stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברכת החמה
הערות שוליים

1 2 3  שו"ת חת"ם סופר, חלק א סימן נו
↑  ספר בן איש חי שנה א' סוף פרשת עקב
↑  הרב שי עילם, "לבקר בהיכלו", קולמוס, גיליון 173, תש"פ.
↑  לדוגמה, ראה ביטאון דגלנו (פולין) ניסן-אייר תרפ"ה (שיר מאת ישראל דוד גלרנטר מסטרי)
↑  כתב סופר, חלק אורח חיים, תשובה לד
↑  שואל ומשיב, מהדורא תנינא, שאלה קסח
↑  ראו מאמר בעניין זה מהגאון הרב חיים ראפפורט בקיצור דיני ברכת החמה קה"ת תשס"ט.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף י"ב, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף כ"ז, עמוד א'.
↑  מגן אברהם, אורח חיים, סימן רכ"ט, סעיף קטן ה'.
↑  מלבושי יום טוב, סימן רכ"ט, סעיף קטן ג'.
↑  אמנון בזק, די למיסטיקה, באתר ynet, 2 באפריל 2009.
↑  אנקדוטות על ברכת החמה, באתר שורש. כתב היד באתר הספרייה הלאומית.
↑  "תקופת החמה וברכתה", פרק א', סימן יב', בהסבר מדוע לא תקנו חכמים את הברכה על פי תקופת רב אדא.
↑  הרב שמואל אריאל, ברכת החמה – על שום מה?, אתר ישיבת עתניאל, מייחס את הדעה הזאת לשו"ת מנחת יצחק (חלק ח סימן לד) ולשו"ת משאת בנימין
↑  פחד יצחק, ערך חמה
1 2  תשובת רבי משה העכים כ"ץ מאנסבך, מובאת בתוך שו"ת ריב"ם שנייטוך, יורה דעה, סימן ל"ח
↑  פחד יצחק, ערך חמה.
↑  ובאופן דומה כותב הרב צבי פסח פרנק בשו"ת הר צבי, אורח חיים, סימן קי"ט
↑  הרב שי ואלטר, ובא השמש, אתר מעייני הישועה
↑  שבילי המאורות, עניין התקופות. למעשה, התארכות היממה גורמת שאורך השנה, כשהוא נמדד ביממות, יקטן רק ב- \ 7.2\cdot 10^{-5} יממות, שהן 6.2 שניות, מדי אלף שנים. נמצא שבזמן המקובל לבריאת העולם כבר הייתה קצרה יותר.
↑  ייתכן שהכוונה היא לשנת כוכבים שהיא קצת יותר מ-365.25 יום.
↑  אגרת הערות וחידושי דינים מהרב הגאון רבי משה נחום שפירא שליט"א, בתוך: מנחם מענדיל גערליץ, ברכת החמה כהלכתה, הוצאת אורייתא, עמוד קל"ז.
↑  ריאיון עם הרב ד"ר נ' וידאל על ברכת החמה ה'תשס"ט, אתר שטייגן
↑  Moshe Lerman, Why Do We Live in the Year 5765?, August 5, 2005, Arutz Sheva
↑  Calendriers bibliques: Salomon, Éléphantine, Jubilés, Dédicace.
↑  פירוש דומה מובא בשו"ת חת"ם סופר או"ח, סימו נ"ו.
| ברכות |
| --- | --- | --- |
| ברכות הנהנין | המוציא לחם מן הארץ • בורא מיני מזונות • בורא פרי הגפן • בורא פרי העץ • בורא פרי האדמה • שהכל נהיה בדברו  • ברכות הריח |  |
| ברכות השבח | אשר יצר • אלוהי נשמה • ברכות השחר • ברכת החמה • ברכת הלבנה • משנה הבריות • ברכת האילנות • ברכת הגומל • הטוב והמיטיב • ברכת הנסים • שהחיינו |  |
| ברכות הראייה | ברכת המלכים • ברכת הים הגדול • חכם הרזים • שחלק מחכמתו ליראיו • שנתן מחכמתו לבשר ודם • שככה לו בעולמו  • עושה מעשה בראשית • שכוחו וגבורתו מלא עולם • זוכר הברית • ברכת מחיה המתים •  אשר יצר אתכם בדין • מציב גבול אלמנה |  |
| ברכות המצוות | ברכות התורה • ברכת השחיטה • ברכת אירוסין • ברכת לשמור חוקיו • ברכת לישב בסוכה |  |
| ברכה אחרונה | ברכת המזון • מעין שלוש • בורא נפשות |  |
| ברכות שונות | ברכת בתולים • ברכת חתנים  • ברכת מעין שבע • ברוך דיין האמת • ברכת הגשמים • ברוך שפטרני מעונשו של זה • בורא מאורי האש • ברכת השיר • ברכת ברוך ה' לעולם • ברכת אבלים • ברכת רופא חולים |  |
| דינים כלליים | מאה ברכות • ברכה שאינה צריכה • ברכה לבטלה • הפסק • תוך כדי דיבור • שם ומלכות • שומע כעונה • ספק ברכות להקל • תדיר ושאינו  תדיר • עובר לעשייתן • ברכה הסמוכה לחברתה • עניית אמן • ברוך הוא וברוך שמו • סדר קדימה בברכות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590590205171  LCCN: n82009456  VIAF: 185889948   WorldCat (עם VIAF): 185889948 
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
ג'ים אלן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 באוקטובר 1926 מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  24 ביוני 1999 (בגיל 72) מידלטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס (ג'ים) אלן (באנגלית: James (Jim) Allen;‏7 באוקטובר 1926 – 24 ביוני 1999) היה תסריטאי ומחזאי בריטי, יליד מנצ'סטר, הידוע בזכות שיתופי הפעולה שלו עם הבמאי קן לואץ'.
ביוגרפיה

