stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנסון רייני

| --- | --- |

 לידה:  11 בינואר 1930 דאלאס, ארצות הברית 
 פטירה:  19 בפברואר 2011 (בגיל 81) ישראל 
 מקום מגורים:  שערי תקווה 
 מקום קבורה:  ברקן 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  Berkeley School of Theology  אוניברסיטת ג'ון בראון  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס  אוניברסיטת ברנדייס 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 תלמידי דוקטורט:  דניאל סיון, דוד ענבר, יגאל לוין, איתמר זינגר, נדב נאמן, תמר צבי 
 בן או בת זוג:  ציפורה כוכבי-רייני 
 צאצאים:  יוני רייני 
 
אריה אנסון פרנק רייני (באנגלית: Anson Frank Rainey;‏ 11 בינואר 1930 - 19 בפברואר 2011) היה בלשן וארכאולוג אמריקאי-ישראלי. פרופסור לתרבויות המזרח התיכון ולבלשנות שפות שמיות באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

רייני נולד בדאלאס שבטקסס. בין השנים 1947–1955 למד לתואר ראשון בלימודי דת ולתואר שני במקרא ותאולוגיה. בין השנים 1955–1964 למד היסטוריה ולימודי הים התיכון בארצות הברית ובישראל וקיבל תואר דוקטור. בהמשך הצטרף לסגל אוניברסיטת תל אביב, ומ-1970 כיהן שם כפרופסור חבר; מ-1981 כפרופסור מן המניין. לימד גם כפרופסור מן החוץ באוניברסיטת בר-אילן, באוניברסיטת בן-גוריון ובמכללת אורות.
פרסם מאמרים וספרים רבים בתחומי מחקרו, והיה ממניחי היסודות למחקר הגאוגרפיה ההיסטורית בארץ ישראל. כן ניהל כמה חפירות ארכאולוגיות ביניהן: תל מיכל, תל באר שבע ועוד.
מחקרו הגדול היה חקר מכתבי אל-עמארנה. בשנת 1970 פרסם מהדורות נוספות ומעודכנות שכללו לוחות נוספים שנחשפו באתר החפירות או נמצאו באוספים פרטיים הוא שתרגם מחדש את הלוחות שלא נכללו בפרסומו של יורגן אלכסנדר קנודטזון מתעודה א"ע 359 ועד א"ע 379. בשנת 1996 פרסם רייני ארבעה כרכים הדנים בלשון מכתבי אל עמרנה.
ב-1980 עבר תהליך גיור ונטל את השם "אריה". התגורר בשערי תקווה, היה נשוי ואב לבן.
ב־19 בפברואר 2011, נפטר רייני לאחר מחלה קשה ונקבר בבית העלמין בברקן. השאיר אחריו את אשתו ציפורה כוכבי-רייני, ד"ר לשפות שמיות עתיקות ומרצה במכללה האקדמית בית ברל, ואת בנם יוני. אשתו המשיכה את המפעל של רייני וב-2005 פורסם ספרה "למלך אדוני - מכתבי אל-עמארנה" הכולל 350 מכתבים מתורגמים לעברית.
הערות שוליים

↑  נדב נאמן, תעודות עמארנה בין מחקר היסטורי לממצא ארכאולוגי זמנים 101 עמוד 4, 2008
↑  מקור ראשון, מוסף דיוקן, 1 באפריל 2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266691805171  BnF: cb122106448 (data)  GND: 17232436X  ICCU: MILV115829  ISNI: 0000 0001 1574 0237  LCCN: n83138153  NLA: 35439824  NLK: KAC201003127  NTA: 069449287  SUDOC: 030753503  VcBA: 495/118932  VIAF: 71439417   WorldCat (עם VIAF): 71439417
רנא רסלאן

| --- | --- |

רסלאן בטקס בחירת מלכת היופי, 1999
 לידה:  17 במרץ 1977 (בת 47) חיפה, ישראל 
 שם לידה:  رنا رسلان 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  דובאי, איחוד האמירויות הערביות
 ידועה בשל:  מלכת היופי של ישראל (1999)
 השקפה דתית:  אסלאם 
 
רַנָא רסלאן (בערבית: رنا رسلان; נולדה ב-17 במרץ 1977) היא דוגמנית ערבייה-ישראלית. מלכת היופי של ישראל לשנת 1999.
ביוגרפיה

