stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רונן הורוביץ

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   שירות הביטחון הכללי
 תקופת הפעילות:  1988–2014 (כ־26 שנים)
 תפקידים בשירות
 ראש אגף טכנולוגיות מידע בשב"כ
 עיטורים
 פרס ביטחון ישראל
 תפקידים אזרחיים
 סמנכ"ל טכנולוגיות מידע (CIO) במספר ארגונים
 
רונן הורוביץ  הוא איש טכנולוגיות מידע ואיש מערכת הביטחון הישראלית בדימוס,  מנהלה הראשון של הרשות לאבטחת מידע (רא"מ), וכיהן כראש אגף טכנולוגיות המידע בשירות הביטחון הכללי. לאחר פרישתו כיהן כסמנכ"ל טכנולוגיות מידע (CIO) במספר חברות בישראל.
ביוגרפיה

הורוביץ התגייס לעתודה האקדמית, ובמסגרתה קיבל בשנת 1983 תואר ראשון הנדסת תעשייה וניהול עם התמחות במערכות מידע מהטכניון. בשנת 1990 קיבל תואר שני במנהל עסקים וניהול מערכות מידע מאוניברסיטת תל אביב.
מ-1983 עד 1988 שירת כקצין ביחידה 8200. עם שחרורו מצה"ל הצטרף לשירות הביטחון הכללי, ושירת במספר תפקידי מנהל מחלקות פיתוח תוכנה. על תרומתו להקמת מערך הסיגינט של השירות והובלת הפיתוח של יכולות ניתוח מידע מתקדמות בשירות (ביג דאטה) זכה ב-2002 עם צוות מהשירות בפרס ביטחון ישראל. היה מנהלה הראשון מ-2003 של הרשות הממלכתית לאבטחת מידע. בשנת 2008 מונה על ידי ראש השירות יובל דיסקין לראש אגף טכנולוגיות מידע וחבר מטה השירות, כיהן בתפקיד עד פרישתו ב-2014.
לאחר פרישתו עבד כסמנכ"ל טכנולוגיות מידע בחברת כרטיסי אשראי לישראל (CAL) עד 2016, לאחר מכן עבד כסמנכ"ל טכנולוגיות מידע והנדסה של חברת בזק בינלאומי עד 2018, מ-2019 ועד 2023 מונה בנוסף גם לסמנכ"ל טכנולוגיות מידע (CIO) של החברות פלאפון, Yes,
ב-2023 מונה לסמנכ"ל מחשוב וטכנולוגיות מידע באוניברסיטת תל אביב.
הערות שוליים

1 2  יהודה קונפורטס, ‏איך מנהלים IT של שלוש חברות גדולות ביחד?, באתר "אנשים ומחשבים", 13 באוגוסט 2020
1 2  עמיר רפפורט, הודות לסלולר: כך המודיעין הישראלי קפץ כיתה, באתר nrg‏, 21 בנובמבר 2014
1 2  יוסי הטוני, ‏רונן הורוביץ מונה לסמנכ"ל הטכנולוגיות העסקיות של כאל, באתר "אנשים ומחשבים", 21 ביולי 2014
↑  יניב הלפרין, ‏רונן הורוביץ מונה לסמנכ"ל טכנולוגיות מידע בבזק בינלאומי, באתר "אנשים ומחשבים"
↑  גד פרץ, ‏גוראון ממשיך להתייעל בחברות בנות: שני סמנכ"לים עוזבים, באתר גלובס, 4 בספטמבר 2019
קרושנייוויצה

| --- | --- |
סמל קרושנייוויצהסמל קרושנייוויצה

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  לודז' (פרובינציה) לודז'
 מחוז:  קוטנו
 שטח:  2.96 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  4,141 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  52°15′N 19°10′E﻿ / ﻿52.250°N 19.167°E﻿ / 52.250; 19.167
 אזור זמן:  UTC+1
 http://krosniewice.pl/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקרושנייוויצה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקרושנייוויצה(למפת פרובינציית לודז' רגילה) לודז' פיוטרקוב טריבונלסקי  פביאניצה טומשוב מזובייצקי  אופולה שוויינטוקז'יסקיה פולין גדול קוי.-פומ. שלזיה מזוביהקרושנייוויצה(למפת פרובינציית לודז' מוגדלת) לודז' פיוטרקוב טריבונלסקי  פביאניצה טומשוב מזובייצקי  אופולה שוויינטוקז'יסקיה פולין גדול קויאוויה-פומרניה שלזיה מזוביהקרושנייוויצה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קרושנייוויצה (בפולנית: Krośniewice; ידועה גם כקרושנוביץ) היא עיירה במחוז קוטנו שבפרובינציית לודז' בפולין, על קו מסילת הברזל שבין ורשה ופוזנן, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

