stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוון באירוויזיון 2023
באירוויזיון

על פי חוקי האירוויזיון, כל האומות למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת) נדרשות להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים בהתבסס על דפוסי הצבעה מתחרויות קודמות, כאשר מדינות עם דפוס הצבעה דומה הוכנסו לאותו סל. ב-31 בינואר 2023 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. יוון שובצה למחצית הראשונה של חצי הגמר השני שהתקיים ב-11 במאי 2023.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2023 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. יוון שובצה כהופעה השמינית, אחרי איסלנד ולפני פולין.
ביוון, כל התוכניות שודרו ב-ERT1 עם פרשנות מאת מריה קוזאקו וג'ני מליטה. שידור רדיו ב-Deftero Programa כלל את הפרשנות של קוזאקו ומליטה, כאשר דימיטריס מידניס סיקר את הפסקות הפרסומות עם ראיונות והיסטוריית התחרות.
באירוויזיון > חצי הגמר

ב-11 במאי עלה ויקטור ורניקוס על בימת חצי הגמר השני של האירוויזיון וביצע את שירו "What They Say". בתום הערב יוון לא הוכרזה כאחת מעשר המדינות שהעפילו לגמר, ולכן כשלה בניסיונה להעפיל לשלב הגמר. מאוחר יותר התברר כי יוון סיימה במקום ה-13 בחצי הגמר עם 14 נקודות.
באירוויזיון > הצבעה

במהלך שלושת המופעים העניקה כל מדינה שני סטים של הצבעה (הקהל והשופטים של אותה המדינה). מספר הנקודות ששתי הקבוצות יכולות להעניק נע בין 1–8, 10 ו-12 נקודות. ההרכב המדויק של חבר השופטים הלאומי ופירוט הנקודות שלהם ושל הקהל של כל מדינה פורסמו לאחר הגמר. חבר השופטים היווני הורכב מכריסטוס ג'אקומפולוס, פוטיוס ג'יאנוטסוס, ניקולאוס ניקולקופולוס, קלאודיה מטולה ואוונטיה תאוטוקאטו.
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו ליוון > חצי הגמר

| קהל> ציון | קהל> מדינות | קהל> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  קפריסין | 12 נקודות |
| 10 נקודות |  | 0 נקודות |
| 8 נקודות |  | 0 נקודות |
| 7 נקודות |  | 0 נקודות |
| 6 נקודות |  | 0 נקודות |
| 5 נקודות |  | 0 נקודות |
| 4 נקודות |  | 0 נקודות |
| 3 נקודות |  | 0 נקודות |
| 2 נקודות |  ארמניה | 2 נקודות |
| נקודה אחת |  | 0 נקודות |
| סך הכל | 2 מדינות | 14 נקודות |
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו על ידי יוון > חצי הגמר

| קהל> ציון | קהל> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  קפריסין
10 נקודות:  אלבניה
8 נקודות:  ארמניה
7 נקודות:  גאורגיה
6 נקודות:  אוסטריה
5 נקודות:  פולין
4 נקודות:  אוסטרליה
3 נקודות:  אסטוניה
2 נקודות:  סלובניה
נקודה אחת:  בלגיה
סך הכל: 10 מדינות
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו על ידי יוון > חצי הגמר > תוצאות הצבעה מפורטות

החל מאירוויזיון 2023 המדינות העולות מחצאי הגמר אל הגמר נקבעות רק על בסיס הצבעות הקהל. נוסף על כך, משנה זו, קהל במדינות אשר לא משתתפות בתחרות יכול אף הוא להצביע. כל ההצבעות של המדינות האחרות אשר לא משתתפות מחוברות יחד לסל הצבעות נוסף של 1–8, 10 ו-12 נקודות ונקרא הצבעות שאר העולם.
| סדר | מדינה | קהל> דירוג | קהל> נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 01 |  דנמרק | 13 |  |
| 02 |  ארמניה | 3 | 8 |
| 03 |  רומניה | 14 |  |
| 04 |  אסטוניה | 8 | 3 |
| 05 |  בלגיה | 10 | 1 |
| 06 |  קפריסין | 1 | 12 |
| 07 |  איסלנד | 12 |  |
| 08 |  יוון |  |  |
| 09 |  פולין | 6 | 5 |
| 10 |  סלובניה | 9 | 2 |
| 11 |  גאורגיה | 4 | 7 |
| 12 |  סן מרינו | 15 |  |
| 13 |  אוסטריה | 5 | 6 |
| 14 |  אלבניה | 2 | 10 |
| 15 |  ליטא | 11 |  |
| 16 |  אוסטרליה | 7 | 4 |
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו על ידי יוון > גמר > תוצאות הצבעה מפורטות

