stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טאמאלה
היסטוריה

טמלה ממוקמת על צומת של שלוש דרכי מסחר עתיקות. לא רבות ידוע על עברה של העיר. עם זאת, האזור העתיק ביותר שלה, הכולל כיום את המסגד הגדול ואת השוק המרכזי, היה מיושב במשך מאות שנים ושימש צומת דרכים חשוב שחיבר את אזור הסאהל עם אזורי החוף. החבל בו נמצאת העיר, שנקרא בעבר גולקפגו (Gulkpegu), היה אחד משבעה מרכזי שלטון מחוזיים שהרכיבו יחד את ממלכת דאגבון (Dagbon). השליט המקומי של טמלה נקרא גולקפה-נאא (Gulkpe-Naa) - תואר שאותו נושא המנהיג המסורתי המקומי גם כיום. ב-1899 חולקה ממלכת דאגבון בין בריטניה לגרמניה. הבירה המסורתית של הממלכה, ינדי (Yendi), עברה לצד הגרמני ואילו טמלה נותרה בשטח הבריטי - דבר שחיזק את מעמדה ואיפשר מאוחר יותר את הפיכתה לבירת המחוז הצפוני של המושבה הבריטית "חוף הזהב".
שכונות העיר החלו להיבנות סביב ארמונו של הגולקפה-נאא, כאשר לכל שכונה מנהיג שבטי מקומי משלה. עם התפתחות העיר החלו זורמים אליה תושבים מאזורי הספר הצפוניים, הנמצאים כיום בבורקינה פאסו.
בשנות ה-70' של המאה ה-20 החלו להיבנות בעיר שכונות מודרניות מתוכננות במודל "שחמט" של רחובות אופקיים ואנכיים.
בשנת 2004 זכתה טמלה למעמד רשמי של מטרופולין.
בשנת 2008 אירחה העיר כמה ממשחקי גביע אפריקה לאומות.
מוסדות חינוך

טמלה היא מרכז השכלה וחינוך לאזור צפון גאנה. בשטח העיר שוכנים למעלה מ-700 בתי ספר ומוסדות חינוך, בהם בתי-ספר יסודיים ותיכונים רבים, בתי ספר טכניים/מקצועיים, שני קולג'ים, טכניון מקומי ושתי אוניברסיטאות, ציבורית ופרטית. בנוסף מארחת העיר שני קמפוסים של האוניברסיטה ללימודי פיתוח (UDS).
גלריית תמונות

שוק בטמלה
מסגד אחמדיה בטמלה
מטה האוניברסיטה ללימודי פיתוח (USD) בטמלה
אצטדיון טמלה אירח כמה ממשחקי גביע אפריקה לאומות 2008
הערות שוליים

↑  מפקד אוכלוסין 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566861705171  GND: 3001770-1  LCCN: n81067429  VIAF: 145425685   WorldCat (עם VIAF): 145425685
טמפרטורת מעבר זכוכיתי

טמפרטורת מעבר זכוכיתי (Tg) היא טמפרטורה בה מוצק אמורפי (לדוגמה, זכוכית או פולימר אמורפי) עובר ממצב מוצק למצב רך בו הוא ניתן לעיבוד: מתיחה אלסטית או פלסטית ללא שבר. מתחת לטמפרטורה זו החומר נוקשה (דמוי זכוכית), ואילו מעל לטמפרטורה זו החומר מתאפיין ברכות. עבור פולימרים, טמפרטורת המעבר מתייחסת לכושר התנועה והפיתול של האזורים האמורפיים בפולימר. ברוב המקרים המעבר הזכוכיתי רלוונטי לזכוכית ופולימרים, אולם תחת תנאים מתאימים ניתן לייצר מבנה זכוכיתי גם בחומרים אחרים, כמו מתכות, ובמקרה זה גם להם תהיה טמפרטורת מעבר זכוכיתי.
מעבר זכוכיתי הוא  מעבר פאזה מסדר שני. מעבר מסדר ראשון הוא מעבר ממוצק (גבישי) לנוזל - התכה, ממוצק לגז - המראה או מנוזל לגז - אידוי (וגם מעברים בין צורות גיבוש שונות במוצק). במעבר מסדר ראשון ניתן להבחין באי רציפות של פונקציית קיבול החום כפונקציה של הטמפרטורה: כשמתיכים קרח, למשל, ב-0°C  נצפה קיבול חום "אינסופי" תערובת המים-קרח בולעת חום בלי לעלות בטמפרטורה (זהו החום הכמוס, שייצרך כל עוד לא הושלמה הפשרת הקרח). במעבר זכוכיתי אין "חום כמוס" - אין אי רציפות בקיבול החום ביחס לטמפרטורה. אי הרציפות היא בנגזרת הראשונה של קיבול החום. בטמפרטורה זו יש מספיק אנרגיה לשרשראות להתגבר על כוחות משיכה בין שרשראות (קשרים לא קוולנטים, כמו קשרי ואן דר ואלס) כך ששרשרת פולימרית (או שרשרת של טטראדרות סיליקטיות בזכוכית) יכולה "לזרום" או לנוע ביחס לשרשראות השכנות וכך מתאפשר עיבוד של החומר. למשל: כדי לנפח זכוכית יש לחמם אותה מעל ל-Tg וכאשר היא מתקררת המבנה החדש נשמר.
הגורמים המשפיעים על טמפרטורת המעבר הזכוכיתית הם אותם הגורמים המשפיעים על גבישיות הפולימר (קשרים בין-מולקולריים, קבוצות קשיחות לאורך השרשרת וקבוצות צדדיות). עם זאת, ישנם מספר פולימרים בהם יש לבדוק את מאפייני הפולימר בצורה דקדקנית, כמו פוליסטירן ופוליאתילן גבה צפיפות.
פוליסטירן

