stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנג'מין ויילדמן-טוברינר
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חופשי: 21.64 שניות (2008)
100 מטר חופשי: 48.59 שניות (2008)
שיאים אישיים > בריכת 25 יארד

50 יארד חופשי: 18.87 שניות (2007)
הערות שוליים

↑  Wildman-Tobriner Sets American Record For Third Time At First Day Of NCAA Championships ‏Stanford University Men's Swimming & Diving‏, 15 בnr. 2007
↑  USA Swimming Nationals: Ben Wildman-Tobriner Overtakes Cullen Jones ‏Swimming World Magazine‏, 4 באוגוסט 2007
בעלי המסורה

בעלי המסורה הם קבוצה של חכמים יהודים שהעלו על הכתב, ככל הנראה מן המאה השמינית ועד המאה העשירית, את אופן הקריאה של המקרא כפי שהשתמר בידם במסורת.
הנודעים שבהם היו אהרן בן אשר ומשה בן נפתלי.
פעילות

בעלי המסורה פעלו באמצעים שונים לקבע את נוסח המסורה ולמנוע שינויים בהעברתו מדור לדור, בתקופה שבה הופץ המקרא בהעתקת כתבי יד ומסורת קריאתם הועברה על פה. אמצעים אלו כללו:
כפי הנראה בעלי המסורה המציאו את סימני הניקוד וטעמי המקרא, שצורפו לעדי הנוסח של המקרא. הם השתמשו בהם כדי לתאר את הדרך המדויקת של הקריאה בתורה, וכך יצרו מעין "הקלטה" של הקריאה בתורה כפי שהייתה בזמנם.
בעלי המסורה עסקו גם בספירת מילים, צירופי מילים ותופעות שונות במקרא, ובתיעודם במסורה, בהערות שנסמכו אל הטקסט של המקרא, ובספרים נפרדים. לדוגמה: את המילה "אותם", ניתן לכתוב בכתיב מלא ("אותם") או בכתיב חסר ("אתם"). הערת המסורה מציינת שיש בתורה ל"ט "אותם" מלאים בתורה. ומכאן שבשאר המקומות נכתב "אתם" חסר.
בעלי המסורה עדיין לא פיתחו חשיבה דקדוקית, אלא התרכזו בעיקר בתיעוד אופני הקריאה והנוסח. פעילותם הייתה המשך של פעילות שכבר מופיעה בתלמוד הבבלי, וביתר שאת בתקופת הסבוראים.
התקיימו שני ענפים מרכזיים של המסורה - המסורה הטברנית והמסורה הבבלית. היה גם זרם, שולי יחסית, שפעל בדרומה של ארץ ישראל, ומכונה גם המסורה הארצישראלית; בתוך כל זרם היו חלוקות משנה.
זהותם של בעלי המסורה

עבודתם של בעלי המסורה התפרסה במשך כעשרה דורות, ובעיקר מן המאה השמינית, עד להשלמתה במאה העשירית, שכבר נחשבת לשלהי תקופת הגאונים.
ראשית מפעלם הייתה בבבל, שהיה מרכז פועלם של האמוראים, ולאחר מכן הועתק המפעל לטבריה, והמשיך בעיקר אצל הכהנים בני משמרת מעזיהו. אף שיש הרואים בכך שני מפעלים שונים, ניתן בהחלט לומר שאלו שהמשיכו בטבריה התבססו על מפעלם של אלו שפעלו בבבל.
לא הרבה ידוע על שמותם וחייהם של בעלי המסורה. בספר דקדוקי הטעמים אפשר למצוא רשימות מסירה של בעלי המסורה:
הדא מסורתא דמסר דוסא בר אלעזר בר אפסי, דקביל מרבי יהודה בבלאה, דקביל משמעון אבוהי, והוא קביל מרב אדא, ורב אדא קביל מן רב המנונא די אפיקה בנהרדעי, והוא קביל מן מנקדי דגלו מארעא דישראל לבבל, דאגלייה רופס כי היכי דלא תהוא אורייתא בארעא דישראל. וסכמו אוריתא ונביאים וכתובים עשרים וארבעה ספרי, די סכמו כד לא טעו, תרתין רבוון ותלת אלפין ומאתן ותלת, לא פחות ולא יתיר.
ועוד:
ואעלם אן קאלו עלי הדא אלשרט ואלקראן אן הדא הוא אלתלקין אל צחיח אלדי אכדנאה בקבלה שלאמת מאנשי כנסת הגדולה.
ואלה הם התלמידים אשר קימו וקבלו זה המאמר וכן שמותם: מהם אברהם בן ריקאט, וריקאט אביו, מקודם היה יקר יקרא כן, ואברהם בן פראח, ופינחס ראש הישיבה, והיה מקדם זה צמח בן אבי שיבה, וצמח הידוע בן צוארא, ור' חביב בן ר' פינחס פיפים, ואחייהו הכהן החבר ממדינת מעזייה.
ועם אלו היו ארבעה, אשר הזקן הגדול ז"ל, ואחריו היה בנו נחמיה ננפש, ואחריו היה משה בן נחמיה, ואחריו היה אשר בנו, ואחריו משה בנו יעני משה בן אשר, ואחריו היה אהרן בנו, יעני בן משה.
ודע כי זה אהרן בן משה בן אשר בן משה בן נחמיה בן אשר הזקן הגדול ז"ל היה אחרית השלשלה. וזכרו ואמרו כי אלו היו מן עזרא הכהן זצ"ל.
ועוד כי גם עם אלו הזקנים המלמדים הגדולים הנזכרים למעלה מלמדים אחרים והיו חכמים גדולים על קריאת ארבע ועשרים ובקיים בכל הנקודים והטעמים והמסורות וכל שמושיהם ואלה שמותם: מהם רב משה מוחֶה לכ' לב', ומהם משה העזתי הנקדן, וזולתם הרבה ולא נזכרו שמותם הנה.
הנודעים שבבעלי המסורה הטברנית היו רבי אהרן בן משה למשפחת בן אשר ומשה בן דוד למשפחת בן נפתלי, שחיו במאה ה-10.
במשמעות מורחבת, מכונים 'בעלי מסורה' כל מי שעסקו בהגהת נוסח המקרא של המסורה, גם בכל הדורות שלאחר חתימתו.
ראו גם

