stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנופלים בשירות החוץ

טקס הזיכרון לנופלים בשירות החוץ, ברחבת הטקסים של משרד החוץ בירושלים. אפריל 2015
הנופלים בשירות החוץ הם מי שנהרגו או נרצחו בעת מילוי תפקידם בשירות החוץ הישראלי. ביניהם כלולים גם מי שנהרגו בפיגועי טרור או על ידי מרצחים, או בהקשר ביטחוני אחר במהלך שירותם. שמותיהם חקוקים על קיר הזיכרון לנופלים בשירות החוץ, הנמצא ברחבת הטקסים במשרד החוץ בירושלים.
לאורך השנים, וביתר שאת מאז שנות ה-70 של המאה ה-20, החלו הדיפלומטים הישראלים להיות חשופים לאיומים גוברים והולכים על חייהם. ארגוני טרור שונים -שזכו לעיתים לתמיכה וסיוע מצד מדינות עוינות לישראל - שמו לעצמם מטרה לפגוע בנציגים הישראלים ברחבי העולם, המסמלים את הריבונות הישראלית ואת הלגיטימציה הבינ"ל שלה. פיגועים שבוצעו כנגד נציגויות ישראליות ברחבי העולם וכן התנקשויות ומעשי רצח שונים, גבו משירות החוץ קורבנות בנפש.
הנופלים בשירות החוץ נקברים בבתי הקברות הצבאיים, ובני משפחותיהם זכאים לאותן זכויות של אלמנות צה"ל, יתומי צה"ל והורים שכולים לחיילי צה"ל.
טקס הזיכרון לנופלים בשירות החוץ

טקס הזיכרון לנופלים בשירות החוץ מתקיים בכל שנה בערב יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל במשרד החוץ בירושלים. הטקס מתקיים במעמד שר החוץ, משפחות הנופלים, עובדי משרד החוץ ונציגי הסגל הדיפלומטי המוצבים בישראל.
רשימת הנופלים

שישה עשר מאנשי שירות החוץ הישראלי נפלו מאז קום המדינה:
עדנה פאר - נרצחה בפיגוע בשגרירות ישראל בפרגוואי ב-4 במאי 1970
אפרים אלרום - הקונסול הכללי באיסטנבול, נחטף ונרצח באיסטנבול ב-23 במאי 1971
עמי שחורי - נרצח בלונדון ממעטפת נפץ ב-19 בספטמבר 1972
גיורא רביב - נרצח ביוהנסבורג ב-29 באפריל 1975
אטי טל-אור - נרצח בפיגוע בקהיר ב-19 במרץ 1986
אהוד סדן -קצין הביטחון של שגרירות ישראל באנקרה, נרצח בפיגוע באנקרה ב-7 במרץ 1992
דוד בן-רפאל - נרצח בפיגוע בשגרירות ישראל בבואנוס איירס ב-17 במרץ 1992
עלי בן זאב - נרצח בפיגוע בשגרירות ישראל בבואנוס איירס ב-17 במרץ 1992
אליאורה כרמון - נרצחה בפיגוע בשגרירות ישראל בבואנוס איירס ב-17 במרץ 1992
שירה טרופר-ארנון - נרצחה בלאגוס ב-2 בינואר 1995
אביב כהן - נרצח בסאנטו-דומינגו ב-26 בספטמבר 1996
עזי אלעזר ברוש - נרצח בבישקק ב-3 באוגוסט 2000
אורית אוזרוב - נרצחה בפיגוע ב"קפה מומנט" בירושלים ב-9 במרץ 2002
דוד דיאגו לדובסקי - נרצח בפיגוע באוניברסיטה העברית בירושלים ב-30 ביולי 2002
שלמה ארגוב - שגריר ישראל בבריטניה, נפצע מירי מחבלים בלונדון ב-3 ביוני 1982 ונפטר ב-23 בפברואר 2003
הערות שוליים

↑  סדן סיים את הקניות בשוק, נכנס למכונית – ואז אירע הפיצוץ, חדשות, 8 במרץ 1992
↑  כתבי ynet, הרוגי הפיגוע בירושלים הובאו למנוחות, באתר ynet, 10 במרץ 2002
↑  ההרוגים בפיגוע: 2 ישראלים ו-5 זרים, באתר וואלה, 1 ביולי 2002
↑  מת השגריר לשעבר שלמה ארגוב, באתר וואלה, 23 בפברואר 2003
סיכת דש לטקס הזיכרון לנופלים בשירות החוץ: צורת לב ובה סמל משרד החוץ, דגל ישראל ולהבה.
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הצ'כית

