stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרומן הערבי
הרומן בעולם הערבי היום: כותב, קורא, טקסט > הקורא

רומנים ערבים נכתבים בדרך כלל על ידי אליטה משכילה ונקראת על ידי אנשים בני אותו מעמד. כך בניגוד לתשומת הלב שנובליסטים רבים אשר מקדישים לרעיונות של רפורמה חברתית מקנים למצבם הקשה של בני המעמדות העניים, אירוני המצב שמרבית האנשים שבהם עוסקים אותם חיבורים אינם קוראים כלל חיבורים אלה. לוויס בחיבורה הנוגע לקהל קוראים ולרומן שהרומן הוא ז'אנר תובעני ביותר (כלומר הוא אינו זמין כמו המדיה) ושהמדיה נגישה יותר.
הרומן בעולם הערבי היום: כותב, קורא, טקסט > הטקסט

אחת הבעיות עמן מתמודדים נובליסטים במזרח התיכון היא שאלת הפרסום והתפוצה. העיתונות היומית וכתבי העת ממשיכים לשחק תפקיד מכריע בהפצתן של יצירות ספרותיות. ואולם בעוד דרך הפצה זו מבטיחה הגעה של היצירה לציבור המקומי, ידוע שמבחינה פוליטית ופרקטית קיימים מחסומים שמונעים מיצירות להגיע לקהל קוראים רחב. במקרים מסוימים בהם הממסד התרבותי יותר ליברלי ממקומות אחרים יתאפשר לספרים וכתבי עת להיכנס למדינות ערב ממדינות שמחוצה לו. בעוד לספרות הערבית יש פוטנציאל לקהל קוראים מחוצה לו מהאוקיינוס ועד למפרץ, חשיבות רבה יש לכתבי העת הערבים שנהנים מיוקרה ומאפשרים ליצירות להגיע לקהלים רחבים בתוך העולם הערבי.
תרגום ספרות ערבית לעברית

מספר מועט של הוצאות וסדרות ספרים בארץ הוקדשו לתרגום ספרות ערבית לעברית. הוצאת מפרש הייתה בין הראשונות בשלהי המאה העשרים. לאחריה הופיעה הוצאת אנדלוס בתחילת המאה ה-21. בימינו, סדרת מכתוב-مكتوب היא הסדרה היחידה המוקדשת כולה לתרגום ספרות ערבית לעברית.
הרכבת הקלה של משהד

| --- | --- |
סמליל הרכבת הקלה של משהד

 מידע כללי
 מדינה:  איראן איראן
 עיר:  משהד
 מפעיל:  ארגון הרכבת הקלה של משהד
 מידע על ההקמה
 פתיחת המערכת:  12 במרץ 2011
 מידע על המערכת
 אורך המערכת:  34.1 ק"מ
 רוחב המסילה:  1,435 מ"מ
 מספר נוסעים ביום:  108,500 (קו מס' 1) 22,000 (קו מס' 2)
 מספר נוסעים בשנה:  44,400,000 (נכון ל־2018) 
 מספר הקווים:  4 (מתוכם 2 פעילים)
 מספר התחנות:  33
 https://metro.mashhad.ir
 תרשים המערכת
 
 
הרכבת הקלה של משהד (בפרסית: قطار شهری مشهد) היא מערכת של 4 קווי רכבת קלה בעיר משהד שבאיראן. כיום, רק 2 קווים פעילים. קו נוסף נמצא בבנייה וקו אחר בשלבי תכנון.
בניית הקו הראשון החלה בשנת 1999. הקו הראשון נחנך ב-12 במרץ 2011.
קווים > קו מספר 1

