stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פפרזה
יהודי פפערשא

יהודים ישבו בפפערשא כבר מן המאה ה-16. במאה ה-18 הייתה הקהילה היהודית במקום, הקהילה המרכזית באזור, ומקום מושבו של רבה הראשי של שוואביה.
כמה מרבני פפערשא התפרסמו בכינוי "חכמי פפערשא". ביניהם נודעו:
רבי ליברמן, בן זמנו וחברו של רבי יוסלמן מרוסהיים.
רבי חנוך הניך, שנמלט מפולין בעת פרעות ת"ח ות"ט לפראג, ולאחר תקופת רבנות קצרה באטינגן הגיע לפפערשא.
רבי יהודה ליב, בנו, החליף אותו כרבה של פפערשא, הוא השלים את ספרו של אביו "ראשית ביכורים" וחיבר ספרים נוספים. (כיהן בפפערשא במשך 33 שנים ה'תכ"ג, 1663 - ה'תנ"ו, 1696).
רבי חנוך זונדל, חתנו של רבי יהודה ליב. בנו רבי יעקב יהודה ליב פפערשא היה דיין בקהילות אה"ו, מחבר "לשם זבח"
רבי יצחק אולמא גינצבורג
רבי יהודה ליב ב"ר יששכר בער אופנהיים, מחבר "מנחת יהודה" ואחיינו של רבי דוד אופנהיים
רבי יוסף יוזל (יוזבל)
רבי יצחק זעקיל עטהויזן (1730–1763), מחבר "אור נעלם"
רבי אברהם בנימין זאב וולף שפירא (נפטר ב-1792)
באמצע המאה ה-19 גדל היישוב היהודי באאוגסבורג עצמה, בין היתר גם על חשבון היישוב בפפערשא שהלכה והתרוקנה מיהודיה.
ב-1904, בעת כתיבת האנציקלופדיה היהודית, כבר לא ישבו יהודים במקום.
מפורסם גם ש"ס פפערשא, כתב יד של התלמוד הבבלי שהיה בידי הקהילה ומצוטט בספרות התורנית. כתב היד הועבר לאוניברסיטת מינכן, ונודע בכינויו כתב יד מינכן 95. הוא שימש את הרב רפאל נתן נטע רבינוביץ בכתיבת "דקדוקי סופרים".
הערות שוליים

↑  מכתב יד בנו, מצוטט אצל: נפתלי בן-מנחם, שבלים בשדה ספר: יז. "רבני פפערשי", סיני, סא, עמ' קצג ואילך; ואצל: הרב משה דוד צ'צ'יק, "ממזרח שמש עד מבואו", ירושתנו, א (תשס"ז), עמ' לז-לח.
↑  תשובתו נדפסה בספר 'חינוך בית יהודא', פפד"מ תס"ח, סימן ח. בנו, רבי שמואל זיינוויל היה חותנו בזיווג שני של רבי אברהם ברודא.
↑  עליו ראו: דובער וכשטיין, הערות לס' מזכיר נשמות, הצופה לחכמת ישראל, 7, 1923, עמ' 339.
↑  מצוטט בספרי האחרונים בשם "ר' וולף הלוי", עליו ראו: משה מרקוביץ, שם הגדולים השלישי, מערכת א, פריט קז, באתר היברובוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545631005171  GND: 4250346-2  LCCN: n78051964  VIAF: 152423552   WorldCat (עם VIAF): 152423552
הדרדסים – פרקים

זוהי רשימת פרקים של הדרדסים וסדרות טלוויזיה מונפשות אמריקאיות-בלגיות ששודרו ברשת NBC בין השנים 1981–1989. הסדרה שודרה בסך הכל 256 פרקים עם 417 סיפורים שהורכבו ל־9 עונות החל מה- 12 בספטמבר 1981 ועד 2 בדצמבר 1989, עם מבצעים נוספים שהועלו. חלק מהפרקים הם בני 22 דקות וחלק בני 11 דקות כך ששני פרקים חולקים אותו שידור.
שידור

| עונה | עונה | מספר פרקים בעונה | תקופת שידור מקורית ארצות הברית> שידור ראשון | תקופת שידור מקורית ארצות הברית> שידור אחרון | תקופת שידור בישראל ישראל> שידור ראשון | תקופת שידור בישראל ישראל> שידור אחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 27 | 12 בספטמבר 1981 | 8 באפריל 1982 |  |  |
|  | 2 | 37 | 18 בספטמבר 1982 | 13 בפברואר 1983 |  |  |
|  | 3 | 34 | 17 בספטמבר 1983 | 20 במאי 1984 |  |  |
|  | 4 | 28 | 15 בספטמבר 1984 | 17 בנובמבר 1984 |  |  |
|  | 5 | 25 | 13 בספטמבר 1985 | 9 בנובמבר 1985 |  |  |
|  | 6 | 39 | 13 בספטמבר 1986 | 29 בנובמבר 1986 |  |  |
|  | 7 | 40 | 19 בספטמבר 1987 | 13 בדצמבר 1987 |  |  |
|  | 8 | 16 | 10 בספטמבר 1988 | 29 באוקטובר 1988 |  |  |
|  | 9 | 26 | 9 בספטמבר 1989 | 2 בדצמבר 1989 |  |  |
שידור > עונה 1

