stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיר בארבעה בתים
הערות שוליים

↑  תקליט הפסטיבל הוצא על ידי CBS בה הייתה חתומה אופירה גלוסקא, בעוד אילנית הייתה חתומה בהד ארצי
↑  המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 18 במאי 1969. פזמונט
↑  המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 15 ביוני 1969, פזמונט
↑  המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 7 ביולי 1969. פזמונט
↑  מצעד הפזמונים השנתי תשכ"ט (1969), פזמונט
↑  שיר בארבעה בתים, הספרייה הלאומית
| אילנית |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | עמיחי בגבול ירדן • אילנית לילדים • אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) • אילנית (1972) • אילנית (1974) • להיטים לילדים • שירי משוררים לילדים • שירו שיר לשמש • בואו ונשיר ביחד • טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת • סולו? הופעה פומבית • תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים • שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס • רגשות מעורבים • אל הדרך • מתנה לילדים – השירים שכל הילדים אוהבים • אולי עוד פעם • סרט בשחור לבן • בוא נתחיל מבראשית • חלום ברזילאי • ישראלית |  |
| אלבומי אוסף | הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית • שירי הייצוג של ישראל • להיטי הזהב של אילנית • ארבעה צדדים • עכשיו כולם ביחד • 21 הלהיטים הגדולים של אילנית • כבר אחרי חצות – אוסף שירי אהבה • נאסף תשרי, אוסף מס. 3 • אי שם – אוסף שירי הפופ והייצוג • ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל • כל מקום – אוסף שירים בינלאומיים • שיר של יום חולין – אוסף הבלדות • ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית • המיטב • אוסף להיטים • שירים ליום חולין – אוסף כפול |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1973 • ישראל באירוויזיון 1973 • אירוויזיון 1977 • ישראל באירוויזיון 1977 • אילן ואילנית • שלמה צח |  |
| אילנית – שירים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "שיר בארבעה בתים" |  |
| שנות ה-70 | "אהבתה של תרזה די מון" • "רק הירח" • "פעם לאהוב" • "לאורך השדרה שאין בה איש" • "איש הסתיו" • "גוליבר" • "אי שם" • "אין מקום בחוף" • "עכשיו אני יודע" • "אחיי גיבורי התהילה" • "ללכת שבי אחרייך" • "אהבה אחת קטנה" • "אבל המנגינה" • "Chaque matin la joie du monde" • "אם ייפול הכוכב שלי" • "עיר אחרת" • "כי הנני בא" • "כשקיבלו את התורה" • "כשיבוא שלום לארץ" • "שירו שיר לשמש" • "שלום" • "כך היה כך יהיה" • "הכרתי פעם איש" • "האוניות חזרו" • "ילד בקרקס" • "עפרוני" • "דניאל" • "שיר של יום חולין" • "אל תשמעי לקול ליבך" • "ארץ" • "אדם רחוק" • "אהבה היא שיר לשניים" • "הנה הלילה" • "תבורכי" • "הנה ימים באים" • "הנה בא השלום" • "רגשות מעורבים" • "היי דנה" |  |
| שנות ה-80 | "אני לא מאמינה" • "פעם בשנה" • "חמסין של ניסן" • "הבית של פיסטוק" • "בשביל אל הכפר" • "עד עולם" • "אל הדרך" • "פרפר נחמד" • "נחמה" • "בשורה טובה" • "תצלום ישן" • "הלב" • "שיר על נחלים" • "אולי עוד פעם" • "בואו בואו" • "אם ובנה" • "בללייקה" • "עכשיו כולם ביחד" • "חלק בעולם" • "הנחמה היחידה" • "רק בינתיים" • "סרט בשחור לבן" • "קחי נשימה" • "חבר" |  |
תותח נ"מ 128

| --- | --- |

תותח 128
 מידע כללי
 סוג:  artillery model 
 מדינה מייצרת:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 יצרן:  ריינמטאל 
 משתמשים עיקריים:  כוחות היבשה של הוורמאכט 
 שנת ייצור:  1942 - 1945
 תקופת השימוש:  1942–1945 (כ־3 שנים) 
 דגם קודם:  תותח 105 מ"מ FlaK 38
 מערכה מרכזית:  מלחמת עולם שנייה
 יחידות שיוצרו:  1,125 
 מידע טכני
 אורך:  7.835 מטרים
 משקל:  17,000 ק"ג
 מהירות:  880 מ'/ש' 
 מערכות נשק
 קליבר:  128 מ"מ
 אורך קנה:  4.938 מטרים
 סוגי תחמיש:  HE,AP,HEAT
 משקל פגז:  27.9 ק"ג
 זווית צידוד:  360 מעלות
 זווית עלרוד:  3°- עד 88°+
 מהירות לוע:  880 מטר לשנייה
 טווח מקסימלי:  20,900 מטר (גובה מרבי 14,800 מטר)
 
