stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דמוקרטיה רדיקלית
ביקורת > הגישה האגוניסטית

לאקלאו ומופה תיארו דמוקרטיה אגוניסטית רדיקלית שבה דעות ותפיסות עולם שונות אינן מדוכאות על ידי החיפוש אחר קונצנזוס. מכיוון שהגישה האגוניסטית הופיעה רבות בספרות האקדמית, היא הייתה חשופה לביקורות. ברוקלמן למשל טוען שתאוריית הדמוקרטיה הרדיקלית היא רעיון אוטופי. תיאוריה פוליטית, הוא טוען, לא צריכה להציג חזון של חברה רצויה. כמו כן נטען כי דמוקרטיה רדיקלית עשויה להיות שימושית ברמה המקומית, אך לא מתאימה לקבלת החלטות ברמה הלאומית. לדוגמה, אנשים עשויים לדעת מה הם רוצים לשנות בעיר שלהם ולהרגיש דחף להשתתף בתהליך קבלת ההחלטות של מדיניות מקומית עתידית. פיתוח דעה על נושאים ברמה המקומית לרוב אינו דורש מיומנויות או השכלה ספציפיים. במסגרת כזו, דיון יכול להועיל בהתמודדות עם בעיית החשיבה הקבוצתית, שבה השקפת הרוב שולטת על השקפת המיעוט. אולם, ייתכן שאנשים לא יהיו מיומנים מספיק או מוכנים להחליט לגבי בעיות לאומיות או בינלאומיות. גישת דמוקרטיה רדיקלית להתגברות על פגמי הדמוקרטיה אינה מתאימה, כך נטען, מעבר לרמה המקומית.
ביקורת > גישה דיונית

הברמאס ורולס תמכו בדמוקרטיה דיונית רדיקלית שבה הפוליטיקה מתבססת על קונצנזוס ואמצעים תקשורתיים. עם זאת, כמה חוקרים מזהים פערים מרובים בין השתתפות והתדיינות. שלושה מהפערים הללו מזוהים על ידי ג'ושוע כהן, תלמידו של הפילוסוף ג'ון רולס :
הרצון לשפר את איכות הדיון יכול להיות על חשבון שיתוף הציבור. נציגים ומחוקקים מתמקדים יותר בטיעונים ודיונים מאשר בשאיפה לקדם את האינטרסים של בוחריהם. בשל ההתמקדות בדיון רציונלי, ייתכן שהאינטרסים של ציבורים מסוימים לא ייזכו לייצוג.
לעומת זאת, שאיפה למקסם את שיתוף הציבור יכולה להיות על חשבון איכות הדיונים. ניתן להשיג מקסימום השתתפות ציבורית על ידי יוזמות פופולריות כמו משאלי עם. עם זאת, משאלי עם מאפשרים לאנשים להחליט על נושא חשוב עם הצבעת כן/לא. באמצעות הצבעת כן/לא ניתן להרתיע אנשים להשתתף בדיון מנומק לגבי חקיקה. כמו כן, נטען כי בשל מקסום שיתוף הציבור, גדל הסיכוי למניפולציה ודיכוי.
הדיון תלוי בידע ובתחומי עניין של כל המשתתפים וכן במידע ברור ונגיש. אולם, בנושאים חשובים רבים, לחלק מהמשתתפים יש ידע מצומצם ולכן איכות הדיונים יורדת כאשר יותר משתתפים חסרי ידע נכנסים לדיון.
ביקורת > דמוקרטיה רדיקלית וקולוניאליזם

עם זאת, דמוקרטיה רדיקלית נתפסת לעיתים כקולוניאלית משום שהיא מסתמכת על תפיסה מערבית של דמוקרטיה. נטען כי הדמוקרטיה הליברלית נתפסת על ידי המערב כצורת הממשל הלגיטימית היחידה.
פרשנויות ועיבודים מחדש

מאז שלקלאו ומופה כתבו על דמוקרטיה רדיקלית, רבים אחרים התאימו ושינו את המונח. לדוגמה, פעמון הוקס והנרי ז'ירו כתבו כולם על היישום של דמוקרטיה רדיקלית בחינוך. בספרה של הוק Teaching to Transgress: Education as the practice of freedom היא קוראת לחינוך שבו מחנכים מלמדים את התלמידים לחרוג מגבולות של גזע, מין ומעמד כדי "להשיג את מתנת החופש". את עבודתו של פאולו פריירה, אף על פי שהחלה עשרות שנים לפני לאקלאו ומופה, ניתן לפרש בדרך דומה. תאורטיקנים כמו פול צ'טרטון וריצ'רד JF Day כתבו על חשיבותה של דמוקרטיה רדיקלית בתוך כמה מהתנועות האוטונומיות באמריקה הלטינית (כלומר EZLN - צבא זפאטיסטה לשחרור לאומי במקסיקו, MST - תנועת פועלים ללא קרקע בברזיל, ו תנועת פועלים מובטלים בארגנטינה) למרות שהמונח דמוקרטיה רדיקלית משמש באופן שונה בהקשרים אלה.
דמוקרטיה רדיקלית ואינטרנט

