stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לימפדנופתיה
הבדיקה הפיזיקאלית של המטופל חשובה ביותר ליצירת אנמנזה והתחלת האבחון

קשרי לימפה בריאים הם בדרך כלל קטנים, בודדים, מוביליים (כלומר, ניתן להניע אותם במישוש), לא רגישים ודו-צדדיים. בדרך כלל אין דלקת בעור מעליהם.
לעומת זאת, כשקשר הלימפה עצמו מזוהם (לימפדניטיס) הוא מתנפח וגדל לעיתים עד פי שלושה מגודלו המקורי, ונעשה רגיש וחם. זהו בדרך כלל מצב המעיד על זיהום חיידקי והמחוללים השכיחים ביותר לכך הם החיידיקים המכונים סטאפילוקוקים או סטרפטוקוקיים. לעיתים מופיעה גם דלקת בעור שמעל קשר הלימפה.
חוסר תנועתיות או פיקסציה של קשר לימפה עלול לרמז על היותו נגוע בתאים ממאירים אשר בהתפשטותם אליו ואל סביבתו מקבעים אותו.
יש להבדיל בין לימפדנופתיה מפושטת לבין לימפדנופתיה מקומית. לימפדנופתיה מפושטת מרמזת יותר למצב של מחלה סיסטמית (זיהום שחדר לכלל הגוף) כבמחלת הנשיקה, או מחלה המטולוגית.
כשהלימפדנופתיה היא מקומית, המיקום יכול לרמז על הסיבה:
לימפדנופתיה עורפית - נגרמת לעיתים קרובות בשל זיהומים בקרקפת, בתעלת האוזן החיצונית, כחלק מפריחות עוריות כגון חצבת, זיהום בטוקסופלזמוסיס.
לימפדנופתיה קדמית לאוזן -פרה-אוריקולרית - נגרמת לעיתים קרובות בגלל זיהומים של האוזן התיכונה, בלוטת הרוק הפרוטידית, חלקים חיצוניים של ארובת העין.
לימפדנופתיה סוב-מנטלית (מתחת לסנטר) - קשורה בדרך כלל לזיהום באזור הקדמי של הפה או השפה התחתונה.
לימפדנופתיה מתחת ללסת - סוב-מנדיבולרית מחולל הזיהום יימצא בדרך כלל באזור האף, רירית הפה, רצפת הפה, בלוטות הרוק הפנימיות, מערות הפנים ועוד.
לימפדנופתיה בצוואר העליון - מחולל הזיהום יימצא באזור הקשריות המנקזות אזורים של הגרון והלוע. הגדלתן יכולה להעיד על דלקת גרון פשוטה או לממאירות של אזורים אלו.
לימפדנופתיה בצוואר התחתון - הקשריות המנקזות אזורים בגרון שמתחת למיתרי הקול, בלוטת התריס, ושט.
לימפדנופתיה סופרה-קלויקולרית - באזור שמעל עצם הבריח (קלויקולה)' - אלה מופיעות לעיתים במצבי ממאירות של בית החזה והבטן.
לימפדנופתיה אפיטרוכלארית' -ממוקמת בזרוע העליונה, מעל המרפק. הופעתה באזור זה יכולה לרמז על מחלת שריטת החתול, זיהום בגפה העליונה כתוצאה מחדירת גוף זר או מקור נאופלסטי.
לימפדנופתיה בבית השחי- עשויה להעיד על זיהומים בגפה העליונה או בית החזה.
לימפדנופתיה מפשעתית - עשויה להעיד על זיהומים בדרכי המין, בחיץ בין הנקבים או באגן.
לימפדנופתיה פופליטאלית - מאחורי הברך - בדרך כלל תעיד על זיהומים בגפה התחתונה.
אלברט רומנו

| --- | --- |

 לידה:  1886 פלובדיב, בולגריה נסיכות בולגריה
 פטירה:  28 במרץ 1965 (בגיל 79 בערך) תל אביב ישראל ישראל
 מדינה:  ממלכת בולגריה
 מקום קבורה:  בית-חנן ישראל
 ידוע בשל:  יושב ראש ההסתדרות הציונית בבולגריה   חבר הוועד הפועל של ההסתדרות הציונית העולמית
 השכלה:  משפטים באוניברסיטת סופיה ובאוניברסיטת ז'נבה
 תקופת הפעילות:  1903–1965 (כ־62 שנים) 
 מקצוע:  עורך דין
 תואר:  דוקטור למשפטים
כינוס הוועידה של "ההסתדרות לשפה ולתרבות עברית" שנערך במהלך מלחמת העולם הראשונה. במרכז שורת היושבים, אלברט רומנו
חלקת קברו של אלברט רומנו בבית העלמין בבית-חנן
אלברט אשר רומנו (בבולגרית: Алберт Ашер Романо; ‏1886, פלובדיב, נסיכות בולגריה – 28 במרץ 1965, תל אביב, ישראל) היה עורך דין, סופר, פובליציסט, היסטוריון, נשיא הקהילה היהודית בפלובדיב, יושב ראש ההסתדרות הציונית בבולגריה, ציר לקונגרסים ציוניים מטעמה וחבר הוועד הפועל של ההסתדרות הציונית העולמית.
קורות חיים

