stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קראסטי הליצן
הערות שוליים

1 2  ריאיון עם טרי גרוס. "אוויר צח", הרדיו הציבורי הלאומי, פילדלפיה
↑  הפרק ה-6 בעונה ה-3, הפרק הציג את המופע של קראסטי וסיפורים אודות חייו שכללו גילויים כלפי יהדותו, באותו הפרק ליסה ובארט מפייסים בינו ובין אביו
↑  הפרק ה-6 בעונה ה-15, קראסטי מגלה כי לא חגג בר מצווה בנעוריו וליסה עוזרת לו לקיים את המצווה גם בגילו המבוגר.
↑  הפרק ה-10 בעונה ה-21, החתונה נראית רק בסוף הפרק לדקות קצרות.
↑  הפרק ה-3 בעונה ה-4, קראסטי מגיע לביתו של הומר ומבקש תרומות למען ארגון "אחוות הליצנים היהודים", לאחר שסופות טורנדו גבו את חייהם של כ-75 ליצנים יהודים בשנה שחלפה.
| משפחת סימפסון |
| --- | --- | --- |
| דמויות ראשיות | הומר • מארג' • בארט • ליסה • מגי |  |
| דמויות משנה | מונטגומרי ברנז • לני לאונרד • נד פלנדרז • אוטו מאן • איצ'י וסקראצ'י • מו סיזלאק • עדנה קרבאפל • אפו נהספימפטילון • קראסטי הליצן • העוזר הקטן של סנטה • ראש העיר קווימבי |  |
| יוצרים ומפתחים | מאט גריינינג • ג'יימס ל. ברוקס • סם סיימון • מייק ב. אנדרסון |  |
| מדבבים ראשיים | דן קסטלנטה • ג'ולי קאוונר • ננסי קארטרייט • האנק עזריה • הארי שירר • ירדלי סמית' |  |
| פרקים | רשימת פרקי הסדרה(אנ') • פרקי ליל כל הקדושים • פרקים בולטים (Treehouse of Horror • Simpsons Roasting on an Open Fire ‏• Homer's Phobia • There's Something About Marrying • The Greatest Story Ever D'ohed •‏ Three Gays of the Condo) |  |
| סרטים | משפחת סימפסון - הסרט • משפחת סימפסון חוגגת 20 שנה ב-3D על הקרח! • מעון היום הארוך ביותר |  |
| שונות | ספרינגפילד • קומיקס • Do the Bartman • The Simpsons Sing the Blues • בארט נגד מוטציות החלל • FOX • D'oh!  • הבעיה עם אפו • Kwik-E-Mart • "כשבילי פגשה את ליסה" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539913305171  LCCN: sh2008000686 
קראסטי בהופעתו הראשונה במופע של טרייסי אולמן
דוהורי

| --- | --- |

שתי קבוצות בשיר דוהורי
 מקורות סגנוניים:  מוזיקת פולק נפאלית, קריאה ותגובה
 מוצא:  נפאל
 סצינות אזוריות
 נפאל, הממלכה המאוחדת, ארצות הברית, בחריין
דוהורי (בנפאלית: दोहोरी; באופן מילולי: "הלוך ושוב") הוא ז'אנר מוזיקלי נפאלי המושרה בדרך כלל על ידי שתי קבוצות, קבוצה גברית וקבוצה נשית, אם כי צורות אחרות של קבוצות קיימות (כמו שתי קבוצות גבריות, שתי קבוצות נשיות ושתי קבוצות מעורבות). השירים, שבנויים במבנה דומה לקריאה ותגובה, עם משפט שחוזר על עצמו, מופקים באופן שיתופי, ומערבים אנשים רבים בהפקתם. השירים מהז'אנר מתעסקים בדרך כלל באהבה, טרגדיה, חברה, פוליטיקה והתפתחות.
כמו כל שירי העם הנפאליים, מקורו של הז'אנר הוא מהאזורים הכפריים של נפאל. ז'אנר זה פופולרי בקרב האוכלוסייה הנפאלית בממלכה המאוחדת, ארצות הברית ובחריין. שתי הקבוצות שרות זו מול זו, והן מאלתרות מוזיקלית עד שלאחת מהקבוצות יימאס. יש הטוענים כי היו שירים שנמשכו מעבר לשבוע.
הערות שוליים

