stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניקולאי ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה (1856–1929)
ביוגרפיה > חייו בגלות ומותו

באפריל 1919 הוא עבר להתגורר באיטליה ומאז 1922 - בצרפת. הוא חי תחת השם בוריסוב בווילה "טנאר" באנטיב, שם חי עם אחיו הצעיר, הדוכס הגדול פיוטר ניקולאייביץ'. מיולי 1923 חי באחוזה ליד פריז. ב-16 בנובמבר 1924 הסכים לשמש כראש של ארגון צבאי רוסי בגלות - האיחוד הצבאי הכלל רוסי (Русский общевоинский союз).
בקרב ההגירה הלבנה ניקולאי ניקולאייביץ' נחשב ליורש הצאר, כבכור שושלת רומנוב, למרות שהוא עצמו לא הכיר בזכויותיו. כאשר נשלח אליו מכתב מיוחד מטעם הדוכס הגדול קיריל ולדימירוביץ' שהכריז על עצמו כקיסר רוסיה כולה, הוא דחה בתוקף את טענותיו של קיריל ולדימירוביץ' בדבר הכרתו והוסיף כי שאלת המלוכנות ניתן לפתרון רק על ידי "העם הרוסי במולדתו". משערים שדבר בין היתר תרם לכך שלגולה הרוסית לא היה מנהיג מוסכם.
בעקבות התדרדרות במצבו הבריאותי, באוקטובר 1928 הוא עבר לאנטיב, שם שכר שוב את הווילה "טנבאר", שבה התגורר בעבר. הוא נפטר ב-5 בינואר 1929 מדום לב. גופתו נישאה על ידי קציני אבטחת הוד מעלת הקיסר (שירות האבטחה הרוסי בגרסתו המוקדמת) וקצינים של משמרות הקוזאקים.
טקס הלוויה נערך בקאן בכנסיית המלאך מיכאל בנוכחות גורמי צבא צרפת בכירים. סמוך לקברו הוצב משמר כבוד שהורכב מקציני הצבא הרוסי. הוא נקבר בקריפטה של הכנסייה וכעבור מספר שנים נקברה רעייתו לצדו. באפריל 2015 שרידיו הועברו לרוסיה והוא נקבר עם רעייתו מחדש במוסקבה, בפארק הזיכרון לגיבורי מלחמת העולם הראשונה.
הערות שוליים

↑  בן-ציון כ"ץ, נקמת דמנו השפוך, העם, 30 באפריל 1917.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007441707805171  PLWABN: 9810647544005606  BnF: cb16959110b (data)  GND: 124758533  ISNI: 0000 0001 3924 1408  LCCN: n92095736  LNB: 000060155  NKC: jn20010316051  SELIBR: 390769  SUDOC: 120289601  VIAF: 197238468   WorldCat (עם VIAF): 197238468 
ניקולאי ניקולאייביץ' עם ניקולאי השני לאחר כיבוש מבצר פשמישל, 11 באפריל 1915
קוסטה פרוטיץ'

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1831 פוז'ארוואץ, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  4 ביוני 1892 (בגיל 60) הכפר בְּרֶסְטוֹבָאצְ'קָה בָּאנְיָה ליד העיר בור, ממלכת סרביה ממלכת סרביה
 מדינה:  נסיכות סרביה 
 השתייכות:  סרביה צבא נסיכות סרביה
 דרגה:  גנרל
 תפקידים בשירות
 שר הצבא של נסיכות סרביה מ-1873 ועד 19 באוגוסט 1875   מפקד החזית של הצבא הסרבי במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878)
 פעולות ומבצעים
 המלחמה העות'מאנית סרבית (1876)   המלחמה העות'מאנית רוסית (1877–1878)
 עיטורים
 מסדר סנטה אנה, דרגה 2  עיטור הכוכב של רומניה  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1  מסדר כתר הברזל 
 תפקידים אזרחיים
 ראש ממשלת ממלכת סרביה בין 31 בינואר - 6 במרץ 1889. עוצר המלוכה, 6 במרץ 1889 - 16 ביוני 1892.
 
