stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיראנו (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  "סיראנו" מאת אריקה שמידט "סיראנו דה ברז'ראק" מאת אדמון רוסטאן
 בימוי:  ג'ו רייט 
 הופק בידי:  טים ביבן, אריק פלנר 
 תסריט:  אריקה שמידט 
 עריכה:  ולריו בונלי
 שחקנים ראשיים:  פיטר דינקלג' היילי בנט קלווין הריסון ג'וניור באשיר סלאחודין בן מנדלסון
 מוזיקה:  אהרון וברייס דסנר
 צילום:  שיימוס מקגארווי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת קנדה קנדה
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר Bron Creative Working Title Films
 חברה מפיצה:  United Artists Releasing (ארצות הברית) סרטי יוניברסל (הפצה עולמית)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 בספטמבר 2021 (פסטיבל הקולנוע בטלורייד) 21 בינואר 2022
 משך הקרנה:  124 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מוזיקלי, סרט רומנטי 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
סיראנו (באנגלית: Cyrano) הוא סרט דרמה רומנטית מוזיקלית משנת 2021 בבימויו של ג'ו רייט עם תסריט מאת אריקה שמידט, המבוסס על המחזמר הבימתי של שמידט משנת 2018 באותו שם, שעצמו מבוסס על המחזה של אדמון רוסטאן משנת 1897, "סיראנו דה ברז'ראק". בסרט מככבים פיטר דינקלג', היילי בנט, קלווין הריסון ג'וניור, באשיר סלאחודין ובן מנדלסון.
הסרט עלה לאקרנים לראשונה בבכורה עולמית במהלך פסטיבל הקולנוע ה-48 בטלורייד ב-2 בספטמבר 2021, והופץ במהלך שבוע אחד בלוס אנג'לס ב-17 בדצמבר 2021, לפני עלייתו לאקרנים ברחבי ארצות הברית ב-21 בינואר 2022, בבתי קולנוע נבחרים. הסרט היה מועמד לפרסים בקטגוריות
סרט הקולנוע הטוב ביותר - מחזמר או קומדיה והשחקן הטוב ביותר בסרט - מחזמר או קומדיה (דינקלג') בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-79.
תקציר העלילה

סיראנו דה ברז'ראק הוא חייל נמוך קומה המתמחה היטב במשחקי מילים שנונים בדו-קרבות מילוליים, ואף שולט היטב בחרבו בדו-קרבות אמיתיים. עם זאת, כשהוא משוכנע שמראהו מותיר אותו לא ראוי לאהבתה של חברתו הקרובה, רוקסן, סיראנו טרם מצהיר על רגשותיו כלפיה – ורוקסן תחת זאת מתאהבת ממבט ראשון בכריסטיאן, חייל נאה המשרת לצדו של סיראנו. השתלשלות רגשותיהם של השלושה מביאים להיווצרותו של משולש אהבה בו שני המחזרים – סיראנו וכריסטיאן – יוצרים יחד את דמותו של המאהב המושלם.
צוות השחקנים והדמויות

פיטר דינקלג' – סיראנו דה ברז'ראק
היילי בנט – רוקסן
קלווין הריסון ג'וניור – כריסטיאן
באשיר סלאחודין – לה ברט
בן מנדלסון – הרוזן דה-גיש
הפקה > פיתוח

באוגוסט 2020, נמסר כי חברת ההפקות "מטרו גולדווין מאייר רכשה את זכויות הפקת הסרט, שנכתב על ידי אריקה שמידט על בסיס המחזמר שכתבה בשנת 2018, "סיראנו". בהמשך נמסר כי הסרט יופק על ידי חברת "Working Title Films", על בימויו יהיה אמון הבמאי ג'ו רייט, ובו יככבו פיטר דינקלג' והיילי בנט, ולצדם בן מנדלסון ובריאן טיירי הנרי. בספטמבר 2020, נמסר על ליהוקו של קלווין הריסון ג'וניור לצוות השחקנים. מאוחר יותר, נמסר על ליוהוקו של באשיר סלאחודין לצוות השחקנים, ועל כך שהוא יחליף בתפקיד את הנרי.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט התקיימו בסיציליה, איטליה, באוקטובר 2020.
הפצה

הסרט עלה לאקרנים בבכורה עולמית במהלך פסטיבל הסרטים של טלורייד ב-2 בספטמבר 2021. בהמשך, הסרט הוקרן אף בפסטיבלי סרטים שנערכו בהמפטונס, מיל ואלי, רומא, וסוואנה.
במקור, הסרט התעתד לעלות לאקרנים בארצות הברית ב-25 בדצמבר 2021, אך תאריך הפצתו נדחה ל-31 בדצמבר. בנובמבר 2021, הוחלט להפיץ את הסרט באופן בלעדי במשך שבוע אחד בלוס אנג'לס ב-17 בדצמבר, ולאחריו להפיץ את הסרט בבתי קולנוע נבחרים ב-21 בינואר 2022.
ביקורות

באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", הסרט זכה לציון 83% על בסיס 41 ביקורות חיוביות, עם דירוג ממוצע של 7/10. באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic", הסרט זכה לציון 69/100 על בסיס 11 ביקורות, דבר המצביע על "ביקורות חיוביות לרוב".
הערות שוליים

↑  Fleming, Mike Jr. (2020-08-04). "MGM Lands 'Cyrano'; Joe Wright-Directed Working Title Stage Adaptation Stars Peter Dinklage, Haley Bennett, Brian Tyree Henry & Ben Mendelsohn". Deadline Hollywood. Retrieved 2021-07-06.
↑  N'Duka, Amanda (September 18, 2020). "Kelvin Harrison Jr. Joins Peter Dinklage In 'Cyrano' Musical At MGM". Deadline Hollywood. Retrieved September 18, 2020.
1 2 3  Ford, Rebecca (26 August 2021). "Joe Wright Wanted to Make Something "Really Beautiful" During a Pandemic—So Here Comes Cyrano". Vanity Fair. Retrieved 27 August 2021.
↑  Daniels, Nia (September 8, 2020). "GoT's Peter Dinklage to film Cyrano in Sicily". The Knowledge Online. Retrieved October 12, 2020.
↑  "Telluride Film Festival Program Guide" (PDF). Telluride Film Festival. Retrieved September 1, 2021.
↑  Hammond, Pete (September 1, 2021). "Telluride Film Festival: Will Smith's 'King Richard', Peter Dinklage Musical 'Cyrano', Joaquin Phoenix In 'C'mon C'mon', Ken Branagh's 'Belfast' Set To Premiere". Deadline Hollywood. Retrieved September 1, 2021.
↑  "Hamptons International Film Festival: CYRANO". Guild Hall. Retrieved 2021-12-26.
↑  Miller, Stuart (2021-10-07). "Mill Valley Film Fest Fetes Spirited In-Person Return". Variety. Retrieved 2021-12-26.
↑  Grater, Tom (2021-10-06). "Rome Film Festival To Fete Quentin Tarantino, Tim Burton; Chloe Zhao's 'Eternals' Set As Closing Film". Deadline. Retrieved 2021-12-26.
↑  "Cyrano". SCAD Savannah Film Festival. Retrieved 2021-12-26.
↑  D'Alessandro, Anthony (November 9, 2021). "'Cyrano': UAR/MGM Positions Joe Wright Musical With Mid-December Awards Season Qualification, Wider Break In Early 2022". Deadline Hollywood. Retrieved November 21, 2021.
↑  "Cyrano". Rotten Tomatoes. Fandango Media. Retrieved December 24, 2021.
↑  "Cyrano Reviews". Metacritic. Red Ventures. Retrieved December 22, 2021.
סלפי

ערך זה עוסק בדיוקן עצמי המצולם באמצעות מצלמה דיגיטלית או טלפון סלולרי. אם התכוונתם לאדם המשתייך לזרם הסוני סלפיה, ראו .
נשיא מדינת ישראל יצחק הרצוג מבצע צילום סלפי
סֶלפִי (באנגלית: Selfie) הוא דיוקן עצמי מצולם. לרוב הוא מצולם באמצעות טלפון סלולרי או מצלמה דיגיטלית הצילום מתבצע כאשר המצלם אוחז במצלמה קדמית.
היסטוריה

יש המייחסים את תמונת הסלפי הראשונה לצלם האמריקני רוברט קורנליוס (אנ'), שצילם את עצמו בשנת 1839, ואולם אחרים סבורים כי התמונה צולמה בידי אחד מעוזריו. בשנות ה-80 של המאה ה-19 היו מצלמות בעלות מנגנון השהיה של 10 שניות, שהקלו על צלמים לצלם את עצמם, מאחר שהייתה להם שהות מספקת להתארגן לצילום. הצילומים העצמיים נעשו קלים עוד יותר בראשית המאה ה-20, עם התפתחות המצלמות הנישאות, שהפכו זמינות יותר. דוגמה מפורסמת לכך היא תצלומה של אנסטסיה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, שצילמה את עצמה בשנת 1914, בעת שהייתה בת 13. היא כתבה על הצילום לחברתה: צילמתי את התמונה הזו של עצמי מתבוננת במראה. זה היה מאוד קשה, כי הידיים שלי רעדו".
שתי התפתחויות טכנולוגיות בעשור הראשון של המאה ה-21 השתלבו זו בזו והפכו את צילומי הסלפי לפופולריים: המעבר לשימוש במצלמות דיגיטליות ובמצלמות שבטלפון הסלולרי, לצד התפתחות הרשתות החברתיות המאפשרות העלאת תמונות לאינטרנט. ככלל, תמונות הסלפי נחשבות לבעלות איכות ירודה, אך ככל שאיכויות הצילום בטלפונים הסלולריים משתפרות, משתפרות גם איכויותיהן של תמונות הסלפי.
סקר שנערך באוסטרליה בשנת 2013 העלה כי כשני שלישים מהנשים בגיל 18 עד 35 צילמו תמונות סלפי, מרביתן לשם שימוש בפייסבוק. סקר שערכה חברת סמסונג באותה שנה מצא כי כ-30% מהתמונות שמצלמים בני 18 עד 24 הן תמונות סלפי. נכון ליוני 2013 היו ברשת אינסטגרם למעלה 23 מיליון תמונות שלוו בכיתוב "selfie", ולמעלה מ-51 מיליון לוו בכיתוב "me" ("אני").
צילומי סלפי נודעים

