stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דאנקן דונאטס
היסטוריה > בשנות ה-2000

בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 התמקדה הרשת בפיתוח תחום הקפה. במיוחד החלה להתחרות ישירות ברשת סטארבקס באזור ניו-יורק. בשנים 2002–2005 הקימה באזור שלושה בתי קפה חדשים מדי שבוע והכפילה את מספר נקודות המכירה שלה מ-600 ל-1,200. דאנקן דונאטס התחרתה עם סטארבקס עם מחיר זול יותר ומהירות, שהקפה שלה מוכן מראש ונמזג מיד ללקוח, ללא המתנה להכנתו. בהמשך פיתוח תחום הקפה התרחב לכל רחבי ארצות הברית, בנוסף החלה למכור קפה ארוז להכנה בבית, ברשתות השיווק הגדולות בארצות הברית. שינוי נוסף היה הצעת אפשרויות בריאות יותר בתפריטה. פריטים שערכם הקלורי נמוך ב-25%, או מכילים 25% פחות סוכר, שומן או מלח מאשר פריטים מקבילים בתפריט הרגיל שלה, והפסיקה לכלול חומצת שומן טראנס בכל מוצריה.
בשנת 2005 נרכש תאגיד Allied Domecq על ידי תאגיד המשקאות הצרפתי פרנו ריקאר, שמכר את פעילות "Dunkin' Brands", זמן קצר לאחר הרכישה, לקבוצת חברות השקעה פרטיות תמורת 2 מיליארד דולר.
ב-26 ביולי 2011 'מותגי דאנקן' גייסה סכום של 422.8 מיליון דולר בהנפקה ראשונה לציבור בבורסת נאסד"ק, לפי שווי שוק של 3.82 מיליארד דולר. מחיר מניית החברה זינק ב-35% ביום המסחר הראשון. בדצמבר 2020 נרכשה החברה על ידי חברת Inspire Brands (אנ'), תמורת 11 מיליארד דולר. זו הייתה אחת העסקות הגדולות ביותר אי-פעם בתעשיית המסעדנות מעולם.
פעילות

כמעט כל סניפיה של דאנקן דונאטס מופעלים באמצעות זיכיון. דאנקן דונאטס, יחד עם רשת הגלידריות בסקין-רובינס הוחזקה על ידי חברת ההחזקות 'מותגי דאנקן בע"מ' (.Dunkin' Brands Inc). עקב כך, בארצות הברית סניפיה של דאנקן דונאטס לעיתים מאוחדים עם סניפי בסקין-רובינס, כאשר ישנם שני דלפקים נפרדים לכל מותג, או דלפק אחד (בדרך כלל, זה של דאנקן דונאטס) אשר ממנו ניתן להזמין משני המותגים.
מתחרותיה הגדולות ביותר של דאנקן דונאטס הן כאמור רשתות 'קריספי קרים דונאטס' וסטארבקס, כמו גם חנויות דונאטס מקומיות. בקנדה, וחלקים מצפון ארצות הברית, 'טים הורטונס' היא מתחרה משמעותית. רשת 'מיסטר דונאט' הייתה מתחרתה הגדולה ביותר של דאנקן דונאטס עד לרכישתה על ידי חברת האם של דאנקן דונאטס, והפיכת סניפי 'מיסטר דונאט' לסניפי דאנקן דונאטס. בשנת 2010, מכירותיה של הרשת ברחבי העולם הסתכמו ב-6 מיליארד דולר. באפריל 2011, השיקה דאנקן דונאטס דונאט מסוג חדש ועוגה מיוחדת, לכבוד חתונת הנסיך ויליאם וקתרין מידלטון שנערכה ביום שישי, 29 באפריל 2011.
פעילות בינלאומית > יפן

יפן הייתה המדינה הראשונה באסיה בה נפתח סניף של דנקן דונאטס בשנת 1970. הרשת פעלה ביפן במשך 28 שנים. ירידה במכירות הובילה את החברה לסיים את פעילותה במדינה. כל החנויות ברחבי המדינה נסגרו או שהוסבו לרשת "מיסטר דונאטס". החנויות שהיו בבסיסי צבא אמריקאיים ממשיכות לפעול, אך המכירה היא לאנשי הבסיסים בלבד.
פעילות בינלאומית > ישראל

בישראל הופעל זיכיון של דאנקן דונאטס החל משנת 1996, על ידי חברת די.די ישראל (דנקן דונאטס ישראל), שהייתה בבעלות איש העסקים האמריקאי הלל ויינברג, שהחזיק ב-75% מהחברה, כ-20% היו מוחזקים על ידי עורכי הדין פיל רוזן וסטיבן עסיס, שיזמו את הקמת הרשת בישראל; והיזם ברי אייזנברג החזיק בכ-5%. הסניף הראשון נפתח ברחוב אבן גבירול, תל אביב. סניף שני נפתח ברחוב המלך ג'ורג' פינת בוגרשוב ובנוסף שכרה הרשת אולם ייצור בן 500 מ"ר באזור התעשייה לוד. בתחילה זכו סניפי הרשת בישראל להצלחה ובשיאה הפעילה הרשת 9 סניפים בישראל. עם זאת, הרשת פעלה בהפסד היזמים ניסו להכניס משקיע אסטרטגי חדש במטרה לקבל מימון חדש עד הגעה לרווחיות, או למכור את הרשת כולה למשקיע חדש.
ב-23 במאי 2001 מינה לבסוף בית המשפט מפרק זמני לרשת, ומאז היא חדלה לפעול בישראל.
פעילות בינלאומית > לבנון

