stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עליזה שמוקלר-הס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 ביולי 1896 דיסלדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  20 באפריל 1988 (בגיל 91) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
עליזה (אליס) שמוּקלֶר-הֶס (גרמנית: Alice Schmuckler-Hess;‏ 19 ביולי 1896 – 20 באפריל 1988) הייתה פסנתרנית סולנית ומלווה, קורפטיטורית ומורה לפסנתר גרמנייה-ישראלית.
קורות חיים

אליס שמוקלר נולדה בשנת בדיסלדורף שבגרמניה במשפחה יהודית מרובת-ילדים ומוזיקלית. בנעוריה למדה נגינה בפסנתר אצל יוליוס בוּטס (אנ'), וב-1916, כשהייתה כבת עשרים, נסעה לקלן ללמוד בקונסרבטוריון (אנ') אצל לוני אפשטיין (Lonny Epstein), שם למדה עד 1922.
בשנים שלאחר מכן קנתה לעצמה שם בגרמניה כסולנית, מוזיקאית קאמרית ומלווה. עיקר הרפרטואר שלה היה הרומנטיקה הגרמנית, ובפרט שומאן, ברהמס ורגר. היא הייתה מלווה מבוקשת, והופיעה עם סולנים ידועים באותה תקופה, בהם עמנואל פוירמן.
בשנות ה-20, זמן קצר לאחר סיום לימודיה, נישאה להאנס לודוויג הס (Hans Ludwig Hess), סוכן מכירות של מוצרי טקסטיל. ב-1923 נולדה בתם הבכורה, אביבה (לימים לוסטיג-ויזל), וב-1930 נולדה בתם הצעירה, דורותיאה (Dorothee; לימים זהבה קיילוס).
שמוקלר-הס התיישבה עם משפחתה בשטוטגרט, שם קיבלה ב-1927 משרה של מורה לפסנתר בקונסרבטוריון החדש שבניהולו של קארל אדלר (גר'). בהמשך ייסדה ביחד עם פרידה שילקֶה (Frieda Schilke) וברנהרד קאולבֶּרש (Bernhard Kaulbersch) את האנסמבל למוזיקה קאמרית "הטריו של שטוטגרט" (Stuttgart-Trio), שהופיע בכל דרום-מערב גרמניה. בנוסף, הופיעה באופן קבוע כפסנתרנית קונצרטים ברדיו שטוטגרט. באותן שנים למדה באופן פרטי נגינה בעוגב אצל הרמן קלר (גר') בבית הספר הגבוה למוזיקה בעיר (אנ').
ב-1934, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, התחסל הקונסרבטוריון של אדלר עקב מוצאו היהודי והיא איבדה את משרתה. הופעותיה ברדיו הופסקו עוד קודם לכן מאותה סיבה. עד הגירתה מגרמניה ערכה קונצרטים עבור החברה לאמנויות היהודית של שטוטגרט (סניף של האגודה היהודית לתרבות (Jüdischer Kulturbund), שהוקמה ב-1933), כמה מהם ביחד עם אחותה מפרנקפורט, הכנרת פרֵנֶה (פרנציסקה) שמוקלר (Fränne Schmuckler). בנוסף נתנה במסגרת זו שיעורי פסנתר.
בפברואר 1935 החליטה לעזוב את גרמניה ונסעה לארץ ישראל בעקבות בעלה, שברח לארץ עוד ב-1933. התגוררה בשדרות נורדאו בתל אביב. שנותיה הראשונות בארץ היו קשות. היא לא הצליחה להתפרנס מעיסוק מקצועי במוזיקה, והמשפחה חייתה על משכורתו הדלה של בעלה, שמצא עבודה כנהג משאית. כעבור שנים ספורות, במלחמת העולם השנייה, התנדב לשירות בצבא הבריטי, נשלח ליוון ולא שב מהמלחמה (הוא נחשב לנעדר). שמוקלר-הס, שנאלצה לדאוג לבדה לשתי בנותיה, הצליחה לבנות לעצמה קריירה חדשה, בתחילה במתן שיעורים פרטיים בפסנתר, ולאחר מכן כמרצה בקונסרבטוריון הישראלי, באקדמיה למוזיקה בתל אביב ובאקדמיה למוזיקה בירושלים. בהדרגה החלה להיות מבוקשת גם בארץ כמבצעת של מוזיקה קאמרית וכמלווה, ואף הופיעה כסולנית עם התזמורת הארצישראלית (הפילהרמונית). לימדה את נכדה, ארנן ויזל, נגינה בפסנתר.
בשנת 1969, כשהייתה בת 73, חזרה לראשונה לגרמניה (בעיקר בשל תנאי האקלים בארץ) ובשנים 1970-75 התגוררה חליפות בשטוטגרט ובתל אביב. ביולי 1975 עזבה שוב את גרמניה ועברה להתגורר עם בתה הצעירה, זהבה קיילוס, בניו יורק, שם חייתה עד מותה (בניו יורק ישבה גם ידידתה הוותיקה אדית גולדפדן, ששבה לגרמניה לאחר מותה של שמוקלר-הס). גם בשנות ה-80 לחייה הוסיפה לנגן בפסנתר חצי יום מדי יום.
עליזה שמוקלר-הס נפטרה לאחר מחלה קצרה באפריל 1988, בגיל 92 בניו יורק. הותירה את בנותיה, חתניה ונכדים.
משפחתה

