stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוגוז'
דמוגרפיה > ההרכב לפי דתות

האפארכיה הרומית-קתולית קיימת בעיר החל משנת 1718. בשנים 1735-1733 נבנו הכנסייה הרומית-קתולית והמנזר. הפרנציסקני (מינוריטי). באותה תקופה הוקם בית ספר דתי ובשנים 1766-1766 מיוזמת ה"אובר-קנייאז" גבריל גוריאן נבנתה הכנסייה האורתודוקסית "עליית מרים", אחד הבניינים הבולטים של העיר, בסגנון בארוק.
בשנת 1834 נבנה גם בית הכנסת.
בימינו, בעשור הראשון של המאה ה-21 פילוג האוכלוסייה לפי הדתות הוא כדלקמן:
נוצרים אורתודוקסים - 76.6%
רומיים-קתוליים - 13.2%
נוצרים רפורמים - 2.2%
בפטיסטים - 2.2%
פנטקוסטלים -1.8%
יוונים-קתוליים רומנים -1.5%
כלכלה

המתיישבים הגרמנים עסקו בחקלאות, הענף היין, וגם במלאכות ובמסחר. בתחילת המאה ה-19 הקימו מספר גילדות. החל מ-1776 קיבלו את הזכות לנהל 4 ירידים שנתיים.
אחרי 1849 ידעה העיר התפתחות ניכרת מבחינה כלכלית ותרבותית. בשנת 1852 נפתח בה בית דפוס ראשון ובשנת 1853 הופיע בה העיתון הראשון - "לוגושר אנצייגר" בשפה הגרמנית. בשנת 1861-1856 הוקמה הגימנסיה הגרמנית. ב=1733 נבנתה הכנסייה הקתולית. החל משנת 1833 פעל בלוגוז' תיאטרון גרמני. בשנת 1900 נחנך הבניין הנוכחי של התיאטרון. בשנת 1889 היישוב הוכרז לעיר.
הפריחה הכלכלית המשיכה גם תחת השלטון הרומני בין מלחמות העולם. בתחום התעשייה התפרסם באותה תקופה בית החרושת לרעפים וללבנים "מושונג".
גשר הברזל משנת 1902 הפך לאחד מסמלי העיר.
משקלו 185,544 טון והוא יוצר על ידי החברה הממלכתית לרכבות ברשיצה. נפתח לתנועה בשנת 1902 כשבקצותיוו 4 ביתני מכס.
בימי השלטון הקומוניסטי התפתחו בלוגוז' בעיקר תעשיית הטקסטיל (משי), הקרמיקה, ייצור הנעליים ותעשיית המתכת.
אחרי המהפכה הרומנית משנת 1989 התפתחו עם הזמן בתי חרושת קטנים ובינוניים. חברות בינלאומיות כמו "ריקר", "שיפר", "וילרוי-בוך", "הוניוול", "אינטר-שפיצן",""אוטוליב" או "הלה" פתחו בעיר שלוחות שיצרו אלפי מקומות עבודה. בנוסף לאזור התעשייה הישן ברחוב טימישוארה מתפתח אזור תעשייה חדש בעל 610 דונם סמוך לכביש המהיר E 70 לוגוז'-טימישוארה. הכלכלה מסתייעת במיקום העיר - 130 ק"מ מרחק מן הגבול עם הונגריה ובמרחק 55 ק"מ משדה התעופה טימישוארה וכמו כן נעזרת בכביש המהיר החדש לוגוז'-נדלק ("הפרוזדור האירופי 4").
חינוך

במאות 16-17 קמו בלוגוז' בתי הספר הראשונים. בשנת 1770 הוקם גם בית הספר הרומני הראשון
במאה ה-19 הוקמו גם גימנסיה ותיכון בשפה הרומנית.
כיום פועלים בעיר 17 גני ילדים, 10 בתי ספר יסודיים ו-4 בתי הספר תיכון:שתי "מכללות לאומיות" (המכללה הלאומית "קוריולאן ברדיצ'אנו" ו-"יוליה חשדאו")
המכללה הטכנית "ולריו בראנישטה" והתיכון הטכנולוגי "אאורל ולאיקו"), וכן בית הספר לאמנויות "פילארט בארבו".
בית הספר "שטפאן אדובלז'ה" סופח החל משנת 2012 למכללת "ואלריו בראנישטה".
מבין בתי הספר התיכונים שניים זכו לתואר "בית ספר אירופאי":המכללה הלאומית "קוריולאן ברדיצ'אנו" (ב-2011) והמכללה הטכנית "ואלריו בראנישטה" (ב-2012). בלוגוז' פועלים גם מועדון ספורט לתלמידים ובית ספר עממי לאמנויות.
בשנת 1992 נפתח בעיר גם מוסד ראשון להשכלה גבוהה - האוניברסיטה האירופית ע"ש יוסיף קונסטנטין דרגאן, מיסודו של איש העסקים והדמות הציבורית הרומני-איטלקי בעל אותו השם.
ערים תאומות

