stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלזבייטה קשסינסקה
ביוגרפיה > שיאנית עולם ואלופה אולימפית

בתחרות שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-20 באוגוסט 1956 קבעה קשסינסקה בקפיצה לרוחק שיא עולם חדש של 6.35 מטר, שיפור לשיא העולם בן השנה של גלינה וינוגרדובה מברית המועצות שעמד על 6.31 מטר. חודשיים לאחר מכן, באולימפיאדת מלבורן (1956) היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק לאחר שהשוותה את שיאה (6.35 מטר), לפני ווילי וייט מארצות הברית (6.09 מטר) ונדז'נה פבלובנה חניקינה מברית המועצות (6.07 מטר).
באוניברסיאדה הראשונה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1959 זכתה קשסינסקה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.94 מטר.
באולימפיאדת רומא (1960) זכתה קשסינסקה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.27 מטר, אחרי ורה קרפקינה מברית המועצות שקבעה שיא אולימפי חדש של 6.37 מטר ולפני הילדרון קלאוס מגרמניה (6.21 מטר) ובכך לא הצליחה להגן על תוארה.
באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, באותה העת יוגוסלביה 1962 זכתה קשסינסקה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.22 מטר, אחרי שיאנית העולם טטיאנה שלקנובה מברית המועצות (6.36 מטר) ולפני מרי ראנד מבריטניה (6.22 מטר).
חיים אישיים

בשנים 1981–2000 התגוררה קשסינסקה בארצות הברית ואחר כך חזרה למולדתה עד ליום מותה ב-29 בדצמבר 2015, לאחר תקופה ארוכה שבה הייתה חולה.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לרוחק: 6.35 מטר (1956)
אנדרטה לזכר בני ראשון לציון שנפלו במערכות ישראל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 מיקום:  ראשון לציון 
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°57′34″N 34°48′07″E﻿ / ﻿31.959545°N 34.801947°E﻿ / 31.959545; 34.801947
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) אנדרטה לזכר בני ראשון לציון שנפלו במערכות ישראל (למפת גוש דן רגילה) אנדרטה לזכר בני ראשון לציון שנפלו במערכות ישראל (למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטה לזכר בני ראשון לציון שנפלו במערכות ישראל (למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטה לזכר בני ראשון לציון שנפלו במערכות ישראל   he אנדרטה לזכר בני ראשון לציון שנפלו במערכות ישראלhe אנדרטה לזכר בני ראשון לציון שנפלו במערכות ישראלמפת  __ ראשון לציון (in English: Rishon LeZion)  __ בית דגן (in English: Beit Dagan) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממזרח: __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) מדרום: __ באר יעקב (in English: Be'er Ya'akov), __ נס ציונה (in English: Ness Ziona), __ מועצה אזורית גן רווה (in English: Gan Raveh Regional Council) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) תחום בתוך שטח העיר: __ שפד"ן (in English: Shafdan) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
האנדרטה לזכר בני ראשון לציון שנפלו במערכות ישראל ממוקמת במרכז העיר ראשון לציון. מונצחים בה שמות 528 נופלים במערכות ישראל, וביניהם גם נפגעי פעולות האיבה. האלמנטים הבולטים באנדרטה הם מצבת אבן גדולה, שנתנה את השם העממי למקום - "המצבה", תותח קרופ 75 וכיכר עגולה לפני האנדרטה, המשמשת לעריכת טקסים. מצפון למצבה נמצא "גן הבנים".
האנדרטה

האנדרטה ממוקמת בדרום גן הבנים, במפגש הרחובות הרצל וז'בוטינסקי. לפניה, מצפון, ממוקמת רחבה מרוצפת גדולה.
במרכז שטח האנדרטה, על גבי בימה נמוכה ומאורכת שצידה הדרומי מעוגל, ממוקם מבנה מלבני גדול, המצופה אבן, שחלקו הצר פונה צפונה לעבר הרחבה ועליו נכתב: "לנופלים. ונתתי להם בביתי ובחומותיי יד ושם". מתחת לכיתוב קבועים ווי אבן לתליית זרי פרחים. על גבי עברו הדרומי והצר של המבנה מופיע סמל החרב ועלה הזית. על צידו המערבי הרחב של המבנה מופיע הכיתוב: "לזכר בני ראשון לציון שנפלו במערכות ישראל". מצידו האחר, המזרחי, של המבנה נכתב: לבנינו תהילת נצח". בצד המבנה מוצבים שני תרני דגלים, שעליהם מונפים דגל ישראל ודגל ראשון לציון. ליד עברו הדרומי מוצב תותח שדה נגרר תותח קרופ 75 בקליבר 75 מילימטר, מתותחי מלחמת העצמאות, הצבוע בשחור.
מדרגות מעפילות מן הרחבה אל מבנה האבן, ומשני צידיהן, במפלס הרחבה, ניצבים קירות קשתיים שעל גביהם קבועות לוחיות זיכרון שחורות הנושאות את שמות הנופלים. השמות מוצגים מימין לשמאל בסדר כרונולוגי של שנות נפילתם.
האנדרטה הוקמה ביוזמת עיריית ראשון לציון ותוכננה על ידי משרד אדריכלי הנוף ברוידא-מעוז.
ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל מתקיים מול האנדרטה משמר כבוד חמוש של מתנדבי המשמר האזרחי.
במרחק קצר מהאנדרטה ניצבות האנדרטה לחללי ההפצצה המצרית על העיר במלחמת העצמאות והאנדרטה לזכר הרוגי המלכות.
התותח והמצבה, הצד המערבי
התותח והמצבה, הצד הדרומי
מבט על הקיר המזרחי
הכיכר ולוח השמות
לוח השמות
"התותח" - תותח קרופ 75
הערות שוליים

