השינוי של חואן רומרו
עלילה

העלילה נפתחת כעדות מפיו של מספר אלמוני באחרית חייו, המבקש לתאר בחוסר רצון בולט תקרית משונה שהתרחשה בין ה-18 ל-19 באוקטובר 1894 במכרה נורטון, רכס הרי הקקטוס (אנ'), נבדה, בתקופה שבמהלכה עבד בתור כורה במרבץ זהב מקומי.
המספר אינו מרבה להרחיב אודות קורות חייו האישיים, למעט כי הגיע מבריטניה ואף שירת במשך תקופה מסוימת בצבא האנגלי בהודו הקולוניאלית, בטרם הוא פותח בתיאור נרחב אודות מכרה הזהב שהתגלה בתחתיתו של אגם הררי במערב ארצות הברית בידי אלמוני מבוגר אשר התעשר רבות כתוצאה מכך. זמן קצר לאחר שהחל לעבוד במקום בתור כורה לצד קבוצת מקסיקנים שהיגרה צפונה בחיפוש אחר עבודה, נתקל המספר לראשונה בחואן רומרו, מהגר עבודה צעיר אשר בלט היטב בין חבורת הכורים בשל תווי פניו יוצאי הדופן אשר יצרו סביבו מעין אווירה של אצילות ואף הקנו לו מראה אצטקי במקצת.
לאחר שהבחין בהתנהגותו האקסצנטרית במקצת, שכן עם עלות השחר נהג רומרו להביט בשמש במשך זמן רב ואף להושיט את ידו מעלה בניסיון לאחוז בה, למד המספר גם אודות קורותיו, ושבתור פעוט נמצא נטוש בתוך בקתה שנחה על צלע הר לאחר שהוריו מתו בעקבות מגפה קטלנית, כאשר שני שלדיהם נמצאו נחים יחדיו לא הרחק ממנו. בהמשך גודל בידי גנב צאן מקסיקני שהיה זה אשר העניק לו את שמו. בחלוף הזמן הופכים השניים לחברים על אף מגבלות השפה המונעות מהם לתקשר זה עם זה, כאשר רומרו מגלה עניין רב בטבעת מסתורית שעונד המספר על ידו, אותה הביא עמו מהודו.
באחד הימים מתחולל פיצוץ מבוקר של דינמיט בחלקו העמוק ביותר של המכרה, אשר מעורר רעידת אדמה לא צפויה הפוערת תהום עמוקה וחסרת תחתית נראית לעין. על אף מאמציהם של הכורים להאיר לתוכה או להוריד חבל ארוך פנימה, הם אינם מצליחים לאמוד את עומקה ולבסוף אף מסרבים להמשיך ולעבוד בקרבתה.
באותו הלילה מתעורר המספר משינתו לקול יללות רועם של זאבי ערבות, המתחלף במהרה בנביחות כלבים, ולבסוף ברחשי סערה אדירה שענניה מתחילים למלא את השמיים. רומרו מתעורר אף הוא באימה ואומר בספרדית חצוית אנגלית קלוקלת, ”אלוהים אדירים! הרעש, הרעש, אתה שומע אותו? הרעש הזה!”; לאור הברקים המאירים את השמיים פונה המספר לשאול אותו לפשר העניין והלה משיב בחזרה, ”המקצב הזה, המקצב שבוקע מתוך האדמה. הפעימות שבוקעות מתוך הקרקע!”.
לפתע שומע גם המספר את המקצב, מעין רצף של פעימות בעל השפעה מהפנטת הסוחף אחריו את מזג האוויר, את בעלי החיים, ולבסוף גם את רומרו עצמו, אשר קם מתוך מיטתו באחת ופונה לצעוד לעבר פיר המנהרה של המכרה. כעבור רגעים אחדים יוצא גם המספר בעקבותיו, והשניים ממשיכים יחדיו בחיפוש אחר הצליל שעוצמתו רק מתגברת ככל שהם מעמיקים לתוך בטן האדמה. בשלב כלשהו מבחין הלה כי הטבעת על אצבעתו זוהרת בעוצמה המשתנה בהתאם לקצב הפעימות, ואורה מתגבר עד כדי כך שהוא מאיר את דרכם האפלה ללא כל צורך בלפידים או בעששיות.
עם התקרבותם לתהום שנפערה בפיצוץ משתנים תווי המקצב, דבר הגורם לרומרו לפלוט צווחה ולרוץ היישר לתוך החשכה, כשהוא מותיר את המספר לבדו. הלה מנסה להבין לפשר צרחותיו ומצליח לזהות את המילה וויצילופוצ'טלי (אנ'), המזוהה עם אל השמש והמלחמה בדת האצטקית (אנ'). כאשר הוא מגיע לקצה התהום ומביט מטה נכבה האור שפורץ מטבעתו בפתאומיות, והוא מבחין כי הוא למעשה עומד על סף ”פנדמוניום של שאון להבות מחריד”; תחילה אינו מצליח לראות דבר בשל עוצמתה האדירה של האש, אך כעבור מספר רגעים הוא מבחין בצורות מרוחקות אשר מתנתקות אחת מהשנייה ומרכיבות דבר מה לא ברור אשר מזכיר את דמותו של רומרו.
המספר מתעורר במיטתו מבלי לדעת כיצד הגיע אליה או האם כל האירועים שזה עתה חווה היו אמיתיים או פרי דמיונו בלבד, וכי הטבעת שענד נעלמה. הוא נתקל בקבוצת כורים המקסיקנים המתקהלת מסביב לשולחן עליו נחה גופתו של רומרו, אשר מת בנסיבות לא ברורות שעשויות היו להיות קשורות לסופת הברקים האלימה שפרצה בליל אמש. הוא לומד מפי הכורים כי הוא ורומרו לא נראו עוזבים את מיטותיהם באותו הלילה וגם לא צועדים לכיוון המכרה, וכי מכות הברק שפגעו בצלע ההר גרמו לחלק מתקרת המכרה לקרוס ולאטום את פי התהום. חקירות נוספות מסביב למקום חושפות שכבת אבן עבה שלא הייתה במקום קודם לכן, והמספר מסיים את דבריו בכך שהוא עדיין שומע מדי פעם פעימות משונות הבוקעות מהאדמה לעת לילה, וכי ”השינוי של חואן רומרו אכן היה נוראי”.