stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איתן ורטהיימר
הערות שוליים

↑  מקום 411 ברשימת עשירי תבל באתר פורבס
1 2 3  אורה קורן, משפחת ורטהיימר: איך הבן איתן הפך את המסגריה המשפחתית לעסק של 5 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 6 במאי 2006
↑  עמי גינזבורג, ‏זיסר-ורטהיימר - לצחוק כל הדרך אל בנק לאומי, באתר גלובס, 12 בנובמבר 1996
↑  הושלמה עסקת ישקר: באפט משלם 4 מיליארד דולר, באתר ynet, 6 ביולי 2006
↑  גלית חמי וגולן חזני, באפט משלים ההשתלטות על ישקר; איתן ורטהיימר ל"כלכליסט": "היה חשוב לנו למכור את העסק לפני שיהיו בעיות משפחתיות", באתר כלכליסט, 1 במאי 2013
↑  גלובס‏, אקזיט לוורטהיימר: להבים תימכר במאות מיליוני שקלים, באתר וואלה, 1 במאי 2014
↑   ערן אזרן, מיליארד שקל בחצי שנה: משפחת ורטהיימר מעבירה עושר לדור הבא, באתר TheMarker‏, 13 בספטמבר 2020
↑   דניאל איסלר, משפחת ורטהימר, באתר TheMarker‏, 4 ביוני 2019
↑  עופר פטרסבורג, רשימת הנכסים של המיליארד איתן ורטהיימר, באתר ynet, 20 בינואר 2005
↑  חלק מאוסף המכוניות של איתן ורטהיימר במוזיאון תפן באתר ויקישיתוף
↑  אתר עתידים.
↑  יואב איתיאל, איתן ורטהיימר יקבל תואר דוקטור לשם כבוד, באתר מגזין המושבות "גפן", 9 ביוני 2011.
↑  "אתר קרן דרומה צפונה"
↑   נעמה ריבה, המוזיאון בתפן נסגר ומפזר את עשרות פסליו, באתר הארץ, 8 במאי 2021
↑  אתר האמנית אריאלה ורטהיימר (באנגלית).
↑  אמיתי גזית, כך השתלט איתן ורטהיימר על מתחם השוק היווני ביפו, באתר כלכליסט, 20 ביוני 2019
↑  משה ליכטמן, ‏ורטהיימר הבטיח כפר ורדים, באתר גלובס, 6 באפריל 2008
↑  דיאנה בחור־ניר, תערוכה חדשה עוזרת לאריאלה ורטהיימר להתמודד עם המחלה של בעלה איתן, באתר כלכליסט, 29 באפריל 2021
↑  שירות גלובס, ‏תעשיין ואיש העסקים איתן ורטהיימר הלך לעולמו בגיל 70, באתר גלובס, 4 באפריל 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308427605171  VIAF: 298435477   WorldCat (עם VIAF): 298435477
איגוויי

| --- | --- |
סמל איגוויי

בזיליקת נואסטרה סניורה דה לה אלטגרסיה באיגוויי
 מדינה:  הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית
 מחוז:  לה אלטגרסיה
 תאריך ייסוד:  1503
 שטח:  2,029.14 קמ"ר
 גובה:  106 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  251,243 (2010)
  ‑ צפיפות:  140 נפש לקמ"ר (2012)
 קואורדינטות:  18°37′00″N 68°42′00″W﻿ / ﻿18.616667°N 68.7°W﻿ / 18.616667; -68.7
 אזור זמן:  UTC -4
 http://www.higuey.info
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה הדומיניקנית מוגדלת) סנטו דומינגו לה וגה לה רומנה סן קריסטובל סן פרנסיסקו דה מקוריס  סנטיאגו פוארטו פלטה האוקיינוס האטלנטי הים הקריבי האיטיאיגוויי(למפת הרפובליקה הדומיניקנית רגילה) סנטו דומינגו לה וגה לה רומנה סן קריסטובל סן פרנסיסקו דה מקוריס  סנטיאגו פוארטו פלטה האוקיינוס האטלנטי הים הקריבי האיטיאיגוויי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סלבלאון דה איגוויי (בספרדית: Salvaleón de Higüey), או בקיצור איגוויי, היא בירת מחוז לה אלטגרסיה ברפובליקה הדומיניקנית. העיר, שמכונה לעיתים בירת התיירות של המדינה, נמצאת במרחק של 145 קילומטרים מבירת הרפובליקה הדומיניקנית סנטו דומינגו.
היסטוריה