הקו הראשי של המערכת והארוך ביותר בה (24 ק"מ) ויש בו 24 תחנות:
| מספר התחנה | שם התחנה | מיקום התחנה | תאריך פתיחת התחנה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ואקיל אבאד | הקצה המערבי של הכביש המהיר ואקילאבאד | 10 באוקטובר 2011 | התחנה המערבית ביותר בקו |
| 2 | פארק קוחסטאן | פאתי משהד | 10 באוקטובר 2011 |  |
| 3 | מרכז התערוכות הבינלאומי | הכניסה המזרחית לעיר מהכביש המהיר ואקילאבאד | 10 באוקטובר 2011 |  |
| 4 | אגבל א-לאחורי | הכביש המהיר ואקילאבאד | 10 באוקטובר 2011 |  |
| 5 | זאייד א-שיראזי | מחלף עם שדרות זאייד שיראזי | 10 באוקטובר 2011 |  |
| 6 | סדאף | הכביש המהיר ואקילאבאד | 10 באוקטובר 2011 |  |
| 7 | חאפט א-טיר | מחלף עם שדרות חאפט א-טיר | 10 באוקטובר 2011 |  |
| 8 | דאנש אמוז | בית החולים לחולי לב "ג'אבד אל-אמה" (Javad Al-Aeme) | 10 באוקטובר 2011 |  |
| 9 | זאייד ראזי | מחלף עם שדרות זאייד ראזי | 10 באוקטובר 2011 |  |
| 10 | קווסאר | הכביש המהיר ואקילאבאד, בסמוך לאוניברסיטת פרדווסי(אנ') | 10 באוקטובר 2011 |  |
| 11 | פארק א-מלאט | אוניברסיטת פרדווסי, פארק מאלט | 10 באוקטובר 2011 |  |
| 12 | אזאדי | אוניברסיטת משהד לענף התעופה | 10 באוקטובר 2011 |  |
| 13 | חאייאם | צומת בין שדרות מאלק אבאד ושדרות חאייאם | 10 באוקטובר 2011 |  |
| 14 | פלסטין | כיכר פלסטין (felestin sqare) | 10 באוקטובר 2011 |  |
| 15 | טאלגאני | צומת בין שדרות מולסאדרה, שדרות קולחדוז ושדרות אחמדאבאד | 10 באוקטובר 2011 |  |
| 16 | גאם (Ghaem) | שדרות אחמדאבאד | 10 באוקטובר 2011 |  |
| 17 | שאריאטי | כיכר שאריטי | 10 באוקטובר 2011 (קו מספר 1) 20 במרץ 2018 (החיבור עם קו מספר 2) | תחנת מפגש בין קו מספר 1 לקו מספר 2 |
| 18 | אימאם חומייני | שדרות באחאר | 10 באוקטובר 2011 |  |
| 19 | באסיג' | כיכר באסיג' | 10 באוקטובר 2011 | בעתיד צפויה להיות תחנת מפגש עם קו מספר 3 |
| 20 | חפדא א-שאהריבאר | שדרות פדאין א-אסלאם | 10 באוקטובר 2011 |  |
| 21 | פרבין א-אטסאמי | שדרות פדאין א-אסלאם | 10 באוקטובר 2011 |  |
| 22 | ג'דיר | הכביש המהיר ג'דיר | 10 באוקטובר 2011 |  |
| 23 | בוסטאן א-ריחאנה | כיכר פרוואז | 6 בפברואר 2016 |  |
| 24 | שדה התעופה האשמניג'אד | שדה התעופה הבינלאומי משהד(אנ') | 6 בפברואר 2016 | התחנה המזרחית ביותר בקו |
קווים > קו מספר 2

אורכו של קו זה הוא 10.4 ק"מ ויש בו 9 תחנות ומתוכננות עוד 4.
| מספר התחנה | שם התחנה | מיקום התחנה | תאריך פתיחת התחנה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | טבארסי | צפון שדרות טבארסי | 15 בפברואר 2017 | התחנה הצפונית ביותר בקו |
| 2 | ואליאט | צפון שדרות טבארסי | 15 בפברואר 2017 |  |
| 3 | פאג'ר | צפון שדרות טבארסי | 15 בפברואר 2017 |  |
| 4 | נאובּואבט | שדרות טבארסי | 15 בפברואר 2017 |  |
| 5 | שהיד מופאתח | שדרות טבארסי | 17 באוגוסט 2017 |  |
| 6 | ראה אהאן | שדרות קמיאב | 15 בפברואר 2017 |  |
| 7 | שוהאדה | כיכר שוהאדה | 15 בפברואר 2017 |  |
| 8 | סעדי | כיכר סעדי | 20 במרץ 2018 |  |
| 9 | שאריאטי | כיכר שאריטי | 10 באוקטובר 2011 (קו מספר 1) 20 במרץ 2018 (החיבור עם קו מספר 2) | תחנת מפגש עם קו מספר 1 |
| 10 | אל-נדשאט | לא ידוע | יוכרז בהמשך | בבנייה |
| 11 | קוהסנאקי | לא ידוע | יוכרז בהמשך | בבנייה |
| 12 | שמיד קאווה | לא ידוע | יוכרז בהמשך | בבנייה |
| 13 | שאלמת | לא ידוע | יוכרז בהמשך | בבנייה |
הערות שוליים

↑  UrbanRail.Net > Asia > Iran > Mashhad Metro, ‏2010-11-10
↑  Ltd, DVV Media International. "Mashhad metro starts running". Railway Gazette (באנגלית). נבדק ב-2018-11-16.
↑  وب سایت شرکت بهره برداری قطارشهری مشهد, معرفی خطوط قطارشهری مشهد, metro.mashhad.ir (ארכיון)
הראלד וולפארט

הראלד וולפארט (בגרמנית: Harald Wohlfahrt; נולד ב-7 בנובמבר 1955 בלופנאו, גרמניה) הוא שף גרמני.
ביוגרפיה

וולפארט רכש את חינוכו הקולינרי במנקס ואלדהוטל (Mönchs Waldhotel) בדובל בשנים 1973-1970. מ-1974 עד 1976 הוא עבד בויליאם שוואנק, מסעדת שני כוכבי מישלן לשעבר Steel bath בבאדן-באדן, ב-1977 בטנטריס של אקארט ויציקמן במינכן. ב-1978 הוא עבד כסגן שף בשוורצוואלד-שטובה של וולפגנג שטאודנמאייר במלון טראובה בבאיירסבורן-טונבאך. ב-1980 הוא למד בבית ספר מאסטרס בבאדן-באדן והתלמד אצל אלן שאפל במיונה. מאז סתיו 1980, הוא השף של מסעדת שוורצוואלד-שטובה במלון טראובה טונבאך בבאיירנבורן-טונבאך.
ביקורות

