stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כרוכית
היסטוריה

ישנן מספר תאוריות לגבי מוצאו של הסימן.
אקדמאים איטלקיים טוענים כי איתרו את הסימן @ במאה ה-16, במסמך בנקאי שנשלח על ידי פרנצ'סקו לאפי מסביליה לרומא ב-4 במאי 1536. הסימן שימש זמן רב בשימוש בספרדית ופורטוגזית כקיצור של arroba, יחידה שווה ערך למסה של כ-12 ק"ג, ונגזר מהביטוי הערבי של "רביעית" (الربع) קינטל (100 ליברות). באיטלקית, הסמל זכה לפירוש אמפורה (Anfora). כיום המילה arroba משמשת הן עבור הסמל @ והן ליחידת המשקל. באיטלקית, הסמל מייצג את אחד אמפורה, יחידת משקל ונפח המבוססת על תכולת אמפורה סטנדרטית, וקיבל משמעות ושימוש מודרנית של "בשיעור של" או "במחיר של" בצפון אירופה.
הסמל פותח כקיצור למילים "כל אחד ב" (each at) במחירון, הסמל מייצג a המוקפת ב-e, כדי להבדיל אותה מ"ב" (at) השונה (המסומל על ידי כתיבת a גרידא). דוגמה: "12 תפוחים, כל אחד בדולר", שייכתב "12 apples @ $1", לעומת "12 תפוחים בדולר".
נזירים בימי ביניים קיצרו את המילה הלטינית ad (ב-, כיוון, על ידי, על) לצד ספרה. אחת הסיבות לקיצור זה, הייתה מטעמי חיסכון נייר ודיו. כיוון שאלפי עמודים של כתבי-הקודש הועתקו על הפפירוס היקר או קלף, והמילים ב-, מכיוון-, ועל ידי חוזרים ונשנים פעמים רבות, ניתן היה לחסוך כמות ניכרת של משאבים על ידי כך. תאוריה זו מסבירה אם כן, את מקור הגרפיקה של הסמל בכך שהאות a נכתבת, והאות d חוזרת ונכתבת סביבה, כדי להשלים את המילה הלטינית ad.
תאוריה אחרת מציעה כי היה זה במקור קיצור של מילת היחס היוונית ανά (התעתיק: "אנה"), כלומר "בשיעור של-" או "עבור-".
על פי הסברה, התפתח הסימן מן האות הצרפתית המוטעמת à, שפירושה "ב־" או "אצל".
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
שם הסימן

השם הרשמי שניתן לסימן על ידי מכון התקנים האמריקאי (ANSI) וב-ITU-T, גוף קביעת התקנים בטלקומוניקציה שבאיגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי, הוא Commercial At, משמע "ב־ מסחרי" או "אצל מסחרי". שם זה מבוסס על השימוש הקודם בסימן בחשבוניות כדי לייצג שכמות מוצרים מסוימת נמכרת במחיר הנקוב ליחידה, לדוגמה: 50 תפוחים @ ₪2 = ₪100.
בשפות שונות מכונה הסימן בכינויים שונים. באנגלית הוא מוכר בשם at-sign ומבוטא "at" (משמעות מקורבת: "אצל" או "ב-"). בשפות אחרות יש כינויים ציוריים יותר, לדוגמה: בצ'כיה ובסלובקיה – "הרינג", בגרמנית – "זנב קוף" או "קוף עכביש", ברומנית ובהולנדית – "זנב קוף", בסלובנית - "קוף", ברוסית – "כלבלב", בשוודית ובדנית – "a עם חדק", באיטלקית – "חילזון", בקוריאנית – "שבלול", ובהונגרית - "תולעת".
בעברית מכנים את הסימן במילת הסלנג "שטרודל" (בשל המאפה הדומה לו בצורתו) או במילה "כרוכית" הנרדפת ל"שטרודל". את הכינוי "שטרודל" המציא לדבריו מהנדס המחשבים משה לוביאניקר, שבמסגרת עבודתו בחברת יבמ ישראל הדריך לקוחות בקורסי מחשב. במהלך אחד השיעורים, בשנת 1965, אמר לתלמידיו: "תסתכלו, זה נראה כמו בצק של שטרודל, נקרא לזה שטרודל". השם נקלט בקרב דוברי העברית.
שימושים

השימושים העיקריים בסימן @ הם בתחומים הקשורים למחשבים - שפות תכנות, יישומי תקשורת ופרוטוקולים הקשורים אליהם.
ב־IRC משמש הסימן כקידומת לבעלי זכויות מפעיל בחדרי השיחה, ומכונה "אופ" (אשר נגזר מהביטוי "אופרטור" – מפעיל).
הסימן משמש לשימושים מגוונים בשפות תכנות שונות. לדוגמה, בשפת התכנות Perl משתמשים בו כקידומת לשם משתנה מסוג מערך. בשפת PHP מורה הכרוכית למהדר להתעלם מהשגיאות באותה השורה ובכך מונע את הפסקת התוכנית בעקבות השגיאה האפשרית בשורה. שימוש באפשרות זו נפוץ בשפה כאשר מציינים משתנה בעל ערך התחלתי שאינו קיים (PHP רואה זאת כשגיאה, ועל כן משתמשים בשטרודל כדי למנוע את הודעת השגיאה בידיעה שיושם למשתנה ערך בהמשך ריצת התוכנית).
בכמה מנגנוני הזדהות ברשת האינטרנט (ftp, ssh, דוא"ל וכדומה) הכרוכית מבדילה בין פרטי הזיהוי לבין כתובת השרת, לדוגמה: ftp://myname:mypassword@myhostname. בהגייה האנגלית של צירופים אלה הסימן נהגה כמילה at.
ברשתות חברתיות שונות משמש הסימן לאזכור (אנ') של משתמש מסוים. לדוגמה @user‎ מאזכר את המשתמש user. המשתמש מקבל הודעה שהזכירו אותו, ובדרך כלל האזכור הופך לקישור לפרופיל המשתמש שהוזכר.
פרט לתחומים הנ"ל, הסימן נמצא בשימוש מועט יחסית:
לציון מחירים (כפי שתואר לעיל).
בכתיבה מקוצרת באנגלית משתמשים לעיתים בסימן זה לציון שעה או מקום של אירוע (במקום המילה at). לדוגמה meeting @ my home או see you @ 16:00.
הערות שוליים

↑  פיליפ ווילאן, merchant@florence wrote it first 500 years ago, באתר הגארדיאן, 31 ביולי 2000 (באנגלית)
↑  רוביק רוזנטל, האיש שהמציא את השטרודל, בבלוג "הזירה הלשונית"
כוליות ואינסוף

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  עמנואל לוינס
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  פילוסופיה
 נושא:  אתיקה, מטפיזיקה, הומניזם, אינסוף, פנומנולוגיה, פילוסופיה דיאלוגית
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת מרטינוס נייהוף
 תאריך הוצאה:  1961
 עורך:  ז'ואל הנסל
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת מאגנס
 תאריך:  2010
 תרגום:  רמה איילון
כוליות ואינסוף: מסה על החיצוניות (בצרפתית: Totalité et Infini: essai sur l'extériorité) הוא חיבור פילוסופי מאת עמנואל לוינס שיצא לאור ב-1961. "כוליות ואינסוף" מכיל את עיקרי שיטתו של לוינס מתקופת הגותו האמצעית, האנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד ואנציקלופדיה בריטניקה מחשיבות אותו לאחד משני חיבוריו החשובים ביותר, לצד "אחרת מהיות" (אנ').
החיבור נכתב בתור התזה המרכזית בדוקטורט ד'אטה של לוינס.
בעקבות "כוליות ואינסוף",  ז'אק דרידה פרסם את מאמרו "אלימות ומטפיזיקה: מאמר על המחשבה של עמנואל לוינס", שנכלל באסופת המאמרים המשפיעה שלו "כתיבה והבדל" (אנ').
הספר תורגם לעברית על ידי רמה איילון, ומצורפת לו הקדמה מאת ד"ר ז'ואל הנסל, העורכת המדעית.
סקירה > פתח דבר

