stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חסן תוהאמי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1924 קויסנה, מצרים 
 פטירה:  9 בדצמבר 2009 (בגיל 85 בערך) מצרים 
 מדינה:  מצרים 
 
ד"ר עבד א-רחמן חסן א-תוהאמי (בערבית: عبد الرحمن حسن التهامي, תעתיק מדויק: עבד אלרחמן חסן אלתהאמי; 26 באפריל 1923[דרוש מקור] – 9 בדצמבר 2009) היה מדינאי מצרי, סגן ראש ממשלת מצרים בשנות ה-70, בעת כהונתו של אנואר סאדאת כנשיא מצרים. פגישותיו החשאיות עם גורמים ישראליים ב-1977 סללו את הדרך להסכם השלום בין מצרים וישראל ב-1979. בשנים 1974–1975 שימש כמזכיר הכללי של ארגון הוועידה האסלאמית.
ביוגרפיה

נולד בקויסנה (ער') שבמחוז אל-מנופיה בדלתה של הנילוס. סיים את האקדמיה הצבאית המצרית ב-1942. השתתף בפעולות גרילה וטרור נגד השלטון הבריטי במצרים והיה מעורב בפעולה נגד שגרירות ברזיל בקיץ 1947 בקהיר. ב-1951 היה מעורב בפעולות גרילה כנגד הבריטים באזור תעלת סואץ. תוהאמי היה מקציני הצבא המצרי שנטלו חלק במהפכת הקצינים החופשיים ב-1952 במצרים.
תחילה היה מקורב לנשיא נאצר, אך ב-1961 מונה לשגריר מצרים באוסטריה לאחר שהתנגד לצעדים פוליטיים וחברתיים שביצע נאצר; שם גם היה נציג מצרים בסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית. לאחר התבוסה המצרית במלחמת ששת הימים ביקש לשוב למצרים והתמנה לתפקידים בכירים בממשל.
עם מות נאצר ועליית סאדאת, שימש תוהאמי כחבר בית הדין המיוחד שמינה סאדאת נגד יריביו הפוליטיים שהואשמו על ידיו בניסיון קשר. במלחמת יום הכיפורים נתמנה כאחראי על הגנת העיר סואץ, וב-1977 זכה לאות כבוד על חלקו בהדיפת התקפת צה"ל על העיר ביומה האחרון של המלחמה. בשנים 1974–1975 כיהן כמזכיר הכללי של ארגון הוועידה האסלאמית.
תוהאמי עסק כבר מראשית דרכו בעניינים מודיעיניים ונחשב כמקורב לחוגים דתיים שמרניים ולערב הסעודית. כמו כן, היה מקורב לסאדאת ונחשב כמי שאינו תמיד רציונלי ונמשך אחרי חזון ומטרות ארוכות טווח. במלחמת יום הכיפורים נהרג בנו, טייס חיל האוויר המצרי, והדבר השפיע עליו עמוקות. תוהאמי הצליח לשכנע את סאדאת לקיים פגישות עם הישראלים במטרה לקדם הסכם שלום.
ב-1977 נפגש תוהאמי בחשאי עם ראש המוסד הישראלי, יצחק חופי. לאחר מכן נפגש תוהאמי, בחשאי גם כן, ב-16 בספטמבר עם שר החוץ הישראלי, משה דיין. השיחות שנוהלו במרוקו, בחסותו של חסן השני, מלך מרוקו, נועדו להבהיר את כנות כוונותיהם של שני הצדדים לסכסוך להגיע להסכם שלום על בסיס נסיגה כוללת מחצי האי סיני. פגישות אלו איפשרו את ביקורו הדרמטי של סאדאת בישראל בנובמבר 1977, ביקור שהביא בעקבותיו את הסכמי קמפ דייוויד ואת הסכם השלום בין מצרים וישראל. לאחר ביקור סאדאת בישראל נפגשו תוהאמי ודיין פעם נוספת ב-2 בדצמבר 1977.‏ לאחר המשא ומתן עם ישראל וחתימת הסכם השלום פרש מהחיים הפוליטיים.
הערות שוליים

