stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריקארדו לאגוס
כנשיא צ'ילה

ב-1999 התפטר לאגוס מתפקידו על מנת להתמודד בבחירות לנשיאות. את המועמד המפתיע והאלמוני יחסית של תנועת "האיחוד הדמוקרטי העצמאי", חואקין לאווין, הוא ניצח רק בסיבוב השני, כשזכה ב-51.3% מהקולות. עם ניצחונו היה לנשיא השלישי בשנות ה-90 שבא מצדה השמאלי של המפה הפוליטית.
במהלך תקופת שלטונו הקדיש לאגוס את מרצו למאבק באבטלה, לצד חתימה על הסכמי סחר עם מדינות רבות בעולם. שיפור חל במערכות התחבורה והתשתיות. הונהגו דמי אבטלה וביטוח בריאות, וחינוך החובה הורחב ל-12 שנות לימוד. בנוסף הוענקו פיצויים לנפגעי משטר פינושה, והגירושין הפכו לחוקיים.
לצד זאת, התגלו בתקופת שלטונו גם מספר מקרי שחיתות בקרב שרים בממשלתו.
בתחום יחסי החוץ, ניכרה מתיחות עם בוליביה, שחידשה את דרישתה משכבר הימים למוצא לים, עם ארגנטינה שחתמה איתה על הסכם סחר גז שקיפח את צ'ילה, ועם ונצואלה בהנהגתו של הוגו צ'אווס, שצידדה בעמדות הבוליביאניות.
ב-2006 פינה את מקומו למיצ'ל בצ'לט, ששימשה קודם לכן כשרת הבריאות וכשרת ההגנה בממשלתו. סקרי דעת קהל שנערכו בשנה זו, סמוך לסיום כהונתו, העניקו לו כ-70% תמיכה.
שון פלין

| --- | --- |

 לידה:  14 ביולי 1989 (בן 35) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 http://www.seanflynn.org/seanflynn.html
 פרופיל ב-IMDb
 
שון פלין (באנגלית: Sean Flynn; נולד ב-14 ביולי 1989) הוא שחקן וזמר אמריקאי ממוצא יהודי, ידוע מתפקידו כצ'ייס מת'יוס בסדרה של ניקלודיאון, "זואי 101".
ביוגרפיה

שון פלין נולד בשם שון ריו אמיר (Sean Rio Amir) בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית לאב יהודי ולאם נוצרייה. הוריו הם גדעון אמיר, ורורי פלין. סבו וסבתו מצד אמו הם ארול פלין ונורה אדינגטון.
בראשית הקריירה שלו ביצע פלין תפקידים מזעריים בסדרות כמו גולשים בזמן ומד טי.וי. במקביל הוא הופיע בתפקידים קטנים בסרטים שונים. הוא נבחן בעבר לתפקיד מאט מקגוויר בתוכנית של ערוץ דיסני, "ליזי מקגוויר".
פריצתו הגדולה של פלין התחוללה כשנבחר לגלם את צ'ייס מת'יוס בסדרה של ניקלודיאון, "זואי 101". הסדרה מציגה חייה של בחורה בשם זואי (ג'יימי לין ספירס) ושל חבריה לפנימייה בקליפורניה. דמותו של פלין נדלקה על דמותה של ספירס החל מתחילת הסדרה. פלין הופיע בארבע עונות של הסדרה, וכן בפרקה האחרון, ששודר ב-4 בינואר 2009. ב-2023 חזר לגלם את הדמות בסרט "זואי 102".
פלין הוציא לאור שני שירים ל-iTunes באוגוסט 2010.
פילמוגרפיה

"אריזה משפחתית" (1996)
"סיימון בירץ'" (1998)
"על פי ספנסר" (2001)
"דגראסי" (2002)
"הבנק הזה הוא עני" (2003)
"זואי 101" (2005-2008)
"זואי 102" (2023)
שווינואוישצ'ה

שווינואוישצ'ה (בפולנית Świnoujście ‏האזנהקובץ:Pl-Świnoujście.ogg‏Ⓘ‏, בגרמנית Swinemünde, סווינמינדה) היא עיר נמל לחופי הים הבלטי ולגונת שצ'צין בפינה הצפונית מערבית של פולין. שווינואוישצ'ה ממוקמת בעיקר על האיים אוזדום ווולין, אך היא מתפרשת על פני איים נוספים. העיר שוכנת בחבל ההיסטורי של פומרניה ושייכת למחוז פומרניה המערבית. נכון ל-2006 חיים בה כ-40,000 איש.
היסטוריה

