stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שטח קרב (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  מיקאל האפסטרום 
 עריכה:  Rickard Krantz 
 שחקנים ראשיים:  אנתוני מאקי   דמסון אידריס   אמילי ביצ'ם   מייקל קלי  פילו אסבאק
 מוזיקה:  לורן באלף
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  2021 
 משך הקרנה:  115 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט מדע בדיוני, סרט פנטזיה 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
שטח קרב (באנגלית: Outside the Wire; מילולית: "מחוץ לתיל") הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 2021 בבימויו של מיקאל הופסטרום ומככבים בו אנתוני מאקי (המשמש גם כמפיק) כקצין אנדרואיד שעובד עם טייס מזל"טים (דמסון אידריס) כדי למנוע אסון בקנה מידה עולמי. אמילי ביצ'ם, מייקל קלי ופילו אסבאק משתתפים גם הם. הסרט שוחרר על ידי נטפליקס ב-15 בינואר 2021.
צוות של נחתים אמריקאים שוקל מארב באזור מפורז באוקראינה בשנת 2036. כאשר הם מבקשים תמיכה אווירית, טייס ראשון שהוא טייס מזל"ט אינו מציית לפקודה ישירה ופותח באש על משגר טילים הסמוך לנחתים. שני נחתים נהרגים במהלך הירי, אך 38 ניצלים. כעונש, טייס המזל"ט נשלח לתפקיד חדש באוקראינה. כאן הוא פוגש קפטן שהוא רובוט מתקדם ונסיוני מתוצרת חברת ביוטק שנראה כמו בן אנוש, אך הוא למעשה חייל-על מתקדם.
עלילה

בשנת 2036, התערבות צבאית של שכירי חרב רוסים מובילה את ארצות הברית לפרוסכוחות שמירת שלום. במהלך מבצע, צוות של נחתים אמריקאים ו"גומפס "(חיילים רובוטים) מוצא עצמו תחת מארב. בשל אי ציות לפקודה ישירה, טייס המזל"טים סגן הארפ משגר טיל הלפייר נגד משגר אויב חשוד והורג שניים מהנחתים אך הציל את 38 הנותרים. כעונש, אף שמעולם לא שירת באופן אישי באזור סכסוך, הוא נשלח למחנה נתנאל, בסיס הפעילות האמריקני באוקראינה שם הוא מוקצה תחת קפטן ליאו, המגלה כי הוא בסתר חייל-על אנדרואיד מתקדם וניסיוני ביותר שמתחזה לקצין צבאי אנושי תמהוני.
הארפ וליאו יוצאים למשימה למנוע ממחבל פרו-רוסי בשם ויקטור קובאל להשיג שליטה ברשת ממגורות טילים גרעיניים מתקופת המלחמה הקרה, בחסות מסירת חיסונים למחנה פליטים. בדרך, השיירה שלהם מגיבה להתקפה שדווחה על משאית סיוע ידידותית, מה שמביא לעימות בין הנחתים לבין תושבים מקומיים חמושים. לאחר שגומפ מקומי שזרק אבן לעבר גומפ אחר, קפטן ליאו מצליח לנהל משא ומתן לפתרון שליו בעימות בכך שהוא מעניק לתושבים המקומיים את תכולת משאית הסיוע. עם זאת, מורדים פרו-רוסים מטילים מארבים על מקומיים, מה שמוביל לקרב קטלני, מה שמאלץ את ליאו והארפ להתקדם ברגל למחנה הפליטים, בעוד הנחתים האמריקניים נשארים מאחור כדי להתעמת עם המורדים.
לאחר שהגיעו למתחם הפליטים, נורה לעבר ליאו והארפ צרור יריות מיידי מורד באמצעות רובה צלפים שהורג כמה אזרחים, אך מפספס אותם. הארפ מתבונן בעוד ליאו מענה את המורד לצורך קבלת מידע, לפני שהוא משאיר אותו להיהרג על ידי ההמון שנאסף במקום, מה שמפריע להארפ ליאו והארפ פוגשים את אשת הקשר שלהם סופיה, מנהיגת התנגדות, בבית יתומים. היא אומרת כי מתקפות המזל"ט האמריקאים אחראיות למותם של רבים מהורי היתומים, מה שמטריד אותו עוד יותר. סופיה מובילה אותם לסוחר נשק שיודע את המיקום של בנק קמרוני המכיל קודי שיגור גרעיני שקובאל מחפש. הארפ וליאו נוסעים לבנק, שם הם פוגשים את כוחותיו של קובאל הכוללים כמה גאמפס מתוצרת רוסית. בעוד שהארפ צובר אומץ לעזור בחילוץ אזרחים שנקלעו תחת אש צולבת בין הגומפס הרוסיים לחוליית גומפס אמריקאית, ליאו מאחזר את הקודים אך קובאל אינו נמצא בשום מקום. מתקפת מזל"טים שהזמין הארפ הורסת את הבנק ומספר בניינים מסביב, מה שמוביל את הפיקוד הצבאי להאמין שגם קובאל וגם ליאו מתים.
הארפ מתאחד עם ליאו שאומר לו שיש לו תוכניות משלו לקודים, ושהוא עשה מניפולציה על הארפ כדי לעזור לו לברוח מעיני הפיקוד הצבאי. הוא דופק את הארפ ומשאיר אותו בצד הדרך שם הוא נאסף על ידי אנשיה של סופיה. ליאו נפגש עם קובאל כדי לתת לו את הקודים, אך בסופו של דבר הורג אותו לאחר שקובאל מסרב לתת לליאו גישה למחסני הטילים הגרעיניים שבשליטתו. הארפ מודיע לסופיה ומפקדו על מעשיו של ליאו, והם מבינים שליאו מתכנן לשגר את הטילים הגרעיניים לעבר ארצות הברית, כדי למנוע מהמדינה להילחם במלחמות הרסניות אחרות בעתיד. הארפ מתנדב לחדור למחסן ומגלה שליאו השתלט עליו. הוא משבית את ליאו אך לא לפני שליאו יוזם שיגור טיל. הארפ בורח בדיוק כשהמחסן נהרס מפגיעת מזל"ט לפני שהטיל יכול לשגר. הוא חוזר למחנה נתנאל וזוכה לשבחים ממפקדו.
שחקנים ודמויות

