stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוברט גודארד
תחילת דרכו

גודארד נולד בווסטר שבמסצ'וסטס. הוא החל להתעניין במדעי החלל כשהיה בן 16, כאשר קרא את ספר המדע הבדיוני מלחמת העולמות של ה. ג'. ולס. לפי עדותו, הוא החליט להקדיש את חייו לבנייה של טילים ב-19 באוקטובר 1899. בעת שטיפס על עץ כדי לחתוך ענפים מתים, הוא דמיין את מה שתיאר לאחר מכן "עד כמה נהדר יהיה ליצור התקן כלשהו, שתהיה לו האפשרות להתרומם אל המאדים, ואיך זה יראה במידה קטנה, אם זה ישלח מהאדמה לרגלי".
לאחר שסיים תואר ראשון מהמכון הפוליטכני ווסטר בשנת 1908, היה לחבר האקדמיה לפיזיקה באוניברסיטת קלרק, וקיבל תואר שני ב-1910 ודוקטורט ב-1911. בשנת 1914 תכנן גודארד מנועי טילים, בסיוע כספי מהסמית'סוניאן. ב-1919 כתב על דרכים להגעת האדם לירח.
כבר בשלב זה זכה גודארד לחשיפה עיתונאית, אם כי בלתי אוהדת. ב-12 בינואר 1920 פרסם הניו יורק טיימס כתבה בעמוד הראשי תחת הכותרת "מאמין שטיל יכול להגיע לירח" בה דווח (בעקבות פרסום של הסמית'סוניאן) על עבודתו של גודארד בתחום הטילים הרב-שלביים, ועל אפשרות לשלוח טיל כזה שיגיע עד לירח. למחרת התפרסם מאמר-מערכת בלתי-חתום תחת הכותרת "בעיית אמינות חמורה" שניתח את הפרסום ואת היישומיות של שיגור טיל לגובה רב. במאמר נטען כי אם הטיל יצא מחוץ לאטמוספירה הוא ימשיך בתנועה ללא אפשרות להאיץ או לשנות את מסלולו, וכי מי שחושב אחרת "מתעלם מחוק בסיסי של תנועה, ורק ד"ר איינשטיין ומספר אנשים מוכשרים סביבו מורשים לעשות זאת". בהמשך המאמר נכתב על גודארד כי "נראה שחסר לו ידע שאותו חולקים מדי יום בבתי הספר התיכוניים" (ביקורת זו הייתה מבוססת על ההנחה השגויה שהכוח המניע את הטיל נוצר מהלחץ של גזי הפליטה על האוויר; למעשה גזי הפליטה של הטיל מפעילים עליו את הכוח,  בהתאם לחוק השלישי של ניוטון). שנים מאוחר יותר, לאחר נחיתת אפולו 11 על הירח, פרסם הניו יורק טיימס התנצלות על מאמר זה.
הפרסום בניו יורק טיימס עורר עניין רב. גודארד פרסם תגובה למאמר בניסיון להצדיק את מחקריו בלי קשר לטיסה לחלל, ובהמשך פרסם מאמר בעיתון Popular Science (אנ') בו הסביר את העקרונות הפיזיקליים ואת ניסוייו בהנעה בריק שהוכיחו את נכונות רעיונותיו, אולם תדמיתו בציבור התקבעה כ"איש הירח" והוא תואר בלגלוג. לאחר אחד מניסויו ב-1929, עיתון מקומי בווסטר נשא את הכותרת "טיל ירח החמיץ את מטרתו ב-238,799.5 מיילים" (המרחק מכדור הארץ אל הירח).
ב-16 במרץ 1926 שיגר גודארד את טיל הדלק הנוזלי הראשון, באוברון שבמסצ'וסטס. רישום האירוע ביומנו נודע בלשון הלאקונית: "הטיסה הראשונה עם רקטה שמשתמשת בהנעת דלק נוזלי בוצעה אתמול בחווה של דודה אפי". הרקטה, שכונתה "נל", הייתה בערך בגודל של זרוע אדם, עלתה לגובה של 12.5 מטרים בלבד בטיסה שארכה 2.5 שניות והסתיימה בהתרסקות בשדה, אולם היא היוותה הוכחה חשובה לכך שניתן להניע טיל בדלק נוזלי - שיטה שבה השתמשו בהמשך בטילים ארוכי טווח ובכל תוכניות החלל.
לא כל עבודתו המוקדמת של גודארד כוונה לכיוון מסע בחלל. גודארד פיתח את הרעיון הבסיסי של משגר היורה רקטה מתוך צינור פתוח ללא רתע. את ההדגמה ביצע בזירת המבחן אברדין, תוך שימוש בשני עמודי תווים להחזקת המשגר, יומיים לפני שביתת הנשק שסיימה את מלחמת העולם הראשונה. חוקר נוסף מאוניברסיטת קלרק המשיך את עבודתו של גודארד, שהובילה לפיתוח כלי נשק שימושיים כמו הבזוקה בה השתמשו בחזית הקרבות במלחמת העולם השנייה.
גודארד היה חשדני כלפי אחרים ומיעט לשתף פעולה, עובדה שהגבילה את ההשפעה של עבודתו. הייתה זו ככל הנראה תוצאה של הביקורת שלה זכה מהתקשורת וממדענים אחרים, שהטילו ספק באפשרות המעשית של מסע רקטי בחלל. כמו כן, נראה כי היה מודע ליישומים הצבאיים של עבודתו.
ברוזוול

