stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רמי בנסבאיני
תארים

הגביע הצרפתי: 2018/2019
גביע אפריקה לאומות: 2019
תחנת רימסקאיה

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  28 בדצמבר 1995 
 אדריכל:  לב פופוב 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°44′46″N 37°40′56″E﻿ / ﻿55.746233333333°N 37.682316666667°E﻿ / 55.746233333333; 37.682316666667
 תחנות סמוכות:  Chkalovskaya, Krestyanskaya Zastava 
 מידע על התחנה
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו ליובלינסקו-דמיטרובסקאיה 
 קוד התחנה:  152 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת רימסקאיה(למפת מוסקבה רגילה) תחנת רימסקאיה
 
רימסקאיה (ברוסית: Римская) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו ליובלינסקו-דמיטרובסקאיה.
פירוש שם התחנה – תחנה רומאית. התחנה נמצאת ברובע טגנקה. התחנה עוצבה בסגנון איטלקי על ידי שני ארכיטקטים איטלקיים – Giampaolo Imbrighi ו־Andrea Quattrocchi. בתוך התחנה ישנם פסלים המציגים דמויות הקשורות לרומא: פסלים של רמוס ורומולוס, עמודות רומיות ופסל המדונה והילד. בתחומי התחנה נמצאת מזרקה פעילה – המזרקה היחידה בכל תחנות הרכבת התחתית של מוסקבה.
התחנה נמצאת בעומק של 54 מטר מתחת לפני הקרקע. בתחנה ישנו מעבר ל: תחנת פלושצ'אד איליצ'ה של קו קלינינסקאיה, לתחנה של קו 2 של הרכבת הפרוורית של מוסקבה ולתחנה של קו 4 של הרכבת הפרוורית של מוסקבה.
תחנת רימסקאיה נפתחה לשימוש ב-28 בדצמבר 1995.
גלריה

הפינה האיטלקית בתחנה – עמודים בסגנון רומי ופסליהם של רמוס ורומולוס
פסל "המדונה והילד" על קיר התחנה
שלמה דסקל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  בני ברק
 מוקד פעילות:  ארצות הברית, ישראל
 זרם:  חסידות ויז'ניץ
 סוגה:  מוזיקה חסידית
 שפה מועדפת:  יידיש, עברית
 שיתופי פעולה בולטים:  יעקב יהודה דסקל, יוחי בריסקמן, מקהלת שירה
שלמה (שלוימי) דסקל הוא זמר חרדי חסידי-אמריקאי.
ביוגרפיה

דסקל נולד בישראל בבני ברק, כבחור שר במקהלות חסידיות, לאחר נישואיו היגר לארצות הברית, אלבומו הראשון יצא לאור בשנת 2003 כאוסף של שירים מוכרים, בהמשך הוציא עוד שני אלבומים עם שירים חדשים, לצד זה יצא לאור בהפקת המפיק יוחי בריסקמן סידרה בשם "רילקס" (Relax) של יצירות ארוכות הכוללות מיקס של שירים מוכרים שקטים ומרגשים המושרים על ידי דסקל, הסדרה זכתה להצלחה רבה ונמכרה ברבבות עותקים.
הזמר דסקל מצליח לשלב באלבומיו מגוון נרחב ביותר של סגנונות.
שלומי דסקל הוא אחיו של הזמר החסידי יענקי דסקל.
דיסקוגרפיה > אלבומים

טאנץ מיט שלומי דסקל (2003)
כדי (2006)
פותח את ידיך (2008)
פרויקט 3 (2009)
רילקס (Relax) (סידרה של 3 חלקים 2010–2007)
בואו לרקוד (2012)
לא שייך (2016)
הארציג (סידרה של 3 חלקים –2020)
דיסקוגרפיה > השתתפות באלבומים

מתנה טובה (מסדרת שיר) - של שלמה יהודה רכניץ
מונה 7 - הכל לטובה, מונה רוזנבלום, 2017
טביעת אצבע, 2019
לב אל הנשמה, משה חזקי' וייס, 2019
תנועות, 2022
דיסקוגרפיה > סינגלים

שטר התנאים - עם מקהלת שירה, 2016
והנה - עם אחיו יעקב יהודה דסקל, ילד הפלא אברהם חיים גרין ומקהלת שירה, 2016
מאמע רחל - עם ילד הפלא אברהם חיים גרין ומקהלת שירה, 2017
י־ה אכסוף - עם מקהלת זמירות וילד הפלא שלום סאל, לחן של רבי אהרון הגדול מקרלין, 2018
חופה - עם מקהלת ידידים, 2018
מחרוזת ימים נוראים - עם אהרלה סמט, פינקי ובר, ילד הפלא שלום בראדט ומקהלת שירה, 2018
מחרוזת ימים נוראים מלחניו של משה גולדמן - עם מקהלת שירה ומקהלת הילדים שיר ושבח, 2018
מחרוזת ימים נוראים - עם מנדי בריל, 2019
אבא - קאבר לשירם של אברהם פריד וארי היל בלחן של בנצי שטיין, 2019
ביד היוצר - יחד עם אחיו יעקב יהודה דסקל, 2020
איך שמעק - יחד עם אחיו יעקב יהודה דסקל, 2021
פתחו לי - עם מקהלת שירה, אברומי ברקו ומקהלת הילדים יונגערליך, 2021
הערות שוליים

