stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיית' נו מור
היסטוריה > Album of the Year

האלבום השישי והאחרון של הלהקה יצא ב-1997. באלבום זה ניגן ג'ון הדסון, גיטריסט חדש, שהיה שותף לחדר של בילי גולד. אלבום זה, שהכיל יותר שירים מלודיים ובלדות, לא מצא חן בעיני חברי הלהקה, שחשו כי סטו מהכיוון המוזיקלי שהיו מזוהים איתו. למרות חששם, האלבום הצליח מעבר לצפוי כאשר ב-12 מדינות באירופה הגיע להיקף מכירות שזיכו אותו בפלטינה ואלבום זהב. בנוסף, הוא הגיע למקום שני בגרמניה והפך לאלבום זהב ולמקום ראשון באוסטרליה, שם הפך לאלבום פלטינה. הווידאו קליפ לשיר "Last Cup of Sorrow" מבוסס על סרטו של אלפרד היצ'קוק "ורטיגו". הסינגל של שיר זה וכן "Ashes to Ashes" זכו להצלחה מועטה, ואף התבטלה יציאתו של הסינגל "She Loves Me Not", מה שתרם גם לפירוקה של הלהקה.
היסטוריה > פירוק הלהקה

בתחילת 1998 החלו שמועות לגבי פירוק הלהקה, וכי מייק פאטון עזב לטובת פרויקטים אחרים. ב-19 באפריל מסר בילי גולד את ההודעה הבאה לעיתונות ולאינטרנט:
ההופעה האחרונה של פיית' נו מור התקיימה בליסבון שבפורטוגל ב-7 באפריל 1998.
התקופה שלאחר הפירוק והאיחוד

לאחר פירוקה של הלהקה, חבריה המשיכו בפרויקטים אחרים. מייק פאטון המשיך להקליט אלבומים עם להקתו מאז ימי בית ספר התיכון, "מיסטר באנגל", וכן עם אמנים כג'ון זורן וביורק ולהקות כטומהוק, פנטומאס, פיפינג טום ו-The Dillinger Escape Plan. הקלידן רודי בוטום הקים את להקת Imperial Teen בשנת 1996. ג'ים מרטין השתתף כגיטריסט אורח באלבומים כדוגמת "Antipop" של להקת פריימוס ובאלבום הבכורה של להקת אקובריין, בה חבר הבסיסט לשעבר של מטאליקה ג'ייסון ניוסטד. בנוסף, הוא הוציא אלבום סולו בשם "Milk and Blood" בשנת 1996.
מייק בורדין מופיע לעיתים כחבר ההרכב של אוזי אוסבורן ובלאק סבאת', וגם החליף את המתופף של להקת קורן בעת סיבוב ההופעות שלהם. בנוסף הוא היה המתופף באלבומו של ג'רי קאנטרל "Degradation Trip".
בילי גולד היה חבר בלהקת המטאל קיצוני "Brujeria", ובנוסף ייסד את חברת התקליטים Koolarrow Records. הוא השתתף כבסיסט אורח באלבומם של להקת האינדסטריאל מטאל פיר פקטורי "Transgression", ויצא לסיבוב הופעות יחד עם להקת הנויז רוק "Harmful".
בשנת 2007 ערך סולן הלהקה סיבוב הופעות עולמי, כולל הופעה בישראל.
ב-10 ביוני 2009 הלהקה החלה את סיבוב הופעות האיחוד שלהם במכללת בריקסטון שבלונדון, בירת אנגליה. הלהקה הופיעה בישראל ב-1 בספטמבר בגני התערוכה בתל אביב.
בנובמבר 2014 הוציאה הלהקה את הסינגל הראשון, "Motherfucker", מתוך אלבום הקאמבק שעליו היא עבדה באותה עת. הסינגל יצא במהדורה מוגבלת על תקליט ויניל. האלבום יצא לאור באפריל 2015, אחרי הפסקה של 18 שנה מאז צאת האלבום הקודם של הלהקה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1985 – We Care a Lot
1987 – Introduce Yourself
1989 – The Real Thing
1992 – Angel Dust
1995 – King For A Day... Fool For a Lifetime
1997 – Album of the Year
2015 – Sol Invictus
דיסקוגרפיה > אלבום הופעה חיה

