stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק שמשון הורוביץ-מייזלש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1787 ה'תקמ"ז קאמיאנקה בוזקה
 פטירה:  דצמבר 1878 (בגיל 91 בערך) כ"ו בכסלו ה'תרל"ט ז'ולקייב האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בז'ולקייב
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 מקום מגורים:  מוׂנָסְטרִיץ', ז'ולקייב, צ'רנוביץ
 מקום פעילות:  גליציה, בוקובינה
 תקופת הפעילות:  המאה ה-19
 השתייכות:  יהדות אורתודוקסית
 תחומי עיסוק:  רבנות
 רבותיו:  סבו רבי משה צבי הירש מייזלש
 תלמידיו:  רבי אברהם גלר מקריפטש
 בני דורו:  רבי יוסף שאול נתנזון, רבי שלמה קלוגר
 חיבוריו:  תפארת בנים, אונס בגיטין
 אב:  רבי אביגדור מקמינקה
 אם:  פריידא
 צאצאים:  בנו ישעיה אשר, חתנו משה לייב הורוביץ
 
רבי יצחק שמשון הוֹרוֹבִיץ-מַייזְלֶשׁ (בכתיב ארכאי: הורוויץ-מייזלש; ה'תקמ"ז – כ"ו בכסלו ה'תרל"ט), כיהן ברבנות למעלה מ-60 שנה, רבן של ז'ולקייב ושל צ'רנוביץ ומחוז בוקובינה במשך עשרות שנים לסירוגין. בתקופת כהונתו בטשרנוביץ התפלגה הקהילה המקומית בין האדוקים לנאורים.
ביוגרפיה

נולד בקמיאנקה בוזקה לרבי אביגדור הורוביץ רב העיר (נפטר בי"ז בתמוז תקצ"א במגפת הכולרה) נצר לשושלת רבנים וותיקה (14 דורות), ולפריידא בת רבי משה צבי הירש מייזלש רבה של ז'ולקייב ובנו של רבי שמשון מז'אלקווא. היה תלמידו של סבו רבי משה צבי ואף נשא את שם משפחתו מייזלש לצד שם משפחת אביו. הורוביץ למד בנעוריו אצל אביו אביגדור הורוביץ, רבה של יהדות קמיאנקה, ולאחר מכן עם סבו משה צבי הירש מייזלש, רבה של יהדות ז'ובקבה.
בשנת תקע"ב מונה לרב במוׂנָסְטרִיץ', ובשנת תקע"ח מונה כרבה של ז'ולקייב כממלא מקומו של סבו. בשנת תקצ"ב עבר לטשרנוביץ על מקומו של רבי חיים טירר שהיה פנוי מתקס"ז, שם נזקק לאישור מיוחד מאת פרדיננד הראשון, קיסר אוסטריה לכהן כרב המדינה של בוקובינה, מפני שלא סיים לימודי גימנסיה.
בצ'רנוביץ היה רבי יצחק שמשון המנהיג של היהדות השמרנית בסביבה, בתקופה זו של התפשטות ההשכלה באזור בוקובינה, ובצ'רנוביץ בפרט. הוא קיים קשרים עם מנהיגים חסידיים, ביניהם רבי ישראל מרוז'ין שנמלט מרוסיה לסדיגורה בשנת תר"ב, והתכתב בהלכה עם גדולי דורו, ביניהם: רבי משה סופר, רבי שלמה קלוגר, ורבי יוסף שאול נתנזון.
בפסיקת הלכה נטה להקל, כך למשל התיר אתרוג מורכב. ובפולמוס שהתחולל סביב אכילת תרנגולי קוצ'ין היה בין המתירים.
בשנת תקצ"ה יזם את הקמת מחלקת הדפוס העברי בדפוס אקהרדט שבטשרנוביץ, ומאוחר יותר הפעילו את המחלקה בנו וחתנו. כמו כן כתב הגהות והערות למספר ספרים שהודפסו בחלקם בדפוס זה, בתפקידו כרב המדינה בבוקובינה, וכרבה של ז'ולקייב העניק רבי יצחק שמשון הסכמות רבות. כמו כן כתב היד של הספר "יקר מפז" לרבי ישראל הופשטיין מקוז'ניץ היה בידי רבי יצחק שמשון, והוא מסרו להדפסה לראשונה.
ביוגרפיה > התפלגות הקהילה בצ'רנוביץ

