stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיס אלברטו מונגה
ביוגרפיה

מונגה נולד בפלמארס, מחוז אלחואלה.
לפני שהפך לנשיא, עסק במספר תפקידים ציבוריים, ביניהם שגריר קוסטה ריקה בישראל. בשנת 1951 היה אחד מהחברים המייסדים של מפלגת השחרור הלאומי (PLN).  בגיל 24 נבחר לציר באספה המחוקקת, מה שהפך אותו לאיש הצעיר ביותר שהגיע לתפקיד זה.
כאשר מונגה התמנה לנשיא, קוסטה ריקה נחשבה מדינה ענייה וחסרת יציבות. האתגרים המרכזיים שעמדו בפניו היו ניהול המשבר הכלכלי, חובות החוץ הגוברים והמשבר הסנדיניסטי-קונטרה במעורבות ניקרגואה, ארצות הברית ואזור הגבול הצפוני של קוסטה ריקה.
כדי להתמודד עם המצב הכלכלי של המדינה, הוא החל במדיניות צנע בהוצאות ציבוריות, ביטול סובסידיות ממשלתיות לפעילויות שונות, ייצוא ופיתוח ענף התיירות. הוא ביטל את מיסי היצוא והייצור, ביצע את רפורמת החוק המוניטרי, ואילץ את כל המטבעות הזרים לעבור למערכת הבנקאית הלאומית. מאמציו הביאו לצמצום האינפלציה והאבטלה. בתקופת כהונתו של מונגה, קוסטה ריקה הכריזה על עצמה כעומדת בשורה אחת עם כל "הדמוקרטיות המערביות" והתחילה לעבוד באופן הדוק עם ממשלות הונדורס, אל סלבדור וגואטמלה, ואילו מערכת היחסים שלה עם ניקרגואה המשיכה להתדרדר.
הערות שוליים

↑  El Tribunal Supremo de Elecciones: Presidentes de la República de Costa Rica
↑  "Biografía: Doris Yankelewitz Berger". Cambio Politico. 2014-05-18. נבדק ב-2016-06-13.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: רודריגו קרזו אודיו |  נשיא קוסטה ריקה  1982–1986  | הבא: אוסקר אריאס |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1057680281  ISNI: 0000 0000 7984 6594  LCCN: n85101761  NTA: 131764519  SNAC: w6g73fqh  VIAF: 16198460   WorldCat (עם VIAF): 16198460
לואי השנים עשר, מלך צרפת

לואי השנים עשר, מלך צרפת "אבי האומה" (27 ביוני 1462 – 1 בינואר 1515), בן לשושלת ולואה, היה מלך צרפת בין השנים 1498–1515.
משפחתו

בשנת 1476 התחתן לואי עם ז'אן מצרפת, דוכסית ברי, בתם של לואי האחד עשר, מלך צרפת וקרלוטה מסבויה, אך לא היו לו ילדים ממנה.
בשנת 1499 התחתן לואי עם אן מברטאן, בתם של פרנסואה השני, דוכס ברטאן ומרגריט מפואה, ממנה היו לו שישה ילדים, מתוכם רק שתי בנות נשארו בחיים:
קלוד, נסיכת צרפת - (1499–1524), התחתנה עם פרנסואה הראשון, מלך צרפת
רנה, נסיכת צרפת - (1510–1575), התחתנה עם ארקולה השני ד'אסטה, דוכס פרארה
בשנת 1514 התחתן לואי עם מרי טיודור, נסיכת אנגליה, בתם של הנרי השביעי, מלך אנגליה ואליזבת מיורק, אך לא היו לו ילדים ממנה.
ערן רולניק

| --- | --- |

ערן רולניק ב-2009.
 לידה:  28 באוגוסט 1965 (בן 59) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 www.eranrolnik.com
 
ערן רולניק (נולד ב־28 באוגוסט 1965) הוא פסיכיאטר, פסיכואנליטיקאי, היסטוריון, מתרגם, עורך ומרצה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

