stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אומברטו השני, מלך איטליה
הערות שוליים

↑  א. ניב, קשייו של מחותן, מעריב, 21 במאי 1959
↑  פטפוטי קיץ איטלקיים, על המשמר, 22 ביולי 1966
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
אומברטו השני, מלך איטליה   בית סבויה   נולד:15 בספטמבר 1904 מת:18 במרץ 1983
| ויטוריו אמנואלה השלישי | ממלכת איטליה   1946 | ביטול המלוכה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568594805171  BnF: cb12053378z (data)  GND: 119442922  ICCU: CFIV043997  ISNI: 0000 0001 1025 5101  LCCN: n79038457  NARA: 76193887  NTA: 344094960  SNAC: w6k088vn  SUDOC: 059071540  VcBA: 495/75554  VIAF: 41859462   WorldCat (עם VIAF): 41859462
איטורופ

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  ים אוחוצק, Yekaterina Strait, מצר פריס, האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  45°02′00″N 147°37′00″E﻿ / ﻿45.033333333333°N 147.61666666667°E﻿ / 45.033333333333; 147.61666666667
 שטח:  3,166.64±0.01 קילומטר רבוע
 אורך:  200 קילומטר
 רוחב:  27 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  רוסיה 
 אוכלוסייה:  6,799 (2021)
 אזור זמן:  UTC+12
 עיר ראשית:  Kurilsk 
 על שם:  הפרלמנט של הולנד 
  (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט איטורופ(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט איטורופ
 
מפת האי
איטורופ (ברוסית: Итуру́п; ביפנית: 択捉島; באיינו: エトゥオロプシリ) הוא אי בים אוחוצק מקבוצת האיים הקוריליים הדרומיים, האי הגדול ביותר והצפוני ביותר בקבוצה זו. האי מוחזק כיום בידי רוסיה, אך יפן טוענת לריבונות עליו, כמו על שאר האיים הקוריליים הדרומיים. שמו בא משפת האיינו, ומשמעותו היא מקום בעל כפים רבים.
היסטוריה

תושביו הראשונים של האי היו בני האיינו, אך ברבות השנים התיישבו באי הן רוסים בסוף המאה ה-18 והן יפנים בשנת 1800, אשר הציבו בו חיל מצב באתר שעליו שוכנת העיירה קורילסק כיום. בשנת 1855 ויתרה רוסיה על האי ליפן במסגרת חוזה שימודה.
ב־26 בנובמבר 1941 יצא צי נושאות מטוסים ממפרץ הִיטוֹקַאפּוּ בחופו המזרחי של האי לכיוון המתקפה על פרל הארבור. ב־1945, בשלהי מלחמת העולם השנייה, נכבשו האיים הקוריליים על ידי ברית המועצות במבצע סערת אוגוסט, ותושביו היפנים של האי גורשו ליפן גופא. מאז טוענת יפן לריבונות על האיים הדרומיים, אף שוויתרה על דרישתה לריבונות על האיים הקוריליים במסגרת חוזה סן פרנסיסקו. לאחר התפרקות ברית המועצות עברה השליטה באי לידי רוסיה. כיום האי שייך מנהלית לראיון קורילסקי שבמחוז סחלין
לפי נתונים יפניים, בשנת 1943 התגוררו באי כ־10,000 תושבים. בשנת 2007 מנתה אוכלוסיית האי כ־6,300 נפש.
גאוגרפיה

האי שוכן בין שני האיים אורופ וקונאשיר. מצר הים המפריד בינו לבין אורופ נקרא מצר פריס, על שם מגלה הארצות ההולנדי מארטן חריטס פריס, האירופאי הראשון שתועד חוקר את האזור.
שטחו של האי 3,139 קמ״ר והוא מכיל מסיבים געשיים ורכסי הרים, כאשר רצף של 12 הרי געש מצפון־מזרח לדרום־מערב יוצרים את המתאר הכללי של האי. הגבוה בהרים אלה הוא סטוקפ, הנמצא בחלקו המרכזי של האי ומתנשא לגובה של 1,634 מ'. חופיו של האי עשויים צוקים תלולים. הצמחייה בו כוללת בעיקר עצים מחטניים ונשירים.
אימפריית סונגהאי

| --- | --- |

 
 אימפריית סונגהאי בשנת 1500 לערך
 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 שפה נפוצה:  סונגהאי 
 עיר בירה:  גאו
 גאוגרפיה
 יבשת:  אפריקה
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך:  1340
 פירוק:   
 תאריך:  1591
 ישות קודמת:  אימפריית מאלי
 שטח בעבר:  1,400,000 קמ"ר קמ"ר (נכון ל־1500)
 דמוגרפיה
 דת:  אסלאם
 שונות
 
