stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב פרמן
חייו ומפעליו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
יעקב ואסתר פרמן נולדו לאברהם יצחק הלוי פרמן ודבורה נטע, משפחת רבנים בעיר הפלך ז'יטומיר שבווהלין, דרום-מערב רוסיה (אוקראינה). בילדותו עברה משפחתו לאודסה. הוא למד בישיבת ווהלין ובשנת 1897 הוסמך לרבנות. לאחר מכן רכש השכלה כללית והיה לפעיל ציוני ואיש ציבור. בין השאר, היה מראשוני מפלגת "פועלי ציון" ומזכיר אגודת "ציון לפינסקר". בראשית המאה ה-20 ארגן כרוז של אנשי רוח: ח"נ ביאליק, יעקב פיכמן, שלמה צמח והפובליציסט נפתלי הרץ אימבר, למען הקמת "ליגה ארצישראלית להפרחת האמנות";
בראשית תקופת העלייה השלישית היה ממארגני העלייה באונייה הידועה "רוסלאן" מנמל אודסה, והוא עצמו עלה על סיפונה והגיע לנמל יפו ב-19 בדצמבר 1919. לקראת עלייתו לארץ אסף פרמן כ-200 יצירות אמנות, רובן מרוסיה, וכן ספרים רבים; ולאחר בואו ארגן תערוכה גדולה של היצירות שהביא עמו בגימנסיה הרצליה בתל אביב.
ביתו הפך למרכז תרבות בשל אוספיו המרהיבים. אוצר הספרים הגדול נתרם לאחר שנים ליסוד הספרייה באוניברסיטת תל אביב.
לאחר בואו לארץ, הוא יזם את הקמתו של סטודיו וקואופרטיב "התומר", האמנים יצחק פרנקל, הפסל ליב הלפרין, מרים חד גדיא, יהודית ויוסף קונסטנטינובסקי (לימים קונסטנט) היו חברים בבקואופרטיב. התומר נוסד לשם החייאת האמנות העברית בארץ ישראל. בשנים 1921–1922 הקים וניהל את הגלריה הראשונה בתל אביב בשם: "התערוכה האמנותית התמידית בארץ-ישראל". בגלריה הוצגו והועמדו למכירה גם עבודות של אמנים מבית הספר בצלאל. פרמן עזר בין השאר לאמן הנודע אבל פן להציג את עבודותיו בנושא התנ"ך.
בשנות העשרים ייסד יחד עם יצחק חיותמן את שכונת נווה שאנן בתל אביב.
בשנת 1905 נישא לשרה שטרייכר, היה אב לארבעה: נחמן פרמן, מהנדס אזרחי ומודד; נתן פרמן, מהנדס אגרונום, מודד ושמאי מקרקעין; חוה צ'רנוב, מפקחת בתי ספר במשרד החינוך, סופרת חוברות לימוד כתיב; ועתידה מכליס.
ב-1945 נפטרה אשתו, בגיל 65. נקברה בבית הקברות בהר הזיתים.
יעקב פרמן נפטר ב-1960, לאחר מחלה קשה, בשנת השמונים לחייו. נקבר בבית העלמין קריית שאול.
מכתביו (מבחר) > ספרים מפרי עטו

ספר דוד בן ישי: לקראת יובל 3000 שנה מראשית יצירתו ומלכותו: שיטה חדשה לחקר השירה המזמורית בסגנוני תהלים, תל אביב: הוצאת ספרים בישראל למדעי המזרח העתיק, תשט"ז.
ספר דוד בן ישי ודורו באגדות חז"ל: חומר לידע אגדות קדמוניות על חיי דוד ודורו, יצירתו ומלכותו, תל אביב: הוצאת ספרים בישראל למדעי המזרח העתיק, תשי"ז 1956.
ספר נחום, תל אביב: הוצאת ספרים למדעי המזרח העתיק, תשט"ז.
תחש: הערה בלשנית, ירושלים: [חמו"ל], תש"א.
תמצית שיטתי בחקר גזעי לשונות שם ועבר, תל אביב: [חמו"ל], תש"ז.
לבני קרח מזמור: תהלים מט: השקפה קדומה בצורה פיוטית על-גורל העשירים בחייהם ובמותם, תל אביב: (דפוס ספר), תרצ"ז.
מאה שנים אשורולוגיה בעולם: 1957-1857 וניצני אשורולוגיה בישראל, תל אביב: הוצאת ספרים בישראל למדעי המזרח העתיק, תשי"ז.
ספר משלי אשור ובבל: טקסט עם תרגום עברי, מבוא, הערות ומלונים, תל אביב: [חמו"ל], תש"ז.
במורד: שירים, ב., תל אביב: הוצאת משוואות, תרפ"ז.
חומותיך, ירושלים: שירים, תל אביב: [חמו"ל], תרצ"ה.
מלקוש: שירים, א., תל אביב: דפוס שהם, תרפ"ו.
ספר שירים, תל אביב: (דפוס אחדות), תרצ"ה.
מכתביו (מבחר) > ספרים שערך

