stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המטבח הקוריאני
אוכל קוריאני בטלוויזיה

חברת הסטרימינג המוכרת נטפליקס פרסמה בשנת 2019 סדרת פרקים תיעודיים הנקראת "אוכל רחוב" שמציגה מאכלי רחוב מסורתיים ממדינות אסייתיות שונות. בסדרה מתועדות 9 ערים במדינות תאילנד, יפן, הודו, אינדונזיה, טאיוואן, סינגפור, וייטנאם, הפיליפינים וכן קוריאה הדרומית. כל פרק מציג את האוכל המסורתי שמוגש במדינות אלו לרוב תוך התמקדות באזור ספציפי ובמסעדנים מקומיים שמכירים את התרבות ואת המנהגים.
בפרק השישי של הסדרה, מוצג שוק האוכל התוסס של גוואנג'-ג'אנג המצוי בעיר הבירה סיאול בדרום קוריאה. בפרק מתמקדים בסיפור חייה של אישה מבוגרת שמתפעלת דוכן אוכל בשוק מדי יום במשך שנים. הדוכן מגיש כמה מהמנות המסורתיות של האוכל הקוריאני, לרבות אטריות שמוכנות במקום עצמו, דים סאם ממולא חזיר, הקימצ'י המסורתי וכן סרטנים במרינדת סויה.
בעקבות הפרסום הרב של הסדרה, תיירים מכל העולם מגיעים לראות את דוכן האטריות המפורסם שהוצג בפרק, וניתן לזהותו על ידי שלט גדול עם הכיתוב NETFLIX שמוצג בחזיתו.
הר הרינגטון (ארץ ויקטוריה)

ערך זה עוסק בהר בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,610 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי ויקטורי 
 קואורדינטות:  72°45′S 168°57′E﻿ / ﻿72.75°S 168.95°E﻿ / -72.75; 168.95
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר הרינגטון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר הרינגטון
 
הר הרינגטון (באנגלית: Mount Harrington) הוא הר בקצה המזרחי של הרי ויקטורי, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,610 מטרים מעל פני הים, והוא אחד ההרים הגבוהים בהרי ויקטורי.
ההר ממוקם מצידו המערבי של קרחון וייטהול; ו-9 קילומטרים דרומית-מערבית להר נורת'האמפטון.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 1960 על ידי ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד.
ההר נקרא על שם הגאולוג דוקטור הילרי ג'י. הרינגטון (Hilary J. Harrington), שהוביל את משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר סקרה את אזור זה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958; וכן עמד בראש משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את אזור מצר מקמרדו בעונת המחקר 1958–1959; מאחר יותר השתתף בסקר שנערך על ידי תוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, אשר חקרה את אזור מצר מקמרדו בעונת המחקר 1968–1969.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע היסטורי על מקור השם
| הרי ויקטורי |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | אוונס • בארקר • בייקר • הנדלר • מילן • מלטה • קלאפ • קרטוגרפים • קרטר |  |
| הרים | אולדריג' • אלברטס • בוס • בראמבל • ברוסטר • ברטון • ברטלן • גלס • הד • הרינגטון • מקדונלד • נורת'האמפטון • ניו ייר • סירק • פיליפס • פירסון • קאפלינג • קולינס • קונרד |  |
| מעברי הרים | בנייטד • טובוגאן • סופט סנואו |  |
| נונאטאקים | נונאטאק נלסון |  |
| קרחונים | אולסון • אוסוגה • אינגהם • אלדר • באוורס • בארג • בר • בורכגרווינק • בייקר • דיוואלד • הירפילד • המפריז • הנד • ווד • וייטהול • טאקר • טריינר • טרפלגר • לאנגוואד • ליין • לנסן • מרינר • פרל הארבור • קולסטון • קרול • רודולף |  |
הפארק הלאומי הורטובאג'

בארות מסורתיים בהורטובאג'
הורטובאג' (הונגרית: Hortobágyi Nemzeti Park) הוא שמם של כפר במחוז היידו-ביהר ושל פארק לאומי המשתרע על פני 800 קמ"ר במזרח הונגריה, הידוע בפולקלור ובהיסטוריה התרבותית שלו. הפארק הוא חלק מאלפלד (המישור ההונגרי הגדול), והוא הוקם ב-1973 כאשר ב-1999 הוא הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. הורטובאג' הוא האזור המוגן הגדול ביותר בהונגריה, והוא ערבת הדשא הטבעית הגדולה ביותר באירופה.
היסטוריה

