stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חבל הסקלרים
גאוגרפיה > המים

ראו גם
מקורות המים העיקריים בחבל הסקלרים הם נהרות מורש, טרנבה מארה (טרנבה הגדולה) וטרנבה מיקה (טרנבה הקטנה) במערב, אולט עם ראול נגרו (הנחל השחור) ושני נחלי הומורוד בדרום, וביסטריצה והטרוטוש במזרח. 
בנוסף שופע האזור מעיינות של מים מינרליים מוגזים ו"מופטות" (מקורות שחרור של פחמן דו-חמצני ומימן גופרי המשמשים לצורכי מרפא) כמו באילה טושנאד. 
יש לציין את האגם הגעשי ספנטה אנה (אנה הקדושה) והאגמים הקרסטיים בהרי המלח בפראיד, אגם אורסו ("הדב") בסובאטה, ומאגר המים לאקול רושו ("האגם האדום").

הנהר מורש (מרוש) נובע מתוך הרי השמאשו מארה, חוצה את בקעת גורגיו ואת הגאי טופליצה-דדה ומגיע לעיר טרגו מורש. נהר מורש שימש לאורך ההיסטוריה כמקור חשוב לאנרגיה. 
מיוזמת אחד מראשי העיר טרגו מורש, ג'רג' ברנאדי, הוקמה תעלת טורבינה המופעלת ממי המורש לייצור אנרגיה חשמלית. בו זמנית הוקמה מערכת אספקת מים וביוב. 

בימינו חברת אקוואסרב אחראית לאספקת מים וביוב באזור.
גאוגרפיה > החי

עולם החי של חבל הסקלרים הוא מגוון מאוד, בהתאמה לנופים וההמיקרו אקלים המגוונים. בחבל מתרוממים ההרים הפנימיים של הקרפטים המזרחיים, בין הרי קלימאן וג'ורג'א, ודהיינו הרי הפרשאנים הצפוניים והרי באראולט, החודרים עד למרכז אגן טרנסילבניה באזור טרגו מורש.
ב"קומה ההררית" מצויים איל הקרפטים Cervus elaphus carpaticus, הדב החום (Ursus arctos), השונר (Lynx lynx), הדלק
(Martes martes), דלק הסלעים (Martes foina), חתול הבר (Felis silvestris), הסנאי (Sciurus vulgaris), החזיר הבר (Sus scrofa),
הזאב, (Canis lupus), אייל הכרמל (Capreolus capreolus), השכווי הענק (Tetrao urogallus), השכווי השחור (Lyrurus tetrix)
הינשוף (Bubo bubo), הלילית (Strix aluco aluco), וירגזי ההרים (Parus montanus).
במקורות המים בהרים ניתן למצוא מיני דגים כמו: הפורל (Salmo trutta), ה"ליפאן" (Thymalus thymalus), סלמון הדנובה (Hucho hucho), ודג הקרוי ברומנית פורקושורול דה מונטה ("חזירון ההר") (Gobio gobio). בנהר מורש חיים מיני דגים נוספים, כגון: דג גרם הקרוי ברומנית "אוואט" (Aspius aspius) הפרקה, הדגים הנפוצים הקרויים "קאראס" (Carassus gibelio), הקרפיון, הטינקה, הפורל, הדג הקרוי "רושיוארה" (Scardinius erythrophthalmus), השפמנון אירופי (Silurus glanis), ה"שאלאו" או "זאנדר" (Zander lucioperca), זאב הנהרות הצפוני, ודג הקרוי ברומנית "קליאן" (Squalius cephalus).
בגבעות וברמה פוגשים מינים נוספים - בעלי החיים כמו: ארנבת אירופית (Lepus europaeus), הסנאי, חמוס השלגים (Mustella nivalis), הנמנמן האירופי (Glis glis), והחולד הקטן הטרנסילבני (Spalax leucodon transsylvanica). מבין העופות: הנקר (Dryobates major), עורבני שחור-כיפה (Garullus glandaris), דיה אדומה (Milvus milvus) הדוכיפת (Upupa epops), התור המצוי (Streptopelia turtur), יונת ענק (Columba palumbus), פרוש הרים (Fringilla montifringilla) זהבן מחלל, הקוקיה אירופית (Cuculus canorus), ופסיון מצוי (Phasianus colchicus). בגבעות וברמה במים הזורמים ובאגמים ניתן למצוא דגים נוספים: הקרפיון (Cyprinus carpio), וגם ה"קליאן" המקורב אליו (Leuciscus squalius), זאב הנהרות הצפוני (Esox lucinus), השפמנון האירופי (Silurus glanis), כמו כן סרטני נהרות (Astacus), רכיכות וגם ברכיות (Anas platyrhynchos).
גאוגרפיה > הצומח