↑  K.C, Reeti. "Nepali folk songs move beyond love and loss" (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-11-01.
↑  "Nepal Home Page » American Student – Anna Stirr Sings Nepali Dohori songs". Nepal Home Page. 2016-08-19. נבדק ב-2018-03-26.
1 2  "Dohori song in the 'New Nepal': the Nepali dohori song embodies the political and social changes of 'New Nepal' as the genre struggles in a shift from a traditional love song to commercialized music. - Free Online Library". www.thefreelibrary.com. נבדק ב-2018-03-05.
↑  "Jugalbandi: Between town and country". Himal Southasian (באנגלית בריטית). 2011-01-25. נבדק ב-2022-11-01.
↑  "Mediating the migrant experience: dukha, viraha, and nostalgia in Nepali Lok Dohori songs – Annual Conference". annualconference.soscbaha.org (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-2018-03-05. נבדק ב-2018-03-05.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דוהורי".
נבחרת יפן בכדורסל

| --- | --- |
יפן
 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הכדורסל של יפן
 הצטרפות:  1936
 השתייכות:  פיב"א אסיה
 דירוג פיב"א (10 באוגוסט 2024):  21       ‎+5‏
  - ניקוד פיב"א:  532.3
 מאמן:  חוליו לאמאס
 
 אליפות העולם בכדורסל
 הופעות:  6 (הראשונה ב-1963)
 ההישג הטוב:  מקום 11 (1967)
 המשחקים האולימפיים
 הופעות:  8 (הראשונה ב-1936)
 ההישג הטוב:  מקום תשיעי (1936)
 אליפות אסיה בכדורסל
 הופעות:  29 (הראשונה ב-1960)
 ההישג הטוב:  זהב: 1965, 1971 כסף: 1969, 1975, 1979, 1983, 1997 ארד: 1960, 1967, 1977, 1981, 1987, 1991, 1995
 
נבחרת הגברים של יפן בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של יפן. מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל היפנית. הדירוג הנוכחי של נבחרת יפן ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-21 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, עלייה של 5 מקומות לעומת דירוג קודם.
נבחרת יפן הייתה אחת הנבחרות החזקות באסיה בין השנים 1965-1997, כאשר היא זוכה פעמיים במדליית הזהב, 5 פעמים במדליית הכסף ו-7 פעמים במדליית הארד. הישג השיא שלה במשחקים האולימפיים הוא המקום התשיעי אליו הגיעה ב-1936. הנבחרת הופיעה שש פעמים באליפות העולם בכדורסל, כשהישג השיא שלה הוא המקום ה-11 ב1967.
כל אליפויות העולם

| אליפות העולם בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
ארגנטינה 1950: לא העפילה
ברזיל 1954: לא העפילה
צ'ילה 1959: לא העפילה
| ברזיל 1963 | מקום 13 | 8 | 1 | 7 |
| אורוגוואי 1967 | מקום 11 | 8 | 2 | 6 |
יוגוסלביה 1970: לא העפילה
פרגוואי 1974: לא העפילה
הפיליפינים 1978: לא העפילה
קולומביה 1982: לא העפילה
ספרד 1986: לא העפילה
ארגנטינה 1990: לא העפילה
קנדה 1994: לא העפילה
| יוון 1998 | מקום 14 | 5 | 1 | 4 |
ארצות הברית 2002: לא העפילה
| יפן 2006 | מקום 20 | 5 | 1 | 4 |
טורקיה 2010: לא העפילה
ספרד 2014: לא העפילה
| הרפובליקה העממית של סין 2019 | מקום 31 | 5 | 0 | 5 |
| הפיליפיניםיפןאינדונזיה 2023 | מקום 19 | 5 | 3 | 2 |
קטר (מדינה) 2027: 
| סך הכל | 6 הופעות | 36 | 8 | 28 |
כל המשחקים האולימפיים

| כדורסל במשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
| גרמניה הנאצית 1936 | מקום תשיעי | 3 | 2 | 1 |
בריטניה 1948: לא העפילה
פינלנד 1952: לא העפילה
| אוסטרליה 1956 | מקום עשירי | 7 | 3 | 4 |
| איטליה 1960 | מקום 15 | 7 | 0 | 7 |
| יפן 1964 | מקום עשירי | 9 | 4 | 5 |
מקסיקו 1968: לא העפילה
| גרמניה המערבית 1972 | מקום 14 | 9 | 2 | 7 |
| קנדה 1976 | מקום 11 | 7 | 1 | 6 |
ברית המועצות 1980: לא העפילה
ארצות הברית 1984: לא העפילה
קוריאה הדרומית 1988: לא העפילה
ספרד 1992: לא העפילה
ארצות הברית 1996: לא העפילה
אוסטרליה 2000: לא העפילה
יוון 2004: לא העפילה
הרפובליקה העממית של סין 2008: לא העפילה
בריטניה 2012: לא העפילה
ברזיל 2016: לא העפילה
| יפן 2020 | מקום 11 | 3 | 0 | 3 |
| צרפת 2024 | מקום 11 | 3 | 0 | 3 |
ארצות הברית 2028: 
| סך הכל | 8 הופעות | 48 | 12 | 36 |
כל אליפויות אסיה

