stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיגמונדור דויד גונלאוגסון
הערות שוליים

↑  השחקנים הראשיים בשערוריית מסמכי פנמה אתר ICIJ מתאריך 4 באפריל 2016
↑  ראש הממשלה מצר על התנהגותו אבל לא יתפטר פול פונטיין, עיתון ה־grapevine, מתאריך 4 באפריל 2016
↑  Tim Hume, Zoe Robert and Holly Yan CNN, Iceland swears in new PM amid Panama Papers fallout, CNN
| ראשי ממשלת איסלנד |
| --- | --- | --- |
| השר לענייני איסלנד | הנס הפסטין • ביורן יונסון • כריסטיאן יונסון • הנס הפסטין • זיגרדור אגרז • איינר ארנורסון |  |
| ממלכת איסלנד | יון מגנוססון • זיגרדור אגרז • יון מגנוססון • מגנוס גודמונדסון (בפועל) • יון תורלקסון • טריגווי תורהלסון • אאוסגייר אאוסגיירסון • הרמן יונסון • אולאפור תורס • ביורן תורדרסון |  |
| רפובליקת איסלנד | אולאפור תורס • סטפן יוהאן סטפנסון • אולאפור תורס • סטיינגרימור סטיינתורסון • אולאפור תורס • הרמן יונסון • אמיל יונסון • אולאפור תורס • ביארני בנדיקטסון (13) (בפועל) • אולאפור תורס • ביארני בנדיקטסון (13) • יוהאן הפסטין • אולאפור יוהאנסון • גייר הלגרימסון • אולאפור יוהאנסון • בנדיקט גרונדל • גונאר תורודסן • סטינגרימור הרמנסון • ת'ורסטיין פאלסון • סטינגרימור הרמנסון • דוד אודסון • הלדור אסגרימסון • גייר הארדה • יוהנה סיגורדרדוטיר • סיגמונדור דויד גונלאוגסון • סיגורדור אינגי יוהנסון • ביארני בנדיקטסון (27) • קתרין יקובסדוטיר • ביארני בנדיקטסון (27) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 5275152139992211100002   WorldCat (עם VIAF): 5275152139992211100002
סנט אוסטטיוס

סנט אוסטטיוס (בהולנדית: ‏Sint Eustatiusקובץ:Nl-Sint Eustatius.ogg‏Ⓘ‏) הידוע גם בכינוי סטטיה הוא אי קאריבי קטן שגודלו 21 קילומטרים רבועים הנכלל בקבוצת איי ליווארד וקרוי על שם אאוסטתיוס הקדוש. האי נמצא בשליטת הולנד מאז 1636 פרט לשנים 1781–1784 בהן היה האי בשליטת אנגליה בהתחלה ולאחר מכן צרפת. באי מתגוררים לפי מפקד משנת 2004 כ-2,500 תושבים, השפות הרשמיות באי הן הולנדית, אנגלית ופפיאמנטו (ניב קריבי המערב שפות אירופאיות ואפריקניות). בשנת 2010 קיבל האי מעמד של רשות מוניציפלית (ידוע גם כעירייה מיוחדת) תחת שלטון הולנד, כחלק מממלכת ארצות השפלה בטריטוריה מעבר לים הידועה גם כהולנד הקריבית. עד שנת 2010 היווה חלק מהאנטילים ההולנדים.
באי התקיימה במשך המאה ה-17 קהילה של כמה מאות יהודים (בעיקר ספרדים) שמוצאם היה מאמסטרדם והם בנו את בית הכנסת "חונן דלים" ב-1739. בזמן הכיבוש הבריטי של 1781 הוגלו כל הגברים לסנט קיטס הסמוכה ולאיים אחרים, ובית הכנסת הועלה באש.
באי פועלת אוניברסיטת סנט אוסטטיוס, המפעילה בית ספר לרפואה שבו לומדים בעיקר סטודנטים מארצות הברית וקנדה.
הערות שוליים

↑  Sint Eustatius | Facts, Culture, History, & Points of Interest, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
↑  לה נאסיון: The Spanish and Portuguese Jews in the Caribbean, Beth Hatefutsoth, The Nahum Goldmann Museum of the Jewish Diaspora, 1981. (בiw)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530929005171  GND: 4118673-4  LCCN: n93027150  MusicBrainz: 4e1fa760-00ea-4dc8-8456-96104f683c2b  NKC: ge1048600  SUDOC: 027847799  UKPARL: F8EtUFS2  VIAF: 137352580   WorldCat (עם VIAF): 137352580
סדציה

סדציה (באנגלית: Sedation) הוא תהליך רפואי של הרגעה, או טשטוש, או הרדמה קלה או שיכוך כאבים, בדרך כלל כדי להקל על הליך רפואי (אנ') או הליך אבחנתי (דיאגנוזה).
שימושים רפואיים

