stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכיירואידס

| מכיירואידס |
| --- | --- |
גולגולת המכיירואידס איור אפשרי
תקופה
, סוף האאוקן 56–34 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: Oxyaenodonta
משפחה:: אוקסינודונים
סוג:: מכיירואידס
מינים
 Machaeroides eothen  Machaeroides simpsoni
שם מדעי
 Machaeroides

מכיירואידס (שם מדעי: Machaeroides; מילולית: "דמוי-פגיון") הוא סוג של טורף קדום ממשפחת האוקסינודונים שבסדרת הקראודונטים. הוא חי באמריקה הצפונית של תקופת האאוקן. המאובנים של יונק זה התגלו בוויומינג, ארצות הברית ותוארו ב-1909. הסוג כלל 2 מינים: Machaeroides eothen ו-Machaeroides simpsoni.
יונק זה היה קטן יחסית בגודל של אמסטף ובמשקל 10 עד 14 קילוגרם במין Machaeroides eothen, הגדול יותר. הוא התאים לטיפוס בזכות כפות רגליו הגדולות וזנבו הארוך ובמראהו דמה לגרסה מוקטנת של שנחרבים טורפים כמו הסמילודון. הגולגולת הייתה צרה וגבוהה אך בעלת זוג ניבים קדמיים ארוכים מאוד שדמו לפגיון ומהם קיבל את שמו.
הטורף הקטן יחסית היה יכול להכניע טרף גדול ממנו כמו את אבות הסוסיים והקרנפיים שחיו לאורך אמריקה הצפונית הקדומה של האאוקן. הוא התנפל עליהם בעזרת גפיו החסונות והרג אותם בעזרת דקירה חדה מניביו הגדולים. ייתכן שהוא צד בזוגות כדי להכניע את הטרף ביעילות.
יונק זה נחשב לקרוב של השרקסטודון העצום והשתייך לצד הסוג התאום שלו Apataelurus לאותה משפחה - אוקסינודונים, אם כי ישנה מחלוקת גדולה בין כמה חוקרים הסוברים ששני הסוגים קשורים למשפחת ההאינודונים.
השוואה של מכיירואידס (בשחור למטה) לטורפים קדומים שונים ולאדם
מחוז קויאהוגה

| --- | --- |
דגל מחוז קויאהוגהדגל מחוז קויאהוגה
בית המשפט המחוזי
בית המשפט המחוזי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  אוהיו אוהיו
 בירת המחוז:  קליבלנד
 תאריך ייסוד:  1807
 על שם:  Cuyahoga River 
 שטח:  3,226 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  1,264,817 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  1,081 נפש לקמ"ר (2013)
 קואורדינטות:  41°32′24″N 81°39′36″W﻿ / ﻿41.54000°N 81.66000°W﻿ / 41.54000; -81.66000
 www.cuyahogacounty.us
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מיקום מחוז קויאהוגה במפת אוהיו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז קויאהוגה (באנגלית: Cuyahoga) הוא אחד ממחוזות אוהיו שבארצות הברית. המחוז הוא המאוכלס ביותר במדינה, עם 1,280,122 תושבים, וקליבלנד משמשת כבירת המחוז. שטח המחוז הוא 3,226 קמ"ר, מתוכם 2,042 קמ"ר (63.3%) של מים. הגבול הצפוני של המחוז הוא ימת אירי.
במחוז 38 ערים, ומספר יישובים ומועצות אזוריות.
אטימולוגיה

מקור השם בשפת האירוקוי, ומשמעותו "הנהר העקלקל". נהר בעל שם זהה חוצה את המחוז ומזין את ימת אירי.
היסטוריה

האזור היה מיושב החל מהאלף השני לפנה"ס, ובמהלך התקופה שבטים רבים שגשגו באזור. ב-1796 הגנרל מוזס קליבלנד, יחד עם עוד 50 גברים ושתי נשים יצאו למפות את האזור, שאז היה רכושה של חברת "Connecticut Land", שרכשה שנה קודם לכן 12,000 קמ"ר של קרקע מהטריטוריה הצפון-מערבית, תמורת 40 סנט לאקר (כ-4 דונם).
קליבלנד הקים את העיר שנקראה על שמו, והאזור החל להתיישב במהירות וב-1803 אוהיו הפכה למדינה ה-17 בארצות הברית.
נשיא ארצות הברית, ג'יימס גרפילד הוא יליד המחוז.
שטח המחוז ופוליטיקה