↑  "לא שייך" • אלבום מחרוזות חדש מבית היוצר של שלוימי דסקל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305989805171  ISNI: 0000 0004 0182 4052  LCCN: no2016052145  MusicBrainz: 596e38a2-083a-4085-9340-774355830245  VIAF: 297179643   WorldCat (עם VIAF): 297179643
שמפניירה

שמפניירה המוצבת על רגל
שמפניירה היא אביזר בר המשמש לקירור יינות.
הצורך בשמפניירה

ליינות לבנים, מבעבעים וקינוח יש טמפרטורות הגשה הנעות בין 4–10 מעלות צלזיוס. יין בטמפרטורת הגשה שיונח על שולחן סועדים ללא קירור יגיע לטמפרטורת החדר (בהנחה שטמפרטורת החדר גבוהה יותר מטמפרטורת היין). מכיוון שטעמו של היין פחות טוב בטמפרטורות אחרות מטמפרטורת ההגשה המומלצת, מניחים את היין בשמפניירה. השמפניירה עוזרת לשמור על היין בטמפרטורה הנכונה לאורך כל הסעודה.
רוב השמפניירות מיוצרות לרוב מנירוסטה, אך ישנן גם שמפניירות ממתכות שונות ואף מפלסטיק.
אופן השימוש

מניחים את בקבוק היין בשמפניירה, ממלאים את השמפניירה בקרח ומוסיפים מעט מלח גס. לעיתים, אם אין מקום על שולחן הסעודה, ניתן להציב את השמפניירה על רגל.
ראו גם

טקס יין
ערך זה הוא קצרמרבנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תחנת ריז'סקאיה (קו קלוז'סקו-ריז'סקאיה)

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1 במאי 1958 
 אדריכל:  Vaidelotis Apsītis, Artūrs Reinfelds 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°47′33″N 37°38′10″E﻿ / ﻿55.792508333333°N 37.636186111111°E﻿ / 55.792508333333; 37.636186111111
 תחנות סמוכות:  Prospekt Mira, Alekseyevskaya 
 מידע על התחנה
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו קלוז'סקו-ריז'סקאיה 
 קוד התחנה:  092 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת ריז'סקאיה(למפת מוסקבה רגילה) תחנת ריז'סקאיה
 
תחנת ריז'סקאיה (ברוסית: Рижская) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו קלוז'סקו-ריז'סקאיה.
התחנה ממוקמת ברובע משצ'אנסקי, וקרויה על שם תחנת הרכבת ריז'סקי.
תחנת ריז'סקאיה נפתחה ב-1 במאי 1958, ויש לה יציאה המובילה לרחוב פרוספקט מירה.
בעתיד לתחנה יהיה מעבר עם תחנה בשם זהה, שנמצאת בבנייה בקו הטבעת הגדול.
מ-22 באוגוסט 2020, התחנה סגורה לשנה בשל שיפוצים.
גלריה

לובי התחנה
הערות שוליים

↑  https://www.columbista.com/ru/showplace/stantciia-metro-rizhskaia
↑  https://www.interfax.ru/moscow/722800
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלומי פרי

| --- | --- |

 לידה:  1971 (בן 53 בערך) פתח תקווה, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 
שלומי פרי (נולד ב-1971) הוא תסריטאי, עיתונאי, איש כדורסל ישראלי ומנכ"ל מנהלת ליגת העל בכדורסל, עד להתפטרותו ב-אוגוסט 2023.
ביוגרפיה

שלומי פרי נולד בפתח תקווה. בהמשך עברה משפחתו לגור בחולון. למד בבית הספר התיכון ע"ש מיטרני בחולון.
קריירה