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרקארצות הברית | שם הפרקישראל | תאריך שידור מקוריארצות הברית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | The Smurfette | הדרדסית | 21 בנובמבר 1981 |
| 2 | 2-א | The Smurf's Apprentice | החניך המדורדס | 28 בנובמבר 1981 |
| 2 | 2-ב | Vanity Fare | דרדוס מגונדר | 12 בספטמבר 1981 |
| 3 | 3-א | King Smurf | המלך המדורדס | 26 בספטמבר 1981 |
| 3 | 3-ב | Jokey's Medicine | על דרדסים וקונדסים | 12 בספטמבר 1981 |
| 4 | 4 | The Astrosmurf | אסטרודרדס | 12 בספטמבר 1981 |
| 5 | 5 | St. Smurf and the Dragon | הדרדס והדרקון | 19 בספטמבר 1981 |
| 6 | 6-א | Sorcerer Smurf | הדרדס המכשף | 19 בספטמבר 1981 |
| 6 | 6-ב | The Magical Meanie | השדון הקמצן | 19 בספטמבר 1981 |
| 7 | 7 | The Smurfs and the Howlibird | הדרדסים והנשרור | 26 בספטמבר 1981 |
| 8 | 8 | Bewitched, Bothered, and Be-smurfed | הִדַּרְדֵּס, פֶּן תְכֻשָּׁף | 26 בספטמבר 1981 |
| 9 | 9-א | Smurf-Colored Glasses | משקפיים צבעניים ומדורדסים | 28 בנובמבר 1981 |
| 9 | 9-ב | Dreamy's Nightmare | הסיוט של חולמני | 3 באוקטובר 1981 |
| 10 | 10 | Soup a La Smurf | מרק דרדסים מוקרם | 3 באוקטובר 1981 |
| 11 | 11-א | Fuzzle Trouble | צרות שעירות | 5 בדצמבר 1981 |
| 11 | 11-ב | All That Glitters Isn't Smurf | לא כל הנוצץ דרדס | 3 באוקטובר 1981 |
| 12 | 12 | Romeo and Smurfette | רומיאו ודרדסית | 10 באוקטובר 1981 |
| 13 | 13-א | The Hundredth Smurf | ריקוד מאה הדרדסים | 14 בנובמבר 1981 |
| 13 | 13-ב | 'Smurphony in 'C | דרדספוניה | 10 באוקטובר 1981 |
| 14 | 14-א | The Magic Egg | הביצה הקסומה | 10 באוקטובר 1981 |
| 14 | 14-ב | Supersmurf | סופר דרדס | 17 באוקטובר 1981 |
| 15 | 15 | Smurfette's Dancing Shoes | נעלי הריקוד של דרדסית | 5 בדצמבר 1981 |
| 16 | 16-א | The Fake Smurf | דרדס מזויף | 24 באוקטובר 1981 |
| 16 | 16-ב | The Baby Smurf | דרדס תינוק | 24 באוקטובר 1981 |
| 17 | 17 | Sir Hefty | בר-כח האביר | 24 באוקטובר 1981 |
| 18 | 18-א | The Purple Smurfs | הדרדס הסגול | 31 באוקטובר 1981 |
| 18 | 18-ב | Haunted Smurf | רוח מדורדסת | 31 באוקטובר 1981 |
| 19 | 19 | Sideshow Smurfs | מופע מדורדס | 17 באוקטובר 1981 |
| 20 | 20-א | The Magnifying Mixture | דרדסים מוגדלים | 7 בנובמבר 1981 |
| 20 | 20-ב | Foul Weather Smurf | מזג אוויר דרדסי | 7 בנובמבר 1981 |
| 21 | 21 | Painter and Poet | משוררון וציורון | 31 באוקטובר 1981 |
| 22 | 22-א | Spelunking Smurfs | הבצורת | 21 בנובמבר 1981 |
| 22 | 22-ב | Now You Smurf 'Em, Now You Don't | עכשיו אתה דרדס עכשיו אתה לא | 21 בנובמבר 1981 |
| 23 | 23-א | Gargamel, the Generous | גרגמל הנדיב | 14 בנובמבר 1981 |
| 23 | 23-ב | The Smurfs and the Money Tree | הדרדסים ועץ הכסף | 5 בדצמבר 1981 |
| 24 | 24 | The Clockwork Smurf | שעון מדורודס | 28 בנובמבר 1981 |
| 25 | 25-א | Paradise Smurfed | גן עדן מדורדס | 17 באוקטובר 1981 |
| 25 | 25-ב | The Abominable Snowbeast | מפלצת שלג מתועבת | 14 בנובמבר 1981 |
| 26 | 26 | The Fountain of Smurf | מזרקה מדורדסת | 7 בנובמבר 1981 |
| 27 | 27 | The Smurfs' Springtime Special | חג שמח ומדורדס | 8 באפריל 1982 |
שידור > עונה 8

