stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוקהיד SR-71
מורשת המטוס > המטוס בתרבות

ההישג של חברת לוקהיד שייצרה את המטוס ללא עזרה של ציוד ממוחשב אלא עם סרגלים, עפרונות וידע מעבר לכל המשמעויות הטכנולוגיות והאסטרטגיות הקשורות בייצור, ביכולות ובשירות של המטוס, מהווה סמל ליכולת הטכנולוגית של ארצות הברית, ושל המערב ככלל. ה-SR-71 הוא מטוס הסילון מאויש המגביה טוס והמהיר בהיסטוריה. השיאים שנקבעו במהלך שירותו לא נשברו מעולם ועומדים על כנם.
הצללית המיוחדת של המטוס, היכולות והמסתורין מאחורי המשימות שלו הפכו אותו ליקיר הקהל ובכל סלון אווירי בו השתתף המטוס, הוא היה למיצג המשמעתי שמשך את מירב תשומת הלב של המבקרים, תצפיתני כלי טיס התגודדו באופן קבוע מול הבסיסים בקאדינה ומילדנהול בשביל לחזות בהמראות ונחיתות של ה-SR-71. בשל כל אלה המטוס נחשב לאחד המטוסים המשמעותיים והיפים בהיסטוריה של התעופה.
המטוס הופיע במגוון סדרות תעודה על תעופה וכן במספר סרטים עלילתיים:
בסרט D.A.R.Y.L משנת 1985, הדמות הראשית משתמשת במטוסי SR-71 בשביל לביים את מותה.
בסרט Final Approach משנת 1991, מופע המטוס בזכרונות של הדמות הראשית שלוקה באמנזיה, וככל הנראה שימש כטייס במטוס סודי מתקדם.
המטוס שימש השראה למטוס שמשמש את האקס-מן בסדרת הקומיקס ובסרטים ואף בסרט דדפול. המטוס, שנקרא אף הוא "הציפור השחורה", מעוצב בדומה ל-SR-71 אך מצויד בטכנולוגיות שהיו אז מדע בדיוני כגון היכולת להמריא ולנחות אנכית ומצב חמקנות.
בסרט Space Cowboys מופיע בסצנה המטוס (מספר זנב 61-7975) בקצרה.
בסרט אני האגדה משנת 2007 מופיע מטוס ה-A-12 (מספר זנב 06925) יחד עם מטוסים אחרים בסצנה על גבי המוזיאון על נושאת המטוסים אינטרפיד שבניו-יורק.
בסרט וונדר וומן 1984 משנת 2020, מופיע בקצרה בסצנה מטוס מספר זנב 61-7962 שבמציאות משמש כמיצג במוזיאון הצבאי בדאקספורד אנגליה.
ברובוטריקים 2: הנקמה, הסרט השני בסדרת סרטי הרובוטריקים, מופיע רובוט-משנה-צורה בשם ג'ט-פייר (אנ') שמשנה צורתו למטוס הציפור השחורה, שנמצא במוזיאון האוויר והחלל הלאומי, מספר זנב 61-7972.
במשחק הווידאו Call of Duty: Black Ops קיימת משימה שבה מטוס SR-71 נותן הנחיה מרחוק ובזמן אמת לכוח משימה בברית המועצות, יכולת שלא הייתה קיימת במטוס במציאות.
בסדרת האנימה הלסינג (הלסינג אולטימט) הדמות הראשית אלוקרארד מטיס ולאחר מכן צולל עם מטוס ציפור שחורה על נושאת מטוסים.
בסדרת האנימה ניצ'יג'ו המטוס מופיע בפרק 26.
בכמה סצנות בסרט "קפטן מארוול" המתרחשות בהאנגר של צבא ארצות הברית, רואים ברקע את הציפור השחורה.
ראו גם > מטוסים ממשפחת הציפור השחורה

לוקהיד A-12
לוקהיד YF-12
לוקהיד D-21
ראו גם > מטוסים דומים

מיג 25
מיג 31
נורת' אמריקן XB-70 ולקירי
נורת' אמריקן A-5 ויג'לנטי
לקריאה נוספת

Mach 3+ NASA/USAF YF-12 1969-1979, Peter W.Merlin
SR-71 BLACKBIRD, by James goodall
SR-71 Blackbird in action, by Loudrenel.
.2008 ,Paul Crickmore, Lockheed SR-71 Operations in Europe and the Middle East
.Paul Crickmore, Chris Davey Lockheed SR-71 Operations in the Far East, 2008
.Lockheed SR-71 Blackbird, by Paul Crickmore, 2015
.2008 ,Flying the SR-71 Blackbird - In the cockpit on a secret oprerational mission, by Richard H Graham
.2004 ,LOCKHEED SR-71 BLACKBIRD, by Steve Pace
הונאה עצמית

