stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפארק הלאומי טונגרירו
היסטוריה

בשנת 1886, נערך דיון בבית משפט מיוחד של הילידים המאורים בטאופו על מנת לקבוע את הבעלות על שטח של 26 קילומטר רבועים, אשר בתחומיו נמצאים שלושת הרי הגעש המהווים אתרים קדושים למאורים. בדין נכחו כ-600 אנשים, כולל הצ'יף של שבט המאורים המקומי, אשר הביע את חששו מניצול לרעה של השטח, כפי שמציין ההיסטוריון ג'יימס קואן בספרו "The Tongariro National Park":
אם בית המשפט יתייחס להרים שלנו כאילו מדובר בשטח רגיל, מה יהיה גורלם? הם יחולקו ואולי אף ימכרו למרבה במחיר וקדושתם תיעלם. הטונגרירו הוא המורשת שלנו, מרכז חיינו סובב סביב אזור זה, עצמות אבי קבורים כאן.
בסופו של דבר, ועל מנת למנוע פגיעה של המתיישבים האירופאים במקומות הקדושים להם, העניקו המאורים שטח של 26.4 ק"מ רבוע בליבו של הפארק לכתר הבריטי ב-23 בספטמבר 1887, וזאת בתנאי שיוכרז כפארק לאומי וכי יישמר מעמדם של המקומות הקדושים בפארק.
בשנים אלו, הרעיון של פארק לאומי מוכרז היה חדשני יחסית (טונגרירו היה הפארק הרביעי בלבד בעולם באותה תקופה) ונעשה ניסיון לפתח את הפארק לפי המודל של פארק ילוסטון בארצות הברית, אשר נוסד בשנת 1872. עם זאת, השטח המקורי שהועבר בתחילה היה קטן יחסית (כ-26 קילומטר רבוע) ועל כן הורחב שטחו של הפארק לכדי 252 ק"מ רבועים בשנת 1894. באוקטובר של אותה שנה הסדיר הפרלמנט של ניו זילנד את מעמדו של הפארק על ידי חקיקת חוק הפארק הלאומי טונגרירו.
עם השנים הורחב הפארק מספר פעמים נוספות - ל-586 ק"מ רבועים בשנת 1922 ועד לשטח של 795.98 ק"מ רבועים, שטחו של הפארק כיום.
הליך הפיתוח הראשון שבוצע בפארק, אשר החל בתחילת המאה העשרים, היה בניית בקתות לתיירים ברחבי הפארק. עם זאת, הפופולריות של הפארק עלתה עם סיום בנייתן של מסילות הרכבת ובניית תחנה הסמוך לפארק בשנת 1908 ופיתוחם של הכבישים המקיפים את הפארק בשנות השלושים.
תהליך שימור הפארק החל בשנת 1922, עם חקיקתו המחודשת של החוק הפארק הלאומי והוא הואץ עם תחילת עבודתם של עובדי מחלקת השימור של המדינה בפארק בשנת 1931.
המלון הראשון בפארק, "שאטו טונגרירו" (Chateau Tongariro), אשר ממוקם במרכז העיירה ואקאפאפה, הוקם בשנת 1929.
צמחייה

בשל גובהו היחסי, ניתן לראות ברחבי הפארק מגוון של צמחייה אלפינית, דוגמת חרציות בר, גנציאנה ונורית, כמו גם מרבצי דשא מסוג טוסוק ("Tussock"), הנפוץ מאוד בניו זילנד, כמו גם באזורי טבע אחרים במדינות חצי הכדור הדרומי, דוגמת אוסטרליה, ארגנטינה וכו'. בנוסף, קיימים סוגים רבים של צמחים לאורך הפארק, כמו דבקון, סחלבים וטלליות.
היערות הפזורים לאורך הפארק כוללים בעיקר סוג מסוים של עצי אשור הנפוצים באזורים הרריים, בגובה של למעלה מ-1000 מטר.
בעלי חיים

בפארק הלאומי טונגרירו 56 מינים עיקריים של עופות, ביניהם מינים נדירים ואף אנדמיים כגון הקיווי (Apteryx) של האי הצפוני של ניו זילנד, תוכי הקאקה (Nestor meridionalis; קרוב משפחה של הקאקאפו והקיאה), הברווז הכחול (H. malacorhynchus), מין נדיר בסוג חופמי (Charadrius bicinctus) ומיני עופות וציפורי שיר נוספים.
הפארק הוא בית גידול לשני מינים של עטלפים המהווים את היונקים היחידים בניו זילנד שלא הובאו אליה על ידי האדם - Mystacina tuberculata ו-Chalinolobus tuberculatus. את הפארק מאכלסים גם חרקים ביניהם מיני עשים רבים. בנוסף לכך, קיום קיימים בפארק, כמו ברוב חלקיה של ניו זילנד, בעלי חיים לא מקומיים שהובאו לאזור על ידי המתיישבים האירופאים, כגון חולדות, סמוריים, חתולים, ארנבונים וארנבות, פוסום אוסטרלי ואייליים.
בעלי החיים הפולשים גרמו לשינוי בסביבה האקולוגית הטבעית. עופות שהתפתחו במקום שבו לא היו יונקים טורפים לא פיתחו אמצעי התגוננות מתאימים, חולדות, הרמינים וחתולים טורפים את ביצי וגוזלי העופות (כולל הקיווי) עד שנשקפת סכנת הכחדות למינים אלו.
תיירות

