stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון ג'ורג' סוורבי
ביוגרפיה

נופיו וציורי הפרחים של סוורבי, אף שאינם רבים, תוארו כמושפעים מהאחווה הפרה- רפאליטית. הוא יצר עיצובים בהשראת תנועת אומנויות ומלאכות, ליצירת הזכוכית במפעל אליסון.
הוא שיתף פעולה עם הצייר הנרי ה. אמרסון בספר הילדים "תה אחר הצהריים" שהופיע בשנת 1880. הספר זכה לשבחי מבקרי ספרים אך עורר ויכוח: האמנית קייט גרינאוויי ותומכיה ראו בו חיקוי נחות יותר של הספר שלה "מתחת לחלון" משנת 1879. ההצלחה שלה הניבה השראה לגל של ספרים דומים. סוורבי טען כי האיורים אינם חיקויים של אמנותה של גרינאווי אלא רק באותו ז'אנר.
"תה אחר הצהריים" סבל גם מהדפסה גרועה וחוסר התאמה של צבע, עקב הביצוע שניתן לשלוש חברות חריטה שונות לפני ההוצאה לאור. אולם שניים מספרי הילדים המאוחרים של סוורבי ("בבית" ו"שוב בבית", שעוטרו על ידי תומאס קריין), נחשבים ליצירות מופת והוערכו על ידי רוג'ר דיקסון כ"בין הספרים היפים ביותר שהופקו אי פעם."
סוורבי התחתן עם איימי מרגרט יויסון בשנת 1872. נולד להם בן אחד וחמש בנות. בתו גיטה סוּורבי הפכה למחזאית ומחברת ספרים ידועה, ורבים מספריה אוירו על ידי אחותה מיליסנט סוורבי, שאיירה גם היא ספרי ילדים קלאסיים כגון הרפתקאות אליס בארץ הפלאות. ביתו המחזאית, הציגה במחזה שלה את ג'ון סוורבי, כבעלים של מפעל זכוכית כושל בצפון מזרח אנגליה במחלוקת עם ילדיו (1912).
סוורבי נפטר ב-14 בדצמבר 1914 בהורפורדשייר שם התגורר אחרי הפרישה.
אליסון - עבודות זכוכית

משפחתו של סוורבי עסקה בייצור זכוכית מאז תחילת המאה ה-19, כאשר סבו ג'ורג' סוורבי היה שותף במפעלי הזכוכית של סטורברידג'. את המפעל ירש אביו של ג'ון ג'ורג', שפיתח את מפעל יצירת הזכוכית הגדול של אליסון בשנת 1852. הוא ניצל את המיכון כדי להגדיל את הייצור ולהגדיל את הרווחים.
ג'ון ג'ורג' סוורבי גדל לתוך העסק המשפחתי. בשנת 1871, בגיל 22, החל לעבוד במפעל כמנהל ומערבל צבעים. הוא רשם כמה פטנטים על חידושים בייצור זכוכית בשנות השבעים של המאה ה-19.
בשנת 1881 נבחר ג'ון ג'ורג' סוורבי ליו"ר הדירקטוריון הראשון. כהונתו כיו"ר הייתה קצרה: שני מיזמים ליצירות זכוכית ואמנות חרס ברמה הגבוהה ביותר הניבו עבודות משובחות אך הפסידו כסף, וג'ון ג'ורג' הודח כיו"ר החברה בנובמבר 1883.
אובדן ההכנסה הביא לפשיטת רגל שלו. בשנת 1896, הוא ניתק את כל הקשרים לעבודות הזכוכית על ידי מכירת מניותיו בחברה וכך איבד את מקור ההכנסה העיקרי שלו, אז הוא החל לעסוק בציור במשרה מלאה.
הערות שוליים

↑  Cleevely, C.J. (September 2004). "Sowerby, John Edward". Oxford Dictionary of National Biography.
↑  Victor Arwas, The Art of Glass: Art Nouveau to Art Deco, Papadakis Publisher, 1996, ISBN 978-1-901092-00-4. (באנגלית)
↑  Lundin, Anne (1993). "Under the Window and Afternoon Tea: "Twirling the Same Blade of Grass"". The Lion and the Unicorn. The Johns Hopkins University Press. 17 (1): 45–56.
↑  Ina Taylor, Kate Greenaway, The Art of Kate Greenaway: A Nostalgic Portrait of Childhood, Pelican Publishing Company, 1991-01-01, ISBN 978-1-4556-0037-3. (באנגלית)
↑  Mark Girouard, Sweetness and light : the Queen Anne movement, 1860-1900, Oxford [Eng.] : Clarendon Press, 1977, ISBN 978-0-19-817330-4
↑  James H. Murphy, The Oxford History of the Irish Book, Volume IV: The Irish Book in English, 1800-1891, OUP Oxford, 2011-09, ISBN 978-0-19-818731-8. (באנגלית)
↑  Githa Sowerby, the forgotten playwright, returns to the stage, the Guardian, ‏2009-08-14 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1176981897  ISNI: 0000 0003 8817 3207  LCCN: no90015660  NTA: 213564343  VIAF: 281292089   WorldCat (עם VIAF): 281292089
ג'ון ג'ורג' סטיוארט