במשך למעלה מעשר שנים דירגו מדריכי מסעדות שונים את המסעדה כאחת הטובות באירופה ואת וולפארט כאחד השפים הטובים באירופה. ב-1991 הכתיר אותו גו מיו בתואר "שף השנה" וב-1992 קיבלה שוורצוואלד-שטובה תחת הנהלתו את הכוכב השלישי במדריך מישלן האדום. מאז 2005 נותן לו הגו מיו את הציון של 19.5 מתוך 20 נקודות אפשריות). מדריך דר פיינשמקר מדרג את המסעדה בציון 5 מתוך 5.  Schlemmer Atlas נותן לה 5 מתוך 5 כפיות. ב-1994 בחר הניו יורק טיימס בוולפארט כאחד מעשרת השפים הטובים ביותר בעולם.  בשנת 2007 היו 40 כוכבים במדריך מישלן של וולפארט ותלמידיו או עמיתיו שלמדו אצלו בגרמניה, בהן 6 מסעדות של שלושה כוכבים והיתר כוכב ושניים. האתר dininginfrance בחר במסעדת שוורצוואלד-שטובה כאחת מעשר המסעדות הצרפתיות הטובות ביותר בעולם מחוץ לצרפת לשנת 2009. המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
המסעדה דורגה במקום ה-27 בטיבה בעולם במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2004,

המסעדה דורגה במקום ה-41 בטיבה בעולם בשנת 2006,

המסעדה דורגה במקום ה-35 בטיבה בעולם בשנת 2008,

המסעדה דורגה במקום ה-23 בטיבה בעולם בשנת 2009,

המסעדה דורגה במקום ה-47 בטיבה בעולם בשנת 2010.
במסעדה 11 שולחנות ו-35 מקומות, מרתף היין מכיל בקבוקים מ-750 סוגי יינות. בישולו של מתאפיין במטבח צרפתי יצירתי עם השפעות מכל העולם.
ספריו

Feines aus meiner Küche. Augustus, Augsburg 1998, ISBN 3-80433-109-2.
Feine Desserts aus unserer Küche. Augustus, München 2000, ISBN 3-80436-018-1.
Kunst und Magie in der Küche. Umschau, Neustadt an der Weinstraße 2007, ISBN 978-3-86528-276-7.
לקריאה נוספת

רות סירקיס, "פנינה ביער השחור", יין וגורמה 107, אפריל 2007, עמ' 53-50.
שגיא כהן, מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 62.
הערות שוליים

↑  מסעדת שוורצוואלד-שטובה במקום ה-27 ברשימת המסעדות הטובות בעולם לשנת 2004
↑  מסעדת שוורצוואלד-שטובה במקום ה-41 ברשימת המסעדות הטובות בעולם לשנת 2006
↑  מסעדת שוורצוואלד-שטובה במקום ה-35 ברשימת המסעדות הטובות בעולם לשנת 2008
↑  מסעדת שוורצוואלד-שטובה במקום ה-23 ברשימת המסעדות הטובות בעולם לשנת 2009
↑  מסעדת שוורצוואלד-שטובה במקום ה-47 ברשימת המסעדות הטובות בעולם לשנת 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 120748452  VIAF: 15608437   WorldCat (עם VIAF): 15608437
ויילון

ויילון (בפולנית: Wieluń) היא עיר השוכנת בדרום פולין, 100 קילומטר דרומית ללודז'. בעיר מתגוררים 21,624 תושבים (נכון לשנת 2021).
היסטוריה

ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה ישבו בוויילון כ-4,200 יהודים. ב-1 בספטמבר 1939 הופצצה העיר על ידי מטוסים גרמניים. הייתה זו אחת הפעולות הראשונות שהתרחשו במלחמת העולם השנייה. בעקבות ההפצצות נהרס רוב מרכז העיר, כולל בית החולים וקתדרלה גותית היסטורית, וכ-1,200 תושבים נהרגו. בסך הכול נחרבו במלחמה 75% מהמבנים בוויילון.
ב-1940 רוכזו מרביתם של כ-4,000 יהודי העיר בגטו, בו בוצעו מעת לעת הוצאות פומביות להורג. גירוש יהודי ויילון החל באפריל 1942, עם העברתם של כ-2,000 מתושבי הגטו ליעד לא ידוע. אקציית החיסול נעשתה באוגוסט 1942. לאחר שכלאו את יהודי העיר בכנסייה מקומית משך ארבעה ימים, אנשי מנהל גטו לודז' בפיקודו של הנס ביבוב (Hans Biebow) ערכו ביהודי העיר סלקציה, ובחרו מהם עובדים לעבודות כפייה. באותו מהלך נרצחו גם יהודי אוסיאקוב שהובאו לעיר. שאר תושבי הגטו נרצחו בחלמנו.
אנדרטה לזכר יהודי ויילון והסביבה בבית העלמין קריית שאול בתל אביב
ויטוריו קורינלדי

| --- | --- |
האדריכל ויטוריו קורינלדי וברקע אתר הזיכרון לחללי קיבוץ אשדות יעקב איחוד שתכנן
האדריכל ויטוריו קורינלדי וברקע אתר הזיכרון לחללי קיבוץ אשדות יעקב איחוד שתכנן
 לידה:  1931 (בן 93 בערך) מילאנו, איטליה 
 תקופת הפעילות:  1958–1998 (כ־40 שנה)
 תחום יצירה:  אדריכלות
 יצירות ידועות:  בית חינוך שער הנגב, חדר האוכל בקיבוץ כפר עזה
 
ויטוריו קורינלדי (נולד ב-1931) הוא אדריכל ישראלי שפעל רבות בתחום התכנון בקיבוצים.
קורינלדי נולד במילאנו שבאיטליה בשנת 1931. אביו היה מנהל סניף מילאנו של חברת הביטוח ג'נרלי. עם עליית הפאשיסטים לשלטון וחקיקת "חוקי הגזע" האנטישמים, עזב עם משפחתו לברזיל ב-1939. הוא השלים לימודי אדריכלות באוניברסיטת סאו פאולו ובשנת 1955, לאחר שנשא לאשה את יפה, עלה לישראל באונייה "נגבה" והצטרף לקיבוץ ברור חיל. בקיבוץ התרחבה המשפחה ולבני הזוג נולדו שלושה בנים: גדעון, יהונתן ועמוס.
במהלך השנים תכנן מבנים רבים בקיבוצו ואף שימש בתפקיד מזכיר הקיבוץ. בברור חיל היה קורינלדי חבר עד לשנת 1995. באותה שנה החליטו חברי הקיבוץ לעבור תהליך הפרטה, וקורינלדי ורעייתו בחרו לעזוב את הקיבוץ ולעבור להתגורר בתל אביב.
בשנת 1958 הצטרף למחלקת התכנון של איחוד הקבוצות והקיבוצים, שלאחר מכן התאחדה עם מחלקת התכנון של הקיבוץ המאוחד למחלקה לתכנון של התק"מ. במחלקה המאוחדת עבד לצד אדריכלים כמו חנן הברון, פרדי כהנא, נעמי יודקובסקי, ארנונה אקסלרוד ורחל ניסים. גישתו של קורינלדי לאורך דרכו המקצועית הייתה לגבש מרכז מובהק לקיבוץ המתוכנן כיחידה אורבנית. את המבנים, בשונה מעמיתיו בוגרי הטכניון בישראל, תכנן בהתאם לגישה שאותה למד ממוריו בסאו פאולו, כזו המציגה פתרון פונקציונלי, תוך הענקת תשומת לב לפתרון ההנדסי המודגש בפתרון העיצובי-חזותי של המבנה. הדוגמה המרשימה ביותר לגישה זו באה לידי ביטוי בחדר האוכל שתכנן בקיבוץ נחל עוז, בו עמודי וקורות הבניין הופכים לאלמנט עיצובי חזותי המעניק לבניין את זהותו הייחודית.
במסגרת המחלקה לתכנון ולאחר מכן במסגרת משרד האדריכלים א.ב מתכננים פעל כאדריכל עד לפרישתו בשנת 1998. קורינלדי גם שימש במחלקה לתכנון בתפקיד אדריכל ראשי בין השנים 1975–1985. הפרויקט הראשון שתכנן במסגרת התנועה היה בית חינוך שער הנגב, מוסד שאותו ליווה כמתכנן במשך שנים רבות. במהלך 40 שנות עבודתו כאדריכל בתנועה הקיבוצית תכנן מבני ציבור, תעשייה ומגורים רבים בקיבוצים משדה בוקר שבמרכז הנגב ועד להגושרים שבאצבע הגליל והשפעתו על נוף הקיבוץ הייתה משמעותית.
ב-2019 פרסם קורינלדי ספר המאגד קריקטורות שיצר בשנות ה-60 וה-70 ונתלו על לוח המודעות בקיבוצו. קריקטורות אלה תארו ברוח טובה את החיים בקיבוץ ברור חיל באותן השנים. ב-2024 יצא לאור הספר "אדריכל בקיבוץ", המסכם את פועלו של קורינלדי בעריכתו של האדריכל וחוקר האדריכלות מיכאל יעקובסון.
פרויקטים נבחרים

ויטוריו קורינלדיחדר אוכל, מועדון, מבני תעסוקה וציבור, שכונות מגורים בקיבוץ ברור חיל.
חדר אוכל בקיבוץ כפר עזה.
חדר אוכל בקיבוץ נחל עוז.
חדר אוכל בקיבוץ ארז (הרחבת חדר אוכל קיים בתכנון אלכס קשטן), 1972.
חדר אוכל ואולם מופעים בקיבוץ צרעה.
חדר אוכל (הרחבה), בית כנסת ומועדון לחבר בקיבוץ עין השלושה.
מועדון לחבר בקיבוץ בחן.
מועדון לחבר בקיבוץ ניר אליהו.
מועדון לחבר, מכבסה ושכונת מגורים בקיבוץ שדה בוקר.
מתקני ספורט בקיבוץ צרעה.
מתקני ספורט בקיבוץ הגושרים.
אולם ספורט חדש בתיכון אליאנס בשכונת רמת אביב בתל אביב.
אולם ספורט במכללת הגליל המערבי בעכו.
אולם ספורט בשער הנגב.
מתקני ספורט בלהבים.
קאנטרי קלאב במיתר.
מועדון לקשיש בשער הנגב.
מועדון לקשיש ברהט.
בית הספר היסודי ובית הספר לאמנויות יד חריף בקיבוץ צרעה.
בית חינוך שער הנגב.
שכונת מגורים בקיבוץ מנרה.
שכונת מגורים בקיבוץ הגושרים.
שכונת מגורים בקיבוץ יטבתה.
שכונת מגורים בקיבוץ מעגן מיכאל.
שכונת מגורים ומפעל תעשייה בקיבוץ מחניים.
מבני מגורים בקיבוץ נתיב הל"ה.
אנדרטה לנופלים בקיבוץ ניר עם.
אנדרטה לנופלים בקיבוץ אשדות יעקב איחוד.
אנדרטה לנופלים בבית החינוך שער הנגב.
מפעל "דביק" בשדה בוקר.
מפעל "תיקו" באזור התעשייה אלון תבור.
מפעל לפלסטיקה בקיבוץ ארז, 1983.
מפעל "מטבחי טופז" בקריית גת.
תוספת אגף למוזיאון תל חי.
מכון חליבה רפת חוף השרון, קיבוץ יקום.
גלריית תמונות

גן הזיכרון בקיבוץ אשדות יעקב איחוד
קטע מחזית חדר אוכל בכפר עזה
בתים בשכונת מגורים שתכנן קורינלדי בקיבוץ שדה בוקר
מבואת כניסה למועדון לחבר בקיבוץ עין השלושה
חדר אוכל בקיבוץ ארז
חדר אוכל בנחל עוז (אינו פעיל)
מועדון וספרייה בקיבוץ ניר אליהו
בית תרבות בקיבוץ בחן
חדר האוכל בקיבוץ עין השלושה (אינו פעיל)
לקריאה נוספת

ויטוריו קורינלדי: צחוק הגורל, הוצאה עצמית, 2019
ויטוריו קורינלדי (עורך מיכאל יעקובסון): אדריכל בקיבוץ, הוצאת אסיה, 2024
הרכבת התחתית של אנקרה

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  טורקיה
 עיר:  אנקרה 
 מפעיל:  EGO 
 מידע על ההקמה
 פתיחת הקו:  28 בדצמבר 1997 
 מידע על הקו
 רוחב המסילה:  1435 מ"מ 
 מספר נוסעים בשנה:  104,100,000 (נכון ל־2014) 
 www.ego.gov.tr
 תרשים הקו
  
 
תחנת קזלאיי
פסי רכבת עיליים
כרטיס נסיעה
הרכבת התחתית של אנקרה (בטורקית: Ankara Metrosu) היא מערכת להסעת המונים באנקרה, בירת טורקיה. נכון לשנת 2007 כוללת המערכת שני קווים - קו רכבת תחתית המכונה "מטרו" (Metro) וקו רכבת קלה המכונה "אנקראי" (Ankaray). בנוסף מקושרת הרשת לקו רכבת הפרברים במרחק הליכה קצר. אורכה הכולל של הרשת הוא 23.16 ק"מ. שלושה קווי רכבת תחתית נוספים נמצאים בשלבי הקמה וקווים נוספים נמצאים בשלב התכנון. לפי התוכניות, תשתרע הרשת לאורך של 66.4 ק"מ עד שנת 2015.
קו אנקראי

קו אנקראי נבנה בין 1992 ל-1996, והוא מוביל מתחנת האוטובוסים המרכזית של אנקרה (AŞTİ, Ankara Şehirlerarası Terminal İşletmesi) שם נמצא גם הדפו, ועד לתחנת דיקימווי (Dikimevi) ממזרח למרכז העיר. אורכו של הקו הוא 8.7 ק"מ. 8 ק"מ ממנו עוברים מתחת לפני האדמה והיתר במפלס הקרקע או בתעלה פתוחה. לאורך הקו 11 תחנות ומופעלות בו 11 רכבות כשבכל אחת מהן שלושה קרונות. בכל רכבת 180 מקומות ישיבה והיא מסוגלת להוביל 600 איש. 175,000 איש עושים שימוש בקו מדי יום והוא מסוגל להוביל 16,000 איש בשעה במרווחים של 3 דקות בין רכבת לרכבת. לפי התוכניות יוארך הקו עד לאורך כולל של 22 ק"מ עד שנת 2015.
קו מטרו

הקו פועל מאז 29 בדצמבר 1997 בין תחנת קיזילאיי (Kızılay) במרכז העיר, שם הוא נפגש עם קו אנקראי, ועד תחנת בטיקנט (Batıkent - "העיר המערבית") במערבה של אנקרה. אורכו הכולל של הקו 14.66 ק"מ, ולאורכו 12 תחנות. 7.1 ק"מ מהקו עוברים מתחת לאדמה, 4.1 ק"מ במפלס הקרקע והיתרה באורך של 3.4 ק"מ עוברת על גשרים. בקו מופעלים 108 קרונות תוצרת קנדה, ואלה ערוכים בקבוצות של 3 או 5 קרונות ברכבת. בשנת 2006 הוביל הקו 49,515,573 נוסעים.
הרחבת המערכת

שלושה קווים נמצאים כעת בהקמה:
קו קיזילאיי-צ'איולו (Kızılay–Çayyolu) לכיוון דרום-מערב. 18 ק"מ ו-16 תחנות.
קו בטיקנט-סינג'ן (Batıkent–Sincan) לכיוון מערב. 18 ק"מ ו-11 תחנות.
קו אולוס-קצ'יארן (Ulus–Keçiören) לכיוון צפון. 7.9 ק"מ ו-6 תחנות.
וייטסנייק

| --- | --- |

 מקום הקמה:  מידלסברו 
 תקופת הפעילות:  מ-1978 
 סוגה:  הארד רוק, בלוז רוק 
 חברת תקליטים:  גפן רקורדס 
 www.whitesnake.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 Michele Luppi דייוויד קוברדייל 
 חברים לשעבר
 ג'ון לורד Bernie Marsden Micky Moody 
 
וייטסנייק בהופעה
וייטסנייק (באנגלית: Whitesnake) היא להקת הארד רוק בריטית, שהוקמה בשנת 1978 על ידי דייוויד קוברדייל (לשעבר מלהקת דיפ פרפל בין השנים 1973-1975). הלהקה הייתה פעילה בעיקר בשנות השמונים, והגיעה לשיא ההצלחה שלה באלבומה הקרוי על שם הלהקה משנת 1987. באלבום זה ובאלבום שיצא אחריו (בו ניגן הגיטריסט הידוע סטיב ואי) הלהקה שינתה את סגנונה המוזיקלי מהארד רוק בלוזי להארד רוק עם מאפיינים רבים הלקוחים מז'אנר הגלאם מטאל שהיה פופולרי מאוד באותה תקופה.
הלהקה חזרה לפעילות ב-2002, עם הרכב שונה מהמקורי אך עדיין עם הסולן המקורי ומקים הלהקה דייוויד קוברדייל. במהלך השנים החליפה הרכב הלהקה השתנה פעמים רבות. בשנות קיומה הוציאה 12 אלבומי אולפן.
חברי הלהקה הנוכחיים

דייוויד קוברדייל - שירה
דאג אולדריץ' - גיטרה מובילה (חבר בלהקה מ-2002)
רב ביץ' - גיטרה מובילה (חבר בלהקה מ-2002)
אוריה דאפי - גיטרה בס (חבר בלהקה מ-2005)
טימוטי דרורי - קלידים (חבר בלהקה מ-2002)
כריס פרייזר - תופים (חבר בלהקה מ-2007)
דיסקוגרפיה

Snakebite
Trouble
Lovehunter
Ready an' Willing
Come an' Get It
Saints & Sinners
Slide It In
Whitesnake
Slip of the Tongue
Restless Heart
Good to Be Bad
Forevermore
ואלואיג'י

| --- | --- |
 הופעה ראשונה:  Mario Tennis 
 גילום הדמות:  צ'ארלס מרטינה 
 דמויות קשורות
 אויבים:  לואיג'י 
 
ואלואיג'י (באנגלית: Waluigi, ביפנית: ワルイージ) היא דמות בדיונית בזיכיון מריו. ואלואיג'י הוא אויבו המושבע של לואיג'י והוא משתף פעולה עם ואריו בסדרת משחקי ספין-אוף אשר בהם הם הדמויות הראשיות. דמותו של ואלואיג'י הופיעה לראשונה במשחק "מריו טניס" שהושק בשנת 2000, שם הוא שיחק לצד ואריו.
ואלואיג'י הוא גבר גבוה וצנום במיוחד. יש לו אף ורדרד, אוזניים מחודדות וסנטר מחודד. הוא לובש אוברול אפור, נעליים כתומות, חולצה סגולה וכובע סגול עם האות האנגלית "L" הפוכה (ההפך מ"L" שמופיע על הכובע של לואיג'י, באותו האופן בו על הכובע של ואריו יש את האות האנגלית W, אשר מבחינה ויזואלית היא גם הפוכה מהאות M שכתובה על הכובע של מריו).
השותף למזימותיו של ואלואיג'י הוא ואריו, אשר הוא אויבו המושבע של מריו. ואליג'י וואריו לעיתים קרובות משתפים פעולה במשחקי מריו. בדומה לואריו גם דמותו של ואליג'י הפכה עם השנים לאנטי-גיבור ולפרוטגוניסט ושל מספר משחקים בסדרת סופר מריו שפורסמו בעיקר לקונסולת הגיים קיוב.
דמותו של ואלואיג'י מדובבת על ידי צ'ארלס מרטינה אשר מדבב דמויות רבות אחרות בסדרה, כולל מריו, לואיג'י, וואריו.
שמו הוא הלחם בסיסים של "לואיג'י" ושל המילה היפנית ווארואי (悪い) שפירושה "רוע"..
הערות שוליים

↑  "IGN: Wario Biography". IGN. 29 במרץ 2010. אורכב מ-המקור ב-12 ביולי 2009. נבדק ב-12 ביוני 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Super Mario Land 2 – 1992 Developer Interview". Shmuplations. נבדק ב-11 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| מריו (זיכיון) |
| --- | --- | --- |
| המשחקים הנמכרים ביותר בזיכיון | האחים סופר מריו (1985)‏ • האחים סופר מריו 3 (1988)‏ • סופר מריו וורלד‏ (1990)‏ • סופר מריו 64‏ (1996) • האחים סופר מריו החדשים‏ (2006) • האחים סופר מריו החדשים Wii‏ (2009)‏ • האחים סופר מריו החדשים U‏ (2012)‏ • מריו קארט 8‏ (2014)‏ • סופר מריו אודיסי‏ (2017) • רשימה מורחבת של כל משחקי הזיכיון |  |
| סדרות המשחקים המרכזיות | סופר מריו • מריו קארט • מריו פארטי • |  |
| סדרות משחקי ספין-אוף | דונקי קונג(אנ') • לואיג'י(אנ') • ואריו(אנ') • יושי(אנ')  • מריו נגד דונקי קונג |  |
| מדיות נוספות | סרט לייב-אקשן • סרט אנימה(אנ') • סדרת טלוויזיה • סרט הנפשה ממוחשבת |  |
| דמויות מרכזיות | מריו • לואיג'י • הנסיכה פיץ' • טואוד • יושי • באוזר • ואריו • ואלואיג'י • דונקי קונג • באוזר ג'וניור • הנסיכה דייזי • רוזלינה • דידי קונג • בירדו • פאולין(אנ') • קופלינגים(אנ') |  |
| שונות | נעימת הנושא של האחים סופר מריו • נינטנדו • שיגרו מיאמוטו • צ'ארלס מרטינה • סופר נינטנדו וורלד |  |
התבלינים

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  תל אביב, אילת (ישראל)
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 סוגה:  רוק, פאנק, אלקטרוני, אוריינטלי
 חברת תקליטים:  הד ארצי, NMC
 חברים
 שחר נהרי ליאור לוי תום אלבז  דור אלגזי
 חברים לשעבר
  אייל מזיג גיל דקל רועי לביא אורן וקנין הוד מושונוב
 
התבלינים  היא להקת רוק ישראלית שנוסדה בשנות ה-2000 המוקדמות בעיר אילת ומאז העבירה את עיקר פעילותה לתל אביב והסביבה. הלהקה, שהתחילה בתור להקת קאברים, צברה קהל ברחבי ישראל לאחר הוצאת אלבום הבכורה שלהם הנושא את שמם והצלחת הסינגלים "אין סוף", "נמאס לי" ו"בא לי" במצעדים בתוכניות הרדיו בישראל.
היסטוריה

שם הלהקה התחיל כבדיחה פנימית של חברי הלהקה, כיוון שבחזרות הראשונות מתופף הלהקה, ליאור לוי, ניגן על קופסאות שימורים ותבלינים, בגלל חוסר בחלקים במערכת התופים שלו. מאוחר יותר הבינו שהשם הזה משקף את ההבדלים בין חברי הלהקה, שבאים מרקעים שונים, אופי מוזיקלי שונה וכל אחד מוסיף את הצבע והתבלין שלו. הסולן - שחר נהרי נוהג להתפשט על הבמה לעומת רועי לביא - גיטריסט וכותב הטקסטים העיקרי, חוזר בתשובה שעולה לבמה עם כיפה וציציות. גיל דקל, הבאסיסט, ודור אלגזי (גיטרה מובילה) מגיעים מרקע של ג'אז ופרוגרסיב רוק. המוזיקה של הלהקה משלבת בתוכה סגנונות רבים כגון ג'אז, פאנק, היפ הופ ועוד.
הלהקה התחילה את דרכה בתחילת שנות ה-2000, בתור להקת קאברים בעיר אילת ובנתה לעצמה קהל מעריצים מקומי. למרות שרק גיל דקל (באס) ודור אלגזי (גיטרה מובילה) הם אילתים מקוריים, רועי לביא (במקור מפתח תקווה), שחר נהרי (במקור מתל אביב) וליאור לוי (במקור מהקריות) גרו שנים רבות באילת, והלהקה נחשבת באילת ל"להקת הבית" של העיר וזוכה לתמיכה רבה מאוד. במהלך השנים התחלפו החברים בלהקה, והתחילו לעבוד על חומר מקורי ולנסות אותו בהופעות ברחבי העיר. קהל המעריצים של הלהקה הלך וגדל, יחד עם כמות החומר המקורי, ואחרי מספר ניסיונות להיכנס לפלייליסט של תחנות הרדיו בארץ, וקליפ לערוץ 24, החליטו חברי הלהקה לעבור לת"א, להופיע ברחבי הארץ ולעבוד על אלבום. בין היתר הופיעה הלהקה בתור חימום ללהקת "משינה", בפסטיבל ניצנים, סלקום ווליום, תיאטרון תמונע, בארבי, זאפה, רידינג 3 ועוד.
בשנת 2007, אחרי עבודה של מספר שנים, יצא אלבום הבכורה של הלהקה - "התבלינים". האלבום זכה לביקורות חיוביות בעיתונים בישראל ובתחנות הרדיו. הסינגלים מהאלבום "עדיף וכדאי", "אין סוף" והמצליח ביותר - "נמאס לי ממך" (מקום שישי בפלייליסט גלגלצ), זכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו, כמו גם בערוץ 24.
לאחר צאת האלבום, יצא הסינגל "הצד הטוב של החיים". במקביל המשיכה הלהקה בהופעות רבות ברחבי הארץ, כשבין השירים המוכרים הם מנסים גם שירים חדשים שיכללו באלבום נוסף בעתיד.
בשנת 2010, עם התקרבותו לדת, עזב רועי לביא, כותב הטקסטים העיקרי, את הלהקה. להופעות הצטרפו אורן וקנין בגיטרה המלווה והוד מושונוב על הקלידים, אך גרעין הלהקה נשאר ללא שינוי, חוץ מעזיבתו של רועי. שינוי נוסף הוא החלפת מנהל הלהקה. הלהקה, שנוהלה בעבר על ידי ליאור מילר הוחלפה להתנהל על ידי אורנה צרפתי (לשעבר מנהלת להקת "היהודים"), כיום הלהקה מנוהלת על ידי אלי בנזינו. עם השינויים בהרכב הלהקה ממשיכה להופיע ברחבי הארץ, במקביל לאיסוף חומרים והקלטות של אלבום נוסף.
בשנת 2013 הוציאה הלהקה ארבעה סינגלים: "הצד הטוב של החיים", "פנים בחשכה", "יקירתי" ו"זה לא מגניב", שהפיקו ביחד עם אייל מזיג לשעבר חבר הלהקה שהחליף את גיל דקל. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות חדש לקראת הוצאת הסינגלים שבמהלכו אירחו בהופעותיהם את רועי לביא, הזמרת ובוגרת העונה השנייה של התכנית כוכב נולד, שירה חן ואת מוש בן ארי.
בשנת 2019 התמודדו בעונה השביעית של "הכוכב הבא לאירוויזיון" וביצעו את השירים "נמאס לי ממך" ו-"TANGO" של מארינה מקסימיליאן בלומין.
חברי הלהקה

