stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חרמשון דק-מקור
טקסונומיה ואטימולוגיה

שם הסוג Numenius מגיע מיוונית, ומתייחס למין עוף שהוזכר על-ידי הסיכיוס ממילטוס. באופן מסורתי מקובל לייחסה לחרמשון, בשל צורת הסהר של מקורו; מהמילה noumenia - ירח חדש (neos - חדש; mene - ירח). שם המין הספציפי tenuirostris מגיע מלטינית, מהמילים tenuis דק, צר; ו-rostris - מקור.
על-אף שמעמדו כמין עצמאי מעולם לא היה בספק, בשנת 2019 נערך מחקר כדי למקמו בעץ הפילוגנטי של החרמשונים. מחקר זה אישש כי אכן מדובר במין עצמאי, וכי המין קרוב אליו ביותר בסוג הוא חרמשון קטן, ולאחריו חרמשון אוריינטלי (אנ') (N. tenuirostris).
זהו מין מונוטיפי, כלומר לא מוכרים תת-מינים שונים.
תיאור

החרמשון דק-המקור הוא חרמשון קטן בגודלו, באורך 36–41 ס"מ ומוטת כנפיים של 77–88 ס"מ. הוא דומה בגודלו לחרמשון קטן, אבל בניצויו הוא דומה יותר לחרמשון גדול. הבוגר בלבוש הקיץ בצבע חום אפרפר מלמעלה, עם גב תחתון ושת לבנים. החלקים התחתונים בהירים ומפוספסים בכבדות בצבע חום כהה. בצדדים יש כתמים עגולים או בצורת לב. הניצוי מחוץ לעונת הקינון דומה, אך עם פחות ניקוד בצד. הזכר והנקבה דומים בניצויים, אך הנקבות ארוכות יותר מהזכרים, תכונה אופיינית במיני החרמשונים המפחיתה תחרות על מזון בין הזוויגים. הצעירים דומים מאוד לבוגרים, אך הצדדים מסומנים בפסים חומים; הכתמים בצורת הלב מופיעים רק לקראת סוף החורף הראשון.
בהשוואה לחרמשון קטן, לחרמשון דק-מקור יש חזה, זנב, וכנפיים לבנים יותר; ומקור דק וקצר יותר ומעט ישר יותר בבסיסו. גם כתמי הצד בצורת ראש חץ של החרמשון הקטן שונים מהכתמים העגולים או בצורת הלב של החרמשון דק-המקור. דגם הראש, עם כיפה כהה ופס-גבה בהיר, מזכיר את זה של החרמשון הגדול, אבל לחרמשון גדול יש גם פס כיפה מרכזי ודוגמה מודגשת יותר בסך הכל; יותר קשה להבחין בדוגמה של חרמשון דק-מקור בשטח.
מין זה מראה יותר צבע לבן מחרמשונים אחרים; עם זאת, תחתית הכנף הלבנה הודגשה יותר מדי כקריטריון זיהוי רלוונטי יחד עם סימוני הצד הייחודיים של בוגרים (סימני זיהוי לא מועילים בפרטים צעירים ובשנה ראשונה לפני החילוף הראשון). מאמר הזיהוי העדכני ביותר מתאר כמאפיינים חותכים את הצד התחתון הכהה באחידות של 4 עד 6 אברות התעופה החיצוניות (קצה הכנף או "היד"), הרגליים השחורות (בוגרים) או לכל הפחות כהות יותר (צעירים), והזנב הלבן עם פחות פסים כהים.
תיאור > קולות

הקריאות הן "קוּר-ליי", דומה לזו של החרמשון הקטן, אך בעלת צליל גבוה יותר, מלודי יותר וקצר יותר. קריאת האזעקה היא "קוּ-אי" מהיר.
תפוצה

החרמשון דק-המקור נודע כמקנן רק באזור קטן מצפון לאומסק, רוסיה בתקופה שבין 1909 ל-1925. בהיסטוריה האחרונה, הוא נדד בעיקר לאגן ים התיכון כמו גם לדרום חצי האי ערב, עם תצפיות בצפון המפרץ הפרסי, בכווית ובעיראק. היו תיעודים היסטוריים שלו במקומות אחרים, כמו במילון הצפרות של גיברלטר, שנכתב ב-1895, המרמז בעקיפין שהחרמשון דק-המקור תועד כמין חולף במלאגה, ספרד.
התנהגות