בתחילת המאה ה-16 הספרדים רצחו את מרבית התושבים האינדיאנים בני הטאינו שהתגוררו באזור, והקימו במקום יישוב. ב-1508 רשויות המסחר הספרדיות העניקו לאיגוויי ממשל עצמי מוגבל.
בתחילת המאה ה-19 האזור עבר משליטת ספרד לצרפת, וכעבור זמן מה לשלטון האיטי שהשתחררה משלטון צרפת, עד שלבסוף הפך לחלק מהרפובליקה הדומיניקנית עם הכרזת עצמאותה ב-1844.
כלכלה

כלכלת איגוויי מתבססת על גידולים טרופיים, כמו קנה מצוי, קפה, טבק, קקאו, אורז ותירס, גידול בקר וחזירים, דייג ותיירות.
כלכלה > תיירות

האטרקציה המרכזית בעיר היא בזיליקת נואסטרה סניורה דה לה אלטגרסיה, בה מוצג הציור "בתולת לה אלטגרסיה", שהובא על ידי מיסיונרים ספרדים בעת הקמתה של איגוויי. בכל שנה ב-21 בינואר נחגג יום בתולת לה אלטגרסיה. יום זה נחשב ליום חופש לאומי ורבבות אנשים מגיעים לקתדרלה ביום זה.
שאר התיירות מרוכזת בעיר הקרובה פונטה קאנה, אשר רבים מתושבי איגוויי מועסקים במלונותיה.
תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי פונטה קנה, שנמצא בעיר פונטה קאנה. זהו נמל התעופה העמוס ביותר ברפובליקה הדומיניקנית, גם יותר מנמל התעופה של סנטו דומינגו.
אודינצובו

אודינצובו (ברוסית: Одинцо́во) היא עיר והמרכז המנהלי של מחוז אודינצובסקי (רו') במחוז מוסקבה, שברוסיה.
היסטוריה

הכפר אודינצובו הוקם ב-1470 על ידי אציל המכונה אנדריי אודינץ (ששמו האמיתי היה אנדריי דומוטקאנוב). עבור השירות הגדול לדמיטרי דונסקוי הוענקו לו אדמות מדרום-מערב מוסקבה. מעמד העיר הוענק לאודינצובו בשנת 1957.
מעמד מנהלי ועירוני

במסגרת החטיבות המינהליות משמשת אודינצובו כמרכז המינהלי של מחוז אודינצובסקי. בתור חלוקה מנהלית, הוא, יחד עם תשעה עשר יישובים כפריים, שולבו בתוך אודינצובסקי כחלק מהעיר אודינצובו. כחטיבה עירונית, העיר אודינצובו מאוגדת במחוז העירוני אודינצובסקי בתור "היישוב העירוני אודינצובו".
סמל

סמל העיר אודינצובו מראה צבי לבן, המייצג ניקיון וטהרה. הצבי יושב לכיוון מערב ומביט מזרחה.
ספורט

מועדוני הכדורעף של אודינצובו איסקרה (גברים) וזארצ'י (נשים) היו שניהם אלופי רוסיה בעבר. שחקנים גברים ונשים רבים בקבוצות הכדורעף הלאומיות ברוסיה גדלו, או שיחקו או אימנו באודינצובו. "ארמון הקרח", או טבעת ההחלקה על קרח אודינצובו, תואר כ"זירת הקרח הטובה ביותר" על ידי שחקני הוקי הקרח סובייטים לשעבר במהלך ביקור גביע סטנלי בשנת 2004.
ברובע באקובקה בעיר ממוקם מתקן האימונים של מועדון לוקומוטיב מוסקבה. בפברואר 2021 התמקמה כאן קבוצת "קראסאבה"" שהוקמה על ידי יבגני סאבין.
דת

