stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דן חמיצר
ביוגרפיה > כחידונאי

את עיקר פרסומו קנה חמיצר בתוכנית הרדיו של רזי ברקאי ושלי יחימוביץ', "הכל דיבורים". התוכנית שודרה מדי יום ברשת ב', ולחמיצר הייתה בה פינה יומית בשם "חידת חמיצר". המדובר בסוג חדש של חידות, הנשענות על דמיון ואסוציאציה ולא רק על ידע. החידה הייתה קשה לפיצוח, וכדי לפתור אותה היה צורך "להיכנס לראש" של חמיצר ולזהות את האסוציאציות הפרטיות שלו. הפרס המצטבר לפותר החידה עלה מדי יום והגיע לסכומים גבוהים ביותר, עובדה שמשכה האזנה עצומה בניסיון לעלות לשידור כדי לפתור את החידה ולזכות בפרס. בשבע שנותיה העלתה את אחוזי ההאזנה של התוכנית לאחד מן הגבוהים בתולדות הרדיו – 17%. בהמשך ובמקביל, עבר חמיצר לפיתוח והפקת חידות וחידונים בטלוויזיה, ובהם "אוצר הנגב", "ימי עדן בגליל", "יובל למדינה", "אוצרות מאה שנות ציונות", "מטמון המונדיאל" ו"חג מטמון ה-60".
חמיצר חזר לרדיו ב-2004 עם חידה חדשה בשם "משפט חמיצר", שהציבה את הפרס הגבוה ביותר בתולדות החידות: 340 אלף ש"ח לפותר יחיד. ב-2009 הפיק חמיצר את "מטמון ה-VOD" ב-HOT. בשנת 2010 הפיק את "מטמון 100 שנות הקיבוץ" וב-2011 את "חידון צה"ל החדש".
בשנת 2018 הפיק משחק ארצי בשמורות טבע על שביל ישראל.
וגם את "בעקבות חמיצר ואוצרות 70 שנות משטרת ישראל". ובשנת 2019 הפיק התמודדות ארצית על תולדות הכנסת.
"חידת חמיצר" היא חידה הנשענת על שיטת קידוד מקורית ובלעדית שהייתה למושג לאומי – כלי הנעה שמפעיל מדי שנה מאות אלפים מתושבי המדינה.
השורש "חמיצר" נכנס לסלנג של השפה העברית ומוטה בשלל צורות על מנת לתאר חידות מתוחכמות במיוחד. L
על בסיס רעיונותיו ותוכניותיו של חמיצר  הוקמה ב-1998 בגרמניה וארצות הברית החברה  TREASURACE inc. שעסקה בפיתוח הפעלות ומשחקי רשת.
ביוגרפיה > חמיצר בחינוך

מה שהחל כחידה יומית ברדיו שהניעה מדי יום מאות אלפים לכוונם של מאגרי מידע, ספריות, קבוצות חקר, בניית כלים מקוריים ותצפיות בחיפוש הפתרונים – יצרה שלל מגוון של תשובות יצירתיות שהביאו את חמיצר למחשבה להעתיק את הדינמיקה לשדות מערכות החינוך, הלימוד וההדרכה.
חמיצר פיתח את "שיטת הלימוד באמצעות חיד"א" – חידת דמיון אסוציאטיבי – כחלק מתוכניות הלימודים בבתי הספר בישראל. בעשורים האחרונים הופעלו מעל חצי מיליון תלמידים בשלל מיזמים שבסיסם חידת הדמיון של חמיצר.
חמיצר מתייחס לחידות כשיטה לפיתוח חשיבה המצאתית. את מטרת השיטה מסביר דן חמיצר כך: ”לחידת הדמיון, כמו לכל בעיה בחיינו, אין סוף פתרונים. לכן הדרך להתמודד בה היא סימולציה מושלמת לכל יצירה המצאתית. מטרתי להנחיל דרך שונה ברכישת מיומנויות והטמעת ידע, ערכים ומהויות. השיטה מציעה שינוי ולגיטימציה מוחלטת לחשיבה מקורית בדרכים לא מקובלות ולא אמצעיות. הכלי חייב לעורר עניין, יצירתיות, סקרנות, התלהבות ותחרותיות... את הפרס הנחשק אמנם מקבל הפותר את "כוונת המשורר", אבל את נקודות הציון וההערכה אני משאיר לאלתור, להרפתקנות, ליוזמה, לרמת החשיבה היצירתית, לעבודת הצוות, גילויי מנהיגות, מיקוד, סקרנות, פתיחות ודרגות הביטחון העצמי- הדברים שחשובים באמת. מציאות חיינו רצופה חידות בעלות אין סוף פתרונים - לכן זו לדידי הדרך הטבעית והיעילה להטמעה מיטבית של תכנים וערכים. 

