stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תהילים ק'
יצירות וביצועים מוזיקליים > מוזיקה יהודית

מזמור לתודה יצחק מאיר ודוד בן ארזה.
מזמור לתודה סגיב כהן באלבומו "הללו" של הזמר. כהן הלחין את הפרק בעצמו ושר אותו בהגייה תימנית.
מזמור לתודה - 2023, בהפקת עדי חייט, לחן וביצוע של דייאנה קליין, כנרית אריאלה צייטלין
בשנת 2020 הוציאו ארגון קול תודה דיסק ובו עשרה ניגונים שונים על מזמור לתודה.
לאמיר זאגן מזמור לתודה - שייע גרוס ויואלי קליין לחן של חסידות קרלין.
הרב שלום ארוש מזמור לתודה, 2020.
אלעד כהן ויהודה שוקרון ביצעו מזמור לתודה בלחן של שלמה קרליבך.
מזמור לתודה - אהרון רזאל.
מזמור לתודה - אברהם פריד מתוך האלבום מתנה טובה של שלמה יהודה רכניץ שיר 2.
מזמור לתודה - אלעזר אסתרזון מתוך האלבום כינורו של משיח 2.
מזמור לתודה - מנדי שפירו מתוך הפרויקט של גולדין.
מזמור לתודה - שוקי סלומון הפקה של שרולי ליפשיץ.
מזמור לתודה - איציק אשל עם מיכאל הדר.
מזמור לתודה - ניר קפטן.
עבדו את ה' בשמחה - יונתן רזאל.
עבדו את ה' בשמחה - גלעד פוטולסקי הנשמה לך 2.
עבדו את ה' בשמחה - אברומי וינברג.
עבדו את ה' - דניאל מנדלוביץ ביצוע ניגון של חסידות פיטסבורג באלבום זכר חסדו.
ר' שמחה - מיכאל שניצלר לחן של פינקי ובר, לשיר גם גרסת כיסוי של נפתלי שניצלר, שמילי אונגר ומקהלת שירה.
כי טוב השם - יואלי קליין ואברימי הולצלר. לשיר גרסאות כיסוי רבות בהם של אהרלה סמט באלבום אוירא דארץ ישראל.
ר שלמה יהודה רכניץ
הערות שוליים

↑  רש"י תהילים ק'
↑  ראה ערך לכו נרננה.
↑  ספר פני שבת נקבלה עמוד 212
↑  ויקרא רבה צו פרשה ט'
↑  מובא בב"י ונפסק להלכה בשוע אוח סימן נא
↑  חוברת טוב להודות על מזמור לתודה עמ' כ"ה
↑  סודה, סגולתה ובאורה של סגולת הי"ג ו'מזמור לתודה' באתר דרשו
↑  מתוך עלון השפעת מתיקות הזוהר, גיליון ט'
↑  שער הכוונות - שבועות
↑  מתוך עלון קול תודה ניסן תשע"ח
↑  ראה במהרי"ל, סדר תפילה של פסח, סעיף ח.
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תכ"ט, סעיף ב'.
↑  הגהת הרמ"א בשולחן ערוך, אורח חיים, סימן תר"ד, סעיף ב' ובמשנה ברורה שם.
↑  סידור תפלת החדש, ליוורנו תשי"א, עמוד 225.
↑  השיר בערוץ היוטיוב הרשמי של יצחק מאיר
↑  מזמור לתודה | דייאנה קליין (סינגל) | MIZMOR LETODA, נבדק ב-2023-02-25
↑  השיר להאזנה ביוטיוב
↑  הרב שלום ארוש - יוטיוב
↑  אלעד כהן ויהודה שוקרון בשיתוף מאזיני תוכנית הרדיו טובים השניים, יוטיוב
↑  השיר בערוץ היוטיוב הרשמי של אהרון רזאל
↑  השיר בערוץ היוטיוב של שלמה יהודה רכניץ
↑  השיר להאזנה ביוטיוב
↑  להאזנה ביוטיוב
↑  להאזנה מתוך ערוץ היוטיוב הרשמי של שוקי סלומון ביוטיוב
↑  להאזנה בערוץ הרשמי של איציק אשל ביוטיוב
↑  ניר קפטן - מזמור לתודה
↑  יונתן רזאל - עבדו את ה' בשמחה
↑  עבדו את ה' בשמחה - גלעד פוטלסקי הערוץ הרשמי
↑  עבדו את ה' בשמחה - אברומי וינברג, יוטיוב
↑   ר' שמחה, בביצוע שמילי אונגר, מקהלת שירה, נפתלי שניצלר, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 5:47), 22 באוגוסט, 2021
↑   כי טוב השם, בביצוע יואלי קליין, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:20), 1 במאי, 2021
↑  שירים ותפילות, באתר קול הלשון
| מזמורי ספר תהילים |
| --- | --- | --- |
| מזמורים בנוסח המסורה | א' • ב' • ג' • ד' • ה' • ו' • ז' • ח' • ט' • י' • י"א • י"ב • י"ג • י"ד • ט"ו • ט"ז • י"ז • י"ח • י"ט • כ' • כ"א • כ"ב • כ"ג • כ"ד • כ"ה • כ"ו • כ"ז • כ"ח • כ"ט • ל' • ל"א • ל"ב • ל"ג • ל"ד • ל"ה • ל"ו • ל"ז • ל"ח • ל"ט • מ'  • מ"א • מ"ב • מ"ג • מ"ד • מ"ה • מ"ו • מ"ז • מ"ח • מ"ט • נ' • נ"א • נ"ב • נ"ג • נ"ד • נ"ה • נ"ו • נ"ז • נ"ח • נ"ט • ס' • ס"א • ס"ב • ס"ג • ס"ד • ס"ה • ס"ו • ס"ז • ס"ח • ס"ט • ע' • ע"א • ע"ב • ע"ג • ע"ד • ע"ה • ע"ו • ע"ז • ע"ח • ע"ט • פ'  • פ"א • פ"ב • פ"ג • פ"ד • פ"ה • פ"ו • פ"ז • פ"ח • פ"ט • צ' • צ"א • צ"ב • צ"ג • צ"ד • צ"ה • צ"ו • צ"ז • צ"ח • צ"ט • ק' • ק"א • ק"ב • ק"ג • ק"ד • ק"ה • ק"ו • ק"ז • ק"ח • ק"ט • ק"י • קי"א • קי"ב • קי"ג • קי"ד • קט"ו • קט"ז • קי"ז • קי"ח • קי"ט • ק"כ • קכ"א • קכ"ב • קכ"ג • קכ"ד • קכ"ה • קכ"ו • קכ"ז • קכ"ח • קכ"ט • ק"ל • קל"א • קל"ב • קל"ג • קל"ד • קל"ה • קל"ו • קל"ז • קל"ח • קל"ט • ק"מ • קמ"א • קמ"ב • קמ"ג • קמ"ד • קמ"ה • קמ"ו • קמ"ז • קמ"ח • קמ"ט • ק"נ |  |
| מזמורים חיצוניים | קנ"א • קנ"ב • קנ"ג • קנ"ד • קנ"ה |  |
שימוש במזמור לשמחות
גילברט גוטפריד

