stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניקול פשיניאן
הערות שוליים

1 2  "עשינו מהפכה": מנהיג המחאה העממית בארמניה נבחר לראש הממשלה, באתר וואלה, 8 במאי 2018
↑  מהפך בארמניה: מנהיג המחאה נבחר לראש הממשלה, באתר ynet, 8 במאי 2018
↑  "The Development of Sustainable Independent Media in Europe and Eurasia" (PDF). Washington, DC: International Research & Exchanges Board. 2001. p. 31. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-10-30. נבדק ב-2018-05-03. ...a liberal newspaper, Haykakan Zhamanak.
↑  Newspaper Editor’s Car Blown Up, Armenia Liberty, November 22, 2004.
↑  Hayots Ashkarh December 18, 2007
↑  Pennington (13 בפברואר 2008). "Armenia: Pre-Election tour of Ararat marz" (Confidential). WikiLeaks. ...Nikol Pashinyan, editor-in-chief of the Haykakan Zhamank Newspaper and LTP's customary crowd-warmer. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  רוסיה פוחדת שארמניה היא אוקראינה הבאה, באתר ynet, 3 במאי 2018
↑  Биография премьера Армении Никола Пашиняна ביוגרפיה - סוכנות טאס
↑  Биография ביוגרפיה באתר kavkaz uzel
↑  ב"נובוסט ארמני" 21.10.1999
↑  'Nikol Pashinyan: ‘I study three languages during the week
↑  Press Release: Is completed the preliminary investigation on 7 accused, Office of Public Prosecutor of the Republic of Armenia, September 8, 2008.
↑  Fugitive Oppositionist Sees No Alternative To ‘Revolution’, Armenia Liberty (RFE/RL), October 16, 2008.
↑  - YouTube, www.youtube.com
↑  Fugitive Oppositionist Surrenders To Armenian Police July 1, 2009.
↑  ""Festive" ANC rally was held in Yerevan".
↑  Newspaper Editor’s Car Blown Up, Armenia Liberty (RFE/RL), November 22, 2004.
↑  Tycoon Denies Role In Journalist Car Bombing, Armenia Liberty (RFE/RL), November 23, 2004.
↑  "New Armenian Opposition Group Takes Shape". Radio Free Europe/Radio Liberty Armenian Service. 9 בדצמבר 2013. נבדק ב-10 בדצמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Пашинян заявит о готовности возглавить правительство Армении до выборов
↑  כך הכריז בחשבון הפייסבוק שלו
↑   אלפים הפגינו בבירת ארמניה לאחר שראש הממשלה הזהיר מפני "הפיכה צבאית", באתר הארץ, 25 בפברואר 2021
↑  אוריאל לוי, ‏נכשל ניסיון ההפיכה הצבאית בארמניה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 27 בפברואר 2021
↑  אוריאל לוי, ‏המתיחות בקווקז גוברת: ראש ממשלת ארמניה מזהיר ממתקפה של אזרבייג'ן, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 8 בספטמבר 2023
↑  גיא אלסטר‏, אזרבייג'ן: נמשיך במבצע בקרבאך עד שהבדלנים ייכנעו, ארמניה: מתכננת טיהור אתני, באתר וואלה, 20 בספטמבר 2023
↑  לחימה בקווקז: אזרבייג'ן תוקפת את נגורנו קרבאך | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2023-09-19
↑  גיא אלסטר‏, הבדלנים הארמנים בקרבאך נכנעו לאזרבייג'ן: "נניח את נשקנו תמורת הפסקת אש", באתר וואלה, 20 בספטמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810634027105606  BnF: cb17877375c (data)  GND: 1158606435  ISNI: 0000 0004 8514 2648  LCCN: no2019003615  SUDOC: 23145578X  VIAF: 2026152637852820220009   WorldCat (עם VIAF): 2026152637852820220009 
פשיניאן ב-13 באפריל 2018 בכיכר החופש בירוואן.
המפלגה השמרנית של קנדה

| --- | --- |

 מדינה:  קנדה קנדה
 מייסד:  סטיבן הרפר
 מנהיגים:  פייר פוליאב
 תקופת הפעילות:  3 בדצמבר 2003 – הווה (21 שנים)
 אידאולוגיות:  שמרנות ליברלית, ליברליזם כלכלי
 מטה:  אוטווה
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז-ימין
 ארגונים בינלאומיים:  האיחוד הדמוקרטי הבינלאומי
 צבעים רשמיים:  כחול
 נציגויות בפרלמנטים
 בית הנבחרים של קנדה:  121 / 338
 הסנאט הקנדי:  29 / 105
 
 conservative.ca
המפלגה השמרנית של קנדה (באנגלית: Conservative Party of Canada, בצרפתית: Parti conservateur du Canada) היא מפלגה מרכזית בקנדה, שממוקמת ימינה למרכז של המפה הפוליטית. המפלגה במסגרתה הנוכחית נוסדה בשנת 2003, אף על פי שהיו מסגרות שמרניות רבות במהלך ההיסטוריה של קנדה. המפלגה מאמינה בממשלה קטנה, הנמכת מיסים, וביזור הסמכויות לטריטוריות השונות בקנדה.
מנהיגים

