stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי פולין–רוסיה
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הבטיח קיסרה של רוסיה, ניקולאי השני, אוטונומיה נרחבת לעם הפולני. שטחה של פולין הפך לשדה קרב בין הרוסים לבין הגרמנים והאוסטרים, כאשר הרוסים פלשו לגליציה שהוחזקה בידי האימפריה האוסטרו-הונגרית, ואילו הגרמנים, מצדם, פלשו לשטחי פולין שהוחזקו על ידי הרוסים. בסוף 1915 כבר נסוגו הרוסים מגליציה, ופולין הוחזקה כולה בידי הגרמנים. מעצמות המרכז שאפו לנצל את הרגשות האנטי-רוסיים ששררו בפולין, ומנהיגיהן, וילהלם השני, קיסר גרמניה, ופרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, הכריזו על הקמת "ממלכת פולין". משנראה היה כי גורלה של גרמניה נחרץ, וכי כניעתה קרובה, הורתה "מועצת העוצרים" ב-7 באוקטובר 1918 על פירוקה של מועצת המדינה, ועל כוונתה לשאוף ללאומיות פולנית עצמאית. ב-11 בנובמבר 1918 מסרה המועצה את כל סמכויותיה ליוזף פילסודסקי, אשר עמל על הקמת מדינה פולנית עצמאית ומאוחדת, במצב שבו התחרו מספר "ממשלות" שהוקמו באופן עצמאי בשטחים שונים בפולין. שלושה ימים לאחר מכן התפזרה מועצת העוצרים.
היסטוריה > בין המלחמות

| יחסי ברית המועצות – פולין |
| --- | --- |
ברית המועצות: פולין


ברית המועצות: פולין

בפברואר 1919 פרצה המלחמה הפולנית-סובייטית, בין רוסיה הסובייטית אשר עדיין הייתה מצויה בחבלי הקמתה, ובין הרפובליקה הפולנית השנייה אשר זה עתה קמה. ברקע הדברים היה רצונה של פולין להשיג את חבלי הארץ שאיבדה בחלוקתה בסוף המאה ה-18, וניסיון הבולשביקים להחזיר לידיהם חבלי ארץ שאבדו לאימפריה הרוסית במהלך מלחמת העולם הראשונה. עמוק יותר היה השסע האידאולוגי, כאשר בעלות הברית המערביות והעולם כולו ראו בפולין של פילסודסקי משום מחסום בפני ההשפעה הבולשביקית, ופילסודסקי ראה עצמו בחזונו בראש קונפדרציה סלאבית הכוללת את פולין, ליטא, אוקראינה ובלארוס, בעוד לנין ראה בפולין ראש גשר להתפשטות המהפכה הקומוניסטית לתוככי אירופה, ובמיוחד להתחברות אל הפרולטריון הגרמני התוסס והמרדני.
הגבולות בין פולין ורוסיה הסובייטית לא הוגדרו במדויק בהסכם ורסאי והמצב הכאוטי שהביאה עמה המהפכה הרוסית ומלחמת האזרחים ברוסיה שבעקבותיה, כמו גם הנסיגה הגרמנית מחבלי הארץ שהחזיקה גרמניה במזרח, גרמו לבלבול נוסף.
בשנת 1919 החזיקו הפולנים ברוב שטחי המחלוקת. תקריות גבול זעירות החריפו לכלל לוחמה גלויה בעקבות ניסיונו של פילסודסקי לנצל את חולשת הרוסים, ולפלוש לאוקראינה בתחילת שנת 1920. באזור קייב נתקל פילסודסקי בהתנגדותו של הצבא האדום, ונהדף עד לבירתו, ורשה. בינתיים הגיעו חיילים מערביים מגבולות גרמניה על מנת לסייע לפולנים ולהדוף את האיום הבולשביקי. כוחות צרפתים בראשות הגנרל מקסים וייגאן (שלימים יעמוד בראש הצבא הצרפתי המובס במלחמת העולם השנייה) (ובהם שירת אף הקצין צעיר בשם שארל דה גול) סייעו לארגן את הצבא הפולני על פי קווים מערביים, לשפר את חימושו, אימונו, והלוגיסטיקה שלו. על אף שבמהלך חודשי הקיץ נראתה נפילת ורשה כוודאית, השיגו כוחות פולין באוגוסט ניצחון מפתיע ומכריע, והחלו בהתקדמות מזרחה, עד להשגת הפסקת אש באוקטובר 1920. הסכם ריגה, שנחתם בריגה במרץ 1921, סיים את המלחמה, קבע את גבולה המזרחי של פולין, וחילק את שטחי המריבה בין פולין ובין ברית המועצות.
שני הצדדים טענו לניצחון: פולין טענה כי הגנה על קיומה בפני התקפה שמטרתה להשמידה ולהפוך אותה לחלק מברית המועצות, כאשר ברית המועצות התגאתה בהדיפת הפולנים מקייב, אשר נחשבה על ידם כחלק מן ההתערבות הזרה במלחמת האזרחים ברוסיה.
במהלך השנים לאחר מכן תמכה ברית המועצות במפלגה הקומוניסטית של פולין, ובעקבות כך ראתה בה פולין אויב. בשנים 1937–1938 גירש הנ.ק.וו.ד. עשרות אלפי פולנים מתחומי ברית המועצות לפולין, ואף הרג 111,091 פולנים, במה שהיה הטיהור האתני הגדול ביותר במהלך הטיהורים הגדולים.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