הונאה עצמית היא תהליך של הכחשה או שכלון (רציונליזציה) של הרלוונטיות, מידת המשמעותיות או החשיבות של ראיות, אשר מנוגדות לתפיסתו או לאמונתו של המכחיש, או טיעון הגיוני הסותר את תפיסתו או אמונתו של המכחיש.
הונאה עצמית כרוכה בשכנוע עצמי באמיתותו (או חוסר אמיתותו) של טיעון, עובדה או אמת כלשהם. האדם שמבצע הונאה עצמית נמנע מכל חשיפה של עצמו לכל קשר עם הגורם שבנוגע אליו הוא מבצע הונאה עצמית, כלומר מרמה את עצמו.
קיצור תולדות מחקר התחום

בראשיתו של מחקר ההונאה העצמית שלטו הניתוח הפרוידיאני של התודעה המודעת לעצמה והבלתי מודעת. בשנות השבעים הפך מחקר ההונאה העצמית למדעי יותר ויותר. פסיכולוגים החלו לחקור את האופן שבו שני העולמות הנפרדים לכאורה – המודע והלא מודע – יכולים לפעול סימולטנית. עם זאת, חסרו מודלים מכניסטיים עבור מחקר זה. מאוחר יותר הושם דגש על השפעות של הפסיכולוגיה החברתית על ההונאה העצמית.
תיאוריה > ניתוח

הפרדיגמה המסורתית של הונאה עצמית מעוצבת בעקבות מחקר ההונאה ה"בין אישית", כאשר A גורם בכוונה ל-B להאמין לטענה כלשהי p, בעודו יודע או מאמין ב- ¬ p (לא p). הטעיה כזו היא מכוונת, ומחייבת שהרמאי יידע או יאמין ב- ¬ p בעוד המרומה מאמין ה-p . לפי המודל המסורתי הזה, אלה שמפעילים הונאה עצמית צריכים (1) להחזיק באמונות סותרות ו-(2) לגרום לעצמם במכוון להחזיק באמונה שהם מכירים בשקריותה או מאמינים שהיא שקרית.
תהליך הרציונליזציה, לעומת זאת, יכול לטשטש את מוטיב הכוונה שבהונאה העצמית. בריאן מקלפלין ממחיש כי בנסיבות מסוימות, רציונליזציות מאפשרות הונאה עצמית. כאשר אדם שאינו מאמין ב-p, מנסה בכוונה לגרום לעצמו להאמין או להמשיך ולהאמין ב-p על ידי עיסוק ברציונליזציות כאלה, וכתוצאה מכך מטעה את עצמו באופן לא מכוון להאמין – או להמשיך ולהאמין – ב-p באמצעות חשיבה מוטה, הוא מרמה את עצמו באופן שתואם הונאה עצמית. אין צורך בהונאה מכוונת לשם כך.
תיאוריה > פסיכולוגיה

הונאה עצמית מעמידה בסימן שאלה את טבעו של הפרט, במיוחד בהקשר פסיכולוגי ואת אופיו של ה"עצמי". אי-רציונליות היא הבסיס שעליו נשענים הפרדוקסים שבהונאה העצמית. לא ברור עד כמה לכל אחד יש יכולת להונאה עצמית. הרציונליזציה מושפעת ממספר גורמים, כולל סוציאליזציה, הטיות אישיות, פחד והדחקה קוגניטיבית. ניתן לתמרן רציונליזציה כזו באופן חיובי ושלילי כאחד; ניתן לשכנע אדם לתפוס סיטואציה שלילית בצורה חיובית ולהפך. עם זאת, רציונליזציה לבדה אינה יכולה להבהיר ביעילות את הדינמיקה של ההונאה העצמית, שכן היגיון הוא רק צורה אדפטיבית אחת של תהליכים נפשיים.
תיאוריה > פרדוקסים