עם עליית האינטרנט בשנים שלאחר התפתחותן של גישות שונות של תאוריית הדמוקרטיה הרדיקלית, גדל העיסוק בקשר בין האינטרנט לדמוקרטיה הרדיקלית. האינטרנט נחשב כהיבט חשוב של דמוקרטיה רדיקלית, שכן הוא מספק אמצעי תקשורת והתקשורת היא גורם מרכזי בכל אחת מהגישות של דמוקרטיה רדיקלית.
האינטרנט מספק פלטפורמה לדיון נוסף על דמוקרטיה רדיקלית, ובכך תורם לפיתוח התיאוריה;
האינטרנט מאפשר צמיחה של קהילות פוליטיות חדשות ותרבויות דמוקרטיות אשר קוראות תיגר ע רעיונות פוליטיים קיימים;
האינטרנט מחזק את קולן של קבוצות מיעוט.
נקודה אחרונה זו מתייחסת לרעיון של מרחב ציבורי רדיקלי שבו ניתנת לקבוצות מדוכאות או מודרות הזדמנות להשתתף בדיון הפוליטי. מנקודת המבט של הדמוקרטיה הרדיקלית, ניתן לפרש ביטוי של דעות כאלה באינטרנט כאקטיביזם מקוון. בדמוקרטיות הייצוגיות הליברליות הקיימות כיום, קולות ואינטרסים מסוימים תמיד מועדפים על פני אחרים. באמצעות אקטיביזם מקוון, עדיין ניתן לבטא דעות והשקפות שנמצאות בשוליים.כך תורמים הפעילים לקיום הטרוגניות של עמדות. עם זאת, העידן הדיגיטלי אינו תורם בהכרח לרעיון של דמוקרטיה רדיקלית. לפלטפורמות המדיה החברתית יש אפשרות להשתיק קולות מסוימים, לעיתים רדיקליים. זה נוגד את הדמוקרטיה הרדיקלית
תנועות המונים עכשוויות המחויבות לדמוקרטיה רדיקלית

EZLN - צבא השחרור הלאומי של זפאטיסטה במקסיקו: קבוצה שמאלנית מיליטנטית ופוליטית. האידאולוגיה שלהם מבוססת על שאיפתם לבצע פוליטיקה מלמטה למעלה ולא מלמעלה למטה. ה-EZLN מזוהה עם המרד הזפאטיסטי והקמת העיריות האוטונומיות המורדות זפאטיסטה, שהממשל שלהן מושפע מאוד מעקרונות סוציאליסטיים רדיקליים דמוקרטיים וליברטריאניים.
ה-MST – תנועת עובדים ללא קרקע בברזיל: תנועה חברתית שמטרתה רפורמת קרקעות כדי להפוך את הבעלות על הקרקע לנגישה יותר עבור העניים. היא שואפת להשיג מטרה זו באמצעות מאבק בסוגיות חברתיות כגון גזענות, סקסיזם וחלוקת הכנסה מוטה.
ה-AANES – המינהל האוטונומי של צפון ומזרח סוריה : אזור אוטונומי בצפון מזרח סוריה שהוקם כתוצאה ממהפכת רוג'אבה בתמיכת הכוחות הסוריים הדמוקרטיים המבוססים על עקרונות של ביזור, דמוקרטיה ישירה וסוציאליזם ליברטריאני.
מפלגת המפלגה הסוציאליסטית ארצות הברית נוסדה ב-1973. היא מתנגדת לכל צורות הדיכוי, ולחתור ליצור "חברה לא גזענית, חסרת מעמדות, פמיניסטית וסוציאליסטית".
Casa Pueblo הוא ארגון קהילתי בפוארטו ריקו המתמקד בהגנה על הסביבה. היא בעד דמוקרטיה משתפת וניהול עצמי קהילתי, כמו גם תשתית אנרגיה מתחדשת לאומית מבוזרת.
הורוסקופ

