stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרו-מניון
בני אדם אחרים באירופה > הניאנדרטלים

קרו-מניון, חלקו את הנוף האירופי עם הניאנדרטלים במשך כעשרת אלפים שנה או יותר, לפני שאחרון הניאנדרטלים נעלם. מידת שיתוף הפעולה בין האדם המודרני לבין הניאנדרטלים נתונה בוויכוח. הצעות כוללות קיום בשלום, תחרות, הכלאה, הטמעה ורצח עם. אנשים מודרניים אחרים, כמו אנשי מערת הגדי כנראה חיו בשיתוף עם הניאנדרטלים במזרח התיכון.
מחקרים קודמים טוענים שבמשך יותר מ-15,000 שנים חיו האדם המודרני והניאנדרטלים בשיתוף בצרפת. סימולציה המבוססת על ההבדל קל בכושר הנשיאה בין שתי הקבוצות עולה כי ניתן למצוא את שתי הקבוצות יחד רק בטווח זמן קצר, בראשית גל ההגירה של הקרו-מניון.
תרבות Châtelperronian הניאנדרטלית ככל הנראה הושפעה מן הקרו-מניון, והיא ככל הנראה מציינת מעין חילופי תרבות בין שתי הקבוצות. בשכבות אתר Châtelperronian המקורי, חפצים מתרבות Châtelperronian מעורבים עם חפצים מתרבות האוריגנקיאן, אם כי זו עשויה להיות תוצאה של אינטרסטרטיגרפיה ("עירוב כרונולוגי") של שכבות, או הפרעות מחפירות קודמות. על "הילד מלפאדו" שנמצא ב־Abrigo do Lagar Velho בפורטוגל, הועלתה אפשרות להיותו הכלאת ניאנדרטלי/קרו-מניון, אך פרשנות זו שנויה במחלוקת. מחקרים גנטיים אחרונים בדגימות נרחבות של האדם המודרני מצביעים על צורה כלשהי של הכלאה עם בני אדם ארכאי שהתרחש אחרי שהאדם המודרני יצא מאפריקה. כ-1 עד 4 אחוזים של ה-DNA אצל אירופים ואסיאנים נראה שמקורם מהניאנדרטלים, אף על פי שתופעה זו אינה בוודאות קשורה לאירוע אירופאי.
בני אדם אחרים באירופה > בני אדם מודרניים באירופה הקדומה

האדם הגרימלדי הוא אולי מייצג קבוצה של האדם המודרני העכשווי, שאיננו מן הקרו-מניון. הוא נמצא ב"Grotte des Enfants" ליד מנטון בריביירה הצרפתית. שני השלדים שנמצאו נמוכים יותר ובעלי מבנה גוף עדין יותר לעומת הקרו-מניון, שהיו בעלי מבנה גוף מוצק. גולגולותיהם ארוכות יותר וחזקות פחות, ובעלי פרוגנטיזם, דבר הניתן לפירוש כתכונות אפריקאיות. הקביעה כי האדם הגרימלדי שייך לגזע שחור היא בעייתית, בכך שאחד משני השלדים הוא של אישה מבוגרת שעבר שחזור מפוקפק. הממצאים סווגו כקרו-מניון, בהתאם לשימוש הרחב במונח באמצע המאה ה-20. בשל השחזור כפי שהועבר בתיאורו המוקדם והשימוש בו תאוריות גזעניות, הספרות העדכנית מתעלמת לעיתים מן האדם הגרימלדי.
גנטיקה

רצף הגנום המיטוכונדריאלי של שני קרו-מניון (Paglicci 52 המתוארך ללפני 23,000 שנים, ו-Paglicci 12 המתוארך ללפני 24,720 שנים) שפורסם בשנת 2003 על ידי צוות מחקר איטלקי-ספרדי בראשות דוד כרמלי, זיהו את הגן המיטוכונדרי כשייך לאוכלוסיית ה-n, האוכלוסייה כוללת חלקים מן אוכלוסיות אירופה המודרנית, המזרח התיכון, צפון אפריקה ומרכז אסיה, ומייצגת את הפלג הצפוני של הגירה מאפריקה של האדם המודרני. צאצאי ההפלוגרופ (Haplogroup) נמצאים בין תושבי צפון אפריקה המודרניים, אירואסיה, הפולינזיים ואוכלוסיות אינדיאנים.
ראו גם