בתה הבכורה של שמוקלר-הס, אביבה לוסטיג-ויזל (ילידת 1923), היא נבלנית. הייתה נשואה למלחין והפסנתרן הישראלי משה לוסטיג (1922–1958) עד מותו בגיל 35.
אחר-כך נישאה לצ'לן עוזי ויזל (נולד ב-1926), ובנם הוא הפסנתרן ארנן ויזל.
בתה הצעירה, זהבה קיילוס (ילידת 1930), שחקנית, הייתה נשואה לבמאי היהודי-אמריקאי-ישראלי היי קיילוס (1926–2012) עד מותו.
הערות שוליים

1 2  Edith Goldfaden, "Alice Schmuckler-Hess," Aufbau 54,10 (May 6, 1988), 33 (מודעת אבל).
↑  על גולדפדן ראו: גיא מירון, משם לכאן בגוף ראשון: זיכרונותיהם של יוצאי גרמניה בישראל, ירושלים: המרכז להיסטוריה גרמנית ע"ש ר’ קבנר – האוניברסיטה העברית בירושלים על ידי הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשס"ה 2004, עמ' 317; "Goldfaden, Edith," in: Wilhelm Kosch (Ed.) et al., Deutsches Literatur-Lexikon. das 20. Jahrhundert, 	Zürich: Saur, 2008, Bd. 11, S. 480.
↑  "Interview with Uzi Wiesel," American Record Guide, 42 (1978/79), 59.
↑  משה לוסטיג, דבר, 19 בספטמבר 1958 (נקרולוג, והספד מאת מנשה רבינא); יוסף לפיד, את אשר אהב משה לוסטיג, מעריב, 24 בנובמבר 1958.
↑  תמר אבידר, עוזי ויזל בחברה טובה..., מעריב, 31 ביולי 1964; טלילה בן-זכאי, דם כחול, דבר, "דבר השבוע", 18 במאי 1979.
פאוסטינה בורדוני

| --- | --- |

דיוקן של פאוסטינה בורדוני, מעשה ידיו של ברתולומאו נאזארי, שמוצג במוזיאון בית הנדל בלונדון
 לידה:  30 במרץ 1697 ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 פטירה:  4 בנובמבר 1781 (בגיל 84) ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 מוקד פעילות:  דרזדן 
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 בן או בת זוג:  יוהאן אדולף האסה (1730–?) 
 
פאוסטינה בורדוני (באיטלקית: Faustina Bordoni,‏ 30 במרץ 1697, ונציה - 4 בנובמבר 1781, ונציה) הייתה זמרת אופרה, מצו-סופרן איטלקיה.
כינויה של פאוסטינה בורדוני היה "הסירנה החדשה" ובציבור נודעה, פשוט, כ"פאוסטינה". היא עשתה לה שם בזריזות ובגמישות של קולה ושנים רבות שרה בוונציה, וינה ולונדון. בשנת 1730 נישאה למלחין הגרמני יוהאן אדולף האסה.
פאוסטינה נחשבה, בעיני רבים, לאחת הזמרות הגדולות ביותר של זמנה, שרק פרנצ'סקה קוצוני הייתה יריבה לה. הופעת הבכורה שלה הייתה בוונציה, בשנת 1716, ב"אריודנטה" של פולארולו. בגרמניה הופיעה לראשונה במינכן בשנת 1723, ב"גריזלדה" של טורי, ואילו הופעתה הראשונה בלונדון הייתה בתפקיד רוקסנה ב"אלסנדרו" של הנדל, בתיאטרון המלך, בשנת 1726.
עידן הקרח 4: יבשת בתנועה

