stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נתן שחר
ביוגרפיה

נתן שחר נולד בתל אביב. בשנת 1940 עברה המשפחה לקיבוץ עין חרוד, שם למד בבית הספר היסודי. בשנת 1953 עברה המשפחה לירושלים, שם למד בבית חינוך - תיכון עירוני ג'. את השירות הצבאי עשה ככלכלן במטכ"ל, לאחר שלמד, במסגרת העתודה האקדמית, באוניברסיטה העברית בירושלים, כלכלה ויחסים בין לאומיים.
באותן השנים גם למד בקונסרבטוריון אקדמיה למוסיקה ולמחול על שם רובין. בין מוריו היו הפסנתרנית ברכה עדן והמלחינים חנוך יעקובי וחיים אלכסנדר.
עד שהחל בלימודי מוזיקולוגיה וחקר את תחום הזמר העברי, התפרסם נתן כמוזיקאי, כמנצח מקהלות, כמעבד וכמלחין, ששירים שהלחין אף זכו בפרסים ראשונים בפסטיבלי זמר שונים, ובהם:
"איילת החן", פסטיבל הזמר והפזמון, 1965, בביצוע אריק איינשטיין (מקום ראשון)
"והבא עלינו", פסטיבל הזמר החסידי, 1971, בביצוע "צמד רעים" (מקום שלישי)
"בת יפתח", פסטיבל שירי התנ"ך, 1971, בביצוע רבקה זהר (מקום שני)
אחד מהשירים הראשונים שהלחין, "ביקשתי אש", שזוהה עם הזמרת אילנה רובינא, זכה לביצוע מחודש של הזמרת מירי מסיקה.
בין המקהלות אותן הקים וניצח זכורות מקהלות הענק כגון: "200 בנות המטכ"ל" ומקהלות הענק שהוקמו לקראת ועידות תנועת "בני עקיבא" ותנועת "הנוער העובד והלומד". נתן שימש גם כמנהל מוזיקלי של תוכניות רדיו וטלוויזיה, כגון תוכניות "ריץ'-רץ'" ועשרות מתוכניות "המבדיל" ועוד.
את לימודי המוזיקולוגיה החל באוניברסיטת בר-אילן, שם סיים את שני התארים הראשונים.
את התואר השלישי עשה באוניברסיטה העברית בירושלים. והיה הראשון שכתב דיסרטציה על הזמר העברי.
בתחום הזמר העברי, נתן כתב וערך כמה ספרים ועשרות מחקרים ומאמרים שחלקם פורסמו בישראל ומחוצה לה, לרבות את הערך "הזמר העברי" במהדורה האחרונה של מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים, וכן ערכים נוספים.
כמו כן כתב מחדש כמה ערכים המתייחסים ל"זמר העברי" ב"אנציקלופדיה יודאיקה" שמהדורתה המעודכנת הופיעה זה לא כבר.
שחר ניסח את סיסמת בני עקיבא: "קדש חייך בתורה, וטהרם בעבודה", והלחין את השיר "קדש חייך" שהולחן לכבוד ועידת בני עקיבא והפך להמנון הלא רשמי של התנועה.
ב-2006, יצא לאור ספרו "שיר שיר עלה נא", תולדות הזמר העברי, שיצא בהוצאת "מודן". בספרו, מגולל שחר את תולדות הזמר העברי, מאז ימי ראשית התהוותו, החל בשנות השישים של המאה ה-19 ועד שנת 2000.
במהלך השנים בהן לימד בבית הספר התיכון ב"הדסים" הקים את המגמה לבגרות במקצוע המוזיקה, שהייתה המגמה הראשונה בארץ שהוקמה בבית ספר תיכון רגיל. כמו כן הקים את "מקהלת הדסים" שהקליטה 12 תקליטים מסחריים.
בשנת 2018 פרסם שחר עבודת מחקר על שירי תנועות הנוער בספר הנושא את השם: "שירת הנוער- מה שרו בתנועות הנוער".
שחר לימד במשך עשרות שנים במכללת בית ברל, ומספר שנים באוניברסיטת בן-גוריון.
שחר כיהן בין השאר כחבר בוועדה לזמר עברי שליד המועצה לתרבות ואמנות, וכן מונה כיו"ר הוועדה לזמר עברי שהחליטה על הענקת פרס ישראל לזמר עברי בשנת תשע"ו (2016).
שחר זכה בפרס אנגל ליצירת מוזיקה מקורית ולמחקר המוזיקה העברית ע"ש יואל אנגל לשנת 2019.
נפטר ב-26 באפריל 2021.
לקריאה נוספת

