stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארגוס (מיתולוגיה)
הערות שוליים

↑  פאוסניאס 2.16.3
↑  הסיודוס – פרגמנטים. Aegimius פרגמנט מס' 5
↑  אובידיוס, מטמורפוזות. ספר ראשון 720-723
↑  ביבליותקה (פסאודו-אפולודורוס) 2.1.2
↑  Gantz, Timothy. Early Greek Myth, pp. 201
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011339853205171  GND: 133153363  LCCN: no2017065891  SUDOC: 238362280  VIAF: 77495947   WorldCat (עם VIAF): 77495947 
מרקוריוס וארגוס. רובנס 1636-1638.
יונו מקבלת את עיניו של ארגוס ממרקוריוס. הנדריק גולציוס 1615.
בית ספר תיכון

כיתה בגימנסיה הרצליה, 1912
בית ספר תיכון (מכונה גם חטיבה עליונה או בראשי תיבות חט"ע) הוא השלב העליון במערכת החינוך הבסיסית הניתנת לילדים ולנוער במדינות רבות בעולם. לימודים שלאחר שלב זה נערכים במערכת ההשכלה הגבוהה וההכשרה המקצועית.
בעולם מקובלות חלוקות שונות של בתי ספר תיכוניים. החל בגימנסיה מול בית הספר הריאלי (אנ') או המתמטי – חלוקה שבה לומדים בגימנסיה בעיקר מקצועות הומניים ובבית הספר הריאלי מקצועות מתמטיים. דרך מוסד להכשרה טכנולוגית הנקרא לעיתים טכניקום. חלוקה על פי צורת הבעלות (פרטי מול ציבורי) וחלוקה על פי הזיקה למוסדות להשכלה גבוהה (בתי ספר מכינים או מכינה).
בישראל

המסלול העיוני בבית הספר התיכון מסתיים בבחינות הבגרות, שהעומדים בהן בהצלחה זכאים לתעודת בגרות. במסלול הטכנולוגי בבית הספר התיכון יכול התלמיד להיבחן במקצועות בעלי חלקים טכנולוגיים. מסלול נוסף הוא המסלול המקצועי, שבו בנוסף ללימודים העיוניים לומד התלמיד מקצוע.
בית הספר התיכון התקיים בארץ ישראל, כחלק מהחינוך הפורמלי, בתחילה במסגרת בת 8 שנים החל מכיתה ה' שהמשיכה את לימודי בית הספר העממי שהסתיימו בכיתה ד' (זוהי גם הסיבה ההיסטורית לכך שתלמידי כיתות י, י"א ו-י"ב נקראים "שישיסטים", "שביעיסטים" ו"שמיניסטים" בהתאמה). מאוחר יותר, אחרי הרחבת לימודי החינם ל-6 שנים הייתה תקופה קצרה שבה בית הספר התיכון החל בכיתה ז', ובתקופה מאוחרת יותר הגיעו התלמידים לבית הספר התיכון אחר 8 שנים של לימוד בבית הספר היסודי (כיתות א' עד ח'), למסגרת לימוד בת 4 שנים (כיתות ט' עד י"ב).
במסגרת רפורמה במערכת החינוך, שהחלה בשנת 1968, הוקמו בהדרגה חטיבות הביניים (כיתות ז' עד ט'), וחטיבה עליונה בת שלוש כיתות (כיתות י' עד י"ב). מרבית בתי הספר התיכוניים פועלים במתכונת החדשה, אך יש הממשיכים לפעול במתכונת הארבע-שנתית. "בית ספר שש-שנתי" או "בית ספר על-יסודי" הוא כינוי לבית ספר הכולל בתוכו חטיבה עליונה וחטיבת ביניים, כלומר 6 שנות לימוד.
בתי הספר התיכוניים הם לעיתים עיוניים בלבד, מקצועיים/טכנולוגיים בלבד, חקלאיים בלבד, או בתי ספר מקיפים, הכוללים מגמות עיוניות ומגמות טכנולוגיות גם יחד.
הלימודים בבית ספר תיכון ניתנים כיום במסגרתו של חוק לימוד חובה, אך בשנת 1949, עם חקיקתו של חוק זה, נקבע בו לימוד חובה בכיתות א' - ח' בלבד. בהתאם לכך, הלימודים בכיתות אלה ניתנים בבתי ספר של משרד החינוך, ואילו בתי ספר תיכוניים הם בדרך כלל בבעלות הרשויות המקומיות, ולעיתים בבעלות של רשתות המפעילות בתי ספר כאלה (כגון רשת "אורט ישראל", או רשת "קבוצת תיכון תל אביב"), או בבעלות של עמותה המפעילה בית ספר יחיד או בתי-ספר בודדים (כגון "גימנסיה הרצליה" או "בית הספר הריאלי העברי בחיפה").
המאפיין העיקרי שמבדל את בית הספר התיכון מבתי הספר היסודי ומחטיבת הביניים הוא החלוקה למגמות לימוד. לתלמידי בית הספר התיכון מוצעים מסלולי לימוד אחדים וכל תלמיד בוחר את המסלול המועדף עליו. מסלולים אלה, הקרויים מגמות, הם למשל, מגמת פיזיקה, מגמת ספרות, מגמת קולנוע וכדומה, לכל בית ספר מבחר מגמות משלו. יש מגמות הנלמדות בבתי ספר רבים, ויש הנלמדות בבתי ספר מעטים. ההבחנה בין המגמות מתבטאת במידת ההעמקה בלימוד נושאים מסוימים, העמקה הנמדדת במספר יחידות הלימוד לבחינת הבגרות. מתמטיקה, למשל, נלמדת במגמות הריאליות בהיקף של 5 יחידות לימוד (רמת ההעמקה הגבוהה ביותר), 4 יחידות לימוד או 3, וכך גם לגבי אנגלית. במהלך השנים הופחת השימוש במינוח מגמות וכיום התלמידים יכולים לבחור בשילובי מקצועות או "אשכולות" לימוד.
מרבית המורים בבתי הספר התיכוניים מאורגנים במסגרת ארגון המורים העל-יסודיים ומיעוטם במסגרת הסתדרות המורים.
ראו גם

