stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טייט מקריי
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | פרסי הווידאו קליפים של MTV | האמן החדש הטוב ביותר |  | מועמדות |  |
| 2020 | פרסי המוזיקה של MTV אירופה | מופע הפוש הטוב ביותר |  | מועמדות |  |
| 2021 | פרסי המוזיקה של iHeartRadio | פרס הכוכב החברתי |  | מועמדות |  |
| 2021 | פרסי ג'ונו | פריצת השנה |  | מועמדות |  |
| 2021 | פרסי ג'ונו | פרס בחירת המעריצים |  | מועמדות |  |
| 2021 | פרסי המוזיקה של MTV אירופה | המופע הקנדי הטוב ביותר |  | מועמדות |  |
| 2021 | פרס בחירת הקהל | האמן החדש של השנה |  | מועמדות |  |
| 2022 | פרסי המוזיקה של iHeartRadio | אמן הפופ החדש הטוב ביותר |  | מועמדות |  |
| 2022 | פרסי המוזיקה של iHeartRadio | שיר הדאנס של השנה | "You" | מועמדות |  |
| 2022 | פרסי המוזיקה של iHeartRadio | גרסת הכיסוי הטובה ביותר | "Heather" | מועמדות |  |
| 2022 | פרסי הסרטים והטלוויזיה של BMI | פרס מוזיקת הפופ |  | זכייה |  |
| 2022 | פרסי המוזיקה של בילבורד | שיר דאנס/אלקטרוני מוביל | "You" | מועמדות |  |
| 2022 | פרסי ג'ונו | אלבום השנה | "Too Young to be Sad" | מועמדות |  |
| 2022 | פרסי ג'ונו | אלבום הפופ של השנה | "Too Young to be Sad" | מועמדות |  |
| 2022 | פרסי המוזיקה של MTV אירופה | המופע הקנדי הטוב ביותר |  | מועמדות |  |
| 2023 | פרסי ג'ונו | פרס בחירת המעריצים |  | מועמדות |  |
| 2023 | פרסי ג'ונו | פזמונאי השנה | "Chaotic", "Feel Like Shit", "She's All I Wanna Be" | מועמדות |  |
| 2023 | פרסי ג'ונו | אלבום השנה | I Used to Think I Could Fly | מועמדות |  |
| 2023 | פרסי ג'ונו | אלבום הפופ של השנה | I Used to Think I Could Fly | מועמדות |  |
| 2023 | פרסי ג'ונו | סינגל השנה | "She's All I Wanna Be" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס בחירת הקהל | אמן הפופ של השנה |  | מועמדות |  |
| 2024 | פרס בחירת הקהל | שיר השנה | "Greedy" | מועמדות |  |
| 2024 | פרסי המוזיקה הבריטית | השיר הבינלאומי הטוב ביותר | "Greedy" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס ג'ונו | אמן השנה |  | זכייה |  |
| 2024 | פרס ג'ונו | פרס בחירת המעריצים |  | מועמדות |  |
| 2024 | פרס ג'ונו | סינגל השנה | "Greedy" | זכייה |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של iHeartRadio | הליריקה הטובה ביותר | "Greedy" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של iHeartRadio | שיר הדאנס של השנה | "10:35" (עם טייסטו) | מועמדות |  |
| 2024 | פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון | אמן פורץ האהוב |  | מועמדות |  |
| 2024 | פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון | שיר ויראלי אהוב | "Greedy" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס הווידאו קליפים של MTV | הכוריאוגרפיה הטובה ביותר | "Greedy" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס הווידאו קליפים של MTV | הפופ הטוב ביותר |  | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של MTV אירופה | האמן הקנדי הטוב ביותר |  | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של ARIA | האמן הבינלאומי הטוב ביותר | Think Later | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של בילבורד | שיר רדיו מוביל | "Greedy" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של בילבורד | שיר הבילבורד גלובל 200 המוביל | "Greedy" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של בילבורד | שיר הבילבורד גלובל ללא ארצות הברית המוביל | "Greedy" | מועמדות |  |
איקיגאי

דיאגרמה הממחישה את גישת האיקיגאי
איקיגאי (ביפנית: 生き甲斐; באנגלית: Ikigai) הוא תפיסה או דרך חיים בתרבות יפן. המשמעות המילולית של המושג היא "הסיבה להיות ולחיות". איקיגאי הוא משמעות או כיוון לחיים. המשמעות או הכיוון הם אישיים. האיקיגאי גורם לאדם לפעול להגשמה עצמית בכיוון של מימוש אותה מטרה או סיבה לקיום. על ידי כך הוא מעניק לאדם תחושה של משמעות ושל סיפוק עצמי.
איקיגאי של אדם הוא סובייקטיבי, ואינו חייב להיות בתחום מסוים של החיים. כך למשל, הוא יכול להיות עבודה, שהוא אוהב לבצע אותה ולעשייה בה יש משמעות עבורו או משפחה או ילדים. הוא יכול להיות תחביב. הוא יכול להיות עשייה למען קהילה או אנשים בקהילה. הוא יכול להיות יצירה בתחום כלשהו.
האיקיגאי הוא סוביקטיבי ולכן אינו נמדד במדדים אובייקטיביים של הצלחה, כגון: גובה השכר או ציון במבחן.
ארבעת התנאים לחיים בעלי ערך