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  סטיב מרטינו מייק ת'ארמלר
 הופק בידי:  לורי פורט ג'ון ס. דונקין
 תסריט:  מיכאל ברג ג'ייסון פוקס מייק רייס
 עריכה:  ג'יימס פאלומבו דייוויד איאן סלייטר
 שחקנים ראשיים:  ריי רומנו ג'ון לגוויזאמו דניס לירי קווין לטיפה שון וויליאם סקוט ג'וש פק ג'ניפר לופז
 מדבבים:  כריס וודג' (Scrat) קווין לטיפה (Ellie) אדי סוטלו (Fungus) סיימון פג (Buck the Weasel) ריי רומנו (Manny) שון ויליאם סקוט (Crash) רבל וילסון (Raz) ג'ניפר לופז (Shira) קארן דישר (Scratte) פיטר דינקלג' (Captain Gutt) דניס לירי (דייגו) ונדה סייקס (Gladys) ג'ון לגוויזאמו (סיד) קיקי פאלמר (Peaches) ג'וש פק (Eddie) קונאל נייאר פטריק סטיוארט Joy Behar אלין צ'אבט הת'ר מוריס ג'וש גד עזיז אנסרי ניקי מינאז' דרייק ניק פרוסט אלן טודיק Ben Gleib 
 מוזיקה:  ג'ון פאוול
 צילום:  רנאטו פלקאו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Blue Sky Studios פוקס המאה ה-20
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  28 ביוני 2012 (ישראל) 13 ביולי 2012 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  88 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט הרפתקאות, סרט קומדיה, סרט נעורים, סרט לכל המשפחה 
 תקציב:  95,000,000 $
 הכנסות:  $877,244,782
 הכנסות באתר מוג'ו:   iceage4
 סרט קודם:  עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים (2009)
 סרט הבא:  עידן הקרח: מסלול התנגשות (2016)
 סרטים בסדרה:  עידן הקרח
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
עידן הקרח 4: יבשת בתנועה (הידוע גם בקיצור כעידן הקרח 4), הוא סרט ההמשך של סרטי "עידן הקרח" שיצא ב-28 ביוני 2012 בעקבות הצלחת הסרט הקודם בסדרה, "עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים". כמו הסרט הקודם הוא הופק באולפני האנימציה "Blue Sky Studios" והופץ באמצעות פוקס המאה ה-20. הסרט הוא הסרט ה-4 המרוויח ביותר נכון לשנת 2012.
סרט חמישי יצא ב-22 ביולי 2016, שנקרא "עידן הקרח: מסלול התנגשות".
עלילה

הסיפור נפתח במרדפו הקבוע של סקראט, היונק דמוי-הסנאי אחרי הבלוט, דבר המחלק את העולם ליבשות קטנות יותר וכן לרעידות אדמה ונפילות סלעים. הסיפור נפתח בחיה של מישמיש, בתו של מני, המחפשת דרך להתקרב לאהבת ליבה- לואיס, קיפוד חמוד וקטן עם תובנות חוכמה, בעוד שהיא שרויה בדילמה בין אהבה לו לבין הסתובבות עם ממותה אחרת בשם אִיתן ולקבוצת הבנות שסביבו ואולם הממותות מבקשות ממנה להיפטר מהחברות עם לואיס וכן היא רבה עם אביה המבקש לשמור עליה ולהרחיק אותה משאר החיות. מישמיש מוותרת על החבורה החדשה אחרי שהם יורדים לאזור מסוכן וכמעט מתים, אך לואיס נפגע ממנה אחרי שאמרה שאיננה קשורה אליו. לאחר מריבה בין מישמיש למני, נוצר קרע בקרחון עליו מני נמצא יחד עם דייגו וסיד וכן סבתו של סיד, שהובאה אל הקבוצה במיוחד על ידי משפחתו של סיד, ושלושתם נופלים עם הקרחון לתוך הים ומתחילים להתרחק ללא שליטה מהחוף לתוך הים.
לאחר כמה ימים בלב ים הקבוצה נתפסת על ידי צוות שודדי ים אכזרי שבראשו עומד קוף גדול ואכזרי מסוג גיגנטופיתקוס בשם גאט, ומעלים על הספינה שלהם, עליה נמצא גם סקראט שנתפס על ידי הפיראטים ומשמש לבידור הצוות ונמצאת גם נמרה שן חרבית בשם שירה והיא סגניתו של הקפטן ומתייחסת בזלזול לדייגו שנראה לה רכרוכי. החבורה נכלאת אך לאחר מאבק ורגע לפני זריקתם לים מהכבש, הם מצליחים להשתחרר ולפרק את הספינה. הם מצליחים לעלות על קרחונים שנשברו ממנה אבל שירה כמעט טובעת והם בוחרים להציל אותה, בניגוד לרצונה ולהעלותה לקרחון שלהם. שירה ודייגו כל הזמן רבים ושירה מנסה לברוח. בהמשך החבורה מגיעה לאי גדול ועליו ישנם הרבה שפנים. שירה מצליחה לברוח מהחבורה ולחזור לצוות הפיראטים של קפטן גאט, אך הוא כועס על זה שלא הרגה את החבורה ומוריד אותה בדרגה. קפטן גאט כועס ורוצה להרוג את מני על הרס הספינה שלו. החבורה מכינה לו תוכנית הסחה ומצליחים להשתלט על הספינה שעוגנת על חופי האי. שירה נשארת על האי אך מתחילה להתקרב אל החבורה ולהתאהב בדייגו, כמו שהוא עושה אליה.
מני וחבריו מנווטים בים וכמעט נקלעים למפגש עם סירנות, אך נמלטים בזמן. הם מגיעים עם הספינה ליבשה אך להפתעתם מגלים שקפטן גאט הצליח לחטוף את מישמיש ואלי והוא מאיים להרוג אותם אם מני לא ייכנע. בעזרתו של לואיס שמגיע לעזור הוא משחרר את מישמיש והחבורה נלחמת בפיראטים. בסופו של דבר קפטן גאט נלחם בדו-קרב נגד מני אך מובס ועף מהקרחון. מני כמעט נופל לים וניצל על ידי הלווייתן שקשור לסבתא של סיד. קפטן גאט המובס נוטש ועוזב לאזור המלא בסירנות שמפתות אותו לבוא אליהם (בדמות קופה מושכת) ואז טורפים אותו.
הסיפור מסתיים כאשר דייגו מתחבר לשירה, פיצ'ס ולואיס נהיים חברים שוב, שירה וסבתא של סיד מצטרפים לחבורה, שנפרדת מהמקום המתפורר שלה ועוברת אל מקום מגורים חדש.
סקראט מגיע לאי הנראה כמו אולימפוס מלא ביונקים כמותו ומלא באגוזים. הוא נתקף בשיגעון ומתחיל לבזוז את כל האגוזים ולא מקשיב לבקשות המארחים שלו לא לגעת בבלוט הגדול. לבסוף הוא נוגע בו וכל האוקיינוס נשטף לעבר האי ומשמיד אותו ויוצר אזור שומם.
פסקול