מדי שנה מגיעים אל הפארק כמיליון מבקרים, מרביתם יוצאים מן העיירה טאופו, המרוחקת כ-שעה ועשרים דקות נסיעה מהפארק. בנוסף, תיירים רבים נוטים ללון בעיירה הסמוכה לפארק (נשיונל פארק), מרחק 20 דקות נסיעה.
הפעילויות העיקריות בפארק כוללות טיולים קצרים, טרקים, וטיפוס הרים במהלך הקיץ וסקי במהלך החורף. אתר הסקי המסחרי היחיד באי הצפוני נמצא בתחומי הפארק, בחלקו המערבי של הר רואפהו.
תיירות > מסלולי הליכה בפארק

הפארק כולל מספר רב של מסלולי יום ומסלולים ארוכים יותר, ביניהם:
טונגרירו קרוסינג (Tongariro Alpine Crossing) - המסלול הפופולרי ביותר בפארק. אורכו 19.4 קילומטר (לכיוון אחד), ומשך זמן ההליכה בו הוא כ-8–9 שעות הליכה. המסלול מתחלק לשישה מקטעים שונים כאשר במהלכו ניתן להיחשף לתופעות הוולקניות הייחודיות הקיימות באזור, דוגמת "הלוע האדום" (red crater), הר געש בגובה 1886 מטר, כמו גם לאגם האזמרגד, אחד מהאתרים המפורסמים של הפארקאגם האזמרגד (Emerald Lake)
המסלול המעגלי הצפוני (Tongariro Northern Circuit) - אחד ממסלולי ה-Great Walks המומלצים על ידי מחלקת השימור של ניו זילנד. המסלול הארוך ביותר בפארק (43.1 קילומטר ב-3–4 ימים).
תיירות > שר הטבעות

הפארק מושך אליו מעריצים רבים של טרילוגיית הסרטים שר הטבעות, בשל העובדה שמספר סצנות צולמו ברחבי הפארק, ביניהן על הר נגאורוהואה (הר האבדון - "Mount Doom").
הערות שוליים

↑  Tongariro Alpine Crossing, באתר מחלקת השימור של ניו זילנד
↑  פרטים על מקטעי המסלול, באתר bartravel
↑  Tongariro Northern Circuit, באתר מחלקת השימור של ניו זילנד
↑  רשימת ה-Great Walks, באתר מחלקת השימור של ניו זילנד
| פארקים לאומיים בניו זילנד  |
| --- | --- | --- |
| האי הצפוני | טונגרירו • טה אורוורה • אגמונט • והנגנאוי |  |
| האי הדרומי | קהורנגי • אבל טסמן • נלסון לייקס • פאפארואה • ארותר'ס פאס • וסטלנד טאי פאוטיני • אאורקי/הר קוק • הר אספיירינג • פיורדלנד |  |
| האי סטיוארט | ראקיאורה |  |
| Flag of New Zealand סמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בניו זילנד |
| --- | --- | --- |
| האיים הסאב-אנטארקטיים של ניו זילנד | איי סנארס • איי באונטי • איי האנטיפודה • איי אוקלנד • איי קמפבל |  |
| האי הצפוני | הפארק הלאומי טונגרירו |  |
| טה ואהיפוונמו | הפארק הלאומי וסטלנד טאי פאוטיני • הפארק הלאומי פיורדלנד • הפארק הלאומי אאורקי/הר קוק • הפארק הלאומי הר אספיירינג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541472905171  GND: 4496690-8  LCCN: sh85135986  VIAF: 227227638   WorldCat (עם VIAF): 227227638 
שלושת הרי הגעש - רואפהו המושלג (משמאל), נגאורוהואה (במרכז), טונגרירו (מימין)
Chateau Tongariro
יער עצי אשור ומאחוריהם פסגת הר רואפהו
הר נגאורוהואה מצולם מ"הלוע האדום" (Red Crater)
סקוט קלי

| --- | --- |

 לידה:  21 בפברואר 1964 (בן 60) אורנג', ארצות הברית 
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית אמריקאי
 השכלה:  אוניברסיטת טנסי  State University of New York Maritime College  בית הספר לטייסי ניסוי של הצי האמריקאי  אוניברסיטת המדינה של ניו יורק  תיכון וסט אורנג' 
 עיסוקים נוספים:  טייס ניסוי
 תקופת השירות:  1996–הווה (כ־29 שנים)
 דרגה:  קפטן, USN
 זמן שהייה בחלל:  520 ימים ו-10 שעות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  ‏ 3
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  18 שעות ו-20 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  סקוט קלי
 משימות
 STS-103, ‏STS-118, ‏סויוז TMA-01M (משלחת 25, משלחת 26), ‏סויוז TMA-16M, ‏סויוז TMA-18M משלחת שהות שנה בחלל (משלחת 43, משלחת 44, משלחת 45, משלחת 46)
           