רולניק הוא דוקטור לרפואה ומומחה בפסיכיאטריה. לאחר סיום לימודי הרפואה כתב עבודת דוקטורט בבית הספר להיסטוריה של אוניברסיטת תל אביב, בנושא "הגירתה של הפסיכואנליזה ממרכז אירופה והתקבלות רעיונות פרויד בארץ ישראל 1919–1950". מנחה עבודת הדוקטורט היה פרופסור דן דינר. רולניק הוא פסיכואנליטיקאי מנחה בחברה הפסיכואנליטית בישראל, ובהתאחדות הפסיכואנליטית הבינלאומית. הוא נמנה עם סגל ההוראה של תוכנית הלימודים הרב-תחומית בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב, בבית הספר ללימודי המשך ברפואה ובמכון הפסיכואנליטי ע״ש מקס אייטינגון בירושלים. רולניק תרגם מגרמנית וערך מדעית רבים מכתביו של זיגמונד פרויד והוא שותף - כמחבר יחיד, מחבר שותף, עורך, או עורך שותף - ליותר מ-20 ספרים. כ-70 מאמרים שלו התפרסמו בכתבי עת שפיטים בעברית, אנגלית, צרפתית, ספרדית, גרמנית, פולנית.
ספרו עושי הנפשות: עם פרויד לארץ ישראל 1918–1948 (2007), שהוא עיבוד של עבודת הדוקטורט בהיסטוריה, ערך מחקר חלוצי העוסק בהגירתה של הפסיכואנליזה ממרכז אירופה לארץ ישראל בין השנים 1918–1948, שנים שבהן נחרב צור מחצבתה הגאוגרפי בשואה והוקמה מדינת ישראל. הספר מבוסס על מכתבים ותעודות רבים שטרם ראו אור. היו אלה השנים המעצבות של החברה הפסיכואנליטית בישראל בראשותו של מקס אייטינגון, אחד משבעת התלמידים הקרובים ביותר לפרויד, שעלה לארץ ישראל. בספר מובאות התכתבויות של פרויד עם קוראיו ותלמידיו בארץ ישראל. מהדורות מתקדמות של הספר התפרסמו באנגלית, גרמנית וצרפתית והוא נסקר ב-50 כתבי עת ועיתונים.
משפחתו

אחיו הוא העיתונאי גיא רולניק.
ספריו > כתיבה

Psychoanalytic Objects Near and Far (Routledge 2025)
ריפוי בדיבור: 13 שיחות פסיכואנליטיות, ערן רולניק, תל אביב רסלינג 2022
Redekur: Psychoanalyse Verstehen. Brandes& Apsel, Frankfurt am Main 2023
עושי הנפשות: עם פרויד לארץ ישראל 1918-1948 ערן רולניק. תל אביב: עם עובד, תשס"ז 2007.
הספר תורגם לאנגלית, צרפתית וגרמנית:
Freud in Zion: Psychoanalysis and the Making of Modern Jewish Identity. Karnac Books, London, 2012
Freud auf Hebräisch: Geschichte der Psychoanalyse im jüdischen Palästina, Vandenhoek & Ruprecht Verlag, Göttingen, 2013
Freud à Jérusalem : la psychanalyse face au sionisme, Editions l'antilope, Paris, 2017
ספריו > תרגום

איש הזאבים: מתולדותיה של נוירוזת ילדות (1918)/ זיגמונד פרויד, תרגום מגרמנית, ייעוץ מדעי ואחרית דבר: ערן רולניק, עורך: דרור גרין. צפת: ספרים הוצאה לאור, 1999.
הטיפול הפסיכואנליטי/ זיגמונד פרויד, תרגום מגרמנית, עריכה ואחרית דבר: ערן רולניק, עורך ראשי ומחבר ההקדמה: עמנואל ברמן. תל אביב, עם עובד, תשס"ב 2002.
ספריו > עריכה

עכבה, סימפטום וחרדה/ זיגמונד פרויד, תרגום מגרמנית: יאיר אור, עריכה מדעית ואחרית דבר: ערן רולניק. תל אביב, רסלינג, 2003.
על החלום/ זיגמונד פרויד. תרגם מגרמנית: אדם טננבאום, עריכה מדעית והקדמה: ערן רולניק\ תל אביב, רסלינג, 2004
פרויד והלא-אירופאי/ אדוארד סעיד. תרגום מאנגלית: יעל סלע, עריכה מדעית ואחרית דבר: ערן רולניק. תל אביב, רסלינג, 2005.
הצגת הנרקיסיזם ומאמרים נוספים על פסיכוזה/ זיגמונד פרויד, תרגום מגרמנית: דנית דותן, עריכה מדעית והקדמה: ערן רולניק. תל אביב, רסלינג, 2007.
הבדיחה ויחסה ללא מודע/ זיגמונד פרויד, תרגום מגרמנית רן הכהן, ערכיה מדעית: יוסף שוורץ, ערן רולניק. הקדמה: יצחק בנימיני. תל אביב, רסלינג, 2007
עופר אשכנזי, דוד בר-גל, ערן רולניק (עורכים), איינשטיין ופרויד והמלחמה הבאה: בעקבות חליפת המכתבים ״למה מלחמה״, הוצאת כרמל, 2018.
ספריו > תרגום ועריכה

מכתבים/ זיגמונד פרויד, תרגם, האיר וערך ערן רולניק, מודן הוצאה לאור, אפריל 2019
עופר אשכנזי, דוד בר-גל, ערן רולניק (עורכים), איינשטיין ופרויד והמלחמה הבאה: בעקבות חליפת המכתבים ״למה מלחמה״, הוצאת כרמל, 2018.
הערות שוליים

↑  "מכתבים"/ זייגמונד פרוייד, תרגום ועריכה ערן רולניק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267244005171  BnF: cb167669669 (data)  GND: 133270548  ISNI: 0000 0000 6685 4528  LCCN: nr2007005972  SUDOC: 164187278  VIAF: 6117989   WorldCat (עם VIAF): 6117989
רבי יאשיה