תקופת הביניים של העברית
ביקורת נוסח המקרא
הערות שוליים

↑  תרגום: ודע כי הם אמרו על זה החוק והקריאה כי זהו הסדר האמיתי אשר קיבלנוהו בקבלה של אמת מאנשי כנסת הגדולה. על פי א"א הרכבי, מכתב II ב-הצפירה, 21 לאוקטובר 1874.
בית סאחור

| --- | --- |
סמל בית סאחורסמל בית סאחור
בית סאחור
בית סאחור
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  בית לחם
 ראש העיר:  חאני אל-חייק
 שטח:  6.9 קמ"ר
 גובה:  620 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  15,000 (2019)
 קואורדינטות:  31°42′00″N 35°13′00″E﻿ / ﻿31.7°N 35.216666666667°E﻿ / 31.7; 35.216666666667 
 אזור זמן:  UTC +2
 www.beitsahour.ps
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית סאחור(למפת הרי ירושלים רגילה) בית סאחור(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית סאחור(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית סאחור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
כנסיית שדה הרועים הקתולית בבית סאחור
בית סאחור (בערבית: بيت ساحور) היא עיר פלסטינית בהרי יהודה, הסמוכה לבית לחם ממזרח, ומשתייכת לנפת בית לחם של הרשות הפלסטינית. העיר נמצאת בשטח המוגדר כ"שטח A".
אוכלוסיית בית סאחור מונה 15,565 תושבים (נכון לשנת 2016), שמתוכם 80% נוצרים והשאר מוסלמים. בית סאחור נחשבת לפי המסורת הנוצרית כמקום בו היה שדה הרועים, להם בישר המלאך על לידת ישו. בבית סאחור שתי כנסיות שנבנו לזכר האירוע - הכנסייה היוונית אורתודוקסית וכנסיית שדה הרועים הפרנציסקנית, השייכת לכנסייה הקתולית. כל כנסייה טוענת שהאירוע התרחש בשטחה.
שם הכפר

הכפר קרוי על שם מבנה מקאם אחמד אל סאחורי. קבר הנמצא מדרום לכפר בח'רבת בית סאחור. המקאם משמש בית קברות לשבט הסואחרה.
היסטוריה > שרידים קדומים

לפי עדויות ארכאולוגיות האזור היה מיושב החל מתקופת הברזל בארץ ישראל. הכפר מוקף במספר אתרים ארכאולוגיים: בגבעה בחלקה הדרומי של העיירה, בגובה 656 מטר מעל פני הים, שוכנת חירבת בית ביס'ה (נכתב גם כ"בית בצה"). במקום נמצאו שרידי מבנים, מערות בורות ומתקנים וחומת אבנים בצפון האתר. ממצא החרסים מצביע על אתר שהתקיים בתקופות ההלניסטית, הרומית הקדומה, הביזנטית והממלוכית. מסביב לחומה הוקמה מערכת מצור הכוללת דייק ומבנים נוספים. בחפירות שנערכו באתר בשנת 1994 נחשפה מערת קבורה, בתוכה נמצאו גלוסקמאות מעוטרות.
בעקבות ייחוס אירוע סגידת הרועים למקום, בנתה בו הלנה אם הקיסר קונסטינוס מנזר. כיום ידוע מקום זה כ"מערת הרועים".
היסטוריה > מקורות הכפר המודרני