רסלאן נולדה, גדלה והתחנכה בשכונת ואדי ניסנאס שבחיפה. בת לאב מוסלמי ולאם נוצרייה שהתאסלמה. לה שני אחים ואחות.
ב-1992 כשהייתה בת 15, זכתה בתואר סגנית שנייה בתחרות "נסיכת הצפון", ובשנת 1996 כשהייתה בת 19, זכתה בתחרות היופי "מיס ליילכ" של המגזר הערבי, בחסות מגזין נשים מבית א-סינארה המיועד לנשים ערביות. מאוחר יותר, עבדה כמזכירה ועסקה מעט בדוגמנות.
בשנת 1999 התמודדה בתחרות מלכת היופי של ישראל בחסות שבועון "לאשה" וזכתה בה, ובכך הפכה למלכת היופי הערבייה הראשונה והיחידה בישראל. בנאום התודה שלה אמרה רסלאן בשידור חי:
"הזכייה שלי היא עוד הוכחה שכולנו בני אדם, ושאנחנו יכולים לחיות כאן יחד, יהודים וערבים, כי אחרי הכול - אנחנו עם אחד. ליופי אין לאום. הוא אוניברסלי".
בהמשך ייצגה את ישראל בתחרות מיס יוניברס 1999. בחודש מאי באותה שנה הצטרפה למשלחת מישראל שביקרה במחנות הפליטים של מלחמת קוסובו במקדוניה, אותה ארגנה הסוכנות היהודית.
ב-2002 נבחרה למקום ה-31 ברשימת הנשים היפות בתבל, על ידי המגזין הבינלאומי "GQ". בהמשך למדה יהלומנות, עבדה בבורסה ולמדה משחק. במקביל עסקה בדוגמנות, בין השאר למעצב האיטלקי רוברטו קוואלי.
ב-2007 נשלחה רסלאן להתגורר בכפר בדואי ביחד עם חנה לסלאו, במסגרת הסדרה "פעם בחיים" של Yes.
בשנת 2014 השתתפה בתוכנית המציאות, "הצילו! אני לא יודע לבשל", ששודרה בערוץ 2 במסגרת שידורי קשת.
בנובמבר 2023 תקפה באינסטגרם את קאזם חליליה, יוצא תוכנית האח הגדול עונה 12, על קו הסברה פרו-ישראלי שנקט מול תושבי עזה אחרי טבח שבעה באוקטובר ודברים שכתב נגד חמאס. בין הדברים השוותה את התמיכה בפעולות צה"ל להיטלר. לפני כן פרסמה סטורי נגד פעולות צה"ל בעזה במלחמת חרבות ברזל.
חיים אישיים

בשנת 2003 נישאה רסלאן לאיש עסקים ושייח' מיליונר מאיחוד האמירויות הערביות, והם התגוררו בדובאי. הזוג התגרש ב-2021.
לרסלאן אין ילדים.
הערות שוליים

↑  רנא רסלאן נגד קאזם חליליה שתומך בישראל, באתר וואלה, 12 בנובמבר 2023
↑  מיקי לוין, ‏מלכת היופי של ישראל בדימוס כואבת על הרג האזרחים בעזה, באתר מעריב אונליין, 29 באוקטובר 2023
↑  "בגלל החשש שלחנו לארץ עותק של החומרים. עברנו טלטלות", באתר ‏מאקו‏, 5 באוגוסט 2021
1 2  ערב טוב עם גיא פינס, ‏פרסום ראשון: רנא רסלאן ובעלה המיליארדר נפרדו, באתר ‏מאקו‏, 23 בנובמבר 2021
| מלכות היופי של ישראל |
| --- | --- | --- |
| שנות החמישים | מרים ירון (1950) • מיכל הראל (1951) • אורה ורד ג'מילי (1952) • חבצלת דרור (1953) • אביבה פאר (1954) • אילנה כרמל (1955) • שרה טל (1956) • עטרה ברזילי (1957) • מרים הדר (1958) • רינה יצחקוב (1959) |  |
| שנות השישים | עליזה גור (1960) • דליה ליאון (1961) • יהודית מזור (1962) • אסתר כפיר (1963) • רונית רינת (1964) • עליזה שדה (1965) • אביבה ישראלי (1966) • בתיה כבירי (1967) • מירי זמיר (1968) • חווה לוי (1969) |  |
| שנות השבעים | מושית ציפורין (1970) • אתי אורגד (1971) • אילנה גורן (1972) • לימור שריר (1973) • עדנה לוי (1974) • אורית קופר (1975) • רינה מור (1976) • זהבה ורדי (1977) • דורית ילינק (1978) • ורד פולגר (1979) |  |
| שנות השמונים | אילנה שושן (1980) • דנה וקסלר (1981) • דבי הס (1982) • שמעונה הולנדר (1983) • ספיר קופמן (1984) • הילה קלמן (1985) • נילי דרוקר (1986) • ימית נוי (1987) • שירלי בן מרדכי (1988) • ניקול הלפרין (1989) |  |
| שנות התשעים | איבונה קרוגליאק (1990) • מירי גולדפרב (1991) • רוית אסף (1992) • יאנה חודריקר (1993) • רווית ירקוני (1994) • יאנה קלמן (1995) • טלי לוונטל (1996) • מירית גרינברג (1997) • לינור אברג'יל (1998) • רנא רסלאן (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | נירית בקשי (2000) • אילנית לוי (2001) • ימית הר נוי (2002) • סיון קליין (2003) • גל גדות (2004) • ילנה ראלף (2005) • יעל נזרי (2006) • לירן כוהנר (2007) • תמר זיסקינד (2008) • עדי רודניצקי (2009) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | שביט ויזל (2010) • אלה רן (2011) • שני חזן (2012) • טיטי איינאו (2013) • מור ממן (2014) • מעיין קרן (2015) • קארין עליה (2016) • רותם רבי (2017) • ניקול רזניקוב (2018) • סלע שרלין (2019) |  |
| העשור השלישי של המאה ה-21 | תהילה לוי (2020) • נועה כוכבא (2021) • אופיר קורסיה (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007390466205171  GND: 1185831169  VIAF: 23151715580213780349   WorldCat (עם VIAF): 23151715580213780349 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמילי המוזרה