מבחינה גאוגרפית הצומח של חבל הסקלרים הוא חלק מהצומח של אזור הרי הקרפטים. 
בהתאם לגובה מבחינים בכמה אזורי צומח:
מתחת הגובה של 500 מ' - הצומח השולט הוא יערי האלה הלבנה ושל עצי האלון.
ניתן למצוא גם אלון שסוע (או טורקי), אולמוס עץ התרזה, ועץ המילה (Fraxinus)
בגבהים של 1000-500 מ' על פסגות הגבעות ובחלקים הנמוכים יותר של ההרים בולטים יערי עצי האשור.
מעל גובה 1000 מ' שולטים יערי המחטניים, במיוחד של אשוחית  (Picea)
מסביב לאגנים הבין הרריים  (בעקבות הפכי טמפרטורות) ועל המדרונים הצפוניים של ההרים, יערי אורנים מופיעים גם בגובה 600 מ'.
בהרים הגבוהים  (הרגיטה, השמאש) גדל הצומח האלפיני שנציגיו העיקריים הם ערער, חמוציות, ואורן ההרים הגמד.
פרט לאזורי הצומח הגדולים, ישנם אזורים של צומח ספציפי (כמו למשל, החורשות שעל הגדות)
היער הגדול ביותר בעיר טרגו מורש שוכן על רמת קורנשט. היער הגדול - פדוריה מארה - בגובה 488 מ' מעל מפלס הים ו-197 מ' מעל העיר, כולל עצי אלון ואלה הלבנה. הנהר מורש יצר סוג של בקעה.
בשטחי חבל הסקלרים בעבר, קיימים כיום שלושה  פארקים לאומיים:
שניים  במחוז הרגיטה: קאילה ביקאז -השמאשול מארה ו-הרי קלימן, והשלישי הועבר ב-1950 למחוז פיאטרה ניאמץ בימי השינוי בחלוקה המנהלית ברומניה תחת המשטר הקומוניסטי, כשהמדינה חולקה ל"אזורים".
בנוסף קיימות 47 שמורות טבע:32 במחוז הרגיטה, 13 במחוז מורש, 4 במחוז ניאמץ ו-4 במחוז קובסנה.
הכלכלה

אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי חבל הסלקרים ידע כמו שאר רומניה תקופת חוסר יציבות ושפל כלכלי, כתוצאה מניהול לקוי וחוסר רפורמות מבניות בהקשר למעבר האיטי לכלכלת השוק. מהתחלת האלף השלישי כלכלת החבל התייצבה יחסית, וחלה צמיחה מלווה בהפחתת האבטלה והאינפלציה.
התעשיות העיקריות בחבל הן תעשיית הטקסטיל, ייצור הנעליים, התעשייה הכימית, תעשיית העץ, חומרי הבנייה ותעשיית המזון. נוצרו יחסי סחר אינטנסיביים עם שאר אזורי רומניה, עם ארצות האיחוד האירופי, ובייחוד עם הונגריה. בשלושת המחוזות בולטת יותר נוכחותן של החברות ההונגריות בהשוואה לאזורי רומניה האחרים. 
מכרות: 
החשוב ביותר הוא מכרה המלח בפרייד. בבאילה הרגיטה (הרגיטהפירדה)  פעל מכרה קאוליניט. המכרה לנחושת בבלאבאניה נסגר ב-2006. ב-2013 הועלתה תוכנית לפתוח מכרה אורניום בדיירדיפלדש אך נשמעו מחאות רבות בקרב האוכלוסייה החוששת מהזיהום  בקרינה. 
החקלאות היא ענף מסורתי בכלכלת החבל. השטחים החקלאיים של מחוז הרגיטה מהווים 4.064.000 דונם, שמתוכם 927.000 דונם אדמות ניתנות לעיבוד, בסך הכל 11.5 דונם/ראש תושב. שטחי המרעה הטבעי תופסים 3.123.000 דונם, ומבטיחים תנאים טובים לגידול בעלי החיים, ענף חשוב בהכנסות האוכלוסייה. 
ב-2008 חלוקת השטחים הייתה כלדלהלן: 
23.5% אדמות ניתנות לעיבוד, 19.2% מרעה, 15.4%  שדות כיסוח, 0.2% כרמים, 0.5% 
פרדסים, 33.1% יערות, 0.6% שטחי מים, אחרים 7.5%.
הגידולים העיקריים היו: תפוח אדמה - (הנפוץ ביותר, מכיוון שהוא בעל עמידה בפני האקלים הקר), חיטה, תירס, שיפון, שעורה, וסלק סוכר.