| --- | --- |

גילברט גוטפריד, 2016
 לידה:  28 בפברואר 1955 קוני איילנד, ארצות הברית 
 פטירה:  12 באפריל 2022 (בגיל 67) מנהטן, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Sharon Gardens Cemetery 
 שם לידה:  Gilbert Jeremy Gottfried 
 סוגה מועדפת:  קומדיה
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1970–2022 (כ־52 שנים)
 בן או בת זוג:  דרה קרביץ (3 בפברואר 2007–12 באפריל 2022) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  Rondo Hatton Classic Horror Award 
 https://gilbertgottfried.com
 פרופיל ב-IMDb
 
גילברט ג'רמי גוטפריד (באנגלית: Gilbert Jeremy Gottfried;‏ 28 בפברואר 1955 – 12 באפריל 2022) היה סטנדאפיסט, שחקן קולנוע ומדבב יהודי-אמריקאי. שיחק במספר רב של תפקידים בקולנוע ובטלוויזיה, ביניהם דיבוב קולו של יאגו, התוכי מסרט ההנפשה "אלאדין" של חברת וולט דיסני.
קריירה מקצועית

בגיל 15, גוטפריד עשה את מופע הסטנד-אפ הראשון שלו בניו יורק, כחובבן. בשנת 1980 הצטרף לצוות התוכנית "סאטרדיי נייט לייב" בעונתה השישית. לאחר עזיבתו, המשיך להופיע על במות, בטלוויזיה, בסרטי קולנוע ובתוכניות רדיו.
בשנת 1990 שיחק את מר פיבודי בסרט "מותק, הילד השתגע", וחזר לתפקיד זה גם בסרטי ההמשך, "מותק, הילד השתגע 2" ו"מותק, הילד השתגע 3". כמו כן דיבב מספר דמויות בסדרות "מופע של רן וסטימפי" ו"קסם של הורים".
הוא התפרסם בעיקר לאחר שדיבב את יאגו, התוכי מהסרט "אלאדין", תפקיד ששב לדבב גם בסרטי ההמשך "שובו של ג'אפר", "אלאדין ומלך הגנבים" ו"הנסיכות של דיסני - סיפורים מכושפים", וכן בסדרת הטלוויזיה. בנוסף, דיבב את דמותו של קראנג ב"צבי הנינג'ה".
בשנת 2009 השתתף בסרט הילדים "ג'ק והאפונים" בכיכובה של קלואי גרייס מורץ. בשנת 2016 גילם את טרבור פרידמן בדרמה הקומית "הקומיקאי" בכיכובו של רוברט דה נירו.
בשנת 2019 התארח גוטפריד בסדרת האינטרנט "חנון המשחקים הזועם" בפרק על המשחק "Life of Black Tiger", שבו גילם את מְפַתח המשחקים פְרֶד פאקס (Fuchs) היוצר משחקים גרועים באולפן השוכן באמצע יער.
חיים אישיים

גוטפריד נולד ב-28 בפברואר 1955 בברוקלין, ניו יורק.
גוטפריד היה נשוי לדרה קרביץ משנת 2007 ועד למותו, ויש לו שני ילדים. נפטר ממחלת לב ממושכת ב-12 באפריל 2022.
הערות שוליים

