stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע הפוטבול ליג

| --- | --- |


 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1960
 ארגון מפעיל:  הפוטבול ליג
 מספר מתמודדים:  92
 מדינות משתתפות:  אנגליה אנגליה   ויילס ויילס
 זוכה:  ניוקאסל יונייטד (1)
 הכי הרבה זכיות:  ליברפול (10)
 אתר רשמי
גביע הפוטבול ליג (באנגלית: EFL Cup), הידוע גם כגביע הליגה האנגלית (League Cup) הוא תחרות כדורגל באנגליה. בדומה לגביע ההתאחדות, הוא משוחק בשיטת הנוק אאוט. בניגוד לגביע ההתאחדות, בו השתתפו 833 קבוצות בעונת 2012/13, 92 מועדונים בלבד יכולים להשתתף בגביע הליגה: 20 קבוצות הפרמייר ליג ו-72 קבוצות הפוטבול ליג, אשר מארגנת את התחרות. הבדל נוסף הוא שמשחקי חצי הגמר בגביע הליגה משוחקים בשני שלבים - משחק ראשון ומשחק גומלין. המנצחת בגביע הליגה זוכה בכרטיס לליגה האזורית, אם לא העפילה לתחרות אירופאית בצורה אחרת. מסיבות מסחריות נקרא הגביע גביע קרבאו (Carabao Cup).
היסטוריה

בסוף שנות ה-50, מרבית הקבוצות הבכירות באנגליה התקינו זרקורים באצטדיונים שלהן. כך נוצרה אפשרות חדשה לניצול ערבי השבוע במהלך ימי החורף. גביע הליגה החל את דרכו בעונת 61–1960 כתחרות המיועדת למשחקי אמצע-שבוע לאור זרקורים. בשנותיה הראשונות של התחרות, רבות מקבוצות הצמרת סירבו להשתתף בה. ההשתתפות המלאה של קבוצות הליגה החלה רק כאשר הובטחה לזוכה בתחרות ההעפלה לגביע אופ"א.
גביע הליגה נחשב לפחות פופולרי מבין התחרויות הפתוחות למועדוני כל הליגות הבכירות באנגליה. הגביע מושך בדרך כלל פחות קהל מגביע ההתאחדות (בשלב שמינית הגמר של גביע הליגה 2005/06 נרשמה תפוסת קהל נמוכה ב-25% משלב שמינית הגמר של גביע ה-FA‏ 2004/05). לא אחת מציבים המועדונים הבכירים, המתמודדים עם עומס משחקים במספר מסגרות, הרכבי מילואים או נוער בשלבים המוקדמים של התחרות.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21, בעקבות שינוי מבנה הכדורגל האירופאי ושינוי הפורמט של ליגת האלופות, עלה חשש שגביע הליגה יאבד את פרס ההעפלה לגביע אופ"א הטמון בו. עם זאת נותר המצב על כנו, כאשר אנגליה וצרפת הן המדינות היחידות באירופה בהן גם זכייה בגביע המשני מזכה בכרטיס לגביע אופ"א. בכך שמר גביע הליגה על הפופולריות והחשיבות שלו, בעיקר עבור אוהדי הקבוצות שלהן מהווה הגביע את האפשרות הריאלית ביותר להעפלה למסגרת אירופית.
מבנה התחרות

תחרות גביע הליגה מורכבת משמונה שלבים הכוללים שלב מוקדמות, סיבוב ראשון, שני, שלישי ורביעי, רבע גמר, חצי גמר ושלב הגמר. שלב המוקדמות מתקיים רק כאשר מספר הקבוצות המשחקות בגביעים האירופאים משפיעה על מספר המקומות הפנויים בשלב השלישי ומשתתפות בו קבוצות זכאיות מליגות הנמוכות מהפוטבול ליג. בשלבים הראשון עד השלישי מתווספות קבוצות בהדרגה - קבוצות הפוטבול ליג בשלב הראשון לא כולל מקום 18-19 בפרמייר ליג של העונה הקודמת, קבוצות הפרמייר ליג בשלב השני ומקומות 18-19 בפרמייר ליג של העונה הקודמת וקבוצות המשתתפות במסגרות האירופאית בשלב השלישי, כך שבשלב השלישי ישנן בסך הכול 32 קבוצות.
כל המשחקים משלב המוקדמות ועד שלב רבע הגמר משוחקים בשיטת נוק-אאוט המבוססת על משחק יחיד, אשר נכנס ישירות ולדו-קרב פנדלים במידת הצורך למעט שלבי חצי הגמר והגמר. שלב חצי הגמר מוכרע בשני משחקים בשיטת בית וחוץ, והמנצחות נקבעות בהתאם לתוצאה הכללית בשני המשחקים. אם בתום שני המשחקים התוצאה עומדת על תיקו, נכנס המשחק להארכה. אם בתום ההארכה נשמרת תוצאת התיקו, הקבוצה שהבקיעה יותר שערי חוץ מוכרזת כמנצחת. אם גם מספר שערי החוץ שווה, מתקיים דו-קרב פנדלים, בסיומו מוכרזת העולה לגמר. משחק הגמר הוא משחק יחיד המשוחק באצטדיון נייטרלי (באופן מסורתי ומבלי) ואשר מוכרע גם כן בתום הארכה ודו-קרב פנדלים במידת הצורך.
ספונסרים