| --- | --- |
 יוצרים:  רוב רגר 
 
אמילי המוזרה דמות אנטי-גיבורה מבית "קוסמיק דברי" (.Cosmic Debris Inc).
אמילי היא בת 13 נצחית, מיזנתרופית. היא מתרחקת מאנשים, מרחיקה אותם ממנה ושלמה עם המצב הזה. חבריה הם ארבעה חתולים והצל שמטילה דמותה הוא צל בדמות חתול שחור.
כנראה שהשם אמילי ניתן לדמות באופן ציני כיוון שזהו השם הפופולרי ביותר שניתן לילדות אמריקאיות בשנים האחרונות.
לדמות נלווה מגוון של מוצרים הנושאים את שם המותג, הדמות ואמרה סרקסטית מפיה (כגון: "Wish you weren't here"). כמו כן נפתחו ברחבי העולם מספר חנויות מיוחדות למוצרי "אמילי".
הספרון הראשון בסדרה ראה אור בעברית בהוצאת כנרת, בתרגומם של נעמי ודני סנדרסון.
אולפני פוקס (Fox) הודיעו כי יסייעו בהפקת סרט קולנוע מצויר המבוסס על "אמילי המוזרה".
דמויות > אמילי

אמילי נולדה בשנת 1992 במוחו של רוב רגר (Rob Reger), גולש סקייטבורד מסנטה קרוז, קליפורניה. יחד עם חברו, נהג המרוצים מאט ריד, הם יצרו קו לבוש אופנתי תחת שם המותג "קוסמיק דברי". אמילי הייתה הקמע ומקדם המכירות של העסק החדש. השניים הדפיסו אותה על מדבקות שחולקו חינם באירועי רוק ובחנויות מוזיקה וסקייטבורד. אמילי נולדה כגימיק שיווקי וזו נותרה המטרה המוצהרת של "קוסמיק דברי" – "להפציץ" את העולם במוצרי החברה. רק אחר-כך הצטרפו אנשים נוספים תחת שם המותג והדמות קיבלה חיים, נפח וכמה ספרונים. על איור הדמות חתום באז פארקר אך כיום הוא נעזר בצוות מאיירים.
דמויות > מיסת'רי

מנהיגת חבורת החתולים. נולדה ב-13 במאי, לא ידוע באיזו שנה. החתולה הקרובה ביותר לאמילי. במקור חתולת רחוב בעלת יללה מקפיאה. נציגת הדור-הישן.
דמויות > מיילס

גאון יצירתי, החתול המהיר ביותר בשכונה, בעל כושר ביצוע ויכולת אלתור. נולד ב-13 באפריל בליל סערה וירח מלא.
דמויות > סבאת'

הצעיר בחבורה. נציג הדור-החדש. מחפש צרות ומוצא אותן. נולד ב-3 בדצמבר, יום הולדתו של הרוקיסט אוזי אוסבורן, מנהיג להקת "שבת שחורה" (Black Sabbath).
דמויות > ני-צ'י

התחבולן. נולד ב-25 באוגוסט, תאריך מותו של הפילוסוף הגרמני פרידריך ניטשה (1900). ניהיליסט, פורץ מנעולים מוכשר. בעל שש אצבעות בכל כף.
סוד הצלחתה