לפוליסטירן קבוצה צדדית נפחית המונעת פיתול, וגורמת לשרשראות להיות ישרות יותר. הקבוצה הצדדית נפחית, ולכן מונעת את התקרבות השרשראות (ראו אפקט סטרי). מכיוון שהשרשראות רחוקות, הפולימר מתאפיין באמורפיות. הציפייה היא שפולימר אמורפי יהיה עם טמפרטורת מעבר זכוכיתית נמוכה. במקרה זה הטמפרטורה גבוהה (כ-80°C), מכיוון שכושר התנועה והפיתול באזורים האמורפיים מוגבל מאוד.
פוליאתילן גבה צפיפות

פוליאתילן, שמתקבל בפילמור על ידי סיפוח בנוכחות זרזי ציגלר-נטה (אנ'), ומתאפיין בגבישיות רבה (כתוצאה מתנאי הפילמור: טמפרטורה ולחץ נמוכים ושימוש בזרזים). למרות הגבישיות הרבה, במקרה זה הטמפרטורה תהיה נמוכה, מכיוון שבאותם אזורים אמורפיים מעטים שיש לו, כושר התנועה והפיתול בהם הוא מיידי.
ראו גם

זכוכית
מצב צבירה
טימו בול

טימו בול (גרמנית: Timo Boll; נולד ב-8 במרץ 1982) הוא שחקן טניס שולחן גרמני המשחק ביד שמאל. אחד התקוות הארופאיות הגדולות בשנים האחרונות נגד המעצמות האסיאתיות (שבראשן סין). סגנון משחקו הוא מהיר מאוד, התקפה משני צידי השולחן, משחק קרוב לשולחן ותנועות זריזות וקצרות.
בשנת 2003 דורג במקום הראשון בעולם. ב-1 בינואר 2006 דורג במקום השני בעולם. בשנים 2002 ו-2005 זכה בגביע העולם בטניס שולחן. בול הוא שחקן נבחרת גרמניה וזכה בשנת 2006 עם קבוצתו הגרמנית באליפות אירופה לקבוצות. הוא אלוף אירופה לשנת 2007 לאחר שניצח בגמר את ולדימיר סמסונוב 1–4. בינואר 2011 דורג במקום ראשון בעולם. כבר מגיל צעיר בול היה ידוע בתור שחקן גדול, בגיל 13 כבר השתתף בתחרות בינלאומית. אביו של בול היה מאמן טניס שולחן (מה שכנראה נתן לו מוטיבציה לשחק).זכה באליפות קטאר הפתוחה לאחר שגבר 4:3 על מה לין בגמר.
ב-11 במרס 2014, התייצב בול לקרב טניס שולחן מול רובוט של חברת Kuka robotics . המשחק החגיגי נערך לכבוד פתיחה של מפעל רובוטים של חברת קוקה בשנגחאי. באותו אירוע הפסיד הרובוט של חברת קוקה בתוצאה 9–11. על פי היצרנית הגרמנית קוקה, הרובוט המכונה Agilus, הוא המהיר בעולם.
הערות שוליים

↑   The Duel: Timo Boll vs. KUKA Robot, סרטון  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1016429800  LCCN: nb2019009335  VIAF: 244818315   WorldCat (עם VIAF): 244818315 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יהושע שני

| --- | --- |

 לידה:  1945 (בן 79 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  שיקי
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1965–1989 (כ־24 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד טייסת 120  מפקד טייסת 131  מפקד בסיס חיל האוויר לוד  נספח חיל האוויר בארצות הברית
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים  מבצע יונתן   מלחמת לבנון
 עיטורים
  עיטור לגיון ההצטיינות (ארצות הברית)
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל נציגות חברת לוקהיד מרטין בישראל
 
יהושע ("שיקי") שני (נולד בברית המועצות בשנת 1945) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד בסיס חיל האוויר לוד ונספח חיל האוויר בארצות הברית. שימש כמוביל מבנה ההרקולסים במבצע יונתן.
ביוגרפיה