תותח נ"מ 128 (כונה גם 12.8cm FlaK 40) הוא תותח נגד מטוסים בקוטר 128 מ"מ מתוצרת גרמניה הנאצית אשר היה תותח הנ"מ הכבד ביותר בצבא הגרמני במלחמת העולם השנייה.
תותח נ"מ 128 עשה שימוש במספר חידושים טכנולוגיים: טעינה אוטומטית חשמלית, כיוון אוטומטי של מרעום הזמן של הפגזים, מנועי צידוד ועלרוד חשמליים שנשלטו מעמדת בקרה סוללתית אשר קיבלה באופן ממוכן נתוני מכ"ם, ונקירה חשמלית אוטומטית של הפגזים.
פיתוח התותח החל בשנת 1936 על ידי חברת ריינמטאל-בורזיש(אנ') תחת שם הפרויקט "GBH 63" והתבסס על מבנהו של תותח 105 מ"מ FlaK 38 מתוצרת החברה. אב הטיפוס הראשון נמסר לניסויים בשנת 1937 והתותח עבר בהצלחה את ניסויי הירי. עם זאת, תוצאות ניסויי השדה העלו כי אינו פרקטי כתותח נייד עקב מגבלות משקל והצורך לפרק את קנהו ולניידו בנפרד. לאור ביצועיו הטובים של התותח הוחלט בכל זאת להכניסו לשירות ובשנת 1941 סופקו התותחים המבצעיים הראשונים.
רובם המכריע של התותחים הוצבו בעמדות נייחות, בין השאר במגדלי נ"מ ייעודיים (Flaktürme) שהגנו על ברלין, המבורג ווינה.
כ-200 תותחים הורכבו על קרונות רכבת וכן פותח נגרר ייעודי (Sd.Anh.220) שאפשר את ניוד התותח בשלמותו על גבי כבישים.
סך הכל יוצרו כ-1100 קנים במספר דגמים (חלקם בעלי יותר מקנה אחד). אורך חיי כל קנה נאמד בכ-1000–2000 יריות.
הייצור הואץ בשנה האחרונה של המלחמה, ככל הנראה כמענה להגברת מתקפות מפציצי בעלות הברית על ערי גרמניה.
דגמים

Flak 40/1 - הדגם הנייח והנייד על גבי נגרר ייעודי
Flak 40/2 - דגם מתפרק לניוד על גבי מספר נגררים
Flak 40/4 - להתקנה על גבי רכבות
Flak 40/M - להתקנה על גבי ספינות (ככל הנראה לא נכנס לשימוש)
Flak Zwilling 40 - תותח כפול, בעל שני קנים. הותקן בעיקר על מגדלי נ"מ.
PaK 40 L/61 - הסבה של התותח לשימוש כחימוש העיקרי של משחית הטנקים הנסיוני Sturer Emil, ממנו נבנו שני אבות טיפוס שהוכנסו ללחימה בחזית המזרחית.
הערות שוליים

↑  מידע מקיף אודות נשק נ"מ בצבא גרמניה הנאצית, מאתר האינטרנט של האגודה הגרמנית למחקר צבאי-היסטורי (Verein für militärhistorische Forschung e.V)
↑  טבלאות ייצור נשק ותחמושת בגרמניה הנאצית, לפי שנים, נלקח מ- Fritz Hahn: Waffen und Geheimwaffen des Deutschen Heeres 1933-1945. Bernard & Graefe, Koblenz 1986. ISBN 3-89555-128-7
תנחום תנפילוב

תנחום תַנפילוב (1888 - 13 במרץ 1968) היה חקלאי, מאנשי  העלייה השנייה ומראשי קבוצת החלוצים שייסדו את דגניה א'.
הקומונה החדרתית: מימין למטה תנחום תנפילוב
קורות חייו