צוותי השיפוט בתחרות מונים חמישה אנשי מקצוע בתעשיית המוזיקה, אזרחי המדינה אותה הם מייצגים. שמותיהם פורסמו לפני התחרות בשם השקיפות. כל צוות שיפוט דירג את 26 השירים שהתחרו בגמר על פי יכולות ווקאליות, ההופעה על הבמה, הרכב השיר ומקוריותו. בנוסף, נאסר על כל שופט להיות קשור בצורה כלשהי עם אחד האמנים המתחרים. הדירוגים האישיים של כל שופט וכן תוצאות הצבעות הקהל פורסמו זמן קצר לאחר מכן.
| סדר | מדינה | שופטים> שופט 1 | שופטים> שופט 2 | שופטים> שופט 3 | שופטים> שופט 4 | שופטים> שופט 5 | שופטים> דירוג | שופטים> נקודות | קהל> דירוג | קהל> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 |  אוסטריה | 23 | 3 | 2 | 5 | 3 | 4 | 7 | 15 |  |
| 02 |  פורטוגל | 4 | 11 | 1 | 2 | 2 | 2 | 10 | 25 |  |
| 03 |  שווייץ | 1 | 15 | 13 | 10 | 25 | 9 | 2 | 20 |  |
| 04 |  פולין | 9 | 23 | 8 | 7 | 20 | 11 |  | 11 |  |
| 05 |  סרביה | 2 | 22 | 22 | 8 | 12 | 10 | 1 | 19 |  |
| 06 |  צרפת | 11 | 21 | 19 | 17 | 9 | 17 |  | 8 | 3 |
| 07 |  קפריסין | 7 | 18 | 6 | 4 | 8 | 7 | 4 | 1 | 12 |
| 08 |  ספרד | 6 | 19 | 21 | 16 | 21 | 15 |  | 21 |  |
| 09 |  שוודיה | 16 | 2 | 10 | 9 | 4 | 5 | 6 | 3 | 8 |
| 10 |  אלבניה | 17 | 7 | 4 | 6 | 16 | 8 | 3 | 7 | 4 |
| 11 |  איטליה | 13 | 14 | 17 | 18 | 17 | 21 |  | 6 | 5 |
| 12 |  אסטוניה | 22 | 9 | 7 | 13 | 13 | 13 |  | 22 |  |
| 13 |  פינלנד | 15 | 26 | 25 | 26 | 7 | 20 |  | 2 | 10 |
| 14 |  צ'כיה | 8 | 17 | 15 | 11 | 19 | 14 |  | 10 | 1 |
| 15 |  אוסטרליה | 5 | 4 | 9 | 20 | 6 | 6 | 5 | 23 |  |
| 16 |  בלגיה | 3 | 5 | 3 | 3 | 1 | 1 | 12 | 17 |  |
| 17 |  ארמניה | 12 | 6 | 11 | 15 | 18 | 12 |  | 9 | 2 |
| 18 |  מולדובה | 18 | 12 | 24 | 25 | 24 | 25 |  | 12 |  |
| 19 |  אוקראינה | 14 | 16 | 12 | 19 | 10 | 16 |  | 14 |  |
| 20 |  נורווגיה | 20 | 8 | 18 | 21 | 15 | 19 |  | 5 | 6 |
| 21 |  גרמניה | 21 | 13 | 20 | 14 | 23 | 24 |  | 16 |  |
| 22 |  ליטא | 19 | 20 | 16 | 12 | 22 | 23 |  | 26 |  |
| 23 |  ישראל | 24 | 1 | 5 | 1 | 5 | 3 | 8 | 4 | 7 |
| 24 |  סלובניה | 10 | 24 | 23 | 24 | 14 | 22 |  | 13 |  |
| 25 |  קרואטיה | 25 | 25 | 26 | 23 | 26 | 26 |  | 24 |  |
| 26 |  הממלכה המאוחדת | 26 | 10 | 14 | 22 | 11 | 18 |  | 18 |  |
יחסי דנמרק–עומאן

| יחסי דנמרק–עומאן |
| --- | --- |
דנמרק: עומאן


דנמרק: עומאן
שטח (בקילומטר רבוע)
43,094: 309,500
אוכלוסייה
5,983,727: 5,334,472
תמ"ג (במיליוני דולרים)
404,199: 108,192
תמ"ג לנפש (בדולרים)
67,550: 20,282
משטר
מונרכיה חוקתית: מונרכיה

יחסי דנמרק–עומאן הם היחסים הבילטרליים שבין ממלכת דנמרק לבין סולטנות עומאן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-9 ביולי1979.
דנמרק מיוצגת בעומאן באמצעות השגרירות שלה בריאד, ערב הסעודית וכמו כן יש לה קונסוליה במסקט; עומאן מיוצגת בדנמרק באמצעות השגרירות שלה בברלין.
סחר