 
אימפריית סונגהאי הייתה מדינה במערב אפריקה אשר מתחילת המאה ה-15 ועד לסוף המאה ה-16 הייתה אחת מהאימפריות האפריקאיות הגדולות ביותר אי פעם. האימפריה נשאה את שמה של הקבוצה האתנית השולטת סונגהאי ובירתה הייתה גאו, שחלשה על מדינה קטנה מהמאה ה-11. לב האימפריה שכן במקום עיקולו של נהר הניז'ר, במדינות ניז'ר ובורקינה פאסו. הסונגאי יישבו את גאו בשנת 800 לערך. ב-1340 ניצלה המדינה את חולשתה של אימפריית מאלי, וביססה את עצמאותה. לאחר שסכסוכי ירושה העמיקו את המשבר במאלי הצליחה אימפריית סונגהאי להרחיב את שטחה מערבה לאורך הסאהל. ב-1591 הובסה האימפריה על ידי מרוקו בהנהגת אחמד אל-מנסור והיא התמוטטה.
לקריאה נוספת

Hunwick, John, Timbuktu & the Songhay Empire: Al-Sa'Di's Ta'Rikh Al-Sudan Down to 1613 and Other Contemporary Documents, Leiden: Brill, 1988.
אילנד

ערך זה עוסק בסוג אנטילופה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| אילנד |
| --- | --- |
 אילנד מצוי
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: פרים
סוג:: אילנד
מינים
 אילנד ענק  אילנד מצוי
שם מדעי
 Taurotragus ‏וגנר, 1855

אילנד, קאנה או בּוֹנְגּוֹ (שם מדעי: Taurotragus) הוא סוג של אנטילופה ממשפחת הפרים שמקורו באזורי סוואנה באפריקה. לאילנד שני מינים: אילנד מצוי ואילנד ענק. האילנד הוא הגדול שבאנטילופות של אפריקה, עם זכרים במשקל שנע לרוב בין 600–800 ק"ג ונקבות במשקל שבין 400–600 ק"ג.
בישראל משתמשים באילנד לסילוק צמחייה מאזורים ביטחוניים רגישים מסביב לבסיסים צבאיים ובגבול עם לבנון. בשר האילנד מכיל אחוז גבוה יותר של חלבון ואחוז נמוך יותר של שומן מבשר בקר. בנוסף, חלב האילנד מכיל אחוז גבוה מאוד של סידן. אולם למרות זאת, האילנד אינו משמש לאכילה בקנה מידה נרחב.
את הכנסת האילנד בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20, בתיאום עם צה"ל, יזם יגאל סלע, מראשוני החברה להגנת הטבע, אחרי שפרש מהחברה ב-1974 ועבר לעבוד במסגרת קק"ל.
מיון

סוג אילנד (Taurotragus )
מין אילנד ענק (Taurotragus derbianus )
תת-מין אילנד ענק מערבי (Taurotragus derbianus derbianus)
תת-מין אלנד ענק מזרחי (Taurotragus derbianus gigas)
מין אילנד מצוי (Taurotragus oryx )
תת-מין אילנד מצוי זמביה (Taurotragus oryx livingstonei)
תת-מין אילנד מצוי קייפ (Taurotragus oryx oryx)
תת-מין אילנד מצוי מזרחי (Taurotragus oryx pattersonianus)
הערות שוליים

↑  בּוֹנְגּוֹ במילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  אלי אשכנזי, הנשק הסודי של צה"ל בצפון: אנטילופות מסוג אילנד, באתר הארץ, 25 בינואר 2009
↑   נעה שפיגל, בשנות ה-80 הוכנסו חיות בר לבסיסי צה"ל כדי למנוע שריפות. זה לא עבד, אבל הן עדיין שם, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אדמונד מורל