אנתוני מאקי בתפקיד ליאו, קצין אנדרואיד
דמסון אידריס בתפקיד סגן תומאס הארפ, טייס מזל"טים
אמילי ביצ'ם בתפקיד סופיה
מייקל קלי בתפקיד קולונל אקהרט
פילו אסבאק בתפקיד ויקטור קובאל
בובי לוקווד בתפקיד רג'י
הפקה

הסרט הוכרז ביוני 2019, כאשר אנתוני מאקי אמור לככב ולהפיק ומיקאל הופסטרום יביים. דמסון אידריס ואמילי ביצ'ם הצטרפו בחודש שלאחר מכן. מייקל קלי ופילו אסבאק חתמו מאוחר יותר. הצילומים החלו בפרברי בודפשט באוגוסט 2019 ונמשכו שמונה שבועות.
הפצה

הסרט שוחרר על ידי נטפליקס ב-15 בינואר 2021.
ביקורת

באתר Rotten Tomatoes, הסרט מחזיק בציון 34% אחוזי טריות בהתבסס על 53 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 4.9/10. לפי מטאקריטיק, שחישבה ציון ממוצע משוקלל של 47 מתוך 100 בהתבסס על 10 מבקרים, הסרט זכה ל"ביקורות מעורבות או ממוצעות".
דייוויד ארליך מאתר IndieWire העניק לסרט ציון C וכתב כי "... התוצאה של מאמצי [התסריטאים] היא לוח מדע בדיוני 'סרט נטפליקס השבועי' המתוגבר בכמה שאלות גדולות על עתיד הלחימה המודרנית דרך יהירות שגובלת בצורה מסוכנת לצ'אפי."
הערות שוליים

↑  "Anthony Mackie To Star In Action-Sci-Fi 'Outside The Wire' For Netflix; 'Captain America' Star Will Produce With Automatik & 42". Deadline Hollywood. 7 ביוני 2019. נבדק ב-13 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Snowfall' Star Damson Idris Set As Co-Lead Opposite Anthony Mackie In Netflix Film 'Outside the Wire'; Emily Beecham Also Cast". Deadline Hollywood. 17 ביולי 2019. נבדק ב-13 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Get your first look at Anthony Mackie's new sci-fi thriller, Outside the Wire". Polygon. 11 בדצמבר 2020. נבדק ב-13 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Netflix Sci-Fi Feature to Film in Budapest". KFTV. 26 ביוני 2019. נבדק ב-13 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Outside the Wire (2021)". Rotten Tomatoes. נבדק ב-16 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Outside the Wire Reviews". Metacritic. Red Ventures. נבדק ב-15 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ehrlich, David (15 בינואר 2021). "'Outside the Wire' Review: Anthony Mackie Is an Android Soldier in Netflix's Silly Future 'Training Day'". IndieWire. נבדק ב-15 בינואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
ליגת העל בכדורסל לנוער

| --- | --- |

 שם מלא:  ליגת העל בכדורסל לנוער
 כינוי:  ליגת פריניב לנוער
 תחום:  כדורסל
 ארגון:  איגוד הכדורסל הישראלי
 מדינות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־19 שנים)
 אלופה נוכחית:  מכבי תל אביב טדי (2022/2023)
 מפעל נמוך:  הליגה הלאומית בכדורסל לנוער
ליגת העל בכדורסל לנוער (בשמה המסחרי: ליגת פרי ניב לנוער) היא הליגה העליונה לנוער בכדורסל בישראל. המשחק המרכזי של הליגה בכל מחזור משודר בערוץ הספורט.
מבנה