על פי מסורת מקומית, בית סאחור לא היייתה מיושבת עד המאה ה-14. באותה העת הגיעו ליישוב מספר משפחות מוסלמיות ונוצריות מואדי מוסא, בדרום ירדן של ימינו, והתיישבו במערות באזור הכפר המודרני. משפחה נוצרית נוספת מואדי מוסא, המתייחסת לשבט ע'סאן, היגרה לכפר במאה ה-17. הגירה נוספת במאה ה-18 מראשדה במצרים העליונה, שובכ בירדן וכאוכאלייה בסוריה תרמו לביסוס האופי הנוצרי של הכפר.
בית סאחור העתיקה נבנתה מסביב לקברו של השייח' אחמד א-סאחורי. השייח' נחשב לקדוש מוסלמי והשבט המקומי אל-סוואחרה רואה בו את אביו ומשמו נגזר שם משפחתם.
הגאוגרף הערבי מוג'יר א-דין מזכיר שני כפרים בשם בית סאחור, בית סאחור העתיק ובית סאחור הנוצרי, בביוגרפיה של מלומד מוסלמי בשם שבאן בן סלים בן שבאן, שמת בבית סאחור בשנת 1483 בגיל 105.
היסטוריה > התקופה העות'מאנית

בית סאחור נזכרת בכמה רישומי מס עות'מאניים מן המאה ה-16. ברישום שנערך בשנת 1525-6, נמנו בה 5 משקי בית נוצריים ו-7 משקי בית מוסלמיים. ברישום הבא, בשנים 1538-1539, נמנו בה 8 משקי בית נוצריים ו-8 משקי בית מוסלמיים. בהמשך, ב-1553-4, נמנו 13 משקי בית נוצריים ו-21 משקי בית מוסלמיים, וב-1562-3 נמנו 9 משקי בית נוצריים ו-17 משקי בית מוסלמיים.
ברישום המס של שנת 1596, הכפר "בית סאחור א-נסארה" נרשם ככפר בנפת ירושלים במחוז ירושלים. אוכלוסייתו כללה לפי מפקד זה סך הכל 24 משקי בית, מהם 15 מוסלמיים ו-9 נוצריים.
הפרנציסקנים הפסיקו לקיים שירותי דת במתחם מערת הרועים סביב שנת 1820. בשנת 1864 הושלמה בנייתם של בית ספר וכנסייה רומית קתולית חדשים בכפר.
לפי רשימת כפרים שחיברו השלטון העות'מאני בשנת 1870, בכפר בית סאחור אל-פוקא ("בית סאחור עילית") התגוררו אז 37 "לטינים" (קתוליים) ב-11 בתים, ו-187 "יוונים" (אורתודוקסים מזרחיים) ב-48 בתים. לפי מפקד זה, בשני הכפרים חיו 190 גברים, ב-76 בתים.
הגאוגרף הצרפתי ויקטור גרן, שנפטר בסוף המאה התשע עשרה, מזכיר את בית סאחור העתיקה כמקום שנמצא 40 דקות מירושלים ומרחק קצר מעמק קידרון.
סקר ארץ ישראל המערבית מתאר את בית סאחור כשרידי הכפר עם בארות וקבר שייח'. בית סאחור החדשה מתוארת באותו סקר כפרוור של בית לחם הנמצאת על אותו רכס. בשנת 1896, העריך קונרד שיק כי בכפר מתגוררים 861 איש. על כתובת בנייה המתוארכת לשנת 1897, שהוטבעה על גבי משקוף דלת ברחוב העירייה, נתגלה קטע שירה מן המאה ה-19 הכתוב בכתב נסח'י.
היסטוריה > המנדט הבריטי

במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בבית סאחור נרשמה אוכלוסייה של 1,519 נפש, בהם 285 מוסלמים ו-1,234 נוצרים. במפקד 1931 נמנו בכפר 1,942 נפש, בהם 395 מוסלמים ו-1,547 נוצרים. בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה ביישוב הייתה 2,700, בהם 370 מוסלמים ו-2,400 נוצרים.
היסטוריה > ירדן

במפקד שנערך בשנת 1961, נמנו בבית סאחור 5,316 איש.
היסטוריה > תחת ישראל והרשות הפלסטינית

