stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיבור
ליקויי דיבור > התפתחות מאוחרת

התפתחות הדיבור כרוכה ברכישת מיומנויות הנלמדות במשך ההתפתחות. כאשר התפתחות מיומנויות אלו מתעכבת, הדיבור יהיה חריג לגיל הילד. להלן דוגמאות: ריפיון השרירים האחראים יגרום לדיבור לא ברור, וחוסר יכולת לבטא את כל הצלילים יביא למעין מריחה בהפקת צלילים ולקושי בחיתוך הדיבור, לעומת זאת הפרעה בתכנון סימולטני של תנועות איברי ההגיה בחלל הפה יכול להביא להחלפות בהפקת עיצורים, כמו אמירת דֶדֶל או טֵקֵל במקום דגל. לקויות אלו מטופלות על ידי קלינאי תקשורת באמצעות תרגול חזרתי בתוכניות טיפול מותאמות אישית לאחר זיהוי ואבחון הרקע או הסיבות למיומנות הלקויה. התפתחות מאוחרת יכולה לגרום לגמגום, הפרעות בשטף, הפרעות קול, הימנעות מדיבור בפורומים שונים, שימוש בשפה מצומצמת ולהפריע במצבים רבים.
ליקויי דיבור > צרידות

צרידות נגרמת על ידי התכווצות, דלקת או שיתוק במיתרי הקול או מגידול פוליפים עליהם. היא יכולה לנבוע משימוש לרעה בקול, מלחץ נפשי, עישון, מחלה זיהומית או אלרגיה. הרמת קול פתאומית מזיקה במיוחד למערכות הקול. צרידות הנמשכת זמן רב נחשבת לאחד מסימני האזהרה לסרטן ומחייבת בדיקה רפואית. כשמדובר בשימוש לרעה בקול, כמו בהרמת קול ממושכת, הטיפול בבעיה יכלול מנוחה של מערכת הקול לזמן ארוך. בניגוד למקובל לחשוב, דיבור בלחישה אינו מסייע לריפוי הצרידות ואף מחמיר את הלחץ על מיתרי הקול. מומלץ להימנע מלחישה ככל שניתן, ובמיוחד כשמופיעה צרידות.
ליקויי דיבור > לקות שמיעה

חירשות - ללא התערבות מקצועית, החירש מלידה לא ילמד לדבר. זאת מכיוון שחלק חיוני בלימוד הדיבור הוא חיקוי הדיבור של הסובבים, אותם החירש אינו שומע. ניתן ללמד חירשים לקרוא שפתיים ולהפיק צלילי דיבור באופן שמאפשר להם לתפקד בחברה שומעת. אולם, טכניקות אלה דורשות מהחירשים מאמץ ריכוזי רב להפעלתם וגוזלות מהחירשים שנים רבות ללימודן. לכן מקובל כיום ללמד חירשים לדבר, אך לאו דווקא לדרוש הישגים מרשימים או דיוק. בשונה מדיבור שלא יתפתח לבד, גם האדם החירש מפתח הבנה שפתית וישתמש לרוב בשפת הסימנים. יש רבים שבוחרים בשפת סימנים ולא משקיעים את זמנם ברכישת דיבור, אלא מעדיפים לתקשר בסימנים במקביל לרכישת ההשכלה הכללית הדרושה להשתלבות בחברה המודרנית.
ליקויי דיבור > לקויות נוירולוגיות

לקות דיבור הנובעת מפגיעה באזורי הדיבור שבמוח - במצב הרפואי הקרוי אפאזיה - אילמות בנסיבות נוירולוגיות או דיספזיה - הפרעה קלה יותר באותן נסיבות. אנשים שנפגעו וסובלים מאפזיה, ייתכן ויאבדו גם את היכולת להבין דיבור, בהתאם לאזורים המדויקים שנפגעו. זאת אף על פי שהם אינם מתחרשים ואינם מפסיקים להבין שפה כתובה. פגיעה באזור המכונה 'ברוקה' תפגע ביכולת להפיק דיבור, פגיעה באזור המכונה 'ורניקה' תפגע ביכולת להבין דיבור.
שיתוק מוחין הוא מצב בו חלק מרקמות קרום המוח האחראיות על התנועה אינן מתפקדות היטב או שאינן מתפקדות כלל. למשל, אדם עם שיתוק מוחין עשוי לסבול משרירי צוואר משותקים או מוגבלים כי הם לא מקבלים פקודות תקינות מהמוח ולכן אינם מתפקדים כהלכה. ככלל, אנשים עם שיתוק מוחין מבינים שפה מדוברת, הקושי הוא בהפקת הדיבור על רקע מוטורי בלבד.
לקות באינטגרציה הסנסורית - לקות שמעוותת את הקלט החושי עשויה לגרום לכך שקולו של אדם יישמע כה צורם באוזניו עד שהוא מעדיף לדבר מעט או שלא להפיק שום צליל. הפרעה זו מופיעה אצל חלק נכבד מהלוקים בהפרעות הקשת האוטיסטית והיא מטופלת על ידי קלינאי תקשורת, מרפאים בעיסוק וספקי טכנולוגיה מסייעת מסוג תקשורת חלופית ותומכת. בצד הפרעה זו יש להרבה אוטיסטים הפרעה כללית בשפה (למשל קושי בהרכבת משפטים) וקושי כללי בתקשורת (למשל מחסור בהבעות פנים וקושי בהבנת סיטואציות חברתיות).
לקות בתכנון התנועה (דיספרקסיה או אפרקסיה) - אדם שמתקשה בתכנון והפקת רצף תנועות מוטוריות יתקשה להגות מילה שלמה אף על פי שאינו מתקשה בהגיית הברה בודדת מאחר שהקושי הוא במעבר בין הברה אחת לזו שאחריה. הפרעה בתכנון תנועה וורבלית יכולה להופיע בפני עצמה או יחד עם תכנון תנועה גלובלי - בכל תנועות הגוף. לקות בתכנון תנועה וורבלית נפוצה בין השאר אצל אנשים עם אוטיזם, אך גם בקרב מי שאינם בעלי קושי תקשורתי כלל.
אילמות צרבלית - איבוד יכולת הדיבור כתופעת לוואי של ניתוח בצרבלוםCerebellar Mutism, web.archive.org, ‏2014-08-20
ליקויי דיבור > פגיעה במבנה הפה והגרון