מנהיגה הבולט של המפלגה היה סטיבן הרפר, שנכנס לתפקידו כמנהיג המפלגה במרץ 2004. בשנת 2006 נבחר לראשות הממשלה. הוא החזיק במשרה זו, עד שהפסיד בבחירות הפדרליות בשנת 2015 לג'סטין טרודו, מועמד המפלגה הליברלית. לאחר ההפסד, התפטר הרפר מתפקידו כמנהיג המפלגה. באופן זמני (עד בחירת מנהיג חדש למפלגה) עמדה בראשות המפלגה רונה אמברוז. ב-27 במאי 2017 נערכו בחירות לראשות המפלגה ולאחר 13 סיבובים, נבחר הפוליטיקאי אנדרו שיר להיות מנהיג המפלגה ברוב זעום של 50.95% מקולות הבוחרים. פייר פוליאב נבחר למנהיג המפלגה בבחירות 2022 ברוב של מעל 68%.
מדיניות

במהלך שלטונה של המפלגה השמרנית בקנדה, בין השנים 2006 ו-2015, המדיניות הכלכלית שלה כללה הפחתת מס ערך מוסף, הפחתת מס הכנסה, הפחתת מיסי חברות, איזון התקציב הלאומי, יצירת חשבון חיסכון פטור ממס (TFSA) ויצירת קצבת ילדים אוניברסלית. השינויים במדיניות החברתית כללו את ביטול מרשם הנשק הארוך, חקיקת עונשי מינימום מחייבים לפשעים אלימים, העלאת גיל ההסכמה לגיל 16, אישור בניית מספר צינורות להולכת נפט, והוצאת קנדה מפרוטוקול קיוטו. הממשלה השמרנית גם העבירה חקיקה כנגד טרוריזם, תמכה במדינת ישראל, הציעה את העברת השגרירות לירושלים, ניהלה משא ומתן על הסכם הכלכלה והמסחר המקיף (CETA), וניהלה משא ומתן על השותפות הטרנס-פסיפיקית (TPP).
הערות שוליים

↑  John Paul Tasker, Conservative members pick MP Pierre Poilievre to be their new leader, CBC News, ‏9 בספטמבר 2022 (באנגלית)
↑  Ryan Maloney, 10 Ways Harper Left His Mark On Canada, The Huffington Post Canada, ‏2016-08-26 (באנגלית)
↑  The Harper Legacy | Angus Reid Institute, angusreid.org, ‏29 באוקטובר 2015 (באנגלית)
↑  Scott Dippel, As Stephen Harper leaves politics, record shows mixed results for Calgary, CBC News, ‏24 באוגוסט 2016 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 9907 1474  LCCN: no2007137912  VIAF: 1911162669317155500007   WorldCat (עם VIAF): 1911162669317155500007
בית הכנסת אחדות ישראל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 על שם:  עולי הגרדום 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – העשור של 1930
 תאריך פתיחה רשמי:  שנות ה־30 של המאה ה־20 
 
 קואורדינטות:  31°47′03″N 35°12′57″E﻿ / ﻿31.784030618345°N 35.215701320609°E﻿ / 31.784030618345; 35.215701320609
 www.achdut-israel.com
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית הכנסת אחדות ישראל(למפת ירושלים רגילה) בית הכנסת אחדות ישראל(למפת הרי ירושלים רגילה) בית הכנסת אחדות ישראל(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית הכנסת אחדות ישראל
 
שלט הכניסה לבית הכנסת
שלט יזכור
הסליק תחת ארון הקודש בבית הכנסת אחדות ישראל כששני פתחיו סגורים. הסליק מוקם בנקודה שתעורר הכי פחות חשד בעיני הבולשת
הסליק תחת ארון הקודש בבית הכנסת אחדות ישראל כששני פתחיו פתוחים. ניתן להבחין שני הפתחים צרים מאוד, שאדם בוגר לא מסוגל לעבור דרכם וגם מובילים לחלל מאוד נמוך תחת הבימה. גם אם השוטרים הבריטיים היו מגלים את הפתחים, הם היו נתקלים בערימות של סידורים ישנים, ומשתכנעים שמדובר בגניזה. למעשה, הסידורים הסתירו את הנשק שמוקם בין שני הפתחים. לצורך הוצאת הנשק היו שולחים ילדים קטנים שרק הם יכלו להיכנס בפתח אחד, לפלס את דרכם בערימת הסידורים, לקחת נשקים, ולצאת בפתח השני
הרב בנג'י לוין. רב בית הכנסת
בית הכנסת אחדות ישראל על שם עולי הגרדום הוקם במחצית שנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי התנועה הדתית-רוויזיוניסטית "אחדות ישראל" ובו התפללו לוחמי האצ"ל והלח"י. הוא נמצא במרכז ירושלים, בחצר בית היתומים הספרדי הישן שמאחורי מרכז כלל.
עד היום מתפללים בו ותיקי המחתרות לצד צעירים מהאזור, שבאים ומחיים את התפילה.
היסטוריה