נתן שחר, שירת הנוער, הוצאת יד בן צבי, 2018
נתן שחר, שיר שיר עלה-נא, תולדות הזמר העברי, הוצאת מודן, 2006
נתן שחר, מוזיקה והמלחין בקיבוץ : היבטים היסטוריים וסוציומוזיקליים, 1981 - עבודת מחקר.
נתן שחר, לקט שירים לכל עת, קצין חינוך ראשי - ענף הווי ובידור, 1975
נתן שחר, ספר השירים לתלמיד. מלים, תווים ודברי רקע, חלק א', מפעלי תרבות וחינוך, 1995
נתן שחר, נוף - צליל : יחידת הוראה במוזיקה בגיל הרך, הוצאת מכון מופ"ת, 1999
נתן שחר, דלתות מוזיקליות, הוצאת מכון מופ"ת, 2006
נתן שחר, תולדות היישוב בראי השירים 1882 - 1949, הוצאת בית ברל
נתן שחר & עוזי שביט, גדעון טיקוצקי ואבנר גלילי, שירת העמק, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2008
נתן שחר, השיר הארץ-ישראלי וקרן קיימת לישראל, הוצאת המכון לחקר תולדות הקרן הקימת לישראל, 1994
הערות שוליים

↑  
שגיאות פרמטריות בתבנית:יוטיוב 
'סוג: מתוך הפסקול "שלוש אמהות"' אינו ערך חוקי  ביקשתי אש, מתוך הפסקול "שלוש אמהות"  באתר יוטיוב (אורך: 3:16)
↑  תעודת זהות, באתר תנועת בני עקיבא
↑  אם כל כך רע, אז למה כולם שרים, באתר הארץ, 28 בינואר 2007
↑  מרדכי נאור, "אני רוצה תמיד עיניים כדי לראות", באתר הארץ, 31 בדצמבר 2006
↑   חגי חיטרון, כשבבני עקיבא עוד לא היתה הפרדה מגדרית בריקודים, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2018
↑  פרסי שרת החינוך והתרבות לאהוד בנאי ומוני אמריליו, באתר הארץ, 30 במאי 2005
↑  דפנה ארד, כלת פרס ישראל בזמר עברי: המלחינה נורית הירש, באתר הארץ, 13 במרץ 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290155905171  LCCN: nr95035726  MusicBrainz: 41f85a24-1aed-4579-a6c0-7ccad4b05f2f  VIAF: 61438108   WorldCat (עם VIAF): 61438108
שברולט אג'יל

| --- | --- |

Chevrolet Agile
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  שברולט באמצעות חברת הבת "General Motors de Argentina" (אנ')
 שנות ייצור:  2016–2009
 הרכבה:  ארגנטינה ארגנטינה
 מודל קודם:  Chevrolet Corsa
 מודל אחריו:  שברולט אוניקס
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 סיווג:  סופרמיני
 אורך:  4,000 מ"מ
 רוחב:  1,680 מ"מ
 גובה:  1,470 מ"מ
 משקל:  1,032 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,540 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 8 שסתומים,  1,389 סמ"ק המפיק 97 כ"ס ב-3,200 סל"ד (מנוע בנזין)  4 צילינדרים, 8 שסתומים,  1,389 סמ"ק המפיק 102 כ"ס, (מנוע הפועל על אתנול)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 5 מהירויות (אופציונלי משנת 2013 בדגם "LTZ")
 מהירות מרבית:  165 קמ"ש (מנוע בנזין)
 צריכת דלק:  9.6 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע בנזין)
שברולט אג'יל (באנגלית: Chevrolet Agile) היא מכונית סופרמיני קומפקטית, דגם של חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית בארגנטינה, אשר יוצרה בין השנים 2009–2016.
דגם ה"שברולט אג'יל" יוצר על ידי חברת הבת "General Motors de Argentina" (אנ') של חברת ג'נרל מוטורס.
סוגי מנוע

מנוע בנזין שפותח על ידי אופל ויוצר על ידי ג'נרל מוטורס, סדרה "GM Family 1 engine" (אנ'), הזרקת דלק מרובת נקודות אלקטרונית (MPFI)
מנוע המופעל באמצעות אתנול
ממאפייני "שברולט אג'יל

5 דלתות האצ'בק
5 נוסעים
מצערת אלקטרונית
מתלים: מלפנים: סוג מתלים של MacPherson, אחורי: סוג מתלה מוט מתגלגל
בלמים: מלפנים: בלמי דיסק מאווררים, אחורי: בלמי תוף
תאוצה בין 0–100 היא 13.9 שניות (מנוע בנזין)
דגם הטנדר שברולט מונטנה (דור שני המיוצר משנת 2010) התבסס על דגם "שברולט אג'יל"
ממאפייני "שברולט אג'יל > בטיחות

