stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ערב פסח
מצוות

אף שחג הפסח מתחיל רק ביום ט"ו בניסן, איסורי החמץ חלים כבר בערב פסח. בארבע השעות הזמניות הראשונות של היום מותר לאכול חמץ (עד השעה 10:00 לערך), החל מתחילת השעה החמישית, אסור לאכול חמץ מדרבנן, אך מותר ליהנות מהחמץ, מתחילת שעה שישית נאסר החמץ גם בהנאה. עד סוף השעה החמישית יש גם להקפיד לסיים את ביעור החמץ וביטולו.
בלילה שלפני ערב פסח, נהוג לעשות בדיקת חמץ - לבדוק ברחבי הבית שלא נותר עוד חמץ.
בבוקר, מבצעים ביעור חמץ - שרפה של כל החמץ, וביטול של כל שאר החמץ שנותר.
לאחר חצות היום חל איסור מהתורה לאכול חמץ, שנאמר: "לֹא תֹאכַל עָלָיו חָמֵץ", כלומר כבר מהזמן שבו מקריבים קורבן פסח אסור לאכול חמץ. חז"ל הקדימו זמן זה בשעתיים, מחשש שמא יעברו על איסור תורה.
מ דרבנן אסור לאכול מצה ביום זה, כדי שבליל הסדר המצה תיאכל בתיאבון. יש הנוהגים גם שלא לאכול מרור, אולם, רבי יוסף קארו בספרו בית יוסף כתב שאין טעם למנהג זה.
חל איסור עשיית מלאכה ביום זה, משום שהקרבת קורבן הפסח הופכת אותו למעין יום טוב; במקומות שאין מנהג אחר, איסור זה נוהג רק אחרי חצות. האיסור תקף למלאכות גמורות, אך מותר לעשות דברים לצורך החג, וכן מלאכות קלות. למעשה, האיסורים דומים לאיסורי חול המועד, אך קלים יותר. כ"כ אסור להתספר לאחר חצות היום, (אך גילוח וסיפור עצמי מותר מאחר שהיא מלאכת הדיוט).
מנהגים

באותו יום ישנה גם תענית בכורות - תענית שמתענים הבכורים. המנהג הרווח הוא לא לצום, ובמקום זאת להשתתף בסעודת מצווה, כגון סיום מסכת, וכך מותר לאכול גם בהמשך היום.
האשכנזים נוהגים שלא להגיד את פרק התהלים "מזמור לתודה" בפסוקי דזמרא, משום שמזמור זה נאמר כנגד קורבן תודה, וביום זה לא היו מקריבים אותו (מאחר שהוא מכיל חמץ, ואוכלים אותו באותו היום ובלילה שאחרי ההקרבה, כך שאם היה מביא היום, היה ממעט את זמן אכילתו). כמו כן, לא אומרים 'למנצח' ביום זה (תחנון לא אומרים כבר מתחילת חודש ניסן), ואם חל ביום ב' גם לא אומרים אל ארך אפים.
יש הנוהגים לומר ביום זה את "סדר קורבן פסח" הכולל פסוקים על הקורבן ואת סדר הקרבתו. ואמרו חכמים שמי שאומר סדר הקרבת הקורבן נחשב לו כהקרבתו.
ערב פסח שחל בשבת

כאשר חל ערב פסח בשבת, מקצת הדינים הנוהגים בערב פסח משתנים. בדיקת חמץ וביעור חמץ מוקדמים ליום שישי, אך משאירים מספיק חמץ בשביל לחם משנה לשתי הסעודות. בסעודה שלישית נוהגים לאכול מצה עשירה או פירות בלבד.
את כל ההכנות לפסח יש לעשות מיום שישי, ובשבת עצמה אין להכין כלום. תענית בכורות מוקדמת ליום חמישי. שבת הגדול חלה בשבת זו, ואומרים בה את הפיוטים לשבת הגדול, אך נוהגים להקדים את דרשת הרב לשבת קודם, כי בשבת זו רוב ההכנות לפסח כבר הושלמו.
הערות שוליים

↑  בעברית המודרנית כל המסגרת של הדלת  נקראת "משקוף". בעברית המקראית המשקוף היה הקורה העליונה של המסגרת, ושתי הקורות העומדות כונו "מזוזות". בני ישראל מרחו את הדם עַל שְׁתֵּי הַמְּזוּזֹת וְעַל הַמַּשְׁקוֹף
↑  על משמעות המילה ראו בערך פסח.
↑  ספר שמות, פרק י"ב, פסוק ט"ו. תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ה', עמוד א'.
↑  הבשורה על-פי מרקוס, פרק י"ד, פסוק 12. הבשורה על-פי מתי, פרק כ"ו, פסוק 17.
↑  השעה המדויקת לכל מקום מתפרסמת בלוחות השנה המקומיים
↑  ספר דברים, פרק ט"ז, פסוק ג'
↑  להרחבה על מנהג זה, ראו: הרב ישראל דנדרוביץ, מנהג הקדמונים שאין אוכלים מרור בערב פסח, בתוך: אור ישראל (מונסי), גיליון מז, ניו יורק, ניסן תשס"ז, עמ' קפט-רי
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף נ'.
1 2  הלכות ומנהגי ערב פסח באתר ישיבה
↑  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן ת"ע, סעיף ה'
↑  תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ל"א, עמוד ב'
↑  כ-11.5% מכלל השנים.
| חג הפסח |
| --- | --- | --- |
| ערב פסח | קמחא דפסחא • אפיית מצות • שבת הגדול • הגעלת כלים • בדיקת חמץ • ביטול חמץ • ביעור חמץ • מכירת חמץ • תענית בכורות • ערב פסח שחל בשבת |  |
| סיפור יציאת מצרים | שעבוד מצרים • עשר מכות מצרים • יציאת מצרים • קריעת ים סוף • שירת הים |  |
| ליל הסדר | הלכות ליל הסדר • קערת ליל הסדר • חרוסת • כרפס • מצה • מרור • זרוע • ארבע כוסות • כוס של אליהו • הסבה • אפיקומן |  |
| סדר ההגדה | סימני הסדר • הא לחמא עניא • מא כ'בר • מה נשתנה • עבדים היינו • ארבעה בנים • והיא שעמדה • דצ"ך עד"ש באח"ב • דיינו • אמונים ערכו שבח • קריאת ההלל (התחלה) • שפוך חמתך • הלל (המשך) • הלל הגדול • ברכת השיר • חסל סידור פסח • לשנה הבאה בירושלים • ובכן ויהי בחצי הלילה • ובכן ואמרתם זבח פסח • אדיר במלוכה • אדיר הוא • אחד מי יודע • חד גדיא |  |
| מצוות החג | איסור חמץ • קורבן פסח • סיפור יציאת מצרים • אכילת מצה • אכילת מרור • ארבע כוסות • מנחת העומר |  |
| מהלך החג | ערב פסח • ליל הסדר • חול המועד פסח • שביעי של פסח • פסח שני |  |
| מנהגים | סעודת אסתר • סהרנה • אמירת שירת הים • סעודת משיח • מימונה |  |
| תפילות ופיוטים | קריאת ההלל • אבוא בחיל להתיצבה • תפילת טל • ליל שמורים אותו אל חצה |  |
| חמץ ומצה | מצה עשירה • מצה שמורה • שרויה • קטניות בפסח • חמץ נוקשה • חמץ שעבר עליו הפסח |  |
| שונות | מסכת פסחים • לא בד"ו פסח • מטבח פסח • רומפלנאכט |  |
חגי ישראל ומועדיו • שלוש רגלים
י"ד בניסן

י"ד בניסן הוא היום הארבעה עשר בחודש השביעי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום הארבעה עשר בחודש הראשון 
למניין החודשים מניסן. י"ד בניסן לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, שלישי וחמישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אגה".
פרשת בר המצוה של ילד שנולד י"ד בניסן היא ברוב מהשנים הפשוטות חול המועד פסח ויהיו שידחו את בר המצווה לשבת שאחרי הפסח בה קוראים בשנים פשוטות את פרשת שמיני, בשנים פשוטות מקביעות (השא, זחא) פרשת בר המצוה תהיה פרשת צו. בשנים מעוברות, פרשת בר המצווה תהיה חול המועד פסח ויהיו שידחו את בר המצווה לשבת שאחרי פסח בה קוראים בשנים מעוברות את פרשת אחרי מות או פרשת קדושים, בשנים מקביעות (החא) פרשת בר המצווה תהיה פרשת אחרי מות
חגים ומועדים

ערב פסח:
בדיקת חמץ מתקיימת בלילה
תענית בכורות
ביעור חמץ מתבצע בשעות הבוקר
בתקופת בית המקדש היו מקריבים את קורבן הפסח בשעות אחר הצהריים
אירועים היסטוריים

ב'תמ"ח – הקריבו בני ישראל את קרבן פסח במצרים.
ב'תפ"ח – הקריבו בני ישראל בגלגל את קרבן הפסח הראשון בארץ ישראל.
היום הראשון משלושת ימי התענית שהכריז מרדכי היהודי לביטול גזירת המן האגגי.
צליבת ישו
ה'תש"ג (19 באפריל 1943) – החל מרד גטו ורשה, וכוחות הגרמנים נכנסו לגטו ורשה במטרה לחסלו סופית.
נולדו

ד'תתצ"ה – לפי גרסאות מסוימות, רבי משה בן מימון (הרמב"ם), "הנשר הגדול", שנחשב לגדול הפוסקים וההוגים היהודיים (נפטר בד'תתקס"ה)
ה'תקנ"ו – אדולף כרמיה, מדינאי צרפתי יהודי (נפטר בה'תר"ם)
ה'תרמ"ו – הרב איסר יהודה אונטרמן, הרב הראשי לישראל לשעבר (נפטר בה'תשל"ו)
ה'תרפ"ג – שושנה דמארי, זמרת ושחקנית ישראלית, כונתה "מלכת הזמר העברי" (נפטרה בה'תשס"ו)
ה'תשל"ב – מנדי ג'רופי, זמר חסידי המשתייך לחסידות חב"ד
ה'תשמ"ח – טוטו תמוז, כדורגלן ישראלי
ה'תשמ"ח – מנדי גרוזמן, עיתונאי ושדרן רדיו ישראלי, חסיד חב"ד
ה'תש"ן – נפתלי קמפה, מוזיקאי חסידי ישראלי
ה'תש"ן – תם אהרון, סטנדאפיסט, תסריטאי וסאטיריקן ישראלי
נפטרו

ה'תר"ה – רבי אשר ישעיה רובין, האדמו"ר השני מרופשיץ
ה'תש"ל – הרב אברהם יפהן, ראש ישיבת בית יוסף נוברדוק (חתן הסבא מנוברדוק)
ה'תשל"ג – אישטוון קרטס, מנצח הונגרי יהודי (נולד ב-ה'תקנ"ו)
ה'תש"ף – יהודה לייב גרונר, חסיד חב"ד ומזכירו של רבי מנחם מנדל שניאורסון (נולד בה'תרצ"א)
י"ג בניסן – ט"ו בניסן
ניסן
הערות שוליים

משיחת דם הפסח על הדלתות
הרמב"ם
עבד אלעזיז נסאסרה

עבד אלעזיז נסאסרה (בערבית: عبد العزيز النصاصرة) הוא עורך דין בדואי-ישראלי, המשמש כראש המועצה המקומית כסייפה משנת 2018.
ביוגרפיה

נסאסרה הוא תושב היישוב כסייפה ועורך דין אשר פעל במקצוע במשך שנים רבות עד אשר נבחר לראשות המועצה המקומית בשנת 2018. נסאסרה נבחר במקומו של ראש המועצה הוותיק סאלם אבו רביעה.
כהונה כראש מועצה

בשנת 2020 נסאסרה פנה במהלך כהונתו לשר השיכון יעקב ליצמן בבקשה לייעד את שטחי העיר העתידית החרדית/דתית כסיף לבני יישובו בכסייפה. זאת לאור המידע כי שר השיכון מבטל את התוכניות להקמת עיר חרדית ולאור מחסור המגורים העצום אשר קיים ביישוב כסייפה.
הערות שוליים

↑  נסאסרה-פלץ משרד עורכי דין - בית, באתר www.nasasrapeltz.com
↑  ליצמן: משרד השיכון ממשיך לייעד את כסיף לציבור הדתי - ביזנעס, באתר bizzness.net
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הרדופים (שיר)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע שלמה ארצי
 מתוך האלבום "מקום"
 יצא לאור:  אוגוסט 1982
 תאריך הקלטה:  אפריל – ספטמבר 1982
 מקום הקלטה:  אולפני טריטון
 שפה:  עברית
 אורך:  3:10
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 כתיבה:  נתן יונתן
 לחן:  שלמה ארצי
 הפקה:  שלמה ארצי
 עיבוד:  יאיר שרגאי ושלמה ארצי
"הַרְדּוּפִים" הוא שיר שכתב נתן יונתן והלחין וביצע שלמה ארצי. יונתן כתב את השיר בשם "הרדופים ליד החוף", אך ארצי הקליט ופרסם אותו בשם "הרדופים". השיר יצא לאור באוגוסט 1982 כסינגל מתוך אלבומו של ארצי "מקום" (1982).
על השיר

נתן יונתן כתב את השיר "הרדופים ליד החוף" בשנות ה־50 בוואדי קורן על יד קיבוץ אילון, וכלל אותו בספר "שירים לאורך החוף", שיצא לאור ב־1962.
שלמה ארצי הכיר את שירת יונתן כשהיה בגיל 16. הוא היה קורא מהספר "שירים לאורך החוף" לפני אשתו לעתיד. בגיל 21 הגיע לביתו של יונתן בקיבוץ שריד כדי לחפש טקסטים להלחנה. ארצי הלחין את השיר בסביבות 1974. בריאיון שהעניק ליוסי חרסונסקי ב־1982 סיפר ששמר את הלחן בקלטת במשך כשמונה שנים, כפי ששמר את מרבית לחני האלבום "מקום" (במשך 5–6 שנים) – ארצי נהג לשמור לחנים על קלטות למשך שנים כדי "להעמידם במבחן הזמן". באותו ריאיון הודה שמזה זמן רצה לעשות תקליט "המדיף ניחוחות של הארץ", אך נרתע מכך משיקולי תדמית: "אודה, תמיד התביישתי בכך", סיפר. עם זאת, לבסוף החליט להקליט את "מקום". נתן יונתן התייחס לימים לאותה רתיעה של ארצי מביצוע שירים הנתפסים כ"שירי ארץ ישראל". במופע הוקרה שנערך לכבודו ב־2002 במסגרת פסטיבל הפסנתר סיפר יונתן שארצי שלח לו את "הרדופים" המולחן, אך נמנע במשך שנים מלפרסם אותו משיקולי תדמית. לטענת יונתן להחלטתו של ארצי לפרסם לבסוף את השיר סייע לחץ של חברי קיבוץ אילון, שארצי הופיע בו ערב אחד. החברים, שידעו על השיר "הרדופים", הפצירו בארצי לבצע אותו ואף הקליטו את הביצוע. "באותו רגע שהם הקליטו אותו והוא שר כבר לא הייתה לו נסיגה יותר. עם הזמן הוא בעצמו התאהב מאוד בשיר הזה ולא רק זה, אלא הוא השתחרר מכל העכבות שהיו לו, שהן לא היו שייכות לעניין – הן נבעו יותר ממה יאמרו ואיך יגידו על המלחין הזה, שלמה ארצי, שהוא פתאום מתמכר למין נוסטלגיה כזאת כמו 'הרדופים'", אמר יונתן. יונתן המשיך וסיפר על משמעותו של השיר בשבילו:
'הרדופים' הוא מהשירים שאני אומר לעצמי תמיד, ש... שיר כזה אני לא חושב שאני יכול לכתוב עוד פעם בחיים שלי. יצא לי ככה והכנסתי בו כל כך הרבה מנשמתי וממה שהייתי באותם הימים [...] וזה באמת שייך לתקופה הגלילית שלי, כשהגליל מילא אותי עד אפס מקום. הגליל עם כל הקסם הנפלא שיש, ויש בו עד היום הזה, ולכל הפחות השארתי אותו בשירים. [...] עדיין בשיר הוא יישאר תמיד אותו גליל, ואותן נערות יפות תואר שהולכות לרחוץ בזרם שם במעיינות שזורמים שם על יד ואדי קורן – אין כבר דבר כזה. אבל בשיר ישנו.
הצמח הנזכר בשיר הוא הרדוף הנחלים.
במלחמת יום הכיפורים שכל יונתן את בנו ליאור. שלמה ארצי פרסם את הסינגל לשיר באוגוסט 1982 (בשם "הרדופים"), זמן קצר אחרי פרוץ מלחמת לבנון הראשונה, והשיר נתפס כשיר זיכרון, תוך שהמילים של נתן יונתן קושרו להרוגי המלחמה.
מצעדי פזמונים

"הרדופים" היה מהשירים המצליחים מהאלבום "מקום". השיר הוצג ל"פינה לשיפוטכם" של "מקום בצמרת", מצעד הפזמונים השבועי של רשת ג', ב־25 באוגוסט 1982 וצעד 16 שבועות, עד 29 בדצמבר 1982, אז יצא מהמצעד. בשיאו הגיע למקום הראשון למשך שבוע אחד, ב־17 בנובמבר 1982. במצעד השבועי של גלי צה"ל הגיע השיר למקום השני.
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשמ"ג של רשת ג' דורג השיר במקום ה־16, ובמצעד השנתי הישראלי של גלי צה"ל הוא דורג במקום ה־17.
מצעדי פזמונים > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1982)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1982)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1982)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1982)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 1  |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 2  |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשמ"ג)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשמ"ג)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשמ"ג)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשמ"ג)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 16  |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 17  |  |
משתתפים

שלמה ארצי – זמרה, קולות רקע
גרי אקשטיין – גיטרה
אלון נדל – בס
שם טוב לוי – חליל
סמדר שזר – אבוב
משה לוי – פסנתר, קלידים
נגני התזמורת הפילהרמונית הישראלית
משתתפים > הפקה

עיבוד מוזיקלי – שלמה ארצי ויאיר שרגאי
עיבוד אבוב וכלי קשת – יאיר שרגאי
הקלטה – איתמר גפני
גרסאות כיסוי

כמה זמרים ביצעו גרסאות כיסוי לשיר. בין השאר הקליטו או ביצעו אותו יזהר כהן, נחמה הנדל, שולי נתן, שירי מימון (בליל יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל ב־2011), ישראל גוריון ורוני גינוסר.
ביאורים

↑  יונתן עצמו התייחס לשיר פעמים רבות בשם "הרדופים". בריאיון משותף שלו עם שלמה ארצי לאבי אתגר ב־1983 התייחס אליו רק בשם הזה. במופע הוקרה שנערך לכבודו ב־2002 במסגרת פסטיבל הפסנתר התייחס אליו כמה פעמים בשם הזה ופעם אחת בשם "הרדופים ליד החוף".
↑  ובמשתמע מדבריו ייתכן שגם את התקליט.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  האלבום "מקום", באתר Discogs
1 2  נתוני היצירה, באתר אקו"ם
1 2 3   שעה טובה עם אבי אתגר – ריאיון עם נתן יונתן ושלמה ארצי 1983, סרטון בערוץ "Jonathan STR", באתר יוטיוב
1 2 3 4   פסטיבל הפסנתר מארח – מופע הצדעה לנתן יונתן, סרטון בערוץ "כאן 11 – תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב
1 2 3 4 5  הסינגל "הרדופים", באתר סטריאו ומונו
1 2 3  רוביק רוזנטל, הרדופים, אלונים והודי חמודי: הסיפורים שמאחורי שירי נופלים, באתר ruvik.co.il, ‏16 באפריל 2021
↑  שירים לאורך החוף | נתן יונתן, באתר הוצאת הקיבוץ המאוחד
↑  יוסי חרסונסקי, רומנטיקן ציני, "מעריב" 28 באוקטובר 1982, באתר הספרייה הלאומית
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 24–25 באוגוסט 1982, באתר פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 28–29 בדצמבר 1982, באתר פזמונט
1 2  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 16–17 בנובמבר 1982, באתר פזמונט
1 2  מצעד שבועי גלי צה"ל 21 באוקטובר 1982, באתר פזמונט
1 2  המצעד השנתי לשנת תשמ"ג של רשת ג', באתר פזמונט
1 2  להיטון עולם הקולנוע, 14 בספטמבר 1983
↑  יזהר כהן – אגדה ישראלית - חלק ג, באתר Discogs
↑  נחמה הנדל – מחוץ לסערה (1997), באתר סטריאו ומונו
↑   שיר עד – הרדופים ליד החוף – נחמה הנדל, סרטון בערוץ "שיר עד – Shir Ad", באתר יוטיוב
↑  שולי נתן – שירים אהובים (1995), באתר סטריאו ומונו
↑   שירי מימון בערב יום הזיכרון לחללי צה"ל 2011 בשיר "הרדופים", סרטון בערוץ "Dganit Kariv", באתר יוטיוב
↑   ישראל גוריון – הרדופים ליד החוף, סרטון בערוץ "בית אבי חי", באתר יוטיוב
↑   הרדופים ליד החוף – רוני גינוסר, סרטון בערוץ "Roni Ginnosar Official", באתר יוטיוב
דפנה עבר הדני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בנובמבר 1940 י"ט בחשוון תש"א ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  5 באפריל 1997 (בגיל 56) כ"ז באדר ב' תשנ"ז 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 עיסוק:  סופרת ומשוררת ילדים, מתרגמת, פזמונאית
 צאצאים:  יורם עבר הדני 
 
דפנה עבר הדני (י"ט בחשוון תש"א, 20 בנובמבר 1940 – כ"ז באדר ב' תשנ"ז, 5 באפריל 1997) הייתה סופרת, מתרגמת ומשוררת ישראלית.
ביוגרפיה

דפנה אורדנג נולדה ב-1940 בירושלים, אחת משלוש בנותיהם של טוביה וברטה אוּרדַנג. אביה היה יליד לייפאיה (לטביה), שעלה לארץ ישראל בשנת תרפ"ט והיה לאגרונום. אמה הייתה אספנית ובעלת גלריות בארץ ובניו יורק.עבר הדני גדלה בשכונת בית הכרם בעיר. ב-1948, כשהייתה בת שמונה, נהרג אביה בשעה שעלה על מוקש בבית צפאפא. למדה בבית הספר החקלאי "הדסים", שם הייתה חברתו של אורי מילשטיין.
נישאה לאלי עבר הדני (במקור מוגרבי), שלמשפחתו הייתה חנות תבלינים בשוק מחנה יהודה. בנם יורם עבר הדני הוא סופר, תסריטאי ובמאי פרסומות.
פרסמה סיפורים, שירים ותרגומים. בשנת 1973 התפרסם תרגומה לשיריו של אדוארד ליר, ובמסגרת זו טבעה את המונח העברי "איגיון" (כתרגום ל-nonsense). חיברה שני קובצי שירים לילדים: "הגברת צפרדע בוכה במקלחת" (1975) ו"להיות חבר עם הינשוף" (1995).
אחדים משיריה הולחנו בראשית שנות ה-70 על ידי מאיר מינדל, וכמה משיריה גם הושרו: "שוב", שהלחין שמוליק קראוס ובוצע במקור על ידי קראוס וג'וזי כץ ב-1976; "ללא כוכב", ששר ג'ו עמר; "קזינו עולמי", שהלחין ליאור ייני וביצעה מיקי קם (הגיע למקום השלישי בקדם-אירוויזיון 1987).
בסוף ימיה אושפזה דפנה עבר הדני בהוספיס בבית החולים הדסה הר הצופים, ונפטרה ב-1997, בגיל 56. נקברה בהר המנוחות.
ספריה

הגברת צפרדע בוכה במקלחת, כתבה וציְּרה דפנה עבר-הדני, תל אביב: טרקלין ליד עקד, תשל"ו 1975. (שירים לילדים)
דפנה עבר-הדני, להיות חבר עם הינשוף, איְּרה תרצה ולד, קריית גת: דני ספרים, 1995. (שירים לילדים)
ספריה > תרגום

אדוארד ליר, כמה טוב להכיר את מר ליר: שירי אי-גיון (נונסנס), עברית: דפנה עבר-הדני, איורים: אדוארד ליר, תל אביב: טרקלין ליד עקד, 1973.
ג'יימס פנימור קופר, אחרון המוהיקנים, עברית: דפנה עבר-הדני, ירושלים: כתר (ספרי כתרי), 1974.
הערות שוליים

1 2   גילי איזיקוביץ, יורם עבר הדני מספר איך ההתמודדות עם האוטיזם של בנו סייעה לכתיבת ספרו, באתר הארץ, 3 בינואר 2016.
↑  גדעון אריאל ואורי מילשטיין, על מה חלמנו: אגדת הדסים, רמת אפעל: שרידות; ויצו – ארגון נשים יהודיות, עמותת "יש" – ילדים ויתומים ניצולי השואה, 2006, עמ' 154–159; וראו גם באתר של מילשטיין.
↑  הופיעו במסגרת המרכז לתרבות ולחינוך של ההסתדרות ב-1972, ולימים, לאחר מותה, נדפסו שוב בלוויית תווים בהוצאה עצמית של מינדל: דפנה עבר-הדני, שביב האור, ציורים: נורית יובל; מוזיקה: מאיר מינדל, תל אביב: [הוצאה עצמית], 2003 (השירים: "שביב האור", "בתוך הים", "אני עוד קטן בינתיים", "ציורי הילדים", "א חוצפה", "מדוע אמי, שיקר האיש?", "הלנה אשר בתוכי".
↑  קזינו עולמי באתר "פזמונט".
↑  יורם עבר הדני, פרידה מאמא, בהוספיס בהר הצופים, בבלוג שלו, 24 במאי 2007.
↑  הקבר של דפנה עבר הדני בהר המנוחות, באתר BillionGraves.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306819605171  ISNI: 0000 0000 6794 8980  MusicBrainz: 460b7b18-5e37-4178-87fe-b9078d99c1f1  VIAF: 97256964   WorldCat (עם VIAF): 97256964
שרונה (מושבה)

