stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארני רובינסון
קריירה ספורטיבית > 1975

לאחר שחרורו מהצבא המשיך רובינסון את אימוניו האינטנסיביים ובמהלך 1975 השתתף במספר תחרויות במסגרת אליפות ארצות הברית באתלטיקה בהן זכה במקום ראשון בקפיצה לרוחק.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי הוא זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.94 מטר, אחרי ז'ואו קרלוס דה אוליביירה (אנ') מברזיל (8.19 מטר) ולפני חברו לנבחרת אל לנייר (7.91 מטר). קרלוס דה אוליביירה זכה בזהב גם בקפיצה משולשת בשיא עולם חדש של 17.89 מטר.
קריירה ספורטיבית > 1976 > אלוף אולימפי

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מונטריאול (1976) שנערכו ביוג'ין ביוני 1976, הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.37 מטר בעזרת רוח גבית של 3.5 מ/שנ, לפני לארי מיריקס (8.26 מטר, בעזרת רוח גבית של 3.8 מ/שנ) ורנדי ויליאמס (8.18 מטר, בעזרת רוח גבית של 2.7 מ/שנ). במשחקים האולימפיים עצמם הוא זכה במדליית זהב בשיא אישי חדש של 8.35 מטר, לפני רנדי ויליאמס (8.11 מטר) ופרנק וורטנברג ממזרח גרמניה (8.02 מטר).
קריירה ספורטיבית > 1977

בתחרות גביע העולם הביניבשתי (אנ') שנערכה בדיסלדורף, גרמניה בתחילת ספטמבר 1977 זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.19 מטר, לפני הנס באומגרטנר (7.96 מטר) וצ'רלטון אהיזולן מניגריה (7.89 מטר).
קריירה ספורטיבית > 1978

באליפות ארצות הברית שנערכה בלוס אנג'לס, קליפורניה בסוף יוני 1978 הוא זכה במדליית זהב, בפעם השישית שלו, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.33 מטר (עם רוח גבית מעל המותר), לפני ג'יימס לופטון (8.23 מטר) ובוב קלהון (7.82 מטר).
רובינסון פרש מספורט תחרותית בשנת 1982 ועבר לעסוק באימון והוראה.
הערכה

ב-1984 נבחר רובינסון להיכל התהילה של התאחדות הספורט של סן דייגו.
ב-2000 נבחר רובינסון להיכל התהילה של ארצות הברית באתלטיקה.
ב-2007 נבחר להיכל התהילה של האתלטיקה בקליפורניה.
ב-2013 ערכה אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו טקס לכבודו והעניקה לו פרס הוקרה
משפחתו

רובינסון נישא לסינתיה אלי ולזוג נולד בן. הנישואין הסתיימו בגירושין.
הערות שוליים

↑  הודעה על פטירתו של ארני רובינסון, באתר ה"ניו יורק טיימז", 9 בדצמבר 2020
↑  ארני רובינסון נפטר בגיל 72, באתר "סן דייגו יוניון-טריביון"
↑  ההזמנה לאירוע ההוקרה לרובינסון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14358181
ארנדיס

| --- | --- |

 מדינה:  נמיביה נמיביה
 מחוז:  ארונגו
 תאריך ייסוד:  1978 
 שטח:  33.4 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  5,214 (2011)
  ‑ צפיפות:  160 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  22°25′05″S 14°58′27″E﻿ / ﻿22.418055555556°S 14.974166666667°E﻿ / -22.418055555556; 14.974166666667 
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נמיביה מוגדלת) וינדהוק ואלוויס ביי צואמב קיטמנסהופ אנגולה זמביה בוטסואנה דרום אפריקה האוקיינוס האטלנטי ארנדיס(למפת נמיביה רגילה) וינדהוק ואלוויס ביי צואמב קיטמנסהופ אנגולה זמביה בוטסואנה דרום אפריקה האוקיינוס האטלנטי ארנדיס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ארנדיס (באנגלית: Arandis) היא עיירה באזור ארונגו שבמערב-מרכז נמיביה. היא נקראה בירת האורניום של העולם מכיוון שהוא ממוקם רק 15 ק"מ מחוץ למכרה האורניום הפתוח הגדול בעולם, מכרה האורניום רוסינג.
ארנדיס, שהוקמה עבור עובדי אורניום רוסינג ב-1978, קיבלה מעמד עיר ב-1994. מתגוררים בה כ־5,200 תושבים, שרובם קשורים באופן מסוים למכרה. בשטח העיר 29 קילומטרים רבועים של אדמה.
כלכלה ותשתיות