כל מה שקשור באמילי הוא מוזר. התמונות שהיא מציגה באתר הבית הן מוזרות וסתמיות. המשחקים המקוונים באתר הם ביזריים. אמילי היא אנטי-קוּל ואינה נשמעת לשום מוסכמה או קוד מוסרי פרט לאלו שקבעה לעצמה. בלשונה היא הופכת ביטויים שגורים על פניהם ומצליחה להפיק מהם פנינים שנונות. בניגוד לגיבורי תרבות כמו סופרמן, ברבי ובראץ המייצגים קוּליות, שלמות וכוחות אינסופיים ועל-אנושיים (ומתמודדים נגד כוחות רשע חיצוניים להם), אמילי נותנת לגיטימציה דווקא לתחושות רעות ומחשבות אפלות, שהן בלאו הכי חלק מחיינו. בניגוד לאנשים רבים המשקיעים אנרגיה רבה בלהתאים עצמם לנורמה, להיות פופולריים ומצליחים על-פי אמות המידה של החברה ולעסוק ב"מה חושבים עלי?" וב"מה יחשבו עלי אם.." לאמילי פשוט לא אכפת. בניגוד לאמירות חבוטות כמו "מה נשמע?", כאשר לרוב האדם האומר אותן אינו מצפה לתשובה ואם תגיע תשובה אז הוא מקווה כי היא תהיה קצרה וחיובית כי אין לו פנאי, יש לו מספיק צרות משלו והוא לא פסיכולוג של אף אחד, אז בניגוד לזה אמילי פשוט אומרת "עוף מכאן!" (!Get lost) לכל מי שנקרה בדרכה (ובמשמעות נוספת "תאבד את עצמך").
בניגוד לערכים המקובלים קוסמיק דברי מתרברבים ברצונם להתעשר, שהרי אם הייתה ניתנת הבחירה רוב האנשים היו מעדיפים פרסום, כבוד ועושר על-פני שלום עולמי.
אמילי במידה מסוימת מייצגת את איך שאולי היינו רוצים להתנהג ולא בטוח שאנו יכולים להתנהג כך בחברה. דמותה נותנת דרור ליצר הפראי שבתוכנו, האיד. הנצחת הדכדוך, הארוגנטיות, השעמום וחוסר הטעם הופכת באמצעות אמילי למקור להזדהות, שעשוע ואומנות של ממש. אמילי מעודדת את הצורכים והקוראים להשלים עם הייחוד שלהם ולתת ביטוי ל"מוזרות" שלהם.
כור (נפת טולכרם)

| --- | --- |

הכפר כור - במעלה הכפר ניתן לראות את מבני המצודה
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  טולכרם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  292 (2017)
 קואורדינטות:  32°14′09″N 35°05′52″E﻿ / ﻿32.2359481°N 35.0976512°E﻿ / 32.2359481; 35.0976512
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) כּוּר(למפת צפון השומרון רגילה) כּוּר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כּוּר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כּוּר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
כניסה לבית בכפר
מצודת אל ג'יוסי
קבר שיח' אחמד א-תַּבּאן
כּוּר (בערבית: كور) הוא כפר פלסטיני בשיפולים המערביים של הרי השומרון, לצד הכביש מאל-פנדק לטולכרם, במרחק כ-10 ק"מ מדרום-מזרח  לטולכרם וכ-8 ק"מ ממזרח לכוכב יאיר. בשנת 2006 נאמד מספר תושביו ב-324. בלב הכפר מצויה קבוצת מבנים גדולה מהמאה ה-18, הקרויה בפי תושבי הכפר "קלעה" (בערבית: "המצודה"), היא המבצר של בני ג'יוס בכפר כור.
מדרום לכפר נמצאת שמורת כור, שמורת טבע בשטח כ-28 דונם. בתחום השמורה קבר שיח' אחמד א-תַּבּאן, ומצפור בגובה 408 מטר מעל פני הים, הצופה מערבה לעבר כוכב יאיר. במקום הייתה עמדה חשובה של צבא ירדן  עד מלחמת ששת הימים. קיים מקור המצביע על כך שמיקומו של קבר השיח' ממשיך מסורת עתיקה של אתר פולחני קדום.
המצפור נמצא במפגש בין סלעי הקירטון של קער שומרון התיכון לבין הגיר והדולומיט של השלוחה הצפונית של קמר יהודה. היא ניכרת בנוף בשל מחשוף קירטון גדול ממזרחה והגיר הלבנים נגיל סנון.
המבצר של בני ג'יוס