ליגת העל בכדורסל לנוער בנויה משתי ליגות אזוריות:
נוער על צפון – ליגה המאגדת קבוצות מאזור הצפון, השרון, חיפה ומחצית מגוש דן.
נוער על דרום – מאגדת קבוצות מאזור השפלה, הדרום ומחצית מגוש דן.
חוקי המשחק זהים לחוקים החלים על ליגת העל לבוגרים.
בכל מחוז משחקות 13 קבוצות בשיטת סיבוב בודד בן 12 משחקים לאחריו, הליגה מחולקת ל-3. 6 הקבוצות הראשונות בכל מחוז מתאחדות לליגה אחת בת 12 קבוצות לסיבוב נוסף אשר בסופו 6 הקבוצות הטובות ביותר מעפילות לשלב הפלייאוף.
7 הקבוצות שסיימו את הסיבוב הראשון במקומות 7–13 בכל מחוז משחקות בבית פנימי מחוזי בעל סיבוב בודד אשר בסיומו הראשונה בכל מחוז מעפילה לשלב הפלייאוף, בעוד הקבוצות במקומות 12 ו-13 בכל מחוז נושרות לליגה השנייה והקבוצה במקום ה-11 בכל מחוז מתמודדת אל מול אלופת הפלייאוף בליגה השנייה בכל מחוז.
נוער על דרום > קבוצות

| קבוצה | עיר |
| --- | --- |
מכבי תל אביב טדי: תל אביב-יפו
מכבי פתח תקווה נחמן: פתח תקווה
אליצור יבנה ברק: יבנה
הפועל יהודה תל אביב: תל אביב-יפו
מכבי ראשון לציון איציק: ראשון לציון
עירוני מ. רוטשטיין נס ציונה: נס ציונה
מכבי רחובות עומר: רחובות
הפועל סיטי מרקט חולון: חולון
ע.ל.ה אור יהודה: אור יהודה
הפועל ירושלים עזרא: ירושלים
מכבי יאשה אשדוד: אשדוד
הפועל גבעתיים: גבעתיים
עצמה מודיעין: מודיעין-מכבים-רעות
נוער על דרום > אלופות נוער על דרום

| עונה | אלופה |
| --- | --- |
2020/2021: עצמה מודיעין
2021/2022: אליצור יבנה ברק
2022/2023: הפועל יהודה תל אביב
2023/2024:
נוער על צפון > קבוצות

| קבוצה | עיר |
| --- | --- |
הפועל עמק חפר: מועצה אזורית עמק חפר
מכבי חיפה אסי: חיפה
הפועל עמק יזרעאל: מועצה אזורית עמק יזרעאל
אליצור עירוני נתניה: נתניה
בני הרצליה: הרצליה
הפועל כפר סבא אביב: כפר סבא
הפועל גלבוע מעיינות: המועצה אזורית גלבוע (מייצגת גם את עמק המעיינות)
א.ס. רמת השרון: רמת השרון
מכבי עמיחי חדרה: חדרה
מכבי אהרון רמת גן: רמת גן
הפועל חיפה צביקה: חיפה
הפועל ניר נהריה: נהריה
הפועל עפולה חן: עפולה
נוער על צפון > אלופות נוער על צפון

| עונה | אלופה |
| --- | --- |
2020/2021: מכבי עירוני רעננה
2021/2022: הפועל עמק יזרעאל
2022/2023: הפועל אלטשולר שחם עמק חפר
2023/2024:
קלייר פורלני

| --- | --- |

פורלני, 2015
 לידה:  1 ביולי 1972  (בת 52) טוויקנאהם, לונדון, אנגליה אנגליה, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 מקום לימודים:  בית הספר לאומנויות 
 בן או בת זוג:  דוגריי סקוט (8 ביוני 2007–?) 
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
קלייר אנטוניה פורלני (באנגלית: Claire Antonia Forlani; נולדה ב-1 ביולי 1972) היא שחקנית קולנוע אנגלייה, אשר התפרסמה באמצע שנות ה-90 בזכות תפקידה הראשי בסרטו של קווין סמית', "עכברי הקניון" משנת 1995, ובסרטו הביוגרפי של ז'אן-מישל בסקיה, "בסקיאט" משנת 1996. בשנת 1998, היא זכתה להכרה רחבה יותר אודות השתתפותה בסרט הפנטזיה הרומנטי "לפגוש את ג'ו בלאק". בהמשך, שיחקה בין היתר בסרטים "על בנים ועל בנות" (אנ') (2000), "קוד מסוכן" (אנ') (2001), "המדליון" (אנ') (2003) ו"בשם המלך: אגדת המצור" (אנ') (2007). בטלוויזיה, גילמה מספר תפקידים חוזרים בסדרת הפעולה "CSI: ניו יורק", "NCIS: לוס אנג'לס" ו"הוואי חמש-אפס".
ביוגרפיה