בשנות ה-2000 נרשמה עלייה מחודשת בצמיחה הכלכלית בכפר ארנדיס. עם פרוץ משבר האנרגיה העולמי והמשבר הכלכלי העולמי ב-2008, חלה עלייה משמעותית בביקוש לאנרגיה גרעינית הידידותית לסביבה, והגדילה את הביקוש לאורניום בארנדיס. בנקים שנסגרו קודם לכן ובני נוער שעזבו קודם לכן את העיירה בחיפוש אחר עבודה במקום אחר, חזרו לארנדיס. בשנת 2008, המשא ומתן היה בשלב מתקדם עבור חברה סינית, "Namibia Industrial Mining Limited", לבנות מפעל לייצור חומרי בניין בארנדיס. לאחר שנערך כנס השקעות ב-2011, משקיעים החליטו להקים מרכז קניות בעיר. בניית הקניון החלה זמן קצר לאחר מכן, והוא נפתח במאי 2013.
הערות שוליים

↑  "Table 4.2.2 Urban population by Census years (2001 and 2011)" (PDF). Namibia 2011 - Population and Housing Census Main Report. Namibia Statistics Agency. p. 39. נבדק ב-24 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Timberg, Craig (6 בדצמבר 2006). "Rising Interest in Nuclear Power Brings New Life to Uranium Mining". The Washington Post. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Chinese firm plans Arandis factory". The Namibian. NAMPA. 23 ביולי 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  de Klerk, Eveline (21 באוגוסט 2012). "Arandis mall takes shape". New Era. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475983805171  LCCN: no2004104770  VIAF: 123509190   WorldCat (עם VIAF): 123509190
ביסנובאט R-40

|  מידע בסיסי |
| --- | --- |
 קוד נאט"ו:  AA-6 Acrid
 ייעוד:  טיל אוויר-אוויר
 ארץ ייצור:  ברית המועצות ברית המועצות
 יצרן:  וימפל NPO, ביסנובאט
 פעילות מבצעית:  סוף שנות השישים
 מלחמות ומבצעים:  מלחמת המפרץ 
 תקופת השירות:  1970–הווה (כ־54 שנים) 
 משתמשים:  חיל ההגנה האווירית הסובייטי, חיל האוויר העיראקי, חיל האוויר הסורי, חיל האוויר ההודי, חיל האוויר האלג'יראי, חיל האוויר הרוסי 
 פלטפורמת שיגור:  מטוסי קרב סובייטיים מדגמי מיג 25 ומיג 31
 מאפיינים כלליים
 הנעה:  מנוע דלק מוצק
 ממדים
 אורך:  5.98 מ' בדגם R-40TD, 6.22 מ' בדגם R-40RD
 קוטר:  31 ס"מ
 מוטת כנפיים:  14.5 ס"מ
 ביצועים
 מהירות:  4.5 מאך
 טווח:  בין 30 ל-60 ק"מ
 ראש קרב והנחיה
 ראש קרבי:  70 ק"ג של חומר נפץ מרסק
 מרעום:  קרבה
 הנחיה:  ביות חום תת אדום בדגם R-40TD, ביות מכ"ם חצי אקטיבי בדגם R-40RD
 
R-40 (קוד נאט"ו: AA-6 אקריד) הוא טיל אוויר-אוויר ארוך טווח שפותח בברית המועצות בשנות השישים לחימוש מיירטים מגביהי טוס. זהו טיל גדול ממדים יחסית וארוך טווח.
פיתוח ודגמים

משרד התכנון ביסנובאט החל בפיתוח טיל אוויר-אוויר ארוך טווח בשנת 1962. טיל ה-R40 שפותח שולח עם מערכת המכ"ם "סמרץ'-A" של המיג 25. נבנו לטיל גרסאות מונחות מכ"ם חצי-אקטיבי (R-40R) ומונחות אינפרה אדום (R-40T).
לאחר עריקתו של טייס ה-PVO ויקטור בלנקו במיג 25 ליפן בשנת 1976, מונתה חברת וימפל לעדכן את תכנון הטיל כדי להופכו לעמיד יותר בפני אמצעי שיבוש ולשפר את הנחייתו ודיוקו. לדגמי הטיל המשופרים הוספה הסיומת D או D1.
ייצור הטיל הסתיים ב-1991, אך הטילים שנותרו שמישים עדיין מחמשים את מטוסי המיג 25 ו-31 בחבר המדינות.
בוב וילסון

רוברט "בוב" פרימרוז וילסון (באנגלית: Robert "Bob" Primrose Wilson; נולד ב-30 באוקטובר 1941) הוא כדורגלן עבר סקוטי ששיחק בעמדת השוער ולאחר מכן היה שדרן ספורט.
וילסון התפרסם בזכות תקופת משחקו בארסנל בין 1963 ל-1974. הוא הופיע בלמעלה מ-300 משחקים במדי ארסנל ובשני משחקים במדי נבחרת סקוטלנד, והיה לסקוטי הראשון שעושה זאת מאז 1873, לאחר שקודם לכן שיחק בנבחרת האנגלית של נערים עד גיל 15. לאחר פרישתו ממשחק פעיל הוא עסק באימון ובפרשנות ספורט, והגיש תוכניות כדורגל בטלוויזיה במשך 28 שנים.
קריירת הכדורגל

