stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השילוח (כתב עת ישראלי)
היסטוריה

ההשראה לשמו של כתב העת באה מ"השילוח", ירחון עברי מסוף המאה ה-19 שנוסד באודסה על ידי אחד העם, שנתכנה על שם מעיין השילוח בירושלים. על פי האמור בגב הגיליונות, שם זה נבחר משום שהנביא ישעיהו דימה ל"מי השילוח ההולכים לאט" "את האמת היוצאת מירושלים: מרחיקת ראות, יסודית - ולא פעם מציעה מבט שונה מזה של השיח השגור".
הגיליון הראשון זכה לחשיפה בזכות מאמרה של שרת המשפטים איילת שקד, שבו היא פרשה את השקפת עולמה על אודות מקומה של הרשות השופטת בדמוקרטיה, שוק חופשי ויחסי דת ומדינה. הגיליון השלישי, שכלל מאמרי ביקורת על חזון ארבעת השבטים של הנשיא ראובן ריבלין ומאמר המערער על היחס המועדף שלה זוכה החקלאות בישראל, עורר גם הוא פולמוסים. גיליון 4 הוקדש כולו לציון חמישים שנה לשחרור ירושלים ואירח את ראש עיריית ירושלים ניר ברקת. בגיליון החמישי פורסם מאמר מאת יאיר לפיד על מהותו של המרכז הפוליטי בישראל. בגיליון השישי השתתף חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', ששטח את תוכנית ההכרעה ותפיסתו לפתרון מעמד יהודה ושומרון. בגיליון 11 פרסם גיל ברינגר, יועצה של שרת המשפטים איילת שקד, ביקורת על עודף הסמכויות של היועצים המשפטיים במשרדי הממשלה לתפיסתו, לקראת דיונים בהצעת חוק שהוגשה בנושא מינויים של היועצים המשפטיים.
מו"ל כתב העת הוא עמיעד כהן; העורך הראשי מהקמת כתב העת ועד גיליון 36 שלו, גיליון אדר-שני תשפ"ד, מרץ 2024, היה ד"ר יואב שורק. בחודש זה נכנס לתפקיד העורך הראשי ד"ר שגיא ברמק. עורך המשנה הוא צור ארליך. סגני העורך בגיליונות הראשונים היו דביר שוורץ ויצחק מור. אחריהם נכנסו לתפקיד עו"ד ליאת נטוביץ'-קושיצקי וד"ר אלון שלו. יובל סימן-טוב החליף בתפקיד את אלון שלו.
הערות שוליים

1 2   בני ציפר, כמה שאלות ומחשבות על כתב העת השמרני "השילוח", באתר הארץ, 1 בדצמבר 2016
1 2  ניב שטנדל, ‏הכתבות הכי טובות שקראנו ב-2017, באתר ‏מאקו‏, 14 בדצמבר 2017
↑  יאיר לפיד, ‏המרכז חוזר, השילוח
↑  בצלאל סמוטריץ', ‏תוכנית ההכרעה: המפתח לשלום נמצא בימין, השילוח
↑  גיל ברינגר, ‏המחטף השקט: מיועצים משפטיים ל"שומרי סף", השילוח
ואל דמינגס

ואלדז וניטה "ואל" דמינגס (באנגלית: Valdez Venita "Val" Demings; נולדה ב-12 במרץ 1957) היא שוטרת ופוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס העשירי של מדינת פלורידה. טרם היבחרה לבית הנבחרים הייתה מפקדת מחלקת המשטרה של אורלנדו, והייתה האישה הראשונה בתפקיד זה.
ביוגרפיה

