stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שרה (זמרת)

| --- | --- |

 לידה:  1982 (בת 42 בערך)
 שם לידה:  שרה סיני 
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 סוגה:  רוק פופ
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  פה גדול הפקות
 
שרה סיני (נולדה ב-1982), הידועה בשמה הפרטי בלבד, היא זמרת ישראלית ששרה שירי פולק-רוק ופופ.
בשנת 2005 הוציאה שרה את האלבום הראשון שלה, "חבק, יהיה משהו" בחברת התקליטים פה גדול הפקות של שי להב ודן תורן. תורן היה המפיק המוזיקלי של האלבום, ושרה התארחה בהופעותיו לעיתים קרובות. את שיריה כותבת שרה יחד עם אחיה, המחזאי והבמאי רוני סיני. ב-2012 הוציאה את אלבומה השני - "אתה אוהב אותי?", וב-2016 הוציאה את אלבומה השלישי "בית האופרה".
שרה השתתפה בסרט העצמאי יותר איטי מלב שיצא ב-2012 בו היא משחקת בעלת פאב שגם שרה בו משיריה.
שמעון שדמי

אין תמונה חופשית
שמעון שדמי (חיטריק) (ה' בתמוז תרנ"ט, 13 ביוני 1899, ליוזנה שבמחוז ויטבסק בבלארוס – ו' באייר ה'תשמ"ח, 23 באפריל 1988, תל יוסף, ישראל) היה מנצח, מנהל ומייסד תזמורת תל יוסף. כמו כן ניהל את בית הספר למוזיקה בעפולה ובכפר יחזקאל.
קורות חיים

שמעון נולד למשפחה דתית, בן לנחום ולרייזל (שושנה) שדמי (חיטריק). היה אחד משבעה ילדים.
עד גיל 13 למד בתלמוד תורה. בגיל 13 הצטרף ללהקת מכבי האש בעיר הולדתו ליוזנה. לאחר שנתיים עבר ללמוד בעיר יקטרינוסלב, שם למד ארכיטקטורה כ-3 שנים. לאחר מכן הצטרף למקהלת הצבא האדום ובמקביל הצטרף לקבוצה חלוצית ציונית, מעשה שהיה לצנינים בעיני המשטר הסובייטי. עקב כך עבר ללטביה, שם הצטרף לארגון החלוץ של יוצאי העיר קובנא. במלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא בריטניה. בשנת 1921 (תרפ"א) עלה לארץ ישראל באונייה אבצייה.
עם הגיעו לארץ הצטרף למשק חלוצי ברחובות ואחר בדגניה א', שם נשאר עד שנת 1924 (תרפ"ד), אז עבר עם אחיו דוד לקיבוץ תל יוסף ועסק בייבוש ביצות. כן עבד במאפיה המקומית לפרנסתו.
הקמת תזמורת תל יוסף

בשנת 1926 הקים את "תזמורת הפועל" תל יוסף שהוקמה חמש שנים לאחר ראשית ההתיישבות בעמק חרוד. דמות המפתח בהקמת התזמורת ומנצחה במשך עשרות שנים היה שמעון שדמי. הוא ניצח על התזמורת, הכין את העיבודים ושימש גם מורה פרטי. בהמשך השתתפה התזמורת בכל החגים והמועדים בקיבוץ תל יוסף, אך לא קיימה פעילות סדירה. בחג ה-60 של הקיבוץ חודשה פעילות התזמורת, ביוזמת בוגריה, בעיקר להנאתם.
נישואים וחיים אישיים

בשנת 1928 נישא לאיילה פלדמן. לזוג נולדו 3 ילדים. נפטר בגיל 88 שנים ונטמן בתל יוסף.
לקריאה נוספת

"עוד חוזר הניגון" [ספר + הקלטת שמע] - סיפורה המופלא של תזמורת כלי הנשיפה "הפועל" תל-יוסף לדורותיה ומקימה שמעון שדמי (איסוף החומר והכנתו - אברמלה יריב; עריכה - מיכאל פאר; עיצוב - זאב הררי; עפולה תשע"א).
הערות שוליים

↑  שמעון שדמי(חיטריק), באתר billiongraves
↑  יצחק מרידור, 60 שנה לתל יוסף, דבר, 31 בדצמבר 1981
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312588005171  ISNI: 0000 0003 6997 608X  VIAF: 922158070771908780005   WorldCat (עם VIAF): 922158070771908780005
רמון קלדרה

רמון מריה קלדרה אי ריי (בקטלאנית: Ramón María Calderé i Rey, נולד בווילה-רודונה שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי-קטלאני ומאמן כדורגל בהווה. כשחקן, ששיחק במגוון עמדות הקישור, גדל קלדרה במחלקת הנוער של ברצלונה והוא שיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20. מאוחר יותר שיחק במדי ריאל בטיס וסנט אנדראו. במקביל, ייצג קלדרה את נבחרת ספרד במונדיאל 1986 וביורו 1988. לאחר שפרש ממשחק החל לעסוק בקריירת אימון, ממלא מספר רב של תפקידים בקבוצות מהליגות הנמוכות בספרד.
קריירת מועדונים > ברצלונה

קלדרה נולד וגדל בווילה-רודונה, כפר קטן בקרבת טרגונה שבקטלוניה. בצעירותו הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה. ב-1977 קודם לקבוצת המילואים של המועדון, ברצלונה אתלטיק, ששיחקה באותן שנים בליגה השלישית. בעונת 1979/1980 הושאל לאלקלה, קבוצה קטנה ששיחקה בליגה הרביעית, והוא עזר לה לעלות לליגה השלישית. בקיץ 1980, בניסיון לעזור לו לצבור ניסיון בליגה הראשונה, הושאל לריאל ואיאדוליד, אך הוא לא השתלב בקבוצה וערך 3 הופעות בודדות כמחליף, ולכן חזר בינואר 1981 לברצלונה ב', והוא מיד הושאל לאלקלה ליתר העונה. במהלך עונת 1981/1982 סיים עם ברצלונה ב' במקום הראשון בביתה בליגה השלישית ובזכות כך היא העפילה לליגה השנייה. בעונת 1982/1983, בה הבקיע 3 שערי ליגה ב-19 הופעות, עזר לברצלונה ב' להגיע למקום ה-11 בליגה. בעונת 1983/1984 היה בורג משמעותי בקבוצה, הוא הופיע ב-32 משחקים, הבקיע 7 שערים, וברצלונה ב' סיימה במקום ה-7.
בתום העונה זכה קלדרה להזדמנויות ראשונות בקבוצה הבוגרת של המועדון, במסגרת גביע הליגה, שנערך בקיץ 1984. את הופעת הבכורה ערך ב-19 במאי, עת נכנס כמחליף בניצחון 0–3 על ריאל סוסיאדד. בהמשך פתח בהרכב במשחקים ברבע הגמר מול מיורקה ובחצי הגמר אתלטיקו מדריד. במשחק מול אתלטיקו מדריד אף הבקיע שער בכורה במדי הקבוצה, אך הוא הורחק בכרטיס אדום במחצית השנייה, קבוצתו הפסידה 1–2 ולא עלתה לגמר. קלדרה קודם באופן רשמי לברצלונה בתחילת עונת 1984/1985, אז החל לאמן את הקבוצה טרי ונבלס האנגלי. במשחקו הראשון במדי ברצלונה בליגה הספרדית, בקלאסיקו מול ריאל מדריד ב-2 בספטמבר, גם הבקיע שער ליגה ראשון בקריירה ועזר לקבוצתו להביס את יריבתה 0–3 באצטדיונה הביתי. במהלך העונה פתח בסך הכול ב-15 משחקי ליגה, נכנס כמחליף ב-7 נוספים והבקיע 3 שערים. הוא לקח חלק בזכייתה של ברצלונה באליפות ספרד לראשונה מזה 11 שנים. בנוסף, הבקיע קלדרה שער בגביע מחזיקות הגביע נגד מץ, אך היא הדיחה את ברצלונה בתוצאה המצטברת 5–6.
בעונת 1985/1986 היה קלדרה שותף עם הגעתה של ברצלונה לגמר גביע אירופה. בחצי הגמר פגשה ברצלונה את גטבורג, ולאחר שהפסידה 0–3 במשחק הראשון, פתח קלדרה בהרכב בגומלין, עזר לברצלונה למחוק את הפיגור בעזרת ניצחון 0–3 ולהביא את המשחק לדו-קרב בעיטות עונשין. קלדרה הבקיע את בעיטתו, ברצלונה ניצחה 4–5 ועלתה לגמר. בגמר, בו הפסידה ברצלונה לסטיאווה בוקרשט בדו-קרב בעיטות עונשין נוסף, לא שותף כלל. בליגה, בה הגיעה ברצלונה למקום ה-2 מאחורי ריאל מדריד, פתח ב-26 משחקים והבקיע 6 שערים, כולל שער בקלאסיקו בו ניצחה ברצלונה את ריאל מדריד 0–2 ב-9 בנובמבר 1985. בתום העונה זכתה ברצלונה בגביע הליגה, אך קלדרה לא לקח חלק בטורניר שכן הוא היה עם הנבחרת הספרדית באותה עת.
בעונת 1986/1987 הפך לתקופה מסוימת לשחקן מחליף, שעולה לשחק במחצית השנייה. במשחק מול אתלטיקו מדריד ב-17 בדצמבר 1986 נכנס כמחליף, כשקבוצתו בפיגור 0–1, וכעבור 10 דקות הבקיע שער שוויון. לאחר מכן שב לפתוח בהרכב. הוא פתח בשני משחקי רבע גמר גביע אופ"א מול דאנדי יונייטד ואף הבקיע שער בגומלין, אך ברצלונה הודחה מהטורניר בשל הפסדים בשני המפגשים מולה. ברצלונה סיימה בליגה פעם נוספת במקום ה-2, לכך תרם קלדרה 4 שערים ב-33 הופעות. לאחר מספר הפסדים בתחילת העונה הבאה פוטר ונבלס והוחלף על ידי לואיס אראגונס. קלדרה שיחק לסירוגין כשחקן הרכב ומחליף. ברצלונה הגיעה פעם נוספת לרבע גמר גביע אופ"א, שם הודחה על ידי באייר לברקוזן, ובליגה, בה התקשתה לאורך כל השנה, הגיעה למקום ה-6 בלבד. קלדרה ערך 28 הופעות בליגה במהלך העונה והבקיע פעמיים. למרות חוסר ההצלחה בליגה, הצליחה ברצלונה לזכות בגביע הספרדי, הודות לניצחון 0–1 במשחק הגמר מול ריאל סוסיאדד, בו נכנס קלדרה כמחליף בדקה ה-56.
קריירת מועדונים > שלהי הקריירה

בקיץ 1988 החליט קלדרה לעזוב את ברצלונה והוא הצטרף לריאל בטיס. הוא הפך לשחקן הרכב בקבוצה באופן מידי, ובמהלך עונת 1988/1989 פתח ב-29 משחקי ליגה והבקיע שער אחד. בטיס סיימה במקום ה-18 ולכן השתתפה בפלייאוף על מקום בליגה הראשונה מול טנריפה. קלדרה לא הצליח למנוע את תבוסתה של קבוצתו 0–4 במשחק הראשון, וניצחון 0–1 בגומלין לא עזר לבטיס, שירדה לליגה השנייה. קלדרה נשאר בבטיס בעונת 1989/1990, עוזר לה לעלות חזרה לליגה הראשונה מהמקום השני, כשהוא מופיע ב-18 משחקים מבלי להבקיע שער. ב-1990 עבר לסנט אנדראו, קבוצה קטנה בקטלוניה ששיחקה באותן שנים בליגה השלישית. הוא שיחק שם 3 שנים, ובשתי הזדמנויות הגיע עמה לפלייאוף ההעפלה לליגה השנייה, אך קבוצתו לא הצליחה להשלים את המשימה. ב-1993 פרש ממשחק, בגיל 34.
קריירת נבחרות

קלדרה החל לייצג את מדינתו במדי נבחרת ספרד הצעירה, והוא ערך את הופעת הבכורה במוקדמות יורו 1986, בניצחון 0–2 על סקוטלנד ב-13 בנובמבר 1984. הוא פתח במשחק ידידות נוסף ב-1985, וב-15 באוקטובר 1986 פתח במשחק הראשון של גמר הטורניר, והבקיע את שערה היחיד של נבחרתו בהפסד 1–2 לאיטליה. בגומלין, ללא קלדרה בהרכבה, ניצחה ספרד 1–2, גברה על יריבתה בדו-קרב בעיטות עונשין וזכתה בתואר.
את הופעת הבכורה במדי נבחרת ספרד הבוגרת ערך קלדרה במוקדמות מונדיאל 1986, בהפסד 0–3 לוויילס ב-30 באפריל 1985, כשנכנס כמחליף במחצית השנייה. במשחק הראשון בו פתח בהרכב, ב-18 בדצמבר מול בולגריה, גם הבקיע שער בכורה בנבחרת ועזר לנבחרתו לנצח 0–2. נבחרתו הצליחה להעפיל לטורניר הגמר שנערך במקסיקו. קלדרה נכנס כמחליף במשחק השני של שלב הבתים, נגד צפון אירלנד, בו ניצחה ספרד 1–2. מכיוון שסבל במהלך הטורניר משלשול מטיילים, הוא נטל אנטיביוטיקה שניתנה לו על ידי רופאי הנבחרת. לאחר המשחק מול צפון אירלנד הוא זומן לבדיקת סמים, שתוצאתה הייתה חיובית. אף על פי כן, קלדרה לא הוענש, שכן הצוות הרפואי של הנבחרת הצליחה להוכיח שלא נעשה שימוש בחומרים אסורים, אלא נעשה ניסיון לעזור לו להימנע מהתייבשות. במשחק הבא, מול אלג'יריה, פתח בהרכב ואף הבקיע צמד. ספרד עברה את שלב הבתים והעפילה לרבע הגמר, בו פגשה את בלגיה. קלדרה פתח בהרכב ונבחרתו הודחה לאחר הפסד בדו-קרב בעיטות עונשין.
קלדרה המשיך לשחק עם הנבחרת במהלך מוקדמות יורו 1988. הוא הבקיע במשחק ידידות מול הולנד ב-21 בינואר 1987. ב-29 באפריל הבקיע שער בהפסד 1–3 לרומניה במסגרת המוקדמות. ספרד ניצחה ביתר 5 משחקי שלב המוקדמות והעפילה לטורניר הגמר, כשקלדרה לוקח חלק פעיל בכך. את שערו האחרון במדי הנבחרת הבקיע במשחק ידידות מול צרפת ב-23 במרץ 1988, והמשחק האחרון בו שותף היה משחק הכנה ליורו מול שוודיה. קלדרה זומן לסגל הנבחרת לטורניר, אך לא שיחק באף משחק, וספרד הודחה כבר בשלב הבתים של הטורניר. כך תמה דרכו בנבחרת ספרד. בסך הכול רשם 18 הופעות במדי הנבחרת, בהן הבקיע 7 פעמים.
קריירת אימון