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי ג'ון פאוול.
| עידן הקרח 4: יבשת בתנועה> מס' | עידן הקרח 4: יבשת בתנועה> שם | עידן הקרח 4: יבשת בתנועה> משך | עידן הקרח 4: יבשת בתנועה>  | עידן הקרח 4: יבשת בתנועה>  | עידן הקרח 4: יבשת בתנועה>  | עידן הקרח 4: יבשת בתנועה>  | עידן הקרח 4: יבשת בתנועה>  | עידן הקרח 4: יבשת בתנועה>  | עידן הקרח 4: יבשת בתנועה>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Morning Peaches  | 02:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Schism  | 02:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Storm  | 03:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | No Exit Gutt  | 05:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Escape from Captivity  | 03:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | New Loves  | 04:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Hyraxes / Prison Talk  | 02:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Diversion  | 03:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Pirating the Pirates  | 04:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Teen Cave  | 04:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Woody's Gone  | 02:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | The Big One  | 08:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Hang Together  | 03:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | On the Move  | 05:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 57:57 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  אלכסנדרה רומנו היא בתו של המדבב של מני, ריי רומנו
| סדרת סרטי "עידן הקרח" |
| --- | --- | --- |
| סרטים | עידן הקרח (2002) • עידן הקרח 2: נמסים מצחוק (2006) • עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים (2009) • עידן הקרח 4: יבשת בתנועה (2012) • עידן הקרח 5: מסלול התנגשות (2016) • עידן הקרח: הרפתקאות באק ויילד (2022) |  |
| סרטי טלוויזיה | עידן הקרח: חוגגים בגדול (2011) • עידן הקרח: בריחתה של הביצה (2016) |  |
| סרטים קצרים | Gone Nutty ‏(2002) • No Time for Nuts ‏(2006) • Surviving Sid ‏(2008) |  |
| משחקי מחשב | עידן הקרח (2002) • עידן הקרח 2: נמסים מצחוק (2006) • עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים (2009) |  |
| אחר | עידן הקרח - דמויות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1126767182  LNB: 000247533  NKC: unn2012710031  VIAF: 316757247   WorldCat (עם VIAF): 316757247
פאוסטו פרווידינו

| --- | --- |

 לידה:  15 ביוני 1976 (בן 48) ג'נובה, איטליה 
 מדינה:  איטליה 
 
פאוסטו פרווידינו (באיטלקית: Fausto Paravidino,‏ נולד ב-15 ביוני 1976 בפיימונט) הוא מחזאי, שחקן ובמאי איטלקי.
את ילדותו הוא עבר באלסנדריה. לאחר סיום בית הספר הוא עבר לג'נובה בה למד משחק. כבר בשנת 1996 כתב את המחזה הראשון Trinciapollo. בשנת 1999 הוא הצטלם בסרטו הראשון.
בשנת 2004 הוא זכה בפרס עבור המחזה שכתב. בשנת 2005 פאוסטו פרווידינו לראשונ הביים סרט. הסרט הוצג בפסטיבל הסרטים של ונציה וזכה בפרס. בסרט זה ובסרטים נוסף השתתף ריקרדו סקאמרצ'ו, שבאותה התקופה היה סמל מין באיטליה.
מספר מחזות שלו הוצגו בצרפת ובגרמניה.
עירוני נשר

