stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדרבי של מוסקבה (כדורסל)
חימקי–צסק"א > השוואת תארים

|  | חימקי | צסק"א |
| --- | --- | --- |
| אליפות רוסיה | 0 | 26 |
| גביע רוסיה | 1 | 4 |
| גביע גומלסקי | 1 | 7 |
| ליגת VTB‏ | 1 | 10 |
| יורוקאפ | 2 | 0 |
| יורוליג | 0 | 8 |
| סך הכל | 5 | 53 |
דינמו–צסק"א

עד 2016 היה מועדון כדורסל מוסקבאי שלישי: דינמו מוסקבה שהייתה לה יריבות ותיקה וגדולה יותר עם צסק"א (בעיקר מאחר שדינמו הוקמה על ידי המשטרה וצסק"א על ידי הצבא), שתי הקבוצות ייצגו את העיר מוסקבה באליפות הסובייטית, בה דינמו זכתה פעמיים בעוד צסק"א עשתה זאת 24 פעמים ובמשך שנים דינמו הייתה הקבוצה היחידה חוץ מצסק"א שזכתה בתואר אירופי (גביע יול"ב 2006) וליריבות ביניהן הייתה משמעות רבה, הן נפגשו בגמר אליפות ברית המועצות 1990 שבו צסק"א ניצחה ובמשחקי גמר אליפות רוסיה 1994/1995 (בו צסק"א ניצחה 3-0 בסדרה), כשזכור במיוחד סדרת משחקי גמר אליפות רוסיה 1995/1996 שהסתיימו בניצחון צסק"א 3:2 בסדרה והן נפגשו גם בגמר 2004/2005 (בו צסק"א ניצחה 3:1 בסדרה). בעונת 2009/2010 דינמו הפסידה לצסק"א בחצי גמר הליגה. ברם הדרבי נפסק לאחר שדינמו פורקה בקיץ 2016 והמפגש האחרון ביניהן התקיים בספטמבר 2015 במסגרת משחק ידידות.
צסק"א מול שאר מועדוני מוסקבה

בעונת 2023 החלה יריבות חדשה בין צסק"א, לעולה החדשה לליגה, קבוצת רונה מוסקבה, במה שכונה "הדרבי המוסקבאי החדש", כמו גם יריבות פחותה עם מועדון מוסקבאי אחר: MBA.
הערות שוליים

1 2 3  История противостояний. ЦСКА - Химки
↑  Почему ЦСКА — Химки до сих пор самая большая конкуренция в российском баскетболе, доклад на английском языке на сайте лиги ВТБ
↑  ‏באסקוניה ניצחה את ברצלונה והתקרבה לשמונה האחרונות, באתר ספורט1, 23 במרץ 2018
↑  Главное противостояние российского баскетбола
↑  Почему ЦСКА — «Химки» — все еще главное противостояние российского баскетбола
↑  Баскетбольное дерби «ЦСКА» — «Химки»
↑  Никита Курбанов: "Матчи ЦСКА и "Химок" стали настоящим дерби"
↑  CSKA and Khimki will play in the Russian Euroleague derby
↑  Главное противостояние российского баскетбола, באתר Match TV
↑  Димитрис Итудис: «Химки» остаются главным соперником ЦСКА в России
↑  Баскетбольное дерби «ЦСКА» — «Химки»
↑  Никита Курбанов: "Матчи ЦСКА и "Химок" стали настоящим дерби"
↑  סטטיסטיקה באתר Sportbox.ru
↑  Why CSKA – Khimki Is Still The Biggest Rivalry In Russian Basketball, כתבת תסקיר באנגלית באתר ליגת VTB: "מדוע צסק"א - חימקי היא היריבות הגדולה ביותר בכדורסל הרוסי"
↑  ЦСКА уничтожает «Химки»
↑  ЦСКА победил «Химки» в главном дерби российского баскетбола
↑  צסק"א ניצחה את חימקי בדרבי של מוסקבה
↑  Матч недели. ЦСКА – «Химки»
↑  VTB: צסק"א מוסקבה הביסה את חימקי מוסקבה ועלתה ל-0:2 בסדרת הגמר, באתר וואלה, 10 ביוני 2017
↑  Kostas’ Khimki shock CSKA in Moscow derby!
↑  ЦСКА – «Химки». Российская битва за «Финал четырех» Евролиги
↑  ЦСКА против «Химок» – в битве за «Финал четырех». Это хорошо или плохо?
↑  יורוליג: באסקוניה ניצחה 73:86 בברצלונה וקרובה מאוד לפלייאוף, באתר וואלה, 24 במרץ 2018
↑  צסק"א מוסקבה תפגוש את חימקי לדרבי מסקרן, באתר ONE‏, 22 בדצמבר 2017
↑  יורוליג: צסק"א מוסקבה ניצחה 68:79 את חימקי למרות משחק חלש של כוכביה, באתר וואלה, 22 בדצמבר 2017
↑  Баскетбольное дерби «ЦСКА» — «Химки»
↑  Дерби Европейского Уровня: Химки против ЦСКА
↑  ברק חקלאי, המרוץ לבלגרד: פלייאוף היורוליג יוצא לדרך, באתר ynet, 17 באפריל 2018
↑  יורוליג: צסק"א תפגוש את חימקי ברבע הגמר, פנרבחצ'ה - באסקוניה, באתר וואלה, 6 באפריל 2018
↑   אריה ליבנת, הסדרות החמות של הכדורסל האירופי חוזרות למסך, באתר הארץ, 17 באפריל 2018
↑  אולי תישארי? פנאתינייקוס הביסה את ריאל ב-28 הפרש, באתר ynet, 17 באפריל 2018
↑  Баскетболисты «Динамо» обыграли ЦСКА
↑  ЦСКА обыграл "Динамо" в центральном матче чемпионата России по баскетболу
↑  Баскетбол. Чемпионат России. ЦСКА проиграл "Динамо"
↑  БАСКЕТБОЛ. СУПЕРЛИГА. ПОЛУФИНАЛ. МАТЧ "ДИНАМО" - ЦСКА
↑  ЦСКА и московское «Динамо» в сентябре проведут товарищеский матч
↑  https://www.youtube.com/watch?v=lhpormk_bSM
↑  https://vtb-league.com/ru/news/runa-protiv-tsska-reportazh-ligi-s-novogo-stolichnogo-derbi
↑  https://vtb-league.com/ru/news/tsska-vnov-beret-verh-v-moskovskom-derbi/
קיי. סי ריברס במדי חימקי
שחקני צסק"א
הכנופיה הירוקה

