stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוקת הודו
תיקונים לחוקה

בעשורים שחלפו מאז הוקמה אימצה הודו מעל 100 תיקונים לחוקה, כאשר התיקון הראשון הועבר על ידי האספה החוקתית של הודו ב־1951, טרם הבחירות הראשונות בהודו.
במחצית שנות ה-70 של המאה העשרים הכריזה ראש ממשלת הודו, אינדירה גנדי, על מצב החירום בהודו. בשנים 1975–1977 הופעל משטר החירום, שהשעה למעשה את המשטר הדמוקרטי. במהלכו הקים הקונגרס ועדה בראשות סווארן סינג לבצע תיקונים בחוקה. ב-1976 הוכרז התיקון ה-42 לחוקה, שכלל תיקונים רבים לחוקה, שהגבילו את כוחה של מערכת המשפט ומנעו בקרה שיפוטית על פעולות המשעות את אכיפת זכויות היסוד. תיקון 42 לחוקה קיצץ בסמכויות הרשות השופטת, חיזק את הפרלמנט והוסיף סמכויות לממשלה המרכזית.
בבחירות 1977 גברה מפלגת הג'נטה על מפלגת הקונגרס ותיקנה את רוב השינויים שנעשו בחוקה בזמן משטר החירום. כן נוסף תיקון 44 לחוקה, המגביל את סמכות הנשיא להכריז על מצב חירום שאינו קשור להתקפה מבחוץ.
ראו גם

חקיקה אזרחית בהודו
שון מלכה

שון מלכה (נולד ב-27 באפריל 1993) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר בהפועל לוד מליגה א' דרום.
קריירה

מלכה החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל תל אביב. ב-31 באוגוסט 2012 הושאל להפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית, וב-14 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–2 למכבי אום אל-פחם. ב-17 במאי 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–2 על הפועל בני לוד, ובסך הכל סיים את עונת 2012/2013 עם שער אחד ובישול אחד ב-14 הופעות בליגה הלאומית.
לקראת עונת 2013/2014 הוחזר לסגל הפועל תל אביב על ידי המאמן רן בן שמעון, וב-22 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון 3–1 על מכבי פתח תקווה. עד תום העונה ערך בסך הכל 13 הופעות בליגת העל, בנוסף להופעה אחת בגביע המדינה. ב-17 ביולי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרות האירופיות, כאשר פתח בהרכב בהפסד 0–3 לאסטנה במוקדמות הליגה האירופית. הוא פתח בהרכב גם בניצחון 1–0 בגומלין, ובסך הכל בעונת 2014/2015 ערך 18 הופעות בכל המסגרות, מתוכן עשר הופעות בליגה.
ב-7 ביולי 2015 חזר להפועל פתח תקווה, אך לאחר שערך חמש הופעות ליגה בתחילת עונת 2015/2016 עבר ב-7 בינואר 2016 להפועל ראשון לציון, במדיה שיחק שנה וחצי עד תום עונת 2016/2017.
ב-11 ביולי 2017 חזר לליגת העל כאשר חתם בהפועל אשקלון. בעונת 2017/2018 ערך 21 הופעות בליגת העל, ובסופה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית.
ב-23 באוגוסט 2018 חתם לשלוש שנים בבני יהודה תל אביב. יומיים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–1 למ.ס. אשדוד. בסך הכל ערך 14 הופעות ליגה בעונת 2018/2019, ובסופה שוחרר מהמועדון.
ב-4 בספטמבר 2019 חתם במכבי יבנה מליגה א', אך כעבור שלושה חודשים עבר להפועל כפר שלם מאותה הליגה.
ב-26 בנובמבר 2020 חתם בהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית.
ב-19 בספטמבר 2022 חתם בהפועל כפר שלם מליגה א'. ב-24 בינואר 2023 חתם בצעירי טייבה.
ב-30 ביולי 2023 חתם לעונה אחת ב-מ.ס. כפר קאסם. בינואר 2024 חתם בסקציה נס ציונה. ב-21 באוקטובר חתם בהפועל לוד מליגה א' דרום.
חיים אישיים

