stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יועץ ממלכתי (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  בוריס אקונין
 שפת המקור:  רוסית
 תורגם לשפות:  עברית, אנגלית, צרפתית
 סוגה:  ספרות בלשית
 מקום התרחשות:  מוסקבה 
 הוצאה
 הוצאה:  ידיעות ספרים ספרי עליית הגג
 הוצאה בשפת המקור:  הוצאת "זכרוב"
 תאריך הוצאה:  1999
 מספר עמודים:  352
 עורך:  פטר קריקסונוב (המהדורה העברית)
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  ספרי עליית הגג
 תאריך:  2011
 תרגום:  יגאל ליברנט
 סדרה
 סדרת ספרים:  תיבת פנדורין
 ספר קודם:  משימות מיוחדות 
 הספר הבא:  הכתרה 
 
"יועץ ממלכתי: פרשה פוליטית" (ברוסית: Статский советник) הוא ספר מותחן שנכתב על ידי בוריס אקונין המהווה לספר הששי בסדרת "תיבת פנדורין".
אקונין תכנן שכל ספר בסדרה יהווה מחווה לז'אנר הספרות הבלשית, כך שכל רומן הוא ז'אנר חדש. סיפור זה מהווה ספרות בלשית פוליטית, שבו הדמות הראשית מתמודדת עם קשירת קשר בעל אופי פוליטי שעלול להשפיע על המדינה כולה. השנה היא 1891. הגנרל חראפּוֹב, המושל הטרי של סיביר ושר הפנים המיועד, נרצח בדרכו למוסקבה. הרוצח נעץ בליבו פגיון הנושא את ראשי־התיבות של "הארגון הלוחם" המהפכני, ארגון אשר שׂם לו למטרה להפיל את הקיסר. כעת, גורלו של הגנרל־המושל המוסקבאי הנסיך דוֹלְגוֹרוּקוֹי וגורלה של הקיסרות הרוסית כולה, תלויים על בלימה – האם אֶראסְט פֶּטְרוֹביץ´ פַנְדוֹרין, הפקיד למשימות מיוחדות, יצליח לפצח את המקרה, לנקות את שמו המוכתם ולהושיע את כבודו של פטרונו?
עלילה

