stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בועז טופורובסקי
פעילות פוליטית > הכנסת ה-19 וה-21

טופורובסקי היה ממקימי מפלגת "יש עתיד", ונבחר מטעמה לכנסת בשנת 2013 בבחירות לכנסת התשע עשרה לאחר שדורג במיקום ה-18 ברשימת המפלגה בה כיהן כחבר בוועדת כספים ובוועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת וכיו"ר ועדת המשנה לוועדת הכספים בנושא הסדרת הרגולציה לזירות מסחר אלטרנטיביות "פורקסט". במסגרתה, העביר את הסדרת שוק חברות הפורקס בישראל אחרי שנים שהשוק היה פרוץ. כמו כן, הקים ועמד בראש השדולה למען הסטודנטים וההשכלה הגבוהה.
בבחירות לכנסת העשרים הוצב במקום ה-14 ברשימת יש עתיד, ולא נבחר לכנסת. לאחר הבחירות מונה לראש מטה השטח של יש עתיד, וכמו כן הוא חבר בהנהלת המפלגה. באותה שנה, במסגרת פרשת אקיוטק, טופורובסקי היה חבר הכנסת היחיד אשר עמד ותמך בנפגעי אקיוטק ואף הוביל את המאבק הציבורי – פרלמנטרי. תמיכתו הובילה את בית המשפט לנקוט בהליכים משפטיים.
בבחירות לכנסת העשרים ואחת הוצב במקום ה-13 ברשימת יש עתיד, ולאחר האיחוד עם מפלגת חוסן לישראל מוקם במקום ה-30 ברשימת "כחול לבן" ומונה למנהל מטה השטח של הרשימה, אשר זכתה לכ-35 מנדטים. לאור זאת, הושבע טופורובסקי כחבר כנסת.
פעילות פוליטית > הכנסת ה-22 וה-23

במערכות הבחירות לכנסות העשרים ושתיים והעשרים ושלוש הוצב טופורובסקי שוב במקום ה-13 ברשימה והמשיך לנהל את מטה השטח של "כחול לבן". במהלך הכנסת העשרים ושלוש התפצלה "כחול לבן" וטופרובסקי ושאר כחול לבן עברו לסיעת יש עתיד – תל"ם.
בראשית הכנסת העשרים ושלוש נבחר טופורובסקי לעמוד בראש ועדת המשנה למאבק בתאונות הדרכים, מטעם ועדת הכלכלה. הוועדה התכנסה מספר פעמים לדיונים בנושאי בטיחות לרוכבי הדו-גלגלי, מעורבות רכבים כבדים בתאונות דרכים, בטיחות בדרכים בקרבת מוסדות חינוך, קידום תוכנית לאומית רב שנתית במאבק לצמצום הקטל בדרכים ועוד. במהלך הכנסת העשרים ושלוש קידם טופורובסקי תקציבים להתאמת מעקות הבטיחות לרכב דו-גלגלי ורפורמה בהכשרת רוכבי האופנועים. בנוסף, בהובלתו נוספו שלושה תמרורים חדשים בקרבת מוסדות חינוך, להגברת הבטיחות בדרכים.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע בשנת 2021 הוצב במקום ה-12 ברשימת "יש עתיד" לכנסת.
פעילות פוליטית > הכנסת ה-24

לאחר מערכת הבחירות בה יש עתיד קיבלה את מספר המנדטים השני בגודלו בכנסת והצליחה להקים ממשלת אחדות, מונה טופורובסקי לממלא מקום יו"ר הקואליציה ויו"ר סיעת יש עתיד בכנסת. לאחר פרישת עידית סילמן, מונה על ידי נפתלי בנט ויאיר לפיד לתפקיד יו"ר הקואליציה. בדצמבר 2021, נבחר טופורובסקי לעמוד בשנית כראש ועדת המשנה לקידום הבטיחות בדרכים מטעם ועדת הכלכלה.
פעילות פוליטית > הכנסת ה-25

לאחר מערכת הבחירות בה יש עתיד קיבלה 24 מנדטים, מונה טופורובסקי ליו״ר סיעת יש עתיד ומרכז האופוזיציה.
טופורבסקי אף המשיך לכהן כראש ועדת המשנה לקידום הבטיחות בדרכים. ב-21 ביולי 2024 התפטר מתפקיד זה.
חיים אישיים

סבא רבא שלו הוא יצחק לייב טופורובסקי, ממייסדי ראשון לציון. בועז נשוי לשלי הרמן-טופורובסקי ואב לשלושה. הם מתגוררים בנס ציונה. אשתו, שלי הרמן-טופורובסקי, השתתפה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "מאסטר שף" והודחה שישית.
הערות שוליים