1 2 3  منظمة المؤتمر الإسلامي تنعي أمينها العام الأسبق الفريق حسن التهامي באתר הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי], 10 בדצמבר 2009 (בערבית)
↑  وفاة الفريق حسن التهامي مستشار الأمن القومي ידיעה על מות תוהאמי, אתר egypt.com,‏ 9 בדצמבר 2009
↑  William B. Quandt, Camp David: peacemaking and politics, עמ' 110
↑  על פי סיפורה של העיתונאית תמר גולן בפסטיבל מספרי סיפורים באוקטובר 2009  שיוחד ל-30 שנה להסכם השלום עם מצרים
↑  על פי מרטין סיקר, היוזמה לפגישה הגיעה מפגישה מוקדמת של חסן השני ומשה דיין Martin Sicker, The Middle East in the twentieth century, עמ' 241-242
↑  Highlights from  meeting of September 16, 1977.באתר ארכיון המדינה
↑  Bernard Reich, Political Leaders of the Contemporary Middle East and North Africa: A Biographical Dictionary, עמ' 148.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604637105171  LCCN: n88287285  NTA: 405407831  VIAF: 38484897   WorldCat (עם VIAF): 38484897
חסקאל מויסייביץ' גופניק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 במאי 1917 ז'יטומיר, הרפובליקה הרוסית
 פטירה:  26 בנובמבר 1989 (בגיל 72) לבוב, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, ברית המועצות ברית המועצות
 מקום קבורה:  בית הקברות ליצ'קוב 
 מדינה:  ברית המועצות 
 השתייכות:  חיל האוויר הסובייטי חיל האוויר הסובייטי
 תקופת הפעילות:  1937–1960 (כ־23 שנים)
 דרגה:   פולקובניק (אל"ם)
 תפקידים בשירות
 נווט קרב ומפקד הטייסת ברגימנט הטייס ההתקפי מס' 948 של חטיבת הטייס ההתקפית מס' 308 בגיס התעופה השלישי של ארמיית האוויר השנייה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה חזית בריאנסק  החזית הבלטית הראשונה  החזית הבלטית השנייה  החזית הבלארוסית השלישית  החזית האוקראינית הראשונה
 עיטורים
 גיבור ברית המועצות (27 ביוני 1945; מס' 8035)   עיטור כוכב הזהב   עיטור לנין   עיטור הכוכב האדום (11 באוגוסט 1943)   2 עיטורי הדגל האדום (7 בנובמבר 1943; 30 בספטמבר 1944)   עיטור אלכסנדר נבסקי (30 ביולי 1944)   עיטור מלחמת המולדת (6 באפריל 1985)   מדליה על כיבוש ברלין (25 בנובמבר 1945)   מדליה על שחרור פראג (15 בנובמבר 1945) ומדליות אחרות  
 תפקידים אזרחיים
 מנהל בית קולנוע
 הנצחה
 יד זיכרון על קברו
 
חַצְקֵל [ולדימיר מויסייביץ'] גופניק (ברוסית: Владимир Моисеевич Гопник;‏ 1917, ז'יטומיר – 1989, לבוב) היה טייס יהודי-סובייטי, נווט ברגימנט הטייס ההתקפי מס' 948 של חטיבת הטייס ההתקפית מס' 308 בגיס התעופה השלישי של ארמיית האוויר השנייה של החזית האוקראינית הראשונה, גיבור ברית המועצות (1945), קולונל בדימוס.
ביוגרפיה

נולד ב-5 במאי 1917 בז'יטומיר במשפחת פקיד. קיבל השכלה מקצועית. גויס לצבא ב-1937. ב-1940 סיים את מכללת טייס הצבאית בצ'וגוייב. חבר במפלגה הקומוניסטית מאז שנת 1943. לאחר הפלישה הגרמנית לברית המועצות במסגרת אווקואציה צעד ברגל עם שאר המכללה במשך שבועיים ליד וורונז', משם ברכבות לבאקו ובהמשך תלמידי המכללה הועברו באוניה לקראסנוודסק. בקרבות מלחמת העולם השנייה כנווט במטוס מסוג איליושין-2 של רגימנט הטייס ההתקפי מס' 948 של חטיבת הטייס ההתקפית מס' 308 בגיס התעופה השלישי של ארמיית האוויר השנייה מאז מרץ 1943 עד לאפריל 1945 ביצע מאות גיחות (185 גיחות צוינו בהענקת עיטור אלכסנדר נייבסקי כמפקד בגיחות, 122 גיחות הוזכרו בהענקת עיטור "גיבור ברית המועצות) השמדת כוח אדם וציוד צבאי של ורמאכט, והפיל 5 מטוסי לופטוואפה בקרבות אוויר. על כך הוענק לו ב-27 ביוני 1945 תואר גיבור ברית המועצות וכוכב הזהב מס '8035.
בשנת 1947 סיים את לימודיו בבית ספר התעופה הגבוה לנווטים בקרסנודר. מאז 1960 - פולקובניק במילואים אליהם שוחרר במסגרת נכות.
בהמשך התגורר בעיר לבוב, שם גם החליף באופן רשמי את שמו לוולדימיר ועבד כמנהל בית קולנוע. אז גם שינה את שמו לוולדימיר.
נפטר ב-26 בנובמבר 1989 ונקבר בלבוב בבית העלמין ליצ'אקיב. ילדיו עברו לצ'רנוביץ.
הערות שוליים