ואלדז וניטה בטלר נולדה ב-12 במרץ 1957, אחת משבעה ילדים שנולדו למשפחה קשת-יום. אביה עבד בפרדסים, ואמה הייתה עוזרת בית. משפחתה התגוררה בשכונה "מנדרין" שבג'קסונוויל. בשנות ה-60 של המאה ה-20 היא למדה בבתי ספר בהם הייתה הפרדה גזעית, ואת לימודיה התיכוניים סיימה בבית הספר התיכון וולפסון. רצונה לעסוק באכיפת חוק החל כשהייתה חברה ב"פטרול בית הספר" בתיכון דופונט. ב-1979 סיימה לימודי תואר ראשון בקרימינולוגיה באוניברסיטת המדינה של פלורידה.
אחרי שסיימה את לימודיה התיכוניים החלה לעבודה כעובדת סוציאלית בג'קסונוויל במשך כשנה וחצי. ב-1983 הגישה בקשה למשרה במחלקת המשטרה של אורלנדו, והיא התקבלה למחלקת המשטרה כעובדת באגף הסיור בחלקה המערבי של אורלנדו. בדצמבר 2007 מונתה דמינגס למפקדת מחלקת המשטרה של אורלנדו ובכך נהייתה לאישה הראשונה שכיהנה בתפקיד זה. כמפקדת המחלקה היא פעלה לצמצום שיעורי הפשיעה באורלנדו, והתמודדה עם תקרית ירי במהלכה פתח ג'ייסון רודריגז, מהנדס שפוטר מעבודתו, בירי אל עבר עמיתיו לשעבר ורצח בן אדם.
התפטרותה מהפיקוד על מחלקת המשטרה של אורלנדו נכנסה לתוקף ב-1 ביוני 2011 אחרי שירות בן 27 שנים במחלקת המשטרה. דמינגס הייתה מועמדת המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס העשירי של פלורידה בבית הנבחרים של ארצות הברית במהלך בחירות 2012 בארצות הברית. היא ניצבה בבחירות מול מועמד המפלגה הרפובליקנית, דניאל ובסטר, והשניים התחרו על ייצוג מחוז שנחשב לרפובליקני. בבחירות עצמן היא הפסידה לוובסטר שניצח בקושי עם 51% מקולות הבוחרים.
הדמוקרטים ניסו לגייס את דמינגס לרוץ נגד ובסטר גם בבחירות 2014. לאחר ששקלה אפשרות זו, היא החליטה להתמודד לראשות מחוז אורנג' נגד תרזה ג'ייקובס. דמינגס פרשה מהמירוץ לראשות המחוז ב-20 במאי 2014. לקראת בחירות 2016 בארצות הברית הורה בית המשפט בפלורידה על חלוקה מחדש של מחוזות הבחירה, ומחוז הקונגרס העשירי נהפך לדמוקרטי באופן משמעותי. ב-30 באוגוסט זכתה במועמדות המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס העשירי בבית הנבחרים האמריקאי, ובבחירות הכלליות זכתה ברוב גדול. בבחירות 2018 לא ניצבה בפני יריב רפובליקני.
ב-9 ביוני 2021 הכריזה דמינגס על כוונתה להתמודד אל הסנאט של ארצות הברית נגד הסנאטור המכהן מרקו רוביו. מבין יריביה בבחירות המקדימות של המפלגה ניתן למנות את אלן גרייסון. בבחירות הכלליות הפסידה דמינגס לרוביו בפער של 16.4%, ויצאה קירחת מכאן ומכאן – גם הפסידה בבחירות לסנאט וגם את מושבה בקונגרס.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, עובד לשעבר פתח באש בבניין משרדים בפלורידה; אדם אחד נהרג, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2009
↑  רבקה שאבאד, Democratic Rep. Val Demings announces challenge to GOP Sen. Marco Rubio, באתר NBC News‏, 9 ביוני 2021 (באנגלית)
↑  ברנדן פרינגטון, Florida’s Marco Rubio wins 3rd Senate term, defeats Demings, באתר AP‏, 9 בנובמבר 2022 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w6wj3f8h  US Congress: D000627
וליקו טרנובו (מחוז)

| --- | --- |
סמל וליקו טרנובוסמל וליקו טרנובו
הכפר גורסקו קוסובו, אשר במחוז וליקו טרנובו.
הכפר גורסקו קוסובו, אשר במחוז וליקו טרנובו.
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מושל:  פרופ' פנצ'ו סטויאנוב פנצ'ב
 ערים במחוז:  10
 בירת המחוז:  וליקו טרנובו
 שפה רשמית:  בולגרית
 תאריך ייסוד:  8 בינואר 1999 
 שטח:  4,662 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  204,033 (31 בדצמבר 2022)
  ‑ צפיפות:  55.19 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  43°19′N 25°33′E﻿ / ﻿43.317°N 25.550°E﻿ / 43.317; 25.550
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.vt.government.bg
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת מחוז וליקו טרנובו מוגדלת) וליקו טרנובו סבישטוב גורנה אוריאחוביצה  פבליקני אלנה סטראז'יצה רומניה רוסה ט ר ג ו ב י ש ט ה  סליבן ס"ז גברובו לובץ' פלבןמחוז וליקו טרנובו(למפת מחוז וליקו טרנובו רגילה) וליקו טרנובו סבישטוב גורנה אוריאחוביצה  פבליקני אלנה סטראז'יצה רומניה רוסה ט ר ג ו ב י ש ט ה  סליבן ס"ז גברובו לובץ' פלבןמחוז וליקו טרנובו tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז (אובלסט) וליקו טרנובו (בולגרית: Област Велико Търново) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה. המחוז שוכן במרכז צפונה של בולגריה ובירתו היא העיר וליקו טרנובו. שטח המחוז מהווה 4.2% משטחה של בולגריה וכמות האוכלוסין מהווה 3.6% מכלל אוכלוסייתה. המחוז ככלל והעיר וליקו טרנובו בפרט, הם בעלי חשיבות היסטורית גדולה לבולגרים, שכן שימשו כמרכזה של האימפריה הבולגרית השנייה. חלק מיישובי המחוז ממוקמים על תוואי נהר הדנובה. באזור שורר אקלים ממוזג והטמפרטורה השנתית הממוצעת עומדת על 11.5oc. במחוז ישנן 10 רשויות מקומיות כשהגדולה מביניהן היא הבירה וליקו טרנובו ואחריה העיר גורנה אוריאחוביצה.
כלכלה

