stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
USMLE
הערות שוליים

↑  United States Medical Licensing Examination | USMLE Bulletin | Overview, www.usmle.org
↑  United States Medical Licensing Examination | About, www.usmle.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: osa20211121852
LNZ צ'רקאסי

מועדון כדורגל LNZ צ'רקאסי  (באוקראינית: Футбольний клуб ЛНЗ Черкаси) או בקיצור LNZ הוא מועדון כדורגל מהעיר צ'רקאסי שבאוקראינה, המשחק בליגת העל האוקראינית. המועדון נוסד בשנת 2006 והוא מארח את משחקיו באצטדיון צנטרלני שבצ'רקאסי המכיל 10,321 מקומות. המועדון נמצא בבעלות קבוצת LNZ ומכאן שמו.
היסטוריה

המועדון נוסד בעיר שפולה בשנת 2006 על ידי דמיטרו קרבצ'נקו מנהל מפעל הזרעים לבדין המקומי.  המועדון נקרא בתחילה LNZ-לבדין שפולה ובשנים הראשונות שלו שיחק בליגות האזוריות. כשב-2009 זכה באליפות האזורית של מחוז צ'רקאסי בה זכה פעם נוספת בשנת 2011. בשנת 2013  עבר המועדון לייצג את הכפר לבדין שבמחוז צ'רקאסי ושינה את שמו ל  LNZ-לבדין לבדין. בעונת 2017/2018 זכה המועדון בגביע אוקראינה לקבוצות חובבות. ובעונה לאחר מכן עונת 2018/2019 הצליח המועדון לראשונה לעבור סיבוב בגביע האוקראיני כשהפתיע את המועדון המקצעוני פוליסיה ז'יטומיר מהליגה השנייה לאחר דו-קרב פנדלים.
בשנת 2020 שינה המועדון את שמו מLNZ-לבדין לבדין ל-LNZ לבדין, ובתחילת שנת 2021 שינה את הרישום מלבדין לצ'רקאסי והציג לוגו חדש, במקביל להגשת בקשה לקבלת מעמד של מועדון מקצועי. בעונת 2021/2022 החל המועדון לשחק בליגה האוקראינית השנייה שהיא הליגה השלישית בחשיבותה באוקראינה. העונה הראשנה של LNZ בכדורגל המקצועני הופסקה בשיאה בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה. אך צ'רקאסי שהייתה במקום השלישי בזמן הפסקת הליגה עלתה לליגה הראשונה לקראת עונת 2022/2023.
בעונת 2022/23, סיימה LNZ במקום השלישי בליגה הראשונה ועלתה לפלייאוף העלייה לליגת העל, שם גברה בסיכום צמד משחקים על אינהולץ פטרובה והפכה לקבוצה הראשונה ממחוז צ'רקאסי שמעפילה לליגת העל האוקראינית. את עונת הבכורה שלה בליגת העל עונת 2023/2024 סיימה LNZ במקום ה-7 בליגה.
שמות המועדון לאורך השנים

2006–2013: FC Shpola-LNZ-Lebedyn Shpola
2013–2021: FC LNZ-Lebedyn Lebedyn
2021-הווה: FC LNZ Cherkasy
הערות שוליים

↑  Чемпіонат області з футболу. У фокусі "Шпола-ЛНЗ-Лебедин", web.archive.org, ‏2018-06-25
↑  “Підготовка до походу в профі”: футбольний клуб з Черкащини змінив логотип | Про все - Черкаські новини. Життя міста Черкаси та Черкаської області, web.archive.org, ‏2021-05-21
מריו דראגי

מריו דראגי (באיטלקית: ‏Mario Draghiקובץ:En-us-Mario Draghi from Italy pronunciation (Voice of America).ogg‏Ⓘ‏; נולד ב-3 בספטמבר 1947) הוא אקדמאי, בנקאי וכלכלן איטלקי שכיהן כראש ממשלת איטליה החל מפברואר 2021 ועד אוקטובר 2022. דראגי החליף את ז'אן-קלוד טרישה כנשיא הבנק המרכזי האירופי ב-1 בנובמבר 2011. קודם לכן כיהן כנגיד הבנק המרכזי של איטליה מינואר 2006 עד אוקטובר 2011.
קדימה, נשים

