stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 2016/2017 ב-NBA
אולסטאר > אירועים נוספים

משחק הכוכבים העולים ("Rising Stars Challenge") - במשחק השתתפו רוקיז ושחקנים בעונתם השנייה ב-NBA שחולקו לאזרחי ארצות הברית נגד שחקנים משאר מדינות העולם. קבוצת "העולם" ניצחה בתוצאה 150–141, ול-MVP של המשחק נבחר ג'מאל מארי מדנוור נאגטס שקלע 36 נקודות.
תחרות השלשות - אריק גורדון מיוסטון רוקטס זכה בתחרות, לאחר שגבר בסיבוב הגמר על קיירי אירווינג וקמבה ווקר.
תחרות ההטבעות - גלן רובינסון השלישי מאינדיאנה פייסרס זכה בתחרות, לאחר שגבר בסיבוב הגמר על דריק ג'ונס.
אתגר הכישורים - קריסטפס פורזינגיס מניו יורק ניקס זכה בתחרות, לאחר שגבר בסיבוב הגמר על גורדון הייוורד.
משחק הסלבריטאים - "נבחרת המזרח" ניצחה את "נבחרת המערב" בתוצאה 88–59. כדורסלן העבר ברנדון ארמסטרונג זכה בתואר ה-MVP של המשחק.
העונה הסדירה > טבלת העונה הסדירה

‏*כוכבית מסמנת קבוצה שהעפילה לפלייאוף.
שיקגו בולס העפילו לפלייאוף בזכות השובר שוויון על מיאמי היט
העונה הסדירה > מובילי הקטגוריות הסטטיסטיות

| קטגוריה | שחקן | קבוצה | ערך |
| --- | --- | --- | --- |
| נקודות למשחק | ראסל וסטברוק | אוקלהומה סיטי ת'אנדר | 31.6 |
| ריבאונדים למשחק | חסן וייטסייד | מיאמי היט | 14.1 |
| אסיסטים למשחק | ג'יימס הארדן | יוסטון רוקטס | 11.2 |
| חטיפות למשחק | ג'ון וול | וושינגטון ויזארדס | 2.1 |
| חסימות למשחק | רודי גובר | יוטה ג'אז | 2.6 |
| איבודים למשחק | ג'יימס הארדן | יוסטון רוקטס | 5.7 |
| עבירות למשחק | דמרקוס קאזינס | סקרמנטו קינגס/ניו אורלינס פליקנס | 3.9 |
| דקות למשחק | לברון ג'יימס | קליבלנד קאבלירס | 37.8 |
| אחוזים מהשדה | דיאנדרה ג'ורדן | לוס אנג'לס קליפרס | 71.4% |
| אחוזים מהקו | סי. ג'יי. מקולום | פורטלנד טרייל בלייזרס | 91.2% |
| אחוזים לשלוש | קייל קורבר | אטלנטה הוקס/קליבלנד קאבלירס | 45.1% |
| נקודות מדד למשחק | ראסל וסטברוק | אוקלהומה סיטי ת'אנדר | 30.6 |
| דאבל דאבלים | ג'יימס הארדן | יוסטון רוקטס | 64 |
| טריפל דאבלים | ראסל וסטברוק | אוקלהומה סיטי ת'אנדר | 42 |
העונה הסדירה > שיאים למשחק

| קטגוריה | שחקן | קבוצה | ערך |
| --- | --- | --- | --- |
| נקודות | דווין בוקר | פיניקס סאנס | 70 |
| ריבאונדים | חסן וייטסייד | מיאמי היט | 25 |
| ריבאונדים | דיאנדרה ג'ורדן | לוס אנג'לס קליפרס | 25 |
| ריבאונדים | רודי גובר | יוטה ג'אז | 25 |
| אסיסטים | ראסל וסטברוק | אוקלהומה סיטי ת'אנדר | 22 |
| חטיפות | דריימונד גרין | גולדן סטייט ווריורס | 10 |
| חסימות | רובין לופז | שיקגו בולס | 8 |
| חסימות | ברוק לופז | ברוקלין נטס | 8 |
| חסימות | רודי גובר | יוטה ג'אז | 8 |
| שלשות | סטפן קרי | גולדן סטייט ווריורס | 13 |
פרסים > פרסים עונתיים