ב–1988, בזמן האינתיפאדה הראשונה, ארגנו פלסטינים נוצרים ומוסלמים בבית סאחור חרם מיסים בלתי־אלים על ישראל, במחאה על הכיבוש. כדי לציין את ניצחונם, קראו תושבי בית סאחור לתפילה בלתי־אלימה למען השלום בכנסייה הקתולית במקום. בתפילה נכחו המופתי המוסלמי של ירושלים, פטריארכים נוצרים, יהודים ישראלים ומאות מתושבי בית סאחור.
כלכלה

כלכלת העיר מבוססת בעיקר על תיירת ותעשיות נלוות, כמו גילוף בעץ הזית. חלק מהתושבים מועסקים בחקלאות או עובדים בישראל. לעיר היה תפקיד חשוב בפרויקט "בית לחם 2000", שנועד לשקם את האתרים התיירותיים, בתי מלון ועסקים וגם אתרים היסטוריים לכבוד חגיגות המילניום. המגזר התיירותי והכלכלי נפגעו משמעותית מהאינתיפאדה ב-2000.
בסיס שדמה

בתקופת המנדט הבריטי נבנה בסיס צבאי הצופה על העיר בקרבתה המיידית. הבסיס המשיך לפעול לאורך השנים בשימוש הלגיון הירדני וצה"ל, בתקופתו נקרא הבסיס שדמה. צה"ל נטש את בשנת 2006 והותיר אותו כשטח צבאי סגור, וב-2010 חזר ואייש אותו. ב-2016 אושרה מסירת השטח לפלסטינים לשם הקמת בית חולים.
ערים תאומות

הערים התאומות של בית סאחור הן:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| * איטליה פיורנזולה ד'ארדה (אנ'), אמיליה-רומאניה, איטליה (מ־1990) איטליה לאקוני (אנ'), סרדיניה, איטליה (מ־2001)  איטליה פיאצ'נצה, אמיליה-רומאניה, איטליה (מ־2003)  איטליה רימיני, אמיליה-רומאניה, איטליה (מ־2003)  איטליה קוואטרו קסטלה (אנ'), אמיליה-רומאניה, איטליה (מ־2005)  איטליה מירה (אנ'), ונטו, איטליה (מ־2008)  איטליה אנגיארי, טוסקנה, איטליה (מ־2009) | * אירלנד טראלי (אנ'), אירלנד (מ־2019) בחריין מנאמה, בחריין (מ־1990)  גרמניה קסאנטן (אנ'), נורדריין-וסטפאליה, גרמניה (מ־2011)  הולנד אופסטרלנד, הולנד (מ־2000)  יוון קורידלוס (אנ'), יוון (מ־2000)  ירדן פוהייס (אנ'), ירדן (מ־2008)  ליטא אוטנה, ליטא (מ־2015) | * צ'ילה קונקון (אנ'), צ'ילה (מ־2001) צ'ילה סן פרננדו (אנ'), צ'ילה (מ־2009)  צרפת רומאן (אנ'), נורמנדי, צרפת (מ־1995)  צרפת ואולקס-אן-ולין (אנ'), אוברן-רון-אלפ, צרפת (מ־2006)  צרפת קלישי, איל-דה-פראנס, צרפת (מ־2009)  קטר (מדינה) דוחה, קטר (מ־2009)  רומניה אלבה יוליה, רומניה (מ־2015) |
הערות שוליים

↑  סואעד מוחמד יוסף, קברי קדושים בדווים בארץ ישראל, בתוך: דת ופולחן וקברי קדושים מוסלמים בארץ-ישראל עורך: אלי שילר, ירושלים, הוצאת ספרים אריאל, 1996, עמוד: 135
↑  יובל ברוך ואברהים שרוך, Kh. Beit Baṣṣa / ח' בית בצה, חדשות ארכיאולוגיות, 1996, כרך קו, 147-148
↑  "Beit Sahour Residents". Forefathers Orthodox Church, Beit Sahour.
↑  Kårtveit, Bård (4 בספטמבר 2014). Dilemmas of Attachment: Identity and Belonging among Palestinian Christians (באנגלית). BRILL. p. 39-40. ISBN 978-90-04-27639-0. נבדק ב-23 ביוני 2022. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Toledano (1984), p. 312
↑  Hütteroth and Abdulfattah (1977), p. 115.
↑  Kildani (2010), p. 332
↑  Socin (1879), p. 147
↑  Hartmann (1883), p. 124 noted 76 houses
↑  Conder and Kitchener (1883), SWP III, p. 29; partially cited in Sharon (1999), p. 154
↑  Schick (1896), p. 121
↑  Sharon (1999), p. 155
↑  Barron (1923), Table VII, Sub-district of Bethlehem, p. 18.
↑  Mills (1932), p. 35
↑  Government of Palestine, Department of Statistics (1945), p. 24
↑  Government of Jordan, Department of Statistics (1964), p. 7
↑  "Twinning". Welcome in ..:: Beit Sahour ::.. Municipality. אורכב מ-המקור ב-2016-06-18. נבדק ב-2016-06-02.
↑  "Tralee signs twin deal with Palestinian town".
| Flag of Senegalיישובי נפת  בית לחם |
| --- | --- | --- |
| ערים |  בית לחם • בית ג'אלא • בית סאחור |  |
| מועצות מקומיות | בתיר • בית פג'אר • חוסאן • אל-ח'דר • נחאלין • תוקוע • עובידייה • זעתרה |  |
| כפרים | א-שוואוורה • אום סלמונה • אל-ולג'ה • אל-פורדיס • ארטאס • בית תעמר • ג'נאתא • ג'ובת א-דיב • ג'ודום • ג'ורת א-שמעה • דאר סלאח • הנדאזה • ואדי אל-עראיס • ואדי א-ניס • ואדי פוכין • חרבת בית זכריה • ח'רבת אל-דיר • מעסרה • מראח רבאח • ערב א-ראשידיה • אל-עסאכרה • אל-מניה • ג'בעה |  |
| מחנות פליטים | עאידה • דהיישה • אל-עזה (בית ג'יברין) |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537710105171  GND: 10119579-5  LCCN: n95038467  NKC: ge977399  VIAF: 150255661   WorldCat (עם VIAF): 150255661 
חתונה נוצרית בבית סאחור, 1940
ביקרניוש

