מריו צ'יפוליני
קריירה והישגים

נולד בעיר לוקה שבחבל טוסקנה שבאיטליה.
ב-1989 קיבל חוזה מקצועני ראשון והצטרף לקבוצת דל טונגו בה רכב אחיו הבכור צ'זרה ואותה הוביל, באותה עת, מאוריציו פונדריסט. כבר בשנתו הראשונה כמקצוען ניצח צ'יפוליני קטע בג'ירו ד'איטליה.
ב-1990 המשיך וניצח עוד שני קטעים בג'ירו ד'איטליה במדי אותה קבוצה.
ב-1991 צ'יפוליני נשאר באותה קבוצה ששינתה את שמה לדל טונגו אם ג'י בויס וזכה כבר ב-14 ניצחונות במשך העונה, מתוכם שלושה קטעים בג'ירו ד'איטליה.
ב-1992 הקבוצה החליפה נותן חסות ומעתה שמה היה ג'י בי. צ'יפוליני זכה באותה שנה ב-16 ניצחונות מתוכם: ארבעה קטעים בג'ירו ד'איטליה ובמרוץ הקלאסי גנט–וייפלחם.
ב-1993 המשיך באותה קבוצה, אליה הצטרף באותה שנה יוהאן מוזיאו. צ'יפוליני זכה בעשרה ניצחונות, כולל ניצחון שני ברציפות במרוץ גנט - וולגם וניצחון ראשון בקטע בטור דה פראנס.
ב-1994 הצטרף לקבוצת מרקטונה אונו וזכה באותה שנה בחמישה ניצחונות.
ב-1995, עדיין במרקטונה אונו, זכה ב-16 ניצחונות, כולל שני קטעים בג'ירו ד'איטליה ושני קטעים בטור דה פראנס.
ב-1996 עבר לקבוצת סאקו וזכה במדיה האדומים ב-17 ניצחונות, כולל ארבעה קטעים בג'ירו ד'איטליה, קטע אחד בטור דה פראנס וגם באליפות איטליה היוקרתית.
ב-1997 זכה ב-16 ניצחונות, כולל חמישה קטעים בג'ירו ד'איטליה, תחרות הנקודות בג'ירו ד'איטליה ושני קטעים בטור דה פראנס.
ב-1998 זכה ב-11 ניצחונות, כולל ארבעה קטעים בג'ירו ד'איטליה ושני קטעים בטור דה פראנס.
ב-1999 זכה ב-15 ניצחונות, כולל ארבעה קטעים בג'ירו ד'איטליה וארבעה קטעים בטור דה פראנס.
ב-2000 זכה בשישה ניצחונות, כולל קטע אחד בג'ירו ד'איטליה.
ב-2001 זכה ב-10 ניצחונות, כולל ארבעה קטעים בג'ירו דאיטליה.
2002 הייתה שנת השיא של צ'יפוליני. הוא הצטרף לקבוצת אקווה א-ספונה וזכה איתה ב-14 ניצחונות. במרץ זכה במרוץ שהוא משאת נפשו של כל רוכב איטלקי, מילאנו – סן רמו. באפריל זכה בגנט–וייפלחם ובמאי זכה בשישה קטעים ובתחרות הנקודות בג'ירו ד'איטליה. לאחר שקבוצתו לא קיבלה הזמנה לטור דה פראנס, הוא הודיע על פרישה, אך חזר בו לאחר כחודשיים ונטל חלק בוואלטה אספניה שם ניצח בשלושה קטעים.
לשיאו הגיע באוקטובר באליפות העולם שנערכה על מסלול מישורי בזולדר שבבלגיה. בהדרכתו של פרנקו בלריני, מאמן נבחרת איטליה, שנודעה במאבקים הפנימיים בה, הצליחה הנבחרת להתאחד סביב דמותו הדומיננטית של צ'יפוליני והובילה אותו לניצחון באליפות העולם. על זכייתו זו הוא קיבל ב-2003 תואר "קומנדטורה" (Commendatore) מהנשיא האיטלקי.
ב-2003 עבר צ'יפוליני לקבוצת דומינה וקאנצה וזכה איתה בארבעה ניצחונות. מתוכם, שני ניצחונות בקטעים בג'ירו ד'איטליה. בניצחונו בקטע מס' 9 של הג'ירו ד'איטליה באותה שנה, קטע שהסתיים בעיר מונטקטיני טרמה, שבר צ'יפוליני את שיאו בן 70 השנה של אלפרדו בינדה והעמיד את השיא על 42 ניצחונות בקטעים בודדים בג'ירו ד'איטליה.
ב-2004 היה מעורב צ'יפוליני בנפילה בתחילת הג'ירו ד'איטליה ונאלץ לפרוש מספר ימים לאחר מכן בעקבות נפילה נוספת ופציעה. את העונה הוא השלים עם שני ניצחונות.
2005 הייתה שנתו האחרונה כרוכב בדבוקה המקצוענית. הוא עבר לקבוצה חדשה, ליקוויגז וזכה במדיה בשני ניצחונות. ניצחונו האחרון הושג ב-7 במרץ במרוץ חד-יומי באזור הולדתו ובו הצליח לנצח את יריבו העיקרי בשנים האחרונות ויורשו, אלסנדרו פטאקי. הוא הודיע על פרישה מרכיבה מקצוענית ב-29 באפריל 2005 וכאות כבוד הוזמן על ידי מארגני הג'ירו ד'איטליה לרכוב ראשון בקטע הפתיחה של המרוץ (אף על פי שאיננו משתתף במרוץ).
בתחילת 2008 הודיע כי הוא חוזר להתחרות במדי הקבוצה האמריקאית Rock Racing ואכן נטל חלק בטור של קליפורניה, אולם אחרי זמן לא רב הודיע על פרישה חוזרת.
ב-2013 טען יומון הספורט האיטלקי, לה גזטה דלו ספורט, כי בשנים 2001–2004 נמנה צ'יפוליני על לקוחותיו של ד"ר אופימיאנו פואנטס, תחת שם הקוד "מריה". פרקליטו של צ'יפוליני הכחיש את ההאשמות. ב-2014 הופיע שמו של צ'יפוליני ברשימה שפרסם הסנאט של צרפת שכללה רוכבים שנמצאו חיוביים לבדיקת סמים בבדיקות שנלקחו בטור דה פראנס ב-1998 ונבדקו מחדש (לאחר שפותחה בדיקה שמסוגלת לגלות את החומר האסור EPO) ב-2004.
באוקטובר 2019 עבר צ'יפוליני ניתוח לטיפול בגשר שריר הלב ובהפרעת קצב.