stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית העלמין היהודי ביפו

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 סוג:  בית קברות יהודי
 דת:  יהדות
 תאריך הקמה:  1839 
 שטח:  7,500 מטר רבוע
 מספר קבורים:  כ-2000
 
 מיקום:   תל אביב-יפו, ישראל
 קואורדינטות:  32°03′03″N 34°45′04″E﻿ / ﻿32.0508333°N 34.7511111°E﻿ / 32.0508333; 34.7511111
  מפת מיקום  מפה דינמית #invoke:תבנית חוזרת tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית העלמין היהודי ביפו, דצמבר 2021
סביבת בית העלמין - אמירי העצים שבו נראים משמאל
שער הכניסה לבית העלמין היהודי הישן ביפו
בית העלמין היהודי ביפו, הידוע גם בכינוי "בית-הקברות עג'אמי", הוא בית עלמין יהודי השוכן ליד המפגש בין רחוב יהודה מרגוזה לרחוב יהודה הימית בשכונת עג'מי ביפו, ובצמוד מדרום לשכונת המגורים גבעת אנדרומדה.
בית העלמין משתרע על פני שטח של כ-7,500 מ"ר, צורתו אליפטית והוא מחולק לעשרה אגפים. במקום כאלפיים קברים אך קיימות מצבות רק מעל כ-805 מהם, וייתכן שהיתר אבדו בעת גירוש תל אביב. עוד נקברו בבית העלמין גווילי ספרי תורה שהובאו מן הגולה ונשרפו בדליקה שפרצה במחסני הסוכנות היהודית בנמל יפו.
היסטוריה

למן העת החדשה המאוחרת ועד אמצע המאה ה-19 נהגו היהודים להוביל לרוב את מתיהם לקבורה בהר הזיתים בירושלים ולאחר מכן בפתח תקווה. כמו כן חלק מהנפטרים נקברו בבית הקברות משותף למוסלמים ויהודים שמעבר לחפיר חומת יפו. לבסוף נכנעו בני הקהילה לקשיים ולעוגמת הנפש הכרוכים במנהג, מה עוד שהחל משנות ה-30 כבר התקיימה קהילה יהודית ביפו כך שבשנת 1834, בהנהגתו של רב הקהילה יהודה מרגוזה, רכשו חלקת שדה בעיר שנועדה לשמש כבית עלמין. בין הסיבות שבגינן לא נקברו יהודים בבית קברות מסודר בעיר יפו מציינים כי אלו אשר החמירו להגיע מהניכר בחייהם או לאחר מותם כדי להיקבר בארץ ישראל, השתדלו להיקבר בירושלים או באחת מארבע ערי הקודש בעוד שמעמדה של יפו בהקשרים פנים הלכתיים בנוגע לקדושת הארץ הוא שנוי במחלוקת. והיו לכך סיבות טכניות נוספות הן מצד השלטונות והן מצד הנהגת היישוב היהודי עד לאותה תקופה.
הקבורה במקום החלה בשנת 1839, ומועד זה נחשב לראשיתה של החברה קדישא בעיר. קבורת מתים במקום נמשכה באופן רשמי עד שנת 1920, אך הלכה למעשה היה המקום בשימוש עד שנת 1928. רק ב-1902 פסקה הקבורה במקום באופן זמני בשל מגפת כולרה שפרצה בעיר. השלטונות העות'מאנים אסרו על קבורת המתים בבית העלמין ששכן באזר בנוי, ותחת זאת הקצו שטח חולי מצפון לעיר, שהיה לימים לבית הקברות טרומפלדור. הקבר הידוע ביותר במקום הוא של הרב יהודה מרגוזה שנפטר ב-1879. מאוחר יותר נקרא הרחוב הסמוך על שמו.
הנקבר האחרון בבית הקברות היה ד"ר ישעיהו-שי גור, מנהל השירותים הווטרינריים של מדינת ישראל, בנו של המילונאי העברי יהודה גור (גרזובסקי) וחתנו של טוביה זיסקינד מילר, מראשי עסקני התאחדות האיכרים.
הנפטרים הקבורים בבית הקברות