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרקארצות הברית | שם הפרקישראל | תאריך שידור מקוריארצות הברית | תאריך שידור בישראלישראל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 231 | 1 | Lost Smurf |  | 10 בספטמבר 1988 |  |
| 232 | 2-א | Clockwork's Power Play |  | 17 בספטמבר 1988 |  |
| 232 | 2-ב | Smoogle Sings the Blues |  | 22 באוקטובר 1988 |  |
| 233 | 3-א | Shutterbug Smurfs |  | 22 באוקטובר 1988 |  |
| 233 | 3-ב | It's a Smurfy Life |  | 8 באוקטובר 1988 |  |
| 234 | 4-א | Long Live Brainy |  | 8 באוקטובר 1988 |  |
| 234 | 4-ב | Pappy's Puppy |  | 22 באוקטובר 1988 |  |
| 235 | 5-א | Stealing Grandpa's Thunder |  | 29 באוקטובר 1988 |  |
| 235 | 5-ב | A Maze of Mirrors |  | 15 באוקטובר 1988 |  |
| 236 | 6 | Land of Lost and Found |  | 8 באוקטובר 1988 |  |
| 237 | 7 | Memory Melons |  | 15 באוקטובר 1988 |  |
| 238 | 8 | Grandpa's Nemesis |  | 1 באוקטובר 1988 |  |
| 239 | 9-א | Smurf the Presses |  | 29 באוקטובר 1988 |  |
| 239 | 9-ב | Bungling Babysitters |  | 17 בספטמבר 1988 |  |
| 240 | 10-א | Bigmouth's Roommate |  | 17 בספטמבר 1988 |  |
| 240 | 10-ב | Nanny's Way |  | 15 באוקטובר 1988 |  |
| 241 | 11-א | Denisa's Greedy Doll |  | 24 בספטמבר 1988 |  |
| 241 | 11-ב | Don Smurfo's Uninvited Guests |  | 24 בספטמבר 1988 |  |
| 242 | 12-א | Clumsy in Command |  | 17 בספטמבר 1988 |  |
| 242 | 12-ב | Denisa's Slumber Party |  | 24 בספטמבר 1988 |  |
| 243 | 13 | Archives of Evil |  | 10 בספטמבר 1988 |  |
| 244 | 14 | A Smurf for Denisa |  | 22 באוקטובר 1988 |  |
| 245 | 15 | A House for Nanny |  | 1 באוקטובר 1988 |  |
| 246 | 16 | Grandpa's Walking Stick |  | 1 באוקטובר 1988 |  |
קרלוס גוהן

| --- | --- |

 לידה:  9 במרץ 1954 (בן 70) פורטו וליו, ברזיל 
 מדינה:  לבנון, צרפת, ברזיל 
 מקום מגורים:  ביירות 
 השכלה:  מכללת נוטרדאם ג'מהור  אקול פוליטקניק  אוניברסיטת סן לואי  קולז' סטניסלס בפריז  בית הספר הלאומי הגבוה למכרות 
 מעסיק:  ניסאן מוטורס, רנו 
 תפקיד:  נשיא-מנכ"ל (2005–2019) 
 בן או בת זוג:  Carole Ghosn 
 פרסים והוקרה:  אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית (אוקטובר 2006)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ואסדה (2012)  הצלב הגדול של המסדר המלכותי עלווי (1 בספטמבר 2007)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סן-ז'וזף (יוני 2016)  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה האמריקנית בביירות (2003)  הצלב הגדול במסדר איזבלה הקתולית (2012)  אביר בלגיון הכבוד (2002)  עמית האקדמיה המלכותית להנדסה 
 carlosghosn.info
ביוגרפיה

