stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מהפכות 1848 במדינות האיטלקיות
הערות שוליים

↑  Priscilla Robertson, Revolutions of 1848: A Social History (1952) pp 311-401
↑  "AUTONOMISMO E UNITÀ" (באיטלקית). נבדק ב-16 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Collier, Martin (2003). Italian unification, 1820–71. Heinemann Advanced History (First ed.). Oxford: Heinemann. p. 2. ISBN 978-0-435-32754-5.
↑  Mack Smith, Denis (1997). Modern Italy: A Political History. Yale University Press.
↑  Seaman, L.C.B. (2002-11-01). From Vienna to Versailles. doi:10.4324/9780203404201. ISBN 978-0-203-40420-1.
1 2  "Italian Unification". Library Thinkquest. אורכב מ-המקור ב-7 במרץ 2009. נבדק ב-27 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Denis Mack Smith, Mazzini (1996) pp 49-76
↑  Rafaeli de Cesare, Last Days of Papal Rome 1850-1870, Houghton Mifflin, 1909, p. 28.
↑  Facciamola finita una volta con qualunque dominazione straniera in Italia. Abbracciate questa bandiera tricolore che pel valor vostro sventola sul Paese e giurate di non lasciarvela strappare mai più.
↑  See Lawrence, D. H. (ed. Philip Crumpton) Movements in European History (p. 230) Cambridge University Press, 1989 for an overview
↑  Per viemmeglio dimostrare con segni esteriori il sentimento dell 'unione italiana, vogliamo che le nostre truppe, entrando nel territorio della Lombardia e della Venezia, portino lo Scudo di Savoia sovrapposto alla bandiera tricolore italiana
↑  Lo Statuto Albertino Art. 77, dato in Torino addì quattro del mese di marzo l'anno del Signore mille ottocento quarantotto, e del Regno Nostro il decimo ottavo (given in Turin on the fourth of the month of March in the year of our Lord one thousand eight hundred and forty-eight, and of Our Reign the eighteenth)
↑  Lawrence, op. cit. (p. 229)
↑  Le bandiere tricolori sventolavano sopra ogni opera, in ogni pericolo, e perché le palle nemiche non solo ne stracciavano la seta, ma rompevano il bastone, si trovava subito chi a gran rischio andava a sostituirne un'altra.
↑  Rostenberg, Leona, "Margaret Fuller's Roman Diary", The Journal of Modern History Vol. 12 No. 2 (pp. 209–220), June 1940
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565578305171  LCCN: sh85068962 
תמונה של איטליה המחולקת (1815–1870)
דניאלה מנין וניקולו טומסאו משוחררים מהכלא, 18 במרץ 1848
עימותים בין מורדים לאוסטרים בבולוניה.
ג'וזפה גריבלדי ברומא.
חמשת הימים של מילאנו (1848), שאחד הסמלים שלהם היה הטריקולור האיטלקי
המהפכה הסיציליאנית של 1848, שהתאפיינה בשימוש נרחב בטריקולור האיטלקי
ההכרזה על הרפובליקה של סן מרקו בוונציה (1848), אירוע שהתאפיין בהנפת דגלי טריקולור איטלקיים
הכרזת הרפובליקה הרומית בפיאצה דל פופולו (1848) ברומא בין שלל דגלי טריקולור איטלקיים
לוג'יק (ראפר)