השטח בו שוכנת העיר היה חלק מפומרניה השוודית והוא הועבר לשליטת ממלכת פרוסיה בשנת 1720. תחת פרוסיה העיר שימשה כנמל החיצוני של שטטין (כיום שצ'צ'ין). לאחר איחוד גרמניה ב-1871 העיר היוותה חלק מהאימפריה הגרמנית. במהלך מלחמת העולם השנייה, ב-12 במרץ 1945, הותקפה העיר על ידי חילות האוויר של צבא ארצות הברית ונהרגו בה בין 23,000 ל-25,000 איש, על פי הערכות שונות. באותה שנה הועברה העיר לשליטת פולין, תושביה הגרמנים גורשו ובמקומם יושבו פליטים פולנים משטחי פולין שסופחו לברית המועצות בתום המלחמה. הצבא האדום שכן בעיר עד ל-1957 ונוכחות הצי הסובייטי הסתיימה ב-1990.
הקהילה היהודית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ריקארדו סנטוס

ריקארדו וויניקי סנטוס (בפורטוגזית: Ricardo Winicki Santos; נולד ב-8 במאי 1980) הוא גולש רוח ברזילאי, אלוף העולם (2007) וסגן-אלוף העולם (2002, 2005).
קריירה

סנטוס נולד בריו דה ז'ניירו בשנת 1980 והחל להתאמן בגלישה בגיל 11. בשנת 1997 הוא התחרה באליפות העולם לנוער שנערכה בפוקואוקה שביפן וזכה במדליית הזהב, שנה לאחר מכן הוא שוב זכה בתואר העולמי לנוער בתחרות שנערכה בחופי קייפטאון.
בשנת 2000 הוא השתתף לראשונה במשחקים האולימפיים שנערכו בסידני וסיים במקום ה-15 הכללי. במהלך הקריירה, הספיק סנטוס להשתתף בחמש אולימפיאדות בין השנים 2000–2016 כאשר באתונה 2004 רשם את הישג השיא כשסיים במקום הרביעי הכללי, זאת למרות שכבר היה מדורג במקום הראשון בטבלה הכללית לפני השיוט האחרון.
סנטוס מחזיק במדליית זהב מאליפות העולם משנת 2007 שנערכה בקשקאיש ובשתי מדליות כסף מאליפויות העולם בשנים 2002 ו-2005.
במשחקים הפאן-אמריקאיים, סנטוס זכה ארבע פעמים ברצף במדליית הזהב ופעם אחת במדליית הכסף.
תוצאות במשחקים האולימפיים

| אירוע | מקום | קטגוריה |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה סידני 2000 | 15 | מיסטרל גברים (אנ') |
| יוון אתונה 2004 | 4 | מיסטרל גברים (אנ') |
| הרפובליקה העממית של סין בייג'ינג 2008 | 5 | RS:X גברים (אנ') |
| בריטניה לונדון 2012 | 9 | RS:X גברים (אנ') |
| ברזיל ריו דה ז'ניירו 2016 | 7 | RS:X גברים (אנ') |
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות באתר sports-reference.com
↑  ניר שועלי וסער הס, גל פרידמן הבטיח מדליה בגלשני המיסטרל, 23 באוגוסט 2004, nrg
שועל-רקון

| שועל-רקון |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: כלביים
סוג:: שועל רקון
שם מדעי
 Nyctereutes ‏טמינק, 1839

שועל-רקון (שם מדעי: Nyctereutes) הוא סוג של כלביים קטנים החיים בצפון ומזרח אסיה ונפוצו גם לאירופה. בסוג פרימיטיבי זה נכללים 2 מינים, לאחר שמינים נוספים נכחדו. מאפייני בסיס גולגולתו ומבנה שיניו הביאו לשיוכו לשבט הטקסונומי שועל, אך הסוג עצמו איננו שועל אמיתי אלא דמוי-שועל. כינויו "רקון" נובע מדמיונו לבעל החיים דביבון ("רקון"). באנגלית, לשם השוואה, הוא נקרא Raccoon dog, כלומר "כלב רקון".
הסוג התפתח מסוף המיוקן כסוג טורף החי ביערות וניזון מטרף קטן ומפירות. רוב מיני הסוג נכחדו עד הפליסטוקן, כשבעבר נפוצו גם באירופה, דרום אסיה ומרוקו.
שועלים אלה הם בין הכלביים היחידים המטפסים על עצים (לצד שועל אפור) והם אוכלי כל קטנים האוגרים שומן לחורף בו הם נחים במאורות.
מינים

שועל-רקון יפני (Nyctereutes viverrinus)
שועל-רקון מצוי (Nyctereutes procyonoides)
מינים נכחדים:
Nyctereutes abdeslami
Nyctereutes donnezani
Nyctereutes megamastoides
Nyctereutes sinensis
Nyctereutes tingi
Nyctereutes vinetorum
Nyctereutes lockwoodi
רוג'רו אודי

| --- | --- |

צילום משנת 1906
 לידה:  20 ביולי 1864 פרוג'ה, איטליה 
 פטירה:  22 במרץ 1913 (בגיל 48) תוניס, תוניסיה הצרפתית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בולוניה  אוניברסיטת פירנצה  אוניברסיטת פרוג'ה 
 מוסדות:  אוניברסיטת ג'נובה 
 הערות:  שם מלא: Ruggero Ferdinando Antonio Giuseppe Vincenzo Oddi
 תרומות עיקריות
 סוגר הצינור המשותף של המרה
 