עבודותיו של הפילוסוף אלפרד ר' מלה סיפקו תובנה לכמה מהפרדוקסים הבולטים יותר בנוגע להונאה עצמית. שניים מהפרדוקסים הללו כוללים את מצבו הנפשי של הרמאי העצמי ואת הדינמיקה של ההונאה העצמית, ואלה טבעו את פרדוקס ה"סטטי" ופרדוקס ה"דינמי / אסטרטגי", בהתאמה.
מלה מנסח דוגמה לפרדוקס ה"סטטי" כדלקמן:
אם אדם A מרמה אדם B וגורם לו להאמין שמשהו, p, נכון, A יודע או מאמין ש-p הוא שקר תוך שהוא גורם ל-B להאמין ש-p נכון. כך שכאשר A מרמה את A (כלומר את עצמו) וגורם לו להאמין ש-p הוא אמיתי, הוא יודע או באמת מאמין ש-p הוא שקרי תוך שהוא גורם לעצמו להאמין ש-p נכון. לפיכך, A חייב להאמין בו זמנית ש-p הוא שקר ולהאמין ש-p הוא אמיתי. אבל איך זה אפשרי?
לאחר מכן מתאר מלה את פרדוקס "דינמי / אסטרטגי":
באופן כללי, A לא יכול להפעיל בהצלחה אסטרטגיה מטעה כנגד B אם B מכיר את כוונתו ותוכניתו של A. זה נראה סביר גם כאשר A ו-B הם אותו אדם. ידיעתו של רמאי עצמי פוטנציאלי לגבי כוונתו ואסטרטגייתו תהפוך אותם לבלתי יעילים. מצד שני, הטענה שרמאים עצמם מבצעים בדרך כלל בהצלחה את אסטרטגיות ההונאה העצמית שלהם מבלי לדעת מה הם מתכננים עשויה להיראות מופרכת; משום שביצוע יעיל של תוכניותיו של הסוכן נראה בדרך כלל תלוי בהכרתו אותן ואת מטרותיהן. אז כיצד, באופן כללי, יכול סוכן להונות את עצמו על ידי שימוש באסטרטגיה של הונאה עצמית?
מודלים אלה מעמידים בספק את האפשרות להחזיק בו זמנית אמונות סותרות (פרדוקס "סטטי") ואת האפשרות של אדם להונות את עצמו מבלי להפוך את כוונותיו לבלתי יעילות (פרדוקס "דינמי / אסטרטגי"). ניסיונות פתרון יצרו שתי אסכולות: אחת הטוענת כי מקרים פרדיגמטיים של הונאה עצמית הם מכוונים (intentionalists) ואחת המכחישה תפיסה זו (non-intentionalists).
התומכים בתאוריית הכוונה (intentionalists) נוטים להסכים שהונאה עצמית היא מכוונת, אך חלוקים בשאלה האם היא מחייבת החזקה של אמונות סותרות. אסכולה זו משלבת אלמנטים של חלוקה טמפורלית (שלאורך זמן פועלת לטובת המרמה את עצמו, מה שמגדיל את הסיכוי לשכוח את ההונאה לחלוטין) וחלוקה פסיכולוגית (המשלבת היבטים שונים של ה"עצמי").
לעומתם, התומכים בתאוריית אי הכוונה (non-intentionalists) נוטים להאמין שמקרים של הונאה עצמית אינם בהכרח מקריים, אלא מונעים על ידי רצון, חרדה או רגש אחר לגבי p או רגש הקשור ל-p. תפיסה זו מבדילה בין הונאה עצמית לבין אי הבנה. יתר על כן, "חשיבה מייחלת" מובחנת מהונאה עצמית בכך שהרמאים עצמם מכירים בראיות נגד אמונתם המתעתעת או מחזיקים, מבלי להכיר בכך, עדויות נגדיות רבות יותר מאשר בעלי חשיבה מייחלת.
שאלות ודיונים רבים קיימים ביחס לפרדוקסים של הונאה עצמית, ופרדיגמה בהסכמה טרם הופיעה.
תיאוריה > התאוריה של טריברס