1991 – Live at the Brixton Academy
דיסקוגרפיה > אוספים

1998 – ?Who Cares a Lot
2003 – This Is It: The Best of Faith No More
2005 – Epic and Other Hits
2006 – The Platinum Collection
2008 – The Works
2009 – The Very Best Definitive Ultimate Greatest Hits Collection
2010 – Midlife Crisis: The Very Best of Faith No More
דיסקוגרפיה > הקלטות נדירות

| שנה | סינגל | הופיע ב |
| --- | --- | --- |
| 1988 | New Improved Song |  |
| 1989 | The Grade | בסינגל From out of Nowhere |
| 1991 | The Perfect Crime | פסקול הסרט מסע הכזבים של ביל וטד |
|  | The World Is Yours | אלבום האוסף "?Who Cares a Lot" |
|  | As the Worm Turns, הקלטה מחודשת | בסינגל Midlife Crisis |
| 1992 | Mark Bowen, הוקלט בהופעה חיה במינכן, גרמניה | נכלל בגרסת האלבום Angel Dust באוסטרליה |
|  | Let's Lynch The Landlord (גרסת כיסוי לשירם של הדד קנדיז) | בסינגל A Small Victory |
| 1993 | Das Schutzenfest | באלבום האוסף "?Who Cares a Lot" |
| 1994 | Another Body Murdered (עם להקת Boo-Yaa T.R.I.B.E) | פסקול הסרט "ליל הדין" |
| 1995 | Greenfields (גרסת כיסוי לשירם של Brothers Four) | בסינגל Digging The Grave |
|  | Absolute Zero | בסינגל Digging The Grave |
|  | I Started a Joke (גרסת כיסוי לשירם של הבי ג'יז) | בסינגל Digging The Grave |
|  | I Wanna Fuck Myself (גרסת כיסוי לשירו של ג'י ג'י אלין) | בסינגל Ricochet |
|  | Spanish Eyes | בסינגל Ricochet |
הערות שוליים

↑  שרון מולדבי, מה אמרה הגרופית לסולן, חדשות, 26 בפברואר 1991
↑  גל אוחובסקי, תקליטים, חדשות, 11 במרץ 1993
↑  Rocklist.net...Kerrang! Lists Page 1
↑  עכבר העיר, גנרל הרוק ונער הפטיפונים, באתר הארץ, 7 ביוני 2007
↑  בן שלו, פיית' נו מור בישראל: הרבה רעש, מעט רגש, באתר הארץ, 2 בספטמבר 2009
עכבר העיר אונליין, פיית' נו מור יופיעו רק בחצות, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2009
↑  ניר גורלי, שיר חדש ל"פיית נו מור" אחרי 17 שנה, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2014
↑   אבי פיטשון, "פיית נו מור" חוזרת אחרי הפסקה של 18 שנה וכאילו כלום לא השתנה, באתר הארץ, 7 במאי 2015
אמיר אשר, על החדשים של Faith No More ,Blur ועוד כמה: מוכרים פחות וטובים יותר - רשם קול 77, באתר הארץ, 25 באפריל 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007410246505171  BIBSYS: 5053693  BnF: cb13903420k (data)  GND: 10291326-2  ISNI: 0000 0001 2177 9453  LCCN: n91127579  MusicBrainz: b15ebd71-a252-417d-9e1c-3e6863da68f8  NKC: xx0014967  SUDOC: 160202620  VIAF: 145554794   WorldCat (עם VIAF): 145554794
כביש 25

| --- | --- |

מראה בכביש 25
מראה בכביש 25
 מידע כללי
 סיווג:  כביש ארצי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  113 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  נתיבות, אופקים, באר שבע, דימונה
 נקודת התחלה:  מעבר גבול נחל עוז
 נקודת סיום:  צומת הערבה
 
 קואורדינטות:  31°17′48″N 34°42′46″E﻿ / ﻿31.29666667°N 34.71277778°E﻿ / 31.29666667; 34.71277778
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מסלול הכביש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קהל בטקס חנוכת המקטע המזרחי של הכביש, כביש דימונה-סדום, ב-26 במרץ 1953. בנו רותנברג, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית
שער הכניסה לטקס חנוכת כביש דימונה- סדום, 26 במרץ 1953
עיקול בירידה לים המלח, 2014
כביש 25 הוא כביש רוחב ארצי המוביל מגבול רצועת עזה ליד נחל עוז דרך הנגב הצפוני עד לצומת הערבה. אורכו 113 קילומטר והוא כביש הרוחב הארוך במדינת ישראל. בנוסף, הוא אחד משלושת הכבישים היחידים בישראל שחוצים אותה לכל רוחבה (שני הכבישים האחרים הם כביש 1 וכביש 57).
היסטוריית הכביש