↑  הנתון מעודכן לחודש יוני 2022
אנדריי גובין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באפריל 1974 (בן 50) אופה, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 שם לידה:  אנדריי ולרייביץ' גובין
 מוקד פעילות:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  1989–2005 (כ־16 שנים)
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר, סינתיסייזר 
 פרסים והוקרה:  שיר השנה  פרס גרמופון הזהב 
 andreygubin.ru
 
אנדריי ויקטורוביץ' גובין (ברוסית: Андрей Викторович Губин; נולד ב-30 באפריל 1974) הוא מוזיקאי אסטרדה פופ סובייטי ורוסי, זמר, מלחין, משורר, זמר-יוצר, מפיק מוזיקלי.
ביוגרפיה

אנדריי גובין נולד ב־30 באפריל 1974 באופה. כילד, הוא אהב שחמט, שיחק כדורגל באופן מקצועי, שיחק בנבחרת מוסקבה, אבל רגל שבורה שמה קץ בספורט.
את השיר הראשון שלו "מאלצ'יק ברודיאגה" כתב בגיל 16. השיר הפך לאחר מכן ללהיט והיה ברוטציה גבוהה ברדיו ובטלוויזיה.
ב-1995 יצא אלבום האולפן הראשון של גובין "מאלצ'יק ברודיאגה". עד סוף 1995, אלבום הבכורה מכר למעלה מ-500,000 עותקים מקוריים.
ב-1998 יצא אלבום האולפן השני של אנדריי גובין "טולקו טי". עם תוכנית זו, אנדריי גובין החל להופיע סולו ברוסיה, קזחסטן, אוקראינה ובלארוס, בשנים 1998–1999. בשנת 2000 יצא אלבום האולפן השלישי "בילו נו פרושלו". יחסי הציבור של האלבום החלו בסיבובי הופעות מאסיביים בארצות הברית, ישראל, גרמניה, לטביה, אזרבייג'ן, קזחסטן ואוזבקיסטן.
בשנת 2004 הקליט גובין בדיסק "שירים על פוטין" את שיר התעמולה "DJ Putin", שיצא על ידי הלייבל "שווארמה רקורדס". בסוף אותה שנה כתב את השיר "לה-לה-לה" (רו') לז'אנה פריסקה (אנ'), שהחלה לאחרונה בקריירת סולו.
הערות שוליים

↑  Андрей Губин - биография, новости, личная жизнь, фото, видео, stuki-druki.com (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 123974275  MusicBrainz: 2ffa08ed-6007-490c-a065-d37e097a3847  NLP: a0000001045953  VIAF: 67387462   WorldCat (עם VIAF): 67387462 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנדריי גלאבינוב

אנדריי גלאבינוב (בבולגרית: Андрей Гълъбинов; נולד ב-27 בנובמבר 1988) הוא כדורגלן בולגרי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