| --- | --- |

 לידה:  22 בינואר 1990 (בן 34) רוקוויל, מרילנד 
 שם לידה:  סר רוברט ברייסון הול השני
 שם במה:  Logic 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 מקום לימודים:  תיכון גייתרסבורג 
 סוגה:  היפ הופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קול, קלידים, תופים, סמפלר, פסנתר, סינתיסייזר
 חברת תקליטים:  Visionary • דאף ג'אם
 שיתופי פעולה בולטים:  6ix, ביג למבו, ג'י איזי, לוסי רוס, קווסט, אמינם
 בן או בת זוג:  בריטני נואל (2019–?) 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  VMA 
 http://logicmerch.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סר רוברט ברייסון הול השני (באנגלית: Sir Robert Bryson Hall II; נולד ב-22 בינואר 1990), המוכר בשם הבמה שלו לוג'יק (באנגלית: Logic), הוא ראפר, זמר, פזמונאי, מפיק מוזיקלי ומחבר אמריקאי וידוע גם בשמות "בובי טרנטינו", "סינטרה הצעיר" ו"אלוהים".
לוג'יק גדל בגייטרסבורג שבמרילנד. כנער פיתח עניין במוזיקה, והחל את הקריירה שלו בתחילת 2009, כאשר הוציא את המיקסטייפים Logic: The Mixtape Young ו-Broke & Infamous. לאחר מכן חתם בחברת התקליטים Visionary Music Group והוציא דרכה 3 מיקסטייפים נוספים במהלך שלוש שנים. המיקסטייפ הרביעי שלו, Young Sinatra: Welcome to Forever, יצא לאור ב-2013 לשבחי הביקורת ואיפשר ללוג'יק לחתום חוזה הקלטות עם חברת התקליטים דאף ג'אם.
אלבום הבכורה שלו Under Pressure יצא לאור ב-2014 והגיע למקום הרביעי בבילבורד 200, וזכה לתואר אלבום זהב. ב-2015 הוציא אלבום שני, The Incredible True Story, שני האלבומים זכו בעיקר לביקורות חיוביות ממבקרים. לאחר שהוציא לאור את המיקסטייפ החמישי שלו Bobby Tarantino ב-2016, הוא הוציא את אלבום האולפן השלישי שלו Everybody ב-2017.
האלבום Everybody סימן פריצת דרך בקריירה שלו, בכך שהיה האלבום הראשון של לוג'יק שהגיע למקום הראשון בבילבורד 200 ולתואר אלבום פלטינה. האלבום הכיל גם את הסינגל "1-800-273-8255", שהגיע למקום השלישי בבילבורד הוט 100. שתי ההוצאות הבאות שלו - המיקסטייפ השישי שלו Bobby Tarantino II ואלבום האולפן הרביעי שלו YSIV - שיצאו לאור ב-2018 הופיעו בשני הגדולים בבילבורד 200, וקיבלו ביקורות חיובית בדרך כלל.
בשנת 2019 הוציא את אלבומו החמישי Confessions of a Dangerous Mind, שהגיע גם הוא למקום הראשון בבילבורד 200. הוא הכיל גם שיתוף פעולה עם אמינם בשם "Homicide", שהגיע למקום החמישי בבילבורד הוט 100.
מחוץ למוזיקה, לוג'יק הוציא רומן בשם Supermarket, שלווה בפסקול בעל אותו שם. הספר הפך לרב מכר של עיתון הניו יורק טיימס אך קיבל בדרך כלל ביקורות שליליות.
חיים אישיים

הול נולד בבית החולים שדי גרוב ברוקוויל לרוברט ברייסון הול, יליד מרילנד אפרו-אמריקאי ולאמא לבנה. הול בילה חלק ניכר מנעוריו בשכונת פארק הצבי המערבי בגייטרסבורג. אביו סבל מהתמכרות לקוקאין ואמו סבלה מאלכוהוליזם. אף על פי שאביו נעדר בתחילה בילדותו, לוג'יק הצליח להתחבר מחדש עם אביו בזכות קריירת הראפ שלו. במהלך שנות הנעורים המוקדמות שלו, היה לוג'יק עד לייצור ולסחר בקראק קוקאין שניהלו אחיו, כולל לאביו. לוג'יק טוען כי הוא יודע במדויק כיצד לייצר קראק קוקאין בעקבות התנסויות אלה. הוא למד בתיכון גייטרסבורג, אך לא סיים את לימודיו ובמהרה גורש לאחר שהפסיק להגיע לבית הספר בכיתה י'. לוג׳יק סיפר על כך: "התחלתי לעשות מעשים רעים ונכשלתי בכל מקצוע מלבד אנגלית, אז הם בעטו אותי מבית הספר, ויתרו עלי."
ב-22 באוקטובר 2015 התחתן לוג׳יק עם ג'סיקה אנדראה, זמרת וחברתו מזה שנתיים . במרץ 2018 הוא הודיע על פרידתם, והגיש בקשה לגירושין בחודש שלאחר מכן. אף על פי כן, הם נשארו חברים ולא ציינו את הסיבה לגירושיהם. לוג׳יק התחתן עם בריטני נואל בספטמבר 2019. יש להם בן אחד.
ללוג׳יק יש ערוץ יוטיוב שבו הוא מפרסם סרטונים של משחקי הווידאו האהובים עליו.
קריירה > 2005–2012: קריירה מוקדמת ומיקסטייפים שונים