| --- | --- |

 לידה:  10 ביולי 1873 פריז, צרפת 
 פטירה:  12 בנובמבר 1924 (בגיל 51) Bovey Tracey, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  Golders Green Crematorium 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד
 השכלה:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 
אדמונד דנה מורל (באנגלית: Edmund Dene Morel;‏ 10 ביולי 1873 - 12 בנובמבר 1924) היה עיתונאי, סופר, פציפיסט ופוליטיקאי בריטי.
כפקיד צעיר בחברת הספנות "אלדר דמפסטר", צפה מורל במטען הרב של גומי שיובא מקונגו בזמן שרק כלי נשק נשלחו בתמורה. הוא הסיק, בצדק, כי הגומי מופק בכפייה מהאוכלוסייה האפריקאית. הוא החל לנהל מבצע לחשיפת ההתעללויות הקשורות לאיסוף הגומי. בשיתוף פעולה עם רוג'ר קייסמנט הוביל מוריל קמפיין נגד עבדות במדינת קונגו החופשית, הקים את ה"אגודת לרפורמות בקונגו" ואת העיתון "הדואר המערבי-אפריקאי". בעזרת אישים מפורסמים כמו ארתור קונאן דויל ומארק טוויין, התנועה לחצה בהצלחה על המלך הבלגי ליאופולד השני להעביר את קונגו לממשלת בלגיה.
מורל מילא תפקיד משמעותי בתנועה הפציפיסטית הבריטית במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1917 הוא נכלא למשך שישה חודשים על פעילותו נגד המלחמה, שהשפיעה באופן על בריאותו. לאחר המלחמה הוא ערך את כתב העת "Foreign Affairs", ובאמצעותו מתח ביקורת חריפה על מה שהוא החשיב לתוקפנות צרפתית והתייחסות לא נכונה למעצמות המרכז המובסות. כחלק ממסע הבחירות שלו נגד הצרפתים, הוא הפך לתומך האנגלי החשוב ביותר בקמפיין Black Shame הגזעני, שהאשים את הכוחות הצרפתים השחורים בהתפרעות נגד אוכלוסיית הריין הכבושה.
מורל נבחר לפרלמנט בשנת 1922 כמועמד מפלגת הלייבור, כבש את מקומו של וינסטון צ'רצ'יל ונבחר מחדש ב -1924. מורל שיתף פעולה באופן הדוק עם ראש הממשלה העתידי רמזי מקדונלד ונחשב כמועמד לתפקיד שר החוץ, אם כי בסופו של דבר הוא פעל רק כיועץ לא רשמי לממשלת מקדונלד.
רקע

מורל נולד בפריז. אביו, אדמונד מוריל דה וויל, היה עובד מדינה צרפתי. אמו אמלין דה הורן הייתה ממשפחת קווייקרים אנגלית. אדמונד נפטר כשבנו היה בן ארבע ולא השאיר פנסיה. משפחת בעלה דחתה את האלמנה ובנה. כתוצאה מכך, אמליין החליפה את שמה לדוויל וגידלה את בנה בכוחות עצמה. כדי להוציא את בנה מהשפעת הבעיות המשפחתיות, היא עבדה כמורה כדי שתוכל לשלוח אותו לפנימייה. הוא למד בשני בתי הספר- אחד באיסטבורן ובהמשך בבית הספר המודרני בבדפורד.
כאשר אמלין דוויל חלתה בשנת 1888, הכסף עבור דמי הלימוד כבר לא היה זמין ואדמונד נאלץ לחזור לפריז לעבוד כפקיד בנק. הוא הצליח להעביר את אמו בחזרה לבריטניה בשנת 1891. חמש שנים אחר כך הוא הגיש בקשה להתאזרחות כבריטי והחליף את שמו.
הוא התחתן עם מרי ריצ'רדסון באותה שנה. נולדו להם חמישה ילדים. בתו סטלה התחתנה עם היועץ הפוליטי הפולני ג'וזף רטינגר בשנת 1926. נולדו להם שתי בנות.
אקטיביזם בקונגו > תגליות בחברת הספנות

בשנת 1891 השיג מורל משרת פקידות בחברת הספנות "אלדר דמפסטר" בליברפול. כדי להגדיל את הכנסותיו ולפרנס את משפחתו החל מורל משנת 1893 לכתוב מאמרים נגד מדיניות האפליה הכלכלית הצרפתית, מה שפגע בעסקיה של חברת הספנות. הוא היה ביקורתי כלפי משרד החוץ על כך שאינו תומך בזכויותיהם של אפריקאים תחת שלטון קולוניאלי. חזונו על אפריקה הושפע מספריה של מרי קינגסלי, מטיילת וסופרת אנגליה, שהפגינה אהדה לעמים אפריקאים וכבוד לתרבויות שונות, שהיו נדירות מאוד בקרב האירופאים באותה תקופה.קבוצות כמו "אגודת ההגנה על האבוריג'ינים" כבר החלו להפיץ פרסומים נגד זוועות לכאורה בקונגו.
לחברת הספנות, היה חוזה משלוחים עם מדינת קונגו החופשית - בקו בין אנטוורפן לעיר בומה ליד שפך נהר הקונגו. בגלל ידיעותיו בצרפתית, נשלח מורל לעיתים קרובות לבלגיה, שם הצליח לראות בחברת הספנות, את החשבונות הפנימיים של הסחר עם קונגו. הוא הבין שהאוניות שעזבו את בלגיה לקונגו נושאות רק נשק, שרשראות, אמצעי חבלה וחומרי נפץ, אבל לא העבירו לאפריקה סחורות אזרחיות. בעוד שהספינות שהגיעו מקונגו, חזרו מלאות במוצרים כמו גומי גולמי ושנהב. גילוי זה הביא אותו למסקנה כי מדיניותו של המלך הבלגי ליאופולד השני הייתה נצלנית וסוג מסוים של עבדות. לפי הסופר אדם הוכשילד, מסקנותיו של מורל היו נכונות - שווי הסחורה שהגיעה ממדינת קונגו החופשית היה פי חמישה יותר מהסחורה שהגיעה מאירופה. והפער הכלכלי הזה נוצר מניצול האוכלוסייה הקונגוליזית באמצעות מעשי זוועה בכוח.
מורל שוחח על הפערים עם ראש קו הספנות, שהגיב בקור רוח ובביטול. החברה הציעה במהרה למורל קידום בארץ אחרת, בתמורה לשתיקתו. מורל סירב ועזב את החברה בשנת 1901 כדי להיות עיתונאי במשרה מלאה.
אקטיביזם בקונגו > עיתונאות ואיגוד הרפורמות בקונגו