ספר היובל של מפלגת רדיקל-פועלי-ציון: דיא יידישע ראדיקאל-סאציאליסטישע ארבייטער פארטיי פועלי-ציון, יוצא לאור על ידי ועד היובל לשנת העשרים וחמש מימי הוועידה הראשונה של המפלגה שנתקיימה 27-31 באוקטובר שנת 1917 באודסה, תל אביב: דפוס דיג, תש"ב.
התערוכה האמנותית הראשונה בארץ ישראל / בהשתתפות ב"כ ה’ליגה הארצי-ישראלית להפרחת האמנות’ וקבוצת האמנים ’התמר’, מסדרי התערוכה יעקב פרמן ויוסף קונסטנטינובסקי. אביב, שנת תר"פ, יפ: דפוס א’ איתן וס’ שושני, [תר"ף].
לקריאה נוספת

דברי הערכה: לכבוד יעקב פארמן בן ה-75 להארת פעלו; מנחת יובל מאת הוצאת ספרים בישראל למדעי המזרח העתיק, תל אביב: (דפוס הפועל המזרחי), תשט"ז–תשי"ז.
מרדכי עומר, מאוסף פרמן למוזיאון תל אביב 1920–1932 (קטלוג), מוזיאון תל אביב, 2002.
בתיה דונר, 'מאוסף פרמן למוזיאון תל אביב', מכירה פומבית: הירחון הישראלי לאספנות ולאמנות 32 (2002), 8–15.
גילה בלס, אוסף יעקב פרמן וראשית הציור המודרני בארץ-ישראל (1920–1922), קתדרה 7 (תשל"ח), 177–202.
"פריזאים" באודסה - אמנים מודרניסטים מאוסף פרמן המוזיאון לאמנות רוסית ע"ש מריה ומיכאל צטלין רמן-גן 2006
הערות שוליים

↑  artnet Galleries: A House in Safed by Yitzhak Frenkel-Frenel from Jordan-Delhaise Gallery, web.archive.org, ‏2013-12-03
↑  אורן שץ, יצחק פרנקל-פרנל (1900 – 1981), באתר עסקי אמנות, ‏2017-06-02
↑  על פרמן והקמת שכונת נווה שאנן באתר ארכיון עיריית תל אביב.
↑  שרה פרמן, דבר, 19 בינואר 1945.
↑  יעקב פרמן באתר GRAVEZ
↑  על הספר: פתחי ספרים, דבר, 15 במרץ 1957.
↑  על הספר: בעולם הספרות: במורד, דואר היום, 8 באפריל 1927.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303537105171  GND: 130026220  ISNI: 0000 0000 6688 4487  LCCN: no91015447  VIAF: 65102350   WorldCat (עם VIAF): 65102350 
"פינת יעקב פרמן" - פינת הנצחה לזכר יעקב פרמן
סעידה סולטנה

"סעידה סולטנה" (באנגלית: "My Name Is Not Saida") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל, מתוך אלבום הבכורה שלה, דנה אינטרנשיונל (1993). הוא יצא לאור בינואר 1992, בהוצאת חברות התקליטים קוברה רקורדס ו-IMP דאנס בע"מ, כסינגל הבכורה של אינטרנשיונל. הוא נכתב על ידה לצד עופר ניסים, שהפיק אותו.
בסוף 2014 חידשה אינטרנשיונל את השיר עם ליין המסיבות אריסה בגרסה שפורסמה בשם "סעידה סולטנה 2015".
רקע

