stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שושלת
שושלות לפי אזורים > אפריקה > מרוקו

השושלת האידריסית (780–974)
השושלת המגראוונית (987–1070)
בית אלמורביטון (1073–1147)
בית אלמוואחידון (1147–1269)
השושלת המרינית (1258–1420)
השושלת הוואטאסידית (1420–1547)
השושלת הסעדית (1554–1659)
השושלת העלווית (1666–היום)
שושלות לפי אזורים > אמריקה > ברזיל

בית ברגנזה (1822–1889)
שושלות לפי אזורים > אמריקה > האיטי

השושלת הדסלינית (1804–1806)
השושלת הכריסטופית (1811–1820)
השושלת הסולוקית (1849–1859)
שושלות לפי אזורים > אמריקה > מקסיקו

בית איטורביד (1822–1823)
בית הבסבורג (1849–1859)
שושלות לפי אזורים > האוקיינוס השקט > הוואי

בית קמהאמהה (1810–1872)
בית קלהקאווה (1874–1893)
בית קאוונקוה (1859–? (עדיין טוענים לכתר))
שושלות לפי אזורים > האוקיינוס השקט > טהיטי

השושלת הפומארית (900–1865)
שושלות לפי אזורים > האוקיינוס השקט > טונגה

שושלת טואי טונגה (900–1865)
בית טופו (1875–היום)
שושלות לפי אזורים > האוקיינוס השקט > בני המאורי בניו זילנד

שושלת טה וורוורו (1856–היום)
שושלות לפי אזורים > אסיה > אפגניסטן

השושלת הדוראנית (1747–1823) (1839–1842)
השושלת הברכזאית (1818–1839) (1842–1929) (1929–1973)
שושלות לפי אזורים > אסיה > הודו

שושלת צ'לוקייה (המאה ה-6 עד המאה ה-12)
שושלת צ'ולה (המאה ה-11)
האימפריה המוגולית
השושלת המראטהית
שושלות לפי אזורים > אסיה > יפן

בית יאמטו
שושלות לפי אזורים > אסיה > ישראל

בית דוד
בית עמרי
בית יהוא
שושלת החשמונאים
בית הורדוס
שושלות לפי אזורים > אסיה > ירדן

השושלת ההאשמית
שושלות לפי אזורים > אסיה > ערב הסעודית

בית סעוד
שושלות לפי אזורים > אסיה > מלזיה

הראג'ות הלבנים (1841–1946)
שושלות לפי אזורים > אסיה > סין

שושלת שיה (2070–1600 לפני הספירה)
שושלת שאנג (1600–1046 לפני הספירה)
שושלת ג'ואו (1122–256 לפני הספירה)
שושלת צ'ין (221–206 לפני הספירה)
שושלת האן (206 לפני הספירה–220 לספירה)
שלוש הממלכות (220–280)
שושלת ג'ין (265–420)
השושלות הדרומיות והצפוניות (420–589)
שושלת סווי (581–618)
שושלת טאנג (618–907)
שושלת סונג (960–1279)
שושלת יואן (1271–1368)
שושלת מינג (1368–1644)
שושלת צ'ינג (1644–1912)
שושלות לפי אזורים > אסיה > קוריאה

שושלת גו-ג'וסיאון
שושלת גוגוריאו
השושלת הבאקג'ית
השושלת הגאית
שושלת בוייאו
השושלת האוקג'אוית
השושלת הדונגיית
שלושת ההאנים
השושלת הטאמלית
השושלת האוסאנית
השושלת הסילית
שושלת גוגוריאו החדשה
שושלת באקג'ה החדשה
השושלת הגוריאוית
השושלת הג'וסונית
שושלות לפי אזורים > אסיה > קטר

בית ת'אני (1868–היום)
שושלות לפי אזורים > אסיה > תאילנד

שושלת צ'אקרי (1782–היום)
שושלות לפי אזורים > אירופה > חצי האי האיברי > אסטוריאס

בית פלאייז (718–739)
בית פרז (739–925)
שושלות לפי אזורים > אירופה > חצי האי האיברי > אראגון

בית חימנז (1035–1162)
בית ברצלונה (1162–1410)
בית טרסטמארה (1412–1516)
שושלות לפי אזורים > אירופה > חצי האי האיברי > לאון

שושלת פרז (910–1037)
בית חימנז (1037–1126)
בית בורגון (1126–1369)
בית טרסטמארה (1369–1516)
שושלות לפי אזורים > אירופה > חצי האי האיברי > נווארה

בית אינייגז (824–905)
בית חימנז (905–1234)
בית שמפן (1234–1305)
בית קאפה (1284–1349)
בית אוורו (1328–1441)
בית טרסטמארה (1425–1479)
בית פואה (1479–1516)
בית אלבר (1483–1572)
בית בורבון (1572–1620)
שושלות לפי אזורים > אירופה > חצי האי האיברי > ספרד