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD של הסדרה
 שיר הנושא:  "Nana Was a Suffragette"
 סוגה:  קומדיה
 יוצרים:  ג'סיקה היינס
 כותבים:  ג'סיקה היינס
 בימוי:  כריסטין ג'רנון
 שחקנים:  ג'סיקה היינס רבקה פרונט ויקי פפרדין ג'ודי פארפיט אמה פירסון אדריאן סקרבורו ג'ורג'יה גרום ראיין סמפסון
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  9
 הפקה
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC Four
 רשת שידור בישראל:  BBC Entertainment
 תקופת שידור מקורית:  30 במאי 2013 – 25 בפברואר 2015
 קישורים חיצוניים
 אתר הסדרה
 דף התוכנית ב-IMDb
קדימה, נשים (באנגלית: Up the Women) היא קומדיית מצבים בריטית שיצרה וכתבה ג'סיקה היינס, והיא גם מככבת בה. הסיטקום שודר לראשונה בערוץ BBC Four ב-30 במאי 2013. הסדרה מספרת על קבוצת נשים בשנת 1910 שנאבקות למען זכות בחירה לנשים. היינס תכננה בתחילה לכתוב סרט קומי על המזימה של הסופרג'יסטיות להתנקש בחייו של הרברט אסקווית', אבל נוכחה לדעת שהעלילה הפכה קודרת מדי, והחליטה במקום זה לכתוב סיטקום. כריסטין גרנון ביימה את הסדרה בת שלושה החלקים. עונה שנייה של הסדרה הוזמנה ביוני 2013, ועלתה לשידור בערוץ BBC Two החל מ-21 בינואר 2015.
רקע

הסדרה מתרחשת בשנת 1910 ומתמקדת בקבוצת נשים בכפר בנברי החברות ב"חוג הרקמה העדינה" ומידת מחויבותן לתנועת הסופרג'יזם. מרגרט (ג'סיקה היינס), שראתה את הסופרג'יסטיות בלונדון, חוזרת לבנברי ומציע לנשים בחוג לתמוך במאבק למען זכות ההצבעה לנשים. הנשים מקימות קבוצת סופרג'יסטיות משלהם בשם "חוג הרקמה העדינה של ברנבי מבקש בנימוס זכות הצבעה לנשים", אבל הן נתקלות בהתנגדות מצד הלן (רבקה פרונט) העומדת בראש החוג.
הפקה

בפברואר 2013 הוכרז ב-BBC על הזמנת סדרה קומית בת שלושה חלקים בשם "קדימה, נשים" מאת ג'סיקה היינס. הסדרה הייתה הראשונה שצולמה לפני קהל עבור ערוץ BBC Four.
היינס הגתה את רעיון הסדרה ב-2009 אחרי שקראה על המזימה של סופרג'יסטיות להתנקש בחייו של ראש הממשלה הרברט הנרי אסקווית'. היא חשבה שאפשר ליצור מכך סרט קומדיה, ומכרה את הרעיון ל-BBC. אבל כשהתחילה לחקור בנושא, הבינה שהעלילה תהיה קודרת למדי, וחשה שהיא כותבת "דרמה משעממת למדי".
היינס גילתה שקשה לה לוותר על הדמויות שיצרה והציעה ל-BBC קומדיה במקום הסרט. ב-2011 כתבה עיבוד חדש לנושא שהתמקד בדמויות הנשיות וחוג הרקמה שלהן באולם הכנסייה בבנברי. היא בכוונה הגבילה את מקום ההתרחשות לאולם והמטבח, והסבירה "אין לאן ללכת, אין לאן לברוח, אין איפה להתחבא. אני אהבתי זאת."
העונה הראשונה של הסדרה שודרה החל מ-30 במאי 2013. העונה השנייה עלתה לשידור ב-21 בינואר 2015. ב-31 במרץ 2015 אישרו ב-BBC שהסדרה לא תחודש לעונה שלישית.
הפקה > צילומים

כריסטין גרנון הסדרה מתרחשת בשני מקומות, אולם הכנסייה והמטבח. היינס רצתה שהסיטקום יתן תחושה של רטרו, והסבירה שכתיבה וצילום של תוכנית באולפן הייתה שונה מכל מה שעשתה קודם לכן. העונה הראשונה של הסדרה צולמה במרץ 2013 בסטודיו 3 במרכז הטלוויזיה של ה-BBC. "קדימה, נשים" הוא הסיטקום האחרון שצולם במרכז הטלוויזיה לפני קהל. אולם של הכפר צ'ולסברי במחוז בקינגהאמשייר שימש לצילום חזית המבנה, והוא הוקרן בתחילת כל פרק.
הפקה > שחקנים ודמויות

היינס משחקת בתפקיד מרגרט "מטרונית חכמה אבל חנוקה". היא סיפרה בראיון בדיילי אקספרס ההשראה שלה לדמות הייתה כריסטבל פנקהרסט. הקומיקאית רבקה פרונט מגלמת את הלן נשיאת החוג והדמות האנטגוניסטית למרגרט. ג'ודי פארפיט מככבת בתפקיד מירטל, אמה של הלן. ויקי פפרדין היא גוון, רווקה זקנה, ואמה פירסון משחקת בתפקיד אווה, אמה לארבעה עשר ילדים. אדריאן סקרבורו מופיע בתפקיד מר מילר, איש האחזקה של אולם הכנסייה. ג'ורג'יה גרום וראיין סמפסון מגלמים את אמילי ותומאס. בפרק השלישי הופיעה בתפקיד אורח סנדי טוקסוויג בדמותה של אמלין פנקהרסט.
הפקה > שיר הנושא