ג'ון ג'ורג' סטיוארט (באנגלית: John George Stewart‏; 2 ביוני 1890 – 24 במאי 1970) היה אדריכל ופוליטיקאי אמריקאי מווילמינגטון, דלאוור. הוא היה חבר במפלגה הרפובליקנית, ששימש כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מדלאוור וכאדריכל הקפיטול. הוא היה ידוע בשמו האמצעי.
ביוגרפיה > ראשית חייו ומשפחתו

סטיוארט נולד ב-2 ביוני 1890 בווילמינגטון, דלאוור. הוא למד בבתי הספר הציבוריים של ווילמינגטון ובאוניברסיטת דלאוור בניוארק. הוא עבד בעסקי בניית תשתיות מ-1919 עד 1942, ובמהלך השנים היה חבר בוועדת האתלטיקה של דלאוור מ-1931 עד 1934, ונציב בוועדת החירום של דלאוור ב-1934.
ביוגרפיה > קריירה מקצועית ופוליטית

סטיוארט נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1934, כשהביס את הדמוקרט ג'ון ק. האזרד. הוא כיהן במיעוט הרפובליקני בקונגרס ה-74 מ-3 בינואר 1935 עד 3 בינואר 1937, בתקופת הממשל הראשון של נשיא ארצות הברית פרנקלין ד. רוזוולט, אך הפסיד בהתמודדותו לכהונה שנייה ב-1936 לדמוקרט ויליאם פ. אלן.
עשר שנים מאוחר יותר, הוא הפך לחבר בצוות ועדת הסנאט של ארצות הברית במחוז קולומביה, וכיהן שם מ-1947 עד 1951. הוא היה מהנדס מיוחד במחלקת הקרקעות של מחלקת המשפטים של ארצות הברית וחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית בשנים 1952–1953, והיה מהנדס אזרחי בהוליווד, פלורידה, ב-1954. נשיא ארצות הברית דווייט ד. אייזנהאואר מינה אותו להיות אדריכל הקפיטול, והוא כיהן בתפקיד זה מ-1 באוקטובר 1954 ועד מותו.
ביוגרפיה > מוות ומורשת

סטיוארט מת ב-24 במאי 1970 בוושינגטון הבירה, ונקבר בבית הקברות התחתון ברנדיווין, ליד סנטרוויל, דלאוור.
בסיס (כימיה)

נוסחת סודה לשתייה
בסיסים הם תרכובות שרמת החומציות (pH) שלהן בתמיסה מימית גבוהה מ-7.
הגדרה

לבסיס שלוש הגדרות מקובלות:
הגדרת ברנסטד-לאורי: בסיס הוא חומר אשר קולט פרוטון במהלך תגובה כימית.
הגדרת ארהניוס: בסיס הוא חומר המעלה את ריכוז יוני ההידרוקסיד ( OH^{-}) בהמסתו במים.
הגדרת לואיס: תרכובות התורמת זוג אלקטרונים ויוצרת קשר קואורדינטיבי.
כאשר בסיס מגיב עם חומצה, נוצרים מלח ומים. למשל, בתגובה בין נתרן הידרוקסידי (NaOH) לבין חומצת מלח (HCl) בכמויות שוות, הבסיס והחומצה סותרים זה את זה לחלוטין ומתקבלת תמיסה נייטרלית של מלח בישול (NaCl) תוך שחרור אנרגיה מרובה לסביבה.
תגובה בין חומצה ובסיס מכונה תגובת סתירה. בכל תגובות הסתירה, המתרחשות בתמיסה מימית, היונים המגיבים הם הידרוניום ( H_{3}O^{+}) והידרוקסיד ( OH^{-}). לכן ניסוח הנטו של כל תגובות הסתירה במים הוא זהה:
רוב הבסיסים הם חומרים יוניים המסוגלים להתחבר ליון ההידרוניום, אך קיימים גם כמה בסיסים שהם חומרים מולקולריים. למשל אמוניה ( NH_{3}) ונגזרותיה (למשל  NH_{2}CH_{3}), שפירוקם במים כזה:
בסיסים נפוצים

אמוניה (NH3)
פירידין (C5H5N)
הידרוקסידים מתכתיים כמו נתרן הידרוקסידי (NaOH) ואשלגן הידרוקסידי (KOH)
קרבונטים כמו אשלגן קרבונט (K2CO3) או נתרן ביקרבונט (NaHCO3).
בסיסים ו-pH