מוחו המוצף במידע של תלמיד ההווה מחייב שימוש בדרכים חדשניות להנעה בלתי אמצעית, לסקרנות ולחקר. למאמצי המו"פ הישראלי שמוביל בעולם בתחומי הפיתוח החקלאי, הביטחון וההיי-טק-חייב להצטרף תחום החינוך בפיתוח כלים מקוריים ושיטות ישראליות חדשניות”.
בעשור השני של המאה ה-21 בנה חמיצר, בשיתוף מכללת סמינר הקיבוצים והסתדרות המורים את "מאגר החידות הלאומי", המאפשר לכל איש חינוך בישראל להפעיל את תלמידיו באמצעות קבלת חידות דמיון בכל נושא ובכל רמה שיבחר.
ביוגרפיה > מיזמי חינוך

דוגמאות ממיזמי חינוך והדרכה שנבנו בשיטת חמיצר:
מיזם ראשון מסוגו שמאפשר לכל מורה לבחור ולקבל חידות דמיון להפעלת תלמידיו עלה לאוויר ב-2015.
מיזם ארצי שנתי שמניע תלמידי מערכות החינוך בישראל להכיר בחשיבות אורח חיים בריא במטרה לשמור על בריאות הלב בדרך משחקית, בלתי אמצעית, בעברית וערבית.
כלי מקורי שמופעל מ-2015 במרחב העיר חיפה, לחיבור התלמידים וההורים אל שכונתם, קהילתם, עברם ומערכות החינוך באזורם. (מגרש עברית וערבית).
הפעלה ארצית של תלמידי ישראל במטרה להנחיל את מורשת מנהיגי המדינה שהלכו לעולמם. 2018-2013.
מיזם ארצי לחיכוך וחיבור כלל ילדי מערכות החינוך בישראל במורשת יהדות אתיופיה.
הפצת מורשת תנועת העבודה, הגותה ומנהיגיה. מכללת בית ברל והכנסת, 2012
עדכון חידון צה"ל הקלאסי לכדי מיזם אינטרנטי חדשני שנועד לקרב כל חייל להתמודדות על ערכים, מורשת ואיכות הסביבה, 2010.
משחק דמוי מונופול, לטובת ילדי מערכת החינוך, להטמעת חשיבות ידיעת השפה העברית והשימוש הרהוט בה. 2009, משרד החינוך.
הפעלה שנתית בתקופה 2013–2015 של ילדי אילת ללימוד מורשת עירם ועברה.
כלי חדשני להטמעת תוכני מקצוע הסוציולוגיה לבתי ספר תיכוניים, 2013–2015
תחרות ארצית לחיכוך ילדי ישראל במרכזיות העליות לישראל וחשיבותה של הקליטה הנכונה של תלמידים עולים בחברה. 2016 – משרד החינוך.
"אורידע" 2018 – הפעלת ילדי אור יהודה בהתמודדות על חיכוך בתולדות עירם, אנשיה ועברה.
ה"עתלידע"  2019– הפעלת תושבי עתלית להכרת יישובם ועברם.
מיזם Sybermaze  התמודדות עובדי חברות על הטמעת ידע על סיכוני סייבר בשיתוף חברת "קונסינטה".
"אוצרות שביל הבנים" 2022 התמודדות ארצית על מורשת העדה הדרוזית.
ביוגרפיה > עיסוק באמנות ואיכות הסביבה

כפעיל סביבתי הפיק חמיצר שורה של פרויקטים שנועדו לקדם את איכות הסביבה בישראל, ובהם "שורת הפראיירים" ו"מדינת הזבל". מיזמים אלה נועדו בעיקרם להמחיש את הרס נופי ישראל בידי תושביה ופרנסיה.
בשנת 2019 יזם חמיצר את הקמת  חברת   SAVEZ– סטארט-אפ שנועד לייצר ולמסד, באמצעות הרשתות החברתיות, מכרה פליטות פחמן דו- חמצני חדשני. המיזם נבנה לשמש כלי בידי דור צעירי העולם במאבקם הגורלי בהתחממות כדור הארץ.
חמיצר, תושב כפר האמנים עין הוד, פעיל בתחומי האומנות הפלסטית הקונספטואלית ומציג מיצירותיו בפיסול סביבתי ברחבי ישראל, בתערוכות רבות, בגלריות ומוזיאונים.
חמיצר "אין לי ארץ אחרת" – גלריית האומנים עין הוד.
פסל "אמת זו חובה" של דן חמיצר בעין הוד.
פסל "המשקפיים של איצ'ה" של דן חמיצר בעין הוד.
מוצג "הוי ארצי" בתערוכה במוזיאון ינקו דאדא, עין הוד.
מיצג של חמיצר חידת תל אביב בגני יהושע.
"דואר אחרית הימים" של דן חמיצר בעין הוד.
"תיכון וביטחון" – יצירה של דן חמיצר המוצגת בוואדי ניסנאס בחיפה.
מיצג של חמיצר – 'מצב האומה' 2001.
מיצג של חמיצר ככר השוטר אזולאי בעין הוד.
מיצג של חמיצר במוזיאון דאדא עין הוד.
מיצג "אין זמן" בעין הוד, 2020.
ספריו