גימנסיה
ישיבה תיכונית
אולפנה
חינוך על-יסודי
חטיבת ביניים
בית ספר של יום ראשון

בית ספר של יום ראשון שבו למדו אינדיאנים לצד הלבנים - טריטוריית אוקלהומה בשנת 1900 לערך
בית ספר של יום ראשון (באנגלית: Sunday school) הוא מוסד חינוכי הפועל ביום ראשון (יום המנוחה השבועי בנצרות), ובו לומדים בעיקר לימודי דת.
היסטוריה

ראשיתם של בתי הספר של יום ראשון ביוזמה משנת 1780 של רוברט רייקס (Raikes), עורך העיתון "גלוסטר ג'ורנל" (Gloucester Journal), אשר חשש מהיקף הפשיעה הגובר והולך בשכונות העוני באנגליה של המאה ה-18. הוא החליט להקים מערך לימודי נצרות על מנת לשמור את הילדים של שכונות העוני על דרך הישר, ולמנוע הסטתם לדרך רעה. בשנת 1831 התחנכו בבתי הספר הנוצריים של יום ראשון כ-1,250,000 ילדים (כ-25% מאוכלוסיית ילדי אנגליה באותה עת).
בתי הספר של יום ראשון הפכו פופולריים יותר ויותר בקרב הכנסיות הפרוטסטנטיות הן בבריטניה והן בארצות הברית, אף שמעולם לא הפכו לחלק ממערך החינוך הרשמי של המדינה. מטרתם היחידה הייתה ללמד את הילדים את עיקרי דת הנצרות.
הלימוד מתבצע בכל שבוע, בו לומדים הילדים פרק תנ"ך לאחר טקס התפילה הפרוטסטנטי הנערך מדי יום ראשון. המורים ברובם הם מתנדבים - ואינם בעלי השכלה פורמלית בתחום הדת או התנ"ך.
היסטוריה > בתי ספר של יום ראשון יהודיים

בהשפעת בתי הספר של יום ראשון הנוצריים, החלו יהודים לאמץ מנהג זה. בית הספר מכונה בדרך כלל Hebrew School (בית ספר לעברית) או Synagogue School. גם בבתי הספר היהודיים לומדים בדרך כלל בימי ראשון, הואיל ומקובל כי יום פנוי מלימודים. בבתי הספר לעברית לומדים את השפה העברית, עיקרי היהדות והיסטוריה יהודית והם מיועדים לתלמידים הלומדים בבתי ספר כלליים (לא יהודיים).
בית ספר יהודי של יום ראשון בלונדון
אפרת רובין

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1977 (בת 47)
 תחום יצירה:  אמנות הבמה 
 www.efratrubin.com
 
אפרת רובין (נולדה ב-20 באוגוסט 1977, ו׳ אלול התשל״ז) היא אמנית רב תחומית - כוריאוגרפית, רקדנית, ציירת, אמנית וידאו ומנהלת אמנותית.
ביוגרפיה

רובין החלה בהכשרתה כרקדנית מגיל צעיר. בוגרת מגמת המחול בביה״ס הארצי לאמנויות תלמה ילין בגבעתיים. במהלך שירותה הצבאי הוכרה כ"רקדנית מצטיינת״ ורקדה בביה״ס של להקת בת-דור בתל אביב.
קריירה

