stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסקוב (כדורגל)
הישגים לפי עונה > פסקוב-2000

| שנה | טורניר> ליגה (רמה) | טורניר> אזור | טורניר> מיקום | טורניר> משחקים | טורניר> ניצחונות | טורניר> שוויונות | טורניר> הפסדים | טורניר> יחס שערים | גביע> שלב | גביע> יריב אחרון | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 | הליגה השנייה (3) | 4 | 3 | 38 | 19 | 13 | 6 | 43-23 | 1/256 | איסקרה סמולנסק, 0:3 |  |
| 1993 | הליגה השנייה (3) | 5 | 5 | 30 | 15 | 9 | 6 | 48-26 | 1/64 | בלטיקה קלינינגרד, 0:1 |  |
| 1994 | הליגה השלישית (4) | 4 | 4 | 24 | 14 | 3 | 7 | 45-25 | 1/256 | לוקומוטיב סנקט פטרבורג, 3:4 |  |
| 1995 | הליגה השלישית (4) | 4 | 4 | 24 | 11 | 9 | 4 | 30-18 | 1/64 | בלטיקה, 0:2 |  |
| 1996 | הליגה השלישית (4) | 4 | 6 | 30 | 14 | 6 | 10 | 38-32 | 1/128 | דינמו בריאנסק, 0:1 |  |
| 1997 | הליגה השלישית (4) | 4 | 12 | 36 | 13 | 7 | 16 | 28-40 | 1/128 | קריסטל סמולנסק, 0:3 |  |
| 1998 | הליגה השנייה (3) | מערב | — | 16 | 7 | 7 | 2 | 16-11 | 1/128 | דינמו סנקט פטרבורג, 0:1 |  הקבוצה ירדה מהליגה במחזור 16 ותוצאותיה אופסו |
| 1999 | הליגה החובבנית (4) | צפון מערב | 1 | 18 | 16 | 1 | 1 | 73-6 | גביע צפון-מערב, 1 | קונדופוגה, 3:0 |  העפלה לליגה השנייה |
| 1999 | הליגה החובבנית (4) | טורניר מעבר | 1 | 6 | 6 | 0 | 0 | 19-1 | — | — |  העפלה לליגה השנייה |
| 2000 | הליגה השנייה (3) | מערב | 4 | 36 | 19 | 7 | 10 | 65-29 | 1/128 | חימקי, 1:2 |  |
| 2001 | הליגה השנייה (3) | מערב | 2 | 38 | 23 | 11 | 4 | 61-31 | 1/32 | חימקי, 0:2 |  |
| 2002 | הליגה השנייה (3) | מערב | 5 | 38 | 19 | 8 | 11 | 61-52 | 1/32 | קריסטל, 1:2 |  |
| 2003 | הליגה השנייה (3) | מערב | 9 | 36 | 11 | 15 | 10 | 51-36 | 1/64 | סברסטאל, 1:2 |  |
| 2004 | הליגה השנייה (3) | מערב | 14 | 32 | 9 | 5 | 18 | 33-41 | 1/256 | ספירובו, 0:1 |  |
| 2005 | הליגה השנייה (3) | מערב | 17 | 32 | 4 | 5 | 23 | 14-65 | 1/256 | TsRFSO (г) 0:2 |  המועדון הורד לאחר הסיבוב הראשון |
הישגים לפי עונה > פסקוב 747

| טורניר> עונה | טורניר> ליגה | טורניר> ליגה | טורניר> מיקום | טורניר> מ | טורניר> נ | טורניר> ש | טורניר> ה | טורניר> יחס | גביע | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ‏2006 | הליגה החובבנית (אזור צפון-מערב) | שלב 1 | 3 | 10 | 5 | 2 | 3 | 19-12 | ‏ גמר |  |
| ‏2006 | הליגה החובבנית (אזור צפון-מערב) | שלב 2 | 2 | 3 | 2 | 0 | 1 | 7-3 | ‏ גמר |  |
| ‏2006 | הליגה החובבנית (אזור צפון-מערב) | פיינל-פור | 2 | 3 | 1 | 2 | 0 | 9-3 | ‏ גמר |  |
| ‏2006 | הליגה החובבנית (אזור צפון-מערב) | סיכום | 2 | 16 | 8 | 4 | 4 | 35-18 | ‏ גמר |  |
| 2007 |  |  | ‏ 2 | 16 | 9 | 3 | 4 | 33-15 | ‏1, 2 |  העפלה לליגה השנייה |
| 2008 | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | 10 | 36 | 11 | 14 | 11 | 32-33 | 1/512 |  |
| 2009 | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | 12 | 36 | 12 | 12 | 12 | 51-49 | 1/64 |  |
| 2010 | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | 11 | 32 | 11 | 7 | 14 | 41-55 | 1/16 |  |
| 2011/12 | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | 7 | 45 | 21 | 10 | 14 | 61-53 | 1/128 |  |
| 2012/13 | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | 2 | 26 | 14 | 7 | 5 | 41-23 | 1/32 |  |
| 2013/14 | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | 4 | 32 | 17 | 5 | 10 | 44-31 | 1/128 |  |
| 2014/15 | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | 9 | 30 | 11 | 10 | 9 | 39-38 | 1/128 |  |
| 2015/16 | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | 8 | 28 | 11 | 5 | 12 | 38-38 | 1/32 |  |
| 2016/17 | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | 10 | 26 | 6 | 11 | 9 | 18-31 | 1/128 |  |
| 2017/18 | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | 7 | 26 | 11 | 4 | 11 | 30-36 | 1/64 |  |
| 2018/19 | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | 10 | 24 | 9 | 2 | 13 | 34-42 | 1/128 |  |
| 2019/20 | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | הליגה המקצוענית (אזור מערב) | 9 | 16 | 6 | 3 | 7 | 15-26 | 1/128 |  |
הישגים לפי עונה > פסקוב