ייתכן שבני אדם חשופים להונאה עצמית מכיוון שלרובם קשר רגשי לאמונות, שבמקרים מסוימים עשויות להיות לא רציונליות. פסיכולוגים אבולוציוניים ובהם רוברט טריברס הציעו כי להונאה יש תפקיד משמעותי בהתנהגות אנושית, ובאופן כללי יותר, בהתנהגות בעלי חיים. אדם מביא את עצמו לסמוך על משהו שאינו נכון כדי לשכנע טוב יותר אחרים באותה טענה. כשאדם משכנע את עצמו בדבר הלא נכון הזה, כדאי לו להסוות את סימני ההונאה. טריברס, יחד עם שני עמיתים (דניאל קריגמן ומלקולם סלאווין), יישמו את תאוריית "ההונאה העצמית בשירות ההונאה" במטרה להסביר כיצד דונלד טראמפ הצליח להפעיל את "השקר הגדול " בהצלחה כה גדולה.
תפיסה זו מבוססת על הלוגיקה הבאה: הטעיה היא היבט בסיסי של תקשורת בטבע, בין מינים ובתוכם. זו התפתחה כך שאחד יכול לקבל יתרון על פני האחר. בין אם בקריאות אזעקה או חיקוי, בעלי חיים משתמשים בהונאה כדי לקדם את הישרדותם. מי שמצליח יותר לתפוס הונאה נוטה יותר לשרוד. כתוצאה מכך, הונאה עצמית התפתחה כדי להסוות טוב יותר את ההונאה של מי שתופס אותה היטב או, כפי שמגדיר זאת טריברס, "להסתיר את האמת מעצמך כדי להסתיר אותה עמוק יותר מאחרים." אצל בני אדם, המודעות לעובדה שפועלים בצורה מטעה מובילה לעיתים קרובות לסימני הונאה מעידים כמו נחיריים מתרחבים, עור מזיע, שינויים באיכות וטון קול, תנועת עיניים או מצמוץ יתר. לכן, אם הונאה עצמית תאפשר לאדם להאמין לעיוותיו-שלו, הוא לא יציג סימני הונאה כאלה, ולכן נראה שהוא דובר אמת.
אדם יכול להשתמש בהונאה עצמית כדי להציג את עצמו כגדול או נחות מכפי שהוא באמת. לדוגמה, אפשר לפעול בביטחון יתר כדי למשוך בן זוג או לפעול כפחות בטוח בעצמו כדי להימנע מאיום כגון טורף. אם אדם מסוגל להסתיר היטב את רגשותיו וכוונותיו האמיתיות, סביר יותר שיצליח להונות אחרים בהצלחה רבה יותר.
ניתן גם לטעון כי היכולת לרמות, או להונות את עצמך, אינה תכונה שעמדה בברירה טבעית אלא תוצר לוואי של תכונה ראשונית יותר הנקראת חשיבה מופשטת. חשיבה מופשטת מאפשרת יתרונות אבולוציוניים רבים כגון התנהגויות גמישות יותר, סתגלניות, המובילות לחדשנות. מכיוון ששקר הוא הפשטה, התהליך הנפשי של יצירתו יכול להתרחש רק אצל בעלי חיים עם מורכבות מוחית מספקת כדי לאפשר חשיבה מופשטת. יתר על כן, הונאה עצמית מורידה את העלות הקוגניטיבית; אם מישהו שכנע את עצמו שדבר מה אכן נכון, פחות מסובך עבורו להתנהג כאילו הוא חושב שהדבר הזה אינו נכון; המוח לא חושב כל הזמן על דבר האמת ואז על דבר השקר, אלא פשוט משוכנע שדבר השקר הוא הנכון.
תיאוריה > התאוריה של טריברס > השלכות אבולוציוניות

מכיוון שיש הונאה, קיימת ברירה חזקה לטובת היכולת לזהות מתי היא מתרחשת. כתוצאה מכך, התנהגות הונאה עצמית מתפתחת כדי להסתיר טוב יותר את סימני ההונאה מאחרים. הנוכחות של הטעיה מסבירה את קיומה של יכולת מולדת לבצע הונאה עצמית כדי להסתיר את האינדיקציות להונאה. בני אדם מרמים את עצמם על מנת להטעות טוב יותר אחרים, וכך לרכוש יתרון עליהם. מאז הציג טרייברס את תאוריית ההונאה העצמית שלו, מתנהל ויכוח מתמשך על הבסיס הגנטי של התנהגות כזו.
הסבר ההונאה וההונאה העצמית כתכונות מולדות הוא אולי נכון, אך ישנם הסברים רבים אפשריים אחרים לדפוס התנהגות זה. ייתכן שהיכולת להונאה עצמית אינה מולדת אלא נלמדת, ונרכשת באמצעות התנסות. לדוגמה, אדם יכול להיתפס כשהוא מרמה בכך שהוא חושף את הידע שלו לגבי המידע שניסה להסתיר. נחיריהו התרחבו, דבר המצביע על כך ששיקר לזולת, וכך לא קיבל את מבוקשו. בפעם הבאה, כדי להשיג הצלחה טובה יותר, האדם ישלה את עצמו באופן פעיל יותר שיש לו ידע בדבר היכולת הנדרשת כדי להסתיר טוב יותר את סימני ההונאה. כך, לאנשים יכולה להיות יכולת ללמוד הונאה עצמית. אולם, משום שמשהו נלמד, אין פרוש הדבר אומר שהוא אינו מולד; מה שנלמד ומה שמולד פועלים בשילוב. כך מתואר בספרי לימוד רבים בפסיכולוגיה אבולוציונית. לדוגמה, מוכנות היא דרך להסביר מדוע התנהגויות מסוימות נלמדות בקלות רבה יותר מאחרות. פסיכולוגים אבולוציוניים טוענים כי ישנם מנגנוני למידה המאפשרים ללמידה להתרחש.
תיאוריה > רפואה

