stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זלמן בלחובסקי
ילדות, נעורים והעלייה לארץ

נולד למיכאל וחנה, בסופיבקה, פלך יקטרינוסלב. אביו, מיכאל בלחובסקי, היה איש עסקים מצליח שעסק בסחר בעץ, שימש כסוכן מכונות חקלאיות מסוג "רדינג", פעל כספק הנפט של האזור, וסיפק לא מעט מקומות עבודה ליהודים. היו לו עוד ארבעה אחים ושתי אחיות: משה, דוד, אברהם, סימה, שמואל, מניה ורחל. הוא למד בחינוך ביתי, שכלל לימודי עברית ורוסית. אחיו הגדול דוד התקבל ללימודים בגימנסיה ביקטרינוסלב, דבר שלא היה נפוץ אז בקרב יהודים.
בעקבות מכתב שקיבל מיכאל בלחובסקי ממנחם אוסישקין, בו הוא קרא לו לשלוח את בניו ללמוד בגימנסיה הרצליה בתל אביב, במקום בו יוכלו לספוג יהדות, החליט מיכאל לשלוח לישראל את דוד, ולאחר מכן את זלמן. בקיץ 1914 עלה זלמן לארץ יחד עם אימו ההריונית ושני אחיו, אברהם ושמואל, כחלק מגל העלייה השנייה. הם הגיעו לארץ באונייה "אלכסנדר השני" חודש וחצי לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
העלייה לתל חי

בלחובסקי החל את לימודיו בגימנסיה הרצליה בכיתה ז'. הוא וחבריו ללימודים קינאו בבוגרים שסיימו זה מכבר את לימודיהם, ובעקבות הרצאה ששמעו מאת אברהם הרצפלד אזרו אומץ והחליטו בשנת 1919 לעזוב את הלימודים ולממש את שאיפותיהם להתיישב בקיבוצי הארץ, להגשמת החלום הציוני. ד"ר בוגרשוב, מנהל הגימנסיה, נזף בהם בפומבי על חוסר האחריות בו נהגו, אך לבסוף חיזק אותם ואמר "יישר כוח!". בלחובסקי וחבריו מהגימנסיה פנו אל המרכז החקלאי בתל אביב, ודרשו מכתב הפנייה לצאת לעבוד בתל-חי או בכפר גלעדי שבאצבע הגליל, במטרה לחזק את המקומות המרוחקים ביותר. לאחר מסע של כמה ימים ברגל ועל עגלות, הגיעו לתל-חי באישון ליל.
החיים בתל חי

בלחובסקי וחבריו התקבלו לקבוצה על ידי קלמן כהן, ממקימי תל-חי. הם שובצו לעבודות השונות במקום, אך מעמדם היה נמוך. הם כונו "גימנזיסטים" - חלשים בעבודה. בלחובסקי השתדל להוכיח שלמרות גילו הצעיר, שמונה-עשרה, תפוקת עבודתו לא נופלת מזו של המבוגרים ממנו, על אף שלא היה מתורגל בעבודה פיזית. הם נהגו לעבוד בשדה, ותמיד נשאו עמם נשק. עם הזמן, לאחר שבלחובסקי הוכיח את עצמו בעבודה, הוחלף כינוי הגנאי "גימנזיסט" בשם החיבה "בלחוב". חברי תל חי היו מאושרים מן החיים במקום, ללא ניתוחים אידאולוגיים או מחשבה על כך שהם עושים דבר מה מיוחד.
היחסים בין תושבי תל-חי לבדואים תושבי הסביבה היו יציבים עד לנובמבר 1919, עת שאחד מחברי תל-חי, שניאור שפושניק, נרצח על ידי שודד בדואי. בעקבות המצב הביטחוני שהתערער מאותו יום, ולאחר רצח חבר קבוצה נוסף – אהרן שר, נשלח יוסף טרומפלדור לתל-חי.
בריאיון למנחם בן-אריה (1970), תיאר בלחובסקי את המפגש הראשון עם טרומפלדור: "כשהגיע טרומפלדור אלינו, מבלי שיוצג בפנינו ומבלי ידיעה על עברו, התרשמתי ממנו שהוא, טרומפלדור, הוא אישיות סוחפת. בשיחתי הראשונה עמו, חשתי כי הוא אדם בעל כושר ארגון ופיקוד".
בלחובסקי, טרומפלדור וחברי תל-חי שמרו על החצר, ויצאו יחד לחרוש את האדמה: "בחריש יחד עם טרומפלדור ראיתי והרגשתי את רגעי האושר שלו בשעת העבודה ואת שמחת היצירה שלו", מתאר בלחובסקי את עבודת החריש המשותפת עם טרומפלדור, "כי הוא היה בעצם מייסד תנועת 'החלוץ' ושאיפתו הייתה להקים קיבוצים בארץ. בעבודה בתל-חי הוא ראה את התגשמות שאיפתו, שעליה שמח טרומפלדור ושש כמוצא שלל רב". המצב הביטחוני הרעוע הביא את חברי תל-חי להתחמש, הן בכלי נשק שהגיעו על ידי שיירות, והן כשהלכו בעצמם להצטייד בנשק מיישובים סמוכים. כחודשיים לפני נפילת תל-חי, הביאו בלחובסקי וחבריו נשק מסליק בחמארה, אך נתפסו על ידי שודדים בדואים. אלה הפשיטו אותם מבגדיהם, והחבורה נאלצה לחזור בתחתונים לתל-חי.
החיים בתל חי > חלקו בקרב תל חי

