stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גאוגרפיה של העיר ניו יורק

| --- | --- |
 (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה +(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה +
 יבשת:  אמריקה הצפונית 
 קואורדינטות:  39°49′41″N 98°34′46″W﻿ / ﻿39.828175°N 98.5795°W﻿ / 39.828175; -98.5795
 שטח
 דירוג שטח:  4
 שטח:  9,833,517 קמ"ר 
   אדמה:  9,147,593 קמ"ר (93.02%)
   מים:  685,924 קמ"ר (6.98%)
 גובה
 הנקודה הנמוכה:  86 מטר מתחת לפני הים  (אגן בדווטר)
 גובה ממוצע:  760 מטר
 הנקודה הגבוהה:  6,190 מטר (הר דנאלי)
 מידע נוסף
 אורך קו החוף:  19,924 ק"מ
 אורך הגבולות:  12,048 ק"מ
 מדינות גובלות:  מקסיקו, קנדה 
 
העיר ניו יורק על חמשת רובעיה. תשומת לב לנהר הארלם שמהווה גם גבול בין רובע מנהטן לרובע הברונקס, ואשר נשפך לנהר הדסון.
הגאוגרפיה של העיר ניו יורק מאופיינת במיקומה החופי שלה, במפגש של נהר הדסון והאוקיינוס האטלנטי, ובנמל המוגן באופן טבעי. הגאוגרפיה של העיר, עם זמינות הקרקע המועטה שלה, היא גורם תורם להפיכת ניו יורק לעיר המרכזית הצפופה ביותר בארצות הברית. סוגיות סביבתיות עוסקות בעיקר בניהול הצפיפות הזו, עובדה שמסבירה גם מדוע ניו יורק היא בין הערים החסכוניות באנרגיה, והפחות תלויות רכב בארצות הברית. האקלים של העיר ממוזג.
גאוגרפיה עירונית כללית

העיר ניו יורק ממוקמת על החוף של צפון מזרח ארצות הברית, בשפך נהר ההדסון, בדרום מזרח מדינת ניו יורק. היא ממוקמת בשפך נמל ניו יורק-ניו ג'רזי, שמרכזו הוא נמל ניו יורק, שמימיו העמוקים, והמפרצים המוגנים, עזרו לעיר להעצים את חשיבותה כעיר מסחר. חלק גדול מהעיר בנוי על שלושת האיים: מנהטן, סטטן איילנד ומערב לונג איילנד, מה שהופך את הקרקע למשאב תחת לחץ אורבני, ומעודד צפיפות אוכלוסין גבוהה. נהר ההדסון זורם מעמק ההדסון(אנ') שמִצפוֹנהּ אל מפרץ ניו יורק, והופך לשפך גאות ושפל המפריד בין הברונקס ומנהטן לצפון ניו ג'רזי. נהר הארלם, מצר גאות ושפל נוסף, בין נהרות האיסט וההדסון, מפריד בין מנהטן לברונקס ששייך לפנים היבשת. אדמת העיר השתנתה במידה ניכרת על ידי התערבות אנושית, עם השבחת קרקע משמעותית לאורך קו המים מאז התקופה הקולוניאלית ההולנדית. ההשבחה בולטת ביותר נראית במנהטן התחתית, עם פיתוחים מודרניים כמו באטרי פארק והדסון ריבר פארק(אנ'). חלק גדול מהשוֹנוּיוֹת הטבעיות בטופוגרפיה התאזנו, במיוחד במנהטן. ה"ווסט-סייד" של מנהטן(אנ') שומר על גבעתיות מסוימת, במיוחד במנהטן עילית, בעוד שהאיסט סַייד(אנ') שוּטַח במידה ניכרת. שטחה היבשתי של העיר מוערך בכ-789.4 קמ"ר. הנקודה הטבעית הגבוהה ביותר בעיר היא טודט היל(אנ') שבסטטן איילנד, אשר בגובה של 124.9 מטר מעל פני הים, היא הגבעה הגבוהה ביותר בחוף המזרחי שמדרום למדינת מיין. פסגת הרכס מכוסַה ברוּבַּה ביערות, כחלק מהרצועה הירוקה סטטן איילנד.
המרכז הגאוגרפי

קישוּט עגול שהוטבע בצומת שדרות קווינס עם רחוב 85, בשכונת וודסייד שבקווינס(אנ'), מכריז שזה המרכז הגאוגרפי של העיר ניו יורק, ובנוסף לעיגול המעוטר, הוא מוגן בחצי סהר של בטון צבעוני . במוסדות הרלוונטיים בעירייה טוענים שאין זה כך, שאינם יודעים מי בזמנו הציב את הקישוט הזה, ושהמרכז הגאוגרפי הוא בכלל בשכונת בושוויק שבברוקלין(אנ'). מאידך, המרחקים הרשמיים מכל מקום ברחבי ארצות הברית, לניו יורק, מחושבים לפי המרחק מקולומבוס סירקל שבמנהטן. המכון הגאולוגי של ארצות הברית קבע במסמך רשמי, שאין הגדרה מקובלת למרכז גאוגרפי, ואין שיטה מספקת לחלוטין לקביעתו. בשל כך, עשויים להיות כמה מרכזים גאוגרפיים של מדינה או עיר. המונח "מרכז גאוגרפי של אזור", יכול להיות מוגדר כמרכז הכובד של פני השטח, או אותה נקודה שבה פני השטח המדובר היו מתאזנים אילו היה מישור בעל עובי אחיד. המקרה הזה של ניו יורק, יכול להוות מעין דוגמה לשאלה אפשרית, האם יש חשיבות של ממש למרכז גאוגרפי של מקום או אזור מסוימים, מלבד ציון העובדה הזו לצרכים תיירותיים, חברתיים וכיוצא באלה.
גאולוגיה

ברוקלין וקווינס, הממוקמות בלונג איילנד, הן חלק ממישור החוף המזרחי, כאשר לונג איילנד עצמו הוא מורנה מסיבית, שנוצרה בשוליים הדרומיים של מעטפת הקרח לורנטייד(אנ'), במהלך עידן הקרח האחרון; הברונקס ומנהטן שוכנות בקצה המזרחי של אגן ניוארק(אנ') - גוש של קרום כדור הארץ ששקע כלפי מטה במהלך התפצלותה של יבשת העל פנגיאה בתקופת הטריאס. סיל הפליסיידס על חוף ניו ג'רזי של נהר ההדסון, חושף סלע עתיק שהותַך פעם, ומילא את האגן. סלע התשתית שקיים בחלק גדול של מנהטן הוא ציפחה הידועה בשם "מנהטן שיסט". זהו סלע מטמורפי חזק וקומפיטנטי(אנ'), שנוצר כאשר פנגיאה נוצרה. הוא מתאים היטב לעיגון היסודות של גורדי השחקים בעיר. בסנטרל פארק קיימים מחשופים גדולים של הסלע הזה.
בסתיו 2023 התפרסם מחקר של סוכנות החלל האמריקנית  נאס"א, שהצביע על כך שחלקים ממטרופולין העיר ניו יורק שוקעים וחלקים אחרים עולים. מדובר בשילוב נסיבות פיזיות טבעיות, ונסיבות שהן מעשה ידי אדם. הסיבה הטבעית העיקרית היא, שהשקיעה היא תופעת לוואי טבעית של הגבהה של חלקים גדולים של העיר דהיום, בעת שאזור ניו אינגלנד וקנדה, היה שרוי עד לפני כ-18 אלף שנים תחת מעטה הקרח העבה של לורנטייד (ראו לעיל). מעטה זה הכביד במשקלו על קרום כדור הארץ מצפון, גרם שם לשקיעה, ומאידך לעלייה באזור של העיר דהיום. השקיעה של היום היא תופעה של חזרה לשיווי משקל איזוסטטי. הנסיבות מעשה ידי אדם, הוא המשקל העצום של גורדי השחקים בעיר, יותר מ-760 מיליון טון, שפועל על קרום כדור הארץ, בדומה לתהליך שהופעל על ידי שכבת הקרח של עידן הקרח האחרון. מדובר בשקיעה ממוצעת של שטח המטרופולין בכ-1.6 מילימטרים בשנה - בערך אותה כמות של צמיחת ציפורן בחודש. להמשך התהליך משמעויות נרחבות בכל הקשור להתגברות סכנת השיטפונות בעיר.
הרמה הסייסמית של העיר ניו יורק וסביבתה היא נמוכה יחסית.
רובעי העיר

העיר ניו יורק מורכבת מחמישה רבעים. ברחבי הרבעים יש מאות שכונות נפרדות, עם היסטוריה ואופי הניתנים להגדרה משלהן. אם הרבעים היו כל אחד עיר עצמאית, ארבעה מהרבעים (ברוקלין, קווינס, מנהטן והברונקס) היו בין עשר הערים המאוכלסות ביותר בארצות הברית. היקפי האוכלוסייה המופיעים בפרק זה נכונים לסקר שפורסם ביולי 2022
רובע הברונקס - (אוכלוסייה 1,379,946) הוא הרובע הצפוני ביותר של ניו יורק. זהו מקום הולדתה של תרבות הראפ וההיפ הופ. מתחם הדיור הגדול ביותר בבעלות שיתופית בארצות הברית ה-Co-op City(אנ') נמצא ברובע הזה. מלבד חלק קטן של מנהטן הידוע בשם מארבל הילס(אנ'), הברונקס הוא החלק היחיד של העיר שהוא חלק מהיבשת של צפון אמריקה.
צילום של מנהטן התיכונה (Midtown) (המבט ממערב מעבר לנהר הדסון), שהוא אזור העסקים המרכזי הגדול בעולם.ברוקלין - (אוכלוסייה 2,590,516) הוא הרובע המאוכלס ביותר בעיר, והיה עיר עצמאית עד 1898. ברוקלין ידועה בגיוון התרבותי שלה, סצנת אמנות עצמאית, שכונות מובחנות ומורשת אדריכלית ייחודית. הרובע כולל גם חוף ים ארוך ואתר קוני איילנד, המפורסם כאחד ממגרשי השעשועים המוקדמים במדינה.
מנהטן - (אוכלוסייה 1,596,273) הוא הרובע הצפוף ביותר, ובו נמצאים רוב גורדי השחקים של העיר. הרובע מכיל את מרכזי העסקים העיקריים של העיר, שהם הגדולים בעולם. ואטרקציות תרבותיות רבות. מנהטן מחולקת לאזורי העיר התחתית (Downtown), התיכונה (Midtown) והעילית (Uptown).
קווינס - (אוכלוסייה 2,278,029) הוא גאוגרפית הרובע הגדול ביותר, והמחוז המגוון ביותר מבחינה אתנית בארצות הברית. הרובע משמש בעיקר למגורי מעמד ביניים, עם מובלעות של הכנסה ועושר מעל הממוצע. קווינס הוא האתר של סיטי פילד, הבית של ה-ניו יורק מטס, ומארח מדי שנה את אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס במרכז הטניס הלאומי בילי ג'ין קינג בפארק פלאשינג מדוז. שניים מתוך שלושת נמלי התעופה הבינלאומיים של ניו יורק ממוקמים שם: נמל התעופה JFK ונמל התעופה לה-גוארדיה
.סטטן איילנד - (אוכלוסייה 491,133) הוא הפרברי ביותר באופיו מבין חמשת הרבעים. הוא מחובר לברוקלין על ידי גשר וראזאנו נרוז, ולמנהטן באמצעות המעבורת החינמית של סטטן איילנד. עד שנת 2001 הייתה ממוקמת ברובע מזבלת פרש קילז(אנ') המזבלה הגדולה בעולם עד אז. כעת היא בתהליך שיקום לפארק פרש קילז, אחד הפארקים העירוניים הגדולים בארצות הברית.
סכ"ה אוכלוסיית ניו יורק - 8,335,897
ביאורים

↑  הרבעים קווינס וברוקלין הם חלק (מערבי) של האי לונג איילנד. חלקו המזרחי אינו שייך לעיר אלא למדינה, ובו קיימים מחוזות נסאו וסאפוק(אנ').
↑  לצפייה ממוקדת בקישוט ראו: כאן ובגלגול למטה, גם מבט על הקישוט במרכז הצומת.
↑  להמחשת האמור, תרגיל שנהוג היה לבצע בזמנו בבתי ספר בשיעורי גאוגרפיה, בו גוזרים קרטון בעל עובי אחיד ובצורה של גבולות העיר או המדינה, ומנסים באופן פיזי למצוא היכן בדיוק הנקודה, שאם נניח אותה על חוד של עט כתיבה, או אפילו מחט, הקרטון יהיה מאוזן - וזה המרכז הגאוגרפי של האזור/המדינה.
↑  רובעי העיר מהווים גם מחוזות (County) של המדינה. ההבדל בסמכויות מורכב למדי להסבר לרוב קוראי העברית. ניתן ללמוד מעט על כך כאן (באנגלית).
הערות שוליים

↑  לא כולל טריטוריות מרוחקות
↑  Geography Of New York City: Encyclopedia, Science News & Research Reviews, Academic-Accelerator
↑  Is the Harlem River the same as the Hudson River?, StudyCountry.com
↑  Lopate, Phillip (2004). Waterfront: A Walk Around Manhattan. Anchor Press
↑  Manhattan Valley - Manhattan - NYC, City Nighborhoods.nyc
↑  Sam Roberts, It’s Still a Big City, Just Not Quite So Big, New York Times
↑  Sanderson, Eric (2009). Mannahatta A Natural History of New York City. pp. 83–84.
↑  Clodagh Mcgowan, This Spot in Queens Claims to be the Center of NYC. But What's the Actual Geographical Center?, NY1 - Spectrum News, Jul. 24, 2019
↑  Geographic Center of New York City - Queens, New York, Atlas Obscura
↑  Michelle Young, Marker for the Geographic Center of NYC in Queens is Flat out Wrong, Unttaped New York
↑  Geographic Centers of the United States, USGS
1 2  Manhattan Schist in New York City Parks - J. Hood Wright Park, NYC Parks
↑  Betsy McCully, New York Geology, New York Nature, Nov. 12, 2018, updated August 25, 2023
1 2  NASA-Led Study Pinpoints Areas of New York City Sinking, Rising, Jpl.NASA.Gov, Sept. 27, 2023
1 2  New York City Boroughs - The population of the boroughs of New York City according to census results., City Population
↑  Toop, David (1992). Rap Attack 2: African Rap to Global Hip-Hop. Serpents Tail.
↑  Ian Frazier, Utopia, The Bronx, The New Yorker, June 18, 2006
↑  The Bronx, Britannica Encyclopedia
1 2  Huw Jones, New York widens lead over London in top finance centres index, Reuters, March 24, 2022
↑  Brooklyne; A Brief History of the Borough, Legacy Heatherwood, May 3, 2016
↑  Manhattan, Britannica Encyclopedia
↑  O'Donnell, Michelle (2006-07-04). "In Queens, It's the Glorious 4th, and 6th, and 16th, and 25th..." New York Times., July 4, 2007
↑  Queens, Britannica Encyclopedia
↑  Staten Island, Britannica Encyclopedia
דוגמה של צפחת מנהטן (Manhattan Schist), סלע התשתית שקיים בחלק גדול של מנהטן, ושבו נטועים יסודות רוב גורדי השחקים של הרובע.
גניה גנדלמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לאום:  ישראל ישראל
 תחום יצירה:  פיסול, ציור
גניה גנדלמן (נולדה ב-1951), היא פסלת וציירת ישראלית.
ביוגרפיה

גנדלמן נולדה וגדלה באוקראינה, ברית המועצות. בוגרת האקדמיה לאמנות בלבוב. היא עלתה לישראל ב-1975. בוגרת מכון אבני לאמנות, תל אביב. בשנים 1977–1978 לימדה קרמיקה ופיסול, בתי ספר בקריית אונו ובשנים 1979–1984 לימדה פיסול במרכז קהילתי ביהוד.
בשנת 2015 הציבה ארבעה פסלי אבן, אנרגיה, הגירה, מדיה וחברות בפארק האקו תעשייתי נאות חובב. הפסלים עשויים מאבן ירושלמית ואבן מצפה רמון מאזור הנגב ומצופים בשכבה דקה של סילר למניעת חדירת רטיבות ולכלוך.
הציגה בתערכות יחיד והשתתפה בסימפוזיונים בינלאומיים ברחבי העולם. מעל 100 פסלי חוצות שלה נמצאים בערים רבות בישראל ובעולם. היא ייצגה את ישראל בסין, ברזיל, יפן, מקסיקו, הולנד שווייץ והודו.
תערוכות יחיד

סדנה לאמנות, יבנה - "אנושות", 2014
בית האמנים על שם יוסף זריצקי, תל אביב
מוזיאון לאמנות מודרנית, קיבוץ חניתה, 2008
גלריה "מגדל", תל אביב
מוזיאון "חאן", אשקלון
מוזיאון השפלה, קיבוץ כפר מנחם
מוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית
פסלים במרחב הציבורי

הישרדות - רמת פנקס
בית הרוחות - חולון, 1998
מהסס - מעלות-תרשיחא, 1999
אנדרטה - מינכן 1972 - נווה סביון, אור יהודה, 2003
טבעת מביוס - קדימה-צורן, 2003
אנדרטה לשלום - 2004
טיפת החיים - דרך הפסלים בחצרים, 2005
אנדרטה - גבעתי, 2005
סמך - אשדוד, 2006
קשר - ג'וליאן, צרפת, 2007
ידידות - ברוסק, ברזיל, 2007
אנרגיה של אש - רחוב שלום עליכם, נתניה, 2007
מושג החיים - שנג'ן, הרפובליקה העממית של סין, 2007
קונפליקט פנימי - פתח תקווה, 2008
סבך - כביש 40, רחוב הירקונים (שביל אופניים), פתח תקווה. מפסלים בפארק הגדול בפתח תקווה 2008
דורות - רחובות
קשר - שוהם, 2008
יער סוער - כרמיאל, 2009
התקדמות הפירות - חולון, 2009
העוגב - הפארק הגדול, רחוב ז'בוטינסקי, פתח תקווה. סימפוזיון פיסול באבן פתח תקווה, סוכות 2010
רבדים חברתיים - 2010
שמשון ודלילה - שדרות בן-גוריון, אשקלון, 2010
אנושיות - הרפובליקה העממית של סין, 2011
עימות - רומניה, 2011
עץ החיים - הרפובליקה העממית של סין, 2012
לידה - צומת הרחובות לבונה ואלמוגן, שכונת הנחלים, מודיעין-מכבים-רעות,‏ 2012
תקווה - ירושלים, 2013
אנרגיה - פארק האקו תעשייתי נאות חובב, 2015
הגירה - פארק האקו תעשייתי נאות חובב, 2015
מדיה - פארק האקו תעשייתי נאות חובב, 2015
חברות - פארק האקו תעשייתי נאות חובב, 2015
אותיות תם - שדרות רבין, ראשון לציון, 2016
גינת יניב ויסר - גבעתיים
גלריה

לידה, מודיעין-מכבים-רעות
אנרגיה של אש, נתניה
ראו גם

פיסול חוצות במודיעין-מכבים-רעות
הערות שוליים

↑  אמנות בנאות חובב: פסלי אבן של האמנית הבינלאומית גניה גנדלמן הוצבו בפארק, באתר באר שבע סיטי
↑  הסדנה לאמנות: גניה גנדלמן בתערוכת יחיד, פורטל יבנה שלי, 18 ביוני 2014
↑  סימפוזיון פיסול באבן באשקלון, באתר של משה הרפז
↑  פסטיבל לפיסול ברוח השפה העברית
↑  מדריך פסלי חוצות ואנדרטאות ראשון לציון
צ'רנוקיט

| --- | --- |

 סוג הסלע:  סלע יסוד,סלע מותמר
 סביבת היווצרות:  פלוטונית
 הרכב:  פלגיוקלז, ואורתופירוקסן, קווארץ,אורתוקלז,פאיאליט. מינראלים נילווים : אמפיבול,מגנטיט,זירקון
 תכונות וזיהוי:  גס גביש, פורפירי, כבד, בעל צבע כהה
צ'רנוקיט (אנגלית: Charnockite) הוא שם של סדרה של סלעים גבישיים  המכילים בעיקר קווארץ ועוד מרכיב מאפי שבדרך כלל הוא אורתופירוקסן אבל לעיתים הוא אוליבין, בעיקר מסוג פאיאליט. הסלע כהה יחסית, כבד יחסית לגרניט ובעל גבישים גדולים (פורפירי).
הצ'רנוקיטים הם הסלעים העתיקים ביותר בקרום כדור הארץ. מרבצי הסלע הידועים הם פרקמבריים, כלומר נוצרו לפני יותר מחצי מיליארד שנה.
סביבת היווצרות

עדיין לא ברור איך בדיוק נוצרים סלעים מסדרת הצ'רנוקיט.  הטענה המדעית הרווחת היא שהם יכולים להיווצר מגיבוש מפריט, או מהתמרה של סלעים פלוטוניים, כמו גאברו וגרניט. במקרה כזה, של צ'רנוקיט מותמר, הוא שייך לפציאס של הגרנוליט. יש שימוש נרחב בצ'רנוקיט בפיסול ובאדריכלות בגלל צבעיו המיוחדים ועמידותו הגבוהה בתנאי סביבה אטמוספיריים.
תפוצה

הצ'רנוקיט מצוי בעיקר בשטחים גדולים של סלעים מתקופת הפרקמבריון. ידוע על מרבצי צ'רנוקיט בברזיל, בקנדה, בהודו ובאפריקה.
ההר הקדוש ארונאצ׳אלה (אנג׳) בטמיל נאדו עשוי ברובו מצ׳רנוקיט.
מקור השם

הסלע נקרא על שם ג'וב צ'רנוק, מושל בריטי ומייסד העיר קולקטה, שאחוזת הקבר שלו בנויה מאריחים של צ'רנוקיט.
סביבת היווצרות

התיאוריה הרווחת בין הגאולוגים היא שהצ'רנוקיטים נוצרים כתוצאה מהתמיינות בתחתית של תא מאגמה, כאשר המאגמה מתגבשת באופן איטי והיסודות הכבדים והכהים (מלאנוקריטיים או מאפיים) מתגבשים ושוקעים למטה. הצ'רנוקיטים בדרך כלל מכילים יותר מינראלים כבדים וכהים כמו פירוקסנים ומגנטיט מאשר סלעים גרניטיים.
סוגי צ'רנוקיטים

האנדרביט הוא המאפי מבין הצ׳רנוקיטים, אין בו כמעט בכלל פלדספר אשלגני והוא מורכב מפירוקסן, פלגיוקלז וקוורץ.
המנגריט הוא צ'רנוקיט בעל הרכב בינוני, כלומר, לא מאפי ולא פלסי שמקביל להרכב של מונזוניט.
הג'וטוניט הוא צ'רנוקיט מאפי, אך פחות מאפי מהאנדרביט. מצוי בכמויות גדולות באזור רוגלנד במערב נורווגיה.
שימושים

סביבות ההיווצרות הטיפוסיות של הצ׳רנוקיטים, בעיקר בתחתיות התא המגמטי, מקנות לצ׳רנוקיטים צפיפות רבה, ספיגות אפסית וחוזק גבוה. כמו כן לעיתים קרובות מצויים בסלע גבישים גדולים של מינראלים צבעוניים, בעיקר מקבוצת הפירוקסן. מסיבות אלו, בארצות בהן מצויים צ׳רנוקיטים בכמויות גדולות, הם נחשבים לחומר גלם מועדף על ידי פסלים ובנאים.
| סלעים |
| --- | --- | --- |
| סלעי יסוד | סלעי יסוד |  |
| סלעים געשיים | אבן זפת • אגלוטינט • אגלומרט • אובסידיאן • איגנימבריט • אנדזיט • אצת פלה • בוניניט • בזלת • בזלת תולאיטית • בסניט • ברקציה געשית • דמעות אפאצ'ים • דמעות פלה • דקיט • הוואיט • היאלוטוף • היאלוקלאסטיט • טוף • טפריט • טקיליט • טרכיט • לטיט • לפיליסטון • מליליטיט • נפליניט • סידרומלן • סקוריה • פוידיט • פומיס • פונוליט • פלגוניט • פרליט • קומטיט • קרבונטיט • ריודקיט • ריוליט • שערות פלה |  |
| סלעי ביניים | דיאבז • למפרואיט |  |
| סלעים פלוטוניים | אנורתוזיט • גברו • גרנודיוריט • גרניט • דוניט • דיוריט • טונליט • טרוקטוליט • מונזוגברו • מונזוגרניט • מונזודיוריט • מונזוניט • מונזוסיאניט • סיאניט • פרידוטיט • קוורץ דיוריט • קימברליט |  |
| סלעים מותמרים | סלעים מותמרים |  |
|  | אמפיבוליט • אקלוגיט • גנייס • הורנפלס • לווחה • לפיס לזולי • מיגמטיט • פיליט • צפחה • קוורציט • שיש • סטיאטיט |  |
| סלעי משקע | סלעי משקע |  |
|  | אבן בוץ • אבן גיר • אבן חול • אבן חול נובית • אואולית • ארקוזה • ברקציה • דולומיט • חוואר • חוואר הלשון • חלמיש • חרסית • אבן טין • כורכר • פצלי שמן • פצלים • צור • קונגלומרט • קירטון |  |
הערות שוליים

↑  האתרים בקנדה בהם נמצאו זירקונים מתקופת ההאדן מכילים מגוון של ליתולוגיות, בעיקר כאלו עם פרוטוליט טונליטי. כיוון שהטונאליט חופף לצ'רנוקיט בחלק מהרכביו האפשריים, אין כאן מחלוקת אמיתית.
↑  J. C. Duchesne, R. Maquil, D. Demaiffe, The Rogaland Anorthosites: Facts and Speculations, Dordrecht: Springer Netherlands, 1985, עמ' 449–476, ISBN 978-94-009-5450-2. (באנגלית)
ההר הקדוש ארונאצ׳אלה בהודו עשוי מצ׳רנוקיט
דיאגרמת QPA של קבוצת הצ'רנוקיט
סלע צ׳רנוקיט באזור קוויבק
טהרת הבית (ארגון)

| --- | --- |
 פעילות:  בנית ושיפוץ מקואות
 תחום:  טהרת המשפחה
 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  יונה 15
 מקום פעילות:  כל הארץ
 מייסדים:  יחזקאל מוצפי
 נשיא:  בן ציון מוצפי
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־20 שנה)
 מוטו:  טהרה לכל
 
טהרת הבית הוא ארגון לבניית מקוואות ושיפוצם בישראל. הוא מעניק סיוע הלכתי למקוואות ולטהרת המשפחה ועוסק בהסברה בנושא טהרת המשפחה.
אודות הארגון

הארגון הוקם בשנת 2005 על ידי הרב יחזקאל מוצפי. בנשיאות הארגון עומד הרב בן-ציון מוצפי.
בתשס"ח (2008), הוציאו הרבנים יחזקאל מוצפי, וגד שקורי את הספר טהרת הבית.
הארגון מתמקד בייחוד בערים שאין בהם מקואות, או במקוואות שמצבם הידרדר עם השנים.
לדברי הארגון בין הרבנים המשמשים בוועד הרבנים המנחה את הארגון נמנים הרב שבח צבי רוזנבלט, הרב יהודא סילמן, הרב יהודה קנר.
ראו גם

המרכז הארצי לטהרת המשפחה
הערות שוליים

↑  רבני ארגון 'טהרת הבית' התארחו בלשכתו של הרב הראשי, באתר כיכר השבת, 19 ביולי 2017
↑  טהרת הבית, הרב יחזקאל מוצפי, הרב גד שקורי תשס"ח, ירושלים. באתר הספרייה הלאומית.
↑  בהידור ובכבוד: חנוכת המקווה החדש בחדרה, באתר כיכר השבת, 29 בינואר 2018
↑  מקווה טהרת הבית -קריית מלאכי, 17 במרץ 2013 ברשת יוטיוב.
↑  זכות ראשונים: מקווה טהרה ראשון לזכרו של בעל "האיילת השחר" זיע"א, באתר רדיו קול חי, ‏19 במרץ 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520715705171  VIAF: 315204314   WorldCat (עם VIAF): 315204314
אברהם הרץ

אברהם (רודי) הרץ (כ"ט באדר א' ה'תרס"ה, 6 במרץ 1905 - כ"ט באדר א' ה'תשנ"ז, 7 במרץ 1997) היה ממקימי "ברית חלוצים דתיים" והקיבוץ הדתי, ראש המועצה האזורית חבל יבנה מ-1967 עד 1980.
ביוגרפיה

הרץ נולד באאכן וגדל במינכן בבית יהודי מתבולל. מגיל צעיר התחיל לחפש את דרכו, וכך הגיע להיחשף ליהדות וללמוד עברית, ואט אט נעשה ציוני והחל לשמור מצוות. הוא חפץ להקים תנועת התיישבות ציונית דתית, ולשם כך יצא לשנת הכשרה אצל איכר גרמני. הצטרף לתנועת עזרא מתוך תקווה להחדיר אליה את הרעיונות הציוניים, אך משכשל בכך עזב את התנועה. הוא החל במסעות נאומים לרעיון הקיבוץ הדתי, והיה ממייסדי תנועת "ברית חלוצים דתיים" (בח"ד) שפעלה להגשמת רעיון זה. לצורך הוצאת הרעיון לפועל הוא למד חקלאות באוניברסיטת מינכן, ובתום לימודיו גייס קבוצה להכשרה במסגרת "קבוצת רודגס", שם הכיר את אילזה לצרוס, לה נישא ביום עליית אדולף היטלר לשלטון ב-30 בינואר 1933, ויומיים למחרת יצאו באונייה לארץ ישראל והצטרפו לקבוצת רודגס שייסדה את קבוצת יבנה, והם היו הזוג הנשוי הראשון בקיבוץ. לאחר כשנה וחצי בארץ, יצאו שוב בני הזוג לגרמניה הנאצית, שם ארגנו עליה והצלה על צעירים מבח"ד, ושבו ארצה ב-1937. היה חבר מזכירות הקיבוץ הדתי, ו"הוועדה לעליית הנוער הדתי", ממקימי כפר הנוער הדתי, גבעת וושינגטון וישיבת כרם ביבנה. במשך כ-20 שנה היה מרכז המשק בקיבוץ.
ב-1967 נבחר לראשות המועצה האזורית חבל יבנה, וכיהן בתפקיד עד 1980.
חיים אישיים

היה נשוי לאילזה לבית לצרוס (נפטרה ב-1972), שהייתה מטפלת בתינוקות. לזוג חמישה ילדים.
כתביו

כך נולד כפר הנוער הדתי, אלון שבות תשמ"ט.
נושא אלומותיו- אסופת מאמרים שעצאו לאחר פטירתו.
הערות שוליים

↑  יוסף בורג, ציוני דרך ציונה, הצופה, 1 בינואר 1954
↑  חיים פיקרש, משקי הקיבוץ הדתי בהתפתחותם, הצופה, 24 באוקטובר 1958
↑  אברהם אויגן מיכאליס כפר הנוער הדתי
תומאס מוריס (פוליטיקאי)

תומאס מוריס (באנגלית: Thomas Morris‏; 26 בפברואר 1771 – 12 במרץ 1849) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מניו יורק והיה בנו של האב המייסד רוברט מוריס.
ביוגרפיה > ראשית חייו

מוריס נולד ב-26 בפברואר 1771 בפילדלפיה שבפרובינציית פנסילבניה לרוברט מוריס ומרי (לבית וייט) מוריס. אביו היה סוחר עבדים, סוחר, חתם על הכרזת העצמאות והחוקה, ולאחר מכן סנאטור אמריקאי. אחיה של אמו היה ויליאם וייט, הבישוף האנגליקני של פנסילבניה.
מ-1781 עד 1786, למד בבית הספר בז'נבה, שווייץ ובאוניברסיטת לייפציג בגרמניה, מ-1786 עד 1788.
ביוגרפיה > קריירה

לאחר לימודים בחו"ל חזר מוריס לפילדלפיה ולמד משפטים; הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בכך בקנדאיגואה, ניו יורק. הוא היה חבר באספת מדינת ניו יורק מ-1794 עד 1796.
מוריס נבחר כפדרליסט לקונגרס השביעי, וכיהן בתפקידו מ-4 במרץ 1801 עד 3 במרץ 1803. הוא לא היה מועמד למינוי מחדש, וחידש את עריכת הדין בעיר ניו יורק ב-1803. הוא מונה למרשל ארצות הברית עבור המחוז הדרומי של ניו יורק בשנים 1816, 1820, 1825 ו-1829.
נאמר כי מוריס יישב את השלום עם שש המדינות של קונפדרציית אירוקוי, שארבע מהן התייצבו לצד הבריטים במהלך המהפכה. לאחר מכן מכר אביו את רכושו הגדול במערב ניו יורק, שעליו פיקח מוריס הצעיר, לחברת הולנד לנד בשנים 1792–1793 לצורך פיתוח מחדש בחלקות, אם כי כמה מקורות מזהים את המכירה בחמש שנים מאוחר יותר, בשנים 1797–1798.
ביוגרפיה > חיים אישיים

מוריס היה נשוי לאליזבת שרה קיין (1771–1853), בתם של קולונל ג'ון קיין (1734–1808) וסיביל קנט קיין. אחיה של אליזבת, אלישה קיין, וגיסה, אלידה ואן רנסלר, היו הוריו של ג'ון ק. קיין (1795–1858), התובע הכללי של פנסילבניה. אחותה, סיביל אדלין קיין, נישאה לאחיה של אלידה, ג'רמיאס ואן רנסלר (1769–1827), שניהם ילדיו של רוברט ואן רנסלר. יחד, הם היו ההורים של:
מרי מוריס (1800–1885), שנישאה לצ'ארלס אפתורפ ואן דן היובל (נפטר ב-1879), בנו של יאן קורנליס ואן דן היובל.
סאלי מוריס (1801–1848), שמתה לא נשואה.
ג'ון מוריס (1802–1879).
רוברט קיין מוריס (1808–1833), שמת לא נשוי.
הנרי וייט מוריס (1805–1863), שמת רווק.
הארייט מוריס (1807–1882), שמתה לא נשואה.
אמילי מוריס (1809–1884), שמתה לא נשואה.
ארצ'יבלד מוריס (1811–1822), שמת צעיר.
ויליאם מוריס (1813–1817), שמת צעיר.
קרוליין ג'וליה מוריס (1814–1888), שנישאה לג'ון סטארק.
ויליאם וייט מוריס (1817–1866), שמת רווק.
צ'ארלס פרדריק מוריס (1819–1874)
מוריס מת ב-12 במרץ 1849 בעיר ניו יורק.
הערות שוליים

↑  Leckey, Howard L. (2009). The Tenmile Country and Its Pioneer Families: A Genealogical History of the Upper Monogahela Valley (באנגלית). Genealogical Publishing Company. p. 360. ISBN 9780806350974. נבדק ב-25 ביולי 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3 4  תומאס מוריס, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
↑  American Political Leaders 1789-2009 (באנגלית). CQ Press. 2012. ISBN 9781452267265. נבדק ב-25 ביולי 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Kneeland, Donald E. (2015). A Spirited Trip Through the Finger Lakes & Upstate New York: America's Gateway to the West (באנגלית). Pancoast Publishing. ISBN 9780983849643. נבדק ב-25 ביולי 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Marcus, Maeva; Perry, James R. (1985). The Documentary History of the Supreme Court of the United States, 1789-1800: Cases, 1798-1800 (באנגלית). Columbia University Press. ISBN 9780231139762. נבדק ב-25 ביולי 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Holland Land Company Maps | New York Heritage". www.nyheritage.org (באנגלית). נבדק ב-20 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Morris, Sarah Kane (1889). A letter from Mrs. Thomas Morris to her nephew the Hon. Judge John K. Kane, regarding the Kane and Kent families. New York. נבדק ב-25 ביולי 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Reynolds, Cuyler (1914). Genealogical and Family History of Southern New York and the Hudson River Valley: A Record of the Achievements of Her People in the Making of a Commonwealth and the Building of a Nation (באנגלית). Lewis Historical Publishing Company. p. 1151. נבדק ב-25 ביולי 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  Pyne, Frederick Wallace; Independence, Descendants of the Signers of the Declaration of (2004). Signers of the Declaration: index and images for the Applications to the Descendants of the Signers of the Declaration of Independence (באנגלית). Willow Bend Books. ISBN 9781585498949. נבדק ב-25 ביולי 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  The Pennsylvania Magazine of History and Biography (באנגלית). Historical Society of Pennsylvania. 1893. נבדק ב-25 ביולי 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4569 9952  LCCN: n2001066916  SNAC: w6fj2sz6  US Congress: M000988  VIAF: 19029156   WorldCat (עם VIAF): 19029156