↑  חבר הכנסת בועז טופורובסקי - פרטים אישיים, באתר m.knesset.gov.il (ארכיון)
↑  אלון רזניק, ‏בחירות 2015: מה עשו המתמודדים לכנסת בצבא?, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2015
↑  ארגון הסטודנטים הארצי יתאחד עם התאחדות הסטודנטים?, באתר "לימודים אינפו"
↑  יסמין גיל, בועז טופורובסקי מונה ליו"ר דירקטוריון איסתא, באתר כלכליסט, 13 במרץ 2011
↑  מפלגת צבר, באתר nrg
↑  ליטל איסטמטי, ‏ועדת הכספים קבעה: חברות הפורקס יפוקחו בקרוב על-ידי רשות נייירות ערך, באתר גלובס, 3 באוגוסט 2014
↑   צבי זרחיה, אחרי שאלפי אנשים הפסידו כסף רב - המסחר בפורקס נכנס לפיקוח, באתר TheMarker‏, 3 באוגוסט 2014
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏ח"כ טופורובסקי: להקפיא את הליכי ההוצאה לפועל של איקיוטק, באתר גלובס, 3 בנובמבר 2013
↑   יסמין גואטה, ח"כ טופורובסקי מבקש לקיים דיון דחוף בכנסת בעקבות מקרה "איקיוטק", באתר TheMarker‏, 24 באוקטובר 2013
↑  רשימת יש עתיד לכנסת ה-24, באתר ועדת הבחירות המרכזית (ארכיון)
↑  קובי עוזיאלי, הח"כ הודיע על התפטרותו מראשות הוועדה: "המצפון שלי לא נותן לי להמשיך", באתר בחדרי חרדים, 21 ביולי 2024
↑  בועז טופורובסקי, באתר יש עתיד
↑  ספי קצב, ‏"רק עכשיו אני מבינה כמה לא הייתי מוכנה לפרסום", באתר ‏מאקו‏, 1 בינואר 2014
| חברי הכנסת המכהנים בכנסת העשרים וחמש |
| --- | --- | --- |
(חברי הכנסת ששמותיהם מודגשים מכהנים גם כשרים או כסגני שרים בממשלת ישראל השלושים ושבע)
| סיעות הקואליציה של ממשלת ישראל השלושים ושבע (61 חברי הכנסת)  | סיעות הקואליציה של ממשלת ישראל השלושים ושבע (61 חברי הכנסת)  |  |
| הליכוד (32) | נתניהו • לוין • אוחנה • ברקת • דיכטר • ישראל כ"ץ • קרעי • ביטן • אדלשטיין • רביבו • דיסטל-אטבריאן • ואטורי • דנינו • גוטליב • מילביצקי • ביסמוט • סעדה • דלל • גמליאל • אופיר כץ • גולן • אילוז • קלנר • עטייה • הלוי • מלקו • שקלים • שטרית • פסל • גואטה • בוארון • עבד |  |
| ש"ס (11) | דרעי • מלכיאלי • ארבל • אזולאי • אבוטבול • בוסו • טייב • בצלאל • מישרקי • מלול • מושיאשוילי |  |
| יהדות התורה (7) | גפני • טסלר • אשר • אייכלר • פינדרוס • רוט • ברוכי |  |
| הציונות הדתית (6) | סופר • סטרוק • רוטמן • וולדיגר • טל • סולומון |  |
| הימין הממלכתי (4) | סער • אלקין • השכל • בוסקילה |  |
| נעם (1) | מעוז |  |
| סיעות האופוזיציה (59 חברי הכנסת) | סיעות האופוזיציה (59 חברי הכנסת) |  |
| יש עתיד (23) | לפיד • מאיר כהן • אלהרר • מירב כהן • שטרן • מיקי לוי • בן ארי • בן ברק • סגלוביץ • טופורובסקי • שיר • להב-הרצנו • בליאק • רון כץ • צרפתי הרכבי • מזרסקי • סאקס פרידמן • דבורה ביטון • טור-פז • דוידסון • שירי • מירון • ירון לוי |  |
| המחנה הממלכתי (8) | גנץ • איזנקוט • תמנו • טרופר • מיכאל ביטון • כהנא • פרקש-הכהן • שוסטר |  |
| עוצמה יהודית (7) | בן גביר • וסרלאוף • אלמוג כהן • אליהו  • פוגל • סון הר-מלך • קרויזר |  |
| ישראל ביתנו (6) | ליברמן • פורר • סובה • ניר • מלינובסקי • עמאר |  |
| רע"מ (5) | עבאס • טאהא • אל-הואשלה • ח'טיב-יאסין • חוג'יראת |  |
| חד"ש-תע"ל (5) | עודה • טיבי • תומא סלימאן • כסיף • עטאונה |  |
| העבודה (4) | מיכאלי • לזימי • קריב • רייטן |  |
| הרוב הלאומי (1) | רול |  |
טופורובסקי, 2011
יהודה גור-אריה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בפברואר 1934 (בן 90) Lencăuți, מולדובה 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 שפות היצירה:  עברית, יידיש 
 
יהודה גור-אריה (נולד ב-1934 בבסרביה) הוא משורר עברי, מתרגם ועורך. ניצול השואה.
קורות חיים