בשנת 1900 הפיח מורל רוח חיים חדשים במערכה נגד מדינת קונגו (מערכה שהתחילה עשור קודם לכן על ידי ג'ורג' וושינגטון ויליאמס האמריקני) דרך סדרת מאמרים המפרטת את תגליותיו על חוסר האיזון בסחר במדינת קונגו. המידע הפנימי שלו הפך לרב עוצמה נגד הניצול. בשנת 1903 הוא ייסד עיתון משלו, "הדואר המערב אפריקני", בשיתוף פעולה עם ג'ון הולט, איש עסקים וחברה של מרי קינגסלי, שחשש ששיטות מדינת קונגו החופשית תיושמנה גם בשאר המושבות המערב אפריקה. העיתון זכה לגיבוי כספי ראשוני מסר אלפרד לואיס ג'ונס, מעסיקו לשעבר של מורל בחברת הספנות, ככל הנראה בניסיון אחרון למתן את ביקורתו של מורל על החברה. אולם ג'ונס הפסיק במהרה את תמיכתו. מורל פרסם מספר עלונים וספרו הראשון, "ענייני מערב אפריקה". דו"ח רוג'ר קייסמנט מ -1904 אישר את האשמותיו של מורל.
בשנת 1903, בלחץ הקמפיין של מורל, קיבל בית הנבחרים הבריטי החלטה שמוחה על הפרות זכויות אדם בקונגו. לאחר מכן, הקונסול הבריטי בקונגו, רוג'ר קייסמנט, נשלח על ידי משרד החוץ לבדיקת הנושא. קייסמנט נדהם מעדויות הזוועה שגילה וכתב דו"ח ב-1904, שהופץ לעיתונות בלונדון עוד לפני שחרורו הרשמי. מורל הוצג בפני קייסמנט על ידי חברם המשותף הרברט וורד רגע לפני פרסום הדו"ח והבין שבקייסמנט הוא מצא את בעל הברית שחיפש.
קייסמנט שכנע את מורל להקים ארגון לטיפול ספציפי בשאלת קונגו - "האגודה לרפורמות בקונגו". בגלל המגבלות שהוטלו על קייסמנט בתפקידו הרשמי, מורל היה ראש הארגון. שלוחות של האגודה, הוקמו גם במקומות רחוקים כמו ארצות הברית.
האגודה לרפורמות בקונגו זכתה לתמיכה של סופרים מפורסמים כמו ג'וזף קונרד, ארתור קונאן דויל פעיל זכויות האזרח ב.ט. וושינגטון, ומארק טוויין. קונן דויל כתב על הפשע בקונגו בשנת 1908, [22] ואילו טוויין נתן את התרומה המפורסמת ביותר בעזרת הסיפור הקצר הסאטירי על המלך לאופולד .
עם זאת, בני בריתו הטובים ביותר של מורל היו המיסיונרים הנוצרים שסיפקו לו תצלומים של הזוועות כעדי ראייה. כמו אלה שפורסמו על ידי האמריקאים ויליאם מוריסון וויליאם הנרי שפרד, והבריטים ג'ון הוביס האריס ואליס האריס. טייקון השוקולד הבריטי ויליאם קדברי, שהיה קוואקר, היה אחד התומכים הפיננסיים העיקריים של מורל. המנהיג הסוציאליסטי הבלגי אמיל וונדרוואלדה שלח לו עותקים של דיונים פרלמנטריים בלגיים וגויס על ידי מורל כדי להגן בהצלחה על המיסיונרים שפרד ומוריסון פרו בונו בתביעת לשון הרע שהובאה על ידי חברת הגומי קאסאי.
בשנת 1905 זכתה התנועה בניצחון כאשר ועדת חקירה, שהוקמה (בלחץ חיצוני) על ידי המלך ליאופולד השני עצמו, אישרה באופן מהותי את ההאשמות שהושמעו בנוגע לממשל הקולוניאלי. אל מול הלחץ הציבורי והדיפלומטי הגובר, בשנת 1908 הועברה קונגו לממשלת בלגיה והושמה תחת ריבונותה. למרות זאת, מורל סירב להכריז על סיום המערכה עד שנת 1913 מכיוון שהוא רצה לראות שינויים בפועל במצב המדינה. האגודה לרפורמות בקונגו סיימה את פעילותה בשנת 1913.
אקטיביזם במלחמת העולם הראשונה > מדיניות חוץ