פגיעה במיתרי הקול או בשליטה עליהם - פגיעה פיזית, שיתוק במיתרי הקול, או לרינגקטומיה - אובדן מיתרי הקול בניתוח, למשל בניתוח להסרת גידול סרטני.
פגיעה במבנה החיך, הלשון, שרירי הפנים וחלקים אחרים של מערכת הנשימה העליונה.
ליקויי דיבור > גמגום

גמגום מתאפיין בחזרה על חלקי מילים מספר פעמים או משיכתם או קושי בהתחלת מילה. קיימים מספר גורמים לגמגום. אצל ילדים, גמגום יכול להיות תוצאה של ניסיון להביע מעבר ליכולת המילולית שלהם. גמגום זה חולף בדרך כלל עם המשך התפתחות מיומנויות דיבור ושפה. אצל מבוגרים, רוב מקרי הגמגום נובעים מליקוי בתפקוד המוח (סיבה אורגנית). מיעוט המקרים נובעים מסיבות נפשיות - הפרעה נפשית או חוויית לחץ או צער חריגים.
ליקויי דיבור > התבגרות בבנים

במהלך תקופת ההתבגרות קופסית הקול גדלה. תופעה זו בולטת במיוחד אצל בנים. כתוצאה מגידול בית הקול, תדר היסוד של הקול יורד באוקטבה בקרב בנים והשינוי חל די במהירות. לעיתים בשלב ראשון הקול נשבר או נעשה מחוספס. שינויי קול בבנים חלים בדרך כלל לפחות מספר חודשים לפני צמיחת שיער הפנים. נערים שקולם לא משתנה, יגיעו לעיתים לטיפול אצל קלינאית תקשורת. במסגרת הטיפול נעשית עבודה ותרגול על מאפייני הקול של הנער המתבגר.
ליקויי דיבור > פיגור סביבתי

מי שלא שמע דיבור בילדותו המוקדמת יתקשה מאוד לדבר. המקרים האלה נדירים אך מפורסמים. דוגמאות:
תינוקות שגודלו על ידי זאבים או ששרדו ביער לבדם במשך שנים באופן קשה להסבר.
תינוקות שהוחבאו לבדם במרתפים ובארונות במהלך מלחמות קשות וארוכות או משום שגודלו בידי מבוגרים עם הפרעת אישיות קשה.
פיגור סביבתי שאינו כה חמור יגרום להפרעת שפה שאינה הפרעת דיבור - למשל אוצר מילים דל.
ליקויי דיבור > אילמות סלקטיבית

אילמות סלקטיבית היא הפרעת חרדה נדירה של ילדים, בה אדם בעל יכולת דיבור פיזיולוגית, אינו מסוגל לדבר במצבים מסוימים או לאנשים מסוימים.
לחישה

לחישה היא דיבור ללא הנעת מיתרי הקול ועוצמתו חלשה בהרבה מקול רגיל. מסיבות אלו נוצר הרושם השגוי שלחישה אינה מאמצת את מיתרי הקול. בפועל לחישה מאמצת את הגרון ופוגעת במיתרים לא פחות מצעקה.
נימוסים

לדיבור חלק מרכזי בחברה ומשום כך נוצרו כללים וחוקים המתייחסים לדיבור. תרבות הדיבור המקובלת לפחות בעולם המערבי כוללת:
אי-כניסה לתוך דברי הדובר.
הימנעות מפגיעה בשומע על ידי הרמת קול או העלבה.
שפה נקייה.
כוח הדיבור ביהדות