ספר החידות של חמיצר - מהאיטלקיה הממונעת ועד לאצבע העיראקית (כתר ספרים 1992)
פנטה ריי - חללים בארגז של סבתא (הוצאת זמורה ביתן, 1998) - ספר אישי על אביו, עמנואל חמיצר
ספריו > ספרי ילדים

חידני בממלכת החיות (הוצאת מטר, 2009)
חידני פוגש חברים (הוצאת מטר, 2010)
חידני שומר על הסביבה (הוצאת מטר, 2011)
ספריו > ספרי שירה

מבנה מכונס  (1993) – כולל גם שירים מעזבונו של חברו, קברניט ארקיע טריגוה (טריג) מסינג, (1923–1989)
נחיתת אונס  (1997) – חלק מן השירים בספר בוצעו על ידי הזמר דודו אלהרר בתקליט משנת 1998
אשת, 2008
לקריאה נוספת

נועה שקד, מה טמון בחידת חמיצר? עבודת דוקטורט הפקולטה לחינוך אוניברסיטת חיפה, מרץ 2019
הערות שוליים

↑  ליאור שוט, חמיצר מאשים: "המחדל לא נמנע - בגלל כסף", באתר ynet, 3 בדצמבר 2010
↑  מתוך הרצאת וידאו שדן חמיצר מעביר בקורס "פשר חידת הדמיון האסוציאטיבית" לקורסי מרכזי פסג"ה, באתר מנהלת השתלמויות במשרד החינוך
↑  מאגר החידות הלאומי שהוקם על ידי חמיצר לשירות המורים בישראל.
↑  מאגר החידות הלאומי
↑  אוצרות בריאות הלב
↑  מלידה לבגרות – ילדי חיפה
↑  מגלים את יופיה -הפרויקט האתיופי
↑  פאזל מורשת ברל כצנלסון
↑  חידון צהל
↑  שנת העברית במערכת החינוך
↑  תולדות אילת - הפעלת ילדי העיר
↑  לומדי סוציולוגיה בתיכוני ישראל
↑  קליטת תלמידים בחברה
↑  צפריר רינת‏, כלי חדש במלחמה בלכלוך - שורת הפראיירים, באתר וואלה, 28 באפריל 2005
↑  גילי סופר, 'מפת הזבל של ישראל' התמלאה באשפה, באתר ynet, 3 באוגוסט 2004
↑  פנטה ריי - חללים בארגז של סבתא
↑  דן חמיצר ויקינג יהודי מעופף - לזכרו של טריג מסינג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304388905171  ISNI: 0000 0000 5433 2730  LCCN: nr93018533  ULAN: 500482521  VIAF: 49099404   WorldCat (עם VIAF): 49099404 
ממשק הפעלה של חמיצר חידון צה"ל
תעודת גמר לקורס החידות
דרך חיים (מהר"ל)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מהר"ל מפראג 
 שפת המקור:  עברית 
 
דרך חיים (או דרך החיים) הוא ביאור על פרקי אבות שכתב המהר"ל מפראג, והודפס לראשונה בחייו בשנת ה'שמ"ט.
שם הספר

הביטוי לקוח מספר משלי: ”כִּי נֵר מִצְוָה וְתוֹרָה אוֹר וְדֶרֶךְ חַיִּים תּוֹכְחוֹת מוּסָר”. המהר"ל בסוף הקדמתו מביא פסוק זה, וכותב "וקראנו שם החבור הזה דרך חיים, על שם הכתוב ודרך חיים תוכחות מוסר". עם זאת, בשער הדפוס הראשון נקרא הספר "דרך החיים", אך אין ערובה שהמהר"ל עצמו כתב זאת וייתכן שהיה זה המו"ל. בדפוס לונדון מופיע השם ביידוע גם בהקדמת הספר. ביתר ספריו מוזכר הספר לעיתים בשם דרך חיים, ולעיתים בשם דרך החיים.
מבנה הספר

הספר מרכז הגות, מוסר ורעיונות על דרך הדרש, על פי סדר המסכת. זהו ספרו היחיד המקיף מסכת שלמה לפי הסדר, ולא רעיונות אקראיים על קטעים נבחרים. ספר זה הוא גם היחיד בו מפרש המהר"ל את פירושיו, ולא מביא דעות ראשונות וחולק עליהן.
מהדורות > פירושים

דרך חיים - עם פירושים והערות מהרב יהושע דוד הרטמן, שישה כרכים, מכון ירושלים, תשס"ז.
מהדורות > דפוסים

יהודה ליוואי בן בצלאל, דרך חיים, דפוס ראשון, קראקא, שמ"ט-1589, באתר היברובוקס
יהודה ליוואי בן בצלאל, דרך חיים, דפוס ראשון, קראקא, שמ"ט-1589, באתר היברובוקס
יהודה ליוואי בן בצלאל, דרך חיים, שנהאי, תש"ו-1946, באתר היברובוקס
יהודה ליוואי בן בצלאל, דרך חיים, ירושלים, תשכ"א-1961, באתר היברובוקס
דרך החיים, ספרי מהר"ל, המכון להוצאת ספרי המהר"ל-הוצאת תפארת, תשע"ה-2015
הערות שוליים

↑  שער הדפוס הראשון- שנת לא יסור שבט מיהודה
↑  ספר משלי, פרק ו', פסוק כ"ג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007400514405171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ה'י"ג

ה'י"ג (5013)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-5 בספטמבר 1252 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 25 באוגוסט 1253. שנה מסוג השא, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה ראשונה לשמיטה.
לפי ההלכה, בשנת ה'י"ג מתחיל מחזור חמה בן 28 שנים, ולכן מברכים את ברכת החמה.
אירועים

ט' באב - מינדאוגאס מוכתר למלך ליטא.
כ"ה בניסן הפעם הראשונה שברכת החמה חלה בתאריך זה
נולדו

מתילדה מהבסבורג
סטפאן אורוש השני מילוטין
נפטרו

כ"ג בכסלו - בלנקה, נסיכת קסטיליה, אשתו של לואי השמיני ואמו של לואי התשיעי.
י"ד באב - קלרה מאסיזי
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השא, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ברכת החמה ביום רביעי כ"ה בניסן - 26 במרץ 1253 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז).
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
ט"ו באדר חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ועד יום ראשון ט"ז באדר - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
היסטוריה של עם ישראל
הזדמנות אחרונה לראות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דאגלס אדמס, מארק קרווארדיין
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רפורטז'ה 
 הוצאה
 הוצאה:  פאן ספרים 
 תאריך הוצאה:  1990 
 מספר עמודים:  223 (מהדורה עברית)
 הוצאה בעברית
 תרגום:  ירון בן עמי
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002390925
 
הזדמנות אחרונה לראות (באנגלית: Last Chance to See) הוא ספר-יומן מסע שנכתב על ידי דאגלס אדמס ומארק קַרווארדיין ויצא לאור לראשונה בשנת 1990, כהשלמה לסדרת תסכיתי רדיו בעלת אותו השם ששודרה ב-BBC.
הספר מבוסס על מסע אמיתי: ה"אוֹבּזֶרבֶר קולור מגזין" (Observer Colour Magazine) שלח בשנת 1985 את סופר המדע הבדיוני דאגלס אדמס ואת הזואולוג מארק קרווארדיין למדגסקר, בחיפוש אחר האיי איי - למור נדיר במיוחד, כפי שמתואר בפסקה הראשונה של הספר:
זה לא מה שציפיתי לו, כלל וכלל לא. ב-1985, בשל תאונה עיתונאית כלשהי, נשלחתי למדגסקר יחד עם מארק קרווארדיין לחפש מין כמעט נכחד של למור איי-איי. איש משלושתנו לא פגש עד אז את השניים האחרים: אני מעולם לא פגשתי את מארק, מארק מעולם לא פגש אותי, וככל הידוע, איש לא ראה איי-איי זה שנים.
בארבע השנים שלאחר מכן - עד 1989 - התפתח מסע זה לסדרת מסעות ברחבי כדור הארץ בחיפוש אחר בעלי חיים בסכנת הכחדה או כאלה שכזו צפויה להם. הספר מגולל את מסעותיהם של השניים בחיפוש אחר:
האיי איי - למור נדיר ממדגסקר.
הכוח הענק ("הדרקון מקומודו"; Varanus komodoensis) באי האינדונזי קומודו.
הקרנף רחב-השפה צפוני (Ceratotherium simum).
גורילות הרים (Gorilla) בזאיר (כיום קונגו).
הקאקאפו (Strigops habroptilus; תוכילֵיל) בניו זילנד. סקירת מאמצי השימור של קאקאפו באיים מיוחדים ללא טורפים.
דולפין הנהרות הסיני (Lipotes vexillifer) בסין כנראה נכחד ב-2006.
שועל-מעופף רודריג (Pteropus rodricensis) שהוא עטלף הפירות הנדיר בעולם, מאיי רודריג.
תחש נהרות אמאזוני מאגן האמזוניה. - המסע שודר ברדיו אך לא נכלל בספר.
דוב ים חואן פרננדס - המסע שודר ברדיו אך לא נכלל בספר.
במהלך המסעות הם נתקלים בניסיונות לשימור חיות נוספות כגון בז מאוריציוס ופוקנה הודית.
כבשאר ספריו, משלב אדמס בתיאור היבש של בעלי החיים שפגש במסעו גם הומור ושנינות, וכן תיאור והגיגים אודות האנשים והמערכות הבירוקרטיות בהם נתקל. אדמס העיד כי ספר זה הוא האהוב עליו מכל ספריו.
הספר תורגם לעברית ויצא לאור בישראל בשנת 2004. בסופה של המהדורה העברית ישנה תוספת של מספר עמודים אותה כתב המתרגם ירון בן עמי, ובהם הוא מספר על השינוי במצבם של בעלי החיים המוזכרים בספר מאז שנכתב. בשנת 1992 יצא סט של שני תקליטורים בעקבות הספר, הכוללים תמונות רבות שצולמו במהלך המסע, קובצי קול של אדמס קורא את הספר כולו ושל קרווארדיין מספר עובדות על בעלי החיים שנמצאים בסכנת הכחדה, וכן קטעים מסדרת התסכיתים של ה-BBC.
הוסקוורנה

| --- | --- |
Husqvarna

 נתונים כלליים
 סוג:  חברת בת ל-Pierer Industrie AG שנת ההקמה 1903
 תקופת הפעילות:  1903–הווה (כ־121 שנים) 
 חברת אם:  PIERER Mobility AG 
 מיקום המטה:  Mattighofen 
 משרד ראשי:  מאטינגהופן, אוסטריה
 מוצרים עיקריים:  אופנועים
  
 http://www.husqvarna-motorcycles.com
 
הוסקוורנה (Husqvarna) היא יצרנית שוודית של אופנועי שטח, אופנועי כביש וסופרמוטו מקצועיים בעלי מנועי ארבע פעימות ושתי פעימות. החברה החלה בייצור אופנועים בשנת 1903 בעיר הוסקוורנה (Huskvarna) בשוודיה, כחברת בת של יצרנית הנשק הנושאת שם זה.
היסטוריה

בדומה ליצרניות אופנועים אחרות, הוסקוורנה החלה בייצור אופניים עוד בסוף המאה ה-19. ב-1903 החלה לייצר אופנועים כשבתחילה נעשה שימוש במנועים שנרכשו מחברות אחרות ושאר המכלולים יוצרו במפעל בשוודיה על סמך הידע שנצבר מתחום האופניים. ב-1918 החלה החברה אף לייצר את המנועים בעצמה ובכך הפכו האופנועים לכאלו המיוצרים באופן מלא במפעל. ב-1920, לאחר שחתמה על הסכם מכירת כלים לצבא השוודי, הוקם מפעל נפרד לייצור מנועים. המנוע הראשון שיוצר במפעל היה כולו מתכנון החברה. היה זה מנוע כפול צילינדרים בתצורת V ב-50 מעלות, בנפח 550 סמ"ק, 4 פעימות, עם מנגנון שסתומים צידי (בדומה למנועים שיוצרו באותה תקופה על ידי הרלי-דייווידסון ואינדיאן).
במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20, השתתפה הוסקוורנה במרוצי מרוצי אופנועי גרנד פרי בקטגוריות הנפח 350 ו-500 סמ"ק. ב-1939 כבר נחשבה ליצרנית האופנועים השוודית הגדולה במדינה. למרות הישגים וניצחונות רבים בתחום מרוצי האספלט, שמה של החברה יצא בזכות אופנועי האנדורו והמוטוקרוס מתוצרתה, מאחר שהיא נחשבת ליצרנית דומיננטית בתחום לאורך השנים, עם 14 אליפויות עולם בקטגוריות הנפח 125, 250 ו-500 סמ"ק במוטוקרוס, וכן 24 תוארי אליפות עולם בתחום האנדורו ו-11 ניצחונות במרוץ הבאחה המפורסם.
ב-1977 זיהתה Electrolux, מהתאגידים הגדולים בשוודיה, את הפוטנציאל העסקי הרב שבעולם ייצור האופנועים, ורכשה את הוסקוורנה.
בשנת 1987 נמכרה חטיבת האופנועים של הוסקוורנה לחברת קג'יבה האיטלקית, והועברה כולה לעיר ווארסה באיטליה שם המשיך היצור על סמך תוכניות הקודמות משוודיה וכן פותחו מנועים חדשים לאורך השנים. שמה של החברה עודכן ל-Husqvarna AG. בעקבות המעבר לאיטליה פרשו מהוסקוורנה מספר מהנדסים שהקימו באופן עצמאי בשוודיה את מפעל האופנועים הוסאברג.
ביולי 2007 נרכשה הוסקוורנה האיטלקית על ידי יצרנית האופנועים והמכוניות הגרמנית BMW תמורת סכום של כ-93 מיליון אירו. תוכניתה של BMW הייתה להמשיך ולייצר את האופנועים באיטליה כחברה נפרדת ובכך להימנע מפיתוח מקביל של אופנועי שטח תחת המותג הגרמני. בפרסומיה, טענה BMW כי תוכניותיה למותג החדש שבאמתחתה היא "להיות לגרסה הדו גלגלית של מה שה"MINI" לחטיבת המכוניות של BMW".
לאחר שנתיים רצופות של ירידה מתמשכת במכירות הוסקוורנה, הודיעה BMW ב-31 בינואר 2013 כי חברת ההחזקות Pierer Industrie AG, הנמצאת בבעלותו של סטפן פירר (מנכ"ל ושותף יצרנית האופנועים האוסטרית KTM), רכשה את מלוא הזכויות על שמה של הוסקוורנה. שמה של החברה החדשה עודכן ל-Husqvarna Sportmotorcycle GmbH. סטפן פירר הודיע כי הייצור יעבור למפעל KTM אשר במאטינגהופן, אוסטריה. האופנוע הראשון של הוסקוורנה על אדמת אוסטריה ירד מפס הייצור ב-11 באוקטובר 2013. מאחר שהבעלות על KTM כוללת גם את הבעלות על המותג הוסאברג (שנרכש על ידי KTM ב-1995), הודיעה היצרנית כי המותגים יתאחדו חזרה לכדי מותג אחד תחת השם הוסקוורנה והמותג הוסאברג יחדל מלהתקיים. מחלקות השיווק, מכירות ופיתוח של הוסאברג הועברו באופן מלא לפעילות תחת השם הוסקוורנה.
שנתיים לאחר מכן, ב-2015 עם הצגתו של דגם ה-701 סופרמוטו, הכריזה הוסקוורנה על חזרתה לתחום יצור אופנועי הכביש עם זוג דגמי אופנועים בנפח 375 סמ"ק (ונקראים "401") ואופנוע נוסף בנפח 693 סמ"ק (המשתייך לדגמי ה-"701"). שמות סדרות אופנועי הכביש החדשים, הנקראים בשוודית כ-Svartpilen ("חץ שחור") ו-Vitpilen ("חץ לבן"), שואבים את השראתם מדגם ה-Silverpilen ("חץ כסוף") שהושק ב-1955 כאופנוע פורץ הדרך של הוסקוורנה: הראשון שנבנה לטובת רכיבת שטח מקצועית עם משקל של 75 ק"ג בלבד, ושימוש ראשון במתלה קדמי טלסקופי ושיכוך הידראולי למתלים מלפנים ומאחור.
בישראל

מספר אופנועים בודדים יובאו לישראל במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 בייבוא אישי ותחת כנפי יבואנית דוקאטי באותן שנים. אופנועי מוטוקרוס בודדים הוברחו ארצה באופן בלתי חוקי במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20. במחצית השנייה של 2008, בעקבות המהלך של BMW העולמית לרכישת המותג, החל ייבוא מוסדר של אופנועי הוסקוורנה לישראל על ידי קמור חברה לרכב, יבואנית BMW לישראל. היבוא נמשך עד לאמצע 2013, ליחידות האחרונות שעוד נותרו במפעל האיטלקי ולאחריהן הופסק הייבוא עד ליוני 2014, עת התחילה חברת עופר אבניר בייבוא הוסקוורנה מחדש לישראל, הפעם ממפעל KTM באוסטריה.
האנטילים הקטנים

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  14°N 61°W﻿ / ﻿14°N 61°W﻿ / 14; -61
 שטח:  14,364 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  אנטיגואה וברבודה, צרפת, טרינידד וטובגו, סנט וינסנט והגרנדינים, אנגווילה, איי הבתולה של ארצות הברית, איי הבתולה הבריטיים, מונטסראט, סנט לוסיה, הולנד, ברבדוס, סנט קיטס ונוויס, ונצואלה, גרנדה, דומיניקה, פוארטו ריקו 
  (למפת אמריקה המרכזית מוגדלת) האנטילים הקטנים(למפת אמריקה המרכזית רגילה) האנטילים הקטנים
 
האנטילים הקטנים (מסומנים בירוק).
האנטילים הקטנים (באנגלית: Lesser Antilles) הם חלק מהאיים האנטילים המצויים בים הקריבי. איים אלה, יחד עם איי בהאמס והאנטילים הגדולים מהווים את איי הודו המערבית.
האנטילים הקטנים הם שרשרת איים ארוכה המקיפה ממזרח את הים הקריבי ומפרידה בינו לבין האוקיינוס האטלנטי.
האנטילים הקטנים כוללים את:
איי הבתולה של ארצות הברית: סנט תומאס, סנט ג'ון, סנט קרואה, ווטר איילנד
איי הבתולה הבריטיים: טורטולה, וירג'ין גורדה, אנגאדה, ג'וסט ואן דייק
אנגווילה (בריטניה)
סן מרטן, מחולק בין צרפת והאנטילים ההולנדיים.
סן ברתלמי (צרפת)
סאבא (האנטילים ההולנדיים)
סנט אוסטטיוס (האנטילים ההולנדיים)
סנט קיטס
נוויס
ברבודה
אנטיגואה
רדונדה
מונטסראט (בריטניה)
גוואדלופ (צרפת)
לה דזיראד (צרפת)
לה סנט (צרפת)
מארי גאלאנט (צרפת)
דומיניקה
מרטיניק (צרפת)
סנט לוסיה
ברבדוס
סנט וינסנט
הגרנדינים
גרנדה
טרינידד וטובגו
איים הסמוכים לחופי ונצואלה:
איי האנטילים ליווארד:
בונייר (הולנד)
קוראסאו (הולנד)
ארובה (הולנד)
נואבה אספרטה
האנטילים הקטנים מחולקים לשתי קבוצות איים - איי וינדווארד (איי מעלה הרוח) בדרום ואיי ליווארד (איי מורד הרוח) בצפון. הסיבה לחלוקה היא שמרבית הרוחות באזור נעות מדרום לצפון, ומגיעות קודם לאיי וינדווארד ולאחר מכן לאיי ליווארד.
ראו גם

האיים האנטילים
האנטר ביורגן

| --- | --- |

 לידה:  14 במאי 1976 (בן 48) גראס ואלי, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 מקום לימודים:  תיכון נבאדה יונון 
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  אינטרסקופ רקורדס 
 www.hunterrevenge.com
 פרופיל ב-IMDb
 
האנטר ביורגן (משמאל) בהופעה של AFI בניו ג'רזי
האנטר לורנס ביורגן (באנגלית: Hunter Lawrence Burgan; נולד ב-14 במאי 1976) הוא הבסיסט של להקת AFI.
חייו

ביורגן נולד בלונג ביץ' שבקליפורניה וגדל בגראס ואלי, קליפורניה. הוא ניגן בלהקה שנקראת The Force לפני שהצטרף ללהקה AFI.
הוא היה אמור להיות מחליף לבסיסט גאוף קרייסג' לסיבובי הופעות אחדים ולהקלטת האלבום, "Shut Your Mouth and Open Your Eyes" אך בסופו של דבר נעשה הבסיסט הקבוע של הלהקה בנובמבר 1997. להקתו הקודמת, "The Force" התפרקה בספטמבר 1998.
ביורגן אוהב את המוזיקה של פרינס, ויש לו פרויקט צדדי, להקה בשם "Hunter Revenge", שמנגנת מוזיקה משנות ה-80 המוקדמות ורית'ם אנד בלוז.
ביורגן יודע לנגן בתופים, בס, גיטרה, סקסופון ופסנתר.
הוא היה המתופף ואחד ממייסדי להקת The Frisk, שביצעו את הופעתם האחרונה בדצמבר 2005. הוא תופף גם בשתי להקות נוספות - The Eyeliners ו-Halo Friendlies בסיבובי הופעות.
האנטר הופיע באלבומם החדש של הצמד טיגן ושרה, "The Con", בנגינת בס לשירים שנכתבו על ידי טיגן. בנוסף, יש לו פרויקט צדדי עם טיגן.
ביורגן הוא טבעוני.
הדיוויזיה הרביעית (בוואריה)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  ממלכת בוואריה ממלכת בוואריה הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   הצבא הבווארי  צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 בסיס האם:  וירצבורג
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  27 בנובמבר 1815 – נובמבר 1918 (כ־103 שנים)
 מלחמות:  מלחמת אוסטריה–פרוסיה מלחמת צרפת–פרוסיה מלחמת העולם הראשונה
הדיוויזיה המלכותית הבווארית הרביעית (בבווארית: 4. Königlich Bayerische Division) הייתה דיוויזיה בצבא הבווארי ומאוחר יותר בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחמה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, במלחמת צרפת–פרוסיה ובמלחמת העולם הראשונה ופורקה ב-1919.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-27 בנובמבר 1815 כדיוויזיית הרגלים של הפיקוד הכללי של וירצבורג, והיא נותרה תחתיו עד לפירוקה.
היסטוריה > מלחמת אוסטריה–פרוסיה

במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה לחמה הדיוויזיה נגד הפרוסים, והשתתפה בקרב רוסדורף ובקרב רוסברון.
היסטוריה > מלחמת צרפת–פרוסיה

במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הבווארי השני, אשר נשלח לסייע לפרוסים כחלק מהארמייה השלישית בפיקוד פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה. הבווארים השתתפו בקרב וורת, קרב בומונט, קרב באזיי וקרב סדאן. לאחר המלחמה התבצע איחוד גרמניה ומדינות גרמניה השונות אוחדו ליצירת הקיסרות הגרמנית. כחלק מרפורמה זו, אוחדו צבאותיהן של שאר המדינות עם הצבא הפרוסי ליצירת צבא הקיסרות הגרמנית.
מכיוון שבוואריה הייתה המדינה הגדולה ביותר בקיסרות אחרי פרוסיה, היא נהנתה מפריבילגיות שונות שהתבטאו בין היתר בתחום הצבאי. בעוד שבעתות מלחמה היו חייבות שאר המדינות לאחד את המטות הכלליים של צבאותיהן עם המטכ"ל הפרוסי, בוואריה הורשתה להחזיק מטכ"ל עצמאי. בעתות מלחמה היו הדיוויזיות של שאר המדינות מתאחדים עם הדיוויזיות הפרוסיות ובהתאם לכך ממוספרים מחדש. הדיוויזיות הבוואריות נותרו עצמאיות ושמרו על המספור המקורי שלהם.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, הייתה הדיוויזיה תחת פיקוד מקסימיליאן פון מונטגלאס. הדיוויזיה נערכה בחזית המערבית כחלק מהקורפוס הבווארי השני במסגרת הארמייה השישית אשר חייליה גויסו בעיקר מבוואריה, והייתה תחת פיקוד רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה. הדיוויזיה לקחה חלק בקרב לורן, ולאחר מכן השתתפה במרוץ אל הים ואף בקרב איפר הראשון, ובהמשך השתתפה במלחמת החפירות בפלנדריה ובארטואה ונלחמה בקרב ארטואה השני, בקרב לוס ובקרב ארטואה השלישי. בשנת 1916, הדיוויזיה לחמה בקרב על הסום. בשנת 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב מסין ובקרב פשנדל. במשך רוב שנת 1918 נשארה הדיוויזיה בפלנדריה, ונלחמה בארמנטייר, קמל, הבוטרן ומונשי-בפאום. בסוף השנה הועברה הדיוויזיה לאזור שמפאן, שם היא התמודדה עם מתקפת מז-ארגון של מדינות הבבכמה. לאחר לחימה נוספת לאורך האן וה-Aire, הדיוויזיה הוצאה מהקו, ובילתה את השבוע האחרון של המלחמה בהגנת הגבולות בדרום בוואריה ובטירול. המודיעין של בעלות הברית דירג את הדיוויזיה כמדרגה ראשונה ואיכותית ביותר.
מפקדים

מקסימיליאן פון צאנדט (22 באוגוסט 1836–31 במרץ 1848)
קרל תאודור פון טורן אונד טקסיס (1 באפריל 1848–30 בנובמבר 1848)
יוהאן דאמבויר (1 בדצמבר 1848–אוקטובר/נובמבר 1853)
אנטון פון דר מארק (נובמבר 1853–31 ביולי 1856)
פרידריך פון פלוטו (1 באוגוסט 1856–22 בפברואר 1861)
יאקוב פון הרטמן (23 בפברואר 1861–7 בינואר 1869)
פרידריך פון בותמר (8 בינואר 1869–23 באפריל 1873)
קרל פון דיטל (24 באפריל 1873–19 באפריל 1875)
קרל פון הורן (25 באפריל 1875–15 ביוני 1881)
אדולף פון היינלת (16 ביוני 1881–13 במאי 1885)
קרל פון פרייברג-אייזנברג (14 במאי 1885–7 במרץ 1889)
כריסטוף פון גודין (8 במרץ 1889–17 באוגוסט 1891)
היינריך פון נאגל צו אייכברג (18 באוגוסט 1891–24 באוקטובר 1897)
תאודור פון בומהרד (25 באוקטובר 1897–25 בינואר 1901)
מקסימיליאן גרסטנר (26 בינואר 1901–22 באוקטובר 1903)
אלפרד אקברכט פון דירקהיים-מונטמרטין (23 באוקטובר 1903–17 בנובמבר 1908)
קרל פון פאסבנדר (18 בנובמבר 1908–21 במרץ 1912)
מקסימיליאן פון מונטגלאס (22 במרץ 1912–5 בנובמבר 1914)
ארנסט פון שרוט (5 בנובמבר 1914–28 באוקטובר 1916)
פרנץ, נסיך בוואריה (26 באוקטובר 1916–נובמבר 1918)
הערות שוליים

↑  4. Bayerische-Infanterie-Division (Chronik 1914/1918)
↑  Histories of Two Hundred and Fifty-One Divisions of the German Army which Participated in the War (1914-1918), compiled from records of Intelligence section of the General Staff, American Expeditionary Forces, at General Headquarters, Chaumont, France 1919, (1920), pp. 101-103.