אינטרנשיונל חשפה לראשונה את השיר בהופעה במועדון "התיאטרון" בתל אביב-יפו במסגרת מופע דראג שארגן עופר ניסים בינואר 1992. הוא הציע לדנה להשתתף במופע למרות היותה אלמונית שטרם הוציאה שיר באופן מסחרי, וגם בהיותה עדיין זכר. היא נענתה לבקשתו, וביצעה במהלך הקטעים שלה במופע חיקויים של עפרה חזה, ריטה וזהבה בן. נתי נתן אחד ממלכות הדראג שהיו אמורות להופיע במופע, לא הגיע עקב מזג האוויר הסוער באותה עת, ולכן מילא ניסים את החלל הריק בסדר ההופעות עם אינטרנשיונל בביצוע השיר "סעידה סולטנה" שהיה פרודיה לשיר "My Name Is Not Susan" של ויטני יוסטון.
בריאיון למאקו ב-2021 הסבירה אינטרנשיונל כי "סעידה סולטנה" יועד תחילה לנתי נתן, שלא הגיע באותו הערב. היא הוסיפה שההתארגנות על השיר ועל המופע שילווה אותו הייתה מהירה מאוד: במהלך ההופעה לבשה דנה בגדים שהביאה מביתה ופאה ישנה שמצאה במרתף. לאחר מכן ציינה כי "סעידה סולטנה" התקבל במחיאות כפיים ותרועות מצד הרוקדים במועדון.
הקהל במועדון אהב את השיר מאוד עד כדי כך שאינטרנשיונל הגיעה בקביעות בערבי יום שישי להופיע עמו. באחת מהופעותיה נכחו בקהל מגישי הרדיו עופר נחשון ודידי הררי, שלאחר האזנה לשיר החליטו להשמיע אותו בתוכנית הרדיו הקבוע שלהם, אז זו הייתה ההשמעה הראשונה של "סעידה סולטנה" ברשת ג', ועד מהרה גיששו מגישי רדיו נוספים בניסיון למצוא אחר עותק מוקלט שלו. ניסים הציע לדנה להקליט את השיר ולהפיצו באופן מסחרי. כל השיר נכתב על ידי ניסים ואינטרנשיונל למעט בית אחד שהופיע בשיר המקורי של יוסטון.
באותה שנה הופיעה אינטרנשיונל עם ניסים בתוכנית "עד פופ" ושם היא ביצעה לראשונה בשידור חי את השיר.
עם יציאתו לרדיו הפך במהירות ללהיט, ובאוגוסט 1992 התראיינה אינטרנשיונל לעיתון מקומי של תל אביב-יפו וחשפה כי היא הזמרת שמבצעת את השיר "סעידה סולטנה". בריאיון זה היא גם סיפרה כי השדרנים הציגו אותה בתור "סעידה", ועל-כן חששה שמא זה יהיה שם הבמה שלה, ולכן היא בחרה את השם "דנה".
הצלחה מסחרית

"סעידה סולטנה" הצליח באופן יוצא דופן מבחינה מסחרית בישראל, בעיקר בתחום הדיסקוטקים והמועדונים. הוא גם הצליח באופן מידתי בארצות ערב, כשעותקיו הפיזיים נמכרו באופן פיראטי. כתבה ב"ידיעות אחרונות", שפורסמה בינואר 1995 דיווחה על הדרך בה ניתן להשיג את העותקים של "סעידה סולטנה" במצרים, שם זה שמה של דנה אינטרנשיונל. על פי הכתבה עותקי השיר הוברחו בגבול ישראל־מצרים דרך רפיח. על הקונה היה לומר מילת קוד לרוכל בחנות, להזדהות באמצעות תעודת זהות או דרכון ולשלם מראש על העותק כדי לקבלו. בד בבד נשמע "סעידה סולטנה" ברחבי תוכניות הרדיו המצריות ובמועדונים בקהיר.
בעקבות הצלחת השיר הגיע ארתור בראון, המלחין של "סעידה סולטנה", לישראל כדי לפגוש את אינטרנשיונל וניסים. הוא שב לארץ מולדתו, ארצות הברית, עם עותק של "סעידה סולטנה", והפיץ אותו דרך חברת התקליטים קוברה רקורדס. בהתאם לציפיותיו של בראון נחל "סעידה סולטנה" הצלחה רבה, ואף הביא את דנה להופעותיה הראשונות מחוץ למדינת ישראל.
גרסת 2015

ב-9 בדצמבר 2014 הוציאה אינטרנשיונל לאור גרסה חדשה ל"סעידה סולטנה" בהשתתפות חברת ההפקות "אריסה" תחת הכותרת "סעידה סולטנה 2015". "סעידה סולטנה 2015" הופקה לרגל מופע בסגנון ערבי בכיכובה של אינטרנשיונל במועדון של "אריסה". הוא לווה בווידאו קליפ, בבימויו של עומר טובי, בו אינטרנשיונל לא השתתפה.
מילות השיר נותרו דומות מלבד השמטת חלק מהבתים והוספת בית חדש בערבית.
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | ינואר 1992 | תקליט 12 אינץ' | קוברה • IMP דאנס |  |
| כלל העולם | 9 בדצמבר 2014 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית • תקליטור | דנה |  |
ביאורים

↑  "אינטרנשיונל" יתווסף כשם המשפחה של דנה מאוחר יותר עם צאת השיר "דנה אינטרנשיונל".
פאבל צ'כוב

| --- | --- |
וולטר קניג כפאבל צ'כוב
וולטר קניג כפאבל צ'כוב
 שם סרט:  מסע בין כוכבים: הסרט • זעמו של חאן • החיפוש אחר ספוק • השיבה הביתה • הגבול האחרון • הארץ הלא נודעת • דורות • סטארטרק • האויב בתוכנו – סטארטרק • סטארטרק: אל האינסוף
 תוכנית טלוויזיה:  "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית"
 הופעה ראשונה:  פרק 1 של עונה 2 של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" – "Amok Time", שנת 1967.
 הופעה אחרונה:  סרט הקולנוע "סטארטרק: אל האינסוף", שנת 2016.
 מספר הופעות:  36 פרקי "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" 13 סרטי קולנוע
 יוצרים:  ג'ין רודנברי 
 גילום הדמות:  וולטר קניג (בסדרה המקורית ובשבעת סרטי הקולנוע הראשונים) אנטון ילצ'ין (בטרילוגיה המחודשת)
 מידע
 גיל:  22
 תאריך לידה:  2245 
 גזע:  אנושי
 מין:  זכר
 מקצוע:  קצין בצי הכוכבים
 שיוך:  צי הכוכבים
 אזרחות:  פדרציית הכוכבים המאוחדת
 