גודארד עבר לרוזוול שבניו מקסיקו, ושם עבד כמעט לבדו לגמרי במשך שנים. אף על פי שהביא את עבודתו במדע הטילים לידיעת הצבא האמריקני, הוא נדחה, כשהצבא כשל בהבנת היכולת הטמונה ביישום צבאי של טילים.
באופן אירוני, הייתה זו גרמניה הנאצית שהתעניינה במחקרו והבינה את הפוטנציאל הצבאי הגלום בטילים. ורנר פון בראון הסתמך על תוכניותיו של גודארד כשפיתח את טילי ה-V-2 במהלך מלחמת העולם השנייה. לפני שנת 1939, מדענים גרמנים אף עמדו בקשר עם גודארד באופן ישיר בקשר לבעיות טכניות. גודארד עמד במרכזו של מבצע ריגול של סוכנות הביון הגרמנית אבווהר. ניקולאוס ריטר כראש המבצעים האמריקנים של הסוכנות, גייס מקור שחדר למעגל סביב גודארד, והדליף תגליות לגרמנים.
לאחר שנדחתה הצעתו לפתח טילים בשביל הצבא, ויתר גודארד באופן זמני על תחומו המועדף כדי לעבוד על כלי טיס ניסיוני בעבור צי ארצות הברית. לאחר שהמלחמה נסתיימה, התאפשר לגודארד לבחון טילי V-2 שנתפסו, שרכיבים רבים בהם הכיר. למרות זאת, גודארד לא שב לתכנן עוד טילים בעצמו.
גודארד סבל מסרטן הגרון, ומת ב-10 באוגוסט 1945 בבולטימור שבמרילנד. הוא נקבר בבית קברות בעיר מולדתו, ווסטר.
מורשתו

ב-17 ביולי 1969, יום לאחר שיגור החללית אפולו 11, פרסם הניו יורק טיימס ידיעת "תיקון", בה התנצל העיתון על הלעג ב-1920.
גודארד רשם 214 פטנטים על עבודתו, ועל שמו קרויים מוסדות ואתרים שונים:
ב-1 במאי 1959 נוסד מרכז טיסות החלל גודארד, הסמוך לוושינגטון די. סי. במרכז מעבדות מחקר של נאס"א, המרכז הראשון מסוגו.
מכתש גודארד על הירח.
ספריית גודארד באוניברסיטת קלרק.
ספקטרוגרף בעל רזולוציה גבוהה על שם גודארד בטלסקופ החלל האבל.
סרטון קצר על השיגורים של גודארד ואירועים נוספים בחייו (7.12MB)
רק ג'יגולו

| --- | --- |

הפוסטר באנגלית
 בימוי:  ג'ון טורטורו
 הופק בידי:  ביל בלוק   פול הנסון   ג'פרי קוסמה-הינטה
 תסריט:  ג'ון טורטורו
 עריכה:  סימונה פאגי
 שחקנים ראשיים:  ג'ון טורטורו   וודי אלן   שרון סטון   סופיה ורגרה   ונסה פאראדי
 מוזיקה:  אברהם לבוריאל
 צילום:  מרקו פונטקורבו 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  מילניום אנטרטיינמנט
 הקרנת בכורה:  18 באפריל 2014
 משך הקרנה:  98 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה, קומדיה רומנטית 
 תקציב:  30,000,000 דולר
 הכנסות:  13,369,873 דולר (21 באפריל 2014)
 הכנסות באתר מוג'ו:   fadinggigolo
 fadinggigolo-movie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
רק ג'יגולו (באנגלית: Fading Gigolo) הוא סרט קולנוע קומי אמריקאי משנת 2013, שנכתב על ידי ג'ון טורטורו.
עלילה

