stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טים קול
האונס

לקראת סוף החורף ותחילת האביב של שנת 1985 אירעו באזור אוניברסיטת טקסס טק שבלאבק מספר אירועי אונס של סטודנטיות. בכל המקרים, ניגש גבר שחור גבוה אל הסטודנטית שישבה במכוניתה, ובאיומי סכין התיישב אל ההגה, הסיע את הרכב אל מחוץ לעיר, ושם ביצע בבחורה את זממו. האווירה הייתה קשה, והסטודנטיות היו נתונות בלחץ. מצד שני, בין הסטודנטים השחורים שהיו מיעוט שבמיעוט (500 מתוך 22,000), התהלכה בדיחה פנימית, כי אל לך להסתובב בחושך בקמפוס, פן יחשדו בך שאתה הוא האנס.
בליל 24 במרץ 1985, החנתה מישל מאלין בת 24, את מכוניתה במגרש החניה מול מעונות הסטודנטים של אוניברסיטת טק טקסס. תוך כדי כך ניגש אליה גבר שחור גבוה, לבוש בחולצה צהובה וביקש ממנה עזרה בהתנעת מכוניתו באמצעות כבלי התנעה. כאשר השיבה לו מישל כי אין ברשותה כבלי התנעה, הושיט האיש את ידו לחלון, תוך שהוא פותח את דלת המכונית מבפנים. מישל נשכה את אצבעו, והחלה צורחת לעזרה, אך האיש איים על חייה בעזרת סכין שהצמיד לצווארה, תוך שהוא מודיע לה שאם תתנגד תאבד את חייה. הוא הכריח אותה לשכב במכונית עבר למושב הנהג, הסיע את המכונית אל שדה שומם מחוץ לעיר, ושם אנס אותה תוך כדי שהוא מעשן. לאחר המעשה, הכריח אותה לנהוג חזרה העירה, ועזב את המקום רגלית, לאחר ששדד ממנה את כספה ואת תכשיטיה. מאלין התקשרה למשטרה, ודיווחה להם על האירוע.
חקירת המשטרה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסר פירוט על החקירה, זיכוי והשלכות.
חוקרי המשטרה, יצאו מתוך נקודת הנחה שמדובר באנס סדרתי, וכי יש לתופסו בכל מחיר.
 בחקירתה, מסרה מאלין כי היה זה גבר שחור, גבוה, לבוש חולצה צהובה, וסנדלים, אך לא הרבתה בפרטים נוספים. כמו כן טענה כי האנס עישן בשרשרת בכל מהלך האירוע.
ראו גם

קירק בלודסוורת' - האמריקאי הראשון שנדון למוות ולאחר מכן זוכה על ידי בדיקת DNA.
הערות שוליים

↑  ‏Sarah Rafique,Tim Cole leaves legacy of legislative changes, lubbock on-line avalanche journal
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2010127111  VIAF: 154024075   WorldCat (עם VIAF): 154024075
יואב מאיר

| --- | --- |
יואב מאיר, 2015
יואב מאיר, 2015
 לידה:  5 בפברואר 1982 (בן 42) גבעתיים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  באר שבע, ישראל
 השכלה:  תיכון רוטברג רמת השרון  שנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב 
 
יואב מאיר (נולד ב-5 בפברואר 1982) הוא מעצב אופנה, בלוגר, יוטיובר ומגיש תוכניות אופנה. כתב האופנה הראשי של ישראל היום.
ביוגרפיה