אלברט רומנו נולד בפלובדיב למשפחה בעלת זיקה פוליטית אשר חבריה נמנו עם מייסדי התנועה הציונית בפלובדיב. אביו אשר אברהם רומנו היה פובליציסט, פעיל ציוני ומראשוני התנועה הציונית "כרמל" שיזם יוסף מרקו ברוך. אימו אסתרינה לבית כלב הייתה בת למשפחת נוטאבלים מפלובדיב שרבים מבניה היו מעורים בחיים הפוליטיים בבולגריה ובקהילה היהודית. דודו יקיר (פריסיאדו) רומנו היה ממנהיגי יהדות בולגריה והתנועה הציונית, וכן כיהן כיושב ראש הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה.
קורות חיים > הפעילות הציונית

אלברט רומנו למד בבית ספר תיכון בעירו ועוד במהלך לימודיו הפיץ ביחד עם ליאון כהן סטודנט בן העיר פלובדיב, את השבועון בלאדינו "לה קונסיסיה", "ההכרח", שעסק בארץ ישראל כמולדתו ההיסטורית של העם היהודי ובעלייה אליה. בהמשך, רכש רומנו תארים במשפטים באוניברסיטת סופיה ובאוניברסיטת ז'נבה. עם סיום לימודיו השתקע רומנו בבירת בולגריה ועבד כעורך דין. הוא החל בפעילות פוליטית בתנועה הציונית וב-1912 במסגרת הוועידה הציונית ה-8 נבחר לחבר ועדת הכספים של התנועה. ב-1915 היה ממייסדי ומראשי "ההסתדרות לשפה עברית ולתרבות" אשר פעלה בקרב האליטה האינטלקטואלית של יהדות סופיה, בהקניית השפה העברית וערכי הציונות, תוך שהוא נוטל חלק מוביל במאבק מול רשת החינוך של כל ישראל חברים. ההסתדרות לשפה עברית ולתרבות הייתה למעשה ארגון נוער, אשר פעל עד 1925 עם מיזוגו לתוך תנועת "מכבי", רבים מפעיליו היו תלמידי תיכון וסטודנטים וממנה צמחו מנהיגים פוליטיים בולטים בקרב יהדות בולגריה כגון בנימין ארדיטי.
ב-1920 נבחר רומנו למזכיר הקונסיסטוריה וטיפל בעריכת הצעת התקנון לניהול הקהילות וביישומה. ב-1921, נבחר ליושב ראש ההסתדרות הציונית בבולגריה וכיהן בתפקידו עד ל-1941, עת נאסר על פעילותה מתוקף תקנות החוק להגנת האומה. רומנו גם ערך את ביטאון התנועה "השופר" ונודע במאמריו הפובליציסטיים והטפתו לציונות. ב-1926 ביקר בארץ ישראל במטרה לשכנע את ראשי התנועה הציונית לרכוש קרקע למען יסוד מושב לעולים מבולגריה. באותה השנה ייצג רומנו את ההסתדרות הציונית בבולגריה בוועידת הפדרציה הספרדית העולמית. בנאומו מתח רומנו ביקורת על פעולותיה של הנהגת הפדרציה וציין שהן עלולות לגרום לאי אמון בין אשכנזים לספרדים. בהמשך, השתתף רומנו ביחד עם אברהם תג'ר בקונגרסים הבינלאומיים של מיעוטים לאומיים(אנ') והם רקמו קשרים עם נציגי המיעוט הבולגרי במקדוניה. קשרים טובים אלו סייעו בהמשך במאבק להצלת יהודי בולגריה מהשמדה, בשל המידע המודיעיני הרב שסיפקו חברי הארגונים המקדוניים על תוכניות הממשלה לגירוש היהודים.
קורות חיים > מלחמת העולם השנייה ועלייתו לישראל