אודינצובו היא ביתה של כנסיית גרבנבסקאיה, אייקון אם האלוהים שנבנתה בשנת 1802.
גלריה

בניין המועצה המקומית
כנסיית גרבנבסקאיה
רובע באקובקה (רו')
עיירות תאומות וערים אחיות

אודינצובו חתומה על הסכם ערים תאומות עם:
נבפולאצק, בלארוס
ברדיאנסק, אוקראינה
קיזליאר, רוסיה
אנאדיר, רוסיה
ויטמונד, גרמניה
קרושבץ, סרביה
אייר מדיטרנה

אייר מדיטרנה (בצרפתית: Air Mediterranée) הייתה חברת תעופה זולה צרפתית שהנהלתה שכנה בעיר לה פוגה (Le Fauga) שבקרבת טולוז. החברה ביצעה טיסות צ'רטר וסדירות, בעיקר במדינות הים התיכון.
החברה הוקמה בשנת 1997.
החברה הפסיקה את פעילותה בתאריך ה-15 לפברואר 2016 לאחר שנקלעה לחובות של 60 מיליון אירו. החברה הכריזה על הליך פירוק  וכל מטוסיה הוחזרו לחברות שמהן הם הושכרו.
יעדים

החברה הפעילה טיסות צ'רטר ל-36 יעדים ב-17 מדינות, בהן: מצרים, אלג'יר, לבנון, ירדן, צרפת, ישראל וספרד.
פעילות החברה בישראל

החברה הפעילה 3 טיסות שבועיות סדירות בקו נמל התעופה שארל דה גול (פריז) לנמל התעופה בן-גוריון.
נכון למאי 2015 החברה צמצמה את פעילותה בישראל 2 טיסות שבועיות עונתיות בקיץ לפריז וללא טיסות סדירות כלל. החברה הפסיקה את הפעילות בשנת 2016.
צי המטוסים

הנתונים שלהלן נכונים ל-15 בפברואר2016.
| דגם | מספר מטוסים | תכולת מושבים (קונפיגורציה) |
| --- | --- | --- |
| בואינג 737-500 | 1 | 131 |
| איירבוס 321-100 | 3 | 220 |
| איירבוס 321-200 | 2 | 220 |
| סה"כ | 6 |  |
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 130598481   WorldCat (עם VIAF): 130598481
איתי גורביץ'

איתי גורביץ' (נולד ב-14 באוגוסט 1995) הוא אלוף ישראל ואלוף המכביה בשחייה. הוא בעל 5 מדליות זהב מהמכביה.
ביוגרפיה

גורביץ' נולד וגדל בבאר שבע. הוא עבר עם משפחתו למיתר. הוא התאמן בפנימיית המחוננים בשחייה במכון וינגייט בהדרכתו של לאוניד קאופמן ושחה עבור קבוצת הפועל ירושלים. הוא לומד באוניברסיטת אריזונה בארצות הברית.
ביוגרפיה > 2011

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2011, סיים גורביץ', במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:38.87 דקות, במקום שישי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:09.37 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:06.69 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:14.71 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:11.25 דקות.
ביוגרפיה > 2012

באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בבית איל, אשדות יעקב מאוחד, בפברואר 2012, סיים גורביץ' במקום רביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:22.70 דקות, פעמיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.89 שניות ובמשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:02.00 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:09.10 דקות.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה באנטוורפן שבבלגיה ביולי אותה שנה סיים גורביץ' במקום 12 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:03.46 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 2:01.62 דקות, במקום 18 במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 55.64 שניות, במקום 29 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:38.13 דקות ובמקום 37 במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 25.90 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט ביולי אותה שנה, זכה גורביץ' בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:02.77 דקות, אחרי אבי כהן מהפועל בת ים (2:02.68 דקות) ולפני נמרוד חייט (2:05.37 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:32.14 דקות, אחרי גל נבו (4:26.20 דקות) וטל חנני (4:28.69 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.77 דקות.
ביוגרפיה > 2013 > אלוף ישראל (בריכת 25 מטר)

באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באשדות יעקב בפברואר 2013, זכה גורביץ' ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 1:58.64 דקות, לפני אבי כהן (1:59.01 דקות) ופבל פסין ממכבי קריית ביאליק (2:00.18 דקות), מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:17.86 דקות, אחרי נמרוד חייט (4:15.42 דקות) ולפני גל נבו (4:24.02 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 2:02.97 דקות, אחרי יעקב טומרקין (1:56.14 דקות) וחייט (2:00.08 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר פרפר בשיאי אישי חדש של 54.96 שניות.
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בפוזנן שבפולין ביולי אותה שנה סיים גורביץ' במקום 11 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:01.90 דקות, במקום 16 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:30.39 דקות במקום 25 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.75 שניות ובמקום 41 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.85 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם ארתור פוליאק, איתי גולדפיין וגלב יוניצ'ב בתוצאה של 3:48.23 דקות.
ביוגרפיה > 2013 > אלוף המכביה

בתחרויות השחייה של המכביה התשע-עשרה שנערכו בבריכת השחייה החדשה שבמכון וינגייט ביולי 2013 זכה גורביץ' ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:01.03 דקות, לפני יונתן בטשא (2:02.05 דקות) ואבי כהן (2:02.40 דקות), במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:25.47 דקות, לפני טל חנני (4:26.36 דקות) ונמרוד חייט (4:32.08 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט אותה שנה, זכה גורביץ' ב-3 מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:01.32 דקות, אחרי גל נבו (1:59.33 דקות) ולפני אבי כהן (2:01.51 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:04.60 דקות, אחרי נבו (2:02.47 דקות) ולפני טל חנני (2:05.08 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:23.88 דקות, אחרי נבו (4:20.41 דקות) ולפני חנני (4:28.22 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:01.30 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא איש חדש של 3:57.17 דקות, התוצאה השנייה בטיבה באליפות ואיטית ב-8 מאיות מזמנו של עידו הבר שזכה באליפות (3:57.09 דקות).
ביוגרפיה > 2014

באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט בפברואר 2014, זכה גורביץ' ב-3 מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:58.01 דקות, אחרי גל נבו (1:54.89 דקות) ולפני נמרוד חייט (1:58.06 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:59.68 דקות, אחרי חייט (1:58.45 דקות) ולפני רונן פאור מבני הרצליה (2:00.91 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:13.50 דקות אחרי נבו (4:08.30 דקות) ולפני חייט (4:18.03 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:53.48 דקות.
ביוגרפיה > 2014 > אלוף ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באותה השנה זכה גורביץ' ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:02.10 דקות, לפני תום קרמר חברו לאגודה (2:02.34 דקות) ואבי כהן מהפועל בת ים (2:03.04 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:05.86 דקות, אחרי גל נבו (2:03.34 דקות) ולפני ניב שילר ממכבי קריית ביאליק (2:06.48 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:27.29 דקות, אחרי גל נבו (4:25.43 דקות) ולפני גל הדר מקרית אונו (4:32.52 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:00.68 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בברלין גרמניה באוגוסט 2014 סיים גורביץ' במקום 29 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:04.74 דקות, במקום 32 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:03.10 דקות, במקום 50 במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 55.55 שניות ובמקום 55 במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 25.40 שניות. נוסף לכך, הוא פסל במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה > 2016

בתחרות גביע האיגוד שנערכה במכון וינגייט באפריל 2016 קבע גורביץ' במשחה ל-200 מטר פרפר שיא אישי חדש של 1:58.96 דקות, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי שיא אישי חדש של 2:01.53 דקות ומשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא אישי חדש של 4:17.56 דקות.
באליפות אירופה שנערכה בלונדון במאי אותה שנה הוא סיים במקום 15 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:21.08 דקות, במקום 22 במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:59.60 דקות, במקום 24 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:02.51 דקות ובמקום 39 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:57.02 דקות.
ביוגרפיה > 2016 > השחיין המצטיין באליפות ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי אותה שנה הוא זכה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 1:59.81 דקות, לפני יונתן בטשא (2:01.37 דקות) וגל נבו (2:02.85 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:02.58 דקות, לפני גל נבו (2:04.80 דקות) וחברו לאגודה אורי טרלצקי (2:05.80 דקות), במשחה ל-400 מטר מעורב אישי 4:20.58 דקות, לפני גל נבו (4:30.01 דקות) וגל הדר ממכבי קריית אונו (4:31.16 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.77 דקות, אחרי איליה גלדישב (1:02.49 דקות) ואמרי גניאל (1:02.76 דקות).
אימרה הראשון, מלך הונגריה

