stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פוליטיקה של אוקראינה
מפלגות מרכזיות > בחירות לנשיאות 2010

בסיבוב הראשון של הבחירות לנשיאות אוקראינה, שנערך ב-17 בינואר 2010, זכו ויקטור ינוקוביץ', מנהיג האופוזיציה, ויוליה טימושנקו, ראש הממשלה, במירב הקולות. בסיבוב השני שהתקיים בין השניים ב-7 בפברואר 2010 זכה ינוקוביץ' ב-48.95% מהקולות, ובכך גבר על טימושנקו וזכה בבחירות לנשיאות. הוא החל בכהונתו כנשיא אוקראינה ב-25 בפברואר, זאת לאחר שטימושנקו משכה את ערעורה בנוגע לתוצאות הבחירות.
בנובמבר 2013 פרצה במדינה מחאה, שהתבטאה בהפגנות המוניות שבפתח שנת 2014 אף התגלגלה לעימותים אלימים של ארגוני אופוזיציה כנגד שלטונו של ויקטור ינוקוביץ'. בפברואר 2014 הוא הודח מתפקידו על ידי הפרלמנט ובמקומו מונה יושב ראש הראדה העליונה אולכסנדר טורצ'ינוב לנשיא בפועל ולראש הממשלה בפועל מונה ארסני יאצניוק. במאי 2014 נבחר פטרו פורושנקו לנשיא קבוע, ברם הוא כיהן קדנציה אחת בלבד ובאפריל 2019 הוחלף בבחירות מסוקרות במיוחד על ידי וולודימיר זלנסקי, שהפך לנשיא היהודי הראשון בתולדות אוקראינה.
מפלגות מרכזיות > בחירות לפרלמנט 2014

בבחירות לפרלמנט שהתקיימו ב-25 באוקטובר 2014 השתתפו עשרות מפלגות, אך רק שש הצליחו לעבור את אחוז החסימה ולקבל ייצוג. 6 המפלגות הן:
"גוש פטרו פורושנקו" (Блок Петра Порошенка), עם 21,82% מהקולות או 132 מושבים.
"החזית העממית" (Народний фронт) של ארסני אצניוק, עם 22,14% מהקולות או 82 מושבים.
"תנועת הסיוע העצמי" (Об'єднання Самопоміч), עם 10,97% מהקולות או 33 מושבים.
"גוש האופוזיציה" (Опозиційний блок), עם 9,43% מהקולות או 29 מושבים (שבחרה לעבור לאופוזיציה ולא לשבת בקואליציה).
המפלגה הרדיקלית של אולג ליאשקה (Радикальна партія Олега Ляшка), עם 7,44% מהקולות או 22 מושבים.
"תנועת המולדת" (Батькивщина) של יוליה טימושנקו עם 5,69% או 19 מושבים.
מפלגות מרכזיות > בחירות לנשיאות ולפרלמנט - 2019

לאחר ניצחונו בבחירות לנשיאות אוקראינה באפריל 2019 נכשל וולודימיר זלנסקי למנות שרים, בשל חוסר תמיכה בפרלמנט. עקב כך החליט להקדים את הבחירות, שנועדו להתקיים באוקטובר, ליולי. בבחירות לפרלמנט שהתקיימו ב-21 ביולי 2019 התמודדו חמש מפלגות עיקריות:
משרת העם של הנשיא זלנסקי שהייתה אמורה לגרוף לפי הסקרים בין 40 ל-50 אחוזים מן הקולות והצהירה שכל חברי הפרלמנט שלה יהיו פנים חדשות ולא פוליטיקאים מקצועיים. המפלגה זכתה ב-43.16% מהקולות וברוב מוחלט במושבי הפרלמנט (בשל שיטת הבחירות המקצה, בנוסף ל-255 מושבי הפרלמנט המוקצים לפי אחוזי הבחירה הארצית עוד 199 מושבים לבחירה ישירה. בקרב מושבים אלו זכתה המפלגה לבחירתם של 176 מנציגיה), שלא מצריך אותה להקים קואליציה
הגוש הפרו-רוסי, מצע האופוזיציה - "לחיים" בראשות הטייקון ויקטור מדבדצ'וק, שקיבל את רוב התמיכה בו ממזרח המדינה זכה ל-13.05%
הסולידריות האירופית של הנשיא לשעבר פטרו פורושנקו זכתה ל-8.10%
תנועת המולדת של יוליה טימושנקו זכתה ל-8.15%
"הקול" (Голос) של כוכב הרוק סבטוסלב וקרצ'וק (סולן להקת אוקיאן אלזי) זכתה ל-5.8% מקולות הבוחרים
הרשות השופטת