אבולוציה של האדם
נדידת האדם הקדמון
פלאואנתרופולוגיה
האדם הניאנדרטלי
גזע (אדם)
להמציא את אנה

| --- | --- |

 מבוסס על:  הכתבה "How Anna Delvey Tricked New York's Party People" מאת ג'סיקה פרסלר
 סוגה:  סרט דרמה, סרט פשע 
 יוצרים:  שונדה ריימס
 כותבים:  שונדה ריימס, ג'סיקה פרסלר
 בימוי:  שונדה ריימס 
 שחקנים:  ג'וליה גארנר  אנה קלמסקי   לברן קוקס   אנדרס הולם  קייטי לווס
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  9 
 הפקה
 מפיק:  Jessica Pressler 
 מפיקים בפועל:  שונדה ריימס
 חברת הפקה:  ShondaLand
 הפצה:  נטפליקס 
 שידור
 רשת שידור:  נטפליקס 
 תקופת שידור מקורית:  11 בפברואר 2022 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
להמציא את אנה (באנגלית: Inventing Anna) היא מיני-סדרת טלוויזיה אמריקאית שיצרה והופקה על ידי שונדה ריימס ושידורה החל בנטפליקס בפברואר 2022. הסדרה מבוססת על סיפורה של אנה סורוקין, שהופיע בכתבה במגזין ניו יורק, מאת ג'סיקה פרסלר. הכתבה מתארת את ההתחזות של סורוקין, שהשתמשה בשם אנה דלווי (Anna Delvey) והונתה בנקים ובתי מלון וכמה מחבריה הקרובים. ג'וליה גארנר ואנה קלמסקי מככבות בתפקידים הראשיים.
עלילה

הסדרה מתארת את סיפור הסתבכותה של אנה (סורוקין) דלבי (שמה הרוסי המקורי: אנה ואדימובנה סורוקינה), שהצליחה להונות את האליטה של ניו יורק ולשכנע כמה מחבריה שהיא יורשת עשירה מגרמניה.
הסדרה עוקבת אחרי מאמציה של העיתונאית האמריקאית ויויאן קנט (אנה קלמסקי), שחוקרת את המקרה של אנה דלבי (ג'וליה גארנר), ומנסה להבין כיצד יורשת עשירה, לכאורה, אזרחית גרמניה בשנות ה-20 לחייה, הופכת תוך זמן קצר להיות דמות מרכזית בחברה הגבוהה והסגורה של ניו-יורק, משכנעת את חבריה שהיא אחת משלהם ומצליחה להונות אותם.
שחקנים ודמויות > דמויות ראשיות

ג'וליה גארנר – אנה (סורוקין) דלבי
אנה קלמסקי – ויויאן
קייטי לווס – רייצ'ל
לברן קוקס – קייסי דיוק
אלכסיס פלויד – נף
אריאן מואייד – טוד
אנדרס הולם – ג'ק
שחקנים ודמויות > דמויות משניות ואורחות

אנה דיוור סמית' – מוד
ג'ף פרי – לו
טרי קיני – בארי
מריקה דומינצ'יק – טליה מאלאי
אנתוני אדוארדס – אלן ריד
טרייסי פולן - שרי ריד
בן רפפורט – ביל מקפרלנד (אנ')
כריס לואוול – נואה
ג'ושוע מלינה
דברה מוני – שופטת
הפקה

ביוני 2018, הוכרז ששירות ההזרמה נטפליקס וחברת ההפקות שונדלנד רכשו את המאמר הניו יורקי "How Anna Delvey Tricked New York's Party People" מאת ג'סיקה פרסלר, והפכו אותו לסדרת טלוויזיה כששונדה ריימס משמשת כמפיקה וכותבת, לצד בטסי בירס. דייוויד פרנקל יביים ויפיק שני פרקים של הסדרה, כולל את הראשון. המיני-סדרה בת תשעת הפרקים יצאה לאקרנים ב-11 בפברואר 2022.
הפקה > ליהוק

באוקטובר 2019, ג'וליה גארנר, אנה קלומסקי, קייטי לווס, לאברן קוקס ואלכסיס פלויד לוהקו לצוות השחקנים. מדליין ברואר הייתה אמורה לגלם את תפקידה של אנה דלווי, אך נאלצה לבטל בגלל מחויבויות קודמות. בנובמבר 2019, אריאן מואייד, אנדרס הולם, אנה דיוור סמית', ג'ף פרי וטרי קיני הצטרפו לצוות השחקנים של הסדרה. בפברואר 2020 הצטרפה ג'ניפר אספוזיטו לצוות השחקנים של הסדרה. בסדרה מתארחים ג'ושוע מלינה, בן רפפורט, שמגלם את הנוכל ביל מקפרלנד וכריס לואוול.
הפקה > צילומים

הצילום העיקרי החל בניו יורק ובלוס אנג'לס באוקטובר 2019.
ביקורת

באתר Rotten Tomatoes, הדירוג של הסדרה הוא 72% על סמך 25 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 6.8/10. באתר Metacritic, הציון של הסדרה הוא 57 מתוך 100, בהתבסס על 34 ביקורות, מה שמצביע על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
הסדרה היא מעשר סדרות נטפליקס הנצפות ביותר בכל הזמנים בשפה האנגלית. הסדרה גרפה מעל 511.92 מיליון שעות צפייה תוך 28 ימים מההפצה.
הערות שוליים