בשנים 1999–2002 למדה בביה״ס P.A.R.T.S בבריסל, בלגיה, תחת ניהולה האמנותי של הכוריאוגרפית הבלגית אן-תרזה דה קירסמקר, שם המשיכה את הכשרתה המקצועית כרקדנית והתמחתה בכוריאוגרפיה. עם שובה לישראל החלה ללמד מחול עכשווי בתל מונד ובתל אביב, והשתתפה כרקדנית בתהליכי יצירה עם כוריאוגרפים עצמאיים, בהם ניב שינפלד ורונית זיו.
בין השנים 2002–2006 למדה במחלקה לתקשורת חזותית באקדמיה לאמנות ולעיצוב בצלאל, ירושלים, וסיימה את לימודי התואר הראשון בעיצוב B.Des בהתמחות באיור. במקביל ללימודיה בבצלאל, יצרה בשנת 2003 את יצירתה הראשונה במסגרת פסטיבל ״גוונים במחול״ בסוזן דלל.
בתום לימודיה בבצלאל החלה לעבוד כרקדנית עם הכוריאוגרפית ענת שמגר בין השנים 2007 -2008. במקביל לעבודתה כרקדנית, החלה בתהליך יצירה ממושך של מחול ואנימציה בשיתוף פעולה עם האנימטורית אוסי ולד, אותה הכירה במהלך לימודיה בבצלאל. יחד יצרו מספר סרטי מחול ומופעים והקימו את קבוצת Moving Hold המשלבת מחול ואנימציה בקולנוע ועל הבמה.
מאז 2003 יצרה כ-27 יצירות עצמאיות במחול המשלבות דיסציפלינות אחרות כגון וידאו ארט, אנימציה, ציור ומוזיקה.
רובין הצטרפה כחברה בעמותת הכוריאוגרפים בשנת 2012, ובשנת 2014 זכתה בפרס משרד התרבות לכוריאוגרפיה.
בשנת 2022 השתתפה כרקדנית ביצירת המחול "הפוגה" מאת הכוריאוגרפית והרקדנית תמר בורר, ויצרה כוריאוגרפיה להצגה ״העיר״ מאת במאי התיאטרון ראובן קלינסקי.
קריירה > אמנות חזותית וניהול אמנותי

במהלך הקריירה שלה, רובין יוצרת ומשלבת בין האמנות החזותית לבין המחול. לצד עבודתה ככוריאוגרפית היא גם מציגה בתערוכות שונות, וכן יוצרת עבודות חזותיות רב-מדיומליות הכוללות מחול.
בדצמבר 2018 הציגה תערוכה בשם "ציפור בחדר", בשיתוף האמנית חנה גולדברג, בגלריית ״ביתא״ בירושלים. בתערוכה הוצגו סרטים, מיצבי וידאו ומיצגים שונים.
בשנת 2021 הצטרפה כחברה בגלריה ״אלפרד״ - מכון שיתופי לאמנות ולתרבות, שם היא שותפה פעילה, יוצרת ומנהלת אמנותית. יזמה וניהלה אמנותית את הפרויקט "מחול באלפרד" שהועלה בגלריה בשנת 2021. בשנת 2022 ניהלה אמנותית את פסטיבל "פועלות באלפרד", פסטיבל רב תחומי השלב מחול, פרפורמנס ומוזיקה בשיתוף עם ד״ר רויטל משעלי, וכן את הפרויקט תלוי המקום “Resite” במרכז הערבי היהודי ביפו.
בשנת 2022 הציגה שתי תערוכות ציור- תערוכת יחיד בשם "התפוח לא נופל", באוצרות סהר עזימי בגלריה ״ב-אהבה״ ביפו. בתערוכה הוצגו 35 דיוקנאות מצוירים אשר צוירו בזמן מגפת הקורונה. בהמשך 2022 הציגה בגלריה ״אלפרד״ את התערוכה "תיאום ציפיות" בשיתוף הצלמת אפרת מזור ובאוצרותה של ד"ר רויטל משעלי. התערוכה משלבת מחול, צילום, אנימציה וציור.
בשנת 2023 הוצגה התערוכה "התפוח לא נופל" במסגרת יום האישה הבינלאומי בחוצות העיר רמת השרון.
באוקטובר 2023 השתתפה בתערוכה הקבוצתית "בין השמשות" בגלריה ״אלפרד״.
מיצירותיה במחול