| --- | --- |

 מדינה:  צ'כיה
 מייסד:  Josef Boleslav Pecka, Ladislav Zápotocký 
 מנהיגים:  Michal Šmarda 
 תקופת הפעילות:  1878–הווה (כ־146 שנים)
 אידאולוגיות:  סוציאל-דמוקרטיה כלכלה קיינסיאנית
 מטה:  פראג
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל-מרכז
 ארגונים בינלאומיים:  האינטרנציונל הסוציאליסטי הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים מפלגת הסוציאליסטים האירופאים
 נציגויות בפרלמנטים
 הסנאט הצ'כי:  13 / 81
 בית הנבחרים הצ'כי:  15 / 200
 הפרלמנט האירופי:  4 / 75121 מושבים מוקצים לצ'כיה
 socdem.cz
 
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הצ'כית (בצ'כית: Česká strana sociálně demokratická) היא מפלגה סוציאל-דמוקרטית בצ'כיה. המפלגה נתפסת כממשיכתן ההיסטורית של מפלגות סוציאל-דמוקרטיות צ'כיות שפעלו במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית, וצ'כוסלובקיה בתקופה שלפני הקומוניזם, ובשלוש השנים שבין נפילת המשטר הקומוניסטי ופירוקה של צ'כוסלובקיה. המפלגה שימשה כמפלגת השלטון בצ'כיה בין 2002 ל-2009, ובתקופה זו כיהנו מטעמה ארבעה ראשי ממשלה – מילוש זמאן, ולדימיר שפידלה, סטניסלב גרוס ויז'י פארובק, המשמש כיושב ראש הנוכחי (2010) של המפלגה. בשנים 2009–2013 המפלגה הייתה באופוזיציה.
המפלגה חברה במפלגת הגג של הסוציאל-דמוקרטים האירופאים מפלגת הסוציאליסטים האירופאים.
כיום, המפלגה היא המפלגה הגדולה בפרלמנט, עם רבע מהמושבים והיא מובילה את הממשלה.
הדיוויזיה השנייה (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  5 בספטמבר 1818 – מאי 1919 (כ־100 שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
הדיוויזיה השנייה (בגרמנית: 2. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, מלחמת צרפת–פרוסיה ובמלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה בדנציג במרץ 1816 כחטיבה.  היא הפכה לדיוויזיה הראשונה ב-5 בספטמבר 1818.  מאז הקמת הקורפוסים ב-1820, הדיוויזיה הוכפפה בימי שלום לקורפוס ה-1  בשנת 1890 הועבר מטה הדיוויזיה לקניגסברג (כיום קלינינגרד, רוסיה), אז בירת פרוסיה המזרחית. ב-1899 הועבר המטה לאינסטבורג (כיום צ'רניאחובסק, רוסיה), יותר פנימה וקרוב יותר לגבול עם האימפריה הרוסית.
הדיוויזיה השנייה לחמה במלחמת אוסטריה–פרוסיה נגד האימפריה האוסטרית ב-1866, כולל קרב קניגרץ.  הדיוויזיה לחמה לאחר מכן במלחמת צרפת–פרוסיה נגד צרפת בשנים 1870–1871. היא לחמה בקרב נויזוויל, קרב גרבלוט, המצור על מץ, קרב אמיין, קרב הלוו וקרב סן-קנטן.
במלחמת העולם הראשונה, הדיוויזיה שירתה בעיקר בחזית המזרחית, כשהיא לחמה בקרבות גומבינן וטננברג, ובקרבות ה-1 וה-2 על האגמים המזוריים. לאחר תבוסתה של רוסיה במלחמה, הדיוויזיה הועברה לחזית המערבית ב-1918, וסיימה את המלחמה כשהיא מחזיקה עמדות סביב אנטוורפן ולאורך המז בבלגיה.
מפקדים

אנדראס גאורג פרידריך פון קצלר (5 בספטמבר 1819–3 באפריל 1820)
קרל פרידריך פון הולטצנדורף (3 באפריל 1820–18 ביוני 1825)
קונסטנטין פון לוסאו (18 ביוני 1825–29 במרץ 1831)
פרידריך אוגוסט פון רומל (30 במרץ 1831–29 במרץ 1837)
קרל פון שמידט (30 במרץ 1837–14 במרץ 1838)
פרידריך וילהלם קרל פון גראבוב (30 במרץ 1838–14 בספטמבר 1849)
אמיל פון וברן (15 בספטמבר 1849–21 בספטמבר 1849)
גאורג פון שטילפנגל (22 בספטמבר 1849–5 באפריל 1854)
ברנהרד פון פלהווה (6 באפריל 1854–9 במאי 1855)
קרל פון קרוף (12 במאי 1855–18 בפברואר 1857)
אדוארד פון בראוכיטש (19 בפברואר 1857–30 ביוני 1860)
אלברט פון באצ'קו (1 ביולי 1860–28 בינואר 1863)
אלכסנדר פון ויטינגהוף גנאנט פון של (29 בינואר 1863–19 ביוני 1864)
גוסטב פון דר גולץ (25 ביוני 1864–30 בנובמבר 1865)
פרידריך פון קלאוזביץ (4 בינואר 1866–31 ביולי 1866)
קרל פון הננפלדט (30 באוקטובר 1866–21 באפריל 1868)
יוליוס פון הרטמן (22 באפריל 1868–17 ביולי 1870)
גוסטב פון פריצלביץ (18 ביולי 1870–22 במאי 1871)
אודו פון טרסקוב (23 במאי 1871–11 במאי 1875)
אוטו פון ברנהרדי (12 במאי 1875–11 באפריל 1879)
אמיל פון קונראדי (12 באפריל 1879–14 באפריל 1884)
רודולף פון קרוסק (15 באפריל 1884–17 באפריל 1885)
הוגו פון שטרמפל (18 באפריל 1885–2 ביולי 1888)
וילהלם פון דרזוב (7 ביולי 1888–23 במרץ 1890)
גוסטב ג'ון פון פריינד (24 במרץ 1890–27 ביולי 1892)
אדוארד פון אלברטי (28 ביולי 1892–13 במאי 1894)
ארנולד פון לאנגנבק (14 במאי 1894–1 באפריל 1897)
קרל פון שטונצנר (2 באפריל 1897–16 באוקטובר 1899)
גאורג פון אלטן (17 באוקטובר 1899–17 בדצמבר 1901)
ארתור פון ברייצקה (18 בדצמבר 1901–17 באפריל 1903)
אוטו פון לודינגהאוזן (18 באפריל 1903–19 במרץ 1906)
אוסקר פון רייכנבך (20 במרץ 1906–4 במרץ 1908)
קונרד פון קצלר (5 במרץ 1908–17 ביוני 1908)
אוטו פון היגל (18 ביוני 1908–1 באפריל 1912)
אוטו פון בלוב (2 באפריל 1912–31 ביולי 1914)
אדלברט פון פאלק (31 ביולי 1914–1 ביוני 1916)
רודולף רייזר (2 ביוני 1916–17 ביוני 1918)
וילהלם פון דומס (18 ביוני 1918–מאי 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הערות שוליים

↑  Günter Wegner, Stellenbesetzung der deutschen Heere 1815-1939. (Biblio Verlag, Osnabrück, 1993), Bd. 1, p.93; Claus von Bredow, bearb., Historische Rang- und Stammliste des deuschen Heeres (1905), p.280
↑  Wegner, p. 91.
↑  Wegner, p. 43.
1 2  Wegner, p. 91.
↑  Hermann Cron et al., Ruhmeshalle unserer alten Armee (Berlin, 1935)
↑  Cron et al., Ruhmeshalle
↑  02. Infanterie-Division - Der erste Weltkrieg
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (קרואטיה)

| --- | --- |

 מדינה:  קרואטיה קרואטיה
 מייסד:  Ivica Račan 
 מנהיגים:  זוראן מילנוביץ' 
 תקופת הפעילות:  1990–הווה (כ־34 שנים)
 אידאולוגיות:  סוציאל-דמוקרטיה אנטי-פשיזם
 מטה:  זאגרב 
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל
 ארגונים בינלאומיים:  האינטרנציונל הסוציאליסטי  קואליציית קוקוריקו   מפלגת הסוציאליסטים האירופאים
 צבעים רשמיים:  אדום, לבן
 נציגויות בפרלמנטים
 הפרלמנט הקרואטי:  37 / 151
 הפרלמנט האירופי:  2 / 75111 מושבים מוקצים לקרואטיה
 www.sdp.hr
 
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של קרואטיה ׁ(בקרואטית: Socijaldemokratska partija Hrvatske) היא המפלגה הגדולה בשמאל הקרואטי והמפלגה הגדולה במדינה, לאחר מפלגת הימין האיחוד הדמוקרטי הקרואטי. המפלגה הוקמה בשנת 1990, וירשה את הסניף הקרואטי של המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה, ששלטה במדינה מאז מלחמת העולם השנייה. המפלגה זכתה לראשונה בבחירות בשנת 2000 והחזיקה בשלטון עד שנת 2003. לאחר 8 שנים באופוזיציה, ה-SDP שבה לשלטון והחזיקה למשך 4 שנים.
ה-SDP לוקחת חלק בארגונים בינלאומיים רבים, ביניהם ניתן למנות את מפלגת הסוציאליסטים האירופאים, הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים ואת האינטרנציונל הסוציאליסטי.
היסטוריה

המפלגה הוקמה במתכונתה הנוכחית ב-3 בנובמבר 1990 על ידי הפלג הקרואטי של המפלגה הקומוניסטית של יוגוסלביה. בבחירות הראשונות שנערכו בקרואטיה בשנת 1992, השיגה 5.52% מהקולות. בשנת 2000 הצליחה המפלגה ליצור קואליציה עם מפלגות נוספות ולהרכיב ממשלה. השותפות בין כמה מפלגות שונות גרמה למתיחות רבה. אט אט החלו המפלגות השותפות לפרוש, עד שהממשלה קרסה בשנת 2003. ביוני 2009 המפלגה נחלה מפלה בבחירות המוניציפליות. בשנת 2010 ה-SDP שוב הרכיבה שותפות עם כמספר מפלגות ובשנת 2011 הרכיבה את הממשלה.
הנוף החקלאי בדרום אלנד

הנוף החקלאי בדרום אלנד הוא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו השוכן על רמה גדולה המכסה 56,000 דונם, על גבי האי אלנד בשוודיה.
כתוצאה משכבת אדמה דקה ומרמת חומציות גבוהה, האתר כולל מגוון רחב של צמחים, כולל מינים נדירים רבים.
חשיבות האזור כאתר מורשת עולמית

האזור הוכרז כאתר מורשת עולמית בזכות המגוון הביולוגי המרשים שבאזור, ובזכות הרקע הפרה-היסטורי של האתר מבחינת היכולת של בני אדם קדומים להסתגל לסביבת האקלים המיוחדת.
האתר בתקופה הפרה-היסטורית

היישוב הפלאוליתי אלבי ממוקם על החוף המזרחי של האי, שם חפירות חשפו שרידים של בקתות עץ סביב אגם פרהיסטורי קטן. נמצאו באתר ממצאים שונים המעידים על הימצאותם של דובים, כלבי ים ופוקניים, וכן נחשפו טכנולוגיות לציד ולקציר, כגון חניתות, צלצלים עשויים קרניים וצור.
ארכאולוגים גילו עדויות של מבנים מבוצרים מעוגלים שנבנו בתקופות מאוחרות יותר.
בתקופת הברונזה ובחלקה הראשון של תקופת הברזל, הצמחייה באזור סבלה מלחצים קיצוניים. חוקרים הציעו השערה כי היעלמותם של עצים גרמה להיעלמותם המסתורית של בני אדם סביב שנת 500 לפנה"ס, אשר מתועדת באי ובמקומות אחרים. אותם חוקרים מאמינים כי הסיבה לכך הייתה הרחבת האוכלוסייה האנושית עד אשר חרגה מיכולת ההכלה של האתר.
סביב השנים 800 עד 1000, יישובים ויקינגיים חזרו להופיע בסביבה.
רקע גאולוגי

מישור הגיר נוצר על ידי פעולה קרחונית לפני עידן הקרח.
אבן הגיר עצמה נוצרה לפני כ-500 מיליון שנה מתוך הים שמדרום לאי.
מסיבות אלו, אבן הגיר שבנוף החקלאי של דרום אלנד מכילה רישום מאובנים נדיר של יצורים ימיים אשר תרמו רבות להבנת התפתחותם של יצורים חיים רבים.
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (ליטא)

| --- | --- |

 מדינה:  ליטא
 מנהיגים:  Gintautas Paluckas 
 תקופת הפעילות:  1896–הווה (כ־128 שנים)
 אידאולוגיות:  סוציאל-דמוקרטיה
 מטה:  וילנה 
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל-מרכז 
 ארגונים בינלאומיים:  האינטרנציונל הסוציאליסטי  מפלגת הסוציאליסטים האירופאים  הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים
 צבעים רשמיים:  אדום, לבן
 נציגויות בפרלמנטים
 סיימאס:  40 / 141
 הפרלמנט האירופי:  2 / 75111 מושבים מוקצים לליטא
 www.lsdp.lt
 
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (בליטאית: Lietuvos socialdemokratų partija; בראשי תיבות: LSDP) היא מפלגה דומיננטית בליטא והמפלגה הוותיקה ביותר במדינה שעדיין פעילה.
היסטוריה

בשנת 1895 החלו להיערך התכנסויות פוליטיות על מנת ליצור מפלגה מרקסיסטית פעילה. כתוצאה מדיונים אלו, מספר גופים מרקסיסטים התאחדו וייסדו את המפלגה ב-1 במאי 1896 במפגש חשאי בדירה בדרום וילנה. הארגון התחיל לפעול באופן חשאי והחל לפרסם באופן לא חוקי עיתונים וכרזות בליטאית ופולנית. במהלך השנים שלאחר מכן האוכרנה (המשטרה החשאית בימי האימפריה הרוסית) עצרה עשרות פעילים ואף הגלתה אותם לסיביר. המפלגה כמעט פסקה לפעול באותן השנים.
בשנים הראשונות של המאה ה-20 המפלגה חזרה לפעילות ואף החזיקה במושכות השלטון כמספר חודשים בשנת 1926.
בזמן השלטון הסובייטי על המדינה (1939–1989) המפלגה לא הייתה פעילה, אך חזרה לפעילות עם נפילת מסך הברזל, סוף המלחמה הקרה ועצמאותה של ליטא. מאז העצמאות המפלגה החלה להתחזק בשלל מערכות הבחירות וכיום (2016) המפלגה היא המפלגה הגדולה בסיימאס ומרכיבה את הממשלה עם עוד כמספר מפלגות.
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של בוסניה והרצגובינה

| --- | --- |
סמל המפלגה
 מדינה:  בוסניה והרצגובינה
 מייסד:  Nijaz Duraković 
 מנהיגים:  Nermin Nikšić 
 תקופת הפעילות:  1909–הווה (כ־115 שנים)
 אידאולוגיות:  סוציאל-דמוקרטיה
 מטה:  סרייבו
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז שמאל
 ארגונים בינלאומיים:  מפלגת הסוציאליסטים האירופאים, האינטרנציונל הסוציאליסטי 
 צבעים רשמיים:  אדום
 sdp.ba
 
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של בוסניה והרצגובינה (בבוסנית: Socijaldemokratska partija Bosne i Hercegovine) היא מפלגה בבוסניה והרצגובינה.

המפלגה היא היורשת של המפלגה הקומוניסטית של בוסניה והרצגובינה. בבחירות לבתי הנבחרים שנערכו ב-5 באוקטובר 2002 זכתה המפלגה ב-10.4%, שהם 4 מושבים מתוך 42 המושבים. בנוסף, זכתה המפלגה ב-15 מושבים מתוך 140 המושבים של בית הנבחרים של הפדרציה של בוסניה והרצגובינה, ואף זכתה ב-3 מושבים מתוך 83 המושבים באספה הלאומית של רפובליקה סרפסקה.
המפלגה היא במעמד של מפלגה עמיתה (שאינה חברה) במפלגת הסוציאליסטים האירופאים, מפלגת הגג של הסוציאליסטים הפועלת במוסדות האיחוד האירופי.
הכד מירושלים

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  לא ידוע
 טכניקה וחומרים:  אבן גיר, ארגוניט וגבס
 ממדים בס"מ
 אורך:  100
 רוחב:  60
 נתונים על היצירה
 מיקום:  Q11010041
 קואורדינטות:  43°17′32″N 8°20′34″W﻿ / ﻿43.29222°N 8.34278°W﻿ / 43.29222; -8.34278
הכד מירושלים (בגליסית: Hidria de Xerusalén) הוא אגן אבן אשר גובהו כמטר, אשר נשמר בכנסיית סנטה מריה דה קמברה, בכפר קמברה במחוז לה קורוניה בגליסיה, ספרד. על פי המסורת המקומית הכלי הוא אחד מששת הכלים שבהם ישו הפך מים ליין בחתונה בקנה. לאורך השנים התדרדר מאוד מצבו של הכלי בגלל המנהג עממי לגרד מעט מן האבן ולהכין עם האבקה תרופות לטיפול במחלות שונות. הכלי הוצג בתערוכת הפתיחה של המוזיאון של גליסיה בסנטיאגו דה קומפוסטלה בשנת 2012.
אזכורים היסטוריוגרפיים

הכד מירושלים הנשמר בכנסיית קמברה אינו הכלי היחיד אשר נחשב לאורך מאות שנים לאחד מן הכלים בנס הפיכת המים ליין בחתונה בקנה. נכון למאה ה-21 ידועים יותר משלושים כלים באירופה, המיוחסים לחתונה בקנה, אשר כולם זכו להכרה בין המאות העשירית וה-16.
ההתייחסות המתועדת הראשונה שהשתמרה על הכד מירושלים השמור בקמברה מתוארכת לשנת 1519, זאת בהליך תביעה אשר התברר בפני אנשי הכמורה בכנסיית סנטה מריה דה קמברה. באותה המאה דיווחו גם שני חוקרים, ליסנצ'יאדו מולינה ואמברוסיו דה מוראלס, על השריד בעבודותיהם על "ממלכת גליסיה".
בשנת 1615 טיפל הנזיר אנטוניו דה יפס בכלי ונתן דין וחשבון על הידרדרות מצבו למסדר הבנדיקטיני וכתב: "...בקרב המקומיים שם הוא נמצא יש כל כך הרבה אמונה ומסירות שהם מבקשים לגרד אבקה מן הכלי, אותה הם שותים ומאמינים שהם חווים אירועים חיוביים, שיפור בבריאות; לכן הכלי חסר חלקים מסוימים שהפכו לאבקה."
ככל הנראה על רקע חשיבותו של הכד בקרב המאמינים ניסה אב המנזר של סן מרטין פינריו להעבירו לסנטיאגו דה קומפוסטלה בסביבות שנת 1675, אולם התנגדותם של אנשי קמברה מנעה ניסיון זה.  במאה ה -19 חקרו כמה חוקרים גליסיאניים את הכלי, תוך התעלמות מחשיבותו הדתית
מקור הכלי

הנתונים הידועים על הכלי מצביעים כי מקורו במזרח:
על אחד מפינותיו של הכלי השתמרו אותיות בגופן מקובל במאה ה-12,  ובו כתוב: "IDRIE IhlM" (כד של ירושלים).
החומרים מהם עשוי הכלי הם אבן גיר, ארגוניט וגבס, הדומה לאלבסטר, חומר האופייני לאדמות צחיחות, ואשר לא ניתן לאתרו באדמות גליסיה.
בעיצובו של הכלי החלק העליון מעוטר ב -6 רוזטות גדולות והחלק התחתון עם צוואר גלי, עיצוב שהוא זר לאמנות רומנסקית בגליסיה ודומה ליצירות שמקורן סדנה שפעלה בירושלים באזור שנשלט על ידי מסדר אבירי היכל שלמה עד לשנת 1187 . סדנה זו ייצרה אגנים של מים קדושים הדומים לכלי השמור בקמברה.
כמו כן, קיימות שתי תיאוריות המנסות להסביר את אופן הגעתו של הכלי לכנסיית סנטה מריה:
מקור הכלי > פרננדו פרז דה טראבה

התיאוריה הראשונה, הנתמכת על ידי ההיסטוריון הגליסי בן המאה ה-19, אנטוניו לופז פריירו, טוענת כי הכלי הובא מארץ ישראל ידי הרוזן פרננדו פרז דה טראבה (1090–1155). שכן לדעת פריירו רק אדם עשיר וחזק כמוהו יכול היה להעביר את הכלי הענק מן המזרח ועד לקצה המערבי של אֵירוֹפָּה.
אלמנטים אחרים בחיי הרוזן תומכים בהשערה זו:
פרננדו קידם את הגעת מסדר אבירי היכל שלמה לממלכת גליסיה של מסדר המקדש, והעניק למסדר אדמות בקמברה ובקולרדו בגליסיה.
הרוזן נסע פעמיים לירושלים, בשנת 1137 ובשנת 1153, והבאת הכלי לגליסיה מתאימה למנהג האצולה באותם ימים להביא שרידים קדושים ממסעותיהם לארץ הקודש.
בנוסף לקשרי הרוזן עם ירושלים, מקום מוצא היצירה ועם אבירי היכל שלמה, שהסדנה שהפעילו ייצרה ככל הנראה את הכלי, לפרננדו פרז קשר גם למנזר סנטה מריה דה קמברה. המנזר היה ממוקם בתחומי שליטתו.
מקור הכלי > אבירי היכל שלמה (הטמפלרים)

השערה שנייה באשר למקור הכלי היא שהכלי הובא לגליסיה על ידי אחד מחברי מסדר אבירי היכל שלמה אשר שב מארץ הקודש קודם לשנת 1187. על פי תיאוריה זו היצירה הועברה לכנסייה הטמפלרית של סנטה מריה ומשם הועברה לכנסיית סנטה מריה דה קמברה, כאשר המסדר פורק בתחילת המאה ה-14.
הערות שוליים

↑  Revuelo por la hidria de las bodas de Caná. La Voz de Galicia, July 12, 2017.
↑  Vases de Cana. Monuments et mémoires de la Fondation Eugène Piot, 1903:145-170
↑  Descripcion del reyno de Galicia y de las cosas notables del. El qual tratado va en 5 partes (בספרדית). Roque-Rico de Miranda. 1675.
↑  Viage de A. de Morales por orden del Rey D. Phelipe II. a los reynos de Leon, y Galicia, y principado de Asturias: para reconocer las reliquias de Santos, sepulcros reales, y libros manuscritos de las cathedrales y monasterios. Dale à luz con notas, con la vida del autor ... H. Florez, etc (בספרדית). 1765.
↑  "Santa María de Cambre y su Hydria". p. 1.
↑  Lecciones de arqueología sagrada. pp. 546–547.
↑  "Santa María de Cambre". p. 219.
↑  Vila Da Vila, Margarita (1999). La iglesia románica de Cambre. Concello de Cambre. ISBN 84-930646-0-2. pp. 106
↑  La iglesia románica de Cambre. Concello de Cambre. p. 111.
↑  La iglesia románica de Cambre. Concello de Cambre. p. 115.
1 2  López Ferreiro, Antonio (1889)Lecciones de arqueología sagrada. pp. 546-547. (בספרדית)
↑  Os Templarios. Artigos e ensaios. Editorial Toxosoutos. pp. 38–39.
↑  "Recherches sur les pèlerins dans l'Europe des XIe et XIIe siècles". 1958.
↑  La iglesia románica de Cambre. Concello de Cambre. p. 16.
חזית כנסיית סנטה מריה דה קמברה.
סימני שחיקה על הכד מירושלים, תוצאה של מנהג עממי שנמשך לאורך מאות שנים, של גירוד אבקת אבן לצורך יצירת תרופות. כתוצאה מפגיעה זו בכלי אבדו שתי ידיות שהיו צמודות לו.
הכנסייה הטמפלרית של סנטה מריה.
המנון ג'מייקה

| --- | --- |

 מדינה:  ג'מייקה ג'מייקה
 שפה:  אנגלית
 מילים:  יו שרלוק
 לחן:  רוברט לייטבורן
 תאריך מעמד רשמי:  1962
 ‏האזנהקובץ:"Jamaica, Land We Love", performed by the United States Navy Band.oga‏Ⓘ‏
 
ג'מייקה, ארץ שאנו אוהבים (באנגלית: Jamaica, Land We Love) הוא ההמנון הלאומי של ג'מייקה. מילות ההמנון נכתבו על ידי יו שרלוק (Hugh Sherlock) והמוזיקה הולחנה על ידי רוברט לייטבורן (Robert Lightbourne) עם עיבוד של מייפלטופט פול (Mapletoft Poulle). השיר אומץ רשמית כהמנונה של ג'מייקה בשנת 1962 עם קבלת העצמאות.
מילות השיר

| תרגום לעברית | אנגלית |
| --- | --- |
אב נצחי, ברך את ארצנו  הנחנו בידך החזקה  שמרנו מכוחות רעים  היה אורנו למשך שעות אין ספור  למנהיגינו, מגן גדול,  הענק חכמת אמת מלמעלה  צדק, אמת הֲיו לעד שלנו.  ג'מייקה, ארץ שאנו אוהבים  ג'מייקה, ג'מייקה, ג'מייקה, ארץ שאנו אוהבים    למדנו כבוד אמיתי לכל  עורר תגובה לקריאה לעמוד על המשמר  חזקנו החלשים להוקיר  תננו חזון פן נֹאבַד  שלח לנו ידע, אב שמיימי,  הענק חכמת אמת מלמעלה  צדק, אמת היו לעד שלנו.  ג'מייקה, ארץ שאנו אוהבים  ג'מייקה, ג'מייקה, ג'מייקה, ארץ שאנו אוהבים: Eternal Father, Bless our land  Guide us with thy mighty hand  Keep us free from evil powers  Be our light through countless hours  To our leaders, Great Defender,  Grant true wisdom from above  Justice, truth be ours forever  Jamaica, land we love  Jamaica, Jamaica, Jamaica, land we love    Teach us true respect for all  Stir response to duty's call  Strengthen us the weak to cherish  Give us vision lest we perish  Knowledge send us, Heavenly Father,  Grant true wisdom from above  Justice, truth be ours forever  Jamaica, land we love  Jamaica, Jamaica, Jamaica, land we love
במקור הייתה השורה השנייה בהמנון: Guard us with thy mighty hand.
ראו גם

דגל ג'מייקה
סמל ג'מייקה
המנון גאנה

| --- | --- |

 מדינה:  גאנה גאנה
 שפה:  אנגלית
 מילים:  מייקל קוואמה גבורדזואה
 לחן:  פיליפ גבהו
 תאריך מעמד רשמי:  1957
 ‏האזנהקובץ:National Anthem of Ghana.ogg‏Ⓘ‏
 
אלוהים ברך את מולדתנו גאנה (באנגלית: God Bless Our Homeland Ghana) הוא ההמנון הלאומי של גאנה. ההמנון נכתב והולחן במקורו על ידי פיליפ גבהו ואומץ עם קבלת עצמאותה של גאנה ב-1957, אולם לאחר ההפיכה בשנת 1966 שונו מילותיו, ובשנות ה-70 של המאה ה-20 אימצה המדינה את מילותיו של מייקל קוואמה גבורדזואה ללחנו של גבהו.
מילות השיר

| תרגום לעברית | אנגלית |
| --- | --- |
אלוהים ברך את מולדתנו גאנה  ועשה את אומתנו גדולה וחזקה,  עזה להגן לנצח  על מטרת החירות והזכות;  מלא לבבותינו בענוות אמת,  עשה שננצור כנות ללא חת,  ועזור לנו להתנגד לשלטון מדכאים  עם כל רצוננו וכוחנו עד עולם.    השבח לשמך, הו גאנה,  לך אנו נודרים את נדרנו החגיגי:  איתנים לבנות יחד  אומה חזקה באחדות;  עם כישרונות שכלנו וכוח זרוענו,  בלילה או ביום, בלבה של סערה,  בכל צורך, לכל קריאה שלא תהיה,  לשרת אותך, גאנה, עתה ועד עולם.    הניפו גבוה את דגל גאנה  וכאחד התקדמו עם אפריקה;  כוכב שחור של תקווה וכבוד  לכל הצמאים לחירות;  היכן שהנס של גאנה מתנוסס בחופשיות,  מי ייתן שהדרך לחופש אכן שוכנת;  קומו, קומו, הו בנים של ארץ גאנה,  ותחת האל צעדו עד עולם!: God bless our homeland Ghana  And make our nation great and strong,  Bold to defend forever  The cause of Freedom and of Right;  Fill our hearts with true humility,  Make us cherish fearless honesty,  And help us to resist oppressors' rule  With all our will and might for evermore.    Hail to thy name, O Ghana,  To thee we make our solemn vow:  Steadfast to build together  A nation strong in Unity;  With our gifts of mind and strength of arm,  Whether night or day, in the midst of storm,  In ev'ry need, whate'er the call may be,  To serve thee, Ghana, now and evermore.    Raise high the flag of Ghana  and one with Africa advance;  Black star of hope and honour  To all who thirst for liberty;  Where the banner of Ghana freely flies,  May the way to freedom truly lie;  Arise, arise, O sons of Ghana land,  And under God march on for evermore!
ראו גם

דגל גאנה
סמל גאנה
הירו ימאמוטו

| --- | --- |

 לידה:  13 באפריל 1961 (בן 63) סיאטל, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1984 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ושינגטון המערבית, Rich East High School 
 סוגה:  הבי מטאל, רוק אלטרנטיבי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה בס 
 חברת תקליטים:  סאב פופ 
 פרופיל ב-IMDb
 
הירו ימאמוטו (נולד ב-13 באפריל 1961) הוא נגן גיטרה בס אמריקאי ממוצא יפני, שנודע בעיקר כנגן הבס הראשון של להקת הגראנג' סאונדגארדן, אותה הקים עם כריס קורנל וקים ת'איל.
ימאמוטו הקליט עם סאונדגארדן את אלבומם Louder Than Love ועזב את הלהקה ב-1989 לטובת ג'ייסון אברמן (לחצי שנה) שהוחלף בבן שפרד. ימאמוטו פנה ללימודים גבוהים. שלוש שנים לאחר מכן הוא הצטרף ללהקת Truly הסיאטלית והוציא עמה שני אלבומים בחברת קפיטול רקורדס.
המנון גבון

| --- | --- |

 מדינה:  גבון גבון
 שפה:  צרפתית
 מילים:  ז'ורז' אלקה דמה
 לחן:  ז'ורז' אלקה דמה
 תאריך מעמד רשמי:  1960
 ‏האזנהקובץ:La Concorde.ogg‏Ⓘ‏
 
האחווה (בצרפתית: La Concorde) הוא ההמנון הלאומי של גבון. השיר נכתב והולחן על ידי ז'ורז' אלקה דמה אומץ בשנת 1960, שנת קבלת העצמאות של המדינה, ומושר בצרפתית.