להונאה עצמית תפקיד בולט בכמה מצבים רפואיים, כמו הפרעת אישיות גבולית, הפרעת אישיות נרקיסיסטית והפרעת אישיות היסטריונית.
דוגמאות

מקרים פשוטים של הונאה עצמית כוללים התרחשויות שכיחות כגון: האלכוהוליסט שמתעתע בעצמו באמונה כי שתייתו בשליטה, הבעל שמרמה עצמו באמונה כי אשתו אינה מנהלת רומן, הקולגה הקנאי אשר מתעתעת בעצמה בהאמינה שההצלחה המקצועית הגדולה יותר של עמיתה נובעת משאפתנות חסרת רחמים.
דוגמה להונאה עצמית מובאת במקרה שפורסם על ידי רוברט טריברס ויואי פ. ניוטון בניתוח תפקיד ההונאה העצמית של צוות הטיסה בהתרסקות טיסה 90 של אייר פלורידה.
ביקורת

על הטענה שאי מודעות להונאה תפחית את סימני השקר ומחוותיו, נמתחת ביקורת בכך שהיא אינה מתיישבת עם האופי הלא מודע של שפת הגוף המבטאת תהליכים שאינם מודעים, וגם אינה יכולה להסביר מדוע ברירה טבעית לשקר תאפשר לשפת גוף המסגירה שקר להתקיים במקום פשוט לבחור בהיעדר אותות כאלה. עם זאת, מכיוון שאותות כאלה הם חלק בלתי נפרד מצורת הביטוי האנושית בפרט, והפרימאטית באופן כללי, ההתחקות אחר התנהגות שבה נעדרים אותות כאלה דורשת איתור או זיהוי מסלול אבולוציוני חלופי ספציפי, ומסלול כזה טרם אותר.
התפיסה כי הטעיה לא מודעת תהיה יקרה פחות מהונאה מודעת היא תפיסה הנתונה לביקורת, כי שקר לא מודע שאחריו השליה עצמית ידרוש פעילות מוחית רבה יותר, לא פחות, מאשר פשוט המצאת שקר באופן מודע.
ההנחה כי אנשים השואבים הנאה מפגיעה באחרים ישלו עצמם שולל מתוך אמונה שהקורבנות שלהם לא נפגעים, זוכה לביקורת על כך שהיא סותרת את הנחת היסוד שלו, שכן אם הפרט היה נהנה לדעת שהקורבן נפגע הונאה עצמית כזו תפחית ולא תביא לכך להגדיל את ההנאה.
ראו גם

האדרה עצמית
אשליות חיוביות
אנוסוגנוסיה
חוסר תום לב
חוסר תום לב (אקזיסטנציאליזם)
דיסוננס קוגניטיבי
עקרון פוליאנה
צביעות
מחשבת שווא
הערות שוליים

↑  Gur, Ruben C.; Sackeim, Harold A. (1979). "Self-deception: A concept in search of a phenomenon". Journal of Personality and Social Psychology (באנגלית). 37 (2): 147–169. doi:10.1037/0022-3514.37.2.147. ISSN 0022-3514.
↑  Balcetis, Emily (בינואר 2008). "Where the Motivation Resides and Self-Deception Hides: How Motivated Cognition Accomplishes Self-Deception". Social and Personality Psychology Compass (באנגלית). 2 (1): 361–381. doi:10.1111/j.1751-9004.2007.00042.x. ISSN 1751-9004. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Exploring the Possibility of Self-Deception in Belief" by Brian P. McLaughlin. PhilPapers: MCLETP
↑  "The Deceptive Self: Liars, Layers, and Lairs" by Amélie Oksenberg Rorty. PhilPapers: RORTDS-2
1 2  Two Paradoxes of Self-Deception by Alfred R. Mele. PhilPapers: MELTPO-5
↑  Trivers, Robert (2002). Natural Selection and Social Theory: Selected Papers of Robert Trivers. Oxford University Press US. ISBN 978-0-19-513062-1.
↑  Trivers, Robert (1976). "Foreword".  In Dawkins, Richard (ed.). The Selfish Gene (באנגלית). Oxford University Press. ISBN 9780191093067. OCLC 2681149.
↑  Kriegman, D., Trivers, R, and Slavin, M. "Leading psychologists explain how Trump's self-delusions make him stunningly effective at predatory deception", The Raw Story, April 6, 2020.
↑  Abe, Nobuhito; Okuda, Jiro; Suzuki, Maki; Sasaki, Hiroshi; Matsuda, Tetsuya; Mori, Etsuro; Tsukada, Minoru; Fujii, Toshikatsu (2008-12-01). "Neural Correlates of True Memory, False Memory, and Deception". Cerebral Cortex (באנגלית). 18 (12): 2811–2819. doi:10.1093/cercor/bhn037. ISSN 1047-3211. PMC 2583150. PMID 18372290.
↑  Barkow, Tooby, & Cosmides. (1995). The Adapted Mind: Evolutionary Psychology and the Generation of Culture.
↑  Ford, Charles (1999). Lies!, lies!!, lies!!! : The psychology of deceit. Washington, DC: American Psychiatric Press. p. 103–125. ISBN 978-0-88048-997-3.
↑  Paul Ekman - 2006 - Darwin and Facial Expression: A Century of Research in Review
↑  Dylan Evans, Pierre Cruse - 2004 - Emotion, Evolution, and Rationality
↑  David E. Over - 2004 - Evolution and the Psychology of Thinking: The Debate
↑  David Buller - 2005 - Adapting Minds: Evolutionary Psychology and the Persistent Quest for Human Nature
לקריאה נוספת > ספרים