וילסון החל את הקריירה שלו כמקצוען בגיל מאוחר יחסית. אביו של וילסון לא ראה בכדורגלן כקריירה הראויה לבנו, וסירב לחתום על חוזה נוער עם מנצ'סטר יונייטד. וילסון החל ללמוד הוראה במכללת לובורו לפני שחתם בארסנל ב-1963. הוא שיחק במשחקי מילואים של וולבס כשחקן חובב, וגם בהופעת הבכורה שלו בארסנל הוא היה על תקן של שחקן חובב, ובכך הפך לשחקן הלא-מקצועני האחרון ששיחק בליגה העליונה באנגליה ולשחקן החובב הראשון שהועבר לקבוצה בליגה תמורת סכום כלשהו (כ-6,500£). ב-26 באוקטובר 1963 ערך וילסון את הופעת הבכורה שלו בארסנל, בניצחון 4 - 2 על נוטינגהאם פורסט. אולם, כיוון שהשוער ג'ים פרנל היה השחקן המועדף לעמדת השוער, חלפו ארבע שנים עד שהוא הפך לשוער הראשון של המועדון, בעקבות טעות של פרנל במשחק גביע ה-FA נגד ברמינגהאם סיטי בעונת 1967/1968.
וילסון היה השוער הקבוע של המועדון בעונת 1968/1969, שבה הפסיד המועדון לסווינדון טאון בגמר גביע הליגה. למרות ששבר את ידו בעונה שלאחר מכן (1969/1970) הוא החלים בזמן כדי לזכות ביחד עם ארסנל בגביע ערי הירידים, שהיה גם תוארו הראשון. ב-1971 הוא זכה בתואר שחקן השנה של המועדון שזכה בדאבל, והוא שיחק בכל אחד ממשחקי הליגה והגביע, ששיאם היה בניצחון על ליברפול בגמר גביע ה-FA.
וילסון היה יכול לשחק עבור נבחרת סקוטלנד החל מ-1970, לאחר כניסתה לתוקף של התקנה שלפיה שחקנים יכולים לשחק במדי הנבחרת המייצגת את מדינת הוריהם בתנאי שלא שיחקו עבור נבחרת בוגרים אחרת. וילסון זומן על ידי המאמן הזמני טומי דוקרטי, ומשחקו הראשון היה נגד נבחרת פורטוגל ב-13 באוקטובר 1971. לאחר המשחק השני שלו כמאמן דוקרטי עזב את הנבחרת והוחלף על ידי וילי אורמונד, שהחליט לזמן שוער המשחק בליגה הסקוטית ולפיכך זימן את בובי קלארק מאברדין.
וילסון המשיך לעמוד בשער ארסנל לאורך תחילת שנות ה-70. בחצי גמר גביע ה-FA של 1972 נגד סטוק סיטי הוא נפצע, והחמיץ את משחק הגמר נגד לידס יונייטד שהסתיים בהפסד של ארסנל. וילסון הוחלף על ידי ג'ף בארנט בגמר, אך חזר מיד עם החלמתו והמשיך לשחק בעמדת השוער של ארסנל עד לפרישתו המפתיעה במאי 1974, בגיל 32.
המהלך הידוע של וילסון היה זינוק לרגלי היריב על מנת למנוע את הבקעת השער, וכתוצאה מכך הוא נפצע מספר פעמים לאורך הקריירה. בניגוד למקובל בכדורגל בתקופת וילסון ולאחריה הוא לא השתמש בכפפות שוער.
תארים:
גביע ערי הירידים: 1 (1970)
אליפות: 1 (1970/1971)
גביע ה-FA‏: 1 (1971)
קריירת האימון

לאחר פרישתו ממשחק פעיל הוא עבד עבור ארסנל בתפקיד מאמן השוערים במשך 28 שנים שבהן שוערי המועדון היו פט ג'נינגס, ג'ון לוקיץ' ודייוויד סימן. הוא פרש מתפקידו בסוף עונת 2002/2003, לאחר שסייע לארסנל לזכות בשני דאבלים נוספים (1997/1998 ו-2001/2002). וילסון הוא היחיד מלבד פט רייס שהיה מעורב בכל שלושת הדאבלים של ארסנל.
קריירה כשדרן

וילסון שימש פרשן ה-BBC בזמן מונדיאל 1970. לאחר קריירת הכדורגל שלו הוא הפך למגיש טלוויזיה בתחום הכדורגל, והגיש את התוכנית "Football Focus" של ה-BBC מ-1974 עד 1994. לאחר מכן הוא עבד עבור רשת ITV הבריטית עד לפרישתו בשנת 2002, ונתן את פרשנותו בשידורי ליגת האלופות ברשת עד להגעתו של דס לינאם ב-1999. הוא גם היה הפרשן של ITV ביורו 1996 ובמונדיאל 1998. גם לאחר פרישתו הוא ממשיך להופיע כפרשן מדי פעם בתוכניות של ה-BBC.
באמצע שנות ה-80 הוא זכה לחיקוי ברצועת קומיקס שבה תוארה הקבוצה הבדיונית מלצ'סטר רוברס, המנסה לזכות בתהילה בגביע החלב ולשבור את שיא המשחקים ללא ספיגת שער, שהיה רעיון חריג כיוון שווילסון כבר היה מבוגר ולא שיחק ברמות הגבוהות של הכדורגל מזה עשר שנים.
חיים אישיים ופעילות צדקה