ד"ר פארקר (שרון סטון), רופאת עור מספרת למטופל שלה, מוריי (וודי אלן), שהיא וחברתה, סלימה (סופיה ורגרה), רוצות לנסות מנאז' א-טרואה (מערכת יחסים בה שותפים שלושה אנשים) ושואלת אותו האם הוא מכיר מישהו שיסכים לעשות זאת איתן. מוריי מציע את חברו פיורבאנטה (ג'ון טורטורו), ובעקבות זאת מוריי ופיורבאנטה פותחים עסק של זנות גברית.
צוות השחקנים

| שם הדמות | שם השחקן/ית |
| --- | --- |
פיורבאנטה: ג'ון טורטורו
מוריי: וודי אלן
דר. פארקר: שרון סטון
סלימה: סופיה ורגרה
אות'לה: טוניה פינקינס
אביגל: ונסה פאראדי
דובי: לייב שרייבר
אשת הנהג: איידה טורטורו
רפואה רגנרטיבית

רפואה רגנרטיבית היא תחום מחקר רפואי המתמקד בריפוי מומים מולדים או נרכשים בגוף החי באמצעות יצירת איברים/רקמות חדשות או התערבות באמצעות תרפיה תאית או תרופות על מנת להתחיל תהליך רגנרציה באזור הפגיעה.
מטרתה של הרפואה הרגנרטיבית היא יצור רקמות פונקציונליות על מנת לתקן או להחליף רקמות או איברים בעלי תפקוד לקוי או חסר כתוצאה מנזק או מום מולד. אחת ההבטחות של התחום היא לאפשר לרקמות פגועות לחדש את עצמן בתוך הגוף באמצעות סטימולציה שלהן. צד נוסף של המחקר הוא יצור האיברים והרקמות במעבדה ואחר כך להשתיל אותם בבטחה כאשר הגוף אינו יכול לתקן את עצמו. הרפואה הרגנרטיבית מתיימרת בכך לפתור את בעיית חוסר זמינות איברים להשתלה (לב, עור, כליות וכו') אשר בגינה מתים עשרות אלפים אנשים ברחבי העולם בעודם מחכים לאיבר המבוקש. כמו כן אחת ממטרות המחקר היא לפתור את בעיית דחיית האיברים המושתלים בגוף המטופל שכן כמעט תמיד הפציינט זקוק לתרופות חזקות אשר מדכאות את מערכת החיסון על מנת שלא תדחה את השתל.
את הרפואה הרגנרטיבית ניתן לחלק למספר תת-תחומים:
תרפיה תאית (cell therapies) אשר בה נעשה שימוש קליני בריפוי פגיעות באמצעות הזרקה של תאי גזע (stem cells)‏. או תאי אב (progenitor cells) אל הגוף.
הנדסת רקמות (Tissue engineering) ‏ הוא תת-תחום אשר בו מתבצעת השתלה של רקמות או איברים אשר גודלו במעבדה מחוץ לגוף החי (In Vitro) ולאחר מכן מושתלים אל מקום הפגיעה. תת-תחום נוסף משתמש במולקולות פעילות ביולוגית על מנת לבצע הגברה או יצירה של רגנרציה טבעית בגוף.
הערות שוליים

↑  "Regenerative Medicine. NIH Fact sheet 092106.doc" (PDF). בספטמבר 2006. נבדק ב-2010-08-16. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mason C, Dunnill P (בינואר  2008). "A brief definition of regenerative medicine". Regenerative Medicine. 3 (1): 1–5. doi:10.2217/17460751.3.1.1. PMID 18154457. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Regenerative medicine glossary". Regenerative Medicine. 4 (4 Suppl): S1–88. ביולי  2009. doi:10.2217/rme.09.s1. PMID 19604041. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Riazi AM, Kwon SY, Stanford WL (2009). "Stem cell sources for regenerative medicine". Methods in Molecular Biology. 482: 55–90. doi:10.1007/978-1-59745-060-7_5. PMID 19089350.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Stoick-Cooper CL, Moon RT, Weidinger G (ביוני  2007). "Advances in signaling in vertebrate regeneration as a prelude to regenerative medicine". Genes & Development. 21 (11): 1292–315. doi:10.1101/gad.1540507. PMID 17545465. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Muneoka K, Allan CH, Yang X, Lee J, Han M (בדצמבר  2008). "Mammalian regeneration and regenerative medicine". Birth Defects Research. Part C, Embryo Today. 84 (4): 265–80. doi:10.1002/bdrc.20137. PMID 19067422. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542563405171  GND: 7652075-4  LCCN: sh2008001685  LNB: 000313814  NKC: ph468068 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רדיום-223 כלוריד

|  שמות מסחריים בישראל |
| --- | --- |
 קסופיגו
 נתונים כימיים
 מסה מולרית:  296.91 g/mol
 בטיחות
 מעמד חוקי:  Rx תרופת מרשם
 סיכון לתלות:  לא קיים
 דרכי מתן:  זריקה
 מזהים
 קוד ATC:  V10XX03 
 מספר CAS:  444811-40-9
 ChemSpider:  28528370
 