קוסטה פרוטיץ' (בסרבית:  Kosta Protić; ‏29 בספטמבר 1831, פוז'ארוואץ האימפריה העות'מאנית - 4 ביוני 1892 בְּרֶסְטוֹבָאצְ'קָה בָּאנְיָה, ממלכת סרביה) היה שר צבא נסיכות סרביה, גנרל ומפקד החזית של צבא הנסיכות במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), ראש הממשלה ועוצר המלוכה ב-1889.
פרוטיץ' נולד למשפחת אצולה סרבית אשר הייתה מעורה בחיים הפוליטיים. אביו מלוסאב, היה שר הצבא בנסיכות ואימו הייתה ביתו של דוכס מחוז הומוליה אשר בצפון סרביה.
פרוטיץ' כיהן כשר הצבא בנסיכות מ-1873 ועד אוגוסט 1875. עם פרוץ המלחמה העות'מאנית רוסית (1877–1878), ולאור הכישלון החרוץ שנחלו הסרבים במלחמתם נגד העות'מאנים שנה קודם לכן, מינה הנסיך מילאן הרביעי את פרוטיץ' להיות מפקד החזית, בדרגת גנרל.
במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), לחצו נציגי האימפריה הרוסית על הסרבים לפתוח חזית שנייה אל מול העות'מאנים, תוך הבטחה לסיוע כלכלי נדיב לאחריה. בספטמבר 1877 תקפו הכוחות הסרבים את העות'מאנים, אשר כוחותיהם היו מדוללים בשל המתקפה הרוסית והצליחו לכבוש את הערים ניש, פירוט, בלה פלאנקה ווראניה. רק איום מפורש של האימפריה האוסטרו-הונגרית אשר חששה מיצירת קשר יבשתי למונטנגרו, הפסיק את המתקפה הסרבית.
עיקר הכוחות אשר נלחמו כנגד הסרבים במלחמה זו, היו אלבנים, אשר יושבו לאורך השנים על ידי העות'מאנים במטרה ליצור איזון אתני מול הנוצרים מחד ולגייס עתודות כוח לוחם להתערבות מהירה, מאידך. הכוח האלבני מנה כ-40,000 לוחמים שאורגנו ב-72 גדודים.
פרוטיץ' היה גורם מרכזי לטיהור האתני שבוצע כלפי האוכלוסייה המוסלמית בחבל קוסובו ובמקדוניה לאחר הניצחון במלחמה וקבלת העצמאות. פרוטיץ' צוטט כאומר, שאין בכוונת הסרבים לאפשר יצירת קווקז משלהם בשטחי הממלכה החדשה.
בין ה-31 בינואר ועד ה-6 במרץ 1889, כיהן פרוטיץ' כראש ממשלת הנסיכות. במועד זה ויתר המלך מילאן על המלוכה ומאחר ובנו אלכסנדר היה רק בן 13, מונתה מועצת עוצרים ביחד עם המלך הצעיר בראשות אימו נטליה אוברנוביץ' ופרוטיץ' היה אחד מארבעת חברי המועצה וכיהן בתפקיד עד יום מותו.
קוסטיץ' הלך לעולמו מהתקף לב ב-4 ביוני 1892 בעת ששהה בכפר הנופש בְּרֶסְטוֹבָאצְ'קָה בָּאנְיָה.
הערות שוליים

↑  ממלכת סרביה "רשימת עוצרי הממלכה", באתר www.info-regenten.de (באנגלית).
↑  כרונולוגית שליטי מדינות,"בתי המלוכה הסרביים", באתר rulers.org (באנגלית).
↑  Radoš Ljušić, Ljubavi srpskih vladara i političara, Beograd 2006, str. 220
↑  מילוש ג'אגודיץ', "הגירת מוסלמים משטחי ממלכת סרביה לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית 1877-1878", באתר balkanologie.revues.org (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: js2016901450  VIAF: 1417145857149222922649   WorldCat (עם VIAF): 1417145857149222922649
תום אפלבאום

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1988 (בן 36) ראשון לציון, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 עיסוק:  שחקן, כוריאוגרף, תסריטאי, במאי
 מקום לימודים:  סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
 פרופיל ב-IMDb
תום אפלבאום במחזמר "שורת המקהלה" בתפקיד דון
תום אפלבאום (נולד ב־1 בספטמבר 1988) הוא שחקן, רקדן, כוריאוגרף ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה

אפלבאום נולד בראשון לציון לבטי ויחיאל אפלבאום. בהיותו בן שנתיים עבר עם משפחתו לקיבוץ בית קמה ובשנת 2001 שבו להתגורר בראשון לציון. בשנת 2004, כשהיה בן 16, הצטרף אפלבאום ללהקת הנוער "קול ראשון". במסגרת להקת הנוער למד שירה, משחק ותנועה והופיע במופעים והצגות בישראל וברחבי ארצות הברית. באותן השנים, למד בבית הספר למחול של לימור שולב בראשון לציון. את לימודי התיכון עשה אפלבאום בבית הספר העל-יסודי "קריית החינוך הגימנסיה הריאלית על שם א. קררי" בעירו. הוא היה אתלט מצטיין בתחום הקפיצה לרוחק בקבוצת מכבי ראשון לציון. בשנת 2006 קבע בקפיצה לרוחק שיא אישי של 7.15 מטר. בנובמבר 2006 התגייס לצה"ל שם שירת כמורה-חייל במעמד של אמן מצטיין. בין השנים 2011–2014 למד בבית הספר למשחק של יורם לוינשטיין וסיים את לימודיו בהצטיינות.
קריירה > משחק

הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה בגיל 17, כשקיבל תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "החיים זה לא הכל".
בשנת 2009, בגיל 20, השתתף בתוכנית הטלוויזיה "לא נפסיק לרקוד" ("מלחמת העולמות") – תוכנית ההמשך של הריאליטי "נולד לרקוד" ששודרה בקשת. לאחר התוכנית, הנחה את מופע השטח של ערוץ ניקלודיאון והשתתף בסדרות נוער בטלוויזיה בתפקידים קטנים, ביניהן "החולמים", "תיכון השיר שלנו" ו"דקות של תהילה". עוד בשנה זו השתתף גם כרקדן בסדרה המוזיקלית "תמיד אותו חלום" בבימויו של איתן פוקס, ששודרה בערוץ הוט 3.
זמן-מה אחרי שסיים בהצטיינות את לימודי המשק בסטודיו של יורם לוינשטיין חזר אפלבאום אל הסטודיו ככוריאוגרף וכמנהל אומנותי של הצגות גמר רבות.
נוסף להכשרתו אצל לוינשטיין, הוא למד בקורס "זמן מסך" המיועד לבוגרי בתי ספר למשחק, ובקורס למשחק מול מצלמה בסטודיו של המלהקת גלית רוזנשטיין.
אפלבאום שיחק במספר הצגות בתיאטרון גשר, ביניהן "רודף העפיפונים" (בתפקיד "עאסף"), "המחברת הגדולה" ו"חוות החיות" (בתפקיד סקווילר). הוא השתתף במספר מחזות זמר בהפקת התיאטרון הקאמרי, ביניהם "סיפור הפרברים" (בתפקיד אקשן) ו"שורת המקהלה" (בתפקיד דון), והופיע בהפקת המחזמר "בת הים הקטנה" של המשכן לאומנויות הבמה בתל אביב. בנוסף, אפלבאום משחק בהצגת יחיד בשם "היומן" בהפקת "להב הפקות" שרצה במוסדות חינוך ברחבי הארץ, ובהצגה "ניקוי ראש לשב"כ" (בתפקיד ברוך) בהפקת תיאטרון חיפה.
בשנת 2016 שיחק בסרט הקצר "KILL THE DRAGON" שהיה קו-פרודוקציה ישראלית-צרפתית במסגרת תנועת הקולנוע העצמאי הבינלאומית Kino.
בשנת 2020 שיחק בסרט "החילוף", פיצ'ר בבימויו של נמרוד רייף
בתחום הצגות הילדים, שיחק אפלבאום ב"מולאן" בהפקת תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער וב"הרפתקאותיו של פינוקיו" בהפקת תיאטרון הקיבוץ כמו גם בהפקת חנוכה "מותק הילדות התחברו" לצד ציפי שביט וחני נחמיאס. בנוסף שימש כאקרובט קרקס אווירי בפסטיגל 2008 "תפוס ת'פסטיגל".
אפלבאום כיכב בפרסומות למותגים מצליחים כבזק, תפוזינה, yes וישראכרט.
הוא התנסה בבימוי, כשביים את המחזה "טעונים" יחד עם יהונתן רון. בשנת 2022 ביים את "העיניים של טיטו" בתיאטרון הארצי לנוער את הצגת השנה בפסטיבל אסיטג'.
נכון ל-2022 הוא נמנה עם שחקני תיאטרון חיפה, ואף יצר את התנועה להצגה "צניחה חופשית" שבה הוא משחק לצד ציפי שביט ולאורה ריבלין.
ב-2023 הופיע בסרט הרוסי "צדיק" של הבמאי זוכה פרס אמי סרגיי אורסוליאק. באותה שנה הצטלם לסרטו של אבי נשר "גן קופים".
קריירה > כוריאוגרפיה

אפלבאום שימש ככוריאוגרף במחזות הזמר "ג'נטלי", "התחנה" ו"ניקוי ראש לשב"כ" (תיאטרון חיפה), כוריאוגרף "פנתר כפול" (תיאטרון בית ליסין), "פרנקנשטיין הצעיר" ו"לשקשק את העיר", וכן ככוריאוגרף בעונה 10 של כוכב נולד.
הוא היה למנהל הכוריאוגרפי של מספר הצגות בתיאטרון יידישפיל, כ"חמים וטעים" ו"מתפוצצים מצחוק" בבימוי יונתן אסתרקין; בהצגת תיאטרון המדיטק "אלברט איינשטיין", ובהפקת תיאטרון הסימטה "מן פנטזיה". ביצע עבודות כוריאוגרפיה במסלול קבוצת המצוינות של גודמן - בית ספר למשחק בנגב בהפקות בית הספר "מישהו לרוץ אתו", "מועדון ארוחת הבוקר" ו"האוטובוס לשם".
הערות שוליים

↑  קפיצה לרוחק - התוצאות הטובות בישראל, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
↑  רודף העפיפונים - תיאטרון גשר, באתר תיאטרון ירושלים
↑  אורין ויינברג, ביקורת הצגה - "שורת המקהלה": שואו מהנה אבל לא מרגש, באתר ynet, 2 במאי 2018
וירג'יניה המערבית

וירג'יניה המערבית (באנגלית: West Virginia ‏האזנהקובץ:En-us-West Virginia.ogg‏Ⓘ‏) היא מדינה באזורי האפלצ'ים ומזרח ארצות הברית. המדינה ידועה בכינויה "מדינת ההרים". בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא צ'ארלסטון.
בתחילה הייתה וירג'יניה המערבית חלק ממדינת וירג'יניה, אך בשל תמיכת המדינה בעבדות והצטרפותה לקונפדרציית המדינות של אמריקה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, החליטו המחוזות המערביים במדינה בוועידת וילינג (Wheeling Convention), שנערכה ב-1861, להיפרד מהמדינה ולהישאר כחלק ממדינות האיחוד. המדינה החדשה הצטרפה רשמית לאיחוד ב-20 ביוני 1863.
המדינה נחשבת לחלק מדרום ארצות הברית. מיקומה וצורתה הייחודיים של המדינה גורם לכך שערים רבות הן למעשה חלק ממטרופולינים ממדינות אחרות, בהן אוהיו, פנסילבניה ווושינגטון הבירה. בנוסף ובעקבות כך, המדינה נחשבת פעמים רבות כחלק מאזורים גאוגרפיים שונים, בהם המרכז אטלנטי, הדרום העליון והמזרח דרומי.
המדינה מפורסמת בזכות ההרים שבה, גיוונה הטופוגרפי והתעשיות ההיסטוריות של חיטוב עצים ופחם. המדינה היא אחד המקומות הצפופים בעולם של קרסט, דבר שהופך אותה למוקד עבור חוקרי מערות ופעילות מדעית. בנוסף תורמות אדמות הקרסט למי התהום הקרים במדינה. ידועה במגוון אתרי בילוי בטבע, שכוללים סקי, ציד, טיפוס הרים ודיג.
היסטוריה > העידן הקולוניאלי

בשנת 1671, משלחת מטעם ויליאם ברקלי (אנ'), מושל קולוניית וירג'יניה, נשלחה לחקור את האזור שהיה מכונה מפלי קנווה (על שם שבט הילידים באזור), סביבות האזור שכיום ידוע כגלן פריס בדרום-מרכז המדינה. בעשורים שלאחר מכן משלחות חוקרים מטעם קולוניית וירג'יניה הגיעו גם אל האזורים שהם כיום צפון מזרח המדינה. בנוסף להם, גם חוקרים גרמניים מהאזור שעתיד להיות מדינת פנסילבניה חקר את האזור הצפון מזרחי שקרוב לנהר הפוטומק.
עוד בשנת 1661, מלך אנגליה, צ'ארלס השני, הקצה את השטח שבין נהר הפוטומק לנהר הרפהנוק (אנ') להקמת קולוניה חדשה. ההקצאה הפכה למעשית רק בשנת 1746, עם הגעת אנגלים לאזור שתחמו אותו. לרוע מזלם, הם גילו כי בסביבות האזור כבר נמצאים מתיישבים גרמנים. בין 1751 ל-1752 יצאה משלחת מטעם חברת אוהיו (חברה של תושבי וירג'יניה שיצאה ליישב את האזור שעתיד להיות מדינת אוהיו) לחקור את השטח צפונית לאזור המיושב, עד לנהר האוהיו, על מנת להקים קולוניה נוספת (14 במספרה) שתיקרא "ונדליה" ותכלול את השטח שעתיד להיות מערב וירג'יניה, יחד עם שטח קטן בדרום מערב פנסילבניה ומזרח קנטקי. התוכנית ירדה מהפרק בשל התנגדות קשה של שבטי הילידים המקומיים מלחמות הרצופות אליהן נקלע האזור (מלחמת הצרפתים והאינדיאנים ומלחמת העצמאות האמריקנית).
היסטוריה > וירג'יניה המאוחדת

וירג'יניה הייתה מדינה ייחודית בנוף האמריקני, כשהיא מאופיינת בהבדלים רבים בין חלקיה. אוכלוסיית המדינה הייתה מאוד מגוונת, כשתושבי וירג'יניה הוותיקים יושבים בעיקר בדרום ומזרח המדינה, ובחלקה המערבי יושבים מהגרים גרמנים, סקוטים ואחרים ממדינות צפוניות יותר. בנוסף לכך, בשל הטופוגרפיה ההררית הייחודית של האזור המערבי לא התאפשרה עבודה חקלאית טיפוסית לשמה נדרשו עבדים, לכן העבדות הייתה פחות משתלמת לתושבי האזור. גם המעבר בין החלקים היה קשה בשל ההרים. עוד במהלך המהפכה האמריקנית קמה תנועה להקמת מדינה בשם "וסטסילבניה" במערב המדינה, תוכניות שלא יצאו לפועל.
היסטוריה > הפיצול מווירג'יניה

בריצ'מונד, בירת וירג'יניה, ב-17 באפריל 1861, 49 צירים מהמקומות שעתידים להיכלל בווירג'יניה המערבית, הצביעו על ההחלטה להיפרד מארצות הברית, כחלק מבית הנבחרים של וירג'יניה, כש-30 הצביעו נגד, 17 בעד ו-2 נמנעו. כמעט מיד לאחר מכן, הוחלט באספה המונית בעיר קלרקסבורג (Clarksburg), על כך שכל מחוז מצפון מערב המדינה ישלח נציגים לוועידה בווילינג (Wheeling) ב-13 במאי אותה שנה. בוועידה נכחו 425 נציגים מ-25 מחוזות, כשיותר משליש מהם מצפון מערב המדינה. בוועידה הדעות היו חלוקות בדבר הפיצול מווירג'יניה - היו שגרסו כי עליהם להתפצל מיד מהמדינה, והיו שגרסו כי עליהם לחכות עד שהחלטת היפרדות וירג'יניה מארצות הברית תאושרר, אחרת הדבר ייחשב כמרד כנגד ארצות הברית. בסופו של דבר הוחלט שאם החלטת ההיפרדות מארצות הברית תאושרר, תכונס ועידה נוספת ביוני.
ב-23 במאי אושררה במשאל עם ההיפרדות מארצות הברית ברוב גדול, כשלעומת המדינה כולה רוב גדול מהתושבים במערב המדינה התנגדו למהלך. ועידת וילינג כונסה פעם נוספת ב-11 ביוני, ונפתחה בהכרזה שמאחר והאסיפה בה נקבעה ההיפרדות כונסה ללא הסכמת העם, כל פעולותיה "חלולות", ושכל תומכיה היו צריכים לעזוב את משרדיהם. עם זאת, ועידת וילינג עצמה, והנציגים שלקחו בה חלק, לא קיבלו את הסכמת הציבור לפעולותיהם. ב-19 ביוני קבעה חוקקה הוועדה את הארגון מחדש של הממשלה. הרשות המחוקקת של המדינה כללה כ-103 אנשים, כ-33 מתוכם נבחרו לפני כן לאספה הכללית של וירג'יניה. שאר האנשים נבחרו בדרכים לא-דרכים החל מפגישות המוניות למינויים עצמאיים. למחרת, הפוליטיקאי פרנסיס ה. פיירפונט הוסמך למושל המדינה, והוועידה ננעלה. בשל כך נוצר מצב שהמדינה וירג'יניה נשלטה על ידי שתי ממשלות ושני מושלים, כשממשלה אחת הושבעה לארצות הברית, והאחרת לקונפדרציית המדינות של אמריקה.
ב-20 באוגוסט התכנסה ועידת וילינג מחדש וקראה לעריכת משאל עם בעניין ההתפצלות והקמת וירג'יניה המערבית. ב-24 באוקטובר התקיים המשאל, בו כ-18 אלף איש הצביעו בעד הפיצול ורק 780 נגד. מהימנות המשאל מוטלת בספק בשל מספר סיבות: צבא האיחוד כבש את האזור (כחלק ממלחמת האזרחים האמריקנית) וחייליו היו מוצבים בו ומנעו מאנשים בעלי סימפתיה לקונפדרציה מלהצביע (כך קרה שרק רבע מהמצביעים המורשים במחוז אוהיו הצביעו בפועל), חיילים הצביעו פעמים רבות על אף שלא היו תושבי המדינה (כך נטען שבמחוז המפשייר רק 39 מתוך 195 מצביעים היו מצביעים מורשים), ואף בחלקים נרחבים לא התקיימו הצבעות כלל.
ב-13 במאי הממשלה החדשה אישרה סופית את הפיצול. המדינה החדשה ביקשה מהקונגרס להצטרף לאיחוד, וב-31 בדצמבר 1862 אישר נשיא ארצות הברית, אברהם לינקולן, את הצטרפות המדינה בחקיקה, בתנאי שהיא תוציא בהדרגתיות את העבדות מחוקתה. בזמן שרבים הרגישו שצירופה של וירג'יניה המערבית כמדינה אינו חוקי ואינו חוקתי. בתגובה טען לינקולן ש"הגוף שהסכים לצירופה של וירג'יניה המערבית הוא הרשות המחוקקת של וירג'יניה", ושצירופה היה הולם וחוקתי.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית עצמה המדינה סבלה פחות באופן יחסי. לאחר שבתחילת המלחמה, בקיץ 1861, פסגת המדינה נכבשה על ידי צבא האיחוד, שליטתו לא התערערה לכל אורכה, למעט ניסיון פריצה באותה שנה על ידי הגנרל רוברט א. לי. עם זאת, המחוזות במזרח המדינה סבלו יותר, כשהשליטה בהם מתחלפת בין צבאות האיחוד והקונפדרציה מספר פעמים.
היסטוריה > לאחר מלחמת האזרחים

במהלך תקופת השיקום ומספר עשורים אחריה, וירג'יניה ווירג'יניה המערבית התווכחו בעניין חלוקת החובות של וירג'יניה המאוחדת, ששימשו בעיקר לבניית תשתיות מהן נהנו שתי המדינות, בהן כבישים ותעלות. לאחר שווירג'יניה שילמה כשני שלישים מהחובות, הדבר הובא בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית בשנת 1915, שם נקבע הסכום הסופי שעל וירג'יניה המערבית לשלם, סכום אותו היא שילמה סופית בשנת 1939.
לאחר תקופת השיקום, וירג'יניה המערבית הייתה המדינה שהרוויחה הכי הרבה ממשאביה, בהם סוגי מינרלים שונים שאת חלקם מכרה לשימוש הממשל הפדרלי של ארצות הברית. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-19 רווחי המדינה אף גדלו עם מציאת האספלט ששימש את תעשיית ארצות הברית כולה ואת ציי העולם. בנוסף לכך, וירג'יניה המערבית הפכה לספקית פחם מרכזית.
גאוגרפיה

וירג'יניה המערבית ממוקמת באזור הרי האפלצ'ים, במזרח ארצות הברית וגובלת בפנסילבניה בצפון, במרילנד בצפון–מזרח, בווירג'יניה במזרח ובדרום, בקנטקי בדרום–מערב ובאוהיו במערב.
ממשל ופוליטיקה

בית המחוקקים של וירג'יניה המערבית מורכב משני בתים:
סנאט – 34 מושבים – 2 נציגים מכל מחוז בחירה לקדנציה של 4 שנים כל אחד, לא חופפים.
בית נבחרים – 100 מושבים – נציג מכל מחוז בחירה, כאשר מחוז בחירה עבור בית נבחרים זה חולק כך שבכל מחוז שמאית מאוכלוסיית המדינה, כ-17,500 איש בערך.
נכון לשנת 2021, למפלגה הרפובליקנית יש רוב בשני הבתים.
המושל, הוא המושל וראש הרשות המבצעת של המדינה. עליו מוטלת החובה לאכוף את חוקי המדינה והסמכות לאשר או להטיל וטו על הצעות חוק שהועברו בבית המחוקקים של וירג'יניה המערבית, לכנס את בית המחוקקים בכל עת. הוא נבחר אחת לארבע שנים ביום הבחירות לנשיאות ארצות הברית, הוא מושבע במהלך ינואר שלאחר מכן.
על המושל יש הגבלה של 2 קדנציות רצופות, אך יכול לשוב להיבחר כמה פעמים שרוצה, כל עוד חלה הגבלה זו.
עד בחירות 2022, המדינה שלחה 3 נציגים לבית הנבחרים של ארצות הברית. נכון ל-2019 שלושת נציגים אלו הם מהמפלגה הרפובליקנית.
החל מבחירות 2022, בעקבות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית ושינוי גבולות המחוזות, פחת מספר מחוזות הבחירה הפדרליים במדינה מ-3 ל-2 והמדינה, מבחירות אלה ועד 2030, לכל הפחות, תשלח 2 נציגים לבית הנבחרים של ארצות הברית.
שני הסנאטורים מהמדינה הם הדמוקרט ג'ו מנצ'ין והרפובליקנית שלי מור קפיטו.
כלכלה

וירג'יניה המערבית נחשבת למדינה הענייה ביותר בארצות הברית, עם שיעור עוני של 19%, בהשוואה לשיעור העוני הלאומי של ארצות הברית העומד על כ-13%.
תעשיית הפחם, שעליה הסתמכה כלכלת המדינה בעבר, חוותה ירידה של כ-40% בייצוא בשנת 2013 לבדה. שיעור צמיחת השכר לאזרח ממוצע במערב וירג'יניה הוא הנמוך ביותר בארצות הברית ועומד על כ-1.5%.
דמוגרפיה

בחלוקה על פי מוצא אתני, קבוצת האוכלוסייה הגדולה ביותר בווירג'יניה המערבית היא צאצאי הגרמנים, המהווים 18.1% מכלל התושבים. הקבוצה השנייה היא האירים (14.4%), ולאחריהם אמריקאים (12.5%) ואנגלים (11.1%). אלו המציינים כי מוצאם הוא "אמריקאי" הם בעיקרם ממוצא אנגלי, אך שורשיהם נטועים בצפון אמריקה זמן רב, ובמקרים מסוימים עוד מן המאה ה-17 וראשית הקולוניות הבריטיות באמריקה.
דמוגרפיה > הערים הגדולות

צ'ארלסטון
האנטינגטון
מורגנטאון
פארקרסבורג
וילינג
סמלי המדינה

| סמלי מדינת וירג'יניה המערבית> דגל.דגל וירג'יניה המערבית Flag of West Virginia | סמלי מדינת וירג'יניה המערבית> סמל.סמל וירג'יניה המערבית Seal of West Virginia | סמלי מדינת וירג'יניה המערבית> מוטו. | סמלי מדינת וירג'יניה המערבית> כינוי. |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | "אנשי ההרים תמיד חופשיים" "Mountaineers" | "מדינת ההר; כמעט גן עדן" "Mountain State; Almost Heaven" |
| עץ | פרח | ציפור | חיה |
| אדר הסוכר Sugar Maple | רודודנדרון Rhododendron | קרדינל צפוני Northern cardinal | דוב שחור אמריקני American black bear |
ראו גם