וילסון נולד באשגייט רואד שבצ'סטרפילד. וילסון היה הצעיר ביותר מבין חמישה בנים ובת אחת, ושניים מאחיו הגדולים נהרגו במלחמת העולם השנייה. את אשתו לעתיד הוא פגש בבית הספר שאליו עבר בגיל 13. הוא היה הקפטן של קבוצת הצעירים של דרבישייר בקריקט, ולאחר מכן החל ללמוד היסטוריה וחינוך גופני בחוג להוראה של מכללת לובורו.
וילסון נישא למרגרט מילס ב-1964, ולזוג נולדו שני בנים ובת אחת. אנה, ביתו, אובחנה בפברואר 1994 כחולה בסרטן של תאי שוואן. לאחר מאבק ארוך במחלה היא מתה ב-1 בדצמבר 1998, שישה ימים לפני יום הולדתה ה-32. ב-1999 הקים וילסון את "Willow Foundation" (קרן וילואו) על מנת להנציח את זכרה, ופעל במסגרת הקרן בעיקר בהרטפורדשייר. וילסון החל לפעול בכל המדינה ב-4 באוקטובר 2005. הקרן מסייעת בכל שנה לכ-12,500 אנשים בממלכה המאוחדת שגילם הוא בין 16 ל-40 וחולים במחלות מסכנות חיים.
בשנת 2007 הוא זכה לתואר קצין של מסדר האימפריה הבריטית כהוקרה על פעילות הצדקה שלו.
לקריאה נוספת

Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. ISBN 1-899429-03-4
הערות שוליים

↑  כתבה באתר ה-BBC
↑  מידע באתר הקרן
↑  כתבה ב-BBC
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1438 7865  LCCN: nr2004016621  NKC: xx0036071  NTA: 314682511  VIAF: 17172812   WorldCat (עם VIAF): 17172812
בינינו

בינינו הוא ארגון חרדי הפועל להסרטת שיעורי יהדות והנגשתם לציבור באינטרנט. באתר גם עשרות עלוני פרשת שבוע. השימוש באתר הוא ללא תשלום.
מאגר השיעורים

במאגר ישנם שיעורים של כשמונה מאות רבנים משבעים מוסדות וארגונים. השיעורים הם בשפות עברית, אנגלית, יידיש, צרפתית, רוסית, פורטוגזית וספרדית. 
האתר החל בשיעורים ב"מסכת אבות" והורחב בהמשך. מדי יום מצולמים לאתר מאות שיעורים בידי מתנדבים, בישראל ובעולם.
מתוך המאגר של הארגון הועלו לאתר כ-10,000 שיעורים בתצורת VOD.
באתר מפתוח של השיעורים לפי קטגוריות, כגון: תנ"ך, משנה, תלמוד בבלי, מוסר, חסידות, פרשת השבוע והלכה. כן קיים בו מנגנון חיפוש של מילים מתוך כותרות השיעורים, אינדקס לשיעורי פרשת השבוע לפי סדר הפרשיות וכן שיעורים על הדף היומי בעברית ובאנגלית.
במסגרת שיתוף פעולה עם חברת אל על, הועלו עשרות סרטים של הארגון לצפייה בטיסות טרנס-אטלנטיות שבהן מותקנת במטוס אפשרות לבחירת סרטים.
מאגר העלונים

החל משנת 2012 מועלים לאתר עשרות עלוני פרשת שבוע כקובצי PDF אשר ניתנים לצפייה ולהורדה. העלונים ממופתחים באמצעות תגיות נושאים, לפי חתכים של פרשיות השבוע ומועדי ישראל, וכן לחיפוש לפי שם העלון ושנת הוצאתו.
לדוגמה:
עלוני "כאיל תערוג" מבית מדרשו של הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן.
עלוני "פניני דעת" משיעוריו של הרב מיכל יהודה ליפקוביץ.
שיעוריו של הרב נסים קרליץ.
עלוני "דברי שיח" מבית מדרשו של הרב שמריהו יוסף חיים קנייבסקי.
עלוני "דרכי החיזוק פוניבז'" משיחותיו של הרב גרשון אדלשטיין.
עלוני "פנינים משולחן רבינו" מאוצרותיו של הרב אברהם גנחובסקי.
עלוני "שלמים מציון" משיעוריו של הרב בן ציון פלמן.
עלוני "נר יששכר" משיעוריו של הרב יששכר מאיר.
שיעוריו של הרב אריאב עוזר.
מדור נוסף הוא "שו"ת עם הגר"י סילמן" המאפשר שליחת שאלה המופנית אל הרב יהודה סילמן. התשובה נשלחת לשואל ובהסכמתו מפורסמת באתר במדור השו"ת.
פעילות הארגון היא לזכרו של איש העסקים שרגא פייבל קנול אשר מימן את הארגון מיום היווסדו.
הערות שוליים