ה-pH של מים (לא מזוקקים) מצביע על רמת החומציות שלהם. במים טהורים, מולקולה אחת מתוך עשרה מיליון עוברת דיסוציאציה, כלומר, מתפרקת ליון מימן (H+) (המתחבר למולקולת מים נוספת באמצעות קשר סמיפולרי, ויוצרת יון הידרוניום, (H3O+)) וליון הידרוקסידי OH-. תהליך דו-כיווני זה מתואר בקשר:
\ 2H_{2}O_{(\ell )}\rightleftharpoons \ H_{3}O_{(aq)}^{+}+OH_{(aq)}^{-}
ריכוז (במול/ליטר, מולאר) היונים מסומן כך  \left[H_{3}O_{(aq)}^{+}\right] וכך  \left[OH_{(aq)}^{-}\right]. במים מזוקקים בטמפרטורה של 25 מעלות צלזיוס ריכוז כל אחד מהיונים שווה ל- 10^{-7} מולאר ולכן ה-pH של מים שווה ל-7:
ונחשב נייטרלי (מאחר שזהו מצב בו ריכוז יוני ההידרוקסיד שווה פחות או יותר לריכוז יוני ההידרוניום).
נטרול (סתירה) חומצות

כשנתרן הידרוקסידי (NaOH) מומס במים הוא מתפרק ליונים לפי התגובה הבאה:
\ NaOH_{(s)}\rightarrow Na_{(aq)}^{+}+OH_{(aq)}^{-}
בדומה לכך, חומצה הידרוכלורית (HCl) מתפרקת כך:
\ HCl_{(g)}+H_{2}O_{(\ell )}\rightarrow H_{3}O_{(aq)}^{+}+Cl_{(aq)}^{-}
כשמערבבים את שתי התמיסות, מתחברים יון המימן ויון ההידרוקסיד ונוצרת מולקולת מים:
\ H_{3}O_{(aq)}^{+}+OH_{(aq)}^{-}\rightarrow 2H_{2}O_{(\ell )}
אם כמויות שוות של NaOH ו-HCl (שנמדדות במולים, לא בגרמים) מעורבבות, הבסיס והחומצה מנטרלים זה את זה בתהליך הנקרא סתירה, ונוצרים תמיסת NaCl (מלח שולחן) ומים טהורים (מזוקקים). אם החומצה דו פרוטית או שהבסיס יוצר יותר מיון הידרוקסיד אחד למולקולה (לדוגמה:  Al(OH)_{3}), היחסים בין כמויות המולים שלהם צריכים לשקף זאת (דבר הנעשה על ידי שימוש בערך הנקרא "נורמליות" - N).
ראו גם

סודה לשתייה
סודה קאוסטית
בהיה ח'אנום

| --- | --- |

 לידה:  1846 
 פטירה:  15 ביולי 1932 (בגיל 86 בערך) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 השקפה דתית:  הדת הבהאית 
 
בהיה ח'אנום (בפרסית: بهیه‌خانم; 1846 - 15 ביולי 1932) היא בתו של מירזא חסין עלי הידוע כבהאא אללה, מייסד הדת הבהאאית. לפי האמונה הבהאאית, בכל תקופה דתית ישנה אישה שמתעלה על אחרים ונעשית התגלמות של מעלות נשיות, למשל, מריה בנצרות, ופאטמה בתו של מחמד באסלאם. בהיה ח'אנום ממלאת את התפקיד הזה בדת הבהאאית.
ביוגרפיה > שנות חייה המוקדמות