פורלני נולדה בטוויקנאהם, לונדון, בתם של פייר לואיג'י פורלני, אמרגן מוזיקה מפרארה שבאיטליה ורעייתו האנגלייה, ברברה (לבית דיקנסון). בגיל 11, החלה ללמוד בבית ספר לאמנויות, שם למדה משחק. במהלך שש שנות לימודיה בבית הספר, למדה בנוסף גם בלט, מה שהוביל אותה לאחר מכן להופיע בהופעות על במה ב"מפצח האגוזים" ו"אורפיאוס בשאול".
קריירה

בשנת 1993 עברה משפחתה של פורלני לסן פרנסיסקו, כדי לאפשר הזדמנויות נרחבות יותר לליהוק בסרטים הוליוודיים. מיד לאחר מכן, קיבלה פורלני תפקיד במיני-סדרה "J.F.K.: Reckless Youth", ובסרט "בית ספר לשוטרים מתחילים 7: משימה במוסקבה".
בשנת 1995 שיחקה בתפקיד משני בסרטו של קווין סמית' "עכברי הקניון". בשנת 1996 הופיעה בסרט הפעולה של מייקל ביי "הפריצה לאלקטרז".
היא המשיכה להופיע גם בסרטים המופצים ברחבי העולם, וגם בסרטים דלי תקציב. היא לוהקה לסרט "שוכני המצולות" משנת 1998, אך עזבה את הצילומים אליו כמה ימים לאחר התחלתם, עקב חילוקי דעות אומנותיים. באותה שנה כיכבה בסרט "לפגוש את ג'ו בלאק" לצד אנתוני הופקינס ובראד פיט, מה שהיה לסרט הרווחי ביותר שלה. היא הופיעה לאחר מכן במותחן "קוד מסוכן", אשר יצא לאקרנים בינואר 2001, וקיבל ביקורות מעורבות.
עוד באותה שנה, נבחרה פורלני לייצג את הפנים החדשות של חברת הקוסמטיקה "לוראל", וכן דורגה במקום ה-85 ברשימת 100 הנשים הסקסיות ביותר במגזין הגברים "FHM".
בשנת 2003 כיכבה לצד ג'קי צ'אן בסרט "הקמע". בסתיו 2006 הצטרפה לצוות השחקנים של סדרת הטלוויזיה "CSI: ניו יורק", כד"ר פייטון דריסקול.
חיים אישיים