בפתיחת כל פרק על רקע הכותרות מושמע השיר "Nana Was a Suffragette", שכתבה ומבצעת ג'ולס גיב.
הערות שוליים

1 2 3 4  Williams, Zoe (30 במאי 2013). "Jessica Hynes on her new Suffragette sitcom Up The Women". Radio Times. נבדק ב-30 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BBC Four announces two new comedies - Up The Women and Quick Cuts". BBC Media Centre. 20 בפברואר 2013. נבדק ב-30 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Plunkett, John (30 במאי 2013). "Jessica Hynes and Doon Mackichan star in new BBC4 sitcoms". The Guardian. נבדק ב-30 במאי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4    Jessica Hynes, ‏Jessica Hynes: it's OK to poke fun at suffragettes, The Telegraph, 30 May 2013
↑  Walker-Arnott, Ellie (31 במאי 2013). "Jessica Hynes Suffragette sitcom Up The Women gets full series". Radio Times. נבדק ב-31 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Graham, Alison. "Up the Women Series 2 – 1. The Romance". Radio Times. נבדק ב-17 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dowell, Ben (31 במרץ 2015). "BBC axes Jessica Hynes comedy Up The Women". Radio Times. נבדק ב-31 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Up The Women – Production Details". British Comedy Guide. נבדק ב-30 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Power, Vicki (25 במאי 2013). "Jessica Hynes chooses an unlikely subject for seriosuly funny new comedy Up The Women". Daily Express. נבדק ב-30 במאי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "New role for Gavin and Stacey actor". Leicester Mercury. 30 במאי 2013. נבדק ב-30 במאי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  Rhodes, Ella (27 במרץ 2013). "Derby actress Georgia Groome is appearing in a new film to be shown nationwide". Derby Telegraph. נבדק ב-30 במאי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Griffiths, Kathy (25 במאי 2013). "Up The Women - Kathy Griffiths picks her TV highlight of the week". South Wales Evening Post. נבדק ב-30 במאי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Aroesti, Rachel (13 ביוני 2013). "TV highlights 13/06/2013". The Guardian. נבדק ב-14 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Barratt, Peter. "Alice Hawkins Montage". YouTube. נבדק ב-17 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "About Us". The Lovenotes. נבדק ב-17 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
ג'סיקה היינס שיצרה, כתבה ומככבת בסדרה "קדימה נשים"
אולם אסיפות בצ'ולסברי
פרנצ'סקה מאן

| --- | --- |

 לידה:  4 בפברואר 1917 ורשה, ממלכת פולין 
 פטירה:  23 באוקטובר 1943 (בגיל 26) מחנה ההשמדה בירקנאו, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  פולין 
 
פרנצ'סקה מנהיימר-רוזנברג (בפולנית: Franciszka Manheimer-Rosenberg), שנודעה בשם פרנצ'סקה מאן (בפולנית: Franceska Mann;‏ 4 בפברואר 1917 – 23 באוקטובר 1943) הייתה בלרינה יהודיה בפולין, שנספתה בשואה תוך גילוי גבורה.
ביוגרפיה