במהלך משבר אגאדיר ב-1911, מורל היה מלא אהדה לגרמניה והתנגד למה שראה שבריטניה וצרפת עושות, כמו גם נחשף לדיפלומטיה חשאית בין המדינות המעורבות. הוא כתב את ספרו "דיפלומטיה במרוקו" (1912) כדי להביע את השקפותיו בנושא. בשלב זה הוא נבחר גם על ידי המפלגה הליברלית כמועמד לבית הנבחרים של בירקנהד.
אקטיביזם במלחמת העולם הראשונה > פציפיזם ו"הפיקוח הדמוקרטי המאוחד"

ככל שהמתח גבר לקראת מלחמת העולם הראשונה, מורל שוב הזדהה עם גרמניה. הוא לא התכוון לעמוד לצדה של בלגיה בלחץ גרמני, והתנגד לכך שבריטניה וצרפת תהיינה מעורבות במלחמה. הוא הטיף לנייטרליות אך עם פרוץ המלחמה הוא הבין כי המאבק אבוד. עם צ'ארלס טרווליאן, נורמן אנג'ל ורמזי מקדונלד הם הקימו את קבוצת הלחץ "הפיקוח הדמוקרטי המאוחד" (UDC) כדי ללחוץ על מדיניות חוץ מאוזנת יותר. מורל היה מזכיר הארגון עד מותו.
הדרישות העיקריות שלהם היו: (א) כי בעתיד, כדי למנועה דיפלומטיה חשאית, צריכה להיות שליטה פרלמנטרית על מדיניות החוץ. (ב) צריך להיות משא ומתן לאחר המלחמה עם מדינות אירופיות דמוקרטיות אחרות בניסיון להקים ארגון שיסייע במניעת סכסוכים עתידיים. (ג) כי בתום המלחמה אין להטיל תנאי שלום משפילים על האומה המובסת ולא לארגן מחדש את הגבולות באירופה, באופן מלאכותי, שכן הדבר עשוי לספק סיבה למלחמות עתידיות.
"הפיקוח הדמוקרטי המאוחד" הפך לארגון החשוב ביותר מבין כל הארגונים נגד המלחמה בבריטניה, ומספר חבריו הגיע ל 650,000 עד שנת 1917. אומץ לבו הפוליטי של מורל זכה לשבחים על ידי אנשים כמו ברטראנד ראסל והסופר רומיין רולנד, אך תפקידו המוביל בתנועה, חשפה אותו להתקפות אלימות שהובילה העיתונות הפרו-מלחמתית. הוא הוצג כסוכן של גרמניה ב"דיילי אקספרס ", עיתון שרשם גם פרטים על פגישות ה UDC העתידיות ועודד את קוראיו להשתתף בהם ולפרק אותן. האשמה זכתה לאמינות מסוימת כאשר רוג'ר קייסמנט, האירי, שהיה ידוע כחבר ותומך של מורל, הוצא להורג בעבור בגידה (הוא יצר קשר עם הגרמנים כבקשת תמיכה בלאומיות אירית). מורל היה גם קורבן לתקיפות פיזיות מזדמנות.
אקטיביזם במלחמת העולם הראשונה > מאסר

ב־22 באוגוסט 1917 נערך חיפוש בביתו של מורל והתגלו עדויות לכך ששלח עלון של האגודה לרומיין רולנד בשווייץ, מדינה נייטרלית. זו הייתה הפרה של חוק הגנת הממלכה. מורל נידון למאסר של שישה חודשים, אותו ריצה בכלא פנטונוויל. אף על פי שהוא, יחד עם פציפיסטים אחרים, זכו לקבל כמה פריבילגיות נוספות בהשוואה לרוב האסירים, התנאים בכלא היו קשים מאוד, ובריאותו של מורל נפגעה קשה. ברטרנד ראסל תיאר את מצבו עם שחרורו: "שערו לבן לחלוטין (כמעט ולא היה בו גוון של לבן לפני כן) כשיצא לראשונה, הוא התמוטט לחלוטין, פיזית ונפשית, בעיקר כתוצאה ממיעוט האוכל. לדבריו, הוא קבל רק שלושת רבעי שעה במשך היום לקרוא - שאר הזמן הוא הועסק בעבודות כלא." הוא שוחרר בינואר 1918.
אקטיביזם במלחמת העולם הראשונה > חברות במפלגת הלייבור העצמאית

