stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טושי איצ'יאנאגי
יצירותיו, רשימה חלקית > יצירות לכלי מקלדת

"מוזיקה לפסנתר מס' 1 - עד 7, 1959-61
"בי נו בי" לפסנתר, 1975
"רצף זמן", 1976
"מעיינות בלתי נדלים" לפסנתר, 1990
פנטזיה לעוגב, 1992
"לשלום ל..." לזכר לואיג'י נונו, לפסנתר, 1992
"לזכר ג'ון קייג' לפסנתר, 1992
פואמה לפסנתר, לפסנתר
לקריאה נוספת

Tokyo Concerts biographical page on Ichiyanagi (in Japanese), accessed 4 February 2010
Sprintmail biographical page on Ichiyanagi, accessed 4 February 2010
הערות שוליים

↑  Japan, An Illustrated Encyclopedia, Kodansha International, Tokyo, 1993, p. 1155 mentions that she married him in 1956, but does not say until when they were married.
↑  "Donald Keene, 7 others win Order of Culture," Yomiuri Shimbun. October 29, 2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007439303105171  PLWABN: 9810588443205606  BIBSYS: 12041997  BNE: XX5762986  BnF: cb147638541 (data)  CiNii: DA05661790  GND: 129290343  ISNI: 0000 0001 1005 2005  LCCN: n78076023  LNB: 000053950  MusicBrainz: faa6b561-3c93-498a-8924-dc99872bfa11  NDL: 00142750  NLA: 35424297  NTA: 096713216  RERO: 02-A003397733  SNAC: w6cj8p93  SUDOC: 125372817  Trove: 947808  ULAN: 500125482  VIAF: 111908445   WorldCat (עם VIAF): 111908445
טקאדון

| --- | --- |
טקאדון
 
 מאכלים
 סוג:  donburi, מנת אורז, מנת טונה, מנה על בסיס סלמון, Kaisen-don 
 מוצא:  יפן 
 
טקאדון מעל אורז סושי
טקאדון (ביפנית: 鉄火丼), הוא סוג של דונבורי (צלחת "קערת אורז" יפנית המורכבת מדגים, בשר, ירקות או מרכיבים אחרים שבושלו יחד והוגשו על אורז).
מאפיינים

טקאדון הוא מאכל אורז יפני עם סשימי טונה נא (לא מבושל) פרוס דקות. טקאדון חריף עשוי עם תערובת של מרכיבים חריפים, רוטב תפוזים חריף, או עם שניהם, בדרך כלל בשילוב בצל ירוק.
המונח טקה בשם נובע מחדרי ההימורים (טקבה) שבהם המנה הוגשה בדרך כלל מסוף תקופת אדו ועד לתחילת תקופת מייג'י בהיסטוריה של יפן.
וריאציות

מנה דומה העשויה עם סשימי סלמון נקראת סאקדון (sakedon).
ראו גם

סושי
הערות שוליים

↑  The Sushi Menu Book. Japan: Ikeda Publishing. 2011. p. 88. ISBN 978-4-262-12935-8.
טריסטאן ברנאר

| --- | --- |

 לידה:  7 בספטמבר 1866 בזאנסון, צרפת 
 פטירה:  7 בדצמבר 1947 (בגיל 81) הרובע השביעי של פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות פאסי 
 מקום לימודים:  תיכון קונדורסה, Paris Faculty of Law and Economics 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 צאצאים:  ז'אן-ז'ק ברנרד, Étienne Bernard, ריימון ברנר 
 פרסים והוקרה:  קצין גבוה בלגיון הכבוד (5 באוגוסט 1939)  קצין בלגיון הכבוד (11 בינואר 1913)  אביר בלגיון הכבוד (13 בינואר 1903) 
 
דיוקן של טריסטאן ברנאר מאת טולוז לוטרק
טריסטאן ברנאר (בצרפתית: Tristan Bernard;‏ 7 בספטמבר 1866 – 7 בדצמבר 1947) היה מחזאי וסופר צרפתי-יהודי.
ביוגרפיה