↑  לפי הלוח היוליאני
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
↑  דף על שמו באתר "גיבורי המדינה" (ברוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם"(ברוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
↑  מידע מבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
↑  דף עליו באתר "הבזים האדומים": טייסים סובייטיים 1936 - 1953 (ברוסית)
↑  יון דגן "יהודים לא נלחמו" במסגרת מגזין "רשומים בהיסטוריה עברית" מס' 12, דצמבר 2010 (ברוסית)
↑  Гопник Хаскель (Владимир).
טוהר הדם

דיוקן עצמי של דייגו ולאסקס, מתוך "לאס מנינאס". הצלב האדום הוא אות מסדר יעקב הקדוש, שקיבל רק לאחר חקירה בת שנה אודות טוהר דמו.
טוהר הדם (בספרדית: Limpieza de sangre, "לִימְפְּיֵסָה דֶה סַנְגְרֶה"; בפורטוגזית: Limpeza de sangue) היה מושג חוקי ומעמדי שנטבע בחצי האי האיברי לאחר השלמת הרקונקיסטה וגירוש היהודים והמוסלמים שסירבו להתנצר. הוא ציין מוצא בלעדי מ"נוצרים ישנים", אלה שלא היו מבין המומרים החשודים. טוהר הדם היה תנאי סף לקבלת זכויות והטבות שונות, והתגלגל גם אל מערכת הקאסטה באימפריה הספרדית שמעבר לים, שהופנתה לא כלפי צאצאי מומרים אלא כנגד הילידים המקומיים. בכך הפך העיקרון של 'טוהר הדם', שהותווה על רקע דתי בעיקרו, לגילוי חשוב של פרוטו-גזענות. אכיפת הדרישה לבדיקה מעמיקה של אילן היוחסין התרככה מאוד כבר במאה ה-17, אם כי החוק האחרון לגבי טוהר הדם בוטל בספרד רק ב-1870.
רקע

עם סיום הרקונקיסטה ולאחר גירוש היהודים מספרד וגירוש המוסלמים ממנה, ובהמשך, לאחר הטבלת יהודי פורטוגל לנצרות בכפייה, היו ספרד ופורטוגל בראשית המאה ה-16, נוצריות לחלוטין דה יורה. עם זאת, צאצאי יהודים ומוסלמים שהמירו את דתם לנצרות, בין אם בכנות מלאה או אם בכוח החרב לא התקבלו באופן מלא בחברה הנוצרית.
מלבד סיבות חברתיות וכלכליות, נטען כלפי המומרים וצאצאיהם כי הם אינם נוצרים נאמנים וכי הם ממשיכים לקיים את דתם הקודמת בסתר (בהקשר היהודי ומנקודת המבט היהודית: אנוסים). אולם, החלוקה בין "נוצרים חדשים" ו"נוצרים ישנים" לא נסובה סביב שאלת האדיקות הדתית, אלא סביב מוצא.
בחיים החברתיים משמעות הריבוד הייתה שנוצרי ישן, ולו מפשוטי העם, יכול היה לתבוע את כבודו מנוצרי חדש. המסדרים הצבאיים-דתיים השונים חוקקו חוקי עזר שדרשו הוכחות לניקיון הדם מחבריהם. משפחות של נוצרים חדשים שזכו למוביליות חברתית מסוימת נאלצו להעצר בשלב מסוים, או להמשיך בדרכן כלפי מעלה בכחש, שוחד או באמצעות זיוף מסמכים המעידים על מוצא נוצרי בן מספר דורות.
היסטוריה

בקרב הבסקים התפתחה הטענה לזכות כוללת לאידלגיה (hidalguía) - הדרגה הנמוכה של האצולה הספרדית - מכיוון שהכיבוש הערבי לא כלל את צפון ספרד ואת הטריטוריה הבסקית. מכאן התפתחה האמונה כי הבסקים שימרו את "טוהרם" המקורי, בעוד שכל שאר הספרדים חשודים בנישואי תערובת. אפילו הלאומיות הבסקית מבית מדרשו של סבינו אראנה (Arana) במרוצת המאה ה-19 ביקשה לסנן את הבסקים שנישאו נישואי תערובת לספרדים באמצעות רשימות של שמות משפחה בסקים מקוריים.
על אף ביטול חוקי טוהר הדם נמשכה האפליה במקומות מסוימים הרחק אל תוך המאה ה-20. במיורקה, למשל, נאסר על כומר שאבותיו היו נוצרים חדשים [בהקשר של מיורקה מדובר בשואטה (Xueta), צאצא למומרים ממיורקה] לומר את המיסה בקתדרלה עד לשנות ה-60.
ראו גם

מערכת הקאסטה באמריקה הלטינית בתקופה הקולוניאלית
קאסטות בהודו
אפרטהייד בדרום אפריקה
תורת הגזע
תעודת ייחוס ארי
טוהר המידות

טוהר המידות הוא נורמות וכללי התנהגות מחייבים לאדם, בפרט אדם הנושא תפקיד ציבורי. טוהר המידות מחייב הימנעות מניגוד עניינים, משיקולים זרים, ממשוא פנים ומניצול מעמד. נורמות אלה מוסדרות בחוקים, בנהלים ובפסקי דין, וגם במנהג ובציפיות של הציבור. הדרישה לטוהר המידות נכללת באחדים מחוקי ישראל.
אטימולוגיה

