stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע אביב נעורים

דירתו של כמאל עדואן בבית הדירות בבירות לאחר פשיטת אנשי סיירת מטכ"ל במסגרת מבצע אביב נעורים
מבצע "אביב נעורים" היה מבצע פשיטה של צה"ל, שנערך בלילה שבין 9 ל-10 באפריל 1973. כוחות מסיירת מטכ"ל, חטיבת הצנחנים, שייטת 13 ו"המוסד" תקפו מספר יעדי פת"ח והחזית העממית לשחרור פלסטין בביירות ובאזור צידון, בתגובה לגל התקפות טרור שביצעו ארגונים פלסטיניים. במבצע נהרגו שלושה מבכירי פת"ח, שהופתעו בדירותיהם, שנתפסו בעיניהם כמקלט בטוח, ולכן הביא הדבר לזעזוע בארגון. כמו כן נהרגו, על פי הדיווח, כ-100 אנשי פת"ח, שני אנשי ביטחון לבנוניים שהפריעו לפושטים, ואזרחית איטלקייה אחת שנהרגה בטעות. בנוסף לכך פוצצו משרדים, בתי-מלאכה לייצור ותיקון מוקשים, רקטות, תחמושת ונשק. הכוח הישראלי איבד שני לוחמים אבידע שור, וחגי מעין. מפקד המבצע היה קצין חי"ר וצנחנים ראשי, תא"ל עמנואל שקד (מנו), שפיקד על המבצע מאח"י סער ששימשה כספינת פיקוד וחפ"ק מושט מול חופי ביירות.
יעדי הפעולה

למבצע היו חמישה יעדים:
יעד אביבה, ובו שני בניינים בני 7 קומות, בהם התגוררו מנהיגי הפת"ח בקומות שונות, בין הקומה השנייה לשישית: כמאל עדואן, ראש הגזרה המערבית, האחראי על הפעולות בישראל ובשטחים; כמאל נאצר, דובר ארגון הפת"ח; אבו יוסוף אל נג'אר, סגנו של ערפאת, ראש מנגנון המודיעין המבצעי וראש ארגון "ספטמבר השחור". הבניינים שכנו בלב ביירות, ברחוב ורדן שברובע המוסלמי של העיר. ליעד הזה נשלח צוות מסיירת מטכ"ל. מפקדי החוליות היו אמיתי נחמני, מוקי בצר וצביקה ליבנה. את הצוות הוביל מפקד הסיירת אהוד ברק, מחופש לאישה ברונטית. בין הלוחמים היו גם עמירם לוין, מחופש אף הוא לאישה, בפאת שיער ערמוני, ויוני נתניהו.
יעד גילה היה בניין בן 7 קומות ברחוב חרטום שברובע פקהאני בביירות. על פי המודיעין למבצע, התגוררו אנשי החזית העממית לשחרור פלסטין בכל קומות הבניין. שני שומרים ניצבו בכניסה לבניין, וכנראה גם שומר במרפסת שבקומה הראשונה. התוכנית הייתה לפוצץ את הבניין על דייריו. המשימה הוטלה על כוח צנחנים בפיקודו של סא"ל אמנון ליפקין-שחק, מפקד גדוד 50 של הצנחנים. הכוח כלל מפקדים מהגדוד, וכן שני לוחמים מסיירת הצנחנים: סגן מפקד הסיירת אבידע שור, ו חגי מעין, שצורפו למבצע בשל ההכשרה שקיבלו במלחמה בטרור, ומיומנותם בשימוש באקדח; עליהם הוטל להרוג את הזקיפים שבחזית הבניין, מטווח קרוב, באקדחי ברטה עם משתיק קול בקוטר 0.22. כמו כן צורפו לכוח שני קצינים, מנחם זטורסקי (מפקד פלחה"ן צנחנים) ואהרון סבג, מפקד פלוגה מגדוד 50, כדי לסייע בשימוש בחומרי הנפץ. בהכנות למבצע תוכנן להשתמש בכמאתיים קילוגרם חומר נפץ כדי להרוס את המבנה; אולם באחד התדריכים לפעולה העיר אבידע שור לרמטכ"ל דוד אלעזר, כי כמות כל כך גדולה של חומר נפץ עלולה לפגוע באזרחים חפים מפשע שגרים בבניין סמוך, ולפגוע במוסריות הפעולה. הצעתו להפחית את כמות חומר הנפץ התקבלה; אבידע שור וחגי מעין נהרגו בפעולה.
יעד צילה היה בית מלאכה אזרחי בשירות הפת"ח בצפון מזרח העיר ביירות, בו יוצרו חלקים למוקשים ואמצעי לחימה אחרים. ליעד הזה נועד כוח בפיקודו של אלוף-משנה שמואל פרסבורגר, סגן הקחצ"ר.
יעדי ורדה - שני מבנים בשכונת "אל-אוזעי", סמוך לנמל התעופה הבינלאומי ביירות, כונו יעד ורדה: מבנה אחד היה בית מלאכה לייצור רקטות RPG ומוקשים ימיים בעבור הפת"ח, והשני שימש כמטה רצועת עזה. כוח משייטת 13 בפיקודו של מפקד היחידה, סגן-אלוף שאול זיו, נשלח ליעד הזה.
יעד יהודית היה כינויו של מוסך מצפון לצידון, ששימש את אנשי פת"ח כסדנא לתיקון כלי נשק ותחמושת. ליעד הזה נשלח כוח בפיקודו של סגן מפקד חטיבת הצנחנים, סגן-אלוף עמוס ירון.
הלוחמים התאמנו בהגעה ליעד באמצעות סירות גומי נהוגות בידי לוחמי שייטת 13. הכוחות התאמנו במשך זמן רב, במתארים שונים, בפיקוח מקרוב של הרמטכ"ל, ושל שר הביטחון משה דיין. בין השאר כללו האימונים תרגילים בתל אביב, כדי לדמות נחיתה מן הים בעיר גדולה, ואת הלחימה בשטח עירוני.
כיסוי מודיעיני מקדים ובמהלך המבצע