פנחס גרייבסקי אסף ופרסם את רשימת 805 הנפטרים הידועים בבית העלמין, ועל רשימה זו כתב משה דוד גאון:
"מסדרי רשימת הנעדרים השוכנים כבוד בבית-העלמין העתיק ביפו ראויים להיזכר כאן בהוקרה. אולי זה המקום היחיד בכל הארץ, אשר הנהיגו בו בראשית היישוב לרשום בסדר בדיקנות את הנפטרים על-פי אלפא-ביתא פנימית מפליאה, ותאריך מותם ושמותיהם, כל מין ומין לחוד. יפו היהודית בפרק הראשון של תולדותיה לא ביישה בשום פנים את תל אביב, עם ישובה הצעיר והרענן, היסודות למסורת הונחו עוד מאז, ועל-פי כיוונם הבהיר של העסקנים ההם נמשכת העבודה הענפה ורבת-החשיבות והתוצאות... ואנכי בטוח שכל המעוניינים בקורות היישוב היהודי ביפו יכירו לו תודה נאמנה על כך".
בין האישים הקבורים במקום נמנים רבים ממייסדי יפו ודמויות בולטות נוספות בהן:
רבי יהודה הלוי מרגוזה - ממחדשי היישוב היהודי ביפו, מראשוני הפרדסנים, רבם ופטרונם של יהודי יפו החל מ-1840, אשר יזם את הקמת בית הקברות.
משה יעקב בלטנר - ממייסדי היישוב היהודי ביפו
רבי משה אלקיים
יחיאל בכר
הרב יוסף ארווץ
חכם יוסף שמחון - המורה הראשון לעברית בבית הספר של כי"ח ביפו.
הרב נסים יעקב סוריזון שהיה רב בקהילת יפו בראשית שנות השלושים של המאה ה-19.
מאיר מטלון שהגיע עם אביו אהרון מטלון בשנת 1817.
יעקב הלוי שהיה אחראי על אספקת המזון לצבאו של איברהים פחה.
הרב יוסף רפאל בן נון רב העדה הספרדית ביפו.
אהרון עזריאל מגדולי חכמי הקבלה הספרדים בירושלים.
חכם אברהם שלוש
הרב אלעזר חזן - רבה של מרקש.
שמעון מויאל
שלמה אבולעפיה
ישראל שמחון - הממונה על הפרדס של משה מונטיפיורי
הרבנית שושנה עוזיאל, אשת הראשון לציון הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל.
ד"ר שמעון פרנקל - הרופא העברי הראשון. נקבר במקום ב-11.1.1880.
רבים מפועלי מושבות העלייה הראשונה שחלו ונפטרו בבית החולים ביפו נטמנו בבית הקברות, חלקם ללא מצבה. בתחילת מלחמת העולם הראשונה המשטר העות'מאני גזר פינוי על בית הקברות לטובת בניית רחוב וגן. בני יפו והמושבות לקחו את עצמות מתיהם וקברום מחדש במושבותיהם, כמו מאיר בלקינד, מראשוני המורים לעברית בגולה ואביו של מייסד תנועת הביל"ויים ישראל בלקינד, נקבר כאן בשנת 1898 ולאחר גזרת השלטונות, הועברו עצמותיו לראשון לציון.
עם זאת, הקברים האלמונים נשארו למדרס לרגלי העוברים.
הערות שוליים

↑  מדריך לאתרי יפו
↑  חנה רם - היישוב היהודי ביפו בעת החדשה: מקהילה ספרדית למרכז ציוני, הוצאת כרמל, ירושלים, 1996. עמ' 352
↑  יפעת ארליך, יפו השנייה: המזרחים שקלטו את העליות הראשונות | ישראל היום, ‏4.11.2022
↑  כתב עתי"ם ויצחק בן חורין, לאחר 66 שנים – לוויה בבית העלמין היהודי ביפו: בכך מולאה בקשתו האחרונה של ד"ר שי גור, בנו של מחבר המילון העברי, מעריב, 3 ביוני 1986; חנה רם, היישוב היהודי ביפו בעת החדשה: מקהילה ספרדית למרכז ציוני, ירושלים: כרמל; ועד הקהילות הספרדיות לתל אביב יפו ומחוז המרכז, תשנ"ו 1996, עמ' צא.
↑  אתר החברה קדישא לתל אביב
↑   באתר יד בן צבי.
↑  חנה רם, היישוב היהודי ביפו בעת החדשה : מקהילה ספרדית למרכז ציוני, עמ' 32, ירושלים, תשנ"ו 1996.
↑  בית העלמין העתיק ביפו, באתר פורום חברות הקדישא
↑  משה סמילנסקי, משפחת האדמה, כרך 2, עם עובד, התש"ד
הכיתוב שעל גבי מצבתו של הרב יהודה מרגוזה
מדינה לכאורה

שלט "ברוכים הבאים לרפובליקת קונק" בנמל התעופה הבין-לאומי של קי וסט, בירת הרפובליקה
המדינה לכאורה "נסיכות סילנד"
מדינה לכאורה (באנגלית, "Micronation"; בתרגום חופשי: "מיקרו-אומה") היא מדינה שהוכרזה על ידי העומדים בראשה, ואף עמדה בקריטריונים של המשפט הבין-לאומי הפומבי לקיומה של מדינה כגון סממני עצמאות סמליים, כמו בולים וחוקה, גבולות מוגדרים ואף הכרה מסוימת של מדינות לכאורה אחרות, אך לא זכתה להכרה רשמית כלשהי של מדינה אמיתית בקיומה. חלק מן המדינות לכאורה היו בגדר תעלול פרסומי וחלקן נבעו מצורך אמיתי.
דוגמאות למדינות לכאורה

הכס האימפריאלי – מדינה לכאורה אשר יוסדה בשנת 2011 על ידי איש העסקים והפוליטיקאי הרוסי אנטון באקוב, יושב ראש מפלגת המונרכיה של רוסיה. באקוב הכריז על הכס האימפריאלי כיורש של האימפריה הרוסית ההיסטורית אשר חדלה להתקיים בשנת 1917. בין 17 השטחים עליהם הכס האימפריאלי טוען לבעלות הם יבשת אנטארקטיקה וכן קרקעות אשר כיום בתחום השיפוט של יפן, בריטניה, ארצות הברית, ומדינות אחרות. הכס האימפריאלי גם טוען לזכות על השטחים הימיים שנטענו על ידי האימפריה הרוסית וכן אלו אשר נתגלו על ידי הצי הרוסי הקיסרי אך מעולם לא סופחו לברית המועצות.
רפובליקת קונק – רפובליקת הקונכייה, היא מדינה לכאורה הנמצאת בדרומם של איי הקיז במדינת פלורידה שבארצות הברית. המדינה הוקמה בשנת 1982, לאחר שמשמר הגבול של ארצות הברית הקים מחסומים על כביש מהיר מספר 1, המקשר את האי קי וסט לפלורידה. תושבי האי מחו כנגד המחסומים ומשאלה לא הוסרו הכריזו עצמאות. המדינה חוגגת את עצמאותה מדי שנה, ולה סממנים רשמיים רבים (כגון השילוט המופיע בשדה התעופה הבין-לאומי שבאי).
נסיכות סילנד – היא מדינה לכאורה שהוכרזה אך אינה מוכרת על ידי מדינות העולם, הטוענת לריבונות על מגדל ראף (Rough Tower). המדינה ממוקמת בים הצפוני, כ-10 ק"מ מזרחית לחוף סאפוק שבבריטניה. בעקבות אירוע חטיפה של אזרח גרמניה והתנערותה של ממשלת בריטניה מחובותיה כלפי המתרחש במתקן, הכירה גרמניה דה פקטו במדינה.
הרפובליקה החופשית של ליברלנד – היא מדינה לכאורה במזרח אירופה, שעצמאותה הוכרזה ב-13 באפריל 2015 על ידי ויט ידליצ'קה. היא הוקמה על אזור בן כ-7 קמ"ר בגדה המערבית של נהר הדנובה בין קרואטיה וסרביה, בשיתוף גבול יבשתי עם סרביה. מאז מלחמות יוגוסלביה, כמה שטחים על הגבול מהווים מוקד למחלוקות; עם זאת, אזור זה (הידוע גם בשם גורנייה סיגה) נותר ללא דורש ומסיבה זאת, ויט ידליצ'קה טוען כי עד שהקים את ליברלנד האזור היווה טרה נוליוס. ידליצ'קה הוא חבר במפלגת האזרחים החופשיים הצ'כית, אשר מבססת את ערכיה על הליברליזם הקלסי, על אידאולוגיה זו הוא ביסס את חוקת ליברלנד.
ממלכת קרנארו האיטלקית – מדינה לכאורה שהוקמה על ידי המשורר האיטלקי גבריאלה ד'אנונציו בעיר פיומה (כיום רייקה, קרואטיה) ובעיירה סמוכה – העיר נכבשה (או לחלופין שוחררה) בספטמבר 1919 מידי כוח רב לאומי ששלט בה ונותרה עצמאית למשך כשנה. במדינה, שבה שלט ד'אנונציו כדוצ'ה, הקים אלטרנטיבה לחבר הלאומים שהקדים את האו"ם ובו קרא לשחרור עמים כבושים מסוימים, כמו כן הדפיס בולים של הרפובליקה וכתב חוקה, שלימים הפכה לבסיס החוקה הפשיסטית של איטליה. בשלב מסוים הכריזה קאנארו מלחמה על איטליה, וזו נאלצה לתקוף את העיר.
אלור – ממלכה לכאורה באי אלור צפונית לשלן שבדנמרק.
זרצ'ה – שכונה בעיר וילנה שהוכרזה כמדינה בשנת 1997.
ממלכת ישר-אל - הוקמה בשנת 2022
ישויות בעלות סממנים של מדינה אך אינן עומדות בקריטריונים של "מדינות לכאורה" > מדינת אכזיב

מתחם קטן בחוף אכזיב שמצפון לנהריה. אלי אביבי הגיע למקום ב-1952 ושכר שני מבנים על החוף, במטרה לשפץ אותם. הוא בנה שם את ביתו (שבסיסו בנוי אבן וקומותיו העליונות עץ) בטכניקות בנייה וגימור שונות מהמקובל, ופתח בו מוזיאון אקלקטי. הוא הכריז על המקום כ"מדינת אכזיב", בחר המנון ודגל, הנפיק דרכונים ובמשך תקופה גם החתים את דרכוני המבקרים במקום. מתוך דרכון המדינה: "תושבי המדינה: רינה ואלי אביבי. ממשל: נשיא נבחר פה אחד, בפה שלו. המנון: המיית גלי הים. דגל: בתולת הים האגדית, על רקע אכזיב". המקום לא זכה להכרה מדינית וכיום מתגוררת בו תושבת אחת, רינה אביבי, אלמנתו של אלי אביבי שנפטר ב-2018.
ישויות בעלות סממנים של מדינה אך אינן עומדות בקריטריונים של "מדינות לכאורה" > ממלכת העולם האחר

ממלכת העולם האחר (The Other World Kingdom – OWK) הייתה מדינה לכאורה ששכנה בתוך מתקן נופש מסחרי גדול, שנפתח בשנת 1996 בבניינים שניטען שהיו חלק מטירה מהמאה ה-16 הממוקמת בעיירה Černá בצ'כיה. אמנם המדינה לא הוכרה על ידי אף מדינה אחרת, אך שמרה על מטבע משלה, דרכונים, משטרה, בתי משפט, המנון ודגל לאומי. המשטר במדינה היה מונרכיה אבסולוטית כשאורח החיים של הנתינים היה סאדו-מאזוכיסטי בסגנון Femdom (שליטה נשית). הממלכה מתקיימת כיום כאתר אינטרנט בלבד.
ישויות בעלות סממנים של מדינה אך אינן עומדות בקריטריונים של "מדינות לכאורה" > אורניה

בשלהי ימי האפרטהייד הציע רמטכ"ל צבא דרום אפריקה לשעבר, גנרל קונסטנד וילויון, להקים מדינה אפריקנרית עצמאית באזור אורניה הלא-מיושב שבדרום אפריקה. היוזמה נקראה גם "ישראל האפריקנרית". בספרו של אלון ליאל, שכיהן כשגריר ישראל בדרום אפריקה, הוא מספר כי פיליון פנה אליו בנובמבר 1993 וביקש ממנו את נוסח ההסכמים בין ישראל לרשות הפלסטינית, כדי לנסות להגיע עם השלטון השחור של מנדלה להסכם דומה לזה שהשיג ערפאת מול יצחק רבין – של מדינה עצמאית. בסופו של דבר החליט פיליון לרוץ לפרלמנט המשותף לשחורים ולבנים. מפלגתו, "חזית החופש", זכתה בתשעה מושבים (מתוך 400 צירים). ב־2001 פרש פיליון מהפרלמנט לחוותו. כ־600 חוואים נענו להצעה של פיליון להקים יישוב אפריקנרי במדבר אורניה השומם. בשנת 2004, במקביל לחגיגות העשור לסיום האפרטהייד, וכמחאה על התנהגות ממשלת דרום אפריקה, החליטו להנהיג מטבע בשם "אורא" המיועד ללבנים בלבד. עיקר הכלכלה באורניה מושתת על חקלאות. אין מדובר במדינת לכאורה בהיעדר הכרה דה פקטו.
ישויות בעלות סממנים של מדינה אך אינן עומדות בקריטריונים של "מדינות לכאורה" > הממלכה ההומו-לסבית של אי האלמוגים

מדינה שהוכרזה על ידי מיליונר אוסטרלי בשם דייל אנדרסון, שרכש את האי קאטו הסמוך לאוסטרליה. גודלו של האי, הלא-מיושב עד כה, הוא 3 מיילים רבועים, ודגלו הוא דגל הקשת הלהט"בי. אנדרסון הסביר שההשראה למדינה היא מדינת ישראל שהשיגה מפלט ליהודים מכל העולם.
ישויות בעלות סממנים של מדינה אך אינן עומדות בקריטריונים של "מדינות לכאורה" > פדניה

שם אלטרנטיבי לחלק של איטליה שמצפון להרי האפנינים, שהוכרז ב-1996 כמדינה נפרדת על ידי הליגה הצפונית, מפלגה איטלקית בדלנית. מנטובה הוכרזה כבירת פדניה ובה יושב ה"פרלמנט" של ה"מדינה". דגלה של פדניה הוא עיגול שממרכזו יוצאים שישה עלים שנוגעים במעגל, וצבעם ירוק – צבעה הסמלי של המדינה. "מקהלת העבדים העבריים" מהאופרה "נאבוקו" של ורדי נבחר להמנון המדינה.
ישויות בעלות סממנים של מדינה אך אינן עומדות בקריטריונים של "מדינות לכאורה" > לאווינר

אימפריית לאווינר (lauwiner empire) היא מדינה שנוסדה בשנת 2014 על ידי המלך ג'ונאס לאווינר הראשון. אימפריית לאווינר היא המדינת לכאורה הראשונה שנמצאת בשווייץ. נכון לעכשיו, חמש שפות מדוברות באימפריית לאווינר כולל רוסית, שווייצרית, אנגלית, צרפתית וגרמנית[דרוש מקור].
האימפריה כולה נמצאת בבעלות ובשליטה של המלך ג'ונאס הראשון, שהוא גם המפקד העליון של לגיון אימפריית לאווינר. לגיון אימפריית לאווינר אחראי על ההגנה והביטחון של אזרחיו ורכושם. המשמר המלכותי אחראי לביטחון משפחת המלוכה. הכספים, החוק ופיקוח המס של אזורים שונים של האימפריה מוטלים על האדונים והגברות. ישנם מועצת נגידים שהם יועצים פורמליים למלך ובעלי סמכויות ביצוע אך הם נושאים באחריות בפני המלך.
אימפריית לאווינר מחזיקה בנכסי ענק על פני מדינות רבות באירופה, אפריקה ואסיה המושכרים לאזרחיה. אזרחי אימפריית לאווינר מחויבים להתחייב על פי חוקת אימפריית לאווינר.
ראו גם

הצעות להקמת מדינה יהודית חדשה כמחאה
בנטוסטן
רפובליקת האולנד בייקר וג'רוויס
ממלכת אראוקניה ופטגוניה
מדינות שההכרה בהן מוגבלת
רפובליקת מינרווה
טרה נוליוס
הערות שוליים

↑  CURRICULUM VITAE, באתר vryheidsfront.co.za
↑  Barnaby Phillips,‏ South Africa's 'white homeland'‎, באתר ה-BBC,‏ 22 בנובמבר 2002
↑  'Whites-only' money for SA town‎, באתר ה-BBC‏, 29 באפריל 2004
↑  באי נידח תוקם "מדינת ההומואים", באתר nrg‏, 8 בפברואר 2005
חמרה

ערך זה עוסק בסוג של אדמה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
רגבי אדמת חמרה
חמרה היא אדמה העשירה בתחמוצות ברזל, שצבעה אדום-חום. מקור השם הוא מהמילה הערבית חמרה - "אדומה".
תכונות

החמרה היא אדמה בוצית, מאווררת ומנוקזת היטב שעומקה מגיע לעיתים למטרים אחדים.
החמרה פורייה ומשמשת מצע נוח לחקלאות, משום שהיא משמרת היטב חומרים מזינים ומים, ומאפשרת למים עודפים להתנקז. בשל היותה דלה בחומרי מזון לצומח יש לדשן אותה בהתמדה. בעיה נוספת נובעת מכושר חלחול מים נמוך, שמחריף גם עקב עיבוד חקלאי אינטנסיבי והיווצרות קרומי נזאז (הצטברות של חרסיות ותחמוצות ברזל בין השורשים).
הרכב

החמרה מורכבת ברובה מגרגירי קוורץ מצופים בתחמוצות ברזל. ההרכב הכימי הממוצע של החמרה הוא 90% צורן דו-חמצני (SiO2), 5% אלומינה ותחמוצת ברזל (Al2O3+Fe2O3), 4% סידן פחמתי (CaCO3), 0.7% אשלגן חד-חמצני (K2O) ו-0.4% חומר אורגני.
היווצרות

אין ודאות לגבי תהליך ההיווצרות של אדמת החמרה, אולם סמיכותה לסלעי הכורכר מצביעה על קשר ביניהם. קיימות מספר סברות:
החמרה התפתחה על אזורי כורכר קיימים בתהליכים אורגניים של פירוק.
החמרה, כמו הכורכר, נוצרה מדיונות חול עתיקות שהתייצבו, ומה שקובע האם ייווצרו כורכר או חמרה הוא האקלים ששרר בעת ההיווצרות - אקלים גשום שהוביל לשטיפת חלק מהפחמות ולחמצון הברזל.
החמרה הועשרה על ידי חמרים שנשטפו מההרים במזרח.
החמרה נוצרה מאבק חרסיתי שהועבר באמצעות הרוח.
החמרה מקורה בגרגירי חול שעברו תהליך שציפה אותם בחומרים המכילים ברזל.
אפשר שלכל אחת מהאפשרויות הללו תרומה חלקית בלבד להיווצרות החמרה.
תפוצה

החמרה נפוצה בישראל לכל אורך מישור החוף מראש הנקרה ועד אשקלון. היא מופיעה בדרך כלל בסמוך לרכסי הכורכר.
ראו גם

קרקע
לקריאה נוספת

עמנואל מזור, גיאולוגיה בפטיש ישראלי, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 1994, מסת"ב 965-06-0276-3, עמודים 59-60
הערות שוליים

↑  עמנואל מזור, גאולוגיה בפטיש ישראלי, מכון ויצמן למדע, האוניברסיטה הפתוחה, 1994, עמ' 64
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533593305171  GND: 4035049-6  LCCN: sh85077860  NKC: ph503009 
שכבת אדמת חמרה לכודה בין שתי שכבות כורכר, כביש החוף, סמוך לקיבוץ מעגן מיכאל
מחוזות בולגריה

מבחינה אדמיניסטרטיבית בולגריה מחולקת ל-28 מחוזות (oblast, אובלסט). הם נקראים על שם עיר הבירה של המחוז. כל מחוז מחולק למספר נפות.
בשנים 1987–1999 הייתה בולגריה מחולקת ל-9 מחוזות בלבד. המחוזות קרויים על שם הבירה המחוזית כאשר העיר עצמה מהווה תת-מחוז במחוז שבו היא נמצאת. בירת בולגריה, סופיה היא עצמאית מבחינה מחוזית, ואינה נכללת במחוז סופיה, אשר נמצא סביבה.
מפת מחוזות בולגריה
| מס' | שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2021 | שטח |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מחוז בלגואבגרד | בלגואבגרד | Област Благоевград | 292,227 | 6,449 |
| 2 | מחוז בורגס | בורגס | Област Бургас | 380,286 | 7,748 |
| 3 | מחוז דובריץ' | דובריץ' | Област Добрич | 150,146 | 4,720 |
| 4 | מחוז גברובו | גברובו | Област Габрово | 98,387 | 2,023 |
| 5 | מחוז חאסקובו | חאסקובו | Област Хасково | 211,565 | 5,533 |
| 6 | מחוז קרדז'אלי | קרדז'אלי | Област Кърджали | 141,177 | 3,204 |
| 7 | מחוז קיוסטנדיל | קיוסטנדיל | Област Кюстендил | 111,736 | 3,072 |
| 8 | מחוז לובץ' | לובץ' | Област Ловеч | 116,394 | 4,129 |
| 9 | מחוז מונטנה | מונטנה | Област Монтана | 119,950 | 3,635 |
| 10 | מחוז פאזארדז'יק | פאזארדז'יק | Област Пазарджик | 229,814 | 4,453 |
| 11 | מחוז פרניק | פרניק | Област Перник | 114,162 | 2,387 |
| 12 | מחוז פלבן | פלבן | Област Плевен | 226,120 | 4,653 |
| 13 | מחוז פלובדיב | פלובדיב | Област Пловдив | 634,497 | 5,974 |
| 14 | מחוז ראזגרד | ראזגרד | Област Разград | 103,223 | 2,399 |
| 15 | מחוז רוסה | רוסה | Област Русе | 193,483 | 2,896 |
| 16 | מחוז שומן | שומן | Област Шумен | 151,465 | 3,390 |
| 17 | מחוז סיליסטרה | סיליסטרה | Област Силистра | 97,770 | 2,846 |
| 18 | מחוז סליבן | סליבן | Област Сливен | 172,690 | 3,544 |
| 19 | מחוז סמוליאן | סמוליאן | Област Смолян | 96,284 | 3,193 |
| 20 | סופיה | סופיה | Софийска област | 1,274,290 | 1,349 |
| 21 | מחוז סופיה | סופיה | Област София | 231,989 | 7,064 |
| 22 | מחוז סטארה זאגורה | סטארה זאגורה | Област Стара Загора | 296,507 | 5,151 |
| 23 | מחוז טרגובישטה | טרגובישטה | Област Търговище | 98,144 | 2,710 |
| 24 | מחוז וארנה | וארנה | Област Варна | 432,198 | 3,820 |
| 25 | מחוז וליקו טרנובו | וליקו טרנובו | Област Велико Търново | 207,371 | 4,662 |
| 26 | מחוז וידין | וידין | Област Видин | 75,408 | 3,054 |
| 27 | מחוז וראצה | וראצה | Област Враца | 152,813 | 3,620 |
| 28 | מחוז ימבול | ימבול | Област Ямбол | 109,693 | 3,355 |
הערות שוליים

↑  BULGARIA: Provinces
אישור סחר הוגן

סימן לאישור סחר הוגן
אישור סחר הוגן היא מערכת של אישורי מוצרים שנועדה לאפשר לאנשים לזהות מוצרים שעומדים בתקנים של סחר הוגן, כלומר בתקנים מסוימים של סביבה, עבודה ופיתוח. גוף לקביעת התקנים FLO International, וגוף להספקת התקנים FLO-CERT, מפקחים יחד על מערכת תקינה שמאפשרת בחינה בלתי תלויה של עסקים כדי להבטיח שהתנאים המוסכמים אכן מתקיימים. חברות המציעות מוצרים שעונים לסטנדרטים של סחר הוגן יכולות לבקש רישיון לשימוש בסמל "אישור הסחר ההוגן" במוצרים שלהם.
מערכת אישורי הסחר ההוגן של FLO International מכסה תחום גדל של מוצרים כולל בננות, דבש, תפוזים, קקאו, כותנה, פירות יבשים, ירקות ופירות טריים, מיצים, אגוזים, שמני מאכל צמחיים, זרעים, קינואה, אורז, תבלינים, סוכר, תה, ויין.
כמו רוב הניסיונות לפיתוח בינלאומי, היוזמה של אישורי סחר הוגן זוכה לביקורת מצדדים שונים של הזירה הפוליטית. כמה כלכלנים וצוותי חשיבה שמרנים רואים בסחר ההוגן סוג של סובסידיה שמעכבת פיתוח. חלקים בשמאל הפוליטי מאשימים את הסחר ההוגן על שהוא לא מאתגר כראוי את מערכת הסחר העולמית הנוכחית.
בשנת 2006 היקף המכירות העולמי של מוצרים בעלי אישורי סחר הוגן הסתכמו בסך 1.6 מיליארד לירות שטרלינג, עליה של 41% בהשוואה לשנה הקודמת.
נכון לדצמבר 2006, 569 ארגוני ייצור ב-58 מדינות מתפתחות היו בעלי אישורי סחר הוגן.
הערות שוליים