החלק המערבי של הכביש, כביש עזה-באר שבע, נסלל בשנים 1938-1939.
הקטע המזרחי של כביש 25, מים המלח לאזור דימונה, נסלל כ"כביש סדום" מסדום לדימונה. מסיבות תקציביות נדחתה סלילת הקטע מדימונה לבאר שבע ובמקום זאת נסלל הקטע הצפוני של כביש 204 שהתחבר לכביש הנפט שהתחבר לכביש 40 לבאר שבע. כביש סדום נסלל החל מינואר 1951 ונחנך בטקס חגיגי ב-26 במרץ 1953, לאחר 28 חודשי עבודה. בניית הכביש נחשבה למבצע הנדסי מסובך עקב הפרש גובה של כ-800 מטר בין דימונה לאזור ים המלח.
הקטע של כביש 25 מבאר שבע לדימונה נחנך בסוף 1955. הכביש היה צר, ברוחב של כשישה מטרים, ושירת בעיקר את תושבי דימונה ועל כן נעו בו מעט כלי רכב. עם פתיחת כביש הערבה בספטמבר 1967 גברה מאוד התנועה בכביש והוחל בהרחבתו. אולם עד לסיום הרחבת הכביש בסוף 1969 אירעו בכביש תאונות רבות, וגם שנים רבות לאחר מכן סבל הכביש מתאונות חזיתיות קשות. בשנים 2001–2003 הורחב הכביש לדו מסלולי.
פיצול הכביש לשלושה כבישים שונים

על-פי תוכנית משרד התחבורה שעליה פורסם בסוף שנת 2018 לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל – כביש 25 צפוי להיות מפוצל לשלושה קטעים בעלי מספר שונה:
קטע הכביש בין מעבר גבול נחל עוז לצומת נתיבות צפוי להיות מסומן ככביש 341.
קטע הכביש בין צומת נתיבות לבאר שבע צפוי להיות מסומן כהמשכו של כביש 34.
קטע הכביש בין באר שבע לצומת הערבה צפוי להישאר ממוספר ככביש 25.
מחלפים וצמתים לאורך הכביש

| ק"מ | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 25 ממערב למזרח
| 0 | מעבר נחל עוז (לא פעיל) |  | ליד נחל עוז |  כביש גישה למעבר קרני |
| 1.3 | צומת נחל עוז |  | נחל עוז | כניסה לנחל עוז |
| 4 | צומת סעד |  | סעד |   כביש 232 לכיוון צפון |
| 4.5 | צומת ללא שם |  | סעד |   כביש 232 לכיוון דרום כניסה לסעד |
| 6.7 | צומת ללא שם |  | שובה | כניסה לשובה |
| 7.5 | צומת זמרת |  | זמרת |   כביש 2422 |
| 9 | צומת ללא שם |  | תקומה | כניסה לתקומה, כניסה לחוות יזרעם |
| 10.8 | צומת ללא שם |  | נתיבות | רחוב אחת עשרה הנקודות (נתיבות) |
| 11.5 | צומת ללא שם |  | נתיבות | כניסה למועצה אזורית שדות נגב |
| 12 | צומת נתיבות |  | נתיבות |   כביש 34 |
| 12.5 | צומת ללא שם |  | נתיבות | שדרות ירושלים (נתיבות), כניסה לבית הגדי |
| 13.5 | צומת הגדי (מחלף בתכנון) |  | בית הגדי |   כביש 293   כביש 2444 |
| 15.5 | צומת ללא שם |  | שיבולים | כניסה לשיבולים |
| 18 | צומת ללא שם |  | תדהר | כניסה לתדהר |
| 20.5 | צומת ללא שם |  | ברוש |   כביש 2544 |
| 24 | צומת גילת |  | גילת |   כביש 241 |
| 26 | צומת ללא שם |  | תפרח | כניסה לתפרח |
| 28.5 | צומת הנשיא |  | אשל הנשיא |   כביש 264   כביש 310 |
| 32 | צומת ללא שם |  | שדה תימן |   כביש 2411 |
| 34.5 | צומת ללא שם |  | שדה תימן | כניסה לשדה תימן |
| 42 | צומת ללא שם |  | באר שבע |   כביש 2357 |
| 42.5 | צומת אלי כהן |  | באר שבע |   כביש 406 |
| 43.5 | צומת ללא שם |  | באר שבע |   כביש 60   כביש 406 |
| 44.5 | צומת יצחק מצליח |  | באר שבע |   כביש 406 |
| 47 | מחלף שרה |  | באר שבע |   כביש 40 |
| 48.5 | צומת ללא שם |  | שגב שלום | כניסה לשגב שלום |
| 51.5 | צומת ללא שם |  | נבטים | כניסה לנבטים |
| 54 | מחלף נבטים (בתכנון) |  | נבטים |   כביש 6 |
| 58 | צומת ללא שם |  | אבו תלול | כניסה לאבו תלול |
| 65.5 | צומת ערערה בנגב |  | אבו קרינאת |   כביש 80, כביש 2582 |
| 75 | צומת ללא שם |  | קסר א-סיר | כניסה לקסר א-סיר |
| 77.5 | צומת דימונה |  | דימונה |   כביש 204, כניסה לאזור תעשייה צפוני |
| 78.5 | צומת ללא שם |  | דימונה | שדרות הרצל (דימונה) |
| 79.5 | צומת ללא שם |  | דימונה | שדרות הנשיא (דימונה) |
| 86.5 | צומת רותם |  | מפעלי רותם |   כביש 206 |
| 97 | צומת צפית |  | מפעלי רותם |   כביש 258 |
| 113 | צומת הערבה |  | הערבה |   כביש 90 |
אתרים לאורך הכביש