המחוז נוצר ב-7 ביוני 1807, מתוך מחוז גאוגה. שטח המחוז צומצם לאורך השנים שוב ושוב עם יצירת המחוזות יורון (1809), לוריין (1822) ולייק (1840).
מאז יסודו ועד לשנת 2010 נוהל המחוז באמצעות ועדה מחוזית בת שלושה חברים שבתורם בוחרים אנשי מקצוע לניהול המחוז. אך בנובמבר 2009 הצביעו תושבי המחוז על רצונם לעבור לשיטה אחרת בה נבחרים 11 נבחרי ציבור המנהלים בעצמם את המחוז וכן מנהל מחוז (county executive). רק עוד מחוז אחד באוהיו מנוהל בצורה זו, ושיטה זו ככלל נוהגת רק ב-9 מדינות בארצות הברית ואף בהן לא בכולן.
תושבי המחוז נוטים למפלגה הדמוקרטית באופן מכריע, כשבשנת 2010 68.84 אחוזים מתושבי המחוז הצביעו למפלגה הדמוקרטית. רק במערכת בחירות אחת (1972) היה המחוז בשליטת המפלגה הרפובליקנית.
תחבורה

בשטח המחוז נמצא נמל התעופה הבינלאומי קליבלנד הופקינס, וכן שני נמלי תעופה מקומיים.
הערות שוליים

↑  נתוני המחוז באתר לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית
↑  HISTORY OF CUYAHOGA COUNTY באתר המחוז
↑  שאף הוא נוצר בשנה הקודמת מתוך מחוז טראמבל שנוצר אך בשנת 1800, שבתורו נוצר ממחוז ג'פרסון שנוצר ב-1797, שנוצר מתוך מחוז וושינגטון תשע שנים קודם לכן ב-1788
↑  רק 183 מחוזות (מתוך 3,144 מחוזות) בכל ארצות הברית מנוהלים בצורה זו (רובם באינדיאנה ובדרום קרוליינה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554820005171  ISNI: 0000 0004 0419 245X  LCCN: n50046728  NARA: 10036680  VIAF: 150063927   WorldCat (עם VIAF): 150063927 
מפת מחוז קויאהוגה מתוך "אטלס מחוז קויאהוגה, אוהיו" (1847)
מורדת על בעלה

| --- | --- |
 משנה:  כתובות פרק ה' משנה ז'
 תלמוד בבלי:  כתובות דף ס"ג
 משנה תורה:  הלכות אישות פרק י"ד הלכה ט"ו
 שולחן ערוך:  אבן העזר סימן ע"ז סעיף א'
 
בהלכה היהודית, מורדת על בעלה היא אישה המסרבת לקיים את החובות המוטלות עליה במסגרת הנישואים, ובעיקר קיום יחסי אישות. לפי דעה אחת, סירוב לביצוע מלאכות הבית הבסיסיות מספיק אף הוא כשלעצמו להגדרת האישה כ"מורדת". להגדרה זו משמעות חשובה בקשר לדיני הגירושין במשפט העברי (החלים על כל בני זוג יהודים בישראל). במקביל לאישה, בעל שמסרב לקיים את חובותיו מכונה במשנה "מורד על אשתו".
תקנות חז"ל

חכמים תיקנו שאישה המורדת על בעלה, מקצצים מסכום כתובתה שבעה דינרים לשבוע (שווי של 33.6 גרם כסף, מעט יותר מאונקיה), ובינתיים מנסים לשכנע אותה להפסיק למרוד בבעלה ולקיים את חיובי האישות המוטלים עליה. תקנה זו מוזכרת לראשונה במשנה:
מורדת על בעלה, פוחתין לה מכתבתה שבעה דינרין בשבת.
רבי יהודה אומר, שבעה טרפעיקין.
עד מתי הוא פוחת, עד כנגד כתובתה.
רבי יוסי אומר, לעולם הוא פוחת והולך, שמא תפול לה ירושה ממקום אחר, גובה הימנה.
וכן המורד על אשתו, מוסיפין לה על כתבתה שלשה דינרין בשבת.
רבי יהודה אומר, שלשה טרפעיקין
תקנה מאוחרת יותר היא שמכריזים על האישה (אם בעלה מסכים) בבתי כנסיות ובתי מדרשות (אך לא במקומות ציבוריים אחרים), ולאחר ארבעה שבועות אם היא עומדת על דעתה, היא מפסידה את כל סכום הכתובה. לפני ואחרי ההכרזה מודיעים לה ומזהירים אותה כי היא עלולה להפסיד את כל כסף הכתובה, אם תסרב עד תום ארבעה שבועות. בתלמוד נחלקו האמוראים האם יש לנסות לשכנעה בדרכי נועם ולכן יש לחכות עד שידעו כי מוצו כל הדרכים לשכנעה, אלא שבינתיים קונסים אותה בסכום של שבעה דינרים לשבוע, או שלאחר ארבעה שבועות הפסידה המורדת את כל דמי הכתובה.
רבא הסתפק האם בכלל הקנס האשה מפסידה גם את נדונייתה - הבגדים שהביאה איתה מהבית לפני החתונה והם נרשמו בכתובתה כנכסי צאן ברזל שעל הבעל להחזיר אותם או את דמיהן. להלכה הוכרע בתלמוד כי מכיוון שאין ידועה לנו ההלכה, אם תפסה לא ניתן להוציאה ממנה בדין את הבגדים, אך אם לא תפסה אנו לא נותנים לה.
טענת "מאיס עלי"