קרושנייוויצה נזכרת לראשונה בשנת 1355, ובתחילת המאה ה-15 הוענקו לה זכויות עיר. בשנת 1576 פגעה בעיירה שרפה קשה, ובאמצע המאה ה-17 נהרסה בידי השוודים. במשך השנים הייתה העיירה בבעלות משפחות אצולה פולניות.
יהודי קרושנייוויצה

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בקרושנייוויצה הוא מהמאה ה-16. מהמחצית הראשונה של המאה ה-19 התקיימה בעיירה קהילה יהודית עצמאית.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,300 יהודים, למעלה משליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות של הבונד, של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל.
יהודי קרושנייוויצה > בשואה

ב-15 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו מיד על יהודיה גזירות שונות, ובהן איסור ללבוש לבוש מסורתי או לגדל פאות, חובת תשלום סכומי כופר גבוהים וחובת ביצוע עבודות כפייה. בד בבד, נשדד רכוש היהודים בעיירה בידי הפולנים והגרמנים, הוחרמו עסקיהם, ספרי התורה של בית הכנסת המקומי חוללו, ותכולת בית המדרש הועלתה באש. כמו כן, יהודי העיירה הוכו ברחובותיה ובמבנה בית הכנסת בו רוכזו. עם הגעת פליטים יהודים לעיירה, הגיע מספר יהודיה בתחילת הכיבוש לכ-2,000 איש.
ב-10 במאי 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו צפוף שהוקם בה, בו סבלו היהודים מרעב כבד. במהלך שנת 1941 שולחו גברים יהודים רבים מהגטו למחנות עבודה באזור פוזנן, עד שבגטו נותרו בעיקר קשישים, נשים וילדים.
במרץ 1942 דרשו הגרמנים מיהודי הגטו להתרכז עבור גירוש לכאורה לבסרביה. למחרת אותו יום החל חיסול אלים של הגטו, שנמשך מספר ימים, ובמהלכו נרצחו יהודים רבים במקום, תוך השלכת ילדים קטנים מחלונות הבתים. כ-900 היהודים הנותרים הוסעו ברכבים למחנה ההשמדה חלמנו.
לאחר השואה שבו להתגורר בעיירה 8 יהודים.
אנדרטה לזכר יהודי קרושנייוויצה שנספו בשואה, בבית העלמין קריית שאול
קניין הבטה

| --- | --- |
 משנה:  מסכת שקלים, פרק ד', משנה א'
 תלמוד בבלי:  מסכת בבא מציעא, דף קי"ח, עמוד א'
 משנה תורה:  ספר הפלאה, הלכות נדרים, פרק ב', הלכה י"ט
 שולחן ערוך:  חושן משפט, סימן רע"ג, סעיף י"א
 
במשפט העברי, הבטה היא סוג של מעשה קניין השנוי במחלוקת. על הכל מוסכם כי במכירה או במתנה יש צורך במשיכה או בהגבהה ואין תוקף להבטה בלבד, אולם בזכייה מן ההפקר יש הסוברים שמספיקה הבטה. פרשני התלמוד ביארו באופנים שונים מהי ההגדרה המדויקת של הבטה.
היבטים הלכתיים

אחד מההיבטים ההלכתיים של הקנין הוא בדין ביומו תתן שכרו האומר כי יש לשלם לפועל ביום עבודתו. כאשר פועל שומר פירות שדה לאדם אחר, מובא במשנה, כי אין המעביד יכול לומר לפועל שיטול את שכר פעולתו מפירות השדה עצמו, מכיוון שהוא כבר קנה את הפירות על ידי הבטתו של הפועל והתחייב במצוות "ביומו תשלם שכרו", ובברייתא מובא כי ניתן לומר לפועל שייקח את שכרו מפירות השדה.
הגמרא מיישבת את הסתירה, כי קנין "הבטה" אינה קנין, ובברייתא מדובר שהשומר שמר את הפירות ומכיוון שהבטה אינה קניין כלל, נמצא כי השמירה לא הקנתה את החפץ למעביד, ומכיוון שלא נעשתה עבורו עדיי שום פעולה מעשית, לא חלה עליו חובת התשלומים לפועל והוא יכול לומר לו שייקח את שכרו מפירות השדה, אך במשנה מדובר שהפועל הגביה את הפירות לבעל הבית, וכך קנה בעל הבית את הפירות.
במשנה אחרת חולקים תנא קמא ורבי יוסי בשומר ששומר את פירות העומר לציבור, אם קיים חיוב לשלם לו בכסף מלא כדי שיקנה את הפירות חזרה לציבור, או שניתן לבצע את השמירה בהתנדבות. הגמרא תולה זאת במחלוקת אם הבטה קונה או לא, ומי שסובר שהבטה קונה אוסר לבצע את השמירה בהתנדבות, שכן במקרה כזה אנו חוששים שהשומר, שעושה את מעשה הקניין בפירות על ידי ההבטה, יעשה זאת לעצמו, ומכיוון שהוא לא מקבל תשלום עבורם, הוא לא יעשה את מעשה הקניין לציבור אלא לעצמו, ונמצא שקרבן העומר יוקרב משלו ולא משל הציבור. אך לפי הדעה הסוברת שהבטה אינה קונה אין בעיה כזו.  למסקנת הגמרא מסיק רבא כי לפי כל הדעות הבטה בהפקר קונה.
היבטים הלכתיים > הבטה להקנות לאדם אחר