טקס ההכרזה על זוכי הפרסים העונתיים נערך ב-26 ביוני 2017, בעיר ניו יורק. חמישיות העונה פורסמו כבר ב-18 במאי, על מנת לאפשר לקבוצות הליגה להיערך מראש במקרה שאחד משחקניהן יעמוד בקריטריונים של "חוק דריק רוז".
MVP של העונה הסדירה – ראסל וסטברוק (אוקלהומה סיטי ת'אנדר)
שחקן ההגנה של העונה – דריימונד גרין (גולדן סטייט ווריורס)
רוקי השנה – מלקולם ברוגדון (מילווקי באקס)
השחקן השישי של העונה – אריק גורדון (יוסטון רוקטס)
השחקן המשתפר של העונה – יאניס אדטוקומבו (מילווקי באקס)
מאמן השנה – מייק ד'אנטוני (יוסטון רוקטס)
מנהל השנה – בוב מאיירס (גולדן סטייט ווריורס)
פרס הספורטיביות – קמבה ווקר (שארלוט הורנטס)
פרס האזרחות – לברון ג'יימס (קליבלנד קאבלירס)
פרס השחקן הקבוצתי – דירק נוביצקי (דאלאס מאבריקס)
חמישיות העונה:
| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה | החמישייה השלישית |
| --- | --- | --- |


| ראסל וסטברוק (אוקלהומה סיטי ת'אנדר) | אייזיאה תומאס (בוסטון סלטיקס) | ג'ון וול (וושינגטון ויזארדס) |
| ג'יימס הארדן (יוסטון רוקטס) | סטפן קרי (גולדן סטייט ווריורס) | דמאר דרוזן (טורונטו ראפטורס) |
| קוואי לנארד (סן אנטוניו ספרס) | קווין דוראנט (גולדן סטייט ווריורס) | ג'ימי באטלר (שיקגו בולס) |
| לברון ג'יימס (קליבלנד קאבלירס) | יאניס אדטוקומבו (מילווקי באקס) | דריימונד גרין (גולדן סטייט ווריורס) |
| אנתוני דייוויס (ניו אורלינס פליקנס) | רודי גובר (יוטה ג'אז) | דיאנדרה ג'ורדן (לוס אנג'לס קליפרס) |
חמישיות ההגנה:
| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


כריס פול (לוס אנג'לס קליפרס): טוני אלן (ממפיס גריזליס)
פטריק בוורלי (יוסטון רוקטס): דני גרין (סן אנטוניו ספרס)
קוואי לנארד (סן אנטוניו ספרס): אנדרה רוברסון (אוקלהומה סיטי ת'אנדר)
דריימונד גרין (גולדן סטייט ווריורס): יאניס אדטוקומבו (מילווקי באקס)
רודי גובר (יוטה ג'אז): אנתוני דייוויס (ניו אורלינס פליקנס)
חמישיות הרוקיז:
| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


מלקולם ברוגדון (מילווקי באקס): יוגי פרל (דאלאס מאבריקס)
באדי הילד (סקרמנטו קינגס): ג'מאל מארי (דנוור נאגטס)
דאריו שאריץ' (פילדלפיה 76'): ג'יילן בראון (בוסטון סלטיקס)
וילי הרננגומס (ניו יורק ניקס): ברנדון אינגרם (לוס אנג'לס לייקרס)
ג'ואל אמביד (פילדלפיה 76'): מרקיז כריס (פיניקס סאנס)
פרסים > פרסים חודשיים

| חודש | שחקן החודש> מזרח | שחקן החודש> מערב | רוקי החודש> מזרח | רוקי החודש> מערב | מאמן החודש> מזרח | מאמן החודש> מערב |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| נובמבר | לברון ג'יימס (קליבלנד) | ראסל וסטברוק (אוקלהומה סיטי) | ג'ואל אמביד (פילדלפיה) | ג'מאל מארי (דנוור) | טיירון לו (קליבלנד) | סטיב קר (גולדן סטייט) |
| דצמבר | ג'ון וול (וושינגטון) | ג'יימס הארדן (יוסטון) | ג'ואל אמביד (פילדלפיה) | באדי הילד (ניו אורלינס) | דוויין קייסי (טורונטו) | מייק ד'אנטוני (יוסטון) |
| ינואר | אייזיאה תומאס (בוסטון) | סטפן קרי וקווין דוראנט (גולדן סטייט) | ג'ואל אמביד (פילדלפיה) | מרקיז כריס (פיניקס) | סקוט ברוקס (וושינגטון) | סטיב קר (גולדן סטייט) |
| פברואר | לברון ג'יימס (קליבלנד) | ראסל וסטברוק (אוקלהומה סיטי) | דאריו שאריץ' (פילדלפיה) | יוגי פרל (דאלאס) | אריק ספולסטרה (מיאמי) | גרג פופוביץ' (סן אנטוניו) |
| מרץ | יאניס אדטוקומבו (מילווקי) | דמיאן לילארד (פורטלנד) | דאריו שאריץ' (פילדלפיה) | באדי הילד (סקרמנטו) | ג'ייסון קיד (מילווקי) | טרי סטוטס (פורטלנד) |
| אפריל | פול ג'ורג' (אינדיאנה) | כריס פול (קליפרס) | וילי הרננגומס (ניו יורק) | טיילר יוליס (פיניקס) | נייט מקמילן (אינדיאנה) | דוק ריברס (קליפרס) |
ביאורים