בשנת 2018 הסתכם היקף הסחר בין המדינות בכ-120 מיליון דולר. עיקר הייצוא מדנמרק לעומאן כלל מוצרי חלב, ביצים, דבש ודגנים, ואילו עיקר הייצוא מעומאן לדנמרק כלל מכונות וכלי רכב.
יונס, קיסר אתיופיה

| --- | --- |
 לידה:  18 באוגוסט 1797 
 פטירה:  מאי 1813 (בגיל 15) גוג'ם, האימפריה האתיופית 
 מדינה:  אתיופיה 
 תפקיד:  קיסר אתיופיה (18 באוגוסט 1797–4 בינואר 1798) 
 השקפה דתית:  הכנסייה האורתודוקסית האתיופית 
 
יונס (גרסה אתיופית של השם "יונה") היה קיסר אתיופיה במהלך תקופת השופטים האתיופית. יונס נולד ב-1766 אביו היה הנסיך לצון שהיה בנו של ביסוראס צאצא של הקיסר פאסילידס. הוכרז כקיסר על ידי ראס ישראל מבאגמדיר ב-18 באוגוסט 1797 שלטונו היה קצר והוא למעשה היה קיסר בובה עד שהודח על ידי סגנו ראס גוגסה ב-4 בינואר 1798 לטובת תקלה גיורגיס הראשון לאחר שיונס הודח הוא הוגלה ללסתה וידוע שבשנת 1802 הוא עוד היה בלסתה. על פי נתנאל פירס לאחר לסתה הוא היה חי בגוג'אם לקראת מותו, ומת חסר פרוטה "מבלי להשאיר אפילו מספיק כסף כדי לרכוש ארון מתים ... ".. יונס נפטר בספטמבר 1832 ונקבר בלליבלה.
הערות שוליים

↑  חלק מהמסורות גורסים שהיה צאצא של כאפלה ייאסוס.
↑  . H. Weld Blundell, The Royal chronicle of Abyssinia, 1769-1840 (Cambridge: University Press, 1922), p. 471
↑  Pearce, Nathaniel (1831). J.J. Halls. ed.. The Life and Adventures of Nathaniel Pearce. London.
↑  חלק מהמקורות כותבים שנפטר במאי 1813.
| השושלת הגונדרית |
| --- | --- | --- |
| תקופת התחייה | פאסילידס • יוהנס הראשון • ייאסו הראשון • יסחק ייאסו • ייאסו הראשון • תקלה היימנות הראשון • עמדה ציון • תקלה היימנות הראשון • טאוופלוס • נאבחנה יוהנס • טאוופלוס • יוסטוס (אינו מהשושלת) • דווית השלישי • בקפה • ייאסו השני • חאזקאיס • ייאסו השני • יואס הראשון |  |
| תקופת השופטים | יוהנס השני • תקלה היימנות השני • סוסניוס השני • סלומון השני • תקלה גיורגיס הראשון • ייאסו השלישי • תקלה גיורגיס הראשון • חאזקאיס • תקלה גיורגיס הראשון • באדה מריאם השני • תקלה גיורגיס הראשון • סלומון השלישי • יונס • תקלה גיורגיס הראשון • סלומון השלישי • דמטריוס תקלה גיורגיס הראשון • דמטריוס • אגוולה ציון • יואס השני • ג'יגר • באדה מריאם השלישי • ג'יגר • ייאסו הרביעי • גברה קראסטוס • סהלה דנגל • גברה קראסטוס • סהלה דנגל • יוהנס השלישי • סהלה דנגל • יוהנס השלישי • סהלה דנגל • יוהנס השלישי • סהלה דנגל |  |
האימפריה האתיופית
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סלומון השלישי | קיסר אתיופיה  18 באוגוסט 1797 - 4 בינואר 1798 | הבא: תקלה גיורגיס הראשון |
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה ובנושא אתיופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי דנמרק–מלטה

| יחסי דנמרק–מלטה |
| --- | --- |
דנמרק: מלטה


דנמרק: מלטה
שטח (בקילומטר רבוע)
43,094: 316
אוכלוסייה
5,983,727: 541,063
תמ"ג (במיליוני דולרים)
404,199: 20,957
תמ"ג לנפש (בדולרים)
67,550: 38,733
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

שגרירות מלטה בקופנהגן
יחסי דנמרק–מלטה הם יחסי החוץ בין ממלכת דנמרק לבין מלטה.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-26 במרץ 1969. שתי המדינות הן חברות האיחוד האירופי, מועצת אירופה והאו"ם, ובנוסף הן חלק מאזור שנגן. כמו כן קיים סחר מועט בהיקפו בין שתי המדינות.
נציגויות דיפלומטיות

