stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי הממלכה המאוחדת – סין
כרונולוגיה > בריטניה הגדולה ושושלת צ'ינג (1644–1911)

1685 מייקל שן פו-טונג מבקר בבריטניה ופוגש את ג'יימס השני.
1793 ג'ורג' מקרטני, ארל הראשון מקרטני הוביל את משלחת מקרטני לבייג'ינג
1816 ויליאם פיט אמהרסט, ארל הראשון מאמהרסט הוביל את משלחת אמהרסט לסין.
כ-1820–1830 - סוחרים בריטים הופכים את האי לינטין בשפך נהר הפרל למרכז של סחר באופיום.
1839-42 מלחמת האופיום הראשונה.
1841 - לוזה צ'ונפי, שנועד לסיים את המלחמה ולהעביר את האי הונג קונג לבריטים, נחתם, אך מעולם לא אושרר.
29 באוגוסט 1842 - חוזה נאנקינג מסיים את המלחמה. זה כולל את מסירת האי הונג קונג לבריטים, ופתיחת חמישה נמלי אמנה לסחר בינלאומי
אוקטובר 1843 - אמנת הבוג משלימה את חוזה נאנקינג על ידי הענקת זכויות אקס-טריטוריאליות לנושאים בריטים בסין, ונתינת מעמד עקרון המדינה המועדפת לבריטניה.
1856-60 מלחמת האופיום השנייה.
יוני 1858 - חוזה טיינג'ין נחתם על ידי הלורד אלגין.
אוקטובר 1860 - הפגזת הארמון הקיץ העתיק והשמדתו על ידי הכוחות הבריטים והצרפתים המנצחים.
אוקטובר 1860 - ועידת פקין מסיימת את המלחמה. חצי האי קאולון נמסר לבריטניה.
26 במרץ 1861 - בהתאם לאמנות, נפתחת צירות בריטית בבייג'ינג (פקין). בשנים שלאחר מכן נפתחים קונסוליות ברחבי האימפריה, כולל האנקו (ווהאן), טאקאו (קאושונג), טמסוי (ליד טאיפיי), שנחאי ושיאמן.
1868 - מהומות יאנגז'ו.
1875 - פרשת מרג'רי.
1877 - צירות סינית נפתחה בלונדון.
1877-1881 - בריטניה מייעצת במהלך משבר אילי.
1886 - לאחר שבריטניה השתלטה על בורמה, הם שמרו על העברת המחווה לסין, תוך שהם מעמידים את עצמם במעמד נמוך יותר מאשר ביחסיהם הקודמים. הוסכם בוועידת בורמה בשנת 1886, כי סין תכיר בכיבוש בריטניה בבורמה עילית ואילו בריטניה המשיכה בתשלום הבורמזים של מחווה כל עשר שנים לבייג'ינג.
1888 - מלחמה בסיקים בין הבריטים והטיבטים. על ידי אמנת כלכותה (1890), סין מכירה בבעלי-המידה הבריטית מעל צפון סיקים.
17 במרץ 1890, האמנה בין בריטניה לסין בנושא "סיקים וטיבט", קובעת את הגבול בין סיקים לטיבט.
1896 - סון יאט-סן נעצר בצירות הסינית בלונדון. בלחץ הציבור הבריטי, משרד החוץ מבטיח את שחרורו.
9 ביוני 1898 - אמנה להארכת שטח הונג קונג (ועידת פקין השנייה): שטחים חדשים מוחכרים לבריטניה למשך 99 שנים, והם מאוגדים כהונג קונג.
1898 - הבריטים משיגים חוזה חכירות בנמל וייאי, שאנדונג, שיימשך כל עוד הרוסים חוכרים את פורט ארתור. (ההתייחסות לרוסים הוחלפה באחת ליפנים אחרי 1905).
1900-1901 - מרד הבוקסרים.
1901 - פרוטוקול פקינג.
1906 - האמנה האנגלו-סינית על טיבט, שלונדון מפרשת כמגבילה את סין לציון ריבונותה על האזור.
1909 - ממשלת יפן טוענת לקונסוליות זרות בטאיוואן; הקונסוליות הבריטיות בתמסי וטקואה נסגרות בשנה שלאחר מכן.
כרונולוגיה > בריטניה והרפובליקה של סין (1912 - הווה)