כריות אוויר קדמיות כפולות
בלמים עם ABS וחלוקת בלמים אלקטרונית
שלוש נקודות התאמת גובה אינרציה לחגורות
אזהרת חגורת בטיחות לנהג
עמוד היגוי נשלף
אורות אזהרה
פנסי ערפל
אימובילייזר מנוע
מנורת בלימה
אזעקת פורץ
ממאפייני "שברולט אג'יל > רמות גימור

"LS"
"LT"
"LTZ"
"Effect"
גלריה

שברולט אג'יל
שברולט אג'יל, דגם "LS Spirit", שנת 2012
שברולט אג'יל, דגם "LTZ", שנת 2013
שברולט אג'יל, דגם "LT", שנת 2011
שברולט אג'יל, שנת 2011
שברולט אג'יל
שברולט אג'יל
ראו גם

שברולט 400
שברולט מונטנה
הערות שוליים

↑  היסטורית שברולט בארגנטינה autosdeculto.com.ar/argentinos-chevrolet
↑  רשמית: GM מציגה לראשונה את קונספט שברולט GPiX בסאו פאולו Officially Official: GM debuts Chevy GPiX Concept in Sao Paulo [dostęp 2020-09-10].
↑  דלק אתנול - אתנול הוא דלק אלכוהולי המופק בין השאר מגידולי תירס. בארצות הברית התדלוק בתערובת של בנזין ואתנול נפוץ בכ-1,500 תחנות. מנועים שמתודלקים בתערובת זו שונים ממנועי בנזין: אין בהם חלקי אלומיניום, גומי ומגנזיום שעלולים להינזק במגע עם אתנול; בניגוד לבנזין, אתנול מוליך חשמל ולכן משאבת הדלק בכלי רכב אלה חייבת להיות מבודדת
↑  "שברולט אג'יל" דגם "lt", שנת 2014 hongliyangzhi.com/chevrolet/chevrolet-agile-lt-2014
↑  "שברולט אג'יל" (ספרדית) autoblog.com.ar/2014/10/17/critica-chevrolet-agile-effect
↑  "שברולט אג'יל" gmauthority.com/blog/gm/chevrolet/agile
↑  "שברולט אג'יל" autoevolution.com/cars/chevrolet-agile-2009
↑  "שברולט אג'יל" - היסטוריה ודגמים (פורטוגזית) noticiasautomotivas.com.br/chevrolet-agile
שיר קדמשנתי (סקס אחר)

"שיר קְדַמְשְׁנָתִי", הידוע גם בשם "סקס אחר", הוא שיר מאת יונה וולך שהתפרסם בשנת 1969 ואשר עוסק במיניות ובטאבו החברתי הקשור בה.
השיר הולחן בידי אילן וירצברג, שביצע אותו ב-1980 יחד עם שמעון גלבץ, והוא נכלל באלבומם "בציר טוב" (1982), אשר הוקדש לשיריה של וולך. ב-1997 בוצע השיר על ידי דנה אינטרנשיונל וערן צור במסגרת "אתה חברה שלי", ביצועים לשיריה של וולך בהובלתו של צור.
על השיר

"שיר קדמשנתי", ולו כותרת המשנה "אפרופו גוֹדָאר", נכלל בספר שיריה של יונה וולך "שני גנים" (תשכ"ט-1969). הוא נדפס שנית באוסף שיריה "שירה" (תשל"ו-1976) ומאוחר יותר בקובץ "תת הכרה נפתחת כמו מניפה" (1992), שראה אור לאחר מותה. גרסתו המולחנת של השיר שונה במעט מגרסתו המקורית; נכתב בו "סקס" במקום "סכס", נעדרת ממנו הפסיחה שבמקור, ובפרט הושמטו מסופו המילים "ואולי יפתחו גם את הגבולות כשאנחנו עייפים ונחנקימאֹד".
השיר מדבר על הסקרנות הטבעית של אנשים סביב עולם המיניות, על-אף הטאבו החברתי על הנושא. השיר מעלה את המועדות ומעודד ייסוד שיח פתוח וגלוי סביב מיניות.
לדברי דנה אינטרנשיונל, בשנותיה הראשונות היה מעין איסור רווח בחברה על דיבור פתוח בעניין. היא מציינת שרק לפני השינה ניתן היה לפנטז ולדמיין "סקס אחר". לכן נקרא השיר "שיר קדם-שנתי" (שיר ערש).
בביצוע אילן וירצברג ושמעון גלבץ

| --- | --- |
 סינגל בביצוע אילן וירצברג ושמעון גלבץ
 מתוך האלבום בציר טוב
 יצא לאור:  1980
 שפה:  עברית
 אורך:  4:32
 חברת תקליטים:  CBS ישראל
 כתיבה:  יונה וולך
 לחן:  אילן וירצברג
 
