stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכונת הזמן (סרט, 2002)
הערות שוליים

↑  The Time Machine (2002) Trivia. IMDb.
↑  The Time Machine (2002) Company credits. IMDb.
1 2 3  Robertson, Barbara (במרץ 2002). "About Time". Computer Graphics World. 25 (3): 24–25. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "The Time Machine‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
↑  Arnold, William (7 במרץ 2002). "Despite excesses, 'The Time Machine' cranks out an imaginative adventure". Seattle Post-Intelligencer. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Time Machine (2002)". RottenTomatoes.com.
↑  Carr, Jay (8 במרץ 2002). "'Time Machine' looks great, but it isn't transporting". Boston Globe. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ebert, Roger (8 במרץ 2002). "The Time Machine". Chicago Sun-Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Westbrook, Bruce (8 במרץ 2002). "Past works best for 'The Time Machine'". The Tuscaloosa News. The Houston Chronicle. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2002025813   WorldCat (עם LCCN): no2002-025813
מסגד א-שמעה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מסגד 
 מיקום:  עזה 
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1315
 תאריך פתיחה רשמי:  1315 
 אדריכל:  סנג'ר אל-ג'וואלי 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות ממלוכית 
 קואורדינטות:  31°30′07″N 34°27′43″E﻿ / ﻿31.5018723°N 34.4619903°E﻿ / 31.5018723; 34.4619903
 he
 
מסגד א-שמעה (בערבית: مسجد الشمعة, בתרגום לעברית: "מסגד הנר", קרוי גם מסגד באב א-דארום) הוא מסגד עתיק ברובע זייתון בעזה. מקור שמו אינו ידוע. למסגד אין מינרט.
היסטוריה

המסגד נבנה ב-8 במרץ 1315, כנראה על ידי המושל הממלוכי של עזה, סנג'ר אל-ג'וואלי, ובמהלך השנים עבר שיפוצים נרחבים.
בשנת 1355 ביקר במסגד אבן בטוטה, שכתב עליו כך: "בעזה היה מסגד יפהפה לתפילות יום שישי (המסגד הגדול של עזה), אבל בימים אלה מתנהלות התפילות במסגד שבנה האמיר אל-ג'וואלי. זהו מסגד מהודר, בנוי חזק, והדוכן שלו עשוי שיש לבן." המסגד מוזכר גם בכתביו של חוקר האסלאם א-סכאווי, בן המאה ה-15.
בפתח המסגד מוצבת כתובת המפארת את אל-ג'וואלי ואת הסולטאן הממלוכי ששלט באותה תקופה, מוחמד בן קלאוון. כתובת זו הייתה מוצבת במסג'ד אל-חילווה, שנהרס בשנת 1799 במהלך פלישת נפוליאון לעזה, ולאחר מכן הועברה למסגד א-שמעה.
מפגש רכבות

מפגש רכבות על הגשר בין נתב"ג ולוד: הרכבת מימין (מנתב"ג ללוד) ממתינה שהרכבת משמאל (מלוד לנתב"ג) תפנה את המסילה היחידה בין נתב"ג ובין לוד על מנת שתוכל להמשיך בדרכה
מפגש רכבות הוא מצב בו שתי רכבות צריכות להשתמש במסילה יחידה. מפגש כזה קורה בדרך כלל כאשר הרכבות נעות בכיוונים מנוגדים, אך לפעמים גם כאשר רכבת מהירה צריכה לחלוף על פני רכבת איטית.
מיקום המפגש

מפגש רכבות יתבצע בדרך כלל בתחנת רכבת תפעולית שבה קיים עקלתון מקביל למסילה הראשית ומחובר אליו במסוטים, כך שהרכבות שנוסעות על המסילה הראשית יכולות לעבור אליו, להמתין בו ולחזור למסילה הראשית על מנת להמשיך בדרכן. עם זאת, ניתן לבצע מפגשי רכבות גם במקום בו מסילה כפולה מסתיימת והופכת למסילה יחידה.
תנועה דו־כיוונית על מסילה בודדת

כאשר קטע מסילה שבו מסילה יחידה צריך לשרת תנועת רכבות בשני הכיוונים, יש לתאם את זמני נסיעת הרכבות כך שיפגשו במקומות בהם יש מסילה נוספת (בדרך כלל תחנת רכבת תפעולית), על מנת שיוכלו לעבור זו על פני זו. הרכבת הראשונה שמגיעה לנקודת המפגש עוברת למסילה הנוספת וממתינה שם עד שהרכבת הבאה ממול תחלוף על פניה במסילה הראשית. לאחר מכן הרכבת הממתינה יכולה להמשיך בדרכה על קטע המסילה שהתפנה. תאומים אלו מטילים מגבלות קשות על הפעלת הרכבות במסילה בודדת וגורמים לכך שמסילה בודדת יכולה לשמש רק כשביעית ממספר הרכבות שיכולה לשמש מסילה כפולה. בנוסף, כל איחור של רכבת אחת, גורר איחורים נוספים מצד הרכבות שנעות מולה בגלל הצורך להמתין לה בנקודות המפגש, דבר שגורר איחורים נוספים ברכבות נוספות. ככלל, ככל שיש יותר תחנות תפעוליות לאורך המסילה היחידה, הגמישות התפעולית גדלה ואיתה קיבולת הרכבות בקו והיכולת להתמודד עם איחורים.
עקיפה על מסילה בודדת