מאיר נולד בגבעתיים וגדל ביישוב אורנית. למד בתיכון רוטברג רמת השרון.
מאיר החל את דרכו המקצועית בתחום עיצוב האופנה כאשר השתתף בתוכנית פרויקט מסלול, והיה אחד המתמודדים הבולטים בה.
לאחר סיום לימודיו לתואר ראשון בעיצוב אופנה בבית הספר הגבוה להנדסה ולעיצוב שנקר, החל לעבוד כמעצב בבית אופנה חרדי בבני ברק לעיצוב שמלות ערב לילדות, עבד בשיתוף פעולה עם מעצבת התכשיטים והאופנה מיכל נגרין, עיצב תלבושות לחברת טבק ועוד.
מאיר הגיש תוכנית בשם "DIY" יחד עם לאון שניידרובסקי בערוץ זום. בנוסף מפעילים השניים ערוץ יוטיוב משותף בשם "נכנסים לארון עם יואב ולאון". הוא הגיש בעבר תוכניות אופנה שונות ופינות כחלק מתוכניות בערוצי טלוויזיה: התוכנית "אופנה אורבנית" בערוץ E!, ועוד.
בנוסף משמש כמרצה לאופנה וסטייל לארגונים וללקוחות פרטיים.
מאיר מעצב קולקציות אופנה שונות, כולל מותג הבית שלו בשם JO MAYER. הוא שיתף פעולה עם סבו, שהפך לפרזנטור של המותג. בתקופת היותו סטודנט, פתח בפניו סבו את המורשת האופנתית של בני משפחתו, שהיו בעסקי האופנה בפולין.
מאיר הוא פעיל חברתי, מתנדב בחוש"ן מאז שנת 2006 והיה חבר דריקטוריון בארגון (משנת 2012). חבר בפורום הגאה של עיריית תל אביב. בעבר היה חניך באיגי - ארגון נוער גאה, והתנדב בבית דרור.
בעונה 11 של האח הגדול, נבחר להיות מבקר האופנה של הדיירים, וכתב על כך טורים שבועיים באתר של ערוץ 13.
משנת 2020 לאחר שעבר להתגורר בבאר שבע החל להתנדב גם בבית גאה בבאר שבע. בין היתר הוביל מייזמים ביניהם תפירת דגל הגאווה הגדול במזרח התיכון (אורך 30 מטר, רוחב 9 מטר) ביחד עם אסף פרן שכיכב במצעדי הגאווה בבאר שבע ובמצפה רמון שנערכו בשנת 2022.
ב-2022 סיים לימודי תואר שני בתקשורת מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ולימודים במסגרת תוכנית מנדל למנהיגות תרבות בנגב. שימש כרכז הלהט"ב במועצה אזורית בני שמעון וארגן עשרה אירועי גאווה מגוונים בישובי המועצה.
באותה שנה הנחה תוכנית חדשה לילדים, "דו-איט", ביחד עם טיילור מלכוב.
ביוגרפיה > אוצרות

מאיר עוסק גם באוצרות בתחום תערוכות אופנה בשיתוף עם כתבת האופנה גילי סיוון-כהן. מאיר וסיוון-כהן אצרו את התערוכות: "כאן נולדתי" בשנת 2015, "חיות אופנה" בשנת 2016 ו"כמו נוצה" בשנת 2017.
בתערוכה "כאן נולדתי", העוסקת בשמלות לילדות והוצגה במסגרת העונה הישראלית לעיצוב בחולון, בחרו מאיר וסיוון-כהן לצורך הצילומים ילדות ישראליות ממוצא אתיופי שנולדו בארץ המסמלות, על פיהן, את הצורך בשוויון הזדמנויות ובייצוג הולם בתעשיית האופנה, כמו גם בחברה הישראלית בכלל.
התערוכות "חיות אופנה" ו"כמו נוצה" הוצגו במסגרת העונה הישראלית לעיצוב בחולון בגלריית החווה בעיר, ועסקו בהעלאת המודעות לסבלם של בעלי חיים בתעשיות רבות, ביניהן תעשיית האופנה. מאחורי שתי תערוכות אלו עומד רעיון קידום האופנה ללא פגיעה בבעלי חיים, כשהמטרה היא להשאיר את בעלי החיים כהשראה בלבד ולא לפגוע בהם.
ב-2022 אצר כ-6 תערוכות, 4 מהן ביחד עם גילי סיוון כהן: "בד בבד", "אמא יקרה לי", "לובשים גאווה", "גוונים של גאווה", "גאווה אייקונית" ו"לראש ולא לזנב".
חיים אישיים

במרץ 2022 נישא מאיר לארי אושרי לאחר 4 שנים של זוגיות, בטקס שנערך בבית העירייה בקופנהגן, דנמרק. בספטמבר נערכה מסיבת החתונה במושב מצליח. השניים מתגוררים בבאר שבע.
הערות שוליים