דירי המפציצים הבריטיים ליד מושב ברוש
גשר הרכבת מעל נחל פטיש
שרידי דת"קים בריטים במנחת שדה תימן
ראו גם

כבישי ישראל
הערות שוליים

↑  בעבודות הכבישים בדרום, דבר, 6 בינואר 1939
↑  תוחש סלילת הכביש לסדום, דבר, 24 בנובמבר 1952
↑  דייויד סלע, מתחילים חיפושי הנפט, באתר ישראל היום, 29 במרץ 2023
↑  אפרים תלמי, נחנך כביש סדום - נפתחה תקופה חדשה לאזור הנגב, דבר, 27 במרץ 1953
↑  נפתח כביש באר-שבע דימונה, דבר, 2 בדצמבר 1955
↑  שלמה גבעון, בכביש באר-שבע דימונה אין יום ללא תאונה, מעריב, 18 ביוני 1969
↑  רוני סופר, שכלנו שלושה דורות אמר ראש העיר בלווית בני משפחת רביבו בדימונה, מעריב, 11 בדצמבר 1987
↑  תוכניות לעתיד, באתר ynet, 25 ביוני 2002
לואי להב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1949 (בן 76 בערך) לה פאס, בוליביה 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
לואי להב (נולד ב-1949) הוא מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי, מהבולטים והמשפיעים ביותר. מאז תחילת שנות ה-70 עבד להב עם החשובים והמצליחים באמני ישראל.
ביוגרפיה

להב נולד בשם לואי שַׁארְפְסְשְוֶוארְת ב-1949 בלה פאס שבבוליביה, בן ליוצאי פולין. בשנת 1962, בגיל 12, עלה עם אמו ואחיו לישראל דרך ארצות הברית (שם נותר אביו). בנעוריו התגורר ביפו, למד בפנימייה בכפר הירוק ולאחר מכן בבית הספר לאמנויות רננים, שם החל להתעניין בצד הטכני של הפקת מוזיקה. שם למד במגמת ציור לצד שיעורי גיטרה אצל אגון קרטן. בצה"ל שירת בצוות הווי חטיבת הצנחנים ביחד עם דודו זכאי, אברהם זיגמן, אורי שבח ואסתי קוסוביצקי. במהלך שירותו עברת את שמו בעצת זיגמן (שמו המקורי פירושו חרב חדה, להב).
להב למד ב-Institute of Audio Research שבניו יורק (אנ') ועבד כטכנאי קול והקלטות באולפן של ברוקס ארתור (1972–1975). בתקופה זו עבד בהפקות של מספר מוזיקאים אמריקאים ידועים, ואף השתתף בהפקת האלבומים הראשונים של ברוס ספרינגסטין כשאשתו אז, צרויה "סוקי" להב ניגנה בכינור והשתתפה כזמרת ליווי של ספרינגסטין במסגרת להקת ה-אי סטריט בנד.
ב-1975 חזר לישראל והשתתף בהפקת שירים של דורי בן זאב, אריק איינשטיין, ג'וזי כץ, שמוליק קראוס ודני ליטני. עבודתו החשובה והבולטת באותה שנה הייתה הפקת האלבום "סוף עונת התפוזים" של להקת תמוז (שבו ניגנה זוגתו צרויה להב בכינור בשיר "לא יודע איך לומר לך"). האלבום "סוף עונת התפוזים" נחשב על ידי רבים לציון דרך בתולדות המוזיקה הישראלית ובספרו של בועז כהן "וכשאפתח את הדלת" מ-2017 מודגשת תרומתו הדרמטית של להב לעיצוב הצליל של האלבום והגישה הטוטאלית שלו שגרמה להתנגדות מצדו של חבר הלהקה אריאל זילבר, והיוותה חלק מהתהליך הכללי שהוביל בסופו של דבר לפירוק להקת תמוז ביולי 1976.
בעקבות ההצלחה האמנותית האדירה של האלבום "סוף עונת התפוזים" הפך להב לאחד השמות הבולטים במוזיקה הישראלית. בשנים הבאות הוא הקליט והפיק מוזיקלית את דורי בן-זאב, להקת שמיים, יגאל בשן, שלום חנוך, להקת חמסין, תיסלם ואסתר שמיר. חלק מהפרויקטים רשמו הצלחה, אולם במקרים אחדים גישתו הבלתי מתפשרת של להב גרמה לחיכוכים עם האומנים. כמו כן בחלק מהאלבומים נרשמו מקרים של כישלונות מסחריים, למשל האלבום "חתונה לבנה" של שלום חנוך, כנראה גם בשל הסאונד המאסיבי שלהב ניסה להכניס ושהקהל הישראלי לא היה רגיל לשמוע.
ב-1984 נדמה היה שחל שינוי בצליל האופייני של להב, שהפך פחות מאסיבי ויותר נינוח, אך עדיין עם ניחוח של רוק ועם חיבור לסגנונות אחרים. צליל זה זכה להצלחה רבה בקרב הקהל הישראלי, בייחוד בעבודתו של להב עם דויד ברוזה ושלמה ארצי. עם זאת, בעבודתו עם גידי גוב על האלבום "דרך ארץ" הפיק להב צליל מאסיבי. צליל זה, ביחד עם השירה הצרודה, שינה את תדמיתו הרכה של גוב, וזכה להצלחה מפתיעה.
בשנים הבאות הפיק להב אלבומים ומופעים מצליחים רבים, המשיך לעבוד עם דויד ברוזה ושלמה ארצי, וכן עם אמנים רבים נוספים, כשלומית אהרון.
בתחילת שנות ה-90 נכנס להב לשותפות באולפן מאסטרינג בניהולו של טלי כץ, לימים הבעלים של Masterone.
בשנות האלפיים עבד עם יהודה פוליקר, קרן פלס, דנה ברגר, גיל כהן, איתי פרל ועוד. בשנת 2010 הצטרף להפקת תוכנית הבידור המוזיקלית "כוכב נולד" בעונתה השמינית. להב הדריך את המתמודדים בעבודה על הגשת השירים. בשנת 2011 הפיק להב את אלבום הבכורה של נתן גושן. בשנת 2012 הפיק את האלבום "אושר", של הזמרת דיאנה גולבי.
ביוגרפיה > משפחתו