שושלת הבסבורג (1506–1700)
שושלת אלמורביטון (1073–1147)
שושלת אלמוואחידון (1147–1269)
בית בורבון (1700–1868) (1874–1931) (1975–היום)
שושלת בונפרטה (1808–1813)
בית סבויה (1871–1873)
שושלות לפי אזורים > אירופה > חצי האי האיברי > פורטוגל

בית בורגון (1093–1383)
בית אוויז (1385–1580)
שושלת הבסבורג (1580–1640)
בית ברגנזה (1640–1910)
סקסה-קובורג-גותה (1853–1910)
שושלות לפי אזורים > אירופה > חצי האי האיברי > קסטיליה

בית לארה (930–1032)
בית חימנז (1035–1126)
בית בורגון (1126–1369)
בית טרסטמארה (1369–1516)
שושלות לפי אזורים > אירופה > איטליה

בית סבויה (1003–1946)
בית ספורצה (1450–1535)
שושלות לפי אזורים > אירופה > איטליה > סיציליה

בית הוטוויל (1071–1198)
בית הוהנשטאופן (1194–1266)
בית אנז'ו (1266–1282)
בית ברצלונה (1282–1410)
בית טרסטמארה (1412–1516)
בית הבסבורג (1516–1700) (1720–1735)
בית בורבון (1700–1713) (1735–1861)
בית סבויה (1713–1720)
שושלות לפי אזורים > אירופה > אלבניה

בית פרוגון (1190–1216)
שושלת אנגווין (1272–1368)
בית קאסטריוטי (1444–1468)
בית ויד (1914–1925)
בית זוגו (1928–1939)
שושלות לפי אזורים > אירופה > אנגליה

בית וסקס (829–1016) (1042–1066)
בית הארדיקאנוט (1013–1014) (1016–1042)
השושלת הנורמנית (1066–1135)
בית פלנטג'נט (1154–1485)
בית אנז'ו (1154–1399)
בית לנקסטר (1399–1461) (1470–1471)
בית יורק (1461–1470) (1471–1485)
בית טיודור (1485–1603)
בית סטיוארט (1603–1714)
בית הנובר (1714–1901)
בית סקסה-קובורג-גותה (1901–היום)
בית וינדזור (1917–היום), שם הבית שונה בשנת 1917 בעקבות מלחמת העולם הראשונה.
בית המלוכה הבריטי הבא, לאחר אליזבת השנייה, ייקרא בית מאונטבאטן-וינדזור.
שושלות לפי אזורים > אירופה > ארמניה

השושלת האורונטידית
השושלת הארטאשסית (189 לפני הספירה – 12 לספירה)
השושלת הארסקידית (54–428)
השושלת הבגרטידית (885–1045)
השושלת הרובנידית (1080–1225)
שושלות לפי אזורים > אירופה > האימפריה הביזנטית

השושלת הקונסטנטינית (303–336)
השושלת הולנטינית (364–457)
השושלת הלאונידית (457–518)
השושלת היוסטיניאנית (518–602)
השושלת ההרקלינית (602–695) (705–711)
השושלת האיסוריאנית (717–802)
השושלת הפוסידית (802–813)
השושלת הפריגיאנית (820–867)
השושלת המקדונית (867–1056)
השושלת הקומננידית (1057–1059) (1081–1185)
השושלת הדוקידית (1059–1081)
השושלת האנגלידית (1185–1204)
השושלת הלסקרידית (1204–1261)
השושלת הפלאילוגידית (1261–1453)
שושלות לפי אזורים > אירופה > ברברים > אוסטרוגותים

השושלת האמאלית
שושלות לפי אזורים > אירופה > ברברים > ויזיגותים

השושלת הבאלתית (395–531)
שושלות לפי אזורים > אירופה > ברברים > ונדלים

השושלת ההאסדינגית
שושלות לפי אזורים > אירופה > ברברים > לומברדים

השושלת הלת'ינגית
השושלת הגוסיאנית (546–572)
השושלת הבווארית (616–712)
שושלות לפי אזורים > אירופה > ברברים > פרנקים

השושלת המרובינגית (481–751)
השושלת הקרולינגית (751–843)
השושלת הארנולפינגית
שושלות לפי אזורים > אירופה > גאורגיה

השושלת הפרנבזידית (299–90 לפני הספירה) (30 לפני הספירה – 189 לספירה)
שושלת ארטאשס מאיבריה (90–30)
השושלת הארסקידית (189–284)
השושלת הצ'וסרוידית (284–580) (627–684)
השושלת הגווארמידית (588–627) (684–748) (779–786)
השושלת הנרסיאנידית (748–780
שושלת בגרטיוני (813–1810)
שושלות לפי אזורים > אירופה > גרמניה