מאז 1982 נקרא גביע הליגה על שם הגוף המממן אותו, וזכה לשמות כדלקמן:
גביע החלב (1981/1982 - 1985/1986).
גביע אתגר ליטלוודס (1986/1987 - 1989/1990).
גביע ראמבלואס (1990/1991 - 1991/1992).
גביע קוקה-קולה (1992/1993 - 1997/1998).
גביע וורת'ינגטון (1998/1999 - 2002/2003).
גביע קארלינג (2003/2004 - 2011/2012).
גביע קאפיטל ליג ואן (2012/2013 - 2016/2017).
גביע קאראבאו (2017/2018 ואילך).
הזוכות > לפי קבוצה

| מועדון | זכיות | שנות זכייה | סגנויות | שנות סגנות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ליברפול | 10 | 1981, 1982, 1983, 1984, 1995, 2001, 2003, 2012, 2022, 2024 | 5 | 1978, 1987, 2005, 2016, 2025 |
| מנצ'סטר סיטי | 8 | 1970, 1976, 2014, 2016, 2018, 2019, 2020, 2021 | 1 | 1974 |
| מנצ'סטר יונייטד | 6 | 1992, 2006, 2009, 2010, 2017, 2023 | 4 | 1983, 1991, 1994, 2003 |
| אסטון וילה | 5 | 1961, 1975, 1977, 1994, 1996 | 4 | 1963, 1971, 2010, 2020 |
| צ'לסי | 5 | 1965, 1998, 2005, 2007, 2015 | 4 | 1972, 2008, 2019, 2022, 2024 |
| טוטנהאם הוטספר | 4 | 1971, 1973, 1999, 2008 | 5 | 1982, 2002, 2009, 2015, 2021 |
| נוטינגהאם פורסט | 4 | 1978, 1979, 1989, 1990 | 2 | 1980, 1992 |
| לסטר סיטי | 3 | 1964, 1997, 2000 | 2 | 1965, 1999 |
| ארסנל | 2 | 1987, 1993 | 6 | 1968, 1969, 1988, 2007, 2011, 2018 |
| נוריץ' סיטי | 2 | 1962, 1985 | 2 | 1973, 1975 |
| ברמינגהאם סיטי | 2 | 1963, 2011 | 1 | 2001 |
| וולבס | 2 | 1974, 1980 | 0 |  |
| וסט ברומיץ' אלביון | 1 | 1966 | 2 | 1967, 1970 |
| מידלסברו | 1 | 2004 | 2 | 1997, 1998 |
| ניוקאסל יונייטד | 1 | 2025 | 2 | 1976, 2023 |
| קווינס פארק ריינג'רס | 1 | 1967 | 1 | 1986 |
| לידס יונייטד | 1 | 1968 | 1 | 1996 |
| סטוק סיטי | 1 | 1972 | 1 | 1964 |
| לוטון טאון | 1 | 1988 | 1 | 1989 |
| שפילד ונסדיי | 1 | 1991 | 1 | 1993 |
| סווינדון טאון | 1 | 1969 | 0 |  |
| אוקספורד יונייטד | 1 | 1986 | 0 |  |
| בלקברן רוברס | 1 | 2002 | 0 |  |
| סוונסי סיטי | 1 | 2013 | 0 |  |
עץ החיים (סרט, 1957)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  רומן שלרוס לוקברידג'
 בימוי:  אדוארד דמיטריק
 הופק בידי:  מילרד קאופמן
 תסריט:  מילרד קאופמן
 עריכה:  ג'ון דאנינג
 שחקנים ראשיים:  מונטגומרי קליפט אליזבת טיילור אווה מארי סיינט לי מרווין
 מוזיקה:  ג'וני גרין
 צילום:  רוברט סרטיס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 בדצמבר 1957
 משך הקרנה:  182 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי, סרט מלחמה 
 מקום התרחשות:  אינדיאנה 
 תקציב:  $5,474,000
 הכנסות:  $9,080,000
 דף הסרט ב־IMDb
 
עץ החיים (באנגלית: Raintree County) הוא סרט היסטורי רומנטי אפי אמריקאי משנת 1957 בבימויו של אדוארד דמיטריק, עם מונטגומרי קליפט, אליזבת טיילור, אווה מארי סיינט ולי מרווין בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן רב המכר "Raintree County" מאת רוס לוקברידג' ג'ו. (אנ') משנת 1948.
העלילה מתרחשת בעיירה פיקטיבית באינדיאנה על רקע מלחמת האזרחים האמריקאית וכוללת גם כמה סצנות המוניות של הקרבות במלחמה זו.
אליזבת טיילור הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס לורל.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר, לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר ולפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר.
ניג'ל פטריק היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
תקציר העלילה