ההתיישבות האנושית המשמעותית הראשונה באזור הורטובאג' הייתה כאשר בתחילת האלף ה-2 לפנה"ס היגרו למקום נוודים אשר הותירו אחריהם תלי קבורה, ומעבר לכך אין כמעט עדויות כלשהן לנוכחות אנושית במקום. לא אירעו באזור אירועים משמעותיים עד לתקופת קיומה של האימפריה הרומית, וגם בתקופה זו היה הורטובאג' מחוץ לגבולות האימפריה והיה מאוכלס בעיקר על ידי הסרמטים ששימשו כשכירי חרב בחיל העזר של הצבא הרומי. האווארים החלו ליישב את הורטובאג' בערך במאה ה-6 לספירה, ואת מקומם ירשו שבטים ממוצא סלאבי. המדיארים הראשונים הגיעו לאזור רק בשלהי המאה ה-9 ותחילת המאה ה-10, ומנהיגם היה ארפאד. הייתה זו תחילת התהליך שהוביל לבסוף להקמתה של הונגריה. האזור התאים במידה רבה לביות בעלי חיים והכיל שטחי מרעה נרחבים, ובתהליך התיישבות שנמשך עד ראשית המאה ה-13 הוקמו יישובים רבים בהורטובאג' על נתיב מסחר שהוביל מבודה לטרנסילבניה.
כמעט כל היישובים שהוקמו בהורטובאג' נחרבו עם פלישת המונגולים בין 1241 ל-1242, ורבים לא שוקמו לאחר שהמונגולים נסוגו מהאזור. מגפת המוות השחור, שזרעה חורבן באירופה באמצע המאה ה-14, הובילה לנטישתם ולירידה בכמות האוכלוסייה של כפרים רבים, תהליך שהואץ בעקבות התפתחותה וגדילתה של העיר דברצן. האימפריה העות'מאנית כבשה את דברצן ואת אזור הורטובאג' כולו בשנות ה-40 של המאה ה-16, וכפרים נוספים ננטשו במלחמות שפקדו את האזור עד לגירוש העות'מאנים בתחילת המאה ה-18.
בתקופת השלטון העות'מאני התגבשה הכלכלה של אזור הורטובאג', והיא התבססה על עדרי בעלי חיים שרעו במרחבים הפתוחים מתחילת האביב ועד סוף הסתיו. כלכלת המרעה חדלה להתקיים בסוף המאה ה-19, בעקבות המצב הכלכלי הירוד והשינויים בהרגלי התזונה של התושבים המקומיים. במקביל לכך החל השימוש במערכות לשליטה על זרימת המים של נהר טיסה, דבר שהוביל לייבוש שטחי מרעה לחים, לתופעה של רעיית יתר בתחילת המאה ה-20 ולהגדלת רמת הבסיסיות של הקרקע. לאורך המאה ה-20 נעשו מספר ניסיונות לגוון את השימוש בקרקעות של הורטובאג', ובהן הקמת בריכות דגים בשטח של 65 קמ"ר בשנות מלחמת העולם הראשונה ובשנות ה-50. ניסיונות ליצירת יערות וגידול אורז נכשלו בשל השינויים הכפויים בהרכב הקרקע. כיום ידוע כי תהליך הפיכת הקרקע ליותר בסיסית החל לפני כ-10,000 שנים, כאשר הטיסה החל לחצוב את דרכו דרך המישור ההונגרי הגדול וניתק נחלים רבים ממקורותיהם בהרים שמצפון להורטובאג'.
תיאור

הפארק הלאומי הורטובאג' שוכן במישור טיסה, הנמצא בחלקה המזרחי של הונגריה. למעט צדו הצפוני גובל הפארק במספר יישובים, שהעיקריים מביניהם הם טיספירד השוכן על גדות הטיסה והעיר דברצן. בפארק שוכנים תלי קבורה הידועים בכינוי קורגאנים ומתוארכים לתקופת הברונזה המוקדמת. גובהם של התלים הוא בין 5 ל-10 מטרים, וקוטרם הוא בין 20 ל-50 מטרים. שתי הצורות הבולטות הן חצי כדור או חרוט. כל התלים הוקמו באזורים יבשים ובקרבת מקור מים. בחלק ניכר מהתלים נקברו אנשים במספר תקופות עוקבות, ועל חלקם נבנו כנסיות על ידי ההונגרים. התלים הנמוכים יותר שמצויים בשטחו של הפארק הם שריד ליישובים עתיקים שנעלמו במשך השנים.
בימי הביניים הוקמו יישובים רבים לאורך הדרך שחיברה בין דברצן לטיספרד, ולמרביתם היו כנסיות. יישובים רבים חדלו מלהתקיים בעקבות התדלדלות האוכלוסייה שהחלה במאה ה-14. בשנים שלאחר מכן המבנים המלאכותיים היחידים שהוקמו בהורטובאג' היו מבנים זמניים ששימשו כמחסה לבעלי חיים ולבני אדם. מתקופה זו שרדו רק גשרי אבן ומבנים שמכונים צ'ארדה (csárda). ב-1809 נבנה גשר זאדור בדרום הפארק, ובו היו תשע קשתות. עם זאת, ב-1830 נהרסו שני קצות הגשר בשיטפון שפקד את הפארק, והגשר נותר במצבו זה עד היום. גשר תשע הקשתות שנבנה בהורטובאג' בין 1827 ל-1833 הוא גשר האבן הארוך ביותר בהונגריה שעדיין קיים, והוא החליף גשר עץ קדום יותר שהיה קיים מאז המאה ה-14.
מבני הצ'ארדה הם פונדקים שנבנו במאה ה-18 ובמאה ה-19 עבור הנוסעים שעברו בשטחי הפארק. כל צ'ארדה היה מורכב בדרך כלל משני מבנים חד-קומתיים שנבנו זה מול זה, וגגם היה עשוי מרעפים או מאריחים. אחד מן המבנים הכיל טברנה שממנה הייתה גישה למרתף יינות ולעיתים גם חדרי שינה, ובמבנה נגדי היו אורווה לסוסים ומקום אחסון למרכבות.
הר יהואחז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  769 מטר
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  דרום הנגב
 רכס הרים:  הרי אילת
 קואורדינטות:  29°36′51″N 34°53′06″E﻿ / ﻿29.6141667°N 34.885°E﻿ / 29.6141667; 34.885
  (למפת אילת מוגדלת) הר יהושפט הר צפחות אילות חבל אילות מצרים ירדןהר יהואחז(למפת אילת רגילה) הר יהושפט הר צפחות א. חבל אילות מצרים ירדןהר יהואחז
 