ערך זה עוסק בתנא. אם התכוונתם לאמורא, ראו .
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  דור רביעי לתנאים
 השתייכות:  רבי ישמעאל
 רבותיו:  רבי ישמעאל, רבי יהודה בן בתירא
 בני דורו:  רבי יונתן
 צאצאים:  רבי אחי ברבי יאשיה
 
רבי יֹאשיה (נכתב גם: יוֹשיה) היה תנא בבלי בדור הרביעי לתנאים שחי באמצע המאה ה-2. חברו ובר-הפלוגתא של רבי יונתן, ושניהם למדו אצל רבי ישמעאל. נקרא גם רבי יאשיה רבה או רבי יאשיה הגדול.
רבי יאשיה לא הוזכר במשנה כלל, ורק פעם אחת בתוספתא. הוא נזכר פעמים רבות במדרשים שיסודם בבית מדרשו של רבי ישמעאל: במכילתא ובספרי על חומש במדבר, וכן בברייתות שבשני התלמודים, ומעט במדרשים שיצאו מבית מדרשו של רבי עקיבא: ספרא וספרי דברים.
קורות חייו

נולד בבבל. על אביו אין בידינו פרטים מלבד שהיה גם הוא תלמיד חכם. רבי יאשיה עלה לארץ ישראל והיה תלמידו של רבי ישמעאל, ככל הנראה בסוף ימיו של האחרון. בבית מדרשו של רבי ישמעאל ב"דרום" (כפר עזיז) פגש גם את חברו ובן מחלוקתו, רבי יונתן. מחלוקות רבות שלהם מצויות בתלמוד ובמדרשים. לרוב נחלקו במדרש המקרא, למעט פעם אחת בה הם נחלקים בהלכה, לגבי מכסת האנשים שצריכים להיות בעיר הנידחת.
עסק בתורה יחד עם רבי מתיא בן חרש, עד שבשלב מסוים נאלץ להפסיק את לימודיו ולעסוק במסחר לפרנסתו.
מאוחר יותר חזר לבבל ושהה בבית מדרשו של רבי יהודה בן בתירא בנציבין. כן מוזכרות מחלוקות שלו עם חכמים בבליים: רבי נתן, רבי זוטרא ורבי יצחק. לימד תורה בעיר הוצל. בתלמוד מסופר כי בזכותו הפכו בני הוצל לתלמידי חכמים עד שרב כהנא קרא עליו את הפסוק ממשלי "צדיק יסוד עולם".
ככל הנראה נפטר קודם רבי ואת מקומו מילא בנו, רבי אחי ברבי יאשיה, שכן בפטירת רבי הוא סיפר על העיר 'בירתא דסטיא' שבבבל שדגו בה דגים בשבת, והטיל עליהם רבי אחי ברבי יאשיה שמתא (נידוי) ונשתמדו. לעומת זאת, מובא בתלמוד אמרה אותה אמר רבי אלעזר בן פדת לרבי יאשיה "בן דורו". מהמילים "בן דורו", מסיק רש"י שבאותה עת היה קיים עדיין רבי יאשיה הראשון, ולכן הוצרך לומר "בן דורו".
ממאמריו

בהלכות כלאים: לעולם אינו חייב עד שיזרע חטה שעורה וחרצן במפולת יד.
ושמרתם את המצות. רבי יאשיה אומר, אל תקרא כן, אלא ושמרתם את המצוות. כדרך שאין מחמיצין את המצה כך אין מחמיצין את המצוה, אלא אם באה מצווה לידך עשה אותה מיד.
פורסטר (חברה)

| --- | --- |


ג'ורג' קולוני, מנכ"ל Forrester Research
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק
 מוטו:  Bold at Work
 מייסדים:  ג'ורג' פ. קולוני
 תקופת הפעילות:  יולי 1983 – הווה (כ־41 שנים)
 מיקום המטה:  קיימברידג' 
 משרד ראשי:  קיימברידג' (מסצ'וסטס), ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  חקר שוק 
 מוצרים עיקריים:  ייעוץ אסטרטגי  מחקר שוק  כנסים
 הכנסות:  480.8 מיליון דולר (2023)
 עובדים:  1,744 (2023)
  
 forrester.com
 
פורסטר (באנגלית: Forrester) היא חברת מחקר וייעוץ המציעה מגוון שירותים כולל מחקר, ייעוץ וכנסים מקצועיים. לפורסטר לקוחות בצפון אמריקה, אירופה, באזור הפסיפיק ובמזרח התיכון.
משרדי מטה החברה נמצאים בקיימברידג' (מסצ'וסטס) ובלונדון. משרדי החברה בצפון אמריקה ממוקמים במקלין (וירג'יניה), ניו יורק, נורוורק (קונטיקט), וסן פרנסיסקו. בנוסף, לחברה משרדים באירופה והמזרח התיכון ובמזרח הרחוק: אמסטרדם, פרנקפורט, ניו דלהי, פריז, רנאן בשווייץ, סינגפור, סטוקהולם, סידני ותל אביב.
היסטוריה