רוג'רו אודי או בשמו המלא רוג'רו פרדיננדו אנטוניו ג'וזפה וינצ'נו אודי (באיטלקית:Ruggero Oddi, ‏ 20 ביולי 1864 - 22 במרץ 1913) היה רופא איטלקי, פיזיולוג ואנטומיסט בן פרוג'ה. נודע במיוחד בגלל הסוגר על שם אודי, הנושא את שמו. היה פרופסור לפיזיולוגיה באוניברסיטת ג'נובה.
קורות חיים > ילדות וצעירות

רוג'רו אודי נולד בפרוג'ה בשנת 1864 כבנם של פיליפו אודי, מזכיר וארכיבר של בית החולים סנטה מריה דלה מיזריקורדיה בעיר ושל זלינדה פמפליני (Pampaglini). בשנת 1880 בגיל 16 התיתם מאמו.
אודי למד רפואה באוניברסיטאות בפרוג'ה (4 שנים - עבר משם מכיוון שהחל מ-1825 צו של האפיפיור אסר על הפקולטה בפרוג'ה להעניק תואר רופא), בולוניה (שנה) ופירנצה (שנה). אודי הצטיין מזמן לימודיו כאנטומיסט ופיזיולוג מבריק.
קורות חיים > לימודי הרפואה והקריירה האקדמית

בשנת 1887–1888 עבד ולמד במעבדתו של ארתורו מרקאצ'י (1915-1855) בפרוג'ה שם ערך את המחקריו המפורסמים in vivo בתחום תפקיד המרה בעיכול. ב-1888 עבר לבולוניה למעבדתו של פייטרו אלברטוני (שהיה המנטור של מרקאצ'י). בהמשך נסע לאוניברסיטת פירנצה שנקראה עדיין "המכון מלכותי ללימודים גבוהים שימושיים ולהשתלמות" והיה עוזרו של לואיג'י לוצ'אני (1919-1840) .עבודת התואר הכתובה שלו בפירנצה הייתה "על טונוס סוגר של צינור המרה המשותף". בנוסף בבחינה בעל פה הציג את נושאי "האטקסיה והחומרים האנטיפירטיים. . אחרי סיום התואר לרפואה ולכירורגיה ב-2 ביולי 1889 בפירנצה התמנה אודי למדריך בקתדרה לפיזיולוגיה לצידו של לואצ'אני והרצה קורס על כימיה פיזיקלית. בהמשך קיבל מלגה ממשלתית ללימודי המשך עד 1893 באוניברסיטת שטרסבורג, אז בגרמניה, במכון לפרמקולוגיה ניסויית תחת הדרכתו של אוסוואלד שמידברג. תלמידים שלו, כמו ההולנדי י. ואן ברנה, התלהבו משיטתו לחזרה להוראה על יד מיטת החולה.
בגיל 29, בינואר 1894 התמנה אודי כפרופסור שלא מן המניין ומנהל המכון לפיזיולוגיה של אוניברסיטת ג'נובה במקום ג'ינו פאנו.
קורות חיים > פעילותו המדעית

ב-1887 עוד כשהיה בן 23, כסטודנט לרפואה ולכירורגיה בשנה הרביעית תחת הדרכתו של הפיזיולוג ארתורו מרקא'צי, לפי הצעה של הפרופסור, חקר אודי את תפקוד המרה בעיכול. בהיעדר כיס המרה שנכרת בניתוח כולציסטקטומיה הבחין יותר טוב קבוצה קטנה של סיבים שריריים טבעתיים ואורכיים שעטפו את שפך צינורי המרה ושל צינור הלבלב בפטמה ההפאטו-פנקריאטית (הפטו-לבלבית), הפטמה הראשית של התריסריון או הפטמה ע"ש פאטר הנמצאת בתריסריון. המבנה השרירי הזה נקרא "הסוגר של אודי". אודי למעשה לא היה המגלה הראשון של הסוגר. הוא זוהה עוד על ידי אנדריאס וסאליוס (1538), כמו כן ב-1654 על ידי הרופא האנגלי פרנסיס גליסון, על ידי הגרמני פאטר ב-1721, ועל ידי קייג' (1879). אולם הוא תיאר בצורה ברורה את תכונותיו הפיזיולוגיות ומדד את פעילותו.
ב-1888 בבולוניה הוכיח אודי את ההתנגדות שגילה הסוגר ללחץ הפרשות המרה. באותו מחקר הוא ביצע את הכולאנגיומנומטריה הראשונה. בפירנצה חקר אודי גם את ויסות הפרשת המרה על ידי עצב הואגוס. הוא המשיך בחקר דרכי המרה גם כפרופסור בג'נובה. חקר סוגיות שונות בתחום ההריון, השמנת היתר, ויסות הנשימה בעת מאמץ ומסלולי הסיבים העצביים האפרנטים בחוט השדרה.
באותה תקופה התחיל להיות מרותק לנושאים רחבים ושאפתניים יותר כמו חקר העכבות מבחינה פיזיולוגית, פתולוגית, נפשית, אנתורפולוגית-משפטית וחברתית.
יחד עם לוצ'יאני ערך מחקרים ביוכימיים על מערכת העצבים וחילוף חומרים. בעת שהותו בשטרסבורג בודד את החומר כונדרויטין סולפט מתוך העמילואיד בכבד.
קורות חיים > השבר בקריירה של אודי ושנותיו האחרונות

