Wolfenstein: The New Order
פיתוח

החברה שפיתחה את המשחק, MachineGames, נוסדה ב-2009 תחת הבעלות של חברת ZeniMax Media. ביוני 2009, כאשר ZeniMax קנתה את חברת id Software ואת כל הזיכיונות שהיו בבעלותה (Doom, Quake, Wolfenstein וכו'). MachineGames התעניינו בפיתוח משחק חדש בסדרת Wolfenstein ולשם כך הם ביקשו את הסכמתם מאיד כדי שתוכל למכור להם את הזכויות לזיכיון, בעידודה של Bethesda, עוד חברת בת של ZeniMax שלימים תהיה המפיצה של המשחק. מיד לאחר שאיד נתנה את הסכמתה, החלה עבודת הפיתוח על המשחק שנמשכה בערך 3 שנים. קיומו של המשחק נחשף לראשונה במאי 2013 על ידי Bethesda שהציגה טריילר ראשוני למשחק. הקמפיין בו השתמשה לצורך כך כלל שלוש תמונות עם הכיתוב "1960". המשחק תוכנן להשתחרר בסוף 2013 אבל המפתחים החליטו לדחות את שחרור המשחק לאמצע 2014 במטרה לעבוד עוד יותר על המשחק. בסופו של דבר, נקבע כי המשחק ישוחרר לציבור ב-20 במאי 2014 בצפון אמריקה ובעקבותיו, בהפרש של כמה ימים, גם לאירופה ואוסטרליה, אך בסופו של דבר התבצע "יישור קו" והמשחק שוחרר בשאר העולם באותו התאריך כמו בצפון אמריקה. כל מי שעשה הזמנה מוקדמת למשחק קיבל בנוסף למשחק גם קוד גישה בחינם לבטא של המשחק הבא בסדרת Doom תוצרת איד. מכיוון שהמשחק מכיל סממנים נאצים כגון צלבי קרס, התייחסות ישירה לאלמנטים נאצים כגון היטלר והס"ס, ואלימות קשה, המשחק נאסר להפצה ומכירה בגרמניה כמות שהוא על פי החוק שאוסר על הצגת סמלים נאצים והפצתם, וחלקים גדולים ממנו צונזרו בצורה מאסיבית כדי שהמשחק יוכל להימכר גם בגרמניה. לאחר שחרור המשחק, החברה הודיעה כי בכוונתה לפתח הרחבה שעומדת בפני עצמה (קרי: שלא דורשת את המשחק המקורי על מנת לרוץ) בשם Wolfenstein: The Old Blood. המשחק שוחרר ב-2015 ומבחינה עלילתית הוא נחשב פריקוול למשחק.
ההשראה העיקרית למשחק הייתה בעיקר המשחקים הקודמים בסדרה, תוך כדי חזרה לעקרונות של קרבות אינטנסיביים שאפיינו את המשחקים הקודמים. צוות הפיתוח התייחס למשחק דווקא בתור "משחק פעולה והרפתקאות בגוף ראשון" (יותר מאשר לסווג אותו בתור סתם משחק FPS) - שלדעתם זה אחד המאפיינים החשובים במשחק. המעצב הראשי של המשחק התייחס אל המשחק כמעין סיפור דוד וגוליית - בלאזקוביץ, מלווה במספר אנשים בודדים, כנגד אימפריה נאצית כלל עולמית שלכאורה בלתי ניתנת להבסה. הוא גם ציין כי המון אלמנטים מהמשחק הושפעו מהאידיאל הנאצי: מנהיגים "גדולים מהחיים, טכנולוגיה משונה, ניסויים מדעיים משונים". צוות הפיתוח תיאר את המשחק כ"עירוב אפל של דרמה, מסתורין והומור" וגם אמר כי המשחק "לוקח את המשחק הכי סמלי בז'אנר של משחקי היריות גוף ראשון (הכוונה היא למשחק Wolfenstein 3D ההיסטורי, שנחשב למשחק הראשון מסוגו) לעולם אחר ושונה לגמרי". לצורת פיתוח האלמנטים הגרפיים של המשחק, השתמש צוות הפיתוח במנוע החדש ביותר של איד עד כה: id Tech 5, ששימש גם משחק אחר תוצרת איד (Rage), שאחד מתכונותיו הייתה הוספת פרטים רבים לעולם המשחק. עיצוב המשחק לקח השראה מהמקובל בקולנוע של שנות ה-60, במיוחד מסרטי ג'יימס בונד שיצאו באותן השנים, וגם מהעקרונות העיצוביים שאפיינו את האדריכלות הנאצית: כפי שהנאצים חזו שתיראה לאחר שהרייך השלישי ישלוט בעולם.