ראשיתו של בית הכנסת במחצית שנות ה-30. הוא הוקם על ידי תנועת "אחדות ישראל" שהייתה משויכת לאגף הדתי של התנועה הרוויזיוניסטית, ומכאן שמו. מיד לאחר פתיחתו של המקום הוקמה בו תנועת נוער דתית בשם ברית החשמונאים.
מיקומו של בית הכנסת היה במקור בבנין "בית הספר לבנים" ברחוב הרב קוק, אחר כך הוא עבר לבית הספר "דורש ציון", ומשנת 1946 ועד היום הוא ממוקם בבנין בית היתומים הספרדי, בקומה השנייה.
לרב אריה לוין, שהיה מקורב ללוחמי המחתרות היה מקום של כבוד בבית הכנסת. מקומו היה בכותל המזרח, ועמוד התפילה שלו, עם חריטת שמו עדיין בבית הכנסת.
לאחר קום המדינה, בשנת 1955, הוחלט כי בית הכנסת יקרא על שם עולי הגרדום, ואף הוצב שלט הנצחה ענק המנציח את פטירתם של בנימין זאב הרצל, זאב ז'בוטינסקי, דוד רזיאל - מפקד האצ"ל, אברהם שטרן (יאיר) מפקד הלח"י, יוסף טרומפלדור, 12 עולי הגרדום, ומתחתם 497 חללי האצ"ל והלח"י.
במשך עשרות שנים שימש יוסף ויטלזון, מלוחמי האצ"ל ומגולי קניה, כגבאי ונשיא בית הכנסת.
ביום ט' בניסן תשע"ד, במלאת 45 שנה לפטירתו של ר' אריה לוין, הוכתר נכדו, הרב בנימין בנג'י לוין, כרב בית הכנסת.
הערות שוליים

↑  אספות, הרצאות, הצופה, 31 בדצמבר 1937
↑  לוח זכרון לאחים גיבורים נקבע בביהכ"נ "אחדות ישראל", חרות, 9 באוקטובר 1951
↑  מ. אבידן, היום יוסר הלוט, חרות, 8 בפברואר 1955
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 5736151433047356420009   WorldCat (עם VIAF): 5736151433047356420009
גאורגי בבקין

| --- | --- |

 לידה:  31 באוקטובר 1914 (יוליאני) מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  3 באוגוסט 1971 (בגיל 56) מוסקבה, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 ענף מדעי:  אסטרונאוטיקה 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מוסדות:  לאבוצ'קין 
 פרסים והוקרה:  עיטור לנין  עיטור הדגל האדום של העמל  גיבור העמל הסוציאליסטי  פרס לנין 
 
גאורגי בבקין
גאורגי בבקין (ברוסית: Георгий Николаевич Бабакин;‏ 31 באוקטובר 1914 – 3 באוגוסט 1971) היה מתכנן גשושיות סובייטיות. על פעילותו בתחום זה הוענקו לו עיטור לנין, עיטור הדגל האדום, תואר גיבור העמל הסוציאליסטי ופרס לנין.
ביוגרפיה

