stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זודיאק (סרט)
עלילה

ב-4 ביולי 1969, אלמוני מתקיף את דרלין פרין ואת מייק מיג'ו עם אקדח. מג'יו שורד, אך פרין מתה.
חודש לאחר מכן, מפורסמים בעיתון 'הכרוניקל' מכתבים מוצפנים שנכתבו על ידי רוצח הקורא לעצמו "זודיאק", וזוג נשוי מצליח לפענח אחד מהם. הקריקטוריסט רוברט גרייסמית' (ג'ייק ג'ילנהול) לא נלקח ברצינות בידי הכתב פול אייברי (רוברט דאוני ג'וניור) ובידי העורכים, והם מונעים ממנו את הפרטים הראשונים על ההריגות, למרות התעניינותו במקרה. גרייסמית' מצליח לפענח את המכתב, ואייברי מתחיל לחלוק איתו מידע כי הוא מבין שהוא יעיל. רוצח הזודיאק תוקף את בריאן הארטנל ואת ססיליה שפרד. שפרד מתה יומיים לאחר מכן, והארטנל שורד. אחת מהתובנות של גרייסמית' לגבי המכתבים היא שההתייחסות של זודיאק לאדם כ"החיה המסוכנת מכולן" מתייחס לסיפור ולסרט "המשחק המסוכן ביותר" (שמציג דמות ששמה הרוזן זארוף). העובדה שגם שמו של זארוף וגם השם זודיאק מתחילים באותה האות, נראית חשובה.
שבועיים לאחר מכן, נהג המונית פול סטיין נורה ונהרג מיד לאחר שהסיע את הרוצח. הזודיאק שולח לכרוניקל חתיכות של חולצתו של סטיין שמוכתמות בדם, ביחד עם מכתב לועג.
הבלש דייב טוסקי (מארק רופאלו) ושותפו ביל ארמסטרונג מוקצים לתיק של סטיין. הרוצח, או מישהו שמעמיד פנים שהוא הרוצח, ממשיך להשתעשע עם הרשויות בשליחת עוד ועוד מכתבים, ומדבר בטלפון עם עורך הדין מלווין בלי כשהוא מופיע בתוכנית אירוח. בזמן זה, אייברי וגרייסמית' מחליטים לעבוד ביחד, ומתעמקים עמוק יותר לתיק.
בשנת 1971, הבלשים טוסקי וארמסטרונג מתחקרים את ארתור ליי אלן, חשוד ברצח דרלין פרין. אלן מתנהג באופן מחשיד בזמן התחקור, והבלשים שמים לב שהוא עונד שעון עם סמלים מגלגל הזודיאק, עם אותו הסמל של הרוצח. לעומת זאת, מומחה בניתוח כתב יד מתעקש שאלן לא כתב את מכתבי הזודיאק. אייברי מקבל מכתב שמאיים על חייו; הוא הופך לפרנואידי, ומתחיל להשתמש בסמים ולשתות אלכוהול.
בשנת 1978, אייברי מחליט לעזוב את הכרוניקל, ועובר לסקרמנטו בי. גרייסמית' יוצר קשר עם טוסקי על רציחות הזודיאק, ומרשים את הבלש עם ידיעותיו על התיק. אף על פי שטוסקי לא יכול לתת לגרייסמית' גישה ישירה לראיות, הוא נותן לו שמות ופרטים של תחנות משטרה במדינות אחרות שרציחות הזודיאק התרחשו בהן. טוסקי מורד בדרגה משום שלכאורה זייף מכתב מרוצח הזודיאק, וגרייסמית' ממשיך את חקירתו שלו, שמופיעה בכרוניקל, ומרואיין בטלוויזיה על התקדמותו בנוגע למקרה. הוא מתחיל לקבל שיחות טלפון אנונימיות בהן נשמעת נשימה כבדה. בגלל שקיעתו במקרה, גרייסמית' מאבד את עבודתו ואשתו, מלאני, עוזבת אותו ולוקחת את ילדים איתה. גרייסמית' משיג עוד מידע שרומז על כך שאלן הוא רוצח הזודיאק, ולמרות שראיה נסיבתית מקשרת אותו לרצח, הראיות הפיזיות, כמו טביעות אצבעות וכתב יד, לא מקשרים אותו לרצח.
בשנת 1983, גרייסמית' עוקב אחרי אלן לחנות, בה הוא עובד כפקיד. השניים נתקלים לקצרה עד שגרייסמית' עוזב. שמונה שנים לאחר מכן, הקורבן מייק מיג'ו נפגש עם הרשויות ומזהה את אלן דרך תמונה. בעוד הרשויות עוברות אחר חנות ספרים, עותקים של ספר של גרייסמית', "זודיאק", מופיעים.
הסרט מסתיים בכיתוב בו מתואר שלאחר מותו של אלן, בדיקה מצאה שאין קשר בין ה-DNA של אלן ובין דגימה שנאספה מאחד מהבולים ממכתבי הזודיאק.
שחקנים