↑  פילדלפיה 76' (מאזן 12–1 בפלייאוף 1983) ולוס אנג'לס לייקרס (15–1 בפלייאוף 2001) הפסידו אף הן משחק פלייאוף בודד בדרך לזכייה באליפות.
ג'ין קילבורן

| --- | --- |

 לידה:  4 בינואר 1943 (בת 82) ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בוסטון, מכללת ולסלי, בית הספר לחינוך של אוניברסיטת בוסטון 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לנשים (2015) 
 
ג'ין קילבורן (נולדה ב-4 בינואר 1943) היא סופרת, דוברת ויוצרת קולנוע אשר זכתה להכרה בינלאומית על עבודתה בנושא דימויין של הנשים בעולם התקשורת והפרסום, וכן בזכות מחקריה פורצי הדרך אודות אלכוהול וטבק בעולם הפרסום. היא אחראית על החדרת הגישה המכירה בחשיבות חינוך על אוריינות מדיה על מנת למנוע בעיות שלראייתה מקורן בתקשורת המונים מסעות פרסום. היא ערכה הרצאות על הנושא, וסרטיה הדוקומנטריים (כגון הורגים אותנו ברכות סדרה) המבוססים על הרצאות אלו, מוצגות ברחבי העולם.
היא בוגרת וולסלי קולג', בעלת תואר דוקטור בחינוך מטעם אוניברסיטת בוסטון, וכן בעלת תואר דוקטור של כבוד שקיבלה ממכללת ווסטפילד, בעבור "מחקרה [ו] התובנות [אשר] הובילו אותנו מתרבות צרכנית לתרבות מודעת."
שנות פעילות מוקדמות

בשלהי שנות ה-60, ג'ין קילבורן חקרה את הקשר בין עולם הפרסום לבין תחלואה ובעיות בריאותיות בקרב הציבור, כולל אלימות נגד נשים, הפרעות אכילה, וגם התמכרות, והשיקה תנועה לקידום אוריינות מדיה כדי למנוע בעיות אלה. טיעונים ורעיונות אלו, שנחשבו באותה תקופה יוצאי דופן, מהפכניים וקיצוניים, נהיו למיינסטרים כיום, בעשור השני למאה ה-21, והם בעלי תפקיד משמעותי בתכנון תוכניות למניעת תחלואה של משרד הבריאות.
קילבורן הרצתה בכמחצית מכלל מכללות ואוניברסיטאות ארצות הברית, ולעיתים קרובות משמשת כדוברת הראשית במגוון רחב של כנסים, ביניהם כנסים בנושא התמכרויות והקשר לבריאות הציבור, אלימות נגד נשים, אוריינות מדיה ועוד.
ב-1993, ג'ין קילבורן מונתה על ידי שר הבריאות ושירותי הסיעוד הלאומי של ארצות הברית להיות יועצת למועצה הלאומית למלחמה בהתמכרות אלכוהול ואלכוהוליזם. היא התראיינה על ידי ערוצי חדשות מרכזיים רבים כגון זמן, ניוזוויק, הניו יורק טיימס, והשתתפה במאות תוכניות טלוויזיה ורדיו, ביניהם תוכנית היום, 20/20, הכל נחשב, וגם אופרה וינפרי.
בשנת 2004, להקת רוק נשית קנדית, נקראה קילבורן לכבודה . באותה שנה הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד ממכללת ווסטפילד.
בשנים האחרונות, קילבורן התראיינה עבור "פמיניסטיות ששינה את אמריקה 1963-1975", והוא כולל גם מסחר כרטיס מדיה גיבורים אשר "לחגוג האהוב מדיה גיבורים" ככלי הוראה עם הטיפוגרף אמנות יחד עם ביוגרפיה קצרה.
עבודותיה

