stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבתים העגולים במוסקבה
תיאור

הפרויקט של בית הטבעת פותח בסדנה 3 של מכון Mosproject-1 תחת הדרכתו של האדריכל יבגני סטאמו. מאז תחילת 1970, מעצבים חיפשו דרך ליצור דומיננטיות אדריכלית והחליטו לנסות לבנות בית עגול ניסיוני.
במשך תקופה ארוכה הייתה אגדה אורבנית על כך שנבנו בתים לקראת אולימפיאדת מוסקבה וכי תוכנן בלוק שלם של מבנים כאלה בצורת הטבעות האולימפיות. לדברי סרגיי טקצ'נקו, לשעבר ראש מכון התוכנית הכללית של מוסקבה, גרסה זו הופצה בעיתונות ללא שום סיבה: ראשית, בתים עגולים תפשו יותר מדי אדמות, ושנית, הם התבררו כחסכוניים פחות מבניינים סטנדרטיים רגילים. העלויות גדלו עקב הצורך במעקב מתמיד אחר פרויקט בודד, בנוסף, בתים כאלה דרשו תוספות מונוליטיות, מה שהגדיל את עלות הבנייה והגדיל את משך זמן הבנייה שלו. הרעיון האמיתי של הפרויקט היה לנסות לשחזר את "חצר המגורים הסובייטית הישנה", להוסיף אטרקטיביות לאזורים הבנויים האופייניים ולספק לתושבים את התשתית הדרושה במרחק הליכה. לשם כך, הקומה הראשונה בבניין הייתה שמורה למתקני בית, כולל חנויות, בתי מרקחת וספריה.
מבנה הבניין מורכב מ-22 קטעים ישרים זהים, והצורה בצורת הטבעת הושגה על ידי התקנת לוחות בזווית שאינה עולה על6 מעלות - הסטייה המקסימלית שמותרת על פי תקנות בנייה, לחיזוק במקומות מסוימים תוספות מונוליטיות. החלקים הפנימיים היו בצורת טרפז, כאשר הקיר החיצוני הוא הצד הארוך. החצרות העגולות כמעט בגודל של מגרש כדורגל, כשש קשתות מובילות אליהם מהרחוב.
הבית ברחוב נז'ינסקאיה ומכיל 913 דירות ב-26 כניסות. בניין נוסף ברחוב דובז'נקו הוא עותק דומה, רק מספר הדירות שונה - 936. בשל מיקומו בסמוך לאולפן הקולנוע מוספילם, הוא הופיע לעיתים קרובות בסרטים סובייטים. בחצר הבית צולמו צילומי הסיום של הסרט מוסקבה אינה מאמינה בדמעות - פנורמת לילה של חלונות זוהרים, כמו גם סצנות מסדרות מקומיות. בשנים שונות, גרו בבית השחקנים סאבלי קרמרוב, גלינה בילייאבה ובמאי הקולנוע אמיל לוטיניו.
לאחר מספר שנים התבררו החסרונות של צורה זו: רוח חזקה נשבה ללא הרף בתוך החצר, היו קולות גבוהים מאוד, חלק משמעותי מהדירות לא קיבל את תקני הבידוד הנדרשים. קשה לבצע תיקונים בדירות עקב צורתם הטרפזית של החדרים, ולעיתים קרובות התושבים והאורחים התקשו למצוא את הכניסה הנכונה. כתוצאה מכך, לאחר סיום בניית הבית ברחוב דובז'נקו, לא נבנו עוד מבנים כאלה. למרות כל חולשותיו של הפרויקט, לאחר כחצי מאה, חוקרי האדריכלות מכנים אותו פרויקט שהקדים את זמנו ומקבילות אותו למטה המודרני של חברת אפל בקליפורניה האדריכל הראשי של מוסקבה לשעבר מיכאיל פוסוחין שיבח את תרומתו של יבגני סטאמו לנוף העירוני והציבו לצד אדריכלים כמו וסילי בז'נוב, מטווי קזאקוב אלכסיי שצ'וסב שתרמו אף הם לנוף העירוני של מוסקבה.
גלריה

הבית ברחוב נז'ינסקאיה, 2018
2017
הבית ברחוב דובז'נקו, 2018
לקריאה נוספת

Вострышев М., Шокарев С. Вся Москва от А до Я. — М.: Эксмо, 2011. — С. 477. — ISBN 978-5-4320-0001-9.
Двинский Э. Москва от А до Я. — М.: Московский рабочий, 1976. — С. 168. — 454 с.
Прогулка сквозь время. 1975 // «Московское наследие» / глав. ред. Ф. Смирнов. — Солид-Пресс, 2018. — № 3 (57). — С. 52.
Пекарева Н. Евгений Николаевич Стамо // Зодчество 2 (21). Сборник Союза архитекторов СССР. — М.: Стройиздат, 1978. — С. 126—129. — 15 000 экз.
Розанов Н. П. Основные конструктивные системы крупнопанельных домов, их развитие и совершенствование // Крупнопанельное домостроение / под ред. Ю. П. Волчка. — М.: Стройиздат, 1982. — С. 36. — 224 с.
הערות שוליים