רדיום-223 היא תרופה הרשומה לשימוש בישראל בשם קסופיגו (Xofigo). שם קודם: אלפארדין. קסופיגו מיועדת לטיפול בסרטן הערמונית בחולים עם גרורות בעצמות, וללא גרורות באיברים אחרים. קסופיגו היא התרופה המאושרת הראשונה שעושה שימוש בקרינת אלפא. יחודה של קרינת אלפא שהיא גורמת נזק רב לתאים הסרטניים אך מגיעה לטווח קצר מאוד (מספר שכבות תאים בודדות) ולכן אינה פועלת באופן מפושט על כלל הגוף. לתרופה יש פרופיל בטיחותי טוב ומעט תופעות לוואי.
קסופיגו כלולה בסל הבריאות לפי התנאים הבאים: 1. לטיפול בסרטן גרורתי של הערמונית עמיד לסירוס (mCRPC) בחולים סימפטומטיים עם גרורות בעצמות וללא מחלה ויסרלית גרורתית. 2. לחולה שטרם טופל בקסופיגו. 3. לפי מרשם של מומחה באונקולוגיה.
אישורים והתויות

הרשות האמריקאית למזון ולתרופות (FDA) אישרה את קסופיגו לשימוש בחולי סרטן ערמונית מתקדם עם גרורות בעצמות ב-2013. הרשות האירופית לתרופות (European Medicines Agency) אישרה את השימוש בקסופיגו באותה שנה. בישראל התרופה מאושרת ורשומה באגף הרוקחות במשרד הבריאות משנת 2014.
מנגנון הפעולה

החומר הפעיל בקסופיגו הוא רדיום - יסוד כימי רדיואקטיבי שהמבנה המולקולרי שלו קרוב לזה של סידן ופעילותו "מחקה סידן" – Calcium mimic. כאשר הרדיום מוזרק לגוף הוא נע באופן טבעי בעיקר לעצמות, ובמיוחד לאזורים שבהם מתרחשים תהליכי הרס ובנייה של עצם. האזורים בעצם שעוטפים את הגרורות הם בדיוק האזורים שבהם מתרחשים תהליכים אלה כך שהתרופה מגיעה לאזור שבו היא נדרשת. יסוד הרדיום פולט קרינה מייננת מסוג אלפא, המאופיינת באנרגיה גבוהה יחסית, אך בחדירות נמוכה ברקמה (2–10 שכבות תאים בלבד) בשל גודלם של חלקיקי האלפא. השפעת הקרינה מתחוללת ב-DNA של התאים המתחלקים בגרורות, עם השפעה מינימלית על מערכות אחרות. לקרינה המייננת מסוג אלפא זמן מחצית חיים של כ-11.4 יום (274 שעות).
מחקרים קליניים

במחקר פאזה שלישית בשם ALSYMPCA‏ (ALpharadin in SYMptomatic Prostate CAncer patients) השתתפו 922 חולים שסבלו מסרטן ערמונית גרורתי, עמיד לטיפולים הורמונליים, המחקר הופסק מוקדם מהצפוי לאחר אנליזת ביניים, מאחר שעמד במטרה העיקרית שהוצבה על ידי החוקרים (הארכת חיים מובהקת סטטיסטית). חולים שטופלו בתרופה חיו 14.9 חודשים (חציון) לעומת 11.3 בקבוצת החולים שטופלו בפלאצבו (two-sided p-value = 0.00007, HR = 0.695).
המחקר עמד גם במטרה המשנית שהציבו החוקרים – דחיית התופעות בשלד שקשורות לגרורות (שברים פתולוגיים בעצמות ותמט חוליות עמוד שדרה). בחולים שטופלו בתרופה עברו 12.2 חודשים עד להופעת האירוע הראשון מסוג זה, לעומת 6.7 חודשים בחולים שטופלו בפלאצבו (HR=0.64 P<0.0001).
מבחינת בטיחות ופרופיל תופעות לוואי – לא היו הבדלים משמעותיים בתופעות הלוואי בין החולים שטופלו בתרופה לחולים שטופלו בפלאצבו. בעקבות תוצאות המחקר התרופה הוגשה לרישום למנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA), לנציבות האירופית ולרשויות הבריאות במדינות נוספות. ב-15 במאי 2013 אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) את התרופה לטיפול בסרטן ערמונית מתקדם ועמיד לטיפולים הורמונליים עם גרורות בעצמות.
תהליך הטיפול