גאורגי בבקין נולד במוסקבה. בשנת 1917 נהרג אביו בקרבות מלחמת העולם הראשונה ובשנת 1920 התחתנה אימו שנית. בשנת 1929 גאורגי בבקין לאחר סיום שבע שנות לימוד בבית הספר עזב את בית הספר. הוא למד בקורסים לטכנאי רדיו ובשנת 1930 החל לעבוד במערכת הטלפונים במוסקבה. בשנת 1936 הוא גויס לצבא האדום אך כבר לאחר חצי שנה שוחרר עקב מחלת לב. בשנת 1937 בבקין עבר בחינות בגדות והתקבל ללימודי הנדסת תקשורת.
במקביל ללימודים בבקין התחיל לעבוד במכון לחקר מערכות תקשורת. לאור קישוריו והידע הוא התחיל להתקדם בתחום מקצועי למרות העדר תעודה פורמלית ובשנת 1949 קודם לתפקיד מתכנן ראשי. באותה שנה בבקין עבר לעבוד בתחום הביטחוני בעיקר התחום אלקטרוניקה צבאית וטילים מונחים. בשנת 1951 בבקין עבר למשרד תכנון לאבוצ'קין. את לימודי הנדסה ודיפלומה בבקין קיבל רק בשנת 1957. בשנת 1960, לאחר פטירת סמיון לאבוצ'קין משרד התכנון שלו סופח למשרד שבראשו עמד ולדימיר צ'לומיי. בלחץ של סרגיי קורוליוב בשנת 1965 המשרד הפך להיות עצמאי ורוכזו בו פעולות תכנון של גשושיות סובייטיות.
במהלך שנות ה-60 במשרד שבבקין עמד בראשו תוכננו גשושיות של תוכנית לונה שביצעו נחיתה רכה על הירח והעבירו למרכז הבקרה מידע מדעי רב וגם החזירו לכדור הארץ דגימות של קרקעית הירח. בשנת 1967 גשושיות של בבקין הגיעו לנוגה במסגרת תוכנית ונרה. בשנת 1970 הגשושית ביצע לראשונה נחיתה רכה על קרקעית נוגה והעבירה צילומי השטח. בשנת 1970 הגשושית נחתה על הירח וממנה ירד רכב חלל שהעביר צילומי קרקעית הירח ממקומות שונות תוך נסיעה לאורך של כמה עשרות ק"מ. פעילות רכב חלל נמשכה מספר חודשים במהלכם הועבר למרכז הבקרה מידע רב.
במאי 1971 גשושיות מתכנון של בבקין נשלחו למאדים. הם הגיעו ליעד כבר לאחר פטירת המתכנן.
על פעילות לתכנון גשושיות בבקין קיבל מספר עיטורים, פרס לנין ונבחר לחבר בהתכתבות באקדמיה הסובייטית למדעים. לזכרו נקראו מכתשים בירח ובמאדים.
הערות שוליים

↑  התאריך לפיהלוח היוליאני, 13 בנובמבר 1914 לפי הלוח הגרגוריאני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119480069  ISNI: 0000 0000 3492 4640  LCCN: n97033731  VIAF: 13118986   WorldCat (עם VIAF): 13118986
מעבר חצייה

צומת מרומזר ובו ארבעה מעברי חצייה
סוג של מעבר חצייה עתיק שנמצא בעיר הרומית פומפיי. מעבר זה איפשר להולכי הרגל להישאר במפלס המדרכה (כך שלא יירטבו מהמים שזרמו ברחוב) ואילץ את הכרכרות הנוסעות ברחוב להאט משמעותית כדי להתאים את גלגליהן למרווחים שבין הלבנים
מעבר החצייה הגדול וההומה בעולם ברובע שיבויה שבטוקיו, יפן
רמזור להולכי רגל במעבר חצייה
מעבר חצייה הוא מסלול מעבר בטיחותי להולכי רגל בחצייתם בכביש. מעבר חצייה ממוקם לרוב בצמוד לצומת כבישים ובמקרה של צומת מרומזר, רמזורי הולכי הרגל במעברי החצייה מתואמים עם רמזורי המכוניות. בישראל מעברי חציה מסומנים כפסים מקבילים רבים, לרוחב הכביש. ישנן מדינות בהן מעבר חצייה מסומן באמצעות שני פסים מקבילים לאורך הכביש, התוחמים את שטח המעבר.
חוקי התעבורה מחייבים נהגים ליד מעבר חצייה במתן זכות קדימה להולכי הרגל. חובת מתן זכות קדימה קיימת בצומת מרומזר בו מכונית הפונה ימינה באור ירוק ולהולכי הרגל אור ירוק גם כן, בצמתים לא מרומזרים וכן במעברי חצייה הנמצאים באמצע הרחוב ולא בצומת. לרוב, אין מסמנים מעברי חצייה במקומות אלו שכן הם מסוכנים יותר בגלל מהירות הנסיעה הגבוהה יחסית באמצע הרחוב לעומת בסמוך לצומת, והיעדרותם אינה מפריעה יותר מדי לתנועת הולכי הרגל בעיר. מעברי חצייה שלא ליד צומת נמצאים פעמים רבות מול כניסה לבתי ספר או מבני ציבור ומרכזי קניות מרכזיים בהם קיימת, לפחות בחלק משעות היום, תנועה ערה של הולכי רגל.
מעבר מוגבה

סוג של מעבר חצייה הוא מעבר מוגבה ובמקומות מסוימים גם צומת מוגבה. מעברי חצייה אלו נמצאים במפלס המדרכה ללא מדרגה ולכן הם נוחים יותר לחצייה, במיוחד עבור נכים, רוכבי אופניים, עגלות תינוק וכדומה. בנוסף, הגבהת המעבר יוצרת פס האטה המאלץ את הנהגים להאט באופן משמעותי לפני המעבר. צומת מוגבה הוא צומת אשר כל שטחו ושטח מעברי החצייה הצמודים אליו מוגבהים עד לגובה המדרכה ובכל הופך כל השטח לבטיחותי וחברותי הרבה יותר עבור הולכי רגל.
היבטים אורבניים