| אליפות אסיה בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
| הפיליפינים 1960 | מקום שלישי | 9 | 5 | 4 |
טאיוואן 1963: לא השתתפה
| מלזיה 1965 | מקום ראשון | 9 | 8 | 1 |
| קוריאה הדרומית 1967 | מקום שלישי | 9 | 7 | 2 |
| תאילנד 1969 | מקום שני | 8 | 7 | 1 |
| יפן 1971 | מקום ראשון | 8 | 8 | 0 |
| הפיליפינים 1973 | מקום רביעי | 10 | 6 | 4 |
| תאילנד 1975 | מקום שני | 8 | 7 | 1 |
| מלזיה 1977 | מקום שלישי | 9 | 7 | 2 |
| יפן 1979 | מקום שני | 8 | 7 | 1 |
| הודו 1981 | מקום שלישי | 7 | 5 | 2 |
| הונג קונג 1983 | מקום שני | 7 | 5 | 2 |
| מלזיה 1985 | מקום חמישי | 6 | 5 | 1 |
| תאילנד 1987 | מקום שלישי | 8 | 6 | 2 |
| הרפובליקה העממית של סין 1989 | מקום רביעי | 7 | 4 | 3 |
| יפן 1991 | מקום שלישי | 8 | 5 | 3 |
| אינדונזיה 1993 | מקום שביעי | 6 | 3 | 3 |
| קוריאה הדרומית 1995 | מקום שלישי | 9 | 7 | 2 |
| ערב הסעודית 1997 | מקום שני | 7 | 4 | 3 |
| יפן 1999 | מקום חמישי | 7 | 5 | 2 |
| הרפובליקה העממית של סין 2001 | מקום שישי | 6 | 2 | 4 |
| הרפובליקה העממית של סין 2003 | מקום שישי | 7 | 3 | 4 |
| קטר (מדינה) 2005 | מקום חמישי | 8 | 5 | 3 |
| יפן 2007 | מקום שמיני | 8 | 4 | 4 |
| הרפובליקה העממית של סין 2009 | מקום עשירי | 8 | 3 | 5 |
| הרפובליקה העממית של סין 2011 | מקום שביעי | 9 | 5 | 4 |
| הפיליפינים 2013 | מקום תשיעי | 7 | 3 | 4 |
| הרפובליקה העממית של סין 2015 | מקום רביעי | 9 | 5 | 4 |
| לבנון 2017 | מקום תשיעי | 4 | 2 | 2 |
| אינדונזיה 2022 | מקום שביעי | 5 | 3 | 2 |
| ערב הסעודית 2025 | העפילה |  |  |  |
| סך הכל | 29 הופעות | 221 | 146 | 75 |
סגל הנבחרת

סגל הנבחרת בטורניר אולימפיאדת טוקיו (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר):
| שם | גובה | עמדה | קבוצה |
| --- | --- | --- | --- |
| יוקי טוגאשי | 1.68 | PG | יפן צ'יבה ג'טס |
| ליאו ונדרמה | 1.83 | PG | יפן סאן רוקרס שיבויה |
| מקוטו הייג'ימה | 1.90 | SG | יפן טוצ'יגי ברקס |
| דאיקי טנקה | 1.93 | SG | יפן אלווארק טוקיו |
| קוסוקי קנמרו | 1.93 | SG/SF | יפן שימאנה סוסאנו מג'יק |
| יודאי באבה | 1.96 | SG/SF | אוסטרליה מלבורן יונייטד |
| טנקטסו הרימוטו | 1.98 | PF | יפן נגויה דיימונד דולפינס |
| רוי הצ'ימורה | 2.03 | SF/PF | ארצות הברית וושינגטון ויזארדס |
| יוטה ואטאנבה | 2.06 | SF/PF | ארצות הברית טורונטו ראפטורס |
| אבי שייפר | 2.06 | PF/C | יפן סיהורסז מיקאווה |
| גאווין אדוארדס | 2.06 | PF/C | יפן צ'יבה ג'טס |
| יו ואטאנבה | 2.06 | PF/C | יפן ריוקיו גולדן קינגס |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
ביבליה

הביבליה (בלועזית: Biblia) היא כינוי לכתבי הקודש של היהדות או של הנצרות – כל דת לפי הקאנון שלה, ופעמים רבות אף בהתייחסות כוללת לשתיהן – הברית הישנה לצד הברית החדשה (בהתאמה).
מקור המילה ושימושה

