stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדוארד דאגלס וייט
בית המשפט העליון של ארצות הברית > נשיא בית המשפט העליון

בדצמבר 1910, בעקבות מותו של מלוויל פולר, מינה הנשיא ויליאם האוורד טאפט את וייט כנשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית. אף על פי שבאותה עת מלאו כבר 16 שנים לכהונתו כשופט, המינוי היה שנוי במחלוקת. ראשית בשל היותו של וייט מזוהה עם המפלגה הדמוקרטית בעוד שטאפט היה רפובליקני. שנית, הוא היה השופט המכהן הראשון בבית המשפט העליון שמונה כנשיאו (למעט ג'ון ראטלדג' שמונה במינוי פגרה ב-1795, ובסופו של דבר לא אושר על ידי הסנאט). אף על פי כן, אושר מינויו עד מהרה על ידי הסנאט וב-19 בדצמבר הוא הושבע לתפקידו.
וייט נתפש באופן כללי כאחד מהשופטים השמרנים בבית המשפט העליון. הוא היה זה שטבע את המונח "מבחן השכל הישר" (Rule of reason). אך הוא גם היה זה שכתב ב-1916 את ההחלטה שאישרה את ההתאמה לחוקה של חוק אדמסון (Adamson Act) שחייב יום עבודה בן 8 שעות לעובדי הרכבת.
כנשיא בית המשפט העליון בתקופה בה עבודתו של בית המשפט העליון כללה יותר מ-8,000 תיקים שהוגשו מדי שנה, ומספר הפקידים שעבדו עבור שופטי בית המשפט היה מצומצם מאוד, הוא ניהל ישיבות שבועיות עם השופטים, חילק ביניהם את התיקים וכתב את רוב חוות הדעת ב-711 פסקי הדין, בנוסף ל-155 דעות מיעוט, שכולן נגעו להתנגדות למס ההכנסה. וייט כתב את חוות הדעת שהתקבלה פה אחד בפסק הדין "גווין נגד ארצות הברית" (Guinn v. United States) משנת 1915, שפסל את "סעיף הסבא" (Grandfather clause) של אוקלהומה ומרילנד (ובהרחבה את אלו של כל מדינות הדרום האחרות) כ"נוגדים את התיקון ה-15 לחוקת ארצות הברית ולפיכך בטלים ומבוטלים". אך עד מהרה פיתחו מדינות הדרום שיטות נוספות להמשיך במניעת זכות הבחירה מהשחורים (ובכמה מקרים, גם מרבים מהלבנים מהשכבות החלשות) שעמדו במבחן משפטי.
ב-1918 אושרה בפסק הדין ב"תיקי חוק הגיוס הבררני" (Selective Draft Law Cases) תקפותו של גיוס החובה. הנשיא טאפט אמר שהייתה זו "אחת מחוות הדעת הגדולות ביותר" של וייט.
בתקופת כהונתו כנשיא בית המשפט העליון השביע וייט פעמיים את הנשיא וודרו וילסון ופעם אחת את וורן הרדינג. מותו במאי 1921 חתם תקופה של 26 שנות כהונה שלו בבית המשפט העליון, כשעשר מתוכן הוא כיהן כנשיא. הוא היה אחרון שופטי בית המשפט העליון שמונו על ידי הנשיא קליבלנד שנותרו בחיים. במקומו מונה הנשיא טאפט, ששנים רבות שאף להתמנות כנשיא בית המשפט העליון, וכך היה וייט לנשיא בית המשפט העליון היחיד שאחריו מונה הנשיא שמינה אותו.
חיים אישיים

ב-1894 נשא וייל לאישה בניו יורק את לייטה מונטגומרי קנט, אלמנתו של לינדן קנט. לייטה הייתה בתם של רומונזו ווירג'יניה היי מונטגומרי. הוא הציע לה נישואין עוד לפני נישואיה הראשונים, אך היא דחתה את הצעתו ולאחר מותו של בעלה הראשונה ב-1892, הוא הציע לה נישואין פעם שנייה.
מותו, מורשתו והנצחתו