השיר הולחן בידי אילן וירצברג ופורסם כסינגל שהוקלט על ידי וירצברג ושמעון גלבץ, שעבדו עליו בצמידות ליונה וולך.
על הלחן סיפר וירצברג:
הוא נולד מתוך ההופעות שלי ושל שמעון. היה חסר בסוף ההופעה איזה שיר קצבי שידליק את הקהל. הלחן של השיר הושפע מאוד מלהקת "פוליס", שהיה להם שילוב מקורי ביותר של רגאיי ורוק שמאוד הדליק אותי, ומשהו מזה נכנס לגרוּב של השיר.
את השיר הוציאה לאור בשנת 1980 חברת התקליטים CBS ישראל כסינגל השני מתוך אלבום האולפן "בציר טוב" (1982), הכולל שירים נוספים שאת מילותיהם כתבה וולך והלחינו וירצברג וגלבץ. ב-4 בנובמבר 1980 נכנס למצעד הפזמונים העברי-שבועי של רשת ג' במקום ה-29. ב-20 בינואר 1981 עלה השיר למקום השביעי – מיקום השיא שלו במצעד.
ב-17 בפברואר, לאחר חמישה-עשר שבועות צעידה רצופה, יצא מהדירוג השבועי.
בביצוע אילן וירצברג ושמעון גלבץ > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1980)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1980)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1980)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1980)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 7 |  |
בביצוע אילן וירצברג ושמעון גלבץ > היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | אוקטובר 1980 | תקליט • תקליטור | CBS ישראל |  |
גרסתם של דנה אינטרנשיונל וערן צור

השיר פורסם כסינגל שהוקלט על ידי הזמרים דנה אינטרנשיונל וערן צור. את השיר הוציאה לאור באוגוסט 1997 חברת התקליטים ביג פוט רקורדס, כסינגל מתוך האלבום, אתה חברה שלי (1997), שהוקלט בעקבות הופעה בהובלתו של צור. שנה לאחר מכן, ב-1998, נכלל השיר באלבום האוסף של דנה, דיווה – האוסף (1998).
בשנת 1997 ערך צור מופע בשם "אתה חברה שלי", המוקדש לשירי המשוררת יונה וולך במסגרת פסטיבל Next במרכז סוזן דלל. בין השירים שביצע נמנה "שיר קדמשנתי (סקס אחר)" בביצועה של אינטרנשיונל. שיתוף הפעולה בין גבר לבין אישה טרנסג'נדרית יצר עבורו משמעות חדשה. לאחר ההופעה פורסם האלבום במלואו עם כל רצועותיו השונות.
גרסתם של דנה אינטרנשיונל וערן צור > רקע והפקה

במקור, הופץ השיר כסינגל בודד בביצוע אינטרנשיונל וצור מתוך אלבומו אתה חברה שלי, באוגוסט 1997. הוא הולחן בידי אילן וירצברג והופק בידי אלי אברמוב. בהמשך לכך, הופץ בספטמבר 1997 כסינגל כפול ביחד עם השיר "Power" בהפקת עופר ניסים על גבי תקליטור שחולק ביחד עם האלבום, מגנונה (1996).
באפריל 1998 נכלל באלבום האוסף הראשון של אינטרנשיונל, דיווה – האוסף. באותה העת, נכלל גם באלבום האוסף השני שלה, האלבום.
גרסתם של דנה אינטרנשיונל וערן צור > הצלחה מסחרית והופעה

הגרסה נחלה הצלחה גבוהה בישראל, ואף דורגה במקום הרביעי ברשת ג'. אינטרנשיונל אף הוזמנה לבצעו במספר תוכניות טלוויזיה שונות.
גרסתם של דנה אינטרנשיונל וערן צור > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1997)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1997)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1997)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1997)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 4 |  |
גרסתם של דנה אינטרנשיונל וערן צור > היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | גרסה | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | אוגוסט 1997 | תקליטור | רגילה | ביג פוט |  |
| כלל העולם | ספטמבר 1997 | תקליטור | סינגל כפול "Power" | ביג פוט |  |
תרגום