מלכה גדל בבת ים. אחיו הצעיר, עמית מלכה, גם הוא כדורגלן.
תארים

גביע המדינה: 2018/2019
הערות שוליים

↑  אסף שלו, ‏שון מלכה חתם בהפועל פ"ת, מחפוד: מצפה לשיפור, באתר ONE‏, 31 באוגוסט 2012
↑  אבישי בראל, ‏מלכה חתם בהפועל פ"ת, קאלה במו"מ עם קריית גת, באתר ONE‏, 7 ביולי 2015
↑  מאור לוי, גורמזנו, מלכה וחדד חתמו בהפועל אשקלון, באתר ynet, 11 ביולי 2017
↑  אופיר סער‏, חיזוק שביעי לאבוקסיס: שון מלכה חתם לשלוש שנים בבני יהודה, באתר וואלה, 23 באוגוסט 2018
↑  שלומי והבה, שון מלכה חתם במכבי יבנה, באתר דאבל פס, 4 בספטמבר 2019
↑  מיכאל וייסרמן, שון מלכה חתם בהפועל ראשון לציון, באתר דאבל פס, 26 בנובמבר 2020
↑  יונתן גינזבורג, ‏יורד לליגה א': שון מלכה חתם בהפועל כפר שלם, באתר ONE‏, 19 בספטמבר 2022
↑  מיכאל וייסרמן, שון מלכה חתם בצעירי טייבה, באתר דאבל פס, 24 בינואר 2023
↑  שון מלכה חתם במ.ס. כפר קאסם, רז ברוכיאן בהפועל כפר סבא, באתר וואלה, 30 ביולי 2023
↑  יונתן גינזבורג, ‏חזר לליגה א': הפועל לוד החתימה את שון מלכה, באתר ONE‏, 21 באוקטובר 2024
↑  נדב צרפתי, ‏‏שון מלכה: אני שייך לרמות הכי גבוהות בכדורגל הישראלי, באתר ספורט1, 9 בספטמבר 2017
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שון מלכה".
הדסה סמואל

| --- | --- |

הדסה סמואל בשנות ה-40
 לידה:  10 ביוני 1897 יפו, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  מאי 1986 (בגיל 88) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 
הדסה סמואל בצעירותה
נשות ויצו בכנס בקרלסבד בשנת 1921 (הדסה סמואל שישית משמאל)
הדסה סמואל (10 ביוני 1897 - מאי 1986) הייתה יושבת ראש ויצו בארץ ישראל החל מ-1941, ויו"ר ויצו העולמית בין השנים 1950-1949. בנוסף כיהנה כיו"ר מועצת ארגוני נשים בישראל (מא"ן) בין השנים 1936–1946.
קשריה הענפים עם ראשי הישוב העברי ועם גורמים בכירים בממשל הבריטי בארץ ישראל הפכו אותה לאישה המתאימה ביותר להובלת גיוס הנשים העבריות לחיל העזר לנשים של הצבא הבריטי בתקופת מלחמת העולם השנייה. בנוסף, פעלה נמרצות למען שיתופן המלא של הנשים היהודיות בארץ בפעילות הפוליטית והציבורית.
קורות חיים

הדסה סמואל נולדה בשנת 1897 ביפו וגדלה במזכרת בתיה. אביה, יהודה גור, שימש כמורה הראשון לעברית בבית הספר מקוה ישראל ובהמשך היה מחברו של מילון גור. אמה, רחל, עסקה בפעילות התנדבותית לצד גידול חמשת ילדיה. בית הוריה של הדסה שימש כבית-ועד למורים ולסופרים, ודיברו בו רק בשפה העברית.
למדה בבית ספר לבנות ביפו ואחר-כך, בהיותה נערה, נסעה לשווייץ שם למדה פסיכולוגיה וכן למדה לנגן בפסנתר. המשורר הלאומי חיים נחמן ביאליק ביקר בביתה בשנת 1909, במלאת לה 12 שנה, וחיבר לה את השיר הבא: "לא כל הדסה למלכות מגעת, אבל יש עוד ממלכה של אהבה מוצעת, החיים הם משתה, החיים הם משא, ועל כל תהפוכתם, אהבה מכסה, אהבי את ארצך, אהבי את עמך, וריחך לא יפוג ויהי ברוך טעמך, והיה בגודלך, והגיע יום מסה, זכרי רק אחת, אהבי, הדסה".
הייתה פעילה בתנועת מכבי העולמית ובארגוני העזרה הסוציאלית בימי מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1918 הכירה את אדווין סמואל, בנו הבכור של מי שמונה ב-1920 לכהונת הנציב העליון, הרברט סמואל. אדווין הגיע לארץ כחבר הוועדה שקישרה בין ועד הצירים היהודי והשלטונות הצבאיים הבריטיים. הוא שכר דירה בביתם של הוריה של הדסה וכך הכירה. השניים נישאו ב-6 בדצמבר 1920 בבית הממשלה במתחם אוגוסטה ויקטוריה בנוכחות 800 איש. חתונתם עוררה הדים רבים ביישוב היהודי, שלא היה מורגל בנישואי בת הארץ עם יהודי שהשתייך למעמד הגבוה בבריטניה.
בשנת 1922 נולד בנם הבכור של סמואל, דוד שהיה פרופסור לכימיה פיזיקלית במכון ויצמן למדע, ובשנת 1924 נולד בנם השני, דן.
יו"ר ארגון ויצו

סמואל החלה בפעילותה הציבורית כפעילה בויצו, זמן קצר לאחר נישואיה. בשנת 1929 נבחרה ליו"ר הסניף בירושלים ובשנת 1933 התמנתה ליו"ר הארגון בארץ ישראל, תפקיד אותו מילאה עד שנת 1950. פעילותה התמקדה בתחום החינוך והרווחה. היא הרבתה לנסוע לחו"ל למטרות הסברה וגיוס כספים. בנוסף שימשה חברת הוועדה המכוננת של בית ספר החקלאי לבנות בנהלל שנוסד על ידי חנה מייזל שוחט. בשנת 1930 סייעה בהקמת בית הספר החקלאי עיינות, שהוקם ביוזמת עדה מימון-פישמן ומועצת הפועלות . היא סייעה להקים בתי ספר חקלאיים לבנות בפתח תקווה ובנחלת יהודה ואספה כספים לשם הקמת כפר הנוער "הדסים".
בנוסף פעלה סמואל בגיוס כספים במסגרת מגבית קרן היסוד.
פעילות למען המשוחררות

מועצת ארגוני הנשים וסמואל בראשה פעלה בקליטת החיילות לאחר שחרורן, במציאת פתרונות דיור, תעסוקה והכשרה מקצועית למשתחררות. לדבריה לאחר שהחיילות שבו "מהמדבר ומהחולות" היא דאגה להן לבית מסודר, מרוהט, עם מטבח וחדרי כביסה, עם מגהצים וחלוקי רחצה.
בנוסף ארגנה להן הרצאות שונות בין היתר של רחל כצנלסון-שזר, חנה רובינא ועוד. כתוצאה מהדאגה הגדולה למשוחררות והקרבה אליהן, היא מציינת שחברותיה הקרובות ביותר היו מקרב המשוחררות ובעיקר מקרב הקצינות.
להדסה ולבעלה היו ידידים רבים מקרב אנשי הציבור הבולטים באותה תקופה, בהם יוסף שפרינצק, אותו העריצה יותר מכולם לדבריה, חיים ארלוזורוב, חיים ויצמן ורעייתו ורה ויצמן, משה סנה, יצחק שדה ועוד. בזכות מעמדו של אדווין בעלה, היו להם קשרים רבים גם עם נציגי השלטון הבריטי בישראל ומחוצה לה. למרות זאת, ממרחק השנים, העידה על עצמה הדסה כי לא אהבה להסתופף בנשפים ובחברה הבריטית בארץ ולא הרגישה שייכת לחברה הזאת לגמרי.
לאדווין סמואל הוצעו תפקידים שונים בארצות אחרות, בסיום תפקידו בצבא הבריטי בארץ-ישראל, מה שהקשה מאוד על בני הזוג. לדבריה של הדסה, היא לא יכלה לשאת את המחשבה שתצטרך להתנתק מבני משפחתה ומהארץ, שכל-כך אהבה. אך גם בעלה אדווין, למרות מוצאו ומעמדו, היה ציוני נלהב והזוג בחר להמשיך ולחיות בארץ ישראל.
הדסה נפטרה בשנת 1986, בגיל 89, ונקברה בבית הקברות גבעת שאול בירושלים.
לקריאה נוספת

ענת גרנית-הכהן, אישה עבריה אל הדגל - נשות היישוב בשירות הכוחות הבריטיים במלחמת העולם השנייה, ירושלים: יד בן צבי, 2011.
ענת גרנית הכהן, אישה עבריה אל הדגל - שירותן של נשות היישוב בכוחות הבריטיים במלה"ע השנייה - היבטים לאומיים ומגדריים, חיבור לשם קבלת התואר "דוקטור לפילוסופיה", תש"ס, המחלקה ללימודי ארץ-ישראל וארכאולוגיה, אוניברסיטת בר-אילן.
לקריאה נוספת > ראיונות

שילה מרגלית, ראיון מתומלל, 12 בדצמבר 1972, ק/200, המכון ליהדות זמננו, המדור לתיעוד בע"פ, האוניברסיטה העברית בירושלים
לקריאה נוספת > מקורות ראשוניים

ארכיון ציוני מרכזי ירושלים, F492106 (בעברית)
אודרי צ'יטי, יומן, מוזיאון לאומי צבאי, לונדון, 1941 9802-55-2 (באנגלית)
ארכיון ציוני מרכזי, ירושלים S256001 (באנגלית)
יגאל סרנה

| --- | --- |

יגאל סרנה
 לידה:  15 במאי 1952 (בן 72) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 פרסים והוקרה:  פרס סוקולוב (2011)  פרס היצירה לסופרים עבריים (2015) 
 קישורים חיצוניים
 igalsarna.wordpress.com
 
יגאל סַרְנָה (נולד ב-15 במאי 1952 בתל אביב) הוא סופר, עיתונאי ופובליציסט ישראלי. זוכה פרס סוקולוב לשנת 2011. זוכה פרס היצירה לסופרים עבריים ע"ש לוי אשכול לשנת 2015.
ביוגרפיה

סרנה נולד בתל אביב לזוג הורים יוצאי פולין. אביו היה מורה ואמו פקידה במלון. בוגר תיכון עירוני ה' בתל אביב. בשנים 1970–1973 שירת בגדוד 46 של חיל השריון. השתחרר כחודשיים לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים, במהלכה גויס למילואים ושירת כמפקד טנק בגזרת רמת הגולן. לאחר שחרורו למד מדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1978 נמנה עם מייסדי שלום עכשיו.
קריירה

בשנת 1980 החל לכתוב במקומון "כל העיר", משם עבר בשנת 1983 לעיתון "חדשות" שהוקם באותם ימים.
בשנת 1984 הוא חשף את פרשת הנוסע הסמוי.
בשנת 1986 החל לעבוד ככתב ב"ידיעות אחרונות". עד יולי 2017 כתב יגאל סרנה בעיקר למוסף "שבעה ימים". עבודתו בעיתון הופסקה בעקבות הפסדו בתביעת הדיבה שהגישו בני הזוג נתניהו (ראו להלן).
כתיבתו של סרנה הייתה דוקומנטרית. הוא סיקר את היום-יום הישראלי מנקודת המבט של הפריפריה ושל אנשים הנמצאים בשוליים.
בשנת 2011 זכה בפרס סוקולוב לעיתונות כתובה. בנימוקי חבר השופטים נאמר:
סרנה בולט בעיתונות הישראלית באיכות כתיבתו. הוא עיתונאי המצויד בעט של סופר, וסופר המצויד ביכולת איסוף של עיתונאי. הוא משלב עבודת שטח שקדנית בכתיבה רגישה, המעניקה אמפתיה וכבוד אנושי לגיבורי כתבותיו באשר הם. הוא מכבד בעבודתו תחום עיתונאי חשוב, שהידלדל בשנים האחרונות - הרפורטז'ה. התחקיר לכתבותיו יסודי, הכתיבה רב-גונית, והעמדה אנושית ומוסרית.
בשנות ה-90 החל לכתוב ספרים. בשנת 2015 זכה בפרס היצירה לסופרים עבריים על-שם ראש הממשלה לוי אשכול.
תביעות דיבה

במרץ 2016 פרסם סרנה סטטוס בפייסבוק שבו טען כי שיירת ראש הממשלה נעצרה בכביש 1, וראש הממשלה בנימין נתניהו יצא ממכוניתו בהוראת אשתו שרה.
בתגובה הגישו בני הזוג נתניהו תביעת דיבה על סך 279 אלף ש"ח. ב-11 ביוני 2017 קבע בית המשפט שאמיתות הסיפור שהפיץ סרנה לא הוכחה ולכן מדובר בלשון הרע שפורסם במטרה לפגוע, וחייב את סרנה לשלם לבני הזוג נתניהו מאה אלף ש"ח כפיצויים, ועוד 15 אלף ש"ח הוצאות משפט. סרנה גייס בתוך 36 שעות את מלוא הסכום באמצעות קמפיין מימון המונים באינטרנט. בעקבות תוצאות המשפט פוטר סרנה מידיעות אחרונות. ב-11 באוגוסט 2017 פרסם סרנה את טורו האחרון ב"ידיעות אחרונות". בספטמבר 2017 הגיש סרנה ערעור על פסק הדין לבית המשפט המחוזי בתל אביב. בית המשפט דחה את ערעורו וחייב אותו בהוצאות משפט ושכר טרחת עורך דין בסך 20 אלף ש"ח. בקשת רשות ערעור שהגיש סרנה לבית המשפט העליון נדחתה.
ביולי 2018 חייב בית משפט השלום בירושלים את סרנה לפצות את קמב"ץ היישוב היהודי בחברון, אשי הורוביץ, ב-20 אלף ש"ח והוצאות משפט בסך 5,000 ש"ח, על כך שפרסם צילום של הורוביץ בסמוך לגופת מחבל שנורה בחברון, וכתב: "מישהו יודע מי החלאה החייכנית מימין, מין קוזאק פוגרומצ'יק יהודי שמתעד בחיוך גופת אדם שזה עתה נורה?" כשבהמשך השתמש במילים: "בין חלאה לנאצי". בפסק הדין נקבע גם שהיה על סרנה לציין שמדובר בגופה של מי שניסה זה עתה לרצוח יהודים. סרנה ערער על הפסיקה לבית משפט המחוזי, כשמנגד הורוביץ תבע להגדיל את סכום הפיצוי. בפברואר 2019 דחה בית המשפט המחוזי את שני הערעורים והותיר את הפיצוי המקורי. בפסק הדין ביקרו השופטים את סרנה על שהשתמש במילה "נאצי".
חיים אישיים

סרנה גרוש ואב לבן ובת. לאחר תביעת הדיבה בה הפסיד, שגם הביאה לפיטוריו מ"ידיעות אחרונות", היגר ב-2020 לפורטוגל. על חוויותיו שם כתב את הספר "בית בפורטוגל".
ספריו

"יונה וולך", ביוגרפיה, 1993; הוצאה מחודשת ומעודכנת, 2009. עובד לסרט "יונה" (2014).
"צייד הזיכרון", רומן, 1997. הספר חושף סיפור רצח במשפחתה של הציירת יהודית לוין.
"מקום של אושר" (תעודה, 2000), אסופה ממאמריו
"מוזונגו", תעודה, הוצאת ידיעות אחרונות, ספרי חמד 2003. סיפורו של ניצול ישראלי מהתרסקות מטוס באפריקה.
"שיטפון", רומן, הוצאת הקיבוץ המאוחד 2005. הספר עוסק בצלם עיתונות שמסתובב בשטחים וחווה משבר בנישואיו
"עד מדינה", תעודה, חרגול הוצאה לאור 2007. סיכום של 25 שנות עבודתו העיתונאית בשטחים
"יד ענוגה", נובלה, הוצאת כתר, 2008. הספר עוסק באמו, שהייתה לה משפחה אחרת לפני שנישאה לאביו.
"סוכן מפוקפק", רומן היסטורי דוקומנטרי על סמי הוכברג, 2010.
"2023" רומן דיסטופי, הוצאת קיפוד, 2014. הספר פורסם בעזרת מימון המונים.
"פשוטעור", ידיעות ספרים, 2016.
"השנה האחרונה", על מאי 1966 – מאי 1967, הוצאת ידיעות ספרים, 2017.
"בית בפורטוגל", הוצאת פרדס, 2022
"הנשמה העשירית ; כעשרים חתולים והקאהו שלהם", הוצאת תשע נשמות, 2025
יחיא קאפח

