ארצי, 2002, עמ' 1271-1272
הערות שוליים

↑  מכבי שירותי בריאות : חזרת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550839805171  BNE: XX5528728  BnF: cb122583922 (data)  LCCN: sh85088403  NDL: 00577539 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
זכות הקניין

זכות הקניין היא זכותו של אדם להשתמש בנכס או למנוע מאנשים אחרים לעשות שימוש בנכס פיזי או רוחני או לפגוע בו. הזכות, בהגדרה כלכלית, היא זו שהמחזיק בה יכול ליישם על השימושים המקובלים בחברה במקורות הנמצאים במחסור. בכלכלה מוסדית, הזכויות מוגדרות כמוסדות ("כללי המשחק") המסדירים את מערכת היחסים בחברה במה שנוגע לשימוש בנכסים וזכויות אחרות והבעלות עליהם. התאוריה של זכויות הקניין מתארת את התמריצים של הפרטים ושל החברה במערכת הכלכלה המוסדית וכלכלת השוק. קיום זכויות קניין מוגדרות היטב ומערכת לאכיפתן הם תנאי חיוני לקיום שווקים לגורמי ייצור, נכסים, מוצרים ושירותים.
זכות הקניין מוקנית לאדם בשתי דרכים: אדם יכול לקבל את זכות הקניין מידי בעליה הקודמים, או להיות הראשון שיוצר או משתמש במשאב שלא היה בו שימוש קודם לכן, וכך להפוך לבעל זכות הקניין במשאב. לזכות הקניין יש אופי משפטי מובהק, שכן הקביעה אם היא קיימת או אינה קיימת, מתייחסת לתיאור מדויק ככל הניתן של ההיסטוריה, כפי שמתחייב מהמערכת המשפטית.
דיירי בניין מקפידים על זכות הקניין שלהם
שורשי הזכות

שורשיה של זכות הקניין נמצאים עוד בעת העתיקה. התורה, למשל, כוללת איסורים על גנבה וגזל וחובה להחזרת הרכוש הגנוב לבעליו.
בעידן המודרני יש שתי גישות פילוסופיות מרכזיות לנושא זכויות הקניין. האחת, של ג'ון לוק, דייוויד יום, עמנואל קאנט, הגל ואחרים, גורסת שזכויות הקניין הן זכויות טבעיות של הפרט, הקודמות לזכויות הנקבעות על ידי המדינה והחוק. הזכויות הן ביטוי לחופש האדם ועליונותו על הטבע. האדם צריך להיות חופשי לרכוש קניין על ידי עבודתו. השנייה, של הובס, ז'אן-ז'אק רוסו, קרל מרקס, מקס ובר ואחרים, קובעת שקיים מושג של קניין חברתי הנוצר על ידי החברה, המדינה והחוק כדי להבטיח מטרות אחרות. לפי מרקס הכרה בזכויות קניין גורמת לכך שהעולם החומרי שולט באדם, ונוצר אי שוויון, סבל וניכור. לכן יש צורך לבטל את זכויות הקניין באמצעי הייצור.
שורשי הזכות > זכות הקניין במשנתו של ג'ון לוק