עוד בהיותו חייל, בשנת 1990, החל לאסוף ולתעד נתוני סטטיסטיקות של ענף הכדורסל הישראלי, כשאלו החלו להתפרסם בעיתונות. לאחר זמן מה החל להעביר את הנתונים שאסף בכתב ידו, למחשב. במהלך השנים אסף ותיעד בכוחות עצמו נתונים של עשרים שנות כדורסל.
בשנת 1993 החל לעבוד כאיש הסטטיסטיקה של ערוץ הספורט, ושימש בתפקיד זה במשך כעשור וחצי. במסגרת תפקידו כתב לשדרים נתונים סטטיסטיים שאסף אשר העשירו את עומק הפרשנות של השדרים. כמו כן, שימש במשך שנים רבות כעוזר שדר וסטטיסטיקאי במשחקי ליגת העל לגברים ולנשים, נוער, נבחרות ישראל ועוד.
קריירה > הקמת "ספסל" - אתר כדורסל ישראלי

בשנת 1997 הקים יחד עם מוטי גוסט את "ספסל", אתר כדורסל ישראלי, ושימש עורך ראשי במשך 11 שנים, עד שנת 2008. ספסל היה ראשון האתרים שפרסם סטטיסטיקות מלאות על משחקים, הראשון להציג ממוצעי עונות והראשון לספק תוצאות עדכניות וסיקור של משחקי ליגות נמוכות: נוער, נשים, לאומית, ארצית, נערים, ילדים. עד אז, תוצאות ליגות אלו התפרסמו בעיתונות באופן לא עקבי, ורק למחרת.
ספסל הוקם בעידן בו האינטרנט הישראלי היה בחיתוליו (טרם הקמת ynet, אתר ערוץ הספורט ואתרי ספורט רבים אחרים שהוקמו רק כעבור מספר שנים) ובעידן ללא רשתות חברתיות, ויצר מהפכה של ממש.
בקיץ 2006 הקים את מחנה ספסל - מחנה קיץ לילדים ולילדות שחקני כדורסל.
קריירה > הקמת "ספסל" - אתר כדורסל ישראלי > הוקרה ל"ספסל"

בשנת 2000 נבחר ספסל לאתר הספורט הטוב ביותר בישראל, במגזין מיוחד של עיתון "מעריב" שבחר את הטובים ביותר בתחומם. בשנת 2009 הוגדר ספסל כאחד מחמשת אתרי הספורט הטובים בארץ.
קריירה > משחקי האולסטאר לנוער

בשנים 2007, 2008 יזם והפיק את משחקי האולסטאר לנוער, שריכזו לראשונה בתולדות המדינה את מיטב הכישרונות של הכדורסל הישראלי למקום אחד לטובת משחק כוכבים, שכלל גם תחרות הטבעות. המשחקים שודרו בשידור ישיר בערוץ הספורט ועוררו עניין רב.
קריירה > פעילותו במנהלת הליגה לכדורסל

בשנת 2008 החל לעבוד במנהלת ליגת העל בכדורסל כמנהל אתר האינטרנט ובהמשך התמנה לדובר ולסמנכ"ל התקשורת של הליגה.
במסגרת עבודתו העלה את ארכיונו הפרטי לאתר מנהלת הליגה, בתוספת הנתונים ממחברותיהם של ישראל פז ואלישע שוחט. בעזרת צוות אתר ספסל השלים את רשימת קלעי כל הזמנים בליגת העל, את נתוני כל המשחקים הבינלאומיים של נבחרות ישראל לגברים ולנשים ועוד נתונים רבים נוספים שעד אז לא היו זמינים ברשת. בכך, הפך ארכיון המנהלת לארכיון המלא ביותר של הכדורסל הישראלי.
בשנת 2020 התמנה לממלא מקום מנכ"ל מנהלת ליגת העל בכדורסל, לאחר שהמנכ"ל, עדלי מרכוס עזב את המנהלת למכבי תל אביב. זמן קצר לאחר מכן הופסקה הליגה בשל פרוץ מגפת הקורונה וביחד עם היו"ר שמואל פרנקל פעל כדי לחדשה. עם חידושה, הייתה הליגה הישראלית לליגה היחידה באירופה שהגיעה לסיומה בשנה זו.
באוקטובר 2020, בעיצומו של משבר הקורונה, רשם את קבוצות ליגת העל (פרט למכבי תל אביב) לליגה הבלקנית, בצעד שהוגדר כמבריק על ידי העיתונות וזכה לקונצנזוס נדיר של אוהדי הענף. צעד זה איפשר לקבוצות להמשיך לשחק ולהתאמן חרף הסגר שהוטל על ישראל והביא בין היתר לעצירת פעילות ליגות הכדורגל, שכן על פי נוהלי משרד הבריאות, קבוצות שמשחקות בליגות מחוץ לישראל זכאיות להמשיך להתאמן ולשחק בליגות אלה.
באוקטובר 2020 התמנה פה אחד לתפקיד מנכ"ל מנהלת ליגת העל בכדורסל, על ידי דירקטוריון המנהלת.
באוגוסט 2023 הודיע פרי על התפטרותו מתפקידו כמנכ"ל.
סרטים וסדרות שכתב