אם רכבת איטית (למשל רכבת משא) נוסעת על מסילה בודדת לפני רכבת מהירה (למשל רכבת נוסעים ישירה) היא מעכבת אותה. אם רוצים להפעיל על אותה מסילה רכבות איטיות ומהירות באותו זמן, צריך לאפשר לרכבות המהירות לעקוף את האיטיות. דבר זה נעשה בתחנות התפעוליות, שם הרכבת האיטית עוברת מהמסילה הראשית לעקלתון וממתינה שהרכבת המהירה תעבור אותה ותפנה את קטע המסילה הבא, רק אז יכולה הרכבת האיטית להמשיך בדרכה.
ממלכת איליריה

ממלכת איליריה הייתה נחלת כתר של האימפריה האוסטרית בשנים 1816–1849, המדינה היורשת של המחוזות האיליריים, שנכבשה בחזרה על ידי אוסטריה במלחמת הקואליציה השישית והוקמה מחדש על פי הסעיף האחרון של קונגרס וינה. המרכז המנהלי שלה היה בליובליאנה.
במהלך המהפכות של 1848, הממלכה התפרקה והתפצלה לנחלות הכתר האוסטריות של קרניולה, קרינתיה וארץ החוף האוסטרית.
גאוגרפיה

המחוזות האיליריים הצרפתים כללו את קרניולה וקרינתיה המערבית ("העליונה"), כמו גם את השטחים האדריאטיים של גוריציה וגרדישקה, טריאסטה וחצי האי איסטריה. הם כללו גם את החוף הדלמטי ואת אדמות ממלכת קרואטיה דרומית לנהר סאווה. חלקים מהשטחים לחופי הים האדריאטי סופחו על ידי המלוכה ההבסבורגית מוונציה בהסכם קמפו פורמיו בשנת 1797. עם פירוק הפרובינציות, ממשלת אוסטריה פיצלה את דלמטיה ומיזגה את החלק המזרחי ("התחתון") של קרינתיה למה שהפך לממלכת איליריה.
שטח הממלכה כלל את החלק המערבי והמרכזי של סלובניה של ימינו, כלומר קרניולה עם הבירה ליובליאנה והריביירה הסלובנית (גורישקה ואיסטריה הסלובנית), קרינתיה האוסטרית וקרינתיה הסלובנית, כמו גם כמה שטחים בצפון מערב קרואטיה (מחוז איסטריה של היום ואיי מפרץ קוורנר, קרק, צרס ולושין) וצפון מזרח איטליה (מחוזות טריאסטה וגוריציה). בשנת 1822 אוחדה שוב קרואטיה האזרחית בין הגדה הימנית של סאווה ורייקה לממלכת קרואטיה (ההבסבורגית).
היסטוריה

ממלכת איליריה הוקמה כדי להתנגד ליומרות הטריטוריאליות של ממלכת הונגריה והשפעות האימפריה הרוסית, אך עם הסיפוח ההונגרי של קרואטיה האזרחית ורייקה היא איבדה את משמעותה. הרפורמות המשפטיות והמנהליות שביצעו השלטונות הצרפתים לשעבר שינו מאוד את המבנים הניהוליים של שטחים אלו, כך שהרשויות הקיסריות האוסטריות חשבו שעדיף לקבץ את רובן כישות אדמיניסטרטיבית נפרדת, מה שמאפשר התאגדות איטית במשפט המשפטי, השיפוטי והאוסטרי. מערכת מנהלית.
ממלכת איליריה הוקמה רשמית ב-3 באוגוסט 1816.  בשנים הראשונות היא כללה גם שטח קרואטי שהיה חלק מקרואטיה האזרחית הנפוליאונית. אולם כבר בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-19 הוקמה מחדש הממלכה הקרואטית הטרום נפוליאונית, בה נכללו גם השטחים המהווים חלק מממלכת איליריה (העיר רייקה - פיומה עם מזרח איסטריה ומחוז קרלובץ).
באביב העמים בשנת 1848, הסלובנים קידמו הצעה לכלול את שטיריה התחתונה בממלכת איליריה, כך שרוב ארצות סלובניה יתאחדו בישות מנהלית אחת וכך יתגשם הרעיון של סלובניה המאוחדת. פיטר קוזלר עיצב מפה של ממלכת איליריה כה מוגדלת, שלימים תהפוך לסמל לאומי חשוב בתודעה הלאומית הסלובנית. אולם ההצעה נדחתה על ידי הקיסר ההבסבורגי. ממלכת איליריה הוזכרה בהדרגה פחות ופחות ובפעם האחרונה הופיעה רשמית בשנת 1849 כנחלת כתר בחוקת מרץ של אוסטריה.
חלוקה מנהלית