תחזית הורוסקופ שהוכנה למילניום 2000
הורוסקופ (מיוונית: ὡρόσκοπος, "מבט לזמן") הוא מושג באסטרולוגיה, אשר במקור שימש להתייחסות למפת לידה אסטרולוגית, אך בהמשך התקשר בשפה השוטפת לתחזיות אסטרולוגיות בעיתונות, המבוססות על מיקומי השמש במזלות האסטרולוגיים. למרות שהאסטרולוגיה נעדרת בסיס מדעי, לעיתים קרובות אנשים הקוראים הורוסקופים טוענים שהנאמר בהורסקופ נכון עבורם, בשל אפקט פורר.
השיטה מתבססת על מיקומי הכוכבים האקטואליים בגלגל, והזוויות הנוצרות ביניהם לבין המזל בו נמצאה השמש בעת הלידה של הקורא. כדי להכליל ציבור רחב, אין התייחסות למעלה המדויקת בה נמצאה השמש, דבר אשר בדרך כלל אינו מקובל באסטרולוגיה. הביאור נעשה לפי כראות עיניו של האסטרולוג הספציפי, וזוהי אחת הסיבות לסתירות בין הורוסקופים שונים המתפרסמים עבור אותו תאריך.
מבחינת האסטרולוגיה, השמש משקפת רק חלק מהמבנה האישיותי, ובהורוסקופ אין כל התייחסות למיקומים של שאר הכוכבים החשובים. בנוסף, הבדיקה שנעשית בהורוסקופ אינה מתייחסת לקידומים אסטרולוגיים (Progressions) ולמפות חזרה (Return charts), אשר בדרך כלל נחשבים קריטיים לניתוח דפוסים עתידיים.
תחילת המחשבה על השיטה התחילה בתור האמונה שכמו שהירח משפיע על המים בגאות ושפל, כך גם כוכבי השמיים יכולים להשפיע על חיינו.
רבים מהעיתונים היומיים בישראל ובעולם כולו מפרסמים הורוסקופ, יומי או שבועי, מחולק לפי גלגל המזלות. דוגמה לטקסט כזה:
תשובה לשאלה הרת גורל מגיעה אליכם. אתם מבינים שהנחות היסוד שלכם לא היו מדויקות ומן הסתם עשיתם לא מעט שגיאות. במהלך היום תגלו שאתם מתפקדים לפחות חלק מהזמן בסגנון "טייס אוטומטי".
היאבקות חגורות

היאבקות חגורות היא סוג של היאבקות הנחשב לאחד מענפי הספורט הוותיקים ביותר שתועדו בהיסטוריה. הספורט כולל שני מתחרים חגורים, שמטרתם להפיל זה את זה באמצעות אחיזה בחגורה. קיימות מאות סגנונות לאומיים של היאבקות חגורות, אך המוכרים ביותר והמתחרים הבינלאומיים הנפוצים ביותר הם אליש ו-קוראש, שהתפתחו בקרב העמים טורקיים הנוודים של מרכז אסיה. איגוד ההיאבקות העולמי הכיר באליש כסגנון ההיאבקות הבינלאומי הראשי, והוא מנוהל ברחבי העולם על ידי הפדרציה הבינלאומית להיאבקות חגורות אליש, הגוף המנהל של הספורט. אף על פי שהספורט התקיים במשך אלפי שנים, ואליפויות מקומיות נערכו במקומות שונים בעולם, רק בשנת 2001 החל להתפתח הסגנון הבינלאומי של הספורט, והוא נקרא "אליש". עד שנת 2005 פיתחו את הסגנון ריף גייננוב וביימן ארקינבייב, ולאחר מכן נפרדו דרכיהם ונוצרו שני סגנונות שונים בשם "אליש" ו"קוראש" בהיאבקות חגורות. מאז, נכלל הספורט בתוכנית האוניברסיאדת קאזאן בשנת 2013, הוכר על ידי המועצה האולימפית של אסיה, והתקיים במשחקי אסיה ובמשחקים הפנימיים של אסיה. ראשי הספורט נאבקים לקדם אותו לרמה של ענף ספורט אולימפי רשמי.
היסטוריה > העת העתיקה

בעלילות גילגמש מופיעה צורה של היאבקות חגורות בין גילגמש ואנכידו. אחת ההמחשות הוותיקות ביותר להיאבקות שנמצאה היא פסל ברונזה שנמצא בשנת 1938 בחרפג'י, סמוך לבגדד, ומתוארך לכ-2600 לפנה"ס. כיום הוא מוצג במוזיאון הלאומי של עיראק. כרוניקות סיניות מהתקופה הטאנג מדברות גם הן על היאבקות חגורות בסין של ימי הביניים, בערך במאה ה-11 לספירה. במאה ה-11, הפילוסוף והמלומד אבן סינא כתב על סוג זה של היאבקות.
היסטוריה > הווה > הפדרציה הבינלאומית

כדי להתאים את עצמם למגוון הסגנונות של היאבקות חגורות ברחבי העולם, הפדרציה הבינלאומית להיאבקות חגורות (IBWA), שהוקמה בשנת 2005 בראשותו של מר חאליל אחמד חאן מפקיסטן, פיתחה שני סטים של כללים אחידים ותלבושת תקנית. ההיגיון הוא שחלק מהסגנונות אינם מאפשרים שימוש בטריקים עם הרגליים וחלק כן. לפיכך, בתחרות בסגנון קלאסי אסור השימוש ברגליים, ובסגנון חופשי הוא מותר. התלבושת התקנית מאפשרת לכל המשתתפים לשמור על סגנונם הלאומי.
כללים וגרסאות

במקומות שונים בעולם ישנם וריאציות שונות של כללים בספורט זה. כפי שמרמז השם, הרכיב המרכזי בספורט הוא חגורה פשוטה, מגבת רגילה או אזור. לדוגמה, במרכז אסיה, הפופולרית היא היאבקות קורס של עמי הטורקים, שבה מפילים את היריב על ידי הרמתו מהרצפה או מהמזרן ללא שימוש ברגליים. כללים אלו הם לרוב ייחודיים לאותו אזור ספציפי.
סוגי היאבקות חגורות

