stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וחר דודייב
הערות שוליים

↑  «Как убили Джохара Дудаева»
↑  Чеченский осведомитель сдал Дудаева за миллион долларов
↑  Биография Салмана Радуева, из интервью газете «Аргументы и факты», 3.12.1996.
↑  "Кадыров опроверг сообщения ряда СМИ о том, что он сомневается в смерти Дудаева". אורכב מ-המקור ב-2006-07-28. נבדק ב-2008-07-27.
↑  В российских силовых структурах опровергают сообщение о том, что Джохар Дудаев жив.
↑  Чеченские боевики занялись клонированием Дудаева
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: - | נשיא צ'צ'ניה  1 בנובמבר 1990 - עד 21 באפריל 1995 | הבא: זלימחן ינדרבייב |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437036805171  BnF: cb14644136t (data)  GND: 124288030  ISNI: 0000 0000 4950 8324  LCCN: nr95001889  LNB: 000252886  NTA: 230019382  SUDOC: 094233985  VIAF: 55076852   WorldCat (עם VIAF): 55076852
ג'ורג' רוקינגהאם גילמר

ג'ורג' רוקינגהאם גילמר (באנגלית: George Rockingham Gilmer;‏ 11 באפריל 1790 –  16 בנובמבר 1859) היה פוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, איש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית ולאחר מכן המפלגה הוויגית, שכיהן כמושל ג'ורג'יה ה-34 בשנים 1829–1831 ובשנים 1837–1839. הוא גם כיהן בשלוש תקופות כהונה בלתי רצופות כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1821–1835 וכחבר בית הנבחרים של ג'ורג'יה בשנים 1818–1819 ובשנת 1824.
ראשית חייו

ג'ורג' רוקינגהאם גילמר נולד ליד לקסינגטון, ג'ורג'יה, באזור שכיום נמצא בתחום מחוז אוגלתורפ, ואז היה בתחום מחוז וילקס. הוא התחנך במגוון של בתי ספר, כולל אקדמיית וולינגטון המפורסמת בניהולו של מוזס ואדל. הוא שירת כלוטננט ראשון ברגימנט הרגלים ה-43 בשנים 1813–1815 במערכה נגד האינדיאנים מאומת המוסקוגי במהלך מלחמת 1812. לפרנסתו הוא עסק בעריכת דין.
קריירה פוליטית

הקריירה הפוליטית של גילמר כלל כהונה לסירוגין במשרות נבחרות רבות ברמת המדינה וברמה הפדרלית. מבין שתי הסיעות הפוליטיות המרכזיות של ג'ורג'יה, סיעתו של ויליאם קרופורד, וסיעתו של ג'ון קלארק, הוא העדיף להזדהות עם זו של קרופורד. הוא נבחר לבית הנבחרים של ג'ורג'יה בשנים 1818, 1819 ו-1824.
גילמר נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1820, 1826, 1828 ו-1832. בשל טעות, הוא לא כיהן בבית הנבחרים לאחר הבחירות של 1828, שכן לא עלה בידו לקבל את התפקיד בתוך מסגרת הזמן החוקית והמושל הורה על עריכת בחירות חדשות.
גילמר נבחר לתקופת כהונתו הראשונה כמושל ג'ורג'יה ב-1829. כמושל הוא קידם באגרסיביות את העברת האינדיאנים, על בסיס הטענה לסיוע פדרלי שהובטח בהסכם 1802.
הוא יזם את העמדתו לדין של המיסיונר סמואל אוסטין ווסטר על הפרת החוק שדרש מכל האנשים הלבנים שהתגוררו בתחומי אומת הצ'רוקי לקבל רישיון מהמושל ולהישבע לשמור על חוקי ג'ורג'יה. ב-1831 נעצר ווסטר ונידון לארבע שנות מאסר עם עבודת פרך. אנשי הצ'רוקי שכרו את שירותיו של עורך הדין ויליאם וירט, ותבעו את מדינת ג'ורג'יה. התביעה הגיעה בסופו של דבר להחלטת בית המשפט העליון של ארצות הברית בפסק הדין "ווסטר נגד ג'ורג'יה" (Worcester v. Georgia), שפסל את החוק של ג'ורג'יה שכפתה את חוקי המדינה על שבטי הצ'רוקי עקב הפרה של הסכם הופוול (Treaty of Hopewell).
בגיבוי המיליציה של ג'ורג'יה ושל גילמר, פיזרה האספה הכללית של ג'ורג'יה את ממשלת הצ'רוקי, ביטלה את חוקיה, והעבירה חוק שאפשר לגילמר לתפוס את אדמות הצ'רוקי בצפון ג'ורג'יה.
סוגיית הצ'רוקי הייתה נושא מרכזי במערכת הבחירות למשרת המושל של 1831. גילמר נוצח בבחירות על ידי וילסון למפקין. המדינה שמה את ידה על מכרות הזהב של הצ'רוקי וב-1832 הנהיגה את הגרלת הקרקעות לחלוקת אדמות הצ'רוקי.
ב-1837 נבחר גילמר לתקופת כהונתו השנייה כמושל. במהלך תקופת כהונתו זו הוא תמך וזירז את הממשלה הפדרלית במהלכיה להעברתם הסופית של האינדיאנים מתחומי ג'ורג'יה. מהלך זה כונה מסלול הדמעות.
בבחירות לנשיאות של 1836 היה גילמר חבר בחבר האלקטורים והצביע אז עבור יו וייט, ובבחירות של 1840 הוא הצביע עבור ויליאם הנרי הריסון.
מותו