מבקר המדינה יצחק נבנצל ציין כי
צירוף המלים "טוהר המידות" חידוש הוא, שנתחדש בלשוננו לפני כמחצית יובל שנים בלבד, בראשית צמיחתה של התחיקה הישראלית, ולשווא נחפשנו במקורותינו העתיקים ובספרות המשפט העברי רבת הענפים וההיקף. אף אין לו, לפי מיטב ידיעתי, מקור מובהק בשום דיסציפלינה משפטית. בימינו נתגבש ביטוי זה כמושג של האתיקה המעשית, המורה על תכונה חיובית ואף נעלה, והוא מעורר תגובה רגשית חיובית, כפי שבהקבלה טבעית מעורר המושג "פגיעה בטוהר המידות" תגובה רגשית שלילית.
חיים כהן ציין כי "לשון 'טוהר־המידות' אינה מצויה במקורותינו. אולי נחמה פורתא היא שלשון מקבילה לזו אינה מצויה גם בשפות אחרות" והוסיף: "בלטינית, וממנה באנגלית ובצרפתית, המונח הקרוב ביותר לטוהר־המידות הוא Integras, integrity, intégrité. בגרמנית מדברים על Unbeschoitenheit, מעין חוסר פגם; ואילו 'טוהר־המידות' Sittenreinheit, שמור למוסר מיני בלבד. הטוהר עצמו הוא Puritas, purity, pureté, ובכוח גם טוהר־המידות בכלל זה."
לחוקי מדינת ישראל נוסף המושג "טוהר המידות" בתיקון לחוק מבקר המדינה, תש"ט-1949, שבו נדרש מבקר המדינה לבדוק האם הגופים המבוקרים "נהגו בחסכון וביעילות ובטוהר המידות".
בחקיקה ובפסיקה

אחדים מחוקי ישראל עוסקים בטוהר המידות, ובהם:
חוק יסוד: מבקר המדינה וחוק מבקר המדינה מטילים על מבקר המדינה לבדוק האם הגופים המבוקרים התנהלו תוך שמירה על טוהר המידות. משימות דומות מוטלות בחוק הביקורת הפנימית על מבקר פנימי של גוף ציבורי, ובפקודת הבנקאות על מבקר פנימי של תאגיד בנקאי.
חוק לעידוד טוהר המידות בשירות הציבור בא לעודד עובדי ציבור לחשוף מעשי שחיתות או עניינים אחרים הפוגעים בטוהר המידות במקום עבודתם.
חוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין) מיועד להגנה על עובדים המתלוננים על שחיתות במקום עבודתם, ולגבי עובדים בגופים ציבוריים, גם להגנה על המתלוננים על פגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין.
חוק שירות הביטחון הכללי קובע כי: "ראש הממשלה רשאי לקבוע בתקנות הגבלות על עובדי השירות, בתקופת עבודתם בשירות ולאחריה, ככל שהדבר דרוש לשם מילוי תפקידי השירות, להבטחת טוהר המידות בשירות, או לשם שמירת ביטחונם האישי של עובדי השירות ועובדיו לשעבר."
החוקים אינם מפרטים מה נכלל בטוהר המידות או בפגיעה בטוהר המידות, ולכן גבולותיו של מושג זה נתונים לפרשנות. מבקר המדינה יצחק נבנצל ציין שבמצב זה
לא נותר למבקר המדינה אלא לקבוע בעצמו, ממקרה למקרה, מה דורש טוהר המידות, ומה מהווה פגיעה בו. קביעותיו אלה אסור שתהיינה שרירותיות, שכן במילוי תפקידים ציבוריים במשטר דמוקרטי אין מקום לשרירות. יוצא, שמבקר המדינה אמנם הוא הקובע, אבל קביעתו צריכה להתקבל על הדעת : אם לא על דעת הכל, לפחות על זו של חלק גדול מן הציבור : ואם לא כדעה אפשרית יחידה, לפחות כאחרת הסבירה מאוד.
בהתאם לכך ציינה היועצת המשפטית של משרד מבקר המדינה, נורית ישראלי, כי " במהלך השנים הצטברו דוחות מבקר המדינה העוסקים במגוון נושאים וגופים מבוקרים, נוצקו הרבה תכנים לביקורת, וכיום יש רשימת עניינים שיש להם תיוג של פגיעה בטוהר המידות." בחלק מהמקרים נורמות שקבע המבקר הוטמעו בחקיקה. דוגמה: לאחר דוחות ביקורת אחדים שבהם הצביע מבקר המדינה על מעבר של עובד מדינה לעבודה בגוף שמולו עמד כעובד מדינה כפגיעה בטוהר המידות, נחקק חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר הפרישה), הקובע הגבלות בתחום זה, ובהן תקופת צינון.
נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, ציין כי "טוהר המידות משמעותו התנהגות הוגנת וישרה של עובד הציבור. שירות ציבורי שמידותיו אינן טהורות ושכפיו אינן נקיות הוא שירות ציבורי לא מוסרי. זהו שירות ציבורי שאינו משרת עוד את הציבור. הוא מופקע מן הסמכות המוסרית לפעול בשם הציבור ולמענו."
בהחלטת ממשלת ישראל על הקמתה של הוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה נקבע: "מטרת עבודתה של הוועדה בנושא המינויים היא להבטיח את טוהר המידות, ובין השאר, כי לא ייעשו מינויים לא ראויים מסיבות כגון: זיקה אישית, זיקה עסקית או זיקה פוליטית לגורמים בממשלה". בג"ץ הרחיב בעניין מטרת הוועדה:
עיקר תפקידה של הוועדה המייעצת הוא, איפוא, לבדוק את המינוי המוצע מבחינת טוהר המידות במובנו הרחב של מושג זה, הן מבחינת האדם המוצע לתפקיד, הן מבחינת הגורם הממנה, והן מכל היבט אפשרי אחר שעשויה להיות לו נגיעה לשאלת טוהר המידות הכרוך במינוי. פרשנות רחבה זו של סמכות הוועדה המייעצת נובעת מנוסחה של החלטת הממשלה ומהתכלית והמטרות שלשמן הוקמה הוועדה. ... ביקורת מנהלית כאמור עשויה להיות אף רחבה יותר מן הביקורת השיפוטית, המתמקדת, על-פי טיבה, בבחינה – האם נפל בהחלטה פגם משפטי.
הערות שוליים