ב-23 באוגוסט 1939 נחתם הסכם ריבנטרופ–מולוטוב לתקופה של עשר שנים. ההסכם היה הסכם אי-התקפה בין ברית המועצות לגרמניה, ובחלקו החסוי קבע את חלוקתה של פולין בין שתי המדינות. ב-1 בספטמבר 1939 פלשה גרמניה לפולין, ובכך פרצה מלחמת העולם השנייה. בהתאם להסכם לא הגיבה ברית המועצות על הפלישה, וב-17 בספטמבר פלשו כוחות הצבא האדום גם הם לפולין, וכבשו את חלקה המזרחי. בשנת 1940 הוצאו להורג קצינים פולנים, אשר שהו במחנה השבויים קוזלסק שביער קאטין (רוסית Катынь; פולנית Katyń), סמוך לכפר גניוזדובו שבמחוז סמולנסק בברית המועצות, וכן 22,000 אזרחים פולנים מן המחנות סטרובלסק, קוזלסק ואוסטשקוב, ומבתי כלא במערב בלארוס ובמערב אוקראינה, אשר נורו בפקודת סטלין ביער קאטין, כמו גם אסירים בבתי כלא במחוז קלינין, הסמוך לחארקוב, ובערים רוסיות נוספות.
היסטוריה > הגוש המזרחי

במהלך מבצע ברברוסה נכבש גם חלקה המזרחי של פולין על ידי הוורמאכט, ובסוף 1944 - תחילת 1945 גורשו כוחות גרמניה הנאצית מפולין על ידי הצבא האדום המתקדם, וועידת יאלטה איפשרה יצירת ממשלת קואליציה פולנית זמנית, אשר הייתה נתונה להשפעתה המכריעה של המפלגה הקומוניסטית. הממשלה החדשה בוורשה לחמה בהצלחה כנגד לוחמי גרילה ממתנגדיה באזורים הכפריים, והגדילה את כוחה הפוליטי באמצעות כרסום מתמיד בכוחם הפוליטי של הגורמים הלא קומוניסטיים בפוליטיקה. "הפשרה" שבאה בעקבות מותו של סטלין בשנת 1953, הציתה את הדרישה לרפורמות בין האינטלקטואלים, העובדים, ואפילו מספר חברים במפלגה הקומוניסטית. עד לאמצע שנות השישים, הייתה פולין במשבר כלכלי ופוליטי גובר. בדצמבר 1970 הממשלה הכריזה על עליה מפתיעה במחיר מוצרי היסוד, על מנת למנוע התמוטטות כלכלית. הכרזה זו לוותה בגל של שביתות והפגנות עממיות, והמנהיג ולדיסלב גומולקה נאלץ להתפטר. הוא הוחלף בידי אדוורד גרק, אשר ביצע תוכנית כלכלית חדשה המבוססת על הלוואות מסיביות מהמערב שבהן השתמש לרכש טכנולוגיה שתשפר את כושר הייצור של פולין. התוכנית לוותה בעלייה מיידית ברמת החיים, אך היא נכשלה כתוצאה ממשבר הנפט בשנת 1973, והובילה למחאות ולשביתות נוספות.
מעגל קסמים זה נשבר לבסוף בבחירתו של אפיפיור פולני, יוחנן פאולוס השני בשנת 1978. אירוע בלתי צפוי זה היה בעל השפעה מחשמלת על האופוזיציה לשלטון הקומוניסטי בפולין. בתחילת אוגוסט 1980, גל השביתות הגיע לחוף הבלטי של פולין. בין מנהיגי השביתות בעיר גדנסק היה חשמלאי בשם לך ואלנסה, אשר הקים איגוד מקצועי עצמאי בשם "סולידריות" (בפולנית - "Solidarność"). החברות באיגוד החלה להתפשט לרחבי פולין, והשביתות הפכו לקשות יותר. בדצמבר 1981, ווייצ'ך ירוזלסקי אשר התמנה באותה השנה למזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית, ולראש ממשלת פולין, הכריז על משטר צבאי, ואסר את מנהיגי האופוזיציה. בשנים הבאות נמשך הדיכוי הפוליטי אך לא הצליח לחנוק את הקריאות לשינוי. ב-1988 בשיחות שנודעו כ"שיחות השולחן העגול" ויתרה המפלגה הקומוניסטית על מעמדה הבלעדי ואושר קיומן של מפלגות נוספות. באפריל 1989 הפכה שוב סולידריות לתנועה חוקית, והורשתה להשתתף בבחירות. מועמדי התנועה זכו לניצחונות מרשימים, והחל מעבר שקט לשלטון דמוקרטי, במקביל לשינויים דומים שחלו ברחבי הגוש המזרחי. בסוף אוגוסט 1990, שלטה בפולין ממשלה בהנהגת סולידריות, ובדצמבר נבחר ולנסה לנשיאות פולין, והרפובליקה העממית של פולין הפכה לרפובליקה של פולין. בשנת 1993 עזבו הכוחות הרוסיים האחרונים את שטחה של פולין.
היסטוריה > היחסים כיום