1859, בעיירה פריהייבן (שם פיקטיבי) ב"מחוז עץ הגשם" (שם פיקטיבי) באינדיאנה נפגש פרופ' סטילס (פיטר ניג'ל) עם כיתת הבוגרים לפני סיום בית הספר התיכון. הוא מספר להם את האגדה על הגנן המיתולוגי ג'ון אפלסיד (אנ') שמצא זרע של "עץ החיים" ושתל אותו אי שם בביצות של המחוז הנקרא על שמו. עלי העץ מוזהבים וכל מי שחוסה בצילו מוצא תשובות לגבי עתידו.
בין התלמידים נמצא גם ג'ון שונסו (מונטגומרי קליפט) וחברתו נל (אווה מארי סיינט). ג'ון מתלהב מהאגדה ומחליט לחפש מיד את העץ בתוך אזור הביצות הסמוך. הוא כמעט טובע בחיפושים ונחלץ משם על ידי נל וחברו גרנווד ג'ונס (רוד טיילור) שלועג לו.
גם בעיירה צוחקים עליו ואחד הצעירים, אורוויל פרקינס (לי מרווין) מזמין אותו להתחרות ריצה בחגיגות הרביעי ביולי. לפני המירוץ מזמין אותו אורוויל לתחרות שתיית אלכוהול וג'ון התמים מסכים וכמעט מתמוטט אך למרות זאת הוא מנצח בתחרות ואז הוא מכיר בחורה יפהפייה מהדרום שבאה להתארח את דודה. הבחורה היא סוזנה דרייק (אליזבת טיילור) וג'ון נמשך אחריה לאכזבתה של נל. לאחר התחרות הם מבלים באגם ומקיימים יחסים וסוזנה חוזרת למשפחתה בדרום.
סוזנה חוזרת לפריהייבן ואומרת לג'ון שהיא בהריון ממנו והוא מסכים להתחתן אתה לאכזבתם של הוריו ונל. הוא נוסע אתה למשפחתה העשירה באטלנטה. הוא תומך בביטול העבדות ולא מוצא את מקומו במשפחה העשירה שמחזיקה בעבדים רבים. מתברר לו גם סיפור מהעבר בו נספו אביה אמה והמשרתת השחורה הנרייטה אתה ניהל האב יחסים, בשריפה שכילתה את ביתם. מתברר גם שאמה סבלה ממחלת נפש.
הם חוזרים לעיירה וסוזנה יולדת את בנם ג'ים אך מצבה הנפשי מידרדר והיא סובלת מהתקפי פרנויה. ג'ון משמש כמורה בעיירה. כשפורצת מלחמת האזרחים נשאר ג'ון בעיירה כדי לשמור עליה ועל ג'ים אבל יום אחד היא נעלמת עם ג'ים. ג'ון מתגייס לצבא האיחוד עם חברו אורוויל. הם עוברים מספר קרבות ונכנסים לאטלנטה עם  גנרל שרמן. ג'וון עורק מיחידתו ביחד עם אורוויל כדי למצוא את בנו ג'ים במבנה המטע של המשפחה. בדרך הם שובים קצין דרומי (דפורסט קלי). ג'ון מוצא במקום את ג'ים ומתכונן לקחת אותו. הם יוצאים בלילה ועולים על מארב של הדומים בו נהרגים הקצין ואורוויל וג'ון מצליח בכוחות אחרונים להגיע לכוחות האיחוד עם ג'ים על גבו.
לאחר סיום המלחמה מוצא ג'ון את סוזנה במוסד לחולי נפש ומביא אותה לעיירה. מצבה הנפשי אינו טוב היא מבינה שג'ון נמשך יותר לנל. לילה אחד היא בורחת לביצות כדי למצוא את עץ החיים. ג'ים רודף אחריה וכל העיירה מחפשת אחריהם. לבסוף נמצאת סוזנה מתה וג'ים חי. ג'ון לוקח אותו בחזרה לעיירה ביחד עם נל ועליהם משקיף עץ עם עלים מוזהבים...
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| מונטגומרי קליפט | ג'ון שונסי |  |
| אליזבת טיילור | סוזן דרייק/שונסי |  |
| אווה מארי סיינט | נל |  |
| לי מרווין | אורוויל פרקינס |  |
| פיטר נייג'ל | פרופ' ובסטר סטילס |  |
| אגנס מורהד | אלן שונסי | אמא של ג'ון |
| וולטר אייבל |  | אביו של שונסי |
| רוד טיילור | גרנווד ג'ונס |  |
| דפורסט קלי | קצין דרומי |  |
צדביטה אולימפיה