רבי יעקב יצחק מפרשיסחא מקשה, לפי מסקנת הגמרא לכל הדעות קנין הבטה קונה, שוב עולה חזרה הסתירה בין המשנה לברייתא,  אם בעל הבית יכול לומר לפועל שיטול את שכר פעולתו מפירות השדה עצמו או לא. היהודי הקדוש מסביר, כי הקושיא אינה קשה גם אם הבטה קונה; את דבריו הוא מבאר בכך שקנין ההבטה הוא על ידי השמירה הנגרמת לקונה. לפי זה, מסביר הרבי מפרשיסחא, לא ניתן יהיה להקנות לאדם אחר על ידי הבטה של הפועל, שכן קנין השמירה מועיל דווקא אם שמירת האובייקט הנקנה (שהיא 'הבטה') נעשית על ידי מי שקונה אותו לעצמו,  כך שהשמירה היא מוחלטת, שאין אדם נוסף - חוץ מהאדם לו נקנה החפץ -  שיש לו שליטה על החפץ; אך כאן, כאשר אדם אחר שומר לבעל הבית, אין הדבר נשמר לחלוטין לבעל הבית, שהרי גם  לפועל עצמו יש גישה אל החפץ.
אופן הקנין

לפי הרמב"ם, קניין ההבטה נעשה על ידי שמירה על החפץ והגנה עליו כך שלא יילקח על ידי אחרים. אולם התוספות כתבו שלא ניתן לומר שהבטה היא שמירה בעלמא, שכן גמרא מפורשת היא שראייה אינה קונה בהפקר, ולכן מההכרח לומר שמדובר שעשה מעשה מסוים לשמור את הדבר, כגון שעשה גדר קטן.
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיה תלמודית, ערך "הפקר", טור צב
↑  רבא ורב נחמן נחלקו בתלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף קי"ח, עמוד א', אם "המגביה מציאה לחבירו קנה חבירו" - כלומר ניתן להקנות דבר הפקר לחבירו, ולפי הדעה הסוברת שלא ניתן, פועל יכול להקנות ליד בעל הבית, שכן לבעל הבית יש קנין ממוני על פעולותיו, וידו נחשבת כיד בעל הבית.
↑  בספר "כתר היהודי".
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר הפלאה, הלכות נדרים, פרק ב', הלכה י"ט
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף ב', עמוד א'
רגינה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן

רגינה הלנה אליזבתה מרגרטה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (בגרמנית: Regina Helene Elisabeth Margarete Prinzessin von Sachsen-Meiningen; 6 בינואר 1925 - 3 בפברואר 2010) הייתה אשתו של אוטו, נסיך הכתר של אוסטריה.
ביוגרפיה

רגינה נולדה ב-6 בינואר 1925 בעיר וירצבורג שברפובליקת וויימאר. אביה היה גאורג, נסיך סקסוניה-מיינינגן ואמה הייתה קלרה מריה, רוזנת קרוף. סבא רבא שלה היה גאורג השני, אביו של הדוכס האחרון של דוכסות סקסוניה-מיינינגן. אחיה אנטון אולריך נהרג בגיל עשרים במלחמת העולם השנייה. אח נוסף פרידריך אלפרד הפך לנזיר במסדר הקרטוזיאנים וויתר על כל תואריו. אחותה היחידה, מארי אליזבת נהרגה ב-1923 בגיל שלושה חודשים. בשל כך, ירשה רגינה את כל תואריהם ורכושם של הוריה. חרף העובדה שבית סקסוניה-מיינינגן היה פרוטסטנטי, רגינה קיבלה מאמה חינוך קתולי. היא גדלה בתורינגיה. ב-1946 מת אביה במחנה שבויים סובייטי, והמשפחה עברה לגרמניה המערבית.
רגינה סייעה לפליטי מלחמה הונגרים במסגרת הארגון הקתולי "קאריטאס", ושם פגשה את בעלה לעתיד, אוטו, נסיך הכתר של אוסטריה, בנם של קרל הראשון, קיסר אוסטריה וזיטה, נסיכת בורבון-פארמה, וראש בית הבסבורג. הם נישאו ב-1951, בכנסיית סן פרנסואה-דה-קורדלירס בננסי, בירת לורן, לשעבר אדמת בית הבסבורג. החתונה זכתה לברכתו של האפיפיור פיוס השנים עשר. לאחר נישואיה היא נהגה לקרוא לעצמה "רגינה, נסיכת הכתר של אוסטריה" או "רגינה פון הבסבורג". מכיוון שבעלה לא הורשה לחזור לאוסטריה, הם חיו מ-1954 ועד מותם בעיר פקינג שבגרמניה, בווילה שנקרא "וילה אוסטריה" (Villa Austria) או "קייזרווילה" (Kaiservilla) ליד אגם סטרנברג. ב-2 בדצמבר 2005 היא סבלה מפגיעה מוחית, והועברה לבית חולים בננסי. עם זאת, עד 22 בפברואר 2006 היא התאוששה מספיק כדי להשתתף בטקס העברת שרידי אמה ואחיה אנטון אולריך לקבורה בחצר הכנסייה של באד קולברג-הילדבורג. באביב 2007 הועברו לשם גם שרידי אביה.
רגינה מתה בפקינג ב-3 בפברואר 2010 בגיל 85, וב-10 בפברואר נקברה לצד משפחתה. ב-16 ביולי 2011, בעת טקס הלווייתו של בעלה, הועברו שרידיה, פרט לליבה, לקריפטה הקיסרית בווינה.
משפחתה

