הנרי קלינטון
ביוגרפיה

קלינטון נולד ב-16 באפריל 1730 בניופאונדלנד, והיה הילד השני והיחיד שנותר בחיים של האדמירל ג'ורג' קלינטון מנישואיו להרייט קרטר, בתו של הגנרל תומאס קרטר. אביו היה בנו של פרנסיס קלינטון, הרוזן השישי מלינקולן. הוא גדל במושבה ניופאונדלנד ולאחר מכן בעיר ניו יורק, שם אביו היה מושל מלכותי. כשהיה מבוגר דיו, שירת זמן מה כקפטן במיליציה של ניו יורק. בשנת 1751, קלינטון נסע לאנגליה ורכש דרגת קצין כקפטן של הרגימנט השני של משמר הרגלים. במאי 1758 הוא הפך לקפטן ברגימנט השלישי של משמר הרגלים ובאותה שנה עבר לרגימנט הראשון של משמר הרגלים בתור לוטננט-קולונל. בשנים 1760 עד 1762 הוא התבלט כשליש של קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל במלחמת שבע השנים, כולל בקרבות גרינינגן ויוהנסברג באוגוסט 1762, והועלה לדרגת קולונל.
לאחר תום המלחמה, לאחר תקופה של חוסר פעילות, הוא קיבל את תפקיד הקולונל של רגימנט הרגלים ה-12 ב-1766. ב-25 במאי 1772 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. בנוסף לשירותו הצבאי, היה חבר פרלמנט במשך שנים רבות, ובזכות השפעתו של בן דודו, הנרי קלינטון, הדוכס השני של ניוקאסל, הוא החזיק במושב בבית הנבחרים הבריטי מ-1772 עד 1784; תחילה כחבר פרלמנט עבור בורוברידג' ביורקשייר ומ-1774 עבור ניוארק-און- טרנט בנוטינגהמשייר.
בפברואר 1767 התחתן עם הארייט קרטר בלונדון, שמתה ב-1772 ועל מותה הוא התאבל במשך זמן רב. לאחר שהחלים ממות אשתו, הפליג קלינטון לאמריקה ב-1775 עם מייג'ור-גנרל ויליאם האו והבריגדיר ג'ון בורגוין והגיע לבוסטון. הוא היה מפקד שדה בקרב בנקר היל ושירת במסעותיו של גנרל האו לכבוש את ניו יורק, כולל הקרב על לונג איילנד. עבור שירותיו בקרב, הוא הועלה לדרגת לוטננט-גנרל ב-26 במרץ 1776, בתוקף רק לאמריקה. ב-11 באפריל 1777 מינה אותו המלך ג'ורג' השלישי לאביר עמית במסדר האמבט. ב-6 בספטמבר 1777 הועלה לדרגת לוטננט-גנרל סדיר בצבא הבריטי. עם זאת, בשנת 1777 הוא מילא תפקיד משני יותר. בזמן שהאו העביר את הצבא הבריטי הראשי דרומה, כבש את פילדלפיה ופעל נגד צבא וושינגטון, בורגוין התקדם במורד ההדסון מקנדה כדי לנתק את מדינות ניו אינגלנד משאר המושבות. קלינטון פיקד רק על חיל המצב של ניו יורק והיה צפוי לתמוך בהאו או לסייע לבורגוין כשתתעורר ההזדמנות. קלינטון ראה את כוחו חלש מדי לשתי המשימות. התקדמותו המהוססת צפונה רק הובילה לקרב פורט קלינטון ופורט מונטגומרי.
לאחר שבורגוין הובס בקרב סרטוגה, צרפת הכריזה בגלוי מלחמה על בריטניה. האסטרטגיה הבריטית לשנת 1777 הסתיימה באסון ובניצחונות פירוס חסרי טעם. לורד האו התפטר מתפקיד המפקד העליון, וכשבורגוין נשבה, קלינטון קיבל את הפיקוד על הכוחות הבריטיים באמריקה כמפקד העליון. האסטרטגיה החדשה לשנת 1778 קראה לעמידה הגנתית על עמדת הבריטים בניו אינגלנד. קלינטון היה אמור לפעול רק במדינות הדרום (ג'ורג'יה, קרוליינה הדרומית וקרוליינה הצפונית), שם היו הלויאליסטים חזקים יותר בקרב האוכלוסייה המקומית מאשר בצפון. בנוסף, 5,000 חיילים היו אמורים להישלח לפעולות נגד הנחלות הצרפתיות באיי הודו המערבית.
הבעיה עבור קלינטון הייתה שהצי המלכותי לא יכול היה לספק מספיק אוניות תובלה לכל המשלוחים הללו, כי כעת היה עליו לרכז את כוחותיו באירופה נגד צרפת. עם זאת, הוא לא רצה לפצל את כוחותיו מול הצבא היריב. קלינטון החליט אפוא להוביל את צבאו היבשתי מפילדלפיה לניו יורק. כשהאמריקאים בפיקודו של הגנרל ג'ורג' וושינגטון ניסו לתקוף את המשמר העורפי של הצבא הבריטי, התפתח קרב מונמות' ב-28 ביוני 1778. הקרב הסתיים ברובו בתיקו וקלינטון הצליח להמשיך בצעדתו. בהמשך השנה נהדפה מתקפה צרפתית ואמריקאית על רוד איילנד.
רק אז ניתן היה ליישם סוף סוף את האסטרטגיה המוסכמת. קלינטון שלח חיילים שכבשו בהצלחה את סנט לוסיה באמצע דצמבר 1778. כבר בדצמבר 1778 שלח קלינטון כוח שכבש בהצלחה את סוואנה ואוגוסטה בג'ורג'יה. ניסיון של הצרפתים להדוף את הבריטים לאחור (המצור על סוואנה) נכשל עם אבדות ניכרות בספטמבר/אוקטובר 1779. זה שכנע את קלינטון שניתן להרחיב את ההצלחה בדרום. לשם כך, הוא הרכיב כוח משלוח חדש, שנטש את כוחות המצב ברוד איילנד, והצליח לרשום הצלחה נוספת עם לכידת צ'ארלסטון, העיר הגדולה בדרום. עם יותר מ-5,000 שבויים והתמוטטות מוחלטת של העמדה האמריקאית בדרום (השרידים האחרונים של הצבא הקונטיננטלי נמחקו בקרב ווקסהאוז ב-29 במאי), זו הייתה ההצלחה הבריטית הגדולה ביותר של המלחמה.
אולם במהלך המבצע התברר כי קלינטון לא הסתדר היטב עם מפקד הצי, אדמירל מריוט ארבת'נוט, או עם סגנו שלו, הגנרל לורד צ'ארלס קורנווליס. ב-5 ביוני 1780 הוא העביר את הפיקוד במדינות הדרום לקורנווליס וחזר בעצמו לניו יורק. כתוצאה מכך, קלינטון נשאר בקשר עם זירת המלחמה הדרומית, אך קורנווליס פעל יותר ויותר באופן עצמאי. לאחר הצלחה ראשונית, הדבר הוביל להשמדת הכוחות הבריטיים בדרום. לאחר קרב יורקטאון והכניעה של קורנווליס ב-1781, הוחלף קלינטון כמפקד העליון על ידי גאי קרלטון ב-23 בפברואר 1782 וחזר לאנגליה.
קלינטון הואשם באובדן המושבות. עם זאת, היסטוריונים הטילו מאז את רוב האשמה על הגנרל לורד קורנווליס. קלינטון פרסם את הנרטיב של המערכה של 1781 בצפון אמריקה ב-1783 מתוך כוונה לשקם את המוניטין שלו. ב-1790 הוא נבחר מחדש לפרלמנט כחבר הפרלמנט של לאונסטון בקורנוול והועלה לדרגת גנרל ב-1793. ב-19 ביולי 1794 הוא מונה למושל גיברלטר, ובשל כך התפטר מהפרלמנט בינואר 1795, אך מת ב-23 בדצמבר אותה שנה בפורטלנד פלייס, מרילבון, לונדון, לפני שנכנס לתפקידו.