1 2  השחקן והקומיקאי גילברט גוטפריד הלך לעולמו בגיל 67, באתר ynet, 12 באפריל 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007421670505171  BNE: XX5020597  BnF: cb14182618r (data)  GND: 101903680X  ISNI: 0000 0003 6211 2019  LCCN: no2004093583  MusicBrainz: e271b6f4-ca5b-43ac-ab5d-ec9eea5ed066  SUDOC: 179323113  VIAF: 225400369   WorldCat (עם VIAF): 225400369 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנדרס לימפאר

אנדרס לימפאר (שוודית: Anders Limpar; נולד ב-24 בספטמבר 1965 ברובע סולנה שבסטוקהולם) הוא כדורגלן עבר שוודי ממוצא הונגרי, ששיחק בעמדת הקיצוני.
קריירת מועדונים

הוא החל את הקריירה שלו במועדון הכדורגל ברומאפויקארנה מעיר הולדתו, עמו חתם על חוזה חובבן במאי 1982 ועל חוזה מקצוען בספטמבר 1983. הוא שיחק שם במשך כארבע שנים, ובאוגוסט 1987 עבר למועדון ארגריטה מהעיר גטבורג. באורגריט הוא שיחק במשך שנתיים, ובאוגוסט 1989 הצטרף ליאנג בויז ברן משווייץ. הוא שיחק שם במשך עונה אחת בלבד, השתתף שם ב-27 משחקים והבקיע 7 שערים. לאחר מכן עבר לקרמונזה מאיטליה, שם שיחק גם כן במשך עונה אחת והבקיע 3 שערים ב-24 משחקים.
קריירת המועדונים שלו החלה להתפתח כשהצטרף לארסנל בקיץ 1990. הוא זכה עם ארסנל באליפות בעונתו הראשונה, ובדאבל של גביע הליגה וגביע ה-FA בעונת 1992/1993. הוא השתתף במשחקים רבים בעונת האליפות של ארסנל, הבקיע 11 שערים והפגין רמת משחק גבוהה. על הישגיו בעונה זו הוא זכה בתואר כדורגלן השנה בשוודיה. אולם, באותה תקופה היו בארסנל שחקנים מוכשרים רבים ששיחקו בעמדות דומות לזו של לימפאר, ובמרץ 1994 הוא עבר לאברטון תמורת 1.6 מיליון לירות שטרלינג. שנה אחת לאחר מכן הוא זכה עם אברטון בגביע ה-FA.
אולם, מעמדו של לימפאר באברטון התערער לאחר עונת 1995/1996, ובעונה שלאחר מכן הוא השתתף בשני משחקים בלבד עד שעבר לברמינגהאם סיטי בינואר 1997 תמורת 100,000 לירות שטרלינג. מהלך זה התברר כבלתי מוצלח לאחר שלימפאר שותף בארבעה משחקים בלבד, ובקיץ 1997 הוא הצטרף לא.י.ק סולנה בהעברה חופשית. ב-1998 הוא זכה עם המועדון באליפות. הוא לא הרבה לשחק בא.י.ק, ובסך הכל הספיק להשתתף ב-22 משחקים. בפברואר 1999 הוא עבר לקולורדו ראפידס מארצות הברית, ושיחק שם עד נובמבר 2000. לאחר מכן הוא חזר לשוודיה, והפעם הצטרף לקבוצת יורגודן. הוא לא שותף כלל במשחקי המועדון, ובמרץ 2001 פרש כליל מכדורגל. לאחר פרישתו הוא עסק באימון בקבוצת הנוער של יורגודן. נכון ל-2014 הוא מחזיק במשרת עוזר המאמן של סולנטונה יונייטד מליגת המשנה השוודית.
במקביל לעבודתו בתחום האימון הוא רכש מסעדה במרכז סטוקהולם, ומאוחר יותר ניהל חנות טבק.
קריירת נבחרת

לימפאר שיחק באחד ההרכבים הטובים ביותר של נבחרת שוודיה, שהצליח לסיים במקום השלישי במונדיאל 1994. הוא עצמו לא הרבה לשחק באותו טורניר. בסך הכל הוא השתתף ב-58 משחקי נבחרת, והבקיע בהם 6 שערים.
לקריאה נוספת

טוני מתיוס, WHO'S WHO OF ARSENAL (עמוד 177 - 178), מיינסטרים,‏ 2007 (ISBN 1-84596-232-X)
ויקטור פונטה

ויקטור ויורל פונטה (ברומנית: Victor Viorel Ponta; נולד ב-20 בספטמבר 1972 בבוקרשט) הוא פוליטיקאי רומני, בעל רקע סוציאל-דמוקרטי, משפטן בהכשרתו, שכיהן כראש ממשלת רומניה בשנים 2012–2015, היה יושב ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ובין פברואר 2012 - פברואר 2014 היה מנהיג הברית הסוציאל-ליברלית . ב-2020 פונטה היה יושב ראש הקרן "מיזמי שיתוף פעולה אזורי בים השחור 2020 ". ב-2022 מפלגתו הצטרפה כמשקיפה למפלגת הסוציאליסטים האירופים.
התחלת דרכו