ג'ורג' רוקינגהאם גילמר נפטר בלקסינגטון ב-16 בנובמבר 1859. הוא נטמן בבית הקברות של הכנסייה הפרסביטריאנית שבעיר. מחוז גילמר שבג'ורג'יה קרוי על שמו.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 289-290
הערות שוליים

↑  Gilmer, George R. "Letter, 1831 May 16, Milledgeville, Georgia to Reverend Samuel A. Worcester / George R. Gilmer". State Library Cherokee Collection, The Tennessee State Library and Archives, Nashville, TN. Presented in the Digital Library of Georgia.
↑  Howe, Daniel Walker (2007). What Hath God Wrought : The Transformation of America, 1815-1848. New York: Oxford University Press. p. 355.
↑  Text of Worcester v. Georgia, 31 U.S. (6 Pet.) 515 (1832) - Justia
↑  The National Cyclopaedia of American Biography. Vol. I. New York, N.Y.: James T. White & Company. 1898. p. 224.
↑  Gannett, Henry (1905). The Origin of Certain Place Names in the United States. Govt. Print. Off. pp. 137.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1193460492  LCCN: nr94009649  SNAC: w6m046jk  US Congress: G000216  VIAF: 36798322   WorldCat (עם VIAF): 36798322
ג'ון אולסן

ג'ון אולסן (באנגלית: Jon C. Olsen; נולד ב-25 באפריל 1969) הוא שחיין אמריקאי בעבר.
הוא אלוף אולימפי (5 מדליות מהן 4 זהב), אלוף עולם (2 מדליות זהב) ושיאן עולם. כל המדליות שלו הושגו במשחי שליחים וכך גם שיאי העולם.
ביוגרפיה > תארים

אולסן קבע 3 שיאי עולם בשחייה כולם במסגרת משחי שליחים: 4x100 מטר חופשי ו-4x100 מטר מעורב.
ג'ון ויליאמסון

| --- | --- |
 לידה:  10 בנובמבר 1951 ניו הייבן, קונטיקט, ארצות הברית
 פטירה:  30 בנובמבר 1996 (בגיל 45) ניו הייבן, קונטיקט, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.88 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של ניו מקסיקו
 דראפט:  בחירה מספר 96, 1973 אטלנטה הוקס
 קבוצות כשחקן
 1973–1977   1977–1978   1978–1980   1980   1982:  ניו יורק נטס   אינדיאנה פייסרס   ניו ג'רזי נטס   וושינגטון בולטס   לאס וגאס סילברס
 הישגים כשחקן
 2 זכיות באליפות ה-ABA‏ (1974, 1976)   חמישיית הרוקיז של העונה ב-ABA‏ (1974)
ג'ון לי ויליאמסון (באנגלית: John Lee Williamson; ‏10 בנובמבר 1951 – 30 בנובמבר 1996) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1973–1980. לאורך הקריירה זכה בשתי אליפויות ה-ABA כשחקן ניו יורק נטס, וממוצעיו הכוללים בשתי הליגות הם 17.5 נקודות, 2.5 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק.
בעת פרישתו הוביל את שחקני מועדון ניו יורק/ניו ג'רזי נטס בסך נקודות בקריירה, עם 7,202 נקודות. בדצמבר 1990 הופרשה גופייתו, עם המספר "23", על ידי הנטס.
קריירת תיכונים ומכללות