על פי היהדות, כוח הדיבור הוא קדוש ויש להשתמש בו אך ורק לשם שמיים ללא לשון הרע, לא ניבולי פה, ללא שקרים.
בספר משלי נכתב ״דיבור ושתיקה: החכם קורא לשימוש נכון בכוח הדיבור, לחשוב לפני שמדברים - "פי צדיק יהגה לענות", "משיב דבר בטרם ישמע איוולת היא לו וכלימה", לשמור סוד - "הולך רכיל - מגלה סוד, ונאמן רוח - מכסה דבר", וכשלא יודעים מה להגיד - עדיף לשתוק: "חושך אמריו - יודע דעת... גם אויל מחריש - חכם ייחשב...".״
ניבים

(לך) דבר אל הקיר - מצב של אטימות וחוסר האזנה.
דיבורים בעלמא - דיבורי סרק.
לדבר לאוזניים ערלות/ דיבור שנופל על אוזניים ערלות - דיבור אל מי שאינו מקשיב או מפנים את הנאמר.
ראו גם

רטוריקה
דיאלוג
פרוזודיה
אלוגיה
אונאת דברים
הפרעות דיבור בגיל הרך
הערות שוליים

↑  Real-time MRI, סרטון בערוץ היוטיוב New Scientist, ‏15 בספטמבר 2010
1 2  אפטר, א., הטב, י., ויצמן, א., וטיאנו, ש. (2010). פסיכיאטריה של הילד והמתבגר. הוצאת דיונון, אוניברסיטת תל אביב.
↑  Fran Dorey, "How do we know if they could speak?", The Australian Museum, October 21, 2020
↑  בספרה, חיות בתרגום, מציגה טמפל גרנדין מחקרים ראשוניים המחזקים את ההנחה שדיבור קיים גם אצל זן מסוים של שפני סלע ויכול במקרים נדירים גם להיות מוקנה לתוכאים במעבדה. אולם דרוש מחקר נוסף בסוגיה זו.
↑  Wade, J., Petheram, B., and Cain, R.: Voice recognition and aphasia: can computers understand aphasic speech? Disability and Rehabilitation 23(14):604-13, 2001
↑   עידו אפרתי, לפרוץ את מחסום הקול: חוקרים ישראלים הצליחו לתרגם מחשבה לדיבור, באתר הארץ, 10 ביולי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565840605171  BnF: cb11948542x (data)  GND: 4116580-9  LCCN: sh85126460  NKC: ph117285 
ספקטרוגרם של המילה ויקיפדיה
חיילת לוחשת באוזני חברתה
הגרנדינים

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים הקריבי 
 קואורדינטות:  12°40′00″N 61°15′00″W﻿ / ﻿12.666666666667°N 61.25°W﻿ / 12.666666666667; -61.25
 שטח:  86 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  סנט וינסנט והגרנדינים, גרנדה 
 אוכלוסייה:  20,880
 אזור זמן:  UTC-4
  (למפת האנטילים הקטנים מוגדלת) הגרנדינים(למפת האנטילים הקטנים רגילה) הגרנדינים
 
הגרנדינים (באנגלית: Grenadines; "הגרנדינס") היא שרשרת של 600 איים באיי וינדווארד שבאנטילים הקטנים בים הקריבי. רובם נכללים במדינת סנט וינסנט והגרנדינים ומיעוטם, בחלק הדרומי של השרשרת, במדינת גרנדה.
רשימת איי הגרנדינים

האי יאנג (Young Island)
בקיה (Bequia) שטח: 18 קמ"ר.
פטיט נוויס (Petite Nevis)
קווטרה (Quatre)
בטוויה (Bettowia)
באליקו (Baliceaux)
מוסטיק (Mustique) - בלתי מיושב.
פטיט מוסטיק (Mustique)
סאבאן (Savan)
פטיט קנואן (Petite Canouan)
קנואן (Canouan)
מייריאו (Mayreau)
הטואגו קיז (Tobago Cays)
האי יוניון
פטיט סנט וינסנט (Petit Saint Vincent) שטח: 0.5 קמ"ר. בלתי מיושב
האי פאלם (Palm) שטח: 0.5 קמ"ר. בלתי מיושב.
קאריקו (Carriacou) מצוי בגרנדה. שטח האי 27.5 קמ"ר, ובבירתו הילסבורו מתגוררים כ־7,400 תושבים.
פטיט מרטיניק חלק מגרנדה. שטחו 3.7 קמ"ר ובבירתו נורת' וילאג' מתגוררים 550 תושבים.
האיים הבאים המצויים בגרנדה אינם מיושבים:
סאלינה - שטחו 0.3 קמ"ר.
פריגייט - שטחו 0.4 קמ"ר.
רונד - שטחו 3.2 קמ"ר.
לארג' - שטחו 0.5 קמ"ר.
פורט אליזבט, בקיה
האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים

| --- | --- |
סמליל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים

 אקדמיה למוזיקה
 תקופת הפעילות:  1933–הווה (כ־91 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  מיכאל קלינגהופר
 מנכ"ל:  מירית דגני
 תלמידים
 כלל הסטודנטים:  790
 סטודנטים לתואר ראשון:  641
 סטודנטים לתואר שני:  149
 סטודנטים מתוקצבים:  760
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°46′36″N 35°11′42″E﻿ / ﻿31.77666667°N 35.1949°E﻿ / 31.77666667; 35.1949
 http://www.jamd.ac.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים (למפת ירושלים רגילה) האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים (למפת הרי ירושלים רגילה) האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים (למפת הרי ירושלים מוגדלת) האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים  he
 