תנפילוב נולד בשנת 1888 בעיר רוֹמְנִי שברוסיה (אוקראינה) לשמואל וזלטה תנפילוב שקיימו בבית אווירה יהודית מסורתית. בצעירותו נאלץ לעבוד לפרנסת המשפחה ושימש כעוזר בבית מסחר בעיירה. כבר בנעוריו נדבק ב"חיידק" הציוני. כשקמה בעירו אגודת "התחייה", שקדמה לתנועת "צעירי ציון", היה תנחום מראשוני המצטרפים. בראשית 1907 עלה עם שלושה חברים מבני עירו (יוסף אלקין וישראל בלוך) באניית צליינים לארץ. כבר באנייה החליטו השלושה על אורח חייהם אותו יקיימו בארץ: עבודת כפיים, חקלאות וחיי קומונה. הם החליטו לכנות את עצמם "הקומונה הרומנאית" על שם העיר רומני. החבורה התיישבה תחילה בפתח-תקווה.
בארץ הוא ושאר חברי הקומונה הרומנאית ייסדו ביחד עם יוסף בוסל את "הקומונה החדרתית" והחלו לעבוד כפועלים שכירים בחוות כנרת. ב-1909 פרץ סכסוך בין מנהל חוות כנרת, משה ברמן, לציבור העובדים בחווה ואנשי הקומונה החדרתית, בהנהגתו של יוסף בוסל, עברו למשך שנה לחדרה שם עבדו ושימרו את אורח החיים המשותף.
ב־28 באוקטובר 1910, לאחר שחתמו על הסכם עם ארתור רופין, מנהל המשרד הארצישראלי, חצו אנשי ה"קומונה החדרתית", שמנו שתי בחורות ועשרה בחורים, את נהר הירדן כדי ליישב ולעבד מחדש את אדמות אום ג'וני כגוף עצמאי. ב־4 ביוני 1912 הקבוצה עברה מאום ג'וני לנקודת הקבע, באב-אלתום - שער הנהר, מוצא הירדן מהכנרת, שם בנו תנפילוב וחבריו את יישוב הקבע של דגניה א', "אם הקבוצות והקיבוצים".
תנחום התמיד שנים רבות בעבודות השדה, ולאחר שפרש מעבודה זו עבד במחסן הכלים. המחסן הזה, שנקרא על שמו - "המחסן של תנחום", שם עסק בתיקונים של כלי עבודה וכלי בית והפך את המחסן למקום מרכזי בחיי דגניה.
בשנת 1961 זכה, עם עוד שמונה ממייסדי דגניה, בפרס מיוחד במסגרת פרס קפלן.
תנחום תנפילוב נפטר בשנת 1968 לאחר מחלה ממושכת. בן 80 היה במותו ונקבר בדגניה. בנו שמואל (מולה) נולד ב-1921 בדגניה והתגייס ב-1940 (ימי מלחמת העולם השנייה) לצבא הבריטי במסגרת הבריגדה היהודית. ב-1943 הפליג, עם יחידתו, על האונייה ארינפורה מצפון אפריקה לאיטליה עד שמטוסים גרמנים איתרו את הספינה והטביעו אותה יחד עם 140 מחיילי הבריגדה וביניהם שמואל תנפילוב. תנחום ורעייתו חיה נטעו לזכר הבן את "גן מולה", בחצר דגניה
אישיותו

בעוד בוסל נחשב לאינטלקטואל שבחבורת החלוצים שהקימו את דגניה א', תנפילוב נחשב לסמל ולמצפון של החבורה. בימיה הראשונים דגלה חבורת החלוצים ברעיון של "חלוץ מתמיד", חלוץ שמקים יישוב וממשיך הלאה להקמת יישוב חדש אחר. באספת-חברים מכרעת בדגניה א', בה נתבקשו להכריע בשאלה האם להישאר בדגניה או להמשיך לנקודה אחרת לצורך הקמת יישוב נוסף, קם תנחום תנפילוב, אחז באחד הכיסאות, הרימו והורידו בתנופה על הרצפה והכריע: "כאן אנחנו נשאר".
תנפילוב אהב את השדה והיה חקלאי בנשמתו. הוא גם נודע בזכות אהבתו לריקודים ועל תנחום הרקדן סופרו אגדות כמו על תנחום החקלאי. תנחום, שהיה איש שדה, אהב לטייל בשדות דגניה והעמק ואת רשמיו מהטיולים חלק עם הקוראים הצעירים ב"דבר לילדים". תנחום ניכר תמיד בבגדיו הנקיים והמגוהצים, בחיוך ובהומור שבו הקביל יום יום את פני הבאים לבקרו.
וכך תיאר תנפילוב ביומנו את הולדת הרעיון של "קבוצה":
"באנו לכנרת. אין מלים בפי לתאר את עצמת הרגשות שמילאו אותנו בראותנו לראשונה את ים הכנרת. כעין זרם חשמלי עבר והציף והרעיד את כל גופנו. הכנרת מזה ונוף השממה מזה נסכו בנו עוז וכוח רוחני וגופני כאחד. הרגשנו - יכול נוכל!
ישבנו בכנרת כפועלים שכירים על אדמת הלאום, עיבדנו גם את שטחי אום-ג'וני מעבר לירדן מזרחה. והנה פעם אחת, בשנת 1909, ישבנו על הגורן אחרי עמל העונה בקציר ובגורן ונתפתחה שיחה על עתידנו. באותה שיחה צץ לראשונה הרעיון של משק עצמי. חיי חברה עצמיים והשם "קבוצה" נשמע לראשונה בחלל העולם. יוסף בוסל ז"ל היה הראשון שהעז ופרש לפנינו יריעה שלמה על חיינו בעתיד. הישיבה הזאת על הגורן בכנרת הייתה קובעת גורל. החלטנו: אנו נקים משק עצמי, שיתופי, על אחריותנו. בלי מנהלים".
מכתבים מרחל