פרנצ'סקה מאן נולדה בפולין ב-1917. לפני מלחמת העולם השנייה התגוררה בוורשה ולמדה בבית ספר למחול. ב-1939 השתתפה בתחרות בין לאומית למחול בבריסל ודורגה במקום הרביעי מבין 125 רקדני הבלט הצעירים שהשתתפו בתחרות. היא נחשבה לאחת מהיפות והמבטיחות מבין הרקדניות הצעירות בפולין, במחול קלאסי ובמחול מודרני. עם חברותיה באותה עת נמנו הזמרת והשחקנית ויירה גראן (Wiera Gran) והשחקנית סטפניה גרודזינסקה (Stefania Grodzieńska).
בתחילת מלחמת העולם השנייה עבדה כרקדנית במועדון לילה ידוע בוורשה. כשרוכזו יהודי ורשה בגטו היא הועברה ל"מלון פולסקי" בצד הארי של ורשה, שבו רוכזו יהודים מיוחסים, מרביתם בעלי אזרחות זרה.
ב-23 באוקטובר 1943 היא נכללה במשלוח של 1,700 יהודים שהגיעו למחנה אושוויץ-בירקנאו, אף שנאמר להם שהם יוסעו לשווייץ במסגרת מבצע לחילופי שבויי מלחמה ושחרור שבויים גרמנים. למרות שהגרמנים הבטיחו להם כי זו רק תחנה בדרכן לשווייץ, הנשים מהמשלוח מצאו את עצמן במהרה מובלות לתא הגזים.
על גורלה בהמשך היום יש גרסאות שונות, אך עולה מהן שהיא ירתה למוות באיש האס אס יוזף שילינגר, כנראה באמצעות האקדח שלקחה מידיו, ובירייה נוספת פצעה את איש האס אס וילהלם אמריך (Wilhelm Emmerich). מעשה זה גרם להתקוממות שאר הנשים באותו חדר, מה שהביא לרציחתן בידי תגבורת שהוזעקה למקום.
לפי אחת הגרסאות, כשהגיעו לאושוויץ החלה מאן להתפשט באיטיות ובתנועות ריקוד מפתות. תחילה הרימה את החצאית שלה וחשפה את ירכה. בהמשך פשטה את החולצה שלה, ונשענה על עמוד כדי להסיר את נעלי העקב. חיילי האס־אס שעמדו מולה לא ידעו כיצד להגיב. מאן ניצלה את המצב, חלצה את נעלה והשליכה אותה בעוצמה לעבר אחד מהם. הנעל פגעה במצחו, והוא החל לדמם והתמוטט. מאן הסתערה עליו, חטפה את נשקו וירתה בו למוות. שני נאצים אחרים נפצעו מהירי. על פי גרסה אחרת, הקצין הנאצי שמולו עמדה הורה לה להתפשט לחלוטין. משלא הסכימה להסיר את בגדיה התחתונים, הוא צעק עליה. בתגובה, הסירה את חזייתה, זרקה אותה בפניו והסתערה עליו. במהומה שנוצרה הצליחה לחטוף את אקדחו ולירות בו. הנשים האחרות שהיו בדרך אל מותן בתא הגזים התמלאו תקווה והחלו אף הן לתקוף את אנשי האס־אס סביבן. לפי אחת הגרסאות אפילו מפקד המחנה, רודולף הס, הוזעק למקום. גורלן של הנשים נחרץ: הן נרצחו בו במקום ביריות. מי ששרדה, הומתה בגז.
פרנצ'סקה מאן מוזכרת בספרו של פיליפ מולר "עד ראייה באושוויץ - שלוש שנים בתאי הגזים" ובעדותו של יז'י טבאו, אסיר באושוויץ-בירקנאו, שנמסרה במשפטי נירנברג. באחד מפרקי הספר מתאר מולר כיצד "אקדח אחד בידיה של אשה חלשה יצר כזו פאניקה בין אנשי האס־אס", ומספר כי הם נמלטו מהמקום כשמאן פתחה באש.
ב-1 בספטמבר 2019 להקת "בלט ירושלים" העלתה לראשונה במרכז סוזן דלל את המופע "ממנטו – הריקוד האחרון באושוויץ של פרנצ'סקה מאן" שמוקדש לזכרה. הכוריאוגרפית נדיה טימופייבה, המנהלת האמנותית של הלהקה, הציגה לקהל בפעם הראשונה את סיפור חייה ומותה של מאן, מראשית ימיה על הבמה והחיים בוורשה התוססת, דרך פלישת הנאצים והגירוש לגטו ועד מותה במחנה ההשמדה. במופע המחול השתתפו 12 רקדני הלהקה. את התחקיר ההיסטורי למופע החלה טימופייבה בחיפוש בגוגל, משם הגיעה לחומר על תקרית ה"סטריפטיז באושוויץ", כפי שמכונה הסיפור בכמה מקומות. בחינה של החומר מעלה כי גרסאות שונות לסיפורה של מאן קיימות כבר עשרות שנים במקורות שונים, ובכללם בארכיון "יד ושם".
במסגרת פסטיבל דוקאביב 2024 הוקרן הסרט פרנצ'ישקה של הבמאית הישראלית לינה צ'פלין העוסק בסיפורה של מאן, רקדנית הבלט שהרגה קצין אס־אס בתאי הגזים באושוויץ.
לקריאה נוספת

Cynthia Southern, The Vixen Who Shot A Nazi: The story of Franceska Mann, who shot SS Guard Josef Schillinger, in Auschwitz-Birkenau
הערות שוליים

↑   עופר אדרת, מחול המוות של פרנצ'סקה מאן, באתר הארץ, 26 באוגוסט 2019
↑  פרנצ'ישקה - NFCT, באתר nfct.org.il, ‏2024-05-07
↑  נירית אנדרמן, "דוקאביב" 2024: סרטים על אבי נשר, השופטת הטרנסית ספיר ברמן ופרשת אום אל־חיראן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 69169254465592702394   WorldCat (עם VIAF): 69169254465592702394
עומר נודלמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 באוקטובר 1997 (בת 27) נטעים, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2018
 עיסוק:  דוגמנית, שחקנית
 פרופיל ב-IMDb
 
עומר נודלמן (נולדה ב-22 באוקטובר 1997) היא דוגמנית ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