האקדמיה למוסיקה ולמחול על שם רובין בירושלים היא קונסרבטוריון, בית ספר תיכון, ומכללה אקדמית להכשרת נגנים, זמרים, מלחינים, רקדנים ומנצחים הפועל בקמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם שבירושלים, אף שמדובר במוסד נפרד. נשיא האקדמיה הוא מיכאל קלינגהופר.
היסטוריה

הכנר אמיל האוזר ייסד בשנת 1933 את "הקונסרבטוריון הארץ-ישראלי למוזיקה" בירושלים במטרה לתת חינוך מוזיקלי מקיף לתלמידים מקצועיים וחופשיים. האוזר היה אז מנהלו הראשון של המוסד, אלפרד שרדר מ"מ ראש הוועד, ד"ר גיאורג לנדאואר הגזבר, ומרת אהובה פיקרד המזכירה. ב-1934 הקונסרבטוריון שכן ברחוב הנביאים בבניין החבשים.
מלבד בית ספר למוסיקה נוסדה אקדמיה – מוסד יחיד ממין זה במזרח התיכון – הנותנת הכשרה אמנותית תאורטית ופדגוגית מקיפה למוסיקאים צעירים בקורס הנמשך שלש שנים. בשנת 1938 נוסף בית ספר למורים למוסיקה בשביל בתי ספר עממיים והוא נמצא תחת פיקוחו של הועד הלאומי ליהודי א"י...
באוקטובר שנת 1945 נפתח סניף בתל אביב של המוסד אך מתח תמידי שרר בין שני חלקיו. בעקבות התמרמרות העובדים כנגד ההנהלה בשנת 1947 שינה המוסד את מבנהו ואף את שמו ל"קונסרבטוריון הירושלמי החדש והאקדמיה למוסיקה". תחילה פעלה האקדמיה בחדרים שנשכרו בבית החינוך לילדי עובדים על שם ארלוזורוב ברחוב בצלאל ועם ריבוי התלמידים נשכר גם בניין ברחוב הלל. כלי הנגינה שבהם נעשה שימוש היו, למעשה, רכוש נטוש. מסלול הלימודים בקונסרבטוריון היה בן עשר שנות לימוד, באקדמיה ובסמינר להכשרת מורים - שלוש.
עם מורי המוסד נימנים טובי המוסיקאים בארץ בכלל ובירושלים בפרט. מהם קומפוזיטורים בעלי שיעור קומה, מן הראשונים במעלה במערכת היצירה המוסיקלית, כיוסף גרינטל והיינריך [חנוך] יעקבי, שיצירותיהם בוצעו על ידי התזמורת הפילהרמונית, חלוץ המוסיקה העברית וחוקר טעמי המקרא פרופ' ש. רוזובסקי וכן מבצעים ופדגוגים ותיקים וידועי-שם: פרופ' אריה אבילאה, ט. ברלין, קארל ברנדט, יוכבד דוסטרובסקי, דניאל הופמקלר, אידה רוזן, ה. רוטנברג, פרופ' אלפרד שרדר, גב' ל. שרדר ועוד שורה של מוסיקאים מחוננים מן המשמרת הצעירה...
לאחר תקופה סוערת של מאבקים פוליטיים, מקצועיים ואישיים התפצל הקונסרבטוריון: יוכבד דוסטרובסקי ניהלה את החלק "הפורש" - לימים "האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים" - וטל מונה בשנת 1948 לנהל את החלק "המקורי", תפקיד אותו מילא עד דעיכתו של המוסד בשנת 1952.
כשמצוקת המקום החריפה תרם סמואל רובין, נשיא קרן נורמן (היום "קרן התרבות אמריקה-ישראל"), סכום כסף גדול לרכישת בית זלמן שוקן ברחוב סמולנסקין. המבנה הותאם לייעודו ונחנך בשנת 1958 במעמד שרת החוץ גולדה מאיר, ראש העיר טדי קולק ואחרים. מאותו רגע נקרא המוסד "האקדמיה למוסיקה על שם רובין בירושלים".
בשנת 1960 הוקמה המחלקה למחול ושם המוסד שונה פעם נוספת ל"האקדמיה למוסיקה ולמחול על שם רובין בירושלים". הלימודים במחלקה זו התבססו על שיטתה של מרתה גרהם.
בשנת 1963 הקימה המוזיקולוגית פרופסור אסתר גרזון-קיוי, את המוזיאון לכלי נגינה באקדמיה למוזיקה, שבה כיהנה כמרצה בכירה עד צאתה לגמלאות בשנת 1976.
בשנת 1985 עברה האקדמיה לקמפוס ע"ש ספרא באוניברסיטה העברית בגבעת רם, ושוכנה בבניין ששימש לפנים את בית הספר לעבודה סוציאלית. את הבניין, שבשל ערכו האדריכלי הוכר לימים על ידי עיריית ירושלים כמבנה לשימור, תכננו האדריכלים שולמית נדלר, מיכאל נדלר ושמואל ביקסון. בשנים הבאות, עם התפתחות האקדמיה למוסיקה הוסיפו האדריכלים המקוריים של הבניין (הפעם גם בשיתוף האדריכל משה גיל שהצטרף למשרד האדריכלים המקורי) אגפים חדשים ובהם בית ספר תיכון ואולמות קונצרטים. הגם שהיא אינה תלויה מבחינה אקדמית או מינהלית באוניברסיטה העברית מתקיים שתוף פעולה בין שני המוסדות, כדוגמת העמדת אולם "וייז" של האוניברסיטה לרשות האקדמיה.
מבנה ופעילות