בבוקר י"א באדר תר"ף (1.3.1920), שמעו בלחובסקי וחברי תל-חי יריות שהגיעו מאזור חלסה. מיד אחריהן, התקרבו רוכבים בדואים לחצר תל-חי, וביקשו להיכנס לחצר. חברי תל-חי לא הסכימו שהרוכבים יתקרבו לחצר כל עוד מנהיגם – כאמל אפנדי, לא היה במקום. טרומפלדור, שבאותו הזמן שהה בכפר גלעדי, שב בינתיים עם מספר חברים נוספים. כאמל אפנדי הגיע למקום עם אנשים, וביקש שיתנו להם להיכנס ולוודא שאין חיילים צרפתים במקום. בתחילה נשלח בלחובסקי לחדר בקומה העליונה, בו נמצאו בנימין מונטר, שרה צ'יזיק, דבורה דרכלר ועוד שניים מאנשי תל-חי. משם, בהוראת טרומפלדור, נשלח בלחובסקי לעמוד ליד החדר הצפוני הפונה לחורשה, שלידה התגודדו ערבים. בלחובסקי שדיבר ערבית, סיפק מודיעין חיוני כשהאזין לשיחתם.
אש נפתחה מתוך החצר, ובלחובסקי וחבריו החלו להמטיר אש על הערבים שהקיפו אותם מכל עבר. טרומפלדור, שנפצע קשה במהלך הקרב, הוכנס לחדר הצפוני בו הוצב בלחובסקי והושכב על הרצפה. טרומפלדור ביקש מבלחובסקי, שהיה החובש, שיטפל בו. בלחובסקי הרים את רגליו של טרומפלדור, שהונח על מיטה מאולתרת. בלחובסקי הבחין בשני פצעי ירי בבטנו התחתונה של טרומפלדור, שמאחד מהם נשפכו מעיו. טרומפלדור הפצוע ביקש מבלחובסקי להכניס את מעיו פנימה, אך בלחובסקי סירב בתחילה כיוון שלא היה באמתחתו תיק העזרה הראשונה. טרומפלדור אמר לבלחובסקי לשטוף את ידיו בסבון, הוא עשה כך והכניס פנימה את מעיו. כשנחבש, הספיק טרומפלדור ללחוש לבלחובסקי: "אלה הם רגעיי האחרונים. מסור לחברים שיעמדו עד הרגע האחרון לשם כבוד העם"!".
הקרב הלך והסתבך, ולחדר הוכנס פצוע קשה נוסף – יעקב טוקר, שגסס בידיו של בלחובסקי שניסה לטפל בו עד הרגע האחרון. פקודת הפסקת האש ניתנה על ידי פנחס שניאורסון, כדי לאפשר לכוחותיו של כאמל אפנדי לפנות את הפצועים והגופות של אנשיו. שניאורסון תפס את הפיקוד לאחר שטרומפלדור נפצע. מאזן הכוחות היה לטובת הערבים, שהיו רבים מאוד על ההרים שמעל תל חי. כשהחלה ההפוגה, שלח שניאורסון את בלחובסקי להביא את ארגז העזרה הראשונה מחדר בקומה השנייה. שניאורסון ועוד מספר חברים ירו אל עבר שער הכניסה וחיפו על בלחובסקי כדי לאפשר לו להגיע אל החדר. בחדר העליון, שכונה 'חדר העלייה', הוא גילה כי בנימין מונטר ודבורה דרכלר נהרגו בקרב. בלחובסקי שב אל שניאורסון ועדכן אותו, ואותו בלבד, כדי שלא תיפול רוח שאר החברים. במהלך כל היום נשמעו מטחי יריות אזהרה מכיוון כפר גלעדי על מנת להרתיע את הערבים. מעבר לכך לא יכלו אנשי כפר גלעדי לסייע, שכן הדרך בין כפר גלעדי לתל-חי הייתה מנותקת. עם רדת החשכה הגיעו למקום אנשים מכפר גלעדי, בהם הרופא ד"ר גרי. בלחובסקי דיווח לו על מצב הפצועים, כולל על מצבו של טרומפלדור, ששעותיו היו ספורות. בלחובסקי עלה על סולם שנתמך על קיר החצר כדי לשמור שהערבים לא יתקרבו שנית. התחמושת החלה אוזלת, והרזרבות היו סגורות במחסן שהכניסה אליו הייתה מחוץ לחצר. הכניסה דרך הדלת הייתה בלתי אפשרית שכן הערבים ירו ללא הפסקה לעבר שער הכניסה. בלחובסקי, יחד עם שניאורסון ועוד חברים, פרץ באמצעות מכונות ירייה למחסן דרך חדר סמוך. מן הקומה מעל בלחובסקי שמע קול, עדכן את שניאורסון, וחש עם עוד חבר אל עבר החדר. בתוכו הם מצאו את יצחק קניבסקי פצוע בבטנו, והורידו אותו לקומה התחתונה.
בחסות החשכה, החליטו החברים לעזוב את תל חי, להעלותה באש ולהתרכז בכפר גלעדי. בלחובסקי עלה על סולם וצפה אל עבר חלסה. החברים החלו להעביר את הפצועים וההרוגים לעגלות ומשם טיפסו לעבר כפר גלעדי. את טרומפלדור נשאו בשמיכה. בלחובסקי היה מהאחרונים לעזוב את החצר. הוא ירד מסולם התצפית, וירה בפרה פצועה כדי למנוע ממנה להמשיך לסבול. בדרך לכפר גלעדי נפטר טרומפלדור מפצעיו.
החיים בתל חי > חייו לאחר קרב תל חי