לעיר לוגוז' הסכמי ערים תאומות עם היישובים הבאים בעולם:
צרפת אורליאן, צרפת
גרמניה יינה, גרמניה
הונגריה סקסארד, הונגריה
יוון קורינתוס, יוון
מולדובה ניספורן, מולדובה
סרביה ורשץ, סרביה
איטליה מונופולי, איטליה
מקדוניה קריבקה פלנקה, מקדוניה
לקריאה נוספת

Nicu Dumitrescu: Lugoj București 1971.
Gheorghe Luchescu: Lugojul cultural-artistic Lugoj 1975. (התרבות והאמנויות בלוגוז')
Stelian Mândruƫ: Lugoj. In: Harald Roth (Hg.): Handbuch der historischen Stätten. Siebenbürgen. Stuttgart 2003 Kröners Taschenausgabe 330, S. 110f (ערך "לוגוז'" מאת סטליאן מנדרוץ ב"ספר הערים ההיסטוריות. טרנסילבניה" בעריכת הרלד רות)
דאלאס מיקלבקר, לוגוז', אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 705–706), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הערות שוליים

↑  לפי הנחות שונות אחרות יוחסו לשם העיר מקור דאקי (בצה?),קלטי (האל הקלטי "לוגוס"?),רומי (המילה הרומית "Lucus"=יער, או אולי Locus = מקום?), יש שקישרו אותו למילה הסלאבית - רומנית rogoz "רוגוז" שמשמעותה "סוּף" או למילה ההונגרית lugas = ביקתה או ביתן - ראו S.Mândruț
↑  Erdély etnikai és felekezeti statisztikája
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533441905171  BnF: cb12446509w (data)  GND: 4874130-9  MusicBrainz: 800a2179-0448-4295-99b2-933bdd19baea  NKC: ge1095752  VIAF: 146883888   WorldCat (עם VIAF): 146883888 
הכנסייה האורתודוקסית הרומנית "עליית מרים" בלוגוז', 1736-1733
הכנסייה הרומית-קתולית בלוגוז'
בית העירייה
מניה של המפעל "מוּשוֹנג" לרעפים וללבנים
מדרחוב במרכז העיר לוגוז'
הנהר טימיש בלוגוז'
מבוכה

מבוכה היא מצב רגשי של מוטרדות מסוימת ואי־נוחות, שאדם עשוי לחוות כאשר נראה לו שאחרים שופטים או עלולים לשפוט אותו (או את אדם אחר) על חלק בגופו או באישיותו שנחשף אליהם, או על פעולה חברתית או מקצועית בלתי מקובלת שלו (או של אדם אחר) שאותם אחרים היו עדים לה. לעיתים מעורבת בכך גם פגיעה בכבוד או ביושרה של האדם שמרגיש מבוכה. יש המגדירים מבוכה כסוג של חרדה עקב התנהגות שאינה מקובלת בחברה; סיבת המבוכה אינה ידועה, לכן זוהי חרדה ולא פחד ספציפי.
תחושת מבוכה דומה במידה מסוימת לבושה, אך הן נבדלות בכך שבושה נגרמת לעיתים קרובות בעקבות מעשה לא מקובל מבחינה מוסרית (ולכן קשורה לאשמה) בעוד מבוכה נגרמת בהקשר חברתי; בנוסף, בושה עשויה להיגרם גם בשל מעשה שבוצע וידוע רק לאדם עצמו; לבסוף, בושה היא לרוב רגש עוצמתי וקשה יותר מאשר מבוכה.
מצבים אפשריים בהם האדם נבוך בעקבות פעולה שביצע, עשויים להיות למשל מצבים בהם הוא נתפס בשקר שאמר או בטעות שביצע, או כאשר אחרים נחשפים לפעולות גופניות שביצע כגון נפיחה. בתרבויות רבות, מצב בו אדם נתפס בטעות כאשר אינו לבוש כהלכה או ערום בחלקו עשוי להביא למבוכה רבה. גם פעולות של אחרים עשויות לגרום מבוכה לפרט, למשל כאשר הפרט מגלה שהוא נושא לרכילות בשיחה המתקיימת בקבוצה חברתית, או כאשר אחר מעיר לו בזלזול בפני אחרים על התנהגותו או הופעתו.
יש הבעות פנים ומחוות גוף אופייניות המופיעות תמיד ומזוהות ללא קשר לתרבות עם מבוכה. תגובת המבוכה מתחילה כחצי שנייה לאחר שהאדם "נתפס בקלקלתו". היא כוללת הסטת מבט למטה ואז לצדדים, "חיוך" מיוחד השונה מההבעה הידידותית בכך שמעורב בו רק שריר אחד (הזיגומטיקוס) המעלה את זוויות הפה כלפי מעלה כששאר המחצית התחתונה של הפנים קפואה ומכווצת. אחר כך מורכן הראש למטה ועמו נשמטות הכתפיים, בשלב זה מופיעה לעיתים קרובות נגיעה של היד בפנים. ילדים בגיל שנתיים כבר מבצעים את רצף הפעולות השלם הזה כשהם נדרשים, למשל, להופיע בפני זרים.
לא רק מחוות המבוכה אוניברסליות אלא גם הפענוח שלהן. אנשים מתרבויות שונות זיהו נכון מבוכה אצל בני עמים רחוקים. התרבות משפיעה בהחלט על הסיטואציות שיפעילו את המבוכה אבל לא על דרך ההבעה שלה. הסומק אינו חלק מהותי של תצוגת המבוכה: הפנים מאדימות כ־15 עד 20 שניות מתחילת האירוע ואילו רצף המחוות הטיפוסי אורך כחמש שניות בלבד.[דרוש מקור]
נראה כי למבוכה יש תפקיד חברתי חשוב בשיקוף והגדרת גבולות לגבי האופן בו רצוי שיתנהלו קשרים חברתיים, בהתאם לנורמות המקובלות בכל חברה ותרבות.
הערות שוליים

