stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנרי סקולקראפט
שנים מאוחרות יותר

עם עליית המפלגה הוויגית לשלטון בשנת 1841 ובחירתו של ויליאם הנרי הריסון, איבד סקולקראפט את מעמדו הפוליטי כמפקח האינדיאנים. הוא וג'יין עברו לניו יורק. היא נפטרה בשנה שלאחר מכן במהלך ביקור בקנדה, בזמן שסקולקראפט נסע באירופה.
הוא המשיך לכתוב על אינדיאנים. בשנת 1846 הזמין אותו הקונגרס לכתוב עבודת עיון מקיפה על שבטי אינדיאנים אמריקאים. סקולקראפט נסע לאנגליה לבקש את שירותיו של הצייר ג'ורג' קטלין כדי לאייר את עבודתו המוצעת, מכיוון שהצייר נחשב למאייר הראשי של חיי האינדיאנים. סקולקראפט היה מאוכזב מאוד כאשר קטלין סירב. מאוחר יותר שילב את האמן סת' איסטמן, קצין צבא, כמאייר הספרים. איסטמן היה ידוע בציוריו של העמים האינדיאנים.
סקולקראפט עבד במשך כמה שנים על כתיבת ההיסטוריה של שבטי הילידים בארצות הברית. הספר פורסם בשישה כרכים בין השנים 1851–1857 בפילדלפיה. המבקרים שיבחו את הספר ואת תכניו, ואת האיורים המוקפדים של איסטמן. המבקרים ציינו גם את החסרונות בהוצאה לאור כמו מחסור באינדקס וארגון גרוע, מה שהפך את המידע לכמעט בלתי נגיש.
כמעט 100 שנה לאחר מכן, בשנת 1954, הכינה ופרסמה המחלקה לאתנולוגיה האמריקאית של מוסד הסמיתסוניאן אינדקס לכרכים. רק בשנת 1928 ביצעה ממשלת ארצות הברית מחקר כולל נוסף על תנאי האינדיאנים האמריקאים.
לאחר מותו תרמה אשתו השנייה של סקולקראפט מעל 200 ספרים מהספרייה שלו, שפורסמו ב-35 שפות אינדיאניות שונות, לאתונאום בוסטון.
סקולקראפט ואשתו השנייה מרי נקברו בבית הקברות של הקונגרס בוושינגטון הבירה. מאמריו מאוחסנים בספריית הקונגרס.
שמו של הנרי סקולקראפט מונצח באתרים רבים ברחבי ארצות הברית, כולל אתרים גאוגרפים, מחוזות אדמיניסטרטיביים, דרכים, ספינת מלחמה ועוד.
הערות שוליים

↑  Henry Rowe Schoolcraft, SHSMO Historic Missourians (באנגלית אמריקאית)
↑  Encyclopedia of Arkansas, Encyclopedia of Arkansas (באנגלית אמריקאית)
↑  David J. Krause, The Making of a Mining District: Keweenaw Native Copper 1500-1870 (1992), p. 68.
↑  Jane Johnston Schoolcraft | Bamewawagezhikaquay, 1800-1842 (באנגלית אמריקאית)
↑  Marli Frances Weiner, Mistresses and Slaves: Plantation Women in South Carolina, 1830-80, University of Illinois Press, 1998, ISBN 978-0-252-06623-8. (באנגלית)
↑  Anti-Toms Homepage, utc.iath.virginia.edu
↑  "Minnesota Place Names: A Geographical Encyclopedia"
↑  MHAL - Michigan Counties, web.archive.org, ‏2009-03-13
↑  Schoolcraft Collection of Books in Native American Languages, cdm.bostonathenaeum.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462809305171  BnF: cb12277988n (data)  GND: 118901605  ISNI: 0000 0000 8086 3930  LCCN: n50002814  NARA: 10582009  NLG: 153462  NTA: 068403771  SNAC: w6vh5mht  SUDOC: 067030130  Trove: 969077  VcBA: 495/298541  VIAF: 7451014   WorldCat (עם VIAF): 7451014 
סקולקראפט, 1834, מפת המסע למקורות המיסיפי
איור לספרו על תולדות האינדיאנים
סקולקראפט, תיעוד חיי האינדיאנים
סקולקראפט, תיעוד חיי האינדיאנים
סקולקראפט, תיעוד חיי האינדיאנים
ויקטוריה היסלופ

| --- | --- |

 לידה:  8 ביוני 1959 (בת 65) ברומלי, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Victoria Hamson 
 מדינה:  יוון, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  סנט הילדס קולג', אוקספורד, בית ספר טונברידג' 
 שפות היצירה:  אנגלית, יוונית 
 יצירות בולטות:  האי של סופיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 בן או בת זוג:  איאן היסלופ (1988–?) 
 www.victoriahislop.com
 
