stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מתחם בקיפול חלבון
תפקיד ביולוגי

לעיתים קרובות, למתחם קיימת פונקציה ביולוגית והוא מסוגל לפעול גם באופן עצמאי. לדוגמה, ארבע יחידות הגלובין המרכיבות את ההמוגלובין. עם זאת, פעילות ביולוגית אופטימלית מתקבלת בשילוב של האינטראקציות בין המתחמים השונים.
חלבונים רבים מורכבים ממספר יחידות של מתחמים זהים, הפועלים יחד, כמו ההמוגלובין. במקרים אחרים, מתחמים מכמה סוגים שונים מתאגדים יחד ויוצרים חלבון מתפקד, לדוגמה האנזים ATCase, או האנזים פירוואט קינאז.
למתחם, בנוסף לתפקודו הביולוגי הספציפי (כגון זרחון, קטליזה, אקטיבציה והשבתה (- regulatory domain)), חשיבות רבה בתיווך אינטראקציות בין חלבונים, על ידי קישור למקטעים פפטידים בחלבון הנקשר, אך בעיקר על ידי קישור למתחמים אחרים בחלבון הנקשר.
מחקרים ראשונים

הרעיון של המתחם הוצע לראשונה ב-1973 על ידי Wetlaufer בעיקר בעקבות לימודי קריסטלוגרפיה בקרני X של מבני האנזימים פפאין וליזוזים. Wetlaufer תיאר לראשונה את המתחם כיחידה אשר הקיפול שלה מתרחש באופן עצמאי.
בשל היותם יציבים באופן עצמאי, ניתן בעזרת שיטות של הנדסה גנטית לצרף אל חלבון מסוים מתחם הלקוח מחלבון אחר, ובכך ליצור חלבון כימרי.
הערות שוליים

↑  Wetlaufer, D. B. (1973). "Nucleation, rapid folding, and globular intrachain regions in proteins". Proc Natl Acad Sci U S A, 70:697-701.
מעבר פאזה

דיאגרמת פאזות של מים. קווי מעבר הפאזה (רציפים) הם הטמפרטורות והלחצים שבהם מתרחשים מעברי הפאזה. במיוחד מודגשים מעברי הפאזה בלחץ אטמוספירה אחת ב-0 ו-100 מעלות, שהם הקיפאון והרתיחה של מים בגובה פני הים (התאדות מתרחשת כמעט בכל טמפרטורה אם כי מעט).
מעבר פאזה הוא שם כולל לתופעות פיזיקליות רבות בהן חומר עובר מפאזה (מצב) אחת לאחרת כתוצאה משינוי של פרמטר פיזיקלי. לדוגמה, מעבר ממצב צבירה (שהוא פאזה של החומר) אחד לאחר כתוצאה משינוי הטמפרטורה. כתוצאה ממעבר פאזה, שינוי קטן באותו פרמטר גורם לשינויים גדולים בתכונות החומר.
לדוגמה, כאשר מחממים מים בלחץ אטמוספירי הם עוברים מעבר פאזה בטמפרטורה 0 מעלות צלזיוס, שבה הם הופכים ממוצק לנוזל, ומעבר פאזה נוסף מתרחש בטמפרטורה של 100 מעלות צלזיוס שבה הם הופכים מנוזל לגז, ובטמפרטורות גבוהות אף יותר הם הופכים לפלזמה. דוגמאות נוספות למעברי פאזה הם המעברים בין נוזל לנוזל-על, בין מוליך למוליך-על, בין גז לעיבוי בוז-איינשטיין, מגנטיזציה, ועוד.
דיאגרמת פאזות או תרשים פאזות הם תרשים המתאר את גבולות תחומי הפאזות השונות בתלות בפרמטרים של המערכת (לדוגמה, טמפרטורה ולחץ במקרה של אידוי מים) .
סיווג מעברי פאזה

ההגדרה הפורמלית של מעבר פאזה, היא נקודה שבה תכונות החומר מתנהגות בצורה לא רציפה כתלות בפרמטר פיזיקלי כלשהו – הנקרא המשתנה התרמודינמי. לדוגמה עבור מים, בטמפרטורה של 0 מעלות ישנה קפיצה בקיבול החום, כאשר המשתנה התרמודינמי במקרה זה הוא הטמפרטורה.
על פי סיווג ארנפסט, מעברי פאזה מסווגים לאחד משני סדרים: מעבר הוא מסדר ראשון אם קיימת חוסר רציפות בנגזרת הראשונה של האנרגיה החופשית כפונקציה של המשתנה התרמודינמי בנקודת המעבר (לדוגמה: חוסר רציפות באנטרופיה שהיא נגזרת של פונקציית גיבס לפי הטמפרטורה במעבר בין מוצק לנוזל). מעבר מכונה מעבר מסדר שני אם קיימת חוסר רציפות בנגזרת השנייה של האנרגיה החופשית כפונקציה של המשתנה התרמודינמי ורציפות בנגזרת הראשונה בנקודת המעבר (לדוגמה: חוסר רציפות במקדם הדיאלקטרי). מנקודת מבט מתמטית, מעברי פאזה מתרחשים רק בגבול התרמודינמי, כלומר במערכות עם מספר אין סופי של חלקיקים.
סיווג ארנפסט אינו מדויק כיוון שאינו לוקח בחשבון התבדרות של נגזרות של האנרגיה החופשית בנקודת מעבר הפאזה.
הסיווג המודרני מסווג מעברים כמעברים מסדר ראשון כאשר במעבר כרוך חום כמוס, שהוא הפרש אנרגיה בין הפאזות (לדוגמה במעבר מוצק-נוזל), ומסווג מעברים כמעברים מסדר שני כאשר אין חום כמוס במעבר (למשל מעבר מוליך-מוליך על במוליכי על מהסוג השני).
אם שינוי משתנה תרמודינמי גורם למעבר פאזה מסדר שני, נקודת המעבר נקראת נקודה קריטית.
פרקולציה כמעבר פאזה