מעט ידוע על התנהגות הקינון, אך בממוצע לקנים המעטים שנצפו היו ארבע ביצים. בשנת 2022 נערך מחקר שסקר את הביצים המעטות שהשתמרו באוספים קיימים. עלה כי מתוך שמונה הביצים שנבחנו, 5 בלבד מסתמנות כי הן אכן שייכות לחרמשון דק-מקור. צבען צהבהב, והן מנומרות בניקוד חום כהה. גודלן הממוצע נמדד בכ-63 על 44 מ"מ.
חרמשונים דקי-מקור ניזונים באמצעות מקוריהם, מגששים בבוץ הרך בחיפוש אחר חסרי חוליות קטנים, אך גם ילקטו פריטי מזון קטנים אחרים מעל פני השטח אם תתעורר ההזדמנות. בעבר הוא היה חברותי למדי מחוץ לעונת הקינון, והצטרף למינים קרובים, במיוחד לחרמשונים קטנים.
הערות שוליים

↑  "magornitho".
1 2  חרמשון דק-מקור, Numenius tenuirostris, באתר מרכז הצפרות הישראלי
↑  עוזי פז, החי והצומח של ארץ ישראל, כרך עופות; 6, תל-אביב: משרד הביטחון, 1984
↑  James A. Jobling, The Helm dictionary of scientific bird names [electronic resource : from aalge to zusii], London : Christopher Helm, 2010, ISBN 978-1-4081-3326-2
↑  Fedor S. Sharko, Eugenia S. Boulygina, Sergey M. Rastorguev, Svetlana V. Tsygankova, Pavel S. Tomkovich, Artem V. Nedoluzhko, Phylogenetic position of the presumably extinct slender-billed curlew, Numenius tenuirostris, Mitochondrial DNA. Part A, DNA mapping, sequencing, and analysis 30, 2019-05, עמ' 626–631 doi: 10.1080/24701394.2019.1597862
↑  Slender-billed Curlew, Numenius tenuirostris, Vieillot, 1817, Birds of the World
1 2  Corso, Andrea; Jansen, Justin; Kokay, Szabolcs, A review of the identification criteria and variability of the Slender-billed Curlew, British Birds 107, June 2014, עמ' 339-370
1 2  Slender-billed Curlew (Numenius tenuirostris) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org
↑  "Ornithology of Gibraltar, page 290=10 November 2022". openlibrary.
↑  Alexander L. Bond, Graeme M. Buchanan, Eggs of the ‘lost’ Slender-billed Curlew Numenius tenuirostris, Bulletin of the British Ornithologists’ Club 142(4), עמ' 480-486
↑  János Oláh and Csaba Pigniczki, New Hungarian record of Slender-billed Curlew (Numenius tenuirostris) in the Kiskunság (Hungary), Aquila 116–117, December 2010, עמ' 49–53
↑  János Oláh and Csaba Pigniczki, SAKERTOUR - Observation of Slender-billed Curlew in Hungary, sakertour.com
1 2  Guy Kirwan, Richard Porter and Derek Scott, Chronicle of an extinction? A review of Slender-billed Curlew records in the Middle East., British Birds 108(11), November 2015, עמ' 669–682
↑  
Gretton, Adam; Yurlov, Alexander K. & Boere, Gerard C. (2002). Where does the Slender-billed Curlew nest, and what future does it have? British Birds 95(7): 334–344 ISSN 0007-0335 HTML abstract
↑  
Cleeves, Tim (2002). Slender-billed Curlew in Northumberland: new to Britain and Ireland. British Birds 95(6): 272–299 (2002) ISSN 0007-0335 HTML abstract
↑  BOU (2013). "Changes to the British List". נבדק ב-5 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  
Goriup, Paul; Baboianu, Grigore & Chernichko, Joseph (2007). The Danube Delta: Europe's remarkable wetland British Birds 100: 194–213 ISSN 0007-0335
↑  Zhmud, M. 2005. "Slender-billed Curlew: promising discovery in the Danube delta." Wader Study Group Bull. 106: 51–54
↑  Slender-billed Curlew, Numenius tenuirostris, IUCN red list
↑  birdguides, Slender-billed Curlew declared extinct, birdguides, ‏18 בנובמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532298505171 
חרמשון דק - מקור (במרכז) בין שני חרמשונים קטנים להשוואה, באיור מ-1902
פוחלץ של חרמשון דק-מקור, מוצג במוזיאון להיסטוריה של הטבע של אוניברסיטת פיזה
כף פרוול