השיר תורגם לאנגלית פעמים מספר:
על ידי וורן ברג'ד (Warren Barged) וסטנלי צ'ייט (Stanley F. Chyet):‏ Warren Bargad & Stanley F. Chyet (selected and translated), Israeli Poetry: A Contemporary Nnthology, Bloomington: Indiana University Press, 1988, p. 241 (התפרסם שוב: Marian Arkin and Barbara Shollar (eds.), Longman Anthology of World Literature by Women, 1875-1975, New York: Longman, 1989, p. 1018)
על ידי הרולד שימל, בכתב העת Pequod במחצית השנייה של שנות התשעים;
על ידי לינדה זיסקויט: Wild Light: Selected Poems of Yona Wallach, Riverdale-onHudson, NY: The Sheep Meadow Press, 1996, p. 34
על ידי צפרירה לידובסקי כהן: Zafrira Lidovsky Cohen, “Loosen the Fetters of Thy Tongue Woman”: The Poetry and Poetics of Yona Wallach, Cincinnati, Ohio: Hebrew Union College Press, 2003, pp. 66-67.
לקריאה נוספת

צפרירה לידובסקי כהן, "שחררי את חרצובות לשונך אישה": כיסוי וגילוי בשירת יונה וולך, תרגום איתי ספיר וצפרירה לידובסקי כהן, תל אביב הקיבוץ המאוחד, תש"ע 2009, עמ' 68–70.
ניקולוז ברתשווילי

| --- | --- |

ניקולוז ברתשווילי
 לידה:  4 בדצמבר 1817 טיפליס, פלך טביליסי מלכות המשנה של הקווקז
 פטירה:  21 באוקטובר 1844 (בגיל 26) גנג'ה, פלך טביליסי, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  גאורגיה גאורגיה
 מקום קבורה:  פנתאון מתאצמינדה
 ידוע בשל:  המשורר הגאורגי הרומנטי הבולט ביותר
 השכלה:  First Tiflis Male Gymnasium 
 חתימה:   
 
ניקולוז בָּרַתַשווילי (בגאורגית: ნიკოლოზ ბარათაშვილი‏; 4 בדצמבר 1817 – 21 באוקטובר 1844), היה משורר גאורגי. אחד מראשוני המשוררים הגאורגים שאימץ את הנציונליזם המודרני עם הרומנטיזם האירופי והביא את הניחוח האירופי לספרות הגאורגית. למרות מותו המוקדם והמורשת הספרותית הקטנה של פחות מארבעים שירים ליריים, פואמה ארוכה ומספר מכתבים פרטיים, נחשב ברתשווילי למשורר הגאורגי הרומנטי הבולט ביותר.
ביוגרפיה

ברתשווילי הידוע בכינוי החיבה טאטוֹ (ტატო) נולד בטביליסי שבפלך טביליסי, בירת מלכות המשנה של הקווקז. אביו, הנסיך מליטון ברתשווילי (1795-1860) היה אציל מרושש שעבד במנהלה הרוסית. אימו, אפמיה אורבליאני (1801-1849), הייתה אחותו של המשורר הגאורגי הגנרל גריגול אורבליאני ונצר אחרון של המלך ארקלה השני.
ברתשווילי סיים את חק לימודיו בגימנסית האצילים בטביליסי בשנת 1835. אחד ממוריו היה סולמון דודאשווילי, פילוסוף ליברל ופטריוט גאורגי. האיכות הטרגית של שירתו הייתה תוצאה של חייו הטראומתיים האישיים כמו גם של המצב הפוליטי במולדתו באותם ימים. בהיותו תלמיד בית ספר, נאלץ לחזות בכישלון הקונספירציה האנטי-רוסית בשנת 1835 של אצילי גאורגיה, שאותה אהד. הוא נאלץ לראות את אובדן התקווה האחרונה לעצמאות, כמו רבים מהקושרים, ולהשלים עם האוטוריטה הרוסית. הקינה על העבר האבוד ועל נפילת שושלת הילדים קיבלה את ביטויה בשירתו הרומנטית. המחסור בכסף מנע ממנו מלהמשיך את לימודיו באוניברסיטאות הרוסיות. בנוסף לזה, הצליעה שלו, פגיעה פיזית מוקדמת, מנעה ממנו שירות צבאי כפי שרצה. בסופו של דבר החל ברתשווילי לעבוד בשרות הבירוקרטיה הרוסית ושרת כפקיד מן השורה בעיר גנג'ה מוכת המחלות שבאזרבייג'ן. אהבת חייו, הנסיכה אקתרינה צ'בצ'בדזה, דחתה אותו ונישאה לדוד דאדיאני, נסיך מגרליה.
ברתשווילי מת בגנג'ה ממלריה בעודו בגיל 27. איש לא התאבל על מותו והוא נותר לא ידוע במותו. ההכרה ביצירתו התעכבה זמן רב ורק דור המשוררים הבא גילה את שירתו מחדש. הוא התפרסם לאחר מותו, בין השנים 1861-1876, בהערצה. בשנת 1893, הועברה גופתו של ברתשווילי מגנג'ה ונקברה מחדש בטביליסי בחגיגה לאומית. בשנת 1938 הועברה גופתו לפנתאון מתאצמינדה בטביליסי.
יצירתו