1 2  יצחק נבנצל, משמעותו של "טוהר המידות" בחוק מבקר המדינה, באתר של משרד מבקר המדינה
↑  חיים ה. כהן, הרהורים על טוהד־המידות, משפט וממשל ב/2, תשנ"ה
↑  חוק מבקר המדינה (תיקון), התשי"ב-1952, ס"ח 104 מ-5 באוגוסט 1952
↑  נורית ישראלי, חמישים שנות טוהר המידות בחוק מבקר המדינה - המצב הנורמטיבי - מייצור לביצור, עיונים בביקורת המדינה
↑  דנ"פ 1397/03 מדינת ישראל נ' שמעון שבס, ניתן ב־30 בנובמבר 2004
↑  ועדה מייעצת למינויים לתפקידים בכירים, באתר משרד ראש הממשלה, 30 במאי 2006
↑  בג"ץ 1570/07 עמותת "אומץ" ואח' נ' השר לביטחון פנים ואח', ניתן ב־25 בפברואר 2007
טוואי הברוש

| טוואי הברוש |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: פרפראים
תת־סדרה:: Glossata
משפחה:: טוואיים
סוג:: Pachypasa
מין:: טוואי הברוש
שם מדעי
 Pachypasa otus ‏דרורי, 1773

טוואי הברוש (שם מדעי: Pachypasa otus), שנקרא בעבר טוואי המשי היווני, הוא עש ממשפחת הטוואיים, בעל גלגול מלא. זהו מין גדול יחסית (אחד מהגדולים בישראל): אורך גופו כ-35 מ"מ ומוטת כנפיו בין 70 ל-85 מ"מ.
מין זה, כמו שאר משפחתו, פעיל בלילה. ביום הוא נח בין ענפי עצים, כשצבעו החום-אפרפר מהווה לו הסוואה.
הזכר קטן מעט מן הנקבה, מחושיו רחבים ומנוצים ובטנו צרה ומחודדת בקצה, בעוד בטן הנקבה רחבה ומעוגלת בקצה ומחושיה דקים ומשוננים. אברי התזונה של הזכר והנקבה הבוגרים הם מנוונים, והם אינם ניזונים במשך חייהם הקצרים - כשנים-עשר ימים (משך זמן זה אינו כולל, כמובן, את תקופת הזחל והגולם).
הנקבה מפרישה, מבלוטות ריח הממוקמות בקצה בטנה, פרומונים המושכים את הזכר. ההזדווגות נמשכת בערך 12 שעות. הנקבה מטילה את הביצים בקבוצות גדולות - בין 270 ל-430 במספרן. הביצה כדורית וקוטרה בערך 2.5 מ"מ. צבעה חום בהיר, ויש עליה כתמים חומים כהים.
הזחלים