 עיטורים
 צלב התעופה המצוינת  מדליית השירות בדרום מערב אסיה  מדליה לשירות הביטחון הלאומי  מדליית שחרור כווית  מדליית השירות המצוין של נאס"א  מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה  מדליית השירות המצויין של נאס"א  לגיון ההצטיינות  מדליה על הישגים בכיבוש החלל  NASA Outstanding Leadership Medal 
 
סקוט ג'וזף קלי (באנגלית: Scott Joseph Kelly; נולד ב-21 בפברואר 1964) הוא אסטרונאוט לשעבר ומהנדס אמריקאי, וכן היה קפטן וטייס ניסוי בצי ארצות הברית. קלי שהה בחלל במסגרת ארבע טיסות נפרדות, בטיסת מעבורת החלל STS-103, STS-118, משלחות 25 ו-26 לתחנת החלל הבינלאומית ומשימת שהות שנה בחלל במסגרת משלחות 43,44,45 ו-46 לתחנת החלל הבינלאומית. ב-2016 שבר את שיא השהייה הרצופה לאסטרונאוט אמריקאי בחלל לאותו זמן, לאחר ששהה 340 ימים ברציפות בתחנת החלל הבינלאומית. סקוט קלי ואחיו התאום מארק קלי הם האחים היחידים והתאומים היחידים שנבחרו כאסטרונאטים וטסו לחלל. במרץ 2016 פרש מנאס"א.
ביוגרפיה

נולד באורנג', ניו ג'רזי, לריצ'רד ופטרישיה קלי, וגדל בווסט אורנג'. למד ב"בית הספר התיכון מאונטיין" וסיים אותו בשנת 1982. בשנת 1987 קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל מהמכללה הימית של אוניברסיטת המדינה של ניו יורק(אנ') ובשנת 1996 קיבל תואר שני בהנדסת מערכות תעופה מאוניברסיטת טנסי שבנוקסוויל.
קלי נשוי בשנית ולו 2 בנות מנישואיו הראשונים. ב-2018 התחתן עם לאמיקו קאודרר, קצינת פניות הציבור של נאס"א במרכז החלל ג'ונסון. אחיו התאום מארק קלי הוא אסטרונאוט לשעבר ונשוי לגבריאל גיפורדס, חברת הקונגרס לשעבר מאריזונה שנפצעה קשה בניסיון התנקשות בינואר 2011. מארק וסקוט הם תאומים זהים.
בחיל הים האמריקני

עם סיום לימודיו ב-1987 החל בתוכנית של הצי האמריקני ללימודי קצונה (Navy Reserve Officer Training Corps), והוכשר כטייס של הצי ביולי 1989, בבסיס אוויר צבאי של חיל הים של ארצות הברית בצ'ייס פילד, בביוויל, טקסס.
הוא הוצב בטייסת VF-101 בסיס אוויר צבאי גדול של חיל הים הנמצא בווירג'יניה ביץ', להכשרה על מטוסי F-14 טומקט. לאחר סיום ההכשרה הוצב בטייסת קרב 143 (VF-143) על נושאת המטוסים ווידט אייזנהאואר. במסגרת שירותו בטייסת היא הוצבה לסבבים בצפון האוקיינוס האטלנטי, המזרח התיכון, ים סוף ואזור המפרץ הפרסי.
בינואר 1993 קלי נבחר להשתתף בבית הספר היוקרתי של טייסי ניסוי של חיל הים האמריקני בבסיס אוויר צבאי בפטוקסנט שבמרילנד. הוא סיים את ההכשרה ביוני 1994. עם סיום הוא הוצב כטייס ניסוי בטייסת ניסויי מטוסי הקרב, במרכז ללוחמה אווירית של הצי האמריקאני, פטוקסנט ריבר. במסגרת שירותו שם הוא טס על F-14 טומקט מדגמים A/B/D, מטוסי F/A-18 הורנט מדגמים A/B/C/D ו-KC-130 דגם F. קלי היה הטייס הראשון לטוס על F-14 ניסויי שיש לו מערכת בקרה דיגיטלית עם יכולת לבצע טיסות בזווית התקפה גבוהה.
קלי צבר למעלה מ-8,000 שעות טיסה על יותר מ-40 סוגי כלי טיס. הוא צבר יותר מ-250 נחיתות על נושאות מטוסים.
ב-1 ביוני 2012, השתחרר משירות פעיל מחיל הים בדרגת קפטן, לאחר שירות של למעלה מ-25 שנים כטייס בצי ואסטרונאוט.
בנאס"א

קלי נבחר לכיתת האסטרונאוטים באפריל 1996 יחד עם אחיו התאום מארק. הם התחילו את האימונים במרכז החלל ג'ונסון באוגוסט 2016. עם סיום ההכשרה הוא הוצב במשרד האסטרונאוטים, בענף התפעול.
טיסתו הראשונה לחלל הייתה במהלך STS-103, לאחריה הוא שימש כראש פעילות נאס"א בעיר הכוכבים ברוסיה. שימש כגיבוי לצוות עבור משלחת 5 לתחנת החלל הבינלאומית.
בנאס"א > STS-103