סמכות חוקתית
בית המשפט החוקתי האוקראיני.
סמכות כללית
בית המשפט העליון האוקראיני.
בתי משפט גבוהים מיוחדים לתחום עיסוק ספציפי, בית המשפט הגבוה לבוררות, בית המשפט הגבוה לניהול.
בתי משפט מחוזיים לעירוערים, בתי משפט צבאיים לערעורים, בתי משפט מיוחדים לערעורים
בתי משפט אזוריים, בתי משפט צבאיים
חוקים, החלטות של הפרלמנט והממשלה, הצהרות נשיאותיות והחלטות של הפרלמנט של הרפובליקה האוטונומית קרים יכולים להיות מבוטלים על ידי בית המשפט החוקתי האוקראיני, אך ורק כאשר הם מפרים את החוקה האוקראינית. שאר הפעולות נתונות לשיפוט רגיל במדינה. בית המשפט העליון הוא הגוף המרכזי במערכת המשפט האוקראינית.
מערכת בתי המשפט מנהלת משפטים בעזרתם של חבר מושבעים. החלטה זאת עדיין לא מיושמת בכל המקומות אך היא בדרך. חשוב גם כן משרדו של התובע הכללי האוקראיני.
הרפובליקה האוטונומית קרים

במהלך 1992 מספר ארגונים פרו-רוסים פעלו לשחרורה של קרים מאוקראינה וסיפוחיה לרוסיה. בזמן קיומה של ברית המועצות, קרים הופרדה מרוסיה וסופחה לאוקראינה ב-1954 על ידי ניקיטה חרושצ'וב כדי לסמן 300 שנה לאמנת פריאסלב. ביולי 1992 הפרלמנטים של אוקראינה וקרים החליטו שקרים תישאר תחת חסות אוקראינית אך תשמור לעצמה אוטונומיה תרבותית וכלכלית ניכרת, ובכך לייצר את הרפובליקה האוטונומית קרים.
ראו גם

זכויות האדם באוקראינה
הערות שוליים

↑  זלנסקי: "היו פשעי מלחמה במריופול". נאסרה פעילות 11 מפלגות אופוזיציה, באתר ynet, 20 במרץ 2022.
↑  Ukraine election: President Zelensky's party heads for win, ‏ BBC, ‏ 22 ביולי 2019
↑  Outsiders, reforms, oligarchs: What you need to know about Ukraine's parliamentary election, ‏ euronews‏ 22 ביולי 2019
↑  Ukraine president’s party gets solid parliament majority, וושינגטון פוסט, 24 ביולי 2019
↑  Final Ukraine Election Results Confirm Zelenskiy Landslide, רדיו אירופה החופשית, 26 ביולי 2019
עמים מבודדים

אנשי שבט מבודד שצולמו בשנת 2012 ליד Feijó באקרי, ברזיל
מפה של עמים מבודדים, סביב תחילת המאה ה-21
עמים מבודדים הם קהילות או קבוצות של עמים ילידים החיים ללא מגע מתמשך עם הקהילות השכנות והקהילה העולמית; קבוצות המחליטות להישאר מבודדות נקראות עמים ילידים בבידוד מרצון. עקב הגנות משפטיות, הערכת המספר הכולל של השבטים המבודדים היא מאתגרת, אך הערכות של הוועדה הבין-אמריקאית לזכויות אדם באו"ם והארגון ללא מטרות רווח Survival International מצביעות על בין 100 ל-200 שבטים המונים עד 10,000 אנשים. רוב השבטים חיים בדרום אמריקה, במיוחד בברזיל, שבה הממשלה והנשיונל ג'יאוגרפיק מעריכים את מספרם בין 77 ל-84 שבטים.
עיקר הידע על עמים מבודדים הוא ממפגשים עם קהילות ילידים שכנות וצילומי אוויר.
הגדרה

המושג "עמים מבודדים" מתייחס לרוב לעמים ילידים שנותרו, במידה רבה, מבודדים עד היום, ממשיכים באורח חייהם המסורתי ומתפקדים לרוב ללא תלות בכל ישות פוליטית או ממשלתית. עם זאת, מסעות גילוי הארצות של אירופאים ותהליך הקולוניזציה במהלך העת החדשה המוקדמת הביאו למגע בין עמים ילידים ברחבי העולם ומתיישבים קולוניאליים ומגלי הארצות. עקב כך, לרוב קבוצות הילידים היה מגע כלשהו עם עמים אחרים. המונח "מבודדים" מתייחס אפוא להיעדר קשר מתמשך עם מרבית החברה הלא-ילידית הנוכחית.
הוועדה הבין-אמריקאית לזכויות אדם רואה בעמים המבודדים כ"עמים ילידים בבידוד מרצון". קבוצות אלו מוגדרות על ידי דחייה כללית של מגע עם כל אדם מחוץ לקבוצתן. הגדרה זו כוללת גם קבוצות שקיימו בעבר קשר מתמשך עם חברת-הרוב הלא-ילידית אך בחרו לחזור לבידוד ולא להמשיך בקשר.
דו"ח של האו"ם משנת 2009 סיווג גם "עמים בקשר ראשוני" כבעלי אותם מאפיינים אך בתחילתו של מגע קבוע עם החברה הכללית והשתלבות בה.
כדי להדגיש את בחירתם החופשית בהישארות ללא מגע או בבידוד, ארגונים בינלאומיים קוראים להם "עמים ילידים בבידוד" או "בבידוד מרצון". אחרת הם כונו גם "עמים נסתרים", "שבטים מבודדים", או, בטעות, "שבטים אבודים".
לפי אזור > הוֹדוּ