פול ברנאר נולד למשפחה יהודית בעיר בזאנסון שבחבל פראנש קומטה בצרפת. בגיל ארבע עשרה שנה עבר עם אביו, שהיה אדריכל, להתגורר בפריז ושם למד בבית הספר התיכון קונדורסה. הוא סיים את חוק לימודיו כפרקליט, אך אחרי שירותו הצבאי העדיף להיות איש עסקים ושימש כמנהל של מפעל לייצור אלומיניום וכמנהל של זירת מרוצי אופניים.
ב-1891 החל לתרום ל "כתב העת הלבן" בשם העט טריסטאן (שהיה שמו של סוס מרוץ שעליו הימר בהצלחה) ב-1894 פרסם את הרומן הראשון שלו וב-1895 כתב את מחזהו הראשון "רגליים מצופות ניקל" שזכה להצלחה רבה וביסס את מעמדו כסופר הומוריסטי. טריסטאן ברנאר המשיך בכתיבת סיפורים ומחזות, ובין היתר כתב את סיפורו "זיכרונותיו של צעיר מיושב בדעתו" (1899) ואת המחזה "רגל משולשת" (1905).
בתקופת הכיבוש הנאצי במלחמת העולם השנייה נעצר ונשלח למחנה המעצר דראנסי, אך מחאה ציבורית הביאה לשחרורו ב-1943. כתוצאה מהתנסותו הקשה במחנה המעצר טריסטאן ברנאר נפטר בפריז ב-1947 ונקבר בבית העלמין פאסי.
תיאטרון טריסטאן ברנאר בפריז נקרא על שמו. סיפורו "מיואש ללא תקווה" עובד לקולנוע ב-2005.
גיסו הוא הפוליטיקאי היהודי הצרפתי פול שטראוס.
יוהנס לגראן

| --- | --- |
 לידה:  1420 
 פטירה:  1440 (בגיל 20 בערך) 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 זרם:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 
יוהנס לגראן (בצרפתית: Johannes Legrant, פעל בין השנים 1420 ל-1440 בקירוב) היה מלחין צרפתי מן האסכולה הבורגונדית בראשית תקופת הרנסאנס.
אין הרבה מידע ודאי לגבי חייו וכרגיל אצל מלחינים מראשית המאה ה-15, יש בעיות זיהוי ברשומות הקיימות. בשנים 1423 ו-1424 כיהן אולי ככומר בסן וינסנט בסואניה, מכללה כנסייתית עם בית ספר פעיל למוזיקה. ברשומות הקתדרלה של אנטוורפן נזכר אדם בשם "הר יאן לה גראנט", שהיה שם כזמר בשנים 1441-1443, וייתכן שגם זה היה יוהנס לגראן.
כל המוזיקה של לגראן ששרדה עד ימינו היא ווקאלית. סגנונו קרוב לזה של האסכולה הבורגונדית המוקדמת ויש בו דמיון לחלק מיצירותיהם המוקדמות של גיום דופאי וז'יל בנשואה; ההשפעה יכלה להיות בשני הכיוונים. לגראן כתב קווים מלודיים אלגנטיים כדרך הבורגונדים והשתמש בצורות החילוניות שהיו טיפוסיות להם: הרונדו והבלדה. גם האימיטאציה תופסת מקום חשוב בכתיבתו.
נוסף למוזיקה החילונית שלו - ארבעה רונדו ובלדה - שרדו ארבע יצירות דתיות, הכוללות שני פרקי גלוריה, לשניים ושלושה קולות, וקרדו בשלושה קולות.
לא ידוע אם יוהנס לגראן היה קרוב משפחה של גיום לגראן, מלחין נודע קצת יותר מתקופתו של יוהנס. לגבי הבלדה היחידה שיוחסה ליוהנס הועלתה גם האפשרות שהיא נכתבה על ידי גיום, על סמך מאפיינים סגנוניים.
מראי מקום

Craig Wright/Sean Gallagher: "Johannes Legrant", Grove Music Online, ed. L. Macy (Accessed January 23, 2008), (subscription access)
קרייג רייט/שון גאלאגר: "יוהנס לגראן", מילון גרוב המקוון, עורך ל. מייסי.
הערות שוליים

↑  Wright/Gallagher: Grove online
↑  Wright/Gallagher: Grove online
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007288551105171  BnF: cb13896498x (data)  GND: 134442113  ISNI: 0000 0000 8960 0168  LCCN: no96040051  MusicBrainz: cfc212b4-cbc8-45ca-a7a0-8d094182594f  SUDOC: 142492140  VIAF: 14364780   WorldCat (עם VIAF): 14364780
יובל אופיר

| --- | --- |

 לידה:  1997 (בת 27 בערך) רמת גן, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  תיכון בליך 
 עיסוק:  מדבבת
 שפה מועדפת:  עברית 
 
יובל אופיר (נולדה בשנת 1997) היא מדבבת, שחקנית וזמרת ישראלית.
ביוגרפיה

יובל אופיר נולדה וגדלה ברמת גן, לסיגלית ועמיחי אופיר ולה שני אחים. היא למדה בבית ספר תיכון בליך במגמת תיאטרון, במסגרתה הופיעו בתיאטרון רמת גן. בשנים 2011–2013 הייתה חברה בלהקת צעירי רמת גן, אשר הופיעה ברחבי הארץ, בטקסי זיכרון מרכזיים ("שרים בכיכר", "מופע חרוב") ובמשלחות מחוץ לישראל.
ביוגרפיה > דיבוב