על פי משנתו של ג'ון לוק, שנחשב להוגה של רעיון זכות הקניין, לאדם שאינו חבר בקבוצה, יש זכות טבעית להגן על רכושו מפני אחרים. כאשר האדם חובר לקבוצה, על החברה להבטיח לאדם שיוכל לשמור על רכושו, ושהאדם יוכל להחליט מה לעשות עם רכושו, בהתאם לרצונו.
מתוך המסכת השנייה: (סעיף 95) "הדרך היחידה שבה אדם מוותר על חירותו הטבעית ומקבל על עצמו את קשרי החברה האזרחית, היא דרך של הסכם עם בני אדם אחרים להתחבר ולהתאחד כעדה לשם חיי רווחה משותפים, חיי בטחה ושלום, כשהם נהנים באין מפריע מקניניהם ומוגנים יותר מלפנים מפני כל מי שאינו מבני חברתם."
על פי לוק, אין החברה יכולה לקחת מאדם את רכושו, מבלי שיאבד הטעם לקיומה של החברה בעיני משתתפי החברה.
(סעיף 124) "עיקר התכלית שלשמה מתאחדים בני אדם במסגרת של קהילות, ומקבלים על עצמם את מרותו של ממשל, היא שמירה על קנינם."
(סעיף 137) "שהרי לא היו בני האדם מוותרים למען (מחוקקי החוקים) על החרות שבמצב הטבעי וקושרים את עצמם בקשריהם, אלו לא התכוונו לשמור בדרך זאת על חייהם, על חירויותיהם ועל רכושם..."
על פי לוק, לקיחת מיסים לטובת המדינה יכולה להיעשות רק בהסכמת החברים בקבוצה, או על ידי נציגיהם
(סעיף 143) "...אסור שהרשות המחוקקת תטיל מיסים על קניינם של בני העם בלא שיביעו הללו את הסכמתם לכך, אם בעצמם ואם על ידי שליחיהם."
שורשי הזכות > זכות הקניין כאחת מזכויות האדם

ההכרה בזכות הקניין מופיעה במסמכים מרכזיים העוסקים בזכויות האדם, ובהם:
הצהרת זכויות האדם שפרסמה האספה המכוננת הלאומית בצרפת בשנת 1789.
מגילת הזכויות של ארצות הברית שפורסמה ב-15 בדצמבר 1791.
ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם שאומצה על ידי עצרת האומות המאוחדות בשנת 1948. סעיף י"ז בהכרזה זו עוסק בזכות הקניין.
סוגי קניין

מבחינים בין ארבעה סוגים עיקריים של קניין:
מקרקעין – דברים קבועים בקרקע, כגון בתים, מכרות ומפעלים. אלה נקראים גם "נכסי דלא ניידי" ובראשי-תיבות נדל"ן.
מיטלטלין – בניגוד למקרקעין, אלה נכסים שניתן להזיז (לטלטל) אותם, כלומר חפצים.
קניין רוחני – קניין אשר אינו קיים בחומר. סוגי קניין רוחני כוללים פטנטים, סימנים רשומים, זכויות יוצרים וסודות מסחריים.
זכויות מוקנות – זכויות המקנות, למשל, בלעדיות על פעילות כלכלית במוצר, תחום או אזור מסוים כתוצאה מהסכם, תקנה או חוק.
חלוקת אחרת של קניין היא לקניין אישי וקניין פרטי. קניין אישי הוא מה ששייך לאדם והוא עושה בו שימוש, כגון ביתו, לבושו וכדומה. קניין פרטי, לעומת זאת, הוא קניין שבאמצעותו בעליו מפיק ממנו רווח או הכנסה, כגון קרקע שהוא מעבד או משכיר או מפעל הנמצא בבעלותו (בשפה הכלכלית אמצעי ייצור). הבחנה זו חשובה בעיקר לעניין תורות סוציאליסטיות ומרקסיסטיות. לפי תאוריה זו הקניין האישי אפשרי ואילו הקניין הפרטי אסור.
סוגי הזכויות

זכות הקניין בנכס, או הבעלות על הנכס, כוללת שלוש זכויות עיקריות:
הזכות להשתמש בנכס והזכות ליהנות מפירותיו (רווחים, הכנסה וטובות הנאה);
הזכות למנוע מאחרים את הכניסה לנכס, את השימוש בו בלי רשות או להשפיע על השימוש בזכויות;
הזכות להעביר, בלי התערבות, את השליטה על סל הזכויות לאחרים באמצעות הורשה, מכירה, מתנה, הלוואה/השקעה.
הזכויות השונות יכולות להיות מוחזקות על ידי גורמים שונים. כך זכות השימוש בנכס יכולה להיות מוחזקת על ידי אדם לזמן קצר (שכירות) או ארוך (חכירה), הנכס יכול להיות בבעלות גורם אחר (החברה, מוסד או אדם אחר), וזכות העברת הנכס יכולה להיות מוגבלת על ידי גורם אחר.
החזקת זכויות קניין