פרי כתב תסריטים לסרטים ולסדרות טלוויזיה. סרטו "בוצ'אצ'י" (שכתב יחד עם נתי אדלר) היה מועמד לפרס אופיר לסרט הדרמה הטוב ביותר.
פרי כתב את התסריט לסדרה "המשאית", שני פרקים מהסדרה "שירות חדרים" וארבעה פרקים מהסדרה "מעורב ירושלמי", שזכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לסדרת הדרמה הטובה ביותר.
ספרים שכתב וערך

פרי הוציא לאור ספר שירים לילדים: הכי אחים, שירים ושורות על אחים ואחיות, בהוצאת רימונים, (2010). ייחודו של הספר הוא שהשירים בו נכתבו מנקודת המבט של ילדים ומגובה העיניים של ילדים, לא מתוך עמדה ביקורתית או ניסיון לחנך.
בשנת 2018 ערך וכתב יחד עם עוז שוחט, עומר שוחט ואורי סביר, את ספר הכדורסל הישראלי, שכתב אלישע שוחט, כתב ספורט ותיק שהלך לעולמו בטרם השלים את הספר.
הערות שוליים

1 2  סתיו איפרגן, מנכ"ל מינהלת הליגה בכדורסל הודיע על התפטרותו, באתר ynet, 29 באוגוסט 2023
1 2  אייל גיל, בבור של הכדורסל הישראלי, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2011
↑  שרון קינן, נוסע בשוליים - הכל התחיל על הספסל, באתר ישראל היום, ‏9/10/2017
↑  אתרי הספורט הטובים בישראל, באתר ‏מאקו‏, 29 בספטמבר 2009
↑  אפרת עמורבן, שברו את הכלים, וכן משחקים: כך תיראה הליגה הבלקנית, באתר ynet, 13 באוקטובר 2020
↑  יעקב מאיר, שלומי פרי מונה למנכ"ל מינהלת הכדורסל הקבוע, באתר ישראל היום, ‏ישראל היום, 29 באוקטובר 2020
↑  הסדרה המשאית, באתר אי.די.בי
↑  שירות חדרים באתר, באתר אי.די.בי, ‏2008
↑  שלומי פרי, הכי אחים, שירים ושורות על אחים ואחיות, רימונים, 2010
↑  דניאל ירושלמי‏, הכבש השבעה-עשר: על "הכי אחים" של שלומי פרי, באתר וואלה, 19 ביולי 2010
↑  רענן וייס, בשם האב, כך נולד ספר הכדורסל הישראלי, באתר ynet, 29 בספטמבר 2018
תחנת רחוב קנון

| --- | --- |

  נגיש לכיסאות גלגלים
 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1866 
 מיקום
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°30′41″N 0°05′26″W﻿ / ﻿51.511389°N 0.090556°W﻿ / 51.511389; -0.090556
 תחנות סמוכות:  תחנת גשר לונדון 
 מידע על התחנה
 שם המערכת:  London station group 
 בעלים:  Southern Railway 
 רציפים:  7
 קווים העוברים בתחנה:  South Eastern main line 
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסתחנת רחוב קנון(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסתחנת רחוב קנון(למפת הסיטי של לונדון רגילה) תחנת רחוב קנון(למפת הסיטי של לונדון מוגדלת) תחנת רחוב קנון
 
תחנת רחוב קנון (באנגלית: Cannon Street station) היא תחנת רכבת מרכזית בלונדון. התחנה ממוקמת על הגדה הצפונית של נהר התמזה בסמוך לתחנת גשר לונדון. התחנה מורכבת משני אזורים: תחנה של הרכבת התחתית של לונדון ותחנה נוספת של רכבות פרווריות ובינעירוניות. התחנה היא אחת משתי התחנות של "הקו הראשי של דרום מזרח לונדון" והשנייה היא תחנת צ'רינג קרוס. בתחנת הרכבת התחתית עוברים הקווים קו דיסטריקט וקו סירקל.
בשנת 2019/20 יצאו ונכנסו מתחנת הרכבת 18.5 מיליון נוסעים ומתחנת הרכבת התחתית 7.1 מיליון נוסעים.
היסטוריה

התחנה הוקמה על חורבותיו של "בית הסטיליארד" (אנ'), אתר היסטורי שבימי הביניים שימש כבסיס המסחר של אנשי ברית ערי הנזה באנגליה. התחנה הוקמה על ידי חברת הרכבת הדרומית מזרחית של בריטניה (אנ') על מנת להתמודד עם יריביהם, רכבת לונדון, וחברת צ'ת'ם הדובר ששלטו אז ביד רמה בתחבורה הרכבתית של לונדון. מיקומה העירוני של התחנה הצריך בניית גשר חדש מעבר לנהר התמזה, אשר הוקם בין השנים 1863 ל־1866. התחנה הייתה תחילה תחנת גיבוי לתחנת צ'רינג קרוס שסבלה מעומס רב, והמסלול היה נוח לנסיעות בין העיר לווסט אנד.
עד להקמת הרכבת המחוזית, התחנה נותרה פופולרית בקרב הנוסעים, אף על פי שהנסיעות מחוץ לשעות לשיא הופסקו ממנה בראשית המאה העשרים, מה שהוביל לכך שהיא נסגרה בימי ראשון במשך כמעט 100 שנה. המלון המקורי שנבנה בתחנה לא הצליח ובסופו של דבר נסגר. התחנה שופצה בסוף שנות החמישים על ידי ג'ון פולסון, ואילו הרחבה נוספת של בניין התחנה התרחשה במהלך תנופת הנכסים בעיר בשנות השמונים. הבניין המרכזי הוחלף בשנת 2007 כחלק משיפוץ כללי של התחנה כדי להופכו לנגיש יותר. כחלק מפיתוח "תוכנית Thameslink" בשנות העשרים של המאה העשרים, התחנה נפתחה מחדש בימי ראשון והחלה להציע שירותי הסעים למרחקים ארוכים יותר במקום תחנת צ'רינג קרוס.
תמונות

מבנה תחנת הרכבת מכיוון גשר התחנה
אחת מהכניסות לתחנת הרכבת התחתית
הרציפים בתחנת הרכבת
הכניסה הראשית למתחם התחנה
שרה פנש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  טאקוונדו
 משקל:  עד 53 ק"ג
שרה פנש (בן אהרון) היא לוחמת טאקוונדו ישראלית. אלופת ישראל (2021) בקטגוריית המשקל של עד 53 ק"ג.
קריירה > 2019

באליפות ישראל זכתה במדליית כסף בקטגוריית המשקל של עד 57 ק"ג.
קריירה > 2021

באליפות אירופה שנערכה בסופיה שבבולגריה באפריל הפסידה בסיבוב הראשון בקטגוריית המשקל של עד 53 ק"ג ליובאנה מוזיקי מסרביה.
באליפות ישראל זכתה במדליית זהב בקטגוריית המשקל של עד 53 ק"ג.
קריירה > 2022

באליפות ישראל זכתה במדליית כסף בקטגוריית המשקל של עד 53 ק"ג.
חיים אישיים

מתגוררת בקריית ארבע. בשנת 2022 נישאה לבן זוגה יונתן פנש.
הערות שוליים

↑  תומר גנור, טאקוונדו: אטיאס, האחים חיימוביץ' וסמברג אלופי ישראל, באתר ynet, 19 בינואר 2019
↑  אורן אהרוני, אליפות אירופה בטאקוונדו: הישראלים הודחו בסיבוב הראשון, באתר ynet, 9 באפריל 2021
1 2  Taekwondo Israel, שרה בן אהרון מציגה: כך עושים זאת כשלא מוכנים לוותר, באתר Taekwondo Israel, ‏2022-03-08
↑  Taekwondo Israel, נקבעו אלופי ישראל לשנת 2022, באתר Taekwondo Israel, ‏2022-02-26
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שרה פנש".
שרלוטה, ארכידוכסית אוסטריה

שרלוטה, ארכידוכסית אוסטריה (ובשמה המלא: שרלוטה הדוויג פרנצ'סקה יוזפה מריה אנטוניה רוברטה אוטוניה פיה אנה איגנציה מרקוס ד'אביאנו, בגרמנית: Charlotte Hedwig Franziska Josepha Maria Antonia Roberta Ottonia Pia Anna Ignatia Marcus d'Aviano;‏ 1 במרץ 1921 – 23 ביולי 1989) הייתה בתו של קרל הראשון, קיסר אוסטריה.
ביוגרפיה