פונטה נולד בבוקרשט, במשפחה שמצד אמו (קורניליה נאום) יש לה שורשים ארומניים - מן היישוב ווסקופויה (בזמנו מוסקופולה) באלבניה. פונטה למד בבית הספר התיכון על שם יון נקולצ'ה בבבוקרשט. בשנת 1989 שיחק בקבוצת הכדורסל צ'.ס. "סטיאווה בוקרשט" שזכתה באליפות ליגת הנוער הרומנית.
פונטה הוא בוגר הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת בוקרשט (1995) ושל האוניברסיטה הלאומית לביטחון על שם קרול הראשון בבוקרשט (2002). היה מדריך עוזר של אדריאן נסטאסה בחוג למשפט בינלאומי.
בשנת 2000 שהה שישה חודשים באיטליה והשתלם בקורס למשפט פלילי בינלאומי באוניברסיטת קטניה בסיציליה.
מחצית הזמן עשה השתלמות בפרקליטות הלאומית אנטי-מאפיה בשנת 2003 סיים דוקטורט במשפט פלילי בינלאומי באוניברסיטת בוקרשט, בהדרכתו של אדריאן נסטאסה.
עד שנת 1998 עבד כתובע בפרקליטות של הרובע 1 בבוקרשט, ובשנים 1998 - 2002 כתובע בבית המשפט הגבוה - כחלק מהמאבק בשחיתות, משפט פלילי והמאבק בפשיעה. בשנים 2000 - 2001 כיהן כמתאם של הלשכה למאבק בהלבנת הכספים.
כשבחורף 1998, בתי המשפט סבלו מבעיות קשות של הסקה, הוביל פונטה את השביתה הראשונה של המשפטנים, ברובע 1 בבוקרשט, על מנת להשיג שיפור התנאים הפיזיים של עבודתם.
פעילותו הפוליטית

פונטה החל את דרכו הפוליטית ב-2001, לאחר שאדריאן נסטאסה, הציע לו את תפקיד מזכיר המדינה - ראש גוף הבקרה והמאבק בשחיתות מטעם הממשלה, שנקרא לאחר מכן גוף הבקרה של הממשלה. הוא מילא תפקיד זה בשנים 2001–2004. בשנת 2002 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית הפך ליושב ראש ארגון הנוער שלה בשנים 2003–2006. החל משנת 2003 כיהן כסגן יושב ראש המפלגה, וכעבור שנתיים, חל משנת 2004 פונטה כיהן כחבר בבית הנבחרים הרומני מטעם מחוז גורז'. ובאותה שנה, בגיל 31, היה לשר הצעיר שבכל ממשלות רומניה שלאחר מהפכת 1989: השר האחראי על בקרת הקרנות האירופיות ויישום מדיניות האיחוד האירופי ברומניה.
בהתחלת דרכו במפלגה נאבק על מעמדו בתוכה. בשלב מסוים הפסיד במרוץ לתפקיד המזכיר הכללי של המפלגה ויריביו הוותיקים דרשו סילוקו מהמפלגה. יחד עם שאר מנהיגי מפלגתו נחל אכזבה גדולה כשהנשיא בססקו זכה במשאל העם בשנת 2007 והוחזר לתפקיד ממנו הושעה זמן מה קודם לכך על ידי הפרלמנט.
בשנים 2008 - 2009 היה לשר אחראי על הקשר עם הפרלמנט בממשלת אמיל בוק.
יחד עם שאר השרים הסוציאל-דמוקרטים התפטר בסוף שנת 2009 מממשלת בוק אחרי פיטוריו של סגן ראש הממשלה ושר הפנים דן ניקה.
בפברואר 2010 התמודד פונטה על תפקיד יו"ר המפלגה הסוציאל-דמוקרטית וניצח את מירצ'ה ג'ואנה ב 856 קולות מול 781. ב-5 בפברואר 2011 כרת פונטה ברית עם המפלגה הלאומית ליברלית PNL בראשותו של קרין אנטונסקו ועם המפלגה השמרנית של הטייקון דן ווייקולסקו במסגרת הברית הסוציאל-ליברלית. בנובמבר 2011 מירצ'ה ג'אונה סולק מהמפלגה.  ב-2012 נבחר לסגן יושב ראש האינטרנציונל הסוציאליסטי, אולם בינתיים הוא סולק מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
ב-27 באפריל 2012 נתבקש על ידי הנשיא טראיאן בססקו להרכיב ממשלה חדשה, אחרי שממשלת מיכאי רזבאן אונגוריאנו הודחה בהצבעת אי אמון ולקראת הבחירות לפרלמנט בנובמבר 2012. במרץ 2014 הרכיב ממשלה שלישית בתמיכת שלוש מפלגות אחרות: המפלגה הדמוקרטית של ההונגרים ברומניה UDMR, המפלגה השמרנית והאיחוד הלאומי לקדמת רומניה, המפלגה PNL עזבה את הברית בפברואר 2014. בעוד המפלגה הלאומית ליברלית של קרין אנטונסקו עברה לאופוזיציה. ממשלתו התפטרה בנובמבר 2015, בעקבות האסון מ-30 באוקטובר 2015 במועדון "קולקטיב" בבוקרשט. הוא הוחלף על ידי דאצ'יאן צ'ולוש.
אחרי שזוכה על ידי בית המשפט העליון בשתי פרשות של האשמות בשחיתות,  הקים בספטמבר 2017 את מפלגת פרו-רומניה עם דניאל קונסטנטין. (בעבר יושב ראש המפלגה השמרנית)בנובמבר 2019 נבחר לסגן יושב ראש המפלגה הדמוקרטית האירופאית.
פעילותו הפוליטית > פרשת הדוקטורט וזיכוי