תנפילוב היה אחד מאהבותיה הנכזבות של רחל המשוררת בארץ-ישראל, מאז הכרותם בדגניה א'. מכתבים ששלחה לו מפריז, לשם נסעה כדי ללמוד אגרונומיה, מבית החולים בצפת וממיטת חוליה בדירתה הקטנה בתל אביב מלמדים על חיבתה הרבה אליו:
נח, רחימא. הכבר שכחתני? אכן. לב האדם הוא...ואני כחית טרף זו מתנפלת על כל מכתב הבא אלי, בתקווה להקיר על המעטפה את "כתב החרטומים"...נח! הנה למנעך חשבתי את הפרח. שתזכרני כי "זכריני" שמו...על חוף האגם אני יושבת. ויפה הוא האגם. בערב אורות פורחים על חופיו. או אולי פרחים נדלקים...כל צבעי הקשת בהם. בפרחי רזים אלה!...
נח! שלום לך, נח! שלום לכל אשר אהבתי ואוהבת.
רחל. פריז. 18.5.1913
נח. דומני שיחדיו חגונו אנחנו את ראש השנה דאשתקד. ועתה הים הגדול רובץ בינינו. יהי נא רצון...כך מאחלת אני לעצמי: "כן, יהי רצון ש..." הלא תבין, נח! ומה אאחל לך? שתבנה עיר והיית למלך. כדברי האגדה, זוכר אתה? לא! מוטב. כי תטע פרס יפה ובפרדס סכה ואף אני אבוא כפעם בפעם להתבודד בסכתך. טוב?
ועיקר העיקרים. נח, שתהיה בריא כ"גוי" ותלגלג לקחדת האכזרית הזאת שנעצה בך את צפרניה החדות בלי כל חמלה. מסכים?
שלום רב לך ממני ומבת שבע.
רחל
נח, נח שלי.
אינני מתרעמת על שתיקתך. יודעת אני כי כתיבת מכתב קשה עליך גם מנסיעה מיפו ירושלימה. אינני מתרעמת. אך להצטער הרי רשאית אני. הלא כן, נח?...
...נח, לאן אתה תלך "לטייל" בימים הקרובים? אולי תגיע עד כאן? אני אהיה בבית החולים עוד כשלושה שבועות. ואחרי זה זמן מה בעיר. אם עד אז לא יקרה כל מקרה, ואם אופיי הרע וההפכפך לא ישיאני לעשות מעשה שלא יעשה.
נח שלי, אם אתה אוהב אותי מעט (להרבה אינני ראויה - ידעתי זאת) תכתב לי הפעם. אני דואגת לשלומך עתה כשהמרחק הנורא הזה בינינו. ואין כל שמועה וכל ידיעה מקרית מגיעה אלי.
הכתבת: ביה"ח "הדסה" צפת.
האם קבלת תמונת רחל הקטנה?
רחל
ובכן, נח? ארכו הימים אחרי בשרת ביאתך. האם לשווא נחכה לך אני וגורדון הזקן? וגם חדרי נכון לקבל את פני האורח, חדרי אשר רוח פסגות מנשבת בו יומם וליל. בפנת גזוזטרתי, נשב ונסתכל בבקעת יחזקאל הנביא. ובשביל שמלבין בצלע ההר נעלה שננו. הלא כבר טילנו ביחד בהרי צפת. התזכר? אך זה היה בשכבר הימים....
לקריאה נוספת

תנחום, דגניה א': [חמו"ל], תשכ"ט. (דברים עליו ומשלו)
מוקי צור, תאיר זבולון, חנינא פורת (עורכים), כאן על פני אדמה, תל אביב: הקיבוץ המאוחד; ספרית פועלים, תשמ"א 1981.
רחל, שירים, מכתבים רשימות, קורות חייה (עורך: אורי מילשטיין), תל אביב: זמורה-ביתן, תשמ"ה 1985.
הסרט 'ואולי. כנרת מחלונה של רחל', הפקה: מרכז ההסברה, בימוי: יעל קציר (16 דקות).
צבי לבנה, נחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - פרקי זכרונות -כרך ד, הוצאת המרכז לחינוך ותרבות תל אביב, 1972, עמודים 309-316
הערות שוליים

↑  פרס קפלן חולק בטקס חגיגי, דבר, 6 ביולי 1961
↑  שמואל (מולה) תנפילוב באתר של "קבוצת דגניה"
↑  כאן על פני האדמה. עורכים: מוקי צור, תאיר זבולון, חנינא פורת. הוצאת הקיבוץ המאוחד וספרית פועלים, תשמ"א. עמוד 24
↑  רחל. שירים, מכתבים, רשימות, קורות חייה. עורך: אורי מילשטיין, הוצאת זמורה ביתן, תל אביב, 1985. עמוד 57
↑  שם עמוד 59
↑  שם עמוד 79
↑  שם עמוד 78
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513687905171  VIAF: 308277229   WorldCat (עם VIAF): 308277229
תותח מתנייע M-110