כיום ה-IBWA מנהלת סוגים שונים של היאבקות חגורות: סגנון חופשי, סגנון קלאסי, היאבקות חגורות לנשים, היאבקות חגורות על חוף הים, היאבקות חגורות בשלג בחמש קבוצות גיל: קדטים, צעירים, סטודנטים, מבוגרים, וותיקים ב-12 קטגוריות משקל (7 לגברים ו-5 לנשים).
הערות שוליים

↑  Jeremy Black; Anthony Green (1992). Gods, Demons and Symbols of Ancient Mesopotamia: An Illustrated Dictionary. University of Texas Press. pp. 187–. ISBN 978-0-292-70794-8. נבדק ב-26 בספטמבר 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Nigel B. Crowther (2007). Sport in Ancient Times. Greenwood Publishing Group. pp. 15–. ISBN 978-0-275-98739-8. נבדק ב-26 בספטמבר 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Faraj Baṣmahʹjī (1975). Treasures of the Iraq Museum. Al-Jumhuriya Press. נבדק ב-26 בספטמבר 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  David Gilman Romano (1993). Athletics and Mathematics in Archaic Corinth: The Origins of the Greek Stadion. American Philosophical Society. pp. 10–. ISBN 978-0-87169-206-1. נבדק ב-26 בספטמבר 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
הדייסה המתוקה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  האחים גרים 
 שפת המקור:  גרמנית 
 סוגה:  מעשייה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1819 
 
הדייסה המתוקה היא מעשייה מאת האחים גרים.
עלילה

המעשייה עוסקת באם ובתה החיות בעוני. העוני גדול עד כדי כך שלא נותר, לדאבונן, מזון בבית. אולם למרבה המזל הילדה מקבלת סיר קסום מאישה זקנה. הסיר, שהוענק לילדה ללא תמורה, מסוגל לבשל דייסה על ידי אמירת מילת קסם, וגם להפסיק את הבישול על ידי אמירת מילות-קסם אחרות.
יום אחד, כשהילדה הלכה לטייל, רעב תקף לפתע את האם. האם, שרצתה לשבור את רעבונה, אכלה מן הדייסה לשובע. אולם איתרע מזלה והסיר לא הפסיק לבשל, זאת משום שמילות-הקסם פרחו מזיכרונה. הדייסה הציפה את הכפר, וכשנדמה היה כי המצב אבוד, שבה הילדה מן הטיול, הבחינה במצב ועצרה את הסיר מבישולו.
מקורות והשראה

הדייסה המתוקה היא חלק מסיפורים רבים אשר נכתבו על "מוטיב הגולם", במעין דגם של העוזר אשר מנסה לסייע ועזרתו "עולה על גדותיו".
ביניהם:
"הגולם שואב מים לפסח" - כחלק מאגדת הגולם מפראג
שוליית הקוסם
"סבתא אשפתא" - סיפור איטלקי מאת הסופר טומי דה-פאולה, תורגם על ידי יהודה אטלס
סיפורים אלו מבטאים את האדם התמים ולעיתים חסר המודעות שעלול להביא הרס על האנושות בעקבות חוסר הכרתו עם הערכים המוסריים הבסיסיים שהחברה מושתתת עליהם.
יש המוסיפים על סיפורים אלה גם את סיפורו של פרומתאוס הכבול מן המיתולוגיה היוונית ואת המפלצת של פרנקנשטיין.
הערות שוליים

↑  מוטיב ה"גולם" בסיפורי ילדים מאת אריאלה קרסני, שנתון שאנן, תשב"ז, כרך י"ב.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הלהקה האחרונה בלבנון

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  בן בכר ואיציק קריחלי
 הופק בידי:  אלעד גביש איציק קריחלי לאון אדרי משה אדרי
 תסריט:  איציק קריחלי ואורי הלוי
 עריכה:  שלומי שלום
 שחקנים ראשיים:  אורי לייזרוביץ' עפר שכטר עופר חיון ישראל קטורזה דנה פרידר דניאל גל
 מוזיקה:  אבי בללי 
 צילום:  עמית יסעור
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  מרקר פילמס וסרטי יונייטד קינג
 הקרנת בכורה:  ישראל13 באוקטובר 2016
 משך הקרנה:  103 דקות
 שפת הסרט:  עברית, ערבית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הלהקה האחרונה בלבנון הוא סרט קומדיה ישראלי שיצא לאקרנים באוקטובר 2016 בבימוי של בן בכר ואיציק קריחלי, על פי תסריטם של איציק קריחלי ואורי הלוי, ובכיכובם של אורי לייזרוביץ', עפר שכטר, עופר חיון, ישראל קטורזה, דנה פרידר, דניאל גל ועוד.
הסרט מספר על שלושה חברים בלהקה צבאית שמתעוררים בוקר אחד ומגלים שצה"ל עזב את לבנון והשאיר אותם מאחור.
הסרט מכר מעל 300 אלף כרטיסים בישראל ויזכה לעיבוד מחודש דובר אנגלית תחת חברת דייוויס פילמז של סמואל חדידה.
תיאור העלילה