אימרה הראשון, מלך הונגריה (בהונגרית:  Első Imre;‏ 1174–1204) היה מלך הונגריה בין השנים 1196-1204. היה שותף למלכות עם אביו בין השנים 1182–1196. הוא עלה לכיסא המלוכה עוד במהלך חיי אביו המלך בלה השלישי אך עם מות האב הוא נאלץ להאבק על הכיסא מול אחיו אנדרש, בפשרה שהושגה בין האחים זכה אנדרש בשלטון על קרואטיה ודלמטיה והכתר ההונגרי נשאר בידי אימרה, עם זאת המתיחות בין שני האחים לא התפוגגה ושניהם נקטו בתככים ושוחד על מנת לאסוף תומכים. בקרב שנערך בשנת 1199 ניצח אימרה את אחיו ואילץ אותו לברוח לאוסטריה, בתיווך הכס הקדוש הושכן שלום בין האחים ואנדרש הוחזר למעמדו כדוכס קרואטיה ודלמטיה.
ביוזמת האפיפיור אינוקנטיוס השלישי ערך אימרה מספר מסעות מלחמה בבלקנים שמטרתם היא הכנסת השבטים המקומיים תחת כנפי הנצרות, אבל גם להסיר איום כנגד הממלכה ההונגרית והרחבת תחומי השפעתה. בשנת 1201 נלחם אימרה בסרביה ולאחר מכן בבוסניה כנגד שליטים מקומיים. בשנת 1202 יצא אימרה למסע מלחמה בבולגריה אך לא הצליח להגיע להכרעה.
בשנת 1201 העיר זארה שבדלמטיה שהייתה תחת חסותה של ונציה הכירה באימרה כשליט. הדוג'ה של ונציה, אנריקו דאנדולו הצליח לגייס צבא של צלבנים שיצאו לארץ הקודש במסגרת מסע הצלב הרביעי למלחמה לכיבוש העיר מחדש.
בשנת 1203 חזר הדוכס אנדרש לחתור תחת שלטון המלך אימרה ואסף צבא על מנת להכריע את העימות ולתפוס את הכתר. אימרה שנכח כי מצבו נואש צעד למחנה המורדים עטוי בכתר ובגדי המלכות והביא להתפוררות הקואליציה של יריביו. בריאותו הדועכת הביאה אותו להכתיר ביום 26 באוגוסט 1204 את בנו הקטין לאסלו למלך ואת אחיו אנדרש לעוצר. הוא נפטר זמן קצר לאחר מכן ב-30 בספטמבר או 30 בנובמבר. עם מותו החליט אנדרש לממש את שאיפתו לכתר ההונגרי וגירש את אלמנת אחיו והמלך הקטין לאוסטריה ותפס את הכתר.
בשנת 1198 נשא אימרה את הילדה קונסטנצה מארגון לאישה. לזוג נולד בשנת 1200 בן אחד - לאסלו השלישי שנפטר בשנת 1205.
איתי גולדפדן

נבחרת ישראל בשחייה שהשתתפה באליפות העולם ובאליפות אירופה בשחייה לנוער 2019. עומדים מימין: מירון חרותי, יונתן קופלב, רון פולונסקי, מיכאל לייטרובסקי, לאה פולונסקי, איתי גולדפדן, יעקב טומרקין, המאמן ניקיטה שקילנקו, המאמן חנן שטרלינג, המאמנת לודמילה זליצ'ונוק. יושבים מימין: דניאל נמיר, תומר פרנקל, אנדראה מורז, אנסטסיה גורבנקו, דניס לוקטב וגל כהן גרומי
איתי גולדפדן (נולד ב-24 באפריל 1996) הוא שחיין ישראלי. פעמיים ברציפות אלוף ישראל בשחייה ושיאן ישראל במשחה ל-50 מטר חזה וסגן אלוף אירופה לנוער במשחה ל-100 מטר חזה (דורדרכט 2014). בעל מדליית כסף מהמכביה העשרים (2017).
ביוגרפיה