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  תותח מתנייע
 מדינה מייצרת:  ארצות הברית ארצות הברית
 יצרן:  ג'נרל מוטורס, PACCAR, FMC Corporation 
 מערכה מרכזית:  מלחמת יום כיפור, מלחמת שלום הגליל, מלחמת וייטנאם, מלחמת המפרץ
 יחידות שיוצרו:  1,000 
 מידע טכני
 אורך:  10.8 מטרים
 רוחב:  3.1 מטרים
 גובה:  3.1 מטרים
 משקל:  28.3 טונות
 מהירות:  54.7 קמ"ש
 טווח פעולה:  523 ק"מ
 מנוע:  ג'נרל מוטורס 8V71T בעל 450 כ"ס
 צוות:  13 חיילים, 5 בתוך הכלי
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח הוביצר
 קליבר:  203 מ"מ
 משקל פגז:  90 ק"ג
 זווית צידוד:  30 מעלות לכל צד; לצידוד גדול יותר נדרשת יציאה והתחפרות מחודשת
 קצב אש:  1–2 פגזים לדקה
 טווח מקסימלי:  16.8–28.8 ק"מ
 חימוש משני:  מקלע בראונינג 0.3 או מאג
 
תותח מתנייע M-110 הוא תותח מתנייע מתוצרת ארצות הברית בקליבר 203 מ"מ שהיה בשימוש צבאות נאט"ו וצבא ההגנה לישראל תחת השם "קרדום", והוא עדיין נמצא בשימוש בצבאות יוון, טורקיה וספרד. ה-M110 היה התותח מתנייע הגדול ביותר בארסנל של צבא ארצות הברית.
ה-M-110 הוא תותח כבד בעל דיוק גבוה וטווח גבוה - עד 30 ק"מ. את התומ"ת מפעילים 13 אנשי צוות עם אפשרות למקלע בראונינג 0.3 או מא"ג להגנה עצמית. קיימת תצורה נוספת הקרויה M-107 ובה מותקן קנה בקליבר 175 מ"מ על גבי אותה התובה.
התותח מסוגל לירות עד 3 פגזים בדקה או בקצב של 1–2 פגזים בירי מתמשך. הטווח שלו משתנה מ-16,800 מטר ל-28,800 מטר, תלוי בסוג הפגז.
ה-M110A2 הוא הדגם האחרון בעל בלם לוע כפול, לדגם ה-A1 היה בלם לוע פשוט. התומ"ת הוכנס לראשונה לצבא ארצות הברית בשנת 1963. הוא היה בשימוש במלחמת וייטנאם ובמלחמת המפרץ על ידי צבאות ארצות הברית ובריטניה.
בשירות צה"ל

תותחים מדגם זה נרכשו על ידי ישראל ב-1971. חיל התותחנים הישראלי הפעיל אותם במלחמת יום כיפור לאחר שהוסבו מתצורת "רומח" 175 מ"מ, כשאזלה התחמושת 175 מ"מ, לתצורת "קרדום" 203 מ"מ וכן במלחמת שלום הגליל.
ראו גם

חיל התותחנים הישראלי
תותח מתנייע M-107
תותח מתנייע M-109
שמפ הווארד

| --- | --- |

 לידה:  11 במרץ 1895 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  22 בנובמבר 1955 (בגיל 60) הוליווד, ארצות הברית 
 שם במה:  Shemp Howard 
 שם לידה:  Samuel Horwitz 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1923 
 פרופיל ב-IMDb
 
שמפ הווארד, באחד מהסרטים בהם השתתף.
שמפ הווארד (באנגלית: Shemp Howard;‏ 11 במרץ 1895 - 22 בנובמבר 1955) היה קומיקאי ושחקן קולנוע יהודי-אמריקאי.
חייו

הווארד נולד בניו יורק בשם שמואל הורוויץ למשפחה ממוצא יהודי-ליטאי.
החל קריירה כשחקן וקומיקאי, ובין השנים 1923 ו- 1932 השתתף בסדרת סרטים קצרים בכיכוב הרכב הקומיקאים "שלושת המוקיונים", כאחד משלושת חברי ההרכב, לצד אחיו מו הווארד והשחקן לארי פיין.
בשנת 1932 פרש מההרכב לטובת קריירת יחיד, ואחיו קורלי הווארד החליפו. בתקופה זה, שיחק בקומדיות של אולפני "ויטפון" (Vitaphone) בברוקלין.
בשנת 1937 עבר לקליפורניה, ושיחק במספר קומדיות של אולפני יוניברסל ואולפני קולומביה.
בשנת 1947 חזר לשחק בהרכב הקומיקאים "שלושת המוקיונים", עד מותו כתוצאה מהתקף לב בשנת 1955.
תכנות אימפרטיבי

