stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נורטל
פעילות בישראל > שת"פ עם חברת טלרד והקמת הסניף בישראל

בשנת 1977 חתמה חברת טלרד הישראלית על הסכם שיתוף ידע עם חברת "נורתן טלקום". אולם תחילה ההסכם לא היה פומבי, מאימת החרם הערבי. באמצעות ידע זה החלה טלרד לפתח גרסאות משלה למוצרים של חברת נורתן טלקום, והחל מראשית שנות השמונים רוב מוצרי טלרד היו מבוססים על ידע של נורתן טלקום. ממכשיר טלפון ועד מרכזיות ציבוריות גדולות. המרכזייה הארגונית TX1 של טלרד, שהייתה מבוססת על מערכת דומה של נורטל (SL1 (אנ')) זכתה להצלחה מסחרית גדולה. כמו כן פותחו המרכזיות הציבוריות הדיגיטליות TMX-10 על בסיס DMS-10 (אנ') של נורתן טלקום ו-TMX-100 על בסיס DMS-100 (אנ') של נורתן טלקום. מרכזייה ציבורית דיגיטלית ראשונה מדגם זה הותקנה בקריית אונו בשנת-1982. נורטל אפשרה לטלרד למכור מרכזיות ציבוריות המבוססות על הטכנולוגיה שלה, לא רק בישראל אל גם במספר מדינות נוספות כגון צ'ילה, גאורגיה, בורמה ואחרות.
בשנת 1995 חתמו טלרד ונורטל על הסכם להידוק שיתוף הפעולה בן החברות. במסגרת ההסכם התאפשר לטלרד להגדיל את מכירותיה לחברת נורטל באמצעות פיתוח ויצור מוצרים עבור נורטל. כמו כן הורחב שיתוף הידע בן החברות. בנוסף קיבלה נורטל אופציה לרכישת 20 אחוז ממניות טלרד תמורת 45 מיליון דולר. בשנת 1997 מימשה נורטל את האופציה ורכשה 20 אחוז מניות החברה.
בסוף 1998, הצטרפה לפעילות של נורטל בישראל מרכז הפיתוח של חברת "ביי נטוורקס". ביי-נטוורקס ישראל הוקמה לאחר שביי-נטוורקס רכשה ב-1996 את חברת ההזנק הישראלית "ארמון נטוורקינג" מקבוצת רד-בינת, תמורת כ-33 מיליון דולר. בעת הרכישה עבדו בארמון נטוורקינג כ-50 עובדים, מספרם גדל בהמשך לכ-120 עובדים.
בשנת 1999, הכנסות טלרד הגיעו לשיא של 462 מיליון דולר, הרווח הנקי הגיע ל-24 מיליון דולר והמכירות לעובד הגיעו ל-202 אלף דולר. הדבר הושג, בעיקר באמצעות הגדלת היצוא על ידי הגדלת המכירות לנורטל. באותה שנה, 60% מהכנסות טלרד הגיעו מחברת נורטל, שכאמור הייתה גם בעלת מניות בחברה. נורטל מכרה את המוצרים של טלרד כ-OEM (מוצרים שהם תחת שם המותג של נורטל).
בשנת 2000 רכשה נורטל את פעילות המיתוג הציבורי מטלרד ב-95 מיליון דולר. פעילות זו, שהית מקור ל-40 אחוז מהכנסות טלרד, הפכה לחברה "נורטל נטוורקס ישראל". כמו כן מכרה נורטל את החזקותיה בטלרד בחזרה לקונצרן כור, כך שהופרדה פעילות שתי החברות. "נורטל ישראל" העסיקה בשלב זה כ-400 עובדים.
עם התפוצצות בועת הדוט-קום והמשבר העולמי בשוק הטלקום, מכירותיה של חברת נורטל נפגעו קשות וכך גם הכנסות החברה בישראל. הדבר הוביל להפסדים ובעקבות כך למספר גלים של פיטורי עובדים. בנוסף סגרה החברה את מרכז הפיתוח בישראל של "ביי נטוורקס" (שהוקם על בסיס רכישת חברת "ארמון נטוורקינג").
פעילות בישראל > השקעות נוספות בישראל

בשנת 1997 השקיעה נורטל 5 מיליון דולר, תמורת הקצאה של 20% ממניות חברת "אראל נט" הישראלית, בשותפות עם אלרון. במסגרת ההשקעה גם סוכם כי נורטל תהיה המפיץ הבלעדי של מוצר ה-I-FAX שפיתחה אראל נט שאפשר משלוח של פקס על רשת האינטרנט, באזור צפון אמריקה וכן לחברות טלפון גדולות מחוץ לצפון אמריקה. "אראל נט" פיתחה גם טכנולוגיה להעברת קול (VoIP) על רשת האינטרנט. "אראל נט" הונפקה בבורסת תל אביב ב-2000, וביולי ב-2001 מכרה נורטל את החזקותיה בחברה.
סופיה, נסיכת וירטמברג