לאחר 15 - 17 ימים בוקעים הזחלים. אורכם עם הבקיעה הוא כ-8 מ"מ, רוחבם כמ"מ יחיד. צבעם אפור, הם שעירים וצורתם פחוסה. הזחלים אינם ניזונים מקליפת הביצה, בשונה מפרפראים אחרים. לאחר כיממה, הם סועדים את ארוחתם הראשונה. זו מתרחשת בשעות הערב והלילה; מזונם הוא עלים של ברוש, אקליפטוס, פלפלון בכות או אלה. כשהזחלים צעירים הם מפרישים קורים מפיהם. קורים אלה משמשים אותם לגלוש, בעודם תלויים באוויר, מענף לענף. הזחלים גם מטפסים חזרה על קורים אלה, תוך כדי אכילתם. עד התקרבות החורף, הזחלים ממשיכים לגדול ולהתנשל. במהלך החורף נכנסים הזחלים לתקופת דיאפאוזה. בזמן החורף, הזחלים חיים בקבוצות ונצמדים זה אל זה על הענפים. בצורה זאת הם מגנים על עצמם מפני הקור והגשם. על אף התנהגות זו, רבים אינם שורדים את האקלים הקשה ומתים. הזחלים מחדשים את פעילותם באביב. בתחילת חידוש פעילותם אורכם הוא בערך 2 ס"מ. משך תקופת הזחל: כ-10 חודשים (כולל תקופת הדיאפאוזה).
התגלמות

בהגיעם לאורך של בין 8 ל-10 ס"מ, ורוחב של כ-1.8 ס"מ (בערך בגודל האצבע המורה של אדם בוגר), הזחלים מתכוננים לקראת התגלמותם: הם עוזבים את ענפי העצים בחיפושם אחר מקומות מסתור. מקומות מסתור אלה כוללים חללים תחת קליפות העצים, חללים תחת אבנים או עצמים שונים המונחים על האדמה. הזחלים מסתתרים גם תחת מדרגות. לאחר שהסתתר, הזחל בונה לו פקעת קורים אפרפרה, שצורתה סגלגלה. בפקעת זו הוא משאיר קצה אחד פתוח. אז הזחל מתנשל בפעם האחרונה, ומתגלם. במקרים שבהם אין הזחל מוצא מקום מתאים, או שטוויית הפקעת מופרעת, הזחל מפסיק לטוות, ומתגלם ללא פקעת. אריגת הפקעת אורכת כיומיים. תקופת הגולם נמשכת בין 26 ל-37 ימים.
הגנה אצל זחלים

כאשר מטרידים זחל, הוא מפריש מפיו נוזל סמיך בצבע ירוק כהה, הגורם לגירוד. בנוסף לכך, הזחל יכול גם לסמר את שערותיו, במיוחד את שערות החזה שלו (שהן הארוכות בגופו). שערות אלה, במגע, גורמות אף הן לגירוד ובנוסף להופעת שלפוחיות אדומות. הזחל מרחיק את חלק גופו הקדמי מהענף עליו הוא ניצב, וחושף את חזהו כך. יתר על כן הוא מבליט שני פסים אדומים בעור גבו, שהיו מוסתרים על יד קפל בעורו. הצבע האדום נחשב כצבע הרתעה בעולם הטבע. כאשר אוחזים בו, הזחל מתפתל בניסיונותיו להיחלץ, ומכה באוחז בו באמצעות חלק גופו החופשי.
גם על נשלים ופקעות נותרות שערות מגרות, ועל כן כדאי להיזהר מלגעת בזחלי טוואי הברוש, ובשיירים שהוא מותיר אחריו.
טוואי הברוש והאדם

היוונים הקדמונים הכינו מפקעות טוואי הברוש משי לטוויית בגדי הרקדנים והרקדניות, ומכאן שמו בעבר (טוואי המשי היווני). כשהובאו זחלי טוואי המשי (שם מדעי: Bombyx mori) נפסק השימוש בפקעות טוואי הברוש.
טקס פרסי אוסקר ה-64

| --- | --- |

 תאריך:  30 במרץ 1992
 מיקום:  דורותי צ'נדלר פביליון שבלוס אנג'לס, קליפורניה
 מנחים:  בילי קריסטל
 מפיק:  גילברט קייטס
 במאי:  ג'ף מרגוליס
 רשת שידור:  ABC
 אורך הטקס:  3 שעות ו-30 דקות
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  שתיקת הכבשים
 זכייה במספר הפרסים הרב:  שתיקת הכבשים (5)
 מספר המועמדויות הרב:  באגסי (10)
 אתר רשמי
 →63 65← פרס אוסקר
טקס פרסי אוסקר ה-64 (באנגלית: 64th Academy Awards) להענקת פרסי האוסקר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של שנת 1991 נערך בדורותי צ'נדלר פביליון שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ב-30 במרץ 1992. השחקן והקומיקאי בילי קריסטל הנחה את הטקס בפעם השלישית ברציפות.
מותחן האימה "שתיקת הכבשים" זכה בכל חמש הקטגוריות הנחשבות כחשובות ביותר – הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, התסריט המעובד הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר והשחקנית הטובה ביותר – ובכך הפך לסרט השלישי בתולדות טקסי האוסקר לרשום הישג זה (אחרי "זה קרה לילה אחד" ו"קן הקוקייה"). הסרט "באגסי" קיבל עשר מועמדויות, אך זכה בפרסי עיצוב ההפקה ועיצוב התלבושות בלבד.
אירועים בולטים

