stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טים הילי (שחקן)
הערות שוליים

↑  Stephenson, John-Paul (17 בספטמבר 2014). "Tim Healy joins Still Open All Hours". Giggle Beats. נבדק ב-6 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "IMDb".
↑  Healy interviewed in Benidorm All Year Round
↑  Dipper, Andrew (6 בנובמבר 2013). "Tim Healy to appear in series two of Hebburn". Giggle Beats. נבדק ב-8 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Series 1, Episode 5". Lily Savage's Blankety Blank. 4 February 2016. ITV. Repeated 24 August 2016 on Challenge TV.
↑  Davies, Katie (1 בפברואר 2015). "North East actor Tim Healy to wed partner Joan Anderton this year". Evening Chronicle. נבדק ב-6 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2006027210  MusicBrainz: d7edf77e-4414-4982-a7dc-eb99dcf62932  VIAF: 2774149108682568780003   WorldCat (עם VIAF): 2774149108682568780003
יוסף זונדל וסרמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באוגוסט 1900 קהיר, ח'דיוות מצרים 
 פטירה:  11 בינואר 1979 (בגיל 78) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 שפות היצירה:  עברית 
 
יוסף זונדל וסרמן (ה' באלול תר"ס 30 באוגוסט 1900 – י"ב בטבת תשל"ט 11 בינואר 1979) היה מורה וסופר ישראלי.
ביוגרפיה

וסרמן נולד בקהיר בשנת 1900 למשפחה שהייתה מקושרת עם היישוב הישן בירושלים ועסקה רבות בהכנסת אורחים. בהיותו בן שנה וחצי חלה והרופאים יעצו למשפחה לעבור למקום עם אוויר יותר בריא. בעקבות זאת עלתה המשפחה לירושלים, שם פתח האב מכולת ברחוב יפו, בשכונת אבן ישראל. בגיל עשר התייתם מאביו ובשנת תרע"ג (1913) יצא עם אימו לאמריקה. אך אימו מתה שם מספר שבועות אחרי הגיעם והוא שב לקרוביו בירושלים ולמד בישיבת עץ חיים. אחרי מלחמת העולם הראשונה החל ללמוד ב"ישיבת המשתלמים" בה ניתנה לתלמידים גם השכלה כללית ופדגוגית כדי להיות מורים בבתי ספר דתיים. המוסד התמזג עם בית המדרש למורים של תנועת המזרחי ובו המשיך ללמוד, עד שהוסמך למורה בתרפ"ב.
בשנת 1923 נשא לאישה את חנה בת אליהו לנדא "נכד הגר"א" ובמשך עשר שנים היה מורה בתלמוד תורה שערי תורה.
הצטרף למזרחי הצעיר והשתתף עם חבריו בייסוד החלק שלהם בשכונת מונטיפיורי שליד תל אביב, שם בנה את ביתו בין הראשונים בשכונה. בתרפ"ד היה מיוזמי ובוני בית הכנסת שבשכונה "בני ציון" ואחר כך שימש כגבאי בית הכנסת. בשנת 1932 ייסד וניהל בית ספר פרטי שמומן כנראה על ידי מסדר אחים נאמנים. בהמשך הוכנס בית הספר לרשת החינוך של הוועד הלאומי.
הוא היה פעיל בחיים הציבוריים והחברתיים בשכונה, חבר מועצה, וחבר ועדת הביקורת. השתתף בייסוד הארגון הספורטיבי הדתי אליצור והתמסר ביחד לניהול הפעולות התרבותית שבו. היה מזכיר סניף המזרחי בשכונה וחבר סניף "התאחדות בני היישוב" בשכונה. כן היה ממקימי ומנהלי סניף האגודה החשאית "אחים נאמנים" (בני ציון) בתל אביב, לאחר שהקים סניף של הארגון בניו יורק בעת שהותו שם.
כתביו

