stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נ-אוסר

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־25 לפנה״ס 
 פטירה:  2430 לפנה״ס 
 מדינה:  מצרים העתיקה 
 מקום קבורה:  הפירמידה של נ-אוסר 
 בן או בת זוג:  רפתינוב 
 
נ-אוסר איני (ביוונית:Ῥαθούρης; נפטר בסביבות 2422 לפנה"ס) היה השליט השישי של השושלת החמישית בתקופת הממלכה הקדומה של מצרים העתיקה. הוא זכה לתקופת שלטון של 24 עד 36 שנים, וכנראה חי במחצית השנייה של המאה ה-25 לפני הספירה. נ-אוסר היה בנם הצעיר של נפריר כא רע קאקאי והמלכה חנטקאוס השנייה (אנ'), ואחיו של השליט קצר-המועד נפרף רע. ייתכן שהוא ירש את אחיו ישירות, כפי שעולה ממקורות היסטוריים מאוחרים בהרבה. לחלופין, ייתכן ששפסס כא רע שלט בין תקופות שלטונם של השניים, כפי שדגל בכך ההיסטוריון מירוסלב ורנר (אנ'), אם כי רק למספר שבועות או חודשים לכל היותר. הקשר של שפסס כא רע עם נפרף רע ונ-אוסר נותר מאוד לא ודאי. את נ-אוסר ירש מנכאו ח'ר קאיו, שהיה יכול להיות אחיינו ובנו של נפרף רע.
נ-אוסר היה הבנאי הפורה ביותר בשושלת החמישית, לאחר שבנה שלוש פירמידות לעצמו ולמלכותיו והשלים שלוש נוספות עבור אביו, אמו ואחיו, כולן בנקרופוליס של אבו סיר. הוא בנה את המקדש השמש הגדול ביותר ששרד לאל השמש רע, שנבנה במהלך תקופת הממלכה הקדומה, בשם "שמחת הלב של רע" (Shesepibre). הוא גם השלים את "מבצר רע" (Nekhenre), מקדש השמש של אוסר כאף באבו גורב (אנ'), ומקדש העמק של מנכאורע בגיזה. בכך, הוא היה השליט הראשון מאז שפססכאף, השליט השישי והאחרון של השושלת הרביעית, שהתייחס לנקרופוליס גיזה, מהלך שאולי היה ניסיון להכשיר את שלטונו בעקבות הזמנים הבעייתיים סביב מותו הבלתי צפוי של אחיו, נפרף רע.
יש מעט עדויות לפעילות צבאית בתקופת שלטונו של נ-אוסר. המדינה המצרית המשיכה לשמור על קשרי מסחר עם גבל בחופי הלבנט ולשלוח משלחות כרייה וחציבה לסיני ולנוביה התחתונה. שלטונו של נ-אוסר ראה בצמיחת הממשל, ואת לידתם האפקטיבית של הנומארכים, מושלי מחוזות, שלראשונה נשלחו לגור במחוזות שהם ניהלו ולא בחצר פרעה.
בדומה לפרעונים אחרים של מתקופת הממלכה הקדומה, נהנה נ-אוסר מפולחן קבורה שהוקם לאחר מותו. במקרה של נ-אוסר, הפולחן הרשמי בחסות המדינה התקיים במשך מאות שנים, שרד את תקופת הביניים הראשונה הכאוטית ונמשך עד לתקופת השושלת השתים-עשרה של הממלכה התיכונה. במקביל, הופיע פולחן פופולרי ספונטני, עם אנשים שהעריצו את נ-אוסר תחת שם הולדתו "איני". בפולחן זה, נ-אוסר מילא תפקיד דומה לזה של קדוש, כשהוא מוזמן כמתווך בין המאמין לאלים. נותרו מעט עדויות ארכאולוגיות מפולחן זה ונראה שהוא נמשך עד לתקופת הממלכה החדשה, כמעט 1,000 שנים לאחר מותו.
ג'ון גלסטון פלויד

ג'ון גלסטון פלויד (באנגלית: John Gelston Floyd‏; 5 בפברואר 1806 – 5 באוקטובר 1881) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי שכיהן שלוש קדנציות כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מניו יורק בין השנים 1839 ל-1843, ובין 1851 ל-1853. הוא היה נכדו של ויליאם פלויד.
ביוגרפיה