סדציה משמשת בדרך כלל בהליכים כירורגיים קלים כגון אנדוסקופיה, חסימת צינור הזרע, כריתת כלי דם או רפואת שיניים ולניתוחים משחזרים, ניתוחים קוסמטיים מסוימים, הסרת שן בינה או לחולים הסובלים מחרדה גבוהה.
שיטות הרגעה ברפואת שיניים כוללות סדציה נשאפת (אנ') (באמצעות חמצן דו-חנקני), הרגעה דרך הפה והרגעה תוך ורידית (IV).
דרגות סדציה

יש דרגות לסדציה, הבחירה בדרגה המתאימה מותנית במצב הרפואי של המועמד לסדציה, בשילוב עם ההיסטוריה הרפואית האישית ומצבי סיכון (למשל BMI מעל 35).
מידת הסדציה הרלוונטית למטופל נועדה למנוע חסר-סדציה (שאז המטופל מסתכן כי הוא חווה כאב או מצוקה) ויתר סדציה (המטופל מסתכן בתופעות לוואי כגון: דיכוי נשימה שעלול להוביל למוות).
האגודה האמריקאית להרדמה (ASA) קבעה סולם בן 6 דרגות לקביעת רמת הסיכון בסדציה:
1-ASA מטופל בריא
2-ASA מטופל הסובל ממחלה מערכתית קלה שאינה מגבילה את פעילותו בחיי היומיום, כולל מעשנים, נשים בהיריון וצורכי אלכוהול
3-ASA מטופל הסובל ממחלה מערכתית חמורה המגבילה את פעילותו היומיומית אך אינה משביתה אותה לחלוטין או מטופל בעל BMI מעל 40
4-ASA מטופל הסובל ממחלה מערכתית חמורה המהווה סיכון מתמיד לחייו
5-ASA חולה אנוש, שלא צפוי לשרוד ללא הניתוח
6-ASA מטופל ללא פעילות מוחית, שאבריו מוסרים למטרות השתלת איברים
סולם הסדציות קובע:
סדציה מתונה – המטופל מסוגל להגיב תגובה נורמלית לגירוי מילולי / מגע
סדציה בינונית – קיים שינוי הפיך ומבוקר של התודעה, המטופל מגיב באופן תכליתי לגירוי מילולי / מגע
סדציה עמוקה – הרפלקסים החיוניים ירודים אך קיימים, המטופל אינו פוקח עיניים לקריאת שמו או למגע יד על עור גופו אך מגיב לכאב או גירוי חוזר
סדציה פליאטיבית

סדציה פליאטיבית הוא טיפול פליאטיבי שבו נעשה שימוש מבוקר בתרופות לשם הורדת רמת ההכרה, במטרה להקל את סבלו של המטופל. משתמשים בהליך זה למשל בחולים סופניים, אשר תוחלת חייהם המוערכת היא פחות משבועיים, או בחולים שכל המאמצים הידועים והמוכרים להקלה על סבלם לא הועילו. בישראל נעשה טיפול זה בחולה סופני בהתאם לסעיף 23 לחוק החולה הנוטה למות.
תרופות המשמשות בסדציה

דוגמאות לתרופות בהן ניתן להשתמש לסדציה:
איזופלוראן
דיאתיל אתר
מידאזולאם
לוראזפאם
פנטוברביטל
פרופופול
קטמין
ראו גם

תרופת הרגעה
הערות שוליים

↑  ASA Physical Status Classification System
↑  הערך "סדציה פליאטיבית - Palliative sedation", באתר ויקירפואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4180607-4 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סנט אוגוסטין

ערך זה עוסק בעיר בגרמניה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סָנט אוֹגוּסטִין (בגרמנית: Sankt Augustin) היא עיר במדינת נורדריין-וסטפאליה שבגרמניה.
העיר נקראת על שמו של הקדוש הפטרון של  אגודת מיסיונרים של המילה הקדושה (SVD), הקדוש אוגוסטינוס. המיסיונרים הקימו מנזר בקרבת מרכז העיר כיום בשנת 1913. העיר נמצאת כשמונה ק"מ מצפון-מזרח לבון וכשלושה ק"מ דרום-מערבית לזיגבורג.
לעיר ברית ערים תאומות עם מבשרת ציון שבישראל.
בעיר שוכן אחד משני המשרדים המרכזיים של קרן קונראד אדנאואר.
ארגונים ממשלתיים

פיקוד מחוז מערב של המשטרה הגרמנית הפדרלית (Bundespolizei), מטה יחידה 9 (GSG-9) של משטרת הגבולות.
מטה הלוגיסטיקה של צבא גרמניה (Bundeswehr).
המוסד התעסוקתי לבטיחות בעבודה (Berufgenossenschaftliches Institut für Arbeitsschutz, BGIA).
סימפוניה

ערך זה עוסק בצורה מוזיקלית לתזמורת, המבוססת לרוב על ארבעה פרקים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סימפוניה (מיוונית: σῠν-, "סינ־" – יחד, φωνή, "פֿונֶה" – קול) היא צורה מוזיקלית לתזמורת, המבוססת לרוב על ארבעה פרקים. עד התקופה הקלאסית ציין המושג באופן רופף יצירות כלליות ליותר מכלי אחד. מהתקופה הקלאסית ואילך הכוונה בדרך כלל ליצירה תזמורתית בצורת סונאטה.
התפתחות הסימפוניה

השם "סימפוניה" נגזר מיוונית ופירושו הוא הצליל-יחד, כלומר דבר שיש בו מן הצירוף והתיאום של צלילים. בנוסף, השם נמצא כבר בספר דניאל:
כְּעַן הֵן אִיתֵיכוֹן עֲתִידִין, דִּי בְעִדָּנָא דִּי תִשְׁמְעוּן קָל קַרְנָא, מַשְׁרוֹקִיתָא, קַתְרֹס, שַׂבְּכָא, פְּסַנְתֵּרִין וְסוּמְפֹּנְיָה וְכֹל זְנֵי זְמָרָא.
משאר המילים הארמיות בפסוק זה אפשר להסיק, שה"סומפוניה" הנזכרת כאן הייתה כלי נגינה עתיק. בימי הביניים הגדירו בשם סינפוניה כל צירוף של צלילים – וכן חיבור ווקאלי רב-קולי.
התפתחות הסימפוניה > הסימפוניה הקדומה

באופרה הראשונה של יאקופו פרי, "אורידיצ'ה", שהוצגה בשנת 1600, נמצאת "סינפוניה" ל-3 חלילים. מונטוורדי כתב פרקי נגינה לתזמורת, כפתיחה לאופרה, וקרא להם "סינפוניות". ואילו שיץ, כתב "סימפוניות דתיות" (Symphoniae sacrae) לקולות עם כלי נגינה. גם יוהאן סבסטיאן באך נתן את השם הזה לאינוונציות תלת-קוליות שלו, ופה ושם לפתיחות של יצירות כליות, כמו אחת מהפרטיטות לצ'מבלו. בקונצ'רטו ה"אביב" שלו מתוך "ארבע העונות", אנטוניו ויוואלדי שואל מוטיבים מסינפוניה במערכה הראשונה של האופרה שלו Il Giustino שחוברה באותה שנה עם "ארבע העונות".
השם "סינפוניה" דבק לפרקי נגינה שהיו נוהגים להשמיע ולשלב בתוך הצגת מחזה, אורטוריה, או קנטטה במאה ה-17, ואפילו במאה ה-18. אז גם נפוץ השם "סינפוניה שלפני האופרה" כשם נרדף לפתיחה. במקביל, החלו בתקופה זו לייחד לה את צורתה האופיינית של הפתיחה האיטלקית של 3 פרקים: פרק מהיר, פרק איטי, פרק מהיר. היו גם סינפוניות בנוסח צרפתי במתכונת של פרק איטי, פרק מהיר, פרק איטי.
היידן קרא לסימפוניות הראשונות שלו בשם "פתיחות", והן מורכבות, כמו הסונאטות שלו משלושה פרקים, מפרק מהיר, פרק איטי, ופרק מהיר. הסימפוניות המאוחרות של היידן כמעט כולן פותחות במבוא איטי, ורק אחריו בא ה"אלגרו" (הפרק המהיר), הקשור עם המבוא הזה. ה"סימפוניה-פתיחה" הייתה מבוצעת לרוב בתזמורת-מיתרים. לפעמים נוספו גם כלי נשיפה לשם הגברת התזמורת וחיזוק צליליה בלבד, בלי להתחשב בהבדלי גוונים כלשהם. הטריו סונאטה והסימפוניה דומות, וההבדל ביניהן הוא אופי הביצוע: טריו סונאטה מיועדת לכלי סולו אחדים, ואילו הסימפוניה מיועדת לתזמורת.
הסימפוניה הקלאסית > מבנה הסמפוניה