ויליאמסון נולד וגדל בעיר ניו הייבן שבקונטיקט. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצת הכדורסל של "תיכון וילבור קרוס" המקומי, זכה עמה באליפות תיכונים של קונטיקט, ובעונה השלישית (1969) הפסיד במשחק הגמר. בעונתו האחרונה הוביל את כל שחקני התיכונים בארצות הברית עם ממוצע של 38.8 נקודות למשחק, אך קבוצתו הודחה במשחק חצי גמר אליפות התיכונים של קונטיקט.
בשנים 1971–1973 למד באוניברסיטת המדינה של נין מקסיקו, ובשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע כ-27.2 נקודות בממוצע למשחק.
קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1973 נלקח ויליאמסון על ידי אטלנטה הוקס בבחירה ה-96, אך משלא זכה למקום בסגל הקבוצה חתם על חוזה בניו יורק נטס מליגת ה-ABA. בעונתו הראשונה עם הנטס קלע 14.5 נקודות בממוצע למשחק (רביעי בקבוצה), וסייע לה לזכות באליפות ה-ABA לאחר שגברה על יוטה סטארס בסדרת הגמר (4–1). בעונה העוקבת הודחה ניו יורק כבר בשלב חצי גמר המזרח, ובעונת 1975/1976 גברה על דנוור נאגטס בסדרת הגמר (4–2) בדרך לזכייתה השנייה באליפות ה-ABA. במשחק השישי של הסדרה קלע ויליאמסון 28 נקודות, כולל 16 ברבע האחרון, והוביל את הנטס לניצחון במשחק ובסדרה לאחר שכבר פיגרה ב-22 נקודות. לאורך סדרת הגמר היה ויליאמסון הקלעי השני של קבוצתו, אחרי כוכב הקבוצה ג'וליוס ארווינג, עם ממוצע של 22.5 נקודות למשחק.
לקראת עונת 1976/1977 עברה ניו יורק לשחק בליגת ה-NBA, ובמהלכה העבירה את ויליאמסון בטרייד לאינדיאנה פייסרס. לאחר כשנה אחת באינדיאנה, במדיה קלע 19.8 נקודות בממוצע למשחק, נשלח בחזרה לנטס, אשר בינתיים עברו לניו ג'רזי ושינו את שמם ל"ניו ג'רזי נטס". עד לסיום אותה עונה קלע 29.5 נקודות בממוצע למשחק, כולל שיא קריירה של 50 נקודות במשחק מול הפייסרס. בעונת 1978/1979 המשיך להציג יכולת גבוהה עם ממוצע של 22.2 נקודות למשחק, אך קבוצתו שוב סיימה עם מאזן שלילי.
במהלך עונת 1979/1980 הועבר לוושינגטון בולטס, ממנה שוחרר בדצמבר 1980 לאחר 39 משחקים בלבד. בשנת 1982 שיחק עבור קבוצת "לאס וגאס סילברס" מליגת ה-CBA, בטרם פרש ממשחק.
מותו

ב-30 בנובמבר 1996 נפטר ויליאמסון, בגיל 45, בשל אי-ספיקת כליות.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות קריירת המשחק של ויליאמסון, באתר basketball-reference.com
↑  הקלעים המובילים של הנטס, נכון לשנת 1980, באתר basketball-reference.com
1 2  המורשת של "סופר ג'ון", באתר courant.com,‏ 9 בדצמבר 1996
↑  Now, Life Is Hardly Super for Williamson, באתר לוס אנג'לס טיימס, 29 במרץ 1987
↑  סטטיסטיקות המכללות של ויליאמסון, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1973, באתר basketball-reference.com
↑  ‏25 השחקנים הגדולים בתולדות הנטס, באתר ה-NBA,‏ 30 באוגוסט 2018
↑  סטטיסטיקות סדרת גמר ה-ABA‏ 1976, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין הנטס לפייסרס, באתר basketball-reference.com
ג'ון אוונס

ג'ון ויקטור אוונס האב (באנגלית: .John Victor Evans Sr; 18 בינואר 1925 –  8 ביולי 2014) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל ה-27 של מדינת איידהו בשנים 1977–1987. אוונס, חבר המפלגה הדמוקרטית, היה טרם היבחרו לתפקיד המושל חבר הסנאט של איידהו ולאחר מכן סגן המושל.
ביוגרפיה