בגיל 13 פגש לוגיק את סולומון טיילור, שבהמשך הפך לחונך שלו. לוג'יק התעניין בראפ והיפ הופ לאחר שצפה בסרט Kill Bill: Volume 1 בבימויו של קוונטין טרנטינו. פסקול הופק על ידי ריזה, חבר בקבוצת ההיפ הופ וו-טאנג קלאן. בעקבות זאת, לוג'יק החל להאזין לקבוצה, ובמהרה הביע חיבה עמוקה להיפ הופ. הלוג'יק קנה את האלבום של דה רוטס Do You Want More?!!!??! מאוחר יותר באותה השנה, מה שהניע את טיילור להביא ללוגיק מספר גדול של תקליטורים המכילים רצועות אינסטרומנטליות, כדי שיוכל לכתוב עליהן מילים. ב-2009, לוג'יק הופיעה תחת שם הבמה "פסיכולוג'יקל". הוא הוציא מיקסטייפ לא רשמי שכותרתו פסיכולוג'יקל - לוג'יק: המיקסטייפ תחת שם הבמה המקורי שלו. המיקסטייפ איפשר ללוג'יק לשמש כמופע הפתיחה של אמנים כמו פיטבול, EPMD, מת'וד מן, רדמן ולודאקריס בתערוכות שונות ברחבי מרילנד. זמן קצר לאחר מכן הוא קיצר את שם הבמה "פסיכולוג'יקל" ל"לוג'יק".
ב-15 בדצמבר 2010 הוציא לאור את המיקסטייפ השני שלו, Young, Broke & Infamous. המיקסטייפ התקבל היטב על ידי המבקרים והיה בראשיתו של לוג'יק לבסס את המיקסטייפים הבאים. כריס זארו, נשיא קבוצת Visionary Music Group, שמע את המיקסייפ והחתים את לוג'יק. המייסטייפ הורד יותר מ-250,000 פעמים בחברת ההפצה של המיקסטייפ DatPiff. ב-2011 לוג'יק הוציא את המיקסייפ השני שלו, Young Sinatra. המיקסטייפ משמש כפרק הראשון בכרונולוגיה של יאנג סינטרה - האלטר אגו של לוג'יק. המיקסטייפ זכה לשבחי ביקורת מפרסומים שונים. הווידאו קליפ לשיר "All I Do" שיצא באתר YouTube צבר למעלה ממיליון צפיות בשבוע שלאחר צאתו.
לאחר ההצלחה של שני הפרויקטים הקודמים שלו, ב-30 באפריל 2012 הוציא לאור את המיקסטייפ השלישי שלו Young Sinatra: Undeniable. המיקסטייפ מצטיין בזכות התייחסותו של לוג'יק לנושאים אישיים שונים, כולל עתידו, השימוש בסמים של אביו, גירושו מבית הספר ואמו שנדקרה. לאחר שחרורו של המיקסטייפ, לוג'יק השלים את סיבוב ההופעות הארצי הראשון שלו, Visionary Music Group Tour.
קריירה > 2012–2013: Young Sinatra: Welcome to Forever וחוזה ההקלטות עם דאף ג'אם

בתחילת 2013, לוג'יק הוצג במהדורה של XXL, ונכלל כחלק מרשימת "עשרת הדוברים הראשונים" של הפרסום, לצד האמנים טראוויס סקוט, טרינידד ג'יימס, דיזי רייט, אקשן ברונסון, ג'ואי באדאס, אנג'ל האזה, אנג'ל הייז, צ'ף קיף, קירקו בנגז וסקולבוי קיו. לוג'יק השלים את סיבוב ההופעות האירופי הראשון שלו במרץ 2013, ואישר שהמיקסטייפ הרביעי שלו, Young Sinatra: Welcome to Forever, ייצא לאור ב-7 במאי. הוא הודיע על סיבוב ההופעות הארצי השני שלו, Welcome to Forever Tour, לקידום הפרויקט. המיקסטייפ זכה להצלחה קריטית, כאשר המבקרים שיבחו את הפרויקט, כינו אותו "אלבום חופשי", וכן ציינו את הצמיחה המהירה של יכולתיו של הראפר ואת ההסתגלות שלו. המיקסטייפ קיבל מעל 700,000 הורדות ב-DatPiff.
ב־15 באפריל הוכרז כי לוג'יק חתם חוזה הקלטות עם דאף ג'אם, לוג'יק פרסם הצהרה פומבית על החתימה, ובה אמר "אני נרגש לעשות את הצעד הבא בקריירה שלי. זה מדהים עבור דאף ג'אם ו-Visionary Music Group לעבוד יחד, אני מאוד גאה להיות חלק מחברת התקליטים של ההיפ הופ הכי איקונית בכל הזמנים."
קריירה > 2013–2014: Under Pressure

ב-21 באוקטובר 2014,לוג'יק הוציא לאור את האלבום Under Pressure, האלבום מכר למעלה מ-70,000 עותקים בשבוע הראשון לאחר הופעת הבכורה במקום השני ב-Hot R&B/Hip-Hop Songs.
ב-12 בנובמבר ערך לוגיק את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה ב-The Tonight Show בכיכובו של ג'ימי פאלון כאשר ביצע את "I'm Gone" לצד דה רוטס, 6ix ודי ג'יי רטוריק.
קריירה > 2015–2016: The Incredible True Story ו-Bobby Tarantino