1 2  איתי יעקב, המכנסיים של יואב מאיר, באתר Xnet‏, 31 במאי 2005
↑  ערוץ היוטיוב נכנסים לארון עם יואב ולאון, באתר יוטיוב
↑  קיי לונג, ‏יואב מאיר משנה את הארון הגברי, באתר ‏מאקו‏, 2 בדצמבר 2015
↑  איתי יעקב, סבא דודק הדוגמן: בן 88 בקמפיין בגדי המועדונים של הנכד יואב מאיר, באתר Xnet‏, 5 בדצמבר 2016
↑  יואב מאיר, חבר דירקטוריון חוש"ן, באתר hoshen.org (ארכיון)
↑  לבית האח או לפח? מה חשב יואב מאיר על הלוקים מערב הכניסה, באתר חדשות 13, 6 בדצמבר 2020
↑  יובל בגנו, ‏דגל הגאווה הגדול ביותר במזרח התיכון נפרס בבאר שבע, באתר מעריב אונליין, 16 ביוני 2021
↑  יעקב לוי, צפו: אלפי משתתפים במצעד הגאווה בבאר שבע, באתר mynet‏, 16 ביוני 2022
↑   מצעד הגאווה במצפה רמון, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 2:09), 1 ביולי 2022
↑  - מנדל למנהיגות תרבות בנגב, באתר קרן מנדל-ישראל
↑  אלינור דביר‏, "רצינו להראות תמונת מצב על ידי פריט אחד  שמלה של ילדה", באתר וואלה, 8 בספטמבר 2015
↑  יעל בן ישראל, "כאן נולדתי": תערוכת צילומי אופנה חדשה בחולון, באתר globes.co.il, ‏07/09/2015
↑  כמו נוצה// תערוכת נושא חדשה בגלריית החווה בחולון, באתר archijob.co.il, ‏19/12/2017
↑  גאלה רחמילביץ', ‏הרצל אמר שזה הזמן לחגוג עיצוב, באתר מעריב אונליין, 6 בינואר 2022
↑  דנית דביר, אמא יקרה לי: 10 מפורסמות והאמהות שלהן הצטלמו בלוק זהה, לבושות בבגדי מעצבים ישראלים, באתר RootAvor‏, 4 באפריל 2022
↑  מיטל שרעבי, ‏"לובשים גאווה": תערוכת אופנה חברתית לכבוד שבוע הגאווה, באתר מעריב אונליין, 8 ביוני 2022
↑  גוונים של גאווה, באתר בני שמעון קהילה של קהילות
↑  לכבוד ראש השנה: תערוכת אופנה "לראש ולא לזנב", באתר ערוץ 7, 6 בספטמבר 2022
↑  רונית קיטאי, גאים להיות נשואים זה לזה יואב מאיר ובן זוגו ארי אושרי. בצהריים הם חגגו שוב, הפעם בישראל., באתר רינונים, 2 בספטמבר 2022
יוהאן לודוויג השני, נסיך אנהלט-צרבסט

יוהאן לודוויג השני, נסיך אנהלט-צרבסט (בגרמנית: Johann Ludwig II. Fürst von Anhalt-Zerbst; ‏23 ביוני 1688 - 5 בנובמבר 1746), היה נסיך אנהלט-צרבסט בין השנים 1742–1746.
ביוגרפיה

יוהאן לודוויג נולד ב-23 ביוני 1688 בדורנבורג, ליוהאן לודוויג הראשון, נסיך אנהלט-דורנבורג ולכריסטינה אלאונורה פון צויטש, בתם של גאורג וולראט פון צויטש וכריסטינה פון וייסנבאך.
בשנת 1704 מת אביו יוהאן לודוויג הראשון, נסיך אנהלט-דורנבורג, ויוהאן לודוויג ירש את נחלותיו יחד עם אחיו יוהאן אוגוסט (מת ב-1709), כריסטיאן לודוויג (מת ב-1710) ויוהאן פרידריך (מת ב-1742). בשנת 1742 מת דודנו יוהאן אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט ללא ילדים, ויוהאן לודוויג ירש גם את נסיכות אנהלט-צרבסט יחד עם אחיו כריסטיאן אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט. יוהאן לודוויג שלט בצרבסט, בעוד כריסטיאן אוגוסט נשאר בשטטין, אולם ב-5 בנובמבר 1746 מת יוהאן לודוויג בצרבסט, וכריסטיאן אוגוסט ירש לבדו את הנסיכות.
טים פול

| --- | --- |

 לידה:  9 במרץ 1986 (בן 38) שיקגו, ארצות הברית 
 מידע אישי
 שם:  טימות'י דניאל פול
 ניו מדיה
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־13 שנים)
 רשומים:  1,350,000 (Tim Pool)  1,220,000 (Timcast)  1,600,000 (Timcast IRL)  100,000 (Cast Castle) 
 צפיות:  341,550,862 (Tim Pool)  880,158,167 (Timcast)  319,519,732 (Timcast IRL)  2,164,529 (Cast Castle) 
 שם הערוץ:  Tim Pool
 timcast.com
 
טימות'י דניאל פול (באנגלית: Timothy Daniel Pool, נולד ב-9 במרץ 1986) הוא עיתונאי, יוטיובר פופולרי, ופרשן פוליטי אמריקאי.
ראשית חייו

פול גדל עם שלושה אחים בעיר שיקגו במשפחה ממעמד הביניים. פול נשר מבית הספר בגיל 14.
קריירה