↑  שו"ת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315203453   WorldCat (עם VIAF): 315203453
ביניאם גירמאי

| --- | --- |

 לידה:  2 באפריל 2000 (בן 24) אסמרה, אריתריאה 
 כינוי:  ביני
 גובה:  184 ס״מ 
 תחום:  כביש
 התמחות:  רב גוני
 קבוצה נוכחית:  אינטרמארשה–ואנטי–גובר מאטריו
 קבוצות עבר:  דלקו (2020–אמצע 2021)
 הישגי שיא:  גנט-וולחם (2022)   קטגוריית הנקודות בטור דה פראנס (2024)  (3 קטעים בטור של גבון (2020–2019)   קטע בטור דו רואנדה (2019)   מקום 2 בטרופאו לאיגווליה (2020)
 
ביניאם גירמאי היילו (באנגלית: Biniam Girmay Hailu; נולד ב-2 באפריל 2000) הוא רוכב אופני כביש אריתראי בקבוצת אינטרמארשה–ואנטי–גובר מאטריו. מנצח גנט-וולחם (2022). ב-17 במאי 2022 ניצח בקטע העשירי בג'ירו דה איטליה. בטור דה פראנס של 2024 ניצח בשלושה קטעים במרוץ ובסיומו ניצח בקטגוריית הנקודות (החולצה הירוקה).
ביוגרפיה

גירמאי התחיל לרכוב בשנת 2018, כשהלך בדרכו של בן דודו, מרון טסומה (אנ'), שגם רוכב אופניים.
באליפות אפריקה עד גיל 19 באותה שנה שהתקיימה ברואנדה, גירמאי ניצח עם נבחרתו, אריתריאה, את נגד השעון הקבוצתי, את נגד השעון האישי ואת מרוץ הכביש. לאחר מכן, השתתף גירמאי במרוץ "אובל–תימיסטר–סטבלוט" בבלגיה, הוא ניצח את הקטע הראשון במרוץ כשהוא מקדים את רמקו אוונפול בספרינט סיום ונטל את ההובלה במרוץ. לבסוף סיים גירמאי את המרוץ במקום השלישי, 4:08 דקות מאוונפול המנצח ו-24 שניות מפרדריק תומסן הדני שסיים שני. לאחר מכן, גירמאי השתתף בשני מרוצים חד יומיים באיטליה, המרוץ לזכרו של פייטרו מרלי (בו סיים שלישי) וטרופאו אמיליו פאגנסי (בו סיים רביעי). הוא סיים שני בגרנד פרי רובילנד בשווייץ, כשהוא מסיים שני גם בקטע השני. הוא השתתף באליפות העולם עד גיל 19, במקצה נגד השעון סיים במקום ה-15 ובמקצה הכביש במקום ה-13.
ב-2019, גירמאי השיג את הניצחון המקצועני הראשון שלו, כשניצח את הקטע השלישי בטור של גבון, כשהוא מקדים שמות כמו אנדרה גרייפל ונוספים. את הניצחון המקצועני השני שלו השיג גירמאי בטור של רואנדה, כשניצח את הקטע השלישי. גירמאי השתתף בטור דה ל'אווניר, והתוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום 5 בקטע ה-10. לאחר מכן השתתף באליפות העולם באופני כביש – גברים עד גיל 23 וסיים במקום ה-110. בנגד השעון באליפות, סיים גירמאי במקום ה-31.
ביוגרפיה > ניפו–דלקו–ואן פרובאנס (2020–היום)

גירמאי הצטרף לקבוצת היפנית–צרפתית ניפו–דלקו–ואן פרובאנס מדרג הפרו קונטיננטל ב-2020, במה שהפך לחוזה המקצועני הראשון שלו. הוא ניצח שני קטעים בטור של גבון, כשהוא מנצח גם את קטגוריית הנקודות במרוץ. הוא סיים שני במרוץ טרופאו לאיגווייה, 32 שניות אחרי ג'וליו צ'יקונה המנצח, כשהוא מקדים את דייגו רוזה (אנ') האיטלקי במאוץ אל המקום השני. הוא השתתף אחר כך בטור של רואנדה, גירמאי סיים שני בשני קטעים ושלישי בשני קטעים, לאחר הקטע השלישי עבר להוביל את המרוץ אך איבד את ההובלה בקטע הרביעי לנתנאל טספסיון (אנ') ולבסוף סיים את המרוץ במקום ה-12 הכללי. בהמשך העונה סיים שני ללואיק וליגן ב-Tour du Doubs ורביעי במרוץ החד יומי, ג'ירו דלה טוסקנה. בעונת 2021 התבלט שוב גירמאי בטרופאו לאיגווייה, הפעם סיים תשיעי במרוץ. הוא המשיך להשיג תוצאות איכותיות בעיקר במרוצים חד יומיים, כשסיים שביעי ב-Royal Bernard Drome Classic ושישי ב-La Roue Tourangelle Centre Val de Loire - Trophée Harmonie Mutuelle.
ביוגרפיה > אינטרמארשה–ואנטי–גובר מאטריו (2021–)

