stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפרעת דחק פוסט-טראומטית
לקריאה נוספת

ג'ודית לואיס הרמן, טראומה והחלמה, עם עובד, 1992.
אבי בלייך ואלי זומר, בריאות הנפש בצל הטרור הניסיון הישראלי, הוצאת רמות, 2006.
יורם רבין, יוני לבני, פוסט־טראומה כהגנה במשפט פלילי, דין ודברים ה(1) 205 (2010)
עירית קינן, כאילו היא פצע נסתר: טראומת מלחמה בחברה הישראלית, עם עובד, 2012.
קדר נאט דוויודי (עורך), הפרעה פוסט טראומטית אצל ילדים ומתבגרים, אח, 2013.
פואה, עדנה ב.; נקש, ניצה; האמברי, אליזבת אן; רוטבאום, ברברה אולסוב; לוי, מיכאל, טיפול בהפרעה פוסט־טראומטית באמצעות חשיפה ממושכת (PE): עיבוד רגשי של חוויות טראומטיות, דיונון, 2014
ג'ודית א. כהן, אנתוני פ. מנרינו ואסתר דבלינגר, CBT ממוקד טראומה לטיפול בילדים ובנוער יישומים מעשיים, הוצאת אח, 2016
יעל להב וזהבה סולומון (עורכות), משחזור לזיכרון, טיפול בטראומה נפשית, רסלינג, 2019.
אדם צחי, להביט במאכלת: הלם קרב בקולנוע התיעודי בישראל 2020-1988, מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2023.
חינה רוזובסקה

| --- | --- |

חינה רוזובסקה
 לידה:  17 באוגוסט 1908 סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  28 באוגוסט 1996 (בגיל 88) 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1927–1992 (כ־65 שנים)
 פרופיל ב-IMDb
 
חינה רוזובסקה (17 באוגוסט 1908 – 28 באוגוסט 1996) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון ישראלית בתקופת היישוב ובימי המדינה ויקירת העיר תל אביב, תואר אותו קיבלה בשנת 1991.
ביוגרפיה

רוזובסקה נולדה ברוסיה, בעיר סנקט פטרבורג למשפחה של אנשי תיאטרון ומוזיקה.
דודה היה מלחין ושני אחיה היו אף הם שחקנים. היא למדה משחק בסנקט פטרבורג ואחר כך בסטודיו לדרמה במוסקבה.
רוזובסקה עלתה ארצה בגיל 19 בשנת 1927. מיד עם עלייתה הייתה חברה בתיאטרון הארץ ישראלי בהדרכת מנחם גנסין בתל אביב. לאחר שנישאה בשנת 1932, למהנדס ליאון קמינר, עזבה את התיאטרון ועברה להתגורר בירושלים, שם הייתה פעילה בסטודיו לדרמה של נוער בהנהלתה של הגברת רחל שוורץ.
רוזובסקה חזרה לתל אביב ולמשחק רק ב-1942. היא שיחקה בתיאטרון המטאטא במשך 12 שנים עד לסגירתו בשנת 1954. בשנת 1954 החלה להופיע עם השחקן יוסף לוי בערבי מערכונים ברחבי הארץ. בתחילת שנות ה-60 הופיעו יחד תחת השם "בימת השניים" ובסוף שנות ה-60 הקימו את "תיאטרון דורות" שהעלה בין השאר את המחזות "רצח האחות ג'ורג'" ו"על בנות וצנחנים" (מחזה של יוסף לוי, הועלה לראשונה ב-1949 בשם "חיות הנגב באות העירה").
רוזובסקה הופיעה גם בקולנוע, בסרטים ובסדרות טלוויזיה בהם: סאלח שבתי, "סוסעץ", "קיץ אצל אריקה", "דודה קלרה", "המלאך היה שטן", גילמה את גברת ברנר בקרובים קרובים, גילמה את סבתא של אלכס ב"אלכס חולה אהבה", את אמו של מיכה (ירון לונדון) ב"זוג נשוי" וכן את סבתא של תומאס בסרט "חסד מופלא", ושיחקה בתפקיד אורח בסרטו של זאב רווח "המובטל בטיטו".
בשנת 1988, חזרה לשחק בתיאטרון אחרי 15 שנות הפסקה, בתפקיד קטן במחזה "סוף משחק" של סמואל בקט, בתיאטרון נוה־צדק.
רוזובסקה נפטרה ב-1996, בגיל 88, ונטמנה בבית העלמין קריית שאול. הותירה אחריה בת ונכדים.
חיים אישיים

רוזובסקה הייתה אחייניתו של המלחין והמוזיקולוג שלמה רוזובסקי. בתה, גאיה, נישאה למלחין, המעבד והמוזיקאי אלכס וייס ולשניים נולדו שני ילדים.
הערות שוליים