נודלמן נולדה במושב נטעים, והיא דור רביעי למייסדי מושב זה. אביה מנכ"ל חברה לייבוא ציוד מכני הנדסי, ואמה היא מזכירה במושב מטעם הרשות המקומית. יש לה שני אחים גדולים. בוגרת בית הספר התיכון האזורי בגבעת ברנר לשנת 2015.
ב-2016 התגייסה לצה"ל ושירתה בחיל המודיעין.
ביוגרפיה > קריירה > דוגמנות

לקראת שחרורה מהצבא, החלה לדגמן עבור חברת האופנה הישראלית "עדיקה" ועבור הרשת הישראלית "הבורסה לתכשיטים".
בשנת 2019 השתתפה בקמפיין צילומים של חברת ההלבשה התחתונה הישראלית "FIX".
בשנים 2019–2024 שימשה כפרזנטורית של חברת האופנה הישראלית "רנואר". ושל רשת סוהו בישראל ובניו יורק.
בשנים 2019–2021 השתתפה בצילומים בפריז, בלונדון ובניו יורק ודגמנה עבור המותג "iro" בקמפיין צילומים בדובאי.[דרוש מקור]
ביוגרפיה > קריירה > תוכניות טלוויזיה

בשנת 2018 קיבלה לראשונה חשיפה רחבה במדיה הישראלית כשהתמודדה בתוכנית המציאות "המירוץ למיליון" של רשת, בצמד עם חברתה, מיכל קריץ. הצמד יצא מהתחרות בהדחה החמישית.
ביוגרפיה > קריירה > משחק

בשנת 2020 גילמה את שחר בסדרת דרמת הפשע "בת השוטר" בערוץ TeenNick למנויי yes. באותה שנה שיחקה בתפקיד לין בסדרת הנוער "ספיידרז" בערוץ TeenNick למנויי HOT.
בשנת 2021 גילמה את סתיו בסדרת הנוער "מאנקיז" המשודרת בערוץ טין ניק למנויי הוט. בנוסף, באותה שנה החלה לשחק בסדרת הדרמה "בעלת החלומות" שבערוץ HOT בידור, שם נודלמן שיחקה גם בעונה השנייה בקיץ 2023.
בשנת 2022 גילמה את שירין בסרט "אחרי הסוף", ואת גאיה שקד בסדרת הנעורים "אינפיניטי" בערוץ זום למנויי יס.
בשנת 2024 גילמה את דניאל בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "בלקספייס" ברשת 13 ואת שירה בסרט "בחורים טובים 2".
ביוגרפיה > חיים אישיים

בהמשך שנת 2020 החלה לצאת עם איש העסקים עידו ברניקר, וב-2023 היא התארסה איתו ואף עברה לגור עימו במיאמי, אך לאחר כחצי שנה הם נפרדו וביטלו את האירוסים.
ב-2024 החלה לצאת עם שון סימנוביץ', אחיה של הדוגמנית קורל סימנוביץ'.
פילמוגרפיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | המירוץ למיליון | מתמודדת | השתתפה בצמד עם חברתה, מיכל קריץ. יצאו בהדחה חמישית. |
| 2020 | בת השוטר | שחר | הסדרה שודרה בערוץ TeenNick למנויי yes; סדרת נעורים |
| 2020 | ספיידרז | לין | הסדרה שודרה בערוץ טין ניק למנויי HOT; סדרת נעורים |
| 2021 | מאנקיז | סתיו | הסדרה שודרה בערוץ טין ניק למנויי HOT; סדרת נעורים |
| 2021–2023 | בעלת החלומות | גל | הסדרה שודרה בערוץ HOT בידור |
| 2022 | אחרי הסוף | שירין | סרט |
| 2022 | אינפיניטי | גאיה שקד | הסדרה שודרה ערוץ זום למנויי yes; סדרת נעורים |
| 2024 | בלקספייס | דניאל | הסדרה שודרה ברשת 13 |
| 2024 | בחורים טובים 2 | שירה | סרט קולנוע |
מועמדויות לפרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | פריצת השנה במשחק | בת השוטר, ספיידרז | מועמדות |
| 2021 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקנית אהובה בסדרת נוער | מאנקיז | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקנית ראשית בסדרת נוער | בת השוטר, אינפיניטי | מועמדות |
הערות שוליים

↑  בר זגה, עוד פרידה: עומר נודלמן עוזבת את "רנואר", במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 4 בינואר 2024
↑  רן בוקר, "באנו ל'מירוץ למיליון' להוכיח שאנחנו יותר מסתם בנות יפות", באתר ynet, 15 ביולי 2019
↑  עומר נודלמן מ"המירוץ למיליון" זכתה בג'וב בינלאומי, באתר וואלה, 8 באוגוסט 2019
↑  הסתיימו הצילומים לסדרה החדשה שלנו "מאנקיז", באתר HOT Magazine, ‏2021-01-11
↑  * אלי שגב, "דניאל ליטמן, עומר נודלמן, משה אשכנזי ואודיה רש לטלנובלה 'בעלת החלומות'", אידיבי, 3 בדצמבר 2020
↑  בר זגה, החתונה מבוטלת: עומר נודלמן ובן זוגה עידו ברניקר נפרדו, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 27 בדצמבר 2023
↑  לילך מרקוביץ, ‏נהיה רציני: עומר נודלמן ושון סימנוביץ' עוברים לגור יחד , באתר ‏מאקו‏, 13 באוגוסט 2024
אברהם-חיים שאג