פרקי הסימפוניה היו בנויים במבנים מקובלים: הפרק הראשון צורת סונאטה אלגרו, המבוססת על יחסים הרמוניים הקובעים את אורך הפרק ואופן התפתחותו. פרק במבנה א-ב-א, רונדו (א-ב-א-ג-א-ד וכו'), צורת וריאציות, פוגה וכו'.
מבנה הסימפוניה הקלאסית הוא כדלקמן:
פתיחה: אטית, הופיעה בחלק מן הסימפוניות של היידן, מוצרט ובטהובן.
חלק התצוגה (אקספוזיציה): תצוגת הנושא הראשון, גשר לנושא השני, נושא שני, קבוצת סיום.
חלק הפיתוח: מבוא לפיתוח, לב הפיתוח, מוביל חזרה, נקודת עוגב.
חלק המחזר (רפריזה): דומה במבנהו לתצוגה, אך מוביל את הפרק אל סיומה.
חלק הקודה: סוגר את הפרק.
פרק שני: בדרך כלל אטי ורגוע.
פרק שלישי: ריקוד במשקל משולש (מינואט), שהתפתח לכדי סקרצו, מהיר ומתוחכם יותר ומבנהו בדרך כלל א-ב-א.
פרק אחרון: היה כמעט תמיד הפרק המהיר והווירטואוזי ביותר, שמבנהו רונדו או צורת סונאטה.
בצורתה המגובשת במאה ה-18, מכילה הסימפוניה ארבעה פרקים:
פרק ראשון: החשוב והמפותח ביותר, הוא הקובע את אופייה של הסימפוניה כולה. הוא כתוב בצורת סונאטה, ולעיתים קרובות נלווה אליו מבוא איטי.
פרק שני: איטי ולירי. בצורתו הוא חופשי יותר, והמחבר רשאי להשתמש בצורת הסונאטה המדויקת, אך גם להימנע מכך. צורות אופייניות אחרות הן צורת הסונאטה ללא פיתוח, ונושא עם וריאציות.
פרק שלישי: לרוב, ריקוד. מהסוויטה "הושאל" לכאן המינואט. בטהובן היה הראשון שהחליף את המינואט בסקרצו, שהחל את דרכו כמינואט מהיר והפך לז'אנר עצמאי.
פרק רביעי (ואחרון): מהיר ואופיו לרוב קל ומשעשע. גם כאן המלחין לא מוגבל והוא יכול לשוות לפרקו זה צורת סונאטה או ואריאציות. על כל פנים, הצורה הנפוצה ביותר היא צורת רונדו-סונאטה, שהיא תת-סוג של צורת הסונאטה הרגילה; הנושא הראשון בדרך כלל קצר, סימטרי וריקודי, והוא חוזר שוב לפני הפיתוח כך שמתקבל מבנה המזכיר את מבנה הרונדו. עד סוף התקופה הקלאסית היה הפרק האחרון על פי רוב הקצר והקליל ביותר (סימפוניית "יופיטר" של מוצרט היא אחד מיוצאי-הדופן המוכרים): בין מאפייני התקופה הרומנטית היה מעבר הדגש הדרמטי מן הפרק הראשון אל האחרון.
כבר בסימפוניה הראשונה של בטהובן מורגשת הנטייה להעביר את מרכז הכובד אל הפרק האחרון, והרצון לתת לו פתרון לבעיות והרעיונות שהתעוררו בפרקים הקודמים. בתקופת הרומאנטיקה מקבלת הסימפוניה אופי אינדיבידואלי יותר, בהתאם לרוח התקופה. ענף מיוחד באומנות הסימפוניה היא פואמה סימפונית, השייכת לסוג המוזיקה התוכניתית המובהקת.
הסימפוניה הקלאסית > מלחינים בולטים

יוזף היידן:
"אבי הסימפוניות"; ב-104 הסימפוניות שלו ניכר טיפול מתמיד בפיתוח הצורה והמבנה של הסימפוניה, וטיפוח שאינו פוסק מניסויים ושכלולים בשטח הדינמיקה והגיוון התזמורתי. בעיקר, נודעת להיידן חשיבות רבה בשטח המוטיבים.
וולפגנג אמדאוס מוצרט:
אצל מוצרט, כמו אצל היידן, מוביל קו התפתחות ושיכלול. בולטת השפעתו של באך, הניכרת בעיקר במבנה הפוליפוני שבפיתוח המוטיבים. בולטת התקדמות בשטח התזמור. כל כלי נגינה בא להוסיף גוונים לאפקט הכללי.
לודוויג ואן בטהובן:
בטהובן העלה את הסימפוניה לשיאים גבוהים ביותר, ובצורה זו שפיתח לפי כוחו היוצר, השכיל לצקת ולמזג בה שפע של חומר מלודי והרמוני הנחשב לאיכותי מאוד במוזיקה הקלאסית. רגשות-אנוש עמוקים ודרמטיים ביותר עד לידי טראגיות גורלית. טכניקה אינסטרומנטלית משוכללת; דינמיקה עשירה בעלת מתחים גבוהים, המתבטאת בייחוד בתהליכי פיתוח המוטיבים שלו. בין השאר פיתח ושיכלל בטהובן (אף כי טכניקה זו קיימת כבר אצל היידן) את המעבר הרציף בין פרקים, טכניקה השאולה מן האופרה ומוסיפה דרמה ומתח למוזיקה. כך, למשל, בסימפוניה החמישית הפרק השלישי מחובר באופן רציף לרביעי, ובסימפוניה השישית מחוברים שלושת הפרקים האחרונים.
הסימפוניה המודרנית > התקופה הרומנטית