נולד בעיירה קטנה בבסרביה, כיום מולדובה, ב-1934. בילדותו במלחמת העולם השנייה גורש למחנה ריכוז רומני בטרנסניסטריה, ושהה בו שלוש וחצי שנים.
עלה לישראל כנער. היה חבר קבוצת אלומות בעמק הירדן. תושב גבעת שמואל, ובוגר החוג לספרות באוניברסיטת תל אביב.
היה עורך במדור הספרותי של העיתון "מעריב" עד פרישתו (1992). עורך כתבי יד, ספרים ועבודות מחקר אקדמיות בעברית. כותב שירה, פרוזה (סיפורים) ורשימות ספרותיות, וכן מאמרים פובליציסטיים בעיתונות העברית והיידית.
מתרגם מן השפות: יידיש, רוסית ורומנית. תרגם עד כה כ-35 ספרים, וכן כ-120 תרגומים אחרים, בכתבי-עת.
מפרסם מפרי עטו בבמות הספרותיות השונות בארץ, כ-130 פרסומים עד כה.
שירו "כפל" הולחן על ידי נחום היימן והתפרסם בביצועה של חוה אלברשטיין.
ספרים

זערורים – שירים בתכלת, (מיניאטורות), הוצאת מחברות לספרות (1966)
שבחי הקיץ – שירים, הוצאת עקד (1978)
תעלולי טלי – סיפורים לילדים, הוצאת ספרית פועלים (1983)
תעודת מעבר – שירים, הוצאת עקד (1988)
מצב צבירה – שירים, הוצאת ספרית פועלים (1994)
ריח אורנים – סיפורים, הוצאת עקד (1999) הספר תורגם לאיטלקית וראה אור באיטליה, בשתי מהדורות: 2002, 2004
צבעי פרפר – שירים ועוד – הוצאת כרמל (2006).
שלוות שישבת - סיפורים -  הוצאת עקד (2011)
תרגומים > מיידיש

עלי שכטמן, טבעות בנשמה; לילות של כוכבים כבויים, הוצאת ספרית פועלים (1983); מהדורה שנייה – הוצאת ידיעות אחרונות (1992).
שירים מסדנת היזע  – שירי פועלים יהודים, מדור בעיתון 77, יחד עם נתן יונתן (1982–1984).
שלושה סיפורים של לייב רוכמן, בספר המבול, הוצאת הקיבוץ המאוחד (1988).
יצחק בשביס-זינגר, זכרונות ממועדון הסופרים והעיתונאים בוורשה, "קשר" (1991).
מרים יהב, בתי, אולי את… – זכרונות של נערה באושוויץ (1992).
יהושע פרלה, יהודים סתם: רומן, "הספרייה החדשה", הוצאת הקיבוץ המאוחד (1992).
הנערה בצעיף פרחי דובדבן – שירי הייקו יפניים, בתירגום מיידיש, הוצאת ירון גולן (1993).
דוד זבלודובסקי, שנים עברו, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן (1996).
שלמה ווארזאגער, הלינה: רומן, הוצאת ספרית פועלים (1996).
ינטה מאש, במעמקי הטייגה: סיפורים [עומד לראות אור][דרוש מקור]
עלי שכטמן, מעבר לחשכה: סיפורים [עומד לראות אור][דרוש מקור]
ש. ל. שניידרמן, הוויסלה דיברה יידיש: רשמי סיור בפולין לאחר השואה [עומד לראות אור]
יחיאל ישעיהו טרונק, פולין: זכרונות (5 כרכים) [עומד לראות אור מטעם אונ' תל אביב ובית שלום עליכם]
יחיאל שטרן, החדר ובית-המדרש: זכרונות [עומד לראות אור מטעם אונ' תל אביב, המכון לחקר יהדות פולין]
אלכסנדר שפיגלבלאט, פינות כחולות – איציק מאנגר – חייו, שירתו והבלדות שלו [עומד לראות אור בהוצאת כרמל]
תרגומים > מרוסית

ולדימיר ווינוביץ', "שני חברים": נובלה, עתון 77, (1984).
בוריס פסטרנק, "אנשים ומצבים": פרקי אוטוביוגרפיה, עתון 77 (1986).
לב טולסטוי, שטן: נובלה, הוצאת עקד (1994); מהדורה שנייה, הוצאת גוונים (2004).
זאב גיטלמן, ערפל של פטל: סיפורים [עומד לראות אור]
רחמין מטאטוב, דפי חיים: זכרונות (2002).
"מבט מירושלים": סיפורים ומסות של עולים מחבר העמים, מהות: כתב-עת ליצירה יהודית (2003).
תרגומים > מרומנית

סולומון שפירא, בדרכי גירוש: זכרונות מטרנסניסטריה ומסיביר (1987).
בוריס וקסלר, העמק הצונן: סיפורים, הוצאת תמוז (1995).
בוריס וקסלר, המקום שבו ישנות הרוחות: סיפורים, הוצאת רשפים (1997).
מריאנה יוסטר, אצלנו בפרומושיקה: סיפורים, הוצאת Persona, רומניה (1997).
יוסף רוזן, מדוע יהודי: על דרכו של רומני ליהדות, הוצאת ראובן מס (2001).
ועוד תרגומים - שירה, פרוזה ומסה – בספרים, בכתבי-עת ובפרסומים ספרותיים.
פרסים