לאחר סיום שירותו הצבאי נישא לצרויה להב, חברתו ללהקה הצבאית. השניים נסעו לארצות הברית, שם נולדה בתם טל, שנהרגה בתאונה בגיל שלוש וחצי. לאחר גירושים, נישא בשנית לפסי, ממנה נולדו לו שני ילדים. אחד מהם האמן-יוצר תום להב.
בשנות האלפיים חי להב עם בת זוגו השלישית, דודי. השניים מתגוררים בהרצליה ולהם שתי בנות משותפות.
פרסים בהם זכה

2020 - פרס לנדאו על מפעל חייו.
2023 - פרס מיוחד מטעם דירקטוריון אקו"ם על תרומה למוזיקה ולתרבות הישראלית.
דיסקוגרפיה

| שנה | שם האלבום | שם האמן | קרדיט |
| --- | --- | --- | --- |
| 1973 | Greetings from Asbury Park, N.J. | ברוס ספרינגסטין | טכנאי |
| 1973 | The Wild, the Innocent & the E Street Shuffle | ברוס ספרינגסטין | טכנאי |
| 1975 | Born to Run | ברוס ספרינגסטין | טכנאי |
| 1975 | הכיוון מערב | דורי בן זאב | מפיק |
| 1976 | האהבה פנים רבות לה | אריק איינשטיין/יוני רכטר | טכנאי |
| 1976 | צבעים | יגאל בשן | מפיק |
| 1976 | סוף עונת התפוזים | תמוז | מפיק |
| 1977 | אדם בתוך עצמו | שלום חנוך | מפיק |
| 1977 | ששת | ששת | טכנאי |
| 1978 | בהופעה חיה | שלום חנוך | מפיק |
| 1980 | להקת שמיים עם דני ליטני | דני ליטני | מפיק |
| 1980 | חמסין | אפרים שמיר (להקת חמסין) | מפיק |
| 1981 | חתונה לבנה | שלום חנוך | מפיק |
| 1982 | במקום הכי נמוך בתל אביב | אסתר שמיר | מפיק |
| 1983 | האשה שאתי | דויד ברוזה | מפיק |
| 1984 | ברוזה | דויד ברוזה | מפיק |
| 1984 | תרקוד | שלמה ארצי | מפיק |
| 1986 | לילה לא שקט | שלמה ארצי | מפיק |
| 1987 | דרך ארץ | גידי גוב | מפיק |
| 1988 | חום יולי אוגוסט | שלמה ארצי | מפיק |
| 1989 | אישי ואהובי | שלומית אהרון | מפיק |
| 1989 | על הגשר הישן | רמי קלינשטיין | מפיק |
| 1990 | כרטיס ללונה פארק | שלמה ארצי | מפיק |
| 1991 | רוצה לראות אתכם במקומי | עמיר לב | מפיק |
| 1993 | במסיבה אצל גידו | רמי קלינשטיין | טכנאי |
| 1993 | חפש בי | ריקי גל | מפיק |
| 1994 | אהבה גדולה | ריטה | מפיק |
| 1995 | מבחר שירים בהופעה | ריקי גל | מעבד |
| 1995 | קלאסי | נורית גלרון | מפיק שירה |
| 1997 | ערב ערב | שלום חנוך | מפיק |
| 1997 | ההופעה 97 | שלמה ארצי | מפיק |
| 1999 | תפתח חלון | ריטה | מעבד |
| 2000 | יומן מסע | אביב גפן | מפיק |
| 2000 | אהבתיהם | שלמה ארצי | מפיק |
| 2001 | נשאר במקום | יובל בנאי | טכנאי |
| 2001 | להרגיש | ארקדי דוכין | מפיק |
| 2003 | אור ישראלי | שלום חנוך | יועץ אומנותי |
| 2003 | חמצן | ריטה | מפיק |