ביקרניוש (בהונגרית: Bükkaranyos) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי ביקרניוש

בביקרניוש התגוררו יהודים בודדים ובמקום קיים עדיין בית קברות יהודי.
תושבים יהודיים מהכפר נרצחו בשואה ומונצחים בלוח זיכרון בהייצ'בה שבמישקולץ.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 16 |  |
| 1880 | 53 | 968 |
| 1910 | 39 |  |
| 1920 | 34 |  |
| 1930 | 19 |  |
| 1941 | 7 | 1,448 |
ג'ון בנפילד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בנובמבר 1951 מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  16 ביוני 2020 (בגיל 68) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון בנפילד (באנגלית: John Benfield;‏ 9 בנובמבר 1951 – 16 ביוני 2020) היה שחקן אופי בריטי.
ביוגרפיה

בנפילד נולד בוונטסטד שבאסקס בשם ג'ון טרנר. השם "בנפילד" הוא שם הבמה שלו.
במהלך הקריירה שלו שיחק בתפקידי אורח בסרטי קולנוע ובסדרות טלוויזיה רבות. ב-1981 החל להופיע בתפקידים קטנים ברשת ה-BBC בעיבודים לטלוויזיה של יצירות כגון "אגדת חורף" ו"יומו של השלוש-רגל".
בנפילד חי באוקספורדשייר עם אשתו ליליאן, והיה לו בן אחד. ביוני 2020 נפטר מסרקומה בגיל 68.
הערות שוליים

↑  "Sir Ian Holm and John Benfield". Markham, Froggatt & Irwin. 19 ביוני 2020. נבדק ב-19 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Prime Suspect star had many roles in a long career". Oxford Mail.
↑  "Obituary: John Benfield". The Stage.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442496605171  LCCN: no00023057  SUDOC: 199601992  VIAF: 4471763   WorldCat (עם VIAF): 4471763
ג'וזאיה לזלי פורטר

| --- | --- |
ג'וזאיה לזלי פורטר
ג'וזאיה לזלי פורטר
 לידה:  4 באוקטובר 1823 מחוז דניגול, אולסטר, צפון אירלנד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  16 במרץ 1889 (בגיל 65) בלפסט, צפון אירלנד, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Josias Leslie Porter 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 ידוע בשל:  ספריו על ארץ ישראל וסוריה
 עיסוק:  כומר, מיסיונר, פרופסור באוניברסיטה
 השקפה דתית:  פרסביטריאניזם 
 
שרידי בוסרה, 1865; איור מספרו של פורטר על ערי הבשן
ג'וזאיה לזלי פורטר (Josias Leslie Porter;‏ 4 באוקטובר 1823, מחוז דניגול, אלסטר, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד – 16 במרס 1898, בלפסט, צפון אירלנד, הממלכה המאוחדת) היה כומר פרסביטריאני אירי, סופר ואיש אקדמיה. פעל כמיסיונר בסוריה וכתב ספרים על אודות האזור.
קורות חייו