אלן נולד באזור מיילס פלאטינג במנצ'סטר, לנקשייר, ילדם השני של קיטי וג'ק אלן, קתולים ממוצא אירי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939, עזב את בית הספר בגיל 13 לעבוד בבית חרושת לתיל. הוא עבד בעבודות שונות במהלך המלחמה, לפני שגויס לצבא בשנת 1944 ושירת עם כוחות הכיבוש הבריטיים בגרמניה. לאחר שעזב את הצבא בשנת 1947, עבד במגוון עבודות, כולל פועל בניין, כבאי בצי הסוחר וכורה פחם. במהלך שירותו הצבאי נכלא אלן בגין תקיפה ואסיר חבר הכיר לו את האידיאלים של הסוציאליזם. מאז אלן היה סוציאליסט נלהב למשך שארית חייו, אם כי תיעב את הסטליניזם וסירב להיות קשור למפלגה הקומוניסטית של בריטניה.
אלן החל לכתוב בתקופה שעבד ככורה פחם. בשנת 1958 הוא היה מעורב בהשקה ובפרסום של כתב עת של ארגון כורי הפחם בבריטניה, והוא החליט לאמץ כתיבה כמקצוע במשרה מלאה. בשנת 1964 הוא הגיש תסריט לחברת הטלוויזיה "גרנדה", שקיבלה אותו לעבודה כתסריטאי באופרת הסבון "קורוניישן סטריט", סדרה שהייתה אז הפופולרית ביותר בטלוויזיה הבריטית. עם זאת הוא לא אהב את הסדרה והלחץ לעמוד בתאריכי מסירת התסריט לפרקים שצולמו ושודרו 4 או 5 פעמים בשבוע.
המחזה הראשון של אלן, The Hard Word (1966), בבימויו של רידלי סקוט, שודר בערוץ BBC 2. אחריו הופיעה The Lump (1967), היצירה הבדיונית הראשונה שביים: ג'ק גולד, שהחל את הקריירה שלו בסרטים תיעודיים. שתי ההצגות התבססו על חוויותיו כפועל בענף הבניין. אלן פגש בקן לואץ' בשנת 1967. הראשון במחזותיו של אלן שביים לואץ' היה "הלהבה הגדולה" בשנת 1969. ההצגה המתארת שביתה בקרב פועלי נמל ליברפול, שהונהגה על ידי פועל טרוצקי בניגוד לרצון איגוד העובדים; השביתה נשברת באלימות על ידי הצבא והמשטרה.
בשנת 1975 כתב אלן ולואץ' ביים את הסדרה "ימים של תקווה" (Days of Hope), יצירתו הידועה ביותר של אלן. סדרה של ארבעה פרקים, המספרת את סיפורה של תנועת הלייבור הבריטית בין מלחמת העולם הראשונה לבין השביתה הכללית בשנת 1926. הדרך בה הוצג הצבא הבריטי בסדרה ספגה ביקורת עוינת מאוד בעיתונות באותה תקופה.
ביוגרפיה > המחלוקת על המחזה "אבדון"