החל מאמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 התהדקו יחסי בולגריה וגרמניה הנאצית וכפועל יוצא מכך, הפכה האנטישמיות במדינה לממוסדת. בפרוץ מלחמת העולם השנייה גדשו את בולגריה פליטים יהודים שנמלטו מאזורי הקרבות. הקונסיסטוריה חלקה על דרכה של התנועה הציונית וסברה שבעוד שיש לפעול להסדרת סרטיפיקטים לפליטים, על היהודים אזרחי בולגריה להאבק על זכויותיהם בתוך המדינה. התנועה הציונית בבולגריה הייתה נתונה במחלוקת משלה מול ההסתדרות הציונית העולמית על רקע אי בהירות עמדותיה בסוגיית ההעפלה לישראל. ב-9 ביוני 1939 שלח אלברט רומנו מכתב חריף אל הנהלת ההסתדרות הציונית העולמית ובו תמיהה על הנחיה שניתנה לסניפיה שלא לסייע בהעפלה לישראל. בספטמבר 1939, עם תחילתו של המסע לגירוש נתינים זרים, פנה שוב רומנו וביקש לפעול למתן סרטיפיקטים לעלייה "חוקית" וגם להעביר כספים שנאספו למען הקק"ל בבולגריה לידי ועד עולי בולגריה בארץ ישראל כדי לסייע למפעל ההעפלה. בערי בולגריה הוקם ועד לעלייה ב' והוחל באיסוף תרומות למימון פעולותיו. בקשתו להעברת כספים נדחתה. מפעל ההעפלה הרשמי לא צלח ותחתיו החל לפעול מפעל ההעפלה הפרטי של ד"ר ברוך קונפינו.
לאחר אסון טביעת הסלבדור נועד רומנו עם ברוך קונפינו אשר היה נתון להתקפות אישיות חריפות. השיחה הייתה מתוחה וקונפינו ציין ש-4,500 יהודים כבר עלו לישראל במפעל ההעפלה הפרטי שלו ואף על פי ש-200 איש נספו, מצבו של העם היהודי מחייב העלאת 4,500 מעפילים נוספים גם אם יטבעו עוד 200. רומנו השיב שראוי להמשיך במפעל ההעפלה, אך ללא קרבנות בנפש. עם חתימת בולגריה על ההסכם התלת-צדדי פנה רומנו להסתדרות הציונית בירושלים במכתב ובו קריאה לפעול למתן סרטיפיקטים להמוני חברי התנועה הציונית כדי להציל את חייהם, אך מכסת הרישיונות שהגיעה הייתה זעומה.
בראשית שנות ה-40 נחלץ רומנו מניסיון התנקשות בחייו בזכות מידע שהועבר אליו מידידיו חברי "ברית האחים המקדוניים". ב-18 באפריל 1942 פורסם ברשומות הצו לפיזור ההסתדרות הציונית בבולגריה, מתוקף החוק להגנת האומה. ב-15 במאי מסר אלברט רומנו למשטרת פלובדיב את המסמכים הנדרשים בהתאם לצו וכך חדלה התנועה מלהתקיים רשמית עד ספטמבר 1944. בשלהי 1943, מונה רומנו על ידי משלחת ההצלה הארץ ישראלית בקושטא לרכז את שמות יהודי בולגריה שיזכו לקבל את הסרטיפיקטים שהועברו לבולגריה. הסרטיפיקטים שהגיעו לא ענו על הדרישה ורומנו אשר קבע את רשימות העולים, נקלע לעימותים עם פלגים שונים מקרב יהודי בולגריה ובעיקר מול יוצאי תנועות הנוער.
ב-1944 עלה עם משפחתו לישראל ולאחר עלייתו נקלע רומנו למשבר אישי וכלכלי. ב-25 ביוני 1945 פרסם עיתון הקונסיסטוריה היהודית (אשר בעת ההיא נשלטה על ידי הקומוניסטים היהודים), מכתב ששלח אלברט רומנו אל קרוב משפחתו בפלובדיב ובו תיאר את תנאי החיים הקשים של עולי בולגריה ובכללם הוא עצמו, ואת געגועיהם לקרוביהם ומחוזות ילדותם. המכתב עורר פולמוס נוקב, נוצל על ידי הקומוניסטים היהודים לתעמולה אנטי-ציונית ועל רומנו נמתחה ביקורת חריפה. בהמשך, נטל רומנו חלק בפעילות ארגוני סיוע לעולים החדשים מבולגריה. הוא התמסר לכתיבת זכרונותיו וכן נטל חלק ככותב ועורך במפעלי תיעוד ההיסטוריה של יהדות בולגריה, כגון "אנציקלופדיה של גלויות". במרץ 1965, נפטר אלברט רומנו בתל אביב לאחר מחלה קשה וממושכת והוא בן 79 שנים. הובא לקבורה בבית העלמין בבית-חנן. הוא היה נשוי ואב לשני בנים, אשר והרצל (2005-1932).
מספריו