המבצר כולל כחמישה בתים נטושים, מהם שניים מיושבים חלקית. המבצר מצוי בגובה 389 מטר מעל פני הים וצופה היטב על הסביבה. בתים אלה מכונים בפי תושבי הכפר "אל-קלעה" שפרושו המבצר, ומשויך למשפחת תקיפים בשם ג'יוסי מפלג השייח'ים הערבים קיס, ששלטה באזור מהמאה ה-13 עד המאה ה-19.
פסגה נוספת, מזרחית למבצר מכונה "שיח אחמד א-תבן" והיא בגובה 408 מטר מעל פני הים (32°14′21.92″N 35°5′23.48″E﻿ / ﻿32.2394222°N 35.0898556°E﻿ / 32.2394222; 35.0898556)
הצופה על פני כוכב יאיר והייתה עמדה חשובה של צבא ירדן עד למלחמת ששת הימים. היא ניכרת בנוף בשל מחשוף קירטון גדול ממזרחה. קיים מקור המצביע על כך שמיקומו של הקבר אינו מקרי והוא ממשיך מסורת עתיקה של אתר פולחני קדום.
המבצר מצוי על דרך נוף בין אל פנדק לבין טולכרם ונושקת מזרחה לחורש טבעי רחב אשר במרכזו זורם נחל תאנים (ודי א-תין).
המבצר של בני ג'יוס > תולדות המקום

בסקר החרום הארכאולוגי יהודה שומרון והגולן שנערך על ידי מ. כוכבי בשנת תשכ"ח, נאספו באתר כלי חרס מהתקופות: הברזל ב', פרסית, ההלניסטית, הביזנטית, ימי הביניים והעות'מאנית. הכפר עצמו, לדברי התושבים, נוסד לפני 500 שנה.
בקרבת המצודה עוברת דרך אשר בסיסה עתיקה. שרידי הדרך נמצאו ליד בית ליד ומשם לסבסטיה ולניאופוליס. בסקר הבריטי של מערב ארץ ישראל שנערך על ידי הקרן לחקר ארץ ישראל, התרשמו ממבני הכפר ומהיותו מרכז בני ג'יוסי.
בסקר שנערך לאורך הדרך מכפר כור לטולכרם אובחנה שרידים של סוללה מעל לנחל תאנים. הועלתה ההשערה כי ליד המצודה עברה הדרך הרומית של המצביא הרומאי קוינטיליוס וארוס במסעו מסבסטיה לירושלים.
המבצר של בני ג'יוס > סיפור בני המקום

תחילת ההתיישבות של המשפחה הוא בימי הממלוכים. דרומית לשכם הושיבו את ה"קאיסים" וצפונית את ה"ימנים". מאז נחשב האזור הכפרי של שכם כאוטונומי. במאות ה-14 וה-15 הייתה שפיכות דמים גדולה בין השבטים.
בתקופה העות'מאנית משפחת ג'יוס פרשה את שלטונה על אזור השרון של ימינו. בני המשפחה שלטו על השטח מהכפר אום חאלד (היום נתניה) עד לשייח' מוניס (היום רמת אביב). ליד סידנא עלי (מערבית מהרצליה), גרו תושבים מהכפר כור. לתושבי הכפר היו אדמות בקלנסווה שבשרון.
במאה ה-18 הפך הכפר לאחד מ-24 כפרי הכס שבהם ישבו מוח'תארים בארמון, או מצודה ושלטו על האזור.
הסולטאן הטורקי אבדילאזיז ששלט בשנים 1861–1876 אסר את השליטים המקומיים, הגלה אותם והשלטון עבר לידי פקידים עות'מאניים.
בשנים 1974-1975 נערכה פגישה עם בני משפחת ג'יוסי המאכלסים את הכפר כור עד היום. לפי המסורת המשפחתית מנהיג, גיבור חיל וציד, בשם "חרב" מהכפר רמן, התיישב בכור. חרב היה עשיר בצאן ובבקר. תושבי כור מתייחסים היום למשפחות חרב-ג'יוסי.
לפני 200 שנה, הכפר נפגע ונבנה מחדש על ידי יוסוף ואקד ג'יוסי. היו לו 16 בנים ורוב תושבי הכפר מתייחסים לבניו. תושבי הכפר אדוקים בדתם, קנאים לנשותיהם והזרים אינם זוכים לאהדה בביקורם בכפר.
לדבריהם הכפר נטוש היום. בין השאר רעש האדמה משנת 1927 גרם לכך. חלק מתושביו עברו לעבר הירדן ולטולכרם.
לקריאה נוספת

שמעון דר, כפר כור - המבצר של בני ג'יוס, (בתוך: שומרון ובנימין, עורך: זאב ח. ארליך, כרך שני, הוצאת מכללת יהודה ושומרון (קדומים - אריאל, מכון מחקר), המדרשה בארץ בנימין (מדרשה ליהדות עפרה) - קובץ מחקרים בגאוגרפיה היסטורית, הוצאת ראובן מס, ירושלים, 1991.
הערות שוליים