↑  Andreeva, Nellie; Petski, Denise (20 ביולי 2018). "Shondaland Unveils Netflix Series Slate: 'The Warmth Of Other Suns', White House Drama 'The Residence', Ellen Pao Project, More". Deadline Hollywood. נבדק ב-22 בנובמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (22 בנובמבר 2021). "'Inventing Anna': Shondaland Netflix Series Gets Premiere Date, First-Look Teaser". Deadline Hollywood. נבדק ב-22 בנובמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jessica Pressler, Maybe She Had So Much Money She Just Lost Track of It, The Cut, ‏3 בינואר 2022
↑  Andreeva, Nellie (8 ביוני 2018). "Shonda Rhimes Sets Netflix Series Based On Anna Delvey". Deadline Hollywood. נבדק ב-5 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NETFLIX AND SHONDALAND UNVEIL CAST OF LIMITED SERIES INVENTING ANNA". Netflix. 31 באוקטובר 2019. נבדק ב-5 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie; Petski, Denise (31 באוקטובר 2019). "Anna Chlumsky & Julia Garner Among 5 Cast In Shonda Rhimes' Netflix Series Based On Anna Delvey". נבדק ב-5 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kroll, Justin (1 בנובמבר 2019). "Madeline Brewer and Keean Johnson to Star in Hulu's 'The Ultimate Playlist of Noise'". Variety. נבדק ב-5 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Otterson, Joe (7 בנובמבר 2019). "Shonda Rhimes' Anna Delvey Series at Netflix Adds Five More to Cast". נבדק ב-5 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie; Petski, Denise (5 בפברואר 2020). "Jennifer Esposito Joins Shonda Rhimes' Netflix Series 'Inventing Anna'". Deadline Hollywood. נבדק ב-5 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  KATE FELDMAN, How you know the cast of ‘Inventing Anna’, New York Daily News, ‏5 בינואר 2022
↑  Meghan O'Keefe, 'Inventing Anna' Has a Hilarious Fyre Festival Easter Egg, Decider, ‏6 בינואר 2022
↑  "Filming in October: Upcoming Series 'Inventing Anna' in New York". Production List. 16 באוקטובר 2019. נבדק ב-5 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Moore, Kasey (March 15, 2023). "Most Watched Series & Movies on Netflix of All Time (Hours Watched)". What's on Netflix. Retrieved March 15, 2023.
ראש ממשלת בלארוס

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  אלכסנדר טורצ'ין
 תאריך כניסה לתפקיד:  10 במרץ 2025
 תחום שיפוט:  בלארוס 
 מעון:  בית הממשלה 
 איוש ראשון:  ויאצ'סלב קביץ'
 
ראש ממשלת בלארוס (בבלארוסית: Прэм'ер-міністр Беларусі) הוא המשרה הרביעית בחשיבותה בבלארוס, אחרי יו"ר הבית העליון בפרלמנט הבלארוסי, יו"ר הבית התחתון והנשיא.
ראש הממשלה הוא יושב ראש מועצת השרים של רפובליקת בלארוס ועל פי החוקה הבלארוסית הוא אחראי להגדרת סדר יומה של הממשלה וניהול מדיניות הממשלה בנושאים שונים. ראש הממשלה אחראי על כל ענייני הפנים במדינה.
ראשי ממשלת רפובליקת בלארוס

| # | דיוקן | שם (שנת לידה) | תקופת כהונה | שיוך מפלגתי | תחת הנשיא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | ויאצ'סלב קביץ' (1936-2020) | 1991 — 1994 | — | — |
| 2 |  | מיכאיל צ'יגיר (1948) | 1994 — 1996 | — | אלכסנדר לוקשנקו  (משנת 1994) |
| 3 |  | סרגיי לינג (1937) | 1996 — 2000 | — | אלכסנדר לוקשנקו  (משנת 1994) |
| 4 |  | ולדימיר ירמושין (1942) | 2000 — 2001 | — | אלכסנדר לוקשנקו  (משנת 1994) |
| 5 |  | גנאדי נוביצקי (1949) | 2001 — 2003 | — | אלכסנדר לוקשנקו  (משנת 1994) |
| 6 |  | סרגיי סידורסקי (1954) | 2003 — 2010 | — | אלכסנדר לוקשנקו  (משנת 1994) |
| 7 |  | מיכאיל מיאסניקוביץ' (1950) | 2010 — 2014 | — | אלכסנדר לוקשנקו  (משנת 1994) |
| 8 |  | אנדריי קוביאקוב (1960) | 2014 — 2018 | — | אלכסנדר לוקשנקו  (משנת 1994) |
| 9 |  | סרגיי רומס (1969) | 2018 — 2020 | — | אלכסנדר לוקשנקו  (משנת 1994) |
| 10 |  | רומן גולובצ'נקו (1973) | 2020 — 2025 | — | אלכסנדר לוקשנקו  (משנת 1994) |
|  |  |  |  |  | אלכסנדר לוקשנקו  (משנת 1994) |
ראו גם

נשיא בלארוס
ממשלת בלארוס
רוברט בלאק

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1947 גריינג'מאות' (אנ'), סטירלינגשייר (אנ'), סקוטלנד
 פטירה:  12 בינואר 2016 (בגיל 68) בית הסוהר מאגאברי (אנ'), צפון אירלנד
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 השכלה:  בית הספר התיכון מוסלבורג (אנ')
 תקופת הפעילות:  12 באוגוסט 1981 – 26 במרץ 1986 (4 שנים)
רוברט בלאק (באנגלית: Robert Black;‏ 21 באפריל 1947 – 12 בינואר 2016) היה רוצח סדרתי, אנס, ופדופיל סקוטי אשר הורשע בחטיפה, אונס ורצח של ארבע ילדות בגילאי חמש עד אחת עשרה, במהלך מסע קטל שערך בממלכה המאוחדת בין השנים 1981–1986. הוא נעצר בתום מצוד משטרתי נרחב ונידון למאסר עולם בבית הסוהר מאגבארי (אנ'), צפון אירלנד, בו מת לאחר שלקה בהתקף לב ב-2016. עד לעצם היום הזה נחשב בלאק לחשוד העיקרי במספר מקרי רצח לא פתורים.
הרציחות > ג'ניפר קרדי

מקרה הרצח הראשון אותו הצליחו הרשויות להוכיח ולקשר לבלאק היה של ג'ניפר קרדי בת התשע, אשר נחטפה ונאנסה ב-12 באוגוסט 1981. היא נראתה לאחרונה בחיים בידי אמה בשעה 01:40 בצהריים אותו היום, כאשר רכבה על אופניה לכיוון ביתה של חברתה, אשר התגוררה בבלינדרי (אנ'), אנטרים. קרדי מעולם לא הגיעה ליעדה.
מספר שעות לאחר מכן נמצאו אופניה זרוקים בצדי הדרך, במרחק של פחות מקילומטר מביתה, מכוסים בענפים ובעלים יבשים. הכידון הונח על הרצפה כך שהאופניים שכבו על צדם, דבר שהציע כי עצרה קרדי את רכיבתה על מנת לשוחח עם חוטפה. חיפוש נרחב שכלל מאתיים מתנדבים לא מצא כל רמזים נוספים בדבר היעלמותה.
גופתה נמצאה בידי שני דייגים לאחר שישה ימים בשמורת טבע בכפר הילסבורו (אנ'), במרחק עשרים ושישה קילומטרים ממקום מגוריה. בנתיחה שלאחר המוות נמצאו על גופה ועל תחתוניה סימני אונס. כמו כן נקבע כי קרדי מתה מטביעה, ככל הנראה בזמן שחוטפה חנק אותה בעזרת חבל. השעון שענדה על ידה נעצר בשעה 05:40 בצהריים.
המקום בו נמצאה הגופה, קרי בצומת דרכים מרכזית בין בלפסט לדבלין, העלתה את החשד כי הרוצח הכיר את האזור היטב. שמורת הטבע ממנה חולצה הגופה נמצאה בסמוך לכביש אשר חלפו בו נהגי שליחויות רבים, בייחוד כאלו שנסעו לאורך מרחקים ארוכים, ולצד אזור שירות, ממנו היה ניתן לראות את המקום באופן ברור.
הרציחות > סוזן מקסוול

קרוב לשנה לאחר מכן, סוזן קלייר מקסוול בת האחת עשרה מהכפר קורנהיל און טוויד (אנ'), נחטפה כאשר שבה חזרה לביתה ממשחק טניס בקולדסטרים (אנ'). היא נראתה לאחרונה בחיים בשעה 04:30 בצהריים ב-30 ביולי 1982, בזמן שחצתה את הגשר שמעל נהר הטוויד.
למחרת היום נפתח חיפוש משטרתי רחב ידיים אחר עקבותיה, בו השתתפו שלוש מאות שוטרים אשר הסתייעו בכלבי חיפוש. כמו כן נערכו בדיקות יסודיות בכל הבתים באזור. מספר אנשים דיווחו כי ראו רכב מסחרי מסתובב בכפר, ובמקרה אחד דווח כי אותו הרכב חנה בסמוך ליציאה לכביש A697 (אנ').
גופתה של מקסוול נמצאה ב-12 באוגוסט בידי נהג משאית, והייתה לבושה באופן מלא למעט תחתוניה ונעליה, ומכוסה בצמחייה. תאריך מותה המדויק וסיבת המוות לא התגלו בנתיחה שלאחר המוות בשל הריקבון המתקדם ממנו סבלה. עם זאת נקבע שנקשרה, שפיה נסתם בעזרת פלסטרים, ושתחתוניה נתלשו והונחו תחת ראשה, שלושה סימנים אשר הציעו כי נאנסה לפני או לאחר מותה.
בדיקה מעמיקה של הממצאים קבעה כי מקסוול מתה זמן מה לאחר שנחטפה. היא נותרה ברכבו של בלאק במשך עשרים וארבע שעות, ספק חיה ספק מתה, בזמן שהשלים את תוכנית עבודתו וסיים את כל שליחויותיו באדינבורו, בדנדי, ולבסוף בגלאזגו, עד ה-30 ביולי. למחרת שב ללונדון ונפטר מהגופה בתוך סבך שיחים סמוך לכביש A518 (אנ') ביוטוקסיטר (אנ'), יותר מארבע מאות קילומטרים מהמקום בו נתקל במקסוול לראשונה.
הרציחות > קרוליין הוג

הנרצחת הבאה, והצעירה ביותר מבין כל קורבנותיו של בלאק, הייתה קרוליין הוג בת החמש, אשר נעלמה בזמן ששיחקה מחוץ לביתה בביץ' ליין, פורטובלו (אנ'), בערב ה-8 ביולי 1983. לאחר שלא שבה לביתה עד השעה שהוקצבה לה, קרי 07:15 בערב, החלו בני משפחתה לחפש אחריה ברחובות הסמוכים. ילד מקומי סיפר להם כי ראה אותה בחברת אדם מבוגר בטיילת הקרובה, בה חיפשו גם בטרם יצרו קשר עם משטרת לות'יאן והגבולות (אנ').
החיפוש שהחל לאחר מכן היה הגדול ביותר, באותה העת, בכל ההיסטוריה הסקוטית, עם אלפיים מתנדבים וחמישים חיילים מרגימנט הפוזילרים הסקוטי המלכותי (אנ'), אשר חיפשו תחילה בפורטובלו ולבסוף בכל אדינבורו. עד ה-10 ביולי תפסה היעלמותה של הוג את כותרות כל העיתונים בממלכה המאוחדת. תשעה פדופילים מוכרים שהו בפורטובלו באותה העת, אולם כולם החזיקו באליבי מוצק עבור זמן היעלמותה.
מספר עדים דיווחו כי ראו אדם קירח ומוזנח, בעל אופי חשוד, אשר הרכיב משקפיים עם מסגרות עשויות קרן, צופה בהוג בזמן ששיחקה, ולאחר מכן עוקב אחריה ליריד שעשועים קרוב. עדה נוספת, ג'ניפר בות' בת הארבע עשרה, טענה כי ראתה את הוג יושבת לצדו של אותו אדם על ספסל, ואף שמעה אותה עונה ”כן בבקשה” לשאלה שהפנה אליה, בטרם הלכו השניים יחדיו לכיוון היריד בעודם מחזיקים ידיים. כאשר הגיעו למקום, שילם אותו אדם חמישה עשר פני כדי שתוכל הוג לרכב על קרוסלה בזמן שצפה בה. עד נוסף סיפר למשטרה כי כאשר עזבו השניים את המקום בשעה 07:30 בערב, נראתה הוג מפוחדת.
בלאק המשיך בעבודתו השוטפת לאחר חטיפתה של הוג, והספיק לשנע משלוחי פוסטרים לגלאזגו ולתדלק את רכבו בקרליסל, כך שהיא נותרה ברכבו במצב לא ידוע במשך לפחות עשרים וארבע שעות.
גופתה העירומה נמצאה ב-18 ביולי בתוך תעלה, סמוך לכביש M1 בטוויקרוס (אנ'), במרחק חמש מאות קילומטרים מהמקום בו נחטפה, לא הרחק ממקום מציאת גופתה של מקסוול כשנה קודם לכן. סיבת המוות המדויקת לא התגלתה בשל הריקבון ממנו סבלה הגופה, אולם פעילות החרקים שמילאו אותה הציעה כי הושלכה לתעלה מספר ימים קודם לכן, ב-12 ביולי. בלאק העביר משלוח לבדוורת' (אנ') באותה העת. היעדר פריטי הלבוש על גופה הציעו כי הוג נאנסה.
כעבור שנה שידר תאגיד השידור הציבורי של בריטניה שיחזור קולנועי של החטיפה. מספר עדים התנדבו להתראיין, ואביה של הוג אמר, ”אתה חושב שזה לא יכול לקרות לך, אבל הזמן מוכיח, פעם אחר פעם, שזה יכול, וזה יקרה שוב אם אותו אדם לא ייתפס בזמן הקרוב”.
הרציחות > שרה הרפר

עקבותיה של שרה ג'יין הרפר בת העשר נעלמו בשעה 07:50 בערב, ב-26 במרץ 1986, לאחר שעזבה את ביתה בפרברי לידס, מורלי (אנ'), בכדי לקנות כיכר לחם בחנות נוחות קרובה. בעליה של החנות העידה כי הרפר רכשה ממנה כיכר לחם ושתי שקיות של פריכיות בשעה 07:55 בערב, וכי אדם קירח נכנס כעבור מספר רגעים, ועזב לאחר שהרפר סיימה את קניותיה.
הרפר נראתה בחיים לאחרונה בידי שתי ילדות, כאשר נכנסה לתוך הסמטה שהובילה לבית מגוריה. בני משפחתה הבחינו בהיעדרותה בשעה 08:20, ואמה, ג'קי, ואחותה הצעירה, קלייר, פתחו בחיפוש קצר אחריה בסביבת הרחובות הקרובים, בטרם דיווחו על היעלמותה למשטרת מערב יורקשייר (אנ'). חיפוש נרחב אחריה נפתח באופן מידי, ומאה שוטרים במשרה מלאה הוקצו למשימה. חיפושים מבית לבית והפצת עלונים היו רק חלק מהאמצעים בהם נעשה שימוש לצורך מציאתה, ובתום החקירה נאספו יותר מ-1,400 עדויות שונות. החיפוש נתמך בידי מאתיים מתנדבים מקומיים, ובשמורת טבע סמוכה לטינגלי (אנ') אף נערך חיפוש תת-מימי בידי צוללנים מוסמכים.
חקירות נוספות שנערכו בידי המשטרה גילו כי רכב מסוג פורד טרנזיט נצפה באזור בזמן היעלמותה של הרפר. שני גברים חשודים נראו מסתובבים בדרך בה צעדה הרפר לעבר חנות הנוחות, ואחד מהם תואר כקירח ונמוך. בשל החשש שהרפר נחטפה ונרצחה שיגרה המשטרה המקומית טלקס לרשויות החוק ברחבי בריטניה וביקשה לערוך חיפושים חוזרים בכל המקומות בהם נמצאו בעבר גופות ילדים שנרצחו.
במסיבת עיתונאים שהתקיימה ב-3 באפריל הודתה אמה של הרפר כי חששה שבתה מתה, וכי העינוי הנורא ביותר שנאלצו היא ומשפחתה לעבור היה חוסר הודאות. היא פנתה באופן ישיר לאדם שחטף את בתה, וביקשה ממנו לחשוף את מקום הימצאותה של גופת בתה, באומרה, ”אני רק רוצה אותה בחזרה, אפילו אם היא מתה. אם מישהו רק ירים את הטלפון ויספר לנו איפה הגופה שלה”.
גופתה הלבושה-למחצה של הרפר נמצאה ב-19 באפריל בעודה צפה בנהר הטרנט, נוטינגהאם, במרחק של יותר ממאה קילומטרים מהמקום בו נחטפה. ידיה נקשרו בחבל ופיה נסתם בחוזקה. נתיחה שלאחר המוות קבעה כי סיבת המוות הייתה טביעה, אשר התרחשה בין חמש לשמונה שעות לאחר שנחטפה. פניה החבולות העידו כי ככל הנראה הוכתה עד אובדן הכרה לפני שהושלכה לתוך המים, ופציעות פנימיות שהתגלו בתוך איבר מינה ותוארו בידי המנתח כ”פשוט נוראיות” קבעו כי הרפר עברה אונס אלים וממושך לפני שהושלכה לנהר.
כעבור מספר ימים התקבל דיווח במשטרה על כך שבשעה 09:15 בערב ה-26 במרץ, רכב מסחרי לבן בו נהג גבר נמוך וקירח נראה חונה בסמוך לנהר הסואר (אנ'), יובל של נהר הטרנט. בלאק תדלק את רכבו בניופורט פגנל (אנ') באותו אחר הצהריים, וייתכן שלקח את הרפר עמו לכפר רטקליף על הסואר (אנ') והשליך את גופתה לנהר באותו הערב או בשעות הבוקר המוקדמות של היום הבא.
לאחר שהבינו את הסבירות לכך שרוצחה של הרפר נסע לאורך כביש M1 לפני שהשליך את גופתה לנהר, וכן שנאלץ לתדלק את רכבו בתום מסעו, החלו חוקרי התיק לגבות עדויות מעובדי כל תחנות הדלק אשר פעלו לאורך הכביש, החל מוולי (אנ'), מערב יורקשייר, וכלה בטרוול (אנ'), נוטינגהאמשייר. במקרה אחד נמצא עד שהבחין ברכב מסחרי לבן אשר נראה חשוד בעיניו בערב ה-26 במרץ, על אף שלא הצליח להיזכר במראהו של הנהג.
חקירה

מספר בלשים בכירים מסטפרודשייר ולסטרשייר התכנסו לאחר מציאת גופתה של הוג, והגיעו פה אחד למסקנה כי הרוצח שהרג אותה והרוצח שהרג את מקסוול היו, הלכה למעשה, אותו אדם. בקביעתם הסתמכו הבלשים בעיקר על העובדה שגופותיהן של שתי הילדות התגלו במרחק של פחות מארבעים קילומטרים זו מזו. מקרה הרצח של הרפר קושר לבלאק רק כעבור שלוש שנים, ומקרה הרצח של קרדי רק ב-2009.
בשל המרחקים הארוכים בין נקודות החטיפה של הקורבנות ובין הזירות בו נמצאות גופותיהן, החלה המשטרה לבחון את האפשרות כי הרוצח היה נהג משאית או רכב מסחרי מסוים, או, לחלופין, נציג מכירות של חברה כלשהי, ובשורה התחתונה, עסק בעבודה שדרשה ממנו להתנייד ולנסוע על פני שטח רב.
שתי הילדות נקשרו לפי מותן, וככל הנראה גם נאנסו. כל אחת מהן לבשה גרביים לבנות בעת החטיפה, דבר שאולי עורר פטיש רדום או פעיל במבוך נפשו של הרוצח. כמו כן, טבען הגאוגרפי והנסיבתי הרחב של העבירות הצביע על כך שהרוצח היה, ככל הנראה, אופורטוניסט.
מכנה משותף נוסף שנמצא בין שני הרציחות היה הזמן בו נחטפו הקורבנות, דהיינו בימי שישי, דבר שהוביל את המשטרה להניח כי הרוצח נאלץ להמשיך עם לוח הזמנים של סידור עבודתו תוך כדי החטיפה. לפיכך יצרו החוקרים קשר עם עשרות חברות הובלה שפעלו בסקוטלנד ואנגליה התיכונה, ותחקרו את הנהגים שעבדו ברשותן בכל הנוגע לפעילותם באותה העת.
על אף התסכול הרב שחשו אנשי הרשויות המעורבות במקרה בעקבות חוסר ההתקדמות הניכר בחקירה, שיתוף הפעולה בין הבלשים מארבעת תחומי השיפוט שהשתתפו במצוד לא נקטע ונותר יציב. מפקדה קטנה שהוקמה בקולדסטרים תיאמה בין מאמצי כל הכוחות המעורבים במקרה הרצח של מקסוול, ושתי מפקדות נוספות בלית' ובפורטובלו תיאמו בין אלו שעסקו במקרה הרצח של הוג. עם זאת, מספר שעות לאחר איתור גופתה של הוג, הגיעו כל מפקדי תחנות המשטרה המקומיות להסכמה בנוגע למינויו של קצין בילוש בכיר אשר יהיה אחראי על המצוד: הקטור קלארק, סגן המפקד הראשי של משטרת נורת'ומברלנד.
חקירה > מערכת הולמס

כל פרט ופיסת מידע שנגעו לרציחות נרשמו תחילה על דפים שהרכיבו כרטסת, אשר הכילה יותר מחצי מיליון אזכורים בדבר הרצח של מקסוול לבדו. בעקבות למידת הלקחים מתיק החקירה של הרוצח הסדרתי פיטר סאטקליף, אשר סבל מעומס רב של מידע בשל אותה שיטת פעולה, אחת מהחלטותיו הראשונות של קלארק הייתה לערוך היכרות בין רשויות החוק לבין טכנולוגיית המחשוב. קלארק ובכירים נוספים הסכימו כי הדרך היעילה ביותר לקיים חקירה בקנה מידה כה רחב הייתה לאסוף את כל הפרטים שהיו ברשותם לתוך מאגר מידע ממוחשב, אשר יהיה נגיש לכל הגורמים המעורבים.
הארכיון החל לתפוס תאוצה בינואר 1987, כאשר כל מידע אשר נגע לרציחות הוכנס אל תוך מערכת מחשוב חדשה בשם הולמס (אנ'), אשר יישומה עלה למשרד הפנים הבריטי כרבע מיליון לירות שטרלינג. מאגר המידע, אשר היה מבוסס במשרדי הבולשת לרצח ילדים בברדפורד, המשיך להתרחב עד שהחזיק נתונים על כ-189 אלף אנשים ועל כ-220 אלף כלי רכב. כמו כן נשמרו בו תמלילי ראיונות שנערכו עם יותר מ-60 אלף נחקרים. חלק גדול מהמידע הגיע דרך קו טלפון אדום שהוקם ב-1984. מספר פשעים לא קשורים נפתרו בעזרת המאגר.
חקירה > מכנה משותף

עם היעלמותה של הרפר הטילה המשטרה ספק בכך שהיעלמותה הייתה קשורה לרציחותיהן של מקסוול והוג, אולם עם מציאת גופתה בנהר הטרנט, נבחנו תיקי החקירה באור אחר, ונקודות דמיון רבות ביניהם החלו לפתע לבלוט: כולן היו ילדות שטרם הגיעו לגיל ההתבגרות, לבנות-עור, אשר גופותיהן נמצאו באנגליה התיכונה לאחר שנחטפו מהאזורים הצפוניים יותר של המדינה. כמו כן, כולן נמצאו מתות, במרחק של ארבעים ושתיים קילומטרים לכל היותר מהעיירה אשבי דה לה זוך (אנ'), לאחר שלא הושקע כל מאמץ בהסתרת גופותיהן.
על אף קווי הדמיון הרבים שהתגלו המשיכו חוקרים רבים להטיל ספק בכך שהרצח של הרפר היה קשור לשני המקרים הקודמים, בעיקר בשל הבדלי נסיבות החטיפה, ועצם העובדה שהילדה עברה אונס אלים לפני שנרצחה, בעוד שבמקרים האחרים ריקבון הגופות מחק כל זכר להתעללות מינית. כמו כן, הרפר נחטפה במהלך יום חמישי גשום, בעודה לובשת מעיל גשם בעל ברדס אשר הסתיר את מרבית פניה, בניגוד למקסוול והוג, אשר נחטפו שתיהן בימי שישי, לאורך חודשי הקיץ.
חקירה > מצוד נרחב