ישנם הבדלים בין שלושת המחוזות במבנה הגידולים.  
באזור אודורהיו סקוייסק וכריסטורו סקוייסק, שהאקלים בהם מתון יותר,שולטים גידולי הדגנים העשבוניים והתירס, לצד הירקות, סלק הסוכר, הפשתן ותפוחי האדמה. 
באזורי  צ'וק, גאורגיאן וטופליצה במחזור הזרעים בולטים גידולי הדגנים העשבוניים (חיטת הסתיו, השעורה הדו-טורית ושבולת השועל) ותפוחי האדמה, אחר כך הפשתן וסלק הסוכר. תפוחי האדמה לתזונת האדם ומזרעים בעלי איכות ביולוגית גבוהה, 
גדלים בשטחים גדולים ביישובים טושנאד, סנמרטין, סנסימיון ומיירקוריה צ'וק.
המים המינרליים מהווים גורם כלכלי חשוב בשלושת המחוזות. ברומניה 40% מהמים המינרליים מקורם בחבל הסקלרים. החבל הוא שמורה טבעית של מים מינרליים ידועה באירופה. מתוך המותגים הידועים של מים מינרליים מרומניה את המקום הראשון תופסים מי בורסק, כמו כן יש מוניטין משמעותי למים המינרליים מפרלה הרגיטיי ומפרלה קובאסניי.
לקריאה נוספת

Gusztav-Mihaly Hermann - O scurtă istorie a secuilor, Curtea Veche, București 2020
(גוסטב-מיהאי הרמן - קיצור תולדות הסקלרים)
הערות שוליים

↑  פרויקט האוטונומיה ל"חבל הסקלרים" - יוזמה פלגנית או צעד לעבר אוטונומיה מקומית ריאלית" באתר BBC21 בדצמבר 2015
↑  ניתוח מי המחוז הרגיטה
↑  באתר על טרגו מורש בהונגרית
↑  [http:/ /www.szekelyhon.ro/aktualis /gyergyoszek/uranbanyat-nyitnanak-a-assomszedbana]
↑  באתר קמרת המסחר של המחוז מורש - ברומנית- 2008
↑  נתונים מאתר המחוז הרגיטה 2014
↑  על איכות הקרקעות במחוז קובאסנה- ברומנית 2014 http://www.apmcv.ro/html/body_calitatea_solurilor.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge477831 
"אזומורש" - מפעל הדשנים הגדול ברומניה
קוסינו-אוחטומסקי

קוסינו-אוחטומסקי (ברוסית: Косино-Ухтомский) הוא ראיון של המחוז המזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח המחוז הוא 15.06 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 82,413 תושבים (2020).
הראיון מפורסם במתחם הטבעי שלו. בשטחו של ראיון קוסינו-אוחטומסקי נמצא הפארק הטבעי וההיסטורי קוסינסקי, הכולל את המתחם המפורסם של אגמי קרחונים קוסינסקיאה, עמק נהר רודנבקה ואחו מוגן. בשנת 1923 אורגנה שמורת הטבע קוסינו בשטחו של קוסינו, שהייתה אחת משש השמורות הראשונות בברית המועצות.
אתרים ראויים לציון

הפארק הטבעי וההיסטורי "קוסינסקי"
פארק הנוף "פניקס"
תחנות מטרו "רחוב דמיטרבסקוגו" ו"לוחמנובסקאיה"
אריאל הירשפלד

| --- | --- |

 לידה:  10 באוגוסט 1953 (בן 71) פרדס חנה-כרכור, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (2009) 
 
אריאל הירשפלד (נולד ב-10 באוגוסט 1953) הוא מבקר תרבות וספרות, מסאי וחוקר ספרות עברית, פרופסור מן המניין בחוג לספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

הירשפלד נולד בפרדס חנה להורים ילידי גרמניה. אביו, קורט הירשפלד, למד נגרות בברלין והחזיק בתואר נגר אמן (Meister). כשעלה לא"י המשיך לעבוד כנגר. אחיו מצד אביו (שנישא פעמיים), עזרא הירשפלד, נפל במלחמת העצמאות, חמש שנים לפני שאריאל הירשפלד נולד.
הירשפלד למד תואר ראשון במוזיקולוגיה ובספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים והמשיך ללימודים מתקדמים באותה אוניברסיטה. בשנת 1995 השלים דוקטורט בהנחיית פרופ' גרשון שקד בנושא "הסמל ביצירתו של י.ח. ברנר". היה בעבר ראש החוג לספרות עברית. משנת 2017 מכהן כראש בית הספר לספרויות באוניברסיטה העברית. עורך ושותף לכתב-העת מחקרי ירושלים בספרות עברית.
עוד בימי לימודיו לתואר ראשון החל הירשפלד לעסוק בהוראה ולימד לאורך שנים כמורה ומחנך בבתי הספר בית חינוך - תיכון עירוני ג' (ירושלים) בירושלים ולאחר מכן בתיכון ליד האוניברסיטה.
בעבר לימד בבצלאל, ב"עלמא", ב"הליקון", ובמקומות נוספים. משנת 2012 הוא מלמד ב"רוח אדם" תוכנית הכשרה פסיכואנליטית-בודהיסטית ומשנת 2017, הוא חבר סגל בבית ספר מנדל למנהיגות חינוכית במקביל לעבודתו האוניברסיטאית.
פרסם מאמרי וספרי מחקר בתחומי הספרות, המוזיקה והאמנות, מספר קובצי מסות, רומן מכתבים (השפעה בלתי הוגנת, ביחד עם רונית מטלון) ספר ילדים (איפה נמצא הזמן) ומאמרי ביקורת ופובליציסטיקה רבים בעיתונות. היה בעל טור שבועי במוסף "הארץ".
בשנת 2008 זכה בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.
בשנת 2015 פסלה לשכת ראש הממשלה מטעמים פוליטיים את הפרופסורים הירשפלד ואבנר הולצמן מלשמש שופטים בוועדת פרס ישראל לספרות ולשירה. בעקבות כך התפטרו מתפקידיהם בוועדה גם שאר חבריה – פרופסור נסים קלדרון, פרופסור נורית גרץ, פרופסור זיוה בן-פורת וד"ר אורי הולנדר.
בעבר היה נשוי לעיתונאית נרי ליבנה, ולהם שלושה בנים. היה בן-זוגה של הסופרת בתיה גור עד לפטירתה ממחלת הסרטן, וכן בן-זוגה של הסופרת רונית מטלון שנפטרה גם היא ממחלת הסרטן. הירשפלד כתב עם מטלון רומן מכתבים מתוקשר.
הירשפלד חבר המועצה הציבורית להוראת התנ"ך  וחבר המועצה הציבורית של ארגון בצלם.
ספרים