השושלת הקרולינגית (843–911)
השושלת הקונרדינית (911–918)
השושלת האוטוניאנית (919–1024)
השושלת הפרנקונית (1024–1125)
שושלת סופלינבורגר (1125–1137)
שושלת הוהנשטאופן (1137–1254)
שושלת הבסבורג (1273–1291) (1298–1308) (1438–1740)
בית הבסבורג-לוריין (1745–1806)
בית נסאו (1292–1298)
בית לוקסמבורג (1308–1313) (1347–1400) (1410–1437)
בית ויטלסבאך (1314–1347) (1400–1410) (1742–1745)
שושלת הוהנצולרן (1871–1918)
שושלות לפי אזורים > אירופה > גרמניה > בוואריה

השושלת הלואיטפולדית (889–947)
השושלת האוטוניאנית (947–1017)
בית לוקסמבורג (1017–1026) (1039–1047)
השושלת הפרנקונית (1026–1039) (1053–1061)
שושלת ולף (1070–1138) (1156–1180)
שושלת בבנברג (1138–1156)
בית ויטלסבאך (1180–1918)
שושלות לפי אזורים > אירופה > גרמניה > סקסוניה

השושלת הלואיטפולדית (843–961)
בית בילונג (961–1106)
בית סופלינבורגר (1106–1127)
בית ולף (1127–1138) (1142–1180)
שושלת אסקניה (1138–1142) (1180–1422)
שושלת וטין (1422–1918)
שושלות לפי אזורים > אירופה > הסן

בית הסן
שושלות לפי אזורים > אירופה > דנמרק

בית אולאף
בית הארדיקאנוט (917–1047)
בית מונסו (1047–1412)
בית פומרניה (1412–1439)
בית ויטלסבאך (1439–1448)
בית אולדנבורג (1448–1863)
בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג (1863–היום)
שושלות לפי אזורים > אירופה > הונגריה

בית ארפאד (895–1301)
בית פשמישל (1301–1305)
בית ויטלסבאך (1305–1308)
השושלת הקפטינגית (בית אנז'ו) (1308–1395)
בית לוקסמבורג (1387–1437)
שושלת הבסבורג (1437–1457) (1526–1564) (1563–1918)
השושלת היגלונית (1440–1526)
בית ז'אפוליה (1526–1571)
שושלות לפי אזורים > אירופה > מונטנגרו

שושלת ווז'יסלאב (1186 – המאה השביעית)
שושלת נמאניץ' (1186–1355)
שושלת בלשיץ' (1356–1435)
שושלת צ'רנוייביץ' (1435–1516)
שושלת פטרוביץ'-נייגוש (1696–1918)
שושלות לפי אזורים > אירופה > נורווגיה

שושלת בהירי השיער (890–1319)
בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסברג (1905–היום)
שושלות לפי אזורים > אירופה > סקוטלנד

בית אלפין (843–1034)
בית דונקלד (1034–1040) (1058–1286)
בית בלינול (1292–1296)
בית ברוס (1306–1371)
בית סטוארט (1371–1707)
שושלות לפי אזורים > אירופה > פולין

שושלת פיאסט (1281–1923)
שושלת פשמישל (1291–1306)
השושלת הקפטינגית (בית אנז'ו) (1306–1399)
השושלת היגלונית (1386–1572) (1575–1586)
בית ולואה (1573–1574)
בית בטורי (1576–1586)
בית ואסה (1587–1668)
בית ויצ'ניווייצ'קי (1669–1673)
בית סובייסקי (1674–1696)
שושלת וטין (1697–1706) (1709–1733) (1736–1764)
בית לשצ'ינסקי (1704–1709) (1733–1736)
בית פוניאטובסקי (1764–1795)
שושלות לפי אזורים > אירופה > צרפת

השושלת הקרולינגית (843–987)
השושלת הקפטינגית (987–1792) (1814–1848)
בית קאפה (1328–1498)
בית ולואה (1328–1589)
בית ולואה (1328–1498)
בית ולואה-אורליאן (1498–1515)
בית ולואה-אנגולם (1515–1589)
בית בורבון (1589–1792) (1814–1830)
בית בורבון-ונדום (1589–1792) (1814–1830)
בית בורבון-אורליאן (1830–1848)
שושלת בונפרטה (1799–1879)
שושלות לפי אזורים > אירופה > קרואטיה

שושלת טרפימירוביץ' (845–1091)
בית סבויה (1941–1943)
שושלות לפי אזורים > אירופה > האימפריה הרומית

השושלת היוליו-קלאודית (27 לפני הספירה – 68 לספירה)
השושלת הפלאבית (69–96)
השושלת הנרווה-אנטונינית (96–192)
השושלת הסווראנית (193–235)
שושלות לפי אזורים > אירופה > רומניה

בית הוהנצולרן-זיגמרינגן (1866–1947)
שושלות לפי אזורים > אירופה > רוסיה

שושלת רוריק (862–1598) (1606–1610)
שושלת רומנוב (1613–1917)
שושלות לפי אזורים > אירופה > שוודיה