↑  עירית נחמני, חזקה בשוליים, חדשות, 9 באוגוסט 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008877324605171  VIAF: 3104160122843140630004   WorldCat (עם VIAF): 3104160122843140630004 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שטפן, נסיך ליפה

שטפן, נסיך ליפה (בגרמנית: Stephan Prinz zur Lippe; נולד ב-24 במאי 1959) הוא ראש בית ליפה משנת 2015.
ביוגרפיה

שטפן נולד ב-24 במאי 1959 בדטמולד, לארמין, נסיך ליפה ולטראוטה בקר, בתם של גוסטב בקר ושרלוטה מאייר.
ב-15 באוקטובר 1994 הוא התחתן עם מריה, רוזנת זולמס-לאובאך, בתם של אוטו, רוזן זולמס-לאובאך ומדלן, נסיכת זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג. בחתונה השתתפו בני אצולה אירופיים רבים, ביניהם דוד החתן, ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד ואשתו יוליאנה, מלכת הולנד, דוד הכלה ריכרד, נסיך זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג השישי ואשתו בנדיקטה, נסיכת דנמרק, בן דוד שני של הכלה, גאורג פרידריך, נסיך פרוסיה, ועוד רבים אחרים חברי המשפחות השליטות לשעבר של גרמניה.
בני הזוג חיים בדטמולד, ויש להם חמישה ילדים.
בשנת 2015 מת אביו, ושטפן ירש את תאריו ונחלותיו.
משפחתו

ב-15 באוקטובר 1994 הוא התחתן עם מריה, רוזנת זולמס-לאובאך, בתם של אוטו, רוזן זולמס-לאובאך ומדלן, נסיכת זיין-ויטגנשטיין-ברלבורג, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
ברנהרד, נסיך הכתר של ליפה (נולד ב-1995)
היינריך, נסיך ליפה (נולד ב-1997)
בנג'מין, נסיך ליפה (נולד ב-1999)
לואיזה, נסיכת ליפה (נולדה ב-2001)
מתילדה, נסיכת ליפה (נולדה ב-2003)
הערות שוליים

↑  Montgomery-Massingberd, Hugh (1977). Burke's Royal Families of the World. Vol. 1. Burke's Peerage. p. 228. נבדק ב-18 במרץ 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 114540276  ISNI: 0000 0000 1168 9369  VIAF: 32703780   WorldCat (עם VIAF): 32703780
ישיבת רמז

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 בית ספר
 השתייכות:  יהדות-אורתודוקסית-מודרנית
 תקופת הפעילות:  1937–הווה (כ־88 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  40°46′44″N 73°57′23″W﻿ / ﻿40.779°N 73.9564°W﻿ / 40.779; -73.9564
 www.ramaz.org
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיישיבת רמז(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיישיבת רמז(למפת מנהטן רגילה) ישיבת רמז(למפת מנהטן מוגדלת) ישיבת רמז he
 
ישיבת רמז (באנגלית: Ramaz School) הוא בית ספר אמריקאי-יהודי מתת-הזרם הפחות שמרני[דרושה הבהרה], האורתודוקסיה-המודרנית, לבנים ולבנות הפועל באנגלית ובעברית, בשכונת אפר איסט סייד של רובע מנהטן בעיר ניו יורק.
היסטוריה

ישיבת רמז נוסדה בשנת 1937 ומזוהה עם קהילת ישורון (Kehilath Jeshurun, KJ), ונודעת בשל שיעורי הקבלה יוצאי הדופן שלה לאוניברסיטאות ליגת הקיסוס. הישיבה נחשבת לבית הספר היהודי־אורתודוקסי היקר ביותר בארצות הברית. יש בו מרכז לגיל הרך (פעוטון-גן), בית ספר תחתון (כיתות א'-ד'), חטיבת ביניים (כיתות ה'-ח') ובית ספר עליון (כיתות ט'-יב').
בין בוגרי המוסד מספר ישראלים בהם הזמרת אחינועם ניני, ונשיא המדינה יצחק הרצוג.
הערות שוליים

↑  צביקה קליין, מחאה בארה"ב: תיכון יהודי - 40 אלף דולר לשנה, באתר nrg‏, 12 בספטמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270168305171  LCCN: n88278456  VIAF: 126781023   WorldCat (עם VIAF): 126781023 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
היספניולה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הקריביים
 קואורדינטות:  19°N 71°W﻿ / ﻿19°N 71°W﻿ / 19; -71
 ארכיפלג:  האנטילים הגדולים
 שטח:  76,192 קמ"ר
 היקף החוף:  3,059 ק"מ
 גובה מרבי:  3,175 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית האיטי האיטי
 אוכלוסייה:  21,396,000 (2014)
 אזור זמן:  UTC-5
 מגלה:  קולומבוס
 תאריך גילוי:  1492
   (למפת אמריקה המרכזית מוגדלת) היספניולה(למפת אמריקה המרכזית רגילה) היספניולה
 