"אתן, היודעות" - שיח האהבה באופרות של מוצרט, זמורה-ביתן, תשנ"ד.
רשימות על מקום, הוצאת עם עובד, 2000.
אל אחרון האלים - על מזרקות רומא הוצאת כתר, 2003.
רישומים של התגלות, הוצאת חרגול, 2006.
איפה נמצא הזמן? , הוצאת חרגול, 2009.
כינור ערוך - לשון הרגש בשירת ח"נ ביאליק, הוצאת עם עובד, 2011.
לקרוא את ש"י עגנון, הוצאת אחוזת בית, 2011.
השפעה בלתי הוגנת  (ביחד עם רונית מטלון), הוצאת  עם עובד, 2012.
(ערך ביחד עם סיגל נאור פרלמן), אל בשר הלשון - עיון ומחקר ביצירתו של יצחק לאור, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2012.
הכוכבים לא רימו: כוכבים בחוץ מאת נתן אלתרמן, קריאה מחדש (יחד עם דן מירון), עם עובד 2019.
בדרך אל הנשיות - שמחת עניים מאת נתן אלתרמן, קריאה מחדש (יחד עם דן מירון) עם עובד, 2023.
מאמרים

במארב ליד החלון: קריאה בשני שירים של ט. כרמי והרהור על שירתו, נדפס ב"אפס שתיים", 1, תשנ"ב 1992.
גולגולתא של הפומפיות: על פארודיה וזהות יהודית בציורי הצליבה של יוסל ברגנר, נדפס ב"מחניים", 15, תשס"ד 2004.
לנוכח היער - טשרניחובסקי וגתה: אנטומיה של התבגרות, נדפס ב"מחקרי ירושלים בספרות עברית", תשס"ג 2003. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
חיוכו של אליפלט, נדפס ב"פנים", 17, 2001.
על משמר הנאיביות: על תפקידה התרבותי של שירת לאה גולדברג, נדפס ב"פגישות עם משוררת", תשס"א 2001.
רביקוביץ אחרי עשור, נדפס ב"ידיעות אחרונות", ינואר 1987.
"עיר מקלט לרוח בורח": על הגיון והבעה במבני שיריו של דן פגיס, נדפס ב"מאזנים", ס"א, 5, תשמ"ח 1988.
מתי עולם מזדעזעים: על יחסו של ביאליק אל מקורותיו ב"גילוי וכיסוי בלשון", נדפס ב"על גילוי וכיסוי בלשון", תשס"א 2001.
לקריאה נוספת

אריאל הירשפלד, מאה שערים, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 492–498, הוצאת כרמל, 2017.
אבנר הולצמן, עין בעין: על עשרים חוקרי ספרות, הוצאת כרמל, ירושלים, 2018, עמ' 290 - 301.
הערות שוליים