בשנת 1900 חלה הידרדרות במצב הכלכלי של המכון הפיזיולוגי ואודי נקלע למריבות עם הסנאט האקדמי של הפקולטה לרפואה. הסיבות אינן ברורות. אולי היה לו משבר בחיי המשפחה. אחרי שנת 1901 שם משפחתו אינו מופיעה עוד ברישומי התושבים בערים פירנצה ופרוג'ה. נטען שהשתמש בסמים נרקוטיים, שהיה מעורב באי סדרים פיננסיים, שבהשפעת חברו הפרופסור לכימיה פיזיקלית המרקיז סטפאנו קפראניקה, התחיל להתעניין במיסטיקה ההודית . ב-1 באפריל 1901 התפטר מתפקידיו באוניברסיטת ג'נובה.
החוקר ר. בלוני ניסה בשנות ה-1960 להתחקות אחרי השתלשלות האירועים.
לפי הפרטים הביוגרפיים בלקסיקון הביוגרפי טרקאני ובספר של וולטר הס וג'ון הווארד "תולדות הלבלב", בשנים האחרונות של שנות ה-1890 נמנה אודי עם מקרוביו של הפרופסור קפראניקה, שארגן מעבדה לביוכימיה בארמונו והעמיד אותו לשימושם של האוניברסיטה ושל אודי. בגיל 50, התאלמן קפראניקה וחזר בתשובה ונפטר. הוא הוריש את מעבדתו לא לאוניברסיטה אלא לסמינר הבישופות הקתולית בעיר. באותה תקופה לקה אודי ובבעיות בריאות: עבר ניתוח תוספתן וניתוח חסימת מעיים. . ב-1901 התגורר בבריסל וחתם על חוזה כדי לעבוד שלוש שנים כרופא בשירות הרפואי הקולוניאלי הבלגי בקונגו הבלגית. ספר שכתב באותה תקופה וששפורסם בטורינו בשנת 1902 על "דברי המזון ותפקידם בכלכלת היחיד והאורגניסם החברתי" התקבל טוב. אולם בעת היותו עדיין בבריסל לקה ככל הנראה בדיכאון וטופל על ידי רופא בשם מרש שהדף אותו לכיוון אמונות מיסטיות הודיות וטיפול בו בתרופה הומאופתית בשם "הוויטלין של גצ'קובסקי" שכללה גלירצין, ברזל בוראט, אמוניום כלוריד ואלוכוהול. ביציאתו מאנטוורפן אל הנמל בומה ב-12 בדצמבר 1901 סבל ממחלות גופניות לא ברורות וכנראה טיפל בעצמו בכמויות לא מבוקרות של משככי כאבים נרקוטיים. נשאר בקונגו רק חמישה חדשים ונאלץ מסיבות בריאות לשוב לבלגיה. שהה תקופה בספרד ואחר כך שב לאיטליה ועבד כרופא בעיר טורג'אנו. בשנת 1906 אודי פרסם ספר על החומר "ויטלין" שמנע לדבריו זיהומים וקחקסיות ממאירות. הואשם במתן מרשמים לא נכונים, בהריגת מכוונת של אדם מסוים ונשפט. ב-1911 עזב את פרוג'ה מתוך רצון להתגייס ללגיון הזרים הצרפתי ונסע לתוניסיה. נפטר בתוניס מסיבות לא ברורות בשנת 1913, בגיל 48. מקום קבורתו אינו ידוע.
חייו הפרטיים

באוקטובר 1891 התחתן עם טרזה ברשאני ברטולי שהייתה בהריון ולזוג נולדו שני ילדים:אדלאידה (ילידת 1891) ואנריקו (יליד 1893).
הנצחה