1916 - חיל העבודה הסיני מגייס פועלים סיניים לסייע לבריטים במלחמת העולם הראשונה.
14 באוגוסט 1917 - סין מצטרפת לבריטניה כחלק ממדינות ההסכמה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
4 במאי 1919 - תנועת הארבעה במאי נגד האימפריאליזם מתחילה בתגובה לכישלונה של ממשלת בייאנג להבטיח חלק משלל הניצחון ממדינות ההסכמה המובילות, לאחר שבריטניה העדיפה את הברית שלה עם יפן בבעיית שאנדונג. מנקודה זו הנהגת ROC מתרחקת ממדינות המערב ומתקרבת אל ברית המועצות.
נובמבר 1921-פברואר 1922. בומהלך הוועידה הימית בוושינגטון נמשכו היריבות על סין. ארצות הברית, יפן ובריטניה תמכו במפקדים סיניים שונים. ארצות הברית ובריטניה היו עוינות לממשלת המהפכה הלאומנית בגואנגג'ואו (קנטון) ותמכו במרד של צ'ן ג'יונגמינג. התגובות הסיניות הובילו למסע המשלחת הצפונית (1926-27).
30 במאי 1925 - שוטרי משטרת העיר שנחאי בהנהגת בריטניה הורגים תשעה אנשים בניסיון להגן על תחנת משטרה מפני מפגינים סינים, מה שמעורר את הקמפיין האנטי-בריטי המכונה תנועת 30 במאי.
19 בפברואר 1927 - בעקבות מהומות ברחובות הנקוב (ווהאן) נחתם הסכם חן-אמלי למתן מסירת אזור הזיכיון הבריטי לרשויות הסיניות.
1930 - נמל ויהאי חזר לסין.
17 במאי 1935 - לאחר עשרות שנים של תלונות סיניות על דרגתן הנמוכה של דיפלומטים מערביים, משודרגת המשלחת הבריטית בבייג'ינג לשגרירות.
1936-37 - שגרירות בריטניה עוברת לנאנג'ינג (נאנקינג), לאחר ההעברה לשם של הבירה הסינית.
1937-41 - דעת הקהל הבריטית תומכת בסין במלחמתה ביפן, אך בריטניה מתמקדת בהגנה על סינגפור והאימפריה ויכולה לעזור אך מעט. היא אכן מספקת הכשרה בהודו לדיוויזיות חי"ר סינית, ובסיסי אוויר בהודו המשמשים את האמריקנים להעברת אספקה ומטוסי מלחמה לסין.
1941-45 - הסינים והבריטים נלחמים זה לצד זה נגד יפן במלחמת העולם השנייה. הבריטים מכשירים חיילים סיניים בהודו ומשתמשים בהם במערכה בבורמה.
6 בינואר 1950 - ממשלת בריטניה מסירה את ההכרה מהרפובליקה של סין. לאחר מכן נשלחת שגרירות לנאנג'ינג. קונסולית טמסוי מוחזקת פתוחה במסווה של קשר עם ממשלת טאיוואן.
13 במרץ 1972 - קונסוליית טמסוי נסגרה.
פברואר 1976 - הוקמה ועדת הסחר האנגלו-טאיוואנית לקידום הסחר בין בריטניה לטאיוואן.
30 ביוני 1980 - פורט סן דומינגו נתפסת על ידי רשויות הרפובליקה של סין במקום דמי החכירות שלא שולמו.
1989 - ועדת הסחר האנגלו-טאיוואנית מתחילה בהנפקת ויזות בריטיות בטאיפיי.
1993 - משרד הסחר והתרבות הבריטי נפתח בטאיפיי.
תחבורה > תחבורה אווירית

שלוש חברות התעופה הסיניות הגדולות, אייר צ'יינה, צ'יינה איסטרן איירליינס וצ'יינה סאות'רן איירליינס, טסות בין בריטניה לסין, בעיקר בין לונדון הית'רו ושלושת מרכזי האוויר הגדולים בבייג'ינג, שנחאי וגואנגג'ואו. צ'יינה סאות'רן איירליינס טסה גם בין הית'רו ווהאן. בין חברות התעופה האחרות בסין; האינאן איירליינס טסה בין מנצ'סטר לבייג'ינג, בייג'ינג קפיטל איירליינס טסה מהית'רו לצ'ינגדאו ואילו טיאנג'ין איירליינס מציעה טיסות בין טיאנג'ין, צ'ונגצ'ינג ושיאן ללונדון-גטוויק. נושאת הדגל של הונג קונג קת'אי פסיפיק טסה גם היא בין הונג קונג להית'רו, גטוויק ומנצ'סטר. נושאת הדגל הבריטית בריטיש איירווייז טסה לשלושה יעדים בסין בלבד; בייג'ינג, שנחאי והונג קונג ובעבר צ'נגדו. המתחרה וירג'ין אטלנטיק טסה בין הית'רו לשנחאי והונג קונג. בריטיש איירווייז ציינה כי היא מעוניינת לחכור את Comac C919 החדשה של סין בצי המטוסים שלה של בואינג ואיירבוס.
תחבורה > תחבורת רכבות

