stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Voices of a Distant Star
הדמויות הראשיות

מיקאקו נגאמין – תלמידת תיכון אמיצה שהופכת לטייסת חלל בצבא, ונבחרת בהמשך לקחת חלק במשימת מיוחדת בה היא תילחם בגזע החייזרים טארסיאנים אשר מאיימים להשמיד את כדור הארץ. במהלך הסרט, מיקאקו מתמודדת עם האתגרים של מסע בחלל ולחימה בחייזרים, תוך כדי שהיא מתכתבת עם חברה נובורו שנמצא בכדור הארץ.
נובורו טרהאו – תלמיד תיכון וחברה של מיקאקו. בעוד שמיקאקו נמצאת בחלל ונלחמת בחייזרים, נובורו נשאר על כדור הארץ, והשניים מתקשרים זה עם זו באמצעות הודעות טקסט בטלפונים הסלולריים שלהם. ככל שהמרחק ביניהם הולך וגדל, נובורו חווה כמיהה עמוקה למיקאקו ונאבק בקושי הרגשי הכרוך בפרידה הממושכת ממנה. הוא מנסה לחיות חיים נורמליים תוך שהיא מקווה כל העת שמיקאקו תשוב בקרוב לכדור הארץ בשלום.
כמאל חראזי

סעיד כמאל חראזי (בפרסית: کمال خرازی; נולד ב-1 בדצמבר 1944) הוא פוליטיקאי ודיפלומט רפורמיסטי איראני שכיהן כשר החוץ של איראן בין ה-20 באוגוסט 1997 ל-24 באוגוסט 2005 אחרי שמונה על ידי הנשיא מוחמד ח'אתמי. הוא הוחלף על ידי מנוצ'הר מותכי שמונה על ידי מחמוד אחמדינז'אד. כיום הוא חבר במועצה האיראנית לאבטחת אינטרס המשטר.
ביוגרפיה

חראזי נולד בטהרן בשנת 1944. הוא קיבל תואר ראשון בשפה וספרות ערבית ותואר שני בחינוך מאוניברסיטת טהראן. הוא שימש שנה (1975–1976) כעמית הוראה באוניברסיטת יוסטון, שם קיבל תואר דוקטור בפסיכולוגיה תעשייתית וארגונית.
קריירה

חראזי מילא מספר תפקידים ממשלתיים, דיפלומטיים ואקדמיים ועמד בראש משלחות איראניות בכנסים בינלאומיים רבים, כולל בפסגת כדור הארץ שהתקיימה בריו דה ז'ניירו ב-1992. במשך כמה שנים ייצג חראזי את העמדה האירנית הרשמית בטלוויזיה ובקמפוסים של אוניברסיטאות בארצות הברית ובאירופה, וכתב רבות על נושאי מדיניות חוץ. במהלך הימים הראשונים של המהפכה האיראנית הוא תדרך כלי תקשורת בין-לאומיים.
מיולי 1980 עד ספטמבר 1989, הוא היה נשיא אירנ"א. ב-18 בספטמבר 1980 פרצה מלחמת איראן-עיראק, וחראזי שימש דובר צבאי במשך רוב המלחמה (מספטמבר 1980 עד ספטמבר 1988).
במהלך החודשים הראשונים שלאחר המהפכה האיראנית, כיהן חראזי כסגן נשיא רשות השידור האיראנית (מרץ עד אוגוסט 1979). לאחר מכן שימש כסגן השר לעניינים פוליטיים של משרד החוץ (מאוגוסט 1979 עד מרץ 1980) וכמנהל המרכז להתפתחות אינטלקטואלית של צעירים (מאוגוסט 1979 עד יולי 1981). הוא ייצג את איראן באו"ם מ-1989 עד 1997.
חיים אישיים

חראזי נשוי ואב לשני ילדים.
הערות שוליים

↑  שירות גלובס, ‏חראזי: ארה"ב מחפשת תירוצים כדי לפעול נגדנו, באתר גלובס, 24 באוגוסט 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1222390949  ISNI: 0000 0000 4119 9395  LCCN: n2005014039  SUDOC: 243343582  VIAF: 46165501   WorldCat (עם VIAF): 46165501 
חראזי בפגישה עם ולדימיר פוטין, אפריל 2002
אוהורו קניאטה

אוהורו מויגאי קניאטה (בסוואהילי: Uhuru Muigai Kenyatta: נולד בניירובי ב-26 באוקטובר 1961) הוא פוליטיקאי קנייתי שכיהן כנשיא קניה הרביעי בין 9 באפריל 2013 ל-13 בספטמבר 2022. אוהורו קניאטה הוא בנו של נשיא קניה הראשון, ג'ומו קניאטה.
ביוגרפיה