הרשת פתחה את הסניף הראשון שלה בלבנון בשנת 1998. הרשת זכתה לפופולריות ועשרות סניפים שלה פרוסים ברחבי המדינה. בשנת 2020 החלה החברה למכור את מוצריה גם בסופרמרקטים ומכולות.
הערות שוליים

↑   ניו יורק טיימס, נפרדת מהסופגניה: המהפך של דאנקן דונאטס, באתר TheMarker‏, 26 בספטמבר 2018
↑  Number of Dunkin' Donuts stores worldwide from 2007 to 2019, by region
1 2  אורי דרומי, ויליאם רוזנברג, מייסד רשת "דנקין דונאטס", 2002-1916., באתר הארץ, 2 באוקטובר 2002
↑  AP, COMPANY NEWS; Dunkin' Donuts Agrees to Sale, The New York Times, ‏18 בנובמבר 1989
1 2 3  שמחה סיגן, ‏הסופגניות OUT, הקפה IN, באתר גלובס, 8 בדצמבר 2005
↑  בתי הקפה דאנקן דונאטס מחריפה את התחרות עם סטארבקס ומקדולנד'ס, באתר גלובס, 26 באוגוסט 2009
↑  סוכנויות הידיעות, דנקן דונאטס תתחיל למכור קפה להכנה בבית ברשתות בארה"ב, באתר TheMarker‏, 13 באוגוסט 2007
הדר תדמור, סטארבקס ודנקן דונאטס עוברות לסופרמרקט: מגדילות את מספר מוצרי המותג שישווקו במרכולים, באתר TheMarker‏, 14 באוגוסט 2007
↑  סוכנויות הידיעות, דנקין דונאטס תשיק באוגוסט את התפריט הבריא של החברה - DDSmart, באתר TheMarker‏, 30 ביולי 2008
↑  סוכנויות הידיעות, ‏גם דנקן דונאטס מוציאה את שומן הטראנס ממוצריה, באתר גלובס, 28 באוגוסט 2007
↑  רונן סרברניק, פרנו ריקאר, חברת המשקאות החריפים השלישית בגודלה בעולם, ניצחה בקרב לרכישת אלייד דומק, באתר הארץ, 17 ביוני 2005
↑  הארץ, הסכם קרוב לרכישת דאנקן דונטס תמורת  כ-2 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 13 בדצמבר 2005
TheMarker, שלוש חברות השקעה פרטיות קרובות להסכם לרכישת רשת דאנקן דונטס תמורת כ-2 מיליארד דולר, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2005
↑  רויטרס, דנקן דונטס תבצע הנפקה ראשונה לציבור לפי שווי של 2.3 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 11 ביולי 2011
גיא קצוביץ', ‏הנפקה מתוקה: דאנקן דונאטס גייסה אמש 422 מיליון דולר, באתר גלובס, 27 ביולי 2011
↑  סוכנויות הידיעות, הצלחה גדולה מהצפוי להנפקת דנקן דונאטס בוול סטריט: המניה מזנקת ב-35% ביומה הראשון, באתר TheMarker‏, 27 ביולי 2011
↑   בלומברג, סופגנייה ששווה 11 מיליארד דולר: דאנקן דונאטס עוברת לידיים פרטיות, באתר TheMarker‏, 31 באוקטובר 2020
1 2  חני ברבש, דנקן דונאטס ישראל בסכנת סגירה; מו"מ להכנסת משקיע אסטרטגי, באתר הארץ, 25 במרץ 2001
↑  דנקן דונאטס תשלם 50 דולר למ"ר בת"א, באתר גלובס, 13 באפריל 1997
↑  מעריב, ‏פיצה האט במו"מ לרכישת רשת דנקן דונאטס בישראל, באתר גלובס, 17 באוגוסט 1999
↑  אסף ברגרפרוינד, מונה מפרק זמני לרשת   דאנקן דונאטס, באתר הארץ, 23 במאי 2001
יצחק דנון, ‏בית המשפט מינה מפרק זמני לרשת דאנקן דונאטס בישראל, באתר גלובס, 23 במאי 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011084793005171  LCCN: no2002012439  VIAF: 143401318   WorldCat (עם VIAF): 143401318
דני וקסמן

| --- | --- |

 לידה:  יולי 1936 (בן 88) בית אלפא, פלשתינה (א"י) 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 ספורט
 ענף ספורט:  אמנות לחימה, ג'ודו 
 