במאה ה-19 השתחררה הסימפוניה בהדרגה, בדומה לצורת הסונאטה בכלל, מצורתה הקלאסית הקבועה. ברהמס המשיך במידה רבה את דרכו של בטהובן והיו אף שכינו את הסימפוניה הראשונה שלו בשם הסימפוניה העשירית של בטהובן, למורת רוחו של המלחין. שוברט ואחרים שימרו במידה רבה את מבנה הסימפוניה הקלאסית, אך מבנה זה הלך והתפתח, שינה צורה ואופי. בראהמס ושומאן (ובעקבותיהם סזר פרנק) ערכו ניסיונות בפרקים אמצעיים המשלבים בין הפרק האיטי ופרק הסקרצו. הסימפוניה הפנטסטית של הקטור ברליוז היא יצירה תוכניתית, שהמבנה שלה חורג לחלוטין ממבנה הסימפוניה הקלאסית. סן-סנס כתב סימפוניה לעוגב (השלישית שלו) ו"הסימפוניה הספרדית" של לאלו היא למעשה קונצ'רטו לכינור.
הסימפוניה היחידה של סזר פרנק כתובה במבנה מחזורי, כשאותו נושא חוזר ומופיע בכל אחד משלושת פרקיה. לקראת סוף המאה כתב גוסטב מאהלר את הסימפוניה השנייה שלו, הכוללת שירת סולו בפרק הרביעי שלה ומקהלה עם זמרות סולו בפרק הסיום (בדומה למה שעשה בטהובן בסימפוניה התשיעית, הכוראלית שלו) וכל המבנה שלה חדשני ומשוחרר ממבנה הסימפוניה הקלאסית. כך המשיך לשלב מקהלה או סולנים בסימפוניות השלישית והרביעית שלו. מאהלר גרס, כי הסימפוניה "כמוה כעולם: היא חייבת לחבוק הכל" ואכן הסימפוניות שלו נועדו לבטא רעיונות פילוסופיים מעמיקים ותזמורן כלל כלים, שלא נראו עד אז בתזמורת הקונצרטית, כמו מנדולינה וגיטרה, נוסף לשירת סולו ומקהלה ביצירותיו.
הסימפוניה המודרנית > המאה העשרים

המאה העשרים הביאה עמה את שבירת כל המוסכמות והמבנים. כך גם בסימפוניות. בעוד שיש סימפוניות מודרניות שמכבדות את המבנה הרומנטי, יצירות של שוסטקוביץ', שטראוס ואחרים, ישנן גם סימפוניות רבות שלא נשמעות להן.
איגור סטרווינסקי כתב את סימפוניית תהילים לתזמורת ומקהלה, בשלושה פרקים בסגנון מינימליסטי, המשלב בין מוזיקה כנסייתית עתיקה לפראות בנוסח פולחן האביב. הסימפוניה השלישית של ליאונרד ברנשטיין, "קדיש", לתזמורת, מקהלה מעורבת, מקהלת ילדים, זמרת סופרן וקריינית, היא קריאת תיגר של האדם על אלוהיו.
הערות שוליים

↑  פ. ע. גרדנוויץ, "עולם הסימפוניה", עמ' 61
↑  גרדנוויץ, שם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553672905171  BnF: cb12144214n (data)  GND: 4055087-4  LCCN: sh85131473  NDL: 00566494  NKC: ph126358
סלע משה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  אתר צלילה לנופש
 מיקום
 מדינה:  ישראלישראל
 מיקום:  אילת 
 
סלע משה הוא אתר צלילה במפרץ אילת. עומקו המרבי של האתר עומד על 8 מטרים.
אודות האתר

אתר הצלילה סלע משה סלע הוא בלט אלמוגים הגדל מהקרקעית הים (עומק מקסימלי של 8 מטרים) ועולה עד קרוב לגובה לפני המים.
סלע משה הוא בלט האלמוגים הגדול ביותר במפרץ אילת.
הבלט הוא חלק שמורת חוף האלמוגים, לכן הגישה אליו היא דרך השמורה ומחויבת בהדרכה של פקח רשות הטבע והגנים.
הערות שוליים