פלויד נולד ב-5 בפברואר 1806 במסטיק ליד מורישס, לונג איילנד, ניו יורק, בנם של פיבי (גלסטון) וניקול פלויד.  פלויד למד בבתי הספר הציבוריים, וסיים את לימודיו במכללת המילטון, קלינטון, ניו יורק, בשנת 1824. הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1825, והחל לעסוק במקצוע ביוטיקה, ניו יורק.
הוא שימש כפקיד וכעורך דין של יוטיקה, ניו יורק בין השנים 1829 עד 1833. הוא ייסד את ה-Utica Democrat (לימים ה-Observer-Dispatch) ב-1836. בהמשך מונה לשופט של מחוז סאפוק.
פלויד נבחר כדמוקרטי לקונגרסים ה-26 וה-27, וכיהן מ-4 במרץ 1839 עד 3 במרץ 1843. הוא חזר למסטיק, לונג איילנד, בערך ב-1842. הוא היה חבר הסנאט של מדינת ניו יורק בשנים 1848 ו-1849.
פלויד נבחר לקונגרס ה-32 וכיהן מ-4 במרץ 1851 עד 3 במרץ 1853. הוא כיהן כיו"ר ועדת החקלאות במהלך הקונגרס השלושים ושניים.
הוא הצטרף למפלגה הרפובליקנית עם הקמתה ב-1856, ולאחר מכן פרש מהחיים הציבוריים. הוא מת במסטיק, לונג איילנד, ניו יורק ב-5 באוקטובר 1881 ונקבר בבית העלמין המשפחתי.
משפחתו

ג'ון ג'י פלויד הוא סבא רבא של המושל הרפובליקני, ושל המועמד לנשיאות לשנת 2020 ביל ולד.
הערות שוליים

↑  "Lineage Book". 1897.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr92001234  SNAC: w6fn3w1r  US Congress: F000223  VIAF: 71251090   WorldCat (עם VIAF): 71251090
לואי לגר

| --- | --- |

 לידה:  1663 ורסאי, ממלכת צרפת 
 פטירה:  20 באפריל 1721 (בגיל 58 בערך) לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 מקום קבורה:  סנט מרטין בשדות 
 מקום לימודים:  בית ספר ישועי  האקדמיה המלכותית לציור ולפיסול בפריז 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפע על ידי:  שארל לה ברן 
 צאצאים:  John Laguerre 
 חתימה:   
 
"פסיכה נותנת מתנות לאחיותיה" (1700 ל-1720) במוזיאון ויקטוריה ואלברט.
לואי לגֶר (בצרפתית: Louis Laguerre;‏ 1663 – 20 באפריל 1721) היה צייר צרפתי שעבד בעיקר באנגליה.
ביוגרפיה

לגר נולד בוורסאי ולמד באקדמיה של פריז תחת הדרכתו של שארל לה ברון. ב-1684, לאחר תום לימודיו, הגיע לאנגליה ועבד במשך תקופה קצרה עם אנטוניו וריו לפני שהחל לעבוד לבדו. הוא התמודד מול סר ג'יימס ת'ורנהיל בתחום הציור של סצנות היסטוריות, וקישט בעיקר את בתי משפחות האצולה. ציורי הקיר שלו מצויים בארמון בלנהיים, בית מרלבורו, בית פטוורת' ובית צ'אטסוורת'. אחד מהנושאים העיקריים של הציורים הללו היו הניצחונות האנגליים בשדה הקרב על צבאותיו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת.
לגר צייר אלמנטים דתיים בכנסיית סנט לורנס שבווייטצ'רץ', לונדון, וב-1731 כתב על כך המשורר אלכסנדר פופ:
On painted ceilings you devoutly stare 
 ... Where sprawl the saints of Verrio or Laguerre
ובעברית היא:
על תקרות מצוירות אתה מביט באמונה 
 היכן שמשתרעים הקדושים של וריו או לגר.
השורות הללו מתוך שירו של פופ קשורות, ככל הנראה, לעבודתו של לגר עבור הדוכס הראשון מקאנדוס בכנסייה זו ובבית קאנונס הסמוך.
לגר כיהן גם כדירקטור באקדמיה לציור של לונדון, שהוקמה על ידי גודפרי נלר בסתיו 1711.
נפריר כא רע