קרלוס גוהן נולד ב-9 במרץ 1954 בפורטו וליו, ברזיל, לאם צרפתייה ואב ממוצא לבנוני מרוני, בשם קרלוס ע'וסן בשארה (הכיתוב הלטיני של ע'וסן - Ghosn מבוטא "גוהן"). בהיותו בן 6, בעקבות מאסרו של אביו בלבנון על ניסיון רצח של כומר מרוני - עבר עם אמו לביירות. גוהן סיים לימודים תיכוניים בלבנון, בבית ספר ישועי (Collège Notre-Dame de Jamhour). הוא סיים תארים בהנדסה בצרפת, באקול פוליטקניק, ואת התמחותו עשה באקול סופרייר דה מינס דה פארי. לאחר לימודיו החל לעבוד ביצרנית צמיגי הרכב הצרפתית מישלן ותוך מספר שנים הפך לאחד מבכירי החברה ולמנהל הפעילות בצפון אמריקה.
ב-1997 נקרא גוהן על ידי מנכ"ל רנו דאז לואי שווייצר להצטרף לרנו - שהייתה אז בהפסדים כבדים - כאחראי על תוכנית הבראה לחברה והחל מ-1999 לנהל גם את השותפות שלה עם ניסאן היפנית. חלק מתנאי קבלתו לתפקיד היה בקשת וקבלת אזרחות צרפתית (גוהן היה בעל אזרחות ברזילאית ולבנונית). החל מ-2005, עם פרישתו של שווייצר, שימש גוהן במשך למעלה מעשור כמנכ"ל של 2 החברות במקביל, תקדים חריג בעולם הניהול של תאגידים בינלאומיים. תחת ניהולו של גוהן עברה התשלובת - תוך קיצוצי עלויות גדולים כולל פיטורים נרחבים - לרווחיות, והפכה לקונצרן הרכב הרביעי בגודלו בעולם.
גוהן דובר חמש שפות - אנגלית, צרפתית, פורטוגזית, ספרדית וערבית. מכיוון ובמידה רבה נזקף תהליך ההבראה של רנו וניסאן לזכותו, עלה שמו לגדולה גם בעולם התאגידי וגם ביפן, שם פרסם ספרים ואף נוצרה דמות מאנגה המבוססת עליו. באוקטובר 2006 הוענק לו תואר אביר מפקד של מסדר האימפריה הבריטית (עם זאת, אינו רשאי להיות מכונה סר, כי אינו אזרח בריטי).
בביקורו בישראל בינואר 2008, ציין גוהן כי רנו-ניסאן עשויה להתחיל בייצור המוני של מכוניות חשמליות החל משנת 2011, במסגרת שיתוף פעולה שלה עם חברת בטר פלייס של שי אגסי, שנסגרה בינתיים.
בנובמבר 2018 דווח כי הרשויות ביפן עצרו את גוהן בחשד לעבירות על חוקי ניירות הערך. באפריל 2019, לאחר מספר חודשים בבית מעצר בטוקיו שוחרר גוהן בערבות למעצר בית. בדצמבר 2019 גוהן חמק ממעצר הבית שלו והוברח ללבנון בתוך קופסת כלי נגינה שהוסלקה בתוך ארגז מטען. יש נגדו "צו אדום" של האינטרפול והוא מבוקש הן ביפן והן בצרפת.
בנובמבר 2024 התביעה הכללית בצרפת ביקשה להעמיד את גוהן לדין בפרשה נוספת, הפעם פרשת שחיתות תאגידית ושלטונית בצרפת. גוהן הואשם ששילם שוחד לשרת התרבות לשעבר של צרפת, ראשידה דאטי – וזאת באמצעות דמי ייעוץ שדאטי קיבלה מקופתה של הברית רנו-ניסאן. את הבקשה החדשה הגיש משרד התובע הצרפתי לפשעים כלכליים בתום חקירה שחשפה, לכאורה, שהברית שכרה את דאטי כיועצת לאחר שפרשה מתפקידה כשרת התרבות. כלי תקשורת שונים בצרפת דיווחו שבין השנים 2010–2012, כאשר דאטי הייתה חברה בפרלמנט האירופאי, היא קיבלה לכאורה כ-950,000 דולר מחברת בת של הברית רנו-ניסאן, וזאת מבלי שהיא עבדה בפועל כעורכת דין. התביעה מאשימה את דאטי שהתשלום בוצע תמורת פעילות שתדלנות שאסורה בפרלמנט האירופי, ואילו דאטי פרסמה הצהרה שבה נאמר שהיא מעולם לא עשתה כל שתדלנות.
הערות שוליים

↑   היו"ר האגדי של רנו-ניסאן חשוד בהונאה ביפן - יודח מתפקידו, באתר TheMarker‏, 18 בנובמבר 2018
1 2  גיל מלמד, ברח מיפן, מסתתר בלבנון יישפט בצרפת, באתר TheCar, ‏2024-11-17
↑  שירות כלכליסט ותומר הדר, קרלוס גוהן, מנכ"ל ניסאן-רנו המודח, נמלט מיפן ללבנון, באתר כלכליסט, 31 בדצמבר 2019
↑  במזוודה גדולה ובתכנון אשתו: מבצע הבריחה ה"הוליוודי" של יו"ר ניסאן לשעבר, באתר גלובס, 1 בינואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007423758205171  PLWABN: 9810556375405606  BNE: XX1699747  BnF: cb135749548 (data)  CiNii: DA13267262  GND: 128960213  ISNI: 0000 0000 8143 7343  LCCN: no00079701  NDL: 00858332  NLA: 41696905  NLK: KAC200210116  NTA: 252358929  RERO: 02-A011009172  SELIBR: 295423  SUDOC: 053452933  Trove: 1455424  VIAF: 64174149   WorldCat (עם VIAF): 64174149 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנג'לינה מנגו