לפרסום המושג בשנת 2013 תרם גם צילום ה"סלפי" של נשיא ארצות הברית ברק אובמה, בטקס האשכבה של נלסון מנדלה בדרום אפריקה, בדצמבר 2013. התיעוד של נשיא ארצות הברית כשהוא מצטלם בשובבות עם ראש ממשלת דנמרק הלה ת'ורנינג שמידט, וראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון, באמצעות הסמארטפון בזמן הטקס, הופץ במהירות ברשתות החברתיות, הפך למם אינטרנט, ופורסם כתוצאה מכך גם ברשתות התקשורת הגדולות.
ב-2 במרץ 2014 מנחת טקס האוסקר ה-86, אלן דג'נרס, העלתה במהלך הטקס סלפי ששבר את שיא השיתופים.
בינואר 2015 התחוללה סערה סביב סלפי שצילמה נערת ישראל, דורון מטלון, עם מיס לבנון, סאלי ג'רייג', בעת ההכנות לתחרות מיס יוניברס שבה משתתפות שתיהן. בעולם הערבי הובע כעס על ג'רייג' על שהסכימה לסלפי עם ישראלית, וג'רייג' טענה להגנתה שמטלון נדחפה לתמונה ללא הסכמתה.
הסלפי הראשון בחלל צולם על ידי באז אולדרין בשנת 1966 במהלך טיסת ג'מיני 12.
בשנת 2011, צלם טבע ביקר באינדונזיה על מנת לצלם את קופי המקוק השחור; במהלך הצילומים, אחד הקופים חטף את המצלמה וביצע בה צילומי סלפי שהתפרסמו לאחר מכן כתמונות סלפי קוף. במהלך שנת 2014 הייתה מחלוקת נרחבת האם יש לבעל המצלמה זכויות יוצרים על הצילום לאחר שהתמונות הועלו לויקישיתוף. בית המשפט האמריקני קבע שלבעל המצלמה אין זכויות יוצרים, והתמונות אפוא מותרות לשימש על ידי הציבור ברישיון של תוכן חופשי.
בעת ביקור נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בישראל, ניגש ח"כ אורן חזן להצטלם סלפי עם הנשיא תוך כדי טקס קבלת הפנים, דבר שעורר עניין רב בתקשורת ובשיח הציבורי.
death selfie

הרצון להשיג את הפרסום, את הסלפי המושלם והנועז, גורם למצלמים לעיתים לצלם עצמם במקומות מסוכנים, עד כדי פציעה ואף מוות.
לפי מחקר שנערך ב-2018 מאוקטובר 2011 ועד נובמבר 2017, 259 איש מתו כאשר צילמו עצמם בסלפי. לדוגמה: צילום ממגדלים גבוהים, צילום באזור פסי רכבת, צילום במטווח ועוד. כאשר שיאניות ההרוגים מהסלפי הן רוסיה, ארצות הברית ופקיסטן.
ישנן מדינות שמפרסמות חוקים, ותולות שלטים במקומות המועדים לסלפים מסוכנים. רשימת מקרי מוות ופציעה בעקבות סלפי (אנ').
שימוש במילה

השימוש הראשון במילה "סלפי" (שנגזרה מהמילה האנגלית "self", שפירושה "עצמי") נעשה ככל הנראה בפורום אוסטרלי בשנת 2002, והצלם ג'ים קראוס השתמש בה בספר שפרסם ב-2005. המילה הפכה נפוצה יותר בעשור השני של המאה ה-21. בשנת 2012 היא נבחרה על ידי המגזין טיים לאחת מ"עשר הבאזוורדס של 2012". בשנת 2013 נבחנה לראשונה האפשרות לכלול אותה בגרסה המקוונת של מילון אוקספורד, ובסוף אותה שנה היא אף נבחרה על ידי עורכי המילון כ"מילת השנה", לאחר שזיהו עלייה של כ-17,000 אחוזים בשימוש בה במהלך השנה.
ראו גם

