stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה
ביוגרפיה

ויטוריו אמנואלה נולד בטורינו ב-24 ביולי 1759 להוריו ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה ומריה אנטוניה פרננדה, נסיכת ספרד, בתם של פליפה החמישי, מלך ספרד ואליזבטה פארנזה.
ב-4 ביוני 1802 ויתר אחיו קרלו אמנואלה הרביעי, מלך סרדיניה על הכתר, ומכיוון שלא היו לו ילדים, עלה ויטוריו אמנואלה לשלטון במקומו.
בשנת 1814, עם התמוטטות הקיסרות הנפוליאונית, שב בית סבויה לנחלותיו בפיימונטה ובסבויה, ואף נוספו להן נחלות שהיו שייכות לרפובליקת ג'נובה שחדלה מלהתקיים. הסדרים אלו אושרו על ידי קונגרס וינה.
בשנת 1821 פרצו התקוממויות בממלכה בדרישה ליותר חופש וליברליזם, ומשום כך ב-12 במרץ 1821 ויתר ויטוריו אמנואלה על הכתר. מכיוון שהיו לו רק בנות ולא בנים, עלה אחיו קרלו פליצ'ה, מלך סרדיניה לשלטון במקומו. ב-10 בינואר 1824 מת ויטוריו אמנואלה בטורינו.
משפחתו

ב-25 באפריל 1789 התחתן ויטוריו אמנואלה עם מריה תרזה מאוסטריה-אסטה, בתו של הארכידוכס פרדיננד, דוכס ברייזגאו ומריה ביאטריצ'ה ד'אסטה, דוכסית מאסה, ממנה היו לו 7 ילדים:
מריה ביאטריצ'ה (1792–1840).
מריה אדליידה קלוטילדה (1794–1802).
קרלו אמנואלה (1796–1799).
בת (1800–1801).
מריה תרזה פרננדה פליצ'יטס גאטנה (1803–1879).
מריה אנה ריקרדה קרלוטה מרגריטה (1803–1884).
מריה כריסטינה קרלוטה ג'וזפינה גאטנה (1812–1836).
ויטוריו ברמבילה

ויטוריו ברמבילה (באיטלקית: Vittorio Brambilla‏, 11 בנובמבר 1937–26 במאי 2001) היה נהג מרוצים איטלקי, שהתחרה במשך שבע עונות באליפות הפורמולה 1. סגנון הנהיגה האגרסיבי שלו הקנה לו את הכינוי "הגורילה ממונזה". ברמבילה הצטיין בנהגיה בתנאי גשם, הניצחון היחיד שהשיג היה בגרנד פרי אוסטריה בעונת 1975, במרוץ שנערך בתנאים גשומים.
קריירת מרוצים

ברמבילה נולד בעיר מונצה. בשנת 1957 החל להתחרות במרוצי אופנועים, שנה לאחר מכן זכה באליפות איטליה בקטגוריית ה-175 סמ"ק. גם בהמשך הקריירה המשיך להתחרות במרוצי אופנועים מדי פעם. הוא התחרה בקארטינג, לפני שהך למכונאי של אחיו ארנסטו (טינו), שהיה גם הוא נהג מרוצים.
בשנת 1968 חזר להתחרות בעצמו והשתתף במרוצי פורמולה 3. בשנת 1972 זכה באליפות איטליה בקטגוריה, במקביל התחרה במרוצי פורמולה 2. הוא ניצח מספר מרוצים, דבר שהקינה לו מקום באליפות הפורמולה 1. בשנת 1973 ניצח שני מרוצים במסגרת אליפות הפורמולה 2 האירופאית והגיע פעמיים נוספות לפודיום.
קריירת מרוצים > פורמולה 1