בין השנים 1997–1998 יצאה פורלני עם השחקנים בניסיו דל טורו וג'ון קיוזק, ובין השנים 1998–1999 יצאה עם בראד פיט, קיאנו ריבס ובן סטילר.
ב-8 ביוני 2007 נישאה לשחקן הסקוטי דוגריי סקוט בטקס שנערך באיטליה, יש להם שני ילדים חורגים מנישואיו הראשונים, ובן משותף אותו אימצו ב-2014.
בשנת 2017 חשפה פורלני כי "ברחה" מהארווי ויינשטיין חמש פעמים, כולל פעמיים במלון, וכי הייתה לה חוויה "מגעילה" עם המפיק.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | Gypsy Eyes | קתרינה |  |
| 1994 | בית ספר לשוטרים מתחילים 7: משימה במוסקבה (אנ') | קטרינה |  |
| 1995 | עכברי הקניון | ברנדי |  |
| 1996 | הפריצה לאלקטרז | ג'ייד אנג'לו |  |
| 1996 | בסקיאט | ג'ינה קרדינייל |  |
| 1997 | The Last Time I Committed Suicide | ג'ואן |  |
| 1998 | בזיל (אנ') | ג'וליה שרווין |  |
| 1998 | לפגוש את ג'ו בלאק | סוזן פאריש |  |
| 1998 | הכאב שבלב (אנ') | נינה |  |
| 1999 | אנשי המסתורין (אנ') | מוניקה |  |
| 2000 | Magicians | לידיה |  |
| 2000 | על בנים ועל בנות (אנ') | ג'ניפר בורוז |  |
| 2001 | קוד מסוכן (אנ') | אליס פולסון |  |
| 2002 | Triggermen | אמה קוטלר |  |
| 2003 | Northfork | מיס האדפילד |  |
| 2003 | המדליון (אנ') | ניקול ג'יימס |  |
| 2004 | Bobby Jones: Stroke of Genius | מארי מאלון ג'ונס |  |
| 2004 | Memron | ואנג'לה קליי | גם מפיקה-שותפה |
| 2004 | Gone Dark | מוניקה פרינס |  |
| 2005 | בלי חוקים | שאנון דונהאם |  |
| 2005 | Ripley Under Ground | סינת'יה |  |
| 2006 | והזוכה הוא... (אנ') | עצמה |  |
| 2007 | בשם המלך: אגדת המצור (אנ') | סולאנה |  |
| 2007 | סיפורו של האלאם פו (אנ') | וראייטי פו |  |
| 2008 | זיכרונות של טיפש (אנ') | רות' |  |
| 2008 | Beer for My Horses | אנני |  |
| 2009 | בלתי נשכח (אנ') | קייטי |  |
| 2009 | Shannon's Rainbow | קריסטין |  |
| 2011 | Love's Kitchen | קייט טמפלטון |  |
| 2013 | Another Me | אן דלוסי |  |
| 2016 | מטען יקר (אנ') | קארן |  |
| 2017 | Crystal Inferno | בריאנה ברונסון |  |
| 2018 | ראש מלא דבש (אנ') | מאהבת |  |
| 2019 | An Affair to Die For | הולי |  |
| 2019 | במרחק נשימה (אנ') | מרדית' ניומן |  |
| 2020 | הסייח השחור (אנ') | מיס ווינת'רופ |  |
| TBA | Salvation | גרייס |  |
| TBA | Twilight of the Mallrats | ברנדי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991, 1992 | Press Gang | ג'ודי וולמן | 2 פרקים |
| 1993 | JFK: Reckless Youth | אן קאנון | מיני-סדרה |
| 2003 | מסמכי הפנטגון (אנ') | פטריק מרקס | סרט טלוויזיה של FX |
| 2005 | Shadows in the Sun | איזבלה פאריש | סרט טלוויזיה של ABC Family |
| 2006 | Nightmares & Dreamscapes: From the Stories of Stephen King | דוריס פרמן | פרק: "Crouch End" |
| 2006–2010 | CSI: ניו יורק | ד"ר פייטון דריסקול | 11 פרקים |
| 2007 | ירח מעל קרוליינה (אנ') | ויקטוריה "טורי" בודין | סרט טלוויזיה של Lifetime (אנ') |
| 2009 | False Witness | פיפה פורטר | מיני-סדרה |
| 2011 | Ice | ז'קלין | מיני-סדרה |
| 2011 | קמלוט (אנ') | איגריין | תפקיד ראשי; 9 פרקים |
| 2011–2012 | NCIS: לוס אנג'לס | לורין האנטר | 7 פרקים |
| 2016 | Run to Me | אליסון ויין | סרט טלוויזיה של Lifetime (אנ') |
| 2016–2017 | הוואי חמש-אפס | אליסיה בראון | 6 פרקים |
| 2019 | Departure | ג'נט פריאל | 6 פרקים |
| 2021–2023 | דומינה (אנ') | אוקטביה | 9 פרקים |
| TBA | משחקי פיתוי |  | סדרה עתידית של Amazon Freevee (אנ') |
פורלני, 2008
ג'ון או'קונור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בינואר 1947 (בן 77) דבלין, אירלנד 
 מוקד פעילות:  אירלנד 
 מקום לימודים:  האקדמיה האירית המלכותית למוזיקה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
ג'ון או'קונור (באנגלית: John O'Conor; נולד ב-18 בינואר 1947) הוא פסנתרן אירי.
ראשית הקריירה

או'קונור נולד בדבלין, אירלנד. את לימודי הפסנתר החל בדבלין ומורו העיקרי שם היה ג'. ג'. או'ריילי. ממשלת אוסטריה העניקה לו מלגת לימודים ממשלתית, שאיפשרה לו ללמוד בווינה אצל המורה הנודע דיטר ובר. כמו כן השתלם במיוחד ביצירות בטהובן אצל הפסנתרן הגרמני המפורסם וילהלם קמפף. בשנת 1973 זכה או'קונור בפרס הראשון בתחרות בטהובן היוקרתית, תחרות בינלאומית לפסנתרנים בווינה. זכייה זו, בהחלטה פה אחד של חבר השופטים, העלתה אותו על מסלול של קריירה בינלאומית, ובשנת 1975 זכה בפרס ראשון בתחרות בזנדורפר.
ביצועים

או'קונור מופיע ברסיטלים ברבים מאולמות הקונצרטים הנודעים ביותר בעולם, ביניהם לינקולן סנטר בניו יורק, מרכז קנדי בוושינגטון, אולם ויגמור ומרכז הגדה הדרומית בלונדון, המוזיקפראיין בווינה, אולם דבוז'אק בפראג והבונקה קאייקאן בטוקיו.
הוא מופיע באירופה, צפון אמריקה, אסיה, אפריקה, אוסטרליה וניו זילנד. בין התזמורות שעמן ניגן עד כה התזמורת הפילהרמונית המלכותית, התזמורת הפילהרמונית הצ'כית, התזמורת הסימפונית של וינה, התזמורת הלאומית של צרפת, התזמורת הקאמרית הסקוטית והתזמורת הקאמרית של שטוטגרט, הקאמרטה הישראלית ירושלים, תזמורות ביפן, קוריאה הדרומית, סינגפור וניו זילנד, וכן תזמורת קליבלנד, התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, התזמורת הסימפונית של בוסטון, התזמורת הסימפונית של דאלאס, התזמורת הסימפונית של דטרויט ועוד בארצות הברית ובקנדה.
הקלטות