ג'ייק ג'ילנהול - רוברט גרייסמית', קריקטוריסט עבור העיתון הכרוניקל
מארק רופאלו - הבלש דייוויד טוסקי
רוברט דאוני ג'וניור - העיתונאי פול אייברי עובד בכרוניכל
אנתוני אדוארדס - ויליאם ארמסטרונג, מפקח משטרת סן פרנסיסקו
בריאן קוקס - עורך הדין מלווין בליץ שקיבל מכתב מרוצח הזודיאק
אליאס קוטיז - הבלש ג'ק מולנקס
דונאל לוג - הבלש קן נרלוו
ג'ון קרול לינץ' - ארתור ליי אלן, החשוד העיקרי ברציחות
דרמוט מלרוני - קפטן מרטי לי, המפקד של ארמסטרונג וטוסקי
פיליפ בייקר הול - שרווד מוריל, מומחה בניתוח כתב יד
קלואי סביני - מלני גרייסמית', אשתו של רוברט גרייסמית'
ג'ון גטז - טמפלטון פק, העורך הראשי בכרוניכל
ג'ון טרי - צ'ארלס טריוט, עורך נוסף בכרוניכל, שמעורב במכתב הראשון שהתקבל מרוצח הזודיאק
אדם גולדברג - דאפי ג'נינגס, עיתונאי שהחליף את אייברי בכרוניכל אחרי שעזב. קיבל מכתב מהזודיאק בשנת 1978
חנון המשחקים הזועם

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  קומדיה
 יוצרים:  ג'יימס רולף
 שחקנים:  ג'יימס רולף מייק מאטיי קייל ג'סטין
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  15
 מספר פרקים:  200
 הפקה
 חברת הפקה:  CineMassacre
 הפצה:  שיניי תרנגול 
 אתר צילומים:  ניוארק 
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה 
 מוזיקה:  בר מק'קרירי 
 שידור
 רשת שידור:  אינטרנט: YouTube
 תקופת שידור מקורית:  16 במאי 2004 – הווה
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
The Angry Video Game Nerd היא סדרת רשת אמריקאית שנוצרה לראשונה בשנת 2004 עם שני פרקים תחת השם "משחקי NES גרועים" והייתה חלק מ"אוסף הזהב של סינמסקר" בקלטת וידאו, יחד עם עוד סרטים של היוצר ג'יימס רולף.
היסטוריה

התוכנית נוצרה על ידי הקומיקאי ג'יימס רולף, שאף מככב בה, ועוסקת בביקורות של "חנון" על משחקי וידאו ישנים ולא מוצלחים המאופיינים באיכות נמוכה של גרפיקה, רמות קושי לא סבירות, או עיצוב גרוע, על אף שמדי פעם הסדרה עוסקת גם במשחקי רטרו טובים (כגון סופר מריו). לעיתים הסדרה עוסקת בקונסולות כושלות ומסקרת מספר משחקים שלהן. החנון הוא גיימר קצר רוח שמנבל את פיו תכופות. דמותו יוצרת סיטואציות קומיות רבות, בשל שימוש תכוף בגסויות, שפה מלוכלכת וצריכה של אלכוהול תוך כדי משחק במשחקי הווידאו אותם הוא סוקר. הסדרה מאופיינת גם באפקטים מיוחדים ורמת השקעה כללית גבוהים ביותר לתוכנית אינטרנט, זאת כתוצאה מהיותו של ג'יימס יוצר סרטים ביתיים המנוסה במספר רב של סוגי אפקטים (סטופ מושן, קליימושן, אנימציה,CGI). הסדרה הופיעה באינטרנט לראשונה ב-Cinemassacre, ולאחר מכן הפכה לתוכנית גם ביוטיוב, ScrewAttack ו-Gametrailers. שם הסדרה שונה במרוצת השנים מ"אנגרי נינטנדו נרד" ל"אנגרי וידאו גיים נרד" במטרה למנוע ענייני סימנים מסחריים עם חברת נינטנדו. בעקבות שינוי זה, ג'יימס עבר לסקור משחקים מחברות אחרות כמו אטארי וסגה. סרט באורך מלא, Angry Video Game Nerd: The Movie, יצא בשנת 2014, 10 שנים לאחר הפרק הראשון.
ב-2006, לאחר בקשות חוזרות ונשנות של חברו, מייק מאטיי, החליט ג'יימס ליצור עוד פרקים של הסדרה. תחילה, היה ניתן לצפות בסדרה רק באתר של ג'יימס (CineMassacre), אולם ב-2006, לאחר צבירת הפופולריות של הסדרה ושיתוף פעולה עם האתרים ScrewAttack ו-GameTrailers, הסדרה עלתה לשידור באתר יוטיוב ונמשכת עד היום. בנוסף, הסדרה משודרת ב-Amazon Prime החל מ-2018.
החל מה-24 בספטמבר 2008 ועד 2010, שיתף "החנון" פעולה עם מבקר אינטרנטי מפורסם אחר, דאג ווקר, על מנת ליצור יריבות פיקטיבית בין הדמויות המפורסמות ביותר של השניים: חנון המשחקים הזועם והנוסטלג'יה קריטיק (Nostalgia Critic). שיתוף הפעולה החל בתור סדרת סרטונים בהם "החנון" ו"הקריטיק" הקניטו זה את זה ואף נלחמו. כיום הם בעיקר מתייחסים זה אל זה בזלזול אך הם גם יוצרים סרטונים משותפים ו"החנון" גם הופיע בהופעות קמע בכל הסרטים שיצר ווקר, "אחלהלנד" (Kickassia), "האבירים השכונתיים" (Suburban Knights) ו"לברוח בעוז" (To boldly flee). רולף גם לקח חלק בסרטון לציון שנה לפעילות "awesome channel" שווקר הוא חלק ממנו. במסגרת הסרטון התחלקו הגיימרים והסוקרים של האתר לשתי קבוצות והתאגדו מאחורי החנון והקריטיק בהתאמה לקרב שבסוף יוצא משליטה.
שחקנים