הרב אברהם-חיים שָאג (צְוֶובְּנֶר) (י"ב בתמוז ה'תרמ"ג 17 ביולי 1883 - כ"ד בכסלו ה'תשי"ט 6 בדצמבר 1958), היה חבר הכנסת מטעם החזית הדתית המאוחדת בכנסת הראשונה.
ביוגרפיה

נולד בירושלים, נינו של הרב אברהם שאג-צוובנר. למד ולימד בישיבת תורת חיים.
היה ממייסדי "המזרחי" ומראשיו בארץ ומנהל לשכת "המזרחי" בירושלים בין השנים 1919–1921. ממייסדי כפר סבא, גאל את אדמות שכונת בית וגן, היה ממקימי אגודת בית וגן ועמד שנים רבות בראש הנהלת האגודה. ממייסדי שכונת רוממה ושכונת גאולה.
מ-1936 שימש כיושב-ראש המועצה הדתית בירושלים ויושב-ראש חברה קדישא "קהילת ירושלים". היה מנהלו של בית חינוך עיוורים בירושלים, סגן יושב-ראש הנהלת בנק ארץ ישראל בריטניה, חבר הנהלת הוועד הלאומי ואספת הנבחרים הראשונה. לאחר קום המדינה נבחר לכהן בכנסת הראשונה והיה חבר ועדת הכספים וועדת השירותים הציבוריים.
נפטר בשנת 1958 ונטמן בבית הקברות סנהדריה.
משפחתו

בשנת 1900 (תר"ס) נשא לאשה את לאה צוובנר, הבת של דודו יעקב צוובנר.
לרב שאג היו שמונה ילדים: יהודה ליב (אריה), מרים קפלן, שושנה באומגרטן (שבנה פרופ' יעקב אשל היה ממייסדי אוניברסיטת אריאל בשומרון, ונכדה פרופ' חנן אשל היה מבכירי הארכאולוגים בארץ). בתו אסתר הייתה נשואה לרב יוסף משה שכטר, ששימש כרב הכותל לאחר מלחמת ששת הימים. בניו האחרים: הרב יצחק צוובנר, אביגדור שאג, צבי שאג ובן הזקונים דוד, שהיה חובש ב"מחלקת ההר" של הפלמ"ח ומנופלי מחלקת הל"ה. בעקבות נפילת בנו היה אברהם-חיים שאג פעיל בתחום הנצחת חללי מערכות ישראל ושימש כיושב-ראש המועצה הציבורית להנצחת החייל.
רחוב "הרב שאג" בשכונת בית וגן בירושלים קרוי על שמו.
הערות שוליים