הסרט "היפה והחיה" היה סרט האנימציה הראשון שמועמד לפרס הסרט הטוב ביותר.
במאי הסרט "החבר'ה מהשכונה", ג'ון סינגלטון, היה האפרו-אמריקאי הראשון שמועמד לפרס הבמאי הטוב ביותר, וכן המועמד הצעיר אי פעם לפרס זה, בהיותו בן 24.
במהלך הטקס הוענקו פרס אוסקר לשם כבוד לבמאי ההודי סטיאג'יט ריי, ופרס לפעילות הומניטרית לבמאי ולמפיק ג'ורג' לוקאס.
הערות שוליים

↑  רשימת הזוכים המלאה, באתר הרשמי
| פרס אוסקר |
| --- | --- | --- |
| פרסים כלליים | הסרט הטוב ביותר • הסרט הבינלאומי הטוב ביותר • הסרט המונפש הטוב ביותר • הסרט הקצר הטוב ביותר • הסרט המונפש הקצר הטוב ביותר • הסרט התיעודי הטוב ביותר • הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר |  |
| פרסי משחק | השחקן הטוב ביותר • השחקנית הטובה ביותר • שחקן המשנה הטוב ביותר • שחקנית המשנה הטובה ביותר |  |
| פרסי בימוי וכתיבה | הבמאי הטוב ביותר • התסריט המקורי הטוב ביותר • התסריט המעובד הטוב ביותר |  |
| פרסים אחרים | הצילום הטוב ביותר • העריכה הטובה ביותר • עיצוב ההפקה הטוב ביותר • הפסקול המקורי הטוב ביותר • השיר המקורי הטוב ביותר • עיצוב התלבושות הטוב ביותר • האיפור ועיצוב השיער הטובים ביותר • עריכת הסאונד הטובה ביותר • מיקס הסאונד הטוב ביותר • האפקטים הטובים ביותר |  |
| פרסים מיוחדים | פרס לשם כבוד • פרס לזכר • פרס לפעילות הומניטרית • פרס להישגים מיוחדים |  |
| טקסים | 1927/28 • 1928/29 • 1929/30 • 1930/31 • 1931/32 • 1932/33 • 1934 • 1935 • 1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1941 • 1942 • 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020/21 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
| אחר | האקדמיה האמריקאית לקולנוע • תיאטרון דולבי • שיאים • זוכי אמי, גראמי, אוסקר וטוני • מועמדים ישראלים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: fc76a34e-1cf9-42af-b746-28b59c0aeba5 
ג'ונתן דמי, הבמאי הטוב ביותר.
אנתוני הופקינס, השחקן הטוב ביותר.
ג'ודי פוסטר, השחקנית הטובה ביותר.
ג'ק פאלאנס, שחקן המשנה הטוב ביותר.
מרסדס רוהל, שחקנית המשנה הטובה ביותר.
טוואיפלפונטיין

טוואיפלפונטיין (אפריקאנס Twyfelfontein) באזור דמארלנד בצפון-מערב נמיביה הוא אתר מורשת עולמית מאז שנת 2007 ששטחו 574 דונם, ובו ריכוז של 2,075 פטרוגליפים ב-235 צברים אשר מופו וסומנו עד כה. בנוסף נמצאו כ-500 פטרוגליפים בשמונה אתרים נוספים באזור החיץ שמסביב לטוואיפלפונטיין. עוד נמצאו במקום ציורי סלע וממצאים ארכאולוגיים מתקופות שונות. הממצאים באתר השתמרו היטב והם מיוחסים לבושמנים אשר התגוררו באזור בתקופת האבן המאוחרת האפריקאית משך כ-2,000 שנים ועד לפני אלף שנים לערך. הבושמנים היו ציידים-לקטים והם נאלצו לעזוב את השטח באופן חלקי כאשר שבטי דמארה שעסקו במרעה דחקו אותם מהאזור. כיום שוב אין אוכלוסייה בושמנית המתגוררת בטוואיפלפונטיין.
האתר > פטרוגליפים