שלומי חזן (עופר חיון), קובי רוטמן (עפר שכטר) ואסף מלכה (אורי לייזרוביץ') הם חברי הלהקה הצבאית "העבריים" לשעבר, שהתפצלו לדרכים שונות - קובי הועבר להיות אחראי תחזוקה בבסיס אור שבלבנון, תחת פיקודו של סא"ל אלון נישרי (איציק קריחלי) ושני עוזריו - משיח (עמי אנידג'ר) ואליהו (רודי סעדה). שלומי ניהל מערכת יחסים עם מירי רוטמן (דנה פרידר) - אחותו של קובי, ואסף עבד כעוזר ליצן מפני שאביו לא מקבל את עבודתו כזמר. אלון נישרי, פוקד על קובי להופיע עם הלהקה הצבאית בזמן שהוא מבריח פאקטים של סיגריות (מה שהתברר מאוחר יותר כסמים), או שהוא יחשוף למשטרה הצבאית תמונות שמוכיחות שקובי מבצע מכירות לא חוקיות. שלומי מסכים להופיע עם קובי כדי שיסלח לו על הרומן שהוא מנהל עם אחותו, והוא הולך לבית של אסף כדי לבקש מאביו - אל"ם יעקב מלכה (ישראל קטורזה) אישור להופעה בלבנון. אסף ואביו נמצאים במשבר מאז שאסף שיבש הופעה של הלהקה בבסיס מצ"ח חמש שנים לפני הנסיגה מלבנון, נעצר על ידי דנה כהן (דניאל גל) עקב שימוש בסמים, וגרם לפירוק של הלהקה. אסף רצה להראות לאביו שהוא יכול להתקדם בקריירה שלו ככוכב רוק ולכן מצטרף להופעה.
על מנת לגרום ליעקב לקבל קידום, ולסגור את התיק של אסף במשטרה, דנה מגייסת את אסף כמשת"פ - היא מחביאה לו בגיטרה מכשיר הקלטה, אותו אסף שותל במשרד של אלון, כדי לשמוע מה הוא ועוזריו מתכננים בקשר להעברה של הסמים. אסף מתקשר לדנה כדי לספר לה שהמכשיר הקליט את השיחה של נישרי ושל עוזריו, אך מפני שהוא עושה זאת דרך הטלפון שבמשרד של אלון, משיח ואליהו מאזינים לשיחה ושומעים על התרגיל של אסף ודנה. אלון נישרי מבקש מעוזריו להשתיק את אסף, שלומי וקובי - והם מחליטים להשאיר אותם בלבנון.
דנה, שממשיכה לנסות להרשיע את אלון בקשר להברחות הסמים, מצטרפת ליעקב ומירי בניסיון לחפש את הלהקה. לאחר שהמפקד של דנה, משה, משעה אותה מהיחידה, השלושה מתקשים להמשיך. יעקב משתמש בדרגה שלו כאלוף-משנה בחיל החינוך כדי להחזיר את אסף (ואיתו גם את שלומי וקובי) לארץ. דבר נוסף שמעכב אותם, הוא שאלון נישרי גילה שעוזריו השאירו את הלהקה בלבנון, והוא שולח אותם להחזירה.
בזמן שמחפשים את הלהקה בישראל, גם שני פעילי חזבאללה - נביל (ג'ורג' אסקנדר) וסעיד (איהאב אליאס סלאמי) - רוצים לתפוס את שלישיית הישראלים ולזכות בכסף ותהילה. לאחר שנישרי ועוזריו גנבו את הסמים שהחזיק צד"ל, והבריחו אותם לארץ, לצד"ל אין דמי חסות לשלם לחזבאללה, והם רוצים להשתמש בחטופים ציונים כדי לשלם.
צוות השחקנים

| שחקן/שחקנית | תפקיד |
| --- | --- |
אורי לייזרוביץ': אסף מלכה
עפר שכטר: קובי רוטמן
עופר חיון: שלומי חזן
ישראל קטורזה: אל"ם יעקב מלכה
איציק קריחלי: סא"ל אלון נישרי
רודי סעדה: אליהו
עמי אנידג'ר: משיח
דניאל גל: דנה
דנה פרידר: מירי רוטמן
ג'ורג' אסקנדר: נביל
איהאב אליאס סלאמי: סעיד
סלים דאו: פאדי
הישאם סלימאן: ג'ורג'
הערות שוליים