האקדמיה מורכבת משלושה מוסדות: קונסרבטוריון, בית ספר תיכון, והאקדמיה הגבוהה. בשני הראשונים לומדים כ-900 תלמידים, ובאקדמיה הגבוהה כ-700 תלמידים. מבנה זה נועד לאפשר הכשרה שיטתית של מוזיקאים ורקדנים מגיל 4 ועד להשלמת תואר שני. מנהל בית הספר התיכון הוא טל דברה.
באקדמיה הגבוהה ארבע פקולטות:
הפקולטה לאמנויות הביצוע, ובה:
החוג לכלי תזמורת עם מחלקה לכלי נשיפה ונקישה ומחלקה לכלי מיתר
החוג לכלי מקלדת
המחלקה הווקאלית
הפקולטה לקומפוזיציה, ניצוח וחינוך מוזיקלי, ובה החוג לחינוך מוזיקלי והחוג לתורת המוזיקה, קומפוזיציה וניצוח;
הפקולטה למחול, ובה החוג למחול והחוג לתנועה ולכתב תנועה.
הפקולטה למוזיקה רב-תחומית (הוקמה ב-2014 מקיבוץ מספר מחלקות שהיו בפקולטות אחרות), ובה:
המחלקה לביצוע ג'אז
המחלקה לזמרה רב-תחומית
המחלקה ליצירה רב-תחומית
המחלקה למוסיקה מזרחית
האקדמיה מעניקה תואר ראשון ותואר שני במגוון תחומים. בתחום המוזיקה ניתנים תוארי B.Mus. או B.A.Mus. (בשיתוף עם האוניברסיטה העברית), וכן תוארי B.Ed. Mus. בהוראת המוזיקה. בתחום הריקוד ניתנים תוארי B.Dance או B.A. Dance (בשיתוף האוניברסיטה העברית). כן מעניק המוסד תואר שני M.Mus. או M.A.Mus. (בשיתוף האוניברסיטה העברית).
שכר הלימוד במוסד (בלימודים לתואר אקדמי) הוא כמקובל באוניברסיטאות ובמכללות ציבוריות בישראל. חייל או בוגר שירות לאומי, שסיים שירותו החל מ-1 בינואר 2010, זכאי למלגת שכר לימוד מלאה עבור שנת לימודיו הראשונה לתואר ראשון (בהתאם להחלטה בדבר לימודי חיילים משוחררים במוסד להשכלה גבוהה בפריפריה).
גופי ביצוע

התזמורת הסימפונית ע"ש מנדי רודן
המקהלה הקאמרית שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
מקהלת הסטודנטים
תוכנית קאמרית ע"ש סוראיה ויונס נזריאן
תזמורת קונסורט קון-מוטו, הרכב סימפוני המשלב כלי נגינה מזרחיים ועוסק בליווי זמרים בשירים בעברית ובערבית
אנסמבל רקדני האקדמיה
סדנת האופרה
נשיאי האקדמיה

יוכבד דוסטרובסקי, בשנים 1947–1979
מיכל זמורה-כהן
מנדי רודן
אבנר בירון
אילן שול
ינעם ליף
מיכאל קלינגהופר
ראו גם