במהלך שנות ה-90 נוצרה מתיחות בין המדינות, בעקבות תמיכת פולין ברפובליקה הצ'צ'נית של איצ'קריה, וכן בעקבות דרישת פוליטיקאים פולנים על התנצלות הממשלה הרוסית על פלישת ברית המועצות לפולין בספטמבר 1939. בשנת 2004 התגברה המתיחות בין המדינות בעקבות תמיכת פולין במהפכה הכתומה באוקראינה, ובשנת 2009 שוב נוצרה מתיחות בעקבות כוונתה של ארצות הברית להציב מערכות טילים נגד טילים בשטח פולין, דבר שהרוסים התנגדו לו הכל תוקף. בשנת 2010 התרסק מטוס טופולב Tu-154 של חיל האוויר הפולני על יד סמולנסק, ובעקבות כך נהרגו רבים מבכירי ההנהגה הפולנית שהיו על המטוס. בתחילה הושמעו טענות כי הרוסים אשמים בריסוק המטוס, אולם לבסוף נתברר כי ההתרסקות אירעה באשמת הטייסים.
בשנת 2014 תמכה פולין באוקראינה, וקראה להטלת סנקציות על רוסיה בעקבות הסיפוח הרוסי של חצי האי קרים, ובעקבות כך הטילה רוסיה הגבלות על יבוא פירות וירקות מפולין לרוסיה. לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה, הובילה פולין קו תקיף ביותר נגד רוסיה וטענה שתוך הפרת חוזה, מוסקבה הודיעה על כוונתה לעצור את זרם הגז אליה - שממנו היא התכוונה להיפטר רק בסוף השנה. פולין קידמה לכל אורך המלחמה סנקציות חריפות ביותר על רוסיה. בממשלה בוורשה הזהירו לא אחת כי תבוסה אוקראינית במלחמה תביא לאיום נרחב יותר על מדינות אחרות במרחב הסובייטי לשעבר, בהן פולין עצמה והמדינות הבלטיות. במהלך הפלישה, פורסם שהיו שני הרוגים בפולין מפגיעת טילים רוסים, סמוך לגבול של פולין עם אוקראינה, הנשיא כינס דיון חירום. באותו היום ביצעה רוסיה מתקפת טילים באוקראינה. רוסיה הכחישה שהיא תקפה באזור זה. לאחר זה מה, פורסם כי ככל הנראה מדובר בטילים שאוקראינה שיגרה בניסיון ליירט טילים שנורו על ידי רוסיה. נשיא פולין אנדז'יי דודה אמר כי ככל הנראה נפילת הטיל בשטח המדינה לא הייתה מכוונת אלא "טעות מצערת".
יחסים דיפלומטיים

פולין מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה ו-3 קונסוליות באירקוטסק, קלינינגרד וסנקט פטרבורג. מאידך, רוסיה מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה ו-3 קונסוליות בגדנסק, קרקוב ופוזנן.
מוסא מוסטפא מוסא

מוסא מוסטפא מוסא (בערבית: موسى مصطفى موسى; תעתיק מדויק: מוסא מצטפא מוסא; נולד 13 באפריל 1952 בגיזה) הוא אדריכל ופוליטיקאי מצרי, יושב ראש מפלגת אל-ע'ד שהתמודד לנשיאות מצרים במסגרת בחירות 2018.
ביוגרפיה

מוסטפא החל את דרכו הפוליטית במסגרת אגודות הסטודנטים של מפלגת הוופד החדשה לאחר שסיים את לימודיו לתואר ראשון עבר בעצת אביו לצרפת ולמד לימודי תואר שני בבית הספר הגבוה לאדריכלות של ורסאי בסיום הלימודים חזר למצרים והחל לעשות בתחום הבניין.
ב-2005 עזב את מפלגת הוופד והצטרף לאיימן נור במפלגת אל-ע'ד ומונה לתפקיד סגן יושב ראש המפלגה, בהמשך הדיח מוסטפא את נור מרשות המפלגה לאחר שהאחרון הורשע בעברות שחיתות וב-2010 ביקש מוסטפא לרוץ במסגרת הבחירות לפרלמנט אך הפסיד לנור את מקומו כנציג מחוז גיזה.
במהלך מערכת הבחירות של 2014 תמך מוסטפא באופן פומבי בעבד אל-פתאח א-סיסי וב-2017 מספר חודשים לפני בחירות 2018 חזר ותמך ב-א-סיסי.
לאחר ביקורות שהותכה בו כי הוא מועמד למראית עין, טען מוסטפא כי תמך באחמד שפיק שמועמדותו נפסלה.
מוסטפא נשוי לראויה ואב ל-2 בנות אינור ומהרי ובן מוסטפא, אחיו הוא עלי מוסטפא מוסי שהיה ראש לשכת המסחר המצרית.
כשניפגש שנית