בינואר 2017 השיקו חברת הרכבות הממלכתית של סין ו-DB Cargo את קו הרכבת Yiwu-London, המחבר בין העיר יי-וו ורובע לונדון בורקינג, ויצרו את קו המטענים הארוך ביותר בעולם. ה-MTR של הונג קונג מנהל את שירות הרכבות TfL בלונדון ובעל אחזקה של 30% ברכבת דרום מערב. בשנת 2017 זכתה יצרנית הרכבות CRRC בחוזה לבניית 71 קרונות עבור הרכבת התחתית של לונדון. זו הפעם הראשונה שיצרן סיני זוכה בחוזה רכבת.
תרבות ומדיה

שתי המדינות הן מעצמות תרבות עיקריות. למרות שבריטניה מבוססת יותר בהקשר זה מסין, זו האחרונה היא מעצמת-על תרבותית מתפתחת. חלק גדול מהיעדר הקשרים התרבותיים בין שתי המדינות נובע מהבדלי שפה ומגבלות מקומיות. יוצא מן הכלל חזק בהונג קונג, בגלל קשריו הקודמים של האזור עם בריטניה כמושבת כתר.
תרבות ומדיה > עיתונות

המהדורה האירופאית של סין דיילי שפורסמה באופן שבועי זמינה בכמה כתבי עת בבריטניה, ולעיתים מתפרסמת גרסת התמצית הנקראת China Watch בדיילי טלגרף. NewsChina החודשית, המהדורה בצפון אמריקה של סין Newsweek‏ (中国 新闻 周刊) זמינה בכמה סניפים של WHSmith. בשל הצנזורה המקומית, עיתונים ומגזינים בריטים אינם זמינים באופן נרחב בסין, אולם כלכלן והפייננשל טיימס זמינים בהונג קונג.
"ידי סין" הבריטים כמו קארי גרייסי, איזבל הילטון ומרטין ז'אק כותבים מדי פעם קטעי דעה בעיתונים ובמגזינים פוליטיים רבים על סין, ומנסים לעיתים קרובות להסביר על הממלכה התיכונה.
תרבות ומדיה > רדיו וטלוויזיה

כמו העיתונות, לסין יש היקף מוגבל בזירת השידור. ברדיו, הרדיו הבינלאומי של סין משדר באנגלית על גבי גלים קצרים שאינם תופסים באופן נרחב וגם באינטרנט. השירות העולמי של ה-BBC זמין גם בסין באמצעות גלים קצרים, אם כי לעיתים קרובות הוא משובש. בהונג קונג, שירות ה-BBC העולמי מועבר למשך שמונה שעות לילה ברדיו RTHK 4 ששודר ב-FM מקומי.
בטלוויזיה, סין משדרת את שני ערוצי החדשות העיקריים בשפה האנגלית CGTN ו-CNC World.‏ CGTN זמין כערוץ סטרימינג ב-Freeview, בעוד ששניהם זמינים בערוצי טלוויזיה בלוויין Sky ו-IPTV. טלוויזיה CNE TV דובר מנדרינית זמינה גם בטלוויזיה בלוויין סקיי. ערוצי טלוויזיה אחרים הכוללים טלוויזיה במעגל סגור 4, טלוויזיה במעגל סגור 13, CGTN תיעודי ו-TVB אירופה זמינים כערוצי IPTV באמצעות תיבות set-top.
טלוויזיה בריטית אינה זמינה כלל בסין, מכיוון שאסור להעביר ערוצי טלוויזיה זרים ורשתות בסין. מצד שני, יש עניין בתוכניות טלוויזיה בריטיות כמו שרלוק ובפורמטים טלוויזיוניים בריטיים כמו Britain's Got Talent.
נציגויות דיפלומטיות

בריטניה מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג ו-4 קונסוליות בצ'ונגצ'ינג, גואנגג'ואו, שנחאי וווהאן. מאידך, סין מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון ו-3 קונסוליות בבלפסט, אדינבורו ומנצ'סטר.
ל'אקספרס

| --- | --- |

 מייסד:  ז'אן-ז'אק סרוון-שריבר 
 בעלים:  פטריק דרהי 
 תאריכי הופעה:  16 במאי 1953 – הווה (71 שנים) 
 שפה:  צרפתית 
 מערכת:  פריז 
 מדינה:  צרפת 
 ISSN:  0014-5270, 2491-4282
 lexpress.fr
 
ל'אקספרס (בצרפתית: L'Express) הוא שבועון חדשות בשפה הצרפתית הרואה אור בפריז מאז 1953. מבחינה פוליטית ממוקם השבועון במרכז המפה הפוליטית. לשבועון מצורף מוסף סגנון חיים בשם L'Express Styles.
היסטוריה