סופיה, נסיכת וירטמברג (בגרמנית: Prinzessin Sophie von Württemberg;‏ 17 ביוני 1818 – 3 ביוני 1877), הייתה בתו של וילהלם הראשון, מלך וירטמברג ואשתו של וילם השלישי, מלך הולנד.
ביוגרפיה

סופיה נולדה ב-17 ביוני 1818 בשטוטגרט שהייתה חלק מממלכת וירטמברג, לוילהלם הראשון, מלך וירטמברג וליקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של פאבל הראשון, קיסר רוסיה וסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג.
ב-18 ביוני 1839 התחתנה סופיה בשטוטגרט עם בן דודה וילם, נסיך אורנז'-נסאו, ממנו נולדו לה 3 ילדים. הנישואים לא היו מוצלחים, והתאפיינו במאבקים בין שניהם על ילדיהם. סופיה הייתה אינטלקטואלית ליברלית, ושנאה כל דבר הנוטה לדיקטטורה, בעוד וילם היה יותר שמרני, ואהב מאוד את הצבא. בנוסף, וילם היה נתון לגחמות, והיה יכול יום אחד להשתולל בביתו, ולמחרת להיות מאוד אדיב ומנומס.
וילם התנגד לשינוי החוקה של אביו ויוהאן רודולף תורבקה, שהפכו את הולנד למונרכיה קונסטיטוציונית, עקב החשש ממרידות ברוח אביב העמים. וילם ראה בכך מגבלה על המלוכה, והעדיף למשול כעריץ נאור, כמו סבו וילם הראשון, מלך הולנד. וילם אף רצה לוותר על זכותו לכס המלוכה לטובת בנו הבכור וילם, נסיך אורנז', אולם אמו שכנעה אותו לא לעשות זאת, וטענה שעל פי החוקה ההולנדית לא ניתן לוותר על כס השלטון.
בשנת 1849 מת חמיה וילם השני, מלך הולנד, ובעלה עלה לשלטון במקומו כווילם השלישי, מלך הולנד. בשנת 1855 החלה סופיה להתגורר בנפרד מבעלה, וב-3 ביוני 1877 היא מתה בהאג ונקברה על פי בקשתה בשמלת הכלולות שלה, מכיוון שחשה שבאותו יום הסתיימו חייה.
משפחתה

ב-18 ביוני 1839 התחתנה סופיה עם וילם השלישי, מלך הולנד, ממנו היו לה 3 ילדים:
וילם, נסיך אורנז' (1840–1879)
מאוריץ, נסיך הולנד (1843–1850)
אלכסנדר, נסיך אורנז' (1851–1884)
נער הקרנבל

| --- | --- |

פתיח הסרט
 בימוי:  וולט דיסני אב אייוורקס
 הופק בידי:  וולט דיסני
 תסריט:  וולט דיסני 
 מדבבים:  קרל סטאלינג וולט דיסני
 מוזיקה:  קרל סטאלינג
 אנימטור:  אב אייוורקס, בן שרפסטין, ג'ק קינג, ברט גילט, לס קלארק, וילפרד ג'קסון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני וולט דיסני
 חברה מפיצה:  Celebrity Productions
 הקרנת בכורה:  31 ביולי 1929
 משך הקרנה:  8 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קצר, סרט הנפשה, סרט לכל המשפחה, סרט מוזיקלי
 סרט קודם:  נער המחרשה 
 סרט הבא:  השטויות של מיקי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
נער הקרנבל (באנגלית: The Karnival Kid) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי של מיקי מאוס שיצא לראשונה בשנת 1929, כחלק מסדרת הסרטים הקצרים מיקי מאוס. הסרט בוים על ידי וולט דיסני, הונפש על ידי אב אייוורקס ומכיל מוזיקה מאת קרל סטאלינג. זהו הסרט התשיעי של מיקי מאוס שהופק והשישי של אותה שנה.
הסרט הופק בשחור-לבן על ידי אולפני וולט דיסני והופץ לבתי הקולנוע על ידי Celebrity Productions. זהו הסרט הראשון בו מיקי מדבר. (שבמהלך שמונה הופעותיו הקודמות הוא שרק, צחק, בכה והתבטא בהברות של קול בלבד). אותו המשפט הראשון שמיקי אומר הוא "נקניקיות! נקניקיות!", את הקול מספק המלחין קרל סטאלינג במקום וולט דיסני.
שלוש דמויות חוזרות נוספות מהסדרה מופיעות גם כן. הראשונה היא קלרבל הפרה בהופעת קמאו. הדמות השנייה הוא כרזן הקרנבל קאט ניפ (Kat Nipp). השלישית היא מושא אהבתו החוזרת של מיקי, מיני מאוס.
עלילה