רשימת בוגרי התיכון שליד האקדמיה
רשימת בוגרי האקדמיה
הערות שוליים

1 2 3  לפי לוח 8 - סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה באתר המועצה להשכלה גבוהה, נכון לשנת הלימודים ה'תש"ף (2019–2020)
↑  התקציב הרגיל של ות"ת לשנת הלימודים תשע"א נספח 4
↑  עלון הקונסרבטוריון הא"י למוסיקה (The Palestine Conservatoire of Music). הוכן על ידי א. קורנגולד (תאריך לא מצוין)
↑  The Palestine Conservatoire of Music Jerusalem . Printed in Palestine by the Jerusalem Press Ltd. Date unknown
↑  מודעה בעיתון דבר, הקונסרבטוריון הארצישראלי למוסיקה ולאומנות דרמטית בירושלים, דבר, 31 באוגוסט 1934
↑  עלון הקונסרבטוריון הא"י למוסיקה (The Palestine Conservatoire of Music). הוכן על ידי א. קורנגולד (שם, עמ' 2)
↑  לב, תומר: האקדמיה הישראלית למוסיקה ע"ש רובין - 50 השנים הראשונות, אוניברסיטת ת"א (1998), ע' 22
↑  הקונסרבטוריון הירושלמי החדש והאקדמיה למוסיקה - תוכנית הלימודים, דפוס מרכז, ירושלים (ללא תאריך)
↑  ש.כ., הקונסרבטוריון הירושלמי החדש, היום, 21 במאי 1948
↑  זמורה-כהן, מיכל: "רפרטואר אישי", דביר (1997) עמ' 87
↑  מוזיקה אינה נחלת יחידים, דבר, 3 באוקטובר 1958, המשך
↑  ישיבת שימור אתרים מס' 99, מסמך "סדר יום" עמ' 26–27, באתר עיריית ירושלים, 18 ביוני 2023
↑  מלגה ללומדים בפריפריה – ייעוד 44, באתר האגף והקרן לחיילים משוחררים
↑  מלגה לתושבי הפריפריה – ייעוד 45, באתר האגף והקרן לחיילים משוחררים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257378205171  ISNI: 0000 0000 9937 9209  LCCN: n85114915  MusicBrainz: 9f2531e3-ae50-463b-9018-85e33e850b1e  VIAF: 147537352   WorldCat (עם VIAF): 147537352 
יוסף טל (אז גרינטל) עם תזמורת תלמידי הקונסרבטוריון (1939)
כרזת קונצרט של תזמורת הקונסרבטוריון בעפולה, 1939
טקס באקדמיה למוסיקה בירושלים ב-1950. משמאל: יוסף טל, אלכסנדר דושקין, פרנק פלג, משה זמורה, תלמה ילין
מסדרון ותצוגה בבית הספר התיכון של האקדמיה
דרקון אלף השנים

עץ ״דרקון אלף השנים״
דרקון אלף השנים (בספרדית: El Drago Milenario; מכונה גם "מלך הדרקונים", או "הדרקון הענק") הוא עץ שגדל בעיירה איקוד דה לוס וינוס בקרבת כנסיית סנט מרקוס, באי טנריפה, שבספרד. העץ משתייך למשפחת עצי הדרקון של האיים הקנריים (אין לבלבל עם עצי הדרקון שבאי סוקוטרה שליד תימן), והוא הגדול והעתיק ביותר בין בני סוגו. גובהו 17 מטרים ורוחבו 6 מטרים.
במאה ה-18 קבע המדען הגרמני אלכסנדר פון הומבולדט, כי גילו של העץ 6,000 שנים ומכאן שמו. כיום נוטים להעריך את גילו של העץ בין 2,000 ל-3,000 שנה, אם כי גם הערכה זו שנויה במחלוקת ולפי בוטניקאים מסוימים העץ הוא בן 250–500 שנה לכל היותר. הקשיים בהערכת גילו המדויק של העץ נובעים מכך שבגזע של עצי הדרקון של האיים הקנריים אין טבעות שנתיות, ומשום כך מבחינה בוטנית הם אינם נחשבים לעצים כלל.
העץ מזוהה עם העיירה בה הוא שוכן, ומהווה את מקור הפרנסה העיקרי של תושבי העיירה עקב התיירות שהוא מושך.
הערות שוליים

↑  Magdefrau, K. (1975), "Das Alter der Drachenbaume auf Tenerife", Flora 164: 347–357
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הברית האחרונה

הברית האחרונה היא שמה של ברית שנכרתה בין בני האדם לבין העלפים כנגד שר האופל סאורון בסוף העידן השני של הארץ התיכונה - הארץ הבדיונית של ג'.ר.ר. טולקין.
ברית זו הביאה אומנם לשני הגזעים את הניצחון, אך מטרת הברית שהייתה למגר את כוחו של סאורון לא הושגה במלואה.
רקע