הר יהואחז הוא הר בגובה 769 מטרים מעל פני הים בהרי אילת, בדרום הנגב.
ההר ממוקם כ־650 מטרים גבול ישראל–מצרים וכ־7.5 קילומטרים מצפון־מערב לאילת. כביש 12 חולף במורדות המערביים של הר.
כמו הרים נוספים באזור, גם הר יהואחז קרוי על שמו של אחד ממלכי יהודה, יהואחז.
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הסנאט של גבון

| --- | --- |
 מדינה:  גבון 
 סוג:  בית עליון
 הרכב
 מספר מושבים:  102 
 משכן
 משכן הפרלמנט של גבון
 אתר אינטרנט
 www.senatgabon.com
 
הסנאט של גבון (בצרפתית: Sénat du Gabon) הוא הבית העליון של הפרלמנט של גבון.
מעמדו של הפרלמנט אינו ברור לאחר ההפיכה הצבאית שארעה ארבעה ימים לאחר הבחירות הכלליות בגבון ב-2023.
היסטוריה

בחוקת גבון מ-1991 נקבע כי יוקם סנאט לצד האספה הלאומית. הסנאט הוקם בפועל רק ב-1997, עת נערכו בחירות ראשונות לסאנט.
נשיא הסנאט הראשון היה ז'ורז' ראווירי (אנ'), דמות פוליטית ותיקה ובעל ברית קרוב של נשיא גבון עומר בונגו. הוא כיהן בתפקיד זה עד מותו ב-2006.
הוא הוחלף על ידי רנה ראדמבינו קוניקט, גם הוא חבר בקבוצה האתנית מיינה.
בחירות לסנאט שנערכו ב-18 בינואר 2009. הוגדל מספר הסנטורים מ-91 ל-102. בעקבות הבחירות, רוז פרנסין רוגומבה נבחרה לנשיאת הסנאט.
מבנה וסמכויות

בסנאט חברים 67 נציגים, הנבחרים במחוזות בחירה חד-מושבים על ידי חברי מועצה מקומיים ומחוזיים (52 מושבים) או ממונים על ידי הנשיא (15 מושבים) לכהונה של חמש שנים. החל מבחירות 2009, חלק ממחוזות הבחירה בוחרים שני סנאטורים.
בתיקון לחוקה מ-1997 נקבע כי נשיא הסנאט יחליף את נשיא גבון במקרה שאינו יכול לכהן.
הערות שוליים

↑  Beaumont, Peter (2023-08-30). "Gabon military officers declare coup after Ali Bongo wins disputed election". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2023-08-30.
↑  The Senate of Republic of Gabon, assecaa.org (באנגלית)
↑  Gabon: Freedom in the World 2023 Country Report, דו"ח חירות בעולם (באנגלית)
↑  IFES Election Guide | Elections: Gabon President 2023, www.electionguide.org (באנגלית)
↑  Gabon - Politics, Economy, Society | Britannica, בריטניקה (באנגלית)
הר יהושפט