עקב מצבה הלא פשוט של קבוצת דלקו, שנקלעה לקשיים כלכליים ומנהלתיים עקב עזיבות של כמה מהספונסרים שלה, עבר גירמאי באמצע העונה לקבוצת אינטרמארשה–ואנטי–גובר מאטריו מדרג הוורלד טור. הוא ערך הופעת בכורה במדיה בטור של פולין. את הניצחון הראשון שלו במדי הקבוצה ועל יבשת אירופה השיג גירמאי במרוץ החד יומי, Classic Grand Besançon Doubs, מקדים את אנדראה ונדרמה ואקסל זינגל.
הערות שוליים

↑  Le Team NIPPO DELKO One Provence vous présente ses coureurs ainsi que son staff., teamnippodelkooneprovence
↑  GIRMAY HAILU JOINS THE TEAM WITH IMMEDIATE EFFECT, intermarche/wantygobert.eu
בירגר יארל

| --- | --- |

 לידה:  1210? Bjälbo, שוודיה 
 פטירה:  21 באוקטובר 1266 (בגיל 56 בערך) Jälbolung, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה 
 מקום קבורה:  מנזר ורנהם 
 בן או בת זוג:  אינגבורג (1240–?) Matilda of Holstein (1261–1266)  NN 
 
 
סמל משפחתו
פסל המציג דימוי שונה של דמותו במרכז סטוקהולם
בירגר יארל (בשוודית: Birger Jarl, נשמע כבירייר יארל ;‏ 1200 לערך - 21 באוקטובר 1266) נקרא גם בירגר מגנוסון (Birger Magnusson), שימש כעוצר שוודיה מ-1250 ועד מותו. תוארו היה יארל (ארל) של שוודיה, כלומר דוכס שוודיה (בלטינית: Dux Sweorum), ראש אצילי הארץ. מנהיג מרכזי בתהליך איחוד שוודיה מאוסף של שבטים ונחלות פיאודליות לאומה המונהגת על ידי מלך. הוביל את מסע הצלב השוודי השני להשלטת השלטון השוודי בפינלנד של ימינו (שלטון שנמשך כ-550 שנה) וייסד את בירת שוודיה, סטוקהולם.
תולדות חייו

נולד לאחד מבתי האצולה הגדולים של שוודיה, בית ביילבו (Bjelbo) ומצד אמו היה נצר לבית האצולה היריב, בית סוורקר (Sverker). ב-1230 לערך נשא לאשה את אינגבורג אריקסדוטר (Ingeborg Eriksdotter), אחותו של אריק האחד עשר, מלך שוודיה. עוד לפני שקיבל את התואר יארל מאת המלך ב-1248, היה למנהיג טבעי. לפי מספר מקורות הוביל מסע צבאי כנגד רפובליקת נובגורוד וראשה, אלכסנדר נבסקי. המקורות הרוסיים מציינים בהקשר זה דו-קרב בו ניצח אלכסנדר את בירגר במסגרת קרב נייבה, אולם מקורות שוודיים, גרמניים, פיניים ובאלטיים אינם מכירים קרב זה כלל.
ב-1248 נפגש בירגר עם נציג האפיפיור, ויליאם ממודנה, ששכנע אותו לדרוש ממלכי שוודיה לאמץ את חוקי המלך של הכנסייה הקתולית. תנועתו של בירגר, שנקראה פולקונג (Folkung), התבססה על בית ביילבו, אך הייתה בעלת מאפיינים של מפלגה. בסיוע מדינת האפיפיור ערערה התנועה את סמכותם של המגנאטים (האצילים הפיאודלים השולטים בנחלותיהם) לטובת יצירת ממלכה נוצרית.
ב-1249 יזם את חתימת חוזה לדסה (Lödöse) שסיים עוינות ארוכת-שנים עם נורווגיה עליו חתמו מלכי שתי הארצות, אריק האחד-עשר והוקון הרביעי, מלך נורווגיה. לאחר מכן הנהיג את מסע הצלב השוודי השני לכיבוש פינלנד וניצורה, בתמיכת האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי. השוודים ייסדו בישופות בראשות המסדר הדומיניקני באבו (כיום טורקו), שנשלטה מאופסלה, כבסיס לניצורם של הפינים. בעת שהותו בפינלנד מת המלך אריק האחד עשר, אולם בשל העדרו של בירגר המליכו המגנאטים המורדים את בנו בן ה-11, ולדמאר, למלך שוודיה. בירגר נותר במעמד של עוצר והחזיק בידו את השלטון האמיתי בשוודיה עד מותו.
במכתב מ-1252 מזכיר בירגר לראשונה את העיר שייסד, סטוקהולם, עיר שלטון מרכזית, שאיננה נמצאת בתחום שלטונו של אף אציל ומוגנת על ידי אגם מלארן. בירגר העניק זיכיונות לברית ערי הנזה להבטחת המסחר בשוודיה והסכים לייסוד מושבת-המסחר שלהם בגוטלנד, בה זכו לאוטונומיה. כך מסר למעשה חלק מהעצמאות הכלכלית השוודית לערי ההאנזה.
לאחר מות אשתו ב-1254, נשא בירגר לאשה את מתילדה מהולשטיין, אלמנת אבל, מלך דנמרק. הא מת בורנהם ונקבר במנזר ורנהם (Varnhems kloster).
לאחר מותו מלך בנו ואלדמאר לבדו עד למרידת אחיו מגנוס, שהסתייע בדנים ומלך בשם מגנוס השלישי, מלך שוודיה.
על שמו נקראו ערים, כיכרות ורחובות, ספינת נוסעים בקו סטוקהולם-מרייהאמן ובית מלון מרכזי בסטוקהולם.
לקריאה נוספת