במשך רוב העידן השני שלט סאורון כמעט ללא עוררין על הארץ התיכונה, זאת מאחר שרוב העלפים שנותרו בארץ התיכונה בסוף העידן הראשון עזבו אותה אל עבר ולינור, הממלכה הברוכה, ובני האדם אשר עזרו לוולאר במלחמתם (הדונאדין) - עזבו את הארץ התיכונה לטובת נומנור. דברים אלו גרמו שהארץ התיכונה נשארה שוממה ומוחלשת, וסאורון ניצל מצב זה כדי להשתלט עליה וזאת ללא אפשרות ממשית של התנגדות מצד הנשארים בה. המקומות היחידים שעדיין יכלו לסאורון היו ריבנדל, שנשלטה על ידי אלרונד, ולינדון שנשלטה על ידי גיל גלד, המנהיג העליון של העלפים. תקופת שלטונו של סאורון באה לקיצה כשהוא נלקח בשבי על ידי מלך נומנור, אר-פרזון.
לאחר מעשה אקלבת ("מפלת נומנור"), הגיעו לארץ התיכונה ספינותיהם של גולי נומנור: אלנדיל ובניו איסילדור ואנוריון. הם גילו כי בהיעדר סאורון חיזקו העלפים את כוחם בארץ התיכונה ובעזרתם הקימו את הממלכות הגולות של נומנור בארץ התיכונה. אלנדיל ייסד את ממלכת ארנור שבצפון ובניו את ממלכת גונדור שבדרום.
לאחר זמן, סאורון ששרד אף הוא את חורבן נומנור, אזר שוב את כוחו ותקף את גונדור שנבנתה בסמוך לארצו, מורדור. מינס יתיל, מקום מושבו של איסילדור והעיר הסמוכה למורדור ממזרח הותקפה, העיר נכבשה ונחרבה אך איסילדור ומשפחתו הצליחו להימלט ודרך הנהר יצא איסילדור אל עבר ארנור כדי לבקש את עזרת אביו אלנדיל, בעוד שאנוריון הדף את התקפות סאורון באוסגיליאת.
לאחר שהתוודעו למאורעות בדרום החליטו אלנדיל וגיל גלד על ברית מלחמתית בין בני האדם לעלפים, במטרה להביא לחיסול כוחו של סאורון בארץ התיכונה.
מלחמת הברית

צבאות אלנדיל וגיל גלד נפגשו לראשונה בארנור משם המשיכו לריבנדל, שם הצטרפו אליהם כוחותיו של אלרונד (שהיה נושא דגלו של גיל גלד) ומשם נעו אל עבר מורדור דרך הנהר, עד שנפגשו בצבאות סאורון במישור דגורלד ("שדה הקרב" בסינדארין), צבאות הברית ניצחו בקרב דגורלד וסאורון נסוג למבצרו - בארד-דור.
צבאות הברית נכנסו לתוך הארץ השחורה והטילו מצור על בארד-דור כשצבא האויב מפיל בהם חללים רבים - ביניהם גם אנוריון שראשו נמחץ ממטר אבני בליסטראות.
לאחר שבע שנות מצור, נפל בארד-דור בידי צבאות הברית ומורדור נחרבה, בסופו של דבר נלחם סאורון עצמו כנגד אלנדיל וגיל גלד שהצליחו לחסלו במחיר חייהם שלהם, איסילדור שלחם סמוך לאביו כרת את הטבעת האחת מאצבעו של סאורון.
על אף דרישתם של אלרונד וקירדן שעמדו שם אף הם בסמוך, סירב איסילדור להשמיד את הטבעת באש הר הגזירה, אלא תבעה לעצמו ככופר על מות אביו ואחיו.
תוצאות הברית

ניצחונה של הברית היה מוחץ וברור, ולאחריה כוחות סאורון לא היוו גורם מאיים על העממים החופשיים במשך שנים רבות. עם זאת, גרמו האבדות הרבות בנפש בקרב אנשי ארנור להחלשות הממלכה, להתפלגותה לנסיכויות קטנות ומוחלשות, ובסופו של דבר להשמדתה על ידי ממלכת אנגמאר.
בנוסף, סירובו של איסילדור להשמיד את הטבעת גרם בסופו של דבר לחזרתו של סאורון בעידן השלישי ולהמשך איומיו על הארץ התיכונה כמסופר ב"שר הטבעות". כך שהחמצת הזדמנות זו - להשמיד את כוחו של סאורון לעד - העיבה לאחר מעשה במידה רבה על הצלחת הברית.
משמעות השם

במשך הזמן ניתן לברית זו השם: הברית האחרונה מאחר שהייתה זו הפעם האחרונה שבני האדם והעלפים נלחמו זה לצד זה. (הסיבה לכך היא התנכרות בין העממים שהתחילה לאחר מות האדירים שבהם, אך גם התמעטות העלפים בארץ התיכונה בעידן השלישי, כשבעצם עיקר המלחמה בסאורון עברה לידי בני האדם - דבר שמודגש מאוד בעלילת "שר הטבעות").
יש הזכר בכמה מקומות לכך שבמלחמת "הברית האחרונה" השתתפו אף גמדים ואולי עוד גזעים.
ראו גם

איסילדור
נומנור
הטבעת האחת
דספרדו

| --- | --- |

העטיפה של הטרילוגיה.
 בימוי:  רוברט רודריגז
 הופק בידי:  רוברט רודריגז, אליזבת אוולאן, קרלוס גאלארדו
 תסריט:  רוברט רודריגז
 עריכה:  רוברט רודריגז 
 שחקנים ראשיים:  אנטוניו בנדרס, סלמה הייק, סטיב בושמי
 מוזיקה:  לוס לובוס
 צילום:  גיירמו נבארו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 באוגוסט 1995
 משך הקרנה:  106 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה, neo-Western, סרט פשע, סרט מתח, סרט ויגילנטה 
 תקציב:  7 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   desperado
 דף הסרט ב־IMDb
 
דספרדו (באנגלית: Desperado) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת נאו נואר-מערבון משנת 1995, שכתב, הפיק וביים רוברט רודריגז. הסרט מהווה את החלק השני בטרילוגיית מקסיקו, ומככבים בו אנטוניו בנדרס וסלמה הייק.
תקציר העלילה