אוונס נולד במאלאד סיטי (Malad City) שבאיידהו, היה לוחם חיל רגלים בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. בתום המלחמה שב לארצות הברית ולמד באוניברסיטת סטנפורד שם השלים את לימודיו הגבוהים בשנת 1951. הוא ורעייתו לולה דניאלס אוונס (2015-1927) היו נשואים למעלה מ-69 שנה, וביחד חבקו חמישה ילדים, מהם שלושה בנים ושתי בנות.
לאחר לימודיו האקדמיים שב לעיר הולדתו במטרה לסייע בניהול חוות החיטה והבקר המשפחתית. בשנת 1952, בגיל 27, נבחר אל הסנאט של איידהו ובשנים 1954 ו-1956 נבחר מחדש אל הבית העליון של בית המחוקקים המדינתי. בתקופת כהונתו האחרונה היה מנהיג סיעת הרוב. בשנת 1960 נבחר לראש עיריית מאלאד סיטי ומילא תפקיד זה עד 1966. ב-1969 חזר לסנאט של איידהו שם כיהן כמנהיג סיעת המיעוט בשנים 1969–1975. בבחירות 1974 נבחר לסגן מושל איידהו, ובינואר 1975 אוונס הושבע לתפקידו. ב-1977 התמנה למושל איידהו כאשר המושל ססיל אנדרוס מונה למזכיר הפנים של ארצות הברית בידי הנשיא ג'ימי קרטר.
אוונס השלים את כהונתו של אנדרוס ונבחר למושל כהלכה בנובמבר 1978, כשהביס את יו"ר בית הנבחרים של איידהו ומועמד המפלגה הרפובליקנית אלן לארסן מהעיר בלקפוט. נכון ל-2022, אוונס הוא המורמוני היחיד שנבחר למושל איידהו (ארנולד ויליאמס אמנם היה גם הוא מושל מורמוני במשך קצת יותר משנה החל מסוף 1945, אך מעולם לא נבחר באורח רשמי לתפקיד ואף הפסיד בבחירות 1946). אוונס נבחר מחדש ב-1982, והביס בקושי את סגן המושל הרפובליקני פיל באט בתחרות כה קרובה בליל הבחירות שלפחות רשת טלוויזיה אחת באיידהו הכריזה בטעות על באט כמנצח.
בזמן כהונתו כמושל ב-1981, בנו ג'ון בן ה-29 היה יעד לניסיון חטיפה שסוכל בעיר בורלי. לאחר כמעט עשור כמושל, אוונס התמודד בשנת 1986 אל הסנאט של ארצות הברית, אך הובס על ידי הסנאטור הרפובליקני המכהן סטיב סימס. מכהונתו זכורה התוכנית "עיר בירה ליום" – במסגרתה נסעו פקידי ממשל ביחד עם המושל לעיירות נידחות ברחבי איידהו במטרה להאזין לתושבי המדינה שנחשבו "שקופים" וללמוד את בעיותיהם השונות. מחליפו בלשכת המושל היה קודמו בתפקיד ססיל אנדרוס, שכיהן שתי קדנציות נוספות והעניק לדמוקרטים ניצחון בשש מערכות בחירות רצופות למושל במדינה בשנים 1971–1995.
בערוב ימיו היה אוונס נשיא בנק "D. L. Evans" בבעלות משפחתו, אשר נוסד בשנת 1904 על ידי סבו דייוויד לויד אוונס האב (1854–1929). ביולי 2014 נפטר אוונס בגיל 89 בבית מגוריו שבבויסי. פחות משנה לאחר מכן נפטרה אלמנתו לולה ב-19 במאי 2015. הם נטמנו בבית העלמין מאלאד סיטי שבעיר הולדתו.
הערות שוליים

↑  Mormons win Idaho governor primary, באתר Bend Bulletin‏, 9 באוגוסט 1978 (באנגלית)
↑  ג'ון קנדי, Gov. Evans rejoices, Batt talks about quitting politics, מתוך העיתון Lewiston Morning Tribune‏, 4 בנובמבר 1982 (באנגלית)
↑  3 try to kidnap Idaho governor's son, מתוך העיתון Eugene Register-Guard‏, 16 במאי 1981 (באנגלית)
↑  בטסי ז. ראסל, Former Idaho Gov. John Evans dies at 89, באתר The Spokesman‏, 8 ביולי 2014 (באנגלית)
↑  AP‏, Former Idaho Gov. John Evans Has Died At Age 89, באתר Boise State Public Radio News‏, 8 ביולי 2014 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2004085334  VIAF: 68324678   WorldCat (עם VIAF): 68324678
ג'ון מייסון ניל

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 1818 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  6 באוגוסט 1866 (בגיל 48) East Grinstead, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  טריניטי קולג', קולג' טריניטי, בית הספר שרבורן 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 חתימה:   
 
ג'ון מייסון ניל (באנגלית: John Mason Neale;‏ 24 בינואר 1818 - 6 באוגוסט 1866) היה סופר וכומר אנגלי.
ביוגרפיה

ג'ון מייסון ניל נולד בערך בשנת 1818 בלונדון למשפחת כמרים. הוא למד בטריניטי קולג' והצטיין בלימודים קלאסיים. לאור בעיות בלימודי מתמטיקה הוא לא קיבל תעודת הצטיינות.
בגיל 22 הוא קיבל תפקיד כומר בקיימברידג'. ג'ון מייסון ניל התעניין בתנועה האוקספורדית שהייתה קשורה לתנועת התחייה הגותית. בשנת 1842 הוא הוסמך לכמורה. בעקבות המחלה הוא נסע למדיירה ובשנת 1846 חזר ללונדון.
בשנת 1854 ג'ון מייסון ניל היה בין מקימי "ארגון מרגריטה הקדושה", מסדר נשי לטיפול בחולים. הוא נחשד בהיותו סוכן של הכנסייה הקתולית וספג איומים על חייו. למרות זאת, הארגון שהקים המשיך להתקיים ואף הליח להרחיב את פעילותו.
ג'יון מייסון ניל תרגם לאנגלית מספר מזמורים מלטינית ויוונית. בסך הכל הוא תרגם 63 מזמורים. בין המזמורים הפופולריים ניתן לציין בוא, בוא עמנואל.
ברוך הגר (מקור ברוך)