בשנת 2012 הועלו נגדו חשדות של פלגיאט חמור לגבי עבודת הדוקטורט במשפטים שכתב באוניברסיטת בוקרשט בשנת 2003 בהדרכתו של פרופ' דיאקונו. שתי ועדות שחקרו את הנושא העלו מסקנות סותרות. לדברי פונטה חשדות אלה היו חלק ממזימה נגדו מצד הנשיא בססקו.
ב-2016 המועצה הלאומית להכרת תארים, דיפלומות ותעודות אוניברסיטאיות CNATDCU ביטלה אל התואר דוקטור למשפטים של פונטה
 ב־14 ביולי 2020 אישר בית המשפט העליון של רומניה שעבודת הדוקטורט שלו הייתה פלגיאט. לעומת זאת ב־10 במאי 2018 זיכה בית המשפט העליון את פונטה מהאשמות בשחיתות, זיוף, העלמות מס והלבנת הון בנוגע לתקופת עבודתו כעורך דין בשנים 2011-2007.
חיים פרטיים

ויקטור פונטה נשוי בשנית החל משנת 2006 לדצ'יאנה אוקטביה סרבו, חברה בפרלמנט האירופי. יש לו שני ילדים: בן מנישואיו לאשתו הקודמת, רוקסנה, וילדה מנישואיו השניים. בגלל תווי פנים מסוימים המזכירים את שר החוץ הנודע של רומניה בין מלחמות העולם, ניקולאיה טיטולסקו, יש שכינו אותו "טיטולסקו הקטן".
הערות שוליים

↑  באתר פרו רומניה 2020
↑  כתבה בתחנת Radio Romania Actualități
↑  באתר הגרמני שפיגל
↑  באתר נויה צירכר צייטונג 2018
| ראשי ממשלת רומניה |
| --- | --- | --- |
| הנסיכויות הרומניות המאוחדות | ב' קטרג'יו • קרצולסקו • קוגלניצ'אנו • קרצולסקו • ל' קטרג'יו • י' גיקה • קרצולסקו • ש' גולסקו • נ' גולסקו • יון ק' ברטיאנו • ד' גיקה • א' גולסקו • יפוריאנו • י' גיקה • ל' קטרג'יו • פלורסקו • יפוריאנו • יון ק' ברטיאנו • ד' ברטיאנו • יון ק' ברטיאנו |     |
| ממלכת רומניה | יון ק' ברטיאנו • רוסטי • ל' קטרג'יו • פלורסקו • ל' קטרג'יו • סטורדזה • אאורליאן • סטורדזה • קנטאקוזינו • קארפ • סטורדזה • קנטאקוזינו • סטורדזה • יון (יונל) ברטיאנו • קארפ • מאיורסקו • יון (יונל) ברטיאנו • אוורסקו • מרגילומן • קואנדה • יון (יונל) ברטיאנו • וייטויאנו • ואידה-ווייבוד • אוורסקו • יונסקו • יון (יונל) ברטיאנו • אוורסקו • שטירביי • יון (יונל) ברטיאנו • ו' ברטיאנו • מאניו • מירונסקו • מאניו • מירונסקו • יורגה • ואידה-ווייבוד • מאניו • ואידה-ווייבוד • דוקה • אנג'לסקו • טטרסקו • גוגה • קריסטיה • קלינסקו • ארג'שאנו • ארג'טויאנו • טטרסקו • ג'יגורטו • אנטונסקו • סנטסקו • רדסקו • גרוזה |     |
| הרפובליקה העממית הרומנית והרפובליקה הסוציאליסטית רומניה | גרוזה • גאורגיו-דז' • קיבו סטויקה • מאורר • מנסקו • ורדץ • דסקלסקו |     |
| רומניה מאז 1989 | רומן • סטולוז'אן • וקרויו • צ'ורביה • דז'או • וסילה • אתאנאסיו • איסרסקו • נסטאסה • בז'ינאריו • פופסקו-טריצ'אנו • בוק • אונגוריאנו • פונטה • צ'ולוש • גרינדיאנו • טודוסה • דנצ'ילה - אורבן • קיצו • צ'וקה • צ'ולאקו |     |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810550202405606  GND: 1095494635  ISNI: 0000 0004 9722 1765  LCCN: n2017056892  VIAF: 8146030645535862817   WorldCat (עם VIAF): 8146030645535862817
סונאטה לפסנתר מס' 11 של מוצרט