בשנים 1822–1848 נוהלה הממלכה על ידי הממשלה הקיסרית-מלכותית בליובליאנה (לייבאך) עבור המחוזות של ליובליאנה, נובו מסטו (נוישטט), פוסטוינה (Adelsberg), פילאך (Beljak) וקלגנפורט (Celovec) והממשלה הקיסרית-מלכותית באזור הריביירה בטריאסטה עבור המחוזות של איסטריה (Istrien), גוריציה (Görz) והעיר הקיסרית טריאסטה.
הערות שוליים

1 2 3  Vidic, Marko, ed. (2000). "Ilirsko kraljestvo" [Kingdom of Illyria]. Ilustrirana zgodovina Slovencev [The Illustrated History of the Slovenes]. Mladinska knjiga. p. 213. ISBN 86-11-15664-1.
↑  "3. avgust" [3 August]. Delo.si (בסלובנית). 2 באוגוסט 2006. {{cite news}}:  (עזרה)
מפת ממלכת איליריה המוגדלת, בשם Zemljovid Slovenske dežele in pokrajin ("מפת ארצות ומחוזות סלובנים")
ממלכת איוטהאיה

ממלכת איוטהאיה (בתאילנדית: อยุธยา, באנגלית: Ayutthaya), שנודעה גם כ"אימפריית איוטהאיה" ו"האימפריה האיוטהאית", הייתה ממלכה תאילנדית שהייתה קיימת בדרום מזרח אסיה משנת 1351 ועד שנת 1767. הממלכה התרכזה סביב העיר איוטהאיה, הנמצאת בתאילנד של היום. מטיילים אירופאים מהמאה ה-16 טענו שממלכת איוטהאיה היא אחת משלושת המעצמות של אסיה, לצד סין ואימפריית ויג'איאנגר בהודו. ממלכת איוטהאיה נחשבת למבשרת מדינת תאילנד, וההתפתחות שלה היא חלק חשוב מההיסטוריה של תאילנד.
ממלכת איוטהאיה צמחה ממנדלה, או איחוד, של שלוש ערי-מדינה סיאמיות שהיו בעמק צ'או פראיה (לופבורי, סופנבורי ואיוטהאיה). הממלכה המוקדמת הייתה קונפדרציה של מדינות סוחרות שהשתחררו משלטונה של אימפריית סריוויג'איה המלזית, שיצאה לפשיטות וגביית כספים מאותן ערי-מדינה. לאחר שתי מאות של התארגנות פוליטית מהערים הצפוניות ומעבר לארצות העורף, איוטהאיה התחזקה והפכה לאחת המעצמות החזקות בדרום מזרח אסיה. משנת 1569 עד 1584, איוטהאיה הייתה מדינת-חסות של שושלת טאונגו הבורמזית, אך השיגה בחזרה את עצמאותה. במאות ה-17 וה-18 איוטהאיה הפכה למרכז מעבר סחר עולמי והתרבות בה פרחה. שלטונו של המלך נאראי הגדול היה ידוע בעקבות ההשפעה הפרסית, ולאחר מכן האירופאית, על האימפריה, ושליחת שגרירים תאילנדים לחצרו של המלך לואי ה-14 בשנת 1686. ממלכת איוטהאיה המאוחרת ראתה נסיגה של הבריטים והצרפתים, וחיזוק הקשר עם הסינים. תקופת הממלכה הייתה תור-זהב של התרבות הסיאמית וראתה התחזקות של הסחר עם סין והבאת מערכת סחר חופשית לסיאם, התפתחות שהמשיכה להתחזק לאחר נפילת איוטהאיה.
כישלונה של איוטהאיה לייצר מערכת ירושה מסודרת והבאת מערכת מסחר חופשית לאימפריה הובילו לחתירה תחת הארגון המסורתי של המדינה והאליטה המקומית, וקריסת מערכת היחסים בין הקבוצות, עליה הסתמך הצבא של האימפריה. באמצע המאה ה-18 שושלת קאנבאונג הבורמזית פלשה לאיוטהאיה בשנים 1759–1760 ובין 1765 ל-1767. לאחר מצור בן 14 חודשים, באפריל 1767, העיר איוטהאיה נפלה לידי הכוחות הבורמזים ונחרבה עד היסוד, בכך הושמדה המדינה שהייתה קיימת במשך 417 שנים. אך לאחר החורבן סיאם החלימה ומרכז הארץ עבר דרומה לממלכת תונבורי-בנגקוק בתוך 15 שנים.
בתיעודים הזרים, איוטהאיה עצמה נקראה "סיאם", אך תושבי הממלכה קראו לעצמם "תאים" (באנגלית: Thai), ולממלכה הם קראו קרונג תאי (בתאילנדית: กรุงไท), שמשמעותה "מדינת התאים". במפה של חברת הודו המזרחית ההולנדית היא נקראה "לודאה". בירת המדינה באופן רשמי נקראה "קרונג תפ דבאראדבי סי איוטהאיה" (בתאילנדית: กรุงเทพทวารวดีศรีอยุธยา), לפי התיעודים ההיסטוריים.
מצעד הגאווה השחורה