מקור המילה Biblia במובן של כתבי הקודש הוא בלטינית של ימי הביניים והמאוחרת, מתוך הביטוי "biblia sacra", כלומר: "ספרים קדושים". משם המילה השתרבבה לשפות אירופאיות רבות, כגון "Bible" באנגלית.
המילה biblion ביוונית שמשמעותה "דף", "מגילה", או "ספר" – נגזר מ-biblios, פפירוס, שנקרא כך על שם עיר הנמל הפיניקית גבל (ביוונית ביבלוס) שממנה שלחו פפירוס ליוון. מכאן הוא שימש בביטוי היווני "τὰ βιβλία τὰ ἅγια – ta biblia ta hagia", כלומר: "הספרים הקדושים", ומשם ללטינית. סביר להניח שיהודים דוברי-יוונית כינו כך את תרגום השבעים. העדות הראשונה ל-"Ta Biblia" בתור כינוי לכתבי הקודש של הנצרות היא משנת 223 לספירה.
מאז תחילת המאה ה-19 קיבלה המילה משמעות משנית בשפות אירופאיות כגון אנגלית, שבה ניתן לכנות כל ספר בעל סמכות בשם "Bible".
הקאנון היהודי (תנ"ך)

לקאנון היהודי קוראים בשם "מקרא" או תנ"ך. משמעותו של "מקרא" הוא "דבר הנקרא מתוך הכתב".
תנ"ך הוא קיצור של תורה, נביאים, וכתובים, ומשקף את החלוקה הקדומה של ספרי המקרא לשלוש קבוצות, דבר שיש עליו עדויות קדומות מאז המאה ה-2 לפנה"ס. חלוקה משולשת זו הייתה עובדה חשובה אצל חכמי התלמוד, עם השלכות בהלכה ובהגות.
בתנ"ך יש עשרים וארבעה ספרים על פי המסורה, והביטוי "עשרים וארבעה ספרי הקודש" מוזכר מספר פעמים בספרות חז"ל.
הקאנון הנוצרי

בקאנון הנוצרי יש שני חלקים:
הברית הישנה
הברית החדשה
הקאנון הנוצרי > הברית הישנה

הברית הישנה של הנוצרים מקבילה בעיקרה לספרי התנ"ך. אולם סדרם של הספרים שונה, וכן מספרם, ובכנסיות מסוימות (חוץ מהפרוטסטנטים) כוללת גם ספרים וחלקי ספרים שאינם בתנ"ך.
גם חלוקת הספרים לשלוש קבוצות (תנ"ך) אינה מקובלת במסורת הנוצרית, ובמקומה ספרי הברית הישנה מחולקים בדרך כלל לארבע או חמש קבוצות:
"ספרי חוק": חמשת חומשי התורה שבתנ"ך היהודי: בראשית, שמות, ויקרא, במדבר, דברים.
"ספרי היסטוריה": יהושע, שופטים, רות, שמואל א', שמואל ב', מלכים א', מלכים ב', דברי הימים א', דברי הימים ב', עזרא, נחמיה, אסתר (חלוקתם של הספרים שמואל, מלכים, דברי הימים, ועזרא-נחמיה לשניים שונה מהתנ"ך, שבו כל אחד מספרים אלו נחשב לספר אחד).
"ספרי חכמה": איוב, תהילים, משלי, קהלת, שיר השירים.
"ספרי נבואה": ישעיהו, ירמיהו, איכה, יחזקאל, דניאל, וכל ספרי תרי עשר (שנחשבים לספר אחד בתנ"ך ול-12 ספרים בברית הישנה).
ספרים אחרים: ספרים וחלקי ספרים נוספים. בכנסיות מסוימות נחשבים לחלק מהביבליה, ביהדות ובנצרות הפרוטסטנטית נחשבים לספרים חיצוניים. בדר"כ אינם מקובצים לקבוצה אחת אלה הם מפוזרים בין חלקיה האחרים של הביבליה הנוצרית.
הסיבה המרכזית לשינויים האלה – הסדר השונה, החלוקה השונה, והחומר הנוסף – היא העובדה שהמסורת הטקסטואלית בנצרות נובעת מתרגום השבעים במקום מנוסח המסורה. סדרם של ספרי הברית הישנה בכל הכנסיות הנוצריות דומה לזה של תרגום השבעים, וגם הספרים וחלקי הספרים הנוספים – מקורם בו.
הנצרות הפרוטסטנטית הקפידה לכלול בביבליה רק את הספרים הנמצאים בתנ"ך העברי (Veritas Hebraica), ואולם את סדרם של הספרים וחלוקתם השאירה לפי תרגום השבעים.
הקאנון הנוצרי > הברית החדשה

הברית החדשה של הנצרות כוללת 27 ספרים שנכתבו ביוונית קוינה בין השנים 45 ל-100 לספירה.
השם "הברית החדשה" מבוסס על האמונה הנוצרית כי הברית האלוהית עם ישראל הוחלפה בברית חדשה שאותה בישר ישו לכל אומות העולם (supersessionism). מקור הביטוי בספר ירמיה (לא, ל-לב): "הִנֵּה יָמִים בָּאִים נְאֻם-ה' וְכָרַתִּי אֶת-בֵּית יִשְׂרָאֵל וְאֶת-בֵּית יְהוּדָה, בְּרִית חֲדָשָׁה לֹא כַבְּרִית אֲשֶׁר כָּרַתִּי אֶת-אֲבוֹתָם בְּיוֹם הֶחֱזִיקִי בְיָדָם לְהוֹצִיאָם מֵאֶרֶץ מִצְרָיִם..."
ראו גם