סונאטה לפסנתר מספר 11 בלה מז'ור, קכל 331, נכתבה על ידי וולפגנג אמדאוס מוצרט בין השנים 1781–1783, במינכן או וינה.
לסונאטה שלושה פרקים:
Andante grazioso - נושא ראשי עם שש וריאציות.
Menuetto - מינואט וטריו
Rondo Alla Turca - רונדו בלה מינור
הפרקים הראשון והשני הם בלה מז'ור, ואילו הפרק האחרון מתחיל בסולם לה מינור, אך סיומו של הפרק כתוב בלה מז'ור.
מבנה

הפרק הראשון מורכב מנושא ראשי שאחריו שש וריאציות, והוא נכתב במשקל של שש-שמיניות. הנושא הראשי הוא שקט ורגוע ומוכר יחסית, ואף משמש כנושא ביצירה של מקס רגר, של וריאציות לתזמורת על הנושא הזה של מוצרט. הוא בנוי בצורה דו-חלקית של: א-ב-א, צורה שחוזרת כמעט בכל וריאציה בפרק הראשון. הווריאציה הראשונה רגועה בחלקה הראשון, אך חגיגית בחלקה השני, ומלאה צלילים כרומטיים. הווריאציה השנייה מהירה יותר ומשרה תחושה קלילה וקופצנית. הווריאציה השלישית היא וריאציה מינורית, בסולם לה מינור. היא שקטה ועצובה, ומשרה תחושה שמיימית. הווריאציה הרביעית כוללת קטעי מעבר בשיכול ידיים והיא רגועה ושקטה. הווריאציה החמישית מעט איטית יותר (Adagio), אף שיש בה קטעים מהירים וחגיגיים, והיא מזכירה במקצת את הווריאציה הראשונה. היא גם ארוכה יותר מהווריאציות האחרות, בשל הוולטות (חזרות) הרבות שיש בה. הווריאציה השישית והאחרונה היא המהירה ביותר (Allegro), והיא קופצנית וקלילה, אך גם סוערת ומהירה. החלק השני שלה מהיר ביותר, וכולל סדרות אקורדים חזקים, ולאחר הוולטה מגיע הפרק הראשון אל סיומו החגיגי.
הפרק השני הוא מינואט בסולם לה מז'ור. המינואט חגיגי ומהיר. חלקו השני של המינואט מינורי, וכולל קטע מעבר, שמחזיר אותנו אל החלק הראשון של המינואט. לאחר המינואט ישנו טריו בסולם רה מז'ור. הטריו רגוע ושקט ואיטי יותר מהמינואט. חלקו השני של הטריו מינורי וקצת יותר דרמטי, אך לאחר מכן הוא חוזר להיות רגוע ושקט כמקודם. לאחר שהטריו חוזר על עצמו פעמיים, הפרק חוזר אל המינואט, ושם הוא מסתיים.
הפרק האחרון של הסונאטה הוא הרונדו בלה מינור, הידוע בכינויו רונדו טורקי (Alla Turca), בשל הליווי ביד שמאל בנושא שחוזר על עצמו ומזכיר את תופי היניצ'רים הטורקים. המוטיב הזה של התופים הטורקים חוזר גם באופרה של מוצרט: החטיפה מן ההרמון, שעלילתה מתרחשת בטורקיה, ולכן גם שם יש את מוטיב התופים הטורקים. הרונדו מאוד מפורסם וידוע. הרונדו שימש את בני גודמן לווריאציה מפורסמת על הרונדו, שמהווה קושי טכני רב לביצוע. הרונדו איננו מתחיל למעשה בנושא הראשי, אלא באפיזודה השנייה (או שמא הראשונה). הנושא של הרונדו מוכר מאוד, והפרק הוא אחת היצירות המוכרות ביותר של מוצרט לפסנתר. הפרק הוא הקצר ביותר ביצירה, אך מהווה קושי טכני בשל קצבו המהיר, והאוקטבות המהירות ביד ימין. לאחר שהנושא חוזר שלוש פעמים (בפעם השלישית עם שינוי קל) מופיעה קודה ארוכה וחגיגית, שחוזרת על מוטיב התופים הטורקיים, ומביאה את הפרק, ועמו את הסונאטה כולה, לסיום.
נגינת היצירה אורכת כ-24 דקות.
שימוש במוטיבים מהיצירה

בתמה של הפרק הראשון השתמש מקס רגר באחת מיצירותיו הידועות ביותר, "וריאציות ופוגה על נושא של מוצרט" משנת 1914.
גרסה של הרונדו הטורקי מופיעה באלבום של בני גודמן שבוצעה תוך שימוש בעפרון ובשיניים. האלבום יצא בשנת 1970.
יצירה של פאזיל סאי משנת 1993, פנטזיית ג'אז בעקבות מוצרט - Alla Turca
יצירה של ארקדי וולודוס בעקבות היצירה של מוצרט המציבה קשיים טכניים רבים מהמבצע.
הילה פלדמן

| --- | --- |

הילה פלדמן בסרט "למלא את החלל"
 לידה:  10 ביוני 1979 (בת 45) 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  שחקנית
 מקום לימודים:  הסטודיו לאומנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין, בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים, האוניברסיטה הפתוחה, אוניברסיטת תל אביב
 פרופיל ב-IMDb
 