2015 - אי-שרדות: המירוץ בתפקיד לורי
2015 - כוח הטיטאנים בתפקיד ג'ניקס
2016 - סטאר דארלינגס
2020 - סטאר נגד כוחות הרשע בתפקיד סטאר
2020 - זה פוני בתפקיד אנני
2020 - קליפורד
2021 - פולי פוקט בתפקיד שאני
2021 - קפטן סנטיאגו בתפקיד בוני בונס
2024 - אריאל
2024 - בלאגן בזמן עם סמי וראג'
ביוגרפיה > תחרויות

בשנת 2014 השתתפה בתחרות "הכוכב הבא של רמת גן" וזכתה במקום ה-3.
בשנת 2018 השתתפה בתחרות השירה "פאול בן חיים".
בשנת 2015 השתתפה ב"פסטיבל תיאטרון ארצי לנוער".
הערות שוליים

1 2  יובל אופיר
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טריניטיט

דוגמת טריניטיט
טריניטיט (אנגלית: Trinitite) הוא השם שניתן למשקע זכוכיתי שנוצר על פני קרקע המדבר לאחר הניסוי הגרעיני הראשון בהיסטוריה, ניסוי טריניטי שהתקיים ב-16 ביולי 1945 בניו מקסיקו. הזכוכית מורכבת בעיקר מסיליקה ופצלת השדה, שהותכו בפיצוץ האטומי. צבעה בדרך כלל ירוק בהיר. הזכוכית רדיואקטיבית אך במידה נמוכה ולכן טיפול בה בטוח למדי לתקופות זמן קצרות.
בסוף שנות ה-40 ותחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, נאספו דוגמאות רבות ונמכרו לאספני מינרלים. גם כיום ניתן למצוא עקבות של החומר באתר טריניטי, למרות שרובו נאסף ונקבר על ידי הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית ב-1952. כעת חל איסור על לקיחת החומר מהאתר. למרות זאת, חומר שנלקח לפני הטלת האיסור נותר ברובו בידי אספנים.
ב-2005 העלו רוברט הרמס, חוקר המעבדה הלאומית לוס אלמוס, והחוקר העצמאי ויליאם שטריקפאדן, השערה לגבי מקור החומר. לפי השערה זו, המינרל לא נוצר מחול שנחשף לכדור האש, אלא על ידי חול שנשאב למעלה לתוך כדור האש עצמו, והומטר אל האדמה בצורה נוזלית.
השם "טריניטיט" משמש לעיתים לכל השאריות הזכוכיתיות באתרי ניסויים גרעיניים, ולאו דווקא רק לשאריות באתר טריניטי.
רמות הרדיואקטיביות בשתי דוגמאות זכוכית טריניטיט, במדידת ספקטרוסקופיית גמא של גושי הזכוכית
ראו גם

חומר רדיואקטיבי הנקרא Chernobylite (אנ') שנוצר בעקבות האסון בצ'רנוביל.
הערות שוליים

↑  טריניטיט, באתר איגוד אוניברסיטאות אוק-רידג'
↑  Robert Hermes and William Strickfaden, 2005, New Theory on the Formation of Trinitite, Nuclear Weapons Journal http://www.wsmr.army.mil/pao/TrinitySite/NewTrinititeTheory.htm
↑  P.P. Parekh, T.M. Semkow, M.A. Torres, D.K. Haines, J.M. Cooper, P.M. Rosenberg and M.E. Kitto, Journal of Environmental Radioactivity, 2006, 85, 103-120
יאק אורמט

| --- | --- |

 לידה:  30 בינואר 1979 (בן 45) Saku, יפן 
 מדינה:  אסטוניה 
 שם עט:  Wimberg, Grete Marquez 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טאלין 
 שפות היצירה:  אסטונית 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 
יאק אורמט (באסטונית: Jaak Urmet; ‏ נולד ב-30 בינואר 1979) הוא משורר, סופר, מתרגם, עורך ומו"ל אסטוני. אורמט הנוהג לפרסם את כל יצירותיו בשם העט וִימְבֶּרְג.
קורות חיים

