החומה הגדולה של סין
היסטוריה > הסינים מגלים את החומה מחדש (1911–1949)

חלק מאנשי המערב שקשרו כתרים לחומה שמו לב לתופעה המוזרה, שהסינים עצמם אינם מתלהבים מהחומה שבארצם. תיירים מצאו שהמדריכים הסיניים אינם נלהבים להגיע לחומה, ואינם מוכנים לטפס עליה. הסינים, שעבורם הייתה החומה סמל לבזבוז חסר תועלת, ומקום שבו מתו רבים מבני עמם בעת בנייתה ובהגנה עליה, הביטו בהשתאות על ההתלהבות שגילו אנשי המערב כלפי החומה. אך בהדרגה, כשהחלה סין להתאושש מהמפלות ומההשפלות שהיו מנת חלקה במאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה העשרים, הפכה החומה גם עבורם לסמל לאומי, שריד מהעבר הקיסרי המפואר.
שושלת צ'ינג הודחה מהשלטון בעקבות התקוממות ווצ'אנג ב-1911. כחצי שנה מאוחר יותר, ב-12 בפברואר 1912, הוקמה בנאנג'ינג הממשלה הזמנית של הרפובליקה הסינית (סינית: 中華民國, פיניין: Zhōnghuá Mínguó), כשבראשה עמד סון יאט-סן כנשיאה הזמני. אך סון נאלץ לוותר על תפקידו לטובת יואן שה-קאי אשר פיקד באותו הזמן על "הצבא החדש" והיה ראש הממשלה תחת שלטון צ'ינג, כחלק מהסכם שנחתם להדחת הקיסר האחרון – הילד פויי. עם מותו של יואן ב-1916 נחלק השלטון בין הממשל הרפובליקני החדש, ובין מצביאים מקומיים ששלטו באזוריהם עוד מתקופת צ'ינג.
ב-4 במאי 1919 התחוללו במרכזי הערים, בייחוד בבייג'ינג הבירה, הפגנות המוניות נגד הממשלה ונגד יפן. עילת ההפגנות הייתה הסכמת הממשלה הסינית בעל פה לתנאי חוזה ורסאי, הסכם השלום הראשון לאחר מלחמת העולם הראשונה. החוזה העביר את שטחי המושבה הגרמנית לשעבר בשאנדונג ליפן במקום להחזירם לריבונות סין, אף שגם היא הייתה אחת ממדינות ההסכמה. הפגנות אלו היוו את תחילת דרכה של תנועת הארבעה במאי. התנועה ביקרה את מדיניות הממשלה והתרפסותה-כביכול בפני המערב. היא דגלה בנתק מהסממנים הייחודים לתרבות סין: המערכת השלטונית הקונפוציאנית הסגורה, הגדרת המעמדות החברתיים, תסביך העליונות כלפי הזרים וחוסר האמון כלפיהם, ובמקום זאת דגלה באימוץ ערכים מערביים חדשים: שוויון וזכויות אדם, והקמת מדינה חדשה על בסיס עקרונות הדמוקרטיה המערבית.
באותה תקופה שהה סון יאט-סאן בשאנגחאי, וכתב ספר שדן בתוכניתו לבנייתה מחדש של סין. הוא חלק על הגישה של תנועת הארבעה במאי, משום שחשש שהתכחשות מוחלטת למסורת הסינית תמנע את השגת היעד של מדינה סינית מאוחדת שתפקידה לרשת את המודל הקיסרי הישן. מלבד זאת, אומנם בתחילת המאה ה-20 הייתה סין "האיש החולה של אסיה", אבל עד המאה ה-18 היא הייתה המדינה החזקה בעולם, כשמאחוריה מצבור של ידע ותרבות בני אלפיים שנים. מדוע להשליך כל זאת במקום לנסות למזג את הטוב שבכל העולמות? סון יאט-סאן הציע בספרו תוכנית למודרניזציה של סין על בסיס טכנולוגיה מערבית ובמימון מערבי. עם זאת הוא היה זקוק לסמל שיזכיר לבני עמו שהמסורת הסינית הייתה מסוגלת לגאונות טכנולוגית, ועם זאת שיהיה סמל עתיק מספיק כך שלא יהיה נתון במחלוקת.
המבנה המפורסם ביותר של סין הוא החומה הגדולה שלה. צ'ין שה-חואנג שלח את מנג טיין צפונה לבנות את החומה הגדולה, על מנת להגן על סין מהשיונגנו. כשהיא משתרעת מליאושן במזרח ועד לינטאו במערב מגיעה אורכה לחמשת אלפים לי על פני הרים ועמקים. מבנה זה אין שני לו בכל התקופה הקדומה, זהו נס, מקרה יחיד בהיסטוריה. בתקופת צ'ין המדע טרם התפתח, וטרם הומצאו כלים ומכשירים. כוח האדם לא היה מצוי בשפע כמו בימינו, והידע בפיזיקה ובהנדסה אפילו לא התקרב לרמה של ימינו. אם כך, כיצד נבנה מומנט אדיר זה? משום שהכורח הוא אבי ההמצאה... אם לנו, הסינים, לא הייתה ההגנה של החומה הגדולה, הייתה סין נכבשת על ידי הברברים מהצפון בתקופת האן, הרבה לפני תקופת סונג או מינג.
ניתן לראות מהציטוט דלעיל שסון יאט-סאן קיבל את הדעה הנפוצה במערב שהחומה היא מבנה קדום מאוד, תוך כדי עיוות של ההיסטוריה לגבי יכולותיה ההגנתיות.
לאחר מותו של סון ב-1925, השתלט יורשו צ'יאנג קאי שק על המפלגה הלאומנית (הקוומינטנג), והצליח לאחד תחת שלטונו את מרבית דרום המדינה ומרכזה במערכה צבאית שנקראה המשלחת הצפונית.
לאחר שהצליח להביס גם את תומכי הקיסר בצפון, פנה צ'יאנג למלחמה באנשי המפלגה הקומוניסטית הסינית, שעד אותה תקופה נלחמו יחד אתו. הקומוניסטים פרשו מהקוומינטנג ב-1927 וברחו להרים שבדרום סין. ב-1934 יצאו הקומוניסטים מההרים שבשליטתם (שם הקימו את הרפובליקה הסינית-סובייטית) למצעד הארוך, מסע צבאי מפרך באזורים הטרשיים ביותר במדינה, כשהם מנהלים קרבות מאסף כנגד הכוחות הרפובליקניים שרדפו אחריהם, אל עבר צפון-מערבה של המדינה לפרובינציית שאאנשי, שם הקימו לעצמם בסיסי לוחמת גרילה. במהלך המצעד הארוך הכירו הקומוניסטים במנהיגם החדש מאו דזה-דונג. האזור שהקומוניסטים הגיעו אליו היה אזור גבעות לס צחיח, שבו החומה הסינית הייתה העצם הבולט ביותר. גם עבור מאו הפכה החומה לסמל מעורר השראה של האומה שעבורה לחם, ובשנת 1935 הוא כתב את השיר הבא:
השמים גבוהים, העננים בהירים
 אנו צופים כיצד אווזי הבר נעלמים דרומה
 אם ניכשל להגיע לחומה הגדולה איננו גברים אמיתיים
 אנו, שצעדנו יותר מ-20,000 לי.
במאמציו של צ'יאנג קאי שק לחסל את האיום הקומוניסטי הוא התעלם מהאיום האמיתי שארב לפתחה של סין. ב-1931 כבשה יפן את מנצ'וריה שבצפון-מזרח סין. שנתיים אחר כך הגיע תורה של מונגוליה הפנימית. כחלק מההסכם שנכפה על סין בשנת 1901 בעקבות כישלון מרד הבוקסרים, הוצב חיל מצב יפני קטן בשָׁאנְהָאיגְווָאן שבקצה המזרחי של החומה. ב-1 בינואר 1933 ביים מפקד הכוח היפני במקום פיצוץ שכביכול כוון נגד אנשיו. חיל המצב הסיני קיבל אולטימטום לפנות את המצודה, ומשסירב הופעלה נגדו הדיוויזיה השמינית היפנית, שהסתייעה במטוסי קרב, בטנקים ובהפגזה מן הים של הצי הקיסרי היפני. יומיים אחר כך היה "המעבר הראשון תחת השמים" בידי היפנים, והסינים נסוגו לאחר שסבלו כ-2,000 הרוגים. היפנים המשיכו בתנופה. פחות מחודשיים אחר כך הם כבשו את ג'הול (המכונה גם זֶ'אחֶה, פרובינציה לשעבר בצפון-מזרח סין). ב-11 במרץ 1933 בא תורה של החומה הגדולה, המכשול היחיד מעשי ידי אדם בדרך אל בירת סין, בייג'ינג. היפנים הפעילו כוחות משולבים של רגלים, שריון ואוויר נגד הכוחות הסינים שהגנו על המעברים העיקריים. רוב הצבא הסיני היה עסוק באותה עת במצור על הכוחות הקומוניסטים בדרום, ויחידות הצבא הסיני שהוצבו להגן על החומה היו דלות בחימוש עד כדי כך, שחלק מהחיילים השתמשו בחרבות נגד החיילים היפנים. למרות היתרון הגדול של היפנים בחימוש ובכוח אדם מיומן הצליחו חלק מהמוצבים של הצבא הסיני שעל החומה, למשל במעברים בשִׂיפֶנְגְקוֹאוּ ובגוּבֵּייקוֹאוּ, להחזיק מעמד ולהדוף זמנית את התקפות היפנים. אולם עד 20 במאי 1933 החליט הצבא הסיני לסגת מהחומה, וב-31 במאי נחתם הסכם טָאנְגְגוּ, על פיו התחייבו הסינים לפרז את האזור עד 100 קילומטרים דרומית לחומה (10 ק"מ צפונית לבייג'ינג) לאורך כ-400 קילומטרים, ולהכיר בסיפוח ג'הול למנצ'וריה היפנית.
על אף שההגנה על החומה הסתיימה בסופו של דבר בתבוסה, החודשיים שבהם החזיקו החיילים הסינים מעמד מול הצבא המודרני של יפן, כשחלקם מצוידים בחרבות בלבד, הפכו את החומה לסמל פטריוטי עבור הסינים. כבר בזמן ההגנה על החומה חובר השיר "הגנו על החומה הגדולה שלנו" אותו שרו החיילים שהגנו עליה. אחרי הכישלון ההרואי הופיעה החומה כסמל מלכד בסרט פטריוטי בשם "עשרת אלפים לי של הרים ומעברים" שצולם בשאנגחאי ב-1937. שיר הנושא מסרט זה מעלה על נס את החומה כמונומנט המלכד, בניגוד לעבר כשנועד להפריד, בין הטריטוריות השייכות לסין. השיר פופולרי בסין גם בימינו. גם הקומוניסטים אימצו את החומה כסמל המלכד את הסינים. ב-1936 חיבר מאו שיר נוסף ובו כתב כי "בשני צדדי החומה הגדולה משתרעת האדמה לכדי מרחב עצום אחד".
התבוסות וההשפלות שהיו מנת חלקם של הסינים מול היפנים גרמו לדעת הקהל הסינית לתסוס כנגד המשך הניסיונות של צ'יאנג קאי שק להפנות את מרב המאמצים של הצבא הסיני לחיסול התנועה הקומוניסטית, במקום להתאחד לחזית אחת נגד היפנים. ב-11 בדצמבר 1936 אסר גָ'אנְג שׂוֵּאלְיָאנְג, המפקד המקומי של צבא סין בשיאן את צ'יאנג קאי שק, והציג לו דרישות להפסיק מייד את מלחמת האזרחים כנגד הקומוניסטים, ולהפנות את כל המשאבים למלחמה ביפן. צ'יאנג קאי שק נכנע והוחלט על הקמת חזית מאוחדת. אחת התוצאות המוצלחות של שיתוף הפעולה הושגה ב-24 בספטמבר 1937. בשעה שהכוחות הסיניים הנסוגים מדאטונג ניסו לייצב קו הגנה על החומה ביֵנְמֶנְגְווָאן, הצליחה הדיוויזיה ה-115 של הארמייה השמינית של צבא השחרור העממי של הקומוניסטים בפיקודו של לין ביאו לארוב בסמוך לפִּינְגשִׂינְגגְווָאן, מעבר הרים המוגן על ידי החומה, ולהשמיד כליל שתי שיירות אספקה של הדיוויזיה ה-5 היפנית שהייתה אז בתנועה לכיבוש שאנשי.
בדיעבד הייתה הפלישה היפנית לסין, שהצילה את הקומוניסטים מהשמדה, גם קרש הקפיצה להתחזקותם. ב-1937 מנו כוחות הקומוניסטים כ-85,000 איש, ב-1945 בסוף מלחמת העולם השנייה, כבר מנה צבא השחרור העממי של הקומוניסטים כמיליון איש. כשפרצה מחדש מלחמת האזרחים הסינית ביוני 1946 היו כוחותיו של מאו נכונים להתמודדות, וב-1949 הביסו את כוחותיו של צ'יאנג קאי שק, שנמלט אל האי טאיוואן, שם ייסד את הרפובליקה הסינית. כחלק ממלחמת האזרחים כבש צבא השחרור העממי ב-1949 את שָׁאנְהָאיגְווָאן, המצודה המזרחית של החומה, וכוחותיו שעברו דרך השער היו לצבא האחרון שעבר דרך "המעבר הראשון תחת השמים" בדרכו לכיבוש סין.
ב-1 באוקטובר 1949 הכריז מאו דזה-דונג על הקמת הרפובליקה העממית של סין. כהמנון הלאומי של המדינה החדשה נבחר "מארש המתנדבים", מארש שנכתב עבור סרט מ-1935, שגם הוא מפאר את החומה הגדולה כסמל של התנגדות עממית. החומה כסמל מוזכרת בשורה השנייה של המנון הרפובליקה העממית של סין שבה נכתב "ניתן לבשרנו ודמנו להפוך לחומה הגדולה החדשה שלנו!".