נפריר כא רע קאקאי (ביוונית עתיקה: Νεφερχέρης; נפטר בסביבות 2460 לפנה"ס) היה השליט השלישי של השושלת החמישית במצרים העתיקה. נפריר כא רע, בנו הבכור של סחו רע ומרתנבטי (אנ'), היה ידוע בשם רע-נפר א' (Ranefer A) לפני שעלה לכס המלכות. הוא עלה לשלטון למחרת מות אביו ומלך במשך כ-17 שנים, אי שם בתחילת עד אמצע המאה ה-25 לפני הספירה. סביר מאוד להניח שבנו הבכור, הנסיך רע-נפר ב' (Ranefer B) שנולד ממלכתו חנטקאוס השנייה (אנ'), ירש אותו ועלה לכס המלכות כמלך נפרף רע. נפריר כא רע היה אביו של פרעה נוסף, נ-אוסר, שתפס את כס המלכות לאחר שלטונו הקצר של נפרף רע ושלטונו הקצר והידוע בצורהמועטה מאוד של שפסס כא רע.
נפריר כא רע זכה להכרה על ידי בני דורו כשליט אדיב ומיטיב, שהתערב לטובת אנשי החצר (אנ') שלו לאחר תקריות. שלטונו היה עד לגידול במספר פקידי הממשל והכהונה, שהשתמשו בעושר המורחב כדי לבנות מסטבות מתוחכמות יותר מבחינה אדריכלית, שם תיעדו לראשונה את הביוגרפיות שלהם. נפריר כא רע היה הפרעה האחרון ששינה באופן משמעותי את הכותרת המלכותית (אנ') הסטנדרטית, תוך הפרדה בין הנומן (אנ') או שם הלידה לשם הפרנומן (אנ') או כס המלכות. מימי שלטונו ואילך, שם הלידה נכתב בכרטוש שלפניו הכינוי "הבן של רע". שלטונו היה עד להמשך יחסי הסחר עם נוביה מדרום ואולי עם גבל בחופי הלבנט מצפון.
נפריר כא רע הקים פירמידה לעצמו בנקרופוליס המלכותי באבו סיר, שנקראת "בה-נפריר כא רע" שפירושה "נפריר כא רע הוא בה". תחילה תוכננה להיבנות כפירמידת מדרגות (אנ'), צורה שלא נבנתה מאז ימי השושלת השלישית, כ-120 שנה קודם לכן. תוכנית זו שונתה כדי להפוך את האנדרטה לפירמידה אמיתית, הגדולה ביותר באבוסיר, שמעולם לא הושלמה בשל מות השליט. בנוסף, בנה נפריר כא רע מקדש לאל השמש רע בשם "מקום הלב של רע" (Setibre). מקורות עתיקים (אנ') מציינים שהיה זה המקדש הגדול ביותר שנבנה במהלך תקופת שלטונה של השושלת החמישית אך, נכון לתחילת המאה ה-21 הוא עדיין לא אותר.
לאחר מותו, נהנה נפריר כא רע מפולחן קבורה (אנ') שהתקיים במקדש המתים שלו, אשר בנייתו הושלמה על ידי בנו נ-אוסר. נראה שפולחן זה נעלם בסוף תקופת הממלכה הקדומה, אם כי ייתכן שהוא חזר במהלך השושלת השתים-עשרה של הממלכה התיכונה, אם כי בצורה מוגבלת מאוד. ככל הנראה, גם בתקופה זו נכתב לראשונה סיפור פפירוס ווסטכר, סיפור שבו אומרים על אוסר כאף, סחו רע ונפריר כא רע שהיו אחים, בניו של רע מאשתו רדג'ט (Reddjet).
סאדיכ אל-פיתורי

סאדיכ אל-פיתורי (בערבית: الصادق الفيتوري, בתעתיק מדויק: אלצאדק אלפיתורי; נולד ב-10 באוקטובר 1994 בלוב) הוא כדורגלן לובי המשחק בעמדת המגן הימני.
קורות חיים

אל-פיתורי נולד בלוב וגדל בסטרטפורד שבאנגליה. אחיו של אל-פיתורי, חמאם, משחק באקדמית הנוער של ברנלי.
קורות חיים > קריירה > מנצ'סטר סיטי

לאחר שסיימו ללמוד, הצטרפו אל-פיתורי ושניים מחבריו למנצ'סטר סיטי, אך שוחררו ממנה במהרה. אל-פיתורי שיחק באקדמית הנוער של מנצ'סטר סיטי במשך שנה אחת. הוא תואר כשחקן פיזי מאוד, אך פחות טוב בהיבטים אחרים של המשחק.
קורות חיים > קריירה > סלפורד סיטי

