אהרן ליש
ביוגרפיה

אהרן ליש נולד בסובלקי (עיירה בצפון-מזרח פולין) לגרישה ורוזה ליסקובסקי, הצעיר מבין שלושה בנים. הם היגרו לארץ ישראל בשנת 1934 והתיישבו בחיפה. ליש למד בתיכון בגימנסיה ביאליק. הוא התכוון ללמוד הנדסה אזרחית בטכניון, אך משהחל ללמוד ערבית אצל זהבה פיר-קיסטר, הוקסם מהמקצוע, דבר שהביאו לבחירת דרכו בחיים.
בשנת 1957 סיים את חוק לימודיו לתואר הראשון באוניברסיטה העברית בחוגים שפה וספרות ערבית והמזרח התיכון בעת החדשה. בשנת 1964 סיים תואר שני בחוגים היסטוריה של ארצות האסלאם ותרבות האסלאם. במסגרת לימודי התואר השני התמחה אצל פרופסור אוריאל הד בנושא תקופת הרפורמות באימפריה העות'מאנית במאה ה-19, ולשם כך למד טורקית עות'מאנית ומודרנית. ב-1955/6 מונה למזכיר החברה המזרחית הישראלית, לצד פרופסור שלמה דב גויטיין, שכיהן כנשיא החברה. מגויטיין למד היסטוריה ומתודולוגיה של המשפט המוסלמי. ב-1958 הצטרף ללשכת יועץ ראש הממשלה לענייני ערבים. בין השנים 66–1963 כיהן כסגן היועץ. במסגרת זו עסק בענייני מוסלמים ודרוזים, ובעיקר הארגון העדתי, המערכת המשפטית והנהלת הווקף. הוא התוודע אל הקאדים המוסלמים וחברי הראשות הרוחנית הדרוזית ואגב כך למד להעריך את חשיבותם של מסמכים משפטיים הנוגעים לענייני מוסלמים ודרוזים, דבר שסייע לו מאוחר יותר כאשר פנה למחקר. עיסוקו בענייני ערבים בשירות המדינה השפיע על שינוי תחום התעניינותו האקדמית. נושא התיזה שלו לתואר השני היה הארגון העדתי המוסלמי בישראל, והיא נכתבה בהדרכתו של פרופסור גבריאל בר. במהלך כתיבת התיזה גילה את הארכיונים של בתי הדין השרעיים (סג'לאת) והחליט להשתמש בהם כמקור תיעודי ראשי לעבודת הדוקטור.
כתלמיד מחקר ב-1966/67 למד משפט מוסלמי קלאסי (דיני משפחה) בפקולטה למשפטים אצל פרופסור אליהו אשתור. ב-1971/2 למד לימודים מתקדמים במשפט מוסלמי במחלקה למשפטים בבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה שבאוניברסיטת לונדון (SOAS). שם למד דיני ירושה מוסלמיים אצל פרופסור נואל קולסון ודיני משפחה אצל פרופסור נורמן אנדרסון. עבודת הדוקטור שלו עוסקת במעמד החברתי של האישה המוסלמית בישראל כפי שהוא משתקף בפסקי הדין של בתי הדין השרעיים. העבודה נכתבה בהדרכתו של פרופסור גבריאל בר ואושרה על ידי סנאט האוניברסיטה ב-1973.
בשנים 68–1966 היה עמית מחקר במרכז שילוח לחקר המזרח התיכון ואפריקה שבאוניברסיטת תל אביב (היום מרכז משה דיין). ב-1967 הצטרף למכון ללימודי אסיה ואפריקה באוניברסיטה העברית. ב-1989 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. בשנת 2002 פרש לגמלאות. בשנים 1978–1986 הוא לימד משפט מוסלמי בפקולטה למשפטים שבאוניברסיטת תל אביב ובשנים 83–1981, 1987-88 לימד בפקולטה למשפטים שבאוניברסיטה העברית. לימד משפט מוסלמי כפרופסור אורח באוניברסיטאות לונדון (1979-80) וניו יורק (1989, במסגרת תוכנית פולברייט). שימש כעמית מחקר באוניברסיטאות קיימברידג', אוקספורד,  קנט בקנטרברי (אנגליה), ליידן שבהולנד וברגן שבנורווגיה. נתן סדרה של הרצאות על משפט מוסלמי בבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה בפריז. שימש שנים רבות כעורך כתב העת "המזרח החדש" של החברה המזרחית הישראלית. בשנים 1998–2004 היה חבר ועד החברה, יושב ראש הוועד, ובשנים 2004–2006 כיהן כנשיא החברה. היה ממייסדי כתב העת הבינלאומי למשפט המוסלמי Islamic Law and Society בליידן בשנת 1993 ושימש כעורך ניהולי של כתב העת.
בשנת 1979, בעקבות חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים, הוקמו ביוזמת הטכניון מספר ועדות להעריך את השפעות השלום על מגזרים שונים של החברה. ליש עמד בראש ועדה שבחנה את השפעות השלום על הערבים בישראל, מסקנותיה הוגשו לראש ממשלת ישראל מנחם בגין. בין השנים 1991–2004 היה ליש חבר בהנהלת עמותת סיכוי - לקידום שוויון אזרחי. מעת לעת נתן ליש חוות דעת מומחה במשפט מוסלמי ודרוזי.
ב-1991 זכה בפרס מפעל הפיס על שם מיכאל לנדאו לחוקרים בכירים.
בשנת 2017 קיבלה הספרייה הלאומית לידיה את הארכיון האישי של אהרן ליש.
אהרן ליש נפטר ב-16 באפריל 2022 בגיל 88, ונקבר בבית העלמין הר המנוחות בירושלים. הותיר אחריו אישה, בלהה לבית שטיין, ושלושה ילדים.