אורמט נולד בשנת 1979 בעיירה סאקו הנמצאת שישה-עשר קילומטרים מדרום לבירת ארצו, טאלין. משסיים את חוק לימודיו באוניברסיטת טאלין המשיך אורמט בלימודי שפה וספרות אסטונית, היסטוריה וחינוך, והוא קיבל תואר מוסמך בשנת 2004. כיום הוא חי עם אשתו וילדיו בבירת אסטוניה ועוסק בעיקר בכתיבה. ספר הביכורים שלו ראה אור כבר בשנת 1998. מאז פרסם ספרים רבים: שירה ופרוזה, למבוגרים ולילדים. עם ספרי השירה שכתב נמנים "ספר הארץ" 2000,"הַהֶרְמִינִים הקטנים" 2006, "שירים משוחררים" 2010 ו"השורות הלוהטות" 2011. לתהודה רבה זכו גם שני רומנים שכתב, "בידיים ריקות" ו"ביתו של סָאָרִינֶן", שניהם ראו אור בשנת 2013. שבעה משיריו של אורמט התפרסמו בתרגום לעברית בספר כובעים וכפפות, אסופה לשירה אסטונית שערך ותרגם רמי סערי. אנתולוגיה זאת ראתה אור בהוצאת כרמל בשנת 2021.
עבודותיו

Maaaraamat, Huma - 2000
Lipamäe, Varrak, kirjastus|Varrak - 2002
Kolme päkapiku jõulud, koos Jürgen Rooste ja Karl Martin Sinijärvega, Huma - 2002
Buratino laulud, Varrak - 2005
Bootleg, 2006 Loe siit
Põngerjate laulud, Varrak - 2006
Kärppsed, Jutulind - 2006
Härra Padakonn, Varrak - 2008
Pille-Riin. Kakskümmend üks lugu ühe tüdruku elust, Jutulind - 2009
Eesti naise õnn, J&U - 2009
Suur pidusöök, Maalehe kirjastus - 2009
Eesti köökk, Ajakirjade Kirjastus - 2010
Buratino tegutseb jälle. 15 valitud lugu, Pegasus, kirjastus|Pegasus - 2010
Wabastatud wärsid, Pegasus - 2010
Kutsutud külaline, Pegasus - 2010
Hõõguvad read, J&U - 2011
Rokenroll, TEA - 2011
לקריאה נוספת

רמי סערי (עורך ומתרגם), כובעים וכפפות – אסופת משוררים אסטונים צעירים, הוצאת כרמל, 2021, עמודים 59–73.
טרינקסודון

| טרינקסודון |
| --- | --- |
 Thrinaxodon liorhinus
תקופה
טריאס תחתון 247–251 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: תראפסידה
תת־סדרה:: קיינודונטיים
משפחה:: Thrinaxodontidae
סוג:: טרינקסודון
מינים
 T. liorhinus  T. brasiliensis
שם מדעי
 Thrinaxodon ‏סיילי, 1894

טרינקסודון (שם מדעי: Thrinaxodon) הוא סוג של זוחל נכחד מקבוצת התראפסידה שחי בראשית תקופת הטריאס לפני 247–251 מיליון שנה באנטארקטיקה ודרום אפריקה. הוא שרד בתקופה שלאחר הכחדת פרם-טריאס, אולי בגלל מאורותיו שהצילו אותו.
מאפיינים

זה היה יצור באורך 50 סנטימטרים ששקל בערך 3 קילוגרם ודמה בהתנהגותו לשועל. הוא היה יצור מכוסה פרווה מקבוצת הקיינודונטיים שמהם התפתחו היונקים המודרניים. ליצור זה היו לסתות קטנות בעלות שיניים מורכבות והוא היה טורף של לטאות, תראפסידים קטנים ויצורים קטנים נוספים.
היצור חי במאורות עם בת זוגו, שהטילה ביצים והצעירים שבקעו ינקו חלב מאמם. ואולם היצור לא יכול היה לשמור על חום גופו כמו יונק וגופו נע לצדדים ולא ישר כמו רוב היונקים.
יצורים אלה היו מאחרוני קבוצתם בתקופת הטריאס שלפני עליית הדינוזאורים והם נכחדו לאחר המאבק על השליטה איתם.
בתרבות

יצור זה הופיע בסדרות פלאווורלד וללכת עם דינוזאורים.
טאוור רקורדס

| --- | --- |


סניף טאוור רקורדס בסן פרנסיסקו ב-2006
 נתונים כלליים
 סוג:  קמעונאות, אתר אינטרנט
 תקופת הפעילות:  1960 – 2006 (כחברה קמעונאית בארצות הברית) 
 חברות בנות:  Tower Records Japan Inc. 
 מיקום המטה:  סקרמנטו 
 ענפי תעשייה:  קמעונאות 
 מוצרים עיקריים:  DVD 
  