↑  המועצה הציבורית להוראת התנ"ך
↑  המועצה הציבורית של ארגון בצלם
↑   שני פוקר, "בדרך אל הנשיות": דן מירון ואריאל הירשפלד מאמצים אידיאולוגיה חדשה, באתר הארץ, 26 ביולי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301735505171  PLWABN: 9810648972905606  BnF: cb145484531 (data)  GND: 131958100  ISNI: 0000 0000 6657 4008  LCCN: nr94030642  NTA: 185319130  VIAF: 32236488   WorldCat (עם VIAF): 32236488 
שלט בכניסה לבית גארבאדיאן, רחוב עמק רפאים 33, ירושלים, ובו הסבר על ההיסטוריה של הבית ועל תרומתו של הירשפלד לטיפוח הגינה הסובבת את הבית.
יובל נריה

| --- | --- |

 לידה:  9 ביולי 1952 (בן 72) חולון, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    סגן אלוף
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד פלוגת טנקים בגדוד 9 של חטיבה 14 מפקד פלוגה מאולתרת בגדוד 79 מפקד גדוד 708
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון
 עיטורים
   עיטור הגבורה
 תפקידים אזרחיים
 דוקטורט לפסיכולוגיה ומרצה באוניברסיטת תל אביב ואוניברסיטת קולומביה
 
יובל נריה (נולד ב-9 ביולי 1952 בישראל) הוא מנהל התוכנית לטראומה נפשית ולהפרעת דחק פוסט-טראומטית בבית החולים הפסיכיאטרי של ניו יורק ואוניברסיטת קולומביה, שם הוא מכהן כפרופסור לפסיכולוגיה קלינית במחלקה לפסיכיאטריה. זכה בעיטור הגבורה על פועלו במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה

יובל נריה נולד לצפורה לבית גרליץ וליעקב נריה, יוצאי חטיבת הראל של הפלמ"ח. אמו הייתה חובשת, ממלווי השיירות לירושלים בגדוד החמישי של חטיבת הראל במלחמת העצמאות, מן המפקדות הראשונות בנח"ל, שירתה בצה"ל והשתחררה בדרגת סא"ל. אביו היה מנהל חברת בנייה. נריה גדל בחולון למד בתיכון קוגל והיה חבר קן השומר הצעיר בעיר.
ביוגרפיה > שירות צבאי

התגייס לצה"ל בנובמבר 1970 ושירת בחיל השריון. במהלך מלחמת יום הכיפורים השתתף כסגן מפקד פלוגת טנקים בגדוד 9 של חטיבה 14 שתפס את הגזרה הצפונית של תעלת סואץ והוכחד בימי הקרבות הראשונים. לאחר מכן הצטרף לגדוד אחר והיה חלק מ"טנק הקצינים", ובהמשך מונה למפקד פלוגה מאולתרת בגדוד 79. נריה נלחם במספר קרבות קשים, בהם בקנטרה ובחווה הסינית, ונפגע בעת הלחימה. על לחימתו הוענק לו עיטור הגבורה, האות הגבוה ביותר הניתן בצה"ל.
תיאור המעשה: ביום 6 באוקטובר 1973 שימש סגן יובל נריה כסגן מפקד פלוגת-טנקים שלחמה באזור קנטרה. בקרב זה נפגעו מרבית הטנקים של פלוגתו, וסרן יובל נריה המשיך להילחם וגם עסק בחילוץ לוחמים וטנקים מהשטח. ב-7 באוקטובר 1973 ארגן טנק, שאויש על ידי 4 קצינים, שנותרו מפלוגתו ללא טנקים כשהוא המט"ק. ב-8 באוקטובר הצטרף לטנק זה קצין המבצעים של הגדוד כאיש צוות חמישי, אשר קיבל לידיו את הפיקוד על טנק זה. הטנק הצטרף לחטיבה אחרת, שהשתתפה בהתקפת הנגד באזור הפירדאן. באותו הקרב, בהבחינו בטנק שמפקדו נפגע, עזב את טנק הקצינים ונטל לידיו את הפיקוד על טנק זה, כאשר ה-קמב"צ המשיך לפקד על הטנק הקודם. אחר-כך, בעורף, ארגן לעצמו 3 טנקים והצטרף ללחימה במסגרת יחידה אחרת. באזור הלחימה נוספו לו עוד 4 טנקים, והוא מונה למפקד-פלוגה. ב-14 באוקטובר 1973 השתתף סגן יובל נריה עם פלוגתו בהתקפת-נגד מול דיביזיה מצרית. בקרב זה השמידה פלוגתו רבים מטנקי האויב, אך 3 טנקים מפלוגתו נפגעו, והוא אירגן את חילוצם. בליל 15 באוקטובר 1973 פיקד סגן יובל נריה על פלוגה של 6 טנקים. בקרב זה, באזור "החווה הסינית", נפגע הטנק שלו. הוא הצטרף כחמישי לטנק אחר, ואחר כך ירד ברגל בשטח המוחזק בידי חיילי אויב רבים, עלה על טנק אחר והמשיך בלחימה. ב-18 באוקטובר 1973 השתתף סגן יובל נריה בהתקפה חטיבתית מצפון ל"חווה הסינית", כמפקד של טנק שארגן לעצמו לקראת ההתקפה, בקרב זה נפגע הטנק, סגן יובל נריה נפצע קשה ופונה לאחור. במעשיו אלה גילה גבורה, כושר-מנהיגות ורצון ללחימה ללא סייג במשך 12 ימי לחימה רצופה - עד שנפגע. על מעשה זה הוענק לו עיטור הגבורה, אייר תשל"ה מאי 1975, שמעון פרס, שר הבטחון
בשנת 1989 יצא לאור בהוצאת זמורה-ביתן ספרו - "אש" - המביא את סיפורו של קצין שריון צעיר ותיאור עלילותיו בגזרת תעלת סואץ במלחמת יום הכיפורים. בעקבות פרסום הספר התלוננו הוריו של סרן נועם דביר, שלחם עם נריה בטנק הקצינים ונפל בקרב, שהוא השמיט את פועלו של דביר וסילף חלק מסיפור האירוע. בשנת 2002 פורסמה כתבה ובה הביע אל"ם (מיל') רמי מתן ביקורת על התנהלותו של נריה במהלך מלחמת יום הכיפורים ועל יחסו הפומבי לעיטור שקיבל מצה"ל. עם זאת אורי רוזנשיין, שגם קיבל את עיטור המופת בקרב, יצא נגד הטענות של מתן. בשנת 2014 עלה שוב עניין תפקודו של נריה, בעקבות מות אביו של נועם דביר, עמוס דביר, שביקש לכתוב ספר על אירועי טנק הקצינים, ושוב קבוצה של לוחמים יצאה להגנתו.
בשירות מילואים פיקד על גדוד 708 בעוצבת עשת במהלך מלחמת לבנון הראשונה.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית

נריה נמנה עם מקימי ארגון "שלום עכשיו" וחותמי מכתב הקצינים ב-1978. ב-1992 הוצב במקום ה-108 ברשימת מרצ בבחירות לכנסת השלוש עשרה.
ביוגרפיה > קריירה מקצועית

נריה סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1977, תואר שני ב-1982 ודוקטורט בפסיכולוגיה באוניברסיטת חיפה בשנת 1994. לימד עד שנת 1999 באוניברסיטת תל אביב. אז לקח שנת שבתון באוניברסיטת קולומביה בניו יורק ומאז נשאר לגור בעיר. הוא חקר את השפעת פיגועי 11 בספטמבר על תושבי העיר, אחר כך מונה כפרופסור לפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטת קולומביה.
בין מחקריו הבולטים, היה המחקר על שבויי צה"ל שפרסם ב-1995 יחד עם פרופסור זהבה סולומון, ובו הראו כי נפילה בשבי כרוכה בטראומה, שתוצאותיה מחייבות טיפול מקצועי ייחודי לפדויי השבי, זאת בניגוד לעמדת משרד הביטחון.
חיים אישיים

היה נשוי ליולי תמיר ובהמשך נישא למריאנה. הוא אב לשלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  עופר אדרת, החובשת משער הגיא, באתר הארץ, 21 באפריל 2017
1 2 3 4  דליה קרפל, הוא עוד ישוב (או שלא), באתר הארץ, 22 באוקטובר 2002
↑  שרית ישי לוי, עכשיו זה קרב על התהילה, חדשות, 3 בנובמבר 1989
↑   דליה קרפל, האב השכול שיצא לחפש את בנו בחולות סיני, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2014
↑  אביחי בקר, האיש והאגדה, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2002
↑  ליל בלהות, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2002
↑   דליה קרפל, 41 שנה אחרי מלחמת יום כיפור הקרב על חלקו של יובל נריה ב"טנק הקצינים" נמשך, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2014
↑   אהוד רותם, גיורא אנגלהרט ואמנון רשף, "המאמר מעוות את דמותו של יובל נריה", באתר הארץ, 23 באוקטובר 2014
↑  עמליה רוזנבלום, "המוח לא בנוי לשאת רמות גבוהות של איום עמום לאורך זמן. זה סוחט", באתר הארץ, 6 באפריל 2020
↑  דליה טל, ‏לשבי יש מחיר, באתר גלובס, 28 בנובמבר 2004
אמנון ברזילי, גם משוחררי השבי המצרי והסורי מתווכחים על כדאיות העסקה, באתר הארץ, 29 בינואר 2004
| מעוטרי עיטור הגבורה  |
| --- | --- | --- |
| מלחמת העצמאות (אות גיבור ישראל) | אברהם אביגדורוב • יוחאי בן-נון • אמיל בריג • סימן-טוב גנה • זרובבל הורביץ • צבי זיבל • בן ציון ליטנר • עמנואל לנדאו • אריה עצמוני • יזהר ערמוני • רון פלר • יאיר רחלי |  |
| פעולות התגמול | יעקב מזרחי • פנחס נוי • צבי עופר |  |
| מלחמת סיני | עוזי בר-צור • דן זיו • שלמה ניצני • יהודה קן-דרור |  |
| מלחמת ששת הימים | נתי גולן • משה דרימר • דניאל ורדון • אורי וייסלר • שאול ורדי • משה טל • יוסף לפר • איתן נאוה • בני ענבר • מרדכי פרידמן • גד רפן • דוד שירזי |  |
| מלחמת ההתשה | עמי אילון |  |
| מלחמת יום הכיפורים | עודד אמיר • גדעון גלעדי • צביקה גרינגולד • משה לוי • יובל נריה • שלמה ערמן • אסא קדמוני • אביגדור קהלני |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007454651305171  BIBSYS: 9070381  BnF: cb167769655 (data)  ISNI: 0000 0000 4255 6147  LCCN: n89106342  NTA: 324694172  SUDOC: 142454885  VIAF: 6520942   WorldCat (עם VIAF): 6520942
חוגלה יוונית