הכנופיה הירוקה (באנגלית: The Green Gang) הייתה חברה סודית וארגון פשע, שהיה בולט בפעילות פלילית, חברתית ופוליטית בשאנגחאי בתחילת המאה ה-20.
היסטוריה

כחברה סודית, המקורות וההיסטוריה של הכנופיה הירוקה הם מורכבים. לחברה שורשיה בלוג'יאו(אנ'), כת בודהיסטית שנוסדה על ידי לואו צ'ינג בשושלת מינג. בתחילת המאה ה-18 בשושלת צ'ינג, הכת פעלה בקרב עובדים המעורבים בהובלת דגנים לאורך התעלה הגדולה באמצעות מאמציהם של שלושה אחים: וונג יאן, צ'יאן ג'יאן ופאן צ'ינג. הקבוצה הייתה מחוברת לחברות קיימות שנתנו שירותים לסוחרי תבואה לאורך התעלה, וכן שירותי אירוח, וקבורה. הקבוצה שימשה ארגון חברתי עבור הספנים. עם זאת, הם נתפסו כאיום על ידי השלטונות, וב -1768 הורה הקיסר צ'יאנג-לונג(אנ') להשמיד את מקדשיהם ואסר על פעילות הכת. הייתה לכך השפעה על ירידתם למחתרת, והתמקדות בעיקר על הסחר בדגניים.
במהלך התהפוכות של המאה ה-19, כולל מרד טאיפינג והשינוי במהלך הנהר הצהוב בסביבות 1855, הסתיימה ההובלה ומשלוח התבואה לאורך התעלה הגדולה. הפסקת סחר התבואה על התעלה הגדולה, הביא לפיזור הספנים - חלקם הצטרפו למורדים מקומיים כמו המרידות של טאיפינג וניאן, או ירדו לחוף כדי להצטרף לסחר הברחת המלח. במחוז ג'יאנגסו הצפוני בשנות ה-70 של המאה ה-19 החלו אנשי הספינות והמבריחים להתארגן לתוך מה שנקרא "אנקינג דאויו" (מילולית "ידידי דרך השלווה והטוהר"), שהיה ארגון שממנו נוצרה באופן ישיר הכנופיה הירוקה ראשית המאה ה-20.
הופעת הכנופיה בשאנגחאי

שאנגחאי הפך למקום נוח לפעילות פלילית, ומקום פעילות עיקרי לכנופיה הירוקה, בשל מספר גורמים. כאשר התעלה הגדולה הפסיקה להיות פעילה כנתיב סחר דגניים, והוחלפה בנתיב הימי, הפכה שאנגחאי לנקודת מעבר חשובה לסחר התבואה. באותה העת. הייתה שאנגחאי אחד מנמלי האספקה, שער לסחר חוץ, כולל באופיום. נוכחותה של ההתיישבות הבינלאומית בשאנגחאי והזיכיון הצרפתי, שהיו תחומי שיפוט מסובכים, ונתנו הזדמנות טובה לפעילות של פשע המאורגן. לבסוף, ההגירה הסינית המאסיבית לשאנגחאי הביאה לכך שקשרים חברתיים המבוססים על עיר ההולדת או על נאמנות למוצא, הפכו לגורמים חשובים בחיי החברה בשאנגחאי. הכנופיה הירוקה פעלה דרך רשתות חברתיות האלה. לדוגמה, דו יו-שינג(אנ'), שהיה אחד המנהיגים הבולטים של "הכנופיה הירוקה" בשאנגחאי, הוצג בפני הואנג ג'ינרונג(אנ'), מנהיג ותיק יותר, כי המורה שלו היה יליד סוז'או כמו הואנג.
פעילות בשאנגחאי