הזורעים בדמעה ברינה יקצרו: לאלה אשר עוררו את כיסופי הגאולה ביהדות בולגריה, הוצאת ועד היובל של אחוד עולי בולגריה, תל אביב, 1955, (ביחד עם רגינה זילברשטיין, אברהם תג'ר ויוסף גירון).
אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967 (חבר מערכת הכותבים ועורך).
זכרונות, הוצאת יד ושם, תל אביב.
ראו גם

יהדות פלובדיב
הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה
הערות שוליים

1 2 3 4  חיים קשלס, היהדות והתנועה הציונית בבולגריה, הקדמה, בתוך:אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 169-174.
↑  אלברט רומנו, אגודות "מכבי" בבולגריה, בתוך:אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 322.
↑  אלברט רומנו, מאבק בין מתונים וקיצונים בהסתדרות הציונית, בתוך:אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 296.
↑  אלברט רומנו, ההסתדרות לשפה ולתרבות העברית בבולגריה, בתוך:אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 335-350.
1 2  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת - עלייה והעפלה מבולגריה ודרכה בשנים 1939–1949, הוצאת עם עובד, תל אביב יפו, 2004, עמודים 40-49.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ג' - תקופת השואה, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמוד 32.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ג' - תקופת השואה, עמוד 64.
↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עמודים 117-127.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ד' - מאחורי מסך הברזל, הוצאת דבר, 1969, תל אביב, עמוד 124.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513539905171  LCCN: n92047269  NTA: 317187678  SUDOC: 08333792X  VIAF: 27826833   WorldCat (עם VIAF): 27826833
חלומות (שיר)

| --- | --- |
 סינגל בביצוע רוחמה רז
 מתוך האלבום "חלומות"
 יצא לאור:  1979
 שפה:  עברית
 אורך:  2:46
 חברת תקליטים:  ישראדיסק‏ SI 31168
 כתיבה:  רחל שפירא
 לחן:  יאיר קלינגר
 עיבוד:  רוני וייס
 
"חלומות" הוא שיר בביצוע הזמרת הישראלית רוחמה רז. יאיר קלינגר חיבר את הלחן ב־1976 עבור שיר צרפתי, ואחר כך הקליטה אותו להקה בריטית למילים משלה. ב־1979 כתבה רחל שפירא את מילות הגרסה המוכרת, "חלומות". רוחמה רז הקליטה את השיר, והוא נכלל באלבומה "חלומות", שהתפרסם ב־1979.
על השיר

ב־1976, שלוש שנים לפני פרסום הגרסה המוכרת בישראל של רוחמה רז, יאיר קלינגר התגורר בפריז ונמצא בשיא פריחתו המוזיקלית. ב־1971 טס קלינגר לצרפת לחודש של הופעות עם להקת המחול "כרמון", אך החודש הפך ל־11 שנים, שבהן למד הלחנת סרטים, ובהמשך החל לכתוב מוזיקה לחבורת הזמר "הקומפניון דה לה שנסון" ולזמרת ריקה זראי.
ב־1976 חיבר קלינגר את הלחן עבור השיר "IIs sont partis de la ville" (בתרגום חופשי: "הם עזבו את העיר") של הזמרת הצרפתייה ניקול ריו (שגם כתבה את המילים). בינתיים, המו"ל ששיתף פעולה עם קלינגר וניסה לקדם את יצירתו באותה העת, מכר את זכויות הלחן ללהקה בריטית בשם "מארק-אלמונד" (אנ') (ללא קשר לכוכב הפופ מהאייטיז מארק אלמונד) ללא ידיעתו של קלינגר. ב־1978 "מארק-אלמונד" הוציאו את השיר "Just a Friend" בעל הלחן הזהה לזה של קלינגר, ונתנו את הקרדיט לעצמם. שנה אחר כך בישראל, הפזמונאית והמשוררת רחל שפירא כתבה מילים חדשות ללחן של קלינגר.
קיים שוני בין הגרסאות של יאיר קלינגר ורוחמה רז לגבי הרקע ליצירת הגרסה העברית. קלינגר סיפר בהזדמנויות שונות שגברי מזור, שהיה המנהל האומנותי של רוחמה רז, שמע את הגרסה הצרפתית בפריז ו"שידך" בינו ובין רז, ואף לקח את הלחן לרחל שפירא שכתבה לו מילים. לעומת זאת רז סיפרה שהיא הופיעה בצרפת ובאולם ישב יאיר קלינגר (שבאותה התקופה היה בצרפת) ששמע אותה. בסוף ההופעה הוא שוחח איתה, החמיא לה והזמין אותה לשמוע מלחניו בביתו. בין הלחנים היה הלחן של "חלומות" (שקלינגר שר בג'יבריש). רז התלהבה מהלחן וקלינגר סיפר לה שישנו ביצוע צרפתי, אך הוא מעוניין שתהיה לשיר גם גרסה עברית ושהוא מרגיש שהשיר מאוד מאוד מתאים לה. כשרז חזרה לישראל, היא השמיעה את השיר בגרסתו הצרפתית לרחל שפירא.
שפירא לא תרגמה את המילים, אלא כתבה לו מילים חדשות משלה – "חלומות".
בנות להקת "סקסטה" מצטרפות לרז לפני הבית האחרון של השיר בזמרה ובקולות רקע.
קלינגר לא היה מודע לביצוע באנגלית של "מארק-אלמונד", עד שנחשף לכך. הוא חשב לפנות למאבק משפטי, אך לבסוף ויתר. לימים סיפר:
פניתי למו"ל הצרפתי שלי ולאגודת זכויות היוצרים בצרפת. הם התחילו לטפל – מכתבים, עורכי דין, עניינים, אבל זה לא הוביל לשום דבר, ושמתי לב שאני נכנס לאנרגיות שליליות. החלטתי לוותר. ככה זה נשאר עד היום, ולא ראיתי פרוטה מהביצוע האמריקני. בשנות ה־70, כשהגעתי לארץ במסגרת אחת החופשות שלי, מנחם גרנית עשה לי מארב ברדיו. הם לא הכירו את הגרסה הצרפתית, אבל כן הגיעה אליהם הגרסה של "מארק אלמונד", והם חשבו שאני גנבתי כביכול את השיר. ראיינו אותי ברדיו ואמרתי להם: "רבותיי, זה בדיוק ההפך".
מצעדי מוזיקה > הגרסה המקורית