פורסטר נוסדה ביולי 1983 על ידי ג'ורג' פורסטר קולוני, כיום יו"ר מועצת המנהלים והמנכ"ל, בקיימברידג', מסצ'וסטס. הדו"ח הראשון של החברה, "דו"ח האוטומציה המקצועית", פורסם בנובמבר 1983. בנובמבר 1996 הודיעה פורסטר על ההנפקה הראשונה שלה לציבור של 2,300,000 מניות. בפברואר 2000 הודיעה החברה על הנפקה משנית לציבור של 626,459 מניות.
פורסטר ביצעה מספר רכישות במהלך 20 השנים האחרונות, כולל Fletcher Research, חברת מחקר אינטרנט בריטית, בנובמבר 1999; FORIT GmbH, חברת מחקרי שוק וייעוץ גרמנית, באוקטובר 2000; Giga Information Group, חברת מחקר וייעוץ בטכנולוגיית מידע מקיימברידג', מסצ'וסטס, בפברואר 2003; ואת החברות הניו יורקיות - Jupiter Research ביולי 2008; Strategic Oxygen ב-1 בדצמבר 2009; Springboard Research ב-12 במאי 2011; FeedbackNow ו-GlimpzIt ב-2018; ו-SiriusDecisions, חברת מחקר וייעוץ לעסקים, ב-2019.
הנהלה

ג'ורג' פ. קולוני, יו"ר מועצת המנהלים והמנכ"ל.
הערות שוליים

↑  BNet, "Forrester Research to acquire Giga Information Group for 0.74 times revenue"
↑  Forbes Magazine, "Forrester Buys JupiterResearch For $23 Million"
קיומו של אלוהים

שאלת קיומו של אלוהים הוא נושא דיון פילוסופי, המעסיק את הדת והתרבות האנושית אלפי שנים.
ניתן לסווג מגוון רחב של טיעונים בעד ונגד קיומו של אלוהים כטיעונים מטאפיזיים,  לוגיים, אמפיריים, סובייקטיביים או מדעיים. במונחים פילוסופיים, שאלת קיומו של אלוהים כוללת את תחומי תורת ההכרה (אפיסטמולוגיה) ותורת ההוויה (אונטולוגיה), וכן את תורת הערך, שכן ישנן הגדרות של אלוהים, הכוללות את תפיסת ה"שלמות".
בפילוסופיה המערבית הדיון הפילוסופי בקיומו של אלוהים החל עם אפלטון ואריסטו, שהעלו טיעונים שבימינו מסווגים כטיעונים קוסמולוגיים. טיעונים אחרים לקיומו של אלוהים הוצעו על ידי אנסלם מקנטרברי, שגיבש את הטיעון האונטולוגי הראשון; אבן רושד ותומאס אקווינס, שהציגו גרסאות משלהם לטיעון הקוסמולוגי (טיעון קאלם וטיעון הדרך הראשונה); רנה דקארט, שאמר כי קיומו של אל מיטיב הכרחי מבחינה לוגית לראיות החושים שלנו להיות משמעותיות. ז'אן קלווין טען לאלוהות של החושים, המעניקה לכל אדם ידע על קיומו של אלוהים. אתאיסטים רואים בטיעונים לקיומו של אלוהים כלא מספיקים, לא נכונים או טיעונים שמופרכים בקלות על ידי טיעוני הנגד לאי קיומו של אלוהים. בין הפילוסופים שסיפקו טיעונים נגד ההוכחות לקיומו של אלוהים נמנים עמנואל קאנט (ביקורת התבונה הטהורה) וברטרנד ראסל (קנקן התה של ראסל).
היסטוריה

תומאס אקווינס, פילוסוף של הדת אשר פעל במאה ה-13
אבן רושד פילוסוף מוסלמי אשר השפיע רבות על הפילוסופיה של הדת בימי הביניים
תפיסה נפוצה, שהיא מוטעית, היא שהתאיזם הוא קדום ואילו האתאיזם הוא מודרני. אך האנושות מעלה טיעונים בעד ונגד קיומן של אלוהויות משחר ההיסטוריה האנושית, גם באזורים ובתקופות שנשלטו על ידי אמונות מונותאיסטיות. טקסטים מתקופת הברונזה, כגון הוודות, מציגים טיעונים שונים כנגד האלים, כגון בעיית הרוע והטיעון הטלאולוגי, לצד טיעונים בעד קיומן של אלוהויות, כגון הטיעון מן המוסר וההימור של פסקל. מימי יוון העתיקה עבור ביפן של ימי הביניים וכלה בעמים ילידים ביבשת אמריקה, הטיעונים בעד ונגד אלוהויות קדומים כמו רעיון האלוהות עצמו. יש אתאיסטים ותאיסטים שסוברים שקדמות הטיעונים הופכת אותם למסורת ראויה לשימור, בעוד שאחרים סבורים כי הוויכוח על קיומו של אלוהים הוא סיבובי ומעוט תוחלת.
עמדות