פורטר למד תאולוגיה באוניברסיטת גלאזגו ובאוניברסיטת אדינבורו. הוא הוסמך לכמורה ב-1846 וכיהן באחת מקהילות ניוקסל שבצפון-מערב אנגליה. ב-1849 נשלח כמיסיונר לדמשק שבסוריה מטעם הכנסייה הפרסביטריאנית האירית, ונשאר שם למשך עשר השנים הבאות. בתקופת שהותו במזרח סייר בארצות השכנות – בלבנון, בארץ ישראל ובעבר הירדן וכתב עליהן.
ב-1859 חזר לארצו והתמנה לפרופסור בתחום ביקורת המקרא במכללה התאולוגית של הכנסייה הפרסביטיאנית (אנ') בבלפסט, שנוסדה ב-1853. במשך השנים מילא תפקידים בכירים בכנסייה הפרסביטריאנית האירית. מ-1867 פעל כמזכיר המכללה וכמו כן פעל כמפקח במערכת החינוך החינוך הממשלתית. ב-1879 התמנה לנשיא אוניברסיטת המלכה בבלפסט והיה גם לחבר הסנאט של האוניברסיטה המלכותית של אירלנד (אנ'). פורטר היה עמית האגודה המלכותית לספרות.
ספריו

שהייתו במזרח הניבה את חיבוריו על האזור. יהושע בן אריה ציין כי "חשיבות ספריו [של פורטר] אינה בגלל הערכותיו המדעיות, אלא בזכות סקירותיו על ארץ ישראל וסוריה". ב-1855 פרסם את ספרו "חמש שנים בדמשק" (Five Years in Damascus) שבו תיאר את חייו בה ואת מסעותיו לתדמור, לחורן וללבנון. ב-1858 פרסם את "מדריך לנוסעים לסוריה ולארץ ישראל" (Handbook for Travellers in Syria and Palestine) בהוצאת ג'ון מאריי. מהדורה שנייה, משוכתבת ומורחבת, פורסמה ב-1875 אחרי ביקור חוזר של פורטר באזור. ב-1865 ראה אור ספרו "ערי הענק של הבשן והמקומות הקדושים בסוריה" (The Giant Cities of Bashan and Syria's Holy Places) שזכה לעניין ולתפוצה רבה, אך גם לביקורת על העדר חקירה מדעית. כאיש דת הדגיש את התואם שמצא בין הכתובים לבין המקומות. כותרת המשנה לספרו על הבשן הייתה "המקומות הקדושים בסוריה". ספריו הנוספים על ארץ ישראל הם "דרך שומרון לגליל ולירדן" (Through Samaria to Galilee and the Jordan) מ-1885 ו"ירושלים, בית לחם וביתניה" (Jerusalem, Bethlehem, and Bethany) מ-1887. חיבורים אחרים שלו עוסקים בכתבי הקודש. פורטר חיבר ערכים רבים, רובם ככולם על אתרים בארץ ישראל, למילון האנציקלופדי לספרות מקראית (Cyclopædia of Biblical Literature) של ג'ון קיטו (John Kitto). כמו כן תרם ערכים לאנציקלופדיה בריטניקה ולמילון המקרא של סמית (Smith's Bible Dictionary).
לקריאה נוספת

נתן שור, "ג'. ל. פורטר", ספר הנוסעים לארץ ישראל במאה הי"ט, כתר, 1988, עמ' 205–206
אלי שילר, "פורטר (1886)", בנתיב עולי הרגל לארץ הקודש (קרדום 13–14), 1981, עמ' 111–112
Edwin James Aiken, "Revd Prof. Josias Leslie Porter (1823–1889)", in: Charles W. J. Withers, Hayden Lorimer (eds.), Geographers: Biobibliographical Studies, Vol. 26, 2007, pp. 67–78
הערות שוליים

↑  שמו הפרטי, Josias, הוא אחת מצורות הכתיב המקובלות  באנגלית לשם המקראי יאשיהו
↑  המיסיון הפרסביטריאני האירי בדמשק נוסד ב-1841 במטרה מוצהרת להעביר יהודים על דתם; שמו הרשמי של הארגון היה "Irish Presbyterian Jewish Mission"
↑  כאז כן עתה היא הגדולה בכנסיות הפרוטסטנטיות בצפון אירלנד
↑  יהושע בן אריה, ארץ ישראל במאה הי"ט – גילויה מחדש, כרטא והחברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 1970, עמ' 151
↑  פורטר הקדיש את הספר ללורד דפרין, גם הוא אנגלו-אירי במוצאו; דפרין פעל כנציג הבריטי במשלחת לסוריה ב-1860 שתפקידה היה לברר את נסיבות סכסוכי הדמים בין הנוצרים למוסלמים בהר הלבנון
↑  נפלה טעות בציון שמותיו הפרטיים של פורטר (אף שראשי התיבות זהים), ככל הנראה בעקבות הטעות של ריינהולד רריכט  (פריט 2407 ב-Bibliotheca geographica Palaestinae, Berlin 1890); פורטר חתם על פרסומיו בראשי התיבות של שמותיו הפרטיים
↑  תרגום הפרק על העיר חיפה מתוך ספרו של פורטר "דרך שומרון לגליל ולירדן" (מהדורת 1886)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266610305171  CiNii: DA06242705  GND: 141181915  ICCU: UBOV351307  ISNI: 0000 0000 8111 9046  LCCN: n86049506  NTA: 165988169  SUDOC: 085103608  Trove: 1090607  VcBA: 495/306833  VIAF: 32361689   WorldCat (עם VIAF): 32361689
ג'וזף מקי בראון