1984 - הוצב פסל לכבודו בעיר פרוג'ה.
הנצחה > אפונימים

הסוגר אודי
אודיטיס - דלקת צומת התריסריון ושפך צינור המרה המשותף בסוגר של אודי
המונח נפוץ במיוחד בעבודות האסכולכה הארגנטינית של כירורגיית המרה (פ. מיריצי, ד. דלוואלה, ג. מסנטי) בשנות 1930–1960 . השימוש במושג
דעך החל משנות ה-1980 מכיוון שלא יכולים לדבר על דלקת של הסוגר אודי בלבד, ולכן הוחלף השם בדלקת של פטמת פאטר או פיפיליטיס פאטר חריפה או כרונית. גם מושג זה הוחלף עם הזמן על ידי "דיספונקציית הסוגר אודי".
תסמונת אודי - היה שם שניתן בעבר לכיווץ (ספאזם) של הסוגר אודי הגורם לתסמונת כאב או לעיתים רחוקות לאי שליטה של הסוגר.
באמצע המאה ה-20 שיערו שכיווץ ממושך של הסוגר אודי עלול להביא לפיברוזה שלו ובהמשך לצהבת, כולנגיטיס, ולאבנים בדרכי המרה. בהווה המושג אינו עוד בשימוש.
פרסומים

Di una speciale disposizione dello sbocco del coledoco Annali dell Universita libera di Perugia, facolta di medicina e chirurgia II 1886-1887 1 pp/249-264 e tav.IX
Sulla tonicità dello sfintere del coledoco Archivo per le scienze medicali XII 1888, pp.333-339
Ueber das Vorkommen von Chondroitinschwefelsäure in der Amyloidleber, Archiv für experientelle Pathologie und Pharmakologie, Leipzig, 1894
Sulla fisio-patologia delle vie biliari 1897, Milano
1898 L'inbizione della punta di vista fisico-patologica, psichiatrica e sociale" Torino
1902 Gli alimenti e le loro funzione sulla economica delli organismi individuali e sociali
לקריאה נוספת

M.Loukas .G. Spentzouris R. Sh.Tubbs, T. Kapos, B. Curry . Ruggero Ferdinando Antonio Guiseppe Vincenzo Oddi . World Journal of Surgery, 28-09-2007
Luigi Belloni - Sulla vita e sull'opera di Ruggero Oddi ,Rendiconti dell'Istituto lombardo di scenze e lettere, Classe de scienze (B) 1965, 99,35-50
1864-1913, Luigi Belloni - Über Leben und Werk von Ruggero Oddi, dem Entdecker des Schliessenmuskels des Hauptgallengange Medizinhistorische Journal 1966, 1, 96-99
Enrico Capodicasa, “Ruggero Oddi: 120 years after the description of the eponymous sphincter: a story to be remembered“, in J. Gastroenterol. Hepatol., vol. 23, 8 Pt 1, Australia, agosto 2008, pp. 1200–3, DOI:10.1111/j.1440-1746.2008.05417.x, PMID 18637058
הערות שוליים

1 2 3 4  2013 M.Conforti
1 2  M,Loukas et al  2007
1 2 3  W.Hess, J.Howard 2002
↑  L.Belloni
1 2  2007 M.Loukas et al
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7966 3210  NKC: xx0117482  NTA: 133615421  SUDOC: 144089262  VcBA: 495/334950  VIAF: 121325516   WorldCat (עם VIAF): 121325516 
הדף הראשון במאמרו של אודי שבו מתאר את הסוגר של הצינור המשותף של המרה ותפקודו, 1887 - בצרפתית
הסוגר על שם אודי, בפתיחת הצינור המשותף של המרה והצינור של הלבלב באמפולה על שם פאטר בשטח הפנימי של החלק היורד של התריסריון
ריצ'רד רוג'רס (מלחין)

| --- | --- |

 לידה:  28 ביוני 1902 קווינס, ארצות הברית 
 פטירה:  30 בדצמבר 1979 (בגיל 77) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Richard Charles Rodgers 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה, תיכון דוויט קלינטון, תיכון טאונסנד האריס 
 סוגה:  מחזמר 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 צאצאים:  מרי רוג'רס 
 פרסים והוקרה:  פרס פוליצר לדרמה (1950)  פרס טוני למחזמר הטוב ביותר (1952)  פרס טוני למחזמר הטוב ביותר (1950)  פרס טוני למחזמר הטוב ביותר (1960)  פרס טוני למוזיקה המקורית הטובה ביותר (1962)  פרס טוני למוזיקה המקורית הטובה ביותר (1950)  פרס האמי לבידור בפריים‑טיים על מוזיקה ומילים מקוריות יוצאות מן הכלל (1962)  פרס גראמי לאלבום מחזמר (1962)  פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר (7 במרץ 1946)  פרס גראמי לאלבום מחזמר (1960)  פרס גראמי של חבר הנאמנים (1998)  ציון לשבח של פרס פוליצר (1944)  פרס מרכז קנדי (1978)  מדליון הנדל 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד צ'ארלס רוג'רס (אנגלית: Richard Charles Rodgers; ‏ 28 ביוני 1902 - 30 בדצמבר 1979) היה מלחין יהודי-אמריקאי, שכתב מוזיקה ל-43 מחזות זמר בברודוויי (19 מתוכם עובדו לקולנוע) וליותר מ-1,000 שירים. רובם עם שותפיו הפזמונאים לורנץ הארט ואוסקר המרשטיין. בכך היה לאחת הדמויות החשובות בעיצוב ספר השירים האמריקאי הגדול. הוא אחד משני האישים הבודדים שזכו בפרס אוסקר, פרס טוני, פרס גראמי, פרס אמי ופרס פוליצר (השני הוא המלחין מרווין האמליש).
תולדות חייו > ראשית דרכו