קאנון ספרותי
כתבי קודש
הערות שוליים

↑  השם "מקרא" מופיע פעמים רבות בלשון חז"ל בהשוואה או בניגוד לשם "משנה" שמשמעותו "דבר הנלמד על ידי שינון" משום שעד כתיבתה של המשנה בימי רבי יהודה הנשיא היא נמסרה בעל פה. לדוגמה: "אמרו עליו על רבן יוחנן בן זכאי שלא הניח מקרא ומשנה גמרא הלכות ואגדות..." (תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף כ"ח, עמוד א')
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590395605171  PLWABN: 9810564143805606  BIBSYS: 91002790  BNE: XX4147284  BnF: cb12008248x (data)  GND: 4006406-2  HDS: 046459  LCCN: n00020514  MusicBrainz work: a0ec6de5-4d52-492d-b25c-2ecf78ac9864  NARA: 10638269  NCL: 003808992  NDL: 00570431  NKC: unn2006374667  SELIBR: 220927  SUDOC: 028198654  TDVİA: kitab-i-mukaddes  VcBA: 492/76965  VIAF: 174429434   WorldCat (עם VIAF): 174429434
דאפאנקוטה

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  גאנה, קוטה ביטס
 מוצא:  טמיל נאדו
 כלים:  כלי הקשה (טמאטה, פארי, תופי דף, אורומי) וכלי נשיפה (נדאסווראם)
 סצינות אזוריות
 טמיל נאדו, דרום הודו
 
דאפאנקוטה (בטמילית: டப்பாங் கூத்து) או קוטה הוא ז'אנר מוזיקלי וז'אנר מחול טמילי. ז'אנר זה מבוסס על מוזיקת טנמאר והז'אנרים המוזיקליים גאנה (אנ') וקוטה ביטס, עם דגש על כלי הקשה, בעיקר טמאטה, פארי (אנ'), תופי דף ואורומי (אנ'), ולעיתים גם על כלי נשיפה, כמו נדאסווראם (אנ'). ז'אנר זה מופיע רבות במוזיקת סרטים מדרום הודו וטמיל נאדו.
חתימת הזמן (אנ') של יצירות מהז'אנר היא בדרך כלל 6/8.
בניגוד לריקודים הודים קלאסיים כמו בהרטאנאטיאם (אנ') או קתקאלי, לדאפאנקוטה אין צעדים מובנים וחוזרים על עצמם ורקדנים אינם לומדים אותם דרך שיעורי ריקוד רשמיים. הוא חולק את הדגש שלו על כלי הקשה עם ריקודי עם ישנים יותר של טמיל נאדו, כמו קוממי (אנ') וקולאטם (אנ').
הערות שוליים

↑  "Versatility is his forte". Business Line. 6 באוקטובר 2003. אורכב מ-המקור ב-30 בספטמבר 2007. נבדק ב-8 בינואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Thapliyal, Adesh (10 במרץ 2023). "A Brief History of South Indian Kuthu and Teenmaar Music in 10 Songs". Pitchfork. ארכיון מ-28 במרץ 2023. נבדק ב-30 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Varma, Karthik (1 באפריל 2013). "Variations on the 6/8". The Hindu. ארכיון מ-28 בנובמבר 2021. נבדק ב-28 בנובמבר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Frederick, Prince (2 ביולי 2011). "Pen, pencil, percussion". The Hindu. ארכיון מ-28 בנובמבר 2021. נבדק ב-28 בנובמבר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ravi, Bhama Devi (26 ביולי 2008). "Abhishek does a Vijay". The Times of India. ארכיון מ-28 בנובמבר 2021. נבדק ב-28 בנובמבר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דאפאנקוטה".
חיים יששכר אבולעפיה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1884 טבריה, האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  25 בספטמבר 1970 (בגיל 86 בערך) כ"ד באלול ה'תש"ל טבריה, ישראל ישראל
 מקום קבורה:  טבריה
 מקום פעילות:  טבריה
 תקופת הפעילות:  ?–1970 
 תפקידים נוספים:  חכם באשי 
 
הרב חיים יששכר אבולעפיה (1884 – 25 בספטמבר 1970) היה דיין, איש ציבור והחכם באשי של טבריה בין השנים 1911–1918.
קורות חיים