מוט סלפי
דיוקן עצמי
הערות שוליים

↑  ראו גם קובץ זה
1 2 3 4  "Self-portraits and social media: The rise of the 'selfie', BBC, 7.6.2013
↑  מכתבים של הדוכסית הגדולה אנסטסיה ניקולייבנה, באתר Alexander Palace
↑  Jillan McHugh, 'Selfies' just as much for the insecure as show-offs, Bunbury Mail, 3.4.2013
↑    Melanie Hall, ‏Family albums fade as the young put only themselves in picture, The Telegraph, 17 June 2013
↑  ויטה קיירס‏, ה"סלפי" של אובמה מסעיר את הרשת, באתר וואלה, 11 בדצמבר 2013
↑  יאיר מור, ‏התמונה המשותפת בהיסטוריה: הסלפי של אלן דג'נרס מהאוסקר, באתר ‏מאקו‏, 3 במרץ 2014
↑  סערה ברשת: העולם לא נרגע מהסלפי של דורון מטלון, באתר ynet, 20 בינואר 2015
↑  Rarely Seen Images From Space Including the ‘Best Selfie Ever’ קנת' צ'אנג, ניו יורק טיימס, 23.2.15
↑  באז אולדרין:אני צילמתי את הסלפי הראשון בחלל
↑  מורן אזולאי ואטילה שומפלבי, אורן חזן גרר את טראמפ לסלפי: "סיפרתי לו שאומרים שאני טראמפ הישראלי", באתר ynet, 22 במאי 2017
↑   משה גלעד, איך לא למות בטיול?, באתר הארץ, 9 במרץ 2021
↑  Bansal, Agam; el al (ביולי 2018). "Selfies: A boon or bane?". Journal of Family Medicine and Primary Care. doi:10.4103/jfmpc.jfmpc_109_18. PMID 30234062. נבדק ב-2 באוקטובר 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2   הגרדיאן, מילת השנה של מילון אוקספורד - "סֶלְפי", באתר הארץ, 19 בנובמבר 2013
↑  Jim Krause, Photo Idea Index, p. 148, 2005
↑  Katie Steinmetz, "Selfie", Time, 4.12.2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007419427905171  LCCN: sh2017004611 
צילום עצמי של אנסטסיה ניקולאייבנה הנחשבת לצעירה הראשונה שצילמה את עצמה, נעשה בעזרת מראה, 1914
באז אולדרין במהלך EVA בטיסת ג'מיני 12 מצלם את הסלפי הראשון בחלל
תמונת סלפי הקופה שצולמה בידי נקבת מקוק שחור בגן חיות באינדונזיה. קופה זו לקחה את מצלמתו של הצלם וצילמה את עצמה. צילום זה אינו יכול להיות מוגן בזכויות יוצרים כי הוא אינו קניין רוחני, מכיוון שיוצרו אינו בן אדם.
סרחי אנריץ'

סרחי אנריץ' (בספרדית: Sergi Enrich; בקטלונית מזרחית מבטאים:סרז'י אנריק) נולד ב-26 בפברואר 1990) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

סרחי אנריץ' נולד באי מנורקה שבספרד. הוא התחיל להתאמן במועדון הנוער של מיורקה ובשנת 2010 רשם את הופעת הבכורה שלו בליגת העל. רוב משחקי העונה הוא שיחק בקבוצת המילואים של המועדון בליגה השלישית בחשיבותה בספרד.
בהמשך אנריץ' שיחק בהשאלה בקבוצות הליגה הספרדית השנייה בכדורגל.
בקיץ 2013 הוא חתם בנומנסיה מאותה ליגה. בנובמבר הוא זכה בתואר "כדורגלן החודש של הליגה".
ב-12 ביולי 2015 חתם אנריץ' באייבר מהליגה הבכירה. הוא שיחק באייבר מספר עונות והיה ורשם במדיה 187 משחקים. בהיותו באייבר הואשם אנריץ' בהפצת קלטת לוהטת יחד עם אנטוניו לונה ואדי סילבסטרה פסקל ישראפילוב מאותה הקבוצה. בשנת 2021 הוא נשפט לשנתיים מאסר שנדחה לאור העדר הרשעות קודמות.
בשנת 2021 בעקבות פסקה בחוזה שאיפשרה לו לעזוב את הקבוצה המידה והיא תרד ליגה, אנריץ' החליט לעזוב את הקבוצה. הוא היה קרוב לחתום בשאלקה 04, אך בעקבות ההרשעה לא נחתם החוזה. בספטמבר 2021 הוא חתם ב"פונפרדינו" מליגת משנה הספרדית עד סוף העונה. בקיץ 2022 הוא עבר לריאל אוביידו.
בשנים 2008–2009 אנריץ' רשם 4 הופעות בנבחרת הנוער של ספרד.
הערות שוליים

