stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קריפטואנליזה
הערות שוליים

↑  ריכוז מסמכים על שבב הקליפר מתוך אתר EPIC - מרכז מידע על פרטיות אלקטרונית
↑  על פרסום סקיפג'ק - מתוך הבלוג של ברוס שנייר
↑  M. Matsui, "Linear cryptanalysis method for DES cipher", Advances in Cryptology - EUROCRYPT 1993,
(pdf)‎
↑  Eli Biham, Adi Shamir, Differential Cryptanalysis of the Data Encryption Standard, Springer Verlag, 1993. ISBN 0-387-97930-1, ISBN 3-540-97930-1.
↑  Eli Biham, Adi Shamir: Differential Cryptanalysis of Feal and N-Hash. EUROCRYPT 1991: 1–16
↑  .A. K. Lenstra, H. W. Lenstra, M. S. Manasse and J. M. Pollard
"The number field sieve".
Lecture Notes in Mathematics Vol. 1554, 1993
↑  Robert Graham, Tor is still DHE 1024 (NSA crackable) (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4830502-9
אד נהה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 ביוני 1950 (בן 74) לינדן (ניו ג'רזי), ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שם עט:  Joe Bonham 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קין 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 
אד נהה (באנגלית: Ed Naha; נולד ב-10 ביוני 1950) הוא סופר ומפיק אמריקאי. יליד ניו ג'רזי, מורה במקצועו.
נהה החל את דרכו כעיתונאי בכתבי עת, תרם סיפורים לגיליוני ספרות זולה והלחין מוזיקה לסרטי ניצול. הפיק מספר אלבומים מוזיקליים, בהם של ברוס ספרינגסטין. עבד ככתב ועורך של ספרות מדע בדיוני תחת הפסבדון "ג'ו בונהם" (שם שהושאל מהרומן האנטי מלחמתי "ג'וני קיבל את האקדח שלו"). מאז החל להתמחות בכתיבת ספרי אימה ומתח. כתב תסריטים לסרטי רוג'ר קורמן ושלושה תסריטים בשיתוף פעולה עם צ'ארלס בנד, סטיוארט גורדון ובריאן יונזה, בהם התסריט לסרט האימה בובות. נהה שב לשתף פעולה עם יונזה וגורדון בסרט מותק, הילדים התכווצו.
בהמשך התמיד בכתיבת תסריטים בהזמנה, כמו גם תסריטים לסדרות ולסרטי טלוויזיה וקולנוע שונים. נכון להיום, נהה עוסק בעיקר בכתיבת מאמרים פוליטיים בבלוג שלו.
תאוריית האיתות

על ידי דלגנות, הדלגן (Antidorcas marsupialis) מאותת איתות כן על כך שהוא צעיר, בכושר, ולא כדאי לרדוף אחריו. האיתות מכוון לטורפים כמו ברדלסים.
בביולוגיה האבולוציונית, תאוריית האיתות (באנגלית: signalling theory) היא תאוריה מדעית הבוחנת תקשורת בין פרטים, הן בתוך המינים והן בין המינים. התאוריה מנסה להסביר מתי יש לצפות מאורגניזמים עם אינטרסים מנוגדים, כמו ברירה טבעית וברירה זוויגית, לספק אותות כנים (ללא הנחה של כוונה מודעת) במקום לרמות. מודלים מתמטיים מתארים כיצד איתות יכול לתרום לאסטרטגיה יציבה מבחינה אבולוציונית.
אותות ניתנים בהקשרים שונים, בהם בחירת בני זוג על ידי נקבות, מה שתוחם את אותות הזכרים המפרסמים את האותות ללחצי ברירה. האותות מתפתחים מכיוון שהם משנים את התנהגות הקולט כדי להועיל למאותת. האותות עשויים להיות כנים – כלומר, מעבירים מידע שמגביר באופן מועיל את כושרו של הקולט – או להיות לא ישרים. בעל חיים יכול לרמות על ידי מתן אות לא ישר, שעשוי להועיל למאותת לזמן קצר, תוך סיכון של ערעור מערכת האיתות עבור כלל האוכלוסייה.
השאלה האם בחירת האותות פועלת ברמת האורגניזם או הגן הבודדים, או ברמת הקבוצה, נדונה על ידי ביולוגים. ריצ'רד דוקינס טען שפרטים מתפתחים כדי לאותת ולקבל אותות טוב יותר, כולל היכולת לעמוד בפני מניפולציה. אמוץ זהבי הציע שניתן לשלוט במידת המניפולציה על ידי עקרון ההכבדה, המודגם בכך שהסוס הטוב ביותר במרוץ נכים הוא זה שנושא את המשקל הגדול ביותר. לפי התיאוריה של זהבי, למאותתים כמו טווסים זכרים יש זנבות שמגבילים אותם. הם יקרים לייצור אבל המערכת יציבה מבחינה אבולוציונית מכיוון שהזנבות הגדולים והראוותניים הם אותות כנים: הם משדרים כשירות גבוהה יותר. ביולוגים ניסו לאמת את עקרון ההכבדה, אך בתוצאות לא עקביות. הביולוג המתמטי רונלד פישר ניתח את התרומה של שני עותקים בכל גן (דיפלואידיות) לאיתות כן. הוא הוכיח כי מפלט פישרי יכול להתרחש בברירה זוויגית. שיווי המשקל האבולוציוני תלוי במאזן העלות והתועלת.
ניתן לצפות לאותם מנגנונים בבני אדם. ואכן, חוקרים חקרו התנהגויות, כגון לקיחת סיכונים על ידי גברים צעירים, ציד של חיות גדולות, וטקסים דתיים יקרים, ומצאו שככל הנראה מדובר באותות כנים יקרים.
ברירה מינית