לקראת עונת 1974 הצטרף לקבוצת March לצידו של הנס-יאוכים שטוק. במהלך העונה הראשונה היה מהיר כמו שטוק, אך מצד שני, היה מעורב במספר רב יותר של תאונות. בגרנד פרי שוודיה היה במקום החמישי במשך מרבית המרוץ עד שנאלץ לפרוש בשל בעיה במנוע. את העונה סיים במקום ה-18 עם נקודה אחת. בעונת 1975 הפתיע רבים כשהוביל את המרוץ עד שפרש בשל בעיה בבלמים בהקפה ה-54. בגרנד פרי שוודיה זינק מהפול פוזישן, אך נאלץ לפרוש בהקפה ה-36 בשל בעיה בתמסורת. בגרנד פרי אוסטריה, שהתקיים בתנאים גשומים, השיג את הניצחון היחיד בקריירה. הגשם הכבד הוביל לקיצור המרוץ ל-60% מהזמן המתוכנן ולכן קיבל רק מחצית מהנקודות על הניצחון (4.5 נקודות במקום 9). הוא התבונן בדגל השחמט, איבד שליטה על המכונית וריסק את החלק הקדמי שלה. הוא המשיך בהקפת המסלול עם החלק הקדמי של המכונית הרוס, תוך שהוא מנופף לקהל. תאונה נוספת בה היה מעורב באותה עונה אירעה במקצה הדירוג של גרנד פרי ארצות הברית, כשאיבד שליטה באחת הפניות ופגע בגדר הבטיחות. התאונה הובילה לעצירת המקצה ואיפשרה לניקי לאודה, שקבע את ההקפה המהירה באותו שלב, להבטיח לעצמו את הפול פוזישן.
לקראת עונת 1977 עבר להתחרות עבור קבוצת סורטיס. בקביל, התחרה עבור אלפא רומיאו במרוצי מכוניות ספורט וזכה באליפות העולם. בעונתו השנייה בקבוצה צבר נקודה אחת בלבד. בזינוק לגרנד פרי איטליה אירעה תאונה מרובת משתתפים, בה מצא את מותו רוני פטרסון. ברמבילה נפגע בראשו מגלגל שעף באוויר מאחת המכוניות ופונה יחד עם פטרסון לבית חולים. בעקבות הפציעה עבר תהליך ארוך של שיקום ושב להתחרות רק שנה מאוחר יותר. הוא לקח חלק בשלושת המרוצים האחרונים של העונה עבור קבוצת אוטודלתא, קבוצת-בת של אלפא רומיאו. בעונת 1980 השיקה אלפא רומיאו קבוצה רשמית תחת שמה. ברבמילה היה אחד מארבעת הנהגים שהתחרו במהלך העונה עבור הקבוצה החדשה. הוא התחרה בהולנד ואיטליה, אך לא הצליח לצבור נקודות. בסיום העונה פרש מהאליפות.
בתחילת שנות התשעים פתח חנות מזכרות של ספורט מוטורי במילאנו. הוא נהג במכונית הבטיחות במספר אירועים של גרנד פרי איטליה.
מותו

במאי 2001, בגיל 63, לקה בהתקף לב ומת, בשעה שעבד בגינת ביתו בעיירה לסמו.
הערות שוליים

↑  1975 Austrian Grand Prix race report, MotorSport Magazine.com
↑  1975 United States Grand Prix race report, MotorSport Magazine.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICCU: DDSV296468  LCCN: no2018163039  VIAF: 8689154441762035460001   WorldCat (עם VIAF): 8689154441762035460001
וילה קאתר

| --- | --- |

וילה קאתר בסביבות 1912, עונדת מחרוזת שקיבלה משרה אורן ג'ואט
 לידה:  7 בדצמבר 1873 גור, ארצות הברית 
 פטירה:  24 באפריל 1947 (בגיל 73) מנהטן, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Old Burying Ground 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נברסקה-לינקולן 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  Alexander's Bridge, Sapphira and the Slave Girl, לוסי גייהרט, Shadows on the Rock, April Twilights, Youth and the Bright Medusa, The Troll Garden, Obscure Destinies, The Old Beauty and Others, Death Comes for the Archbishop, The Professor's House, The Song of the Lark, O Pioneers!, My Mortal Enemy, אנטוניה שלי, גבירה אבודה, One of Ours, Five Stories 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לנשים (1988)  פרס פוליצר לסיפורת (1923)  מדליית ויליאם דין האוולס (1930)  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  היכל התהילה ומוזיאון הבוקרת הלאומי 
 חתימה:   
 
וילה קאתר
וילה סיברט קאתר (באנגלית: Willa Sibert Cather‏; 7 בדצמבר 1873 - 24 באפריל 1947) נמנית עם חשובי הסופרים באמריקה. את שמה עשתה בתיאורי החיים בארצות הברית, בספרים כמו "!O Pioneers", "אנטוניה שלי" ו-"Death Comes for the Archbishop".
ילדות ונעורים

וילה קאתר נולדה בחווה בבאק קריק ואלי, סמוך לווינצ'סטר שבווירג'יניה. בשנת 1883 עברה עם משפחתה לקאתרטון שבמחוז ובסטר, בנברסקה. כעבור שנה עקרה המשפחה לרד קלאוד, עיר המחוז. בעיר זו עברו על קאתר שנות ילדותה והיא שמשה רקע לספריה. בתקופת לימודיה באוניברסיטת נברסקה בלינקולן כתבה קאתר בקביעות לעיתון מדינת נברסקה.
לאחר הלימודים עברה קאתר לפיטסברג, שם לימדה אנגלית בבית ספר תיכון ועבדה ב"ירחון הבית". בהמשך קיבלה הצעת עבודה בכתב העת מק'לור בניו יורק. כתב העת הזה פרסם בהמשכים את הרומן הראשון שלה, "הגשר של אלכסנדר", שהושפע מאוד מהנרי ג'יימס.
מגיל צעיר מאוד דרשה וילה שיפנו אליה בשם "ויליאם".
קריירת הכתיבה