רבי ברוך הגר (תרנ"ה, 1895 - ב' בחשוון תשכ"ד, 1963) היה מייסדה והאדמו"ר הראשון של חסידות סרט-ויז'ניץ, וחבר מועצת גדולי התורה. מכונה על שם ספרו "מקור ברוך".
קורות חייו

נולד לרב ישראל הגר בעל ה"אהבת ישראל" מויזניץ. נסמך לרבנות על ידי הרב מאיר אריק והרב אברהם מנחם מנדל שטיינברג. בשנת תרע"ד נישא להעני, בתו של האדמו"ר רבי ישכר דב רוקח מבעלז ממנה נולד לו בן. לאחר תקופה התגרש ובשנת תרפ"ד נישא בשנית לצירל בת רבי אליעזר ניסן הורוביץ מצפת (בנו של רבי נפתלי חיים הורוביץ), ואלמנת הרב מרדכי יהודה אדלר.
בתרפ"ג (1923) נתמנה לרב חסידי ויז'ניץ בפוליען ריסקווה (חבל מרמורש), במקביל לרב אברהם יששכר בער איזקסון שכיהן כרב חסידי קוסוב. בשנת תרפ"ח (1928) לא היה בידי קהילת פאליען ריסקווה להחזיק שני רבנים, ולכן הוא עבר לכהן כרב בקוצמן. מתרצ"ו (1936) שימש כרב בסירט. הרב ברוך היה רבה האחרון של העיירה סירט בבוקובינה, קודם שגירשו את תושביה היהודים לאוקראינה, בימי השואה. תחת הנהגתו זכו החיים הדתיים בעיר לתנופה רבה, הוא יזם הפעלתו של בית תמחוי לנצרכי העיר, וכן ארגן מגביות עבור משפחות נזקקות. הוא הידק את הפיקוח על שחיטת ושיווק הבשר הכשר, וכן פעל להעלאת רמת הלימודים בתלמוד תורה. הקים את ישיבת "בית ישראל ותמכין דאורייתא" שבה למדו כ-50 תלמידים והתקיימו בה גם קורסים ללימוד מקצועות שונים לצורכי פרנסה.
פעילותו הציבורית החלה עוד ברומניה במסגרת אגודת ישראל, כאשר בין השאר נסע לבוקרשט לפני השואה בראשות משלחת, כדי לדבר על לב הממשל הרומני במטרה שיבוטל האיסור על סגירת חנויות בשבתות. נסיעה ארוכה זו באמצע החורף עלתה לו בבריאותו והשפיעה במיוחד על ריאותיו. בעקבות כך נהג לנסוע מדי קיץ לעיר הקיט דאבוס שבשווייץ.
בימי השואה הוגלה לטרנסניסטריה, וכשנתיים וחצי שהה בדז'ורין, שם הקים מטבח ליהודי הגטו, בסיוע תמיכה שנשלחה אליו מאת אחיו רבי אליעזר. בהשתדלות האחים רבי חיים מאיר ורבי אליעזר נפדה מהגטו והועבר לטשרנוביץ ומשם לברשוב ברומניה. אחרי המלחמה הקים מחדש מוסדות יהודיים בקרב הפליטים, כמו תלמודי תורה ומקוואות. הפליטים שחזרו לסירט ביקשו ממנו לשוב ולכהן כרבם, אך הוא סירב והועיד את פניו לארץ ישראל. בשנת תש"ו שהה באנטוורפן יחד עם אחיו רבי חיים מאיר, שם פעלו לכינון מחדש של אגודת ישראל. באנטוורפן התבקש על ידי תושביה היהודים לכהן כרבם, כשלצורך כך שתי הקהילות "מחזיקי הדת" ו"שומרי הדת" אף היו מוכנים להתאחד תחת הנהגתו כרב ראשי, אך הוא סירב.
בשנת 1947 עלה לארץ ישראל, ובאוגוסט של אותה שנה התיישב בחיפה (קבלת הפנים הייתה בשבת, י"ג באב תש"ז). הוא פתח בית מדרש ברחוב ביל"ו, והקים את ישיבת יחל ישראל. בתחילת שנות ה-50, הגה את הרעיון להקמת "רמת ויז'ניץ" - שכונה לחסידי סרט ויז'ניץ. בשנת 1952 החלו ההכנות להקמת השכונה. שותף פעיל בהקמת המוסדות ובבניית השכונה בחיפה היה בנו-חורגו הרב נפתלי חיים אדלר.
היה חבר מועצת גדולי התורה.
נפטר בב' בחשון תשכ"ד (1963) ונקבר באוהל אדמו"רי ויז'ניץ בבית הקברות שומרי שבת בבני ברק. חלק מדרשותיו ודברי תורתו לוקטו והודפסו בספר "מקור ברוך". על שמו נקרא רחוב מקור ברוך בחיפה.
משפחתו