| --- | --- |

 לידה:  10 באפריל 2001 (בת 23) Maratea, איטליה איטליה
 שם לידה:  Angelina Mango 
 מוקד פעילות:  איטליה 
 עיסוק:  זמרת-יוצרת
 סוגה:  פופ
 שפה מועדפת:  איטלקית
 פרסים והוקרה:  Musica da Bere (2022)  Premio Lunezia (2023)  Amici di Maria De Filippi (2023)  Sanremo Music Festival 2024 (2024) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
אנג'לינה מנגו (באיטלקית: Angelina Mango; נולדה ב-10 באפריל 2001) היא זמרת-יוצרת איטלקייה. זכתה לפרסום רב כששניים מהסינגלים שלה, "Ci pensiamo domani" ו-"Che t'o dico a fa'", הגיעו לעשרת המקומות הראשונים במצעד הסינגלים האיטלקי בשנת 2023. הראשון מביניהם נכלל במיני-אלבום השני שלה, Voglia di vivere, שהגיע למקום השני במצעד האלבומים האיטלקי. באותה שנה השתתפה בתחרות הכישרונות Amici di Maria De Filippi, שם סיימה במקום השני וזכתה בקטגוריית השירה ובפרס לוונציה.
בשנת 2024 זכתה מנגו בפסטיבל סן רמו, ונבחרה לייצג את איטליה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר "La noia", והגיעה למקום השביעי.
שנותיה הראשונות

מנגו נולדה ב-10 באפריל 2001 בעיר מרטאה, שבנפת פוטנצה, במחוז בזיליקטה שבאיטליה. אמה היא הזמרת לאורה ולנטה, שהייתה סולנית להקת מאטיה באזר. אביה, ג'וזף מנגו (אנ'), שהיה ידוע בשם משפחתו מנגו, היה גם כן מוזיקאי מדופלם. תקופת נעוריה אירעה בלגונגרו, גם בנפת פוטנצה, עם אחיה הגדול פיליפו (יליד 1995). בשל הקרבה לתחום המוזיקה החלה מנגו כבר מגיל צעיר ללמוד שירה ונגינה על פסנתר ועל גיטרה.
בספטמבר 2014 נרשמה מנגו ל-Liceo scientifico, סוג של בית ספר תיכוני באיטליה. עם מות אביה ב-8 בדצמבר אותה השנה פרשה מלימודיה לצמיתות. ב-2016 עברה עם משפחתה למילאנו, שם המשיכה את לימודיה, וכוננה עם אחיה להקה משותפת.
קריירה > 2020–2021: Monolocale

ב-13 בנובמבר 2020 הוציאה מנגו את סינגל הבכורה שלה, "Va tutto bene". הוא נכלל במיני-אלבום שפורסם אחר כך בשם Monolocale.‏ בשנת 2021 הייתה מופע הפתיחה בסיבוב ההופעות "Parola Tour" של ג'ובאני קקאמו ומישל פלצ'ידו. בנובמבר אותה השנה הופיעה במהלך שבוע המוזיקה במילאנו. באותה תקופה השתתפה ב-Sanremo Giovani, קדם לפסטיבל סן רמו. היא לא נמנתה בין שלושת האמנים המובילים של התחרות, ולא נבחרה להעפיל לפסטיבל המלא.
קריירה > 2022–2023: השתתפות ב-Amici ו-Voglia di vivere

לאחר שחתמה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים סוני מיוזיק והחלה לכתוב ולהפיק שירים חדשים עם המפיק אנריקו ברוני השתתפה בשנת 2022 בקונצ'רטו דל פרימו מג'ו ובתחרות "מוזיקה דה ברה". במרוצת השנה הוציאה כמה סינגלים, דוגמת "Formica",‏ "Walkman" ו-"Rituali".‏ בספטמבר אותה שנה השתתפי בתוכנית Via dei Matti nº0, ששדורה בערוץ RAI 3.‏
בנובמבר 2022 הוכרזה כאחת המשתתפים במהדורה ה-22 של תחרות הכישרונות Amici di Maria De Filippi, ששדורה בערוץ 5. היא סיימה במקום השני וזכתה בקטגוריית השירה. בדצמבר הייתה מופע הפתיחה בהופעתה של אליזה בהיכל פרקו דלה מוזיקה ברומא. במהלך השתתפותה ב-Amici di Maria De Filippi הוציאה את "Voglia di vivere" ו-"Mani vuote".‏
ב-12 במאי 2023 הוציאה מנגו את "Ci pensiamo domani", הסינגל השלישי והאחרון מתוך המיני-אלבום השני שלה, Voglia di vivere, שיצא שבוע אחר כך.‏ "Ci pensiamo domani" הגיע למקום השביעי במצעד הסינגלים האיטלקי. איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי (FIMI) התעיד את היצירה בפלטינה מרובעת, לאחר שנמכרה בלמעלה מ-400,000 עותקים ברחבי המדינה.‏ Voglia di vivere דורג בשיאו במקום השני במצעד האלבומים האיטלקי. FIMI התעיד אותו בזהב לאחר שנמכר בלמעלה מ-25,000 עותקים. בחודשים יוני–יולי 2023 הופיעה בפסטיבלי מוזיקה שונים, דוגמת Battiti Live ו-TIM Summer Hits.‏ ב-6 באוקטובר הוציאה את "Che t'o dico a fa'", שדורג במקום השני במצעד הסינגלים וזכה לתואר פלטינה.
קריירה > 2024–הווה: פסטיבל סן רמו ואירוויזיון 2024