| --- | --- |

 לידה:  1850 ה'תר"י צנעא, תימן 
 פטירה:  21 בנובמבר 1931 (בגיל 81 בערך) ה'תרצ"ב צנעא, תימן 
 מדינה:  תימן, האימפריה העות'מאנית 
 תקופת הפעילות:  ? – 21 בנובמבר 1931 
 תלמידיו:  ראו להלן
 צאצאים:  דוד קאפח 
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 
שלט רחוב יחיא קאפח בירושלים.
ספר מלחמות ה' - תמונת שער
הרב יחיא קאפח (גם יחיה; נקרא בפי תלמידיו הרב הישיש או מארי הישיש; ה'תר"י – ה'תרצ"ב, 1850–1931) היה מגדולי חכמי תימן בדורו. דיין, פוסק וראש ישיבה. ידוע כמייסד תנועת דור דעה ("דרדעים") וכמי שנלחם כנגד ספר הזוהר והקבלה, למען חזרתה של יהדות תימן לפסיקת הלכה לפי הרמב"ם ורס"ג וחכמי תימן הראשונים, ודחיית מנהגים שנהגו אחרי חתימת התלמוד כמעט לחלוטין. ידוע בגישתו השכלתנית ובמאמרו: ”למד היטב, חקור והשכלת”. היה סבו, מחנכו ורבו של הרב יוסף קאפח.
ביוגרפיה

נולד בתימן לסלימאן קאפח. בצעירותו מתו שני הוריו, והוא גדל אצל סבו. בילדותו גלה לכפר באזור צנעא, בעקבות בצורת. בחוזרו לצנעא למד צורפות ולמד תורה עם הרב חיים קורח (1824–1914). בי"ג באדר א' ה'תר"ל (1870) נשא אישה. בשנת ה'תרנ"ב (1892) פתח בית כנסת בחדר בביתו, וקבע בו סדרי לימוד. לאחר תפילת ערבית לימד תלמוד בעיון כשעתיים ואחר כך משנה תורה לרמב"ם כשעה וחצי. כשלוש שעות לפני עלות השחר בחורף וכשעתיים לפני עלות השחר בקיץ לימד תלמוד עד זמן התפילה. לאחר התפילה לימד שעתיים רמב"ם. בלילות שבת השכים בחצות הלילה ללמד במשנה עם פירוש הרמב"ם בערבית ושאר מפרשים. לאחר התפילה לימד מוסר מספר מנורת המאור במשא ומתן. כשעה לאחר חצות היום לימד תלמוד ורמב"ם עד שעה לפני השקיעה. במוצ"ש לימד ספרי מחשבה ופילוסופיה וחשבון תקופות ומזלות.
בשנת ה'תרנ"ט (1899), אחרי התפטרותו של הרב סאלם אלג'מאל ממשרת ה"וכיל (=ממלא מקום) חכם באשי", נבחר הרב קאפח לממלא המקום השישי. אך בעקבות סכסוכים עם מספר שוחטים, עם הקצבים, ופרשיה נוספת שהתעוררה בעקבות גבייה בלתי מוצדקת של מיסים מצידם של נבחרי הרחובות, שהואלי ראה את הרב קאפח כאשם בהעלמת עין ממעשיהם, יעצו לו ידידיו של הרב קאפח להתפטר ממשרתו. מאז התפרנס כמלמד תינוקות בחדר בביתו של חיים כסאר, תמורת שכר-מלמדים גבוה מהמקובל.
הרב יחיא קאפח נפטר ביום שבת י"א בכסלו ה'תרצ"ב, דצמבר 1931. וכך נכתב על המצבה:
במנחת ש"ק [שבת קדש] י"א כסלו ברמ"ג ארץ רעשה וכוכבים אספו נגהם, יום שואה ומשואה, נמס כל לב רפו כל ידים וכל ברכים תלכנה מים, על הלקח ארון האלהים המאיר לארץ באור תורה ונר מצוה וקרן אורה, ה"ה [הלא הוא] השה"ט [השם הטוב] הרה"ג עמוד הימני פטיש החזק מאור הגולה כמו"ר [כבוד מורנו ורבינו] יחיא בן סלימאן קאפח. איש גבור חיל רב פעלים, פעלת צדיק לחיים, בשני ספרים מלחמות ה' ודעת אלהים, הנחמדים מזהב ומפז רב, תנצב"ה, ותנוח ותעמוד לגורלך לקץ הימין.
עם מותו נכתבו הספדים רבים אודותיו; ההספד המוכר ביותר הוא של תלמידו, הרב שלום קורח, "אגרת בוכים", שנתחבר לאחר מותו של הרב קאפח, אך נדפס, בהשמטות קלות, רק בשנת תשכ"ג. בנוסף נספד בירושלים בידי הראי"ה קוק, הרב שלום אלשיך ואחרים. כמו כן החלו מפעלי הנצחה רבים, לדוגמה הקמת "ארגון אבי דוד" לזכרו בארץ ישראל בשנת 1930, הדפסת ספר "שבות תימן" שכתבו תלמידיו ישראל ישעיהו-שרעבי ואהרן צדוק והוקדש לזכרו, וחוברת הזיכרון "מזכרת לרב יחיא קאפח" שנכתב במלאת שנה לפטירת הרב קאפח.
אישיותו ופועלו

הרב קאפח היה קנאי גדול לרוחו ולהשקפותיו של הרמב"ם וקדמונים אחרים כדוגמת רס"ג ורבנו בחיי. דחה אמונות טפלות רבות שהיו בקרב יהדות תימן וביהדות בכלל כגון: שדים, לחשים וקמיעות וראה בהם עבודה זרה.
נלחם מלחמה עיקשת כנגד ספר הזוהר והקבלה. ספריו כדוגמת "מלחמות ה'", "עמל ורעות רוח" ו"דעת אלהים" כיוונו כולם לביסוס השקפותיו כנגד ספר הזוהר והקבלה. בד בבד עם התנגדותו לקבלה, הקים תנועה אותה כינה "דור דעה", שחסידיה נודעו בכינוי דרדעים, ומטרתה הייתה הפצת תורתו של הרמב"ם וחזרה למנהגים ראשונים לפני חדירתם של השולחן ערוך וספר הזוהר לתימן. בנושא זה ניהל התכתבות עם הלל צייטלין ועם הרב קוק שניסו להוכיח את אמיתות הקבלה.
בבית מדרשו לימד תלמוד בבלי וירושלמי בהעמקה וכן ספרי מחשבה שנכתבו בערבית כגון: מורה נבוכים, אמונות ודעות, תורת חובת הלבבות, והכוזרי. בנוסף פיתח ועודד לימודי חול כגון אסטרונומיה, ביולוגיה, אנטומיה ושפות, וכן איסוף ושימור כתבי יד עתיקים לצורכי לימוד והשוואה.
תלמידיו כינוהו "מארי יחיא לעולם" ובעיקר "הרב הישיש", תואר כבוד הניתן לו כנגד יריביו שהיו רבנים צעירים ממנו בהרבה ואף למדו אצלו.
המחלוקת על הדרדעים

בשל מלחמתו העיקשת בקבלה ובספר הזוהר התעוררה מחלוקת גדולה בתימן. ראש מתנגדיו היה הרב יחיא יצחק הלוי, הרב הראשי של תימן, שבצעירותו אף היה מבאי בית מדרשו של הרב קאפח. חלק גדול מחכמי תימן הצטרפו למאבק נגד הדרדעים. המחלוקת נמשכה ביתר עוז, ובשלב מסוים יצאה מבית המדרש וגלשה להלשנות אצל האימאם של תימן ולמאסרים. במחלוקת נגד הדרדעים התערבו גם חכמי ישראל מחוץ לתימן, מהם רבני ארץ ישראל ובהם הרב קוק שקיים התכתבות עם הרב קאפח בנושאי הזוהר והקבלה. חכמי ורבני ארץ ישראל וביניהם רבנים ספרדים ואשכנזים הוציאו כתב נידוי בעקבות דעותיו אלו. למרות המחלוקת הגדולה, המשיכו הרב יחיא יצחק הלוי והרב יחיא קאפח לכבד זה את זה ולשתף פעולה כבית הדין הגדול לכל יהודי תימן.
ב-1937, לאחר פטירת הרב קאפח והרב יצחק הלוי, הודפס בעילום שם בירושלים הספר "אמונת ה'" שנכתב על ידי הרב יחיא ערוסי הלוי. הספר תומך בקבלה, והוא נכתב כמענה לספרו "מלחמות ה'".
לאחר העלייה הגדולה שככה המחלוקת בקהילת תימן, ונעשה שלום בין הצדדים ביוזמתו של הרב שלום סעדיה גמליאל ובנוכחותו של הראשון לציון, הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל.
מתלמידיו

הרב יחיא אביץ', הרב שלום קורח, הרב יחיא גיאת, הרב יוסף קאפח (נכדו), הרב רצ'א צארום, הרב דוד עואץ', הרב משה צארום, הרב יחיא ניסים מנצורה, הרב אהרון חמדי, הרב חיים כסאר, הרב אברהם צדוק (צאלח), הרב יוסף עמר (מנקד התלמוד), הרב יצחק הזמי, ישראל ישעיהו-שרעבי.
לקריאה נוספת

אגרת בוכים - חייו פועלו פטירתו והספדו של מהר"י קאפח, מאת תלמידו הרב שלום קורח. נדפס בשנת תשכ"ג.
אביבית לוי (נינתו), הולך תמים, יד מהר"י קאפח, ישראל 2003.
יוסף פרחי, "לתקופת הימים - הרב יוסף קאפח מספר על סבו הרב יחיא קאפח", מסורה ליוסף ח, תשע"ד, עמ' 95–122
יוסף פרחי וירון סרי, "פטירת הרה"ג יחיא קאפח ('הישיש') על פי תיאור נכדו שלום ושדי (וש̇צי)", תימא יג, תשע"ה, עמ' 105–123
אהרן קאפח, "האם השלים הגאון הישיש הרב יחיא קאפח זצ"ל את מפעלו?", תימא יג, תשע"ה, עמ' 152–164
הערות שוליים

↑  לפי ספר אגרת בוכים, עמ' יג–יד, עזב את צנעא בגיל שש עם אביו וישב בבלאד אַנִס במשך שנה, ולפי חוברת "מזכרת לרב יחיא קאפח" (מנשה ענזי, "חוברת 'מזכרת לרב יחיא קאפח'", מסורה ליוסף ט, תשע"ו, עמ' 417–418), יצא את צנעא בגיל עשר, ושהה עם סבו במקום ארבע שנים; לפי חוברת הזיכרון, בהיותו בכפר, והוא בן אחת עשרה שנים, פתח בית מדרש ולימד את בני הכפר תורה
↑  הרב עמרם קורח, סערת תימן (קורות יהודים בתימן), ירושלים: הוצאת בן המחבר, יחיא עמרם קורח, 1954, עמ' ס'–ס"א
↑  ראו לדוגמה הספדו של הרב סאלם עוזירי ממנאכ'ה: מנשה ענזי, "הרב סאלם עזירי ודרשת ההספד על הרב יחיא קאפח במנאכ'ה", תהודה 30, תשע"ד, עמ' 15–20
↑  הרב הגאון כמוהר"ר יחיא אלקאפח איננו, דואר היום, 14 בדצמבר 1931
↑  על החוברת ראו: מנשה ענזי, "חוברת 'מזכרת לרב יחיא קאפח'", מסורה ליוסף ט, תשע"ו, עמ' 415–425
↑  צילום טקסט ההתכתבות, באתר הייד פארק : http://hydepark.hevre.co.il/topic.asp?whichpage=8&topic_id=2436644&forum_id=20067
↑  יש הטוענים שאת הספר חיבר הרב יוסף צוברי בעזרת רבותיו ובראשם הרב סעיד עוזרי, אולם הפרופסור יוסף טובי הוכיח על פי מכתב מאותה התקופה כי מחבר הספר היה הרב יחיא ערוסי הלוי מרבותיו של הרב צובירי.
| חכמי בית דין צנעא |
| --- | --- | --- |
| הרכב 1 | הראב"ד מארי שלמה בן סעדיה מנזלי • מארי יחיא בן אברהם אלשייך הלוי • מארי זכריה בן יוסף הכהן |  |
| הרכב 2 | הראב"ד מארי זכריה בן יוסף הכהן • מארי משה בן סעדיה קטיעי • מארי שלום בן חיים צבטאני |  |
| הרכב 3 | הראב"ד מארי שלום בן עמרם חמדי הלוי • מארי יוסף בן סעדיה בשארי • מארי סעדיה בן שלום עמר הלוי |  |
| הרכב 4 | הראב"ד מארי דוד בן יחיא חותר • מארי צאלח בן יחיא צאלח • מארי יוסף בן סעדיה בשארי |  |
| הרכב 5 | הראב"ד מארי סעדיה בן משה קטיעי • מארי פנחס בן שלמה עראקי • מארי שלום בן יוסף בשארי |  |
| הרכב 6 | הראב"ד מארי  יחיא בן יוסף צאלח (מהרי"ץ) • מארי שלמה בן ישועה אלג'מאל • מארי שלום בן סעדיה הכהן |  |
| הרכב 7 | הראב"ד מארי אברהם בן יחיא צאלח • מארי יחיא בן יהודה צעדי • מארי יחיא בן דוד משרקי |  |
| הרכב זמני | הראב"ד מארי יוסף בן סאלם נקאש • מארי יוסף בן שלום קארה • מארי אברהם בן אהרן מנזלי |  |
| הרכב 8 | הראב"ד מארי יוסף בן שלום קארה • מארי יחיא בן שלמה אביץ' • מארי דוד בן אברהם צאלח |  |
| הרכב 9 | הראב"ד מארי סלימאן בן יוסף קארה • מארי יחיא בן שלום הכהן • מארי יחיא בן יעקב צאלח |  |
| הרכב 10 | הראב"ד מארי סלימאן בן סאלם צאלח • מארי אברהם בן צאלח צאלח • מארי יוסף בן דוד מנזלי |  |
| הרכב 11 | הראב"ד מארי יחיא יצחק הלוי • מארי יחיא קאפח • מארי אהרן הכהן • מארי יחיא אביץ' |  |
| הרכב 12 | הראב"ד מארי יחיא אביץ' • מארי עמרם קורח |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313141405171  GND: 131455621  ISNI: 0000 0000 7875 0806  LCCN: n88263534  VIAF: 57745781   WorldCat (עם VIAF): 57745781 
בית הכנסת "אבי דוד" בהרצליה, על שמו של מארי יחיא קאפח
וובה בראון

ולדימיר (וובה) בראון (נולד ב-6 במאי 1989) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת הקשר בהפועל לוד. אחיו הצעיר הוא הכדורגלן סמואל בראון.
קריירה

בראון נולד בטשקנט שבאוזבקיסטן (אז אוזבקיסטן הסובייטית כחלק מברית המועצות), ועלה לישראל עם משפחתו כשהיה בן ארבעה חודשים. בצעירותו החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל רמת גן, וב-3 באוגוסט 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 1–3 להפועל עכו במסגרת גביע הטוטו לליגה הלאומית.
בעונת 2008/2009 המשיך בראון לשחק בקבוצת הנוער של המועדון ושותף רק במשחק גביע הטוטו אחד במדי הקבוצה הבוגרת, אשר העפילה בתום העונה לליגת העל. ב-22 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף לקראת סיום המשחק מול מכבי פתח תקווה. בסך הכול שותף בעונת 2009/2010 בשישה משחקי ליגה ובשני משחקי גביע הטוטו.
בעונת 2010/2011 זכה לשחק הרבה יותר, ואף פתח בהרכב הקבוצה במספר משחקים. ב-7 באוגוסט 2010 כבש את שערו הראשון בקריירה, במשחק מול בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. בליגה ערך 16 הופעות בעונה זו, אשר בסופה ירדה הפועל רמת גן לליגה הלאומית.
בעונת 2011/2012 שותף כמעט בכל משחקי הפועל רמת גן, ובסופה העפיל עם הקבוצה בחזרה לליגת העל. במחזור הלפני האחרון אף כבש בראון את שער הליגה הראשון בבוגרים, במשחק מול מכבי אחי נצרת שהסתיים בניצחון 0–3. בעונת 2012/2013 זכה בראון עם הפועל רמת גן בגביע המדינה, לאחר שפתח בהרכב במשחק הגמר, בו ניצחה הקבוצה את עירוני קריית שמונה, 4-2 בדו-קרב בעיטות עונשין, אך בליגה סיימה הקבוצה במקום האחרון וירדה בחזרה לליגה הלאומית.
בעונת 2013/2014 חתם בעירוני קריית שמונה לעונה אחת עם אופציה לחמש עונות נוספות. ב-25 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–3 למכבי חיפה. ב-29 במרץ 2014 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 4–1 על בני סכנין. בתום העונה, בה סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה, זכה בראון עם הקבוצה בגביע המדינה הראשון בתולדותיה, והשני שלו ברציפות, לאחר שפתח במשחק הגמר בו גברה קבוצתו 0–1 על מכבי נתניה.
בעונת 2014/2015 כבש בראון שער ליגה אחד, בתיקו 1–1 מול מכבי תל אביב. בעונה זו סייע לקבוצה לסיים במקום השני בליגה, ובתחילת עונת 2015/2016 זכה עמה בתואר אלוף האלופים לאחר שניצחה את מכבי תל אביב. בסך הכול שיחק שנתיים וחצי בקריית שמונה, וערך במדיה 74 הופעות ליגה במהלכן כבש שני שערים.
ב-19 בינואר 2016 חתם לארבע וחצי שנים בקבוצת הפועל באר שבע, אשר שילמה עבורו 1.9 מיליון שקלים. חמישה ימים לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 2–1 על בית"ר ירושלים באצטדיון טרנר. ב-22 בפברואר כבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 2–0 על בני יהודה. עד תום העונה ערך 12 הופעות בליגה והיה שותף לזכייתה של הפועל באר שבע באליפות.
בעונת 2016/2017 זכה בראון עם הפועל באר שבע בתואר אלוף האלופים לאחר ניצחון על מחזיקת הגביע מכבי חיפה, ובהמשך השתתף במשחקי הקבוצה במוקדמות ליגת האלופות והגיע עמה לשלב הפלייאוף בו הודחה מול סלטיק, וכתוצאה מכך נשרה לשלב הבתים של הליגה האירופית. ב-28 בדצמבר 2016 זכה בראון עם הקבוצה בגביע הטוטו, לאחר ניצחון על עירוני קריית שמונה במשחק הגמר, ובתום העונה זכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות.
ב-31 בינואר 2018 עבר בהשאלה לקבוצת מועדון ספורט אשדוד עד תום העונה.
ב-21 באוגוסט 2018 חזר לעירוני קריית שמונה, כאשר חתם על חוזה לשנתיים.
ב-18 בספטמבר 2019 חתם לעונה אחת בהפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית.
ב-6 באוגוסט 2020 חתם בהפועל רמת גן.
בינואר 2021 חתם בסקציה נס ציונה. ב-2 באוגוסט 2021 חזר להפועל ראשון לציון.
ב-12 ביוני 2022 חתם במ.ס טירה מליגה א' אך ב-6 בנובמבר 2022 חתם בהפועל קלנסוואה. ב-25 בדצמבר חתם בצעירי טייבה.
ב-23 ביולי 2023 חזר להפועל ראשון לציון.
בספטמבר 2024 חתם בהפועל לוד.