פוטותרפיה (טיפול רגשי)
טכניקת הטיפול

פוטותרפיה מתאימה לעבודה בגילאים שונים – ילדים ונוער, מבוגרים והגיל השלישי; ובמסגרות שונות – כמו חינוך מיוחד, נוער בסיכון, נפגעי סמים, מערך בריאות הנפש ועוד. היא יכולה לתת מענה לטווח רחב של קשיים ומוגבלויות.
בפוטותרפיה משתמש המטפל בטכניקות שונות מעולם הצילום: צילום אקטיבי, בו המטופל מצלם (בחדר הטיפול, או מחוצה לו); צילום פסיבי, בו המטפל מצלם את המטופל, לבקשת המטופל; סוגי צילום שונים כגון דיוקן אישי, אלבום משפחה; שימוש בקלפי צילום טיפוליים; ושימוש בתצלומים ממקורות שונים (חוברות, תצלומים ברשת האינטרנט, צילומים מהטלפון הסלולרי, מהטאבלט, מהמחשב ועוד).
התצלום מתפרש לפי הלך רוחו של המטופל, ועולים תכנים פנימיים למרחב הטיפולי. המטפל אינו נדרש לפרש את הצילומים בעצמו, אלא נותן למטופל את ההזדמנות להעלות בעצמו פרשנות משלו. המטופל יכול לדבר על התצלום באופן מטפורי, מרוחק (למשל "הילד שבתמונה עושה כך ומרגיש כך..."), או להתעמת עם התוכן באופן ישיר (למשל "תראה איך אמא שלי בתמונה מסתכלת על אחי ועליי לא").
המטפל יכול לשקף בלבד למטופל, או שהוא יכול להוסיף גם משהו מזווית הראייה שלו. עם זאת, המטפל חייב להיות ער להתרחשויות בתוך ה"פריים", ואף מחוצה לו. עליו לשים לב אם יש חזרה על סיטואציה מתמונות שונות או ממפגשים שונים, שעשויה להסביר חלקים באופיו ובתפיסותיו של המטופל, דבר שניתן להשתמש בו להמשך הטיפול.
השימוש בצילום פועל במספר רבדים:
רובד של חשיפת תכנים והעלאתם מן התת-מודע אל המודע.
רובד של הרחקה מהאירוע הקשה (סובייקטיבית) המצולם או הבא לידי ביטוי בצילום עבור המטופל. תמונה זרה ולא מוכרת עשויה להעלות זיכרון אישי (לדוגמה: תמונה של ילד מחופש עשוי לעורר במטופל זיכרון ילדות שלו בתחפושת וסיפור הקשור בכך). המטופל בוחר את המינון של הקרבה או ההרחקה מהקונקרטי ככל שהוא יכול לשאת ולהכיל את הנושא. כשהמטופל עובד בהתאם ליכולתו, מתאפשרת התקדמות עם פחות התנגדויות.
הרחקה נוספת מתרחשת במקרים בהם המטופל הוא המצלם. המבט של המטופל דרך עינית המצלמה מאפשר לו להתבונן באירוע באופן שחוצץ רגשית בינו לבין האירוע עצמו.
שליטה במציאות – ניתן לראות בטיפולים את הצורך של המטופלים בשליטה בחיים בתקופות בהן ישנה תחושת ערעור וחוסר שליטה על מהלך חייהם. המטפל יכול להעביר מסר למטופל שאחיזה במצלמה נוסכת תחושת ביטחון ושליטה מכיוון שכאשר הוא הצלם אז הוא השולט בתוכן המצולם, במסגור של האובייקטים המצולמים וכך המציאות בשליטתו. זו גישה טיפולית אשר מתמקדת בכך שלמטופל יש בעיה אשר צריך לפתור אותה ובפוטותרפיה האחיזה במצלמה והצילום בעצם יפתרו למטופל את הבעיה. זו גישה טיפולית אפשרית אחת ברובד זה. גישה טיפולית נוספת המתייחסת לרובד זה היא הגישה של nlp אשר מתמקדת במקום הרצוי של המטופל. גישה זו מחזקת את כוחותיו של המטופל ולא פותרת לו את קשייו על ידי צילום אלא נעזרת בצילום ככלי מסייע לחיזוק ה 'אני האידיאלי' בדרך למקום הרצוי של המטופל. גישה זו אומרת שאין שליטה במציאות, זה נתון שאיתו כולם מתמודדים ולכל אחד יש את הכוחות להתמודד עם הקשיים שבדרך.
פעולת הצילום מאפשרת למטופל חיבור למקורות היצירתיים הקיימים בו ומעודדת צמיחה רגשית והתנהגותית: לעיתים, מכיוון שהצילום נגיש היום כמעט לכולם, חווית הצלחה בצילום על ידי שליטה טכנית במכשיר בו המטופל מצלם, יכולה להפעיל בפנימיותו של המטופל את יצר היצירה, אשר מביא רפואה לעולם. מספיקה לחיצה על כפתור כדי להוציא תמונה שהיא תוצאה שמשמחת את המטופל ולא דרוש ידע רב בצילום על מנת להוציא תמונה משמחת וזאת בניגוד לציור. ציור למשל, הוא כלי שהשימוש בו בטיפולים עם מטופלים מסוימים עלול להביא את המטופלים לחוש תחושות לא נעימות ולא יעילות עבור הטיפול כמו חוסר סיפוק מהיצירה ומהתוצר הציורי הסופי של המטופל.
שליטה טכנית במכשיר בו מספיקה לחיצה על כפתור כדי להוציא תוצאה (למשל, בו עלול המטופל לחוש שאינו מספיק טוב בציור).
הישרת מבט דרך צילום ותצלום מאפשרת למטופל להביט ולחקור את האובייקט מבלי להיתפש "על חם" ובלי המבוכה הנלווית (בניגוד לקושי שנוצר כשמישירים מבט ממושך אל אדם אחר, דבר שנתפש כלא מנומס או מעורר מבוכה).