stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נוויל לונגבוטום
דמותו של נוויל בסרטים

מתיו לואיס גילם את דמותו של נוויל בשמונת הסרטים שיצאו. דמותו של נוויל הוגחכה באמצעות שיניים צהובות ולא אחידות שלואיס הרכיב, נעליים גדולות מדי שנעל, וחתיכות פלסטיק מאחורי אוזניו שנועדו להבליט אותן. לפני יציאת הסרט החמישי אמר לואיס על השינוי בדמותו של נוויל כי הוא חושב ש"מדהים שהדמות של נוויל באמת נפטרה מתדמית הקלוץ (עד גבול מסוים). טוב מאוד לראות אותו מסייע בניגוד לעבר שבו החמיר את המצב. אני מצפה בקוצר רוח לסרט החמישי, יהיה מעניין לשחק דמות כמעט שונה לחלוטין". כשנשאל האם יש דמיון בינו לבין נוויל ענה לואיס שהוא "מגושם ושכחן" בדומה לדמות אותה הוא מגלם, אך בניגוד לנוויל הוא לא מפגין עצבנות וחוסר התמצאות. לואיס גם אמר שמבחינתו זה מעניין לגלם דמות שעושה את הדבר הנכון למרות ההצקות מהן היא סובלת בבית הספר.
בסרטים המדובבים לעברית מדבבים את נוויל ניר לבנברג (סרטים 1–2) ורועי וינברג (סרטים 3–6).
תיאור > מראה חיצוני

נוויל מתואר כילד עגול פנים. בספר השלישי הארי משווה מבחינה פיזית בין נוויל לפיטר פטיגרו. בריאיון שנערך עמה בשנת 2000 אמרה רולינג כי נוויל הוא נמוך, שמנמן ובלונדיני.
תיאור > אישיות

לאורך רוב החלק הראשון של הסדרה מתואר נוויל כביישן חסר ביטחון עצמי ובעל יכולות קסם נמוכות מאוד (הוא עצמו הגדיר את עצמו בספר השני "כמעט סקיב"). בספר השלישי מתברר כי הבוגארט שלו הוא פרופסור סנייפ, ממנו נוויל מבועת בגלל היחס שסנייפ מפגין כלפיו. רולינג אמרה כי הדבר הגרוע ביותר שמורה יכול לעשות הוא להתאכזר לתלמידיו. ביחד עם לונה, נוויל סובל מבידוד חברתי לאורך רוב הספרים. אף על פי שפרופסור לופין הוא אחד מהראשונים שמעודדים את נוויל, הוא מפתח ביטחון עצמי גבוה יותר רק מהספר החמישי. בספר השביעי והאחרון התפתחות האישיות שלו מגיעה לשיאה, והוא הופך למנהיג ההתנגדות בהוגוורטס וזוכה להערכתם של רבים. החל מהספר הראשון מפגין נוויל אומץ רב, תכונה הזוכה להערכה רבה על ידי רולינג. היא מתארת את נוויל כאחד שלא מפגין את האומץ הגברי שלו בניגוד למה שהארי מפגין במשחקי הקווידיץ'.
תיאור > יכולות קסם

במהלך הספרים הראשונים בסדרה מתואר נוויל כקוסם מחוסר כישרון וכתלמיד גרוע בבית הספר (למעט תורת הצמחים). בספר השני אף נאמר כי משפחתו של נוויל (בעיקר סבתו) חששו במהלך ילדותו שהוא היה סקיב. משפחתו נרגעת רק כאשר מגיע המכתב המבשר על קבלתו של נוויל להוגוורטס. יכולות הקסם שלו משתפרות במידה רבה בספר החמישי, בו הוא מצטרף לצבא דמבלדור. בספר השישי הוא מקבל שרביט חדש, במקום הקודם שהיה שייך לאביו ונשבר במהלך הקרב מול אוכלי המוות בספר הקודם. מהמתואר בספר נראה כי השרביט משפר את יכולותיו של נוויל בבית הספר.
משפחה