הפרויקט השנוי ביותר במחלוקת של אלן ולואץ' היה המחזה שכתב אלן, אֲבַדוֹן - Perdition. שהצגת הבכורה שלו תוכננה ל-22 בינואר 1987 בתיאטרון 'רויאל קורט' בלונדון. יממה אחת לפני הבכורה הודיע המנהל האמנותי של התיאטרון, על ביטול ההצגה. הפרשה עוררה סערת רוחות בקהילה היהודית בבריטניה, והעסיקה את אמצעי התקשורת במדינה במשך שבועות אחדים. המחזה היה מבוסס בעיקר על משפט קסטנר, שהתנהל בישראל במהלך שנות ה-50. המחזה הוצג כדרמה באולם בית המשפט ועסק בטענה לשיתוף פעולה בין ציוני הונגריה לנאצים בתקופת השואה. בין הדברים שנזכרו במחזהו של אלן היו: הפניה של ההסתדרות הציונית בגרמניה אל המפלגה הנאצית עם עלותה לשלטון, וניסיונות אחרים להגיע להבנה עם הנאצים. כולל הזמנת לאופולד פון מילדנשטיין, מטעם קורט טוכלר, איש הוועד הפועל של ההסתדרות הציונית בגרמניה, לבלות חצי שנה בארץ ישראל. את נציג ההגנה, פייבל פולקס, שנפגש עם אדולף אייכמן והציע לו שיתוף פעולה מודיעיני במזרח התיכון. וההתבטאות מעוררת המחלוקת, שיוחסה לדוד בן-גוריון: "אם אדע שאפשר להציל את כל ילדי גרמניה על ידי העברתם לאנגליה ורק מחציתם על ידי העברתם לארץ ישראל, אני אבחר בדבר השני, כי לפנינו לא רק חשבון הילדים האלה, אלא חשבון היסטורי של עם ישראל". דברים שזכו לחשיפה גם שנה קודם, עם פרסום ספרה של דינה פורת "הנהגה במלכוד, היישוב נוכח השואה, 1942–1945".
הקהילה היהודית והלובי הישראלי בבריטניה, מחו במשך מספר שבועות נגד העלאת המחזה, בטענה שהוא אנטישמי, ודרשו שלא יוצג. לבסוף נענה התיאטרון לדרישתם, והמחזה בוטל.
ביוגרפיה > בשנות ה-90

בשנות ה-90 כתב אלן את התסריטים לשלושה סרטים עלילתיים של לואץ': "אג'נדה נסתרת" ב-1990, המתארת את הרצח של פעיל אמריקאי לזכויות האזרח בבלפסט. ריינינג סטונס ב-1993, טרגיקומדיה המתרחשת במידלטון, שליד מנצ'סטר, ועבודתו הדרמטית האחרונה של אלן, ארץ וחופש ב-1995, המספרת את סיפורו של צעיר קומוניסט אידיאלי מליברפול המצטרף לכוחות הממשלה במלחמת האזרחים בספרד.
הערות שוליים

↑  יעל לוטן, הקרב על המתים, כותרת ראשית, 29 ביולי 1987
↑  אינגה דויטשקרון, יהודים מפגינים נגד מחזה אנטישמי בלונדון, מעריב, 21 בינואר 1987
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280820405171  BNE: XX1635953  BnF: cb14036021r (data)  GND: 130223107  ISNI: 0000 0001 2129 8959  LCCN: n86078331  NTA: 183602021  SNAC: w6sp5j28  SUDOC: 050333577  Trove: 785825  VIAF: 41999428   WorldCat (עם VIAF): 41999428
פט קאש

| --- | --- |

 לידה:  27 במאי 1965 (בן 59) מלבורן, אוסטרליה
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מקום מגורים:  בריטניה, לונדון
 גובה:  183
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוען:  1982–1997 (כ־15 שנים)
 סה"כ פרסים שצבר:  1,950,345 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  148-243
 דירוג שיא:  4 (1988)
 זכיות בטורנירים:  1 (טורנירי גראנד סלאם)
 זוגות
 מאזן קריירה:  110-174
 דירוג שיא:  6 (1984)
 זכיות בטורנירים:  (טורנירי גראנד סלאם)
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 1
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  גמר (1987, 1988)
 אליפות צרפת הפתוחה:  'סיבוב רביעי (1988)
 וימבלדון:  זכייה (1987)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  חצי הגמר (1984)
 
פט קאש (באנגלית: Pat Cash;‏ נולד ב-27 במאי 1965) הוא טניסאי עבר אוסטרלי. אחד הטניסאים הבולטים בעולם בשנות ה-80. הוא זכה פעם אחת בטורניר גראנד סלאם לגברים. בסך הכל הוא זכה ב-18 תחרויות: 6 תחרויות יחידים ו-12 תחרויות זוגות.
אביו של קאש היה שחקן פוטבול אוסטרלי. בתחילת שנות ה-80 היה קאש שחקן נוער בולט. בשנת 1982 הוא ניצח בתחרות זוגות באליפות צרפת הפתוחה, אליפות ליחידים באליפות וימבלדון ואליפות ארצות הברית הפתוחה. בסוף אותה שנה הוא עבר לטניס בוגרים, ובסוף השנה ניצח בתחרות הראשונה שלו. בשנת 1983 היה לטניסאי הצעיר ביותר שהשתתף בנבחרת גביע דייוויס של אוסטרליה. בשנת 1986 זכה עם הנבחרת בגביע בפעם השנייה.
ב-1984 ו-1985 הוא הגיע לגמר תחרויות זוגות באליפות וימבלדון, אך הפסיד בגמר.
בשנת 1987 הוא זכה באליפות וימבלדון, אך לא הצליח לשחזר הישג זה בהמשך.
לאחר הפרישה הוא עבר לגור בלונדון. הוא עוסק באימון ופרשנות טניס בטלוויזיה.
גמרים של תחרויות גראנד סלאם לזוגות