| 2005 | שלהי קיץ | מיכה שטרית | מפיק |
| 2006 | אם אלה החיים | קרן פלס | מפיק |
| 2006 | יום יום | דנה ברגר | מפיק |
| 2006 | להתחיל להמשיך | רונית שחר | מפיק |
| 2007 | שפויים | שלמה ארצי | מפיק |
| 2008 | רגע לפני ש... | שירי מימון | עיבוד |
| 2008 | מבול | קרן פלס | מפיק |
| 2008 | שוברת שתיקה | מאיה בוסקילה | מפיק |
| 2008 | ג'קו אייזנברג | ג'קו אייזנברג | מפיק |
| 2008 | במקום לרוץ | דודי לוי | מפיק |
| 2008 | מים מתחת לגשר  | איתי פרל | טכנאי מיקס |
| 2011 | נתן גושן | נתן גושן | מפיק |
| 2012 | סיפור לא סגור | מוריה אור | מפיק |
| 2012 | אושר | דיאנה גולבי | מפיק |
הערות שוליים

1 2 3   בן שלו, מספרינגסטין צפונה: לואי להב, המפיק הגדול של הרוק הישראלי, עוד לא מוכן לסיכום הקריירה, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2020
1 2 3 4  יעקב בר-און, ‏ספרינגסטין ואני: לואי להב מקבל פרס מפעל חיים ונזכר ברגעים הבלתי נשכחים, באתר מעריב אונליין, 20 בנובמבר 2020
↑  דודי פטימר, ‏לרגל זכייתו בפרס הדירקטוריון של אקו"ם: הסיפורים הבלתי נשכחים של לואי להב, באתר מעריב אונליין, 8 ביולי 2023
↑   בן שלו, מספרינגסטין צפונה: לואי להב, המפיק הגדול של הרוק הישראלי, עוד לא מוכן לסיכום הקריירה, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2020
↑  חנן ברנדס, מפיק לקחים: לואי להב מספר על סוד הקסם במוזיקה הישראלית, באתר www.makorrishon.co.il, ‏29-05-2018
↑  By DAVID BRINN, The Israeli roots of Bruce Springsteen's 'Born to Run', The Jerusalem Post, ‏5 באוגוסט 2020
↑  בר חיים, "מתרגשת ושמחה": ריטה העניקה לרמי קליינשטיין פרס על מפעל חיים, באתר 14 עכשיו, ‏10/07/2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297097105171  ISNI: 0000 0000 6905 7858  MusicBrainz: b81c5f3a-4659-469c-bbf4-3d2a3488d3ec  VIAF: 97309452   WorldCat (עם VIAF): 97309452
יוני טובים

יוני טובים (נולד ב-8 בנובמבר 1996) הוא יוטיובר, מפיק מוזיקלי ודי ג'יי ישראלי. ידוע בשם ערוץ היוטיוב שלו BrainDamage (בתרגום חופשי לעברית: נזק מוחי).
ביוגרפיה

יוני טובים החל להעלות סרטוני קסמים יחד עם חברו, רן גילור לערוץ היוטיוב שלו ב-2014, באוקטובר 2016 פרש רן מהערוץ שלהם, שנתיים לאחר הפרישה שלו יצרו השניים שיר יחד בשם "ויבאקס". טובים החל להתפרסם בעיקר ב-2017, באותה שנה הגיע טובים ל-100 אלף מנויים לערוץ היוטיוב שלו. ב-2018 יצא מהארון כהומוסקסואל.
ביוגרפיה > רשימת הפינות בערוץ