שרלוטה נולדה ב-1 במרץ 1921 בטירת פרנז'ן שבשווייץ. אביה היה קרל הראשון, קיסר אוסטריה ואמה הייתה זיטה, נסיכת בורבון-פארמה, בתם של רוברטו הראשון, דוכס פארמה ומריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל. שרלוטה נולדה לאחר שהוריה כבר הודחו מהשלטון בעקבות מלחמת העולם הראשונה ופירוק האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1921 זמן קצר לאחר לידתה, ניסו הוריה לתבוע מחדש את כתר ממלכת הונגריה מידי מיקלוש הורטי, אולם הם נעצרו ונשלחו לגלות באי מדיירה השייך לפורטוגל. בפברואר 1922 הצטרפו שרלוטה ואחיו אליהם במדירה. באותה שנה נפטר קרל, חודש לאחר יום הולדתה הראשון של שרלוטה.
המשפחה עברה לספרד, ולאחר מכן לבלגיה. בעקבות הקרב על בלגיה ב-1940 נמלטה המשפחה לארצות הברית ולקנדה. ב-1942 שרלוטה קיבלה תואר בכלכלה מאוניברסיטת לוואל, ולאחר מכן המשיכה ללימודים באוניברסיטת פורדהאם. ב-1943 החלה לעבוד במנהטן כעובדת סעד תחת השם שרלוט דה בר. ב-21 ביולי 1956 היא נישאה בפקינג שבגרמניה המערבית לגאורג, דוכס מקלנבורג. לאחר נישואיה עזבה את עבודתה כעובדת סעד ועברה לגור בגרמניה. בעלה נפטר ב-6 ביולי 1963, לא היו להם ילדים. היא עצמה נפטרה במינכן ב-23 ביולי 1989, ארבעה חודשים לאחר מות אמה, בגיל 68.
הערות שוליים

↑  Philippe Bernier Arcand, Les Bourbon-Parme dans les institutions d’enseignement du Québec, Histoire Québec 28, 2022, עמ' 24–28
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1137217219  VIAF: 4555150172668600180005   WorldCat (עם VIAF): 4555150172668600180005
שנת התרבות (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 סוגה:  דרמה קומית
 שחקנים:  פיודור בונדרצ'וק רינאל מוחמטוב מריה אחמטזיאנובה
 ארץ מקור:  רוסיה 
 שפות:  רוסית 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  20 
 הפקה
 מפיק:  ויאצ'סלב דוסמוחמטוב, ארתור ז'אניבקיאן, סמיון סלפאקוב, Andrey Levin 
 חברת הפקה:  Comedy Club Production Art Pictures Vision
 הפצה:  1-2-3 Production
 אורך פרק:  26 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ THT Premier
 פורמט (תמונה):  16:9
 פורמט (קול):  Dolby Digital
 תקופת שידור מקורית:  22 בנובמבר 2018 – 24 בינואר 2019
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
שנת התרבות (ברוסית: Год культу́ры) הוא שמה של סדרת דרמה קומית-סאטירית רוסית. הסדרה עוקבת אחר פקיד עצלן במשרד החינוך של רוסיה שנאלץ בהוראת נשיא רוסיה לצאת לעיירה נידחת על מנת לסייע למוסד ההשכלה המקומי להגיע לדירוג מאה האוניברסיטאות הטובות במדינה בתוך שנת עבודה אחת.
הסדרה שודרה בשירות הסטרימינג "Premier", באמצעות אתר האינטרנט מבית ערוץ THT, החל מה-22 בנובמבר 2018 ועד ל-24 בינואר 2019. לאחר מכן הסדרה שודרה בערוץ THT מ-4 בפברואר ועד ל-6 במרץ 2019. ביוני 2021 הושלמו צילומי העונה השנייה במוסקבה.
תקציר עלילת הסדרה > עונה 1

לאחר מסיבת העיתונאים השנתית של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, ויקטור סיצ'ב, עובד משרד החינוך של רוסיה המבלה את חייו בנעימים במעט מעש ובהנאה מחייו כפקיד ממשלתי מקבל הוראה מגבוה לגור במשך שנה בעיירה המרוחקת ורחניאמסק בתוככי רוסיה על מנת להתמנות לראש הפקולטה לספרות רוסית של המכון המקומי לפילולוגיה על מנת להפוך את המוסד בתוך שנה לאחד ממאה המוסדות להשכלה גבוהה הטובים במדינה. אלא שהוא אינו איש עובד ומוצא עצמו במצבים שונים ומשונים, בעודו מנסה להתחמק מהמטלה, אך התושבים רואים בו את התקווה לעתיד טוב יותר.
תקציר עלילת הסדרה > עונה 2

סיבה נוספת לגלותו של סיצ'ב למחוז מרוחק תהיה הפורום הבינלאומי לספרות. הוא כבר התכונן לקידום מבטיח, אך לפתע מגלה שהוא טרם שילם את חובו לגמרי בשאלה לא נוחה שנשאלה לנשיא במהלך מסיבת העיתונאים השנתית מפי מורה מאוניברסיטה מחוזית. לכן, סיצ'ב נאלץ לנסוע שוב לורחניאמסק, שם מראה שהרבה השתנה במהלך היעדרותו.
שחקנים ודמויות

פיודור בונדרצ'וק - ולדימיר סיצ'ב, פקיד במשרד החינוך הנשלח לגלות בעיירה ורחניאמסק
מריה אחמטזיאנובה - סופיה, עובדת המכון המקומי לפילולוגיה
רינאל מוחמטוב - סטניסלב קורוליוב, עוזרו של סיצ'ב
אלכסנדר ליקוב - לב פילין, דיקן המכון לפילולוגיה
מרינה סולוגוב - אולגה מרדיניץ', מרצה במכון לפילולוגיה
אלכסנדר אובלאסוב - שוטר, מאבטח המכון לפילולוגיה
אלכסנדר יאצנקו - אנטולי סאפריקין, מרצה
פסקול