↑  Александра Мерцалова (2013-07-08). "Неочевидные достопримечательности: 13 тайных мест Москвы". «Аргументы и факты». נבדק ב-2018-10-04.
↑  Илья Панин (2016-07-26). "Матвеевское: секретный оазис в центре мегаполиса". TimeOut Москва. נבדק ב-2018-10-04.
↑  Анна Хотеева (2018-03-25). "Как в Москве появились дома-бублики". «Вокруг света». נבדק ב-2018-10-04.
↑  "Квартиру в доме-«бублике» в Москве можно купить за 6 миллионов рублей". РИА Новости. 2016-03-29. נבדק ב-2018-10-04.
↑  Ксения Карпова (2016-11-18). "Необычные здания Москвы: дом-бублик". «Телепрограмма», «Комсомольская правда». אורכב מ-המקור ב-2016-11-22. נבדק ב-2018-10-04.
1 2 3  Костогоров Е. (2018-02-20). "Кто и зачем построил в Москве круглые дома". «Новости Москвы». נבדק ב-2018-10-04.
1 2  Юлия Ельцова (2016-04-13). "Я живу в круглом доме". The Village. נבדק ב-2018-10-04.
↑  Мария Кафанова (2018-09-06). "Издание для всех жителей столицы". «Вечерняя Москва. נבדק ב-2018-10-04.
↑  "Кто и зачем построил в Москве круглые дома". МОСЛЕНТА. נבדק ב-2019-03-31. максимальный угол при стыке панелей не может превышать шесть градусов
↑  "«Бублики», которые нельзя съесть: уникальные круглые дома в Москве". Официальный портал комплекса градостроительной политики и строительства города Москвы. אורכב מ-המקור ב-2018-10-04. נבדק ב-2018-10-04.
↑  "Уникальные круглые дома в Москве - на stroi.mos.ru!". Официальный портал комплекса градостроительной политики и строительства города Москвы. 2014-07-06. אורכב מ-המקור ב-2018-10-30. נבדק ב-2018-10-04.
↑  Костогоров Е. (2018-02-20). "Кто и зачем построил в Москве круглые дома". «Новости Москвы». נבדק ב-2018-10-04.
↑  "Уникальные круглые дома в Москве - на stroi.mos.ru!". Официальный портал комплекса градостроительной политики и строительства города Москвы. 2014-07-06. אורכב מ-המקור ב-2018-10-30. נבדק ב-2018-10-04.
↑  Николай Морозов (2007-05-08). "Матвеевское кольцо". Известия. נבדק ב-2018-10-04.
↑  Алексей Хорошилов (2018-09-20). "Дома бывают разные: на курьих ножках и бублики". «Вечерняя Москва». נבדק ב-2018-10-04.
↑  Александр Шишко (2014-04-23). "Жилое московское кольцо: чудо советской архитектуры". «Вести-Москва». נבדק ב-2018-10-05.
↑  Дмитрий Роговицкий (2018-09-25). "Чем интересен дом-«бублик» на Нежинской улице в Москве". Газета Metro. נבדק ב-2018-10-04.
↑  "Дома с приветом". Государственный интернет-канал «Россия». נבדק ב-2018-10-05.
↑  "7 необычных домов Москвы". «Большой город». 2014-07-22. נבדק ב-2018-10-04.
מיגל אלקוביירה

| --- | --- |

אלקוביירה 2013
 לידה:  28 במרץ 1964 (בן 60) מקסיקו סיטי
 ענף מדעי:  פיזיקה תאורטית
 מקום לימודים:  קריית האוניברסיטה (מקסיקו סיטי) אוניברסיטת קארדיף
 מוסדות:  האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו 
 תרומות עיקריות
 מנוע עיוות אלקוביירה
 
מיגל אלקוביירה מויה (באנגלית: Miguel Alcubierre Moya, נולד ב -28 במרץ 1964) הוא פיזיקאי תאורטיקן מקסיקני. אלקוביירה ידוע בפיתוח "מנוע עיוות אלקוביירה" (Alcubierre drive), מנוע ספקולטיבי שבעזרתו חללית יכולה להגיע למהירות טיסה גבוהה יותר מאשר מהירות האור.
קריירה