↑  הכרעת בית המשפט
סאו לואיס

סאו לואיס (בפורטוגזית: São Luís) היא בירת מדינת מרניאו שבברזיל. העיר ממוקמת על אי בדלתת נהר הפינדארה ונהר האיטאפקורו, בקרבת חוף האוקיינוס האטלנטי.
בעיר עצמה התגוררו ב־2005 942,300 תושבים, ובעיר רבתי – 1,227,659 תושבים. סאו לואיס היא העיר ה-16 בגודל האוכלוסייה מבין ערי ברזיל.
חזית בנין מצופה אזולזוש
היסטוריה

בטרם הוקמה העיר היה במקום כפר של שבט הטופינאמבה. האירופאים הראשונים שהגיעו למקום בשנת 1612 הקימו במקום מושבה צרפתית וקראו לה "סאן לואי" על שם לואי השלושה עשר, מלך צרפת באותה עת.
זמן קצר לאחר מכן נכבשה המושבה על ידי הפורטוגזים, שהקימו את מדינת מרניאו להגברת השמירה על האזור. ב-1641 שוב נכבשה המושבה על ידי פולשים, הפעם מתיישבים הולנדים בפיקודו של מאוריץ ואן נאסאו, ורק בשנת 1644 היא חזרה לידיים פורטוגזיות.
העיר היא בירת המדינה היחידה ממדינות ברזיל שלא נוסדה על ידי פורטוגזים, אך למרות זאת, יש אומרים עליה[דרושה הבהרה] שהיא הבירה הברזילאית שהכי דומה לעיר פורטוגזית.
החל משנת 1989 נעשה מאמץ לשפץ את שרידי העיר הקולוניאלית ובעקבות מאמץ זה, בשנת 1997, הוכרז מרכז העיר כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.
העיר כיום

העיר היא עיר נמל, דרכה מייצאת ברזיל את מרבית עפרות הברזל שלה. חלק ניכר מכלכלת העיר מתבססת על תעשיית הטקסטיל והסוכר. על אף חופיה היפים של העיר, היא אינה מהווה אתר תיירות מרכזי. בעיר נמצאת האוניברסיטה הפדרלית של מרינאו ומדי שנה בחודש יוני נחוג בה פסטיבל הבומבה מאו בוי.
סלפן רמנתן

סלפן רמנתן (בטמילית: செல்லப்பன் ராமநாதன்;‏ 3 ביולי 1924 – 22 באוגוסט 2016), המכונה לרוב ס. ר. נתן, היה פוליטיקאי סינגפורי, שכיהן כנשיא השישי של סינגפור והמפקד העליון של הכוחות המזוינים של סינגפור.
הוא כיהן בתפקיד במשך 12 שנה, מ-1 בספטמבר 1999 עד 31 באוגוסט 2011. רמנתן נבחר לנשיאות פעמיים, פעם אחת בבחירות 1999 לנשיאות סינגפור לאחר פרישתו של הנשיא אונג טנג צ'יאונג ובפעם השנייה בבחירות 2005. בשנת 2009 הוא עבר את בנג'מין שיארס כנשיא שכיהן את הזמן הרב ביותר. על פי הדיווחים, הוא שקל לנסות להיבחר לכהונה נוספת, אך הודיע ב-2 ביולי 2011 כי לא יתמודד בבחירות בשלישית.
ראשית חייו

סלפן רמנתן, בן להורים ממוצא הודי טמילי, נולד בסינגפור ב-3 ביולי 1924. אחד מבין משבעה אחים; שלושת אחיו הגדולים נפטרו בילדותם. אביו נשלח למלאיה הבריטית שם עבד כעוזר משפטי בחברה שסיפקה שירותים למטעי גומי, אך השפל הגדול והמשבר בענף הגומי בשנות השלושים של המאה ה-20 גרמו למצב הכלכלי של המשפחה להתרסק. אביו של רמנתן צבר חובות ובסופו של דבר התאבד כאשר רמנתן היה רק בן שמונה.
כשחזר לסינגפור, רכש רמנתן את השכלתו העיקרית בבית הספר היסודי האנגלו-סיני ובבית הספר של אחר הצהריים בדרך רנגון (Rangoon Road Afternoon School), ואת השכלתו התיכונית בבית הספר ויקטוריה. במהלך לימודיו הוא גורש מבית הספר פעמיים, ואחרי ריב עם אמו, ברח מהבית בגיל 16. במהלך הכיבוש היפני על סינגפור, למד רמנתן יפנית ועבד במשטרה האזרחית היפנית כמתרגם. לאחר המלחמה, סיים בהתכתבות את לימודיו התיכוניים באמצעות קורס התכתבויות עם וולסי הול, אוקספורד והחל ללמוד באוניברסיטת מלאיה (אז בסינגפור, כיום במלזיה). הוא סיים את לימודיו בשנת 1954 עם דיפלומה במדעי החברה (בהצטיינות). לאחר מכן הגיעה קריירה ארוכה בשירות המדינה בסינגפור, שאליו הצטרף בשנת 1955. בין השנים 1962–1966 הוא הועבר זמנית לקונגרס איגוד המסחר הלאומי של סינגפור, ואז עבד במשרד החוץ ובמשרד הפנים. הוא עבד במחלקת הביטחון והמודיעין במשרד הביטחון הסינגפורי כאשר התרחשה תקרית לאג'ו בשנת 1974, והיה בין אנשי הממשל שהסכימו ללוות את המחבלים שהפציצו את טנקי הנפט בפאלו באקום לכווית, כדי להבטיח את שחרורם של האזרחים הסינגפורים בני הערובה ולהבטיח את מעברם הבטוח של המחבלים. הוא שימש כמזכיר הקבע הראשון של משרד החוץ הסינגפורי בשנים 1979 עד 1982.
רמנתן עזב את שירות המדינה בשנת 1982 והחל לכהן בתפקיד יו"ר הדירקטוריון של העיתון הסינגפורי הנפוץ "Straits Times" ובמקביל כיהן כדירקטור בחברות נוספות. בין 1988 ל-1996 הוא שימש כנציב העליון של סינגפור במלזיה וכשגריר לארצות הברית.
נשיאות