| טורניר> עונה | טורניר> ליגה | טורניר> ליגה | טורניר> # | טורניר> מ | טורניר> נ | טורניר> ש | טורניר> ה | טורניר> יחס | גביע | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ‏2020/21 | הליגה החובבנית (צפון-מערב) | 4 | 6 | 12 | 2 | 3 | 7 | 11−19 | זכייה בגביע צפון מערב | הקבוצה זכתה בגביע צפון מערב של הליגה השלישית |
| ‏2021/22 | הליגה החובבנית (צפון-מערב) |  |  |  |  |  |  |  |  | הקבוצה זכתה בגביע מחוז פסקוב |
תארים > פסקוב 747

סגנות (אזור "מערב"): 2012/13
16 האחרונות: 2010/11
תארים > פסקוב

זכייה: 2020
זכייה: 2021
הערות שוליים

1 2  "Футбольный клуб «Псков-747». История клуба и достижения". 747pskov.football-info.ru. אורכב מ-המקור ב-2012-10-10. נבדק ב-2020-02-16.
↑  "Спортивный Комплекс 747". 747pskov.football-info.ru. נבדק ב-2020-01-01.
↑  "«Луки–Энергия»: Мы не мальчики для битья". pravdapskov.ru. Псковская правда. 2017-05-24. נבדק ב-2020-01-01.
↑  Профиль (объединённый «Пскова-2000»-д и «Пскова-747»-м) на сайте Footballfacts.ru
↑  "Вопрос о выходе «Пскова-747» в ФНЛ поднимается на уровне губернатора - руководство клуба". ПЛН. 2013-02-20. נבדק ב-2020-01-01.
↑  "Энергия полураспада". gubernia.media/. Псковская губерния, №4 (826) от 01 февраля — 07 февраля 2017. 2017-02-06. נבדק ב-2020-01-01.
↑  "Пас из области в город, или Как из «747» сделать «24/7»". pln-pskov.ru. ПЛН. 2019-07-16. נבדק ב-2020-01-01.
↑  "Представлен генеральный спонсор футбольного клуба «Псков-747»". pskov.ru. Официальный сайт Псковской области. 2013-04-17. נבדק ב-2020-01-01.
↑  "Великолукский мясокомбинат стал спонсором ФК «Псков-747»". 747pskov.football-info.ru. 2017-04-17. נבדק ב-2020-01-01.
↑  "«Великолукский мясокомбинат» остаётся спонсором ФК «Псков-747»". pln-pskov.ru. ПЛН. 2015-03-12. נבדק ב-2020-01-01.
↑  "Найти спонсоров ФК "Псков-747" поможет областная администрация". pskov.kp.ru. КП в Пскове. 2016-11-16. נבדק ב-2020-01-01.
↑  "Псков близок к тому, чтобы потерять профессиональную футбольную команду". mk-pskov.ru. МК в Пскове. 2018-04-30. נבדק ב-2020-01-01.
↑  "«Псков-747» станет некоммерческим муниципальным учреждением". pln-pskov.ru. ПЛН в Пскове. 2019-07-19. נבדק ב-2020-01-01.
↑  "О спорт! Ты - что?". pln-pskov.ru. ПЛН в Пскове. 2019-12-05. נבדק ב-2020-01-01.
↑  "Пас из области в город, или Как из «747» сделать «24/7»". pln-pskov.ru. ПЛН. 2019-07-16. נבדק ב-2020-01-01.
↑  "В Пскове будет создан новый футбольный клуб - АНО «ФК «Псков»". pln-pskov.ru. ПЛН. 2019-12-25. נבדק ב-2020-01-28.
↑  АВТОНОМНАЯ НЕКОММЕРЧЕСКАЯ ОРГАНИЗАЦИЯ "ФУТБОЛЬНЫЙ КЛУБ "ПСКОВ"
↑  "Футбольная реформа: Деньги, кадры, два стадиона". pln-pskov.ru. ПЛН. 2020-02-11. נבדק ב-2020-02-16.
↑  ФК «Псков» будет заявляться сразу во второй и третий дивизионы
↑  Сформировано правление АНО ФК «Псков»
↑  "Псковский футбольный клуб может перейти из профессионалов в любители". pln-pskov.ru. ПЛН. 2020-04-22.
↑  "Футбольный клуб «Псков» примет участие в соревнованиях этого года". mronw.ru. Сайт МРО «Северо-Запад». 2020-04-21.
↑  "Футбольная реформа: Деньги, кадры, два стадиона". pln-pskov.ru. ПЛН. 2020-02-11. נבדק ב-2020-02-16.
↑  Выступление команды г. Пскова в первенствах страны
↑  РЕГИОНАЛЬНЫЙ ФУТБОЛ РОССИИ
רודריגו קאיו