לאחר קרב תל-חי, הצטרף בלחובסקי לארגון ההגנה, שם הכיר את פולה לבית מהרשק, עמה התחתן. השניים התגוררו בתל אביב. בלחובסקי עבד במרבית חייו בחברת סולל בונה, שבמסגרתה, השתתף בבניית "גדר הצפון", ופולה עבדה כאחות בבתי החולים בילינסון ובהמשך כאחות ראשית בקופת חולים כללית. לזלמן ופולה נולדו שני ילדים – מירה ומיכאל.
בלחובסקי נפטר ב-28 במאי 1972 ונקבר בחלקת לוחמי ומגני תל-חי, בחלקת האריה השואג שבבית העלמין בכפר גלעדי.
הנצחתו

"זלמן בלחובסקי, 1972-1901 – ממגיני תל חי", 1995 - אסופת עדויות ומקורות על תקופת חייו ופועלו בתל חי, 1920-1919. חוברת ד"ר יונתן מירן, 1995
"חדר הפצועים" בחצר תל חי ע"ש זלמן ופולה בלחובסקי, 2008 – נחנך בטקס חנוכת חצר תל-חי המתחדשת. חדר הפצועים הוא החדר בו שכב טרומפלדור לאחר שנפצע. זהו החדר שאל חלונו המזרחי שלח טרומפלדור את בלחובסקי דובר הערבית להאזין לשיחות התוקפים. וכך נכתב על לוח הזיכרון:
"איש תל-חי זלמן בלחובסקי, פרשת תל-חי לאחר כתשעים שנה", 2009 - ספר שיצא לרגל 90 שנה לקרב ובא להאיר את פרשת תל חי מזוויות חדשות ולספר את סיפורו של זלמן בלחובסקי והצעירים שעלו ארצה וראו בתפקיד החלוץ את שליחותם. הספר ראה אור בהוצאת יד יצחק בן צבי ובעריכת ד"ר מרדכי נאור, 2009
עמותת נאמני תל-חי, 2015 - כחלק מהנצחתו, נכדיו של זלמן בלחובסקי ז"ל הקימו עמותה שמטרתה שימור מורשת חצר תל חי והפצתה בישראל ובקרב יהדות התפוצות, תוך חינוך לערכי הציונות. הפצת סיפור קרב תל חי כאתוס לאומי ישראלי והטמעת המורשת של הלוחם היהודי בתרבות הישראלית. שיקום ושימור מוזיאון חצר תל חי, שימור ושיקום ארכיון המוזיאון.
לקריאה נוספת

נקדימון רוגל, תל-חי חזית בלי עורף, תל אביב, הוצאת יריב-הדר, 1979.
שולמית לסקוב, טרומפלדור: סיפור חייו, חיפה: שקמונה, (1972), ירושלים: הוצאת כתר, 1982, 1995.
מרדכי נאור (עורך), איש תל-חי זלמן בלחובסקי: פרשת תל-חי לאחר כתשעים שנה, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, 2009
יעל זרובבל ואמיר גולדשטיין (עורכים), תל חי 1920–2020 בין היסטוריה לזיכרון, ירושלים, הוצאת יד יצחק בן-צבי בשיתוף המכון לחקר הציונות וישראל ע"ש חיים ויצמן באוניברסיטת תל אביב, 2020.
הערות שוליים

↑  חנה בלכובסקי ובניה, הפועל הצעיר, 20 ביוני 1919
↑  פ. בן יוכבד, 35 שנה לפרשת כפר-גלעדי–תל-חי. תל-חי נעזבה המערכה נמשכת, על המשמר, 11 במרץ 1955
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304953305171  BnF: cb16062399f (data)  GND: 139197095  ISNI: 0000 0000 7104 778X  LCCN: no2009104059  VIAF: 86220657   WorldCat (עם VIAF): 86220657 
מיכאל והאחים לבית בלחובסקי
זלמן בלחובסקי (שלישי מימין) על המרפסת בתל-חי בתחילת 1920
זלמן בלחובסקי בחצר תל-חי (ראשון מימין), ראשון משמאל שניאור שפושניק
זלמן ופולה בלחובסקי בחצר תל-חי
זלמן ופולה בלחובסקי לצד האריה השואג, בית הקברות כפר גלעדי
תעודות חבר ההגנה של זלמן ופולה בלחובסקי
מעבד תמלילים