↑  reef knoll, Oxford Reference (באנגלית)
סלובקים

| --- | --- |

תפוצת הסלובקים ברחבי העולם
 אוכלוסייה
 6–7 מיליון
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 סלובקיה סלובקיה: 5,462,234   ארצות הברית ארצות הברית: 797,764   צ'כיה צ'כיה: 100,000–400,000   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת: 85,000   קנדה קנדה: 72,290   סרביה סרביה: 52,750   אוסטריה אוסטריה: 35,450   הונגריה הונגריה: 29,794   גרמניה גרמניה: 25,200   צרפת צרפת: 23,000   ברזיל ברזיל: 17,200   רומניה רומניה: 17,226   איטליה איטליה: 15,000   אוסטרליה אוסטרליה: 12,000   אירלנד אירלנד: 10,801   אוקראינה אוקראינה: 6,397   קרואטיה קרואטיה: 4,712   נורווגיה נורווגיה: 4,000   בלגיה בלגיה: 4,000   טורקיה טורקיה: 3,600   ארגנטינה ארגנטינה: 3,500   דנמרק דנמרק: 3,000   צ'ילה צ'ילה: 2,300   פולין פולין: 2,000   שוודיה שוודיה: 2,000   רוסיה רוסיה: 2,000   הולנד הולנד: 1,800   ספרד ספרד: 1,600   יוון יוון: 1,000   אורוגוואי אורוגוואי: 1,000   דרום אפריקה דרום אפריקה: 800   קולומביה קולומביה: 100
 שפות
 סלובקית
 דת
 הרוב: נצרות קתולית, נצרות פרוטסטנטית, נצרות אורתודוקסית
סלובקים, או העם הסלובקי (בסלובקית: Slováci), הוא מונח המתייחס לאזרחי סלובקיה, לאנשים שמוצאם מסלובקיה ומזוהים עם ההיסטוריה, התרבות ודוברים את השפה הסלובקית. מוצאם של הסלובקים הוא מהגזע הסלאבי.
אטימולוגיה

מקור השם "סלובקים" הוא מהמילה "סלובנין", שמם הקודם של הסלאבים והחל מהמאה ה-14 נקראו "סלובקים".
היסטוריה

הסלובקים החלו להתיישב בסלובקיה במאה ה-5 והחלו להתאגד בצורה שבטית. שמות השבטים אינם ידועים, עקב העדר מקורות כתובים אודותם. לפי אברס, במאה ה-7 החלו השבטים להתאגד לקבוצה גדולה יותר על מנת לספק הגנה אחת על השנייה.
הערות שוליים

↑  דירוג אוכלוסייה - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-25 ביוני 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548517905171  BnF: cb11956425s (data)  GND: 4055298-6  LCCN: sh85123496  NARA: 10645569  NDL: 01082866  NKC: ph118089
סלסטינוס הראשון

האפיפיור סלסטינוס הראשון (בלטינית: Caelestinus I; נפטר ב-26 ביולי 432) נבחר לכהן כאפיפיור לאחר פטירת קודמו, בוניפקיוס הראשון. כיהן בתפקיד מ-10 בספטמבר 422, וכיהן עד מותו. כהונתו של סלסטינוס התאפיינה רבות במאבק בכפירה.
ביוגרפיה

סלסטינוס נולד ברומא כרומאי. פרטים מועטים ידועים אודות ילדותו. ידוע כי שמו של אביו היה פריסקוס, וכי התגורר זמן מה במילאנו עם אמברוזיוס הקדוש. מסמך משנת 416 שנכתב עבור האפיפיור אינוקנטיוס הראשון מציין כי נשא את התואר "דיאקון".
מסורות מייחסות מספר תפילות נוצריות לסלסטינוס, אף שהתפילות אינן מציינות זאת במפורש. סלסטינוס לא נכח בועידת אפסוס הראשונה בשנת 431, אולם שלח את עמדתו בכתב לוועידה, ונותרו עד היום מספר מכתבים ששלח להגמונים של אפריקה, איליריה, תסלוניקי ונרבון.
סלסטינוס יצא נגד הפלגיאניזם, ושלח את פלדיוס לכהן כהגמון באירלנד בשנת 431 במטרה לנצר את האי (לימים פטריק הקדוש המשיך במלאכתו של פלדיוס).
סלסטינוס יצא נגד המינות הנובאטיאנית ברומא, אסר את ההגמון הנובאטיני ורדף את המאמינים במינות זו.
סלסטינוס נפטר ב-26 ביולי 432 ונקבר בבית הקברות שלצד ויה סאלאריה ברומא, אולם גופתו הועברה לבזיליקת סנטה פרסדה.
לימים הוכרז סלסטינוס כקדוש נוצרי. יום חגו הוא 6 באפריל בכנסייה הקתולית, ו-8 באפריל בכנסיות המזרחיות.
ביאורים