אדוארד דאגלס וייט נפטר בוושינגטון די. סי. ב-19 במאי 1921 בגיל 75. הוא נטמן בבית הקברות אוק היל שבבירה.
ב-1914 הוענקה לו מדליה מאוניברסיטת נוטרדאם, שהיא אות הכבוד המכובד והוותיק ביותר לאמריקאים בני הדת הקתולית.
פסלו של וייט הוא אחד משני הפסלים שמייצגים את לואיזיאנה באוסף היכל הפסלים הלאומי בקפיטול.
פסל של וייט ניצב בחזית בניין בית המשפט העליון של לואיזיאנה בניו אורלינס. פסל זה הוא מעשה ידיו של הפסל בריינט בייקר, שנבחר להכין את הפסל על ידי אלמנתו של וייט, והלוט הוסר ממנו ב-1926. "אד הגדול הירוק" (Big Green Ed), כפי שפסל זה מכונה לעיתים, הוא נקודת ציון ידועה בעיר, החביבה על מקומיים ותיירים כאחד. אנשים רבים נוהגים לשבת למרגלות הפסל ולדון בענייני היום. על פי אמונה מקומית אלה שירוצו סביב לפסל נגד כיוון השעון לא ייעצרו באותו לילה.
לכבודו של וייט מקיים המרכז המשפטי של אוניברסיטת מדינת לואיזיאנה סדרת הרצאות שנתית. במשך השנים הרצו בין השאר בהרצאות אלו נשיאי בית המשפט העליון וורן ברגר וויליאם רנקוויסט.
המחזה "האב נשיא בית המשפט העליון: אדוארד דאגלס וייט והחוקה" (Father Chief Justice: Edward Douglass White and the Constitution), פרי עטו של הפרופסור מאוניברסיטת מדינת לואיזיאנה פול באייר, מבוסס על חייו של וייט.
ב-1995 הוכנס וייט לאחר מותו למוזיאון הפוליטי והיכל התהילה של לואיזיאנה שבעיר וינפילד.
המועצות של מסדר אבירי קולומבוס (Knights of Columbus) בארלינגטון, וירג'יניה ובבוגוטה, ניו ג'רזי נקראו על שמו של וייט. באוגוסט 2020 החליטה המועצה בארלינגטון להסיר את שמו של וייט משמה.
על שמו של וייט נקרא בית ספר תיכון קתולי בעיר טיבודו שבלואיזיאנה, הסמוכה למקום הולדתו.
במלחמת העולם השנייה נקראה אחת מאוניות ליברטי על שמו (SS Edward D. White).
הערות שוליים

↑  George R. Adams and Ralph Christian (April 1976). "National Register of Historic Places Inventory-Nomination: Edward Douglass White House / Edward Douglass White Louisiana State Commemorative Area" (pdf). National Park Service.
↑  Cook, Raymond A. (1968). Fire from the Flint: The Amazing Careers of Thomas Dixon. Winston-Salem, N.C.: J. F. Blair, pp. 171-172.
↑  "Edouard Edmund Bermudez (1832-1892)". Louisiana Supreme Court.
1 2 3 4  "Edward Douglass White, 1910-1921". Washington, D.C.: Supreme Court Historical Society.
1 2  "Justices 1789 to Present". www.supremecourt.gov. Washington, D.C.: Supreme Court of the United States.
1 2  Delehant, John W. (December 1967). "A Judicial Revisitation Finds Kneedler v. Lane Not So 'Amazing'". ABA Journal. 53: 1132.
↑  Christensen, George A. (1983). "Here Lies the Supreme Court: Gravesites of the Justices". Supreme Court Historical Society Yearbook 1983. Archived from the original on September 3, 2005.
↑  "Recipients - The Laetare Medal". University of Notre Dame.
↑  Andy Peter Antippas, A Guide to the Historic French Quarter, Arcadia Publishing, 2013
↑  "Edward Douglass White Council #2473". Arlington Virginia: Knights of Columbus.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007330383905171  BnF: cb119565926 (data)  GND: 12246639X  ISNI: 0000 0000 2426 9945  LCCN: n80066825  SNAC: w6g16gh9  SUDOC: 079442870  US Congress: W000366  VIAF: 15653379   WorldCat (עם VIAF): 15653379
מאיר אנטין

דיוקנו של מאיר אנטין
מאיר אֶנטין (בכתיב יידי: ענטין; תרמ"ב, 1882, קובל, פלך ווהלין, האימפריה הרוסית – י"ג באייר תשט"ז, 24 באפריל 1956, רחובות) היה חלוץ ברחובות מראשית ימי העלייה השנייה. ראש שומרי המושבה רחובות ופעיל ציבורי בה כל חייו.
קורות חייו