מעבד תמלילים הוא תוכנה המשמשת להקלדה, לעריכה ולעיצוב של מסמכים. עיבוד תמלילים הוא אחד השימושים הראשונים שנעשו במחשב האישי ואחד הנפוצים ביותר עד היום. מרבית מעבדי התמלילים המודרניים משתמשים בממשק משתמש גרפי ובטכניקת WYSIWYG.
מעבד תמלילים של אופן אופיס
אפשרויות בסיסיות במעבד תמלילים

הקלדת טקסט באמצעות מקלדת והצגה מיידית של הטקסט שהוקלד על־גבי הצג
הקלדת מגוון רחב של סימני עיצוב: בחירת גופן, הדגשת אותיות, מעבר לדף חדש וכו'
שילוב תמונות בטקסט
הוספת טקסט ממקור חיצוני על ידי הפעולות גזור, העתק והדבק
שמירת הטקסט שהוקלד על־גבי דיסק קשיח לשם המשך עיבודו מאוחר יותר
הדפסת המסמך בהתאם לטקסט שהוקלד ולסימני העיצוב ששולבו בו
אפשרויות מתקדמות במעבדי תמלילים

יצירה וניהול של סגנונות
הוספת כותריות ותחתיות לעמודי המסמך
הוספת קישורים לטקסט
שילוב טבלאות בתוך המלל
הכנסת הערות שוליים בתחתית המלל בכל עמוד או בסוף המסמך
ביצוע חיפוש בתוכן המסמך והחלפת מלל או מלל וסגנון במלל וסגנון אחרים
הוספת מספור אוטומטי של חלקי המסמך
יצירת רשימות ממוספרות או מתובלטות
יצירת תוכן עניינים
יצירת מפתח עניינים המבוסס על מילים מסומנות בטקסט
החלפת מילים או חלקי מילים באופן אוטומטי
בדיקת איות של הטקסט
בדיקה לשונית: הצבעה על מילים לא מקובלות והצעת תחליף, איתור משפטים מורכבים מדי, איתור שגיאות תחביר ופיסוק
מדידת פשטותו של הטקסט, בהתאם לנוסחאות מתבססות על אורך המשפטים המרכיבים את הטקסט, שיעור המילים הארוכות, ומאפיינים דומים
שמירת המסמך כדף HTML לשם הצגתו באמצעות דפדפן.
השפעתו של מעבד התמלילים על ההתבטאות בכתב

במשך אלפי שנות כתיבה השתנו והשתכללו כלי הכתיבה בהתמדה: איזמל לחקיקה באבן, יתדות לכתיבה על חומר, דיו לכתיבה על פפירוס או קלף, עט לכתיבה על נייר, לחיצה על קלידים במכונת כתיבה. ואולם לכל האמצעים הללו יש מאפיין משותף שלא השתנה: אי־הפיכות. מלל שנכתב באמצעות כל אחד מהם אינו ניתן לשינוי בקלות, בלי מחיקת המלל שנכתב קודם או כתיבת המלל מהתחלה. מובן שקל יותר להעתיק מחדש מלל שנכתב על דף אחד לדף אחר בהשוואה לחקיקה חוזרת של כתובת אבן באמצעות איזמל, אך בשני המקרים היה צורך ליצור מהתחלה עותק חדש ולזרוק את הישן. מגבלה טכנית זו הנחתה את הכותבים לזהירות גדולה בניסוח דבריהם קודם ולתכנון מדוקדק טרם העלאתם על הכתב, ולכן כוונו טכניקות הכתיבה כך שהגרסה הראשונית תהיה סופית ככל האפשר.
השימוש במעבד תמלילים יצר מהפכה בשיטת העבודה, משום שאפשר, בפעם הראשונה, לשנות מלל באופן חופשי עוד לפני שזה יקבל ממד פיזי. כך, לדוגמה, אפשר במחי לחיצת מקש לשנות כל תו, מילה או משפט בטקסט, להזיז מלל ממקום למקום, לכתוב פסקאות מחדש, להעביר פסקאות ממקום למקום, וכן הלאה – והכל בלי שיהיה צורך כלשהו בהעתקה חוזרת של הטקסט.
יתרונה של שיטת העבודה במעבד תמלילים גדול במיוחד כאשר נדרש הכותב לבצע החלפות חוזרות לאורך כל הטקסט (לדוגמה, כאשר יש צורך בשינוי איותה של מילה או בהחלפת שמה של דמות ברומן), החלפת מילה החוזרת פעמים רבות במילים נרדפות, מיספור מחודש של סעיפים, וכדומה. כך משחרר מעבד התמלילים את הכותב מהחלק הפחות יצירתי של מלאכת הכתיבה: העתקה חוזרת ונשנית של הטקסט במהלך שכתובו. הקלות שבה נעשית מלאכת העריכה מאפשרת שיכתוב של הטקסט פעמים רבות יותר, לשם השגת תוצאה טובה יותר.
כותבים רבים הדגישו את תרומת מעבד התמלילים לנוחות עבודתם. דוגמה לכך הם דבריה של עמליה כהנא-כרמון (בריאיון לזיסי סתוי, "ידיעות אחרונות", 30.3.90):
יש גם כאלה שהטכנולוגיה אינה מדברת אליהם, והם מעדיפים את השיטות הישנות. אריקה ג'ונג מוצאת בעט יתרון שאין במעבד התמלילים, כפי שהיא מתארת בספרה "פחד חמישים":
מעבדי תמלילים ראשונים פותחו במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20. ביניהם היה מעבד שפותח על ידי אוולין ברזין שעבד על מחשב ייעודי בגודל של מקרר.
תוכנות עיבוד תמלילים בישראל