Screamin' Jay Hawkins — I Put a Spell on You
פיליפ קירקורוב — צבע המצב רוח כחול (Цвет настроения синий)
Kerim Gunes — Take Me Outta Here
Jack Tyson Charles — Weight of the World
James Oliver Hutchinson & Adele Roberts — Cannot Stop
LOBODA — עיניך (Твои глаза)
Howling Snake Slayer — I Was Born to Haunt You
Kerim Gunes — I Wanna Be Your Man
Andrew Kingslow — Second Line Stomp
להקת סטארלקי (Стрелки) — רוצה להיות רזה (Я хочу быть худой)
Timothy Lee — Try It Once
Clav & David Austin & Harlin James — Handle It
Jeremy Willis — Listen to Me
Leigh Gracie — Look No Further
איגור ניקולאייב — נשתה למען האהבה (Выпьем за любовь)
Louis Hackett — Lonely Cowboy Song
Geoffrey Gascoyne — Clap Back
הערות שוליים

↑  «Год культуры. Саундтрек» на Яндекс. Музыке (אורכב 24.02.2019 בארכיון Wayback Machine)
שרכי מים

| שרכי מים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: שרכאים
מחלקה:: שרכאים
סדרה:: שרכי מים
שם מדעי
 Salviniales ‏לינק, 1833
שׁרכי מים (שם מדעי: Salviniales) היא סדרה של שרכאים שהם צמחים וסקולריים חסרי זרע החיים כולם במים. להבדיל משרכים אחרים, הם הטרוספורים, כלומר, מייצרים שני סוגים שונים של מנבגים: מיקרוספורנגיום ומגהספורנגיום. שני המנבגים מתפתחים לשני סוגים שונים של גמטופיטים - מיקרוגמטופיט ומגהגמטופיט בהתאמה. הם נבדלים משרכים אחרים גם בהיותם אנדוספורים - כלומר, לעולם הם אינם גדלים מחוץ למעטפת המנבג, ולמעשה גודלם המרבי חסום על ידי גודל המנבג. בשל תכונות אלו, שרכי המים דומים יותר לצמחי זרע מאשר לשרכים אחרים.
שרכי המים שונים מאוד זה מזה, והמראה שלהם שונה ממראה השרך הטיפוסי. קיימות שלוש משפחות בסדרה:
אזוליים (Azollaceae)
סלביניים (Salviniaceae)
מרסיליים (Marsileaceae)
מינים מן המשפחות אזוליים וסלביניים צפים על פני המים, בעוד שאלו ממשפחת המרסיליים בעלי שורשים. עם זאת, שרכי המים הצפים עשויים באופן זמני לגדול על בוץ לח. גם מינים ממשפחת המרסיליים עשויים להיות כצמחי מים מזדקרים, בהתאם למין ולמקום.
שרכאים

| שרכאים |
| --- | --- |
 קולאז' של שרכים
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
קבוצה:: שרכנים
מערכה:: שרכים
מחלקה:: שרכאים
סדרות
 Osmundales  Hymenophyllales  Gleicheniales  Schizaeales  Salviniales  Cyatheales  Polypodiales
שם מדעי
 Polypodiopsida ‏קרונקויסט & טקטאג'ן & Zimmerman, 1966

שׁרכאים (שם מדעי: Polypodiopsida) היא מערכה של צמחים וסקולריים חסרי זרע הכוללת את הסדרות:
Osmundales
Hymenophyllales
Gleicheniales
Schizaeales
שרכי מים (Salviniales)
Cyatheales
שרכיים (Polypodiales)
רוב השרכאים המודרניים קטנים ודמויי-שיח, אך בעבר בתקופות כמו הקרבון היו אלה הצמחים החשובים והגדולים ביותר בעולם והגיעו לגובה 10 מטרים לפעמים. כך לדוגמה צמחים מהמשפחה Calamitaceae.
עלים של שרך, ככל הנראה Blechnum nudum
שרלוטה, נסיכת וירטמברג

שרלוטה, נסיכת וירטמברג (בגרמנית: Charlotte, Prinzessin von Württemberg‏; 9 בינואר 1807 - 2 בפברואר 1873), הייתה אשתו של מיכאיל פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה.
ביוגרפיה