בנו הרב אליעזר - מילא את מקומו כאדמו"ר מסרט ויז'ניץ, עד פטירתו, כיום ממלא מקומם נכדו - בנו הרב יעקב.
בנו הרב משה, שימש כראש הישיבה.
בתו מרים (נפטרה כ"ד באייר תשע"ה) הייתה נשואה להרב אליהו שטרנבוך, אב"ד של קהילת "מחזיקי הדת" באנטוורפן.
בנו החורג (בן אשתו השנייה) הוא הרב נפתלי חיים אדלר, חתנו של אחיו, רבי חיים מאיר הגר.
מאשתו הראשונה נולד לו בנו הבכור יחיאל מיכל יעקב (כ"א בניסן תרפ"ב, 1922 - י"ד באדר א' תשנ"ז, 1997) שכשעלה לארץ ישראל ב-1933 שינה את שמו לחלוץ-הגר. בנו ישראל עסק ביהלומים והיה תורם גדול ומקורב לחסידות ויז'ניץ ולחסידות בלז.
לקריאה נוספת

אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק ח, בני ברק, תשמ"ט, עמ' כז-נז.
הערות שוליים

↑  חמיו התבטא אז, אינך בעלה של בתי, אך נותרת חתני.
↑  ספר קהילה, סירט - סירט (סערט) שלנו, סיפורה של עיירה יהודית, ישראל תשס"ג, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  מנחם מנדל ברייאר, ‏הישיבות ברומניה, באתר "דעת", בתוך: מוסדות תורה באירופה בבנינם ובחורבנם, בעריכת שמואל ק. מירסקי, הוצאת עגן, ניו יורק, תשט"ז, 1956.
↑  האדמו"ר מויז'ניץ, דבר, 28 באוגוסט 1947.
↑  הרב ברוך הגר, דבר 1963/10/21
↑  הלויית הרב האגר, מעריב, 22 באוקטובר 1963.
↑  אמציה פלד, רחוב מקור ברוך, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה.
↑  חברא קדישא תל אביב יפו.
| שושלת אדמו"רי קוסוב • ויז'ניץ |
| --- | --- | --- |
| אבי השושלת | יעקב קופיל חסיד |  |
| חסידות קוסוב | מנחם מנדל מקוסוב (אהבת שלום) • חיים מקוסוב (תורת חיים) • יעקב שמשון מקוסוב • משה מקוסוב (לקט עני) • חיים הגר השני • אברהם יהושע העשיל מקוסוב–זלישטשיק • שרגא פייבוש הגר |  |
| חסידות זבלטוב | דוד מזבלטוב (צמח דוד) • יעקב הגר מזבלטוב • מנחם מנדל הגר מזבלטוב |  |
| חסידות רדוביץ' | יוסף אלתר מרדוביץ' • משה מרדוביץ' (וייקח משה) • ישראל מרדוביץ' |  |
| חסידות ויז'ניץ | חמשה דורות ראשונים: מנחם מנדל מוויז'ניץ (צמח צדיק) (דור 1) • ברוך מוויז'ניץ (אמרי ברוך) (דור 2) • ישראל מוויז'ניץ (אהבת ישראל) (דור 3) • בניו אליעזר הגר (דמשק אליעזר) (דור 4) • חיים מאיר מוויז'ניץ (אמרי חיים) (דור 4)  אחרי מותו של 'האמרי חיים' התפלגה החסידות: החסידות בישראל: משה יהושע מוויז'ניץ (ישועות משה) (דור 5), בניו ישראל מוויז'ניץ (דור 6) ומנחם מנדל מוויז'ניץ-מרכז (דור 6) ואחיינו ישראל אליעזר אדלר מדז'יקוב-ויז'ניץ (דור 6) החסידות במונסי: מרדכי מוויז'ניץ מונסי (דור 5), בניו; ישראל מוויז'ניץ מונסי (דור 6) • מנחם מנדל הגר מוויז'ניץ קיימישא לייק (דור 6) • יצחק יוחנן מוויז'ניץ ויליאמסבורג (דור 6) • דוד מוויז'ניץ לונדון (דור 6) • אהרן מוויז'ניץ מונטריאול (דור 6) • ברוך שמשון מוויז'ניץ בית שמש (דור 6) • יעקב יוסף מוויז'ניץ בורו פארק (דור 7) |  |
| חסידות סערט ויזניץ' | ברוך מסערט-ויז'ניץ (מקור ברוך) (דור 4) • אליעזר מסערט-ויז'ניץ (חכמת אליעזר) (דור 5) • יעקב הגר (דור 6) |  |
| חסידות וישיווה | מנחם מנדל מוישיווה (שארית מנחם) (דור 4) • ברוך הגר (דור 5) • חיים יהודה מאיר הגר (דור 5) • נפתלי צבי הגר (דור 6) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529160905171  GND: 172121671  ISNI: 0000 0000 6692 4231  LCCN: nr94014739  VIAF: 22024033   WorldCat (עם VIAF): 22024033 
בניו רבי אליעזר ורבי משה
ג'וזפין צ'פלין