ב-8 בספטמבר 2015 לוג'יק הוציא את הטריילר לאלבומו השני הקרוב, והודיע כי האלבום ייצא בסתיו 2015.
ב־22 בספטמבר 2015 לוג'יק הוציא את השיר "Young Jesus", הסינגל הראשון מתוך האלבום, בו השתתף ביג לנבו. "Like Woah" ו-"Fade Away", הסינגלים הבאים מהאלבום, יצאו ב-14 באוקטובר וב-5 בנובמבר בהתאמה. The Incredible True Story יצא לאור ב-13 בנובמבר 2015, האלבום הגיע למקום ה-3 בבילבורד 200, ו-135,000 מכירות בשבוע הראשון של יציאת האלבום. האלבום גם הגיע למקום הראשון במצעד ה-Hot R&B/Hip-Hop Songs. זה היה גם האלבום השני של המסחרי של לוג'יק שזכה להערכה ביקורתית רחבה. כמו כן, הכריז על סיבוב ההופעות The Incredible True World Tour, שהתקיים באביב 2016.
ב־1 ביולי 2016 לוג'יק הוציא מיקסטייפ בשם Bobby Tarantino. המיקסטייפ כולל את הסינגלים "Flexicution" ו-"Wrist" בהשתתפות פושה טי. רוב שירי האלבום הופקו על ידי לוג'יק ו-6ix, המפיק הקבוע של לוג'יק.
קריירה > 2017–2018: Everybody, Bobby Tarantino ו-YSIV

ב־29 במרץ 2017 לוג'יק חשף את הכותרת של אלבום האולפן השלישי שלו Everybody. החדשות על אלבומו השלישי היו משותפות ונחשפו בפומבי בחשבון הטוויטר, האינסטגרם והיוטיוב של לוגיק, בצורת סרטונים שחשפו את עטיפת האלבום הרשמית שעוצבה וצוירה על ידי סם ספראט וביים אותה אנדי היינס. האלבום יצא ב-5 במאי 2017. בריאיון ל-Genius אמר לוגיק כי אלבומו הרביעי ככל הנראה יהיה האלבום האחרון שלו.
הסינגל הראשי של האלבום Everybody‏, "1-800-273-8255", קיבל מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי תואר פלטינה משולשת. באוגוסט 2017, לוג'יק כיכב בסדרת הקומדיה המונפשת ריק ומורטי, והביע את עצמו כראש הכותרת של פסטיבל. בנובמבר 2017, לוג'יק הוציא את השיר "Broken People" כחלק מהפסקול של הסרט Bright.
ב-23 בפברואר 2018, לוג'יק הוציא סינגל בשם "44 More". המשך לשיר "44 Bars", שיר מתוך המיקסייפ של לוגיק Bobby Tarantino. השיר הגיע למקום 22 בבילבורד הוט 100. הסינגל הבא "Overnight" יצא ארבעה ימים לאחר מכן ב-27 בפברואר. ב-2 במרץ 2018 הוציא סינגל נוסף מהמיקסטייפ בשם "Everyday", יחד עם המפיק המוזיקלי מרשמלו. לוג'יק הכריז מאוחר יותר על המיקסייפ השישי שלו שכותרתו Bobby Tarantino II, עם סרטון פרסומי המציג את דמויות הסדרה ריק ומורטי. ב-9 במרץ 2018 Bobby Tarantino II יצא לאור דרך חברות התקליטים דאף ג'אם ו-Visionary Music Group. המיקסטייפ הציג הופעות אורח של 2 צ'יינז, ביג שון וויז קליפה. ב-30 במרץ הוא הוצג בפרק הבכורה בסדרה התיעודית המקורית של נטפליקס, Rapture.
ב-28 בספטמבר 2018, לוג'יק הוציא את אלבום האולפן הרביעי שלו, YSIV. לפני שהוציא את האלבום, הוציא שלושה סינגלים מתוכו: "One Day", "The Return" ו-"Everybody Dies". באלבום מופיע השיר "Wu Tang Forever" הכולל את כל חברי וו טאנג קלאן.
קריירה > 2019–הווה: Supermarket, Confessions of a Dangerous Mind, No Pressure והפרישה

בתחילת 2019 לוג'יק הוציא שני סינגלים מתוך אלבומו Confessions of a Dangerous Mind, אחד הנושא את שם האלבום והשני נקרא "Keanu Reeves". זמן מה לאחר מכן הוציא רומן בשם Supermarket ופסקול הנושא את אותו השם. הספר הפך לרב מכר של עיתון הניו יורק טיימס. גם הספר וגם הפסקול קיבלו בדרך כלל ביקורות שליליות.
ב-10 במאי 2019 הוציא את אלבומו החמישי Confessions of a Dangerous Mind אשר הגיע למקום הראשון בבילבורד 200 וזכה לביקורות מעורבות.
ב-16 ביולי 2020 הכריז לוג'יק על צאת אלבומו האחרון, No Pressure, ועל כך שזהו יהיה אלבומו האחרון, עקב פרישתו מעולם המוזיקה.
ב-19 ביוני 2021, לוג'יק פרסם בעמוד האינסטגרם שלו כי חזר ליצור מוזיקה. לאחר מכן, ב-23 ביוני, הודיע כי אסף את השירים האהובים ביותר מכל המיקסטייפים שהוציא ויצר אלבום אוסף מהשירים. לאחר הוצאת האלבום, לוג'יק הוציא ארבעה שירים נוספים וב-26 ביולי הודיע על אלבומו השביעי, Bobby Tarantino III. ב-30 ביולי הוציא את האלבום.
ב-17 ביוני 2022, לוג'יק הוציא את אלבום האולפן השביעי שלו, Vinyl Days לביקורות חיוביות. בשירים רבים באלבום, לוג'יק מציין שהאלבום הבא שלו ייקרא College Park.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2014: Under Pressure
2015: The Incredible True Story
2017: Everybody
2018: YSIV
2019: Confessions of a Dangerous Mind
2020: No Pressure
2021: Bobby Tarantino III
2022: Vinyl Days
2023: College Park
2024: Ultra 85
דיסקוגרפיה > פסקולים