דין מורדת קיים רק כאשר היא אומרת שהיא עדיין רוצה בנישואיה ואינה דורשת להתגרש, אלא שהיא רוצה לצער אותו. אם האישה מנמקת את הסיבה למרידתה - מכיוון שהיא מואסת בבעלה ורוצה להתגרש ממנו, לא קנסו חכמים את האישה, שכן אנוסה היא, שאין אישה יכולה לדור עם אדם שאינה חפצה בו (ולפי שיטת רש"י אף כופין את הבעל לתת גט, אך רבנו תם חלוק על כך).
למרות זאת, על אודות לידתו של רב חנינא מסורא מובא בתלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ס"ג, עמוד ב' כי אמו מרדה על בעלה בטענת "מאיס עלי", ומר זוטרא, שלפניו בא הבעל לדין תורה, קבע את ההלכה לפי דעתו השונה שגם באישה כזו מקיימים דין "מורדת", ולמרות זאת יצא ממנה האמורא רב חנינא מסורא. אם כי חכמי התלמוד מסיקים כי אין להסיק ראיה ממעשה ספציפי זה, כי באופן רגיל בניה של אישה שמקיימת יחסי אישות בכפייה אינם יוצאים מוצלחים, הם "בני אנוסה" – אדם המקיים יחסי אישות עם אשתו באונס, או אפילו כשאינה מסכימה לכך באופן מלא, שעליהם נאמר "וברותי מכם המורדים והפושעים בי", אך שם - הייתה סייעתא דשמיא מיוחדת למר זוטרא שלא יצא מכשול תחת ידו ואף ההפך.
בעל המורד על אשתו

בעל המורד על אשתו נקנס בסכום שלושה דינרים לשבוע. סכום הקנס של המורד קטן מזה של המורדת, שכן צערו של האיש באי-קיום יחסי אישות גדול יותר משל האישה. לפי דעתו של רבי יוסי בר חנינא, שסובר שדין מורדת היא גם ממלאכות, הדין הוא גם הפוך: אם הבעל מפקיע את עצמו משעבוד המזונות שחייב לתת לאשתו, קונסים אותו.
בעוד שכאשר האישה מורדת מורידים לה משכר כתובתה גם על יום השבת, האיש שמורד אינו חייב לשלם קנס על יום השבת. החילוק בין דין הבעל לאישה  קשור להלכות שכר שבת: אסור לגבות קנס על יום השבת, אך מותר לנכות מזכות ממונית של אדם על אדם אחר, כקנס. כיוון שדיני מורד ומורדת משפיעים על הכתובה, הרי שבגבר כאשר הוא מורד הוא מוסיף על דמי הכתובה שהתחייב בחתונה, ואילו האישה כאשר מורדת מנכים לה מסכום הכתובה שמגיע לה, ולכן נמצא שלא ניתן לגבות מהגבר את הקנס על יום השבת, אך ניתן לנכות מהאישה את דמי כתובתה גם על יום השבת, לפי הסכום הקצוב.
ראו גם

איגרת מרד
תקנת המורדת
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ס"ג, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ס"ד, עמוד א'.
↑  ספר יחזקאל, פרק כ', פסוק ל"ח.
↑  תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף כ', עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ס"ד, עמוד ב'.
מוחמד אל-עוויס

מוחמד אל-עוויס (בערבית: محمد العويس בתעתיק: מחמד אלעויס; נולד ב-10 באוקטובר 1991 בהופוף שבערב הסעודית) הוא כדורגלן סעודי המשחק בעמדת השוער בקבוצת אל-הילאל מליגת העל הסעודית ובנבחרת ערב הסעודית.
קריירת מועדונים

אל-עוויס גדל במחלקת הנוער של א-שבאב. הוא ערך 31 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הסעודית.
ב-18 ביולי 2017 חתם באל-אהלי מליגת העל הסעודית, במדיה ערך 92 הופעות ליגה.
ב-30 בינואר 2022 חתם אל-עוויס באל-הילאל מליגת העל הסעודית.
קריירה בינלאומית

ב-28 בדצמבר 2013 ערך אל-עוויס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערב הסעודית, בתיקו 0-0 נגד נבחרת פלסטין במסגרת אליפות מערב אסיה 2013/2014.
הוא היה חלק מסגל נבחרת ערב הסעודית במונדיאל 2018, בו ערך הופעה אחת, ובגביע אסיה 2019, בו ערך ארבע הופעות.
נכלל בסגל נבחרת ערב הסעודית לטורניר מונדיאל 2022.
תארים