כאשר בעלי חיים בוחרים בני זוג להזדווגות, תכונות כמו איתות נתונות ללחץ אבולוציוני. לדוגמה, צפרדע העץ האפורה הזכר, Hyla versicolor, מייצר קריאה על מנת למשוך נקבות. ברגע שנקבה בוחרת בן זוג, הדבר יוצר ברירה לטובת סגנון ספציפי של קריאת זכר, וכך מפיץ יכולת איתות ספציפית. האות יכול להיות הקריאה עצמה, עוצמת הקריאה, סגנון הווריאציה שלה, קצב החזרות שלה וכן הלאה. השערות שונות מבקשות להסביר מדוע נקבות יעדיפו קריאה אחת על פני אחרת. השערת הניצול החושי (The sensory exploitation hypothesis) מציעה שלנקבות הקולטות יש העדפות שקיימות מראש, שיכולות להניע התפתחות של חדשנות בייצור האותות אצל הזכרים המשדרים, בדומה להשערת ההעדפה הנסתרת (The hidden preference hypothesis), שמציעה את האפשרות שקוראים מוצלחים מסוגלים להתאים יותר ל"העדפה נסתרת" כלשהי של הנקבה. חלק מהמאותתים פיתחו מספר קישוטים מיניים, וחלק מהקולטות פיתחו מספר העדפות לתכונות.
איתותים חסרי כנות

ישנם אינטרסים הדדיים ומנוגדים כאחד ברוב מערכות האיתות של בעלי חיים. על כן, בעיה מרכזית בתאוריית האיתות היא חוסר יושר או רמאות. לדוגמה, אם ציפורים שמחפשות מזון הן בטוחות יותר כשהן משמיעות קריאת אזהרה, ציפורים רמאיות עלולות להשמיע אזעקות שווא באקראי, למקרה שטורף נמצא בקרבת מקום. אבל יותר מדי רמאות עלולה לגרום לקריסת מערכת האיתותים. כל אות לא כן מחליש את תקינות מערכת האיתות, וכך מפחית את כשירות הקבוצה. דוגמה לאיתות לא ישר מגיעה מסרטנים כנרים כגון Uca lactea mjoebergi, אשר הוכח שהם מרמים (לא משתמעת מכך כוונה מודעת) לגבי יכולת הלחימה שלהם. כאשר סרטן מאבד את הצבת שלו, הוא לעיתים מצמיח מחדש צבת חלשה יותר, שבכל זאת מפחידה סרטנים עם צבתות קטנות יותר אך חזקות יותר. שיעור האותות הלא כנים נמוך מספיק כדי שלא יהיה כדאי לסרטנים לבדוק את היושרה של כל אות באמצעות לחימה.
ריצ'רד דוקינס וג'ון קרבס תהו ב-1978 האם פרטים מאותו מין יתנהגו כמנסים לרמות זה את זה. הם יישמו תפיסה של "גן אנוכיי" של אבולוציה על תצוגות איום של בעלי חיים כדי לראות אם לגנים שלהם יש אינטרס שהם ייתנו אותות לא ישרים. הם מתחו ביקורת על אתולוגים קודמים, כמו ניקולאס טינברגן ודזמונד מוריס, שטענו שתצוגות כאלה הן "לטובת המין". הם טענו שיש להתייחס לתקשורת כזו כאל מרוץ חימוש אבולוציוני שבו המאותתים משפרים בהדרגה את יכולתם לעשות מניפולציות על קולטי האותות, בעוד שקולטי האותות, מצידם, מפתחים עמידות רבה יותר בפני מניפולציות. גם מודל "מלחמת ההתשה" בתורת המשחקים מצביע באופן דומה על כך שהצגת איום אינה חייבת להעביר מידע מהימן על כוונות.
איתות יקר ודינמיקה דיפלואידית פישרית