↑  Teichman, 1973
↑  Dacher Keltner, Embarrassment: Its Distinct Form and Appeasement Functions, 1997. Psychological Bulletin. Vol 122. No, 3, 250-270
↑  Purshouse, L. (2001), Embarrassment: A Philosophical Analysis, Philosophy, 76: 515-540
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540951205171  LCCN: sh85042668
מבוך תירס

מבוך תירס בבריטניה
מבוך תירס בגרמניה, מעוצב כך שמהאוויר ניתן לראות דימויים מעולם הפיראטים.
מבוכי תירס רבים מעוצבים בצורת דמויות.
מבוך תירס מבפנים
מבוך תירס הוא מבוך העשוי כולו משדה תירס אשר נכבשו בו שבילים בצורות שונות כדי ליצור את המבוך. מבוך התירס הראשון הוקם באנוויל שבפנסילבניה. מבוכי התירס הפכו לאטרקציית תיירים פופולרית בצפון אמריקה, והם מהווים מקור הכנסה נוסף לחוות חקלאיות, כאשר פעמים רבות הם משולבים עם אטרקציות נוספות כגון פינות חי, אזורי פיקניק ועוד. מבוכי תירס רבים מעוצבים בהשראת נושא או רעיון מסוים, וחלקם אף מעוצבים בדמותם של דמויות מפורסמות מסרטים ומספרים. רוב מבוכי התירס מסתיימים במרכז המבוך או מובילים אל היציאה אשר נמצאת בשולי המבוך. מבוך התירס הגדול ביותר נמצא בדיקסון שבקליפורניה.
ראו גם

מעגלי תבואה
הערות שוליים

↑  מבוך התירס הראשון באתר LVC
↑  מבוך התירס הגדול בעולם באתר גינס שיאי עולם
ערך זה הוא קצרמרבנושא חקלאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מבול של צרות

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  טום שדיאק 
 הופק בידי:  טום שדיאק, ניל מוריץ, גארי בארבר, רוג'ר בירנבאום 
 תסריט:  סטיב אודקרק בובי פלורשיים ג'. ג'וש סטולברג
 שחקנים ראשיים:  סטיב קארל מורגן פרימן לורן גרהאם ג'ון גודמן ונדה סייקס מולי שנון ג'ונה היל
 מוזיקה:  ג'ון דבני 
 צילום:  איאן בייקר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Spyglass Media Group, רלטיביטי מדיה, סרטי קולומביה, Original Film, Shady Acres Entertainment 
 חברה מפיצה:  יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 ביוני 2007
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט פנטזיה 
 תקציב:  175 מיליון דולרים
 הכנסות:  173,418,781 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   evanalmighty
 סרט קודם:  ברוס הגדול מכולם 
 www.evanalmighty.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
מבול של צרות (באנגלית: Evan Almighty; בתרגום חופשי: אוון הכל-יכול) הוא סרט קולנועי מסוגת קומדיה שבוים על ידי טום שדיאק, והוא ספין אוף לסרט ברוס הגדול מכולם. הקרנת הבכורה בארצות הברית הייתה ב-22 ביוני 2007, ובישראל יצא לאקרנים בתחילת אוגוסט.
עלילת הסרט