בשנת 1906 עברה קאתר לניו יורק להצטרף לסגל העריכה של מק'לור ובהמשך הייתה לעורכת הכללית (1908). כעיתונאית שאינה בוררת במילים, הייתה שותפה לכתיבת ביוגרפיה נוקבת וביקורתית מאוד של מרי בייקר אדי, מייסדת "מדע הנצרות" (Christian Science). הביוגרפיה הודפסה בהמשכים במק'לור ב-1907–1908 ויצאה כספר בשנה שלאחריה. שוחרי מדע הנצרות זעמו והשתדלו לקנות את כל העותקים; הספר הודפס מחדש בהוצאה של אוניברסיטת נברסקה בשנת 1993.
קאתר פגשה את הסופרת שרה אורן ג'ואט, שיעצה לה להשתחרר מהשפעתו של הנרי ג'יימס ולהסתמך ביתר שאת על זכרונות ילדותה בנברסקה. לצורך כתיבת הרומנים שלה חזרה אל הערבות לשאוב מהן השראה, ויצירותיה אלה קצרו הצלחה בקרב קהל הקוראים והמבקרים כאחד. בשנת 1923 זכתה בפרס פוליצר על ספרה "אחד משלנו" ("One of Ours"), שיצא בשנת 1922.
מבקרי הספרות כדוגמת ה. ל. מנקן היללו את כתיבתה על אנשים פשוטים בלשון פשוטה ומדוברת. סינקלר לואיס אמר, עם זכייתו בפרס נובל לספרות, שראוי היה שקאתר תזכה בו במקומו. ואולם מבקרי ספרות בשנים הבאות נטו לצדד בסופרים נסיוניים יותר ותקפו את קאתר, שמרנית פוליטית, על התעלמותה מן התלאות הממשיות של האנשים הפשוטים.
בשנת 1973 חלק דואר ארצות הברית כבוד לווילה קאתר בהדפסת דיוקנה על גבי בול. שמור לה מקום ב"היכל התהילה" של נברסקה. היא הייתה חברה ובת לוויה קרובה של זמרת האופרה אוליב פרמסטד.
חייה האישיים

קאתר ניהלה יחסים לסביים עם נשים אחדות, ביניהן אדית לואיס, שהייתה בת זוגה ושותפתה לדירה בגריניץ' וילג' במשך עשרות שנים. יש הטוענים שבהסתירה את קשריה עם נשים אלה, הסתירה גם את תרומותיהן האפשריות לכתיבתה היוצרת.
קאתר מתה בשנת 1947 בניו יורק, בדירה שחלקה עם אדית לואיס, ונקברה בג'אפרי, ניו המפשייר. היא הורתה לשרוף את מכתביה האישיים לאחר מותה.
הנצחה

וילה קאתר הונצחה על בול דואר הנושא את תמונתה וכן על מדליית זהב.
ציטטות אישיות

"הנעורים הם מקור העוצמה והיצירתיות."
"זה האושר: להתמזג כליל במשהו מושלם ונעלה."
"יש רק שניים או שלושה סיפורים אנושיים, והם חוזרים על עצמם שוב ושוב, נוקבים ועזים כמו הייתה זו להם הפעם הראשונה שהם מתרחשים."
ספריה שתורגמו לעברית

אנטוניה שלי: רומאן; תרגם עמיהוד ארבל וערך י. אליאב, תל אביב: עם עובד, תשי"ג. (מהדורה חדשה: עם עובד ('ספריה לעם'), תשנ"ג 1992) (ראה אור במקור ב-1918)
גבירה אבודה: רומאן; תרגמה רעות בן יעקב וערכה דניס הרן בן-דור. הוצאת הכורסא ותשע נשמות, סדרת חוצפנית. 2020. (ראה אור במקור ב-1923)
אחייניתו של פלובר; פגישה מקרית; תרגמה סמדר גונן, ערך ראובן מירן. נהר ספרים, 2022. (ראה אור במקור ב-1933)
לקריאה נוספת

Dorothy Bendon Van Ghent, Willa Cather, University of Minnesota Press, 1964 (הספר בקטלוג ULI)
Marilee Lindemann, Willa Cather, Queering America, Columbia University Press, 1999 (הספר בקטלוג ULI)
Joan Ross Acocella, Willa Cather and the Politics of Criticism, University of Nebraska Press, 2000 (הספר בקטלוג ULI)
Janis P. Stout, Willa Cather and Material Culture: Real World Writing, Writing the Real World, University of Alabama Press, 2005 (הספר בקטלוג ULI)
Guy Reynolds (ed.), Cather Studies: Willa Cather as a Cultural Icon, University of Nebraska Press, 2007 (הספר בקטלוג ULI)
Melissa J. Homestead (ed.), Guy Reynolds (ed.), Willa Cather and Modern Cultures, University of Nebraska Press, 2011 (הספר בקטלוג ULI)
Sarah Cheney Watson (ed.), Ann Moseley (ed.), Willa Cather and Aestheticism: from Romanticism to Modernism, Farleigh Dickinson University Press, 2012 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  Condé Nast, A Walk in Willa Cather’s Prairie, The New Yorker, ‏2017-09-25 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259439505171  PLWABN: 9810544015005606  BIBSYS: 90060697  BNE: XX1164909  BnF: cb12008161v (data)  CiNii: DA00555978  GND: 11866879X  ICCU: CFIV009365  ISNI: 0000 0001 2117 8818  LCCN: n80015717  LNB: 000038213  NARA: 10581737  NDL: 00435525  NKC: jn20010525106  NLA: 36523654  NLG: 67193  NLK: KAC199604635  NSK: 000004382  NTA: 068476817  RERO: 02-A000029909  SELIBR: 180606  SNAC: w6668c7g  SUDOC: 028197577  Trove: 1271556  ULAN: 500335872  VcBA: 495/29674  VIAF: 2480701   WorldCat (עם VIAF): 2480701 
בול הנושא את תמונת וילה קאתר
1981 דמותה של וילה קאתר על מדליית זהב של חצי-אונקייה משנת 1981
ויטאס

| --- | --- |

 לידה:  19 בפברואר 1979 (בן 45) דאוגבפילס, לטביה הסובייטית 
 שם לידה:  Виталий Владасович Грачёв 
 שם במה:  Витас 
 מוקד פעילות:  רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2000
 סוגה:  רוק, פופ רוק, מוזיקת עולם, אופרה, סינת'-פופ 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  אקורדיון, אקורדיון פסנתר, פסנתר 
 חברת תקליטים:  יוניברסל מיוזיק גרופ 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
ויטלי ולדאסוביץ' גרצ'וב (ברוסית: Виталий Владасович Грачёв; נולד ב-19 בפברואר 1979), הידוע בשם הבמה ויטאס (ברוסית: Витас), הוא זמר ושחקן רוסי-אוקראיני ממוצא יהודי יליד לטביה. סגנונו המוזיקלי האקלקטי משלב אלמנטים של מוזיקת טכנו, מחול, קלאסית,   אופרה, ג'אז ומוזיקה עממית. השירים "Opera #2" ו-"The 7th Element" זכו לפופולריות ברשתות החברתיות, מה שהיווה חלק ניכר מההכרה שלו ברחבי העולם.
ביוגרפיה

ויטלי ולדאסוביץ' גרצ'וב נולד בדאוגבפילס שבלטביה, וגדל באודסה שבאוקראינה. סבו מצד אביו, ארקדי דוידוביץ מרנצמן, היה ממוצא יהודי אשכנזי וסבתו מצד אביו הייתה ממוצא לטבי. הוא גילה עניין במוזיקה מגיל צעיר. הוא למד לנגן על אקורדיון בגיל 5. השיר הראשון שהלחין אי פעם היה "גשם בטביליסי", שנכתב כשהיה בן 6. בגיל 12 מספר השירים שהלחין הגיע ל-1000. הוא למד בבית הספר לאמנויות באודסה בגיל 7, והופיע בהפקות תיאטרון שונות כנער.
ויטאס הגיע לפרסום ברוסיה בדצמבר 2000 עם השיר "Opera #2".
בשנת 2001 הוציא את השיר "The 7th Element", שבהמשך הפך לפופולרי באינטרנט.
בפברואר 2001 ערך ויטאס את הקונצרט הראשון שלו, ""Opera #...", באולם הקונצרטים "רוסיה" במוסקבה, ויצא לסיבוב ההופעות הראשון שלו שהסתיים בתחילת 2003.
ויטאס קיבל הזמנה של לוסיו דלה (אנ'), המלחין שיצר את "קרסו" (אנ'), לבצע את השיר הזה יחד עם בקונצרט "סן רמו במוסקבה" בארמון הקרמלין הממלכתי בשנת 2003. דלה הזמין אז את ויטאס להגיע רומא שישתתף בחזרות של "טוסקה", גרסה מודרנית לאופרה של פוצ'יני.
לאחר מות אמו בשנת 2001, הוציא ויטאס שני אלבומים, "שירי אמי" ו"אמא". "שירי אמי" כלל שירים רוסיים קלאסיים הנחשבים לעיתים ל"מאגרי הזהב" של מוזיקת הפופ הרוסית. בנובמבר 2003 יצא ויטאס לסיבוב ההופעות השני שלו, "שירי אמי" באולם הקונצרטים ברוסיה במוסקבה. בהשוואה לאופי הרהוט של סיבוב ההופעות הקודם שלו "פילוסופיית הנס", "שירי אמי" היה שמרני יותר, בהסתמך על שירים רוסיים קלאסיים. בין השנים 2004–2006 המשיכה הנהלת ויטאס ומרכז ההפקה "פודובקין", בסיבוב ההופעות "שירי אמי" ברוסיה, ארצות הברית, גרמניה, קזחסטן, ישראל ובמדינות הבלטיות.
בנוסף לקריירת הזמר שלו, ויטאס גם כיכב בסדרת טלוויזיה בשם "נבלה אהובה" (ברוסית: "Сволочь ненаглядная"), בה גילם זמר פופ בעל קול גבוה במיוחד. הוא גם כיכב בקומדיה בשם "יום משוגע".
ביוני 2015, הקליפ של ויטאס מ-2001, "The 7th Element", הפך לפופולרי ברחבי העולם לאחר שהסרטון שלו פורסם ב-Reddit.
חייו האישיים

ויטאס היה ידוע כמי שלא חושף את חייו האישיים וסירב לעיתים קרובות להתראיין בנושא. הוא התחתן עם זוגתו סבטלנה בשנת 2006, ויש להם בת ובן.
בשנת 2007, בהופעתו בתוכנית הטלוויזיה הרוסית "כולם בבית", דן ויטאס בהיסטוריה האישית שלו, כמו גם בהתפתחותו כאמן. בינואר 2012 התראיינו ויטאס ומשפחתו בתוכנית "תנו להם לדבר" (אז בהנחיית אנדריי מלאכוב). במרץ 2012 הופיע ויטאס פעם נוספת בתוכנית "תנו להם לדבר" כדי להתעמת עם טענותיו של אדם שטען שהוא אביו הביולוגי. לאחר תגובות נגד מצד חבריו ומשפחתו של ויטאס והודאת האיש בשקר, תוצאות ה-DNA הוכיחו שהוא לא אביו של ויטאס. כמפגן סליחה למשפחתו של האיש, ויטאס שר ורקד עם אמו של האיש.
ויטאס נעצר ב-10 במאי 2013 בגין פגיעה ברוכב אופניים כאשר נהג במכוניתו. ערוצי הטלוויזיה הרוסיים דיווחו רבות על התאונה. ערוצי טלוויזיה אלה ואחרים הציגו את רישיון הנהיגה של ויטאס עם נתוניו האישיים, שהוצגו בפני עיתונאים על ידי שוטר. האירוע התרחש צפונית-מזרחית למוסקבה, ליד מרכז התערוכות VVC. רוכב האופניים לא נפצע והמשיך לצלם את המקום עם המשטרה לאחר מכן. הסרטון מתאר את ויטאס לא מגולח המוחזק על ידי הרשויות. הופעותיו שתוכננו בסין באותה שנה בוטלו.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

| רוסית | בתרגום לאנגלית | שנה |
| --- | --- | --- |
| Философия чуда | Philosophy of Miracle | 2001 |
| Улыбнись | Smile! | 2002 |
| Мама | Mama | 2003 |
| Песни моей мамы | The Songs of My Mother | 2003 |
| Поцелуй длиною в вечность | A Kiss as Long as Eternity | 2004 |
| Возвращение домой | Return Home | 2006 |
| Криком журавлиным. Возвращение домой, Часть 2 | Crane's Crying: Return Home, Part 2 | 2007 |
| Хиты ХХ века | 20th Century Hits | 2008 |
| ** | Audio Visual Connect Series: Vitas (CD + DVD) | 2008 |
| Скажи, что ты любишь | Say You Love | 2009 |
| Шедевры трех веков | Masterpieces of Three Centuries | 2010 |
| Романсы | Romances | 2011 |
| Мама и Сын | Mother and Son | 2011 |
| Только ты. История моей любви, Часть 1 | Only You: My Love Story, Part 1 | 2013 |
| Я подарю тебе весь мир. История моей любви, Часть 2 | I'll Give You the World: My Love Story, Part 2 | 2014 |
| ** | Come Just For You! | 2016 |
| ** | Made in China | 2016 |
| Бит бомбит | Bit Bombit | 2019 |
דיסקוגרפיה > סינגלים ו-EPs

| שם במקור | תרגום לאנגלית | שנה |
| --- | --- | --- |
| Опера #2 | Opera #2 | 2001 |
| Good Bye | ** | 2001 |
| Свет Нового Дня | Light of a New Day | 2008 |
| 真童话 | Fairy Tale | 2010 |

| That Song (Remix of 7th Element by Drangabeats) | ** | 2015 |
| Делю любовь на доли | I Divide Love Into Shares | 2015 |
| Roll With The Beat | ** | 2018 |
| Opera #2 (HD) | ** | 2018 |
| Back to the Stars | ** | 2020 |
| За ней | After Her | 2020 |
| 无词歌 | Song Without Words | 2020 |
| 向着太阳 (with Elvis Wang) | Towards the Sun | 2020 |
| The King" (with Timmy Trumpet)" | ** | 2020 |
| OPERA20 | ** | 2020 |
פילמוגרפיה > סרטים

| שנה | סרט | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2002 | ממזר אהוב | ** |
| 2005 | יום משוגע | ** |
| 2009 | מולאן | גוד |
| 2011 | The Founding of a Party (אנ') | גריגורי וויטינסקי |
| 2012 | לילה להיות כוכב | בתפקיד עצמו |
הערות שוליים

↑  "Reddit - Videos". www.reddit.com. נבדק ב-2016-11-20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0695 7233  MusicBrainz: f01f7cbd-7ac7-4f9f-81c9-71c231f1cc61  VIAF: 483154257810824150451   WorldCat (עם VIAF): 483154257810824150451
וילם פלוסר

| --- | --- |

 לידה:  12 במאי 1920 פראג, צ'כוסלובקיה 
 פטירה:  27 בנובמבר 1991 (בגיל 71) בור, צ'כיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי החדש בפראג 
 מקום לימודים:  בית הספר לכלכלה של לונדון, אוניברסיטת קארל בפראג 
 מוסדות:  אוניברסיטת סאו פאולו  אוניברסיטת רוהר בוכום 
 תחומי עניין:  פילוסופיה של המדע, פילוסופיה של הלשון, תקשורת 
 עיסוק:  פילוסוף, צלם, מרצה באוניברסיטה, עיתונאי, סופר, היסטוריון אמנות 
 מדינה:  ברזיל 
 
וילם פלוסר (בצ'כית: Vilém Flusser; ‏12 במאי 1920 – 27 בנובמבר 1991) היה פילוסוף, סופר ועיתונאי יהודי-צ'כי. הוא גר במשך תקופה ארוכה בסאו פאולו (ובה הפך לאזרח ברזילאי) ומאוחר יותר בצרפת. בעקבות זאת יצירותיו נכתבו במספר שפות שונות.
עבודותיו המוקדמות הושפעו מדיונים ברעיונותיו של מרטין היידגר. כמו כן ניכרה עליו השפעתם של האקזיסטנציאליזם והפנומנולוגיה. לפנומנולוגיה היה  תפקיד מרכזי במעבר שלו פלוסר לשלב המאוחר של יצירתו, שבו הפנה את תשומת לבו לפילוסופיה של התקשורת ושל היצירה האומנותית.
קורות חייו

פלוסר נולד בשנת 1920 בפראג, למשפחה של אינטלקטואלים יהודים. אביו, גוסטב פלוסר, למד מתמטיקה ופיזיקה (בין השאר לימד אותו אלברט איינשטיין). וילם פלוסר הוא בן דודו של דוד פלוסר. התחנך בבתי ספר יסודיים גרמנים וצ'כיים ולאחר מכן בבית-ספר תיכון גרמני.
ב-1938 התחיל ללמוד פילוסופיה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת קארל בפראג. ב-1939, זמן קצר לאחר הכיבוש הנאצי, הוא היגר ללונדון עם אדית ארת' (שהפכה לאשתו בהמשך) והוריה, כדי להמשיך את לימודיו למשך סמסטר אחד בבית הספר לכלכלה ומדעי המדינה של לונדון. פלוסר איבד את כל משפחתו במחנות הריכוז הגרמניים: אביו מת במחנה בוכנוואלד בשנת 1940; סביו, אמו ואחותו הובאו לאושוויץ ומאוחר יותר לטרזיינשטט, שם הושמדו.
שנה לאחר מכן הוא היגר לברזיל, וקבע את מגוריו בסאו פאולו ובריו דה ז'ניירו. בתקופה זו החל לעבוד בחברה צ'כית שעסקה ביבוא וביצוא, ולאחר מכן ב"סטאביוולט" (Stabivolt), יצרנית מכשירי רדיו וטרנזיסטורים.
משנות ה-1950 לימד פלוסר פילוסופיה ושימש עיתונאי. בשנת 1960 החל לשתף פעולה עם המכון הברזילאי לפילוסופיה בסאו פאולו ומאמרו פורסם בכתב-העת הברזילאי לפילוסופיה. כך התקרב לקהילה האינטלקטואלית הברזילאית. באותו עשור הוא פרסם ולימד פילוסופיה במספר בתי ספר בסאו פאולו: כיהן כמרצה לפילוסופיה של המדע בבית הספר הפוליטכני של אוניברסיטת סאו פאולו וכפרופסור לפילוסופיה של התקשורת בבית הספר למשחק ובבית הספר ללימודי קולנוע מתקדמים בסאו פאולו. הוא גם השתתף בפעילות אומנותית, והיה מעורב בבינאלה לאומנות עכשווית של סאו פאולו ובאירועי תרבות אחרים. בשנת 1963 התפרסם בפורטוגזית את ספרו הראשון, "שפה ומציאות".
ב-1972 החליט לעזוב את ברזיל. ייתכן כי הוצאת ספריו לאור נעשתה קשה יותר בגלל המשטר הצבאי ששלט אז בברזיל, אף שעבודותיו עסקו בתקשורת ושפה.
הוא עבר לגור באיטליה ולאחר מכן בגרמניה ובכפר רוביון בדרום צרפת. עד למותו היה פעיל בכתיבה בתחום תאוריות של מדיה ותקשורת ונתן הרצאות בנושא.
בשנת 1991 נסע פלוסר לפראג על מנת להרצות, אך בדרכו לשם קיפח את חייו בתאונת דרכים.
כתיבתו

מסותיו של פלוסר הן קצרות, פרובוקטיביות, צלולות ובעלות דמיון לסגנון של מאמרים עיתונאיים. מבקריו מציינים שהוא הוגה פחות "שיטתי" מאשר "דיאלוגי" שניחן בחשיבה אקלקטית.
במרכז התעניינותו עמדו נושאים של כתיבה, תמונה טכנולוגית, צילום, נדידה, פילוסופיה, תקשורת וספרות, ובשנותיו המאוחרות - הפילוסופיה של התקשורת ושל היצירה האומנותית. כתביו משקפים את חיי הנדודים שלו: אף כי רוב עבודותיו נכתבו בגרמנית, טקסטים אחרים שלו ראו אור בפורטוגזית ובצרפתית. תרגומים של מאמריו לשפות אחרות הם נדירים יחסית, בין השאר משום שכתביו מפוזרים בשפות שונות, כמאמרים או כקטעי ספרים. בשנת 2014 יצא לאור תרגום עברי של ספרו לקראת פילוסופיה של הצילום בהוצאת רסלינג, ספר שבמקור נכתב בגרמנית וראה אור לראשונה בשנת 1983.
הארכיונים של פלוסר שכנו בעבר באקדמיה לאמנויות המדיה בקלן, וכיום הם נמצאים באוניברסיטת ברלין לאומנויות.
לקריאה נוספת

Finger, Anke et al. Vilém Flusser. An Introduction. Minneapolis: University of Minnesota Press, 2011.
Cubitt, S. (2004). "Review of Books from Vilem Flusser in English", Leonardo Reviews.
Ströhl, Andreas (ed.). Writings. Minneapolis: University of Minnesota Press, 2004.
Finger, Anke (ed.). The Freedom of the Migrant: Objections to Nationalism. Champaign: University of Illinois Press, 2003.
זכויות להט"ב באיי שלמה

| --- | --- |

איי שלמה
 מעמד בחוק:  פלילי, עונש: עד 14 שנות מאסר (לא נאכף בפועל)
 טרנסג'נדריות:  אין הכרה בשינוי מגדר
 שירות צבאי:  מדינה ללא צבא
 הגנה מפני אפליה:  אין הגנה בחוק מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד-מינית
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד-מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  נגד (תמכה בהצעה הנגדית מטעם סוריה, המדינה היחידה מיבשת אוקיאניה שהצביעה נגד ההצעה)
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) באיי שלמה כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית. פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כעבירה פלילית ועלולה לשאת עונש של עד 14 שנות מאסר דה יורה, אם כי לאורך השנים החוק דווח כלא נאכף בפועל.
מעמד בחוק

פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה מוגדרת כפלילית באיי שלמה מאז שלטון האימפריה הבריטית בשנות ה-80 של המאה ה-19. קיום יחסי מין אנאליים או אוראליים עם אדם, הטרוסקסואלים או הומוסקסואלים כאחד שלא למטרות רבייה, אסורים בעוד עבירה על הסעיף נושאת עונש מאסר עד 14 שנים על רקע סעיף 160 בפרק 26 של חוק העונשין של איי שלמה. ניסיון לקיים מין אנאלי או אוראלי שלא מטרות רבייה עלול להיענש עד 7 שנות מאסר, בעוד קיום "מעשה מגונה גס" עלולים להיענש עד 5 שנות מאסר. עם זאת לאורך השנים הסעיפים דווח כלא נאכפים בפועל בעוד מחלקת המדינה של ארצות הברית הצהירה כי לא היו קיימים דיווחים בין 2010–2013 על מעצרים או העמדות לדין על רקע הסעיפים.
תיירי להט"ב וזוגות הטרוסקסואלים והומוסקסואלים זרים כאחד שמפגינים גילויי חיבה פומביים באיי שלמה עלולים להיתפס גם כן על רקע תוכן חוק העונשין דה יורה כמי שמבצעים "מעשה מגונה גס" שעלול להוביל לעונש מאסר של 5 שנים.
בדצמבר 2008 הוועדה לרפורמה בחוק הציעה להעביר חקיקה של אי-הפללה כלפי קיום פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בין מבוגרים בקרב זוגות הומוסקסואלים ולסביות באיי שלמה. עם זאת, ההצעה הוגדרה תחת "ביקורת שלילית רחבה".
בשנת 2011 הודיעה ממשלת איי שלמה לאו"ם כי "אין בכוונתה להעביר אי-הפללה כלפי קיום פעילות הומוסקסואלית".
הכרה במערכות יחסים חד-מיניות

איי שלמה אינה מכירה בנישואים חד-מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור).
בשנת 2017 בנאומו בפני קבוצת כנסייה מקומית, ראש הממשלה (אנ') מנסה סוגברה הצהיר על התנגדותו ל-"הכשרה בחוק של נישואים חד-מיניים" באיי שלמה.
ביוני 2018 הצהיר המושל הכללי של איי שלמה (אנ') פרנק קאבוי (אנ') בעודו מכיר בקיומם של אזרחי להט"ב באיי שלמה באומרו כי "זה לא פסול להיוולד עם נטייה חד-מינית כהומוסקסואלים או כלסביות. אומרים שזה הוא נושא ביולוגי ומעבר לשליטה אינדיבידואלית" חזר על התנגדותו להכשרת נישואים חד-מיניים במדינה וגינה כל ניסיון לשנות את תוכן חוק הנישאים הקיים בעודו מצדיק את התנגדותו בהתייחסות לקוד הפלילי שקיים בחוק העונשין שאוסר על קיום פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה והתייחסות הביבליה לנושא על רקע היותו "אדם דתי".
הגנה מפני אפליה

בטיוטה הראשונה במהדורת 2009 של החוקה החדשה של איי שלמה, נטייה מינית נכללה במפורש כעילה אסורה לאפליה. במהדורת 2011 ובטיוטת 2013 לא היה אזכור לעילה, בעוד הטיוטה השנייה והאחרונה של 2014 שפורסמה ב-6 במאי לא כללה גם כן נטייה מינית או זהות מגדרית כעילות מוגנות מאפליה בתוכן שלה.
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (עונש: עד 14 שנות מאסר, לא נאכף בפועל)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים: 
חוקים נגד אפליה בתעסוקה: 
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים: 
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שטנה): 
חוקים נגד פשעי שנאה שמכסים נטייה מינית וזהות מגדרית: 
נישואים חד-מיניים: 
הכרה בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור): 
אימוץ משותף על ידי זוגות חד-מיניים: 
אימוץ ילד חורג בקרב זוגות חד-מיניים: 
גישה להפריה חוץ-גופית בקרב זוגות לסביות: 
הכרה משפטית בשינוי מגדר: 
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בצבא: מדינה ללא צבא
איסור על ביצוע טיפול המרה בחוק: 
פונדקאות מסחרית בקרב זוגות גברים הומוסקסואלים: 
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאים לתרום דם:
ראו גם

זכויות להט"ב
זכויות להט"ב באוקיאניה
זכויות להט"ב בחבר העמים הבריטי