נער הקרנבל מחולק לשני קטעים נפרדים. הקטע הראשון מציג את מיקי מוכר נקניקיות בקרנבל. הקטע השני מתרחש מאוחר יותר באותו לילה וכולל את מיקי, מלווה בשני חתולים, בסרנדה לאור ירח.
הסרט נפתח בסצנת קרנבל שוקק. לאחר הצגת קלרבל הפרה ועוד דמויות המבצעות תאונות קומיות, כולם מתמקדים במהירות בקאט ניפ, כרזן בקרנבל שמושך את הקהל לראות את מיני, "רקדנית השימי". מיקי, שעומד ליד ומוכר נקניקיות בקול, מתגרה בקאט ניפ שמתעמת איתו לזמן מה ומיקי חומק משם למכור נקניקיות באזור אחר. מיני מבחינה במהרה במיקי וקוראת לו בכדי להזמין נקניקייה. היא מוציאה מטבע מהגרב שלה כדי לשלם, אבל מיקי, שנמשך אליה באופן ברור, מסרב לקבל את המטבע ונותן לה את המנה בחינם. כשמיני נוגסת בנקניקייה, האחרונה צורחת ובורחת בעוד מיקי רודף אחריה, תופס אותה ומרביץ לה. הנקניקייה אינה מוותרת ונושכת למיקי את האצבע ומסיימת את הקטע הראשון של הסרט. חלק גדול מההומור בקטע זה מגיע מהאינטראקציה בין מיקי והנקניקיות שלו, כשהאחרונות נוטות להתנהג כמו כלבים אמיתיים ביחס לבעלים/מאלף שלהם (נקניקיות נקראות באנגלית "Hot dogs", בתרגום מילולי "כלבים חמים").
בקטע השני, מיקי מנסה למשוך את תשומת לבה של מיני על ידי שירה וניגון בגיטרה מחוץ לחלונה, אליו מצטרפים שני חתולי רחוב שמחקים את ההגשה המונוטונית של צמד הוודוויל הקומי שואו ולי (אנ'). הצלילים מענגים את מיני אבל מעירים את קאט ניפ הזועם, שנח בכרכרת–מעונוע סמוכה. ניפ מתחיל לזרוק דברים על שלושת המטרידים בניסיון להשתיק אותם. הסרט מסתיים כשמיקי נפגע ממיטה שלמה ומעולף בסחרחורות.
דמויות ומדבבים

מיקי מאוס - קרל סטאלינג
מיני מאוס - וולט דיסני
קאט ניפ - וולט דיסני
צמד חתולי רחוב מזמרים - קרל סטאלינג
הפקה

זהו הסרט הראשון בו מיקי מדבר. וולט דיסני היה נפעם מההתקדמות, אבל איש העסקים פט פאוורס מטעם החברה המפיצה לא; הוא חשש שמיקי דובר אנגלית ישפיע על המכירות של הסרטים בארצות אחרות.
הביצועים המוזיקליים של סטאלינג לנער הקרנבל כוללים שניים בולטים. במהלך הקטע של "ריקוד השימי", קוף, המופיע כלהקה של איש אחד, מנגן את שיר היפנוט הנחשים, השם הנפוץ לשיר "רחובות קהיר".(אנ') הביצוע השני נשמע במהלך קטע הסרנדה לאור הירח, מיקי והחתולים עורכים ביצוע לשיר הברברשופ הסטנדרטי "Sweet Adeline".(אנ')
נעשה שימוש חוזר בבדיחה עם הנקניקיות מסרט מוקדם יותר של דיסני משנת 1927, "הכל רטוב" של אוסוולד הארנב.
ביקורת

בספרו "הסרטים של מיקי: סרטי הקולנוע של מיקי מאוס", הייס גרוב מציין: "נער הקרנבל מראה שקשה הרבה יותר לשלוט בסנכרון שפתיים מאשר סנכרון השמע עצמו. ההנפשה של הפה ליצירת הברות הייתה הישג חדש לחלוטין, ובהתחלה זה נעשה בצורה מילולית מדי. זה הוביל להבעות פנים מביכות לפעמים, כאשר במיוחד פניו של מיקי מתעוותות למספר רב של תנועות פה. הבעיה תהפוך אפילו לגרועה יותר בסרט הבא של מיקי, השטויות של מיקי".
עיתון חדשות הקולנוע "The Film Daily" ב-1 בספטמבר 1929 החמיא לסרט על יכולתו להצחיק כל אחד, האופן בו הוא מונפש בצורה קריקטוריסטית ושסדרת הסרטים הזאת גודלת להיות הרגל עקבי.
מורשת והשראה