במדעי המחשב, תכנות אימפרטיבי (פקודתי) הוא פרדיגמת תכנות השמה דגש על רצפים של פקודות (Statements) המורות למחשב לשנות את תוכן סביבת העבודה. פרדיגמה זו היא הפרדיגמה התכנותית הטבעית והנפוצה ביותר. פרדיגמה זו הפוכה מתכנות הצהרתי שבו התוכנית מתמקדת ב"מה" ולא ב"איך". לפרדיגמה של התכנות האימפרטיבי שייכות שפות תכנות פרוצדורליות ומונחות עצמים.
שפות התכנות הראשונות שהתפתחו משפת אסמבלי האימפרטיבית, באופן טבעי ירשו ממנה את התפיסה התכנותית. על השפות האימפרטיביות נמנות שפות כגון פורטרן, קובול, אלגול, PL/I, בייסיק, פסקל, C, שפת C++, JavaScript ו-לואה.
היסטוריה

את עידן שפות התכנות האימפרטיביות פתחה שפת פורטרן שפותחה על ידי ג'ון באקוס מ-IBM ‏(1953–1957). שפה זו הייתה שפת התכנות הגדולה הראשונה שהצליחה להתגבר על הבעיות שנבעו מקוד מכונה. שפה זו היא שפה מהודרת שאיפשרה להגדיר משתנים בשם, ביטויים מורכבים, תת-תוכניות, ותכונות רבות אחרות שכיום נפוצות בשפות האימפרטיביות. בשנות ה-50 המאוחרות ובשנות ה-60 פותחה שפת אלגול במטרה לאפשר ביטוי קל של אלגוריתמים מתמטיים, וכללה בתוכה חידושים תכנותיים, כמו בלוקים של קוד, הגבלת תחום ההכרה של משתנים, שתי דרכים שונות להעברת פרמטרים לפרוצדורה, וקריאה רקורסיבית בשפה אימפרטיבית.
לאחריה פותחה שפת קובול (1959–1960) דמוית האנגלית שזכתה לפופולריות עצומה כשפה לפיתוח מערכות מידע בעולם העסקי. בשנות ה-60 פותחה בייסיק (1964) כשפת תכנות ראשונה לצורכי לימוד, וזכתה לפופולריות במחשבים האישיים שנפוצו עשרים שנה אחר כך. שפת PL/I פותחה באמצע שנות ה-60 על ידי חברת IBM. השפה ניסתה לאחד את הטוב מפורטרן, קובול ואלגול 6 ונועדה להיות שפה למטרות כלליות ולשמש ליישומים מדעיים, הנדסיים ומסחריים ואף לתכנות מערכות והופיעו בה לראשונה בשפה אימפרטיבית מספר רב של טיפוסי נתונים פרימיטיביים, תכנות מקבילי, מצביע כטיפוס נתונים, יכולת לטפל בחריגות ובניפוי שגיאות.
בשנת 1970, פותחה שפת פסקל שהושפעה בעיקר מאלגול, על ידי ניקלאוס וירת אף היא כשפת לימוד. לאחריה נוצרה שפת C שבה עיקרון היעילות הוא העיקרון המנחה, המאפשרת ניצול מרבי של יכולות המחשב בדומה לשפת סף, על ידי דניס ריצ'י בעת שעבד במעבדות בל. שפת עדה, שתמכה בתחילה באופן חלקי בתכנות מונחה עצמים פותחה בשנת 1983.
אפיוני השפה

שפה אימפרטיבית מאופיינת במשתנים, פקודות ומבני בקרה.
דוגמה לתכנות אימפרטיבי בשפת Java:
for (int i = 0, j = 9; i < 10; i++, j -= 3) {
     if (i == 3) {
         doSomething();
     } else if (i == 2) {
         doSomethingElse();
     } else {
         doSomethingDifferent();
     }
}
| תחומים במדעי המחשב |
| --- | --- | --- |
| יסודות מתמטים | לוגיקה מתמטית • תורת הקבוצות • תורת המספרים • תורת הגרפים  • תורת הטיפוסים •  תורת הקטגוריות  • אנליזה נומרית • תורת האינפורמציה |  |
| תורת החישוביות | תורת האוטומטים • תורת הרקורסיה • תורת הסיבוכיות • מחשוב קוונטי |  |
| אלגוריתמים ומבנה נתונים | אנליזה של אלגוריתמים • גאומטריה חישובית |  |
| שפות תכנות ומהדרים | מפרש • פרדיגמת תכנות (תכנות פרוצדורלי • תכנות מונחה עצמים • תכנות פונקציונלי • תכנות לוגי) |  |
| חישוב מבוזר ועיבוד מקבילי | עיבוד מקבילי • מחשוב סריגי • בקרת מקביליות |  |
| הנדסת תוכנה | ניתוח מערכות מידע • עיצוב תוכנה • תכנות מחשבים • שיטות פורמליות • בדיקות תוכנה • מתודולוגיית פיתוח תוכנה |  |
| תקשורת | ניתוב • טופולוגיית רשת • קריפטוגרפיה |  |
| מסד נתונים | מסד נתונים יחסי • SQL • תנועה • אינדקסים • כריית מידע • CAP theorem |  |
| בינה מלאכותית | חשיבה אוטומטית • בלשנות חישובית • ראייה ממוחשבת • עיבוד שפה טבעית • בינה חישובית • מערכת מומחה • למידה חישובית • רובוטיקה |  |
| גרפיקה | הדמיה ממוחשבת • הנפשה ממוחשבת • עיבוד תמונה |  |
| שפות פורמליות | שפה רגולרית • שפה חסרת הקשר • שפה תלוית הקשר • ההיררכיה של חומסקי |  |
| שימושים במדע | ביואינפורמטיקה • מדעים קוגניטיביים • כימיה חישובית • פיזיקה חישובית • אנליזה נומרית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007572661305171  LCCN: sh2009011030
שמורה ביוספרית