 www.tower.com
 
סניף טאוור רקורדס בטוקיו, יפן
סניף טאוור רקורדס בדבלין, אירלנד
חנות הדגל של הרשת במנהטן, זמן קצר לפני שנסגרה
טאוור רקורדס (באנגלית: Tower records) היא חברה קמעונאית, שפועלת בשיטת הזכיינות, וחברת מסחר אלקטרוני המוכרת תקליטים ותקליטורים, שבסיסה בעבר היה בסקרמנטו, קליפורניה, ארצות הברית. בין השנים 1960–2006, "טאוור רקורדס" הפעילה רשת חנויות קמעונאיות בארצות הברית, שנסגרו כאשר היא הגישה בקשה לפשיטת רגל ופירוק (אך חנויות במדינות אחרות המשיכו לפעול). אתר האינטרנט Tower.com נרכש על ידי ישות נפרדת ולא הושפעה מסגירת רשת החנויות הקמעונאיות, אך נסגר גם כן אחר כך. ב-13 בנובמבר 2020, האתר חזר לפועל כחנות מקוונת.
הרשת פעלה בישראל בין השנים 1993–2015.
היסטוריה

"טאוור רקורדס" הוקמה בשנת 1960, על ידי ראס סולומון, בבית המרקחת של אביו, לאחר שמכירת תקליטים משומשים במקום התגלתה כמוצלחת. החנות הראשונה הוקמה ליד תיאטרון טאוור בסקרמנטו, וממנו גם קיבלה את השם. בשנת 1962 נפתחה חנות נוספת בסקרמנטו, ברחוב וול (Wall), ושם אומץ לראשונה הסמל המוכר של טאוור רקורדס בצבעים אדום וצהוב. החנות זכתה להצלחה רבה בסקרמנטו ובסביבתה. ב-1968, נפתחה חנות נוספת, הפעם בסן פרנסיסקו, בשדרות קולומבוס (Columbus Avenue), וגם זו זכתה להצלחה מרובה. בשנת 1971 נפתחה חנות נוספת בלוס אנג'לס, בשדרות סאנסט (Sunset strip).
במרוצת השנים התרחבה החברה בתוך ארצות הברית ופתחה סניפים רבים במדינה. ידוע במיוחד הסניף של הרשת בניו יורק, שהכיל 4 קומות עת פתיחתו, והיה לחנות התקליטים הגדולה ביותר בעולם. החברה התרחבה ופתחה חנויות, חלקם בזכיינות, ביפן, הממלכה המאוחדת, קנדה, הונג קונג, טאיוואן, סינגפור, דרום קוריאה, תאילנד, מלזיה, הפיליפינים, אירלנד, ישראל, איחוד האמירויות הערביות, מקסיקו, קולומביה, אקוודור וארגנטינה.
נוסף על תקליטורים וקלטות, מכרה הרשת תקליטורי DVD, גאדג'טים אלקטרוניים כמו נגני MP3, משחקי וידאו, אביזרים, צעצועים, ובחלק מהחנויות, נמכרו גם ספרים. בשיאה הייתה הרשת קמעונאית המוזיקה הגדולה בעולם, והפעילה יותר מ-250 חנויות ברחבי העולם.
היסטוריה > פשיטת רגל

החל מתחילת שנות ה-2000 סבלה הרשת מקשיים, לאחר שגברה תופעת הורדות מוזיקה מהאינטרנט כקובצי-מחשב המהווים פזמונים ואף דיסקים שלמים (בצורה לא-חוקית בעיקר באתרי שיתוף קבצים), ופעילות נמרצת של רשתות קמעונות מתחרות שמכרו במחירים זולים יחסית אליה. בשנת 2002 מכרה החברה את החטיבה היפאנית שלה, שהייתה בעלת הביצועים הטובים ביותר, תמורת 129 מיליון. ובפברואר 2004, הגיש החברה-האם של הרשת (תאגיד MTS), הכוללת 14 חברות-בנות, בבקשה להגנה מפני נושים, אך הודיעה כי הקבוצה מקבלת סיוע בסך 100 מיליון דולר מחברת CIT (חטיבת אשראי לעסקים) ומאת מלווים אחרים, כדי לאפשר לה את המשך הפעילות, תוך כדי ארגון-מחדש.
באוקטובר 2006, נרכש תאגיד האם של הרשת, MTS, תמורת 134 מיליון דולר על ידי "גרייט אמריקן", חברה המתמחה ברכישת חברות ופירוקן, לאחר שהמכירה אושרה על ידי בית משפט לפשיטות רגל בארצות הברית, בהליך מכרז שנמשך יומיים. "גרייט אמריקן" סגרה את כל חנויות הרשת בארצות הברית, מכרה את החנות המקוונת שהמשיכה לפעול עוד מספר שנים והמשיכה להפעיל חנויות מחוץ לארצות הברית באמצעות זכיינים (כולל הרשת בישראל שהמשיכה לפועל).
היסטוריה > חזרתה כחנות מקוונת