באפריל 1918 מורל הצטרף למפלגת הלייבור העצמאית, והחל להפיץ את רעיונותיו במפלגה, שאימצה את השקפתו הביקורתית על חוזה ורסאי. מורל הסביר את החלטתו להצטרף למפלגת הלייבור העצמאית: "מזמן אני נוטה לעבר העמדה הסוציאליסטית - ידוע שיש סוציאליזם ויש סוציאליזם, ושלי הוא מהסוג הסביר והמתון. כשאני מסתכל על המאמצים הציבוריים שלי לאורך השנים נראה לי שהייתי סוציאליסט כל חיי.."
אקטיביזם במלחמת העולם הראשונה > חוזה ורסאי

מורל התייחס בביקורת קשה כלפי חוזה ורסאי, והזהיר כי הוא יביא למלחמה נוספת. הוא התנגד במיוחד למושג "אשמת מלחמה" ולהטלת המנדט על מושבות גרמניה לשעבר. הנושא האחרון הפך למוקד בספרו The Black Man's Burden (1920).
הוא לא ויתר על הקריירה כעיתונאי, והפך למנהל "המגזין לענייני חוץ". ענייני חוץ הפכו לקול משמעותי של השמאל האנגלי על פוליטיקה זרה באותה תקופה, שיוצג בהשקפותיה של "הפיקוח הדמוקרטי המאוחד". במאמריו האשים מורל את צרפת ואת האימפריה הרוסית – ולא את מעצמות הציר – בפרוץ מלחמת העולם הראשונה. ביקורתו הייתה בוטה כלפי האימפריאליזם הצרפתי. מאמריו של מורל אף זלזלו בגורלה של האומה החדשה הונגריה, שהייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית בראשית מלחמת העולם הראשונה. ממלכת הונגריה לשעבר הופשטה יותר משני שלישים משטחה וממרבית אוכלוסייתה באמנת טריאנון משנת 1920. מורל הציג את הונגריה כקורבן של אונס צרפתי.
אקטיביזם במלחמת העולם הראשונה > הפרלמנט

בבחירות הכלליות ב -1922, שבאו לאחר פרישתו של חבר פרלמנט המכהן, אלכסנדר ווילקי, התמודד מורל בבחירות כמועמד למקום בפרלמנט. אף על פי שקיבל פחות קולות מאשר אדווין סקרימגור, הוא זכה במושב, תוך כדי כך ניצח את אחד הנציגים היוצאים - וינסטון צ'רצ'יל, שהתמודד כליברל לאומי. מורל היה גאה בכך שניצח את צ'רצ'יל, שאותו לא העריך בגלל דעותיו.
עם התמחותו בענייני חוץ, היה צפוי שהוא יתמנה לשר החוץ בממשלת רמזי מקדונלד בשנת 1924, אך מקדונלד החליט שהוא יכהן כמזכיר החוץ הפרטי שלו. מקדונלד הוביל, אולי, כפיצוי, לניסיון לא מוצלח לתת למורל פרס נובל לשלום.
זמן קצר לאחר בחירתו מחדש בבחירות הכלליות ב -1924, סבל מורל מהתקף לב קטלני בלונדון.
מורשת

ארתור קונאן דויל התוודע למורל דרך עבודתה של האגודה לרפורמות בקונגו. ברומן "העולם האבוד" (1912) הוא השתמש במורל כהשראה לדמותו של אד מלון. הפילוסוף והפעיל ברטראנד ראסל אמר על מורל, "לאף אדם אחר שידוע לי, לא הייתה את אותה גבורה לרדוף אחרי האמת הפוליטית." ג'ורג' אורוול ב -1946, תיאר את מורל כ"איש הרואי אך נשכח למדי."
בהערכת ההשפעה של מורל על קונגו, כתב הסופר העכשווי אדם הוכשילד: "האם הקמפיין של הרפורמה בקונגו הציל מיליוני חיים? במשך שנים רבות התשובה המקובלת הייתה כן ... אבל האמת קודרת יותר. כמה מההתעללויות הקשות ביותר בקונגו, כמו חטיפת בני ערובה, אכן נפסקו כתוצאה מהפרסום. אולם שיעור התמותה בשטח נמשך עוד יותר מעשור תחת השלטון הבלגי.
עם זאת, מסכם הוכשילד, המחאה של מורל שימשה שתי מטרות חשובות:
ראשית, הם הביאו מידע מרשים ותיעוד היסטורי ... ההישג הגדול האחר של התנועה הוא שבקרב תומכיה היא המשיכה להיות מסורת, דרך לראות את העולם. יכולת אנושית של מחאה נגד הכאב שמופעל על בן אנוש אחר...הרוח הזו עומדת בבסיס ארגונים כמו אמנסטי אינטרנשיונל .
כתבים של מורל