שני שהה כתינוק במחנה שארית הפליטה ברגן-בלזן.
סיים קורס טיס במגמת תובלה ב-1965 ולאחר הקורס נותר להדריך בבית הספר לטיסה. ב-1971 היה חבר במשלחת חיל האוויר לארצות הברית לקליטת מטוסי ההרקולס C-130 ושירת כסמ"ט א' בטייסת הציפור הצהובה, בתפקיד זה הטיס את מטוס ההרקולס לאתיופיה שהביא לישראל 12 ערודים.
במלחמת יום הכיפורים פיקד על טייסת 120, טייסת מטוסי בואינג 707 ובמקביל הטיס במשימות מבצעיות מטוסי הרקולס במסגרת טייסת הציפור הצהובה. בהמשך שירת כמפקד טייסת הציפור הצהובה והוביל אותה במהלך מבצע יונתן בו הנחיתה ארבעה מטוסי הרקולס באנטבה.
ב-1977 מונה ראש ענף במחלקת קצינים של להק כוח האדם וב-1978 מונה למפקד בסיס חיל האוויר לוד והיה בכך לטייס התובלה הראשון בתפקיד. ב-1982 יצא ללימודים בבית הספר לפיקוד ומטה בארצות הברית, עם שובו מונה לראש מחלקת קצינים. ב-1985 מונה לנספח חיל האוויר בארצות הברית בדרגת תת-אלוף. בתום כהונתו עוטר באות לגיון ההצטיינות האמריקאי. ב-1989 השתחרר משירות הקבע. הוא המשיך לשרת כטייס הובלה במילואים עד שנת 2000.
מכהן כמנכ"ל לוקהיד מרטין בישראל.
הערות שוליים

↑  דברי ראש הממשלה נתניהו בחנוכת תערוכת הקבע החדשה 'שואה' בבלוק 27, הביתן היהודי, במחנה אושוויץ-בירקנאו, אתר משרד ראש הממשלה, 13 ביוני 2013
↑  דודי חורי, ‏אנחנו זן נדיר, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  מירב הלפרין, אהרון לפידות, חליפת לחץ - דפים בספר הטיסות של חיל האוויר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, הפרק "לאנטבה ובחזרה", עמ' 255–262
↑  יובל אזולאי, ‏לוקהיד מרטין ובינת בפרויקט בישראל במיליארד שקל, באתר גלובס, 4 ביוני 2013
טמפלו מאיור

דגם משוחזר של טמפלו מאיור
שרידי המקדש לצד המבנים המודרניים המקיפים אותו, באתר הארכאולוגי טמפלו מאיור
טמפלו מאיור (תרגום מספרדית: המקדש הגדול) הוא אחד מהמקדשים המרכזיים של האצטקים בבירתם טנוצ'טיטלאן (כיום מקסיקו סיטי).
הסגנון האדריכלי של המקדש הוא מהתקופה הפוסט-קלאסית של מסו-אמריקה. שטח בסיס המקדש הוא 80 על 100 מטר.
המקדש מכונה "ויי טאוקלי" ("'huei teocalli'") בשפת הנאוואטל ששימשה ברחבי האימפריה האצטקית. המקדש הוקדש לשני אלים: ויצילופוצ'טלי (Huitzilopochtli), אל המלחמה; וטלאלוק, אל הגשם והחקלאות. לכל אחד מהאלים הוקדש מקום מקודש בראש הפירמידה של המקדש, עם גרם מדרגות נפרד. במרכז המכלול ניצב מבנה חרוטי שהוקדש לקצלקואטל בתפקידו כאל הרוח, אהקטל.
בניית המקדש הראשון החלה בשנת 1325 או מאוחר יותר, והוא נבנה מחדש שש פעמים לאחר מכן. הוא נהרס על ידי הספרדים ב-1521. כיום נותרו שרידיו של המקדש באתר הארכאולוגי והמוזיאון שהוקם במקום; בסמוך אליו ממוקמת כיום סוקאלו, הכיכר הראשית של העיר מקסיקו סיטי. האתר מהווה חלק מהמרכז ההיסטורי של מקסיקו סיטי, שהוכרז כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-1987.
טמפרטורת פלאנק

טמפרטורת פלאנק, המהווה את אחת היחידות הבסיסיות במערכת יחידות פלאנק, היא הטמפרטורה הגבוהה ביותר הניתנת למדידה. בקוסמולוגיה מקובל להתייחס לטמפרטורת פלאנק כאל ציון דרך בהתקררות היקום לאחר המפץ הגדול. לא ניתן לשחזר את מצבו של היקום קודם לרגע שבו הטמפרטורה ירדה עד כדי טמפרטורת פלאנק.
הערך