| תוצאה | שנה | טורניר | יריב בגמר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| סגן | 1987 | אליפות אוסטרליה הפתוחה | שוודיה סטפן אדברג | 3–6, 4–6, 6–3, 7–5, 3–6 |
| זכייה | 1987 | אליפות וימבלדון | צ'כוסלובקיה איוואן לנדל | 7–6(7–5), 6–2, 7–5 |
| סגן | 1988 | אליפות אוסטרליה הפתוחה | שוודיה מאטס וילאנדר | 3–6, 7–6(7–3), 6–3, 1–6, 6–8 |
סיכום השתתפות בגראנד סלאם יחידים

| תחרות | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | 1988 | 1989 | 1990 | 1991 | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | 1996 | 1997 | יחס | ניצ'-הפס |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אליפות אוסטרליה הפתוחה | סיבוב ראשון | רבע גמר | סיבוב רביעי | רבע גמר |  | NH | גמר | גמר | סיבוב רביעי |  | סיבוב שלישי | סיבוב שני |  |  | סיבוב ראשון |  | סיבוב ראשון | 0 / 11 | 26–11 |
| אליפות צרפת הפתוחה |  |  | סיבוב ראשון | סיבוב ראשון |  |  | סיבוב ראשון | סיבוב רביעי |  |  | סיבוב שני |  |  |  |  |  |  | 0 / 5 | 4–5 |
| אליפות וימבלדון |  |  | סיבוב רביעי | חצי גמר | סיבוב שני | רבע גמר | זכייה | רבע גמר |  | סיבוב רביעי | סיבוב שני | סיבוב שני |  |  | סיבוב ראשון |  | סיבוב ראשון | 1 / 11 | 29–10 |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה |  | סיבוב ראשון | סיבוב שלישי | חצי גמר |  | סיבוב ראשון | סיבוב ראשון |  |  | סיבוב שלישי |  |  |  |  |  | סיבוב ראשון |  | 0 / 7 | 9–7 |
| ניצ'-הפס | 0–1 | 3–2 | 8–4 | 13–4 | 1–1 | 4–2 | 12–3 | 13–3 | 3–1 | 5–2 | 4–3 | 2–2 | 0–0 | 0–0 | 0–2 | 0–1 | 0–2 | 1 / 34 | 68–33 |
| דירוג בסוף שנה | – | 342 | 34 | 10 | 67 | 24 | 7 | 20 | 368 | 81 | 108 | 203 | – | 511 | 250 | 765 | 379 |  |  |

השתתפות בנבחרת
| גביע דייוויס |  |  | זכייה | חצי גמר | חצי גמר | זכייה | חצי גמר | רבע גמר | PO | גמר |  |  |  |  |  |  |  | 2 / 8 | 23–7 |
האנה מנדליקובה

| --- | --- |

האנה מנדליקובה, 2009
 לידה:  19 בפברואר 1962 (בת 62) פראג, צ'כוסלובקיה 
 מדינה:  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה   אוסטרליה אוסטרליה
 מקום מגורים:  פראג, צ'כיה   וסאנקטוארי קוב אוסטרליה
 צאצאים:  Elizabeth Mandlik 
 מספר צאצאים:  2 
 גובה:  1.73 מטרים
 יד חובטת:  ימני 
 פעילות כמקצוענית:  1978–1990 (כ־12 שנים) 
 סה"כ פרסים שצברה:  3,340,959 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  565–194 
 דירוג שיא:  3 (16 באפריל 1984)
 זכיות בטורנירים:  27
 זוגות
 מאזן קריירה:  294–118 
 דירוג שיא:  7 (21 בדצמבר 1986)
 זכיות בטורנירים:  19
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 4 ביחידות (1 בזוגות)
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  זכייה (1980, 1987)
 אליפות צרפת הפתוחה:  זכייה (1981)
 וימבלדון:  גמר (1981, 1986)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  זכייה (1985)
 
