stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישיבה
הנהגות רווחות בעולם הישיבות

ברוב עולם הישיבות כיום, בעיקר הליטאי, רווחת השיטה לאפשר לבחורים חופשיות כמעט מלאה, מה שמכונה "ישיבה ללא משטר". אמנם, ישנן ישיבות שקיים בהן משטר אך רמתו של ה"משטר" משתנה מישיבה לישיבה.
מקובל להעמיד בשתי הקצוות את ישיבת חברון מחד, עם חופשיות מלאה ואת ישיבת אור ישראל מאידך עם משטר חזק, הכולל חובת תפילה בישיבה ודיווח על יציאות, בדומה למצב הרווח בישיבות הקטנות. בישיבות ציוניות (גבוהות והסדר) לא מתקיים משטר.
גם בישיבות שאינם בעלות משטר קיימות מספר הגבלות מרכזיות הרווחות ברובם. בין ההגבלות ניתן למנות את הדברים הבאים:
איסור החזקת טלפון סלולרי בתחום הישיבה. במקומו מקצות הישיבות טלפונים נייחים בתשלום או טלפונים ציבוריים. באזור שנת תש"פ, בעקבות משבר הקורונה, החלו ישיבות רבות לבטל את איסור החזקת הפלאפונים, באופן חלקי או מלא.[דרושה הבהרה]
איסור לימודי נהיגה וקבלת רישיון נהיגה. זאת על מנת למנוע טיולים ובילוי במהלך ה"זמן".
מניעת אירוסין עד גיל מבוגר יחסית, לרוב ועד חמישי – ועד שישי. (גילאי 21–22) הגבלה זו מקובלת בישיבות מהמגזר הליטאי והספרדי אך לא החסידי, שם מתחתנים לרוב בשיעור ב'–ג', ואף פחות מכך.
הנהגה זו בישיבות הליטאיות, נובעת ממסורת ארוכת שנים, הגורסת כי על הבחור לשבת בישיבה וללמוד ללא טרדות את מספר השנים הרב ביותר האפשרי. כך גם סברו הרב שך והמשגיח רבי יחזקאל לווינשטיין. אמנם, רבים מגדולי הדור בדורנו, ובראשם הרב שטיינמן והרב חיים קניבסקי, סברו אחרת. הרב שטיינמן אף התבטא כי הרב יחזקאל לווינשטיין לא ידע מה עובר על בחורים בהתבטאות חריגה נוספת טען, כי "על פי הרוב כוונתם של ראשי הישיבות בעיקר משום שדואגים לישיבתם שלא יתחתנו צעירים ואז יהיה להם ישיבה קטנה" ר' חיים קניבסקי אף חיתן את נכדיו בגיל 18.
לפי הרב שטיינמן, אין חובה להתחתן מוקדם, אך יש לאפשר זאת לבחורים המעוניינים בכך. כך אכן הנהיג בישיבותיו אורחות תורה ותורה בתפארתה.
תפילה בישיבה – ברוב עולם הישיבות לא מתאפשרת תפילה במניינים לא רשמיים בתוך הישיבה. אמנם, ברוב הישיבות ניתן להתפלל מחוץ לישיבה מלבד ישיבות בודדות שהתפילה במנייני הישיבה היא כלל מחייב.
מושגי יסוד בחיי הישיבה > בעלי תפקידים

ראש ישיבה: הרב העומד בראש הישיבה ומתווה את דרך חינוכה.
ר"מ: הרב האחראי על חינוך ולימוד קבוצת תלמידים בישיבה.
משגיח או מנהל רוחני: קיים בעיקר בישיבות חרדיות, הדמות האחראית לכך שהתלמידים יעמדו בכללי המוסר והמשמעת הנהוגים בישיבה.
משפיע: קיים בישיבות חסידיות. דמות רוחנית שמעודדת את התלמידים לעסוק בעבודת ה' ובהתעלות רוחנית.
משגיח קטן: איש צוות שאחראי על התנהגות הבחורים היום-יומית – כפוף למשגיח, קיים בעיקר בישיבות החרדיות. נקרא לעיתים, בהיתול, "מק"ק" (ר"ת משגיח קטן קטן).
ראש קיבוץ: רב המהווה כתחליף לר"מ לבני ה"קיבוץ" (ראו להלן) – בחורים שסיימו 3 שנות לימוד ראשונות בישיבה גדולה. תפקידו הוא ללמוד עם הבחורים, ולמסור להם "חבורות" מדי פעם.
משיב (או נושא ונותן): רב שתפקידו לענות לשאלות הבחורים בלימוד בזמן הסדר. ישנן ישיבות שבהן יש משיב מיוחד לכל שיעור.
מושגי יסוד בחיי הישיבה > זמנים וסדר יום

זמן: תקופות הלימוד בישיבה (מעין "סמסטרים") מכונות "זמן". ישנם שלושה "זמנים" – זמן חורף (סוף חודש תשרי או תחילת חשוון – סוף חודש אדר או בימים הראשונים של חודש ניסן), זמן קיץ (א' אייר – ט' באב), זמן אלול (מראש חודש אלול עד יום כיפור). התקופה שבין זמן לזמן נקראת "בין הזמנים".
סדר: זמן המוקדש ללימוד עצמאי, בצוותא עם חברותא, של הסוגיות הנלמדות. הסדרים מחולקים לשלושה:
מושגי יסוד בחיי הישיבה > סדרי לימוד

עיון ובקיאות: עיון הוא לימוד המעמיק בסוגיה ובמפרשיה שלעיתים מוביל להתעכבות של חודשים על דפי תלמוד בודדים. המתמחה בלימוד העיון מכונה "עוקר הרים" בעוד המתמחה בבקיאות נקרא "סיני". לימוד הבקיאות מהיר יותר. ההבדל מתבטא בכמות החומר (לימוד הבקיאות – כולל בדרך כלל גמרא, רש"י ולפעמים תוספות, ולעומתו העיון כולל לימוד ראשונים ואחרונים) וכן ברמת ניתוח החומר והעמקה בו. לימוד הבקיאות מקובל במיוחד בישיבות ספרדיות וחסידיות. עם זאת גם בישיבות ליטאיות, השמות את עיקר הדגש על העיון, מקצים זמן לבקיאות.
שיעור כללי: שיעור המושמע בדרך כלל מפי ראש הישיבה, מושמע לכלל התלמידים, מבלי להתחשב בחלוקתם לכיתות (המכונות "שיעורים"), וכולל רעיונות יסודיים על הסוגיה.
קיבוץ [מלעיל] או כינוס: במקור הכינוי התייחס לקבוצות לימוד לבחורים מבוגרים שהתקיימו מחוץ למסגרת מסודרת של ישיבה. כיום, מכונה כך בחלק מן הישיבות השיעור ברמה הגבוהה ביותר בישיבה. בעוד בדרך כלל מתחלקים התלמידים לפי שנים, ב"קיבוץ" לומדים כל התלמידים המבוגרים בישיבה, בדרך כלל משיעור ד' (שנה רביעית) או ה' ומעלה. ברוב הישיבות, "בני הקיבוץ" אינם שומעים שיעורים באופן סדיר.
שיחת מוסר: ברוב הישיבות מוסר המשגיח שיחה שבועית של דברי מוסר והשקפה, בדרך כלל בהקשר לעניינא דיומא או לפרשת השבוע.
ועד: בחלק מן הישיבות החרדיות קיים שיעורים לקבוצות קטנות במחשבה וספרי הגות (לרוב עם המשגיח), מתבטא גם בהשתתפות של התלמידים בשיעור.
חברותא: מקובל ללמוד עם בן זוג. לימוד ללא חברותא נחשב לחריגה מהנורמה, לפי האימרה "או חברותא או מיתותא" (או חבר או מוות). בישיבות חסידיות "שותף" היא המקבילה של "חברותא".
חבּורה: לימוד קבוצתי, בו לומדת קבוצה קטנה יחסית של תלמידים. בדרך כלל ילמדו מסכת או סוגיא אחרת מהנלמד בישיבה, או לחלופין יעביר כל פעם אחד מבני החבורה מערכה תורנית על הסוגיא הנלמדת בישיבה. בדרך כלל יעביר חבורה אחד התלמידים המבוגרים בישיבה, אך לעיתים אף צעירים. המונח "חבורה" משמש גם ככינוי מושאל למערכה תורנית.
מושגי יסוד בחיי הישיבה > תלמידים

בן תורה: דמותו האידיאלית של תלמיד הישיבה, כפי שרואים אותה ראשי הישיבות.
בחור ישיבה הוא תלמיד רווק, שבדרך כלל גם מתגורר בישיבה.
שיעור או וַעד: ביטוי מקביל למחזור, או שנתון בבתי ספר. לכל שיעור ישנו ר"מ ובישיבות גדולות יותר מר"מ אחד. בישיבת פוניבז' ובנותיה משתמשים בשם ועד לקיבוץ (ראו פיסקה הבאה), כגון שנה ראשונה בקיבוץ נקראת ועד א'. בישיבת חברון ובנותיה שיעור א' נקרא ועד ראשון וכן הלאה.
כולל אברכים: ישיבה גבוהה לגברים נשואים. הלומד בה, שהוא גבר נשוי המקדיש זמנו ללימוד, קרוי אברך. בדרך כלל, בעוד התלמידים הצעירים משלמים על לימודיהם, האברכים מקבלים מלגת קיום מהכולל. ישנם גם כוללים שהם חלק מישיבה.
עילוי: בחור או אברך מצטיין, שכישרונו הוא מעל הממוצע.
מתמיד: בחור שמקפיד על לימוד שעות רבות, מעבר לנורמה. תלמיד זה מאופיין בדרך כלל בידע נרחב, ומהווה אף הוא מודל לחיקוי.
ראו גם

דרכי לימוד התלמוד
בית מדרש
לקריאה נוספת

מרדכי ברויאר, אוהלי תורה – הישיבה, תבניתה ותולדותיה, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2003.
עמנואל אטקס ושלמה טיקוצ'ינסקי (עורכים), ישיבות ליטא – פרקי זכרונות, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2004.
עמנואל אטקס (עורך), ישיבות ובתי מדרשות, ירושלים: מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, מרכז דינור לחקר תולדות ישראל, האוניברסיטה העברית, תשס"ז
שאול שטמפפר, הישיבה הליטאית בהתהוותה, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2005.
בן־ציון קליבנסקי, כצור חלמיש: תור הזהב של הישיבות הליטאיות במזרח אירופה, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2014.
שאול שטמפפר, הערות להבנת תולדות הישיבות, מנחת ספיר, תשע"ג, עמ' 535–554
ירמיהו מלחי, דרכי לימוד ודרכי הוראה בישיבות צרפת ואשכנז בהשוואה לישיבות בבל בתקופת הגאונים, שאנן, יב, תשס"ז, עמ' 57–66
אברהם גרוסמן, הישיבות בבבל, בגרמניה ובצרפת במאות הי’–הי"א, חינוך והיסטוריה, תשנ"ט, עמ' 79–99
דוד אסף, עולם התורה בפולין במאות הט"ז–הי"ז, בתוך: קיום ושבר, 2001, עמ' 69–111
מיכאל סילבר, "ישיבות אין מצוי במדינתינו מכמה טעמים נכונים": בין חסידים ומתנגדים בהונגריה, "במעגלי חסידים", תש"ס, עמ' 75–108
שאול שטמפפר, ישיבות חסידיות בפולין בין שתי מלחמות העולם, במעגלי חסידים, עמ' 351–376.
יעקב גלר, ישיבות ברומניה בתקופת השלטון הקומוניסטי, אור התורה לא כבה, סיני, גיליון קמ"ו, תשע"ד, עמ' קי–קיג
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף ז', עמוד ב', מסכת גיטין, דף ס"ח, עמוד א'. אפרים אלימלך אורבך, חז"ל – פרקי אמונות ודעות, ירושלים: הוצאת מאגנס, 1982. עמ' 145, 155, 273. מצוטט אצל ברויאר, אוהלי תורה, הקדמה, עמ' י
↑  תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ט"ז – מסכת מגילה, דף י"ז
↑  נ. ליברמן, הישיבה הראשונה בעולם, 18 באוקטובר 2009, אתר tog
↑  רש"י, ספר בראשית, פרק מ"ו, פסוק כ"ח
↑  דוד גודבלט (Goodblatt), התפתחויות חדשות בחקר ישיבות בבל, ציון מ"ו, א', תשמ"א, עמוד 16
1 2  ”ת"ר, מימות משה ועד רבן גמליאל לא היו למדין תורה אלא מעומד. משמת רבן גמליאל ירד חולי לעולם והיו למדין תורה מיושב...” (תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף כ"א, עמוד א').
↑  רמב"ם, סנהדרין א,ג
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ק"ג
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ט"ז, עמוד ב'
↑  אגרת רב שרירא גאון, מאינץ תרל"ג, עמוד 32; הוצאת הרב רבינוץ, עמוד 110
↑  דוד גודבלט, התפתחויות חדשות בחקר ישיבות בבל, ציון, מ"ו, א', תשמ"א, עמ' 14–38
↑  ישעיהו גפני, הערות למאמרו של ד' גודבלט, ציון, מ"ו, א', תשמ"א, עמ' 52–56
↑  ברויאר, אוהלי תורה, מבוא, עמ' 3
↑  רבי חיים אור זרוע ויחסו לחברה של הגויים / יהושע הורוביץ, באתר www.daat.ac.il
↑  שחר אילן, הממשלה אישרה את הגדלת תקציב הישיבות ל-1.22 מיליארד שקל; התקציב גדל ב-117% ב-3 שנים, באתר כלכליסט, 5 במרץ 2017
↑  מכון הדר
↑  בישיבות הגבוהות הליטאיות בישראל יש שני מחזורי לימוד עיקריים: המחזור של ישיבת פוניבז' ובנותיה הכולל את המסכתות האמורות מלבד שבת ושבועות (את מסכת נדרים לומדים פעמיים מדי שש שנים), והמחזור של ישיבת חברון ובנותיה הכולל את המסכתות האמורות מלבד מסכתות פסחים, סנהדרין ושבועות, ואת בבא קמא לומדים במשך שנה שלמה. בישיבות מרכז הרב ובנותיה מחזור הלימוד כולל את המסכתות האמורות מלבד מכות ושבועות.
1 2  צדיק כתמר יפרח, ר' גדליה הוניגסברג עמ' ש"ט
↑  צדיק כתמר יפרח, ר' גדליה הוניגסברג עמ' שח
↑  ראו לקמן "חבּורה"
↑  לובה ר' חרל"פ, ‏תור הזהב של הישיבות הליטאיות, מים מדליָו 26-25, תשע"ד–תשע"ה, עמ' 479–484
| חיי הקהילה היהודית |
| --- | --- | --- |
| תפקידים על-קהילתיים | חכם באשי • שד"ר • אדמו"ר • גדול הדור • רב ראשי |  |
| תפקידים מקומיים | מרא דאתרא • רב • דיין •  פרנס • שליח ציבור • גבאי • גבאי צדקה • בעל קורא • מוהל • שוחט • מלמד • דרשן  • סופר סת"ם • בלנית • משגיח • משגיח כשרות |  |
| מוסדות | תלמוד תורה • ישיבה • ישיבה קטנה • ישיבה גדולה • כולל אברכים • מקווה • בית כנסת • בית מדרש • חברה קדישא |  |
| דברים שבקדושה | מניין • היכל/ארון קודש • חזנות • תפילת עמידה • שחרית • מנחה • ערבית • מוסף • קריאת התורה • שמע ישראל • ברכה • קידוש • רשימת תפילות וברכות |  |
| ניהול חיי הקהילה | בית דין • תקנות הקהילה • פדיון שבויים  • כתב מגידות |  |
| תפקידים היסטוריים | אב הכנסת |  |
כלי קודש ופרנסים • מוסדות יהודיים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph187612 
דגם בית מדרשו של רש"י בבית התפוצות
בניין ישיבת ראדין
בית המדרש בישיבת הכותל שברובע היהודי בעיר העתיקה, ירושלים (2007)
ישיבת נר ישראל בבולטימור
ישיבה בירושלים
בנין ישיבת חכמי לובלין בפולין (2006)
ישיבת עץ חיים בירושלים, 1910
סקוט פולי

| --- | --- |

 לידה:  15 ביולי 1972 (בן 52) קנזס סיטי, קנזס, ארצות הברית ארצות הברית
 שם לידה:  Scott Kellerman Foley 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 מקום לימודים:  תיכון קלייטון 
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
סקוט קלרמן פולי (באנגלית: Scott Kellerman Foley; נולד ב-15 ביולי 1972) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי, הידוע בין היתר מתפקידו בתור נואל קריין בסדרת הדרמה "פליסיטי" (1998–2002), ולאחר מכן בתור בוב בראון בסדרת הפעולה "היחידה" (2006–2009) ובשל הופעתו בתור ג'ייק באלארד במותחן הפוליטי "סקנדל" (2013–2018).
הוא גם מוכר מתפקידיו בסרטים "צעקה 3" (2000) ו"מתחת לפני המים" (אנ') (2002), ומשלל תפקידים נוספים בסדרות טלוויזיה כמו "סקראבס" (2002–2009), "האנטומיה של גריי" (2010–2012), "דם אמיתי" (2011–2012) ו"ויסקי קוואליר" (2019).
ביוגרפיה

פולי נולד ב-15 ביולי 1972 בקנזס סיטי, קנזס, הבכור מתוך שלושה בנים של קונסטנס ויו פולי. אביו היה בנקאי בינלאומי, והמשפחה התגוררה ביפן ובאוסטרליה במהלך ילדותו. המשפחה התיישבה בסנט לואיס, מיזורי כשסקוט היה בן 15; אמו נפטרה מסרטן השחלה באותה שנה. פולי למד בתיכון לאדו הורטון ווטקינס (אנ') לפני שסיים את לימודיו בתיכון קלייטון (אנ') השוכנת בעיר קלייטון (אנ'), מיזורי.
מגיל צעיר ידע שהוא רוצה לעסוק במשחק, ולאחר התיכון עבר ללוס אנג'לס על מנת להגשים את חלומו. בהתחלה עבד בעסקי הביטוח ולאחר מכן בעסקי המסעדנות, תוך כדי שהוא לומד משחק וניגש לאודישנים שונים.
קריירה

בשנת 1997 קיבל פולי תפקיד אורח בסדרת הלהיט "דוסון קריק" בתור ספורטאי שהתחרה בדוסון על ליבה של ג'ן. קצת לאחר מכן קיבל פולי את תפקידו המשמעותי הראשון, נואל קריין, בדרמת הנעורים המצליחה "פליסיטי". פולי שיחק בתפקיד נואל במשך כל ארבע העונות של "פליסיטי", משנת 1998 ועד שנת 2002. ב-1999 התארח בסיטקום "זואי, דנקן, ג'ק וג'יין" של רשת The WB למשך שני פרקים.
בשנת 2000 השתתף בסרט האימה "צעקה 3", בתפקיד רומן ברידג'ר, שמתגלה כנבל רוצח המרכזי בסרט זה לקראת סופו.
בין 2009 ל-2010 השתתף בתפקידי אורח בסדרה "קוגר טאון" שם חזר לעבוד עם קורטני קוקס, אחרי שהשניים עבדו יחד על הסט של "צעקה 3", ובאותה שנה לוהק לשחק במותחן הפוליטי "סקנדל" יחד עם השחקנית קרי וושינגטון בתור ג'ייק באלארד, ואחר כך עם השחקן איאן גומז איתו עבד 4 שנים על הסט של "פליסיטי".
בשנים 2010–2012 הוא גילם את דמותו של הנרי ברטון, מושא אהבתה של ד"ר טדי אלטמן בדרמה הרפואית המצליחה "האנטומיה של גריי" ברשת ABC.
בשנת 2013 שיחק בסיטקום "משחקי גודווין" ברשת FOX, מבית היוצרים של איך פגשתי את אמא.
בשנת 2017 שיחק בסרט הקומדיה "עירום" בכיכובו של מרלון ויינס.
בשנת 2019 שיחק בתפקיד הראשי בסדרה האמריקאית "וויסקי קוואליר" בתפקיד סוכן FBI.
חיים אישיים

ב-19 באוקטובר 2000, פולי התחתן עם השחקנית ג'ניפר גארנר, לאחר שהכירו בצילומי הסדרה "פליסיטי" בשנת 1998. פולי וגארנר נפרדו במרץ 2003 וגארנר הגישה בקשה לגירושין חודשיים לאחר מכן, שנכנסו לתוקף ב-30 במרץ 2004.
בשנת 2006 סקוט התארס לשחקנית האמריקאית ילידת פולין מריקה דומינצ'יק (אנ'), וביוני 2007, השניים נישאו בטקס פרטי בהוואי. יש להם שלושה ילדים: בת, מלינה (ילידת נובמבר 2009) והבנים, קלר (יליד אפריל 2012) וקונרד (יליד 13 בנובמבר 2014).
דרך נישואיו, גיסתו היא השחקנית דגמרה דומינצ'יק (אנ'), הנשואה לשחקן פטריק וילסון.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | צעקה 3 | רומן ברידג'ר |  |
| 2001 | Stealing Time | קייסי שפרד |  |
| 2002 | מתחת לפני המים (אנ') | סטיבן קורס |  |
| 2014 | Let's Kill Ward's Wife | טום ברדפורד | גם במאי, תסריטאי ומפיק |
| 2017 | עירום (אנ') | קודי פאבורס |  |
| 2022 | סיפורי חייו של מר פיקרי | דניאל |  |
| 2026 | צעקה 7 | רומן ברידג'ר |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | תיכון סוויט ואלי | זאק | פרק: "Blunder Alley" |
| 1997 | Crowned and Dangerous | מאט | סרט טלוויזיה של ABC |
| 1997 | אבא חורג, אמא חורגת | ג'רמי בק | פרק: "A Star Is Born" |
| 1998 | דוסון קריק | קליף אליוט | 5 פרקים |
| 1998 | Someone to Love Me | איאן האל | סרט טלוויזיה של NBC |
| 1998 | Forever Love | דייוויד | סרט טלוויזיה של CBS |
| 1998–2002 | פליסיטי | נואל קריין | תפקיד ראשי (4 עונות); 84 פרקים גם ביים את הפרק: "The Graduate"‏ (2002) |
| 1999 | זואי, דנקן, ג'ק וג'יין (אנ') | מונטנה קנדי | פרק: "Pilot" |
| 2002 | Girls Club | ויין הנרי | פרק: "Pilot" |
| 2002–2009 | סקראבס | שון קלי | 12 פרקים |
| 2003 | A.U.S.A. | אדם סאליבן | תפקיד ראשי; 12 פרקים גם מפיק |
| 2004 | ג'ק ובובי | לארס כריסוטפר | פרק: "Election Night" |
| 2004 | מונק |   | במאי הפרק: "Mr. Monk and the Employee of the Month" |
| 2005 | האוס | האנק וויגן | פרק: "Sports Medicine" |
| 2006 | firestorm: Last Stand at Yellowstone | קליי הארדינג | סרט טלוויזיה של A&E Networks גם מפיק בפועל |
| 2006–2009 | היחידה | בוב בראון | תפקיד ראשי (4 עונות); 69 פרקים גם במאי הפרק: "The Spear of Destiny"‏ (2009) |
| 2009 | הטמפלר האחרון (אנ') | שון דיילי | מיני-סדרה |
| 2009 | חוק וסדר: מדור מיוחד | דלטון רינדל | פרק: "Hammered" |
| 2009–2010 | קוגר טאון | ג'ף | 4 פרקים |
| 2010–2012 | האנטומיה של גריי | הנרי ברטון | 15 פרקים |
| 2011–2012 | דם אמיתי | פטריק דווינס | 10 פרקים |
| 2013 | משחקי גודווין (אנ') | הנרי גודווין | תפקיד ראשי; 7 פרקים |
| 2013–2018 | סקנדל | ג'ייק בולארד | תפקיד חוזר (עונה 2) תפקיד ראשי (עונות 3–7); 104 פרקים גם ביים שלושה פרקים (2016–2018) |
| 2015–2016 | הלוזרים (אנ') | עצמו | 4 פרקים |
| 2016–2018 | גולדי והדב | האביר על הסוס הלבן | דיבוב; 5 פרקים |
| 2017 | לא בטוחה | מאסטר | 3 פרקים |
| 2017 | Final Vision | ג'פרי מקדונלד | סרט טלוויזיה |
| 2019 | ויסקי קוואליר | וויל צ'ייס | תפקיד ראשי; 13 פרקים גם מפיק |
| 2021 | Ellen's Next Great Designer | שופט | תוכנית מציאות ב-HBO Max 6 פרקים |
| 2021 | The Big Leap | ניק בלאקבורן | תפקיד ראשי; 11 פרקים גם מפיק |
| 2024 | The Girls on the Bus | היידן וולס גארט | 7 פרקים |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | השעה הסגולה (אנ') | דניס מק'לירי | ברודוויי |
| 2005 | גן הדובדבנים | פיטר טרופימוב | אוף ברודוויי |
| 2014 | The Country House | מייקל אסטור | Geffen Playhouse בלוס אנג'לס |
| 2023 | The Thanksgiving Play | ג'קסטון | תיאטרון הייז (אנ'), ברודוויי |
קלרנס הינקל

קלרנס הינקל (באנגלית: Clarence Hinkle, ב-19 ביוני 1880- 21 ביולי 1960). הינקל היה צייר ומחנך לאמנות אמריקאי. הסטודיו שלו לאמנות היה בלגונה ביץ', קליפורניה ואחר כך בסנטה ברברה, קליפורניה.
ראשית חייו

הינקל נולד באובורן, קליפורניה, ב-1880.
בגיל 18 למד בגלריה לאמנות קרוקר אצל הצייר ויליאם פרנקלין ג'קסון. בשנת 1900, הוא עבר לסן פרנסיסקו כדי ללמוד במכון האמנות של סן פרנסיסקו אצל ארתור פרנק מתיוס. מ-1901 עד 1903, הוא נרשם לליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק ולמד אצל ג'ון הנרי טוואצ'טמן וויליאם מריט צ'ייס. מ-1904 עד 1906, הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה בפילדלפיה.
במאי 1906 הוענקה לו מלגת קרסון, מלגת נסיעה לפריז לשנתיים, והוא למד באקדמיה ז'וליאן. בזמן שלמד בפריז הושפע הינקל מהאימפרסיוניזם והפוינטיליזם.
ראשית חייו > קריירה

מ-1912 עד 1917 חי הינקל בסן פרנסיסקו. הוא עבר ללוס אנג'לס ב-1917 ולימד בבית הספר לאמנות ועיצוב של לואיז אליזבת גרדן מקלאוד בלוס אנג'לס. מאוחר יותר לימד הינקל ציור ורישום במכון לאמנות צ'וינארד מ-1921 עד 1935. תלמידיו כללו בין היתר את מילארד שיץ ופיל דייק. הוא לימד את תלמידיו להתנסות בעבודתם, לצייר ישירות מהטבע ולהשתמש במשיכות מכחול רופפות כדי ללכוד את הנושא. להינקל הייתה אישה, מייבל ביין והיא הייתה תלמידתו לשעבר.
היה לו סטודיו לאמנות בלגונה ביץ', קליפורניה מ-1922 עד 1935, והוא היה חבר באגודה לאמנות המקומית. הינקל פתח סטודיו נוסף בסנטה ברברה, קליפורניה ב-1935. הוא צייר נופים, טבע דומם ודיוקנאות. הוא צייר נופי חוף רבים בשנות ה-20 של המאה ה-20. בזמן שחי בקליפורניה, עבד הינקל בסגנון אימפרסיוניסטי, אך בסופו של דבר עבר לסגנון מודרניסטי אקספרסיוניסטי יותר, הוא מזוהה גם עם פוסט-אימפרסיוניזם.
הינקל היה חבר בקבוצת השמונה, לצד האמנים אדואר ויסקל, לוונה ביוקנן ויסקל, ג'ון האברד ריץ', אנרי דה קרויף, דונה שוסטר, א. רוסקו שרדר ומייבל אלוורז. הקבוצה של שמונה אורגנה בעיקר על ידי לוונה ביוקנן ויסקל ואדוארד ויסקל, ולקבוצה היה בסיס בתנועת האמנות המתקדמת בקליפורניה.
ראשית חייו > מוות ומורשת

הוא מת ב-21 ביולי 1960 בסנטה ברברה, בגיל 80. אשתו מייבל תרמה את אחד מציוריו למוזיאון האמנות האמריקאית של סמיתסוניאן לאחר מותו. יותר ממאה מציוריו של הינקל נתרמו לאוניברסיטת פסיפיק, שנמכרו ב-1986 לאספן יחיד בסנטה ברברה.
עבודתו נרכשה על ידי מוזיאון סן דייגו לאמנות, מוזיאון סנטה ברברה לאמנות, מוזיאון דה יאנג בסן פרנסיסקו והמוזיאון לאמנות של מחוז לוס אנג'לס.
בשנת 2012, יותר מ-114 מציוריו הוצגו במוזיאון לאומנות לגונה .
הערות שוליים

↑  Clarence Hinkle – Laguna Art Museum (באנגלית אמריקאית)
↑  "In Love with Painting" - The Life and Art of Clarence Hinkle; essay by Janet Blake, www.tfaoi.org
↑  Toni Kellenberg, Clarence Hinkle: 1880-1960, Laguna Plein Air Painters Association, ‏2020-06-19 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Susan Landauer, William H. Gerdts, Patricia Trenton, The Not-So-Still Life: A Century of California Painting and Sculpture, University of California Press, 2003-11-10, ISBN 978-0-520-23938-8. (באנגלית)
↑  Ruth Lilly Westphal, Plein Air Painters of California, the Southland, Westphal Pub., 1982, ISBN 978-0-9610520-0-3. (באנגלית)
↑  Jul 21, 1960, page 50 - The Los Angeles Times at Newspapers.com, Newspapers.com (באנגלית)
↑  Susan Mary Anderson, Robert Henning, Regionalism: The California View, Watercolors, 1929-1945, Santa Barbara Museum of Art, 1988, ISBN 978-0-89951-072-9. (באנגלית)
↑  Scribner's Magazine, Charles Scribners Sons, 1938. (באנגלית)
↑  Richard Chang | Orange County Register, Laguna Art Museum presents painter Clarence Hinkle, Orange County Register, ‏2012-06-19 (באנגלית אמריקאית)
↑  Clarence Hinkle – Laguna Art Museum (באנגלית אמריקאית)
↑  California Southland, California Southland, 1920. (באנגלית)
↑  Kirwin, Liza; Berman, Avis; Larsen, Susan C.; Karlstrom, Paul J. (1998). "Regional Reports". Archives of American Art Journal. 38 (3/4): 47–59.
↑  Clarence K. Hinkle | Smithsonian American Art Museum, americanart.si.edu (באנגלית)
↑  Imran Vittachi, Laguna Art Museum to open concurrent exhibits, Daily Pilot, ‏2012-05-31 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 104344730X  ISNI: 0000 0004 0025 860X  LCCN: no2010175733  RKD: 86977  ULAN: 500025758  VIAF: 296071669   WorldCat (עם VIAF): 296071669
קרב וייט פליינס

קרב וייט פליינס היה קרב במערכה על ניו-יורק וניו-ג'רזי במלחמת העצמאות של ארצות הברית, שהתרחש ב-28 באוקטובר 1776, ליד וייט פליינס, ניו-יורק, בין הצבא הקונטיננטלי של ארצות הברית לצבא הבריטי.
הקרב

בעקבות הנסיגה של הצבא הקונטיננטלי תחת פיקודו של ג'ורג' וושינגטון צפונה מניו יורק, הנחית גנרל ויליאם האו, מפקד הצבא הבריטי, חיילים במחוז ווסטצ'סטר, מתוך כוונה למנוע מוושינגטון דרך מילוט. בעקבות התראה על מהלך זה, נסוג וושינגטון רחוק יותר, והקים עמדה בכפר וייט פליינס, אך לא הצליח לבסס שליטה חזקה במקום. בהתקפה הבריטית שנעזרה בגדודים הסיאנים, נפרצו אגפיו של הצבא הקונטיננטלי, ובעקבות ההפסד, הורה וושינגטון על חייליו לסגת צפונה.
מאוחר יותר, רדף הצבא הבריטי אחר צבאו של וושינגטון ברחבי ניו ג'רזי עד אשר נסוג וושינגטון לפנסילבניה. אז, חצה וושינגטון את נהר הדלאוור חזרה לניו ג'רזי, והפתיע את חיל המצב ההסיאני בטרנטון ב-26 בדצמבר, בקרב שידוע היום כקרב טרנטון.
הערות שוליים

↑  Battle of White Plains, https://www.britannica.com/ (באנגלית)
↑  Battle of White Plains, https://www.BritishBattles.com/ (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556189005171  LCCN: sh85146504
קולמן רוברטס גריפית'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 במאי 1893 גותרי סנטר, ארצות הברית 
 פטירה:  7 בפברואר 1966 (בגיל 72) אורבנה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה של הספורט 
 מקום לימודים:  קולג' גרינוויל 
 מוסדות:  אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין  שיקגו קאבס  המערך האוניברסיטאי של אורגון 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1925) 
 
קולמן רוברטס גריפית' (22 במאי 1893 - 7 בפברואר 1966) ידוע כ"אבי פסיכולוגית הספורט"- הוא הפסיכולוג הראשון של הספורט, היה הראשון שחקר גורמים פסיכולוגיים בקרב ספורטאים, והביא להקמת המחקר הפסיכולוגי הייעודי לתחום זה.
ביוגרפיה

גריפית' נולד בגוטרי סנטר (Guthrie Center), איווה, ארצות הברית. הוא היה הבן הראשון מבין שלושת הבנים למשפחת גריפית'.
בשנת 1915, כשהיה בן 22 השלים גריפית' את תארו הראשון בפסיכולוגיה במכללת גריווניל (Greenville College) באילינוי, שם הכיר את רעייתו לעתיד - מארי לואיז קולמן. בזמן לימודיו בגרינוויל הוא היה מעורב רבות בפעילויות הספורטיביות במכללתו. הוא היה נשיא כיתתו, חבר בכיר בצוות אימון קבוצת הבייסבול והכדורסל של המכללה, וחבר בארגוני התעמלות שונים. נחישותו ותשוקתו לתחום היו בולטים לסביבתו ולכן לכולם לא היה ספק כי אכן הוא יבחר להשקיע את מרבית כוחותיו בתחום זה, ולהרחיב בו את ידיעתו. בשנת 1920 הוא קיבל את הדוקטורט שלו לפסיכולוגיה במכללת גרינווילד תחת פיקוחו של פרופסור מדיסון בנטלי. בעבודת הדוקטורט שלו הוא התמקד במערכת הוסטיבולרית של העכברוש הלבן תחת השפעת תנאים שונים.
גריפית' נפטר בזמן מילוי תפקידו במערכת החינוך הגבוהה של מדינת אורגון בשנת 1966 כשהוא בן 73.
מחקרו

בשנת 1918 החל גריפית' באופן לא רשמי לחקור גורמים פסיכולוגיים הקשורים לבייסבול וכדורגל על ידי התבוננותו בשחקנים בתור אחד ממאמני הקבוצות. הוא בדק את זמני התגובה של השחקנים עם טיימר. בשנת 1920, ג'ורג' האף - מנהל האתלטיקה במכללת גרינוויל ראה את מחקרו של גריפית' ואת הניסיון והידע שרכש בתחום הפסיכולוגיה, וכתוצאה מכך שכנע את ראשי המכללה לפתוח מעבדת מחקר שתעסוק בפסיכולוגיה, ובפרט שתעסוק בתחומים שהתמקד בהם גריפית' בבדיקותיו ומחקריו (מערכת וסטיבולרית, זמן תגובה וכו'...)
בשנת 1925 גריפית' הקים את מעבדת המחקר האתלטית הראשונה אי פעם. במעבדה היו abh חדרים, מעבדה פסיכולוגית ומעבדה פיזיולוגית. כשהוקמה המעבדה היא משכה תשומת לב רבה ורבים התעניינו בה, אך למרות זאת, בכירי האוניברסיטה סגרו אותה לאחר שש שנים בלבד. חובות גדולים של המכללה דרשו קיצוצים במהירות, אבל שמועות הופצו כי מאמן הכדורגל של אילינוי, רוברט זופקה, המליץ על סגירת המעבדה. גריפית' הועבר לתפקיד מינהלי בינוני, ונראה היה כי ימי המחקר של הספורט הסתיימו.
בשנת 1937 גריפית' קיבל פניה מפיליפ ריגלי, מנהל קבוצת הבייסבול של שיקגו קאבס. ריגלי הזמין את גריפית' להצטרף עמו ועם וקבוצתו לסדרת אימוני אביב בסנטה קטלינה מחוץ לחוף בדרום קליפורניה, והצעתו כללה גם מעבדת מחקר פרטית לגריפית' עם כל הנדרש לו. גריפית' הסכים, רכש ציוד מעבדה נוסף שכלל מצלמות וידאו וכרונוסקופים, ופנה מערבה להמשך מחקר הספורט שהקים.