בהיה ח'אנום נולדה בטהראן, בשם פאטימה, ורק לאחר מכן נקראה בהיה. לאמה של בהיה, אסיה ח'אנום, בהאא' אללה נתן את הכינוי "ורקה-י עוליא" (העלה העליון). לאחר מותה של אסיה ח'אנום, הוא העניק את הכינוי לבהיה ח'אנום. בהיה ח'אנום זכתה לכינוי "העלה הקדוש", משום שאביה בהאא' אללה השתמש בדימויים הקשורים לעץ כדי לסמל את בני משפחתו בכתביו. דימוי זה נועד לסמל חוזק, סיבולת, גמישות ותועלת. את בני המשפחה הזכרים כינה "ענפים" ואת בנות המשפחה "עלים".
אחיה של בהיה ח'אנום, מירזא עבאס בוזורג הידוע כעבד אל-בהאא', היה גדול ממנה בשנתיים. כאשר הייתה בת שנתיים, נולד אחיהם הקטן מיהדי. במהלך שנות חייה הראשונות באיראן, אביה נעשה יותר ויותר מעורב בתהליך ההתפתחות של האמונה הבאבית החדשה. במהלך מבצעי מעצר נרחבים של מאמיני הדת הבאבית שביצע השלטון לאחר ניסיון ההתנקשות בחייו של השליט נאסר א-דין שאה באוגוסט 1852, בהאא' אללה נעצר ונכלא בסיאה צ'אל. היא הייתה אז בת 6. כאשר בית המשפחה הותקף, אמה לקחה את שלושת ילדיה עימה למסתור במקום אחר בעיר. כשהלכה לבקר את בהאא' אללה הכלוא, לקחה עימה את בנה עבד אל-בהאא' שהיה אז בן 8. בהיה ח'אנום הקטנה נשארה לשמור על אחיה בן השנתיים במהלך הימים.
לאחר מכן, המשפחה הוגלתה אל עיראק, ונאלצה לעבור מסע מפרך בהרים ובקור בדרכה לבגדאד. במהלך המסע, הקשר בין שני האחים הגדולים התחזק. המשפחה הגיעה לבגדאד באפריל 1853. בהיה ח'אנום הייתה לצד אביה כאשר הכריז על ההתגלות שלו בגן רצ'ואן בשנת 1863. לאחר עשר שנים, כשהייתה בת 16, המשפחה הוגלתה פעם נוספת. הם הגיעו לאיסטנבול בחודש אוגוסט באותה שנה, ולאחר מכן בדצמבר לאדירנה. בשנת 1868 הגיעו לעכו ונכלאו במצודה על ידי השלטונות העות'מאניים. בזמן שהיו במעצר, אחיה מיהדי נפל מפתח בגג המצודה ונהרג בגיל 22. באותה תקופה, אחיה הגדול עבד אל-בהאא' פיתח קשרים טובים עם הרשויות העות'מאניות המקומיות, ועובדה זו סייעה לו להתערב למען אביו ולהקל על תנאי כליאתו. לבסוף הרשויות איפשרו לבהאא' אללה להשתחרר מהמצודה ולחיות בעיר.
בהיה ח'אנום מעולם לא נישאה. את הסיבה לכך אפשר למצוא בספרה של ליידי בלומפילד שראיינה את בהיה ח'אנום, "הדרך הנבחרת":
"כאשר התבגרה, היא הפצירה באביה להניח לה להישאר לא נשואה, כדי שתוכל להקדיש את עצמה לשלושת יקיריה האהובים באופן טוב יותר." (The Chosen Highway, עמ' 69)
ביוגרפיה > חייה לאחר מותו של בהאא' אללה

לאחר מותו של בהאא' אללה, עבד אל-בהאא', שאביו הכריז עליו כיורשו נתקל בהתנגדות מצד בני המשפחה האחרים של בהאא' אללה. נשותיו האחרות של בהאא' אללה ובניהן קמו נגד עבד אל-בהאא'. בהיה ח'אנום, אז בת 46, עמדה לצד אחיה. לבסוף עבד אל-בהאא' זכה במעמד היורש. כאשר נסע למסע ברחבי ארצות הברית ואירופה, בהיה ח'אנום נשארה מאחור כדי לדאוג לעניינים השונים. במהלך מסעותיו בין השנים 1911–1913, כאשר הייתה בת 65, היא הייתה הנציגה הראשית של המשפחה. במהלך החזרה של עבד אלבהאא' ממסעו, בריאותו הידרדרה והוא נשאר באלכסנדריה. בהיה ח'אנום, שלא פגשה את אחיה שנתיים, נסעה לשם על מנת לפגוש אותו. אליה הצטרף שוגי אפנדי בן ה-16, נכדו הבכור של אחיה. כבר אז עבד אל-בהאא' סימן את שוגי אפנדי הצעיר כממשיך דרכו העתידי. בהיה ח'אנום חיבבה אותו מאוד, והייתה שותפה לחינוכו. במהלך מלחמת העולם השנייה עבד אל-בהאא' סייע לאוכלוסייה בא"י וסיפק לה מזון, על כך קיבל בהמשך תואר אבירות מממשלת בריטניה. באותה תקופה בהיה ח'אנום הייתה לצידו.
ביוגרפיה > תמיכתה בשוגי אפנדי

ב-28 בנובמבר 1921 אחיה עבד אל-בהאא' הלך לעולמו. שוגי אפנדי היה אז סטודנט בן 24. כאשר נודע לו על צוואתו של סבו המותירה אותו כיורש המנהיגות של הדת הבהאאית, לא היה מוכן לאחריות הכבדה שנפלה על כתפיו, הן בהנהגת המאמינים והן בהדיפת ההתנגדות של קרובי משפחתו של בהאא' אללה. הוא הותיר את ההנהגה בידיה של בהיה ח'אנום בזמן שפרש לשווייץ כדי להכין את עצמו לתפקיד, בין דצמבר לאפריל 1922. בהיה ח'אנום הייתה אז בת 75. בעודה מתאבלת על מות אחיה, היא נאבקה רבות במתנגדים של שוגי אפנדי ושלחה איגרות לכל המאמינים בהן כתבה על צוואתו של אחיה המותירה את שוגי אפנדי כיורש, ובהן הזהירה את המאמינים מלהמרות את צוואה זו. מאבקה נשא פרי, ורוב העולם הבהאי עשה כדבריה. גם לאחר ששוגי אפנדי חזר משווייץ, בהיה ח'אנום המשיכה לפעול לצידו ושמרה על קשרים עם קהילות המאמינים. היא המשיכה להדגיש בפני המאמינים את חשיבות האחדות של הקהילה. בכל פעם ששוגי אפנדי נסע, בהיה ח'אנום נשארה להנהיג את הקהילה. בהיה ח'אנום הלכה לעולמה בשנת 1932, בגיל 86.
תפקידה בדת הבהאית