ב-1835 יזם את הקמתו של בית דפוס עברי ראשון בעיר. בשנת 1853 הביאו ראשי הקהילה הרפורמיסטים (בזמנו כונו: "ההולכים קדימה") - שחפצו ברב נאור בעל השכלה, את הרב אליעזר אליהו איגל - תלמידו של שמואל דוד לוצטו לכהן כרב הרשמי של הסביבה בהמלצתו של אדולף ילינק, בעוד שלרבי יצחק שמשון הותירו את הסמכות ההלכתית בלבד, כאב"ד מקומי וכרבם של האדוקים. המינוי נתקל בהתנגדות חזקה של חברי הקהילה השמרנים (שכונו "העומדים"), המתנגדים שלחו לקיסר מכתבי התנגדות שכללו האשמות כנגד המועמד, בעקבות כך עיכבו השלטונות האוסטריים את השבעתו של איגל עד להפגת המתיחות בין יהודי צ'רנוביץ. לפי הנחיית השלטונות, ביטלו מנהיגי הקהילה את תוצאות הבחירות וקיימו בחירות חדשות ב-10 במאי 1854 בהן זכה איגל ב-147 קולות בעד ו-34 נגד. בחירות אלו היוו ניצחון מוחץ של מחנה המשכילים בקהילת צ'רנוביץ. סכסוך קשה נוצר בקהילה המקומית בין הנאורים לשמרנים ובראשם החסידים, ובשלב מאוחר יותר גרם להתפלגות מלאה של הקהילה לשני מחנות, כאשר כל צד אסר את שחיטתו של הצד השני. בשנים אלו גם החלו הניסיונות להקמת בית הכנסת הכוראלי של צ'רנוביץ. ב-1860, בעודו מכהן כרב בצ'רנוביץ, הדפיס מחדש את ספר השאלות והתשובות "גאוני בתראי".
בעקבות כך חזר רבי יצחק שמשון לז'ולקייב בשלהי שנת תרכ"ז, לאחר שרבה הרב שמואל וואלדברג עזב לירוסלב על רקע סכסוכים עם אנשים בקהילה. על מקומו בצ'רנוביץ נבחר כרבה של קהילת החרדים רבי בנימין אריה וייס.
ביוגרפיה > פטירתו

נפטר במוצאי שבת כ"ו בכסלו ה'תרל"ט בז'ולקייב ונקבר בבית העלמין היהודי בעיר. על מצבתו נחרת נוסח הבא: ”פ"נ בנן של קדושים וגאונים הרב מו"ה מרן יצחק שמשון זצ"ל ה"ה האב"ד דפה, בהרב הגאון החסיד צדיק תמים מו"ה אביגדר זצ"ל ה"ה האבד"ק קאמינקא. שמשון דן את ישראל לאביהם שבשמים והורה צדק לעדת ישרון ששים וששה שנים, מלפנים בק"ק טשערנאויץ והמדינה בוקאווינא, ולעת זקנתו שב אל אחוזת אבותיו הקדושים לעירנו לנשק עפרות זהב מקום חלקת מחוקק ספון, אבי אמו הנשר הגדול הגאון האמתי רשכב"ה המפורסם בקצוי ארץ אדמו"ר מוהר"ר משה צבי הירש מייזלש זצוק"ל ה"ה אב"ד דפה יצ"ו, תנצב"ה”.
על כיסא הרבנות בז'ולקייב, התמודדו רבי חיים אריה לייבוש הורוביץ ורבי אברהם בנימין קלוגר, בבחירות ניצח הרב הורוביץ, אולם הקהילה התפלגה בין החסידים שהתנגדו לבחירתו לשאר התושבים.
משפחתו

אחיו רבי משה צבי הירש מצישינוב.
בנו ר' ישעיה אשר וחתנו משה יהודה ליב הורוביץ - הקימו יחד מחלקה לדפוס עברי ב"דפוס אקהרדט" בצ'רנוביץ. בדפוס זה הדפיסו מספרי רבי יצחק שמשון, וכן מספר ספרים להם צירף את הגהותיו.
בנו חנניה ליפא.
בתו מירל רעלא נישאה בשנת תרכ"ד לרבי יצחק אייזיק טויבש (תקצ"ז-ט' בסיוון תרע"א) בנו של רבי שמואל שמעלקא טויבש בן רבי אהרן משה טויבש, ורבה של פשקאן לעתיד. נישואי בני הזג לא עלו יפה, אך הגירושין התעכבו עקב סכסוך ממוני ודרישת רבי יצחק שמשון לגירושין רשמיים גם בבית משפט אזרחי, ופרשייה ארוכה התפתחה סביב העניין. בניסיון לפתרון הסכסוך היו מעורבים רבי אברהם יעקב מסדיגורה, רבי יוסף שאול נתנזון, רבי יצחק אייזיק ספרין מזידיטשויב, וגיסו של החתן - רבי מרדכי לייפר מנדבורנה. לאחר כמה שנים ניסה לזרוק לה גט בעל כרחה, אך הדבר לא עלה בידו. על פרשייה זו הדפיס רבי יצחק שמשון קונטרס בשם "אונס בגיטין".
ספריו

אונס בגיטין - קונטרס אודות פרשיית גירושי בתו מבעלה רבי יצחק אייזיק טויבש.
חדרי לב - הערות על הספר "לב דוד" לרבי חיים יוסף דוד אזולאי.
תפארת בנים - קונטרס אחרון - שו"ת שצירף לספר "חמדה גנוזה" של סבו רבי משה צבי הירש.
אומר אני מעשי למלך - דרשה שנאמרה בט"ז בניסן תר"ח לכבוד יום ההולדת של פרדיננד הראשון, קיסר אוסטריה בבית הכנסת הגדול בצ'רנוביץ.
הערות שוליים