במאה ה-20 התרכזו בעיר שאנגחאי עושר ועוצמה גדולים, מה שעודד שחיתות, כולל בקרב אנשי עסקים מצליחים רבים. הכנופיה הירוקה שלטה על הפעילויות הפליליות בעיר כולה. הכנופיה הירוקה התמקדה באופיום, סחיטה, הימורים וזנות. שאנגחאי נחשבה אחת מהערים העשירות בעולם באותו זמן.
הכנופיה הירוקה נשכרה לעיתים קרובות על ידי הקוומינטאנג של צ'יאנג קאי-שק כדי לפגוע בישיבות האיגודים המקצועיים, או לשבש את שביתת העובדים. כמו כן הכנופיה הייתה מעורבת גם במלחמת האזרחים הסינית. אחד ממנהיגי הכנופיה הירוקה, יינג גו-שיין(אנ'), היה מעורב גם בהתנקשות בחייו פוליטיקאי סונג ג'יאורן(אנ') ב-1913, יריבו של יואן שה-קאי. הכנופיה הירוקה, תחת כיסוי של ״החברה למען הפיתוח״, שיתפה פעולה עם כנופיות פשע אחרות - והיו אחראיות לטבח שאנגחאי של מתנגדים פרו-קומוניסטיים באפריל 1927. טבח שהוזמן על ידי המנהיג הלאומני צ'יאנג קאי-שק. צ'יאנג העניק לראש הכנופיה, דו יו-שינג דרגת גנרל בצבא המהפכני הלאומי.
הכנופיה הירוקה תמכה כלכלית בצ'יאנג קאי-שק, שהכיר אותה עוד כשגר בשאנגחאי בין השנים 1915–1923. הכנופיה שיתפה את רווחי המסחר בסמים עם הקוומינטאנג לאחר פרסום האסור על סחר האופיום.
גיסו של צ'יאנג קאי-שק ושר האוצר ט.וו. סונג גם שיתף פעולה עם הכנופיה בלחץ על הבנקים בשאנגחאי לקנות ניירות ערך לאומיים. בשנתיים האחרונות של עשור נאנג'ינג(אנ') (כלומר בין 1936 ל-1937), הכנופיה הירוקה המשיכה ללחוץ על עסקים גדולים לקנות אג"ח לאומיות, כאמצעי לפצות על היעדר תשלום מס חברות שהטילה הממשלה.
השנים האחרונות בהונג קונג

לאחר התמוטטות המשטר של צ'יאנג קאי-שק בשנת 1949, הכנופיה הירוקה עזבה את שאנגחאי ובשנות החמישים המוקדמות פתחה בתי זיקוק להרואין בהונג קונג. בשנים הבאות הפסיד הארגון במאבק נגד סינדיקטים מקומיים על השליטה בשוק הסמים. באמצע שנות החמישים הארגון נעלם. השליטה על שוק ההרואין נתפס על ידי סינדיקטים קטנים. הם השתמשו בכימאים של הכנופיה הירוקה והרחיבו את צריכת ההרואין בהונג קונג. בתחילת שנות השישים הם הפיצו את השפעתם בדרום-מזרח אסיה ובסוף העשור הקימו הכימאים בהונג קונג את המעבדה הראשונה של הרואין לאורך הגבול בין תאילנד לבורמה, בטכנולוגיה חדישה, שהפכה את משולש הזהב לספק ההרואין הגדול ביותר בעולם.
הערות שוליים

↑  Martin, Brian G. (1996). The Shanghai Green Gang: Politics and Organized Crime, 1919-1937., p.44
↑  Martin, Brian G. (1996). The Shanghai Green Gang: Politics and Organized Crime, 1919-1937.,p.11
↑  Martin, Brian G. (1996). The Shanghai Green Gang: Politics and Organized Crime, 1919-1937.,p.13
↑  Martin, Brian G. (1996). The Shanghai Green Gang: Politics and Organized Crime, 1919-1937., p. 27
↑  Martin, Brian G. (1996). The Shanghai Green Gang: Politics and Organized Crime, 1919-1937.p. 45
↑  Martin, Brian G. (1996). The Shanghai Green Gang: Politics and Organized Crime, 1919-1937.p.32
↑  Wilber, C.M. (1985) The Nationalist Revolution in China, 1923 -1928, Cambridge University Press, p.104
↑  Mitter, R. (2004) A Bitter Revolution: China's Struggle With the Modern World, Oxford University Press, p145
↑  Taylor, J. (2014) "Chiang Kai-shek and Chinese Modernization", First Printing, p. 40
↑  Ko-lin Chin (2016). The Golden Triangle: Inside Southeast Asia's Drug Trade. Cornell University Press. p. 118
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4780233-9  VIAF: 235244258   WorldCat (עם VIAF): 235244258 
דו יוסינג, מנהיג הכנופיה הירוקה בשנות הארבעים
המחלקה הפדרלית לעניינים כלכליים, חינוך ומחקר