כשלב ראשון למבצע יעל מן, סוכנת "המוסד" שפעלה בלבנון, צילמה באזור מגוריהם של היעדים להתנקשות ואספה מידע אודותם.
יחידת האזנה 848 (כיום 8200) השתתפה אף היא בכיסוי המבצע, מבסיסי הקבע ועל ידי צוות ההאזנה שהתמקם בסטי"ל חיל הים ששהה בקרבת החוף. הצוות האזין ברציפות לרשתות התקשורת בלבנון וכשאחת מהן דיווחה על פעילות כוחות הביטחון באזור הרלוונטי, קב"ר  הצוות עמד בקשר רציף עם החפ"ק של הכוחות הלוחמים. עם תחילת המבצע, תרמה תעבורת הרשתות להבנת פריסת כוחות הביטחון ברחבי העיר ועל סמך פעילותן היה ברור שהלוחמים לא התגלו. במהלך המבצע, לאחר שחלק מהכוח נקלע לחילופי אש ונאלץ לחלץ את הפצועים, פעלו שאר הכוחות להשלים את יעדי המבצע. הכיסוי של צוות יחידת ההאזנה סייע לאבטחת הכוחות ולאפשר להוציא אותם בבטחה אל ספינות חיל הים שהמתינו להם.
מהלך הפעולה

הכוחות הישראליים הגיעו בסטי"לים אל מול מספר חופים לבנוניים במקביל, והונחתו על החוף בעשרות סירות גומי, שם המתינו להם לוחמי המוסד עם מכוניות ששכרו ביום הקודם. הלוחמים היו עטופים ביריעות פלסטיק כדי שלא תתגלה רטיבות על בגדיהם.
מהלך הפעולה > יעד גילה

יעד זה נחשב למוגן במיוחד, בשל ריבוי הלוחמים שבו. מפקדת הפת"ח מוקמה בתוך מבנה רב-קומות, בו התגוררו פעילים רבים של החזית העממית לשחרור פלסטין. הכוח שפשט על היעד היה בן אחד עשר לוחמים מהצנחנים, אשר הובלו גם הם על ידי לוחמי המוסד. הכוח בפיקודו של אמנון ליפקין שחק נתקל בהתנגדות עוד בראשית הפעולה. שני חיילי הסיירת, אבידע שור וחגי מעיין, פתחו באש והרגו את הזקיפים בחזית הבניין, אולם מיד בעקבות הירי הם הופתעו מאחור על ידי אנשי פת"ח על גבי כלי רכב נושא מקלע, שלא היה ידוע עליו טרם הפעולה. מאש המקלע נהרג אבידע שור, וחגי מעין
נפצע פצעי מוות. הגילוי של הכוח הפך את הביצוע למורכב ומסובך. אך למרות הנחיתות המספרית מול אנשי הפת"ח בבניין, הצליח הכוח להטמין את מטעני חומר הנפץ אותם הניח והפעיל מפקד פלחה"ן צנחנים מנחם זטורסקי ותוך כדי הנסיגה להשמיד את היעד, תוך שהם מנהלים קרבות פנים אל פנים מטווחים קצרים בחזית הבניין. הבניין קרס וגרם למותם של עשרות אנשי פת"ח. ליפקין-שחק קיבל על פעולתו במבצע את עיטור העוז, בזכות קור הרוח יוצא הדופן שהפגין, והעובדה שהשלים את המשימה המורכבת על אף הקשיים והנפגעים. עיטור העוז הוענק גם לסרן מנחם זטורסקי. עיטור המופת הוענק לסגן אהרון סבג ולסגן רפי איל.
מהלך הפעולה > היעדים האחרים