↑  את שם המשפחה הורוביץ נטל רבי אביגדור מצד אמו שהייתה בת בתו של רבי מאיר הורוביץ מטיקטין.
↑  היה מצאצאי רבי מאיר מטיקטין, רבי דוד הלוי סגל, רבי השיל מקראקא, ורבי נתן נטע שפירא רבי מאיר מלובלין, רבי שמואל אליעזר הלוי איידלס, ורבי משה איסרליש רבי מאיר קצנלנבוגן.
↑  ממלא מקומו של סבו לאחר פטירתו היה רבי יעקב משולם אורנשטיין שעבר בתקס"ה לכהן כרבה של לבוב, ומאז נותר כיסא הרבנות בעיר פנוי.
↑  נתן מיכאל גלבר, "תולדות יהודי ז'ולקיב", בתוך: ספר קהילה: ז'ולקיב, תל אביב תשכ"ט, עמ' 134, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  על מקומו בז'ולקיב נבחר רבי צבי הירש חיות.
↑  ראו: דב בער רבינוביץ, אגרות הרה"ק מרוזין ובניו, חלק ב', מכתב יד, ירושלים תשס"ג, עמ' נ"ז, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  רבי משה סופר, שו"ת חתם סופר חלק ד' (אבן העזר), תשובה מ"ה, ברטיסלבה תרכ"ה, דף כ"ה עמ' ב', באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  רבי שלמה קלוגר, שנות חיים, לבוב תרט"ז, דף ע"ט עמ' א', באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  שואל ומשיב, חלק ב', תשובה פ"ט, לבוב תרכ"ה - תר"נ, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום), ורבי יוסף שאול נתנזון, שואל ומשיב, מהדורה תנינא חלק ג', תשובה פ"ה, לבוב תרכ"ה - תר"נ, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  "קונטרס אחרון" בתוך: חמדה גנוזה, לבוב תרל"ה, עמ' א', באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  "קונטרס אחרון" בתוך: חמדה גנוזה, לבוב תרל"ה, עמ' ט"ז, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  יצחק יוסף כהן, "הדפוס העברי בטשרנוביץ", בתוך: כתב עת ארשת (עורך: יצחק רפאל, חלק ג', ירושלים  תשי"ט - תשמ"א, עמ' 278, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  לדוגמה: "סידור הרב" שהודפס בצ'רנוביץ שנת תרכ"ה (ראו: רבי יצחק דובער שניאורסון, סדר תפלה על פי נוסח הקדוש האריז"ל <סידור מהרי"ד> - א, כפר חב"ד תשנ"א, באתר אוצר החכמה), "מנחם ציון", ירושלים תשכ"ג, באתר אוצר החכמה, "משנת חכמים", טשרנוביץ, "נזיר השם וסמיכת משה", ראו <מהדורה חדשה> ירושלים תשמ"ט, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים), "תפארת למשה, זכרון משה, אבל רב", ראו מהדורה חדשה תל אביב תשע"ב, באתר אוצר החכמה,
↑  יקר מפז, לבוב  תרל"ב, באתר אוצר החכמה.
↑  יצחק יוסף כהן, הדפוס העברי בטשרנוביץ, ארשת, כרך שלישי, עמ' 278, מוסד הרב קוק, 1961, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
↑  עסטרייך, המגיד, 9 במרץ 1864.
1 2 3  ג'רום סילברבוש, המתרגם של ספרו של נתן מיכאל גלבר על תולדות יהדות צ'רנוביץ, מציין שהחלוקה ל"אורתדוקסים" ו"רפורמים" או "קונסרבטיבים" אינה תואמת את זו של היום בין אורתודוקסים, רפורמים וקונסרבטיבים.
Judaism didn't seem to be organized into the three branches, Orthodox, Conservative and Reform that we are familiar with today
↑  עליהם פרסם איגל בעצמו ב-6 במרץ 1854 בעיתון "אלגמיינה צייטונג דס יודנטומס"
(Allgemeine Zeitung des Judentums).
↑  ד"ר אריה זהבי-גולדהמר, "טשרנוביץ", בתוך: ערים ואמהות בישראל, חלק ד', ירושלים תש"י, עמ' 154–149, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  שלמה בובר, "ה"ר יצחק שמשון ב"ר אביגדור הורוביץ מייזלש, בתוך: קריה נשגבה, אות קע"ו, קרקוב תרס"ג, עמ' 48, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, חלק ג', ירושלים תשל"ח - תשנ"ז, עמ' 62, באתר אוצר החכמה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311684805171
פריץ הונקה

| --- | --- |

 לידה:  31 ביולי 1935 לייפציג, גרמניה הנאצית
 פטירה:  19 באוקטובר 1998 (בגיל 63) לנגנהורן (אנ'), המבורג, גרמניה
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה המערבית גרמניה
 תקופת הפעילות:  1970–1975 (כ־5 שנים)
 בת זוג:  אינגה (1957–1967)
פרידריך פול "פריץ" הונקה אשר נודע מאוחר יותר בחייו בשם פיטר ינסן (בגרמנית: Friedrich Paul "Fritz" Honka או Peter Jensen,‏ 31 ביולי 1935 – 19 באוקטובר 1998) היה רוצח סדרתי גרמני שרצח לפחות ארבע נשים בין השנים 1970–1975 באזור סנקט פאולי (אנ'), המבורג, גרמניה המערבית.
ביוגרפיה

