מקבת'
תיאור העלילה

את המחזה פותחות שלוש מכשפות המתכננות את פגישתן העתידית עם מקבת'. מקבת' ובנקו, גנרלים בצבאו של דאנקן מלך סקוטלנד, שבים משדה הקרב שם מנעו פלישת צבאות מנורווגיה ומאירלנד תחת פיקודו של המורד מקדונוואלד.
המכשפות מברכות לשלום את מקבת' ובנקו ומשמיעות בפניהם נבואות: המכשפה הראשונה מברכת את מקבת' כשליט של גלמיס (Thane of Glamis), השנייה קוראת למקבת' השליט של קודור (Thane of Cawdor), והשלישית מנבאת שמקבת' יהיה למלך סקוטלנד. לבנקו המכשפות מבשרות שצאצאיו יהיו מלכים. בעוד מקבת' ובנקו מהרהרים במשמעות הנבואות המכשפות נעלמות, ושליח מאת המלך (השליט של רוז) מבשר למקבת' כי מעתה הוא נהייה שליטה של קודור. בכך מתגשמת הנבואה השנייה (מכיוון שמקבת' כבר נושא בתואר השליט של גלמיס). כמעט מיד מקבת' נושא עיניו לכס המלוכה הסקוטי.
מקבת' כותב לאשתו, ליידי מקבת', ומספר לה על הנבואות. המלך דאנקן מחליט לישון בטירתו של מקבת', וליידי מקבת' יוזמת תוכנית לרצוח אותו על מנת לעזור לבעלה לעלות לשלטון. אף על פי שמקבת' מתנגד בתחילה למזימה, הוא לבסוף משתכנע.
בלילה, מקבת' רוצח את דאנקן, בעוד ליידי מקבת' מורחת דם על השומרים הישנים שנמצאים מחוץ לחדרו של המלך ומטמינה את הפגיונות בחדרם על מנת להפלילם. למחרת בבוקר לנוקס, אציל סקוטי, ומקדף, מושל פייף', מגיעים לטירה. שומר הסף פותח להם את דלתות הטירה ומקבת' מוביל אותם לחדרו של המלך, שם מגלה מקדף את גופת דאנקן. בהתקף זעם מזויף מקבת' רוצח את המשרתים לפני שהם מספיקים להכריז על חפותם. מקדף חושד במקבת'. בניו של המלך, מלקולם ודונלביין, חוששים לחייהם ובורחים, הראשון לאנגליה והשני לאירלנד. מכיוון ששני היורשים לכתר עזבו, מקבת' (הבא בשרשרת הירושה), מוכתר למלך סקוטלנד.
למרות הצלחתו, מקבת' חי בחשש בצל הנבואה שבנקו יהיה לאביהם של מלכים. בהאמינו שבנקו מהווה איום על שלטונו, הוא מזמין את בנקו ואת בנו, פליאנס, לנשף בטירתו ומבקשם ללון אצלו. מקבת' נפגש בחשאי עם רוצחים ומזמין את רציחתם של בנקו ופליאנס. הרוצחים משספים את צווארו של בנקו, אולם פליאנס מצליח לברוח מידיהם. בנשף, רוחו של בנקו מתיישבת בכיסאו של מקבת', אך איש מלבד מקבת' אינו מסוגל לראות את רוח הרפאים. התנהגותו המפוחדת ונאומו של מקבת' מרמזים על רגשי האשמה שלו.
מוטרד, מקבת' הולך למכשפות ומבקשן להתנבא שוב; הן מעלות באוב שלוש רוחות המזהירות אותו ממקדף, אולם מוסיפות שאף ילוד אישה לא מהווה סכנה עבורו, וששלטונו מובטח "עד אשר יער בירנם יצעד לכיוון טירתו". כיוון שמקדף בגלות, מקבת' מתנפל על טירתו של מקדף בהיעדרו ורוצח את כל הנוכחים, כולל את רעייתו, ליידי מקדף, וילדיו.
בעקבות מעשיה, דעתה של ליידי מקבת' משתבשת, ותחושות האשמה משתלטות עליה. בסצנה המפורסמת היא הולכת בשנתה ומנסה, כביכול, לשטוף דם דמיוני מידיה.
באנגליה, מלקולם ומקדף מתכננים פלישה לסקוטלנד. מקדף מוביל צבא להתקפה על טירת דונסינן. לאחר שמקבת' מתבשר על מותה של ליידי מקבת' (סיבת המוות אינה ידועה, אולם מקובל להאמין שהיא מתאבדת) הוא נושא מונולוג ניהליסטי מפורסם. בינתיים, צבאו של מלקולם עובר דרך היער, כורת את ענפי העצים לשימוש כהסוואה, וגורם לאשליה כאילו היער עצמו צועד לעבר הטירה.
בזמן ההתקפה מקדף ומקבת' מתעמתים. מקבת' מאמין שמקדף אינו יכול לו, ומסתמך על נבואת המכשפות שאף ילוד אישה לא מאיים עליו. מקדף מכריז שהוא נולד בניתוח קיסרי, ולכן אינו "ילוד אישה". מקבת' מבין, מאוחר מדי, שנפל קורבן לכשל לוגי בהבנת הנבואה. במהלך הקרב עורף מקדף את ראשו של מקבת' מאחורי הקלעים, ובכך מגשים, למעשה, את נבואת המכשפות.
בסצנה האחרונה מוכתר מלקולם למלך סקוטלנד, מהלך המרמז על חזרת השלום לממלכה. אולם לצופים במחזה ידוע כי נבואת המכשפות לבנקו גם היא תתקיים, מכיוון שג'יימס הראשון היה, לפי הטענות, צאצא של בנקו.