דייוויד בואי
ביוגרפיה > תקופת זיגי סטארדסט 1972–1973

בשנת 1972 התרחשה הפריצה הגדולה של בואי ככוכב רוק, בצאת אלבום הקונספט שנחשב לאלבום החשוב ביותר שיצר ולאחד החשובים בהיסטורית המוזיקה: "The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars". האלבום מספר את סיפורו של חוצן אנדרוגני בשם זיגי סטארדסט, כוכב רוק אולטימטיבי המגיע לכדור הארץ בתקופה בה הסתבר כי זה יחרב תוך חמש שנים. האלבום אופיין בשילוב החריף בין כל הסגנונות בהם עסק בואי עד לאלבום הנוכחי, מוזיקת פופ, רוק כבד ומוזיקת פולק (מוזיקת עם מקומית, עם השפעות של מוזיקה מאזור יורקשייר). מספר משירי האלבום הפכו לקלאסיקות רוק, בהם "Ziggy Stardust",‏ "Moonage Daydream",‏ "Hang on to Yourself" ו-"Suffragette City". עם יציאתו זכה האלבום להצלחה כבירה: הוא הגיע למקום החמישי במצעדים של בריטניה, והסינגל מהאלבום, "Starman", הגיע למקום העשירי. הצלחת האלבום הביאה לכך שאלבומו הקודם של בואי, "Hunky Dory" עקף את "זיגי סטארדסט" והגיע למקום השלישי במצעדים. באותה תקופה הסינגל "John, I’m Only Dancing" שיצא בנפרד מאלבום, הגיע למקום ה-12 במצעדים והסינגל "All the Young Dudes", שבואי כתב ללהקת מוט דה הופל, הגיע למקום השלישי.
בואי החליט למתוח את גבולות היצירתיות שלו: באותה שנה בה יצא האלבום יצא בואי למסע הופעות מקיף עם להקתו, "העכבישים ממאדים", שכללה את רונסון על הגיטרה, טרוור בולדר על הבס ומיק וודמנסיי על התופים. השיא הגיע כאשר בואי הפיח חיים בדמותו הבדיונית של זיגי סטארדסט, והציג את עצמו בתור החייזר שיצר, חמוש בשיער אדום בוהק, בגדים ראוותניים ואיפור כבד ששינה לחלוטין את זהותו המקורית. מסע ההופעות זכה לרווחים ותשבחות, כאשר בואי שילב בהצלחה רבה את המוזיקה עם אלמנטים וגירויים חזותיים כמו תלבושות שערורייתיות, תפאורות ביזאריות ותיאטרליות מוחצנת (בהשראת לימודיו המוקדמים אצל לינדזי קמפ ואומנות הקבוקי היפנית שבואי העריך באותה תקופה). מאפיינים רבים אלו אשר צמחו בעיקר בזכות יצירתיותו של בואי, הביאו את זרם הגלאם רוק שהתפתח באותה תקופה, לכדי ביטוי אולטימטיבי.
עם הצלחתו המסחרית החל בואי לשווק ולהפיק בשביל מי שהיה בעבר אחד מגיבורי הרוק שלו, אלבום הסולו של לו ריד, "Transformer", הופק על ידי בואי ורונסון, והפך לאלבום החשוב ביותר של ריד. איגי פופ ולהקתו הסטוג'ס אותם הכיר בואי בסיבוב ההופעות שערך בארצות הברית, חתמו תחת חסותו של בואי בחברת ההפקות "MainMan", שם יצרו את אלבומם השלישי "Raw Power".
בשנת 1973 המשיכו "עכבישי המאדים" ליצירת האלבום "Aladdin Sane". האלבום תואר בפי בואי כ"זיגי נוסע לאמריקה", שכן כל שירי האלבום נכתבו במהלך נסיעה על ספינות, אוטובוסים או רכבות במהלך מסע ההופעות בארצות הברית משנת 1972. עטיפת האלבום תוארה כמפחידה ביותר והיא הציגה את בואי כזיגי סטארדסט בעירום, עם ברק בצבעי אדום, כחול ושחור לאורך פניו. האלבום כלל בתוכו את הסינגל המצליח "The Jean Genie", שהגיע למקום השני במצעדים של בריטניה, ואת הסינגל "Drive-In Saturday" שהגיע למקום השלישי (את השיר כתב בואי במקור ללהקת מוט דה הופל שכאמור הצליחו מאוד עם הסינגל הראשון שבואי כתב בעבורם, אולם הלהקה סרבה לקבל את השיר החדש וכתגובה לעלבון זה בואי גילח את הגבות שלו. מכאן ואילך המשיך בואי להופיע בלי גבות עד 1976). באלבום נכללה גם גרסת כיסוי לשיר של להקת הרולינג סטונז, "Let's Spend the Night Together". בשיר הנושא של האלבום מנגן הפסנתרן מייק גרסון, והסולו שלו נחשב לאחד משיאיו המוזיקליים של האלבום.
ההופעות של בואי בתקופה זו כללו שירים מאלבומיו הראשונים, אך בעיקר משני אלבומיו האחרונים, בהם זיגי סטארדסט היה הכי דומיננטי. הופעות אלו היו טעונות מבחינה תיאטרלית, בואי היה מחליף ללא הרף את תלבושותיו, ואף מקיים יחסי מין אוראליים עם הגיטרה של רונסון. בואי טוען שבתקופה זו החל לסבול מבלבול בין זהותו לזהותו של זיגי, מצב שהוחרף עקב שימוש הולך וגובר בסמים שונים. לבסוף החליט בואי לבצע הופעת "פרישה" מדמותו של זיגי סטארדסט, ביולי 1973, בהיכל המרסמית' אודיאון המפורסם בלונדון, שם התקיימה הופעת החותם של מסע ההופעות הנרחב. הופעה זו הוסרטה ועשר שנים מאוחר יותר יצאה כסרט "Ziggy Stardust: The Motion Picture". במהלך ההופעה הכריז בואי:
"מכל ההופעות שבמסע הזה, הופעה ספציפית זו תישאר בזיכרוננו בעיקר, לא רק כי זו האחרונה שבו, אלא כי זו ההופעה האחרונה שאי פעם נבצע. תודה לכם."
באוקטובר של אותה שנה הוציא בואי בלחץ חברת התקליטים שמיהרה להפיק רווחים משיא תהילתו, אלבום קאברים שהוא מחווה לשירים שהיו אהובים על בואי אהובים משנות השישים, "Pin Ups". האלבום הגיע לראש המצעדים בבריטניה, ובואי הפך למוזיקאי המוכר ביותר בבריטניה דאז. באותה תקופה פירק בואי סופית את "עכבישי המאדים" והחל בניסיונות לנוע הלאה מדמותו של זיגי. אלבומיו המוקדמים של בואי החלו לזכות לנתוני מכירות מרשמים יותר מבעבר, כולל "The Man Who Sold the World" שיצא בהוצאה מחודשת, השיר "Life on Mars" מ-"Hunky Dory" שיצא כסינגל והתקליט משנת 1967, "The Laughing Gnome".
העכביש הטרופודה דייווידבואי נקרא על שמו של בואי, כנראה כמחווה לתקופת עכבישי המאדים, והשיער האדום שאימץ בהופעותיו כזיגי סטארדאסט.