דנמרק מחזיקה במלטה קונסוליה כללית בולטה.
מלטה מחזיקה בדנמרק 2 קונסוליות באורהוס ואודנסה.
יחסי ארצות הברית – הפיליפינים

| יחסי ארצות הברית – הפיליפינים |
| --- | --- |
ארצות הברית: הפיליפינים


ארצות הברית: הפיליפינים
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 300,000
אוכלוסייה
345,891,750: 116,080,711
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 437,146
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,103: 3,766
משטר
רפובליקה נשיאותית פדרלית: דמוקרטיה נשיאותית

יחסי ארצות הברית–הפיליפינים הם יחסי החוץ בין ארצות הברית לבין הפיליפינים.
היסטוריה

בשנת 1896 החלה התקוממות מאסיבית נגד השלטון הספרדי בפיליפינים. המורדים הפיליפינים מצאו תמיכה בממשלת ארצות הברית. הנהגת ארצות הברית הבטיחה לעם הפיליפיני סיוע במאבק נגד האימפריה הספרדית. באפריל 1898 החלה ארצות הברית לבצע פעולות צבאיות נגד ספרד, בתואנה של סיוע ללאומנים המרדנים של קובה, הפיליפינים ופוארטו ריקו. ספרד, שהחזיקה במדינות אלה בחסותה מאז המאה ה-16, הפסידה במלחמה. ב-12 ביוני 1898 הכריזו הפיליפינים על עצמאותם מספרד (חודשיים בדיוק לפני תום מלחמת ארצות הברית-ספרד). עם זאת, ארצות הברית לא הכירה בעצמאות הפיליפינים וב-10 בדצמבר 1898, ממשלת ארצות הברית רכשה את הפיליפינים מספרד תמורת 20 מיליון דולר. הפיליפינים נפלו בחסות ארצות הברית, מה שגרם לחוסר שביעות רצון בקרב הרפובליקנים הפיליפינים.
הגורם המיידי להתפרצות המלחמה בין ארצות הברית לפיליפינים היה האירוע שאירע בליל ה-4 בפברואר 1899 בגשר סן חואן, בסמוך למנילה. חייל אמריקני ירה והרג פיליפיני שחדר לבסיס צבאי של ארצות הברית. החייל ניסה לעצור את הפיליפיני, אך הוא לא ידע את השפה האנגלית, מה שהביא לתוצאות טרגיות. המלחמה עלתה לארצות הברית כ-600 מיליון דולר.
בשנת 1935 הפיליפינים קיבלו שלטון עצמי, אולם במלחמת העולם השנייה נכבשו בידי האימפריה היפנית. במהלך המלחמה עמד צבא אמריקני־פיליפיני משותף בפיקודו של הגנרל דאגלס מקארתור במצור בחצי האי באטאן ובאי קורג'ידור. הגנרל מקארתור שנאלץ לעזוב את האי, לאחר כניעת הכוחות הנצורים, הבטיח לתושבי הפיליפינים כי ישוב (המשפט הלקוני "עוד אשוב" מצוטט עד היום וחקוק באתרים שונים בפיליפינים).
תקופת הכיבוש היפני התאפיינה באכזריות ולוותה בשעבוד פיליפינים רבים.
מאמצע שנת 1942 עד אמצע שנת 1944 מקארתור ונימיץ סיפקו אספקה וציוד לכוחות הגרילה הפיליפינים באמצעות צוללות, על מנת שאלה יוכלו להטריד את היפנים ולהשתלט על האזורים ההרריים ועל הג'ונגל, שהיוו כמחצית משטחו של הארכיפלג. פיליפינים רבים האמינו כי שחרור מעול הכיבוש היפני יניב חופש ועצמאות, אותה הבטיחה להם ארצות הברית.
בשנים 1944–1945 האמריקאים פלשו שוב לאיים במסגרת המערכה בפיליפינים. ניצחון אמריקאי הושג לאחר קרבות קשים ועקובים מדם.
הכוחות האמריקאים עזבו את הפיליפינים ב-4 ביולי 1946, שהוא התאריך שנקבע עוד לפני פרוץ המלחמה, ולא הושפע ממנה.
עד לא מזמן, היחסים בין ארצות הברית לפיליפינים התבססו על קשרים היסטוריים וצבאיים חזקים, כמו גם מחויבות לדמוקרטיה וכבוד לזכויות אדם. בשנת 2011 נחתמה הצהרת מנילה, אשר אישרה מחדש את אמנת ההגנה ההדדית בין ארצות הברית לפיליפינים משנת 1951, שמבססת את הבסיס לשותפות אמינה ומאוזנת בין המדינות.
נשיא הפיליפינים, רודריגו דוטרטה, שעלה לשלטון ב-30 ביוני 2016, הודיע על שינוי הקשרים מארצות הברית לכיוון סין ורוסיה. כמו כן תקף דוטרטה את ברק אובמה לאחר שהלה גינה אותו בעקבות הרג המוני של סוחרי סמים ברחבי הפיליפינים. לאחר שדונלד טראמפ הפך לנשיא בעקבות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, הודיעה דוטרטה על סיום העימות בין המדינות.
הסכמים צבאיים