בתכנון העיר מתנגשים לרוב התכנונים המוכוונים כלי רכב והתכנונים המוכוונים להולכי הרגל. הדבר בא לידי ביטוי גם במצב הפשוט של מרחק מעבר החצייה ממסלול המדרכה הישר בסמיכות לצומת. פעמים רבות, רוצים בצומת מרומזר לאפשר פנייה ימינה חופשית למכוניות. פנייה מסוג זה מקלה במידה מסוימת על עומס התנועה בעיר אך מאלצת את הולך הרגל לסטות ממסלולו הישר ולהאריך את דרכו, לעיתים תוך מעבר של מעבר חצייה אחד או שניים נוספים. הארכה מצטברת של המסלול הרצוי של הולכי הרגל גורם לאורך זמן לפחות הולכי רגל ללכת במקום ובכך נפגעת הסביבה העירונית באופן אחר.
כבישים רחבים יוצרים מעברי חצייה ארוכים שהם דבר לא רצוי גם כן. פעמים רבות מחולק מעבר החצייה לשניים עם הפסקה באי תנועה אשר מחלק אותו לשניים. גם מצב זה, על אף שהוא נפוץ מאוד, נחשב כפחות רצוי בתכנון הרוצה לתת עדיפות להולכי רגל מכיוון שהוא מאלץ אותם להמתין במשך זמן מיותר במרכז הכביש הסואן.

דוגמה קיצונית לכך, היא מעבר החצייה הגדול וההומה בעולם אשר נמצא ברובע שיבויה, בעיר טוקיו שביפן.
ראו גם

מדרכה עילית
רמזור
משמרות זה"ב בישראל
הערות שוליים

1 2  Kaid Benfield, The World's Biggest, Busiest Pedestrian Crossing?, באתר The Atlantic, 25 במאי 2011
1 2  המירוץ למיליון ישראל 1,  משימה במעבר החצייה הגדול וההומה בעולם שבשיבויה, טוקיו, יפן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544651305171  GND: 4335909-7  LCCN: sh2004002159  NKC: ph698680
סנדרה פאניוס

סנדרה פאניוס גארסיה-וייאמיל (בספרדית: Sandra Paños García-Villamil, נולדה ב-4 בנובמבר 1992 באליקנטה שבספרד) היא כדורגלנית המשחקת כשוערת במדי ברצלונה, שם היא הקפטנית השלישית, וכן במדי נבחרת ספרד.
אחרי שהחלה את הקריירה המקצוענית שלה במדי לבאנטה, הצטרפה ב-2015 לברצלונה. במדי קבוצה זו הייתה שותפה פאניוס לזכייה בשתי אליפויות הליגה הספרדית, שלוש פעמים בגביע המלכה ובליגת האלופות, חלק מטרבל שזכתה בו ברצלונה בעונת 2020/2021.
את מדינה החלה פאניוס לייצג בשנת 2011, ומאז לקחה חלק עם הנבחרת במונדיאל 2015, יורו 2017 ומונדיאל 2019.
ברמה האישית, זכתה פאניוס בפרס ריקרדו זאמורה, פרס המוענק לשוערת שסופגת את כמות השערים הנמוכה ביותר בליגה הספרדית במהלך העונה החולפת, 4 פעמים, יותר מכל שוערת אחרת בהיסטוריית הליגה.
ראשית חייה

סאנדרה פאניוס גארסיה-וייאמיל נולדה ב-1992 ללואיס ארנסטו פאניוס ולז'מה גארסיה-וייאמיל. פאניוס שיחקה בילדותה בקבוצת קטרגל מקומית, והיא עברה לעמדת השוערת כאשר היא התפנתה בקבוצה. בהמשך, עבהר לשחק בקבוצת 7 על 7, ובגיל 10 הצטרפה למחלקת הנוער של ספורטינג פלאסה דה ארז'ל (לפני כן הוכרה בשם הרקולס). אביה שיחק במדי קבוצת הגברים של הרקולס בשנות ה-80 של המאה ה-20.
קריירת מועדונים > לבאנטה (2010 - 2015)

ב-2010 הצטרפה לקבוצה הבוגרת של לבאנטה ששיחקה בליגה הספרדית הראשית. היא בחרה בלבאנטה על אף הצעות מקבוצות בכירות יותר כדוגמת אתלטיקו מדריד, בשל קרבתה של לבאנטה לעיר הולדתה, אליקנטה. במדי לבאנטה שיחקה במשך 5 עונות. ב-4 ביוני 2015 הבקיעה את שערה היחיד בקריירה, בבעיטה חופשית ממרכז המגרש, במשחק נגד אספניול.
קריירת מועדונים > ברצלונה (2015 - )