↑  או ב-1 באוגוסט
הערות שוליים

↑  "Shea, John Gilmary. "Celestine I", Little Pictorial Lives of the Saints, Benziger Brothers: New York, 1894".
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: בוניפקיוס הראשון | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: סיקסטוס השלישי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007397416305171  BnF: cb13526759w (data)  GND: 119222701  ISNI: 0000 0000 7821 9695  LCCN: nr97010294  NKC: skuk0002054  ULAN: 500355708  VcBA: 495/53049  VIAF: 89775553   WorldCat (עם VIAF): 89775553
סלע טת'ר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי דרווין 
 קואורדינטות:  79°40′00″S 156°09′00″E﻿ / ﻿79.6667°S 156.15°E﻿ / -79.6667; 156.15
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיסלע טת'ר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיסלע טת'ר
 
סלע ת'טר (באנגלית: Tether Rock; מילולית: "סלע הקולר" או "הסלע הקשור") הוא צוק סלע בולט המצוי 1.9 קילומטרים צפונית לרכס לינדסטרום בהרי דרווין שבאנטארקטיקה.
הצוק מסמל את קצהו הצפוני של מדרון הקרח אקסס, המשמש מעבר דרך מפל הקרח סירקל לקרחון דרווין העליון.
היסטוריה > מקור השם

הסלע נקרא בשם זה, בשל היותו מחובר או קשור לרכס לינדסטרום במתלול קרח, דמוי קולר.
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
| אתרים בהרי דרווין |
| --- | --- | --- |
| הרים | אליס • אש • פרידמן |  |
| רכסים ורמות | האסקל • טנטאקל • לינדסטרום • מידנייט • סמית' • קולוסיאום • קומיוניקיישן • קנט |  |
| גבעות | מטאוריט • ריצ'רדסון |  |
| מדרונות | אקסס |  |
| מצוקים | ג'אנקשן • דנקן • סלע טת'ר • קולוסאום |  |
| עמקים | אקסודוס • ארנת איילנד • גרנט • הייל • ולמן • מאצ'מור • מקקי • קוננט |  |
| מישורים | מישור ונטייג' |  |
| קרחונים | אוברטרן • אקסודוס • גרין • דרווין • הת'רטון • מקלירי |  |
| נונאטאקים | מייסון |  |
| מפלי קרח | סירקל • פרבל |  |
| קרקסים קרחוניים | קורל |  |
סלקאס

| --- | --- |
סמל סלקאססמל סלקאס

 מדינה:  ליטא ליטא
 מחוז:  אוטנה
 מחוז משנה:  זרסאי
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  499 (2011)
 קואורדינטות:  53°34′N 26°8′E﻿ / ﻿53.567°N 26.133°E﻿ / 53.567; 26.133
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ליטא מוגדלת) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד סלקאס(למפת ליטא רגילה) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד סלקאס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סלקאס (בליטאית: Salakas; בפולנית: Sołoki, סולוקי; ביידיש: סאַלאָק) היא עיירה קטנה במחוז המשנה זרסאי במחוז אוטנה שבליטא, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

סלקאס נזכרת לראשונה בשנת 1387, ובשנת 1496 נבנתה בה כנסייה ראשונה. בין מלחמות העולם שכנה העיירה בסמוך לגבול הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי סלקאס

בשנת 1897 נמנו בעיירה 1,582 יהודים. בין מלחמות העולם חיו בה כ-200 משפחות יהודיות, ופעל בה בית ספר עברי. עם סיפוח ליטא לברית המועצות ביוני 1940 נאסרה הפעילות הציונית ביישוב.
ב-29 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו חייבו את יהודיה בענידת טלאי צהוב, והטילו עליהם הגבלות תנועה. בד בבד, נלקחו יהודי העיירה לעבודות כפייה אצל הליטאים תושבי המקום.
ב-2 באוגוסט 1941 רוכזו כל יהודי העיירה ביער סונגרד הסמוך אליה, ושם כ-150 מהם נרצחו. יתר היהודים הושבו לעיירה, ורוכזו בה בגטו. ב-26 באוגוסט 1941 הוצעדו כל יושבי הגטו שבעיירה כ-10 ק"מ ממנה, ורוכזו עם יהודים נוספים מהסביבה במתחם מוקף גדר תיל. למחרת רצחו הליטאים את 2,569 היהודים שהיו באתר.
סלובקיה במשחקים הפאראלימפיים

הרפובליקה הסלובקית השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בלילהאמר (1994), אולימפיאדת החורף הראשונה שהתקיימה לאחר פירוק צ'כוסלובקיה. מאז, משתתפת סלובקיה במשחקי הקיץ ובמשחקי החורף כבדרך קבע.
מדליות לפי אולימפיאדה > משחקי הקיץ