מאיר אנטין נולד בשנת 1882 בעיר קובל שבפלך ווהלין שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), בנם של מרים לבית אידלזון ויהושע-השל אנטין. אביו היה בנם של נחמה ושל יעקב-אהרון (1814-1898) שהיה חסיד חב"ד נלהב ועשיר מופלג שקיבל זיכיון מהצאר וסלל את מסילת הברזל בקובל וסביבתה – מסילה שהייתה אז השנייה בגודלה ברוסיה וחיברה בין קייב, ורשה, לבוב ומינסק. הסב ובנו יהושע גם עסקו בבנייה רבת היקף בקובל, ובמסגרתה העסיקו מאות בעלי מלאכה יהודיים. דאגו לנזקקים, הקימו בית תפילה ומוסדות יהודיים בעיר. בנוסף תרמו כספים רבים למוסדות צדקה בארץ ישראל.
בנעוריו בקובל היה אנטין מוזיקאי כישרוני שניבאו לו גדולות. ספג בעירו את רוח הציונות והיה מחסידיו הנלהבים של הרצל. בעקבות ההסתה האנטישמיות, פרעות קישינב והתנקשותו של תושב העיר פנחס דשבסקי בעורך העיתון האנטישמי פאוול קרושבאן (Krushevan), החליט לעלות לארץ ישראל.
בשנת 1903 עלה אנטין לארץ ישראל עם דב וינשטיין, שני העולים הציוניים הראשונים מקובל. לפני נסיעתם נפגשו עם לילינבלום ודרויאנוב לקבלת מידע ראשוני. הם התיישבו במושבה רחובות על פי המלצת משה סמילנסקי ועבדו ב"מנוחה ונחלה".
אנטין רכש בכספו שטחי אדמה נרחבים ברחובות ופיתח משק חקלאי. היה הרוח החיה במושבה בקרב הנוער ומטובי המשתתפים בפעולות ובהצגות של להקת החובבים המקומית וביתר ענפי החיים החברתיים והתרבותיים.
ב-1909 נשא אנטין לאשה את מינה בת צבי הורביץ.
אנטין המשיך בפעילות ציבורית כאחד ממייסדי הבנק הראשון ברחובות, חבר ועד המושבה ואחר כך חבר המועצה המקומית במשך שנים, ממייסדי הוועד החקלאי ומפעילי חבריו. בשנים שלפני מלחמת העולם הראשונה היה מראשי הפעילים בארגון ה"חגיגה" בימי חול המועד פסח (ב-1913 וב-1914) ברחובות, ששימשה אז כעין מפגן ארצי להישגי היישוב החקלאי העברי בנפש וברכוש. שימש גם כשומר רוכב וראש שומרי המושבה במשך כמה שנים, וגם לאחר זמן היה מהפעילים בהגנת המקום והיישוב בכלל.
ביתו הפך למרכז חברתי ותרבותי לנוער מכל הסוגים, לאיכרים ולפועלים מהעלייה השנייה.
מאיר אנטין נפטר ב-24 באפריל 1956 ונקבר בבית הקברות תר"ן המייסדים.
אלמנתו מינה נפטרה בשנת 1965.
לאנטין ורעייתו נולדו שלוש בנות: אביבה, צפורה (לימים נישאה לאפרים אילין) ומרים (מירצ'ה).
הערות שוליים

↑  מאיר אנטין, באתר BillionGraves
↑  מינה ענטין ז"ל, מעריב, 14 במרץ 1965.
A Passion Play