ההיכל הביתי סטוז'יצה ארנה בזמן תחרות אגרוף
מועדון הכדורסל צדביטה אולימפיה (בסלובנית: Košarkarski klub Cedevita Olimpija) הוא מועדון כדורסל סלובני מהעיר ליובליאנה המתמודד בליגת העל הסלובנית, היורוקאפ והליגה האדריאטית.
המועדון הוקם ב-2019 על ידי איחוד של אולימפיה ליובליאנה הסלובנית וצדביטה זאגרב הקרואטית.
היסטוריה

מועדון הכדורסל של אולימפיה ליובליאנה הוקם בשנת 1946 כחלק ממועדון הספורט הגדול "סוובודה" (חופש). הקבוצה השתתפה בעבר בליגה היוגוסלבית בכדורסל וזכתה ב-6 אליפויות וגביע אחד. בעונת 1993/1994 זכתה בגביע האירופי לאחר ניצחון בגמר על טאו ויטוריה 91–81, ובעונת 2001/2002 בליגה האדריאטית לאחר ניצחון בגמר על קרקה נובו מסטו 73–59.
צדביטה זאגרב נוסדה ב-1991, וזכתה בארבע אליפויות קרואטיה רצופות בין 2014 ל-2017. כמו כן זכתה הקבוצה בגביע קרשימיר צ'וסיץ', הגביע הקרואטי, חמש פעמים, מהן ארבע רצופות (2012, 2014–2017).
בקיץ 2019 התמזגו שתי הקבוצות ליצירת מועדון חדש מהעיר ליובליאנה.
תארים והישגים

הליגה הסלובנית :
זכיות (4): 2020/21, 2021/22, 2022/23, 2023/2024
הגביע הסלובני
זכיות (2): 2022, 2023
לשתי הקבוצות 70 תארים בסך הכל לפני האיחוד (ראו תוארי צדביטה ותוארי אולימפיה)
שחקני הקבוצה בעבר ובהווה

גרמניה מאיק צירבס
סלובניה יאקה בלאז'יץ'
קרואטיה רוקו אוקיץ'
הערות שוליים

1 2  כשקרואטיה וסלובניה מתאחדות: מיזוג בין אולימפיה לובליאנה לצדביטה זאגרב, באתר הארץ, 4 ביוני 2019
| יורוקאפ - 2024/2025> בית א' | יורוקאפ - 2024/2025> בית א' | יורוקאפ - 2024/2025> בית ב' | יורוקאפ - 2024/2025> בית ב' | יורוקאפ - 2024/2025>  | יורוקאפ - 2024/2025>  | יורוקאפ - 2024/2025>  | יורוקאפ - 2024/2025>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ישראל הפועל תל אביב | ספרד גראן קנריה | ספרד ולנסיה | ישראל הפועל ירושלים |  |  |  |  |
| ספרד חובנטוד בדאלונה | גרמניה רטיופארם אולם | צרפת JL בורק | טורקיה טורק טלקום |  |  |  |  |
| מונטנגרו בודוצ'נוסט פודגוריצה | טורקיה בשיקטש | איטליה רייר ונציה | יוון אריס סלוניקי |  |  |  |  |
| טורקיה בחצ'שהיר קולג'י | ליטא וולבס | ליטא לייטקבליס | סלובניה צדביטה אולימפיה |  |  |  |  |
| איטליה אקילה באסקט טרנטו | פולין טרפל סופוט | גרמניה המבורג טאוורס | רומניה קלוז'-נאפוקה |  |  |  |  |
פרנל וויטאקר

| --- | --- |
  
 לידה:  2 בינואר 1964 נורפוק, ארצות הברית 
 פטירה:  14 ביולי 2019 (בגיל 55) וירג'יניה ביץ', ארצות הברית 
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  Booker T. Washington High School 
 משקל:  60 ק"ג 
 גובה:  1.68 מטר, מוטה 1.75 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  איגרוף
 משקל:  קל, מעורב קל, מעורב, קל בינוני
 תקופת הפעילות:  1984–2001 (כ־17 שנים)
 הישגים
 דירוג שיא:  אלוף העולם
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הבינלאומי לאגרוף (2006) 
 
פרנל וויטאקר (באנגלית: Pernell Whitaker; 2 בינואר 1964 –  14 ביולי 2019) היה מתאגרף אמריקאי מקצועני, שהתחרה בין השנים 1984–2001, ובהמשך עבד כמאמן אגרוף.
וויטאקר נולד בנורפוק והחל להתאמן באגרוף בגיל 9.
וויטאקר היה אלוף העולם בארבע קטגוריות משקל: קל, מעורב קל, מעורב וקל בינוני. בנוסף היה אלוף העולם הבלתי מעורער במשקל קל ואלוף אולימפי מ-1984 באותו משקל. בשנת 1989, וויטאקר נבחר ללוחם השנה על ידי מגזין הזירה ואיגוד סופרי האגרוף באמריקה.
וויטאקר היה אחד ממתאגרפי ההגנה הטובים בכל הזמנים. ב-2002 מגזין הזירה מיקם את וויטאקר במקום העשירי ברשימת "100 המתאגרפים הגדולים ביותר ב-80 השנים האחרונות". בשנת 2006 הוכנס וויטאקר להיכל התהילה הבינלאומי לאגרוף.
הערות שוליים

