stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רומניה במלחמת העולם השנייה
החזית המזרחית > מבצע מינכן

"מבצע מינכן", לכיבוש מחדש של בסרביה ובוקובינה החל ב-2 ביולי 1941 בשלבים הראשונים של מבצע ברברוסה. במבצע זה השתתפו הארמייה ה-11 הגרמנית, והארמייה השלישית והרביעית הרומניות. ב-5 ביולי 1941 נכנסו הכוחות הרומנים הראשונים לצ'רנוביץ. ב-10 ביולי שוחררה העיר סורוקה על ידי הדיוויזיה המשוריינת הרומנית, שיצאה לכיוון בלץ, ששוחררה ב-12 ביולי. אורחיי שוחררה ב-15 ביולי על ידי יחידות של אוגדת חיל הרגלים החמישית הרומנית. ב-16 ביולי, כתוצאה מפעולות הקורפוס השלישי הרומני והקורפוס ה-54 הגרמני, שוחררה העיר קישינב. למחרת, ב-17 ביולי, הודיעה מפקדת פיקוד החזית הגרמנית-רומנית על כיבוש רכס קורנשטי (Cornesti). ב-21 ביולי חצתה אוגדת חיל הרגלים העשירית את הדנובה ושחררה את היישובים איזמאיל, קיליה החדשה, ואלקוב והמשיכה להתקדם לעבר אקרמן במטרה לסיים את ההשתלטות על בסרביה.
ב-26 ביולי 1941 הגיע הצבא הרומני לגבולות 1940. יום זה נחשב לסיום המבצע לשחרור בסרביה וצפון בוקובינה. הכוחות הרומנים סבלו אבידות קשות - 4,271 חיילים נהרגו, 12,326 חיילים נפצעו ו-6,168 הוכרזו נעדרים. הצבא הרוסי סבל אבידות דומות.
צ'רנוביץ, בה התקיימה במשך מאות שנים קהילה יהודית מפוארת, הפכה למחנה מעבר ליהודי רומניה בדרכם למחנות ההשמדה בטרנסניסטריה.
החזית המזרחית > המצור על אודסה

בהמשך הכוחות הרומנים קיבלו פקודה להתקדם לכיוון אודסה. הקרב על אודסה היה ארוך ועקוב מדם. בקרב השתתפו כוחות רגליים, מפציצים וספינות מלחמה.
בין 6 באוגוסט ל-16 באוקטובר 1941 הצבא הרומני איבד 92,608 חיילים מתוכם 17,792 נהרגו, 63,345 נפצעו ו-11,471הוכרזו נעדרים. גם הכוחות הרוסים ספגו אבידות כבדות. המערכה לא הוכרעה צבאית. בשל התקדמות הכוחות הגרמניים על אדמת ברית המועצות, הפיקוד העליון של הצבא הרוסי ציווה לפנות את הכוחות מהעיר ולהעביר אותם לסבסטופול. בין 1 ל-16 באוקטובר 1941 הרוסים הצליחו לפנות דרך הים 86,000 חיילים ו-15,000 אזרחים. בבוקר ה־16 באוקטובר, אוגדת חיל הרגלים השביעית הרומנית נכנסה לעיר ויחידת אפטימיו תפסה את הנמל.
החזית המזרחית > הקרב הראשון על חצי האי קרים