החקלאות במחוז מפותחת מאוד ומהווה מגזר מועדף. ישנן מספר חוות לגידול צאן ובקר. כמו כן משופע האזור בקרקע פורייה ועליה מגדלים חיטה, תירס, ענבים וסחלבים לייצוא.
במחוז ישנם מספר יקבים, מפעל לייצור סוכר, מחלבות ומפעלים לעיבוד בשר צאן ובקר, בעיקר בסמיכות לערים טרנובו וגורנה. כמו כן, קיימים מספר מפעלי טקסטיל. 34.4 אחוזים מכוח העבודה מועסק במגזר הייצרני, 12 אחוזים במגזר הקימעונאי, 10 אחוזים במגזר התחבורה וכ-10 אחוזים במיגזר השירותים.
המחוז גם משופע באתרים ארכאולוגיים ונופים שובי עין, המושכים אליהם תיירות פנים וחוץ.
היסטוריה

התיישבות מאורגנת ראשונה בשטח המחוז מתוארכת למאה ה-5 לפני הספירה, עידן הממלכה התראקית. במאה ה-1 הפך האזור לפרובינציה רומית ובהמשך מחוז ביזנטי. ב-1186 הפכה העיר טרנובו לבירת האימפריה הבולגרית השנייה, עד לכיבושה ב-1393 על ידי באיזיט הראשון סולטאן האימפריה העות'מאנית. ב-7 ביולי 1877, במסגרת המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), נכבש האזור על ידי צבא האימפריה הרוסית. במסגרת קונגרס ברלין הוכרה עצמאות בולגריה ובירתה טרנובו ובהמשך הועברה הבירה לסופיה.
הערות שוליים

↑  כלכלת מחוז וליקו טרנובו, באתר האינטרנט של המחוז (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007478089305171  MusicBrainz: edbde3eb-a302-4a6a-8349-e2501755615d
וליקי פרסלב

| --- | --- |
סמל וליקי פרסלבסמל וליקי פרסלב

 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מחוז:  שומן
 ראש העיר:  ינקו יורדנוב
 שטח:  76.76 קמ"ר
 גובה:  92 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  8,809 (15 ביוני 2024)
 קואורדינטות:  43°10′N 26°49′E﻿ / ﻿43.167°N 26.817°E﻿ / 43.167; 26.817
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.velikipreslav.bg
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור וליקי פרסלב(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור וליקי פרסלב(למפת מחוז שומן רגילה) שומן נובי פאזאר פרסלב סמאידובו ורביצה קאולינובו סיליסטרה דובריץ' וארנה בורגס סליבן טרגובישטה ראזגרדוליקי פרסלב(למפת מחוז שומן מוגדלת) שומן נובי פאזאר פרסלב סמאידובו ורביצה קאולינובו סיליסטרה דובריץ' וארנה בורגס סליבן טרגובישטה ראזגרדוליקי פרסלב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הכניסה לפרסלב
הביזנטים תוקפים את פרסלב
וליקי פְּרֶסְלַב (בבולגרית: Велики Преслав, "פרסלב הגדולה"; עד 1993 – פרסלב) היא עיר במחוז שׁוּמֶן שבבולגריה, אשר במהלך המאה ה-10 הייתה אחת מהערים החשובות ביותר בדרום אירופה. בין השנים 893 ל-972 הייתה פרסלב עיר הבירה השנייה של האימפריה הבולגרית הראשונה. פרסלב העתיקה היא שמורה ארכאולוגית לאומית הנמצאת ליד העיר המודרנית וליקי פרסלב.
השנים הראשונות של העיר