עם תחילת עידן המחשוב האישי בישראל, עלתה במלוא חומרתה בעיית ההתאמה של הטכנולוגיה החדשה לדרישותיה של השפה העברית, באשר זו כוללת הן מערכת תווים מיוחדת והן כיוון כתיבה "הפוך" מזה הנהוג בעולם הרחב. כמענה לצורך פותחו בישראל מעבדי תמלילים ישראלים מקוריים ובעלי עוצמה אשר פתרו את הבעיות המיוחדות של השפה העברית ואיפשרו את התפתחותו של תחום המחשוב המשרדי העברי. מעבד התמלילים הראשון שהיה פרי פיתוח ישראלי מקורי היה "תמליל" שהותקן באגף תקציבים במשרד האוצר בירושלים ב-15 בספטמבר 1979. תמליל פותח על ידי חברת 2001 שירותי מערכות ומחשבים בע"מ בשותפות עם מושב יעד. תמליל הפך במהירה למעבד התמלילים התקני של כל משרדי הממשלה, צה"ל והקיבוצים.
מעבדי התמלילים החלוציים שפעלו במחשבים אישיים היו "וורדמיל" (פותח על ידי אבינועם גוזנר), "תמר" (פותח על ידי שבתאי גרשון), "ורד" (פותח על ידי ערן סיטניק), "א-ב" (פותח על ידי עמי גרינברג), "נועם" (פותח על ידי אלון צוקר), "מיכל" ו"קיוטקסט" (פותח על ידי קיבוץ דביר).
לצד הפיתוחים הישראליים המקוריים הופיעו בשוק התוכנה הישראלי גם כמה תרגומים והתאמות של מעבדים אמריקאיים כמו "איינשטיין", "וורד-פרפקט" ו"וורדסטאר". עם המעבר לתוכנת "חלונות" פותח מעבד התמלילים תואם החלונות הישראלי הראשון: "דגש" (על ידי אירווין רוזנבאום).
מתן פתרונות הולמים לבעיית עיבוד התמלילים העברי היה בעל השפעה מכרעת על תפוצתם של המחשבים האישיים בתחילת דרכם.
כיום נפוצות תוכנות עיבוד תמלילים לסביבת חלונות הפועלות היטב בעברית:
מיקרוסופט וורד – מעבד התמלילים הנפוץ ביותר
אופן אופיס וכיום ליברה אופיס החופשיות כוללות מעבד תמלילים בשם "כתבן"
מלל – מעבד תמלילים בעברית למקינטוש
נגישות

מעבד התמלילים חוסך מהקורא את הצורך להתמודד עם כתב יד, ומסייע לאנשים עם מוגבלות בכתיבה, כגון דיסגרפיה, בעיות תנועה בידיים או מוגבלות בראייה. מעבד התמלילים מכיל גם תת-תוכנות שאנשים עם מוגבלות נוטים להשתמש בהן יותר מן האוכלוסייה הכללית. בין תת-תוכנות אלו ניתן למנות את המאקרו, התמליל האוטומטי, תיקון השגיאות האוטומטי והזום. ניתן לכוונן את מעבד התמלילים כך שהשימוש בתת-תוכנות אלה יהפוך לנוח יותר מהרגיל. מעבר לזאת, ניתן לקנות תוספי נגישות למעבד התמלילים כמו משוב קולי.
מעבד התמלילים עשוי לשמש גם כאביזר נגישות לפעולות שונות מכתיבה, כגון קריאה. אדם שמתקשה בקריאה בספר עשוי לסרוק את עמודי הספר, להורות למחשב שיפענח את צילומי העמודים בתוכנת OCR ויעביר את החומר המפוענח אל מעבד התמלילים כדי לערוך בו שינויים שיהפכו אותו לנגיש. שינויים כאלה יכולים להיות הגדלה של הרווחים בין השורות ובין המילים, הסרת כתמי דיו מן הדף, והשלמת צורת האותיות במקרה שההדפסה דהויה. מניפולציות פשוטות יותר על חומר הקריאה, כמו הגדלת הטקסט ושינוי הצבע בו הוא כתוב (למשל משחור על גבי לבן לצהוב על גבי שחור).
ראו גם

עורך טקסט
הבעה בכתב
הערות שוליים

↑  Wordmill באתר "תולדות הדיגיטל בישראל"
↑  על פיתוח מעבד התמלילים וורדמיל, 1995-1980
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566078405171  BnF: cb119347998 (data)  GND: 4059667-9  LCCN: sh85148113  NDL: 00575674  NKC: ph116449
תפוז