בהסכם של 1947, ארצות הברית שמרה על בסיס אוויר גדול באי לוזון עד נובמבר 1991, ומתחם ימי במפרץ סוביק עד נובמבר 1992.
מאז 1998 נחתמו מספר הסכמי שיתוף פעולה צבאי למאבק בעוני, טרור וסחר בסמים. תרגילים צבאיים משותפים נערכים מדי שנה; באפריל 2016 נערכו התרגילים ה-32 בעשרה ימים. עם זאת, ב-28 בספטמבר 2016 הודיע הנשיא החדש דוטרטה כי אלה יהיו התרגילים האחרונים במהלך נשיאותו.
ביוני 2023 ארצות הברית והפיליפינים החליטו להרחיב את ההסכמים הצבאיים שלהם כשצבא ארצות הברית משתמש ב4 בסיסים נוספים .
יחסים כלכליים

בשנת 2016 היקף הסחר בין המדינות הסתכם ב-25 מיליארד דולר. ארצות הברית היא אחת המשקיעות הזרות הגדולות במשק הפיליפיני ושותפת הסחר השלישית בגודלה במדינה זו. יבוא ארצות הברית מהפיליפינים כולל: מכשירי מוליכים למחצה וחלקי מחשב, חלקי רכב, ציוד חשמלי, טקסטיל ובגדים, חיטה ומזון לבעלי חיים, ושמן קוקוס. יצוא אמריקני לפיליפינים כולל: מכונות, דגנים, ציוד חשמלי ותחבורה.
כדי להילחם בתוצאות אסונות טבע (למשל, טייפון חייאן בשנת 2013) בעשור האחרון, ארצות הברית סיפקה יותר מ-143 מיליון דולר לסיוע.
הגירה ותיירות

כארבעה מיליון פיליפינים אמריקאים גרים בארצות הברית, ומעל 220,000 אזרחים אמריקאים מתגוררים בפיליפינים. ההערכה היא כי שכ-650,000 תיירים אמריקאים מבקרים בפיליפינים מדי שנה.
נציגויות דיפלומטיות

ארצות הברית מחזיקה בפיליפינים שגרירות במנילה וקונסוליה כללית בסבו.
הפיליפינים מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די סי ו-13 קונסוליות באטלנטה, שיקגו, דאלאס, דטרויט, הונולולו, יוסטון, ג'ונו, לוס אנג'לס, מיאמי, ניו אורלינס, ניו יורק, סן דייגו וסן פרנסיסקו.
יחסי דנמרק–נורווגיה

| יחסי דנמרק–נורווגיה |
| --- | --- |
דנמרק: נורווגיה


דנמרק: נורווגיה
שטח (בקילומטר רבוע)
43,094: 323,802
אוכלוסייה
5,983,727: 5,588,322
תמ"ג (במיליוני דולרים)
404,199: 485,513
תמ"ג לנפש (בדולרים)
67,550: 86,880
משטר
מונרכיה חוקתית

בין ממלכת דנמרק לבין ממלכת נורווגיה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתיהן חברות במועצה הנורדית, בנאט"ו, באיחוד הנורדי ובמועצת מדינות הים הבלטי.
היסטוריה

בשנת 1397 הוקם איחוד קאלמאר, אשר היווה איחוד (אוניה פרסונלית) של שלוש הממלכות דנמרק, נורווגיה (כולל איסלנד, גרינלנד, איי פארו והאיים שטלנד ואורקני) ושוודיה (לרבות חלקים מפינלנד) תחת מלך אחד. היוזמה לאיחוד הייתה של מרגרט הראשונה, מלכת דנמרק ושל ולדמר הרביעי, מלך דנמרק.
טכנית, המדינות לא ויתרו רשמית על ריבונותן או על עצמאותן, אך במושגים פרקטיים, הן היו יחידות אוטונומיות בלבד, כשהמונרך מחזיק בריבונותן, ובפרט מוביל את יחסי החוץ שלהן. למדינות היו אינטרסים שונים משלהן (במיוחד אי שביעות הרצון של האצולה השוודית מהתפקיד המרכזי ששיחקה דנמרק באיחוד), דבר שהוביל בסופו של דבר לעימות בין המדינות המאוחדות, ולפער ביניהן, שהלך והתעצם עד לפירוק האיחוד בשנת 1523, כשגוסטב ואסה הפך למלך שוודיה. טכנית, האיחוד מעולם לא בוטל. נורווגיה ומושבותיה, המשיכו להוות חלק מדנמרק, כחלק מממלכת דנמרק-נורווגיה, תחת בית אולדנבורג.
בשנת 1814 נערכה מלחמת גונבואט כחלק מהמלחמות הנפוליאוניות, וכתוצאה ממנה עברה נורווגיה לשליטת שוודיה, כחלק מהאיחוד השוודי-נורווגי. בשנת 1905 בוטל האיחוד ונורווגיה הפכה להיות ממלכה עצמאית, תוך שהיא בוחרת בקרל, נסיך דנמרק לכהן כמלך נורווגיה, תחת השם הוקון השביעי, מלך נורווגיה. עם הכרזת העצמאות הכירה דנמרק בנורווגיה, וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשו שתי המדינות במהלך מבצע וזריבונג, והיו תחת שליטה גרמנית עד סיום המלחמה.
לאחר המלחמה הצטרפו שתי המדינות לנאט"ו, וכיום הן מקיימות ביניהן קשרים במגוון תחומים, וביניהם תרבות, כלכלה וביטחון.
כיום חיים כ-15,000 נורווגים בדנמרק, וכ-20,000 דנים בנורווגיה.
יחסים דיפלומטיים

נורווגיה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן, ו-13 קונסוליות באובנרו, אולבורג, אורהוס, אסביירג, פרדריקיה, אלסינור, הרנינג, היורינג, הורסנס, פאלסטר נייקובינג, אודנסה, רונה ותירד. מאידך, דנמרק מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו, ו-13 קונסוליות כבוד באולסונד, ארנדאל, ברגן, בודו, דראמן, פרדריקסטאד, המרפסט, הרסטד, האוגסונד, קריסטיאנסנד, לרוויק, לילהאמר, לילסנד, נרוויק, סטוונגר, טרומסה, טרונדהיים, טונסברג ווארדו.
טרקבורים

טרקבורים בעת שעת הפסקה מנדודיהם
טרקבורים בעת מנוחתם בקרבת אגם
בית קבע טיפוסי של טרקבורים, עשוי עץ ובוץ
בהיסטוריה של דרום אפריקה, טרקבורים (בהולנדית: Trekboeren, איכרים נוודים) היה כינויים של אפריקאנרים רועים נוודים, לרוב צאצאיהם של המתיישבים ההולנדים בדרום אפריקה של ימינו. הטרקבורים עזבו במהלך המאות ה-17 וה-18 את השטחים המיושבים של מושבת הכף ההולנדית והחלו לנדוד אל המרחבים של פנים יבשת אפריקה. לטרקבורים היה תפקיד חשוב בהיווצרות לשונם של האפריקאנרים, היא שפת האפריקאנס; וכן בהנחת היסודות לטרק הגדול.
אף על פי שהולנדים היוו את חלק הארי של אוכלוסיית הטרקבורים, היא כללה גם קבוצות קטנות יותר של אוכלוסיות לבנות אחרות כמו גרמנים, צרפתים וסקנדינבים, ואף אוכלוסיות לא לבנות כצבעוניים.
רקע

מוצאם של הטרקבורים הוא במושבת הכף - מושבה שהקימו חברת הודו המזרחית ההולנדית והאימפריה ההולנדית בשנת 1652. לאחר שלאורך המאה ה-18, המושבה התפתחה והתרחבה, רובה של אוכלוסיית המתיישבים הורכב כבר מילידי המקום ולא ממהגרים ילידי אירופה. הם סיגלו לעצמם באותן השנים אורחות חיים ייחודיים ותרבות משותפת, אשר בעיניהם הייתה שונה באופן מהותי מזו של אבות אבותיהם באירופה. מנקודת מבטם, הם היו איכרים חופשיים המקיימים חברה מתוקנת ואדוקה, שלא בדומה למתרחש בחברה המסואבת באירופה. עקב כך, לאורך שלהי המאה ה-18 החלו להתפתח מגמות בדלניות מסוימות בקרב האוכלוסייה. רבים מבני המתיישבים כבר לא ראו עצמם כחלוצים הולנדים ההולכים לפני המחנה למען מולדתם באירופה, אלא כבני קבוצה לאומית נפרדת שמוצאה באפריקה - מקום לידתם. על כן, הם כינו עצמם אפריקאנרים.
המתיישבים האירופאים חשו ניכור כלפי השלטון ההולנדי במושבה, אותו הם תפסו כמושחת בדומה למצב העניינים באירופה, אותה אבותיהם עזבו. שלטונות המושבה הרבו בהגבלות על תושביה, שכללו כאמור מיסוי כבד ותחזוק מונופול על תחומים כלכליים רבים, לצד שפע של הגבלות אחרות על התושבים. אט אט החלו המתיישבים מערערים על סמכותם של נציבים, פקידי ממשל ואנשי צבא שנולדו באירופה, להחליט החלטות שונות בעבור המתיישבים שנולדו באפריקה. רבים מנתיני המושבה סברו שמעמדם של שלטונות המושבה איננו לגיטימי, זאת גם בהתחשב בכך שבדרך כלל החלטות על מדיניות המקום לא כללו כל התייחסות לדעתם שלהם. לצד רקע אידאולוגי, ואולי לא פחות חשוב מכך, נסיבות כלכליות שונות האיצו גם הם את תהליך היווצרותם של הטרקבורים. אנשים אלו לרוב כשלו בניסיונם הראשון לבסס לעצמם תשתית כלכלית חקלאית בשטחי המושבה. ברם, החליטו לנסות את עתידם באורח חיים נוודי. מכל מקום, על רקע הייאוש של מתיישבים רבים מהחיים במושבת הכף, הם החליטו לעזוב אותה ולנדוד מתחומיה אל פנים הארץ.
הנדידה