פאבל צ'כוב (אנגלית: Pavel Andreievich Chekov; רוסית: Павел Андреевич Чехов) הוא קצין צי הכוכבים ממוצא רוסי ביקום הבדיוני של "מסע בין כוכבים". וולטר קניג מגלם את דמותו של צ'כוב ב"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" וכן בשבעת סרטי הקולנוע הראשונים המבוססים על הסדרה; אנטון ילצ'ין גילם את הדמות בטרילוגיה המחודשת בשנים 2009–2016.
מקור

ג'ין רודנברי, יוצר "מסע בין כוכבים", רצה לכלול צוות שחקנים צעיר, כדי לפנות לקהל בגיל העשרה. בטרם החלה הפקת העונה השנייה של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", רודנברי ראיין את קניג, בהמלצת הבמאי יוסף פייבני. לאחר ליהוקו של קניג, רודנברי כתב מכתב למיכאיל זימיאמין, עורך פראבדה, והודיע לו על הופעת הבכורה של הדמות הרוסית; רשת NBC פרסמה הודעה לעיתונות המאשרת את הידיעה שפורסמה בפראבדה. קניג תמיד הכחיש את סיפור "המוצא הרוסי" ואמר שהדמות נוספה בתגובה לפופולריות של דייווי ג'ונס מהמאנקיז, והתסרוקת והמראה של הדמות הן התייחסות ישירה לכך. רודנברי ציין בעבר, בתזכיר שהעביר למנהל הליהוק שלו, את הרצון שיש לו לכלול בתוכנית מישהו שמזכיר את אחד מחברי הביטלס או המאנקיז.
צ'כוב הופיע לראשונה בטלוויזיה בפרק "Amok Time", שהיה הפרק הראשון ששודר מהעונה השנייה. הפרק "Catspaw", שהיה הפרק הראשון שצולם בהשתתפות דמותו של צ'כוב, שודר רק כעבור כחודש, על מנת שיעלה בקנה אחד עם ליל כל הקדושים. בשל אילוצים תקציביים, הדמות לא הופיעה ב"מסע בין כוכבים: סדרת האנימציה".
תיאור הדמות

פאבל צ'כוב הוא צעיר ונאיבי, סג"ם שהופיע לראשונה על המסך בעונה השנייה של הסדרה המקורית כנווט האנטרפרייז. עם זאת, על פי סרט הקולנוע "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן" נקבע כי הוא הוצב לשרת על האנטרפרייז מתישהו לפני התרחשות עלילת הפרק "Space Seed" מהעונה הראשונה, שכן חאן זוכר אותו בסרט. קניג התבדח שחאן זוכר את צ'כוב מהפרק מאחר שהוא שהה זמן רב מדי בשירותים, בהם חאן רצה להשתמש. בספר Adaptations: From Text to Screen, Screen to Text מאת דבורה קארטמל, אימלדה וויילהן מכנה את זיהויו של צ'כוב על ידי חאן, על אף שצ'כוב טרם הופיע כאשר צוות האנטרפרייז פגש בחאן לראשונה, כ"פליטת הפה הידועה לשמצה ביותר ברחבי מסע בין כוכבים". כמו כן, ידוע כי צ'כוב הצטרף אל האנטרפרייז לאחר הפרק "Mudd's Women", שכן הוא איננו מכיר את מאד בפרק "I, Mudd".
צ'כוב משמש כממלא מקומו של ספוק כקצין המדע על גשר הפיקוד, בעת הצורך. הקידום שלו לדרגת לוטננט בסרט "מסע בין כוכבים: הסרט" מביא איתו גם את העברתו מתפקידיו כקצין הטקטי וקצין הביטחון של הספינה. עד לתחילת האירועים המתרחשים במהלך הסרט "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן", צ'כוב כבר מקודם לדרגת קומנדר ומשמש כקצין מבצעים על סיפון ספינת החלל רילאיינט (Reliant). בסרט, חאן נוניאן סינג משתמש ביצור אשר עוטף את קליפת המוח של צ'כוב, על מנת לשלוט בו ובקפטן שלו. צ'כוב מתגבר על השליטה המוחית של היצור, וחוזר לשמש כקצין הטקטי של האנטרפרייז למשך רגע השיא של הסרט – הקרב נגד חאן.
צ'כוב הוא שותפו של קפטן קירק בשימוש האסור בספינת החלל אנטרפרייז לצורך הצלתו של ספוק ("מסע בין כוכבים 3: החיפוש אחר ספוק"), אבל הוא מזוכה לבסוף ממעשיו ("מסע בין כוכבים 4: השיבה הביתה"). הוא משמש כנווט וקצין שני על סיפון האנטרפרייז במהלך האירועים המתרחשים במהלך הסרטים "מסע בין כוכבים 5: הגבול האחרון" ו"מסע בין כוכבים 6: הארץ הלא נודעת". הופעתו הקולנועית האחרונה היא כאורח על סיפון האנטרפרייז-B בהפלגת הבכורה שלה ("מסע בין כוכבים: דורות").
הקריירה של צ'כוב נמשכת בסדרת ספרי "מסע בין כוכבים", אולם אלו אינן נחשבות לקאנון ביקום של "מסע בין כוכבים". בספרים שנכתבו על ידי ויליאם שאטנר צ'כוב מתקדם עד לדרגת אדמירל, ואף משרת מספר שנים כמפקד העליון של צי הכוכבים.
תיאור הדמות > יקום המראה