האנה מנדליקובה (בצ'כית: Hana Mandlíková; נולדה ב-19 בפברואר 1962 בפראג) היא שחקנית טניס מקצועית מצ'כוסלובקיה ואחר כך מאוסטרליה בעבר ומאמנת. בשיאה דורגה במקום השלישי בעולם בדירוג ה-WTA בשנת 1984.
במהלך הקריירה זכתה מנדליקובה ב-5 טורניר גראנד סלאם, מהם 4 ליחידות. ביחידות היא זכתה פעמיים באליפות אוסטרליה הפתוחה, פעם אחת באליפות צרפת הפתוחה ופעם אחת באליפות ארצות הברית הפתוחה ובזוגות היא זכתה באליפות ארצות הברית הפתוחה ביחד עם מרטינה נברטילובה בשנת 1989. נוסף לכך, היא הגיעה 4 פעמים לשלב הגמר בטורנירי הגראנד סלאם ביחידות כולל שניים באליפות וימבלדון בשנים 1981 ו-1986.
במהלך הקריירה זכתה מנדליקובה בסך הכל ב-27 תארים ביחידות וב-19 תארים בזוגות.
מנדליקובה היא אחת מ-13 הטניסאיות בעולם שהצליחה להגיע למשחק הגמר ביחידות בכל ארבעת טורנירי הגראנד סלאם בתקופה הפתוחה. היא אחת משש טניסאיות (שטפי גראף, מרטינה נברטילובה, כריס אוורט, סרינה ויליאמס ומריה שראפובה) שזכתה בטורנירי גראנד סלאם על משטח חימר, מגרש דשא ומשטח קשה.
מנדליקובה הייתה שותפה לזכייתה של נבחרת צ'כוסלובקיה בגביע הפדרציה שלוש פעמים ברציפות בשנים 1983 - 1985.
בשנת 1994 זכתה מנדליקובה להיכלל בהיכל הטניס הבינלאומי.
ביוגרפיה

בשנת 1978 הגיעה מנדליקובה למקום הראשון בעולם לנערות בדירוג ה-ITF (הפדרציה הבינלאומית לטניס) ובכך הייתה לספורטאית הראשונה שזוכה בתואר זה.
בשנת 1980 זכתה מנדליקובה באליפות אוסטרליה הפתוחה לאחר ניצחון על וונדי טורנבול מאוסטרליה. הייתה זו הזכייה הראשונה שלה בטורניר גראנד סלאם. אותה שנה, היא הגיעה לשלב הגמר באליפות ארצות הברית הפתוחה. בשלב הגמר היא הפסידה לכריס אוורט מארצות הברית.
בשנת 1981 זכתה מנדליקובה באליפות צרפת הפתוחה לאחר ניצחון בשלב חצי הגמר על כריס אוורט ובשלב הגמר על סילביה האניקה ממערב גרמניה. אותה שנה, באליפות וימבלדון היא הפסידה בשלב הגמר לאוורט.
בשנת 1982 באליפות ארצות הברית הפתוחה הפסידה מנדליקובה בשלב הגמר שוב לכריס אוורט.
בשנת 1983 זכתה מנדליקובה לראשונה, מתוך שלוש זכיות רצופות ביחד עם נבחרת צ'כוסלובקיה בגביע הפדרציה.
בשנת 1984 בטורניר שנערך באוקלנד, ארצות הברית ניצחה מנדליקובה את מרטינה נברטילובה מארצות הברית והנחילה לה הפסד ראשון לאחר 54 ניצחונות רצופים, שני ניצחונות פחות מהישג השיא של אוורט. לאחר הפסד זה נברטילובה פתחה ברצף של 74 ניצחונות רצופים, השיא הנוכחי.
בשנת 1985 זכתה מנדליקובה באליפות ארצות הברית הפתוחה ובכך הייתה לשחקנית השנייה אחרי טרייסי אוסטין מארצות הברית שהצליחה לנצח בטורניר אחד את שתי המדורגות ראשונות בעולם, אוורט ונברטילובה. היא ניצחה את אוורט בשלב חצי הגמר בשתי מערכות (1 בעולם) ואת נברטילובה בשלב הגמר בשלוש מערכות (2 בעולם).
בשנת 1986 ניצחה מנדליקובה באליפות צרפת הפתוחה בשלב רבע הגמר את שטפי גראף מגרמניה למרות נקודת משחק של גראף במערכה השנייה. גראף זכתה ב-4 טורנירים על חימר אותה שנה וניצחה את כל השחקניות הגדולות בעולם באותה העת (נברטילובה, אוורט, מנדליקובה, קודה קילש וגבריאלה סבטיני מארגנטינה). חודש לאחר מכן, באליפות וימבלדון ניצחה מנדליקובה בשלב חצי הגמר את אוורט, ובכך "נקמה" את הפסדה בגמר ב-1981. בשלב הגמר היא הפסידה לנברטילובה. נוסף לכך, ביחד עם וונדי טורנבול הן הפסידו לנבטילובה ופם שרייבר בגמר זוגות וימבלדון. חודשיים לאחר מכן, באליפות ארצות הברית הפתוחה הפסידו שוב מנדליקובה וטורנבול בשלב הגמר לנברטילובה ושרייבר. בסוף השנה, היא זכתה לבסוף ביחד עם טורנבול באליפות סבב ה-WTA בזוגות, לאחר ניצחון על שני הזוגות המדורגים ראשונים בעולם, בשלב חצי הגמר על נברטילובה ושרייבר ובשלב הגמר על קלאודיה קודה קילש והלנה סוקובה.
בשנת 1987 זכתה מנדליקובה באליפות אוסטרליה הפתוחה לאחר ניצחון בשלב הגמר על נברטילובה בשתי מערכות.
בשנת 1988 בניסיון להגן על תוארה מאליפות אוסטרליה הפתוחה היא הגיעה לשלב רבע הגמר והפסידה לגראף שזכתה באליפות ובשנתיים שלאחר מכן.
בשנת 1989 זכו מנדליקובה ונברטילובה באליפות ארצות הברית הפתוחה בזוגות לאחר ניצחון בשלב הגמר על שרייבר ומרי ג'ו פרננדז.
בשנת 1990 פרשה מנדליקובה מטניס מקצועני. לאחר מכן, היא החלה בקריירת אימון מצליחה. בין יתר השחקניות שהיא אימנה ניתן לציין את יאנה נובוטנה (9 שנים).
משפחה