שחקני הקבוצה לפני משחק ההכתרה בסיום עונת 2015/2016 בה העפילה לליגה הלאומית
עירוני נשר היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר נשר, המשחקת בליגה א'.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 2009 על ידי שלומי פרץ ואמיל יוסיפוב כתחליף למועדון הפועל תל חנן, שנוסד בשנת 1954 ופורק בשנת 2009.
המועדון החדש, עירוני נשר, החל לשחק בעונת 2009/2010 בליגה ג', ובסיום עונתו הראשונה העפיל לליגה ב' צפון ב', על אף שסיים במקום השלישי, ולאחר שהתפנה מקום בליגה בשל התפרקות מכבי בית שאן. בעונת 2013/2014 סיימה עירוני נשר במקום הראשון בליגה והעפילה לליגה א' צפון.
את עונת 2014/2015 סיימה עירוני נשר במקום השני בליגה א' צפון, והעפילה למשחקי פלייאוף העלייה. לאחר שעברה את הפועל מגדל העמק, הפועל בית שאן ובית"ר כפר סבא הגיעה עירוני נשר לשני המשחקים המכריעים נגד הקבוצה שסיימה במקום ה-14 בליגה הלאומית, הפועל נצרת עילית, לה הפסידה 1–5 בסיכום שני המשחקים ונשארה בליגה א'.
בסוף עונת 2015/2016 עלה המועדון לליגה הלאומית מהמקום הראשון. שנתיים מאוחר יותר נשרה נשר חזרה לליגה א' לאחר שסיימה את עונת 2017/2018 במקום האחרון.
בחלוף שנה נוספת נשרה הקבוצה לליגה ב', לאחר שסיימה במקום ה-14 בליגה א' והפסידה במשחק המבחן להפועל בני ערערה. בשנת 2019 זכתה בגביע המדינה המחוזי בליגה ב'. בעונת 2020/2021 העפילה נשר בחזרה לליגה א'. בשנת 24\23 זכתה נשר בגביע האזורים לליגות נמוכות בישראל.
הערות שוליים

↑  עירוני נשר בדרך למעלה, ליגה א' זו תחנת ביניים, באתר דאבל פס, 21 באפריל 2014
↑  עירוני נשר עלתה לליגה הלאומית!, באתר דאבל פס, 15 באפריל 2016
↑  עירוני נשר הובסה לבני ערערה וירדה לליגה ב, באתר גולר, 3 במאי 2019
עזריאלי חולון

ערך זה עוסק במתחם עסקים באזור התעשייה. אם התכוונתם לקניון ומרכז קניות, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  אזור תעשייה 
 כתובת:  הרוקמים 26 חולון 
 מיקום:  חולון 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2014
 תאריך פתיחה רשמי:  2014 
 קואורדינטות:  32°00′28″N 34°48′02″E﻿ / ﻿32.0077351°N 34.8006034°E﻿ / 32.0077351; 34.8006034
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) עזריאלי חולון(למפת גוש דן רגילה) עזריאלי חולון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עזריאלי חולון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עזריאלי חולון  he עזריאלי חולוןhe עזריאלי חולוןמפת  __ חולון (in English: Holon)  __ אזור (in English: Area) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv), __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) ממזרח: __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) ממזרח ומדרום: __ ראשון לציון (in English: Rishon LeZion) ממערב: __ בת ים (in English: Bat Yam)  ^ כיום שטחי מקוה ישראל (in English: Mikveh Israel) הם חלק מפארק אריאל שרון   tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מרכז עזריאלי חולון הוא פארק עסקים ומתחם מסחר ובילוי הממוקם בחולון, שנוסד בשנת 2013 על ידי קבוצת עזריאלי. המתחם כולל ארבעה בניינים בעיצוב מודרני, ומשתרע על שטח של כ-120,000 מ"ר.
חברות במרכז