Hållén, Elinor (2011). A Different Kind of Ignorance: Self-Deception as Flight from Self-Knowledge. Diss. Uppsala: Uppsala Universitet. ISBN 978-91-506-2206-5ISBN 978-91-506-2206-5.
Leadership and Self Deception, by Arbinger Institute. ISBN 978-1-57675-977-6ISBN 978-1-57675-977-6
Anatomy of Peace: Resolving the Heart of Conflict, by Arbinger Institute. ISBN 978-1-57675-334-7ISBN 978-1-57675-334-7
McLaughlin, Brian P. & Amélie Oksenberg Rorty (eds.) (1988). Perspectives on Self-Deception. California UP: Berkeley etc. PhilPapers: MCLPOS
Trivers, R. (2011). The Folly of Fools: The Logic of Deceit and Self-Deception in Human Life. Basic Books. ISBN 978-0-465-02755-2ISBN 978-0-465-02755-2
לקריאה נוספת > כתבי עת

Teorema, Vol. XXVI/3, Monographic on Self-Deception: Conceptual Issues, Autumn 2007
Behavioral and Brain Sciences, Vol. 20 (1), 1997.
Van Leeuwen, D. S. Neil (2007). "The Spandrels of Self-Deception: Prospects for a Biological Theory of a Mental Phenomenon". Philosophical Psychology. 20 (3): 329–348. doi:10.1080/09515080701197148.
Gadsby, Stephen, (2021), "Imposter Syndrome and Self-Deception", Australasian Journal of Philosophy. doi:10.1080/00048402.2021.1874445
לקריאה נוספת > מקורות עזר

תבנית:Cite IEP
Paulhus, Delroy L. (2007). "Self-Deception" (PDF).  In Baumeister, Roy; Vohs, Kathleen (eds.). Encyclopedia of Social Psychology. SAGE Publications. doi:10.4135/9781412956253.n479. ISBN 9781412916707. אורכב מהמקור ב-2016-06-23.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
יעקב זלדוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  8 במרץ 1914 מינסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  2 בדצמבר 1987 (בגיל 73) מוסקבה, ברה"מ 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ברית המועצות
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  הפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה של אוניברסיטת סנקט פטרבורג  האוניברסיטה הפוליטכנית של סנקט פטרבורג  אוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 מנחה לדוקטורט:  לב לנדאו 
 מוסדות:  מכון סמיונוב לפיזיקה כימית (1946–1948)  האוניברסיטה הלאומית למחקר גרעיני (1948)  אוניברסיטת מוסקבה 
 תלמידי דוקטורט:  Nikolai Shakura, Sergei Kopeikin, רשיד סונייב, Vadim Bronislavovich Librovich, Viktor Mikhaylov, Gurgen Askaryan, Gennady Bisnovaty-Kogan, אלכסיי סטרובינסקי, Alexander G. Polnarev 
 פרסים והוקרה:  מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (1984)  פרסים נוספים
 צאצאים:  בוריס זלדוביץ' 
 הערות:  יהודי
 תרומות עיקריות
 מחשובי פרויקט פצצת האטום הסובייטית ופצצת המימן שלאחריה. הוא גילה גם תגליות חשובות בתחומים שונים, כולל קרינת רקע קוסמית.
 