גולדפדן מתאמן בקבוצת הפועל עמק חפר בהדרכתו של אסף מימון. בן לאמנון ושושי גולדפדן, אחיו ואחותו ספורטאים גם הם. גדל בבת חפר שבעמק חפר.
ביוגרפיה > 2013

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2013 סיים גולדפדן במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.92 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 28.85 שניות, פעמיים במקום שמיני במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 23.91 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 23.76 שניות ובמשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.09 דקות.
ביוגרפיה > 2014

באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בפברואר 2014 זכה גולדפדן במדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.21 שניות, אחרי יהב שחף מהפועל ירושלים (27.64 שניות) ומיקי מלול ממכבי קריית ביאליק (28.07 שניות). בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 28.03 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 23.10 שניות ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.71 דקות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 1:02.21 דקות.
ביוגרפיה > 2014 > סגן אלוף אירופה לנוער

באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בדורדרכט הולנד ביולי אותה שנה זכה גולדפדן במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 1:02.09 דקות, אחרי מקס פילגר מגרמניה (1:01.97 דקות) ולפני אנטון צ'ופקוב מרוסיה (1:02.22 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.86 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 28.30 שניות, התוצאה המהירה באליפות.
ביוגרפיה > 2014 > אלוף ישראל

שבועיים לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט אותה שנה זכה גולדפדן בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-50 מטר חזה בשיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 28.01 שניות, לפני ירון שגלוב מהפועל עמק יזרעאל (28.11 שניות) ואמרי גניאל מהפועל דולפין נתניה (28.41 שניות). כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 28.15 שניות, תוצאה המהירה ביותר לגילו באירופה. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:02.29 דקות, אחרי אמרי גניאל שקבע שיא ישראלי בינלאומי חדש של 1:01.34 דקות ולפני ירון שגלוב (1:03.27 דקות).
ביוגרפיה > 2015

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 2015 זכה גולדפדן במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 28.34 שניות, לפני יהב שחף (28.35 שניות) ואיתי דה לה וגה ממכבי חיפה (28.41 שניות) ובכך הגן על תוארו. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.28 דקות.
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית בסוף יולי אותה שנה סיים גולדפדן במקום 25 במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 27.67 שניות ובמקום 37 במשחה ל-100 מטר חזה בהשוואת שיאו האישי שעמד על 1:01.69 דקות. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אישי חדש של 1:01.56 דקות, לפני אמרי גניאל (1:02.20 דקות) ויבגני ממין מהפועל דולפין נתניה (1:02.47 דקות).
ביוגרפיה > 2021

באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביוני 2021 קבע גולדפדן בשלב המוקדמות במשחה ל-50 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 27.05 שניות, שיפור לשיא הוותיק בן 12 השנים של מיקי מלול (27.27 שניות).
ביולי התחרה באולימפיאדת טוקיו (2020) בתחרות נבחרת שליחים ב-4X100 מעורב מיקס יחד עם אנסטסיה גורבנקו, גל כהן גרומי ואנדי מורז. הם העפילו לגמר וסיימו במקום השמיני.
הערות שוליים