בית מונסו (970–1060)
בית סטנקיל (1060–1130)
בית סוורקר (1130–1222)
בית אריק (1156–1250)
בית פולקונג (1248–1387)
בית ואסה (1521–1654)
בית קלינגספור
בית ויטלסבאך (1654–1720)
בית הולשטיין-גוטורפ (1751–1818)
בית ברנדוט (1818–היום)
שושלות לפי אזורים > אירופה > טורקיה

בית עות'מאן (1281–1923)
השושלת הסלג'וקית
שושלות לפי אזורים > איראן

האימפריה הספווית
האימפריה הקג'ארית
השושלת הפהלווית
השושלת האפשארית
שושלות שאינן מונרכיות

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: בפרק לא מופיעות מספיק משפחות ואלו שמופיעות משתייכות כולן למוצא האתני של יהדות אשכנז.
בית מדיצ'י
משפחת ואנדרבילט
משפחת רוקפלר
משפחת אסטור
משפחת ששון
משפחת דיין
משפחת לאו
משפחת ורבורג
משפחת רוטשילד
Feedly

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  2008–הווה (כ־16 שנים)
 משרד ראשי:  פאלו אלטו, ארצות הברית
 מוצרים עיקריים:  פיד עדכונים
 עובדים:  40
  
 www.feedly.com
 
פידלי (באנגלית: Feedly) הוא אתר אינטרנט אשר באמצעותו ניתן לבנות פיד חדשות על בסיס מידע הנאסף מאתרים שונים באינטרנט.
אתר פידלי נוסד בשנת 2008 על ידי היזם אדווין חודבאצ'יאן (Edwin Khodabakchian) במטרה לארגן ולרכז ידיעות חדשותיות מאתרים שונים במאגר חדשות אחד.
החברה מאפשרת לבנות פיד באמצעות משתמש סטנדרטי ללא תשלום ומשתמש פרימיום בעל הרשאות נרחבות בתשלום חודשי.
היסטוריה

פידלי שוחרר לראשונה בשנת 2008 כחלק מפרויקט DevHD תחת השם Feeddo, במטרה לאסוף מידע ממגוון מקורות מקוונים ולרכז אותם במאגר מידע יחיד.
בתאריך 15 במרץ 2013, הכריזה החברה שחצתה את רף חצי מיליון המשתמשים.
בסוף מאי 2013, הכריזה החברה שמספר המשתמשים באתר עמד על כ-12 מיליון.
בחודש יוני 2014, סבלה החברה מהתקפות מניעת שירות אשר מנעו ממשתמשים לגשת לאתר האינטרנט, החברה סרבה לשלם כופר והתקיפות נמשכו כ-3 ימים.
בשנת 2018, הכריזה החברה שמספר המשתמשים באתר עמד על 14 מיליון ובכך הפך האתר לקורא ה-RSS הפופולרי ביותר.
ראו גם

RSS
GeoRSS
פודקאסט
הערות שוליים

↑  RocketReach - Find email, phone, social media for 450M+ professionals, RocketReach (באנגלית)
↑  Feedly – More signal, less noise, Feedly (באנגלית)
↑  Now With 3 Million New Users, Google Reader’s Heir Apparent Feedly Relaunches On iOS & Android, Reveals How It Plans To Make Money, TechCrunch (באנגלית אמריקאית)
↑  Emil Protalinski, Feedly Launches Web Version with Migration Path from Google Reader, TNW | Insider, ‏2013-06-19 (באנגלית)
↑  Janhoi McGregor, Feedly And Evernote Go Down As Attackers Demand Ransom, Forbes (באנגלית)
↑  נדב נוימן, ‏אתר Feedly הותקף: ההאקר דורש כסף על מנת להפסיק, באתר גלובס, 11 ביוני 2014
↑  Feedly hits third day of downtime as DDoS attacks continue- The Inquirer, web.archive.org, ‏2015-04-02
↑  Barrett, Brian. "It's Time For an RSS Revival". Wired (באנגלית אמריקאית). ISSN 1059-1028. נבדק ב-2021-12-29.
ניסיון ההפיכה הצבאית בטורקיה (2016)