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  59°46′23″N 43°55′21″W﻿ / ﻿59.773055555556°N 43.9225°W﻿ / 59.773055555556; -43.9225
 נתונים מדיניים
 מדינה:  גרינלנד 
  (למפת גרינלנד מוגדלת) נוק קאקורטוק אילוליסאט סיסימיוט אסיאט מאניצוק טאסילאק פאמיוט נארסאק קאנאק קנגרטיטיווק קנדה איסלנד אוקיינוס הקרח הצפוני מפרץ באפין  ים גרינלנד  האוקיינוס האטלנטי  ים לברדור כף פרוול(למפת גרינלנד רגילה) נוק קאקורטוק אילוליסאט סיסימיוט אסיאט מאניצוק טאסילאק פאמיוט נארסאק קאנאק קנגרטיטיווק קנדה איסלנד אוקיינוס הקרח הצפוני מפרץ באפין  ים גרינלנד  האוקיינוס האטלנטי  ים לברדור כף פרוול
 
כף פרוול (בגרינלנדית: Uummannarsuaq; בדנית: Kap Farvel) הוא מצוק בדרום האי אגר בגרינלנד.
כף פרוול היא הנקודה היבשתית הדרומית ביותר בגרינלנד ומהווה נקודה חיבור בין האוקיינוס האטלנטי וים לברדור. קו הרוחב של הכף זהה לקו הרוחב של אוסלו, סנקט פטרבורג ואיי שטלנד.
האי אגר והאיים הקטנים שלידו הם חלק מארכיפלג כף פרוול. הארכיפלג הוא חלק מהעיר ננורטליךּ (Nanortalik) שבמחוז כויאשק.
יפעת רייטר

| --- | --- |

 לידה:  1972 (בת 53 בערך) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
יפעת רייטר (נולדה ב-1972) היא מנהלת ואשת עסקים ישראלית, המכהנת כמנכ"לית AIG ישראל.
ביוגרפיה

נולדה בישראל בשנת 1972. במהלך ילדותה עברה המשפחה בין מספר מדינות בעקבות עבודתו של אביה. מסלול הנדודים שלה כלל מעבר למקסיקו (1977), איטליה (1979), לונדון (1980), ישראל (1982) וניו יורק (1987).בראיונות, סיפרה כי שנות ילדותה אלו השפיעו על גישתה העתידית לניהול ועל יכולת ההסתגלות שלה לשינויים.
רייטר החלה את דרכה המקצועית ב-1996 ברשות שוק ההון במשרד האוצר, שם עסקה בתחום קופות גמל ותוכניות חיסכון ולאחר מכן בתחום ביטוח החיים. תפקידה כלל, בין היתר, מתן אישורים לחברות הביטוח הישירות שהחלו לפעול בשוק באותה תקופה, תוך היכרות עם שוק הביטוח.
בשנת 2000, בגיל 28, הצטרפה ל-AIG ישראל. במהלך שני העשורים הבאים התקדמה בחברה דרך שורת תפקידים בתחומי חיתום, אנליזה ופיתוח מוצרים. בשנת 2014 מונתה לחברת הנהלה וניהלה את פעילות ביטוחי הרכב והדירה של החברה. בהמשך הורחבה אחריותה גם לתחומי ביטוח חיים, בריאות, תאונות אישיות וביטוח נסיעות לחו"ל. באוגוסט 2019 מונתה למנכ"לית החברה.
תחת ניהולה, החברה הרחיבה את השימוש בטכנולוגיות דיגיטליות והתאימה את מוצריה לצרכים המשתנים של השוק. גישתה הניהולית של רייטר באה לידי ביטוי גם בפיתוח מוצרים המבוססים על דיווחי לקוחות ובמתן שירותים אוטומטיים ללא תהליכי בקרה מורכבים.
בתקופתה כמנכ"לית, העלתה רייטר פרמיות מעל 60% או כ-900 מיליון שקל. בתקופתה גם החברה חזרה לרווח חיתומי אחרי כמה שנים של הפסדים, מה שהוביל לגידול בהעסקה בחברה, המונה, נכון לינואר 2025, כ-850 עובדים.
לרייטר תואר ראשון בכלכלה ומימון מאוניברסיטת סנט ג'ונס בניו יורק ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בוסטון.
רייטר מתגוררת בתל אביב. היא נשואה ואם לשתי בנות.
הערות שוליים