אתגרים - סרטונים בהם טובים מאתגר את עצמו או אחרים אותם משתף בסרטונים לבצע משימות.
דיבוב מצחיק - סרטונים בהם הוא מארח יוטיוברים ומדבב יחד איתם קטעים מתוך סדרות שונות בצורה הומוריסטית.
ניסויים חברתיים - סרטונים בהם הוא עושה ניסויים ומצפה לראות כיצד יגיבו האנשים.
מתיחות - סרטונים בהם הוא מותח את חבריו ואף זרים ברחוב.
קריירה מוזיקלית

טובים הוא חלק מההרכב המוזיקלי "Revox" לצד חברו, סאן אטיאס. באפריל 2019 הוציאו יחד סינגל בשם "הכי רחוק" בשיתוף עם הזמר אלמוג קריאף. בדצמבר 2019 הוציאו יחד עוד סינגל בשם "יש מקום לכולם". ביולי 2022 הוציא יחד עם רעיה (נדב הנדלר) סינגל בשם "לא ברמה שלי".
פרסים ומועמדויות

| שנה | במסגרת | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | פלייקון | היוטיובר של השנה | BrainDamage | זכייה |
| 2019 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | קליפ כוכבי הרשת של השנה | הכי רחוק | מועמדות |
| 2019 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | מוביל הטרנדים של השנה | BrainDamage | מועמדות |
הערות שוליים

↑  רן פורש ?, נבדק ב-2019-09-05
↑  יוני טובים - ויבאקס (קליפ רשמי) מארח את רן
↑  Telecom News - YouTube במספרים: הרגלי הצפייה של הישראלים וכפתור הכסף ליוצרים, באתר www.telecomnews.co.il
↑  יוני טובים על היציאה מהארון: "איך לא עשיתי את זה קודם?", באתר מאקו, ‏28 בנובמבר 2018
דייוויד לנדס

| --- | --- |

פרופסור דייוויד לנדס
 לידה:  29 באפריל 1924 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  17 באוגוסט 2013 (בגיל 89) הוורפורד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד  הסיטי קולג' של ניו יורק 
 מעסיק:  אוניברסיטת הרווארד 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת נשאטל (1990)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ז'נבה  דוקטור לשם כבוד מבית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז 
 
דייוויד לנדס (באנגלית: David Saul Landes‏, 29 באפריל 1924 – 17 באוגוסט 2013) היה כלכלן, היסטוריון וסופר יהודי-אמריקאי, נאו-קונסרבטיבי, פרופסור לכלכלה ולהיסטוריה באוניברסיטת הרווארד, מחבר מספר ספרים רבי השפעה בתחום הכלכלי - היסטורי, לרבות רב המכר - The Wealth and Poverty of Nations: Why Some Are So Rich and Some So Poor‏ (1998).
קורות חיים

לנדס נולד בברוקלין, ניו יורק, ב-1924. אביו, הרי לנדס, הגיע לניו יורק מהעיר חוש, שליד יאשי שבמזרח רומניה, עשרים שנה קודם לכן, ב-1904. האב הגיע עם משפחתו, בעודו תינוק, ובניו יורק הכיר לימים את אמו של לנדס, סילביה סילברמן, בת למהגרים יהודים כמוהו והשניים נישאו.
לנדס גדל בניו יורק וכשהיה בן 15 פגש את סוניה טרנופול, לה נישא כעבור ארבע שנים. הוא "קפץ" לא פחות מארבע כיתות במהלך לימודיו, כך שיכול היה ללמוד ואף לקבל תואר ראשון בסיטי קולג' של ניו יורק, ב-1942, בהיותו בן 18 בלבד. למד וקיבל תואר שני (MA) בהיסטוריה באוניברסיטת הרווארד, בתוך שנה אחת בלבד, ואז גויס לחיל הקשר בצבא ארצות הברית. שירת עד תום מלחמת העולם השנייה כמפענח תשדורות יפניות סודיות והגיע לדרגת לוטננט שני. ב-1944, תוך כדי השרות הוא נישא כאמור לסוניה, ונישואיהם נמשכו במשך 69 שנים.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה המשיך לנדס ללמוד באוניברסיטת הרווארד וב-1953 קיבל את הדוקטורט. עבודת הדוקטורט שלו הפכה לאחר מכן גם לספרו הראשון - Bankers and Pashas‏ (1958). לימד כלכלה והיסטוריה באוניברסיטת קולומביה כחמש שנים, אחר כך באוניברסיטת קליפורניה בברקלי כשש שנים וב-1964 חזר להרווארד, בה המשיך ללמד כפרופסור לכלכלה והיסטוריה, עד פרישתו לגמלאות ב-1997.
לנדס היה גם פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון וחבר מייסד במועצה האקדמית של "האגודה לחקר המזרח התיכון ואפריקה" - ASMEA.
בשנות השבעים כיהן לנדס כיו"ר "פרופסורים אמריקאים למען שלום במזרח התיכון" (American Professors for Peace in the Middle East) והקדיש רבות מזמנו ליהדות, ליהודים, למדינת ישראל ולמען ארץ ישראל.
נפטר ב-2013, בפנסילבניה, ארבעה חודשים בלבד אחרי מות אשתו סוניה באפריל 2013. השאיר אחריו בן, ריצ'רד לנדס, ושתי בנות. אחדים מנכדיו חיים כיום (2013), בישראל.
תוארי כבוד שקיבל