זכויות הקניין עשויות להיות מוחזקות בידי החברה, בידי מוסדות או בידי פרטים. מכאן שהבעלות עשויה להיות בעלות הציבור (החברה, המשפחה המורחבת, הכפר, המדינה), בעלות פרטית (אדם, שותפות, שליט) או בעלות מוסדית (הארגון). זכות קניין פרטית היא זכות המועברת לאדם, והוא בעל השליטה על השימוש שיעשה במקורות הנמצאים במחסור. בעלות על הנכס מותנית בכך שבעל הנכס מחזיק בחלק ניכר של סל הזכויות בנכס. יש המבחינים בין רכוש אישי ורכוש פרטי. הרכוש האישי הוא זה המשמש את הפרט ובני ביתו. הרכוש הפרטי הוא רכוש שבאמצעותו מפיק הפרט רווח (אמצעי ייצור).
יצירת זכויות קניין ואכיפתן

זכויות קניין נוצרות ומשתנות, נמצאות בשימוש ומוחלפות. זכויות חדשות נוצרות עם שימוש בקרקעות חדשות, רעיונות חדשים, המצאות, הסכמים בין גורמים ציבוריים ושימושים חדשים. זכויות קניין מקבלות משמעות על ידי תהליך ארוך של הגדרה, הדורש השקעה בניסוח ובתיעוד הזכויות, ועל ידי יצירת מנגנונים לאכיפה שלהן. אפשר לנתח את מערכת היצירה והאכיפה של זכויות הקניין כמורכבת משני מרכיבים: הראשון, 'הסדר הפרטי' (private order), המתאר את התנהגות הפרטים במצבים שאין בהם כללי משחק מוכתבים. השני, מצבים שכללי המשחק בהם 'מוכתבים מלמעלה' על ידי השלטונות. כללי 'הסדר הפרטי' נוצרים על ידי קבוצות של פרטים בעלי רקע משותף המתאמים ביניהם התנהגות מצופה ויוצרים מערכת חברתית להפצת אינפורמציה. השני, כללי המשחק (המוסדות) ה'מוכתבים מלמעלה', שנקבעים בתהליך פוליטי. מוסדות אלו שולטים בחיים הכלכליים כתוצאה מהגדרתם ומאכיפתם על ידי השלטונות. כך למשל הקצאת זכויות קניין, שינויים בהן ואכיפתן נעשים בסיוע השלטונות. הזכויות יכולות להיווצר גם באמצעות החלטות של בתי המשפט, המכירים בבעלי הזכויות בנכס מסוים.
הסבר כלכלי לזכויות הקניין ותפקידן

זכויות הקניין הן מאבני היסוד של כלכלת השוק. קיום זכויות קניין מוגדרות היטב ומערכת לאכיפתן הם תנאי חיוני לקיום השווקים. בשווקים מוחלפות זכויות הקניין ונקבע מחירן. כאשר מכירה של נכס מתבצעת בשוק, מוחלפות שתי חבילות של זכויות קניין. ערך הזכויות הוא הקובע את ערך הנכס שמוחלף. זכויות קניין לזמן ארוך (בעלות או שימוש) מעודדות את בעלי הנכסים להשקיע כדי לשפר את מצב הנכסים, לבנות עליהם, לטעת בהם מטעים שיניבו לאחר כמה שנים, או להעלות את כושר תפוקתם כקרקע חקלאית למשל. הזכויות מבטיחות שהנכס יישאר בידי בעל הזכויות זמן מספיק כדי להחזיר את ההשקעה בצירוף תמורה מתאימה. זכויות קניין מוגנות ומוכרות חיוניות להקלת הנגישות לשוק ההון והבטחת האשראי שניתן. הזכויות מאפשרות לבעל הזכויות להשתמש בהן כדי להשיג הלוואות לשימוש אישי או להשקעה. בעל הזכויות יכול למשכן אותן תמורת ההלוואה. תפקידם של מוסדות כלכליים כמו זכויות הקניין הוא להקטין את הוצאות העסקה בחליפין ולהבטיח את הביטחון של בעלי הזכויות. הגדרת זכויות הקניין והצגתן למתעניין מורידות את הוצאות העסקה של השותפים בחליפין באמצעות הקטנת הצורך בהוצאות על השגת מידע ובאמצעות הקטנת הסיכון בעסקה. קיום מערכת אכיפה מקטין את הוצאות מימושה של עסקת החליפין ומקטין את הסיכון במימוש העסקה. עלויות ההגדרה והאכיפה של זכויות הקניין חייבות להיות נמוכות מהתועלת של נוכחות הזכויות והפעלתן.
דיני הקניין