"חלומות" בביצוע רוחמה רז הוצג ב"פינה לשיפוטכם" כמועמד למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־26 בדצמבר 1979. הוא צעד 14 שבועות עד 9 באפריל 1980, אז יצא מהמצעד. בשיאו הגיע למקום השני, ב־12 במרץ 1980. במצעד השנתי של התחנה (תש"ם) השיר הגיע למקום ה־24.
מצעדי מוזיקה > גרסת איל גולן

איל גולן שר את השיר לראשונה בטקס מלכת היופי של 2003 (בעיבוד יעקב למאי). מאוחר יותר היה הביצוע לשיר הנושא של אלבום גרסאות הכיסוי של גולן "חלומות". גרסת גולן הוצגה ב"פינה לשיפוטכם" כמועמדת למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־6 באפריל 2003. היא צעדה שישה שבועות בלבד, עד 25 במאי, אז יצאה מהמצעד. בשיאה היא הגיעה למקום התשיעי, ב־27 באפריל.
במצעד השנתי לשנת תשס"ג של רשת ג' זכה השיר להצלחה גדולה ודורג במקום השלישי. במצעד השנתי הישראלי של גלי צה"ל הוא דורג במקום ה־10.
מיקומי שיא > מצעדים שבועיים

הגרסה המקורית (רוחמה רז)
|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1979–1980)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1979–1980)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1979–1980)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1979–1980)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
גרסת איל גולן
|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2003)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2003)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2003)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2003)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 9 |  |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

הגרסה המקורית (רוחמה רז)
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תש"ם)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תש"ם)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תש"ם)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תש"ם)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 24 |  |
גרסת איל גולן
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשס"ג)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשס"ג)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשס"ג)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשס"ג)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 3 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 10 |  |
גרסאות כיסוי > איל גולן

השיר זכה לגרסת כיסוי מצליחה של איל גולן. גולן שר את השיר לראשונה בטקס מלכת היופי של 2003, ביוזמתו של מוטי רייף. מאוחר יותר היה הביצוע לשיר הנושא של אלבום גרסאות הכיסוי של גולן "חלומות". יעקב למאי עיבד את השיר (בשונה מרוב שירי האלבום, שאותם עיבד חיים חדד-הדר).
גרסאות כיסוי > גרסאות נוספות

רן דנקר וגאיה טראוב ביצעו את השיר בתוכנית הטלוויזיה "דני הוליווד" ב־2008. ביצעו את השיר גם רוני גינוסר (2010), נתנאל ישראל (2015), וזהבה בן בטקס פרס ישראל תשפ"א (2021). ב־2023 פרסם המוזיקאי הישראלי GADEE (גדי) את גרסתו לשיר, שחיברה את הטקסט באנגלית של הלהקה הבריטית עם הלחן המוכר.
ביאורים

↑  ייתכן שהניסוח הזה של דברי קלינגר כפי שמצטטת רז – ש"הוא מרגיש שזה מאוד מאוד מתאים לה" – מלמד שמזור היה מאחורי המהלך של פניית קלינגר לרז במטרה להמליץ לה על השיר הזה.
הערות שוליים