המאמץ לגלות כיצד עלויות יכולות להכתיב מִתאם "כן" בין אותות גלויים לאיכויות נסתרות בקרב מאותתים בנוי על מודלים אסטרטגיים של משחקי איתות, עם הרבה הנחות מפשטות. מודלים אלה מיושמים לרוב על איתותים שנתונים לברירה מינית בבעלי חיים דיפלואידיים, אך לעיתים רחוקות הם משלבים עובדה על רבייה מינית דיפלואידית שציין הביולוג המתמטי רונלד פישר בתחילת המאה ה-20: אם יש "גנים להעדפה" שיש מִתאם בינם לבין בררנות אצל נקבות, כמו גם "גנים לאיתות" שיש מִתאם בינם לבין תכונות תצוגה אצל זכרים, נקבות בררניות יותר ייטו להזדווג עם זכרים ראוותנים יותר. לאורך הדורות, בנים ראוותנים יותר צריכים לשאת גם גנים הקשורים לבנות בררניות יותר, וגם בנות בררניות יותר צריכות לשאת גנים הקשורים לבנים ראוותנים יותר. זה יכול לגרום לדינמיקה האבולוציונית המכונה מפלט פישרי, שבה הזכרים הופכים לראוותנים יותר ויותר. ראסל לנד (אנ') חקר זאת באמצעות מודל גנטי כמותי, המראה כי הדינמיקה הדיפלואידית הפישרית רגישה לעלויות איתות וחיפוש. מודלים אחרים משלבים גם איתות יקר וגם מפלט פישרי. מודלים אלה מראים שאם כשירות תלויה הן בהישרדות והן ברבייה, הבאה לעולם של בנים סקסיים (Sexy son hypothesis) ובנות בררניות (במודל הסטריאוטיפי) יכולה להיות אדפטיבית, ולהגביר את הכשירות באותה מידה כמו הבאה לעולם של בנים ובנות בריאים.
דוגמאות

סם בראון וויליאם המילטון, ומרקו ארצ'טי, הציעו שצבע העלים בסתיו הוא אות ששולחים העצים לכנימות ולמינים אחרים של מזיקים הנודדים בסתיו אל העצים. לפי התאוריה שלהם, צבעי הסתיו הבהירים שכוללים גוני ורוד וצהוב הם יקרים עבור העצים מכיוון שסינתוז הפיגמנטים דורש אנרגיה, אבל ההשקעה עשויה לעזור לעצים להפחית את עומס הטפילים שלהם.
דלגנות, כמו בצבי תומסון, מובאת כדוגמה לאיתות: הצבאים קופצים קרוב לטורף במקום לברוח, במה שיכול להיות אות לעוצמתם, מהירותם וכשירותם, וכך הטורף לא ירדוף אחריהם כי יבין שאם יעשה זאת, יבזבז אנרגיה לשווא ולא יתפוס אותם.
אותות כנים אנושיים

גם התנהגות אנושית עשויה לספק דוגמאות לאותות יקרים. באופן כללי, אותות אלו מספקים מידע על האיכות הפנוטיפית של האדם או על נטיותיו לשיתוף פעולה. עדויות לאיתות רב השקעה נמצאו בתחומים רבים של אינטראקציה אנושית, כולל לקיחת סיכונים, ציד ודת.
אותות כנים אנושיים > סיכונים פיזיים כאות יקר

ניתן ליישם את תאוריית האיתות היקר במצבים הכרוכים במאמץ פיזי וסיכון לפציעה פיזית או מוות. מחקר על נטילת סיכונים פיזיים חשוב מכיוון שמידע בנוגע לפעילויות בסיכון גבוה שבהן משתתפים גברים, במיוחד גברים צעירים, יכול לעזור בפיתוח תוכניות מניעה. נהיגה בחוסר זהירות היא בעיה קטלנית בקרב גברים צעירים בחברות מערביות. זכר שלוקח סיכון פיזי מעביר את המסר שיש לו מספיק כוח ומיומנות כדי לשרוד פעילויות מסוכנות ביותר. אות זה מכוון לעמיתים ולבנות זוג פוטנציאליות. כאשר אותם עמיתים הם פושעים או חברי כנופיה, הסוציולוגים דייגו גמבטה וג'יימס דנסלי גילו שאותות המעידים על לקיחת סיכונים יכולים לעזור לזרז את הקבלה לקבוצה.
במחקר על נטילת סיכונים, סוגים מסוימים של סיכונים, כגון סיכון פיזי או הרואי לטובת אחרים, נתפסים בצורה חיובית יותר מאשר סוגי סיכונים אחרים, כגון נטילת סמים. גברים ונשים העריכו דרגות שונות של סיכון הרואי עבור בני זוג וחברים בני אותו מין. גברים העריכו נטילת סיכונים הרואיים על ידי חברים גברים, אך העדיפו מידה פחותה של נטילת סיכונים אצל בנות זוג. נקבות העריכו נטילת סיכונים הרואיים בבני זוג גברים ומידה פחותה של נטילת סיכונים אצל חבֵרות. נקבות עשויות להימשך לזכרים הנוטים להגן פיזית עליהן ועל ילדיהן. גברים עשויים להעדיף נטילת סיכונים הרואיים על ידי חברים גברים מכיוון שאלה יכולים להיות בעלי ברית טובים.
בחברות מערביות, תרומת דם מרצון היא צורה נפוצה, אך פחות קיצונית, של לקיחת סיכונים. העלויות הקשורות לתרומות אלו כוללות כאב וסיכון לזיהום. אם תרומת דם היא הזדמנות לשלוח אותות יקרים, אז התורמים ייתפסו בעיני אחרים כנדיבים ובריאים פיזית. בסקר, הן התורמים והן שאינם תורמים ייחסו לתורמים בריאות, נדיבות, ויכולת לפעול במצבי לחץ.
אותות כנים אנושיים > דת כאות יקר

טקסים דתיים יקרים כמו מילת גברים ונשים, מניעת מזון ומים וטיפול בנחשים נראים פרדוקסליים במונחים אבולוציוניים. אמונות דתיות אדוקות שבהן נהוגות מסורות כאלה נראות כפוגעות בכשירות וביכולת ההסתגלות. ייתכן שהדת קמה כדי להגביר שיתוף פעולה תוך קבוצתי ולשמור עליו. שיתוף פעולה מוביל להתנהגות אלטרואיסטית, ואיתותים יקרים יכולים להסביר זאת. כל הדתות עשויות לכלול טקסים יקרים ומשוכללים, המבוצעים בפומבי, כדי להפגין נאמנות לקבוצה הדתית. בדרך זו, חברי הקבוצה מגבירים את נאמנותם לקבוצה באמצעות איתות על השקעתם בתחומי העניין של הקבוצה. עם זאת, ככל שהקבוצה האנושית גדלה, האיום של "נצלנים" (free riders) גדל. תאוריית האיתות היקר מסבירה זאת בכך שטקסים דתיים אלה יקרים מספיק כדי להרתיע נצלנים.
איירונס הציע שתאוריית האיתות היקר יכולה להסביר התנהגות דתית יקרה. הוא טען שגילויי דת שהם קשים לזיוף מגבירים את האמון והסולידריות בקהילה, ומייצרים יתרונות רגשיים וכלכליים. הוא הראה שאותות תצוגה בקרב יומוט טורקמנים מצפון איראן עזרו להבטיח הסכמי סחר. גילויים "ראוותניים" אלה סימנו מחויבות לאסלאם כלפי זרים וחברי קבוצה. ריצ'רד סוסיס הוכיח שלאנשים בקהילות דתיות יש סיכוי גבוה פי ארבעה לחיות זמן רב יותר מאשר עמיתיהם החילונים, וכי תוחלת החיים הארוכה הייתה בהתאמה עם מספר הדרישות היקרות שנדרשו מחברי הקהילה הדתית. עם זאת, ייתכן שלא נשללו משתנים מתערבים. ווד מצא שהדת מציעה תחושה סובייקטיבית של רווחה בתוך הקהילה, שבה איתותים יקרים מגינים מפני נצלנים ועוזרים לבנות שליטה עצמית בקרב חברים מחויבים. איאנקון (Iannaccone) חקרה את ההשפעות של אותות יקרים על קהילות דתיות. בסקר שבוצע, ככל שהייתה הכנסייה קפדנית יותר, הנוכחות והתרומות לאותה כנסייה עלו באופן יחסי. למעשה, אנשים היו מוכנים יותר להשתתף בכנסייה שיש לה דרישות מחמירות יותר מחבריה. למרות תצפית זו, תרומות ומעשים יקרים המתקיימים בהקשר דתי אינם מוכיחים בפני עצמם שהחברות במועדונים אלו שווה למעשה את עלויות הכניסה המוטלות.
למרות התמיכה הניסיונית בהשערה זו, היא נותרה שנויה במחלוקת. ביקורת נפוצה היא שקל לזייף את האדיקות, למשל פשוט על ידי השתתפות בטקס דתי. עם זאת, ההשערה צופה שאנשים נוטים יותר להצטרף ולתרום לקבוצה דתית כאשר הטקסים שלה יקרים – למשל צומות, סיגוף (נזירות) או פגיעה עצמית (כמו בטקס העשוראא). ביקורת נוספת שואלת במפורש: מדוע דת? אין יתרון אבולוציוני לדת המתפתחת על פני אותות אחרים של מחויבות כמו לאום, כפי שאיירונס מודה. עם זאת, החיזוק של טקסים דתיים כמו גם מערכת התגמול והענישה הפנימית שנמצאת בדת הופכת אותה למועמדת אידיאלית להגברת שיתוף הפעולה בתוך הקבוצה. לבסוף, אין מספיק ראיות לעלייה בכשירות כתוצאה משיתוף פעולה דתי. עם זאת, סוסיס טוען שקיימות תועלות מהדת עצמה, כגון תוחלת חיים גבוהה יותר, בריאות משופרת, סיוע הדדי בזמן משברים ורווחה פסיכולוגית רבה יותר, אם כי גם היתרונות כביכול שיש בדת וגם מנגנון האיתות היקר הועמדו למבחן.
אותות כנים אנושיים > שפה כאות יקר

חלק מהחוקרים רואים בהופעתה של השפה תוצאה של שינוי חברתי כלשהו, שינוי שבאמצעות יצירת רמות חסרות תקדים של אמון ציבורי, שחרר פוטנציאל גנטי ליצירתיות לשונית, שהיה בעבר רדום. "תאוריית האבולוציה ההדדית של הטקסים ושל הדיבור" ("Ritual/speech coevolution theory") רואה בטקסים סימנים יקרים המבטיחים כנות ואמינות של תקשורת בשפה. חוקרים במחנה האינטלקטואלי הזה מצביעים על העובדה שאפילו לשימפנזים ולבונובו יש יכולות סמליות חבויות, שהם משתמשים בהן בטבע רק לעיתים רחוקות, אם בכלל. המחברים הללו מתנגדים לרעיון המוטציה הפתאומית של גולד ואלדריג', וטוענים שגם אם מוטציה מקרית תתקין איבר שפה בפרימאט דו-רגלי מתפתח, היא תהיה חסרת תועלת הסתגלותית בתנאים החברתיים של כל הפרימטים הידועים. מבנה חברתי מאוד ספציפי – כזה שמסוגל לשמור על רמות גבוהות מהרגיל של אחריות ואמון ציבוריים – חייב להתפתח לפני או במקביל לשפה כדי להפוך את ההסתמכות על "אותות זולים" (מילים) לאסטרטגיה יציבה מבחינה אבולוציונית. האופי האנימיסטי של שפת האדם הקדום יכול לשמש כעלות דמוית הכבדה שעזרה להבטיח את מהימנות התקשורת. ייחוס מהות רוחנית לכל מה שסבב את בני האדם הקדומים שימש כמנגנון מובנה קשה לזיוף, שסיפק אימות מיידי והבטיח את מהימנות הדיבור.
לקריאה נוספת

Zahavi, Amotz (1977). "The cost of honesty (Further remarks on the handicap principle)". Journal of Theoretical Biology. 67 (3): 603–605. Bibcode:1977JThBi..67..603Z. doi:10.1016/0022-5193(77)90061-3. PMID 904334.
Zahavi, Amotz (1977). "The Testing of the Bond". Animal Behaviour. 25: 246–247. doi:10.1016/0003-3472(77)90089-6.
ראו גם

אות אזעקה
צריכה בולטת
דרמטורגיה (סוציולוגיה)
תורת המשחקים
אפקט זקן ירוק
מקור השפה
איתות (כלכלה)
איתות סגולה
זואסמיוטיקה
ליגת העל של הרפובליקה הדומיניקנית

| --- | --- |

 שם מלא:  הליגה הדומיניקנית בכדורגל
 כינוי:  ליגה דומיניקנה (LDF)
 תחום:  כדורגל
 מדינות:  הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית
 קונפדרציה:  CONCACAF
 קבוצות:  8
 תקופת הפעילות:  2015–הווה (כ־9 שנים)
 שמות קודמים:  1970-2001 (הליגה הראשונה)  2002-2014 (ליגה מאיור)
 אלופה נוכחית:  סיבאו (2023)
 מירב הזכיות:  סיבאו (4 זכיות)
 https://www.ligadominicanadefutbol.com/
ליגת העל של הרפובליקה הדומיניקנית (בספרדית: Liga Dominicana de Fútbol) היא הליגה העליונה בכדורגל ברפובליקה הדומיניקנית, שמאורגנת על ידי פדרציית הכדורגל של הרפובליקה הדומיניקנית.
הליגה המקורית הלא מקצוענית נוסדה בשנת 1970 כליגה הראשונה בכדורגל ברפובליקה, ולאחר מכן ב-2002 הפכה להיות ה"ליגה מאיור" (הליגה הבכירה) של המדינה. במרץ 2015 ההתאחדות המקומית פתחה ליגה מקצוענית חדשה בשם "ליגה רפובליקה דומיניקנה" שהיא ליגת הכדורגל המקצוענית הראשונה בהיסטוריה של המדינה.
בליגה מתחרות כיום 8 קבוצות, כאשר מ-2015 ועד 2021 התחרו 10 קבוצות בליגה, ב-2 סבבי משחקים, שלאחריהם התקיים פלייאוף בשם "ליגייה" בדומה לפורמט של ליגת העל המקסיקנית, אך ללא תחרויות עונתיות של קיץ וחורף, אלא תחרות אחת בשנה קלנדרית שמתחילה בדרך כלל במרץ-אפריל ונגמרת בצמד משחקי גמר סביב אוגוסט-אוקטובר.
היסטוריה

הליגה הוקמה לראשונה בשנת 1970, בהשתתפות מיטב הקבוצות מאזורים נבחרים במדינה. לאורך השנים קבוצת "מוקה" הצליחה לבסס את שליטתה בליגה החובבנית / חצי מקצוענית שהתקיימה, עם 13 אליפויות בעידן הטרום מקצועני.
היסטוריה > טבלת אליפויות חובבניות (1970 - 2014)

| אלופות> קבוצה | אלופות> אליפויות | אלופות> שנות זכייה | אלופות>  | אלופות>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| דון בוסקו (מוקה) | 13 | 1975, 1976, 1977, 1978, 1984, 1985, 1986, 1987, 1995, 1999, 2010, 2012/2013, 2014 |  |  |
| קלוב דפורטיבו פנטוחה | 5 | 2000/2001, 2002/2003*, 2004/2005, 2009, 2011/2012 |  |  |
| יוניברסידד אוטונומה | 4 | 1981, 1988, 1989, 1990 |  |  |
| סן קריסטובל בנקרדיקרד | 3 | 1991, 1992, 1994 |  |  |
| יוניברסידד קתוליקה מדרה מאסטרה | 3 | 1972, 1973, 1974 |  |  |
| אספנייה סנטו דומינגו | 2 | 1970, 1971 |  |  |
| באנינטר | 2 | 2001/2002, 2002/2003 |  |  |
| קלוב אתלטיקו סן קריסטובל | 1 | 1993 |  |  |
| סנטוס | 1 | 1997 |  |  |
| דומינגו סאביו | 1 | 1998 |  |  |
| קאסה דה אספנייה | 1 | 2003/2004* |  |  |
| יראבקואה | 1 | 2005* |  |  |
| לה וגה | 1 | 2006* |  |  |
| ברצלונה אתלטיקו | 1 | 2007 |  |  |
‏* - אליפות בליגה שנחשבה לליגה חובבנית שנייה
היסטוריה > הקמת הליגה המקצוענית

הרעיון לאליפות המקצוענית נוסד ב-2014 ביוזמת התאחדות הכדורגל הדומיניקנית על מנת למקצע ולעלות את הרמה של הכדורגל הלאומי המקומי, כשהיא מחליפה את הליגה הראשונה של הרפובליקה הדומיניקנית/ליגה מאיור, שנערכה מ-1970 ועד אותה שנה. העונה הראשונה נערכה ב-2015 עם עשר קבוצות. ליגת הכדורגל הדומיניקנית של 2015 הייתה הליגה הראשונה של טורניר זה והליגה הראשונה ששיחקה ברמה מקצועית במדינה. בליגה השתתפו 10 קבוצות מ-7 מחוזות שונים של המדינה. 10 מועדונים השתתפו שוב עד 2021. משנת 2022 משתתפות 8 קבוצות בליגה.
טבלת אלופות מקצועניות (החל מ-2015)

| אלופות> קבוצה | אלופות> אליפויות | אלופות> סגנויות | אלופות> שנות זכייה | אלופות>  | אלופות>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סיבאו | 4 | 2 | 2018, 2021, 2022, 2023 |  |  |
| אתלטיקו פנטוחה | 2 | 2 | 2015, 2019 |  |  |
| אטלנטיקו | 1 | 1 | 2017 |  |  |
| ברצלונה אתלטיקו | 1 | - | 2016 |  |  |
| או אנד אמ | 1 | - | 2020 |  |  |
| קלוב אתלטיקו סן פרנסיסקו | - | 1 | — |  |  |
| דלפינייס דל אסטה | - | 1 | — |  |  |
| אתלטיקו וגה ריאל | - | 1 | — |  |  |
בית הספר לעסקים של הרווארד

| --- | --- |

 בית ספר לעסקים
 תקופת הפעילות:  1908–הווה (כ־116 שנים) 
 מייסדים:  אוניברסיטת הרווארד 
 תלמידים
 :  1,953 (נכון ל־2020er) 
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  42°22′02″N 71°07′21″W﻿ / ﻿42.367222222222°N 71.1225°W﻿ / 42.367222222222; -71.1225
 אתר רשמי
  (למפת בוסטון מוגדלת) בית הספר לעסקים של הרווארד(למפת בוסטון רגילה) בית הספר לעסקים של הרווארד
 
בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד (באנגלית: Harvard Business School, או בקיצור HBS) הוא בית הספר לתארים מתקדמים במנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת מחקר פרטית בבוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית. הוא מדורג בעקביות בין בתי הספר המובילים לעסקים בעולם ומציע תוכניות MBA, תוכניות דוקטורט ותוכניות לחינוך מנהלים. בית הספר הוא הבעלים של הוצאת הספרים Harvard Business Publishing, המפרסמת ספרים עסקיים ומאמרי מנהיגות עסקית. בנוסף על כך, בית הספר מוציא לאור את הירחון העסקי הרווארד ביזנס רוויו.
היסטוריה

בית הספר הוקם בשנת 1908. בתחילה בית הספר היה חלק מהפקולטה למדעי הרוח, אך הוא קיבל מעמד עצמאי ב-1910. הדיקן הראשון היה ההיסטוריון אדווין פרנסיס גיי (1867–1946).
עם הקמתו, בית הספר קיבל תלמידים גברים בלבד. קורס ההכשרה במנהל כוח אדם, שנוסד במכללת רדקליף ב-1937, היה ההתחלה של הכשרה עסקית לנשים בהרווארד. HBS החל לנהל את הקורס ב-1954.
לאורך השנים HBS הקים תשעה מרכזי מחקר גלובליים.
דירוגים

נכון לשנת 2022, HBS מדורגת במקום החמישי בארצות הברית לפי "US News & World Report", שלישית בעולם לפי "הפייננשל טיימס", ושנייה בעולם לפי "דירוג QS של אוניברסיטאות בעולם".
הערות שוליים

↑  Hess, Abigail (2019-03-12). "The 15 best business schools in the US, according to US News & World Report". CNBC (באנגלית). ארכיון מ-2019-08-24. נבדק ב-2019-08-24.
↑  "Out Now: QS Global MBA Rankings 2019". Top Universities (באנגלית). 2018-09-24. ארכיון מ-2019-08-24. נבדק ב-2019-08-24.
↑  Baer, Drake; Feloni, Richard (18 בספטמבר 2014). "The 25 Most Successful Harvard Business School Graduates". Business Insider. ארכיון מ-16 באוגוסט 2016. נבדק ב-6 ביולי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Gras, N. S. B. (1946). "Obituary Notice: Edwin Francis Gay". The Economic History Review. 16 (1): 60–62. doi:10.1111/j.1468-0289.1946.tb00722.x. JSTOR 2590582.
↑  "HBS: Global". Harvard Business School. ארכיון מ-4 בינואר 2017. נבדק ב-31 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2021 Best Business Schools". U.S. News & World Report. ארכיון מ-14 במרץ 2012. נבדק ב-19 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "MBA 2022 – Business school rankings from the Financial Times – FT.com". rankings.ft.com. נבדק ב-2022-06-14.
↑  "Full Time MBA: Global 2022". Top Universities (באנגלית). נבדק ב-2022-09-27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007408393105171  CiNii: DA00270526  GND: 42800-0  ISNI: 0000 0001 1091 5405  LCCN: n79055350  NKC: kn20140812003  SUDOC: 026631121  VIAF: 261659719   WorldCat (עם VIAF): 261659719
עד כאן: תנועת השלום האוניברסיטאית

עד כאן: תנועת השלום האוניברסיטאית הייתה תנועה שרוכזה בידי מרצים באוניברסיטת תל אביב שפעלה בשנים 1995-1987, עד לאחר חתימת הסכמי אוסלו, בקריאה לסיום הכיבוש ומשא ומתן עם אש"ף.
התנועה הוקמה על ידי משה שוקד בעקבות תגובות למכתב למערכת שכתב לעיתון "הארץ" נגד הכיבוש. גרעין התנועה כלל כשלושים מאנשי הסגל האקדמי הבכיר של אוניברסיטת תל אביב, שאליהם הצטרפו אקדמאים מהאוניברסיטה העברית בירושלים ומהאוניברסיטה הפתוחה.
לקריאה נוספת