״בובה מסוג שני״ (2003) - עלתה בבכורה בפסטיבל ״גוונים במחול״ במרכז סוזן דלל.
ציפור שחורה, צילום: אפרת מזור״Play״ (2005) - יצירה המשלבת מחול ווידאו-ארט, הופקה ועלתה בבכורה ב״זירה הבינתחומית״ בירושלים.
״יום״ (2009), ״שנת השפן״ (2013) - צמד יצירות שנוצרו בשיתוף המאיירת אוסי ולד. ״יום״ הייתה יצירתם המשותפת הראשונה, ועלתה בבכורה בפסטיבל מחול שלם בירושלים ובתיאטרון תמונע בתל אביב. סרט המחול ״יום״, אשר נוצר במקביל ליצירה הבימתית, הוצג בפסטיבלים רבים לאנימציה, קולנוע וסרטי מחול בכל רחבי העולם. היצירה ״שנת השפן״ הוצגה בבכורה בתיאטרון קליפה.
״קרוב״ (2013) - עלתה בבכורה בפסטיבל ״הרמת מסך״ במרכז סוזן דלל. היצירה הוזמנה לפסטיבל אלמדה בפורטוגל ולפסטיבל לתיאטרון מחול לובלין בפולין.פרסונה, צילום: אפרת מזור
״נחש טלאים״ (2015) - עלתה ב'מחסן 2' בת"א במסגרת תוכנית ״יוצר אוצר״ של עמותת הכוריאוגרפים ובתמיכת קרן ביסטריצקי
״עורבים״ (2016) - סרט מחול המבוסס על יצירת המחול "קרוב" הוקרן לראשונה בסינמטק תל אביב, פסטיבל למחול לובלין ובגלריה ״ביתא״ בירושלים.
״ציפור שחורה״ (2018) - מופע רב תחומי המשלב מחול מוזיקה חיה ואנימציה, בשיתוף המוזיקאי יהוא ירון. עלה בבכורה בתיאטרון תמונע בתל אביב.
״פרסונה״ (2019) - מופע מחול המשלב אנימציה במציאות רבודה AR.
Hi Can I Help You, צילום: אפרת מזור״ Hi Can I Help You״ (2021) - מופע המשלב מחול, וידאו, אור ורובוטיקה. נוצר במהלך מגפת הקורונה יחד עם האמן הרב תחומי אורי לוינסון ומעצבת התאורה והחלל איריס מועלם. עלה בבכורה במרכז לאמנות עכשווית cca בתל אביב.
״VIEWS״ (2022) - מופע מחול תלוי מקום אשר הוצג במסגרת התערוכה: "תיאום ציפיות" בגלריה אלפרד. מופע המשלב מחול, קול, ציור ומיצב.
פרסים ומענקים

מענק קרן רבינוביץ׳ של עיריית תל אביב-יפו וקרן רקנאטי, עבור היצירה ״ Hi Can I Help You״ 2020
מענק ״יוצר אוצר״ של קרן ביסטריצקי 2015
פרס שר התרבות לכוריאוגרפים צעירים 2014. מנימוקי הפרס: "עבודותיה מקיימות מפגש ייחודי בין שתי מדיות, אנימציה ומחול. יוצרת דימויים ויזואליים ומפגישה אותם עם הגוף בצורה מעוררת עניין. התרשמנו כי יש חיפוש אישי וכן של דרכה האמנותית".
מענק קרן רבינוביץ׳ של עיריית תל אביב-יפו וקרן רקנאטי, עבור היצירה ״שנת השפן״ 2012
הערות שוליים