↑  האלבום "חלומות", באתר Discogs, בדיקה אחרונה ב־8 בנובמבר 2023
1 2 3  נתוני היצירה, באתר אקו"ם, בדיקה אחרונה ב־16 בנובמבר 2023
↑   תיעוד יוצרים של מפעל הפיס עם יואב קוטנר – יאיר קלינגר (הגרסה הארוכה) (56:56 מתחילת הסרטון), סרטון בערוץ "מפעל הפיס", באתר יוטיוב, 4 בפברואר 2019
1 2 3 4 5 6 7 8 9  אלי לפיד, אלי לפיד – אבני דרך – "חלומות" – משתתפים: רוחמה רז, רחל שפירא, יאיר קלינגר ואייל גולן, באתר יוטיוב, 30 בדצמבר 2019
↑   תיעוד יוצרים של מפעל הפיס עם יואב קוטנר – יאיר קלינגר (הגרסה הארוכה) (1:05:30 מתחילת הסרטון), סרטון בערוץ "מפעל הפיס", באתר יוטיוב, 4 בפברואר 2019
1 2  עמית אטיאס, ‏"לא ראיתי פרוטה מהשיר": הסיפור מאחורי אחד הלהיטים הגדולים בישראל, באתר ‏מאקו‏, 26 ביוני 2023
↑  בחירות העורכים 25.7.2023, באתר כאן, 25 ביולי 2023
↑  השיר מוצג ב"פינה לשיפוטכם" של רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־7 בנובמבר 2023
↑  השיר יוצא ממצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־7 בנובמבר 2023
1 2  מיקום שיא במצעד השבועי של רשת ג' (2), באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־5 בנובמבר 2023
1 2  מקום 24 במצעד השנתי לשנת תש"ם של רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־5 בנובמבר 2023
1 2 3  נתוני היצירה "חלומות" בביצוע איל גולן, באתר אקו"ם
↑  גרסת איל גולן מוצגת ב"פינה לשיפוטכם" של רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־8 בנובמבר 2023
↑  גרסת איל גולן יוצאת ממצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־8 בנובמבר 2023
1 2  גרסת אייל גולן. מיקום שיא במצעד השבועי של רשת ג' (9), באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־5 בנובמבר 2023
1 2  מקום 3 במצעד השנתי של רשת ג' (תשס"ג), באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־5 בנובמבר 2023
1 2  המצעד השנתי הישראלי תשס"ג, באתר גלי צה"ל, 19 בנובמבר 2017
↑  דני הוליווד- חלומות של אתמול, באתר יוטיוב, ‏3.1.2020
↑  חלומות - רוני גינוסר, באתר יוטיוב, ‏13.3.2021
↑  נתנאל ישראל | חלומות של אתמול | Official Music Video | Netanel Israel, באתר יוטיוב, ‏12.10.2015
↑  זהבה בן - חלומות (טקס פרס ישראל 2021), באתר יוטיוב, ‏15.4.2021
סמל סרביה

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  סרביה 
 תאריך אימוץ:  17 באוגוסט 2005 
 
סמל סרביה הומלץ לשימוש ב-17 באוגוסט 2004. למעשה זהו הסמל של שושלת אוברנוביץ' (Obrenović) משנת 1882.
תיאור

הסמל כולל את העיט הדו-ראשי של משפחת נמניץ' (Nemanjić) שמבוסס על הסמל הביזנטי. ברקע נמצאת השכמייה הפרוותית שפעם הייתה לבוש המלך.
העיט המרכזי מצויר על המגן האדום. גוף העיט וכנפיו הם בצבע כסף, כאשר לשונו, מקורו, רגליו וטפריו זהובים. כמו כן צוירו זוג פלר דה ליס בצבע זהב.
המגן מייצג את האומה. במרכז המגן נמצא צלב כסף. תרשים זה של המגן היה בשימוש ממלכת סרביה והכנסייה הסרבית עוד בימי הביניים.
הצלב המרכזי במקור היה בסמל הביזנטי, וייצג את האות בטא היוונית. הוא היה אמור לתת ביטוי לסיסמה Basileus Basileon Basileuon Basileusin (מלך המלכים, מושל המלכים). אמירה זו היה בשימוש המלכים הסרבים במאה ה-14 ממשפחת מרנצ'ביץ' (Mrnjavčević).
כמו כן, הצלב דומה לאות C הקירילית שמייצגת צליל "ס". בדרך כלל זה נקשר לסיסמת Samo sloga Srbina spašava (רק איחוד יציל את הסרבים).
אף על פי שסרביה היא רפובליקה, הסמל כולל את הכתר. הדבר אמור לתת ביטוי למורשת, כמו בסמלים של רוסיה, פולין ומונטנגרו.
רקע פוליטי