ב-27 ביולי 1941, שלח היטלר לגנרל אנטונסקו דרישה לעבור את נהר דניסטר כדי לסייע לכוחות הגרמניים בהמשך מאמציהם להכנעת הצבא הרוסי. עד לנקודת זמן זאת נהנה הגנרל אנטונסקו מתמיכת כל החלקים בעם הרומני. כעת האופוזיציה, ברשותו של יוליו מאניו סברה שהתקדמות נוספת אינה משרתת את האינטרסים הטריטוריאליים של רומניה וכי עדיף להפנות את המאמצים לכיוון כיבוש טרנסילבניה. במכתבו מ-31 ביולי 1941, השיב אנטונסקו תשובה חיובית לדרישתו של היטלר והביע את תקוותו שטרנסילבניה תוחזר לרומניה. כגמול על תרומתו למלחמה בחזית המזרחית, וכפיצוי על איבוד טרנסילבניה, העניק היטלר לגנרל אנטונסקו בהסכם טיגינה את השליטה על חבל הארץ בדרום מערב אוקראינה, בין נהר הבוג הדרומי לבין הנהר דניסטר במערב, בין חוף הים השחור בדרום ובין העיר מוהילב-פודולסקי מצפון, אזור שהיה טרם המלחמה בשליטת ברית המועצות. שטח זה נקרא בפי הרומנים טרנסניסטריה שפירושו "מעבר לניסטרו" שמו של הנהר דניסטר ברומנית.
בין השנים 1942 - 1944 שימשה טרנסניסטריה מחנה השמדה למאות אלפים מיהודי רומניה. רומניה הייתה המדינה היחידה שהקימה מחנה השמדה בתחומה במהלך מלחמת העולם השנייה.
ב-21 באוגוסט 1941, יון אנטונסקו הועלה לדרגת מרשל וקיבל את העיטור הרומני Mihai Viteazu ואת העיטור הגרמני צלב האבירים של צלב הברזל.
עם השלמת כיבוש צפון בוקובינה, הארמייה השלישית הרומנית עברה לפיקודה של הארמייה ה-11 הגרמנית וב-17 ביולי 1941, התחילו שני הצבאות לחצות את הנהר דניסטר לכיוון הכוחות הרוסיים. בקרבות השתתפו אוגדות הפרשים 5, 6 ו-8 והאוגדות ההרריות 1, 2, ו-4 של גייס הפרשים של הארמייה השלישית. ב-10 באוגוסט, לאחר קרבות קשים, הצבא הרומני הגיע לנהר בוג הדרומי. בין 1 ל-14 בספטמבר אוגדות הפרשים 5, 6 ו-8 והאוגדות ההרריות 1, 2, ו-4 של גייס הפרשים של הארמייה השלישית יחד עם הצבא הגרמני התקדמו דרומה בכיוון ים אזוב בכוונה לתקוף את הצבא הסובייטי שהגן על חצי האי קרים.
הקרב הראשון לכיבוש חצי האי קרים התנהל בין בספטמבר 1941 לנובמבר 1941. במהלך הקרב הצליחו הארמייה ה-11 של הוורמאכט בפיקודו של אריך פון מנשטיין יחד עם הארמייה השלישית הרומנית לכבוש את רוב חצי האי קרים מידי הכוחות הסובייטיים. לאחר קרבות קשים שהתנהלו ביבשה, בים ובאוויר ואבידות כבדות בנפש בשני המחנות, ב-3 באוקטובר 1941 הארמייה הרומנית השלישית עברה תחת פיקודו של המטה הכללי הרומניה והוצבה על חוף הים כדי למנוע כניסה של כוחות רוסיים חדשים. יחידות ספורות המשיכו בלחימה לצד הכוחות הגרמנים. ב-10 בנובמבר הצבא הגרמני הצליח לפרוץ את קו הביצורים, לההכריע את הכוחות הרוסיים ולהתקדם במהירות לתוך חצי האי. הקרבות העיקריים התנהלו באזור מצר פרקופ. בקרבות על ראש הגשר קרץ' שהוכרע במאי 1942 השתתפו גם יחידות חיל הרגלים של הגייס השביעי הרומני.
השלב האחרון, המצור על סבסטופול, נמשך מ-17 בדצמבר 1941 עד 9 ביולי 1942. במצור על סבסטופול השתתף הגייס ההררי העשירי הרומני המורכב מאוגדות הרריות ורגליות. העיר הוחרבה בהפגזות מהאוויר ומהיבשה. האבידות בנפש של הצבא הרוסי מנו 250,000 חיילים. כשני שלישים מהאזרחים שנשארו בחיים בסיום המצור גורשו או נרצחו. מעריכים שאבדות הארמייה ה-11 הגרמנית הסתכמו ב־75,000 נפש. הצבא הגרמני השתמש ב-46,700 טון תחמושת ו-200,000 טון פצצות. במהלך חודש אחד, חיל האוויר הגרמני היטיל יותר פצצות על סבסטופול מאשר על בריטניה במשך כל קרבות האוויר של שנת 1941.
ב-9 ביולי 1942 כל הכוחות הרוסיים יצאו מחצי האי קרים והארמייה ה-11 הייתה חופשית להצטרף ל"מבצע מקרה כחול" שתוכנן על ידי היטלר במטרה לכבוש את אזור הנהר וולגה ואת העיר סטלינגרד וללהשתלט על אזור הקווקז העשיר בנפט.
החזית המזרחית > מבצע מקרה כחול

לאחר הצלחת מבצע ברברוסה, ציווה היטלר להתחיל במבצע מקרה כחול. זמן קצר לאחר תחילת המבצע, שונתה התוכנית המקורית, ועל הכוחות שהשתתפו בו הוטל לבצע במקביל שני מבצעים קטנים יותר: מבצע אדלווייס, הידוע בשם הקרב על הקווקז, ומבצע אנפה הידוע בשם קרב סטלינגרד. לצורך כך, פוצלה קבוצת ארמיות דרום לשתי קבוצות. קבוצת ארמיות A הייתה אמורה לכבוש את אזור הקווקז ושדות הנפט החיוניים שלו, בעוד קבוצת ארמיות B נעה מזרחה לאורך נהר הדון במטרה לכבוש את העיר סטלינגרד ולחסום את התנועה על נהר הוולגה. המבצע הסתיים בתבוסת כוחות הציר.
החזית המזרחית > מבצע מקרה כחול > הקרב על הקווקז