↑  "50 המנכליות והמנכלים על הדרך להצלחה, השראה וחזון". Globes. 2021-06-30. נבדק ב-2025-01-27.
↑  ערן גפן, ‏המנכ"לית שגרה בשש מדינות: "זה מאפשר להתמודד עם חוסר ודאות", באתר גלובס, 9 ביוני 2023
↑  אביאור אבו, מנכ"לית AIG: "מעל 50% מהלקוחות פותחים תביעה אונליין", באתר כלכליסט, 2 בדצמבר 2019
↑  בפעם העשירית: זו החברת ביטוח המובילה במהירות תשלום התביעות, באתר אייס, 12 ביוני 2023
↑   ג'ניה וולינסקי, יפעת רייטר, מנכ"לית AIG ישראל: "2019 צפויה להיות שנת שיא ברווחים", באתר TheMarker‏, 26 בפברואר 2020
טום היידן

| --- | --- |

 לידה:  11 בדצמבר 1939 דטרויט, ארצות הברית 
 פטירה:  23 באוקטובר 2016 (בגיל 76) סנטה מוניקה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית קברות וודלון ממוריאל 
 מקום מגורים:  רויאל אוק 
 השכלה:  אוניברסיטת מישיגן  תיכון דונדרו  תיכון רויאל אוק 
 תפקיד:  נשיא (1962–1963)  חבר בסנאט של מדינת קליפורניה  חבר האסיפה הכללית של קליפורניה 
 מפלגה:  המפלגה הדמוקרטית 
 בן או בת זוג:  ברברה ויליאמס (8 באוגוסט 1993–23 באוקטובר 2016)  ג'יין פונדה (21 בינואר 1973–10 ביוני 1990)  קייסי היידן (1961–1965) 
 
תומאס אמט "טום" היידן (באנגלית: Thomas Emmet Hayden; 11 בדצמבר 1939 –  23 באוקטובר 2016) היה פעיל חברתי ופוליטי אמריקני, אחד ממבשרי השמאל החדש ומן הבולטים בשורותיו. בשל הפגנה נגד מלחמת וייטנאם, מלווה בהפרות סדר, בה היידן נטל חלק ואף היה חלק מן הדרג המארגן, עמד לדין באילינוי, כאחד מן השבעה משיקגו, הורשע, אך בסופו של דבר עונשו בוטל. בהמשך חייו היה, בין היתר, סנטור בסנאט של מדינת קליפורניה, אשר עמדותיו היו נטועות באגף השמאלי של המפלגה הדמוקרטית.
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות

טוס היידן נולד ברויאל אוק, מישיגן, למשפחה ממוצא אירי. אבי המשפחה, יוצא חיל הנחתים, אשר עבד כמנהל חשבונות בחברת קרייזלר, היה אלכוהוליסט אלים. בהיות טום היידן בן 10, התגרשו הוריו, והוא נותר עם אמו. חינוכו המוקדם היה קתולי אדוק, אך בנעוריו, לשמע הטפותיו של צ'ארלס קוגלין, בן אותה העיר וראש הכנסייה במקום, אשר היו למורת רוחו, ניתק את קשריו עם הכנסייה הקתולית. בעת שלמד בבית הספר התיכון, שימש כעורך עיתון בית הספר. עקב מילות נאצה שכתב כדברי פרידה באותו עיתון, נאסר עליו להשתתף בטקס הסיום, ואת תעודת הגמר קיבל בנפרד.
ביוגרפיה > שנותיו כסטודנט והצהרת פורט יורון

לאחר סיום בית הספר התיכון, היידן החל בלימודים באוניברסיטת מישיגן, כמו בבית הספר התיכון, אף שם ערך את עיתון הסטודנטים, ובנוסף, שימש כעוזר הוראה במחלקה לעיתונאות. הן כעיתונאי, הן כסטודנט, היידן הפך פעיל יותר ויותר בנושאים חברתיים, כמו שוויון בין הגזעים, זכויות אדם וכיוצא באלה. במקרה אחד, בעיר מקומב (McComb), מיסיסיפי, בעת שסיקר מצעד למען זכויות השחורים, הוכה קשות בידי גזענים לבנים. היידן היה פעיל בולט בארגון סטודנטים למען חברה דמוקרטית (SDS), וזמן קצר לאחר שהצטרף לארגון, נבחר לנשיאו (1963-1962).
בשנת 1962, בעת הכינוס השנתי של SDS בפורט יורון (Port Huron) שבמישיגן, אימץ הארגון את 'הצהרת פורט יורון' (Port Huron Statement), מסמך אשר היידן כתב את נוסחו הראשוני. המסמך מנה את הבעיות הטבועות, לדעת הארגון, בחברה האמריקנית, על כישלונותיה בהשגת שלום עולמי כמו גם צדק חברתי וכלכלי. כפתרון לתחלואיה קרא ל'דמוקרטיה השתתפותית' (participatory democracy), בה תהיה לפרטים יכולת טובה יותר לקבוע את גורלם באמצעות אפשרות למעורבות רבה יותר במוסדות הפוליטיים הפועלים בשמם. קריאה אחרת הייתה לרפורמה במוסדות להשכלה גבוהה. המסמך, אחד המכוננים בהתפתחותו של השמאל החדש, הציג את האפליה על בסיס גזעי, יחד עם המלחמה הקרה, בצל קיומו של נשק גרעיני, בתור הבעיות הבוערות של הדור.
ביוגרפיה > פעילות במישור היחסים הבין גזעיים וכנגד מלחמת וייטנאם