↑  אבנר שביט‏, מלבנון לבגדד: "הלהקה האחרונה בלבנון" יזכה לרימייק בינלאומי, באתר וואלה, 14 במאי 2018
הואמבו

| --- | --- |

סימני המלחמה בהואמבו
 מדינה:  אנגולה אנגולה
 מחוז:  הואמבו
 שפה רשמית:  פורטוגזית
 תאריך ייסוד:  8 באוגוסט 1912
 שטח:  2,711 קמ"ר
 גובה:  1,721 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  934,127 (2022)
  ‑ צפיפות:  344.6 נפש לקמ"ר (2022)
 קואורדינטות:  12°46′0″S 15°44′0″E﻿ / ﻿12.76667°S 15.73333°E﻿ / -12.76667; 15.73333
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אנגולה מוגדלת) לואנדה לובנגו מלאנז'ה לוביטו לואנה סאורימו מנונגה קבינדה קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו זמביה נמיביה האוק. האטלנטי הואמבו(למפת אנגולה רגילה) לואנדה לובנגו מלאנז'ה לוביטו לואנה סאורימו מנונגה קבינדה קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו זמביה נמיביה האוק. האטלנטי הואמבו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
הואמבו (בפורטוגזית: Huambo; לשעבר "ליסבון החדשה"; בפורטוגזית: Nova Lisboa) היא עיר במרכז אנגולה ובירת המחוז הקרוי על שמה. העיר שוכנת ברמות אנגולה בגובה 1,721 מטרים מעל פני הים ליד מוצא הנהר קוננה (Kunene) כ-520 ק"מ מדרום-מזרח לבירה לואנדה. לפי תחזית רשמית לשנת 2022 אוכלוסיית העיר מנתה 934,127 תושבים.
תחנת הרכבת של העיר היא תחנה ראשית על מסילת הברזל בין בנגואלה (אנ') לבין גבול הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. בעיר פועל נמל תעופה. העיר נהנתה מפריחה בתקופת השלטון הפורטוגזי וסבלה קשות בשנות מלחמת האזרחים באנגולה.
היסטוריה > לפני העידן הקולוניאלי

הואמבו קיבלה את שמה מממלכת ואמבו (Wambu), אחת מ-14 הממלכות  של שבט האובימבונדו (Ovimbundu) ברמת אנגולה המרכזית. האובימבונו, שבט עתיק שמקורו ממזרח אפריקה, ייסד את באילונדו (Bailundu), ממלכתם המרכזית, במאה ה-15 לערך. ממלכת וואמבו הייתה אחת הממלכות הקטנות שהייתה כפופה למלך באילונדו, למרות שהיא נהנתה, כמו הממלכות האחרות, ממידה משמעותית של עצמאות.
היסטוריה > השלטון הפורטוגזי

בעוד שבאילונדו מוזכרת במסמכים מהמאות ה-18 וה-19 בהקשר לנתיבי סחר שקישרו אותה לממלכת ויי (Viye), ואמבו הקטנה  ידועה רק בהקשר של סלילת מסילת הברזל מבנגואלה על ידי הפורטוגזים בראשית המאה ה-20. למרות שמלכי באילונדו וואמבו התנגדו לחדירת מסילת הברזל לשטחם על ידי ביצוע מארבים כנגד פועלי המסילה והמתיישבים, הם הוכנעו בסופו של דבר על ידי צבא פורטוגל וב-8 באוגוסט 1912 נוסדה הואמבו באופן רשמי על ידי הגנרל הפורטוגזי ז'וזה נורטון דה-מאטוס (José Norton de Matos).
סלילתה של מסילת הברזל החלה על פי הצעתו של היזם הבריטי סר רוברט ויליאמס (Robert Williams) כדרך הקלה והזולה ביותר לקשר בין אזור מכרות הנחושת במחוז קטנגה שבקונגו הבלגית לבין נקודה על חוף הים שממנה ניתן יהיה לייצא את הנחושת. מפרץ לוביטו היה הנמל הטבעי הטוב ביותר ביבשת.
הקמתה של מסילת הברזל התקדמה בתחילה  עם קשיים רבים, עקב תנאי הקרקע הקשים, המלריה, ובמידה מסוימת עקב התנגדות הילידים. הואמבו נועדה להיות נקודה אסטרטגית משיקולים רבים. האקלים ההררי הנוח וקיומם של מקורות מים שופעים בסביבתה, הפכו אותה לנקודה אידיאלית להקמתה של תחנת רכבת. עם הקמתה של העיר החלו עבודות הסלילה להתקדם באופן מהיר יותר והקשר עם גבול קונגו הבלגית הושג ב-1929. עד אז פעלה כבר בהואמבו אחת מסדנאות הרכבת החשובות באפריקה.
בשנות העשרים הואמבו כבר הייתה אחת מהמרכזים הכלכליים של אנגולה הפורטוגזית. כמה מפעלי מזון חשובים פעלו בה והם היוו את ערוץ הייצוא הראשי של המגזר החקלאי העשיר של המחוז. כמו כן הייתה הואמבו ידועה במספר הרב של מוסדות החינוך שלה, במיוחד המכון למחקר חקלאי שקיים עד היום.
ב-1928  שונה שמה של העיר ל"ליסבון החדשה", על שם ליסבון, בירת פורטוגל ובכך נרמז שבכוונת השלטון הקולוניאלי להפוך את הואמבו לבירת המושבה. בסוף שנות השישים הייתה הואמבו ידועה  בתחרות מרוץ המכוניות הבינלאומי בן שש השעות שהתקיים בה. עד לקבלת העצמאות של אנגולה, שגשגה ליסבון החדשה והתפתחה כלכלית ובכך הפכה לאחד המרכזים העירוניים החשובים במושבה.
היסטוריה > לאחר קבלת העצמאות