פול זכה לתשומת לב נרחבת במהלך מחאת כיבוש וול סטריט בשנת 2011. במהלך אותה התקופה הוא סיקר את האירועים מהשטח בשידור חי, וסיפק פרספקטיבה לא מסוננת של פעילות תנועת המחאה. בעקבות כך פול זכה לראשונה לפרסום רב כעיתונאי רשת הממנף את הטכנולוגיה על מנת לספק סיקור חדשות חלופי.
בשנים הבאות פול המשיך לסקר הפגנות שונות, אירועים פוליטיים ותנועות חברתיות בארצות הברית. בין היתר הוא סיפק סיקור מהעיר פרגוסון(אנ') שבמדינת מיזורי במהלך ההפגנות שבאו בעקבות הריגתו של מייקל בראון(אנ'), את ההפגנות ההמוניות באוקראינה שהובילו לקריסת ממשלת ינוקוביץ' וכמו גם מחאות בתאילנד, טורקיה ומצרים.
סגנון הדיווח של פול כולל לעיתים קרובות שימוש בפלטפורמות מדיה חברתית המאפשרים לו לתקשר עם הקהל שלו בזמן אמת. גישה זו תרמה לכך שלאורך השנים הוא צבר קהל עוקבים גדול במיוחד בפלטפורמות כמו יוטיוב וטוויטר.
בשנת 2014 פול ייסד את חברת המדיה טימקאסט אשר מפיקה מגוון תוכניות ופודקאסטים בנושאי חדשות, פוליטיקה ותרבות.
נכון ליולי 2020 לפול היו לפחות שלושה ערוצי יוטיוב עם מעל חצי מיליון מנויים בכל אחד מהם, וכמיליארד צפיות בסך הכל.
השקפותיו

בשנת 2023 הניו יורק טיימס תיאר את הפודקאסט של פול כ"ימני קיצוני", ואת פול עצמו כ"ימני" ו"פרובוקטור". בנובמבר 2022 NBC News התייחסו לפול כ"משפיען ימני".
ב-24 באוגוסט 2020 פול הכריז על תמיכתו בדונלד טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2020.
במאמר של Vice מיולי 2019 פול תואר כ"איש תקשורת ימני", בעוד שבמאמר אחר של Vice מאותו החודש פול תואר כ"שמאלני" ו"פרוגרסיבי". בשנת 2019, פול תיאר את עצמו כדוגל בליברליזם חברתי ולכן תמך באותה העת בברני סנדרס. לפי מאמר של פוליטיקו מ-2019 "הדעות של פול בנושאים הכוללים הטיה במדיה החברתית והגירה מתיישרים לרוב עם השמרנים".
הערות שוליים

↑  S.A., COPESA, Consorcio Periodistico de Chile. "Indignado en Wall St - La Tercera El Semanal - La Tercera Edición Impresa" (בספרדית). אורכב מ-המקור ב-27 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fields, Jim (3 בפברואר 2012). "The Media Messenger of Zuccotti Park". Time. נבדק ב-31 ביולי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  DeGrasse, Martha (17 בנובמבר 2011). "Mobile phone streams Occupy Wall Street to the world". TCRWireless. נבדק ב-7 בינואר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lola Fadulu (10 במאי 2023). "In Trump's Trial, a Secret Fight Over a Juror's Right-Wing News Source". The New York Times. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Goggin, Ben; Tenbarge, Kat (23 בנובמבר 2022). "Right-wing influencers and media double down on anti-LGBTQ rhetoric in the wake of the Colorado shooting". NBC News. נבדק ב-27 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Graziosi, Graig (28 באוגוסט 2020). "Trump Jr shares post defending alleged Kenosha shooter Kyle Rittenhouse". The Independent. ארכיון מ-7 במאי 2022. נבדק ב-29 בדצמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sommer, Will (11 במרץ 2021). "YouTube Star Tim Pool's News Site Collapses Amid Allegations He Took a Cat Hostage". The Daily Beast (באנגלית). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Uberti, David (26 ביולי 2019). "Tulsi Gabbard's $50M Google Lawsuit Takes a Page from the Far-Right Playbook". Vice (באנגלית). נבדק ב-20 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Trump Invites Fringe Social Media Company Popular With Nazis to the White House". Vice (באנגלית). 10 ביולי 2019. נבדק ב-20 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Overly, Steven (11 ביולי 2019). "Social media gadflies gather for airing of grievances with Trump". Politico (באנגלית). נבדק ב-20 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2024003674  VIAF: 3212170592499110550001   WorldCat (עם VIAF): 3212170592499110550001
יהדות נאג'פאלו

ספר עם הקדשה בכתב ידו של ר' אשר אנשיל וייס
הגדה של פסח בחתימת רב הקהילה ר' אשר אנשיל וייס
נאג'פאלו (נאדי פאלו) או ברומנית - נושפאלאו (בהונגרית: Nagyfalu, ברומנית: Nușfalău) (אנ') הוא כפר באזור שימלאו סילבאניי (בפי היהודים - שמלוי) ליד העיר סלאז' (סילאג') באזור מרגיטה שבצפון טרנסילבניה. קהילה יהודית ותיקה התקיימה במקום עוד מימי המשטר הפיאודלי עד להשמדתה בשואה, והיא מהקהילות הוותיקות והעתיקות בטרנסילבניה. קהילת נאג'פאלו הייתה מהקהילות היהודיות הראשונות במחוז מרגיטה שזכו להכרה חוקית, וליהודי הקהילה אף הייתה בעלות על אדמות חקלאיות.
תולדות הקהילה