A Passion Play (בעברית: מחזה פסיון) הוא האלבום השישי של ג'ת'רו טאל, אשר יצא בשנת 1973. האלבום כמו קודמו Thick as a Brick הוא אלבום קונספט עם שיר יחיד וארוך (שחולק לשני חלקים בשני הצדדים בתקליט פטיפון ה-LP המקורי). נושא האלבום עוסק במסעו של אדם לחיים לאחר המוות.
למרות שהאלבום התקבל בהתלהבות על ידי המעריצים, קטלו מבקרי המוזיקה את האלבום בנחרצות. על אף הביקורות, הגיע האלבום פעם נוספת למקום הראשון במצעד האמריקאי, אך רק למקום ה-13 בבריטניה. בעקבות הצלחת האלבום החלה הלהקה להופיע בתדירות גבוהה מבעבר. הופעותיה היו ארוכות מן הרגיל, וכללו עתה חומרים מכל אלבומי הלהקה בעבר.
לאחר ההוצאה המקורית ב-1973, האלבום יצא על גבי תקליטור. מאוחר יותר, במרץ 1998 MFSL הוציאה דיסק, שהרצועות צמודות לאורך השורות, אבל לא ממש תואמים ובשנת 2003 יצאה גרסת תקליטור מחודשת עם רצועת וידאו נוספת.
קונספט האלבום עוסק באדם פשוט ושמו רוני פילגרים והסיפור מתחיל במותו של פילגרים, לאחר מכן יוצא פילגרים למסע של החיים שלאחר המוות, ולבסוף חווה גלגול נשמות המחזיר את פילגרים לחייו הרגילים. השיר מתחיל בהלווייתו של פילגרים, ולאחר מכן יש "לימבו" (בין חיים למוות), לאחר מכן עובר לשיפוט אלוהי, אחר כך מגיע פילגרים לגן עדן, משם לגיהנום ולבסוף גלגול נשמות. הסיפור עצמו נקטע בחלק השני של השיר ונפתח בסיפור קצר על ארנב אשר איבד את משקפיו.
מנהיג הלהקה איאן אנדרסון אמר שזהו לא האלבום האהוב עליו מפני שהוא מבולבל, ארוך, וללא הפסקה. זה קרה כשהלהקה נסעה לשווייץ כדי להקליט חומר חדש וכדי להתחמק מתשלומי המס בבריטניה. הלהקה הקליטה את החומר אך לאחר מכן, כשחזרו לאנגליה (מסיבות בריאותיות) נעלם החומר המוקלט משווייץ. לאנדרסון לא נותר זמן רב לפני סיבוב ההופעות החדש ומרוב הבלבול, החיפזון והפזיזות, יצא לו חומר אשר לא מוצא חן בעיניו.
רשימת השירים

כל הקטעים נכתבו על ידי איאן אנדרסון למעט הקטע The Story of the Hare Who Lost His Spectacles שנכתב על ידי אנדרסון, ג'פרי האמונד וג'ון אייבן
צד 1:
"A Passion Play Part I"
Act 1 - Ronnie Pilgrim's funeral - a winter's morning in the cemetery
I. "Lifebeats" (אינסטרומנטלי) - 1:44
II. "Prelude" (אינסטרומנטלי) - 2:14
III. "The Silver Cord" - 4:29
IV. "Re-Assuring Tune" (אינסטרומנטלי) - 1:11
Act 2 - The Memory Bank - a small but comfortable theatre with a cinema-screen (the next morning)
V. "Memory Bank" - 4:20
VI. "Best Friends" - 1:58
VII. "Critique Oblique" - 4:38
VIII. "Forest Dance #1" (אינסטרומנטלי)" - 1:35
צד 2:
"A Passion Play Part II"
Interlude - The Story of the Hare Who Lost His Spectacles
IX. "The Story of the Hare Who Lost His Spectacles" - 4:18
Act 3 - The business office of G. Oddie & Son (two days later)
X. "Forest Dance #2" (אינסטרומנטלי) - 1:12
XI. "The Foot of Our Stairs" - 4:18
XII. "Overseer Overture" - 4:00
Act 4 - Magus Perdé's drawing room at midnight
XIII. "Flight from Lucifer" - 3:58
XIV. "10:08 to Paddington" (אינסטרומנטלי) - 1:04
XV. "Magus Perdé" - 3:55
XVI. "Epilogue" - 0:43
ביצוע

איאן אנדרסון - חליל צד, גיטרה אקוסטית, סקסופון, שירה
בריימור בארלו - תופים, כלי הקשה
מרטין בייר - גיטרה חשמלית
ג'ון אייבן - פסנתר, עוגב, סינתיסייזר, שירה
ג'פרי האמונד - גיטרת בס, קריין בקטע "The Story of the Hare Who Lost His Spectacles"
הערות שוליים

↑  מתוך האתר "מתקדם"
| ג'ת'רו טאל |
| --- | --- | --- |
איאן אנדרסון • קלייב באנקר • גלן קורניק • ג'ון אוואן • מרטין באר • ג'פרי האמונד • בארימור בארלו
| אלבומי אולפן | This Was • Stand Up • Benefit • Aqualung • Thick as a Brick • A Passion Play‏ • War Child • Songs From The Wood • Heavy Horses‏ • Roots to Branches |  |
| סינגלים | Hymn 43 • Locomotive Breath • Bungle in the Jungle • Too Old to Rock 'n' Roll: Too Young to Die |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: b367f14c-b981-3de8-9da5-056edbf5bca3  MusicBrainz work: a1dc4e0d-bd0e-453b-bb75-01b8cd58a627
A Night to Remember