ערך זה עוסק בפרי הדר. אם התכוונתם לאתר אינטרנט, ראו .
| תפוז |
| --- | --- |
 תפוז שלם, תפוז חצוי, פלח תפוז קלוף
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: סבוננאים
משפחה:: פיגמיים
סוג:: הדרים
מין:: תפוז
שם מדעי
 Citrus x sinensis
תפוז בצלחת פירות
פרח התפוז
ילדה עם תפוזים מלא הסל, ציור משנת 1887
תפוז (ראשי תיבות של תפוח זהב) הוא מין של עץ מסוג הדרים. התפוז הוא אחד מפירות ההדר הנפוצים ביותר. הוא עגול, וצבעו כתום. לרוב, השם "תפוז" יתייחס לפרי, והעץ יקרא "עץ התפוז".
התפוזים גדלים באקלים סובטרופי ובאקלים ים-תיכוני ונפוצים בכל רחבי העולם, בישראל קיימים במקומות לחים.
טעמו של התפוז נע בין מתוק לחמוץ. את טעמו החמוץ מעניקה לו, כמו לכל פירות ההדר, החומצה הציטרית. לרוב, אוכלים את התפוז כאשר הוא מקולף וטרי, או שסוחטים אותו ושותים את מיצו. לתפוז קליפה מרירה אשר לרוב לא נעשה בה שימוש, אך במאכלים מסוימים היא משמשת כחומר טעם או כקישוט, ויש המייחסים לקליפה סגולות בריאותיות (היא עשירה בוויטמינים ומינרלים) והלבנת שיניים. היא יכולה לשמש גם להכנת ריבה, או חטיף מתוק (קליפות תפוזים מסוכרות). הקליפה מורכבת משני חלקים או מרקמים: שכבה לבנה דקיקה העוטפת את הפרי ונקראת לבנה (החלק הפנימי של הקליפה) ובלועזית: אלבדו ושכבת הקליפה החיצונית שהיא מחוספסת עד גבשושיתית, קשה וכתומה.
מקור השם

עצי תפוז הובאו לארץ ישראל לפני מאות שנים, ככל הנראה בידי סוחרים פורטוגליים, ומכאן נגזר שמם הערבי "בֻּרתֻקאל" (שיבוש של המילה פורטוגל). בזכות דמיונו לתפוח עץ וצבעו הזהוב, בראשית המאה ה-20 כונה הפרי בעברית בפי ראשוני המתיישבים תפוח זהב, שם שניתן לו בהשראת הכתוב "תַּפּוּחֵי-זָהָב בְּמַשְׂכִּיּוֹת כָּסֶף" (משלי, כ"ה, י"א)' אף שבמקור הכוונה היא לתפוחים מלאכותיים העשויים זהב. בשנות ה-30 הציע הבלשן יצחק אבינרי לאמץ את ראשי התיבות תפו"ז – תפוח זהב. חידוש המילה תפוז גרר אחריו התנגדויות רבות בקרב מחדשי השפה העברית. במקרה זה, לא נבעה מהתנגדות למשמעות השם, בדומה לעגבנייה, אלא בשל התעוזה הלשונית, צירוף של שתי מילים (כגון צלמוות ובליעל), והשימוש בהלחם בסיסים לא היה מקובל אז, והחידוש נתפס כבלתי טבעי לשפה העברית.
מקור השם Orange, "אורנג'" באנגלית הוא משם הפרי בספרדית Naranja, שמגיע מן השם נה ראנג'י בסנסקריט.
היסטוריה

לדעת רוב החוקרים מקורו של התפוז בהכלאה בין פומלה (Citrus maxima) לבין מנדרינה (Citrus reticulata). שני פירות הדר אלה מקורם בסין.[דרוש מקור]
השערה אחרת למוצא התפוז טוענת כי פרי החושחש, החמוץ למדי יחסית לזני תפוז מודרניים, הוא פרי התפוז המקורי. טעמו חמוץ בשל החמיצות הקלה של המיץ. לא ברור לחלוטין האם החושחש הוא אכן הפרי המקורי, וייתכן כי לא קיים זן מקורי של תפוז בר.
זני ומיני תפוזים

תפוז מתוק צמח לראשונה בספרד ומאז הוא הפך לזן הנפוץ ביותר. בהתאם לתנאי גידולו, התפוז המתוק צומח בצבעים ובגדלים שונים וברוב המקרים מכיל עשרה פלחים העטופים בציפה דקיקה ולבנה.
תפוז טבורי הוא מוטציה שנוצרה בפרדס של תפוזים מתוקים בשנת 1820 במנזר, בבאהיה שבברזיל. חלק מהמקור הועבר לריברסייד, קליפורניה בשנת 1870, ויצר שוק חדש ברחבי העולם. המוטציה יצרה פרי דיפלואיד (תאום), כאשר תפוז קטן יותר נמצא בתוך הפרי החיצוני, קרוב לגבעול. מהצד החיצוני, משאיר התאום הקטן והלא מפותח מבנה דמוי טבור אדם בראש הפרי. מכאן מקורו ה"פרוזאי" של השם בערבית: "אָבּוּ-סרה". תפוזים טבוריים כמעט תמיד נטולי גרעינים, מקדימים בהבשלתם (כבר בתחילת החורף) ונוטים להיות גדולים מהתפוזים המתוקים. בישראל החלו לגדל את זן הטבורי במאה ה-21.
תפוז ולנסיה הוא אחד מהתפוזים המתוקים המשמשים לסחיטת מיץ, הוא בעל קליפה דקה. הוא פותח על ידי האגרונום ויליאם וולפסקיל (William Wolfskill) בדרום קליפורניה במאה ה-19. זהו זן מאוד פופולרי של התפוז, במיוחד בעת שזן התפוז הטבורי אינו בעונת הגידול שלו. קליפתו הדקה אך החסינה מאפשרת לו הישרדות טבעית, במקום קריר, עד לחודשי הקיץ.
תפוז דם מאופיין בצבע אדום וכאשר הוא נסחט מיצו אדמדם בדרך כלל. תפוז דם גדול יותר ממנדרינה ופחות מתוק.
תפוז שמוטי - מוכר גם כ"תפוז ג'אפה". זוהי מוטציה של זן ארצישראלי בשם "בלדי" מן המאה ה-19. השמוטי הוא תפוז מתוק הנקטף בישראל מדצמבר ועד מאי.
תפוז סיני (מסווג כמין Citrus japonica בסוג הדרים או כסוג Fortunella במשפחת הפיגמיים) הוא פרי וצמח ננסי, וכשמו, מקורו אכן בסין, ומשם גם שמו הלועזי קומקוואט (kumquat), הנובע מההגייה הקנטונזית "גאם-גוואט" (מנדרינית: jīnjú, מילולית "תפוז זהב"). קליפתו רכה, ובשל המרירות שלו, הוא משמש בעיקר להכנת ריבות, רטבים וממתקים.
חושחש (Citrus aurantium) - מין של תפוז מר המשמש לרקיחת מרמלדה, הכנת ליקרים והפקת שמן אתרי.
| --- | --- |
 ערך תזונתי ל-100 גרם
 