אליפות ערב הסעודית (1): 2021/2022
גביע המלך הסעודי (1): 2014
הסופר קאפ הסעודי (1): 2014
הערות שוליים

↑  اتفاق نهائي.. الهلال يشتري المدة المتبقية من عقد محمد العويس באתר Akhbaar24, ‏ 30 בינואר 2022 (בערבית)
↑  قائمة الأخضر في كأس العالم FIFA قطر בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת ערב הסעודית, 11 בנובמבר 2022 (בערבית)
| נבחרת ערב הסעודית – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 אל-מעיוף •  2 אל-חרבי •  3 א. הווסאווי •  4 אל-בולייהי •  5 ע. הווסאווי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 א-שהרי •  9 באהברי •  10 א-סהלאווי •   11 אל-ח'ייברי •  12 כנו • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-ח'ייבארי • 16 אל-מוקאהווי • 17 אל-ג'אסם • 18 א-דאווסרי • 19 אל-מוואלד • 20 עסירי • 21 אל-מוסיילם • 22 אל-עוויס • 23 מ. הווסאווי • מאמן: פיצי |  1 אל-מעיוף •  2 אל-חרבי •  3 א. הווסאווי •  4 אל-בולייהי •  5 ע. הווסאווי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 א-שהרי •  9 באהברי •  10 א-סהלאווי •   11 אל-ח'ייברי •  12 כנו • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-ח'ייבארי • 16 אל-מוקאהווי • 17 אל-ג'אסם • 18 א-דאווסרי • 19 אל-מוואלד • 20 עסירי • 21 אל-מוסיילם • 22 אל-עוויס • 23 מ. הווסאווי • מאמן: פיצי | ערב הסעודית |
| נבחרת ערב הסעודית – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 א-רביעי •  2 אל-גנאם •  3 מאדו •  4 אל-עמרי •  5 אל-בולייהי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-חסן • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 אל-עאבד • 19 באהברי • 20 אל-עבוד • 21 אל-עוויס • 22 אל-עקידי • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 עסירי • 26 שראחילי • מאמן: רנאר |  1 א-רביעי •  2 אל-גנאם •  3 מאדו •  4 אל-עמרי •  5 אל-בולייהי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-חסן • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 אל-עאבד • 19 באהברי • 20 אל-עבוד • 21 אל-עוויס • 22 אל-עקידי • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 עסירי • 26 שראחילי • מאמן: רנאר | ערב הסעודית |
מוקדמות מונדיאל 1966

74 נבחרות לאומיות נרשמו למוקדמות מונדיאל 1966, והתחרו על 16 מקומות בטורניר הגמר. אנגליה, המארחת, וברזיל, האלופה המכהנת, העפילו אוטומטית והותירו 14 מקומות לשאר הנבחרות. 16 המקומות במונדיאל חולקו לקונפדרציות השונות של פיפ"א כמפורט להלן:
אירופה (אופ"א): 10 מקומות, מתוכם אחד למארחת אנגליה, כשעל תשעת המקומות הנותרים התחרו 32 נבחרות כולל ישראל וסוריה.
דרום אמריקה (CONMEBOL)‏: 4 מקומות, מתוכם אחד לאלופה המכהנת ברזיל, כשעל שלושת המקומות הנותרים התחרו 9 נבחרות.
צפון, מרכז אמריקה והקריביים CONCACAF‏: מקום אחד, עליו התחרו 10 נבחרות.
אפריקה (CAF) ואסיה (AFC): מקום אחד, עליו התחרו 18 נבחרות כולל אוסטרליה שהייתה חלק מאוקיאניה.
האירועים שהתרחשו באותה עת, ובעיקר הקמת מדינות חדשות ותהליך של דה-קולוניזציה, הובילו לעלייה במספר הנרשמות למונדיאל באנגליה, ולראשונה בתולדות הטורניר הוגשו למעלה מ-70 בקשות (עלייה של 25% בהשוואה למוקדמות מונדיאל 1962). עם זאת, בעקבות החלטתה של פיפ"א להקצות מקום אחד בלבד לאסיה ולאפריקה החליטו כל הנבחרות האפריקניות לפרוש מהטורניר.
51 נבחרות השתתפו במשחק מוקדמות אחד לכל הפחות. בסך הכל נערכו 127 משחקים במוקדמות, בהם הובקעו 393 שערים (ממוצע של 3.09 שערים למשחק).
אירופה