תרומתה של קילבורן הותירה חותם בעיקר בהבנת הקשר הישיר בין הדימוי השקרי המוצג בעולם הפרסום והתקשורת לבין בעיות בבריאות הציבור כגון הפרעות אכילה, אלימות, סמים והתמכרות לאלכוהול. באמצעות הרצאות, סרטים ומאמרים, רבים מרעיונותיה שהיו פורצי דרך ומקוריים הפכו לקונצנזוס.
בין המושגים והרעיונות שהגתה ובהם השתמשה נכללים רודנות הדימוי של היופי האידיאלי, הקשר בין חפצון של נשים לאלימות, נושאים של שחרור האישה והפיקוח על המשקל אותם מנצלת תעשיית הטבק לפרסום כשהיעד הוא הקהל הנשי, פילוח של אלכוהוליסטים על ידי תעשיית האלכוהול, רומנטיזציה של תהליך ההתמכרות ועוד רבים אחרים.
קילבורן שימשה כיועצת הארגון המנתחים הכללית [דרושה הבהרה], והיא בעלת תואר של כבוד בתפקידה הבכיר בוולסלי מרכזי עבור נשים. היא גם שירתה כיועצת או כחברת דירקטוריון של ארגונים רבים, כולל אקמי (פעולת הקואליציה למען מדיה חינוכית), קרן התיקשורת החינוכית, המועצה הלאומית למלחמה באלכוהוליזם ובתלות בסמים, נדה (האגודה הלאומית לטיפול בהפרעות אכילה) ומרכז המשאבים הלאומי למאבק באלימות מינית.
עבודותיה > סרטים דוקומנטריים

פילמוגרפיה:
הורגים אותנו ברכות 4: פרסום תדמית של נשים (2010)
שכנוע קטלני: פרסום & התמכרות (2004)
אמת או חובה: סקס, שקרים, & אלכוהול (2004)
הורגים אותנו ברכות 3: פרסום תדמית של נשים (2000)
בסופו של חינוך (עם ניל פוסטמן, 1996)
סלים תקוות: פרסום & האובססיה לרזון (1995)
הטרדה מינית: בניית המודעות בקמפוס (1995)
הרג בהסכמה: מדיה ותרבות של אלימות (עם ג ' ורג 'Gerbner, בהנחיית ג' ין קילבורן) (1994)
ארוז בשקרים: פרסום של טבק (1992)
פרסום אלכוהול: מקבלי ההחלטות (2nd Edition) (1991) (סרט אדום, אמריקאי, קולנוע ווידאו בפסטיבל)
עדיין הורגים אותנו ברכות: תדמית הנשים בעולם הפרסום (1987) (המועצה הלאומית ליחסי המשפחה פסטיבל הסרטים, מקום ראשון; חינוך לאומי סרטים ווידאו בפסטיבל, מנצח; Chicagoland חינוכי פסטיבל סרטים, הפרס הראשון, הצרכן החינוך)
מקבלי ההחלטות: פרסום אלכוהול (1982)
הורגים אותנו ברכות: פרסום תדמית של נשים (1979) (בצפון אמריקה הצרכן פסטיבל הסרטים, מנצח)
עבודותיה > פרסומים

קילבורן, ג'ין; לוין, דיאן א. (2008). כל כך סקסית, כל כך מהר: הילדות המינית החדשה, ומה ההורים יכולים לעשות כדי להגן על הילדים שלהם. ניו יורק: ספרים בלנטיין. ISBN 9780345505071.
קילבורן, ג'ין (2000). לא יכול לקנות את האהבה שלי: איך פרסום משנה את הדרך בה אנו חושבים ומרגישים. ניו יורק: סיימון אנד שוסטר. ISBN: 9780684866000.
עבודותיה > הרצאות

כל כך סקסית, כל כך מהר: הילדות בעלת המיניות החדשה.
האמת העירומה: תדמית הנשים בעולם הפרסום
שכנוע קטלני: פרסום & התמכרות.
שכנוע קטלני: פרסום & השחיתות של מערכות יחסים.
שקרים: פרסום של טבק
באת בכיוון הלא נכון, מותק: נשים & עישון
שיווק אומללות: מכירת התמכרויות לנשים
סלים תקוות: פרסום & האובססיה לרזון
התאהבות באוכל: חיבור & ניתוק מזון פרסום
לאכול את הלב: פרסום & השמנת יתר
תחת השפעה: פרסום של אלכוהול
השימושים בתרומתה