לאחר שפרש ממשחק החל קלדרה לעסוק בקריירת אימון, בעיקר בקבוצות קטנות ברחבי קטלוניה. תחילה שימש עוזר מאמן בקבוצות סנטוביה, אאורופה וז'ופיטר. תפקיד המאמן הראשי הראשון שלקח היה בעונת 1997/1998, בפרמיה שמהליגה הרביעית. בתום העונה עבר לקורנליה, שם עבד במשך שתי עונות. עם גווה זכה באליפות בית 5 של הליגה הרביעית בעונת 2000/2001, אך היא לא הצליחה להעפיל לליגה השלישית דרך הפלייאוף. לאחר פרקי אימון קצרים בקסטלדפלס ובדלוני, החל לאמן את בדלונה ב-2002. בסוף עונתו השנייה שם הצליח לעזור לה לעלות לליגה השלישית, ולאחר שסיימה במקום ה-9 בעונת 2004/2005, עזב את הקבוצה.
בעונת 2005/2006 אימן את סאוטה, קבוצה נוספת מהליגה השלישית, אך הוא פוטר לפני סוף העונה, במרץ 2006. בעונת 2006/2007 שב לפרמיה מהליגה הרביעית, אך כעבור עונה החל לאמן את ראוס, שם אימן במשך שתי עונות. בתחילת עונת 2009/2010 הצטרף לטרואל מהליגה הרביעית, לה עזר לשוב לליגה השלישית לאחר היעדרות של 20 שנים. בסוף עונת 2010/2011, בה הגיעה הקבוצה למקום ה-12, עזב אותה והצטרף לפלנסיה, קבוצה ששיחקה גם היא בליגה השלישית, אך היא ירדה בסוף העונה לליגה הרביעית. ב-2012 החל לאמן את בורגוס, אותה הדריך להעפלה מהליגה הרביעית לשלישית, והוא עזב אותה בסוף עונת 2013/2014. בעונת 2014/2015 אימן את קאסטיון ועזר לה להעפיל לליגה השלישית, אך הוא לא המשיך לעבוד שם בעונה הבאה.
לאחר שנה של הפסקה, שב קלדרה לאמן, הפעם באולוט שמהליגה הרביעית. גם לה עזר להעפיל לליגה השלישית מבלי להמשיך לעונה הבאה. הוא התמנה לעוזרו של טינטין מארקס בסינט-טרוידן שמבלגיה, אך מארקס עזב את תפקידו כעבור 53 ימים, ועמו גם קלדרה. בהמשך התמנה למאמנה של סלמנטינו שמהליגה הרביעית בספרד, אולם הוא פוטר בפברואר לאחר כמה תוצאות לא מוצלחות, חרף העובדה שהקבוצה הייתה במקום גבוה בטבלה. בקיץ 2018 מונה למאמן בדלונה שמהליגה השלישית.
תארים > כשחקן > ברצלונה

אליפות ספרד (1): 1984/1985
גביע הליגה (1): 1986
הגביע הספרדי (1): 1987/1988
תארים > כמאמן > גווה

אליפות הבית בליגה הרביעית (1): 2000/2001
תארים > כמאמן > טרואל

אליפות הבית בליגה הרביעית (1): 2009/2010
תארים > כמאמן > קאסטיון

אליפות הבית בליגה הרביעית (1): 2014/2015
הערות שוליים

↑  ¿Sabías cuál fue la “lesión” más temida en los mundiales de México?,‏ Borja Barba,‏ Diarios de Fútbol,‏ 9.5.2007
| נבחרת ספרד – מונדיאל 1986 |
| --- | --- | --- |
|  1 זוביזרטה •  2 תומאס •  3 קמאצ'ו •  4 מאקדה •  5 ויקטור •  6 גורדיו •  7 סניור •  8 גויקוצ'יאה •  9 בוטרגניו •  10 קרסקו •   11 חוליו אלברטו •  12 סטיין • 13 אורוטי •  14 גאייגו • 15 צ'נדו • 16 רינקון • 17 פרנסיסקו • 18 קלדרה • 19 סלינאס • 20 אלוי • 21 מיצ'ל • 22 אבלנדו • מאמן: מוניוס |  1 זוביזרטה •  2 תומאס •  3 קמאצ'ו •  4 מאקדה •  5 ויקטור •  6 גורדיו •  7 סניור •  8 גויקוצ'יאה •  9 בוטרגניו •  10 קרסקו •   11 חוליו אלברטו •  12 סטיין • 13 אורוטי •  14 גאייגו • 15 צ'נדו • 16 רינקון • 17 פרנסיסקו • 18 קלדרה • 19 סלינאס • 20 אלוי • 21 מיצ'ל • 22 אבלנדו • מאמן: מוניוס | ספרד |
| נבחרת ספרד – יורו 1988 |
| --- | --- | --- |
|  1 זוביזרטה •  2 תומאס •  3 קמאצ'ו •  4 אנדרינואה •  5 ויקטור •  6 קלדרה •  7 סלינאס •  8 סאנצ'יס •  9 בוטרגניו •  10 אלוי •   11 גורדיו •  12 דייגו • 13 בויו •  14 גאייגו • 15 אוסביו • 16 באקרו • 17 בגיריסטיין • 18 סולר • 19 ואסקס • 20 מיצ'ל • מאמן: מוניוס |  1 זוביזרטה •  2 תומאס •  3 קמאצ'ו •  4 אנדרינואה •  5 ויקטור •  6 קלדרה •  7 סלינאס •  8 סאנצ'יס •  9 בוטרגניו •  10 אלוי •   11 גורדיו •  12 דייגו • 13 בויו •  14 גאייגו • 15 אוסביו • 16 באקרו • 17 בגיריסטיין • 18 סולר • 19 ואסקס • 20 מיצ'ל • מאמן: מוניוס | ספרד |
שלמה גורפינקל

| --- | --- |

ד"ר שלמה גורפינקל  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  30 באוגוסט 1914 ח באלול ה'תרע"ד יליזבתגרד, האימפריה הרוסית (היום - קרופיבניצקי שבאוקראינה), האימפריה הרוסית
 נהרג:  11 ביולי 1948 (בגיל 33) ד בתמוז ה'תש"ח ירושלים, ישראל ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין הצבאי בהר הרצל
 תאריך עלייה:  1945
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  סולקה
 השתייכות:  ארגון הפרטיזנים המאוחד   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    סגן
 תפקידים בשירות
 רופא בחיל הרפואה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה    מלחמת העצמאות
 עיטורים
 עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה
 תפקידים אזרחיים
 רופא
 
שלמה גורפינקל (30 באוגוסט 1914 – 11 ביולי 1948) היה רופא, חבר המחתרת של גטו וילנה, פרטיזן לוחם ורופא בחיל הרפואה שנהרג מפגיעת פגז במלחמת העצמאות.
תולדות חייו

נולד ביום ח' באלול תרע"ד (30.8.1914) בעיר יליזבתגרד באימפריה הרוסית  (כיום – קרופיבניצקי, שבאוקראינה). בגיל שמונה שנים, לאחר שהתייתם מאביו, עבר עם אמו לווילנה שבליטא. הצטיין בלימודיו ובסיום לימודיו בגימנסיה המשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטה והוסמך כדוקטור לרפואה.
עם הקמת גטו בווילנה, בספטמבר 1941, היה ממארגני העבודה הרפואית בבית החולים היהודי. הצטרף לארגון הפרטיזנים המאוחד (פפא"ו ; FPO), המחתרת החשאית שקמה בגטו ופעלה נגד הגרמנים.
עם חיסול הגטו יצאו הוא ורעייתו אמה עם הקבוצה הפרטיזנית האחרונה דרך צינורות הביוב יחד עם אבא קובנר. במשך שנה ומחצה שימש רופא לפרטיזנים ביער רודניקי שעל יד וילנה. ביערות, בתנאים קשים, עם מעט ציוד רפואי, ארגן את השירות הרפואי בכל האזור. המפקדה הרוסית העליונה העניקה לו אות הצטיינות על שירותו.
לאחר שחרור וילנה על ידי הצבא האדום החל ד"ר גורפינקל לעבוד במחלקת הבריאות ועלה לדרגת מנהל מדיני של המחלקה הרפואית במערך ההגנה האנטי-אווירית בליטא.
בתחילת שנת 1945 יצא מווילנה, עם רעייתו ואבא קובנר, בקבוצה החלוצית הראשונה, במטרה להגיע לארץ ישראל. לאחר שקיבלו את רישיון העלייה, באוקטובר 1945, עלו שלמה ורעייתו לארץ בספינה טרנסילבניה.
במשך שנתיים השתלם בבית החולים "הדסה" בירושלים ובסוף שנת 1947 נתקבל שלמה כמומחה במכון הרנטגן של בית החולים "הדסה" בירושלים. בחורף 1948, עם תחילת מאורעות מלחמת העצמאות, הקדיש הרבה מזמנו לשירות רפואי לנפגעי ה"הגנה". גם רעייתו השתתפה בהגנת העיר.
בראשית המלחמה שימש כרופא גדודי בפלוגת השירות הרפואי של "הדסה", ב־1 ביוני 1948 נקרא לגיוס מלא. הוא הוצב כרופא בדרגת סגן בגדוד 64 של חטיבת "עציוני" (חטיבת ירושלים) – חטיבה מספר 6 ב"הגנה". ביולי 1948 נשלח לארגן מחדש את העזרה הרפואית לאחד מגדודי הפלמ"ח שחנה באזור שער הגיא.
ביום ד' בתמוז תש"ח (11.7.1948), באחד מגלי ההפגזות הקשים שפקדו את ירושלים, ליד קפה "אימפריאל" בירושלים, פגע בו פגז האויב והרגו. עמו נפל החובש שליווה אותו.
שלמה היה בן שלושים וארבע בנפלו. נטמן בשייח' באדר א', וביום כ"ח באלול תש"י (10.9.1950) הועבר למנוחת עולמים בבית העלמין הצבאי בהר הרצל בירושלים. הותיר רעיה – אמה.
ראו גם

ארגון הפרטיזנים המאוחד
יוסף גלזמן
אבא קובנר
איסר לובוצקי
לקריאה נוספת

יצחק ארד, וילנה היהודית במאבק ובכליון, הוצאת יד ושם, אונ' תל אביב, וספרית פועלים, תל אביב, תשל"ו.
חיים לזר, חורבן ומרד, מוזיאון הלוחמים והפרטיזאנים; בית ז'בוטינסקי, תשמ"ח 1988
עשהאל לובוצקי, לא דרכי האחרונה, תל אביב: ידיעות ספרים, 2017, מסת"ב 9789655641028
הערות שוליים

↑  ספר הפרטיזנים היהודים, כרך א, מרחביה 1959 ,עמ' 128.
↑  עשהאל לובוצקי, לא דרכי האחרונה, הוצאת ידיעות ספרים, 2017. חיי הפרטיזנים, עמודים 94-113
↑  קרבנות הפגזה והפצצה בירושלים, המשקיף, 14.7.1948
תולדות ישורון

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  ירושלים 
 מייסדים:  יצחק זילבר 
 עובדים:  31 
 תקופת הפעילות:  2000–הווה (כ־24 שנים) 
 toldot.ru/he/programs/
 
תולדות ישורון הוא ארגון ישראלי לחזרה בתשובה של עולים מברית המועצות לשעבר.
הארגון נוסד בשנת 2000 על ידי הרב יצחק זילבר, שעלה מברית המועצות ועל ידי תלמידיו, מבוגרי ישיבת "תורת חיים" במוסקבה, במטרה להקים קהילות דתיות לציבור העולים מברית המועצות בארץ. הארגון הוקם בעידודם של הרב יוסף שלום אלישיב, הרב שמואל אויערבאך, הרב אהרן לייב שטיינמן, הרב חיים קנייבסקי, הרב עובדיה יוסף והרב מרדכי אליהו.
לארגון מגוון רחב של פעילויות: רשת כוללי ערב לגברים, שיעורי תורה לנשים, הוצאת ספרים, ישיבה, גמ"ח, סמינרים לבעלי תשובה, תמיכה בפרויקטים לקירוב עולים מרוסיה ליהדות, ובאמצעות אתר האינטרנט "toldot.ru" (תולדות.רו): פרסום שו"ת, שיעורי תורה, הרצאות ומאמרים.
מנהיגו הרוחני של הארגון כיום הוא הרב בן-ציון חיים זילבר בנו של הרב יצחק. מנכ"ל הארגון הוא אברהם כהן.
שלמה גינוסר

ערך זה עוסק בפעיל ציוני, דיפלומט ומנהלן. אם התכוונתם לעיתונאי (1935–2007), ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 באוקטובר 1889 חשוון תר"ן אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  31 בדצמבר 1968 (בגיל 79) י' בטבת תשכ"ט ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 תאריך עלייה:  1922
 בת זוג:  רוזה גינוסר
 
שלמה גינוסר-גינסברג (16 באוקטובר 1889, חשוון תר"ן, אודסה – 31 בדצמבר 1968, י' בטבת תשכ"ט, ירושלים) היה פעיל ציוני, עיתונאי ודיפלומט ישראלי. היה מחברי הוועדה המקימה של האוניברסיטה העברית בירושלים, והמנכ"ל הראשון של האוניברסיטה. בנו של אחד העם.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
נולד באודסה לסופר אשר גינצברג ("אחד העם") ולרבקה לבית שניאורסון. למד בגימנסיה מקומית ובישיבתו של חיים טשרנוביץ ("רב צעיר"). למד פילוסופיה באוניברסיטת פריז (סורבון): בשנת 1910 קיבל בה תואר Licence ès lettres וב-1913 Diplome d’études supérieures.
ב-1917 נישא לרוזה, משפטנית ופעילת ציבור (בתו של מרדכי בן הלל הכהן). במשך מספר שנים התגוררו השניים בלונדון והוא היה פעיל בהסתדרות הציונית המקומית. בשנת 1922 עלה עִמה לארץ ישראל והתמנה כמפקח על בתי הספר העבריים מטעם ממשלת המנדט. היה שותף להכנות שקדמו להקמת האוניברסיטה העברית וכיהן כחבר בוועדה המקימה. בין השנים 1937-1935 שימש כמנכ"ל האוניברסיטה הראשון.
ביוני 1949 מונה לציר ישראל הראשון באיטליה, והגיש כתב האמנה לנשיא איטליה לואיג'י אינאודי ב-14 ביולי. החזיק בתפקיד עד אוגוסט 1951.
במשך עשרות שנים השתתף בקביעות בכתיבה פובליציסטית ברבים מעיתוני התקופה, ובהם "השילוח" (שאותו ערך אביו עד שנת 1902), "הארץ" ו"פלשתיין פוסט".
הערות שוליים

↑  צירנו הגיע לרומא, הצופה, 14 ביוני 1949
↑  צירנו ברומא מוסר היום ניירותיו לנשיא איטליה, הצופה, 13 ביולי 1949
↑  כיצד קיבל נשיא איטליה את הציר הראשון של ישראל ברומא, יום יום (עיתון ערב), 19 ביולי 1949
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311957305171  ISNI: 0000 0000 6845 9556  VIAF: 97420430   WorldCat (עם VIAF): 97420430 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שרה-ג'יין רדמונד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1962 (בת 62 בערך) קפריסין 
 מדינה:  קנדה 
 https://sarahjaneredmond.com
 פרופיל ב-IMDb
 
שרה-ג'יין רדמונד (באנגלית: Sarah-Jane Redmond) היא שחקנית קנדית. היא נולדה בקפריסין וגדלה באזור האגמים באנגליה ולאחר מכן בקנדה, לשם היגרה משפחתה ושם נשארה לגור. מתאמנת באיגרוף ואמנויות לחימה.
אם לבן שנולד בשנת 2007.
שמיכה

מיטה ועליה שמיכה
"במיטה", ציור של טולוז לוטרק, 1893
שמיכה היא כלי מיטה המשמש לכיסוי, בדרך כלל גדולה ומלבנית, מיועדת לשמור על חום הגוף של המתכסה בה, במיוחד בזמן השינה, או ככיסוי דקורטיבי למיטה.
המלה העברית "שמיכה" היא מקראית. היא מופיעה בתנ"ך רק פעם אחת, בסיפור יעל וסיסרא.
שמיכות מאופיינות על פי החומרים מהם הן עשויות, על פי עוביין, גודלן ותכליתן:
שמיכה ממולאת נוצות
שמיכת פוך - שמיכת נוצות אווז
שמיכה ממולאת סיבים סינתטיים כאקרילן והולופייבר.
שמיכה דקה מצמר, כותנה, פשתן, פיקה או פליס.
שמיכת טלאים (quilt - קווילט)
שמיכת טלוויזיה
שמיכה זוגית/שמיכת יחיד/שמיכת תינוק
הערות שוליים

↑  ספר שופטים, פרק ד', פסוק י"ח: "וַתֵּצֵא יָעֵל לִקְרַאת סִיסְרָא וַתֹּאמֶר אֵלָיו סוּרָה אֲדֹנִי סוּרָה אֵלַי אַל תִּירָא וַיָּסַר אֵלֶיהָ הָאֹהֱלָה וַתְּכַסֵּהוּ בַּשְּׂמִיכָה".
↑  יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, לא כך כתוב בתנ"ך, עמ' 227.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283250305171  BnF: cb123841763 (data)  GND: 4772830-9  LCCN: sh85014773  NARA: 10647291  NDL: 00567762 
ערך זה הוא קצרמרבנושא טקסטיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רשות ההשקעות של קטר

| --- | --- |
מטה רשות ההשקעות של קטר במגדל Ooredoo (מימין)
מטה רשות ההשקעות של קטר במגדל Ooredoo (מימין)
 נתונים כלליים
 מייסדים:  קטר 
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־19 שנים) 
 מיקום המטה:  דוחה 
  
 www.qia.qa
 
רשות ההשקעות של קטר או QIA (ראשי תיבות של: Qatar Investment Authority, בערבית: جهاز قطر للاستثمار) היא קרן עושר ריבונית השייכת לקטר. היא הוקמה בשנת 2005 כדי לחזק את כלכלת המדינה על ידי התרחבות לתחומי השקעות חדשים, כולל השקעה בנכסים וחברות במדינות זרות וגם בקטר עצמה. אחד היעדים המועדפים על ידי הקרן הוא הממלכה המאוחדת. בשנת 2017, ל-QIA היו נכסים מוערכים ב-335 מיליארד דולר. המבנה הארגוני ונוהלי קבלת ההחלטות של הרשות הגדרו כלא שקופים. החלטות לגבי השקעות נקשרות ישירות לאמיר קטר ולראש הממשלה.
היסטוריה

רשות ההשקעות של קטר נוסדה ב-2005 על ידי האמיר חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, כדי לנהל את עודפי הכנסות הנפט והגז הטבעי של ממשלת קטר. כתוצאה מהאסטרטגיה המוצהרת שלה למזער את הסיכון מהתלות של קטר במחירי האנרגיה בשוק העולמי, הקרן משקיעה בעיקר בשווקים בין-לאומיים (ארצות הברית, אירופה ואסיה-פסיפיק) ובתוך קטר מחוץ למגזר האנרגיה. לפני הקמת הרשות ב-2005, למשרד האוצר של קטר היה צוות פנימי קטן להשקעות מעודפי התקציב. החזון הלאומי של קטאר 2030 חוזה את המעבר מהכנסות מבוססות גז טבעי להכנסות מהשקעות.
רשות ההשקעות של קטר שולטת ב-Qatari Diar, חברת השקעות בנדל"ן.
ביוני 2013, לאחר עלייתו של האמיר החדש לשלטון, מונה אחמד א-סייד ליו"ר ומנכ"ל הרשות, במקום חמד בן ג'אסם אאל ת'אני. הוא כיהן בתפקיד במשך 16 חודשים. בינואר 2015, מונה שייח' עבדאללה בן מוחמד בן סעוד אאל ת'אני, יו"ר חברת התקשורת הקטארית Ooredoo, למנכ"ל והוא כיהן עד 2018. החל משנת 2019, מנסור בן אבראהים אל-מחמוד הוא מנכ"ל הרשות.
הקרן חברה בפורום הבין-לאומי של קרנות העשור הריבוניות.
נכון לשנת 2021, יותר ממחצית מנכסיה של הרשות מושקעים בקרנות השקעות פרטיות ובמניות של חברות ציבוריות. הרשות אינה מפרסמת בפומבי את רשימת החזקותיה.
השקעות

באפריל 2007 רכשה הרשות 14% מניות רשת המרכולים הבריטית "סיינסבורי'ס", ולאחר מכן הגדילה את אחזקתה ל-25%. ביולי 2007, הגישה הצעת רכש, שלא ממושה, לשאר המניות. בספטמבר 2007 רכשה נתח מהבורסה לניירות ערך בלונדון.
בינואר 2008 נכנסה הרשות, יחד עם חברות אחרות מקטר, להשקעה בפרויקט הקמת "מגדל השארד" בלונדון, הבניין הגבוה ביותר באירופה. המגדל נחנך ביולי 2012.
בפברואר 2008 רכשה 5% ממניות הבנק השווייצרי קרדיט סוויס, שנקלע לקשיים. כמה חודשים אחר כך השתתפה בגיוס הון של כ-10 מיליארד פרנק לבנק, במקביל לאיש העסקים הישראלי נוחי דנקנר (שביצע את ההשקעה באמצעות חברת "כור תעשיות" שהייתה אז בשליטתו).
ביולי 2008, בשיאו של המשבר הכלכלי העולמי, השתתפה הרשות בגיוס הון של בנק ברקליס הבריטי בסך 4.5 מיליארד ליש"ט. בנובמבר 2008 הגדילה את החזקותיה בבנק ל-12.7%. כעבור שנה מכרה חלק מהמניות ברווח של כמעט פי 4, לאחר שמחיר המניה התאושש מהמשבר. במקביל באותה עת ניהלה הרשות מגעים להשקעה "רויאל בנק אוף סקוטלנד", אך ויתרה על ההזדמנות והבנק קרס והולאם.
באוגוסט 2009 רכשה 17% מקבוצת פולקסווגן, תמורת יותר מ-10 מיליארד דולר, ובמקביל סייעה לקבוצת פולקסווגן להשתלט על חברת פורשה.
במאי 2010 חברה-בת של הרשות רכשה את בית הכלבו היוקרתי הרודס בלונדון, כולל מתחם דירות היוקרה הסמוך בשכונת נייטסברידג', תמורת יותר מ-1.5 מיליארד ליש"ט.
בדצמבר 2010 רכשה בשיתוף עם "Colony Capital" ו-"Tutor-Saliba Corporation" את אולפני מירמקס מדיסני, במרץ 2016 נמכרו האולפנים לחברת שידור קטארית.
בפברואר 2009 הפכה ממשלת צרפת את רשות ההשקעות של קטר לשותפה אסטרטגית, נתנה לה פטור ממס רווחי הון בצרפת, ומכרה לה נתחים בשורה של תאגידים צרפתיים כולל ב: Total, EADS Technip, Air Liquide, Vinci, GDF Suez, Veolia, Vivendi Royal Monceau, France Telecom ו-Areva. בסוף 2012 השלימה את רכישת קבוצת הכדורגל פריז סן-ז'רמן.
במאי 2012 רכשה 3% משל והצהירה כוונה להגדיל חלקה ל-7%. חברה השותפה עם ממשלת קטר להפקת גז בקטר עצמה.
בדצמבר 2019, הודיעה הרשות על הגדלת היקף ההשקעות של בתחום הטכנולוגיה. בין השאר השקיע בחברת "קומפאס" של היזם הישראלי אורי אלון.