מילותיו הראשונות של מיקי היוו השראה מאוחר יותר לשיר "Hot Dog" שהופיע ב"מועדון החברים של מיקי מאוס".
הסצנה בה מיקי מוריד את אוזניו בפני מיני נתנה השראה לאומן רוי וויליאמס להמציא את כובע אוזני מיקי מאוס.
אב אייוורקס עשה שימוש חוזר באלמנטים של העלילה וברבים מהבדיחות החזותיות מנער הקרנבל בסרטו המצויר משנת 1932, "קירקס". את תפקיד מוכר הנקניקיות מגלם פליפ הצפרדע.
הפרק "New York Weenie" מסדרת "מיקי מאוס" משנת 2013, חולק נושאים ובדיחות דומים עם נער הקרנבל.
האומן ברוס קונר כלל את השוט האחרון בסרטו "3 Screen Ray".
מיני-משחק בסגנון LCD Game & Watch שמופיע במשחק הווידאו Kingdom Hearts III משנת 2019 מבוסס על סרט קצר זה.
ביאורים

↑  המושג "שימי" (Shimmy) מתייחס לריקוד המבוצע על ידי תנועות הרעדה מהירות באזור האגן, מעין ריקוד בטן.
הערות שוליים

↑  "Mickey Mouse in "The Karnival Kid" (1929) -". cartoonresearch.com. 14 בדצמבר 2020. נבדק ב-14 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Kaufman, J.B.; Gerstein, David (2018). Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History. Cologne: Taschen. p. 40. ISBN 978-3-8365-5284-4.
1 2 3  Grob, Gijs (2018). "The Karnival Kid". Mickey's Movies: The Theatrical Films of Mickey Mouse. Theme Park Press. ISBN 978-1683901235.
↑  Lenburg, Jeff (1999). The Encyclopedia of Animated Cartoons. Checkmark Books. pp. 108-109. ISBN 0-8160-3831-7. נבדק ב-6 ביוני 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Reviews of New Short Subject Releases". The Film Daily: 15. 1 בספטמבר 1929. נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Peri, Don (24 בינואר 2011). Working with Disney: Interviews with Animators, Producers, and Artists. University Press of Mississippi. p. 72. ISBN 978-1604739404. נבדק ב-15 בינואר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Flip the Frog, in Circus (אורכב 06.09.2011 בארכיון Wayback Machine)
נעמה סלוצקי

| --- | --- |

נעמה סלוצקי
 לידה:  24 ביוני 1972 (בת 52)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה
 תת-ענף:  חזה, מעורב אישי
נעמה מישר סלוצקי (נולדה ב-24 ביוני 1972) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל (1988) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה

מישר נולדה וגדלה בדגניה ב'. היא התאמנה בקבוצת הפועל עמק הירדן בהדרכתה של מירי עמרי.
קריירה > 1987

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1987 זכתה מישר בשתי מדליות אישיות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:25.41 דקות, אחרי איריס קומן ממכבי נהריה (5:24.19 דקות) ולפני עינת גבאי ממכבי חיפה ומדליית ארד, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:32.70 דקות, אחרי רויטל וילנאי ממרכז וייסגל (2:32.08 דקות) ויעל קוסוביצקי מהפועל ימק"א ירושלים (2:32.48 דקות).
קריירה > 1988 > אלופת ישראל

באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1988 היא זכתה ב-3 מדליות אישיות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:19.89 דקות, לפני איריס קומן (5:20.74 דקות) ומיכל אמין מהפועל הוד השרון בית ברל (5:22.21 דקות), מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:32.98 דקות, אחרי איריס קומן (2:31.21 דקות) ולפני אורת בש מהפועל נהריה (2:35.16 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:19.74 דקות, אחרי אירית אפרתי ממבי תל אביב (1:17.51 דקות) וזוהר לבנסברג מהפועל גליל עליון (1:19.58 דקות).
קריירה > 1989

בתחרות שמונה האומות שנערכה בקיאסו, שווייץ ביולי 1989 סיימה מישר במקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:37.14 דקות.
שבוע לאחר מכן, בתחרויות השחייה של המכביה ה-13, היא סיימה במקום שביעי שנייה מבין השחייניות הישראליות במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא איש חדש של 5:18.42 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות אישיות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:52.27 דקות, אחרי אירית אפרתי (2:45.42 דקות) ולפני הילה תמיר (2:52.85 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:34.25 דקות, אחרי אורת בש (2:29.83 דקות) ולפני שני טליתמן (2:35.26 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:21.40 דקות, אחרי אירית אפרתי (1:16.73 דקות) ואורת בש (1:17.37 דקות).
חיים אישיים

מישר נשואה לאיש הרדיו והטלוויזיה הראל סלוצקי ולהם חמישה ילדים (בת וארבעה בנים). היא מתגוררת עם משפחתה בהרחבה הקהילתית שבדגניה ב'. כיום, היא מלמדת ילדים שחיה והתנהגות במים ועוסקת באומנות. היא אחותו של דותן מישר, שחקן נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים.
הערות שוליים