למרות השימוש בסמל, הוא לא אושר רשמית כנדרש בחוקה. בהתאם לחוקה, שינוי הסמל יכול להתקבל רק על ידי הפרלמנט ומשאל עם ברוב מיוחד של 2/3. ההערכה היא שקבלת רוב כה גדול קשה לביצוע. לכן, בהתאם לקונצנזוס הרחב, הממשלה החליטה על השימוש בסמל זה במקום הסמל מהתקופה הקומוניסטית, בהתאם למה שהוגדר כ"המלצת" הפרלמנט.
ראו גם

דגל סרביה
המנון סרביה
המגן של סרביה
הוליווד ריפורטר

| --- | --- |


 מו"ל:  Penske Media Corporation 
 בעלים:  Penske Media Corporation 
 תאריכי הופעה:  1930–הווה (כ־94 שנים) 
 שפה:  אנגלית 
 מערכת:  לוס אנג'לס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ISSN:  0018-3660
 www.hollywoodreporter.com
 
הוליווד ריפורטר (באנגלית: The Hollywood Reporter; בראשי תיבות: THR) הוא עיתון מודפס ואתר אינטרנט המתמקד בתעשיית הקולנוע והטלוויזיה ההוליוודית. הוא עוסק גם באופנה, כספים, חוק, טכנולוגיה, סגנון חיים ופוליטיקה, כפי שהם באים לידי ביטוי בהוליווד.
היסטוריה

כתב העת נוסד בשנת 1930 בידי ויליאם "בילי" וילקרסון (אנ') כיומון הראשון של התעשייה. המהדורה הראשונה הופיעה ב-3 בספטמבר 1930, וכללה בעמוד הראשון את הטור של וילקרסון, "Tradeviews" שהפך למשפיע. העיתון הופיע בימים שני עד שבת במשך 10 השנים הראשונות, פרט לתקופה קצרה, ולאחר מכן בימים שני עד שישי משנת 1940. וילקרסון השתמש במאמרים סרקסטיים וברכילות כדי ליצור פרסום ולקבל את תשומת הלב של מנהלי האולפנים בניו יורק, וכמה אולפנים ניסו לאסור את הפצת העיתון בתחומם.
וילקרסון התיידד עם האוורד יוז והעיתון כתב סיפורים חיוביים רבים עליו ועל הפקות הקולנוע שלו. בתמורה, בנוסף להכנסות מפרסום, נתן יוז סיוע כספי לעיתון בעת הצורך.
מסוף שנות השלושים השתמש וילקרסון ב"הוליווד ריפורטר" כדי לדחוף את התפיסה כי תעשיית הסרטים היא מעוז קומוניסטי. בפרט, הוא התנגד לאיגוד המקצוענים של כותבי התסריטים, שאותה כינה "ראש החוף האדום". בשנת 1946 שקלה הגילדה ליצור רשות מחברים אמריקאית להחזיק בזכויות היוצרים שלהם, במקום שהבעלות תעבור לאולפנים. וילקרסון הקדיש את טורו "Tradeviews" לנושא ב-29 ביולי 1946, בכותרת "הצבעה לג'ו סטלין". הוא ניגש קודם לערוך וידוי בכנסייה לפני שפרסם אותה, מאחר שידע את הנזק שמאמר יגרום, אך ככל הנראה עודד אותו הכומר לפרסם אותו.
וילקרסון ניהל את הוליווד ריפורטר עד מותו בספטמבר 1962, אך הטור האחרון שכתב הופיע 18 חודשים קודם לכן. אשתו של וילקרסון, טיצ'י וילקרסון קאסל, נכנסה לתפקיד המו"ל והעורכת הראשית כשבעלה נפטר, והייתה ידועה כ"אישה החזקה בהוליווד". בשנות ה-80 של המאה ה-20 הגיעה תפוצת העיתון לשיא של 100,000 מינויים, ועותק של העיתון נכלל בחבילת העיתונים היומית שקיבל הבית הלבן עובר נשיא ארצות הברית. באוקטובר 1986, הוציא העיתון גיליון מיוחד שהוקדש לאתרי הצילום ותעשיית הקולנוע בישראל. באותן השנים ישראל שימשה כאתר צילומים בינלאומי לסרטים, בעיקר ביוזמת אולפני ג.ג. של בני הדודים מנחם גולן ויורם גלובוס, שהביאו הפקות הוליוודיות לישראל.
בשנת 2009 רכשה חברת ההשקעות "גוגנהיים פרטנרס" (אנ') את העיתון. ב-2014 החברה מינתה את ג'ניס מין (Janice Min)
למנכ"לית ועורכת ראשית של החזקות הבידור שלה הכוללות גם את המגזין בילבורד. החל מ-2015 מוחזק העיתון בידי חברה חדשה שהקימה "גוגנהיים פרטנרס" כספין אוף, "Prometheus Global Media".
ככתב המגזין בישראל שימש במשך שנים רבות ג. עיטור (עיטור גלבץ).
רשימות ודירוגים