ב-18 באוגוסט 1999 לאחר שבבחירות 1999 לנשיאות סינגפור, שני מועמדים פוטנציאליים לתפקיד נמצאו כבלתי כשירים מבחינה חוקתית, נבחר רמנתן לנשיא השישי של סינגפור והמפקד העליון של הכוחות המזוינים של סינגפור. מועמדותו נתמכה בידי השר הבכיר לי קואן יו והנשיא לשעבר ווי קים ווי. בכך החליף רמנתן את הנשיא החמישי של סינגפור, אונג טנג צ'יאונג, והושבע ב-1 בספטמבר 1999.
לקראת בחירות 2005 לנשיאות סינגפור הוועדה לבחירות לנשיאות (PEC) הכריזה ב-13 באוגוסט על רמנתן כמועמד היחיד שמועמדותו לתפקיד התקבלה, ודחתה שלוש בקשות נוספות על בסיס קריטריונים חוקתיים. לפיכך, נבחר רמנתן לכהונה שנייה ב-17 באוגוסט 2005 ללא התנגדות. הוא הושבע לקדנציה שנייה ב-1 בספטמבר 2005.
פרישה לגמלאות

ב-1 ביולי 2011 הודיע רמנתן כי הוא לא יתמודד לכהונה שלישית כנשיא. הוא ציין את גילו המתקדם כאחת הסיבות, מאחר שהוא לא האמין שהוא יכול לקחת על עצמו ללא הגבלת זמן את האחריות הכבדה ואת הדרישות הפיזיות של תפקיד ראש המדינה בגיל 87. הוא עזב את תפקידו ב-1 בספטמבר 2011 והוחלף על ידי טוני טאן.
לאחר פרישתו, נתן פנה לכתיבה והיה לעמית בכיר בבית הספר למדעי החברה באוניברסיטת ניהול סינגפור (SMU) ובמכון ללימודי דרום מזרח אסיה.
מותו

רמנתן לקה בשבץ מוחי בבוקר 31 ביולי 2016 והובהל ליחידה לטיפול נמרץ של בית החולים הכללי בסינגפור. הוא נפטר בבית החולים ב-22 באוגוסט 2016 בשעה 21:48 בלילה (שעון סינגפור), בן 92 במותו.
לאות כבוד, הורתה הממשלה כי הדגל הלאומי יורד לחצי התורן בכל בנייני הממשלה בין התאריכים 23–26 באוגוסט. ארונו של רמנתן הוצב בבית הפרלמנט ב-25 באוגוסט כדי לאפשר לציבור לחלוק לנשיא המנוח כבוד אחרון.
ב-26 באוגוסט נערכה לרמנתן הלוויה ממלכתית.
חיים אישיים

ב-15 בדצמבר 1958, נשא לאישה את אורמילה ננדי (ילידת 1929) ולהם בן ובת אחת.
סריקולוס

| סריקולוס |
| --- | --- |
 סוכי שחור
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: סוכיים
סוג:: סריקולוס
שם מדעי
 Sericulus ‏סווינסון, 1825

סריקולוס (שם מדעי: Sericulus) הוא סוג של ציפורי שיר ממשפחת הסוכיים החיים ביערות הלחים של גינאה החדשה ושל צפון אוסטרליה. סוג זה כולל 4 מינים בינוניים בגודלם ביחס למשפחתם.
מינים אלה חיים על קרקע היערות, והם בעלי גוונים צהובים ואדומים עד שחורים בולטים. הסוכות שלהם מורכבות מערימת ענפים וזרדים הממוקמים בשתי שורות, ביניהם מונחים מספר חפצים נוצצים, המיועדים למשיכת הנקבות. הם בעלי דו-צורתיות זוויגית, והנקבות הרבה פחות מקושטות ומרשימות מהזכרים.
מינים