1995 (תשנ"ה) – פרס שָׂרַת המדע והאמנויות למתרגמים, על תרגום מיידיש לעברית.
2002 (תשס"ב) –בפרס ע"ש יעקב פיכמן.
2006 – פרס ע"ש דוד הופשטיין, מטעם הרשות הלאומית לתרבות היידיש ואגודת סופרי ועיתונאי יידיש, על כלל יצירתו ופעילותו למען תרבות יידיש.
הערות שוליים

↑  חיים נגיד, ספרים חדשים עיון ראשון: שירה, מעריב, טור 2, 10 בנובמבר 1978.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261996305171  BnF: cb144429993 (data)  GND: 1183757719  ICCU: LO1V211678  ISNI: 0000 0000 8089 4585  LCCN: nr92015907  MusicBrainz: f9de01b8-2d8a-4f46-9bb0-c8e7ba100fd9  RERO: 02-A013598979  VIAF: 10068848   WorldCat (עם VIAF): 10068848
זהבה קור

| --- | --- |
זהבה קור, 2011
זהבה קור, 2011
 לידה:  18 בדצמבר 1957 (בת 67) כ"ה בכסלו תשי"ח ניר גלים
 שם לידה:  זהבה לייטנר 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  תל אביב-יפו, ניר גלים 
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית, הונגרית 
 תחום כתיבה:  סיפורת ילדים ונוער
 נושאי כתיבה:  שואה
 בן או בת זוג:  אבשלום קור (1979–2011)  רפאל זר 
 צאצאים:  מוריה קור 
 מספר צאצאים:  6 
 http://zehavakor.com/
 
זהבה קור (נולדה ב-18 בדצמבר 1957) היא סופרת ישראלית.
קורות חייה

קור נולדה בשנת תשי"ח במושב ניר גלים לשרה ודוד (דוגו) לייטנר. אביה ניצול השואה מהונגריה (התפרסם בעקבות "מבצע דוגו", עליו כתבה את הספר "הסיפור של דוגו") ואמה היא ילידת הארץ, ממשפחה ירושלמית של חסידי גור. הוריה היו ממקימי המושב. בבית הספר היסודי למדה בקבוצת יבנה הסמוכה. בסיום לימודי התיכון התגייסה לעתודה האקדמית ולמדה ספרות אנגלית באוניברסיטת תל אביב.
בשנה הראשונה ללימודיה באוניברסיטה פגשה את אבשלום קור, שהיה באותה עת מרצה צעיר. השניים נישאו בט"ו באב תשל"ט (1979), ונולדו להם שישה ילדים. הזוג התגרש בשנת 2011. אחת מבנותיה היא העיתונאית מוריה קור.
קור התגוררה שנים רבות בתל אביב, ולאחר גירושיה חזרה למושב נעוריה, ניר גלים.
נישאה בשנית באפריל 2014 לד"ר רפאל זר.
קריירה

קור העידה על עצמה שהחלה לכתוב מאז שלמדה לקרוא ולכתוב.
בשנת 1987 נוסד עיתון הילדים והנוער "אותיות" על ידי אורי אורבך, שבו כתבה קור סדרה בהמשכים בשם "דפי זהבה" שעסקה בחוויותיה כאם צעירה. במשך השנים המשיכה לכתוב ב"אותיות" סדרות וסיפורים נוספים, וכיום היא כותבת בו רק לעיתים ולא באופן קבוע.
בהמשך כתבה מופע בשם "דור שני מספר דור ראשון" יחד עם חברתה תמר קאופמן, שגם אביה הוא ניצול השואה מהונגריה. במופע מספרות הנשים על האירועים הקשים אותם חוו הוריהן בשואה. המופע מועלה בפני תלמידי תיכון כהכנה למסע לפולין, בפני סטודנטים ועוד. 
קור כתבה ספר בשם "הסיפור של דוגו", המתאר את ילדותו של אביה בתקופת השואה. הספר תורגם לשפות הונגרית ואנגלית.
נכון לשנת 2017 פרסמה קור שמונה ספרים לבני נוער, שחלקם היו לרבי מכר. רובם התפרסמו קודם כסיפורים בהמשכים בעיתון "אותיות". אחד הספרים, "עלילות לוט" שמו, נכלל ברשימת מומלצי 'מצעד הספרים' של משרד החינוך.
כיום זהבה קור מדריכה בבית העדות להנחלת זיכרון השואה בניר גלים.
ספריה

עלילות לוט (דני ספרים, 1999) (הספר בקטלוג ULI)
אבא בחופשת לידה (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2001) (הספר בקטלוג ULI)
ג`ינג`י שכזה (דני ספרים, 2002) (הספר בקטלוג ULI)
צנחן וחצי (ידיעות ספרים, 2002) (הספר בקטלוג ULI)
הסיפור של דוגו (ידיעות ספרים, 2005) (הספר בקטלוג ULI)
לבן-גוריון ובחזרה (ידיעות ספרים, 2011) (הספר בקטלוג ULI)
מִסְפָּר (ידיעות ספרים, 2015) (הספר בקטלוג ULI)
Dugo's Story (הוצאת המחברת, 2016) (הספר בקטלוג ULI)
הפרה עם הלב (הוצאת המחברת, 2017) (הספר בקטלוג ULI)
הפלאפל של דוגו (הוצאת המחברת, 2024)
הערות שוליים