ערכה של טמפרטורת פלאנק ביחידות קלווין, הוא:
 T_{P}={\sqrt {\frac {\hbar c^{5}}{Gk_{B}^{2}}}}=1.41679\cdot 10^{32}\,K
טמפרטורת פלאנק גדולה ב-25 סדרי גודל מטמפרטורת ליבת השמש וב-23 סדרי גודל מהטמפרטורה הגבוהה ביותר שהושגה בניסוי על פני כדור הארץ (2 מיליארד קלווין ב-Z machine).
הקשר לאורך פלאנק

כל גוף פולט קרינה בהתאם לטמפרטורה שלו. קרינה זו קרויה קרינת גוף שחור. חוק וין מאפשר לחשב את אורך הגל המרכזי של הקרינה, ועבור גוף שחומם לטמפרטורת פלאנק, ערכו של אורך הגל המרכזי הוא:
 \lambda ={\frac {hc}{k_{B}xT_{P}}}={\frac {hc}{k_{B}x{\sqrt {\frac {\hbar c^{5}}{Gk_{B}^{2}}}}}}={\frac {2\pi }{x}}\,l_{P}
 \,l_{P} מסמל את אורך פלאנק, שהוא האורך הקצר ביותר הניתן למדידה.  \,x הוא קבוע חסר ממדים שערכו קרוב ל-4.96, ולכן אורך הגל האופייני הוא מסדר גודל של אורך פלאנק, כלומר טמפרטורה גבוהה יותר מטמפרטורת פלאנק תייצר קרינה שאורך הגל שלה קצר יותר מאורך פלאנק ולכן לא ניתן יהיה למדוד אותה.
הערות שוליים

↑  Planck Temperature | COSMOS
טורסטן פינק

טורסטן פינק (בגרמנית: Thorsten Fink, נולד ב-29 באוקטובר 1967 בדורטמונד שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר ומאמן ויסל קובה בהווה.
קריירת מועדונים > ווטנשייד וקרלסרוהה

פינק גדל בבורוסיה דורטמונד, ועלה מקבוצת הנוער לקבוצת המילואים, אך לא הצליח להשתלב בקבוצה הבכירה, ובשנת 1989 עבר לוטנשייד 09 ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. כבר בעונה הראשונה שלו בקבוצה, סייע פינק לווטנשייד להעפיל אל הבונדסליגה, בה נשארה הקבוצה במשך ארבע עונות רצופות. בתום עונת 1994 ירדה ווטנשייד בחזרה לליגת המשנה, ופינק בחר לעזוב לקרלסרוהה. בווטנשייד פינק צבר בחמש עונות 162 הופעות וכבש 26 שערים. בקרלסרוהה שיחק פינק שלוש עונות והפך לבורג חשוב בקישור של הקבוצה. פינק כבש בקרלסרוהה 11 שערים ב-92 משחקים, ובקיץ 1997 עבר לבאיירן מינכן, לאחר שקיבל הצעות רבות.
קריירת מועדונים > באיירן מינכן

פינק שיחק שש עונות בקבוצה הבכירה של באיירן מינכן, אך ירד לקבוצת המילואים בשנת 2003, ומדי פעם חזר לקבוצה הבכירה. פינק צבר 150 הופעות בקבוצה הבכירה של באיירן מינכן והבקיע ארבעה שערים. עם באיירן מינכן זכה פינק בארבע אליפויות הבונדסליגה ושלושה גביעים מקומיים. בזירה הבינלאומית, פינק זכה עם באיירן מינכן בליגת האלופות בשנת 2001, אך לא שיחק במשחק הגמר נגד ולנסיה. פינק זכה באותה שנה בטורניר הגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון בגמר על בוקה ג'וניורס, כשהוא פותח בהרכב באותו משחק. בגמר ליגת האלופות 1999, בו הפסידה באיירן מינכן למנצ'סטר יונייטד משני שערים בתוספת הזמן, פינק נכנס כמחליף בדקה ה-80, והיה אשם באופן ישיר בשער הראשון כאשר לא הצליח להרחיק את הכדור מראיין גיגס שבישל את השער לטדי שרינגהאם.
בשנת 2006 פרש פינק ממשחק פעיל, כאשר לא הצליח להתגבר על פציעה בברך.
קריירה בינלאומית

פינק לא שיחק מעולם בנבחרת גרמניה, ולזכותו הופעה אחת בנבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21 בשנת 1989.
קריירת אימון > רד בול זלצבורג ואינגולשטאט

פינק הוסמך לאימון באוניברסיטת קלן לספורט עוד כשהיה כדורגלן פעיל, ובשנת 2006 החל לאמן קבוצת נוער של רד בול זלצבורג, ובהמשך הפך לעוזרו של ג'ובאני טרפטוני שהיה מאמן הקבוצה. בינואר 2008 מונה פינק למאמן אינגולשטאדט 04, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. באפריל 2009 פוטר עקב חוסר הצלחה.
קריירת אימון > פ.צ. בזל

בקיץ 2009 חתם פינק בפ.צ. בזל, שם אימן שנתיים. עם בזל זכה פינק בשתי אליפויות בליגת העל השווייצרית ובגביע אחד. לפינק הייתה שערורייה בבזל, שם הואשם בגזענות על ידי השחקן הזמבי פוואיו טמבו, שאף עזב את הקבוצה, לאחר שלטענתו פינק אמר לאחד מעוזריו שיורידו את הקוף מהעץ, בהתייחס לטמבו.
באוקטובר 2011 עזב פינק את פ.צ. בזל לטובת המבורג.
קריירת אימון > המבורג

המבורג פתחה את עונת 2011/12 עם שישה הפסדים משמונה משחקים, ופינק הוזעק מפ.צ. בזל להציל את המצב, וחתם לשלוש שנים. בתשעת המשחקים הבאים המבורג לא הפסידה, אך בכל זאת ניצלה בקושי רב מירידה אל הבונדסליגה השנייה לראשונה בתולדותיה. בעונה העוקבת המבורג סיימה שביעית, אך פינק היה רשום כמאמן על התבוסה 9-2 לבאיירן מינכן באליאנץ ארנה. בתחילת עונת 2013/14 פוטר פינק מהקבוצה עקב פתיחת עונה חלשה.
קריירת אימון > אפואל ניקוסיה

בינואר 2015 חתם פינק באפואל ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית. פינק שמר על הקבוצה בצמרת, אך פוטר בחודש מאי באותה שנה בעקבות הפסד במשחק צמרת לאפולון לימסול, אף על פי שהקבוצה הייתה רק שתי נקודות מהמקום הראשון כאשר נשארו עוד שני משחקים לתום העונה.
קריירת אימון > אוסטריה וינה

במאי 2015, באותו חודש בו פוטר פינק מאפואל ניקוסיה, חתם באוסטריה וינה מהבונדסליגה האוסטרית לשנתיים, עם אופציה להארכה בשנה נוספת. בעונת הבכורה שלו באוסטריה וינה, 2015/16, סיים פינק עם הקבוצה במקום השלישי בליגה. בעונת 2016/17 פינק השיג הישג נאה עם אוסטריה וינה, כשסיים עמה במקום השני בבונדסליגה האוסטרית. בעונת 2017/18 רשם פינק רצף תוצאות חלשות ופוטר מהקבוצה בפברואר 2018.
קריירת אימון > גראסהופרס ציריך

באפריל 2018 מונה פינק כמאמן גראסהופרס ציריך מליגת העל השווייצרית, שהייתה שקועה בתחתית הליגה. פינק וגראסהופרס נשארו בליגה בתום עונת 2017/18. עונת 2018/19 הייתה עונה חלשה במיוחד עבור גראסהופרס ופינק, שפוטר במרץ 2019 לאחר שרשם רצף של שמונה משחקים בהם השיג נקודת ליגה אחת בלבד.
חרדת איון

חרדת איון (באנגלית: Annihilation anxiety) היא פחד מהרס שעלול לקרות לנפש או לגוף, כאשר הטריגרים לפחד הם איומים הישרדותיים על אותו האדם. חרדת האיון יכולה לבוא לידי ביטוי בכמה אופנים: תחושה של חוסר אונים, תחושה של התמזגות עם האחר, תחושה של נטישה, תחושה של התפרקות, תחושה של ניכור, תחושה של מוצפות רגשית ותחושה של חדירה לפרטיות.
בית קברות
רקע היסטורי של התפתחות המושג

המושג הוזכר לראשונה במאמרו של זיגמונד פרויד, האגו והאיד משנת 1923 שם הוא כתב שפחד מאיון נובע מהפחד של האני (אותו הוא מכנה האגו) אל מול האיומים מהמציאות והדחפים של האדם. אמנם, על פי פרויד החרדה העיקרית בגיל הילדות היא חרדת הסירוס. מלאני קליין חקרה חרדות בילדות המוקדמת והסיקה כי קיימת חרדה כללית, חרדת האיון, שהיא קדומה יותר ואשר חרדת הסירוס היא אחת מביטוייה.
פסיכואנליטיקאים נוספים פיתחו מושג זה אך כינו אותו בשמות אחרים: "חרדה ללא מובן" של דונלד ויניקוט, "אימה חסרת שם" של וילפרד ביון, "חרדת התפרקות" של היינץ קוהוט.
הרחבה על חרדת האיון