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  קריסטין הרמל 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2016 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-1-47-675416-1
 
כשניפגש שנית הוא רומן, שנכתב על ידי קריסטין הרמל ויצא לאור בשנת 2017. הספר מספר על סיפור אהבה בלתי אפשרי בין שבוי מלחמה גרמני לבין אזרחית אמריקאית.
על מחברת הספר

קריסטין הרמל נולדה בשנת 1979 בניוטון ומתגוררת כיום באורלנדו, ארצות הברית. היא סופרת אמריקאית. ספרים רבים שכתבה תורגמו לשפות רבות ברחבי העולם. ביניהם המתיקות שבשכחה, החיים שנועדו לי, הדירה ברחוב אמלי ועוד.
תקציר העלילה

הסיפור הוא עלילה בתוך עלילה ומתרחש בשתי תקופות במקביל. סיפור המסגרת הוא על עיתונאית לשעבר (אמילי) שמתגוררת באורלנדו. היא מקבלת תמונה מסתורית מגרמניה, ובעקבות התמונה מתחילה במסע חיפושים על עברה ומתחקה אחר מי שהעביר לה את התמונה. (בתמונה היה ציור של סבתא שלה והיה כתוב "סבא שלך אהב את סבתא שלך אהבת נצח")
בעקבות המסע חיפושים של אמילי היא מגלה את הסיפור של סבתא שלה. הסיפור מתחיל בכך שפיטר (שבוי גרמני) פגש את מרגרט (סבתא של אמילי) בשדות שליד מחנה המעצר בלנדינג שבפלורידה, והתאהב בה אהבה ממבט ממבט ראשון. לעיתים רחוקות הם גם נפגשו בסתר. בסיום המלחמה פיטר הועבר למחנה באנגליה והם נאלצו להיפרד. לאחר כמה שנים פיטר חזר הביתה וגילה שמרגרט שלחה לו מכתבים שהיא בהריון (אביו הסתיר ממנו את המכתבים). הוא ניסה לחפש אותה, אך אמרו לו שהיא מתה ולכן הפסיק. בהמשך חייו הוא גילה את כישוריו בתור אומן והתחיל לצייר את מרגרט. לאחר כמה שנים התחתן עם מישהי אחרת,אך לעולם לא הפסיק לאהוב את מרגרט ולחשוב עליה. בסוף הסיפור, יום לפני שפיטר ומרגרט מתו, הם דיברו בשיחת טלפון. הם שיתפו האחד את השנייה בקורות חייהם והביעו עצב רב על כך שלא יכלו להיפגש לעולם.
הדמויות

אמילי אמרסון - הדמות הראשית בסיפור, אמילי היא דמות נחושה, אמיצה ומיוחדת, אמילי הייתה מיוחדת כי הייתה נחושה למצוא את סבא שלה האבוד.
פיטר דאהלר – נולד בשנת 1921 בהולצקירשן שבגרמניה. הוא היה גרמני שבוי במחנה מעצר בפלורידה בזמן מלחמת העולם השנייה ושירת בקורפוס אפריקה. הוא עבד בעבודות בשדה, חקלאות ובהמשך נהיה צייר מפורסם בשם רלף גרטנר. פיטר היה אמיץ ודעותיו היו שונות מאחרים.
מרגרט - נולדה ב-1926 וגדלה בחווה בדרום פלורידה, חיה בזמן מלחמת העולם השנייה בבל קריק שבארצות הברית ליד מחנה עבודה, והתאהבה אהבה ממבט ראשון בפיטר. מרגרט אמיצה, נאמנה וחכמה. נפטרה בפברואר שהייתה בת 88.
חיילים גרמנים בשבי האמריקאי

במהלך מלחמת העולם השנייה ארצות הברית שבתה כ-371 אלף שבויים גרמנים, 51 אלף שבויים איטלקים וחמשת אלפים שבויים יפנים. רבים מהם הובאו לארה”ב באוניות מסע, בצפיפות גבוהה ובתנאים קשים ושהו עד סוף המלחמה במחנות מעצר בשטחי ארה”ב. האזרחים האמריקאים ציפו לראות את השבויים הגרמניים שהיו חלק מה"מפלצת הנאצית"
המחסור בכוח אדם במשק האמריקאי, הוביל לכך ששבויי המלחמה נשלחו לעבודה בחוות, וקיבלו יחס טוב מבעלי החוות. זו הייתה תקופה בה אזרחים אמריקאים נאלצו להסתפק בהקצבות מזון, וכאשר הציבור גילה על היחס הטוב והשפע שמקבלים השבויים הם מאוד כעסו על כך. שדרן רדיו בארצות הברית הוביל מחאה ציבורית כנגד התנאים המפנקים שהשבויים זוכים להם. הסיבה לתנאים הטובים עבור השבויים הייתה שכך ניתן היה ליצור תמריץ עבור האויב לדאוג לתנאים טובים עבור החיילים האמריקאים השבויים בידיו. לא לקח זמן רב עד שבארה”ב גילו שלא כך המצב. תנאי המחיה עבור אמריקאים שנשבו בידי הגרמנים היו קשים. אף על פי כן, הממשל בארה”ב החליט להמשיך לספק לשבויים תנאים נאותים.
מחנה בלנדינג