פרידריך פול הונקה נולד ב-31 ביולי 1935 ברובע זיבורג (גר'), לייפציג, גרמניה הנאצית, לפריץ ואלזה הונקה, השלישי מבין עשרת ילדיהם. שלושה מאחיו מתו במהלך לידתם. אביו התפרנס כנגר ואמו כמנקה. תיעודים מעטים שרדו מאותה העת, אך בחייו המאוחרים טען כי לקראת פרוץ מלחמת העולם השנייה נשלח אביו למחנה ריכוז בשל דעותיו הפוליטיות ושבועתו למפלגה הקומוניסטית של גרמניה. הונקה עצמו נשלח בהמשך למחנה ריכוז לילדים. עם כניעתה של גרמניה שוחררו שניהם בידי כוחות רוסים של בעלות הברית.
עם שחרורו מהמחנה נלקח לבית יתומים בלייפציג בו התגורר לאורך השנים הבאות. בה בעת מצא אביו עבודה כמסיק תנורים, אך מת ב-1946 בשל מצבו הבריאותי שהתדרדר במהלך שנות מאסרו, והמשיך להחמיר בעקבות התמכרותו למשקאות חריפים.
בראשית שנות ה-50 החל הונקה בהתמחות כשוליית מניח לבנים, אותה נאלץ לעצור תוך זמן קצר בשל אלרגיה שפיתח. כעבור שנה נמלט מגרמניה המזרחית לגרמניה המערבית ועבד במשך זמן-מה כפועל כפיים בחוות שונות באזור ורידל (אנ'). באותה העת נודע בשם פריץ בולמן הודות למזגו המנומס, ככל הנראה על שמו של פריץ בולמן (גר') האמיתי מברנדנבורג. באותה העת נולד בנו הראשון היינריך מקשר קצר ימים שניהל עם אישה בשם מרגוט, אך לאחר שאולץ לשלם לה דמי מזונות שנתיים בגובה של כ-3,000 מארקים גרמניים עזב את הכפר בו התגורר ויצא לדרכו.
בשנים הבאות הגיע להמבורג והחל לעבוד במספנת הוולדסורקה המבורג (גר') בשורותיה של חברת הוואלדטסוורקה-דויטשה ורפט. ב-1956 נפצע בתאונת דרכים קשה באזור ברסבוטל (אנ') שבעקבותיה סבל מעיוות בפניו אשר נגרם בשל אפו המרוסק ופזילה קבועה בשתי עיניו.
כעבור שנה נישא לאישה בשם אינגה ממנה נולד בנו השני, פריץ, אולם התגרשו ב-1960. שכניהם מאותה העת העידו על תגרות אלימות שהתקיימו בין השניים בדירתם שבנויגרבן-פישבק (אנ'). על אף כן, שבו להיפגש זה עם זו והתחתנו בשנית, אך התגרשו שוב ב-1967.
כעת רווק, עבר הונקה להתגורר בבית ברחוב זיישטראסה מספר 74 באוטנסן (אנ'). לאחר חמש שנים, ב-1972, הכיר בת זוג חדשה בשם אירמגרד אלברכט אשר עברה להתגורר עמו בדירתו. ב-15 באוגוסט אותה שנה ניסה לכפות על אישה בשם רות דאפנר לקיים יחסי מין עמו ועם אלברכט, וכן לאנוס אותה. דאפנר נמלטה מדירתו בעודה עירומה והגיעה לתחנת המשטרה, בה נחקרה והגישה תלונה נגדו, בטרם פונתה לבית החולים. הונקה נעצר ב-4 באפריל ונידון לשלם קנס בגובה של כ-4,500 מארקים, על אף שאישומי האונס נגדו הופלו.
אהבתו של הונקה למשקאות חריפים החמירה בשנים הבאות לאלכוהוליזם, דבר שהפריע לו לנהל מערכות יחסים יציבות עם נשים, והובילו לחפש אחר מין מזדמן עם זונות, אותן פגש לרוב בפאבים שונים בריפרבאן (אנ') שבסנקט פאולי (אנ').
הרציחות