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 תחום שיפוט:  שווייץ 
 סוכנות אם:  המועצה הפדרלית של שווייץ 
 סוכנות בת:  State Secretariat for Economic Affairs 
 תאריך הקמה:  1848 
 מטה מרכזי:  הארמון הפדרלי של שווייץ 
 עובדים:  2,138 full-time equivalent (נכון ל־2016) 
 www.wbf.admin.ch
 קואורדינטות:  46°56′48″N 7°26′39″E﻿ / ﻿46.946533°N 7.444173°E﻿ / 46.946533; 7.444173
 he
 
המחלקה הפדרלית לעניינים כלכליים, חינוך ומחקר היא משרד הכלכלה, החינוך והמדע של שווייץ. היא אחת משבע המחלקות הפדרליות שראשיהן הם חברי מועצת הברית, הממשלה הפדרלית של המדינה. המחלקה אחראית בין היתר לתחומי החקלאות, המסחר, השיכון והעבודה.
המחלקה

המחלקה נוסדה בשנת 1848 תחת השם "מחלקת המסחר והמכס" ומאז שינתה את שמה מספר פעמים. ב-2013 ניתן לה שמה הנוכחי.
מטה המחלקה שוכן באגף המזרחי של הארמון הפדרלי בעיר ברן. נכון ל-2020 הועסקו בה כ-2,150 עובדים. בראשה עומד גי פרמלן, ראש המחלקה ה-38.
יחידות

היחידות והארגונים הבאים כפופים למחלקה:
המזכירות הכללית
המשרד הפדרלי לצרכנות
הסוכנות לשירות אזרחי
מזכירות המדינה לעניינים כלכליים, האחראית גם על ענייני עבודה
מזכירות המדינה לחינוך, מחקר וחדשנות
המשרד הפדרלי לחקלאות
המשרד הפדרלי לאספקה כלכלית לאומית - עוסד בהבטחת אספקה במצבי חירום
המשרד הפדרלי לשיכון
המפקח על המחירים
רשות התחרות
המכון הפדרלי להכשרה מקצועית
מועצת ETH - מנהלת את איגוד האוניברסיטאות השווייצרי לטכנולוגיה ואת מכוני המחקר היישומי במדינה
המשרד הפדרלי הווטרינרי היה כפוף למחלקה עד 2014, ואז הועבר לכפיפות מחלקת הפנים.
הוצאת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית

| --- | --- |

משרדי ההוצאה
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  צ'אפל היל 
 תקופת הפעילות:  1922–הווה (כ־102 שנים) 
 uncpress.org
 
הוצאת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית (או בקיצור: UNC Press), שנוסדה בשנת 1922, היא הוצאה אוניברסיטאית השייכת למערכת האוניברסיטאות של קרוליינה הצפונית. ההוצאה יושבת בעיירה צ'אפל היל, היכן שממוקמת האוניברסיטה הראשית במערכת – אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. ההוצאה חברה באיגוד ההוצאות האוניברסיטאיות האמריקאיות (AU Presses).
היסטוריה

ההוצאה היא מוסד ללא כוונת רווח להוצאת ספרים וכתבי עת אקדמיים, וכן ספרי עיון לציבור הרחב, והיא ההוצאה האוניברסיטאית הראשונה שנוסדה בדרום ארצות הברית. ההוצאה מקדמת את המשימה המשולשת של אוניברסיטת קרוליינה הצפונית – הוראה, מחקר, ושירות לציבור – באמצעות הוצאה לאור של ספרים וכתבי עת עם ביקורת עמיתים עבור סטודנטים, חוקרים, והציבור הרחב. היא נתמכת כספית על ידי קרוליינה הצפונית ועל ידי תורמים פרטיים ומוסדיים, אשר הקימו עבורה הקדש ציבורי.
ההוצאה הייתה הראשונה שפיתחה סדרה ארוכת־טווח של ספרים מאת ועל סינים־אמריקאים, החל מסוף שנות ה־20 של המאה ה־20. עשרות כרכים הופיעו בסדרה, כולל ספרו הראשון של ההיסטוריון ג'רלד הופואי פרנקלן, "הכושי החופשי בקרוליינה הצפונית, 1790–1860", שפורסם ב־1943. בשנות ה־70 הייתה ההוצאה בין הראשונות שהכירו במקצוע הבינתחומי המתהווה, לימודי נשים, ופרסמה יצירות ספרותיות והיסטוריות פמיניסטיות בולטות. הן לימודים אפרו-אמריקאים והן לימודי מגדר ונשים ממשיכים להיות אבני יסוד בקטלוג הפרסומים של הוצאת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית. במאה ה־21, סייעה ההוצאה לטפח את התחום המתפתח לימודי אינדיאנים וילידים.
בשנים הראשונות לאחר ייסודה, הוציאה ההוצאה לאור אך ורק חיבורים עבור חוקרים ומאת חוקרים, בעיקר אלה מסגל האוניברסיטה של קרוליינה הצפונית עצמה. מאז התרחב הקטלוג ומכיל פרסומים מאת מחברים מרחבי העולם.
ההוצאה משתפת פעולה עם מוסדות תרבות וקבוצות ציבוריות אחרות, לרבות מכון אומוהונדרו להיסטוריה ותרבות אמריקאית מוקדמת, המרכז ללימודים תיעודיים באוניברסיטת דיוק, מרכז קלמנטס ללימודי דרום מערב ארצות הברית באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית ורשות הארכיונים וההיסטוריה של קרוליינה הצפונית.
בשנת 2006, הקימה ההוצאה חברת בת בשם Longleaf Services, אשר מספקת שירותי הפצה להוצאות ספרים אקדמיות אחרות.
פרסומי ההוצאה