1 2  ריאיון עם זהבה קור, סופרת ילדים ונוער, באתר "ארגמן", ‏8 בנובמבר 2007 (ארכיון)
↑   שרון גבע, "מִסְפָּר": ספר לנוער שמערער על הצורך במסע לפולין, באתר הארץ, 5 במאי 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309463005171  PLWABN: 9810582189105606  ISNI: 0000 0000 6946 4664  LCCN: no2003007937  VIAF: 2147716   WorldCat (עם VIAF): 2147716
גווידו פנקוני

| --- | --- |
צילום מסביבות 1959 מאת זאב אלכסנדרוביץ'
צילום מסביבות 1959 מאת זאב אלכסנדרוביץ'
 לידה:  1 בינואר 1892 פוסקיאבו, קנטון גראובינדן, שווייץ 
 פטירה:  10 באוקטובר 1979 (בגיל 87) פוסקיאבו, קנטון גראובינדן, שווייץ 
 תפקידים:  רופא ילדים 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מאת אוניברסיטת פריז (1955) 
 
גווידו פנקוני (באיטלקית:Guido Fanconi;‏ 1 בינואר 1892 – 10 באוקטובר 1979) היה רופא ילדים שווייצרי, ממייסדי הפדיאטריה המודרנית.
פנקוני כיהן כפרופסור לפדיאטריה באוניברסיטת ציריך וניהל את בית החולים האוניברסיטאי לילדים בציריך. הוא הדגיש את חשיבות הביוכימיה ברפואה הקלינית ותרם לרפואת הילדים והכללית במחקרים רבים ובנושאים מגוונים כמו מחלת הצליאק, הפיברוזה הציסטית, ההיבטים הפיזיופתולוגיים של מאזן המים, האלקטרוליטים והסידן והזרחן, מחלת השנית, דלקת הראות האטיפית, דלקת קרום המוח האספטית הלימפוציטרית, פוליומייליטיס והאנמיות.
קורות חייו > ילדות וצעירות

פנקוני נולד ב-1892 בכפר פאסקיאבו בקנטון גראובינדן (גריג'וני) שבשווייץ, הצעיר מבין ששת ילדי המשפחה. אביו, פייטרו אנטוניו פנקוני שניהל בעבר את "בית הקפה השווייצרי" Cafe suizo שפעל במדריד בפינת הרחובות אלקלה וסביליה ואשר היה החל מ-1847 חלק מרשת בתי קפה שווייצרים מיסודם של בני המשפחות מאטוסי ופנקוני.. העסק הגיע לשפל ב-1898 בעקבות מלחמת ארצות הברית–ספרד. אמו של פנקוני נקראה אורסלה צ'לסטינה ואולג'אטי, ילידת 1849,.
היא נפטרה מדימום במוח כשגווידו היה בן 11. אחיו ואחיותיו התחתנו ועזבו את הבית וגווידו נשאר לבד עם אביו. מאותו יום לדבריו התאמץ להיות חזק ועצמאי. ב-1905 עבר לבד לעיר שירס באזור דובר גרמנית.. שאף לשלוט על בוריין בשפות גרמנית וצרפתית והתעקש ללמוד בתיכון בשירס תוך מרד באביו שרצה שיעזוב את הלימודים ושיתחיל לעבוד כמלצר בבילבאו בספרד כפי שעשה סבו. ב--1911 סיים פנקוני את מבחני הבגרות בציריך.. הוא נרשם אחר כך ללימודי רפואה באוניברסיטת לוזאן. המשיך אחר כך בלימודי רפואה במינכן בציריך וברן. בשנים 1919-1918 שירת כרופא צבאי בצבא השווייצרי..
באוניברסיטה נמנה פנקוני עם התלמידים המועדפים על מורו, ארווין ה. אקרקנכט.הוא הצטיין בחריצותו, בקפדנותו ובעניינו הרב במדעי היסוד, בייחוד בביוכימיה, אף התקין מעבדה כימית במגוריו. פנקוני התעניין גם בתחומים אחרים. בעת שהותו במינכן האזין להרצאות על פילוסופיה, ספרות ותולדות האמנות. בברן הוא ביקר בקורסים למשפטים של אויגן הובר. הוא קרא בשקיקה את הפילוסופים הקדומים ובני זמנו והצטרף ל"איגוד לאתיקה ולטבע" מיסודו של הפסיכיאטר אוגוסט פורל.
ב-1919 סיים פנקוני בציריך את תואר הדוקטור לרפואה עם העבודה Fünf Fälle von angeborenem Darmverschluss - "חמישה מקרים של חסימת מעיים מוּלדת"
קורות חייו > פעילותו המקצועית והאקדמית