עבודתה מצוטטת רבות בעולם האקדמי, הן במחקרים ומאמרים והן מוזכרת בחומרי לימוד של מוסדות אקדמיים ובכיתות הלימוד. טייסון סמית במאמרו שואבי אירוניה: בניית הגבריות בעולם פוסט-פמיניסטי בקמפיין פרסום מצטט את גישתה של קילבורן בעניין האופן בו עולם הפרסום משווק אלכוהול, בפסקה אודות קמפיין בורבון ג'ים בים, אשר התמקד במשיכת קהל היעד הצעיר, הלבן, מהמעמד הבינוני וההטרוסקסואלי. למרות ניסוחו מחדש, סמית מבסס את ביקורתו אודות מסעי הפרסום, על מחקריה וטיעוניה של קילבורן, כאשר מצהיר כי צריכת אלכוהול בדרך כלל מובילה להתמכרות, ומותגי אלכוהול בדרך כלל מפורסמים במטרה ליצור קשר ישיר בין מכור פוטנציאלי לבין המותג עצמו. הרעיון מאחורי מסעי הפרסום הוא ש"מכור הוא הלקוח האידיאלי" וכן, כי "עשרה אחוזים מצרכני אלכוהול, צורכים מעל ל-60% מסה"כ האלכוהול הנמכר." סמית מצטט שוב את קילבורן כשמנתח את הקשר בין שתיית אלכוהול לבין הדימוי של הגבריות. צריכת אלכוהול שנתפסת כ"מרדנית ומסוכנת" וכ"טקס של מעבר להיות 'גבר אמיתי'". ככלל, פרסום אלכוהול מתמקד על סצנות הנעות על "חבל דק בין ההתנהגות פראית לבין התנהגות אנטי-חברתית", כפי שטענה קילבורן, כי מודעות הפרסומת בדרך כלל מציגות שינויים באישיות כתוצאה מצריכת אלכוהול, "נרמול" השינוי, ולעיתים קרובות משייכות את הצריכה להתרסה. מודעת הפרסומת עצמה, שכותרתה חברים אמיתיים, בהשתתפות "הבחור הממוצע' כגון בר frequenter עם טקסט כגון "אם הבחורות לשאול, אנחנו צופים את משחק הכדורגל" ולא באמצעות היפר-גברי תמונה של הגברים, אך מחזקת את ההיפר-גברי הסטריאוטיפ מאז גברים בקמפיין "תקיף ומתריס בצורה של דחיית נשים דרישות".
עבודותיה "הורגים אותנו ברכות" וסדרת "קטלני השכנוע: למה נשים ובנות חייבות להילחם נגד עולם הפרסום המטעה", היוו הבסיס עליו הסתמך הסרט "אישור מחדש של הדימוי האידיאלי: ניתוח קבוצת מיקוד לקמפיין הפרסום ליופי אמיתי". קילבורן הציגה את העובדה שמפרסמים לא ישקיעו מיליארדי דולרים על מודעות פרסום אם אין למסעי הפרסום הללו השפעה מהותית על הצרכנים, תמונה זו הוצגה בסרטה "הורגים אותנו ברכות". על פי סרט זה, מפרסמים מתמקדים בהמצאת אידיאל יופי על מנת להשפיע על דימוי היופי הנשי. בנוסף, מסע הפרסום של חברת "Dove" ליופי אמיתי, הושפעה מעבודותיה של קילבורן, ומסע פרסום זה היה בעל תוכן חינוכי לנשים ברחבי העולם.
בתרבות הפופ

בנוסף להרצאותיה הרבות ולהשתתפותה בסרטים דוקומנטריים, קילבורן הופיעה בסרט גברת ייצוגית אודות הדימוי הנשי בעניי מפרסמים. kidsinthehouse.com בה יש לה סדרת וידאו על עצות הורות, וכן הייתה אורחת בתוכנית האירוח של קייטי קוריק וייעצה לנוער בסיכון.
ביקורת