רוג'רס נולד למשפחה יהודית אמידה ברובע קווינס בניו יורק. אביו היה רופא, שאינגלז את שם משפחתו מ"אברהמס " ל"רוג'רס" על מנת שיישמע אמריקאי אף יותר. משפחתו ביקרה עמו באופרטות ומחזות זמר וכך נחשף לתרבות ובידור ניו-יורקיים מגיל צעיר. הוא למד נגינה בפסנתר החל מגיל שש והלחין שירים כבר כנער. החל מ-1919 למד באוניברסיטת קולומביה, שם פגש באוסקר המרשטיין ולורנץ הארט, אשר למדו בשנה מתקדמת יותר באותה אוניברסיטה. בשנת 1921 עבר ללמוד ב"מכון למוזיקה אמנותית" (שלימים נקרא בית הספר ג'וליארד).
תולדות חייו > רוג'רס והארט

רוג'רס שיתף פעולה עם הפזמונאי לורנץ הארט משנת 1919 תחילה כצמד כותבי שירים בסמטת טין פאן ולאחר מכן גם ככותבי מחזות זמר. הם כתבו יחדיו 28 מחזות הזמר מצליחים שהוצגו בברודוויי וכ-500 שירים. בשנות השלושים, עקב המשבר אליו נקלעה ברודוויי עברו רוג'רס והארט להוליווד בה כתבו שירים לסרטים מוזיקליים. ב-1935 חזרו לברודוויי וכתבו מחזמר בכל שנה. שיתוף הפעולה בין השניים נפסק עקב שקיעתו של הארט באלכוהוליזם. ב-1943, עוד לפני מותו של הארט, שיתף רוג'רס פעולה עם אוסקר המרשטיין בכתיבת המחזמר "אוקלהומה!". הארט נפטר בהמשך אותה שנה.
רבים מהשירים שחיברו הפכו לסטנדרטי ג'אז, בהם Blue Moon,  I Wish I Were in Love Again, My Favorite things, The Lady is a Tramp, Bewitched, Bothered and Bewilderedו-?Have You Met Miss Jones.
תולדות חייו > רוג'רס והמרשטיין

שיתוף הפעולה השני של רוג'רס במהלך הקריירה שלו היה עם אוסקר המרשטיין. הם התפרסמו בזכות מחזות הזמר המצליחים שכתבו ושהוצגו בברודוויי בשנות הארבעים והחמישים, מחזות שהיו להצלחה יוצאת דופן, ביניהם: "אוקלהומה!", "קרוסל", "דרום פסיפיק", "המלך ואני" "שירת תוף הפרח", ו"צלילי המוזיקה". השניים זכו ביחד ב-34 פרסי טוני (פרסי התיאטרון האמריקני), חמישה עשר פרסי אוסקר, שני פרסי פוליצר, שני פרסי גראמי (פרסי המוזיקה האמריקנית) ושני פרסי אמי.
הם כתבו תשעה מחזות זמר וסרט מוזיקלי אחד, "יריד המדינה" (באנגלית: "State Fair"). כמפיקים הביאו השניים לבמה את המחזמר "אנני אוקלי אשת לפידות". שותפותם נמשכה למעלה מעשרים שנה, עד למותו של המרשטיין ב-1960.
תולדות חייו > לאחר מותו של המרשטיין

לאחר מותו של המרשטיין ב-1960 כתב רוג'רס מילים ולחן למחזה "ללא מיתרים" (No Strings) שזכה לשני פרסי טוני. לאחר מכן שיתף פעולה עם התמלילן, תלמידו של המרשטיין, סטיבן סונדהיים ואחרים.
הוא נפטר בן 77, לאחר ששרד את מחלת סרטן הלסת, התקף לב וניתוח להסרת מיתרי הקול (laryngectomy).
חייו האישיים