אחרי תקופה קצרה שבה התעניין בפתולוגיה, ב-1920 התחיל פנקוני את עבודתו כרופא בבית החולים לילדים של אוניברסיטת ציריך בו נשאר ברצף (פרט לשנה אחת) למשך 45 שנה. ב-1926-1920 התמחה ברפואת ילדית תחת הדרכתו של אמיל פר.(1955-1864) ב-1922 השתלם בביוכימיה אצל אמיל אבדרהלדן בעיר האלה בגרמניה. ועשה השתלמות נוספת בסרולוגיה אצל קלמנס פון פירקה בווינה. ב-1926 סיים פנקוני את ההתמחות עם עבודה בנושא "תרומות קליניות וסרולוגיות במחלת השנית".
פנקוני הכיר בחשיבות הביוכימיה והפיזיולוגיה ברפואה הקלינית. ב-1926 כשהתמנה למרצה בכיר (Privat Dozent) הוא הסביר את חשיבות בדיקת רמת הסידן והזרחן בדם אצל ילדים חולים ברככת ו"טטאניה".
כמה מעמיתיו האשימו אותו על כי העז לקחת דם מתינוקות וילדים לצורך בדיקות כימיות. גישתו נתמכה על ידי ראש הקליניה, פר.
ב-1929 הוא ירש את אמיל פר כפרופסור לפדיאטריה וכמנהל בית החולים. תחת הנהגתו הוקמה מעבדה כימית בבית החולים. הוא קידם את רפואת הילדים על כל תת-ההתמחויות שלה והפך את המוסד לאחד הידועים בעולם..
עם תלמידיו נמנו:פ. באמאטר, נאונטולוג, ה. ויסלר, פנאומולוג, ה. צלווגר, נוירופדיאטר, ק. גאסר, המטולוג, אטורה רוסי, קרדיולוג, אנדראה פראדר, אנדוקרינולוג ויורש שלו בניהול בית החולים, א. גוטייה, נפרולוג, ו. היציג, אימונולוג.
.
פנקוני תיאר לראשונה לפחות 11 תסמונות.
הרבה מחלות ותסמונות נקראות על שמו.
כמה מחלות ותסמונות נקראו על שמו של פנקוני.
ב-1927 תיאר פנקוני משפחה ששלושה בנים שלה נולדו עם מומים גופניים, קומה נמוכה היפרפיגמנטציה, ומתו ממחלה שדמתה לאנמיה ממארת. בשנות ה-1960 על סמך הערות תאורטיות של פנקוני, הוכח שהמחלה מתבססת על אי יציבות כרומוזומית ומתלווה בנטייה לפאנמיילופאתיה ולסרטן.
מחלה זו ידועה כ"אנמיה על שם פנקוני".
ב-1936 בעבודת תואר בהדרכתו תוארו ממצאי נתיחה בשני מקרים ראשונים של פיברוזה ציסטית של הלבלב. פנקוני תיאר אז קומורבידיות בין ברונכיאקטזיס מולד והיווצרות ציסטות ופיברומטוזיס של הלבלב.
כעבור שנתיין הייתה דורותי אנדרסן שהשתמשה לראשונה בשם "סיסטיק פיברוזיס"
במחקר על 49 מקרים עם פיברוזיס של הלבלב.
ב-1941 כשבשווייץ פרצה מגפת פוליומייליטיס ניתח פנקוני את האפיונים האפידמיולוגיים שלה וגילה שהנגיף לא מועבר בטיפות רוק כפי שסברו עד אז, אלא במסלול של מערכת העיכול בדומה לטיפוס הבטן.
אחד ההישגים המשמעותיים ביותר בהבנתו את ההקשרים הפיזיופתולוגיים היה הניבוי שלו לגבי גרימת תסמונת דאון על ידי פגם כרומוזומלי, 20 שנה לפני גילוי הטריזומיה 21. פנקוני תרם גם לתחום הנפרולוגיה ותסמונת כלייתית נקראה על שמו.
ב-1956 נמנה פנקוני בצוות השווייצרי שתיאר את התסמונת פראדר וילי.
בשנת 1962 פרש לגמלאות וכיהן בהמשך כמנהל אמריטוס. ב-1965 פרש גם מהקתדרה לרפואת ילדים אולם המשיך לעבוד ולהרצות עד יום מותו.
ב-1945 הקים פנקוני את כתב העת הרפואי Acta Helvetica Pediatrica בתחום רפואת הילדים. ב-1950-1947 כיהן פנקוני כיושב ראש האיגוד הבינלאומי לפדיאטריה ועד 1967 מילא את התפקיד של מזכיר כללי שלו.
אחרי שב-1946 פורסם בצרפת ספר הלימוד של רובר דברה ורומר, עם הרבה פחות תפוצה, ב-1950 יחד עם א. ולגרן פרסם פנקוני את Lehrbuch der Pädiatrie ,ספר הלימוד המשפיע הראשון לרפואת ילדים שהופיע אחרי מלחמת העולם השנייה. הוא תורגם לתשע שפות, כולל רוסית וסינית. הספר הופיע עד 1972 בתשע מהדורות..
קורות חייו > חייו הפרטיים