2019: Supermarket
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2009: Logic: The Mixtape
2010: Young, Broke & Infamous
2011: Young Sinatra
2012: Young Sinatra: Undeniable
2013: Young Sinatra: Welcome to Forever
2016: Bobby Tarantino
2018: Bobby Tarantino II
סיבובי הופעות

2015: Under Pressure Tour
2016: The Incredible World Tour
2017: Everybody's Tour
2018: Bobby Tarantino vs. Everybody Tour
2019: Confessions of a Dangerous Mind Tour
2022: Vinyl Verse Summer Tour (עם ויז קאליפה)
פרסים ומועמדויות

| שנה | טקס | קטגוריה | מועמדות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | פרסי הווידאו קליפים של MTV | המאבק הטוב ביותר נגד המערכת | "Black Spiderman" | זכייה |
| 2017 | פרסי ה-R&B/היפ-הופ של BMI | שירי R&B/היפ הופ המבוצעים ביותר | "Sucker For Pain" | זכייה |
| 2018 | פרס גראמי | שיר השנה | "1-800-273-8255" | מועמדות |
| 2018 | פרס גראמי | הווידאו קליפ הטוב ביותר | "1-800-273-8255" | מועמדות |
| 2018 | פרסי המוזיקה של iHeartRadio | אמן הפופ החדש הטוב ביותר | עצמו | מועמדות |
| 2018 | פרסי הפופ של BMI | שירים זוכים בפרסים | "1-800-273-8255" | זכייה |
| 2018 | פרסי הווידאו קליפים של MTV | שיתוף הפעולה הטוב ביותר | "1-800-273-8255" | מועמדות |
| 2018 | פרסי הווידאו קליפים של MTV | הקליפ הטוב ביותר בעל מסר חברתי | "1-800-273-8255" | מועמדות |
מהפכות 1848 בצרפת

מהפכות 1848 בצרפת אשר החלו במהפכת פברואר, היו חלק ממהפכות אביב העמים שהתרחשו בצרפת, והביאו להפלת המונרכיה של יולי, ולהקמת הרפובליקה הצרפתית השנייה. הרפובליקה השנייה לא החזיקה מעמד זמן רב, ובדצמבר 1848 נבחר לואי נפוליאון לנשיא צרפת, ושלוש שנים לאחר מכן הוא הפך לקיסר והקים את הקיסרות הצרפתית השנייה.
רקע

מהפכת יולי 1830 העלתה לשלטון בצרפת את המלך לואי פיליפ, אשר תקופת מלכותו כונתה "המונרכיה של יולי". המלך החדש היה באופן מוצהר שונה מקודמיו הבורבונים. הוא לא שאף למלוכה אבסולוטית, ואף לא קרא לעצמו "מלך צרפת" כי אם "לואי פיליפ, מלכם של הצרפתים, בחסדו של האל, וברצון העם". לא היה זה שינוי סמאנטי בלבד, כי אם צעד בדרך מן המלוכה האבסולוטית של בית בורבון (אף בגרסתה המרוככת בתקופת הרסטורציה), אל עבר משטר מתקדם, המבוסס על הסכמה עממית. עם זאת, לא היו חסרים בצרפת גורמים שדרשו לצעוד גם את הצעדים הנוספים, ולדרוש את החירות, האחווה והשוויון, מהם טעמו בתקופת המהפכה ובתקופת נפוליאון.
הבורגנים שעמדו מאחורי מהפכת יולי 1830 לא היו קיצוניים כקודמיהם (אנשי "שלטון הטרור" של מקסימיליאן רובספייר). הם רצו מלוכה חוקתית, המרוסנת על ידי פרלמנט פעיל ובעל סמכויות. המלך שראו ההמונים אל מול עיניהם היה סמכותי ופעיל, אך לא קיצוני וקלריקלי. נפוליאון הבאיש בעיניהם את הרפובליקניות, והדמוקרטיה הייתה אך ניסוי שיש לנסותו במנות קטנות. לואי פיליפ התאים לרצונם ולשאיפותיהם של אנשים אלו. מלכתחילה עמדו כנגד משטר זה גורמים רבי עוצמה - הרפובליקנים, הבונפרטיסטים והכנסייה. המעמד הבינוני היה חזק מספיק לכפות את "המונרכיה של יולי". לא ברור עד כמה היה חזק ברצונו להמשיך בשיטת ממשל זו.
הממשלה החדשה עמדה כנגד גורמים מהפכניים, רפובליקניים ואף סוציאליסטים. ראויות לציון התקוממות פועלי תעשיית המשי בעיר ליון ב-1831 אשר דוכאה ביד רמה, וניפצה את התקוות כי הממשל החדש יהיה אף מתקדם מבחינה סוציאלית, המרד הרפובליקני בפריז של יוני 1832, והתקוממות שיזם המהפכן לואי אוגוסט בלאנקי ב-1839, אשר דוכאה לאחר שכבר נכבש בית העירייה על ידי ההמון, ורפובליקה הוכרזה.
מהפכת פברואר