 מים:  86.75 ג'
 
 קלוריות:  47 קק"ל
 
 חלבונים:  0.94 ג'
 פחמימות:  11.75 ג'
 פחמימות זמינות:  11.3 ג'
 שומן:  0.12 ג'
 כולסטרול:  0 מ"ג
 
 ויטמינים:  ‏
  ‑ ויטמין A:  11 מק"ג
  ‑ ויטמין B1:  0.087 מ"ג
  ‑ ויטמין B2:  0.04 מ"ג
  ‑ ויטמין B3:  0.282 מ"ג
  ‑ ויטמין C:  53.2 מ"ג
 
 ברזל:  0.1 מ"ג
 סידן:  40 מ"ג
 אשלגן:  181 מ"ג
 סיבים תזונתיים:  2.4 ג'
 
 מקור: משרד החקלאות האמריקני
גידול

גידול התפוז זקוק לאקלים חמים. החשש המרכזי הוא מפגיעת קור שעשויה להביא לחיסול מטע תפוזים שלם. דבר זה עשוי להתרחש לקראת סיום תקופת גידול הפרי מכיוון שהתפוז מסיים את התפתחותו בזמן הסתיו או החורף.
האקלים הים תיכוני מתאים ביותר לגידול תפוזים ואכן הגידול נפוץ במדינות הים התיכון ובמדינות אחרות בהן יש אקלים מסוג זה. גם בישראל גידול תפוזים נפוץ אך כמות מטעי התפוזים ופרי ההדר בכלל מתמעטת משנה לשנה בעיקר מסיבות של כדאיות כלכלית. בישראל היו עד שנות ה-70 420,000 דונם של פרדסים לגידול תפוזים, שהצטמצמו בימינו ל-175,000 דונם. המותג הארץ-ישראלי (ומאוחר יותר גם ישראלי) "תפוזי ג'אפה" (על שם יפו) נחשב אז והיום לסמל של איכות, והוא אף נמכר למגדלים בצפון אפריקה ובספרד.
לפי נתוני FAOSTAT המגדלות המרכזיות של תפוזים בעולם בשנת 2005 היו (בטונות):
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 1. | ברזיל | 17,804,600 |
| 2. | ארצות הברית | 8,266,270 |
| 3. | מקסיקו | 3,969,810 |
| 4. | הודו | 3,100,000 |
| 5. | איטליה | 2,533,535 |
| 6. | סין | 2,412,000 |
| 7. | ספרד | 2,149,900 |
| 8. | איראן | 1,900,000 |
| 9. | מצרים | 1,789,000 |
| 10. | אינדונזיה | 1,311,703 |
גלריית תמונות

תפוזים בשלים על העץ
תפוזים על העץ
זן של תפוז דם
פירות ופרחי התפוז
מיץ תפוזים
הערות שוליים

↑  5 המאכלים הכי בריאים שאתם כל הזמן זורקים לפח, באתר וואלה, 13 בנובמבר 2019
↑  ד"ר יהודית יסקין, לצחצח עם מלח: השיטות הטבעיות לשיניים לבנות, באתר ynet, 4 באוגוסט 2013
↑  מי המציא את התפוז?, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  דייויד סלע, השבוע לפני 70 שנה: "משטר הרעבה בארץ", באתר ישראל היום, 12 ביולי 2023
↑  נאוה רוזנפלד, תפוז או מיץ תפוזים?, באתר nrg‏, 28 בפברואר 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548581605171  BNE: XX524785  BnF: cb11976495c (data)  GND: 4172698-4  LCCN: sh85095257  NARA: 10645350  NKC: ph527103 
קטיף תפוזים בפתח תקווה (1930)
ג'ק האריסון