מעבר פאזה גאומטרי (ללא טמפרטורה) הוא מודל הפרקולציה. פרקולציה היא חלחול, ובהקשר של מעבר פאזה ניתן ליישם גם כן את המושג. לדוגמה, בחומר בעל שתי פאזות, אחת הפאזות היא בצבירים קטנים, והשנייה ממלאת את רוב הגביש. כאשר ריכוז הפאזה הקטנה עולה מעל לריכוז קריטי, שבו נוצרים גושים מחוברים ברובם (הפאזה "מחלחלת"), מתרחש לרוב מעבר פאזה בחומר ותכונותיו משתנות באופן חד.
נדגים את המודל בסריג רבועי. בוחרים באופן אקראי אתרים בסריג. הם נחשבים תפוסים בסיכוי  p וריקים בסיכוי  1-p.
ב- p מעל לסיכוי קריטי נוצר צביר ענק (בסדר גודל של הסריג כולו) ואילו ב-p מתחת לריכוז הקריטי נוצרים רק צבירים קטנים.
תופעה זו היא מעבר פאזה סדר-אי סדר.
שמות מעברי פאזה

הטבלה הבאה מסכמת את מעברי הפאזה:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | למוצק | לנוזל | לגז | לפלזמה |
| ממוצק |  | התכה (או היתוך) | המראה (סובלימציה) |  |
| מנוזל | קפיאה (או קיפאון) וכן התמצקות |  | התאיידות (נידוף) או רתיחה או דיות |  |
| מגז | ריבוץ (דפוזיציה) | עיבוי |  | יינון |
| מפלזמה |  |  | רקומבינציה |  |
ראו גם

מצב צבירה
חום כמוס
משוואת קלאוזיוס-קלפרון
מודל הובארד
מסיסות
שקיעה ציפה ורחיפה
דיאגרמת פאזות
ממריסטור

מֶמריסטוֹר (מאנגלית: memristor, הלחם המילים "memory resistor" – "נַגָּד זיכרון") הוא רכיב חשמלי פסיבי שהתנגדותו תלויה בכמות הזרם שעבר בו לפני כן. לעומת הרכיבים נגד, קבל וסליל, שמימושים קרובים לאידיאליים שלהם קיימים ונמצאים בשימוש נרחב בטכנולוגיה מזה עשרות שנים, המימוש המעשי של ממריסטור נדיר ועד 2008 הוא נחשב תאורטי גרידא. הממריסטור הוא מוליך למחצה. ממריסטור עשוי מחומר כלשהו העטוף בשתי פיסות של מתכת כלשהי.
תכונותיו התאורטיות של ממריסטור כוללות התנגדות התלויה בהיסטוריה של המתח והזרם בין הדקיו. לתכונה זו עשוי להיות שימוש בייצור התקני זיכרון דלי הספק, ולכן מתקיים מחקר תאורטי ויישומי נרחב במטרה לייצר ממריסטורים בטכנולוגית VLSI. מנגד, קיימת טענה כי ממריסטור אידיאלי סותר עקרונות יסוד בתרמודינמיקה בתנאי חוסר שיווי משקל.
הסימטריה המתמטית

חוק אוהם:  \ V=IR
משוואת הקבל:  \ C={\frac {Q}{V}}
משוואת הסליל:  \ L={\frac {\Phi _{B}}{I}}
המתח כנגזרת השטף (חוק לנץ):  V=-{\frac {{d}\Phi _{B}}{{d}t}}
הזרם כנגזרת המטען:  I={\frac {dQ}{dt}}
ממשוואות אלו ניתן לשרטט את הדיאגרמה הבאה:
ניתן לראות כיצד הממריסטור מהווה את החוליה החסרה המקשרת בין השטף המגנטי למטען החשמלי. מכיוון שכך, ניתן לגזור את משוואת הקשר שבין השטף המגנטי למטען, ולקבל שני סוגי ממריסטורים:
ממריסטור נשלט שטף:
\ V=M(Q(t))I(t), כאשר  \ M הוא משתנה המצב של הממריסטור לפי הקשר  \ M(Q)={\frac {d\Phi _{B}(Q)}{dQ}}
ממריסטור נשלט מטען:
\ I=W(\Phi _{B}(t))V(t), כאשר  \ W הוא משתנה המצב של הממריסטור לפי הקשר  \ W(\Phi _{B})={\frac {dQ(\Phi _{B})}{d\Phi _{B}}}
מאפיינים