אחרי שייצגה את מדינתה במונדיאל 2015, בגיל 22, עברה פאניוס מלבאנטה לברצלונה, באותו קיץ בו הפכה הקבוצה למקצוענית. עונתה הראשונה במדי הקבוצה מבירת קטלוניה הייתה מוצלחת. היא נכללה בסגל המצטיין לעונה זו בליגת האלופות, ובכך הייתה לשחקנית ברצלונה הראשונה שרושמת הישג זה. בנוסף, זכתה בפעם הראשונה בקריירה שלה בפרס ריקרדו זאמורה, לאחר שספגה את כמות השערים הנמוכה ביותר בליגה הספרדית באותה עונה.
בעונת 2017/2018 זכתה פאניוס בפעם השנייה בפרס זאמורה, אחרי שהובקעו לשערה 12 שערים בלבד ב-26 משחקי ליגה. באותה תקופה, חלקה פאניוס את תפקיד השוערת עם לאורה ראפולס, עד פרישתה של ראפולס ב-2018. לאחר עזיבתה של ראפולס את ברצלונה, מונתה פאניוס לתפקיד הקפטנית השלישית של המועדון. בעונה הבאה זכתה פעם נוספת בפרס זאמורה, כשהפעם ספגה 11 שערים בלבד במהלך העונה למרות הצלחתה האישית, לקראת עונת 2019/2020 הורדה לדרגת הקפטנית הרביעית, וזאת בשל קפיצתה של אלכסיה פוטיאס לתפקיד הקפטנית השנייה.
עונת 2019/2020 נקטעה בטרם עת בשל מגפת הקורונה, אך בכל זאת הוענק לפאניוס פרס זאמורה הרביעי בקריירה שלה, מספר שיא בתולדות התואר לשוערת, וזאת כשהיא סופגת בממוצע 0.26 שערים למשחק במהלך העונה, המספר הנמוך ביותר שרשמה בקריירה שלה עד אז.
באוקטובר 2020 נפצעה פאניוס בשריר הירך הדו-ראשי, פציעה שבשלה נעדרה ממשחק במשך 3 חודשים. לאחר שחזרה מהפציעה, הייתה שותפה לזכייתה של ברצלונה בטרבל. ב-24 במרץ 2021, במשחק הראשון של רבע גמר ליגת האלופות מול מנצ'סטר סיטי, הדפה בעיטת עונשין של קלואי קלי וכן שמרה על רשת נקייה בניצחון קבוצתה 3-0. ב-7 במאי אותה שנה הודיעו בברצלונה על הארכת חוזהה עמם עד 2024. ארבעה ימים לאחר מכן, עמדה בשער הקבוצה, ושמרה על רשת נקייה, עת ניצחה ברצלונה את צ'לסי 4-0 בגמר ליגת האלופות. בשל הצלחתה האישית והקבוצתית, נבחרה פאניוס לשוערת המצטיינת של העונה בליגת האלופות.
בקיץ 2021 עזבה קפטנית הקבוצה ויקי לוסאדה למנצ'סטר סיטי, ולכן חזרה פאניוס לתפקיד הקפטנית השלישית של ברצלונה לקראת עונת 2021/2022. ב-29 באוקטובר הודיע עיתון L'Équipe כי פאניוס היא אחת המועמדות הסופיות לזכייה בכדור הזהב לשנה זו. יומיים לאחר מכן, רשמה פאניוס את הופעתה ה-200 במדי ברצלונה, במשחק בו ניצחה קבוצתה 1–8 את ריאל סוסיאדד.
קריירת נבחרות

בנעוריה ייצגה פאניוס את מדינתה במדי הנבחרות הצעירות של ספרד. היא השתתפה עם הנבחרת עד גיל 17 באליפות אירופה עד גיל 17 ב-2009, ועם הנבחרת עד גיל 19 באליפות אירופה עד גיל 19 2010 ו-2011.
בספטמבר 2011 זומנה פאניוס לראשונה לסגל נבחרת ספרד הבוגרת, זאת על מנת להחליף את מריה חוסה פונס שנפצעה. חמישה חודשים לאחר מכן, ב-15 בפברואר 2012, ערכה את הופעת הבכורה בנבחרת, במשחק ידידות נגד אוסטריה. פאניוס נכללה בסגל הנבחרת בגביע העולם 2015, שם מילאה את תפקיד השוערת השלישית.
מאז מינויו של חורחה וילדה לתפקיד מאמן הנבחרת ב-2017, החלה פאניוס להופיע בתדירות קבועה יותר במדיה. היא פתחה בארבעת משחקי הנבחרת ביורו 2017, ואף ענדה את סרט הקפטן במשחק האחרון בשלב הבתים של הטורניר נגד סקוטלנד. נבחרת ספרד העפילה לרבע הגמר, שם הודחה בדו-קרב בעיטות עונשין על ידי אוסטריה, ששחקניותיה הבקיעו את כל 5 בעיטותיהן.
במהלך המוקדמות וההכנות למונדיאל 2019 הופיעו פאניוס ולולה גייארדו לסירוגין בשער הנבחרת. אולם, בטורניר עצמו, פתחה פאניוס בכל ארבעת משחקי הנבחרת. נבחרת ספרד העפילה לשמינית גמר הטורניר, שם פגשה את ארצות הברית. נבחרת ארצות הברית קיבלה שתי בעיטות עונשין, אותן הבקיעה מייגן ראפינו לרשתה של פאניוס. ספרד הפסידה 1–2 וסיימה את דרכה בגביע העולם.
תארים > ברצלונה