ג'וזף מקי בראון (באנגלית: Joseph Mackey Brown;‏ 28 בדצמבר 1851 – 3 במרץ 1932) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן שתי קדנציות לא רצופות כמושל ג'ורג'יה ה-59, הכהונה הראשונה בין 1909 ל-1911 והשנייה בין 1912 ל-1913.
לאחר מותו נטען כי לקח חלק בביצוע הלינץ' האנטישמי בליאו פרנק באוגוסט 1915.
ביוגרפיה

ג'וזף מקי בראון נולד בקנטון, ג'ורג'יה ב-28 בדצמבר 1851. בראון הוא בנו של מושל ג'ורג'יה בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית ג'וזף א. בראון. בצעירותו כונה על ידי משפחתו בשם החיבה "ג'ו בראון הקטן".
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת אוגלת'ורפ בשנת 1872, למד תקופה משפטים באוניברסיטת הרווארד. הוא עבר את בחינת ההסמכה ללשכת עורכי הדין בשנת 1873; עם זאת, הוא מעולם לא עסק בעריכת דין עקב ראייה לקויה. הוא המשיך את לימודיו במכללה לעסקים באטלנטה, ג'ורג'יה ואז החל לעבוד כפקיד במסילת הברזל המערבית והאטלנטית. במהלך עבודתו במסילת הרכבת הוא התקדם עד לתפקיד מנהל התעבורה בחברה, והוא נישא לקורה אנני מק'קורד.
בשנת 1904 מונה בראון לוועדת מסילות הברזל של מדינת ג'ורג'יה על ידי המושל ג'וזף טרל. מינוי זה בוטל בשנת 1907 כאשר המושל החדש, מייקל הוק סמית', הזיז את בראון מתפקידו בשל חילוקי דעות בנוגע לתעריפי הנוסעים.
בראון השיג נקמתו בסמית' לאחר שניצח אותו בבחירות לתפקיד מושל ג'ורג'יה בשנת 1908 ותפס את מקומו. בבחירות של 1910 היה זה סמית' שניצח את בראון, גם בבחירות המקדימות למועמדות המפלגה הדמוקרטית לתפקיד מושל ג'ורג'יה וגם לאחר מכן בבחירות הכלליות בהן התמודד בראון (לאחר שהפסיד את המועמדות מטעם המפלגה הדמוקרטית) כעצמאי. סמית' עזב את כיסאו כמושל בטרם סיים את כהונתו השנייה בכדי לאייש מושב בסנאט של ארצות הברית שהתפנה עם מותו של הסנאטור הדמוקרטי מג'ורג'יה אלכסנדר קליי, ועל כן בראון התמודד ללא יריבים על תקופת המשך כהונתו של המושל הפורש סמית' וניצח.
בראון וסמית' התמודדו שוב האחד נגד השני, הפעם בבחירות 1914 על המושב בסנאט האמריקאי שאייש סמית' לאחר מות הסנאטור קליי. סמית' ניצח את בראון בבחירות האלה ושמר על כיסאו.
לאחר חייו הפוליטיים העביר את שנותיו האחרונות במריאטה, ג'ורג'יה שם כיהן כמנהל וסגן נשיא הבנק הלאומי הראשון של מריאטה. על פי פרופסור סטיבן גולדפרב ואחרים, ב-17 באוגוסט 1915, הוא היה מעורב בלינץ' האנטישמי ביהודי ליאו פרנק.
בראון מת בשנת 1932 במריאטה, ג'ורג'יה ונקבר בבית הקברות אוקלנד באטלנטה, ג'ורג'יה.
הערות שוליים