ישנן עדויות לחיים יהודים במקום כבר מהמאה ה-17, וכהנים נזהרו מלעבור באזור מסוים בקרבת הכפר, כיוון שנחשב למקום קבורה של יהודים. ידוע על קיום מניין תפילה קבוע בכפר מראשית המאה ה-19, וכן מקווה ובית עלמין. קיימים ספרי רישום של הנולדים, הנישאים והנפטרים מהשנים 1821-1895. בשנת 1920 התפקדו במפקד אוכלוסין 202 יהודים, ובשנת 1930 התפקדו 214 יהודים.
קהילת יהודי נאג'פאלו כללה כ-50 משפחות יהודיות, וזכתה להכרה חוקית כקהילה עצמאית בשל התארגנותה המוקדמת לכך, עוד בטרם קיבלו שאר הקהילות היהודיות במרגיטה מעמד חוקי תחת השלטון ההונגרי. גם כשנערכה בכפר פרצלציה (חלוקת קרקעות) נהנתה מכך הקהילה היהודית, וכך נוצר בכפר מצב ייחודי, שבו יהודי העיירה היו בעלים של אדמות.
הברון ששלט באזור היה הברון באנפי[דרושה הבהרה], אשר בשנת 1821 ניסח כתב הסכמה שמביע את עמדתו החיובית כלפי בניית בית כנסת באדמותיו, בתוספת חתימת עדים.
רבה של הקהילה במחצית השנייה של המאה ה-19 היה הרב מרדכי צבי שלזינגר. במחצית הראשונה של המאה ה-20 היה רבה של הקהילה הרב אשר אנשיל וייס, תלמידו של רבי שמואל בנימין סופר. חיבורו שנתפרסם, 'שמן למנחה', מאגד את פירושיו לסוגיות בגמרא.
גורל יהודי הקהילה בשואה

ב-1940 חולקה טרנסילבניה וחלקו הצפוני והמערבי של המחוז (סילאג') הושב להונגריה, ועם הכיבוש-מחדש ההונגרי הורגשה ההתדרדרות ביחסם של תושבי המקום כלפי היהודים. הגברים היהודים גויסו למחנות עבודה ונאלצו לענוד על זרועם סרט רחב צהוב. יהודים שהתנצרו גויסו אף הם, אך ענדו על זרועם סרט לבן. נאסר על היהודים לסחור במצרכי מזון, משקאות, סיגריות וגפרורים. בנוסף, נאסר על היהודים להעסיק עוזרות נוצריות מתחת לגיל 40. גם על אספקת החיטה והקמח חלו גזירות שהכבידו מאוד על חיי היהודים בעיקר בשבתות וחגים. כמו כן החלו להגיע פליטים יהודים מארצות סמוכות שבהן החל הכיבוש ההונגרי כשנה קודם לכן. ב-1944, מספר ימים לאחר חג הפסח, נאסר על היהודים לצאת מבתיהם.
ב-3 באפריל 1944 רוכזו יהודי העיירה בבית הכנסת בשעות הבוקר ופונו בעגלות רתומות לשוורים, כשחלק הולכים ברגל, עד לתחנת הרכבת. וזאת לעיני השכנים שאינם יהודים שצפו במחזה. בתחנה הועלו על קרונות משא ובבוקר יצאו ברכבת אל בית החרושת ללבנים בפרברי שומיוצ'ה (Somlyó-Cseh), שם נפגשו עם כל יהודי המחוז ואולצו להקים לעצמם אוהלים ביער מסדינים שהיו ברשותם, לאחר זמן מה נשלחו לגטו שימלאו.
גורל יהודי הקהילה בשואה > חסיד אומות העולם בן העיירה

יאנוש באלאז' (Balázs János), תושב העיירה, הסתכן והעביר מזון למשפחתו של ראש הקהילה וליהודים נוספים, ואף הציע מסתור בביתו לילדי היהודים.
העיירה לאחר השואה

יהודים אינם מתגוררים בעיירה מאז מלחמת העולם השנייה. בית הרב ומשפחתו הפך לבית מרקחת. בבתי היהודים גרים תושבים מקומיים, למעט בית אחד שחלונותיו אטומים, ואין גרים בו מחשש שבן המשפחה שעודו חי ישוב לגור בו.[דרוש מקור]
אגדה מקומית מספרת על אחד מתושבי העיירה שבנה את ביתו מלבני בית הכנסת החרב, וכשסיים את בניית ביתו לקה בשיתוק ונותר משותק. תושבי המקום מאמינים שהיה זה עונשו.
לקריאה נוספת