בנובמבר 2020, השיקה מחדש חנות מקוונת למכירת מוזיקה במדיה פיזית: תקליטורים ותקליטים. החנות מציעה תקליטים במגוון רחב של סגנונות עם קטלוג מגוון של תקליטים קלאסיים.
פעילות בינלאומית > אירלנד

טאוור רקורדס החלה לפעול באירלנד בשנת 1993. לאחר שהרשת בארצות הברית פשטה את הרגל רכשה חברה מקומית את הרשת במדינה, שממשיכה לפעול בזיכיון תחת המותג "טאוור רקורדס". נכון לשנת 2022 עדיין פועלות שתי חנויות באירלנד, שתיהן ממוקמות בדבלין, אחת ברחוב דוסון והשנייה ברחוב או'קונל. בנוסף מפעילה הרשת באירלנד חנות מקוונת.
פעילות בינלאומית > הונג קונג

טאואר רקורדס פתחה חנויות בהונג קונג בשנות התשעים. נפתחו שתי חנויות, אחת בקומה השביעית של טיימס סקוור במפרץ קוזוויי, והשנייה בגבעת היהלומים. הם נסגרו ב-2001.
פעילות בינלאומית > ישראל

החברה פתחה את הסניף ראשון שלה בישראל, עם שותפים מקומיים, בקומת הקרקע של מגדל האופרה בתל אביב, ב-8 בספטמבר 1993. בהקמתו של הסניף הושקעו 1.5 מיליון דולר, הוא השתרע על שתי קומות בשטח של 1,000 מ"ר, שטח גדול ביותר ביחס לחנויות מוזיקה אחרות בישראל, שמשך אליו חובבי מוזיקה רבים. בשנת 1997 הפעילה הרשת חמישה סניפים וחתמה על הסכם עם המשביר לצרכן, לפיו תקים 18 חנויות שלה בתוך חנויות רשת המשביר.
בשנת 1998 נקנתה רשת "טאוור רקורדס" בישראל על ידי חברת התקליטים הישראלית הד ארצי, שהמשיכה להפעיל אותה בזיכיון תחת המותג "טאוור רקורדס" בחוזה לעשר שנים, בנוסף מיתגה מחדש את רשת החנויות הקיימת שלה, "טופ 10", תחת המותג "טאוור רקורדס". "הד ארצי" שילמה תמורת הזיכיון שיעור תמלוגים שנתי מסך המכירות, וכ-1.5 מיליון דולר כתשלום קבוע שנפרס על פני כל תקופת החוזה.
בשיאה, בשנת 2001, מנתה הרשת 42 סניפים בישראל, כולל סניף בשטח של כ-400 מ"ר שנפתח במרכז ירושלים. באותה שנה גם פתחה תחנת רדיו ששידרה לסניפיה השונים ושיתפה פעולה עם תחנות הרדיו האזוריות, שהעבירו את שידוריה בשעות מסוימות. תחנת הרדיו הייתה יוזמה משותפת לרשת ולמכללת סאונד יואב גרא. אולם את השנה סיימה בהפסדים כבדים, עקב ירידה גדולה בהכנסות ממכירת דיסקים, בגלל ריבוי הדיסקים המזויפים שנמכרו בישראל באותה עת, והמיתון הכלכלי בעקבות האינתיפאדה השנייה. הרשת סגרה אחר כך, תוך מספר שנים מחצית מהסניפים שלה, עם זאת פתחה חנות עודפים גדולה בצומת ביל"ו.
בשנת 2006 נקלעה הרשת לסכסוך עם הרשת המתחרה "התו השמיני", שטענה כי "טאוור רקורדס" מחרימה תקליטים שיצאו בלייבל של "התו השמיני", ביניהם אלו של אריק איינשטיין, עמיר ביניון, מיכה שטרית, מני בגר, דן תורן, יעקב רוטבליט ואחרים. באפריל 2007 חזרה "טאוור רקורדס" להפיץ את תקליטי "התו השמיני", לאחר שזו גם זכתה ברישיון ההפצה של חברת וורנר מיוזיק גרופ בישראל.
בשנת 2008 רכשה חברת התקליטים "NMC" את חברת "הד ארצי" כולל את רשת "טאוור רקורדס". בעלי החברה המאוחדת, משה אדרי, החל בקיצוצים נרחבים, כולל סגירת סניף הדגל במגדל האופרה, עד שבשנת 2012 נותרו 7 סניפים בלבד. הסניף האחרון בישראל היה סניף רעננה, שנסגר בדצמבר 2015.
פעילות בינלאומית > יפן