עם התפשטות החוואים האירופאים לאזורים הרחוקים יותר בצפון ובמזרח, החלו רבים מהם לאמץ לעצמם אורח חיים נוודי למחצה, במידה מסוימת דומה לזו של הבושמנים אותם החליפו. כאשר נדדו במרחבים האינסופיים, בנוסף לעדרים ולמשפחותיהם הגדולות היו עמם בדרך כלל גם עגלה, אוהל, תנ"ך וכמה רובים. עם נדידתם הם קיבלו את הכינוי "טרקבורים". אף על פי שלפעמים הם התיישבו, בנו צריף מלבני בוץ, והתגוררו בו, לרוב הם ראו בנדידה את עיקר חייהם. הם היו מבודדים, עצמאיים לחלוטין משלטון רשמי, ובעלי שאיפה לספק את צורכיהם בכוחות עצמם. הם התגאו בהיותם בעלי אורח חיים אמיץ וקשוח, רוח של אינדיבידואליזם ויכולת הכרה של הטבע באופן אינטימי. בעיני רוחם לפחות הם ביססו את חייהם על מקור ההדרכה העיקרי שלהם – התנ"ך, כיאה לחברות פרוטסטנטיות רבות.
מסעותיהם של הטרקבורים נמתחו מאזור קייפטאון, בירת המושבה, ועד לאזורים הסמוכים לנהר האורנג', מרחק של כשבע מאות קילומטרים משם. מעריכים שבראשית המאה ה-18 אוכלוסיית הטקבורים כללה כמה אלפים ספורים של מתיישבים. הם נאלצו לעמוד באתגרים שונים, לרבות התמודדות עם תנאי השטח הקשים של אפריקה והתנגדות מקומית של האוכלוסייה הבושמנית הילידית. במהלך מסעם, חלק מהטרקבורים בחרו כאמור לעיל להשתקע במקומות אליהם הגיעו. יוצאי דופן כאלו היו הטרקבורים שהגיעו לסוולנדאם וגראף-ריינט, אשר בשנת 1795 הקימו בשתי עיירות קטנות אלו שתי רפובליקות זעירות עצמאיות לכאורה. דגלן של הרפובליקות היה דגל הולנד. היו אלו שנותיה האחרונות של מושבת הכף ההולנדית, ועקב כך הרפובליקות הקטנות לא האריכו ימים. בשנה הבאה, עם הכיבוש הבריטי הראשון של המושבה, חדלו הרפובליקות מקיומן העצמאי ואלו הפכו ככל שטחי המושבה ההולנדית לחלק משטחי המושבה הבריטית החדשה. ניסיונות של טרקבורים להתמרד בשלטון הבריטי, דוכאו במהירות.
מורשת

במיוחד במהלך המאה ה-18 וראשית המאה ה-19, בעיני אפריקאנרים רבים, הטרקבור, האפריקאנר הנודד, היווה את פסגת התגשמות האידיאל האפריקאנרי הלאומי באותן השנים, הגם שרוב בני מושבת הכף אשר זיהו את עצמם כאפריקאנרים לא ניהלו אורח חיים שכזה.
השראה ישירה ממסעותיהם של הטרקבורים שאבו ה"פוּרטרקרים" (Voortrekkers, החלוצים), אשר במסגרת הטרק הגדול בשנות ה-30, ה-40 וה-50 של המאה ה-19 שיחזרו את נדודיהם של הטקבורים, רק בהיקף נרחב הרבה יותר. הפעם הם לא עזבו את מושבת הכף ההולנדית, אלא את זו הבריטית. ובניגוד לטרקבורים, הפוּרטרקרים בסופו של דבר הצליחו גם לבסס שתי רפובליקות עצמאיות גדולות שהתקיימו בריבונות יחסית במשך קרוב ליובל שנים - הרפובליקה הדרום-אפריקאית ומדינת אורנג' החופשית. למעשה, רבים מהפוּרטרקרים היוו טרקבורים מבוגרים בעצמם או בנים של כאלו, אשר ראו במסעם הליכה בדרכי אבותיהם.
ראו גם