הילה פלדמן בסרטו של משה איבגי "וביום השלישי"
הילה פלדמן (נולדה ב-10 ביוני 1979) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

הילה פלדמן גדלה בקריית אונו. בגיל 16 החלה לשחק בסדרה "חלומות נעורים", בה שיחקה במשך ארבע שנים. היא גילמה את דמותה של רונה נשר, ילדה טובה שמתאהבת בגיא דהן (גדי סבן), בחור בעייתי שמסבך אותה בסמים ובפלילים.
בעלת תואר ראשון במדעי המדינה ויחסים בינלאומיים מטעם האוניברסיטה הפתוחה ותואר שני בביטחון ודיפלומטיה מאוניברסיטת תל אביב. למדה משחק במכינה בסטודיו לאומנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין (1999-1998).
פלדמן בוגרת בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים (2004-2001). במסגרת הלימודים בסמינר הקיבוצים שיחקה ב"וויצק" מאת גאורג ביכנר בתפקיד הראשי של מריה, בבימויו של דני הורוביץ. כמו כן שיחקה ב"שש נפשות מחפשות מחבר" מאת פיראנדלו, בתפקיד הראשי של הבת החורגת, בבימויו של אילן תורן.
בסמינר הקיבוצים שיחקה גם בתפקיד אלונה בהצגה "המדריך לחיים הטובים", מאת ובבימויה של יעל רונן. ההצגה נמכרה להבימה, בשיתוף עם תיאטרון באר שבע. בסיום הלימודים נכנסה פלדמן לתיאטרון הבימה, בו היא שיחקה מאז שנת 2004 ועד 2014.
קריירה > קריירה בתיאטרון

ב-2004 פלדמן שיחקה בהצגה "חודש בכפר" של טורגנייב, בבימויו של חנן שניר. היא גילמה את דמותה של ורה אלכסנדרובנה, נערה בת 17 שמתאהבת במורה מבוגר ממנה, אהבה שאינה מתממשת. בהצגה שיחקו גם אסנת פישמן ויגאל שדה. היא הייתה מועמדת על תפקידה לפרס התיאטרון לשחקנית המבטיחה.
אחריה שיחקה בהצגה "מלחמה" מאת לארן נורן, בבימויו של אילן רונן. איתה שיחקו בין השאר רמי הויברגר ואסנת פישמן. גם על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס התיאטרון לשחקנית המבטיחה.
היא שיחקה בהצגה "רכוש נטוש" פרי עטה של שולמית לפיד, בבימויו של איציק ויינגרטן. ההצגה מספרת על אמה - טוני בית אריה (גילה אלמגור) ושתי בנותיה: הבכורה אלנור הסובלת מפיגור סביבתי (פלדמן) והצעירה עליזה (רותם זיסמן-כהן), שעומדים לפנותן מביתן, מכיוון שהוא רכוש נטוש.
ב-2008 שיחקה בהצגה "החגיגה", מאת תומאס וינטרברג, בבימויו של חנן שניר. זהו עיבוד בימתי לסרט הדני "החגיגה" (festen) בבימויו של וינטרברג מקבוצת דוגמה 95, שיצא לבתי הקולנוע בשנת 1998. באותה שנה שיחקה פלדמן בתפקיד הראשי בהצגה "משוגעת". היא גילמה את דמותה של איה, שסובלת מהפרעת אישיות גבולית, ההצגה מסופרת מנקודת מבטה של איה. במסגרת ההצגה השחקנים עשו תחקיר של ארבעה חודשים בו נסעו לראות מאושפזים בבתי חולים לחולי נפש. ההצגה נוצרה באמצעות אימפרוביזציות שנוצרו בעקבות התחקיר, הבמאית יעל רונן כתבה את הטקסט להצגה לפי האימפרוביזציות. בהצגה שיחקו גם טטיאנה קנליס אולייר, אורנה רוטברג, מיכאל כורש, אסנת פישמן, מיקי פלג-רוטשטיין, רינת מטטוב ותומר גלרון.
ב-2010 שיחקה בתפקיד הראשי של הילדה ואנגל בהצגה "אלוף הבונים", מאת איבסן, בבימויו של חנן שניר. בהצגה שיחק גם עודד תאומי.באותה שנה שיחקה גם במחזה שכתב הלל מיטלפונקט "המסילה לדמשק".
ב-2012 שיחקה בהצגה "כי בנו בחרת", מאת יוכי ברנדס, בבימויו של איציק ויינגרטן. בהצגה משחקים גם שמיל בן-ארי ונגה שחר. במקביל שיחקה בהבימה בהצגה "הסוחר מוונציה" של שייקספיר את דמותה של פורציה. היא הופיעה עם ההצגה במסגרת פסטיבל שייקספיר בתיאטרון הגלוב, לונדון.
ב-2015 עזבה את הבימה והצטרפה לתיאטרון בית ליסין. תפקידה הראשון בבית ליסין היה תפקיד ראשי במחזה "אלה גרוסמן".
ב-2016 שיקה במחזה "החדר האחורי", הפקה משותפת של הקאמרי ובית ליסין, של המחזאית והבמאית שלו עדנה מזי"א.
קריירה > קריירה בקולנוע ובטלוויזיה