אוון בקסטר (המגולם על ידי סטיב קארל) עוזב את עבודתו בטלוויזיה, שם הוא עבד כשדרן חדשות. הוא נבחר לקונגרס של ארצות הברית ושואף להיכנס עמוק לחיי הפוליטיקה. לשם מטרה זו הוא קונה רכב ועובר יחד עם משפחתו לפרוור שנמצא באזור וושינגטון. אוון מופתע למצוא בפתח ביתו החדש אוסף של כלים וקרשים. לאחר זמן מה מופיע גם שולח המשלוח - אלוהים, בכבודו ובעצמו (המגולם על ידי מורגן פרימן). אלוהים מצווה על אוון לבנות תיבה בדומה לתיבת נוח, מאחר שבקרוב עומד להגיע מבול שיציף את היבשה. לאחר ניסיונות רבים וכושלים של אוון להתחמק מן התפקיד, הוא נאלץ להסכים עם גורלו ומתחיל בבניית התיבה, כאשר הוא מוקף במאות בעלי חיים שונים. למרות הזלזול והלגלוג של הסובבים אותו, הוא מצליח לסיים את בניית התיבה בזמן יחד עם עזרת בני משפחתו ובעלי חיים רבים המתגייסים לעזרתו. היום הנבחר על ידי אלוהים, 22 בספטמבר, מגיע וה'מבול' הצפוי מתגלה כגשם רגיל, מה שגורר קריאות זלזול רבות מכלי התקשורת ושכניו. בנוסף, התיבה נקבעה כאובייקט בלתי חוקי המועמד להריסה.
ברגע שהמכונה הגדולה עומדת לרסק את הספינה, נפרץ סכר של אגם ענק, החולש על העיר, וזרם מים אדיר שוטף את האדמה. האנשים שנמצאים מסביב לתיבה מופתעים מהשיטפון, וממהרים להיכנס לתוכה. גל עצום מרים את התיבה וסוחף אותה תוך כדי הריסת כל דבר העומד בדרכה, עד שהיא נתקעת בבניין הקונגרס. שם אוון יחד עם כל בעלי החיים ובני האדם שהציל, עומד מול הפוליטיקאים ההמומים, כאשר מתברר כי הסכר נפרץ בשל מחדלים ופשעים של פוליטיקאים.
רווחי הסרט

תקציבו של הסרט "מבול של צרות" היה כפול מתקציבו של "ברוס הגדול מכולם", לכן הציפיות לרווחים היו גבוהות יותר. בסוף השבוע הראשון להקרנתו הוא הכניס 31 מיליון דולר, פחות מחצי מההכנסות של "ברוס הגדול מכולם" שהכניס בסוף השבוע הראשון להקרנתו 68 מיליון דולר.
מג האריס

מג האריס (באנגלית: Meg Harris; נולדה ב-7 במרץ 2002) היא שחיינית אוסטרלית, פעמיים ברציפות אלופה אולימפית (טוקיו 2020 ופריז 2024), פעמיים ברציפות אלופת עולם (בודפשט 2022 ופוקואוקה 2023) ושיאנית העולם במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי. סגנית אלופה אולימפית (פריז 2024) במשחה ל-50 מטר חופשי.
ביוגרפיה > 2021 > אלופה אולימפית ושיאנית עולם