לאחר שאנגולה קיבלה את עצמאותה מפורטוגל בשנת 1975, שונה בחזרה שמה של העיר לשם המקורי, הואמבו. מלחמת האזרחים באנגולה בשנים 1975-2002 עצרה את התפתחותה של אנגולה בכלל ושל הואמבו בפרט והרסה חלק גדול מהתשתיות שלה.
הואמבו הפכה להיות זירת קרבות במלחמת האזרחים בין התנועה העממית לשחרור אנגולה (MPLA) לבין UNITA החל מפרוץ המלחמה ועד למותו של מנהיג UNITA ז'ונאס סאווימבי ב-2002. בתקופה זו הוטל על העיר מצור, היא ניזוקה קשות ואזרחיה נטבחו בהמוניהם או נמלטו מהעיר.
עם קבלת העצמאות הכריז סאווימבי על מחוז הואמבו כרפובליקה נפרדת מאנגולה. יחד עם זאת, ה-MPLA כבשו מחדש את העיר ב-8 בפברואר 1976 בעזרתם של כוחות קובנים, למרות שרוב האזורים סביב להואמבו נותרו בשליטת UNITA.
באמצע שנת 1976 חיל המשלוח הקובני הקים את מפקדותיו החשובות בעיר ובערים אחרות באנגולה, אך UNITA  שלט ברוב האזורים הכפריים.
פליטים החלו להתרכז  בערים, בבקשם הגנה וסיוע הומניטארי. אחד הארגונים ההומניטאריים שהגיעו למחוזו הואמבו ב-1979 היה הצלב האדום. ב-1984 הסלים העימות באופן דרמטי וזרם הפליטים לערים גבר. מבצע סיוע רחב ממדים שוגר לערים של מחוזות רמת אנגולה שהגישה לחלק מהם התאפשרה רק בדרך האוויר. רבים מהכבישים בתקופה זו היו בשליטת UNITA ומוקשו בצורה נרחבת.
במאי 1991 נחתם הסכם שלום בין שני הארגונים. האו"ם והארגונים החוץ-ממשלתיים החלו לפעול מאותו זמן. המצב השתפר בהדרגה ובספטמבר 1992 נערכו בחירות כלליות. אך הבעיות צצו מחדש כאשר התברר שתוצאות הבחירות זויפו. חוסר השקט חזר להואמבו במהרה, כאשר הפך ארגון UNITA  את העיר למרכז הפוליטי שלו. הארגון ריכז בעיר את רוב מנהיגיו הפוליטיים וחלק גדול מכוחותיו הצבאיים מיד לאחר שהתבררה תבוסתם בבחירות.
באופן רשמי הייתה העיר עדיין תחת שלטון ממשלת ה-MPLA, אך המתיחות עלתה בהדרגה עקב מעשי אלימות הולכים וגוברים. בסוף שנת 1992 התפנו מהואמבו כבר כל סוכנויות הסיוע הזרות. UNITA השיג את השליטה על העיר בקרבות רחוב עקובים מדם שהתנהלו החל מחג המולד 1992 והגיעו לשיאם באמצע ינואר. קרבות קשים התנהלו בסביבת העיר בחודשיים שלאחר מכן עד אשר נסוגו כוחות הממשלה  ו-UNITA השיגה שליטה מלאה על העיר. רוב הערים ברמת אנגולה המרכזית נכבשו גם הן על ידי UNITA באותה תקופה. העימות המזוין התחדש באוגוסט 1994. מתקפה נרחבת החזירה לממשלה את השליטה על הואמבו ב-9 בנובמבר ועד מהרה גם את השליטה על שער הערים. ארגון UNITA העתיק את מפקדתו לעיר ג'מבה (Jamba) שבמחוז קואנדו קובנדה.
היסטוריה > רגיעה זמנית

באופן רשמי הסתיימה המלחמה ב-20 בנובמבר 1994 עם חתימתו של הסכם לוסקה. במידה רבה הייתה המטרה של ההסכם לעבור לתהליך של נורמליזציה, והוא התקבל בהואמבו באופטימיות זהירה. לאחר חתימת ההסכם העביר UNITA את מפקדתו שוב והפעם לעיר ביאלונדו, כ-50 ק"מ מצפון להואמבו. העברה זו עוררה דאגות בקרב רוב המשקיפים.
ב-1995 הושג חופש תנועה לאנשים ולסחורות ברחבי המחוז. בסוף השנה כוח שמירת השלום של האו"ם (UNAVEM III) הוצב גם הוא בעיר כחלק מהבנות הסכם לוסקה. 1996 ו-1997 היו שנים של שיפור יחסי בתנאי המחיה של תושבי הואמבו, למרות שזרם השבים היה מתון, הבנייה הייתה איטית וחיי המסחר לא חזרו לרמתם כפי שהייתה בעבר.
היסטוריה > חידוש הלחימה