בכל היעדים הנוספים בוצעו המשימות בהתאם לתוכנית וללא תקלות. היעדים פוצצו, ומחלקם נלקחו מסמכים שנמצאו במקום.
גלריה

לוחמים וסירות גומי מובלים על סיפון ספינות סער לקראת מבצע אביב נעורים.
אהוד ברק (מימין) ואמנון ליפקין-שחק מפקדי אביבה וגילה על סיפון אח"י אילת (סער 2) בדרך למבצע אביב נעורים.
תחקיר מיידי למפקדי אביב נעורים עם הפיקוד העליון, בחזרת הכוחות מהים.
המכוניות ששימשו את הכוח הפושט ננטשו על חוף הטיילת בבירות.
בתי הדירות בבירות בהם התגוררו ראשי ארגוני המחבלים שהיוו את יעדי הפעולה צילום למחרת הפעולה.
רכב ביטחון לבנוני שהפריע לפושטים בבירות.
לאחר מעשה

כמה שעות לאחר סיום המבצע ראש ממשלת לבנון, סאיב סלאם, הודיע על התפטרות ממשלתו "למען אינטרס האומה". ההודעה נמסרה כעקבות ישיבת חירום של הממשלה כה נדון המבצע ובעקבות ההאשמות שהוטחו נגד השלטונות על אזלת ידם.
הפיגוע במלון סבוי בחודש מרץ 1975 היה נקמה על הריגת כמאל נאצר. פיגוע כביש החוף (מרץ 1978) מכונה על ידי הפלסטינים "פעולת כמאל עדואן".
המבצע בתרבות

בסרטו של סטיבן ספילברג "מינכן" משנת 2005 מתואר מבצע "אביב נעורים" בסצנת פעולה שצולמה במלטה. בתחילת הסצנה מגיעים הלוחמים בסירות אל החוף, ופושטים בעוז על מטרה המבוססת על היעד אביבה. גיבור הסרט, סוכן "המוסד" אבנר (דמות בדיונית), מתואר כמי שגילה את מיקומם של יעדי המבצע, ולכן הוא מצטרף לכוח בפיקודו של אהוד ברק, ולוקח חלק בפעולה.
המבצע עובד גם לסרט דוקו-דרמה טלוויזיוני בשם "סוכנת בלב ביירות" בבימויו של דני סירקין ובכיכובם של לירון וייסמן בתור הסוכנת יעל מן, גיל פרנק כמייק הררי, דודי גזית לוי כאהוד ברק, רועי וינברג כמוקי בצר ושחק ברנר כלוני רפאלי.
בעלי תפקידים במבצע