בהודו ישנם שני שבטים מבודדים, החיים על איים בשרשרת איי אנדמן.
לפי אזור > הוֹדוּ > סנטינלים

הסנטינלים של האי צפון סנטינל (השוכן ליד האי דרום אנדמן) במפרץ בנגל, מסרבים למגע כמעט באופן קבוע עם אנשים שהם לא מהשבט שלהם ומהאי בו הם גרים. ניסיונות ליצירת קשר נדחו לרוב, לעיתים תוך שימוש בכוח קטלני. שפתם שונה במידה בולטת משפות אחרות של איי אנדמן, מה שמרמז על היותם מבודדים במשך אלפי שנים. מומחים כינו אותם האנשים המבודדים בתבל, וכנראה שכך יישארו.
במהלך מפקד האוכלוסין של הודו ב-2001, שערכה משלחת משותפת במהלך 23–24 בפברואר 2001, זוהו לפחות כמה עשרות בני אדם (כנראה בין 30-50 בני אדם) מהאי צפון סנטינל, אך המפקד לא היה ממצה. סקרים ממסוקים לאחר הצונאמי באוקיינוס ההודי ב-2004 אישרו שהסנטינלים שרדו, ומאז היו מספר אינטראקציות מוגבלות איתם. הממשל המקומי של איי אנדמן וניקובר אימץ מדיניות של "צפייה ללא מגע" כדי להבטיח שאף צייד לא ייכנס לאי. פרוטוקול לניווט עוקף האי צפון סנטינל נערך ופורסם, וזאת בהתייעצות עם ממשלת הודו.
אנשים פרטיים ניסו מעת לעת ליצור איתם קשר, אם כי ניסיונות כאלה מנוגדים לחוק ההודי (הודו שולטת על האזור שסובב את האי צפון סנטינל וגם לקחה על עצמה את האחריות על שלום שטח האי ותושביו הילידיים). בנובמבר 2018, מגע אלים עלה לכותרות בינלאומיות. המיסיונר האמריקאי ג'ון אלן צ'או נהרג על ידי הסנטינלים במהלך מסע בלתי חוקי לאי, שם התכוון צ'או להמיר את דת השבט לנצרות.
לפי אזור > הוֹדוּ > שאר איי אנדמן

שבט נוסף מאיי אנדמן, ה-"ג'ראווה": חי באיים הראשיים, מבודד במידה רבה מעמים אחרים. משערים שהם מונים כמה מאות אנשים. ככל הנראה, לשבט ג'ראווה יש יותר קשר עם שאר האנושות (לפחות לעומת הסנטינלים).
לפי אזור > דרום אמריקה > בוליביה

הטורומונה הם עם מבודד שחי בסמוך לצפון נהר מדידי ולנהרות הית ' בצפון מערב בוליביה. הממשלה קבעה אזור "בלעדי, שמור ובלתי ניתן להפרה" של הפארק הלאומי מדידי כדי להגן על הטורומונה. הקבוצה עמדה ב-2016 בפני הסגת גבול בידי חברת כרייה סינית.
בין אנשי האיוריאו בגראן צ'אקו יש מספר קטן של ציידים-לקטים נוודים ומבודדים בפארק הלאומי קאה-איה דל גראן צ'אקו.
מעריכים, שהפאקהוארס חיים בבידוד מרצון באזור פאנדו.
לפי אזור > דרום אמריקה > בְּרָזִיל

עד שנות ה-70, ניסתה ברזיל, ללא הצלחה, להזיז אנשים מאדמות שניתנות לעיבוד מסחרי. ואז, בשנת 1987, הקימה המדינה את המחלקה לאינדיאנים מבודדים בתוך FUNAI, איפשרה את עבודתם של סידני פוסואלו וחוסה קרלוס מאיירלס, והכריזה על עמק דו ג'אווארי, ששטחו 85,444.82 ק"מ"ר 2 (32,990 mi 2), סגור לתמיד. בשנת 2007, FUNAI דיווח על נוכחותם של 67 עמים ילידים בברזיל שאין עימם מגע, לעומת 40 בשנת 2005.
בני האווה הם אנשים החיים במזרח יער הגשם של האמזונס. הם מונים כ-350 חברים, ו-100 מהם ללא מגע עם העולם החיצון. הם נחשבים לקבוצה בסיכון גבוה בגלל התנגשויות עם אינטרסים של כריתת עצים בשטחם.
בני הקוואחיה חיים בצפון מאטו גרוסו. הם בתנועה מתמדת ויש להם קשר מועט עם זרים. לכן, הם מוכרים בעיקר ממה שהותירו אחריהם: חיצים, סלים, ערסלים ובתים משותפים.
הקורובו חיים בעמק התחתון של ואל דו ג'אווארי באמזוניה המערבית. שבטים אחרים אפשר שכוללים את Uru-Eu-Wau-Wau ואת Himarimã. ייתכן שישנם עמים מבודדים בטריטוריית הילידים אורו-או-אואו-אואו ובטריטוריית הילידים של קמפה ועמים מבודדים בנהר אנווירה.
בשנת 2019, כמה קבוצות מבודדות של אחד עד שניים הגיעו לידיעת התקשורת. שני אחים משבט Piripkura המשיכו לחיות לבד בג'ונגל אך יזמו קשר עם FUNAI לאחר שכבתה אש שנשמרה על ידם במשך 18 שנים. לאחר מכן הם היו במוקד הסרט התיעודי Piripkura. אדם אחר שנקרא " איש הבורות " חי לבדו על כ-80 קמ"ר שם חפר מאות בורות לחקלאות ומלכודות. הוא נמצא מת בערסל שלו, במעון שבנה בעצמו, באוגוסט 2022.
נכון לשנת 2021, עמים מבודדים בברזיל מאוימים בידי גזלני אדמות בלתי חוקיים, כורתי עצים וכורי זהב. בנוסף, ממשלתו של ז'איר בולסונארו אותתה על כוונתה לפתח את האמזונס ולהקטין את שטח שמורות הילידים.
לפי אזור > דרום אמריקה > קולומביה

עם יצירתן של שמורות שבטיות ענקיות ואכיפה קפדנית, קולומביה נחשבת כיום לאחת המדינות המציעות הגנה מרבית לאנשים ילידים מבודדים.
בני הנוקאק הם ציידים-לקטים נוודים החיים בין הנהרות גואביאר ואינירידה בדרום מזרח קולומביה בשפך האמזוניה הצפון-מערבית. הקבוצות כוללות את הקרבאיו, יורי והפסה בפארק הלאומי ריו פורה (ספ').
לפי אזור > דרום אמריקה > אקוודור

שני עמים ילידים של אקוודור חיים בבידוד באזור האמזונס: הטאגארי והטארומננה. שני העמים הם מזרח-הואאוראנים החיים בפארק הלאומי יאסוני. הם נוודים למחצה החיים בקבוצות קטנות, מתקיימים מציד, ליקוט וגידולים מסוימים. הם מאורגנים במשפחות מורחבות. מאז 2007 ישנה מדיניות לאומית המחייבת: חסינות, הגדרה עצמית, שוויון, והיעדר מגע. בשנת 2013, יותר מ-20 טארומננה נהרגו בידי הואאורנים אחרים.
לפי אזור > דרום אמריקה > פרגוואי

כ-100 אנשי Ayoreo, חלקם בשבט ה-Totobiegosode, חיים מבודדים ביער. הם נוודים, ציידים, לקטנים ועוסקים בחקלאות מוגבלת. הם העמים המבודדים האחרונים מדרום לאמזוניה, ונמצאים באמוטוקודיה. האיומים עליהם כוללים כריתת יערות חסרת מעצורים ובלתי חוקית. לפי Survival International, החברה הברזילאית Yaguarete Porá SA הופכת אלפי הקטרים משטחי האבות הקדמונים של שבט Ayoreo-Totobiegosode לחוות גידול בקר. איגוד ילידי איוריו בפרגוואי פועל להגנתם, עם תמיכה מה - Iniciativa Amotocodie.
לפי אזור > דרום אמריקה > פרו

המאשקו-פירו הם נוודים-ציידים-לקטים מבני הארוואקים והם מאכלסים את הפארק הלאומי מאנו בפרו. בשנת 1998 העריכה קבוצת העבודה הבינלאומית לענייני ילידים את מספרם בסביבות 100 עד 250. הם דוברים ניב של שפות פירו. על רקע פלישות לאדמתם, הבהיר השבט כי אינו רוצה בקשר. נכון ל-2013, נראה שכל הקבוצות שורדות. קבוצות אחרות כוללות את המאצ'יגונגה, נאנטי, אשאנינקה, מאיורונה, איסקונאווה, קפנאווה, יורה, מורונהואה, צ'יטונהואה, מסטאנהואה, קקטאיבו ופנאנוג'ורי. רבים מהם דוברים ניבים של שפות פאנואיות. ישנן חמש שמורות לעמים מבודדים. עם זאת, החוק שנועד להגן על עמים אלה אינו מונע פעולות כלכליות שם.
לפי אזור > דרום אמריקה > ונצואלה

בוונצואלה, כמה קבוצות משבטי "הוטי", "יאנומאמי" ו-"פיארואה", החיות בבידוד יחסי. למשרד לעמים ילידיים של ונצאולה, ככל הידוע אין מדיניות ייעודית להגנתם של קבוצות ילידיות אלה.
לפי אזור > גינאה החדשה

ישנם למעלה מ-40 שבטים מבודדים שחיים באזור מערב גינאה החדשה באינדונזיה, אם כי לרוב נוצר איתם קשר לאחר המפגש הראשוני עימם. אמנם אין זה חוקי מטעם החוק באינדונזיה כלפי עיתונאים וארגונים אחרים להיכנס למערב גינאה החדשה, אך אין סוכנות ממשלתית של אינדונזיה שייעודית להגנת קבוצות ילידים מבודדות. ארגוני זכויות אדם, כמו Survival International, טענו כי יש צורך להעלות את המודעות לקיומם של שבטים מבודדים- כמו למשל, כדי למנוע פיתוח תשתיות בקרבת אדמותיהם. מצד שני, ערפול לגבי מיקומו וגודלו המדויקים של שבט עשויים לתמוך במניעת הקמת תשתיות מודרניות שעלולות באופן לא מתואם להביא לפגיעה גדולה בשבטים המבודדים באזורים מסוימים .
ראו גם

התבדלות
הפרא האציל
טרה נוליוס
לקריאה נוספת

Wallace, Scott (2011). The Unconquered: In Search of the Amazon's Last Uncontacted Tribes. Crown Publishers
Cabodevilla, Miguel Angel, and Aguirre, Milagros (2013). Una Tragedia Ocultada: the story of the killing in 2013 of more than 20 uncontacted Taromenane Indians by armed settled Indians
אית'ן אמפאדו

אית'ן קוואמי קולם ריימונד אמפאדו (באנגלית: Ethan Kwame Colm Raymond Ampadu; נולד ב-14 בספטמבר 2000 באקסטר שבאנגליה) הוא כדורגלן ולשי המשחק בעמדות הבלם והקשר האחורי בלידס יונייטד מהצ'מפיונשיפ ובנבחרת ויילס.
קריירת מועדונים

אמפאדו גדל במחלקת הנוער של אקסטר סיטי, וערך שמונה הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת הפוטבול ליג השנייה.
ב-1 ביולי 2017 חתם אמפאדו בצ'לסי מהפרמייר ליג. ב-20 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–5 על נוטינגהאם פורסט במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הפוטבול ליג. ב-12 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במסגרת הליגה, בניצחון 1–3 על האדרספילד טאון. בעונת עונת 2018/2019 בליגה האירופית זכה עם צ'לסי בליגה האירופית.
ב-22 ביולי 2019 הושאל למשך עונה אחת לר.ב. לייפציג מהבונדסליגה. ב-2 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במסגרת הליגה, בניצחון 0–8 על מיינץ 05 במסגרת המחזור העשירי בעונת 2019/2020. בסך הכול ערך שלוש הופעות ליגה במדי המועדון, והוסיף שלוש בליגת האלופות ואחת בגביע הגרמני.
ב-7 בספטמבר 2020 הושאל למשך עונה אחת לשפילד יונייטד מהפרמייר ליג. ב-21 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במסגרת הליגה, בהפסד 0–1 לאסטון וילה במסגרת המחזור השני לעונת 2020/2021. הוא ערך 25 הופעות ליגה במדי המועדון במשך עונה זו, שהסתיימה בירידתה של שפילד יונייטד לפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
ב-31 באוגוסט 2021 חתם על חוזה חדש לשלוש עונות בצ'לסי והושאל למשך עונה אחת לוונציה מהסרייה א'. ב-27 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד טורינו במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת 2021/2022. הוא ערך 29 הופעות ליגה במדי המועדון במשך תקופת ההשאלה.
ב-1 בספטמבר 2022 הושאל לספציה לעונה אחת.
ב-19 ביולי 2023 הצטרף ללידס יונייטד עם חוזה לארבע שנים. סכום העסקה שפורסם הוא כשבעה מיליון ליש"ט, כאשר בסכום זה נכללות תוספות שונות בהתאם למספר ההופעות של השחקן במועדון. ב-6 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו כאשר פתח במשחק הראשון לעונת 2023/2024 מול קארדיף סיטי, שהסתיים בתוצאה 2-2. ב-7 בינואר 2024 כבש צמד בכורה בקבוצה בניצחון 0–3 על פיטרבורו יונייטד, במסגרת הסיבוב השלישי של גביע ה-FA. הוא פתח בהרכב במשחק הראשון לעונת 2024/2025 מול פורטסמות' ב-10 באוגוסט, שהסתיים בתיקו 3-3.
קריירה בינלאומית

ב-10 בנובמבר 2017 ערך אמפאדו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ויילס, בהפסד 0–2 לנבחרת צרפת במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת ויילס לטורניר יורו 2020.
נכלל בסגל נבחרת ויילס לטורניר מונדיאל 2022.
תארים

הליגה האירופית (1): 2018/2019
הערות שוליים

↑  Transfermeldung! Ethan Ampadu kommt leihweise zu RB Leipzig באתר הרשמי של ר.ב. לייפציג, 22 ביולי 2019 (בגרמנית)
↑  UNITED NET WALES INTERNATIONAL באתר הרשמי של שפילד יונייטד, 7 בספטמבר 2020 (באנגלית)
↑  Ampadu signs new contract and goes on loan באתר הרשמי של צ'לסי, 31 באוגוסט 2021 (באנגלית)
↑  Ethan Ampadu: Leeds United sign Wales international from Chelsea, BBC Sport, 19 July 2023
↑  Dafydd Pritchard, Leeds United 2 Cardiff City 2, BBC Sport, 6 August 2023
↑  Peterborough United 0 Leeds United 3, BBC Sport, 7 January 2024
↑  Leeds United 3 3 Portsmouth, BBC Sport, 10 August 2024
↑  Squad Announcement בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת ויילס, 9 בנובמבר 2022 (באנגלית)
| נבחרת ויילס – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 נ. ויליאמס •  4 ב. דייוויס •  5 לוקייר •  6 רודון •  7 אלן •  8 וילסון •  9 ט. רוברטס •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 וורד • 13 מור •  14 ק. רוברטס • 15 אמפאדו • 16 מורל • 17 נורינגטון-דייוויס • 18 ג'. ויליאמס • 19 ברוקס • 20 ג'יימס • 21 א. דייוויס • 22 מפאם • 23 לוויט • 24 קבאנגו • 25 קולוויל • 26 סמית' • מאמן: פייג' |  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 נ. ויליאמס •  4 ב. דייוויס •  5 לוקייר •  6 רודון •  7 אלן •  8 וילסון •  9 ט. רוברטס •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 וורד • 13 מור •  14 ק. רוברטס • 15 אמפאדו • 16 מורל • 17 נורינגטון-דייוויס • 18 ג'. ויליאמס • 19 ברוקס • 20 ג'יימס • 21 א. דייוויס • 22 מפאם • 23 לוויט • 24 קבאנגו • 25 קולוויל • 26 סמית' • מאמן: פייג' | ויילס |
| נבחרת ויילס – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 נ. ויליאמס •  4 ב. דייוויס •  5 מפאם •  6 רודון •  7 אלן •  8 וילסון •  9 ג'ונסון •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 וורד • 13 מור •  14 רוברטס • 15 אמפאדו • 16 מורל • 17 לוקייר • 18 ג'. ויליאמס • 19 האריס • 20 ג'יימס • 21 א. דייוויס • 22 תומאס • 23 לוויט • 24 קבאנגו • 25 קולוויל • 26 סמית' • מאמן: פייג' |  1 הנסי •  2 גאנטר •  3 נ. ויליאמס •  4 ב. דייוויס •  5 מפאם •  6 רודון •  7 אלן •  8 וילסון •  9 ג'ונסון •  10 ראמזי •   11 בייל •  12 וורד • 13 מור •  14 רוברטס • 15 אמפאדו • 16 מורל • 17 לוקייר • 18 ג'. ויליאמס • 19 האריס • 20 ג'יימס • 21 א. דייוויס • 22 תומאס • 23 לוויט • 24 קבאנגו • 25 קולוויל • 26 סמית' • מאמן: פייג' | ויילס |
פטימה מסקוי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1904 גנדמה, סיירה לאון הבריטית, האימפריה הבריטית 
 פטירה:  26 בנובמבר 1978 (בגיל 74 בערך) מונרוביה, ליבריה 
 מדינה:  ליבריה 
 השכלה:  Helene-Lange-Gymnasium  אוניברסיטת פיסק  אוניברסיטת המבורג  Lane College 
 תקופת הפעילות:  מ-1946 
 מעסיק:  אוניברסיטת ליבריה 
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 
פטימה מסקוי פאהנבולה (באנגלית: Fatima Massaquoi;‏ 1904–1978) הייתה בת למשפחת מלוכה אפריקאית, ומחנכת חלוצה מליבריה. פעלה לשימור השפות המקומית, פיתוח ההשכלה הגבוהה ושימור התרבות המקומית בליבריה.
בהיותה מחויבת לשימור והרחבת התרבות הלאומית, שימשה מסקוי ממקימי אוניברסיטת ליבריה. היא מלאה מגוון תפקידים באקדמיה: המנהלת, ובהמשך כדיקאנית מכללת מדעי הרוח וכן הייתה מייסדת המכון ללימודי אפריקה. הייתה ממייסדות אגודת הסופרים הליבריים ועזרה לבטל את נוהג החלפת השמות האפריקניים בגרסאות מערביות. עמלה ליצירת סטנדרטיזציה של כתב ואי (Vai). בשנות ה-60 המאוחרות של המאה ה-20 הצליחה בתה ויויאן סיטון (Vivian Seton) הצליחה לקבל לידיה את כתב היד של האוטוביוגרפיה של אימה ולהעבירו למיקרופילם לשימור. לאחר מותה של פטימה מסקוי, התגלו כתביה ורשימותיה מחדש, נערכו ופורסמו ב-2013, בספר שנקרא "האוטוביוגרפיה של נסיכה אפריקנית" (The Autobiography of an African Princess).
ראשית חייה ולימודים

פטימה מסקוי פאהנבולה נולדה ב-1904, בגנדמה במחוז פוג'הון בדרום סיירה לאון למומולו מסקוי ולבאלו סונג'ו. אביה היה שליט שבט ואי בסיירה לאון, הקונסול הכללי של ליבריה בגרמניה והשגריר האפריקאי היחידי הראשון באירופה. סבה מצד אביה היה המלך להאי מסקוי של גלינאס (Gallinas), וסבתה מצד אביה הייתה המלכה סנדימני ממשפחת ואי אריסטוקרטית בסיירה לאון.. היא הייתה נינה של המלך סיאקה ששלט בגלינאס במאה ה-18.
מסקוי גדלה עד גיל שבע אצל אחות אביה, ממה ג'סה, בנג'בקה בדרום ליבריה. בזמן שהותה שם, פצעה אחת משש הנשים של אביה את פטימה בידיה באופן חמור כעונש. פציעה זו גרמה לה לכאבים מתמשכים בילדותה ופגעה ביכולתה לנגן בכינור. מאוחר יותר הפכה לנגנית מיומנת בסיום לימודיהם בבית הספר היסודי, נשלחה לפנימייה במנזר במחוז מונטסראדו (Montserrado).
מומולו מסקוי, שהיה קונסול בהמבורג, ביקש להעניק לבתו היחידה את החינוך הטוב ביותר, ולקח אותה איתו, בשנת 1922, להמבורג. מסקוי למדה בבית ספר פרטי קתולי והשתלטה במהירות על השפה הגרמנית. בהמלצת סוכנת הבית של הקונסוליה, גרטרוד פון בוברס, אליה נקשרה מאוד, נסעה בשנת 1932 לז'נבה שבשווייץ, שם למדה צרפתית. באותה שנה חזרה להמבורג, להמשך לימודי תיכון אותם סיימה בשנת 1935. אז פנתה ללמוד רפואה באוניברסיטת המבורג וסיימה בשנת 1937.
הנס ג'יי מסקוי, אחיין שלה, ששהה בהמבורג באותה תקופה, סיפר כי "דודה פטימה" נהגה ללבוש בגדים אפריקאיים מרהיבים, שמרה על מנהגים אפריקאיים והמשיכה לדבר בשפת אמה, ואי. אחד מחבריה הקרובים בהמבורג היה ריצ'רד הייבורן, פסנתרן, איתו הופיעה ברסיטלים רבים. עם עליית הנאצים לשלטון, אביה החל לחשוש לביטחונה ובסיוע חברים, עזר לה לעבור לארצות הברית.
השנים בארצות הברית

מסקוי הגיעה בשנת 1937 לארצות הברית, וחוותה את ההפרדה הגזעית שנבעה גם מחוקי ג'ים קרואו במדינות הדרום. בתחילה למדה בליין קולג', מכללת חינוך בג'קסון, טנסי, לימודי תואר ראשון בסוציולוגיה. שנתיים לאחר מכן עברה לאוניברסיטת פיסק בנאשוויל וסיימה שני תוארי מוסמך בסוציולוגיה ובאנתרופולוגיה ב-1944. סייעה למורה שלה, פרופסור מארק האנה ווטקינס (Mark Hanna Watkins), בלשן ואנתרופולוג בהבנת שפת ואי, וכתבה יחד איתו מילון לשפה. ב-1938, לאחר מות אביה, הסכימה לקבל מלגה כיועצת לשונית באוניברסיטה. לימדה צרפתית וגרמנית באוניברסיטת פיסק וגם השלימה הכנסה בהוראת ריקוד אפריקני וריקוד עם אירופיים ושיעורי כינור.
ב-1940 סיימה מסקוי לכתוב אוטוביוגרפיה שתיארה את ראשית חייה בליבריה, חוויות ממערכות החינוך בגרמניה ובשווייץ, וכן את התרשמויותיה מאמריקה. ווטקינס אמר לה כי הספר כתוב באנגלית דלה ואינו ראוי לפרסום, אך ב-1994 טען במכתב כי כתבה את הספר רק הודות לו. בעודה ממתינה לעריכת הספר, המשיכה לסייע בכתיבת מילון לשפת ואי באוניברסיטה ולעבוד, אך לא הייתה מרוצה מהתשלום המועט שקבלה על עבודתה. כאשר ניסתה להחזיר לעצמה את כתב היד, ווטקינס סירב והיא תבעה את האוניברסיטה כדי להחזירו לידיה ולמנוע מהם לפרסם את עבודתה. ב-1945 זכתה בצו מניעה קבוע נגד ווטקינס ונגד ד"ר תומאס א. ג'ונס, נשיא אוניברסיטת פיסק האוסר עליהם פרסום או קבלת כל תגמול כספי מתוצרי עבודתה. מסקוי חשה שקשרו נגדה משום שהייתה זרה והניחו כי לא יהיה לה הכוח להילחם על זכויותיה.
בשנת 1946, בזמן שהותה באוניברסיטת בוסטון, השלימה מסקוי את עריכת האוטוביוגרפיה (The Autobiography of a Vai Noblewoman). הודות לנסיעותיה הרבות וחינוכה המקיף, היא דיברה אז לפחות שמונה שפות וארבעה ניבים שבטיים.
החזרה לליבריה

על פי הזמנתו של הנשיא ויליאם טאבמן, מסקוי חזרה לליבריה ב-13 באוקטובר 1946 כדי לעזור לו להקים אוניברסיטה במונרוביה. היא לימדה צרפתית ומדע בליבריה קולג', אחר כך באוניברסיטה של ליבריה (UL). ב-1956, הפכה למנהלת, ואז דיקנית (1960), של מכללת מדעי הרוח והייתה שותפה להקמתה של אגודת הסופרים הליברית. ב-1962 ייסדה וניהלה תוכנית ללימודי אפריקה, אשר התפתחה להיות המכון של לימודי אפריקה ב-UL.
במהלך כהונתה באוניברסיטה, הצליחה מסקוי לבטל את הדרישה כי התלמידים יאמצו שמות זרים במקום לשמור על שמות המשפחה השבטיים שלהם. בהקשר זה, כאשר נישאה לארנסט פרימן ב-26 ביולי 1948, אימצה את שמו השבטי "Fahnbulleh", וקראה לעצמה פטימה מסקוי פהנבולה. בעלה גם הוא שינה את שמו בחזרה לשם פהנבולה. כתרומה נוספת להתפתחות התרבותית-חברתית של ליבריה, ארגנה סמינר, דרך התוכנית ללימודי אפריקה, לקידום סטנדרטיזציה של כתב שפת ואי.
במטרה לקדם את החינוך האקדמי בליבריה, שהתה מסקוי במשך שישה חודשים בארצות הברית. במימון מלגת חינוך ערכה סיור לימודי במכללות לאמנות, מחלקות אוניברסיטאיות לאנתרופולוגיה וסוציולוגיה.
ב-1968 לקתה בשבץ. אירוע זה דחק את ביתה לבקש סיוע מעמיתים באוניברסיטת ליבריה בהמרת כתב היד של האוטוביוגרפיה, שלא יצאה לאור, למיקרופילם.. מסקוי פרשה מהאוניברסיטה בקיץ 1972, וקיבלה תואר של דוקטור של כבוד במדעי הרוח ועיטור כבוד מנשיא ליבריה.
פטימה מסקוי פהנבולה נפטרה במונרוביה ב-26 בנובמבר 1978. ביתה ויויאן סיטון והיסטוריונים (קונרד טוקשרר וארתור אברהם) ערכו את רשימותיה מהחוויות שלה בגרמניה ובארצות הברית. הספר, "האוטוביוגרפיה של נסיכה אפריקנית", פורסם ב-2013.
עיטורים

ב-1962מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה הנשיא היינריך לובקה.
ב-1972 הוענק לה תואר של דוקטור של כבוד למדעי הרוח מאוניברסיטת ליבריה ועיטור כבוד מטעם נשיא ליבריה ויליאם ר. טולברט ג'וניור
עבודות נבחרות

Massaquoi, Fatima (2013). The Autobiography of an African Princess. Palgrave Macmillan. ISBN 978-1-137-10250-8.
Massaquoi Fahnbulleh, Fatima; Henries (artist), Doris Banks (1971). Fatu's Experiences: A Liberian First Reader. Liberian Information Service.
Massaquoi-Fahnbulleh, Fatima (1973). Writings and Papers of Fatima Massaquoi-Fahnbulleh. African Imprint Library Services.
Massaquoi, Fatima (1961). The Leopard's Daughter: A Folk Tale from Liberia. Bruce Humphries.
Massaquoi-Fahnbullet, פטימה (1953). "הסמינר על סטנדרטיזציה של Vai התסריט." אוניברסיטת ליבריה היומן, 3/1, 15-37.