רודריגו קאיו קוקט רוסו (בפורטוגזית: Rodrigo Caio Coquette Russo, נולד ב-17 באוגוסט 1993), הידוע בשם רודריגו קאיו, הוא כדורגלן ברזילאי שמשחק עבור פלמנגו בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

רודריגו נולד בשכונת דראסנה שבסאו פאולו, הוא גדל בקבוצת הנוער של סאו פאולו והתחיל את הקריירה שלו בתור קשר הגנתי. ב-2012, שיחק בניצחון 3-2 על סנטוס. אחרי המשחק, זכה לשבחים רבים על סגנון המשחק שלו.
ב-2013, עם פאולו מירנדה ואדסון סילבה הפצוע, קאיו התחיל לשחק כבלם. אחרי הופעות טובות, המאמן פאולו אאוטורי ציין לטובה את תרומתו להגנה של סאו פאולו.
ב-2 באוגוסט 2014, קאיו נפגע ברצועה הצולבת הקדמית, שגרמה לו לפספס משחקים במשך מספר חודשים. הוא חזר למגרש ב-16 במרץ 2015.
ב-12 ביוני 2015 דווח כי קאיו חתם על חוזה לחמש שנים עם קבוצת ולנסיה מליגת העל הספרדית, שהייתה מוכנה לשלם עבורו 12.5 מיליון €. ב-29 ביוני 2015, עסקת ההעברה נפלה אחרי שהשחקן נכשל בשתי בדיקות רפואיות.
סטטיסטיקה > מועדונים

| מועדון | עונה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | CONMEBOL> הופעות | CONMEBOL> שערים | אחרים> הופעות | אחרים> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סאו פאולו | 2011 | 8 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 8 | 0 |
| סאו פאולו | 2012 | 7 | 0 | 3 | 0 | 1 | 0 | 9 | 0 | 20 | 0 |
| סאו פאולו | 2013 | 36 | 3 | 0 | 0 | 8 | 0 | 14 | 1 | 64 | 4 |
| סאו פאולו | 2014 | 8 | 0 | 4 | 0 | 0 | 0 | 14 | 1 | 26 | 1 |
| סאו פאולו | 2015 | 24 | 1 | 5 | 0 | 3 | 0 | 4 | 0 | 36 | 1 |
| סאו פאולו | 2016 | 20 | 1 | 1 | 0 | 13 | 0 | 12 | 2 | 46 | 4 |
| סאו פאולו | 2017 | 33 | 0 | 6 | 0 | 2 | 0 | 11 | 1 | 52 | 1 |
| סך הכל | סך הכל | 136 | 5 | 19 | 0 | 27 | 0 | 64 | 5 | 254 | 11 |
סטטיסטיקה > נבחרת

| ברזיל> שנה | ברזיל> הופעות | ברזיל> שערים |
| --- | --- | --- |
| 2016 | 1 | 0 |
| 2017 | 3 | 0 |
| סה"כ | 4 | 0 |
תארים > קבוצתיים

קופה סודאמריקנה: 2012
גביע פלורידה: 2017
תארים > נבחרת

מדליית הזהב האולימפית: 2016
טורניר טולון: 2014
שאמו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מין:  קטלן
 מוות:  23 באוגוסט 1971
 זוויג:  נקבה
 בעלים:  סיוורלד
 תקופת הפעילות:  1965 – 16 באוגוסט 1971 (כ־6 שנים) 
 
שאמוּ (Shamu) הייתה לווייתן קטלן נקבה, שהופיעה במופעים בסיוורלד סן דייגו (אנ') מאמצע עד סוף שנות ה-60.
שאמו הייתה הקטלן הרביעי שנתפס אי פעם, והשנייה מבין הנקבות. היא נתפסה ב-31 באוקטובר 1965 ומתה ב-23 באוגוסט 1971, לאחר כשש שנים בשבי.
לאחר מותה, השם "שאמו" המשיך לשמש במופעי הקטלנים בשם זה לקטלנים שונים בפארקים שונים של סיוורלד (אנ').
חייה

תפיסתה של שאמו הייתה הפעם הראשונה שבה נתפס במתכוון קטלן חי ובריא. שלוש תפיסות הקטלנים הקודמות - "וונדה" (Wanda), "מובי דול" (אנ') ו"נאמו" (אנ') - היו מקריות יותר. שאמו נתפסה צעירה מאוד, באורך 4.25 מטרים ומשקל 900 קילוגרמים. היא נתפסה באוקטובר 1965, במפרץ פאג'ט (אנ'), מתוך אוכלוסיית הקטלנים הדרומית (אנ') של החלק הצפון-מערבי של האוקיינוס השקט של צפון אמריקה על ידי צייד הקטלנים טד גריפין (אנ'), כדי להיות בת לווייתו של הקטלן הזכר "נאמו" באקווריום הציבורי של גריפין בסיאטל ונקראה "שאמו" (קיצור של היא-נאמו, She-Namu). אלא ששאמו לא הסתדרה עם נאמו ולכן בדצמבר 1965 היא נמכרה לסיוורלד בסן דייגו.
על פי ספרו של אריק הויט (Erich Hoyt), שאמו פלטה קריאות מצוקה במשך כל יומה הראשון בסיוורלד.
ב-19 באפריל 1971, נשכה שאמו את רגליה וירכיה של אן אקיס (Anne Eckis), עובדת של סיוורלד שניסתה לרכוב עליה כחלק מאירוע יחסי ציבור מצולם, וסירבה לשחרר את האשה עד שעובדים אחרים הגיעו לעזרתה ופתחו את לסתה של הקטלנית עם מוט. העובדת נתבקשה לרכוב על שאמו כשהיא לובשת ביקיני, ולא הייתה מודעת לכך שהקטלנית כבר תקפה בעבר אנשים שלבשו בגדי ים רגילים והופיעה רק עם מאלפים שלבשו חליפות צלילה. הקטלנית גם הראתה קודם לכן סימנים של התנהגות בלתי-יציבה ומצוקה ממש לפני האירוע.
קטע וידאו קצר מהאירוע מוצג בסרט התיעודי "בלאקפיש" (2013).
לאחר המקרה, פרשה שאמו מהמופעים. היא מתה כארבעה חודשים לאחר מכן, באוגוסט 1971.
ראו גם

טיליקום (קטלן)
בלאקפיש
הערות שוליים

1 2  Shamu, באתר Orca Aware
1 2  Stories of Captive Killer Whales, באתר PBS
↑  Tim Zimmermann, The Killer in the Pool, באתר outsideonline.com,‏ 30 ביולי 2010.
↑  M.L. LYKE, Granny's Struggle: A black and white gold rush is on,‏ 10 באוקטובר 2006.
↑  כתבה על האירוע בעיתון "Toledo Blade",‏ 20 באפריל 1971.
↑  Eckis v. Sea World Corp.,‏ 19 בנובמבר 1976.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007595352605171  LCCN: sh2011001533
רפידין עבדאללה

רפידין עבדאללה (בצרפתית: Rafidine Abdullah, בערבית: رافيدين عبدالله ; נולד ב-15 בינואר 1994) הוא כדורגלן צרפתי-קומורואי המשחק בעמדת הקשר.
קריירה

עבדאללה החל לשחק כדורגל במחלקות הנוער של מרסיי. בעונת 2011/2012 קודם על ידי המאמן דידייה דשאן, והחל להתאמן עם הקבוצה הבוגרת. ב-9 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, במסגרת הסיבוב השלישי של מוקדמות הליגה האירופית נגד אסיישירספור הטורקית.
ב-2 בספטמבר 2013 חתם לארבע עונות בלוריאן, וב-15 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה. ב-27 בספטמבר כבש את שערו הראשון בקריירה, בהפסד 1–2 למונפלייה.
ב-3 באוגוסט 2016 עזב לראשונה את צרפת, וחתם לשלוש עונות בקדיס מהליגה הספרדית השנייה.
ב-17 ביולי 2018 חתם בואסלנד-בוורן לשנתיים. לאחר ששיחק 644 דקות בלבד בעשרה משחקים, עבדאללה והמועדון החליטו להפסיק את החוזה בהסכמה הדדית ב-28 בינואר 2019.
קריירה > קריירת נבחרות

עבדאללה שיחק 4 משחקים בנבחרת צרפת עד גיל 18, 3 משחקים בנבחרת צרפת עד גיל 19, ו-7 משחקים בנבחרת צרפת עד גיל 20 בהם אף כבש שער. כיוון שהוריו הם ממוצא קומורואני, הוא החליט לייצג את קומורו, וערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 2–2 עם נבחרת טוגו.
הערות שוליים

↑  "OM-Toulouse: optimisme pour les frères Ayew". La Provence (בצרפתית). 1 במרץ 2012. נבדק ב-9 באוגוסט 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Zoom sur les jeunes en stage à Crans Montana". Olympique de Marseille (בצרפתית). 7 ביולי 2012. אורכב מ-המקור ב-2012-07-11. נבדק ב-9 באוגוסט 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Baup sent que Rafidine Abdullah a un fort potentiel!". Foot sur 7 (בצרפתית). 25 ביולי 2012. אורכב מ-המקור ב-2012-07-28. נבדק ב-9 באוגוסט 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Marseille v. Eskişehirspor Match Report". Union of European Football Associations (בצרפתית). 9 באוגוסט 2012. נבדק ב-9 באוגוסט 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lorient : Féry rappelle Gourcuff à l’ordre et explique la vente de Lemina !, Foot Mercato : Info Transferts Football - Actu Foot Transfert, ‏2013-09-03 (בצרפתית)
↑  Match Montpellier - Lorient - 8è journée Ligue 1 Conforama. Saison 2015/2016, Foot Mercato : Info Transferts Football - Actu Foot Transfert (בצרפתית)
↑  "Rafidine Abdullah, nuevo jugador del Cádiz" [Rafidine Abdullah, new player of Cádiz] (בספרדית). Cádiz CF. 3 באוגוסט 2016. נבדק ב-3 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  W-B versterkt zich met Rafidine Abdullah, waasland-beveren.be, 17 July 2019
↑  W-B EN ABDULLAH GAAN UIT MEKAAR, waasland-beveren.be, 28 January 2019
↑  "Rafidine. Jeune comorien à l'OM". Comoros-Infos (בצרפתית). 22 ביולי 2012. נבדק ב-9 באוגוסט 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  http://tercerequipo.com/2016/11/12/un-cadiz-muy-serio-saca-tajada-en-el-campo-del-lider/
↑  http://www.soka25east.com/agbeniadan-denies-comoros-major-upset-togo/
| נבחרת קומורו – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 ע. אחמדא •  2 בן בוינה •  3 ק. עבדאללה •  4 ג'. עבדו •  5 עלי מוחמד •  6 אמדהומה •  7 אמשנגמה •  8 ר. עבדאללה •  9 י. אמשנגמה •  10 מאמאדי •   11 ג'ומוי •  12 מתוויר • 13 אל-האדהור •  14 זאהארי • 15 בן ג'אלוד יוסוף • 16 חוסייני • 17 אבובאכארי • 18 באשירו • 19 בורהאן • 20 מוחמד • 21 בן נבוהאנה • 22 שאמד • 23 מוחמד יוסוף • 24 מוגני • 25 באכארי • 26 סלמאני • 27 סואהי • 28 ק. אחמדא • מאמן: א. עבדו |  1 ע. אחמדא •  2 בן בוינה •  3 ק. עבדאללה •  4 ג'. עבדו •  5 עלי מוחמד •  6 אמדהומה •  7 אמשנגמה •  8 ר. עבדאללה •  9 י. אמשנגמה •  10 מאמאדי •   11 ג'ומוי •  12 מתוויר • 13 אל-האדהור •  14 זאהארי • 15 בן ג'אלוד יוסוף • 16 חוסייני • 17 אבובאכארי • 18 באשירו • 19 בורהאן • 20 מוחמד • 21 בן נבוהאנה • 22 שאמד • 23 מוחמד יוסוף • 24 מוגני • 25 באכארי • 26 סלמאני • 27 סואהי • 28 ק. אחמדא • מאמן: א. עבדו | קומורו |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוסיאנקה (כדורגל נשים)