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מפקדים במבצע
| דרגה ושם  | תפקיד | הערות | תמונה |  |  |
הפיקוד העליון: 
| רב-אלוף (מיל') משה דיין | שר הביטחון |  |  |  |  |
| רב-אלוף דוד אלעזר | ראש המטה הכללי |  |  |  |  |
| אלוף בנימין תלם | מפקד חיל הים |  |  |  |  |
| תא"ל הדר קמחי | ראש מספן הים |  |  |  |  |
פיקוד המבצע: 
| תא"ל עמנואל שקד | קחצ"ר מפקד המבצע | חפ"ק באח"י סער |  |  |  |
| אל"ם שבתאי לוי (קצין) | מש"ט 3, מפקד הכוח הימי | חפ"ק באח"י סער |  |  |  |
| רס"ן אמנון בירן | קמ"ן סיירת מטכ"ל |  |  |  |  |
| סא"ל גדעון רז | מפקד זוג ספינות החפ"ק | באח"י סער |  |  |  |
| רס"ן דוד עזר | מפקד אח"י סער | ספינת החפ"ק |  |  |  |
| סרן עמי שר אל | מפקד אח"י מזנק | ליווי ספינת החפ"ק והובלת סירות |  |  |  |
| יעדי אביבה וגילה  | שני בניינים בלב בירות |  |  |  |  |
| סא"ל אהוד ברק | מפקד הכוח הפושט על אביבה |  |  |  |  |
| רס"ן דב בר | מפקד יחידה 707 | עם הכוח הפושט על אביבה |  |  |  |
| סא"ל אמנון ליפקין-שחק | מפקד הכוח הפושט על גילה |  |  |  |  |
| רס"ן דני אבינון | מפקד סירות הגומי | הובלה לחוף עוזאי ואיסוף מחוף בירות |  |  |  |
| סא"ל אלי רהב | מוביל הספינות באח"י אילת (סער 2) | תיאום הנחתה ואיסוף |  |  |  |
| רס"ן אילן שדה | מפקד אח"י אילת (סער 2) |  |  |  |  |
| סרן שמואל פרס | מפקד אח"י חרב (סער 3) |  |  |  |  |
| יעד צילה | בצפון מזרח בירות | בית מלאכה למוקשים |  |  |  |
| רס"ן גדי שפי | מפקד הפעולה |  |  |  |  |
| אל"ם שמואל פרסבורגר | סגן קחצ"ר | באח"י עכו |  |  |  |
| סא"ל מיכאל ברקאי | מפקד הספינות | בדבור 871 |  |  |  |
| רס"ן יצחק שמיר | מפקד אח"י עכו | הובלת סירות הגומי |  |  |  |
| סרן אברהם סנפיר | מפקד סיירת 913 | בדבור 871 |  |  |  |
| סגן יוסי סמירה | מפקד דבור 871 מפלגה 916 | הכנסה לקרבת ביירות |  |  |  |
| סגן יורם בן חיים | מפקד דבור 883 מפלגה 916 | הובלה והכוונה |  |  |  |
| יעד ורדה | מפקדת מחבלים | ובנין שני ייצור מוקשים |  |  |  |
| סא"ל שאול זיו | מש"ט 13 מפקד הפעולה בחוף |  |  |  |  |
| סרן גדי קרול | מפקד חוליות פושטים | מפקדת יחידת עזה של הפתח |  |  |  |
| סרן אלי מרק | חוליות פושטים | בית מלאכה למוקשים |  |  |  |
| סא"ל אלי לוי | מפקד הספינות | באח"י סופה (סער 3) |  |  |  |
| רס"ן שאול חורב | מפקד אח"י סופה (סער 3) |  |  |  |  |
| סרן שמואל שריג | מפקד אח"י משגב |  |  |  |  |
| יעד יהודית |  | מוסך רכב מחבלים מצפון לצידון |  |  |  |
| סא"ל עמוס ירון | מפקד הפעולה |  |  |  |  |
| סגן אמנון אשל | מיחידה 707 | מוביל נחיתה בחוף ופינוי |  |  |  |
| אל"ם עוזי יאירי | מח"ט צנחנים | מפקד החפ"ק באח"י מבטח |  |  |  |
| סא"ל מיכה לצרוס | מפקד זוג הספינות | באח"י מבטח |  |  |  |
| רס"ן אריה שפר | מפקד אח"י מבטח | חפ"ק והובלת סירות |  |  |  |
| סרן דוד הרפזי | מפקד אח"י געש (סער 3) | הובלת סירות |  |  |  |
באבטחה: 
| סא"ל מיכאל ברקאי | מפקד האבטחה כנגד התערבות חיל הים הסורי | באח"י חץ (סער 3) |  |  |  |
| רס"ן משה אורון | מפקד אח"י חץ (סער 3) |  |  |  |  |
| רס"ן זאב יחזקאלי | מפקד אח"י חנית (סער 3) |  |  |  |  |
לקריאה נוספת

מייק אלדר, שייטת 13 - סיפורו של הקומנדו הימי, ספרית מעריב, 1993.
גיא בכור, לקסיקון אש"ף, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1995.
משה זונדר, סיירת מטכ"ל, הוצאת כתר, 2000.
אהרון קליין,  חשבון פתוח - מדיניות החיסולים של ישראל בעקבות טבח הספורטאים במינכן, משכל, 2006.
אורי מילשטיין, "אביב נעורים", (כרך רביעי בסדרת ההיסטוריה של הצנחנים), הוצאת שלגי, 1987, עמ' 1613–1638.
יוסף ארגמן, זה היה סודי ביותר, משרד הביטחון, אפריל 1998, עמודים 357–368.
איתן הבר ומיכאל בר-זוהר, "נקמת מינכן", הוצאת זמורה ביתן, 2005 (מהדורה מעודכנת של הספר "המרדף אחר הנסיך האדום"), עמודים 170–180.
בן כספית ואילן כפיר, "אהוד ברק: חייל מספר אחד", קוראים, 1998.
אהרון קליין, איש המבצעים, סיפורו של מייק הררי, מפקד היחידה המבצעית של המוסד, כתר ספרים, 2014.
אילן כפיר ודני דור, ברק: מלחמות חיי, זמורה ביתן, 2015.
מוקי בצר, לוחם חשאי - סיפורו של איש היחידות המיוחדות בצה"ל, כתר הוצאה לאור, 2015, הפרק "אביב נעורים", עמ' 139–166.
אבנר שור ואבירם הלוי, סיירת מטכ"ל - המבצעים הגדולים של היחידה, ידיעות ספרים, 2020, עמ' 132–147.
ביאורים

↑  מימין לשמאל: אמנון ליפקין-שחק, שאול זיו, עמנואל שקד, ואהוד ברק.
↑  שמות לוחמי המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים שהשתתפו במבצע כנהגים ואחרים לא מוזכרים מסיבות ביטחון מידע.
↑  הדרגה רשומה כפי שנשאו בעת המבצע. מרבית הקצינים עלו בדרגה בהמשך שירותם.
↑  התמונה מתקופה מאוחרת יותר.
↑  ציור של האמנית ליה ריקרדו מתל אביב, 2020. שנעשה על פי תמונה משנה מאוחרת יותר.
The Eminem Show

The Eminem Show הוא האלבום הרביעי של הראפר האמריקאי אמינם, שפורסם ב-28 במאי 2002. זה היה האלבום הנמכר ביותר בשנת 2002 בארצות הברית, עם מכירות של 7.6 מיליון עותקים. בשנת 2003, בפרסי גראמי הוא היה מועמד לפרס אלבום השנה והפך לתקליט השלישי של אמינם בארבע שנים שזכה בפרס אלבום הראפ הטוב ביותר. האלבום הגיע למקום מספר אחד במצעד האמריקאי בילבורד 200, ומכר כ-284,000 יחידות בשבוע הראשון שלו. האלבום מכר 1,322,000 עותקים בשבוע השני ליציאתו. האלבום בילה חמישה שבועות רצופים בראש מצעד האלבומים הבריטי.
יצור

האלבומם הופק בין השנים 2001–2002. אמינם התחיל להקליט את האלבום בסמוך לתחילת הצילומים של הסרט 8 מייל. האלבום רובו היה בהפקה עצמית, בשיתוף פעולה עם ג'ף באס ששיחק תפקיד משמעותי בכתיבה משותפת של חלק מהשירים. ד"ר דרה, אשר הפיק בפועל את האלבום, הפיק בנוסף לכך שלושה שירים נפרדים באלבום: "Business", "Say What You Say" ו-"My Dad's Gone Crazy".
יצור > הגרסה המצונזרת

הגרסה המצונזרת היא הגרסה הנקיה של The Eminem Show. בהשוואה לאלבומים הקודמים שלו, שבו המילים "goddamn", "prick", "bastard", "piss", "bitch", "ass","shit" היו מותרות. בגרסה זו של האלבום אין קללות וניבולי פה. בעקבות כך, הגרסה המצונזרת אפילו הוציאה משפטים שלמים בגלל שהם היו יותר מדי טעונים מינית.
רקע

נושאי האלבום מדברים על האופן בו הושפע אמינם מהפרסום, מערכת היחסים עם אשתו קים וילדתו היילי, והסטטוס שלו בקהילת ההיפ הופ. באלבום זה הוא גם מתאר סיטואציה מציאותית שהתרחשה בשנת 2000 בה נקלע להתקף קנאה, כשאשתו קים התנשקה עם סדרן במגרש חנייה. בסקיט, אמינם מחכה במכוניתו במגרש חנייה יחד עם חבר, וכאשר הוא רואה את הסדרן מנשק את קים, הוא שואל את חברו "היא נישקה אותו עכשיו???" בעוד חברו מנסה לשכנע אותו שהסדרן לא נישק את קים, אמינם רץ אליו כשאקדח לא טעון בידו ומכה אותו בראשו בקת האקדח. בעקבות תגרה זו, אמינם נתבע, הובא בפני בית המשפט ונמצא אשם. האלבום זכה, כמו קודמו, במספר פרסי גראמי ו-MTV, והיה לאלבום הנמכר ביותר בשנת 2002.
סינגלים

Superman - שיר זה הוא על מערכות היחסים הלא יציבות של אמינם, הנשים שהיו בחייו, וכיצד הוא מתכנן לנהוג בדברים אלה. אמינם הודיע שהשיר הוא על מערכת היחסים שלו עם הזמרת מריה קארי. בנוסף, בשנת 2005 לפני הופעת השיר, אמינם חשף לקהל קטע מתוך התא הקולי שלו בו מריה מדברת אליו שזוהי גם הוכחה לדברים שהכחישה מריה.
Without Me - השיר הוא בעצם החזרה של אמינם לאחר האלבום המצליח The Slim Shady LP, הוא כביכול אומר שהוא בא להציל את העולם, שזאת אומרת להציל את הראפ. שיר זה גם מראה על השפעתו על תעשיית המוזיקה והשפעותיו בכללי.
Business - אמינם וד״ר דרה משתמשים באותו ״רקע גיבורי״ על מנת להיפטר מן מילות שירים גרועות של ראפרים אחרים. בשיר זה אמינם מתאר את הראפ שלו כטהור, גולמי וכדומה.
White America - אמינם פותח את השיר בנימה צינית. הוא מתלונן על הצנזורות שעושים לשיריו, מתאר את ההסתבכויות של עם הממשלה, אמינם טוען שצבע עורו בעצם משפיע על קריירת המוזיקה שלו ואם צבעו היה אחר אז דברים היו מתנהלים אחרת, ומוסיף כי בגלל היותו לבן המילים שלו עוברות יותר ״סינונים.״ אמינם מזכיר את הטבח שאירע בתיכון קולומביין (אריק - אחד מהשניים אשר ביצעו את הרצח)
Sing For The Moment - שיר זה עוסק ברבדים של מוזיקת ההיפ-הופ אשר משפיעה על החברה והטעויות הבנה שאמינם טוען שנתקל בהם מהורים וממבקרי מוזיקה מהמסרים שלו.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Curtains Up - Skit  | 0:29 |
| 2. | White America  | 5:24 |
| 3. | Business  | 4:11 |
| 4. | Cleanin' Out My Closet  | 4:57 |
| 5. | Square Dance  | 5:23 |
| 6. | The Kiss - Skit  | 1:15 |
| 7. | Soldier  | 3:46 |
| 8. | Say Goodbye Hollywood  | 4:32 |
| 9. | Drips  | 4:45 |
| 10. | Without Me  | 4:50 |
| 11. | Paul Rosenberg - Skit  | 0:22 |
| 12. | Sing for the Moment  | 5:39 |
| 13. | Superman  | 5:50 |
| 14. | Hailie's Song  | 5:20 |
| 15. | Steve Berman - Skit  | 0:33 |
| 16. | When The Music Stops  | 4:29 |
| 17. | Say What You Say  | 5:09 |
| 18. | 'Till I Collapse  | 4:57 |
| 19. | My Dad's Gone Crazy  | 4:27 |
| 20. | Curtains Close  | 1:01 |
| משך כולל: | משך כולל: | 77:30 |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים (2002–2017)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים (2002–2017)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים (2002–2017)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 1 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 1 |
|  אוסטרליה | מצעד אלבומי היפ-הופ/אר אנד בי | 1 |
|  אירופה | מצעד האלבומים האירופאי | 1 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 1 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 1 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ | 1 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי קטלוג הפופ | 2 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הראפ | 14 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 1 |
|  דנמרק | היטליסטן | 2 |
|  דרום אפריקה | אנטרטיינמנט מוניטורינג אפריקה | 1 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 1 |
|  הונגריה | Mahasz | 2 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 1 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד אלבומי ה-R&B הבריטי | 1 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 3 |
|  יוון | IFPI Greece | 1 |
|  יפן | אוריקון | 3 |
|  נורווגיה | VG-lista | 1 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 4 |
|  סקוטלנד | מצעד האלבומים הסקוטי | 1 |
|  פולין | ZPAV | 2 |
|  פורטוגל | מצעד האלבומים הפורטוגזי (AFP) | 3 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 1 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 1 |
|  צרפת | SNEP | 2 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 1 |
|  קנדה | אלבומי R&B | 1 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 1 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 1 |
מיקומי שיא > מצעדי סוף עשור

|   ‏‏‏  מצעדי סוף עשור (2000–2009)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף עשור (2000–2009)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף עשור (2000–2009)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 10 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 3 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ | 7 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 61 |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | 18× פלטינה | 1,260,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 1,260,000 |
הערות שוליים

↑  Eminem Ends Year On Top, But Album Sales Tumble
↑  ARIA Top 100 Albums Chart, איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (באנגלית)
↑  ARIA Top 100 Albums Chart, www.aria.com.au (באנגלית)
| אמינם |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Infinitie • The Slim Shady LP • The Eminem Show • Encore • Relapse • Recovery • The Marshall Mathers LP 2 • Revival • Kamikaze • Music to Be Murdered By • The Death of Slim Shady (Coup de Grâce) |  |
| הוצאות מחודשות | Relapse: Refill |  |
| אלבומי אוסף | The Singles • Curtain Call: The Hits • Eminem Presents: The Re-Up • Shady XV |  |
| אלבומי פסקול | 8 מייל • Southpaw |  |
| אלבומי וידאו | E • All Access Europe |  |
| מיני-אלבומים | Slim Shady EP |  |
| בוטלגים | Fucking Yzarc • Straight from the Lab |  |
| ספרים | Angry Blonde • The Way I Am |  |
| סיבובי הופעות | Anger Management Tour • The Recovery Tour • The Home & Home Tour  • Rapture Tour • The Monster Tour |  |
| ערכים קשורים | שיידי רקורדס • D12 • Obsessed |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2002: אאוטקאסט - Stankonia | פרס גראמי לאלבום הראפ הטוב ביותר  2003: אמינם - The Eminem Show | הבא: 2004: אאוטקאסט - Speakerboxxx/The Love Below |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2002: דסטיניז צ'יילד – Survivor | פרס המוזיקה האמריקאית לאלבום הפופ/רוק האהוב ביותר   2003: אמינם – The Eminem Show | הבא: 2003: ג'סטין טימברלייק – Justified |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 1992: די ג'יי ג'אזי ג'ף והפרש פרינס – Homebase | פרס המוזיקה האמריקאית לאלבום הראפ/היפ-הופ האהוב ביותר   2003: אמינם – The Eminem Show  | הבא: 2003: 50 סנט – Get Rich or Die Tryin |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2002: אליה – Aaliyah | פרס המוזיקה האמריקאית לאלבום הנשמה/R&B האהוב ביותר   2003: אמינם – The Eminem Show  | הבא: 2003: לותר ואנדרוס – Dance with My Father |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2001: אר. קלי – TP-2.com | פרס המוזיקה של בילבורד לאלבום ה־R&B המוביל   2002: אמינם – The Eminem Show  | הבא: 2004: אשר – Confessions |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: e9585ed4-d148-3711-bbee-55a97b58325a
Good Kid, M.A.A.D City

Good Kid, M.A.A.D City הוא אלבום האולפן השני של הראפר האמריקאי קנדריק לאמאר. האלבום יצא לאור ב-22 באוקטובר 2012 בחברות התקליטים טופ דואוג אנטרטיינמנט ואפטרמת' אנטרטיינמנט, והופץ על ידי אינטרסקופ רקורדס. זהו אלבומו הראשון של לאמאר שיצא בחברות התקליטים, לאחר "Section.80", שאותו הוציא באופן עצמאי.
האלבום הוקלט במספר אולפנים בקליפורניה, על ידי מפיקים דוגמת ד"ר דרה, ג'אסט בלייז, פארל ויליאמס, היט-בוי, סקופ דוויל, ג'ק ספלאש ו-T-Minus. האלבום, שתואר כ"סרט קצר מאת קנדריק לאמאר" על עטיפתו, הוא אלבום קונספט שעוקב אחרי חוויותיו של לאמאר בן-העשרה בקומפטון שורצת הסמים וחיי הכנופיות. "Good Kid, M.A.A.D City" זכה לביקורות מהללות, ששיבחו את מבנהו הקונספטואלי ואת מילות השירים של לאמאר. על האלבום זכה לאמאר לארבע מועמדויות לפרס גראמי בטקסט פרסי גראמי ה-56, כולל אלבום השנה.
בשבוע הבכורה שלו בבילבורד 200 הגיע האלבום למקום השני, ומכר 242,000 עותקים. האלבום הגיע למקום ה-16 במצעד האלבומים הבריטי, והיה לאלבומו הראשון של לאמאר להיכנס למצעד; במצעד שירי ואלבומי ה-R&B הבריטי נכנס למקום השני. הוא נכלל ב"רשימות סוף שנה" רבות, ולרוב הגיע לראשן. האלבום הגיע ביוני 2018 למעמד אלבום פלטינה משולשת של איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA); נכון לאפריל 2018, האלבום מכר 1.7 מיליון עותקים ברחבי ארצות הברית, לפי Nielsen SoundScan.
ליציאת האלבום קדמו חמישה סינגלים, שזכו להצלחה – "The Recipe" שבו הוא מארח את ד"ר דרה, "Swimming Pools (Drank)‎",‏ "Backseat Freestyle", ‏"Poetic Justice", שבו מתארח דרייק, ו-"Bitch, Don't Kill My Vibe". לאמאר אף יצא לסיבוב הופעות בין מאי ואוגוסט 2013 כדי לקדם את האלבום.
האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים ביותר לשנת 2012, וסיכום האלבומים של העשור השני של המאה ה-21. בילבורד דירג את האלבום במקום ה-15 ברשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-2010". בשנת 2019, מגזין הגרדיאן דירג את האלבום במקום ה-14 ברשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של המאה ה-21". האתר האינטרנט האמריקאי Metacritic אוסף ביקורות על אלבומי מוזיקה, דירג את האלבום במקום ה-15 ברשימת "האלבומים הטובים של העשור (2010-2019)" עם ניקוד של 91. מגזין פיצ'פורק דירג את האלבום ברשימת "200 האלבומים הטובים ביותר של שנות ה-2010" במקום ה-18.
בשנת 2019, מגזין הרולינג סטון ערך את רשימת "100 האלבומים הטובים ביותר של העשור השני" ודירג את האלבום במקום ה-66. מגזין רולינג סטון דירגו את האלבום במקום ה-115 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" אשר הרכיבו בשנת 2020, לאחר שני מהדורות שנוצרו בעבר. בשנת 2022 האלבום דורג במקום ה-38 ברשימת 200 אלבומי ההיפ-הופ הטובים ביותר בכל הזמנים של המגזין. מגזין Spin כלל את האלבום במקום ה-45 ברשימת "300 האלבומים הטובים ביותר ב-30 שנים האחרונות (1985-2014), שנערך בשנת 2019.
רקע

לאחר הצלחת אלבום הבכורה של לאמאר, "Section.80" ‏(2011), הוא חתם בחברת התקליטים באינטרסקופ רקורדס ובחברת התקליטים של ד"ר דרה, אפטרמת' אנטרטיינמנט. בריאיון לאתר "HipHopDX" סיפר שלא רצה לעבוד עם מפיקים בעלי-שם, אלא עם מפיקים שליווה בעצמו בהתפתחותם, בעיקר עם מפיקים מקבוצת המפיקים של טופ דואוג, "Digi+Phonics".
ל-"XXL" סיפר כי הסאונד של האלבום יהיה שונה מהסאונד של אלבומו "Section.80", וכי הוא יחזור לשורשיו, לקומפטון: ”אני לא יכול לספר לך איזה סוג של סאונד או היכן אהיה בחמש שנים הבאות מבחינת המוזיקה... החזרה לשכונה וההגעה למקומות בהם הסתובבתי כילד נתנה לי השראה. אז האלבום לא ישמע כמו "Section.80".”
הראפר אמר גם כי האלבום יציג את השפעת עיר הולדתו עליו: ”הילד שמנסה להימלט מהשפעה זו, מנסה כמיטב יכולתו לברוח ממנה, תמיד נסוג פנימה בגלל הנסיבות.” לפני ששמו של האלבום פורסם רשמית, מעריציו של לאמאר החלו לקרוא לאלבום "Good Kid, Mad City" או "Good Kid in a Mad City", ככינוי שנתן לאמאר לעצמו. שם האלבום מרמז לרוב על ילדותו התמימה של לאמאר, או על השפעתה של קומפטון על אישיותו. לאחר זמן רב שבו ראשי התיבות "M.A.A.D" שבשם האלבום נותרו לא מוסברים, הסביר לאמאר שלראשי התיבות שתי משמעויות: "My Angry Adolescence Divided" ("התבגרותי הזועמת מפולגת") ו-"My Angels on Angel Dust" ("המלאכים שלי על אבק מלאכים"). הוא ציין כי "זו הסיבה שאיני מעשן. רק הנחתי את ידי על הדבר הלא נכון בזמן הלא נכון והייתי אדיש לכך".
עטיפת "Good Kid, M.A.A.D City" מציגה את לאמאר כתינוק, את שניים מדודיו ואת סבו, כשעיניהם של הבוגרים מצונזרות. הוא הסביר שבחר לא לכסות את עיניו שלו בתצלום משום שסיפורו של האלבום מסופר דרך עיניו ומבוסס על חוויותיו. הדוד שמחזיק את לאמאר מציג בידו את סימנה של כנופיית הקריפס, ומעל ראשם פוסטר שבו תמונתו של לאמאר לצד אביו.
הקלטה והפקת האלבום

האלבום הוקלט באולפני פאץ'-ורק (PatchWerk Recording Studios) באטלנטה, ב"חדר האדום" של טופ דואוג (TDE Red Room) בקרסון, ובסטודיו ""At My Mama's" בלוס אנג'לס.
ב-15 באוגוסט 2012 הודיעה ליידי גאגא שהיא תשתף פעולה עם לאמאר בשיר עבור האלבום, שיקרא "Partynauseous", ושהוא יצא ב-6 בספטמבר. ב-23 באוגוסט הודיעה גאגא כי שהשיר לא יצא בסופו של דבר בתאריך המתוכנן. בסופו של דבר נודע שגאגא לא תתארח באלבום בשל עניינים הקשורים בזמן ובמחלוקות. לשיר נבחר בסופו של דבר השם "Bitch, Don't Kill My Vibe". ב-8 בנובמבר הוציאה גאגא את הגרסה שבה היא מופיעה, ובו היא שרה את הפזמון החוזר ובית אחד. לאמאר הביע הפתעה ושמחה על כך שגאגא פרסמה את הגרסה שלה לשיר, מפני שלדבריו זה מציג את האמון ההדדי בעבודתם יחדיו.
דירוגים

| ארגון | דירוג | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 100 אלבומי הראפ הגדולים בכל הזמנים: רשימת צוות | 41 |  |