השבועון נוסד על רקע ההתנגדות לקולוניאליזם הצרפתי על ידי ז'אן-ז'אק סרוון-שריבר JJSS (צר') (לימים ראש המפלגה הרדיקלית) ורעייתו, פרנסואז ז'ירו, שערכה לפני כן את שבועון הנשים Elle (ולימים שרת התרבות). המודל ששימש ליצירת השבועון היה ה-Time Magazine האמריקאי ושבועון החדשות הגרמני דר שפיגל.
בראשית ימיו הביע השבועון עמדה נחרצת של תמיכה במדיניותו של ראש ממשלת צרפת, פייר מנדס פראנס, בסיום מלחמת הודו-סין הראשונה, יציאת צרפת מווייטנאם ומתן עצמאות לאלג'יריה. בשנת 1958, לאחר שפורסם שגיליון של השבועון יכלול מאמר ביקורת של ז'אן-פול סארטר על ספרו של מתנגד המשטר אנרי אלג, La question, נאסרה הפצת הגיליון הכולל את המאמר על ידי הממשלה הצרפתית. על מנת לשוב ולהפיץ את השבועון, נאלץ השבועון להוציא גיליון ללא מאמר הביקורת של סארטר. המאמר, כולל ההסבר מדוע לא פורסם, הופיע לבסוף כהקדמה לספר, שנאסר להפצה אף הוא.
ב-1964 פרשו מל'אקספרס העיתונאים ז'אן דניאל ואנדרה גורז (צר') וייסדו את השבועון לה נובל אובזרווטר, שהביע את עמדת השמאל הבורגני (פריזאי בעיקר). במקביל הפך ל'אקספרס למרכזי יותר בדעותיו.
ב-1977 רכש ג'יימס גולדסמית את השבועון מסרוון-שריבר.
ב-1986 החל השבועון להיות מופץ גם במהדורה בלגית בשם Le Vif/L'Express, כתוצאה ממיזוג עם שבועון מקומי.
ב-1988 נמכר השבועון לתאגיד Vivendi (שבבעלותו גם קבוצת הטלוויזיה +Canal, חברת המוזיקה יוניברסל מיוזיק גרופ, אתר שיתוף התוכן Dailymotion ועוד). ב-2002 ניצב במקום ה-16 בין שבועוני החדשות העולמיים (ובמקום השלישי בצרפת לאחר לה פיגארו ולה נובל אובזרווטר). ב-2006 נמכר השבועון לקבוצת Roularta. נכון לשנת 2009 הופץ ב-568,000 עותקים.
בשנת 2014 רכשה את השבועון קבוצת אלטיס שבשליטת איש העסקים הישראלי-צרפתי פטריק דרהי.
הערות שוליים

↑  Patricia-Pia Célérier, An Interview with Henri Alleg, African Studies Review Vol. 57, No. 2 (SEPTEMBER 2014)], p. 152
↑  Top 50 Finance/Business/News magazines worldwide (by circulation)
↑  L'Express
↑  Roularta to sell seven French magazines to tycoon Patrick Drahi, רויטרס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11869307b (data)  VIAF: 168832292   WorldCat (עם VIAF): 168832292
כריסטיאן נורגארד

כריסטיאן ת'רס נורגארד (בדנית: Christian Thers Nørgaard; נולד ב-20 במרץ 1994) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת הקשר בברנטפורד ובנבחרת דנמרק.
קריירת מועדונים

נורגארד, התחיל את בקבוצות כדורגל מקומיות ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של לינגבי בולדקלוב. ב-20 בנובמבר 2011 נורגארד ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 2-2 נגד קוגה. בינואר 2012, נורגארד חתם לשלוש וחצי שנים בהמבורג מהבונדסליגה תמורת 400 אלף אירו. נורגארד, שיחק בעיקר בקבוצת המילואים של המועדון בעוד שבקבוצה הבוגרת לא זכה לדקות משחק.
ב-21 באוגוסט 2013 חתם נורגארד בברונדבי לארבע שנים. בינואר 2017 נורגארד חתם על חוזה חדש בקבוצה שלפיו ישחק בקבוצת עוד שנתיים וחצי. נורגארד היה שותף לזכייה של הקבוצה בגביע הדני בעונת 2017/2018.
ב-19 ביולי 2018 חתם נורגארד לארבע שנים בפיורנטינה מהסרייה א' תמורת 3.5 מיליון אירו. בפיורנטינה, שיחק עונה אחת בה רשם 6 הופעות בליגה.
ב-28 במאי 2019 חתם נורגארד בברנטפורד מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. באוקטובר 2020 נורגארד נפצע ונעדר מהמגרשים כארבעה חודשים. ב-13 באוגוסט 2021 נורגארד הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 0–2 נגד ארסנל.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, נורגארד שיחק בכל הנבחרות הצעירות של דנמרק ורשם בהן 73 הופעות בסך הכל. ב-8 בספטמבר 2020 נורגארד ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בתיקו 0-0 נגד אנגליה. ב-9 באוקטובר 2021 נורגארד הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–4 נגד מולדובה.
נורגארד שיחק עם הנבחרת ביורו 2020, בו הגיעה לחצי הגמר, הישג השיא שלה מאז הזכייה ביורו 1992.
נכלל בסגל נבחרת דנמרק לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת דנמרק לטורניר יורו 2024.
תארים