↑  https://syndication.bleacherreport.com/amp/584904-de-fense-floyd-mayweather-jr-25-best-defensive-boxers-in-history.amp.html
↑  https://boxrec.com/media/index.php/The_80_Best_Fighters_of_the_Last_80_Years
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פרנל וויטאקר".
סיביסקיט (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  סיביסקיט: אגדה אמריקאית 
 בימוי:  גארי רוס
 הופק בידי:  פרנק מרשל, גריי רוס, קתלין קנדי, טובי מגווייר 
 תסריט:  לורה הילנברנד (ספר)  גארי רוס (תסריט)
 עריכה:  ויליאם גולדנברג 
 שחקנים ראשיים:  טובי מגווייר  ג'ף ברידג'ס   כריס קופר   רויס ד. אפלגייט   ויליאם ה. מייסי   דייוויד מק'קאלוו   ולרי מהפי
 מוזיקה:  רנדי ניומן 
 צילום:  ג'ון שוורצמן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Spyglass Media Group, חברת קנדי/מרשל 
 חברה מפיצה:  Universal Studios
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 ביולי 2003
 משך הקרנה:  141 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ספורט, סרט דרמה, סרט שמבוסס על ספרים 
 מקום התרחשות:  לונדון, סן פרנסיסקו, בולטימור 
 הכנסות באתר מוג'ו:   seabiscuit
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 www.seabiscuitmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
סיביסקיט (Seabiscuit) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2003 המבוסס על ספרה המצליח של לורה הילנברנד: "סיביסקיט: אגדה אמריקאית". הסרט עוקב אחר הצלחתו של סוס המרוצים סיביסקיט, שזכה להצלחה ענקית למרות שזלזלו בו ובסיכוייו. העלילה מתרחשת בארצות הברית שלאחר השפל הגדול.
הסרט נאמן לספר עליו הוא מבוסס במידה רבה, אולם על מנת להקל את העיבוד נערכו שינויים קלים. דרכו של המספר דיוייד מק'קאלוו נותן לסרט איזשהוא גוון דוקומנטרי, שהוא ערך נוסף לעלילה הדרמטית. עוד נספח בסרט הוא שבסצנות תחרות הרכיבה המצלמה הוצבה בין הרוכבים על מנת לשוות לצופים מעין תחושה שהם כאילו רוכבים עם הצופים.
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר, ביניהם לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ולפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-76.
עלילה

הסרט מספר על שלושה אנשים-ג'וני רד פולארד, עלם צעיר שרוחו שבורה, צ'ארלס הווארד-מיליונר מרושש, וטום סמית - קאובוי שעולמו הולך ודועך. שלושתם מוצאים תקווה בסוס חסר סיכויים שנקרא סיביסקיט.
צוות השחקנים

טובי מגווייר - ג'ון "רד" פולארד
ג'ף ברידג'ס - צ'ארלס ס. הווארד
כריס קופר - טום סמית
אליזבת' בנקס - מרקאלה זאבאלה הווארד
רויס ד. אפלגייט - דץ' דוגן
ויליאם ה. מייסי - "טיק טוק" מק'גלאווין
מייקל אנגרנו - פולארד בצעירותו
גארי סטיבנס - ג'ורג' וולף
אדי ג'ונס - סמואל ד. רידל
כריס מק'קארון - צ'ארלי קרטסינגר
דייוויד מק'קאלוו - המספר
פופקורן דיליטס - סיביסקיט (הסוס)
אחדים באו במרוצה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  Some Came Running 
 בימוי:  וינסנט מינלי 
 הופק בידי:  סול סיגל 
 תסריט:  ג'ון פטריק, ארתור שיקמן
 עריכה:  אדריאן פזאן 
 שחקנים ראשיים:  פרנק סינטרה דין מרטין שירלי מקליין מרתה הייר ארתור קנדי
 מוזיקה:  אלמר ברנשטיין, סאם כהן, ג'ימי ואן האוסן
 צילום:  ויליאם דניאלס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 בדצמבר 1958
 משך הקרנה:  137 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי 
 מקום התרחשות:  אינדיאנה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אחדים באו במרוצה (באנגלית: Some Came Running) הוא סרט דרמה משנת 1958, שהופק באולפני מטרו גולדווין מאייר. את הסרט ביים וינסנט מינלי והפיק סול סיגל, הסרט מבוסס על רומן מאת ג'יימס ג'ונס הנושא אותו שם ומספר על קורותיו של חייל משוחרר ממלחמת העולם השנייה החוזר לעיירת הולדתו לאחר 16 שנות היעדרות, לאחר שהתנסה לפני המלחמה בקריירה כסופר.
זאת היא הפעם השנייה בה משחק סינטרה בסרט המבוסס על רומן של ג'ונס, הראשון היה "מעתה ועד עולם", בו זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. הסרט היה שיתוף הפעולה הראשון בין סינטרה ודין מרטין, השניים עתידים להיהפך ולהיות חברים טובים בחבורת הראט פאק, גם עם שירלי מקליין משתף פעולה סינטרה לראשונה, מקליין ציינה לאחר שזכתה במועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, על משחקה בסרט, כי היא חבה את המועמדות הזו לסינטרה, שהתעקש על כך שהסרט יסתיים בצורה אחרת, סיום זה נחשב שנים אחר כך כאחת מיצירות המופת של הקולנוע האמריקאי. הסרט זכה להצלחה קופתית מרשימה והגיע למקום העשירי ברשימת שוברי הקופות של שנת 1958.
שחקנים

פרנק סינטרה דייב הירש
שירלי מקליין - ג'יני מורהאד
דין מרטין - במה דילרט
מרתה הייר - גוון פרנץ'
ארתור קנדי
קרן פלס

| --- | --- |

פלס, בשנת 2017
 לידה:  11 במרץ 1979 (בת 46) יבנאל, ישראל ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 עיסוק:  זמרת-יוצרת, מלחינה, פזמונאית ושחקנית
 סוגה:  פופ, רוק
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 בן זוג:  נועם טור (2011–2023)
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס התיאטרון הישראלי 
 פרופיל ב-IMDb
 
קרן פלס טור (נולדה ב-11 במרץ 1979) היא זמרת-יוצרת, מלחינה, פזמונאית ושחקנית ישראלית, זוכת פרס אקו"ם. סינגל הבכורה שלה, "איתי", יצא ב-2006 ומאז הוציאה חמישה אלבומים, שלושה מהם הגיעו למעמד של אלבום זהב. בין שיתופי הפעולה הבולטים שלה ניתן למנות את מירי מסיקה, חברתה, לה כתבה שירים רבים במהלך השנים ואת רמי קליינשטיין, איתו הוציאה שני אלבומים ויצאה עמו למסע הופעות ב-2016. נוסף ליצירתה כזמרת, פלס כתבה שירים לזמרים ישראלים רבים והלחינה מוזיקה לתיאטרון; עבור עבודתה בתחום זה זכתה פעמיים בפרס "מלחינת השנה בתיאטרון".
ביוגרפיה

פלס נולדה וגדלה ביבנאל, כבת בכורה לדורון ולמרים, ולה אח ואחות צעירים ממנה. דוד של אביה הוא הזמר בני אמדורסקי.
בילדותה, למדה נגינה בפסנתר ובחליל צד. היא ניגנה בתזמורת הילדים ביבנאל, ומאוחר יותר בתזמורת הייצוגית של עמק הירדן, שם אף הייתה הסולנית. את לימודי התיכון עשתה פלס בתיכון בית ירח בעמק הירדן. לדבריה, בבית הספר התקשתה להתרכז בשיעורים, ולחבור לילדים אחרים, ולימים אובחנה כלוקה בדיסלקסיה.
את שירותה הצבאי עשתה תחילה כמאבחנת פסיכוטכנית, ולאחר מכן, עברה לשרת כתאורנית ב"להקת אט"ל", להקה צבאית המבצעת שירים בסגנון ים תיכוני.
לאחר שירותה הצבאי למדה בבית הספר הגבוה למוזיקה "רימון" במשך שלוש שנים. במהלך לימודיה השתתפה בתחרות "רוק-רימון", תחרות להרכבים עם חומר מקורי, וזכתה בה פעמיים במקום הראשון.
עם סיום לימודיה ברימון, היא למדה משחק אצל סופי מוסקוביץ', ובמקביל החלה בכתיבת שירים לתיאטרון, וביניהם שירים למחזות מוכרים כמו "חתונת הדמים", "טרטיף" של מולייר, "שיץ" של חנוך לוין, "יתוש בראש" ו"נפוליון - חי או מת!".
בשנה הראשונה שלה ברימון, כשהייתה בת 22, השתתפה בקומדיית המצבים "שמש" בערוץ 2 ושיחקה את עצמה.
במהלך לימודי המשחק זכתה פלס במלגת הצטיינות של "קרן התרבות אמריקה-ישראל" ובמספר מלגות נוספות של בית הספר במסגרת תחרויות מונולוגים.
קריירה > 2010–2015