ניסיון ההפיכה הצבאית בטורקיה (2016) הוא ניסיון של חלק מהכוחות המזוינים של טורקיה לבצע הפיכה בטורקיה ולהדיח את נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן מתפקידו. ניסיון הפיכה החל בליל 15 ביולי 2016, מעט לפני חצות, בעת שארדואן שהה באתר הנופש מרמריס בדרום-מערב טורקיה, וכשל כעבור שעות מעטות. הקבוצה שניסתה לבצע את ההפיכה כינתה את עצמה "מועצת השלום הטורקית", ומטרתה המוצהרת הייתה להביא בפני העם הטורקי חוקה חילונית ודמוקרטית. המועצה ניסתה להשיג שליטה על מספר מקומות מרכזיים באנקרה, באיסטנבול ובמקומות נוספים.
מועצת השלום הטורקית טענה שסיבות ההפיכה היו שחיקת המעמד החילוני, חיסול המשטר הדמוקרטי, זלזול בזכויות האדם ואובדן מהימנותה של טורקיה בזירה הבין־לאומית. ממשלת טורקיה האשימה את המורדים בקשרים לתנועת גוּלֵן (אנ') בראשות האופוזיציונר הגולה פטהוללה גוּלֵן, שחודשיים קודם לכן הוגדרה כארגון טרור על ידי השלטון הטורקי. למרות זאת, גולן גינה את ניסיון ההפיכה והכחיש את מעורבותו. הוא האשים את טורקיה בבימוי האירוע כמבצע דגל כוזב שמטרתו להגביל את חירויות האזרח וטיהור הצבא והרשות השופטת, וחיזוק מוסד הנשיאות בטורקיה.
במהלך ניסיון ההפיכה נהרגו לפחות 300 בני אדם ויותר מ־2,100 נפצעו. נזק נגרם למבני ממשל רבים, כולל בניין הפרלמנט הטורקי והארמון הנשיאותי. מה שגרר גל מעצרים המוניים של לפחות 40,000 עצורים, בהם 10,000 חיילים, וגם 2,745 שופטים. 15,000 אנשי חינוך הושעו, והרישיונות של 21,000 מורים שעובדים במוסדות פרטיים בוטלו על ידי הממשלה, מכיוון שהמורים היו לכאורה נאמנים לגולן.
התגובות לאירוע היו שליליות הן בטורקיה עצמה והן ברחבי העולם. האירוע גונה על ידי מפלגות האופוזיציה העיקריות בטורקיה. מנהיגים בין־לאומיים, בהם מנהיגים של האיחוד האירופי, של נאט"ו ושל ארצות הברית, קראו לכבד את המוסדות בטורקיה ואת אלו שנבחרו בה באופן רשמי. ארגונים בינלאומיים התבטאו נגד ההפיכה גם כן. מועצת הביטחון של האו"ם, לעומת זאת, לא גינתה את ההפיכה לאחר שמצרים, חברה זמנית במועצה, התנגדה לנוסח ההודעה.
רקע > כמאליזם

מאז הקמתה של דמוקרטיה רב־מפלגתית בטורקיה בשנת 1946, הכוחות המזוינים של טורקיה (TSK), יחד עם בית המשפט לחוקה, ראו עצמם כשומרי עקרונות הכמאליזם ושל המדינה החילונית והלאומנית של טורקיה כפי שהוקמה תחת שלטונו של מוסטפא כמאל אטאטורק, נגד מפלגות אשר קידמו את האסלאם כחלק מרכזי יותר בחיים הציבוריים. הצבא ומערכת המשפט התערבו באופן קבוע בפוליטיקה על־מנת למנוע ממפלגות המייצגות טורקים מוסלמיים שמרניים להקל להגבלות הנוגעות לדת שהונהגו במדינה, כמו הגבלות ללבישת כיסויי ראש על ידי נשים. מאז הקמת הרפובליקה הטורקית בשנת 1923, הפיל הצבא ארבע ממשלות נבחרות: פעמיים על ידי הפיכות ב־1960 וב־1980, ופעמיים על ידי החלטות צבאיות, בשנת 1971 ו־1997. בנוסף, אסר הצבא על מספר מפלגות גדולות להתמודד בבחירות. בשנת 1998, ארדואן, שהיה ראש עיריית איסטנבול באותו זמן, נכלא והושעה מהחיים הפוליטיים עקב הרשעתו בהסתה דתית על ידי בית המשפט. בשנת 2007, הצבא הביע את התנגדותו לבחירתו של עבדוללה גוּל ממפלגת הצדק והפיתוח כנשיא על ידי פרסום הצהרה באתר הצבא.
רקע > משפטי ארגנקון

בשנים שקדמו לניסיון ההפיכה הצבאית של 2016, התרחשו משפטי ארגנקון, אשר נתפסו כניסיון של המנהיגים תחת הנשיא ארדואן לבסס את מעמדם מעל הצבא. במסגרת משפטים אלו, שהוגדרו כ"אחד מהמאורעות הגדולים שקרו לאחרונה בהיסטוריה הטורקית", הועמדו לדין 275 איש, בהם קציני צבא, עיתונאים, עורכי דין ואנשי אקדמיה. הם הואשמו בקשירת קשר וניסיון להפיכת הממשל ב־2003 וב־2004 כחלק מרשת סודית בשם "ארגנקון", שפעלה נגד הנשיא המכהן ארדואן. במקביל קידם ארדואן קצינים בדרגות נמוכות בשרשרת הפיקוד, דאג שראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים של טורקיה יהיה נאמן לו וניסה לעשות דמורליזציה לצבא.
לאחר קרע בין תנועת גולן לבין מפלגתו של ארדואן, מפלגת הצדק והפיתוח, ארדואן החל בטיהור הצבא על מנת להסב לעצמו יתרון. הרשעות ארגנקון בוטלו באפריל 2016 על ידי בית המשפט הגבוה בטורקיה, אשר פסק שקיומה של הרשת לא הוכח. הבחירות הכלליות בטורקיה שהתרחשו בנובמבר 2015 נוהלו בזמן סנקציות שלטוניות על התקשורת, סכסוכים נמשכים עם מפלגת הפועלים של כורדיסטן, מלחמת אזרחים בסוריה ויחסים רעועים עם הכורדים במדינה.
רקע > האשמות בשחיתות