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) | 2 | 4 | 5 | 11 |
| המשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) | 3 | 5 | 5 | 13 |
| המשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) | 5 | 3 | 4 | 12 |
| המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008) | 2 | 1 | 3 | 6 |
| המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) | 2 | 1 | 2 | 5 |
| המשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) | 5 | 3 | 3 | 11 |
| המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020) | 5 | 2 | 4 | 11 |
| סה"כ | 24 | 21 | 25 | 70 |
מדליות לפי אולימפיאדה > משחקי החורף

| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המשחקים הפאראלימפיים לילהאמר (1994) | 0 | 3 | 2 | 5 |
| המשחקים הפאראלימפיים נאגנו (1998) | 0 | 6 | 4 | 10 |
| המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002) | 0 | 3 | 6 | 9 |
| המשחקים הפאראלימפיים טורינו (2006) | 0 | 1 | 1 | 2 |
| המשחקים הפאראלימפיים ונקובר (2010) | 6 | 2 | 3 | 11 |
| המשחקים הפאראלימפיים סוצ'י (2014) | 3 | 2 | 2 | 7 |
| המשחקים הפאראלימפיים פיונגצ'אנג (2018) | 6 | 4 | 1 | 11 |
| המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2022) | 3 | 0 | 3 | 6 |
| סה"כ | 18 | 21 | 22 | 61 |
ראו גם

סלובקיה במשחקים האולימפיים
סלובקיה במשחקים האולימפיים לנוער
סנט (מטבע)

חצי סנט אנגלי
סנט (באנגלית: Cent) הוא יחידת מטבע שערכה הוא החלק המאה (מאית) של יחידת המטבע הבסיסית. המונח סנט מתייחס גם לסכום שערכו הוא חלק המאה של המטבע וגם למטבע בעל אותו ערך.
מקור השם הוא במילה הלטינית סנטום (Centum), שפרושה מאה.
השם סנט נהוג בעיקר במדינות דוברות אנגלית. בשפות אחרות יש שמות מאותו מקור: סנטאבו בספרדית (וגם סנטימו או סנטיסימו), סנטים בצרפתית, צ'נטזימו באיטלקית ועוד.
בעשור השני של המאה ה-21 עלתה עלות ייצורו של סנט אמריקאי בצורה חדה, עד כדי ספקות בכדאיות הייצור.
ראו גם

סנט (מטבע אמריקני)
הערות שוליים

↑  פלויד נוריס, כמה עולה לייצר סנט? יותר מסנט, באתר הארץ, 25 באפריל 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4335697-7 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סם צ'אן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינות באגן הניקוז:  הרפובליקה העממית של סין 
 
נהר סם צ'אן חוצץ בין שטחה המרכזי של הרפובליקה העממית של סין להונג קונג
סם צ'אן או נהר שנג'ן (בסינית 深圳河) הוא נהר הזורם בצפון חצי האי קאולון, הונג קונג. הנהר משמש כגבול טבעי בין האי לסין עצמה.
נהר זה כמו שאר שטח הטריטוריות החדשות שבהונג קונג, הוחכר לבריטים בשנת 1860 בועידת פקין עד שנת 1997 אז הושב לשלטון סיני. הוא שוכן בצדה המערבי של העיר שנג'ן ומקורו הוא נהר הווטונג שאן.
ביאור

↑  "סם צ'אן" הוא ההגית השם בקנטונזית,  "שֶׁנְגֶ'ן חֶה" הוא התעתוק ממנדרינית תקנית
סדפקאר מהמט אגה

המסגד הכחול של הסולטן אהמט הראשון באיסטנבול, שתוכנן על ידי האדריכל סדפקאר מהמט אגה
מימאר סדפקאר מהמט אגה ביצ'אקצ'יו (בטורקית: Mimar Sedefkar Mehmed Ağa Biçakçiu,‏ בערך 1540–1617) היה אדריכל עות'מאני, ממוצא אלבני, מפורסם כמתכנן של המסגד הכחול (סולטאן אהמט ג'אמי) של הסולטן אהמט הראשון באיסטנבול.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

מהמט אגה נולד בסביבות 1540. לפי הביוגרף שלו, ג'אפר אפנדי, היה ממוצא אלבני, יליד העיר אלבסן. הוא היה ככל הנראה צאצא למשפחת ביצ'קצ'יו. על מוצאו מאלבסן דיווח גם אווליה צ'לבי בספרו "Seyahatnâme".
הגיע לאיסטנבול בשנת 1562-1563 והיה למשך שנה חייל במשמר של הסולטן סולימאן המפואר הוא שירת בגן הפרטי חסבהצ'ה של הרמון הסולטן. עשה שש שנות חניכות (acemioğlan)  בבית הספר אנדרון והשתלם במוזיקה העות'מאנית, באמנות ובגאומטריה. הוא למד והתפרנס מעיבוד פנינים וצדף ולכן כונה "סדפקאר", כלומר "העובד בצדף".