| --- | --- |

הר יהושפט, דצמבר 2010
 מידע כללי
 גובה:  508 מטר
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  דרום הנגב
 רכס הרים:  הרי אילת
 קואורדינטות:  29°33′12″N 34°53′44″E﻿ / ﻿29.5533333°N 34.8955556°E﻿ / 29.5533333; 34.8955556
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אילת מוגדלת) הר צפחות אילות חבל אילות מצרים ירדןהר יהושפט(למפת אילת רגילה) הר צפחות א. חבל אילות מצרים ירדןהר יהושפט  he הר יהושפטhe הר יהושפטמפת  __ אילת (in English: Eilat) [‌דרום הנגב‌]מצפון: __ מועצה אזורית חבל אילות (in English: Hevel Eilot Regional Council) ממזרח: עקבה (in English: Trace) מדרום: מפרץ אילת (in English: Gulf of Aqaba) ממערב: חצי אי (in English: Peninsula) סיני (in English: Sinai) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הר יהושפט הוא הר בגובה 508 מטרים מעל פני הים בהרי אילת, בדרום הנגב.
ההר ממוקם 1.8 קילומטרים מזרחית מגבול ישראל–מצרים וכשלושה קילומטרים ממערב לאילת. את ההר מקיפים נחל יהושפט ונחל שלמה.
כמו הרים נוספים באזור, גם הר יהושפט קרוי על שם אחד ממלכי יהודה, יהושפט.
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הר הרוח
גלריה

שער ליער יהדות פולין בהר הרוח
אנדרטת הנצחה ליאנוש קורצ'אק ולסטפה וילצ'ינסקה ביער יהדות פולין
אבני זיכרון לקהילות פולין ביער יהדות פולין
גלעד לחללי טייסת 114 של חיל האוויר הישראלי
נרקיס מצוי בהר הרוח
הערות שוליים

↑  Mazar, Amihai; Wachtel, Ido (2015). "Ḥurvat ՙEres: A Fourth-Century BCE Fortress West of Jerusalem". Israel Exploration Journal. 65 (2): 214–244. ISSN 0021-2059.
↑  יגאל טפר ויותם טפר, דרכים נושאות עם, תל אביב, 2013, עמ' 57
↑  ארכיון מעלה החמישה, מכתב לדירקטוריון הקק"ל מאת חנה ואפרים הראובני, 9.11.42- יום הזיכרון החמישי לחמשת הנרצחים
↑  ספר יהושע, פרק י"ט, פסוק מ"ב
↑  בישראל, בחבר המדינות ובמדינות נוספות שהשתייכו בעבר לברית המועצות נהוג לציין את יום הניצחון ב-9 במאי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415975305171
הסימפוניה הלירית

הסימפוניה הלירית אופוס 18 של אלכסנדר פון זמלינסקי חוברה בשנת 1922. ביצוע הבכורה היה ביוני 1924 בפראג, בניצוח המלחין. הסימפוניה הלירית היא יצירתו המוכרת ביותר של זמלינסקי.
לסימפוניה שבעה פרקים מקושרים והיא כתובה לזמרי בריטון וסופרן סולו נוסף לתזמורת סטנדרטית; מקור הטקסטים המושרים ביצירתו של המשורר הבנגלי זוכה פרס נובל רבינדרנת טאגור, בתרגום לגרמנית של האנס אפנברגר.
פרקי הסימפוניה

Ich bin friedlos, ich bin durstig nach fernen Dingen
O Mutter, der junge Prinz
Du bist die Abendwolke
Sprich zu mir Geliebter
Befrei mich von den Banden deiner Süße, Lieb
Vollende denn das letzte Lied
Friede, mein Herz
"אני חסר מנוחה, אני צמא לדברים רחוקים"
"או אמא, הנסיך הצעיר"
"את/ה ענן הערב"
"דבר אלי, אהובי"
"שחרר אותי מכבלי מתיקותך, אהוב"
"השלם אם כן את השיר האחרון"
"שלווה לך, לבי"
אלבן ברג הצהיר על הסימפוניה כמקור השראה לכתיבתו וציטט את הפרק השלישי בסוויטה הלירית שלו לרביעיית מיתרים.
אינסטרומנטאציה

סופרן, בריטון ותזמורת גדולה בהרכב הבא:
4 חלילים (החלילנים ה-3 וה-4 מנגנים גם בפיקולו
2 אבובים
קרן אנגלית
3 קלרינטים בלה (הקלרינטן השלישי מנגן גם כקלרינט במי במול)
קלרינט בס
2 בסונים
קונטרבסון
4 קרנות בפה
3 חצוצרות בדו
3 טרומבונים
טובה בס
טימפני
כלי הקשה (כולל תוף גדול, טאמטאם, מצלתיים וקסילופון)
הרמוניום
צ'לסטה
נבל
כלי קשת
ביצירה זו עושה זמלינסקי שימוש ראוי לציון באפקט הגליסנדו הן בכלי הקשת והן בטרומבונים.
לקריאה נוספת