 
היספניולה (בצרפתית: Hispaniola; בספרדית: La Española, לה אספניולה) הוא האי השני בגודלו בקריביים, אחרי קובה, וה-22 בגודלו בעולם. הוא שוכן דרום מזרחית לקובה. שטח האי כ-76,480 קמ"ר וחולקות אותו האיטי, בשליש המערבי של האי (27,750 קמ"ר), והרפובליקה הדומיניקנית, בשני השלישים המזרחיים (48,730 קמ"ר).
קולומבוס הגיע לאי ב-1492, וב-1493 הוקמה בו הקולוניה הספרדית הראשונה בעולם החדש.
בהיספניולה הוקמה לראשונה בתולדות העולם החדש - האנקומיינדה, מוסד זה היה מערכת שלטונית אשר באמצעותו פיקחו הספרדים על האינדיאנים המקומיים. הילידים היו עובדים בשביל האדון הספרדי והוא היה מספק להם הגנה. מאוחר יותר התברר כי האינדיאנים הועבדו בפרך, דבר שגרם למותם המהיר שנגרם גם מהמחלות אותם הביאו הספרדים לאי. האנקומיינדה חדלה להתקיים בראשית המאה ה-17 באופן סופי והוחלפה כבר במאה ה-16 על ידי ה"אסיינדה".
הנקודה הגבוהה ביותר באי, שדרת דוארטה, נמצאת בגובה של מעל 3,000 מטר. לעומת זאת, נקודת הגובה הנמוכה ביותר באי היא כ-150 מתחת לפני הים. האי מציע נוף מגוון. האי הוא המקום העיקרי שבו מצויות איגואנות קרנפיות.
הערות שוליים

↑  Island of Hispanola: Definition & History, Study.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4094983-7  NKC: ge633597  SUDOC: 027233472  VIAF: 316429345   WorldCat (עם VIAF): 316429345 
ערך זה הוא קצרמרבנושא איים ובנושא גאוגרפיה של הקריביים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מריו קארט (סדרת משחקים)

| --- | --- |

 כללי
 סוגה:  משחקי מרוצי קארטינג
 פיתוח:  נינטנדו EAD, נינטנדו EPD, Retro Studios, Velan Studios, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 הוצאה לאור:  נינטנדו 
 דרישות תוכנה
 פלטפורמות:  Super Nintendo Entertainment System, ניו נינטנדו 3DS, Wii U, נינטנדו סוויץ', iOS, אנדרואיד, Nintendo 3DS, Nintendo DS, נינטנדו 64, Wii, Game Boy Advance, נינטנדו גיימקיוב, נינטנדו סוויץ' 2 
 
 אתר רשמי
 
קוספליי של מריו קארט במחוז הרג'וקו שבטוקיו
מריו קארט (באנגלית: Mario Kart) היא סדרת משחקי מרוצי קארטינג שהיא זיכיון ספין-אוף של זיכיון מריו אותה פיתחה והוציאה לאור חברת נינטנדו. במשחק השחקנים מתחרים זה בזה במרוצי קארטינג. המשחקים בסדרה כוללים בעיקר דמויות ומסלולים מהזיכיון של מריו וגם מזיכיונות אחרים של נינטנדו, כמו The Legend of Zelda, Animal Crossing, F-Zero, Excitebike ו-Splatoon.
המשחק הראשון בסדרה המשחק הראשון בסדרה יצא לשווקים בשנת 1992 לקונסולת המשחקים סופר נינטנדו וזכה להצלחה מסחרית עצומה. סדרת משחקי מריו קארט כוללת ארבעה עשר משחקים שיצאו לאורך השנים לשישה קונסולות משחקים שונות, שלושה קונסולות ניידות, ארבעה מכונות ארקייד שונות (אשר פותחו בשיתוף פעולה עם חברת Namco) ומשחק מובייל אחד.
משחקיות

במשחקי מאריו קארט השחקנים מתחרים זה בזה במרוצי קארטינג כאשר כל שחקן יכול לשלוט במשחק באחת ממבחר דמויות, כאשר רוב הדמויות הם מהזיכיון של מריו. בכל מרוץ יכולות להתחרות זה בזה עד 12 דמויות שונות. המשחקים בסדרה מכילים מגוון מסלולים צבעוניים בהשראת מיקומים שונים בזיכיון מריו, כאשר כל אחד מהם מכיל מכשולים ייחודיים.
בכל משחק השחקן יכול לבחור אחת ממגוון מכוניות קארטינג אשר מגיעות במגוון צורות, גדלים ועיצובים. לכל מכונית קארטינג יש מאפיינים ייחודיים המשפיעים על המהירות ויכולת התאוצה של כלי הרכב. ניתן גם לבצע התאמות אישיות לכלי הרכב השונים - להחליף את גודל וסוג הגלגלים, להוסיף לכלי הרכב דאון, ולהוסיף אביזרים שונים.
כל מסלול במשחק מכיל Power Ups רבים הפזורים ברבים המסלול אשר מספקים לשחקן יתרונות זמניים על היריבים כמו מהירות מואצת זמנית, זריקת בננות שגורמת ליריב לאבד שליטה על הרכב, וכדומה.
המשחקים בסדרה

| שנה | שם המשחק | פלטפורמות | קונסולה וירטואלית/מהדורה מחודשת לנינטנדו סוויץ'> Wii | קונסולה וירטואלית/מהדורה מחודשת לנינטנדו סוויץ'> Wii U | קונסולה וירטואלית/מהדורה מחודשת לנינטנדו סוויץ'> 3DS | קונסולה וירטואלית/מהדורה מחודשת לנינטנדו סוויץ'> New 3DS | קונסולה וירטואלית/מהדורה מחודשת לנינטנדו סוויץ'> Switch | קונסולה וירטואלית/מהדורה מחודשת לנינטנדו סוויץ'> Android /iOS |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 | Super Mario Kart | SNES |  |  |  |  |  |  |
| 1996 | Mario Kart 64 | Nintendo 64 |  |  |  |  |  |  |
| 2001 | Mario Kart: Super Circuit | Game Boy Advance |  |  |  |  |  |  |
| 2003 | Mario Kart: Double Dash!! | Nintendo GameCube |  |  |  |  |  |  |
| 2005 | Mario Kart DS | Nintendo DS |  |  |  |  |  |  |
| 2008 | Mario Kart Wii | Wii |  |  |  |  |  |  |
| 2011 | Mario Kart 7 | Nintendo 3DS |  |  |  |  |  |  |
| 2014 | Mario Kart 8 | Wii U |  |  |  |  |  |  |
| 2017 | Mario Kart 8 Deluxe | Nintendo Switch |  |  |  |  |  |  |
| 2019 | Mario Kart Tour (אנ') | Android/iOS |  |  |  |  |  |  |
| 2020 | Mario Kart Live: Home Circuit (אנ') | Nintendo Switch |  |  |  |  |  |  |
נבחרת פורטוגל בכדורסל

| --- | --- |
פורטוגל
 מידע כללי
 הצטרפות:  1932
 השתייכות:  פיב"א אירופה
 דירוג פיב"א (26 בנובמבר 2024):  55      
  - ניקוד פיב"א:  209.5
 מאמן:  מריו גומס
 
 משחק בינלאומי ראשון
 פורטוגל פורטוגל 9 - 32 צרפת צרפת פורטו, פורטוגל; 24 במאי 1931
 הניצחון הכי גדול
 פורטוגל פורטוגל 126 - 43 מקאו מקאו סאו לזרו, מקאו; 13 באוקטובר 2006
 ההפסד הכי גדול
 הונגריה הונגריה 115 - 46 פורטוגל פורטוגל סומבטהיי, הונגריה; 6 במאי 1973
 אליפות אירופה בכדורסל
 הופעות:  3 (הראשונה ב-1951)
 ההישג הטוב:  מקום תשיעי (2007)
 
נבחרת פורטוגל בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של פורטוגל. נחשבת לאחת הנבחרות החלשות באירופה. הדירוג הנוכחי של נבחרת פורטוגל ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-55 בעולם, נכון ל-26 בנובמבר 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם.
הנבחרת הפתיעה כאשר סיימה במקום התשיעי באליפות אירופה בכדורסל שנערכה בשנת 2007 וזהו גם הישג השיא של הנבחרת, אשר העפילה לאליפות אירופה בכדורסל שלוש פעמים בלבד.
נבחרת פורטוגל היא הנבחרת האירופית הראשונה שהודחה במוקדמות אליפות אירופה בכדורסל, לאחר שהפסידה לספרד במשחק המוקדמות היחיד שנערך לקראת אליפות אירופה בכדורסל הראשונה שנערכה בשנת 1935.
כל האולימפיאדות

1936 עד 2024 - לא העפילה
כל אליפויות העולם

1950 עד 2023 - לא העפילה
כל אליפויות אירופה

| אליפות אירופה בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
שווייץ 1935: לא העפילה
לטביה 1937: לא נרשמה
ליטא 1939: לא נרשמה
שווייץ 1946: לא נרשמה
צ'כוסלובקיה 1947: לא נרשמה
מצרים 1949: לא נרשמה
| צרפת 1951 | מקום 15 | 8 | 3 | 5 |
ברית המועצות 1953: לא נרשמה
הונגריה 1955: לא נרשמה
בולגריה 1957: לא נרשמה
טורקיה 1959: לא נרשמה
יוגוסלביה 1961: לא נרשמה
פולין 1963: לא נרשמה
ברית המועצות 1965: לא נרשמה
פינלנד 1967: לא נרשמה
איטליה 1969: לא נרשמה
גרמניה המערבית 1971: לא נרשמה
ספרד 1973: לא העפילה
יוגוסלביה 1975: לא נרשמה
בלגיה 1977: לא העפילה
איטליה 1979: לא העפילה
צ'כוסלובקיה 1981: לא העפילה
צרפת 1983: לא העפילה
גרמניה המערבית 1985: לא העפילה
יוון 1987: לא העפילה
יוגוסלביה 1989: לא נרשמה
איטליה 1991: לא העפילה
גרמניה 1993: לא העפילה
יוון 1995: לא העפילה
ספרד 1997: לא העפילה
צרפת 1999: לא העפילה
טורקיה 2001: לא העפילה
שוודיה 2003: לא העפילה
סרביה ומונטנגרו 2005: לא העפילה
| ספרד 2007 | מקום תשיעי | 6 | 2 | 4 |
פולין 2009: לא העפילה
| ליטא 2011 | מקום 24 | 5 | 0 | 5 |
סלובניה 2013: לא העפילה
צרפתקרואטיהגרמניהלטביה 2015: לא העפילה
פינלנדישראלרומניהטורקיה 2017: לא העפילה
צ'כיהגאורגיהאיטליהגרמניה 2022: לא העפילה
| קפריסיןפינלנדפוליןלטביה 2025 | העפילה |  |  |  |
| סך הכל | 3 הופעות | 19 | 5 | 14 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
נבחרת סקוטלנד בכדורסל

| --- | --- |
סקוטלנד
 מידע כללי
 הצטרפות:  1947
 השתייכות:  פיב"א אירופה
 
 המשחקים האולימפיים
 הופעות:  2 (כבריטניה) (הראשונה ב-1948)
 ההישג הטוב:  מקום תשיעי (2012)
 אליפות אירופה בכדורסל
 הופעות:  7 (5 מהן כבריטניה) (הראשונה ב-1951)
 ההישג הטוב:  מקום 14 (2013)
 
נבחרת סקוטלנד בכדורסל מייצגת את סקוטלנד בטורנירי כדורסל בינלאומיים. נחשבת לאחת מהנבחרות החלשות באירופה. נבחרת סקוטלנד לא דורגה ברשימת הדירוג של פיב"א לגברים, נכון ל-26 בנובמבר 2024
היא העפילה פעמיים לאליפות אירופה בכדורסל: בשנת 1951 הפסידה בכל משחקיה וסיימה במקום ה-16. בשנת 1957 הצליחה הנבחרת לנצח פעמיים את אלבניה וסיימה במקום ה-15.
בשנת 2005 התאחדה נבחרת סקוטלנד עם נבחרות אנגליה וויילס כדי להרכיב את נבחרת בריטניה בכדורסל במטרה לייצג את בריטניה בכבוד באולימפיאדת 2012 שנערכה בלונדון. היא סיימה במקום התשיעי.
כל האולימפיאדות (כנבחרת בריטניה בכדורסל)

| כדורסל במשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
| בריטניה 1948 | מקום 20 | 8 | 1 | 7 |
פינלנד 1952: לא נערך טורניר מוקדמות
אוסטרליה 1956: לא נערך טורניר מוקדמות
איטליה 1960: לא העפילה
יפן 1964: לא העפילה
מקסיקו 1968: לא העפילה
גרמניה המערבית 1972: לא העפילה
קנדה 1976: לא העפילה
ברית המועצות 1980: לא העפילה
ארצות הברית 1984: לא העפילה
קוריאה הדרומית 1988: לא העפילה
ספרד 1992: לא העפילה
ארצות הברית 1996: לא נערך טורניר מוקדמות
אוסטרליה 2000: לא נערך טורניר מוקדמות
יוון 2004: לא נערך טורניר מוקדמות
הרפובליקה העממית של סין 2008: לא נערך טורניר מוקדמות
| בריטניה 2012 | מקום תשיעי | 5 | 1 | 4 |
ברזיל 2016: לא העפילה
יפן 2020: לא העפילה
צרפת 2024: פרשה
ארצות הברית 2028: 
| סך הכל | 2 הופעות | 13 | 2 | 11 |
כל אליפויות אירופה

| אליפות אירופה בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
צ'כוסלובקיה 1947: לא נרשמה
מצרים 1949: לא נרשמה
| צרפת 1951 | מקום 16 | 8 | 0 | 8 |
ברית המועצות 1953: לא נרשמה
הונגריה 1955: לא נרשמה
| בולגריה 1957 | מקום 15 | 10 | 2 | 8 |
טורקיה 1959: לא נרשמה
יוגוסלביה 1961: לא נרשמה
פולין 1963: לא נרשמה
ברית המועצות 1965: לא נרשמה
פינלנד 1967: לא העפילה
איטליה 1969: לא העפילה
גרמניה המערבית 1971: לא העפילה
ספרד 1973: לא העפילה
יוגוסלביה 1975: לא העפילה
בלגיה 1977: לא העפילה
איטליה 1979: לא העפילה
צ'כוסלובקיה 1981: לא העפילה
צרפת 1983: לא העפילה
גרמניה המערבית 1985: לא העפילה
יוון 1987: לא העפילה
יוגוסלביה 1989: לא העפילה
איטליה 1991: לא העפילה
גרמניה 1993: לא העפילה
יוון 1995: לא העפילה
ספרד 1997: לא העפילה
צרפת 1999: לא נרשמה
טורקיה 2001: לא נרשמה
שוודיה 2003: לא נרשמה
סרביה ומונטנגרו 2005: לא נרשמה
כבריטניה
ספרד 2007: דרג ב
| פולין 2009 | מקום 15 | 3 | 0 | 3 |
| ליטא 2011 | מקום 15 | 5 | 2 | 3 |
| סלובניה 2013 | מקום 15 | 5 | 2 | 3 |
צרפתקרואטיהגרמניהלטביה 2015: לא העפילה
| פינלנדישראלרומניהטורקיה 2017 | מקום 22 | 5 | 0 | 5 |
| צ'כיהגאורגיהאיטליהגרמניה 2022 | מקום 24 | 5 | 0 | 5 |
| קפריסיןפינלנדפוליןלטביה 2025 | העפילה |  |  |  |
| סך הכל | 7 הופעות | 41 | 6 | 35 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
שאד'לי בן ג'דיד

שאד'לי בן ג'דיד (בערבית: الشاذلي بن جديد; 14 באפריל 1929- 6 באוקטובר 2012) היה איש צבא ופוליטיקאי אלג'יראי שכיהן כנשיא אלג'יריה במשך 13 שנה.
ביוגרפיה

שאד'לי בן ג'דיד נולד ב-14 באפריל 1929 בקולוניה הצרפתית באלג'יריה. הוא שירת כמש"ק בצבא צרפת והשתתף במלחמת הודו–סין. בשנת 1954 ערק אל החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה בתחילת מלחמת העצמאות של אלג'יריה. הוא היה בן טיפוחיו של הווארי בומדיין, שהעניק לו את הפיקוד על הכוחות בעיר אוראן. עם השנים, הוא התקדם בסולם הדרגות והיה לבכיר בצבא אלג'יריה, והגיע לדרגת קולונל בשנת 1969.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בנובמבר 1978 התמנה בן ג'דיד לשר ההגנה של אלג'יריה על ידי הנשיא הווארי בומדיין. עקב מותו המפתיע של בומדיין בתחיל 1979, התמנה בן ג'דיד לנשיא אלג'יריה. הוא היה המועמד המרכזי בבחירות מטעם החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה, וניצח בבחירות את שר החוץ עבד אל-עזיז בותפליקה. הוא תמך במודרניזם וקידם ליברליזם. במהלך כהונתו הפחית את מעקב הממשלה אחר אזרחים. בשנות השמונים המאוחרות, כלכלת אלג'יריה נמצאה בשפל עקב מחירי נפט נמוכים.
באוקטובר 1988 (שכונה "אוקטובר השחור") החלו מהומות והפגנות נגד נשיאותו. בהפגנות אלו השתתפו גורמים אסלאמיסטים קיצוניים. הצבא ירה על המפגינים, וגרם לקורבנות אחדים ולזעזוע כבד בציבור האלג'יראי. בעקבות זאת ניסה בן ג'דיד ליזום מהלכים לכיוון דמוקרטיה רב מפלגתית אך בסוף 1991 כאשר 'חזית ההצלה האיסלמי' עמדה לנצח בבחירות תפס הצבא את השלטון וביטל את הבחירות, מה שהוביל למלחמת האזרחים האלג'יראית, שבעקבותיה הוא התפטר.
ביוגרפיה > לאחר נשיאותו

לאחר עלייתו של עבד אל-עזיז בותפליקה לנשיאות אלג'יריה היה בן ג'דיד נתון במעצר בית לאחר שכשל בניהול מלחמת האזרחים באלג'יריה, בין השנים 2002-1999. הוא נראה בציבור בשנת 2008, כאשר נאם נאום שנוי במחלוקת בעיר הולדתו.
מחלתו ומותו

בינואר 2012 אושפז בן ג'דיד בפריז עקב מחלת הסרטן. הוא שב לבית החולים שוב במאי ובאוקטובר אותה שנה. ב-6 באוקטובר הודיעו על מותו.
ראו גם

נשיא אלג'יריה
הערות שוליים

↑   Chadli Bendjedid (Obituary), The Telegraph, 7 October 2012
↑  תוכן הנאום (באנגלית)
↑  Algerian president overthrown in '92 coup dies, באתר הפינגטון פוסט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1001440  BnF: cb123811275 (data)  GND: 1031747990  ISNI: 0000 0000 7822 2026  LCCN: n82026282  NTA: 068919395  SUDOC: 029263972  VIAF: 24683125   WorldCat (עם VIAF): 24683125
פגיון

ערך זה עוסק בכלי נשק קר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פגיון מהמאה ה-17
פִּגְיוֹן הוא כלי נשק קר, ארוך מסכין וקצר מהחרב שנועד לדקירה ולשיסוף. הפגיון מושחז לרוב משני צדיו, אך יש פגיונות חסרי פאה חדה והם משמשים לדקירה בלבד. ישנם סוגים רבים של פגיונות, כאשר סוגים רבים הותאמו לביצוע משימות ייעודיות ומיוחדות (כגון פגיונות הטלה, פגיונות דקירה סליקים, פגיונות חודרי שריון, פגיונות סיף שוברי חרבות ועוד).
הפגיונות הראשונים הופיעו בתקופת הברונזה, באלף ה-3 לפנה"ס, לפני החרב, שהתפתחה מפגיונות מוגדלים. פגיונות היוו כלי נשק משניים נפוצים בימי הביניים והרנסאנס וכן במאות ה-18 וה-19. פגיונות  היו בשימוש לא רק על ידי לוחמים אלא כמעט בידי כל אדם שהיה זקוק לנשק להגנה עצמית כיון שקל להסתירו וקל לשאתו. הפגיונות היו קלים וזולים יחסית לחרב וקטנים בהרבה ממנה, לכן היוו נשק מצוין לשודדים, מתנקשים (פגיונות "סטילטו"), סוחרים ופשוטי העם.
ביחידות הקומנדו משתמשים היום בפגיון שלהבו חד מצדו האחד ומשונן מצדו השני, הנקרא "סכין קומנדו" – פגיון רב-תכליתי המיועד להישרדות בשטח, אך גם לתקיפה שקטה והגנה עצמית.
מקור המילה העברית הוא במילה הלטינית פוגיו (pugio), סוג של פגיון שהיה בשימוש של החיילים הרומים בתקופת המשנה.
חנג'אלי הוא סוג של פגיון הנפוץ באזור הקווקז.
רוזנות אנז'ו

| --- | --- |
סמל

 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  930 
 תאריכי פירוק:  1360 
 ישות קודמת:   דוכסות אקוויטניה
 ישות יורשת:   דוכסות אנז'ו
 
רוזנות אנז'ו (בצרפתית: Comté d'Anjou; בלטינית: Andegavia) הייתה רוזנות צרפתית קטנה שקדמה לדוכסות אנז'ו הידועה יותר. בירתה הייתה אנז'ה, והאזור שלה תאם בערך עם דיוקסיית אנזה. אנז'ו גבלה עם ברטאן במערב, מיין בצפון, טורן במזרח ופואטו בדרום. בשנת 1360, הרוזנות הועלתה לדוכסות אנז'ו בתוך ממלכת צרפת. דוכסות זו נקלטה מאוחר יותר באדמות הכתר הצרפתי בשנת 1482 ונשארה פרובינציה של הממלכה עד 1790.
רקע

מקורו הפוליטי של אנז'ו נמשך למדינה הגאלית העתיקה של האנדים. לאחר הכיבוש על ידי יוליוס קיסר, האזור אורגן סביב הסיוויטות הרומיות של האנדקאווי.
היסטוריה > רוזנות פרנקית

ה-civitas הרומי נשמר לאחר מכן כמחוז מנהלי תחת הפרנקים עם השם הראשון של pagus – ואז של comitatus או רוזן – של אנז'ו.
מתחילת שלטונו של שארל הקירח במאה ה-9, עמדה אנז'ו בפני איום כפול על גבולותיה: מצפון איימו עליה מתיישבים ויקינגים מנורמנדי, וממערב איימה עליה דוכסות ברטאן. פרנקיה המערבית לא עמדה בלחץ ולמברט, רוזן נאנט חבר לנומינו, דוכס ברטאן ועד סוף 851 הם כבשו את מרבית שטחה המערבי של אנז'ו. הנסיכות שאותה סיפח לנחלותיו נכבשה במותו על ידי אריספו, דוכס ברטאן, שעברה לאחר מותו ליורשיו, ובידיהם היא נשארה עד תחילת המאה ה-10. גם הנורמנים פשטו על המדינה ברציפות. ב-861 מינה שארל הקירח את רובר החזק למפקח המחוז על מנת שיגן עליו מפני הכיבושים, אולם רובר מת ב-866, באחד הקרבות נגד הנורמנים. אחריו התמנה לתפקיד "איג, אב המנזר" שהיה בנו, ואפוטרופוס של אחיו למחצה, אודו, מלך צרפת ורובר הראשון, מלך צרפת. ב-886 מת איג והתפקיד עבר לאודו, שלאחר שהתמנה למלך צרפת ב-888 העביר את התפקיד לאחיו רובר.
ממשלה

בתחילה נכללה אנז'ו בממשל (או הפיקוד הצבאי) של אורליאן, אך במאה ה-17 הפכה לממשל נפרד. אולם סומיר, שעבור תושביה המלך אנרי הרביעי מינה בשנת 1589 מושל כללי צבאי עצמאי לטובת דופלסיס-מורנה, המשיכו עד המהפכה לקיים ממשלה נפרדת, שכללה, מלבד אנז'ו, חלקים מפואטו ומירבאלה. אנז'ו, ערב המהפכה, צורפה ל-généralité (המעגל המנהלי) של טור, כלל חמש "בחירות" (מחוזות משפט): אנז'ה, באוז'ה, סומיר, שאטו-גונטייה, מונטרייל-בלי וחלק מה"בחירות" של לה פלש ורישלייה. מנקודת המבט של מינהל שיפוטי גרידא, אנז'ו הייתה כפופה לפרלמנט של פריז. כאשר האספה המכוננת, ב-26 בפברואר 1790, קבעה על חלוקת צרפת למחוזות, אנז'ו וסומיר, למעט שטחים מסוימים, היוו את המחוז של מן ולואר, כפי שהוא כיום.
לקריאה נוספת

Collins, Paul, The Birth of the West: Rome, Germany, France, and the Creation of Europe in the Tenth Century
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16  Louis Halphen, אנז'ו, אנציקלופדיה בריטניקה, 1911
1 2 3 4 5 6  .T. S. Baynes, ed, אנז'ו, אנציקלופדיה בריטניקה
↑  Collins, p. 33.
שרידי מבצר Langeais, שנבנה על ידי פולק השלישי
דגל אנז'ו בשמפטוסו, מול ברטאן
קברם של אלינור מאקוויטניה והנרי השני, מלך אנגליה בפונטברוד-ל'אבי
סמלו של ג'פרי פלנטג'נט, רוזן אנז'ו
שאטו ד'אנז'ה
טירת פואנסה, שנבנתה כדי להגן על אנז'ו נגד ברטאן.
ראש ממשלת פקיסטן

ראש ממשלת פקיסטן (באורדו: وَزِیرِ اَعظَم, "וזיר גדול") הוא ראש ממשלתה של פקיסטן המיועד כ"מנהל הכללי של הרפובליקה". ראש הממשלה מוביל את הרשות המבצעת ואת הממשלה, מפקח על הצמיחה הכלכלית, מוביל את האספה הלאומית, עומד בראש מועצת האינטרסים המשותפים וכן בראש הקבינט והוא בעל סמכות הפיקוד על הנשק הגרעיני.
משרה זו מציבה את מחזיקה בהנהגת העם ובשליטה בכל ענייני מדיניות החוץ והפנים. המחזיק האחרון בתפקיד זה היה עימראן ח'אן שהודח באפריל 2022 בהצבעת אי אמון בפרלמנט. ראש הממשלה נבחר על ידי חברי האספה הלאומית ולכן הוא בדרך כלל מנהיג מפלגת הרוב בפרלמנט. חוקת פקיסטן מעניקה את הסמכויות הביצועיות לראש הממשלה, הממונה על הרכב הקבינט, כמו כן על הרשות המבצעת, קבלת החלטות הממשלה, ומינויים והמלצות המחייבות אישור מבצעי של ראש הממשלה.
בראש ובראשונה משמש ראש הממשלה כיועץ הראשי לנשיא פקיסטן בעניינים קריטיים וממלא תפקיד משפיע בכל מינוי צבאי, במטרה להבטיח את השליטה על הצבא באמצעות ראשי המטות המשותפים. העמדה לא אוישה בשנים 1960–1973 ו-1977–1985 בשל החוק הצבאי שהנהיגה החונטה. בכל אחת מתקופות אלה הוענקו לנשיא החונטה הצבאית סמכויות של ראש הממשלה.