כל חולה מקבל שישה טיפולים, עם זמן המתנה של כארבעה שבועות בין טיפול לטיפול. הטיפול עצמו פשוט מאוד: החולה מקבל זריקה תוך-ורידית של החומר, במינון המותאם למשקל הגוף: 0.05 מגה-בקרל לכל ק"ג. לאחר הזריקה החולה משתחרר מיד הביתה ללא צורך באשפוז.
הערות שוליים

↑  53 33970 00&safa=h מידע על קסופיגו, מאגר התרופות, אגף הרוקחות במשרד הבריאות
↑  מידע על קסופיגו באתר האגודה למלחמה בסרטן
↑  53 33970 00 פרטי הכללה בסל, קסופיגו, אגף הרוקחות במשרד הבריאות
↑  הודעת ה-FDA האמריקאי על אישור קסופיגו לסרטן הערמונית
↑  הודעת EMA האירופית על אישור קסופיגו לסרטן הערמונית
↑  53 33970 00&safa=h קסופיגו באתר אגף הרוקחות, משרד הבריאות
↑  Updated analysis of the phase III, double-blind, randomized, multinational study of radium-223 chloride in castration-resistant prostate cancer (CRPC) patients with bone metastases (ALSYMPCA
↑  FDA approves new drug for advanced prostate cancer
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
רישיקש

| --- | --- |

 מדינה:  הודו הודו
 מדינה:  אוטראקהאנד
 מחוז:  דהראדון
 שטח:  532 קמ"ר
 גובה:  532 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  102,138 (2011)
 קואורדינטות:  30°07′N 78°19′E﻿ / ﻿30.12°N 78.32°E﻿ / 30.12; 78.32
 אזור זמן:  UTC +5:30
 http://www.rishikeshcity.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודירישיקש(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודירישיקש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
רישיקש (בדוואנגרי: ऋषिकेश) היא עיר ומועצה אזורית (municipal board) במחוז דהראדון במדינת אוטראקהאנד שבצפון הודו, 25 קילומטר צפונית לעיר הארידוואר. היא עיר קדושה להינדואיזם ומרכז עלייה לרגל. מאמינים הינדואים באים אליה כדי לטבול בנהר הגנגס. כמו כן היא הפכה למרכז מדיטציה ויוגה ומושכת אליה תיירים רבים.
במפקד האוכלוסין שנערך בהודו בשנת 2011 עמדה אוכלוסיית רישיקש על 102,138 תושבים, מהם 53% גברים ו-47% נשים. מהם 89% יודעי קרוא וכתוב, אחוז הגבוה מהממוצע בהודו.
אטימולוגיה

רישיקשה (Hṛṣīkeśa) הוא אחד מכינויי האל וישנו ומשמעותו הוא "ריבון החושים".
גאוגרפיה

רישיקש שוכנת למרגלות הרי ההימאליה והיא מאחד משערי הכניסה אליהם ונקודת הפתיחה במסלול עלייה לרגל אל מרכזי עלייה לרגל הקדושים להינדואיזם ואל מקורות הגנגס. רישיקש היא מקום המפגש של נהר הגנגס ונהר צַ'נְדְרַבְּהָאגָה. בצדה המזרחי של הנהר שוכנת העיר ההודית רישיקש ובה רחובות שתי-וערב ובהם אזור המגורים והמסחר של תושבי העיר, בניגוד לאזור הרוחני והתיירותי שמאכלס לרוב אשראמים וכן אכסניות ושירותים שונים לתיירים במקום.
תיירות