כל קורבנותיו הידועים של הונקה היו נשים מבוגרות שהכיר ברובע החלונות האדומים של סנקט פאולי (אנ'). חלקן היו דרות רחוב אשר עסקו מעת לעת בזנות בתמורה לקורת גג, מזון, אלכוהול, וסכומי כסף קטנים. היעלמותן, אפוא, לא משכה תשומת לב רבה ולא הובחנה בידי גורמי החוק, דבר שעזר להונקה לשמור על חשאיות.
הוא נהג לפקוד לעיתים קרובות את הפאבים הרבים של אותו אזור, ביניהם הכפפה הזהובה (גר'), מרתף טירת אלבה (גר') והונג קונג, מקומות שהיו ידועים בשל קהל השתיינים והזונות שנהגו לבקר בהם. על אף שמאוחר יותר טען כי כל מבוקשו היה למצוא אנשים עמם יוכל לשוחח, הערכות פסיכולוגיות שנמסרו במהלך משפטו קבעו כי מטרתו האמיתית הייתה הלכה למעשה להשיג ”שותפות ליחסי-מין שהוכתבו בידי פנטזיות השליטה שיצר בראשו”.
קורבנו הידוע הראשון הייתה אליזבת גרטראוד בראואר בת ה-42, ספרית אשר עבדה לסירוגין בזנות לצורך השלמת הכנסה, ונרצחה ככל הנראה בדצמבר 1970. בראואר הובאה לדירתו של הונקה בידי אני וכטמייסטר, חברתו הקרובה, שם דרש הלה משתיהן לקיים עמו שלישייה, אך משסירבה בראואר רצח אותה. ראשה, שדייה, ידייה ואחת מרגליה נמצאו במגרש גרוטאות לא רחוק מביתו ב-2 בנובמבר 1971, ומתוך התקדמות ריקבונם הסתמן כי שכבו במקומם לפחות שנה. מציאת הראש אפשרה לחוקרי מקרי המוות לפתוח במלאכת שחזור פניה של בראואר על פי עצמות הגולגולת, בניסיון לבאר את זהותה. גופה השלם אותר רק כעבור מספר שנים ולאחר מעצרו של הונקה, אשר החביא אותו, יחד עם חלקי אדם נוספים, בתוך קירות דירתו.
ככל הידוע לא רצח הונקה שוב במשך ארבע השנים הבאות. קורבנו הבא, אנה בוישל בת ה-54, הייתה עקרת בית עמה נפגש בפאב הכפפה הזהובה ב-1974. לאחר שהשתכרו יחדיו לקח אותה לדירתו וחנק אותה למוות, מפני שלטענתו, ”היא פשוט שכבה שם כמו קרש עץ”, משמע לא הגיבה לניסיונותיו לקיים עמה יחסי מין. לאחר מכן ביתר את גופתה והחביא את השאריות בין כותלי ביתו.
לקראת סוף אותה שנה רצח הונקה את פרידה "ריטה" רובליק בת ה-57, זונה לה שילם כמאתיים מארקים בכדי שתבוא לביתו ותקיים עמו יחסי מין, אולם לאחר שגילה כי גנבה ממנו כמאתיים מארקים נוספים חנק אותה למוות.
כעבור שנה רצח הונקה את קורבנו האחרון, רות שולט בת ה-52, זונה נוספת שפגש בפאב הכפפה הזהובה והביא לביתו. תחילה הכה אותה נמרצות בראשה עם בקבוק ליקר מסוג קורן ולאחר מכן חנק אותה למוות עם זוג גרביונים. ביתור גופתה תואר בדוח הנתיחה שלאחר המוות, ”הרגליים נוסרו מתחת לעצמות הירך, שתי השדיים נקטעו, שתי האפרכסות נחתכו בצורה חלקה, וקצה האף והלשון נקטעו”. מאוחר יותר כאשר נשאל לגבי העניין הסביר הונקה, ”היא פשוט הייתה כבדה מדי. כשניסיתי להרים אותה מעדתי ונפלתי במורד המדרגות”.
מעצר

רציחותיו של הונקה התגלו בטעות לאחר שפרצה שרפה בבניין בו התגורר ב-17 ביולי 1975. במהלך פעולות ההצלה וכיבוי האש גילו הכבאים את חלקי הגופות שהחביא בתוך קירות דירתו, וכוח משטרתי הוזעק לזירה במהרה. הונקה שהה במקום עבודתו באותה העת, וכאשר חזר לביתו נעצר ונלקח לחקירה.
גופותיהן המבותרות של שלושת הנשים האחרונות שרצח, בנוסף לחלק גופה העליון של בראואר, קורבנו הראשון, נמצאו בתוך שקיות אשפה כחולות לאחר שנדחסו לתוך חלל הקירות והרצפה של דירתו. הוא הודה ברציחתן של ארבעת הנשים ב-29 ביולי 1975, אולם חזר בו מהודאתו בנובמבר 1976 בטענה כי לא זכר דבר מהאירועים שהתרחשו באותה העת.
משפט