מתוך התאוריה של פרויד ניתן להסיק שחרדת איון מאפיינת יותר אנשים פסיכוטיים. זאת בעקבות קושי בהבחנה שלהם בין פנים לחוץ, ובעת איום פנימי של יצר המוות של האדם הפסיכוטי, הוא חווה זאת כסכנה המגיעה מבחוץ ומאיימת על הישרדותו.
מלאני קליין ראתה את שורשי החרדה הזו ביצר המוות, והיא תיארה את האופן שבו החרדה הזו באה לידי ביטוי בהתאם לעמדות דרכם התינוק תופס את העולם בשנה הראשונה לחייו: העמדה הסכיזו-פרנאודית והעמדה הדיכאונית.
העמדה הסכיזו-פרנואידית היא העמדה של התינוק בשלב ראשוני יותר בחייו שבו הוא אינו תופס את אִמו כדמות שלמה, והוא נצרך לפצל את השָד שמזין אותו לשתי דמויות שונות – כאשר השָד מספק לו את צרכיו הוא שָד טוב וכאשר הוא לא מספק לו את צרכיו הוא שָד רע. בשלב זה התינוק מפנה את יצר המוות שלו כלפי השָד הרע ומתקיף אותו בפנטזיה שלו, ובעקבות זאת מפחד מכך שהשָד הרע ירדוף אותו, ינקום בו וישמיד אותו ומכאן חרדת האיון.
בהתפתחות תקינה, לאחר השלב הסכיזו-פרנואידי, התינוק עובר אל העמדה הדיכאונית שבו הוא מבין שאִמו היא דמות שלמה שכוללת את השָד המזין-הטוב ואת השָד שלפעמים אינו מזין-הרע. התינוק, שרגיל להפנות את תוקפנות שלו אל עבר השָד הרע, מבין כעת שהוא בעצם מפנה את התוקפנות אל עבר אִמו שהוא אוהב, שכן כלולה בה גם השָד הטוב. בעקבות כך התינוק פוחד שהוא הורס את אִמו, ופחד זה הוא ההתפתחות של חרדת האיון שהיה לו בעמדה הסכיזו-פרנואידית, אך כעת הפחד הוא מכך שהדמות האהובה תיהרס.
העמדות הסכיזו-פרנואידית והדיכאונית מלווים את האדם לאורך כל חייו ומבטאות דרכי תפיסה של המציאות. בהתאם לכך, חרדת האיון של אדם שנמצא בעמדה הסכיזו-פרנואידית תחווה בצורה של התקפה על עצם הקיום שלו עצמו, ואילו חרדה לקיומם של דמויות אהובות תאפיין אדם שנמצא בעמדה הדיכאונית.
חרדת איון אצל תאורטיקנים נוספים

"חרדה ללא מובן" – ויניקוט טען שהתינוק בתחילת דרכו בעולם הוא על סף חרדה שהיא ללא מובן, כלומר היא ללא משמעות, וכאשר האֵם מספקת לתינוק את צרכיו היא מגינה עליו מהחרדה הזו. לפי ויניקוט כאשר הסביבה של התינוק אינה מספקת לו את צרכיו בצורה מינימלית, יהיה שבר בתחושת הרציפות שלו ובעתיד הוא יחווה חרדות ללא מובן באופן שכיח יותר. החרדה ללא מובן יכולה להתעורר בעקבות כשל בסיפוק צרכים ויכולה להתבטא בכמה אופנים: תחושת התפרקות, תחושה של נפילה אינסופית, תחושה של זרות מהגוף ותחושת איבוד התמצאות.
"אימה חסרת שם" – ביון הדגיש בתאוריה שלו את הצורך של התינוק במשמעות. למשל כאשר התינוק רעב ובוכה, בתחושה שלו הוא במצוקה אינסופית וללא הבנה למה. אם אמא שלו מפרשת זאת כרעב ומזינה אותו, מלבד המזון הוא מקבל גם משמעות לאימה חסרת השם שהייתה לו – רעב. לפי ביון הנפש של התינוק כאוטית וללא ארגון, והמשמעות מארגנת בעבורו את העולם. אצל המבוגר האימה חסרת השם עולה באדם כאשר הוא חווה איבוד משמעות. למשל, במקרים של טראומה לעיתים עולה אימה זו בעקבות אי היכולת של האדם הטראומתי לתת משמעות למה שקרה לו.
"חרדת התפרקות" – היינץ קוהוט הדגיש בתאוריה שלו את מושג "העצמי" וטען שלתינוק יש שלושה צרכים בסיסיים שאם הם מתמלאים העצמי של התינוק יהיה בריא. צרכים אלה הם: 1. הצורך באידיאליזציה – הצורך של הילד להעריץ את ההורה ולראות אותו כאידיאל ולאחר מכן להזדהות איתו. 2. הצורך בהתפעלות – הצורך של הילד שההורה יתפעל ממנו. 3. הצורך בלהיות שייך – הצורך של הילד להרגיש חלק מקבוצה (משפחה ולאחר מכן חברים ותרבות). כאשר צרכים אלה לא מתמלאים, העצמי אינו חזק דיו, וכאשר אותו האדם חווה איום על העצמי שלו הוא חווה חרדה של התפרקות העצמי.
אבחון חרדת איון