נוף מהשמורה הביוספרית האי גלבסטון.
נוף מהשמורה הביוספרית ברן גראונד באוסטרליה.
מספר השמורות הביוספריות לפי מדינות
שְׁמוּרָה בִּיוֹסְפֶרִית היא שמורת טבע בקרבת מגורי אדם, העונה על שורה של קריטריונים אקולוגיים ותכנוניים הנוגעים לביוספרה, כולל פיתוח בר קיימא ושמירה על ערכי טבע מגוונים, במטרה לאזן בין צורכי האדם העכשוויים, העתידיים וערכי שמירת הטבע.
השמורות הביוספריות מוקמות ומוכרות במסגרת "תוכנית האדם והביוספרה" (MAB) של אונסק"ו, ובהתאם לאמנת האומות המאוחדות בדבר מגוון ביולוגי.
מטרת הקמת השמורות הביוספריות היא ליצור שילוב חכם בין שימור מגוון ביולוגי לבין פיתוח כלכלי. על פי תקנון השמורות הביוספריות של אונסק"ו, שמורות ביוספריות "יעודדו ויציגו מערכת יחסים שקולה בין בני אדם לבין הביוספרה". סעיף 4 לתקנון קובע, כי על שמורה ביוספרית "לכלול פסיפס של מערכות אקולוגיות", ולמעשה לייצג שילובים מגוונים בין ערכי טבע יבשתיים, ימיים או חופיים.
נכון לשנת 2019, "הרשת העולמית של שמורות ביוספריות" של אונסק"ו כוללת 686 שמורות ביוספריות ב-122 מדינות ברחבי העולם.
מרכיבי השמורה הביוספרית

על מנת שמרחב מסוים יקבל הכרה כשמורה ביוספרית, עליו לכלול אזור ליבה עם ערכי טבע המוגנים על פי חוק, אזור חוצץ שבו אסורות פעולות הפוגעות בטבע, ואזור מעבר, שבו מותרות פעולות כאלו בהתאם לחוקים ולתקנות המקומיות. באזור המעבר תהיה קיימות מקומית וייעשה שימוש בר-קיימא במשאבים טבעיים לטובת הקהילה המקומית. על מנת להבטיח זאת, מוקמים בכל שמורה מנגנונים של מחקר, פיקוח, חינוך האוכלוסייה והכשרת בעלי מקצוע.
שמורות ביוספריות בישראל

בישראל קיימות שתי שמורות ביוספריות, בכרמל וברמות מנשה.
שמורת הר כרמל הוכרה כשמורה ביוספרית על ידי אונסק"ו באפריל 1996. במהלך שנת 2014 החל המשרד להגנת הסביבה לפעול להחייאת המרחב הביוספרי בכרמל, אחרי אסון השרפה הגדולה. המטרה היא ליצור מנגנון ניהולי חדש לטובת תושבי האזור, פיתוח תחושת גאווה ואחריות של תושבי המקום, ובעקבות כך שמירה של תושבי המקום על הכרמל שהוא נכס ייחודי במדינת ישראל.
פארק רמות מנשה הוכר כשמורה ביוספרית על ידי אונסק"ו ביוני 2011. לאחר קבלת התואר הרשמי נקרא הפארק בשם: "מרחב ביוספרי רמות מנשה".
ראו גם

שמורות טבע בישראל
פיתוח בר קיימא
קיימות מקומית
תכנון סביבתי
לקריאה נוספת

נעמי קן-לי כרמי, מיזוג בין צרכים אקולוגיים והעדפות חברתיות ליצירת מערכת בת-קיימא בשמורה הביוספרית בכרמל(הקישור אינו פעיל), עבודת גמר לתואר מוסמך, אוניברסיטת חיפה – בית הספר לניהול, החוג לניהול משאבי טבע וסביבה, יולי 2012.
הערות שוליים