המתקפה החלה ב-24 בספטמבר 1942 על ידי כוח משולב של ארמיית הפאנצר הגרמנית והארמייה השלישית הרומנית. בקרבות שנוהלו עד 29 בספטמבר 1942 השיגו כוחות הציר השיגים משמעותיים כולל כיבוש העיר נובורוסיסק והגיעו לפאתי הרי הקווקז. ב-27 באוקטובר נכנס הצבא הגרמני לעיר נלצ'יק.
מתקפת הנגד של הכוחות הרוסיים החלה בדצמבר 1942 ועד פברואר 1943 רוב כוחות הציר נסוגו מהקווקז דרך פיתחת רוסטוב והתרכזו באזור חצי האי טאמאן.
התקדמות הצבא האדום באוקראינה במהלך קיץ 1943 סיכנה את כוחות הציר בחצי האי וב-3 בספטמבר נתן אדולף היטלר פקודה לפנותם מהאזור. הפינוי נמשך עד 9 באוקטובר, למרות מאמצי הצבא האדום להפריע למהלך הפינוי. העיר נובורוסיסק שוחררה ב-16 בספטמבר 1943 והשליטה הרוסית על חצי האי טאמאם הוחזרה ב-9 באוקטובר 1943.
החזית המזרחית > מבצע מקרה כחול > קרב סטלינגרד

המערכה על סטלינגרד התנהלה בין אמצע יולי 1942 עד ראשית פברואר 1943 במסגרת מבצע אנפה.
קבוצת ארמיות B כללה יחידות מרוב המדינות הגרורות של גרמניה, שנטלו חלק במערכה בחזית הסובייטית. בנוסף לשתי ארמיות גרמניות כללה הקבוצה את הארמיות השלישית והרביעית הרומניות, את הארמייה השמינית של הצבא האיטלקי ואת הארמייה ההונגרית השנייה. תפקידה המקורי היה להתקדם מעבר לנהר דון בכיוון סטלינגרד, לאורך הנהר וולגה במטרה להוות קו הגנה לצבאות שהתקדמו לכיוון הקווקז. כיבוש העיר סטלינגרד לא היה בתחילה מטרתו העיקרית של המבצע. ככל שהמבצע התקדם, עלתה חשיבותו של כיבוש סטלינגרד בעיני היטלר בשל ערכה התעשייתי וחשיבותה הסימבולית של העיר.
לאחר קרבות קשים והרף ניסיונות הבלימה הרבים של הצבא האדום הצליחה הארמייה השישית להיכנס לתחומי העיר סטלינגרד ב-23 באוגוסט 1942.
ב-19 בנובמבר 1942 התחילה מתקפת הנגד של הצבא האדום במסגרת מבצע אורנוס (ברוסית: Опера́ция Ура́н). הם כיתרו את הארמייה השישית הגרמנית וחלק מארמיית פאנצר הרביעית. המבצע כוון נגד הכוחות הרומנים וההונגרים החלשים יותר שהגנו על אגפי הצבא הגרמני.
תבוסת הצבא הרומני התחילה עם נפילתם בשבי של 27,000 חיילים. הצבא האדום ניתק את הקשר בין הצבא הרומני לארמייה השמינית האיטלקית. אוגדת הפרשים הראשונה הרומנית התחילה בנסיגה, דבר שאפשר התקדמות נוספת של הצבע האדום. המבצע הסתיים ב-23 בנובמבר עם כיתורם של ארבעה קורפוסים של חיל הרגלים, קורפוס פאנצר אחד, השארית של שתי אוגדות רומניות ויחידות אחרות.
בין 12 ל-23 בדצמבר 1942 התנהל מבצע סופת חורף, (בגרמנית: Unternehmen Wintergewitter) ניסיון כושל של הצבא הגרמני לפרוץ את הכיתור ולשחרר את הארמייה השישית המכותרת בתוך העיר.
בין 16 ל-30 בדצמבר 1942 התנהל מבצע סטורן הקטן (ברוסית: Oперация Малый Сатурн) במטרה להרחיב את השטח בשליטה רוסית ולהביא לנתק בין כוחות החילוץ הגרמניים לצבא הגרמני המכותר. המבצע נוהל נגד קבוצת הארמיות הוליד (Hollidt),שהייתה מוצבת לאורך הנהר צ'יר, בה נכללה הארמייה השלישית הרומנית. במהלך הקרב, אוגדות חיל הרגלים הרומניות 7, 9 ו-11 ואוגדת חיל הרגלים 62 הגרמנית סבלו אבידות קשות. המבצע השיג את כל מטרותיו.
מבצע טבעת (ברוסית Операция Кольцо) היה החלק האחרון והמכריע בקרב סטלינגרד. הוא התנהל בין 10 בינואר ל-2 בפברואר 1943 במטרה להכניע את כיסי ההתנגדות האחרונים של הצבא הגרמני בתוך העיר סטלינגרד.
הניצחון הסובייטי במערכה באזור סטלינגרד, היווה את נקודת המפנה המשמעותית ביותר במלחמת העולם השנייה; לאחר קרב סטלינגרד עברה היוזמה האסטרטגית לידי הצד הסובייטי, שהחזיק בה עד לתום המלחמה בעוד שהצבא הגרמני החל בנסיגתו הארוכה מהשטחים אותם כבש בברית המועצות.
המלחמה על אדמת רומניה

ההסכם הכלכלי עליו חתם המלך קרול השני במרץ 1939, הפך את רומניה לספקית המרכזית של הרייך השלישי בכל הקשור לנפט ומוצריו, דגנים ומוצרי תעשייה. חתימתה של רומניה על ההסכם התלת-צדדי בשנת 1940, העניקה לגרמניה חופש תנועה מוחלט בטריטוריה הרומנית כולל שימוש בכל התשתיות. על מנת לשבש את תנועת הכוחות הגרמניים ואת הסיוע הלוגיסטי שהם קיבלו מצד רומניה, התחילו בעלות הברית בסדרה של הפצצות אוויריות של מטרות אסטרטגיות בעומק רומניה.
בין סוף יוני לאמצע אוקטובר 1941 הותקפו פלוישט וקונסטנצה מהאוויר 91 פעמים על ידי חיל האוויר הסובייטי.
ב-1 באוגוסט 1943 החל מבצע Tidal Waves של חיל האוויר האמריקאי בו השתתפו 177 מפציצים כבדים מסוג B-24 ליברייטור שיצאו מבנגאזי בלוב לכיוון מפעלי תעשיית הנפט בפלוישט. חיל האוויר של ארצות הברית איבד במבצע זה 53 מטוסים, 440 חיילים נהרגו בקרב ו-220 נפלו בשבי. כתוצאה מההפצצות נהרסו חלק מבתי הזיקוק והפקת הנפט נעצרה למספר חודשים.
עיר הבירה בוקרשט הופצצה מהאוויר על ידי חיל האוויר האמריקאי וחיל האוויר הבריטי במטרה להרוס את רשת הרכבות ואת מחסני הדלק שהוקמו בה. סדרת 17 ההפצצות האוויריות התחילה ב-4 באפריל 1944 ונמשכה במשך ארבעה חודשים. במבצע השתתפו מאות מפציצים מסוגים שונים מלווים באלפי מטוסי קרב. ההפצצות גרמו נזק רב למתחם ההיערכות בתחנת הרכבת צפון וכתוצאה מכך להפסקת תנועת הרכבות לבוקרשט וממנה, פגעו בתחנת כוח ובצינור מים ראשי שהוביל מי שתייה למרכז בוקרשט גרמו לשריפות ענק ולאבדות רבות ברכוש ובנפש.
בחודש אפריל 1944 הופצצה שלוש פעמים העיר פלוישט, כולל מתחם ההיערכות של הרכבת שבה. גם כאן נגרם נזק רב לתשתיות ואבדות רבות בנפש וברכוש. באותו חודש, הופצצה פעמיים העיר הסמוכה ברשוב, כולל אזור התעשייה שלה.
טורנו סברין, עיר נמל על הגדה הצפונית של הדנובה ממנה יצאו דוברות דלק לכיוון וינה ובודפשט הופצצה פעמים בחודש אפריל 1944. במבצע לילי נוסף הוטלו לתוך מי הדנובה מוקשים ימיים בעלי מנגנון השהיה. פעולות אלה ששיבשו כמעט כליל את יכולת התובלה של הגרמנים על הדנובה.
אחת המשימות של צנחני היישוב שהוצנחו על ידי הצבא הבריטי לרומניה וליוגוסלביה בשנים 1943 ו-1944 הייתה לסייע בחילוץ הטייסים הבריטיים והאמריקאים שמטוסיהם הופלו מעל רומניה.
הצטרפות רומניה לבעלות הברית