כבר כשהייתה בת 6, הוגלתה יחד עם משפחתה מאיראן בשל פעילותו הדתית של אביה. עם מותה של אמה בשנת 1886, בהיה ח'אנום ירשה את עול בית אביה ואת הטיפול במבקרים ועולי הרגל התכופים שהגיע אליו. את התרומה הגדולה ביותר של בהיה ח'אנום לדת הבהאית אפשר לייחס לשנותיה המאוחרות יותר, בהן השלימה את תפקידו של אחיה ולאחר מכן טיפחה את שוגי אפנדי ותמכה בו. כך, לאחר מותו של בהאא' אללה בשנת 1892, בהיה ח'אנום הגנה על מעמדו של אחיה עבד אל-בההא' כיורשו של אביהם מפני בני משפחה אחרים שניסו לתפוס את מקומו. בנוסף לכך, במהלך שנות מסעו בעולם של אחיה, בשנים 1911–1913, היא נעשתה אחראית על עניינים שבהם לא היה יכול לטפל בשל המסע.
כאשר עבד אל-בהאא' מת בשנת 1921, היא סייעה לקבלת נכדו של אחיה, שוגי אפנדי, כיורש. היא נעשתה התומכת הכי חשובה שלו, ובמהלך היעדרויותיו אף שימשה כמנהיגה למאמיני הדת הבהאית. היא הייתה נוהגת לפגוש משלחות עולי רגל שהגיעו לחיפה, וכמו כן נהגה לקיים עימם תכתובות ענפות. בנוסף לכך, בהיה ח'אנום הייתה אחראית על שמירתם של שרידים וכתבי ארכיב חשובים. לאחר מותה, הוכרה כמי שחייה חיי קדושים ושרידיה הוחשבו כמקודשים. שוגי אפנדי הכריז על תשעת החודשים לאחר מותה כתקופת אבל רשמית של הקהילה הבהאית כולה. כמו כן, הוא הקים לכבודה מצבה, וקברה עומד בלב המרכז הבהאי העולמי ומהווה מוקד עלייה לרגל.
לקריאה נוספת

הספר "בהיה ח'אנום, העלה הקדוש הנפלא ביותר" (בשפה האנגלית) יצא בשנת 1982 לרגל 50 שנה למותה. הוא מכיל תרגומים של דבריה וקטעים שבהאא' אללה, עבד אל-בהאא' ושוגי אפנדי כתבו על אודותיה.
הספר "הדרך הנבחרת" (בשפה האנגלית) שכתבה ליידי בלומפילד, מכיל זיכרונות מפי בהיה ח'אנום.
הערות שוליים