| --- | --- |

 לידה:  28 במרץ 1949 סנטה מוניקה, ארצות הברית 
 פטירה:  13 ביולי 2023 (בגיל 74) הרובע העשירי של פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 שם לידה:  Josephine Anna Chaplin 
 מדינה:  ארצות הברית, צרפת 
 בן או בת זוג:  מוריס רונה (1977–14 במרץ 1983)  Jean-Claude Gardin (1989–8 באפריל 2013) 
 צאצאים:  Julien Ronet 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וזפין האנה צ'פלין (באנגלית: Josephine Hannah Chaplin;‏ 28 במרץ 1949 – 13 ביולי 2023) הייתה שחקנית אמריקאית-צרפתייה.
ביוגרפיה

ג'וזפין צ'פלין נולדה ב-28 במרץ 1949 בסנטה מוניקה, קליפורניה, ארצות הברית לקולנוען צ'ארלי צ'פלין ואשתו הרביעית, אונה אוניל. היא הייתה השישית מ-11 ילדיו של צ'פלין. הוריה התחתנו ב-1942 כשאמה הייתה בת 18 ואביה בן 53 ונולדו להם 8 ילדים.
הופעתה הראשונה הייתה בגיל 3 בסרטו של אביה, "אורות הבמה" ב-1952 כילדה בסצנת הפתיחה. בסרט הופיעו גם אחותה ג'רלדין צ'פלין ואחיה מייקל צ'פלין. ב-1967 שיחקה בסרט "הרוזנת מהונג קונג" גם הוא של צ'ארלי צ'פלין.
רוב הקריירה שלה השתתפה צ'פלין בסרטים וסדרות טלוויזיה בצרפתית ובגרמנית.
ב-1972 שיחקה בסרטו של יהודה בארקן "הבריחה אל השמש" בתפקיד נינה קפלן. הסרט, בכיכובם של לורנס הארווי, ג'ק הוקינס וגילה אלמגור, צולם בגרמניה. באותה שנה שיחקה בסרט "מעשיות קנטרברי" של פייר פאולו פאזוליני כמאי, אשתו הנואפת של סר ג'ניוארי הזקן.
ב-1976 שיחקה בסרט הגרמני "ג'ק המרטש" (אנ') בו כיכבה יחד עם קלאוס קינסקי.
לאחר מותו של אביה ב-1977 ניהלה את המשרד המשפחתי ואת עזבונו בפריז, צרפת.
ב-1984 שיחקה בדרמה הקנדית "נער המפרץ", יחד עם קיפר סאת'רלנד. ב-1988 שיחקה כהאדלי ריצ'רדסון, אשתו של המינגוויי, לצד סטייסי קיץ' שגילם את ארנסט המינגוויי, במיני סדרת הטלוויזיה הגרמנית "המינגוויי".
ביוגרפיה > חיים אישיים ומותה

בין 1969 ל-1977 צ'פלין הייתה נשואה לאיש העסקים היווני ניקולס סיסטובאריס; לזוג נולד בן אחד, צ'רלי. השניים התגרשו.
מ-1977 חיה עם השחקן הצרפתי מוריס רונה, עד מותו ב-1983. לשניים נולד בן אחד, ז'וליאן רונה.
ב-1989 צ'פלין נישאה לארכאולוג הצרפתי ז'אן קלוד גרדין. לשניים נולד בן אחד, ארתור. הם נשארו נשואים עד מותו של גרדין ב-2013.
צ'פלין נפטרה בפריז, צרפת ב-13 ביולי 2023, בגיל 74.
פילמוגרפיה

אורות הבמה (1952)  בתור הילדה בסצנת הפתיחה (ללא קרדיט)
הרוזנת מהונג קונג (1967)
מעשיות קנטרברי (1972)
הבריחה אל השמש (1972)
L'Odeur des fauves (1972)
Les Quatre Charlots mousquetaires (1974)
זהו, קרדינל! (1974)
Nuits Rouges (1974)
דוקטור פרנסואז גיילנד (1976)
הפסגות של זלנגורה (1976)
ג'ק המרטש (1976)
À l'ombre d'un été (1976)
נער המפרץ (1984)
Poulet au vinaigre (1985).
צירופי מקרים (1986)
Downtown Heat (1994)
הערות שוליים