ניתן לחלק עמדות על קיומו של אלוהים לאורך צירים רבים, לייצר מגוון סיווגים אורתוגונליים. תאיזם ואתאיזם הם עמדות של אמונה (או חוסר אמונה), ואילו גנוסטיקה ואגנוסטיות הן עמדות של ידע (או היעדרו). איגנוסטיות נוגעת לאמונה בקוהרנטיות הרעיונית של אלוהים. אפתאיזם הוא אדישות או חוסר עניין כלפי נושא האמונה או חוסר אמונה באל.
לצורכי הדיון, ריצ'רד דוקינס תיאר שבע "אבני דרך" בספקטרום ההסתברות התאיסטית שלו:
תאיסט חזק. 100% הסתברות שאלוהים קיים. כלשונו של קרל גוסטב יונג: "אני לא מאמין, אני יודע"
תאיסט דה פקטו. סבירות גבוהה מאוד אך פחותה מ-100%. "אני לא יודע בוודאות, אבל אני מאמין מאוד באלוהים וחי את חיי מתוך הנחה שהוא שם"
נוטה לתאיזם. גבוה מ־50% אך לא גבוה במיוחד. "אני מאוד לא בטוח, אבל אני נוטה להאמין באלוהים"
חסר פניות לחלוטין. בדיוק 50%. "קיומו של אלוהים ואי-קיומו הם בסבירות שווה"
נוטה לאתאיזם. נמוך מ-50% אך לא נמוך במיוחד. "אני לא יודע אם אלוהים קיים, אבל אני נוטה להיות ספקן"
אתאיסט דה פקטו. סבירות נמוכה מאוד, אך גדולה מאפס. "אני לא יודע בוודאות אבל אני חושב שאלוהים מאוד לא סביר, ואני חי את חיי מתוך הנחה שהוא לא שם"
אתאיסט חזק. "אני יודע שאין אלוהים, באותה אמונה כמו שיונג יודע שיש אחד"
עמדות > תאיזם

הכנסייה הקתולית, בעקבות תורתם של פאולוס השליח (שאול התרסי), תומאס אקווינס ומועצת הוותיקן הראשונה, מאשרת כי ניתן לדעת בוודאות את קיומו של אלוהים מהעולם הנברא על ידי האור הטבעי של התבונה האנושית.
עמדות > תאיזם > הגדרה דתית מסורתית של אלוהים

בתאיזם הקלאסי, אלוהים מאופיין כהוויה האולטימטיבית המטאפיזית (ההוויה הראשונה, הנצחית, הפשוטה והריבונית לחלוטין, הנעדרת כל איכויות אנתרופומורפיות). תאיסטים קלאסיים אינם מאמינים שניתן להגדיר את אלוהים לחלוטין. הם מאמינים שזה יסתור את טבעו המתעלה של אלוהים בכך שבני אדם בלבד יגדירו אותו. רוברט בארון מסביר באנלוגיה שנראה כי בלתי אפשרי שאובייקט דו-ממדי יתפוס בני אדם תלת-ממדיים.
בחברות מערביות מודרניות, מושג האל מתייחס בדרך כלל לישות מונותאיסטית, עליונה, אולטימטיבית ואישית, כפי שנמצא במסורות הנוצריות, האיסלאמיות והיהודיות. בדתות מונותאיסטיות שמחוץ למסורות הדתות האברהמיות, נדון קיומו של אלוהים במונחים דומים. במסורות אלה, אלוהים מזוהה גם כמחבר (ישירות או על ידי השראה) של טקסטים מסוימים, או שטקסטים מסוימים מתארים אירועים היסטוריים ספציפיים הנגרמים על ידי האל המדובר או תקשורת מאלוהים (אם בדיבור ישיר או באמצעות חלומות או סימנים). מסורות מסוימות מאמינות גם שאלוהים הוא ישות שעונה בכל עת על תפילות.
חוקרים אסלאמיים רבים השתמשו בטיעונים פילוסופיים ורציונליים כדי להוכיח את קיומו של אלוהים. לדוגמה, אבן רושד, חוקר, פילוסוף ורופא אסלאמי מהמאה ה-12, קובע כי ישנם רק שני טיעונים ראויים לדבקות, שניהם נמצאים במה שהוא מכנה "הספר היקר" (הקוראן). רושד מצטט "השגחה" ו"המצאה" בשימוש במשלים של הקוראן לטענה לקיומו של אלוהים. רושד טוען כי דפוסי מזג האוויר של כדור הארץ מכוילים לתמיכה בחיי אנשים; לפיכך, אם כוכב הלכת מכוון כל כך טוב לשמור על החיים, זה מצביע על מכוון עדין, כלומר אלוהים. השמש והירח הם לא רק עצמים אקראיים שצפים בחלל, אלא הם משרתים אותנו יום ולילה, והאנושות מרוויחה מאופן הפעולה של הטבע. רושד בעצם מגיע למסקנה שצריך להיות ישות עליונה יותר שיצרה את הכל בצורה מושלמת, כדי לשרת את צורכיהם של בני האדם.
הרמב"ם הציג את האל כסיבה הראשונית לקיום העולם. מהיותו הסיבה הראשונית שבעצמה אינה תלויה בדבר, נובע לדבריו שהאל יחיד ואינו מורכב, וכן שהוא משולל מהגשמיות.
הרמב"ם ניסה להוכיח את קיומו של האל על בסיס רציונליזם (שכלתנות). הרמב"ם הציע הוכחות לקיומו של אלוהים, אך הוא לא התחיל בהגדרת האל, כמו רבים אחרים. במקום זאת, הוא השתמש בתיאור כדור הארץ והיקום כדי להוכיח את קיומו של אלוהים. הוא דיבר על גופי השמים וכיצד הם מחויבים לתנועה נצחית. הרמב"ם טען שמכיוון שכל אובייקט פיזי הוא סופי, הוא יכול להכיל רק כמות סופית של כוח. אם כל דבר ביקום, הכולל את כל כוכבי הלכת והכוכבים, הוא סופי, אז צריך להיות כוח אינסופי שדוחף את התנועה של כל דבר ביקום. הדבר היחיד שיכול להסביר את התנועה הוא ישות אינסופית (כלומר אלוהים) שהיא לא גוף ולא כוח בגוף. הרמב"ם האמין שטענה זו נותנת לנו בסיס להאמין שאלוהים ממשי, ולא מושג מופשט. הוא האמין שלא ניתן להבין או להשוות את אלוהים לדברים אחרים.
עמדות > תאיזם > הגדרות של אלוהים שאינו אישי