ויקטוריה היסלופ (באנגלית: Victoria Hislop; ‏נולדה ב־8 ביוני 1959) היא סופרת בריטית.
ביוגרפיה

היסלופ נולדה בברומלי, מחוז קנט, בשם ויקטוריה המסון, למדה ספרות אנגלית באוקספורד ועבדה כעיתונאית ועורכת לפני שעברה לכתיבה בשלב מאוחר בחייה. ב-1988 נישאה לעיתונאי איאן היסלופ ולהם שני ילדים.
ב-2005 הופיע ספרה הראשון "The Island" (בעברית: האי של סופיה), שזכה להצלחה עצומה ותורגם לשלושים שפות.
בעקבות הצלחתה פרסמה עוד שלושה ספרים נוספים. ב-2007 "The Return" (בעברית: הריקוד של סוניה), ב-2011 "The Thread" (בעברית: חוטים מקשרים) וב-2014 "The Sunrise" (בעברית: הזריחה).
כל ספריה של היסלופ תורגמו לעברית על ידי שרון פרמינגר. ספריה מתרכזים באגן הים התיכון. "הריקוד של סוניה" מתרחש בספרד, שני ספרים נוספים ביוון וספר נוסף - בקפריסין. היסלופ חשה קשר עמוק לעם היווני ולתרבותו. היא דוברת יוונית שוטפת ויש לה בית בכרתים.
ספריה של היסלופ בנויים בצורה דומה: אחד הגיבורים מגיע למקום מסוים ולומד על ההיסטוריה הקשה של משפחתו בתהפוכות ההיסטוריות הקשות שקרו באגן הים התיכון.
ספריה

האי של סופיה, ידיעות ספרים, 2007 - קורות משפחה בכרתים שחווה את הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה ונפגעת במחלת הצרעת שמאלצת חלק מהם לעזוב את המשפחה וללכת לבידוד באי המצורעים ספינלונגה.
הריקוד של סוניה, ידיעות ספרים, 2008 - בת משפחה באנגליה שנישואיה עולים על שרטון, נוסעת ללמוד פלמנקו בספרד ולומדת על מלחמת האזרחים בספרד האכזרית והקשר של מלחמה זאת למשפחתה.
חוטים מקשרים, ידיעות ספרים, 2012 -  בן המשפחה מגיע לסלוניקי ולומד על ההיסטוריה הקשה של העיר: שרפה, מלחמת העולם הראשונה ובעקבותיה חילופי האוכלוסין בין יוון לטורקיה, כיבוש יוון במלחמת העולם השנייה, שואת יהודי סלוניקי, מלחמת האזרחים ביוון לאחר המלחמה, רעידת אדמה ו"משטר הקולונלים".
הזריחה, ידיעות ספרים, 2015 - יחסים בין משפחה יוונית וטורקית בפמגוסטה על רקע כיבוש העיר על ידי טורקיה ב-1974.
גלויות מיוון, ידיעות ספרים, 2017 - בחורה בריטית נוסעת ליוון בעקבות גלויות ומחברת סיפורים ממקומות שונים ביוון שהיא מקבלת מאדם אלמוני.
האנשים שאהבנו, ידיעות ספרים, 2019 - קורות משפחה באתונה שנקרעת במאבק בין ימין לשמאל במלחמת האזרחים ביוון.
לילה אחד באוגוסט, ידיעות ספרים, 2021 - המשך לספר האי של סופיה.
הערות שוליים

↑  רונית סבירסקי, השיבה מאי המצורעים, באתר PHOTOUR
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307013605171  PLWABN: 9810567349205606  BIBSYS: 7035817  BNE: XX4843633  BnF: cb16574993k (data)  GND: 132497328  ICCU: LO1V320153  ISNI: 0000 0000 7878 7940  LCCN: nb2001005463  MusicBrainz: 532df006-7a5c-4df6-902a-b7e98eb44184  NKC: xx0057857  NLK: KAC201212772  NTA: 279924275  SUDOC: 162254180  VIAF: 85674496   WorldCat (עם VIAF): 85674496
וסלי לוטואה

וסלי לוטואה (בצרפתית:  ; נולד ב-25 באוגוסט 1987) הוא כדורגלן עבר צרפתי ממוצא קלדוני, ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה

לוטואה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של אפרנאיי שמפן, בגיל 16 הצטרף לאנטנטה וכעבור שנה הצטרף לקבוצה הבוגרת של אפרנאיי, במדיה שיחק ארבע עונות. בקיץ 2008, הצטרף לקומפיין.
ב-26 באפריל 2010, לוטואה חתם לשלוש שנים בסדאן מהליגה הצרפתית השנייה. החוזה נכנס לתוקף ביולי 2010. ב-27 באוגוסט, לוטואה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד אנז'ה. ב-29 ביולי 2011, לוטואה הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–2 נגד נאנט.
ב-31 בינואר 2012, לוטואה חתם בלוריאן מהליגה הצרפתית הראשונה. ב-11 בפברואר, לוטואה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד אוסר. ב-28 באוקטובר 2012, לוטואה הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה הראשונה בתיקו 4-4 נגד אז'אקסיו.
ב-9 ביולי 2017, לוטואה חתם בדיז'ון.
ויליאם וילברפורס

ויליאם וילברפורס (באנגלית: William Wilberforce;‏ 24 באוגוסט 1759 – 29 ביולי 1833) היה פוליטיקאי אנגלי, ממובילי התנועה לביטול העבדות בבריטניה. הוא נבחר לראשונה לבית הנבחרים ב-1780 מטעם מחוז הבחירה קינגסטון על ההול (Kingston upon Hull), ולאחר מכן ייצג את המחוז יורקשייר (1784–1812) ומחוז ברמבר (1812–1825) בפרלמנט הבריטי.
לאחר מאבק פוליטי ממושך, ב-1807 נחקק בבריטניה חוק האוסר על סחר עבדים (אם כי הותרה עדיין בעלות על עבדים).
נקבר במנזר וסטמינסטר ב-3 באוגוסט 1833.[דרוש מקור]
ילדות ונעורים

וילברפורס נולד בהאל, בנו היחיד של רוברט וילברפורס (1728–1768), סוחר עשיר, ואשתו אליזבת.
באוקטובר 1776 החל לימודיו בקולג' סנט ג'ון של אוניברסיטת קיימברידג'. בתקופת לימודיו התיידד עם עמית ללימודים בשם ויליאם פיט הבן, שלימים היה לראש ממשלת בריטניה.
פעילות חברתית

וילבפורס היה הכוח המרכזי שהביא לחקיקה נגד סחר העבדים ב-1807, והעביר את החוק בפרלמנט הבריטי. חוק שסימן את סוף הסחר בעבדים בין אפריקה לצפון אמריקה.
בנוסף לפועלו בתנועה לביטול העבדות, וילברפורס פעל גם לרווחת בעלי חיים. בשנת 1824, היה בין המייסדים של האגודה המלכותית למניעת התאכזרות כלפי בעלי חיים (אנ') – אגודה שהייתה חלוצה בתחום החקיקה בנושא בעלי חיים (אנ') בעולם המערבי. בשנת 1892, עבר לאגודת חברי החיות (באנגלית: Animals' Friend Society) אותה ייסד לואיס גומפרץ.
הנצחה

סיפור מלחמתו בעבדות באנגליה מסופר בסרט "רוחות של חופש".
הערות שוליים

↑  Claire Jean Kim (2011) Moral Extensionism or Racist Exploitation? The Use ofHolocaust and Slavery Analogies in the Animal Liberation Movement, New Political Science, 33:3,
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311791405171  PLWABN: 9810582235205606  BIBSYS: 3025425  BNE: XX1731960  BnF: cb11929182w (data)  CiNii: DA10409531  GND: 118771728  ICCU: RAVV110314  ISNI: 0000 0001 2278 3569  LCCN: n50015673  LNB: 000203557  NKC: jx20110321023  NLA: 35607407  NLG: 100212  NLK: KAC200105079  NSK: 000415746  NTA: 070549826  RERO: 02-A003974862  SELIBR: 274013  SNAC: w6nc65d7  SUDOC: 027196895  Trove: 1013001  VIAF: 36925883   WorldCat (עם VIAF): 36925883 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וסלי ג'ונס

וסלי ג'ונס (באנגלית: Wesley Livsey Jones;‏ 9 באוקטובר 1863 – 19 בנובמבר 1932) היה סנאטור מטעם המפלגה רפובליקנית של ארצות הברית ממדינת וושינגטון.
ביוגרפיה

וסלי ג'ונס נולד בעיירה באילינוי מספר ימים לאחר פטירת אביו. הוא למד בבית הספר המקומי והמשיך ללימודי משפטים בשיקגו. הוא התחתן בשנת 1886. בשנת 1889 וסלי ג'ונס עבר למזרח וושינגטון והמשיך בעסקים בתחום המשפטים. בשנת 1898 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית במקום לוי אנקני וכיהן בו מספר קדנציות. בשנת 1908 הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית וכיהן בו עד שנפטר. בשנים 1924–1929 הוא היה ראש סיעה רפובליקנית בסנאט.
בשנת 1917 ג'ונס עבר להתגורר בסיאטל. בהיותו בסנאט, ג'ונס קידם פיתוח אזור מגוריו. בין היתר הוא קידם הקמה ופיתוח של מתקני צי ארצות הברית בברמרטון. הוא היה תומך של חוק יובש וככל הנראה בעקבות תמיכה זו הפסיד בבחירות שנערכו בשנת 1932.
וסלי ג'ונס נפטר בנובמבר 1932, זמן קצר לאחר הפסד בבחירות.
הקהילה היהודית בדובאי

הקהילה היהודית בדובאי (או: המרכז הקהילתי היהודי של איחוד האמירויות, באנגלית: The Jewish Community Center of UAE) היא קהילה יהודית בראשות הרב לוי דוכמן ונשיאת הקהילה סולי וולף.
מרכז הקהילה היהודית, ה-JCC, השוכן בשכונת אל-ואסל, נותן שירות לקהילה ולתיירים ב-13 שפות שונות.
נכון לשנת 2022 הקהילה מונה כ-4,000 חברים, מתוכם כ-1,000 ישראלים יורדים.
היסטוריה

מאז הקמת איחוד האמירויות הערביות ב-1971, הייתה קיימת במדינה קהילה יהודית קטנה. עם זאת, בשל היחסים הפוליטיים המורכבים בין ישראל ואיחוד האמירויות, חיי הקהילה התנהלו בעיקר בצנעה. עם שיפור היחסים בין ישראל לאיחוד האמירויות במסגרת הסכמי אברהם, חל שיפור ביחסי השלטון המקומי עם הקהילה היהודית ונוספו תפילות לרווחת ממשלת האמירויות והכוחות המזוינים שלה.
בינואר 2022, ציינה הקהילה היהודית שנה להקמת המרכז החינוכי היהודי, באירוע נטיעות עם קרן קיימת לישראל
בית כנסת

הקהילה מונהגת בידי הרב לוי דוכמן. התפילה בשבת כוללת ברכה מיוחדת לנשיא איחוד האמירויות הערביות השייח מוחמד בן זאיד אאל נהיאן וכן לשאר שליטי איחוד האמירויות.
אוכל כשר

שחיטה מקומית מספקת כ-1,000 עופות כשרים בכל שבוע.
בעקבות הסכם הנורמליזציה, פתח הרב דוכמן מסעדה יוקרתית כשרה בבורג' ח'ליפה בדובאי, המגישה מאכלים ים תיכוניים ויין ומעוצבת ב"עיצוב אסייתי מלוטש".
חינוך יהודי

בשנת 2020 הוקם תלמוד תורה בדובאי ומונה כיום כ-40 תלמידים.
ראו גם

יהדות איחוד האמירויות הערביות
יחסי איחוד האמירויות הערביות–ישראל
הערות שוליים

1 2  "Jewish Life in a Gulf State: A conversation with Mr. Solly Wolf, president of the Dubai JCC". www.amimagazine.org. נבדק ב-2020-07-01.
↑  שמעון איפרגן., ‏ירידה לשם עלייה: כ-1,000 ישראלים עברו לגור בדובאי, באתר ‏מאקו‏, 21 בינואר 2022
↑  "Out of the shadows: UAE's Jewish community thrives after political agreement". The Independent (באנגלית). 2021-04-04. נבדק ב-2021-04-26.
↑  Odenheimer, Alisa (3 ביוני 2020). "Jews of UAE Tweet Prayer for State as Ties with Israel Warm". Bloomberg.com. נבדק ב-2020-06-22. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "As Thousands Of Israeli Tourists Visit Dubai, A Small Jewish Community Gets A Boost". NPR.org (באנגלית). נבדק ב-2021-04-26.
↑  Festive Tu Bishvat celebration in the UAE, The Jerusalem Post, ‏16 בינואר 2022
↑  "צפו בבית הכנסת היהודי הראשון ב...דובאי". כיכר השבת. נבדק ב-2020-05-26.
↑  "Kiddush, Torah learning, and gefilte fish in Dubai - Jewish World". Israel National News (באנגלית). נבדק ב-2020-06-18.
1 2 3  Salami, Daniel (11 ביוני 2020). "A robust Jewish life exists in the U.A.E." Ynetnews (באנגלית). נבדק ב-2020-06-18. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Our blessings for the UAE". Twitter (באנגלית). נבדק ב-2020-07-01.
↑  Debre, Isabel (5 באוקטובר 2020). "Sukkah rises at base of world's tallest tower in UAE". The Times of Israel. נבדק ב-5 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Baltimore Jewish Life | A New Talmud Torah Opens In Dubai". www.baltimorejewishlife.com. נבדק ב-2020-06-18.
ויליאם ויי