לאלבומה השלישי של מירי מסיקה "חדשות טובות", שיצא ב-2010, כתבה והלחינה פלס שלושה שירים. באוגוסט של אותה שנה יצא אלבומה השלישי, "בין העיר לכפר". לאלבום קדמו הסינגלים "כל היתר חולף", "שיר לאסף", "הצפון פורח" ו"תקליט שרוט", שלא נחלו הצלחה רבה בתחנות הרדיו. באותה השנה התארחה בכתיבת השיר "מזל" של דיקלה.
בשנת 2011 כתבה והלחינה פלס את השיר "רציתי להיות" עבור הזמר הראל מויאל.
בשנים 2010 עד 2019 פלס אף הייתה בעלת טור אישי במוסף שבעה ימים של העיתון ידיעות אחרונות. בטוריה סיפרה פלס חוויות מחייה, בין היתר טיולים, הופעות וכן אירועים משפחתיים. בנוסף פלס ניצלה את טורה כדי להביע את דעתה בנושאים שונים. הטור נכתב לעיתים בצורת סיפור או כתיאור זיכרונות של פלס. היא התייחסה לביקורות שמופנות אליה וליחס החברה אליה. פעמים רבות בעבר נשאלה על הפרטיות שנלקחת ממנה בין היתר בעקבות הטור. פלס הגיבה לנושא בכך שאמרה כי היא שומרת על פרטיותה וכותבת בטורה רק אירועים שהיא מוכנה לפרסם. בעבר הגישה את התוכנית "ציפורי אלף לילה ולילה" בגלי צה"ל לצד ארז טל.
באפריל 2011 החלה בסיבוב ההופעות שני פסנתרים ביחד עם בן זוגה לשעבר, עמרי בר. הסיבוב הסתיים בינואר 2013.
ביום העצמאות ה-63 של מדינת ישראל בשנת 2011 השתתפה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל במהלכו שרה עם אמיר דדון שיר שהלחינה למילותיו של אהוד מנור, "מחר יגיע בחצות".
ביולי 2011 השתתפה בפרסומת לחברת הלוויין yes.
ב-2011 השתתפה קרן כמורה בתוכנית "בית הספר למוסיקה" ששודרה בערוץ 2, ולימדה בה שירה ומוזיקה ילדים בגילאי 8–14 עם הזמרים משה פרץ, יהורם גאון ומתי כספי. ב-2013 השתתפה גם בעונה השנייה של התוכנית וכן כתבה והלחינה את המנון בית הספר "בין הטיפות", שבוצע על ידי ששת הפיינליסטים של העונה הראשונה. בנוסף הנחתה תוכנית ראיונות בערוץ 24 בשם "באולפן עם קרן פלס" ובה ראיינה זמרים ישראלים מצליחים באולפנה הביתי.
בשנת 2012 הופיע ספרה "עקודים", רומן בדיוני על רקע הלומי-קרב ממלחמת יום הכיפורים.
ב-23 בדצמבר 2012 הוציאה פלס סינגל ראשון מתוך אלבומה הרביעי המתוכנן, "לייק וואנקה". השיר נקרא על שם האגם הסמוך לעיר ואנקה שבניו זילנד. לשיר יצא קליפ ב-16 בינואר 2013.
ב-3 במרץ 2013 הוציאה סינגל שני מתוך אלבומה הרביעי, "כלום לא טעים".
ב-21 באפריל 2013 הוציאה סינגל שלישי מתוך אלבומה הרביעי, "השעות המתות".
ב-2 ביוני 2013 הוציאה סינגל רביעי מתוך אלבומה הרביעי,"גם אני".
אלבומה הרביעי "איך שהשמש תזרח" יצא ב-1 ביולי 2013.
ב-16 באוגוסט 2013 החלה בסיבוב הופעות לרגל יציאת אלבומה הרביעי, איך שהשמש תזרח.
ב-29 בספטמבר 2013, לאחר צאת האלבום, יצא סינגל חמישי מתוכו בהקדשה לביתה העתידית, "רק שתבואי". בתחילת דצמבר 2013 התחילה לדגמן לחברת הבגדים "זברה".
ב-3 באפריל 2014 השתתפה בפרק בעונה הרביעית בסדרה "רמזור" והשתתפה בתוכנית "פרויקט הלהקה" בערוץ הילדים, במהלכה בוצעו קאברים לשני שירים שלה (מבול וגם אני) על ידי המשתתפים.
במאי 2014 יצא השיר "דמעות" של מירי מסיקה, שפלס כתבה והלחינה.
בסתיו 2014 החלה פלס את סיבוב ההופעות החדש שלה "לבד על הפסנתר" שבו היא שרה שירים שלה מכל אלבומיה, שירים שכתבה לאחרים וכן שירים חדשים מהאלבום הבא.
בספטמבר 2014 שודר בערוץ 2 סרט תיעודי על חייה של קרן. בסרט היא תיעדה את חייה במצלמת וידאו מיום ההופעה בהבימה שבו חשפה את היריונה ועד לאחר הלידה. במהלך הסרט נראו גם חלקים מההופעה בהבימה.
משנת 2014 שימשה כפרזנטורית של שומרי משקל, שבעזרתם עשתה דיאטה. בדצמבר 2015 איבדה את הקמפיין לאחר שהגיעה למשקל שרצתה ולא שירתה יותר את המטרה שלשמה נשכרה.
קריירה > 2020–הווה