↑  אלכס פרלסמן, שממון איכותי ביום הראשון באליפות השחיה, מעריב, 27 באוגוסט 1987
↑  אלכס פרלסמן, השחיין ערן גרומי - מגדלור במים עכורים, מעריב, 30 באוגוסט 1987
↑  אליפות ישראל בשחייה: יום אמין למיכל, מעריב, 18 באוגוסט 1988
↑  אלכס פרלסמן, הבריכה של קומן וחן. השאר נשארו יבשים, מעריב, 19 באוגוסט 1988
↑  גרומי בגב, אירית בחזה, מעריב, 21 באוגוסט 1988
↑  המשאית עם המדליות, מעריב, 21 באוגוסט 1988
↑  אלכס פרלסמן, ערן גרומי כוכב עליון, מעריב, 7 ביולי 1989
↑  אלכס פרלסמן, ערן גרומי בהליכה, מעריב, 18 באוגוסט 1989
נעמה עם אחד מבניה
מתווים מייצגים של ריכוז (RCP)

מתווי ה-RCP המקוריים: RCP2.6‏, RCP4.5, ‏RCP6 ו-RCP8.5
מתווים מייצגים של ריכוז (באנגלית: Representative Concentration Pathway בראשי תיבות RCP) הוא מודל של ריכוז גזי חממה שאומץ על ידי הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים (IPCC). מאז דו"ח ההערכה החמישי של הארגון משנת 2014, שבו הוצגו ארבעה מתווים שימשו למידול אקלים. המתווים מתארים תרחישי אקלים אפשריים בהתאם לנפחי פליטות של גזי החממה בשנים העתידיות.
מתווי ה-RCP (במקור RCP2.6‏, RCP4.5, ‏RCP6 ו-RCP8.5) מסומנים לפי טווחים אפשרים של ערכי כוח קרינה בשנת 2100 (2.6, 4.5, 6 ו-8.5 W/m 2, בהתאמה).
ריכוזים

ה-RCP תואמים מגוון רחב של שינויים אפשריים בפליטות עתידיות של האנושות (פליטות אנטרופוגניות), במטרה לייצג את הריכוזים האטמוספיריים שלהם. למרות אפיון ה-RCP במונחי קלט, שינוי מרכזי מ-2007 ל-2014 הוא שה-RCP התעלם ממחזור הפחמן על ידי התמקדות בריכוזים של גזי חממה, ולא בקלט של גזי חממה. ה-IPCC בוחן את מחזור הפחמן בנפרד, מנבא ספיגת פחמן גבוהה יותר באוקיינוס התואמת למתווי ריכוז גבוהים יותר. אולם, קליטת פחמן יבשתית היא פחות ודאית בגלל ההשפעה המשולבת של שינויי אקלים ושינויים בשימוש בקרקע.
ארבעת ה-RCP תואמים הנחות סוציו-אקונומיות מסוימות אך מוחלפות במתווים החברתיים-כלכליים המשותפים (shared socioeconomic pathways) שצפויים לספק תיאורים גמישים של עתידים אפשריים בתוך כל RCP. תרחישי ה-RCP החליפו את תחזיות הדוח המיוחד על תרחישי פליטות ( Special Report on Emissions Scenarios) שפורסמו בשנת 2000 והתבססו על מודלים סוציו-אקונומיים דומים.
RCPs > RCP 1.9

RCP1.9 הוא המודל שמגביל את ההתחממות הגלובלית מתחת ל-1.5 °C, זו הייתה השאיפה של הסכם פריז. תרחיש זה נחשב לאופטימי ביותר.
בדו"ח ההערכה השישי של הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים כבר נטען שהתרחיש אינו סביר.
RCPs > RCP 2.6

לפי ה-IPCC, ‏ RCP2.6 מחייב שפליטת הפחמן הדו-חמצני (CO2) תחל לרדת עד 2020 ותתאפס עד 2100. המתווה מניח שגם פליטת מתאן (CH4) עבור למחצית הערך של 2020, ופליטת גופרית דו-חמצנית (SO2) יורדת לכ-10% מאלו של 1980–1990. RCP2.6 דורש CO2 שלילית (כמו CO1 שעצים סופגים). עבור RCP2.6, הפליטות השליליות הללו יהיו בממוצע 2 גיגה טון של CO2 בשנה (GtCO22/yr). RCP2.6 צפוי לשמור על עליית הטמפרטורה העולמית מתחת ל-2 °C עד 2100.
RCPs > RCP 3.4