דני וקסמן (נולד ב-יולי 1936 בבית אלפא) הוא מבכירי המורים לאמנות לחימה בישראל ומורה זן מאסכולת הסוטו. וקסמן הוא בעל דרגת דאן 7 בג'ודו, והוא הלא-יפני השני בהיסטוריה שהגיע לדרגה זו. בנוסף, הוא בעל דרגת דאן 15 (ודאי-שיאהן) בנין ג'וטסו מטעם ארגון בוג'ינקאן, הארגון הגדול ביותר העוסק בנינג'יטסו.
ביוגרפיה

וקסמן נסע ליפן לראשונה בשנת 1958 בעקבות המלצתו של משה פלדנקרייז. פלדנקרייז, שהיה מחלוצי הג'ודו בישראל, ומראשוני המפיצים אותו במערב, היה ידיד של משפחת וקסמן ועורר את עניינו של דני באמנות הלחימה. וקסמן שהה כ-13 שנה ביפן במהלך שני העשורים הבאים ובהם הקדיש את כל זמנו ללימוד זן ואמנויות לחימה. תחילת דרכו של דני ביפן הייתה בקודוקאן, בית הספר המרכזי של הג'ודו, שם הוא פגש את דון דרייגר, מומחה לאמנויות לחימה אסיאתיות שהפך לחברו הקרוב והפגיש אותו עם האצומי והנינג'וצו. יחד עם דורון נבון היה לאחד מראשוני המערביים אשר זכו ללמוד נין ג'וטסו. הם למדו אמנות זו תחת המורה מאסאקי האצומי ואף תחת ראש השיטה הקודם, המורה טושיצוגו טאקמאצו. בין מורי הג'ודו של וקסמן נמנים גדולי המורים של אמנות זו, בהם קוטאני סנסאיי (דאן 10), אוסוואה סנסאיי (דאן 10) ודייגו סנסאיי (דאן 10). וקסמן מיעט להתחרות באופן מקצועי, אך בשנת 1969, בעת ביקור בישראל, השתתף באליפות ישראל לג'ודו וזכה במקום הראשון במשקל הפתוח.
וקסמן היה תלמיד שאינו נזיר של מורה הזן הפרופסור מסונאגה רייהו, שהיה גם סגן נשיא אוניברסיטת קומאזוואה ביפן. הוא מתרגל זן למעלה מחמישים שנה ומלמד זן באזור תל אביב מאז 1994.
ספרו זן: שאלות ותשובות יצא לאור בשנת 2000 בהוצאת גל כולל מבוא לזן ותרגום של היצירה "פוקאנזהזנגי" של מייסד הסוטו ביפן איהיי דוגן. בשנת 2006 הוציא לאור את הדרך הישירה לאני האמיתי ולתפקוד מלא בחיי היומיום ובו תרגומים של שלושה מספריו של רייהו, וכן מבחר מתרגומיו של זה, לפרקים המרכזיים ביצירת היסוד של הסוטו זן "שובוגנזו" של דוגן. הוא תרגם וערך ספר זה יחד עם עופר כהן. הספר יצא בהוצאת הצוק הכחול.
ראו גם

ג'ודו
זן בודהיזם
נין ג'וטסו
דינה מוסקבה

לוגו הקבוצה הישן
מועדון הספורט הקיסרי דינה מוסקבה (ברוסית: Импера́торский спо́ртивный клуб «Ди́на» Москва́) הוא מועדון קטרגל רוסי ממוסקבה. המועדון נוסד ב-22 באוגוסט 1991.
הקבוצה זכתה במירב תוארי האליפות בשנות ה-90 והיה אחד המועדונים החזקים ביותר בעולם באותה תקופה (שלוש פעמים זכה בטורניר ליגת האלופות האירופי ומחזיקת הגביע הביניבשתי). בסיס המועדון המצליח ביותר הרכיב את הנבחרת הלאומית של רוסיה שזכתה באליפות אירופה ב-1999.
היסטוריה