באולימפיאדת טוקיו זכתה האריס במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם ברונטה קמפבל, אמה מקיאן וקייט קמפבל בשיא עולם חדש של 3:29.69 דקות, לפני קנדה (3:32.78 דקות) וארצות הברית (3:32.81 דקות). שיפור לשיא העולם בן 3 השנים של אוסטרליה (3:30.05 דקות). כשחיינית שנייה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 53.09 שניות. בשלב המוקדמות היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.73 שניות.
ביוגרפיה > 2022 > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 זכתה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד אישית. מדליית זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מולי אוקלהן, מדיסון וילסון ושיינה ג'ק בתוצאה של 3:30.95 דקות, לפני קנדה (3:32.15 דקות) וארצות הברית (3:32.58 דקות), כשחיינית שלישית היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 53.00 שניות. מדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי ביחד עם אריקה בראון מארצות הברית בתוצאה של 24.38 שניות, אחרי שרה שסטרם משוודיה (23.98 שניות) וקטרזינה וואסיק מפולין (24.18 שניות). מדליות זהב וכסף לאחר ששחתה בשלב המוקדמות, במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי ובמשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה במלבורן, אוסטרליה בדצמבר אותה שנה היא זכתה ב-5 מדליות, 2 זהב ו-3 כסף, כולם במשחי שליחים. מדליות זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מולי אוקלהן, מדיסון וילסון ואמה מקיאן בשיא עולם חדש של 3:25.43 דקות, לפני ארצות הברית (3:26.29 דקות) וקנדה (3:28.06 דקות), כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.00 שניות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. מדליות כסף במשחה שליחות 4x50 מטר חופשי בתוצאה של 1:34.23 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 1:33.89 דקות ולפני הולנד (1:35.36 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 23.98 שניות, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:44.92 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:44.35 דקות ולפני קנדה (3:46.22 דקות), כשחיינית רביעית היא שחתה את סגנון החופשי ב"זינוק שליחות" בתוצאה של 50.76 שניות ובמשחה שליחים משולב 4x50 מטר חופשי בתוצאה של 1:28.03 דקות, אחרי צרפת שקבעה שיא עולם חדש של 1:27.33 דקות ולפני הולנד (1:28.53 דקות), כשחיינית שלישית היא שחתה את סגנון החופשי ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 23.73 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 23.73 שניות.
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מולי אוקלהן, שיינה ג'ק ואמה מקיאן בשיא עולם חדש של 3:27.96 דקות, לפני ארצות הברית (3:31.93 דקות) והרפובליקה העממית של סין (3:32.40 דקות), כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.29 שניות ובמשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות ומדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב לאחר ששחתה בשלב המוקדמות.
ביוגרפיה > 2024

באולימפיאדת פריז שנערכה בסוף יולי תחילת אוגוסט היא זכתה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם מולי אוקלהן, שיינה ג'ק ואמה מקיאן בשיא אולימפי חדש של 3:28.92 דקות, לפני ארצות הברית (3:30.20 דקות) והרפובליקה העממית של סין (3:30.30 דקות), כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 51.94 שניות, המהירה במשחה. מדליות כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 23.97 שניות, אחרי שרה שסטרם (23.71 שניות) ולפני ג'אנג יופיי מהרפובליקה העממית של סין (24.20 שניות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב לאחר ששחתה בשלב המוקדמות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חופשי: 23.97 שניות (2024)
100 מטר חופשי: 52.52 שניות (2024)
200 מטר חופשי: 1:56.29 דקות (2021)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

50 מטר חופשי: 23.73 שניות (2022)
100 מטר חופשי: 52.11 (2022)
מאיה רוזמן

| --- | --- |

ד"ר מאיה רוזמן
 לידה:  27 בנובמבר 1967 (בת 56) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  dietmaya
 dietmaya.co.il
 
מאיה רוזמן (נולדה ב-27 בנובמבר 1967) היא תזונאית קלינית ישראלית. רוזמן פיתחה שיטת גמישות תזונתית, כתבה ספרים בתחום הדיאטה והתזונה בכלל, ובעלת פינות וטורים קבועים בעיתונים ובתוכניות טלוויזיה שונות.
ביוגרפיה

את שירותה הצבאי עשתה רוזמן כמאבחנת ומראיינת פסיכוטכנית. בשנת 1989 סיימה תואר ראשון בתזונת האדם באוניברסיטה העברית. את התמחותה עשתה במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה בבאר שבע וקיבלה הסמכה כדיאטנית קלינית ממשרד הבריאות. במקביל לכך למדה ב"מדרשה לתרבות הגוף אמריקה ישראל" והוסמכה כמדריכת פעילות אירובית ועיצוב הגוף.
רוזמן סיימה את התואר השני בביוכימיה ותזונה, בנושא "השפעת תוספות סידן על צפיפות העצם בחולים במחלות ריאה חסימתיות כרוניות", בהדרכת פרופ' אברהם אלירז, באוניברסיטה העברית בשיתוף בית החולים קפלן, רחובות.
רוזמן המשיכה בלימודיה האקדמאיים וסיימה דוקטורט בביולוגיה מולקולרית, בשילוב גנטיקה ותזונה, באוניברסיטה העברית. נושא עבודת הדוקטורט שלה היה "הקשר בין התזונה להשתנות סרטנית בגן P53 בחולים במחלות מעי דלקתיות כרוניות (קרוהן וקוליטיס)", שנכתב בהדרכת פרופסור יהודית בירק ופרופסור בטי שוורץ.
בנוסף, עברה קורס "מאמנים אישיים וקבוצתיים", גם הוא באוניברסיטה העברית בשיתוף מכון "קישורים" והוסמכה כמאמנת אישית.
רוזמן כתבה טורים בעיתונים, במקומונים ובאתרי אינטרנט שונים, בהם "ידיעות אחרונות", "מעריב", "מוניטין", "זמן תל אביב", וכיום באתרי ynet, ואתר הנשים "Onlife".
היא חיברה שבעה ספרים בתחום התזונה, האחרון מביניהם "מותר ואפשר".
מאיה רוזמן הייתה אחת המשתתפות בתוכנית "אודטה" בערוץ 10, ובעלת פינה בתוכנית הבוקר של קשת עם אפרת רייטן. החל משנת 2008 היא מגישה באופן קבוע את פינתה "אוכלים נכון" ב"תוכנית חיסכון" של חדשות ערוץ 12.
החל מיוני 2016 מגישה רוזמן את רצועת התזונה והדיאטה של רדיו 103fm בימי שישי בצהריים.
ד"ר רוזמן מגישה פינה קבועה בתוכנת הבוקר "פותחים יום" ערוץ 13 החל מיולי 2018, ומשתתפת בפינה "שווה בדיקה" ב"תוכנית חיסכון".
מאיה רוזמן היא צמחונית מגיל 12.
שיטת הגמישות התזונתית