ביקום המראה המתואר בפרק "Mirror, Mirror", צ'כוב זומם תחבולות ערמומיות המגייסות מספר אנשי צוות שיעזרו לו לרצוח את קירק ולהשתלט על האנטרפרייז. עם זאת, הוא בתורו נבגד על ידי אחד מאנשיו שלו, ונידון לעינויים ב"תא הייסורים".
תיאור הדמות > הפקות מעריצים

12 שנים לאחר "מסע בין כוכבים: דורות", וולטר קניג שב לגלם את דמותו של פאבל צ'כוב בסדרה "New Voyages", בהפקת מעריצים, בפרק "To Serve All My Days", בו אנדי בריי מגלם את צ'כוב הצעיר. קניג שב וגילם את צ'כוב, פעם אחת ואחרונה, במיני סדרה "Star Trek: Of Gods and Men", אשר עלתה לאוויר לראשונה ב-22 בדצמבר 2007.
תיאור הדמות > בסרטי האתחול

בסרט הקולנוע ה-11 של מסע בין כוכבים מגלם את דמותו של פאבל צ'כוב אנטון ילצ'ין כילד פלא בן 17, המוכיח יכולות מתמטיות גבוהות, אשר מסייעות בכמה אירועים בתוך הסרט, וכן כבעל מבטא רוסי כבד, המספק אתנחתא קומית לסרט. באחת הסצנות, המחשב מתקשה להבין את צ'כוב, אשר מבטא את האות "W" כאות "V". אולם ניתן לראות זאת גם כהתייחסות ישירה לדמות, שנתקלה באותן הבעיות גם בסדרה המקורית, כמו גם בסרטים (הבולט שבהם – חיפושיו של צ'כוב אחר nuclear wessels, במקום nuclear vessels, בסרט "מסע בין כוכבים 4: השיבה הביתה"). ילצ'ין היה יליד רוסיה בעצמו, אך גדל בארצות הברית ולא היה לו מבטא רוסי.
הדמות הופיעה לאחר מכן גם בשני המשכי הסרט סטארטרק: אל תוך החשיכה משנת 2013 וסטארטרק: אל האינסוף.
בסרט ההמשך סטארטרק: אל תוך החשיכה צ'כוב מוצא עצמו מקודם לתפקיד מהנדס ראשי לאחר שסקוטי עוזב. כשקפטן קירק מורה לו לעטות את החולצה האדומה צ'כוב מגלה עצבנות קלה בשל האחריות וההלם מקידומו המהיר.
בסרט סטארטרק: אל האינסוף, תהיה זו הופעתו האחרונה של אנטון ילצ'ין כפאבל צ'כוב עקב מות השחקן בתאונת רכב ב-19 ביוני 2016, כחודש לפני צאת הסרט לאקרנים, ב-22 ביולי 2016.
פאול פון האזה

| --- | --- |

פאול פון האזה
 לידה:  24 ביולי 1885 הנובר, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 הוצאה להורג:  8 באוגוסט 1944 (בגיל 59) ברלין, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 השכלה:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 בן או בת זוג:  Margarethe Baronesse von Funck (14 בדצמבר 1921–?) 
 צאצאים:  אינה לוידה פרידה פון האזה, לותר קרל רידיגר גאורג אלכסנדר פון האזה, מריה-גיזלה פאולינה מרגרטה פון האזה, פרידריך וילהלם פאול קרל אלכסנדר פון האזה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1905–1944 (כ־39 שנים)
 דרגה:   גנרל לוטננט (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-46   מפקד הדיוויזיה ה-56
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בכסף
 
גנרל פאול פון האזה (בגרמנית: Paul von Hase; 24 ביולי 1885 – 8 באוגוסט 1944) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, ומתנגד לנאציזם שלקח חלק בקשר העשרים ביולי.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