משמעות לחיים על פי איקיגאי היא שילוב של ארבעה תנאים המתייחסים לעיסוק שלכם:
מה אתם אוהבים לעשות?
במה אתם טובים?
על מה ישלמו לכם?
מה צריך העולם?
היסטוריה

המושג איקיגאי היה קיים בתרבות היפנית זמן רב לפני שהפך לנחלת רבים. הפיכתו לפופולרי מיוחסת לספר של הפסיכיאטרית היפנית מיקו קאמיה (באנגלית: Mieko Kamiya; ביפנית: 神谷 美恵子); 12 בינואר 1914 – 22 באוקטובר 1979). בשנת 1966 היא פרסמה ספר בשם: "על משמעות החיים". הספר לא תורגם מיפנית לאנגלית.
השפעה על החיים

מחקרים מראים כי מי שיש לו איקיגאי מאושר יותר, מצליח יותר ובריא יותר בממוצע ממי שאין לו איקיגאי. במחקר מקיף ומתמשך של Levy, Slade, Kunkel, & Kasl, 2002) נמצא כי אחוז גבוה יותר מאלה שדיווחו שיש להם איקיגאי היו נשואים, מועסקים בעבודה ובעלי השכלה גבוהה יותר. אחוז התמותה היה נמוך יותר, כשהפער נבע בעיקר מיתר תחלואה במחלות לב.
יש דמיון בין התפיסה של פסיכולוגיה חיובית בתרבות המערב לבין התפיסה שמאחורי המושג איקיגאי בתרבות יפן.
ראו גם

משמעות החיים
פסיכולוגיה חיובית
לוגותרפיה
אודימוניה
הערות שוליים

1 2  יהודית כץ סטנדרטים יפנים - כך תעבדו במשהו שאתם אוהבים באמת #155
↑  Japan's Formula of Life  Lily Crossley-Baxter
1 2  Christopher Peterson Ph.D Ikigai and Mortality
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph970613
ניקול ראידמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 ביוני 1986 (בת 38) אודסה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, ברית המועצות 
 שם לידה:  Неxама-Ніколь Кротянський 
 סוגה מועדפת:  פופ, ג'אז
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 עיסוק:  אשת עסקים • מדבבת • זמרת
 בן זוג:  מיכאל צ'רנוי (מ–2008 עד 2019)
 http://www.nicolraidman.com
 פרופיל ב-IMDb
 
נחמה-ניקול ראידמן (באוקראינית: Ніколь Райдман; נולדה ב-11 ביוני 1986) היא אשת עסקים וזמרת ישראלית.
ראידמן התפרסמה בציבור הרחב בזכות השתתפותה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "מעושרות".
ביוגרפיה