העיתון נוהג לפרסם רשימות של דירוגים שנתיים, בין השאר: רשימת הסרטים המכניסים ביותר של השנה, רשימת האנשים המצליחים בהוליווד, רשימת בתי הספר לקולנוע הטובים בעולם, ורשימת בעלי השכר הגבוה ביותר. בשנת 2002 לדוגמה דורגו טום קרוז, טום הנקס וג'וליה רוברטס כשחקנים הרווחיים ביותר בהוליווד, בשנת 2006 דורגה ניקול קידמן כשחקנית בעלת השכר הגבוה בהוליווד.
בסוף 2015, אחרי 23 שנה בהן פרסם ה"הוליווד ריפורטר" את רשימת "100 הנשים המצליחות בתעשיית הבידור", החליטה עורכת המגזין ג'ניס מין, לחדול מפרסומו ולפרסם רק את רשימת "100 המצליחים בהוליווד", ללא הפרדה בין גברים ונשים.
בשנת 2014, דירג העיתון את בית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש של אוניברסיטת תל אביב, כאחד מ–15 בתי הספר הטובים ביותר לקולנוע ברחבי העולם. בשנת 2017 דורג בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים בין 15 בתי הספר לקולנוע הטובים בעולם.
הערות שוליים

↑  קורות חיים של ויליאם וילקרסון, באנציקלופדיית נבדה המקוונת
↑  Wilkerson, William (29 ביולי 1946). "A Vote For Joe Stalin". The Hollywood Reporter. p. 1. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  שרית ישי לוי, הוליווד מבפנים, חדשות, 29 באוגוסט 1986
↑  "ג'ניס מין תעמוד בראש בילבורד, הוליווד ריפורטור כנשיאה שותפה של קבוצת הבידור גוגנהיים, הוליווד ריפורטר, 1 ביולי 2014
↑  ניר נתן, לוס אנג'לס, ‏סוגרים קופה: 2001 בקולנוע האמריקני, באתר גלובס, 6 בינואר 2002
↑   רונית דומקה, ניצב, תסריטאי או קוף: מי מרוויח יותר?, באתר TheMarker‏, 8 באוקטובר 2014
↑  קרוז, הנקס ורוברטס - השחקנים הרווחיים ביותר בהוליווד, באתר הארץ, 9 בפברואר 2002
↑  שירות גלובס, ‏המשימה הושגה: ניקול קידמן - מס' 1 בשכר של השחקניות בהוליווד ב-2006, באתר גלובס, 30 בנובמבר 2006
↑  איתי שטרן, "הוליווד ריפורטר" יפסיק לפרסם את רשימות "100 הנשים המצליחות בתעשייה", באתר הארץ, 12 בנובמבר 2015
↑  נירית אנדרמן, "הוליווד ריפורטר" בחר בחוג לקולנוע באוני' ת"א בין 15 בתיה"ס הטובים בעולם, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2014
↑  איתי שטרן, "הוליווד ריפורטר": סם שפיגל בין 15 בתי הספר לקולנוע הטובים בעולם, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2017
נינה גורודצקי

נינה גורודצקי (נולדה ב-1981) היא שחקנית בדמינטון פאראלימפית ישראלית.
ביוגרפיה

גורודצקי נולדה בגאורגיה ועלתה לישראל בגיל 11. בשנת 1998 בגיל 17 נפגעה קשה בתאונת דרכים ונותרה משותקת בפלג הגוף התחתון. בגיל 19 החלה בפעילות בבית הלוחם בחיפה והתאמנה בשחייה, טניס ובדמינטון.
היא משתתפת במשחקים גם כיחידה וגם בתחרויות זוגיות. כיחידה, הייתה סגנית אלופת העולם ואלופת אירופה, ובתחרות זוגות, בשנת 2018 זכתה עם אמיר לוי באליפות אירופה לזוגות מעורבים. בשנת 2021 דורגה שביעית בעולם. בשנת 2020 זכתה במדליית ארד בתחרויות הסבב העולמי. בשנת 2023 זכתה במדליית הכסף במשחקים האירופיים.
גורודצקי הייתה שחקנית הבדמינטון הראשונה מישראל להתחרות במשחקים הפאראלימפיים עם כניסת הענף לראשונה לתחרויות, במסגרת המשחקים הפאראלימפיים טוקיו (2020).
גורודצקי מתגוררת בקריית טבעון, נשואה משנת 2013 לאדריכל ומאמן הבדמינטון דור קסל ולהם שני ילדים. היא בעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה ותואר שני בייעוץ חינוכי.