עסק במחקר גנאלוגי וחיבר את הספרים:
מגילת היחס: שישה דורות לבית רבי מאיר ומרת מנדל מנדלמן: למלאת מאה שנה לעלייתם ארצה, תרי"ז–תשי"ז, הוצאת "ציון" תשי"ז
"רשימת היחס 140 שנה בירושלים – 8 דורות מצאצאי הגאון הצדיק רבי יוסף זונדל סלנט זצ"ל תקצ"ח–תשל"ח, ירושלים תשל"ח שבו הציג את רשימת צאצאיו של הרב הראשי של ירושלים במאה ה-19 יוסף זונדל מסלנט.
"מיקירי ירושלים: דמויות מתלמידי הגר"א מווילנא, ותלמידי הראי"ה קוק ואחרים, הוצאת מסלול תשל"ג 1973 (הספר כלל נספחים: בתי הכנסת הגדולים בעיר העתיקה, סיפורים קטנים על אישים גדולים).
היה שותף בפעילות ספרותית ותרבותית עם שכנו בשכונת מונטיפיורי, הסופר יעקב רימון וביחד ערכו את ירושלים העתיקה : לקט ספורים, אגדות ותאורי חיים, בהוצאת המכון לאיסוף סיפורי א"י ואגדותיה, ירושלים, תשי"ח.
ביחד כתבו וסרמן ורימון את "שמואל בדורו: רבי שמואל סלנט, זצ"ל רבה של ירושלים תר"א–תרס"ט: חייו ופעלו / הוצאת מסלול, תשכ"א 1961
כן עסק בהכנת רשימות גנאלוגיות על בני משפחות נוספות כמו צאצאי הרב ישעיה ברדקי ובני משפחת וולפנזון ולוריא. אך אלו לא יצאו לאור כספר ונשארו בכתובים.
בנו הוא משה אשד מלוחמי מלחמת העצמאות וממגלי דרך בורמה לירושלים. מנכדיו הוא "בלש התרבות" אלי אשד.
טעמא דקרא

טעמא דקרא (בעברית: טעמו של המקרא) הוא מושג תלמודי, ופירושו הסבר לציווי מקראי שטעמו אינו מופיע במקרא. ההסבר ניתן על פי סברה.
פסיקת הלכה על פי "טעמא דקרא"

בתלמוד מובאת מחלוקת תנאים האם ניתן לדון על פי הטעם שנראה לנו מסברה ולחדש הלכות על פיו, או שאין לחלק דינים ללא מקור מן המקרא. דעת רבי שמעון היא שאנו רשאים לדון מסברא מהו "טעמא דקרא" ולחדש על פיו דינים, ואילו לדעת רבי יהודה אין דורשים "טעמא דקרא".
מחלוקת התנאים אינה נוגעת לשאלה אם יש לאדם לפרש טעמים בפסוק, אלא רק בשאלה האם אפשר להוציא על פי זה הלכות למעשה.
טעמים במקרא

המקרא אינו מנמק את רוב הציוויים המופיעים בו. התלמוד מסביר שהטעמים לא מופיעים לצד החוק כדי למנוע מעבר על הציווי בשל הנחה שהנימוק לא רלוונטי במקרה ספציפי.
הערות שוליים

↑  הרב מיכאל אברהם, טעמא דקרא, באתר המכון הגבוה לתורה, אוניברסיטת בר-אילן
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף קט"ו, עמוד א'; תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף כ"א, עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף כ"א, עמוד ב'
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יגואה

| --- | --- |

 מדינה:  קמרון קמרון
 אזור:  אזור הצפון הרחוק
 ראש העיר:  פיסו קויומה
 שטח:  760 קמ"ר
 גובה:  356 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  91,979 (2005)
  ‑ צפיפות:  121 נפש לקמ"ר (2005)
 קואורדינטות:  10°20′34″N 15°14′26″E﻿ / ﻿10.342777777778°N 15.240555555556°E﻿ / 10.342777777778; 15.240555555556 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://cvuc.cm/national/index.php/fr/carte-communale/region-de-lextreme-nord/126-association/carte-administrative/extreme-nord/mayo-danay/543-yagoua
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קמרון מוגדלת) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה יגואה(למפת קמרון רגילה) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה יגואה(למפת אזור הצפון הרחוק רגילה) מרואה קאלה לוגון-בירני מקארי אזור הצפון צ'אד ניגריהיגואה(למפת אזור הצפון הרחוק מוגדלת) מרואה קאלה לוגון-בירני מקארי אזור הצפון צ'אד ניגריהיגואה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
יגואה (בצרפתית: Yagoua) היא עיירה שנמצאת באזור הצפון הרחוק שבקמרון.
גאוגרפיה

העיירה נמצאת ליד הגבול של קמרון עם צ'אד. היא נמצאת כ-800 קילומטרים מעיר הבירה יאונדה.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 27 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אפריל (34 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (24 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 919 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (257 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה

יגואה ממוקמת ליד הכביש הלאומי N11. יש ביגואה שדה תעופה (קוד יאט"א:‏ GXX; קוד ICAO:‏ FKKJ).
הערות שוליים