RCP 3.4 מייצג מתווה ביניים בין RCP2.6 ה"מחמיר מאוד" למאמצי הפחתה פחות מחמירים הקשורים ל-RCP4.5. מלבד מתן אפשרות נוספת, גרסה של RCP3.4 כוללת סילוק ניכר של גזי חממה מהאטמוספירה.
מאמר משנת 2021 מצביע על כך שהתחזיות הסבירות ביותר של CO2 מצטברות (בעלות סובלנות של 0.1% או 0.3% עם דיוק היסטורי) נוטות להצביע על כך ש-RCP 3.4 (3.4 W/m^2, התחממות של 2.0–2.4 מעלות צלזיוס עד 2100 לפי מחקר) כמתווה הסביר ביותר.
RCPs > RCP 4.5

RCP4.5 מתואר על ידי IPCC כתרחיש ביניים. הפליטות ב-RCP 4.5 מגיעות לשיא בסביבות 2040, ואז יורדות. לפי מומחי משאבים, תרחישי הפליטה של IPCC מוטים לזמינות מוגזמת של עתודות דלק מאובנים; RCP4.5 הוא התרחיש הבסיסי הסביר ביותר (ללא מדיניות אקלים) תוך התחשבות באופי המתכלה של דלקים שאינם מתחדשים.
RCP4.5 דורש שפחמן דו חמני (CO2) יתחיל לרדת בערך ב-2045 כדי להגיע בערך למחצית מהרמות של 2050 עד 2100. זה גם דורש שפליטת מתאן (CH4) להפסיק לעלות עד 2050 ולרדת במידת מה לכ-75% של 2040, ושפליטת גופרית דו-חמצנית (SO2) תרד לכ-20% מאלו של 1980–1990. כמו שאר המתווים RCP4.5 דורש CO2 שלילי (כמו CO1 שעצים סופגים). עבור RCP 4.5, הפליטות השליליות הללו יהיו 2 גיגהטון של CO2 בשנה (GtCO22/yr).
סביר להניח ש-RCP4.5 יביא לעליית טמפרטורה גלובלית בין 2 מעלות צלזיוס ל-3 מעלות צלזיוס עד שנת 2100 עם עליית פני הים הממוצעת גבוהה ב-35% מזו של RCP2.6. מיני צמחים ובעלי חיים רבים לא יוכלו להסתגל להשפעות של RCP4.5 ומעלה.
RCPs > RCP 6

ב-RCP6, הפליטות מגיעות לשיא בסביבות 2080, ואז יורדות.
RCPs > RCP 7

RCP7 הוא תוצאה בסיסית ולא יעד הפחתה.
RCPs > RCP 8.5

ב-RCP 8.5 הפליטות ממשיכות לעלות לאורך המאה ה-21. מאז AR5 זה נחשב מאוד לא סביר, אבל עדיין אפשרי מכיוון שמשובים אינם מובנים היטב. RCP8.5, שנלקח בדרך כלל כבסיס לתרחישים של שינויי אקלים במקרה הגרוע ביותר, התבסס על מה שהוכח כהערכת יתר של תפוקות הפחם החזויות. הוא עדיין משמש לחיזוי פליטות של אמצע המאה (וקודם לכן) בהתבסס על מדיניות נוכחית ומוצהרת.
תחזיות מבוססות RCP > המאה ה-21

אמצע ומסוף המאה ה-21 (ממוצעים של 2046–2065 ו-2081–2100, בהתאמה) תחזיות של התחממות כדור הארץ ועליית פני הים הממוצעת מדוח ההערכה החמישי של IPCC (IPCC AR5 WG1) מוצגות להלן. התחזיות הן ביחס לטמפרטורות וגובה פני הים בסוף המאה ה-20 עד תחילת המאה ה-21 (ממוצע 1986–2005). ניתן להמיר תחזיות טמפרטורה לתקופת ייחוס של 1850–1900 או 1980–99 על ידי הוספת 0.61 או 0.11 מעלות צלזיוס, בהתאמה.
| תרחיש | 2046–2065> ממוצע (טווח סביר) | 2081–2100> ממוצע (טווח סביר) |
| --- | --- | --- |
| RCP2.6 | 1.0 (0.4 עד 1.6) | 1.0 (0.3 עד 1.7) |
| RCP4.5 | 1.4 (0.9 עד 2.0) | 1.8 (1.1 עד 2.6) |
| RCP6 | 1.3 (0.8 עד 1.8) | 2.2 (1.4 עד 3.1) |
| RCP8.5 | 2.0 (1.4 עד 2.6) | 3.7 (2.6 עד 4.8) |
בכל מתווי ה-RCP, הטמפרטורה הממוצעת העולמית צפויה לעלות ב-0.3 עד 4.8 מעלות צלזיוס עד סוף המאה ה-21.
על פי מחקר משנת 2021 שבו נבחרים CO2.
| תרחיש SSP | טווח של עליית טמפרטורות ממוצעות גלובליות (בצלזיוס) - 2100 מקו הבסיס הקדם-תעשייתי |
| --- | --- |
RCP 1.9: ~1 עד ~1.5
RCP 2.6: ~1.5 עד ~2
RCP 3.4: ~2 עד ~2.4
RCP 4.5: ~2.5 עד ~3
RCP 6.0: ~3 עד ~3.5
RCP 7.5: ~4
RCP 8.5: ~5
| תַרחִישׁ | 2046–2065> ממוצע (טווח סביר) | 2081–2100> ממוצע (טווח סביר) |
| --- | --- | --- |
| RCP2.6 | 0.24 (0.17 עד 0.32) | 0.40 (0.26 עד 0.55) |
| RCP4.5 | 0.26 (0.19 עד 0.33) | 0.47 (0.32 עד 0.63) |
| RCP6 | 0.25 (0.18 עד 0.32) | 0.48 (0.33 עד 0.63) |
| RCP8.5 | 0.30 (0.22 עד 0.38) | 0.63 (0.45 עד 0.82) |
בכל ה-RCP, ממוצע פני הים העולמי צפוי לעלות ב-0.26 עד 0.82 מ' עד סוף המאה ה-21.
תחזיות מבוססות RCP > המאה ה-23