שנת 1848 הביאה עמה מהפכות בכל יבשת אירופה. צרפת, אשר תמיד הובילה בשינויים חוקתיים, לא השתהתה מאחורי הגל אשר איים להכרית את המונרכיות הוותיקות מפלרמו ועד וינה. כבר ביולי 1847 התגברה הפעילות נגד המשטר, ובבחירות בפברואר 1848 גבר מאוד כוח הרפובליקנים והליברלים.
כאשר ביטלה הממשלה נשף שנועד לחגוג את הישגיה של האופוזיציה בבחירות ב-22 בפברואר 1848, יצאו התושבים והפגינו ברחובות, דבר שהגיע להתקוממות עממית. עד מהרה איבדה הממשלה שליטה בהמון, והחלה יורה על המפגינים. כאשר פנה המשמר הלאומי כנגד המלך, הודיע המלך ב-24 בפברואר על ויתור על כיסאו לטובת נכדו ויורשו בן התשע - הנסיך פיליפ, רוזן פריז. לואי פיליפ נמלט מן הבירה בשם בדוי, בחששו מגורל דומה לזה של לואי השישה עשר. את השלטון תפסה קבוצה של פרלמנטרים רפובליקנים מתונים, אשר הכריזו על הקמת רפובליקה, "הרפובליקה הצרפתית השנייה", שבראשה יעמוד כנשיא דיפון דה ל'אור. היה זה סופה של "המונרכיה של יולי".
מהכרזת הרפובליקה ועד לבחירות

ממשלה זמנית זו, כללה פרט לנשיא דה ל'אור, גם את המשורר אלפונס דה למרטין כשר החוץ (למרטין הוא שהכריז על הרפובליקה, והיה בתחילה הכוח המניע מאחורי האירועים), ואת הרדיקל הדמוקרטי, אלכסנדר אוגוסט לדרי-רולן, כשר פנים.
אך ממשלה זו נתקלה עד מהרה בממשלה יריבה שהקימו הסוציאליסטים הרפובליקנים בבניין העירייה של פריז. ממשלה זו כללה אישים כלואי בלאן, ופועל מן ההמון בשם "אלבר" שנבחר כמחווה לפועלים. משא ומתן הוביל ליצירת ממשלה מאוחדת, אשר האלמנט המוביל בה היה הרפובליקנים המתונים. עדיין נותרו בעינם חילוקי הדעות - הרפובליקנים הקיצוניים, מניפי הדגל האדום, אשר ראו כי חילופי המשטר בשישים השנים האחרונות לא הביאו לידי שיפור במצבו של האזרח הפשוט, דרשו רפורמות מקיפות, שעיקרן סיום זכויות היתר של בעלי הרכוש, בעוד המתונים, אשר הניפו את הטריקולור, רצו לשמור את המוסדות החברתיים הקיימים.
ההחלטה המשמעותית הראשונה של הממשלה החדשה הייתה ההצהרה מ-24 בפברואר כי תתקיים פניה אל העם להכריז על רפובליקה, וכי החלטה זו תתקבל על ידי הצבעה בבחירה כללית, שתיערך ב-23 באפריל.
בינתיים עסקה הממשלה הזמנית בשיפורים וברפורמות, כאשר משקלם של הסוציאליסטים בממשלה היה מעל ומעבר להשפעתם מחוץ לגבולות פריז. הממשלה הכריזה על "הזכות לעבוד" והקימה "סדנאות לאומיות" ששימשו כמעין לשכות עבודה. "פרלמנט תעשייתי" הוקם בארמון לוקסמבורג בהנהגת לואי בלאן, ועסק בהכנת תוכניות לארגון מחדש של העבודה, ולבסוף, הוכרז כי הקריטריון הכספי לצירוף למשמר הלאומי מבוטל, ונשק ניתן לפועלים. הסוציאליסטים יצרו באופן זה מדינה בתוך מדינה, שלה ממשלה משלה, ארגונים משלה, וצבא משלה.
בחירת האספה הלאומית, ומרידת יוני