↑  בית חנוך עורים לבני ישראל בירושלים, הצופה, 4 באוגוסט 1944
| חברי הכנסת הראשונה |
| --- | --- | --- |
| מפא"י | דוד בן-גוריון • משה שרת • אליעזר קפלן • (דוד רמז) • יוסף שפרינצק* • גולדה מאיר • יצחק בן-צבי • זלמן שזר • דב יוסף • חיים בן אשר • אברהם הרצפלד • עדה מימון • שלמה לביא • שמואל דיין • יוסף ברץ • יחיאל דובדבני • בבה אידלסון • פרץ נפתלי • פנחס לבון • זלמן ארן • בן-ציון דינור • אליהו הכרמלי • נטע הרפז • (יהודית שמחוני) • (אבא חושי) • יזהר סמילנסקי • ראובן שרי • יונה כסה • אפרים תבורי • (יוסף מיכאל לם) • (אריה שפטל) • (אברהם טביב) • צבי יהודה • עקיבא גוברין • יוסף אפרתי • אריה בהיר • חסיה דרורי • אליעזר ליבנה • דוד הכהן • ישראל גורי • עמי אסף • מאיר ארגוב • דבורה נצר • שרגא גורן • השל פרומקין • דוד בר-רב-האי • (יצחק קנב) • (הרצל ברגר) • (ז'ניה טברסקי) • (ישראל ישעיהו-שרעבי) • (ברוך אזניה) • (מנחם כהן) • (רפאל בש) |  |
| מפ"ם | (יצחק טבנקין) • מאיר יערי • יעקב חזן • נחום ניר-רפאלקס • אהרן ציזלינג • מרדכי בנטוב • ישראל גלילי • יעקב ריפתין • משה סנה • ברל רפטור • אליעזר פרי • משה ארם • חנה למדן • חנן רובין • ישראל בר-יהודה • מנחם בדר • פייגה אילנית • יצחק בן-אהרן • (דב בר-ניר) • (מנחם רצון) • (דוד ליבשיץ) |  |
| החזית הדתית המאוחדת | יהודה לייב פישמן מימון • יצחק מאיר לוין • חיים משה שפירא • משה אונא • בנימין מינץ • דוד צבי פנקס • מאיר דוד לוונשטיין • זרח ורהפטיג • אליהו-משה גנחובסקי • קלמן כהנא • מרדכי נורוק • יוסף בורג • אהרן-יעקב גרינברג • אברהם יהודה גולדראט • אברהם-חיים שאג • (משה קלמר) • (אליהו מזור) |  |
| תנועת החירות | מנחם בגין • אורי צבי גרינברג • יעקב מרידור • אריה בן-אליעזר • אברהם רקנאטי • יוחנן בדר • הלל קוק • חיים לנדאו • שמואל מרלין • חיים כהן-מגורי • אליהו לנקין • שמואל כץ • ערי ז'בוטינסקי • אסתר רזיאל-נאור |  |
| הציונים הכלליים | פרץ ברנשטיין • ישראל רוקח • שושנה פרסיץ • יוסף ספיר • יעקב קליבנוב • יעקב גיל • יוסף סרלין |  |
| המפלגה הפרוגרסיבית | פנחס רוזן • אברהם גרנות • אידוב כהן • יזהר הררי • ישעיהו פורדר |  |
| ספרדים ועדות מזרח | בכור-שלום שטרית • אליהו אלישר • אברהם אלמליח • משה בן-עמי |  |
| מק"י | שמואל מיקוניס • תופיק טובי • אליעזר פרמינגר • מאיר וילנר |  |
| הרשימה הדמוקרטית של נצרת | סיף א-דין א-זועבי, אמין-סלים ג'רג'ורה |  |
| מפלגת הלוחמים | נתן ילין-מור |  |
| ויצו | רחל כהן-כגן |  |
| התאחדות התימנים בישראל | זכריה גלוסקא |  |
בסוגריים - כהונה חלקית, * יו"ר הכנסת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306796305171  VIAF: 3404167565604798750007   WorldCat (עם VIAF): 3404167565604798750007 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כ"ז בכסלו

כ"ז בכסלו הוא היום העשרים ושבעה בחודש השלישי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ושבעה בחודש התשיעי 
למניין החודשים מניסן.
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בכ"ז כסלו היא תמיד פרשת מקץ.
חגים ומועדים

נר שלישי של חנוכה
אירועים היסטוריים

ה'תש"י – הוקמה מעברת הרטוב (לימים בית שמש)
ה'תשכ"ז – הסופר ש"י עגנון והמשוררת נלי זק"ש מקבלים את פרס נובל לספרות
ה'תשס"ה – פרס נובל לכימיה מוענק לאהרן צ'חנובר ואברהם הרשקו, מדענים מהטכניון בחיפה, יחד עם האמריקני אירווין רוז על גילוי ותיאור את מערכת האוביקוויטין, האחראית לפירוק חלבונים בתוך התא
נולדו

ה'תרכ"ט – עקיבא אריה ויס, אדריכל ומתכנן ערים, יוזם הקמתה של אחוזת בית, הגרעין שממנו התפתחה העיר תל אביב (נפטר ה'תש"ז)
ה'תרע"ז – הרב שלום דרמר מניאמץ, כיהן גם כרבה הראשי של קריית גת.
ה'תרפ"ב – הרב מרדכי פירון – הרב הראשי לצה"ל השני (נפטר בה'תשע"ד).
ה'תשי"ד – אהרן דב הלפרין, מייסד ועורך הראשי של שבועון כפר חב"ד.
ה'תשל"א – ליאור שי, מוזיקאי ישראלי
נפטרו

ה'תקע"ח – רבי חיים מצ'רנוביץ, מגדולי תנועת החסידות מחבר הספר "באר מים חיים" על התורה (נולד בשנת ה'ת"ק)
ה'תשי"ד – רבי שלמה דוד כהנא, "אבי העגונות"
ה'תשנ"ח – רבי ברוך יהושע ירחמיאל רבינוביץ, האדמו"ר ממונקאץ', ורבה של סאו פאולו וחולון (נולד בשנת ה'תרע"ה)
כ"ו בכסלו – כ"ח בכסלו
כסלו
חנוכיה
MP18