בשנת 2013, המאמצים של רשויות החוק בטורקיה להילחם כנגד שערוריית השחיתות של שנת 2013 בטורקיה בוקרו בחריפות על ידי ארדואן, תוארו על ידיו כ"הפיכה משפטית" והובילו לפיטורי 350 קציני משטרה על ידי ממשלתו. המאמצים למיגור השחיתות נתפסו כמקור למתח בין האנשים של גולן, ארדואן ומפלגת הצדק והפיתוח. בניתוחים פוליטיים שהתבצעו מספר חודשים לפני ניסיון ההפיכה, השכיחות של השחיתות הוערכה כ"גבוהה" בטורקיה שבתקופת ארדואן. לאחר ניסיון ההפיכה, נראה שחלק גדול ממחוללי ההפיכה ציינו זאת בסיבות לפעולותיהם.
רקע > הצעת חוק החסינות

ב־13 ביולי, פחות מיומיים לפני ההפיכה, חתם ארדואן על הצעת חוק המקנה חסינות לחיילים טורקים מפני העמדתם לדין בגין השתתפותם בפעילויות ביטחון מקומיות. כמו כן על פי הצעת החוק, על ההליכים נגד מפקדים לעבור אישור של ראש הממשלה ועל ההליכים נגד חיילים בדרגה נמוכה יותר, לעבור אישור של מושל המחוז. הצעת החסינות הזו נתפסה כחלק מדטאנט בין הממשל לבין הכוחות המזוינים.
השתלשלות האירועים > ניסיון ההפיכה

ב־15 ביולי 2016, מעט לפני 23:00, נשמעו מטוסי צבא טורקיים טסים מעל אנקרה, ושני הגשרים פתיה סולטאן מהמט והבוספורוס באיסטנבול, המובילים לאירופה, נסגרו. נשיא טורקיה, ארדואן, שהה בנופש במרמריס שבדרום המדינה.
ראש ממשלת טורקיה בינאלי יילדרים אמר שנעשות פעולות צבאיות "מחוץ לשרשרת הפיקוד", ושמדובר בניסיון בלתי חוקי לצבור כוח על ידי חלק מהצבא. הוא הוסיף ואמר שהמעורבים "ישלמו את המחיר הגבוה ביותר". טנקים הגיעו לנמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק, ומשתמשי האינטרנט בטורקיה נחסמו משימוש בשירותים החברתיים טוויטר, פייסבוק ויוטיוב. הרשת החברתית טוויטר דיווחה לאחר מכן ש"אין לה סיבה לחשוב שהיא נחסמה לחלוטין". בני ערובה אחדים נלקחו למפקדות צבאיות, כולל הולוסי אקר, ראש המטה הכללי של טורקיה, ראש חיל היבשה הטורקי וראש חיל האוויר הטורקי. מבצעי ניסיון ההפיכה ניסו לגרום לאקר לחתום על הצהרת ההפיכה תוך שימוש באלימות, ומשלא הצליחו לקחו אותו ובכירים שבויים נוספים לבסיס חיל האוויר באנקרה. הצבא גם נכנס למשרדי מפלגת השלטון, מפלגת הצדק והפיתוח, הנמצאים באיסטנבול, ודרש מהאנשים לעזוב.
בשעות 23:00 ו־00:00 מסוקים הפציצו את מפקדת הכוחות המיוחדים של המשטרה באנקרה ואת בסיס כוחות האוויר של המשטרה, שנמצא סמוך לאנקרה. במהלך ההתקפות נהרגו 42, ונפצעו 43. חברת לוויין טורקית סמוכה הותקפה גם היא, ושני אנשי אבטחה נהרגו. בשעה 23:50, השתלטו חיילים מורדים על כיכר טקסים במרכז איסטנבול.
מעט לאחר חצות נכנסו חיילים מורדים לבנייני הרשות לרדיו ולטלוויזיה בטורקיה, TRT, באנקרה, וכפו על השדרנית להקריא את הצהרתם, לפיה "שלטון החוק הדמוקרטי והחילוני נשחק על ידי הממשלה הנוכחית", שטורקיה מובלת כעת על ידי "מועצת השלום הטורקית" ושהיא "תחזיר את הביטחון לטורקיה". בהצהרה נאמר בין השאר כי "הכוחות המזוינים של טורקיה השתלטו לחלוטין על ניהול המדינה על מנת להשיב את הסדר החוקתי, את זכויות וחירויות האדם, את שלטון החוק, ואת הביטחון הכללי שנפגע. כלל ההסכמים הבין־לאומיים עדיין תקפים. אנו מקווים שיחסינו הטובים עם כל המדינות ימשיכו". הם ציינו כי הם "פעלו כך על מנת לשמור על הסדר הדמוקרטי, וכי שלטון החוק חייב לעמוד בראש סדר העדיפויות". ההצהרה כללה בתוכה גם הכרזה על תחילתו של ממשל צבאי זמני, וטענה שחוקה חדשה תהיה מוכנה "בהקדם האפשרי". לאחר מכן רשת TRT הורדה מהאוויר.
בהמשך דווח כי ראש מועצת השלום הוא מוהארם קוסה.
השתלשלות האירועים > תגובת הממשלה והעימות