חרדת איון ניתנת לאבחון על ידי מבחן רורשאך, בעיקר לאבחון החלקים הלא מודעים של חרדת האיון.
בשנת 2007 מרווין הורביץ פיתח את "השאלון על החוויה של הורביץ" (HEI/50), שמאפשר לאבחן את החלקים השונים והמודעים של חרדת האיון. למשל, באדם אחד יכולה חרדת האיון לבוא לידי ביטוי בעיקר בכך שהוא מרגיש מוצף באופן תמידי על ידי עבודה או משפחה. באדם אחר לעומת זאת יכולה חרדת האיון לבוא לידי ביטוי בכך שהוא מרגיש חוסר אונים תמידי כי הוא לכוד בשקר כלשהו שמספר לסביבתו.
גורמי סיכון לקיום חרדת איון

חרדת איון תופיע בצורות השונות שלה באופן שכיח יותר אצל מי שיש לו:
היסטוריה של חוויות חיים טראומטיות.
אירועים טראומטיים עכשוויים.
כוחות אגו מוחלשים.
איום על הערך העצמי.
נטייה לרגרסיות.
גישה טיפולית מומלצת

הגישה הטיפולית המומלצת לחרדת איון היא פסיכותרפיה פסיכואנליטית אשר מכוונת לטיפול בחרדה, ואשר מסייעת למטופל לפתח פונקציות אגו בדגש על היכולת לשאת רגשות ויכולות וויסות. בנוסף, על הטיפול לכלול לימוד כלים לניהול הסימפטומים שנגרמים מחרדת האיון, שיעזרו למטופל להגן על עצמו כאשר הסימפטומים יופיעו.
לקריאה נוספת

Hurvich, M. (1981, February). Annihilation anxiety: An introduction. Paper presented at the meeting of the American Psychological Association
Division of Psychoanalysis, Ixtapa, Mexico
הערות שוליים

↑  Hurvich M (2003) The place of annihilation anxieties in psychoanalytic theory. Journal of the American Psychoanalytic Society 51(2): 579–616
↑  Freud, S. (1923). The ego and the id. Standard Edition, 19, 3-66
↑  סגל, ח. (1998). מלאני קליין. תל אביב: עם עובד
1 2 3  Hurvich, M. (1989). Traumatic moment, basic dangers and annihilation anxiety. Psychoanalytic Review, 6, 309– 323
↑  KLEIN, MELANIE (1946) Notes on Some Schizoid Mechanisms 1946.
1 2 3  סגל, ח. (1998). מלאני קליין. תל אביב: עם עובד.
↑  Winnicott, D. W., "The Mother-Infant Experience of Mutuality", in Parenthood: Its Psychology and Psychopathology, ed. E. J. Anthony, T. Benedek, Little Brown, Boston, 1970. pp. 245-256. p. 255;
↑  Bion, W.R. (1962). Learning from Experience. London: Karnac Books, 1984
↑  Potik, D. (2016) The Relevance of Bionian Thinking to the Treatment of PTSD Patients. https://doi.org/10.1177%2F0003065116659459
↑  Kohut, H., Wolf, E. (1978). Disorders of the self and their treatment: an outline. Int J Psychoanal 59:414-25.
↑  Benveniste, P., Papouchis, N., Allen, R., & Hurvich, M. (1998). Rorschach assessment of annihilation anxiety and ego functioning. Psychoanalytic Psychology, 15, 536–566
↑  Hurvich M, Allen R and Mcguire H (2007) Hurvich Experience Inventory/50 Manual, Revised (unpublished manual). Brooklyn, NY: Long Island University
↑  Sharon K. Farber, Craig C. Jackson, Johanna K. Tabin, Eytan Bachar, Death and annihilation anxieties in anorexia nervosa, bulimia, and self-mutilation., Psychoanalytic Psychology 24, 2007-04, עמ' 289–305 doi: 10.1037/0736-9735.24.2.289
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529151705171  LCCN: sh85047520  LNB: 000224072 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
חיים דב בלינקוב

| --- | --- |

חיים דב בלינקוב ב-1920
 לידה:  1890 הומל, רוסיה הלבנה
 פטירה:  1946 (בגיל 56 בערך)
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין הישן בהרצליה 
 מקום מגורים:  ישראל הרצליה, ישראל
 ידוע בשל:  חבר מחתרת ניל"י   ממקימי הרצליה
 בת זוג:  חיה צ'יזיק
 
חיים דב בלינקוב (1890 הומל, רוסיה הלבנה – 17 באפריל 1946 הרצליה) איש העלייה השנייה. חבר בארגון השומר ובמחתרת ניל"י. ממקימי הרצליה.
ביוגרפיה > נעוריו