"רוסיאנקה" (רוסית: Россиянка) הוא מועדון כדורגל נשים מהעיר חימקי, שבמחוז מוסקבה. המועדון השתתף באליפות רוסיה בה זכה 5 פעמים.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה לראשונה בשנת 2003 בעיר קרסנוארמייסק כקבוצת הכדורגל "נדז'דה". שנה לאחר מכן שינתה שמה לשמה הנוכחי, "רוסיאנקה". ב-2015, מועדון הכדורגל עבר מהעיר קרסנוארמייסק לחימקי.
הישג השיא של הקבוצה במפעלים האירופיים הוא העפלה לרבע גמר גביע אופ"א בעונות 2007/08, 2011/12, 2012/13.
בעונת 2018 המועדון פורק עקב קשיים כלכליים.
תארים

אלופת רוסיה (5): 2005, 2006, 2010, 2011/12, 2016
מחזיקת גביע רוסיה (5): 2005, 2006, 2008, 2009, 2010
הישגים לפי עונה

| עונה | ליגה | מיקום | גביע |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | הדיוויזיה העליונה | 1 |  |
| 2004 | הדיוויזיה העליונה | 2 | גמר |
| 2005 | הדיוויזיה העליונה | 1 | 1מחזיקת הגביע |
| 2006 | הדיוויזיה העליונה | 1 | 1מחזיקת הגביע |
| 2007 | הדיוויזיה העליונה | 2 | גמר |
| 2008 | הדיוויזיה העליונה | 2 | 1מחזיקת הגביע |
| 2009 | הדיוויזיה העליונה | 2 | 1מחזיקת הגביע |
| 2010 | הדיוויזיה העליונה | 1 | 1מחזיקת הגביע |
| 2011/12 | הדיוויזיה העליונה | 1 | חצי גמר |
| 2012/13 | הדיוויזיה העליונה | 2 | רבע גמר |
| 2013 | הדיוויזיה העליונה | 4 |  |
| 2014 | הדיוויזיה העליונה | 4 | רבע גמר |
| 2015 | הדיוויזיה העליונה | 2 | חצי גמר |
| 2016 | הדיוויזיה העליונה | 1 | חצי גמר |
| 2017 | הדיוויזיה העליונה | 6 | חצי גמר |
הערות שוליים

↑  Женский футбольный клуб "Россиянка" переехал из Красноармейска в Химки | Футбол | Р-Спорт.
פטי לבל

| --- | --- |

 לידה:  24 במאי 1944 (בת 80) פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Patricia Louise Holte-Edwards 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1958 
 מקום לימודים:  תיכון ג'ון ברטרם 
 סוגה:  R&B · נשמה · דיסקו · גוספל · ג'אז · פאנק
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  אפיק רקורדס · MCA רקורדס · Def Soul Classics · Bungalo · Philadelphia Int'l
 שיתופי פעולה בולטים:  Labelle · מייקל מקדונלד · דיון וורוויק · גלדיס נייט · אריתה פרנקלין · מרי ג'יי בלייג'
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 www.pattilabelle.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פטרישה לואיז הולט-אדוארדס (באנגלית: Patricia Louise Holte-Edwards; נולדה ב-24 במאי 1944), ידועה בשמה המקצועי פטי לבל, היא זמרת, מחברת ספרים, שחקנית, ויזמית אפרו-אמריקאית. לבל החלה את הקריירה שלה בתחילת שנות ה-1960, כסולנית הלהקה Patti LaBelle and the Bluebelles. בתחילת שנות ה-1970 שינתה הלהקה את שמה ל-Labelle, והוציאה את שיר הדיסקו האייקוני "Lady Marmalade". הלהקה הייתה להרכב הקולי האפרו-אמריקאי הראשון שהופיע על שער המגזין המוזיקלי רולינג סטון. כשהלהקה התפרקה ב-1976, לבל החלה קריירת סולו מצליחה, והוציאה אלבום בכורה סולו Patti LaBelle, שכלל את השיר שנהיה ללהיט המגדיר אותה ככוכבת R&B‏, "You Are My Friend". הצלחתה של לבל המשיכה לתוך שנות השמונים, וב-1984 פרצה גם למיינסטרים כאשר הוציאה מספר סינגלים שהצליחו במצעדי הפופ בנוסף למצעדי R&B, הכוללים את "If Only You Knew", "New Attitude" ו-"Stir It Up".
כעבור כשנתיים, ב-1986, נחת אלבומה של לבל Winner in You בראש מצעד האלבומים, והסינגל ממנו, "On My Own", דואט עם מייקל מקדונלד גם העפיל לראש המצעדים. לבל זכתה בפרס גראמי ב-1992 כזמרת השנה ב-R&B בשל אלבומה משנת 1991, ‏'Burnin, ומאוחר יותר, ב-1999, זכתה בגראמי נוסף, עבור אלבום ההופעה שלה, Live! One Night Only. בתחילת המילניום החדש, היא התאחדה עם חברותיה להרכב לבל, והן הוציאו אלבום בשם Back to Now, ואף יצאו לסבב הופעות קצר אך מוצלח.
הצלחתה של לבל נפרשת גם לכיוונים שונים, כולל בתור שחקנית, עם הופעות בולטות בסרט סיפורו של חייל, ובתוכניות טלוויזיה כגון עולם שונה ואימה אמריקאית: פריק שואו. ב-1992, לבל כיכבה בסיטקום משלה, Out All Night. עשור מאוחר יותר, לבל אירחה תוכנית לייפסטייל Living It Up with Patti LaBelle ברשת TV One. ב-2015, לבל התחרתה בתוכנית רוקדים עם כוכבים.
בקריירה בת יותר מחמישים שנה, מכרה לבל יותר מ-50 מיליון תקליטים ברחבי העולם. לבל הוכנסה להיכל התהילה של גראמי, יש לה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד, והיא הוכנסה גם להיכל התהילה לפזמונאים של תיאטרון אפולו. בשנת 2005, הוענק לה מטעם פרסי מוזיקת העולם פרס לג'נד (אגדה), בהכרה על שנותיה הרבות בתעשיית המוזיקה ותרומתה הרבה לה. לבל נכללה ברשימת 100 הזמרים הגדולים מכל הזמנים של רולינג סטון. לבל ידועה בכינויה "הסנדקית של מוזיקת הנשמה".
תחילת דרכה > Patti LaBelle and the Bluebelles