נולד בטבריה לרבי יוסף דוד אבולעפיה (השני), שהיה רבה של טבריה ודור שישי לרב חיים אבולעפיה השני, מחדש היישוב היהודי בגליל. בצעירותו למד בישיבה מקומית, ונישא לבתו של הרב אברהם עזריאל מירושלים.
ב ט"ו באב התרס"ט -1909, לאחר פטירתו של החכם באשי של טבריה, הרב אהרן בכור אלחדיף, פרצה מחלוקת קשה בעיר אודות מחליפו בין מחנה תומכיו של הרב חיים יששכר אבולעפיה בין מחנה תומכיו של הרב אברהם עבאדי, שהיה יד ימינו של הרב אלחדיף, עורך דין מקורב לשלטון העות'מאני ומראשי הציונים בטבריה. במחלוקת זו נטלו צד, מלבד אנשי טבריה, גם הראשון לציון הרב נחמן בטיטו, החכם באשי של האימפריה, הרב חיים נחום אפנדי, ואנשי קהילות הגליל חיפה, עכו וצפת. לאחר מאבקים קשים וחריפים, מינה הרב חיים נחום אפנדי בשנת 1911 את הרב חיים יששכר לחכם באשי בטבריה. בטקס המינוי נאם הרב יוסף חיים דוויק הכהן, שהשווה את יחסה החיובי של טורקיה ליהודים לעומת שלטונות ספרד בתקופת האינקוויזיציה. הנאום עורר את זעמו של ממלא מקום הקונסול הספרדי שנכח בטקס והוא דרש לאסור את הרב דוויק.
בשנת 1913 התפטר הרב אבולעפיה ממשרת החכם באשי, ובמקומו מונה הרב חיים אלחדיף. כאות מחאה, דרשו תושבי טבריה להחזיר את הרב אבולעפיה לתפקידו, והרב חיים יצחק שאקי נשלח מקושטא כנציגו של הרב חיים נחום אפנדי להסדיר את המצב. לבסוף, בהוראת הרב שאקי, חזר הרב אבולעפיה לתפקידו בסוף שנת 1913.
הרב אבולעפיה היה חבר בבית הדין יחד עם רבי יעקב הכהן סקלי, רבי יעקב חי זריהן וגיסו רבי שמואל בן קיקי, שנשא את אחותו חנה. בתפקידו כ"חכם באשי" קשר קשרים הדוקים עם אנשי היישוב החדש.
בשל החוק העות'מאני שאסר להכיר בבעלות פרטית של חברות או אגודות על קרקע, נרשמו על שמו של הרב אבולעפיה קרקעות שנרכשו באותה תקופה. בין השאר נרשם על שמו מגרש בן דונם בצמוד לקבר הרמב"ם שנרכש בכספי העדה הספרדית בעיר. בשנת 1914 רכשה אגודה מקומית שטח של שמונים דונם בצפון טבריה, ואף הוא נרשם על שמו של הרב אבולעפיה. כעבור כמה שנים נבנתה על שטח זה שכונת קריית שמואל.
כשנציגי הממשל העות'מאני מצאו בולים ציוניים בביתו, בשל הלשנות מצד מתנגדיו, נכלא הרב אבולעפיה בירושלים באשמת בגידה. הרב יוסף חי פאניז'יל, יחד עם הרב משה יהודה פרנקו נפגשו עם הפחה ופעלו לשחרורו ומנעו את העמדתו למשפט צבאי. עם זאת, הממשל אסר עליו לחזור לטבריה.
בשנת 1918 בוטלה משרתו כחכם באשי בשל הכיבוש הבריטי, ומאז המשיך לפעול בטבריה כאיש ציבור בעיקר בחיי הדת, כראש העדה הספרדית, וכפעיל בארגון "ההגנה".
הלך לעולמו ב-25 בספטמבר 1970 (כ"ד באלול ה'תש"ל) ונקבר בבית הקברות העתיק בטבריה. על מצבתו נכתב: "כאן נח אדם שעבד את הציבור באמונה באונו והונו שלא על מנת לקבל פרס".
יוסף דוד אבולעפיה, בנו, נשא לאשה את פנינה בר-נסים שהייתה בתו של משה בר-נסים ונכדתו של הרה"ג שמואל נסים.
לקריאה נוספת

עדו ישראלי, 'החכם באשי הציוני', סגולה - מגזין ישראלי להיסטוריה, גיליון 119, אייר תש"ף, עמ' 57-50.
עדו ישראלי, פעילותם הציבורית ויצירתם התורנית של נושאי משרת החכם באשי בטבריה בשנים תרמ"ה-תרע"ח (1885-1918), חיבור לשם קבלת התואר "דוקטור לפילוסופיה", אוניברסיטת בר-אילן, רמת-גן, אייר תשע"ז.
עדו ישראלי, קליטת מגורשי תל אביב–יפו בזמן מלחמת העולם הראשונה כנקודת מבחן להנהגה המקומית בטבריה, שאנן - גיליון כ"ח, תשפ"ג, עמ' 8-24.
הערות שוליים

↑  במקור "אבואלעפיא"
↑  חיים יששכר אבולעפיה, באתר BillionGraves
↑  דוד תדהר (עורך), "יוסף חיים הכהן דוויק", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 81
↑  על שאלת החכם באשי בטבריה, עיתון החרות ירושלים, 18 ביוני 1913
↑  מכתב מטבריה, עיתון החרות ירושלים, 12 בנובמבר 1913
↑  היוזמה להקמת שכונה יהודית חדשה מסביב לקבר הרמבם בטבריה, באתר אימגו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008652887305171  VIAF: 23159335154512960987   WorldCat (עם VIAF): 23159335154512960987
קוטל השדים: אימוני ההאשירה

| --- | --- |

 בימוי:  הרואו סוטוזאקי
 מדינה:  יפן 
 חברה מפיצה:  InterCom 
 הקרנת בכורה:  2 בפברואר 2024
 משך הקרנה:  103 דק'
 שפת הסרט:  יפנית 
 סוגה:  סרט בסוגת ספרות עלילה ספקולטיבית, סרט הרפתקאות, סרט פעולה, סרט מותחן
 הכנסות:  44.4 מיליון דולרים
 סרט קודם:  קוטל השדים: אל כפר נפחי החרב
 דף הסרט ב־IMDb
 
קוטל השדים: אימוני ההאשירה (ביפנית: 鬼滅の刃 柱稽古編) הוא סרט אנימה יפני משנת 2024, המבוסס על סדרת המאנגה קוטל השדים מאת קויוהארו גוטוגה. עלילה הסרט מהווה המשך ישיר לעלילת העונה השלישית של העיבוד הטלוויזיוני לסדרת המאנגה. הסרט בוים על ידי הרואו סוטוזאקי והוא הופק על ידי חברת Ufotable.‏
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה ביפן ב-2 בפברואר 2024. הסרט גרף מעל ל-44 מיליון דולרים ברחבי העולם.
תקציר העלילה

בעקבות אירועי "קוטל השדים: אל כפר נפחי החרב", טנג'ירו קמאדו עובר הכשרה אינטנסיבית תחת הדרכתו של החבר החזק ביותר בקרב קוטלי השדים, האשירה גיומיי הימאג'ימה, במטרה להתחזק ולהפוך להאשירה. במקביל, מלך השדים, מוזאן קיבוטסוג'י, שלושת הקיזוקי הנותרים - אקאזה, דומא וקוקושיבו - יוצאים בעקבות נזוקו ומשפחת אוביאשיקי.
מדבבים

| שם הדמות | מדבב בגרסה היפנית | מדבב בגרסה האנגלית |
| --- | --- | --- |
| טנג'ירו קמאדו | נאטסוקי האנה | זאק אגילר |
| נזוקו קמאדו | אקארי קיטו | אבי טרוט |
| מויצ'ירו טוקיטו | קנגו קוואנישי | גריפין ברנס |
| מיטסורי קאנרוג'י | קאנה האנזאווה | קירה בקלנד |
| האנטנגו | טושיו פורוקאווה (הנטנג ואוראמי) קואיצ'י ימאדרה (זוהאקוטן) | כריסטופר קורי סמית' (הנטנגו ואוראמי) בן באלאמסדה (זוהאקוטן) |
| גיוקו | קוהסוקה טוריומי | ברנט מוקאי |
| גניה שינזוגאווה | נובוהיקו אוקמוטו | זינו רובינסון |
| הוטארו האגאנזוקה | דייסקה נמיקאווה | רובי דיימונד |
| קוזו קנאמורי | אייג'י טקמוטו | קייל הברט |
| קוטטסו | איומו מוראסה | ג'יני טיראדו |
| זניטסו אגאטסומה | הירו שימונו | אלכס לה |
| אינוסוקה האשיברה | יושיטסוגו מאטסווקה | ברייס פאפנברוק |
| קאנאו טסויורי | ריינה אודה | בריאנה ניקרבוקר |
| קגאיה אובויאשיקי | טושיוקי מוריקאווה | מתיו מרסר |
| אמנה אובויאשיקי | רינה סאטו | סוזי יונג |
| מוזאן קיבוטסוג'י | טושיהיקו סקי | גרג צ'ון |
| אובנאי איגורו | קניצ'י סוזמורה | אריק סקוט קימרר |
| גייו טומיוקה | טאקהירו סאקורי | ג'וני יאנג בוש |
| גיומיי הימיג'ימה | טומוקאזו סוגיטה | קריספין פרימן |
| שינובו קוצ'ו | סאורי הייאמי | אריקה הרלאכר |
| סאנמי פושיגאווה | טומוקאזו סקי | קאיג'י טאנג |
| טנגן אוזוי | קאטסויוקי קונישי | ריי צ'ייס |
| הינזורו | אטסומי טנזאקי | אנאריס קווינונס |
| מאקיו | שיזוקה אישיגאמי | אריקה מנדז |
| סומה | נאו טויאמה | אמי לו |
| אוי קאנזאקי | יורי אהאדה | ריבה בוהר |
| טמאיו | מאיה סאקאמוטו | לורה פוסט |
| יושירו | דאיקי יאמאשיטה | קייל מקארלי |
| סומי נאקאהרה | איומי מאנו | מישל מארי |
| קיו טרוצ'י | נאנאמי יאמשיטה | ג'קי לאסטרה |
| נאהו טאקאדה | יוקי קוואהרה | קימברלי וודס |
| גוטו | מאקוטו פורוקאווה | דרק סטיבן פרינס |
| טצ'ין טצ'יקוואהרה | יוסאקו יארה | מייק מקפרלנד |
פסקול

פסקול הסרט הולחן על ידי יוקי קג'יורה וגו שיינה.
ראו גם

קוטל השדים: אל כפר נפחי החרב
הערות שוליים

↑  "Demon Slayer: Kimetsu No Yaiba - to the Hashira Training (15)". British Board of Film Classification. נבדק ב-25 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Demon Slayer: Kimetsu No Yaiba - To the Hashira Training, Box Office Mojo
↑  Smith, Sam (2024-01-21). "Demon Slayer's Season 4 Hashira Training Arc, Explained". CBR (באנגלית). נבדק ב-2024-01-23.
איוואן זורלוב

איוואן ניקולוב זוּרְלוֹב (בבולגרית: Иван Николов Зурлов;‏ 1912, מאקרש, מחוז וידין, ממלכת בולגריה – 1989, הרפובליקה העממית של בולגריה) היה פרטיזן, סופר, פוליטיקאי ודיפלומט בולגרי אשר כיהן בשנים 1963–1967 כמיופה הכח האחרון בצירות של בולגריה בישראל.
ביוגרפיה

איוואן זורלוב נולד בכפר מאקרש אשר במחוז וידין. הוא רכש השכלה תיכונית במגמת חקלאות בווידין. בבחרותו הצטרף לחוגי המפלגה הקומוניסטית של בולגריה ופעל במסגרתה, גם כאשר הוצאה אל מחוץ לחוק.
במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר תחילת מבצע ברברוסה, החלו הקומוניסטים בבולגריה בפעילות צבאית נגד הממשל הבולגרי, בשל חברותה במדינות הציר. זורלוב כיהן כקומיסר של גדוד הפרטיזנים ע"ש גאורגי בנקובסקי מווידין (בול'). לאחר המלחמה, בין השנים 1946–1949 כיהן כ"נציג הציבור" באספה הלאומית השישית "הגדולה" (בול').
בהמשך, כיהן כקצין פוליטי בכיר בצבא העממי הבולגרי, ובין השנים 1950–1953 כיהן כמנהל המחלקה הצבאית של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית (בול'). תחת פיקוחו הפוליטי מטעם הוועד המרכזי עמדו הוועדה לביטחון המדינה, צבא בולגריה, והיחידה לאכיפת סדר ציבורי במדינה. בין השנים 1953–1957 כיהן כיועץ צבאי בשגרירות הבולגרית במוסקבה. בשנים 1957–1961 היה קצין תיאום בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הבולגרית ובשנים 1961–1962 כיהן כיועץ מיוחד במשרד החוץ הבולגרי תחת השר קארלו לוקאנוב.
ב-1963 מונה למיופה הכח של צירות בולגריה בישראל, במעמד של שגריר. זורלוב אשר ייצג את מדיניות הגוש המזרחי בשיאה של המלחמה הקרה, הרבה למתוח ביקורת אם במישרין או בעקיפין על עמדותיה ומדיניותה של ישראל. לאחר מלחמת ששת הימים ניתקו מדינות הגוש המזרחי ובכללן בולגריה את היחסים הדיפלמטיים עם ישראל. בפגישה שערך זורלוב מספר ימים לאחר תום המלחמה, עם חברי ועד הליגה לידידות ישראל-בולגריה, תקף בחריפות את ישראל, וחברי הוועד הישראלי השיבו לו שהוא מתעלם מהעובדות והגיע לפגישה עם עמדות מוכתבות מראש.
לאורך השנים כתב זורלוב שישה רומנים דוקומנטריים אשר יצאו לאור בכמה מהדורות. הלך לעולמו ב-1989 והוא בן 77 שנים.
הערות שוליים

↑  איוואן זורלוב-תקציר ביוגרפי, באתר almanac.bg (בבולגרית).
↑  תחי הידידות בין העם הבולגרי לעמכם עתיק היומין, על המשמר, 9 באוקטובר 1966.
↑  Radoslav Deyanov, ‏Български дипломатически представители, סידורי 289, באתר academia.edu (בבולגרית).
↑  על מה מצטער השגריר הבולגרי, למרחב, 13 באוגוסט 1967.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275764405171  ISNI: 0000 0000 2230 1673  VIAF: 11223651   WorldCat (עם VIAF): 11223651