| --- | --- |
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  לוד
 נפה:  נפת יפו
 שפה רשמית:  גרמנית
 תאריך ייסוד:  1871
 סיבת נטישה:  לחץ המחתרות העבריות
 תאריך נטישה:  1945~
 יישובים יורשים:  הקריה, תל אביב
 דת:  טמפלרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  428 (1939)
 קואורדינטות:  32°04′21″N 34°47′12″E﻿ / ﻿32.072391666667°N 34.786619444444°E﻿ / 32.072391666667; 34.786619444444 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.sarona4u.co.il
  מפת מיקום  מפה מפורטת  תבנית:לשוניות2  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שָׁרוֹנָה (בגרמנית: Sarona; הגייה: זָרוֹנָה) הייתה המושבה הרביעית שהקימו הגרמנים הטמפלרים בארץ ישראל, במחצית השנייה של המאה ה-19. המושבה הוקמה ארבעה קילומטרים צפונית ליפו, ואחרוני בתיה שוכנים מאז בתל אביב-יפו בין שדרות שאול המלך מצפון, דרך בגין במזרח, רחוב הארבעה מדרום ורחוב לאונרדו דה וינצ'י ממערב. מקצתם נמצאים היום בתוך בסיס הקריה. המרחב החקלאי של שרונה השתרע לכיוון מזרח על שתי גדותיו של ואדי מוסררה (כיום נחל איילון), לשם חציתו בכלי אופן נעזרו בגשר שרונה על מעבר מוסררה, בצפון מזרח לפחות עד פרדס גולדברג ובמערב משני צידי רחוב אבן גבירול של ימינו ועד נחל הירקון.
בתחומה של המושבה התמקמו ברבות הימים מוסדות השלטון הבריטיים, ולאחריהם מוסדות השלטון של מדינת ישראל באזור המכונה "הקריה". מאז שוכנים בחלקה הצפוני מתקני צבא, משרדים ממשלתיים ועד 2017 שכן במקום מתחם רשות השידור בתל אביב. ובחלקה הדרומי - מדרום לרחוב קפלן התבצעו עבודות שימור כחלק מתוכנית פיתוח של האזור. הרחובות המרכזיים של המושבה הם הרחובות קפלן ודוד אלעזר של ימינו, הניצבים זה לזה ויוצרים את צורת הצלב שאפיינה את תכנון חלק מהמושבות הטמפלריות. וכיום היא השכונה מהיוקרתיות בישראל.
היסטוריה > הקמת המושבה

שרונה הוקמה על ידי הדור השני של בני המושבה הגרמנית ביפו שביכרו חיי חקלאות על חיי עיר. שמה ניתן לה על ידי מייסדה בשל מיקומה בדרום שפלת השרון. באוגוסט 1871 נרכשו 600 דונם אדמה ממנזר יווני ליד יפו ובאוקטובר אותה שנה הונחה אבן הפינה למושבה. במקום הוקמה מושבה חקלאית, שנבנתה במתכונת קלאסית של כפרים בדרום גרמניה. בתים אלה היו לרוב חד קומתיים, וכללו עליית גג וקומת מרתף למשרתים. חומר הבנייה היה מקומי, ולכן רוב הבתים נבנו בכורכר (בניגוד לבתי המושבה הגרמנית בירושלים למשל, שבתיה בנויים אבן גיר). הטמפלרים הביאו לארץ ישראל שיטות חקלאיות מודרניות וכלים חקלאיים מודרניים.
שני המגרשים בצומת המרכזי, הצפוני, של המושבה הוקצו למבני ציבור: בית קהילה ובית העם, וכן בית בד, יקב גדול, וכשלושים בתי מגורים. סביב המושבה הבנויה השתרעו אלפי דונמים של שדות חקלאות, בהם גידלו הטמפלרים מטעי הדרים, כרמים, עצי זית, חיטה ועוד. את המושבה מדד ותכנן בן העדה תיאודור זנדל. תכנון המושבה נעשה בצורת צלב: הרחוב הראשי כריסטוף הופמן (היום דוד אלעזר) ודרך הים (כיום רחוב קפלן). משפחת למלה נמנתה על המשפחות המייסדות של שרונה. כריסטיאן פרידריך למלה (מוכר לתושבי שרונה בשם "פריץ"), גנן במקצועו, נטע בסוף המאה ה-19 פרדס בן שישים דונם, שנחשב בין המשובחים ביפו. תוצרת הפרדס שווקה תחת השם תפוזי ג'אפה לגרמניה. הפרדס זכה מאוחר יותר לשם "פרדס ליטוינסקי". ביתו של פריץ למלה עומד עד ימינו ברחוב דוד אלעזר 11 (רחוב כריסטוף אז).
פריץ ואחיו נטעו גם כרמי ענבים לייצור יין, ואת תוצרתם עיבדו ליין בייקב שרונה.
יחסי הקהילה עם היישוב העברי עד מלחמת העולם הראשונה היו תקינים. המתיישבים הגרמנים אף העסיקו בחליבה יהודים על מנת שמוצרי החלב והגבינה שלהם יהיו כשרים ויוכלו להמכר ליהודי יפו.
בשנות ה-90 של המאה ה-19 דווח כי אוכלוסיית שרונה מונה כ-270 נפשות.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