מרכז עזריאלי חולון ממוקם בשכונת קריית שרת, בצומת הרחובות הרוקמים והלהב, בחלקה הדרום מזרחי של העיר ליד מחלף חולון מזרח.
בשנת 2008 זכתה קבוצת עזריאלי במכרז בו התמודדו חברות הנדל"ן אמות השקעות ואשטרום לבניית פארק עסקים שיפתח את האזור בדומה לקריית עתידים בצפון תל אביב ופארק אזורים בפתח תקווה. אמות זכתה ב-2016 במכרז להקמת בניין מסחר בן 22 קומות בתחילת רחוב הרוקמים הנקרא "קמפוס אמות".
תחילת האכלוס החלה ביולי 2013 עם כניסת SAPIENS שהייתה הראשונה בכך ששכרה 3 קומות משרדים.
בשנת 2014 הסתיימה הקמת המרכז, אשר מאכלס חברות הייטק רבות כגון טלדור, קידום, שירותי בנק אוטומטיים, ואיילון חברה לביטוח. במרכז זה היו גם חלק ממשרדי דיסקונט ומרכנתיל עד שעברו ברובם בשנת 2022 למתחם האלף בראשון לציון.
בנוסף שוכנים במתחם משרדי חברות נ.ת.ע - נתיבי תחבורה עירוניים, עמידר, קווים וקבוצת הביטוח קלי. עם השלמת הבנייה, הושכרו שטחי משרד נרחבים לחברות שונות שהעבירו את פעילותן למתחם בהן חברת התוכנה אוויה, קומפיוג'ן, אופטימל פלוס, רואי חשבון וסוכנויות ביטוח בהן קוואליטי.
פעילויות ופנאי

עזריאלי חולון בנוי מארבע בניינים הממוספרים באותיות האלפבית האנגלי: בניין A, בניין B, בניין C ובניין D כאשר בכל אחד מהם שטחי משרדים המושכרים ברמת מעטפת ושופצו ונבנו בהתאם לדרישת כל אחת מהחברות.
הבנייה כללה הקמת שטחי חניה תת-קרקעית.
משרד הרישוי של העיר עבר לחניון המתחם ומאז מבחני הנהיגה המעשיים מבוצעים ממנו.
המתחם כולל רחבה פתוחה המיועדת לפעילויות פנאי, לצד מגוון שירותים המיועדים לשוכרים ולמבקרים. במהלך השנה מתקיימים בו אירועים ופעילויות שונות, המיועדות לקהלים מגוונים.
בקומת הקרקע ממוקמת קומת מסחר לטובת עובדי המתחם אליה מגיעים גם תושבי הסביבה ובה מספר בתי קפה ומסעדות. בגב המתחם נפתח סניף מרכנתיל המיועד לפעילות עסקית. כמו כן, ישנו פאב, סופר מרשת טיב טעם וחדר כושר.
מתחמים סמוכים

בסמוך למתחם הוקם בניין "עזריאלי המנור" שבו מטה חברת בזק.
המתחם כולל תחנת משנה פנימית, תת-קרקעית, שהוקמה בשנת 2021, המספקת חשמל לכל אזור התעשייה.
הערות שוליים

↑  שלומית צור, ‏עזריאלי משתלטת על חולון - בעידודו של ראש העירייה, באתר גלובס, 16 באוגוסט 2016
↑  מערכת LIVING, ‏"קמפוס אמות חולון" זכה בפרס המבנה הכי טוב במזרח התיכון, באתר ‏מאקו‏, 14 בנובמבר 2022
↑  אורי חודי, ‏קבוצת קידום עוברת מעזריאלי בתל אביב לעזריאלי בחולון, באתר גלובס, 12 באוגוסט 2013
↑  אורי חודי, ‏מרכנתיל שוכר שתי קומות במרכז עזריאלי בחולון, באתר גלובס, 15 בדצמבר 2013
↑  עירית אבישר, ‏דיסקונט ישקיע מיליארד ש' במטה חדש בראשל"צ, באתר גלובס, 3 בספטמבר 2018
1 2  אורי חודי, ‏פריון שוכרת 10,000 מ"ר בעזריאלי חולון ב-11 מ' ש' בשנה, באתר גלובס, 4 בפברואר 2014
↑  אורי חודי, ‏3,000 מ"ר בעזריאלי חולון הושכרו בכ-2 מ' ש' לשנה, באתר גלובס, 15 ביוני 2014
↑  גיא נרדי, ‏כמה משלמים על מ"ר בחיפה וברעננה? 6 עסקאות מהחודש האחרון בשוק המשרדים, באתר גלובס, 13 ביולי 2021
↑  שלומית צור, ‏הנהלת עמידר עוזבת את ת"א למרכז עזריאלי בחולון, באתר גלובס, 16 בדצמבר 2015
↑  שלומית צור, ‏עזריאלי רכשה קרקע נוספת בחולון בכ-63.8 מ' ש', באתר גלובס, 24 בפברואר 2015
↑  שלומית צור, ‏בזק עוזבת את ת"א: שכרה 20 אלף מ"ר בפרויקט עזריאלי חולון, באתר גלובס, 31 בדצמבר 2018
↑  ח/648- תחמ"ש עזריאלי 3 באתר תב"ע.קום
עין עקוב