ב-2007 שיחקה בסדרת הדרמה "משמורת", פרי עטה ובבימויה של עירית לינור, ששודרה בערוץ השני. היא גילמה את דמותה של בת שבע, יועצת חינוכית בבית הספר התיכון.
ב-2010 יצא לבתי הקולנוע הסרט "וביום השלישי", בבימויו של משה איבגי, בו פלדמן שיחקה בתפקיד הראשי. היא גילמה את דמותה של לורן, נערת ליווי שסובלת מהפרעת אכילה, שמגשימה פנטזיות קיצוניות של לקוחותיה. היא זכתה על תפקידה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים, ביחד עם אפרת בן צור, עלית קרייז וגל סלומון. היא הייתה מועמדת על תפקידה לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר.
ב-2013 שיחקה בסרט הטלוויזיה "דבר על מקום הימצאם", מאת נאוה סמל, בבימויו של יהלי ברגמן, שהוקרן בערוץ הראשון. היא גילמה את דמותה של גיטה, עולה חדשה בשנות החמישים, שעבדה אצל הנאצים כדי להציל את עצמה בשואה. בסרט שיחקו גם יונה אליאן ויחזקאל לזרוב. באותה שנה היא שיחקה בסרטה של רמה בורשטיין "למלא את החלל".
חיים אישיים

בספטמבר 2013 נישאה לדודי ניסים, כתב הפלילים של הערוץ הראשון.
פרסים ומועמדויות

2010 - זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר של פסטיבל הקולנוע ירושלים על תפקידה בסרט ״וביום השלישי״ (ביחד עם אפרת בן צור, עלית קרייז וגל סלומון).
2005 - זוכת פרס השחקנית המבטיחה ע"ש אורה גולדנברג של תיאטרון הבימה.
2005 - מועמדת על תפקידה בהצגה "מלחמה" לפרס התיאטרון הישראלי לשחקנית המבטיחה.
2004 - מועמדת על תפקידה בהצגה "חודש בכפר" לפרס התיאטרון הישראלי לשחקנית המבטיחה.
פילמוגרפיה > תיאטרון

בית ליסין
| הצגת בכורה | הצגה | תפקיד | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 במאי 2015 | אלה גרוסמן | אלה גרוסמן | דפנה אנגל-מחרז | ציפי פינס |
| דצמבר 2016 | החדר האחורי | דפי | עדנה מזי"א | עדנה מזי"א |
תיאטרון הבימה
| הצגת בכורה | הצגה | תפקיד | מחזאי | במאי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | מירל'ה אפרת | שיינדלה | יעקב גורדין | חנן שניר |  |
| 9 באפריל 2013 | הדה גאבלר | הדה | הנריק איבסן | כפיר אזולאי |  |
| 10 במאי 2012 | הסוחר מוונציה | פורציה | ויליאם שייקספיר | אילן רונן | הופיעה עם הצגה זו בתיאטרון הגלוב בלונדון במסגרת פסטיבל שייקספיר וכן בפסטיבל הקלאסי של אלקלה דה הנארו שבספרד. |
| 2012 | כי בנו בחרת | שירה | יוכי ברנדס | איציק ויינגרטן |  |
| 30 בדצמבר 2010 | אלוף הבונים | הילדה ואנגל | הנריק איבסן | חנן שניר |  |
| 26 במרץ 2010 | מסילה לדמשק | ניני | הלל מיטלפונקט | אילן רונן | הופיעה עם ההצגה במוסקבה |
| 20 בדצמבר 2009 | השחף | מאשה - בתם של שמראייב ופולינה | אנטון צ'כוב | רמי הויברגר |  |
| 5 ביוני 2008 | משוגעת | איה | יעל רונן | יעל רונן |  |
| 2 בפברואר 2008 | החגיגה (קופרודוקציה של הבימה והקאמרי) | פיא | תומאס וינטרברג | חנן שניר |  |
| 21 בנובמבר 2006 | אנטיגונה (קופרודוקציה של הבימה והקאמרי) | איסמנה | סופוקלס | חנן שניר |  |
| 16 במרץ 2006 | רכוש נטוש | אלנור, בתה הבכורה של טוני בן אריה | שולמית לפיד | איציק ויינגרטן |  |
| 18 באפריל 2005 | מלחמה | בנינה, בתה הבכורה של האם | לארס נורן | אילן רונן | הופיעה עם ההצגה בפסטיבלים באיטליה, בודפשט שבהונגריה וברומניה |
| 16 בדצמבר 2004 | חודש בכפר | ורה אלכסנדרובנה | איוואן טורגנייב | חנן שניר |  |
| 2004 | המדריך לחיים הטובים | אלונה | יעל רונן | יעל רונן |  |
פסטיבל תיאטרון קצר
| שנה | הצגה | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | לסמן v | מיכל אהרוני | אוהד שחר |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | במאי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | וביום השלישי | לורן | משה איבגי |
| 2012 | למלא את החלל | פרידה | רמה בורשטיין |
| 2017 | הדרך לאן |  | מיכל בת-אדם |
| 2017 | אנטנה |  | אריק רוטשטיין |