יעקב בוריסוביץ' זלדוביץ' (ברוסית: Яков Борисович Зельдович; ‏8 במרץ 1914 – 2 בדצמבר 1987) היה פיזיקאי סובייטי יהודי. בנו בוריס זלדוביץ' היה פרופסור לפיזיקה.
זלדוביץ' היה מחשובי פרויקט פצצת האטום הסובייטית ופצצת המימן שלאחריה. הוא גילה גם תגליות חשובות בתחומי הספיחה, זרזים, גלי הלם, פיזיקת חלקיקים, פיזיקה גרעינית, אסטרופיזיקה וקוסמולוגיה.
קורות חיים

זלדוביץ' נולד במינסק, כיום בבלארוס. בהיותו בן ארבעה חודשים עברה משפחתו לסנקט פטרבורג, שם התגוררו עד אוגוסט 1941 עת נאלצו להתפנות לקאזאן מאימת הנאצים. הם התגוררו בקאזאן עד קיץ 1943 וחזרו משם למוסקבה.
במאי 1931, בגיל 17, היה זלדוביץ' לעוזר מחקר במכון לכימיה פיזיקלית שבאקדמיה הסובייטית למדעים, המכון עמו יזוהה עד יומו האחרון. בשנת 1936 הגיש את הדוקטורט שלו שגילה וניסח את הבסיס התאורטי לתופעות שנצפו בתחום ספיחה וזירוז תגובות. ב-1939 הוא היה לדוקטור למדעים (פיזיקה ומתמטיקה) לאחר שחקר את נושא חמצון החנקן. זלדוביץ' גילה את המנגנון הקרוי בכימיה הפיזיקלית "מנגנון NO תרמי" או "מנגנון זלדוביץ'".
בין השנים 1939-1940 הוא חקר עם יולי חריטון את תגובות השרשרת הגרעיניות והגיע להישגים חשובים. ב-1943 החל להשתתף בפרויקט הפצצה האטומית הסובייטית ועבד עם איגור קורצ'טוב עד אוקטובר 1963.
ביחד עם דוד פרנק-קמנצקי הוא פיתח תאוריה של התפשטות שריפה בתערובת גזים. הם כתבו מספר ספרים בנושא. ביחד עם אלכסנדר קומפנייץ בשנת 1955 הם פרסמו ספר על תאוריית פיצוץ.
ב-1952 החל בעבודתו על החלקיקים היסודיים. הוא חזה את התפרקות הביתא של מזוני P. יחד עם גרשטיין הבחין באנלוגיה בין הכוח הגרעיני החלש והאלקטרומגנטיות וב-1960 חזה את האפשרות להיעזר במואונים לזירוז היתוך גרעיני. בשנת 1977 קיבל את מדליית קורצ'טוב בשותפות עם פ. שפירו, העיטור הגבוה ביותר בתחום הפיזיקה הגרעינית בברית המועצות. הוא נבחר גם למועצה הסובייטית למדעים והיה ראש מחלקה במכון למתמטיקה יישומית של האקדמיה הסובייטית למדעים מ-1965 ועד ינואר 1983.
בשנת 1965, בגיל 51, החל לחקור בתחום האסטרופיזיקה והקוסמולוגיה. הוא חקר את תורת התפתחות היקום החם, מאפייני קרינת הרקע הקוסמית, מבנה היקום בקנה מידה גדול וחורים שחורים. יחד עם רשיד סונייב חזה כי קרינת הרקע בגלי מיקרו צריכה לעבור פיזור קומפטון הפוך. תוצא זה, המכונה אפקט סונייב-זלדוביץ', ומדידתו מהווים את אחד מאתגרי התצפית המרכזיים של הקוסמולוגיה בת זמננו.
כשרונותיו הרב תחומיים של זלדוביץ' עוררו הערכה רבה בקרב עמיתיו כאיגור קורצ'טוב ואנדריי סחרוב. סטיבן הוקינג אמר לו "עד שפגשתי אותך כאן, הייתי בטוח שאתה "כותב קולקטיבי" כמו בורבאקי" (משמע, כשרונותיו הרב תחומיים גרמו להוקינג לחשוד שתחת השם זלדוביץ' מתפרסמים מאמרים של מספר חוקרים שונים).
עיטורים ואותות כבוד

פרס סטלין (1943)
עיטור הדגל האדום של העמל (1964)
פרס סטלין (1949)
עיטור לנין (7 במרץ 1974)
עיטור לנין (1962)
מדליית הפטיש והמגל (11 בספטמבר 1956)
פרס סטלין (1951)
Numa Manson Medal (1977)
חבר זר של החברה המלכותית (26 באפריל 1979)
פרס סטלין (1953)
פרס דיראק של המרכז הבין-לאומי לפיזיקה תיאורטית (1985)
פרס פרידמן (2002)
גיבור העמל הסוציאליסטי (11 בספטמבר 1956)
מדליית הפטיש והמגל (4 בינואר 1954)
מדליית הפטיש והמגל (29 באוקטובר 1949)
עיטור לנין (29 באוקטובר 1949)
גיבור העמל הסוציאליסטי (29 באוקטובר 1949)
עיטור אות הכבוד (1954)
עיטור הדגל האדום של העמל (10 ביוני 1945)
מדליית קורצ'טוב (1977)
מדליית ברוס (1983)
מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (1984)
פרס לנין (1957)
עיטור מהפכת אוקטובר (7 במרץ 1984)
מדליית ותיק העמל
מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945
מדליה להנצחת 100 שנים להולדתו של לנין
מדליה להנצחת 800 שנים לייסוד מוסקבה
האסטרואיד 11438 זלדוביץ' נקרא על שמו ב־2001
הערות שוליים