| חוגלה יוונית |
| --- | --- |
 חוגלה יוונית
מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פסיוניים
סוג:: חוגלה
מין:: חוגלה יוונית
שם מדעי
 Alectoris graeca ‏Meisner, 1804
תחום תפוצה


חוגלה יוונית (שם מדעי: Alectoris graeca) היא מין של עוף מהסוג חוגלה, שבמשפחת הפסיוניים, והיא קרובתה של חוגלת סלעים החיה בישראל, ולעיתים קרובות מבלבלים בין שני המינים. היא חיה בטבע רק בדרום אירופה.
מאפיינים

אורך החוגלה 33 עד 37 סנטימטרים בממוצע ומוטת כנפיה 46 עד 53 סנטימטרים בממוצע. משקל הנקבות 410 עד 650 גרם, ומשקל הזכרים 550 עד 850 גרם בממוצע. חוגלה זו דומה בכסות הנוצות לחוגלת הסלעים, אך לרוב מעט יותר כהה. רגליה אדומות והפנים בהירות ומוקפות בפסים שחורים רחבים. החוגלה היא מעופפת חלשה, ומעדיפה לרוץ במהירות ורק בשעת הצורך תעוף.
לרוב היא מצויה באזורים הרריים ופתוחים או בבתות צחיחות. היא ניזונה על הקרקע לרוב מזרעים ומחרקים. היא מקננת על פני הקרקע ומטילה 5 עד 21 ביצים.
מצב השימור של חוגלה זו מוגדר כקרוב לסיכון עקב צמצום בתי הגידול ועקב ציד יתר.
האוכלוסייה של תת-המין האנדמי לסיציליה נמצאת בסכנת הכחדה עד כדי היעלמות סופית של תת-המין.
תת-מינים

Alectoris graeca graeca - מצוי ביוון, מזרח בוסניה, בולגריה והרי האפנינים באיטליה
Alectoris graeca saxatilis - מצוי בדרום הרי האלפים ובמערב בוסניה
Alectoris graeca whitakeri - אנדמי לאי סיציליה
הערות שוליים

↑  חוגלה יוונית באתר הרשימה האדומה של IUCN
יאנה טרזי

| --- | --- |

 לידה:  7 במאי 1980  (בת 44) יוון סלוניקי, יוון
 מוקד פעילות:  יוון יוון
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 עיסוק:  זמרת, כותבת שירים
 סוגה:  פופ, לאיקו
 שפה מועדפת:  יוונית 
 חברת תקליטים:  קובלט מיוזיק יוון, יוניברסל מיוזיק יוון, מינוס EMI, פאניק רקורדס
 http://www.iamyianna.com/
 
יאנה טרזי (ביוונית: Γιάννα Τερζή; נולדה ב-7 במאי 1980; מקבלת קרדיטים גם בשם: "Yianna Terzi") היא זמרת-יוצרת יווניה. טרזי יצגה את יוון באירוויזיון 2018 עם השיר "Oneiro Mou", ובעברית, "החלום שלי".
ביוגרפיה

טרזי נולדה ב-7 במאי 1980 בסלוניקי. היא בתו של הזמר היווני פסכאליס טרזיס (אנ'). בגיל 20 עברה לאתונה כדי להתחיל בקריירת מוזיקה. בשנת 2004 היא הוציאה את שירה הראשון. בשנת 2006 יצא אלבומה הראשון, "Gyrna to kelidi", עם חברת התקליטים "קובלט מיוזיק יוון".
בשנת 2008 עברה טרזי לחברת התקליטים "מינוס אמי", והוציאה את אלבומה השני - "Ase me na taxidepso" - עם סינגל באותו השם כבר באותה השנה.
בהמשך עברה לגור בארצות הברית, ועבדה שם בחיפוש כישרונות (סקאוטינג) עם חברת התקליטים אינטרספוק רקורדס.
ב-2017 היא נרשמה עם חברת התקליטים החדשה שלה, פאניק רקורדס, אצל רשות השידור היוונית לתוכנית אליניקוס טליקוס 2018 עם השיר "Oneiro Mou" ב-27 באוקטובר 2017. מאוחר יותר, ב-8 בנובמבר, היא הפכה לאחת מחמשת המועמדים שעברו לגמר הטלוויזיוני.
בעקבות פסילה של שניים מחמשת המועמדים על כך שהשיר לא נשמע יווני, נכנס השיר "Oniero Mou" לשלב הגמר הסופי (3 מועמדים). ב-15 בפברואר 2018 נמסר כי חברות התקליטים של שני האמנים המתחרים סירבו לשלם אגרה בסך של 20,000 יורו לרשות השידור היווני (ERT) ונפסלו מהתחרות, כך בוטל הקדם היווני לשנה זו והשיר נבחר. ב-8 במאי 2018 שרה טרזי בחצי הגמר הראשון של האירוויזיון, והייתה הזמרת ה-14 בתור. היא לא הצליחה לעלות לשלב הגמר.
בשנת 2024 שנה לאחר תחילת מלחמת חרבות ברזל הזמרת הודיעה שהיא תומכת בפלסטינים חמאס וחזבאללה ובמעשיהם
הערות שוליים

↑  הגיית שם משפחתה ביוונית: טרזי, במלרע (ההטעמה בהברה האחרונה).
↑  יאניס קוסטיקאס, Η Γιάννα Τερζή η 13η υποψήφια για τον ελληνικό τελικό της Eurovision 2018, אתר מעריצי האירוויזיון היווני, 29 באוקטובר 2017
↑  יאניס ארגריו, Eurovision ΕΡΤ: Αυτοί είναι οι πέντε φιναλίστ του ελληνικού τελικού!, אתר מעריצי האירוויזיון היווני, 8 בנובמבר 2017
↑  ניק ואן לית, ATTENTION! Two acts seemingly disqualified from Ellinikós Telikós, אסקאקסטרה, 16 בפברואר 2018
↑  It’s Gianna Terzi for Greece in Lisbon, אקסאקסטרה, 22 בפברואר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 8687bc3d-535d-4933-bf14-7e77a9f36a3f
מנהרות הכותל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מנהרה להולכי רגל 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°46′37″N 35°14′04″E﻿ / ﻿31.77698°N 35.23447°E﻿ / 31.77698; 35.23447
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) מנהרות הכותל(למפת ירושלים העתיקה רגילה) מנהרות הכותל(למפת ירושלים רגילה) מנהרות הכותל(למפת ירושלים מוגדלת) מנהרות הכותל
 
תוואי מנהרות הכותל
מנהרות הכותל הן מערך חללים ומחילות תת-קרקעיות מתקופות שונות לאורך תוואי הכותל המערבי, מתחת לבתי הרובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים. במתחם מבנים מתקופת בית שני, מימי הביניים ומהעת החדשה. ציר הליכה אופקי מחבר את החללים והמחילות, מעניק למבקר חוויה של מסע לאורך ציר הזמן ההיסטורי, ונחשב לאחד מאתרי התיירות הפופולריים בישראל. כנקודת חיכוך רגישה מבחינה דתית בין אוכלוסייה מוסלמית ויהודית, הביא האתר לא פעם לתסיסה, שהגדולה בהן הייתה מהומות מנהרת הכותל בשנת 1996. מיזם חשיפת הכותל המערבי לכל אורכו לאחר מלחמת ששת הימים, במטרה לאפשר לכל יהודי לגשת אל הכותל ללא הפרעה וללא מכשול, היה יוזמה של משרד הדתות. האתר מנוהל כיום על ידי הקרן למורשת הכותל המערבי.
בית קדום במנהרות הכותל ש"נקבר" תחת הקמרונות
נדבך רבא
סיתות הסלע כחיקוי מושלם לאבני הכותל (מימין)
התעלה החשמונאית
בריכת הסטרותיון
קשת וילסון
האולם ההרודיאני
מחשוף הכותל המערבי במנהרות הכותל
החדר ממול קודש הקודשים המשוער
"מעבר הסתרים"
יסודות הכנסייה הצלבנית שעל הגשר
מנהרת משרד הדתות
היכל התקופות
תוכניות חשיפת הממצאים מתחת לרחבת התפילה
הכניסה למנהרות
שרידי מחצבה
מקווה טהרה מימי בית שני
מיקום ותיאור

הכניסה למנהרות הכותל היא מן הקצה הצפוני של רחבת הכותל המערבי, ממנה עוברים דרך שורת חללים ממערב למזרח, עד לנקודת החיבור עם הכותל המערבי. מנקודה זו המשך ההליכה במנהרות הוא בקו ישר צפונה, עד לפינה הצפונית-מערבית של הר הבית. לכל אורך הדרך אין מעבר למתחם הר הבית. החללים כוללים מסדרון וכנסייה מימי הביניים, גשר וחדרי פאר מתקופת בית שני, בתי מגורים, בורות מים, מחצבה, תעלה מן התקופה החשמונאית ועוד. החללים האלו חוברו על מנת לאפשר מעבר רציף של מבקרים לאורכו של המערך.