ממריסטור אמור להיות רכיב בעל התנגדות חשמלית משתנה, המתבטאת בלולאת חֶשֶׁל (היסטרזיס) כפולה בעקומת המתח־זרם שלו. ניתן לשנות את התנגדותו על ידי הזרמת זרם חשמלי גדול בממריסטור נשלט מטען (או הפעלת ממתח גדול בממריסטור נשלט שטף), בעוד שעבור זרמים קטנים מספיק, התנגדותו תהיה קבועה, ונוכל למדוד אותה באמצעים המקובלים. הסיבה לכך היא שהזרמת הזרם (או הפעלת המתח) אמורה לשנות את משתנה המצב של הממריסטור ולכן גם את התנגדותו האפקטיבית, אולם מתחת ל"זרמי סף" ו"מתחי סף" לא יחול שינוי במצבו של הממריסטור. הדבר דומה לתופעה ידועה ממכניקה בה כוח הפועל כנגד כוח חיכוך סטטי, אינו גורם לתאוצה או שינוי כלשהו, אם הוא אינו גדול מחיכוך סטטי זה.
בשל תכונות אלו, ניתן לחשוב על ממריסטור כעל רכיב מיתוג אפשרי. על ידי הזרמת זרם רב ולזמן מספיק בכיוון אחד של ההתקן, נוכל לקבוע את התנגדותו לערך אחד, ועל ידי הזרמת זרם בכיוון השני – לערך אחר. פעולת קריאת המידע, תוכל להתבצע ללא פריקה או טעינה של קבל כמקובל כיום בחלק מן הזיכרונות האלקטרוניים, אלא על ידי הזרמת זרם הנמוך מזרם הסף, ומדידת המתח על ההתקן.
בנוסף לכך, אין ההתנגדות של הממריסטור צפויה להשתנות עם הזמן אם לא יוזרם דרכו זרם, ולהבדיל מקבל שבו כמות המטען שבו, המהווה את המידע הבינארי האצור עליו, זולגת עם הזמן – דבר המצריך רענון וטעינה מחודשת של הקבל מידי זמן, בממריסטור המידע (שהוא ההתנגדות עצמה) אינו אובד ואין הממריסטור זקוק לרענון וטעינה מחודשת. משום כך, עוסקים כיום בתחום זה חוקרים רבים, המקווים לממש ממריסטור בעל תכונות אלו אשר יאפשרו בעתיד צמצום ההספק בהתקנים אלקטרוניים.
מאפיינים > תכונות זרם ומתח

התרשים מצד שמאל מתאר ממריסטור נשלט-מטען ובעל מתח סף, שעובר דרכו זרם חילופין. כאשר מתקיים זרם חשמלי במערכת, אחד האזורים – המסומם (doped) או הלא מסומם (non-doped) – יגדל, בתלות בכיוון ממנו זורם הזרם. אפיון המתח/זרם של הממריסטור הוא היסטרזיס, כאשר בראשית הצירים מתקבלת רק הנקודה (0,0). בהיסטרזיס לא מתקיימת תגובה של X אחד ל-Y אחד, אלא שני Y ל-X אחד. כאשר המתח המופעל על הרכיב גדול ממתח סף כלשהו, אזי הממריסטור מגיע להתנגדות מקסימלית/מינימלית (רוויה) ומתפקד באופן זמני כנגד רגיל. כאשר המתח חוזר לטווח המתאים, הממריסטור חוזר להתאפיין כהיסטרזיס. לממריסטורים יש זיכרון, הווה אומר, הם זוכרים את הזרם שעבר בהם בעבר. גם כאשר הפסיק לעבור בהם זרם, הם מתנגדים בהתאם לזרם ההיסטורי. ההתנגדויות הקיצוניות של הממריסטור מכונות Ron כאשר ההתנגדות נמוכה ו-Roff כאשר ההתנגדות גבוהה.
היסטוריה

במונח ממריסטור השתמש לראשונה ברנרד וידרו בהקשר של רשתות עצביות ב-1960. לאון צ'ואה פרסם ב-1971 את המאמר שקיבע את המונח במשמעותו המוכרת כיום. צ'ואה הציג את קיומו המשוער של רכיב נוסף על נגד, קבל וסליל, מטעמי סימטריה, וניתח את תכונותיו הצפויות ושימושיו האפשריים.
ב-2008 פרסמו חוקרים מחברת HP, בראשותו של סטן ויליאמס, מאמר במגזין נייצ'ר, בו טענו כי גילו את הרכיב החסר. המאמר תיאר כיצד התקן תחמוצת טיטניום שהם ייצרו, מגלה תכונות "ממריסטיביות". נציגים של חברת HP ציינו שעד סוף 2013 ניתן לצפות להשקה של רכיב ממריסטור כהתקן בשיווק מסחרי. אולם הערכות עדכניות יותר של HP מ-2013 לא צופות שימוש בטכנולוגיה זו לפני 2018. בין שימושיו האפשריים של הממריסטור נמצאים תאי זיכרון (אנ'), מעגלים חשמליים בתחום תדר רדיו (RF components), מעגלים נוירומורפיים המחקים את פעולת המוח האנושי וביצוע תהליכי לוגיקה.
ב-2012 פרסמו הפיזיקאים פאול מויפלס ורוהיט סוני מאמר בו טענו כי הטכנולוגיה של HP אינה תואמת להגדרה של ממריסטור, ולמעשה ניתן לתארה כקבל כימי, הסובל מאובדן מידע לאורך זמן. כמו כן טענו כי המאפיינים של ממריסטור אידיאלי סותרים עקרונות יסוד בתרמודינמיקה ותורת האינפורמציה (עקרון לנדאואר). במאמר אחר נטען כי תכונות הזיכרון של הממריסטורים שמומשו דומות לתופעות זיכרון חלשות בהתקנים קיימים (שאינן רצויות), וכן כי ממריסטור אידיאלי (לו ניתן היה לממשו) אמור לסבול מאבדן מידע כתוצאה מרעשים ותנודות.
צ'ואה, חלוץ המחקר בתחום, פרסם לאורך השנים מאמרים נוספים בהם הרחיב את ההגדרה הראשונית וטען כי תופעות שונות בתחומי האלקטרוניקה ואף בתחומים רבים אחרים (כביולוגיה, כימיה) עונים להגדרות של ממריסטור.
הדמיה של ממריסטור נשלט שטף מבוסס titanium dioxide

בהדמיה שמצד שמאל, מוזרם זרם חילופין בתדירות קבועה דרך ממריסטור ונמדד המתח בין הדקיו. מתקבל גרף של הזרם שעבר בהתקן בכל רגע כנגד המתח שהופעל בין הדקי ההתקן. ניתן לראות כיצד באה לידי ביטוי התנגדותו המשתנה של הממריסטור: בעוד שעבור נגד רגיל היו מתקבלים שיפועי מתח/זרם קבועים בערכם, בגרף ניתן לראות שיפועים משתנים.
הערות שוליים

↑  מאמר מדעי ממריסטור הרכיב החשמלי החסר ושימושיו
↑  MAGIC
↑  Leon O. Chua, Memristor - The Missing Circuit Element, Retrieved from IEEE Global History Network, ‏September 1971 (באנגלית)
↑  Dmitri B. Strukov, Gregory S. Snider, Duncan R. Stewart & R. Stanley Williams, The missing memristor found, Nature 453, ‏1 May 2008 (באנגלית)
↑  Chris Mellor, HP 100TB Memristor drives by 2018 – if you're lucky, admits tech titan, The Register, ‏1 Nov 2013 (באנגלית)
↑  מאמר מדעי(הקישור אינו פעיל)
↑  P. Meuffels, R. Soni, Fundamental Issues and Problems in the Realization of Memristors, arXiv:1207.7319v1 [cond-mat.mes-hall], ‏July 2012 (באנגלית)
↑  M. Di Ventra , Y. V. Pershin, On the physical properties of memristive, memcapacitive and meminductive systems, Nanotechnology, issue 25, ‏May 2013 (באנגלית)
↑  Leon Chua, Resistance switching memories are memristors, Applied Physics A, vol. 102, issue 4, ‏March 2011 (באנגלית)
| חשמל |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | מטען • שדה חשמלי • אנרגיה פוטנציאלית חשמלית • פוטנציאל • מתח • כא"מ • זרם • התנגדות ומוליכות • עכבה • הספק •  השראות • זרם ישר • זרם חילופין • מעגל חשמלי • תהודה • עכבה אופיינית |  |
| רכיבים בסיסים | מקור מתח • מקור זרם • נגד • קבל • משרן • ממריסטור • שנאי • מפסק • מבדד |  |
| מכשירי מדידה | מד מתח • מד זרם • מד התנגדות • אלקטרוסקופ • גלוונומטר • מד קיבול • מד השראות • רב מודד • אוסצילוסקופ • מחולל אותות |  |
| אלקטרוניקה | מוליך למחצה • דיודה • טרנזיסטור • מיתוג • שפופרת ריק • טריודה • טטרודה • דיודה פולטת אור (לד) • מגבר שרת • מסנן תדרים • מעגל משולב • מעגל מודפס • VLSI  • מיקרואלקטרוניקה |  |
| זרם חזק | גנרטור חשמלי • מנוע חשמלי • תעשיית האנרגיה • תחנת כוח • מתקן חשמל דירתי • מערכת חלוקה • רשת חשמל • מערכת תלת-פאזית |  |
| בטיחות בחשמל | התחשמלות • לוח חשמל • קצר חשמלי • נתיך • הארקה • ממסר פחת • מפסק אוטומטי • צבע חוטי החשמל |  |
| חוקים פיזיקליים | חוק קולון • חוק גאוס • חוק אוהם • חוקי קירכהוף • חוק שימור המטען החשמלי • חוק פאראדיי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007577159805171  BnF: cb17099191k (data)  GND: 1022027832  LCCN: sh2011005950  NKC: ph873677 
דיאגרמת הסימטריה, כאשר הממריסטור משלים את החלק החסר
אופיין מתח זרם של ממריסטור נשלט מטען ובעל מתח סף בזרם חילופין
אופיין מתח זרם של ממריסטור נשלט מטען ובעל מתח סף בזרם חילופין
נסיכות סילנד

סילנד מהאוויר
מראה בסילנד
נסיכות סילנד (באנגלית: Principality of Sealand, תרגום חופשי: נסיכות ארץ-ים) היא מדינה לכאורה שהוכרזה כמדינה אך אינה מוכרת על ידי מדינות העולם. הנסיכות טוענת לריבונות על מגדל ראף (Rough Tower), עמדה צבאית ימית שנבנתה בצד התעלה האנגלית (התיישבות-ים) במהלך מלחמת העולם השנייה. המדינה ממוקמת בים הצפוני, כ-10 ק"מ מזרחית לחוף סאפוק שבבריטניה. שטחה כ-550 מ"ר, ונכון לשנת 2023, היא כוללת שלושה תושבים בלבד.
אף שאין מכירים בה, על פי כללי המשפט הבין-לאומי ואף נדחתה בקשתה להתקבל לאו"ם בשנת 1982, היא טוענת להיותה מדינה עצמאית בשל נסיבות יוצאות דופן שהביאו לכך שגרמניה הכירה בה דה פקטו.
הנסיכות מחזיקה בשיא גינס בהיותה האזור הקטן ביותר המכריז על עצמו כמדינה.
היסטוריה

מגדל ראף הוצב במקומו ב-11 בפברואר 1942. המגדל הוצב מעל חולות ראף (Rough Sands) במים בין-לאומיים, מחוץ למים הטריטוריאליים של בריטניה. המתקן היה בשימוש במהלך המלחמה ונועד להגן על ערי החוף הסמוכות מפני תקיפות חיל האוויר וחיל הים הגרמני. הותקנו עליו תותחים מסוגים שונים ושהו בו 150–300 חיילי הצי המלכותי הבריטי. בשנת 1956 ננטש המתקן.
ב-2 בספטמבר 1967 השתלט על המתקן פאדי רוי בייטס, הקים במקום תחנת רדיו פיראטית, וקרא לעצמאות המתקן בהתאם לחוק הבין-לאומי.
בשנת 1968 נאשם בנו של רוי, מייקל בייטס, בבית משפט בשל אירוע שבו נורו יריות מסילנד על אוניית הצי הבריטי אשר ניסתה לפנותו מהמתקן. בית המשפט קבע בהחלטתו מיום 25 בנובמבר 1968 כי האירוע אירע מחוץ למים הטריטוריאליים של בריטניה, ועל כן אין לו סמכות לדון בתביעה.
בשנת 1978, בעת שרוי בייטס שהה מחוץ למתקן, אלכסנדר ג. אכנבך, ראש הממשלה של האי וכמה אזרחים גרמנים והולנדים ניסו להשתלט על המתקן באמצעות החזקתו של מייקל כבן ערובה. לאחר מספר ימים הוא שוחרר בהולנד. בייטס שכר שכירי חרב וכבש את המתקן, ולאחר מכן החזיק בפולשים למתקן בטענה כי הם שבויי מלחמה. רוב ה"מורדים" הכירו שוב בסמכותו של בייטס וקיבלו שוב אזרחות באי, למעט גרנוט פיץ (Gernot Pütz), עורך דין גרמני שהיה בעל אזרחות סילנד, שנאשם בבגידה ונדרש לשלם קנס של 75,000 מארקים. ממשלות גרמניה והולנד פנו לממשלת בריטניה ודרשו את שחרורו, אולם ממשלת בריטניה טענה כי היא אינה אחראית לנוכח החלטת בית המשפט משנת 1968. גרמניה שלחה נציג דיפלומטי משגרירות גרמניה בלונדון אל סילנד על מנת לדון עם בייטס בשחרורו של פיץ. מעשה זה מהווה, בהתאם לכללי המשפט הבין-לאומי, הכרה דה פקטו בקיומה של מדינה עצמאית בשם סילנד.
אכנבאך הקים "ממשלה גולה" בגרמניה וטוען להיותו השליט האמיתי של המדינה ולתואר "ראש מועצת המדינה" (Chairman of the Privy Council). לאחר התפטרותו בשנת 1989 מסיבות בריאות, החליף אותו בתפקיד ראש הממשלה הגולה יוהנס סייגר (Johannes Seiger).
דרכוני סילנד זויפו על ידי הממשלה הגולה ונמכרו במזרח אירופה. אנשים הנושאים דרכונים אלה היו מעורבים ברצח של ג'אני ורסצ'ה, ועל כן בשנת 1997 הודיעה משפחת בייטס כי היא מבטלת את כל הדרכונים של סילנד, לרבות אלה שהיא עצמה מכרה.
ב-2003 שלחה סילנד באופן רשמי את האתלט דארן בלקבורן מטורונטו שבאונטריו שבקנדה להשתתף באירועי ספורט מקומיים הכוללים ריצת מרתון. ב־23 במרץ 2006, בשרפה שפרצה בגנרטור באי והתפשטה לכל חלקיו, נהרסו חלקים נרחבים ממבנהו של האי.
בשנת 2007 דווח כי בייטס הציע את האי למכירה עבור סכום של כ-750 מיליון אירו.
בחודש אוקטובר 2012 מייסד הנסיכות פאדי בייטס נפטר בגיל 91, והשליטה בנסיכות עברה לבנו, יורש העצר מייקל בייטס, המתגורר בסאפוק שבמזרח אנגליה.
מעמד חוקי

טענותיה של סילנד להיותה מדינה עצמאית מתבססות על שתי הנחות יסוד:
כאשר פאדי רוי בייטס וחבריו השתלטו על מגדלי ראף בשנת 1967, היו המגדלים מחוץ לשטח המים הטריטוריאליים של בריטניה, על פי הגדרתה של בריטניה עצמה, ומהיותם בשטח בין-לאומי יכלה סילנד לדרוש את עצמאותה דה יורה בהתאם לכללי ההגדרה העצמית של המשפט הבין-לאומי.
כמו כן, בשל התנהגות ממשלת גרמניה, ניתן לומר כי יש מדינה אחת המכירה בה דה פקטו.
במדע המדינה ובמשפט הבין-לאומי הפומבי ישנן שתי גישות לעניין הכרה במדינות:
על פי הגישה הקונסטיטוטיבית מדינה יכולה להתקיים רק אם הכירו בה מדינות אחרות, כאשר מדובר על פי רוב בהכרה בפועל ולא מתחייבת הכרה דיפלומטית. אומנם אף מדינה לא הכירה רשמית בסילנד, אולם ניתן לטעון כי המשא ומתן שהיה בין גרמניה לסילנד מעיד על הכרה בפועל (הכרה בהתנהגות), ודי בכך כדי לטעון לקיום מדינה על פי גישה זו.
על פי המשפט הבין-לאומי הפומבי ובהתאם לאמנת מונטבידאו, על מנת שטריטוריה תיחשב כמדינה עליה לכלול שטח מוגדר, אוכלוסיית קבע, ממשל וכן יכולת להתקשר ביחסים בין-לאומיים עם מדינות אחרות. אין הכרח שכל הקריטריונים יתקיימו.
מאז החלטת בית המשפט הבריטי משנת 1968, הרחיבה הממלכה המאוחדת את שטח המים הטריטוריאליים שלה למרחק של 12 מילים ימיים (22 ק"מ) מקו החוף, בהתאם לחוק הבין-לאומי משנת 1958. כלל זה חל על איים מלאכותיים. כעיקרון, השטח מצוי בבעלות מלך בריטניה, וביכולתו להוציא צו פינוי נגד הספינה הטבועה.
אף שבאופן רשמי טוענת ממשלת בריטניה לריבונות במגדל ראף, העדיפה הממשלה לא לפעול ולא להשתלט על הספינה תוך שימוש בכוח מחשש לנפגעים בנפש ולסערה ציבורית.
עיתון "הטיימס" טען ב-6 בדצמבר 2005 כי ממשלת בריטניה הכירה בעצמאות סילנד, אולם הוא לא הביא אסמכתאות לכך.
משפחת בייטס

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
משפחת בייטס רואה את עצמה כמשפחת המלוכה של סילנד. רוי וג'ואן בייטס הם הנסיך והנסיכה של סילנד, ורואים בעצמם כריבוני המדינה. בנם, המכונה "הנסיך מייקל", הוא יורש העצר הרשמי מאז שנת 1999, ובתפקיד זה הוא ראש ממשלת המדינה. בכנס המדינות לכאורה, שנערך באוניברסיטת סמרלנד ב-25 בנובמבר 2004, השתתף בנו של הנסיך מייקל, הנסיך ג'יימס, כנציג המדינה.
מבחינת הממשלה הבריטית, כל תושבי סילנד נושאים באזרחות בריטית. המשפחה אינה מתגוררת דרך קבע בסילנד. במגדלי ראף מתגוררים נציגים של משפחת בייטס מאז שנת 1999 והמשפחה עצמה מתגוררת במחוז אסקס באנגליה. מאחר שסילנד אינה מוכרת על ידי מדינות העולם, משפחת בייטס נאלצת בעת מעבר ממדינה למדינה להשתמש בדרכונים בריטיים.
בשל תוכניות של הממשל הבריטי לבנות חוות רוח בים בקרבת חופי סאפוק, ייתכן סכסוך משפטי בין ממשלת בריטניה לבין סילנד בדבר הזכות להשתמש בשטחים אלה.
חוקה וממשל

חוקת סילנד שנחקקה ב-1995 כוללת פסקת מבוא ושבעה סימנים. פסקת המבוא חוזרת ומכריזה על עצמאות המדינה, ויתרת החוקה דנה בהיות המדינה מונרכיה חוקתית, בתפקידי הסנאט המייעץ, בית הדין החוקתי המייעץ, ואיסור לשאת נשק מלבד לאנשי "משמר סילנד". ממשלת סילנד כוללת את המשרד לענייני חוץ, המשרד לענייני פנים ומשרד הדואר הטלקומוניקציה והטכנולוגיה. שיטת המשפט של סילנד היא שיטת המשפט המקובל, והחקיקה נעשית באמצעות צווים הניתנים על ידי הריבון. דגל סילנד אומץ רשמית ב-2 בספטמבר 1967. הדגל כולל משולש אדום בחלקו העליון הקרוב לניצב ומשולש שחור בחלקו התחתון המרוחק מהניצב. המשולשים מופרדים זה מזה ברצועה לבנה.
כלכלה

סילנד הכריזה כי המטבע הרשמי של המדינה הוא "דולר סילנד" הצמוד לדולר אמריקאי. מספר מטבעות נטבעו מאז שנת 1972, והם נאספים על ידי אספנים. עיקר כלכלת המדינה מתבססת על חברת הייבנקו. לעיתים מבקרים תיירים בנסיכות.
כלכלה > חברת הייבנקו

חברת הייבנקו בע"מ הייתה חברה הרשומה בקפריסין שפעלה מהנסיכות והיוותה את עיקר בסיסה הכלכלי. החברה עסקה במתן שירותי אינטרנט: אחסון שרתים וקישורם לאינטרנט בפס רחב. מייסדי החברה הם מייקל רוי בייטס, ראיין ליסי, שון וג'ו הייסטינגס ואבי פרידמן. החברה הכריזה כי היא מתירה לאחסן כל מידע התואם את חוקי נסיכות סילנד, ואלה מתירים אחסון כל מידע מלבד פורנוגרפיית ילדים וטכנולוגיות של פריצה לאתרים. החברה לא התירה משלוח דואר זבל משרתים המאוחסנים בה, משום שפעולה כזו מסכנת את חיבורה לאינטרנט. החברה התירה אחסון מידע המפר זכויות יוצרים, מאחר שסילנד אינה חברה בארגון הסחר העולמי או ב-WIPO. בחוקי סילנד אין הגנה על פטנטים, אין הגנה מפני לשון הרע ואין הגבלות על העברת מידע מוצפן. מצב זה העניק לחברת הייבנקו יתרון על-פני ספקים אחרים של שירותי אינטרנט, הכפופים לחקיקה מחמירה יותר. חברות הימורים רבות אכסנו שרתים בנסיכות סילנד, וכן גורמים נוספים הזקוקים לחקיקה המקלה של נסיכות זו.
חברת הייבנקו אינה פעילה יותר, החל מ-2008.
כלכלה > שירותי דואר ובולאות

סילנד הוציאה את בול הדואר הראשון שלה בשנת 1969 כאשר החלה הובלת דואר בין סילנד לבריסל באמצעות שירות מסוקים. רשות הדואר של בלגיה קיבלה את הבולים של סילנד ולא דרשה תשלום נוסף, דבר המעיד על הסדר המכיר בשירות הדואר. עמדתו הרשמית של שירות הדואר המלכותי הבריטי הייתה לדרוש תוספת תשלום בגין העברת הדואר (התייחסות כאל דואר שנשלח ללא ביול). סילנד אינה חברה באיחוד הדואר העולמי המסדיר העברת דואר בין מדינות, ועל כן כל הדואר הממוען לסילנד צריך להיות מופנה לכתובת: "סילנד 1001; שק הדואר של סילנד, IP11 9SZ, בריטניה" או אל תיבת הדואר: "Sealand Fort, PO Box 3, FELIXSTOWE, IP11 9SZ, UK". אספני הבולים הבריטיים מתייחסים לבולי סילנד כאל בולים "מקומיים".
הערות שוליים