ב-10 במאי 1951 התחתנה רגינה עם אוטו, נסיך הכתר של אוסטריה, בנם של קרל הראשון, קיסר אוסטריה וזיטה, נסיכת בורבון-פארמה, וילדה לו 7 ילדים:
אנדראה פון הבסבורג (נולדה ב-1953), התחתנה עם קרל אויגן, רוזן נייפרג
מוניקה פון הבסבורג (נולדה ב-1954), התחתנה עם לואיס מריה גונזגה דה קזנובה-קארדנאס אי ברון, דוכס סנטאנג'לו
מיכאלה פון הבסבורג (נולדה ב-1954), התחתנה עם אריק אלבה טארן ד'אנטן
גבריאלה פון הבסבורג (נולדה ב-1956), התחתנה עם כריסטיאן מייסטר
ואלבורגה פון הבסבורג (נולדה ב-1958), התחתנה עם הרוזן קרל אקסל ארצ'יבלד דאגלס
קרל פון הבסבורג (נולד ב-1961), התחתן עם הברונית פרנצ'סקה תיסן-בורנמיסה דה קאסון
גאורג פון הבסבורג (נולד ב-1964), התחתן עם אייליקה, דוכסית אולדנבורג
הערות שוליים

↑  Regina von Habsburg tritt ihre letzte Reise an
↑  "Puttis" Herz bleibt in Heldburg
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 130271985  ISNI: 0000 0000 2634 2536  VIAF: 18327062   WorldCat (עם VIAF): 18327062
רונן גינזבורג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בספטמבר 1963 (בן 61) ישראל
 קבוצות כשחקן
 1981–1995:  בית"ר תל אביב
 קבוצות כמאמן
 2000–2001 2001–2004 2004–2005 2005–2006 2006–2010 2011–2013 2013–2023 2015–2017   2021–2024   2024–:  בני הרצליה א.ס. רמת השרון בני השרון הרצליה מכבי גבעת שמואל נימבורק (עוזר) נימבורק נבחרת צ'כיה נימבורק   פרומיתיי קוואסאקי ברייב ת'אנדרס
 הישגים כמאמן
 5 אליפויות צ'כיה (2011–2013, 2016–2017) 4 גביעי צ'כיה (2011–2013, 2017)
 
רונן "ננו" גינזבורג (נולד ב-19 בספטמבר 1963) הוא מאמן כדורסל ישראלי-צ'כי, המאמן את קוואסאקי ברייב ת'אנדרס מהליגה היפנית בכדורסל. שימש כמאמן נבחרת צ'כיה בכדורסל.
ביוגרפיה