ד"ר רוזמן פיתחה שיטת גמישות תזונתית שנועדה לאפשר[דרוש מקור] מוטיבציה והתמדה בתהליך הדיאטה לאורך זמן, והצלחה בשמירה על ההישגים בשינוי הרגלים לאורח חיים בריא.
ע"פ השיטה, ניתן לשלב בתפריטי תזונה בריאים גם מאכלים בעלי ערך תזונתי נמוך יותר (לדוגמה קינוחים מתוקים), על מנת לשפר את סיכויי ההצלחה.
על בסיס שיטה זו, פרסמה רוזמן את ספריה: "הרזים של מאיה" ו-"58 מתוקים לדיאטה", "המרזים בשמחה", ו-"מותר ואפשר".
ספרים

"דיאטה – המילה האחרונה", 2004, הוצאת "מעיין"
"הרזים של מאיה", 2008, הוצאת "קוראים"
"משימה אפשרית – המדריך המלא לתזונה נכונה לנערות", 2012, הוצאת "קוראים"
"סודות ויסודות בתזונה נכונה – יומן שנתי", 2012 הוצאת "פלפוט"
"58 מתוקים לדיאטה" (בשיתוף אלינוער רבין), 2012, הוצאת "קוראים"
"המרזים בשמחה - אוסף תפריטים וטיפים", 2015, הוצאת "ספרי דיאטה"
"מותר ואפשר", 2018, הוצאת "ספרי דיאטה"
"מלפה-פון וגבורי העל", 2020, הוצאת "קוראים"
הערות שוליים

↑  103FM - ד"ר מאיה רוזמן - למה הפכתי להיות צמחונית?, באתר 103FM - האזנה לרדיו און ליין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007595331005171
מאיה קזביאנקה

| --- | --- |

מאיה קזביאנקה בהופעה בביירות
 לידה:  1941 קזבלנקה, מרוקו
 פטירה:  31 בדצמבר 2018 (בגיל 77 בערך) חיפה, ישראל 
 שם לידה:  מרגוט אלמקיס עזרן
 מוקד פעילות:  צרפת, ישראל 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 חברת תקליטים:  פיליפס רקורדס 
 0102.b144sites.co.il
 פרופיל ב-IMDb
 
מרגוט אלמקיס עזרן (1941 – 31 בדצמבר 2018), שנודעה בשם הבמה מאיה קזביאנקה (בצרפתית: Maya Casabianca) הייתה זמרת ישראלית שזכתה להצלחה גדולה בצרפת בשנות ה-60 ובשנות ה-70 של המאה ה-20, והופיעה ברחבי העולם, כולל איראן, סוריה ולבנון.
קורות חיים