הגביע הדני: 2017/2018
פלייאוף העלייה לפרמייר ליג: 2021
כדורגלן השנה בברונדבי: 2017
הערות שוליים

↑  DE SIDSTE FEM SPILLERE TIL VM-TRUPPEN ER UDTAGET באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הדנית, 13 בנובמבר 2022 (בדנית)
↑  Hjulmand har udtaget truppen til EM באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הדנית, 30 במאי 2024 (בדנית)
| נבחרת דנמרק – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 וסטרגור •  4 קר •  5 מיילה •  6 כריסטנסן •  7 סקוב •  8 דילייני •  9 ברייטווייט •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 מ. יורגנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 לוסל • 17 סטריגר לארסן • 18 ואס • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 קורנליוס • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 ינסן • 25 כריסטיאנסן • 26 בוילסן • מאמן: יולמן |  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 וסטרגור •  4 קר •  5 מיילה •  6 כריסטנסן •  7 סקוב •  8 דילייני •  9 ברייטווייט •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 מ. יורגנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 לוסל • 17 סטריגר לארסן • 18 ואס • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 קורנליוס • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 ינסן • 25 כריסטיאנסן • 26 בוילסן • מאמן: יולמן | דנמרק |
| נבחרת דנמרק – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 נלסון •  4 קר •  5 מיילה •  6 אנ. כריסטנסן •  7 ינסן •  8 דילייני •  9 ברייטווייט •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 ר. כריסטנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 או. כריסטנסן • 17 סטריגר לארסן • 18 ואס • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 קורנליוס • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 סקוב • 25 לינדסטרום • 26 בה • מאמן: יולמן |  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 נלסון •  4 קר •  5 מיילה •  6 אנ. כריסטנסן •  7 ינסן •  8 דילייני •  9 ברייטווייט •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 ר. כריסטנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 או. כריסטנסן • 17 סטריגר לארסן • 18 ואס • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 קורנליוס • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 סקוב • 25 לינדסטרום • 26 בה • מאמן: יולמן | דנמרק |
| נבחרת דנמרק – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 וסטרגור •  4 קר •  5 מיילה •  6 א. כריסטנסן •  7 ינסן •  8 דילייני •  9 הוילון •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 ר. כריסטנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 הרמנסן • 17 כריסטיאנסן • 18 בה • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 ברון לארסן • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 מ. יולמן • 25 נלסון • 26 דרייר • מאמן: ק. יולמן |  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 וסטרגור •  4 קר •  5 מיילה •  6 א. כריסטנסן •  7 ינסן •  8 דילייני •  9 הוילון •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 ר. כריסטנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 הרמנסן • 17 כריסטיאנסן • 18 בה • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 ברון לארסן • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 מ. יולמן • 25 נלסון • 26 דרייר • מאמן: ק. יולמן | דנמרק |
כריסטיאן נרלינגר

כריסטיאן נרלינגר (בגרמנית: Christian Nerlinger, נולד ב-21 במרץ 1973 בדורטמונד שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בבאיירן מינכן ובבורוסיה דורטמונד בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים

נרלינגר הצטרף לבאיירן מינכן בגיל 13, ובשנת 1990 החל לשחק בקבוצת המילואים, ותוך שנתיים הוקפץ לקבוצה הבכירה. בשנותיו הראשונות בקבוצה שיתף פעולה בקישור עם אדולפו ולנסיה, כריסטיאן ציגה, מהמט שול וז'ורז'יניו. בשנת 1994 זכה באליפות הבונדסליגה, ובשנת 1996 זכה עם באיירן מינכן בגביע אופ"א, לאחר ניצחון כפול בגמר מול בורדו, בו לא שיחק. בשנת 1997 זכה באליפות נוספת על הקבוצה, ובשנת 1998, בעונתו האחרונה במדי הקבוצה, זכה עמה בגביע הגרמני. נרלינגר שיחק בסך הכל שש עונות בקבוצה הבכירה של באיירן מינכן, בהן צבר 156 הופעות והבקיע 27 שערים.
בשנת 1998 עבר נרלינגר לבורוסיה דורטמונד מעיר הולדתו. בדורטמונד הרבה נרלינגר לסבול מפציעות, והוא עזב את המועדון לאחר שלוש שנים בהן רשם 59 הופעות ושני שערים, ולא זכה בתארים משמעותיים.
בשנת 2001 עבר נרלינגר לגלאזגו ריינג'רס, עמה זכה בגביע בשנת 2002 ובאליפות סקוטלנד בשנת 2003. עם זאת, גם שם סבל מפציעות רבות, ורשם 25 הופעות בלבד בשלוש עונות, בהן כבש שני שערים.
בשנת 2004 עבר נרלינגר לקייזרסלאוטרן, שם חזר לשתף פעולה עם חברו בבאיירן מינכן, קארסטן יאנקר. גם בקייזרסלאוטרן נרלינגר מיעט לשחק עקב ריבוי פציעות, ובשנתיים שיחק תשעה משחקי בונדסליגה בלבד. בסופו של דבר, פרש נרלינגר בשנת 2006.
קריירה בינלאומית