שרלוטה נולדה בשטוטגרט ב-9 בינואר 1807, לפאול, נסיך וירטמברג ושרלוטה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, בתם של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ושרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ.
ב-20 בפברואר 1824 התחתנה שרלוטה עם מיכאיל פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, אותו היא פגשה בשנת 1822. לקראת נישואיה המירה שרלוטה את דתה לנצרות אורתודוקסית, ואף קיבלה את השם ילנה פבלובנה. מיכאיל השקיע את מירב זמנו בצבא, אולם אף על פי כן לשניים נולדו 5 ילדים. בשנת 1849 מת בעלה מיכאיל, ולאחר מותו היא הפכה לפטרונית של כמה ארגוני צדקה ואמנויות. היא הקימה את הקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג, וכן קבוצה של אחיות סיעודיות שהפכו בסופו של דבר לארגון הצלב האדום ברוסיה. ב-2 בפברואר 1873 מתה שרלוטה בשטוטגרט, והיא בת 66 שנים.
משפחתה

ב-20 בפברואר 1824 התחתנה שרלוטה עם מיכאיל פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
מריה מיכאילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (1825–1846)
יליזבטה מיכאילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (1826–1845), התחתנה עם אדולף, דוכס נסאו
יקטרינה מיכאילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (1827–1894), התחתנה עם גאורג אוגוסט, דוכס מקלנבורג-שטרליץ
אלכסנדר מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה (1831–1832)
אנה מיכאילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (1834–1836)
רפי אתגר

| --- | --- |

רפי אתגר, 2016
 לידה:  אוגוסט 1947 (בן 77) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים (1972) 
 
רפי אתגר, "כחולבן". בתגובה לרצח יצחק רבין (1995).
רפי אתגר (נולד באוגוסט 1947) כיהן כאוצרו ומנהלו האמנותי של מוזיאון על התפר מעת שיזם את הקמתו בשנת 2000 ועד 2021.
התערוכות שהוא יוזם ואוצר עוסקות בנושאים המצויים במרכז השיח הציבורי וברוח זכויות האדם והחובה האזרחית; מתוך רצון להביא לשינוי ערכי וחברתי באמצעות אמנות עכשווית מול המציאות רווית הקונפליקטים בהקשריה המקומיים והאוניברסליים, במטרה לקדם דיאלוג בצל חוסר הסכמה. המוזיאון נבחר על ידי "הניו יורק טיימס" כאחד מ-29 המוסדות המובילים בעולם בתחום האמנות.
ביוגרפיה

אתגר נולד בירושלים, וסיים את לימודיו באקדמיה לאמנות בצלאל בירושלים בשנת 1972.
בשנים 1995-1980 נחשב אתגר לאחד ממעצבי הכרזות הבולטים בישראל. הוא עיצב ובעיקר צייר למעלה מאלף כרזות עבור מרבית הצגות התיאטרון בישראל, וכן עבור אירועי תרבות מרכזיים בארץ. ב-1995, בעקבות רצח רבין, יזם אתגר בפעם הראשונה כרזה לא מוזמנת, אשר הפכה עם השנים לאייקון ואבן דרך ביצירתו, והוצגה כפתיח בתערוכת היחיד שלו במוזיאון ישראל באותה שנה.
במהלך תקופה זו של יצירה הוזמן אתגר להרצות ולהנחות פרויקטים באקדמיות מרכזיות לאמנות ברחבי אירופה, ביניהן:
Akademie der Künste, Berlin \ 
National College of Art and Design, Dublin \ 
Akademie der Bildenden Künste, Vienna \ 
Hochschule der Künste, Zurich \
Akademija Likovnih Umjetnosti, Sarajevo \
Kunstakademie, Düsseldorf \ 
.Staatliche Akademie der Bildenden Künste, Stuttgart
בשנים 1999-1990 הוזמן אתגר לשמש אמן הבית ויועץ אמנותי להוצאת הספרים המובילה בגרמניה, S. Fischer Verlag. במסגרת תפקידו יזם פרויקט המשתף סופרים רבים וחשובים בהכנת יצירות אמנות בעקבות ספריהם. במיזם "Bücher werden Plakate" השתתפו סופרים זוכי פרס נובל כמו קנזאבורו אואה, ג'ון מקסוול קוטזי, נאדין גורדימר ואחרים. עבודתו עם סופרים אלה נועדה ליצור חיבור בין עולם הספרות והאמנות, ולהעשיר את חוויית הקריאה באמצעות החוויה הוויזואלית.
בשנת 2000 יזם אתגר את תערוכת Coexistence, מיזם בינלאומי בו השתתפו עשרות מעצבי כרזות ידועים מרחבי העולם. המיזם הוצג ב-35 ערים ביבשות שונות, והוא קרא לכבוד הדדי בין העמים והדתות. במסעו זה תמכו מנהיגי מדינות ואנשי רוח רבים מרחבי העולם.