אהובתו של אל מריאצ'י, נגן גיטרה, נהרגת על ידי אנשיו של ברון סמים בשם בוצ'ו, ואף פוצעים את ידו של מריאצ'י כדי שלא יוכל לנגן עוד. מריאצ'י, המחפש נקמה, מגיע לעיירה קטנה במקסיקו, סנטה ססילה, שם מרכז פעולתו של ברון הסמים. מריאצ'י רוצה לתפוס את תשומת הלב של הברון, ועושה זאת על ידי הריסת עסקיו ורצח רבים מאנשיו. באחד מעימותיו עם אנשיו של בוצ'ו, אל מריאצ'י נפגע קשות, וקרולינה, מוכרת ספרים שלה קשרים עם הברון, אוספת אותו לחנות הספרים שלה ומטפלת בו. בגידתה גורמת לברון לשרוף את חנות הספרים שלה, שהוא עזר לה להקים, וביחד עם אל מריאצ'י היא יוצאת לנקום בו. שני חבריו "קאמפה" ו"ניקו" המסייעים לו במסע הנקמה מוצאים בו את מותם. במהלך מסע הנקמה מגלה אל מריאצ'י שברון הסמים בוצ'ו הוא אחיו. אל מאריצ'י הורג את אחיו כדי למנוע את הריגתה של קרולינה שהתאהב בה.
דמויות

המריאצ'י (אנטוניו בנדרס) - מריאצ'י, שנושא נרתיק גיטרה המסווה כלי נשק.
בוצ'ו (חואקים דה אלמיידה) - סוחר סמים.
קרולינה (סלמה הייק) - אהובתו של המריאצ'י.
בושמי (סטיב בושמי)
הברמן (צ'יץ' מרטין)
עובר אורח (קוונטין טרנטינו)
יד ימין (קרלוס גומס)
טאבו (טיטו לאריבה)
זמירה (אנחל אווילס)
נוואחאס (דני טרחו)
ניניו (אברהם ורדוסקו)
קמפה (קרלוס גאיארדו)
קינו (אלברט מייקל הבן)
מוקו (פיטר מרקארדט)
דומינו (קונסואלו גומס)
הפקה

בליהוק, האולפנים רצו שקרולינה תשוחק על ידי בלונדינית, אך לאחר האודישן של סלמה הייק, הם החליטו לתת לה את התפקיד. התפקיד הזה הכיר לצופים אמריקאים את הייק, ועזר לקידומו של אנטוניו בנדרס בהוליווד.
בסרט מופיע, בתפקיד קטן, הבמאי קוונטין טרנטינו, שהוא חבר טוב של רודריגז, במאי הסרט.
הברית האטית-דלית

| --- | --- |

 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  477 לפנה״ס 
 תאריכי פירוק:  403 לפנה״ס 
 שונות
 הליגה הדלית לקראת פרוץ המלחמה הפלפונסית
 הליגה הדלית לקראת פרוץ המלחמה הפלפונסית
 
הברית האטית-דלית או הליגה האָטית-דֶלית (מלשון אָטִיקָה – האזור שבו שוכנת אתונה, ודֶלוֹס – האי שבו נכרתה הברית) הייתה ברית צבאית בראשות אתונה העתיקה, אשר נוסדה בשנת 478/7 לפנה"ס על מנת למגר את הפרסים מאדמת יוון, לשחרר את היוונים שהיו תחת השלטון הפרסי (באיוניה ומספר איים בים האיגאי), ולנקום בפרסים על פלישתם ליוון. הברית פורקה בשנת 404 לאחר תבוסת אתונה במלחמה הפלופונסית.
ארגון הברית

קבלת ההחלטות התבצעה על ידי מועצה משותפת שמיקומה באי דלוס. במועצה זו היה לכל פוליס נציג אחד וקול אחד בהצבעות. המועצה היא שקבעה את מדיניות הברית.
הפיקוד הצבאי על כוחות הברית היה נתון בידי אתונה.
מדיניות החוץ של הברית נקבעה על ידי המועצה, אולם מדיניות החוץ של כל אחת מהחברות הייתה עצמאית (כל עוד, יש להניח, לא נגדה את זו של הברית).
בתחום מדיניות הפנים נשארה כל אחת מחברות הברית אוטונומית, קרי רשאית לנהל את ענייניה הפנימיים כראות עיניה.
קופה משותפת למימון פעולות הברית שכנה בדלוס. על כל אחת מבעלות הברית הוטל מיסוי קבוע שנקבע על פי שומה, שיכול היה לבוא לידי ביטוי במס כספי או בתשומות (אוניות וחיילים).
אפשר לחלק את בעלות הברית לשני סוגים על בסיס כלכלי: משלמות מיסים ומספקות אוניות. מעבר לכך היחסים (לפחות מבחינת הכוונות בהקמת הברית) היו שוויוניים. לכל פוליס יש קול אחד במועצה, והאוטונומיה כאמור לעיל נשמרה.