↑  אורן אהרוני, איתי גולדפדן זכה במדליית כסף באליפות אירופה לנוער, באתר ynet, 13 ביולי 2014
↑  איתי גולדפדן המהיר ביותר באירופה לנוער!, באתר one‏, 1 באוגוסט 2014
↑  מקום שמיני לנבחרת השליחים בגמר ה-4X100, באתר ONE‏, 31 ביולי 2021
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת טוקיו (2020)  |
| --- | --- | --- |
|  אופניים | שלומי חיימי • עומר שפירא |  |
|  אתלטיקה | גירמה אמרה • סלאמוויט באיולין-טפרי • דיאנה ויסמן • מאור טיורי • מארו טפרי • אדוה כהן • איימרו עלמיה • לונה צ'מטאי-סלפטר • חנה קנייזבה-מיננקו |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן • קסניה פוליקרפובה |  |
|  בייסבול | נבחרת ישראל בבייסבול (ג'רמי בלייך • ג'ונתן דה-מארטה • ג'ואי ווגמן • בן וונגר • זאק וויס • ג'וש זייד • ג'ייק פישמן • אלכס כץ • אלון ליישמן • שלמה ליפץ • ג'ון מוסקוט • די ג'יי שרעבי • טל אראל • ריאן לברנוואי • ניק ריקלס • סקוט בורצ'ם • מיץ' גלסר • דני ולנסיה • זאק פנפראס • איאן קינסלר • טיי קלי • בלייק גיילן • אסף לוונגרט • רוב פולר) |  |
|  ג'ודו | גילי כהן • גילי שריר • טוהר בוטבול • רז הרשקו • ענבר לניר • שגיא מוקי •  תמנע נלסון-לוי • פיטר פלצ'יק • לי קוכמן • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • אורי ששון    נבחרת ישראל בג'ודו (גילי שריר • טוהר בוטבול • רז הרשקו • ענבר לניר • שגיא מוקי • תמנע נלסון-לוי • פיטר פלצ'יק • לי קוכמן • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • אורי ששון) |  |
|  גלישת גלים | ענת ליליאור |  |
|  הרמת משקולות | דוד ליטבינוב |  |
|  התעמלות אמנותית |  לינוי אשרם • ניקול זליקמן   נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (אופיר דיין, קארין וקסמן, יוליאנה טלגין, יאנה קרמרנקו, נטלי רייץ) |  |
|  התעמלות מכשירים |  ארטיום דולגופיאט • ליהיא רז • אלכס שטילוב |  |
|  טאקוונדו |  אבישג סמברג |  |
|  טריאתלון | רן שגיב • שחר שגיב |  |
|  ירי תחרותי | סרגיי ריכטר |  |
|  שחייה | אביב ברזלי • איתי גולדפדן • אנסטסיה גורבנקו • מירון חרותי • יעקב טומרקין • גל כהן גרומי • דניס לוקטב • מיכאל לייטרובסקי • אנדראה מורז • דניאל נמיר • רון פולונסקי • תומר פרנקל |  |
|  שחייה אומנותית | שלי בובריצקי • עדן בלכר |  |
|  שחייה במים פתוחים | מתן רודיטי |  |
|  קשתות | איתי שני |  |
|  רכיבה | אשלי בונד • דניאל גולדשטיין-וולדמן • אלברטו משען • טדי ולוק |  |
|  שיט | נויה בר עם • שחר טיבי • יואב כהן • קטי ספיצ'קוב • שי קקון |  |
אלזה החכמה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  האחים גרים
 שפת המקור:  גרמנית
 סוגה:  מעשייה, סיפור עם
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1812
אלזה החכמה הוא סיפור מעשייה גרמני מאת האחים גרים. במהדורה המקורית משנת 1812, הסיפור מספר 32 שנקרא "Hanses Trine". לאחר המהדורה הראשונה, שונה שם הסיפור ל"אלזה החכמה" במהדורה השנייה.
עלילה