ש. שפיצר, הקהילות החרדיות בהונגריה, מכון ירושלים, (תשס"ט).
הערות שוליים

1 2  דוד גלעדי, ספר יהודי סאלאז'־סילאדי: תולדותיהם, קהלותיהם, משפחותיהם : בנין ופריחה, חורבן וקמילה, ועד יהודי סילאדי בישראל, 1989
↑  חפר, פ. (תשס"ד), בשבילי הזכרונות, ירושלים.
↑  Family Tree & Family History at Geni.com, www.geni.com (באנגלית)
בית רב הקהילה ומשפחתו שהוסב לבית מרקחת (צילום משנת 2002)
יוהאן כריסטיאן רייל

| --- | --- |

יוהאן כריסטיאן רייל (ברלין, 1811)
 לידה:  20 בפברואר 1759 ראודה, ממלכת פרוסיה, האימפריה הרומית הקדושה 
 פטירה:  22 בנובמבר 1813 (בגיל 54) האלה, ממלכת פרוסיה 
 ענף מדעי:  רפואה, פיזיולוגיה, אנטומיה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  Zoologischer Garten Halle 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת האלה-ויטנברג 
 מוסדות:  אוניברסיטת האלה-ויטנברג  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  שאריטה 
 תרומות עיקריות
 חקר בתחום האנטומיה ופסיכיאטריה, טבע את המונח "פסיכיאטריה" (Psychiatrie) בשנת 1808.
 
יוהאן כריסטיאן רייל (בגרמנית: Johann Christian Reil;‏ 20 בפברואר 1759 – 22 בנובמבר 1813) היה רופא, פיזיולוג, אנטומיסט ופסיכיאטר גרמני.
רייל היה זה אשר טבע את המונח "פסיכיאטריה" (Psychiatrie), בשנת 1808. מספר מבנים אנטומיים קרויים על שמו, בין השאר "איי רייל" בקליפת המוח, והוא היה הראשון שתיאר מבנים עצביים מסוימים (arcuate fasciculus, locus coeruleus).
ביוגרפיה

יוהאן כריסטיאן רייל נולד בעיר ראודה (Rhaude) שבגרמניה. הוא החל בלימודי הרפואה באפריל 1779. לאחר תקופה קצרה עבר לעיר האלה (Halle) שבסקסוניה-אנהלט, שם למד אנטומיה, ניתוח ורפואה. בשנת 1782 רייל סיים את לימודיו ועבר לברלין למשך שנה של עבודה קלינית, מסלול שהיה חייב לעשות כל מי שרצה לעסוק ברפואה בפרוסיה. בשנת 1783 רייל חזר למקום מולדתו (Ostfriesland), שם עבד כרופא למשך 4 שנים עד שחזר להאלה, בקיץ 1787. בין השנים 1788–1810 עבד רייל בבית חולים בהאלה.
באוקטובר 1788 רייל נישא ליוהנה ווילמינה לבו (Johanna Willemina Leveaux), וביחד נולדו להם שני בנים וארבע בנות. במקביל, מעמדו של רייל באקדמיה הלך ועלה, ובאותה שנה הוא קיבל מינוי פרופסור מן המניין באוניברסיטה. רייל מונה גם כמנהלה של קליניקת האוניברסיטה, שיוסדה שנה קודם לכן. רייל לימד באוניברסיטת האלה במשך 22 שנה.
בשנת 1795 ייסד את כתב העת Archiv für die Physiologie. בין השנים 1802–1805 נהג המשורר הנודע יוהאן וולפגנג פון גתה לבקרו ולדון עמו בסוגיות מדעיות ובהן פסיכיאטריה, וכן ליהנות מכישוריו של רייל כרופא. בשנת 1810 נתמנה רייל לפרופסור בברלין, והיה לאחד מן המרצים הראשונים לפסיכיאטריה.
יוהאן כריסטיאן רייל נפטר בשנת 1813 מטיפוס הבהרות, שבו נדבק כאשר טיפל בפצועי קרב לייפציג (קרב העמים), אחד מן העימותים הקשים ביותר של המלחמות הנפוליאוניות.
עבודתו

רייל חילק את הרפואה לשלושה תחומים עיקריים: פיזיולוגיה, אנטומיה ופסיכיאטריה. במהלך חייו רייל תרם לכל אחד מהתחומים האלה, בעבודותיו המוקדמות בפיזיולוגיה שאינה ויטליסטית, במחקריו על האנטומיה של מערכת העצבים ובעבודתו החלוצית בפסיכיאטריה - מונח אשר הוא טבע לראשונה בשנת 1808.
על פי השקפתו של רייל, במחלות נפש ובטיפול בהן חשוב להתייחס לקשר שבין הגופני לנפשי. רייל טען כי הטיפול במחלות נפש צריך להיעשות על ידי רופאים שהוכשרו לכך במיוחד.
רייל יסד והוציא לאור מספר כתבי עת מדעיים, ביניהם כתב העת Archiv für Physiologie שפורסם לראשונה בשנת 1796. כתבי עת אחרים פורסמו למשך תקופות קצרות בלבד. בגיליון הראשון של Archiv für Physiologie רייל פרסם מאמר פורץ דרך בשם "על כח החיים" ("On the Life Force"), בו הוא דחה את תאוריית הויטליזם הגורסת כי חומר חי מכיל "כח חיים" ובכך הוא שונה מחומר שאינו חי. רייל טען שאם ברצונה של הרפואה להיות מדע, עליה להסתמך על סיבתיות מוכחת, וכל "כח" צריך להיות מבוסס בחומר עצמו.
מעבר לעצם טביעת המונח "פסיכיאטריה", רייל חולל רפורמה ביחס ובטיפול בחולי נפש, למשל על ידי הפרדה בין חולים הניתנים לטיפול לבין חולים חשוכי מרפא. רייל התעניין בהידרותרפיה וקידם מרחצאות וסאונות לשם הגיינה ציבורית, כמו גם לצרכים רפואיים.
הערות שוליים