אביה של מנדליקובה הוא וילֶם מנדליק (Vilém Mandlík), אצן שהשתתף בשתי אולימפיאדות (מלבורן 1956 ורומא 1960) והגיע לשלב חצי הגמר בריצת 200 מטר במלבורן. בשנת 1986 היא התחתנה בפראג עם מסעדן אוסטרלי, יאן סדלאק ולאחר שנתיים הם התגרשו, תקופה קצרה לאחר שקיבלה אזרחות אוסטרלית. ביוני 2002 היא ילדה תאומים. אביהם של התאומים הוא חבר, שאינו מעורב בחינוך ובגידול שלהם. כיום היא חיה עם בת זוגה, מאמנת כושר, ליז רסגווי.
שילה (יישוב מקראי)

| --- | --- |

תל שילה, משמאל למטה למרגלות התל, שרידי הכנסייה הביזנטית הבזיליקה, 2005
 שמות נוספים:  שילו, תל סיילוּן, חרבת סילון
 מידות
 שטח:  80 דונם
 גובה מעל פני הים:  715 מטר
 היסטוריה
 תרבויות:  התרבות הכנענית
 תקופות:  ברונזה בייניימית תקופת הברונזה המאוחרת תקופת הברזל I תקופת הברזל II התקופה הביזנטית בארץ ישראל התקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל התקופה הצלבנית בארץ ישראל
 סוג:  תל
 אתר ארכאולוגי
 חפירות:  1915 1926–1932 1981–1984 מ-2010
 ארכאולוגים:  הנס קייר (1926-1932) זאב ייבין (1970+) ישראל פינקלשטיין (1981–1984)
 מצב:  אתר תיירות
 גישה לציבור:  בתשלום
 אתר אינטרנט:  https://www.a-shiloh.co.il
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 מיקום:  שילה
 קואורדינטות:  32°03′21″N 35°17′22″E﻿ / ﻿32.05570278°N 35.28953611°E﻿ / 32.05570278; 35.28953611
  (למפת דרום השומרון מוגדלת) שילה(למפת דרום השומרון רגילה) שילה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שילה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שילה he
 
שילה העתיקה - המקום המשוער של משכן שילה
שרידים ארכאולוגיים באתר
במקרא, שִׁילֹה הייתה עיר ישראלית בנחלת שבט אפרים בדרום-השומרון, בתקופה שבין התנחלות השבטים בארץ כנען לבין הקמת ממלכת ישראל המאוחדת. בתקופה זו שימשה כמרכז הדתי-פולחני של שבטי ישראל, וכנראה אף כבירה בפועל. על-פי הממצאים הארכאולוגיים, שילה נחרבה במחצית השנייה של המאה ה-11 לפנה"ס, זמן קצר בטרם בה מקובל לתארך את ייסוד הממלכה בידי שאול המלך. אחת ההשערות היא כי כישלון שבטי ישראל להגן על בירתם היה הגורם העיקרי לכינון שלטון המלוכה, שהחליף את צורת הממשל המתוארת בספר שופטים. האתר כולל ממצאים ארכאולוגיים מתקופת הברונזה התיכונה, תקופת הברונזה המאוחרת, תקופת הברזל, התקופה הרומית, התקופה הביזנטית והתקופה הערבית הקדומה.
גאוגרפיה

החפירות הארכאולוגיות לאיתור ממצאים הקשורים לעיר שילה מתקיימות באתר תל שילה. האתר ממוקם בדרום השומרון, מצפון-מערב לעמק שילה, וממזרח לנחל שילה. בין היישובים הסמוכים לתל שילה ניתן למנות את שילה ממזרח, תורמוס עיא מדרום-מערב, עלי מצפון-מערב, קריות (נפת שכם) מצפון וגבעת הראל, מעלה לבונה וגבעת הרואה ממערב. התל עצמו ממוקם על גבעה כשמסביב מקיפים אותה הרים כעין אודיטוריום.
היסטוריה > שילה המקראית

