stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כנסיית מריה הקדושה (ברלין)
הערות שוליים

↑  Encyclopaedia Judaica, Jerusalem, 1971, Vol 8, pg 1042-43.
↑  Regina Bartsch-Molden: Artus Quellinus' Grabmal Sparr. Der Einfluß der Niederlande auf das Grabmal in Norddeutschland zwischen 1650 und 1725. PEter LAng Verlag, FrankfurtM. 1993, מסת"ב 3-631-46089-9 (zugl. Dissertation FU Berlin 1992).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4192773-4  NKC: olak20241212435  VIAF: 235968199   WorldCat (עם VIAF): 235968199 
פסלו של מרטין לותר
ישיבת תולדות אהרן

| --- | --- |

ישיבת תולדות אהרן הישנה
 ישיבה
 מייסדים:  אברהם יצחק קאהן
 בעלי תפקידים
 ראש הישיבה:  הרב משה קאהן
 תלמידים
 :  150
 מיקום
 מיקום:  שבטי ישראל 35, בתי נייטין, ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°47′08″N 35°13′30″E﻿ / ﻿31.785611111111°N 35.225083333333°E﻿ / 31.785611111111; 35.225083333333
  (למפת ירושלים מוגדלת) ישיבת תולדות אהרן(למפת ירושלים רגילה) ישיבת תולדות אהרן(למפת הרי ירושלים רגילה) ישיבת תולדות אהרן(למפת הרי ירושלים מוגדלת) ישיבת תולדות אהרן
 
ישיבת תולדות אהרן היא הישיבה של חסידות תולדות אהרן. היא שוכנת במבנה המרכזי של החסידות במתחם בתי נייטין שבשכונת מאה שערים.
את הקמת הישיבה יזם הרב אברהם יצחק קאהן, האדמו"ר הראשון של חסידות תולדות אהרן. תחילה שכנה הישיבה בשכונת מאה שערים (כיום בית המדרש של תולדות אברהם יצחק) ולאחר פטירת רבי אברהם יצחק עברה למבנה הנוכחי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 137752168   WorldCat (עם VIAF): 137752168 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישיבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי וייטנאם–יוון

| יחסי וייטנאם–יוון |
| --- | --- |
וייטנאם: יוון


וייטנאם: יוון
שטח (בקילומטר רבוע)
331,210: 131,957
אוכלוסייה
101,141,305: 10,020,238
תמ"ג (במיליוני דולרים)
429,717: 238,206
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,249: 23,773
משטר
רפובליקה סוציאליסטית: רפובליקה

יחסי וייטנאם–יוון הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם לבין הרפובליקה ההלנית.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 1975. השגרירות היוונית בהאנוי נפתחה בשנת 2007 בניגוד לשגרירות הווייטנאמית שנפתחה בשנת 2011. היחסים בין המדינות התפתחו באופן משמעותי במהלך העשור האחרון. המדינות החלו לפתח את הקשרים הכלכליים ביניהם והביקורים בין המדינות גדלו באופן משמעותי. אולם, יש מעט יוונים המתגוררים בווייטנאם.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מיוון לווייטנאם הגיעה לסך 68.5 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה כותנה גולמית, נייר ממוחזר, אגוזים, תרופות ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מווייטנאם ליוון הגיעה לסך 213 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה ציוד שידור, מחשבים, קפה, נייר, מחשבונים, טלפונים ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מיוון לווייטנאם הגיעה לסך 25.3 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה סכיני גילוח, כותנה גולמית, נייר ממוחזר, תרופות, אבנים ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מווייטנאם ליוון הגיעה לסך 154 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה ציוד שידור, קפה, נייר, מחשבים, פילה, גומי, בגדים ועוד.
ייצוג

יוון מיוצגת בווייטנאם על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בהאנוי, בירת וייטנאם.
וייטנאם מיוצגת ביוון על ידי שגרירות שהיא מחזיקה באתונה, בירת יוון.
לוקאס ואן ליידן

| --- | --- |

 לידה:  מאי 1494 האימפריה הרומית הקדושה ליידן, ארצות השפלה 
 פטירה:  1533  (בגיל 38 בערך) האימפריה הרומית הקדושה ליידן, ארצות השפלה 
 שם לידה:  Lucas Huighensz Jacobsz 
 תחום יצירה:  ציור, תחריט 
 הושפע על ידי:  Huygh Jacobsz. 
 יצירות ידועות:  Inner left wing of a diptych with Christ as the Man of Sorrows, Last Judgement, Crucifixion of Christ 
 
לוקאס ואן ליידן (בהולנדית: Lucas van Leyden; סוף מאי-תחילת יוני 1494 – 8 באוגוסט 1533), שהיה קרוי גם לוקאס הוגנס או לוקאס יאקובס היה צייר וחרט הולנדי.
ביוגרפיה

ואן ליידן נולד בליידן (פירוש שמו: לוקאס מליידן) והוא היה פעיל בעיקר בעיר זו. ואן ליידן נחשב לאחד ממבטאי סגנון הציור ההולנדי בתקופתו וכאחד החרטים המוצלחים בתולדות האמנות. ואן-ליידן למד את המלאכה מאביו (אך לא קיימות עבודות ידועות של האב) ומקורנליוס אנגלברכטס, אך בעוד ששני אלה התמקדו בציור, הצטיין ואן-ליידן בחריטה. לא ידוע היכן למד חריטה, אך ככל הנראה למד בגיל מוקדם למדי, שכן התחריט המוקדם ביותר הידוע כשלו ("מחמד והנזיר השחוט") הוא מ-1508, כשהוא היה בן 14 בלבד.
ב-1514 התקבל ואן ליידן לגילדת הציירים בליידן. קיימות עדויות כי לאחר מכן נדד וביקר בין היתר באנטוורפן (1521), שם עבד בסדנה של אלברכט דירר ולמידלברך (1527), בה פגש את יאן מבוסה. חלק ניכר מתחריטיו אינם מתוארכים, דבר המקשה על ההיסטוריונים לעקוב בצורה ודאית אחר תהליך יצירתם. הציור שנחשב ליצירת המופת שלו הוא "הר האבירים" (1517), עם יותר מ-80 דמויות. אחת ההשפעות הגדולות עליו היה דירר. קארל ואן מאנדר מתאר אותו כאדם שעבד לעיתים מן המיטה, אך בשל כמויות התחריטים שהשאיר בפרק חייו הקצר, נראה כי היה מוכשר למדי.
לאסלו בארדושי

בארדושי לאסלו בארדושי (בהונגרית: Bárdosi Bárdossy László; סומבטהיי, 10 בדצמבר 1890 – בודפשט, 10 בינואר 1946) היה דיפלומט, פוליטיקאי ימני, הונגרי, ראש ממשלת הונגריה שהוצא להורג אחרי מלחמת העולם השנייה כפושע מלחמה.
קורות חייו

אביו ד"ר בארדושי (תואר אצולה, כלמר מבארדוש) ינה בארדושי (1861–1934), הפלטין הראשי של מחוז שארוש, המזכיר הראשי של מחוז ואש, בעל תואר "יועץ שר", ממשפחת בארדושי שהיא משפחת אצולה עם היסטוריה ארוכה. אמו הייתה גיזלה זרקה מאוברוורט. סבו וסבתו מצד אביו היו לאסלו בארדושי מבארדוש (1819–1890), הסגן הראשון של פלטין מחוז זאלה, נשיא בית משפט מלכותי, ואמיליה נאג' ממשטרהאזה (1826–1884). סבו וסבתו מצד אמו היו דנש זרקה (1842–1895), נוטריון מלכותי, ולנקה טרצי (1845–1914).
בארדושי למד משפטים בבודפשט, ברלין ופריז. הוא קיבל את הדוקטורט שלו במשפטים ב-1912 באוניברסיטת בודפשט (שמה כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד). הוא היה סגן מזכיר שר משנת 1918 ומזכיר שר משנת 1921. בשנת 1922 הצטרף למחלקת העיתונות של משרד החוץ ומונה לראשה בשנת 1924. ב-1926 הוא נשא את מרייטה בראון מבלטין.
ב-1926 הפך בעל תואר "יועץ שר", ומ-1930 ליועץ בשגרירות הונגריה בלונדון. ההיסטוריון האנגלי קרליל איילמר מקרטני (אנ') כתב על ברדושי שהוא האדם הטוב ביותר בפוליטיקה ההונגרית בלונדון, שהשיג אהדה רבה ביותר להונגריה. ב-24 באוקטובר 1934 מונה לשגריר הונגריה בבוקרשט, שם זכה ליחס של כבוד והכרה מצד הרומנים בשל ידיעותיו הרבות והתנהגותו הקורקטית. הוא כיהן בתפקיד עד שנכנס לתפקיד שר החוץ.
ב-4 בפברואר, הוא ירש כשר החוץ את הרוזן אישטוואן צ'אקי, שמת ממחלה. ב-3 באפריל 1941, בעקבות התאבדותו של הרוזן פאל טלקי, מינה אותו העוצר של ממלכת הונגריה האדמירל מיקלוש הורטי לראש ממשלה והוא שמר גם על תיק שר החוץ.
מבחינת תפיסת עולמו, הוא לא היה נציונל-סוציאליסט, אך ימני פשיסטי כן. בתקופתו כראש הממשלה ולפניה לא נראה היה שהוא נלהב במיוחד מהאידיאלים הגרמניים, אך במקביל ניהל מדיניות פרו-גרמנית פעילה. בניגוד לבני דורו, דיולה גמבש או בלה אימרדי, הוא לא עסק באידאולוגיה הלאומית ההונגרית.
כראש הממשלה

משימתו הראשונה כראש ממשלה הייתה כיבוש האזור של צפון יוגוסלביה ("אזור הדרום" בהונגרית), שבדרך כלל קשור בהפרת "הסכם השלום הנצחי" עם יוגוסלביה מסוף מלחמת העולם הראשונה (חוזה טריאנון). למעשה, ברדושי לא הפר את הסכם טלקי ב-1941. מבין הכוחות ההונגריים-גרמניים שצעדו ב-6 באפריל, רק הכוח הגרמני נכנס ליוגוסלביה ובארדושי לא הכריז מלחמה על יוגוסלביה גם כאשר חיל האוויר היוגוסלבי הפציץ שטחים הונגריים מספר פעמים בין 6 לבין 10 באפריל. אולם ב-10 באפריל, עם הכרזת המדינה הקרואטית העצמאית, חדלה יוגוסלביה דה-פקטו מלהתקיים, וכוחות הונגריה נכנסו לשטח הדרום ב-11 לחודש.
ביוני הגיש לפרלמנט את הצעת החוק היהודי השלישי שאושרה על ידי הפרלמנט ב-15 ביוני 1941 והתקבל כחוק. החוק הגדיר את המושג "יהודי" על בסיס גזעי, אסר על נישואים של יהודים ולא-יהודים ואף על יחסי מין ביניהם מחוץ לנישואין, אותם סיווג כ"עלבונות גזעיים"; והנהיג בדיקה רפואית חובה לפני הנישואין. (למעשה חיקוי של חוקי נירנברג הנאצים).
טבח קמינץ-פודולסקי, שהיה השלב הראשון של השואה בהונגריה, התרחש בתקופה שהוא היה ראש הממשלה. בקיץ 1941 גורשו כעשרים אלף יהודים לאוקראינה על ידי השלטונות ההונגריים בתנאים גרועים ביותר, שם הם נורו במקלעים על ידי יחידות אס אס ב-27–28 באוגוסט. זה היה הרצח ההמוני הראשון של השואה שבו הגיע מניין ההרוגים לחמש ספרות (עשרות אלפים).
ב-11 בדצמבר 1941, בהיעדרו של העוצר מיקלוש הורטי וללא הסכמת מועצת השרים (הממשלה), בלחץ גרמני ואיטלקי, הוא הודיע כי הונגריה רואה עצמה במצב מלחמה עם ארצות הברית של אמריקה.
בינואר 1942, ממשלתו, לאחר שהשיגה את הסמכויות הנדרשות, הסכימה להקמת הארמייה ההונגרית השנייה (250 אלף חיילים וכ-50 אלף יהודים ממחנות שרות העבודה כעובדי כפייה עבור הצבא ההונגרי) ולפריסתה בחזית המזרחית לפי בקשת הגרמנים, וכן אישרה את גיוסם של עשרים אלף גרמנים אתנים הונגרים לוואפן אס אס. ב-7 במרץ 1942 לבקשת הורטי, הוא התפטר מראשות הממשלה. העוצר מינה את מיקלוש קאלאי במקומו.
משפט העם

בית המשפט של העם שהוקם לאחר מלחמת העולם השנייה ערך את משפטו יחד עם בלה אימרדי - בערכאה הראשונה מ-19 באוקטובר עד 3 בנובמבר 1945. במהלך משפטו, שלא היה חף מטעויות משפטיות, הוא הפגין התנהגות קרירה וממושמעת, התווכח והתנסח בידע היסטורי ומשפטי עצום. הוא עלה בהרבה על שופטיו הן בהשכלתו והן בכישורי השפה שלו ובמקומות מסוימים גם בידע המשפטי שלו. הוא כמעט ניצל לרעה את הידע המצטיין שלו בשפה: הוא השתמש בביטויים זרים כדי לבלבל את בית המשפט, במקביל קרה שהציטוטים הלטיניים שלו נענו על ידי אקוש מאיור (נשיא בית משפט העם), וטענותיו באנגלית נענו על ידי התובע המדיני שאנדור סלאי.
האישומים שהוגשו נגדו:
הפלישה לאזור הדרום באפריל 1941,
הכרזת המלחמה של יוני 1941 נגד ברית המועצות,
הכרזת המלחמה בדצמבר 1941 על ארצות הברית של אמריקה,
תפקידו בתנועות ימין שונות לאחר סיום תפקידו בראשות הממשלה,
באופן פרדוקסלי, הכנסתו ואימוצו של החוק היהודי השלישי לא נכללו בהאשמות. במשפטו התנהל ויכוח ארוך על המושגים של הכרזת מלחמה, מצב מלחמה וסטטוס מלחמה, שהם היו נושא לוויכוחים בין עורכי דין בינלאומיים עד היום.
הגנתו לא טענה את התנגדות: nullum crimen sine lege, (אין פשע בהיעדר חוק) כלומר, שהפעולות שביצע לא היו פליליות בעת ביצוען; עם זאת, היא התייחסה לעיקרון של rebus sic stantibus, כלומר, יש להעריך את המעשים שבוצעו בנסיבות שבהן והיכן בוצעו שהוא חלק על סמכותו של בית משפט העם, שכן סברו הוא והגנתו שרק בית משפט פרלמנטרי מיוחד שיוקם לשם כך יוכל לשפוט ראש ממשלה לשעבר.
הוא נידון למוות בתליה, גזר הדין הומתק על ידי המועצה העליונה הלאומית, למוות ביריה. פסק הדין ניתן ב-1946. הוא הוצא להורג ב-10 בינואר בחצר בית הכלא ברחוב מרקו.
כתביו

Jegyzetek az állam keletkezésének kérdéséhez; Lampel, Bp., 1917
Teleki Pál gróf Széchenyi István nyomdokában; Franklin Ny., Bp., 1942
Makay Dezső, Bárdossy László beszéde; Egyesült Keresztény Nemzeti Liga, Bp., 1943
Magyar politika a mohácsi vész után; Egyetemi Ny., Bp., 1943 (hasonmásban: 1992)
Magyar sors, magyar feladat Bárdossy László beszédei; Egyesült Keresztény Nemzeti Liga, Bp., 1943
Két világ között; Minerva Ny., Kolozsvár, 1943
A nemzet védelmében. Utolsó beszédei az ún. népbíróság előtt; bev., utószó Esső Sándor; Duna, Fahrwangen, 1976
A nemzet védelmében. Bárdossy László utolsó beszédei az un. Népbíróság előtt; Gilde, Fahrwangen, 1996 (Gilde könyvek)
ספרות > באנגלית

Clementis-Záhony Botond: Bárdossy Reconsidered: Hungary's Entrance into World War II. In: Triumph in Adversity (New York, 1988)
Nandor F. Dreisziger: "A Dove? A Hawk? Perhaps a Sparrow: Bárdossy Defends his Wartime Record before the Americans, July 1945," in Hungary Fifty Years Ago N.F. Dreisziger ed. (Toronto and Budapest: special issue of the Hungarian Studies Review, Vol. XXII, Nos. 1–2, 1995), pp. 71–90.
Nandor F. Dreisziger: "Prime Minister László Bárdossy was Executed 50 Years Ago as a 'War Criminal'," in Tárogató: the Journal of the Hungarian Cultural Society of Vancouver, Vol. XXIII, no. 11 (1996. november), pp. 56–57.
Nandor F. Dreisziger: Was László Bárdossy a War Criminal? Further Reflections In: Hungary in the Age of Total War 1938–1948 (Bradenton: East European Monographs, distr. through Columbia University Press, 1998) pp. 311–320.
הערות שוליים

↑  Halálesete bejegyezve a Budapest V. ker. polgári halotti akv. 29/1946. folyószáma alatt.
↑  "Országos Széchényi Könyvtár - gyászjelentések - Bárdossy Jenő".
↑  "Országos Széchényi Könyvtár - gyászjelentések - Bárdossy László halála".
↑  "Országos Széchényi Könyvtár - gyászjelentések - Bárdossy Lászlóné Nagy Emilia".
↑  "Országos Széchényi Könyvtár - gyászjelentések - Zarka Dénes".
↑  "Országos Széchényi Könyvtár - gyászjelentések - Zarka Dénesné Tarczy Lenke".
↑  A HOLOKAUSZT MAGYARORSZ�GON, www.holokausztmagyarorszagon.hu
↑  Per-újrafelvételi kérelem Bárdossy ügyében: Tetemrehívás, Magyarnarancs.hu, ‏2001-01-25 (בהונגרית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297375205171  BnF: cb12353662x (data)  GND: 119144670  ISNI: 0000 0000 7832 8672  LCCN: n97063054  NTA: 13401586X  SUDOC: 032709900  VIAF: 71466562   WorldCat (עם VIAF): 71466562 
ברדושי עם דמה סטויאי שגריר הונגריה בברלין וראש הגסטפו היינריך הימלר בנובמבר 1941
כנסיית מיכאל הקדוש בהילדסהיים

כנסיית מיכאל הקדוש בהילדסהיים (בגרמנית: St. Michael) היא כנסייה בעיר הילדסהיים שבגרמניה. הכנסייה נבנתה בשנים 1001–1031 בסגנון רומנסקי מוקדם והוכרזה כאתר מורשת עולמית ב-1985 יחד עם קתדרלת מריה הקדושה בהילדסהיים.
היסטוריה

הכנסייה נבנתה בניהולו של הבישוף ברנווארד מהילדסהיים על מנת שתשמש כקפלה של המנזר הבנדיקטי שהוא עמד בראשו. ברנווארד קרא לכנסייה על שם המלאך מיכאל, אך נפטר ב-1022 בטרם הושלמה הבנייה. יורשו, הבישוף גוטהרד קידש את הכנסייה ב-1033 וקבר בקריפטה שבה את עצמותיו של ברנווארד.

ב-1542, הגיעה הרפורמציה הפרוטסטנטית להילדסהיים והכנסייה עברה לידי הכנסייה הלותרנית, אך המנזר עצמו נשאר בנדיקטי (וממילא קתולי) והנזירים ממשיכים להשתמש בכנסייה לתפילותיהם עד היום. הכנסייה חרבה בהפצצות בנות הברית על הילדסהיים ב-22 במרץ 1945, אך היא שוקמה ונבנתה מחדש בין 1950 ל-1957.
ארכיטקטורה

כנסיית מיכאל הקדוש בנויה בסגנון רומנסקי אוטוניאני והיא אחת הדוגמאות הטובות לסגנון זה. יש בה בית מקהלה כפול ושני טרנספט, ומעל כל הצטלבות בנוי צריח מרובע. בית המקהלה המערבי מסתיים באמבולטוריום ובקריפטה. אורכה של הכנסייה הוא 74.75 מטרים, רוחבה 22.75 מטרים וגובהה 16.7 מטרים. התקרה עשויה עץ ועליה ציור מ-1230 המתאר את שושלת היוחסין של ישו.
דלתות הברונזה

דלתות ברנווארד  (גרמנית: Bernwardstür) נוצקו מברונזה בערך ב-1015. הדלתות מראות מחזורי סיפורים: אירועים מספר בראשית על הדלת השמאלית ואירועים מחיי ישו על הדלת הימנית. הן נחשבות ליצירת מופת של אמנות אוטוניאנית, למייצג העתיק ביותר של מחזורי תמונות בפיסול גרמני ולמחזור התמונות היצוק העתיק ביותר בגרמניה.
לגעת בשמיים

"לגעת בשמיים" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי דודו אהרון, השיר יצא לאור ב-27 ביוני 2023.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על-ידי אהרון, רון ביטון, תמיר צור והצמד דולי ופן - שגם הפיקו אותו מוזיקלית. השיר נוצר לרגל חתונתו של ביטון, שם גם נחשף לראשונה.
יוצרי השיר סיפרו כי השיר כלל לא תוכנן להשתחרר באופן פומבי, אך לבסוף אכן יצא לאוויר העולם הודות לתגובות אוהדות ובקשות נשנות ממעריצים ומתקליטנים. עם יציאתו הפך ללהיט ברשת ובתחנות הרדיו בישראל, ואף כיכב במצעד ההשמעות השבועי של מדיה פורסט במשך 4 שבועות, כאשר בשיאו הגיע למקום ה-6.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר ובוים על-ידי דורון סרי הועלה לערוץ היוטיוב של דודו אהרון ב-27 ביוני 2023. הקליפ מורכב מצילומי וידאו מחתונתם של רון ביטון וחן שמיל - שם הושמע לראשונה.
נכון לספטמבר 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-400,000.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 6 |  |
הערות שוליים

↑  דודו אהרון: "סוד ששמור לי עמוק בפנים", באתר כיפה, ‏2023-06-27
↑  דודו אהרון: קיבלנו תגובות ברשת, השיר הפך לנחלת הכלל | 103fm, באתר 103FM - האזנה לרדיו און ליין
↑  חן ביאר אלון פרוכטר, נוגע בשמיים: דודו אהרון חוגג שיר חדש - ואת המשפחה שהקים, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 9 ביולי 2023
↑  דודו אהרון - לגעת בשמיים (Prod. By Doli & Penn), נבדק ב-2023-09-02
לוקאס דיאס סראפים

לוקאס דיאס סראפים (בפורטוגזית: Lucas Dias do Nascimento Serafim; נולד ב-6 במרץ 1997) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ באמריקה נאטאל.
קריירה

דיאס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של אלטוס במדיה אף רשם הופעה אחת בקבוצה הבוגרת. ממנה עבר לקונפיאנשה ובגיל 20 הגיע לזו של פירין בלגואבגרד. בקיץ 2017 הצטרף לבוהמיאן 1905 מליגת העל הצ'כית וב-10 במרץ 2018 ערך את הופעתו היחידה בקבוצה בהפסד 1-0 לפ.ק. סלובאצקו 1.
לקראת עונת 2018/2019 סיכם בעירוני קריית שמונה מליגת העל במדיה שיחק 4 משחקים בכולם עלה מהספסל. בינואר 2019 חזר לצ'כיה וחתם בזאפי מהליגה השנייה.
בקיץ 2019 חזר לליגה הראשונה וחתם בוולאשים. ב-11 באוגוסט 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בהפסד 2-1 ללישאן. בקבוצה שיחק שנתיים.
בקיץ 2021 חזר לבולגריה וחתם בטסרסקו סלו מליגת העל הבולגרית.
בינואר 2022 הצטרף לריטריאיי מליגת העל הליטאית.
בינואר 2023 חזר לברזיל וחתם באמריקה (נאטאל).
לוקאס היי

לוקאס בואל היי (נולד ב-13 באפריל 2003) הוא כדורגלן דני המשחק כבלם במועדון הדני נורשלן.
קריירה

לוקאס היי התחיל לשחק בקבוצות נוער מקומיות עד שעבר ללינגבי ב-2019. לאחר הצלחה בקבוצת הנוער, במאי 2021 ערך היי את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת.
עונת 2022/2023 הייתה עונת הפריצה של היי שהפך לשחקן הרכב קבוע בלינגבי. באוגוסט 2023 חתם בנורשלן.
הערות שוליים

↑  FC Nordsjælland køber Lucas Hey i Lyngby Boldklub, fcn
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לוקאס היי".
כעך

.
| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  לחם שמרים, baranki, מזון 
 מטבח:  פולני, גרמני, אמריקאי
 מוצא:  פולין פולין
 מרכיבים עיקריים:  קמח, שמרים, שומשום, מלח
 גבינות
 צורה:  טורוס 
 
כַּעַךְ, בֵּיְגְל או בֵּיְגָּלֶה (באנגלית: Bagel) הוא לחם בצורת טבעת העשוי מקמח חיטה.
לכעך צורת טורוס והוא מבושל בסירופ על מנת שיקבל ציפוי קשה וכהה.
ללחם גרסאות שונות ומלבד הגרסה הבסיסית, קיימות גם גרסאות עם תוספת בצל, שום, שומשום, פרג מלח או ביצה וכעך שבסיסו מקמח שיפון, חיטה מלאה או מחמצת.
מאפיית בייגל ביפן
היסטוריה

הביגל מוזכר לא מעט בתרבות המזרח אירופאית וקיימת מחלוקת רב שפתית על ההיסטוריה שלו.
על פי הבלשן ליאו רוסטוב האזכור הראשון למילה ביגל הוא בעיר קרקוב במאה ה-16 כאשר הוא ניתן במתנה לנשים לאחר הלידה.
בניגוד לרוסטוב, יש הטוענים שהכעך הומצא בגרמניה כנגזרת מהמילה בויגל (Beugel) שפירושה טבעת או צמיד.
במהלך סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 היגרו יהודים רבים אל צפון אמריקה והביאו את הכעך יחד איתם, וכך הפך הלחם לנדבך חשוב במטבח האמריקאי והקנדי.
בשנת 1960, המציא דן תומפסון את המכונה הראשונה להכנת בייגל.
גרסאות

ללחם זה גרסאות שונות:
ביגל בסגנון ניו יורק - ביגל שמותסס בקור למשך מספר ימים ולאחר מכן מבושל במים מלוחים ונאפה בתנור רגיל.
ביגל בסגנון מונטריאול - ביגל עם שומשום, פרג, מאלט וסוכר, המבושל במים עם דבש ונאפה בתנור עצים.
ביגל בסגנון סנט לואיס - ביגל החתוך לפרוסות אנכית במקום הפרוסה האופקית המסורתית.
ביגל אסיאגו - ביגל שנאפה בתוספת גבינת אסיאגו.
ביגל טוסט - כריך העשוי מבייגל גדול הממולא בגבינות וירקות ונקלה במצנם.
ראו גם