1 2  Fairtrade Labelling Organizations International (2007). www.fairtrade.net.
שמואל החסיד

| --- | --- |
 לידה:  האלף ה־1.1 שפייר, האימפריה הרומית הקדושה 
 השתייכות:  חסידי אשכנז 
 אב:  קלונימוס הזקן 
 צאצאים:  יהודה החסיד 
 
רבי שמואל החסיד, בן המאה ה-12, ראשון חסידי אשכנז, היה מגדולי דורו, התפרסם כחסיד וקדוש.
נולד בשפיירא לרבי קלונימוס הזקן בן למשפחת קלונימוס שהיגרה במאה ה-10 מאיטליה לגרמניה והעמידה במשך מאות שנים רבנים ומנהיגים בקהילות היהודיות בצפון איטליה ובאשכנז.
בשנת 1126 מת אביו, ולפי רבי אלעזר מגרמייזא בעת שנפטר היה עדיין רבי שמואל נער צעיר ולכן סודות הקבלה עברו תחילה לרבי אלעזר החזן משפירא, וכאשר בגר רבי שמואל נמסרו לו אותם סודות. כשגדל יצא לנדודי גלות וסגפנות, וכנראה הגיע עד נרבונא.
רבי שמואל החסיד עמד בראש ישיבה בשפיירא, אך עיקר עיסוקו היה בתורת הנסתר, בכוונות ובעבודת ה'. המהרש"ל כינה אותו "חסיד, קדוש ונביא". את דרכו זו המשיך אחריו בנו השני רבי יהודה שכונה אף הוא "החסיד". רבי שמואל החסיד הניח את התשתית לעבודתם של חסידי אשכנז והייתה לו השפעה רבה על התפתחותה של יהדות אשכנז.
בנו הבכור, רבי אברהם, היה תלמידו בתורת הנגלה וכיהן כראש הישיבה בשפיירא.
האגדה מספרת עליו שייצר לעצמו גולם שליווה אותו בנסיעותיו ושימש אותו אבל לא היה יכול לדבר.
כתביו

פרקיו הראשונים של ספר חסידים מיוחסים אליו. בנוסף חיבר חיבורים נוספים בתורת הנסתר, כמו "ספר שקד" שמיוחס לו וכמה קטעים ממנו נשמרו בכתב יד. ונשמרו שרידים מפירוש לסדר התפילות.
בספרות הראשונים נזכרים פירושו על המכילתא, ומפירושו על הספרא אף צוטטו כמה קטעים. כמו כן נזכרים "פתרונים" למסכת תמיד. הוא מצוטט בתוספות ובפירוש הרשב"ם, ובספר "יחוסי תנאים ואמוראים" מצוטטים פירושים שלו לענייני אגדה.
כנראה חיבר פירוש על התורה, וי"נ אפשטיין סבר שהוא חיבר את הפירוש המיוחס לרש"י על דברי הימים. חיבר הושענא הנהוגה במנהג אשכנז המערבי ומתחילה "כהושעת אב המון", ויש המייחסים לו גם את חיבור שיר הייחוד.
הערות שוליים

↑  שו"ת מהרש"ל, סימן כט.
↑  טרכטנברג, יהושע (2004) [1939]. Jewish Magic and Superstition (באנגלית). פילדלפיה. p. 85. ISBN 9780812218626.
1 2  א"א אורבך, בעלי התוספות, ירושלים תשמ"ו, עמ' 194-195.
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ס"א, עמוד ב'; תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף י"ב, עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ק"ט, עמוד א'
↑  מחבר הפירוש לדברי הימים, מחקרים בספרות התלמוד ובלשונות שמיות א, תשמ"ד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007385855405171  GND: 100961738  ISNI: 0000 0000 3547 5541  LCCN: n97005974  VIAF: 31273015   WorldCat (עם VIAF): 31273015 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שיכון סגרה

שיכון סגרה (Segre embedding) או העתקת סגרה (Segre map) היא שיכון סגור של מכפלה של מרחבים פרויקטיבים במרחב פרויקטיבי (מממד גדול יותר). קיום שיכון כזה מוכיח כי מכפלה של יריעות פרויקטיביות היא יריעה פרויקטיבית. עובדה זאת מאפשרת להגדיר מכפלה של יריעות פרויקטיביות מבלי להצטרך להגדיר את מושג היריעה האלגברית באופן כללי, ולהסתפק במושג היריעה הפרויקטיבית.
רקע ומוטיבציה