משפטו של הונקה נפתח ב-1976 בבית המשפט המחוזי של המבורג (גר') תחת שיפוטו של ריימר הדנפלדט, כאשר עורך הדין מטעם ההגנה שייצג אותו היה רולף בוסי (אנ'). התביעה דרשה להרשיע את הונקה בארבעה אישומי רצח, אחד עבור כל אחד מהקורבנות, אולם לאחר שבית המשפט קבע כי לא ניתן להטיל על הונקה את האחריות הפלילית של מעשיו מאחר שסבל מחולי נפשי בעת ביצוע העבירות, הופחתו שלושה מהאישומים נגדו לסעיפי הרג, כאשר סעיף הרצח של בראואר נותר על כנו.
עתירת התביעה להטיל על הונקה עונש מאסר עולם, אפוא, נדחתה, ובמקום זאת נידון הלה ל-15 שנות מאסר בבית חולים פסיכיאטרי, זאת לאחר שבית המשפט קבע באופן סופי כי בעת הפשעים היה נתון תחת ”מצב נפשי חמור המזוהה עם חולי פתולוגי”.
אחרית חייו

הונקה שוחרר מהאגף הפסיכיאטרי של בית החולים ב-1993 ושינה את שמו לפיטר ינסן. הוא העביר את שנותיו האחרונות בבית אבות בשרבוץ (אנ'), בו לא הכירה אף נפש חיה את זהותו האמיתית, ומת כעבור מספר שנים בבית חולים אוכסנצול שבלנגנהורן (אנ'), ב-19 באוקטובר 1998, בעודו בן 63.
תרבות > ספרות

הסופר הגרמני היינז שטרונק (אנ') הוציא לאור את ספרו הכפפה הזהובה (גר') ב-2016, שעל כתיבתו זכה בפרס וילהלם ראבה לספרות (אנ'). הספר מתעד את חייו ופשעיו של הונקה וכותרתו נגזרת משמו של פאב הכפפה הזהובה בו נהג הלה לצוד אחר קורבנותיו.
הפתולוג הפורנזי קלאוס פושל (גר') והעיתונאית בטינה מיטלכר כתבו בספרם "מוות ללא מנוח: מקרים מרתקים מתוך הרפואה המשפטית" פרק שלם אודות פשעיו של פריץ הונקה מנקודת מבט פורנזית.
תרבות > תיאטרון

מחזה תיאטרון בשם "הונקה" הופק בידי אווה אנגלבך ומרסל וייננד ב-2014 בתיאטרון ליכשטוף (גר').
תרבות > קולנוע

סרט הקולנוע הגרמני הכפפה הזהובה בבימויו של פאטי אקין ובכיכובו של יונאס דאסלר (אנ') אשר יצא לאקרנים ב-2019 מבוסס על ספרו של היינז שטרונק ומתאר את חייו ופשעיו של הונקה. הסרט נפתח ברצח הידוע הראשון שביצע ומסתיים עם מעצרו הסופי.
תרבות > מוזיקה

המוזיקאי הגרמני קרל היינץ בלומנברג (גר') הוציא תחת השם הבדוי "הארי הורור" את השיר "הייתי רוצה לנסר אישה" המבוסס על רציחותיו של הונקה ב-1978, אשר הפך במהרה ללהיט מועדונים בהמבורג. חברת התקליטים RCA רקורדס סירבה תחילה להפיץ את השיר והביעה דאגה בשל תוכנו השנוי במחלוקת, אך לאור הצלחתו הרבה הסכימה לשווק אותו.
המוזיקאי הגרמני אנדראס דוראו (גר') הוציא את השיר "ריח האשוח" באלבומו "מתוך הספרייה" ב-2014, אשר אמנם אינו מזכיר את הונקה באופן מפורש, אך מתאר פרטים מדויקים אודות חייו ופשעיו. שמו של השיר נגזר מעצי הריח שהחזיק הונקה בדירתו, שנועדו להסתיר באמצעות ניחוחם את צחנת הגופות הרקובות של קורבנותיו.
להקת הקשיחות הגרמנית החדשה Ost+Front (גר') הוציאה ב-30 ביולי 2020 את השיר "הונקה הונקה" כחלק מאלבומם חבר במצוקה (גר'), המתאר את מפגשיו השונים של הונקה עם קורבנותיו בכפפה הזהובה, בטרם לקח אותם לדירתו וחנק אותם למוות.
לקריאה נוספת

| עברית | Deutsch |
| --- | --- |
שטרונק, היינז (אנ'); הכפפה הזהובה; רוולט ורלאג, 2016 (מסת"ב 978-3-498-06436-5): Strunk, Heinz; Der Goldene Handschuh; Rowohlt Verlag, 2016 (ISBN: 978-3-498-06436-5)
הערות שוליים

↑  כחול הזקן ממוטנבורג, המבורגר אבנדבלט (אנ'), יאן אריק לינדנר, פורסם במקור ב-23 בפברואר 2006, אורכב מהמקור ב-18 בפברואר 2023. (בגרמנית)
↑  שטרונק, קרוב מאוד, עמודים 7–8, "כאשר השוו את הדגימה לטביעות האצבעות בארכיון, נקבע כי היא הייתה זהה לטביעת הזרת של אליזבת גרטראוד בראואר, אשר נעצרה בעבר בגין גנבה. גברת בראואר הייתה בת 42 בזמן מותה".
↑  רוצח הנשים מסנקט פאולי – פריץ הונקה, דאס ארסטה, פורסם במקור ב-10 במאי 2001, אורכב מהמקור ב-10 בפברואר 2013. (בגרמנית)
1 2 3  הונקה תר אחר קורבנותיו בשכונה, בילד, אולף רוזין, פורסם במקור ב-28 בדצמבר 2010, אורכב מהמקור ב-18 בפברואר 2023. (בגרמנית)
1 2  שטרונק, אחרית דבר, עמוד 249, "בתום עבודות כיבוי האש ברחוב זיישטראסה מספר 74 נתקלו הכבאים בחלקי גופות שנמצאו בעליית הגג, ב-17 ביולי 1975. מתוך הממצאים הללו הסתמן כי בוצעו רציחות כלשהן, ושומר הלילה בן הארבעים הידוע בשם פריץ הונקה נעצר במהרה בחשד לרצח. כעבור מספר ימים בהם שמר על שתיקה הודה סוף כל סוף ברציחות בפני הבלשים פיטר סילר והנס-פיטר אונטרמן, ב-29 ביולי 1975".
↑  שטרונק, אחרית דבר, עמודים 249–250, "התיק נשפט בתא הפלילי ה-21, בית המשפט המחוזי של המבורג, בידי השופט ריימר הדנפלדט".
↑  שטרונק, אחרית דבר, עמוד 249, "עורך הדין המפורסם ממינכן רולף בוסי היה הסנגור הפלילי הידוע ביותר בגרמניה במהלך שנות השבעים, ובאותה העת כבר הספיק להגן על אינגריד ואן ברגן, על רומי שניידר ועל רוצח ארבעת הילדים יורגן ברטש. במשפט האחרון, שנערך כחמש שנים קודם לכן, חנך בוסי את מה שהפך בהמשך לשיח ארוך ושנוי במחלוקת אודות מצבו הפסיכולוגי של הנאשם: האם עבריין מין יכול להימצא אחראי בגין הפשעים שביצע, או שהחולי ממנו סבל השפיע עליו בצורה כה קשה שיש לשלוח אותו לטיפול רפואי במוסד פסיכיאטרי? האם עבריין מין הסובל מהפרעת פסיכולוגית הוא פושע או אדם חולה? בוסי לקח את תיק ההגנה של הונקה שלושה שבועות בלבד לפני תחילת המשפט".
↑  ניצחונו של בוסי, די צייט, יוסט נויטה, פורסם במקור ב-24 בדצמבר 1976, אורכב מהמקור ב-18 בפברואר 2023. (בגרמנית)
↑  שטרונק, אחרית דבר, עמודים 250–251, "הסיבות לגזר הדין הן כדלהלן: הנאשם חווה משבר נפשי קשה כתוצאה מהאלכוהוליזם החמור ממנו סבל לאורך שנים, אשר הוביל לקיומו של חולי אורגני בגופו ולהזנחת חייו. הונקה מכור ליצריו במובן של התמכרות של ממש. העובדה כי היה מסוגל לחיות בדירתו לצד הגופות, שצחנת ריקבונן שררה באופן תמידי באוויר, ואשר נאכלו בידי חיפושיות ותולעים שבנו בתוכן את הקנים שלהן, מעידה על נכונותה של הקביעה לעיל".
↑  הכפפה הזהובה, גודרידס, אורכב מהמקור ב-18 בפברואר 2023. (בגרמנית)
↑  מוות ללא מנוח: מקרים מרתקים מתוך הרפואה המשפטית, גודרידס, אורכב מהמקור ב-19 בפברואר 2023. (בגרמנית)
↑  הונקה, תיאטרון ליכשטוף (גר'), אורכב מהמקור ב-19 בפברואר 2023. (בגרמנית)
↑  הכפפה הזהובה, בסיס הנתונים האינטרנטי לסרטים, אורכב מהמקור ב-18 בפברואר 2023. (באנגלית)
↑  תקליטי ויניל: הלהיט של הונקה, דר שפיגל, פורסם במקור ב-19 באוקטובר 1975, אורכב מהמקור ב-18 בפברואר 2023. (בגרמנית)
↑  ריח האשוח, מיוזיק גורו, אורכב מהמקור ב-18 בפברואר 2023. (בגרמנית)
↑  הונקה הונקה, ליריקס טרנסלייט, אורכב מהמקור ב-18 בפברואר 2023. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 124157858  ISNI: 0000 0000 1572 4571  LCCN: no2018038223  NKC: mzk20191053456  VIAF: 15697352   WorldCat (עם VIAF): 15697352 
דירת עליית הגג בה רצח פריץ הונקה את קורבנותיו, ברחוב זיישטראסה מספר שבעים וארבע באוטנסן.
Love Yourself: Answer