↑  מקור: הלשכה הסטטיסטית של הרשות הפלסטינית
↑  הוכרזה כשמורה ב-10 אוגוסט 1983
↑  מקור :שמעון דר
↑  מקור: מדריך ישראל
↑  28 דונם שהוכרזו כשמורה ב-10 אוגוסט 1983
1 2 3  מקור:שמעון דר
↑  המוגדרת בתור כזאת במפה
↑  נמצאו במאה ה-18 באזור ירושלים כמו באבו גוש
↑  Macalister, R. A. Stewart; Masterman, E. W. G., "Occasional Papers on the Modern inhabitants of Palestine, part I & part II", Quarterly Statement - Palestine Exploration Fund., 1905, עמ' 356-343
↑  אחד מהם נולד בשנת 1874 וטוען להיותו צאצא של מייסד הכפר
| Flag of Senegalיישובי נפת טולכרם |
| --- | --- | --- |
| ערים | טולכרם (מכילה את השכונות: שוויכה, אירתח) |  |
| מועצות מקומיות | ענבתא • עתיל • בלעא • באקה א-שרקייה • בית ליד • דיר אל-ע'וסון • קפין |  |
| כפרים | פרעון • איכתאבא • עילאר • עזבת שופה • אל-ג'ארושיה • כפר עבוש • כפר ג'מאל • כפר א-לבד • כפר רמאן • כפר סור • כפר זיבאד • ח'ירבת חורייש • כור • א-נזלה אל-ע'רביה • א-נזלה א-שרקיה • נזלה אל-ווסטא • נזלת אבו נאר • נזלת עיסא • רמל זיתא • רמין  • א-ראס • ספארין • סידא • שופא • סיר • זיתא |  |
| מחנות פליטים | נור שמס |  |
נפות הרשות הפלסטינית
לירון דונל

| --- | --- |

 לידה:  1976 (בת 48 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 ראש ענף תעסוקה מבצעית בחטיבת המבצעים  מפקדת גדוד ארז בבה"ד 1  מפקדת מחוז דן בפיקוד העורף  קצינת אג"ם של פיקוד העורף  ראש מטה פיקוד העורף
 
לירון דונל (נולדה ב-1976) היא קצינה בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשרתת כראש מטה פיקוד העורף. קודם לכן שירתה כקצינת אג"ם של פיקוד העורף ומפקדת מחוז דן בפיקוד העורף.
ביוגרפיה

דונל (במקור חזן) גדלה בבית שאן, הבכורה מבין שלוש בנות.
התגייסה לצה"ל ב-1994. שירתה כמ"כית ומפקדת פלוגת טירונים בבסיס ג'וליס. שירתה כמפקדת צוות, מפקדת פלוגה וסגנית מפקד גדוד בבית הספר לקצינים של צה"ל.
ב-2011 מונתה לראש ענף אימונים בזרוע היבשה. ב-2012 מונתה לראש ענף תעסוקה מבצעית בחטיבת המבצעים. ב-2015, מונתה למפקדת גדוד ארז בבה"ד 1, ושירתה בתפקיד זה בעת פיגוע הדריסה בטיילת ארמון הנציב.
באוגוסט 2017, הועלתה לדרגת אל"ם, ומונתה למפקדת מחוז דן בפיקוד העורף, האישה הראשונה בתפקיד מפקדת מחוז. באוגוסט 2019 מונתה לקצינת אג"ם של פיקוד העורף.
ב-11 ביולי 2022 הועלתה לדרגת תא"ל, וב-31 ביולי 2022 מונתה לראש מטה פיקוד העורף. בתפקידה היא ממלאת מקומו של מפקד הפיקוד בהיעדרו, משמשת כקצינת חיל ראשית וראש חטיבת התכנון, ואחראית להכנת פיקוד העורף למלחמה
חיים אישיים

נשואה לרם ואם לשלושה. מתגוררת במיתר.
הערות שוליים

↑  ציוץ של צה"ל בטוויטר, 11 ביולי 2022
↑  ציוץ של צה"ל בטוויטר, 31 ביולי 2022
1 2  דינה חלוץ, ניפצו את התקרה בתשפ"ב : הנשים שמונו לתפקידים בכירים שאוישו תמיד ע"י גברים, באתר ynet, 25 בספטמבר 2022
תוכנית פולברייט

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הגוף המעניק:  המשרד לענייני חינוך ותרבות
 תקופת הפרס:  1946–הווה (כ־78 שנים) 
 נקרא על שם:  ג'. ויליאם פולברייט 
 us.fulbrightonline.org
 