ב-1991, איש העסקים המוסקבאי סרגיי קוזלוב נטל על עצמו את החסות לאליפות המדינה בקטרגל. מוקסם מענף ספורט זה הוא הקים קבוצת קטרגל בשם "דינה" — על שמו של אשתו. כבר בעונת הבכורה "דינה" זכתה באליפות חבר המדינות בקטרגל בהדרכת סמיון אנדרייב כמאמן. "דינה" שלטה בליגה הרוסית לאורך עשור שלם ורק ב-2001 נשברה ההגמוניה, עם זכייתה של "ספרטק" באליפות. בזמן הזה "דינה" כבר זכתה בתשע אליפויות לאומיות ושבע פעמים זכתה בגביע.
"דינה" עשתה את הופעת הבכורה שלה בטורניר אלופות אירופה בקטרגל בעונת 1994. בשנת 2002 הטורניר האירופי בוטל ובמקומו הוקם גביע אופ"א בקטרגל, בתור טורניר הקטרגל היוקרתי באירופה, אך "דינה" לא הצליחה להתמודד בו עד לעונת 2015.
במשך שנים רבות, שחקני "דינה" היו עמוד השדרה של הנבחרת הלאומית של רוסיה בקטרגל. תור הזהב של הקבוצה נקשר עם שמו של קונסטנטין ירמנקו, מלך השערים של הליגה הרוסית ונבחרת רוסיה. באליפות אירופה בקטרגל ב-1999, שהסתיים בניצחון הנבחרת הרוסית, בהרכב הנבחרת היו 11 שחקני "דינה".
במאה החדשה, הקבוצה נכשלה ולא הצליחה לגרוף אף תואר. אומנם הציגה משחק טוב מאוד בעונה הסדירה של אליפות 2002 וסיימה כסגנית בעונת 2003/04 והעפילה גמר הגביע רוסי בשנים 2001 ו-2002, אך לא מעבר לכך.
בעונת 2009/10 "דינה" סיימה במקום התשיעי, הגרוע ביותר בתולדותיה. במחצית השנייה של העונה מאמן הקבוצה היה הספרדי מיגל אנדרס מורנו, אשר החל להכין את המועדון לעונה הבאה. בפגרה, "דינה" החתימה את הספרדי מרסלו והיה נדמה שהיא מכוונת גבוה אבל את עונת 2010/11, "דינה" סיימה במקום הלפני אחרון בליגה (העשירי).
נשיא "דינה" סרגיי קוזלוב ב-2011 פנה לדוכסית מריה ולדימירובנה, המתגוררת במדריד בבקשה לקורא למועדון בשם "מועדון הספורט הקיסרי" ב-2012 הוא קיבל את אישורה.
בסוף עונת 2013/14 "דינה" סיימה במקום השלישי בעונה הסדירה והעפילה לפלייאוף ולא הראתה סימני עצירה עד לגמר שבו גברה על סיביריאק. כך, 14 שנים לאחר תואר האליפות הקודם, "דינה" זכתה מחדש באליפות רוסיה. המועדון התקשה לשחזר את ההישג בעונת 2014/15 והוא הודח כבר בשלב רבע גמר הפלייאוף. בעונת 2014/2015 "דינה", כאלופת רוסיה, השתתפה בגביע אופ"א וסיימה במקום הרביעי בטורניר.
ב-2017, לאחר 18 שנים, המועדון זכה בגביע הרוסי. עם זאת, בשל הבעיות הכלכליות במועדון, הוא נאלץ לפרוש מהטורניר עונה לאחר מכן.
הישגים לפי עונה

| עונה | ליגה (רמה) | מיקום |
| --- | --- | --- |
| 1992 | הליגה הבכירה של חבר המדינות (I) | 1 |
| 1992/1993 | הליגה הבכירה (I) | 1 |
| 1993/1994 | הליגה הבכירה (I) | 1 |
| 1994/1995 | הליגה הבכירה (I) | 1 |
| 1995/1996 | הליגה הבכירה (I) | 1 |
| 1996/1997 | הליגה הבכירה (I) | 1 |
| 1997/1998 | הליגה הבכירה (I) | 1 |
| 1998/1999 | הליגה הבכירה (I) | 1 |
| 1999/2000 | הליגה הבכירה (I) | 1 |
| 2000/2001 | הליגה הבכירה (I) | 4 |
| 2001/2002 | הליגה הבכירה (I) | רבע גמר (1 בעונה הסדירה) |
| 2002/2003 | הליגה הבכירה (I) | רבע גמר (4 בעונה הסדירה) |
| 2003/2004 | ליגת העל (I) | 2 |
| 2004/2005 | ליגת העל (I) | 4 |
| 2005/2006 | ליגת העל (I) | 8 |
| 2006/2007 | ליגת העל (I) | 4 |
| 2007/2008 | ליגת העל (I) | 6 |
| 2008/2009 | ליגת העל (I) | 7 |
| 2009/2010 | ליגת העל (I) | 9 |
| 2010/2011 | ליגת העל (I) | 10 |
| 2011/2012 | ליגת העל (I) | רבע גמר (8 בעונה הסדירה) |
| 2012/2013 | ליגת העל (I) | רבע גמר (4 בעונה הסדירה) |
| 2013/2014 | ליגת העל (I) | 1 (3 בעונה הסדירה) |
| 2014/2015 | ליגת העל (I) | רבע גמר (3 בעונה הסדירה) |
| 2015/2016 | ליגת העל (I) | רבע גמר (7 בעונה הסדירה) |
| 2016/2017 | ליגת העל (I) | 2 (2 בעונה הסדירה) |
| 2017/2018 | ליגת העל (I) | 11 |
תארים

ליגת העל הרוסית בקטרגל
זכייה (10): 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2014
הגביע הרוסי
זכייה (8): 1992, 1993, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2017
גביע הליגה הבכירה
זכייה (2): 1993, 1995
טורניר אלופות אירופה בקטרגל
זכייה (3): 1995, 1997, 1999
הגביע הביניבשתי :
זכייה (1): 1997
הערות שוליים