AR5 גם מקרין שינויים באקלים מעבר למאה ה-21. המתווה המורחב RCP2.6 מניח פליטות שליליות נטו שליליות אנתרופוגניות לאחר שנת 2070. "פליטות שליליות" פירושה שבסך הכל, בני אדם סופגים יותר גזי חממה מהאטמוספירה ממה שהם משחררים. המתווה המורחב RCP8.5 מניח המשך פליטת גזי חממה אנתרופוגניים לאחר שנת 2100. במתווה המורחב RCP 2.6, ריכזי CO2 באטמוספירה מגיעים לסביבות 360 ppmv עד 2300, בעוד שבמתווה RCP8.5 המורחב, ריכוזי CO2 מגיעים לסביבות 2000 ppmv בשנת 2250, שהם כמעט פי שבעה מהרמה הקדם-תעשייתית.
עבור תרחיש RCP2.6 המורחב, התחממות כדור הארץ של 0.0 עד 1.2 °C צפויה לסוף המאה ה-23 (ממוצע של 2281–2300), ביחס לשנים 1986-2005. עבור RCP8.5 המורחב, התחממות כדור הארץ של 3.0 עד 12.6 °C מוקרן על פני אותו פרק זמן.
תחזיות מבוססות RCP > עד 2500

בשנת 2021, חוקרים ביקרו את המודל על כך שההשפעות פליטת גזי חממה מוצג בו רק עד לשנת 2100, כפי שנהוג באופן נרחב במחקר ובקביעת מדיניות, כאשר אפשרי שההשפעה תחול אפילו עד לשנת 2500.
ראו גם

פסי התחממות
הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים
סטיריקון (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  סטיריקון 
 בימוי:  פדריקו פליני
 הופק בידי:  אלברטו גרימלדי
 תסריט:  ברנרדינו זאפוני  פדריקו פליני
 עריכה:  רוגרו מסטרויאני
 שחקנים ראשיים:  מרטין פוטר  הירם קלר  מקס בורן סלבו רנדונה מגלי נואל  אליין קוני  לוסיה בוסה  גורדון מיטצ'ל  ג'וסף ווילר
 מוזיקה:  נינו רוטה
 צילום:  ג'וזפה רוטונו 
 מדינה:  צרפת, איטליה 
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 בספטמבר 1969
 משך הקרנה:  129 דקות
 שפת הסרט:  לטינית, איטלקית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט להט"בי, סרט קומדיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סטיריקון (באיטלקית: Fellini Satyricon) הוא סרט איטלקי משנת 1969 אשר בוים על ידי פדריקו פליני, ומבוסס בצורה חופשית על הנובלה "סטיריקון" מאת פטרוניוס. הסרט מציג את רומא העתיקה בתקופה בה הנצרות לא הייתה קיימת, ובה כללי ההתנהגות היו שונים מאלו של ימינו.
גדעון בכמן צילם סרט תיעודי בשם Ciao, Federico!, על תהליך צילומי הסרט סטיריקון.
עלילה

סטודנט ל"חיים", כפי שהוא מוצג בסרט, מחפש את פשר חייו במסע התבגרות. הוא מתנדנד בין אהבתו לצעיר בן גילו ובין אהבתו לילד צעיר.
בסופו של הסרט, לאחר שהרג את אלוהים בעקבות התקף שחווה, אחרי שראה כיצד אוכלים את גופו של המשורר המת, מתחבר הגיבור לחבורת מלחים צעירים העומדת להפליג למרחקים. על רקע ציורי קיר ההולכים ונמוגים שומעים את קולו האופטימי של המספר, האומר שיש עוד כל כך הרבה לראות בעולם, כל כך הרבה לגלות. שהעולם כה יפה ומבטיח.
סחירות