↑  היתוך גרעיני מזורז מואונים - Muon-catalyzed fusion
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425417705171  PLWABN: 9810550023505606  BIBSYS: 90145286  BnF: cb12216690w (data)  CiNii: DA00490169  GND: 131603795  ISNI: 0000 0004 1693 6639  LCCN: n81042481  LNB: 000100148  MGP: 223789  NDL: 00461784  NKC: jx20041001002  NTA: 069610118  RERO: 02-A000180837  SUDOC: 071280073  VIAF: 54197725   WorldCat (עם VIAF): 54197725
גבול (מתמטיקה)

ערך זה עוסק בגבול מתמטי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
גבול הוא מושג יסודי באנליזה מתמטית ובטופולוגיה, המשמש במספר הקשרים: במיוחד, קיימות הגדרות שונות של המושג גבול עבור קבוצות של נקודות במרחב מטרי, עבור קבוצות של נקודות במרחב טופולוגי שאינו בהכרח מטרי, עבור סדרות של נקודות במרחבים כאלו, עבור סדרות של פונקציות, ועוד.
גבול (או נקודת גבול) של קבוצת נקודות  U במרחב מטרי (למשל הישר הממשי) הוא נקודה x שבקרבתה יש אינסוף נקודות אחרות השייכות ל- U – כלומר נקודת הצטברות של הקבוצה (הגדרה מדויקת תינתן בהמשך). כנכתב לעיל, ההגדרה מוכללת גם למרחבים טופולוגיים שאינם מרחבים מטריים.
גבול של תהליך אינסופי (למשל סדרה אינסופית של מספרים, או של טור אינסופי של מספרים, או סדרה אינסופית של נקודות במרחב) הוא איבר בודד המייצג את ההתנהגות ארוכת הטווח של התהליך.
לדוגמה, מספר ממשי הוא גבול של סדרה אינסופית של מספרים ממשיים אם בכל סביבה שלו, קטנה כרצוננו, נמצאים כל אברי הסדרה למעט מספר סופי מהם (הגדרות פורמליות תינתנה בהמשך). ייתכן גם שגבול של סדרה לא יהיה מספר סופי אלא אין סוף (שסימנו  \infty ) או מינוס אין סוף ( -\infty ). במקרים אלו ההגדרה שונה. למשל הגבול של סדרה הוא  \infty  אם אבריה "גדלים ללא גבול" (פרוט בהמשך).
כאשר לסדרה יש גבול (סופי או אין סופי), נהוג לומר שהסדרה מתכנסת (או שואפת) לגבול זה. התכנסות לנקודה במרחבים מטריים, בהם מרחק בין נקודות הוא מספר ממשי חיובי, מוגדרת על סמך המרחק בין הנקודות (למשל המרחק בין נקודות במישור או במרחב הוא אורך הקטע המחבר ביניהן). התכנסות במרחבים טופולוגיים מכלילה את ההתכנסות במרחבים מטריים ומתאימה גם למרחבים שאינם מטריים.
כך למשל, גבולה של הסדרה ההרמונית  \ 1,{\frac {1}{2}},{\frac {1}{3}},{\frac {1}{4}},\dots  הוא אפס, וגבולה של הסדרה  (0,-1,-2,-3,...,-n,-(n+1),...) הוא מינוס אינסוף ( -\infty ). סדרה שיש לה גבול נקראת סדרה מתכנסת, וסדרה שאין לה גבול נקראת סדרה מתבדרת. למשל הסדרה  (0,1,0,1,0,1,....) היא סדרה מתבדרת. מההגדרה משתמע שלסדרה מתכנסת יש גבול יחיד.
כנכתב לעיל, מושג הגבול מוגדר גם עבור קבוצת (בשונה מסדרת) נקודות במרחב מטרי, שם הוא נקרא גם נקודת הצטברות. נקודה היא נקודת גבול של קבוצת נקודות אם בכל סביבה שלה, קטנה כרצוננו, קיימת נקודה אחרת של הקבוצה. מההגדרה משתמע שלקבוצת נקודות יכול להיות יותר מגבול יחיד.