↑  «ИМПЕРАТОРСКИЙ КЛУБ» ПОКА ВЫИГРЫВАЕТ СКРОМНО
דני וריינס

| --- | --- |
 לידה:  29 באוקטובר 1958 (בן 65) סולט לייק סיטי, יוטה, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.01 מטרים
 מספר:  20, 23
 מכללה:  אוניברסיטת יוטה
 דראפט:  בחירה חמישית, 1981 סיאטל סופרסוניקס
 קבוצות כשחקן
 1981–1986 1986–1988 1988–1989 1989–1992 1992:  סיאטל סופרסוניקס פילדלפיה 76' א.א.ק. אתונה ארסיום מילאן פלקנסטרו וארזה
 הישגים כשחקן
 חמישיית ההגנה השנייה של העונה (1985)
דניאל לה-דרו "דני" וריינס (באנגלית: Daniel LaDrew "Danny" Vranes; נולד ב-29 באוקטובר 1958) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1981–1992. ממוצעיו הכוללים לאורך 7 עונותיו בליגת ה-NBA הם 5.1 נקודות, 3.9 ריבאונדים ו-1.2 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק

וריינס נולד וגדל בסולט לייק סיטי שביוטה, ובין השנים 1977–1981 למד באוניברסיטת יוטה. בעונות 1978 ו-1981 העפיל עם קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), לצד בן כיתתו טום צ'יימברס. בארבע עונותיו בקבוצה רשם וריינס ממוצעים של 15.4 נקודות ו-8.6 ריבאונדים למשחק.
בדראפט ה-NBA‏ 1981 נבחר וריינס על ידי סיאטל סופרסוניקס, בבחירה החמישית. ב-5 עונותיו עם הסופרסוניקס זכה לדקות משחק מרובות ואף פתח במרבית המשחקים בשל יכולותיו ההגנתיות, ועל אף תפוקתו ההתקפית המוגבלת. לאורך התקופה קלע 6.0 נקודות ואסף 4.4 ריבאונדים בממוצע למשחק, תחת המאמנים לני וילקינס וברני ביקרסטאף. בעונת 1984/1985 נבחר לחמישיית ההגנה השנייה של העונה.
לקראת עונת 1985/1986 הועבר בטרייד לפילדלפיה 76'. בשתי עונותיו בפילדלפיה תרם 2.3 נקודות בממוצע למשחק בלבד.
בעונת 1988/1989 עבר לשחק בא.א.ק. אתונה היוונית, ובין השנים 1989–1992 שיחק עבור קבוצות "ארסיום מילאן" ופלקנסטרו וארזה האיטלקיות, בטרם פרש ממשחק.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות המשחק של וריינס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של וריינס, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1981, באתר basketball-reference.com
↑  וריינס ומקורמיק נשלחים בטרייד לפילדלפיה, באתר שיקגו טריביון, 19 בדצמבר 1986
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דני ון בירן

| --- | --- |

 לידה:  1966 (בן 58 בערך) ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1984–2008 (כ־24 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד חטיבה 278  קצין מילואים ראשי
 
דני ון בירן (נולד ב-1966) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין מילואים ראשי.
ביוגרפיה

ון בירן נולד בירושלים. ב-1984 התגייס לצה"ל ושירת בחיל השריון. לאחר קורס קצינים שימש מפקד בקורס קציני שריון, מפקד מחלקה, סגן מפקד פלוגה ומפקד פלוגה בחטיבה 401. ב-1989 השתחרר משירות הקבע בדרגת סרן. במילואים שימש מפקד פלוגת שריון, ב-1995 מונה למפקד גדוד שריון במילואים ובשנים 2000 עד 2004 שימש מפקד חטיבה 278. במאי 2005 מונה לקצין מילואים ראשי בדרגת תת-אלוף, שירת בתפקיד עד ספטמבר 2008.
ון בירן סיים ב-1994 תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן, התמחה במשרד עורכי הדין "גרנות, שטראוס, גורפיין" וב-1995 הוסמך כעורך דין. בשנים 1998 עד 2005 שימש שותף במשרד עורכי דין "חכם, ון בירן, לנדרס" ועסק בליטיגציה, משפט מסחרי ומקרקעין.
יחד עם רעייתו הקים את חברת Jumboard העוסקת בתחום משחקי הילדים.
בשנת 2023 הקים את תנועת "נקראים לדגל" על רקע הסרבנות במסגרת המחאה נגד הרפורמה המשפטית.
נשוי לרחלי ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  רועי גולדנברג, ‏משחק ילדים: המקלדת שתקל על ילדיכם בגישה למחשב, באתר גלובס, 4 ביולי 2012
דינה מרחב

| --- | --- |
דינה מרחב לבית גרוס
דינה מרחב לבית גרוס
 לידה:  9 במרץ 1936 וינקובצי, ממלכת יוגוסלביה ממלכת יוגוסלביה 
 פטירה:  19 באוקטובר 2022 (בגיל 86) עין הוד, מחוז חיפה, ישראל 
 שם לידה:  דינה גרוס
 לאום:  יהודי
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 תקופת הפעילות:  מ-1957 
 תחום יצירה:  פיסול
 יצירות ידועות:  Les Ailes de la paix 
 פרסים והוקרה:  פרס הרמן שטרוק (1998) 
 http://www.dinamerhav.israel.net
 