מחנה בלנדינג הוא מחנה מעצר של שבויים גרמנים, איטלקים ויפנים ובו היו כ-190 אסירים בזמן מלחמת העולם השנייה. הוא נמצא בפלורידה שבארצות הברית, וממוקם ליד עיירת בל קריק וליד אגם אוקוצ'ובי. מפקד המחנה אל"ם לואי א. קונציג.
ביקורות

הביקורות על הספר היו בסך הכל טובות ומחמיאות. הן אמרו שהספר מעניין, סוחף, מרגש ומרתק והמליצו לקרוא אותו. מנגד היו כמה ביקורות שאמרו שהספר צפוי ואין טעם לקרוא אותו עד הסוף.
הערות שוליים

↑  עברית - קריסטין הרמל, Hebrew Union College Press, 2014-12-31, עמ' 279–279, מסת"ב 978-0-8229-8048-3
1 2  קריסטין הרמל, כשניפגש שנית, מודן הוצאת כורסא, 2017
1 2  שבויים באמריקה: היסטוריה של מחנות המעצר בארה”ב, באתר זווית אחרת, ‏2018-08-26
↑  Matt Soergel, The forgotten Germans of Camp Blanding's Stockade No. 2, The Florida Times-Union (באנגלית)
↑  סטימצקי - כשניפגש שנית, באתר סטימצקי
↑  כשניפגש שנית - קריסטין הרמל, באתר www.e-vrit.co.il
↑   שני ליטמן, "כשניפגש שנית": רומן רומנטי סטרילי, מהונדס ושטוח, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2017
כתבה

כתבה היא ידיעה, פרסום, עדכון או סקירה המתפרסמת באמצעי תקשורת מגוונים כגון רדיו, טלוויזיה, עיתון, אתר אינטרנט ועוד.
הכתבה בדרך כלל מתייחסת לנושא ממוקד, הכולל זמן ומקום התרחשות.
לעיתים קרובות הכתבה היא ידיעה הכתובה בצורה ארוכה יותר, המתארת אירוע בסגנון סיפורי ובצורה מעמיקה יותר מאשר ידיעה פשוטה בחדשות. כתבות אחרות לא מתרכזות באירועים עצמם, אלא בהתפתחויות ובמאורעות שהובילו לאותן התרחשויות ובתוצאות של האירועים האלה. הכתבה (לעומת ידיעה קצרה) מיועדת לקורא שאינו נחפז, ומוכן להקדיש זמן רב יותר לקריאת הכתבה.
סוגי כתבות עיתונאיות: רֶפּוֹרְטָזָ'ה (גר'), כתבת תחקיר, כתבת צבע (אנ'), כתבה פרסומית.
מבנה הכתבה

מבנה הכתבה כולל שלושה חלקים שונים: כותרת, פתיחה וגוף.
מבנה הכתבה > כותרת

תפקיד הכותרת הוא להציג את נושא הכתבה. אורך הכותרת יכול לנוע בין מילה אחת ועד למשפט, רצוי כמה שיותר קצר. תפקיד נוסף של הכותרת הוא למשוך את העין של הקורא ולסקרן אותו לקרוא את הכתבה, הכותרת ממלאת תפקיד חשוב מאוד בכתבה, והיא פרט הכרחי בכתבה.
דוגמאות לכותרת (ממספר כתבות):
מכשיר ה-LG Q8 Plus עתיד להגיע כגרסה צנועה ל-LG V30. מכתבה באתר Gadgety.
טובה צימוקי ויעל פרידסון, אישום נגד שרה נתניהו: "פעלה להשיג במרמה ארוחות במאות אלפי שקלים", באתר ynet, 21 ביוני 2018
אורי פסובסקי, "אנחנו על סף מלחמה קרה. השעון מתקתק, וכולנו עומדים להפסיד", באתר כלכליסט, 21 ביוני 2018
אמיר בוחבוט, יניר יגנה‏, חיל האוויר תקף תשתית לשיגור עפיפוני תבערה בדרום הרצועה, באתר וואלה, 21 ביוני 2018
זעזוע באינטל: המנכ"ל התפטר בעקבות מערכת יחסים עם עובדת, באתר TheMarker‏, 21 ביוני 2018
אפשר גם להוסיף, בחלק של גוף הכתבה, כותרות משניות. מטרתן היא לחלק את הכתבה לנושאים ולהקל על הקריאה וההבנה של הכתבה.
מבנה הכתבה > פתיחה