A Night to Remember הוא אלבומה השלישי של הזמרת האמריקאית ואייקון שנות ה-80 הפופולרית סינדי לאופר.
לאחר שניסתה את מזלה בקריירת משחק, חזרה לאופר לאולפן ההקלטות שלוש שנים אחרי אלבומה האחרון, True Colors. באלבום זה לאופר התבגרה ושינתה את תדמיתה הקודמת, ובנוסף הייתה יותר מעורבת בכתיבת האלבום.
האלבום קיבל ביקורות לא מעודדות ולא הניב שום להיט ענק, למעט "I Drove All Night" שזכה להצלחה רבה. השיר הוצע קודם לכן לרוי אורביסון, שהקליט את השיר בתור גרסת דמו, ולאחר מכן החליט לגנוז אותו. כותבי השיר, שעבדו באותו זמן עם לאופר על אלבומה וכתבו איתה שירים, הציעו לה את השיר והיא קיבלה אותו. לדבריה, היא אהבה את הרעיון של "אישה נוהגת, אישה בשליטה". מאוחר יותר כשאורביסון נפטר, חברת התקליטים שלו הוציאה אלבום משיריו שנגנזו, ואת השיר עצמו שחררו כסינגל לרדיו בשנת 1992. השיר גם זכה לחידוש של הזמרת סלין דיון בשנת 2003.
סינגל נוסף שזכה להצלחה מהאלבום, My First Night Without You, היה בין הווידאו קליפים הראשונים שלווה בכתוביות לבעלי בעיות שמיעה.
בגרסת האלבום היפנית, הופיע השיר "Hole in My Heart (All the Way to China)" שהשתתף גם בפסקול הסרט בכיכובה של לאופר, "Vibes" ("זעזועים") ואף יצא וידאו קליפ ב-1988 כדי לקדמו. השיר זכה להצלחה גדולה בניו זילנד ובאוסטרליה.
רשימת רצועות

"Intro"
"I Drove All Night"
"Primitive"
"My First Night Without You"
"Like a Cat"
"Heading West"
"A Night to Remember"
"Unconditional Love"
"Insecurious"
"Dancing With a Stranger"
"I Don't Want to Be Your Friend"
"Kindred Spirit"
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 17 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 18 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 37 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 21 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 9 |
|  יפן | אוריקון | 3 |
|  צרפת | SNEP | 15 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 34 |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | זהב | 35,000 |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | זהב | 100,000 |
| קנדה (Music Canada) | זהב | 50,000 |
| צרפת (SNEP) | זהב | 100,000 |
| יפן (RIAJ) | פלטינה | 145,260 |
| ארצות הברית (RIAA) | – | 500,000 |
הערות שוליים

↑  מידע על A Night to Remember, באתר המצעד האיטלקי, ארכיון
↑  מידע על A Night to Remember, באתר המצעד הגרמני
↑  מידע על A Night to Remember, באתר המצעד הצרפתי, ארכיון
| סינדי לאופר |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים |  |
| אלבומי אולפן | She's So Unusual • True Colors • A Night to Remember • Hat Full of Stars • Sisters of Avalon • Merry Christmas • Shine • At Last • Bring Ya to the Brink • Memphis Blues • Detour |  |
| אלבומי אוסף ולהיטים | Twelve Deadly Cyns...and Then Some • The Essential Cyndi Lauper • The Great Cyndi Lauper • The Body Acoustic • True Colors: The Best of Cyndi Lauper |  |
| אלבומים אחרים | Vibes • The Best Remixes • Wanna Have Fun • Hey Now! (Remixes & Rarities) • Kinky Boots |  |
| סיבובי הופעות | Fun Tour • True Colors World Tour • A Night to Remember World Tour • Hat Full of Stars Tour • True Colors • Bring Ya to the Brink Tour • Memphis Blues Tour • She's So Unusual: 30th Anniversary Tour • Detour Tour |  |
| ערכים קשורים | Blue Angel • Kinky Boots |  |
| סינדי לאופר – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| She's So Unusual | "Girls Just Want to Have Fun" • "Time After Time" • "She Bop" • "All Through the Night" • "Money Changes Everything" • "When You Were Mine" |  |
| True Colors | "True Colors" • "Change of Heart" • "What's Going On" • "Boy Blue" • "Maybe He'll Know" |  |
| A Night to Remember | "I Drove All Night" • "My First Night Without You" • "Heading West" • "A Night to Remember" • "Primitive" • "Unconditional Love" |  |
| Hat Full of Stars | "Who Let In the Rain" • "That's What I Think" • "Sally's Pigeons" • "Hat Full of Stars" |  |
| Twelve Deadly Cyns...and Then Some | "Hey Now (Girls Just Want to Have Fun)" • "I'm Gonna Be Strong" • "Come On Home" |  |
| Sisters of Avalon | "You Don't Know" • "Sisters of Avalon" • "Ballad of Cleo and Joe" |  |
| At Last | "At Last" • "Walk On By" |  |
| Bring Ya to the Brink | "Set Your Heart" • "Same Ol' Story" • "Into the Nightlife" |  |
| Detour | "Hard Candy Christmas" • "Funnel of Love" |  |
| סינגלים אחרים | "We Are the World" • "The Goonies 'R' Good Enough" • "Hole in My Heart (All the Way to China)" • "Another Brick in the Wall" • "The World Is Stone" • "Early Christmas Morning" • "Disco Inferno" • "Shine" • "Time After Time (2005)" • "A Christmas Duel" • "Just Your Fool" • "Girls Just Wanna Set Your Heart" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 5aeb6d0d-cc85-359a-8368-086ba2755a4d
כלל יום הדין