החל מ-1926 פנקוני היה נשוי לאליס פון גרבל, בת לנשיא בית המשפט המחוזי של ציריך.
. הוא דיבר שוטף גרמנית, איטלקית, צרפתית, אנגלית ושלט די טוב גם בספרדית.
בנו אנדריאס פנקוני (2022-1928) הלך בעקבות אביו ובשנים 1996-1986 כיהן גם הוא כמנהל רפואי של בית החולים האוניברסיטאי לילדים בציריך.
נכדו של פנקוני, פטר פנקוני הוא איש עסקים ובנקאי.
פנקוני נפטר ב-1979 בגיל 87 ביישוב הולדתו, פוסקיאבו.
אפונימים

1927 - אנמיה ע"ש פנקוני - סוג של אנמיה אפלסטית
(בעבר נקראה גם "פנציטופניה מולדת ע"ש פנקוני" או האנמיה המשפחתית דמוית אנמיה ממארת של הילדות pseudopernicious anemia ‏ infantile familial aplastic myelosis) - אי ספיקה מולדת ותורשתית של מח העצם (פאנמיילופאתיה)., מחלה אוטוזומלית נסגנית
התמונה כוללת מומים מולדים (קומה נמוכה, סינדקטיליה, אפלזיה של עצם הרדיוס, צנחת, חרשות, סימנים בעור - היפרפיגמנטציה, אי ספיקת מח העצם וסיכון מוגבר ללאוקמיה ולסרטן.
הטיפול הוא השתלת מח עצם.
1931 - מחלת אבדרהלדן-פנקוני-ליניאק - מחלה אוטוזומלית נסגנית של הכליה המתבטאת בהפרשת ציסטין בשתן.
1936 - תסמונת טוני-דברה-פנקוני או תסמונת דה טוני-פנקוני - (אי ספיקה מוחלטת של האבובית הכליתית המקרובת) קבוצת מחלות עם פגם בספיגה מחדש של הגלוקוז, החומצות האמיניות, הפופסט והאשלגן. קיימת חמצת אבובית הכליה
גמדות, נפריטיס כרוני עם גליקוזוריה ורככת היפופופסטמית
1936 - תסמונת לנדשטיינר-פנקוני-אנדרסן - פיברוזה ציסטית של בלבלב. ייתכן כי היא זהה לתסמונת קלארק-הדפילד
1936, 1941 - תסמונת פנקוני-הגלין - פנאומוניה ויארלית עם תגובה סרולוגית חיובית לעגבת, ללא עגבת
1939 - *תסמונת פנקוני-פטראסי - אנמיה המוליטית מולדת או האנמיה אליטו-פויקילוציטית פנקוני-פטראסי - צורה שלינית של תלסמיה קטנה
1949 - תסמונת פנקוני-ביקל - תסמונת תורשתית נדירה אוטוזומלית נסגנית של הצטברות גליקוגן עם נפרופתיה אבובית
1951 - תסמונת פנקוני I (ידועה בעבר גם כ-nephronophthisis או tubular progressive degenerescence) - דיספלזיה כלייתית רחיקנית של אבוביות, עם פרוגנוזה מאוד מסויגת
1963 - תסמונת פנקוני-אדיסון-שילדר - הפרעה מטבולית תורשתית המשלבת אפיונים של מחלת אדיסון ומחלת שילדר (סקורזיס מוחי). תוארה לראשונה ב-1923 על ידי זימרלינג וקרויצפלדט. פנקוניואחרים הגדירו את ההפרעה בצורה פורמלית ב-1963
פיברינסתניה פנקוני - מופיעה אצל חולי כבד, גידולי כבד ממאירים ובעגבת מולדת. הפרוגנוזה מוסייגת.
תרומבופניה על שם פנקוני - מתלווה באפלזיה של מח העצם, מומים, פיגמנטציה חומה וכו'.
אנאלג'יה פורד-וילקינס, ידועה גם בתסמונת פנקוני-פראציני - חוסר הרגישות המולדת לכאב
תסמונת פנקוני-שלזינגר - היפרקלצמיה אידיופאתית כרונית - מתלווה במומים של הלב, פיגור שכלי, אזוטמיה (עלייה באוראה וקריאטינין בדם)
תסמונת פנקוני-אלברטיני-צלווגר
הוקרה

1940 חבר באקדמיה לאופולדינה של פרוסיה בברלין.
1955 - דוקטור כבוד של אוניברסיטת פריז IV סורבון
1962 - חבר זר של האקדמיה הפולנית למדעים
1973 - חבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
דוקטור כבוד של האוניברסיטאות טורינו, סנטיאגו דה צ'ילה, גואטמלה סיטי, ז'נבה, האוניברסיטה האוטונומית גואדלחרה, האוניברסיטאות ריו דה ז'ניירו, אופסלה, פרנקפורט
לקריאה נוספת

, G.Russu Boli și sindroame cu nume proprii, ghid-dicționar vol.I Junimea, Iași 1975
הערות שוליים