דיני הקניין הם קוגנטיים (כופים – אינם ניתנים להתנאה). הם מכילים חמש זכויות קנייניות: בעלות, שכירות, משכנתא, זיקת הנאה וזכות קדימה. ישנם דברים שהמחוקק אינו מעוניין שיהיו פרוצים, לכן בישראל רשימה זו היא סגורה. השיטה המשפטית גורסת שלציבור הזכות, שמלבד זכויות קנייניות מוכרות וידועות אלו, לא ניתן יהיה להפתיעו בזכות מסוג כזה או אחר שאינו מכיר.
זכות הקניין בישראל

בישראל מוגנת זכות הקניין על ידי חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, שבו קובע סעיף 3: "אין פוגעים בקניינו של אדם". כזכות יסוד הייתה זכות הקניין מוגנת עוד לפני חקיקתו של חוק היסוד, אך עיגונה בחוק יסוד מחזק אותה, ובפרט מגן עליה גם מפני חקיקה לא ראויה של הכנסת. ככל זכות המוגנת על ידי חוק יסוד זה, ניתן לפגוע גם בזכות הקניין בחוק שמקיים שלושה תנאים:
החוק הולם את ערכיה של מדינת ישראל.
החוק נועד לתכלית ראויה.
הפגיעה בזכויות היא במידה שאינה עולה על הנדרש (ראו הרחבה בערך המהפכה החוקתית).
המיסים שגובה המדינה מכוח חוקים שונים (פקודת מס הכנסה, חוק מס ערך מוסף וכו') הם דוגמה לפגיעה בזכות הקניין המקיימת תנאים אלה.
עם זאת, לישראלים המתגוררים בהתנחלויות מוקנית זכות הקניין באופן זמני בלבד. לפי פליאה אלבק, "קיים "אלמנט של זמניות" בהתנחלויות, מכיוון שהממשל הצבאי יכול להעניק למתיישבים זכויות חכירה על הקרקע רק אם הוא מתקיים בשטח. אם יחול שינוי בהסדרים הפוליטיים והצבאיים, והממשל הצבאי ייפסק, תסתיים גם החכירה."
ביקורת על זכות הקניין

הוגים רבים בעלי זיקה סוציאליסטית או מרקסיסטית כגון קרל מרקס קוראים לביטול זכות הקניין כזכות יסוד ולביטול הקניין הפרטי בכלל בטענה כי זו לא זכות טבעית אלא זכות המשרתת את האינטרסים של בעלי ההון כיוון שהיא מאפשרת לבעלי הקניין לצבור רווחים. בהגות זו מבחינים בין קניין פרטי לבין קניין אישי, כאשר הקניין האישי הוא רכוש המשמש לצרכים מיידיים (כגון בית, רכב, מזון) ואילו הקניין הפרטי הוא אמצעי המשמש את בעליו להפקת רווחים (שדה חקלאי, כלי עבודה, מכונות ואמצעי ייצור אחרים). בבסיס הביקורת על זכות הקניין עומדת הטענה כי אמצעים אלו זה שייכים למעשה לכלל החברה ולפיכך התוצרים המופקים מהם שייכים לכלל החברה ולא לבעל הרכוש.
ראו גם

זכויות האדם
דיני קניין
אמנת ז'נבה הרביעית
סלפי הקופה
Res extra commercium
לקריאה נוספת