לוינס פותח את החיבור בטענה: ”הכל יסכימו ברצון כי חשוב ביותר שנדע האם אנו מרומים על ידי המוסר”. הוא מתאר מתח בין השאיפה להיות מוסריים, לבין האפשרות המתמדת למלחמה. כלומר, כל עוד ישנן מלחמות, מחויבויות מוסריות מושהות ושום דבר אינו יציב. ממשותה של המלחמה "מגחיכה" את המחשבה המוסרית כשהיא מדכאת את השאיפה לחרוג מהמצב הנתון. לוינס מנגיד בין המוסר ששואף לשלום, לבין הפוליטקה, שמובילה למלחמות, ומאפיין את השנייה בתור ”האמנות לִצפות בכל האמצעים את המלחמה ולנצחה”.
לוינס טוען כי המלחמה מהווה התנסות טהורה בהוויה הטהורה, כי היא "מגייסת" את בני האדם לתוך מכלול שבו היחידיות הסובייקטיבית האנושית נעלמת בתוך סדר אובייקטיבי. המלחמה הורסת את הזהות העצמית ("זהותו של הזהה"). האלימות של המלחמה לא מאפשרת המשכיות לזהות הסובייקטיבית של בני האדם ומובילה לתחושות של זרות עצמית ושל ניכור. המלחמה היא טוטאלית (כוּלית), באופן שהוא גם אנלוגי למונח הכוּליות בפילוסופיה המערבית ועל כן: ”יחידים מצטמצמים בו לכלל נושאי כוחות אשר שולטים בהם ללא ידיעתם”.
האלטרנטיבה של התודעה המוסרית יכולה להתקיים רק אם היא מתתבססת על הודאות של השלום, שלא תלויה בהוויה הנוכחית ובהיסטוריה, יחס שלפי לוינס הוא קמאי ובראשיתי. כנגד האונטולוגיה של המלחמה, לוינס מציב את האסכטולוגיה, המצביעה על מה שמעֵבר לממשות של הכוּליות. בכך, לוינס מבקר את רעיון "השלום הנצחי" של קאנט המתבסס על הנחות מוצא אימננטיות ומתמשש בשל אינטרסים (במונחיו של קאנט: "בהתאם למוסר" ולא "מתוך המוסר") והן את תפיסת "קץ ההיסטוריה" של הגל. לוינס מאפיין את השלום כבלתי תלוי בהוויה ובהיסטוריה, באופן טרנסצנדנטי ואינסופי החיצוני להוויה, וכ"שבר" בכוליות.
לוינס תוהה האם קיימת אפשרות לתפוס את ההוויה באופן שלא על דרך ייצוג, ולא באופן מחפצן או אלים. לטענתו, ניתן להגיע למצב שבו הכוליות "נשברת" בהזדהות עם החיצוניות של ה"אחר", תופעה אשר בטרמינולוגיה של לוינס מכונה ה"פנים" של הזולת. ההופעת הפנים של האחר יכולה להתגלות בתור מה שלא כפוף לחוקיות של הכוליות ולא לאוטונומיות ולאגואיזם של האני, אלא בתור מה שתמיד נשאר אינסופי ו"אחר לחלוטין" (l'absolument autre). כמו כן, לוינס עורך השוואה בין היחס לאחר כבלתי ניתן לכפיפות בהוויה לבין פרשנותו לאופן שבו דקארט מתייחס ל"אידאת האינסוף" ב"הגיונות", המצביעה על מה שתמיד יישאר חיצוני לאימננטיות של המחשבה, אותה ימשיך לפתח בהמשך הספר.
ספר זה מציג אפוא עצמו כהגנה על הסובייקטיביות, אולם הוא יתפוש אותה לא במישור המחאה האגואיסטית־גרידא שלה כנגד הכוּליות ולא בחרדתה אל מול המוות, אלא כמכוּננת באידאת האינסוף. הוא ייצא מתוך ההבחנה בין אידאת הכוליות לאידאת האינסוף ובחיוב העליונות הפילוסופית של אידאת האינסוף. הוא יסביר כיצד האינסוף נוצר ביחסים של הזהה עם האחר, וכיצד הפרטי והאישי, שאין לעבור אותם, ממגנטים בדרכם אותו שדה שבו פועלת ההיווצרות של האינסוף. [...] ספר זה יציב את הסובייקטיביות כקבלת פני הזולת (accuillant Autrui), כהכנסת אורחים.
סקירה > חלק ראשון: הזהה והאחר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
סקירה > חלק שני: פנימיות וכלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
סקירה > חלק שלישי: פנים וחיצוניות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
סקירה > חלק רביעי: מעבר לפנים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
סקירה > מסקנות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מבנה החיבור

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  א. מטפיזיקה וטרנסצנדנטיות תשוקה אל הבלתי נראה  שבר בכוליות  טרסצנדטיות איננה שליליות  מטפיזיקה קודמת לאונטולוגיה  הטרנסצנדנטיות כאידאה של האינסוף |  ב. הפרדה ושיח אתאיזם או הרצון  האמת  השיח  רטוריקה ואי-צדק  שיח ואתיקה  המטפיזי והאנושי  הפנים-אל-פנים, יחסים בלתי-ניתנים-לצמצום |  ג. אמת וצדק החירות עומדת בסימן שאלה  הכתרת החירות או הביקורת  האמת מניחה את הצדק |  ד. הפרדה ומוחלטות |  |  |  |  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  א. ההפרדה כחיים התכוונות ויחסים חברתיים  לחיות מ...(הנאה). מושג ההגשמה  הנאה ועצמאות  צורך וגופניות  ריגושיות כעצמיות של האני  האני של ההנאה איננו ביולוגי ולא סוציולוגי |  ב. הנאה וייצוג ייצוג וכינון  הנאה ומזון  היסוד והדברים, המכשירים  הרגישות  התבנית המיתית של היסוד |  ג. האני והתלות השמחה והמחר שלה  אהבת החיים  הנאה והפרדה |  ד. המגורים הדיור  הדיור והנשי  הבית והבעלות  בעלות ועבודה  עבודה, גוף, תודעה  חירות הייצוג והמתנה |  ה. עולם התופעות והמבע ההפרדה היא כלכלה  יצירי כפיים ומבע  תופעה והוויה |  |  |  |
חלק שלישי: פנים וחיצוניות
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  א. פנים ורגישות |  ב. פנים ואתיקה פנים ואינסוף  פנים ואתיקה  פנים ותבונה  השיח מכונן את המשמעות  שפה ואובייקטיביות  הזולת והאחרים  אסמטריה של הבינאישי  רצון ותבונה |  ג. היחסים האתיים והזמן פלורליזם וסובייקטיביות  מסחר, יחסים היסוריים ופנים  הרצון והמוות  הרצון והזמן: הסבלנות  האמת של הרצון |  |  |  |  |  |
חלק רביעי: מעבר לפנים
מהדומה אל הזהה
ההויה היא חיצוניות
הסופי והאינסופי
הבריאה
חיצוניות ושפה
מבע ודימוי
נגד הפילוסופיה של הנייטרלי
הסובייקטיביות
החזקת הסובייקטיביות - ממשות החיים הפנימיים וממשות המדינה - המובן של הסובייקטיביות
מעבר להיות
החירות המוכתרת
ההיות כטוב - האני - פלורליזם - שלום
רקע והשפעה

הספר מהווה בין היתר תגובה וביקורת של לוינס להגותם הפנומנולוגית של מוריו, הוסרל והיידגר, כמו גם ביקורת על הגותו של הגל, תוך שהוא נסמך בין היתר על הפילוסוף היהודי-גרמני פרנץ רוזנצוויג וספרו "כוכב הגאולה" ועל הפילוסופיה הדיאלוגית של בובר. בספר לוינס גם מתנגד לפילוסופים אקזיסטנציאליסטים בני זמנו כמו סארטר ומרלו-פונטי, ודוחה את תפיסת האדם של הסטרוקטרליזם, המרקסיזם והפסיכואנליזה.
הספר נחשב לחיבור מקורי ובעל השפעה על עולם הפילוסופיה ובפרט על הפילוסופיה הקונטיננטלית והדקונסטרוקציה. ז'אק דרידה חיבר בעקבות ספר זה את מאמרו  "אלימות ומטפיזיקה" בתוך "כתיבה והבדל" (אנ'). דרידה אומנם מעריך את המפנה האתי שלוינס מציע ביחס לאחר, ורואה בחיים עבור האחר ערך עליון, אך יחד עם זאת, הוא מאתגר את הנחת היסוד של לוינס בדבר קדימות המפגש פנים-אל-פנים, בטענה שכתיבה עשויה להיות קדושה לפחות כמו דיבור.
הפילוסוף הישראלי שמואל ויגודה טוען כי "כוליות ואינסוף" הוא "ניסיון נוקב לבחון מה בפילוסופיה יכול היה לאפשר כשל כביר כמו מלחמת העולם השנייה, ומנגד הרצון להבין כיצד ניתן לבנות פילוסופיה שתמנע כל אפשרות להופכה לכלי שרת של הרוע או שתאפשר אדישות כלפיו".
לקריאות נוספות

עמנואל לוינס, כוליות ואינסוף: מסה על החיצוניות, תרגום: רמה איילון, הוצאת מאגנס, 2010.
Emmanuel Levinas,Totalité et Infini: Essai sur l’extériorité, Le Livre de Poche, 1991 (1re éd. 1961)
הערות שוליים

↑  "Emmanuel Levinas". Stanford Encyclopedia of Philosophy. נבדק ב-20 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Totality and Infinity". Encyclopædia Britannica. נבדק ב-20 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  עמנואל לוינס, כוליות ואינסוף: מסה על החיצוניות, תרגום: רמה איילון, הוצאת מאגנס, 2010, עמ' 1
↑  כוליות ואינסוף, שם
↑  שם, עמ' 2
↑  שם, עמ' 6
↑  ז'ואל הנסל, "הקדמה", כוליות ואינסוף, עמ' י"א.
↑  Writing and Difference, 102
↑  שמואל ויגודה, "כוליות ואינסוף: מסה על החיצוניות" מאת עמנואל לוינס, פילוסופיה נגד הרוע, באתר הארץ, 22 בספטמבר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb162574098 (data)  GND: 7754461-4  NSK: 000637690  SUDOC: 153530103  VIAF: 213850276   WorldCat (עם VIAF): 213850276 
עמנואל לוינס
ז'אק דרידה
לאסלו גרג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 בספטמבר 1903 נירג'האזה, הונגריה 
 פטירה:  24 ביולי 1997 (בגיל 93) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית, הונגריה 
 
לאסלו גרג (במקור גוטמן, בהונגרית: Görög László; נירג'האזה, 30 בספטמבר 1903 – לוס אנג'לס, 24 ביולי 1997) היה עיתונאי יהודי-הונגרי, סופר ספרות זולה, תסריטאי בהוליווד, ארצות הברית.
ביוגרפיה

לאסלו גרג נולד במשפחה יהודית. שם משפחת אמו לפני נישואיה היה פרייס (Preisz). גרג עבד כעיתונאי בבודפשט. אך רבים מהרומנים הקצרים שלו הופיעו באותה העת בסדרת הספרים "רומני הכרך" (Világvárosi Regények). סדרת "רומני הכרך" שיצאו לאור בין השנים 1932–1942 הייתה אחת הסדרות הטובות ביותר של רומני הספרות הזולה בהונגריה בין שתי מלחמות העולם.
הוא היגר תחילה לארץ ישראל, לא התאקלם והמשיך לאחר מכן בשנת 1939 לארצות הברית. שם עבד כתסריטאי בהוליווד משנת 1942. גרג כתב תסריטים לסרטים ולאחר מכן לסרטי טלוויזיה ולסדרות. בתחילה, עד שנת 1946, קיבל מדי פעם מטלות מחברות הפקה שונות. תסריט ההצלחה הראשון שלו היה לסרטו של הבמאי ז'וליאן דוביבייה (Julien Duvivier) בשם Tales of Manhattan בשנת 1942. בשנת 1945, כתסריטאי משותף של הסרט "הרומנים של סוזן", (The Affairs of Susan) עם השחקנית ג'ואן פונטיין הוא היה מועמד לאוסקר בקטגוריית הסיפור הטוב ביותר. משנת 1953 עבד בעיקר כתסריטאי עבור הפקות טלוויזיה אמריקאיות. אשתו הייתה הלן, סבתו מצד אמו של השחקן האמריקאי אדם קרולה.
ספריו בסדרת רומני הכרך

Őnagysága randevúja, 34. szám, 1932
Az áruló, 43. szám, 1932
A halálos fogadás, 78. szám, 1933
Egy gomb, amit ottfelejtettek, 101. szám, 1933
A tökéletes gyilkosság, 108. szám, 1933
Egy ember, aki mosolyog, 116. szám, 1934
Öltem!, 132. szám, 1934
Halálos gyűlölet, 157. szám, 1935
Dráma a hó alatt, 168. szám, 1935
Juhász Lajossal: Nyomról nyomra, 173. szám, 1935
Szorul a hurok, 179. szám, 1935
Ember a hínárban, 189. szám, 1935
Juhász Lajossal: A rekordbetörő, 193. szám, 1935
Az áruló bankjegy, 200. szám, 1935
Nincs menekvés, 212. szám, 1935
Vihar a Dunán, 218. szám, 1935
Juhász Lajossal: A tolvaj zsarol, 224. szám, 1935
Lélekcsere, 228. szám, 1935
Juhász Lajossal: A törvény erősebb, 232. szám, 1935
Mesél a halott, 238. szám, 1936
Áruló tűzek, 243. szám, 1936
Nincs pardon, 257. szám, 1936
Juhász Lajossal: Rejtett nyomokon, 263. szám, 1936
Amikor már késő..., 269. szám, 1936
Halálkeringő, 275. szám, 1936
Tragédia a színházban, 290. szám, 1936
Amerika menyasszonya, 301. szám, 1936
A névtelen levél, 318. szám, 1936
Az utolsó randevú, 324. szám, 1936
Én lopok, te lopsz, ő lop!, 332. szám, 1936
Leszakadt a csillár, 339. szám, 1936
Három a menyasszony, 349. szám, 1936
Karambol, 356. szám, 1936
A gyáva kutya, 365. szám, 1937
Leszaladt egy szem..., 382. szám, 1937
A bezárt ajtó, 390. szám, 1937
Élet vagy halál, 398. szám, 1937
Őméltósága féltékeny, 406. szám, 1937
Botrány az estélyen, 414. szám, 1937
A tóparti titok, 421. szám, 1937
Első szerelem, 429. szám, 1937
Egy kulcs és még egy kulcs, 439. szám, 1937
Soha többé!, 449. szám, 1937
Jelige: Megismerkedés kizárva, 460. szám, 1937
A helytartó drámája, 466. szám, 1937
Razzia, 476. szám, 1937
Estére együtt leszünk, 485. szám, 1938
Tűz a Metropolban, 497. szám, 1938
Fekete dominó, 514. szám, 1938
Bridzs-szalon, 550. szám, 1938
A vőlegény nem nősül, 654. szám, 1939
A 13-as szoba titka, 804. szám, 1941
תסריטיו (מבחר קצר)

Tales of Manhattan (1942)
The Affairs of Susan (1945)
She Wouldn’t Say Yes (1945)
Murder in the Music Hall (1946)
The Mole People (1956)
The Land Unknown (1957)
Earth vs. the Spider (1958)
Too Soon to Love (1960)
Of Love and Desire (1963)
הערות שוליים

↑  Külföldön, Hollywoodban is a László Görög ékezetes formát használta, amiből tipográfiai okokból lett Laszlo Gorog, Laslo Gorog. A Laszlo Gordg forma az 1955-ös The Time of Day című filmben feltehetően csupán elírás, nem névváltozat, bár tévedésből névváltozatként jelenik meg egyes forrásokban
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007419880905171  BNE: XX1208086  GND: 106175779X  ISNI: 0000 0000 7908 215X  LCCN: no2003005602  VIAF: 34137459   WorldCat (עם VIAF): 34137459
להוטסה

| --- | --- |
פסגת להוטסה, צילום מרכס צ'וקונג
פסגת להוטסה, צילום מרכס צ'וקונג
 מידע כללי
 גובה:  8,516 מטר. ההר הרביעי בגובהו בעולם
 מדינה:  נפאל, הרפובליקה העממית של סין 
 מיקום:  נפאל וסין
 רכס הרים:  הימלאיה
 העפלה ראשונה:  18 במאי 1956, על ידי ארנסט רייס ופריץ לוכזינגר
 מסלול ההעפלה הקל:  המורד המערבי
 קואורדינטות:  27°58′00″N 86°56′00″E﻿ / ﻿27.96667°N 86.93333°E﻿ / 27.96667; 86.93333
  (למפת נפאל מוגדלת) קטמנדו לליטפור פוקהרה דהאנגדי נפאלגאנג' בוטוואל דהאראן בירגאנג' ג'נקפור אוורסט הרפובליקה העממית של סין  הודולהוטסה(למפת נפאל רגילה) קטמנדו לליטפור פוקהרה דהאנגדי נפאלגאנג' בוטוואל דהאראן בירגאנג' ג'נקפור אוורסט הרפובליקה העממית של סין  הודולהוטסה(למפת המחוז האוטונומי הטיבטי רגילה) להסה שיגאצה גיאנצה אוורסט צ'ינגהאי שינג'יאנג הודו נפאל בהוטן הודו מיא. יו. ס.להוטסה(למפת המחוז האוטונומי הטיבטי מוגדלת) להסה שיגאצה גיאנצה אוורסט צ'ינגהאי שינג'יאנג הודו נפאל בהוטן הודו מיא. יו. ס.להוטסה
 
להוטסה (בנפאלית: ल्होत्से, בטיבטית: ལྷོ་རྩེ) הוא ההר הרביעי בגובהו בעולם. ההר שוכן על הרכס הדרומי של הר האוורסט. פסגת ההר היא בגובה 8,516 מטר מעל פני הים, להר שתי פסגות משנה: להוטסה האמצעי (מזרח) בגובה 8,414 מטר ולהוטסה שאר בגובה 8,383 מטר. ההר שוכן על גבול סין ונפאל.
מאפיינים בולטים

להוטסה ידוע בזכות קרבתו להר אוורסט ובזכות העובדה כי מטפסים להר אוורסט במסלול המקובל יותר, עושים חלק מדרכם על המורד הצפון מערבי של הר להוטסה. נוכחותו הטופגרפית של הר להוטסה היא הקטנה ביותר מבין כל הפסגות מעל 8,000 מטר בעולם כיוון שהיא נמצאת רק 610 מטר מעל המעבר הדרומי לאוורסט. לכן, פסגה זו מדורגת כפסגה נחותה מבין פסגות מעל 8,000 מטר.
אולם, צורת פסגתו של להוטסה מרשימה בפני עצמה וזאת בזכות המורד הדרומי. מורד זה מתרומם לגובה של 3.2 ק"מ לאורך מישור של 2.25 ק"מ בלבד, עובדה בזכותה זהו המורד התלול ביותר בגודל זה בעולם. ניסיונות רבים לטפס אל הלהוטסה מן המורד הדרומי נחלו כישלון וחלק מכשלונות אלה הסתיימו במוות. רק מעטים הצליחו להעפיל אל פסגת ההר מכיוון זה.
טיפוס

אחד הניסיונות המתועדים הראשונים להעפיל אל פסגת להוטסה נעשה בשנת 1955, על ידי משלחת הימלאית בינלאומית בראשה עמד נורמן דיירנפורת'. במשלחת היו שני אוסטרים, שני שווייצרים ושני אמריקאים וכן קצין קישור נפאלי. את משאה של המשלחת נשאו 200 סבלים מקומיים ומספר מטפסים בני השרפה. לאחר שבחנו את המורד הדרומי התלול, מיקדה המשלחת את מאמציה במורד המערבי והצפון-מערבי של להוטסה, בו העפילה עד לגובה של 8,100 מטר. המטפסים ירדו מן ההר כאשר החלה במקום רוח עזה והטמפרטורות ירדו. המשלחת, בה היה גם הקרטוגרף שניידר, השלימה מיפוי ראשון של אזור האוורסט. המשלחת אף צילמה מספר סרטים קצרים על התרבויות באזור ההימלאיה וכן טיפסה למספר פסגות נמוכות יותר באזור.
ההעפלה הראשון לפיסגת להוטסה הושלמה ב-18 במאי 1956 על ידי משלחת שווייצרית בראשות ארנסט רייס ופריץ לוכזינגר. ב-12 במאי 1979 הושלמה ההעפלה הראשונה לפסגת להוטסה שאר על ידי זפ מאירל ורולף וולטר מאוסטריה. להוטסה האמצעי נותר לאורך תקופה ארוכה פסגת ההר הגבוהה ביותר בעולם שעדיין לא דרכה בה כף רגל אדם. ב-23 במאי 2001 הגיעו מטפסים ראשונים לפסגת להוטסה האמצעי. היו אלה חברי משלחת רוסית: יבגני וינוגרדסקי, סרגי טימופייב, אלכסי בולוטוב ופטר קוזנצוב.
ב-31 בדצמבר 1988 היה המטפס הפולני ז'יז'טוף ויליצקי לראשון שטיפס לפסגת הלהוטסה בחורף. נכון לאוקטובר 2003 טיפסו לפסגת הלהוטסה 243 מטפסים ו-11 מתו במהלך ניסיונות הטיפוס.
פני להוטסה

המדרון המערבי של להוטסה ידוע בשם "פני להוטסה". כל מטפס על האוורסט העושה דרכו אל המדרון הדרומי של ההר חייב לטפס על קיר קרח כחול זה בגובה 1,125 מטר. המדרון מתרומם ברובו בזווית של 40-50 מעלות ולעיתים אף בזווית של 80 מעלות. מטפסי השרפה וכן המטפסים המובילים במשלחת מציבים בדרך כלל במדרון זה חבלים קבועים ושאר משלחת הטיפוס באה בעקבותיהם. במדרון שני קטעים סלעיים המכונים בשמות "הרצועה הצהובה" ו"דורבן ז'נבה".
כרטיס ברכה

כרטיס ברכה ליום פטריק הקדוש, 1916
כרטיס ברכה לקראת ראש השנה תרע"ד 1914
כרטיס ברכה הוא כרטיס מאויר שמכיל בדרך כלל איחולי ברכה או הבעת רגשות. כרטיסי ברכה נמסרים בדרך כלל לרגל אירועים מיוחדים כמו ימי הולדת, בר מצווה, חגים ומועדים אחרים, אך נשלחים גם כברכת 'שלום' או 'תודה'. כרטיסי ברכה נארזים בדרך כלל במעטפה, ומיוצרים במגוון סגנונות, באופן תעשייתי, או בעבודת יד, על ידי מאות חברות קטנות וגדולות.
בארצות הברית קיימת "התאחדות כרטיסי הברכה", המאגדת את יצרני כרטיסי הברכה.
היסטוריה

ככל הנראה, המנהג הקדום ביותר של משלוח כרטיסי ברכה היה בסין העתיקה, שם הוחלפו מסרי רצון טוב לציון ראש השנה; ובמצרים העתיקה, שם נשלחו פפירוסים עם ברכות.
החל מתחילת המאה ה-15 נשלחו באירופה כרטיסי ברכה עשויים נייר, תוצרת בית. ידוע כי הגרמנים שלחו כרטיסי ברכה שהודפסו כחיתוך עץ לכבוד השנה החדשה עוד בשנת 1400, וכרטיסי ברכה לכבוד יום ולנטיין נשלחו בתחילת-אמצע המאה ה-15 ברחבי אירופה.
עם המהפכה התעשייתית והייצור ההמוני, הפכו כרטיסי הברכה ממוצר מותרות יקר שנוצר בעבודת יד, למוצר עממי וזול. כרטיסי ברכה לרגל חג המולד הופיעו לראשונה בלונדון בשנת 1843 כשהפקיד הבכיר הנרי קול שכר את האמן ג'ון קלקוט הורסלי שיעצב בשבילו כרטיס ברכה לרגל החגים הנוצריים. בשנות ה-60 של המאה ה-19 הופיעו מספר חברות שייצרו כרטיסי ברכה. החברות העסיקו אמנים ומעצבים נודעים בזמנם, כמו קייט גרינווי ווולטר קריין.
לאחר המצאת גלויות הדואר ב-1869 נפוצו מאוד ברחבי אירופה גלויות מאיירות, חלקן עוצבו ככרטיסי ברכה, בין השאר כברכות "שנה טובה" עבור ראש השנה היהודי.
התפתחות נוספת הייתה בשנות ה-30, אז הופיעו כרטיסי ברכה מודפסים בהדפס אבן צבעוני, דבר אשר הוזיל את עלות ייצורם של כרטיסים צבעוניים וקידם את התעשייה.
כרטיסי ברכה בישראל

בשנות החמישים והשישים היה נפוץ מאוד בישראל המנהג של משלוח כרטיסי שנה טובה ובהם איחולי ברכה לכבוד ראש השנה. מנהג זה דעך, אך לא נמוג, במהלך שנות השבעים, והוחלף בברכות בטלפון. מסוף המאה ה-20 רבים משתמשים בדואר אלקטרוני וב-SMS למשלוח ברכות לראש השנה (וגם לחגים אחרים).
גלריית תמונות

כרטיסי ברכה בתצוגה בחנות
כרטיס ברכה לחג המולד, נורווגיה, 1917
הערות שוליים

↑  משלוח כרטיסי ברכה - מקור המנהג, באתר משרד החינוך.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540805905171  GND: 4157700-0  LCCN: sh85057280  LNB: 000264451  NARA: 10639755  NDL: 01158273 
כרטיס ברכה גרמני לרגל השנה החדשה משנת 1470 לערך
כרמל אגיוס

| --- | --- |

 לידה:  18 באוגוסט 1945 (בן 79) סלימה, מלטה 
 מדינה:  מלטה 
 השכלה:  אוניברסיטת מלטה 
 
כרמל אגיוס (באנגלית: Carmel Agius; נולד ב-18 באוגוסט 1945) הוא שופט מלטזי, מכהן כשופט במנגנון השיורי הבינלאומי לבצע דין פליליים. כיהן בעבר כנשיא המנגנון השיורי הבינלאומי לבתי דין פליליים וכשופט וכנשיא בבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר.
ביוגרפיה

כרמל אגיוס נולד במלטה. הוא בעל תואר ראשון באנגלית, איטלקית וכלכלה מאוניברסיטת מלטה (1964). ב-1969 סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטה זו.
אגיוס כיהן כשופט בבית המשפט לערעורים של מלטה ובבית המשפט החוקתי שלה, ושימש בהם גם כנשיא בפועל. כמו כן היה חבר המועצה לקביעת סדרי הדין בבתי המשפט של מלטה.
אגיוס הרבה לעסוק בעניינים משפטיים בינלאומיים:
בשנים 1990–2001 היה ראש המשלחת המלטזית לכינוסי נציבות האו"ם למניעת פשע ולמשפט פלילי (United Nations Commission on Crime Prevention and Criminal Justice). הוא ייצג את ארצו בארבעה קונגרסים של האו"ם למניעת פשעים וטיפול בעבריינים (United Nations Congresses on Crime Prevention and the Treatment of Offenders).
כיהן כראש נציבות האו"ם לגביית עדויות מילדים ושימש כיועץ לנציב האו"ם לזכויות האדם בנפאל.
בשנים 1996–1998 ייצג את מלטה בוועדה המכינה של האו"ם להקמת בית הדין הפלילי הבינלאומי הקבוע, ולאחר מכן ייצג אותה בוועידת האו"ם שדנה בהקמת בית הדין וחתם בשם מלטה על האמנה להקמתו. כמו כן ייצג את ארצו בוועדה שהכינה את כללי סדר הדין והראיות של בית הדין.
בשנים 1999–2008 היה חבר בית הדין הקבוע לבוררות (אנ').
אגיוס פרסם מאמרים משפטיים ושימש בוועדת המערכת של כתב העת Mediterranean Journal of Human Rights. משנת 1989 ועד 2001 ייצג את שופטי מלטה במועצה המרכזית של אגודת השופטים הבינלאומית (International Association of Judges). כמו כן שימש כסגן נשיא אוניברסיטת מלטה. בשנת 2015 הוענק לו אות כבוד - חבר מסדר ההצטיינות של מלטה.
ביוגרפיה > שופט בבתי דין בינלאומיים

בשנת 2001 נבחר אגיוס על ידי העצרת הכללית של האו"ם לכהן כשופט בבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר. הוא כיהן בהרכבים של בית הדין שבערכאה הראשונה. משנת 2009 כיהן בערכאת הערעורים על פסקי הדין של בית דין זה ושל בית הדין הפלילי הבינלאומי לרואנדה. בשנים 2011–2015 כיהן כמשנה לנשיא בית הדין ליוגוסלביה. מ-2015 כיהן כנשיא האחרון של בית הדין ליוגוסלביה עד לסיום עבודתו וסגירתו בשנת 2017.
בשנת 2012 נבחר לכהן בין שופטיו הראשונים של המנגנון הבינלאומי השיורי לבתי הדין הפליליים (International Residual Mechanism for Criminal Tribunals) (אנ'). זהו בית דין פלילי בינלאומי, שהוקם על מנת לטפל בעניינים שנותרו לדיון בעקבות סיום פעילותם של בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה ובית הדין הפלילי הבינלאומי לרואנדה. מקום מושבו הוא בעיר האג שבהולנד. לפני בחירתו לשופט במכניזם עסק אגיוס בניסוח כללי סדר הדין והראיות של המכניזם. בינואר 2019 מונה לנשיא המכניזם. ביוני 2020 מונה לכהונה נוספת כנשיא, עד יוני 2022.
ביוני 2022 סיים את כהונתו כנשיא, והוחלף בתפקידן כנשיא על ידי גראסיאלה גאטי מאורוגוואי.
הערות שוליים

↑  President | UNITED NATIONS | International Residual Mechanism for Criminal Tribunals, www.irmct.org