1 2  Yagoua (Arrondissement, Cameroon) - Population Statistics, Charts, Map and Location, citypopulation.info
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Airport record for Yagoua Airport at Landings.com
↑  Airport record for Yagoua Airport at Landings.com. Retrieved 2013-08-25
↑  Google (2013-08-25). location of Yagoua Airport (Map). גוגל מפות. Google. Retrieved 2013-08-25.
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בקמרון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי בנגלדש–מצרים

| יחסי מצרים–בנגלדש |
| --- | --- |
מצרים: בנגלדש


מצרים: בנגלדש
שטח (בקילומטר רבוע)
1,001,450: 148,460
אוכלוסייה
116,996,270: 174,095,429
תמ"ג (במיליוני דולרים)
395,926: 437,415
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,384: 2,513
משטר
רפובליקה: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי אפגניסטן–בנגלדש הם היחסים הדיפלומטיים, הרשמיים המלאים שבין מצרים לבין בנגלדש. למצרים יש שגרירות בדאקה ולבנגלדש יש שגרירות בקהיר. שתי המדינות חברות בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
יהודה שמואל אשכנזי

| --- | --- |
 לידה:  ה'תק"מ טבריה
 פטירה:  1849 (בגיל 69 בערך) ה'תר"ט ליבורנו, איטליה 
 כינוי:  אי"ש
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 תקופת הפעילות:  ?–1849 
 בני דורו:  רבי רפאל יוסף חזן
 חיבוריו:  בית עובד, בית מנוחה ועוד
 
סדור בית מנוחה לרבי יאודה שמואל אשכנזי
רבי יהודה (יאודה) שמואל אשכנזי (אי"ש או אי"ש צעיר) (טבריה, ה'תק"מ – ליוורנו, ה'תר"ט) היה רב בטבריה ובאיטליה. חיבר מספר ספרי הלכה, המרכזיים שבהם ערוכים סביב סידור התפילה. ההדיר גם את סידורי התפילה עצמם (סידור בית עובד). שימש כשד"ר.
תולדות חייו

נולד בטבריה לר' יעקב. היה מרבני העיר טבריה, בה למד ולימד תורה. בשנת ה'ת"ר יצא לאיטליה כשד"ר בשליחות כולל הספרדים. בגיל 42 הדפיס את ספרו "ישא ברכה", ביאור לספר תולדות אדם וחוה. בניו, יעקב ואברהם הקימו בית דפוס בליוורנו, שם הודפסו מרבית הספרים של אביהם, ביניהם ספרו המפורסם, על שמו נקרא לעיתים, בית עובד. היה בידידות עם רבי יצחק בן וואליד. נפטר בליוורנו בשנת ה'תר"ט, במהלך ההדפסה של ספרו "בית השואבה". בין הסופדים לו היה רבי חיים פלאג'י.
ההדיר סידורי תפילה מלווים בפסקי הלכות שחיבר. חכמי הספרדים בדורו ובדורות שלאחריו, כגון רבי חיים פלאג'י, פתח הדביר, הבן איש חי, וכף החיים, מרבים להביא מדבריו. חלק מכתביו נותר בכתב יד.
הערות שוליים

↑  כך מכנה עצמו לאורך ספריו, לדוגמה: בית עובד, הקדמה, וכך מכונה אצל רבנים רבים וביניהם רבי עובדיה יוסף.
↑  ההספד נדפס בספר "ברכת מועדיך לחיים", חלק ב דרוש ג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310323705171  LCCN: nr91008458  VIAF: 97633825   WorldCat (עם VIAF): 97633825
יהודה שושני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1959 (בן 65 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד חטיבה  מפקד מתקן אדם  נספח צה"ל בתאילנד
 פעולות ומבצעים
 מבצע ליטני  מבצע מוביל   מלחמת לבנון    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 מנהל אזור אסיה והפסיפיק בחברת טבע מנכ"ל חברת "סיטיפס" (מנכל הרכבת הקלה בירושלים) כיום - יו"ר חברת תרופות "פלוריש"
 
יהודה שושני (נולד בשנת 1959) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שירת כמפקד חטיבה וכמפקד מתקן אדם.
שושני נשוי ואב לשתיים ולו תואר ראשון במדעי המחשב ואלקטרוניקה ותואר שני במדע המדינה.
שירות צבאי

שושני גדל בנהריה ולמד בכדורי. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1977 שובץ שושני בחטיבת גולני. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד 12 (ברק), ונפצע במהלך מבצע מוביל, פשיטה על יעדי מחבלים בדרום לבנון. לאחר מכן לחם במלחמת לבנון הראשונה ונפצע בשנית. בהמשך שימש במספר תפקידי פיקוד ובהם פיקוד על חטיבה, תפקיד שבמהלכו נפצע בשלישית, ועל מתקן אדם. לאחר מכן שימש כנספח צה"ל בתאילנד.
לאחר שחרורו מצה"ל עבד בחברת טבע כמנהל אזור אסיה והפסיפיק. בנובמבר 2010 מונה למנכ"ל חברת "סיטיפס" וכיהן בתפקידו זה עד יוני 2013.
מלך תאילנד העניק את אות 'הפיל הלבן' לאל"ם (במיל') יהודה שושני, מנהל תחום אסיה ופסיפיק בחברת טבע. את האות המלכותי מסוג "White Elephant" ממלך תאילנד, פומיפון אדוניאדט, קיבל שושני על תרומתו לחיזוק הקשרים בין תאילנד לישראל. עיטור ה "White Elephant" הוא העיטור הגבוה ביותר הניתן לזרים בממלכה התאילנדית ושושני הוא הישראלי הראשון לו הוענק האות.
העיטור ניתן לשושני כאות על מצוינות והישגים יוצאי דופן בתקופת כהונתו כנספח הצבאי בתאילנד בשנים 2000–2003. בנאומו של המלך בטקס הענקת העיטור התייחס אדול יאדג' לכך שהעיטור ניתן כהכרה לאל"ם שושני על מאמציו הרבים לחיזוק הקשרים בין הצבא התאילנדי לצבא הישראלי ובין העם התיאלנדי לעם בישראל.
כיום שושני משמש כיו"ר חברת "Floris".
הערות שוליים

↑  ליאת רון, ‏פורטפוליו / יהודה שושני, באתר גלובס, 12 במאי 2011.
↑  אמיר אורן, הרשות השנייה, באתר הארץ, 10 במאי 2002.
↑  דוד גרין, עלה על הרכבת, "רוח צוות" ביטאון ארגון גמלאי צה"ל, גיליון 104, ‏ מרץ 2013, עמוד 17.
↑  ליאת רון, ‏פורטפוליו / יהודה שושני, באתר גלובס, 12 במאי 2011.
↑  רועי אלמן, מנכ"ל סיטיפס: טעינו עם הפקחים, באתר mynet‏ ירושלים, 20 באוגוסט 2012
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
י"ז באב

י"ז באב הוא היום השבעה עשר בחודש האחד עשר 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השבעה עשר בחודש החמישי 
למניין החודשים מניסן. י"ז באב לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שלישי, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא גהז".
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בי"ז אב היא פרשת עקב.
אירועים היסטוריים

ה'ג' – בעקבות עלילת דם נרצחו בקיצינגן (אנ') אחד עשר יהודים. גופותיהם הושארו תלויות ערומות במשך שבועיים עד שהותרה קבורתם בוירצבורג.
ה'תרפ"ט – פרוץ מאורעות תרפ"ט: המון רב של מוסלמים חמושים בסכינים יצא משער שכם והסתער על השכונות היהודיות בירושלים, 19 יהודים נהרגו.
ה'תש"ם – חוק יסוד: ירושלים בירת ישראל מתקבל בכנסת.
ה'תשמ"ח – חוסיין, מלך ירדן מודיע על ניתוק הזיקה בין יהודה ושומרון לירדן.
ה'תשנ"ד – המלך חוסיין ויצחק רבין נפגשים לראשונה בפומבי בבית הלבן וחותמים עם ביל קלינטון על הצהרת וושינגטון.
ה'תשנ"ה – אהרן ברק מתמנה לנשיא בית המשפט העליון.
ה'תשע"ג – הרבנים דוד לאו ויצחק יוסף נבחרים לרבנים הראשיים לישראל.
נולדו

ה'תרס"ג – שמואל מיקוניס, חבר הכנסת מטעם מק"י (נפטר ב-ה'תשמ"ב)
ה'תרע"ב – מילטון פרידמן, חתן פרס נובל לכלכלה (נפטר ב-ה'תשס"ז)
ה'תרט"ז – אשר צבי גינצברג (או אחד העם), מראשי הציונות וממקימי הציונות הרוחנית
ה'תשל"ט – לינוי בר-גפן, עיתונאית, מגישת טלוויזיה ושדרנית רדיו ישראלית
נפטרו

ה'תפ"ד – רבי שמשון ורטהיימר, רב, מדינאי ונדבן, מנהיג יהדות וינה ויהודי החצר של קיסר האימפריה הרומית הקדושה. רב ראשי למדינות בוהמיה, מוראביה והונגריה ולקהילות נוספות. (נולד בי"ג בשבט ה'תי"ח)
ה'תרל"ט – הרב יהודה מרגוזה, רבה של יפו וממחדשי היישוב היהודי בעיר
ה'תשכ"ח – שמואל דיין, חבר הכנסת (נולד ב- ה'תרנ"א)
ה'ת"ש – לאון טרוצקי, מהפכן רוסי-יהודי, מת מפצעיו יום לאחר ההתנקשות בחייו (נולד ב-ה'תר"ם)
ה'תשע"ו – הרב יעקב יצחק זלינגר, ראש ישיבת תורת אמת – קמניץ בברוקלין שבניו יורק (נולד ב-ה'תש"ו)
ה'תש"ף – הרב עדין אבן ישראל, מחבר ספרי הגות יהודית וביאורים, בפרט לתלמוד ולחסידות
ה'תשפ"א – רוני דניאל, כתב חדשות ופרשן לענייני צבא, וביטחון (נולד ב-ה'תש"ח)
ה'תשפ"ב – צביקה פיק, זמר ומלחין פופ ישראלי (נולד ב-ה'תש"י)
ה'תשפ"ג – זבולון מושיאשווילי, שחקן, מפיק וקומיקאי ישראלי (נולד ב-ה'תשל"א)
ט"ז באב – י"ח באב
אב
יהודה שערי

יהודה שַׁעַרי (שוֹיֶירמן) (8 בפברואר 1920 – 18 בספטמבר 1997) היה פוליטיקאי ועורך דין ישראלי, חבר הכנסת (1961–1977) ופעיל בזרם הציונות הליברלית.
ביוגרפיה

שערי נולד ב-1920 בשם יהודה שויירמן (Scheuermann) בעיר סירט שבצפון רומניה, בנם של לאה (לבית קליין) ויעקב שויירמן. היה פעיל בתנועת הנוער הציוני וחבר הנהגת התנועה ברומניה. שערי עלה לארץ ישראל בשנת 1941, והיה פעיל בתנועת העובד הציוני ובתנועת ההתיישבות העובדת. למד בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה והוסמך כעורך דין. מאוחר יותר סיים גם תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת תל אביב.
מ-1951 היה חבר הוועדה המרכזת של ההסתדרות מטעם המפלגה הפרוגרסיבית, ובשנים 1957-1961 עמד בראש המדור לפנסיה ובראש המחלקה המשפטית של ההסתדרות.
בשנת 1961 נבחר יהודה שערי לכנסת החמישית, מטעם המפלגה הליברלית. עם הצטרפות המפלגה הליברלית לגח"ל פרש עם חבריו והיה ממקימי ליברלים עצמאיים (ל"ע), מטעמה נבחר לכנסות ה-6, ה-7 וה-8, וכיהן כחבר הכנסת וכסגן שר הפיתוח וכסגן שר התיירות.
לקראת הבחירות לכנסת התשיעית בשנת 1977, שערי, כנציג הסיעה הרומנית, גיבש עסקה עם אברהם חסון נציג סיעת ההסתדרות וצבי ניר נציג סיעת הצעירים, על פיו הוא ייבחר במקום השני וחסון וניר יהיו במקומות השלישי והרביעי. אולם בהמשך החליף את חסון בנסים אליעד וחסון התייצב מולו בהתמודדות על המקום השני וניצח. שערי ניסה אז את כוחו בהתמודדות על המקום השלישי והפסיד לנסים אליעד. בשלב זה החליט שערי שלא להתמודד שוב ונותר מחוץ לרשימה. המפלגה זכתה בסופו של דבר למנדט אחד בלבד בבחירות.
הערות שוליים

↑  בועידה החקלאית, דבר, 18 באפריל 1945
↑  Alan Arian, The Elections in Israel: 1977, Jerusalem Academic Press, 1980, page 105
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433485005171  ISNI: 0000 0000 4040 1301  LCCN: no93019840  VIAF: 22556169   WorldCat (עם VIAF): 22556169 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
י"ד בסיוון

י"ד בסיוון הוא היום הארבעה עשר בחודש התשיעי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום הארבעה עשר בחודש השלישי 
למניין החודשים מניסן. י"ד בסיוון לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, רביעי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אדו".
אירועים היסטוריים ביום זה

ה'תרצ"ו – לאון בלום מתמנה לראש ממשלת צרפת
ה'תשמ"ב – מנחם בגין מורה על פתיחת מבצע שלום הגליל
ה'תש"ד – מלחמת העולם השנייה: בעלות הברית משחררות את רומא
ה'תשס"ה – אסון רבדים, התנגשות רכבת במשאית, מביאה למותם של שמונה ולפציעתם של כמאתיים נוסעים
ה'תשפ"ג – פיגוע הירי בגבול ישראל–מצרים
נולדו

ה'תרמ"א – מרדכי קפלן, ממנהיגי יהדות ארצות הברית (נפטר ב-ה'תשמ"ד)
ה'תרע"ב – ג'וליוס אקסלרוד, ביוכימאי יהודי-אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה (נפטר ב-ה'תשס"ה)
ה'תרע"ה – הרמן ווק, סופר ומחזאי יהודי-אמריקאי
ה'תרע"ו – הרברט סיימון, חתן פרס נובל לכלכלה (נפטר ב-ה'תשס"א)
ה'תרצ"ה – שמעון אבן, מחלוצי מדעי המחשב בישראל (נפטר ב-ה'תשס"ד)
ה'תשי"ט – ולדימיר פרידמן, שחקן ישראלי
ה'תשל"ד – שי אברמסון, החזן הראשי לצה"ל
נפטרו

ה'תקפ"א – רבי חיים מוולוז'ין, תלמידו הגדול של הגר"א, מייסד ישיבת וולוז'ין (נולד ב-ה'תק"ט)
ה'תרס"ב – הרב נפתלי הרץ הלוי וידנבוים, הרב האשכנזי הראשון של יפו והמושבות (נולד ב-ה'תר"ג)
ה'תש"י – לאון בלום, יהודי צרפתי, מנהיג המפלגה הסוציאליסטית וראש ממשלת צרפת (נולד ב-ה'תרל"ב)
ה'תשט"ז – הרב יוסף הכהן יהונתן רב שהשתייך למשפחת כהן יהונתן, בן זקונים לאביו – הרב ציון כהן יהונתן באי ג'רבה שבתוניסיה. מכונה גם הרב וזיפה הכהן יהונתן.
ה'תש"ן – דוד חי דנינו, ראש מועצה מקומית שלומי וחבר הכנסת מטעם המפד"ל (נולד ב-ה'תרפ"ד)
ה'תש"ס – רבי ניסים יגן, מגדולי המחזירים בתשובה, וראש ישיבת קהילת יעקב (נולד ב-ה'תש"א)
ה'תשס"ו – צבי צימרמן, חבר הכנסת מטעם הציונים הכלליים וגח"ל (נולד ב-ה'תרע"ג)
י"ג בסיוון – ט"ו בסיוון
סיוון
יגדיל תורה (סלוצק)

יגדיל תורה (מכונה לעיתים "יגדיל תורה הסלוצקאי") היה מאסף תורני שיצא לאור בסלוצק ובבוברויסק, בין השנים ה'תרס"ט-ה'תרפ"ח (1908-1928).
עורכי כתב העת היו רבי איסר זלמן מלצר שכיהן אז כרבה של סלוצק וכראש ישיבת "עץ חיים" בעיר, ותלמידו רבי משה בנימין טומשוב ("מבי"ט").
היסטוריה > סדרה ראשונה

רבי איסר זלמן מלצר, אז רבה של סלוצק וראש הישיבה בה, הציע את רעיון ייסוד כתב העת בסעודת פורים שנערכה בביתו בשנת ה'תרס"ח (1908). תלמידו הרב טומשוב שנכח בסעודה, קידם את הרעיון ושלח קול קורא להשתתפות בגליונותיו, לרבנים רבים בליטא ובשאר הפזורה היהודית במזרח אירופה.
גיליונו הראשון של כתב העת, ראה אור בחנוכה תרס"ט (דצמבר 1908). המאסף יצא בתחילת דרכו כשבועון ונדפסו ממנו בשנותיו הראשונות עשרות גליונות. כתב העת נתקל בבעיות תקציביות, אך הדפסתו נעצרה רק כאשר נפל העורך הרב טומשוב למשכב ונאלץ לנסוע לברלין לצורך רפואתו.
היסטוריה > סדרה שנייה: יגדיל תורה (ניו יורק)

בהמשך הוא היגר לארצות הברית, ועם הגיעו לניו יורק בשנת ה'תרע"ו (1916) התחיל להוציא לאור סדרה חדשה של כתב העת. סדרה זו מכונה לעיתים "יגדיל תורה (ניו יורק)" או "יגדיל תורה הניו-יורקי" כדי לבדלה מיגדיל תורה הסלוצקאי המקורי, בשל היותה סדרה חדשה בעלת מספור גליונות חדש. על גליונות כתב העת נדפסו במקביל מספר השנים לסדרה החדשה והמקורית, כך נדפס בראש גליונות שנת ה'תרע"ז: ”שנה שניה לצאתו לאור באמעריקא; שנה תשיעית להתיסדותו ברוסיא”.
בגליונות אלו התרחב קהל הכותבים הטבעי של כתב העת וכלל גם רבנים רבים מרבני יהדות ארצות הברית, לחלקם הוא מהווה במה יחידה בה נדפסו מחידושי תורתם ופסקיהם ההלכתיים.
היסטוריה > סדרה שלישית: סלוצק-בוברויסק

עם כניסתו בשנות ה-20 של המאה ה-20 של הרב יחזקאל אברמסקי לכהן כרבה של סלוצק, חידש יחד עם הרב שלמה יוסף זוין, אז רבה של נובוזיבקוב את הופעת כתב העת ברישיון ממשלתי. בכך היה "יגדיל תורה" לכתב העת העברי והיהודי היחיד שיצא לאור ברוסיה הסובייטית. 
בשני גליונותיו שהודפסו בבוברויסק בשנת תרפ"ח (1927-1928), נדפסו מאמרים מרבנים בולטים שעדיין נותרו בברית המועצות, כמו: הרב מאיר סטולביץ, רבה של חסלביץ; הרב משה פיינשטיין, אז רבה של ליובאן והרב פתחיה מנקין מקרוצ'ה (אנ').
משתתפים

בגליונות כתב העת הופיעו מאמריהם התורניים של רוב ככל האישים הרבניים הבולטים של יהדות ליטא, ולצידם רבנים מרוסיה, פולין ועוד. בין הכותבים נמנו: רבי משה מרדכי אפשטיין; רבי מנחם קרקובסקי מחסלביץ; רבי ברוך יהושע הורוביץ מאלקסוט; רבי ראובן כץ, אז רבה של אמדור; רבי יחיאל מיכל רבינוביץ, מחבר "אפיקי ים"; רבי אברהם יצחק הכהן קוק; רבי שמעון שקופ; רבי אליהו מאיר פייבלזון; רבי יהושע יוסף פרייל (דודו של ג'ו שווארץ); רבי יהודה לייב צירלסון מקישינב; רבי אברהם דובער כהנא שפירא מקובנה; רבי משה סוקולובסקי; רבי יעקב צבי אופנהיים, רבה של קלם; רבי יחיאל יעקב ויינברג, אז רבה של פילווישקי; רבי צבי יחזקאל מיכלזון מפלונסק ורבים אחרים.
לקריאה נוספת

יהודה רובינשטיין, יגדיל תורה (סלוצק) , בתוך: יצחק לוין (עורך), אוצר כתבי־עת תורניים: ביבליוגרפיה של כתבי עת תורניים... בשנות תנ"א – תש"ח . ניו יורק: דפוס האחים שולזינגר, תש"מ. עמ' 106–107.
הנ"ל, יגדיל תורה (ניו יורק), שם עמ' 107–108.
טים וייט

| --- | --- |

טים וייט במסיבה של השבועון טיים
 לידה:  24 באוגוסט 1950 (בן 74) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Timothy Douglas White 
 ענף מדעי:  אנתרופולוגיה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מישיגן  אוניברסיטת קליפורניה בריברסייד  Rim of the World High School 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 תלמידי דוקטורט:  Berhane Asfaw 
 תרומות עיקריות
 גילוי מאובני ארדיפיתקוס רמידוס בשנת 1994.
 
טימותי וייט  (באנגלית: Timothy Douglas White; נולד ב-24 באוגוסט 1950), הוא פליאואנתרופולוג אמריקני הנודע בשל תרומותיו הרבות לחקר האבולוציה של האדם, החשובה שבהן היותו ראש הצוות שגילה את מאובני ארדיפיתקוס רמידוס, כולל שלד הנקבה הנודע בכינוי הפופולרי "ארדי", הנחשבים כיום לממצאים הקרובים ביותר לאב הקדמון של שושלות האדם והשימפנזה. בנוסף היה וייט שותף לגילוי וחקירת מאובנים חשובים רבים ממיני אוסטרלופיתקוס אפרנסיס, אוסטרלופיתקוס אנמנסיס, אוסטרלופיתקוס גרהי, פראנתרופוס בויזאי, ארדיפיתקוס קדבה, הומו ארקטוס אפריקני (או הומו ארגסטר) והומו ספיינס ארכאי. מרבית התגליות האלו הן מאזור האוואש התיכון באתיופיה, האתר העשיר בעולם במיני הומינידים מאובנים.
ילדות וחינוך

וייט נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, ליד לייק ארוהד. בילדותו נהג לאסוף כלי אבן ושברי חרס מאתרים אינדיאנים עתיקים בהרי סן-ברנרדינו ולגדל לטאות ונחשים. את התואר הראשון שלו עשה בביולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בריברסייד, ורק לאחר מכן הוסיף גם תואר באנתרופולוגיה.
מחקרים עם משפחת ליקי ודון ג'והנסון

ב- 1974, בעת עבודתו על דוקטורט באנתרופולוגיה פיזית באוניברסיטת מישיגן, זכה וייט להשתתף כעבודת קיץ במשלחת החפירות של ריצ'רד ליקי באתר קובי פורה שבאגם טורקאנה, קניה. בסופו של דבר הוא בילה שם שלוש עונות חפירה, ובזכות ההמלצה שקיבל זכה להצטרף לאמו של ליקי, הפלאואנתרופולוגית מרי ליקי, בחשיפתן וחקירתן של טביעות הרגל המאובנות בלייטולי. ממצאיו של וייט פורסמו לבסוף בנפרד מן המאמר של מרי ליקי על לייטולי, וייתכן שהיא לא אהבה את מסקנתו המייחסת את טביעות הרגל לאוסטרלופיתקוס אפרנסיס, אבל מסקנה זו מקובלת על רוב החוקרים בתחום.
עם קבלת הדוקטורט שלו בשנת 1977 הצטרף וייט למחלקת האנתרופולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם השתתף במחקר על השלד של לוסי המפורסמת ביחד עם דונלד ג'והנסון, ובביסוס ההשערה (באותו זמן שנויה במחלוקת אך כיום מקובלת על כל התחום) כי מוצא האדם הוא מהאוסטרלופיתקנים. הפליאואנתרופולוג הישראלי יואל רק היה שותף גם הוא לחלק ממחקר זה, כדוקטורנט באותה מחלקה בברקלי. וייט הוא פרופסור בברקלי עד היום, אך בשל מחלוקות עם עמיתיו במחלקה לאנתרופולוגיה ובמכון למוצא האדם עבר ללמד במחלקה לביולוגיה אינטגרטיבית.
ניהול פרויקט האוואש התיכון

מאז 1981 מנהל וייט את פרויקט המחקר של האוואש התיכון באתיופיה. זהו אתר מדברי נידח, סמוך לאתר חדאר באוואש התחתון (שבו נמצא השלד של לוסי), והוא עשיר ביותר במינים שונים של הומינידים מאובנים החל מגיל של 6 מיליון שנים וכלה בגיל של כמה עשרות אלפי שנים בלבד. בדומה למשפחת ליקי, הממצאים הרבים של וייט התגלו במידה רבה בזכות כשרונותיו האדמיניסטרטיבים והלוגיסטים לניהול משלחות חפירות באזורים קשים לגישה, ובזכות שיתוף פעולה הדוק עם אנשי שטח אפריקנים אשר אחראים בפועל למרבית התגליות. ואולם בניגוד למשפחת ליקי, שהעסיקה אפריקנים כ"ציידי מאובנים" בשכר, וייט משתף פעולה עם חוקרים אקדמאים אתיופים הזוכים לקרדיט מדעי מלא על תגליותיהם, כמו הפלאואנתרופולוגים יוהאנס היילה סלאסי וברהנה אספאו והגאולוג גידאי וולדה-גבריאל. פלאואנתרופולוגים אחרים העובדים עם וייט הם היפני גן סווה והאמריקני אוון לבג'וי. בשנות השיא של המחקר על ממצאי רמידוס, פרויקט האוואש התיכון כלל כ-50 מדענים מדרגת דוקטור ומעלה מ-14 ארצות, ואף תואר באירוניה כ"פרויקט מנהטן של הפלאואנתרופולוגיה".
גילוי ארדיפיתקוס רמידוס ומינים נוספים

ב-1994 חשף הצוות לראשונה את מאובני ארדיפיתקוס רמידוס, אבל המחקר נמשך עוד כ-15 שנה עד לפרסום הממצאים. במשך תקופה זו חשף הצוות באתר גם מאובני הומינידים רבים נוספים, חלקם ממינים חדשים למדע. למעשה, למרות שוייט ידוע כ"אחדן" (lumper) מושבע המתנגד באופן נחרץ להגדרת מינים וסוגים ללא צורך, הצוות שלו אחראי להגדרת סוג הומיניד חדש (ארדיפיתקוס) ולא פחות משלושה מיני הומינידים חדשים (גרהי, רמידוס וקדבה). וייט אימץ והרחיב את הנוהג שטבע ג'והנסון לקרוא למינים החדשים בשמות מדעיים הגזורים מן השפות האפריקניות המקומיות, במקרה של וייט מעפרית (גרהי: "הפתעה", רמיד: "שורש", ארדי: "אדמה", קדבה: "אב קדמון").
ב-2009 פורסמו לבסוף ממצאי ארדיפיתקוס רמידוס והוכרזו על ידי רבים כתגלית החשובה ביותר באבולוציה של האדם מזה עשרות שנים, חשובה אף מגילויה של לוסי. כאינדיקציה לחשיבות הממצא ניתן לציין שהוא פורסם בלא פחות מ-11 מאמרים בגיליון מיוחד של כתב העת המדעי Science, מתוכם רשום וייט כשותף על עשרה וכמחבר ראשון על שניים. השבועון טיים בחר בוייט כאחד מרשימת 100 האנשים המשפיעים בעולם לשנת 2010.
וייט הוא גם חבר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית ומנהל המרכז לחקר האבולוציה של האדם בברקלי, ופרסם שני ספרים על האבולוציה של האדם.