Text of the symphony
Text of the symphony with translations
Program notes to American Symphony Orchestra concert
טקסט הסימפוניה (בגרמנית)
טקסט הסימפוניה עם תרגומים
דברים בתוכניית הקונצרט של התזמורת הסימפונית האמריקאית
הקרב על אנגאור

מהלך הקרב באנגאור
הקרב על אנגאור (Battle of Angaur) היה קרב במלחמת העולם השנייה, שהתחולל באי אנגאור, בדרום מערב האוקיינוס השקט (כ-860 קילומטרים ממזרח לאיים הדרומיים בפיליפינים). קרב זה היה הקרב השישי, והאחרון, במערכה על איי מריאנה ופלאו, מערכה שהייתה חלק מהמערכה באסיה ובאוקיינוס השקט. הקרב נערך בין 17 בספטמבר 1944 ל-30 בספטמבר 1944, ובמהלכו כבשו האמריקאים את האי מידי היפנים.
רקע

אנגאור הוא אי געשי זעיר, אורכו 4.8 קילומטרים והוא מופרד מהאי פלליו על ידי מצר ברוחב 9.7 קילומטרים. באי הייתה אוכלוסייה ילידית קטנה מאוד שהתפרנסה מחקלאות, דיג וכריית פוספטים. ב-1944 מנה חיל המצב היפני על האי 1,400 חיילים, שהיו תחת פיקודו של מפקד גזרת פלאו, לוטננט גנרל סאדאה אינואה.
איי פלאו נמצאים, כאמור, במרחק כ-900 ק"מ מאיי הפיליפינים, מרחק שהיה מאפשר למפציצים שימריאו משדות תעופה באיי פלאו לתקוף את היפנים שם. מיקומם זה הפך אותם ליעד אסטרטגי עבור ארצות הברית. העובדה שהאיים היו מוגנים בכוחות חלשים בלבד הפכו אותם ליעד אטרקטיבי לאחר כיבוש איי מרשל, אולם לצי האמריקני לא היו די נחתות, והמבצע נדחה עד לסיום כיבוש איי מריאנה, דחייה שהייתה משמעותית מאוד לחיוניות המבצע.
מהלך הקרב

הקרב החל ב-11 בספטמבר 1944 בהפגזת החוף מן הים על ידי אוניית המערכה טנסי, סיירות, ובהפצצה אווירית שבוצעה על ידי מפציצי SBD דונטלס, שהמריאו מנושאת המטוסים ווספ (Wasp). שישה ימים לאחר מכן, ב-17 בספטמבר, נחתה הדיוויזיה ה-81 בפיקודו של מייג'ור גנרל פול ג' מיולר, בחופים הדרום והצפון מזרחיים של האי. המכשול המשמעותי בפני כוחות הנחיתה היו בתחילה מוקשים, כמו גם הצפיפות על החופים; התקפות נגד יפניות לא היו חזקות בשלב הראשון, אך ההתנגדות הפכה קשה יותר ויותר ככל שהתקדמו האמריקאים לכיוון "הקערה" (The Bowl), גבעה ליד אגם סאלום בחלק הצפון מערבי של האי. בחלק זה של האי תכננו היפנים להיאחז עד הסוף המר. החל מ-20 בספטמבר תקף הרגימנט ה-322 את "הקערה" שוב ושוב, אך 750 המגינים הצליחו להדוף את ההתקפות בסיוע ארטילריה, מרגמות, ומכונות ירייה. אולם הרעב והצמא הגוברים והולכים של המגינים, בצד ההתקפות וההפגזות הבלתי פוסקות, החלו להשפיע על היפנים. ב-25 בספטמבר הצליחו האמריקאים לחדור ל"קערה"; במקום להילחם ביפנים שהסתתרו במערות החליטו האמריקאים להשתמש בבולדוזרים ולחסום את הכניסות. ב-30 בספטמבר הסתיים כיבוש האי.
לאחר הקרב

עוד במהלך הקרב הוחל בבנייתם של שדות התעופה, אך הדחייה בתחילת הנחיתות באיי פלאו הביאה לכך ששדות התעופה לא היו מוכנים עד תחילת המערכה בפיליפינים, באוקטובר 1944. אדמירל ויליאם הלסי, מבכירי הצי האמריקני, טען לפני הפלישה לאיי פלאו שהמבצע לא הכרחי; היסטוריונים צבאיים רבים מסכימים לטענה זו. לדבריהם, ההישג העיקרי היה הניסיון הקרבי שרכשה הדיוויזיה ה-81.
מיד לאחר הקרב הדיוויזיה ה-81 הצטרפה באופן מיידי לקרב על פלליו, כסיוע לדיוויזיית הנחתים ה-1 שנתקלה בהתנגדות עזה מאוד במרכז ההררי של האי.
הר הקפוצ'יני