אליפות ספרד (3): 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022
ליגת האלופות: 2020/2021
גביע המלכה (4): 2017, 2018, 2020, 2021
הסופר קאפ הספרדי: 2020
קופה קטלוניה (4) 2016, 2017, 2018, 2019
תארים > נבחרת ספרד

אליפות אירופה עד גיל 17: 2010
גביע אלגארבה: 2017
גביע קפריסין: 2018
תארים > אישיים

פרס ריקרדו זאמורה (4): 2015/2016, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020
הסגל המצטיין לעונה בליגת האלופות (5): 2015/2016, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021
השוערת המצטיינת בליגת האלופות: 2020/2021
הערות שוליים

↑  Sandra Paños: el muro del FC Barcelona femenino,‏ Primera Iberdola,‏ 30 בינואר 2019‏ (בספרדית)
↑  Sandra Paños, una portera sin miedo,‏Marcos López ‏ El Periódico,‏ 28 במרץ 2021, (בספרדית)
1 2  Sandra Paños, en el punto de partida,‏ Lucia Santiago,‏ Alicante Plaza,‏ 28 במרץ 2021 (בספרדית)
↑  Sandra Paños triunfa a lo Chilavert,‏ D. Ramos,‏ מארקה, 4 ביוני 2015
↑  Lyon dominate Women's Champions League all-stars, האתר הרשמי של אופ"א, 27 במאי 2016
↑  Panos: Barcelona have unfinished business in this league, אתר פיפ"א, 6 בספטמבר 2019
↑  Vicky Losada, escollida primera capitana del FC Barcelona,‏ MonTerresa,‏ 20 באוגוסט 2018
↑  Sandra Paños, el cerrojo perfecto, Premio Zamora,‏ David Menayo, מארקה, 3 במרץ 2020
↑  El Barça anuncia les cinc capitanes,‏ betevé,‏ 22 באוגוסט 2019
1 2  El cuarto ‘Zamora’ de Sandra Paños, de récord,‏ JAVIER GASCÓN,‏ מונדו דפורטיבו,‏ 24 במאי 2020
↑  Sandra Paños, de baja indefinida por una lesión en el bíceps femoral de su muslo derecho,‏ David Menayo,‏ מארקה, 14 באוקטובר 2020
↑  Man City soundly beaten by Barcelona in UWCL quarterfinal first leg,‏ Sam Marsden,‏ ESPN,‏ 24 במרץ 2021
↑  Contract extension agreement with Sandra Paños until 2024,‏ האתר הרשמי של ברצלונה, 7 במאי 2021
↑  Las cuatro capitanas del Barça Femenino, האתר הרשמי של ברצלונה, 12 באוגוסט 2021
↑  La liste des nommées pour le Ballon d'Or féminin,‏ L'Équipe,‏ 29 באוקטובר 2021
↑  Barça Women 8 - 1 Real Sociedad: Lead over second extended,‏ האתר הרשמי של ברצלונה,‏ 31 באוקטובר 2021
↑  Mariscada de fútbol,‏ David Menayo,‏ מארקה, 15 בפברואר 2012
↑  Las seis intocables de Jorge Vilda,‏ Sandra S. Riquelme,‏ מארקה, 19 ביוני 2019
↑  España se despide de la Eurocopa tras caer ante Austria en los penaltis,‏ David Menayo, מארקה 30 ביולי 2017
↑  Sandra Paños: una fortaleza en la portería de España,‏ Amalia Fra,‏ אס, 24 ביוני 2019
↑  España se despide del Mundial con la cabeza alta tras someter a Estados Unidos,‏ David Menayo,‏ מארקה, 24 ביוני 2019
טומטינה

| --- | --- |

 סוג:  מסיבה 
 מדינה:  ספרד ספרד
 מיקום:  בוניול 
 מועדים
 קואורדינטות:  39°25′14″N 0°47′24″W﻿ / ﻿39.4204194°N 0.7899682°W﻿ / 39.4204194; -0.7899682
 www.tomatina.es
  (למפת ספרד מוגדלת) מדריד ברצלונה בילבאו חיחון סרגוסה ואיאדוליד מאלגה קורדובה סביליה גרנדה פלמה מורסיה ויגו ולנסיה מרידה צרפת צרפת פורטוגל מרוקו אלג'יריהטומטינה(למפת ספרד רגילה) מדריד ברצלונה בילבאו חיחון סרגוסה ואיאדוליד מאלגה קורדובה סביליה גרנדה פלמה מורסיה ויגו ולנסיה מרידה צרפת צרפת פורטוגל מרוקו אלג'יריהטומטינה
 