מוסד הנשיאות הטורקי ציין כי הנשיא ארדואן שוהה בחופשה, וגינה את ניסיון ההפיכה בעודו מכנה אותו "התקפה על הדמוקרטיה". ההודעה הראשונה מארדואן פורסמה בשעה 00:23, ובשעה 01:00 הופיע ארדואן בראיון שנערך בתוכנית החדשות בטלוויזיה באמצעות אפליקציית FaceTime, וקרא לעם הטורקי לצאת לרחובות למרות העוצר הצבאי שהוטל, באומרו "אין כוח עליון יותר מכוחו של העם. תנו להם לעשות מה שהם רוצים בכיכרות ובשדות התעופה". סגן ראש ממשלת טורקיה, נומאן קורטולמוש, הופיע בשידור חי טלוויזיה וטען שמפלגת הצדק והפיתוח וממשלתו עדיין בשלטון. ראש עיריית אנקרה, המשתייך למפלגת הצדק והפיתוח, עודד אנשים לצאת לרחובות העיר ולמחות, למרות העוצר שהוטל על ידי הצבא. מטוסו של ארדואן המריא משדה התעופה דלמן בשעה 01:47, אך נאלץ לחכות באוויר בקרבת ביגה על מנת לדאוג לנחיתתו הבטוחה בשדה התעופה. לבסוף, מטוסו נחת באיסטנבול בשעה 02:50.
מפקד הארמייה הראשונה של טורקיה טען שהכוחות המזוינים לא תמכו בהפיכה, ושהמבצעים מייצגים קבוצה קטנה שעליה כמעט הצליחו להשתלט.
בשעה 01:00 נמסר כי הצבא משך את כוחותיו מנמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק ואנשים נראו נכנסים לשם, אלא שבשעה 01:13 נמסר כי ישנם עדיין טנקים בנמל התעופה, ומהאזור נשמעים קולות של יריות. נמל התעופה נסגר, וכל הטיסות ממנו בוטלו.
פיצוצים ויריות נשמעו מבניין ה־TRT באנקרה. זמן קצר לאחר מכן, הסתערו על הבניין כוחות גדולים של אזרחים ושוטרים, פעולה שבעקבותיה נוטרלו ארבעה חיילים מורדים. הערוץ חזר לאוויר, והקריינית דיווחה שהיא הוחזקה כבת ערובה והכריחו אותה לקרוא את ההכרזה על ההפיכה באיומי אקדח.
טנקים פתחו באש על בניין הפרלמנט הטורקי. מסוק ששייך לכוחות המורדים הופל על ידי מטוס F-16, בזמן שמטוסי קרב טסו מעל אנקרה על מנת לנטרל מסוקים בהם עושים שימוש הכוחות המורדים. ב־03:08 הצטרפו כוחות אוויריים לירי על בניין הפרלמנט, ושתי דקות מאוחר יותר הכוחות המזוינים של טורקיה הכריזו על שליטתם במדינה באמצעות אתר האינטרנט שלהם. כעבור שתי דקות מרגע ההכרזה האחרונה, הצהיר יילדרים, ראש הממשלה, שהמצב בטיפול, וששמי אנקרה הם כרגע אזור אסור לטיסה. דיווחים על הפצצות נוספות של בניין הפרלמנט קרו גם בשעות 03:23 ו־03:33, בעוד מטוסים של הכוחות בעד ההפיכה טסים לידו. CNN Türk דיווחו על ההפצצות האוויריות על בניין הפרלמנט, וציינו שיש 12 הרוגים ו־2 פצועים אנושות. חצי שעה לאחר הדיווח על ההרוגים נכנסו חיילים מורדים לבנייני CNN Türk, וערוץ זה הורד גם הוא מהאוויר לפרק זמן של כשעה. לאחר מכן דיווח פוליטיקאי טורקי על הפצצות נוספות בבניין של יחסי־הציבור בפרלמנט, בעקבותיו ישנם מספר פצועים, בהם אנשי משטרה.
בסביבות השעה 04:00, בערך שעה וחצי לאחר שארדואן עזב את מלונו במרמריס, 2–3 מסוקים תקפו את המלון. לפי דיווחים של עדי ראייה, 10–15 אנשים חמושים נחתו והחלו לירות. בתקרית זו נהרגו 2 אנשי משטרה ו־8 נפצעו.
מספר אנשים נפצעו באיסטנבול לאחר שחיילים מורדים ירו עליהם, משום שניסו לעבור את גשר הבוספורוס בניסיון מחאה.
הנשיא לענייני דת בטורקיה הצהיר שהוא לא יספק שירותי הלוויות דתיות למבצעי ניסיון ההפיכה שמתו, פרט ל"טוראים וקצינים בעלי דרגה נמוכה שאולצו בכוח ובאיומים ומצאו עצמם בעיצומו של הסכסוך מבלי לדעת את הדברים לאשורם".
השתלשלות האירועים > כישלון ההפיכה