1 2  J. Khan, Prophet's daughter : The life and legacy of Bahíyyih Khánum : Outstanding heroine of the Baháʼí Faith, Baháʼí Publishing, 2005, עמ' xii-xiii
1 2  electricpulp.com, BAHĀʾĪYA ḴĀNOM  – Encyclopaedia Iranica, www.iranicaonline.org (באנגלית) (ארכיון)
1 2  Baharieh Rouhani Ma'ani, The Greatest Holy Leaf's Unparalleled Role in Religious History and the Significance of the Arc, the Site of Her Resting Place, Lights of Irfan 15, 2014, עמ' 200
1 2 3 4  Linda Egger, The life and times of Bahiyyih Khanum - the Greatest Holy Leaf, Jerusalem: the author, 2000, עמ' 22-37
↑  The Chosen Highway, bahai-library.com (באנגלית)
1 2 3  Loni Bramson, Bahíyyih Khánum, Holy People of the World: A Cross-cultural Encyclopedia, ABC-CLIO, 2004, עמ' 102-103
| הדת הבהאית הכוכב הבהאי |
| --- | --- | --- |
| דמויות מרכזיות | עלי מוחמד שיראזי, הבאב • בהאא אללה • עבד אל-בהאא • שוגי אפנדי |  |
| הכתבים הבהאיים | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • האיגרת אל בן הזאב • באיאן • איגרות אל המלכים והשליטים • מפציעי השחר |  |
| מוסדות עיקריים | מנגנון המנהל הבהאי • המרכז הבהאי העולמי • בית הצדק העולמי • האסיפות הרוחניות |  |
| עקרונות כלליים | עקרונות הדת הבהאית • התגלות מתמשכת • מעמד האישה בדת הבהאית • אחדות בדת הבהאית • עבדות בדת הבהאית • להט"ב והדת הבהאית |  |
| היסטוריה ופילוגים | באביזם • היסטוריה של הדת הבהאית • סובח-י אזל • אבראהים ג'ורג' ח'יראללה • צ'ארלס מייסון רמי • רות וייט |  |
| אנשים | אותיות הח"י •  ידי האמונה • שליחי בהאא אללה • טאהרה • בהיה ח'אנום • מרתה רוט • לואה גטסינגר • פיבי הרסט • ת'ורנטון צ'ייס |  |
| לוח השנה הבהאי | חגים בהאיים • נורוז • רידוואן • הולדת בהאא אללה • יום הברית • איאם-י הא • צום תשעה עשר הימים |  |
| בית התפילה הבהאי | אשגבאט • שיקגו • קמפלה • סידני • פרנקפורט • פנמה סיטי • סמואה • דלהי • סנטיאגו דה צ'ילה |  |
| קהילות בהאיות | הקהילה הבהאית הבין-לאומית • אוזבקיסטן  • אוסטרליה • אינדונזיה • איראן  • אנגליה • ארצות הברית  • ברזיל  • גרמניה  • דרום אפריקה • הודו  • טורקיה  • טורקמניסטן • מצרים  • ניו זילנד • סין • ספרד • קנדה • רוסיה |  |
| מנהגים ופולחן | סמלים בהאיים • עלייה לרגל • תפילה • חקוק אללה • צום |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5619266  GND: 138421862  ISNI: 0000 0000 2847 1833  VIAF: 23591356   WorldCat (עם VIAF): 23591356 
מבנה הקבר של בהיה ח'אנום
ג'ואל ליטל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בפברואר 1983 (בן 41) אוקלנד, ניו זילנד 
 מקום הקמה:  אוקלנד 
 מוקד פעילות:  ניו זילנד 
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 מקום לימודים:  Western Springs College 
 סוגה:  פופ פאנק 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ואל ליטל (באנגלית: Joel Little; נולד ב-13 בפברואר 1983) הוא מפיק מוזיקלי, מוזיקאי וכותב שירים ניו זילנדי, זוכה פרס גראמי. הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו בכתיבתו ובהפקתו לאמנים רבים, בין היתר ללורד, טיילור סוויפט, לנון סטלה, Foster the People, סם סמית', נואה קאהן, Imagine Dragons, ג'יימס ביי, 6lack, אלי גולדינג, חאליד, דאייה, רות ב., קשה, טייט מקריי, שון מנדס, ואנס ג'וי, גרייסי אברמס, אליסיה קארה, בישופ בריגס, מרינה דיאמנדיס, אוליביה רודריגו והאחים ג'ונאס.
קריירה

ג'ואל ליטל למד במכון למוזיקה ואודיו של ניו זילנד (אנ'), והחל את הקריירה שלו כזמר וגיטריסט של להקת הפופ פאנק Goodnight Nurse. הלהקה הוציאה שני אלבומי אולפן, Always and Never ו-Keep Me on Your Side.‏
הוא אחד מהכותבים והמפיקים של אלבום הבכורה של Kids of 88 (אנ')‏, Sugarpills‏.
בשנת 2011 הקים ליטל אולפן הפקה משלו, Golden Age, באוקלנד, ניו זילנד.
ב-2012, ליטל היה שותף לכתיבה ולהפקה של המיני-אלבום הראשון של לורד, The Love Club EP‏. ליטל גם היה שותף לכתיבה ולהפקה של אלבום האולפן הראשון של לורד, Pure Heroine, שיצא ברחבי העולם ב-30 בספטמבר 2013.
בתחילת ספטמבר 2013, ליטל, לצד לורד, הועמדו בפרסי APRA (אנ'), בזכותם כתיבתם של השיר "Royals". בטקס שנארך ב-16 באוקטובר, הוכרז כי הם זכו בפרס. ב-26 בינואר 2014, הוא זכה, לצד לורד, בפרס גראמי בקטגוריית שיר השנה עבור "Royals".
ליטל כתב והפיק לצמד הפופ ברודס (אנ') את הסינגל "Bridges", את המיני-אלבום הראשון של הצמד, Broods, ואלבום האולפן הראשון של הצמד, Evergreen‏.
בשנת 2019, ליטל כתב והפיק, יחד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית, טיילור סוויפט, 4 שירים עבור אלבום האולפן השביעי שלה, Lover:‏ "Me!"‏, "You Need to Calm Down"‏, "The Man", ו-"Miss Americana & the Heartbreak Prince". ליטל וסוויפט גם כתבו והפיקו יחד שיר חמישי, "Only the Young", שנשאר מחוץ לאלבום ויצא רק ב-2020 יחד עם יציאתו של הסרט התיעודי, Miss Americana.
הערות שוליים