לנרלינגר שש הופעות במדי נבחרת גרמניה, בהן הבקיע שער אחד, אך הוא מעולם לא שיחק בטורניר גדול.
קריירת ניהול

לאחר הפרישה, נרלינגר למד עסקים בינלאומיים באוניברסיטת מינכן לעסקים, ומונה למנהל בבאיירן מינכן בשנת 2010. נרלינגר ביצע תפקידים של מנכ"ל ומנהל טכני, ובתפקידו האחרון שימש כמנהל הספורטיבי של הקבוצה. בשנת 2012 פוטר והוחלף במתיאס זאמר, עקב כישלונות הקבוצה בשנתיים הקודמות.
תארים

עם באיירן מינכן:
אליפות הבונדסליגה (2): 1993/94, 1996/97
גביע אופ"א: 1995/96
הגביע הגרמני: 1997/98
גביע הליגה הגרמנית: 1997
עם גלאזגו ריינג'רס:
אליפות ליגת העל הסקוטית: 2002/03
הגביע הסקוטי: 2001/02
ל. רוי האוק

ל. רוי האוק (באנגלית: L. Roy Houck;‏ 28 בינואר 1905 – 22 בנובמבר 1992) היה פוליטיקאי אמריקאי. בין השנים 1955–1959 היה סגן מושל מדינת דקוטה הדרומית.
ביוגרפיה

לא ידוע דבר על ילדותו ולימודיו של האוק. בהמשך עבד כחוואי וכמגדל בקר. חוות הבקר שלו בעמק נהר מיזורי נהרסה בידי חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית, ובשנת 1959 האדמה הוצפה על ידי סכר והוא העתיק את מקומה של החווה שלו למקומה הנוכחי. הוא הקים את "חוות UUU", שם גידל ביזונים ובקר, ולאחר מות מרבית הבקר בשלג קשה, התמקד בביזונים בלבד. לימים הייתה חוותו, ששטחה 240 מיליון מטרים רבועים, למקום הגידול הגדול בעולם של ביזונים. הוא מכר את עורן, בשרן וגם את גולגולות הביזונים שבבעלותו. חלקים גדולים מהסרט "רוקד עם זאבים" צולמו באדמותיו, ורבים מהביזונים שלו מופיעים בכמה סצנות זכורות מהסרט. הוא גם היה המייסד של "איגוד הביזון הלאומי" (National Buffalo Association).
מבחינה פוליטית, היה האוק חבר במפלגה הרפובליקנית. בין השנים 1949–1954 היה חבר בסנאט של דקוטה הדרומית. בשנת 1954 הוא נבחר לסגן מושל דרום דקוטה, תחת המושל ג'ו פוס (אנ'). הוא כיהן במשרה זו בין השנים 1955–1959. הוא היה גם יושב ראש הסנאט המדינתי, ולאחר כהונתו כסגן המושל התמסר לחוות הביזונים שלו. רוי האוק נפטר ב-22 בנובמבר 1992.
הערות שוליים

1 2 3 4  רון ספומר, IT MAY HAVE BEEN KEVIN COSTNER'S MOVIE, BUT THOSE 'EXTRAS' WHO RAMPAGED ACROSS THE PLAINS IN 'DANCES' BELONGED TO ROY HOUCK. DANCES WITH BUFFALO, לואיסטון טריביון, 5 בספטמבר 1991
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארצות הברית ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ל'ואלין הגדול

ערך זה עוסק בנסיך ויילס הראשון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ל'ואלין הגדול (בוולשית: Llywelyn Fawr) או בשמו המלא ל'ואלין אפ לורוורת' (Llywelyn ap Iorwerth;‏  בערך 1172 - 11 באפריל 1240) היה מלך וולשי ונסיך ויילס הראשון. הוא מלך על ממלכת גוויניד' בשנים 1240–1195 ובמהלך שלטונו הצליח לבסס את נסיכות ויילס עם שילוב של מלחמה ודיפלומטיה, נסיכות שהוקמה ב-1216 ונותרה עצמאית עד לכיבושה בידי אנגליה בשנת 1284.
שלטונו של ל'ואלין