1 2  British Journal of Psychiatry, Psychiatry’s 200th birthday
1 2 3  PMID 18091285 Binder DK, Schaller K, Clusmann H. (2007). The seminal contributions of Johann-Christian Reil to anatomy, physiology, and psychiatry. Neurosurgery. 61(5):1091-6
↑  PMID 18614162 Catani M, Mesulam M. (2008). The arcuate fasciculus and the disconnection theme in language and aphasia: history and current state. Cortex. 44(8):953-61.
↑  PMID 10708919 Maeda T. (2000). The Locus coeruleus: history. Journal of Chemical Neuroanatomy. 18:57–64.
1 2 3 4  Klemme, Kuehn, Heiner, Manfred (2010). The Dictionary of Eighteenth Century German Philosophers. London/New York: Continuum. ISBN 9780199797097.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267058905171  PLWABN: 9810577547305606  BIBSYS: 90101056  BnF: cb123103945 (data)  CANTIC: a20248623  CiNii: DA13035937  GND: 118599224  ICCU: PUVV112883  ISNI: 0000 0001 2132 8230  LCCN: n85085850  NKC: nlk20000091133  NLA: 36011634  NLG: 225327  NTA: 069279691  RERO: 02-A003735039  SELIBR: 332485  SUDOC: 031989993  Trove: 1184772  VcBA: 495/177426  VIAF: 51756479   WorldCat (עם VIAF): 51756479
יוהאן לודוויג הייברג

| --- | --- |

 לידה:  27 בנובמבר 1854 אולבורג, דנמרק 
 פטירה:  4 בינואר 1928 (בגיל 73) קופנהגן, דנמרק 
 ענף מדעי:  בלשנות, היסטוריה, היסטוריה של המתמטיקה
 מקום מגורים:  דנמרק
 מקום קבורה:  בית הקברות הולמן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קופנהגן  Aalborg Cathedral School 
 מוסדות:  אוניברסיטת קופנהגן 
 צאצאים:  Cathrine Schröder 
 תרומות עיקריות
 חקר כתבי יד עתיקים, בדגש על טקסטים בעלי זיקה מתמטית.
 
יוהאן לודוויג הייברג (בדנית: Johan Ludvig Heiberg; ‏27 בנובמבר 1854 – 4 בינואר 1928) היה חוקר דני, שהתמחה בפילולוגיה הקלאסית ובהיסטוריה של המתמטיקה היוונית ושל המדעים בכלל.
מוכר בקרב הציבור הרחב בעיקר בזכות גילוי הטקסטים של הפלימפססט של ארכימדס במנזר בקונסטנטינופול בשנת 1906.
פעילותו המדעית

בשנת 1879 הציג את עבודת הדוקטור שלו המפורסמת בנושא "שאלות ארכימדיות" שדנה בחייו, בעבודותיו ובמיוחד בהעברת כתביו של ארכימדס מדור לדור. הייברג פיתח שיטת ביקורת קפדנית של כל פרט ופרט בטקסט תוך מציאת הסבר לכל שלב בתולדות העברת הקטעים.
היה למשך תקופה ארוכה מנהל בבית ספר תיכון בקופנהגן ולימד שנים רבות יוונית עתיקה באותו תיכון.
פרסם כ-200 עבודות.
החל משנת 1883 הייברג עסק בעיקר בעריכת כתבים חשובים בתולדות המתמטיקה היוונית: ערך (יחד עם היינריך מנגה) את ששת כרכי כתבי אוקלידס (1883-1895), את החלקים ששרדו עד ימינו מה"קוניקה" של אפולוניוס מפרגה (1891-1893)
ואת הפירוש של סימפליקיוס לספרו של אריסטו "על הרקיע" (1894). כמו כן ערך את כתביהם של סרנוס מאנטינופליס (1896), של תלמי (1898) ושל הרון מאלכסנדריה (1899).
הודות לתרומתו החשובה להבהרת שטחים רחבי יריעה לא ידועים עד אז בתולדות המדע הייברג התמנה לבסוף בשנת 1896 לפרופסור לפילולוגיה קלאסית באוניברסיטת קופנהגן.
בהמשך הקדיש הייברג את עצמו לעבודות נוספות בתחום היסטוריית המדעים - של הגאומטריה, של המכניקה, של האסטרונומיה, של הרפואה, של האלכימיה וכו'.
לאחרונה התגלו תרומות נוספות שלו בחקר התרבות הביזנטית.
הייברג כתב גם לקהל הרחב מאמרים על אודות התרבות היוונית העתיקה, בעיקר על תולדות הדת.
אחרי שנת 1901 תרם להוצאה לאור של כתבי הפילוסוף
הדני הדגול סרן קירקגור.
הפלימפססט של ארכימדס