רוג'רס נשא לאשה את דורותי בל פיינר בשנת 1930, בתם מרי היא סופרת ילדים.
לקריאה נוספת

Secrest, Meryle, Somewhere for me: a biography of Richard Rodgers (2002), Hal Leonard Corporation, ISBN 1557835810
Marx, Samuel, and Jan Clayton. Rodgers & Hart: Bewitched, Bothered, and Bedeviled : an Anecdotal Account'. New York: Putnam, 1976.
Block, Geoffrey Holden, The Richard Rodgers reader (2002), Oxford University Press US, ISBN 0195139542
Denison, Chuck, 'The Great American Songbook: Stories of the Standards (2004), Author's Choice Publishing, ISBN 1931741425
Everett, William and Laird, Paul, The Cambridge Companion to the Musical (2008), Cambridge University Press, ISBN 0521862388
Green, Stanley, The world of musical comedy (1984, 4th Edition), Da Capo Press, ISBN 0306802074
William Hyland, Richard Rodgers (1998), New Haven: Yale University Press.
רוג'רס ליד הפסנתר ולימינו לורנץ הארט, 1936
ריצ'רד רוג'רס (משמאל) ואוסקר המרשטיין (מימין), ביניהם אירווינג ברלין
שיק (גילוח)

שיק (Schick) היא חברה המייצרת מוצרי גילוח השייכת לחברת אנרג'יזר החזקות (Energizer Holdings). החברה משווקת באירופה תחת המותג וילקינסון סורד (Wilkinson Sword) ותופסת את המקום השני בעולם במוצרי גילוח לאחר ג'ילט (Gillette). לעומת זאת ביפן חברה זאת היא המובילה.
היסטוריה

החברה נוסדה על ידי קולונל ג'יקוב שיק (1887-1937), ממציא מכונת גילוח יבשה, אשר שווקה בארצות הברית ב-1926. ב-1927 מכר ג'יקוב שיק את מניות החברה לחברת American Chain & Cable Company. ב-1929 "מכונת הגילוח החשמלית היבשה" נכנסה לשוק תחת השם Schick Dry Shaver, Inc.
ג'יקוב פתח מפעל בסטמפורד, קונטיקט, מפעל אשר העסיק בראשית דרכו כ-100 עובדים. העסק גדל בהרחבה תוך שיפור המוצרים. לאחר מותו של מייסד החברה, נמכרה החברה לחברת Rainbow, Inc ב-1940 ושמה של החברה שונה לשיק, Schick Inc.
ב-1979 סגר המפעל את שעריו, המפעל וזכויות השיווק הועברו ל- Philips DAP.
היסטוריה > בישראל

מוצרי המותג שיק מיובאים לישראל על ידי קבוצת שסטוביץ.
ראו גם

ג'ילט
וילקינסון סורד
ריק ברמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בדצמבר 1945 (בן 78) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 ידוע בשל:  עבודותיו כראש זיכיון "מסע בין כוכבים"
 השכלה:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  בית ספר ויטלי 
 תקופת הפעילות:  מ-1977 
 מקצוע:  מפיק טלוויזיה
 בת זוג:  אליזבת ברמן
 פרסים והוקרה:  פרס אמי 
 
ריצ'רד קית' "ריק" ברמן (באנגלית: Richard Keith “Rick” Berman; נולד ב-25 בדצמבר 1945 בניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית) הוא מפיק טלוויזיה אמריקאי יהודי. הוא ידוע בעיקר בשל עבודתו כמפיק של כמה מסדרות "מסע בין כוכבים": "הדור הבא", "חלל עמוק 9" ו-"וויאג'ר"; כמפיק של כמה מסרטי הקולנוע של הזיכיון; וכיורשו של ג'ין רודנברי כראש הזיכיון של "מסע בין כוכבים", עד לביטולה של הסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", בשנת 2005.
ביוגרפיה > עבודתו המוקדמת

בשנים 1977–1982 הוא היה המפיק הבכיר של תוכנית הטלוויזיה "ילדים בעולם" של רשת PBS, אשר זכתה בפרס אמי עבור סדרת הילדים הטובה ביותר.
בשנים 1982–1984 הוא היה מפיק עצמאי, שעבד על פרויקטים שכללו את "What on Earth" עבור HBO, ואת "The Primal Mind" עבור PBS.
בשנת 1984 הוא מצטרף לסרטי פרמאונט כמנהל תוכניות; במסגרת תפקיד זה פיקח על תוכניות כגון "חופשי על הבר", "מקגייוור" ו-"ובסטר". עד מהרה הפך למנהל תוכניות הדרמה, ובשנת 1986 הפך לסגן-נשיא לפרויקטים מיוחדים בחטיבת הטלוויזיה של פרמאונט.
ביוגרפיה > מסע בין כוכבים