גינזבורג החל את דרכו ככדורסלן בקבוצת הנוער של בית"ר תל אביב ושימש קפטן נבחרת הנוער של ישראל. הוא שיחק בקבוצה הבוגרת של בית"ר תל אביב בליגת העל בשנים 1981 עד 1988 ולאחר מכן בליגה הלאומית, העפיל עמה לליגה הראשונה, בה שיחקה שנתיים נוספות ב-1991–1992, ירד עמה ליגה ופרש ב-1995. הוא מדורג שלישי בכל הזמנים בין קלעי הקבוצה.
את קריירת האימון שלו החל ב-1993 כמאמן במחלקת הנוער של א.ס. רמת השרון. במקביל שימש עוזר מאמן בבני הרצליה. הוא זכה עם רמת השרון בגביע הנוער ב-1999, כמו כן אימן את נבחרות טרום הנוער וטרום הקדטים של ישראל. בדצמבר 2000 מונה למאמן הקבוצה הבוגרת של בני הרצליה מליגת העל. לאחר מכן אימן את א.ס. רמת השרון מהליגה הלאומית שהעפילה תחת הדרכתו לליגת העל ואימן את הקבוצה במשך שנתיים בליגה הראשונה.
בעונת 2004/2005 אימן את בני השרון הרצליה והגיע עמה עד לגמר גביע המדינה בכדורסל. ב-2005 מונה למאמן מכבי גבעת שמואל, הוא התפטר במהלך העונה, חזר לאחר חודש והתפטר שוב בהמשך העונה.
ב-2006 מונה לעוזרו של מולי קצורין, מאמנה של נימבורק מהליגה הצ'כית הראשונה. הוא זכה עמה בארבעה דאבלים (אליפות וגביע) רצופים. לאחר ארבע שנים מונה למאמן הראשי של הקבוצה. הוא זכה עם נימבורק בדאבל ב-2011, ב-2012 וב-2013. כמו כן הוביל את המועדון גם במשחקים ביורוקאפ בה העפילה הקבוצה עד שלב רבע הגמר בעונת 2011/12 וכן בליגה המאוחדת של VTB ובליגה האדריאטית. לאחר שלוש עונות עזב את הקבוצה. הוא שב לתפקיד ביוני 2015. אימן את הקבוצה עד עונת 2017 עת הוחלף בעוזרו אורן עמיאל.
ב-2005 שימש עוזרו של מאמן נבחרת העתודה של ישראל, אריק שיבק באליפות העולם שנערכה בארגנטינה. ב-2009 שימש עוזרו של קצורין בעת שזה אימן את נבחרת פולין. בשנים 2011–2012 שימש מאמן נבחרת הנוער של ישראל.
בנובמבר 2013 מונה למאמן נבחרת צ'כיה וכמנהל מקצועי של הנבחרות הצעירות של צ'כיה. באליפות אירופה בכדורסל 2015 הוביל את הנבחרת למקום השביעי ולהעפלה לטורניר הקדם-אולימפי, הישג השיא שלה בכל הזמנים עד לאותה עת. הנבחרת לא הצליחה להעפיל לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו ובאליפות אירופה בכדורסל 2017 סיימה הנבחרת במקום ה-20.
ב-2019 העפילה צ'כיה לראשונה בתולדותיה לגביע העולם, לאחר שסיימה שלישית בבית המוקדמות הסופי. בשלבי הבתים גברה בין השאר על טורקיה וברזיל, עד אשר הודחה מהטורניר בשלב רבע הגמר על ידי אוסטרליה וסיימה במקום השישי.
ב-2021 הוביל את נבחרת צ'כיה להעפלה לאולימפיאדת טוקיו.
הערות שוליים

↑  קלעי כל הזמנים באתר מנהלת הליגה
↑  יובל פייס, רונן גינזבורג מאמן בני הרצליה, באתר ynet, 13 בדצמבר 2000
↑  כדורסל: ננו גינזבורג חוזר לגבעת שמואל, באתר וואלה, 6 בינואר 2006
↑  איתי שנקמן, גבעת שמואל: ננו גינזבורג שוב התפטר, באתר ynet, 22 במרץ 2006
↑  אור שקדי‏, כדורסל אירופי: ננו גינזבורג חוזר לנימבורק, סגר לשנתיים, באתר וואלה, 3 ביוני 2015
↑  ברק חקלאי, ננו גינזבורג מונה למאמן נבחרת צ'כיה, באתר ynet, 29 בנובמבר 2013
רודני דיינג'רפילד

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1921 בבילון, ארצות הברית 
 פטירה:  5 באוקטובר 2004 (בגיל 82) ווסטווד, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות ווסטווד וילג' 
 שם במה:  Rodney Dangerfield 
 שם לידה:  Jacob Cohen 
 סוגה מועדפת:  קומדיה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1936 
 מקום לימודים:  תיכון ריצ'מונד היל 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 http://www.rodney.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
רודני דיינג'רפילד (באנגלית: Rodney Dangerfield‏; 22 בנובמבר 1921 - 5 באוקטובר 2004) היה קומיקאי, שחקן, מוזיקאי וסופר יהודי אמריקאי שידוע בעיקר בזכות השורה "אני לא מקבל כבוד" ובזכות מונולוגים מלאי בדיחות על עצמו.
דיינג'רפילד נבחר למקום השביעי ברשימת 100 הסטנדאפיסטים של קומדי סנטרל.
הילדות והקריירה

דיינג'רפילד נולד למשפחה יהודית בבבילון שבלונג איילנד בניו יורק. שמו המקורי ג'ייקוב כהן.
כבר בנעוריו החל להופיע במועדוני סטנד-אפ אך הצלחתו הגדולה הגיעה רק בשנות ה-40 לחייו, אז זכו הסרטים "מהומה במועדון" ו"בחזרה לנעורים" להצלחה. לאחר מכן הצליח מופעו זוכה גראמי "No Respect" (אין כבוד) שהפך לסימן ההיכר שלו. דיינג'רפילד הופיע לאחר מכן בספיישל משלו ב-HBO, שבו סייע לסטנדאפיסטים צעירים בתחילת דרכם, כגון ג'רי סיינפלד וטים אלן.
הופיע בסרטים ותוכניות טלוויזיה שונות וכן שימש כמדבב, למשל בסרט האנימציה "רובר מלך החווה".
מותו