דינה מרחב (9 במרץ 1936 – 19 באוקטובר 2022) הייתה אמנית ישראלית שהתמחתה בהצבת פסלי חוצות מברזל, כלת פרס הרמן שטרוק לשנת 1998.
ביוגרפיה

מרחב נולדה לזלטקו ושטפי (לבית וקסלר) גרוס, בווינקובצי שבממלכת יוגוסלביה. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת אביה בשורות הצבא היוגוסלבי, נפל בשבי הגרמנים ושהה בשביו עד תום המלחמה. מרחב נמלטה עם משפחתה לאיטליה ומשם לשווייץ. ב-1945, לאחר שחרור יוגוסלביה שבה עם משפחתה לבלגרד וב-1949 עלתה לישראל והתגוררה בקריית מוצקין.
ב-1957 סיימה לימודי עיצוב גרפי בבצלאל. בין 1966 ל-1996 נמנתה עם סגל ההוראה במרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה, בין 1971 ל-1974 הרצתה באוניברסיטת חיפה ובין 1975 ל-1980 לימדה עיצוב גרפי במסגרת לימודי חוץ בטכניון. בהמשך, למדה פיסול באוניברסיטת חיפה ובפייטרסנטה(אנ') באיטליה.
מרחב התמחתה בהצבת פסלי חוצות וזכתה לשם עולמי. פסליה הוצבו במדינות ברחבי העולם, כגון בקרואטיה, מקדוניה, שווייץ, סין, ארצות הברית והודו. ב-2008 זכתה בפרס הפארק האולימפי בבייג'ינג. היא השתתפה במספר רב של תערוכות בישראל ומחוצה לה וב-2011 זכתה בפרס הברונזה בתערוכת הפיסול הבינלאומית שנערכה בעיר ווּהוּ(אנ') שבסין.
ב-2013 הוצב פסלה "שלווה שמימית" בחזית בית הקברות היהודי העתיק בעיר ג'קובו שבקרואטיה לזכר הנספים במחנה הריכוז ג'קובו.
בקיץ 2016 חנכה דינה מרחב בווינקובצי פארק פסלים להנצחת משפחת גרוס. בעת ביקורה בעיר קיבלה מדליה ועיטור מטעם העיר וינקובצי על הישגיה בתחום הפיסול ותרומתה לעיר.
פיסלה בסטודיו בניר עציון והתגוררה בעין הוד. בנה ירון מרחב הוא פרסומאי. מרחב הלכה לעולמה ב-19 באוקטובר 2022, בביתה בעין הוד.
תערוכות > תערוכות יחיד (מבחר)

1974 – גלריית אשכולות בחיפה
1982, 1998 – גלריית גיא בתל אביב
1986, 1995 – בית האמנים בירושלים
1993 – בית האמנים חיפה
1997 בית האמנים עין הוד
2005, 2008, 2012 – בית האמנים תל אביב
2013 – גלריית גליפטוטקה, זאגרב, קרואטיה
2013 – גלריה של המוזיאון העירוני וינקובצי, קרואטיה
2016 – גלריית אמני עין הוד ישראל.
תערוכות > תערוכות קבוצתיות (מבחר)

1969 – "גרפיקה ישראלית", מוזיאון ישראל, ירושלים
1985, 1993 – תערוכת אגודת הפסלים והציירים, מוזיאון חיפה לאמנות חדשה
1995 – "אמנותעשייה", בנייני האומה, ירושלים
1996 – "אמנים שולחים שלום", מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב יפו
2000 – "אמנות ציבורית", תיאטרון גבעתיים
2002 – "ציפור גן עדן", יואניואניואן פארק שאנגחאי, סין
2004 – "יצור קדומים", ג'ונסון דיוורסי, מקוון, ויסקונסין, ארצות הברית
2007 – "כנפי הרמוניה", דיאלוג, עגלת ציפור, עץ קוקוס, מומבאי, הודו
2008 – "טוטם", פארק פיסול אולימפי בינלאומי, בייג'ינג, סין
2009 – "משפחה מאושרת", שיאנגיאנג (אנ'), סין
2010 – "יער מכושף", טרנספורמציה, זגארב, קרואטיה
2011 – "הרמוניה שמימית", פרס שלישי, פארק פיסול ווהו, סין.
הערות שוליים