התיירות ברישיקש מתרכזת בשני אזורים סמוכים: לאקשמן-גְ'הוּלָה וראם-ג'הולה הנקראים על שם שני הגשרים התלויים (ג'הולה - झूला - גשר תלוי בהינדי) המחברים את שתי גדות הנהר (ועל שם שני האחים מהאפוס ראמאיאנה: ראמה ולאקשמן). ראם-ג'הולה הוא האזור בו מתרכזים מרב האשראמים והטקסים הדתיים השונים, בהם טקס התפילה "פוג'ה אארטי" המתקיים מדי ערב אל מול צלמו של שיווה, הממוקם על גדת נהר הגנגס.
תיירים מערביים נדרשים גם הם לכבד את קדושת המקום בדגש על צניעות ברחצה בנהר ואיסור רחצת נשים בביקיני. מוסדות דת שאינם הינדואים ממוקמים מחוץ לאזור המקדשים.
בסביבות העיר ישנן מספר אטרקציות למטיילים ובהם שמורות טבע הכוללות מפלים וכפרים. מהעיר ניתן לצאת גם צפונה למספר טרקים למקורות הגנגס (כגון טרק הגאנגוטרי וטרק עמק הפרחים).
בסביבה יערות וצמחייה עבותה, כמו כן מספר מסלולי רפטינג בנהר הגנגס, באורכים שונים.
רישיקש התפרסמה במערב כמקום בו להקת הביטלס ביקרה את המאהרישי מהש יוגי. ג'ון לנון הקליט במקום שיר בשם "The Happy Rishikesh Song", והלהקה הלחינה 48 שירים נוספים במהלך שהייתם באשראם של המאהרישי, וחלקם הופיעו באלבום הלבן. אמנים רבים נוספים כמו הלהקה The Beach Boys, הזמר דונובן והשחקנית קייט וינסלט ביקרו ברישיקש כדי למדוט וליצור. האשראם לא מאוכלס וניתן להיכנס אליו בתשלום שוחד ("בקשיש"). מתצפית מחלק מהמבנים ניתן לראות את נוף העיר רישיקש עד העיר הארידוואר.
לישראלים, המקום משמש חלק משביל החומוס.
הערות שוליים

↑  ההיסטוריה של העיר באתר הרשמי של העיר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564649405171  GND: 4050128-0  LCCN: n84112059  MusicBrainz: 375be416-447a-4801-93f2-d0417e2bfe7e  VIAF: 133741119   WorldCat (עם VIAF): 133741119 
צילום פנורמי של מתחם ראם-ג'הולה ברישיקש
ריאל בטיס (כדורסל)

מראה פנימי של ההיכל הביתי סן פבלו
ריאל בטיס כדורסל (בספרדית: Real Betis Baloncesto), שעד שנת 2018 נקראה בשם מועדון הכדורסל סביליה (בספרדית: Club Deportivo de Baloncesto de Sevilla, ומטעמי חסות הוצגה כקחאסול סביליה), וכיום מטעמי חסות מוצגת בשם קוסור ריאל בטיס (בספרדית: Coosur Real Betis)‏, היא קבוצת כדורסל ספרדית מהעיר סביליה, השוכנת בחבל אנדלוסיה שבדרום ספרד. הקבוצה מתמודדת בליגה הספרדית השנייה.
היסטוריה

מועדון הכדורסל סביליה הוקם בשנת 1987 כאשר הקבוצה רכשה רישיונה של דריבלינג מדריד בליגה השנייה, שבאותה תקופה נקראה "Primera División B" (הליגה הראשונה ב'). המועדון עלה לראשונה בתולדותיו לליגה ACB בשנת 1989.
בשנים 1996 ו-1999 המועדון הגיע לגמר הפלייאוף ובשתי הפעמים הוא הפסיד 0–3 בסדרה לברצלונה. כמו כן בשנת 1999 הגיעה הקבוצה גם לגמר גביע המלך בו הפסידה לטאו קרמיקה 70-61.
בעונת 2010/2011, סביליה הגיעה עד לגמר היורוקאפ, שהתקיים בעיר טרוויזו שבאיטליה, ובו הפסידה לאוניקס קאזאן 92-77.
ב-21 ביולי 2016 סיכמו מועדון הכדורסל סביליה וריאל בטיס על הסכם שיתוף פעולה שבמסגרתו קבוצת הכדורגל תעזור לפתור את הבעיות הכלכליות של קבוצת הכדורסל. כתוצאה מהסכם חסות חדש, הקבוצה נקראה "ריאל בטיס אנרחיה פלוס" (Real Betis Energía Plus).‏ ב-31 בדצמבר 2016, ריאל בטיס הסכימה לרכוש 99.99% ממניות המועדון, ויישמה את הרכישה ב-12 בינואר 2017.‏
בשנת 2017 המועדון ירד מליגה ACB בפעם הראשונה בתולדותיו, אך לבסוף נותר בליגה, בתוקף אמצעי הזהירות שהוצעו על ידי הדרישה המשפטית של המועדון, לאחר שינוי הדרישות להצטרף ל"ליגה ACB" במהלך העונה שקדמה. עם זאת, המועדון ירד שוב בעונה הבאה לאחר עונה גרועה מאוד עם שבעה ניצחונות בלבד ב-34 משחקים, וסיים במקום האחרון בטבלת הליגה.
ב-6 בספטמבר 2018, אישר המועדון פה אחד לנקוט בצעדים הדרושים כדי לקבל את האישור הרלוונטי מבית המלוכה הספרדי שיאפשר למועדון לשנות את שמו לריאל בטיס כדורסל (בספרדית: .Real Betis Baloncesto S.A.D).‏ שינוי זה אושר סופית ב-15 בדצמבר 2018.‏
במהלך עונת 2018/2019, בליגת המשנה, ריאל בטיס קבעה שיא חדש של מספר ניצחונות רצופים עם 17 כאלה, כלומר היא ניצחה את כל יריבותיה בליגה ברציפות. המועדון העפיל בחזרה לליגה הראשונה לאחר שזכה באליפות הליגה השנייה כשעוד נותרו ארבעה מחזורים לסיום העונה.
בתום עונת 2022/2023 ירדה הקבוצה לליגה השנייה.
שמות הקבוצה לאורך השנים > שמות רשמיים