המשחק כולל רק מצב לשחקן יחיד, כיוון שצוות הפיתוח חשב כי עדיף להתמקד אך ורק על עיצוב הסיפור של המשחק כדי ליצור חוויה מושלמת מאשר לחלק את העבודה על מצב לשחקן יחיד ומצב מולטיפלייר, ובכך להקטין את יעילות העבודה. עיקרון זה תואם את הרוח של MachineGames שכינתה את עצמה "סטודיו לסינגל פלייר".
צוות המשחק עסק בפיתוח מערך שלם של דמויות איתן השחקן יוכל לקיים אינטראקציה. אחד מצוות הפיתוח טען כי "מטרת העל עבורנו הייתה על בניית אנסמבל של דמויות מעניינות שבאמת רצינו ליצור אינטראקציה איתן" הם גם שאפו לחבר את המחשבות והפעולות של כל הדמויות אל החוויה האנושית, כדי לאפשר לשחקנים לדעת "למה בן אדם עושה את מה שהם עושים". במהלך הפיתוח, התברר כי לאורך כל הסדרה, גיבור הסדרה - בלאזקוביץ - הצטייר במשחקים הקודמים כ"סתם דמות שהשחקן משחק איתה...". לשם כך צוות הפיתוח עבד על פיתוח אספקטים שונים ויותר "אנושיים" לדמות, דוגמת: העמדת הדמות במצבים בלתי נעימים, ויצירת מונולוגים אישיים עבור הדמות ברגעים מסוימים במהלך המשחק. אחד הקשיים הרציניים שעמד במהלך הפיתוח של המשחק היה הדרישה לאפיין את דמותו של בלאזקוביץ כגיבור - בצורה יותר "הירואית" ממשחקים קודמים; וזה היה אתגר לא אופייני ל־MachineGames, שעסקה עד כה בפיתוח משחקים שבהם הדמות הראשית הייתה אנטי-גיבור או בעלת מאפיינים של אנטי-גיבור. צוות הפיתוח עסק גם בפיתוח רציני של דמותו של הנבל המשחק - גנרל וילהלם "ראש-מוות" שטראסה. הופעת הבכורה שלו הייתה במשחק RtCW שם הוא הופיע כנבל משנה חסר חשיבות, וקיבל תפקיד יותר מרכזי במשחק הבא בסדרה (Wolfenstein משנת 2009). מטרתם הייתה לצייר אותו כדמות מרושעת, אגוצנטרית, ומלאת התלהבות, שמעריך את חייו לאחר שכמעט נהרג במשחק הקודם, ובכך להוציא אותו מהתדמית המגוחכת שאפיינה אותו במשחקים הקודמים. צוות המשחק התמקד גם בדמותם של חבריו לנשק, פרגוס ווייאט, כאשר האחד משמש לבלאזקוביץ כמעין "אב" רוחני והשני משמש לו כמעין בן רוחני. לטענת המפתחים הדמות שפיתוחה היה הקשה ביותר הייתה דווקא דמותו של מקס האס פגוע המוחין - דמות שלקחה את השראתה מ"העולם על פי גארפ", לכאורה דמות פשוטה שמסוגלת להגות רק את שמה המלא - אך היה קשה למצוא את האדם המתאים שידבב אותה.
המוזיקה במשחק הולחנה על ידי מיק גורדון, מלחין ידוע של משחקי מחשב שMachineGames שכרה במיוחד לצורך עבודה על המשחק. במקור, התכנון היה ליצור פסקול שמזכיר את יצירותיו של ריכרד וגנר, המלחין האהוב ביותר על הנאצים ובמיוחד על היטלר עצמו, אך לאחר בחינה של יצירותיו של וגנר צוות הפיתוח הגיע למסקנה כי זה אינו האופי של המשחק ובמקום זה הוחלט לעצב פסקול מבוסס על דיסטורשן וגיטרות חשמליות. כמו כן המשחק מכיל גם עיבודים שונים לשירים גרמניים, שהולחנו באווירת שנות ה-60. את השירים ניתן למצוא בתוך המשחק - הם קיימים בתור תקליטי ויניל שמוחבאים במפות השונות, וניתן לנגן אותם בתוך המשחק.