מנגו השתתפה בפסטיבל סן רמו 2024 עם השיר "La noia",‏ ונבחרה לייצג את איטליה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה. כיוון שאיטליה חברה ב"חמשת המדינות הגדולות", היא מעפילה לגמר האירוויזיון באופן אוטומטי. היא ביצעה את שירה ב-11 במאי, בגמר האירוויזיון. בתום הקראת הניקוד שהעניקו צוותי השופטים, דורג השיר במקום הרביעי, עם 164 נקודות. בהצבעת הקהל הוא דורג במקום השביעי, עם 104 נקודות. כך, בתום הקראת הניקוד מהצבעות הקהל בבית, שהתווסף לניקוד מהשופטים, סיים השיר במקום השביעי, כשבסך הכול זכה ב-268 נקודות.
ב-31 במאי 2024 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Poké melodrama.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2024: Poké melodrama
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2020: Monolocale
2023: Voglia di vivere
פילמוגרפיה

| שנה | שם | ערוץ | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022–2023 | Amici di Maria De Filippi | ערוץ 5 | מתחרה | זוכה בקטגוריית השירה |
| 2024 | פסטיבל סן רמו | Rai 1 | מתחרה | הזוכה עם השיר "La noia" |
| 2024 | אירוויזיון 2024 | RAI, EBU | מתחרה | מתחרה עם השיר "La noia" |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | מועמדות | עבודה | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | מוזיקה דה ברה | פרס ההופעה החיה | פרס ההופעה החיה | זכייה |  |
| 2023 | פרס המבקרים | זכייה בקטגוריית השירה | עצמה (ב-Amici di Maria De Filippi) | זכייה |  |
| 2023 | פרס הרדיו | זכייה בקטגוריית השירה | עצמה (ב-Amici di Maria De Filippi) | זכייה |  |
| 2023 | פרס לוונציה | העיטור המוזיקלי | "Ci pensiamo domani" | זכייה |  |
| 2024 | פסטיבל סן רמו 2024 | אמנים גדולים | "La noia" | מקום ראשון |  |
| 2024 | אירוויזיון 2024 | — | "La noia" | מקום שביעי |  |
| 2024 | סקר OGAE | השיר הטוב ביותר מאירוויזיון 2024 | מקום שני |  |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של MTV אירופה | האמן האיטלקי הטוב ביותר | אנג'לינה מנגו |  |  |
מרגוט קלאוזנר

| --- | --- |

מרגוט קלאוזנר, 1969
 לידה:  2 בנובמבר 1905 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  12 בנובמבר 1975 (בגיל 70) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין הישן בהרצליה 
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  יהושע ברנדשטטר 
 צאצאים:  עמוס מוקדי 
 פרופיל ב-IMDb
 
לוחית זיכרון על ביתה של מרגוט קלאוזנר בשדרות בן-גוריון 2 בתל אביב
מַרְגוֹט קלאוזנר (בגרמנית: Margot Klausner;‏ 2 בנובמבר 1905 – 12 בנובמבר 1975, הרצליה) הייתה ממקדמי התיאטרון והקולנוע בישראל. היא ייסדה את האגודה הישראלית לפאראפסיכולוגיה והייתה מחלוצי תרבות העידן החדש בישראל.
ביוגרפיה

