מקס פאסמר
קורות חייו > חייו פעילותו בגרמניה: לייפציג וברלין

בשנת 1921 הוזמן מקס פאסמר להיות פרופסור מן המניין במחלקה פילולוגית-היסטורית של הפקולטה לפילוסופיה של אוניברסיטת לייפציג בגרמניה. ניהל שם את הקתדרה לפילולוגיה סלאבית עד שנת 1925
החל משנת 1921 היה גם מנהל שותף של המכון ההודו-גרמאני, של המכון ללימודי דרום-מזרח אירופה והאסלאם, כמו כן של המכון הממלכתי למדע ומחקר לאינדוקרמניסטיקה.
בשנת 1923 נבחר לחבר של האקדמיה הסקסונית למדעים, במחלקה פילולוגית-היסטורית.
בשנת 1924 הקים פאסמר את כתב העת לפילולוגיה סלאבית Zeitschrift für slavische Philologie
שקיים עד היום, והפך תוך זמן קצר לאחד מהעיתונים המדעיים המובילים בתחום הסלאביסטיקה. בעיתון זה פרסם פאסמר עצמו מאמרים או "הערות שוליים" (Randbemerkungen) בנושאי אטימולוגיה, למשל סביב שמות אנשים ומקומות, שמילאו לפעמים חצי או שני שלישים מהעיתון ושהיו בהן הברקות לא מעטות (לדוגמה על המקור האיטמולוגי הטורקי של שמות גבורי הבילינות הרוסיות).
בשנת 1925 עבר מקס פאסמר לברלין. התקבל שם במשרה של פרופסור מן המניין במכון הסלאבי של אוניברסיטת פרידריך-וילהלם, כעת אוניברסיטת הומבולדט.
בימי עבודתו שם פרסם בין השנים 1925–1933 12 כרכים של "מחקרים בפילולוגיה וההיסטוריה התרבותית הסלאבית" (Grundrisse der slavischen Philologie und Kulturgeschichte) שנועדה לכלול 90 כרכים. פרסם גם מחקרים באתנולוגיה היסטורית של מזרח אירופה ב־4 כרכים (1932–1936), שדנה, בין השאר, בהתיישבות של קבוצות פיניות בסביבה הרוסית.
אחרי שהשתתף בכנס מדעי במינסק, בברה"ם ב-1926, נבחר פאסמר בשנת 1928 לחבר בהתכתבות מחו"ל של האקדמיה למדעים של ברית המועצות, במחלקת מדעי הרוח, תת-מחלקת הבלשנות.
בשנים 1931-1930 לימד פאסמר כפרופסור אורח באוניברסיטאות לונד, אופסלה וסטוקהולם.
בשנות השלטון הנאצי נשאר פאסמר בגרמניה, פרט לשנים 1938-1937 כשעבד באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. בניו יורק התחיל לעבוד בצורה שיטתית בעריכת המילון האטימולוגי של השפה הרוסית.
עבודתו התאפיינה בדיוק מדעי אף בתקופת השלטון הנאצי. הוא דחה בתוקף השערות אטימולוגיות מופרכות של עמיתים לאומנים (כמו, למשל, על מקור גרמני של שם העם הקרואטי), המשיך לעסוק בסוגיות שלא תאמו את המדיניות הרשמית, כמו חקר הניבים הפולניים בשלזיה, הניבים לאוזיץ של הגרמנית, וכו'.
במאי 1939 השמיע פאסמר הספד בהלווייתו של הסלאביסט הנודע פרופ' אלכסנדר בריקנר, בבית הקברות ברלין וילמרסדורף. הוא התמנה במקום בריקנר המנוח לראש הקתדרה ללימודים סלאביים של אוניברסיטת ברלין.
בשנת 1940 ניסה פאסמר להתערב לטובת עמיתים פולנים, ביניהם סלאביסטים, שנעצרו במבצע של ה"אס.אס" הקרוי "זונדראקציון קרקוב" מנובמבר 1939, ונשלחו למחנות ריכוז.
בשנים 1941-1937 לימד גם בסופיה, בודפשט, בוקרשט והלסינקי.
למרות קשיים רבים, לא הפסיק פאסמר את עבודתו המדעית אף בימי מלחמת העולם השנייה.
המשיך להכין את עבודותיו המילונאיות ובתחום הסלאביסטיקה וללמד באוניברסיטה עד פברואר 1945.
בתקופה זו כתב " הסלאבים ביוון" (1941) "יחסי הגומלין בין האוכלוסיות הקדומות של רוסיה" (1941) "מילים שאולות מיוונית בשפה הסרבו-קרואטית" (1944) ועבודות אחרות.
בינואר 1944 נפלה פצצה על ביתו של פאסמר בברלין. בעוד המדען נמלט למקלט, ספרייתו וכתבי ידו נהרסו כליל, כולל הכרטסת הגדולה (ה"כרטותקה") שהכין לשם הכנת המילון האיטמולוגי. בעזרת ספריית המכון הסלאבי הצליח פאסמר לבסוף לשקם את כרטיסיו. אחרי במשנת 1945 כשספריית המכון הסלאבי לא הייתה נגישה יותר, נעזר פאסמר בספריות אחרות בברלין. בין השנים 1945–1946 לא כתב שום מאמר אלא השקיע את עצמו בשיקום החומר למען כתיבת המילון.
בשנת 1946, המכון הסלאבי חידש את פעילותו במושבו הרגיל במזרח ברלין שנמצאה תחת הכיבוש הסובייטי.
פאסמר לימד שם בחורף 1946–1947.
נוכח התסבוכות הפוליטיות בעיר הכבושה והמחולקת ולצורך הטיפול במחלת עיניים הוא נענה להזמנה לסטוקהולם.
בהמשך לימד באוניברסיטת סטוקהולם בין השנים 1947–1949. גם שם חרש פאסמר בעצמו את הספריות של סטוקהולם לשם הכנת הכרטיסים למילון המתוכנן.