לבל נולדה בשם פטרישה לואיז הולטב-24 במאי 1944 בפילדלפיה שבפנסילבניה, השלישית מתוך ארבע בנותיהם של הנרי וברטה הולט. אביה היה עובד רכבת ואמה עבדה במשק בית. היא כתבה בספר זכרונותיה, Don't Block the Blessings, כי הנישואים של הוריה היו יחסי התעללות. כאשר פטי הייתה בת שבע, היא הייתה נאנסה על ידי ידיד משפחתה. כשהייתה בת שתים עשרה, הוריה התגרשו. פטי חייתה עם אמה, אך נותרה קרובה לאביה. פטי הצטרפה למקהלה של הכנסייה המקומית בגיל 10, וביצעה את הסולו הראשון שלה לאחר שנתיים. בגיל 15 היא זכתה בתחרות כישרונות בבית ספר התיכון, הצלחה שהובילה אותה להקים את ההרכב הראשון שלה, ה-Ordettes, ב-1960, עם חברותיה לכיתה ג'ין בראון, איבון הוגן וג'וני דוסון. הקבוצה, עם פטי כסולנית, הפכה לאטרקציה מקומית עד ששתיים מחברותיה עזבו כדי להינשא. ב-1962, הצטרפו ללהקה שלוש חברות חדשות, סינדי בירדסונג, שרה דאש ונונה הנדריקס. הקבוצה המחודשת נבחנה אצל חברת תקליטים מקומית. הרולד רובינסון, הבעלים של החברה, הסכים לעבוד עם ההרכב לאחר ששמע את הביצוע של פטי לשיר "I Sold My Heart to the Junkman" והתרשם. לפני זה הוא ביטל אותה באמירה המזלזלת שהיא "יותר מידי כהה ופחות מדי יפה".
בשנת 1963, יצא הלהיט הראשון של הלהקה, "Down the Aisle (The Wedding Song)" אשר חצה ז'אנרים והיה ללהיט הן במצעדי הפופ והן במצעד ה-R&B. ב-1964 השיר "You'll Never Walk Alone" היה ללהיט, ואחריו סינגל נוסף, "Danny Boy". בשנת 1965, הלייבל שלהן קרס, והלהקה עברה לניו יורק, ושם חתמה עם אטלנטיק רקורדס, אצלם הקליטו שנים עשר סינגלים, אשר חלקם עלו למצעדי הלהיטים, כולל ביצוען לשיר "Over the Rainbow". ב-1967, בירדסונג עזבה את הקבוצה כדי להצטרף לסופרימס, ועד 1970 הלהקה שוחררה מחוזה על ידי אטלנטיק רקורדס, וגם האמרגן שלהן, ברנרד מונטגיו, שהיה אתן מתחילת דרכן, נטש אותן.
באותה שנה, ויקי ויקהם, המפיקה של התוכנית המוזיקלית הבריטית, Ready Steady, Go, הסכימה לנהל את הלהקה לאחר שדאסטי ספרינגפילד החתימה אותן לחוזה הקלטה. הדבר הראשון שוויקהאם הורתה להן לעשות זה לשנות את שמן פשוט ל"לבל", וייעצה להן לשוב ולהופיע, והפעם עם מראה יותר עממי ועם סאונד המשקף את הסגנון הפסיכדלי במוזיקת הנשמה. ב-1971, הקבוצה פתחה עבור The Who במהלך סבב ההופעות שלהם בארצות הברית.
תחילת דרכה > Labelle

להקת לבל חתמה עם חברת תקליטים בבעלות האחים וורנר, והאלבום הראשון שלהן, שנקרא על שמן, LaBelle, יצא ב-1971. סגנון הנשמה הפסיכדלית, עם מקצבי רוק, היוו שינוי משמעותי מהצליל המוקדם של הלהקה. באותה שנה, לבל שרו קולות רקע באלבומה של לורה נירו, Gonna Take a Miracle. בשנת 1972, הקבוצה הוציאה אלבום נוסף, באותו הסגנון, Moon Shadow. בהופעות במהלך 1973, ויקהאם הלבישה את חברות הלהקה בבגדי גוף מוכספים, בהשפעת הגלאם הרוק ושל דייוויד בואי ואלטון ג'ון בפרט.
כשגם האלבום השלישי שלהן, Pressure Cookin', לא הניב להיט, להקת לבל חתמה עם אפיק רקורדס, ומיד הוציאו אלבום ב-1974, Nightbirds, אשר היה להצלחתן הגדולה ביותר עד כה. האלבום שילב נשמה, פאנק ומוזיקת רוק, וכלל את הסינגל, "ליידי מרמלד", שהיה לסינגל המוכר ביותר של ההרכב, ולאחד הלהיטים הגדולים בכל הזמנים. השיר הגיע למספר 1 במצעד Hot 100 ומכר מעל מיליון עותקים, כפי שעשה גם Nightbirds, אשר זיכה אותו בסטטוס אלבום זהב מטעם RIAA. באוקטובר 1974, לבל עשו היסטוריה מוזיקלית כאשר היו למופע הרוק הראשון שהופיע בבית האופרה מטרופוליטן. ההצלחה הגדולה של "Lady Marmalade" ו-Nightbirds הנחיתו את לבל על שער המגזין רולינג סטון ב-1975.
לבל יצאו עם עוד שני אלבומים, Chameleon ו-Phoenix ב-1975 ו-1976, בהתאמה. בעוד שני האלבומים זכו להצלחה בקרב המבקרים, הם לא הניבו להיטים שחצו למצעדי הפופ. ב-1976, פטי, נונה ושרה החלו להתווכח על הכיוון המוזיקלי של ההרכב. הקשיים הבין-אישיים הגיעו לשיא במהלך הופעה ב-16 בדצמבר 1976 בבולטימור, מרילנד, שם נונה הנדריקס ברחה אל מאחורי הקלעים ופגעה בעצמה במהלך התמוטטות עצבים. בעקבות התקרית, לבל ביקשה לפרק את הלהקה.
קריירת סולו > 1977–1984

לבל חתמה חוזה סולו עם אפיק רקורדס ב-1977, והוציאה עוד באותה שנה את אלבום הבכורה שלה כאמנית סולו, אשר נקרא בשמה. האלבום מוכר בשל להיטי הדיסקו שכלל, כמו "Joy to Have Your Love" ו-"Dan Swit Me" ובלדת הגוספל, "You Are My Friend" שנהיה לשיר היכר של לבל. לבל הוציאה עוד שלושה אלבומי אולפן ברצף עם אפיק רקורדס עד 1980, מהם יצאו מספר להיטים שהגיעו למצעדים.
אחרי ארבעה אלבומים עם אפיק, לבל חתמה עם פילדלפיה אינטרנשיונל רקורדס, שם הקליטה את הגרסה האייקונית שלה לשיר "Over the Rainbow" שיצא באלבומה בשם The Spirit's in It. ב-1982, שרה דואט עם גרובר וושינגטון "The Best Is Yet to Come", אשר זיכה אותה במועמדות הראשונה שלה לפרס גראמי. וזכתה לשבחים באותה השנה כשכיכבה במחזמר הברודוויי Your Arms Too Short to Box with God. בשנת 1983, לבל יצאה באלבום שהיווה עבורה פריצת דרך, I'm in Love Again, אשר כלל את להיטי הטופ-10 הראשונים שלה במצעדי הסינגלים ב-R&B, כגון "Love, Need and Want You" ו-"If Only You Knew", אשר היה ללהיט מספר 1 הראשון שלה כאמנית סולו, בתחילת 1984. מאוחר יותר בשנת 1984, השיר ששרה עם בובי וומאק, "Love Has Finally Come at Last", גם היה ללהיט. באותה שנה לבל הופיעה בסרט "סיפורו של חייל" כזמרת במועדון לילה.