מיגל ריינה
קריירה > קריירת מועדונים

ריינה נולד וגדל בקורדובה שבאנדלוסיה. בצעירותו הצטרף למחלקת הנוער של קורדובה, וב-11 באוקטובר 1964, בגיל 18, ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, במשחק הליגה נגד אלצ'ה. מנקודה זו ועד סוף העונה היה השוער הפותח בהרכב הקבוצה, למרות גילו הצעיר. הוא סייע לקורדובה להגיע למקום ה-5 בליגה בסוף העונה. בעונה הבאה המשיך לשחק בעקביות בהרכב, הוא פתח ב-20 משחקים עד ינואר 1966. יכולתו הטובה של ריינה במדי קורדובה משכה את תשומת לבה של ברצלונה, מהקבוצות הבכירות בכדורגל בספרד, והוא הצטרף לשורותיה בחלון העברות של החורף.
בתחילה היה ריינה שוער מחליף לחוסה מנואל פסודו וסלבדור סדורני. שוערים אלו שותפו במשחקי הליגה, בעוד ריינה עמד בשער הקבוצה במשחקים בגביע ערי הירידים ובגביע הספרדי. בגביע הספרדי סייע לקבוצתו להגיע לחצי הגמר, שם הודחה ברצלונה על ידי ריאל סרגוסה. בגביע ערי הירידים זכתה ברצלונה הודות לניצחון על אותה סראגוסה. ריינה פתח בחצי הגמר הראשון מול צ'לסי בו הבקיע שער עצמי וברצלונה הפסידה 2-0, ובגומלין, בו ניצחה ברצלונה 5-0, וכן במשחקי הגמר מול סראגוסה, לא שותף. בעונתו השנייה בברצלונה, עונת 1966/1967, המשיך לשמש שוער גיבוי, והוא פתח רק בשני משחקי ליגה בסוף העונה. לאחר מכן עמד בשער ברצלונה במשחקיה בגביע הספרדי, בו הגיעה רק עד לשמינית הגמר.
בעונת 1967/1968 שותף בארבעה משחקים בלבד - אחד בגביע ערי הירידים, שניים בליגה ואחד בגביע. ברצלונה זכתה בסוף העונה בגביע לאחר שגברה על ריאל מדריד בגמר, אך כאמור, חלקו של ריינה בתואר היה מצומצם. בעונה שלאחר מכן ערך הופעה בודדת, בגביע מחזיקות הגביע. ריינה תפס את עמדת השוער הראשון בברצלונה רק בעונת 1969/1970, במקומו של סדורני. הוא פתח ב-25 משחקי ליגה בהם ספג 22 שערים בלבד, וברצלונה הגיעה למקום ה-4 בליגה. בתחילת עונת 1970/1971 העניק מאמן ברצלונה, ויק בקינגהאם, את עמדת השוער הפותח לסדורני, אך בהמשך ריינה שב לשחק בעקביות והוא השתתף ב-18 משחקים. ברצלונה זכתה בסוף העונה בגביע הספרדי, וריינה עמד בשער במהלך משחק הגמר מול ולנסיה, בו ניצחה ברצלונה 4-3 בהארכה.
בקיץ 1971 מונה למאמן ברצלונה רינוס מיכלס ההולנדי, שהמשיך להעניק לריינה את המקום בהרכב הקבוצה. ב-30 משחקי ליגה בהם פתח, ספגה הקבוצה 25 שערים בלבד, והיא הגיעה למקום ה-3. בעונת 1972/1973, בה סיימה ברצלונה במקום השני, פתח ריינה בכל 34 משחקי הליגה, בהם ספג 21 שערים בלבד. ריינה זכה בפרס זאמורה בשל כך שהייתה זו כמות השערים הנמוכה ביותר שסופג שוער במהלך העונה בליגה הספרדית. במהלך העונה לא ספג שער במשך 824 דקות רצופות, שיא מועדון שנשבר רק ב-2011 על ידי ויקטור ואלדס.
בקיץ 1973 עזב ריינה את ברצלונה ועבר לאתלטיקו מדריד, אלופת ספרד המכהנת. באתלטיקו השתלב במהרה והיה השוער הפותח כבר ממשחקו הראשון בקבוצה. בעונתו הראשונה בקבוצה פתח ב-29 משחקי ליגה וסייע לה להגיע למקום ה-2, אחרי ברצלונה. ב-17 במרץ 1974, במהלך הדרבי מול ריאל מדריד, הבקיע ריינה שער עצמי לרשת קבוצתו, שהפסידה 2-0 במשחק. בעונה זו פתח ריינה בשער הקבוצה במשחקיה בגביע אירופה, אז הגיעה אתלטיקו למשחק הגמר, בו התמודדה מול באיירן מינכן הגרמנית. לאחר תיקו 0-0 בתום 90 דקות, המשיך הגמר להארכה, ולואיס אראגונס הבקיע שער לזכות אתלטיקו, אך באיירן מינכן הצליחה להשוות לקראת סוף ההארכה בזכות בעיטה מרחוק, ובמשחק החוזר הובסה אתלטיקו 4-0. ריינה המשיך לפתוח בעקביות בשערה של אתלטיקו בעונות הבאות. בעונת 1975/1976, עם לואיס אראגונס כמאמן הקבוצה, היה שותף לזכייה בגביע הספרדי, כשריינה שומר על רשת נקייה במשחק הגמר מול ריאל סרגוסה.
בעונת 1976/1977 זכה ריינה עם אתלטיקו מדריד באליפות ספרד. ריינה פתח ב-30 משחקים בהם ספג 29 שערים, ובפעם השנייה בקריירה שלו זכה בפרס זאמורה. בגביע מחזיקות הגביע הגיעה אתלטיקו מדריד עד חצי הגמר, בו הפסידה להמבורג בתוצאה המצטברת 4-3. בעונה שלאחר מכן הידרדרה אתלטיקו מדריד, שהגיעה למקום ה-6 בליגה, תוך שהיא סופגת 52 שערים. בגביע אירופה הגיעה הקבוצה לרבע הגמר, שם פגשה את קלאב ברוז'. במשחק הראשון פתח ריינה ואתלטיקו הפסידה 2-0. בגומלין פתח במקומו חוסה פאצ'צ'ו, ולמרות ניצחון 3-2, הודחה אתלטיקו מהטורניר. החל מעונת 1978/1979 הפך ריינה לשוערה השני של אתלטיקו מדריד, אחרי חוסה נבארו, והוא מיעט להשתתף במשחקי הקבוצה. בסוף עונת 1979/1980 פרש ריינה ממשחק, בגיל 34. משחקו האחרון בקריירה היה ב-11 במאי 1980, בהפסד הביתי 1-0 לסלמנקה.