חלק הפתיחה, הנקרא גם "פתיח", "מבוא" או "הקדמה" הוא החלק הפותח את הכתבה, והוא צריך להכיל כמה משפטי פתיחה, המסבירים על הנושא המדובר. לעיתים המשפטים נותנים פירוט על הנושא ולעיתים נותנים פחות פירוט, ואת הפירוט נראה בחלקים הבאים של הכתבה. מטרתה העיקרית של הפתיחה היא להציג את הנושא בצורה מעניינת כדי לכבוש את לב הקורא, לעניין אותו ו"לשכנע" אותו לקרוא הלאה את המשך הכתבה.
מבנה הכתבה > גוף

הגוף הוא החלק שמכיל את התיאור העיקרי של הדברים והנושאים בהם הכתבה מתעסקת. בחלק זה הכתב מפרט את הנושא, מסתמך על מקורות ועל דברי אנשים שראיין או שמע, ונותן תיאור נרחב, הסברים, נימוקים, דוגמאות ועוד. זהו החלק החשוב ביותר בכתבה. הגוף מתמקד בעיקר בחלקים המרכזיים של הכתבה, שהם; זמן, התרחשות, ומקום ההתרחשות. הגוף צריך להיות החלק הארוך ביותר בכתבה, היות שהוא חלקה העיקרי ומביא את הנושאים בפירוט נרחב ובהסברים ונימוקים רבים. גוף הכתבה קשור בצורה ישירה לחלקים האחרים, שמטרתם היא לכתוב אותו בקצרה או לסכם את הנקודות העיקריות שבו. הגוף צריך להכיל משפטים קולחים וברורים ככל האפשר כדי שהקורא יוכל לקרוא את הכתבה בענייניות ולהבין את כל מה שנכתב מבלי "להיתקע" בקריאה. בניגוד לידיעה חדשותית, אסור, ברוב הפעמים, לקצר כתבות על ידי השמטת הסוף. רוב הכותבים נוהגים לסיים את הגוף ב"שורת מחץ", בסיום חזק ולעיתים אף שנון, כדי להותיר רושם חזק אצל הקורא.
חמש המ"מים

ישנן 5 שאלות עיקריות שעל פיהן בונים כתבה, ורוב הכתבות צריכות להכיל תשובות לחמש השאלות, השאלות הן: מי? מה? מתי? מדוע? באיזה מקום? כיוון שחמש השאלות מתחילות באות מ"ם, הן נקראות "חמש המ"מים".
מי? - התשובה על השאלה הזאת היא נושא הכתבה, כלומר, הדמות \ הדבר המרכזי\ת שהכתבה מתעסקת בו\בה. דוגמה: גן הילדים.
מה? - מה קרה? מה היא ההתרחשות? התשובה לשאלה הזו היא תיאור של ההתרחשות, שהיא החלק המרכזי ביותר של הכתבה. דוגמה: (גן הילדים) החליט לשבות.
מתי? - באיזה זמן התרחש המקרה המתואר בכתבה? דוגמה: (גן הילדים החליט לשבות) ביום ראשון.
מדוע? - מדוע המקרה המתואר בכתבה התרחש? דוגמה: (גן הילדים החליט לשבות ביום ראשון) כיוון ששכר הגננת והצוות היה נמוך במיוחד.
באיזה מקום? - באיזה מקום התרחש האירוע המתואר בכתבה? דוגמה: (גן הילדים) הנמצא ברחוב ארלוזורוב בפתח תקווה (החליט לשבות...)
ראו גם

ידיעה
כתב עת
עיתון
עיתונות מקוונת
חדשות
יומני השואה

יומני השואה הם יומנים שכתבו יהודים שנרדפו על ידי הנאצים ועוזריהם בתקופת השואה. חלק מהיומנים נכתבו בגטאות וחלקם נכתבו במקומות מחבוא.
בנוסף ליומנים, שנכתבו בזמן השואה, וחלק מכותביהם נספו במהלכה, רבים מניצולי השואה כתבו ספרי זיכרונות בשנים שלאחר תום השואה ומלחמת העולם השנייה, והם חלק מספרות השואה.
יומנים מפורסמים > יומנה של אנה פרנק

יומנה של אנה פרנק (בהולנדית: Het Achterhuis. Dagboekbrieven 14 Juni 1942 – 1 Augustus 1944 - "הבית האחורי רישומי יומן 14 ביוני 1942 - 1 באוגוסט 1944") מבוסס על היומן האישי שכתבה אנה פרנק, שהייתה בת 13 בתחילת כתיבתו, בעת ששהתה עם משפחתה במחבוא, מאימת הצורר הנאצי באגף האחורי הנסתר של בית באמסטרדם שבהולנד בתקופת השואה בין השנים 1942 ל-1944.
היומן של אנה פרנק נחשב ליצירה האישית הפופולרית ביותר בספרות השואה, והוא רב מכר בינלאומי ששומר על מעמדו לאורך שנים רבות. על פי נתוני מוזיאון בית אנה פרנק נמכרו לא פחות מ-33 מיליון עותקים של הספר ב-75 שפות (נכון לשנת 2010). הספר נכלל ברשימות ספרים שונות כאחד הספרים החשובים של המאה העשרים.
יומנים מפורסמים > יומנו של משה זאב פלינקר