המפתח להבנת השקפת עולמו של ברתשווילי ניתן למצוא בפואמה ההיסטורית בֶּדי כָּרתליסָה (ბედი ქართლისა, "הגורל של כארתלי" או "הגורל של גאורגיה", 1839). קינה רהוטה ומלאת השראה על ביש המזל של גאורגיה באותם ימים.
הערות שוליים

↑  בשנת 1948, יצא לאור בצרפת, עיתון בינלאומי המתמחה ב"לימודי גאורגיה", בשם בדי כרתליסה על שם הפואמה. העיתון נוסד על ידי המהגרים הגאורגים, שהיגרו מברית המועצות, ופעל עד לשנת 1984.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301034805171  PLWABN: 9810620274905606  BIBSYS: 90715416  BnF: cb106959760 (data)  GND: 11885948X  ISNI: 0000 0001 1021 0552  LCCN: n85147740  LNB: 000140732  MusicBrainz: 32ff151a-d9ea-4698-ad14-43bb59d2ec8c  NKC: xx0008081  NTA: 106896016  SUDOC: 187537445  VIAF: 10643345   WorldCat (עם VIAF): 10643345
ניקולו פאגאניני

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1782 ג'נובה, הרפובליקה של ג'נובה 
 פטירה:  27 במאי 1840 (בגיל 57) ניס, County of Nice, ממלכת סרדיניה 
 מקום קבורה:  Villetta Cemetery 
 מוקד פעילות:  הרפובליקה של ג'נובה 
 סוגה:  אמנות מוזיקלית 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  כינור, גיטרה
 צאצאים:  Achille Paganini 
 פרסים והוקרה:  מסדר הדרבן המוזהב 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
ניקולו פאגאניני (באיטלקית: Niccolò Paganini;‏ 27 באוקטובר 1782 - 27 במאי 1840) היה כנר וירטואוז, גיטריסט ומלחין איטלקי. פאגאניני נחשב לאחד מגדולי הכנרים בכל הזמנים ואחד מגדולי הווירטואוזיה של זמנו. ביצירותיו השאיר פאגאניני חותם של טכניקות נגינה מודרניות ובכך תרם רבות להתפתחות טכניקות הנגינה על הכינור. כנרים נוספים כגון פבלו סרסטה הושפעו רבות מטכניקות הנגינה של פאגאניני, וטכניקות אלו ניכרות בכתיבתם. פאגאניני וכתביו היוו השראה רבה על מוזיקאים ומלחינים רבים.
ביוגרפיה

ניקולו פאגאניני נולד בג'נובה שבאיטליה ב-27 באוקטובר 1782. אביו, שהיה חובב מוזיקה ובעל חנות, לימד אותו לנגן בכינור בגיל 7, ופאגאניני החל להלחין בטרם מלאו לו 8 שנים. בגיל 12 פאגאניני ניגן את הקונצרט הפומבי הראשון שלו. בגיל הנעורים למד ממספר מורים. במהרה הוא התפרסם ברחבי איטליה, אך הוא לא הצליח להתמודד עם הצלחתו והחל לשתות לשוכרה ולהמר. הקריירה של פאגאניני ניצלה בזכות גברת שזהותה לא ידועה שלקחה אותו תחת חסותה באחוזתה, שם הבריא והמשיך ללמוד נגינה בכינור למשך מספר שנים. באותו הזמן, למד גם לנגן בגיטרה.
בגיל 23 חזר פאגאניני לעסקי המוזיקה, כשהיה המורה למוזיקה של אחותו של נפוליאון בונפרטה. במהרה היה פאגאניני לאגדה בשל שליטתו המופלאה בכינור, ובשנים 1828 – 1834 הוא ניגן מאות קונצרטים בערים הגדולות של אירופה. בשנים אלה הופיע בין השאר בכורה במילאנו (1813), וינה (1828) ולונדון ופריז (1831). פאגאניני היה בין המוזיקאים הראשונים, אם לא הראשון שבהם, שהיה לנגן הנודד בין מדינות שונות כאמן בודד, ללא ליווי מוזיקלי. פאגאניני עשה הון רב כמוזיקאי נודד, והצליח למשוך אל עצמו קהל רב.
במופעיו היה נוהג פאגאניני לנגן אחת מיצירותיו עד סופה על הכינור, לקרוע מיתר אחד ולאחר מכן לנגן שוב את כל היצירה על מספר המיתרים הנותרים עד שניגן יצירה שלמה על מיתר אחד.
בריאותו של פאגאניני הדרדרה כתוצאה מהרעלת כספית. המחלה גרמה לו לאבד את היכולת לנגן בכינור, והוא פרש מנגינה בסביבות שנת 1834. ניקולו פאגאניני נפטר ב-27 במאי 1840 בעיר ניס שבצרפת, ונקבר בפארמה שבאיטליה. פאגאניני פיתח שיטות חדשות של נגינה בכינור והמוזיקה שכתב הייתה מורכבת מאוד. עשרות שנים אחרי מותו כנרים עדיין לא היו מסוגלים לנגן את יצירותיו. הוא השאיר אחריו סדרה של סונאטות, 24 קפריצ'י, שישה קונצ'רטי לכינור, רביעיית מיתרים ויצירות רבות המשלבות נגינה בגיטרה.
השפעה