ג'ון קונוויי, ממציא אלגוריתם יום הדין.
כלל יום הדין (באנגלית: Doomsday rule) או אלגוריתם יום הדין (באנגלית: Doomsday algorithm) הוא אלגוריתם המאפשר לחשב את היום בשבוע שבו חל תאריך נתון בלוח השנה הגרגוריאני (ספירת הנוצרים). הוא נעזר בכך שללוח הגרגוריאני יש מחזוריות בת ארבע מאות שנה וכך האלגוריתם מוגדר לתמיד.
האלגוריתם, שמאפשר חישוב בראש, הומצא על ידי ג'ון הורטון קונוויי שקיבל השראה מעבודתו של לואיס קרול על אלגוריתם ללוח שנה נצחי.
עקרונות האלגוריתם

האלגוריתם מתבסס על כך שבכל שנה יש יום מסוים בשבוע (יום הדין) שכמה תאריכים קלים לזכירה חלים בו; לדוגמה, 4/4, 6/6, 8/8, 10/10, 12/12 והיום האחרון של חודש פברואר (28/2; וכאשר השנה מתחלקת ב-4, 29/2). יישום אלגוריתם יום הדין כרוך בשלושה שלבים:
קביעת "יום העוגן" של המאה.
שימוש ב"יום העוגן" לחישוב יום הדין של השנה.
בחירת התאריך הקרוב ביותר מאלה שנופלים על יום הדין (למשל 4/4, 6/6, 8/8) וספירת מספר הימים (מודולו 7) בין התאריך לבין התאריך שרוצים למצוא באיזה יום הוא חל.
ניתן להשתמש בטבלת ימי דין, כמפורט בהמשך, כדי לדלג על שלבים 1 ו-2.
הטכניקה חלה הן על לוח השנה הגרגוריאני והן על הלוח היוליאני, אף-על-פי שפעמים רבות "ימי הדין" שלהם יציינו ימים שונים.
האלגוריתם פשוט דיו לחישוב בראש, לכל אחד עם יכולות אריתמטיות בסיסיות. קונוויי יכול היה בדרך כלל לעשות את החישוב תוך פחות משתי שניות. כדי לשפר את מהירותו, הוא תירגל את החישובים בעזרת מחשב, שמתוכנת לשאול אותו לגבי תאריך אקראי בכל פעם בו הוא נכנס אליו.
טבלת ימי דין