ב-8 באפריל 2003 עבר דיינג'רפילד ניתוח מוח כהכנה לניתוח בשסתום הלב, שעבר ב-24 באוגוסט 2004. לאחר הניתוח שקע דיינג'רפילד בתרדמת למשך כמה שבועות וב-5 באוקטובר 2004 הוא נפטר בבית החולים.
על מצבתו נכתב "Rodney Dangerfield - There goes the neighborhood", בתרגום חופשי: "רודני דיינג'רפילד - כך הלכה השכונה").
רונן גבאי

רונן גבאי (נולד ב-16 במאי 1964) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי.
קריירת משחק

גבאי החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי נתניה, וב-1983 עלה לקבוצה הבוגרת ולאחר מספר חודשים הושאל למכבי הרצליה לעונה אחת ואחריה למכבי יפו לעונה אחת, עד שחזר למכבי נתניה והפך לחלק מרכזי בקבוצה, ושם בילה את רוב הקריירה שלו ואף כיהן כקפטן. לקראת סוף הקריירה שיחק בהפועל תל אביב והפועל חדרה.
קריירת אימון

גבאי החל את קריירת האימון שלו ב-2006 במחלקת הנוער של בית"ר טוברוק, שם היה עד דצמבר 2014 כאשר חתם כמאמן מכבי יפו מליגה א', אך לאחר מספר שבועות עזב את הקבוצה והצטרף כעוזר מאמן מכבי נתניה לצידו של רוני לוי. חצי שנה לאחר מכן, לקראת עונת 2015/2016, עבר גבאי עם רוני לוי למכבי חיפה כעוזר מאמן. בתום העונה עזב גבאי את מכבי חיפה, וחזר לבית"ר טוברוק כמנהל מקצועי במחלקת הנוער. ב-2017 חתם כמאמן הנוער של מכבי נתניה עד שעזב לאחר שנה וחצי.
הערות שוליים

↑  מיכאל וייסרמן, רשמית: רונן גבאי מונה למאמן מכבי יפו, באתר דאבל פס, ‏27 בדצמבר 2014
↑  יניב טוכמן‏, איפה הוא ואיפה בלבול: רוני לוי משפר את מכבי נתניה, באתר וואלה, 8 בפברואר 2015
↑  רונן גבאי מונה לעוזר מאמן מכבי חיפה, באתר מכבי חיפה, ‏1 באוגוסט 2015
↑  מאור רחמני, ‏רונן גבאי סיים את דרכו בקבוצת הנוער של נתניה, באתר ONE‏, 1 בינואר 2019
ראלי דקר

| --- | --- |
סמל ראלי דקר

 ענף:  ספורט מוטורי (ראלי רייד מכוניות, אופנועים ומשאיות)
 תאריך ייסוד:  1979
 ארגון מפעיל:  ארגון הספורט אמוארי (ASO)
 מספר תחרות:  40 
 מספר מתמודדים:  482 
 מדינה מארחת:  סנגל, צ'ילה, ארגנטינה, ערב הסעודית, צרפת
 עיר מארחת:  ערב הסעודית 
 יבשת:  אפריקה ואירופה: 1979–2007  אמריקה הדרומית: 2009–2019 אסיה: 2020–נוכחי
 שמות קודמים:  ראלי פריז-דקר
 www.dakar.com
 2024 ← 
 
ג'ובאני סאלה, רוכב קבוצת KTM, בראלי 2007
ראלי דקר (כונה בעבר ראלי פריז-דקר) הוא מרוץ ראלי רייד שנתי, שהתקיים בדרך כלל באפריקה, אחר כך באמריקה הדרומית ונערך כיום בערב הסעודית. הראלי נערך על ידי ארגון הספורט אמוארי (ASO) הצרפתי משנת 1979. המרוץ פתוח לחובבנים ולמקצוענים, ונחשב למרוץ סיבולת בשטח קשה, לרבות מדבריות ודיונות.
המרוץ המקורי התחיל בפריז והסתיים בדקר שבסנגל. עם השנים חל שינוי בנקודת הפתיחה והמרוץ אף הוזנק מגרנדה, ליסבון וגם מדקר עצמה. רוב מסלולי הראלי עברו דרך מרוקו, סהרה המערבית ומאוריטניה והסתיימו בדקר. לעיתים הסתיימו המרוצים במקומות אחרים באפריקה כדוגמת מצרים ודרום אפריקה. בשנת 2009 נערך המרוץ לראשונה באמריקה הדרומית לאחר שבוטל בשנת 2008.
אורכו של הראלי מעל 9,000 קילומטר ומשכו כ-16 ימים, במרוצי אפריקה ובמרוצי אמריקה הדרומית. אזור אדראר שבמאוריטניה נחשב לשטח בעל העבירות הקשה ביותר שמרוצי אפריקה עברו בו.
אירועים בולטים