בפנתאיזם האל והטבע הם ישויות זהות. בראייה זו מדעי הטבע עוסקים בעצם בטבעו של האל. הגדרה זו של אלוהים יוצרת את הבעיה הפילוסופית שיקום עם אלוהים ויקום ללא אלוהים זהים, מלבד המילים המשמשות לתיאורו.
הדאיזם והפנאנתאיזם טוען כי יש אלוהים שהוא נפרד, או נפרש מעבר ליקום (נפרש מעבר לזמן או המקום, או בצורות אחרות). הדאיזם מכחיש כי אלוהים מתערב בתפעול היקום, כולל תקשורת עם בני אדם באופן אישי. התפיסה שאלוהים לעולם לא מתערב או מתקשר עם היקום, או שאולי התפתח ליקום (כמו בפנתאיזם), מקשה, אם לא בהגדרה, על הבחנה בין יקום עם אלוהים לבין אחד בלי.
עמדות > תאיזם > ויכוח לגבי האופן שבו ניתן להוכיח תאיזם

הטענה כי קיומו של אלוהים יכול להיות ידוע לכל, עוד לפני חשיפה לכל התגלות אלוהית, קדמה לנצרות. פאולוס השליח טען טענה זו, כשאמר כי עובדי האלילים הם ללא תירוץ מכיוון ש"מאז בריאת העולם טבעו הבלתי נראה של אלוהים, כלומר כוחו הנצחי והאלוהות שלו, נראה בבירור בדברים שנבראו". בכך מצביע פאולוס על ההוכחות לקיומו של יוצר, שהונחו מאוחר יותר על ידי תומאס אקווינס ואחרים, אך הן נטענו גם על ידי הפילוסופים היוונים.
אסכולה אפולוגטיקית נוספת, כולל של הוגים הולנדים ואמריקאים קלוויניסטים (כמו אברהם קויפר, בנג'מין וורפילד, הרמן דויוורד), הופיעה בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20. אסכולה זו נוסדה על ידי קורנליוס ואן טיל, וכונה בכינוי העממי "אפולוגטיקה מראש" (אם כי ואן טיל עצמו הרגיש ש"אפולוגטיקה טרנסצנדנטלית" תהיה כותרת מדויקת יותר). ההבחנה העיקרית בין גישה זו לבין הגישה הראייתנית הקלאסית היא, שהיא מניחה מראש שאין כל יסוד משותף בין המאמין ללא-מאמין, למעט מה שהלא-מאמין מכחיש, כלומר הנחת האמת של תפיסת העולם התאיסטית. במילים אחרות, המחזיקים בתפיסת ה"אפולוגטיקה מראש" אינם מאמינים כי ניתן להוכיח את קיומו של אלוהים על ידי פנייה לעובדות גולמיות, לא מפורשות, שמשמעותן (תאורטית) זהה לאנשים בעלי תפיסות עולם שונות במהותן, מכיוון שהם מכחישים כי כזה מצב הוא אפילו אפשרי. לטענתם, ההוכחה האפשרית היחידה לקיומו של אלוהים היא שאותה אמונה ממש היא התנאי ההכרחי להבנת כל החוויה והפעולה האנושית. הם מנסים להוכיח את קיומו של אלוהים באמצעות ערעור על נחיצותה הטרנסצנדנטלית של האמונה - בעקיפין (על ידי פנייה להנחות היסוד של תפישת עולמו של הלא מאמין) ולא באופן ישיר (על ידי פנייה לאיזושהי עובדה משותפת). בפועל אסכולה זו משתמשת במה שמכונה טיעונים טרנסצנדנטיים. הם טוענים כי הם מוכיחים כי כל ניסיון אנושי ופעולה (אפילו מצב של חוסר אמונה, עצמו) הם הוכחה לקיומו של אלוהים, מכיוון שקיומו של אלוהים הוא התנאי ההכרחי להבנתם.
עמדות > אתאיזם

המסקנה האתאיסטית היא שהטיעונים והראיות מצביעים על כך שאין סיבה מספקת להאמין שקיימים אלים כלשהם, וכי חוויות דתיות סובייקטיביות אישיות אומרות משהו על החוויה האנושית ולא על הטבע והמציאות עצמה; לכן, אין שום סיבה להאמין שאלוהים קיים.
עמדות > אתאיזם > אתאיזם חיובי

אתאיזם חיובי (המכונה גם "אתאיזם חזק" ו"אתאיזם קשה ") הוא סוג של אתאיזם הטוען כי לא קיימים אלוהויות. האתאיסט החזק טוען במפורש את אי קיומם של אלים.
עמדות > אתאיזם > אתאיזם שלילי

אתאיזם שלילי (המכונה גם "אתאיזם חלש" ו"אתאיזם רך") הוא כל סוג של אתאיזם שאינו חיובי, בו אדם אינו מאמין בקיומם של אלוהויות, אך אינו טוען במפורש שהם לא קיימות.
עמדות > אגנוסטיות

אגנוסטיזם הוא התפיסה לפיה ערכם האמיתי של טענות מסוימות - במיוחד טענות בדבר קיומה של אלוהות כלשהי, אך גם טענות דתיות ומטאפיזיות אחרות - אינו ידוע או שאינו ניתן לידיעה. אגנוסטיות אינה מגדירה את האמונה או חוסר האמונה באלים; אגנוסטים עשויים עדיין להזדהות כתאיסטים או אתאיסטים.
עמדות > אגנוסטיות > אגנוסטיות חזקה

אגנוסטיקה חזקה היא האמונה שלא ניתן לבני אדם לדעת אם קיימים אלוהויות או לא.
עמדות > אגנוסטיות > אגנוסטיות חלשה

אגנוסטיות חלשה היא האמונה כי קיומם או אי קיומם של אלוהויות אינו ידוע אך לא בהכרח בלתי ניתן להכרה.
עמדות > אגנוסטיות > תאיזם אגנוסטי

תאיזם אגנוסטי הוא התפיסה הפילוסופית המקיפה גם תאיזם וגם אגנוסטיקה. תאיסט אגנוסטי מאמין בקיומם של אל או אלוהים, אך רואה את בסיס התפיסה הזו כבלתי ידועה או כלא ניתנת לידיעה מטבעה. תאיסטים אגנוסטיים עשויים גם להתעקש על בורות באשר לתכונות האלים שהם מאמינים בהם.
עמדות > אגנוסטיות > אתאיזם אגנוסטי

אתאיזם אגנוסטי הוא עמדה פילוסופית המקיפה את האתאיזם והאגנוסטיות. אתאיסטים אגנוסטיים הם אתאיסטים משום שאינם מחזיקים באמונה בקיומה של אלוהות כלשהי ואגנוסטים מכיוון שהם טוענים כי קיומה של אלוהות אינו ניתן לעקרון או שאינו ידוע כרגע למעשה.
התאולוג רוברט פלינט מסביר:
אם אדם לא הצליח למצוא סיבה טובה להאמין שיש אלוהים, זה טבעי ורציונלי שהוא לא יאמין שיש אלוהים; ואם כן, הוא אתאיסט, אף שאינו מניח שום ידע על-אנושי, אלא רק כוח אנושי רגיל לשפוט ראיות. אם הוא הולך רחוק יותר, ולאחר חקירה על מהות הידע בהישג ידו של האדם, ומגיע למסקנה שקיומו של אלוהים אינו ניתן להוכחה, הוא חדל להאמין בו בטענה שהוא לא יכול לדעת שהוא קיים. הוא אגנוסטי וגם אתאיסט
עמדות > אפתאיזם

אפתאיסט הוא מי שאינו מעוניין לקבל או להכחיש טענות לפיהן אלים קיימים או אינם קיימים. אפתאיסט חי כאילו אין אלים ומסביר תופעות טבע ללא התייחסות לאלים כלשהם. קיומם של אלים אינו נדחה, אך עשוי להיות מוגדר מיותר או חסר תועלת; אלים אינם מספקים מטרה לחיים ואינם משפיעים על חיי היומיום, על פי תפיסה זו.
עמדות > איגנוסטיות