בעקבות הרצח של הרפר, ומאחר שבאותה העת היו מעורבות בתיק החקירה שש רשויות משטרתיות שונות, הסכימו כולן כי המצוד נגד הרוצח צריך להתנהל בידי הקטור קלארק, אשר קודם בדרגה ובאותו הזמן כבר היה המשנה למפקד הראשי של משטרת לות'יאן והגבולות. קלארק הורה על הקמת מפקדה חדשה בהעיר וייקפילד (אנ') אשר פעלה כמשרד קישור בין כל הגורמים המעורבים בחקירה.
ראש ענף המודיעין הפלילי של הסקוטלנד יארד כינס פגישת צמרת ב-21 באפריל 1986, במטרה לדון בדרך הטובה ביותר לחלוק את כל המידע הקיים על מקרי הרצח בין הרשויות השונות, וכן בכדי לקדם חקירות נוספות בנוגע לתשעה עשר מקרים אחרים של רצח קטינים אשר טרם נפתרו. בפגישה השתתפו בכירים משש עשרה רשויות משטרתיות שונות מרחבי הממלכה המאוחדת.
אחת ההחלטות שקודמו במהלך הפגישה הייתה יצירת קשר עם הבולשת הפדרלית של ארצות הברית, תוך בקשה למתן סיוע בבניית פרופיל פסיכולוגי של הרוצח בעזרת בחינה של שלושת מקרי הרצח. הכנת הפרופיל הסתיימה בראשית 1988. הרוצח היה, ככל הנראה, גבר לבן, מתבודד, בגילאי שלושים עד ארבעים. מראהו היה מוזנח, והוא למד פחות משתים עשרה שנות לימוד. הוא התגורר לבדו בדיור מושכר, בשכונה של מעמד הביניים הנמוך. המניע לרציחותיו היה מיני, והוא נהג לצפות בפורנוגרפיית ילדים ולשמור מזכרות מקורבנותיו. כמו כן הועלתה ההשערה כי ביצע מעשי נקרופיליה בגופות הקורבנות מעט לאחר מותם, בטרם נפטר מהם.
בכל הנוגע לקצות חוט שהופקו ממאגר המידע הולמס, בחנו החוקרים רק חשודים בעלי הרשעות חמורות ובעלות טבע אלים כלפי ילדים, קרי רצח, תקיפה, חטיפה או אונס. כל הכוחות המשטרתיים בממלכה המאוחדת התבקשו לחפש בארכיונים המחוזיים שלהם אחר אנשים מתאימים שהורשעו בעבירות דומות בעשר השנים שקדמו ל-1982. הצלבה זו צמצמה את מספר החשודים לארבעים אלף אנשים. שמו של בלאק לא הופיע ברשימה הסופית, היות שהרשעתו היחידה הייתה מ-1967.
חקירה > ניסיון חטיפה

ניסיון חטיפה פתאומי אשר אירע ברדפורד (אנ'), נוטינגהאם, ב-23 באפריל 1988, לא נראה כבעל חשיבות בעיניה של המשטרה המקומית ולפיכך לא דווח לקלארק או לחוקרים הבכירים של צוות המצוד הלאומי, על אף שכל השוטרים ברחבי הממלכה המאוחדת התבקשו להתריע על אירועים מסוג זה לגורמי החקירה. הקורבן הייתה תרזה ת'ורנהיל בת החמש עשרה, שגובהה היה מטר וחמישים סנטימטרים, מה שככל הנראה הוביל את בלאק לחשוב שהייתה צעירה יותר מגילה האמיתי.
באותו הערב הלכה ת'ורנהיל לפארק מקומי יחד עם בן זוגה, אנדרו ביסטון, בכדי לבלות עם חבריהם. בתום המפגש יצאו השניים לדרכם ונפרדו זה מזה בסופו של רחוב נורטון, כאשר הבחינה ת'ורנטון ברכב מסחרי כחול שהחל להאט בסמוך אליה. הנהג יצא החוצה, פתח את מכסה המנוע, ושאל את ת'ורנהיל, ”את יודעת לתקן מנועים?”. היא השיבה בשלילה והגבירה את קצב צעידתה, כאשר לפתע תפס אותה בלאק מאחוריה, בפניה ובבטנה, וניסה לגרור אותה לרכבו.
ת'ורנהיל התפתלה ונאבקה בין ידיו של בלאק, בתוך מה שכינתה בהמשך בתור ”חיבוק הדוב” שלו. הוא החל למשוך אותה לתוך רכבו, אך היא הצליחה לתפוס את אשכיו וללחוץ עליהם בחוזקה, מה שגרם לו לאבד את אחיזתו בה ואיפשר לה לנשוך את ידו הימנית. בלאק צרח בכאב, ”אה! יא.. זונה!”, בזמן שת'ורנהיל החלה לצרוח גם היא לעזרה, וחילצה את רגליה מבעד לדלתות הרכב. בן זוגה של ת'ורנהיל, ביסטון, אשר שמע את הצעקות וכעת רץ לעברם, צעק, ”תעזוב אותה, יא בן זונה שמן!”. כאשר שמע אותו שחרר בלאק את אחיזתו מת'ורנהיל, אשר נפלה מטה לכביש, רץ במהירות לקבינת הרכב, ונמלט מהזירה בבהלה.
הזוג המפוחד רץ לעבר ביתה של ת'ורנהיל, שם סיפרו להוריה על שאירע ודיווחו על כך מיד למשטרת נוטינגהאמשייר, אשר תישאלו את שני הצעירים. הם תיארו את החוטף כאדם מוזנח, שמן ומקריח, בעל מבנה גוף גדול, בגילאי ארבעים עד חמישים, שגובהו המשוער היה מטר ושבעים וחמישה סנטימטרים.