בסוג זה 4 מינים:
| שם | שם מדעי | תמונה | תפוצה |
| --- | --- | --- | --- |
| סוכי הלהבה | Sericulus aureus |  | יערות גינאה החדשה |
| סוכי ארדנט | Sericulus ardens |  | יערות גינאה החדשה |
| סוכי אדלברט | Sericulus bakeri |  | פפואה ניו גיני |
| סוכי שחור | Sericulus chrysocephalus |  | מזרח אוסטרליה ממרכז קווינסלנד לניו סאות' ויילס |
סרח עור

| --- | --- |
דבלול עור בלחיה של אישה בוגרת
דבלול עור בלחיה של אישה בוגרת
 תחום:  גנטיקה רפואית 
 סיווגים
 ICD-10:  L91.8, Q82.8 
 ICD-11:  EK71 
 
סֶרַח עוֹר או דבלול עור (acrochordon מוכר גם כתבלול או פלולה) הוא סוג של גידול שפיר המופיע על פני העור באזורים שבהם הוא נוטה להתקמט כגון באזור הצוואר, בית השחי, המפשעה והעפעפיים.
סרחי העור בדרך כלל אינם מזיקים מבחינה בריאותית, אינם כואבים ואינם נוטים לגדול ולהשתנות לאורך הזמן, אך לעיתים מתרחש גירוי של סרח העור כתוצאה מגילוח או מגע בתכשיט או בגד.
סרח העור מכיל ליבת כלי דם ותאי שומן המכוסים באפידרמיס החיצוני של העור. גודלם הממוצע של סרחי העור אינו עולה על זה של גרגר אורז אם כי במקרים נדירים הם יכולים להגיע לגודל של כסנטימטר. הסרחים הם בעלי מרקם רך אך פני השטח שלהם אינם חלקים. הם צומחים מתוך העור על גבי מעין גבעול.
ההערכה היא כי סרחי העור מתפתחים כתוצאה ממגע ושפשוף בין קפלי העור. שכיחותם בקרב האוכלוסייה היא כ-46% והיא גבוהה יותר בקרב נשים מאשר בקרב גברים. סרחי העור הם בעלי מאפיינים תורשתיים.
מכיוון שמדובר בגידול שפיר, הטיפול בהסרת סרחי העור אינו חיוני. הסרה מתבצעת בדרך כלל כאשר הסרח גורם לגירוי או מסיבות קוסמטיות באמצעות כוויה, הקפאה עמוקה, חיתוך, או קשירת חנק סביב צוואר הסרח.
ראו גם

דרמטופיברומה
הערות שוליים

↑  המונח נקבע במונחי רפואת העור של האקדמיה ללשון העברית (מילון רפואת עור [רפואה] (תשע"א), באתר האקדמיה ללשון העברית). רווח גם "תג עור" - תרגום מילולי מן האנגלית: skin tag.
סאו ויסנטה (סאו פאולו)

סאו ויסנטה (בפורטוגזית: São Vicente) היא עיר במדינת סאו פאולו שבברזיל על חוף האוקיינוס האטלנטי. סאו ויסנטה היה יישוב הקבע הפורטוגזי הראשון באמריקות ולאחר מכן היה לבירת הקפיטניה של סאו ויסנטה, שהפכה ברבות הימים למדינת סאו פאולו. העיר קרויה על שם סאו ויסנטה מסרגוסה, הקדוש המגן של ליסבון.
היסטוריה

העיר נוסדה בשנת 1532 בידי מרטים אפונסו דה סוזה במקום שנקרא באותם הימים "נמל העבדים" (Porto dos Escravos) ואשר נוהל בידי שלושה מתיישבים פורטוגזים שסחרו בעבדים אינדיאנים עם השבטים המקומיים. ב-22 באוגוסט אותה השנה נבחרה מועצת העיר (Câmara de Vereadores) של היישוב החדש. היו אלו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות בכל האמריקות. בשל עובדות אלו מכונה העיר "תא האֵם" (בלטינית: Cellula Mater) של ברזיל ו"העיר הראשונה של ברזיל", ולעיתים גם "ערש הדמוקרטיה האמריקאית".
כיום ממוקמת העיר במחצית צידו המערבי של האי סאו ויסנטה ומהווה בעיקר עיר שינה של סנטוס, החולקת עם סאו ויסנטה את האי. בעיר מתקיימת גם תעשיית דיג קטנה. היא מקושרת עם העיר סאו פאולו על ידי כביש "רודוביה דוס אימיגראנטס"
הערות שוליים