או'קונור הקליט יותר מ-20 הקלטות לחברת טלארק, בהן מכלול הסונאטות לפסנתר של בטהובן, שהניו יורק טיימס הגדיר כהקלטות הטובות ביותר של יצירות אלה; ארבעה כרכים של הקונצ'רטי לפסנתר של מוצרט עם צ'ארלס מקקראס והתזמורת הקאמרית הסקוטית; יצירות רבות של שוברט, בהן הסונאטה המאוחרת בלה מז'ור, כל האימפרומפטי והמומנטים המוזיקליים, ואלסים וחמישיית דג השמך, עם רביעיית קליבלנד; ושני כרכים של קטעי פסנתר קצרים, "קלאסיקה לפסנתר" ו"שירי סתיו". או'קונור הוא תומך נלהב בבן ארצו, ג'ון פילד, והקליט את רוב יצירותיו החשובות של המלחין, בהן כל הקונצ'רטי, הסונאטות והנוקטורנים.
תחרויות פסנתר בינלאומיות

או'קונור היה שותף לייסוד תחרות הפסנתר הבינלאומית AXA בדבלין, שהוא מנהלה האמנותי ויושב ראש חבר השופטים שלה.
הוא הוזמן לשבת בחבר השופטים של רוב תחרויות הפסנתר הבינלאומיות היוקרתיות, בהן אלה בלידס, מוסקבה (צ'ייקובסקי), וינה (בטהובן), ורשה (שופן), תל אביב (רובינשטיין), בייג'ינג, שאנגחאי, מינכן, בולצאנו (בוזוני), קלן, וויי (קלרה הסקיל), קליבלנד, סולט לייק סיטי (ג'ינה בכאואר), סידני, פרטוריה, לונדון, קולג' פארק (ויליאם קאפל), ולנסיה (חוסה איטורבי) וסיאול.
הוראה

או'קונור מכהן כיום כמנהל האקדמיה האירית המלכותית למוזיקה ואף מלמד שם בקביעות.
מאז 1997 תפס את מקום הפרופסור שלו, וילהלם קמפף, לו רחש כבוד רב, ומגיש את הקורס השנתי בפרשנות בטהובן, בווילה של קמפף בפוזיטאנו, איטליה, שם קיים קמפף קורס זה מאז 1957.
או'קונור מלמד כיתות אמן ונושא הרצאות ברבים מן המקומות שבהם הוא מופיע, כמו גם ברבים מן המוסדות החשובים להוראת מוזיקה, ביניהם ג'וליארד ומנהטן בניו יורק, אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת ייל, אוניברסיטאות טמפל, ראטגרס, אינדיאנה וסיאטל בארצות הברית בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון ובמוסדות להוראת מוזיקה ביפן, קוריאה ואוסטרליה.
אותות הוקרה

על פועלו למען המוזיקה קיבל או'קונור תואר דוקטור לשם כבוד מן האוניברסיטה הלאומית של אירלנד ומטריניטי קולג' (דבלין), וחברות כבוד באקדמיה האירית המלכותית למוזיקה. גם ממשלות צרפת, אוסטריה, איטליה ופולין העניקו לו אותות כבוד ועיטורים.
שלמה נתן קוטלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1865 קובנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  8 בפברואר 1945 (בגיל 80 בערך) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מדינה:  ליטא, ארצות הברית, פלשתינה (א"י) 
 תקופת הפעילות:  ? – 8 בפברואר 1945 
 השתייכות:  חרדים ליטאים 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 
רבי שלמה נתן נטע קוטלר (תרכ"ו, 1865, קובנה – כ"ה בשבט תש"ה, 8 בפברואר 1945, ירושלים) היה רב וראש ישיבה ליטאי. שימש במשרות רבניות בקהילות יהודיות בליטא, בארצות הברית ובירושלים.
קורות חיים