במהלך ילדותו של ל'ואלין, נשלטה ממלכת גוויניד' על ידי שני דודיו אשר פיצלו את הממלכה ביניהם. עם מות אביו הייתה לל'ואלין טענה מבוססת לכתר הממלכה כיורש העצר של המלך הקודם, כך במהלך נעוריו הוא פעל לביסוס מעמדו ולעלייתו לשלטון הממלכה. בין 1195 ל-1200 ביסס בהדרגה את שלטונו, עד שהצליח לבסוף למלוך בכל הממלכה באופן מלא. ל'ואלין כונן מערכת יחסים טובה עם ג'ון, מלך אנגליה ואף נישא לביתו בשנת 1205, היחסים הטובים אפשרו לו לספח את ממלכת פוויס הדרומית כאשר מלכה נשבה בידי האנגלים.
עם זאת, עד מהרה הדרדרו היחסים עם מלך אנגליה וזה פלש לצפון גוויניד' בשנת 1211 וכבש את שטחי הממלכה ממזרח לנהר הקונווי. שנה לאחר מכן הקים ל'ואלין ברית עם ממלכות ולשיות נוספות ויחד הם נלחמו באנגלים והשיבו את השטחים לידי גוויניד'. כשלוש שנים לאחר מכן הוא פעל בברית עם הברונים האנגלים, אשר דרשו מהמלך ג'ון לחתום על המגנה כרטה בשנת 1215, מסמך אשר למעשה הגביל את סמכויות המלך. בתקופה זו הפך ל'ואלין למנהיג הבולט והחזק בוויילס, מה שהתבטא בשנת 1216 בכינון מועצת אברדאבי, שם הסכימו שליטי ויילס ובראשם ל'ואלין על איחוד והקמת נסיכות ויילס.
שנתיים לאחר מכן, עם מותו של מלך אנגליה ג'ון, ל'ואלין חתם על הסכם ווסטר עם יורשו הנרי השלישי, הסכם שהכיר באופן רשמי בנסיכות ויילס והתנה את המשך עצמאותה בתשלום מיסים לאנגליה. במהלך 15 השנים הבאות, ל'ואלין נלחם במספר מערכות וקרבות נגד 'אצילי המארשר' מדרום ולעיתים אף נגד אנגליה, עד שבשנת 1234 נחתם הסכם שלום עם האצילים בדרום ומזרח ויילס. ההסכם חוּדש מדי שנה ויצר יציבות ושקט ברחבי הממלכה.
ל'ואלין מת ב-1240, ונקבר במנזר אברקונווי בעיירה קונווי שבצפון-מרכז ויילס. בנו דוויד' אפ ל'ואלין ירש את כס הנסיכות.
ל'ואלין מזוהה עם אגדת העם הוולשית המוכרת של גלרט, על פי האגדה גלרט היה כלבו הנאמן של'ואלין הרג לאחר שחשב שהרג את בנו הפעוט. לאחר שגילה שכלבו למעשה הציל את בנו מזאב ענק, הוא קבר אותו בבד'גלרט ("קברו של גלרט") ועל פי האגדה מעולם לא חייך יותר.
ראו גם

נסיך ויילס, נסיכת ויילס
ממלכת גוויניד'
טירת דולבדארן
כדורי (מרכז אזורי)

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 על שם:  בית הספר החקלאי כדורי 
 קואורדינטות:  32°42′16″N 35°24′15″E﻿ / ﻿32.7044°N 35.4042°E﻿ / 32.7044; 35.4042 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) כדורי(למפת עמק בית שאן רגילה) כדורי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כדורי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כדורי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כַּדּוּרִי הוא מרכז אזורי, הנמצא סמוך לכפר תבור ושייך למועצה אזורית גליל תחתון. המרכז האזורי הוקם בסמוך לבית הספר החקלאי כדורי, וחלק מהדירות בו שייכות לבית הספר החקלאי. כיום גרים במקום גם תושבים אחרים, שאינם קשורים לבית הספר החקלאי.
המרכז האזורי משמש כמקום מושבה של המועצה האזורית, בית ספר שדה (אלון תבור) של החברה להגנת הטבע וכן אזור תעשייה מצומצם.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 154148586   WorldCat (עם VIAF): 154148586 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יום העצמאות (הודו)

| --- | --- |

המצודה האדומה בדלהי 2008
 מדינה:  הודו
 סוג:  חגים בהודו 
 סיבה:  תנועת העצמאות ההודית 
 חוגגים:  עצמאות הודו
 מועד
 תאריך:  15 באוגוסט 1947
 