אוהרו מויגאי קניאטה נולד בניירובי ב-1961. שמו "אוהורו" פירושו חירות וניתן לו לקראת עצמאות קניה, שהוכרזה בשנת 1963. הוא בנו הבכור של ג'ומו קניאטה ושל אשתו הרביעית, נגינה לבית מוהוה, שנודעה כ"מאמה נגינה". מוצאו האתני הוא קיקויו, הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בקניה.
על אף שאביו היה נשיא המדינה, אוהורו קניאטה בילה את ילדותו בבית ההורים בגטונדו ולא בבית הנשיא הרשמי. הוא למד בבית הספר בנט מרי בניירובי ושיחק רגבי בנעוריו. בתיכון הצטיין בלימודיו, בין השאר, באנגלית ובהיסטוריה וכן אהב גם תיאטרון. בגיל 17, בעודו תלמיד תיכון, נפטר אביו, הנשיא ג'ומו קניאטה. אחרי סיום לימודי התיכון עבד תקופה כפקיד בנק בבנק למסחר של קניה ב"קיפנדה האוס". בשנת 1980 נסע לארצות הברית ולמד מדעי המדינה וכלכלה במכללת אמהרסט עד שנת 1985. כסטודנט שיחק כדורגל וגולף. בתום הלימודים שב לקניה ופתח עסק לגידול ולייצוא פירות וירקות.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

ביולי 1990 הצטרף לקבוצה של ארבעה פעילים פוליטיים צעירים שנאבקו למען שינויים במפלגה השולטת קאנ"ו (KANU - האיחוד הלאומי האפריקאי של קניה) ופתיחות לכיוון היווצרות חברה רב-מפלגתית. בשנת 1992 תמך במועמד מפלגת FORD-Asili לפרלמנט, קנת' מטיבה.
בשנת 1997, בידיעה שבשתיקה של הנשיא דניאל אראפ מוי, נבחר אוהורו קניאטה לראש הסניף המקומי של מפלגת קאנ"ו בעיר גטונדו, באותה שנה רץ למושב בפרלמנט מטעם אזור ההצבעה גטונדו דרום אך הפסיד לאדריכל מוזס מויהיה. ב-1999 מינה אותו הנשיא אראפ מוי ליושב ראש הרשות הקנייתית לתיירות.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > לסירוגין בממשלה ובאופוזיציה

בסופו של דבר, בשנת 2001 ובגיל 40 נבחר לפרלמנט של קניה. כעבור זמן קצר התמנה לשר המנהל המקומי וכן לסגן יושב ראש המפלגה קאנ"ו.
ב-2002, בתמיכת הנשיא אראפ מוי, נבחר אוהורו קניאטה למועמד המפלגה בבחירות לנשיאות. במחאה נגד צעד זה ראילה אודינגה ופעילים רבים אחרים עזבו את המפלגה השולטת לטובת המפלגה הליברלית-דמוקרטית של מוואי קיבאקי. אולם בבחירות שהתקיימו בדצמבר הובס קניאטה, שהשיג 31% מהקולות, על ידי מוואי קיבאקי, מועמד המפלגה הליברלית-דמוקרטית, שזכה ב-62%. קניאטה הודה בתבוסה והפך לראש האופוזיציה.
בינואר 2005 גבר על ניקולס ביווט ונבחר ליושב ראש מפלגת קאנ"ו עם 2,980 קולות מול 622.
באותה שנה הוביל את המאבק שהכשיל את אישור פרויקט החוקה של הנשיא קיבאקי במשאל עם. נתמך בכך על ידי פלג מורד ממפלגתו של קיבאקי, "התנועה הדמוקרטית אורנג'". לעומת זאת בדצמבר 2007 הוא תמך בבחירתו מחדש של הנשיא קיבאקי והשתתף בממשלה. באפריל 2008 התמנה לסגן ראש הממשלה בממשלת ראילה אודינגה, ולשר המסחר, ואחר כך, ב-2009, לשר האוצר.
ב-15 בדצמבר 2010 נפתחו נגדו הליכים משפטיים בבית הדין הפלילי הבינלאומי כחשוד בפשעים נגד האנושות שלקח חלק בתכנון ומימון האלימות באזורי נאיוואשה ונאוקורו אחרי הבחירות לנשיאות ב-2007. בשנת 2012 הואשם על ידי בית הדין הפלילי הבינלאומי בפשעים נגד האנושות. בעקבות זאת, הוא התפטר מתפקידיו המיניסטריאליים פרט סגן ראש הממשלה.
בבחירות לנשיאות ב-4 במרץ 2013 ניצח את ראילה אודינגה עם 50.05% מהקולות. הוא הושבע לתפקיד של נשיא קניה והתחיל את כהונתו ב-9 באפריל 2013. כחלק מקמפין הבחירות שלו, הוא השתמש באישומים נגדו ומתאר אותם כהתערבות זרה בענייניה הפנימיים של קניה.
ביוגרפיה > בית הדין הפלילי הבין-לאומי