בייגלה
דונאט
בייגל ירושלמי
קובריג
סושקי
הערות שוליים

↑  How to Store and Slice Bagels Correctly, The Spruce Eats (באנגלית)
↑  Maria Balinska, The Bagel: The Surprising History of a Modest Bread, Yale University Press, 2008-11-03, ISBN 978-0-300-14232-7. (באנגלית)
↑  Ari Weinzweig, The Secret History of Bagels, The Atlantic, ‏2009-03-26 (באנגלית)
↑  Hevesi, Dennis (2012-03-23). "Murray Lender, Who Gave All America a Taste of Bagels, Dies at 81". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-08-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284784805171  BnF: cb16194690f (data)  GND: 4464524-7  LCCN: sh85010959  SUDOC: 194195627
יחסי החוץ של הונגריה

פגישה של ראשי קבוצת וישגראד, יחד עם נציגי צרפת וגרמניה, ב-2013.
ועידת האו"ם באולם הכינוסים של "בית המגנטים" בפרלמנט ההונגרי.
יחסי החוץ של הונגריה הם היחסים הדיפלומטיים והמסחריים בין הונגריה למדינות אחרות ברחבי העולם. להונגריה השפעה ניכרת במרכז אירופה ובמזרחה, והיא נחשבת למעצמת-ביניים בעניינים בינלאומיים. מדיניות החוץ של הונגריה כוללת התחייבויות לפיתוח בינלאומי, משפט בינלאומי, אינטגרציה אירופית, שיתוף פעולה אטלנטי ושיתוף פעולה מוגבר בתוך המזרח הגלובלי. הכלכלה ההונגרית פתוחה למדי ונשענת במידה רבה על סחר בינלאומי.
שותפות בארגונים בינלאומיים

הונגריה חברה באו"ם מאז דצמבר 1955 ומחזיקה כיום בחברות באיחוד האירופי, נאט"ו, ה-OECD, קבוצת וישגראד, ה-ארגון הסחר העולמי, הבנק העולמי, AIIB ו-קרן המטבע הבינלאומית. הונגריה שימשה כנשיאת מועצת האיחוד האירופי למשך חצי שנה ב-2011, ולאחר מכן ב-2024. ב-2015, הונגריה הייתה החמישית בגודלה מבין המדינות ב-OECD שאינן ב-DAC (אנ'), שתרמה לקרן הסיוע לפיתוח (אנ') כ-0.13% מההכנסה הלאומית הגולמית שלה (אנ').
שגרירויות ומשרדים של ארגונים בינלאומיים בבודפשט

עיר הבירה של הונגריה, בודפשט, היא ביתם של יותר מ-100 שגרירויות וגופים דיפלומטיים. הונגריה מארחת גם את המטה הראשי והאזורי של ארגונים בינלאומיים רבים, כולל המכון האירופי לחדשנות וטכנולוגיה, מכללת המשטרה האירופית, הנציב העליון של האו"ם לזכויות אדם, ארגון המזון והחקלאות של האו"ם, המרכז הבינלאומי למעבר דמוקרטי, המכון לחינוך בינלאומי, ארגון העבודה הבינלאומי, הארגון הבינלאומי להגירה, הצלב האדום הבינלאומי, המרכז הסביבתי האזורי למרכז ומזרח אירופה, ועדת הדנובה (אנ') ועוד.
מדיניות החוץ של הונגריה

משנת 1989, המטרה העיקרית של מדיניות החוץ של הונגריה הייתה השגת השתלבות בארגונים כלכליים וביטחוניים מערביים. היא הצטרפה לתוכנית שותפות לשלום ב-1994 ותמכה באופן פעיל במשימות כוח האכיפה וכוח הייצוב בבוסניה. היא גם שיפרה את יחסי השכנות שלה על ידי חתימת הסכמים עם אוקראינה, סלובקיה ורומניה. אלה ויתרו על כל התביעות הטריטוריאליות הבולטות והניחו את הבסיס ליחסים בונים. עם זאת, סוגיית זכויות המיעוט ההונגרי ברומניה, סלובקיה ואוקראינה גורמת מעת לעת להתלקחות המתיחות ההדדית. הונגריה מאז 1989 חתמה על כל מסמכי OSCE, וכיהנה כיו"ר OSCE בשנת 1997. הרקורד של הונגריה ביישום הוראות החוק הסופי של הלסינקי של ה-CSCE, לרבות אלה נוגעות לאיחוד משפחות מפוצלות, נותר בין הטובים ביותר במרכז ומזרח אירופה.
מדיניות החוץ של הונגריה > הונגריה במלחמה הקרה

פרט לנייטרליות קצרת המועד שהוכרזה על ידי המנהיג האנטי-סובייטי אימרה נאגי בנובמבר 1956, מדיניות החוץ של הונגריה הלכה בדרך כלל אחרי ההנהגה הסובייטית מ-1947 עד 1989, עם נפילת ברית המועצות. במהלך התקופה הקומוניסטית, קיימה הונגריה עם המשטר הקומוניסטי הסכמי ידידות ושיתוף פעולה הדדי עם ברית המועצות, פולין, צ'כוסלובקיה, הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית, רומניה ובולגריה. היא הייתה אחת מהחברות המייסדות של ברית ורשה וקומקון בהנהגת ברית המועצות, והיא גם הייתה המדינה הראשונה שפרשה מארגונים אלו. לאחר 1989, היא החלה להתקרב למערב, והצטרפה לנאט"ו ב-1999 ולאיחוד האירופי ב-2004. ב-2010, הונגריה יזמה את מדיניות הפתיחה המזרחית שלה, מתוך מחויבות לשפר את יחסיה עם מדינות אחרות במזרח הגלובלי.
ביקורת מבחוץ

בדצמבר 2010 אימצה ממשלת פידס חוק עיתונות ומדיה שאיים להטיל קנסות על כלי תקשורת שיעסקו ב"סיקור לא מאוזן". החוק עורר ביקורת מצד האיחוד האירופי, בטענה שהוא עלול להוות "איום ישיר על הדמוקרטיה".
ב-2013, הממשלה אימצה חוקה חדשה, ששינתה מספר מאפיינים של התשתית החוקית והמוסדית בהונגריה. שינויים אלו ספגו ביקורת ממועצת אירופה, האיחוד האירופי וארגוני זכויות אדם ככאלה שעלולים לשבש את שלטון החוק ואת ההגנה על זכויות האדם במדינה.
יחסי סן מרינו – עיראק

| יחסי סן מרינו – עיראק |
| --- | --- |
סן מרינו: עיראק


סן מרינו: עיראק
שטח (בקילומטר רבוע)
61: 438,317
אוכלוסייה
33,579: 46,286,779
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,855: 250,843
תמ"ג לנפש (בדולרים)
55,254: 5,419
משטר
רפובליקה

יחסי סן מרינו-עיראק הם מערכת היחסים המורכבת שבין הממשלה והעם של הרפובליקה העיראקית לבין הממשלה והעם של הרפובליקה המרוממת של סן מרינו. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רק בעת החדשה ואין קשר דיפלומטי מעשי בין השתיים. בין שתי המדינות מתקיימים שיתופי פעולה כלכליים במגוון תחומי דעת.
ייצוג

סן מרינו אינה מיוצגת בעיראק בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
עיראק אינה מיוצגת בסן מרינו בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות העיראקית ברומא, איטליה, היא זו המואמנת על סן מרינו.
הסכמים דיפלומטיים

בין שתי המדינות נחתם הסכם דיפלומטי אחד בלבד:
הסכם לכינון יחסים דיפלומטיים רשמיים ברמת השגרירות בין הרפובליקה העיראקית לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו - 7 באפריל 2011.
לב שנירלמן

| --- | --- |

צילום מ-1925
 לידה:  2 בינואר 1905 (יוליאני) הומל, כיום בבלארוס, אז בפלך מוהילב באימפריה הרוסית 
 התאבד:  24 בספטמבר 1938 (בגיל 33) מוסקבה, רוסיה, ברית המועצות 
 ענף מדעי:  תורת המספרים, טופולוגיה, מתמטיקה 
 מקום קבורה:  בית הקברות ודנסקויה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה (1929) 
 מנחה לדוקטורט:  ניקולאי לוזין 
 מוסדות:  Platov South-Russian State Polytechnic University (1929–1930)  מכון סטקלוב למתמטיקה (1934–1938)  אוניברסיטת מוסקבה (1930–1934) 
 
לב שנירלמן (ברוסית:Лев Ге́нрихович Шнирельма́н, ‏ 2 בינואר 1905 - 24 בספטמבר 1938) היה מתמטיקאי יהודי סובייטי, יליד בלארוס, שפעל ברוסיה, והתמנה כפרופסור בגיל 24 ב-1929.ב-1933 הוא נבחר כחבר בהתכתבות של האקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנים 1935–1938 לימד כראש הקתדרה לתורת המספרים בפקולטה למתמטיקה ולמכניקה באוניברסיטת מוסקבה. הוא הצטיין בתרומותיו בתורת המספרים, בטופולוגיה ובגאומרטיה הדיפירנציאלית.