↑  מידע גאוגרפי ופירוט ההיסטוריה של סילנד
↑  אסדת תותחים עצמאית מבקשת להצטרף לאו"ם, מעריב, 27 בדצמבר 1982
↑  תיאור הנסיבות שהביאו להכרה בהיותה של הנסיכות מדינה - באתר הנסיכות.
↑  עמוד 131, Smallest area to claim nation status, Guinness World Records, ‏2008
↑  השימוש במתקן במלחמת העולם השנייה
↑  יש קונים לנסיכות סילנד?, באתר וואלה, 8 בינואר 2007
↑  Self-declared prince of sovereign principality of Sealand dies aged 91
↑  Offshore and offline?, אתר ה-BBC.
↑  כתבה בעיתון ה-Times.
↑  משפחת המלוכה של הנסיכות באתר הנסיכות.
↑  תיאור ביקור בנסיכות, מגזין - australian, 11 בנובמבר 2007.
↑  Web rebels profit from net controls, אתר ה-BBC.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 6107249-7  LCCN: nb2022010238  MusicBrainz: 27a27f0a-7535-4650-8e5a-e9521ad62ae5  VIAF: 130291369   WorldCat (עם VIAF): 130291369 
מטבעות סילנדיים
חדר מלחמה (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
סמליל התוכנית
סמליל התוכנית
 סוגה:  דרמת מתח
 יוצרים:  יאיר לפיד
 כותבים:  יאיר לפיד
 בימוי:  רוני קיי
 שחקנים:  ליאור אשכנזי רוני פינקוביץ' ששון גבאי איילת זורר הילה אלפרט אלי פיניש דני גבע רותי בורנשטיין יורם טולדנו אסי לוי
 פסקול:  תמיר הרפז
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 תקציב:  1.5 מיליון דולר
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  9
 הפקה
 מפיקים בפועל:  עוזי קרין מירית טובי איילת אימברמן יאיר לפיד
 עורכים:  טובה אשר
 צלמים:  שי גולדמן
 אורך פרק:  48 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2 (רשת)
 תקופת שידור מקורית:  1 בינואר 2005 – 26 בפברואר 2005 (57 ימים)
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
חדר מלחמה היא סדרת דרמת מתח ישראלית שנוצרה ונכתבה על ידי העיתונאי יאיר לפיד, העוסקת בגוף בדיוני שהוקם במשרד ראש הממשלה שדרכו עוברות כל ההחלטות הביטחוניות של מדינת ישראל. הסדרה כללה 9 פרקים ששודרו בין 1 בינואר ל-26 בפברואר 2005 בערוץ 2 במסגרת שידורי הזכיינית "רשת".
הפקת הסדרה הייתה יקרה מאוד ומורכבת לדרמה ישראלית זכתה ליחסי ציבור מרשימים ונתוני רייטינג נאים, אך אלה ירדו בהמשך והתייצבו. לפיד הסתייע בכתב הצבאי יעקב ארז שייעץ לו בנושאים ביטחוניים בעת כתיבת הסדרה.
עלילה

הסדרה עוקבת אחר גוף המודיעיני מיוחד שהוקם במשרד ראש הממשלה, ומאחד תחתיו את האנשים הטובים ביותר מאמ"ן, שב"כ והמוסד.
הסדרה עוסקת בשלל נושאים הקשורים להוויה הישראלית, בעיקר במתח שבין המשפחתי והאישי לביטחוני. חלק מנושאי הסדרה קשורים לפרשיות ביטחוניות מוכרות, אך חלקם עלילתיים בלבד, ולגבי חלק מהנושאים התגלה קשר כלשהו למציאות הישראלית רק לאחר שידור הסדרה.
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה> הפרק הראשון | שודרה לראשונה> הפרק האחרון | מדרוג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 9 | 9 | 1 בינואר 2005 | 26 בפברואר 2005 | 20.9% |
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| ליאור אשכנזי | רענן אורן | מפקד החמ"ל. אל"ם במילואים, יוצא הצנחנים אשר שימש כסגן מפקד יחידת שלדג. רענן גרוש ואב לילד אחד. |
| רוני פינקוביץ' | מיכאל סורק | סגנו של רענן. בעברו שימש כקצין איסוף במוסד במשך שמונה שנים. |
| איילת זורר | יעל סיגלר | אחראית על הערכות מודיעין מחו"ל ופעילת מוסד לשעבר, רווקה שהסתבכה ברומן עם רופא צרפתי נשוי. |
| ששון גבאי | יעקב חילבי | הוותיק בחבורה, אחראי על הערכות מודיעין ממדינות ערב. יוצא הצנחנים בנו נפצע במהלך הסדרה בעת שירותו הצבאי. |
| הילה אלפרט | ענת אושרי | דוברת החמ"ל. אם חד הורית שבעלה נהרג בפיגוע התאבדות. |
| אלי פיניש | דוד פינטו | יוצא יחידת דובדבן, אחראי מודיעין השטחים שמואשם בהריגת חשוד במהלך חקירה בשב"כ. הדמות המרכזית שהוזכרה בקשר לסוג התפקידים אליהם מלהקים מזרחים. |
| דני גבע | נאור מתן | החל את שירותו הצבאי בחטיבת גולני ועבר לחיל המודיעין. משמש בחמ"ל כמנתח נתוני מודיעין. אחיו נחטף ונרצח בחו"ל במהלך הסדרה. |
| רותי בורנשטיין | גלית סנדלר | אחראית על הערכת סיכונים. אמה מתה ממחלת הסרטן במהלך הסדרה. קודם לכן שירתה כלוחמת ביחידת כידון. |
| יורם טולדנו | יואל שיטרית | היועץ המשפטי של החמ"ל. |
ביקורות ותגובות

מלבד ביקורת שקשורה לרמת התסריט והמשחק, חלק מתלונות העיתונות נגד הסדרה עסקו בסוג התפקידים שניתנו למזרחים מול אלה שניתנו לאשכנזים, ולשאלות אתיות לגבי שימוש בעיתונאי חדשות בדרמה בדיונית. עוד נטען כי הסדרה מחקה באופן לא מוצלח את סדרת הדרמה האמריקאית "הבית הלבן".