בשנת 1987, בחר ג'ין רודנברי, יוצר "מסע בין כוכבים", בברמן ובמוריס הארלי כדי לסייע ביצירת "מסע בין כוכבים: הדור הבא". בתחילה, הוא חלק את תפקידו כמפיק-מפקח (supervising producer) עם רוברט ה. יוסטמן; לאחר שיוסטמן הפך ליועץ-מפיק (consulting producer), ברמן קודם לתפקיד מפיק-שותף (co-executive producer). ככל שהתדרדרה בריאותו של ג'ין רודנברי, ברמן השתלט על יותר מהפקה יומית של התוכנית; הוא הועלה לתפקיד מפיק-בפועל (executive producer) בעונה השלישית של התוכנית, בעקבות עזיבתו של הארלי. ברמן כתב את פרקי "מסע בין כוכבים: הדור הבא" "Brothers" ו-"A Matter of Time" (מעונות 4 ו-5 בהתאמה). בשנתה האחרונה, "הדור הבא" הפכה לתוכנית הטלוויזיה הראשונה בסינדיקציה שמועמדת לפרס אמי בקטגוריה "הסדרה הדרמטית הטובה ביותר".
במהלך העונה הלפני אחרונה של "הדור הבא", ברמן היה יוצר-שותף (co-creator) של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", ביחד עם מייקל פילר - הפעם הראשונה בה שתי סדרות שונות של "מסע בין כוכבים" רצו במקביל. לאחר שהסתיימה סדרת "הדור הבא", ברמן שיתף פעולה עם פילר וג'רי טיילור, והשלושה יצרו יחד את "מסע בין כוכבים: וויאג'ר". בשנת 2001 הוא יצר את הסדרה "אנטרפרייז" (אשר בשנת 2003 שינתה את שמה ל-"מסע בין כוכבים: אנטרפרייז"), ביחד עם בראנון בראגה. באותה התקופה, ברמן היה המפיק שהוביל ארבעה סרטים עלילתיים, בכיכוב צוות שחקני "הדור הבא": "דורות" (1994), "המפגש" (1996), "המרד" (1998) ו-"נמסיס" (2002). בכל ארבעת הסרטים - ברמן קיבל קרדיט הן על הפקה והן על סיפור.
בביקורתו על "נמסיס", טען אוליבר גלן מה-"IGN" כי נראה שלברמן ולבראגה חלק גדול בכך ש-"מסע בין כוכבים" כבר איננה "נועזת". תסריטאי "מסע בין כוכבים" דייוויד וודל האמין כי ה"אסתטיקה הדועכת של ריק ברמן" הייתה ה"מגבלה אשר אט אט חנקה את הזיכיון". במיוחד, ברמן קיבל ביקורת על גישתו ללחן המוזיקלי הדרמטי; המלחין רון ג'ונס טען כי ברמן "תמיד החשיב מוזיקה כדבר מפריע". עם זאת, כוכב "הדור הבא" ברנט ספינר טען כי ברמן "הגן על חזונו של ג'ין רודנברי". רוברט ווילונסקי, מ-"Salon.com" קבע כי לברמן מגיע הקרדיט על הפקת מאות שעות של תוכניות פופולריות, וכי "ללא ברמן שישמור בחיים על התוכנית, לא יהיה אף ברמן להאשים במותה של התוכנית".
בשנת 2005, ברמן היה מעורב בפיתוח הסרט ה-11 בסדרת סרטי "מסע בין כוכבים", המבוסס על תסריט שנכתב על ידי אריק ג'נדרסן, אולם כאשר גייל ברמן (אין קשר) השתלט כנשיא סרטי פרמאונט, התסריט של ג'נדרסן נגנז. בחודשים שלאחר מכן, ברמן התחיל לרמוז שמעורבותו ב-"מסע בין כוכבים" מתקרבת לסיומה, וקבע בנובמבר כי "כאשר הם ממריצים מחדש את הזיכיון, זה הולך להיות תוצאה של מישהו חדש, היה מתקרבת לסיומה, וקבעה בנובמבר כי "כאשר הם מחדש להמריץ את הזיכיון שזה הולך להיות התוצאה של מישהו טרי, מישהו שלא היה מעורב באופן נרחב עם מסע בין כוכבים". באמצע שנת 2006, ברמן הצהיר שהוא כבר לא יהיה מעורב בהפקת "מסע בין כוכבים"
. מאז עזיבתו, ברמן ציין שהוא עדיין מעורבת בהפקת טלוויזיה, כמו גם פרויקטים ש"אינם קשורים לעסקי הטלוויזיה". כמו כן, הוא הביע עניין בכתיבת ספר זכרונות של חוויותיו ב-"מסע בין כוכבים".
ביוגרפיה > חייו הפרטיים

ברמן נשוי לאליזבת מאז 1980. יש לו שני בנים ובת.