בפרק זמן זה, שבין ההכרזה על הבחירות והבחירות עצמן, עשתה לה כנפיים השמועה בדבר הרדיקלים בפריז, העושים ניסיונות חברתיים קיצוניים, שמטרתם להחזיר את שלטון הטרור, כפי שהיה בימי המהפכה הצרפתית, ההמון הצרפתי, אשר קיבל את זכות ההצבעה (מספר בעלי זכות ההצבעה עלה ממאתיים אלף לתשעה מיליון), הנחיל לרדיקלים ולסוציאליסטים תבוסה מכרעת. האספה המכוננת החדשה הייתה מורכבת מגורמים מתונים, וממלוכנים, תומכיו של לואי פיליפ. רצונם של הסוציאליסטים להשליט את עקרונותיהם באמצעות תמיכה עממית נופץ. אך הם לא התכוונו לוותר ללא מאבק. למרות הדומיננטיות של מפלגת ה"טריקולור" בממשלה הזמנית שהוקמה, עדיין היה הזרם ה"אדום" חזק מאוד בקרב ההמון הפריזאי.
העימות היה בלתי נמנע, וב-15 במאי פרץ המון מזוין בהנהגת הסוציאליסטים בלאנקי, רספיי ובארבס, אל אולם האספה. הכח הסוציאליסטי הובס על ידי הגדודים של המשמר הלאומי הבורגני. בלאנקי ובארבס, וכן הפועל אלבר הושלכו אל הכלא, ולואי בלאן נמלט על נפשו, אך האווירה נותרה טעונה.
הממשלה החדשה עמדה בפני משבר נוסף שיצרו "הסדנאות הלאומיות". אלו הבטיחו לפועלים שכר יומי של פרנק אחד, אם לא ימצאו עבודה. שכר זה נראה אטרקטיבי, עד כדי כך שפועלים מכל רחבי צרפת עזבו את מקום עבודתם ונהרו אל "הסדנאות הלאומיות" על מנת לחיות חיי בטלה ולקבל פרנק אחד ליום. כך נוצר מעמד של אנשים בלתי מרוצים באופן תמידי אשר גדש את הגדודים שנהרו אל הדגל האדום, ונוצר עומס פיננסי על המדינה, שלא היה יכול להימשך זמן רב מבלי שהדבר יוביל לפשיטת רגל.
ב-21 ביוני הכריזה הממשלה כי העובדים בסדנאות הלאומיות צריכים להתפזר בתוך שלושה ימים, וכי אלו מהם הכשירים לעבודה יגויסו לצבא. הכרזה זו גרמה להתמרדות מיידית. בין 24 ביוני ו-26 ביוני פרצה לחימה בין החלק התעשייתי, המזרחי, של פריז, בו התבצרו העובדים, ובין החלק המערבי, בו שלט הגנרל לואי אז'ן קאויניאק אשר הכריז על עצמו כדיקטטור. קאויניאק השמיד את המתנגדים באש תותחים שכוונה אל המתרסים, ולאחר מכן, מששככו הקרבות הגיע גל של הוצאות להורג והגליות. המפלגה הסוציאליסטית רוסקה, אך גררה בעקבותיה את הרפובליקה. הרפובליקה איבדה את הפופולריות שלה בקרב האיכרים, כאשר הכריזה על מס של 45 סנטימים, שייגבה מהם על מנת למלא את קופת המדינה הריקה. הבורגנים נחרדו מן הכוח שהופנה כלפי הפועלים, ומהקיפאון שנוצר במשק הצרפתי. מאזן הכוחות בחברה הצרפתית, אשר התערער עקב הענקת זכות הבחירה לכל, היה זקוק ליד חזקה שתייצב אותו. וזו לא איחרה לבוא.
בואו של לואי נפוליון

ב-4 בנובמבר 1848, אושרה החוקה החדשה, אשר הייתה בפירוש תוצר של ידיים בלתי מנוסות. החוקה הכריזה על רפובליקה דמוקרטית, בחירה ישירה וכללית, והפרדת הרשויות. מועצה מחוקקת אחת בת 750 חברים תיבחר לתקופה של שלוש שנים, והיא תצביע על החוקים שיוכנו עבורה על ידי מועצת מדינה שתיבחר לתקופה של שש שנים. הרשות המבצעת תהיה בראשות נשיא שייבחר לתקופה של ארבע שנים בבחירות כלליות וישירות, אך לא יוכל להעמיד עצמו לבחירה נוספת, הוא יבחר בשריו, ויהיה אחראי כלפי המועצה המחוקקת. הוחלט כי שינויים בחוקה יוכנסו רק כאשר יזכו ברוב של שלושה רבעים מן הקולות בשלוש הצבעות בגוף שיוקם במיוחד לצורך זה, דבר שהפך את השינוי לבלתי אפשרי כמעט.
בבחירות לנשיאות התמודד המועמד הסוציאליסטי לנדרו-רולן, המועמד הרפובליקני קויניאק, ונציג המפלגה הקיסרית החדשה, לואי נפוליאון, אשר שב מגלות ונבחר לאספה בבחירות שהתקיימו באפריל. נפוליון קיבל את תמיכת המונרכיסטים, שהונהגו על ידי אדולף טייר, והצליח לעורר את אהדת העם כמעט בכח שמו בלבד. בבחירות שהתקיימו ב-10 בדצמבר קיבל נפוליון מעל לחמישה מיליון קולות, בעוד שקויניאק קיבל כמיליון וארבע מאות אלף קולות.
לאחר מכן