תוכנית פולברייט (באנגלית: Fulbright Scholar Program) היא תוכנית של הממשל האמריקאי להקצאת מענקי מימון לחילופי סטודנטים, חוקרים ומרצים, אשר נחשבת לאחת מתוכניות המלגות היוקרתיות ביותר בעולם.
התוכנית שמנוהלת על ידי מחלקת המדינה, נוסדה ועוגנה בחוק האמריקאי ב-1946. מאז התרחבה באופן משמעותי ופועלת במעל 155 מדינות ברחבי העולם.
מהקמת התוכנית זכו ארבעים ושלושה מבוגריה בפרס נובל, כולל פרופ' אהרן צ'חנובר, חתן פרס נובל ממוצא ישראלי. שבעים שמונה בוגרים זכו בפרס פוליצר. תוכנית המענקים מחלקת 8,000 מלגות מדי שנה ללימודי תואר שני, דוקטורט ופוסט-דוקטורט.
בשנת 2010 העניקה תוכנית פולברייט העולמית כ-6,000 מלגות בעשרות מדינות שונות בעלות כוללת של למעלה מ-322 מיליון דולר. עד ל-2010, השתתפו מעל 300,000 אקדמאים בתוכנית. מתוכם, 114,000 מארצות הברית והשאר מרחבי העולם.
היסטוריה

מקורה של התוכנית בחזונו של הסנאטור הדמוקרטי ג'יימס ויליאם פולברייט מארקנסו, בעברו זוכה מלגת רודז ללימודים באוניברסיטת אוקספורד. בעקבות מלחמת העולם השנייה, קידם פולברייט בקונגרס חקיקה להקמת קרן מלגות, על מנת לקדם את ההבנה בין האומות ובפרט בין אזרחי ארצות הברית למדינות אחרות:
תוכנית פולברייט מיועדת להכניס לניהול ענייני העולם קצת יותר ידע, קצת יותר היגיון, וקצת יותר רחמים, ובכך להגדיל את הסיכוי שהאומות ילמדו סוף-סוף לחיות בשלום ובידידות.
החקיקה אושרה בקונגרס ונחתמה על ידי נשיא ארצות הברית הארי טרומן ב-1946. התוכנית מנוהלת על ידי המועצה לחילופי אקדמאיים- ה-CIES ‏(Council for International Exchange of Scholars), הפועלת עבור מחלקת המדינה של ארצות הברית. תוכנית המענקים פולברייט-הייז, המקדמת לימוד אזורים זרים ושפות זרות לא מערביות, מתנהלת במסגרת מחלקת החינוך של ארצות הברית.
המלגות ניתנות לאזרחי ארצות הברית ומדינות זרות לפעילויות חינוכיות רבות, כגון משרות מרצים, מחקר ולימודים מתקדמים. במהלך השנים השתתפו בתוכנית כ-280,000 איש. המימון העיקרי לפעילות מגיע מתקציבה של מחלקת המדינה האמריקאית (כ-234 מיליון דולר ב-2014) וממשלות מדינות אחרות (כ-50 מיליון דולר ב-2006).
תוכנית פולברייט בישראל

האחראית לניהול השתתפות ישראל בתוכנית פולברייט היא קרן חינוך ארצות הברית - ישראל, שנוסדה ב-1956 על ידי ממשלות ארצות הברית וישראל. מאז הקמתה השתתפו למעלה מ-1,000 אמריקאים ו-1,900 ישראלים במגוון חילופי מרצים וסטודנטים במסגרת התוכנית. מדי שנה מאתרת קרן פולברייט היוקרתית מבין אנשי אקדמיה וחוקרים מצטיינים בישראל את הבולטים והמוכשרים ביותר ושולחת אותם אל מרכזי הידע הגדולים בארצות הברית. במקביל הקרן מארחת חוקרים ותלמידי מחקר אמריקנים במוסדות להשכלה גבוהה בארץ. מבין המלגות המיועדות לישראלים, נכללות מלגות לפוסט דוקטורט בארצות הברית, מלגות לתואר שני, מלגות לעוזרי הוראה מצטיינים, מלגות למצטיינים בתחום החינוך ועוד. קיימות גם מלגות לתואר שני עבור מועמדים מצטיינים ממוצא אתיופי וכן לערביי ישראל.
בין הישראלים הבולטים בוגרי תוכנית פולברייט:
אהרן צ'חנובר, חתן פרס נובל לכימיה
אהרן ברק, לשעבר נשיא בית המשפט העליון
מנחם מגידור, לשעבר נשיא האוניברסיטה העברית בירושלים
אילן חת, לשעבר נשיא מכון ויצמן למדע
איתמר רבינוביץ, לשעבר נשיא אוניברסיטת תל אביב
רון רובין, נשיא אוניברסיטת חיפה
אסא כשר, פרופסור אמריטוס לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, וממחברי רוח צה"ל, הקוד האתי של צה"ל
אילנה דיין, עיתונאית חוקרת בעלת דוקטורט למשפטים.
אביעזר רביצקי, פרופסור אמריטוס בחוג למחשבת ישראל באוניברסיטה העברית וחתן פרס ישראל.
דניאל פרידמן, פרופסור אמריטוס למשפטים באוניברסיטת תל אביב ובמכללה למינהל, חתן פרס ישראל, ושר המשפטים לשעבר.
מנחם מאוטנר, פרופסור אמריטוס בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב ודיקן הפקולטה לשעבר.
ראו גם: רשימת הישראלים בוגרי תוכנית פולברייט, עליהם נכתב ערך בוויקיפדיה העברית.
ראו גם