| --- | --- |
 לידה:  1406 דבון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  1476  (בגיל 70 בערך) 
 מדינה:  ממלכת אנגליה 
 ידוע בשל:  מסעותיו, כולל עלייה לרגל לארץ ישראל
 עיסוק:  איש דת, סופר
 
דפים מכתבי ויליאם ויי (סביבות 1470); אוספי ספריית הבודליאנה באוקספורד
ויליאם ויי (באנגלית: William Wey;‏ 1407?, אנגליה – 30 בנובמבר 1476, אנגליה) היה איש דת מלומד, נוסע וסופר אנגלי. פעמיים עלה לרגל לארץ ישראל וכתב על מסעותיו.
קורות חייו ופועלו

הידיעות על אודות ויליאם ויי מועטות והן שאובות מתוך כתביו שלו. נולד במחוז דבון בדרום-מערב אנגליה והתחנך באוקספורד. אחרי השלמת לימודיו לתארים האקדמיים בתאולוגיה צורף לסגל העמיתים בקולג' אקסטר באוקספורד (אנ'). ויי היה בין אנשי הסגל הראשונים בקולג' איטון עם ייסודו ב-1441 ושימש גם כגזבר של המוסד. ב-1456 ערך מסע צליינות לסנטיאגו דה קומפוסטלה, ב-1458 יצא למסע עלייה לרגל למקומות הקדושים בארץ ישראל וב-1462 יצא למסע נוסף לארץ ישראל. לפני שהפליג מוונציה בדרכו לארץ ישראל נסע לרומא, ובכך מילא את מצוות הצליינות לכל שלושת מוקדי העלייה לרגל החשובים ביותר לנצרות המערבית בתקופתו. אחרי שובו ממסעותיו פרש ממִשׂרתו בקולג' איטון ועבר למנזר הגברים האוגוסטיני באדינגטון (אנ') שבמחוז וילטשייר (אנ') ושם חי את שארית ימיו.
חיבוריו על מסעותיו נרשמו בידי לבלר אומן על דפי קלף אחרי הצטרפותו של ויי למנזר באדינגטון ב-1467 ובפיקוחו. כתב-היד המקורי, האצור בספריית הבודליאנה באוניברסיטת אוקספורד, ראה אור בתוספת מבוא והערות על ידי מועדון רוקסבורג (Roxburgh Club) אחרי כארבע-מאות שנים, ב-1857, תחת הכותרת "מסעות ויליאם ויי".
החיבור, שנכתב באנגלית ובלטינית, ובחלקו בחרוזים לצורך שינון, נועד להעמיד מעין חלופה לעלייה לרגל הממשית, שהייתה בלתי אפשרית לרוב רובם של המאמינים. לפי תוכנו היה החיבור בחלקו מדריך לנוסעים: צוינו בו שמות מקומות, מרחקי דרכים, הנחיות להצטיידות, עצות בכל הנוגע לתנאי הפלגה בים, שערי חליפין, וכן מילון קטן של מילים שימושיות בשפות שונות ותרגומיהן – אנגלית-יוונית, יוונית-לטינית, לטינית-עברית.
ויי היה הרוח החיה בהקמת הקפלה בכנסיית המנזר באדינגטון שהוקדשה לקבר הקדוש בירושלים ונבנתה בתצורת היכלית הקבר (האדיקולה). בקפלה הוצגו חפצים שליקט למזכרת בצד דגמים מעץ של כנסיות בארץ ישראל, ציורים של אתרים קדושים ושל מחזות קדושים, הכְּתבים שחיבר על צליינותו וכן מפה של ארץ ישראל ומפת תבל (מפה מונדי). בצוואה, שמכוחה הוריש ויי את רכושו למנזר, מנה בין היתר תיבת שרידים קדושים שהכילה "אבן מהר הגולגותא, אבן מקבר ישו, אבן מהר תבור, אבן מן המקום שבו נמצא הצלב הקדוש בכנסיית הקבר ואבן ממערת המולד בבית לחם". כל אלה נועדו לעורר חוויית קרבה רוחנית לאתרים הקדושים. המוצגים למיניהם הלכו לאיבוד במהלך פירוק המנזרים באנגליה בשנים 1536–1541, אך הכְּתבים נמצאו ונמסרו במאה ה-17 לספריית הבודליאנה. מלבד כְּתביו על מסעותיו שרדו שני אוספי דרשות שחיבר.
"מפת ויליאם ויי"

מפת ארץ ישראל צוינה בצוואתו של ויליאם ויי כחלק מתצוגת המזכרות והשרידים הקדושים בקפלת הקבר הקדוש במנזר האוגוסטיני באדינגטון. המפה, כיתר המוצגים, נועדה להנצחת העלייה לרגל לארץ הקודש ולחיזוק האמונה הדתית. אין יודעים מה עלה בגורלה של המפה אחרי פירוק המנזר בסביבות 1641. ב-1834 נמסרה לספריית הבודליאנה באוקספורד מפת ארץ ישראל מעיזבונו של האנטיקוואר פרנסיס דוּס (Douce), והיא מוכרת בשם "MS Douce 389". מפה זו, שיש לה עותק אחד בלבד, נודעה תקופה ארוכה כ"מפת ויליאם ויי".
ההקשר לוויליאם ויי נוצר על ידי מועדון רוקסבורג (אנ') שהפיק ב-1867 מהדורת פקסימיליה של מפת Douce 389 בעקבות המהדורה המודפסת של ספר מסעותיו. העורכים, שטיפלו בהבאת כתביו של ויליאם ויי לדפוס ובביאורם, טענו שהמפה נוצרה בצמידות לכתבים. הם הסתמכו על השוואת רשימת המרחקים בין אתרי ארץ הקודש בכתביו של ויליאם ויי לבין רשימת המרחקים במפה, וכמו כן הסתמכו על משפטים בכתביו, וצוואתו בכללם, המציינים בלשונו את "המפה שלי" (Mappa mea de Terra Sancta). גם ריינהולד רריכט במאמרו מ-1904 ייחס מפה זו לוויליאם ויי.
מחקרים עכשוויים, החל בסוף המאה ה-20, מטילים ספקות בקשר של מפת Douce 389 לתצוגת קפלת אדינגטון ומכאן לוויליאם ויי. על סמך השוואות סגנוניות נקבע זמנהּ למחצית השנייה של המאה ה-14. עם זאת, לא מן הנמנע שמפה זו, או דומה לה, הייתה ברשותו של ויי ותיפקדה כאמצעי להדמיית עלייה לרגל הרחק מאתרי ארץ הקודש הגשמית.
לקריאה נוספת

Davey Francis,The itineraries of William Wey, Oxford: Bodleian Library, 2010
William Wey, An English Pilgrim to Compostella in 1456, London: Confraternity of St James, 2000
Pnina Arad, "Pilgrimage, Cartography and Devotion: William Wey's Map of the Holy Land", Viator: Medieval and Renaissance Studies 43/1 (2012): 301-322
Paul D. A. Harvey, Medieval Maps of the Holy Land, London: British Library, 2012
הערות שוליים

↑  קיים רק עותק אחד של החיבור המקורי  – MS. Bodl. 565
↑  The Itineraries of William Wey To Jerusalem, A.D. 1458 and A.D. 1462; and to Saint James of Compostella, A.D. 1456  (from the Original Manuscript in the Bodleian Library), London, 1857
↑  יודעי עברית יתקשו להכיר חלק מן המילים שבוודאי שובשו בהעתקתן מכתב היד אחרי מאות שנים
↑  התרגום לעברית מתוך: נתן שור, ספר העלייה לרגל לארץ ישראל, אריאל 98–99, מארס 1994–אדר תשנ"ד, עמ' 71
↑  פרטי כתב היד בקטלוג הספרייה הבודליאנית (MS Douce 389)
↑  Paul D. A. Harvey, Medieval Maps of the Holy Land, London, 2012, pp.135–140
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007515305305171  BnF: cb137368273 (data)  GND: 10436436X  ISNI: 0000 0001 2118 103X  LCCN: no2007100211  NKC: mub20231175637  NTA: 332770958  SUDOC: 06704901X  VIAF: 2648516   WorldCat (עם VIAF): 2648516 
מפת ארץ ישראל (Douce 389) המיוחסת לוויליאם ויי; תצלום מהדורת פקסימיליה שהופקה ב-1867; אורכה של המפה למעלה מ-2 מטרים והיא מצוירת ביד אמן על גבי שלוש יריעות קלף; בצדה השמאלי מקרא המציין מרחקים בין מקומות נבחרים
ויליאם וייטלי

ויליאם גוסטבוס וייטלי (באנגלית: William Gustavus Whiteley‏; 7 באוגוסט 1819 – 23 באפריל 1886) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מווילמינגטון, דלאוור. הוא היה חבר במפלגה הדמוקרטית, שכיהן באספה הכללית של דלאוור וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מדלאוור, ראש עיריית וילמינגטון ושופט של בית המשפט העליון של דלאוור.
ביוגרפיה > ראשית חייו ומשפחתו

וייטלי נולד ב-7 באוגוסט 1819 ליד ניוארק, דלאוור, להנרי וקתרין וייטלי.
ויליאם למד בבית הספר בולוק בווילמינגטון וסיים את לימודיו במכללת פרינסטון ב-1838. הוא למד משפטים אצל ג'יימס א. בייארד הבן, התקבל ללשכת עורכי הדין בדלאוור ב-1841 והחל לעסוק בכך בווילמינגטון.
ביוגרפיה > קריירה מקצועית ופוליטית

וייטלי היה הפרוטונוטרי של מחוז ניו קאסל מ-1852 עד 1856, ולאחר מכן נבחר כדמוקרטי לקונגרסים ה-35 וה-36, וכיהן מ-4 במרץ 1857 עד 3 במרץ 1861. בעת שהותו בקונגרס היה יושב ראש ועדת החקלאות בקונגרס ה-35. הוא לא הועמד למינוי מחדש ב-1860 וחידש את עיסוקו כפרוטונוטרי של מחוז ניו קאסל בין השנים 1862 ל-1867.
הוא היה ראש עיריית וילמינגטון בין השנים 1875 ל-1878 והיה חבר בוועדה ליישוב סכסוכי דיג בין ניו ג'רזי ודלאוור ב-1877. הוא היה מונה מפקד האוכלוסין של דלאוור ב-1880, ומונה כשופט משנה של בית המשפט העליון של דלאוור מ-31 במרץ 1884 ועד מותו.
ביוגרפיה > מוות ומורשת

וייטלי מת ב-23 באפריל 1886 בווילמינגטון, דלאוור ונקבר בבית הקברות של הכנסייה הפרסביטריאנית אולד ברוד סטריט בברידג'טון, ניו ג'רזי .
הערות שוליים

↑  הפקיד הראשי של בית המשפט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2008110925  SNAC: w6fk8rtm  US Congress: W000409  VIAF: 4748568   WorldCat (עם VIAF): 4748568
ויליאם וילארד וירץ

וירץ עם שר העבודה, יגאל אלון במשרד ראש הממשלה בירושלים, 1966
ויליאם וילארד וירץ (באנגלית: .William Willard Wirtz Jr;‏ 14 במרץ 1912 – 24 באפריל 2010) היה פוליטיקאי ופרופסור למשפטים אמריקאי, שכיהן בין 1962 ל-1969 כמזכיר העבודה של ארצות הברית תחת הנשיאים ג'ון פ. קנדי ולינדון ג'ונסון. וירץ היה אחרון חברי הקבינט של הנשיא קנדי.
וירץ הרחיב את תוכניות ההכשרה לעבודה, הגדיל את הסיוע למובטלים שאיבדו את עבודתם לסחר חוץ, יצר תוכניות אוריינות לעובדים ומתח ביקורת על הדעות הקדומות של איגודי הבנייה נגד כהי עור.
ביוגרפיה

וירץ נולד ב-14 במרץ 1912 בעיר דקאלב (אנ'), אילינוי. בנם של אלפא בלה וויליאם וילארד וירץ האב, מאמן פוטבול, כדורסל ובייסבול מצפון אילנוי. הוא למד באוניברסיטת צפון אילינוי. בזמן שהיה סטודנט בקולג' בלויט פגש את ג'יין קוויסנברי, עמה התחתן ב-1936. לזוג וירץ נולדו שני בנים.
הוא סיים את לימודי המשפטים שלו בבית הספר הרווארד למשפטים ב-1937, ומיד מונה לפקולטה של קולג' המשפטים של אוניברסיטת איווה על ידי הדיקן של בית הספר (ושופט בית המשפט העליון של ארצות הברית לעתיד) ויילי ראטלדג'. וירץ היה לפרופסור למשפטים באוניברסיטת נורת'ווסטרן מ-1939 ל-1942. במלחמת העולם השנייה היה עוזר ליועץ המשפטי של מועצת הרווחה המלחמתית של ארצות הברית. וירץ חזר ללמד משפטים בנורת'ווסטרן עד שחדל ב-1954. אחד מתלמידיו הבולטים באוניברסיטה הוא ג'ון פול סטיבנס (שופט העליון בעל אורך הכהונה השלישית באורכה בהיסטוריה של בית המשפט העליון של ארצות הברית).
היה פעיל דמוקרטי וכותב נאומיו של עדלי סטיבנסון, במסע הבחירות שלו לנשיאות ב-1952. וירץ מונה לתת מזכיר העבודה ב-1961. ב-25 בספטמבר 1962 נכנס לתפקידו כמזכיר העבודה של ארצות הברית, תפקיד אותו מילא בממשלים של הנשיאים ג'ון פ. קנדי ולינדון ג'ונסון, תקופה בה זכה לתשבחות על פעילותו כנגד השביתות של איגודי העובדים בשנות ה-60. אחת ממשימותיו הגדולות כמזכיר העבודה הייתה להתמודד עם המחסור של החקלאים בכוח אדם. המחסור נוצר עקב ביטול "תוכנית ברסרו"(אנ') שיצאה לדרכה ב-1942. התכנית הבטיחה לעובדים המקסיקנים בארצות הברית קיום תנאי מחיה סבירים (סניטציה, מחסה הולם ומזון), שכר מינימום של 30 סנט לשעה ומתן הגנה מפני כוחות חמושים. סיום התכנית הוביל למחסור בעובדים בענף החקלאות, מה שהוביל את וירץ להחליט על תוכנית בחודשי הקיץ שבמסגרתה יועסקו תלמידי תיכון בני 17 בעבודות חקלאיות במקום המהגרים המקסיקנים. 18,000 נערים גויסו לתוכנית, אך בפועל רק 3,300 מהם עבדו בסופו של דבר בשדות. רבים מהנערים עזבו תוך זמן קצר או ארגנו שביתות ומחאות כנגד תנאי העבודה הקשים הכוללים חום קיצוני ומגורים רעועים. אחרי קיץ אחד בלבד, בוטלה התכנית.
תחת הנשיא ג'ונסון הוא תמך בהוראה מתקנת ובהשקעה בנושרים ממוסדות החינוך. בנוסף תמך גם בתוכניות הכשרה למובטלים. יחסיו עם ג'ונסון עמדו בסכנה על רקע מברק ששלח וירץ לנשיא, בו הביע את חששו מההתערבות האמריקנית במלחמת וייטנאם.
אחרי כהונה של כ-7 שנים במחלקת העבודה של ארצות הברית, עזב את תפקידו והחל לעבוד במשרדי עורכי דין בוושינגטון די. סי.. על שמו נקראה בשנת 2000 הספרייה הרשמית של מחלקת העבודה.
חיים אישיים

וירץ היה נשוי לג'יין קויסנברי (1913–2002) ולהם שני בנים. הוא נפטר בשיבה טובה בדיור מוגן בוושינגטון די. סי. ב-24 באפריל 2010. וירץ היה במותו חבר הקבינט הזקן ביותר בזמנו ואחרון חברי הקבינט של ג'ון קנדי.
ראו גם

עדלי סטיבנסון
ג'ון פול סטיבנס
הערות שוליים

1 2 3 4  Greenhouse, Steven (2010-04-25). "W. Willard Wirtz, Labor Chief, Dies at 98". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-04-18.
1 2  Weil, Martin (April 25, 2010). "Labor secretary for Kennedy, Johnson". Washington Post. p. C6.
↑  When The U.S. Government Tried To Replace Migrant Farmworkers With High Schoolers, NPR.org (באנגלית)
↑  W. Willard Wirtz (1963–1969) | Miller Center, millercenter.org, ‏4 באוקטובר 2016 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007596920705171  GND: 172465850  ISNI: 0000 0001 1005 115X  LCCN: n82077185  NARA: 10568770  NTA: 121400700  SNAC: w6445nc4  SUDOC: 135702526  VIAF: 111756860   WorldCat (עם VIAF): 111756860
הקהילה היהודית בבזדאויפלו

he
הקהילה היהודית בבזדאויפלו  (Bözödújfalu) נוצרה על ידי כ-170 אנשים מכת שומרי שבת שהתגיירו בשנת 1834.
מוצא הקהילה

מוצאם של מייסדי הקהילה היהודית בבזדאויפלו, בטרנסילבניה, הוא מקהילת שומרי שבת שחיו בעיירה מסוף המאה ה-16. הייתה זו תנועה דתית של נוצרים אשר שמרו את חוקי ההלכה היהודית, ובשל כך חוותה רדיפה מצד הכנסייה שאסרה על קיום מצוות יהודיות או המרת דת. עקב כך נאלצו אנשי כת שומרי שבת לשומרם בהחבא.