קלאוזנר נולדה כבתם השלישית של דורה ויוליוס קלאוזנר במשפחה יהודית עשירה בברלין. הוריה הקימו את רשת חנויות הנעליים "לייזר" (Leiser) ונמנו על  בעליה. בצעירותה הייתה פעילה בחוג ידידי הבימה בברלין.
ב-1926 נישאה ליעקב רוזנר בברלין. בני הזוג בילו את ירח הדבש שלהם (במשך כחצי שנה) בארץ ישראל ובסופו שבו לברלין. 
דרך "ידיד מישראל", יהושע ברנדשטטר, שהגיע מארץ ישראל לביקור, הכירה את תיאטרון הבימה, שהגיע גם הוא להופעות בברלין באוקטובר 1926.
ב-1928 העלתה קלאוזנר ארצה את תיאטרון הבימה ועלתה בעצמה בשנת 1932 לארץ ישראל. בין קלאוזנר לברנדשטטר התפתח רומן ובעקבותיו התגרשה מרוזנר.
בשנים 1932 עד 1936 שימשה עם ברנדשטטר כמנהלת האדמיניסטרטיבית של התיאטרון.
לאחר שנים ספורות מרגוט התחתנה עם ברנדשטטר. בשנת 1933 הקימו בני הזוג את "אורים", חברת להפקת סרטים. באותה שנה הפיקו את סרטם הראשון "לחיים חדשים" (The Land of Promise), בשיתוף קרן היסוד. הבמאי והעורך היה יהודה להמן. הסרט זכה בפרס בפסטיבל הסרטים בוונציה ב-1935. הפקות נוספות של חברת "אורים" היו "עבודה" (1935), "אדמה" (1947), ו"קללה לברכה" (1950) בבימויו של הלמר לרסקי.
בשנת 1949 הקימה קלאוזנר עם בעלה, יהושע ברנדשטטר, את אולפני ההסרטה הרצליה, שיצרו הפקות רבות ואבני דרך בקולנוע ישראלי, ושל תוכניות טלוויזיה רבות. האולפנים גם שימשו להפקות בינלאומיות, בין השאר
עזרה בהפקת סרט של הזמר האמריקאי ג'וני קאש ואורסון ולס בישראל.
היא הייתה בעלת חברת "מועדים" למחזות מקוריים שהביאה לבמת התיאטרון הישראלי את המחזה "שלמה המלך ושלמי הסנדלר". היא ייסדה את האגודה הישראלית לפאראפסיכולוגיה והייתה מחלוצי תרבות העידן החדש בישראל. "ובראש ובראשונה את תחום התקשורת והתקשורים עם המתים, הספיריטואליזם".
קלאוזנר הייתה מראשי תנועת הידידות ישראל-ברית המועצות שפעלה בישראל בשנות השישים, אשר פעלה לקידום קשרי התרבות והכלכלה בין שתי המדינות.
מרגוט קלאוזנר נפטרה מהתקף לב בביתה בהרצליה.
ביתה של קלאוזנר הוסב לאולפן הפקות והוא משמש כיום את התוכנית הבוקר של קשת.
הסרט התיעודי "סיפור המתחיל בתמונה" שיצרו מולי לנדסמן, נכדתה של קלאוזנר, ובן זוגה, מתאר את סיפור חייה של קלאוזנר. הסרט הוקרן בערוץ 1 בנובמבר 2013.
חיים אישיים

קלאוזנר הייתה נשואה פעמיים. בעלה הראשון היה יעקב רוזנר. בתם היא ד"ר מרים שפילמן אשר הקימה את השירות הפסיכולוגי החינוכי בהרצליה. בעלה השני היה יהושע ברנדשטטר. בנם הוא עמוס מוקדי.
בתה, מרים, נישאה לצבי שפילמן, שהיה במשך שנים המנהל הטכני של אולפני הרצליה.
ספריה

כתבה ספרים רבים, בהם:
"מקורות הדרמה", מסדה, 1953
"תעשיית החלומות",  אולפני הסרטה בישראל, הרצליה, 1963
"יוסף במצרים" – חזיון תנכ"י. עריכה – ברוך קרוא, הוצאת "ניב", תל אביב, 1968
"יומן הבימה"- על ראשית דרכה של הבימה, הוצאת ידיעות אחרונות ומועדים, תל אביב, 1971
"סופת סיון"- על פרשת רצח ארלוזורוב.
"סאפו מלסבוס"
"גלגול נשמות וסיפורים אחרים"
"נשמות ערטיליאיות"
פילמוגרפיה

בין הסרטים שהפיקה או הייתה שותפה בהפקתם היו:
"לחיים חדשים" (The Land of Promise), במאי ועורך היה יהודה להמן (1935)
"עבודה" (1935)
"אדמה" (1947)
"קללה לברכה" (1950) בבימויו של הלמר לרסקי.
"סיניה" (1962)
"גבעה 24 אינה עונה" (1955)
"הילד מעבר לרחוב" (1966) - זכה לציון לשבח בקטגוריית סרטי הילדים בפסטיבל הסרטים של ונציה, וכמו כן זכה להצלחה בפסטיבל סרטים בטהראן
"סבינה והגברים" (1966)
"נירים" (1967) - סרט תיעודי על קיבוץ נירים וקרב נירים.
הערות שוליים

↑   איתן בלום, התפקיד של הבימה, באתר הארץ, 10 ביולי 2017
↑  אולפני הרצליה במלוא התנופה, דבר, 30 בדצמבר 1971
↑  אלי אשד‏, בעלת האוב : מרגוט קלאוזנר האם הגדולה של עולם התקשורת והניו איג' בישראל, באתר "המולטי יקום של אלי אשד", 26 באפריל 2006
↑  מרגוט קלאוזנר להגנת רוסיה: "השפה העברית לא הוחרמה", חרות, 3 בפברואר 1964
↑  ישראלית קיבלה רשות להפיק סרט תיעודי על יהדות בריה"מ, למרחב, 26 ביולי 1963
↑  מרגוט קלאוזנר מתה מהתקף־לב, מעריב, 13 בנובמבר 1975
↑   שלמה נקדימון, אז מי רצח את ארלוזורוב? ולמה?, באתר הארץ, 2 ביולי 2013
↑  מרגוט קלאוזנר חזרה עם שני פרסים, דבר, 12 באוגוסט 1966
↑  יהודה אופן, סרטי השבוע, על המשמר, 10 בפברואר 1967
↑  שרגא הר גיל, קאפ מחפש את סבינה, מעריב, 1 בנובמבר 1963
↑  סרט על נירים, קול העם, 30 באוגוסט 1965
↑  עם הענקת הפרס לסרט "נירים", על המשמר, 9 באפריל 1967
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263907105171  PLWABN: 9810538803805606  BnF: cb12849460s (data)  GND: 118562800  ISNI: 0000 0001 1437 7755  LCCN: no95005368  VIAF: 10637616   WorldCat (עם VIAF): 10637616
הרקולס (דיסני)