בשנת 1979, פתחה טאואר רקורדס סניף ראשון ביפן. בשנת 1981, הוקמה חברת הבת היפנית Tower Records Japan Inc. (TRJ).
באוקטובר 2002, רכשו מנהלי הרשת ביפן את חברת הבת TRJ. בנובמבר 2005, NTT דוקומו, מפעילת הסלולר הגדולה ביפן, רכשה נתח של כ-42% ב-TRJ תמורת כ-108.2 מיליון דולר. פשיטת הרגל של טאואר רקורדס בארצות הברית ב-2006, לא השפיעה על TRJ מכיוון שהיא הייתה עצמאית לחלוטין.
נכון ל-1 באוקטובר 2014, TRJ מחזיקה 85 חנויות, כולל חנות בטוקיו, שנחשבת אחת מהחנויות המוזיקה הגדולות בעולם, ותופסות שטח של 5,000 מ"ר (9 קומות).
פעילות בינלאומית > קנדה

טאואר רקורדס פתחה בקנדה בשנת 1995 חנות דגל במרכז איטון שבטורונטו. חנות זו נסגרה ב -2001. החנות השנייה נפתחה בטורונטו בסוף שנות התשעים ב- Empress Walk.
פעילות בינלאומית > הממלכה המאוחדת

טאואר רקורדס החלה לפעול בממלכה המאוחדת בשנת 1984, שפתחה חנות ראשונה ברחוב הראשי של שכונת קנזינגטון בלונדון. בשנת 1986 פתחה את חנות הדגל שלה בכיכר פיקדילי מספר 1, חנות ענק בשטח של 2,300 מ"ר שעלות השכירות שלה הייתה כ-2.8 מיליון דולר לשנה. בתחילת שנות ה-90 הרשת גדלה והקיפה מספר חנויות נוספות, כולל חנויות ענק שמוכרות גם סרטים, ספרים, מגזינים ומשחקים בברמינגהם ובגלאזגו, וכן מספר חנויות קטנות יותר שנרכשו מהקמעונאית האמריקאית המתחרה "סם גודי" כשעזבה את השוק הבריטי.
עם זאת, בעקבות תנאי המסחר הקשים בשוק הבריטי, כמו גם הקשיים של החברה בארצות הברית, החברה החלה בנסיגה מהשוק הבריטי. החנויות הלונדוניות בפיקדילי ובקנסינגטון נמכרו לוירג'ין רקורדס ב-2003, בעוד החנויות האחרות נסגרו. לאחר מכן הן נרכשו ושם החנויות שונה ל-Zavvi, בספטמבר 2007. הם נסגרו סופית ב-14 בינואר 2009.
סרט תיעודי

בשנת 2015 הופק סרט תיעודי בשם "All things must pass: The rise and fall of Tower records" (אנ') בבימויו של קולין הנקס, המספר את סיפורה של החברה החל מימיה הראשונים ועד לקריסתה. בסרט מרואיינים אנשי מפתח רבים מהחברה, דוגמת המייסד, ראס סולומון, סטן גומן - בכיר בחברה העולמית ועוד רבים אחרים - מוזיקאים שפקדו את החנויות, ועובדים לשעבר.
ראו גם