מלחינים משמעותיים רבים הושפעו מיצירותיו של פאגאניני. יצירות מפורסמות של מלחינים אחרים רבים כגון יוהנס ברהמס, פרנץ ליסט, רוברט שומאן, פרדריק שופן, וסרגיי רחמנינוב מתבססות על תמות של פאגאניני, ובייחוד תמות מ-24 הקפריצ'י שלו. מהמוכרים מביניהם הם שישה אטיודים לפסנתר של ליסט המבוססים על תמות שונות של פאגאניני, ומביניהם "La Campanella" המבוסס על התמה בפרק השלישי של הקונצ'רטו השני של פאגאניני, ו"רפסודיה על תמה של פאגאניני" של רחמנינוב, המבוססת על תמה מקפריצ'ו מספר 24 מתוך 24 קפריצ'י של פאגאניני.
ראו גם

תחרות פאגאניני
נשים בחוקי מדינת ישראל

חוקים עוסקים בדרך כלל בכל תושבי המדינה, בלי תלות במינם. עם זאת, אחדים מחוקי מדינת ישראל (או סעיפי חוק) עוסקים בנשים בלבד. הדבר נובע ממאפיינים ביולוגיים של נשים, מהרצון לשוויון זכויות לנשים, ולעיתים מהעדפת נשים.
שוויון זכויות

חוק ראשון בתחום זה הוא חוק שיווי זכויות האשה, התשי"א-1951, שנועד להבטיח שוויון זכויות לנשים. החוק בא להוסיף על זכויות האישה ולא לגרוע מהן. החוק הוגש לאספה המכוננת על ידי הממשלה, בהתאם לקווי היסוד של הממשלה הראשונה, שבהם נאמר: "יקויים שוויון מלא וגמור של האשה - שוויון בזכויות ובחובות, בחיי המדינה, החברה והמשק ובכל מערכת החוקים", ואושר בכנסת ב-17 ביולי 1951. לב החוק ניתן בסעיף 1 שלו (שלימים הפך לסעיף 1א (א)), המבטיח שוויון בין האשה והאיש: "דין אחד יהיה לאשה ולאיש לכל פעולה משפטית; וכל הוראת חוק המפלה לרעה את האשה, באשר היא אשה, לכל פעולה משפטית - אין נוהגים לפיה". בהתחשב בכך שנישואים וגירושים מוסדרים בישראל על פי כללי דתם של בני הזוג, כללים שאין בהם שוויון בין המינים, בא סעיף 5 ומסייג את שנקבע בסעיפים הקודמים: "אין חוק זה בא לפגוע בדיני איסור והיתר לנישואין ולגירושין".
בחוקי העבודה