פון האזה נולד ב-24 ביולי 1885 בהנובר, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1905 התגייס פון האזה לצבא האימפריה הגרמנית, והצטרף לרגימנט הגרנדירים של המשמר ה-1 (אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה), ובשנת 1913 הועבר לרגימנט הגרנדירים של המשמר ה-5. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם פון האזה עם יחידתו, וב-18 באוגוסט 1915 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל פון האזה את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון האזה לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1933 הועלה פון האזה לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 בפברואר 1934 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-5. ב-1 בפברואר 1935 הועלה לדרגת אוברסט, וב-15 באוקטובר אותה שנה מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-50. ב-1 באפריל 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-24 בנובמבר אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-46.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה היה פון האזה מפקד הדיוויזיה ה-46, ולחם עמה במהלך המערכה בפולין כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה העשירית. במהלך המערכה על צרפת לחם פון האזה עם הדיוויזיה שבפיקודו בשלב השני כחלק מהקורפוס ה-38 במסגרת הארמייה הרביעית. ב-24 ביולי 1940 מונה פון האזה למפקד הדיוויזיה ה-56, וב-25 בנובמבר אותה שנה מונה למפקד ברלין.
ביוגרפיה > קשר ה-20 ביולי ואחריתו

פון האזה שיתף פעולה עם תנועת ההתנגדות להיטלר, ואף נטל חלק בתכנון ההתנקשות בהיטלר. לאחר הניסיון שנעשה לרצוח את היטלר, הורה פון האזה לאוטו רמר לעצור את שר התעמולה יוזף גבלס. רמר הגיע למשרדו של גבלס עם אקדח במטרה לעוצרו, אך גבלס שכנע את רמר לא לעשות זאת, והתעקש כי היטלר עדיין בחיים. כאשר רמר ביקש הוכחה לכך, ביקש גבלס שיקשרו אותו להיטלר. תוך פחות מדקה היטלר ענה לטלפון, וגבלס העביר את השפופרת לרמר. בטלפון הורה היטלר לרמר לעצור את הבוגדים בו. לאחריה הורה רמר לחייליו לעצור מידית את הקושרים. פון האזה נעצר ונשפט בבית הדין העממי, וב-8 באוגוסט 1944 הוצא להורג בתלייה בכלא פלצנזה.
כריסטין רוז

| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1951 (בת 73) לינווד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1977 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד 
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטין סו רוז (באנגלית: Cristine Sue Rose; נולדה ב-31 בינואר 1951) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה

רוז נולדה בלינווד, קליפורניה. היא למדה באוניברסיטת סטנפורד. רוז היא שחקנית תיאטרון ששיחקה בניו יורק, שיקגו ועוד. ב-2004 היא נבחרה לנהל פרויקט גדול בתיאטרון בקליפורניה.
רוז שיחקה במספר רב של סדרות בתפקידי אורח: "פריס ביולר", הרקיע השביעי, מלקולם באמצע, מכושפות, CSI, מסע בין כוכבים: הדור הבא, בנות גילמור, איך פגשתי את אמא, סברינה, חברים, נני, מלך השכונה, שני גברים וחצי, אהבה גדולה ועמוק באדמה. ב-1992 שיחקה בתפקיד ראשי בסיטקום "עיוורים מעופפים" בFOX. היא שיחקה גם בסרט "לשבור את הקרח" בתפקיד ראשי.
בסדרה גיבורים, גילמה רוז את אנג'לה פטרלי, אמם של פיטר וניית'ן פטרלי ואשתו של ארתור. היא שיחקה בשתי העונות הראשונות בתפקיד אורח. ובעונה השלישית היא הצטרפה לצוות השחקנים הקבוע.
בשנת 2007 שיחקה בסרט "מבשלים!" בכיכובה של מליסה מקארתי. בשנת 2008 שיחקה בסרט "גלגל הצלה", ובסרט "גוונים של ריי" בכיכובו של זאקרי לוי. בשנת 2009 הופיעה בתפקיד קצר בסרט "הוא פשוט לא בקטע שלך", שם גילמה אישה מבוגרת המביאה את פרשנותה על גברים. בשנת 2017 גילמה את ג'וזי דייוויס בסדרת הטלוויזיה הקומית "משפט ושגיאה" של רשת ABC.
בשנת 2018 התארחה במיני סדרה חפצים חדים.
סיפורי קנטרברי

| --- | --- |

 הפרולוג הכללי  הסיפור על מליבאוס  סיפורו של הנזיר  סיפורה של אם המנזר  סיפורו של הספן  סיפורו של המחלן  סיפורו של כומר הנזירה  סיפורו של משרת הכומר  סיפורה של הנזירה השנייה  סיפורו של הכהן  סיפורו של הקניין  The Franklin's Tale  סיפורו של הרופא  סיפורו של הסוחר  סיפורו של האפסנאי  סיפורו של הטבח  סיפורו של הטוחן  סיפורו של האביר  סיפורו של הפרש  סיפורו של הפרקליט  סיפורו של הנזיר-הקבצן  סיפורה של האשה מבאת'  סיפורו של פרח הכהונה  סיפורו של שליח בית הדין  Gamelyn 
 מידע כללי
 מאת:  ג'פרי צ'וסר 
 שפת המקור:  אנגלית תיכונה 
 סוגה:  פואמה, אוסף סיפורים קצרים, אוסף סיפורי אגדות 
 מקום התרחשות:  קנט 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1387 
 