בשנים הבאות, הן כנשיא SDS, הן לאחר מכן, היידן הפעיל תוכניות שונות למען שילוב בין גזעי. חלק נכבד מפעילותו התמקד בניוארק, כולל בזמן המהומות החמורות שהתחוללו במקום ביולי 1967. כמו כן, עסק היידן יותר ויותר במחאה כנגד מלחמת וייטנאם. בשנת 1965, בצוותא עם ההיסטוריון המרקסיסטי וחבר המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית הרברט אפטקר (Aptheker), וכן הקווייקר סטאוטון לינד (Lynd), ערך היידן ביקור בצפון וייטנאם, וזאת בעיצומה של המלחמה. בין היתר, השלושה נפגשו עם שבוי אמריקני, איש צוות אוויר שמטוסו הופל. בשנים הבאות, היידן ערך מספר ביקורים נוספים בצפון וייטנאם, כמו גם בקמבודיה, שאף אליה התפשטה המלחמה. את מעורבותה הגוברת של ארצות הברית בווייטנאם הסביר היידן, בין היתר, כדרך להפנות את תשומת הלב הציבורית מבעיות פנים - החוצה. באוגוסט 1968, היידן היה בין מארגני הפגנה סוערת שנערכה בשיקגו, במקביל לוועידת המפלגה הדמוקרטית. על חלקו בארגון ההפגנה, המלווה בהפרות סדר, היידן הועמד לדין כחלק ממשפט השבעה משיקגו. בסופו של דבר, האישומים בוטלו.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בשנת 1976, היידן הציג עצמו כמועמד לסנאט האמריקני מטעם המפלגה הדמוקרטית בקליפורניה, אך נכשל בבחירות המוקדמות. בהמשך, התרכז בפוליטיקה הפנים-מדינתית, ונבחר כחבר בקונגרס (1992-1982), ואחר כך בסנאט (2000-1992), של מדינת קליפורניה. ב-1997, היידן הציג את מועמדותו לראשות עיריית לוס אנג'לס, אולם הפסיד במירוץ לתפקיד. ארבע שנים אחר כך, היידן ניסה להיבחר למועצת העיר, אך גם כאן ללא הצלחה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1961 היידן נישא לסנדרה קייסון (Cason), פעילה בולטת, כמוהו, ב-SDS. הזוג, אם כי התגרש פורמלית ב-1965, נפרד בפועל זמן לא רב לאחר שנישא. בשנת 1971, היידן העתיק את מקום מגוריו ללוס אנג'לס.
בינואר 1973, נישא טום היידן לשחקנית הקולנוע ג'יין פונדה, אף היא פעילה ידועה כנגד המעורבות האמריקנית בווייטנאם, ואף היא ביקרה בצפון וייטנאם ב-1972, בעיצומה של המלחמה. ביולי 1973, נולד בנם היחיד, טרוי גאריטי (Garity, שם נעוריה של אמו של היידן). בהמשך לסבו, הנרי פונדה, ולאמו, טרוי גאריטי הפך לימים לשחקן אף הוא, וזכה בשנת 2003 בפרס גלובוס הזהב. באותה תקופה, היידן עצמו הופיע בתפקיד קטן בסרט "משאלת מוות". הזוג התגרש ב-1990. ב-8 באוגוסט 1993 נישא היידן בשלישית, לשחקנית ילידת קנדה ברברה ויליאמס (Williams). הזוג אימץ בהמשך בן, יליד שנת 2000, בשם ליאם.
לצד פעילויותיו האחרות, ולמרות שלא רכש תואר אקדמי גבוה, היידן שימש כמרצה במספר מוסדות אקדמיים, בקורסים אשר עסקו בנושאים חברתיים שונים.
כתביו