במוקדמות באירופה התמודדו 32 קבוצות על 9 מקומות למונדיאל. המדינות חולקו ל-9 בתים של 4 או 5 קבוצות כאשר הראשונה בכל בית עלתה למונדיאל. העולות הן בולגריה, גרמנית המערבית, צרפת, פורטוגל, שווייץ, הונגריה, ברית המועצות, איטליה וספרד.
דרום אמריקה

9 הנבחרות חולקו ל-3 בתים בני 3 קבוצות. הנבחרות שיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. הנבחרת הראשונה בכל בית העפילה למונדיאל.
דרום אמריקה > בית 2

צ'ילה ואקוודור סיימו עם מספר נקודות זהה, ולפיכך נערך משחק פלייאוף במיקום נייטרלי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 באוקטובר 1965 |  צ'ילה | 2 - 1 |  אקוודור | לימה, פרו |
| 12 באוקטובר 1965 |  |  |  | לימה, פרו |
צ'ילה העפילה.
צפון, מרכז אמריקה והקריביים

פיפ"א דחתה את בקשת ההרשמה של גואטמלה. לאחר מכן נקבע כי משחקי המוקדמות באזור זה יתנהלו בשני סבבים:
סיבוב ראשון: 9 הנבחרות הנותרות חולקו לשלושה בתים בני שלוש נבחרות כל אחד. הנבחרות שיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. הנבחרת הראשונה בכל בית העפילה לסיבוב השני.
סיבוב שני: 3 הנבחרות שהעפילו מהסיבוב הקודם שיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. הנבחרת הראשונה בבית העפילה למונדיאל.
אפריקה ואסיה

חברותה של דרום אפריקה בפיפ"א הושעתה בגלל משטר האפרטהייד, ובנוסף לכך דחתה פיפ"א את בקשת ההרשמה של הרפובליקה של קונגו והפיליפינים. הנבחרות האפריקאיות היו אמורות להתמודד בשני סיבובים על שלושה מקומות בסיבוב הבין-יבשתי, ואילו הנבחרות מאסיה היו אמורות להתחרות על מקום אחד בסיבוב הגמר באמצעות טורניר שנערך על מגרש נייטרלי. מנצחת סיבוב הגמר העפילה למונדיאל. ברם, הנבחרות האפריקאיות כעסו על כך שפיפ"א לא הקצתה להן ולו כרטיס ישיר אחד, וכמחאה פרשו כולן. הרכבי הבתים היו אמורים להיות:
בית 1: גאנה, גינאה
בית 2: קמרון, סודאן
בית 3: אלג'יריה, ליבריה, תוניסיה
בית 4: מאלי, מרוקו, סנגל
בית 5: אתיופיה, גבון
בית 6: לוב, ניגריה, הרפובליקה הערבית המאוחדת
משחקי הסיבוב השני היו אמורים להיות בין מנצחות בית 1 ו-5, מנצחות בית 2 ו-4, ומנצחות בית 3 ו-6. אולם, מאחר שכל הנבחרות פרשו לא נערך הסיבוב.
קוריאה הדרומית פרשה כמחאה על כך שהטורניר הועבר מיפן לפנום פן, בירת קמבודיה.
קוריאה הצפונית העפילה לסיבוב הגמר של אפריקה-אסיה, ומאחר שכל הנבחרות האפריקאיות פרשו המשיכה והעפילה ישירות למונדיאל.
הנבחרות שהעפילו

| נבחרת | הופעות במונדיאלים | רצף | הופעה אחרונה |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארגנטינה | 5 | 3 | 1962 |
|  ברזיל (אלופה) | 8 | 8 | 1962 |
|  בולגריה | 2 | 2 | 1962 |
|  צ'ילה | 4 | 2 | 1962 |
|  אנגליה (מארחת) | 5 | 5 | 1962 |
|  צרפת | 6 | 1 | 1958 |
|  הונגריה | 6 | 4 | 1962 |
|  איטליה | 6 | 2 | 1962 |
|  קוריאה הצפונית | 1 | 1 | – |
|  מקסיקו | 6 | 5 | 1962 |
|  פורטוגל | 1 | 1 | – |
|  ספרד | 4 | 2 | 1962 |
|  שווייץ | 6 | 2 | 1962 |
|  אורוגוואי | 5 | 2 | 1962 |
|  ברית המועצות | 3 | 3 | 1962 |
|  גרמניה המערבית | 6 | 4 | 1962 |
מילת שאלה

מילת שאלה היא מילה, שהימצאותה במשפט תורמת להפיכת משמעות המשפט לשאלה, דהיינו, למשפט שמבקש מהזולת מידע. מילת השאלה מספיקה, בעצמה, כדי להפוך משפט למשפט שאלה. אפשר גם ליצור שאלות בלא שימוש במילת שאלה.
מילות שאלה בעברית