חנוך דגן, קניין על פרשת דרכים, הוצאת רמות, 2005.
יהושע ויסמן, דיני קניין - חלק כללי (1993); דיני קניין - בעלות ושיתוף (1997); דיני קניין - החזקה ושימוש (2005).
גבריאל יצחק רוונה, "היחס לבעלות ולקניין הפרטי לאור פרשת נבל הכרמלי", יוסף דעת - ספר זיכרון ליוסף אהרן ניצן, רחובות התשס"ו, עמ' 272–181
אהרן ברק, "הזכות החוקתית לקניין: החירות הכלכלית והאחריות החברתית", בתוך: עופר גרוסקופף ושי לביא (עורכים), משפט, תרבות וספר: ספר נילי כהן, ההוצאה לאור ע"ש חיים רובין, אוניברסיטת תל אביב, 2017
הערות שוליים

1 2  Ryan A. 'Property', in The New Palgrave: A Dictionary of Economics, London 1987.
↑  Demzetz H. 'Property Rights' in The New Palgrave: Dictionary of Economics and Law, Vol. III, Londin 1998.
↑  Demzetz H. Towards a Theory of property Rights II: The Competition Between Private and Collective Ownership, in The Journal of Legal Studies 31/2 2002.
↑  Greif A. Institutions and the Path to Modern Economy: Lessons from Medieval Trade, New York 2005.
↑  Nihans J. 'transaction Costs', The New Palgrave: A Dictionary of Economics, London 1987.
↑  אלוף בן, "בהתנחלויות יש אלמנט של זמניות, למתנחלים אין זכות קניין על בתיהם", באתר הארץ, 3 באפריל 2004
↑  אמנון להבי, על המרחב הציבורי של הקניין הפרטי, משפט וממשל ט', תשס"ו.
טירת ליכטנשטיין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טירה, מוזיאון 
 כתובת:  Am Hausberg 
 מיקום:  מריה אנזרסדורף 
 מדינה:  אוסטריה 
 בעלים:  בית ליכטנשטיין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1136
 תאריך פתיחה רשמי:  1136 
 מידות
 גובה מעל פני הים:  295 מ' 
 קואורדינטות:  48°05′34″N 16°16′13″E﻿ / ﻿48.0927°N 16.270361111111°E﻿ / 48.0927; 16.270361111111
  (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהטירת ליכטנשטיין(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.טירת ליכטנשטיין(למפת אוסטריה תחתית רגילה) סנקט פלטן וינר נוישטאדט באדן קרמס צ'כיה סלו. הונגריה בורגנלנד שטיריה אוסטריה עילית  וינהטירת ליכטנשטיין(למפת אוסטריה תחתית מוגדלת) סנקט פלטן וינר נוישטאדט באדן קרמס צ'כיה סלובקיה הונגריה בורגנלנד שטיריה אוסטריה עילית  וינהטירת ליכטנשטיין
 
טירת ליכטנשטיין (בגרמנית: Burg Liechtenstein) היא מבנה במדינת אוסטריה תחתית שבאוסטריה. היא שוכנת ליד העיירה מריה אנצרסדורף (אנ'), בפרבריה הדרומיים של העיר וינה. הטירה היא מקום מוצאו של בית ליכטנשטיין, השולט בנסיכות ליכטנשטיין.
הטירה

הטירה נבנתה במאה ה-12. היא נהרסה על ידי העות'מאנים במהלך המצור על וינה בשנת 1529, הוקמה מחדש ושוב נהרסה במהלך קרב וינה ב-1683. היא עמדה בהריסותיה עד 1884 ואז שוקמה.
בית ליכטנשטיין הוא בעליה של הטירה, מאז הקמתה ועד המאה ה-13, ושוב משנת 1808 ועד כה. חלק מבניו נולדו בטירה.
הטירה משמשת כמוזיאון של בית ליכטנשטיין ומבקרים רבים פוקדים אותה במהלך השנה. בנוסף מתקיים בה מדי קיץ פסטיבל תיאטרון על שם המחזאי יוהאן נסטרוי. סצנות של מספר סרטי קולנוע צולמו בטירה בהם סרט הקולנוע משנת 1993, שלושת המוסקטרים.