The Port Huron Statement (1962) (הצהרת פורט יורון)
The Other Side (1966) (הביקור בצפון וייטנאם)
"The Politics of 'The Movement'", in Irving Howe (ed.), The Radical Papers. Garden City, NY: Doubleday and Co., 1966; pp. 350–364.
Rebellion in Newark: Official Violence and Ghetto Response (1967)
Trial (1970)
The Love of Possession Is a Disease with Them (1972)
Vietnam: The Struggle for Peace, 1972–73 (1973)
The American Future: New Visions Beyond Old Frontiers (1980)
Reunion: A Memoir (1988)
The Lost Gospel of the Earth: A Call for Renewing Nature, Spirit and Politics (1996)
Irish Hunger (1997)
Irish on the Inside: In Search of the Soul of Irish America (2001)
The Zapatista Reader (Introduction, 2001)
Rebel: A Personal History of the 1960s (2003)
Street Wars: Gangs and the Future of Violence (2004)
Radical Nomad: C. Wright Mills and His Times with Contemporary Reflections by Stanley Aronowitz, Richard Flacks and Charles Lemert (2006)
Ending the War in Iraq (2007)
Writings for a Democratic Society: The Tom Hayden Reader (2008)
Voices of the Chicago 8: A Generation on Trial (2008)
The Long Sixties: From 1960 to Barack Obama (2009)
Bring on the Iraq Syndrome: Tom Hayden in Conversation with Theodore Hamm (2007)
Listen, Yankee!: Why Cuba Matters (2015)
Hell No: The Forgotten Power of the Vietnam Peace Movement (2017)
לקריאה נוספת

(אודות משפט השבעה משיקגו)
Edited by Mark L. Levine, George C. McNamee and Daniel Greenberg / Foreword by Aaron Sorkin. The Trial of the Chicago 7: The Official Transcript. New York: Simon & Schuster, 2020. ISBN 978-1982155094.
Edited with an introduction by Jon Wiener. Conspiracy in the Streets: The Extraordinary Trial of the Chicago Seven. Afterword by Tom Hayden and drawings by Jules Feiffer. New York: The New Press, 2006. ISBN 978-1565848337
Edited by Judy Clavir and John Spitzer. The Conspiracy Trial: The extended edited transcript of the trial of the Chicago Eight. Complete with motions, rulings, contempt citations, sentences and photographs. Introduction by William Kunstler and foreword by Leonard Weinglass. Indianapolis: Bobbs-Merrill Company, 1970. ISBN 0224005790.
Schultz, John. The Conspiracy Trial of the Chicago Seven. Foreword by Carl Oglesby. Chicago: University of Chicago Press, 2020. ISBN 9780226760742. (במקור מ-1972: 'Motion Will Be Denied')
טום היידן בוועידה הארצית של המפלגה הדמוקרטית, 2004
טום היידן (משמאל) בחברת הפעיל האנטי מלחמתי מארק רוד (Rudd), במנהטן, 2007.
יוס שירן

| --- | --- |

 לידה:  1962 (בן 63 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 
יוסף (יוס) שירן (נולד בשנת 1962) הוא מנהל ישראלי המכהן כמנכ"ל חברת "אבן קיסר", ובעבר ייסד וניהל מגוון חברות אחרות.
ביוגרפיה

שירן נולד וגדל בקיבוץ גבעת ברנר, והתחנך בבית הספר התיכון הסביבתי במדרשת שדה בוקר.
בשנת 1980 התגייס לסיירת מטכ"ל בה שירת כלוחם וקצין והמשיך לשרת במילואים בתפקידים פיקודיים עד לשחרורו בדרגת סגן אלוף.
לאחר שחרורו מצה"ל סיים תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ובהמשך קיבל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן.
קריירה