↑  Wheeler, Kenneth H.; Cowart, Jennifer Lee (Winter 2013). "Who Was the Real Gus Coggins?: Social Struggle and Criminal Mystery in Cherokee County, 1912-1927". Georgia Historical Quarterly. 97 (4). נבדק ב-20 ביוני 2016. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Alphin, Elaine Marie An Unspeakable Crime: The Prosecution and Persecution of Leo Frank Carolrhoda Books, 2010, p. 117
↑  Oney, Steve (2004), And the Dead Shall Rise: The Murder of Mary Phagan and the Lynching of Leo Frank, New York and Toronto: Pantheon Books, ISBN 978-0-679-42147-4
↑  Kathy Sawyer, A Lynching, a List and Reopened Wounds, וושינגטון פוסט, ‏20 ביוני 2000
↑  Joseph M. Brown (1851-1932), New Georgia Encyclopedia (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1193673666  ISNI: 0000 0000 7712 3261  LCCN: n82258222  SNAC: w6df840q  VIAF: 1374396   WorldCat (עם VIAF): 1374396
ג'ון בניטז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בנובמבר 1957 (בן 66) ברונקס הדרומית, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1980 
 סוגה:  מוזיקת האוס, מוזיקה לטינו-אמריקאית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  מערכת תופים, בס 
 חברת תקליטים:  קריסליס רקורדס, EMI 
 בן או בת זוג:  מדונה (1982–1985) 
 jellybeanbenitez.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון בניטז (באנגלית: John Benitez; נולד ב-7 בנובמבר 1957), הידוע גם בשם הבמה ג'ליבין (Jellybean), הוא מוזיקאי, פזמונאי, די ג'יי, רמיקסר ומפיק מוזיקלי אמריקאים. הוא הפיק ויצר רמיקסים עבור אמנים כמו מדונה, ויטני יוסטון, מייקל ג'קסון והאחיות פוינטר. מאוחר יותר, הוא היה המפיק בפועל של רדיו סטודיו 54.
בדצמבר 2016, מגזין בילבורד דירג אותו כאמן הדאנס ה-99 המצליח בכל הזמנים. שיריו "The Mexican",‏ "Sidewalk Talk" ו-"The Real Thing", דורגו במקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב. אלבום האולפן השני שלו, Just Visiting This Planet, נמכר בלמעלה מ-100,000 עותקים בממלכה המאוחדת בלבד.
ביוגרפיה

בניטז נולד בדרום ברונקס (אנ') בניו יורק, בן להורים פוארטו ריקנים. לאחר שהוריו התגרשו, בניטז ואחותו הצעירה דבי גדלו אצל אמם, שעבדה במשרדי ההנהלה של רשת הסופרמרקטים של סלואן. בניטז גדל ואהב מוזיקה והיה צופה בדי ג'יים במועדונים מקומיים. בניטז שאל את נגן התקליטים של אחותו והתאמן על שני פטיפונים. אחותו, כינתה אותו "ג'ליבין" כיוון שראשי התיבות שלו הם ג'יי. בי. ומהביטוי "Know what I mean, Jellybean?". בניטז למד בתיכון דה ויט קלינטון ובתיכון ג'ון פ. קנדי, אך לא סיים את לימודיו.
קריירה

בשנת 1976, בניטז קיבל עבודה באחד מסופי השבוע כדי ג'יי במועדון בשם Charlie's in the Bronx. הוא שכנע את הבעלים לפתוח מועדון ריקודים ללא אלכוהול, וניסה לבצע את הופעת הבכורה שלו כדי ג'יי בפני קהל רב של אנשים. במרוצת השנים, עבד עם אמנים ולהקות כדוגמת: פול מקרטני, מייקל ג'קסון, בילי ג'ואל, דייוויד בואי, סטינג, Talking Heads, אלביס קוסטלו, פליטווד מק, האחיות פוינטר, זי זי טופ ומדונה (עבורה הפיק מספר להיטים כדוגמת: "Holiday"). בשנת 1983, היה לאחד מהמפיקים הראשיים של אלבום הבכורה של מדונה, Madonna, שנמכר בלמעלה מחמישה מיליון עותקים ברחבי העולם. עם זאת, לא השתתף בעבודות על אלבום האולפן הבא שלה, Like a Virgin.
הערות שוליים

↑  Greatest of All Time Top Dance Club Artists, Billboard, ‏2016-12-01 (באנגלית אמריקאית)
↑  Jellybean - Chart history | Billboard, web.archive.org, ‏2015-08-24
↑  Award, BPI (באנגלית)
1 2 3 4 5 6  New York Media LLC, New York Magazine, New York Media, LLC, 1988-03-28. (באנגלית)
↑  Madonna – Holiday, נבדק ב-2022-12-24
↑  Madonna's first four albums to be reissued on stunning crystal clear vinyl, web.archive.org, ‏2020-05-03
↑  Madonna - Like A Virgin (באנגלית), נבדק ב-2022-12-24
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13895624p (data)  GND: 134417429  ISNI: 0000 0003 6853 8731  LCCN: n91070092  MusicBrainz: 5aac15d2-a7d1-4cb9-9327-feba978461d2  SUDOC: 235886572  VIAF: 79166919   WorldCat (עם VIAF): 79166919