↑  גווידו פנקוני באתר הגניאלוגי geni
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  Anta,, Nieto et al
1 2 3 4  Bühler 2020-2024
↑  באתר הגניאלוגי geni
↑  Leah Lawrence Guido Fanconi and Eduard Glanzmann, pioneers in pediatric hematology Hem Onc today 25 july 2009
↑  [J Cyst
 https://www.cysticfibrosisjournal.com/article/S1569-1993(20)30823-7/fulltext Jürg Barben First description of cystic fibrosis]
↑  אתר האקדמיה הפולנית למדעים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007332641505171  PLWABN: 9810663015305606  CANTIC: a11645854  GND: 118686046  HDS: 014352  ISNI: 0000 0001 1659 9036  LCCN: n85801332  NKC: xx0042983  NTA: 071738916  SUDOC: 079311288  VIAF: 64801657   WorldCat (עם VIAF): 64801657
עין הרע

חמסה עם עין במרכזה, סמל הנחשב חזק במיוחד נגד "עין הרע".
חפצים הקרויים נאזאר הנחשבים כמספקי הגנה מפני עין הרע בעיקר בארצות האסלאם. דוכן בסימנה, טורקיה.
עין הרע (מוכר גם בשם: עין רעה) הוא מושג מיסטי, לפיו אדם יכול להינזק מרגשות עוינים של הזולת כלפיו ובפרט מרגשי קנאה או נקמה. המושג קיים בתרבויות עתיקות רבות, וישנם ממצאים ארכאולוגים הקשורים לעין הרע ולהגנה מפניו שמתוארכים לשנת 3000 לפני הספירה.
בתרבויות שונות, וגם ביהדות, קיימים אמצעים שונים הן להטלת עין רעה והן להגנה מפניה ובהם קמעות, טקסים פולחניים ותפילות. לרוב, אמצעים אלה ניתנים לשימוש רק בידיו של שמאן או כהן דת מאותה התרבות אליה משתייכים הפוגע והנפגע.
ביהדות > סכנות

מחלות ואסונות מכל המינים והסוגים יוחסו לעין הרע. בגמרא מסופר על האמורא רב שהלך לבית קברות ואמר שתשעים ותשעה מתו מחמת עין הרע ורק אחד מדרך ארץ.
המחזיקים באמונה זו נוטים לחפש אנשים בעלי תכונות חיצוניות יוצאות דופן ולייחס להם כוחות מזיקים של עין הרע. למשל, באוכלוסייה שרובה בעלת עיניים כהות מתייחסים בחשד לאנשים בעלי עיניים כחולות ולהפך. כן נוהגים להיזהר מפני פוזלים ואנשים בעלי מבט חודר.
לפי האמונה העממית, כל אדם חשוף לעין הרע, אך הסכנה עומדת במיוחד כלפי אנשים בעלי מעמד מיוחד, לגברים ונשים מצליחים או מצטיינים ביופיים או באושרם ולתינוקות. מקובל שלא להפליג בדברי שבח והתפעלות מתינוקות כדי שלא למשוך אליהם את עין הרע. בעלי הצלחה נזהרים מלהתפאר בהצלחתם, ועשירים נמנעים מלהציג לראווה את עושרם.
ביהדות > ימים מועדים לסכנה

בספר קב הישר, מונה מספר תאריכים שקבלה בידו שיש לחוש בימים אלה, לעין הרע:
גַּם אֶת זֶה רְאֵה וּשְׁמֹר, כִּי מָצָאתִי בְּשֵׁם גָּדוֹל אֶחָד וְחָסִיד שֶׁבַּחֲסִידִים, שֶׁאֵלּוּ יָמִים הֵן מְיֻחָדִים לָאָדָם לְקַבֵּל יִסּוּרִים, עַל כֵּן אָסוּר בָּהֶן לְהַקִּיז דָּם, וְאֵלּוּ הֵן: יז בְּמַרְחֶשְׁוָן, יוֹם ה בִּשְׁבָט, כ אֲדָר, כה נִיסָן, כט בְּאִיָּר, טז בְּסִיוָן, כז סִיוָן, כד כו בְּתַמּוּז, כ אָב, כו אָב וְיוֹם כז בְּאָב וְיוֹם יב אֱלוּל.
וְהִנֵּה בְּאֵלּוּ הַיָּמִים הַנִּזְכָּרִים יֵשׁ לִזָּהֵר מְאֹד, שֶׁלֹּא יֵלְכוּ הַיְלָדִים יְחִידִים אַף בִּרְחוֹבוֹת, כִּי הָרוּחוֹת מְצוּיִין בָּעוֹלָם, וְיֵשׁ לָהֶם רְשׁוּת, חַס וְשָׁלוֹם, לִכָּנֵס לַתִּינוֹק אוֹ תִּינוֹקוֹת... וּבְאֵלּוּ הַיָּמִים הַנִּזְכָּרִים לְעֵיל יֵשׁ רְשׁוּת לְבַעֲלֵי עֵינַיִם רָעוֹת לִתֵּן עַיִן הָרָע לְתִינוֹק, אוֹ לְהַכְנִיס עַיִן הָרָע בְּמָמוֹן שֶׁל חֲבֵרוֹ