מרגוט (מרגלית) אלמקיס עזרן נולדה בקזבלנקה שבמרוקו למשפחה יהודית.
בשנת 1949 עלתה לישראל עם דודתה והתגוררה בחיפה.
בגיל 13 יצאה לפריז לפגוש את הוריה שנמלטו ממרוקו. אחד המפיקים של חברת "פיליפס" שמע אותה שרה במסיבה בבית הוריה את השיר: "רחל רחל" (השיר היה מפורסם בביצוע שושנה דמארי), והחתים אותה על חוזה הקלטות.
קזביאנקה הייתה התגלית הבאה של המפיק המוזיקלי ז'אק קנטי, אשר אסר עליה לשיר בעברית. איב מונטאן היה שותף להצעה לשנות את שמה למאיה קזביאנקה. היא התפרסמה בצרפת, שם הופיעה בין השאר לצדם של ז'ורז' ברסנס ואיב מונטאן באולימפיה.
התקליט הראשון שהוציאה כלל להיטים בצרפתית ובהם "רומנטיקה" ו"ילדי פיראוס".
בסוף שנות ה-50 פיתחה קריירה מצליחה בצרפת שהפכה אותה לכוכבת בינלאומית שהופיעה במדינות כמו רוסיה, מצרים, לבנון, איראן, ודרום אפריקה.
קזביאנקה הופיעה בצרפתית, ערבית, פרסית וטורקית, והקליטה ב-12 שפות.
בשנת 1961, בעת שביצעה את השיר "אווה מריה", נהגה להצטלב כדי שיחשבו שהיא נוצרייה.
בשנות ה-60 הפכה קזביאנקה לבת זוגו של השחקן והזמר המצרי-סורי פריד אל-אטרש (רומן שתועד בספר שהופץ במדינות ערב). באותה תקופה התגוררה קזביאנקה עם אל-אטרש בארמונו הפרטי בחמדון שבלבנון.
בהמשך נישאה קזביאנקה לפייר דנלו (Danlou) שהיה אבי בתה והמפיק שלה, ושימש מנהל רדיו מונטה קרלו (אנ'). דנלו היה חבר קרוב של רנייה, נסיך מונקו.
עד שנות ה-80 הייתה קזביאנקה מוקפת בשומרי ראש שהגנו עליה ממעריציה הרבים.
קורות חיים > הופעות במוסקבה ובדמשק

בשנת 1967, בזמן הופעתה בתיאטרון בולשוי במוסקבה, הציגה את זהותה הישראלית בהמנון "התקווה". בקהל היו אלכסיי קוסיגין והקוסמונאוט יורי גגארין.
מספר ימים לאחר ההופעה ברוסיה הוזמנה קזביאנקה להופיע בדמשק, לפני נשיא סוריה נור א-דין אל-אתאסי. בזמן הופעתה הגיעו אנשי מודיעין סוריים לכיכר מרג'ה. קזביאנקה נאלצה לברוח ללבנון, משם לקפריסין ולישראל. נראה שהק.ג.ב. העביר לאנשי המודיעין הסוריים את פרטיה לאחר הופעתה במוסקבה.[דרוש מקור][מפני ש...]
קורות חיים > חזרה לישראל

באמצע שנות ה-70 שבה קזביאנקה להתגורר בישראל והחלה לשיר גם בעברית.
בשנת 1973 השתתפה בפסטיבל הזמר המזרחי עם "איילת מחמדים".
בפסטיבל הזמר והפזמון 1979 שרה את "היום אפשר לשיר" וביצעה מספר שירים מוכרים בארץ בשנות ה-80 כמו "שובה אליי", "אהבתי על חוף" ו"שמור לי את הריקוד האחרון".
ניסיונותיה לשחזר בישראל את הישגיה במדינות אחרות לא תמיד הצליחו, והיא יצאה מדי פעם להופעות מחוץ למדינה.
בשנות חייה האחרונות התגוררה בשכונת הדר בחיפה, ועבדה לפרנסתה כמורה לפיתוח קול.
קזביאנקה הקליטה 320 שירים, כ-30 מהם היו להיטים בישראל. בין להיטיה המוכרים מחוץ לישראל: "אל מטאדור", "יא ג'מיל", "טנגו גיטרה", "רומנטיקה".
בשנת 2001 הוציאה את ספרה האוטוביוגרפי "אני והוא".
קזביאנקה נפטרה ב-31 בדצמבר 2018 ונטמנה בכפר תבור. השאירה אחריה בת ונכדים.
הערות שוליים

↑  סיפורה של מאיה קזביאנקה אהובתו של פריד אל אטרש  הערוץ הראשון
↑   הזמרת מאיה קזביאנקה, אהובתו של פאריד אל-אטרש, מתה בגיל 78, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2018
↑  דודי פטימר, ‏הזמרת מאיה קזביאנקה הלכה לעולמה בגיל 78, באתר מעריב אונליין, 31 בדצמבר 2018
↑  מאיה קזביאנקה הבמה, עודכן: יוני 2004
↑  מאיה קזביאנקה, זמרת ישראלית עם הצלחת ענק מספרת בספר זה את חייה, את אהבתה למוזיקה ולשירה ומעל לכולם-אהבתם של מאיה קזביאנקה ופריד אל אטרש בוקספר
↑  הלכה לעולמה הזמרת מאיה קזביאנקה דה מרקר, 31 בדצמבר 2018
↑  הלכה לעולמה הזמרת מאיה קזביאנקה סקופר scooper.co.il
↑  פסטיבל הזמר והפזמון 1979 - מאיה קזביאנקה מוזיקה ישראלית
↑  היום אפשר לשיר - מאיה קזביאנקה מילים: אליעוז רבין, לחן: ז'ילבר (יוסף) שבא zapalls.info/video
↑  מאיה קזביאנקה - זמרת בינלאומית, לימודי פיתוח קול דפי זהב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511358005171  BnF: cb14754564j (data)  MusicBrainz: 952bfba2-fe23-4723-85b4-c3775869d522  VIAF: 2154981716667741474   WorldCat (עם VIAF): 2154981716667741474
מדבר קארו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שטח טבעי 
 נתונים ומידות
 שטח:  400,000 קמ"ר 
 מיקום
 מיקום:  הכף הצפוני 
 קואורדינטות:  32°16′S 22°19′E﻿ / ﻿32.27°S 22.31°E﻿ / -32.27; 22.31
  