נכון ל־2022, יובל המאה לייסוד ההוצאה, בקטלוג ההוצאה למעלה מ־6,000 ספרים, מתוכם למעלה מ־4,000 עודם בדפוס.
על המחברים הבולטים שפרסמו ספרים בהוצאה נמנים ההיסטוריונית גרדה לרנר, וחוקרי הספרות והסופרים קליאנת' ברוקס, פיליס ויטלי, ותומאס וולף, ורבים אחרים.
ההוצאה הפיקה סדרות מרובות כרכים של מקורות ראשוניים, כגון "מסמכי ג'ון מרשל", "מסמכי הגנרל נתנאל גרין", "מסמכי מתנגדי־העבדות השחורים", ו"כל כתבי קפטן ג'ון סמית'".
חיבורי יען בולטים שראו אור בהוצאה הם "האנציקלופדיה לתרבות הדרום", "האדריכלות של צפון קרוליינה", ו־"האנציקלופדיה של צפון קרוליינה".
הערות שוליים

↑  "Our Story". longleafservices.org. נבדק ב-2020-04-23.
המטה הצבאי של הוד מלכותו

המטה הצבאי של קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה
המטה הצבאי של הוד מלכותו (בשוודית: H.M. Konungens stab) הוא הצוות הצבאי הרשמי של מלך שוודיה. המטה של הוד מלכותו מתפקד כיחידה עצמאית בתוך הכוחות המזוינים של שוודיה, וכולל שנים עשר קצינים אשר מתחלפים מדי חודש בתפקיד שלישו הצבאי של המלך.
מטרת המטה הצבאי הוא לייעץ למלך ולסייע לו למלא את חובותיו כמפקד העליון של הצבא השוודי. כמו כן המטה אחראי לתמוך בשאר בני משפחת המלוכה בטקסים ובתרגילים צבאיים בשוודיה ומחוצה לה.
המטה הצבאי הוקם ב-1872, ובראשו עומד קצין בדרגת גנרל לויטננט. מאז 2018 ראש המטה הצבאי המלכותי הוא יאן סאלסטרנד.
הוועד הפאראלימפי הישראלי

| --- | --- |
 ענפי ספורט:  ספורט פאראלימפי 
 תחום השיפוט:  ישראל ישראל
 השתייכות:  הוועד הפאראלימפי הבינלאומי הוועד הפאראלימפי הבינלאומי
 תאריך ההשתייכות:  1989
 מיקום המטה:  רחוב שטרית 10, תל אביב
 יושב ראש:  משה מטלון 
 תאריך ייסוד:  1989 
 isad.org.il
 
הוועד הפאראלימפי הישראלי הוא הגוף המנהל האחראי על ספורט פאראלימפי בישראל. הוועד אחראי על הכנת ושליחת משלחות ישראל למשחקים הפאראלימפיים, ופועל במטה משותף יחד עם ההתאחדות הישראלית לספורט נכים. בנוסף אחראי הוועד על ייצוג ישראל בוועדות הוועד הפאראלימפי הבין-לאומי ובהנהלות ענפי הספורט, וכן על הגברת החשיפה לספורט נכים במדינה.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הוועד הפאראלימפי הישראלי נוסד ב-1989, עם הענקת האמנה הפאראלימפית הבין-לאומי להתאחדות הישראלית לספורט נכים.
מבנה

הוועד פועל במטה משותף עם ההתאחדות הישראלית לספורט נכים. בוועד חברים ארגוני ספורט הנכים השולחים ספורטאים למשחקים הפאראלימפיים, נציג הספורטאים ונציגי ציבור. יושב ראש הוועד, נכון ל-2024, הוא משה מטלון המכהן בתפקיד מאז ספטמבר 2023. בוועד חברים שמונה נציגים מארגון נכי צה"ל, איל"ן ובית חינוך עיוורים, נציג הספורטאים שרגא ויינברג ונציגי הציבור – אודי נאור, איתן פרידמן ויוסי סדבון.
מבנה > יושבי ראש הוועד