פתיח הפרולוג הכללי בכתב יד הֶנְגְווֹרְט, העותק הקדום ביותר הקיים של סיפורי קנטרברי. בערך 1410. שמור בספרייה הלאומית של ויילס באברסווית'.
סיפורי קָנְטֶרְבֶּרִי (באנגלית: The Canterbury Tales; במקור: Tales of Caunterbury) הם יצירתו האחרונה והבלתי גמורה של הסופר והמשורר האנגלי בן המאה ה-14 ג'פרי צ'וסר, המקובלת כאחת מיצירות המופת החשובות ביותר שנכתבו בשפה האנגלית.
רקע

המערכת המעמדית של החברה באירופה בכלל ובאנגליה בפרט בימי הביניים, כללה שלושה מעמדות עיקריים:
אצולה - "אלה שלוחמים" - בכללם המלך, חצר המלכות והאבירים.
כמורה - "אלה שמתפללים" - בכנסייה ובמנזרים.
איכרות - "אלה שעובדים" - המעמד הנמוך, היצרני.
בימי הביניים המאוחרים, החלה מערכת זו להתערער, עם עלייתו של מעמד הביניים שכלל סוחרים, פקידים ועוד. ג'פרי צ'וסר, תושב לונדון שלא נמנה עם בני המעמדות העליונים, השתייך גם הוא לאותו מעמד בינוני עולה והיה לאדם המעורה הן בענייני העיר מתוקף עסקיו והן בחצר המלוכה כנושא משרה רשמית בחצרותיהם של אדוארד השלישי ויורשו ריצ'רד השני לאורך עשרות שנים. עובדה זו תרמה לכך שצ'וסר נחשף לכל גוני האוכלוסייה, לסיפורים שסופרו בכל מעמד ולסוגות הספרותיות השונות שנהגו בהן.
בשנות ה-80 של המאה ה-14 החל צ'וסר בכתיבת יצירתו הגדולה האחרונה - סיפורי קנטרברי.
מבנה היצירה

סיפורי קנטרברי בנויים כאוסף של סיפורים, חלקם מקוריים וחלקם לא, המקושרים זה לזה באמצעות סיפור מסגרת. בסיפור המסגרת, יוצאת מלונדון חבורה מגוונת וצבעונית של כ-30 צליינים העולים לקברו של המרטיר תומאס בקט בקתדרלה של קנטרברי. דמותם של הצליינים מתוארת בפרולוג הכללי על ידי צ'וסר, הנוטל בעצמו חלק בסיפור ובמסע כאחד הצליינים. המשתתפים מחליטים לערוך מעין תחרות סיפורים על מנת להנעים את שהותם המשותפת בדרך וכל אחד מהם, בתורו או שלא בתורו, מספר סיפור.
הסיפורים, שחלקם הומוריסטיים וחלקם רציניים, עוסקים כולם בהיבטים שונים של הטבע האנושי וביצרים אנושיים בסיסיים. הסיפורים נוגעים, במישרין ובעקיפין, בסוגיות כמו אהבה, מיניות, נישואין, בגידה, הבדלי מעמדות, תאוות בצע ועוד. עם זאת, הסיפורים נבדלים זה מזה בסוגה, בסגנון הכתיבה, במשלב הלשוני ועוד, ומהווים למעשה יצירות עצמאיות ומגוונות.
היצירה כתובה כולה בשורות קצרות חרוזות בסופן, למעט שניים מהסיפורים הכתובים כפרוזה. כמו כן, ניכר כי לא נעשה תכנון מלא של היצירה השלמה קודם העלאתה על הכתב אלא גיבושה נעשה תוך כדי כתיבה. חוקרים רבים מחלקים את סיפורי קנטרברי לכעשרה פרגמנטים, כאשר בכל פרגמנט קיים קשר בין הסיפורים באמצעות שיחה מגשרת, הזמנת המספר הבא וכו' אך בין עשרת החלקים הללו עצמם, הקשר רופף למדי.
מבנה היצירה > יצירה בלתי גמורה או כוונת מכוון

בהכרזה על התחרות, מציע הפונדקאי הארי ביילי כי כל אחד מהמשתתפים יספר ארבעה סיפורים - שניים בדרכם לקנטרברי ושניים בדרכם חזרה - סך הכול כ-120 סיפורים. בפועל, סופרו 26 סיפורים בלבד, ובמובן זה נוצר הרושם כי מדובר למעשה ביצירה שלא נשלמה. במשך השנים הועלתה גם הטענה ההפוכה והיא שאופיה הבלתי-שלם של היצירה הוא פרי תכנונו המקורי של צ'וסר. טענה זו נסמכת על כך שביילי אמנם מציע כי כל משתתף יספר ארבעה סיפורים, אך אין עדות לכך שצ'וסר הסופר קיבל את ההצעה, מה גם שמבין כל הצליינים, רק צ'וסר עצמו מספר יותר מסיפור אחד.
מבנה היצירה > עיצוב הדמויות ביצירה