↑  Lorde's Silver Scroll 'a big deal' for co-writer Joel Little (אורכב 15.10.2013 בארכיון Wayback Machine). 3 News NZ. 16 October 2013.
1 2  Lorde takes out top Silver Scroll (אורכב 10.10.2014 בארכיון Wayback Machine). Radio NZ. 16 October 2013.
↑  "GOODNIGHT NURSE IN NEW ZEALAND CHARTS". charts.nz. נבדק ב-14 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kids of 88 – Sugarpills". All Music. ארכיון מ-2017-07-22. נבדק ב-14 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "KIDS OF 88 IN NEW ZEALAND CHARTS". charts.nz. נבדק ב-14 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2010 Winners". NZ Music Awards. אורכב מ-המקור ב-2 בנובמבר 2013. נבדק ב-14 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Golden Age". NZ Musician. אורכב מ-המקור ב-4 באוקטובר 2013. נבדק ב-14 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lorde – The Love Club EP". Discogs. ארכיון מ-2021-02-22. נבדק ב-14 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "DISCOGRAPHY LORDE". charts.nz. ארכיון מ-2021-10-23. נבדק ב-14 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "12 August 2012". Official NZ Music Charts. ארכיון מ-2022-01-18. נבדק ב-14 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Royals". Aria Charts. אורכב מ-המקור ב-4 באוקטובר 2013. נבדק ב-14 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The 16-year-old is already a chart-topper in her native New Zealand. Is America next?". Billboard. ביולי 2013. ארכיון מ-2021-02-17. נבדק ב-14 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "APRA Silver Scroll Awards 2013 Finalists Announced". The Corner. ארכיון מ-2018-12-05. נבדק ב-11 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lipshutz, Jason (5 בדצמבר 2013). "New Zealand's Broods Signs To Capitol in U.S., Preps Debut Album with Lorde's Producer". Billboard. ארכיון מ-2014-03-05. נבדק ב-6 בדצמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Willman, Chris (21 בינואר 2020). "How Midterm Elections Inspired Taylor Swift's New Song, 'Only the Young'". Variety. ארכיון מ-2020-04-10. נבדק ב-3 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1150722134  LCCN: no2014105824  MusicBrainz: e6188c4f-b79f-463a-b6a8-521e6a732edd  VIAF: 310665586   WorldCat (עם VIAF): 310665586
ג'ואל אוסטין

| --- | --- |

 לידה:  5 במרץ 1963 (בן 61) יוסטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת אורל רוברטס  Humble High School 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 השקפה דתית:  פנטקוסטליזם 
 בן או בת זוג:  Victoria Osteen 
 מספר צאצאים:  2 
 www.joelosteen.com
 
ג׳ואל סקוט היילי אוסטין (Joel Scott Hayley Osteen, נולד ב-1963) הוא הכומר הראשי של כנסיית לייקווד ביוסטון ונחשב בין הכמרים הפופולריים והמוכרים ביותר בארצות הברית.
אוסטין נולד ביוסטון בשנת 1963 לכומר ג'ון אוסטין, שהנהיג את הכנסייה לפניו. הוא אחד משישה ילדים. אביו עזב את הכנסייה הבפטיסטית על מנת לייסד את כנסיית לייקווד ב-1959. בזמנו של אביו מנתה הכנסייה 6,000 חברים ודרשותיו אף שודרו בערוץ מקומי עד מותו ב-1999. לאחר מות אביו לקח אוסטין על עצמו את הנהגת הכנסייה, וזאת למרות שרק פעם בודדת ניסה את כוחו בהטפה מעל הדוכן.
תחת הנהגתו של אוסטין צמחה הכנסייה לכדי מגה-כנסייה מהגדולות במדינה וארגון מאוד רווחי מבחינה כלכלית. בדרשותיו השבועיות נוכחים מעל 52 אלף איש, במחזורים של 16 אלף כל פעם. דרשותיו השבועיות המשודרות נצפות על ידי יותר מ-7 מיליון אנשים בארצות הברית ומעל 20 מיליון ברחבי העולם.
אוסטין פרסם מספר ספרים רבי מכר ונמנה ברשימת "עשרת האנשים המעניינים ביותר של שנת 2006" שפרסמה ברברה וולטרס.
משנתו הדתית