לאחר שמועצת הביטחון של האו"ם כפתה עיצומים על UNITA ב-29 באוקטובר 1997, בשל עיכובים בישום הסכם לוסקה ובשל אי רצונו של הארגון לפרז את השטח ולמסור את העמדות שלו, חוסר השקט שב בהדרגה לרחובות הואמבו, בעיקר במחצית השנייה של שנת 1998. בראשית דצמבר שיגרה הממשלה פעולת התקפית לכיבוש העמדות האחרונות של UNITA בהואמבו ובקויטו (Kuito) ועד מהרה התפשטה מלחמה זו לאזורים נוספים באנגולה. גל פליטים עצום שוב החל לזרום מהאזורים הכפריים להואמבו ולערים נוספות. מחנות פליטים גדולים הוקמו בערים כאשר ארגוני הסיוע נאלצו להתפנות מהאזורים שבשליטת UNITA.
המצב הביטחוני נעשה שברירי. כאשר הואמבו וערים מרכזיות אחרות ברמה המרכזית הופגזו מבאילונדו ומעמדות אחרות שהיו עדיין בשליטת UNITA, שני מטוסי הרקולס, שנחכרו על ידי האו"ם, הופלו מעל וילה נובה (Vila Nova) על 23 נוסעיהם ב-26 בדצמבר 1998 וב-2 בינואר 1999, כאשר ניסו לפנות לבירה לואנדה את אנשי משלחת הסיוע של האו"ם שנותרו בהואמבו.
באוקטובר 1999 כבשו כוחות הממשלה את באילונדו. בשלב זה היו כבר כמה ערים חשובות במחוז כבר תחת שלטון הממשלה ובדצמבר 1999 חזר הניהול הממשלתי בכל הערים. בתקופה זו הפכה המלחמה למלחמת גרילה. UNITA שעדיין שלט באזורים הכפריים, תקף באופן שוטף מתקנים של הצבא ושל המשטרה ולעיתים גם יישובים אזרחיים.
גל הפליטים שזרם לתוך הואמבו הגיע לשיא חדש. בראשית שנת 2000 היו יותר מ-25,000 פליטים בכפר קאלה (Caála) שליד הואמבו ויותר מ-40,000 פליטים בעיר עצמה. ככל שהוחמרו העיצומים על UNITA, כן פעולותיו הצבאיות של הארגון נעשו תדירות יותר והרסניות יותר והאלימות הגיעה לשיאה בסוף שנת 2000.
באוקטובר 2001 שיגרה מחדש הממשלה מתקפה כנגד UNITA מעבריו הצפוניים והדרומיים של המחוז והפעם הם שילבו פעולה צבאית עם מבצעי פינוי המוניים של אוכלוסייה אזרחית מהאזורים הכפריים שרוכזה בכמה מקומות. הרעיון מאחורי אסטרטגיה זו היה לנתק את לוחמי הגרילה ממקורות התמיכה שלהם שהם מצאו בכפרים. בטווח הקצר גרם צעד זה לסבל רב  לאוכלוסייה שנותרה באזורים אלה. תקופה זו מהווה את שיא הסבל שהיה מנת חלקם של אזרחי האזורים הכפריים במחוז הואמבו במהלך כל המלחמה.
היסטוריה > לאחר מלחמת האזרחים

מותו של ז'ונאס סאווימבי בפברואר 2002 והחתימה על הסכם הפסקת האש שבאה בעקבותיו, החזירו את השלווה למחוז והתוו את הקווים לתהליך שלום ולתחילתה של תקופה של התחדשות. עקבות המלחמה עדיין ניכרים על בנייני העיר, אך התחדשות הדרגתית של חיי הכלכלה, המסחר, התעשייה והחקלאות ניכרת בהואמבו. רשת הרכבות חודשה ותחנת רכבת חדשה נבנתה. השקעות זרות זורמות לאנגולה בכלל ולהואמבו בפרט, בין השאר מסין ומישראל.
אקלים

בהואמבו האקלים הוא אקלים ממוזג יבשתי עם עונה לחה בחודשים אוקטובר-אפריל ועונה יבשה בחודשים מאי-ספטמבר. למרות מיקומה ברצועה הטרופית, הודות לגובהה, הואמבו נהנית מטמפרטורות אביביות במהלך כל השנה. כמות המשקעים השנתית מגיעה ל-1,500 מ"מ. הטמפרטורות גבוהות רק במקצת מאלה של העיר פרטוריה ששוכנת 2,000 ק"מ מדרום-מזרח להואמבו.
ראו גם

מלחמת האזרחים באנגולה
הערות שוליים

↑  Angola: Administrative Division (Provinces and Municipalities) - Population Statistics, Charts and Map
↑   סרטון משנת 1973 על מרוץ שש השעות בליסבון החדשה, סרטון  באתר יוטיוב
↑  Galpin, Darren. "Nova Lisboa". GEL Motorsport Information Page. Retrieved 24 April 2013.
↑   סרטון על תקופת השיגשוג בליסבון החדשה, סרטון  באתר יוטיוב
↑   סרטון על התהפוכות שעברה הואמבו מאז קבלת העצמאות, סרטון  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562272005171  GND: 4294939-7  LCCN: n85203743  NKC: ge1192104  VIAF: 127874589   WorldCat (עם VIAF): 127874589