התו השמיני
הד ארצי
NMC
הערות שוליים

1 2  The legendary Tower Records returns as online store, NME, ‏6 באוקטובר 2020
1 2   דפנה ארד, נחשו מה הדיסק האחרון שנמכר בסניף האחרון של טאוור רקורדס, באתר הארץ, 16 בנובמבר 2015
↑  דנית צמית, מייסד טאוור רקורדס ראס סולומון הלך לעולמו, באתר ynet, 6 במרץ 2018
↑  רויטרס, טאואר רקורדס בקשיים: החברה האם MTS צפויה לבקש הגנה מפשיטת רגל, באתר TheMarker‏, 5 בפברואר 2004
רונן לב, ‏טאואר רקורדס בפשיטת רגל, באתר גלובס, 9 בפברואר 2004
↑  שירות בלומברג, ‏טאואר רקורדס מוצעת למכירה בפשיטת רגל, באתר גלובס, 23 באוגוסט 2006
↑  רויטרס, טאואר רקורדס פושטת הרגל נמכרה ב-134 מיליון דולר לחברה המתמחה בפירוק חברות, באתר TheMarker‏, 9 באוקטובר 2006
↑  שירה חורש, ‏הגברת השמנה כבר לא תשיר: טאואר רקורדס מחסלת את עסקיה, באתר גלובס, 9 באוקטובר 2006
↑  Tower Records celebrates 20 years of bringing music to Dublin, journal.ie, ‏Aug 22nd 2013,
↑  האתר של טאוור רקורדס אירלנד
1 2  סמדר פלד, הסניף הישראלי הראשון של רשת התקליטים הבינלאומית "טאואר רקורדס' נפתח אתמול לקהל במגדל האופרה בתל אביב, חדשות, 9 בספטמבר 1993
↑  מאת כתב גלובס, ‏טאוואר רקורדס פותחת חנויות מוסיקה במשביר לצרכן, באתר גלובס, 12 ביוני 1997
↑  הד ארצי - רכשה את טאוור רקורדס, באתר גלובס, 24 במאי 1998
↑  הד ארצי - טופ 10 קיבלה הזכיון לטאואר רקורדס, באתר גלובס, 13 בספטמבר 1998
↑  זהבה דברת, ‏טופ 10 של הד ארצי וטאואר רקורדס התאחדו, באתר גלובס, 24 במאי 1998
↑  רותם שטרקמן, הד ארצי עלולה לאבד זיכיון טאואר רקורדס, באתר TheMarker‏, 15 במרץ 2003
יצחק דנון, ‏ביהמ"ש הטיל עיקול זמני בסך 692 אלף דולר על נכסי טופ-10 והד-ארצי, באתר גלובס, 19 בפברואר 2002
↑  אלעזר לוין, ‏טאואר רקורדס תשלם 36 דולר למ"ר לחודש ברחוב הלל במרכז ירושלים, באתר גלובס, 4 במרץ 2001
↑  מיכל פלטי, רשת טאוור רקורדס תפתח תחנת רדיו בחודש הבא, באתר TheMarker‏, 21 בנובמבר 2001
↑  הארץ, הד ארצי שוקלת למכור את רשת "טאוור רקורדס", באתר TheMarker‏, 1 בינואר 2002
↑  תמר סוקניק, חנות עודפים ראשונה של טאוור רקורדס תיפתח בצומת ביל"ו, באתר הארץ, 26 בדצמבר 2007
↑  ארקדי מוחרם, באתר גלובס, 28 ביוני 2006
שירות גלובס, ‏לאן נעלמת אריק איינשטיין?, באתר גלובס, 26 בפברואר 2006
עכבר העיר, רשת טאוור רקורדס מחרימה את ארקדי דוכין, באתר הארץ, 27 ביוני 2006
↑  תמר סוקניק, התו השמיני חזרה לטאואר רקורדס, באתר הארץ, 30 באפריל 2007
↑  עדי דברת, אן אמ סי רכשה את הד ארצי תמורת 4 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 30 בדצמבר 2008
אילנית חיות ורן רימון, ‏אחרי בלוקבאסטר: NMC רוכשת את הד ארצי בכ-15 מיליון שקל, באתר גלובס, 30 בדצמבר 2008
↑  נועם שרביט, ‏מגדל האופרה בת"א תובע כ-3 מיליון שקל מטאואר רקורדס, באתר גלובס, 4 בנובמבר 2008
↑  אילנית חיות, ‏14 סניפי טאוור רקורדס נסגרו; בלוקבסטר הפסיקה לפעול, באתר גלובס, 6 במרץ 2012
↑  ליאון איצקר, NTT דוקומו תרכוש כ-42% מטאוור רקורדס יפאן תמורת כ-108.2 מיליון דולר  , באתר TheMarker‏, 7 בנובמבר 2005
1 2  דפנה מאור, טאואר רקורדס עלולה לסגור את חנות הדגל בלונדון בשל קשיים פיננסיים, באתר TheMarker‏, 23 בספטמבר 2001
↑    איציק שאשו, עלייתה ונפילתה של טאוור רקורדס, באתר "ידיעות אחרונות", 1 בדצמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2001058210  VIAF: 148077931   WorldCat (עם VIAF): 148077931
יוהנס מאייר

| --- | --- |

יוהנס מאייר
 לידה:  6 בספטמבר 1893 פריטצוואלק, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  7 באוגוסט 1963 (בגיל 69) המבורג, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  האוניברסיטה הטכנית של ברלין  אוניברסיטת גרייפסוואלד  פפורטה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1915–1945 (כ־30 שנה)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-329   מפקד הקורפוס ה-10   מפקד הקורפוס ה-2
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   צלב הכבוד
 
גנרל יוהנס מאייר (בגרמנית: Johnannes Mayer;‏ 6 בספטמבר 1893 – 7 באוגוסט 1963) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

מאייר נולד ב-6 בספטמבר 1893 בפריטצוואלק, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1915 במהלך מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-42 (פומרניה ה-5 - מוריץ, נסך אנהלט-דסאו), ולחם בשורותיו במהלך המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל מאייר את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר מאייר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1928 הועלה לדרגת האופטמן, ולאחר מכן יצא ללימודי כלכלה והנדסה, ובשנת 1935 הועלה לדרגת מיור. בשנת 1937 הועלה מאייר לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 באוקטובר 1938 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-65.