שחר נהרי - שירה.
ליאור לוי - תופים, שירה.
תום אלבז - גיטרה בס.
אבנר טואג - גיטרה חשמלית.
חברי הלהקה > חברי להקה לשעבר

אייל מזיג - גיטרה בס, שירה.
דור אלגזי - גיטרה חשמלית מובילה,אקוסטית,שירה,מוקלט באלבום ובסינגלים.
אורן וקנין- גיטרה חשמלית.
רועי לביא - שירה, גיטרה חשמלית.
אורן מוגלי בוהדנה - גיטרה חשמלית.
גיל דקל - גיטרה בס.
הוד מושונוב - קלידים.
דיסקוגרפיה

התבלינים, 2007 - אלבום הבכורה של הלהקה. הופק על ידי אייל מזיג, בסיסט להקת הדורבנים.
בשנת 2011 הוציאו חידוש לשיר צלצולי פעמונים בהפקה מוזיקלית משותפת עם נדב ביטון במסגרת פרויקט "שני צדדים למטבע".
בשנת 2013 הוציאו 4 סינגלים שהפיקו ביחד עם אייל מזיג: "הצד הטוב של החיים", "פנים בחשכה", "יקירתי", "זה לא מגניב".
בשנים 2017–2018 הוציאו 5 סינגלים שהפיקו ביחד עם תום אלבז חבר הלהקה: "מויז הקטן" (קאבר לשיר של יוסי בנאי), "זה כל כך פשוט", "באך", "כשהלילה מתעורר", "לא מחכה לך".
וואו!

| --- | --- |

 סינגל בביצוע ג'ירפות
 מתוך האלבום משוחח עם כסא
 יצא לאור:  1998
 שפה:  עברית
 אורך:  3:05 דק'
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 כתיבה:  גלעד כהנא
 לחן:  כהנא, יאיר קז
 עיבוד:  כהנא, קז, דידי ארז, רותם דרור, ארז רוסו
וואו! הוא שיר של להקת ג'ירפות, שכתב גלעד כהנא, הלחינו כהנא ויאיר קז, ועיבדו חברי הלהקה.
רקע

השיר יצא בשנת 1998 ונכלל באלבום הבכורה של ג'ירפות, "משוחח עם כסא", אשר יצא בשנת 1999. לשיר הוקלט דמו בשנת 1994 במחסן בגינה של הוריו של כהנא.
כהנא סיפר כי השיר נכתב בעת שהוא וקז ישבו בדירה ברחוב כ"ג יורדי הסירה בתל אביב, אשר קז התגורר בה בזמנו, והשניים עישנו יחד. בין היתר הם אלתרו שיר, כשקז מנגן בגיטרה אקוסטית וכהנא שר.
ישנה שמועה כי השיר נכתב על בת זוג לשעבר של כהנא שבגדה בו עם אישה, אך כהנא טען שהוא לא מאשר ולא מכחיש, וכי אין לו מושג אם אכן יצא עם מישהי שבגדה בו עם אישה. בנוסף, בראיון למעריב לנוער, סמוך לצאת האלבום, כהנא סיפר שהשיר נכתב בעקבות התערבות עם הקלידנית של הלהקה, וטען שהוא יכול לכתוב שיר עם מילים חסרות פשר שיהפוך ללהיט. עם זאת, מאוחר יותר הוא סיפר ששיקר ושהדבר לא קרה.