יום וירג'יניה המערבית
הערות שוליים

↑  SAIPE, www.census.gov
↑  Foreign Trade Division U. S. Census Bureau, State Exports from West Virginia, census.gov (באנגלית)(הקישור אינו פעיל, 13.2.2024)
↑  "West Virginia", Religious Landscape Study, Pew Research Center
↑  "U.S. Census Bureau Data". U.S. Census Bureau. 2010. Retrieved 2011-07-13.(הקישור אינו פעיל, 9.11.2019)
1 2  American FactFinder - Results
↑  "Annual Estimates of the Resident Population: April 1, 2010 to July 1, 2013". United States Census Bureau. Retrieved 6 September 2014.(הקישור אינו פעיל, 9.11.2019)
↑  "Table 1. Annual Estimates of the Population of Metropolitan and Micropolitan Statistical Areas: April 1, 2010 to July 1, 2014" (CSV). 2014 Population Estimates. United States Census Bureau, Population Division. March 2015. Retrieved March 26, 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561791105171  BNE: XX5082457  BnF: cb119565806 (data)  CANTIC: a11449135  CiNii: DA04814706  GND: 4119079-8  ISNI: 0000 0004 0424 3173  LCCN: n79059831  MusicBrainz: bb32d812-8161-44e1-8a73-7a0d4a6d3f96  NARA: 10045968  NKC: ge258103  NLA: 35738265  NSK: 000379426  SUDOC: 027548996  VIAF: 155293408   WorldCat (עם VIAF): 155293408 
מפת צפיפות האוכלוסין של מדינת וירג'יניה המערבית
ראשתן גדול-ראש

| ראשתן גדול-ראש |
| --- | --- |
ראשתנית צוללת עם גור  השוואה בין ראשתן גדול-ראש לבין אדם ממוצע
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: לווייתני שיניים
על־משפחה:: דמויי ראשתן
משפחה:: רֹאשְׁתָנִיִּים
סוג:: ראשתן
מין:: ראשתן גדול-ראש
שם מדעי
 Physeter macrocephalus ‏ליניאוס, 1758
תחום תפוצה
תפוצת הראשתן (בכחול)

צילום אווירי של ראשתן
ראשתן צולל במפרץ מקסיקו
ראשתן קרוב לפני המים
שלד הראשתן
ראשתן גדול-ראש או לווייתן זרע (שם מדעי: Physeter macrocephalus) הוא מין של לווייתן שיניים יחיד בסוגו (Physeter), הנמנה עם משפחת הראשתניים. לראשתן מספר מאפיינים ייחודיים: הוא הגדול שבלווייתני השיניים – אורך גופו עשוי להגיע ל-18 מטרים ומעלה; מוחו הוא הגדול ביותר בעולם החי וראשו מהווה כשליש מגופו; הוא בעל החיים שמפיק את הרעש החזק ביותר; והיונק המסוגל לצלול לעומקים הגדולים ביותר. מקורו של השם "לווייתן זרע" בחומר הלבנבן בעל המרקם החלבי הנמצא בכמות גדולה בראשו, חומר שנחשב בתחילה בטעות לנוזל זרע, ואילו השם "ראשתן" נגזר מגודל ראשו. ממדי ראשו וצורתו המיוחדת, והיותו דמות ראשית ברומן המפורסם מובי דיק מאת הרמן מלוויל, הפכו את הראשתן לדמות קלאסית של לווייתן כפי שמופיעה ביצירות ספרותיות רבות, בציורים, באנימציות, וביצירות תרבותיות אחרות.
צבעו של הראשתן אפור כהה וגחונו אפור בהיר. ראשו גדול ותפוח, בעיקר אצל הזכר, וזהו גם מקור שמו. עד שנות ה-80 של המאה ה-20 ניצוד הראשתן באופן נרחב, וחל צמצום דרסטי באוכלוסייתו העולמית. הראשתן עדיין ניצוד בניגוד לחוק, אף שרשמית הוא מוגן ברחבי העולם. הראשתנים ניצודו בעיקר בשל החומר דמוי החֵלֶב שבראשם, אך גם בשל שומנם, ובשל ה"ענבר האפור" והריחני המצוי במעיים שלהם ושימש בעבר את תעשיית הבשמים.
מאפיינים פיזיים > חֵלֶב הראשתן