הרקולס
מגארה
פילוקטטס ופגסוס.
איקרוס וקסנדרה.
זאוס והרה.
אפולו, בכחוס, פוסידון, אתנה, דמטר, אפרודיטה, פרספונה, הליוס, ארס והפייסטוס.
האדס
טרפסיכורה, מלפומנה, קאליופה, קליאו ותאליה.
קלותו, לקסיס ואטרופוס.
סטרטוס, פירוס, הידרוס וליטוס.
ארגס
אורנוס
גאיה
קרונוס
ריאה
אודין ולוקי.
חנום, בסתת ורע.
כאב ופחד.
נסוס
הלנה, פרנטסיז ואדוניס.
מדוזה
גלתיאה
אמפיטריאון ואלקמנה.
רשימה זו מפרטת דמויות מסרט ההנפשה "הרקולס" של חברת וולט דיסני ומסדרת הטלוויזיה המבוססת על הסרט.
דמויות ראשיות

הדמויות הראשיות בסרט הם: הרקולס, מגארה, פגסוס ופילוקטטס. בסדרה מגארה הופכת לדמות משנה ואיקרוס וקסנדרה מצטרפים לדמויות הראשיות. להלן הדמויות הראשיות שמופיעות בסרט ובסדרה:
הרקולס - בנם של זאוס והרה. כשהוא היה תינוק הוא נחטף מהאולימפוס על ידי כאב ופחד שנתנו לו שיקוי שהופך אל לאדם, אך מאחר שהוא לא סיים לשתות את השיקוי, הוא נהפך לאל למחצה ונשמר בו קצת כוח של אל. מכיוון שהוא כבר לא אל, הוא לא יכול לגור יותר באולימפוס, ואמפיטריאון ואלקמנה מאמצים אותו ומגדלים אותו כבנם. במהלך הסרט הרקולס מנסה להוכיח את גבורתו, כדי שהוא יוכל לחזור להיות אל. כדי לשחרר את מגארה מעבדות עבור האדס, הרקולס מוותר על כוחו ליום אחד והופך לאדם. בסוף הסרט כשהוא מצליח לחזור להיות אל, הוא מעדיף לחזור להיות אל למחצה כדי שהוא יוכל לחיות עם אהובת ליבו מגארה.
מגארה - בחורה יווניה שהרקולס מתאהב בה. הרקולס מציל אותה מניסיון האונס של נסוס. מג מכרה את נשמתה להאדס בתמורה לכך שהוא יחזיר לבן זוגה אדוניס את נשמתו, אך לאחר מכן אדוניס עזב אותה לטובת הלנה ומג נותרה שבורת לב. אף על פי שבהתחלה היא מהססת להתאהב, הרקולס מצליח לגרום לה להתאהב בו.
פגסוס - סוס מעופף שזאוס יצר מעננים. פגסוס משמש כחיית המחמד של הרקולס.
פילוקטטס - סאטיר והמאמן של הרקולס. הוא מפלרטט עם מגארה ויסמין ובסוף הסרט הוא מתנשק עם אפרודיטה. בסדרה הוא יוצא עם סירינקס.
איקרוס - החבר של הרקולס, ובנו של דידלוס. חסר השכלה ואוהב סכנות. מאוהב בקסנדרה.
קסנדרה - נביאה מטרויה. דוחה את איקרוס, אף על פי שהוא מאוהב בה.
אלים > אלים נורדיים

אודין - המלך של אסגארד. בעלה של פריג ואביהם של תור, לוקי, היימדאל, אידונה, הרמוד וברונהילדה.
פריג - המלכה של אסגארד. אשתו של אודין ואמם של תור, לוקי, היימדאל, אידונה, הרמוד וברונהילדה.
תור - אל הרעם בעלה של סיף ובנם של אודין ופריג.
לוקי - אל הערמומיות, התיגר והרשע ובנם של אודין ופריג.
היימדאל - אל השמיים ובנם של אודין ופריג ויכול להראות כל דבר למרחק של מעל עשרה קלומטרים.
אידונה - אלת הנעורים ובתם של אודין ופריג.
הרמוד - שליח האלים ובנם של אודין ופריג.
ברונהילדה - אלת המלחמה ובתם של אודין ופריג.
אלים > אלים מצריים

רע - אל השמש ואביהם של חנום, אנוביס ובסתת. הוא בעל ראש של בז.
בסתת - אלת המלחמה ובתו של רע. היא בעלת ראש של חתול.
חנום - אל הנילוס ובנו של רע. הוא בעל ראש של איל.
יצורים

בסרט ובסדרה מופיעים יצורים רבים שרובם שייכים למיתולוגיה היוונית. להלן היצורים שמופיעים בסרט ובסדרה: