stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כשל מנוע
כיבויי מנוע שאינם עקב כשל מנוע

רוב הכיבויים במהלך הטיסה אינם מסוכנים ואינם מורגשים על ידי הנוסעים. למשל, ייתכן שצוות הטיסה יעדיף לכבות מנוע ולבצע נחיתת זהירות במקרה של התראה על לחץ שמן (אנ') נמוך או טמפרטורת שמן גבוהה בתא הטייס. עם זאת, נוסעים במטוס סילון עלולים להיבהל מאירועים אחרים הקשורים למנוע, כגון הזדקרות מדחס (אנ') – תקלה המתבטאת בנקישות רמות ואף בלהבות מהכניסה ומהפליטה של המנוע. הזדקרות מדחס היא הפרעה לזרימת האוויר דרך מנוע טורבינת גז, אשר עשויה להיגרם כתוצאה מבלאי מנוע, רוח צד על כניסת האוויר, הצטברות קרח סביב כניסת המנוע, חדירת גוף זר, או כשל פנימי כגון שבירת להב טורבינה. על אף שמצב זה עלול להיות מלחיץ, המנוע עשוי להתאושש ללא נזק.
אירועים נוספים שעלולים להתרחש במנועי סילון, כמו תקלה בבקרת הדלק, עלולים לגרום לעודף דלק בתא בעירה (אנ') של המנוע. כמות דלק נוספת זו עשויה לגרום ללהבות היוצאות מצינור הפליטה של המנוע. למרות המראה הדרמטי, המנוע עצמו אינו עולה באש.
כמו כן, כשל של רכיבים מסוימים במנוע עלול לגרום לשחרור שמן ולהוביל לדימום אוויר (אנ'), מה שעלול לגרום לריח או ערפל שמנוני בתא הנוסעים. תופעה זו ידועה בשם אירוע אדים (אנ'). הסכנות הנובעות מאירועי אדים נמצאות במחלוקת בעולם התעופה ובתחום רפואת התעופה.
סיבות אפשריות

כשלי מנוע עלולים להיגרם מבעיות מכניות בתוך המנוע עצמו, כגון נזק לחלקי הטורבינה או דליפות שמן, וכן מנזקים חיצוניים למנוע כמו תקלות במשאבת הדלק או זיהום דלק. כשל במנוע טורבינה יכול להיגרם גם מגורמים חיצוניים לחלוטין, כגון אפר וולקני, פגיעות ציפורים (אנ') או תנאי מזג אוויר כמו משקעים או התקרחות אטמוספירית (אנ'). ניתן להתמודד עם סיכוני מזג אוויר מסוג זה לעיתים באמצעות מערכות הצתה משלימות או מערכות למניעת הצטברות קרח.
כשלים במהלך ההמראה

הליך ההמראה של מטוס מונע טורבינה מתוכנן כך שכשל מנוע לא יסכן את הטיסה. הדבר נעשה באמצעות תכנון ההמראה סביב שלוש מהירויות V קריטיות: V1, VR ו-V2. מהירות V1 היא מהירות ההכרה בכשל מנוע, כלומר המהירות שבה ניתן להמשיך בהמראה למרות כשל במנוע, וכן המהירות שמעבר לה אין עוד ערובה למרחק בלימה מספיק במקרה של המראה נקטעת (אנ'). VR היא המהירות שבה אף המטוס מורם מהמסלול, בתהליך המכונה "רוטציה". V2 היא מהירות בטיחות למנוע בודד, כלומר מהירות הטיפוס על מנוע אחד. השימוש במהירויות אלו מבטיח שבכל רגע נתון תהיה דחף מספיק להמשך ההמראה או מרחק עצירה מספיק לבלימתה.
כשל במהלך טיסות לטווחים ארוכים

כדי לאפשר למטוסים בעלי שני מנועים לטוס במסלולים ארוכים שבהם המרחק לנמל תעופה מתאים לחירום עולה על שעה, נקבעו תקנות ETOPS (אנ') (באנגלית: Extended Twin-engine Operational Performance Standards). תקנות אלו נועדו להבטיח שמטוס דו-מנועי יוכל להגיע בבטחה לנמל תעופה חלופי לאחר כשל או כיבוי של מנוע, וכן למזער את הסיכון לכשל מלכתחילה. תקנות ETOPS כוללות דרישות תחזוקה כגון בדיקות תכופות ומתועדות בקפידה, וכן דרישות תפעוליות כמו הכשרת צוותי טיסה ונהלים ייעודיים ל-ETOPS.
כשל מנוע מרוסן וכשל מנוע בלתי מרוסן

כשלי מנוע מסווגים לשני סוגים: "כשל מנוע מרוסן" או "כשל מנוע בלתי מרוסן".
כשל מנוע מרוסן הוא כשל שבו כל הרכיבים המסתובבים בתוך המנוע נשארים בתוך בית המנוע או מוטמעים בו (כולל כל מעטפת בלימה שהיא חלק מהמנוע), או יוצאים מהמנוע דרך צינור הפליטה או פתח כניסת האוויר.
כשל מנוע בלתי מרוסן מתרחש כאשר כשל במנוע גורם לרסיסים מחלקים מסתובבים לחדור דרך בית המנוע ולצאת ממנו. זהו סוג כשל המנוע המסוכן העלול להוביל לתאונת מטוס מיידית.
ההבחנה הטכנית המדויקת בין "כשל מנוע מרוסן" לבין "כשל מנוע בלתי מרוסן" נובעת מדרישות רגולטוריות לתכנון, בדיקה ואישור של מנועי מטוסים תחת חלק 33 של תקנות התעופה הפדרליות של ארצות הברית. חלק זה מחייב כי מנועי סילון יתוכננו כך שיכילו נזק הנגרם מכשל של להבי רוטור. בהתאם לחלק 33, יצרני המנועים מחויבים לבצע בדיקות ניתוק להב כדי לוודא שהרכב השברים יישאר בתוך המנוע במקרה של ניתוק להב. עם זאת, שברי להב היוצאים מפתח היניקה או מפלט המנוע יכולים עדיין להוות סכנה למטוס, ועל המתכננים להתחשב בכך. כשל מנוע מרוסן לכאורה עשוי עדיין לגרום לכך שחלקי מנוע יעזבו את גוף המטוס, כל עוד יציאתם מתבצעת דרך פתחים קיימים של כניסת אוויר או יציאת גזי הפליטה של המנוע, ואינם יוצרים פתחים חדשים בגוף המנוע. שברי להבי מאוורר היוצאים דרך פתח היניקה עלולים גם לגרום לנזק למבנה המטוס, כמו צינור היניקה או רכיבים נוספים במעטפת המנוע, בשל האנרגיה הקינטית שנותרה לשבר הלהב.
היכולת להכיל חלקים מסתובבים שהפסיקו לעבוד היא תהליך מורכב הכולל אינטראקציות באנרגיה גבוהה ובמהירות גבוהה של רכיבי מנוע מקומיים ומרוחקים, כגון להבים שנכשלו, להבים סמוכים, מבנה הכלה, מבנים סמוכים, מסבים, תומכי מסבים, צירים, להבי ניתוב וציוד חיצוני מותקן. לאחר תחילת אירוע הכשל, עשויים להתרחש אירועים משניים אקראיים שלא ניתן לחזות במדויק את מהלכם או את תוצאתם הסופית. בין האינטראקציות המבניות שנצפו כמשפיעות על הכלת הכשל ניתן למנות עיוותים או הטיות של להבים, מבנים חיצוניים, רוטורים, מסגרות, בתי מסבים ורצועות חיכוך במעטפת.
כשל דיסק מנוע סילון בלתי מרוסן מהווה סכנה ישירה למטוס, לצוותו ולנוסעיו, שכן שברי דיסק באנרגיה גבוהה יכולים לחדור לתא הנוסעים או למכלי הדלק, לגרום נזק למשטחי בקרת טיסה או לחתוך צינורות נוזלים דליקים ומערכות הידראוליות. בית מנוע אינו מתוכנן להכיל כשלי דיסק טורבינה. במקום זאת, הסיכון לכשל דיסק שאינו כלול מופחת באמצעות סיווג הדיסקים כרכיבים קריטיים לבטיחות, כלומר, חלקים במנוע שכשל בהם עלול להוות סכנה ישירה למטוס.
נטל ההוכחה

נטל ההוכחה הוא מונח משפטי, החל במשפט אזרחי ובמשפט פלילי, ובא לקבוע כללים, בשתי שאלות עיקריות:
על מי במהלך המשפט מוטלת החובה לשכנע בצדקת טענה, ולהוכיח את תוכנה;
חובת השכנוע היא הנטל העיקרי, העוסק בחובת צד למשפט לשכנע בצדקת טענתו, ומתי אם בכלל, עובר נטל זה לצד שכנגד;
חובת הבאת הראיות, היא הנטל המשני, העוסק בחובת צד במשפט להוכיח את תוכן טענתו באמצעות ראיות קבילות מהימנות ומספיקות;
מי יזכה בדין, בתום המשפט, בייחוד במצב בו מאזני הצדק מעוינות;
המשפט מבדיל היטב וקובע כללים שונים לגבי החובות ומהותם בין המשפט האזרחי למשפט הפלילי.
נטל ההוכחה במשפט האזרחי

ככלל, במשפט האזרחי, נטל ההוכחה רובץ על הטוען טענה, עליו הן לשכנע בצדקת טענתו והן להוכיחה בראיות קבילות ומהימנות.
לכתחילה, המשפט האזרחי מטיל על התובע הן את 'חובת השכנוע' והן את 'חובת הבאת הראיות' להוכחת תביעתו. מבחינת 'חובת השכנוע' על התובע רובץ הנטל לשכנע בצדקת טענותיו. בנוסף, על התובע החובה להוכיח את תביעתו, על כל רכיביה, לאמור: שבידו עילת תביעה לכאורה, שלא התיישנה, המוכחת בראיות קבילות, איכותיות ומספיקות בעיני החוק. עשה כן תתהפך 'חובת הבאת הראיות' - על הנתבע להוכחת טענותיו, אם כי לא בהכרח תתהפך 'חובת השכנוע' אשר תמשיך לרבוץ על התובע. לעיתים יהא רשאי התובע להיעזר בחזקות משפטיות, כתחליף לראיות, על מנת להפוך את 'חובת ההוכחה' על הנתבע, ולעיתים את 'חובת השכנוע' (למשל כשמתקיים הכלל 'הדבר מדבר בעד עצמו' בדיני נזיקין).
על הנתבע, מצדו, מוטלת החובה, להוכיח את טענותיו, על מנת להדוף את טענות התביעה, ולבסס את הגנתו. לעיתים, כשמתהפך במשפט אזרחי 'נטל השכנוע' על הנתבע, אזי חלה עליו החובה - לא רק להוכיח את טענותיו - אלא אף לשכנע בנכונות גרסתו היריבה, במידה מסתברת יותר מאשר זו של התובע, על מנת לזכות בדין.
במשפט אזרחי, משתמש בית המשפט להכרעת המשפט באמת מידה של "מאזן ההסתברויות". כלומר, בעל-הדין שיזכה במשפט הוא זה שישכנע את בית המשפט, כי נכונות גרסתו מסתברת יותר מזו של יריבו. לשון אחר, בית המשפט יעדיף, בתום המשפט, את הגרסה, שהסתברות נכונותה היא יותר מ-50%.
היה ובתום המשפט, נותרו המאזניים מאוזנות, כך שבית המשפט אינו יכול לקבוע איזה מן הגרסאות מסתברת יותר, לפי כל הכללים המשפטיים ודיני הראיות, יכריע את המשפט בהתאם לקביעה 'על מי מוטל נטל השכנוע'. היה ונותר נטל השכנוע על התובע - יפסיד הוא בדין, עבר נטל השכנוע במהלך המשפט אל הנתבע שלא הביא די ראיות להוכחת גרסתו - יחויב הוא בדין.
לעיתים הופך המחוקק את חובת נטל ההוכחה. כך, למשל, בתביעה של עובד לתשלום שכר בגין שעות עבודתו, היה נטל ההוכחה עליו, כמקובל, כלומר היה עליו להוכיח כמה שעות עבד. בתיקון לחוק הגנת השכר, שתוקפו מ-1 בפברואר 2009, הועבר נטל ההוכחה אל המעסיק, ונקבע:
בתובענה של עובד לתשלום שכר עבודה, לרבות גמול שעות נוספות או גמול עבודה במנוחה השבועית, שבה שנויות במחלוקת שעות העבודה שבעדן נתבע השכר, תהא חובת ההוכחה על המעביד כי העובד לא עמד לרשות העבודה במשך שעות העבודה השנויות במחלוקת, אם המעביד לא הציג רישומי נוכחות מתוך פנקס שעות עבודה, ככל שהוא חייב לנהלו.
העברת נטל ההוכחה מהעובד למעסיק, בתנאים המפורטים בחוק, נכללת גם בחוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין), בחוק הגנה על עובדים בשעת חירום, בחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ובחוק למניעת הטרדה מינית.
מידת ההוכחה במשפט האזרחי העונשי

המשפט האזרחי העונשי משלב מאפיינים של המשפט האזרחי עם מאפיינים של המשפט הפלילי. לאור האופי המעין־פלילי של הסעד המשפטי, נהוג להציב אמת מידה להוכחה הגבוהה ממאזן ההסתברויות, אך היות שבכל זאת מדובר בדיון אזרחי, לא נהוג להציב אמת מידה להוכחה מעבר לספק סביר. אמת המידה המקובלת במשפט האזרחי העונשי היא בראיות ברורות ומשכנעות (Clear and convincing evidence). בשאלת קיומה במשפט הישראלי של אמת מידת ביניים להוכחה, נחלקו השופטים בך וברק. בכפוף לסייגים שהציב, סבר השופט בך שקיימת אמת מידה אמצעית להוכחת טענות המטילות סטיגמה של ביצוע עבירה פלילית רצינית שיש עמה קלון. לעומתו, סבר השופט ברק שיש להימנע מיצירת אמת מידה שלישית אלא שיש להתאים, לפי מהותה וחומרתה של הטענה המשפטית, את כמות הראיות הנדרשת כדי לספק את אמות המידה המוכרות.
לקריאה נוספת

פרופ' א. הרנון, דיני ראיות, בהוצאת האוניברסיטה העברית, כרך א'
השופט יעקב קדמי, על הראיות, (הוצאת דיונון, תל אביב), תשנ"ט-1999
דורון מנשה ואבישג פומרנץ " נטל הבאת הראיות בהליך הפלילי " ( הוצאת נבו, 2024 )
הערות שוליים

↑  דורון מנשה, איל גרונר, מהות הספק הסביר (הוצאת נבו, 2017)
↑  קנת מן, סנקציות אזרחיות־עונשיות, עיוני משפט ט"ז, חוברת 2, אוקטובר 1991, עמ' 243–261
↑  Kenneth Mann, Punitive Civil Sanctions: The Middleground Between Criminal and Civil Law, Yale Law Journal, Vol. 101, Issue 8, June 1992, pp. 1795–1873, at p. 1860
↑  ע"א 475/81 זיקרי יעקב נ' "כלל" חברה לביטוח בע"מ, ניתן ב-26 בפברואר 1986. פ"ד כרך מ', חלק ראשון, עמ' 589–606
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
גרג קסר

גרגוריו אדוארדו קסר (באנגלית: Gregorio Eduardo Casar; נולד ב-4 במאי 1989) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן מאז 2023 כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-35 של טקסס. קודם לכן, כיהן כחבר מועצת העיר אוסטין מטעם המחוז הרביעי מ-2015 עד 2022.
קסר הוא חבר המפלגה הדמוקרטית. כמו כן, קסר הוא חבר לא מאושר בארגון הפוליטי "הסוציאליסטים הדמוקרטיים של אמריקה".
ראשית חייו והשכלה

גרגוריו קסר נולד ביוסטון למהגרים מקסיקנים, והוא קתולי. הוא למד במכינה הקדם אקדמית "Strake Jesuit College Preparatory". לאחר מכן קיבל קסר תואר ראשון במדעי המדינה וחשיבה חברתית מאוניברסיטת וירג'יניה ב-2011. בקולג' הוא החל בפעילות אקטיביסטית, והצטרף לארגון "Students and Workers United for a Living Wage", שקרא לאוניברסיטה לשלם לעובדיה שכר גבוה יותר.
קריירה מוקדמת > פרויקט הגנת העובדים

לפני שהתחיל בקריירה פוליטית, עבד קסר כמנהל מדיניות ב"פרויקט הגנת העובדים", שם זכה בהישגים כמו מנוחה והפסקות שתייה לפועלי בניין ודרישות לשכר מחיה.
מועצת העיר אוסטין > בחירות > 2014

בשנת 2014, הבחירות למועצת העיר אוסטין נערכו לראשונה במתכונת של מחוזות חד נציגיים במקום בחירות כלליות. קסר זכה במספר הגבוה ביותר של קולות בבחירות, ונכנס לסיבוב שני מול לורה פרסלי, פעילה נגד הפלרת מי שתייה. קסר ניצח גם בסיבוב השני, אך פרסלי ערערה על התוצאות, בטענה לאי-סדירות בקלפי. בשנת 2019, בית המשפט העליון של טקסס דחה את הערעור הסופי שלה.
מועצת העיר אוסטין > בחירות > 2016

בשנת 2016, נבחר קסר מחדש למועצת העיר אוסטין באותן בחירות בהן נבחר דונלד טראמפ לנשיא ארצות הברית. כשנשאל על ידי מראיין מהעיתון "Austin-American Statesman" אם יסכים ללחוץ יד לנשיא טראמפ, הוא השיב "לעזאזל לא". למחרת יום הבחירות כתב קסר, "המון אנשים, כולל דונלד טראמפ, קוראים היום לריפוי ואחדות. אני לא אקרא לריפוי. אני קורא להתנגדות".
מועצת העיר אוסטין > בחירות > 2020

בשנת 2020, קסר נבחר פעם נוספת למועצת העיר אוסטין. בנובמבר 2020 התפרסמה בעיתון "Austin Monthly" הכתבה "למה גרגוריו קסר הוא העתיד של הפוליטיקה של טקסס". קסר שקל להתמודד בבחירות לסנאט של טקסס, אך לבסוף ויתר על הרעיון.
מועצת העיר אוסטין > כהונה

כחבר מועצת העיר אוסטין, הוביל קסר את המאמצים בנושאי דיור בר-השגה, דמי מחלה, והעלאת שכר המחיה, התארגנויות דיירים, זכויות מהגרים, רפורמות במשפט הפלילי ואחריותה של המשטרה. הוא היה הנציג הראשון של מחוז 4 של אוסטין. מספר הילדים במחוז הוא הגבוה ביותר מבין מחוזות העיר. בנוסף, 70% מאוכלוסיית המחוז אינה לבנה, ו-30% מתושביו אינם אזרחי ארצות הברית. רוב התושבים במחוז הם לטינים ויש בו את האוכלוסייה האפרו-אמריקאית השנייה בגודלה מבין עשרת המחוזות של אוסטין. שיעור העוני במחוז הוא הגבוה ביותר ביחס לשאר המחוזות.
קסר התפטר אוטומטית ממועצת העיר עם הכרזתו על התמודדות לבית הנבחרים של ארצות הברית.
בית הנבחרים > בחירות

ב-4 בנובמבר 2021, הכריז קסר על מועמדותו לבית הנבחרים כנציגו של מחוז הקונגרס ה-35 של טקסס. במהלך הבחירות המקדימות, הוא זכה לתמיכתם של פרוגרסיבים בולטים, ביניהם הסנאטורים ברני סנדרס ואליזבת וורן, חברת בית הנבחרים אלכסנדריה אוקסיו-קורטז, וכן ראש עיריית אוסטין סטיב אדלר.
קסר זכה בפריימריז של המפלגה הדמוקרטית ב-1 במרץ 2022, עם כ-60% מהקולות. בנאום הניצחון שלו, הוא קשר את ניצחונו לתנועה הפרוגרסיבית הכוללת, ואמר: "הבחירות האלה היו עלינו, כוחו של העם וכוח התנועה שלנו. בואו נחגוג את התנועה הפרוגרסיבית בטקסס". בהתחשב בנטייה החזקה של המחוז לצד הדמוקרטי, ניצחונו של קסר בפריימריז נחשב כשווה ערך לזכייה בבחירות עצמן. "הטקסס טריביון" כתב שהוא צפוי להיות "בין חברי הקונגרס הפגרוגרסיביים ביותר ששירתו מטקסס אי פעם".
ב-8 בנובמבר 2022 ניצח קסר בבחירות הכלליות, והביס את המועמד הרפובליקני, דן מקווין, עם זכייתו ב-73% מהקולות.
תחנת הרכבת בית שאן

ערך זה עוסק בתחנת רכבת בת זמננו. אם התכוונתם להתחנה ההיסטורית של בית שאן, ראו .
תחנת הרכבת בית שאן - דוד לוי היא תחנת רכבת המשרתת את העיר בית שאן וסביבתה. התחנה נחנכה בחג הסוכות 2016. תחנת בית שאן החדשה היא חלק מקו הרכבת חיפה - בית שאן ונבנתה בסמוך לתחנת בית שאן ההיסטורית, שהייתה חלק מהקו ההיסטורי של רכבת העמק. בגובה 120 מטר מתחת לפני הים, תחנה זו היא תחנת הרכבת הנמוכה בעולם.
תחנת בית שאן ההיסטורית

תחנת בית שאן ההיסטורית הוקמה בשנת 1904 כחלק מרכבת העמק שחיברה את חיפה למסילת הברזל החיג'אזית, על ידי העות'מאנים, בסיוע גרמניה. התחנה פעלה עד פיצוץ גשרי הירדן ב-14 במאי 1948, פעולה שהפסיקה את פעילותה של רכבת העמק. מאז נותרו מבני התחנה מוזנחים ונטושים. בשנת 2014 הוחל בשחזור ושימור המבנים באתר.
התחנה החדשה

התחנה החדשה ממוקמת כ-300 מטר ממערב לתחנה ההיסטורית. בתחנה יש שני רציפי צד באורך 300 מטר בכל אחד. מעבר תת-קרקעי מאפשר להולכי רגל ורוכבי אופניים לעבור בין הרציפים ומחבר בין התחנה ההיסטורית לתחנה החדשה. התחנה תוכננה על ידי משרד האדריכלים לויטון-שומני והקמתה בוצעה על ידי חברת נתיבי ישראל. עלות ההקמה כ-93 מיליון ש"ח. בקרבת התחנה הוקם חניון לכ-350 כלי רכב ונעשה פיתוח סביבתי הכולל מסלול אופניים בין התחנה ההיסטורית לתחנה החדשה וסלילת מעגל תנועה חדש על כביש 71. התוכנית להקמתה אושרה בתחילת שנות ה-2000, במסגרת תוכנית החומש של רכבת ישראל, שהוכנה ביוזמה של שר התחבורה אפרים סנה. הקמתה בפועל החלה בשנת 2011. שירות הרכבת בה החל ב-16 באוקטובר 2016. לאחר חנוכת הקו תושבי עמק יזרעאל ובית שאן זכו לנסוע בחינם למשך חצי שנה ולסבסוד הכרטיסים ב-50% למשך שנתיים נוספות.
מדוח נוסעים לשנת 2017 שפרסמה חברת רכבת ישראל עולה כי תחנת בית שאן היא השנייה במספר הנוסעים מבין ארבע תחנות העמק (563,418 נוסעים לעומת 850,517 בתחנת עפולה)
ב-4 ביולי 2024, חודש לאחר מותו של דוד לוי, בטקס במעמד שרת התחבורה מירי רגב ובכירי ממשלת ישראל, וכן משפחתו של לוי, שונה שמה של התחנה באופן פורמלי ל"תחנת הרכבת בית שאן - דוד לוי". לוי עלה ממרוקו, וגר כל חיו בעיר בית שאן, גם בהיותו שר בממשלות ישראל.
שירות רכבות בתחנה

מהתחנה יוצאת רכבת אחת בשעה לכיוון עתלית דרך תחנות חיפה, ובשעות הבוקר 2 רכבות בשעה.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | קו הרכבת בית שאן — עתלית (קו העמק) עתלית • חיפה חוף הכרמל • חיפה בת גלים • חיפה מרכז השמונה • מרכזית המפרץ • יקנעם – כפר יהושע • מגדל העמק – כפר ברוך • עפולה • בית שאן |  |
קווי אוטובוס לתחנה

בצמוד לכניסה לתחנה ישנו מסוף אוטובוסים ממנו יש שני קווים פנימיים בתדירות גבוהה לכל השכונות בבית שאן ומספר קווי אוטובוס לישובי האזור. שני קווי האוטובוס הפנימיים החליפו את קו 12 הפנימי אשר בוטל עם פתיחת תחנת הרכבת.
כל הקווים במסוף מופעלים על ידי חברת סופרבוס למעט קו 151 המופעל על ידי מועצה אזורית גולן.
| קו | מפעילה | מסלול | הערות נוספות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | סופרבוס | תחנת רכבת בית שאן - מרכז העיר - קריית רבין - מסוף בית שאן | ♿ |
| 2 | סופרבוס | תחנת רכבת בית שאן - צים סנטר - שפרינצק - מרכז העיר - נוף גלעד - מסוף בית שאן | ♿ |
| 16 | סופרבוס | תחנת רכבת בית שאן - מרכז העיר - מסוף בית שאן - נווה איתן - מעוז חיים - כפר רופין | 🚆 |
| 17 | סופרבוס | תחנת רכבת בית שאן - מרכז העיר - מסוף בית שאן - עין הנציב - שדה אליהו - טירת צבי | 🚆 |
| 19 | סופרבוס | תחנת רכבת בית שאן - מרכז העיר - מסוף בית שאן - שלוחות - רשפים | 🚆 |
| 21 | סופרבוס | תחנת רכבת בית שאן - מרכז העיר - מסוף בית שאן - רחוב - תל תאומים - שדי תרומות - רויה | 🚆 |
| 27 | סופרבוס | תחנת רכבת בית שאן - מסעף קיבוץ גשר - צומת מנחמיה - צומת אשדות יעקב - צמח | 🚆 |
| 29 | סופרבוס | תחנת רכבת בית שאן - מרכז העיר - מסוף בית שאן - חמדיה - בית יוסף - ירדנה - נווה אור - גשר - מנחמיה |  |
| 151 | מועצה אזורית גולן | עפולה - צומת השיטה - תחנת רכבת בית שאן - צומת אשדות יעקב - צמח - צומת כורסי - חיספין - קצרין |  |
מקרא סימנים:
♿️ - אוטובוס עירוני נגיש
🚆 - קו הזנה המותאם לזמני הרכבת
גלריית תמונות

מבני השו"ב ואולם הנוסעים ומעליהם הרציפים, אוגוסט 2014
מבט מהרציף הצפוני מערבה, אוגוסט 2014
הרציף הדרומי ומאחוריו בריכת הדגים. אוגוסט 2014
מבנה השליטה ובקרה שצמוד לתחנה
המעבר התת-קרקעי שמקשר בין התחנה ההיסטורית לכניסה לתחנה
מימין קצה הרציף הצפוני והמעבר התת-קרקעי שמתחתיו, ברקע ממול מבנים היסטוריים של התחנה הישנה
ראו גם

מסילת העמק
רכבת העמק
הערות שוליים

↑  אבי בר-אלי, המכרז לרכבת העמק עוכב בשל חריגה של 700 מיליון שקל בתקציב, באתר TheMarker‏, 7 במרץ 2011
↑  וואלה! חדשות, ‏64 שנים אחרי שנסגרה: רכבת העמק שוב נוסעת על המסילה, באתר גלובס, 16 באוקטובר 2016
↑   אבי בר-אלי, המדינה תסבסד את הנסיעה ברכבת העמק במשך שנתיים וחצי, באתר TheMarker‏, 13 באוקטובר 2016
↑  2.1 מיליון נוסעים בשנה ברכבת העמק, באתר כלבו – חיפה והצפון, 20 בדצמבר 2017
תרשים התחנה
תחנת הרכבת עכו

תחנת הרכבת עכו היא תחנת נוסעים של רכבת ישראל המשרתת את העיר עכו ואת הגליל המערבי. התחנה שוכנת ברחוב דוד רמז במזרחה של עכו, בסמוך לתחנת האוטובוסים המרכזית של העיר. בתחנה שוכן גם חדר שליטה המבקר את תנועת הרכבות לאורך מסילת החוף, בחלק המסילה שבין הקריות לנהריה.
היסטוריה > תחנת הרכבת ההיסטורית

שלוחה רכבתית קצרה נסללה על ידי הטורקים ב־1913 בין בלד א-שייח' (אזור נשר של ימינו) לעכו, התחברה למסילת רכבת העמק, וכך חיברה את העיר עכו עם חיפה. הקו פורק במהלך מלחמת העולם הראשונה, ושוקם לאחריה על ידי הבריטים, שחיברו את המסילה החדשה לזו של רכבת העמק בנקודה מערבית יותר, קרוב יותר לחיפה (המסילה קיימת עד היום בתוואי זה). תחנת הרכבת בתקופה זו שכנה על חוף הים, סמוך לשערה של עכו העתיקה, במתחם בו שוכן מאז 1954 בית הספר לקציני ים עכו. בימי השלטון הבריטי פעל קו פרברי מתחנת עכו דרך הקריות לחיפה.
ב־1942 נסללה מסילת ברזל בהמשכה של השלוחה לעכו שהובילה לטריפולי בלבנון דרך נהריה וראש הנקרה. המסילה החדשה שימשה בעיקרה לתנועה צבאית, בעוד לתנועה אזרחית שימשה תחנת עכו הישנה, ששירתה את ציבור הנוסעים ככל הנראה עד סיומו של השלטון הבריטי.
לאחר הקמת מדינת ישראל נכלל מבנה התחנה הטורקית הישנה והגן שסביבו בשטחה של עיריית עכו. ב־1954 עבר בית הספר לקציני ים ממשכנו הקודם בחיפה אל מתחם התחנה והגן. בית הנתיבות הדו־קומתי שימש בתחילה למגורי הקדטים ובו נמצאו גם חדר האוכל, המרפאה ומשרדי ההנהלה. עם השלמת הבנייה של מבני הפנימייה החדשים נותרו בו משרדי ההנהלה בלבד. בשנת הלימודים 1964-5 ניזוק המבנה מאוד בסערה חורפית עזה, והנהלת בית הספר החליטה להרוס את הבניין מחוסר כל יכולת לשקמו.
היסטוריה > תחנת הרכבת החדשה

בתחילת שנות החמישים נבנתה תחנה חדשה על המסילה לנהריה, בנקודה ששימשה נקודת עצירה (מקום מוסכם לעצירת רכבת לצורך העלאת והורדת נוסעים, ללא רציף או מבנה תחנה) בקו הרכבת לטריפולי. במרוצת השנים הוקם בתחנה מבנה אבן קטן.
מבנה התחנה שוקם מהיסוד על ידי רכבת ישראל בשנת 2001. כמו כן הוקמו מגרשי חנייה בצמוד לתחנה, אולם נוסעים מרווח בסמוך לרציף הקיים ורציף נוסף שחובר לתחנה במנהרה תת-קרקעית. התחנה המחודשת החלה לפעול ב-19 במרץ 2002 ונחנכה בטקס רשמי ב-21 במאי 2002 על ידי שר התחבורה אפרים סנה ומנכ"ל הרכבת יוסי שניר. ב-13 ביולי 2006, יום לאחר פרוץ מלחמת לבנון השנייה, שותקה תנועת הרכבות לתחנה בשל התקפת טילים של חזבאללה על צפון הארץ. ב-14 באוגוסט (תום המלחמה), חודשה תנועת הרכבות לתחנה.
מבנה התחנה

בתחנה עוברת מסילה כפולה - מסילה מערבית (צמודה לרציף 1) לרכבות צפונה לנהריה ומסילה מזרחית (צמודה לרציף 2) לרכבות דרומה. מסילה נוספת (צמודה לרציף 3) מסתיימת בתחנה. מסילה זו מסתעפת מהמסילה הכפולה מעט דרומה מהתחנה ומשמשת רכבות היוצאות מעכו דרומה ורכבות שעכו מהווה עבורן תחנה סופית.
רציף 1 הוא רציף צד הצמוד לאולם הנוסעים. רציפים 2 ו-3 הם אי רציפים, אליו ניתן להגיע באמצעות המעבר התת-קרקעי. כניסה לתחנה ויציאה ממנה מתאפשרות רק מצידה המערבי של התחנה.
בשנים 2007–2014 התבצע פרויקט להכפלת מסילת הרכבת בקטע שבין קריית מוצקין לעכו. התוצאה מסייעת לגמישות התפעולית של הרכבות בקטע זה, וכן אפשרה להגביר את תדירות הרכבות בתחנה החל מכניסתו לתוקף של לוח הזמנים שיצא ביוני 2014.
שירות רכבות בתחנה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | קו הרכבת מודיעין מרכז — נהריה   מודיעין מרכז • פאתי מודיעין • נמל התעופה בן-גוריון • תל אביב ההגנה • תל אביב השלום • תל אביב סבידור מרכז • תל אביב האוניברסיטה / אקספו • בנימינה • עתלית • חיפה חוף הכרמל • חיפה בת גלים • חיפה מרכז השמונה • מרכזית המפרץ • חוצות המפרץ • קריית חיים • קריית מוצקין • עכו • נהריה |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | קו הרכבת באר שבע מרכז — נהריה   באר שבע מרכז • באר שבע צפון / אוניברסיטה • להבים – רהט • קריית גת • קריית מלאכי – יואב • מזכרת בתיה • רמלה • לוד • תל אביב ההגנה • תל אביב  השלום • תל אביב סבידור מרכז • תל אביב האוניברסיטה / אקספו • הרצליה • חיפה חוף הכרמל • חיפה בת גלים • חיפה מרכז השמונה • מרכזית המפרץ • קריית מוצקין • עכו • נהריה |  |
הערות שוליים

↑  מאיר שָׂשׂ, עכו הימית. עכו, בית הספר לקציני־ים, תשמ"א/1981. עמ' 74.
↑  אתר משרד התחבורה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 143605497   WorldCat (עם VIAF): 143605497 
תחנת הרכבת עכו, מרץ 2022
מראה הרציפים
בניין תחנת הרכבת הטורקית בחוף הים של עכו, 1955. המבנה נהרס ב-1964-5.
תרשים התחנה
רכבת נוסעים סימנס ויאג'ו לייט בתחנת הרכבת, פברואר 2023
פעמוני היובל

עפרה חזה מבצעת את "ירושלים של זהב"
ריטה בשירת ההמנון
פעמוני היובל היה המופע המרכזי במסגרת חגיגות שנת ה-50 למדינת ישראל. המופע נערך ב-30 באפריל 1998 באצטדיון גבעת רם. נטלו בו חלק כ-2,000 משתתפים, בהם זמרים, שחקנים ורקדנים.
ההכנות למופע לוּו בביקורת ציבורית שעסקה בעיקרה בגובה הוצאות השכר לאמנים ובהופעה של להקת בת-שבע, שבוטלה לבסוף. דרישתן של המפלגות הדתיות שישונה הריקוד של הלהקה העלתה מחדש את שאלת יחסי דתיים–חילונים במדינה.
על המופע

על הפקת האירוע הופקדה "העמותה לאירועי שנת החמישים למדינת ישראל". התוכנית המקורית הייתה לקיים את המופע ברמת גן, תחת השם "מפגן תולדות המדינה". בסוף 1997 שונה שמו של המופע והוחלט לקיימו בירושלים. עלות המופע עמדה על כ-22 מיליון שקלים, שעל פי מבקר המדינה, ארבעה וחצי מתוכם היו בגדר תשלום יתר.
לקראת המופע שופצו כ-4,000 מ-10,000 מושבים באצטדיון גבעת רם. המפיק בפועל של המופע היה שוקי וייס וביים אותו צדי צרפתי.
באירוע, שארך כשלוש שעות, נטלו חלק כ-2,000 משתתפים, בהם זמרים, שחקנים ורקדנים. אורחי הכבוד במופע היו סגן נשיא ארצות הברית אל גור, שנשא נאום אוהד, נשיא המדינה עזר ויצמן וראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו. את המופע הנחה חיים יבין.
התוכנית האמנותית כללה מחרוזות שירים, ריקודים וקטעי מעבר קצרים. השירים במופע קובצו לפי תמות, וכללו שירים ישראליים ישנים, שירים ים־תיכוניים, שירים בשפות העולים לארץ, שירי ילדים, שירים שעוסקים בתהליך השלום, שירים על ירושלים ושירים על צה"ל. בקטע שהוקדש לצה"ל נערכו תרגילי סדר ומספר חיילים שעלו מהתפוצות סיפרו על עלייתם ועל שירותם הצבאי. בין השירים שזכו לביצוע מלא: "אין לי ארץ אחרת" (גלי עטרי), "לחיי העם הזה" (שושנה דמארי), "ירושלים של זהב" (עפרה חזה) ו"שיר לשלום" (דודו פישר). ההמנון הושר על ידי ריטה. המופע הסתיים בביצועה של יהודית רביץ לשיר "הלוואי" ובריקודי עם על רקע זיקוקין די-נור. במופע נכלל גם השיר שנקרא "להיות כאן ילד" שבוצע במקור בפסטיגל 1997 ונכתב ע"י יערה שבו, והולחן ע"י מירון מינסטר והוא בוצע בגרסה מקוצרת ע"י חנוך רוזן, ציפי שביט, חני נחמיאס, מיכל ינאי, נליה צמחמן וילדי פסטיגל 1997.
בין האמנים הנוספים שהשתתפו במופע היו: אורנה פורת, יוסי בנאי, תיקי דיין, מיקי קם, דורון אורן, יעל גזית, גיא זוארץ, נירית אהרוני, גיא פרידמן, מיכל צפיר, טוביה צפיר, גילה אלמגור, יבגני שפובלוב, ריימונד אבקסיס, ענת עצמון, גלית גיאת, חנוך רוזן, ציפי שביט, חני נחמיאס ומיכל ינאי.
המופע שודר במקביל בערוץ הראשון והשני; שיעורי הצפייה במופע עמדו על 28.7 אחוזים בערוץ הראשון ו-25.5% בערוץ 2.