הארגון הלוחם (ברוסית Боевая Группа) של המפלגה הסוציאליסטית, מבצע "עונש" והורג את הגנרל חראפוב בדרכו ברכבת מהעיר קלין למוסקבה, זאת באשמת התאבדותה של האסירה הפוליטית פולינה איוואנצובה. אראסט פנדורין, האחראי על ביטחונו של חראפוב במוסקבה (אף שחראפוב כמובן לא הספיק להגיע אליה), מתחיל לחקור את נסיבות הרצח, בתקווה לעלות על עקבות הארגון הלוחם. הדרך היחידה שהוא יכול להציל את פטרונו (המושל הכללי המוסקבאי הנסיך דולגורוקי) מפיטורין מחפירים. החקירה מסתבכת עם הגעתו של "הכוכב העולה" של הבילוש הפטרבורגי" — הנסיך פוז'ארסקי. על היועץ הממלכתי פנדורין מוטלת המשימה למצוא את הרוצח לפני שפוז'ארסקי יעשה זאת. אראסט פנדורין צולל לתוך חיי החקירה שחושפים את יסודות המהפכה הפוליטית הקרבה: גיבורים, אוהדים, מרגלים, מסיתים, בוגדים ומהפכנים שיעשו הכל כדי להרוס את הקיסרות הרוסית ולהקים עליה את רוסיה המהפכנית, כל זאת על רקע הרומן שפנדורין מנהל עם בתו היהודייה של בנקאי אסתר ליטבינובה, מה שרק מחריף את ספקותיו שלו.
במהלך החקירה פנדורין מזהה קשרים בין הנסיך פוז'ארסקי ולארגון הלוחם, שבעצמו אינו מודע לכך, שהם משחרים לידיו. פנדורין מבין שפוז'ארסקי רקח את הקנוניה והרצח על מנת להיות זה שימצא את האשמים ובכך יביא להתמוטטות התנועה המהפכנית ולהעלאה בשכר ובדרגה. אלא שפנדורין מבין שאינו יכול לפרסם את העובדה הזאת, מסיבות פוליטיות ובשל השפעתו הרבה של פוז'ארסקי. פנדורין יוצא לעימות מול הארגון הלוחם אך מתקשה לעצור אותם, מאחר שהם עוסקים בייצור חומרי נפץ (ג'ליגנייט) וכל ניצוץ מאקדח יכול לגרום לפיצוץ שיסכן גם אותו. כאשר פוז'ארסקי יוצא אף הוא על מנת לעצור את חברי הארגון, פנדורין לא מזהיר אותו מפני המארב הממשמש ובא ופוז'ארסקי נהרג.  לאחר החקירה, כשהוא מאוכזב מהשירות הציבורי, פנדורין פורש מהמשטרה.
הדמות המרכזית בעלילה המקבילה הוא גרין (גריגורי גרינברג) — מנהיג הארגון הלוחם. לאחר רצח הגנרל חראפוב הוא וחבריו מתחבאים במוסקבה, מאחר שאינם יכולים לעזוב את העיר בשל מחסומים שהוצבו בכל הדרכים היוצאות ממנה. כשהוא מגלה אודות הגעתו למוסקבה של הגנרל פוז'ארסקי (שהמפלגה הורתה להרוג), הארגון הלוחם מתחיל לצוד אותו. אשת המחתרת במוסקבה, הידועה תחת השם מחט, מסייעת למצוא מקום מסתור ותומכת בקשרי הארגון עם המפלגה. לפתע, מסנקט פטרבורג מגיעה הידיעה על תפיסת כספי המפלגה (על ידי פוז'ארסקי), נוצר צורך דחוף כדי להשיג את הכסף הדרוש לשחרור חברי הארגון מהכלא ולצורך מימון חומרי תעמולה באירופה. הארגון הלוחם, למרות המצב השביר, מחליט לצאת למבצע שוד. בעזרתה של מארחת ציבורית בשם ז'ולי (שאוהדת את המהפכה) למוסקבה מגיע השודד "אס": שתובע את חלקו ומוכן לעזור לארגון הלוחם במבצע השוד. הם תוקפים את כרכרת אוצר המדינה והשוד מצליח, אבל הז'נדרמים עוקבים אחר גרין וחבריו ורק לאחר שמגיע לידיהם פתק שחתום באלמוניות, הם מצליחים ברגע האחרון לחמוק. עם זאת, הארגון הלוחם לא מוותר על הכוונה להעניש את הנסיך פוז'ארסקי.
על פי מידע אנונימי שמתקבל, גרין וחבריו מחליטים להתנקש בחיי הנסיך בפארק העירוני, שם הם נופלים למארב שממנו שורדים רק גרין ומחט. משהבין כי המודיע האנונימי — בוגד, גרין מחליט למצוא אותו כדי לנקום את מות חבריו. לאחר שמתגלה כי המודיע האנונימי אינו אלא שהנסיך פוז'ארסקי עצמו, בעוד ז'ולי פעלה עבורו כמרגלת בתוך הארגון, גרין מפתה את פוז'ארסקי לתוך מארב. אבל הוא חושד שמשהו לא בסדר, באותו הרגע פוז'ארסקי שהסתירה בשרוולו אקדח פוצע את גרין אנושות. משהבינה כי גרין מת והבית מוקף, מחט מפוצצת את אחת מהפצצות שהכינה. כתוצאה מהפיצוץ נהרגו פוז'ארסקי, ז'ולי, השוטרים הז'נדרמים, גרין והיא עצמה.
דמויות היסטוריות ברומן

בין הדמויות האמיתיות מההיסטוריה הרוסית, אשר משמשים כאב טיפוס לדמות הגיבור הוא איש הבילוש הפוליטית זובאטוב ועמיתו מדניקוב, המושל הכללי של מוסקבה, הנסיך ולדימיר אנדרייביץ' דולגורוקוב והדוכס הגדול סרגיי אלכסנדרוביץ', התעשיין סאבה מורוזוב ועוד רבים אחרים.
הנסיך דולגורוקי, הנסיך ולדימיר אנדרייביץ' דולגורוקוב
פרול ודישצ'ב — גריגורי ולטישצ'ב
סוורצ'ינסקי — ניקולאי אקימוביץ' סרדה, ראש הז'נדרמים של מחוז מוסקבה ויבגני יורקובסקי, מפקד משטרת מוסקבה
בורליאייב — ניקולאי סרגייביץ' ברדיאייב, ראש האוכרנה של מוסקבה, המשטרה החשאית.
זובצוב — סרגיי זובאטוב
מילניקוב — יבסטראטי מדניקוב
לובסטוב — סאבה מורוזוב
חראפוב — פיודור טרפוב
עיבוד קולנועי

בשנת 2005, שוחרר לאקרנים סרט קולנוע באותו שם בבימויו של פיליפ יאנקובסקי. את אראסט פנדורין גים אולג מנשיקוב, את פוז'ארסקי — ניקיטה מיכאלקוב. מיכאלקוב זכה בשני פרסים בקטגוריית השחקן הטוב ביותר (במסגרת טקסי "נשר הזהב" ו"קינוטאבר"). ישנם הבדלים בין הסרט לספר.
ראו גם