בעוד עבודתה של קילבורן, במיוחד סדרת "הורגת אותנו ברכות", שובחה רבות על כך שתיעדה והציגה לעולם את האופן בו תעשיית הפרסום בונה דימוי נשי שאיננו מציאות ויוצרת אידיאל יופי בלתי מושג, עבודותיה ספגו גם ביקורת שלילית.
ב-2006 במאמר "שוק פמיניזם: המקרה של שינוי פרדיגמה" שנכתב על ידי לינדה מ. סקוט, היא טוענת כי מאז יצא לאור הסרט הראשון בסדרה "הורגים אותנו ברכות" בשנת 1979, כל סרטי ההמשך משחזרים את אותן הטענות, ואין בהם חידוש. לינדה סקוט הדגישה שסרטים אלו הוצעו להשכרה או מכירה בעבור תשלום, וכי הופצו עם אזהרה על שמירת זכויות יוצרים, סוגיה המרמזת כי מדובר בסרטים שהופקו למטרות רווח. "אם קילבורן רק רצתה להנגיש ולקדם 'מסר מחנך', אין צורך להוסיף את האזהרות על השימוש בהם, ולהתריע משימוש בקלטות עם אזהרה על שמירת זכויות היוצרים". לדעתה של סקוט, אם תנועת הפמיניזם מעוניינת להפיץ את השמועה, ולקדם מסרים מחנכים על דימוי האישה, היא אמורה להיות מעוניינת שיפיצו את הקלטות, ולא להתריע משימוש בהן.
קבוצת מרצים שדנה על נושא עולם הפרסום, הזכירו את עבודותיה של קליבורן וסרטיה הדוקמנטריים, ואף על פי שרוב הסטודנטים לסוציולוגיה במכללת לואיס ולקלארק הכירו את תרומתה של קילבורן, הוצע להם לצפות בהם שוב, והפעם לנקוט בגישה ביקורתית כלפיהם. פרופסור ג'ף ריצ'רדס העלה את הטיעון נגד עבודתה משנת 2003: אמנם היא הייתה "מאוזנת יותר" אך, עדיין סרטה הוא "מסחרי ופופוליסטי מדי".
ביקורת נוספת על עבודתה של קליבורן הייתה בסרט משנת 2012 Beyond Additions and Exceptions: The Category of Transgender and New Pedagogical Approaches for Women's Studies הקורא לשינוי בחומרי הלימוד בתוכניות ובקורסים ללימודי הנשים, כיוון שספרי הלימוד מגדירים בני אדם על פי חלקי הגוף ולא על פי מהותם. יוצרי הסרט, טובי בוצ'מפ ובנג'מין דהרלינג, מתייחסים לגישתה של קילבורן, שאמנם היא מציגה את האופן שבו עולם הפרסום מתייחס למגדר, אך הם מבקרים את התעלמותה מהמגוון הרחב של המגדרים הקיימים - טראנסג'נדרים, קווירים, ובכך היא מנציחה את הרעיון שמגדר מקושר ישירות לחלקי גוף מסוימים ומזניחה ומוחקת טווח רחב זהויות לא קונפורמיסטיות.
טענה נוספת הייתה כי היא מעלה נושאים כמו גזע ולאום רק כאשר מוצגים אנשים ממוצא אפרו אמריקני.
הערות שוליים

1 2  Dee, Juliet (1996), "Jean Kilbourne", in Signorielli, Nancy, Women in communication: a biographical sourcebook, Westport, Conn: Greenwood Press, pp. 236–242, ISBN: 9780313291647.
1 2 3 4 5 6  "Home page". jeankilbourne.com.
1 2  "Home page". mediaed.org.
↑  Kilbourne, Jean (Fall 1998).
↑  Kilbourne, Jean (1994), "Still killing us softly: advertising and the obsession with thinness", in Fallon, Patricia; Katzman, Melanie A.; Wooley, Susan C., Feminist perspectives on eating disorders, New York: Guilford Press, pp. 395–418, ISBN: 9781572301825.
↑  Kilbourne, Jean (1991), "The spirit of the Czar: selling addictions to women", in Roth, Paula, Alcohol and drugs are women's issues, Metuchen, New Jersey: Women's Action Alliance Scarecrow Press, pp. 10–22, ISBN 9780810823600.
↑  Brown, Brené (23 April 2010).
↑  Kilbourne, Jean (22 May 2004).
↑  jonathan (18 May 2008).
↑  Pomerleau, Cynthia S. "Tribute to Jean Kilbourne (blog)". lifeaftercigarettes.com. (הקישור אינו פעיל, 29.5.2019)
1 2  "Jean Kilbourne, Ed.D., senior scholar". wcwonline.org.
↑  "Films". cambridgedocumentaryfilms.org.
↑  Staff writer.
↑  Smith, Tyson (2005).
↑  Scott, Julie-Ann; Cloud, Nicole (2008).
↑  Jean Kilbourne (28 April 2015).
↑  Dove-Viebahn, Aviva (9 March 2012).
↑  "Jean Kilbourne, EdD Author & Social Theorist". kidsinthehouse.com.
↑  Scott, Linda M. (2000), "Market feminism: the case for a paradigm shift", in Catterall, Miriam; Maclaran, Pauline; Stevens, Lorna, Marketing and feminism: current issues and research, Routledge Interpretive Marketing Research, London New York: Routledge, pp. 16–38, ISBN: 9780415219730.
↑  Pipher, Mary (2000), "Foreword", in Kilbourne, Jean, Can't buy my love: how advertising changes the way we think and feel, New York: Simon & Schuster, pp. 11–16, ISBN: 9780684866000.
↑  Zeppieri-Caruana, Marisa. "10 women honored at Hall of Fame induction".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424673305171  PLWABN: 9810573469405606  BIBSYS: 42716  CiNii: DA14602045  ISNI: 0000 0001 1650 7568  LCCN: n87836561  NLA: 35174174  NLK: KAC201825218  NTA: 252267680  RERO: 02-A021575004  SNAC: w6x205g7  VIAF: 58138974   WorldCat (עם VIAF): 58138974
מנחם זהרוני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1912 
 פטירה:  1979 (בגיל 67 בערך) 
 מדינה:  פולין 
 