↑  תולדות ייסוד העיר באתר עירית סאו ויסנטה. (הקישור אינו פעיל, 8 ביוני 2020)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564538505171  GND: 7633175-1  LCCN: n82055259  MusicBrainz: e4a658fc-6042-417f-b5a1-f7fbfd7bb6d8  VIAF: 244777753   WorldCat (עם VIAF): 244777753 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בברזיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ספינת רפאים

ספינת רפאים היא ספינה השטה בים לאחר שצוותה נעלם. לרוב אלו ספינות שנעלמו בים או טבעו, אך איכשהו, בצורה מסתורית מופיעות מחדש ללא צוותן, וזאת ללא כל סיבה נראית לעין.
ספינות הרפאים המפורסמות ביותר הן ההולנדי המעופף (the Flying Dutchman) שלפי האגדה נחרץ עליה להפליג לנצח, ומרי סלסט (Mary Celeste) שנמצאה נטושה בין פורטוגל לאיים האזוריים בשנת 1872.
בספרות האנגלית ישנן מספר התייחסויות לנושא ספינות הרפאים:
The Rime of the Ancient Mariner מאת סמואל טיילור קולרידג' (1797-1798)
Rokeby מאת סר ולטר סקוט (1813)
בשנת 1984 הוציאה להקת איירון מיידן את התקליט  Power Slave הכולל בתוכו את השיר The Rime of the Ancient Mariner המבוסס על שירו של קולרידג'. השיר מספר על ספינה שאבדה בים כי רבצה עליה קללה. אורכה של יצירה זו הוא מעל ל-13 דקות, וזו היצירה הארוכה ביותר של איירון מיידן ואחת מהיצירות הארוכות שנכתבו בז'אנר המטאל.
גם תעשיית הקולנוע הפיקה מספר סרטים בנושא כגון ספינת רפאים (Ghost Ship) שיצא לאקרנים בשנת 2002, Haunted Sea אשר הופיע לראשונה על מסך הקולנוע בשנת 1997 ועוד.
סלקירק רקס

| --- | --- |

 ארץ מוצא:  מונטנה, ארצות הברית
 מיון
 משפחה:  חתוליים
 מין:  חתול בר
סלקירק רקס (אנגלית: Selkirk Rex; ידוע גם בשם עממי: החתול בבגדי הכבשה) הוא גזע חדש של חתול שייחודו הוא בפרוותו המתולתלת.
היסטוריה

בשנת 1987 נראתה בארצות הברית חתולת בית בעלת פרווה מתולתלת. לחתולה שהתגוררה במקלט חתולים במונטנה, היו שפם מתולתל ופרווה גלית לאורך הגוף. בדיקה העלתה שהחתולה המיוחדת שזכתה לשם "Miss DePesto of Noface", הגיעה משושלת חתולי בית רגילים לחלוטין במונטנה, שם לא נמצאו חתולים מתולתלים אחרים. המסקנה הייתה כי מדובר במוטציה חדשה, ולמעשה, הגזע החדש מבוסס עליה בלבד. מיס דפסטו הורבעה חמש פעמים, לראשונה בגיל 14 חודשים. ביולי 1988 המליטה שישה גורים, שלושה מתולתלים ושלושה חלקים. אחד מאלה המתולתלים, הוא אבי רוב החתולים המשתייכים לגזע כיום.
לעולם המקצועי של מגדלי החתולים נחשף הסלקירק רקס בינואר 1990, אז השתתף לראשונה בתערוכה של המועדון האמריקני CFA - The Cat Fanciers' Association, ובפברואר 2000 הוכר כמועמד להשתתפות בתחרויות.
מיס דפסטו, ראשונת הגזע, הייתה חתולה בגודל בינוני, בעלת ראש רחב וזוויתי, חוטם ארוך, גוף שרירי ורגליים בינוניות. במטרה להרחיב את המגוון הגנטי ולשפר את מראהו, נוהגים להרביע את החתולים האלה עם בני גזעים פרסיים, אקזוטיים ובריטיים. בהמלצת מייסדי הגזע נקבע כי ההרבעה עם הגזעים האקזוטיים והפרסיים תסתיים בשנת 2010, ועם הבריטיים - ב 2015. עד השנים האלה מעריכים כי יגיעו לתוצאות הרצויות הן מבחינת המראה והן מבחינת הבסיס הגנטי.
בדיקות גנטיות מצאו כי הגן הגורם לתלתלים בסלקירק רקס הוא דומיננטי, וזאת בניגוד לבני הגזעים המתולתלים האחרים, כגון הקורניש רקס והדבון רקס. לפיכך בכל המלטה מתקבלים גם גורים חלקים וגם גורים מתולתלים.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הגזע נבחר בידי המפתחת הראשונה שלו על פי שם משפחתו של אביה החורג ובתוספת הסיומת רקס האופיינית לגזעים מתולתלים אחרים.