| שנים | שם |
| --- | --- |
1987–2018: מועדון הכדורסל סביליה
2018–הווה: ריאל בטיס כדורסל
שמות הקבוצה לאורך השנים > שמות עקב חסויות מסחריות

| שנים | שם |
| --- | --- |
1987–2007: קאחה סאן פרננדו
2007–2010: קחאסול
2010–2011: קחאסול בנקה סיביקה
2011–2012: בנקה סיביקה
2012–2014: קחאסול
2014–2016: בלונססטו סביליה
2016–2019: ריאל בטיס אנרחיה פלוס
2019–הווה: קוסור ריאל בטיס
סמלי הקבוצה

2007–2010
2014–2016
2016–2019
שחקנים בולטים בעבר ובהווה

ארצות הבריתלואיס בולוק
ארצות הבריתהוליס פרייס
ארצות הבריתדן בינגנהימר
ארצות הבריתבריאן ג'קסון
ספרדאנטוניו בואנו
ספרדקרלוס קזורלה
צרפתמקאן דיומאסי
ליטאדונאטס סלנינה
גרמניהפטריק פמרלינג
גאורגיהניקולוז צכיטישווילי
בולגריהפיליפ וידנוב
לטביהקריסטפס פורזינגיס
תארים והישגים

הליגה הספרדית :
מקום שני: 1996, 1999
גביע המלך :
גמר: 1999
חצי גמר: 2000, 2004, 2012
גביע אנדלוסיה :
זכייה (5): 1998, 1999, 2002, 2005, 2009
יורוקאפ :
גמר: 2011
הערות שוליים

↑  "Coosur, nuevo patrocinador principal del Real Betis Baloncesto". realbetisbalompie (בEuropean Spanish). 4 ביולי 2019. נבדק ב-4 ביולי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "El Real Betis Balompié y Energía Plus se alían para garantizar el futuro del Baloncesto Sevilla" (בספרדית). Baloncesto Sevilla. 21 ביולי 2016. נבדק ב-17 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Aprobada la opción de compra del 99,99% de capital social del Club Baloncesto Sevilla" (בספרדית). Real Betis. 31 בדצמבר 2016. אורכב מ-המקור ב-2018-01-04. נבדק ב-2020-07-12. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "El Real Betis Balompié hace efectiva la opción de compra del 99.99% del capital social del Club Baloncesto Sevilla" (בספרדית). Real Betis. 12 בינואר 2017. אורכב מ-המקור ב-2018-01-04. נבדק ב-2020-07-12. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Comunicado oficial de la Asamblea General ACB" (בספרדית). ACB.com. 11 באוגוסט 2017. אורכב מ-המקור ב-2018-10-29. נבדק ב-17 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "El Betis Baloncesto, pendiente de la Casa Real". Diario de Sevilla (בEuropean Spanish). 6 בספטמבר 2018. נבדק ב-14 באוקטובר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "OFICIAL Aprobado en Junta General el cambio de denominación social del Club, que pasa a llamarse Real Betis Baloncesto S.A.D." (בספרדית). Real Betis Baloncesto. 15 בדצמבר 2018. נבדק ב-16 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "El Betis encadena 17 triunfos y bate el récord histórico de la Liga LEB" (בספרדית). La Vanguardia. 27 בינואר 2019. נבדק ב-2 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
רק ילדים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  פטי סמית
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ממואר
 מקום התרחשות:  ארצות הברית 
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  19 בינואר 2010
 תאריך הוצאה:  19 בינואר 2010 
 מספר עמודים:  320
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כנרת זמורה ביתן
 תאריך:  5 ביולי 2012
 תרגום:  אורטל אריכא
 