הטרק הגדול
מושבת הכף ההולנדית
אפריקאנרים
גריקואלנד מזרח
הערות שוליים

1 2  L'Ange, Gerald (2005). The White Africans: From Colonisation to Liberation. Cape Town: Jonathan Ball Publishers. p. 524. ISBN 1-86842-219-4.9-4.
1 2  O. Ransford (1968), The Great Trek. Trekboers.
↑  "Cape Colony". 1911 Encyclopædia Britannica, Volume 5. Cambridge University Press. p. 237-238.
מפת מסעות נדודי הטרקוברים בין השנים 1740 ל-1800
יוננלנגיה

| יוננלנגיה |
| --- | --- |
  מודל אפשרי של יוננלנגיה והשוואה לאדם
תקופה
קרטיקון עליון 89 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: דרומאוזאוריים
סוג:: יוננלנגיה
מינים
 Unenlagia comahuensis  Unenlagia paynemili
שם מדעי
 Unenlagia ‏1997

שלד של יוננלנגיה
יוננלנגיה (שם מדעי: Unenlagia; בשפת המפוצ'ה: "חצי עוף") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הדרומאוזאוריים מתור הקרטיקון אשר חי לפני 89 מיליון שנה בארגנטינה. בסוג זה נמצאו 2 מינים: Unenlagia comahuensis שהתגלה ב-1997 באזור העיר נאוקן ו- ב-Unenlagia paynemili שהתגלה ב-2004.
מאפיינים

דינוזאור זה היה דו-רגלי טורף עם לסתות ארוכות יחסית לאלה של רוב הדרומזאורים. הוא היה גבוה והגיע לאורך 2-3.5 מטר ולמשקל 75 ק"ג. המבנה של האגן שלו היה דומה מאוד לזה של הארכאופטריקס וקרוביו וכנראה שהיה מכוסה נוצות. הזנב היה ארוך מאוד ושימש לאיזון, אולי כדי לעזור ליצור לטפס על עצים או לריצה.
לא ברור מה הקשר בינו לבין העופות האמיתיים אך ייתכן שדמה להם. ייתכן שמאובני הדרומזאור היו זהים לאלה של הנאוקואנרפטור (Neuquenraptor) מאותו אזור.
בתרבות

דינוזאור זה הופיע במשחק פארק היורה 3: בניית פארק ובסרט דינוזאורים: ענקי פטגוניה.
יחסי דנמרק–פולין

| יחסי דנמרק–פולין |
| --- | --- |
דנמרק: פולין


דנמרק: פולין
שטח (בקילומטר רבוע)
43,094: 312,685
אוכלוסייה
5,983,727: 38,438,419
תמ"ג (במיליוני דולרים)
404,199: 811,229
תמ"ג לנפש (בדולרים)
67,550: 21,105
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי דנמרק–פולין הם יחסי החוץ בין דנמרק ופולין. שתי המדינות חברות מלאות בנאט"ו ובאיחוד האירופי.
היסטוריה

דנמרק, לצד ספרד, טורקיה ואיראן, התנגדו לחלוקת פולין בשנת 1795.
במהלך מלחמת העולם השנייה שתי המדינות נכבשו על ידי כוחות גרמניה הנאצית. ב-7 ביולי 1945 כוננו יחסים דיפלומטיים בין המדינות. בשנת 1949 הצטרפה דנמרק לנאט"ו, ובשנת 1955 הצטרפה הרפובליקה העממית הפולנית לברית ורשה.
ביוני 2017 חתמו ראשי הממשלה של שתי המדינות על מזכר כוונות להקים את צינור הגז - הצינור הבלטי. בנובמבר 2018, שתי המדינות חתמו על הסכם על תיחום גבול המדינות, לאחר משא ומתן שנמשך יותר מ-40 שנה. בדצמבר 2018 חתמו דנמרק ופולין על מזכר הבנות לפיתוח שיתוף הפעולה בתחום האנרגיה.
נציגויות דיפלומטיות

דנמרק מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה ו-6 קונסוליות בגדנסק, קרקוב, לודז', פוזנן, שצ'צ'ין וורוצלב. מאידך, פולין מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן וקונסוליה כללית באורהוס.
יחסי דנמרק–נפאל

| יחסי דנמרק–נפאל |
| --- | --- |
דנמרק: נפאל


דנמרק: נפאל
שטח (בקילומטר רבוע)
43,094: 147,181
אוכלוסייה
5,983,727: 29,642,749
תמ"ג (במיליוני דולרים)
404,199: 40,908
תמ"ג לנפש (בדולרים)
67,550: 1,380
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה פדרלית דמוקרטית

יחסי דנמרק-נפאל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת דנמרק לבין הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של נפאל. יחסים דיפלומטיים מאז 15 בספטמבר 1967. ב-1992 נפתחה השגרירות הדנית בקטמנדו וב-2007 נפתחה השגרירות הנפאלית בקופנהגן.
שגרירות נפאל בקופנהגן