| --- | --- |

מבט מן האוויר אל מצוקי און ויער מבוא חמה שניטע בידי קק"ל סביב עין עקוב. בתחתית התמונה תל קציר ומשמאל "הדרך הלבנה" המעפילה אל המצוק מקיבוץ האון
 שם נוסף:  עין עוקב וכן עין תאופיק או ען אל-עקבה
 מיקום המעיין
 מדינה:  ישראל ישראל
 מחוז:  רמת הגולן
 אזור:  דרום רמת הגולן
 קואורדינטות:  32°42′11″N 35°38′50″E﻿ / ﻿32.70306°N 35.64722°E﻿ / 32.70306; 35.64722
 גובה:  190 מטר
 נתוני המעיין
 סוג זרימה:  מעיין איתן
 אגן ניקוז:  הירמוך
 גישה למעיין
 נגישות לציבור:  פתוח לציבור
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) עין עקוב(למפת עמק בית שאן רגילה) עין עקוב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין עקוב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין עקוב
עין עקוב
עין עקוב, ולעיתים עין עוקב וכן עין תאופיק או ען אל-עקבה, הוא מעיין הנובע ביער מבוא חמה בדרומה של רמת הגולן, ולצידו חניון לילה. מאז חנוכתו של שביל הגולן בשנת 2007, משמש המקום כנקודת הקצה הדרומית של השביל.
האתר

האתר שוכן בגובה של 200 מטרים מעל פני הים על שפת מצוקי און התלולים, ומשקיף מערבה אל הכנרת מגובה של כ-400 מטרים. במקום ניצב מבנה אבן, שממנו זורמים פלגי מים אל בריכות אבן קטנות הערוכות בצורת קשת גאומטרית. היער ניטע על ידי קרן קיימת לישראל בשנות ה-70 וה-80 והוא משתרע על פני שטח של 1,200 דונם. במקום נטעו עצי אורן, ברוש, אקליפטוס, אלה ושיטה, המצטרפים לצמחייה הטבעית הכוללת צמחי פטל קדוש, עצי אשל ושיחי רותם ומלוח. במורד הזרם עוברים מי המעין ליד שרידי הכפר הסורי תאופיק.
היסטוריה

במקום שרידים של חאן המתוארך לתקופה הרומית, ולפי ממצאים ארכאולוגיים התקיים באתר יישוב קדום בשם חאן אל-עקבה, שישב על נתיב הסחר בין נמל עכו לדמשק ולבשן. שמו הערבי של המקום, עין תאופיק, בא משמו של הכפר שקם באתר מאוחר יותר ואשר נחלק לשני חלקים - תאופיק התחתונה (תאופיק א-תחתה) ותאופיק העליונה (תאופיק אל-פוקא) שכונתה גם חאן אל-אחמר, היינו החאן האדום.
במאה ה-19, הציע החוקר יהוסף שוורץ לזהות את העיירה התלמודית "כפר עקביה" עם אתר זה, כאשר "כפר עקביה" נזכרת גם בפסיפס בית הכנסת בחמת גדר.
בשנת 1941 הקימו הבריטים פילבוקס הצופה אל עמק הירדן, כחלק ממאמציהם לסכל פלישה של כוחות צרפתיים מצפון. המבנה שימש את כוחות הצבא הסורי כעמדת ירי על קיבוץ תל קציר השוכן מתחתיו. עד שנת 1967 ניצב בתאופיק העליונה מוצב סורי שמקורו במוצב שהקימו הבריטים במהלך מלחמת העולם השנייה. משני הכפרים הומטרה מפעם לפעם אש לעבר יישובי עמק הירדן; תאופיק התחתונה נהרסה בפעולת תגמול של צה"ל בלילה שבין 31 בינואר ו-1 בפברואר 1960 (מבצע "חרגול"), ותאופיק העליונה ננטשה במהלך מלחמת ששת הימים. הפילבוקס נכבש במלחמת ששת הימים ללא קרב בידי כוח משולב של חטיבת הצנחנים ושריון, שעלו לרמת הגולן בתוואי הדרך הלבנה העולה מקיבוץ האון.
בתקופת המרדפים הקים צה"ל בונקר בטון גדול במוצב, והציב בו תותחים אשר כוונו דרומה לעבר הגלעד. המילואימניקים ששירתו במקום העניקו לו את השם "מוצב תותחי נברון", על-שמו של סרט המלחמה מ-1961.
ראו גם