Moshe Shokeid, Can academics change the world: An Israeli anthropologist’s testimony on the rise and the fall of a protest movement on campus, New York, Berghahn, 2020
ג'ולייט פופר שייפר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1932 (בת 92 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה, סטטיסטיקה 
 מקום לימודים:  מכללת סווארת'מור (1953)  אוניברסיטת סטנפורד (1957)  אוניברסיטת אינדיאנה (1958)  תיכון מידווד 
 מנחה לדוקטורט:  Robert Richardson Sears 
 מוסדות:  אוניברסיטת קנזס (1958–1977)  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1977–1995) 
 תלמידי דוקטורט:  David Draper 
 פרסים והוקרה:  Fellow of the American Psychological Association  עמיתה באגודה האמריקאית לקידום המדע  עמית האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה (1988) 
 
ג'ולייט (ג'ולי) פופר שייפר (נולדה ב-1932) היא פסיכולוגית וסטטיסטיקאית אמריקנית, הידועה בעיקר בזכות מחקריה בתחום ההשערות המרובות.
ביוגרפיה

ג'ולייט פופר נולדה בברוקלין. בבית הספר התיכון למדה במגמת המתמטיקה במשך ארבע שנים, אף על פי שמגמה זו יועדה לבנים בלבד. כמו כן הייתה חברה במועדון המתמטיקה, שגם הוא נועד לבנים בלבד. עם סיום לימודיה בתיכון למדה במכללת סווארתמור פסיכולוגיה, מתמטיקה ופילוסופיה. את לימודי הדוקטורט עשתה באוניברסיטת סטנפורד, וקיבלה תואר דוקטור בפסיכולוגיה בשנת 1957.
לאחר פוסטדוקטורט באוניברסיטת אינדיאנה הצטרפה כחברת סגל למחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת קנזס, שם לימדה קורסים בפסיכולוגיה מתמטית ובסטטיסטיקה. במהלך השנים קודמה והגיעה לדרגת פרופסור. היא הייתה מעורבת בפעילות נגד אפליה גזעית, והייתה יושבת הראש הראשונה של הוועדה למניעת הפליה באוניסברסיטת קנזס.
בשנת 1973 יצאה לשנת שבתון במחלקה לסטטיסטיקה באוניברסיטת ברקלי, שם עבדה בשיתוף פעולה עם אריק ל. להמן, לו נישאה כעבור ארבע שנים. ב-1977 עברה להתגורר בברקלי, קליפורניה, וקיבלה משרת מרצה אורח באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס. ב-1978 קיבלה משרת מרצה לסטטיסטיקה באוניברסיטת ברקלי, וניהלה שם את שירותי הייעוץ הסטטיסטי. גם שם הגיעה לדרגת פרופסור. היא פרשה ב-1994, אך המשיכה לעבוד במשך מספר שנים במרכז להערכה חינוכית בפרינסטון.
עבודתה המדעית

בתקופת עבודתה בקנזס מחקריה של שייפר בתחום הפסיכולוגיה עסקו בתאוריה של הלמידה, בחקר האישיות ובתפישה חושית. מאוחר יותר החלה להתעניין בבעיית ההשערות המרובות, תחום אשר יהפוך מאוחר יותר לנושא המחקר העיקרי שלה.
להמן כותב בספרו כי בתקופת עבודתה בברקלי שייפר הייתה לאחד החוקרים המובילים בתחום ההשערות המרובות. שייפר הראתה כי הבדלים מובהקים סטטיסטית אינם טרנזיטיביים, וטבעה את המושג "טעות מסוג שלישי". כן עסקה בחקר מודלים ליניאריים ובניתוח רב משתני. היא פרסמה למעלה מעשרים מאמרים מדעיים בתחום. בסך הכל פרסמה 79 מאמרים מחקריים לאורך הקריירה שלה.
הכרה ופרסים

ב-1988 שייפר נבחרה לעמיתה באיגוד האמריקני לסטטיסטיקה ובאיגוד האמריקני לפסיכולוגיה. כן הייתה עמיתה באיגוד האמריקני לקידום המדע וחברה במכון הבינלאומי לסטטיסטיקה. בשנת 2003 זכתה בפרס על שם פ.נ. דייוויד בזכות תרומתה החלוצית לשיטות סטטיסטיות בחינוך ופסיכומטריה ותפקידה יוצא הדופן בטיפוח ההזדמנויות לקידום נשים במדעים.