מנחם זהרוני (1912–1979) היה מורה לטבע, מייסד מוזיאון בית חנקין, מכון ללימודי טבע וידיעת הארץ בכפר יהושע, ממקימי ומפעילי החברה להגנת הטבע, כתב ופרסם ספרים ומדריכים רבים בנושאי טבע וידיעת הארץ.
קורותיו

מנחם זהרוני נולד בשנת 1912 בעיירה קרינקי אשר בפולין וגדל בצל גילויי אנטישמיות ופוגרומים. בהיותו בן 5, בזמן מלחמת העולם הראשונה, היה עד לפוגרום, חוויה אשר עיצבה את תפישתו הציונית. במכתב ששלח לסופר הגרמני היינריך בל תיאר את רגשותיו וכתב: ״האדמה השומטת אותי והבוערת מתחת לרגלי וחווית הערכה למולדת רחוקה ומסתורית... את השם ירושלים למדתי לבטא מיד לאחר שלמדתי לבטא את שמם של אבי ואמי״.
בגיל תשע עשרה סיים את לימודיו בסמינר העברי של 'תרבות' בעיר גרודנה ועבר לשמש כמורה בעיירה קוסוב בפולין. בשנת 1934, בהיותו בן עשרים ואחת, עלה ארצה עם אשתו יפה.
עלייתו ארצה

בשנתו הראשונה בארץ ניסה לשלב בין רצונו להיות חלוץ עובד-אדמה, ובין חלומו להיות מורה והחל בעבודה בפרדסים תוך כדי שהוא משמש כמורה מחליף בבית הספר לילדי עובדים בנשר. בבתי הספר בתל יוסף ופתח תקווה. עם תחילת שנת הלימודים עבר לפתח תקווה, שם הקים בית הספר לילדי עובדים על שם משה הס.
בשנת 1936 עבר לעבוד בבית הספר בכפר יהושע, כשהוא משלב את ההוראה בלימודים במכון הביולוגי של יהושע מרגולין, בתל אביב ובלימוד עצמי.
באותן שנים ערך תצפיות וטיבוע בציפורים בעיקר בפרושיים, הקים פינת חי והרבה לשוטט בשבילי הארץ. בקיץ 1947, לאחר שנודע לו כי הוריו ורבים מבני משפחתו נספו בשואה, יצא לשליחות להקמת בתי ספר במחנות הפזורים ברחבי אוסטריה, וכחבר 'ההגנה' עסק גם במשימת גיוס אנשים וכספים. בקיץ 1948 חזר ארצה.
הקמת המכון לטבע וידיעת הארץ בבית חנקין

בשנת 1950 בהתאם לצוואתו של יהושע חנקין, החל בהקמת 'בית חנקין - מכון אזורי לטבע וידיעת הארץ' בבית הספר בכפר יהושע. מאחורי הקמת בית חנקין עמדו רעיונות חינוכיים-תרבותיים, שבבסיסם עמדה האדרתו של הכפר העברי כצורת חיים חברתית-כלכלית חדשה. בפיתוח הפעילות החינוכית לדור הצעיר ניצבו הטבע והעבודה כיסודות לחיי רוח אסתטיים ומוסריים כאחד.
בבית חנקין למדו תלמידי הסמינר מנהלל, תלמידי סמינר גורדון (מכללת גורדון), חיפה ומורים לטבע מכל אזור הצפון. המוזיאון הכיל אוספים מן החי, הצומח, ארכאולוגיה וגאולוגיה מהסביבה ומשך אליו אלפי מטיילים ומבקרים.
הכפר תמך בבניה, אך לא היה בידו לספק ציוד או להקצות כח אדם לתפעול המקום. מנחם, יחד עם יפה, רעייתו, הקדישו את זמנם, רוחם וממונם הפרטי לפיתוח המקום.
מנחם תרם את האוסף הפרטי העשיר שלו לאוסף המוזיאון ואת שאר המוצגים הגאולוגיים והארכאולוגיים אסף מהסביבה, מן החי והצומח. הגדרתם נכתבה על ידו בכתב מסוגנן ואופייני לו.
במקביל לעבודתו במוזיאון המשיך לשמש כמורה ומחנך בבית-המדרש למורים על שם א.ד. גורדון בחיפה, במדרשה למורים בנהלל ובעבודות הוראה והדרכה.
פעילותו כמדריך ומחנך

מנחם ראה בלימודי הטבע חשיבות עליונה לאותם זמנים, עיתים של ציונות והגשמה. הוא ארגן קורסים וימי השתלמות למורים, יסד חוג לידיעת הארץ של העמק המערבי, אשר כלל את כל היישובים על זרמיהם השונים, וקשר את חבריהם בקשר של אהבת הארץ.
מנחם זהרוני היה דמות משמעותית בחיי בית הספר ועבור התלמידים ובדמותו, הפכו לימודי הטבע והמולדת לחלק מהחינוך המרכזי.
לאחר שעות הלימודים עזרו לו תלמידיו בטיפול בפינת החי, בארגון בית חנקין ובאיסוף ותחזוקת המוצגים. בשבתות היו מצטרפים אליו תלמידיו לטיולים בסביבה, לומדים כל צמח על
איכויותיו השונות, מריפוי ועד מאכל, קוראים שירה ופרקים מהתנ״ך.
בשנת 1960 עזב מנחם את כפר יהושע. תושבי הכפר מעידים, כי עזב בכעס ובתחושת אכזבה קשה לאחר שנים של עבודה בהן לא זכה להערכה ופער בין שאיפותיו לגבי ״בית חנקין״ לבין תפישתם של החקלאים את המקום.
מנחם עבר לחיפה עם משפחתו, שם המשיך בתפקיד ההוראה ב'סמינר המורים ע"ש א"ד גורדון' והקים בו את המגמה הביולוגית.
בהמשך הצטרף להקים ולהפעיל את ה'חברה להגנת הטבע' והקדיש זמנו לפרסום ספרים ומדריכים בנושאי ידיעת הארץ.
בשנת 1979 בחצותו כביש סואן נהרג, ונקבר בבית העלמין של כפר יהושע .
משפחה

מנחם היה נשוי ליפה זהרוני אשר נפטרה בשנת 2009. לבני הזוג שלושה ילדים. סא"ל (מיל.) עירית זהרוני (1945–2015), אשר נפצעה קשה במלחמת ההתשה ולאחר לימודיה באוניברסיטה, ערכה והפיקה בשנות ה-80 את מדור ״דרך ארץ״ בעיתון "במחנה". אילן זהרוני, אשר עוסק גם הוא בתחום ידיעת הארץ ומשמש כמדריך טיולים וותיק, עבד בחברה להגנת הטבע, וכתב מספר ספרים ומחקרים בנושאי טבע וידיעת הארץ.
אביבית ("ביבי") עציוני, רעייתו של פרופ' עמוס עציוני.
ספריו

״החורש בעונות השנה״, הוצאת אירואקס
״חיפה עיר הכרמל בהתפתחותה ההיסטורית״, הוצאת מרכזיה פדגוגית (1968)
״טבע ונוף פרקים בהוראת מקרא היסטוריה וידיעת הארץ״, הוצאת עם עובד (1970)
״טבע ונוף; פרקים בהוראת מקרא, היסטוריה וידיעת הארץ״, הוצאת תרבות וחינוך (1970)
״להכרת חורש האלון המצוי״, הוצאת משרד החינוך והתרבות, המחלקה לנוער
״למטייל בכרמל״, הוצאת מכון הנריאטה סאלד
״מאוצרות הטבע של ארצנו״, הוצאת תרבות וחינוך (1964)
״מגדיר שדה לעצים שיחים בני שיח ומטפסים של החורש הים תיכוני״, הוצאת מעלות (1980)
״מדריך ישראל: אנציקלופדיה שימושית לידיעת הארץ - גליל תחתון וארץ כנרות״, הוצאת כתר, מדריכי נסיעות, ישראל
״עמק יזראל : חוברת מתודית״, הוצאת מועצת המורים למען הקהק"ל
״צמחי תנ"ך בנופיהם״, (1969)
״תולדות חיפה עיר הכרמל״, הוצאת אירואקס
הערות שוליים

↑  ד"ר ישראל בן דור, " 100 שנות נשר – משכונת צריפים לעיר מגדלים", הוצאת אפי מלצר, יוני 2023, עמוד 73
1 2  ‏אירואקס‏ (Q104183003)
↑  לספר הסרוק באתר הספריה הלאומית לחצו כאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308348805171  GND: 1151647586  ISNI: 0000 0000 6806 0190  LCCN: no95026116  VIAF: 97523079   WorldCat (עם VIAF): 97523079
משה שטרנברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  אלכסנדריה
 פטירה:  5 בפברואר 1958 ט"ו בשבט ה'תשי"ח 
 תקופת הפעילות:  ? – 5 בפברואר 1958 
 צאצאים:  מרדכי שטרנברג  עמיאל שטרנברג  חוה ולנסקי 
 
הרב משה שלמה שטרנברג (נפטר בט"ו בשבט ה'תשי"ח, 5 בפברואר 1958) היה רב באוקראינה, ובסוף ימיו מרבני הציונות הדתית בארץ ישראל בתקופת הקמת המדינה וממניחי היסוד לרבנות במושבי העובדים הדתיים בישראל, רבו הראשון של כפר פינס.