ג'יגסו (המסור)
ייצוגים סמליים > מלכודות

בסדרה, Jigsaw בדרך כלל בונה מלכודות קטלניות עבור נתיניו, אשר לעיתים קרובות ייצוג סמלי של מה Jigsaw תופס כמו פגם בחייו של אדם. פאזל קורא בדיקות אלה "משחקים", ואומר לאדם את "הכללים" של המשחק בדרך כלל על ידי microcasette או קלטת וידאו. הכללים הם משימות שהאדם חייב לבצע כדי לעבור את המבחן ולשרוד; עם זאת, המשימות כרוכות לעיתים קרובות במוטילציה עצמית קיצונית (אם כי היו מקרים שבהם אפשר שהנושא לא יפגע בעצמו אם הוא מבריק מספיק, כגון מלכודת היד). רוב המלכודות עשויות מחומרים מחורצים, מברגים חלודים, ברזל מתפורר, או כל דבר אחר שהוא חושב שיעזור לו ליצור "משחק" חדש. עם זאת, לא כל המלכודות דורשות מוטציה עצמית, כמו מלכודת אחת למעשה נדרש גבר (ג 'ף) לשרוף את הצעצועים של בנו המנוח כדי לקבל את המפתח כדי להציל את הקורבן השני (אשר היה עינויים פסיכולוגיים ולכן הכריח אותו לשרוף את הזיכרון של בנו כדי להציל את הקורבן),וגם מלכודת הדובים ההפוכה אשר הוצג לראשונה בסרט הקצר (המסור סרט קצר)וגם בפוסטר של (המסור 1),מלכודת זאת גרמה להתפרסמות הסרט.
רבים מהמשחקים כוללים שעונים, ספירת טיימרים או מגבלות זמן נמדדות אחרות שסופקו לקורבנות. פאז'ר פירט בסאו השני את הערכתו ל"זמן", המתאר את חשיבות התענגות על כל רגע. הוא גם אמר את אמונתו כי לספר למישהו את הזמן שבו הם עלולים למות היה לעורר ערנות על כל רגע של קיום.
ג 'ייק האנטלי כתב על המורכבות של אופי של Jigsaw ב אירי Journal of Gothic and Horror Studies. האנטלי תיאר את הכוונה מאחורי פעולותיו של ג'יגאו, והעריך את המידה שבה ניתן לנתח אותן כך שיתאימו לפילוסופיות הקשורות לדלוז, דרווין וניטשה:
"הנושא של אחד ממשחקי ה"ג'יגסו" מציג תמיד הזדמנות, שמטרתה היא להפיח מחדש את הפוטנציאל של הנושא, להניע את הישרדות ולהנחיל חגיגה או "התענגות" על החיים. במונחים דלוזיים, זה הפוטנציאל של החיים על כף המאזניים ... זה זה שנותן משחקים של Jigsaw הטון הדלוזי שלהם, התחדשות דחופה של החיים חוויות חדשות ללמוד ולהטמיע: כגון מצב סוטה, יחיד ו חריג של להתעורר למצוא מלכודת אדם סביב צווארך, ואז יש את ההוראה לחיות או למות, לעשות את הבחירה שלך, כדי לשרוד את המפגש עם הרגש, או את התמונה חיבה ... אין ריגוש, סדיסטי או אחרת, ב את המשחקים האלה, הם זורק את הקובייה על ידי הנושאים, הזדמנויות aleatoric ... כפי Jigsaw מבהיר הבלש מתיוס במהלך השיחה שלהם מס '2, שבו המוטיבציה של פאזל ופילוסופיה הם בחינה מקיפה ביותר, "אני nev אה רצח מישהו בחיי. ההחלטות הן על פיהן ". אמנם הוא כנראה לא היה עומד בבית המשפט, אבל הוא לפחות נכון במובן הרגיל, המילולי, והבחירות, הבחירות, בחירת הפוטנציאל, נמצאות בידי מקצועות המשחקים שלו והוא רק מתערב כדי לשמור על המשחק בתוך הכללים שלו כך שניתן להגיע להחלטה. הנושאים מתמודדים עם בחירה מזעזעת אשר מכריחה אותם להכיר במה שדלוזה מזהה כווירטואלי - כלומר, את ההיבטים הלא מוכרים של הניסיון שלנו עם המציאות.
זה, למעשה, הוא משחק מסוים Jigsaw עצמו משחק; אחד שבו האורגניזם עלול להיכשל, אבל זרם התשוקה מצליח ומסבול. פאזל עשוי לדון על "טיולו הקטן של דרווין לאיי גלאפאגוס" כדי לספק בסיס תאורטי לפרויקט שלו ולהדהד ניטשה בדיבור על הרצון לשרוד, אבל זה רק misdirects חוקרים עדים באותו אופן כי מלכודות מבעיתות בחופשיות זורם גור מקבל לו את רוצח סדרתי רוצח מטריד. משחקי "ג'יגסאו" נועדו לפצח את עולמם של השחקנים שלהם: האתגרים כמעט תמיד רלוונטיים לסגנון החיים של הסובייקט באופן סימבולי או מילולי, ומביאים אותם למודעות עצמית כואבת, מה שמביא להערכה מחודשת של הפוטנציאל המפוקפק שלהם ".
בילי
הבובה של ג׳ון קריימר שבעזרתה ג׳ון מעביר את החוקים של המשחק.
בילי קארטינג על שמו של התינוק שהיה אמור להיוולד לג׳ון בילי.