המהפכה הרוסית (1917)
נארודניה ווליה
הערות שוליים

| ספרים מאת בוריס אקונין |
| --- | --- | --- |
| ספרי תיבת פנדורין | עזאזל (סרט • סדרת טלוויזיה) • גמביט טורקי (סרט) • לוויתן • מות אכילס • משימות מיוחדות (סרט) • יועץ ממלכתי (סרט) • הכתרה • אהובת המוות • אהוב המוות • מרכבת היהלום • ין ויאנג • מחרוזת הירקן • כל העולם במה • העיר השחורה • כוכב המים • איני נפרד • פשוט מאסה • בור |  |
| ספרים נוספים | רומן ריגול (סרט) • הרפתקאות המגיסטר • פלאגיה והבולדוג הלבן (סדרת טלוויזיה) • תולדות המדינה הרוסית |  |
כלב-מעופף

| כלב-מעופף |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: דמויי עטלפי פרי
משפחה:: עטלפי פרי
סוג:: כלב-מעופף
מינים
 7
שם מדעי
 Cynopterus ‏קיוויה, 1824

כלב-מעופף (שם מדעי: Cynopterus) הידוע גם כעטלף פירות פני-כלב או עטלף פירות קצר-חוטם, הוא סוג של עטלף קטן-בינוני במשפחת עטלפי הפירות, שכולל 7 מינים הנפוצים בדרום ודרום-מזרח אסיה. הסוג הוקם בשנת 1824 על ידי הזואולוג הצרפתי פרדריק קיוויה ומשמעות שמו המדעי היא ״כלב עם כנפיים״ בהתייחס לאנטומיה של הגולגולת.
תיאור ואנטומיה

לכלב המעופף גוף קטן, גוצי ומוצק, גולגולת רחבה וקצרה דמוית כלב קטן, וחרטום מחודד. האוזניים קירחות ומעוגלות, וגודלן משתנה בין המינים. העיניים גדולות במיוחד ומותאמות לראיית לילה. האף גדול ורחב והנחיריים בולטים וצינוריים. השפה העליונה שסועה עם תלם אנכי. הזנב קצרצר וקרום התעופה האחורי מסתכם ברצועה קטנה לאורך פנים הרגליים.
אורך הראש והגוף של מיני הכלב המעופף 8–10.2 ס״מ, אורך הזרוע 5–9 ס״מ, אורך האוזן 2.3–1.5 ס״מ ואורך הזנב 2-0.5 ס״מ. משקלם 30–100 גרם.
הפרווה של הכלב המעופף קצרה וצפופה עם מרקם משי רך. צבעה הכללי משתנה בהתאם למין ולאזור הגאוגרפי, ונע בין חום אפרורי לחום זית, בז׳, אוכרה, קינמון, זהוב, אדמדם, חום שוקולד כהה או אפרפר. אצל רוב המינים, יש סביב הכתפיים והצוואר צווארון או גלימה בולטת בצבע כתום עז, צהוב או אדמוני; הגלימה בולטת ושומנית יותר אצל הזכרים. הראש עשוי להיות כהה או חיוור משאר הגוף. על העיניים, שולי הכנפיים והאוזניים יש לעיתים כתמים בהירים. הכנפיים שחרחרות-סגלגלות, והזרועות והרגליים בצבע ורוד או בורדו. אישוני העיניים בצבע אדום, כתום או אוכרה.
תפוצה וביולוגיה

מיני הכלב המעופף מצויים ברחבי בדרום ודרום-מזרח אסיה בשפלות וחופים עד רכסים הרריים ברום 1,850 מטר מעל פני הים; טווח התפוצה של הסוג כולל את מזרח פקיסטן, הודו, סרי לנקה, בורמה, לאוס, וייטנאם, קמבודיה, תאילנד, דרום סין העממית, מלזיה, אינדונזיה, מזרח טימור והפיליפינים. הסוג נוכח ברוב איי סונדה, כולל: סומטרה, בורניאו, ג'אווה, סולאווסי, באלי, טימור, סומבאווה, סומבה, פלורס, לומבוק וקומודו.
בית הגידול של הכלבים המעופפים מגוון למדי, וכולל יער גשם טרופי, יער עננים, יער מנגרובים, יער גדותיים, יער סובטרופי יבש, סוואנה טרופית, בתה חופית, ואפילו אדמות חקלאיות, מטעים ואזורי מגורים.
כיתר העטלפים, הכלבים המעופפים פעילים בשעות הלילה ומסתייעים בחושי הראיה והשמיעה המצוינים שלהם כדי למצוא את מזונם; את שעות היום הם מבלים במערות מוארות למחצה, עצים חלולים, תחת חופת יער צפופה או במבנים נטושים. המינים בסוג עשויים לבנות לעצמם מחסה באמצעות נבירה בתוך אשכולות תמרים או חיתוך חלקי של כפות דקל. הכלבים המעופפים חיים בבדידות או בקבוצות קטנות של 5–20 פרטים. הארגון החברתי מתחלק לשלושה: קבוצות הרמון שמורכבות מזכר וכ-4 נקבות, קבוצות נקבות עד 20 פרטים וזכרים צעירים או מבוגרים החיים בגפם.
התזונה של הכלבים המעופפים מורכבת מפירות, צוף ואבקנים; בין הפירות המועדפים על הסוג ניתן למנות מנגו, גויאבה, ליצ'י, ספודילה, תאנה, בננה, אפרסק, אבוקדו, תמר, ועוד. הכלבים המעופפים צורכים בדרך כלל את העיסה הרכה של הפרי ומוצצים את המיץ. הרגלי האכילה שלהם הופכים אותם מחד למזיקים משמעותיים למטעים, ומאידך למפיצי זרעים ומאביקים חשובים בדרום-מזרח אסיה.
הרבייה מתרחשת לאורך השנה ללא עונה קבועה, ולרוב הנקבה ממליטה פעמיים בשנה. ההיריון נמשך 4-3.5 חודשים ולאחריהם נולד גור יחיד - לרוב בתקופה של שפע בפירות. הזכר והנקבה נושאים יחדיו בטיפול והנקת הצאצא, שכן גם לזכר יש בלוטות חלב זהות לנקבה. תוחלת החיים של המינים בסוג עד 30 שנה. הכלבים המעופפים ניצודים לעיתים קרובות לבשר או עבור שימוש בחלקי גופם ברפואה העממית באסיה.
חלק מהמינים בסוג משמשים כחיית מאגר עבור דלקת המוח היפנית ונגיף הקורונה מהסוג ״Betacoronavirus״.
מינים