אדם שהייתה לו בת בשם אלזה החכמה. כשהגיעה העת להנשא, אמר האב: "נחתן אותה." האם הסכימה אם יבוא מישהו שירצה בה.
לבסוף הגיע הנס, שביקש את ידה של אלזה בתנאי שהיא תהיה באמת חכמה. במהלך ארוחה, האם שלחה את אלזה למרתף להביא בירה. אלזה ירדה למרתף, ראתה גרזן תקוע בקיר מעל החבית, וחששה שאם יהיה להם ילד, והילד יישלח להביא בירה, הגרזן עלול ליפול ולהרוג אותו. היא החלה לבכות.
האם שלחה את המשרתת לחפש את אלזה, המשרתת מצאה אותה בוכה. גם המשרת שירד לחפש אותה, מצא את אלזה ואת המשרתת בוכות. האב ירד, ראה את כולם בוכים, והחל לבכות גם הוא כששמע את הסיבה.
לבסוף, הנס ירד למרתף, שאל למה כולם בוכים, וכשהבין את הסיבה, גם הוא התחיל לבכות. הנס החליט שהתכונות של אלזה מתאימות לו, והציע לה נישואין.
אחרי הנישואין, ביקש הנס מאלזה לקצור חיטה בשדה. אלזה אכלה וישנה בשדה במקום לעבוד. הנס חזר, ראה אותה ישנה, הוא קשר לשמלתה פעמונים קטנים, חזר לביתו ונעל את הדלת.
כשאלזה התעוררה בחושך ומבחינה בשמלה עם הפעמונים, היא כבר לא מזהה את עצמה. היא חוזרת הביתה ושואלת בדלת אם אלזה בפנים. כשהיא שומעת "כן", היא בורחת ובוכה, "אלוהים, אז זה לא אני". היא לעולם לא נראית שוב.
הערות שוליים

↑  יעקב גרים, שמעון לוי, האחים גרים - מעשיות: האוסף השלם, הקיבוץ הארצי, 1994. (בiw)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536914805171  GND: 4127972-4  LCCN: sh91004677  VIAF: 182694217   WorldCat (עם VIAF): 182694217
אייר מקאו

מטוס החברה בנמל התעופה הבינלאומי של מקאו
אייר מקאו (באנגלית: Air Macau, בכתב סיני: 澳门航空, בסינית מפושטת: 澳門航空, בפין-יין: Àomén Hángkōng) היא חברת התעופה הלאומית של מקאו.
תולדות החברה

אייר מקאו נוסדה ב-13 בספטמבר 1994, ב-9 בנובמבר 1995 טסה החברה את טיסתה הראשונה. עד לתחילת פעילותה לא היו טיסות סדירות למדינה.
מניות נמצאת בבעלות אייר צ'יינה (51%), טאפ אייר פורטוגל (20%), STDM‏ (14%), EVA אייר (5%), ממשלת מקאו (5%), ומשקיעים פרטיים (5%). בשנת 2010 מכרה טאפ פורטוגל את מניותיה בחברה לאייר צ'יינה.
נכון למרץ 2007, מועסקים בחברה 1,023 עובדים.
תולדות החברה > מקאו אסיה אקספרס

מקאו אסיה אקספרס היה מיזם להקמת חברה לטיסות חסך שתתבסס במקאו, ותטוס בעיקר לסין. החברה נוסדה בינואר 2006, במימון ראשוני של 30 מיליון דולר. החברה הייתה בבעלות משותפת של אייר מקאו (51%) ו-CNAC‏ (49%).
בצי המטוסים של מקאו אסיה אקספרס היו שישה מטוסי איירבוס A320, והחברה תכננה להגדיל את צי המטוסים שלה ל-15–20 בשנים הראשונות לפעילותה.
בנובמבר 2007 דווח כי מקאו אסיה אקספרס סובלת מבעיות מימון, הגורמות לעיכובים באספקת המטוסים שהזמינה. בסופו של דבר פשטה החברה את הרגל בשנת 2008.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> C | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A319-100 | 4 | — | 16 | 96 | 112 |  |
| איירבוס A319-100 | 4 | — | 8 | 116 | 124 |  |
| איירבוס A320-200 | 4 | — | 12 | 138 | 150 |  |
| איירבוס A320-200 | 4 | — | 20 | 132 | 152 |  |
| איירבוס A321-200 | 10 | — | 16 | 162 | 178 | rowspan=2 |
| איירבוס A321-200 | 10 | — | 24 | 155 | 179 |  |
| איירבוס A320neo | — | 3 | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע |  |
| איירבוס A321neo | — | 3 | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע |  |
| סה"כ | 18 | 5 |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  פרטי צי המטוסים של אייר מקאו, באתר airfleets.net (באנגלית)