גלאבינוב נולד בסופיה לאסן גלאבינוב, שחקן כדורעף בעבר ומאמן כדורעף בהווה ולאם שגם עסקה בספורט בעברה. סבו הוא יורדן פיליפוב, שוער נבחרת בולגריה בכדורגל ואלוף בולגריה 8 פעמים.
גלאבינוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של צסק"א סופיה ובשנת 2004 עבר עם משפחתו לקפריסין והצטרף למחלקת הנוער של אומוניה ניקוסיה. בשנת 2006 עבר עם משפחתו לאיטליה וחתם בקסטלראנו.
ביולי 2007 חתם בבולוניה מהסרייה א', אך לא הצליח לבסס את מעמדו בקבוצה והושאל לג'יאוליאנובה, ולאחר מכן לג'יאקומנסה. בקיץ 2009 חתם בלומצאנה בה הצליח לראשונה בקריירה לבסס את מעמדו כשחקן בכיר לאורך עונה שלמה. גלאבינוב שיחק בלומצאנה במשך עונה וחצי ורשם בה 45 משחקים וכבש 12 שערים.
ב-1 בפברואר 2011 גלאבינוב חתם בליבורנו מהסרייה ב'. ב-7 בפברואר גלאבינוב ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–1 לוויצ'נצה. בעונת 2011/2012 גלאבינוב הושאל לסורנטו וממנה עבר בינואר של אותה עונה לבסאנו. בקיץ 2012 הושאל לגוביו ועונה לאחר מכן לאבלינו בה רשם את עונת השיא שלו בקריירה עם 15 שערים ב-39 משחקים ובסיום העונה חזר לליבורנו.
ב-12 באוגוסט 2015 חתם בנובארה בה שיחק במשך שתי עונות וכבש בה 25 שערים ב-73 משחקים.
בקיץ 2017 חתם בגנואה מהסרייה א'. ב-20 באוגוסט 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ובליגה הבכירה באיטליה בתיקו 0-0 נגד ססואולו. ב-26 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2–4 ליובנטוס.
בקיץ 2018 גלביאנוב חתם בספציה, בעונת 2019/2020 כבש 7 שערים והוביל את ספציה למקום השלישי ולעליית ליגה בפעם הראשונה בתולדותיה לאחר שעברה את קייבו ורונה ופרוזינונה בפלייאוף העלייה.
בינואר 2024 חתם בלומצן.
קריירה בינלאומית

אחרי ההצלחה באבלינו ב-20 בפברואר 2014 גלאבינוב זומן לראשונה לסגל נבחרת בולגריה לקראת משחק הידידות נגד בלארוס. ב-5 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד בלארוס.
ב-23 במאי 2014 גלאבינוב הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד קנדה.
אנדרמט

אנדרמט (בגרמנית: Andermatt, ברומאנש: Ursera) הוא כפר בקנטון אורי שבשווייץ. הכפר השוכן בגובה של 1,437 מ' מעל פני הים ממוקם במרכזו של מסיב סנקט גוטהרד והוא מהווה את נקודת המעבר ההיסטורית של העוברים מצפון לדרום וממזרח למערב בשווייץ. יחד עם הכפרים הוספנטל ורילפ, הכפר ממוקם בעמק הקרוי אורסרנטל, במרחק 28 ק"מ מדרום לאלטדורף.
שטחו של אנדרמט הוא 62.2 קמ"ר. מתוכם 40.8% משמשים  לחקלאות, 5.5% הם שטחים מיוערים, 1.7% הם שטחים בנויים ו-52% הם שטחי נהרות קרחונים והרים.
היסטוריה

ממצאים ארכאולוגיים המתוארכים לשנת 4000 לפנה"ס לערך מעידים שעמק אורסרנטל היה מיושב כבר בתקופה הנאוליתית. בתקופה הרומית היה עמק אלפיני זה מיושב ככל הנראה על ידי שבטים הלווטים. יחד עם זאת, ניתן לעקוב אחר תולדותיו של אנדרמט מתקופת השבטים האלמאנים שהקימו יישובים באזור, במקום בו ממוקם כיום הכפר אנדרמט.
קהילת אנדרמט לא מוזכרת במקורות עד לשנת 1203 לספירה, עת שימשה כמאחז של מנזר דיסנטיס הבנדיקטי. באזכור זה מופיע שם הכפר כ-de Prato וב-1290 הוא מופיע בשם A der Matte. ב-1649 עם השגת העצמאות של שווייץ, הזכויות הכנסייתיות של המנזר בוטלו לטובת חקיקה אזרחית.
ביום פטריק הקדוש 1608, במהלך בריחת הרוזנים, איבדו הרוזנים האירים אוצר זהב כאשר עברו את "גשר השטן" החוצה את העמק. האוצר מעולם לא התגלה והוא ידוע בכינוי "האוצר האבוד של מעבר סנקט גוטהרד". ליד נקיק שולנן ניצבת אנדרטה המנציחה את מסעו של הגנרל הרוסי אלכסנדר סובורוב.
בין השנים 1818–1831 היה מעבר סנקט גוטהרד עביר לכרכרות. כנקודת היישוב האחרונה לפני המעבר, פרח אנדרמט מבחינה כלכלית והוא הפך להיות אתר ספא פופולרי.
עם זאת, פתיחתה ב-1881 של מנהרת הרכבת של סנקט גוטהרד, שינתה את גורלו של הכפר, שכן המנהרה עוברת מתחת לכפר ומקשרת את העיירה גושנן שבמרכז שווייץ לאירולו שבקנטון טיצ'ינו. כמה מתושבי אנדרמט, שהועסקו בעבודות כריית המנהרה, נהרגו במהלך הבנייה. שביתה שנקראה על ידי העובדים, דוכאה על ידי שימוש בכוח צבאי וארבעה פועלים נוספים נהרגו.
מאז 1885 הוסב אנדרמט להיות בסיס של צבא שווייץ. כאן הונחו היסודות לתשתית של מוצב הפיקוד העליון של הצבא בעת מלחמה. כיום שוכן במקום זה מרכז האימונים של הצבא.
תוכניות להקים סדרה של מאגרי מים בעמק אורסרנטל בוטלו בהצבעה של התושבים המקומיים ותחת זאת הוקם מאגר מים גדול בעמק גושנרטל הסמוך.
כמה מפולות שלגים, במיוחד אלו שאירעו בחורפים של 1951 ו-1975, זרעו חורבן בכמה אזורי מגורים באנדרמט וכמה מדיירי הבתים שנהרסו, קיפחו את חייהם.
בשנות השלושים של המאה ה-20 החלה ההכנסה של הכפר מתיירות לרדת ורבים מבתי המלון שבעמק ננטשו או עברו הסבה לשימושים אחרים. בית המלון Grand Hotel Bellevue, שנבנה על ידי משפחת האצולה מילר מהעיירה הוספנטל הסמוכה ושבעלותה היו בתי מלון רבים בסביבה, הוסב בשנות השבעים לבית דירות, אך ב-1990 הבניין ננטש ונהרס בפיצוץ. עם תחילת המאה ה-21, השתנה מחדש גורלו של אנדרמט והוא החל להיות אלטרנטיבה לאתרי הסקי היקרים בקנטון גראובינדן, כמו סנט מוריץ וגשטאט והכפר החל לעבור הרחבה משמעותית וכיום הוא עובר תנופת בנייה.
תחבורה

הכפר אנדרמט מהווה צומת דרכים בין דרום שווייץ לבין צפונה וכן בין מזרח שווייץ לבין מערבה, הווה אומר שהכפר מקושר לארבעה מעברי הרים: מעבר אוברלפ (בגובה 2,044 מ') ממזרח, מעבר סנקט גוטהרד (בגובה 2,106 מ') מדרום, מעבר פורקה (בגובה 2,436 מ') ממערב, ומעבר גושנרטל (בגובה 1,418 מ') מצפון. נקיק שולנן שבעמק הנהר ראוס, המשתרע בין אנדרמט לבין גושנן, הוא מיקומו של "גשר השטן" הידוע לשמצה.
את הכפר משרתת תחנת הרכבת שבבעלות חברת מטרהורן-גוטהרד. תחנה זו מקושרת לבריג-גליס ולויספ באמצעות קצה קו הרכבת הרטית המסתעף מדיזנטיס/מוסטר. כמו כן קיים סעיף קצר של קו הרכבת בין אנדרמט לגושנן בקצה הצפוני של מסילת הרכבת של מנהרת גוטהרד.
סקי

בעונת החורף פועלים באנדרמט שני אתרי סקי. הראשון הוא הר נשטן הממוקם בצדו הצפון-מזרחי של הכפר, והשני הוא הר גמסשטוק שבצדו הדרומי. שני האתרים נגישים באמצעות מעליות סקי היוצאות מהכפר ומורדותיהם פתוחים עד לאמצע מרץ. בנוסף, הר נטשן נגיש באמצעות רכבת. קיימות תוכניות לשיפוץ אתרים אלו ולחיבורו של אתר הסקי בהר נטשן למורדות השכנים של מעבר אופרלפ, שכיום נגישים רק באמצעות רכבת.
בתרבות הפופולרית

תחנת הדלק בכניסה לאנדרמט מכוון מעבר גמסשטוק מופיעה בסרט גולדפינגר מסדרת סרטי ג'יימס בונד. בסצנה מתדלק בונד את מכונית האסטון מרטין שלו בתחנת הדלק לאחר המרדף שניהל במעבר פורקה.
בנובמבר 2012 הופיע אנדרמט בסדרת הטלוויזיה הבריטית, The Gadget Show, כאשר מנחי התוכנית, ג'ייסון ברדבורי ופוליאנה וודוורד, בחנו אופניים חשמליים, קטנועים וכמה יישומי עריכת תמונה לטלפונים סלולריים. התוכנית צולמה על מורדות הר נטשן.
הערות שוליים

↑  משרד הסטטיסטיקה הפדרלי של שווייץ
↑  הערך אנדרמט במילון ההיסטורי של שווייץ (בגרמנית)
↑  Hume to unveil Swiss monument to Irish earls The Epoch Times, February 28-March 12, 2008
↑  "The Gadget Show - Switzerland". 8 January 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542990305171  GND: 4270624-5  HDS: 000691  LCCN: nr97022561  VIAF: 125952855   WorldCat (עם VIAF): 125952855
אמפר

ערך זה עוסק ביחידת מידה לזרם חשמלי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קולון לשנייה
מד זרם (אמפר-מטר)
אמפר (Ampere) היא יחידת המידה הבסיסית לזרם חשמלי, לפי מערכת היחידות הבין-לאומית (SI). היא קרויה על שמו של הפיזיקאי אנדרה מרי אמפר.
הממד של האמפר הוא ממד הזרם, וסימונו A.
בעת התחשמלות, זרם חילופין מסדר גודל של כ־60 מיליאמפר או זרם ישר בעוצמה של כ־300 עד 500 מיליאמפר יכולים להביא לפרפור חדרים באדם. משום כך, רגישותו של ממסר פחת במכשירי חשמל ביתיים עומדת על 30 מיליאמפר. בכיסא חשמלי נעשה שימוש בזרם של 8 אמפר על מנת להוציא להורג את הנידון למוות.
הגדרות

החל מתאריך 20 במאי 2019 ההגדרה של האמפר במערכת SI והיא "זרם חשמלי של קולון אחד במשך שנייה אחת", כלומר יחידת מטען ליחידת זמן (קולון לשנייה):  {\rm {1\ A=1{\tfrac {C}{s}}}}. 
הקולון הוא יחידת מטען ששווה לזו של  {\frac {1}{1.602176634\times 10^{-19}}} יחידות מטען בסיסיות (מטען האלקטרון בסימן חיובי).
לפני כן ההגדרה המקורית של אמפר הייתה : "גודל של זרם ישר, אשר, אם היה עובר בשני תיילים ישרים, מקבילים ואינסופיים, המרוחקים האחד מהשני מרחק של מטר אחד והנמצאים בתוך ואקום, היה יוצר בין שני התיילים האלה כוח של ‎2×10-7‎ ניוטון [kg·m/s²] לכל מטר של אורך". לפי הגדרה זו בזרם של אמפר אחד עוברים בכל נקודה נתונה במוליך כ-‎6.242×1018‎ אלקטרונים בשנייה.
היסטורית, האמפר מוגדר באמצעות הכוח המגנטי הפועל על תיילים ובהם זרם, ורק בדיעבד מוגדרת יחידת המטען (הקולון). ביחידות cgs הגישה היא הפוכה, קודם כל הוגדרה יחידת המטען ("היחידה האלקטרוסטטית") ורק אחר כך הוגדרו הקבועים והיחידות האחרים.
ראו גם

אמפרמטר
יחידות מידה על שם אישים
אפקה זונדרלנד

אפקה יאן זונדרלנד (בהולנדית: Epke Jan Zonderland; נולד ב-16 באפריל 1986 בלמר) הוא מתעמל הולנדי, אלוף אולימפי (לונדון 2012), 3 פעמים אלוף העולם (אנטוורפן 2013, ננינג 2014 ודוחה 2018), 3 פעמים סגן אלוף העולם (לונדון 2009, רוטרדם 2010 ומונטריאול 2017) ופעמיים אלוף אירופה (ברלין 2011 וסופיה 2014) במתח.
חייו

זונדרלנד החל להתאמן בהתעמלות כשהיה בן 4. להישגים הראשונים בזירה הבינלאומית הגיע באליפות אירופה בהתעמלות לנוער שנערכה בליובליאנה ב-2004. הוא זכה במדליית כסף בתרגיל המתח וסיים במקום הרביעי בקרב-רב. באותה שנה זכה באליפות הולנד בקרב-רב, לאחר שגבר על האלוף היוצא, אחיו הגדול הֶרֶה.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה במלבורן ב-2005 העפיל זונדרלנד לשלב הגמר בקרב-רב. הוא וג'פרי ואמס היו ההולנדים הראשונים בהיסטוריה שרושמים הישג כזה. בשלב הגמר סיים במקום ה-11. באליפות אירופה שנערכה באותה שנה בדברצן סיים רק במקום ה-15. באליפות אירופה שנערכה בוולוס ב-2006 הצליח יותר, העפיל לשלב הגמר בתרגיל המתח, וסיים במקום השישי. באותה שנה זכה פעם נוספת באליפות הולנד בקרב-רב.
באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם ב-2007 רשם זונדרלנד את ההישג המשמעותי הראשון שלו, כשזכה במדליית הארד בתרגיל המקבילים. כן סיים במקום השישי בקרב-רב, ההישג הגבוה ביותר שמתעמל הולנדי הגיע אליו אי פעם. באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט באותה שנה סיים במקום הרביעי בתרגיל המתח, ובאולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים במקום השביעי בקרב-רב.
בשנת 2009 נרשמה התקדמות נוספת בהישגיו של זונדרלנד, כשזכה במדליית הכסף בתרגיל המתח באליפות העולם שנערכה בלונדון. בנוסף, סיים במקום השישי בתרגיל המקבילים. באליפות אירופה שנערכה באותה שנה במילאנו, הסתפק במקום החמישי בתרגיל המתח. בעקבות הישגיו באותה שנה, נבחר זונדרלנד לספורטאי השנה בהולנד.
באליפות העולם שנערכה ברוטרדם ב-2010 זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית כסף. תוצאה דומה השיג באליפות אירופה שנערכה באותה שנה בבירמינגהאם. באליפות אירופה הבאה, שנערכה בברלין ב-2011, הוכתר כאלוף אירופה במתח, וכן זכה במדליית הכסף בתרגיל המקבילים. בעקבות הישגיו אלה נבחר זונדרלנד פעם נוספת לספורטאי השנה בהולנד. באליפות העולם שנערכה בטוקיו באותה שנה הצליח פחות, וסיים במקום החמישי במתח, ובאליפות אירופה שנערכה במונפלייה ב-2012 לא הצליח לעלות לגמר באף מכשיר.
באולימפיאדת לונדון (2012) רשם זונדרלנד את הישג השיא שלו בקריירה, כשזכה במדליית הזהב בתרגיל המתח. בכך, היה להולנדי הראשון שזוכה במדליה אולימפית בהתעמלות מאז נבחרת הנשים ההולנדית עשתה זאת באולימפיאדת אמסטרדם (1928).
במקביל לקריירה בהתעמלות, נרשם זונדרלנד ללימודי רפואה באוניברסיטת חרונינגן בשנת 2006, והשלים את לימודיו והוסמך כדוקטור לרפואה בשנת 2018, לאחר שפרס אותם לאורך 12 שנים. נשוי ללינדה ואב לשני בנים.
אליהו מזור

אליהו מָזוּר (מאזוּר; ט' בסיוון ה'תרמ"ט, 8 ביוני 1889 – 24 בספטמבר 1973) היה מאנשי אגודת ישראל, נשיא הקהילה היהודית בוורשה, סוחר, יהלומן וחבר הכנסת בכנסת הראשונה מטעם החזית הדתית המאוחדת.
ביוגרפיה

אליהו (אליאש) מָזוּר (Eljasz Mazur) נולד בזגורוב שבפולין, בן למשפחת רבנים: אביו הרב מאיר צבי מזור היה רב בזגורוב, ברדזיוב (Radziejow) ובוורשה, ומעשירי ורשה, ואמו רחל הייתה בתו של הרב אברהם אבא גרינפלד, רב בזגורוב. למד בעירו בבית המדרש. בשנת 1912 נישא לזהבה (גולדה) קלינגר (1888–1958).
בשנת 1914 עבר להתגורר בקאליש ולאחר מכן עבר לוולדבק, בה היה בין מקימי סניף תנועת "המזרחי". בשנת 1917 עבר לוורשה. סמוך למלחמת העולם הראשונה הקימו האחים – אליהו, אליעזר ואהרון, ביחד עם האב – מאיר צבי, את חברת "אחים מזור" ליבוא, שהייתה מהחברות הגדולות והמסועפות בפולין.כחבר "אגודת ישראל" נבחר מזור לחבר הוועד הפועל של התנועה בפולין, ובשנת 1924 לחבר הוועד העולמי. בשנת 1931 נבחר מטעם התנועה לנשיא הקהילה היהודית בוורשה ולצורך אישור מינויו הבטיחו לשלטונות פולין שיחל ללמוד פולנית. כמו כן הוא היה חבר הוועד הפועל של הסוחרים היהודים בפולין ובשנים 1929–1939 שימש נשיא הוועד. במקביל היה מזור בין השנים 1934–1939 נשיא ישיבת חכמי לובלין. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הצליח לברוח מוורשה דרך לבוב לוילנה ומשם עלה לארץ ישראל במרץ 1940.
בארץ, המשיכו האחים מזור להפעיל את חברת "אחים מזור" בשותפות עם הדוד יהושע. ב-1941 יסדה השותפות בית חרושת ליהלומים, שהיה מראשונים והבולטים בתעשיית היהלומים באותה העת. הוא נבחר במרוצת השנים לחבר הוועד הפועל של התאחדות תעשייני היהלומים בישראל ולחבר הוועד הפועל של התאחדות התעשיינים בישראל. אחיו, אליעזר מזור, כיהן כנשיא התאחדות תעשייני היהלומים בישראל מ-1951 -עד לפטירתו ב-1970. לאחר מלחמת העולם השנייה היה אליהו מזור פעיל בוועד ההצלה של היישוב למען הפליטים היהודים מאירופה.
במערכת הבחירות לאספה המכוננת הועמד מזור כמועמד לכנסת מטעם רשימת החזית הדתית המאוחדת. לאחר שאגודת ישראל קיבלה רק שני נציגים בבחירות הם דרשו מהפועל המזרחי שנציג שלהם יתפטר מהכנסת כדי לאפשר לנציג שלישי של אגודת ישראל להיכנס לכנסת. משה קלמר נענה לדרישה והתפטר ב-11 במרץ 1949, ובעקבות זאת היה מזור לחבר הכנסת והיה פעיל במהלך הכנסת הראשונה במספר ועדות.
בכנסת הביע מזור תמיכה בהזדהות עם המערב במאבק הבין-גושי ויצא חוצץ נגד חלקים ממדיניות הקיצוב, למרות שכחבר הקואליציה הצביע בעדה.
נפטר בשנת 1973.
חיים אישיים

אחיהם הצעיר של אליהו ויהושע מזור, משה מזור (יליד 1909), היה פסיכיאטר, בוגר לימודי פילוסופיה ורפואה. מפעילי חיי הציבור היהודי בפולין, כתב בעיתון הציוני הפולני Opinia, היה מרצה לפסיכולוגיית מעמקים באוניברסיטת ורשה; בסוף שנות ה-50 עלה לישראל והיה לרופא בקופת חולים בתל אביב.
אנפית שחורה

| אנפית שחורה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אנפתיים
סוג:: אנפית
מין:: אנפית שחורה
שם מדעי
 Ixobrychus flavicollis ‏לאת'אם, 1790
תחום תפוצה


אנפית שחורה (שם מדעי: Ixobrychus flavicollis) היא מין של עוף מים ממשפחת האנפתיים ומהסוג אנפית החיה בדרומה של אסיה בתת-היבשת ההודית בפקיסטן, הודו, בנגלדש וסרי לנקה וגם מזרחה למזרח סין, אינדונזיה, גינאה החדשה וגם לצפון אוסטרליה. האנפות הצפוניות נודדות דרומה בחורף אך לרוב היא מתיישבת קבע. האנפה אינה בסכנה בטבע.
אנפה זו היא מהקטנות שבאנפות, אף שגדולה יחסית לסוגה והיא בעלת גוף עגלגל עם ראש וצוואר קצרים אך מקור ארוך וחד שצבעו אפור כהה עם בסיס צהוב. היא מגיעה לאורך ממוצע של 58 ס"מ והיא בעלת נוצות כהות עד שחורות בגב ובכנפיים וגם בחלק האחורי של הראש והעורף. החזה חום או אפור-כהה מפוספס בפסים חומים-ערמוניים וצידי הצוואר והחזה צהובים בהירים. הפרטים הצעירים דומים לבוגרים אך בעלי נוצות חומות מנומרות בלבן במקום שחורות.
האנפה תושבת של ביצות ועשבים גבוהים כמו קנים ברחבי אסיה הטרופית והמזרחית והם מקננים על הקנים הגבוהים או לעיתים גם על העצים. האנפה ניזונה מטרף מיימי שהיא לוכדת במקורה הארוך כמו דגים, צפרדעים, חרקים וסרטנים. להגנה מטורפים כמו עופות דורסים או חתוליים היא מקשיחה את צווארה ומסווה את עצמה ביעילות.
הערות שוליים

↑  אנפית שחורה באתר הרשימה האדומה של IUCN
אלדעה

| --- | --- |
 אב:  מדין 
 
אֶלְדָּעָה הוא דמות מקראית, בנו החמישי והאחרון של מדין (אנ') ונכדם של אברהם וקטורה. לאלדעה היו ארבעה אחים: עיפה, עפר, חנוך ואבידע.
אלדעה הוא אולי אחד השבטים שהתיישבו בארץ קדם.
שמו

פירוש השם אלדעה הוא, ככל הנראה, האל חנן. פירוש זה הוא גם פירושו של השם דעואל, שהיה אביו של נשיא שבט גד (לפעמים נקרא גם רעואל).
בשמות בדרום חצי האי ערב נמצע גם השם דעי, שהוא כנראה גם אחד מקבוצת השמות שפירושם האל חנן.
יש גם דעה האומרת שהשם מגיע מהשורש י-ד-ע, ובכך השם מצטרף לקבוצה בה נמצאים גם השמות אלידע ואבידע, איך דעה זו אינה מקובלת.
הערות שוליים

1 2 3 4  ראו אנציקלופדיה מקראית כרך א
↑  ספר בראשית, פרק כ"ה, פסוק ו'
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלכסיי דרסן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בספטמבר 1968 (בן 56) ריגה, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה 
 
אלכסיי דרסן (באסטונית: Aleksei Dressen; נולד ב-28 בספטמבר 1968 בריגה) הוא קצין שירות ביטחון הפנים האסטוני לשעבר שהואשם בבגידה ובשיתוף פעולה עם שירות הביטחון הרוסי פ.ס.ב.
ביוגרפיה

בתקופת השלטון הסובייטי באסטוניה אלכסיי דרסן עבד כשוטר במיליציה הסובייטית. בשנת 1993 החל לעבוד במשטרת הביטחון האסטונית שהוקמה מחדש. בשנת 1994 הוא איבד את הרישיון המשטרתי. שנה לאחר מכן הואשם בגין התנהלות פסולה במהלך עבודתו. זה קרה כמה פעמים במהלך הקריירה שלו ובשנת 1999 קוצצה משכורתו ב-30% למשך חודשיים.
למרות כל זאת אלכסיי דרסן הצליח להפוך למנהל של כמה יחידות שונות במשטרת הביטחון האסטונית.
אלכסיי דרסן ואשתו ויקטוריה נעצרו בבוקר ה-22 בפברואר 2012 בנמל התעופה בטאלין. ויקטוריה עמדה לעלות על טיסה למוסקבה. במהלך המעצר נתפס כונן זיכרון מלא במידע. האדריכל הראשי העומד מאחורי לכידתו של דרסן נחשב לסגן מפקד משטרת הביטחון האסטונית אלכסנדר טואוטס שנחשב גם למפקד משטרת הביטחון האסטונית בפועל. בשנת 2012 נגזרו על דרסן 16 שנות מאסר.
ב-26 בספטמבר 2015 הוא הועבר לרוסיה תמורת אסטון קוהבר במסגרת עסקת חילופי שבויים. האסירים הוחלפו באופן שמזכיר את חילופי הריגול של המלחמה הקרה על גשר מעל נהר פיוסה.
הערות שוליים

↑  Delfi: Dressen has been charged with working while under influence and losing his work ID
↑  Norman Aas: Possible traitor apprehended
1 2  Raivo Aeg: Traitor operated for years
1 2  Director: Dressens caught in airport
↑  Risto Berendson - "Hunter of traitors"
↑  "Изменник родины Алексей Дрессен приговорен к 16 годам тюрьмы". ERR. 2012-07-03. נבדק ב-2015-03-04.
↑  "Eston Kohver vahetati Aleksei Dresseni vastu välja" (באסטונית). נבדק ב-26 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kohver released and back in Estonia". נבדק ב-26 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
אמילי דונלסון

| --- | --- |

 לידה:  1 ביוני 1807 Donelson, ארצות הברית 
 פטירה:  19 בדצמבר 1836 (בגיל 29) נאשוויל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  Nashville Female Academy 
 מפלגה:   המפלגה הדמוקרטית
 בן או בת זוג:  Andrew Jackson Donelson 
 
אמילי טנסי ג'קסון דונלסון (באנגלית: Emily Tennessee Donelson‏; 1 ביוני 1807 – 19 בדצמבר 1836) הייתה אחייניתו של נשיא ארצות הברית אנדרו ג'קסון ושימשה בפועל כמארחת הרשמית של הבית הלבן והגברת הראשונה של ארצות הברית בין 1829–1836.
ביוגרפיה

אמילי טנסי דונלסון נולדה בחוות אביה בדונלסין שבמדינת טנסי. אביה היה אחיה של רייצ'ל דונלסון ג'קסון, אשתו של אנדרו ג'קסון. בניגוד למקובל באותה עת קיבלה אמילי השכלה גבוהה - היא נשלחה ללמוד באקדמיית נאשוויל לנשים.
ב-16 בספטמבר 1824 נישאה אמילי בת ה-17 לאנדרו ג'קסון דונלסון (בן דודה). בשל מחלתה של רייצ'ל התכוון אנדרו ג'קסון שאמילי תלווה אותו ואת אשתו לוושינגטון ותסייע לרייצ'ל במטלות הגברת הראשונה. לאחר מותה של רייצ'ל ביקש אנדרו ג'קסון מאמילי לקחת על עצמה את תפקידיה וחובותיה של הגברת הראשונה, כמארחת הרשמית של הבית הלבן.
אמילי הגיעה לוושינגטון בהיותה בת 21, עת שימש בעלה כמזכירו האישי של הנשיא. התקופה הראשונה של אנדרו ג'קסון הייתה תקופת אבל על מות אשתו. תקופה זו הסתיימה במסיבת השנה החדשה שערכה אמילי בבית הלבן ב-1 בינואר 1830.