ג'יימס רולף (יוצר הסדרה, מגלם את החנון)
מייק מאטיי (כותב פרקים, מצייר כותרות, ומגלם אורחים שונים כמו באגס באני ופרדי קרוגר)
קייל ג'סטין (כתב את שיר הנושא בכמה גרסאות, וגם שירים אחרים מיוחדים, ספיידרמן)
דאג ווקר (מימין), וג'יימס רולף (משמאל) נפגשים פנים מול פנים בשנת 2008
זיו-כישורית

| --- | --- |

 בית ספר לחינוך מיוחד
 תקופת הפעילות:  2003–הווה (כ־21 שנים)
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°56′36″N 35°15′17″E﻿ / ﻿32.943304754472°N 35.254711771003°E﻿ / 32.943304754472; 35.254711771003
 kishorit.org.il
 he
 
זיו כישורית הוא בית ספר תיכון על אזורי ודמוקרטי לחינוך מיוחד, הממוקם ליד קיבוץ כישור, סמוך לכרמיאל. בית הספר הוקם בשנת 2003 בתוך קיבוץ כישור ובשנת 2014 עבר למבנה ליד הקיבוץ. בית הספר ייחודי בכך שהוא גם בית ספר לחינוך מיוחד וגם מיישם בתוכו את עקרונות החינוך הדמוקרטי.
תלמידי בית הספר גרים בכל אזור הצפון. בכל כיתה יש כ-12 תלמידים ולהם שלושה מחנכים.
פעילויות

הפרלמנט - אחת לחודש מתקיים פרלמנט המשפיע על חיי בית הספר. בפרלמנט התלמידים יכולים להשמיע את קולם ואף להשפיע על הקיים. הפרלמנט מורכב מתלמידים ומצוות בית הספר ולכולם יש קול שווה בהצבעה. בכל פרלמנט דנים על נושא אחר הקשור לחיי בית הספר. לדוגמה, בחודש פברואר 2016 דנו בפרלמנט על חוק חדש שנקרא "חוק הטלפונים", על פיו כל בוקר התלמידים יפקידו את מכשירם האישי בידם של המורים עד הפסקת הצהריים ובה יקבלו את מכשירם חזרה לשימוש חופשי. בחודש מרץ אותה שנה דנו בפרלמנט במה ישקיעו את כסף הסדנאות.
תל"א - תוכנית לימודים אישית - בזיו כישורית לתלמיד ישנה אפשרות לבחור לעצמו את תוכנית הלימודים האישית מתוך כמה אפשרויות, אם כי ישנם שיעורי חובה לכל התלמידים.
ימי עבודה - מתקיים יום עבודה פעם בשבוע. במהלכו מופעלות מספר סדנאות שבהן מיוצרים מוצרים שונים, שההכנסות ממכירתם משמשות לקניית פריטים לבית הספר או למימון טיולים. הסדנאות הקיימות בבית הספר הן: סדנת נגרות, סדנת ייצור תיקים מעיתונים ממוחזרים, סדנת אפייה בשם 'קונדישורית', סדנת אימוג'י המייצרת בובות קטנות - שהומצאה ומונחית על ידי אחת התלמידות, סדנת יזמות בה עובדים עם חוטי טריקו, בקשירה או סריגה ומייצרים תיקים ושטיחים. בנוסף לכך, בימי הסדנאות יוצאים כמה תלמידים להתנדב בפתחון לב בכרמיאל. ואחרים עובדים באופן עצמאי בקהילה בהתנדבות ללא שכר, בעבודות כמו : גן חיות, ספריה ציבורית, מרכז יום לקשיש, גן ילדים ועוד.
שירות לאומי - בוגרי בית הספר המעוניינים לשרת את המדינה בשירות המקביל לשירות הצבאי מצטרפים בשנת הלימודים האחרונה שלהם לשירות לאומי. הם עובדים במקום שנקבע להם ארבעה ימים בשבוע, מקום זה חייב להיות במגזר הציבורי. כמו בתי חולים, בתי אבות, גני ילדים וכו'. יום אחד בשבוע נפגשים בבית הספר ללמידה, ליווי ועיבוד. בתום השנה הם מקבלים מענק, כמו חייל משוחרר, ומי שמעוניין יכול להמשיך שנה נוספת.
ח'רבת דיר שבאב

ח'רבת דיר שבאב (גם: ח'רבת דיר א-שבאב) היא אתר ארכאולוגי בחבל בנימין, בצמוד ממזרח לכביש 60.
החורבה, המפוצלת לחלק צפוני (ח'רבת דיר שבאב א-שמאליה) ולחלק דרומי (ח'רבת דיר שבאב אלקבליה), נמצאת כשני ק"מ ממזרח לבית אל וכקילומטר וחצי מדרום לעופרה.
פירוש שם החורבה הוא חורבת מנזר הנערים, ולפי הסברה הוקם במקום בתקופה הביזנטית מנזר לזכר סיפור אלישע והדובים, בו נטרפו בידי שתי דובות ארבעים ושניים נערים בדרך שבין נערן ובית אל, לאחר שלעגו לנביא אלישע.
המאורע המקראי המיוחס לשם החורבה מונצח גם בשמו של הכפר הסמוך אליה מדרום מזרח, דיר דבואן, שפירוש שמו הוא "מנזר שני הדובים".
בחורבות עצמן נמצאו שרידים מהתקופה הביזנטית בעיקר. על הגבעה שממערב לחורבות נמצא רוגם אבנים בקוטר של כ-30 מטרים, והוצע לזהותה עם כֶּתֶף לוּזָה המקראית.
לקריאה נוספת

ס' בן יוסף, מדריך ישראל - אנציקלופדיה שימושית לידיעת הארץ, כרך יהודה, הוצאת כתר ומשרד הביטחון, 1980, עמ' 73–74.
הערות שוליים

↑  ספר מלכים ב', פרק ב', פסוקים כ"ג–כ"ה.
↑  ספר יהושע, פרק י"ח, פסוק כ"ג.
חצי האי בליצה

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  63°44′00″S 59°14′00″W﻿ / ﻿63.7333°S 59.2333°W﻿ / -63.7333; -59.2333
 אורך:  13 קילומטר
 נתונים מדיניים
 על שם:  בליצה 
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהחצי האי בליצה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהחצי האי בליצה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחצי האי בליצה(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחצי האי בליצה
 
חצי האי בליצה (באנגלית: Belitsa Peninsula; בבולגרית: полуостров Белица) הוא חצי אי רחב הבולט לכיוון צפון-מערב מחצי האי טריניטי, שבצפון-מזרח חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
רוחבו של חצי האי 13 קילומטרים. אורכו של חצי האי 8.5 קילומטרים.
חצי האי בליצה פורץ לכיוון צפון מערב, והוא גובל במפרץ בואון שמצפון-מזרח לו;
חצי האי בליצה גובל במפרץ שארקו, שמדרום מערב לו.
חצי האי בליצה גובל במצר ברנספילד, שמצפון-מערב לו.
לחצי האי בליצה צורת טרפז. הקצה המערבי שלו הוא כף קיילמאן, והקצה הצפוני שלו היא נקודת נוטר.
סלעי ביוור הם קבוצת סלעים הממוקמים 4 קילומטרים מחצי האי בליצה, באמצע המרחק שבין נקודת נוטר לבין כף קיילמאן.
היסטוריה > מיפוי חצי האי

חצי האי מופה על ידי סוקרים גרמנים וסוקרים בריטיים בשנת 1996.
היסטוריה > מקור השם

חצי האי נקרא על שם העיירה בליצה שבדרום-מערב בולגריה.
זודיאק (שיר)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע ירון חדד
 מתוך האלבום זודיאק
 יצא לאור:  1992
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה:  עברית
 אורך:  3.14 דק' 
 חברת תקליטים:  B.M. Records
 כתיבה:  דודו ברק
 לחן:  יוני רועה
 
זודיאק הוא פזמון שכתב דודו ברק, הלחין יוני רועה, וביצע ירון חדד. השיר השתתף בקדם-אירוויזיון 1992.
רקע

השיר השתתף בקדם אירוויזיון 1992. הוא דורג במקום התשיעי בלבד. על אף זאת היה השיר ללהיט.
השיר נכלל באלבום הבכורה של ירון חדד, ולאלבום ניתן השם "זודיאק". היה זה הלהיט היחיד שהיה לחדד, שהחליט לפרוש בהמשך מתחום הבידור, ולא הוציא עוד אלבומים נוספים.
השיר עוסק בגלגל המזלות (זודיאק).
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשנ"ב (1992) של רשת ג' דורג השיר במקום החמישי.
בשנת 2019, לקראת קיום האירוויזיון בארץ, נבחר זודיאק למקום הראשון במצעד שירי קדם האירוויזיונים שבחרו מאזיני רשת ג.
איציק אשל הוציא גרסת כיסוי של השיר, תחת הכותרת "אש בשמיים", ב-2004 במסגרת אלבומו רק אתה (חלק ב).
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1992)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1992)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1992)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1992)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1992)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1992)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1992)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1992)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 5 |  |
הערות שוליים

↑  עמית קוטלר וערן בר-און, מי צריך דוז פואה? יש סיכוי שתהיו להיט ברדיו, באתר ynet, 1 במרץ 2013
↑  דודי פטימר, איפה הוא היום- ירון חדד חוזר לזודיאק, באתר tlv times‏, 22 באפריל 2019
ח'רבת חרד'אן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידות
 גובה מעל פני הים:  609 מ' 
 היסטוריה
 תקופות:  תקופת בית שני 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°43′56″N 35°16′11″E﻿ / ﻿31.732128567073°N 35.269659161568°E﻿ / 31.732128567073; 35.269659161568
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) ח'רבת חרד'אן(למפת הרי ירושלים רגילה) ח'רבת חרד'אן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ח'רבת חרד'אן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ח'רבת חרד'אן
 
ח'רבת חרד'אן היא חורבה ארכאולוגית הנמצאת כקילומטר וחצי ממזרח לתחום השיפוט של ירושלים, וכשניים וחצי ק"מ דרומית לאבו דיס.
החורבה נמצאת על גבעה תלולה ברום 609 מטר מעל פני הים, מעל נקודת העיקול של נחל קדרון מכיוון דרום לכיוון מזרח.
החורבה מזוהה כיום עם אתר הנזכר במשנה בהקשר למצוות השלכת השעיר לעזאזל. לפי מסכת יומא: ”והלא סימן גדול היה להם מירושלים ועד בית חדודו שלשה מילין הולכין מיל וחוזרין מיל ושוהין כדי מיל ויודעין שהגיע שעיר למדבר”.
השם "בית חדודו" מופיע בנוסחים שונים בדפוסים השונים של המשנה והתלמוד, וכך גם מופיעות הגרסאות "בית חרורו" ואף "בית חורון". מיקום זה, בו מגיע השעיר למדבר, שאז הכהן הגדול יכול להמשיך את עבודתו, מתאים לנתוניה של ח'רבת חרד'אן. זאת, מכיוון שמרחקה מירושלים הקדומה הוא כ-5 ק"מ, השווים לשלושה מיל רומיים, ומכיוון שבמיקומה מתחיל מדבר יהודה. חיזוק לכך שהשם המקורי שבמשנה היה בית חרודן, וכי המדובר באתר זה, נמצא לדעת החוקרים באזכורו של השם "חרודן" בשטר כתובה עתיק שנתגלה במדבר יהודה.
לקריאה נוספת

יואל אליצור, מקום בפרשה - גאוגרפיה ומשמעות במקרא, הוצאת ידיעות אחרונות, עמ' 430.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ס"ח, עמוד ב'.
ז'אן פולן

| --- | --- |
ז'אן פולן, בתמונה מאת הציירת ז'וזט 
 לידה:  29 באוגוסט 1903 Canisy, צרפת 
 פטירה:  10 במרץ 1971 (בגיל 67) הרובע הרביעי של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Jean René Follain 
 מדינה:  צרפת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קן נורמנדי 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 תקופת הפעילות:  מ-1926
 בן או בת זוג:  Madeleine Denis 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד  פרי בלומנטל 
 חתימה:   
 
ז'אן פולן (בצרפתית: Jean Follain, ‏ 29 באוגוסט 1903 קאניזי – 10 במרץ 1971 בתאונה, בפריז) היה סופר ומשורר צרפתי.
פולן נמנה עם היוצרים שתרמו להופעת שירה צרפתית חדשה, משוחררת מחותם הסוריאליזם.
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות בנורמנדי

ז'אן פולן נולד ב-1903 בעיירה הקטנה קאניזי, מדרום לסן-לו, במחוז מאנש שבחבל נורמנדיה, ובה בילה את ילדותו. אחרי שנת 1913 למד במכללת סן-לו, שבה כיהן אביו כמורה למדעי הטבע. ב-1919 שהה בלידס במטרה לשכלל, את האנגלית שלו, אם כי ללא הצלחה רבה. ב-1921 נרשם ללימודי משפטים באוניברסיטת קאן וב-1923 ביקר לראשונה בפריז. מסיבות בריאות קיבל פטור משירות צבאי.
ביוגרפיה > פעילותו בפריז

החל מ-1922 השתקע בפריז, בה עשה סטאז' אצל עורך דין והתוודע לחוגים הספרותיים. ב-1927 נרשם ללשכת עורכי הדין בפריז. באותה תקופה השתתף בפעילות קבוצת "סאז'ס" ("חוכמה") בה נמנו גם אנדרה סלמון, פייר רוורדי, פייר מק אורלן, מקס ז'אקוב וארמן לובן. ב-1933 פרסם פולן את קובץ שיריו הראשון - Cinq poèmes (חמש פואמות),יצר קשרים עם אז'ן גייביק ועם פייר-אלבר בירו.
בשנת 1934 התחתן עם מדלן, בתו של הצייר מוריס דני, שהייתה ציירת בעצמה תחת השם "דינס" (Dinès).באותה שנה פגש את אדמון-מארי פולן.
בשנת 1939 זכה בפרס מלרמה לשירה.
על אף ראייתו הלקויה גויס ב-1940 לצבא כתותחן ביחידת נ.מ. בשאטודן. בשנת 1941 קיבל פרס בלומנטל. הוא הצטרף בהמשך לתנועות משוררים שהתנגדו למשטר וישי
ביוגרפיה > אחרי המלחמה

בשנת 1951 ויתר על עבודתו כעורך דין ובחר להיות בתפקיד שופט בבית המשפט הגבוה שבשארלוויל, במחוז ארדן. גם בתקופה זו המשיך להתגורר בפריז. כחבר מועדון PEN שבו התקבל ב-1949, ערך פולן טיולים בתאילנד וביפן .
טייל בהמשך גם בברזיל, פרו ובוליביה (1960), אחר כך בארצות הברית (1966)
בחוף השנהב ובסנגל (1967). ב-1961 עזב את עבודתו המשפטית והתחיל להשתתף באופן פעיל ב"עשורי התרבות" (Décades culturelles) שאוגנו בסריזי-לה-באל, לא רחוק מיישוב הולדתו. ב-1970 זכה בפרס הגדול של האקדמיה הצרפתית.
זקאן פולן נהרג ב-10 במרץ 1971,כשבשובו מעט אחרי חצות, ממסיבה על אוניית טורינג קלאב, נפגע על ידי מכונית, ביציאה מהמנהרה שבקה דה טוילרי. המשורר הובא לקבורה בקאניזי ב-16 במרץ 1971.
פרסים ואותות הוקרה

1936 - פרס מלרמה לשירה
1941 - פרס בלומנטל
1949 - חבר מועדון PEN
1958 - הפרס הבינלאומי קאפרי
1970 - הפרס הגדול של האקדמיה הצרפתית
הנצחה

כל שנתיים העיר סן לו מעניקה פרס בתחרות שירה על שם ז'אן פולן, המתארגנת בעזרת איגוד מקומי של חובבי קריאה, של עיריית סן-לו, מנהלת תרבות של אזור נורמנדי תחתונה, ומועצה הכללית של מחוז מאנש.
ספרים

Cinq poèmes, La Rose des Vents, 1933
La Main chaude, עם מבוא מאת אנדרה סלמון, Corréa, 1933
L’Année poétique n°1, Éditions des Trois Magots, 1934
Huit poèmes, Debresse, 1935
Paris, Corréa, 1935; Phébus, 1978 (עם באורים מאת ז'יל ז'ואנאר)
Le Gant rouge, Sagesse, 1936
La Visite du domaine, G. L. M., 1936
Chants terrestres, Denoël, 1937
L’Épicerie d'Enfance, Corréa, 1938
Poètes, Éditions Beresniack, 1941
Ici-bas, Éditions Du Journal des Poètes, 1941
Canisy, Gallimard, 1942. מהדורה חדשה, 1986 עם איורים
ליטוגרפיות בצבעים מאת פייר-אז'ן קארלן lithographies en couleurs, Bibliophiles de France et de Normandie
על חשבון "הביבליופילים של צרפת ושל נורמנדי" 1974
Inventaire, Cahiers de Rochefort, 1942
Usage du temps suivi de Transparence du monde, Gallimard, 1943
Exister, Gallimard, 1943
Chef-lieu, Gallimard, 1950. מהדורה חדשה, 1986
Les Choses données, Seghers, 1952
Territoires, Gallimard, 1953
Palais souterrain, PAB, 1953
Objets, Rougerie, 1955
Tout instant, Gallimard, 1957
Jean-Marie Vianney, Curé d'Ars, Plon, 1959
Des heures, Gallimard, 1960
Notre monde, Éditions R. Atteln, Wulfrath, 1960
Poèmes et prose choisis, Gallimard, 1961
Appareil de la terre, עם ליתוגרפיות מאת לאפיק, גאלאני (1962) ו-1962 וגלימאר 1964
Pérou, Rencontre, 1964
Cheminements, Club du Poème (Genève), 1964
Célébration de la pomme de terre, רובר מורל, 1966; Deyrolle Éditeur, 1997
Petit glossaire de l'argot ecclésiastique, Jean-Jacques Pauvert, 1966
D'après tout, Gallimard, 1967
Pierre Albert-Birot, Poètes d'aujourd'hui, Pierre Seghers, 1967
Approches, Vodaine, 1969
Éclats du temps, Duchêne, 1971
Espaces d'instants, Gallimard, 1971
Pour exister encore, Société Silium, 1972
Collège, préface de Marcel Arland, Gallimard, 1973
Comme jamais, Éditeurs Français Réunis, 1976
Faire valoir, Commune mesure, 1976
Noir des carmes, Commune mesure, 1976
Le pain et la boulange, La Feugraie, 1977
Présent jour, עם 36 ציורים מקוריים מאת דניז אסטבן, Esteban, Galanis/Fata Morgana, 1978
Les Uns et les autres, Rougerie, 1981
"L'érotisme d'avant 1914", "Pierre Reverdy", "Maurice Denis", ב-"Poésie Présente" - Cahiers trimestriels de poésie n° 39 - Rougerie, Juin 1981
Cérémonial bas-normand, Fata Morgana, 1982
La Table, Fata Morgana, 1984
Canisy ואחריו  Gallimard, 1986 Chef-lieu
Ordre terrestre, עם מבוא מאת אנדרה פרנו, Fata Morgana, 1986
Agendas 1926-1971, מהדורה בעריכת קלר פולאן Claire Paulhan, Seghers, 1993, בעטיפה מיוחדת, Editions Claire Paulhan, 1999.
Existerואחריו Territoires (מבוא מאת אנרי תומא), 1969
Usage du temps, 1983
תרגומים לעברית

אחוזת צל בתרגום צביקה שטרנפלד, מבוא מאת אלודי בואיג, הוצאת "קשב לשירה", תל אביב 2016
לקריאה נוספת

André Dhôtel, Jean Follain, Poètes d'aujourd'hui, Pierre Seghers, 1956
Jean Follain, (טקסטים מאת רמון קנו, ז'אן טרדייה, אז'ן גייביק, אנדרה פרנו), La Nouvelle Revue Française, גיליון 222, פריז, יוני 1971
"Visages de Jean Follain" עם טקסטים שעוד לא פורסמו "La Barbacane" גליונות 11/12 - 1971
« Hommage à Jean Follain »,  Les Cahiers bleus,גיליון 4, אביב 1976
Jean Follain, Sud, אביב 1979
Lire Follain, תחת עריכתו של סרז' גובר, טקסטים מאתLucette Czyba, Jean-Yves Debreuille, Robert Fabre, Serge Gaubert, Eugène Guillevic, Pierre Michel, René Plantier et Jean Rousselot, Presses Universitaires de Lyon, 1981
Jean-Yves Debreuille, Jean Follain, Un monde peuplé d'attente, Éditions Autres Temps, 1995
Françoise Rouffiat, Jean Follain le même, autrement, Éditions Champ Vallon, collection « Champ poétique », 1996
Joseph Rouffanche, Jean-Follain et la Passion du Temps, (לפי עבודת תואר), Rougerie, 2001.
Revue généalogique normande,גיליון 92, 2004
"Contrordre" n°3 ; עם 4 פואמות שעוד לא פורסמו
Françoise Rouffiat, Jean Follain le même, autrement, Éditions Champ Vallon, collection « Champ poétique », 1996
זוהדי ג'אסר

| --- | --- |

 לידה:  17 בנובמבר 1967 (בן 56) אוהיו, ארצות הברית
 לאום:  ארצות הברית
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי, Medical College of Wisconsin, Neenah High School 
 התמחות:  רפואה פנימית וקרדיולוגיה גרעינית
 תפקידים:  קצין, פרשן, פעיל חברתי, רופא פנימי, עיתונאי 
 פרסים והוקרה:  מדליית השירות הראוי לשבח 
 
זוהדי ג'אסר (באנגלית: Zuhdi Jasser, בערבית: زهدي جاسر; נולד ב: 17 בנובמבר 1967; אוהיו, ארצות הברית) הוא רופא המתמחה ברפואה פנימית וקרדיולוגיה גרעינית בפיניקס שבאריזונה. ג'אסר הוא לוטננט קומנדר לשעבר בצי האמריקאי. בשנת 2003 הקים יחד עם עוד מספר מוסלמים אמריקאים את הפורום האמריקאי-מוסלמי לדמוקרטיה (אנ') שהוצג בפיניקס, אריזונה, ובשנת 2004 הקים את המרכז לפלורליזם מוסלמי (אנ'). ג'אסר פועל כמוסלמי סוני מאמין אדוק לרפורמה באסלאם ולהפרדת דת ומדינה וכנגד אסלאם פוליטי קיצוני. ג'אסר גם משמש כפרשן פוליטי בנושא אסלאם בערוצי התקשורת השונים ובעיקר בארצות הברית, וטוען כי על ממשל ארצות הברית לפעול יותר לעידוד הקבוצות הרפורמיסטיות והמתונות וכנגד קבוצות אסלאם קיצוני.
ביוגרפיה

ג'אסר נולד להורים סורים שהיגרו לארצות הברית בשנת 1960, אביו היה קרדיולוג ואמו היא רוקחת. בשנת 1988 הוענק לו תואר בוגר במדעים מאוניברסיטת ויסקונסין-מילווקי, את תואר ד"ר לרפואה קיבל בשנת 1992 לאחר לימודים כמילגאי מטעם צי ארצות הברית במכללה הרפואית של ויסקונסין. לאחר מכן שירת למשך 11 שנים בצי האמריקאי.
פעילות

לאחר פיגועי 11 בספטמבר הקים את הפורום האמריקאי-מוסלמי לדמוקרטיה כ"ארגון שמטרתו לבחון את האסלאם הפוליטי על כל גילוייו הבעייתיים על מנת לקדם רפורמה באמנותינו ולעצור את הטרור, שהוא רק סימפטום." ג'אסר מבקר ארגונים שלדעתו עוסקים בערבוב בין פוליטיקה לאסלאם, כמו: המועצה למדיניות ציבורית מוסלמית (אנ'), החוג האסלאמי של צפון אמריקה (אנ'), החברה האמריקאית-מוסלמית (אנ'), החברה המוסלמית של צפון אמריקה (אנ'), אגודת הסטודנטים המוסלמית, הפדרציה האיממית של צפון אמריקה, האספת חבר המושבעים המוסלמים של אמריקה, המרכז לחקר האסלאם ודמוקרטיה, הקבוצה האמריקאית-מוסלמית לזכויות חברתיות ועוד.
ג'אסר גם פעיל בארגונים בין דתיים; סייע במימון ארגון הממוקם באריזונה בשם ילדי אברהם, קבוצת דיאלוג יהודית-מוסלמית בשנת 2000, ובפרויקט זרעים של שלום בשנת 2003. בשנת 2003 הקים יחד עם עוד מספר מוסלמים אמריקאים את הפורום האמריקאי-מוסלמי לדמוקרטיה במטרה להדגים את תאימות האסלאם עם הדמוקרטיה והערכים האמריקאים. ג'אסר הוא הנשיא והדובר ראשי של הארגון. הארגון תומך בהפרדת דת ומדינה, פלורליזם דתי, שוויון בין המינים, הכרה ללא תנאי בישראל, והקמת מדינה פלסטינית בשטחים. הארגון דוחה כל סוג של טרור וכל הצדקה לשימוש בטרור.
ג'אסר תומך בגלוי במדינת ישראל וטוען כי על מנת לבחון את רצינות עמדת המדינות האסלאמיות לדמוקרטיה ושלום יש להעמיד אותן במבחן ההכרה במדינת ישראל.
ביקורת

ארגונים מוסלמים רבים טענו כי פעילותו של ג'אסר מעניקה לגיטימציה לביטויי אסלאמופוביה וגזענות נגד מוסלמים.