כדי למצוא את יום הדין של השנה (לפי הלוח הגרגוריאני), ניתן להיעזר בטבלה הבאה. בהמשך הערך מופיעה שיטה למציאת יום הדין בלא טבלה.
| יום שני | יום שלישי | יום רביעי | יום חמישי | יום שישי | יום שבת | יום ראשון | יום שני | יום שלישי | יום רביעי | יום חמישי | יום שישי | יום שבת | יום ראשון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ← | 1944 | 1945 | 1946 | 1947 | ← | 1948 | 1949 | 1950 | 1951 | ← | 1952 | 1953 | 1954 |
| 1955 | ← | 1956 | 1957 | 1958 | 1959 | ← | 1960 | 1961 | 1962 | 1963 | ← | 1964 | 1965 |
| 1966 | 1967 | ← | 1968 | 1969 | 1970 | 1971 | ← | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | ← | 1976 |
| 1977 | 1978 | 1979 | ← | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | ← | 1984 | 1985 | 1986 | 1987 | ← |
| 1988 | 1989 | 1990 | 1991 | ← | 1992 | 1993 | 1994 | 1995 | ← | 1996 | 1997 | 1998 | 1999 |
| ← | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | ← | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | ← | 2008 | 2009 | 2010 |
| 2011 | ← | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | ← | 2016 | 2017 | 2018 | 2019 | ← | 2020 | 2021 |
| 2022 | 2023 | ← | 2024 | 2025 | 2026 | 2027 | ← | 2028 | 2029 | 2030 | 2031 | ← | 2032 |
| 2033 | 2034 | 2035 | ← | 2036 | 2037 | 2038 | 2039 | ← | 2040 | 2041 | 2042 | 2043 | ← |
| 2044 | 2045 | 2046 | 2047 | ← | 2048 | 2049 | 2050 | 2051 | ← | 2052 | 2053 | 2054 | 2055 |
| ← | 2056 | 2057 | 2058 | 2059 | ← | 2060 | 2061 | 2062 | 2063 | ← | 2064 | 2065 | 2066 |
| 2067 | ← | 2068 | 2069 | 2070 | 2071 | ← | 2072 | 2073 | 2074 | 2075 | ← | 2076 | 2077 |
| 2078 | 2079 | ← | 2080 | 2081 | 2082 | 2083 | ← | 2084 | 2085 | 2086 | 2087 | ← | 2088 |
| 2089 | 2090 | 2091 | ← | 2092 | 2093 | 2094 | 2095 | ← | 2096 | 2097 | 2098 | 2099 | 2100 |
ניתן לראות כי לפני שנה שאינה מעוברת יום הדין זז ליום הבא - זאת משום שמספר הימים בשנה שאינה מעוברת (365) מודולו 7 יוצא 1. לעומת זאת, לפני שנה מעוברת יום הדין זז ביומיים משום שמספר הימים בשנה מעוברת (366) מודולו 7 יוצא 2, ומכאן שתהא תזוזה של יומיים.
תאריכים קלים לזכירה שיוצאים תמיד ביום הדין

בכל שנה, תאריכים אלו (על פי הלוח הגרגוריאני) חלים ביום הדין.
| חודש | תאריך | שיטת זכירה |
| --- | --- | --- |
| ינואר | 3/1 (שנה רגילה) או 4/1 (שנה מעוברת)   11/1 (שנה מעוברת) | היום השלישי בשלוש השנים הראשונות, והרביעי ברביעית   כל הספרות אחד |
| פברואר | 14/2 (שנה רגילה)   22/2 (שנה מעוברת)  28/2 (שנה רגילה) או 29/2 (שנה מעוברת) | יום ולנטיין   כל הספרות שתיים   היום האחרון של פברואר |
| מרץ | "0/3"   14/3   21/3 | היום האחרון של פברואר   יום פאי   היום הראשון של האביב |
| אפריל | 4/4 | חודש זוגי |
| מאי | 9/5 | 9 עד 5 בסבן אילבן |
| יוני | 6/6 | חודש זוגי |
| יולי | 4/7   11/7 | יום העצמאות האמריקאי   9 עד 5 בסבן אילבן |
| אוגוסט | 8/8 | חודש זוגי |
| ספטמבר | 5/9 | 9 עד 5 בסבן אילבן |
| אוקטובר | 10/10   31/10 | חודש זוגי   ליל כל הקדושים |
| נובמבר | 7/11 | 9 עד 5 בסבן אילבן |
| דצמבר | 12/12   26/12 | חודש זוגי   יום הקופסאות |
מציאת יום הדין בלא טבלה

ישנם מספר אלגוריתמים למציאת יום הדין של השנה ללא טבלת שנים, כמו זו שמופיעה לעיל. השיטה מתבססת על חישוב התזוזות של הימים החל מ"יום העוגן" של המאה.
מציאת יום הדין בלא טבלה > מציאת "יום העוגן" של המאה

לצורכי מציאת יום הדין נאמר כי מאה מתחילה בשנה המסתיימת בספרות 00' ונגמרת בשנה המסתיימת בספרות 99'.
כאשר  c=\lfloor year/100\rfloor
עבור הלוח הגרגוריאני:
עבור הלוח היוליאני:
כאשר 0=ראשון, 1=שני וכן הלאה עד 6=שבת.
מכאן ש:
| מאה | יום העוגן |
| --- | --- |
1800–1899: שישי
1900–1999: רביעי
2000–2099: שלישי
2100–2199: ראשון
מציאת יום הדין בלא טבלה > חישוב יום הדין של השנה באמצעות יום העוגן של המאה