תאופיק
הערות שוליים

↑  עפר כהן, אכסניה לרוחות רעות, "טבע וארץ" מרץ 1992, חוברת מס' 248.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת נזיר,  פרק ט', הלכה ג'.
↑  תבואות הארץ, פרק ד', עמ' רס"ט.
↑  שביל הגולן, המדריך, יעקב שקולניק ושלמה אשד, 2010, ISBN 9789659150908, עמ' 114.
הפילבוקס ביער מבוא חמה
בונקר "תותחי נברון"
עלילות דם בהיסטוריה הרומנית

עלילות דם נגד היהודים הופיעו בהיסטוריה הרומנית עם ריבוי האוכלוסייה היהודית במחוזות בהם חיו הרומנים.
עלילות הדם נגד היהודים בעולם הנוצרי התחילו כבר במאה ה-12 (המקרה הקדום ביותר הוא מאנגליה, משנת 1144) והתפשטו על פני אירופה במקביל לגלי ההגירה של היהודים. לראשונה מוזכרת בכתובים עלילת דם במחוזות הרומניים בשנת 1710, בטרגו ניאמץ.
בתקופת הפנרים היו עלילות דם רבות בארצות הרומניות ועל כך כתב בשנת 1898 ההיסטוריון הרומני פומפיליו אליאדה שחקר את התקופה: "הבריות מייחסים ליהודים כל מיני דברים משונים: בשבוע הפסח ובשבוע הפסחא האנשים מחזיקים את ילדיהם סגורים בבית מפחד שהיהודים יגנבו אותם כדי למצוץ את דמם בשביל לשים אותו במצות שלהם; ואם קורה שילד נעלם, כל האוכלוסייה דורשת בתוקף שכל היהודים יעונו (לגילוי הילד)".
עלילת טרגו ניאמץ

בשנת 1710, בטרגו ניאמץ ("היריד הגרמני") שבנסיכות מולדובה, העלילו על היהודים ששחטו ילד נוצרי כדי להפיק ממנו את הדם הדרוש ליהודים לעשיית מצות של פסח. הפורעים ביצעו לינץ' והרגו חמישה יהודים ו-22 נוספים נכלאו ונכבלו באזיקים. כאשר נוכחו היהודים לדעת שהאלימות רק הולכת וגוברת, שלחו משלחת אל השליט דימיטריה קנטמיר. קנטמיר שלח שני אנשים מהימנים לחקור ולבדוק את הנעשה, ועל פי מסמכי התקופה האנשים הפריכו את הטענות נגד היהודים. נקבע שיש לשחרר את היהודים הכלואים ואת הנזיר שיזם את כל הפרשה כלאו בבית משוגעים לכל חייו.
עלילת אורחיי (אוניצקאן)

בשנת 1717, באורחיי שבבסרביה (אז בנסיכות מולדובה), הואשמו היהודים בעלילת דם. ההאשמה טענה שיהודים "מופקרים" חטפו ביום החג של פסחא ילד נוצרי כבן 5. "דם הילד הושם בחביונות ונשלח בחלקו לחכם של קרקוב ובחלקו לחכם של דובסרי", גרסה ההאשמה על פי מסמכי התקופה. 4 יהודים הועמדו למשפט על כך ביאשי והמשפט עורר הדים רבים בעידודו של שליט הנסיכות, מיכאי רקוביצה, שניסה למנף את המקרה לסחיטת היהודים. לבסוף זוכו הנאשמים וייפוי הכוח של השליט בוטל על ידי שלטונות מעצמת החסות, האימפריה העות'מאנית. המקרה השאיר רושם עז, כך שהופיע במספר כרוניקות מהתקופה.
פרעות בעקבות הופעת ספר על עלילות הדם

בשנת 1803, ביאשי ובטרגו ניאמץ פרצו מהומות נגד היהודים, לאחר הופעת ספר בו הואשמו היהודים בשימוש ברצח פולחני. הספר, שהודפס באותה שנה, נקרא Înfruntarea jidovilor asupra legii şi obiceiurilor lor (עימות היהודים מול חוקיהם ונוהגיהם), ספר שנכתב על ידי נאופיט Neofit, שמו הנוצרי של נוח מלמד, יהודי מומר שהיה לנזיר. בני הקהילה היהודית מצאו מקלט אצל המיטרופוליט ונימין קוסטכה Veniamin Costache, שהרגיע את המהומות, גינה את ההתנהגות הפראית ומנע שפיכות דמים. באותו זמן, השליט של נסיכות מולדובה, אלכסנדרו מורוזי Alexandru Moruzi, ציווה להחרים ולהשמיד את כל עותקי הספר. המיטרופוליט ציווה לעצור ולחקור את כל הנזירים שהיו מעורבים בעניין. מקרה דומה התרחש ביאשי בשנת 1819 בעקבות הופעתו בשנת 1818 של ספר מסית בשם Răsturnarea religiei evreilor (הפיכת דת היהודים).