יום העצמאות של הודו נחגג מדי שנה ב-15 באוגוסט כחג ציבורי בהודו לציון עצמאותה ושחרורה מהשלטון הבריטי ב-15 באוגוסט 1947, היום שבו נכנסו הוראות חוק העצמאות ההודי, שהעביר את הריבונות המחוקקת לאספה המכוננת ההודית. הודו שמרה על המלך ג'ורג' השישי כראש המדינה עד המעבר שלה לרפובליקה, כאשר חוקת הודו נכנסה לתוקף ב-26 בינואר 1950 (נחגג כיום הרפובליקה ההודית), אז הפכה לדומיניון הודו, עם חקיקת החוק הריבוני חוקת הודו. הודו הגיעה לעצמאות בעקבות פעולותיה של תנועת העצמאות ההודית הידועה בעיקר בהתנגדות בלתי אלימה ובאי ציות אזרחי.
העצמאות של הודו התרחשה במקביל לחלוקת הודו, שבה הודו הבריטית חולקה לפי קווים דתיים לדומיניונים של הודו ופקיסטן. החלוקה לוותה בהתפרעויות אלימות ובקורבנות המוניים, ועקירה של כמעט 15 מיליון בני אדם עקב אלימות דתית. ב-15 באוגוסט 1947 הרים ראש ממשלת הודו הראשון, ג'ווהרלל נהרו, את הדגל הלאומי ההודי מעל שער לאהורי של המצודה האדומה בדלהי. מאז, בכל יום עצמאות, נוהג ראש הממשלה המכהן להניף את הדגל ולפנות לאומה. האירוע כולו משודר על ידי דודראשן (אנ'), השידור הלאומי של הודו, ומתחיל בדרך כלל עם מוזיקת השהנאי (אנ') של ביסמילה חאן. יום העצמאות מצוין ברחבי הודו עם טקסי הנפת דגל, תהלוכות ואירועי תרבות. זה יום חג לאומי.
היסטוריה

סוחרים אירופאים הקימו מאחזים בתת-היבשת ההודית עד המאה ה-17. באמצעות כוח צבאי, חברת הודו המזרחית הבריטית לחמה וסיפחה ממלכות מקומיות והתבססה ככוח הדומיננטי עד המאה ה-18. בעקבות המרד ההודי הגדול של 1857, חוק ממשלת הודו משנת 1858 הוביל את הכתר הבריטי לקבל שליטה ישירה בהודו. בעשורים הבאים, ההתקוממות האזרחית התפתחה בהדרגה ברחבי הודו, בעיקר באמצעות מפלגת הקונגרס הלאומי ההודי, שהוקמה ב-1885. התקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה התאפיינה ברפורמות קולוניאליות כגון הרפורמות של מונטגו-חלמספורד, אך היא הייתה עדה גם לחקיקת חוק רולאט הלא פופולרי וקריאות לשלטון עצמי על ידי פעילים הודים. חוסר שביעות הרצון בתקופה זו התגבש לתנועות ארציות לא אלימות של אי שיתוף פעולה ואי ציות אזרחי, בראשות מוהנדס קרמצ'נד גנדי.
במהלך שנות ה-30, הרפורמה חוקקה בהדרגה על ידי הבריטים. הקונגרס זכה בניצחונות בבחירות שהתקבלו. העשור הבא היה גדוש בסערה פוליטית: השתתפות הודית במלחמת העולם השנייה, הדחיפה האחרונה של הקונגרס לאי שיתוף פעולה, והתפרצות של הלאומיות המוסלמית בהנהגת הליגה המוסלמית הכל-הודית. המתיחות הפוליטית ההולכת וגוברת הסתיימה עם קבלת העצמאות ב-1947.
היסטוריה > יום העצמאות לפני 1947

במושב 1929 של הקונגרס הלאומי ההודי, הוכרזה הצהרת פורנה סווארג', או "הכרזת העצמאות של הודו", ו-26 בינואר הוכרז כיום העצמאות ב-1930 הקונגרס קרא לאנשים להתחייב לאי ציות אזרחי ו"לבצע את הוראות הקונגרס שניתנו מעת לעת" עד שהודו תשיג עצמאות מוחלטת. חגיגת יום עצמאות שכזה נועדה לעורר להט לאומני בקרב אזרחי הודו, וכדי לאלץ את ממשלת בריטניה לשקול מתן עצמאות. הקונגרס ציין את 26 בינואר כיום העצמאות בין 1930 ל-1946. החגיגה עמדה בסימן פגישות בהן קיבלו המלווים את "הבטחת העצמאות". לאחר עצמאות בפועל ב-1947, נכנסה חוקת הודו לתוקף ב-26 בינואר 1950, מאז נחגג 26 בינואר כיום הרפובליקה.