בשנת 1906 בעת הימצאותו במנזר יווני אורתודוקסי באיסטנבול (= קונסטנטינופול) הייברג בדק כתב יד כתוב על קלף וגילה כי ספר התפילה הנוצרי הכתוב בו, הועתק במאה ה 13 על ידי נזיר בשם יואניס מירונאס, על גבי
עותק מהמאה העשירית - של טקסט בתחום הגאומטריה.
על ידי בדיקה בעין לא מזוינת הבחין הייברג כי מתחת לטקסט הדתי נוצרי בצבצו קטעים של ספר של ארכימדס לא ידוע עד אז מאויר בצורות הנדסיות. הטקסט היה קשה לפיענוח.
מאוחר יותר כתב היד נותח בעזרת קרני X וקרינת על - סגול.
כעת הפלימפססט של ארכימדס נמצא במוזיאון האמנות ע"ש וולטרס בבלטימור, מרילנד.
על הפלימפססט הזה ויליאם נואל ורויאל נץ פרסמו בשנת 2007 את הספר "הקודקס של ארכימדס".
כיבודים

בשנת 1883 נבחר הייברג כחבר באקדמיה המלכותית לאמנויות ולמדעים של דנמרק.
היה דוקטור לשם כבוד של האוניברסיטאות באוקספורד, לייפציג וברלין.
טוסן לוברטיר

| --- | --- |

 לידה:  20 במאי 1743 קאפ-האיסיין, סן-דומנג 
 פטירה:  7 באפריל 1803 (בגיל 59) פור דה ז'ו, צרפת 
 מדינה:  ממלכת צרפת, סן-דומנג, ממלכת צרפת (1791–1792), הרפובליקה הצרפתית הראשונה, צרפת 
 מפלגה:  המועדון היעקוביני 
 בן או בת זוג:  Suzanne Simone Baptiste Louverture 
 חתימה:   
 
טוסן לוברטיר על גבי שטר כסף של האיטי
פרנסואה-דומיניק טוסן לוברטיר (בצרפתית: François-Dominique Toussaint Louverture; לעיתים נכתב גם: Toussaint L'Ouverture, נולד בשם טוסן ברדה (Bréda) ב-20 במאי 1743 (כמשוער), הלך לעולמו ב-7 באפריל 1803) היה מנהיגו של מרד העבדים בהאיטי, כנגד השלטונות הצרפתיים, אשר ארצם הייתה נתונה באותה העת במהפכה. בעקבות אותו מרד, החלה שרשרת אירועים אשר בעקבותיה זכתה המושבה בעצמאות, ובכך הייתה למדינה העצמאית השנייה באמריקה לאחר ארצות הברית. לאחר ביסוס מעמדו במושבה, לוברטיר חרג מתחומי סן-דומנג (שמה דאז של האיטי), והצליח להשתלט על האי היספניולה כולו. משלחת צבאית אשר שגר נפוליון בונפרטה לאי, עצרה את לוברטיר, אשר מת בגלות בצרפת, זמן קצר לפני קבלת אותה העצמאות.
אירועי מרד העבדים ודמותו של טוסן לוברטיר, שימשו השראה לספרו של ויקטור הוגו "בוג ז'רגל" שגם נקרא על שם גיבורו. חלק משמות המקומות והאנשים המופיעים בספר, כמו ביאסו שהיא אחד ממפקדי המרד, מופיעים בספר בשמם המקורי.
רקע

למן סוף המאה ה-15 השתייכה האיטי למושבה הספרדית סנטו דומינגו. ב-1664, חברת הודו המערבית הצרפתית השתלטה על המושבה, וקראה לה בשם סן-דומנג (Saint-Domingue), ובכך צרפת הכריזה על דרישתה לבעלות על החלק המערבי של האי היספניולה. ב-1670 צרפת הקימה את יישוב הקבע הראשון על האי, קאפ-פראנסה (Cap Français, כיום קאפ-האיטיין (Haïtien)). על פי הסכם רייסווייק, אשר נחתם ב-1697 בין צרפת לקואליציית מדינות שהורכבה מאנגליה, ספרד, הקיסרות הרומית הקדושה ועוד, ספרד העבירה באופן רשמי את השליש המערבי של היספניולה לצרפת. בסיוע עבדים אפריקאים שהביאו עמם, הצרפתים הכשירו שטחים לגידול קנה סוכר.