ב-8 באוקטובר 2014 התייצב בפני בית הדין הבינלאומי והיה ראש המדינה המכהן הראשון שהופיע בפני בית דין זה. הוא הכחיש את האשמות נגדו. הוא הואשם שתכנן תוכנית לנקמה בתומכי קיבאקי שבעקבותיה החלו מהומות אלימות שהובילו לרצח של כ-1,200 איש ועקירת כ-500,000. על תכנון מעשים אלו הוא הואשם בפשעים נגד האנושות. ב-5 בדצמבר 2014 הודיע בית הדין הבינלאומי כי ביטל את ראשי כתב האישום נגד קניאטה. התובעת פאטו בנסודה מבית הדין בהאג הסבירה במסמך רשמי כי אין בידיה מספיק ראיות כדי להוכיח מעבר לכל ספק סביר את אחריותו הפלילית של קניאטה. התובעת ציינה, אינה מוציאה מן הכלל פתיחת המשפט מחדש אם תימצאנה עילות חדשות לאשמה נגדו. הנשיא קניאטה הביע את סיפוקו מכך ופירש זאת בכך שיצא זכאי. בית הדין הבינלאומי הוקיע "שורה של מכשולים ניכרים" שהועלו בפני החקירה, במיוחד יוזמות רחבות מתוזמרות שהפעילו הטרדות, הפחדות ואיומים על העדים. כמו כן, ממשלת קניה לא העבירה לידי בית הדין ראיות (הכוללות תדפיסי חשבונות בנק והקלטות של שיחות טלפון) ועל כן שיבשה את החקירה.
הופעותיו של קניאטה בזירה הדיפלומטית הבינלאומית, כולל במפגשים עם מנהיגים כמו נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, ואחרים, שיפרו את תדמיתו בעולם. התחלת נשיאותו נתנה מקום לתקוות עקב שאיפתו המוצהרת ליותר מודרניזציה ושקיפות.
ב-13 בספטמבר 2022 סיים את תפקידו כנשיא והוחלף על ידי סגנו ויליאם רוטו, שניצח בבחירות.
פרטים אישיים וחייו הפרטיים

קניאטה הוא נוצרי קתולי. קניאטה ירש מאביו אחוזות מן הגדולות בקניה. אדמות אלה, המשתרעות בכמה אזורים על שטח 2,020,000 דונם, נרכשה על ידי ג'ומו קניאטה במחיר זול בשנים 1960–1970 באמצעות עסקה עם בריטניה והבנק העולמי.
בבעלות קניאטה נמצאת גם החברה הגדולה לייצור מוצרי חלב בקניה Brookside Dairies, וכן תחנת הטלוויזיה K24 ובנק מסחרי בניירובי. שווי נכסיו של קניאטה מוערך לכ-500 מיליון דולר.
אוהורו קניאטה נשוי משנת 1991 למרגרט וונג'ירו גקואו (ילידת 1964), בת של מנכ"ל חברת הרכבות לשעבר בקנייה, ד"ר א.נ. גקואו. הוא הכיר אותה בנערותם במומבסה בשנת 1978. לזוג 3 ילדים.
הערות שוליים

↑  "Prosecutor's Application Pursuant to Article 58 as to Francis Kirimi Muthaura, Uhuru Muigai Kenyatta and Mohammed Hussein Ali" (PDF). International Criminal Court. 15 בדצמבר 2010. pp. 13–15. נבדק ב-2011-07-12. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kenya ICC: Kenyatta resigns from finance role". BBC News (באנגלית בריטית). 2012-01-26. נבדק ב-2024-02-06.
↑   נשיא קניה הופיע בהאג לדיון על מעורבתו בפשעים נגד האנושות, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2014
↑  "Kenyan leaders at The Hague". BBC News (באנגלית בריטית). 2013-09-10. נבדק ב-2024-02-06.
↑  הוסרו האישומים נגד נשיא קניה בגין פשעים נגד האנושות, באתר וואלה, 5 בדצמבר 2014
↑   נשיא קניה הופיע בהאג לדיון על מעורבתו בפשעים נגד האנושות, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2014
↑  קניה: סגן הנשיא ויליאם רוטו ניצח בבחירות לנשיאות, באתר וואלה, 15 באוגוסט 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810595053605606  GND: 1100754172  ISNI: 0000 0004 3350 3923  LCCN: no2014004323  NTA: 401655334  SUDOC: 189875453  VIAF: 308181015   WorldCat (עם VIAF): 308181015 
אוהורו קניאטה בילדותו בעת ביקור אביו, הנשיא ג'ומו קניאטה, בגרמניה המערבית. בצילום - עם נשיא גרמניה המערבית, היינריך ליבקה ואשתו
אייזקראוקלה

ערך זה עוסק בעיר בלטביה. אם התכוונתם למחוז בשם זה, ראו .
אייזקראוקלה (בלטבית: Aizkraukle) היא עיירה בת כ-8,000 תושבים באזור וידזמה שבלטביה.
היסטוריה

לפני מלחמת העולם הראשונה הייתה אייזקראוקלה ידועה בשם הגרמני שלה- אשרדן (גרמנית: Ascheraden). במאה ה-14 הקימו אבירים גרמנים מן המסדר הליבוני את טירת אייזקראוקלה, אשר ממנה נותרו באזור עדיין כמה חורבות.
העיירה הנוכחית נבנתה במהלך שנות השישים של המאה העשרים כיישוב עבור הבונים של תחנת הכוח הסמוכה. שם היישוב במהלך התקופה הסובייטית היה סטוצ'קה (לטבית: Stučka), על שם המנהיג הקומוניסטי הלטבי פטריס סטוצ'קה. בשנת 1991, לאחר שלטביה קיבלה מחדש את עצמאותה, שונה שמו לאייזקראוקלה - השם ההיסטורי המקומי.
ענפים כלכליים שונים באזור הם: ייצור חשמל, עבודות עץ, דפוס וחקלאות.
Cobalt WASD

|  כללי |
| --- | --- |
 תאריך הוצאה:  30 בנובמבר 2017 
 סוגה:  משחק וידאו 
 פיתוח:  Oxeye Game Studio 
 הוצאה לאור:  Mojang 
 שפות:  אנגלית 
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק וידאו למשתתף יחיד 
 פלטפורמות:  macOS, Microsoft Windows 
 cobaltwasd.com
 
"Cobalt WASD" הוא משחק וידאו שפותח על ידי Oxeye Game Studio ופורסם על ידי Mojang Studios. הוא יצא לאור ב-30 בנובמבר 2017 עבור Microsoft Windows.
משחקיות

השחקן משחק בתור "מטאלפיס" או "פרובוט". המטאפייסים מנסים להגן על אתרי הפצצות, בעוד שהפרוטובוטים מנסים לתקוף ולהטמין פצצה. כשהפרוטובוטים מטמינים את הפצצה, המטאפייסים חייבים לנסות לנטרל את הפצצה לפני שהיא תתפוצץ. הפרובוטים מנצחים כשהם הורגים את כל המטאפייסים, המטאפייסים מנצחים כשהם מנטרלים את הפצצה. בסוף כל סיבוב, שחקנים יכולים לבחור לקנות שריון, כלי נשק או כלי רכב. בעוד שהמשחק מתמקד בעיקר במצב משחק מרובה משתתפים מקוון, יש מצב שבו השחקן יכול לשחק נגד בוטים לא מקוונים.
פיתוח

המשחק הוא ספין אוף של המשחק Cobalt. המפתחים שמו לב כי המשחק המקורי מורכב מדי עבור חלק מהשחקנים ונקודת המחיר הגבוהה שלו הרתיעה חלק מהשחקנים, אז הם רצו ליצור משחק אחר לגמרי. הם החליטו ליצור ספין-אוף של Cobalt, תוך התמקדות במצב משחק אחד בלבד.
ביקורת

Eurogamer טען כי המשחק הוא ”משחק מרובה משתתפים, מצחיק ותחרותי מאוד”. PC Games N כינו את המשק ”גרסת 2D של מצב המשחק Call of Duty”.
הערות שוליים

↑  Cobalt WASD on Steam, store.steampowered.com (באנגלית)
↑  Contributor, Dominic Tarason; Tarason, Dominic (2017-12-02). "Cobalt WASD gives the quirky platformer a competitive second lease of life". Rock, Paper, Shotgun (באנגלית). נבדק ב-2024-10-16. {{cite news}}: |last= has generic name (עזרה)
1 2  Why play Cobalt WASD? You can beat your friends with teleport rockets, PCGamesN, ‏2017-11-30 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Cobalt WASD, cobaltwasd.com
↑  "Cobalt WASD - recensione". Eurogamer.it (באיטלקית). 2018-02-16. נבדק ב-2024-10-16.
מוצאו האפריקאי של האדם המודרני

האזורים שבהם הייתה ההתפשטות המתמשכת הרבה ביותר של ההומו ארקטוס (צהוב), של האדם הניאנדרטלי (חום בהיר) וההומו סאפיינס (אדום).
התפשטות האדם המודרני המוקדם מאפריקה דרך המזרח הקרוב
בפלאואנתרופולוגיה, המוצא האפריקאי המאוחר של האדם המודרני הוא המודל הדומיננטי של המוצא הגאוגרפי ונדידת האדם הקדמון של אדם מודרני מבחינה אנטומית (הומו סאפיינס). מודל זה עוקב אחר ההתפשטות של ההומינינים אל מחוץ לאפריקה, הנדידה של הומו ארקטוס ואחריו האדם הניאנדרטלי.
המודל מציע מקור יחיד של הומו סאפיינס במובן הטקסונומי, המוציא מכלל אפשרות אבולוציה מקבילה באזורים אחרים, של תכונות הנחשבות מודרניות מבחינה אנטומית, אך אינו מוציא מכלל אפשרות עירוב בין הומו סאפיינס לבין בני אדם ארכאיים באירופה ובאסיה. ככל הנראה הומו סאפיינס התפתח בקרן אפריקה לפני בין 300,000 ל-200,000 שנים, אם כי השערה חלופית טוענת שמאפיינים מורפולוגיים מגוונים של הומו סאפיינס הופיעו באופן מקומי בחלקים שונים של אפריקה והתכנסו עקב זרימת גנים בין אוכלוסיות שונות באותה תקופה. מודל "המוצא האפריקאי האחרון" מציע שכל האוכלוסיות המודרניות שאינן אפריקאיות הן צאצאיות של אוכלוסיות הומו סאפיינס שעזבו את אפריקה לאחר זמן זה.
היו לפחות כמה הגירות אל מחוץ לאפריקה של בני אדם מודרניים, אולי כבר לפני 270,000 שנה, כולל לפני 215,000 שנה לפחות, ליוון, ובוודאי דרך צפון אפריקה וחצי האי ערב לפני כ-130,000 עד 115,000 שנים. ישנן עדויות לכך שבני אדם מודרניים הגיעו לסין לפני כ-80,000 שנה. נראה כי כמעט כל גלי ההגירה המוקדמים הללו נכחדו או נסוגו, והאדם של ימינו מחוץ לאפריקה הוא בעיקר צאצא של גל הגירה אחד לפני 70,000–50,000 שנים.
הגל האחרון המשמעותי ביותר יצא מאפריקה לפני כ-70,000–50,000 שנים, דרך הנתיב הדרומי, לאורך חוף אסיה, והגיע לאוסטרליה לפני כ-65,000–50,000 שנים. יש המפקפקים בתארוך המוקדם יותר וממקמים את הגעת האדם לשם לפני 50,000 שנה לכל המוקדם. אחרים הציעו כי המתיישבים הראשונים הללו של אוסטרליה מייצגים גל ישן יותר מההגירה המשמעותית מאפריקה, ולפיכך אולי קדמו לתושבי האזור המאוחרים. אירופה הייתה מאוכלסת בגל הגירה מוקדם שהתיישב במזרח הקרוב ובאירופה לפני פחות מ-55,000 שנה.
בשנות ה-2010 מחקרים בגנטיקה של אוכלוסיות חשפו עדויות לרביית כלאיים שהתרחשה בין הומו סאפיינס לבין בני אדם ארכאיים באירואסיה, באוקיאניה ובאפריקה, המצביעים על כך שקבוצות אוכלוסייה מודרניות אומנם נגזרו ברובן מהומו סאפיינס אך הן במידה פחותה גם צאצאיות לגרסאות אזוריות של בני אדם ארכאיים.
גלי הגירה

"מוצא אפריקאי מאוחר", או "ההגירה השנייה מאפריקה", הוא הגירה של בני אדם מודרניים מבחינה אנטומית אל מחוץ לאפריקה לאחר הופעתם לפני 300,000 עד 200,000 שנים, בניגוד להגירה הראשונה מאפריקה, המתייחסת להגירה של בני אדם ארכאיים מאפריקה לאירואסיה לפני 1.8 עד לפני חצי מיליון שנה. אומו-קיביש אחד (Omo-Kibish I) ובכינויו המקוצר אומו אחד (Omo I) מדרום אתיופיה הוא השלד המודרני ביותר מבחינה אנטומית של הומו סאפיינס הידוע כיום. גילו מתוארך לכ-233,000 שנים. ישנם מאובני הומו סאפיינס ישנים אף יותר מג'בל אירהוד (אנ') במרוקו, בגיל 315,000 בערך, אשר מציגים תערובת של מאפיינים מודרניים וארכאיים.
מתחילת המאה ה-21 הפכה תמונת ההגירות של "המוצא היחיד המאוחר ביותר" למורכבת משמעותית, עקב גילוי התערובת המודרנית-ארכאית – הזדווגויות הומו סאפיינס וגזעי הומו אחרים (אנ') – והעדויות ההולכות וגוברות לכך שההגירה אל מחוץ לאפריקה התרחשה בגלים לאורך זמן. משנת 2010 נטען שהיו שני נתיבי הגירה עיקריים מחוץ לאפריקה, של בני אדם עם אנטומיה מודרנית מוקדמת: "הדרך הצפונית", דרך עמק הנילוס וסיני ו"הדרך הדרומית" דרך באב אל-מנדב.
פוסת ואח' (Posth, 2017) מציעים שההומו סאפיינס הקדום, או "מין אחר באפריקה שקשור אלינו באופן הדוק", היגר לראשונה מאפריקה לפני כ-270,000 שנה, בהתבסס על כך שהגנום המיטוכונדרי של הניאנדרטלים קרוב יותר לזה של הומו סאפיינס מאשר לזה של הדניסובים.
עדויות מאובנות מצביעות על נדידה מוקדמת של הומו סאפיינס. המאובן העתיק ביותר הגיע ממערת אפידימה ביוון ומתוארך למועד שלפני 210,000 שנה. ממצאים במערת מיסליה, הכוללים עצם לסת חלקית ושמונה שיניים, תוארכו למועד שלפני כ-185,000 שנים. שכבות המתוארכות למועד שלפני 250,000 עד 140,000 שנים באותה מערה הכילו כלים שעוצבו בטכניקת לוואלואה, שיכולים לקבוע את תאריך הנדידה הראשונה למועד מוקדם יותר, אם ישויכו הכלים לעצם הלסת האנושית המודרנית.
השערת הנדידה מזרחה מצפון-מזרח אפריקה לערב לפני 150,000–130,000 שנים מבוססת על ממצא כלי האבן בג'בל פאיה (Jebel Faya) באיחוד האמירויות הערביות, המתוארך ל-127,000 שנים (נתגלו ב-2011), אם כי עדויות המאובנים באזור מאוחרות משמעותית – לפני 85,000 שנים. ייתכן שלגל זה קשורים הממצאים ממערת ז'ירנדונג (Zhirendong), דרום סין, המתוארכים למועד שלפני יותר מ-100,000 שנים. עדויות אחרות לנוכחות אנושית מודרנית בסין תוארכו למועד שלפני 80,000 שנה.
הגירה משמעותית מאפריקה התרחשה לפני כ-70,000–50,000 שנים דרך מה שמכונה הנתיב הדרומי, בתקופת אסון טובה, שהתרחש לפני 69,000–77,000 שנים. הגירה זו נעה לאורך קו החוף הדרומי של אסיה והגיעה לאוסטרליה לפני כ-65,000–50,000 שנים ולפי מחקר אחר, לפני 50,000 שנה לכל המוקדם. למערב אסיה הגיע גל הגירה אחר לפני כ-50,000 שנה ולאירופה הגיעה אוכלוסייה ממערב אסיה לפני כ-43,000 שנה.
ולס מתאר גל הגירה נוסף לאחר ההגירה לאורך תוואי החוף הדרומי: הגירה צפונית לאירופה לפני כ-45,000 שנים. אפשרות זו נשללת על ידי מקולי ופוסת, הטוענים שהיה גל הגירה יחיד, עם שלוחה מוקדמת לאירופה.
הגירת המסלול הצפוני

החל מלפני 135,000 שנה, אפריקה הטרופית חוותה מגה-בצורת שהרחיקה את האדם מהיבשה לכיוון הים, ואילצה אותו לעבור ליבשות אחרות. החוקרים השתמשו בתארוך פחמן על גרגרי אבקה שנלכדו בבוץ בקרקעית האגם כדי לגלות איזו צמחייה הייתה באגם מלאווי בעת ההיא, ולקחו דגימות במרווחים של 300 שנה. בדגימות מימי הבצורת היו מעט אבקנים או פחם, מה שמצביע על צמחייה דלילה, וכך מעט יכול היה להישרף. האזור סביב אגם מלאווי, כיום מיוער, היה מדבר לפני כ-135,000 עד 90,000 שנים.
מאובנים של הומו סאפיינס קדום במערות הר הקפיצה ומערת הגדי בישראל תוארכו למועד שלפני 80,000 עד 120,000 שנים. נראה שבני אדם אלה נכחדו או נסוגו חזרה לאפריקה לפני 70,000 עד 80,000 שנה. אולי הוחלפו בניאנדרטלים שנמלטו דרומה מהאזורים הקרים יותר של אירופה של עידן הקרח.
גילוי כלי אבן באיחוד האמירויות הערביות בשנת 2011 באתר פאיה-1 (Faya-1) במלייחה (Mleiha) שבשארג'ה, מצביע על נוכחות אדם מודרני לפני לפחות 125,000 שנה. תגלית זו הובילה להחייאת ההשערה על המסלול הצפון אפריקאי. הבנה חדשה זו של תפקיד ההגירה דרך חצי האי ערב החלה להשתנות בעקבות מחקרים ארכאולוגיים וגנטיים המדגישים את חשיבות דרום חצי האי ערב כמסדרון להתפשטות אנושית אל מחוץ לאפריקה.
בעומאן גילה ביין ג'ובן (Bien Joven) בשנת 2011 אתר עם יותר מ-100 שברי כלי אבן השייכים למתחם הנובי המאוחר, שבעבר הוכר רק מחפירות ארכאולוגיות בסודאן. שתי הערכות בטכניקת תארוך על ידי תאורה המעוּררת באופנים אופטיים (Optically stimulated luminescence) קבעו למתחם הנובי הערבי גיל של 106,000 שנה בקירוב, מה שמספק עדות לקיום תרבות אדם מתקופת האבן בדרום ערב, סביב החלק המוקדם של תקופת האיזוטופ הימי שלב 5 (Marine Isotope Stage 5), שמוערכת בין 130,000 שנה עד 80,000 שנה לפני זמננו.
לדברי קולווילם ואח', הניאנדרטלים תרמו גנטית לבני אדם מודרניים שחיו מחוץ לאפריקה לפני כ-100,000 שנה, בני אדם שכבר נפרדו תרבותית, גנטית ואבולוציונית מבני אדם מודרניים אחרים לפני כ-200,000 שנה. הגל המוקדם הזה של בני אדם מודרניים שיצא אל מחוץ לאפריקה תרם גנטית לניאנדרטלים בהרי אלטאי (באזור גבול רוסיה–סין של היום). אבותיהם הקדמונים של הניאנדרטלים מהרי אלטאי ובני האדם המודרניים המוקדמים נפגשו והזדווגו, אולי במזרח הקרוב, אלפי שנים מוקדם מכפי שחשבו בעבר. על פי גרונאו, יש "עדויות ארכאולוגיות לנוכחותם של בני אדם מודרניים מוקדמים מחוץ לאפריקה לפני 100,000 שנים לפי עדות גנטית ראשונה של אוכלוסיות כאלה." אירועי עירוב גנטי דומים צוינו גם באזורים אחרים.
הגירת המסלול הדרומי > מסלול החוף

לפני כ-70 עד 50 אלף שנה, תת-קבוצה של נושאי ה-DNA המיטוכונדרי ההפלוגרופ (Haplogroup) L3 היגרו ממזרח אפריקה למזרח הקרוב. ההערכה היא שמאוכלוסייה של 2,000 עד 5,000 פרטים באפריקה, רק קבוצה קטנה, אולי כ-150 עד 1,000 איש, חצתה את הים האדום. קבוצה זו נעה לאורך נתיב החוף סביב ערב והרמה הפרסית עד להודו, שנראה כי הייתה נקודת ההתיישבות הגדולה הראשונה. ולס (Wells, 2003) טען שהיה תוואי לאורך קו החוף הדרומי של אסיה, לאורך כ-250 קילומטרים (155 מיל), שהגיע לאוסטרליה לפני כ-50,000 שנה.
כיום, רוחבם של מיצרי באב אל-מנדב, לרוחב הים האדום, הוא כ-20 קילומטרים (12 מיל), אבל לפני 50,000 שנה היו פני הים נמוכים ב-70 מטרים (230 רגל) בגלל הקרחונים, ותעלת המים הייתה צרה בהרבה. המיצרים מעולם לא היו סגורים לחלוטין, אך היו צרים מספיק כדי לאפשר חצייה באמצעות רפסודות, וייתכן שהיו איים ביניהם. פסולת צדפים בת 125,000 שנים נמצאה באריתריאה, מה שמעיד על כך שהתזונה של בני האדם המוקדמים כללה פירות ים שהושגו בסריקת חוף.
התארוך של ההגירה בנתיב הדרומי שנוי במחלוקת. ייתכן שהיא קרתה לפני או אחרי אסון טובה, התפרצות געשית קטסטרופלית שהתרחשה לפני 69,000 עד 77,000 שנים באתר של אגם טובה של ימינו. כלי אבן שהתגלו מתחת לשכבות אפר בהודו עשויים להצביע על הגירה לפני אסון טובה אך מקור הכלים שנוי במחלוקת. אינדיקציה לכך שההגירה הייתה אחרי אסון טובה היא ההפלוגרופ L3, שמקורה לפני הגירת האדם אל מחוץ לאפריקה ומתוארכת לפני 70,000–60,000 שנים, והיא "מרמזת שהאנושות עזבה את אפריקה כמה אלפי שנים אחרי אסון טובה". מחקר שהראה מוטציות גנטיות איטיות מהצפוי ב-DNA האנושי פורסם ב-2012, כך שייתכן שיש לתקן את תארוך ההגירה למועד שלפני 90,000 עד 130,000 שנים. מחקרים עדכניים מצביעים על הגירה אל מחוץ לאפריקה לפני כ-65,000–50,000 שנים, של אבותיהן של אוכלוסיות מודרניות שאינן אפריקאיות, בדומה לרוב ההערכות הקודמות.
הגירת המסלול הדרומי > מערב אסיה

לאחר המאובנים המתוארכים ל-80,000 עד 120,000 שנים לפני זמננו ממערות קפצה ומערת הגדי בישראל, אין מאובני אדם מודרני בלבנט עד למאובן מנות 1 ממערת מנות בישראל, המתוארך ל-54,700 שנה לפני זמננו, אם כי התארוך עבר ביקורת על ידי Groucutt et al. (2015). היעדר מאובנים שניתן לשייך בבטחה לבני אדם מודרניים בלבנט מרמז שבני האדם המודרניים הוסגו לאחור על ידי הניאנדרטלים עד לפני כ-55,000 שנה, מה שהציב מחסום בפני הגירת האדם המודרני אל מחוץ לאפריקה דרך המסלול הצפוני. שחזורי האקלים תומכים בהגירה בנתיב הדרומי שכן מיצר באב אל-מנדב חווה אקלים סביר יותר להגירה אנושית מאשר הגשר היבשתי הצפוני ללבנט במהלך ההגירה מאפריקה.
הגירת המסלול הדרומי > אוקיאניה

אוסטרליה הייתה מיושבת לפני כ-65,000–50,000 שנים. נכון לשנת 2017, העדויות המוקדמות ביותר לבני אדם באוסטרליה הן בנות לפחות 65,000 שנה, מאובנים מאגם מונגו (Mungo) באוסטרליה תוארכו למועד שלפני כ-42,000 שנים. מאובנים מאתר מג'דבבה (Madjedbebe) תוארכו למועד שהוא לפחות לפני 65,000 שנה, אם כי יש המפקפקים בהערכה מוקדמת זו ומתארכים את מאובני מג'דבבה למועד שלפני כ-50,000 שנים לכל היותר.
נתונים פילוגנטיים מצביעים על כך שמטא-אוכלוסייה מוקדמת של מזרח אירו-אסיה (מזרח-לא-אפריקאי) התפצלה במזרח דרום אסיה, והולידה את האוסטרלו-פפואים והאינדיאנים הקדומים של דרום אסיה כמו גם מזרח ודרום-מזרח אסיה, אם כי אולי הפפואים קיבלו גנים מקבוצה מוקדמת יותר (xOoA) – בסביבות 2% – לצד תערובת ארכאית נוספת באזור סאהול (Sahul).
על פי מחקר אחד, פפואים יכלו להיווצר מעירוב שושלת מזרח אירואסייתית ושושלת ממערב ומזרח אסיה, או כשושלת אחות של מזרח אסיה, עם או בלי תרומה בסיסית של אחת הקבוצות המוקדמות יותר.
נמצא שדגימת ציידים-לקטים בהולוקן (Leang Panninge) מדרום סולאווסי מעידה על קרבה גנטית בין תושבי מזרח אירו-אסיה לאוסטרלו-פפואים. כ-50% קשורים לפפואה ו-50% קשורים לאוכלוסיית הבסיס המזרח-אסייתית (Andamanese Onge או Tianyuan). החוקרים הסיקו שמוצאו המזרח אסייתי של האוקיאני היה הרבה יותר נפוץ, והאוכלוסייה של דרום-מזרח אסיה ואוקיאניה הייתה מורכבת יותר מהמשוער בעבר.
הגירת המסלול הדרומי > מזרח ודרום-מזרח אסיה

איש ליוג'יאנג (Liujiang) שנמצא בסין הוא בין בני האדם המודרניים המוקדמים ביותר שנמצאו במזרח אסיה. הגיל המיוחס לשרידים הוא 67,000 שנים. שיעורים גבוהים של שונות שנוצרו על ידי טכניקות תיארוך שונות שבשימוש חוקרים שונים מציבים את טווח התאריכים המקובל ביותר על 67,000 שנים לפני זמננו כמינימום, אך אינם שוללים תארוך של 159,000 שנים לפני זמננו. ליו ואח' (2015) טוענים כי שיניים אנושיות מודרניות נמצאו בסין ומתוארכות ל-80,000 שנה לפני זמננו לכל הפחות.
איש טיאניואן (Tianyuan) מאותו אזור מתוארך בין 38,000 ל-42,000 שנים. על פי בדיקות DNA משנת 2013, איש טיאניואן קשור "להרבה אסייתים וילידי אמריקה של ימינו". טיאניואן דומה במורפולוגיה לאיש ליוג'יאנג ולכמה בני אדם מודרניים מתקופת ג'ומון שנמצאו ביפן, כמו גם לתושבים מודרניים של מזרח ודרום-מזרח אסיה.
מחקר משנת 2021 על תולדות האוכלוסייה של מזרח אירואסיה, הגיע למסקנה שמוצא עמי מזרח אסיה (East Asian people) הוא בדרום-מזרח אסיה בערך בשנת 50,000 לפני הספירה, וכי הם באו בנתיב דרום הימלאיה והתפשטו בגלי הגירה מרובים דרומה וצפונה.
מחקרים גנטיים הגיעו למסקנה שילידי אמריקה הם צאצאים של אוכלוסיית מייסדים אחת שהתפצלה בתחילה מאוכלוסיית מקור בדרום-מזרח אסיה היבשתית (לא מהאיים) לפני כ-36,000 שנה, באותו זמן שבו התפצלו אנשי ג'ומון ממזרח אסיה, או עם ילידים קדומים או בגל התפשטות נפרד. הם מראים שהענפים הבסיסיים של ילידי צפון ודרום אמריקה, שאליהם שייכים כל שאר העמים הילידיים, התפצלו לפני כ-16,000 שנה. דגימה אמריקאית ילידית משנת 16,000 לפני הספירה באיידהו, הדומה מבחינה קרניומטרית לאינדיאנים מודרניים כמו גם לאדם פלאו-סיבירי, נמצאה כבעלת מקור בעיקר ממזרח אירו-אסיה והראתה זיקה גבוהה לתושבי מזרח אסיה עכשוויים, כמו גם לדגימות מתקופת ג'ומון מיפן. ניתוח זה מחזק את ההנחה כי אבותיהם של ילידי אמריקה התפצלו מאוכלוסיית מקור מזרח-אירו-אסייתית במזרח סיביר.
הגירת המסלול הדרומי > אירופה

לפי מקולי (Macaulay et al., 2005), שלוחה מוקדמת מההגירה דרומה עם קבוצה הפלוגרופ N (הפלוגרופ – Haplogroup – הוא קבוצת אנשים שירשו את אותם אללים מאב משותף) יצאה מהנילוס, ממזרח אפריקה, צפונה וחצתה לאסיה דרך סיני. קבוצה זו הסתעפה, חלק מצאצאיה עברו לאירופה ואחרים פנו מזרחה לאסיה. השערה זו נתמכת על ידי התארוך המאוחר יחסית של הגעת בני האדם המודרניים לאירופה וכן על ידי עדויות ארכאולוגיות ו-DNA בהתבסס על ניתוח של 55 גנומים מיטוכונדריים אנושיים (mtDNAs) של ציידים-לקטים; פוסת ואח' (Posth et al., 2016) טוענים שהיה "פיזור יחיד מהיר של כל הלא-אפריקאים לפני פחות מ-55,000 שנה".