ז'אק לה גוף, ימי הבינים בשיאם, דביר, 1993, עמ' 178-9
בוקר טוב, ורוניקה

| --- | --- |

 מבוסס על:  הספר בוקר טוב, ורוניקה מאת רפאל מונטס ואילנה קאזוי
 סוגה:  דרמה
 בימוי:  חוסה הנריקה פונסקה
 שחקנים:  טאינה מילר   אדוארדו מוסקוביס   קמילה מורגאדו   אליסה וולפאטו   סילביו גינדאנה   סזאר מלו   אדריאנו גאריב   אנטוניו גראסי
 ארץ מקור:  ברזיל ברזיל
 שפות:  פורטוגזית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  14
 הפקה
 מפיק:  חוסה הנריקה פונסקה   אדוארדו פופ  רפאל מונטס   אילנה קאזוי
 חברת הפקה:  Zola Filmes
 הפצה:  נטפליקס 
 אורך פרק:  41–50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  נטפליקס
 תקופת שידור מקורית:  1 באוקטובר 2020 – הווה
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
בוקר טוב, ורוניקה (בפורטוגזית: Bom Dia, Verônica) היא סדרת דרמה ברזילאית, המבוססת על רומן בעל אותו שם. הסדרה עלתה לשידור לראשונה ב-1 באוקטובר 2020 בשירות הסטרימינג נטפליקס. היא נוצרה על ידי הסופר רפאל מונטס, האחראי על כתיבת הרומן, בשיתוף עם אילנה קאזוי, כשהשם הספרותי של היצירה הוא אנדראה קילמור. הסדרה בוימה על ידי חוסה הנריקה פונסקה.
עלילה

ורוניקה טורס היא פקידה במשטרה במחלק הרצח בסאו פאולו, נשואה ואמא לשני ילדים. שגרת חייה מקבלת תפנית, כשהיא עדה להתאבדות מזעזעת של אישה צעירה שקרתה מול עיניה. בעקבות האירוע, היא מסרבת לשתוק ומשאירה את מספר הטלפון שלה בפני נשים החוות התעללות ואלימות במהלך ריאיון עם התקשורת. באותו השבוע, היא מקבלת שיחה אנונימית מאישה מיואשת המבקשת עזרה. ב-10 בנובמבר 2020, נטפליקס חידשה את הסדרה לעונה שנייה אשר שודרה ב-3 באוגוסט 2022.
דמויות > דמויות ראשיות

ורוניקה טורס (טאינה מילר): פקידה במשטרה במחלק הרצח בתחנת סאו פאולו, נשואה לפאולו ולה בן בשם רפאל ובת בשם לילה. לאחר שהייתה עדה להתאבדות של אישה צעירה מול עיניה, היא מחליטה לחקור לעומק מקרים של נשים שעברו התעללות, כשבדרך היא נתקלת בסוד של הזוג ז'נץ' וקלאודיו.
ז'נץ' קרוז (קמילה מורגאדו): בת זוגו של קלאודיו, מסייעת לו בסדרת ההתעללויות שלו ובשמירת סוד זה. נמצאת תחת מעקב תמידי שלו, עד שהיא מחליטה לעשות מעשה קיצוני ולפנות לוורוניקה טורס.
קלאודיו אנטונס ברנדאו (אדוארדו מוסקוביס): בכיר במשטרה. תוך כדי שהוא לוחץ על בת זוגו, ז'נץ', להביא לו ילד, הוא אחראי ביחד איתה לסדרת חטיפות והתעללויות של נשים מהתחנה המרכזית בסאו פאולו.
דלגאדו וילסון קרוואנה (אנטוניו גראסי): מפקד מחלק הרצח בתחנת סאו פאולו והסנדק של ורוניקה. נמצא בשנה האחרונה שלו במשטרה.
אניטה ברלינגר (אליסה וולפאטו): פקדית במחלק הרצח בתחנת סאו פאולו. המועמדת המובילה להחליף את קרוואנה.
נלסון (סילביו גינדאנה): שוטר במחלק הרצח ביחידת המחשבים. מסייע לוורוניקה בבקשותיה.
מצ'יאס קורדיירו (ריינלדו ג'יאנצ'יני): אדם בעל מעמד בכיר בחברה הידוע בשל יכולות הריפוי שלו.
אנז'לה קורדיירו (קלרה קסטאנו): בתם של מצ'יאס וז'יזלי.
ז'יזלי קורדיירו (קמילה מרדייה): אשתו של מצ'יאס.
דמויות > דמויות משנה