נוויל הוא קוסם טהור דם שנולד לפרנק ואליס לונגבוטום, שהיו הילאים ידועים וחברים במסדר עוף החול במהלך המלחמה הראשונה נגד לורד וולדמורט. בספר החמישי מציין דמבלדור כי עד 1981 שניהם נמלטו מוולדמורט שלוש פעמים. אולם, הצלחתם הייתה קצרה כיוון שהם עונו עד לשיגעון באמצעות קללת קרושיאטוס שהוטלה על ידי קבוצה של אוכלי מוות בראשותה של בלטריקס לסטריינג'. עינויים של הלונגבוטומים נחשב לאחד הפשעים המזוויעים ביותר שבוצעו על ידי תומכיו של וולדמורט. מאז אותו אירוע הם מאושפזים במחלקה הסגורה של בית החולים על שם הקדוש מנגו. נוויל מבקר אותם בחגים, אך הם לא מסוגלים לזהות אותו.
אוגוסטה לונגבוטום, אמו של אביו, גידלה אותו מאז שהיה קטן. כבר בתחילת הספר הראשון מצוין כי נוויל חושש מפני סבתו, שהיא אישה קשוחה וגאה המקפידה מאוד על משמעת ואיננה סובלנית. לעיתים קרובות היא מותחת עליו ביקורת, בעיקר על חוסר הכישרון שלו לדעתה. בספרים נאמר כי היא מעוניינת שהוא ילך בדרך דומה לזו של אביו, ללא קשר לרצונותיו או ליכולתו לעשות זאת. בספר השביעי מתרחש מפנה ביחסים בין נוויל לבין סבתו. לקראת שיא העלילה נחשף שאוכלי המוות ניסו לפגוע באוגוסטה כיוון שנוויל הנהיג את צבא דמבלדור המחודש. ההילאי דוליש שנשלח לעוצרה לא הצליח, ובמקום זאת אושפז בבית החולים בגלל הפגיעות שספג מאוגוסטה שירדה למחתרת. אוגוסטה מגיעה להוגוורטס לסייע לנוויל בקרב מול אוכלי המוות. כאשר הארי מספר לה שנוויל נלחם באוכלי המוות היא אומרת "כמובן".
הערות שוליים

↑  צ'ט עם ג'יי קיי רולינג
1 2  "מה החשיבות של נוויל כילד השני שאליו הנבואה הייתה יכולה להתייחס?", האתר הרשמי של רולינג
↑  צ'ט עם ג'יי קיי רולינג
↑  קוסם סטודנט מצטיין, הציון הגבוה ביותר בבחינות בגרות לקוסמים בסדרת הספרים
↑  תמליל של צ'ט שנערך עם רולינג, באתר The Leaky Cauldron
↑  כתבה, בשבועון ניוזוויק
↑  צ'ט עם מתיו לואיס באתר Mugglenet
↑  ריאיון עם רולינג ב-NPR Radio
↑  עמוד 21 בספר Conversations with JK Rowling
↑  מסיבת עיתונאים עם רולינג
פרנק ואליס לונגבוטום
נעל"ה

ציור קיר לכבוד פרויקט נעל"ה, בכפר הנוער בן שמן
נעל"ה (נוער עולה לפני הורים) היא תוכנית של משרד החינוך המאפשרת לבני נוער יהודים מרחבי העולם ללמוד במשך שלוש עד ארבע שנים בתיכונים בישראל ולקבל תעודת בגרות ישראלית ללא צורך בידיעת עברית קודמת. התוכנית מתקיימת במימון מלא של משרד החינוך הישראלי, ובכלל זה מימון של כרטיס טיסה מכל יעד בעולם, מימון מלא של הלימודים, ספרי הלימוד וכלי כתיבה, וכן של ביטוח רפואי, לינה בתנאי פנימייה, דמי נסיעה בישראל, דמי כיס, תקציב ביגוד, כרטיס חיוג ועוד.
מועמדים פוטנציאליים לתוכנית נדרשים לעמוד בכמה תנאי סף ולעבור יום מיונים הכולל ראיונות ומבחני ידע ואישיות. המתקבלים לתוכנית לומדים במעמד סטודנטים מחו"ל בישראל. הם אינם נדרשים לשנות את אזרחותם או לעלות לישראל בזמן התוכנית או בסיומה, ויכולים לעזוב אותה גם בעיצומה.
בוגרי התוכנית זכאים למימון של שתי שנות לימודים אקדמיים בכל אוניברסיטה בישראל.
רקע

התוכנית נוסדה בשנת 1992 ומאז השתתפו בה מעל 17,000 בני נוער. כ־90% מהם נשארו בישראל[דרוש מקור], וכ־60% מהוריהם עולים לארץ גם כן[דרוש מקור].
כשני שלישים מהמשתתפים בתוכנית מגיעים מרוסיה ומאוקראינה. כשליש מהמשתתפים הם ממדינות המערב: ארצות הברית (מאז 2002), אורוגוואי, ארגנטינה, ארצות הברית, בוליביה, ברזיל, בריטניה, גרמניה, דרום-אפריקה, הולנד, הונגריה, זימבבואה, מקסיקו, פרגוואי, פרו, צ'ילה, צרפת, קולומביה ורומניה.
בני שהתקבלו לתוכנית מגיעים לישראל בקיץ שלפני שנת הלימודים של כיתה ט'-י"א או בתחילת שנת הלימודים. הם והוריהם בוחרים יחד את בית הספר שבו ילמדו. קבוצות נעל"ה לומדות בבתי-ספר ברחבי הארץ. משתתפי התוכנית משודכים לרוב גם למשפחה מארחת מקומית, שהקשר איתה נמשך לרוב גם לאחר סיום הלימודים בתיכון (קרי, במהלך השירות הצבאי ואחריו).
מחזורי נעל"ה