נולדה בשם נחמה-ניקול קרוטיאנסקי (Неxама-Ніколь Кротянський) באודסה שבאוקראינה הסובייטית, והיא בת יחידה. אביה איגור הוא איש עסקים, ואמה ויקטוריה קרוטיאנסקי היא מוזיקאית שניהלה את הקונסרבטוריון באוקראינה ואת "מגדל אור" - תיאטרון מוזיקלי ביידיש באודסה. מגיל צעיר למדה בבית הספר הגבוה למוזיקה באוקראינה, ואף למדה לנגן על סקסופון.
בשנת 1996, בגיל 10, עלתה לישראל עם אמה והתגוררה ברמת גן. מגיל 14, עבדה כמוכרת בחנות צעצועים.
בסיום התיכון עבדה כמאפרת אופנה וכעוזרת הפקה, ולאחר מכן עברה לתפקיד מנהלת פרויקטים.
ב-2004, בגיל 18, פתחה משרד פרסום שהתמחה בתדמיתנות אופנה ובין היתר הפקות אירועים פרטיים ויוקרתיים לאלפיון העליון הרוסי. היא הפיקה את אירוע החתונה היקר ביותר בישראל, בעלות של כ-20 מיליון ש"ח, של בתו של בן זוגה דאז, האוליגרך מיכאל צ'רנוי, וכן בבלעדיות את הופעותיו של הזמר הרוסי פיליפ קירקורוב בישראל.
התפרסמה בעקבות השתתפותה בתוכנית "מעושרות" שעלתה לשידור בערוץ עשר ב-24 באוקטובר 2011. לאחר מכן, השתתפה גם בעונה השנייה של התוכנית.
ב-2011 הוציאה ראידמן שני סינגלים - "רק אותך" ו"האהבה הזאת". באותה שנה פתחה חנות לבגדי יוקרה בשם "מאדאם דה פומפדור" בכיכר המדינה בתל אביב. באפריל 2013 השיקה בושם הנושא את שם החנות. במהלך שנת 2019, החליטה ראידמן לסגור את העסק.
ראידמן דיבבה לעברית את דמותה של המלכה הל בסרט האנימציה האיסלנדי "תפוס ת'פטיש", שיצא לאקרנים ב-2011.
בתחילת 2012 שימשה כפרזנטורית של רשת השיווק "טיב טעם", ותרמה את ההכנסות לאגודה למלחמה בסרטן.
במהלך מבצע "צוק איתן" ביולי 2014 תרמה ראידמן, לבקשתה של אמא לחייל, קניית אפודים קרמיים לחיילי צה"ל בסכום של 300,000 ש"ח ועוד כ-200,000 ש"ח חבילות לחיילים. באותה שנה, במהלך חג החנוכה, הופיעה בעיבוד מחודש לאגדת הילדים "עמי ותמי" בשם "עמי ותמי, הרפתקה מתוקה", בתפקיד המכשפה.
החל ממאי 2015 מגישה ראידמן תוכנית רדיו בשם "ראידמן סטייל" ברדיוס 100FM, בה היא מארחת ידוענים שונים.
באוקטובר 2017 נבחרה לשמש כפרזנטורית של רשת "נעלי גלי" הישראלית, יחד עם בתה מישל.
בספטמבר 2019 הוציאה שלושה שירים ווידאו קליפים שונים: "אישה קטנה עם כוח", "צ'או בייבי", ו"מחפשת את האחד". את הווידאו קליפים צילמה ראידמן במשך תשעה חודשים, והשתתפו בהם למעלה מ-3,500 ניצבים. תקציבם של הווידאו קליפים מוערך בכמה מיליוני שקלים. היה בווידאו קליפים שימוש ב-80 תלבושות שונות, והם צולמו בחמש מדינות שונות: צרפת, תאילנד, איטליה, ישראל ואוקראינה. בחלק מהווידאו קליפים מופיעים אקי אבני, בני ציפר, חנה לסלאו, ננסי ברנדס, ניקי גולדשטיין, טל קלאי, ציונה פטריוט וילדיה של ראידמן. באוקטובר אותה שנה שודר בערוץ קשת 12 סרט דוקומנטרי בשם "החיים החדשים של ניקול ראידמן". בסרט ראידמן חושפת מידע על הפקת הסינגלים שלה, על חייה האישים ועל הפרידה מצ'רנוי.
ב-20 בינואר 2020 הוציאה ראידמן עם סאקיס רובאס גרסה מחודשת לסינגל "Shake It", שייצג את יוון באירוויזיון 2004 והגיע למקום השלישי.
ב-14 בפברואר 2020 הוציאה ראידמן את הסינגל השלישי שלה, "Always", עם סאקיס רובאס. במקביל חשפה ראידמן שתופיע לראשונה ב-11 ביוני 2020 באמפי קיסריה בשיתוף רובאס.
חיים אישיים

משנת 2008 ראידמן ניהלה מערכת יחסים זוגית עם האוליגרך הישראלי-רוסי מיכאל צ'רנוי, ולשניים בת ובן. הם התארסו במהלך חגיגות יום הולדתה ה-32 של ראידמן, ב-27 ביוני 2018. בשנת 2019 השניים נפרדו לאחר 11 שנות זוגיות.
ב-2021 ראידמן הייתה בזוגיות קצרה עם ירון כהן.
ראידמן מתגוררת בהרצליה פיתוח.
דיסקוגרפיה > סינגלים

| --- | --- |
 2011: רק אותך  2011: האהבה הזאת  2019: "מחפשת את האחד"  2019: "אישה קטנה עם כח"  2019: "צ'או בייבי"  2020: "Shake It"  2020: "Always"  2020: "Love Can Change the World":  2020: "New Romance"  2020: "My Story"  2020: "תמלי מעאכ"  2020: "איתך"  2021: "אל תגיד לי אהבה"  2021: "בין החלומות"
הערות שוליים