ג'ק דייוויד האריסון (באנגלית: Jack David Harrison; נולד ב-20 בנובמבר 1996) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי באברטון מהפרמייר ליג, בהשאלה מלידס יונייטד.
ב-2016 נבחר האריסון ראשון בדראפט ה-MLS, ובאותה שנה דורג במקום השני מבין שחקני הליגה המצטיינים שמתחת לגיל 24.
ראשית חייו

האריסון נולד בסטוק-און-טרנט וגדל בבולטון שבמנצ'סטר רבתי. בגיל שבע החל לשחק באקדמיית הכדורגל של ליברפול, אך עבר תוך זמן קצר לזו של מנצ'סטר יונייטד, שם שיחק שבע שנים. בגיל 14 החליט יחד עם אמו לעבור ללמוד בארצות הברית, בבית הספר ברקשייר שבשפילד, מסצ'וסטס, שם שיחק במועדון הנוער של המחוז, בלאק רוק. ב-2015 זכה בפרס גאטורייד לשחקן המצטיין בבתי ספר תיכוניים במדינה. האריסון היה אחד מתוך חמישה שחקנים לא-אמריקאיים הזוכים בפרס זה, כשכל הזכיות החלו ב-2012.
קריירת מועדונים > ניו יורק סיטי

ב-2015 שיחק האריסון באוניברסיטת וייק פורסט, ובשורותיה זכה בתארים אישיים רבים כשחקן שנה ראשונה. בדצמבר אותה שנה ניסתה קבוצת ניו יורק סיטי להחתים אותו לפני הדראפט, בטענה שמדובר בשחקן שגדל במועדון, זאת מכיוון ששיחק בקבוצת הנוער של מנהטן השייכת לארגון, במשך שלוש השנים האחרונות. עם זאת, דחה ה-MLS את הבקשה, והאריסון נכלל בדראפט כשחקן הצעיר ביותר שעמד לבחירה. ב-14 בינואר 2016 נבחר בבחירה הראשונה, הכדורגלן הראשון בתולדות וייק פורסט שנבחר במיקום זה, על ידי שיקגו פייר והועבר בטרייד לניו יורק סיטי בתמורה לבחירה הרביעית, ברנדון וינסנט, וסכום כסף נוסף. זמן קצר לאחר הדראפט התגלה כי האריסון סובל משבר בעצם האגן, פציעה שהשביתה אותו למשך כשלושה חודשים.
קריירת מועדונים > ניו יורק סיטי > עונת 2016

האריסון ערך את הופעת הבכורה שלו בניו יורק סיטי ב-21 במאי 2016, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-57 במשחק שהסתיים בתבוסה 0–7 מול ניו יורק רד בולס ביאנקי סטדיום. על אף התבוסה, הוא זכה לשבחים על ביצועיו במהלך המשחק. ב-2 ביוני הפך לכובש הצעיר ביותר בתולדות המועדון, כאשר הבקיע שער בכורה בהופעתו הראשונה בהרכב במשחק מול ריאל סולט לייק, שהסתיים בהפסד בתוצאה 2–3. ב-3 ביולי כבש את השער הראשון, בישל את השני ונבחר לשחקן המצטיין ב"דרבי של נהר ההאדסון", בניצחון הראשון אי פעם של סיטי על רד בולס. בסיום העונה היה בין המועמדים הסופיים לזכייה בתוארי רוקי העונה של ה-MLS ושער העונה, אך לא זכה בשניהם.
קריירת מועדונים > ניו יורק סיטי > עונת 2017

במרץ 2017 קיבל האריסון גרין קארד, יחד עם שניים מחבריו לקבוצה, ולניו יורק סיטי התפנה מקום לשלושה שחקנים בינלאומיים נוספים. האריסון הבקיע את שערו הראשון לעונת 2017 במשחק מול סן חוזה ארת'קווייקס ב-1 באפריל, שהסתיים בניצחון קבוצתו 1–2. ב-29 באפריל הבקיע צמד ראשון במועדון, בניצחון 2–3 על קולומבוס קרו. הוא כבש את השער הראשון בניצחון 0–2 על ניו יורק רד בולס ב-24 ביוני, שהיה הניצחון הראשון בהיסטוריה של קבוצתו ברד בול ארנה. סמוך למועד עזיבתו למנצ'סטר סיטי זכה לשבחים מחבריו לקבוצה לשעבר, אנדראה פירלו ופרנק למפארד, על הופעותיו.
קריירת מועדונים > מנצ'סטר סיטי

ב-30 בינואר 2018 עבר האריסון למנצ'סטר סיטי, המועדון הבכיר במסגרת חברת האחזקות "קבוצת סיטי פוטבול", אליו השתייכה גם ניו יורק סיטי, וחתם על חוזה רב-שנתי עד לסיום עונת 2020/2021. לאחר שהסתיימה תקופת השאלתו הראשונה ללידס יונייטד חזר למנצ'סטר סיטי. בעוד לידס הייתה מעוניינת לרכוש אותו, דווח כי סיטי העריכה את שוויו בכ-20 מיליון ליש"ט. ב-1 ביולי 2019 הסכים האריסון להאריך את חוזהו בסיטי בעונה נוספת, וב-10 באוגוסט חתם על חוזה השאלה לעונה נוספת, השלישית ברציפות, בלידס יונייטד.