החל משנת 1997 ניתן שם לכל מחזור:
|  | שנה עברי/לועזי | שם מחזור | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ה'תשנ"ג 1992 - 1993 | מחזור א' |  |
| 2 | ה'תשנ"ד 1993 - 1994 | מחזור ב' |  |
| 3 | ה'תשנ"ה 1994 - 1995 | מחזור ג' |  |
| 4 | ה'תשנ"ו 1995 - 1996 | מחזור ד' |  |
| 5 | ה'תשנ"ז 1996 - 1997 | מחזור ה' |  |
| 6 | ה'תשנ"ח 1997 - 1998 | "יובל" | ע"ש יובל המדינה |
| 7 | ה'תשנ"ט 1998 - 1999 | דרור" |  |
| 8 | ה'תש"ס 1999 - 2000 | "זוהר" | ע"ש זבולון המר |
| 9 | ה'תשס"א 2000 - 2001 | "נועם" | לכבוד הרחבת התוכנית מערבה |
| 10 | ה'תשס"ב 2001 - 2002 | "עשור" | עשור לתוכנית |
| 11 | ה'תשס"ג 2002 - 2003 | "אילן" |  |
| 12 | ה'תשס"ד 2003 - 2004 | "רבבה" | לכבוד החניך ה-10,000 בתוכנית |
| 13 | ה'תשס"ה 2004 - 2005 | "גיל" |  |
| 14 | ה'תשס"ו 2005 - 2006 | "ידיד" |  |
| 15 | ה'תשס"ז 2006 - 2007 | "מעלות" |  |
| 16 | ה'תשס"ח 2007 - 2008 | "גליל" |  |
| 17 | ה'תשס"ט 2008 - 2009 | "אריאל" |  |
| 18 | ה'תש"ע 2009 - 2010 | "חי" |  |
| 19 | ה'תשע"א 2010 - 2011 | "אור" |  |
| 20 | ה'תשע"ב 2011 - 2012 | "שחר" |  |
| 21 | ה'תשע"ג 2012 - 2013 | "שמיר" | ע"ש יצחק שמיר -  מהוגי ומקימי התוכנית שהלך לעולמו |
| 22 | ה'תשע"ד 2013 - 2014 | "אביב" |  |
| 23 | ה'תשע"ה 2014 - 2015 | "שפר" |  |
| 24 | ה'תשע"ו 2015 - 2016 | "סוללים" |  |
| 25 | ה'תשע"ז 2016 - 2017 | "דור" |  |
| 26 | ה'תשע"ח 2017 - 2018 | "שריד" | ע"ש יוסי שריד |
| 27 | ה'תשע"ט 2018 - 2019 | "עמי" |  |
| 28 | ה'תש"ף 2019 - 2020 | "אופק" |  |
| 29 | ה'תשפ"א 2020 - 2021 | "כתר" |  |
לקריאה נוספת

יוליה מירסקי וז'נה בר, מפעל נעלה: מבט מחקרי על שמונה עשרה שנות תוכנית נעל"ה, תל אביב, צבעונים, 2010.
סגנון ברנקובאני

מנזר חורזו, דוגמה מובהקת לאדריכלות ברנקוביאנית
כנסיית סטאוורופולאוס בבוקרשט, עוד דוגמה מובהקת לאדריכלות ברנקוביאנית
הכנסייה הישנה במנזר סינאיה
ארמון מוגושואיה, מבט מכיוון גן הוורדים
סגנון ברנקוביאני או אומנות ברנקוביאנית (ברומנית: stilul brâncovenesc או artă brâncovenească) הוא הכינוי לזרם אומנותי באדריכלות ובאומנויות פלסטיות, שהתפתח בנסיכויות הרומניות בתקופתו של השליט קונסטנטין ברנקוביאנו (1688-1714).
היסטוריונים של אומנות מקשרים את הסגנון הברנקוביאני עם הרנסאנס המערבי, לכן משתמשים לעיתים במינוח בארוק ברנקוביאני. האדריכלות הברנקוביאנית שימשה בעיקר בבניית מנזרים וכנסיות, אך יש גם דוגמאות יפות של אומנות חילונית: ארמון מוגושואיה, ארמון פוטלוג'י, ועוד.
הסגנון הברנקוביאני, שנפוץ בנסיכויות הרומניות מן המחצית הראשונה של המאה ה-17, הוא שילוב של כמה סגנונות קדומים יותר: רומי, ביזנטיני וכן השפעות גותיות. לסגנון הברנקוביאני יש המשך משלהי המאה ה-19, פרי יוזמתו של האדריכל יון מינקו, הקרוי בשם "סגנון ברנקוביאני חדש" או "הסגנון הרומני החדש".
ניקולאיה קרצולסקו