1 2 3  Helmore, Edward (2023-07-21). "Josephine Chaplin, actor and daughter of Charlie Chaplin, dies aged 74". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2023-07-31.
↑  Mike Barnes, Josephine Chaplin, Actress and Daughter of Charlie Chaplin, Dies at 74, The Hollywood Reporter, ‏2023-07-21 (באנגלית אמריקאית)
↑  נערכה הקרנת הבכורה של "הבריחה אל השמש", דבר, 14 ביולי 1972;
י. עקב, הבריחה מלנינגראד, מעריב, 7 ביולי 1972
↑  יצחק דנון, ‏בתו של צ'פלין: נדהמנו מהתנהגות הפיס שהכפיש את מורשתו של האמן הגדול, באתר גלובס, 15 במרץ 1999
1 2  Josephine Chaplin, actress and daughter of Charlie Chaplin, dies at 74, euronews, ‏2023-07-24 (באנגלית)
↑  Charlie Chaplin’s daughter Josephine Chaplin passes away at 74, The Indian Express, ‏2023-07-23 (באנגלית)
↑  השחקנית ג'וזפין צ'פלין, בתו של צ'רלי צ'פלין, מתה בגיל 74, באתר הארץ, 23 ביולי 2023
↑  "Limelight". TV Guide. נבדק ב-10 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A Countess From Hong Kong". TV Guide. נבדק ב-10 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lev, Peter (1993). The Euro-American Cinema. University of Texas Press. ISBN 978-0-292-76379-1.
↑  Leonard Maltin (2009). Leonard Maltin's Movie and Video Guide. New American Library. pp. 418–. ISBN 978-0-451-22468-2.
↑  Kronish, Amy; Safirman, Costel (2003). Israeli Film: A Reference Guide. Praeger. p. 63. ISBN 978-0-313-32144-3.
↑  "Escape to the Sun". TV Guide. נבדק ב-10 במאי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mick Martin; Derrick Bang (1994). Video Movie Guide 1995. Random House Publishing Group. pp. 761–. ISBN 978-0-345-39027-1.
↑  Ince, Kate (2005). Georges Franju. Manchester University Press. p. 164. ISBN 978-0-7190-6828-7.
↑  Jay Robert Nash; Stanley Ralph Ross (1986). The Motion Picture Guide. Vol. 6. Cinebooks. pp. 2182–. ISBN 978-0-933997-06-6.
↑  Peter Cowie (1977). International Film Guide 1978. Tantivy Press. pp. 343–. ISBN 978-0-498-02106-0.
↑  John Stanley (2000). Creature Features: The Science Fiction, Fantasy, and Horror Movie Guide. Berkley Boulevard Books. ISBN 978-0-425-17517-0.
↑  Eddelston, John J. (2001). Jack the Ripper: An Encyclopedia. ABC-CLIO. p. 256. ISBN 978-1-57607-414-5.
↑  "The Bay Boy". TV Guide. נבדק ב-10 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010649077105171  BnF: cb141634468 (data)  GND: 1013413563  ISNI: 0000 0001 2130 8651  LCCN: nr97036446  RERO: 02-A006580513  SUDOC: 128433272  VIAF: 46670941   WorldCat (עם VIAF): 46670941
בית הכנסת של פשטארז'בט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 מיקום:  פשטארז'בט 
 מדינה:  הונגריה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1901–הווה (כ־123 שנים)
 קואורדינטות:  47°26′15″N 19°05′57″E﻿ / ﻿47.4375°N 19.099166666667°E﻿ / 47.4375; 19.099166666667
 he
 
בית הכנסת של פשטארז'בט (בהונגרית: Pesterzsébeti zsinagóga); הוא מבנה דתי ברובע 20 בבודפשט, שכבר אינו בשימוש.
היסטוריה

בית הכנסת נבנה בסגנון רומי בעל שני מגדלים. הוא נבנה בשנת 1901 על ידי התושבים היהודים המקומיים בפשטארז'בט, שהיה אז ישוב עצמאי ונפרד מבודפשט (רק בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 סופח היישוב לבודפשט הבירה. בשנות השישים הוא שופץ והוסב למחסן, תמונות וקישוטיו נהרסו בבנייה. תצלומים ישנים מעידים על מראהו המקורי ועל עיצוב הפנים המעוטר והיפה. הבניין עומד עד היום, אולם בשל השינויים שחלו בו לא ניתן ממש להכיר שמדובר במבנה בית כנסת. בשנת 2003 נחנך לוח זיכרון שמסביר את ייעודו המקורי.
ספרות אחרת

"תולדות יהודי פשטארז'בט" (הופיע בשנתון היהודי של וילמוס קצ'מטי, 1927)
מאמרים קשורים

רשימת בתי כנסת בהונגריה