1 2  דינה מרחב דף הבית, באתר כפר האמנים עין הוד (באנגלית).
↑  דינה מרחב, באתר כפר האמנים עין הוד.
↑  דינה מרחב, באתר מוזיאון ינקו דאדא (באנגלית).
↑  אירית מילר (עורכת), דינה מרחב - האישה עם כנפי הברזל, באתר כפר האמנים עין הוד.
↑  דינה מרחב - מסע לווינקובצי, באתר כפר האמנים עין הוד (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 274984  NLI: 987007312936905171  ISNI: 0000 0000 6916 0038  LCCN: n86066039  ULAN: 500477066  VIAF: 3951947   WorldCat (עם VIAF): 3951947 
חנוכת פארק הפסלים להנצחת משפחת גרוס בעיר וינקובצי
טקס הענקת מדליה ועיטור על הישגים בתחום הפיסול מטעם העיר וינקובצי, יולי 2016
דורון ברגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 במאי 1972 (בן 52) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  הארץ 
 
דורון ברגר (ברגרפרוינד) (נולד ב-25 במאי 1972) הוא עיתונאי ואיש תקשורת, עורך ומנהל אתרי אינטרנט ואפליקציות תקשורת וספורט. בעבר עבד כעיתונאי בעיתון "הארץ".
ביוגרפיה

דורון ברגר נולד בתל אביב, והתחנך בבתי ספר דתיים לאומיים. לאחר שירותו בצה"ל, יצא בשאלה והחל לעבוד כעיתונאי ספורט. ברגר הצטרף בשנת 1994 למדור הספורט של "הארץ", והחל משנת 1997 לסקר את ההתאחדות לכדורגל בישראל וקבוצות כדורגל שונות.
מספר מחשיפותיו הביאו את מבקר המדינה לערוך בדיקות אודות פעילות ההתאחדות לכדורגל בישראל. ברגר פרסם סקופ לפיו ההתאחדות לכדורגל העבירה סכום של 350 אלף דולר לקבוצת הפועל צפרירים חולון שאותה אימן גיא לוי, בנו של יו"ר ההתאחדות לכדורגל, גברי לוי. ברגר סיקר גם מספר קבוצות כדורגל, ביניהן מכבי חיפה, בני יהודה, הפועל חיפה והפועל תל אביב.
ב-2005 לאחר 11 שנים ככתב ב"הארץ", הצטרף למוסף הספורט של מקור ראשון. אחר כך הצטרף לחברת התוכנה "טלליין" והיה שותף להקמת אתר הספורט "telesport" וניהול אתרי ספורט. בשנת 2010 החל לעסוק בתחומי תקשורת נוספים, בעיקר עם המגזר החרדי.
באפריל 2016, לאחר מותו של מנכ"ל טלליין, יונתן (יוני) שור, בפיגוע ההתאבדות באיסטנבול, מונה ברגר למנכ"ל טלליין.
חיים אישיים

ברגר נשוי, אב לבן ובת ומתגורר בנתניה.
הערות שוליים

↑  דורון ברגרפרוינד, התקשרויות עם ספקים ללא מכרז; נסיעות לחו"ל ושהות ארוכה שם ללא צורך; הקצאת כסף באופן לקוי וחמור, באתר הארץ, 24 במאי 2001
דורון ברגרפרוינד, וילנאי: הוקמה ועדה לבדיקת ענף הכדורגל, באתר הארץ, 23 במאי 2002
↑  דורון ברגרפרוינד, גברי לוי אישר כי התערב במינוי לוין למאמן צפרירים ובשיחרורו למכבי ת"א, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2001
↑  כתבי גלובס, ‏מחלקת עסקים, באתר גלובס, 27 ביולי 2005
↑  ערן סויסה, לא קיבל חיזוק והחליט לעזוב, באתר nrg‏, 6 בדצמבר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007413219605171  VIAF: 83156674999633581676   WorldCat (עם VIAF): 83156674999633581676
דב שורין

| --- | --- |

 לידה:  1949 (בן 75 בערך) ניו יורק ברוקלין ארצות הברית
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 שפה מועדפת:  עברית, אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 בת זוג:  רחל שורין  תמר שורין
 מספר צאצאים:  10 (נכון ל־2023) 
 www.dovshurin.com
 
דב שורין (נולד בברוקלין ב-1949) הוא זמר-יוצר ישראלי-אמריקאי, הידוע גם בדעותיו הפוליטיות הימניות המועברות הן באמצעות המוזיקה והן באמצעות הופעותיו בתקשורת.
ביוגרפיה

נולד בברוקלין, ניו יורק. הוריו היו הרב ישראל שורין (נפטר ב-2007), בנו של הרב משה שורין, ומלכה (1921–2013), שהייתה בתו של הרב יעקב קמנצקי, ראש ישיבת תורה ודעת בניו יורק וחבר מועצת גדולי התורה באמריקה.
דב עלה לישראל בשנת 1984. התגורר תקופה בעיר העתיקה ותקופה מסוימת בבניין סנסור שבכיכר ציון, במרכז העיר ירושלים.
ביוגרפיה > מוזיקה

המוזיקה של שורין נעה בין בלדות עממיות רכות לגיטרה חשמלית, מוזיקה מהירה וריקודית. מילות השיר שלו נעות בין מקורות מקוריים לתנ"כיים או שילוב של השניים.
ביוגרפיה > מוזיקה > זכרני נא