הפטרוגליפים נוצרו בשתי צורות - חציבה בסלע בעזרת אבן או פשיט או בדרך של שפשופו וצחצוחו. ברוב האתרים נצפו פטרוגליפים שנוצרו בשתי השיטות וברמות שונות של עידון, דבר המצביע על תוספות לדוגמאות קיימות ועל השלמתן לאורך זמן. עם זאת, ובניגוד לאתרי אמנות אבן אחרים, אין הדוגמאות מכסות זו את זו. רוב הפטרוגליפים באתר מתארים דוגמאות פשוטות של קווים וצורות גאומטריות, או של "כיפות" שנוצרו על ידי חציבה בדרך של סיבוב אבן עגולה כנגד הסלע. האחרים מתארים בעלי חיים כמו ג'ירפות (40%), קרנפים (19%), זברות (12%), ראמים (8%) יענים (6%) ובקר (5%). לעומת זאת ציפורים ובני אדם כמעט שאינם מופיעים בפטרוגליפים.
לפי הסברה אין דמויות בעלי החיים מתייחסות לנוכחותן בטבע, אלא למשמעותן הטקסית, וייתכן שהן מתייחסות לטקסי הפיכתם של בני אדם לבעלי חיים. מסקנות אלה נתמכות מפטרוגליפים המציגים יענים המהלכות בשורה כשכנפיהן פרוסות לצדדים או של ג'ירפות הניצבות מול עקבות צעדים אנושיים. הפטרוגליף המכונה "איש האריה" נחשב לדוגמה הידועה ביותר לסברה זו ובו מתואר אריה שלו חמש אצבעות בכל אחת מכפות רגליו. לפי ממצאים אלה הפטרוגליפים נחצבו באתרים בהם נערכו טקסי הבושמנים שעסקו בהורדת גשם, בהסמכה ובנושאים אחרים.
האתר > ציורי סלע

באתר שישה מחסות סלע שבהם ציורים, ואלה, בניגוד מוחלט לפטרוגליפים, מתמקדים בדמויות אנושיות. הציורים עשויים מאוכרה אדומה, ומתארים בני אדם בתנוחות שונות, ובהם כאלה העומדים על ארבע, תנוחה מוכרת מריקוד טקסי.
האתר > ממצאים ארכאולוגיים

חפירות בוצעו מאז שנת 1968 בשלושה ממחסות הסלע. באתר אפלפלסן (Affenfelsen) נמצאו כ-19,000 ממצאים מאבן וקישוטים מביצי יען מלפני כ-2450 שנים. באתר הסמוך של צוויי שניידר (Zwei Schneider) התגלו ממצאים דומים המתוארכים ללפני 5850 שנים, ובשלישי - אתר הסנבילט (Hasenbild) ממצאים נוספים מאוחרים בהרבה, המתוארכים ללפני 320 עד 370 שנים.
טרנט

| --- | --- |
הטרנט אגיר במבט ממערב סטוקווית' שבנוטינגהאמשייר. צולם ב-20 בספטמבר 2005.
הטרנט אגיר במבט ממערב סטוקווית' שבנוטינגהאמשייר. צולם ב-20 בספטמבר 2005.
 מידע כללי
 אורך:  297 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  95 מ"ק לשנייה 
 אגן ניקוז:  15,300 קמ"ר 
 מוצא:  בידולף מור, סטפורדשייר
 יובלים:  Bottesford Beck, River Leen, River Greet, River Erewash, River Mease, River Swarbourn, River Sow, River Torne, River Eau, River Idle, River Tame, River Soar, River Blithe, River Devon, River Dove, River Don, דרוונט 
 שפך:  האמבר (he) 
 מדינות באגן הניקוז:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 
 
נהר הטרנט (באנגלית River Trent) הוא השלישי באורכו בנהרות הממלכה המאוחדת. הטרנט נחשב לגבול המבדיל בין דרום אנגליה האנגלו-סקסי לצפון אנגליה הקלטי.
ראשיתו של הטרנט בסטפורדשייר כ-11 קילומטר צפונית לסטוק-און-טרנט, ממנה הוא זורם דרום מזרחה לעוד 68 קילומטר עד הגיעו לאזור וויצ'נור. משם הוא זורם צפון מזרחה דרך בורטון על הטרנט ונוטינגהאם ולאחר עוד כמה עשרות קילומטרים פונה צפונה עד לנקודת מפגש עם נהר האוז, בה שני הנהרות מתחברים ליצירת ההאמבר. מי הנהר מגיעים לבסוף לים הצפוני דרך מפרץ האמבר.
הנהר ידוע בשל הצפות ענק שפוקדות אותו בשל סופות והמסת שלגים באביב. בימים עברו הצפות אלו גרמו לעיתים לערוץ הנחל לשנות את מסלולו.
טרנט אגיר

בתקופות מסוימות בשנה נוצר נחשול גאות בנהר הטרנט המגיע עד לגובה של מטר וחצי, תופעה זו מכונה טרנט אגיר על שם אל הים הנורדי, אגיר. תופעה זו מתרחשת כאשר גאות האביב מתמזגת עם הזרם התמידי של הנהר. צורת המשפך של הנהר מעצימה את התופעה, בכך שהיא גורמת לגל ענק לנוע במעלה הזרם עד גיינסבורו שבלינקולנשייר, ולעיתים אף מעבר. הגל לא יכול להתקדם הרבה מעבר לגיינסבורו בשל תוואי הנהר שלא מאפשר זאת.