אוסטין מתמקד בדרשותיו בהיותו של האל "מיטיב", וממעט בציטוט כתבי הקודש, בדיון בנושא החטא ובדרישותיו של האל מברואיו. למרות שהמסר של אוסטין הוא מסר נוצרי מובהק, סמל הצלב איננו חלק מהתפאורה בדרשותיו, ותחתיו מופיעה מפת העולם.
אוסטין מגדיר עצמו כמדריך סגנון חיים ומכיר בכך שאחרים מוכשרים ממנו בציטוט מכתבי הקודש. דרשותיו סובבות סביב הפיתוח האישי בסגנון "קואצ'ינג" לאור הנחות היסוד של הנצרות.
ביקורת

לאחר הופעתו ב-2005 בתוכנית של לארי קינג ספג אוסטין מטחי ביקורת מהממסד האוונגליסטי על תשובות לא החלטיות שנשאל על האמונה הנוצרית המקובלת, אמונה שאך ורק דרך ישו יכול האדם להגיע למלכות השמיים לאחר מותו. בשנת 2006 התארח אוסטין שוב בתוכניתו של קינג והפעם הביע עמדה נוצרית מובהקת יותר בדבר הקשר הרצוי בין המאמין לבין ישו.
בשנת 2007 עימת כריס ולאס מרשת פוקס את אוסטין עם הביקורת על שאינו מצטט מספיק מכתבי הקודש ועל שאינו דן בנושא החטא.
כן נמתחה על אוסטין במהלך השנים ביקורת על שהוא חסר השכלה פורמלית בלימודי דת.
בשנת 2017, אוסטין ספג ביקורת תקשורתית רבה על כך שהיסס לפתוח את כנסיית הענק שלו לנפגעי סופת הארווי בעת שמרביתם היו מחוסרי כל והזדקקו נואשות למקום לינה. דובר הכנסייה דונלד אילוף טען ש"המקום אינו נגיש כלל לציבור בגלל הצפות מים". טענה זו עוררה זעם לאור תמונות וסרטונים בהם נראה שהאזור כלל לא ניזוק מהסופה ושהגישה למבנה פנויה. כעבור מספר ימים נפתחו לבסוף שערי הכנסייה, ואוסטין הסביר כי המתין לרגע המתאים לעשות זאת מפני שחסרו לו אנשי צוות שיעזרו בקליטת הנפגעים.
בורג' אל-מלח

| --- | --- |

מבט על התל - המצודה במרכז
 מידות
 אורך:  95 מ' 
 רוחב:  50 מ' 
 שטח:  4,750 מ"ר 
 גובה מעל פני הים:  204 מ' 
 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הממלוכית בארץ ישראל 
 עשוי מ:  אבן 
 אתר ארכאולוגי
 מצב:  הרוס חלקית
 מיקום
 מיקום:  השומרון, שטח C
 קואורדינטות:  32°19′43″N 35°27′21″E﻿ / ﻿32.32858°N 35.455909°E﻿ / 32.32858; 35.455909
  (למפת צפון השומרון מוגדלת) בורג' אל-מלח(למפת צפון השומרון רגילה) בורג' אל-מלח(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בורג' אל-מלח(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בורג' אל-מלח he
 
המבצר - בתחתית התמונה סלעי אבן הגיר מתקופת היורה המכונה  תצורת מאליח
סלעים מתקופת היורה בבורג' אל-מלח
בורג' אל-מלח או "מבצר המלח" היא מצודה ממלוכית הנמצאת בצפון מדבר שומרון, ממערב לחמאם אל-מליח. המצודה נמצאת כ-200 מטר מעל פני הים ו-100 מטר מעל פני השטח. היא בנויה על כתף טופוגרפי בקצה שלוחה הררית, אשר למרגלותיה עובר כביש תיאסיר-מחולה.
תיאור המבצר

המצודה בנויה מאבני גזית בצורת ספינה או אליפסה; פינות המבצר מעוגלות. שטחה 4,750 מטר רבוע (95 מטר אורך ו-50 מטר רוחב). ישנו שער עם שתי מזוזות אבן מעובדות ובהן פותות לנעילה, בית שער, ששרידי משקוף שער מוטלים על ריצפתו ושרידי חדרים מלבניים, בעלי תקרה קמורה. בפינה הצפונית של המבצר יש תעלה גדולה עמוקה, כנראה חפיר. החרסים שנמצאו במקום הם מימי הביניים.
המצודה שלטה על דרך עתיקה שקישרה בין שכם לצפון בקעת הירדן ולעמק בית שאן. מיקומה של המצודה הוא במקום שבו הדרך העתיקה, העוברת בצמוד לוואדי אל-מליח, עוברת במעבר צר.
ניתן לזהות במצודה זאת את השיטתיות הצלבנית: במבט דרומה ניתן לראות את פסגת הסרטבה שבה הייתה מצודה צלבנית, ומצפון את כוכב הירדן – מצודה נוספת; כך ניתן היה לשמור על קשר עין על פני עשרות קילומטרים ולהעביר הודעות מהירות.