Affairs of West Africa (1902)
The British Case in French Congo
King Leopold's Rule in Africa (1904)
Red Rubber – The story of the rubber slave trade that flourished in Congo in the year of grace 1906 (1906)
Great Britain and the Congo
Nigeria
Morocco and Diplomacy (1912) (reissued as Ten Years of Secret Diplomacy in 1915)
Truth and the War (1916)
Africa and the Peace of Europe
The Black Man's Burden (1920)
Thoughts on the War
The Peace, and Prison
Pre-War Diplomacy
Diplomacy Revealed
אכאורדוס גולדי

| אכאורדוס גולדי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-שפתן
משפחה:: שפתוניים
סוג:: Achoerodus
מין:: אכאורדוס גולדי
שם מדעי
 Achoerodus gouldii ‏ריצ'רדסון, 1843
תחום תפוצה


אכאורדוס גולדי (שם מדעי: Achoerodus gouldii) הוא מין של דג ימי ממשפחת השפתוניים החי לחופי דרומה של אוסטרליה בחופים ממוזגים בעומק 1 עד 65 מטרים בין איי אברולהוס (Abrolhos Islands) וחופי אוסטרליה המערבית עד למלבורן שבויקטוריה. דג זה הוא מהגדולים שבשפתוניים, והוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע. את השם המדעי לדג העניק חוקר הטבע הסקוטי ג'ון ריצ'רדסון (אנ') ב-1843 לכבודו של האורניתולוג ג'ון גולד.
מאפיינים

לאכאורדוס גולדי גוף חביתי עם סנפירים קצרים ורחבים, ראש גדול בעל לסתות רחבות ושיניים חזקות דמויות יתד, סנפיר גבי נמוך המופנה אחורה וזנב מרובע קצר. צבעו כחול כהה עד אפרפר עם עיניים ירוקות בהירות ושפתיים בשרניות דמויות מקור. שפתון זה מגיע לאורך של 175 סנטימטרים ולמשקל של מעל 40 קילוגרם, מה שהופך אותו לאחד מגדולי השפתוניים. הזכרים גדולים ותוקפניים יותר מהנקבות אך הן יכולות לשנות את מינן, לרוב בגיל 17. המין יכול לחיות בטבע 70 שנה.
זהו מין הפועל לאורך כרי אצות וקרקעית סלעית וצד דגים קטנים וחסרי חוליות שהוא מוצא.
המין נמצא בסכנה בטבע עקב דיג יתר ורבייה איטית יחסית.
הערות שוליים

↑  אכאורדוס גולדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
אכבר גנג'י

| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1960 (בן 64) טהראן, המדינה האימפריאלית של איראן
 מדינה:  איראן
 השכלה:  אוניברסיטת טהראן 
 www.akbarganji.org
 פרסים והוקרה
 פרס עט הזהב של החופש (2006)  גיבורי חופש העיתונות העולמיים של מכון העיתונות הבין-לאומי (2010)  פרס מרטין אנלס למגני זכויות אדם (2006)  Preis für die Freiheit und Zukunft der Medien (2007)  John Aubuchon Press Freedom Award  פרס החירות ע״ש ג'ון פיטרס המפרי 
 
אכבר גנג'י (בפרסית: اکبر گنجی; נולד ב-31 בינואר 1960) הוא שחקן, סופר, עיתונאי ופעיל פוליטי איראני.
ביוגרפיה

אכבר גנג'י תואר כ"מתנגד המשטר הפוליטי איראני הדגול ביותר", וכ"עיתונאי פרו-דמוקרטי פופולרי" החוצה את ה"קווים אדומים" של הצנזורה העיתונות באופן קבוע. כנער היה תומך נלהב של המהפכה האסלאמית, אך שינה את גישתו באמצע 1990. לאחר שפרסם סדרת סיפורים על רצח סופרים מתנגדי-משטר, הידועים כרציחות השרשרת באיראן (אנ') בין השנים 2001–2006 נכלא בכלא אווין שבטהראן. בעודו בכלא הוא הוציא מנשר שביסס אותו כראשון "מתנגדי המשטר הבולטים, מוסלמי מאמין ומהפכן לשעבר" לבקש להחליף את המערכת התיאוקרטית של איראן ב"דמוקרטיה".
לאחר שזכה גנג'י בתואר אזרח כבוד בערים רבות באירופה, ומאמריו וכתביו זיכו אותו באותות כבוד, זכה גנג'י במספר פרסים בינלאומיים עבור עבודתו.
הערות שוליים