 
מדבר קארו
מדבר קארו (באנגלית: Karoo) הוא אזור מדברי בעל אקלים צחיח בדרומה של אפריקה. הקארו משתרע על כ-35% משטחה של דרום אפריקה ואף על חלק קטן משטחה של נמיביה השכנה. שטח מדבר הקארו אינו מוגדר היטב, והגדרתו מתבצעת על פי מספר מאפיינים כדוגמת טופוגרפיה, גאולוגיה ואקלים, ובפרט, מיעוט הגשמים, האוויר היבש, השמים החפים מעננים והפרשי הטמפרטורות הקיצוניים. רכס הרי הסווארטברג מחלק את הקארו לשני אזורים נפרדים – הקארו הגדול מצפון והקארו הקטן מדרום.
היסטוריה > הקארו הגדול

המתיישבים האירופאים הראשונים הגיעו לכף התקווה הטובה ב-1652, אך הודות לאקלים הקשה, רק במאה ה-18 הצליחו הטרקבורים להגיע לקארו. לקראת סוף המאה ה-19, הוקמו בקארו טחנות רוח לשאיבת מים, אשר שינו משמעותית את המחייה בקארו ואפשרו גידול כבשים. בזמן מלחמת הבורים השנייה, קרבות רבים התנהלו בקארו, ובלוקהאוסים רבים עדיין עומדים על תילם.
היסטוריה > הקארו הקטן

הקארו הקטן נתגלה על ידי מתיישבים אירופאים לקראת סוף המאה ה-17, ובמאה ה-19, יצוא נוצות היען, תרם משמעותית למצבם הכלכלי של מגדלי היענים. אלו, ניצלו את מעמדם והקימו מבנים מפוארים ברחבי אודסהורן שבקארו הקטן.
בעלי חיים > הקארו הגדול

בעבר, חיו בקארו הגדול מינים רבים של אנטילופות וחיות נוספות, בעיקר באזור המזרחי של הקארו הגדול. כמו כן, ישנן עדויות לכך ששכנו בקארו הגדול היפופוטמים, קרנפים ויענים. בעבר חיה בה זברת הקואגה, שהיוותה מטרה קלה לציידים עד שנכחדה לחלוטין ב-1883.
אחת התופעות הזואולוגיות המעניינות ביותר שידע הקארו הגדול, היא נדידת הדלגנים התקופתית, שתועדה לראשונה על ידי החוקר הצרפתי לה-וואילאנט ב-1782. ארנב הנהרות (Bunolagus monticularis), אשר חי בקארו בלבד, מהווה את אחד ממיני היונקים בסכנת ההכחדה הקשה ביותר ומספר הפריטים מוערך בכ-1,500 בלבד. בתקופה האחרונה, עם הגעת הטכנולוגיה המאפשרת גידול כבשים ועם ניסיונות שיקום ושחזור הקארו, בין הטורפים שניתן למצוא בקארו הגדול: קרקל, תן שחור-גב, עיט שחור, עיט לוחם, נמרים ואריות.
בעלי חיים > הקארו הקטן

בעבר, בקארו הקטן, ניתן היה למצוא פרטים רבים של זברת הרים, שכמעט ונכחדה לחלוטין בשנות השלושים, אך עם עליית מאמצי השימור, מספרם עלה משמעותית. החל מהמאה ה-19, חוואים בקארו מצאו גידול יענים כמקור הכנסה נוח, והחלו לייצא נוצות, עורות ובשר יען.
לנגור סגול-פנים

| לנגור סגול-פנים |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: קופים בעלי זנב
סוג:: לנגור אפור
מין:: לנגור סגול-פנים
שם מדעי
 Semnopithecus vetulus ‏ארקסלבן, 1777
תחום תפוצה


לנגור סגול-פנים (שם מדעי: Semnopithecus hypoleucos) הוא מין של קוף ממשפחת קופים בעלי זנב החי רק ביערות הגשם של סרי לנקה. הוא נדיר בטבע ומצוי בסכנת הכחדה עקב כריתת היערות בהם חי.