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
עד פברואר 2017 כיהן יושב ראש הוועד הפאראלימפי גם כיושב ראש ההתאחדות הישראלית לספורט נכים, אך עם סיום כהונתו של דני בן אבו והיבחרו של יהושע דקל לתפקיד יו"ר הוועד פוצל התפקיד.
להלן רשימת יושבי הוועד מאז היבחרו של בן אבו:
דני בן אבו (2004–2017)
יהושע דקל (2017–2021)
אלי בירנבאום (2021–2023)
משה מטלון (2023–מכהן)
מטרות הוועד

להלן מטרות הוועד כפי שתוארו בתקנונו:
לטפח, לקיים ולקדם בישראל את הרעיונות אשר לשמם נוסדו ונערכים המשחקים הפאראלימפיים הבין-לאומיים.
לפעול להכנתם ולהשתתפותם של ספורטאי ישראל הנכים במשחקים הפאראלימפיים.
לעורר ולעודד בציבור הישראלי עניין ומעורבות בספורט הנכים ובמשחקים הפאראלימפיים.
לייצג את הספורטאים הנכים הישראליים וכל הארגונים העוסקים בספורט נכים בפני הוועד הפאראלימפי הבין-לאומי והמוסדות הקשורים בו, וכן בפני הוועדים הפאראלימפיים של מדינות אחרות.
לסייע להתאחדות הישראלית לספורט נכים ולארגונים העוסקים בספורט נכים בישראל, בהעלאת רמתם של הספורטאים הנכים בישראל.
לפעול להשגת האמצעים הדרושים מאת גופים ומוסדות ממשלתיים, עירוניים, ציבוריים ופרטיים לצורך ביצוע מטרות העמותה.
להעניק מלגות ולתמוך בספורטאים ובמאמנים הפאראלימפיים הישראליים.
ראו גם

ההתאחדות הישראלית לספורט נכים
ספורט נכים בישראל
הוועד האולימפי בישראל
הוועד הפאראלימפי הבין-לאומי
הערות שוליים

↑  מי אנחנו, באתר הוועד הפאראלימפי הישראלי
1 2  לי נוף גזית, ‏משה מוץ מטלון נבחר ליו"ר הוועד הפראלימפי, באתר ONE‏, 11 בספטמבר 2023
↑  בעלי תפקיד בהתאחדות ובוועד, באתר הוועד הפאראלימפי הישראלי
1 2 3  בן אבו: מאחל לבר ולדקל בהצלחה בתפקידים, באתר ONE‏, 27 בפברואר 2017
↑  ליאור ברטל, ‏אלי בירנבאום נבחר ליו"ר הוועד הפראלימפי בישראל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 24 בנובמבר 2021
↑  תקנון הוועד, עמ' 19
המחלקה הפדרלית לביטחון, הגנה אזרחית וספורט

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  שווייץ 
 תחום שיפוט:  שווייץ 
 סוכנות אם:  המועצה הפדרלית של שווייץ 
 סוכנות בת:  Federal Office of Sport 
 תאריך הקמה:  1848 
 מטה מרכזי:  הארמון הפדרלי של שווייץ 
 עובדים:  11,613 (נכון ל־2016) 
 www.vbs.admin.ch
 
ויולה אמהרד, ראש המחלקה
המחלקה הפדרלית לביטחון, הגנה אזרחית וספורט (בראשי תיבות: DDPS ובגרמנית VBS) היא משרד ההגנה והספורט של שווייץ. היא אחת משבע המחלקות הפדרליות שראשיהן הם חברי מועצת הברית, הממשלה הפדרלית של המדינה.
המחלקה

המחלקה נוסדה בשנת 1848 בשם המחלקה הצבאית. ב-1979 השתנה שמה למחלקה הצבאית הפדרלית וב-1998 קיבלה את שמה הנוכחי. בשנת 2017 הועסקו במחלקה כ-12,000 עובדים והוצאותיה עמדו על כ-7 מיליארד פרנקים שווייצריים. ראש המחלקה (2019) היא ויולה אמהרד מהמפלגה הנוצרית דמוקרטית. היא ראש המחלקה ה-37 במספר והאשה הראשונה הממלאת תפקיד זה.
מטה המחלקה שוכן באגף המזרחי של הארמון הפדרלי בעיר ברן.
יחידות המחלקה

מזכירות כללית
הכוחות המזוינים של שווייץ:
צבא שווייץ
חיל האוויר של שווייץ
מינהל הלוגיסטיקה של הכוחות המזוינים
המינהל לפיקוד ולסיוע של הכוחות המזוינים
משרד הפרקליט הצבאי הראשי
שירות המודיעין הפדרלי
המשרד הפדרלי להגנה אזרחית
מרכז המבצעים הלאומי לשעת חירום
מעבדת שפיץ (Spiez), המופקדת על הגנה אזרחית מפני נשק להשמדה המונית
המשרד הפדרלי לספורט
המשרד הפדרלי לרכש ביטחוני
המשרד הפדרלי לטופוגרפיה
הערות שוליים