ב-17 במרץ 2020, הופיעה בזאפה, במסגרת ההופעות שהתקיימו ושודרו בלייב בערוץ קשת 12 בעקבות מגפת הקורונה. ב-19 במרץ, הוציאה סינגל חמישי מתוך האלבום שקופים, "שמש תיכנס". ב-26 ביולי הוציאה סינגל נוסף מהאלבום, "עוד יום עבר", בשיתוף זאב נחמה.
ב-16 ביולי יצא השיר רסיסים של הזמר רביב כנר, אותו כתבה והלחינה יחד עם אבי אוחיון. ב-17 באוגוסט יצאה גרסה אקוסטית של השיר, אותה שרה פלס יחד עם כנר. ב-9 בספטמבר, הוציאה חידוש לשיר "בך לא נוגע", של הזמרת יהודית רביץ, אותו ביצעה פלס יחד עם אלון עדר במסגרת פרויקט "צו השעה".
ב-1 בנובמבר 2020, הוציאה את אלבומה החמישי שקופים. במקביל באותו יום הוציאה פלס את השיר "אין סוף ללילה", סינגל ראשון מתוך אלבומה השישי "שקופים 2". בדצמבר כתבה והלחינה את השיר "רוצה שלום", עבור הזמר רביב כנר.
ב-4 במרץ 2021, הוציאה את הסינגל "בום", יחד עם הזמרות דורון טלמון, נסרין קדרי, נטע ברזילי והראפרית עדן דרסו. ב-4 ביולי הוציאה את הסינגל "אושר בא והולך", יחד עם מוש בן ארי. השיר לווה בקליפ שהתפרסם גם הוא באותו היום. ב-11 ביולי יצא השיר "נשלים את הכל" של רביב כנר, אותו כתבה והלחינה. ב-29 בספטמבר הוציאה את הסינגל השלישי מתוך אלבומה השישי, "ימים אחרים", אשר לווה בקליפ.
בסיכום אקו"ם השנתי של נתוני השמעות הרדיו לשנת 2021, הוכרזה קרן כיוצרת המושמעת ביותר מבין הנשים היוצרות בשנה זו. היא דורגה גם ברשימה הכללית של הפזמונאים והמלחינים הכי מושמעים באותה השנה.
ב-22 במרץ 2022 פורסם שירו של הראל סקעת, "סלחי לי", אותו כתבה והלחינה פלס. פלס אף השתתפה בחלקו האחרון של השיר ובקליפ שצולם לו. ב-2 ביוני 2022 הופיעה פלס לראשונה באמפי קיסריה במופע יחיד משלה. ב-28 בנובמבר, הוציאה את הסינגל "לא אבודים", יחד עם שלמה ארצי.
בשנת 2023 השתתפה פלס בעונה העשירית של סדרת הדוקו-ריאליטי "מחוברים". שיר הנושא של עונה זו, "מישהו שמח בשבילי", נכתב ובוצע על ידי פלס. השיר יצא כסינגל ב-14 במאי 2023. ביוני אותה שנה יצא הסרט הישראלי "הארוחה", בו משחקת פלס את אחד התפקידים הראשיים. ב-12 בדצמבר הוציאה פלס בשיתוף עם מירי מסיקה חידוש לשיר "שתי גדות", שנכתב על ידי פלס ובוצע במקור כחלק מאלבומה השלישי של מסיקה. ב-14 בפברואר 2024, הוציאה גרסת כיסוי לשיר "על כל אלה", בשיתוף עם בית אבי חי.
לקראת אירוויזיון 2024 כתבה פלס ביחד אבי אוחיון וסתיו בגר, את השיר "Hurricane" שנבחר לייצג את ישראל בתחרות. השיר יצא לאור ב-10 במרץ 2024 בביצועה של עדן גולן וייצג את ישראל באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה.
ב-11 באפריל הוציאה פלס את אלבומה החמישי, שקופים 2. האלבום מהווה המשך לפרויקט "שקופים", ומכיל שיתופי פעולה עם זמרים ויוצרים, ומספר ביצועים חיים.
ב-7 באוקטובר 2024 הוציאה פלס את השיר "בשדה מאחורי ביתי", בשיתוף מטה משפחות החטופים ובהשתתפות ילדות ששוחררו מהשבי וקרובות משפחתם של חטופים ונרצחים ממתקפת השבעה באוקטובר. השיר יצא לרגל יום הזיכרון הראשון לחללי המלחמה. השיר יצא גם בגרסה באנגלית, בשם "Outside My Home", מלווה בקליפ.
ב-27 בינואר 2025, הכריזה פלס על חזרתו של המופע "לילה אחד באפריל" כמופע חד פעמי ב-1 באפריל.
לקראת אירוויזיון 2025 כתבה פלס, את השיר "New Day Will Rise" שנבחר לייצג את ישראל בתחרות. השיר יצא לאור ב-9 במרץ 2025 בביצועה של יובל רפאל וייצג את ישראל באירוויזיון 2025, שיתקיים בבזל שבשווייץ.