בשנת 1988 קיבל אלקוביירה תואר Licentiate בפיזיקה, ובשנת 1990 קיבל תואר MSC בפיזיקה תאורטית, שניהם ב UNAM. בסוף 1990, אלקוביירה עבר לוויילס כדי להשתתף בבית הספר לתואר שני באוניברסיטת קרדיף, שם קיבל בשנת 1994 תואר דוקטורט ביחסות חישובית, ענף בתורת היחסות הכללית. בשנת 1996 התחיל לעבוד במכון מקס פלאנק בפוטסדאם, גרמניה, בפיתוח טכניקות נומריות חדשות המשמשות לתיאור חורים שחורים.
מאז 2002, הוא עובד במכון למדעי הגרעין של ה UNAM, שם הוא עורך מחקר תוך הפעלת מחשבים כדי לנסח ולפתור את המשוואות הפיזיקליות שהוצעו לראשונה בידי אלברט איינשטיין. הפתרונות בצורת סוליטון שהוצעו על ידי אלקוביירה למשוואות השדה של איינשטיין עשויים להראות כי תורת היחסות הכללית תואמת לעובדה שאוששה בניסויים כי מכניקת הקוונטים היא אי-לוקלית. מחקר זה מתנגד לרעיון כי האי-לוקליות של מכניקת הקוונטים מצריכה נטישה של היחסות הכללית, על מבנה המתמטי.
ב -11 ביוני 2012 מונה אלקוביירה למנהל המכון למדעי הגרעין ב UNAM.
ב -14 ביוני 2016, לאחר תקופה מוצלחת מאוד של ארבע שנים כמנהל המכון למדעי הגרעין באוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו, מיגל אלקוביירה נבחר מחדש על ידי מועצת המנהלים של האוניברסיטה כמנהל המכון למדעי הגרעין לתקופה נוספת של ארבע שנים.
פרסום במאי 1994

אלקוביירה זכה לפרסום לאחר שבמאי 1994 פורסם בכתב העת "Classical and Quantum Gravity" מאמר שכתב שכותרתו "מנוע עיוות: מהירות שיא - נסיעות בתוך תורת היחסות הכללית", שבו הוא מתאר את מנוע עיוות אלקוביירה, אמצעי תאורטי של נסיעה במהירות רבה יותר ממהירות האור אשר אינו מפר את העיקרון הפיזיקלי ששום דבר לא יכול לנוע במרחב מהר יותר מאשר מהירות האור. במאמר זה הוא בנה מודל תאורטי שמכיל שטח בתוך "בועה" של חלל מעוקל. בועה זו, המכונה "מרחב היפר-רלטיביסטי מקומי-דינמי", מונעת קדימה על ידי התרחבות מקומית של זמן-מרחב מאחוריה, וצמצום הפוך מולו, כך שתאורטית חללית שתוצב בתוך שטח בועה זו תוכל לנוע במהירות רבה יותר ממהירות האור.
הופעות במדיה

מיגל אלקוביירה הופיע בסרט התיעודי "איך ויליאם שטנר שינה את העולם", סרט העוסק במסע בזמן ובמסע בין כוכבים. ואף הופיע בתוכנית: "מדע בדיוני: פיזיקה של הבלתי אפשרי" של פרופסור מיצ'יו קאקו שבו נדונה תאוריית הבועה שלו.
אלקוביירה הוזמן פעמיים לראיונות בתחנת הרדיו (Radio Educación XEEP (1060 AM, לראשונה ב-18 בפברואר 2011, ומאוחר יותר ב-4 במרץ 2011, בתוכנית הטכנולוגית בנושא ממשקים טכנולוגיים, שבה הסביר את דעותיו על המצב הנוכחי של מחקר מדעי וטכנולוגי במקסיקו, ונתן סקירה קצרה לדגם המנוע שלו.
חיים אישיים

אלקוביירה נולד במקסיקו סיטי ב -1964.
הוא נשוי למריה אמיליה באייר, ויש לו ארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  "About". Lifeboat Foundation. נבדק ב-10 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Advisory Board: Dr. Miguel Alcubierre". Lifeboat Foundation. נבדק ב-10 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ביוגרפיה מיגל אלקוביירה מויה - אתר המכון למדעי הגרעין, באתר lifeboat.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007429197205171  BIBSYS: 8038016  BnF: cb16051223g (data)  GND: 1212208358  ISNI: 0000 0001 1767 6961  LCCN: nb2005019157  NLK: KAC2022C8186  NTA: 323341101  RERO: 02-A024526528  SUDOC: 125311788  VIAF: 65990747   WorldCat (עם VIAF): 65990747
משל התאנה ללא פרי

תחריט של יאן לאוקן המתאר את המשל.
משל התאנה ללא פרי (אין לבלבל אותו עם משל לבלוב התאנה בקיץ), הוא אחד ממשלי ישו אשר מופיע בבשורת לוקס י"ג 6–9. במשל מדובר על עץ תאנה אשר אינה מניבה פרי (תאנים):
הרקע לסיפור המשל