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  325 מטר מעל פני הים, 284 מטר מעל נהר הפו
 מדינה:  איטליה 
 מיקום:  טורינו, איטליהאיטליה
 קואורדינטות:  45°03′35″N 7°41′50″E﻿ / ﻿45.0597°N 7.69722°E﻿ / 45.0597; 7.69722
  (למפת טורינו מוגדלת) הר הקפוצ'יני(למפת טורינו רגילה) הר הקפוצ'יני
 
הר הקפוציני
הר הקפוציני (באיטלקית: Monte dei Cappuccini) היא גבעה אשר במקור שימשה להגנה על העיר טורינו והיום היא נקודת תצפית פופולרית על העיר. היא משקיפה מצד אחד על שפלת הפו ומצד שני על הרי האלפים. גובהה הוא 284 מטר מעל שפת נהר הפו.
במלחמת העולם השנייה המקום נפגע קשה מהפצצה אווירית. פעולות השיקום והשחזור שבוצעו, הביאו את הכנסייה שבראש הגבעה וה"כנף" הדרומי של המנזר, לפאר שהיה בו בעבר. הדרך למעלה הגבעה, בת 300 שנה, עוברת בפארק המצוי בגבעה. העלייה בו, באמצעות הצמחייה שנבחרה לכך שתראה מדורגת, נותנת לעולה בה את הרגשה של עליה לפיסגה.
תולדות המקום

השימוש העתיק שנעשה בגבעה היה למטרות הגנה. ידיעות ראשונות על קיומה של כנסייה במקום יש מהמאה ה-8. שמה של הגבעה מקורו בזיכיון שקבלו מסדר הקפוצ'ין מבית סבויה להשתמש באזור הזה, החל מהמחצית השנייה של המאה ה-16. בית סבויה הקים במקום כנסייה ומנזר.
העבודה להקמת הכנסייה, שהוקדשה למריה הבתולה ונקראה "Santa Maria del Monte" החלו בשנת 1583. התכנון הראשונה של "אסקניו ויטוצי" ( Ascanio Vitozzi) היה הקמת מבנה, גן עצים וצלב. בשנת 1656 הסתיימה הבנייה. בזמן המלחמה היא נפגעה קשות מהפצצות בעלות הברית על העיר. היא נבנתה מחדש והיום יש בה מנזר חדש והמקום משמש אכסניה ל"מוזיאון הלאומי של הרי טורינו".
המוזיאון הלאומי של הרי טורינו

המוזיאון אשר שמו המלא הוא "Il Museo Nazionale della Montagna "Duca degli Abruzzi"" הוקם בשנת 1874 באולמות של מנזר "סנטה מאריה" על "הר הקפוצ'יני". במוזיאון תצוגה של מסמכים היסטוריים של מאתיים וחמישים שנה. בשנת 1942 הנסיך "לואיגי אמדיאו די סבויה" - "הדוכס של האמברוצ'י" אשר על שמו נקרא המוזיאון, הקדיש את המקום למסעה של משלחת חוקרים לאלסקה ולים הצפוני. ניתן לצפות בסרטים מאותה תקופה.
רכבת ההרים

רכבת ההרים פעלה מדצמבר 1885 עד מרץ 1942. היא פסקה לפעול בשל המלחמה. היות שטורינו הייתה העיר הראשונה באיטליה עם תאורת רחוב, כבר משנת 1882 הר קפוצ'ינו המואר בכל שעות היממה היה אטרקציה. מסלול הרכבת היה 120 מטר, השיפוע 36 מעלות ותוך 2 דקות הרכבת עלתה את 282 המטר.
רכבת ההרים בפעולה
מבט לעיר
מרפסת התצפית מראש ההר
הר יואש

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  734 מטר
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  דרום הנגב
 רכס הרים:  הרי אילת
 מסלול ההעפלה הקל:  דרך עפר לרכבי 4x4
 קואורדינטות:  29°34′58″N 34°52′52″E﻿ / ﻿29.582777777778°N 34.881111111111°E﻿ / 29.582777777778; 34.881111111111
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אילת מוגדלת) הר יהושפט הר צפחות אילות חבל אילות מצרים ירדןהר יואש(למפת אילת רגילה) הר יהושפט הר צפחות א. חבל אילות מצרים ירדןהר יואש  he הר יואשhe הר יואשמפת  __ אילת (in English: Eilat) [‌דרום הנגב‌]מצפון: __ מועצה אזורית חבל אילות (in English: Hevel Eilot Regional Council) ממזרח: עקבה (in English: Trace) מדרום: מפרץ אילת (in English: Gulf of Aqaba) ממערב: חצי אי (in English: Peninsula) סיני (in English: Sinai) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הר יואש הוא הר בגובה של 734 מטרים מעל פני הים בהרי אילת. הוא ממוקם כ־6 קילומטרים מצפון־מערב לאילת, לצד כביש 12. כמו רוב ההרים בהרי אילת, גם הר יואש קרוי על שם מלך ממלכת יהודה – יואש. ההר קרוב לגבול ישראל–מצרים ולמעבר נטפים.
תצפית

אל ההר מוביל כביש סלול בחלקו העולה עד לפסגה. כמו כן, עוברים לידו שביל ישראל ונחל יואש. מפסגת ההר ניתן לראות את ים סוף ו־4 מדינות: ישראל, מצרים, ירדן וערב הסעודית. את ההר ניתן לראות ממקומות רבים, וגם מהעיר אילת. בולטות בו האנטנות על פסגתו.
ראו גם

הרי אילת
כביש 12
גדר גבול ישראל-מצרים, מבט מהר יואש
הקרב על אוסטרליה

כרזה אוסטרלית מ-1942. כשפורסמה נטען שהכרזה מעוררת פאניקה, ואף נאסרה לפרסום בקווינסלנד
הקרב על אוסטרליה הוא מונח היסטוריוגרפי המקובל באוסטרליה המתאר סדרת קרבות בין כוחות האימפריה היפנית ובין כוחות בעלות הברית בשנים 1942–1943 בקרבת אוסטרליה, במהלך המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה. בקרבות אלה ניסו בעלות הברית לבלום את ההתקדמות היפנית אל צפון אוסטרליה דרך דרום-מזרח אסיה. תחילה התכוונו היפנים לנתק את קווי התקשורת והאספקה בין אוסטרליה וארצות הברית, אך לאחר מכן שאפו לחזק את גבולותיהם החדשים. לאחר התבוסה בקרב מידוויי, בו איבד הצי הקיסרי היפני מספר נושאות מטוסים, והכישלון בניסיון כיבוש העיר פורט מורסבי שבפפואה גינאה החדשה, נעצרה ההתקדמות היפנית באזור דרום-מערב האוקיינוס השקט.
החל מ-2008 מצוינים אירועים אלה ב"יום הקרב על אוסטרליה," המצוין ביום רביעי הראשון בחודש ספטמבר.
פיטר סטנלי, לשעבר ההיסטוריון הראשי של האגודה האוסטרלית לזכר המלחמה, טוען שהרעיון של הקרב על אוסטרליה הוא מוטעה שכן סדרת קרבות אלה לא היוו מערכה שמטרתה כיבוש המדינה.
התפיסה המודרנית של הקרב על אוסטרליה

מקורות התפיסה המודרנית של הקרב על אוסטרליה נעוצים בפגישה פרטית בין מייג'ור-ג'נרל דיגר ג'יימס ובין היסטוריון המלחמה באסיה ג'יימס בואן ב-1997. ג'יימס ובואן הגדירו את רעיון הקרב על אוסטרליה על מנת לתאר התנגשות המטרות האסטרטגיות של האימפריה היפנית ושל ארצות הברית, שהובילו לסדרת קרבות גדולים ב-1942 צפונית לאוסטרליה, הכוללת את קרב ים האלמוגים, את קרב גוודלקנל ואת קרב שביל קוקודה. בהקשר זה נועד המונח "הקרב על אוסטרליה" לתאר מאבק קשה ומתמשך שנועד למנוע מהיפנים להשיג את מטרתם האסטרטגית באוקיינוס השקט, והיא כיבוש אוסטרליה ומניעת ארצות הברית מלסייע לה ולהשתמש בה כבסיס לעריכת מתקפות-נגד כנגד הצבא היפני הקיסרי. ארצות הברית הייתה נחושה להגן על הגישה שלה לאוסטרליה ולטריטוריות של בגינאה החדשה גם במחיר של העמדת נושאות המטוסים שלה בסיכון. ב-19 בפברואר 1942 תקפו כ-242 מטוסים יפנים את העיר דרווין (הטריטוריה הצפונית) באוסטרליה, וגרמו למותם של 71 איש.
אך התפיסה האמריקאית רואה ב-11 במרץ 1942 היום בו פרץ הקרב על אוסטרליה, שכן ביום זה אישר המטה הכללי הקיסרי של יפן את יישום התוכנית ששאפה להכניע את אוסטרליה על ידי בידודה מארצות הברית, הטלת מצור ימי ושימוש בלוחמה פסיכולוגית. הקרב הסתיים כשהיפנים נהדפו מגינאה החדשה ב-22 בינואר ומגוודלקנל ב-7 בפברואר 1943.
היסטוריוגרפיה וזיכרון