רק ילדים הוא ספר זיכרונות מאת פטי סמית', שיצא לאור ב-19 בינואר 2010, המתעד את מערכת היחסים שלה עם האמן רוברט מייפלתורפ. הספר תורגם לעברית על ידי אורטל אריכא ויצא לאור בהוצאת כנרת זמורה ביתן ב-5 ביולי 2012.
"לא כתבתי את זה כדי להיות קתרטית," ציינה סמית' בהתייחסה לספר. "כתבתי את זה כי רוברט ביקש ממני... מערכת היחסים שלנו הייתה כזו, שידעתי מה הוא ירצה ואת האיכות הראויה עבורו. אז זו הייתה האג'נדה שלי לכתיבת הספר הזה. כתבתי אותו כדי לקיים את הנדר שלי אליו, כאשר היה על ערש דווי. הרגשתי שמילאתי את הבטחתי."
חשיבות ספרותית וביקורת

רק ילדים זכה בארצות הברית בפרס הספר הלאומי לשנת 2010 לעיון. הספר נכלל ברשימת 10 הספרים הטובים ביותר לשנת 2010 של המגזין Publishers Weekly, נבחר כספר הבולט של איגוד הספריות האמריקאיות לשנת 2011, היה בין המועמדים הסופיים לפרס הספרים של לוס אנג'לס טיימס, נכלל ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס (בקטגוריית עיון, 2010), והיה בין המועמדים הסופיים לפרס חוג מבקרי הספר הלאומי בארצות הברית (בקטגוריית אוטוביוגרפיה/זיכרונות, 2010).
רק ילדים הוצג ב-19 בינואר 2010 בפרק של תוכנית הרדיו Fresh Air של NPR, שבו סמית' התראיינה אצל טרי גרוס. הספר הוצג גם בתוכנית הרדיו "פורום" של KQED עם מייקל קרסני ב-28 בינואר 2010, ובתוכנית הרדיו "תולעת ספרים" של תחנת KCRW עם המארח מייקל סילברבלט במרץ 2010. כמו כן נבחר רק ילדים לספר השבוע בתחנת הרדיו BBC Radio 4 בין ה-1 ל-5 במרץ 2010, כשסמית' קראה בשידור חמישה קטעים בני 15 דקות מתוך הספר.
סדרת טלוויזיה

באוגוסט 2015, הוכרז ששואוטיים מפתחת סדרה מוגבלת המבוססת על הספר. הרשת הצליחה לקבל את הזכויות בין השאר בגלל שסמית' רצתה לשתף פעולה עם המחזאי ויוצר הקולנוע ג'ון לוגאן, כיוון שהיא העריצה את סדרת הטלוויזיה פני דרדפול שאותה יצר לוגאן.
הערות שוליים

↑  Bohemian Soul Mates in Obscurity The New York Times, January 17, 2010
↑  רק ילדים - פטי סמית, באתר כנרת זמורה
↑  "National Book Awards – 2010". National Book Foundation. Retrieved 2012-02-20. (With interview, acceptance speech, and reading.)
↑  Just Kids: Punk Icon Patti Smith Looks Back National Public Radio, January 19, 2010
↑  Patti Smith: Just Kids Part 1 KCRW's Bookworm with Host Michael Silverblatt
↑  Book of the Week: Just Kids BBC Radio 4, March 5, 2010
↑  Cynthia Littleton, Showtime’s David Nevins Talks ‘Twin Peaks,’ Patti Smith Series, Documentary Push, Variety, ‏2015-08-11 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb42318078b (data)
ריצת 400 מטר משוכות

ריצת 400 מטר משוכות לנשים
ריצת 400 מטר משוכות היא תחרות ריצה הנערכת במסגרת מקצועות האתלטיקה במשחקים האולימפיים. לאורך המסלול על האצן לדלג מעל עשר משוכות. נפילה של משוכה אינה פוסלת את האצן, אך היא מאיטה את התקדמותו. גובה המשוכות לגברים עומד על 91.4 ס"מ וגובה המשוכות לנשים עומד על 76.20 ס"מ. המשוכה הראשונה נמצאת במרחק של 45 מטר מקו הזינוק, המרחק בין משוכה למשוכה הוא 35 מטר ומרחק מהמשוכה האחרונה לקו הסיום הוא 40 מטר.
לראשונה נערכה ריצה זו לגברים באולימפיאדת פריז (1900). ג'ון טוקסברי מארצות הברית היה לאלוף האולימפי הראשון בריצה זו. נשים החלו להתחרות בריצה זו לראשונה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). נאוול אל מוטאווקל ממרוקו הייתה לאלופה האולימפית הראשונה בריצה זו.
שיאי עולם

שיא העולם לנשים שייך לסידני מק'לוכלין-לברון (ארצות הברית ארצות הברית) ועומד על 50.37 שניות. השיא נקבע באולימפיאדת פריז 2024.
שיא העולם לגברים שייך לקרסטן ורהולם (נורווגיה נורווגיה) ועומד על 45.94 שניות. השיא נקבע באוגוסט 2021 במסגרת אולימפיאדת טוקיו.