חלב הראשתן הוא חומר לבנבן, נוזלי-למחצה ודמוי-שעווה המצוי בראשו של הראשתן. שמו הלועזי של חלב הראשתן, Spermaceti, נגזר מהמילים הלטיניות sperma ceti (שתי המילים הושאלו במקור מהיוונית) שמשמעותן "זרע הלווייתן", או בתרגום מילולי: "זרע המפלצת הימית". מכיוון שכך, נקרא הראשתן באנגלית sperm whale, ואף בעברית כינויו הוא "לווייתן זרע". חלב הראשתן איננו נוזל הזרע שלו, אולם כך חשבו בטעות ציידי לווייתנים בעבר. החלב מצוי ב"איבר החלב" (spermaceti organ) שמצוי מול ומעל גולגולתו וכן בקדמת ראשו, מעל לעצם הלסת העליונה. מעל עצם הגולגולת מצוי החלב כחומר לבן ורך, ואילו מעל לעצם הלסת העליונה החומר מוצק יותר.
התאוריה המקובלת במחקר גורסת כי איבר החלב הוא איבר איכון, המסייע לראשתן בטכניקה של איכון הד (התמצאות בסביבה על ידי הפקת גלי קול ועיבוד אינפורמציה מההד החוזר). צורתו של האיבר בכל זמן נתון, בין אם הוא מצטמצם או מתרחב, אמורה, על פי תאוריה זו, לכוון ולמקד את גלי הקול על-פי רצונו של הראשתן. לראשתן ישנם שני פתחים המשמשים כנחיריים: האחד חיצוני, שממנו הוא נושף מים ואדי אוויר, והשני פנימי, ונמצא מול איבר החלב. תאוריה הנוגעת להתמצאות בעזרת גלי קול, גורסת כי השילוב בין צורת הגולגולת של הראשתן, בין הנחיר הפנימי ובין איבר החלב (שצורתו, גודלו ומרקמו ניתנים לשליטה על ידי הראשתן), מעניקים לראשתן יכולת מרשימה של הפקת מגוון קולות לכל כיוון, וקליטת ההד החוזר מהם לצורך התמצאות מדויקת ומהירה בסביבתו.
תאוריה נוספת טוענת גם כי גלי הקול שהראשתן מפיק, משמשים אותו כאיבר ציד. לדוגמה, החוקרים משערים שעל-מנת לצוד את הדיונונים הענקיים והמהירים, הראשתנים, שהם שחיינים מגושמים יחסית, מפיקים, תוך כדי המרדף הפיזי, גם אלומה ממוקדת של גלי קול המסוגלת להמם, ואולי אף להרוג, את הדיונונים (ראו הרחבה בנושא זה בפרק "תזונה, טורפים ותפוצה"). עם זאת, אין עדויות מחקריות שתומכות בתאוריה זו (בין השאר משום שציד הדיונונים מתבצע בעומקים שמקשים על עריכת מחקר מדעי). בה בעת, נמצא כי הנקישות הרמות ביותר שהשמיעו ראשתנים בקרבת דיונונים לא גרמו לתגובה מצדם, ואף לא לבריחתם. תאוריה אחרת, שמוזכרת בדרך אגב בספר מובי דיק, גורסת כי איבר החלב משמש את הראשתנים כמעין "איל ניגוח" בקרבות שנערכים בין הזכרים. השערה זו גם מסבירה את שני מקרי הטביעה המתועדים היטב של שתי ספינות שננגחו בידי ראשתנים, כאשר הראשתנים שקלו רק כחמישית ממשקל הספינות.
תאוריה נוספת גורסת כי החלב משמש, בין השאר, כאיבר ציפה המסייע לראשתן בעת צלילתו. לפני הצלילה מוזרמים מים קרים מבעד לאיבר החלב, והחלב דמוי השעווה מתמצק ומתגבש. צפיפותו של החלב גדלה, וכך הראשתן יכול לצלול ללא השקעת אנרגיה. במהלך הצלילה מנצל הראשתן את החמצן ששאף קודם לכן להפקת חום, המנוצל להמסת החלב. בשלב זה, רק שחייתו של הראשתן מאפשרת לו להישאר במעמקים, וכאשר הוא מעוניין בכך הוא יכול לנצל את החלב המומס והדליל כדי לצוף ולעלות לפני המים ללא קושי. תאוריה זו, שהוצעה לראשונה במחקר משנת 1933, התפתחה והתרחבה בשנות ה-70. עם זאת, רוב החוקרים נוטים לתמוך דווקא בתאוריות האחרות, בשל מספר "חורים" המצויים בתאוריה זו (היעדר רשת כלי-דם החודרת את איבר החלב והמאפשרת את חימומו, למשל).
חלב הראשתן היה חומר מבוקש בתעשיית ציד הלווייתנים במהלך המאות ה-18 וה-19 ואף במאה ה-20. לחלב היו שימושים מסחריים רבים, כגון שמן למנגנונים של שעונים, חומר סיכה לעדשות מצלמה, תוספת לשמנים תעשייתיים, תכשירי ניקוי וכן שימושים בתעשיית הקוסמטיקה ושימושים רבים ברוקחות וברפואה. בראשית ימיה של ארצות הברית שימש החלב המעובד כשמן מאור פופולרי, וזאת על אף שגם הנפט היה זמין כחומר בעירה.