ערב מלחמת העולם הראשונה ובמהלכה ניכרה מתיחות בין הטמפלרים תושבי שרונה לבין בני היישוב העברי, בשל החסות שקיבלו תושבי יפו ותל אביב מרוסיה, אויבתה של גרמניה, והתלקחו עימותים בין בני הנוער.
בפרוץ המלחמה התגייסו רבים מבני המושבות לצבא הקיסרי, והמושבות שימשו בסיס לסוכני ריגול ותעמולה גרמנים.
בנובמבר 1917 טרם צלח חיל המשלוח המצרי של הבריטים את הירקון וקו שתי העוג'ות התייצב, נעמדו זה מול זה הכוחות הבריטיים מדרום לנהר וכוחות הצבא העות'מאני מצפון לו. באותם ימים הירקון עדיין היה נהר במלוא עוצמת ספיקתו, שני רק לנהר הירדן, ונחשב למכשול טבעי משמעותי. חיל המשלוח נזקק לחומרי גלם ולשטח היערכות על מנת להרכיב את הציוד לצליחת הירקון, ולשטחי אימון בהפעלת הציוד. מכיוון שהיה חשש כי המשמרות הטורקים שסיירו לאורך הירקון יגלו את ההכנות, הרחיק הפיקוד הבריטי של חיל המשלוח את זירת ההכנות וההצטיידות לצליחה עד לשרונה, וזאת אף על פי שהטמפלרים, אזרחי האימפריה הגרמנית, נחשבו נתיני אויב.
לאחר הכיבוש הבריטי, נשלחו הגברים, יחד עם שבויי מלחמה גרמנים, רובם למחנה המעצר בסידי בישר, חלקם גם למעדי ולטורה.
 בינואר הואשמו התושבים שנותרו בריגול והועברו זמנית למושבה הגרמנית ביפו. ביולי 1918 החליטו השלטונות הצבאיים הבריטים לגרש גם 850 נשים, ילדים וזקנים מקהילת הטמפלרים למלון-בית ההבראה לשעבר "אל-חיאת" בחלוואן, שם נשארו למשך שנתיים. בתחילת שנת 1920 נשלחו ממצרים 270 טמפלרים לטירה בבאד מרגנטהיים בווירטמברג. החל משנת 1920 הורשו הטמפלרים לחזור לארץ ישראל.
תחילה נאספו מתושבי המושבה עצים ושטיחים לבניית אסדות הצליחה. מהעצים נבנו סירות קלות, ורפסודות בצורת מסגרות עץ מרופדות בשטיחים על מנת להחריש את צעדי החיילים על גבי הרפסודה. באזור "באסה", צפונית ליפו, הייתה בִּיצָה ושם התאמנו השייטים בהפעלת הציוד. אחרי אימונים אחדים, הוחבאו הרפסודות בפרדסי שרונה עד ליום הצליחה. בשלב מאוחר יותר בשנת 1918 הפקיעו השלטונות הבריטיים את רכוש הטמפלרים כולל בתיהם. הם הוחזרו להם בשנת 1925.
שרונה שימשה ב-1918 גם בסיס לטייסת 113 מכנף 5 ויחידת בלוני תצפית של הבריגדה הארצישראלית של גייסות התעופה המלכותיים (Royal Flying Corps), לימים חיל האוויר המלכותי הבריטי.
היסטוריה > תקופת המנדט

בתקופת המנדט חל גידול ניכר בהיקף והבניה ובסגנון הבנייה הבינלאומי, ובני הדור השני והשלישי העדיפו לבנות את בתיהם במושבה בסגנון זה. האוכלוסייה ביישוב גדלה והגיעה ערב המלחמה ל-428 תושבים. כלכלת המושבה התרחבה מחקלאות לעיבוד תוצרת חקלאית, תעשייה זעירה ומקצועות חופשים. המושבה הוכרזה כמועצה מקומית ב-1925. נחנך בית הספר לילדי שרונה (שהוסב לבית היולדות הקריה). בשנות המצוקה שלאחר המלחמה רכשו יהודים קרקעות באזור. שרונה הייתה המתקדמת בין מושבות הטמפלרים בארץ.
עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה חל גידול במספר חברי המפלגה הנאצית בארץ, במרץ 1933 הוקמו שני סניפים של המפלגה הנאצית: בחיפה ובשרונה-יפו. עם חקיקת חוקים נאציים בגרמניה נגד בתי מסחר יהודיים, הטיל היישוב העברי חרם על התוצרת הטמפלרית.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

עם תחילת המלחמה ולאחר גיוס הגברים לצבא הגרמני נותרו בשרונה 383 תושבים. הבריטים הפכו את המושבה למחנה מעצר, מחנה 4, שעליו שמרו כ-100 נוטרים יהודים וקצינים בריטים. בית החולים הגרמני ביפו על צוותו, בני משפחת וגנר הועברו למחנה. עם ההידרדרות הצבאית במצב בעלות הברית בחזיתות הוגלו חלקם לאוסטרליה ולגרמניה במסגרת חילופי אזרחים. בנובמבר 1943 ביטל הנציב העליון את קיומה של המועצה המקומית. כ-15 מתושבי שרונה שהתגייסו לצבא הגרמני נהרגו במלחמה. לקראת סוף המלחמה נותרו בשרונה כ-40–50 תושבים שרוכזו במספר מבנים.