בשפה העברית קיימות מילות שאלה רבות. כל מילה מבקשת מהנשאלים תשובה עם פרט אחר ביחס לנושא הדיון:
מה - שאלה כללית שמבקשת לדעת במה מדובר
מי - בקשה לדעת על מי מדובר (אדם או עצם או ישות אחרת).
למה, מדוע - בקשה לתיאור סיבה.
לְמה - בקשה לתיאור תכלית.
איפה, היכן, איה - בקשה לתיאור מקום נוכחי.
לאן - בקשה לדעת יעד.
מאין - בקשה לדעת מוצא.
מתי - בקשה לתיאור זמן.
איך, כיצד - בקשה לתיאור אופן ולפעמים לתיאור מצב.
כמה - בקשה לתיאור כמות.
האם - בקשה לדעת תשובת כן ולא או תשובה מלאה.
איזה / איזו / אילו - בקשה לבּרירה (יחיד / יחידה / רבים).
מילות שאלה בשימוש ספרות ושירה:
מנין - בקשה לדעת את הסיבה או המקום שממנו דבר או רעיון הגיע.
ה"א השאלה, בתחילת מילה משמשת לתיאור שאלה (הגם, האומנם וכו). ה"א השאלה מנוקדת בחטף פתח ונבדלת מה"א הידיעה המנוקדת במרבית המקרים בפתח.
אי - למשל "אי מזה" - מאיפה
קראו - לקרוא
מילות שאלה בשפות אחרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מילות שאלה בשפות אחרות > באנגלית

באנגלית פחות מילות שאלה מבעברית.
מילות השאלה באנגלית מוכרות כ־Wh Questions (שאלות Wh), זאת בשל שרובן מתחילות ב־wh.
שש מילות השאלה הנפוצות באנגלית הן Who (מי) What (מה) When (מתי) Where (איפה) Why (למה) ו־how (איך).
ממילות השאלה הנפוצות מורכבות מילות שאלה נוספת באנגלית (לדוגמה: how old, how long).
מילת השאלה "כמה" ניתנת לתרגום בשני אופנים בעלי משמעות מעט שונה: "how much" ו-"how many".‏ "how much" לשם עצם בלתי ספיר ו-"how many" לשם עצם ספיר.
ראו גם

חמש המ"מים
שאלת כן–לא
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מישל דה סרטו

| --- | --- |

מישל דה סרטו
 לידה:  17 במאי 1925 שאמברי, צרפת 
 פטירה:  9 בינואר 1986 (בגיל 60) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Michel Jean Emmanuel de La Barge de Certeau 
 השקפה דתית:  נצרות קתולית 
 מקום לימודים:  הפקולטה לאמנויות של פריז, אקול פראטיק דה אוטז אטיד, אוניברסיטת פייר מנדס פראנס, האוניברסיטה הקתולית של ליון, סמינר סנט סולפיס 
 מוסדות:  המכון הקתולי של פריס  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו  בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה  אוניברסיטת פריז VIII  אוניברסיטת ז'נבה 
 עיסוק:  היסטוריון, כהן, מרצה באוניברסיטה, פילוסוף, סוציולוג 
 מדינה:  צרפת 
 פרסים והוקרה:  prix Constant-Dauguet (1968) 
 
מישל דה סרטו (בצרפתית: Michel de Certeau; ‏17 במאי 1925 – 9 בינואר 1986) היה כומר ישועי, פילוסוף וסוציולוג, מגדולי התאורטיקנים בצרפת במאה ה-20. במחקריו שילב בין היסטוריה, מדעי החברה, חקר דתות וחקר השיח.
ביוגרפיה

מישל דה סרטו נולד ב-1925 בשאמברי, סבואה. הוא רכש חינוך אקלקטי כחלק ממסורת מימי הביניים. לאחר מכן למד באוניברסיטה של גרנובל, ליון, ומשם קיבל תארו בקלאסיקה ופילוסופיה ולמד את יצירותיו של פייר פארב. לאחר מכן דה סרטו התחנך חינוך דתי בעיר ליון והצטרף למסדר הישועי, בשנת 1950, והוכשר לכמורה בשנת 1956. בהמשך לשנת הסמכתו היה מצוות מייסדי כתב העת "Christus"', שבו היה פעיל רוב חייו. ב-1960 קיבל את תואר הדוקטורט שלו בסורבון.
הפילוסופיה של דה סרטו ופועלו