↑  הכרזה על פרס משרד התרבות, באתר ערב רב
↑  ג׳וי ברנרד, רוקדת מחוץ לזמן: הכוריאוגרפית תמר בורר מחפשת הפוגה, באתר פורטפוליו, ‏15/06/2023
↑  מידע על ההצגה ״העיר״, באתר happeningnext
↑  אודות התערוכה ״ציפור בחדר״, באתר גלריית ״ביתא״
↑  אפרת רובין, באתר גלריית אלפרד
↑  הזמנה ומידע על האירוע, באתר פייסבוק
↑  מידע על הפסטיבל, באתר גלריית ״אלפרד״
↑  אודות ״Resite״, באתר עיריית תל אביב-יפו
↑  ג׳וי ברנרד, מאתחלת מקום: אפרת רובין אוצרת מחול נגיש המגיב למגפה, באתר פורטפוליו, ‏08/11/2021
↑  התערוכה ״התפוח לא נופל״, באתר יפו העתיקה
↑  נעמה שחר, ‏"בנשים שנוגסות בתפוח יש משהו שחוצה את הגבול", באתר ‏מאקו‏, 15 במאי 2022
↑  מידע על התערוכה ״תיאום ציפיות״, באתר גלריה ״אלפרד״
↑  אפי טריגר, על התערוכה ״התפוח לא נופל״ ברמת השרון, באתר של אפי טריגר
↑  מרב יודילוביץ', 9 יוצרים יתמודדו בתחרות "גוונים במחול", באתר ynet, 16 במרץ 2003
↑  סקירה, באתר מארב
↑  סקירת פסטיבל מחול שלם, באתר הבמה
↑  מידע על היצירה ״יום״, באתר תיאטרון תמונע
↑  Cinwomiss16 Art Cinema Dance, issuu, ‏24/07/2016
↑  אודות היצירה ״שנת השפן״, באתר הבמה
↑  אלעד סמורזיק, איפה נפגשים ריקוד ואנימציה? על היצירה שנת השפן, באתר הארץ, 14 בפברואר 2012
↑  אודות פסטיבל הרמת מסך 2013, באתר הבמה
↑  אורי לנקינסקי, A family affair, Jerusalem Post, ‏13/11/2013
↑  היצירה ״קרוב״ בפסטיבל לובלין, באתר taniecPOLSKA
↑  מידע אודות סופ״ש יוצר-אוצר אפרת רובין, באתר פורטל יפו
↑  מאיה נחום שחל, "ציפור שחורה": מופע שהוא נוף של מסע נפשי, באתר כלכליסט, 26 באוגוסט 2018
↑  אורי לנקינסקי, Efrat Rubin’s duality of birds, Jerusalem Post, ‏15/09/2018
↑  על המופה ״פרסונה״, באתר תיאטרון תמונע
↑  אורה ברפמן, פרסונה- כוריאוגרפיה וביצוע: אפרת רובין, איריס נייס. תיאטרון תמונע, דצמבר 14, באתר ריקודיבור, ‏16/12/2019
↑  אודות המופע Hi can I help you?, באתר המרכז לאמנות עכשווית CCA תל אביב
↑  אורי לנקינסקי, Efrat Rubin brings dance into the art gallery, Jerusalem Post, ‏30/10/2021
ארוחת ביניים

ארוחת ביניים היא ארוחה קלה הנאכלת בנוסף לארוחות המלאות. היא עשויה להאכל בין ארוחת הבוקר לארוחת הצהריים ("ארוחת עשר"), בין ארוחת הצהריים לארוחת הערב כשעת התה, או לאחר ארוחת הערב, כארוחה האחרונה של היום (ארוחת לילה).
כריך איטלקי
ארוחת ביניים כוללת בדרך כלל משקה חם (קפה, תה) וחטיף קל, מתוק או מלוח, כגון פרי, עוגה או דבר מאפה אחר, כריך.
בתוכניות דיאטת רזון שונות, מומלצות שלוש ארוחות מלאות ושלוש ארוחות ביניים, על מנת למנוע תחושת רעב שעלולה לפגוע ביכולת להתמודד עם תפריט מופחת קלוריות.
בישראל, משרד הבריאות ממליץ שתזונת הילדים והנוער תכלול 2–3 ארוחות ביניים. ארוחות ביניים מומלצות גם למי שזקוק לתוספת קלוריות כגון העוסקים בספורט ונשים מניקות וכן לנשים הרות הסובלות מבחילות או סוכרת היריון, כדי להקל על התסמינים.
הערות שוליים

↑  תזונה נבונה, באתר משרד הבריאות
↑  אסתר גונן, מה ומתי אוכלים?, מאתר "שוונג"
↑  אורלי שולמן, יותר ויטמינים, פחות קילוגרמים, באתר תפוז אנשים
↑  טובה קראוזה, תזונה מומלצת במצב של סוכרת הריון, באתר "מאמי"
| ארוחות |
| --- | --- | --- |
| בוקר | ארוחת בוקר (ישראלית • אנגלית • קונטיננטלית) • ארוחת עשר |  |
| צהריים | בוהריים • ארוחת צהריים • שעת התה |  |
| ערב | ארוחת ערב • ארוחת לילה |  |
| ראו גם | ארוחת ביניים • ארוחת טלוויזיה • ארוחת טיסה • גורמה • מזנון • פיקניק |  |
בית ספר שדה עין גדי

| --- | --- |

יעלים נוביים בחצר בית הספר
 מידע כללי
 סוג:  בית ספר שדה
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°28′09″N 35°23′41″E﻿ / ﻿31.469277777778°N 35.394805555556°E﻿ / 31.469277777778; 35.394805555556
  (למפת הר חברון מוגדלת) בית ספר שדה עין גדי(למפת הר חברון רגילה) בית ספר שדה עין גדי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית ספר שדה עין גדי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית ספר שדה עין גדי he
 
בית הספר בשנת 1974
בית ספר שדה עין גדי הוא בית ספר שדה הראשון בישראל. בית הספר נמצא על גבעה, צפונית לקיבוץ עין גדי, במרחק הליכה מאתרי שמורת עין גדי: נחל דוד, נחל ערוגות, בית הכנסת העתיק בעין גדי והמקדש הכלכוליתי בגבעה שמעל הקיבוץ.
היסטוריה

בית-ספר שדה הראשון, בעין גדי, הוקם בשנת 1960 על ידי יוסי פלדמן. הוא נועד ל"חינוך הציבור ובפרט בני-הנוער בשמירת הטבע". לימים ביוזמת החברה להגנת הטבע החלו לפעול עשרות מרכזים דומים בכל רחבי הארץ, הן כיחידות שדה בתי ספר שדה והן כיחידות עירוניות הקרויים מל"שים (מרכזים ללימודי שדה).
בבית הספר, הנקרא על שם עמי אסף, יש חדרי אירוח, תצוגה זואולוגית וארכאולוגית, אוסף גאולוגי וחיזיון אור-קולי על מדבר יהודה. באזור מעיינות ואתרים היסטוריים וארכאולוגיים. בקרבת בית הספר: מערות קומראן ועינות צוקים מצפון, מעלה בני המושבים ממערב, מצדה מדרום, עין בוקק והנחלים דרגות, משמר וזוהר. דרומה יותר מפעלי ים המלח, מישור עמיעז, נחל פרצים ומערת הקמח.
בית הספר מפיץ עלון בשם נחליאלי, המפרט תצפיות שנערכו באזור על בעלי כנף ויונקים, עדכון הקוראים בדרישות הביטחון והצעות לטיולים באזור.
בית הספר שדה בעין גדי תוכנן על ידי האדריכל נחום זולוטוב בין השנים 1962–1963. הפרויקט הזה נחשב לאחד מהנדבכים החשובים בתולדות האדריכלות הישראלית. הפרויקט הופיע במגזיני אדריכלות ישראלים ובינלאומיים מאותה העת. המבנה החדש נחנך בשנת 1967.
הערות שוליים

↑  וכן בספרו של צבי אפרת "הפרויקט הישראלי" שיצא בשנת 2004 על ידי מוזיאון תל אביב לאמנות.
↑  בית ספר שדה בעין גדי לבנייניו החדשים, דבר, 2 במרץ 1967
|  בתי ספר שדה בישראל |
| --- | --- | --- |
| בתי ספר שדה של החברה להגנת הטבע | בית ספר שדה חרמון • בית ספר שדה גולן • בית ספר שדה הר מירון • בית ספר שדה אלון התבור • בית ספר שדה אכזיב • בית ספר שדה עפרה (יחידת הדרכה בלבד) • שקמים (יחידת הדרכה בלבד) • בית ספר שדה חצבה • בית ספר שדה הר הנגב • בית ספר שדה עין גדי • בית ספר שדה אילת |  |
| בתי ספר שדה אחרים | בית ספר שדה כרמל • בית ספר שדה כפר עציון  • בית ספר שדה שדה בוקר • בית ספר שדה הר גילה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303490305171  LCCN: n85104733   WorldCat (עם LCCN): n85-104733
בית הקברות הטמפלרי (ירושלים)

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 דת:  נצרות פרוטסטנטית
 תאריך הקמה:  1878 
 מיקום:  המושבה הגרמנית (ירושלים)
 קואורדינטות:  31°45′47″N 35°13′09″E﻿ / ﻿31.76318°N 35.21908°E﻿ / 31.76318; 35.21908
 he
 
בית הקברות הטמפלרי (בגרמנית: Templerfriedhof) שוכן במושבה הגרמנית בירושלים ברחוב עמק רפאים 37.
היסטוריה

המושבה הגרמנית הטמפלרית בירושלים הוקמה בשנת 1873, ומתיה נקברו בבית הקברות הפרוטסטנטי בהר ציון. לאחר מספר שנים החליט הבישוף, סמואל גובאט, למנוע מהם להיקבר במקום כי לטענתו הם "לא נוצרים יותר". אלמנתו של הטמפלרי פטר שמידט רכשה ב-1878 מגרש מדרום למושבה והוא הוקדש לקבורת חברי העדה הטמפלרית ובעלה היה ראשון הנקברים בו.
בחלק המערבי של בית הקברות סמוך לכניסה קבורים מנהיגי הקהילה ובהם מנהיגם כריסטוף הופמן ובנו שהמשיך אחריו כריסטוף הופמן השני.
בחלקו האחורי של בית הקברות ישנו קבר אחים של נקברים שנקברו במושבות הגרמניות ביפו, שרונה ווילהלמה שקבריהם הועתקו לכאן בשנים 1952–1970.
בסמוך לקבר האחים נמצאת אנדרטה בצורת צלב לזכרם של 450 מבני המושבה שנפלו במהלך שירותם בצבאות הגרמניים במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
כן קיימות מצבות רבות לתינוקות ולילדים שמתו במושבה בטרם עת, המעידות על תנאי החיים הקשים של בני המושבה הגרמנית הטמפלרית בירושלים בתקופה זו.
בספרות

תיאור בית הקברות הטמפלרי מופיע במספר ספרים, בין היתר ברומן "בחזרה מעמק רפאים" מאת הסופר חיים באר ובספר "שירים על סף" מאת המשורר עמיחי חסון
לקריאה נוספת

מירון בנבנישתי, עיר המנוחות – בתי העלמין של ירושלים, כתר, ירושלים, 1990, עמ' 162–169
דוד קרויאנקר, המושבה הגרמנית ורחוב עמק רפאים, מכון ירושלים לחקר ישראל והוצאת כתר, ירושלים, 2008, עמ' 344–347
הערות שוליים

↑   עלית קרפ, המדריך למטייל של חיים באר בבית הקברות, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2020
↑  עמיחי חסון ושחף ארז, שירים חדשים מאת עמיחי חסון ושחף ארז, באתר "הַמּוּסָךְ - מוסף לספרות" של הספרייה הלאומית, ‏9 בנובמבר 2022
מצבות בבית הקברות. משמאל קברו של כריסוף פאולוס - מנהיגה השני של הקהילה הטמפלרית. מימינו - קברו של האדריכל הגרמני תיאודור זנדל
מצבה של קבר האחים לבני המושבות הגרמניות השונות, שעצמותיהם הועברו לבית הקברות הטמפלרי שבירושלים
האנדרטה והצלב הנוצרי לזכרם של מאות הנופלים במהלך שירותם בצבאות הגרמניים, בשתי מלחמות העולם, מתוך מבני המושבות
אריסטופאנס מביזנטיון

| --- | --- |
 לידה:  257 לפנה״ס ביזנטיון, טורקיה 
 פטירה:  180 לפנה״ס? (בגיל 77 בערך) אלכסנדריה, מצרים 
 מדינה:  ממלכת בית תלמי 
 תפקיד:  ראש הספרייה הגדולה באלכסנדריה (200 לפני הספירה) 
 
אריסטופאנס מביזנטיון (ביוונית: Ἀριστοφάνης;‏ 257 - 180\ 185 לפנה"ס) היה מלומד, מבקר ספרות ומדקדק יווני. יצר את סימני הפיסוק העיקריים המצויים בשימוש בימינו.
חייו

אריסטופאנס נולד בביזנטיון, שהייתה מושבה יוונית (כיום איסטנבול בטורקיה), ועקר לאלכסנדריה, שם היה תלמידם של זנודוטוס ושל קאלימאכוס מקירנה. הוא לקח על עצמו לעסוק בעריכה ביקורתית של כתבי משוררים יווניים עתיקים, נודע בעיקר בשל בקיאותו בשירת הומרוס וכתב הקדמות ליצירותיהם של הסיודוס, אלקאיוס, פינדארוס, סופוקלס, אוריפידס ומנאנדרוס.
אריסטופאנס גרם למהפכה ספרותית כאשר הפריד בין קטעים ומשפטים של השירה היוונית העתיקה באמצעות סימני פיסוק (נקודה, פסיק, נקודתיים ונקודה ופסיק) - סימנים המהווים את הבסיס לפיסוק המודרני. הוא כתב גם מחקרים שעסקו בדקדוק היווני ובניבים של הלשון היוונית. בתקופתו השפה היוונית החלה לשמש כשפה המדוברת בארצות המזרח התיכון במקומן של שפות שמיות.
אריסטופאנס התלהב מיצירותיו של מנאנדרוס, שתיאר נכונה את המציאות של זמנו ושאל: "הו מנאנדרוס, הו חיים, מי מכם מחקה את השני?". כאשר נשאל איזו מן הפואמות של ארכילוכוס אהובות עליו ביותר, השיב: "הארוכות ביותר".
ב-195 לפנה"ס ירש מארטוסתנס את משרת מנהל הספרייה הגדולה של אלכסנדריה. אחרי מותו באלכסנדריה, תלמידו אריסטראכוס מסמותראקה ירש אותו כמנהל ספרייה זו ועלה עליו בפירושים לכתבי אייסכילוס, סופוקלס, הרודוטוס וסופרים רבים אחרים. אולם בזמנו, אריסטופאנס מביזנטיון נחשב לאחד מגדולי מדקדקי הלשון היוונית.
ייתכן ואריסטופאנס מביזנטיון הוא הסופר באותו שם שנזכר אצל יוסף בן מתתיהו בתוך קבוצה של שמונה סופרים שהזכירו את היהודים "לא כלאחר יד".
הערות שוליים

↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר ראשון, פרק כג; מנחם שטרן – Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem, 1976, Vol. I: XIII. Aristophanes, pp. 91-92
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257964905171  BIBSYS: 94010551  BNE: XX1163120  BnF: cb12002687g (data)  CiNii: DA06028341  GND: 118645773  ICCU: CFIV080710  ISNI: 0000 0000 7975 0875  LCCN: n88104439  LNB: 000197619  NLG: 172415  NTA: 069365296  RERO: 02-A012319761  SELIBR: 301977  SUDOC: 02813124X  VcBA: 495/49206  VIAF: 100902718   WorldCat (עם VIAF): 100902718 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארכיון הנשים היהודיות

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  גייל טברסקי ריימר
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־29 שנים) 
 מיקום המטה:  ברוקליין 
 הכנסות:  1,419,313 דולר אמריקאי (נכון ל־2017) 
  
 jwa.org
 
ארכיון הנשים היהודיות (באנגלית: Jewish Women's Archive, בראשי תיבות: JWA) הוא ארגון ללא כוונת רווח אמריקאי שמטרתו לתעד מידע ביוגרפי על נשים יהודיות, בעיקר מצפון אמריקה, לתת במה לפעילותן, ולהציג אותן כמודלים לחיקוי. ארכיון הנשים היהודיות נוסד ב-1995 על ידי גייל טברסקי ריימר בברוקליין, מסצ'וסטס במטרה להגביר את המודעות ולספק גישה למידע על נשים יהודיות באמצעות האינטרנט. באתר הארכיון ישנו אוסף הולך וגדל של מידע הכולל: פרויקטים של היסטוריה שבעל פה, תערוכות, מחקר מקורי, חומרים חינוכיים, תוכניות לימוד ותוכניות הכשרה לאנשי חינוך. הארכיון כולל חומרים על נשים יהודית החל מ-1800, אך עיקר החומרים הם על נשים מהמאה ה-20. הארכיון העשיר את המידע והידע על יהדות ארצות הברית ושינה את הנארטיב היהודי -אמריקאי.
פרויקטים מרכזיים של ארכיון הנשים היהודיות כוללים:
חינוך: ארכיון הנשים היהודיות מציע מערכי שיעור לבתי ספר, לחינוך בלתי פורמלי, תוכניות הכשרה למורים ופרס טוורסקי לחינוך (Twersky Educator Award) הניתן למחנכים המשלבים בהוראתם סיפורי נשים יהודיות. ב-2010 JWA השיק פרויקט על מקומן של נשים יהודיות בתנועת הפועלים ובתנועה לזכויות האזרח בארצות הברית.
אנציקלופדיה ברשת: נכון לדצמבר 2017, האנציקלופדיה של ארכיון הנשים היהודיות כוללת 1,700 ביוגרפיות, 300 חיבורים נושאיים ו-1,400 תמונות.
סרטים: ב-2007 הארכיון הרחיב את פעילותו ותומך בהפקת סרטים תיעודיים כערוץ נוסף לתיעוד חייהן של נשים יהודיות.
החל משנת 2010 מקיים ארכיון הנשים היהודיות אירוע שנתי, בו הוא מכבד שלוש נשים על פעילותן והישגיהן הציבוריים.
הערות שוליים

1 2  "18 Years of the Jewish Women's Archive". The Forward.
↑  Jewish Women's Archive, historymatters.gmu.edu
↑  "Meet Gail Reimer: Founding Director of the Jewish Women's Archive". AAUW: Empowering Women Since 1881. אורכב מ-המקור ב-2019-10-11. נבדק ב-2017-12-16.
↑  Education | Jewish Women's Archive, jwa.org
↑  Jewish Women's Archive launches cutting edge Living the Legacy Civil Rights curriculum | blogs, ‏2010-11-25
↑  Encyclopedia | Jewish Women's Archive, jwa.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309577105171  ISNI: 0000 0004 0404 2371  LCCN: n99026871  VIAF: 265623053   WorldCat (עם VIAF): 265623053
אריסטיד ברואן

| --- | --- |

צילום מאת נדאר בסביבות 1898
 לידה:  6 במאי 1851 קורטנה, מחוז לוארה, צרפת, (הקיסרות הצרפתית השנייה) 
 פטירה:  10 בפברואר 1925 (בגיל 73) פריז, צרפת, (הרפובליקה הצרפתית השלישית) 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות סובליני
 תקופת הפעילות:  מ-1862 
 
אריסטיד ברואן עם צעיף, טולוז לוטרק, ליטוגרפיה משנת 1892 כרזה עבור תיאטרון לז אמבסאדר
אריסטיד ברואן (בצרפתית: Aristide Bruant; ‏6 במאי 1851 – 11 בפברואר 1925) היה זמר, משורר, קומיקאי ובעל מועדון קברט בפריז במפנה המאה העשרים. מוזכר כאחד מאבות הסוגה Chanson réaliste (השאנסון (שיר) הריאליסטי)