Docteur honoris causa, Université de Lille, France, 1973
Docteur ès Sciences économiques et sociales, honoris causa, Université de Genève, Switzerland, 1990
Doctor, honoris causa, University of Ancona, 1990
Docteur ès Sciences économiques, Université de Neuchâtel, 1991
Docteur honoris causa, Eidgenössische Technische Hochschule, Zurich, 1993
Doctor honoris causa, Bard College, 1999
Professor honoris causa, Ecole des Hautes Etudes Commerciales, Jouy-en-Josas, 2000
כתיבתו ודעותיו

ספריו של לנדס תורגמו ליותר מתריסר שפות ובנוסף הוא כתב גם עשרות רבות של מאמרים מקצועיים בתחומים הכלכלי - היסטורי. הנושא העיקרי של מחקריו היה ההשפעה התרבותית על ההתפתחות הכלכלית ודרך כתיבתו, מנקודת מבט אירופאית, יצרה ויכוחים אקדמיים סוערים, בהיותה מנוגדת לגישה ה"פוליטיקלי קורקט" המקובלת. לנדס עצמו, לא רק שלא ניסה להסתיר את גישתו זו, הוא אף התגאה בה וסבר כי זוהי הגישה המציאותית לחקר ההיסטוריה הכלכלית.
מיט רומני, המועמד הרפובליקני לנשיאות ארצות הברית ב-2012 (הפסיד לברק אובמה) הודה בספרו מ-2010, שדייוויד לנדס היה אחד המשפיעים ביותר על דרך מחשבתו הכלכלית - היסטורית.
לנדס נחשב בדרך כלל כחלק מהזרם הנאו - קונסרבטיבי האמריקאי, בפוליטיקה ובכלכלה. הסיבה היא ההערכה והשבחים שהוא מקדיש למודל האירופאי של ההתפתחות הכלכלית, והעדפתו אותו על פני אלה של תרבויות אנושיות אחרות. הוא מתנגד למשל לדעה הטוענת שהקולוניאליזם האירופאי הוא האחראי לפיגור הכלכלי של אפריקה, אמריקה הלטינית ומקומות נוספים בעולם.
מאידך, אין הוא נחשב לשמרן כלכלי, בשל התנגדותו להשקפה הקונסרבטיבית, שסחר חופשי תמיד מקדם את ההתפתחות. הוא גם סבור שכריסטופר קולומבוס וממשיכיו ביצעו באמריקה הלטינית מעשי זוועה כנגד האינדיאנים, שאפשר להשוותם אולי רק למעשי הנאצים במלחמת העולם השנייה.
ספריו

Landes, David S. (2006), Dynasties, Viking Press.
Landes, David S. (1998), The Wealth and Poverty of Nations: Why Some Are So Rich and Some So Poor, New York: W.W. Norton. ISBN 0-393-04017-8.
Landes, David S. (1983), Revolution in Time. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press. ISBN 0-674-00282-2.
Landes, David. S. (1969), The Unbound Prometheus: Technological Change and Industrial Development in Western Europe from 1750 to the Present, Cambridge, New York: Press Syndicate of the University of Cambridge. ISBN 0-521-09418-6
Landes, David S. (1958), Bankers and Pashas, Cambridge: Harvard University Press.
ראו גם

האינטלקטואלים של ניו יורק
הערות שוליים

↑  על דייוויד לנדס, באתר ASMEA
↑  מאמר ביקורת על הספר, 29 באוקטובר 2006, בניו יורק טיימס
↑  ביקורת על הספר, 15 במרץ 1998, ב"ניו יורק טיימס"
↑  ביקורת על הספר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296116605171  PLWABN: 9810653449205606  BIBSYS: 90156630  BNE: XX1724381  BnF: cb119109116 (data)  CANTIC: a10835684  CiNii: DA00369248  GND: 132137720  ICCU: CFIV044681  ISNI: 0000 0001 0886 184X  LCCN: n80149780  LNB: 000136037  NDL: 00446777  NKC: jn20020721288  NLA: 35289712  NLG: 201414  NLK: KAC201001349  NSK: 000266330  NTA: 068605722  RERO: 02-A003492929  SNAC: w6w66pdw  SUDOC: 02696368X  Trove: 899271  VIAF: 34459032   WorldCat (עם VIAF): 34459032