הרקע לסיפור משל התאנה ללא פרי היא אירוע עליו נשאל ישו על ידי אנשים בקרבתו, על קנאים אנשי הגליל שהנציב הרומי פונטיוס פילטוס טבח, ודמם עורב בדם זבחיהם. ישו אמר להם שהם טועים אם הם חושבים שגליליים אלה חטאו יותר משאר הגליליים ולכן נטבחו. ישו מזהיר את כל שומעיו שכולם, ובוודאי בני עם ישראל, חייבים בתשובה, ומי שלא ישוב לאלוהים צפוי לו גורל של אבדון.
וַיָּבֹאוּ אֲנָשִׁים בָּעֵת הַהִיא וַיַּגִּידוּ לוֹ אֶת־דְּבַר הַגְּלִילִים אֲשֶׁר עֵרַב פִּילָטוֹס דָּמָם עִם־זִבְחֵיהֶם׃ 2 וַיַּעַן יֵשׁוּעַ וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם הַאֹמְרִים אַתֶּם שֶׁהַגְּלִילִים הָאֵלֶּה הָיוּ חַטָּאִים מִכָּל־אַנְשֵׁי הַגָּלִיל כִּי מְצָאָם כַּדָּבָר הַזֶּה׃ 3 לֹא כִּי־אֹמֵר אֲנִי לָכֶם אִם־לֹא תָשׁוּבוּ גַּם־אַתֶּם כֻּלְּכֶם תֹּאבֵדוּ׃ 4 אוֹ שְׁמֹנָה הֶעָשָׂר הָהֵם אֲשֶׁר נָפַל עֲלֵיהֶם הַמִּגְדָּל בְּשִׁלּחַ וַיְמִיתֵם הַאֹמְרִים אַתֶּם שֶׁהָיוּ אֲשֵׁמִים מִכָּל־הָאֲנָשִׁים הַיּשְׁבִים בִּירוּשָׁלָיִם׃ 5 לֹא כִּי־אֹמֵר אֲנִי לָכֶם אִם־לֹא תָשׁוּבוּ גַּם־אַתֶּם כֻּלְּכֶם תֹּאבֵדוּ׃
- לוקס י"ג 1–5, הברית החדשה, תרגום דליטש
סיפור המשל

סיפור המשל הוא כדלקמן:
6 וַיִּשָׂא מְשָׁלוֹ וַיֹּאמַר אִישׁ אֶחָד הָיְתָה־לּוֹ תְאֵנָה נְטוּעָה בְכַרְמוֹ וַיָּבֹא לְבַקֶּשׁ־בָּהּ פְּרִי וְלֹא מָצָא׃ 7 וַיֹּאמֶר אֶל־הַכֹּרֵם הִנֵּה־זֶה שָׁלשׁ שָׁנִים אָנֹכִי בָא לְבַקֵּשׁ פְּרִי בַּתְּאֵנָה הַזֹּאת וְלֹא מָצָאתִי כְּרֹת אוֹתָהּ לָמָּה־זֶּה תַשְׁחִית אֵת הָאֲדָמָה׃ 8 וַיַּעַן וַיֹּאמֶר אֵלָיו אֲדֹנִי הַנִּיחָה אֹתָהּ עוֹד הַשָּׁנָה הַזֹּאת עַד אֲשֶׁר־עֲזַקְתִּיהָ וְשַׂמְתִּי דֹמֶן לָהּ׃ 9 אוּלַי תַּעֲשֶׂה פֶרִי וְאִם־לֹא תַעֲשֶׂה וְכָרַתָּ אֹתָהּ בַּשָּׁנָה הָאֲחֶרֶת׃
-בשורת לוקס י"ג 6–9, הברית החדשה, תרגום דליטש.
פרשנות

במשל זה, הבעלים נחשב בדרך כלל כמייצג את אלוהים, שנטע עץ תאנה בכרמו ובא לבקש ממנה פרי . הכורם מייצג את ישו. עצי תאנה היו עצי פרי נפוצים וחשובים בתקופת התנ"ך, בימי בית ראשון ושני, בארץ ישראל. לעיתים רחוקות היו נוטעים תאנים בתוך שטחי הכרמים, כיוון ששורשיהם של עצי התאנה עמוקים, גדולים ומסתעפים מאוד, והם גוזלים שטח קרקע גידול שאחרת יכולה הייתה לשמש לגידול הגפנים.
עץ התאנה נמשל פעמים רבות לעם ישראל. ייתכן גם, כי זו גם המשמעות כאן. אפשרות נוספת היא שהעץ במשל מסמל כל מאמין יהודי או נוצרי ששמע את בשורת ישו על ישועה באמונה. בכל מקרה, המשל משקף את דמותו של ישו המציע הזדמנות לחזרה בתשובה וסליחת חטאים, בחסדו כלפי מאמיניו. הוא שכנע את בעל הכרם (אלוהים) שלא לכרות את התאנה (עם ישראל) ולהמתין שיטפל בתאנה, ידשן אותה ויעבד את האדמה סביבה, שמא תעשה פרי בשנה הבאה. "שלוש השנים" מייצגות באופן הגיוני את תקופת שירותו של ישו למען בשורת מלכות אלוהים, באותה מידה ייתכן שזה גם פרק הזמן שנדרש לעץ התאנה להניב פרי. עשיית הפרי מסמלת את הציות לאלוהים ולמצוותיו, את קבלת האמונה כדרך חיים, ואת המעשים באמונה.
מאידך, יכול גם להיות שעץ התאנה מסמל כל מאמין, בין שהוא יהודי או בין שהוא גוי. הוא קיבל הזדמנות לצמוח בכרם, היכן שבדרך כלל לא אמור להימצא, כמו גם את הזמן הנדרש לשאת פרי. הכורם, שהוא ישו, לא מכזיב, בהציעו עדיין לא לכרות את העץ, אלא לטפח אותו (את התאנה הלא פורייה), ולאפשר לה את הזמן הנדרש להניב פרות.
פרשנות אחרת, הרבה פחות מקובלת וגם לא תואמת במיוחד את הרקע לסיפור המשל (ראה לעיל), גורסת כי הבעלים - בעל הכרם אשר נעדר מהכרם מרבית הזמן, מבקר את הכרם שלו פעם בשנה בלבד. התורה בהתייחסה לאכילת הפרות הראשונים, קבעה בספר ויקרא י"ט 23- 25 (23 וְכִי-תָבֹאוּ אֶל-הָאָרֶץ, וּנְטַעְתֶּם כָּל-עֵץ מַאֲכָל--וַעֲרַלְתֶּם עָרְלָתוֹ, אֶת-פִּרְיוֹ; שָׁלֹשׁ שָׁנִים, יִהְיֶה לָכֶם עֲרֵלִים--לֹא יֵאָכֵל. 24 וּבַשָּׁנָה, הָרְבִיעִת, יִהְיֶה, כָּל-פִּרְיוֹ--קֹדֶשׁ הִלּוּלִים, לַיהוָה. 25 וּבַשָּׁנָה הַחֲמִישִׁת, תֹּאכְלוּ אֶת-פִּרְיוֹ, לְהוֹסִיף לָכֶם, תְּבוּאָתוֹ: אֲנִי, יְהוָה אֱלֹהֵיכֶם.) שאסור לאכול מפרות העץ הראשונים בשלוש השנים הראשונות. לכן על הכורם להיפטר מהפרי, על ידי קטיף התאנים בשלב מוקדם (התאנים הפגות) והשלכתם, או להפכם לדשן אורגני (בערמת קומפוסט), או לאפשר לבעלי חיים או עופות להנות מהם, כדי למנוע שמישהו בטעות יאכל את הפרי האסור. לפי גרסה זו, המשל מצביע על כך שהכורם הוא יהודי אדוק ואילו הבעלים הוא עובד אלילים, אשר אינו מכיר את מצוות התורה בנוגע לאכילת הפרות הראשונים. ועתה, כאשר העץ נכנס לתקופת פוריותו, מונע הכורם את כריתת העץ באמצעות הגרזן, מבלי לתת לבעל הכרם דין וחשבון על השנים הראשונות. על כל פנים ממתינה לבעל הכרם הפתעה נוספת: לפי מצוות התורה גם בשנה הרביעית אסורה אכילת הפרות, הפרי הראשון הראוי לאכילה, מוקדש קודש הילולים לה' (מעשית מובא למקדש לכוהנים וללויים) . הוצע שהמבשר לוקס קיבל אולי השראה מסיפורו של כורם יהודי, כיצד הערים על אדונו עובד האלילים. בסופו הנמשל הוא שהמאמין הנאמן ינצח.
אפשר לראות במשל זה מעין קריאת תוכחה לעם ישראל, ולעולם כולו לשוב בתשובה לאלוהים. שכן כל מי שלא ישוב יאבד - יכרת. למרות זאת ניתן לראות את רחמיו וסבלנותו, ובקשת הדחיית שלו מיד בעל הכרם - האל - על עמו ישראל ועל שאר בני אדם.
האותנטיות

על אף שמשל התאנה ללא פרי מצוי רק בבשורת לוקס, לא קיים טיעון חזק כנגד האותנטיות של המשל. בשתי הבשורות הסינופטיות האחרות נכלל תחת זאת הסיפור שבו ישו קלל את עץ התאנה שלא היה בה פרי, עם מקבילויות מעניינות אחדות בנושא.
הערות שוליים

↑  Timothy Maurice Pianzin, Parables of Jesus: In the Light of Its Historical, Geographical & Socio-Cultural Setting, Tate Publishing, 2008, ISBN 1-60247-923-2, pp. 235-237.
↑  Peter Rhea Jones, Studying the Parables of Jesus, Smyth & Helwys, 1999, ISBN 1-57312-167-3, pp. 123-133.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283008705171  LCCN: sh85011940
העברה בנקאית

העברה בנקאית היא שיטה להעברת כספים אלקטרונית מחשבון בנק אחד לאחר, בין אם אדם פרטי או אישיות משפטית אחרת.
מערכות ומפעילי העברות בנקאיות שונים מספקים מגוון אפשרויות ביחס למהירות ולסופיות הפעולה ולעלות, שווי והיקף העסקאות. מערכות העברה בנקאיות מרכזיות, כמו מערכת "Fedwire" של הפדרל ריזרב האמריקאי, נוטות לרוב לעשות שימוש במערכות RTGS, שכן הן מספקות את הזמינות המהירה ביותר של כספים. הסיבה לכך היא שהם רושמים את הרישום הברוטו (המלא) כנגד חשבונות אלקטרוניים של מפעיל מערכת ההעברה הבנקאית. מערכות אחרות כמו "CHIPS" מספקות סילוק נטו על בסיס תקופתי. מערכות סילוק מיידי נוטות לעבד עסקאות קריטיות בזמן בעל ערך כספי גבוה יותר, יש להן עלויות עסקה גבוהות יותר ונפח תשלומים קטן יותר. תהליך סליקה מהיר יותר מאפשר פחות זמן לתנודות בשווי המטבע בזמן שהכסף נמצא במעבר.
היסטוריה

השירות הראשון בשימוש נרחב להעברות בנקאיות הושק על ידי "ווסטרן יוניון" בשנת 1872 ברשת הטלגרף הקיימת שלה. לאחר ששולח שילם כסף למשרד טלגרף אחד, המפעיל יכול היה להעביר הודעה ו"לעביר" את הכסף למשרד אחר, באמצעות סיסמאות, ספרי קוד כדי לאשר את שחרור הכספים לנמען באותו מקום. עד 1877 נעשה שימוש בשירות להעברת כמעט 2.5 מיליון דולר בכל שנה. מכיוון שההעברות הבנקאיות המוקדמות ביותר היו באמצעות רשתות טלגרף, היא כונתה העברה טלגרפית ושם זה עדיין בשימוש במדינות מסוימות, אם כי בדרך כלל מכוון להעברה בינלאומית.
סוגים

ישנם שני סוגי העברות בנקאיות עיקריים: מקומית ובינלאומית. רוב הבנקים מציעים שירותי בנקאות מקוונים המאפשרים לבצע העברות ישירות מהטלפון או המחשב. האפשרות הוותיקה יותר היא ביצוע באמצעות ביקור בסניף או שיחה טלפונית מול בנקאי או פקיד. במקרה של שיחה טלפונית, או של בקשה אלטרונית בסכום גבוה, הבנק המבצע יבצע אימות רב-שלבי באמצעות שיחה טלפונית. לעיתים הלקוח נדרש למלא טופס ולחתום עליו, בכדי שהבנק יוכל למלא את בקשתו. לאחר ביצוע ההעברה מתקבל אישור על כך אצל הלקוח. האישור יכול להגיע כתדפיס, הודעה ב"אזור האישי", הודעת SMS או דואר אלקטרוני. הבנקים גובים תשלום עבור השירות מהשולח וגם מהנמען. הבנק השולח גובה בדרך כלל עמלה נפרדת מהכספים המועברים, בעוד שהבנק המקבל והבנקים המתווכים שדרכם עוברת ההעברה גוזרים עמלות מהכסף המועבר כך שהנמען יקבל פחות ממה שהשולח שלח.
העברה בנקאית נחשבת לבטוחה מאוד שכן היא מתבצעת דרך המערכות המאובטחות של הבנק. בנוסף היא מאפשרת תשלום מכל מקום וכמעט בכל זמן, מבלי להידרש לפגוש את המוטב. כמו כן תשלום באמצעות העברות בנקאיות מאפשר מעקב נוח אחר ביצוע הפעולות בחשבון.
סוגים > העברה מקומית

העברה בנקאית מקומית מתבצעת באותה המדינה ובדרך כלל גם באותו המטבע. לרוב העברות מקומיות בתוך יום עסקים אחד, לאחר עיבוד לילי. לעומת זאת העברות מקומיות בין חשבונות המתנהלים באותו הבנק עשויים להתבצע באופן מידי. מרבית הבנקים גובים עמלה על ביצוע העברה בנקאית.
במדינת ישראל, חברת מרכז סליקה בנקאי (מס"ב) מפעילה את התשתית הלאומית להעברות תשלומים. בכדי לבצע העברה בנקאית מידית בין בנקים שונים נעשה שימוש במערכת סליקה בזמן אמת הנקראת זה"ב – זיכוי העברות יומניות בזמן אמת.
לשם ביצוע ההעברה נדרשים פרטי המוטב כמו שמו, מספר החשבון שלו, מספר הסניף שמנהל את החשבון, מספר הבנק שבו החשבון מנוהל, הסכום המבוקש להעביר ומהות ההעברה.
סוגים > העברה בינלאומית

העברה בינלאומית, ההעברה היא בין חשבונות בנק שנמצאים במדינות שונות, בתהליך שעשוי לכלול המרת מטבע. במקרים של העברות בינלאומיות, בנוסף לדרישות להעברה מקומית גם נדרש הקוד הבנקאי הבינלאומי (IBAN) וקוד SWIFT או BIC של המוטב. בנוסף ייתכן שתידרש כתובת המוטב ומהות ההעברה. העברות בינלאומיות עשויות לקחת מספר ימים, תלוי בבנק ובמדינה שאליה אתה מעביר את הכספים. בדרך כלל, עמלה על ביצוע העברה בינלאומית, גבוהה משמעותית מהעברה בין חשבונות באותה המדינה. אחת הסיבות היא שימוש בקורספונדנט אשר גובה עמלות משלו. העברות בינלאומיות עשויות להימשך מספר ימים ואף להידחות על ידי הבנק המעביר, או על ידי הבנק בו מתנהל חשבונו של המוטב.
לעיתים הבנקים גובים תשלום עבור השירות הבינלאומי הן מהשולח וגם מהנמען. הבנק השולח גובה בדרך כלל עמלה נפרדת מהכספים המועברים, בעוד שהבנק המקבל והבנקים המתווכים שדרכם עוברת ההעברה גוזרים עמלות מהכסף המועבר כך שהנמען יקבל פחות ממה שהשולח שלח. העמלות וזמני הטיפול עשויים להשתנות בהתאם לספק השירות ולמדינת היעד.
מעבר הכספים

מבחינה טכנית, העברות בנקאיות מתבצעות דרך רשתות טכנולוגיות ומערכות מידע שמחברות בין הבנקים השונים. הבנקים מחוברים זה לזה באמצעות רשתות תקשורת מאובטחות ומוצפנות, שמאפשרות העברת נתונים במהירות ובבטיחות. הרשתות הנפוצות הן "SWIFT" של האגודה העולמית לתקשורת פיננסית בין-בנקאית ו-"ACH" בין בנקים בארצות הברית, ומס"ב וזה"ב בין בנקים בישראל. לאחר שמוזנים פרטי המוטב כיאות ונשלח אישור העברה ללקוח, בנק המוצא בודק את המידע ומוודא שהלקוח אכן מחזיק בחשבון עם הכסף הדרוש להעברה. הבנק מאמת את זהות הלקוח ומוודא שאין בעיות עם החשבון, כמו הגבלות, כינוס נכסים, עיקולים או חריגה ממסגרת האשראי. אם כל הפרטים נכונים, הבנק שולח הודעה עם פרטי ההעברה ושולח אותה לבנק המוטב דרך הרשת המתאימה. בנק המוטב מקבל את ההודעה עם פרטי ההעברה, מאמת את המידע, בודק את הפרטים ומוודא שחשבון המוטב קיים. אם כל הפרטים נכונים, בנק המוטב מזכה את החשבון של המוטב בסכום המועבר, ובנק המוצא מחייב את חשבון הלקוח המעביר.
אבטחה

בהעברה בנקאית מבנק לבנק, כל בעל חשבון חייב להיות בעל זהות מוכחת. שלא כמו תשלומים בכרטיס אשראי, בדרך כלל לא ניתן לשוב ולהחזיר העברות בנקאיות לאחר שבוצעו, אם כי חזרות אפשריות במקרים מסוימים או בהחלטת בית משפט. המידע הכלול ברשתות מועבר בצורה מאובטחת באמצעות שיטות תקשורת מוצפנות.
העברות בנקאיות המבוצעות דרך משרדי מזומנים הן אנונימיות בעיקרן ומיועדות להעברה בין אנשים הבוטחים זה בזה. זה לא בטוח לשלוח כסף באמצעות העברה לאדם אלמוני כדי לאסוף בקופה; מקבל הכסף רשאי, לאחר גבייתו, לא לספק כל סחורה או שירות שהבטיחו בתמורה לתשלום, אלא פשוט להיעלם. הונאה זו שימשה לעיתים קרובות, במיוחד במה שנקרא "העוקץ הניגרי" שלעיתים קרובות מציעות את ווסטרן יוניון לאיסוף.
העברות בינלאומיות המערבות את ארצות הברית כפופות לפיקוח של המשרד לבקרת נכסים זרים (OFAC), אשר עוקב אחר מידע המסופק בטקסט של ההודעה ולאחר מכן מחליט אם, על פי התקנות הפדרליות של ממשלת ארצות הברית ועמדות פוליטיות, כסף מועבר לקבוצות טרור, או מדינות או ישויות תחת סנקציה של ממשלת ארצות הברית, למשל חברי רשימת SDN. אם מוסד פיננסי חושד כי כספים נשלחים מאחד הגופים הללו או אל אחד מהם, עליו לחסום את ההעברה ולהקפיא את הכספים.
העברות בנקאיות ברשת SWIFT אינן נקיות לחלוטין מפגיעות. כל בנק מתווך המטפל בעסקה בנקאית יכול לקחת עמלה ישירות מהמטען החוזר (הנכסים המועברים) ללא ידיעתו או הסכמתו של בעל החשבון. במקומות רבים, אין חקיקה או אמצעים טכניים כדי להגן על הלקוחות מפני נוהג זה. אם בנק א' הוא הבנק השולח ובנק ב' הוא הבנק המקבל, והבנקים ג', ד' וה', הם בנקים קורספונדנטים, ללקוח יכול להיות חוזה רק עם בנק א' או ב', אבל הבנקים ג', ד', וה' יכולים לגבות עמלה מכספי ההעברה, על אף שאין הסדר ישיר מול הלקוח. לקוחות מופתעים לפעמים כאשר פחות כסף מגיע לבנק בקצה. יש להשוות זאת עם המחאות, שבו הסכום המועבר מובטח במלואו, וניתן לגבות עמלות (אם יש כאלה) רק בבנקים בנקודות קצה. האיחוד האירופי מציע הגנה חלקית מהנוהג הזה בכך שהוא אוסר על בנקים מתווכים באירופה לקחת עמלה מהסכום המועבר, אפילו עבור העברות מחוץ לאירופה. עם זאת, עדיין מקובל שחברת ברוקרים אירופית מצהירה שאינן גובות עמלה, ואז פונות לבנק שלהן כדי לקחת עמלה שלא פורסמה מהסכום שהועבר, כאמצעי לפצות את הבנק שלהן עם הנכסים של לקוחותיהן.
תקנות > האיחוד האירופאי

מאז 2009 העברת IBAN/BIC בתוך גוש האירו, כלומר במערכת SEPA, לא צריכה לעלות יותר מהעברה לאומית, לא משנה באיזה מטבע נעשה שימוש.  הבנק המקבל יכול לגבות תשלום עבור ההמרה למטבע מקומי. נכון לשנת 2022, רוב הבנקים האירופיים אינם גובים מלקוחות פרטיים עבור העברות SEPA, מלבד עמלות חליפין אפשריות. עבור חשבונות עסקיים, ניתן לגבות עמלות, אך בדרך כלל פחות מ-40 סנט.
תקנות > ארצות הברית

בארצות הברית, העברות בנקאיות יכולות להיות יקרות. בשנת 2016, העמלה הממוצעת עבור העברה מקומית הייתה 25 דולר,  בין 15 הבנקים הקמעונאיים הגדולים. עמלות העברות מקומיות נכנסות (תקבולים) יכולות להגיע ל-15 דולר.
הערות שוליים

↑  Standage, Tom (2007). The victorian internet : the remarkable story of the telegraph and the nineteenth century's on-line pioneers (Pbk. ed.). New York: Walker. p. 119. ISBN 9780802716040.
↑  . ABC.
↑  Regulation J – Check Collection and Funds Transfer. BankersOnline.com
↑  Section 4A of Universal Commercial Code. Legal Information Institute.
↑  OFAC facts
↑  תקנה מס' 924/2009
↑  Josefine Lietzau, Kostenlose Girokonten im Test & Vergleich, באתר "Finanztip", ‏07 באוקטובר 2024 (בגרמנית)
↑  "Geschäftskonto Vergleich: Firmenkonto finden » Handelsblatt". www.handelsblatt.com (בגרמנית). נבדק ב-2023-01-06.
↑  Tierney, Spencer (25 במרץ 2016). "Wire Transfers: A Guide to What Banks Charge". NerdWallet. ארכיון מ-2019-08-30. נבדק ב-3 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4218779-5
פומריום

הפומריום (אדום) מוקף בחומת סרוויוס המקיפה גם את גבעות הקפיטולין והאוונטין (צהוב)
הפומריום (בלטינית: Pomerium) היה הגבול המקודש של העיר רומא (ושל ערים אחרות בשליטתה). מקור המילה הוא חיבור המילים post (אחרי) ו-moerium (חומה). זאת, על אף העובדה שהפומריום לא היה זהה עם גבול החומה או הבנייה של העיר אלא היה בעל משמעות דתית וחוקית בלבד.
היסטוריה

לפי המסורת הרומית הפומריום הוא ה"קו" המקורי שחרש רומולוס מייסד רומא סביב העיר המקורית. התאריך המסורתי 21 באפריל (שנת 753 לפנה"ס) צוין שנים רבות כיום בו נוסדה העיר. ההיסטוריון הרומי ליוויוס כתב (ב"תולדות רומא") שהפומריום השתרע למעשה על פני שטח צר משני צידי החומה. הוא מציין שם שלפי מסורת אטרוסקית היה אזור זה מקודש, והיה אסור לגור בו או לעבוד את האדמה. ייתכן שמטרה נוספת לחוק זה הייתה מניעת בנייה בסמוך לחומה כדי להקל על הגנתה, אף על פי שבימי ליוויוס כבר נבנו בפועל בתי מגורים בצמוד לחומה.
בימי סרוויוס טוליוס, מלך רומא השישי (במאה ה-6 לפנה"ס), כלל הפומריום את גבעות הפאלאטיום, הקאיליוס, האסקווילינו, הוימינאליס והקווירינאליס. אזור זה כלל אם כך את האתרים המרכזיים של השלטון הרומי - כולל הפורום, בית הסנאט ומתחם האספות (הקומיטיום), אך לא, למשל, את מקדש בלונה או את גבעת הקפיטולין. החומה שבנה סרוויוס הקיפה גם את גבעות הקפיטולין וההאוונטין שלא היו בתחום הפומריום המקודש (ראו איור). קו הפומריום לא השתנה עד לימי סולה שהרחיב אותו בשנת 80 לפנה"ס כדי להראות את כח שלטונו. טקיטוס ואולוס גליוס מציינים שבימי הקיסר קלאודיוס הורחב הפומריום שוב. הפומריום החדש סומן באבני קיפי (Cippi). אלה היו בסיסי אבן נמוכים, עגולים או מלבניים ששימשו כאבני מיל או לציון גבולות ולעיתים, אף כמצבת קבר.