טיסתו הראשונה של קלי לחלל היה במסגרת טיסת מעבורת החלל דיסקברי STS-103, בין התאריכים 19–27 בדצמבר 1999. קלי שימש כטייס המעבורת. במהלך המשימה, הוקנו חיישנים נוספים ובוצעו שדרוג של טלסקופ החלל האבל. סך הכל שהה קלי בחלל 7 ימים, 23 שעות ו-10 דקות במסגרת משימה זו.
בנאס"א > משימות אנלוגיות במסגרת תוכנית NEEMO

בספטמבר 2002 היה מפקד משימת NEEMO הרביעית (NEEMO 4), במסגרת תוכנית נאס"א לתפעול בתנאי סביבה קיצונים, וביצוע משימה אנלוגית מתחת למים במעבדת אקווריוס התת-מימית של נאס"א.
המשימה נמשכה 5 ימים, בין התאריכים 23–27 בספטמבר 2002. הגעתו של הוריקן איזדור לחופי פלורידה קיצרה את המשימה ל-5 ימים. במהלך המשימה, הייתה סכנה לפינוי מוקדם בגלל האפשרות שהוריקן לילי יגיע גם כן לאזור, אולם עוצמת הסופה ירדה וניתן היה לסיים את המשימה בזמן.
באפריל 2005, קלי היה חבר צוות במסגרת משימת NEEMO 8, שהתקיימה בין התאריכים 20–22 באפריל 2005. במסגרת המשימה זו האקוונאוטים ביצעו הליכה מחוץ למעבדה התת-מימית אקוואריוס,
המדמה חיפוש ואיתור כלי שנאבד תוך כדי הליכת חלל
בנאס"א > STS-118

קלי שימש כמפקד משימת מעבורת החלל אנדוור STS-118 שהתקיימה בין התאריכים 8–21 באוגוסט 2007. במהלך המשימה הותקנו חלקים נוספים לתחנת החלל הבינלאומית, כולל מערכת המאפשרת למעבורות שעוגנות לתחנה לקבל חשמל ממנה. במהלך המשימה, תשומת לב תקשורתית ניתנה לחלק מקצף הבידוד שהתנתק בזמן השיגור (בדומה למה שקרה במהלך טיסת STS-107 שהביא להתפרקות מעבורת החלל קולומביה). עם זאת, במקרה זה הנזק היה קטן יותר ובאזור לא קריטי.
טיסת STS-118 נמשכה 12 יום, 17 שעות, 55 דקות ו-34 שניות.
בנאס"א > משלחות 25–26 לתחנת החלל הבינלאומית

קלי חזר לחלל בפעם השלישית לשהות ממושכת במהלך משלחת מס' 25 ו-26 לתחנת החלל. הוא המריא לתחנת החלל הבינלאומית על סויוז TMA-01M, ב-7 באוקטובר 2010 בשעה 23:10 UTC. מפקד הטיסה היה אלכסנדר קאלרי ואולג סקריפוצ'קה היה מהנדס הטיסה. יחד הם מהווים חלק ממשלחת 25 ו-26 לתחנת החלל הבינלאומית.
הסויוז TMA-01M היה חללית ראשונה מדור חדש של חלליות סויוז, עם מגוון שדרוגים. במהלך ריאיון לפני השיגור קלי התייחס לשדרוגים ואמר שהם משמעותיים, המקלים על יכולת הקוסמונאוטים לטוס, ובעיקר לנטר אחר פעילויות מחשב הטיסה.
במהלך משלחת 25 קלי שימש כמהנדס הטיסה של המשלחת.
קלי, קאלרי, וסקריפוצ'קה עגנו בתחנת החלל ב-9 באוקטובר 2010. עם הגעתם החל עידן בו כמות האנשים בתחנת החלל הוא 6. שאר חברי הצוות היו מפקד המשלחת דאגלס ווילוק ומהנדסי הטיסה שאנון ווקר ופיודור יורצ'יחין.
במהלך משלחת 26 קלי שימש כמפקד תחנת החלל החל מ-25 בנובמבר 2010, כאשר משלחת 26 התחילה באופן רשמי עם עזיבתה של סויוז TMA-19 מהתחנה.
במהלך שהותו בתחנת החלל היו מספר ביקורים ועגינות של חלליות וחלליות אספקה אוטונומיות, ובינם סויוז TMA-20 עם החצי השני של משלחת 26 לתחנת החלל, 2 חלליות אספקה פרוגרס, משימת האספקה האירופאית ATV-2 יוהנס קפלר, משימת האספקה היפנית HTV-2, ומשימת מעבורת החלל דיסקברי STS-133.
סקוט קלי היה אמור לפגוש את אחיו מארק בחלל במסגרת טיסת מעבורת החלל אנדוור STS-134. במסגרת הכנה ל"מפגש האחים בחלל" סקוט ומארק התראיינו לטלוויזיה. בעיות בהכנת המעבורת ושיגורה דחו את שיגור טיסת STS-134 וסקוט חזר לכדור הארץ לפני שהיא המריאה ועגנה בתחנת החלל.
משלחת 26 הסתיימה ב-16 במרץ 2011 עם עזיבתה של הסויוז TMA-01 מהתחנה.
ב-8 בינואר 2011, חודשיים לאחר תחילת המשימה, גיסתו של קלי גבריאל גיפורדס נורתה בטוסון. עם חזרתו לכדור הארץ ב-16 במרץ 2011, קלי טס ישר ליוסטון כדי לראות את אחיו ואת גיסתו.
בנאס"א > משימת שהות שנה בחלל (משלחות 43–46 לתחנת החלל)