משתתפי הראלי עוברים בדרכם איתני טבע בולטים ולעיתים רבות משתתפים רבים במרוץ לא זוכים להגיע לקו הסיום. הסיבות הן לעיתים תקלות מכניות ברכביהם, אך לא אחת מיתות ופציעות הן אלו שמנעו מהנהגים את השלמת כל הקטעים. כך, לדוגמה, בראלי אשר נערך ב-1988 נהרגו שישה אנשים, מהם שלושה משתתפים וכן שלוש עוברות אורח, תושבות המדינות בהן נערך המרוץ. מיתות תושבי אזורי הראלי אינן נדירות ומקרים דומים אירעו גם במרוצים מאוחרים יותר, כאשר האחרון בראלי 2006 בו נהרג בתאונה הרוכב אנדי קאלדקוט ושני ילדים תושבי המקום שנהרגו מפגיעת רכבי מרוץ חולפים.
אירועים בולטים אחרים בהיסטוריית ראלי דקאר כוללים את היעדרותו של מרק תאצ'ר, בנה של ראש ממשלת בריטניה דאז מרגרט תאצ'ר, כאשר איבד את דרכו בראלי 1982 ונמצא רק לאחר שישה ימים. במהלך המרוץ ב-1986 תאונת מסוק גבתה את חייהם של מספר אנשים, בהם אנשי תקשורת ואף מייסד המרוץ, תיירי סבין.
ריבוי התאונות הוביל לקריאה רבתי לביטול הראלי מטעמי בטיחות, הן של משתתפיו והן של תושבי המדינות אשר קיפחו את חייהם לעיתים. עם זאת, מרוצי הראלי המשיכו ברצף עד לשנת 2008, עת לראשונה בוטל המרוץ כיממה לפני הזנקתו מליסבון בעקבות חשש מפיגועי טרור. החשש הועלה בעקבות שורה של ניסיונות חטיפה ופעילות ערה מצד ארגון הטרור אל-קאעידה במאוריטניה. בעקבות איום הטרור הוזנק הראלי ב-2009 לראשונה בתולדותיו בדרום אמריקה. מסלול המרוץ נמתח בין ארגנטינה לצ'ילה.
באפריל 2009 פרסמו מארגני הראלי קריטריון חדש בעבור המתחרים על גבי אופנועים לפיו רק רוכבים שהתחרו באחד משלושת מרוצי ראלי דקר הקודמים או שהתחרו באחד מסבבי אליפות העולם בראלי של ה-FIM, יורשו להשתתף במרוץ שיתקיים ב-2010. למרות הביקורות הרבות שנשמעו כנגד החלטה זו המצמצמת משמעותית את כמות הרוכבים המורשים להתחרות באירוע, פרסם ארגון ASO המפיק את הראלי ביוני 2009 תקנה חדשה ונוספת לפיה לא יורשו להתחרות בראלי 2010 אופנועים בנפח הגבוה מ-450 סמ"ק. הסיבה להוראה חדשה זו, תוארה באתר המרוץ כניסיון לשמור על עלויות השתתפות נמוכות יחסית למתחרים חובבים. בעקבות הודעה זו, הודיעה יצרנית האופנועים KTM שניצחה בכל המרוצים משנת 2001 עד 2009 בקטגוריית האופנועים (באמצעות אופנועים שנפחם גדול מ-600 סמ"ק), על פרישה ואי השתתפות באירוע של 2010.
המשתתפים בראלי

המשתתפים בראלי באים מלאומים רבים אך אינם מייצגים את מולדותיהם במרוץ. עיקר הזוכים בו באו לרוב ממדינות אירופאיות, כגון צרפת, רוסיה ואיטליה, וכן מיפן. מספר נהגים ישראלים ניסו אף הם את כוחם בראלי, בהם, ניר ברקת (2001, 2002), עידו כהן (2002, 2004) על גבי אופנועים השתתפו חזי עלון (2006) וגלעד בנאי (2007). הישראלי הראשון שהשתתף בראלי היה רוכב האופנוע אביב קדשאי ב-1996. צמד נוסף אשר התחרה בראלי דקר הם רז הימן והלל סגל (2012) אשר הגיעו במקום הראשון מבין הצוותים העצמאיים שמתחרים בפעם הראשונה ובמקום ה-26 בדירוג הכללי.
גלריה

מסלול ראלי ליסבון-דקר 2006
ניסאן פטרול בראלי 2007
מרצדס-בנץ אונימוג בראלי 2006
משאית קמאז בראלי 2004
באולר ויילדקט בראלי 2007
הערות שוליים

↑  Toyotas Al Attiyah and Baumel seal fourth victory dakar rally, FIA, 14 January 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539469705171  BNE: XX532938  BnF: cb11952848k (data)  GND: 4102599-4  LCCN: sh90005434  NKC: olak2003189152  VIAF: 244111174   WorldCat (עם VIAF): 244111174
קניין חליפין

| --- | --- |
 מקרא:  מגילת רות, פרק ד', פסוק ז'
 משנה:  מסכת קידושין, פרק א', משנה ו'
 תלמוד בבלי:  מסכת בבא מציעא, דף מ"ה, עמוד ב'-דף מ"ז, עמוד ב', מסכת קידושין, דף כ"ח
 תלמוד ירושלמי:  מסכת קידושין,  פרק א', הלכה ו'
 משנה תורה:  ספר קנין, הלכות מכירה, פרק ה'-ו'
 שולחן ערוך:  חושן משפט, סימן ר"ג
 
נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין בטקס מכירת החמץ של בית הנשיא לקראת חג הפסח לרב הספרדי הראשי של ירושלים שלמה משה עמאר, אפריל 2016 (אשר ימכור את החמץ לגוי)
קניין חליפין (או קניין סודר; בספרות ההלכה גם קניין סתם) הוא קניין רווח במשפט העברי, המבוסס על פעולת חליפין של שני חפצים, בשתי דרכים שונות: קניין סודר וחליפי שווה בשווה. בקניין סודר המוכר מגביה את סודרו של הקונה ובכך החפץ הנקנה עובר מרשות המוכר לרשות הקונה. בתום ההקניה אמור המוכר בדרך כלל להשיב לקונה את סודרו. בחליפי שווה בשווה ("המחליף פרה בחמור") אחרי שישנה החלטה של שני הצדדים להחליף שני עצמים בעלי ערך שהם מגדירים כשווה, משיכת אחד מהם קונה לצד השני את העצם השני מיד.
את מקורו של קניין חליפין למדו חז"ל מהפסוק במגילת רות: ”וְזֹאת לְפָנִים בְּיִשְׂרָאֵל עַל הַגְּאוּלָּה וְעַל הַתְּמוּרָה לְקַיֵּם כָּל דָּבָר שָׁלַף אִישׁ נַעֲלוֹ וְנָתַן לְרֵעֵהוּ וְזֹאת הַתְּעוּדָה בְּיִשְׂרָאֵל” (מגילת רות, פרק ד', פסוק ז'). מכאן שקניין זה אינו מדאורייתא, אלא רק "מדברי קבלה" (מהנביאים או הכתובים).
סוגי הקניין

יש כמה סוגי קניין בקניין חליפין:
חליפי שוה בשוה - דהיינו כשהחפץ של הקונה והחפץ הנקנה שווים בערכם, זהו קניין על בסיס סחר חליפין.
חליפין במשהו - כלומר שחפץ שאינו שווה בערכו לחפץ הנקנה כגון סודר משמש לקניין במצב זה על המוכר להשיב את הסודר לקונה.
סודר על ידי העדים - בו משתמשים בסודרם של העדים בשביל הקניין.
קניין לחזק את הדיבור - כגון בהבטחה, בכתובה שאין חפץ בו יחול הקניין.
הגבלות > החפץ הקונה

מכיוון שבפסוק נאמר נעלו, פוסק רב נחמן (בניגוד לדעת רב ששת) כי ניתן לבצע קניין חליפין דווקא בכלי שלם (מסוים) וחשוב, אבל לא בפירות ושאר מיטלטלין. לשיטת התוספות, בחליפי שווה בשווה, כלומר שהחפץ של הקונה והנקנה שווים בערכם, ניתן לקנות גם על ידי פירות.
אמנם, בניגוד לקידושי כסף שחלים רק אם הכסף שווה פרוטה, קניין חליפין ניתן לבצע גם אם אין הכלי שווה פרוטה, כל עוד יש לו ערך כלשהו, למעט איסור הנאה שאין לו שום ערך.
רב ולוי נחלקו האם מטבע קונה בחליפין. רב פפא מסביר את דעתו של השולל, כי לא ניתן להחליף מעות בדבר אחר בתורת חליפין, מכיוון שלכסף אין חשיבות עצמית אלא על הצורה החקוקה בו והנותנת לו את שוויו, ומכיוון שאם יחליט המלך או הממשלה להחליף את המטבע לסמל אחר הוא לא יהיה שווה יותר כלום, אין הוא נחשב ל"דבר מסוים" (מסוים = שלם) כדוגמת נעל, שהיא מסוימת ושלימה ויש לה שווי עצמי שאינו בטל לעולם. כדעה זו סברו גם האמוראים רבי יוחנן, רבי אסי, עולא, ויש האומרים שגם רב הונא.
הגבלות > החפץ הנקנה

כל חפץ יכול להיקנות על ידי קניין חליפין, מלבד מטבע. רב פפא טען שגם מי שסובר שמטבע אינו קונה בחליפין, ניתן לקנות מטבע על ידי קניין חליפין. לאחר שדעתו נפרכה מברייתא הוא חזר בו והודה שאי אפשר לקנות מטבע על ידי קניין חליפין, ולכן כשהוא רצה להקנות לרב שמואל בר אחא מעות שלא היו ברשותו באותו זמן, הוא הקנה לו אותם בקניין אגב ולא בחליפין.
ראו גם

קניין דברים
דבר שאינו מסוים