Love Yourself: Answer (מעוצב: LOVE YOURSELF 結 'Answer') הוא אלבום האוסף השלישי בשפה הקוריאנית של להקת הבנים הדרום קוריאנית BTS. האלבום פורסם ב-24 באוגוסט 2018 על ידי חברת התקליטים ביג היט אנטרטיינמנט והוא זמין בארבע גרסאות שונות: S, E, L ו-F. האלבום מכיל עשרים וחמישה שירים (עשרים ושישה בגרסה הדיגיטלית), כולל שבעה שירים חדשים, כשהשיר "Idol" משמש כסינגל מוביל. רוב השירים הם מ-Love Yourself: Her ו-Love Yourself: Tear, בתוספת כמה רמיקסים. האלבום הגיע למקום הראשון בדרום קוריאה, קנדה, יפן וארצות הברית, והפך לאלבום השני של BTS שנגיע למקום הראשון במצעדים האמריקאיים.
ב-7 בנובמבר 2019, Love Yourself: Answer הפך לאלבום הקוריאני הראשון שצעד שנה שלמה במצעד בילבורד 200. יומיים לאחר מכן, הוא הפך לאלבום הקוריאני הראשון שקיבל תואר זהב בארצות הברית. האלבום נמכר ב-60,000 עותקים בבריטניה, מה שהפך את BTS לאמן האסייתי הראשון שיש לו אלבום עם תואר כסף במדינה.
עד יוני 2021, האלבום צעד 100 שבועות לא רצופים בבילבורד 200, מה שהפך אותו לאלבום הקוריאני היחיד שעשה זאת.
רקע והוצאה לאור

Love Yourself: Answer נחשף לראשונה ב-16 ביולי 2018, עם ההכרזה על אלבום המכיל שבע שירים חדשים. האלבום תוכנן כחלק האחרון בסדרת Love Yourself, שחיברה את עלילת הסיפור של הסרט הקצר Love Yourself 起 Wonder (אנ'), המיני אלבום Love Yourself 承 Her, ואלבום האולפן Love Yourself 轉 Tear, ויצרו את הקומפוזיציה הסיפורית.
ב-6 באוגוסט, ביג היט הוציאה הודעת Most Beautiful Moment in Life, חלק מסדרת הודעות בדיוניות הנוגעות לקונספט האלבומים של BTS, החל מהמיני אלבום שלהם מ-2015, The Most Beautiful Moment in Life, Part 1 (אנ'). ההודעה, שנכתבה על ידי חבר ה-BTS ג'ין, דיברה על כך שמצא מחברת שכתב אביו ובה הרהורים על כישלונותיו. שלושה ימים לאחר מכן, ב-9 באוגוסט, יצא הטריילר לאלבום, ובו שיר חדש בשם "Epiphany (אנ')". הסולו, שתואר על ידי תמר הרמן מבילבורד כ"לחן בסגנון פופ-רוק", בוצע על ידי ג'ין ומדבר על קבלה ואהבה עצמית. הקליפ בוים על ידי יונג-סוק צ'וי, נראים בו מספר גרסאות של ג'ין בחדר והוא מספר את סיפורו של מסע אישי. פיליפ מריל מאקדמיית רקורדינג (אנ') תיאר את הסרטון כבעל "תחושה של הליכה קדימה ואחורה, דרך זמן וגרסאות שונות של עצמי". בחוות דעת על הביצוע הקולי של ג'ין, הונג היי-מין מקוריאה טיימס (אנ') הצהיר שהוא מופק היטב ואמוציונלי, ו-"קולו העצוב והמשוחרר של ג'ין בולט".
תמונות קונספט לקידום מכירות המציגות ארבעה נושאים שונים פורסמו ב-13 באוגוסט עבור גרסאות "S" ו-"E", וב-16 באוגוסט עבור גרסאות "L" ו-"F". גרסה "S" הכילה אלמנטים בהשראת הרומנטיקה החדשה (אנ'), של BTS בקופסאות אדומות בוהקות מוקפים במצלמות, עיניים, ידיים ומגברים. גרסת הקונספט "E" הכילה פסטלים בהירים, ואת חברי BTS בבועות מלאות במרכיבי טבע פנטסטיים. הסט השני של הטיזרים, גרסאות "L" ו-"F", היה בהיר יותר, כאשר חברי BTS לבשו שילוב של בגדי רחוב בסגנון רטרו, בלייזרים וחליפות רשמיות. בנוסף, גרסה "L" הכילה תמונות בשחור-לבן, עם קולאז' של התמונות הבהירות המנוגדות. רשימת השירים הרשמית שוחררה ב-20 באוגוסט, וחשפה שזה יהיה אלבום אוסף המכיל שירים מ-Love Yourself: Her ומ- Love Yourself: Tear, בסך הכל עשרים וחמש שירים. רשימת השירים חשפה גם גרסאות רמיקס לסינגלים הקודמים של BTS, "DNA", "Mic Drop" ו-"Fake Love". ב-22 באוגוסט 2018 יצא הטיזר של "Idol". ב-24 באוגוסט, שעתיים לפני יציאתו של Love Yourself: Answer, הודיעה ביג היט כי גרסה נוספת ל"Idol" בהשתתפות ניקי מינאז' תיכלל בגרסה הדיגיטלית של האלבום. לאחר מכן יצא האלבום יחד עם הקליפ ל"Idol". קליפ נוסף לגרסה של ניקי מינאז' ל"Idol" פורסם מאוחר יותר ב-6 בספטמבר 2018.