האזכור הראשון של שילה בתנ"ך הוא בברכת יעקב ליהודה בספר בראשית: "עד כי יבוא שילה ולו יקהת עמים", אך לא מסופר שם על שילה כעיר, אלא כחזון כלשהו.
בספר יהושע שילה מוזכרת לראשונה כשם מקום, כשיהושע מפיל את הגורלות על חלוקת הארץ לנחלות שבטי ישראל. נאמר שם גם שאוהל מועד - הלא הוא אוהל המשכן - הוקם בשילה (פרק י"ח).
 בספר שופטים, פרק י"ח מצוין כי פסל מיכה התקיים בדן "כל ימי היות בית-האלוקים בשילה". במסכת סנהדרין מסופר כי בית מיכה היה ב-"גרב", מקום שהיה שלושה מילין משילה. יש המזהים את גרב באתר חאן א-לובאן, בסמוך ללובאן א-שרקיה, בחירבת ע'רבה, או סמוך לגבעת הרואה.

בהמשך מסופר על בני שבט בנימין שחטפו את בנות שילה שחוללו בכרמים לאחר סיפור פילגש בגבעה, אולי רמז לכך שרד בשם של העמקים בסביבה: סאהל אל עיד (עמק החג) וסאהל אל בנאת (עמק הבנות).
בתחילת ספר שמואל א' מסופר על שילה כמרכז דתי: מסופר על אלקנה ומשפחתו, שעלתה לשילה לזבוח להשתחוות ולזבוח לה'. בשילה מתרחשת הפגישה בין חנה אשת אלקנה לבין עלי הכהן. לאחר סיפור זה יצא עם ישראל למלחמה בפלשתים, מלחמה בה הפסיד. העם לא נכנע, לקח איתו את ארון הברית משילה ויצא להילחם שנית, אך שוב הפסיד, וארון הברית נלקח בשבי. אחד מחיילי ישראל רץ לשילה מן המלחמה על מנת לבשר לעלי הכהן את הבשורה המרה, ואחרי שמנהיג העם שמע שנשבה ארון האל, הוא נפל מהכיסא, שבר את מפרקתו ומת.
היסטוריה > חורבן שילה

יש משערים כי חורבן שילה אירע לאחר נפילת ארון הברית בשבי, ואז הגיע הקץ להיותה מרכז דתי לכל העם. חורבן שילה מוזכר רק במקורות תנ"כיים מאוחרים יותר: בנבואת ירמיהו - "לכו אל מקומי שבשילו...וראו מה עשיתי לו מפני רעת עמי ישראל" ו"כשילו יהיה גורל הבית הזה"; ובתהילים ע"ח - "וַיִּטֹּשׁ מִשְׁכַּן שִׁלוֹ".
ממצאים ארכאולוגיים מעידים על מרכזיותה של שילה טרם החורבן ומצביעים על כך שגם לאחר חורבנה של שילה שמתוארך בבדיקת פחמן 14 ל-1050 עד 1000 לפנה"ס, המשיך להתקיים בה יישוב ישראלי עד לשנת 722 לפנה"ס, עם תבוסת ממלכת ישראל לאשור וחורבן שאר הערים הישראליות. בין תושבי שילה לאחר החורבן הראשון נמנה הנביא אחיה, שנודע בכינויו "השילוני".
החל מהתקופה הפרסית מיושב התל שוב בצפיפות והיישוב היהודי של שילה ממשיך להתקיים עד מרד בר כוכבא.
היסטוריה > מימי הביניים ועד העת המודרנית

מימי בית ראשון ועד לימי הביניים התקיימה עלייה לרגל לשילה. בתחילה היו אלו היהודים, לאחריהם הנוצרים, שבתקופה הביזנטית הקימו בעיר שתי כנסיות, הבזיליקה וכנסיית הצליינים, ולאחר מכן, בתקופה הערבית הגיעו לעיר המוסלמים, שהסבו נזק רב למבנים שהיו במקום, כשלקחו מהם חלקים לבניית בנייניהם. אחד הבניינים שהשאירו אחריהם הערבים הוא "מסגד השישים" (ג'אמיע א-סיתין) שנבנה כנראה בסביבות המאות התשיעית והעשירית, ובו חלקים מהכנסיות הביזנטיות, ומשוער כי בית הכנסת שעליו סיפר אשתורי הפרחי משמש כבסיס המבנה, זאת לפי מספר סממנים יהודיים המצויים בו.
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 ביקרו בעיר מספר משלחות מחקר ארכאולוגיות, שהחלו את החפירה במקום. כיום שוכן באתר מרכז מבקרים ארכאולוגי, ומתקיימים בו סיורים מודרכים.
שרידים ארכאולוגיים

בתל שילה נחשפו שרידים המלמדים על קיומו של יישוב באזור זה מתקופת הברונזה התיכונה ועד ימינו, בהם פסיפסים מרהיבים, שתי כנסיות, מסגד עתיק ובית כנסת עתיק. חשיפת השרידים מתקופת הברזל הובילה לזיהוי האתר עם תל שילה המקראית, בו היה המשכן בתקופת התנחלות השבטים.
במאי 2012 התגלו בחפירות מטבעות עתיקים עליהם הוטבע "שנת... לגאולת ירושלים". הארכאולוגים מניחים שהמטבעות הם מתקופת המרד הגדול. בחפירות הצלה שנערכו על ידי קמ"ט ארכאולוגיה בשנת 2014 התגלו שתי גתות שהתקיימו בין התקופה הביזנטית המאוחרת לבין התקופה המוסלמית הקדומה. קיומן של גתות אלו מלמד על ההמשכיות של היישוב האנושי באזור זה.
בשנת 2013 נחשפה במקום כנסייה מהעתיקות בעולם (מהמאה ה-4 לספירה), ובה רצפת פסיפס גדולה. בכנסייה שלושה חדרים, והיא התגלתה ליד הבזיליקה בעקבות שיטפון מי גשמים שחשף אותה. הכנסייה נחשבת לאחת הקדומות בארץ ישראל.
בשנת 2018 התגלה בשילה רימון חרס קדום, שתוארך לתקופת הברזל.[דרוש מקור]
שרידים ארכאולוגיים > כנסיות בתקופה הביזנטית

בחפירות שהתקיימו בשנים 1926–1932 נחשפו שתי כנסיות ביזנטיות. שרידי הכנסיות נמצאו בצדו הדרום-מזרחי של האתר למרגלות התל. הכנסיות תוארכו על ידי החופרים למאה ה-6 לספירה.
כנסיית הצלבנים - גודלה 11.70 על 25 מטר לערך. שרידי הכנסייה שולבו במבנה מאוחר יותר, ולכן תוכניתה אינה ברורה. לכנסייה היו אפסיס ובמה מוגבהת מעל האולם. מצפון וממערב לאולם הראשי נחשפו מספר חדרים. להשערת החופרים היו בחזית הכנסייה, אולם מבוא (נרתקס) ואטריום. במקום נמצאה רצפת פסיפס וסימני שלושה עמודים. מצפון לאטריום נמצא בור מים שהיה מחובר באמצעות צינור למקור מים שנמצא מצפון לכנסייה. ליד הבור נמצאו שרידים של מספר חדרים קטנים, שאחד מהם החצוב בסלע שימש לקבורה. רצפת האפסיס עוטרה בעלי גפן ואשכולות ענבים. רצפת הפסיפס בתוך אולם הכנסייה עוטרה בצורות גאומטריות, ורצפת הפסיפס של החדר הצפוני (פרותסיס) עוטרה בשתי איילות וביניהן עץ רימון. מאחורי כל איילה נמצא עיטור של דג. ברצפה זו נמצאה כתובת הקדשה בשפה היוונית שכללה חמש שורות, מוקפת במסגרת. בכתובת מוזכרים שמם של שני אחים: פורפריוס ויעקב.
הבזיליקה - גודלה 18 × 15.10 מטר, והיא סמוכה יותר לתל. מבנה הכנסייה כולל אולם תווך ושתי סיטראות. בצדה המערבי של הבזיליקה נמצא אולם מבוא. רצפת הפסיפס של אולם התווך עוטרה בדגמים גאומטריים ובדגמי צמחים. על פי החופרים, דגם זה דומה מאוד לרצפת הקריפטה שבכנסיית אליהו הנביא במידבא, והם העלו השערה ששתי הרצפות נעשו בידי אותו אמן.
שתי הכנסיות חרבו בתקופת הכיבוש הערבי. נמצא שנעשה שימוש משני בחלק מהפריטים האדריכליים, במבנים הערביים במקום.
שרידים ארכאולוגיים > התקופה הערבית הקדומה

בתחילת החפירות בשנת 1926 נמצאו בתל שרידי מבנים רבים מהתקופה הערבית הקדומה. בחפירות נמצא מקום פולחן מוסלמי (ללא בניין מעליו) דמוי-מסגד. המבנה הוא "ג'אמע א-סיתין" (מקדש השישים). המקום שימש לטקסים אסלאמיים עוד לפני תקופת הכיבוש הערבי של ארץ ישראל, אך נעזב לפני שנת 1926. האתר נחפר במספר מקומות. עמודי המסגד וכותרות המבנה נלקחו מהבזיליקה הביזנטית. נמצאו בו נרות ערבים מתקופת ימי הביניים. המבנה הוא ריבועי, ואורך צלעו 8.75 מטר. בכותל הדרומי שלו נמצאה גומחה קטנה ששימשה בשלב האחרון למחראב. הגומחה פונה לכיוון ירושלים (במקום לעיר מכה), ובשל כך העלו החוקרים השערה שהמבנה היה בעברו בית כנסת שהוסב למסגד. השרידים כללו גם משקוף.