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  תת-מקלע
 תכנון:  1917
 מדינה מייצרת:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית ואחרות תחת רישיון
 מעצב:  הוגו שמייסר 
 תקופת השימוש:  1918–1945 (כ־27 שנים) 
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה המהפכה הגרמנית  תקופת המצביאים  מלחמת האזרחים הסינית  מלחמת הצ'אקו  מלחמת האזרחים בספרד  מלחמת סין-יפן השנייה  מלחמת העולם השנייה  מרד גטו ורשה  מלחמת העצמאות של אינדונזיה  משבר איראן (1946)
 מדינות המשתמשות:  גרמניה ונוספות
 מידע טכני
 קליבר:  9 מ"מ פרבלום
 תחמושת:  9 מ"מ
 הזנה:  מחסנית של 32 כדורים (גרסאות מאוחרות יותר: 20)
 כוונות:  ברזל
 אורך כולל:  832 מ"מ
 אורך קנה:  200 מ"מ
 משקל ריק:  4.18 ק"ג  4.0 ק"ג (דגמים מאוחרים יותר)
 קצב אש:  400–450 כדורים בדקה
 
MP18 הוא תת-מקלע גרמני שתוכנן ויוצר על ידי Bergmann Waffenfabrik. ה-MP18, שהוכנס לשירות בשנת 1918 על ידי הצבא הגרמני במהלך מלחמת העולם הראשונה, נועד לשימוש על ידי חיילי הסער, קבוצות תקיפה המתמחות בלחימת חפירות, כנשק התקפי קצר טווח שיספק לחיילים בודדים כוח אש מוגבר טוב יותר משל אקדח.
MP28
נחשב לתת־מקלע הראשון שיוצר. למרות שייצור MP18 הסתיים לאחר מלחמת העולם הראשונה, הוא היה בעל השפעה רבה על עיצוב נשק קל לאחר מכן; הוא היווה את הבסיס לרוב תתי־המקלעים שיוצרו בין 1920 ל-1960.
MP18 בידיו של איש האס-דה רוטנפיהרר יוזף בלשה בתמונת הילד היהודי מגטו ורשה
חיקויים ושימוש לאחר המלחמה

למרות שנכנס לשימוש רק בסוף מלחמת העולם הראשונה, היה בשימוש בידי כוחות רבים עד סוף מלחמת העולם השנייה ואחריה, לרבות בידי כוחות משטרה. הנשק יוצר בידי מדינות רבות אחרות תחת רישיון ובשמות אחרים, לדוגמה MP28 שהיה גרסה משופרת של הנשק.
משתמשות

אינדונזיה אינדונזיה
איראן הקיסרית: ה-MP28 נרכש לפני מלחמת העולם השנייה והשתמשו בו במהלך המשבר באיראן של 1946.
אסטוניה אסטוניה
בולגריה בולגריה
בוליביה בוליביה
בלגיה בלגיה
ברזיל ברזיל
גרמניה:
האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית: חיילי סער.
רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר: כוחות משטרה.
גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית: בעיקר כוחות עורפיים.
האימפריה היפנית האימפריה היפנית
הולנד הולנד
הרפובליקה הסלובקית (1939–1945) הרפובליקה הסלובקית.
הרפובליקה הספרדית השנייה הרפובליקה הספרדית השנייה: הפקה המונית של MP 28 שכונה 'Avispero' במהלך מלחמת האזרחים בספרד.
לטביה לטביה
מלזיה מלזיה
מנצ'וקוו מנצ'וקוו: אימצו חיקויים סיניים מתוצרת מקומית.
נורווגיה נורווגיה: שירות המשטרה הנורווגית רכש 26 תת-מקלעים בשבת 1937.
טאיוואן הרפובליקה הסינית: עותקים מיובאים ומקומיים.
המדינה הספרדית המדינה הספרדית: יחידות שנתפסו מתוצרת רפובליקנית היו בשימוש לאחר מלחמת האזרחים.
פולין פולין
פורטוגל פורטוגל: MP 28 ב-7.65 מ"מ יוצר בבראסו דה פראטה החל משנת 1929, והונפק לצבא ולמשטרת הביטחון הציבורית.
פינלנד פינלנד
פרגוואי פרגוואי: נרכשו כמה מכשירי MP 28 לפני מלחמת הצ'אקו.
צרפת צרפת: לאחר מלחמת העולם הראשונה יחידות רבות הוחרמו בידי צרפת; הם עדיין היו במלאי ב-1939.
דרום קוריאה דרום קוריאה: צבא השחרור הקוריאני בשימוש במלחמת סין-יפן השנייה שהתקבלה על ידי צבא המהפכה הלאומי.
קנדה קנדה
רומניה רומניה: מספר קטן של תת-מקלעים MP 18 ו-MP 28 אומצו על ידי יחידות המשטרה בשנים שבין המלחמות.
שווייץ שווייץ
תאילנד תאילנד: אומץ על ידי המשטרה. שימש גם להוצאות להורג עד שנות ה-80, אז הוחלף ב-MP5SD.
ראו גם

MP40
סטן
הערות שוליים

↑  Bishop, Chris, ed. (1998). "MP 18 and MP28". The Encyclopedia of Weapons of World War II. Orbis publishing. p. 258. ISBN 1586637622.