למשך שלוש שנים לאחר בחירתו של לואי נפוליאון התקיים מאבק בין האספה הלאומית לבין לואי נפוליון. הוא בחר את שריו מקרב מתנגדי הרפובליקה, "אורליאניסטים" (תומכי המלך המודח לואי פיליפ). הוא רכש את תמיכת המפלגות הראקציונריות, אך לא היה מחויב לאף אחת מהן.
חקיקת חוק הבחירות ב-31 במאי 1850 נועד לייצב את הממשל, והיה מכוון כנגד רעיונות חתרניים. החוק דרש הוכחה של שהות בת שלוש שנים בצרפת, באמצעות רישומים של תשלום מיסים. האוכלוסייה של הפועלים הניידים, ובהם פועלים חקלאיים שעבדו עבודות עונתיות במקומות שונים על פי הצורך, וכפריים לשעבר שחיפשו עבודה במרכזי התעשייה החדשים בערים, קבוצה שהיוותה אחוז ניכר מן המצביעים, איבדה את זכות הצבעתה. ב-16 ביולי הוגבלה העיתונות החופשית, ונדרש תשלום כופר מעיתונים, כדי להבטיח את תמיכתם בממשלה. לבסוף השתמש נפוליון בפירוש יצירתי לחוק על ה"מועדונים" כדי לדכא כל פעילות המתנגדת לממשלה.
לואי נפוליאון היה עתה שליט בעל כח רב, אך ההתנגדות למשטרו באה דווקא מתוך ממשלתו פנימה. שריו המונרכיסטים והאורליאניסטים, והאספה הלאומית אשר תמכה בהם, ראו בו אך כלי לראקציה חברתית, שתוביל בסופו של דבר להחזרתה של המלוכה. העימות היה בלתי נמנע.
באוגוסט 1850 יצא נפוליון במסע לאורכה ולרוחבה של צרפת והטיף לשינויים חוקתיים. הוא הצליח להעביר לצידו את הצבא, ואף ביטל את חוק הבחירות על מנת להחזיר לצידו את הפועלים.
בדצמבר 1851 ראה לואי נפוליון את ההזדמנות שלו. ב-2 בדצמבר הוא פיזר את ממשלתו, הכריז על החזרתה של זכות הבחירה הכללית, אסר את מנהיגי כל המפלגות, וכינס אספה חדשה אשר (בניגוד לחוקה) האריכה את כהונתו כנשיא לעשר שנים. נציגי האספה הישנה אשר התכנסו למחות על צעדים אלו פוזרו בכח הזרוע על ידי הצבא. ניסיון להתקוממות בו השתתף אף ויקטור הוגו נכשל אף הוא. ב-20 בדצמבר אישר את השינויים החוקתיים משאל עם.
הצעד הבא, שאכן ננקט עד מהרה, היה ההכרזה על לואי נפוליאון כ"קיסר נפוליאון השלישי". היה זה סופה של הרפובליקה השנייה, ותחילת תקופת הקיסרות השנייה.
לואי פיליפ, מלך הצרפתים
הלחימה בבריקדות - 1848
מהקמפיין הנשיאותי ב-1848. שני ילדים רבים, אחד תומך בנפוליון והשני בקאויניאק
מטאלואינווסט

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  אלישר אוסמנוב 
 תקופת הפעילות:  2006–הווה (כ־18 שנים) 
 מיקום המטה:  מוסקבה 
 ענפי תעשייה:  מטלורגיה
 מוצרים עיקריים:  מוצרי פלדה וברזל   שירותים פיננסיים
 הכנסות:  363,254,100,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 רווח תפעולי:  1,142,081,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2016) 
 רווח:  1,152,699,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2016) 
 הון עצמי:  974,937,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2016) 
  
 www.metalloinvest.com
 
מטאלואינווסט (ברוסית: Металлоинвест) היא חברת כרייה ומטלורגיה רוסית המתמחה בייצור פלדה. היא הוקמה בשנת 1999 והיא מורכבת מחטיבת כרייה ומחלקת פלדה.
חברת USM אחזקות מחזיקה בכל מניות מטאלואינווסט, כאשר אלישר אוסמנוב הוא הבעלים העיקרי של USM אחזקות (מחזיק ב-48% מהמניות), בעלים נוספים אחרים הם אנדריי סקוץ' ופרהד מושירי - שמחזיקים ב-30% וב-10%, בהתאמה.
משמשת לסירוגין כאחת הספונסריות של זניט סנקט פטרבורג.