בסוג זה 7 מינים:
כלב-מעופף הודי (Cynopterus sphinx)
כלב-מעופף אינדונזי (Cynopterus titthaecheilus)
כלב-מעופף זוטר (Cynopterus brachyotis)
כלב-מעופף דקיק (Cynopterus minutus)
כלב-מעופף פיטרס (Cynopterus luzoniensis)
כלב-מעופף הורספילד (Cynopterus horsfieldii)
כלב-מעופף נוסטנגרה (Cynopterus nusatenggara)
כלב-מעופף הודי.
כלב-מעופף אינדונזי - המין הגדול בסוג.
ינאי כלפה

ינאי כלפה (נולד ב-1995) הוא מתעמל אקרובטי ישראלי. אלוף העולם (אנטוורפן 2018), ופעמיים ברציפות אלוף אירופה (2015 ו-2017) בתחרות לרביעיית גברים, ביחד עם דניאל אורלביץ', לידר דנה ואפי סאץ'.
ביוגרפיה

כלפה משתייך למועדון הפועל "בגין" חולון, ומתאמן מאז שהיה בן 4.
ביוגרפיה > 2015

בסבב גביע העולם שנערך בשנת 2015 הוא זכה במדליית זהב בפורטוגל, ובמדליית כסף בשווייצריה. באליפות אירופה שנערכה באותה שנה בגרמניה הוא זכה במדליית זהב ב-3 תרגילים.
ביוגרפיה > 2016

באליפות העולם שנערכה בפוטיין (אנ'), סין בשנת 2016 הוא זכה במדליית כסף.
ביוגרפיה > 2017

בסבב גביע העולם שנערך בשנת 2017 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף.
באליפות אירופה שנערכה באותה השנה בזֶ'שוּב, שבפולין, זכה במדליית זהב בכל אחת משלוש התחרויות (תרגיל שיווי-משקל, תרגיל דינאמי, וקרב-רב), והגן על תוארו.
במשחקי העולם שנערכו בוורוצלב שבפולין באותה שנה הוא זכה במדליית ארד.
ביוגרפיה > 2018

באליפות העולם שנערכה באנטוורפן שבבלגיה באפריל 2018 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב ברביעייה ומדליית כסף נבחרת מעורבת.
ביוגרפיה > 2019

כלפה השתתף בעונה השנייה של גוט טאלנט ישראל, כחבר צוות בנבחרת האקרובטיקה, ביחד עם דניאל אורלביץ', לידר דנה ואפי סאץ'. נבחרת האקרובטיקה העפילה לגמר שהתקיים ב-16 באפריל, וזכתה במקום הראשון.
כלב ים ודל

| כלב ים ודל |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: כלבי ים
שבט:: כלבי ים לובודונים
סוג:: Leptonychotes
מין:: כלב ים ודל
שם מדעי
 Leptonychotes weddellii ‏לסון, 1826
תחום תפוצה


כלב ים ודל (שם מדעי: Leptonychotes weddellii) הוא מין יחיד בסוגו של כלב ים החי באנטארקטיקה, היונק היחיד החי בים גם באמצע החורף בניגוד לרוב כלבי הים השוהים על היבשה בתקופה הזאת.
מאפיינים

כלב הים חי רק באנטארקטיקה, ומצליח לשרוד את החורף המקפיא שם בתוך המים החמימים יותר ונושם על ידי כרסום פתחי השחייה בעזרת שיניו. עם זאת פעילות זו הורסת את שיניו וגורמת לכלבי הים לא להגיע לגילאים ארוכים כמו של שאר כלבי הים.
כלב הים קרוי ע"ש הקפטן הבריטי שגילה אותו ג'יימס ודל והים הקרוי ים ודל בו הוא מצוי (שאף הוא קרוי ע"ש הקפטן).
כלב ים ודל גדול יחסית: אורכו עד 2.5–3.5 מ' בממוצע ומשקלו 400–600 ק"ג בממוצע. הזכרים שוקלים פחות מהנקבות.
הנקבה ממליטה גור אחד והוא יונק מאמו חלב עשיר בשומן כך שהוא נגמל תוך 3–4 שבועות מלידתו, אם כי נמצא עם האם עד לגיל שלוש.
מזונו של כלב הים דגים, דיונונים, קריל ורכיכות ימיות. בעתות רעב אפילו ינסה לטרוף פינגווינים. כלב ים בוגר יכול לאכול עד 10 ק"ג ביום ולעיתים עד 50 ק"ג.
לכלב ים ודל אין אויבים על הקרח המוצק, אך במים יש לו שני טורפים: האורקה וכלב ים נמרי אשר מעדיפים להתמקד בצעירים וחלשים.
כלב הים מוגן ומצוי בתוך אמנת "Convention for the Conservation of Antarctic Seals" ואיננו בסכנת הכחדה. גודל האוכלוסייה הבוגרת נאמד ב-800,000 פרטים.
הערות שוליים

↑  כלב ים ודל באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553645405171
כבישים פדרליים ברוסיה

מפת הכבישים הפדרליים ברוסיה
שלט דרכים אופייני (כביש M8)
R258
כבישים פדרליים ברוסיה (ברוסית: Автомобильные дороги федерального значения Российской Федерации) הם כבישים מהירים בפדרציה הרוסית המהווים רכוש פדרלי ומתוחזקים על ידי סוכנות הכבישים הפדרלית.
כל הכבישים המהירים
המחברים את מוסקבה עם בירות המדינות השכנות ועם המרכזים המינהליים של מחוזות הפדרציה הרוסית. מזוהים על ידי הקידומת "M" בסימני התוואי הארצי;
שהם חלק מרשתות הכבישים הבינלאומיות: אירופיות ואסיאתיות, שמזוהות בקידומות "E" ו-"AH" בתמרורי התוואי הבינלאומיים המשמשים במקביל לתמרורים הלאומיים.
כמה כבישים מהירים
המחברים בין מרכזים אדמיניסטרטיביים של מחוזות הפדרציה הרוסית זה לזה (קידומת תמרור לאומית "P", שהיא "R" הקירילית)
המסתעפים ומגשרים על כבישים (קידומת לאומית "A"):
דרכי גישה המובילות לצמתי תחבורה ראשיים ואובייקטים מיוחדים
דרכי גישה ממרכזי המינהל של מחוזות הפדרציה הרוסית שאין להן קשר מהיר עם מוסקבה לנמלי הים והנהר הקרובים ביותר לגבולות הבינלאומיים.
שמקשרים בין כבישים פדרליים אחרים.
הכבישים הפדרליים מסווגים ברוסיה לשתי קטגוריות:
"כבישים מהירים / אבטומגיסטראל" (магистральная автомобильная дорога, автомагистраль), לא זהה למונח הכביש המהיר
כבישים אחרים
כבישים בעלי חשיבות אזורית

כבישים בעלי חשיבות מקומית ברוסיה נקבעים עם קידומת אות ומספר OKATO (Общероссийский классификатор объеgment административно-территориального деления, סיווג רוסי לאובייקטים של חלוקה מנהלית).
כבישים אלה משתמשים בקידומות הבאות:
P: כבישים מהירים בעלי משמעות פדרלית או אזורית המחברים בין המרכזים המינהליים של הפדרציה הרוסית
A : כבישים מהירים שמסתעפים ומגשרים בין כבישים:
דרכי גישה המובילות לצמתי תחבורה ראשיים ואובייקטים מיוחדים
דרכי גישה ממרכזי המינהל של מחוזות הפדרציה הרוסית שאין להן קשר מהיר עם מוסקבה לנמלי הים והנהר הקרובים ביותר ולגבולות הבינלאומיים.
שמקשרים בין כבישים פדרליים אחרים
K: לכבישים בעלי חשיבות אזורית
N: לכבישים בעלי חשיבות בין-עירונית
גלריה

כביש M56 "קולימה".
כביש M54 "ייניסיי"
כביש M10 "רוסיה".
כביש M9 "בלטייה"
כביש R256.
ראו גם

כבישי רוסיה
מאנו ג'ינובילי

עמנואל דויד "מאנו" ג'ינובילי (בספרדית: Emanuel David "Manu" Ginóbili; נולד ב-28 ביולי 1977 בבאיה בלנקה, ארגנטינה) הוא כדורסלן עבר ארגנטינאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1995–2018. גובהו 1.98 מטר. בלט כשחקן קבוצת סן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA, במדיה שיחק בין השנים 2002–2018.
ג'ינובילי, בעל אזרחות כפולה, ארגנטינאית ואיטלקית, החל את הקריירה בארגנטינה, ועבר לשחק במספר קבוצות באיטליה בהן קינדר בולוניה, עימה זכה באליפות איטליה וגביע היורוליג, ואף נבחר לתואר ה-MVP של פיינל פור היורוליג. הוא נבחר בדראפט ה-NBA בשנת 1999 בבחירה ה-57, לקראת סוף הסיבוב השני, ובשנת 2002 הצטרף לסן אנטוניו. עם הספרס זכה ג'ינובילי בארבע אליפויות, נבחר פעמיים לחמישיית העונה השלישית, פעמיים להשתתף במשחק האולסטאר ובשנת 2008 נבחר לשחקן השישי של העונה ב-NBA. בשנת 2022 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל.
בנבחרת ארגנטינה היה ג'ינובילי למנהיג "דור הזהב" של הנבחרת, והוביל אותה למדליית זהב אולימפית באולימפיאדת אתונה, למדליית ארד באולימפיאדת בייג'ינג, ולסגנות אליפות העולם ב-2002.
ביוגרפיה > נערותו

ג'ינובילי נולד בבאיה בלנקה לאב ממוצא איטלקי שהיה מאמן כדורסל, ולימים נשיא מועדון הכדורסל המקומי, ולצידם של שני אחים, סבסטיאן וליאנדרו, שגדלו להיות כדורסלנים מקצוענים בליגה הארגנטינאית.
הוא החל את דרכו בקבוצת אנדינו ספורט קלוב מליגת העל הארגנטינאית. בעונת הבכורה שלו סייע ג'ינובילי לקבוצתו לסיים את העונה במקום השלישי בליגה ונבחר לרוקי המצטיין של הליגת הארגנטינאית. בעונה העוקבת, עונת 1996/1997, עבר לשחק באסטודיאנטס באיה בלנקה ועוד בטרם היה בן 20, קלע 38 נקודות בהפסד קבוצתו 144-123 לאטנאס. בעונתו הראשונה סיימה הקבוצה את העונה במקום השמיני בליגה, ובעונה הבאה, עונת 1997/1998 הצליחה הקבוצה לשפר את מאזנה ולסיים את העונה במקום הרביעי. לאחר שתי עונות בבאיה בלנקה, עבר ג'ינובילי, המחזיק באזרחות איטלקית בנוסף לאזרחותו הארגנטינאית, לשחק באיטליה.
ביוגרפיה > המעבר לאיטליה

בשנת 1998 עבר ג'ינובילי לשחק בשורותיה של ויולה רג'ו קלבריה מליגת המשנה האיטלקית. בעונתו הראשונה באיטליה הוא שותף ב-29 משחקים ורשם ממוצעים של 16.9 נקודות, 2.8 ריבאונדים ו-1.5 אסיסטים למשחק, וסייע לקבוצתו לסיים את העונה הסדירה במקום השלישי בליגה, ולהעפיל לליגת העל האיטלקית בכדורסל במשחקי הפלייאוף. בסיום העונה עמד ג'ינובילי לבחירה בדראפט ה-NBA ונבחר במקום ה-57 על ידי סן אנטוניו ספרס.
על אף שנבחר בדראפט, שב ג'ינובילי לאיטליה ושיחק ברג'ו קלבריה עונה נוספת. בעונה זו, עונת 1999/2000 הוא שותף ב-30 משחקים בהם רשם 17.0 נקודות, 3.1 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים, ועזר לקבוצתו לסיים את העונה הסדירה במקום השביעי בליגה, ועד להפסד ברבע גמר הפלייאוף האיטלקי ובסיום העונה עבר לשחק בשורות קבוצת הפאר קינדר בולוניה.
בבולוניה חבר ג'ינובילי למארקו יאריץ', רשארד גריפית ודייוויד אנדרסן לקבוצה שהייתה לאחת הקבוצות החזקות באירופה, ולעצמו קנה שם כשחקן הטוב ביותר ביבשת. בעונתו הראשונה בבולוניה רשם ג'ינובילי 17.1 נקודות, 4.4 ריבאונדים, 2.5 אסיסטים ו-2.8 חטיפות למשחק, הוביל את קבוצתו לאליפות הליגה האיטלקית, ולזכייה בגביע האיטלקי בכדורסל ונבחר לשחקן המצטיין של הליגה האיטלקית. גם במשחקי היורוליג הצטיין ג'ינובילי, כשב-22 משחקים בהם שותף קלע 15.2 נקודות למשחק. בשלב ההצלבה התעלה ג'ינובילי ומ-13.5 נקודות למשחק, שיפר את יכולותיו וקלע 17.8 בממוצע בשלבים המכריעים, הוביל את קבוצתו לזכייה שנייה בתולדותיה במפעל, לניצחון 2-3 בסדרת הגמר מול טאו ויטוריה באחת הסדרות הגדולות בהיסטוריה של היורוליג, ולטרבל ראשון בהיסטוריה של המועדון. בסדרת הגמר חטף ג'ינובילי שבעה כדורים במשחק הראשון, קלע 31 נקודות במשחק השלישי בסדרה ובמשחק החמישי והמכריע קלע 22 נקודות ומסר שישה אסיסטים, ונבחר בסיום העונה ל-MVP של פיינל פור היורוליג.
בעונה הבאה, עונת 2001/2002, המשיך ג'ינובילי להצטיין בליגה האיטלקית. הוא זכה עם בולוניה בגביע שני ברציפות, ואף נבחר לשחקן המצטיין בטורניר, העפיל עימה פעם נוספת לגמר היורוליג, בו הפסידה בולוניה לפנאתינייקוס, כשהוא רושם תצוגות שיא של 31 נקודות מול לונדון טאוארס ו-30 נקודות מול ברצלונה, ונבחר לשחקן המצטיין של העונה באיטליה שנה שנייה ברציפות כשהיה הקלע החמישי בטיבו עם ממוצע של 19.9 נקודות והחוטף הטוב ביותר עם 4.3 חטיפות בממוצע למשחק.
פרופיל כשחקן

ג'ינובילי הוא שחקן מוכשר הן בחלק ההתקפי והן בחלקו ההגנתי של המשחק. הוא משחק בעמדת הקלע. עובדת היותו שמאלי מסייעת לו במשחק ההתקפה, ומקשה על השחקנים ששומרים עליו. הוא אחד משני השחקנים היחידים, לצידו של ביל בראדלי, שזכה הן באליפות היורוליג, הן באליפות ה-NBA והן במדליית זהב אולימפית.
על אף שבחלקים נרחבים של הקריירה ב-NBA שימש ג'ינובילי כשחקן שישי, הוא ביסס את שמו בצידו ההתקפי של המגרש כשחקן קלאץ' אליו הולך הכדור בדקות ההכרעה של המשחק. ג'ינובילי הוא שחקן בעל חכמת משחק וקלעי מצטיין והיה אחד משלושת הקלעים המצטיינים של סן אנטוניו, לצידם של טוני פארקר וטים דאנקן בכל עונותיו בליגה, מלבד עונת הרוקי שלו, ואף היה לקלע המצטיין של הקבוצה בעונת 2007/2008. לג'ינובילי גם יכולת מסירה טובה, כשבכל אותן העונות אף היה לאחד משני מוסרי האסיסטים המובילים של הקבוצה לצידו של פארקר.
גם בצידו ההגנתי של המגרש הראה ג'ינובילי לאורך הקריירה יכולת גבוהה כשהיה לחוטף הכדורים המצטיין של קבוצתו בכל העונות בהן שיחק, מלבד עונת הבכורה שלו, אז היה שני רק לסטיבן ג'קסון ובעונת 2011/2012 בה נעדר מהמגרשים רבות בשל פציעה.
ג'ינובילי נודע כשחקן המשחק ללא מורא, המרבה לחדור לסל ולקלוע בצעד וחצי תוך שנעשית עליו עבירה במהלך, ולסחוט עבירות תוקף בצידו ההגנתי של המגרש. הוא שחקן מסור לקבוצתו ולנבחרתו הנאבק על המגרש על אף הסיכון להפגע, וכתוצאה מכך סבל פציעות רבות במהלך הקריירה. ג'ינובילי נחשב בידי רבים לאחד מגדולי שחקני הנבחרות של דורו, ודוגמה למחויבותו לנבחרת ניתן היה לראות בחימום לקראת המשחק על מדליית הארד במשחקים האולימפיים בבייג'ינג, כשעלה להתחמם לקראת המשחק עם חבריו, למרות החלטת רופאי הנבחרת כי פציעתו אינה מאפשר לו זאת. אך לבסוף הבין כי פציעתו אכן אינה מאפשרת לו לקחת במשחק חלק, והוא שב לחדר ההלבשה, שם פרץ בבכי.
מחוץ לכדורסל

בעקבות הצלחתו הכבירה במדי נבחרת ארגנטינה, והובלת "דור הזהב" של הנבחרת להישגים מרשימים, נחשב ג'ינובילי לגיבור לאומי במולדתו. פרסומו והישגיו ככדורסלן הדרום-אמריקאי המצליח ביותר בליגת ה-NBA מיצבו אותו במהלך הקריירה כאייקון מסחרי, הביאו אותו לחתימה על חוזי פרסום עם חברות כנייקי וגייטורייד והפכוהו לאחד הספורטאים העשירים ביותר בארצו.
בקיץ 2004 נישא ג'ינובילי לבת זוגו מריאנלה אורוניו. לזוג שלושה בנים.
מחוץ לכדורסל > צדקה

בקיץ 2004, לאחר שחתם על חוזה חדש ב-NBA שביסס אותו כלכלית, הקים ג'ינובילי, עם אביו ואשתו, קרן צדקה הנושאת את שמו. באמצעות קרן הצדקה נוהג ג'ינובילי לסייע לבית עבור ילדים עניים וחסרי בית בעיר הולדתו באיה בלנקה. בבית שוהים דרך קבע 26 ילדים בגילאי 6-14, ו-300 ילדים נוספים מגיעים מדי יום לקבל ארוחה חמה וחוגי העשרה.
בין יתר המוטבים העיקריים של קרן הצדקה ניתן למנות גם ארגון התומך בבתי חולים ליולדות ומסייע ברכישת ציוד מתקדם הנועד לשפר את סיכויי הישרדותם של פגים שנולדו במשקל נמוך.
באוגוסט 2007 מונה ג'ינובילי לשגריר של רצון טוב בארגנטינה מטעם קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים.
סטטיסטיקות קריירה

נכון לסיום עונת 2017/2018.‏
סטטיסטיקות קריירה > יורוליג

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מ-2 | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000/2001 | בולוניה | 22 | 20 | 29:44 | 55.6% | 29.1% | 77.8% | 4.1 | 2.0 | 2.9 | 0.3 | 15.2 |
| 2001/2002 | בולוניה | 22 | 22 | 28:27 | 51.6% | 34% | 77.8% | 3.8 | 3.0 | 2.5 | 0.3 | 15.9 |
| קריירה |  | 44 | 42 | 29:06 | 53.6% | 31.6% | 77.8% | 4.0 | 2.5 | 2.7 | 0.3 | 15.6 |
סטטיסטיקות קריירה > NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002/2003 | סן אנטוניו | 69 | 5 | 20.7 | 0.438 | 0.345 | 0.737 | 2.3 | 2.0 | 1.4 | 0.2 | 7.6 |
| 2003/2004 | סן אנטוניו | 77 | 38 | 29.4 | 0.418 | 0.359 | 0.802 | 4.5 | 3.8 | 1.8 | 0.2 | 12.8 |
| 2004/2005 | סן אנטוניו | 74 | 74 | 29.6 | 0.471 | 0.376 | 0.803 | 4.4 | 3.9 | 1.6 | 0.4 | 16.0 |
| 2005/2006 | סן אנטוניו | 65 | 56 | 27.9 | 0.462 | 0.382 | 0.778 | 3.5 | 3.6 | 1.6 | 0.4 | 15.1 |
| 2006/2007 | סן אנטוניו | 75 | 36 | 27.5 | 0.464 | 0.396 | 0.860 | 4.4 | 3.5 | 1.4 | 0.4 | 16.5 |
| 2007/2008 | סן אנטוניו | 74 | 23 | 31.1 | 0.460 | 0.401 | 0.860 | 4.8 | 4.5 | 1.5 | 0.4 | 19.5 |
| 2008/2009 | סן אנטוניו | 44 | 7 | 26.8 | 0.454 | 0.330 | 0.884 | 4.5 | 3.6 | 1.4 | 0.4 | 15.5 |
| 2009/2010 | סן אנטוניו | 75 | 21 | 28.7 | 0.441 | 0.377 | 0.870 | 3.8 | 4.9 | 1.4 | 0.3 | 16.5 |
| 2010/2011 | סן אנטוניו | 80 | 79 | 30.3 | 0.433 | 0.349 | 0.871 | 3.7 | 4.9 | 1.5 | 0.4 | 17.4 |
| 2011/2012 | סן אנטוניו | 34 | 7 | 23.3 | 0.526 | 0.413 | 0.871 | 3.4 | 4.4 | 0.7 | 0.4 | 12.9 |
| 2012/2013 | סן אנטוניו | 60 | 0 | 23.2 | 0.425 | 0.353 | 0.796 | 3.4 | 4.6 | 1.3 | 0.2 | 11.8 |
| 2013/2014 | סן אנטוניו | 68 | 3 | 22.8 | 0.469 | 0.349 | 0.851 | 3.0 | 4.3 | 1.0 | 0.3 | 12.3 |
| 2014/2015 | סן אנטוניו | 70 | 0 | 22.7 | 0.426 | 0.345 | 0.721 | 3.0 | 4.2 | 1.0 | 0.3 | 10.5 |
| 2015/2016 | סן אנטוניו | 58 | 0 | 19.6 | 0.453 | 0.391 | 0.813 | 2.5 | 3.1 | 1.1 | 0.2 | 9.6 |
| 2016/2017 | סן אנטוניו | 69 | 0 | 18.7 | 0.390 | 0.392 | 0.804 | 2.3 | 2.7 | 1.2 | 0.2 | 7.5 |
| 2017/2018 | סן אנטוניו | 65 | 0 | 20.0 | 0.434 | 0.333 | 0.840 | 2.2 | 2.5 | 0.7 | 0.2 | 8.9 |
| קריירה |  | 1,057 | 349 | 25.4 | 0.447 | 0.369 | 0.827 | 3.5 | 3.8 | 1.3 | 0.3 | 13.3 |