בחודש דצמבר 2014 הצטרף אל-פיתורי לסלפורד סיטי. ב-3 בינואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במסגרת הליגה השביעית באנגליה, במשחק נגד קנדל טאון. מספר שבועות לפני המשחק פוטר המאמן פיל פאוור, ופיל נוויל ופול סקולס מונו למאמנים הזמניים של הקבוצה. המאמנים התרשמו מאוד מאל-פיתורי באימונים ובמשחק נגד קנדל טאון, והציעו למאמן קבוצת הנוער של מנצ'סטר יונייטד להחתים אותו.
קורות חיים > קריירה > מנצ'סטר יונייטד

בשל ההמלצות המאמנים, הוצעה לאל-פיתורי תקופת התרשמות של שבוע במנצ'סטר יונייטד. ב-30 בינואר 2015 חתם על חוזה לשנה וחצי במועדון.
קורות חיים > המשך הקריירה

ב-2 בפברואר 2017 חתם בצ'סטרפיילד מהליגה השלישית. הוא ערך שתי הופעות ליגה בלבד בשורות המועדון ושוחרר בתום העונה, מספר חודשים אחר כך.
ב-29 ביולי 2017, לאחר ששוחרר מצ'סטרפילד, שב אל-פיתורי למולדתו, וחתם במדי אל אהלי טריפולי. לאחר מכן עבר לקבוצת פוליטכניקה יאשי מליגת העל הרומנית בכדורגל.
קורות חיים > קריירה בינלאומית

ב-6 ביוני 2015 ערך אל-פיתורי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת לוב במשחק ידידות נגד נבחרת מאלי. ב-12 ביוני 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בטורניר רשמי, כששיחק 90 דקות בהפסד 1-0 לנבחרת מרוקו במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017.
מייקל קולינס (שחקן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 במאי 1922 הממלכה המאוחדת אנגליה, הממלכה המאוחדת
 פטירה:  25 בדצמבר 1979  (בגיל 57) קנדה קולומביה הבריטית, קנדה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  1946–1979 (כ־33 שנים)
 פרופיל ב-IMDb
 
רוי מייקל קולינס (באנגלית: Roy Michael Collins;‏ 21 במאי 1922 – 25 בדצמבר 1979) היה שחקן אנגלי. הופיע, בין היתר, בסרטים "הנער מברוקלין", "להטביע את הביסמרק!" ו"גולדפינגר" ובסדרות טלוויזיה רבות בבריטניה, כגון "קו אונידין". בסך הכל הופיע ביותר מ-110 סרטים וסדרות במשך 33 שנים.
בשנותיו האחרונות התגורר קולינס בקולומביה הבריטית שבקנדה, שם נפטר ממחלת הסרטן בגיל 57. הוא נקבר בקולומביה הבריטית.
מאוחר יותר התברר שקולינס היה זה שדובב את קולו של גרט פרובה, שגילם את דמותו של אוריק גולדפינגר בסרט "גולדפינגר". זאת משום שפרובה היה גרמני ושלט בקושי בשפה האנגלית.
הערות שוליים

↑  Matilda Battersby, 'No, Mr Bond, I expect you to die': Showdown between Goldfinger and Sean Connery voted greatest James Bond moment, The Independent, ‏2 בינואר 2013
אדווין פישר

| --- | --- |

 לידה:  6 באוקטובר 1886 בזל, שווייץ 
 פטירה:  24 בינואר 1960 (בגיל 73) ציריך, שווייץ 
 מקום קבורה:  Friedhof Friedental 
 מוקד פעילות:  שווייץ 
 מקום לימודים:  קונסרבטוריון שטרן 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית תקנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  EMI 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בזל (1956) 
 
אדווין פישר (בגרמנית: Edwin Fischer;‏ 6 באוקטובר 1886 – 24 בינואר 1960) היה מוזיקולוג, פסנתרן ומנצח שווייצרי. פישר נחשב לאחד מגדולי הפרשנים של הרפרטואר הגרמני המסורתי של המאה ה-20, ואחד מטובי המורים לפסנתר בתקופה המודרנית.
חייו

אדווין פישר נולד בבזל, שם התחיל את לימודי המוזיקה, בהם המשיך אחר כך בברלין, בקונסרבטוריון שטרן אצל מרטין קראוזה. הוא החל להתבלט בנגינתו לאחר מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1926, היה למנצח באגודה המוזיקלית של ליבק ובהמשך ניצח במינכן. ב-1932 הקים תזמורת קאמרית משלו והיה אחד הראשונים לגלות עניין בהצגת מוזיקת בארוק ומוזיקה של מוזיקה מן התקופה הקלאסית בביצוע המתאים לתקופה ההיסטורית שבה נכתבה. אף כי ביצועיו לא היו מדויקים היסטורית כביצוע אותנטי לפי אמות המידה הנוכחיות, הם היו כך לתקופתו הוא; למשל, הוא ניצח על קונצ'רטי לפסנתר מאת באך, מוצרט ודומיהם ממקלדת הפסנתר, נוהג שהיה בלתי מקובל בזמנו הוא. פרשנויותיו, אפילו לבאך והנדל, קיבלו את השראתן מן התקופה הרומנטית, הכילו שימוש נרחב בדינמיקה, והיו שובי-לב ביותר.
בשנת 1932 חזר פישר בשנית לברלין, שם החליף את בן-תקופתו הדגול ארטור שנאבל במשרת הוראה בבית הספר הגבוה למוזיקה של ברלין אחרי הסתלקותו של שנאבל מגרמניה הנאצית. ב-1942 חזר לשווייץ והקפיא זמנית את הקריירה שלו למשך מלחמת העולם השנייה. אחרי המלחמה חזר להופיע וכן הגיש כיתות אמן בלוצרן לתלמידים, שתפסו בהמשך את מקומם בין טובי הפסנתרנים בעולם, בהם אלפרד ברנדל, הלנה סה א קוסטה, פאול בדורה-סקודה ודניאל בארנבוים.
נוסף לרסיטלי סולו, הופעות קונצרטנטיות וניצוח על קונצרטים תזמורתיים, ניגן פישר מוזיקה קאמרית. להערכה גבוהה במיוחד זכתה שלישיית הפסנתר שהקים עם הצ'לן אנריקו מיינרדי והכנר גאורג קולנקמפף. אחרי מותו של קולנקמפף החליף אותו וולפגנג שניידרמן.
פישר פרסם מספר ספרים בנושא הוראה ועל אחת מן הסונאטות לפסנתר של בטהובן. כמו כן הקליט לא מעט ובין הקלטותיו לביצוע הראשון המלא של הפסנתר המושווה של באך, בחברת EMI, בין 1933 ל-1936. בין הקלטותיו האחרות של פישר הקונצ'רטי של באך לכלי מקלדת, יצירות שונות של באך לפסנתר סולו, כגון "הפנטזיה ופוגה הכרומטית" של באך, קונצ'רטי שונים וסונאטות של מוצרט ובטהובן, פנטזיית "הנודד" ואימפרופטי של שוברט והקונצ'רטו השני של ברהמס, בניצוח וילהלם פורטוונגלר. ההקלטות בעלות חשיבות ההיסטורית של פישר הועברו לתקליטורים בחברת EMI ובחברות מתמחות כגון APR, Music & Arts, Pearl ו-Testament. בולטים בהם במיוחד התקליטורים של הקונצ'רטי של מוצרט, ק.453, ק.466, ק. 482, ק. 491 וק.503, בייחוד שלושת האחרונים בניצוחם העוצמתי ורב ההשראה של ג'ון ברבירולי, לורנס קולינגווד ויוזף קריפס בהתאם, בשנים 1935, 1937 ו-1947.
פישר ליווה את אליזבט שוורצקופף באריך-נגן של חברת EMI של לידר מאת שוברט. הביצוע המשותף האחרון שלו היה עם הכנרת ג'וקונדה דה ויטו, בראשית שנות ה-50. באמצע מפגשי ההקלטה שלהם לסונאטות לכינור של ברהמס מס' 1 ו-3 נאלץ פישר לנסוע ללונדון לטיפול רפואי, שם נאמר לו שמחלתו רצינית. הוא מת זמן קצר אחר כך בציריך.
כתביו

Fischer, Edwin, Musikalische Betrachtungen, Im Infel 1949 (Reflections on Music) (French Edition: Considérations sur la musique, Editions du Coudrier, 1951)
Fischer, Edwin, Ludwig van Beethovens Klaviersonaten: Ein Begleiter für Studierende und Liebhaber, 1954 (Beethoven's Piano Sonatas: A Guide for Students and Amateurs, 1959)
Fischer, Edwin, Johann Sebastian Bach: Eine Studie
לקריאה נוספת

Bredow, Moritz von. 2012. "Rebellische Pianistin. Das Leben der Grete Sultan zwischen Berlin und New York." (Biography on Edwin Fischer's student, Grete Sultan. Many details referring to Fischer and another student, Katja Andy. In German.). Schott Music, Mainz, Germany.ISBN 978-3-7957-0800-9
Gavoty, Bernard, Edwin Fischer (in French)
(collective) Dank an Edwin Fischer, Brockhaus 1962 (Tribute to Edwin Fischer)
הערות שוליים

↑  In Vito Veritas
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275268405171  PLWABN: 9810667988105606  BNE: XX1289690  BnF: cb13893949c (data)  CiNii: DA00370961  GND: 118691147  HDS: 045905  ISNI: 0000 0001 1026 4964  LCCN: n2012017537  LNB: 000109435  MusicBrainz: 29c75fb9-d75c-4186-8892-6752d4bbc0a2  NDL: 00439568  NKC: jo2008427049  NLK: KAC199608804  NTA: 069265364  SELIBR: 186914  SNAC: w6c06hms  SUDOC: 128598301  VIAF: 49407949   WorldCat (עם VIAF): 49407949
בלאנש בינגלי

| --- | --- |

 לידה:  3 בנובמבר 1863 אילינג, בריטניה
 פטירה:  6 באוגוסט 1946 (בגיל 82) Marehill, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 בן או בת זוג:  ג'ורג' היליארד (13 ביולי 1887–1943) 
 פעילות כמקצוענית:  1884–1912 (כ־28 שנים)
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 6
 וימבלדון:  זכייה (1886, 1889, 1894, 1897, 1899, 1900)
 
בלאנש בינגלי היליארד (באנגלית: Blanche Bingley Hillyard‏; 3 בנובמבר 1863 – 6 באוגוסט 1946) הייתה טניסאית בריטית. הופיעה בגמר טורניר וימבלדון 13 פעמים וזכתה ב-6 מתוכם. היא מחזיקה בשיא מספר ההעפלות למשחקי הגמר, ובשיא מספר ההופעות של טניסאי בטורניר.
תולדות חייה

בינגלי נולדה באילינג. בשנת 1884 השתתפה לראשונה באליפות וימבלדון, שאך נפתחה אז לנשים. באליפות וימבלדון 1885 הגיעה לגמר ונוצחה על ידי יריבתה, אלופת השנה הקודמת, מוד ווטסון. שנה לאחר מכן הביסה אותה בינגלי בשתי מערכות 6–3, 6–3.
בין השנים 1887 ל-1893 העפילה לגמר בכל שנה, כאשר בחמש מתוך שנים אלה התמודדה בגמר מול הטניסאית לוטי דוד והפסידה בכולן (1887, 1888, 1891, 1892 ו-1893) רק בשנים בהן לא הגיעה דוד לגמר הצליחה בינגלי לנצח בו. ב-1887 נישאה לשחקן הטניס ג'ורג' היליארד (אנ') (זוכה מדליית הזהב בטניס באולימפיאדת לונדון) וצירפה את שם משפחתו לשמה. בשנת 1908, השתתפה באולימפיאדת לונדון בטורניר הטניס לנשים (אנ') והפסידה ליריבתה דורה בות'בי (אנ') ברבע הגמר משום שפרשה. הופעתה האחרונה בווימבלדון הייתה בשנת 1912, בגיל 48.
הישגים

בטורניר וימבלדון
הישגים > זכיות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | יריבה בגמר | תוצאה |
| 1886 | הממלכה המאוחדת מוד ווטסון | 6–3, 6–3 |
| 1889 | הממלכה המאוחדת הלנה רייס | 4–6, 8–6, 6–4 |
| 1894 | הממלכה המאוחדת אדית אוסטין | 6–1, 6–1 |
| 1897 | הממלכה המאוחדת שרלוט קופר סטרי | 5–7, 7–5, 6–2 |
| 1899 | הממלכה המאוחדת שרלוט קופר סטרי | 6–2, 6–3 |
| 1900 | הממלכה המאוחדת שרלוט קופר סטרי | 4–6, 6–4, 6–4 |
הישגים > הפסדים בגמר

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | יריבה בגמר | תוצאה |
| 1885 | הממלכה המאוחדת מוד ווטסון | 6–1, 7–5 |
| 1887 | הממלכה המאוחדת לוטי דוד | 6–2, 6–0 |
| 1888 | הממלכה המאוחדת לוטי דוד | 6–3, 6–3 |
| 1891 | הממלכה המאוחדת לוטי דוד | 6–2, 6–1 |
| 1892 | הממלכה המאוחדת לוטי דוד | 6–1, 6–1 |
| 1893 | הממלכה המאוחדת לוטי דוד | 6–8, 6–1, 6–4 |
| 1901 | הממלכה המאוחדת שרלוט קופר סטרי | 6–2, 6–2 |
הערות שוליים

↑  Fourth Olympiad; Being the Official Report of the Olympic Games of 1908 Celebrated in London Under the Patronage of His Most Gracious Majesty King Edward VII and by the Sanction of the International Olympic Committee, Official Report of the 1908 Olympic Games, LA84 Foundation Digital Library, page 219
↑  BLANCHE Hillyard, Blanche Hillyard Women's Singles Activity, The International Tennis Federation
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019185876  VIAF: 311428097   WorldCat (עם VIAF): 311428097
נילס סוודלונד

| --- | --- |

נילס סוודלונד
 לידה:  16 במאי 1898 שוודיה יבלה, שוודיה
 פטירה:  28 ביוני 1965 (בגיל 67) שוודיה מרייהאמן, שוודיה
 מקום קבורה:  Skogsö cemetery 
 מדינה:  שוודיה 
 השתייכות:   צבא שוודיה
 תקופת הפעילות:  1919–1961 (כ־42 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 המפקד העליון
 עיטורים
 המסדר המלכותי של השרפים (21 בנובמבר 1963)  מסדר החרב - מפקד הצלב הגדול (6 ביוני 1951)  מפקד במסדר כוכב הקוטב (1 באפריל 1946)  אביר הצלב הגדול של הוורד הלבן של פינלנד  מדליית החירות של המלך כריסטיאן העשירי  הצלב הגדול של מסדר דנבורג  אביר במסדר ואסה  אביר הצלב הגדול של מסדר אולב הקדוש  אות כבוד להוקרה על שירות הרפובליקה האוסטרית 
 
נילס פר רוברט סוודלונד (בשוודית: Nils Per Robert Swedlund;‏ 16 במאי 1898 - 28 ביוני 1965) היה גנרל שוודי אשר היה המפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) השלישי של צבא שוודיה.
ביוגרפיה

סוודלונד נולד ביבלה ב-16 במאי 1898. אביו, גוסטב, היה מאיור בצבא השוודי. דודו היה ההיסטוריון רוברט סוודלונד. אחיינו היה האדמירל סטן סוודלונד. ב-1919 התגייס סוודלונד לצבא שוודיה והוצב כלוטננט משנה ברגימנט הלסינגה. ב-1933 הוא הועלה לדרגת האופטמן, ובין 1934–1938 הוא שימש כמורה במכללת הסגל המלכותית של הצבא. ב-1940 הוא הועלה לדרגת מאיור, וב-1942 לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-1944 הוא מונה לסגן המפקד העליון והועלה לדרגת אוברסט.
במהלך מלחמת העולם השנייה סוודלונד אימן את הכוחות הנורווגיים הגולים שנמצאו בשוודיה. לאחר המלחמה מונה למפקד רגימנט נורבטון, וב-1948 הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-1951 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט. ב-31 במרץ של אותה שנה הוא מונה להמפקד העליון (מקביל לרמטכ"ל) והועלה לדרגת גנרל. בתקופת כהונתו בתפקיד, הוא השיק את תוכנית הגרעין השוודית. באמצעות לחץ רב על פוליטיקאים, בסוף שנות ה-50 שוודיה כבר החזיקה במעבדות מחקר גרעיניות מתקדמות, אולם הריקסדאג אסר על פיתוח נשק גרעיני והגביל את המחקר למטרות הגנה בלבד. בפועל, המחקר השוודי התקדם במהירות רבה, וב-1965 כבר הייתה לשוודיה פצצה גרעינית, ונדרשו רק 6 חודשים כדי לחמש אותה. עם זאת, שנה לאחר מכן הורתה ממשלת שוודיה על עצירה מוחלטת של תוכנית הגרעין. התכנית נזנחה סופית כאשר שוודיה חתמה על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני ב-1968.
במקביל לפיתוח הנשק הגרעיני, סוודלונד התכונן לאפשרות ששוודיה תותקף בידי ברית המועצות, ואף הכין תוכנית להקמת מחתרת שתתנגד לכיבוש סובייטי. ב-30 בספטמבר 1961 סיים סוודלונד את תפקידו כמפקד העליון והוחלף בידי טורסטן ראפ. הוא מת באופן פתאומי ב-28 ביוני 1965 במהלך מסע שיט בים אלנד, ליד חופי מרייהאמן.
ויליאם רואץ'

ויליאם נתניאל רואץ' (באנגלית: William Nathaniel Roach‏; 25 בספטמבר 1840 – 7 בספטמבר 1902) היה חבר הסנאט של ארצות הברית מדקוטה הצפונית.
ביוגרפיה

רואץ' נולד ב-25 בספטמבר 1840 בוושינגטון לאדוארד רואץ' וקתרין (לבית מנינג) רואץ', והיו לו ארבעה אחים. אביו נפטר בשנת 1861. הוא למד בבתי הספר הציבוריים, בתיכון גונזגה קולג' ואוניברסיטת ג'ורג'טאון. הוא עבד כפקיד במחלקת אפסנאות במהלך מלחמת האזרחים. בשנת 1879 הוא עבר לטריטוריית דקוטה והתיישב בלרימור. הוא התעניין בחוזי דואר במשך כמה שנים ואף כיהן כחבר בבית הנבחרים הטריטוריאלי ב-1885.
רואץ' היה מועמד דמוקרטי לתפקיד המושל בבחירות הראשונות במדינה ב-1889 ושוב ב-1891, אך לא הצליח להיבחר בשני הפעמים. בשנת 1892 הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית וכיהן מ-4 במרץ 1893 ועד 3 במרץ 1899. בשנת 1893, התכנסה ועדת משנה בסנאט כדי לשמוע ראיות לכך שרואץ' מעל בכסף בזמן שעבד כפקיד בבנק. הדחתו מהסנאט נשקלה, אך ועדת המשנה החליטה שכבר עבר זמן רב מכדי לנקוט בפעולה כזו. הוא לא הצליח להיבחר מחדש וחי בפנסיה בוושינגטון די. סי..
הוא מת באופן פתאומי ב-7 בספטמבר 1902 בזמן טיול בניו יורק.
הוא היה נשוי לוורונה א. (לבית לארקין) רואץ'. יחד הייתה להם בת אחת בשם קתרין הרון.
הערות שוליים

↑  "Senator Roach's record; Mr. Hoar asks that it shall be investigated. A resolution to that effect to be taken up to-day -- The North Dakota Senator accused of an embezzlement many years ago -- the facts as they appear". The New York Times. 29 במרץ 1893. נבדק ב-2 בנובמבר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "U.S. Senate: About Expulsion". www.senate.gov. נבדק ב-2024-07-21.
↑  "Senate Treatment of Prior Misconduct". LII / Legal Information Institute (באנגלית). נבדק ב-2024-07-21.
↑  "William N. Roach". Prairie Public Broadcasting (באנגלית). נבדק ב-2024-07-21.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007384048205171  LCCN: n88156507  SNAC: w6kd57j6  US Congress: R000290  VIAF: 72947681   WorldCat (עם VIAF): 72947681 
מיס רואץ', בתו של ויליאם נ. רוץ'
ולרי וורונין

ולרי איבנוביץ' וורונין (ברוסית: 	Валерий Иванович Воронин;‏ 17 ביולי 1939 – 19 במאי 1984) היה כדורגלן סובייטי ששיחק בעמדת הקשר.
וורונין בילה את כל הקריירה שלו בטורפדו מוסקבה, והוא נחשב לאחד השחקנים הטובים בדורו. פעמיים נבחר לכדורגלן השנה בברית המועצות (1964 ,1965), ופעמיים נכלל על ידי פראנס פוטבול בין עשרת השחקנים הטובים באירופה.
במונדיאל 1962 בצ'ילה, וורונין היה אחד ממנהיגי הנבחרת הסובייטית. על פי תוצאות המונדיאל, הוא נכלל בנבחרת הסמלית של הטורניר, מלבדו, אף שחקן כדורגל סובייטי או רוסי אחר לא עשה זאת.
ביורו 1964 בחצי הגמר מול דנמרק, וורונין כבש את שער הניצחון והעלה את ברית המועצות לגמר, שבו היא הפסידה לספרד.
תארים > קבוצתיים

אלוף ברית המועצות (2): 1960, 1965
מדליית כסף באליפות ברית המועצות (2): 1961, 1964
זוכה בבגביע הסובייטי: 1960
מדליית כסף ביורו 1964