בלינקוב נולד ב-1890 בהומל שברוסיה הלבנה ליעקב והניה בלינקוב. למד, בנעוריו, בעיר מגוריו אולם מכיוון שהבית בו גדל היה בית עני נאלץ ללמוד מקצוע כבר מגיל צעיר. ב-1907 עזב את מולדתו לצרפת שם שהה כשנה. ב-1908 שמע שאביו, יעקב, עלה ארצה ולכן מיהר ועלה אף הוא ארצה במסגרת העלייה השנייה. בהגיעו לקחו אביו לעבוד ביקב בראשון לציון.
ביוגרפיה > ארגון "השומר"

ב-1911 פגשו בלינקוב ואביו, בראשון לציון, את בן עירם יחזקאל חנקין וזה הבטיח לעזור בצירופו של הבן לארגון השומר. חנקין דיבר עם מנדל פורטוגלי (ראש הארגון ברחובות) וזה הזמין את בלינקוב לעבוד בשמירה בסטטוס "מועמד לחברות". לאחר צירופו לשומרים מטעם הארגון נשלח לשמור במושבות שונות במרכז הארץ (רחובות, חדרה, ראשון לציון, בן שמן). ב-1914 עלה לגליל לשמור בפוריה וביבנאל ולאחר מכן נשלח לשמור במושבה כנרת שם פגש באשתו לעתיד. ב-1914, לאחר נישואיהם, עברו לגור במרחביה. בלינקוב היה "מועד לחברות" ב"שומר" במשך כל 4 שנות פעילותו בארגון אבל לא התקבל כחבר.
ביוגרפיה > ארגון "המגן"

ב-1915 התייאש בלינקוב מלהתקבל כחבר בארגון השומר וחבר עם עוד מספר דחויי הארגון על מנת להקים ארגון שמירה מתחרה בשם ארגון המגן בראשות יוסף לישנסקי. המקום הראשון אליו הוזמן הארגון היה היישוב רוחמה ובלינקוב עסק שם בשמירה ובעבודה. לאחר תקופה מסוימת הסתכסך עם תושבי המקום, הועמד למשפט חברים ובינואר 1916 הוחלט לסלקו מרוחמה. בלינקוב נשלח על ידי צבי הירשפלד לעתלית שם עבד כ-8 חודשים בחוות הניסיונות של אהרן אהרנסון. באוקטובר 1916 נקרא שוב דרומה לשמירה במזכרת בתיה ובאר טוביה. באחת התקריות עם השכנים הערבים נפגע בעינו ועל אף שהובהל לד"ר טיכו בירושלים איבד את הראיה בעינו. בתחילת 1917 הופסקה פעילות ארגון "המגן" ובלינקוב חזר לחוות הניסיונות בעתלית.
ביוגרפיה > חוות הניסיונות בעתלית ומחתרת ניל"י

עם הגיעו, שנית, לעתלית על מנת לעבוד סיפר יוסף לישנסקי לבלינקוב על מחתרת ניל"י וזה הסכים להצטרף לארגון. לאחר הצטרפותו עבד בלינקוב בחווה ובמקביל פעל בחוף הים על מנת לקבל ולמסור כספים וחומרי ריגול מהאוניה הבריטית "מנגה" שהגיעה ממצרים.
ב-1917, עם נפילת הרשת, החל בלינקוב לברוח מהטורקים כשבכל תחנה בה עבר נדחה על ידי מארחיו מחשש הטורקים. תחילה ברח מעתלית לחיפה, משם חזר לעתלית, עבר בזכרון יעקב והגיע לבת שלמה. בבת שלמה הצטרף לעגלה שנסעה צפונה לתל עדשים (משם גורש על ידי חבריו בארגון "השומר"). המשיך לכפר תבור, למושבה כנרת ולמנחמיה שם שהה עד מפלת הטורקים והגעת האנגלים.
ב-1919, לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, עבר בלינקוב עם משפחתו למשק של אחיה של אשתו, ברוך צ'יזיק, במושבה כנרת (ברוך עזב את המושבה).
ביוגרפיה > הרצליה

ב-1924 רכש פרדס ביישוב החדש הרצליה שהקים ארגון בני בנימין ועבר לשם עם משפחתו. לאחר שהעבודה בפרדס לא צלחה והסבה לו הפסדים כספיים מכר בלינקוב את הפרדס ב-1936.
משפחתו

ב-1914 נישא בלינקוב לחיה צ'יזיק (אחותם של אפרים צ'יזיק ושרה צ'יזיק). לזוג נולדו 3 בנים (דוד, יונתן ועמירם שהיה מהארבעה שנהרגו בתל אביב ב-1946). כל התקופה בה עסק בלינקוב בשמירה ועבודה ברוחמה ועתלית, נשארה חיה בכנרת, טיפלה במשק וגידלה את הילדים.
נפטר ב-1946 שלושה חודשים אחרי נפילת בנו עמירם. אשתו, חיה, נפטרה 3 חודשים אחריו.
לקריאה נוספת

יהודה עציון, בזעתם ודמם: בני משפחות בלינקוב וצ'יזיק בבניין הארץ והגנתה, תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2009, עמודים 461–537