↑  מקור: אתר המחלקה. תאריך כניסה: 11 באפריל 2019.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 2182117-3  ISNI: 0000 0001 1537 2729  SUDOC: 261914650  VIAF: 148661912   WorldCat (עם VIAF): 148661912
הל"ל

| --- | --- |


טקס הענקת מלגות בהל"ל 2006
 פעילות:  סייע ליוצאים בשאלה מהחברה החרדית
 שפה רשמית:  עברית
 מדינה:  ישראל
 משרד ראשי:  המסגר 72 תל אביב
 מטה הארגון:  הלל 19 ירושלים
 סניפים:  ירושלים, תל אביב, חיפה וראש פינה
 מייסדים:  תמי ומיקי כהן רפי שפירא ישראל סגל
 יושב ראש:  אריה רוגל
 מנכ"ל:  יאיר הס
 עובדים:  50
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־33 שנים)
 www.hillel.org.il
עמותת הלל (שמה הרשמי: הלל יוצאים בשאלה) היא עמותה אשר קיימת מאז שנת 1991 שמטרתה לסייע ליוצאים בשאלה מהחברה החרדית בישראל. בחודש אוגוסט 2020 שינתה העמותה את שמה ל"הלל יוצאים בשאלה".
פעילות

מנכ"ל העמותה הוא יאיר הס (החל משנת 2013), והסמנכ"לית היא גלית רוזנבלט.
לעמותה חמישה מרכזי פעילות, בירושלים, בתל אביב, בחיפה, בבאר שבע ובראש פינה, בהם מתקיימת פעילות מגוונת הכוללת ארוחות ליל שבת, חוגים, שיעורים, מפגשי חברים וספרייה.
העמותה מפעילה אתר אינטרנט בעברית, באנגלית וכן קו פתוח - מוקד טלפוני ואינטרנטי הפועל חמישה ימים בשבוע בשעות קבועות ומהווה כתובת לייעוץ ויצירת קשר. בנוסף העמותה פעילה בכל ערוצי המדיה החברתית, פייסבוק, אינסטגרם, טיקטוק, לינקדין, ועוד.
פעילות > תחומי פעילות

העמותה מסייעת ליוצאים בשאלה במגוון הקשיים שבהם הם נתקלים עם המעבר מחברה החרדית לחברה החילונית:
סיוע ליוצאים בתחילת דרכם בשיכון בדירות שבניהול העמותה ללא עלות.
סיוע במציאת עבודה, לאור העובדה שבמקרים רבים משפחותיהם של היוצאים מנתקות איתם קשר או לפחות נמנעות מסיוע כלכלי.
הענקת מלגות לימודים ליוצאים שלומדים לקראת תעודת בגרות ולתואר ראשון באוניברסיטה.
סיוע ליוצאים המשרתים בצה"ל בקבלת מעמד חייל בודד וקבלת זכויות אחרות המגיעות להם מצה"ל.
טיפול פסיכולוגי בתשלום סמלי על ידי מטפלים מקצועיים.
העמותה נוהגת לקשר לכל יוצא המעוניין בכך מתנדב אישי שמלווה אותו. במקרים רבים נוצרים קשרים חברותיים בין היוצאים למתנדבים ומשפחותיהם, קשר הממשיך גם לאחר שהיוצא עובר את שלב ההסתגלות הראשון. בעבר הייתה העמותה מארגנת משפחה אומנת שתהיה בקשר עם היוצא ותארח אותו, ליוצאים שהיו מעוניינים בכך.
ארוחות שישי בעזרת מתנדבים במרכזי הפעילות בתדירות משתנה.
פעילות חברתית וארוחת ערב בכל יום שלישי במרכזי הפעילות
סיוע בהקמת קהילות עצמאיות ליוצאים ויוצאות בכל הארץ. לדוגמה: קהילת "יוצאים בפרדס" בפרדס חנה והסביבה ו"יוצאים בתקווה" - בפתח תקווה
ארגון סופי שבוע וטיולים ליוצאים ולמתנדבים, הכוללים סדנאות בנושאים שימושיים ושעשועי חברה. העמותה גם מקיימת בחגי חנוכה ופורים פעילויות חגיגיות משותפות. כמו כן מדי פעם מארגנת העמותה יציאה לערבי תרבות ופעילות חברתית במחירים מסובסדים המתקבלים כתרומות, פעילות זו כוללת יציאה להופעות תיאטרון, מחזות זמר, וערבי סרטים.
ארוחות חג בראש השנה, בפסח ובכל שאר חגי ישראל.
שרות של ליווי בכלכלת המשפחה ליוצאים בשאלה. הליווי הוא באמצעות מתנדבים העוסקים במקצועות הכלכלה.
ייעוץ תעסוקתי.
ריכוז פעילות מורים הנותנים שיעורים פרטיים במתמטיקה, אנגלית, ספרות, היסטוריה ועוד, בהתנדבות ומקשרת בינם לבין יוצאים.
מאפיינים

רובם של הפונים לעמותה הם צעירים בשנות העשרים לחייהם.
מספר היוצאים בשאלה העומדים בקשר עם העמותה נע סביב 3,500.
העמותה מתבססת על כ-1,500 מתנדבים, מערך המתנדבים כולל צעירים ומבוגרים כאחד המגיעים ממקומות שונים בחברה בהם חילונים ומסורתיים העוסקים במקצועות מגוונים. כחלק ממערך ההתנדבות, אנשים רבים תורמים ליוצאים הנתקלים בקשיים ציוד כגון: ביגוד, מחשבים, כלי בישול, מזרנים, ספרים וחפצים לבית.
חזון העמותה הוא חברה ישראלית שבה לכל צעירה וצעיר חרדים יש חופש לבחור את דרכם ואורח חייהם, תוך מימוש עצמי מלא.
היסטוריה

בשנת 1991 התראיין שי הורוביץ, צעיר שיצא בשאלה, לתוכנית טלוויזיה וסיפר על רצונו להקים אגודה שתעזור ליוצאים לשאלה. את התוכנית ראו תמי ומיקי כהן שהיו חברים בארגון שנקרא תחיל"ה - תנועה חילונית ישראלית ליהדות הומניסטית. הם יצרו קשר עם שי הורוביץ ובעזרת סיוע כספי ראשוני של תחיל"ה הקימו יחד את האגודה. בין המייסדים היה גם רפי שפירא מקיבוץ עין שמר שסייע אז לקלוט יוצאים בקיבוצים של השומר הצעיר. כמו כן היה פעיל גם ישראל סגל וסיוע רב נתן גם ארנן יקותיאלי, שהיה חבר בסיעת מרצ בעיריית ירושלים.
בשנה הראשונה הגיעו להלל רק קומץ יוצאים שלרובם סודר מקום מגורים בקיבוצים. בין היוצאים שהגיעו אז היה גם איש הטלוויזיה והרדיו אדם שוב. במשך השנים גדלה הלל והתפתחה למאות יוצאים, מתנדבים ומעגל תומכים נרחב, בהם דליה רבין-פילוסוף ויוכי ברנדס.
כחצי שנה לאחר שהקים את האגודה חזר שי הורוביץ בתשובה ואף הקים את מנוף - המרכז למידע יהודי המנסה להילחם בתופעת היציאה לשאלה. כיום עמותת הלל מנוהלת על ידי ועד מנהל שנבחר בבחירות פנימיות, והיו"ר הוא אריה רוגל.
במאי 1999 נרשמה עמותה אחרת תחת שם זהה. עמותה של קבוצת עסקנים חרדים, בראשות משה דניאל רביץ, בנו של חבר הכנסת אברהם רביץ, שנרשמה תחת השם "ה.ל.ל עמותה ליוצאים לשאלה", אף שמטרתה הפוכה: לשכנע יוצאים לשאלה להישאר במסגרת החרדית. לאחר מאבק ממושך שונה שמה של העמותה החרדית.
בשנות ה-2000 גדל באופן משמעותי מספר הפונים לעמותה, והיא אף החלה לקבל פניות ממשפחות שלמות.
בשנים עברו העמותה לא קיבלה תמיכה ממשלתית והתקיימה מתרומות בלבד. ניסיונות חברי כנסת ממרצ ושינוי לאפשר לעמותה מימון ממשלתי לא צלחו. עם זאת, בשנת 2014, בעקבות פעילות של חה"כ עדי קול מסיעת יש עתיד, הועברו לעמותה שלושה מיליון שקלים מתקציב משרד הרווחה. כחלק משיתוף הפעולה עם המשרד הוחלט כי יוקם מנגנון תמיכה ארצי ליוצאים לשאלה נפתח סניף שלישי בצפון הארץ.
העמותה גם מבקשת שיינתן ליוצאים סל קליטה כשל עולים חדשים לאור הצרכים הדומים, כמו סיוע כלכלי והשלמת השכלה.
הערות שוליים

↑  ראו למשל את שם דף הפייסבוק של העמותה ששונה בהתאם הלל יוצאים בשאלה
↑  האתר הרשמי של עמותת הלל, תחומי פעילות
↑  יואל רביבו, בחזרה מן האוטופיה, תכלת 12, אביב התשס"ב, הערה 60, מציין 237 ב-1999 יותר מפי שניים מבשנה הקודמת.שחר אילן, לומדים להיות חילונים, באתר הארץ, 14 בספטמבר 2006 מדבר על כ-100 בשנת 2005.משה הלר, ישבו עליהם שבעה: הל"ל מסייעת כבר 20 שנה ליוצאים בשאלה, באתר nrg‏, 27 בדצמבר 2011 מדווח על מעל 1,000 פונים ב-20 שנה.
↑  מזל מועלם, העמותה החרדית ה.ל.ל אולצה לשנות שמה, באתר הארץ, 12 ביולי 2002
↑  דליה שחורי, גם משפחה עם עשרה ילדים התעניינה בחזרה בשאלה, באתר הארץ, 14 במאי 2002
↑  התייחסות רשויות המדינה ל"יוצאים לשאלה", באתר הכנסת, 26 בנובמבר 2013