↑  זה לא הגיל, ‏ישי לא לבד: השמות האמצעיים המוזרים של הסלבס | זה לא הגיל, באתר ‏מאקו‏, 16 בדצמבר 2019
↑  יפעת הללי אברהם, ‏עושר אקספרס: ניקול ראידמן חוגגת יום הולדת, באתר ‏מאקו‏, 11 ביוני 2013
↑  השמותהאמצעיים
↑  עכבר העיר, ניקול יורדת מהפסים: הצצה לפרק של "מעושרות", באתר הארץ, 7 בנובמבר 2011
↑  זיו יצחקי, עכבר העיר, "מעושרות 2" שכחה את עמוד השדרה בחדרי העריכה, באתר הארץ, 5 במאי 2013
↑  יפעת הללי, ‏מעושרת וזמרת: ניקול ראידמן, השיר הראשון, באתר ‏מאקו‏, 17 בנובמבר 2011
↑  מעושרת וזמרת: ניקול ראידמן שרה, באתר ynet, 26 בדצמבר 2011
↑  גילי איזיקוביץ, פקחים פשטו על החנות של כוכבת הסדרה "מעושרות" בחשד שמכרה פרוות בבון, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2011
↑  יפעת הללי, ‏מישהו מופתע? ניקול ראידמן מכשפה, באתר ‏מאקו‏, 21 במרץ 2012
↑   פרסומת לטיב טעם, סרטון  באתר יוטיוב
↑  גיל משעלי, ‏במה תרמה ניקול ראידמן לביטחונם של החיילים הקרביים בעזה?, באתר ‏מאקו‏, 28 ביולי 2014
↑  קרן יעקובי, ניקול ראידמן: "מאתיים אלף שקל על מצרכים לחיילים", במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 22 ביולי 2014
↑  שי ארזואן‏, הג'וב החדש של ניקול ראידמן, באתר וואלה, 12 באפריל 2015
↑  ניקול ראידמן ושני ילדיה נבחרו כפריזנטורים של רשת גלי | סלונה, באתר סלונה, ‏1 באוקטובר 2017
↑  אלון עידן, הקליפים של ניקול ראידמן הם מתקפה על המודעות העצמית, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2019
↑  ניקול ראידמן - אישה קטנה עם כוח // Nicol Raidman, נבדק ב-2019-09-19
↑  ניקול ראידמן - צ'או בייבי // Nicol Raidman, נבדק ב-2019-09-19
↑  ניקול ראידמן - מחפשת את האחד // Nicol Raidman, נבדק ב-2019-09-19
↑  רז גרוס, בעלות של מיליונים: ניקול ראידמן משיקה קריירה מוזיקלית, באתר ynet, 19 בספטמבר 2019
↑  ניקול ראידמן וסאקיס מגה שואו, באתר 2207* קופת תל אביב (ארכיון)
↑  בעושר ובעושר: ניקול ראידמן מאורסת למיכאל צ'רנוי, באתר וואלה, 27 ביוני 2018
↑  אורית מרלין-רוזנצוייג, וידאו: קרן נתנזון ויץ, ניקול ראידמן על הפרידה מצ'רנוי: "הבנתי שיש לי הכל אבל אין לי כלום", באתר Xnet‏, 26 בספטמבר 2019
↑  יפעת הללי אברהם, ‏ניקול ראידמן מספרת למה היא ובן הזוג נפרדו, באתר ‏מאקו‏, 7 בפברואר 2021
↑   נמרוד בוסו, ה"מעושרת" ניקול ראידמן רכשה וילה ב-36 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 13 בינואר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407083105171  LCCN: no2019112929  VIAF: 560153239454129450008   WorldCat (עם VIAF): 560153239454129450008
הדוד באק

| --- | --- |

 בימוי:  ג'ון יוז 
 הופק בידי:  ג'ון יוז, טום ג'ייקובסון, ביל בראון 
 תסריט:  ג'ון יוז 
 עריכה:  לאו לומברדו 
 שחקנים ראשיים:  ג'ון קנדי גבי הופמן ג'יי אנדרווד גארט מ. בראון לורי מטקאלף ג'ין לואיזה קלי מקולי קאלקין איימי מאדיגן איליין ברומקה 
 מוזיקה:  אירה ניובורן 
 צילום:  ראלף ד. בוד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 באפריל 1991 
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה קומית, סרט קומדיה, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  שיקגו 
 הכנסות באתר מוג'ו:   unclebuck
 דף הסרט ב־IMDb
 
הדוד באק (באנגלית: Uncle Buck) הוא סרט דרמה קומדית אמריקאי משנת 1989 שנכתב ובוים על ידי ג'ון יוז, ובכיכובו של ג'ון קנדי בתפקיד הראשי.
הסרט, אשר הופק בתקציב של כ-15 מיליון דולרים, גרף מעל ל-79 מיליון דולר בקופות ברחבי העולם.
תקציר העלילה

בני הזוג בוב וסינדי ראסל, ושלושת ילדיהם - טיה בת ה-15 (ג'ין לואיזה קלי), מיילס בן ה-8 (מקאולי קולקין) ומייזי בת ה-6 (גבי הופמן) - עוברים לגור בפרברי שיקגו. לאחר שאביה של סינדי לוקה בהתקף לב, בוב וסינדי חייבים לנסוע אליו באופן מיידי ולכן הם נאלצים לבקש מאחיו הרווק, חסר הדאגות והבלתי אמין של בוב, באק, לשמור על הילדים. באק מסכים לשמור על הילדים והוא נחוש להפוך את הביקור אצל אחייניו לחוויה בלתי נשכחת.
צוות השחקנים

ג'ון קנדי בתפקיד באק ראסל
ג'ין לואיזה קלי בתפקיד טיה ראסל, בתם הבכורה של בוב וסינדי
מקולי קאלקין בתפקיד מיילס ראסל, בנם היחיד של בוב וסינדי
גבי הופמן בתפקיד מייזי ראסל, בתם הצעירה של בוב וסינדי
איימי מאדיגן בתפקיד צ'ניס קובולובסקי, חברתו של באק אשר בעלת פנצ'ריה
לורי מטקאלף בתפקיד מרסי דאלגרן-פרוסט
ג'יי אנדרווד בתפקיד באג, החבר של טיה
גארט מ. בראון בתפקיד בוב ראסל, אחיו של באק ובעלה של סינדי
איליין ברומקה בתפקיד סינדי ראסל, אשתו של בוב
עיבודים מחודשים

בעקבות הצלחת הסרט בשנת 1990 רשת CBS הפיקה קומדיית מצבים המבוססת על הסרט, בכיכובו של קווין מייני בתפקיד הדוד באק. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת.
בשנת 2016 רשת ABC הפיקה עיבוד טלוויזיוני נוסף לסרט בכיכובו של מייק אפס בתפקיד הדוד באק, אך גם הסדרה הזו בוטלה לאחר עונה אחת.
הערות שוליים

↑  "Uncle Buck (1989)". Box Office Mojo.
↑  Petski, Denise (6 ביולי 2016). "'Uncle Buck' Canceled By ABC After One Season". Deadline Hollywood. נבדק ב-13 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| ג'ון יוז |
| --- | --- | --- |
| בימוי וכתיבה | בת 16 הייתי (1984) • מועדון ארוחת הבוקר (1985) • חלומות צעירים (1985) • שמתי ברז למורה (1986) • תקועים בדרך (1987) • צירי לידה (1988) • הדוד באק (1989) • נוכלת ושמה סו (1991) |  |
| כתיבה בלבד | National Lampoon's Class Reunion ‏(1982) • מיסטר אמא (1983) • נסיעה נעימה, המפתחות בפנים (1983) • Nate and Hayes ‏(1983) • חופשה מטורפת באירופה (1985) • יפה בוורוד (1986) • משהו נפלא (1987) • The Great Outdoors ‏(1988) • כיף של חופשה (1989) • שכחו אותי בבית (1990) • Career Opportunities ‏(1991) • דאץ' (1991) • קוראים לי בטהובן (1992) • שכחו אותי בבית 2 אבוד בניו יורק (1992) • דניס - דני שובבני (1993) • חופשה בחיתולים (1994) • נס ברחוב 34 (1994) • 101 כלבים וגנבים (1996) • פלאבר (1997) • שכחו אותי בבית 3 (1997) • Reach the Rock ‏(1998) • מבקרים מטורפים (2001) • יפה במנהטן (2002) • שומר ראש במבצע (2008) |  |
מלוטרון

מלוטרון מדגם MK II
המלוטרון הוא כלי מקלדת שהתפתח באנגליה בשנות ה-60 של המאה ה-20, וידוע כדוגם הצלילים הראשון. המלוטרון מבוסס על מאגר סרטים מגנטיים, כאשר על כל אחד מהם מוקלט צליל באורך של כ-8 שניות. כל אחד מהקלידים בכלי מפעיל סרט הקלטה שונה.
הדגמים הראשונים של המלוטרון כללו 18 סטים של כלים כגון כינורות, חלילים וחצוצרות. דגמים מאוחרים יותר כללו גם מקהלות, גיטרות ואקורדיון.
במלוטרון השתמשו בעיקר להקות רוק מתקדם, אם כי הוא שימש גם בפופ, ברוקנרול ובז'אנרים אחרים.
היסטוריה

הדגם המסחרי הראשון של כלי המבוסס על דגימת צליל היה ה"צ'מברלין", שאותו פיתח מוזיקאי בשם הארי צ'מברלין בשנות ה-50 של המאה ה-20. הוא פיתח מקלדת אנלוגית שפעלה על העיקרון של לחיצה על קליד שמפעילה סרט הקלטה. בשנת 1960 המוצר היה מוכן לשיווק, ונמכר בתור "צ'מברלין מיוזיקמאסטר". הכלי לא הצליח מבחינה כלכלית והיו בו הרבה בעיות טכניות, עד שלבסוף מנהל השיווק של צ'מברלין – ביל פרנזן – מכר את הטכנולוגיה לאחים בראדלי מאנגליה. הם הקימו חברה בשם "מלוטרוניקס" והחלו בהקלטות שנמשכו 3 חודשים. בשנת 1963 יצא הדגם הראשון, MKI ולאחר 6 חודשים הדגם המשופר MKII. אחריו הגיעו דגמים שונים עם צלילים חדשים. הוא הפך לכלי ידוע במוזיקת הרוק ולהקות רבות שחיפשו את הסאונד המיוחד המזוהה בעיקר עם מוזיקה פסיכדלית מבריטניה של סוף שנות ה-60 כמו הביטלס, מודי בלוז, הקינקס, טרפיק, הרולינג סטונז, קינג קרימזון, ג'נסיס ורבות אחרות השתמשו בו.
למרות יתרונותיו, היו לו גם חסרונות רבים. לא היה נוח לנייד אותו ממקום מקום, הוא היה יקר מאוד (בסביבות 1,000 לירות שטרלינג של זמנו) וכמעט בלתי אפשרי היה להשתמש בו בהופעות חיות. למרות החסרונות הוא ידוע ומוערך ככלי בעל צליל ייחודי אשר סלל את הדרך לדוגמי צלילים מודרניים.
המלוטרון במוזיקה הפופולרית

המוזיקאי הבריטי גרהם בונד היה מוזיקאי הרוק הראשון שהקליט עם המלוטרון, בתחילת 1965. שנה אחר כך הביטלס שילבו אותו בשירם Strawberry Fields Forever. למרות זאת, היה זה מייק פינדר מלהקת המודי בלוז שפרסם את המלוטרון במוזיקה הפופולרית באלבומם מ-1967 Days of Future Passed. המלוטרון הפך להיות כלי קבוע בהקלטותיהם, ובאלבום Seventh Sojourn הם גם השתמשו בצ'מברלין – האב הקדום של המלוטרון. בנוסף לכך השתמשו בו גם הזומביז, הרולינג סטונז, הבי ג'יז, פינק פלויד, הסטרובס, דייוויד בואי, קינג קרימזון ואחרים.
שיאו של השימוש במלוטרון היה בתחילת שנות ה-70. הוא שימש באופן קבוע ככלי ליווי אצל רבות מלהקות הרוק המתקדם כגון פינק פלויד וג'נסיס, ולהקת לד זפלין אף השתמשה בו בהופעות חיות כחליל בשיר Stairway to Heaven.
גם בכמה הפקות ישראליות ניתן לשמוע מלוטרון, למשל באלבום הסולו השני של אושיק לוי (בשירים ”זה מכבר” ו"אגדת דשא" בנגינת מתי כספי ובשירים "לא הכרתי אותך מקרוב" ו"ניגון עתיק" בנגינת נפתלי אלטר), בשיריהם של הנשמות הטהורות ”קפה אצל ברטה” (לחן: נתן כהן) ו-”שיר היונה” (לחן: מתי כספי), או בשירו של גבי שושן ”בראשית” (לחן: צביקה נוי).
הופעתם של סינטיסייזרים זולים ואמינים יותר מאשר המלוטרון בישרו את דעיכתו. בעקבות השפעת הפאנק, המלוטרון נדמה כשריד של תקופת שנות השבעים. בשנות השמונים עוד כמה להקות פוסט-פאנקיות השתמשו בו, כמו ה-Orchestral Manoeuvres in the Dark באלבום Architecture & Morality מ-1981. לאחרונה קיימת פריחה מחודשת של המלוטרון, כשיותר ויותר אמנים רוצים לחזור לצליל של שנות ה-70 - חזרה זו מודגמת על ידי השימוש שעשו הלהקות רדיוהד ורוקפור (הישראלית) במלוטרון, בחלק מאלבומיהם.
סיפור מגילת אסתר (ציור)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  יוסף צבי גייגר
 תאריך יצירה:  1893
 טכניקה וחומרים:  צבעי-שמן על זכוכית
 ממדים בס"מ
 רוחב:  32
 גובה:  52.5
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  HF 0438 (מוזיאון ישראל) 
 מיקום:  מוזיאון ישראל, ירושלים
 
"סיפור מגילת אסתר", או "ציור לפורים" (1893), הוא ציור המתאר חלקים ממגילת אסתר ומיוחס ליוסף צבי גייגר. העבודה נמצאת כיום באוסף מוזיאון ישראל.
תיאור

הציור היה באוסף היודאיקה של היינריך פויכטונגר. בשנת ה'תשכ"ט (1969-1968) נרכש אוסף פויכטונגר כולו על ידי מוזיאון ישראל, ובתוכו ציור זה. העבודה הוצגה בתערוכת האוסף, שנערכה במוזיאון בשנת 1971, תחת השם "ציור לפורים". ישעיהו שחר, אוצר התערוכה, ייחס את הציור ליוסף צבי גייגר בעקבות כתובת בחלקו התחתון של הציור, המעידה על מקום ותאריך היווצרו: "נעשה בשנת תרנ"ג לפ"ק פה עיה"ק צפתוב"ב אמן:". ייחוס זה נתמך ברישום בגב העבודה על פי שמחה קפלן, ולפיה אליהו גייגר, בן האמן, אישר את מקורה של היצירה בשנת 1960.
חביבה פלד מביאה במאמרה אודות גייגר את השערתו של יצחק איינהורן, כי העבודה נעשתה על ידי משה בן יצחק מזרחי. השערה זו נשענה על השוואה להדפס אבן מאוספו. עם זאת, פלד שללת השערה זו בהתבסס על השוואת סגנון הקליגרפיה של שני האמנים.
בדומה לעבודות כגון "עקדת יצחק" מאת גייגר, גם כאן למרות השימוש בסממנים ריאליסטים בני התקופה, הציור איננו חורג מן הסגנון העממי-סמלי. גייגר איננו יוצר רקע כל שהוא לתיאורים. המרחב מסומל על ידי בתיאור עשב או מרצפות בלבד. התיאור ממחולק לשלושה רגיסטרים (רצועות רוחב), המוקפות במסגרת ובה דגם של מלבנים צבעוניים, המשתלבים גם בעלילת הסיפור כפרטים אדריכליים. לצד התיאורים מופיעות כתובות המבארות את הסצנות השונות. ברגיסטר העליון מופיע תיאור של המן, החובש כובע ליצנים בעל שלושה חלקים. הוא אוחז בידו חצוצרה ומוליך סוס עליו רוכב מרדכי היהודי, המתואר לבוש בגדי מלכות ואוחז בידו ספר תורה קטן. לצידו מתוארת אסתר המלכה לפני אחשוורוש, החובש כתר מלכות גדול.
ברגיסטר האמצעי מתוארים שלושה פרשים, היוצאים לבשר בממלכה על הגזרות כנגד היהודים. הם מתוארים כחיילים עות'מאנים, שלראשיהם תרבושים. הרגיסטר התחתון, ובו סיפור הריגת עשרת בני המן, מחולק לשני חלקים של אותו הסיפור בעזרת עמוד המעוטר בבסיסו עם דמות חיה. בצד ימין מתוארים הבנים כקבוצה של דמויות סכמאטיות, שלראשן כובע משולש. מאחוריהם חייל חבוש קסדה, האוחז בשוט ועל כתפו תלוי רובה. בצד ימין מתואר חייל נוסף, החובש קסדה מעוטרת, התולה את אחד הבנים על העמוד. בצידו השני של התיאור, ברוח החג, צייר האמן 21 רגלים לעשרת בני המן.
הערות שוליים

↑  מס' 438 בקטלוג האוסף; ראו: שחר, ישעיהו, אוסף פויכטונגר: מסורת ואמנות יהודית, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1971, עמ' 163
1 2 3  ראו: פישר, יונה (עורך), אמנות ואומנות בארץ-ישראל במאה הי"ט, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1979, עמ' 135
השגריר (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  רומן "סחיטה" של אלמור לנארד
 בימוי:  ג'ון לי תומפסון
 הופק בידי:  מנחם גולן, יורם גלובוס
 תסריט:  מקס ג'ק
 עריכה:  מרק גולדבלט
 שחקנים ראשיים:  רוברט מיצ'ם רוק הדסון אלן בורסטין דונלד פלזנס פביו טסטי
 מוזיקה:  דובי זלצר
 צילום:  אדם גרינברג
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  קנון גרופ
 הקרנת בכורה:  1984
 משך הקרנה:  97 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט מתח פוליטי 
 תקציב:  $1,140,000
 הכנסות:  $3,475,000
 דף הסרט ב־IMDb
 
השגריר (באנגלית: The Ambassador) הוא סרט מתח אמריקאי משנת 1984, בהפקת מנחם גולן ויורם גלובוס (קנון גרופ), בבימויו של ג'ון לי תומפסון, עם רוברט מיצ'ם, רוק הדסון, אלן בורסטין, פביו טסטי ואלן יונגר בתפקידים הראשיים.
זה סרטו האחרון של רוק הדסון שמת באוקטובר 1985.
הסרט צולם בישראל, בתל אביב, ירושלים, הרצליה פיתוח, מדבר יהודה (נבי מוסה) ומגדל צדק. משתתפים בו שחקנים ישראלים רבים ובהם אלן יונגר בתפקיד הצלם, רובם בתפקידים קטנים.
העלילה המורכבת היא על שגריר ארצות הברית בישראל שמנסה לתווך בין הכוחות הלוחמים בישראל כדי לעשות שלום. בעלילה משתתפים אנשי הארגון לשחרור פלסטין המוכנים להיפגש אתו, אנשי א-סאעקה המתנגדים לכל פשרה, אנשי המוסד המנסים לטרפד את המגעים וכן אנשי הק.ג.ב.
תקציר העלילה

פיטר האקר (רוברט מיצ'ם), שגריר ארצות הברית בישראל וקצין הביטחון שלו פרנק סטיבנסון (רוק הדסון), נוסעים במדבר יהודה לפגישה חשאית עם נציגי הארגון לשחרור פלסטין (PLO) ליד נבי מוסה, כדי לדון איתם על אפשרות משא ומתן על שלום. המפגש ידוע למוסד וגם לאנשי א-סאעקה האורבים להם.
כשמגיעים אנשי ה-PLO פותחים עליהם אנשי א-סאעקה באש ומיד מופיע מסוק של המוסד שפותח עליהם באש ומחסל את רובם. האקר וסטיבנסון ניצלים ואיש המוסד אייב (אורי לוי) נוזף בהם ומביא אותם לשר הביטחון ארז (דונלד פלזנס) שנוזף בהם ומתרה בפניהם לא להמשיך ביוזמות פרטיות כאלה.
לאלקס האקר (אלן בורסטין) אשת השגריר, יש מאהב פלסטיני בשם מוסטפא האשימי (פביו טסטי) שהוא חבר ב-PLO. אנשי המוסד מצלמים אותם בתנוחות אינטימיות ומזמינים את האקר לחזות בסרטון. הסרטון נגנב אחר כך על ידי העבריין סימון (יוסף שילוח) שמוסר אותו לעבריין זאב (צחי נוי) שיש לו מעבדת צילום בה עובדת טובה (מיכל בת אדם) שמפתחת את הצילומים. האקר מקבל דרישת סחיטה על סך מיליון דולר אחרת הסרטון והצילומים האינטימיים יתפרסמו ויהרסו את עתידו אבל הוא לא נרתע.
אלקס נפצעת בפיגוע טרור ופיטר מבקר אותה בבית החולים וסולח לה. בינתיים הוא ממשיך במאמצים להפגיש אנשי PLO וצעירים מוסלמים עם צעירים יהודים. סטיבנסון תופס את סימון וזאב ולאחר לחץ פיזי הם מגלים שנתנו העתק לסוכן הק.ג.ב סטון (שמואל קראוס) שבכוונתו לרצוח את האקר.
האשימי מארגן קבוצת פלסטינים צעירים לפגישה עם ישראלים בלילה במגדל צדק. גם הפעם זה ידוע לא-סאעקה ולמוסד. למפגש מגיעים עשרות צעירים ובמהלכו פותחים עליהם המתנגדים מא-סאעקה באש ואנשי המוסד מחסלים אותם. מתחולל שם טבח ביהודים וערבים.
האקר מצליח להימלט אבל בבית ממתין לו סטון שמחוסל ברגע האחרון על ידי סטיבנסון.
האקר ההמום יוצא למרפסת ביתו ומתנחם בעובדה שמאות צעירים אוחזים בנרות דולקים וקוראים לעומתו קריאות בזכות השלום.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| רוברט מיצ'ם | פיטר האקר | שגריר ארצות הברית בישראל |
| רוק הדסון | פרנק סטיבנסון | קצין הביטחון של שגרירות ארצות הברית |
| אלן בורסטין | אלקס האקר | אשת שגריר ארצות הברית |
| דונלד פלזנס | ארז | שר הביטחון של ישראל |
| פביו טסטי | מוסטפא האשימי | איש עסקים פלסטיני |
| חלי גולדנברג | רחל | עיתונאית |
| מיכל בת-אדם | טובה | צלמת |
| אורי לוי | אייב | איש המוסד |
| שמוליק קראוס | סטון | סוכן קגב |
| יוסף שילוח | סימון | עבריין |
| צחי נוי | זאב | עבריין |
| פיטר פריישטדט |  | טכנאי צילום |
הערות שוליים

1 2 3  רחל נאמן, ביקורת קולנוע - 'השגריר' - הוד, תל־אביב, כותרת ראשית, 12 בספטמבר 1984
לירה ישראלית

| --- | --- |
מטבע של 1 לירה ישראלית
מטבע של 1 לירה ישראלית
 משתמשים:  ישראל ישראל
 סמל:  ל"י
 ISO 4217:  ILP 
 כינוי:  לירה
 לשון רבים:  לירות, לירות ישראליות
 1950–1960 פרוטה:  פרוטות
 1960–1980 אגורה:  אגורות
 יחידות משנה
 1/1000:  1950–1960 פרוטה
 1/100:  1960–1980 אגורה
 תחילת שימוש:  1948 
 מטבעות ושטרות
 שטרות בשימוש:  500 פרוטות חצי לירה; 1, 5, 10, 50, 100 לירות
 מטבעות בשימוש:  1, 5, 10, 25, 50, 100, 250 ו-500 פרוטה 1, 5, 10, 25 אגורות חצי לירה, לירה, 5 לירות
 בנק מרכזי
 אינפלציה:  
 בנק מרכזי:  בנק לאומי לישראל (עד 1954) בנק ישראל (החל מ-1954)
 http://www.leumi.co.il/ http://www.boi.org.il/
 
 → לירה ארץ-ישראלית שקל ← 
 
לירה ישראלית (בקיצור: ל"י) הייתה המטבע הרשמי של מדינת ישראל בין השנים 1952–1980. עד 1954 היא הונפקה כשטר על ידי בנק לאומי לישראל, אשר היה אז בבעלות הסוכנות היהודית. לאחר הקמת בנק ישראל ב-1954, הועברה הנפקתה אליו. ב-1980 חדלה הנפקתה עקב החלפתה בשקל (הישן).