יומנו של משה זאב פלינקר נכתב בעברית כשהיו משה ומשפחתו במסתור תחת זהות זרה. את היומן כתב בזמנים בהם היה מתבודד בחדרו. היומן מציג את תגובתו על האירועים והסובב אותו, מהול בכאב עמוק ובהזדהות עם בני עמו ומכיל השתפכויות רגשיות, סיפורים מחוויות היומיום ועד הגיגים בשאלות דתיות ופילוסופיות. בכתיבתו מרבה פלינקר לשלב פסוקים מן התנ"ך וביטויים הלקוחים מהעולם הדתי.
היומן מורכב משלוש מחברות שנמצאו על ידי בנות משפחת פליקר בחזרתן ממחנה ההסגר הנאצי למרתף ביתן שבבריסל-סחארבק רחוב קולונל פיקאר 1.
יומנים מפורסמים > יומנו של פטר גינז

יומנו של פטר גינז הוא השם בו פורסמו יומניו של גינז שנכתבו בצ'כית בגטו בפראג בין השנים 1941–1942, לפני שגורש לטרזינשטט ואחר כך לאושוויץ.
מקור היומן, כפי שהוא מובא בספר, בשתי מחברות שכתב גינז שהועברו ליד ושם על ידי תושב פראג שנחשף לסיקור אסון מעבורת החלל קולומביה וגילה את המחברות בבית שהיה בבעלותו בפרברי העיר.
יומנים מפורסמים > נערה בגיטו

נערה בגיטו הוא השם שבו פורסם יומן שנכתב על ידי מרים חַשצֶ'בַאצקי (Chaszczewacki), נערה בת 15, בעת שהותה בגטו ראדומסק בשנים 1939–1942.
היומן נחלק לשני חלקים. פרק המבוא נכתב בסוף קיץ 1939, ומסתיים בתיאור פריצת המלחמה וכיבוש ראדומסק על ידי הגרמנים, בספטמבר 1939. החלק השני כולל 27 קטעי יומן מתוארכים (כולל היום בשבוע) החל ב-21 אפריל 1941. היומן משלב פרקי נערות וחברות יחד עם תיאור אירועי המלחמה וחיי הגטו.
יומנים מפורסמים > יומנה של הלגה דן

הלגה דן הייתה נערה יהודייה בהולנד הכבושה אשר כתבה יומן אישי ובו היא תיארה את האימה ואת החיים בצל הפחד שהיו מנת חלקם של בני משפחתה בצד תיאורים של חיי היומיום במחנה הריכוז ותנאי המחיה הקשים, את תחושות חוסר האונים והייאוש, ובמקביל את מלחמת ההישרדות היומיומית.
יומנים מפורסמים > יומנו של יצחק רודאשבסקי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יומנים מפורסמים > יומנו של אדי ג'אקו - האיש הכי מאושר בעולם

אדי ג'אקו פרסם את יומנו בהיותו בן 100 שנים ! תחת השם האיש הכי מאושר בעולם, אדי נולד בגרמניה בלייפציג ב-1920, ומתאר את תולדות חייו תחת השלטון הנאצי, בליל הבדולח, במחנה אושוויץ ובצעדת המוות, ומסתיים כאשר מספר על השיקום שלו, והקמת משפחה.
הספר קיבל ביקורות חיוביות מאוד באתר Goodreads וכן הסופר העלה הרצאה ל-Tedex
הספר יצא לאור בעברית ב-2021 בהוצאת תכלת.
יומנים נוספים

נערה מתבגרת יהודייה פולנייה, שכתבה יומן אישי בעת שהותה גטו לודז' בשואה בפולין.
תלמידת בית ספר ,חברת תנועת הצופים פולנית, פעילה בתנועת ההתנגדות הפולנית במלחמת העולם השנייה, מחברת יומן בזמן הכיבוש הנאצי. היומן נכתב מה - 30 בספטמבר 1939 עד 5 באוגוסט 1940. היא נעצרה עם מוריה וחבריה לתנועת ההתנגדות וגורשה לאושוויץ. הינל נפטרה באוושוויץ ב-19 במרץ 1943.
נערה יהודיה מצ'כוסלובקיה שנרצחה בשואה. היא כתבה יומן על רגשותיה ועל האירועים בתקופת הכיבוש הנאצי. היא נפטרה בגטו איזביצה בשנת 1942. יומנה פורסם בשנת 2006 באנגלית, גרמנית וצ'כית.
יומנה של אתי הילסום
יהודייה משכילה בת 27 שהתגוררה בהולנד. היא כתבה יומן אשר ראו אור לראשונה בהולנדית בשנת 1982, ואשר לא רק מתארים את אימי השואה, אלא בעיקר מגוללים מסע נפשי ורוחני של אישה צעירה לעבר ייעודה והתעלותה הרוחנית. היומן תורגם לעברית תחת השם "חיים כרותים" ובהוצאה מאוחרת יותר "השמיים שבתוכי", נרצחה באושוויץ ב-30 בנובמבר 1943.
יומנה של רניה שפיגל
נערה פולנייה-יהודייה, שכתבה יומן בתקופת שואת יהודי פולין, שמתעד את חייה כנערה בעיר פשמישל ונרצחה בגטו.
שפת יומני השואה