עם תחילת נסיגתו של הצבא הגרמני בעקבות תבוסתו בקרב סטלינגרד בדצמבר 1943, התחיל הצבה הרוסי במבצע דנייפר-קרפטי (ברוסית: Днепровско-Карпатская операция) והצליח לכבוש מחדש את אזור טרנסניסטריה, חלק מאזור בסרביה וחלק מאזור בוקובינה שהיו בשליטה רומנית.
ב-23 באוגוסט 1944, כאשר היה ברור שגרמניה הובסה והצבא הרוסי עומד לכבוש את רומניה, המלך מיכאי פיטר את המרשל אנטונסקו וציווה לעצור אותו. באותו ערב, בשעה 22:00 המלך שידר "הצהרה לאומה" בה הודיע על חזרה למשטר דמוקרטי, על הצטרפות למחנה בעלות הברית ועל תחילת הלחימה נגד מדינות הציר.
ב-27 באוגוסט 1944, הצבא הרוסי חדר לרומניה דרך "שער פוקשני" (ברומנית:Poarta Focsani) וכבש ללא קרב את בוקרשט. יחד עם הכוחות הרוסיים הסדירים נשלחו למשימה זאת גם שתי אוגדות שהורכבו בברית המועצות מתוך שבויי מלחמה רומנים להם הוצגו ה"אפשרויות" להתנדב או למות: אוגדת טודור ולדימירסקו (ברומנית: Divizia Tudor Vladimirescu) שלחמה בטרנסילבניה ואוגדת הוריה, קלושקה וקרישן (ברומנית: Divizia Horea, Cloșca și Crișan) שלא השתתפה בקרבות, אבל מילאה תפקיד פעיל בהפיכתה של רומניה למדינה קומוניסטית.
ב-12 בספטמבר 1944, חתמה רומניה על הסכם שביתת נשק עם בעלות הברית והתחייבה לשלוח 38 אוגדות להמשך הלחימה נגד הצבא הגרמני. בין אוגוסט 1944 למאי 1945, הצבא הרומני לחם לצד הצבא הרוסי נגד הצבא הגרמני באזורי טרנסילבניה, הונגריה, יוגוסלביה, אוסטריה והפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה. במאי 1945, הארמייה הרביעית והארמייה החמישית הרומניות השתתפו בקרב על פראג.
מתוך 538,000 חיילים רומנים שהשתתפו בקרבות לצד הצבא האדום במהלך 260 ימי הלחימה, 167,000 חיילים נהרגו, נפצעו או הוכרזו נעדרים.
רומניה לאחר מלחמת העולם השנייה > שינויים טריטוריאליים

בסיום מלחמת העולם השנייה כל שטחי בוקובינה ובסרביה הוחזרו לברית המועצות. צפון בוקובינה ודרום בסרביה אוחדו כדי ליצור את הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית וצפון ומרכז בסרביה אוחדו עם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית של מולדובה כדי ליצור את הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של מולדובה. חוזה פריז משנת 1947 הכיר בתרומתה של רומניה לבעלות הברית בחודשים האחרונים של המלחמה והחזירה לה את צפון טרנסילבניה.
רומניה לאחר מלחמת העולם השנייה > הכיבוש הצבאי הרוסי

הכיבוש הצבאי הרוסי ברומניה נמשך בין 1944 ל-1958 והתבסס על מספר הסכמים מדיניים.
על פי תנאי הסכם שביתת הנשק שנחתם בין ממשלות ארצות הברית, בריטניה וברית המועצות מצד אחד לבין ממשלת רומניה מהצד השני, נקבע בין היתר כי על רומניה להבטיח לכוחות הסובייטיים מעבר חופשי דרכה על חשבונה, להעמיד לרשותה של ברית המועצות את כל התשתיות התעשייתיות והתחבורתיות, תחנות הכוח, מחסני הנפט ומוצריו, מזון וכל דבר אחר הנדרש על ידה, וכי עליה לשלם לברית המועצות פיצויים בסך שלוש מאות מיליון דולר של ארצות הברית במהלך שש שנים. הפיצויים ישולמו במוצרי נפט, תבואה, מוצרי עץ, כלי שיט מכונות וסחורות אחרות, והכל יתנהל בפיקוח ועדת הפיקוח של בעלות הברית.
דרישתה של ברית המועצות לנוכחות צבאית מסיבית זאת ברומניה התבססה על הצורך שלה לשמור על קשר עם כוחותיה הפרוסים באוסטריה, עד להסדרת מעמדה שלאחר המלחמה של אוסטריה.
בין 9 - 19 באוקטובר 1944 התקיימה במוסקבה ועידת מוסקבה הרביעית במטרה לחלק את מזרח אירופה לאזורי השפעה מערביים וסובייטיים. לפי ההסכם שנחתם בין סטלין לצ'רצ'יל, רומניה נכללה באזור שנשלט ב-90% על ידי ברית המועצות.
בין 4 ל-11 בפברואר 1945 התקיימה ועידת יאלטה בה נפגשו ראשי הממשלות של ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וברית המועצות על מנת לדון בארגון מחדש של אירופה בפרט ושל גרמניה בפרט. בוועידה הוחלט בין היתר כי ברומניה, בולגריה ופולין תוקמנה ממשלות על פי תכתיביה של ברית המועצות.
חוזה פריז שנחתם ב-10 בפברואר 1947 הכיר בגבולות רומניה כפי שנקבעו בהסכם שביתת הנשק משנת 1944 ובפיצויים שעליה לשלם לברית המועצות וקבע שדרום דוברוג'ה יישאר בחזקת בולגריה.
לאור משבר ברלין, וכמענה לברית נאט"ו, נחתמה ב-14 במאי 1955 בווארשה ברית צבאית בין מדינות מזרח אירופה אשר אפשרה לצבא הרוסי להמשיך הישאר במדינות הברית בתור "כוח ידידותי".
ב-15 במאי 1955 נחתמה בווינה אמנת המדינה האוסטרית אשר השיבה לה את מעמדה כמדינה עצמאית. על פי תנאיי האמנה, כל כוחות הכיבוש הסובייטיים, האמריקאים, הבריטיים והצרפתיים היו אמורים לעזוב את אוסטריה תוך חמישה חודשים, דבר שהיה מיתר את הנוכחות הצבאית הרוסית ברומניה לולא נחתמה יום קודם לכן ברית ורשה.
הסכמים וחוזים אלה ביססו את שליטתה הצבאית והמדינית המוחלטת של ברית המועצות על רומניה עד 17 באפריל 1958, מועד בו הודיעה מוסקבה רשמית על כוונתה להסיג את כוחותיה מרומניה. ב-24 במאי 1958, אישרה המועצה המייעצת של המדינות החתומות על ברית ורשה את נסיגת הצבא הרוסי מאדמת רומניה. הנסיגה התחילה ביוני 1958 ונמשכה עד 1962, עת פונה הבסיס הימי האחרון במנגליה, על חוף הים השחור.
רומניה לאחר מלחמת העולם השנייה > שינויים פוליטיים

הכיבוש הצבאי אפשר לברית המועצות להשתלט על רומניה מבחינה מדינית וכלכלית כאחת.
בין השנים 1941 - 1944 הונהגה ברומניה דיקטטורה צבאית מבוססת על ממשלה פרו-גרמנית בהנהגתו של יון אנטונסקו. ב-23 באוגוסט 1944 נעצר יון אנטונסקו על ידי המלך מכאי הראשון ובמקומו מונה לראש ממשלה הגנרל קונסטנטין סנטסקו (Constantin Sănătescu). בממשלתו כיהנו אנשי צבא ונציגים של הגוש לאומי דמוקרטי (BND). קונסטנטין סנטסקו התפטר מתפקידו ב-2 בדצמבר 1944 וב-7 בדצמבר 1944 מונה במקומו ניקולאי רדסקו (Nicolae Radescu). ממשלה חדשה זאת כיהנה עד 28 בפברואר 1945 עת ראדסקו נאלץ להתפטר מתפקידו בלחץ ברית המועצות. זאת הייתה הממשלה הדמוקרטית האחרונה ברומניה עד למהפכת 1989.
בלחצה של ברית המועצות, המלך מיכאי הראשון הכריז ב-6 במרץ 1945 על מינויו של פטרו גרוזה לראשות ממשלה שהורכבה על פי תכתיביה של מוסקבה. בהיעדר ייצוג הולם לכל המפלגות הקיימות, ממשלה זאת נתקלה בהתנגדות חריפה מצד ארצות הברית ובריטניה. המלך מיכאי דרש מפטרו גרוזה להתפטר ומשזה לא הסכים, הכריז על שביתה מלכותית שנמשכה מ-21 באוגוסט 1945 עד 7 בינואר 1946. בתקופה זאת המלך סירב לחתום על החלטות הממשלה, דבר שלא הפריע לממשלה להמשיך בפעילותה. על מנת לפתור את המשבר ולתת לגיטימציה בינלאומית לממשלה, הוחלט לקיים ב-19 בנובמבר 1946 בחירות כלליות לפרלמנט הרומני, בפיקוח ארצות הברית ובריטניה. הבחירות אכן התקיימו, עם אחוזי הצבעה גבוהים במיוחד, ובסופן הוכרז על ניצחון גוש המפלגות הדמוקרטיות (BPD) (שהוקם לצורך הבחירות ב-17 במאי 1946) למרות טענות האופוזיציה והמשקיפים האמריקאים והבריטים לזיוף התוצאות.
ב-30 בדצמבר 1947, בלחץ הממשלה, נאלץ המלך מיכאי הראשון להתפטר ובו ביום הוכרז על הקמת הרפובליקה העממית הרומנית.
רומניה לאחר מלחמת העולם השנייה > שינויים פוליטיים > השתלטות כלכלית

ב-8 במאי 1945 נחתם במוסקבה הסכם כלכלי בין ממשלת רומניה, בראשותו של פטרו גרוזה, לבין ממשלת ברית המועצות במסגרתו הוחלט על הקמת חברות משותפות לשתי המדינות. המטרה המוצהרת להקמת חברות אלה, שכונו סוברום (SovRom) הייתה "חיזוק התשתית הכלכלית של שתי המדינות על ידי שיתוף אוצרות הטבע" אך בפועל הן אפשרו השתלטות מוחלטת של ברית המועצות על כלכלת רומניה. החברה הראשונה, Sovrompetrol הוקמה ב-17 ביולי 1945 ולאחריה הוקמו עוד 15 חברות בתחומי כריית מחצבים, ובמיוחד אורניום, התעשייה הכימית, בנייה, בנקאות וימאות. החברות פורקו באופן הדרגתי בשנת 1956 בהסכמת שתי המדינות.
ראו גם

עבודות כפייה של יהודים ברומניה במלחמת העולם השנייה
שואת יהודי רומניה
הערות שוליים

↑  Germany and Roumanie - Treaty for the Development of Economic Relations between the Two Countries. Signed at Bucharest, March 23rd, 1939 [1940 LNTSer 9; 199 LNTS 77], www.worldlii.org
↑  Ministry of Foreign Affairs, Romania’s Foreign Policy in the Interwar period (1919 – 1940)
↑  Wayback Machine, web.archive.org
↑  Richard L. D i N a r d o, The German Military Mission to Romania
↑  Gazeta Sentinela, MARINA GERMANIEI LA MAREA NEAGRĂ 1941-1944. Partea I, Sentinela.ro, ‏2021-08-27 (ב־)
↑  WorldWar2.ro - Operation München - retaking Bessarabia and Northern Bukovina - 1941, www.worldwar2.ro
↑  WorldWar2.ro - The Battle of Odessa - 1941, www.worldwar2.ro
1 2  Modelling, www.flamesofwar.com
↑  WorldWar2.ro - The 3rd Army in the Ukraine and Crimea - 1941, www.worldwar2.ro
↑  Sturgeon Catch 1942: The Siege of Sevastopol, Warfare History Network (באנגלית אמריקאית)
↑  Soviets launch counterattack at Stalingrad | November 19, 1942, HISTORY (באנגלית)
↑  Battle of Stalingrad | History, Summary, Location, Deaths, & Facts | Britannica, www.britannica.com, ‏2024-06-18 (באנגלית)
↑  WorldWar2.ro - The Battle of Stalingrad - 1942, www.worldwar2.ro
↑  WorldWar2.ro - The Battle of Stalingrad - 1942, www.worldwar2.ro
↑  American Air Museum in Britain, Operation Tidal Wave
↑  Aprilie 1944. Moartea vine din cer: Bombardamentele Aliate asupra României, historia.ro (ברומנית)
↑  BG (Ret.) Mircea MÎNDRESCU, Mr. Gregory MELCHER, Dr. Phillip PETERSEN, The Focșani Gate - a Key Terrain for European Security
↑  V. B, Divizia „Tudor Vladimirescu” | Agenția de presă Rador, ‏2014-11-08 (ב־)
↑  Alesandru Dutu, Câte ceva și despre Divizia ,,Horea, Cloșca și Crișan”!, Alesandru Dutu, ‏2020-02-26 (ב־)
1 2  The Avalon Project : The Armistice Agreement with Rumania; September 12, 1944, web.archive.org, ‏2016-08-29
↑  25 octombrie 1944, eliberarea Ardealului de sub ocupația trupelor horthysto-naziste. CAREI, ULTIMA BRAZDĂ!, ActiveNews - Știri necenzurate (ברומנית)
↑  The end of Prague Offensive, web.archive.org, ‏2015-09-24
↑  Treaty of Friendship, Co-operation and Mutual Assistance. Signed at Warsaw, on 14 May 1955
↑  IICCMER - Mai 1958 – Retragerea trupelor sovietice din România, web.archive.org, ‏2020-02-23
↑  Greva regală sau bătălia monarhiei împotriva instaurării comunismului, historia.ro (ברומנית)
↑  Most Rigged And Corrupt Elections In Modern World History, WorldAtlas, ‏2019-04-02 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557134205171  LCCN: sh2008113885 
רמניה בשנת 1940 אחרי ויתור שטחוים לטובת ברית המועצות (כתום), הונגריה (צהוב) ובולגריה (ירוק)
החזית המזרחית בין יוני לספטמבר 1941
מבצע מינכן. היערכות הכוחות הרומניים בגבול (סגול) וחדירתם בשלושה ראשים
רומניה במאי 1942
חדירת הכוחות הרוסיים דרך שער פוקשני
גבולות רומניה בתום מלחמת העולם השנייה
מה אתה רוצה ממני

מה אתה רוצה ממני הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי חנן בן ארי, השיר יצא לאור ב-10 בדצמבר 2017, כסינגל מתוך אלבומו השני של בן ארי "לא לבד", על ידי חברת התקליטים יוניסל.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי חנן בן ארי והופק על ידי אייל מזיג, השיר בסגנון בלדה.
בשיר שואל את האל, מה מטרת בריאתו ולמה הוא חי, בשיר מבטא את כמיהתו שהאל יהיה יותר קרוב אליו.
בשנת 2020, המתמודד הצעיר אור עמרמי ברוקמן ביצע את השיר באודישן לתוכנית הכוכב הבא לאירוויזיון 2020 וגרף את המספר הגבוה ביותר של הצבעות בכל עונות התוכנית. בעקבות ההצלחה, הזמר חנן בן ארי בעצמו הקליט ברכה לעמרמי ברוקמן ועודד אותו בתחרות.
ולארי חמאתי ביצעה בתוכנית הריאליטי הכוכב הבא את השיר בערבית.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר, בוים על ידי אור ברנע, והועלה לערוץ היוטיוב של חנן בן ארי ב-10 בדצמבר 2017, בקליפ ניתן לראות את בן ארי מסתכל למצלמה, תוך כדי שהוא שר את מילות השיר.
נכון לאפריל 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-8.9 מיליון.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 4 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 7 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | גלגלצ | 32 |  |
|  ישראל | כאן גימל | 28 |  |
ביקורת

חנן בן ארי הוא זמר דתי, בשיר זה הוא לכאורה מטיח ביקורת כלפי האל, בשל כך רבים הסתייגו משיר זה, בעיקר בשל הבוטות של הדברים, הרב שמואל אריאל הראה שיש פסוקים כאלה בתנ"ך, אך ביקר את בן ארי שלא היה צריך לעשות מביקורת שיר פופולרי, בתגובה לביקורת העלה בן ארי סרטון בפייסבוק בו השיב לטענות. לדבריו ”כשאתה אוהב מישהו ומחובר אליו, אתה מדבר איתו הכי פתוח שיש והכי כנה בעולם. לפעמים זה כואב"”.
הערות שוליים

↑  חנניה שוקרון, ‏מה אתה רוצה ממני חנן בן ארי,  באתר כיפה, 31 בדצמבר 2019
↑  לינוי משעלי, ‏מפגש בין כוכבים: הקשר המפתיע של חנן בן ארי לזמר הצעיר שכולם מדברים עליו, באתר "סרוגים", 21 בנובמבר 2019
↑  אריאל פייגלין, את 'מה אתה רוצה ממני' בערבית כבר שמעתם?, באתר ערוץ 7, 24 באוגוסט 2021
1 2   חנן בן ארי - מה אתה רוצה ממני (קליפ רשמי) Hanan Ben Ari, סרטון בערוץ "Hanan Ben Ari Official חנן בן ארי הערוץ הרשמי", באתר יוטיוב (אורך: 03:44)
↑  דודו כהן, ראיון דמיוני עם חנן בן ארי, באתר ערוץ 7, 17 בדצמבר 2017
↑  הרב שמואל אריאל, השיר "מה אתה רוצה ממני", י"ד חשוון תשע"ט, באתר ישיבה.
↑  חנן בן ארי מסביר מדוע כתב את 'מה אתה רוצה ממני', באתר "סרוגים", 23 בינואר 2018
| חנן בן ארי |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • שירים | דיסקוגרפיה • שירים |  |
| אלבומי אולפן | איזון • לא לבד • יש כאן יותר מזה |  |
| אלבומי הופעה | Live 2022 • מופע הינדיקים |  |
| סינגלים | "ממך עד אליי" • "איזון" • "אמא אם הייתי" • "אדון הסליחות" • "החיים שלנו תותים" • "למה לנו לרדוף" • "לא לבד" • "תודה שאת" • "על משכבי" • "ויקיפדיה" • "מה אתה רוצה ממני" • "בשורות טובות" • "אלוף העולם" • "דור" • "שמש" • "אם תרצי" • "געגועים לבני אדם" • "שבורי לב" • "אמן על הילדים" • "חולם כמו יוסף" • "מקום" • "בסוף זה הלחן" • "חנניה" • "אלא בי" • "עטלף עיוור" • "מולדת" |  |
| שירים נוספים | "לילה טוב שון" • "חוץ מכדורגל" |  |
| ערכים קשורים | הרצל בן ארי • NMC • יוניסל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 4c7b6192-63e6-4250-871e-565b8fe7c33c  MusicBrainz work: f585a3fa-dad2-497a-8c3b-879602d2d0da
וילהלם הראשון, דוכס בוואריה

וילהלם הראשון, דוכס בוואריה (בגרמנית: Wilhelm I. von Bayern; ‏12 במאי 1330 – 15 באפריל 1389), היה דוכס בוואריה-שטראובינג, ורוזן אנו, הולנד וזילנד. וילהלם היה קרוי גם וילם החמישי, רוזן אנו או וילם השלישי, רוזן הולנד או וילם הרביעי, רוזן זילנד.