↑  Directory of the World Network of Biosphere Reserves (WNBR)‎ באתר אונסק"ו
↑  שמורה ביוספרית הר הכרמל, באתר www.sviva.gov.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4428082-8  NKC: ph114178
תנשמת פולנס

| תנשמת פולנס |
| --- | --- |

מצב שימור
 נכחד נכחד (EX) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי לילה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: תנשמתיים
סוג:: תנשמת
מין:: תנשמת פולנס
שם מדעי
 Tyto pollens ‏וטמור, 1937

תנשמת פולנס (שם מדעי: Tyto pollens) היא מין של עוף דורס נכחד ממשפחת התנשמתיים אשר חי באיי אנדרוס שבבהאמה עד ההולוקן. ככל הנראה תנשמת זו נכחדה בעת הגעת האדם במאה ה-16 לאיים בתהליך הקולוניזציה שדחק את התנשמת משטחה ופגעו ביערות בהם חיה, עד להכחדתה.
תנשמת זו חיה ביערות ראשונים ברמות במרכז האיים. היא הגיעה לגובה 1 מטר והייתה גדולה בהרבה מדורסי הלילה החיים ונראה שהייתה חסרת יכולת תעופה. התנשמת קיננה על הקרקע וניזונה מציד של מכרסמים כמו מיני הוטיים גדולים שחיו באי.
בפולקלור של תושבי האיים ישנו עוף מפלצתי ענקי (אנ'), אשר מבוסס על תנשמת נכחדת זו, אשר חי ביערות, פעיל בלילה בעל עיניים אדומות, 3 רגליים ארוכות ויכול לסובב את ראשו. מאפיינים אלה מזכירים את התנשמת שאולי הפחידה את התושבים.
תקרית פקנאם

ציור הירי על הספינות הצרפתיות בתקרית פקנהאם, 1893
תקרית פקנאם (אנגלית: The Paknam Incident) הייתה עימות צבאי במלחמת סיאם-צרפת ביולי 1893. בעת שייט בפאקנאם על נהר צ'או פראיה של סיאם, שלוש ספינות צרפתיות נורו על ידי המבצר הסיאמי ועל ידי ספינות קרב. בהמשך הקרב, ניצחה צרפת וכיתרה את בנגקוק, שסיימה את המלחמה.
רקע

הקונפליקט החל כאשר אוניית מלחמה בינונית של הצי הצרפתי וספינת הקרב ״קומט״ הגיעו ב-13 ביולי לפקנאם במטרה לחצות את המחסום בנהר צ'או פראיה ולהצטרף לספינת מלחמה צרפתית ״לוטין״ שכבר עגנה מול השגרירות הצרפתית בבנגקוק. הסיאמיים אסרו על ספינות-התותחים הצרפתיות לחצות את המחסום, בניגוד לאמנה הצרפתית-סיאמית של 1856, שאיפשרה מעבר חופשי לצרפת עד האי פאקנאם. המפקד הצרפתי, קפטן בורי, לא קיבל מברק מפריז ובו פקודה להישאר בפתח הנהר, וגם אל הקונסול הצרפתי אוגוסט פאבי לא הגיעה פקודה כזט, עד למחרת. אולם  פאבי המליץ לקפטן בורי לעגון את הספינה ולחכות להוראות נוספות. בורי היה נתון בלחץ מאחר שהספינות שלו יכלו לחצות הנהר רק בגאות גבוהה ובחר למלא את פקודותיו של אדמירל אדגר שישב בסייגון ולא לקבל את המלצתו של פאבי.
הצרפתים בבנגקוק האמינו שהסיאמים מוכנים היטב לקרב. נמל הנהר היה מודרני ומצויד בשישה תותחים בקוטר של שבעה אינץ׳, תחת פיקודו של קצין חיל הים הדני שקיבל תואר מלכותי תאילנדי. במעלה הנהר באי פאקנאם, הייתה המצודה פיי סואה סאמוט, מצודה קטנה יותר ומצוידת בשלושה תותחים דומים. הסיאמים גם הניחו מוקשים ימיים, חביות דלק, ודינמיט בנהר - מהמבצר עד מרכז הנהר. כמו כן, יצרו מכשולים נוספים בנהר, כגון ספינות שקועות ,והשאירו רק מעבר צר לספינות הצרפתיות.
ישנם דיווחים סותרים לגבי גודלם של כוחות חיל הים הסיאמי באותו יום. נתונים צרפתיים מודרניים מצביעים על כך שחמש ספינות קרב עגנו ממש מעבר לכלי השיט השקועים, הן היוו כמעט את כל הצי הסיאמי. הרברט וורינגטון סמית שביקר בפקנאם באותו יום דיווח כי ״רק שתי ספינות תותחים סיאמיות היו נוכחות יחד עם שתי ספינות שבהן היו תותחים למטרות טקסיות - הצדעה".