פאולו (סזאר מלו): בעלה של ורוניקה.
לילה (אליס ולוורדה): בתם של ורוניקה ופאולו.
רפאל (די-ג'יי אמורים): בנם של ורוניקה ופאולו.
ז'וליו טורס (קסיו פנדולפי): אביה של ורוניקה. נהפך לצמח לאחר שחשף סוד בשרשרת הפיקוד הבכירה של ברזיל. מותו זיוף, כשהוגדר בפני רבים כהתאבדות.
ויקטור פרטה (אדריאנו גאריב): אחראי על דיווח הגופות בחדר המתים.
לימה (ג'ונאס אוליבה): שוטר במחלק הרצח.
ז'ניס קרוז (מרינה פרובנזאנו): אחותה של ז'נץ'.
קרלוס אלברטו (ז'וזה רובנס צ'אקה): ניצב במשטרה.
גרגוריו דוארטה (סשה באלי): תוקף נשים באתר ההיכרויות "אהבה אידיאלית".
מרטה קמפוס (ז'וליה לנינה): אחת הנתקפות בידי גרגוריו.
טניה (אליני בורחס): אחת הנתקפות בידי גרגוריו. מחליטה לפנות לוורוניקה טורס על מנת למצוא את התוקף.
דאוזה (דאוזדטה קמרגו דה סילבה) (פאלי סיקיירה): עולה על אוטובוס ממרניאו לסאו פאולו במטרה למצוא עבודה. אחת הנשים הנופלות ברשתם של הזוג ז'נץ' וקלאודיו.
גלוריה (אסתר דיאס): ניצבת במשטרה, העוזרת לוורוניקה במרדף אחר מצ'יאס.
קרול (ליזה דל דאלה): חברתה הטובה של אנז'לה.
פרקים > סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ברזיל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ברזיל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 8 | 8 | 1 באוקטובר 2020 | 1 באוקטובר 2020 |
|  | 2 | 6 | 6 | 3 באוגוסט 2022 | 3 באוגוסט 2022 |
פרקים > עונה 1 (2020)

| מספר פרק | כותרת | אורך פרק | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | "בוקר טוב, ורוניקה" | 42 דקות | 1 באוקטובר 2020 |
לאחר שאישה צעירה מתאבדת לנגד עיניה, השוטרת ורוניקה טורס מחליטה לחקור את המקרה ואת נסיבות מותה. אישה שחווה התעללות מצד בעלה שותפה לסוד אפל.: 
| 2 | "בתוך הקופסה" | 43 דקות | 1 באוקטובר 2020 |
לאחר שהותירה את מספר הטלפון שלה בפני נשים החוות התעללות, אישה נוספת שהותקפה בידי גבר באתר היכרויות, פונה לוורוניקה. במקביל, ז'נץ' אוזרת אומץ ופונה לוורוניקה בזמן שבעלה אינו נוכח בבית.: 
| 3 | "ביקור לא צפוי" | 48 דקות | 1 באוקטובר 2020 |
מבצע משטרתי מתנהל על מנת לתפוס את הגבר שמוכר את התמונות ברשת האפלה. ז'ניס, אחותה של ז'נץ', מגיעה לביקור מבלי להודיע.: 
| 4 | "צ'או, נסיכה" | 42 דקות | 1 באוקטובר 2020 |
ז'נץ' מודאגת מהמצב של אחותה ומתחילה לאסוף ראיות מפלילות נגד בעלה. ורוניקה פותחת פרופיל באתר ההיכרויות "אהבה אידיאלית" תחת שם בדוי במטרה לתפוס את הגבר המתעלל.: 
| 5 | "מחוץ לקופסה" | 46 דקות | 1 באוקטובר 2020 |
ז'נץ' לא שומעת בקולו של ברנדאו ונפגעת, תוך כדי שהיא מעבירה לוורוניקה מידע מפליל עליו.: 
| 6 | "הכלוב" | 42 דקות | 1 באוקטובר 2020 |
ורוניקה יוצאת לפעולה נגד ברנדאו, כשהיא מצליחה לאכן את הטלפון הנייד שלו ולעקוב אחר רכבו לאחר שמקבלת סיוע מנלסון, שנמצא במעקב אחר הטלפון. במהלך מבצע זה, ורוניקה נקלעת למארב של מתנקשים מקצועיים.: 
| 7 | "עופי, ציפור קטנה" | 50 דקות | 1 באוקטובר 2020 |
ורוניקה מתקדמת בחקירתה ומגלה קשר לחקירה האחרונה שניהל אביה. ז'נץ' מנסה לעצור את ברנדאו, אך משלמת על כך ביוקר.: 
| 8 | "האישה שידעה יותר מדי" | 44 דקות | 1 באוקטובר 2020 |
ורוניקה ממשיכה בניסיונותיה לגלות את מיקום החווה של ברנדאו ומתקדמת אל עבר תכנון הנקמה.: