stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיזיאנה
הערות שוליים

↑  Louisiana Purchase, באתר "The Encyclopedia of Arkansas History & Culture" (באנגלית)
↑  [https://www.aoml.noaa.gov/hrd-faq/#hurricane-history Hurricanes
Frequently Asked Questions], מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי
↑  קצת פרופורציות: לאיזו מדינה בארה"ב משתווה התוצר בישראל?, באתר כלכליסט, 13 בפברואר 2014
↑  "louisiana", Religious Landscape Study, Pew Research Center
↑  "U.S. Census Bureau Data". U.S. Census Bureau. 2010. Retrieved 2011-07-13.
1 2  American FactFinder - Results
↑  "Annual Estimates of the Resident Population for Incorporated Places: April 1, 2010 to July 1, 2013". census.gov. May 2014. Retrieved June 3, 2014.
↑  "Table 1. Annual Estimates of the Population of Metropolitan and Micropolitan Statistical Areas: April 1, 2010 to July 1, 2014" (CSV). 2014 Population Estimates. United States Census Bureau, Population Division. March 2015. Retrieved March 26, 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555083305171  BNE: XX451093  BnF: cb11864769s (data)  CiNii: DA02913988  GND: 4036394-6  ISNI: 0000 0004 0625 1951  LCCN: n79138970  MusicBrainz: fc68ecf5-507e-4012-b60b-d93747a3cfa7  NARA: 10045323  NDL: 00629427  NKC: ge129873  RERO: 02-A003532629  SUDOC: 026391252  VIAF: 135467069   WorldCat (עם VIAF): 135467069 
טריטוריית לואיזיאנה (בירוק), בהשוואה למדינות ארצות הברית במאה ה-20
מפת לואיזיאנה
מפת צפיפות האוכלוסין של מדינת לואיזיאנה
לורן פלד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 במאי 1989 (בן 35)
 
לורן פלד (נולד ב-18 במאי 1989) הוא זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה

פלד נולד בניו יורק וזמן קצר לאחר מכן, חזרה משפחתו להתגורר בישראל. פלד החל לכתוב ולהלחין שירים בגיל 13 אחרי שלמד לנגן בגיטרה. את שירותו הצבאי עשה בלהקת חיל החינוך כזמר ומפיק מוזיקלי. לאחר שירותו הצבאי, החל להלחין מוזיקה לפרסומות.
בשנת 2010 עבר לניו יורק ובמקביל החל לכתוב שירים לאמנים שונים בישראל.
בין השירים שהלחין לאמנים: "היא לא את", "פרחים במדבר" (אייל גולן), "הראשונה", "אם זאת מלחמה" (משה פרץ), "חבר של פעם" (ריטה), "הולך על מים" (מוקי), "חיה בתוכי" (שלומי שבת), "נושמת" (מאיה בוסקילה) ועוד.
בשנת 2018 חזר לישראל, הוחתם בחברת התקליטים הליקון.
סינגל הבכורה מאלבומו הראשון ״42 יום״ זכה להצלחה ונכנס לרשימת השירים המושמעים ביותר ברדיו לשנת 2018, כמו גם הסינגל השני שהוציא, "טיבט", שהגיע למקום השלישי במצעד השבועי של מדיה פורסט.
לאחר מכן, הוציא לאור פלד את הסינגלים "ללכת ממך", "תחלום תחלום" ו"לזאת שחמקה".
כל השירים נכתבו על ידי נעם חורב והולחנו והופקו על ידי פלד.
בדצמבר 2019 הוציא לאור פלד את המיני-אלבום "42 יום", הכולל את כל הסינגלים שהוציא עד היום, כולל גרסת לייב מיוחדת לשיר "42 יום".
בינואר 2020 השיק פלד סיבוב הופעות ארצי חדש הכולל את כל יצירותיו, ככותב, מלחין וכמבצע.
באפריל 2020 פלד הוציא את השיר הראשון מתוך האלבום הבא שלו שנקרא "הסוף המושלם" שנכתב בתקופת הקורונה.
ביוני 2020 פלד הוציא שיר נוסף בשם "וואו" שכתב נעם חורב.
ב-3 באוגוסט 2023 יצא הסינגל "סוסי פרא".
ב-5 בפברואר 2024, במהלך מלחמת חרבות  ברזל, יצא השיר "מחר זה ייגמר", שיתוף פעולה של פלד ונועם חורב, שמציג בטקסט את המציאות הישראלית הקשה - בין סבבי לחימה, למבצעים צבאיים ולמלחמות שבה נופלים רבים, על ציר הזמן ממלחמת המפרץ ועד לאירועי ה-7 באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל. בקליפ שיצא לשיר מופיעים לצד פלד וחורב גם נשים, בנות משפחות חטופים ובנות משפחות שכולות, ובהן: איריס חיים, אימו של יותם חיים, שנורה בשוגג ברצועת עזה בידי חיילי צה"ל, מרים פרץ, ששני בניה, אוריאל ואלירז פרץ, נהרגו בדרום לבנון ובעזה, ועמית פרקש, שאיבדה את אחיה, סרן תם פרקש, בהתרסקות מסוק במלחמת לבנון השנייה. ב-4 ביולי של אותה השנה פלד השיק שיר חדש בשם "עונת הלבד", אותו כתב, הלחין והפיק בעצמו.
חיים אישים

פלד נשוי למאיה שואף ומתגורר במושב מגשימים.
הערות שוליים

↑  מערכת חדשות 12, ‏שיר המלחמה שהוציאו משפחות החטופים והמשפחות השכולות: "מחר זה ייגמר", באתר ‏מאקו‏, 5 בפברואר 2024
 מחר זה ייגמר / Tomorrow It Will End - לורן פלד ונעם חורב, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 04:06)
↑  יובל אראל‏, לורן פלד – עונת הלבד, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 4 ביולי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007358113405171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיגונית

מיגונית מעוצבת מפרויקט Art Shelters של האומן אליסף מיארה.
מיגונית תקנית בעיצוב האומן אליסף מיארה בבני נצרים.
מיגונית מסוג "צינור ביטון" בגן שעשועים בשדרות.
שלט הנחיה בנוגע לשימוש במיגונית
מיגונית
מיגונית היא מרחב מוגן המוצב בשטחים ציבוריים (יישובים, פארקים, גני משחקים, תחנות אוטובוס ועוד) שמטרתו לספק מיגון מיידי בפני התקפות של רקטות ופצמ"רים שזמן ההתרעה בפניהן הוא קצר מכדי לאפשר גישה למקלט. באופן זה המיגונית משמשת כחלק מההגנה האזרחית של העורף.
יש להיכנס אל המיגונית כאשר נשמעת אזעקת מלחמה, שהיא מערכת התרעה סדירה המזהירה את התושבים מפני סכנה קרובה של תקיפה אווירית (במטוסים, טילים או רקטות). המיגונית נועדה להגן מפני פגיעות ישירות של פצצות מרגמה וארטילריה רקטית.
על פי רוב המיגונית נבנית במידות קטנות יותר מאשר חדרי ביטחון תקניים וכתוצאה מכך משקלה קטן יותר. דבר זה מאפשר הובלה זולה יותר מאשר הובלת ממ"ד נייד. בנוסף למיגוניות שנבנו מלכתחילה למטרה זו, משמשים כמיגוניות גם צינורות בטון גדולים, שסמוך לפתחיהם מוצב קיר בטון.
מיגוניות רבות, שניצבות מזה שנים רבות באותו מקום, קושטו ועוטרו בציורים על ידי אמנים מקומיים. בעוטף עזה פועל מיזם עיטור המיגונית נועד לשוות להן מראה אסתטי ולקשט את הסביבה בה הן מוצבות, וכן להקל פסיכולוגית על ילדים ולהקטין את האפקט השלילי של נוכחות המיגוניות וירי הרקטות שמחייב אותן.
היסטוריה

בעקבות ירי הרקטות והפצמ"רים של ארגוני הטרור הפלסטיניים מרצועת עזה, שזמן ההתרעה להן הוא 15 שניות בלבד, פוזרו מיגוניות, בעשור הראשון של המאה ה-21, ברחבי שדרות ויישובי עוטף עזה, כמו גם לצד תחנות אוטובוסים, טרמפיאדות, מפעילים, מבני ציבור ותשתיות שונות במרחב. עם הרחבת טווח הירי של הרקטות הוצבו מיגוניות גם באשקלון, נתיבות, אופקים ועוד.
ביולי 2014, כאשר רקטות ששוגרו מרצועת עזה פגעו ביישובי הפזורה הבדואית בנגב, הגישו בדואים אחדים, יחד עם ארגוני זכויות אדם, עתירה לבג"ץ, בדרישה שיורה להציב מיגוניות ביישובי הפזורה, משום שהבנייה ביישובים אלה אינה מספקת כל הגנה לתושביהם. העתירה נדחתה, בנימוק שבהחלטה בעניין הקצאת המיגוניות לא נמצא פגם המצדיק את התערבות בג"ץ.
מיגוניות אינן יכולות להגן מפני מתקפת ירי, טילי RPG או רימונים הנזרקים לתוכם. בפועל במצב שכזה המיגוניות הופכות למלכודות מוות. בטבח שבעה באוקטובר היו כמה מיגוניות ששימשו כמלכודות מוות ואזרחים רבים נרצחו בתוכן, ולאחר מכן זכו לכינוי מיגוניות המוות.
הערות שוליים

↑  בג"ץ 5019/14 לבאד אבו עפאש ואחרים נ' מפקד פיקוד העורף ואחרים, ניתן ב־20 ביולי 2014
↑  Isabel Kershner, Amit Elkayam, Hamas Assailants on Oct. 7 Ambushed Israeli Bomb Shelters, The New York Times, ‏November 11, 2023
מיכל נאמן (מדענית)

מיכל נאמן היא פרופסור, סגנית נשיא מכון ויצמן למדע, דקאנית הפקולטה לביולוגיה וראש המרכז לפיזיקה ביולוגית במכון ויצמן.
קריירה

מיכל נאמן היא חוקרת מהמחלקה לבקרה ביולוגית במכון ויצמן למדע.
מיכל נאמן נבחרה לכהן כדיקנית הפקולטה לביולוגיה וכראש מרכז לפיזיקה ביולוגית על-שם קלור במכון ויצמן למדע.
נאמן היא זוכת פרס לינדנר לשנת 1999. הפרס ניתן על שמו של יוחנן לינדנר, נשיא האגודה לאנדוקרינולוגיה, דקאן הפקולטה לביולוגיה במכון ויצמן ובעל פרס ישראל. פרס לינדנר הוא הפרס היוקרתי ביותר של האגודה לאנדוקרינולוגיה המוענק לחוקרים צעירים עבור הישגים מדעיים.
נאמן נבחרה כחברה באגודה האירופית לתהודה מגנטית ברפואה ובביולוגיה.
מיכל נאמן כיהנה כמנהלת מכון סגול לאריכות ימים במכון ויצמן למדע. במסגרת המכון מתקיים מחקר מדעי בינתחומי של תופעות הקשורות בהזדקנות ובאריכות ימים, ובכלל זה בתחומי הנוירוביולוגיה, מטבוליזם, תזונה ומחלות לב וכלי דם.
נאמן עוסקת שנים רבות במחקרים פורצי דרך בתחומי הביולוגיה, גנטיקה מולקולרית ודימות בתהודה מגנטית.
קבוצה מהמחלקה לבקרה ביולוגית במכון ויצמן למדע, בראשות פרופ' מיכל נאמן, גילתה גן העשוי לדווח ביעילות על תהליכים ביולוגיים. גן זה, הקרוי פריטין, מקודד לחלבון שממלא תפקיד חשוב בגוף: הוא לוכד ברזל מהתאים ומנטרל אותו. באמצעות הגברת הביטוי של הגן (דבר שגורם להגדלת שיעור החלבון פריטין בגוף), אפשר להגדיל את אגירת הברזל. השינויים בכמות הברזל ניתנים לזיהוי באמצעות MRI - ללא צורך במתן חומר חיצוני נוסף כלשהו. הרעיון הזה החל במחקר משותף של פרופ' נאמן עם ד"ר יואב צתרי.
בתקופת מגפת הקורונה, קבוצת המחקר שלה זכתה במלגה של הקרן הלאומית למדע שבחרה 25 קבוצות חוקרים שקבלו מענקי המחקר במסגרת המחזור הראשון של תוכנית killCorona.
נאמן כיהנה כסגנית נשיא מכון ויצמן למדע משנת 2014 עד ל-2019.
נאמן שותפה בוועדת השיפוט של תוכנית מלגות אלון לקליטת סגל מצטיין בתחום מדעי החיים של המועצה להשכלה גבוהה.
מאז שבעה באוקטובר היא נציגת מכון ויצמן לנושא החרם האקדמי על ישראל באוניברסיטאות.
הערות שוליים

↑  פרופ' מיכל נאמן, באתר מכון ויצמן למדע, ‏1 בדצמבר 2009
↑  פרופ' יוחנן לינדנר - מילים לזכרו, באתר האגודה הישראלית לאנדוקרנולוגיה
↑  פרופ' מיכל נאמן, פרסים ומינויים, באתר מכון ויצמן למדע, ‏8 בנובמבר 2013
↑  מיכל גלנטי, ‏הלאונג' סוגרים שבוע עם "מכון סגול לאריכות ימים", באתר מעריב אונליין, 10 בנובמבר 2017
↑  מסע הקסם המדעי, מדע ותרבות בשפה ידידותית – מחקרים, באתר מכון ויצמן
↑  שיפור המעקב אחר העובר בזמן ההריון, באתר ערוץ 7, 22 בינואר 2015
↑  מדעני מכון ויצמן למדע גילו: מנגנון המאפשר התחדשות ושיקום של הלב לאחר פציעה, באתר מכון ויצמן למדע
Nature Cell Biology
↑  רשימת הזוכים, באתר Israel science foundation, ‏2022
↑  תיקון לבבות שבורים, באתר מכון ויצמן למדע
↑  קבוצה של מדענים ממכון ויצמן גילתה באחרונה גן העשוי לדווח ביעילות על תהליכים ביולוגיים, באתר מכון ויצמן למדע, ‏1 בספטמבר 2007
↑  אבי בליזובסקי, הקרן הלאומית למדע בחרה 25 קבוצות חוקרים שיקבלו מענקי המחקר במסגרת המחזור הראשון של תכנית killCorona, באתר הידען, ‏15 ביולי 2020
↑  פרופ' מיכל נאמן, באתר מכון ויצמן למדע, ‏9 בדצמבר 2014
↑  ועדת שיפוט מלגות אלון לקליטת סגל מצטיין בתחום מדעי החיים, באתר המועצה להשכלה גבוהה, ‏15 במרץ 2023
↑  המלצות לקידום בין-לאומיות במוסדות, באתר האקדמיה הצעירה הישראלית
יתד

ערך זה עוסק בישוב. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

אין תמונה חופשית
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: אשכול
גובה ממוצע: ‎84 מטר
תאריך ייסוד: 1981
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 843 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎47.9% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת מערב הנגב מוגדלת) יתד(למפת מערב הנגב רגילה) יתד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יתד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יתד31°12′22″N 34°19′42″E﻿ / ﻿31.2059741701056°N 34.3283777945451°E﻿ / 31.2059741701056; 34.3283777945451  heמפת היישובים של מועצה אזורית אשכול (in English: Eshkol Regional Council) באדום - יתד בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

יָתֵד הוא מושב בחבל שלום, המשתייך לתנועת המושבים. המושב הוקם בשנת 1980. יתד הוא אחד מ-32 יישובי מועצה אזורית אשכול, מושב חקלאי המונה כ-170 משפחות.
היסטוריה

טקס הנחת אבן הפינה למושב נערך ב-24 באפריל 1980.
עם הקמת המושב היו בו 96 חלקות חקלאיות, אולם בפועל, לא כולן היו מאוכלסות. במרץ 1999 אישרה להפקדה הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה במחוז הדרום תוכנית חדשה למתחם המגורים של המושב, אחרי שאושר גם בוועדה לשמירה על קרקע חקלאית ושטחים פתוחים. מטרת התוכנית הייתה להגדיל את אוכלוסיית היישוב על ידי הרחבה לא חקלאית, במסגרת פרויקט בנה ביתך, של 110 מגרשים בשטח מרבי של 600 מ"ר כל אחד, על ידי ניצול שטחים לא מעובדים באזור הכניסה ליישוב. ההרחבה אושרה סופית במאי 2000.
לאחר יישום תוכנית ההתנתקות נקלטו ביישוב כשליש ממתיישבי היישוב בני עצמון (עצמונה), כ-30 משפחות, אך הם היו מאורגנים כ"גרעין" עצמאי. עם המפונים עברה גם מכינה קדם צבאית עצם למושב יתד. החל מסתיו 2010 החלו המפונים לעבור אל בתים חדשים שהוקמו עבורם במושב נווה הממוקם בחולות חלוצה, ועד סוף קיץ 2011 עזבו את יתד המשפחות האחרונות מהגרעין.
בשנת 2008, היו במושב 50 משפחות בלבד ונחלות פנויות, והחל במבצע לשיווק 24 מגרשים פנויים בעלות של 30 אלף דולר, בשיטת בנה ביתך. בשנת 2010 פרץ סכסוך בין ארבעה חברים חדשים במושב לחברים הוותיקים, לאחר שהאסיפה הכללית של המושב עסקה בחלוקת הנחלות הפנויות בין החברים, אולם ארבעה התושבים, שבאותה עת טרם התקבלו כחברים, לא הורשו להשתתף בה או לקחת חלק בהצבעה (ארבעתם התקבלו כחברים רק ארבעה חודשים לאחר מכן). הם תבעו את האגודה השיתופית של המושב וזכו בפיצוי סמלי.
במהלך טבח שבעה באוקטובר, בבוקר 7 באוקטובר 2023, התרחש קרב יתד בו חוליית מחבלי חמאס חדרה ליישוב וחוסלה בחילופי אש על ידי כוחות צה"ל.
תעסוקה

רוב חברי המושב עוסקים בחקלאות מתקדמת בחממות, גידולי ירקות ופרחים. וחלקם האחר ביזמות פרטית או עסקית, חינוך, שירותי הסעדה, שירותי תיירות ואטרקציות.
חינוך

מערכת החינוך הפורמלית כוללת בית ספר תיכון "נופי הבשור" ובית ספר יסודי "שחר אשכול" אשר נמצאים בקריית החינוך המועצה. ביישוב ישנו גן חובה "גן דרור" ומערכת הסעות מסודרת למוסדות החינוך.
החינוך הבלתי פורמלי כולל פעילות בתנועות נוער.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  עזרא ינוב, מושב יתד תקע יתד ראשונה בפיתחת שלום, מעריב, 25 באפריל 1980
↑  גדי גולן, ‏מושב יתד ירחיב ב-110 בנה ביתך, באתר גלובס, 15 במרץ 1999
↑  גדי גולן, ‏המחוזית אישרה הרחבה ביתד, באתר גלובס, 15 במאי 2000
↑  גדי גולן, ‏באשכול ובחבל שלום מתכוננים לקליטת מפוני עזה, באתר גלובס, 20 ביוני 2004
↑  משה ליכטמן, ‏18,300 דונם כבר יש להם בתוך הקו הירוק, באתר גלובס, 8 במאי 2005
↑  עמירם כהן, עוד כסף למפוני עזה: המדינה תשקיע  49 מ' ש' בתשתיות ביישובים החדשים, באתר הארץ, 4 בינואר 2006
ניר חסון, הממשלה אישרה: יוקמו שני יישובים למפוני נצרים ועצמונה, באתר הארץ, 26 בפברואר 2006
↑  אסף מרדכי, ‏מושב יתד שבחבל שלום, באתר גלובס, 13 באפריל 2008
↑  עו"ד יעל פרי, חלוקת נחלה במושב: תושבים הודרו מהאסיפה, באתר ynet, 24 בנובמבר 2013
↑  מלחמה בדרום: צה"ל סיכל חוליות מחבלים ביתד ובזיקים, באתר ערוץ 7, 8 באוקטובר 2023
↑  חיים ביאור, עמירם כהן, הירקות בחממות התבשלו ב-70 מעלות - המחירים צפויים לעלות, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590412605171  VIAF: 317132759   WorldCat (עם VIAF): 317132759
סמדר בן נתן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1970 (בת 54 בערך) נהלל, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת אוקספורד 
 
סמדר בן-נתן (נולדה ב-18 במאי 1970) היא עורכת דין ישראלית העוסקת בזכויות אדם ובמשפט פוליטי, משפט פלילי וציבורי ובנושאים פמיניסטיים. פעילותה הביאה לבחירתה, פעמיים, כאחת מהנשים המשפיעות בישראל על ידי המגזינים 'גלובס' ו'פורבס', ועוררה כתיבה אקדמית בנושאים אלה.
ביוגרפיה

בן נתן נולדה בנהלל. כשהייתה בת שלוש נפל אביה, גדי, במלחמת יום הכיפורים. היא גדלה ברמת השרון ובתל אביב, והיא בוגרת תיכון אלון ברמת השרון. סיימה לימודי משפטים באוניברסיטת תל אביב בשנת 1995 ועם סיום הלימודים התמחתה במשרדו של עורך הדין אביגדור פלדמן ועבדה במשרדו כעורכת דין במשך חמש שנים. בשנת 2010 סיימה בהצטיינות לימודי תואר שני במשפט זכויות אדם בינלאומי באוניברסיטת אוקספורד. התיזה שלה עסקה בהחלת החוק הישראלי בבתי המשפט הצבאיים בשטחים, והשפעתה על זכויות הנאשמים. בשנת 2020 סיימה דוקטורט באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2001 הקימה משרד עצמאי בתל אביב, העוסק בתחום זכויות האדם. בין 2003-2008 כיהנה כיו"ר הוועדה למעמד האשה בלשכת עורכי הדין.
בשנת 2005 נבחרה כאחת מ-50 הנשים המשפיעות בישראל על ידי מגזין ליידי גלובס. בשנת 2007 צוינה כאחת מ-50 הנשים המשפיעות בישראל על ידי מגזין פורבס.
ביום העצמאות ה-57 הדליקה משואה בטקס הדלקת המשואות האלטרנטיבי של תנועת "יש גבול". בשנת 2006 צוינה לשבח על תרומה מיוחדת לסנגוריה הציבורית בישראל.[דרוש מקור]
פועלה המשפטי

כבר בתקופת עבודתה אצל עו"ד אביגדור פלדמן הייתה מעורבת בתיקים בולטים ומילאה בהם תפקיד מרכזי. העיקריים שבהם הוא המשפט החוזר שנערך למורשעים בפרשת רצח דני כץ, משפטו של סולימאן אל עביד בפרשת רצח חנית קיקוס, בג"ץ העינויים, ובג"ץ הקשת הדמוקרטית המזרחית.
עוסקת בתיקים בעלי חשיבות ציבורית, כמו גם בתיקים פרטיים רבים בנושא הגירה ואיחוד משפחות, זכויות אסירים, מסתננים, קרבנות סחר בנשים וקרבנות עינויים. משמשת כיועצת משפטית וכמייצגת של ארגונים, ביניהם פרופיל חדש, איגודי הבמאים והתסריטאים בישראל, הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל, ומרכז אל-מיזאן לזכויות האדם בעזה.
בתיקים בולטים רבים העלתה נושאים של זכויות נשים וייצגה נשים בהקשרים פוליטיים:
בג"ץ פלייבוי - עתירה לבג"ץ בשם קואליציה רחבה של ארגונים פמיניסטיים לאסור על שידורי ערוץ פלייבוי בישראל.
בג"ץ לאורה מילוא - סרבנית מצפון שעתרה לבג"ץ כנגד ועדת מצפון על מנת לקבל פטור משירות צבאי מטעמי מצפון.
טלי פחימה - נעצרה במעצר מינהלי ונאשמה בסיוע לאויב, בשל קשריה עם המבוקש זכריה זביידי במחנה הפליטים ג'נין. היא נשפטה ובמסגרת עסקת טיעון נגזר עליה מאסר ל-3 שנים.
אריקה אורבוש פרישקין - אשה שהורשעה ברצח בן זוגה שהתעלל בה, ונדונה למאסר עולם. שופטת המיעוט עדנה ארבל קבעה כי הרצח בוצע בשל ההתעללות וכי יש לבחון הקלה בעונשה.
שבויי חזבאללה - לוחמי חזבאללה שנשבו על ידי ישראל במהלך מלחמת לבנון השנייה והועמדו לדין. במסגרת המשפט טענו למעמד של שבויי מלחמה. השבויים הוחזרו ללבנון במסגרת חילופי שבויים בטרם סיום משפטם.
חקירת פרופיל חדש - יצוג הארגון אשר נפתחה כנגדו חקירה פלילית והוגשה עתירה שדרשה את סגירתו על ידי 'הפורום לשוויון בנטל'. בסיום החקירה נסגר התיק בהיעדר אשמה, והעתירה נדחתה.
מאהר יונס - פסק דין עקרוני ובעל חשיבות בנושא זכותם של אסירים ביטחוניים לקבל ביקורי קרובי משפחה, העוסק אף בדרך הערכת הסיכון על ידי השב"כ.
תרגום כתבי אישום לערבית בבתי משפט צבאיים בגדה המערבית - בעקבות עתירה שהגישה בשם עורכי דין פלסטיניים, החל הצבא בתרגום כתבי אישום לערבית.
פועלה בתחום זכויות האדם

כתבה את דו"ח 'משפט ללא גבולות' בנושא בית המשפט הצבאי לנוער: "כולם אשמים".
סמדר בן נתן עוסקת בפרויקטים בתחום זכויות האדם ובכתיבת דו"חות בתחום זה עבור ארגונים שונים, דוגמת הוועד נגד עינויים, עדאלה ומחסום Watch.
בשנת 2008 הובילה תוכנית השתלמות לעורכי דין פלסטיניים המייצגים בבתי המשפט הצבאיים בשטחים, ובמסגרתה ערכה ספר מקורות הכולל את הדין החל בבתי משפט אלו.
יזמה ומובילה יחד עם רלה מזלי את פרויקט 'האקדח על שולחן המטבח' התובע להפסיק נטילת כלי נשק על ידי מאבטחים לביתם על מנת למנוע רצח ואלימות כלפי נשים. בן נתן חברת ההנהלה הציבורית של בצלם.
פרסומים

החוק בבתי המשפט הצבאיים, ספר מקורות (בהוצאת מחסום ווטש והוועד נגד עינויים), 2008.
כי הוא פטריוט, מתוך: האם המשפט חשוב, בעריכת נטע זיו ודפנה הקר, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 2010.
Are There Prisoners in this War?, in: Threat: Palestinian Political Prisoners in Israel, Abeer Baker and Anat Matar, eds, 2011
טלי פחימה - לוותר על היתרון, באתר "העוקץ", 26 ביולי 2005
לפני משפטים, באות המילים, מתוך: נופל על לשון, הארות פסיקה על בג"ץ 2775/11 אלעארג' נ' אלוף פיקוד מרכז, אפריל 2013.
משה קצב, עלי ע׳נאים וההכאה על חטא, באתר "העוקץ", 16 במרץ 2016
ארבעה וחצי מתוך מאתיים שלושים ואחד, מגזין "הזמן הזה" מכון ואן ליר, ינואר 2020
הערות שוליים

↑  תחקיר BBC על פרשת דיראר אבו סיסי
↑  זהרה רון, ‏עו"ד סמדר בן-נתן, באתר גלובס, 19 בספטמבר 2005
↑  טקס הדלקת משואות אלטרנטיבי, 2005
↑  בג"ץ 5432/03 ש. י. נ. ואח' נ' המועצה לשידורי כבלים ולוויין ואחרים, ניתן ב־3.3.2004
אורית קמיר, קריאה בפסק הדין בעניין פלייבוי
ארגונים פמיניסטיים עתרו לבג"ץ נגד שידור ערוץ פלייבוי בכבלים ובלוויין, באתר הארץ, 18 ביוני 2003
↑  פסק הדין בעניין לאורה מילוא
נויה רימלט, על מצפון, מגדר ושוויון: גלגוליה של סרבנות המצפון הנשית בין חוק שירות ביטחון לבג"ץ לאורה מילוא.
↑  בני נוריאלי, סמדר שרון , המשפט של טלי פחימה - יום שני, 18 ביולי 2005, באתר "העוקץ", 19 ביולי 2005
צבי הראל, טלי פחימה דורשת לבטל חלקים ניכרים מכתב האישום נגדה, באתר הארץ, 20 בינואר 2005
רותה קופפר, היהודייה היחידה בג'נין, באתר הארץ, 2 בינואר 2007
↑  פסק הדין בעניין אריקה אורבוש פרישקין
↑  סמדר בן-נתן, ישראל מונעת מעצירים לבנונים קשר עם העולם שמחוץ לכלא, הגדה השמאלית, 8 באפריל 2007
↑  פסק הדין בעניין עמותת פרופיל חדש.
↑  פסק הדין בעניין מאהר יונס - ביקורי משפחה לאסירים ביטחוניים
↑  עמירה הס, צה"ל לא מוכן לתרגם לערבית החלטות שופט ופרוטוקולים, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2012
↑  יושבים בתוך עמם: החלת המשפט הישראלי בבתי המשפט הצבאיים בשטחים, באתר מחסום Watch
↑  "הקלות הבלתי נסבלת של הודאות השווא", הירחון האלקטרוני של עדאלה, גיליון מס' 4, אוגוסט 2004
↑  רלה מזלי, חימוש יתר ותת פיקוח במרחב האזרחי, באתר "העוקץ", 9 במרץ 2017
↑  המועצה הציבורית, באתר בצלם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007376683005171  NTA: 370683250  VIAF: 309883490   WorldCat (עם VIAF): 309883490
לחזור הביתה (מיני-אלבום)

| --- | --- |

 מיני-אלבום מאת מ'
 יצא לאור:  24 באפריל 2024
 שפה:  עברית
 אורך:  9:28
 חברת תקליטים:  D-Music
"לחזור הביתה" הוא המיני-אלבום הראשון של הזמר הישראלי מ'. הוא יצא לאור ב-24 באפריל 2024 לאור חברת התקליטים D-Music.
רקע

באוקטובר 2023, לאחר שגויס למילואים, פרסם מ' סרטון בטיקטוק, בו הוא מבצע את "יחפים", שירה של יסמין מועלם שפורסם ב-2021, וזכה להצלחה מחודשת ברוח מלחמת חרבות ברזל. הסרטון זכה למיליוני צפיות, ולחיקויים רבים שפורסמו על ידי חיילי מילואים אחרים. כחודשיים אחר-כך הוציא גרסת כיסוי רשמית לשיר. היא זכתה להצלחה, וצברה כ-900 אלף השמעות בספוטיפיי.
ב-24 באפריל 2024 הוציא מ' לאור את המיני-אלבום.
שירים

"אני חוזר" מציג את מ', שמתמודד עם תחושת בדידות ואי-ודאות, אך מוצא נחמה באמונה ובאהבה שמוענקת לו מרחוק. השיר מבטא מסע פנימי של חזרה אל מקור הביטחון, כשהתפילות והאמונה מובילות לתחושת שלמות והתגברות על הפחד. "הביתה" מבטא געגוע עמוק של אדם המרוחק מאהובתו בשל שירותו הצבאי. הוא מתנחם במחשבה עליה, בזיכרונות משותפים ובידיעה שהיא מחכה לו. השיר משלב בין תחושות של פחד ואי-ודאות לבין האמונה באהבה נצחית, כמו ירח שקוף שמסמל תקווה וסיבה לכל דבר, גם כשנראה שאין מוצא. הרצועה האחרונה, "מי יכול עלינו?", מעודדת לשמור על תקווה ואמונה מול מלחמת חרבות ברזל, תוך התמקדות בכוח פנימי ואחווה לאומית. הוא מדגיש כי יום אחד יהפוך הכאב ממתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023 לשמחה.
רשימת רצועות

| לחזור הביתה> מס' | לחזור הביתה> שם | לחזור הביתה> משך | לחזור הביתה>  | לחזור הביתה>  | לחזור הביתה>  | לחזור הביתה>  | לחזור הביתה>  | לחזור הביתה>  | לחזור הביתה>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אני חוזר  | 3:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | הביתה  | 3:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | מי יכול עלינו?  | 2:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 9:28 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  ערוץ 7, אחרי שהפך ללהיט ברשת: המסתערב מ' באלבום EP בכורה, באתר ערוץ 7
↑  אביבית מיסניקוב, ‏הזמר במסכה: המסתערב ששר וריגש - והאיחוד המפתיע עם יסמין מועלם, באתר ‏מאקו‏, 23 באוקטובר 2023
↑  נועם כהן, ‏אחרי שכבש את הרשת: גירסת האולפן של המסתערב לשיר "יחפים", באתר ‏מאקו‏, 10 בדצמבר 2023
↑  מילות השיר, באתר שירונט
↑   מ' – הביתה (Prod. by Offir Malol), סרטון בערוץ "מ'", באתר יוטיוב, 24 באפריל 2024
↑   מ' – מי יכול עלינו ? (Prod.by Omri Dehan x Eliran Eliyahu x Gaash), סרטון בערוץ "מ", באתר יוטיוב, 24 באפריל 2024
יום שבת העקוב מדם

| --- | --- |
תצלום יום שבת העקוב מדם
תצלום יום שבת העקוב מדם
 מידע כללי
 צלם:  ה.ס וונג
 תאריך יצירה:  28 באוגוסט 1937
 נתונים על היצירה
 מיקום:  תחנת הרכבת הדרומית של שאנגחאי, שאנגחאי שברפובליקה הסינית
יום שבת העקוב מדם (בסינית: 血腥的星期六; בפין-יין: Xuèxīng de Xīngqíliù) הוא צילום מלחמה שחור-לבן שצולם על ידי צלם העיתונות הסיני ה.ס וונג ב-28 באוגוסט 1937 זמן קצר לאחר הפצצת תחנת הרכבת הדרומית של שאנגחאי (אנ') בסין על ידי כוחות יפנים במסגרת קרב שאנגחאי  שנערך במלחמת סין–יפן השנייה. בתצלום נראה תינוק בוכה היושב לבדו על רציף תחנת הרכבת ההרוסה, כשלגופו בגדים הנראים שרופים ומוכתמים בדם. התצלום עורר סערה ציבורית ונחשב לאחד התצלומים המשפיעים ביותר בעולם.
מאורעות יום הצילום

במסגרת קרב שאנגחאי, העיר שאנגחאי, שהייתה (ועודנה) העיר הסינית המאוכלסת ביותר, עמדה תחת מתקפה מצד צבא יפן. ב-28 באוגוסט 1937 נסוגו הכוחות הסיניים מנהר הוואנפו (אנ'), וצבא יפן החליט להפציץ את האזור. ידיעה על מתקפה יפנית המתוכננת לשעה 14:00 באותו יום הגיעה לאנשי התקשורת, ובשעה זו עמדו עיתונאים רבים על גג בניין והמתינו למתקפה בתקווה לתעד אותה, אולם המתקפה לא החלה. בשעה 15:00 נפוצה בקרב העיתונאים שמועה כי המתקפה נדחתה וכולם עזבו את המקום למעט צלם העיתונות ה.ס וונג שהחליט להמתין זמן נוסף. בשעה 16:00 הוא שמע מטוסים והבחין בשלושה מפציצים יפנים מנמיכים טוס. מספר שניות לאחר מכן שמע פיצוצים עזים וראה עשן מיתמר במרחק של כשלושה קילומטרים ממנו. וונג נכנס לרכבו במהירות והגיע תוך מספר רגעים לתחנת הרכבת הדרומית של שאנגחאי שהופצצה. וונג סיפר שראה לנגד עיניו מחזה מחריד: אנשים מתים ופצועים שכבו לצד המסילה ועל הרציף. כשטען את מצלמתו בסרט צילום, הבחין כי נעליו ספוגות בדם.
וונג ראה אדם מרים תינוק מהמסילה ומניח אותו על הרציף. האיש ירד למסילה בשנית כדי להעביר ממנה לרציף ילד פצוע נוסף. האישה ששכבה לצדם (וונג מניח כי הייתה אמם) הייתה ללא רוח חיים. ברגע בו התינוק היה לבדו על הרציף, צילם אותו וונג באמצעות מצלמת לייקה שהייתה ברשותו. לאחר מכן צילם וונג תמונה נוספת של התינוק עם האיש והילד הנוסף לצדו. באותה עת שמע וונג את המפציצים חוזרים לכיוונם, ורצה לקחת את התינוק למקום מקלט, אולם האיש לקח אותו משם (וונג משער כי מדובר היה באביו). וונג נמלט מהזירה, ומעולם לא נודע לו האם התינוק שרד, מה שמו ומה מינו. לדבריו, למחרת היום, דיווחה העיתונות כי בתחנת הרכבת המופצצת שהו באותה עת 1,800 פליטים סינים, בעיקר נשים וילדים, שניסו להימלט משאנגחאי באמצעות הרכבת. פחות מ-300 איש שרדו את ההפצצה.