בשעה 04:00, לאחר שהנשיא ארדואן נחת באיסטנבול, הוא נשא נאום טלוויזיוני בתוך נמל התעופה, בעוד רבבות תומכים נאספים מחוצה לו. בשעה 06:30 פנה אל התומכים בנמל התעופה ואמר: "בטורקיה, הכוחות המזוינים אינם שולטים במדינה או מובילים את המדינה. הם לא יכולים". הוא האשים בניסיון ההפיכה את "אלו שנמצאים בפנסילבניה", כשהוא מתייחס לפֶטְהוּללה גוּלֵן המתגורר שם, ולתנועתו, "תנועת גולן". ארדואן גם הצהיר כי הוא תכנן "לנקות" את הצבא, ואמר כי "התקוממות זו היא מתנה עבורנו מאלוהים". סוכנות התקשורת הטורקית אנדולו, המנוהלת על ידי המדינה, טענה שהקולונל לשעבר מוהארם קוסה, אשר נשללו ממנו דרגותיו ב־2016 עקב האשמות הנוגעות לעבודה עם גולן, חשוד כמי שעמד בראש ניסיון ההפיכה. עם זאת, הברית למען ערכים משותפים, מוסד ללא כוונות רווח המשויך לתנועתו של פטהוללה גולן, פרסמה הודעת גינוי להפיכה והצהירה שטענותיו של ארדואן נגד התנועה היו "מאוד חסרות אחריות". גולן עצמו אמר בהצהרה קצרה, דקות לפני חצות: "כאחד שסבל תחת הפיכות צבאיות מרובות במהלך חמשת העשורים האחרונים, זה מעליב במיוחד להיות מואשם בכל קשר לניסיון שכזה. אני דוחה בתוקף את ההאשמות הללו".
בשעות הבוקר המוקדמות של 16 ביולי נראה היה שניסיון ההפיכה "מתפורר" בעוד ההמונים ממרים צווים צבאיים בעד ההפיכה ומתכנסים בכיכרות הגדולות של איסטנבול על מנת להתנגד להפיכה. חיילים שתמכו בהפיכה נכנעו לכוחות המשטרה בכיכר טקסים באיסטנבול, וכוחות הממשלה כבשו מחדש את נמל התעופה הבינלאומי איסטנבול אטאטורק, והמשטרה הקיפה את מטה הצבא ואנשיו וקראה להם להיכנע. בין השעות 06:00 ל־08:00 דווח על התכתשות במקום. בהמשך, החיילים המורדים שחסמו את גשר הבוספורוס נכנעו לכוחות המשטרה. קבוצה זו כללה כ־50 חיילים מורדים, אחדים מהם חוסלו על ידי הציבור; הגרון של אחד החיילים המורדים שוסף וסרטון שהופץ טען שארבעה חיילים נהרגו. בינתיים, במטה של הצבא הטורקי, 700 חיילים בלתי־חמושים ו־150 חיילים חמושים נעצרו על ידי המשטרה. האנשים שניסו לבצע את ההפיכה בבניין TRT באיסטנבול נכנעו גם הם. ראש המטה הכללי של טורקיה שוחרר במבצע זה.
בהמשך היום, ב-16 ביולי, נחת מסוק UH-60 בלק הוק טורקי בנמל התעופה באלכסנדרופולי, ביוון. שמונה אנשי צבא אשר הסירו את דרגותיהם ועיטוריהם שהיו על המסוק נעצרו לאחר הנחיתה בגין כניסה בלתי חוקית לשטח המדינה, וביקשו מקלט מדיני פוליטי. שר החוץ הטורקי, מבלוט צ'בושאולו, ביקש את הסגרת הבורחים והחזרת המסוק. הרשויות היווניות ענו כי המסוק הצבאי הטורקי יוחזר, וכי בקשת המקלט נבחנת.