בנובמבר 2012, נאס"א וסוכנות החלל הרוסית הודיעו על כוונתם לשלוח שני נוסעי חלל ותיקים למשימה שנודעה בשם "משימת שהות שנה בחלל" (בפועל נמשכה 11 חודשים) לבדיקת שהות ממושכת על תחנת החלל הבינלאומית ב-2015. נאס"א בחרה באסטרונאוט סקוט קלי ורוסקוסמוס בחרה במיכאיל קורניינקו. קלי וקורניינקו שוגרו על סויוז TMA-16M במרץ 27, 2015.
קלי וקורניינקו מכירים מאז שקלי היה חלק מצוות הגיבוי למשלחות 23/24 לתחנת החלל, בו קורניינקו היה מהנדס הטיסה. מטרת משימת שהות בשנה הייתה לבדוק איך גוף האדם מגיב ומסתגל לשהות ממושכת בחלל. המידע הנאסף יעזור להכנות ופיתוח טכנולוגיות לטיסות ממושכות בחלל כגון בסיס על הירח וטיסות למאדים. המשימה כוללת מעקב של 28 ניסויים בנוסף על מחקר התאומים בחלל.
ב-8 בינואר 2016, קלי הופיע בתוכנית הלילית של ג'ימי פאלון בסגמנט פתקי התודה, עם פתק התודה הראשון מהחלל.
קלי וקורנייקו נחתו בחזרה על כדור הארץ בקזחסטן עם החללית סויוז TMA-18M, ב-2 במרץ 2016 04:25:27 UTC
במסגרת משימת שהות שנה בחלל הוא שהה בחלל 340 ימים רצוף (11 חודשים ו-3 ימים) ובכך שבר את השיא האמריקאי לשהות מצטברת בחלל על ידי אסטרונאוט אמריקני (520 יום). שיא זה נשבר ב-2016 על ידי האסטרונאוט ג'פרי ויליאמס (534 ימים) וב-2017 על ידי האסטרונאוטית פגי ויטסון (665 ימים).
בנאס"א > משימת שהות שנה בחלל (משלחות 43–46 לתחנת החלל) > מחקר תאומים בחלל

הרעיון לבחון ולהשוות בין סקוט ואחיו התאום מארק הועלה כהכנה למסיבת עיתונאים לאחר שסקוט נבחר למשימת שהות שנה בחלל. במסגרת זו החלה נאס"א לבדוק הצעות למחקר השוואה בין סקוט לאחיו, בו תבחן ההשפעה של שהות ממושכת בחלל על הגוף, בהשוואה לאחיו שנשאר על כדור הארץ. עם זאת, לא ציפו מאחיו לשמור על אותו משטר אכילה (כלומר לא הגבילו אותו לאכילת אוכל זהה) או אותו משטר ספורט. במסגרת המחקר, מארק עבר 6 בדיקות מקיפות שונות, וסקוט עבר 11 בדיקות.
לאחר חזרתו לארץ התגלה כי קלי גבה ב-5 ס"מ במשך השהות בחלל, אולם הוא צפוי לחזור בחזרה לגובהו המקורי בעקבות השפעות הכבידה של כדור הארץ.
בנאס"א > משימת שהות שנה בחלל (משלחות 43–46 לתחנת החלל) > הליכות חלל

במהלך שהות זו קלי ביצע שלוש הליכות חלל מחוץ לתחנה.
הליכת החלל הראשונה בוצע ב-28 באוקטובר 2015, יחד עם קג'ל לינדגרן. הליכת החלל נמשכה 7 שעות ו-16 דקות, ונועדה לבצע פעילויות תחזוקה בתחנה, כולל התקנת מגן תרמי עם הספטרומטר המגנטי אלפה.
הליכת החלל השנייה בוצע ב-6 בנובמבר 2015 יחד עם קג'ל לינדגרן. הליכה זו נמשכה 7 שעות ו-48 דקות במהלכה האסטרונאוטים ניסו לתקן את מערכת הקירור מבוססת האמוניה של התמיכה השמאלית ולהחזירה למאפיינה המקוריים.
הליכת החלל השלישית בוצעה ב-21 בדצמבר 2015 יחד עם טימוטי קופרה. הליכת החלל נמשכה 3 שעות ו-16 דקות במהלכה הצוות הכין את התחנה לקראת עגינה של חללית אספקה רוסית.
בנאס"א > לאחר הטיסה

עם חזרתו לכדור הארץ קלי המשיך עם הבדיקות אודות השפעות שהות ממושכת בחלל על גוף האדם.
ב-12 במרץ 2016 קלי הכריז על פרישתו מנאס"א החל מ-1 באפריל 2016.
לאחר נאס"א

