stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פול-אנרי ספאק
גישתו למדיניות חוץ בזמן ולאחר מלחמת העולם השנייה

תמיכתו של ספאק במולטילטריזם התבטאה בפעילות נרחבת בארגונים בין-לאומיים. בשנת 1945 נבחר ספאק ליו"ר האספה הכללית הראשונה של האו"ם, וזכה לתשומת לב בין-לאומית. ספאק הפך למקדם פעיל של שיתוף פעולה אזורי באירופה כולה, והיה מעוניין באיחוד אירופה. בשנת 1948 החל לפעול למען הקמת מועצת אירופה, ובאוגוסט 1949, משהוקמה המועצה, נבחר כראש המועצה המחוקקת של המועצה האירופית. הוא היה פעיל במועצת אירופה כשלוש שנים אך התאכזב לגלות שהמדינות החברות במועצה אינן מעוניינות להתקדם לקראת איחוד פוליטי נרחב יותר, והתפטר בשנת 1951. הוא המשיך לקדם את רעיון האינטגרציה האירופית על ידי חברות בארגונים כגון קהילת הפחם והפלדה, שם כיהן כנשיא האספה של הארגון בשנים 1952–1953.
קהילת הפחם והפלדה נוסדה על ידי גרמניה, צרפת, איטליה, לוקסמבורג, הולנד ובלגיה, מדינות שבראשן עמדו מפלגות דמוקרטיות – נוצריות שליבתן הייתה רעיונות של לכידות חברתית, פיוס וטובת הכלל. בבסיסה של קהילת הפחם והפלדה עמד עקרון על-לאומי, ומוסדותיה שיקפו את ההסכמה להקמת סמכות על-לאומית בעיקר בתחום הכלכלי. כאשר שש המדינות המייסדות של קהילת הפחם והפלדה לא הצליחו להרחיב את שיתוף הפעולה ביניהן על ידי אשרור האמנה להקמת קהילת הגנה אירופית, נראה היה שיש צורך להתקדם לקראת אינטגרציה על ידי אימוץ הגישה הדוגלת בסחר חופשי והורדת חסמים. הרעיונות לקדם את האינטגרציה האירופית על ידי שיתוף פעולה כלכלי והצורך לקיים מדיניות מתואמת בנושאי פיתוח האנרגיה הגרעינית היו בבסיסה של ועידת מסינה (אנ'), שלאחריה מונה ספאק, כשר החוץ הבלגי, לראש ועדה מיוחדת לצורך גיבוש אמנות חדשות. הוועדה בראשותו פרסמה את דו"ח ספאק באפריל 1956, על פיו יש להקים איחוד מכסים אירופי וקהילת אנרגיה אטומית. המנדט של ועדת ספאק הורחב והיא הכינה את הטיוטות לאמנות החדשות, שנחתמו לבסוף ברומא בשנת 1957. אמנות רומא היוו את הבסיס לאיחוד האירופי כפי שאנו מכירים אותו כיום.
מחויבותו של ספאק למולטילטרליות הביאה אותו לתמוך בהקמת ארגון נאט"ו על פני סדרת הסכמים בילטרליים בין המדינות בגוש המערבי. הוא כיהן כמזכ"ל נאט"ו בשנים 1957–1961. בתפקידו זה התעמת באופן קבוע עם המנהיג הצרפתי שארל דה-גול, בו ראה ספאק מעכב של האינטגרציה האירופית והצפון אטלנטית, בעיקר על רקע מאמציו של דה-גול לחסום את הצטרפות בריטניה לארגון. עמדותיו של ספאק לגבי אינטגרציה אזורית אפיינו גם את תקופתו כמזכ"ל נאט"ו, כשניסה להפעיל את הארגון לקבוע מדיניות משותפת ברורה במזרח התיכון לאחר המשבר בתעלת סואץ (מלחמת סיני) בסוף שנות החמישים. לצערו מדיניות כזו לא גובשה, בעיקר עקב אינטרסים של ארצות הברית ושל בריטניה, שהביאו אותן לפעול באופן בילטרלי או חשאי על מנת לקדם את מטרותיהן באזור. ספאק ריכז את עמדותיו בנושאי נאט"ו בפמפלט שכתב לרגל עשר שנים לארגון, שבו הוא מפרט כיצד נאט"ו תתרום לשלום על ידי אספקת הגנה למדינות החברות בה מפני תוקפנותה של ברית המועצות.
ספאק פרש מהפוליטיקה בשנת 1966. שנה לאחר מותו ב־1972 הוקם מוסד פול-אנרי ספאק (אנ') המשמר את ארכיון ספאק וממשיך את פעילותו למען אינטגרציה אירופית וקשרים בין-אטלנטיים.
פרסים והוקרות

בשנת 1957 הוקרה עבודתו למען האינטגרציה האירופית בהענקת פרס קרל הגדול (אנ').
בשעת 1961 קיבל את מדליית החירות האמריקאית מידיו של נשיא ארצות הברית, ג'ון פ. קנדי.
בשנת 2002 נטבע דיוקנם של פול-אנרי ספאק, רובר שומאן וקונראד אדנאואר כשלושת החלוצים של האינטגרציה האירופית על גבו של מטבע ההנצחה המיוחד (אנ') הראשון של היורו, עשוי זהב.
הבניין הראשי של הפרלמנט האירופי ברובע האירופי בבריסל נקרא על שמו של פול-אנרי ספאק.
חייו הפרטיים

ספאק היה שחקן טניס מוכשר והשתתף בגביע דייוויס בשנת 1922 כחלק מהמשלחת הבלגית, חובב תיאטרון ושחקן ברידג' נלהב. ספאק היה נשוי למרגריט בשנים 1922–1964 עד למותה, ולזוג נולדו שלושה ילדים: פרננד, מארי ואנטואנט. בשנת 1965 נישא בשנית לסימון דיל.
הערות שוליים

1 2  שרה קאהן-ניסר, האיחוד האירופי: היסטוריה, מוסדות ומדיניות, רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2016, מסת"ב 9789650615093
↑  James H. Huizinga, Mr. Europe: The Political Biography of Paul Henri Spaak, First Edition, Frederick A. Praeger, 1961-01-01
1 2 3  Conord, Fabien, Paul-Henri Spaak, heraut ou soliste du socialisme belge?, Canadian journal of history 49, University of Toronto Press, 2014, עמ' 1
1 2 3  Paul-Henri Spaak – EU pioneer | European Union, european-union.europa.eu (באנגלית)
1 2 3  McFadden, Robert D. (1972-08-01). "Paul‐Henri Spaak Is Dead at 73; An Architect of European Unity". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-06-11.
↑  NATO, NATO Secretary General Paul-Henri Spaak, NATO (באנגלית)
↑  International Labour Office, The I.L.O. Yearbook 1938–39, Geneva: Albert Eundig, 1939
↑  Jad Adams, Women and the vote: a world history, First edition, Oxford (GB): Oxford University Press, 2014, ISBN 978-0-19-870684-7
↑  Peter Flora, Growth to Limits
The Western European Welfare States Since World War II, כרך Vol 4 Appendix (Synopses, Bibliographies, Tables), Berlin, Boston: De Gruyter, 1987, עמ' 751–837, ISBN 9783110876499
↑  Maarten Van Alstein, From Enigma to Enemy: Paul-Henri Spaak, the Belgian Diplomatic Elite, and the Soviet Union, 1944–1945, Journal of Cold War Studies 13, 2011-07, עמ' 126–148 doi: 10.1162/JCWS_a_00144
↑  Timothy Andrews Sayle, Susan Colbourn, ‘An Unfortunate Lack of Ideas’: NATO’s ‘Out-of-Area’ Debate and the Syrian Crisis of 1957, The International History Review 42, 2020-03-03, עמ' 336–351 doi: 10.1080/07075332.2018.1561492
↑  Paul-Henri Spaak, Why NATO? 1949-1959, Harmondsworth, Middlesex, Great Britain: Penguin Books Ltd, 1959
↑  European Parliament - Paul-Henri SPAAK Building Brussels - International Design competition, www.european-parliament-design-competition.eu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278520705171  PLWABN: 9810665326805606  BIBSYS: 90871031  BNE: XX1350939  BnF: cb125395861 (data)  BPN: 81853851  CANTIC: a11341415  CiNii: DA04313529  GND: 117485691  ICCU: SBLV274010  ISNI: 0000 0001 0886 7985  LCCN: n82078011  MusicBrainz: 25c1cb5e-993e-4c6d-acf1-7938718b1c96  NARA: 10568945  NKC: jn20000701681  NLA: 35710954  NLG: 226951  NTA: 069354170  RERO: 02-A003851218  SNAC: w6m647g5  SUDOC: 034664521  Trove: 1052831  VIAF: 34569945   WorldCat (עם VIAF): 34569945 
פול-אנרי ספאק מקבל את פרס קרל הגדול באאכן, 1957
הענקת מדליית החירות לפול-אנרי ספאק על ידי נשיא ארצות הברית, ג'ון פ. קנדי
פרס המים של סטוקהולם

| --- | --- |

 תיאור:  תרומה לשימור מקורות המים בעולם
 מדינה:  שוודיה 
 הגוף המעניק:  מכון המים הבינלאומי של סטוקהולם 
 תקופת הפרס:  1991–הווה (כ־33 שנים) 
 נקרא על שם:  סטוקהולם 
 אתר רשמי
 
פרופסור גדעון דגן מקבל את הפרס מידי מלך שוודיה קרל השישה עשר גוסטב, 1998
פרס המים של סטוקהולם מוענק בשוודיה מדי שנה מאז 1991 לאישים וגופים שפעילותם תרמה לשימור מקורות המים בעולם ולהגנתם ולשיפור תנאי אספקת מים, שתרם לבריאותם ולרווחתם של תושבי כדור הארץ ולמערכת האקולוגית שלו.
זהות זוכה הפרס מוכרזת מדי שנה ביום המים הבינלאומי, 22 במרץ. הפרס מוענק לזוכה על ידי קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה, שהוא פטרון הפרס, בשבוע המים העולמי בסטוקהולם בחודש אוגוסט. הטקס נערך בבית העירייה של סטוקהולם.
הפרס - פסל בדולח ומענק בן 150 אלף דולר - ממומן על ידי קרן המים של סטוקהולם בניהולו של מכון המים הבינלאומי של סטוקהולם (SIWI).
במהלך ועידת שבוע המים מוענקים מדי שנה גם פרס המים הצעיר של סטוקהולם ופרס המים לתעשייה של סטוקהולם. גם הם מנוהלים על ידי מכון המים הבינלאומי של סטוקהולם.
פרס המים בישראל
החל משנת 2000 משתתפת ישראל בתחרות הבינלאומית. תחרות פרס המים של סטוקהולם לנוער בישראל נוסדה על מנת לעורר מודעות לבעיית שימור מקורות המים בקרב הנוער הישראלי, ולעודד אותו לעסוק בכתיבה מדעית בנושא זה. כחלק מהתחרות כותבים בני הנוער עבודות מחקר בתחום מציאת פתרון למשבר המים, בכל ההיבטים – המדעי, החברתי, ההיסטורי והאמנותי.
התחרות מתקיימת בחסות הפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב ובתמיכת קרן רחל ומנואל קלצ'קי וג'ואיש נשיונל פאנד JNF ארצות הברית, אשר תמיכתה מוקדשת לזכרו של מר זאבי כהנוב ז"ל, לשעבר השליח הבכיר של קק"ל בארצות הברית. התחרות מתנהלת תחת הנהגתו האקדמית של פרופ' גדעון דגן, חתן פרס המים של סטוקהולם לשנת 1998 וחתן פרס ישראל.
בתחרות רשאים להשתתף בני נוער (14–19), הכותבים עבודת חקר הן ברמה מצומצמת של פרויקט הערכה חלופית או פרויקט חקר בחטיבה; והן ברמה מורחבת של עבודת גמר, פרויקט גמר או פרויקט העשרה אישי מחוץ לתוכנית הלימודים. הזוכים והמורה המלווה את הפרויקט נשלחים לתחרות הבינלאומית בסטוקהולם ובנוסף לכך התלמידים מקבלים זכאות למלגת לימודים לשנה אחת באוניברסיטת ת"א.
הזוכים בפרס

2024 - טייקן אוקי, יפן
2023 - אנדריאה רינלדו, איטליה
2022 - וילפריד ברוטזרט, בלגיה
2021 - סנדרה פוסטל, ארצות הברית
2020 - ג'ון שרי, קנדה
2019 - ג'קי קינג, דרום אפריקה
2018 - ברוס ריטמן, ארצות הברית ומארק ואן לוסדרכט, הולנד
2017 - סטפן מקאפרי, ארצות הברית
2016 - ג'ואן רוז, ארצות הברית
2015 - רג'נדרה סינג, הודו
2014 - ג'ון בריסקו, ארצות הברית
2013 - פיטר מורגן, זימבבואה
2012 - המכון הבינלאומי לניהול מים
2011 - סטפן קרפנטר, ארצות הברית
2010 - ריטה רוסי קולוול, ארצות הברית
2009 - בינדשוואר פאטאק, הודו
2008 - ג'ון אנתוני אלן, בריטניה
2007 - פרי מקארתי, ארצות הברית
2006 - אזיט ביסווס, הודו
2005 - המרכז למדע וסביבה, הודו
2004 - סוון אריק יורגנסן, שוודיה, וויליאם מיטש, ארצות הברית
2003 - פטר וילדרר, גרמניה
2002 - איגנסיו רודריגז-איטורבה, ארצות הברית
2001 - טאקאשי אסאנו, ארצות הברית
2000 - קאדר אסמל, דרום אפריקה
1999 - ורנר סטום, שווייץ, וג'יימס מורגן, ארצות הברית
1998 - גדעון דגן, ישראל
1997 - פיטר איגלסון, ארצות הברית
1996 - יורג אימברגר, אוסטרליה
1995 - WaterAid, בריטניה
1994 - טאקשי קובו, יפן
1993 - מדהב אטמראם צ'יטאל, הודו
1992 - המחלקה להנדסת סביבה, האוניברסיטה הטכנית של דנמרק
1991 - דוד שינדלר, קנדה
פרדי קדיאולו

פֶרְדִי אריניי קָדִיאוֹלוּ (בהולנדית נהגה שמו קָדִיוֹגְלוּ או קָדִיוֹחְלוּ; בטורקית: Ferdi Erenay Kadıoğlu; נולד ב-7 באוקטובר 1999 בארנהם שבהולנד) הוא כדורגלן טורקי-הולנדי, המשחק בעמדת המגן, הקשר, או הכנף בברייטון מהפרמייר ליג ובנבחרת טורקיה.
קריירה

קדיאולו גדל בניימכן, וערך את הופעת הבכורה בקבוצה בליגה ההולנדית בהפסד 0–2 לא.ז. אלקמאר ב-28 באוגוסט 2016. ב-30 באוקטובר 2016 כבש שער בכורה בתיקו 1-1 נגד אוטרכט. בסך הכל כבש 11 שערים ב-61 הופעות ליגה בניימכן, וביולי 2018 חתם בפנרבחצ'ה.
הוא ערך את הופעתו הראשונה בקבוצה ב-20 בדצמבר, במסגרת הגביע טורקי נגד גירסונספור. הוא כבש את השער הראשון שלו ב-19 באוגוסט 2019 נגד גאזישהיר גזיאנטפ בניצחון 0–5.
קריירה > נבחרת טורקיה

קדיאולו נולד בהולנד לאב טורקי ולאם הולנדית ילידת קנדה. לכן הוא זכאי היה לייצג את טורקיה, הולנד וקנדה בנבחרות הלאומיות. בנבחרות הנוער שיחק עבור הולנד.
במרץ 2021 זומן לסגל של נבחרת הולנד עד גיל 21 לאליפות אירופה עד גיל 21 באותה שנה.
ב-3 בינואר 2022 הודיע המועדון שלו, פנרבחצ'ה, שהוא בחר לייצג את נבחרת טורקיה. הוא הופיע לראשונה עם טורקיה בניצחון 4–0 בליגת האומות של על איי פארו ב-4 ביוני 2022. נכלל בסגל נבחרת טורקיה ליורו 2024.
הערות שוליים

↑  Fenerbahce sign Ferdi Kadioglu from NEC, Turkish Football News, ‏14 ביולי 2018 (באנגלית אמריקאית)
↑  world today news, Stefan Kuntz talked about his meeting with Ferdi Kadıoğlu, World Today News, ‏8 בנובמבר 2022 (באנגלית אמריקאית)
↑  Ryan DabbsContributions from Michael Yokhin last updated, Turkey Euro 2024 squad: Vincenzo Montella's full team, fourfourtwo.com, ‏2023-09-21 (באנגלית)
| נבחרת טורקיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 אקאידין •  5 יוקושלו •  6 קקצ'י •  7 אקטורקוגלו •  8 גולר •  9 טוסון •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 קפלאן •  14 ברדקג'י • 15 אוזג'אן • 16 ייקסק • 17 קהבצ'י • 18 מולדור • 19 יילדיז • 20 קדיאולו • 21 יילמאז • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 קיליצ'סוי • 25 אקגון • 26 יילדירים • מאמן: מונטלה |  1 גונוק •  2 צ'ליק •  3 דמיראל •  4 אקאידין •  5 יוקושלו •  6 קקצ'י •  7 אקטורקוגלו •  8 גולר •  9 טוסון •  10 צ'להאנולו •   11 יאזיג'י •  12 באינדיר • 13 קפלאן •  14 ברדקג'י • 15 אוזג'אן • 16 ייקסק • 17 קהבצ'י • 18 מולדור • 19 יילדיז • 20 קדיאולו • 21 יילמאז • 22 אייהאן • 23 צ'אקיר • 24 קיליצ'סוי • 25 אקגון • 26 יילדירים • מאמן: מונטלה | טורקיה |
פרס הספורטיביות של ה-NBA

| --- | --- |
 ענף:  כדורסל
 תאריך ייסוד:  1995
 מדינות משתתפות:  ארצות הברית ארצות הברית
 זוכה:  פאטי מילס
 הכי הרבה זכיות:  גרנט היל (3)   מייק קונלי (3)
 אתר רשמי
 
פרס הספורטיביות של ה-NBA (באנגלית: NBA Sportsmanship Award) הוא פרס שנתי מטעם ליגת ה-NBA המחולק מאז עונת 1995/1996 לשחקן ש"הכי מפגין אידיאלים ספורטיביים הכוללים התנהגות אתית, משחק הוגן ויושרה". הזוכה בתואר זוכה בגביע ג'ו דיומרס, הנקרא על שמו של שחקן העבר של דטרויט פיסטונס, שהיה למקבל הפרס הראשון בשנת 1996.
פרס מקביל מחולק בליגת הנשים, ה-WNBA, מאז הקמתה בשנת 1997.
בכל עונה, כל אחת מ-30 הקבוצות בליגה בוחרת אחד משחקניה ומעמידה אותו לקבלת הפרס. מ-30 המועמדים האלו נבחרים שישה, אחד מכל בית בליגה, שזוכים בתואר בבית שלהם. לבסוף, כשהעונה הסדירה מגיעה לסיומה שחקני הליגה מצביעים עבור הזוכה בתואר.
מאז החלה הליגה בחלוקת הפרס הוא ניתן ל-18 שחקנים שונים. גרנט היל, מייק קונלי (3 פעמים), ג'ייסון קיד וקמבה ווקר (פעמיים) הם היחידים שזכו בתואר יותר מפעם אחת. ל-2 קבוצות היו מספר שחקנים שזכו בפרס בעת ששיחקו עבורן: סן אנטוניו ספרס (3) וסיאטל סופרסוניקס (2). ג'ו דיומרס, ריי אלן, גרנט היל, ג'ייסון קיד ודייוויד רובינסון הם היחידים שזכו בפרס וזכו להיכנס להיכל התהילה של ה-NBA, לואל דנג ופאטי מילס הם היחידים שזכו בפרס שאינם אמריקאים.
הזוכים בפרס

| --- | --- |
^: מציין שחקן שעדיין פעיל
*: חבר בהיכל התהילה של הכדורסל
שחקן (X): מציין את מספר הפעמים שבהם זכה בתואר
| עונה | שחקן | עמדה | לאום | קבוצה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995/1996 | ג'ו דיומרס* | קלע | ארצות הברית ארצות הברית | דטרויט פיסטונס |
| 1996/1997 | טרל ברנדון | רכז | ארצות הברית ארצות הברית | קליבלנד קאבלירס |
| 1997/1998 | אייברי ג'ונסון | רכז | ארצות הברית ארצות הברית | סן אנטוניו ספרס |
| 1998/1999 | הרסי הוקינס | קלע | ארצות הברית ארצות הברית | סיאטל סופרסוניקס |
| 1999/2000 | אריק סנואו | רכז | ארצות הברית ארצות הברית | פילדלפיה 76' |
| 2000/2001 | דייוויד רובינסון* | סנטר | ארצות הברית ארצות הברית | סן אנטוניו ספרס |
| 2001/2002 | סטיב סמית' | קלע | ארצות הברית ארצות הברית | סן אנטוניו ספרס |
| 2002/2003 | ריי אלן* | קלע | ארצות הברית ארצות הברית | סיאטל סופרסוניקס |
| 2003/2004 | פי. ג'יי. בראון | פאוור פורוורד/סנטר | ארצות הברית ארצות הברית | ניו אורלינס הורנטס |
| 2004/2005 | גרנט היל* | סמול פורוורד | ארצות הברית ארצות הברית | אורלנדו מג'יק |
| 2005/2006 | אלטון ברנד^ | פאוור פורוורד | ארצות הברית ארצות הברית | לוס אנג'לס קליפרס |
| 2006/2007 | לואול דנג | סמול פורוורד | בריטניה בריטניה | שיקגו בולס |
| 2007/2008 | גרנט היל* (2) | סמול פורוורד | ארצות הברית ארצות הברית | פיניקס סאנס |
| 2008/2009 | צ'אנסי בילאפס | רכז | ארצות הברית ארצות הברית | דנוור נאגטס |
| 2009/2010 | גרנט היל* (3) | סמול פורוורד | ארצות הברית ארצות הברית | פיניקס סאנס |
| 2010/2011 | סטפן קרי^ | רכז | ארצות הברית ארצות הברית | גולדן סטייט ווריורס |
| 2011/2012 | ג'ייסון קיד* | רכז | ארצות הברית ארצות הברית | דאלאס מאבריקס |
| 2012/2013 | ג'ייסון קיד* (2) | רכז | ארצות הברית ארצות הברית | ניו יורק ניקס |
| 2013/2014 | מייק קונלי^ | רכז | ארצות הברית ארצות הברית | ממפיס גריזליס |
| 2014/2015 | קייל קורבר | קלע | ארצות הברית ארצות הברית | אטלנטה הוקס |
| 2015/2016 | מייק קונלי^ (2) | רכז | ארצות הברית ארצות הברית | ממפיס גריזליס |
| 2016/2017 | קמבה ווקר | רכז | ארצות הברית ארצות הברית | שארלוט הורנטס |
| 2017/2018 | קמבה ווקר (2) | רכז | ארצות הברית ארצות הברית | שארלוט הורנטס |
| 2018/2019 | מייק קונלי^ (3) | רכז | ארצות הברית ארצות הברית | ממפיס גריזליס |
| 2020/2019 | וינס קרטר | קלע | ארצות הברית ארצות הברית | אטלנטה הוקס |
| 2020/2021 | ג'רו הולידיי^ | רכז/קלע | ארצות הברית ארצות הברית | מילווקי באקס |
| 2021/2022 | פאטי מילס^ | קלע | אוסטרליה אוסטרליה | ברוקלין נטס |
| 2022/2023 | מייק קונלי^ (4) | רכז | ארצות הברית ארצות הברית | מינסוטה טימברוולבס |
| 2023/2024 | טייריס מקסי^ | רכז | ארצות הברית ארצות הברית | פילדלפיה 76' |
גרנט היל זכה 3 פעמים בפרס הספורטיביות
לואל דנג זכה בפרס בעונת 06/07 והפך לזוכה הראשון שאיננו יליד ארצות הברית
פרדי פוקס

ערך זה עוסק בראפר. אם התכוונתם לשחקן, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  27 במרץ 1969 (בן 55) לונג איילנד, ארצות הברית 
 שם לידה:  James Campbell 
 שם במה:  Freddie Foxxx 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 סוגה:  מוזיקת היפ הופ 
 חברת תקליטים:  תאגיד המוזיקה של אמריקה, אפיק רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס קמפבל (באנגלית: James Campbell; נולד ב-1969) ידוע בשם הבמה שלו Freddie Foxxx או Bumpy Knuckles הוא ראפר ומפיק מוזיקלי אמריקאי מניו יורק.
קריירה

אלבומו הרשמי הראשון Freddie Foxxx Is Here יצא בשנת 1989 בלייבל MCA Records. האלבום הופק על ידי פרדי פוקס ואריק בי. חרף מעורבותו של אריק בי כשל האלבום מסחרית ובקרב המבקרים, כשבעקבות כישלון זה עזב פוקס את הלייבל.
לאחר עזיבתו חבר ל-"Flavor Unit" של קווין לטיפה - אסופת ראפרים, מפיקים ודיג'אים, בהם בלאק שיפ, Chill Rob G, DJ Mark the 45 King, LeShaun ו-Naughty by Nature.
ב-1993 חתם על חוזה ב-Epic Records והחל לעבוד על אלבומו השני Crazy Like A Foxxx. האלבום שהיה אמור לראות אור ב-1994 נגנז.
לתשומת לב מחודשת זכה פוקס בשל הופעות אורח אצל ראפרים אחרים, כמו Naughty by Nature, M.O.P ,Missin Linx, או.סי., Boogie Down Productions. בלטה במיוחד השתתפותו ב-"The Militia", סינגל של גאנג סטאר מאלבומם Moment of Truth, שבעקבותיה הצטרף לGang Starr Foundation.
פוקס הפיק לקחים מהחוויות העבר שלו וחתם Landspeed Records, לייבל עצמאי גדול של היפ הופ ושם בשנת 2000 יצא לאור האלבום השני שלו Industry Shakedown שכלל הפקות של דה אלכימיסט, די ג'יי פרמייר, פיט רוק וגם כמה משלו, האורחים היחידים באלבום היו M.O.P. האלבום היה להצלחה ענקית במחתרת וזכה לביקורות מאוד גבוהות והאלבום היה לאלבום העצמאי מספר אחד של שנת 2000 מבחינת מכירות (בהיפ הופ) ומכר קרוב ל-100 אלף עותקים.
לקראת 2003 Landspeed Records פשטו רגל ופוקס מצא לו לייבל חדש, Barely Breaking Even, ששם הוציא לאור את אלבומו השלישי, Konexion, בשנת 2003. האלבום לא הצליח כקודמו אך התקבל טוב בקרב המעריצים בזכות הידבקותו לסגנון המקורי שלו ובזכות מפיקים כדוגמת די ג'יי פרמייר ו-DJ Clark Kent שתרמו הרבה לפרויקט.
פוקס המשיך להופיע כאורח אצל ראפרים אחרים והכי בולט היה ג'ון סינה ותרם הרבה לסאונדטראק של WWE SmackDown! vs. Raw 2006 שנכנסו לתוכו 2 שירים שלו והוא היתארח בשירים אחרים מהסאונדטראק.
אחרי 2006 פוקס הוציא לאור מיקסטייפים שזכו להצלחה ובשנת 2008 האלבום שלו Crazy Like a Foxxx יצא תחת הלייבל Fat Beats Records עם הגרסה המקורית ודיסק בונוס שכלל הפקות של  D.I.T.C.
דיסקוגרפיה

Freddie Foxxx Is Here – 1989
Industry Shakedown – 2000
Konexion – 2003
Crazy Like a Foxxx – 2008
2010 – Music From The Man Vol.1 (עם Jesse West)
2011 - Royalty Check (עם KRS-One)
2011 – Lyrical Workout (עם Statik Selektah)
2012 – The Kolexxxion (עם DJ Premier)
מיקסטייפים שונים

2006 – Street Triumph Mixxxtape (Fat Beats Records) ‎
2006 – Krupt Mob
2007 – Krupt Mob Vol.2
2008 – The OG Vol.1: Get Rich or Kill Tryin
2009 – The OG Vol.2: Realmatic
2011 – "Leaks Vol.1"
2011 – "Leaks Vol.2"
קאלום קית' רני

| --- | --- |
קאלום רני
קאלום רני
 לידה:  14 בספטמבר 1960 (בן 64) סאנדרלנד, דורהאם, צפון-מזרח אנגליה
 מדינה:  קנדה, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 מקום לימודים:  Strathcona Composite High School 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'מני
 פרופיל ב-IMDb
 
קאלום קית' רני (באנגלית: Callum Keith Rennie; נולד ב-14 בספטמבר 1960) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה קנדי. גילם את הסיילון ליאובן קונוי בסדרת הטלוויזיה "בטלסטאר גלקטיקה". לאחר מכן לוהק לדמות סטנלי ריימונד קובלסקי בסדרה "קליפורניקיישן".
חיים אישיים

רני נולד בסנדרלנד, טיין אנד ויר שבאנגליה, השני מתוך שלושה בנים להורים סקוטים. כשר היה בן 4 עבר עם כל משפחתו לקנדה. שמה גדל והתחנך באדמונטון, אלברטה.
הוא נשר מהמכללה ועבד בעבודות מזדמנות, ובאותה תקופה עזב את אדמונטון ועבר לוונקובר טורונטו.
לאחר התמודדות עם אלכוהוליזם בצעירותו, הצליח רני להשתלט על ההתמכרות שלו בגיל 33, ולבסוף הצליח להתחייב למשחק.
חיים אישיים > קריירה

בשנת 1994 שיחק בדרמה הדרמה הקנדי "אושר כפול". ב-1998 שיחק קומדיה האפוקליפסטית "אתמול בלילה".
בשנת 2001 שיחק במיני-סדרת הדרמה הקנדית-בריטית Dice.
בשנת 2004 שיחק בסרט "בלייד טריניטי", בסרט "וילבי הנהדרת" ובסרט "אפקט הפרפר".
בשנת 2007 שיחק בדרמת הפשע "התנפצות". באותה שנה שיחק בסרט הפעולה "שם קוד: המנקה" באותה שנה גילם את הקפטן זירו במיני-סדרת הפנטזיה "איש הפח" בערוץ SyFy.
בשנת 2010 שיחק בסרט האימה "תיק 39".
בשנת 2014 שיחק בסרטה של הלן האנט "אמא בהפרעה". בשנת 2015 שיחק לצד אית'ן הוק בסרט הדרמה הביוגרפי "נולד לבלוז" בדמותו של ריצ'רד בוק, נשיא חבר התקליטים 'פסיפיק ג'אז רקורדס'.
בשנת 2016 שיחק במותחן "חכי עד שהלן תבוא". בשנת 2017 שיחק בקומדיה "בריון להשכרה 2" שכתב וביים ג'יי בארושל. באותה שנה שיחק בסרט "המסור 8".
בשנת 2022 גילם את לסטר פוקט בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה"אקדמיית המטרייה" מבית נטפליקס; המהווה עיבוד לקומיקס באותו השם שנכתבה על ידי ג'רארד ויי והמאייר גבריאל בה ופורסמה בהוצאת "Dark Horse Comics".
בשנת 2024 לוהק לגלם את הדמות של ריינר בעונתה החמישית והאחרונה של הסדרה "מסע בין כוכבים: דיסקברי" שנוצרה על ידי בריאן פולר ואלכס קורצמן עבור CBS All Access.
רני שיחק בעשרות סדרות טלוויזיה, בעיקר בתפקידים קטנים. שיחק בסדרה "קליפורניקיישן" בתפקיד ליאו אשבי מהעונה השנייה עד לעונה השישית (14 פרקים).
רני זכה פעמיים בפרס ג'יני בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר: על תפקידו בסרט "אתמול בלילה" (1998) ועל תפקידו בסרט "נורמלי" (2007).
צפרדע הקינמון

| צפרדע הקינמון |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
תת־סדרה:: ניאובטרכיה
משפחה:: רקופוריים
סוג:: Theloderma
מין:: צפרדע הקינמון
שם מדעי
 Theloderma pictum ‏פטרס, 1871

צפרדע הקינמון (שם מדעי: Nyctixalus pictus) היא מין של צפרדע ממשפחת הרקופוריים החיה בדרום-מזרח אסיה בחצי האי המלאי, הפיליפינים, בורנאו וסומטרה.
מאפיינים

צפרדע זו מגיעה לאורך 3.5 סנטימטרים, והנקבות גדולות מהזכרים. לצפרדע רגליים ארוכות. צבעה חום או חום-אדמדם, עם כתמים בצבע לבן עד צהוב. היא שוכנת-עצים ביערות הגשם של דרום-מזרח אסיה מחצי האי המלאי (תאילנד, סינגפור ומלזיה) עד לפיליפינים, סומטרה (אינדונזיה) ובורנאו (ברוניי, מלזיה ואינדונזיה). היא נמצאת בגובה של עד 1650 מטרים, וניזונה בעיקר מחרקים.
צפרדע זו נמצאת על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור קרוב לסיכון עקב אובדן בתי גידול.
פרס המרכז הרפואי אלבני

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  המרכז הרפואי אלבני 
 תקופת הפרס:  2001–הווה (כ־23 שנים) 
 אתר רשמי
 
פרס המרכז הרפואי אלבני ברפואה ומחקר ביו-רפואי הוא פרס רפואי המוענק על ידי המרכז הרפואי אלבני, בארצות הברית. גובה הפרס הוא 500,000 דולר, מה שמציב את הפרס במקום השני,  מבחינת סכום הפרס, מבין פרסים רפואיים בארצות הברית ובמקום הרביעי מבין פרסים רפואיים בכל העולם.
הפרס מוענק כל שנה לרופא או מדען, או קבוצה, שעבודתם הובילה להתקדמות משמעותית בתחומי הבריאות והמחקר המדעי עם יתרונות מוכחים בטיפול בחולים.
זוכים

הרשימה המלאה באתר המרכז הרפואי אלבני.
חלק מהזוכים:
2023:
בוני בסלר
2021:
קטלין קריקו
דרו וייסמן
2018:
ג'יימס אליסון
קארל ג'ון
סטיבן רוזנברג
2017:
עמנואל שרפנטייה
ג'ניפר דאודנה
פנג ז'נג
2016:
סוזן לינדקוויסט
2013:
ג'נט ראולי
2011:
איליין פוקס
שיניה יאמאנקה
2010:
אריק לנדר
2009:
ברוס ביוטלר
ראלף סטיינמן
2008:
ג'ואן סטייץ
אליזבת בלקברן
2007:
רוברט  לפקוביץ'
2004:
סטנלי נ' כהן
2003:
מייקל בראון
ג'וזף גולדשטיין
2002:
אנתוני פאוצ'י
הערות שוליים

1 2  The Albany Prize, Albany Med Health System (באנגלית אמריקאית)
↑  David Nicklaw, Albany Med Health System, Albany Med Health System, ‏2023-10-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  https://twitter.com/albanymed/status/1430886246335795201, X (formerly Twitter)
↑  The Associated Press: Scientists share $500,000 prize for biomedical research, web.archive.org, ‏2008-05-06
פריץ ואלטר (כדורגלן יליד 1960)

פריץ ואלטר (בגרמנית: Fritz Walter, נולד ב-21 ביולי 1960 במנהיים שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בוולדהוף מנהיים ובשטוטגרט בעמדת החלוץ.
כישרונו של ואלטר התגלה על ידי אייקון הכדורגל הגרמני בעל השם הזהה פריץ ואלטר, שנולד ב-1920. על אף השם הזהה, אין ביניהם כל קשר משפחתי. על מנת להבחין ביניהם, כונה נשוא ערך זה "פריץ הקטן".
קריירת מועדונים > וולדהוף מנהיים

ואלטר החל לשחק במועדון הכדורגל של העיר ויינהיים כנער, ועלה לבוגרים בשנת 1978. בשנת 1981 חתם בוולדהוף מנהיים, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה, והפך לשחקן הרכב קבוע. בעונת 1982/83 הבקיע ואלטר 21 שערים, וסייע רבות לעלייתה של וולדהוף מנהיים לבונדסליגה מהמקום הראשון. בעונת 1983/84 וולדהוף מנהיים סיימה במקום ה-11 בבונדסליגה, כשואלטר מבקיע 16 שערים. בעונת 1984/85 ואלטר הבקיע שבעה שערים, וסייע למנהיים לסיים במקום השישי, ובעונת 1985/86 הבקיע ואלטר תשעה שערים, כשקבוצתו סיימה שמינית. בעונתו האחרונה של ואלטר בוולדהוף מנהיים, 1986/87, הוא הבקיע 23 שערים, שער אחד פחות מאובה ראן שהוכתר כמלך השערים של הבונדסליגה, אך קבוצתו סיימה במקום ה-14 בלבד. בתום עונה זו, עזב ואלטר את וולדהוף מנהיים לאחר שהבקיע 87 שערים ב-196 הופעות ליגה, וחתם בשטוטגרט.
קריירת מועדונים > שטוטגרט

בעונתו הראשונה של ואלטר בשטוטגרט, 1987/88, הוא הבקיע 16 שערים, וסייע לקבוצה לסיים רביעית בבונדסליגה ולהעפיל לגביע אופ"א. בכל שבע עונותיו בשטוטגרט ואלטר הבקיע במספרים דו ספרתיים, והיה חלק בלתי נפרד מהפיכתה של שטוטגרט לקבוצת צמרת בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. בשנת 1989 הגיע ואלטר עם שטוטגרט לגמר גביע אופ"א, שם הפסידה קבוצתו לנאפולי של דייגו מראדונה במפגש כפול בתוצאה המצטברת 5-4. בעונת 1991/92 הוביל ואלטר את שטוטגרט לאליפות הבונדסליגה, כאשר הוא מסיים כמלך השערים עם 22 הבקעות, ומשתף פעולה עם מאוריציו גאודינו ועם מתיאס זאמר. בתום עונת 1993/94 עזב ואלטר את שטוגרט, לאחר שהבקיע 102 שערים ב-216 הופעות ליגה, וחתם בארמיניה בילפלד.