במקביל ללימודיו פעל שירן כאנליסט פיננסי בחברת הייעוץ שירן-ליבר עד לשנת 1989, בה החל לעבוד כמנהל פרויקטים ותכנון מוצר בחברת אלקו תעשיות בע"מ, אשר עסקה בייצור של שנאי רשת למתח גבוה.
בשנים 1991–1995 עסק בהקמתו וניהולו של מפעל ייעודי לייצור שלדי בניינים בנתיבות, כחלק ממאמץ המדינה לספק פתרונות מגורים לעלייה הגדולה מברית המועצות באותה תקופה. המפעל ייצר עמודים, קורות ותקרות מבטון דרוך באמצעות טכנולוגיה צרפתית המיועדת לבניית מבנים של עד ארבע קומות. יכולת הייצור של המפעל עמדה על 2000 דירות לשנה.
בשנים 1995–2000 כיהן כמנכ"ל חברת טכנופלסט תעשיות בע"מ, שעסקה בהזרקה, כבישה ועיצוב מוצרי פלסטיק. בשנת 1997 הוביל את החברה להיות החברה הישראלית הראשונה המונפקת ברשימה הראשית בבורסה לניירות ערך בלונדון (LSE).
שירן סיים את תפקידו בטכנופלסט בכדי להתמנות למנכ"ל תפרון בע"מ, שהתמחתה בייצור הלבשה תחתונה וביגוד ספורט, תפקיד בו כיהן עד שנת 2008. במהלך כהונתו, תפרון שהייתה מונפקת ב-בורסה לניירות ערך בניו יורק גייסה הון בישראל ונרשמה כחברה דואלית בבורסה לניירות ערך בתל אביב. במסגרת תפקידו היה אחראי על פיתוח והטמעת טכנולוגיות מתקדמות לתפירה ללא תפר וטכנולוגיות ביגוד נוספות לשיפור ביצועים.
במקביל כיהן כיו"ר הדירקטוריון של חברת הבת "אלבה-רפואה", שהתמחתה בפיתוח מוצרי טקסטיל ייעודיים לענף הבריאות בארצות הברית, עד למכירתה לחברת Encompass, בעסקה אשר מומנה על ידי General Electric Capital.
מיוני 2007 ועד דצמבר 2008 היה שירן יושב-ראש איגוד יצרני הטקסטיל והאופנה בהתאחדות התעשיינים.
בשנים 2009–2016 כיהן כמנכ"ל "אבן קיסר". באותה תקופה חוותה החברה צמיחה משמעותית, הפכה לחברה גלובאלית לרבות באמצעות רכישת מפיצים ברחבי העולם, והשלימה הנפקה בנאסד"ק, שאחריה הגיעה לשווי שיא של 2.4 מיליארד דולר.
בשנת 2016 ייסד שירן בשותפות את חברת SENSEQ המפתחת, מייצרת ומוכרת מערכות IoT לניטור בתיהם של בני הגיל השלישי המתגוררים בגפם. שירן כיהן גם כמנכ"ל החברה.
בשנת 2020 ייסד וניהל את חברת Elight בע"מ העוסקת בסחר דיגיטלי, וכשנה לאחר מכן ייסד ושימש כיו"ר בחברת Inflow בע"מ, פלטפורמה לאיתור עסקאות נדל"ן ואנרגיה מתחדשת באמצעות מערכת לימוד מכונה.
במהלך שנים אלו העניק שירותי ייעוץ וניהול לחברות טכנולוגיות ותעשייתיות.
במרץ 2023 חזר לנהל את חברת "אבן קיסר".
משפחה

שירן נשוי ואב לארבעה ילדים ומתגורר ברמות השבים.
הערות שוליים

↑  שרות, יוסי שירן נבחר ליו"ר איגוד תעשיות טקסטיל ואופנה, באתר ביזפורטל, 11 ביוני 2007
↑  יונתן נשיא, ‏טכנופלסט גייסה 55 מיליון ש' בבורסה הראשית של לונדון, באתר גלובס, 13 בפברואר 1997
↑  טלי ציפורי, ‏אבן קיסר: מנכ"ל החברה שווה 30 מ' ש', הקיבוץ - מיליארד, באתר גלובס, 14 בנובמבר 2012
↑  שירי חביב ולדהורן, ‏אחרי 7.5 שנים: מנכ"ל אבן קיסר, יוס שירן, פורש, באתר גלובס, 23 במאי 2016
↑  גולן חזני
, אחרי 73 שנה: מפעל אבן קיסר בשדות ים ייסגר, 120 עובדיו יפוטרו, בתאר כלכליסט, 10 במאי 2023
יהדות טורוב

בית הכנסת בטורוב (1929), נחרב על ידי הנאצים בשואה (1941-1944)
(מארכיון משפחת ל. סמילוביצקי)
הקהילה היהודית בטורוב (Turov) (אנ'), עיר באזור ז'יטקוביץ' במחוז הומל במדינת בלארוס, ליד נהר פריפייטס, התקיימה החל מהמאה ה-16 ועד להשמדתה בשואה. מקהילה יהודית תוססת, שלקראת סוף המאה ה-19 היוותה למעלה ממחצית מתושבי העיר, נותרו שרידים בודדים.
אובדן תושביה היהודים, שהיוו חלק כה מרכזי מאוכלוסייתה, השפיע באופן ניכר על העיר: בשנת 1962 ירדה טורוב ממעמדה כעיר, בשל מיעוט תושבים, והפכה לעיירה; רק בשנת 2004 הוכרזה מחדש כעיר.
נכון ל-2017, מתגוררים רק שני יהודים בעיר, ואזור בית הקברות היהודי מוזנח. בעיר לא קיימת אנדרטה המציינת באופן ספציפי את רצח היהודים בשואה.
תולדות הקהילה