נולד בקובנה בשנת תרכ"ו, בצעירותו היה מקורב לרב יעקב יוסף (חריף), אז בקובנה ולימים "הרב הכולל" של ניו יורק. נישא לחיה טויבע, וכבר בהיותו בגיל 21 התמנה למשרתו הראשונה כר"מ בישיבת לומז'ה. אחר כך שימש במשך שנים כר"מ בישיבת סלובודקה, כרב ור"מ בעיר בירז', ועם פתיחת ישיבת רבנו יצחק אלחנן בניו יורק, כיהן בה כר"מ ראשון והעביר שיעורים בתלמוד.
התפרסם מאוד בישיבות ליטא, ותלמידי חכמים חשובים הפליגו בשבחו, כך מצוטט הרב אליעזר גורדון רבה של טלז וראש הישיבה בה כמי שאמר עליו שהוא "הקצות החושן של דורנו".
במשך חמישים שנה שימש ברבנות בערים שונות, רבנותו הראשונה הייתה בעיר אוזבנט בליטא, כשהתמנה מכרו רבי יעקב יוסף חריף כרב הראשי (הראשון והיחיד) של העיר ניו יורק, התלווה אליו כעוזר לכל ענייני הרבנות, ובתקופת מחלתו כיהן כממלא מקום הרב הראשי לניו יורק. כשחזר מארצות הברית התמנה לרבנות העיר קורשן במחוז שאוויל, ומשם עבר לכהן ברבנות לוקניק. בתקופת כהונתו כרבה של לוקניק הסמוכה לטלז, נהגו בחורים מישיבות טלז וסלובודקה לסור לביתו כדי לשוחח עמו בדברי תורה, הוא גם היה אחראי להענקת כתבי סמיכה לתלמידי ישיבת טלז, ורק לאחר הסכמתו היו ראשי הישיבה מצרפים את חתימתם.
לאחר שנים ספורות ברבנות לוקניק, החליט לעלות לארץ ישראל, לפני עלייתו נסע בשנית לארצות הברית כדי להיפרד מבניו ובנותיו שגרו שם. בהיותו בדטרויט חלתה ונפטרה אשתו הרבנית, ובשל כך התעכב בדטרויט כ-7 שנים, הוא הדפיס בה את ספרו "בית שלמה". בדרכו לארץ ישראל התעכב שוב בליטא כשנה, ובשנת תרצ"ג הגיע לארץ ישראל.
התיישב בירושלים וגר בה עד פטירתו בכ"ה בשבט תש"ה, 8 בפברואר 1945. הוא נקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
ספריו ופרסומים בעריכתו

מלבד ספרי השו"ת שלו "כרם שלמה" בשלושה חלקים, הדפיס הרב שלמה נתן קוטלר גם ספר בשם "בית שלמה" ובו דרשות ופלפולים לפתיחות וסיומי ששה סדרי משנה ומסכתות התלמוד הבבלי.
הוא גם ערך את הספרים "נטעי נעמנים" ו"עטרת יצחק" של רבי יצחק אייזיק רבינוביץ משאוויל, את ספרו של בנו רבי חיים רבינוביץ, "הפלאה שבערכין" ואת ספרם המשותף "דברי יצחק ודברי חיים". בספרים אלו משוקעים הוספות וחידושים רבים משלו. הוא הותיר אחריו כתבים רבים, חלק מהם נדפסו בכרך השלישי של ספרו "כרם שלמה" שנדפס בירושלים בשנת תשל"א.
משפחתו

הרב יצחק אהרן ומינה קוטלר
שמואל דוב וחיה שמחה קוטלר
שרגא יהודה והדה שפרינצא קוטלר
אברהם יהונתן ומינה קוטלר
לאה מאטלא והרב אריה לייב קפלן - יו"ר מרכז הרבנים בשיקגו
מירה וד"ר אורי רזאווסקי
רבקה אידא, נישאה לרב יוסף צבי דוידובסקי - רבה של צרנובציץ, פולין (נפטר בי"ד בסיוון תרצ"ד בגיל 45). מחבר "אמרי יוסף" על משנה תורה לרמב"ם. ולאחר פטירתו עלתה לארץ ישראל ונישאה לרב יעקב משה חרל"פ
איטה מלכה ושאול
מאשה והשיל
הערות שוליים

↑  תיק עלייתו ארצה באתר ארכיון המדינה, עמ' 458-464
↑  דרכו האחרונה של הרב רש"נ קוטלר ז"ל, הצופה, 12 בפברואר 1945
↑  נטעי נעמנים, פיעטרקוב, תרס"ח. הקדמת המו"ל, באתר היברובוקס.
↑  ישורון, כרך כז, ירושלים תשע"ב, עמ' תקצ"ח.
פסטיבל סן ג'נארו

| --- | --- |

 סוג:  פסטיבל 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  איטליה הקטנה 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1926–הווה (כ־98 שנים) 
 sangennaro.nyc
 
רחוב מאלבורי בשנת 2006, במהלך הפסטיבל.
דוכני מכירת מזון במהלך הפסטיבל.
פסטיבל סן ג'נארו (באנגלית: Feast of San Gennaro; באיטלקית: Festa di San Gennaro) הוא פסטיבל רחוב המתרחש מדי שנה בשכונת איטליה הקטנה, ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית. הפסטיבל נמשך 11 ימים, שתחילתם ביום חמישי השני של חודש ספטמבר. הפסטיבל מהווה אירוע בו מוצגת תרבות איטליה ותרבות המהגרים האיטלקיים שהגיעו לאמריקה. הפסטיבל נערך באזור רחוב מאלבורי, ונערכת במסגרתו תהלוכה ברחוב הסגור לתנועה.
היסטוריה

ראשיתו של הפסטיבל בתהלוכה דתית שנערכה ביום ג'נארו הקדוש (הוא הקדוש של העיר נאפולי) - ב-19 בספטמבר מדי שנה. התהלוכה הראשונה התקיימה בשנת 1926 ביוזמת מהגרים רבים מאיטליה שהתגוררו בשכונת איטליה הקטנה. תהלוכה זו יוצאת מכנסיית הדם היקר ביותר בשעה 14:00, לאחר טקס מיסה שנערך בכנסייה. זוהי תהלוכה נוצרית קתולית שבה נושאים נרות, כאשר בראש התהלוכה מובל מנשא ועליו פסלו של הקדוש.
עם יציאת האוכלוסייה האיטלקית מאזור שכונת איטליה הקטנה ומעבר האוכלוסייה לשכונות אחרות, החלו להיערך באותן שכונת תהלוכות וטקסים דומים, וכיום הפסטיבל נחוג גם באזורים נוספים בהם מתגוררת אוכלוסייה איטלקית, כגון באזור פורדהאם ברובע הברונקס.
אזכורים תרבותיים

פסטיבל סן ג'נארו מוזכר בסרטים מסדרת הסנדק. ב"הסנדק חלק שני" מנצל ויטו קורליאונה את הפסטיבל על מנת לרצוח את ראש המאפיה המקומית דון פאנוצ'י, וכך הופך בעצמו לראש משפחת מאפיה. ב"הסנדק חלק שלישי" רוצח ויני מאנסיני קורליאונה את ג'ואי זאזה במהלך הפסטיבל, ועושה זאת בחוסר דיסקרטיות שגורמת לפאניקה בין באי הפסטיבל.
הפסטיבל שימש רקע לאחת הסצנות בסרט "רחובות זועמים" משנת 1973 וכן לאחד מפרקי הסדרה: "CSI:NY".
דוכני ממכר מזון.
כנסיית הדם היקר ביותר במהלך הפסטיבל. במת הקדוש משמאל התמונה.
במת פסל הקדוש בחצר הכנסייה.
בית פברואר

בית פברואר (באנגלית: February House) היה כינויה של קומונת אמנים שהתקיימה בין 1940 ל־1941 בשכונת ברוקלין הייטס, ניו יורק.
תולדותיה

ג'ורג' דייוויס, עורך ספרותי בכתב העת הרפרס בזאר (Harper's Bazaar), שכר בניין דירות שלם ברחוב מידה (Middagh) 7 בברוקלין. מסוף 1940 עד 1941, הזמין דייוויס חברים לעבור לגור בו, בבקשו ליצור סביבה יצירתית לאמנים. הדיירים העיקריים בבית פברואר היו ויסטן יו אודן, קארסון מקאלרס, בנג'מין בריטן, פול בולס, וג'יפסי רוז לי. הבניין עצמו היה בנוי מאבן חומה (brownstone) בחיקי לסגנון טיודור, במצב רעוע, עם צנרת פגומה, וללא מנעולים. על האורחים בבית פברואר, שבאו לביקורים בני ימים רצופים, נמנו סלבדור דאלי, גאלה דאלי, אנאיס נין, קלאוס מאן, ג'יין בולס, ריצ'רד רייט ופאבל פצ'ליצ'ב. נין היא שקראה לקומונה "בית פברואר", משום שרבים יחסית מדייריו נולדו בפברואר.
מספר יצירות נוצרו בבית פברואר: מקאלרס החלה לכתוב את "הבלדה על בית הקפה העצוב", ונטלה השראה לדמויות מפאב בשכונה. ג'יפסי רוז לי כתבה ופרסמה את ספר הבלש The G-String Murders. אודן פרסם את "האדם הכפול". ג'יין בולס החלה לכתוב את "שתי גברות רציניות".
בסוף 1941, עזבו הדיירים העיקריים של בית פברואר את הבניין, ורק דייוויס נשאר בו. אודן היה מרושש וקיבל משרה באוניברסיטת מישיגן באן ארבור. מקאלרס עברה לגור עם אמה בג'ורג'יה. ג'יפסי רוז לי עברה לשיקגו בחיפוש אחר הזדמנויות. בריטן חזר לאנגליה והפיק את "פיטר גריימס". בשנת 1945 עזב אף דייוויס את הבית. זמן קצר לאחר מכן נהרס הבית כדי לבנות את הכביש המהיר ברוקלין–קווינס.
בשנת 2012 עלה מחזמר בשם "בית פברואר", מאת גבריאל כהנא וסת' בוקלי, בפאבליק ת'יאטר במנהטן, ניו יורק. המחזמר רץ שבועיים.
בשנת 2005 ראתה אור ביוגרפיה קולקטיבית של הקומונה, מאת שריל טיפינז, בכותרת "בית פברואר".
לקריאה נוספת

February House: The Story of W. H. Auden, Carson McCullers, Jane and Paul Bowles, Benjamin Britten, and Gypsy Rose Lee, Under One Roof in Brooklyn, Sherill Tippins, 2016, Mariner Books, ISBN 9780618711970