מרבית יומני השואה נכתבו בשפת האם של כותביהם; יומנה של אנה פרנק נכתב בהולנדית, יומנו של פטר גינז נכתב בצ'כית,יומנה של אווה היימן נכתב בהונגרית, יומנה של מרים חַשצֶ'בַאצקי (נערה בגטו) נכתב בפולנית, יומנה של הלן בר נכתב בצרפתית
לצד זאת, ידועים מספר יומנים מפורסמים שנכתבו במלואם בעברית, אף על פי שזו לא הייתה שפת האם של מחבריהם, כגון "יומנו של משה זאב פלינקר" ו"יומנו של יוסף גוזיק".
ביקורת ספרותית על יומנו של יוסף גוזיק התמקדה בשפת היומן השונה משפת האם של המחבר:”...דווקא שם, עברית. עברית טבעית גם כשהיא נזקקת ללעז, מודרנית גם בהיותה שרויה עד צוואר במליצת המקורות. עברית לא כמופע למדנות אלא כמרחב מחיה מילולי ותרבותי. עברית כאילו לא יידיש היא שפת אימו ויומיומו של המחבר, כאילו אין הפולנית שפת סביבתו. עברית עשירה, מרובדת, פיוטית וגם פרקטית. מדובבת דורות ומרחבים, מולדת ושבעים גלויות, בתוך תיבת המחבוא הסתומה שבעין הסערה”.
לקריאה נוספת

עמוס גולדברג, טראומה בגוף ראשון: כתיבת יומנים בתקופת השואה, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן ואוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2013.
הערות שוליים

↑  The Happiest Man on Earth, www.goodreads.com
↑  The happiest man on earth: 99 year old Holocaust survivor shares his story | Eddie Jaku | TEDxSydney, נבדק ב-2021-05-30
1 2 3  צור ארליך, ‏"מן היומן, קיץ תש"ג", השילוח, גיליון 15, יוני 2019
↑  "יומנו של פטר גינז" באתר "טקסט"
↑  "יומנה של הלן בר, באתר "טקסט"
↑   בעז נוימן, להיות בשואה זה לא-להיות, באתר הארץ, 7 באפריל 2013
להאיר את יוסי

| --- | --- |

 מבוסס על:  חייו של יוסי בנאי
 בימוי:  קובי פרג',מוריס בן מיור
 הופק בידי:  שיר הלנה רוזן
 תסריט:  מוריס בן מיור קובי פרג' שאולי מלמד.
 עריכה:  מוריס בן מיור  שאולי מלמד
 מוזיקה:  יונתן בר גיורא  (פסקול) יוסי אפלבאום (עריכת פסקול)
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  בן-מיור & פרג' סטודיו לסרטים
 הקרנת בכורה:  27 ביולי 2019
 משך הקרנה:  72 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  תיעודי
 דף הסרט ב־IMDb
 
להאיר את יוסי הוא סרטם של קובי פרג' ומוריס בן מיור על חייו של הזמר והיוצר יוסי בנאי. הסרט מורכב מקטעי ארכיון נדירים מתוך סרטים, הצגות, מופעי בידור, שירה ותוכניות רדיו שהגיש, ומובאים בליווי קולו של בנאי כממואר קולנועי.
הסרט השתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2019 במסגרת תחרות ון ליר לקולנוע ישראלי תיעודי באורך מלא. הסרט יצא לאקרנים בחודש ספטמבר 2019, ויוקרן בעתיד בערוץ 8 של HOT. הסרט זכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים, בכלל זה הבחירה הרשמית בפסטיבל הקולנוע בירושלים ופסטיבל דוק-אביב גליל, ועל כן נחשב כאחד הסרטים התיעודיים המבטיחים של שנת 2019. בשנת 2020 זכה בתחרות הקולנוע הדוקומנטרי הישראלי בפרס העריכה הטובה ביותר והמוזיקה המקורית הטובה ביותר, וכן באותה השנה היה מועמד לפרסי אופיר בקטוגריית הסרט התיעודי הטוב ביותר.
רקע

הסרט הוא שיתוף פעולה שלישי במספר (אחרי הסרטים "פוטו פרג'" ו"אלבום פרטי") בין הבמאי קובי פרג' לעורך מוריס בן מיור. הסרט הוא תוצר עריכתי של 500 שעות ארכיון מתוך הופעות תיאטרון, קולנוע, רדיו, טלוויזיה וראיונות בהם השתתף יוסי בנאי.
מקורות ההשראה לסרט הם רבים ומגוונים, ביניהם ניסיונות דומים שנעשו בקולנוע תיעודי כגון הסרט Listen to Me Marlon,ובסרטים עלילתיים כגון הפרפר ופעמון הצלילה ומלאכים בשמי ברלין, שבהם מתקיים דיאלוג בין קריינות של הגיבור למונטאז' ויזואלי לירי.