על קיומה של קהילת יהודי טורוב ישנן עדויות כבר מהמאה ה-16. על פי רישומים ב-1897 חיו בטורוב 20,252 יהודים, שהיוו 52.3% מאוכלוסיית העיר.
תולדות הקהילה > בתי כנסת בטורוב

ב- 1852 היו רשומים בעירייה שלושה בתי כנסת בעיר, כאשר בפועל פעלו שני בתי כנסת ובית ספר יהודי אחד, תחת אותו רישום.
בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 החלה הגירה רבה של יהודי בלארוס לארצות הברית.
במלחמת העולם השנייה הושמדה רוב אוכלוסיית טורוב היהודית.
לאחר השואה

טורוב שוחררה מהגרמנים ב-5.7.44 .
בשנת 1962 העיר הפסיקה להתקיים כעיר, בגלל מיעוט תושבים, והפכה לעיירה, כחלק מאזור ז'יטקוביץ.
ב-10 באוגוסט 2004 חזרה העיירה לפעול כעיר.
ב- 1.1.16 חיו בעיר 2795 תושבים, מתוכם יהודי אחד.
הנצחת הקהילה

בשנת 1946 יהודים שחזרו לאחר השואה סידרו את בית הקברות בקזרגאט, 3 ק"מ מטורוב לכיוון חילצ'יץ. הם חיפשו את שרידי גופות הנרצחים בטורוב עצמה, ובכל אזור טורוב, והביאו אותם לקבורה בקבר אחים. הם הקימו במו ידיהם אנדרטה לנרצחים. מסביב לבית הקברות שתלו אלונים. מאחר שלא נשארו יהודים לתחזק את בית הקברות, הוא נשאר מוזנח, ואנדרטת העץ בלתה והתפוררה[דרוש מקור].
ב-1980 שודדי קברים הרסו כמה מהקברים של קזארגט בחיפוש אחרי זהב יהודי. לאחר מקרה זה השלטון המקומי גידר את בית הקברות מסביב. האנדרטה הרשמית בטורוב נפתחה ב-1972 בכיכר המרכזית של העיר טורוב, במקום בו עמד בית כנסת דו קומתי מאבן, שנשרף בזמן הכיבוש.
נבנתה אנדרטה נוספת לכלל תושבי המקום ולחיילים של טורוב שנהרגו על ידי הנאצים. שמותם של 222 תושבים נכתבו על האנדרטה וביניהם כמה עשרות של שמות משפחה יהודיים.
ב-1991 השלטון המקומי לא אישר הקמת אנדרטה לזכר יהודי טורוב שהושמדו על ידי הנאצים, במרכז טורוב ליד בית הספר התיכון בעיר, והציעו להקים את האנדרטה ליד בית הקברות המקומי.
יהודים יוצאי טורוב ששרדו את השואה וחיים עם משפחותיהם בישראל, ארצות הברית וגרמניה, אוספים בכל שנה תרומות לצורך שימור ותחזוק בתי הקברות היהודיים והאנדרטאות לזכרם באזור.
כיום בבית הקברות היהודי בטורוב נשמרו קצת יותר מ-30 קברים שלמים.
עדיין חסרה אנדרטה לציון ספציפי ליהודים שנרצחו בשל יהדותם.
Ornament - design element of the Turov Synagogue in 1929
From Family archives of Dr. L.Smilovitsky
Jewish life in Turov before Holocaust. Jewish School in Turov 1917.
The last Turov Rabbi Leib Hirsh Goldberg before 1917.
Chechik, Aron (1870-1941)
Was born in Turov and was engaged in fishing, had "ledovnyu" (big ice cellar), fished himself and also bought fish from peasants from Pripyat river, neighboring ponds, which he dried and sold.
 Aron and his son Shleime (born in 1904) were killed by Nazis with family
Data about their killing was received from the letter of Aron’s son Samuel (born 1908) to USA in 1943 with a description of the killing in Turov.
Turov Holocaust, mass victims' grave 1946