קלי מונה כשגריר האו"ם למען החלל (United Nations Champion for Space) על ידי משרד האו"ם לענייני החלל החיצון (UNOOSA). במסגרת תפקיד זה קלי מקיים פעילויות חינוך והנגשה של נושא החלל לציבור החלל, כולל במסגרת אירועי UNISPACE+50 האמורים להתקיים ביוני 2018. תפקיד זה מבוסס על תפקיד "שגרירי השלום" של האו"ם, והמינוי הראשוני הוא לשנתיים.
קלי הוציא אוטוביוגרפיה בשם סיבולת: שנה בחלל, חיים של תגליות (Endurance: A Year in Space, a Lifetime of Discovery). הספר מתאר את הקורות אותו בנאס"א ומהלך שהות 340 ימים בחלל ברצף. הספר נכתב יחד עם מרגרט לזרוס דין ויצא לאור בספטמבר 2017.
בשנת 2024 דיבב את עצמו בסרט "הגרינים בעיר הגדולה הסרט: חופשה בחלל" של ערוץ דיסני. בדיבוב העברי של הסרט דיבב את קלי המדבב תומר שביט.
פרסים והוקרה

לקלי הוענקו מספר רב של פרסים ואותות הוקרה, בינם:
צלב התעופה המצוינת
מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה
אות לגיון ההצטיינות
מדליית השירות המצוין של נאס"א
מדליית נאס"א לטיסה בחלל (שלוש פעמים)
אות לשירות מצטיין בחלל (אות של סוכנות החלל הרוסית)
מדליית נאס"א למנהיגות יוצאת דופן
אות דרום-מערב אסיה
אות המערכה במלחמת המפרץ (שחרור כווית)
אות המערכה בערב הסעודית במלחמת המפרץ
צל"ש יחידת חיל הים
פרסים והוקרה > הוקרה

1999 - הדיפלומה על שם קורוליוב מהפדרציה הבינלאומית לאווירונאוטיקה
2008 - דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת המדינה ניו יורק
2014 - הופעה על שער מגזין טיים ב-29 בדצמבר 2014
2015 - אחד מ-100 האנשים המשפיעים ביותר לפי מגזין טיים בשנת 2015
2016 - The United Nations Office for Outer Space Affairs (UNOOSA) has appointed Scott Kelly as United Nations Champion for Space.
בנוסף קלי חבר באגודה של טייסי ניסוי ובאגודה של חוקרי החלל (המאגדת את כל מי שהגיע מעל 100 ק"מ מפני כדור הארץ)
אופרה אנגלית
ראו גם

אופרה למחצה
הערות שוליים

↑  ג'ון סטנלי, "מוזיקה קלאסית", שבא, תרגום: גבי פלג, הוצאה לאור, 1995, עמ' 83
↑  סטנלי, עמ' 95
↑  סטנלי, עמ' 151
↑  סטנלי, עמ' 197
↑  נורמן לברכט, אנציקלופדיה למוזיקה של המאה ה-20, הוצאת לדורי,תרגום: שלומית קדם, 1996, עמ' 162
↑  לברכט, עמ' 27
לייזה מינלי

| --- | --- |
לייזה מינלי, 2008
לייזה מינלי, 2008
 לידה:  12 במרץ 1946 (בת 78) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  Liza May Minnelli 
 סוגה מועדפת:  מוזיקת פופ, מוזיקת פופ מסורתית, ג'אז 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1949 
 מקום לימודים:  בית הספר צ'דוויק  תיכון סקרסדייל  תיכון לגארדיה  התיכון לאמנויות הבמה  סטודיו אייץ' בי 
 בן או בת זוג:  פיטר אלן (3 במרץ 1967–24 ביולי 1974)  ג'ק היילי (15 בספטמבר 1974–אפריל 1979)  David Gest (16 במרץ 2002–אפריל 2007) 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר 2 פרסי גלובוס הזהב 2 פרסי טוני פרס אמי פרס גראמי פרס באפט"א
 http://www.officiallizaminnelli.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מינלי על כרזת הסרט "קברט" (1972)
לייזה מאי מינלי (באנגלית: Liza May Minnelli; נולדה ב-12 במרץ 1946) היא שחקנית, רקדנית וזמרת אמריקנית. מינלי היא בתם של השחקנית ג'ודי גרלנד ובמאי הקולנוע וינסנט מינלי. במהלך השנים זכתה מינלי בפרסים רבים, ביניהם פרס אוסקר, פרס אמי, פרס גלובוס הזהב ופרס טוני.
ביוגרפיה

מינלי נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, לג'ודי גרלנד ובמאי הקולנוע וינסנט מינלי. הוריה קראו לה ליזה על שם השיר שנכתב בידי ג'ורג' ואיירה גרשווין. יש לה אח ואחות למחצה מנישואיה השניים של אמה לסידני לפט, ואחות למחצה מנישואיו השניים של אביה.
חייה של מינלי נתפסים כסוערים למדי. במהלך השנים היא כיכבה במדורי הרכילות בשל בעיות רפואיות, בעיות סמים ואלכוהול, אשפוזים עקב תאונות ושהייה במכוני גמילה.
ביוגרפיה > קריירה

הופעתה הראשונה בקולנוע הייתה בגיל 3 בלבד במחזמר "In the Good Old Summertime" בכיכובם של אמה, ג'ודי גרלנד וואן ג'ונסון.
בגיל 16 החלה מינלי בקריירה עצמאית בעולם הבידור, בניו יורק, בהופעות בתיאטרון, והיא זכתה בפרס התיאטרון העולמי.
פריצתה הגדולה אירעה כאשר אמה, גרלנד, צירפה אותה להופעותיה באולם הפלאדיום בלונדון.
בגיל 19 זכתה מינלי בפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר עבור תפקידה במחזמר "Flora the Red Menace", והייתה לשחקנית הצעירה ביותר שזכתה בפרס זה. בהמשך זכתה מינלי בפרס פעמיים נוספות.
בין השנים 1961–1962, היא שיחקה את דמותה של אנה פרנק במחזמר "יומנה של אנה פרנק". בשנת 1964, הוציאה את אלבום הבכורה שלה "ליזה!ליזה!" ושיחקה במחזמר "פנטסטיקס" את דמותה של לואיזה.
ב-1968, שיחקה בסרט "הזוג המוזר". ב-1969, שיחקה בסרט "The Sterile Cuckoo" והייתה מועמדת לראשונה לפרס אוסקר בקטגוריית שחקנית השנה.
ב-1972 כיכבה בסרט "קברט" שם שיחקה את דמותה של סאלי בולס. על השתתפותה בסרט היא זכתה בפרס האוסקר.
באותה שנה דיבבה את דמותה של דורותי בסרט "בחזרה לארץ עוץ". ב-1975, כיכבה על הבמה במחזמר "שיקגו", שם שיחקה את דמותה של רוקסי.
בשנת 1977, כיכבה בסרט המוזיקלי "ניו יורק, ניו יורק" לצידו של רוברט דה נירו.
ב-1981 הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב על משחקה בסרט "ארתור" לצידו של דדלי מור. כמו כן זכתה בפרסי גראמי ואמי, .
בשנת 1989, הוציאה את האלבום "תוצאות" בהפקתם של פט שופ בויז שהגיע לראש מצעדי הפזמונים. בשנת 1990, זכתה מינלי בפרס הגראמי בקטגוריית "פרס מפעל חיים".
בשנת 1997, חזרה מינלי להופיע בברודוויי וכיכבה במחזמר "ויקטור/ויקטוריה", בו החליפה את השחקנית ג'ולי אנדרוז.
בין השנים 2003–2005, שיחקה בקומדיית המצבים "משפחה בהפרעה".
בשנת 2006, התארחה באלבום של My Chemical Romance וביצעה קולות רקע לשיר "מאמא". באותה שנה, היא התארחה בפרק בסדרה "חוק וסדר: כוונה פלילית".
בשנת 2009, התארחה בפרק בעונה הראשונה של "גדולה מהחיים". ב-2010, התארחה בסרט "סקס והעיר הגדולה 2" בתפקיד עצמה. בשנת 2013, התארחה בפרק בסדרה "סמאש" בתפקיד עצמה.
ב-9 במאי 2014, היא התארחה בסיבוב ההופעות של שר, Dressed to Kill Tour בברוקלין ושרה את "Girls Just Want to Have Fun" לצידן של סינדי לאופר ורוזי אודונל.
לאחר כמה שנים של היעדרות תקשורתית הגישה מינלי את פרס הסרט הטוב ביותר בטקס פרסי האוסקר 2022. היא עלתה לבמת הטקס כשהיא יושבת בכיסא גלגלים, ומלווה על ידי הזמרת ליידי גאגא.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-22 ביוני 1969 התייתמה מינלי מאמה, ג'ודי גרלנד, שנפטרה ממנת יתר. היא החלה להתמכר לסמים ואלכוהול. ב-1984, מינלי לקחה הפסקה ממשחקה במחזמר "The Rink" כדי להיכנס למרכז גמילה.
מינלי משייכת עצמה לכנסייה האפיסקופלית.
מינלי נישאה והתגרשה ארבע פעמים.
בין השנים 1967–1974, הייתה נשואה לבדרן פיטר אלן. השניים התגרשו עקב יציאתו מהארון.
בין השנים 1974–1979, היא הייתה נשואה למפיק ובמאי ג'ייק היילי. בין השנים 1979–1992, הייתה נשואה למנהל הבמה מארק גרו. ב-16 במרץ 2002, נישאה לסוכן דייוויד גסט. השניים נפרדו ביולי 2003 והתגרשו באפריל 2007.
מינלי הייתה בהיריון פעם אחת ובניסיונות להציל את התינוק נוצר לה בקע סרעפתי. לבסוף התינוק לא שרד והיא לא יכלה להביא ילדים.
מאז הופעתה בטקס האוסקר של שנת 2022 מינלי כמעט ואינה נראית מחוץ לביתה. בספטמבר של אותה שנה היא נראתה במסעדה. אולם מאז היא לא נראתה בפומבי. דיווחים בכמה צהובונים עדכנו שהיא נמצאת בביתה, סובלת מדמנציה וזקוקה לסיעוד וטיפול לאורך כל היום.
ביוגרפיה > ביקור בישראל

כתלמידת תיכון בבית הספר Scarsdale בניו יורק, השתתפה מינלי בשנת 1962 בהפקת המחזה "יומנה של אנה פרנק" בתפקיד הראשי. ההצגה, שזכתה לשבחים רבים, יצאה לסיבוב הופעות בישראל, איטליה ויון בקיץ של אותה שנה, ביחד עם מינלי. ההצגה הוצגה בירושלים ובתל אביב, ואף בפני קהל דובר ערבית בעיר נצרת.
ניסיונות של אמרגנים וגופים שונים להביא את מינלי להופעות בישראל בהמשך הקרייירה שלה נכשלו.
סיני אדלר

| --- | --- |
אדלר, 2008
אדלר, 2008
 לידה:  11 ביולי 1928 ה'תרפ"ח פראג
 פטירה:  11 ביולי 2020 (בגיל 92) י"ט בתמוז ה'תש"פ
 מדינה:  ישראל, צ'כוסלובקיה 
 מקום מגורים:  פראג 
 תקופת הפעילות:  ? – 11 ביולי 2020 
 תחומי עיסוק:  רבנות
 חיבוריו:  דבר סיני, ספר ההודיה
 אב:  שמעון אדלר 
 
 תפקידים נוספים:  כתיבת ספרות תורנית
 
הרב סיני יצחק הלוי אדלר (תמוז תרפ"ח, 11 ביולי 1928 – י"ט בתמוז ה'תש"פ, 11 ביולי 2020) היה רבה הראשי של אשדוד ומרבני כולל מר"ץ במבשרת ציון.
קורות חיים

נולד בפראג, צ'כוסלובקיה לרב דוקטור שמעון אדלר (צכ') ורייזל בתו של הרב סיני שיפר שהיה רב הקהילה החרדית בקרלסרוהה ומחבר פורה. נלקח לגטו טרזיינשטט במרץ 1943, ובקיץ 1944 הועבר לאושוויץ ומשם למחנות הריכוז מאוטהאוזן וגונסקירכן, ויצא עם שחרור המחנה. הוא הגיע ללונדון ולמד בישיבת "עץ חיים" בעיר, אצל הרב אליהו לופיאן.
בסוף חורף ה'תש"ו, 1946, עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת חברון בירושלים (1946–1952), ולאחר מכן בכולל "בית זבול" (1952–1954). בשנות ה-50 נישא לשרה מרים בתם של הרב מרדכי יהודה לייב זק"ש, רבה של שכונת שערי חסד ורוחמה חיה בריינה בתו של הרב יעקב משה חרל"פ. היה לרב הראשון שהצטרף לרב גולדוויכט ולימד בישיבת כרם ביבנה.
בשנת תשכ"ב (1962) התמנה כרב ראשי אשכנזי באשדוד, במקביל לרב הספרדי ישראל אליזרע.
בשנות ה-80, לאחר פטירת אשתו, עזב את רבנותו באשדוד ועבר להתגורר במבשרת ציון, שם החל ללמד בכולל מר"ץ. תחתיו מונה כרב העיר הרב יוסף שיינין.
אחיו הבכור היה מתתיהו אדלר, שהיה שגריר ישראל בשווייץ.
נפטר ב-11 ביולי 2020,  והובא למנוחות בבית העלמין סנהדריה בירושלים .
ספריו

בגיא צלמות - שנת חיים של נער במחנות ריכוז - אוטוביוגרפיה.
הורינו -בשיתוף עם אחיו מתתיהו אדלר - קורות חיי הוריהם.
שבטך ומשענתך: הרהורים ומחשבות אחרי השואה, הוצאת גנזך קידוש השם, בני ברק, תשס"ח, 2008
ספריו > סדרת "דבר סיני"

דבר סיני - שאלות בגיא צלמות ובארץ החיים - שו"ת בנושאים הקשורים לשואה
דבר סיני - חידושים בש"ס
דבר סיני - חידושים ביד החזקה
דבר סיני - על חגי ישראל ומועדיו
דבר סיני - על התורה
דבר סיני - בענייני שבת
דבר סיני - בהלכה ובאגדה
ספר ההודיה
לקריאה נוספת

קובץ זיכרון כבוד סיני : אסופת דברי הערכה לדמותו של מורנו ורבינו הגאון רבי סיני יצחק הלוי אדלר זצ"ל.  מוציא לאור לא ידוע.  כולל הספדים ומאמרים על הרב.
הערות שוליים

↑  עליו ראו: רבי סיני שיפר, בלקסיקון הרבני 'אישי ישראל'
↑  ביקורת על הספר, באתר יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257572605171  GND: 1069636991  ISNI: 0000 0000 7902 788X  LCCN: n83001578  NKC: mzk2004246440  SUDOC: 124704913  VIAF: 18587504   WorldCat (עם VIAF): 18587504