דה סרטו התעניין בפרקטיקות שמלוות את חיי היום יום. על ידי הזרה של סיטואציות יום יומיות, הוא בחן קשרים שמתקיימים בין תופעות. דה סרטו התבונן על מעשים שגרתיים – החל בהליכה ברחוב ונסיעה ברכבת, דרך קנייה במכולת, הצבעה בקלפי ועד לאשפוז בבתי-חולים, גסיסה ומוות – והצביע על דפוסים שחוזרים על עצמם ויוצרים את האופן שבו הפרקטיקות מרכיבות את פסיפס החיים. על פי הסברו של דה סרטו, ביום יום מתגלה חכמה רבה ולכן לא ניתן להכניסו למסגרות מִשְמוּע (signification).
בספרו "המצאת היומיום" דה סרטו הציג זאת כך: "למרות שהמסלולים מורכבים ממלים הלקוחות משפות מקובלות (זו של הטלוויזיה, של העיתון, של הסופרמרקט או של שרשרת מוזיאונים) ולמרות שהמלים נשארות כפופות לתחביר נתון מראש (לוחות זמנים ארעיים, סדרים פרדיגמטיים של מקומות וכר), המסלולים מתווים תחבולות של אינטרסים אחרים ושל תשוקות שאינן נקבעות על ידי המערכות שבהן הן מתפתחות" (de Certeau 1974a, 1974b).
השימוש בפרקטיקה יום יומית משרת לדעתו צורות התנגדות לתרבות השלטת. דה סרטו טען שהיות ואין התנגדות מוחלטת לתרבות המרכזית, נוצרים תמיד ובאופן עקבי שימושים מניפולטיביים בתוצריה. לפיכך הפרקטיקה של היום יום פועלת כמכניזם של התקוממות. מיקרו-התנגדות לכוח שמופעל בחברה נוצר, אליבא דדה סרטו, על ידי קריאה מעוותת בטקסטים קאנוניים, צריכה-יצרנית, יצירת אגדות על ידי בריקולאז' וכדומה, בצורה שמאפשרת התחמקות מהסדר התרבותי השולט.
לצד אישים ואסכולות כמישל פוקו, פייר בורדייה, ז'ק דרידה וחברי אסכולת פרנקפורט, דה סרטו נחשב לאחד מראשי המדברים בחקר השיח ובתאוריה הביקורתית. חידושו של דה סרטו היה בכך שהוא תיאר מנגנונים של אנטי-משמעת שנוצרים על ידי אלו שלכודים בתוך השיח הממשמע. פרקטיקות נוגדות משמעת פועלות למעשה בתוך המבנים הטכנוקרטיים והן מתפקדות כמעין וירוס שחודר לתא של אורגניזם ומשנה את דרכי פעולתו. לפי דה סרטו, אופן ההתנגדות של היום יום חשוב וחזק יותר לאין ערוך מאשר התמורות שחלות בחברה דרך מהפכות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313641205171  PLWABN: 9810562322405606  BIBSYS: 90080344  BNE: XX1116261  BnF: cb11895772j (data)  CiNii: DA01660923  GND: 118870831  ICCU: CFIV072418  ISNI: 0000 0001 2132 6104  LCCN: n82144576  LNB: 000200122  MusicBrainz: 0b05f049-da8f-471c-86eb-05a8e7374c30  NDL: 00435604  NKC: js20020722024  NLA: 36105111  NLK: KAC199604712  NSK: 000301808  NTA: 07390984X  RERO: 02-A003091380  SELIBR: 181292  SNAC: w61s8xr4  SUDOC: 026774747  Trove: 1213069  ULAN: 500252015  VcBA: 495/380725  VIAF: 51687040   WorldCat (עם VIAF): 51687040
מטופל

.
רופאה מודדת לחץ דם לחולה
מטופל או חולה (בלעז: פציינט) הוא אדם הסובל ממחלה או מטראומה (פציעה, כווייה, חנק וכדומה) ונזקק בשל כך לטיפול רפואי.
הטיפול בחולה נעשה בדרך כלל במרפאה או בבית חולים, שבהם נמצאים הצוות הרפואי והציוד הנחוצים לטיפול. לעיתים מגיע צוות רפואי לטפל בחולה בביתו.
בחוקי מדינת ישראל

חוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד-1994, מסדיר מתן שירותי בריאות לתושבי ישראל באמצעות קופות החולים. מכלול השירותים הרפואיים והתרופות הניתנים על פי חוק זה קרוי סל הבריאות. על מנת לקבל סיוע במימוש זכויות הפרט במערכת הבריאות, ניתן לקבל סיוע באמצעות האגודה לזכויות החולה.
חוק זכויות החולה, התשנ"ו-1996, "מטרתו לקבוע את זכויות האדם המבקש טיפול רפואי או המקבל טיפול רפואי ולהגן על כבודו ועל פרטיותו" (סעיף 1 לחוק). החוק קובע כי:
"מטופל זכאי לקבל טיפול רפואי נאות, הן מבחינת הרמה המקצועית והאיכות הרפואית, והן מבחינת יחסי האנוש" (סעיף 5).
"מטופל זכאי למידע בדבר זהותו ותפקידו של כל אדם שמטפל בו" (סעיף 6).
"מטופל זכאי להשיג מיוזמתו דעה נוספת לעניין הטיפול בו" (סעיף 7).
"מטפל, כל מי שעובד בפיקוחו של המטפל וכן כל עובד אחר של המוסד הרפואי ישמרו על כבודו ועל פרטיותו של המטופל בכל שלבי הטיפול הרפואי" (סעיף 10).
"לא יינתן טיפול רפואי למטופל אלא אם כן נתן לכך המטופל הסכמה מדעת" (סעיף 13).
חוק החולה הנוטה למות, התשס"ו-2005, מסדיר את זכויותיו של החולה הנוטה למות, כולל הזכות לדרוש טיפול רפואי, להימנע מקבלת טיפול רפואי ולהפסיק מתן טיפול רפואי אשר החל. במהותו מאפשר לאדם להורות כי בנסיבות מסוימות תיערך לו המתת חסד.
חוק דמי מחלה, התשל"ו-1976, מתיר לעובד חולה להיעדר מעבודתו ולקבל חלק משכרו בתקופת היעדרותו. חוקים נוספים מאפשרים לעובד להיעדר בתשלום לשם טיפול בבן משפחתו החולה.
בהלכה

מצוות ביקור חולים נכללת בגמילות חסדים, ועניינה לבקר אצל החולה, להשתתף בצערו, לעודד אותו מורלית ולראות אם יש צורך שהוא נזקק לו. חז"ל הפליגו בחשיבות מצווה זו, ואמרו שכל המבקר את החולה נוטל אחד משישים מחוליו.
בהלכה > רפואה בשבת

חולה שיש בו סכנה, מצווה לחלל עליו את השבת, משום פיקוח נפש.
חולה שאין בו סכנה, אין מחללים עליו את השבת במלאכות האסורות מהתורה, אך הותרה לגביו אמירה לנוכרי שיעשה בעבורו מלאכה האסורה מהתורה, דבר האסור מדרבנן (לדוגמה, אמירה לגוי להדלקת נר לצורך החולה).
מכיירודוס

| מכיירודוס |
| --- | --- |
 שלד של המין Machairodus aphanistus 
תקופה
סוף מיוקן- אמצע פליסטוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
תת־משפחה:: שנחרבים
סוג:: מכיירודוס
מינים
 Machairodus alberdiae  Machairodus aphanistus  Machairodus laskerevi  Machairodus pseudaeluroides  Machairodus robinsoni  Machairodus horribilis
שם מדעי
 Machairodus ‏קאופ, 1833

מכיירודוס (שם מדעי: Machairodus) הוא סוג נכחד של חתול מקבוצת השנחרבים אשר חי באירואסיה, אפריקה ואמריקה הצפונית במהלך סוף המיוקן עד לאמצע הפליסטוקן.
מאפיינים

המכיירודוס סווג לראשונה ב-1832 בידי החוקר הגרמני יוהאן יקוב קאופ. המאובנים אותם סיווג היו ידועים כבר לז'ורז' קיווייה אך סווגו תחילה כמין של דוב ללא ייחוד. במשך הזמן החלו להתקבץ מאובנים רבים שלו אך עד לסוף המאה ה-19 החליטו לשייך כמה מהמאובנים לסוגי שנחרבים נפרדים כמו המגנתריאון וכן האמפימכיירודוס וההומותריום, אשר קיבל את שמו מהדמיון בינו לסוג זה.
המכיירודוס היה אחד הגדולים שבחתוליים. הוא הגיע לגובה מטר ולמשקל 100–240 ק"ג, דומה לאריה. המין Machairodus horribilis מסין היה דומה במשקלו לטיגריס, באזור 405 ק"ג ודמה מעט לסמילודון העצום מאמריקה. בדומה לסמילודון היו לו ניבים קדמיים ארוכים שבלטו החוצה מהגולגולת. אורך הגולגולת הגיע ל-40 ס"מ, מה שהופך אותה לארוכה שבכל החתוליים. עם זאת שאר השיניים היו דקות וחרוטיות יחסית ונועדו לדקירה ולא לשיסוף וחיתוך בשר.
ככל הנראה הוא היה טורף-על גדול שצד בחורשים ויערות וארב לטרף גדול כמו פילים, סוסיים, פריים וקרנפיים שונים שרעו בתחומי תפוצתו.
שחזור של היונק
מיכאל אהרן זליגסון

אין תמונה חופשית
הרב מיכאל אהרן זליגסון (נולד בכ"ה בטבת תשי"ג 12 בינואר 1953) הוא משפיע בישיבה קטנה אהלי תורה ובבית הספר בית רבקה, בשכונת קראון הייטס בניו יורק, מחבר ספרים חב"די.