בשנת 1954 נחקק חוק עבודת נשים, התשי"ד-1954, שנועד לקבוע הוראות להגנת האישה העובדת, לצורך הבטחת זכויות נשים בעבודה, ובפרט זכויות נשים בהיריון ולאחר לידה. תיקונים לחוק נוספה בו התייחסות לטיפולי פוריות ולנשים השוהות במקלט לנשים מוכות. אחדות מהזכויות שבו, כגון הזכות לחופשת לידה, ניתנו ברבות הימים גם לגברים. החוק מאפשר איסור או הגבלה של עבודת נשים בתהליכי ייצור או במקומות עבודה שהעבודה בהם עלולה לפגוע בבריאות האישה. כמו כן קובע החוק תנאים והגבלות להעסקת נשים בשעות הלילה. בנוסף, החל מהחודש החמישי להיריון, אסור למעסיק להעסיק אישה בשעות נוספות, בימי המנוחה ובעבודת לילה, אלא בהסכמתה ובאישור רופא ( סעיפים 1–4 ו-10). התקנות שהותקנו מכוח החוק אוסרות על העסקת נשים במקומות או בעיסוקים המסכנים את פוריותן והן חלות על נשים בגיל הפוריות, נשים בהריון ונשים מיניקות. החוק והתקנות שהותקנו מכוחו אינם מעניקים הגנה דומה לפוריות הגבר, נימוק אפשרי לכך הוא שאיסור ההעסקה בעבודה המסכנת פוריות לא נועדה להגן רק על האישה, אלא גם על חיי העובר או הוולד היונק תקנות נוספות מקנות הטבות מסוימות לנשים בעבודת לילה.
חוק גיל פרישה שווה לעובדת ולעובד, התשמ"ז-1987, נועד לקבוע שהגיל שבו ניתן לחייב אישה לפרוש לגמלאות יהיה שווה לזה של גבר, אך לא פגע בזכותן של נשים לפרוש בגיל מוקדם יותר מאשר גברים. בחוקים המסדירים את גיל הפרישה בשירות המדינה נקבע גיל פרישה שווה לנשים ולגברים. מחוץ לשירות המדינה נקבע גיל הפרישה בעיקר בהסכמים קיבוציים ובהסכמים אישיים, שיצרו הבחנה בין נשים לגברים, וקבעו את גיל הפרישה כ-60 שנים לאישה ו-65 שנים לגבר. הבחנה זו נדונה בוועדות ציבוריות אחדות, שהמליצו על קביעת גיל פרישה אחיד וגמיש לנשים ולגברים, אך המלצות אלה לא מומשו. בשנת 1984 התבקשה ד"ר נעמי נבו לפרוש לפנסיה מעבודתה בסוכנות היהודית בהתאם לחוקת העבודה, שבה נקבע גיל פרישה של 60 שנים לנשים ו-65 לגברים. ד"ר נבו פנתה בתביעה לבית הדין האזורי לעבודה ואחר כך לבית הדין הארצי לעבודה לאפשר לה להמשיך בעבודתה עד גיל 65. בדצמבר 1986 דחה בית הדין הארצי לעבודה את בקשתה. בעקבות הפניית תשומת הלב הציבורית לאפליה זו נחקק בשנת 1987 חוק גיל פרישה שווה לעובדת ולעובד. בשנת 2004 הוחלף חוק זה בחוק גיל פרישה, שנשמרה בו ההבחנה בין נשים לגברים שהייתה בחוק הקודם.
חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח-1988 אוסר הפליה בעבודה משלל סיבות. בשנת 2004 נוסף לסיבות אלה איסור הפליה מחמת היריון.
בשנת 1964 נחקק לראשונה חוק שכר שווה לעובדת ולעובד. החוק קבע במפורש כי "המעביד ישלם לעובדת שכר שווה לשכרו של עובד באותו מקום עבודה בעד אותה עבודה". חוק זה ניסח את העיקרון הכללי שאמור היה להנחות את המעסיקים ובכללם המדינה. העיקרון הכללי לא הספיק ומעסיקים רבים, ובכללם המדינה, המשיכו באפליה המגדרית ללא כל הפרעה, תוך תשלום שכר שונה לגברים ולנשים בגין אותה עבודה. שנים רבות של אפליה ותביעות של נשים כנגד מעסיקיהם דחקו את המחוקק לשנות ולעבות את חוק שכר שווה לעובדת ולעובד משנת 1964 עד שב-1996 נחקק "חוק שכר שווה לעובדת ולעובד" שהחליף את החוק המקורי, ונחשב כאבן דרך במאבק בהפליה בין גברים ונשים במקום העבודה.
הקלות מס

חוק הביטוח הלאומי פוטר מדמי ביטוח לאומי עקרת בית (אישה נשואה, לרבות ידועה בציבור, שאינה עובדת). פטור דומה, מדמי ביטוח בריאות, ניתן בחוק ביטוח בריאות ממלכתי. פטור זה אינו ניתן לגבר שהוא עקר בית (גבר נשוי שאינו עובד), אלא כאשר זהו גבר הנמצא בזוגיות עם גבר אחר.
על פי סעיף 36א לפקודת מס הכנסה לפקודת מס הכנסה, כל אישה זכאית לחצי נקודת זיכוי, בין אם היא תושבת ישראל ובין אם לא. זכות זו נוספה במסגרת חקיקתו של חוק ביטוח בריאות ממלכתי, שביטל את ההנחה בדמי ביטוח בריאות שניתנה טרם חקיקתו לנשים נשואות. על מנת שלא לפגוע בשכר הנטו שלהן, ניתנה לנשים נשואות נקודת זיכוי נוספת. כעבור שנה הוחלט לתת הקלת מס זו לכל הנשים, ונקודת הזיכוי הוחלפה לחצי נקודת זיכוי לכל אישה. בנוסף, אישה עובדת זכאית לנקודות זיכוי בגין ילדיה עד הגיעם לגיל 18.