פרס פולברייט
הערות שוליים

↑  מלגות פולברייט לישראלים, באתר פולברייט ישראל
↑   ליאור דטל, נלחמים בבריחת המוחות: 15 סטודנטים קיבלו מלגות של כ-3 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 12 באוגוסט 2018
↑  מידע על מלגת פולברייט, באתר "לימודים בישראל", ‏2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566248805171  GND: 4155621-5  LCCN: sh97004501 
ראש הממשלה דוד בן-גוריון בפגישה עם הסנאטור פולברייט, בעת ביקורו בישראל ב-1960
ליליאן קורנפלד

אין תמונה חופשית
ליליאן קורנפלד (Lilian Cornfeld; ‏1 ביוני 1902 – 28 במרץ 1995) הייתה תזונאית, מדריכה בנושאי תזונה, עיתונאית, מחלוצות מחברי ספרי הבישול בישראל.
מספריה

ליליאן קורנפלד פרסמה כ-15 ספרי בישול, ביניהם:
כיצד מבשלים בימי מלחמה, 1942. הודפס גם בגרמנית (כנראה כדי לפנות לאוכלוסיית דוברי הגרמנית שהגיעו בעלייה החמישית). הספר הופק על ידי העיתון "עולם האישה" בחסות ארגון "הדסה". ספרה זה של קורנפלד היה אחד מספרי הבישול הראשונים בשפה העברית (הקדים אותו "איך לבשל בארץ-ישראל" של ד"ר ארנה מאייר שפורסם ב-1937), וכלל מתכון ראשון בעברית לחומוס. ג'ופרי וולש (Geoffrey Walsh), המפקח על המזונות ויועץ כלכלי לנציב העליון בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי, כתב בהקדמה לספר:
בספר "כיצד מבשלים בימי מלחמה", מורה גב' קורנפלד דרך לאיזון תקציב משק הבית, על ידי הפחתת הוצאות המחיה והחלפת מזונות יקרים בזולים יותר. בהעמידה את ניסיונה וכשרונה לרשות הציבור הארצישראלי שירתה אותו הגב' קורנפלד שירות חשוב
אני מבשלת: ספר הבישול הארצישראלי, 1948. כולל למעלה מ-1,500 מתכונים. הפרק הראשון מתאר את מצאי מוצרי המזון וחומרי הגלם הקיימים, השפעות המטבח המזרחי וחשיבות השימוש בירקות בתפריט. כמו כן הוקדשו פרקים למתכוני קינוחים, סלטים ורטבים, תוך הדגשת חשיבות מראה המזון. נכללו בו גם טבלאות ערך קלורי והנחיות להכנת קוקטיילים ומאכלי חג.
מה אבשל ממנות הצנע, 1949. התייחס לבישול בתקופת קיצוב המזון ושאף לנצל את הקיים להשגת תוצאות מיטביות. נכתבה בו הקדמה של דב יוסף, שר האספקה והקיצוב בממשלת ישראל באותו זמן.
המטבח המשובח - הבישול בימינו, 1960. סימל את המעבר משימוש בשאריות מזון ותחליפים בעתות המחסור והמצוקה, לבישול עם מלאי המצרכים הגדל ושדרוג חוויית האוכל וההנאה ממנו.
הבישול הישראלי, 1962. יצא לאור באנגלית בארצות הברית בשם Israeli Cookery, וכלל למעלה מ-2,000 מתכונים המשקפים מאכלים של 75 עדות בישראל. בספר פורטו גם בתי מלון ובתי אוכל ברחבי הארץ והמאכלים השונים שהם נוהגים להגיש.
הבישול הטוב - מזרח ומערב, 1967. 3,000 מתכונים על פני למעלה מ-500 עמודים. הספר כולל מגוון מנות ומתייחס גם לתחזוקת המטבח ותכנוני תפריט.