סְחִירוּת היא מידת המהירות בה ניתן לממש נכס (כלומר, למכור ולקבל עליו תמורה) מבלי לפגוע במחיר השוק שהיה נוצר כתוצאה מהמפגש בין מלוא הביקוש וההיצע לאותו נכס. הסיבה לכך היא, שככל שיש יותר מוכרים מול יותר קונים, כך יהיה מהיר יותר הזמן בו יאותרו קונה מול מוכר באותו מחיר שוק. חשוב להבדיל בין מצב בו אין מגבלה חוקית על מסחר בנכס לבין אי-סחירות, שפירושה קיום חוק או תקנה האוסרים מסחר בנכס מסוים. מושג זה מתייחס לנכסים פיננסיים וריאליים כאחד. ניתן במידת מה לדבר עליו גם לגבי שוק העבודה, אשר בו ה"מוכר" הוא העובד וה"קונה" הוא המעסיק.
נזילות היא מקרה פרטי של סחירות. מחיר שוק של נכס סחיר יכול להשתנות, אך הוא ייחשב כסחיר כל עוד ניתן לממש אותו במהירות לפי מחיר השוק. המושג נזילות, לעומתו, מתייחס לנכסים שבנוסף לסחירותם, ניתן במידה גבוהה מאוד של ודאות לחזות את מחירם העתידי בתאריך נתון, ואשר רגישות שווים לפרמטרים משפיעים שונים נמוכה למדי. דוגמה טובה לכך יכול לשמש המק"מ.
גורמי השפעה אפשריים על רמת הסחירות

תנאי ראשוני לרמת סחירות גבוהה הוא קיומם של מוכרים רבים (בכוח ובפועל) מול קונים רבים (בכוח ובפועל). תנאי זה תלוי בעיקר בגודל האוכלוסייה הרלוונטית (תושבי אזור מסוים, המדינה כולה או אף קבוצת מדינות). גם מהירות הגישה של כמה שיותר אנשים למידע הקשור בשוק הנדון יכולה להשפיע על רמת הסחירות, כמו גם רמת ההתעניינות של אנשים בשווקים שונים ואפשרויות הניידות ממקום למקום.
ככל שלאוכלוסייה יש יותר נגישות למידע (כמו גם רמת עניין גבוהה יותר לגבי השוק הרלוונטי) וקיימת יותר אפשרות ניידות ממקום למקום, כן צפויה רמת סחירות גבוהה יותר. הסיבה לכך היא שמידע רחב יותר עשוי ליצור עבור כל קונה פוטנציאלי מספר רב יותר של מוכרים פוטנציאליים, וכן להפך. גם אפשרויות רבות יותר של ניידות ממקום למקום של סחורות, אנשים, שירותים או הון) יוצרים יותר אפשרויות של קונים מול מוכרים. שיפור במידע ובניידות (למשל, מרמה של כפר לרמה ארצית או מרמה ארצית לרמה בינלאומית) עשוי ליצור פחות תופעות של שווקים מקומיים (כפי שקרה לגבי גידולים חקלאיים רבים בעבר) הנוטים להיות מנותקים אחד מהשני, ואשר בכל אחד מהם ישנו מספר קטן של מוכרים מול קונים ללא יכולת התרחבות.
השפעות אפשריות של רמת הסחירות

בדרך כלל, סחירות נמוכה של נכס או מגבלות המוטלות מראש על הסחירות (כגון איסור על בעלי עניין למכור מניה מסוימת למשך תקופה מסוימת) יורידו את המחיר של הנכס, היות שבדרך כלל מוכר הנכס זקוק למימוש הנכס במהירות יותר מאשר שהקונה זקוק לרוכשו. כן, הרוכש הפוטנציאלי ירצה מראש תוחלת תשואה גבוהה יותר על הנכס כפיצוי על הסיכון שלא יוכל למכור את הנכס לעת מצוא. ככל שהסחירות גבוהה יותר, כן צפויה יחסית יציבות גבוהה יותר במחירו של הנכס, היות שאז הולכת ופוחתת יכולתו של "שחקן" בודד להשפיע על ערך הנכס. נזק אחר שעלולה לגרום סחירות נמוכה הוא כשלי שוק בשל חוסר שכלול של השוק המתבטאים גם בהפסדי תוצר ובחוסר כדאיות לפתוח עסקים נוספים (בין השאר, בשל העדר יתרון לגודל).
באופן כללי, ככל שסחירות נמוכה יותר, כן משגשג שוק של "יד שנייה", בין אם המדובר ב"עושי שוק" ("דילר") בבורסה, או בסחורות (כגון סוחרי מכוניות יד שנייה).