טומטינה (בוולנסית: Tomatina) הוא פסטיבל שנתי המתקיים בעיר בוניול (Buñol) שבקהילה האוטונומית ולנסיה בספרד, שבמסגרתו נערכת מלחמת עגבניות בהשתתפות עשרות אלפי בני אדם.
הפסטיבל נערך כל שנה לקראת סוף חודש אוגוסט, ומלחמת העגבניות חותמת אותו, ביום רביעי האחרון בחודש. עשרות אלפי תיירים מגיעים מכל העולם לעיר כדי להשתתף במלחמה שבה איש אינו נפגע למעט פגיעות של עגבניות. הפסטיבל עצמו אורך כמה ימים, שבמהלכם מתקיימים מופעי מוזיקה, זיקוקין די-נור ותהלוכות וכן תחרות בישול מסורתית.
בבוקר המלחמה נתלה בשר חזיר על עמוד גבוה. על המשתתפים לנסות ולהגיע בכוחות עצמם אל הבשר, כאשר הם מטפסים אחד על השני בניסיון להגיע אליו. מהרגע שבו אחד האנשים מצליח להוריד את הבשר וזוכה בו, נפתחת מלחמת העגבניות. את הנשק למלחמה מספקות עשרות משאיות המביאות יותר מ-100 טונות של עגבניות אל מרכז העיר. את פתיחת הקרב, ואת סיומו לאחר שעה בדיוק, מציינים בירי תותח.
החל משנת 2013, הכניסה לפסטיבל כרוכה בתשלום ומספר המשתתפים מוגבל, מסיבות בטיחותיות.
המסורת החלה בשנת 1945 בערך, אך מקורו של הפסטיבל אינו ברור. ייתכן כי הוא התפתחות של קרב אוכל קטן שהפך למסורת, או התפתחות של התפרעות בעקבות התהפכותה של משאית עמוסת עגבניות.
ביקורת

יש המבקרים את האירוע בטענה כי הוא בזבוז של אוכל, בעוד שבעולם יש מיליוני אנשים רעבים.
ראו גם

הטחת עוגה
אוסטין פרינסס

| --- | --- |

Austin Princes III, שנת 1954
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Princess (בין השנים 1957–1960)  Vanden Plas Princess (בין השנים 1960–1968)
 יצרן:  Austin Motor Company (אנ') בשיתוף יצרנית גופי רכבי הנוסעים Vanden Plas (אנ')
 שנות ייצור:  1947 – 1968
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  Austin 28 Ranelagh  אוסטין שירליין
 מודל אחריו:  Daimler DS420 (אנ')
 חברת אם:  British Motor Corporation
 אורך:  5,461 מ"מ (דגמי: "אוסטין פרינצס I", "אוסטין פרינצס II" "אוסטין פרינצס III", ודגם "Vanden Plas Princess 4-litre Limousine")  5,105 מ"מ (דגם "אוסטין פרינצס IV")
 רוחב:  1,880 מ"מ (דגמי: "אוסטין פרינצס I", "אוסטין פרינצס II" "אוסטין פרינצס III", ודגם "Vanden Plas Princess 4-litre Limousine")  1,873.2 מ"מ (דגם "אוסטין פרינצס IV")
 גובה:  1,778 מ"מ (דגמי: "אוסטין פרינצס I", "אוסטין פרינצס II" "אוסטין פרינצס III", ודגם "Vanden Plas Princess 4-litre Limousine")  1,670 מ"מ (דגם "אוסטין פרינצס IV")  1,854 מ"מ (דגם "Vanden Plas Princess 4-litre Limousine")
 משקל:  1,950 ק"ג (דגם "אוסטין פרינצס I")  2,019 ק"ג (דגם "אוסטין פרינצס IV")  2,200 ק"ג (דגם "אוסטין פרינצס לימוזין" שנת 1954)
 בסיס גלגלים:  3,353 מ"מ (דגמי: "אוסטין פרינצס I", "אוסטין פרינצס II" "אוסטין פרינצס III", ודגם "Vanden Plas Princess 4-litre Limousine")  3,092 מ"מ (דגם "אוסטין פרינצס IV")
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 3,995 סמ"ק המפיק 122–132 כ"ס ב-4,000 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  125-135 קמ"ש
 צריכת דלק:  18.5 ליטר ל-100 ק"מ (דגם: "אוסטין פרינצס I")  19.5 ליטר ל-100 ק"מ (דגם: "אוסטין פרינצס לימוזין", שנת 1954)
אוסטין פרינסס (באנגלית: Austin Princess) הן סדרות מכוניות סלון ומכוניות שרד מסוג לימוזינה מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Austin Motor Company (אנ') (שם רשמי: The Austin Motor Company Limited) בשיתוף יצרנית גופי רכבי הנוסעים Vanden Plas (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1947–1968.
משנת 1952 חברת האם הייתה British Motor Corporation.