המבנה של סיפורי קנטרברי מוכר גם מיצירות אחרות מימי הביניים, בכללן דקאמרון של ג'ובאני בוקאצ'ו, ככל הנראה אחד ממקורות ההשראה העיקריים של צ'וסר - הן בצורה והן בתוכנם של כמה מהסיפורים.
מה שמייחד את צ'וסר הוא הדמויות של סיפורי קנטרברי. לעומת דמויותיו של בוקאצ'ו, שבע נשים ושלושה גברים, צעירים כולם ובני המעמד הגבוה, דמויותיו של צ'וסר מצטיינות בגיוון אנושי רחב מאוד ובכלל זה ייצוגם של מרבית טיפוסי המעמד הבינוני של זמנו. בתארו את הדמויות השונות נוקט צ'וסר באירוניה דקה מן הדקה באמצעות אמירות המשתמעות לכמה פנים ומאפשרות קשת פרשנויות ושיפוט באשר לדמויות ופועלן.
לא די בכך שהמשתתפים עצמם מגוונים, הסיפורים שצ'וסר שם בפיהם מגוונים לא פחות ומעידים על ההרכב האנושי הרבגוני. גם בכך מפגין צ'וסר את כישרון הכתיבה הייחודי שלו.
הבחירה במסע צלייני כסיפור מסגרת משרתת היטב את האפשרות ליצור מגוון כה רחב של אנשים וסיפורים. אופיו של מסע זה על משתתפיו המוזרים הרוכבים בנוחות על סוסיהם, ללא אזכור תפילות או התעכבות במקומות קדושים הנקרים בדרכם, משווים למסע אופי תיירותי לא פחות מאשר דתי.
מבנה היצירה > היבטי מציאות ובדיון

המסע, שבקצב רגיל של רכיבה על סוס היה צפוי להסתיים תוך יום אחד, מתנהל באיטיות בשל כמות המשתתפים וסיפוריהם. צ'וסר איננו מרבה לתאר את התקדמות המסע או את עצירות הביניים אך רומז לכך שהמסע נמשך מספר ימים ואף מזכיר את ה-18 באפריל כאחד מימי המסע. אחד מחוקרי צ'וסר ציין את ה-17 באפריל 1387 כתאריך יציאת החבורה למסעה.
באשר למידת הריאליה שביצירה, הסיפור הוא בדיוני לפי אופיו על אף שכמה מהדמויות הנזכרות, כגון צ'וסר עצמו, הפונדקאי והטבח, ידועות לנו ממקורות אחרים כדמויות היסטוריות. במחקר הועלתה הטענה כי בסיפורי קנטרברי קיימות התייחסויות להתרחשויות פוליטיות בנות זמנו של צ'וסר וכי כמה מהסיפורים מכוונים ישירות כביקורת כנגד אישים ספציפיים. אחד האירועים המרכזיים המצוינים ככאלה המהווים רקע לעלילה כולה הוא מרד האיכרים באנגליה ביוני 1381, שבו צעד ההמון מקנטרברי ללונדון במסע ביזה ורצח בתביעה להקלה במסים ולהוצאתו להורג של הארכיבישוף מקנטרברי. האיכרים פרצו לבירה דרך השער שמעליו התגורר צ'וסר עצמו (Aldgate).
מבנה היצירה > תחכום וערמומיות

בפרולוג הכללי מתנצל צ'וסר על כי "שכח" לסדר את הדמויות על פי מעמדן וכן על כך ש"ייאלץ" לצטט את הסיפורים כלשונם, ובכלל זה תיאורים גסים ושאינם הולמים, כל זאת מתוך "נאמנות לאמת". בערמומיות מציע צ'וסר לקורא לדלג על הסיפורים שאינם לרוחו. גם ב"דברי החרטה" המובאים בסופה של היצירה ונכתבו ככל הנראה כשהבין צ'וסר באחרית ימיו שלא יספיק להשלים את המלאכה, מביע צ'וסר חרטה על כתיבת אחד הסיפורים ככזה ש"אינו מוסרי". גם כאן, על אף ההשערות, נותרה כוונתו מסתורית מאחר שהוא אינו מציין לאיזה סיפור הוא מתכוון. נקודות אלו והאירוניה בעיצוב הדמויות שהוזכרה לעיל הן דוגמאות ספורות למידת הערמומיות והתחכום שנוקט צ'וסר כדי להחביא את כוונותיו שלו, ערמומיות ותחכום המצריכים מידה רבה של קריאה זהירה ורגישה מצד הקורא כדי לעמוד על המשמעויות הסמויות הטמונות ביצירה.