הלהיט המרכזי של שורין הוא השיר זכרני נא. השיר הולחן על ידי דב שורין בעקבות רצח ירון ואפי אונגר על ידי מחבלים פלסטינים, לא הרחק מקבר שמשון. הוא הלחין פסוק מדבריו של שמשון, שהתפלל לאל, לאחר שהפלשתים עקרו את עיניו, שייתן לו כוח לנקום באויביו בפעם האחרונה, ואז הפיל את הבניין על עצמו ועל שוביו: ”זָכְרֵנִי נָא וְחַזְּקֵנִי נָא אַךְ הַפַּעַם הַזֶּה, הָאֱלֹהִים, וְאִנָּקְמָה נְקַם אַחַת מִשְּׁתֵי עֵינַי, מִפְּלִשְׁתִּים” (שופטים, ט"ז, כ"ח)
מילות השיר מבוססות על פסוק אחד בספר שופטים (למעט 7 המילים הראשונות בפסוק). בביצוע המקורי באלבום אוהב ה' (1999) שמר שורין על מילות הפסוק, אך בביצועים אחרים שלו ושל אחרים הוחלפה המילה "מפלשתים", במילה "מפלסטין".
בריאיון אמר שורין שהוא לא אהב את השיר, כי הוא אינו בסגנון שלו, המשלב ביטלס וקרליבך, והוא חשב כי הוא מתאים יותר לסגנונו של מרדכי בן-דוד. השיר הוקלט לראשונה על ידי שורין ולהקת כיכר ציון ב-1999 באלבומו "אוהב ה'" (Madly In Love With The One Above), אך זכה לפרסום רב יותר לאחר שתזמורת שלהבת עשתה לו קאבר. בביצוע זה, תזמורת שלהבת שמרה בשירה על נוסח הפסוק המקורי. עמנואל שילה סיפר כי השמיע את השיר בתוכניתו בערוץ 7 לאחר פיגועים במהלך האינתיפאדה השנייה כמעין תגובה לשיר "דרכנו" של דני בסן ששודר אז ברשתות אחרות לאחר פיגועים. עם זאת, כתב שילה שהמסר של שמשון אינו מתאים לתקופתנו, שבה הממשלה צריכה לנקום, וגם אינו מתאים לחתונות.
גרסאות כיסוי נוספות של השיר כוללות ביצוע של דדי גראוכר ויונתן פורת באלבומם המשותף "דדי ויונתן" (2004) וביצוע של אריאל זילבר בדיסק "ימים כתומים: שירי תקווה ואמונה" שיצא ב-2005 בעקבות ביצוע תוכנית ההתנתקות. מילות השיר היוו את המקור לשם הסרט התיעודי נקם אחת משתי עיני (גר') של אבי מוגרבי מאותה שנה ושכלל, בין השאר, ביצוע של שורין לשיר באירוע של מפלגת כהנא חי בו החליף את המילה פלשתים בפלסטין.
השיר זכה לתשומת לב בדצמבר 2015, אז פרסם רועי שרון מערוץ 10 תיעוד חתונה של אנשי ימין קיצוני הרוקדים לקול השיר, כשבידי מקצת הרוקדים כלי נשק, ואחד הנוכחים דוקר תמונה של הפעוט עלי דוואבשה שנרצח בעיירה דומא. והוא הושמע גם במהלך העימותים בירושלים ב-2021.
ביוגרפיה > הופעותיו בתקשורת

הוא ידוע בדעותיו הפוליטיות הכהניסטיות. המאבק על ארץ ישראל הוא נושא שחוזר על עצמו במוזיקה שלו.
הוא הוצג על השער של האקונומיסט עם תנ"ך ביד אחת ועוזי ביד השנייה.
שורין הוצג בסרטים תיעודיים והפך לזמן קצר לכוכב פופ בתנועת המתנחלים עם שירים הקוראים לאלימות נגד הפלסטינים ולהתנגדות לנסיגת ישראל ב-2005 מרצועת עזה.
שורין הופיע בסרט התיעודי של Settlers, שנעשה ב-2002 על ידי הבמאי הבריטי שון מקאליסטר. בסרט קובע שורין כי למרות שהוא מאמין שארץ ישראל שייכת אך ורק לעם היהודי, אין לו בעיה להיות מיודד עם ערבים בודדים. בסצנה נראה שורין מתערב לטובתו של קשיש ערבי שנעצר ברחבת הכותל על ידי כוחות הביטחון הישראלי; שורין הצהיר שהוא גאה במה שעשה ושהמעשה הזה הוא מצווה.
חיים אישיים

התגורר תקופה בבניין סנסור וב"בית עיני" ברחוב אגריפס בירושלים. כיום גר בבת עין. הוא גרוש בפעם השנייה ואב לעשרה ילדים, תשעה מרעייתו רחל ובן אחד מרעייתו תמר.