בנאום בשנת 2006 טען ההיסטוריון הראשי לשעבר של האגודה האוסטרלית לזכר המלחמה, פיטר סטנלי, שרעיון הקרב על אוסטרליה אינו תקף מפני שהאירועים עליהם מבוסס הרעיון קשורים במידה קלושה בלבד. סטנלי טען שרעיון הקרב על אוסטרליה השתרש בחברה האוסטרלית באופן חלקי בגלל קבוצה של אנשים בעלי תפיסה היסטורית מוטלת בספק אך בעלי רצון ראוי להערכה להכיר ולכבד את אלו שנלחמו במלחמת העולם השנייה, ושהקרב על אוסטרליה לא התקיים במובן שהיפנים לא ערכו מתקפה מאורגנת כנגד אוסטרליה. מעבר לכך, סטנלי טען שלא נעשה שימוש במונח "הקרב על אוסטרליה" עד שנות ה-90, ושהוא אינו מוכר כקרב במדינות אחרות מלבד אוסטרליה.
לקריאה נוספת

Frei, Henry P. Japan's Southward Advance and Australia: From the Sixteenth Century to World War II, Melbourne University Press, 1991. ISBN 0522843921.
Stanley, Peter. Invading Australia: Japan and the Battle for Australia, 1942, Penguin Group, 2008. ISBN 9780670029259.
הערות שוליים

1 2  סטנלי, 2008.
הנרייטה, נסיכת שנאייך-קרולאט

הנרייטה, נסיכת שנאייך-קרולאט (בגרמנית: Henriette Prinzessin von Schönaich-Carolath;‏ 25 בנובמבר 1918 – 16 במרץ 1972), הייתה בתו החורגת של וילהלם השני, קיסר גרמניה ואשתו של קרל פרנץ, נסיך פרוסיה.
ביוגרפיה

הנרייטה נולדה ב-25 בנובמבר 1918 בברלין, ליוהאן גאורג, נסיך שנאייך-קרולאט ולהרמינה, נסיכת רויס-גרייץ, בתם של היינריך העשרים ושנים, נסיך רויס-גרייץ ואידה, נסיכת שאומבורג-ליפה. בשנת 1920 מת אביה, ובשנת 1922 התחתנה אמה עם וילהלם השני, קיסר גרמניה. לאמה היו חמישה ילדים קטנים, אבל הוחלט שרק הנרייטה תבוא לגור איתם באחוזת דורן שבהולנד. וילהלם אהב את הנרייטה והחשיב אותה כאחת מנכדותיו. ב-5 באוקטובר 1940 התחתנה הנרייטה בטקס צנוע בדורן עם קרל פרנץ, נסיך פרוסיה, נכדו של וילהלם השני, ונולדו להם שלושה ילדים. בשנת 1946 התגרשו השניים, וב-16 במרץ 1972 מתה הנרייטה בביתה בנויינדטלזאו.
משפחתה

ב-5 באוקטובר 1940 התחתנה הנרייטה עם קרל פרנץ, נסיך פרוסיה, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
פרנץ וילהלם, נסיך פרוסיה (נולד ב-1943)
פרידריך כריסטיאן, נסיך פרוסיה (1943)
פרנץ פרידריך כריסטיאן, נסיך פרוסיה (נולד ב-1944)
המטבח הצמחוני

מגוון פריטי מזון אשר בהם נעשה שימוש בתזונה צמחונית (וכמו גם בתזונה טבעונית)
המטבח הצמחוני מתבסס על אכילת מזון העומד בסטנדרטים של צמחונות בכך שהוא איננו כולל מוצרי בשר ורקמות מהחי (כגון ג'לטין או אנזים הגבנה שמקורו בבעלי חיים). צמחונות לקטו-אובו (הסוג הנפוץ ביותר של צמחונות בעולם המערבי) כוללת ביצים ומוצרי חלב (כגון חלב וגבינה ללא אנזים הגבנה). צמחונות לקטו כוללת מוצרי חלב אך לא כוללת ביצים, ואובו-צמחונות כוללת ביצים אך לא כוללת מוצרי חלב. הסוג המחמיר ביותר של צמחונות הוא טבעונות, אשר איננו כולל שום מוצרים מהחי, כולל מוצרי חלב, דבש, ומספר סוכרים מזוקקים אם הם סוננו והולבנו בתהליך הכולל שימוש בעצמות של בעלי חיים. ישנם גם אנשים הבוחרים להיות צמחונים באופן חלקי, כגון פסקטריאנים אשר אוכלים דגים אך נמנעים מלאכול סוגים אחרים של בשרים.
ישנו מגוון רחב של מזונות צמחוניים כולל מספר מזונות שפותחו לאורך השנים על מנת שהם יהיו מותאמים לתזונה צמחונית/טבעונית, בין אם הדבר נעשה על מנת לספק תחליף קולינרי למרכיבים שהיו אמורים להכיל בשר במתכון המקביל הלא-צמחוני, או משום שהדבר נעשה על מנת להבטיח שאנשים המקפידים על תזונה צמחונית עדיין יהיו מסוגלים לקבל מדי יום את הכמות הנדרשת של חלבונים, ויטמין B12, וחומרים מזינים אחרים בכדי שישמרו על בריאותם.