מרחב פרויקטיבי הוא אוסף הישרים העוברים דרך הראשית במרחב ליניארי. יריעה פרויקטיבית היא תת-קבוצה סגורה זריצקי של מרחב פרויקטיבי, זאת-אומרת קבוצה המתוארת על ידי מספר משוואות פולינומיות הומוגניות. יריעה קוואזי-פרויקטיבית היא תת-קבוצה פתוחה זריצקי של יריעה פרויקטיבית. זאת-אומרת יריעה פרויקטיבית שהוציאו ממנה תת-יריעה פרויקטיבית.
יריעות קוואזי-פרויקטיבית מהוות מחלקה רחבה מאוד של יריעות שכוללת בין השאר את היריעות האפיניות. זמן רב הגאומטריה האלגברית דנה רק בהן, וגם היום חלק נכר ממנה מוקדש להן.
אולם האילוץ להיות תת-קבוצה של מרחב פרויקטיבי הוא לא תמיד טבעי, כדי להימנע מאילוץ זה הוגדרו היריעות האלגבריות הכלליות. באופן אינטואיטיבי יריעה אלגברית היא אובייקט גאומטרי שנראה מקומית כמו יריעה אפינית. ההגדרה הפורמלית של יריעה אלגברית מורכבת למדי, ולכן במיקרים רבים נמנעים מלתת אתה.
גישה זאת גובה מחיר מסוים. למשל, בלי מושג היריעה האלגברית לא ברור איך להגדיר מכפלה של יריעות פרויקטיביות או אפילו של מרחבים פרויקטיבים. לשם כך נועד שיכון סגרה.
שיכון סגרה מאפשר לשכן מכפלה של מרחבים פרויקטיבים במרחב פרויקטיבי מממד גדול יותר ובכך הופך את המכפלה ליריעה פרויקטיבית. באופן דומה בעזרת שיכון סגרה ניתן לראות כ מכפלה של יריעות פרויקטיביות היא פרויקטיבית ושל יריעות קוואזי-פרויקטיביות היא קוואזי-פרויקטיבית. למעשה, במונחים של גאומטריה אלגברית, לפני הגדרת מושג היריעה האלגברית, ניתן היה להגדיר מכפלה של יריעות פרויקטיביות (או קוואזי-פרויקטיביות) רק באמצעות שיכון סגרה.
גם היום שיכון סגרה שימושי, מכיוון שתכונות מסוימת של יריעות פרויקטיביות (וקוואזי-פרויקטיביות) לא תקפות ליריעות כלליות. כמו כן הוא משמש לבניית דוגמת של יריעות אלגבריות. לעומת זאת, מבחינה חישובית, שיכון סגרה שימושי רק בממדים קטנים, כי הוא מעלה משמעותית את ממד המרחב הפרויקטיבי, והמעלה של התמונה שלו (בתור תת-יריעה) גבוהה.
שיכון סגרה מאפשר להראות כי המרחבים הפרויקטיביים הם מופרדים (separated). זאת מפני שהשיכון מציג הלכה למעשה את האלכסון של מרחב פרויקטיבי בתור תת-יריעה סגורה של המכפלה, היא מרחב סגרה.
הגדרה

יהי k שדה סגור אלגברית. יהיו  \mathbb {P} _{k}^{n} ו- \mathbb {P} _{k}^{m} המרחבים הפרויקטיבים מממדים n ו-m בהתאמה. נגדיר את העתקת סגרה:
{\begin{array}{rcl}s_{n,m}:\mathbb {P} _{k}^{n}\times \mathbb {P} _{k}^{m}&\longrightarrow &\mathbb {P} _{k}^{(n+1)(m+1)-1}\\\left((x_{0}:...:x_{n}),(y_{0}:...:y_{m})\right)&\longmapsto &(x_{0}y_{0}:x_{0}y_{1}:...:x_{0}y_{m}:...:x_{i}y_{j}:...:x_{n}y_{m})\end{array}}
כאשר  0\leq i\leq n\,\ j=0,...,m.
יריעת סגרה, מוגדרת להיות התמונה של העתקת סגרה:
 \Sigma _{k}^{n,m}:=s_{n,m}\left(\mathbb {P} _{k}^{n}\times \mathbb {P} _{k}^{m}\right).
הגדרה > הגדרה באמצעות מכפלה טנזורית

יהיו  V ו  W מרחבים וקטוריים. יהיו  \mathbb {P} (V) ו- \mathbb {P} (W) המרחבים הפרויקטיביים המתאימים, זאת אומרת מרחבי הישרים העוברים דרך הראשית ב- V ו- W. תהי  V\otimes W המכפלה הטנזורית של  V ו- W. ניתן להגדיר את העתקת סגרה
 s_{V,W}:\mathbb {P} (V)\times \mathbb {P} (W)\to \mathbb {P} (V\otimes W)
להיות ההעתקה המושרית ע"י:
{\begin{array}{rcl}\mathbb {P} (V)\times \mathbb {P} (W)&\longrightarrow &\mathbb {P} (V\otimes W)\\\left(v,w\right)&\longmapsto &v\otimes w\end{array}}
קל לראות שהגדרה זאת מתלכדת עם הקודמת במקרה ש- V=k^{n+1} ו- ,W=k^{m+1} בהשתמש בזיהוי
 .k^{n+1}\otimes k^{m+1}\cong k^{(n+1)\cdot (m+1)}