מעט מאוד ידוע על ההיסטוריה של העיר פרסלב לפני המאה ה-9. שם המקום מצביע בבירור על המוצא הסלאבי של מקימיו אך נראה שעיקר פיתוח העיר, לפני הפיכה לבירה, נעשה על ידי תושביה הבולגרים במהלך המאה ה-9. בסוף המאה ה-9 נבחרה פרסלב להיות בירת ממלכת בולגריה, בעקבות מרידה שמרכזה היה בעיר הבירה הקודמת שפרצה לאחר שהנצרות האורתודוקסית התקבלה כדת המדינה. אצילי עיר הבירה הישנה, פליסקה, והחאן ולדימיר, היו פוליתאיסטים והתנגדו לקבלת הנצרות. ב-892 הם מרדו ללא הצלחה בצאר הבולגרי. כתוצאה מהמרד הצאר הנוצרי החדש, סימאון הראשון, העביר את עיר הבירה לפרסלב. בפרסלב נתקבלה הנצרות בקלות יחסית לעומת פליסקה הפוליתאיסטית וב-864 לאחר הנצרות הבולגרים, נבנו בה מספר כנסיות.
לאחר ההכרזה על פרסלב כעיר בירה, היא התפתחה במהירות והפכה למרכז פוליטי, ספרותי, אמנותי ותרבותי בבולגריה. הצאר סימאון הראשון בנה ופיתח את הבירה במשך 28 שנים והיא הגיעה לשיא התפתחותה בזמנו של הצאר פטר הראשון.
דעיכה

ב-969 סוויאטוסלב, נסיך קייב, צר וכבש את פרסלב, וב-972 היא נכבשה והועלתה באש על ידי הקיסר הביזנטי יוחנן הראשון צימיסקס. הכובשים בזזו את אוצרות פרסלב, סמלי שלטון הצאר הבולגרי והספרים שבספריית הצאר סימאון הראשון. למרות ההרס הגדול, תושבי העיר הצליחו לשקם אותה, אבל קרנה של פרסלב ירד והיא איבדה את תפקידה בתור המרכז הכלכלי והפוליטי של בולגריה.
הבראת פרסלב

בשנותיה הראשונות של האימפריה הבולגרית השנייה התאוששה פרסלב מחורבנה כאשר פטר הרביעי, קיסר בולגריה מלך בעיר. במאה ה-13 המונגולים כבשו את העיר פעמיים והחריבו אותה. פליטי פרסלב הקימו יישוב חדש, שנקרא אף הוא "פרסלב" ומוקם בסמיכות לעיר העתיקה. כיום, שוכנת במקום העיר "וליקי פרסלב", שבה מתגוררים 9,237 תושבים (נכון לשנת 2010).
השרפה הגדולה ב-1910

| --- | --- |
שטח שעלה באש במדינת איידהו
שטח שעלה באש במדינת איידהו
 סוג:  שרפת יער
 תאריך התרחשות:  1910 
 תאריך התחלה:  20 באוגוסט 1910
 תאריך סיום:  21 באוגוסט 1910
 משך האסון:  יומיים
 במדינות או באזורים:  צפון מערב ארצות הברית (צפון מזרח וושינגטון, צפון איידהו ומערב מונטנה)
 הרוגים:  87
 נזק:  השרפה כילתה שטח של 12,140 קילומטרים מרובעים. שש עיירות נהרסו כליל באש ואחרות ניזוקו קשות
 קואורדינטות:  47°25′34″N 116°06′13″W﻿ / ﻿47.426111°N 116.103611°W﻿ / 47.426111; -116.103611
  (למפת איידהו מוגדלת) בויסי נמפה מרידיאן פוקטלו איידהו פולס קור ד'אלן קנדה ו ו ש י נ ג ט ו ן  אורגון נבדה יוטה ו י ו מ י נ ג  מונטנהמוקד השרפה(למפת איידהו רגילה) בויסי נמפה מרידיאן פוקטלו איידהו פולס קור ד'אלן קנדה ו ו ש י נ ג ט ו ן  אורגון נבדה יוטה ו י ו מ י נ ג  מונטנהמוקד השרפה
 
השרפה הגדולה ב-1910 הייתה שרפת יער אדירה, שכילתה שטח של 12,140 קילומטרים מרובעים בצפון מערב ארצות הברית בתוך יומיים בלבד (20-‏21 באוגוסט 1910) וגרמה למותם של 87 אנשים, מרביתם כבאים. השרפה כילתה שטחים בשלוש מדינות - בצפון מזרח וושינגטון, צפון איידהו ומערב מונטנה, ופגעה בשטחיהם של עשרה יערות לאומיים. היא נחשבת לשרפת היער הגדולה ביותר בתולדות ארצות הברית, אך לא הקטלנית שבהן. היה זה גם האירוע הקטלני ביותר למכבי האש בארצות הברית קודם לפיגועי 11 בספטמבר.
גורמי השרפה

בקיץ 1910 הצטרפו גורמים שונים זה לזה וגרמו לפרוץ השרפה. הקיץ היה חם ויבש ללא תקדים, ולכן גם החלה עונת השרפות מוקדם מהרגיל. היובש גרם להצטברות צמחייה יבשה והיערות התמלאו בחומר דליק. גיצים שהועפו מקטרי רכבת גרמו לשרפות וכך גם ברקים ועבודתם של צוותים שהציתו שרפות מבוקרות. עד אמצע חודש אוגוסט בערו כבר 1,000 עד 3,000 שרפות קטנות ממדים בוושינגטון, איידהו, מונטנה וקולומביה הבריטית שבקנדה.
השרפה

ב-20 באוגוסט 1910 חדרה לאזור חזית קרה שהביאה עמה רוחות עזות. אלו ליבו את אלפי השרפות הקטנות לכלל סופת אש אחת אדירה. לא היה סיכוי לבלום את האש בשל מחסור בכוח אדם וציוד. שירות היערות של ארצות הברית (שנקרא אז שירות היערות הלאומי) היה בן חמש שנים בלבד ולא היה מוכן כלל להתמודדות עם השלכות הקיץ היבש. חטיבת חיל רגלים של צבא ארצות הברית הוזעקה לסייע בלחימה באש.
לפי עדויות נסחף עשן השרפה מזרחה עד למדינת ניו יורק ודרומה עד לדנוור שבקולורדו. בלילות, עד למרחק של 800 קילומטרים מחוף האוקיינוס השקט לא היו כלי שיט מסוגלים לנווט על פי הכוכבים מאחר שהשמיים היו מכוסים בעשן.
קבוצות כבאים לחמו באש תוך סיכון חייהן, ועשרות כבאים נספו אגב כך. אנשי קבוצה שלמה בת 28 כבאים נספו כאיש אחד באיידהו. קבוצה אחרת באיידהו, בת 45 אנשים, הוקפה על ידי להבות ומפקדה אד פולסקי הוביל אותה לתוך מכרה קטן נטוש ששימש לה כמחסה. הכבאים כמעט נחנקו בעשן בתוך המכרה, אך 39 מתוכם שרדו לבסוף.
רכבות פינו אלפי אזרחים מאיידהו וממונטנה. רכבת אחת בה נמצאו 1,000 נוסעים דהרה לרוחבו של שטח עולה באש עד שמצאה מחסה במנהרה.
השרפה כבתה לבסוף לאחר שחזית קרה נוספת נכנסה לאזור והביאה עמה גשם רב.
שש עיירות באיידהו ובמונטנה נהרסו כליל באש ואחרות ניזוקו קשות. עיירות אחדות ניצלו מפגיעה הודות להצתת שרפות מבוקרות בקרבתן.
לשרפה הייתה השפעה נרחבת על אופיו של שירות היערות של ארצות הברית. עד אליה התגלעו ויכוחים רבים בנוגע לאופן הטיפול הנכון בשרפות יער, כאשר רבים טענו שיש להניח להן לבעור משום שהן היו בעלות חשיבות טבעית ליער ומשום המחיר הגבוה של כיבוין. לאחר השריפה הגדולה אימץ השירות מדיניות של מניעת שרפות ולחימה בכל אחת מהן.
ראו גם

שרפות היער של השבת השחורה
הערות שוליים

↑  המכרה שבו מצאו פולסקי ואנשיו מחסה הוכלל לימים במרשם הלאומי של אתרים היסטוריים בארצות הברית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007402018305171  LCCN: sh2016002754
ז'אק הרולד

| --- | --- |

 לידה:  10 באוקטובר 1910 פיאטרה ניאמץ, רומניה 
 פטירה:  11 בינואר 1987 (בגיל 76) פריז, צרפת 
 לאום:  יהודים 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הלאומית לאמנויות של בוקרשט 
 תחום יצירה:  ציור, פיסול 
 זרם באמנות:  סוריאליזם, טאשיזם 
 
ז'אק הרולד (בצרפתית: Jacques Herold;‏ 10 באוקטובר 1910 – 11 בינואר 1987) היה צייר, פסל, חרט ומאייר ספרים יהודי-רומני, שרוב חייו חי בצרפת.
קורות חיים

ז'אק הרולד נולד ברומניה, בעיר פיאטרה ניאמץ, בשם הרולד בלומר (Herold Blumer), הילד החמישי מבין שישה אחים ובגיל שנתיים עברה משפחתו לגאלאץ, שם היה אביו ליצרן סוכריות. הרולד למד בבוקרשט עם מלגה בבית הספר לאומנויות פלסטיים בין השנים 1925 - 1926. בשנים 1926 - 1929 למד באקדמיה לאמנות ולדסקו (Academia de Artă Vlădescu) בבוקרשט. הרולד עבד כצייר במשרד אדריכלים בבוקרשט, הצטרף לתנועת האוונגרד הרומנית והשתתף בכתב העת Unu, בו פרסם ציורים ראשונים תחת שם העט B. Hérold. הוא היה מקורב לטודור ארגזי, אבל ביולי 1930 עזב לפריז, צרפת, שם התיידד עם קונסטנטין ברנקושי ועזר לו בעבודתו. הוא פגש ב-1932 את איב טנגי, שקירב אותו, ב-1934, לקבוצת הסוריאליסטים, שבלטו בה אז סלבדור דאלי ומקס ארנסט.
בינואר 1936 נישא לוויולט בוגליו ופתח סטודיו ברחוב רוזנוולד בפריז. ב-1940 נמלט, בדומה לאמנים סוריאליסטים אחרים, לדרום צרפת, שם התיישב במרסיי.
ב-1946 זכה לראשונה לתערוכת יחיד חאז היו לו יותר מארבעים תערוכות יחיד.
יצירות של הרולד מוצגות בדרך קבע במוזיאונים רבים ברחבי העולם, בפריז, בריסל, לייז', מרסיי, ירושלים, ניו יורק ועוד. להרולד היו עשרות תערוכות אישיות והשתתף בעשרות תערוכות קבוצתיות. היצירות של הרולד זוכות לביקוש גדול וב-2013 הרולד דורג במקום ה-13 מבין מאה יוצרים פלסטיים ילידי רומניה, לפי הערך של יצירותיהם - בשלושת המקומות הראשונים זכו קונסטנטין ברנקושי, ויקטור בראונר וראובן רובין.
הערות שוליים

↑  Forum Gălățeni (ברומנית)
↑  Evrei din România - breviar biobibliografic, Hasefer, 2008, עמודים 196 - 197 (ברומנית)
↑  Brâncuși, Brauner și Luchian, printre primii cinci pictori români, în TOP 100 al Revistei Capital  (ברומנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499152705171  PLWABN: 9810561666405606  BNE: XX1088288  BnF: cb11907379n (data)  GND: 119358700  ISNI: 0000 0001 2122 9435  LCCN: n86081992  NTA: 072071699  RKD: 37865  SUDOC: 026920476  ULAN: 500031494  VIAF: 19678842   WorldCat (עם VIAF): 19678842
ז'אק דשנו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בדצמבר 1945 (בן 78) פריבור, שווייץ 
 מדינה:  שווייץ 
 
ז'אק דשנו (נולד ב-1945) הוא מנחה טלוויזיה ועיתונאי שווייצרי.
ביוגרפיה

דשנו נולד בפריבור, ב-1973 החל לעבוד כעיתונאי במחלקת הספורט של הטלוויזיה השווייצרית, הוא שימש כפרשן עבור שישה משחקים אולימפיים ושש אולימפיאדות חורף, הוא נודע בכך שמ-1973 ועד 2007 סיקר את מרוץ פורמולה 1, הוא גם הנחה את אירוויזיון 1989, מאז 1979 מדי שנה הוא מוציא ספר חדש הנקרא "המדריך לגרנד פיקס" העוסק בסטטיסטיקה אודות מרוץ הפורמולה.
ב-2007 הוא הקים חברה הנקראת "JDx performance" העוסקת בניהול ספורט ובתקשורת.
הערות שוליים

↑  EURO hopefuls to meet in Montreux
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1289099596  ISNI: 0000 0001 1947 2241  LCCN: n2011030755  NTA: 072019387  SUDOC: 167044451  VIAF: 17758144   WorldCat (עם VIAF): 17758144 
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זבנגלה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע קומיקס
 יוצר:  אורי פינק
 סוגה:  הומור
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפת המקור:  עברית
 מספר הספרים:  6
זבנגלה היא סדרת קומיקס ישראלית מאת אורי פינק, המתפרסמת כמדור ב"מעריב לילדים". הסדרה החלה את דרכה במוסף "סופשבוע" של מעריב, כספין אוף המיועד לילדים של סדרת הקומיקס "זבנג!" המתפרסמת ב"מעריב לנוער" ועיתון "זבנג" עם עוד סדרות קומיקס.
הקומיקס מתמקד בעלילות של הדמויות המופיעות ב"זבנג!", כתלמידי בית ספר יסודי בעולם מקביל לזה שבו הם תיכוניסטים. "זבנגלה" מכוון לקהל הצעיר ולכן לא כולל אלימות, גסויות ועיסוק מוגזם במיניות, בניגוד ל"זבנג!", שפונה במפורש לשכבת גיל יותר גבוהה.
ישנן בקומיקס דמויות שנראות שונה מאשר ב"זבנג!". כדוגמת אביו של גל, יצחק, שב"זבנגלה" הוא רזה, בעל שיער שופע וללא שפם.
ג'ינג'י למשל מופיע ב"זבנגלה" כמו שהופיע ב"זבנג!" בעבר, עם תספורת דמוית נקניקיה כפי שהייתה בעבר לאשר.
אחד הסיפורים בסדרה התבסס, באופן מפתיע, על העובדה שלאורי לא היה רעיון לסיפור.
כיום המדור מומשך בעיתון זבנג אך מחודש פברואר 2013, אורי פינק התחיל בהוצאת "זבנגלה - עיתון קומיקס לילדי ישראל!" חוברת קומיקס המוקדשת כולה לזבנגלה ושאר קומיקס המתאים לילדים עד גיל 9.
ספרים וחוברות שפורסמו

גם סדרה זאת זכתה להצלחה רבה, שהביאה בין השאר ליצירת יומן לתלמיד בשם "יומן זבנגלמיכל" שהפגיש את אנשי חבורת זבנגלה עם כוכבת ערוץ הילדים מיכל ינאי. במהלך השנים ראו אור 6 ספרים המלקטים כמה מסיפורי הקומיקס שהתפרסמו ב"מעריב" וב"מעריב לילדים":
זבנגלה (1995)
זבנגלה זבנגלה צא החוצה (1996)
זבנגלה זבנגלה זבנגלה (1997)
זבנגלה בריבוע (1998)
זבנגלה הי! (2000)
זבנגלה וואוו (2010)
חוברות זבנגלה - פברואר 2013 - יוני 2014
ראו גם

זבנג!
אורי פינק
ערך זה הוא קצרמרבנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זבל לבן

קרוואן למגורים, חלק מהסטריאוטיפ
זבל לבן (באנגלית: White Trash) הוא כינוי גנאי ללבנים ממעמד סוציו-אקונומי נמוך, בעיקר מדרום ארצות הברית (מדינות הקונפדרציה לשעבר ג'ורג'יה, מיסיסיפי, אלבמה, לואיזיאנה, טקסס, ארקנסו וקנטקי).
רקע

השימוש בכינוי נחשב לא תקין פוליטית, אך בשנים האחרונות הוא נחשב פחות בוטה מבעבר, ורבים ממושאי הכינוי מכנים כך את עצמם. כינוי חופף הוא רד נק (אדומי הצוואר), המרמז על עבודתם בשדות של בני המעמדות הנמוכים הלבנים, שנשרפים בשמש הדרום הקופחת. "רדנק", במיוחד, מתקשר גם לשמרנות פוליטית ולשמרנות חברתית קיצונית, לגזענות וכיוצא בזה. כינוי נוסף הוא "הילבילי" (בילי מן הגבעות ובמיוחד רכס האפלצ'ים), המתייחס ספציפית לתושבים באזורים ההרריים, כפריים, ודלילי אוכלוסין. אף על פי שכל מינוח שכזה הוא בעל הקשר משלו ומתייחס לקבוצה ייחודית, הם מייצגים את הסטראוטיפ הרחב של הלבן בן המעמד הנמוך והשמרן.
המכונים "זבל לבן" מאופיינים במבטא דרומי וגסות רוח, בעלי מוסר ירוד וחסרי תרבות והשכלה, נוהגים לקלל, לעשן, להשתכר, להמר ולהתנהג בצורה קולנית ומופגנת. מבחינה כלכלית, הסטיגמה המאפיינת את ה"זבל הלבן" היא משפחה מרובת ילדים המתגוררת בדירה או במבנה יביל במצב רעוע, או בקרוואן זול, בעלת חצר מלאת גרוטאות, אך בעלת מנוי לחבילה היקרה ביותר לטלוויזיה בכבלים. כמו כן, למכונים "זבל לבן" נהוג ליחס גם ג'ינגואיזם, מאצ'ואיזם, הומופוביה, גזענות, אנטישמיות ואף גילוי עריות, וחיבה מרובה לנשק וציד.
השימוש בכינוי מקובל בעיקר אצל לבנים ממעמד נמוך, שרוצים להבדיל עצמם מלבנים ממעמד נמוך משלהם. עם זאת, לפי מילון אוקספורד, הכינוי נולד כבר בשנות ה-30 של המאה ה-19 אצל עבדים שחורים בדרום שכינו כך את הלבנים העניים שעבדו לצדם בשדות.
בתרבות הפופולרית

משפחת בנדי שכיכבה על מסכי הטלוויזיה בשנים 1987–1997 בסדרה "נשואים פלוס" היא דוגמה לדרך ההצגה של משפחה לבנה מהמעמד הנמוך בטלוויזיה האמריקאית. בני הזוג אל ופגי באנדי תוארו כזוג לא מאושר. אל באנדי (גולם על ידי אד אוניל), אבי המשפחה, תואר כאדם גס רוח, אשתו פגי (קייטי סגל) כעצלנית שמכורה לקניות ומעבירה את שעות היום בצפייה בתוכניות אירוח. ההורים השפיעו רבות גם על ילדיהם, באד (דייוויד פאוסטינו) וקלי (כריסטינה אפלגייט).
סרט הקולנוע המצליח של אמינם "8 מייל" מביא גם הוא הצצה למשפחה לבנה מהמעמד הנמוך שמתגוררת בפרוור עני של דטרויט. ג'ימי "ראביט" סמית' (אותו מגלם אמינם) מתגורר עם אמו האלכוהוליסטית (קים בייסינגר) ואחותו הקטנה בקרוואן אשר מוקף בגרוטאות ומתפרנס כפועל במפעל. הוא שואף לשפר את מצבו על ידי קריירה מוזיקלית.
בשנים האחרונות, ז'אנרים הסרטים המוקומנטרים דוגמת בוראט, ברונו וחרא סבא, בוחרים במכוון להתמקד באזורים ובמדינות בארצות הברית בהן יש רוב לאוכלוסייה מסוג זה.
ואל פיץ'

| --- | --- |

 לידה:  10 במרץ 1923 מרימן, ארצות הברית 
 פטירה:  5 בפברואר 2015 (בגיל 91) פרינסטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקת חלקיקים
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מקגיל  אוניברסיטת נורת'ווסטרן  אוניברסיטת קולומביה  Chadron State College 
 מנחה לדוקטורט:  ג'יימס ריינווטר 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרינסטון 
 תלמידי דוקטורט:  Mark Strovink 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (1980)  מדליית ג'ון פרייס ות'ריל (1976)  המדליה הלאומית למדעים (1993)  פרס ארנסט לורנס (1968)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 תרומות עיקריות
 גילוי ההפרה של עקרונות סימטריה בסיסיים בהתפרקות של מזוני K נייטרליים
 
ואל לוגסדון פיץ' (אנגלית: Val Logsdon Fitch‏; 10 במרץ 1923 - 5 בפברואר 2015) היה פיזיקאי גרעין אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1980.
ביוגרפיה

פיץ' נולד בחווה חקלאית במרימן, נברסקה שבארצות הברית, הצעיר משלושת ילדיהם של פרד, מגדל בקר, ופרנסס, מורה. זמן קצר לאחד לידתו, אביו נפצע קשה בתאונת רכיבה על סוסים וכבר לא היה יכול לעבוד בחווה, וכתוצאה מכך עברה המשפחה לעיירה הסמוכה גורדון, שם נכנס אביו לעסקי הביטוח. פיץ' סיים את לימודיו התיכוניים בגורדון בשנת 1940.
ב-1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, התגייס פיץ' לצבא ארצות הברית ועבד על פרויקט מנהטן במעבדת לוס אלמוס שבניו מקסיקו. לאחר מכן למד באוניברסיטת מקגיל, ובשנת 1954 השלים את הדוקטורט שלו בפיזיקה מטעם אוניברסיטת קולומביה. משנה זו ועד לפרישתו ב-2005, היה חבר סגל באוניברסיטת פרינסטון.
בשנת 1958 הביא את ג'יימס קרונין לאוניברסיטת פרינסטון וביחד הם גילו הפרה של עקרונות סימטריה בסיסיים בהתפרקות של מזוני K נייטרליים בשנת 1964. גילוי זה תרם לתאוריה של המפץ הגדול וזיכה אותם בפרס נובל לפיזיקה, לשנת 1980. בשנים 1988–1989 שימש כנשיא האגודה האמריקאית לפיזיקה. ב-1993 זכה במדליה הלאומית למדעים.
פיץ' נפטר בביתו בפרינסטון, ניו ג'רזי, ב-5 בפברואר 2015.