↑  Paul Kahn, Akbar Ganji in conversation with Charles ,Ssrc.org, 23 December 2008. (accessdate: 2013-11-10)
↑  "Iranian dissident freed from jail". BBC News. 18 March 2006.
↑  Ebadi, Shirin, Iran Awakening, by Shirin Ebadi with Azadeh Moaveni, Random House, New York, 2006, p.193
↑  "Katajun Amirpur, Akbar Ganji: Beggars of the state". signandsight. 18 July 2006. Retrieved 2013-07-30.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307243605171  GND: 136757537  ISNI: 0000 0001 0967 8115  LCCN: no00059409  NTA: 256973733  SELIBR: 380146  SUDOC: 119186535  VIAF: 43845811   WorldCat (עם VIAF): 43845811 
ערך זה הוא קצרמרבנושא איראנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אכלזיה

ערך זה עוסק בחוסר יכולת של השריר להשתחרר. אם התכוונתם לאספת העם באתונה ראו אקלסיה, אם התכוונתם לייצוג אומנותי של הכנסייה, ראו .
| --- | --- |
 תחום:  גסטרואנטרולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  363551 
 MeSH:  D004931
 סיווגים
 ICD-11:  DA21.0 
 
אכלזיה
אכלזיה (באנגלית: Achalasia, מיוונית: a + khalasis - חוסר יכולת של השריר להשתחרר) היא מחלה נדירה של הוושט.
המחלה מאופיינת בקיומם של שני פגמים:
התכווצות (spasm) של הוושט, קרוב לסוגר התחתון שלו עם אי יכולת להרפיה ("טונוס מוגבר").
כשל בתנועה הפריסטלטית של הוושט, בשני השליש התחתונים של הוושט המורכבים משריר חלק בדופן.
הסיבה לפגמים אלו היא ירידה במספר תאי הגנגליון ונוכחות גופיפים ע"ש Lewy בתוך תאי הגנגליון הקיימים. כתוצאה מההתכווצות של החלק התחתון של הוושט, החלק האמצעי והעליון מורחבים מאוד והשכבה השרירית של מקטעים אלו היא מוגדלת (היפרטרופית).
חולים באכלזיה סובלים מקושי בבליעה (דיספגיה). עקב המזון שהצטבר והחיידקים המפרקים אותו יש ריח רע מהפה, ולעיתים הם סובלים מכאב. אצל חלק מחולים אלו מתפתחת דלקת סימפונות כתוצאה משאיפה של חלקיקי מזון. בנוסף, שיעור השכיחות של סרטן הוושט, בעיקר קרצינומה קשקשית (SCC), גבוה יותר בחולים אלו, כתוצאה מלחצים בגלל חוסר מעבר המזון, פגיעה חוזרת ודיספלזיה של התאים אשר עלולים לעבור התמרה סרטנית. עם הזמן יכולה להיווצר פיברוזיס של דופן הוושט, יחד עם דלקת והתכייבויות (יצירת כיבים).
מבחינה מיקרוסקופית, לא ניתן למצוא גנגליונים בין סיבי השריר של הוושט. הטיפול הרפואי הוא ניתוח או באמצעות בוטוליניום טוקסין אשר גורם להרפיה של הספינקטר (הסוגר) התחתון בוושט - הזרקות אלו מספקות הקלה בתסמינים למספר חודשים.
המחלה יכולה להיות ראשונית או נרכשת:
מחלה ראשונית - הניוון נוצר מסיבה לא ידועה - לרוב מאובחן בגיל 9-8 שנים, אבחנה לפני גיל בית הספר אינה שכיחה.
מחלה נרכשת - המחלה יכולה להיווצר כתוצאה מפגיעה בתאי עצב וגנגליונים. פגיעה בתאי עצב וגנגליונים יכולה להתרחש בגלל פרזיט - המחלה ע"ש chagas או chagas disease בדרום אמריקה, בגלל טראומה - למשל פגיעה בעצבי הצוואר, מחלת הפוליו, חולים בעמילואידוזיס, או חולי סוכרת.
אידרוסיזומאב

אידרוסיזומאב (באנגלית: Idarucizumab) או בשמו המסחרי פרקסביינד, הוא נוגדן חד-שבטי שמטרתו להפוך את האפקט האנטיקוגולנטי של התרופה דביגטראן, תרופה נוגדת קרישה. פרקסביינד מיוצרת בטכנולוגיית DNA רקומביננטי בתאי שחלה של אוגרים. התרופה מיוצרת על ידי חברת בהרינגר אינגלהיים וכן משווקת בישראל על ידה. התרופה אושרה במסגרת התוכנית לאישור מואץ לפיה ה-FDA מעניק אישור מוקדם לתרופות שנותנות מענה למצבים חמורים שאין בנמצא פתרונות אחרים עבורם. אידרוסיזומאב הוא האנטידוט הראשון והיחיד שקיים, הפועל על ידי עיכוב ישיר של תרומבין, וזמין לשימוש בעת הצורך, דבר המהווה נדבך נוסף לבטיחות של דביגטראן.
התוויות שימוש

ניתוח חירום/ פרוצדורה דחופה
דימום בלתי נשלט או דימום מסכן חיים