האיגאיסט בדרך כלל מסיק כי לא שווה לדון בשאלת קיומו או אי-קיומו של אלוהים, מכיוון שמושגים דוגמת "אלוהים", בדרך כלל אינם מוגדרים מספיק או אינם מוגדרים בבירור. איגנוסטיות (או איגתאיזם או איגנוסטיציזם) הוא העמדה התאולוגית שכל עמדה תאולוגית אחרת (כולל אגנוסטיזם ואתאיזם) מניחה יותר מדי לגבי מושג האל ומושגים תאולוגיים רבים אחרים. ניתן להגדירו כמקיף שתי השקפות קשורות לגבי קיומו של אלוהים. התפיסה שיש להציג הגדרה קוהרנטית של אלוהים לפני שניתן לדון בצורה משמעותית בשאלת קיומו של אלוהים. יתר על כן, אם הגדרה זו אינה ניתנת להפרכה, האיגאיסט לוקח את העמדה הלא-קוגניטיבית התאולוגית לפיה שאלת קיומו של אלוהים (לפי הגדרה זו) היא חסרת משמעות. במקרה זה, מושג האל אינו נחשב לחסר משמעות; המונח "אלוהים" נחשב לחסר משמעות. ההשקפה השנייה היא שם נרדף לאי-קוגניטיביזם תאולוגי, ומדלגת על השאלה הראשונה לשאול "מה הכוונה ב'אלוהים'?" לפני שהכריז על השאלה המקורית "האם אלוהים קיים?" כחסרי משמעות.
את המונח "איגנוסטיציזם" טבע בשנות השישים הרב שרווין ויין מייסד יהדות חילונית-הומניסטית. את המונח "איגתאיזם" טבע ההומניסט החילוני פול קורץ בספרו "הספקנות החדשה" מ-1992.
עמדות > רלטיביזם

הרלטיביזם רואה בכל אמת שמתייחסת לאלוהים כמייצגת נקודת מבט מצומצמת. ככזו, ניתן להגדיר לה נקודת מבט הפוכה שמייצגת אמת הפוכה המתבססת על אותם נתונים. בפרט, לנקודת המבט שאלוהים טוב ומיטיב ניתן להגדיר נקודת מבט הפוכה שאלוהים הוא ארכי-רמאי. שתי האמיתות ההפוכות יכולות להניח שאלוהים קיים, ברא את העולם והתגלה במעמד הר סיני, אך לפרש את קיומו ופועלו בצורה שונה, ולהסיק מסקנות סותרות ביחס לאמונה לאלוהים. ומכאן שקיומו של האלוהים לא גורר מסקנות ברות תוקף מחייב.
טיעונים לקיומו של אלוהים > טיעונים אמפיריים

הטיעון מן הנס (נקרא גם: טיעון העד): טיעונים הנסמכים על התגלות או נס על טבעי שהתרחש בעבר, לצד עדות רציפה המאמתת את התרחשותו. הבולטת בסוגת טיעונים אלו היא הטענה היהודית בדבר התגלות האל בפני מיליוני בני האומה היהודית במעמד הר סיני אחר צאתם ממצרים ועדות רציפה מדור לדור המתקיימת מאז ועד ימינו, המהווה את הבסיס לדת היהודית, וממילא גם לנצרות ולאסלאם.
הטיעון מכתבי הקודש: טיעונים המצביעים על חריגים בכתבי הקודש שמלמדים לכאורה על כך שלא נכתבו על ידי גורם אנושי, כגון מידע עדכני שהוצפן בדילוג אותיות בתורה, נבואות שהתגשמו (כגון חזרת העם היהודי לארצו), ידע ביולוגי ומדעי שהתגלה רק בעת החדשה (כגון העובדה שלא נמצא דג בעל קשקשים ונטול סנפירים, זמן היקף הירח את כדור הארץ ועוד).
הטיעון הטלאולוגי: עובדת היות היקום מסודר ומאורגן, לצד ניסיוננו כי לכל דבר מסודר ישנו מתכנן, מלמדת על מתכנן תבוני שיצר אותו. על פי ספרות חז"ל טיעון זה עורר את אברהם לאמונה באל עוד קודם ההתגלות.
הטיעון מהיופי: טוען כי האלגנטיות של חוקי הפיזיקה, שהתגלו באופן אמפירי, או החוקים האלגנטיים של המתמטיקה, שהם מופשטים, אך הוכיחו שהם מועילים באופן אמפירי, מהווים עדות לאל יוצר, שארגן את הדברים האלה להיות יפים ולא מכוערים.
הטיעון מהתודעה: טוען כי לא ניתן להסביר את התודעה האנושית על ידי המנגנונים הפיזיולוגיים של גוף האדם ובעיקר המוח, ולכן חייבים להיות היבטים מטאפיזיים בתודעה האנושית.
תורת הגמול: קו טיעון נוסף המתבסס על ראיית הטובה או הרעה המגיעה לבני האדם בעולם הזה בהתאם למעשיהם וללא הסבר נטורליסטי. קו טיעון זה מחייב הסבר של מקרים שלכאורה חורגים מכך. ספר הכוזרי מפתח טיעון זה, ובעת המודרנית התחייה הלאומית של עם ישראל ושיבתו לארצו כהבטחות הנביאים, מוצגת כטיעון לקיום האל והשגחתו הן בידי יהודים והן בידי נוצרים אוונגליסטים.
טיעונים אינדוקטיביים: יש שהעלו טיעונים לקיומו של אלוהים על בסיס חשיבה אינדוקטיבית. לדוגמה, סוג אחד של פילוסופים טוען כי ההוכחות לקיומו של אלוהים מציגות סבירות גבוהה אם כי לא בטוחה לקיומו. מספר נקודות לא ברורות, הם אומרים, נשארות תמיד; נדרש מעשה אמונה כדי לבטל קשיים אלה.