ניקולאיה קרצולסקו
ניקולאָיֶה קְרֶצוּלסקו (רומנית: Nicolae Creţulescu או  Nicolae Kretzulescu, ‏ 1812 בוקרשט - 1900 לֵאוֹרְדֶן) - רופא, פוליטיקאי ודיפלומט רומני. קרצולסקו שירת שלוש פעמים כראש ממשלת רומניה מטעם המפלגה הליברלית: כראש ממשלתו של אלכסנדרו יואן קוזה, מ-1862 ועד 1863, פעם נוספת מ-1865 ועד 1866 ולבסוף גם ב-1867 בימי מלוכתו של קרול הראשון. היה אחד מהחברים המייסדים של האקדמיה הרומנית (בשמה בהתחלה - החברה האקדמית הרומנית). כיהן פעמיים כיושב ראש האקדמיה הרומנית (1872 ו 1895–1898).
רקע משפחתי ושנות לימודיו

קרצולסקו נולד ב-1812 בבוקרשט, אז בירת נסיכות ולאכיה, במשפחה של בויארים בעלת השפעה.
היה מיוחס בין היתר עם סופיה ברנקוביאנו, בתו של השליט קונסטנטין ברנקוביאנו מן המאה ה-17–18.
סבא רבא שלו, הוורניק יורדאקה קרצולסקו ייסד בשנת 1722 את "כנסיית קרצולסקו" בבוקרשט.
ניקולאיה היה הבן השלישי של הלוגופט אלכסנדרו קרצולסקו ושל אנה, בת לבית קמפיניאנו.
קיבל בבית חינוך מובחר אצל מורים צרפתיים ויווניים.
נסע ללמוד רפואה בפריז בין השנים 1834–1839 והיה לראשון בבוקרשט שקיבל תואר של דוקטור לרפואה. על תקופת לימודיו בפריז כתב מאוחר יותר ספר זכרונות, עדות חשובה לגבי חיי הסטודנטים הרומנים הראשונים בבירת צרפת. תרם תרומה חשובה להקמת מחלקה כירורגית בבית החולים קולציה בבוקרשט ונמנה עם מייסדי הפקולטה לרפואה בעיר.
הקריירה הפוליטית והדיפלומטית

בימי מהפכת 1848 (ולאכיה), יחד עם אחיו הגדולים - קונסנטין וסקרלט - נמנה עם התומכים המתונים של מצע הממשלה המהפכנית הזמנית.
קרצולסקו מילא תפקידים דיפלומטיים בברלין, רומא, סנט פטרסבורג ופריז.
ד"ר קרצולסקו התמנה לראש ממשלה ושר הפנים של רומניה ביוני 1862, אחרי רציחתו של ראש הממשלה הראשון של המדינה, ברבו קטרג'יו. במדיניותו נמנע לגעת ב"שאלה האגררית" השנויה במחלוקת ועסק בסוגיות אחרות קשורות להקמת מוסדות המדינה הצעירה: איחוד מערכת הבריאות, הקמת המנהלה הכללית של הארכיון הציבורי וייסוד מועצת החינוך הממלכתי.
קרצולסקו קידם את נושא הפקעת המנזרים שהיו בבעלות הכנסייה האורתודוקסית היוונית ולקח את האמצעים הראשונים לקראת אישור חוק הלאמת נכסי המנזרים ברומניה.
אחרי חילופי שרים באוקטובר 1863 כיהן כשר החינוך בממשלה החדשה. בתוקף תפקיד זה הקים ב-1864 את בית הספר הגבוה למסחר בבוקרשט הנושא כעת את שמו. אחרי 1 ביולי 1864 כיהן כשר החינוך, הדתות והמשפטים.
כרופא, אחד מהישגיו היה תרגום המדריך לאנטומיה של ז'אן קריוויה מצרפתית.
ניקולאיה קרצולסקו היה נשוי לסופיה (בת לבית יאקובנקו) וזוג נולדה בת אחת: אנה לחובארי, הנשואה לאלכסנדרו אמנואל לחובארי.
הקריירה הפוליטית והדיפלומטית > היחס למיעוט היהודי

במרץ 1867, באמצעות צו של שר הפנים יון ק. ברטיאנו, ההממשלה בראשות קרצולסקו הורתה לפרפקטים לקחת אמצעים נגד ה"מסתננים" או "נוודים" ששהו באופן לא חוקי ברומניה. המטרה הייתה, בין השאר, למנוע התפרקות הקואליציה הממשלתית, שבה השתתפו אנטישמים קיצונים קרויים "הליברלים הפלגניים" ופגעה לא רק בשוהים הבלתי חוקיים אלא גם ביהודים ילידי הממלכה או כאלה שהתיישוב מזה זמן רב בה.
הנצחה

בית הספר הגבוה למסחר, בית ספר תיכון ומרכז רפואי לאבחון וטיפול אמבולטורי בבוקרשט נושאים את שמו.
בשנת 1957 נכלל דיוקנו על בול שהוצא לכבוד מייסדי בית הספר לרפואה בבוקרשט.
ספרים

Cretzoulesko, N.-A., Questions sur diverses branches des sciences médicales, Paris, 21 juin 1839 -(תזת הדיפלומה ברפואה - שאלות לגבי ענפים שונים של מדעי הרפואה)
תרגום מצרפתית של המדריך לאנטומיה תאורית - מאת קריווייה - Călătoria mea la Paris
Călătoria mea la Paris (המסע שלי לפריז)
לקריאה נוספת

A.D. Xenopol, Nicolae Kretzulescu, Viața și faptele lui, 1812-1900, Atelierele grafice Socec & Co., București, 1915;
(אלכסנדרו ד. קסנופול - ניקולאיה קרצולסקו. חייו ומעשיו)
G.Barbu, Nicolae Kretzulescu, București, Editura Științifică, 1964
הערות שוליים

↑  אוניברסיטאות ותיקות על בולים, מעריב, 31 במרץ 1967
| ראשי ממשלת רומניה |
| --- | --- | --- |
| הנסיכויות הרומניות המאוחדות | ב' קטרג'יו • קרצולסקו • קוגלניצ'אנו • קרצולסקו • ל' קטרג'יו • י' גיקה • קרצולסקו • ש' גולסקו • נ' גולסקו • יון ק' ברטיאנו • ד' גיקה • א' גולסקו • יפוריאנו • י' גיקה • ל' קטרג'יו • פלורסקו • יפוריאנו • יון ק' ברטיאנו • ד' ברטיאנו • יון ק' ברטיאנו |     |
| ממלכת רומניה | יון ק' ברטיאנו • רוסטי • ל' קטרג'יו • פלורסקו • ל' קטרג'יו • סטורדזה • אאורליאן • סטורדזה • קנטאקוזינו • קארפ • סטורדזה • קנטאקוזינו • סטורדזה • יון (יונל) ברטיאנו • קארפ • מאיורסקו • יון (יונל) ברטיאנו • אוורסקו • מרגילומן • קואנדה • יון (יונל) ברטיאנו • וייטויאנו • ואידה-ווייבוד • אוורסקו • יונסקו • יון (יונל) ברטיאנו • אוורסקו • שטירביי • יון (יונל) ברטיאנו • ו' ברטיאנו • מאניו • מירונסקו • מאניו • מירונסקו • יורגה • ואידה-ווייבוד • מאניו • ואידה-ווייבוד • דוקה • אנג'לסקו • טטרסקו • גוגה • קריסטיה • קלינסקו • ארג'שאנו • ארג'טויאנו • טטרסקו • ג'יגורטו • אנטונסקו • סנטסקו • רדסקו • גרוזה |     |
| הרפובליקה העממית הרומנית והרפובליקה הסוציאליסטית רומניה | גרוזה • גאורגיו-דז' • קיבו סטויקה • מאורר • מנסקו • ורדץ • דסקלסקו |     |
| רומניה מאז 1989 | רומן • סטולוז'אן • וקרויו • צ'ורביה • דז'או • וסילה • אתאנאסיו • איסרסקו • נסטאסה • בז'ינאריו • פופסקו-טריצ'אנו • בוק • אונגוריאנו • פונטה • צ'ולוש • גרינדיאנו • טודוסה • דנצ'ילה - אורבן • קיצו • צ'וקה • צ'ולאקו |     |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 123937566  ISNI: 0000 0000 9114 2856  SUDOC: 087199378  VIAF: 133274722   WorldCat (עם VIAF): 133274722
נעימת השיכורים

| --- | --- |

 סינגל בביצוע עליזה אביב, דין דין אביב, בטברנה, יוני רועה
 יצא לאור:  1999 
 סוגה:  קטע כלי, מוזיקה טורקית 
 שפה:  ללא תוכן לשוני 
 אורך:  3.17 דק' 
 לחן:  יוני רועה 
 
נעימת השיכורים היא יצירה אינסטרומנטלית שהלחין יוני רועה והייתה לאחד מלהיטיו.
רקע

בשנת 1999 בחר שמעון פרנס ברועה כמנהל המוזיקלי של תוכנית מוזיקה ים-תיכונית חדשה בשם שישי בטברנה ששודרה ביום שישי בערוץ הראשון. רועה ניהל מוזיקלית את התכנית במרבית שנותיה ואף הגיש אותה במשך כשנה.
רועה ביסס את הלחן על מוטיב עממי נושן מהמוזיקה הטורקית. להקת התכנית ניגנה אותה בסיום כל תוכנית.
נגן הכינור הטורקי ילמז טשצ'שמה שהופיע בתוכנית, ניגן בכלי שהיווה את מרכז היצירה.
המנגינה כתובה בסולם פריגי שהוא סולם מינורי שבו התו השני בסולם מונמך בחצי טון.
השיר יצא כסינגל באותה השנה במיני-אלבום בן 3 שירים של יוני רועה לצד "שיר אושר" ו"תני לחיות" בהוצאת הליקון-כנען.
הנעימה נכללה באלבום האוסף "Spirits of the world 5"', שיצא לאור ב-2001 בחברת התקליטים "הליקון".
גרסאות כיסוי

בשנת 1999 בני אלבז חיבר מילים לנעימה הכלית כחלק משירי המחאה כנגד האשמתו בפלילים של השר אריה דרעי, לצד השיר "הוא זכאי", ממנו התנער לימים. פזמון השיר היה ”כל העם בוכה לך יא אריה, שתחזור מהר”.
דין דין אביב ואמה עליזה אביב שפעלו כצמד תחת השם "על ידין", ביצעו את השיר למילים שחיבר אהוד מנור. השיר נקרא "שיר היין" ונכלל באלבום "ALIDIN" שיצא בשנת 2001.
עומר אדם מרבה לשלב את השיר בהופעותיו כחלק ממחרוזת שירים בה הוא מעודד את הקהל: "תוציאו טלפונים, פתחו ת'סטורי רגע" בכדי לצלם את ההופעה ולהעלות אותה לסטורי שלהם באינסטגרם. אדם מלווה את הנגינה בשירת "טיניניי ניי", ולאחריה מבצע את הלהיט "היא רק רוצה לרקוד".
הערות שוליים

↑  ניר וולף, יוני רועה פותח פה על הזמר המזרחי, באתר ישראל היום, 7 במרץ 2014
↑  טליה לוין, ‏יוני רועה: "לייצג את ישראל באירוויזיון - אחד השיאים הגדולים שלי", באתר מעריב אונליין, 24 במרץ 2019
↑  האלבום באתר אקו"ם
↑  יאיר טוקר, ‏"כשאני רואה את השיר 'הוא זכאי' בא לי להקיא על עצמי", באתר כיכר השבת, 21 בנובמבר 2018
↑  שיר היין באתר אקו"ם
נירצ'הוי

נירצ'הוי (בהונגרית: Nyírcsaholy) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
בדומה ליישובים רבים באירופה, גם בנירצ'הוי נמצא מספר התושבים בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 2,282 ובשנת 2022 רק 2,168 תושבים.
יהודי נירצ'הוי

יהודים החלו להתיישב בכפר באמצע המאה ה-19. ועסקו בעיקר במסחר ובמלאכה בעידודו של בעל האחוזה המקומי.
הקהילה התארגנה בשנת 1832 ובית הכנסת הוקם בשנת 1849. באותה שנה הוקם בית עלמין ונוסדו חברה קדישא, תלמוד תורה ו"חדר". בשלהי המאה ה-19 נפתח במקום גם בית ספר עממי יהודי.
בזמן הקרע ביהדות הונגריה הצטרפה קהילת נירצ'הוי לזרם האורתודוקסי שסירב לקבל עליו את תקנות הקונגרס ובשנת 1885 נסתפחה לקהילת מאטסלקה.
במלחמת העולם הראשונה התגייסו 11 מבני הקהילה לצבא ושניים מהם נפלו בקרבות. ובכל זאת, אחרי המלחמה, הואשמו יהודי הכפר בהתעשרות על חשבון הלוחמים ותושבים מוסתים פרעו ביהודים.
בשנות השלושים של המאה ה-20 הייתה בכפר פעילות ציונית ובשנת 1936 עלו ארבעה צעירים מנירצ'הוי לארץ ישראל.
בשנת 1941 נלקחו 32 גברים לעבודות כפייה ואחדים נשלחו לחזית אוקראינה שם לחמו ההונגרים לצד הגרמנים, ונספו בשדות המוקשים. אלו שחזרו מאוקראינה נשלחו למחנות הריכוז מאוטהאוזן וגונסקירכן שבאוסטריה.
במרץ 1944 נכנס הצבא הגרמני להונגריה. בנירצ'הוי החלו הצעירים המקומיים במעשי שוד ואלימות כלפי היהודים. וב-16 באפריל נצטוו היהודים להסתגר בבתיהם. למחרת הובלו בעגלות בליווי חיילים הונגריים לגטו שהוקם במאטסלקה ובחודש מאי שולחו כולם לאושוויץ.
לאחר המלחמה, חזרו למקום 23 ניצולים. הם חידשו את חיי הקהילה. ובשנת 1948 הקימו גלעד לזכר הנספים בשואה. בשנים הבאות החלו הניצולים להתפזר ובשנת 1952 נותרו בנירצ'הוי רק שתי משפחות יהודיות. בשנת 1955 נמכר בניין בית הכנסת ונהרס.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 18 |  |
| 1880 | 125 | 1,370 |
| 1910 | 98 |  |
| 1920 | 91 |  |
| 1930 | 133 |  |
| 1941 | 101 | 2,601 |
לקריאה נוספת

נירצ'הוי בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 391
נ'יר-צ'אהוי, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 187. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודים מנירצ'הוי שנרצחו בשואה באתר יד ושם
↑  דף קהילת נירצ'הוי בפנקס הקהילות
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת מאטסלקה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | מאטסלקה • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • הודאס • יארמי • קנטוריאנושי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נאג'אצ'ד • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אופאי • אקריטופילפש • אר • פפוש • ראפולט • סמושקר • סמושסג • טיבורסאלאש • ואיה • ואלאי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 237432756   WorldCat (עם VIAF): 237432756 
שלט הנצחה ליהודי נירצ'הוי בבית הכנסת במאטסלקה
סוהייל

| --- | --- |
   
 מיקומו של כוכב בקבוצת מפרש
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  מפרש
 שמות נוספים:  λ במפרש
 סוג:  על-ענק כתום
 בהירות נראית:  2.21 משתנה
 סיווג ספקטרלי:  K4 Ib
 עלייה ישרה:  09ʰ 07ᵐ 59.8ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏57.3″ ‏25′ ‏43°‏- מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  3.9- משתנה
 מרחק:  544  שנות אור 166.79  פארסק
 רדיוס:  210 רדיוסי שמש
 מסה:  7 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 3,100 משתנה מהשמש
 טמפרטורה:  3,800 K
 מהירות סיבוב:  6.7 קילומטר לשנייה
 מהירות רדיאלית:  17.6±0.3 קילומטר לשנייה
 היסט:  5.99±0.11 אלפיות של שניות קשת
 מתכתיות:  0.06 
 
סוּהייל, או λ במפרש, הוא הכוכב השלישי בבהירותו בקבוצת הכוכבים מפרש. השם הוא קיצור של שמו בערבית, السهيل الوزن "א-סוהייל אל-וואזן". הקידומת סוהייל ניתנה בערבית למספר כוכבים שונים: רגור נקרא "סוהייל אל מוחליף", נאוס נקרא "סוהייל הדר" וקאנופוס נקרא רק "סוהייל". בסופו של דבר קיבלו הכוכבים האחרים שמות שונים והשם סוהייל נשאר רק לכוכב הזה.
תכונות

סוהייל הוא על-ענק כתום מסוג ספקטרלי K4 Ib שנמצא במרחק של כ-544 שנות אור ממערכת השמש. מסתו מוערכת בכ-7 מסות שמש, רדיוסו כ-210 רדיוסי שמש, דומה לרדיוס מסלולו של כדור הארץ סביב השמש, והוא מאיר בעוצמה של פי 3,100 מעוצמת ההארה של השמש באור נראה ובערך פי 8,500 ממנה בצירוף הקרינה בתחום התת-אדום, וזאת בשל טמפרטורת פניו הנמוכה מזו של השמש ומוערכת בכ-3,800 קלווין. סוהייל נמצא בשלבי התפתחות מתקדמים, הוא כבר סיים ללהתיך מימן להליום בליבתו והוא ככל הנראה מתיך הליום ליסודות כבדים יותר. בהירות נראיתו של סוהייל משתנה בין דרגות 2.14 ו-2.30 באופן לא סדיר כך שהוא מוגדר כמשתנה לא-סדיר איטי, אך השינוי קטן ואיטי מכדי להיות מורגש ללא אמצעי מדידה מדויקים. לסוהייל רוח סולרית צפופה ואיטית שנושבת ממנו במהירות של כ-30 קילומטר בשנייה ושגורמת לו לאבדן מסה של כ-3 מיליארדיות מסת שמש בשנה. מסתו קרובה לגבול שמעליו הופכים כוכבים לסופרנובה ומתחתיו לננס לבן כך שעתידו אינו ידוע בוודאות.
הערות שוליים

1 2 3  SIMBAD: Suhail
1 2 3 4  K. G. Carpenter, R. D. Robinson, G. M. Harper, P. D. Bennett, A. Brown & D. J. Mullan: GHRS Observations of Cool, Low-Gravity Stars. V. The Outer Atmosphere and Wind of the Nearby K Supergiant λ Velorum, The Astrophysical Journal, Vol. 521, Iss. 1, p. 385
↑  General Catalogue of Variable Stars: λ Velorum
↑  K. G. Carpenter, R. D. Robinson, G. M. Harper, P. D. Bennett, A. Brown & D. J. Mullan: GHRS Observations of Cool, Low-Gravity Stars. V. The Outer Atmosphere and Wind of the Nearby K Supergiant λ Velorum, The Astrophysical Journal, Vol. 521, Iss. 1, p. 382
סוליימן טיחיץ'

סוליימן טיחיץ'
סוליימן טיחיץ' (26 בנובמבר 1951 – 25 בספטמבר 2014), היה אחד משלושת חברי נשיאוּת בוסניה והרצגובינה (2002–2006) ויו"ר הנשיאות (2004, 2006), כנציג הבוסניאקי של הפדרציה.
טיחיץ' נולד ב-26 בנובמבר 1951 בבוסנסקי שאמץ בצפון בוסניה. הוא שירת כדיפלומט במשרד החוץ הבוסני בשנים 1994 עד 1999. הוא גם קיבל תואר במשפטים מטעם אוניברסיטת סרייבו והיה לעו"ד.
הפך לחבר ומייצג העם הבוסני בנשיאות בשנת 2002 והיה ליושב ראש הנשיאות ב-2004 וב-2006.
טיחיץ' היה אחד החברים המייסדים של מפלגת הפעולה הדמוקרטית ונבחר ליושב ראש שלה ב-2001, במקום אלייה איזטבגוביץ'.
נילי ואזנה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  רחובות
 ענף מדעי:  ביקורת המקרא
 עיסוק:  היסטוריוגרפיה מקראית, ארכאולוגיה מקראית, המזרח הקדום והסהר הפורה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מנחה לדוקטורט:  שרה יפת
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 תלמידי דוקטורט:  יעקב דולגופולסקי-גבע יניב שטיימץ
נילי ואזנה היא חוקרת מקרא, פרופסור חבר בחוג למקרא ומרצה בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

ואזנה נולדה וגדלה ברחובות. היא למדה את הדוקטורט שלה באוניברסיטה העברית, תחת שרה יפת.
היא מכהנת כעורכת כתב העת השנתי של המכון למדעי היהדות בעברית בנושא חקר המקרא והמזרח הקדום.
ואזנה עומדת בראש התוכנית הבינלאומית לסטודנטים לתואר מוסמך במקרא באוניברסיטה העברית.
היא האחראית האקדמית על התוכנית ללימודי עברית מקראית מטעם e-teacher.
ואזנה שימשה כראש ועדת המקצוע ללימוד התנ"ך בחינוך הממלכתי.
ב-2019 קיבלה תואר פרופסור ומונתה לראש החוג למקרא, תפקיד בו כיהנה במשך שנתיים עד שהוחלפה בידי נועם מזרחי.
ואזנה חיברה את הספר "כל גבולות ארץ: גבולות הארץ המובטחת במחשבת המקרא על רקע המזרח הקדום". מחקרה מתמקד בתולדות מחשבת המקרא לאור ספרות המזרח הקדום, בעיקר בספרים יהושע, עמוס וקהלת, וכן בתגובות לאימפריה האשורית.