ישנם מספר אלגוריתמים למציאת יום הדין של השנה. דוגמה לאלגוריתם כזה הוא האלגוריתם הבא:
חלק את שתי הספרות האחרונות של השנה ב-12, ועגל כלפי מטה (פונקציית הערך השלם). קרא לתוצאה a.
שארית החלוקה מן השלב הקודם יקרא b.
חלק את b ב-4 ועגל כלפי מטה. נקרא לתוצאה c.
חבר את שלוש התוצאות (a,b,c). לסכום הוסף את ערכו של יום העוגן (ראשון=0, שני=1 וכן הלאה).
חלק את התוצאה ב-7. השארית היא ערכו של יום הדין (ראשון=0, שני=1 וכן הלאה).
כלומר:
דוגמאות מלאות > דוגמה א'

נניח שנרצה למצוא את היום בשבוע בו חל ה-18 בספטמבר 1985. יום העוגן של המאה הוא רביעי (אינדקס 3), ועליו לפי האלגוריתם נוסיף את a, b, c.
a הוא פונקציית הערך השלם של 85/12, כלומר 7.
b הוא 85 מודולו 12, כלומר 1
c הוא פונקציית הערך השלם של b/4, כלומר 0.
חיבור של a,b,c ויום העוגן יוצא 11. 11 מודולו 7 הוא 4, ומכאן שיום הדין של 1985 הוא חמישי (אינדקס 4). כעת נשווה את התאריך ליום דין קרוב, נניח ה-5/9. ההפרש בין שני התאריכים הוא 13 יום. נוסיף למספר זה את ערכו של יום הדין השנתי, ונגיע ל-17. 17 מודולו 7 הוא 3, ומכאן שה-18 בספטמבר 1985 חל ביום רביעי (אינדקס 3).
דוגמאות מלאות > דוגמה ב'

נניח שנרצה למצוא את היום בשבוע בו פרצה מלחמת האזרחים האמריקנית בפורט סאמטר, שהיה ב-12 באפריל 1861. נוכל למצוא את יום העוגן באמצעות הטבלה שלעיל או לחשבו - 18 מודולו 4 הוא 2, כפול 5 הוא 10, ועוד 2 הוא 12, מודולו 7 הוא 5 (יום שישי). באמצעות חישוב a,b,c בדומה לדוגמה לעיל, סיכומם והוספת 5, נקבל 11. 11 מודולו 7 הוא 4, ומכאן שיום הדין היה בחמישי (אינדקס 4). נשתמש ביום הדין 4/4 שחל 8 ימים קודם לפני ה-12 באפריל. 8+4 הם 12. 12 מודולו 7 הוא 5 (יום שישי). מכאן שה-12 באפריל 1861 חל בשישי.
הערות שוליים

↑  ג'ון הורטון קונוויי,
"Tomorrow is the Day After Doomsday", Eureka,
כרך 36, עמודים 28-31, אוקטובר 1973.
↑  לואיס קרול, "To Find the Day of the Week for Any Given Date", Nature,
31 במרץ 1887
A Red Letter Day

"A Red Letter Day" הוא סינגל של צמד הסינת'-פופ האנגלי פט שופ בויז, שיצא ב-17 במרץ 1997, כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן השישי שלהם, Bilingual.
השיר שבר שיא בתור הירידה הגדולה ביותר שהתרחשה אי פעם בתולדות מצעד הסינגלים הבריטי, שירד מהמקום התשיעי במצעד ל-42 בשבוע לאחר מכן. השיא נשבר בשנה שלאחר מכן על ידי הסינגל "My Weakness Is None of Your Business" של Embrace (אנ'), שירד מהמקום התשיעי במצעד ל-44 בשבוע שלאחר מכן.
ביקורת

דומיניק פרידי, מ-Music & Media, כתב כי: "הסינגל הרביעי מהאלבום Bilingual הוא יותר עניין של מספרים מאשר הסינגלים הקודמים Single-Bilingual ו-Se a vida é (That's the Way Life Is), שהסתמכו על כלי הקשה לא קצביים. זוהי נוסחה שהביאה בעבר להיטים ברחבי היבשת עבור טננט ולואו בעבר - השימוש המאופק שלהם בכלי מיתר ובמקצבי מועדונים פשוטים היה הצליל המכונן של אירופה בחלק גדול מהעשור האחרון. באופן מוזר, ההוק הגיע בחלק הראשון של הפזמון, מה שגרם לרבים לחשוב שזה נקרא All I Want."
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1997)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1997)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1997)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1997)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 57 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 56 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 55 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 9 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 11 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 18 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 13 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 5 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 30 |  |