| --- | --- |

 סוג:  תנועה חברתית, תנועה פוליטית, מצעד הגאווה 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  העשור של 1990 – הווה
 
מצעדי הגאווה השחורים הם מצעדי גאווה, שעיקר משתתפיה הם שחורים להט"בים, שפועלים מאז שנות ה-90 של המאה ה-20. מצעדי גאווה אלו החלו לספק כאלטרנטיבה למצעדי הגאווה האחרים, שעיקר משתתפיה היו לבנים. לטענת מארגני מצעדי הגאווה השחורים, מצעדי גאווה אלו קיימים בשל אפליה גזעית שקיימת בקרב הקהילה הגאה.
בעוד שמצעדי הגאווה המרכזיים, שנתפסו לרוב כלבנה ברובה, התמקדה בעיקר בנישואים חד-מיניים, מצעדי הגאווה השחורים מתמקדים בנושאים אחרים, כגון גזענות, הומופוביה והעידר הולם ברפואת להט"ב בקרב הקהילות השחורות.
כיום, יש כ-20 מצעדי גאווה שחורים בכל רחבי ארצות הברית, כאשר הגדולים שביניהם הם מצעד הגאווה השחורה בוושינגטון די. סי. (אנ') ומצעד הגאווה השחורה באטלנטה (אנ').‏ בעוד שמצעדי הגאווה השחורה החלו כבר ב-1988, מצעד הגאווה השחורה בוושינגטון די. סי., שהחלה ב-1991, נחשבת כאירוע המרכזי המוקדם ביותר. כמו כן, מתקיים מדי שנה מאז 2005, מעצד הגאווה השחורה בממלכה המאוחדת (אנ').
הערות שוליים

1 2  Harris, Ramón (June 25, 2020). "The Significance of the Black Gay Pride Experience". Between the Lines.
↑  White, D. (2016). Brier, J.; Downs, J.; Morgan, J. (eds.). Out and on the Outs: The 1990s Mass Marches and the Black and LGBT Communities. Springfield: University of Illinois Press. pp. 282–294.
↑  Levin, Sam (2016-06-25). "Too straight, white and corporate: why some queer people are skipping SF Pride". the Guardian (באנגלית). ארכיון מ-2016-06-26. נבדק ב-2018-04-22.
↑  ""Not a white LGBTQ organization": Atlanta Pride strives to be more inclusive". NBC News (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-2018-04-23. נבדק ב-2018-04-22.
↑  "Black gay pride events grow, reaffirm identity". SFGate. ארכיון מ-2018-04-23. נבדק ב-2018-04-22.
↑  "Celebrating Black Gay Pride". NPR.org (באנגלית). ארכיון מ-2018-04-23. נבדק ב-2018-04-22.
↑  "Why Black Pride Matters" (באנגלית). 2016-04-28. ארכיון מ-2018-04-23. נבדק ב-2018-04-22.
מסלסל חמאה

מסלסל חמאה
חמאה שסולסלה באמצעות מסלסל חמאה.
מסלסל חמאה הוא כלי מטבח המיועד לגלף חמאה מסולסלת מגוש חמאה על מנת להגישה בצורה נוחה ודקורטיבית למטרת מריחה על לחם או מאפה אחר.
סלסול החמאה הוא אלמנט דקורטיבי בלבד, ומטרתו להגיש חמאה המיועדת למריחה בצורה נאה יותר מאשר הגשת קוביות חמאה למטרה זו.
הכלי משמש גם ליצירת גילופי שוקולד או שעווה.
להקלה על השימוש, החומר המיועד לגילוף צריך להיות קר, ואת הכלי טובלים במים חמים.
ראו גם

סכין חמאה
מצעד הדאנס הבריטי (2020 ואילך)

ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים הבריטיים השבועיים "UK Dance Chart" שנערכו מאז שנת 2020.
מצעד הדאנס הבריטי מתעדכן מדי שבוע על ידי חברת המצעדים הרשמית. במצעד משוקללים נתוני המכירות בבריטניה (על גבי תקליטורים פיזיים ושל קובצי מוזיקה דיגיטליים) ונתוני זמן האוויר שמקבל הסינגל בתחנות הרדיו הבריטיות.
סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הדאנס הבריטי בשנות העשרים של המאה ה-21

| שבוע כניסה לצמרת המצעד> 2020 | סינגל> 2020 | אמן/אמנים> 2020 |
| --- | --- | --- |
| 2 בינואר | "Ride It" | רגארד |
| 9 בינואר | "Pump It Up" | אנדור |
| 16 בינואר | "Ride It" | רגארד |
| 23 בינואר | "Pump It Up" | אנדור |
| 30 בינואר | "Pump It Up" | אנדור |
| 6 בפברואר | "Pump It Up" | אנדור |
| 13 בפברואר | "Pump It Up" | אנדור |
| 20 בפברואר | "Lonely" | ג'ואל קורי |
| 27 בפברואר | "Lonely" | ג'ואל קורי |
| 5 במרץ | "Lonely" | ג'ואל קורי |
| 12 במרץ | "Lonely" | ג'ואל קורי |
| 19 במרץ | "Lonely" | ג'ואל קורי |
| 26 במרץ | "Lonely" | ג'ואל קורי |
| 2 באפריל | "Lonely" | ג'ואל קורי |
| 9 באפריל | "Lonely" | ג'ואל קורי |
| 16 באפריל | "Lonely" | ג'ואל קורי |
| 23 באפריל | "Lonely" | ג'ואל קורי |
| 30 באפריל | "Lonely" | ג'ואל קורי |
| 7 במאי | "Lonely" | ג'ואל קורי |
| 14 במאי | "Lonely" | ג'ואל קורי |
| 21 במאי | "Lonely" | ג'ואל קורי |
| 28 במאי | "Lonely" | ג'ואל קורי |
| 4 ביוני | "Lonely" | ג'ואל קורי |
| מצעדי שירים |
| --- | --- | --- |
| ישראל ישראל | המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט: 2009–2019 • 2020 ואילך המצעד העברי של מדיה פורסט: 2009–2019 • 2020 ואילך המצעד הבין-לאומי השנתי: 1963–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך  המצעד העברי השנתי: ה'תשכ"ג-ה'תשכ"ט • ה'תש"ל-ה'תשל"ט • ה'תש"ם-ה'תשמ"ט • ה'תש"ן-ה'תשנ"ט • ה'תש"ס-ה'תשס"ט • ה'תש"ע-ה'תשע"ט • ה'תש"ף ואילך   המצעד היהודי • מצעד המוזיקה היהודית השנתי של קול פליי |  |
| ארצות הברית ארצות הברית | לפני אוגוסט 1958: 1949-1940 • 1958-1950  אחרי אוגוסט 1958: 1969-1958 • 1979-1970 • 1989-1980 • 1999-1990 • 2009-2000 • 2019-2010 • 2020 ואילך |  |
| הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי: 1959-1952 • 1969-1960 • 1979-1970 • 1989-1980 • 1999-1990 • 2009-2000 • 2019-2010 • 2020 ואילך  מצעד הדאנס הבריטי: 2009-2000 • 2019-2010 • 2020 ואילך |  |
| מצעדים נוספים | המצעד הרשמי של גלגלצ • העשירייה • היטליסט |  |
מפגשים מהסוג השלישי

ערך זה עוסק בסרט אמריקאי. אם התכוונתם לסוג של מפגש עם עצם בלתי מזוהה, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  סטיבן ספילברג 
 הופק בידי:  ג'וליה פיליפס מייקל פיליפס קלארק ל. פיילוו
 תסריט:  סטיבן ספילברג, מתיו רובינס, ג'ון היל, ג'רי בלסון, פול שרדר, האל ברווד 
 עריכה:  מייקל קאן 
 שחקנים ראשיים:  ריצ'רד דרייפוס פרנסואה טריפו מלינדה דילון טרי גאר
 מוזיקה:  ג'ון ויליאמס 
 צילום:  וילמוש ז׳יגמונד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  EMI Films, סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 בנובמבר 1977
 משך הקרנה:  135 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט בסוגת ספרות עלילה ספקולטיבית, סרט דרמה, סרט הרפתקאות, סרט מתח 
 תקציב:  20 מיליון דולר (+1.5 מיליון למהדורה המיוחדת)
 הכנסות באתר מוג'ו:   closeencountersofthethirdkind
 פרסים:  שמונה מועמדויות לפרס אוסקר שני פרסי סאטורן
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מפגשים מהסוג השלישי (באנגלית: Close Encounters of the Third Kind) הוא סרט מדע בדיוני משנת 1977, שנכתב ובוים על ידי סטיבן ספילברג. עלילת הסרט מתמקדת באדם אשר חווה מפגש עם חייזרים ובאובססיה אותה הוא מפתח בעקבות כך לעב"מים.
סרט זה הוא אבן דרך בתולדות הקולנוע מסוגת המדע הבדיוני, לא רק בשל האפקטים המיוחדים בו, אלא בעיקר משום שזהו הסרט הראשון שמתאר מפגש חיובי עם יצורים מעולמות אחרים, בו החייזרים אינם עוינים וניתן לתקשר עימם - שינוי משמעותי מהסרטים ההוליוודיים שקדמו לו, בהם החייזרים הוצגו כמפלצות.
שם הסרט

שם הסרט מתבסס על אחד מהסיווגים של האסטרונום וחוקר העב"מים ד"ר ג'יי אלן היינק למפגשים פוטנציאליים עם חוצנים - המונח "מפגשים מהסוג השלישי" מתייחס למצב בו נצפו יצורים שאינם אנושיים.
תקציר העלילה

קלוד לקומב (פרנסואה טריפו) הוא חוקר עב"מים צרפתי מומחה שמזומן למקסיקו לאחר שטייסת מטוסי קרב אמריקאית אשר נעלמה באופן מסתורי ב-1945 מתגלה במפתיע בלב מדבר סונורה כאשר כל המטוסים שלמים ובמצב מכני ואופרטיבי מושלם; אליו מתלווה המתורגמן שלו, הקרטוגרף דייוויד לופלין (בוב בלבן). במקביל לכך אירועים בלתי מוסברים נוספים קורים ברחבי הגלובוס ודוקטור לקומב סבור כי עומד להתקיים מפגש היסטורי ראשון מסוגו בין יצורים תבוניים מהעולם החיצון לבין המין האנושי.
באותו הזמן, בכפר קטן באינדיאנה, רוי נירי (ריצ'רד דרייפוס) הוא טכנאי כבלים אשר רואה עב"מ וכתוצאה מכך הוא מתחיל לקבל חזיונות חזקים לגבי מקום מסתורי בו אמור להתקיים מפגש בין בני האנוש לחייזרים. רוי מנסה ליצור קשר עם אנשים נוספים אשר ראו את העב"ם וחווים בעקבות כך "חזיונות" דומים. ובעקבות כך רוי פוגש את ג'יליאן (מלינדה דילון), אישה אשר איבדה את בנה לחייזרים.
בשל התנהגותו הביזארית של נירי ובשל העובדה שמשפחתו איננה מאמינה לו, אשתו נוטשת אותו ולוקחת עימה את שלושת ילדיהם. בהמשך נירי רואה במבזק חדשות את המקום אשר נגלה אליו בחזיונות - מגדל השטן בוויומינג. ג'יליאן אשר גם רואה את אותו המבזק מזהה את ההר ובעקבות כך שניהם מחליטים לנסוע למקום.
ראו גם

מגדל השטן
מצר קנסו

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  פרובינציית נובה סקוטיה
 מקשר:  בין מפרץ סנט ג'ורג'ס (אנ'), המהווה חלק ממפרץ סנט לורנס, לבין מפרץ צ'דבוקטו (אנ') שבאוקיינוס האטלנטי
 מפריד:  בין חצי האי נובה סקוטיה לבין האי קייפ ברטון
 סוג:  מצר ים 
 מידות
 אורך:  27 ק"מ
 רוחב מזערי:  1 ק"מ
 רוחב ממוצע:  3
 עומק מרבי:  60 מטר
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  קנדה קנדה
 ערים:  פורט הוקסברי (אנ') (עיר נמל); מאלגרייב (אנ') (יישוב)
 הערות:  סוללה נושאת כביש (סוללת קנסו –  Canso Causeway) מחברת בין חצי האי נובה סקוטיה לאי קייפ ברטון
 קואורדינטות:  45°35′50″N 61°22′38″W﻿ / ﻿45.59722°N 61.37722°W﻿ / 45.59722; -61.37722
  (למפת נובה סקוטיה מוגדלת) הליפקס סידני טרורו ירמות' לוננבורג אי הנסיך אדוארד ניו ברנזוויק מפרץ סנט לורנס האוקיינוס האטלנטימצר קנסו(למפת נובה סקוטיה רגילה) הליפקס סידני טרורו ירמות' לוננבורג אי הנסיך אדוארד ניו ברנזוויק מפרץ סנט לורנס האוקיינוס האטלנטימצר קנסו(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי מצר קנסו(למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי מצר קנסו 
 
מצר קנסו (באנגלית: Canso Strait) הוא מצר ים בפרובינציה הקנדית נובה סקוטיה, המפריד בין חצי האי נובה סקוטיה לבין האי קייפ ברטון, ומקשר (ביחד עם המצרים קבוט (אנ') ואִיל-בל) בין מפרץ סנט לורנס לבין האוקיינוס האטלנטי.
רוחבו הממוצע של המצר הוא 3 קילומטרים (קילומטר בנקודה הצרה ביותר), מימיו עמוקים – למעלה מ-60 מטרים, ואורכו 27 ק"מ.
"סוללת קנסו" (אנ'), שנבנתה בשנת 1955, מאפשרת חצייה של המצר ומעבר כלי רכב ורכבות בין חצי האי נובה סקוטיה והאי קייפ ברטון. ואילו תעלת קנסו (אנ') שנחפרה בצדה המזרחי של הסוללה, שומרת על חופש השיט של כלי שיט.
שמו של המצר נגזר מהמילה Kamsok, שפירושה "מקום מעבר לצוקים" בשפת המיקמק (אנ') של בני השבט מיקמק (אנ').
מצר ריאו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  ארכיפלג ריאו (דרומית לסינגפור ומזרחית לסומטרה בארכיפלג המלאי)
 מקשר:  מצר סינגפור לחלקו הדרומי של ים סין הדרומי
 מפריד:  בין האי בינטאן לבין האיים בטאם, רפמאנג וגלאנג
 סוג:  מצר ים 
 מידות
 אורך:  80 ק"מ
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  אינדונזיה אינדונזיה
 ערים:  טנג'ונג פִּינַנְג (אנ')
 קואורדינטות:  0°53′18″N 104°22′46″E﻿ / ﻿0.88833°N 104.37944°E﻿ / 0.88833; 104.37944
 
 
מצר ריאו (באינדונזית: Selat Riau; נודע בעבר בשמו האנגלי Rhio Strait) הוא מצר ים בארכיפלג ריאו (אנ') שבאינדונזיה, המפריד בין האי בינטאן (אנ') ממזרח לבין האיים בטאם, רמפאנג (אנ'), וגלאנג (אנ') ממערב, ומקשר בין הקטע הדרומי של ים סין הדרומי מדרום לבין מצר סינגפור מצפון.
אורכו של המצר הוא כ-80 קילומטר (כ-50 מייל).
נתיב השיט בין מצר באנגקה לבין סינגפור, מזרחית לאי לינגגה (אנ') ודרך מצר ריאו, משמש תכופות את האוניות המפליגות בשני הכיוונים בין מצר סונדה לסינגפור.
טנג'ונג פִּינַנְג (אנ'), השוכנת לחופו של המצר בחלקו הדרומי של האי בינטאן, היא עיר הבירה של המחוז האינדונזי איי ריאו (אנ') ועיר נמל חשובה המונה כיום כ-200,000 נפש, ונחשבת לעיר השנייה בגודלה במחוז, אחרי בטאם (Kota Batam; שאוכלוסייתה נאמדת ביותר ממיליון נפש).
מנהל מוזיקלי

מנהל מוזיקלי הוא תואר המשמש תזמורות רבות להגדרת תפקידו של המנצח הראשי או המנהיג האמנותי של התזמורת. בתיאטרון מוזיקלי, אחריותו של המנהל המוזיקלי חלה על כל החלק המוזיקלי של המופע ובמסגרת זו עליו לוודא שליטה מלאה ויסודית של צוות המבצעים במוזיקה, לפקח על הפרשנות המוזיקלית של המבצעים על הבמה והתזמורת שבבור התזמורת (דוּת), ולנצח על התזמורת.
במאה ה-20 הייתה כרוכה בתואר ובמשרה שליטה בלתי מוגבלת כמעט בענייניה של תזמורת מסוימת. כפי שמשתמע מן השם, המנהל המוזיקלי לא רק מנצח על קונצרטים אלא גם קובע איזו מוזיקה תנגן התזמורת, בקונצרטים או להקלטות, וסמכותו רבה בכל הנוגע לקבלה לעבודה, לפיטורים ולהכרעות אחרות בענייני סגל הנגנים בתזמורת. שלטון סמכותי כזה, שנחשב פעם לצפוי ואפילו נחוץ לתפקוד נאות של הרכב סימפוני, התרופף במידת מה בעשורים האחרונים של המאה ה-20 כשהופיעו, וזכו לעידוד, מידה רבה יותר של חלוקת כוח וסגנונות ניהול שיתופיים (עם נגני התזמורת עצמם, עם ההנהלה ועם מועצת המנהלים המתנדבת).
המונח "מנהל מוזיקלי" נפוץ בארצות הברית באמצע המאה ה-20, כתוצאה מההתפתחות שחלה בתארים. בעבר הוגדר העומד בראש התזמורת פשוט כ"מנצח". בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 נכנס לשימוש המונח "מנהל מוזיקלי", בכוונה להדגיש את העובדה שממלא התפקיד הזה עושה הרבה יותר מניצוח גרידא ובמטרה להבחין בין נושא משרה זו לבין מנצח אורח, המנצח על תוכנית אחת או קונצרט אחד מסוים. גאורג סל, למשל, מונה כ"מנהל מוזיקלי" (Musical Director) של תזמורת קליבלנד בשנת 1946 וכך הוגדרה משרתו עד מותו בשנת 1970. הבא אחריו, לורין מאזל, קיבל את התואר (הפעם זה נקרא Music Director). תזמורות חשובות אחרות באמריקה היו מעודכנות יותר והחלו להשתמש במונח הפשוט יותר בשנות ה-50 וה-60.
"מנהל מוזיקה" בהפקת תיאטרון או במחזמר של ברודוויי משמש במקרים רבים כפסנתרן חזרות ומנצח.
מנהלים מוזיקליים אפשר למצוא גם בתזמורות כלי נשיפה ממתכת או מעץ, במקהלות, ובהרכבים אחרים.
כמו-כן, נהוג לכנות בתואר מנהל מוזיקלי, את כותב העיבודים ו/או הלחנים, המנצח ומנהל החזרות והביצוע של מופע מוזיקלי (בימתי-חי, מוקלט משודר או מצולם).
במוזיקה פופולרית

במוזיקה פופולרית, תפקידיו של מנהל מוזיקלי כוללים פיקוח על העיבודים המוזיקליים וכן גיוס ופיקוח על צוות העובדים בסיבוב הופעות של מוזיקאי (ובכלל זה הופעות טלוויזיוניות שלו, הופעות בפסטיבלים וכדומה). בעידן המודרני, בלתי אפשרי או בלתי מעשי לשחזר בהופעות חיות את אותו סאונד שבו הוקלטו השירים באולפן, ותפקידו של המנהל המוזיקלי הוא להתאים את עיבודי האולפן להופעות חיות, תוך גיוס ושיבוץ נגנים ומוזיקאים לשם כך (לעיתים תוך החלטה על שימוש בפלייבק). המנהל המוזיקלי לרוב גם מנהל את החזרות, כמו גם את המופעים, דבר שמאפשר למוזיקאי המוביל להתמקד במוזיקה בלבד.
הערות שוליים

↑  Mike Dias, WHAT EXACTLY DOES A MUSIC DIRECTOR DO?, באתר themusicindustryinsider.com, ‏22 ביולי 2013, בדיקה אחרונה ב־20 בפברואר 2022
↑  Chris Payne, ‏ Miley Cyrus’ Music Director Talks Bangerz Tour Behind-the-Scenes, באתר בילבורד, ‏8 במאי 2014, בדיקה אחרונה ב־20 בפברואר 2022
↑  Richard Chamberlain, ‏ How to find work as a drummer and musical director, באתר musicradar.com, ‏21 באוגוסט 2014, בדיקה אחרונה ב־20 בפברואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7628980-1
מסעות טאף

| --- | --- |

 The Plague Star  A Beast For Norn  Call Him Moses  Second Helpings  Loaves and Fishes  Guardians  Manna from Heaven 
 מידע כללי
 מאת:  ג'ורג' ר. ר. מרטין
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1987
 מספר עמודים:  375
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת אופוס
 תאריך:  2005
 תרגום:  יעל סלע-שפירו
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002482881
 
מסעות טאף (באנגלית: Tuf Voyaging) הוא ספר המקבץ סיפורי מדע בדיוני קצרים שנכתבו בידי ג'ורג' ר. ר. מרטין על עולם מסוים. הסיפורים נכתבו בשנות ה-70 המאוחרות ואילך, ופורסמו כאוסף ב-1987.
הספר עוסק בהרפתקאות שעובר האבילנד טאף - סוחר חלל קרח, שמן, אדיש וחובב בדידות וחתולים. הודות לשחיתויות ולרמאויות של אלו מסביבו, טאף הופך להיות הקפטן של ספינת זריעה באורך 30 קילומטר, ספינת מלחמה אדירה עם מכשור הנדסה אקולוגית מתקדם. טאף נוסע ברחבי הגלקסיה ומציע את שירותיו לעולמות במשבר, ולפעמים כופה עליהם פתרונות משלו. הספר שנון, מתובל בהומור שחור ועוסק בכוח מוחלט, חתולים, איכות הסביבה, פיצוץ אוכלוסין ובטעמן הנפלא של פטריות. הוא נחשב בידי רבים לעבודה המוקדמת הטובה ביותר של מרטין.