stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוברט קרפט
ביקורת ומורשת

קרפט ידע גם ביקורת במהלך חייו. היו שראו בו חסיד שוטה או מלחך פנכה בכל הנוגע לסטרווינסקי. אחרים האשימו אותו בהובלת סטרווינסקי אל "אדמות הבור" של הסריאליזם בשנות ה-60'. כמתעד חיי סטרווינסקי ומורשתו, יש הטוענים, שמעמדו לא איפשר לו, בכל הפשטות, לשמש משקיף נייטרלי למלחין. ברור, שהאפשרות לגבש השקפה צלולה ומשוחררת מדעות קדומות לגבי איגור סטרווינסקי נתקלת בקשיים, לנוכח הקשרים האינטימיים והאישיים הכרוכים לאין הפרד בהשקפותיו ובכתביו המוזיקולוגיים של רוברט קרפט.
ואולם, לקרפט הייתה גם מורשת משל עצמו. הוא שמר על תפקידו כחלוץ ומחדש ביחס לאמנות המאה העשרים לכל אורך חייו, כמנצח וכמוזיקולוג. מלבד עבודתו על בסיס אינטימי עם אחד המוזיקאים הדגולים במאה העשרים, חיבר קרפט כרכים של כתבים אקדמיים ואישיים על סטרווינסקי ועל מלחינים אחרים. בשנת 2002 קיבל קרפט פרס בינלאומי בפסטיבל המוזיקה בקאן.
קרפט נפטר בפלורידה ב-10 בנובמבר 2015.
פרסומים

פרסומיו של רוברט קרפט כוללים:
דעות קדומות במסווה Prejudices in Disguise (ניו יורק, 1974)
סטרווינסקי בתצלומים ותעודות Stravinsky in Photographs and Documents (עם ורה סטרווינסקי; לונדון, 1976; ניו יורק, 1978)
אמונות מקובלות: השקפות וסקירות Current Convictions: Views and Reviews (ניו יורק, 1977)
זוויות ראיה נוכחיות Present Perspectives (ניו יורק, 1984)
סטרווינסקי: הצצות לחיים Stravinsky: Glimpses of a Life (ניו יורק, 1992)
בנתיב של פליאה Down a Path of Wonder (נורפוק, אנגליה, 2006)
רוברט קרפט גם תרגם וערך את סטרווינסקי, מבחר ממכתביו (2 כרכים, ניו יורק, 1982, 1984)
רודיגר פולבורן

רודיגר פולבורן (בגרמנית: Rüdiger Vollborn, נולד ב-12 בפברואר 1963 בברלין המערבית שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק לאורך כל הקריירה שלו בבאייר לברקוזן בעמדת השוער. פולבורן ערך 401 הופעות בבונדסליגה במדי באייר לברקוזן, והוא נחשב לשיאן ההופעות של הקבוצה בבונדסליגה בכל הזמנים.
קריירת מועדונים

פולבורן חתם כנער בבאייר לברקוזן בשנת 1981, ובעונת 1982/83 החל לשחק בקבוצה הבוגרת. בעונה זו לא ערך הופעות ליגה, ושימש כשוער המחליף של אובה גריינר. החל מעונת 1983/84 פולבורן הפך לשוער הקבוע של באייר לברקוזן, תפקיד אותו מילא עד לעונת 1994/95, כולל עונה זו, כאשר הוא החמיץ 15 משחקי ליגה בלבד לאורך 12 עונות. בעונת 1987/88 זכה פולבורן עם באייר לברקוזן בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במפגש גמר כפול על אספניול. במפגש הראשון ניצחה אספניול בתוצאה 3-0, ובגומלין ניצחה באייר לברקוזן בתוצאה דומה, והמשחק הגיע לבעיטות הכרעה, בהן באייר לברקוזן ניצחה, כשפולבורן עצר בעיטה אחת ושתי בעיטות נוספות נבעטו החוצה לאחר הטעיות של פולבורן, שנהג להזיז את ידיו במקום בתנועות מעגליות מהירות על מנת להטעות את הבועטים.
בעונת 1995/96 איבד פולבורן את מקומו בהרכב לשוער דירק היינן, ולא ערך ולו הופעת ליגה אחת. פולבורן המשיך לשמש כשוערו המחליף של היינן עד לעונת 1997/98, וערך הופעות בודדות בהרכב. בעונת 1998/99 שימש פולבורן כשוער המחליף של אדם מטישק. במחזור האחרון של עונה זו, בהפסד 2-1 לבאיירן מינכן, החליף פולבורן את מטישק בדקה ה-80 על מנת לקבל את עידודו של הקהל, במשחק האחרון שלו בקריירה. לאחר פרישתו, החל פולבורן לעבוד כמאמן שוערים בבאייר לברקוזן.
בשנת 2004 נבחר פולבורן לקבוצת המאה של באייר לברקוזן, במשאל שנערך לרגל מאה שנים להקמת המועדון.
קריירה בינלאומית

פולבורן הופיע תשע פעמים במדי נבחרת גרמניה עד גיל 21, בין השנים 1982 ו-1984, אך מעולם לא זומן לנבחרת גרמניה.
תארים

עם באייר לברקוזן:
גביע אופ"א: 1987/88
הערות שוליים

↑  שיאני ההופעות של באייר לברקוזן בבונדסליגה באתר worldfootball.net
שוואביה

מפה היסטורית של חבל שוואביה משנת 1572
שוואביה (בגרמנית: Schwaben) הוא אזור היסטורי-תרבותי בגרמניה המתאפיין בייחוד לשוני (גרמנית שוואבית). אזור שוואביה נמצא ברובו במדינת באדן-וירטמברג של ימינו (בעיקר אזור וירטמברג ההיסטורית והפרובינציה ההיסטורית של שושלת הוהנצולרן), אך גם באזור במדינת בוואריה של ימינו, שם קיים אזור מנהלי בשם זה. במהלך ימי הביניים הייתה שוואביה מדינה גדולה, שכללה גם חלקים מבאדן, את פורארלברג, נסיכות ליכטנשטיין, שווייץ (בחלקים דוברי הגרמנית שלה) ואלזאס (כיום חלק מצרפת).
הדעות חלוקות בשאלה האם השוואבית היא רק ניב של גרמנית, או שהיא שפה עצמאית. השוואבית מדוברת על ידי כ-850 אלף דוברים בגרמניה, והיא מהשפות או הניבים המדוברים ביותר בגרמניה. השוואבית דומה מאוד לשפה המדוברת בשווייץ. המוטו הרשמי וההיתולי של באדן-וירטמברג הוא: "Wir können alles. Außer Hochdeutsch" ("אנחנו יכולים הכל. חוץ מלדבר גרמנית תקנית").
השוואבים מקשרים עצמם לשבט גרמאני עתיק, ה"סואבים" (Sueben). שבט זה נדד מאזור הים הבלטי לאזור ימת קונסטנץ, שם הפכו לחלק מן הקונפדרציה האלמאנית. הסואבים הגיעו אף עד לחצי האי האיברי, והקימו שם בשנת 410 ממלכה עצמאית באזור צפון פורטוגל, גליסיה ומערב אסטוריאס של ימינו. הממלכה התקיימה עד שנת 558 ומרכזה היה העיר בראגה בפורטוגל.
לאחר קרב טולביאק בשנת 496 הפכה שוואביה לדוכסות של האימפריה הפרנקית. שוואביה הייתה אחת הדוכסויות המקוריות של האימפריה של לואי הגרמני, שהפכה מאוחר יותר, במאות התשיעית והעשירית לאימפריה הרומית הקדושה (בתקופה זו נודעה שוואביה כאלמניה). במאות ה-12 וה-13, שליטי האימפריה היו שוואבים - בני שושלת הוהנשטאופן; אבל לאחר הוצאתו להורג של קונראדין ב-12 באוקטובר 1268, התפוררה הדוכסות ליחידות קטנות.
בסוף המאה ה-15, התאחדו רוזנויות ודוכסויות רבות באזור שוואביה לקונפדרציית הליגה השוואבית. ליגה זו כבשה את וירטמברג וסילקה את אולריך, דוכס וירטמברג מכסאו. לאחר מכן התפרקה הליגה, במסגרת המאבקים בתוך הכנסייה ועליית תנועת הרפורמציה, לא לפני שהספיקה לדכא את אחת מן המרידות הגדולות בתולדות אירופה הפיאודלית, מרד האיכרים של 1525. הליגה התפרקה והאזור שב להיות מפורד ומפוצל בין דוכסויות, נסיכויות ורוזנויות.
לאחר פירוק ‘הליגה השוואבית’, חזר הדוכס של וירטמברג למשול באזור. תקופה זו התאפיינה בחלוקת שוואביה בין הזרם הקתולי ובין הזרם הפרוטסטנטי, בעקבות המהפך שחוללה תנועת הרפורמציה. נסיכים חילוניים כמו דוכס וירטמברג והמרקיז של באדן כמו גם רוב הערים החופשיות, הפכו לפרוטסטנטים, בעוד הקתוליות המשיכה לאחוז בשטחים כנסייתיים וכן באזורים שבשליטת ההבסבורגים והוהנצולרנים.
בעקבות ארגון מחדש של טריטוריות האימפריה הרומית הקדושה ב-1803, השתנה אזור שוואביה לחלוטין. מרבית השטחים הכנסייתיים, המחוזות הקטנים והערים החופשיות, איבדו מתוקפם, ונבלעו בתוך ממלכות גדולות יותר. רק דוכסויות וירטמברג, באדן והוהנצולרן נותרו מדינות ריבוניות. חלק גדול ממזרח שוואביה סופח לבוואריה, והפך למה שמכונה כיום, האזור המינהלי השוואבי של בוואריה.
בכך למעשה פוצלה שוואביה למחוזות ומדינות שונות, כאשר מצב זה מתקיים עד היום.
שוואביה העמידה אישי רוח וספר רבים, ולה תפקיד מכריע בהתפתחות התרבותית והספרותית במרחב הדובר גרמנית. בין אישים אלה ניתן למנות את פרידריך שילר, פרידריך הלדרלין, אדוארד מריקה, גאורג וילהלם פרידריך הגל ורבים אחרים.
גרמניה הנאצית טענה בתקופת קיומה לשטח באנטארקטיקה, לו היא העניקה את השם "נוי שוואבנלאנד" (NeuSchwabenland), כלומר "שוואביה החדשה".
רנאן (1998)

רנאן קרבאליו ארייאס (בפורטוגזית: Renan Carvalho Areias; נולד ב-18 בינואר 1998) הוא כדורגלן ברזילאי, המשחק בעמדת הקשר בקריקיומה.
קריירה

רנאן התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של קורינתיאנס, ובהמשך חתם ברד בול ברזיל.
ב-13 באוגוסט 2019, רנאן חתם ברוסלארה מהליגה הברזילאית השנייה. ב-31 באוגוסט 2019, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד לומל. ב-17 בנובמבר 2019, רנאן הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3–5 לוסטרלו.
ב-3 בפברואר 2020, רנאן הושאל למ.ס. אשדוד מליגת העל עד לסיום העונה.
בקיץ 2020, הצטרף להפועל אכסאל מהליגה הלאומית.
ב-14 בפברואר 2021, רנאן חתם בקונפיאנצ'ה.
הערות שוליים

↑  שחר כחלון, רשמי: הברזילאי רנאן ארייאס חתם במ.ס אשדוד, באתר אשדודנט, 4 בפברואר 2020
↑  מערכת וואלה! ספורט‏, לאומית: רנאן עבר לאיכסל, מיקו ממן חתם בהפועל רמת גן, באתר וואלה, 28 ביולי 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רנאן (1998)".
רד גרלנד

| --- | --- |

רד גרלנד בהופעה בסן פרנסיסקו, קליפורניה, מאי 1978
 לידה:  13 במרץ 1923 דאלאס, טקסס, ארצות הברית
 פטירה:  23 באפריל 1984  (בגיל 61) דאלאס, טקסס, ארצות הברית
 שם לידה:  ויליאם מקינלי גרלנד הבן
 שם במה:  Red Garland 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  שנות ה-40 – 1984
 עיסוק:  מוזיקאי, פסנתרן
 סוגה:  ג'אז, ביבופ, הארד בופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר
 חברת תקליטים:  פרסטיג' רקורדס
 שיתופי פעולה בולטים:  מיילס דייוויס
 פרופיל ב-IMDb
 
ויליאם מקינלי "רד" גרלנד הבן (באנגלית: William McKinley "Red" Garland, Jr‏; 13 במרץ 1923 – 23 באפריל 1984) היה אחד מגדולי פסנתרני הג'אז האמריקאים. סגנון הבלוק-קורדס שלו השפיע ועודו משפיע על פסנתרנים רבים אחרים.
ביוגרפיה > ההתחלה

ויליאם מ. "רד" גרלנד  נולד ב-13 במרץ 1923 בדאלאס, טקסס. גרלנד בא ממשפחה לא מוזיקלית. הכלי הראשון שעליו ניגן היה קלרינט. מאוחר יותר, למד גרלנד סקסופון אלט אצל באסטר סמית', סקסופוניסט ידוע בטקסס שהשפיע מאוד על צ'ארלי פארקר. גרלנד התחיל לנגן לראשונה על פסנתר בשנת 1941 כשהיה בן 18, ובצבא. כששהה בפורט האוצ'וקה, אריזונה, שמע פסנתרן בשם ג'ון לואיס מנגן בחדר המנוחה של הצבא, וביקש ממנו ללמד אותו לנגן. לאחר שסיים את שירותו הצבאי, המשיך גרלנד ללמוד ולהתאמן בעצמו תוך כדי הקשבה להקלטות של נגנים אחרים. השפעותיו העיקריות באותה תקופה היו קאונט בייסי ונט קינג קול. בנוסף, למד גרלנד מג'יימס פ. ג'ונסון, לאקי רוברטס, טדי וילסון, באד פאוול, וארט טייטום אשר היה המועדף על גרלנד. גרלנד ידע שלעולם הוא לא יוכל לנגן כמו טייטום, שהיה ידוע במהירויות הנגינה הגבוהות מאוד שלו, ובתחליפיו ההרמוניים שנחשבו מסובכים באותה תקופה.
ביוגרפיה > פוסט-התחלה

בשנת 1945 הופיע גרלנד לראשונה עם פורט וורת' וביל בלוקר. הופעה זו הייתה פחות מחמש שנים אחרי שגרלנד החל לנגן בפסנתר. באותו זמן הגיע לעיר נגן החצוצרה אורן "הוט ליפס" פייג' שחיפש פסנתרן לנגן איתו לאחר שהפסנתרן הקודם איתו ניגן, פרש. פייג' וגרלנד חבר וניגנו יחדיו כמה חודשים עד שמסע ההופעות שלהם הסתיים בניו יורק. בניו יורק רצה גרלנד לחפש עבודה חדשה. ארט בלייקי, שהספיק כבר לשמוע את גרלנד, המליץ עליו לזמר בילי אקשטיין שחיפש מוזיקאים מיוחדים ל"ביג באנד" שלו. אקשטיין שהעסיק מוזיקאים גדולים רבים כגון דיזי גילספי, צ'ארלי פארקר, דקסטר גורדון ומיילס דייוויס, נענה להמלצתו של בלייקי וצירף את גרלנד לתזמורתו. גרלנד ניגן באותו "ביג באנד" כשישה שבועות.
ביוגרפיה > גרלנד מתפרסם

בנוסף לנגינה בתזמורתו של אקשטיין, ניגן גרלנד עם הסקסופוניסט אדי "לוקג'ו" דייוויס בכמה מועדונים. לילה אחד במועדון בשם מינטון, נכנס הפסנתרן בד פאוול והחליף את גרלנד בספסל הפסנתר. גרלנד היה המום מנגינתו של פאוול. מאוחר יותר החל גרלנד להפגש לעיתים קרובות עם פאוול בביתו, וללמוד ממנו.
הם נהיו חברים, ופאוול הפך להשפעה הגדולה השנייה על גרלנד אחרי ארט טייטום. בנוסף, קיבל גרלנד עצות מטייטום עצמו, במועדון לילה אחד, בו אמר טייטום לגרלנד בין השאר להפסיק "להרביץ" לפסנתר, ולתת לו "להתנגן מעצמו" ונתן לו כמה פירוקי אקורדים לעבוד עליהם.
בשנת 1947 ניגן גרלנד כשנתיים במועדון ה"בלו נוט" בפילדלפיה. באותה תקופה ניגן עם צ'ארלי פארקר, מיילס דייוויס, פאטס נאבארו, ביל האריס, פליפ פיליפס, צ'ארלי ונטורה ובני גרין. ב-1949, הסקסופוניסט האגדי קולמן הוקינס והחצוצרן רוי אלדריג' שכרו אותו כדי לנגן איתם בהרכב. הה הרכב המפתח של גרלנד, ושמועות התפשטו על כך שגרלנד הוא פסנתרן ברמה. הסקסופוניטים האגדיים לסטר יאנג ובן ובסטר שכרו אותו, ואחר כך קיבל גרלנד הרבה יותר פניות מנגנים מפורסמים, ממה שהוא יכול לעמוד בהן.
ביוגרפיה > הטריו

בשנות החמישים המוקדמות, המוניטין של גרלנד התחזק כלכך והוא התחיל לעבוד כמנהיג של טריו עם פול צ'מברס וארט טיילור. גרלנד והטריו שלו הקליטו תקליטים רבים, ואיתם הקליטו מוזיקאים שונים רבים ובהם: פפר אדמס, נאט אדרלי (אחיו של קנונבול אדרלי), ריי בארטו, קני בורל, אדי "לוקגו'" דייוויס, ג'ימי הית', הארולד לאנד, פילי ג'ו ג'ונס, בלו מיטשל, איירה סאליבן ולירוי ויניגר. בנוסף, הטריו הקליט כחמישייה עם הסקסופוניסט ג'ון קולטריין והחצוצרן דונלד בירד.
ביוגרפיה > הקווינטט

בשנת 1953 קיבל גרלנד טלפון ממיילס דייוויס שביקש ממנו לנגן איתו בהרכב. גרלנד לא נענה לבקשה ונשאר לנגן עם הטריו שלו ועם לסטר יאנג. באשנת 1955 הקליט גרלנד ביחד עם דייוויס והמתופף פילי ג'ו ג'ונס. לבסוף, דייוויס דיבר שוב עם גרלנד וביקש ממנו לנגן בקווינטט, וגרלנד הסכים. גרלנד הציע את פילי ג'ו ג'ונס כמתופף ההרכב, נוסף לנגן סקסופון טנור צעיר מפילדלפיה בשם ג'ון קולטריין. מיילס צירף את שניהם נוסף לבסיסט פול צ'יימברס, והחמישייה לקווינטט המפורסם של מיילס דייוויס. תקופה זו הייתה פריחה גדולה בשביל רד גרלנד וגם בשביל מיילס דייוויס. ההרכב הוציא מספר תקליטים ובהם התקליטים המצליחים "Round About Midnight" ו-"Relaxin'", "Workin'," "Steamin'," "Cookin'".
בתקליטים אלו ניכר היטב סגנונו הייחודי של גרלנד, עליו יפורט בהמשך, ובנוסף ניכרת השפעה רבה מנגינתו של הפסנתרן אחמד ג'מאל. גרלנד נשאר לנגן עם דייוויס עד שנת 1958 כשרבו השניים. מאז הלך דייוויס לכיוון של ג'אז מודאלי (ג'אז שמאולתר על מודוסים במקום על אקורדים ובאסים מוגדרים – מה שבסופו של דבר הוביל לג'אז חופשי), והחליף את גרלנד בביל אוונס. גרלנד מעולם לא נכנס לג'אז מודאלי. הוא ניגן בעיקר סטנדרטים, בלוז וקטעי נגינה שהיו מקובלים באותה תקופה. הוא לא אהב את הכיוון שאליו הלכו דייוויס וקולטריין לאחר שעזב את הקווינטט. לעומת זאת, התקליטים של הקווינטט של מיילס השפיעו רבות על תנועת הג'אז חופשי.
ביוגרפיה > הפרישה, ואחרי

גרלנד המשיך להנהיג את הטריו שלו, אך סצנת הג'אז הייתה בירידה, ולא היה לו כוח להילחם נגד זה. בשנת 1968 כשאמו מתה, הוא חזר לדאלאס שבטקסס, שם פרש מלהופיע והוציא רק מעט תקליטים עם נגנים פחות מוכרים. בשנת 1976, חזר גרלנד להופיע במועדון מקומי. החזרה האמיתית שלו הייתה בשנת 1978 כשהופיע בסן פרנסיסקו, לראשונה מחוץ לדאלאס אחרי 15 שנים. גרלנד המשיך להופיע באופן סדיר בהופעות צנועות עד מותו מהתקף לב בגיל 60, בתאריך 23 באפריל 1984.
מאפייני נגינה והשפעות > בלוק-קורדס

גרלנד היה ידוע לכולם בסגנון ה"בלוק-קורדס" שלו. בסגנון הבלוק-קורדס, שתי הידיים מנגנות אקורדים שיוצרים סאונד של מנגינה, עם ליווי בו זמנית. הסגנון מוציא מהפסנתר המון סאונד, כך שהוא מתאים לנגינה ברגעי השיא של הסולו. פסנתרנים אחרים הידועים בסגנון זה, הם ג'ורג' שירינג, שנגינתו מאופיינת באוקטבות כשהמלודיה בצלילים העליון והתחתון, ובין האוקטבות מנוגנים צלילים אחרים מהאקורד, וביל אוואנס שהוריד את הצליל השני משיא האקורד בשיטתו של שירינג, וניגן אותו אוקטבה מנמוך יותר. טכניקה זו נקראת "דרופ טו" וכיום היא פופולרית מאוד אצל נגני הבלוק-קורדס. גרלנד השתמש בטכניקות שונות אך הבולטת בהן היא שיד ימין הייתה מנגת את צלילי המלודיה באוקטבות, והדרגה החמישית שלהם (כלומר קווינטה זכה מצליל המלודיה) ביניהם, ויד שמאל הייתה מנגנת וויסינגז של ג'אז מודרני. שתי הידיים היו מנגנות ביחד, ובעוד המלודיה ביד ימין משתנה, הוויסינגז בשמאל נשארים אותם וויסינגז.
גרלנד נתן משמעות חדשה לנגינת הקווינטות מעל לצלילי המלודיה, שיצרו לעיתים אקורדים דיסוננטיים (לדוגמה: הדרגה החמישית של הדרגה השביעית באקורד היא ה#4 של אותו אקורד). טכניקה זו, אפיינה את נגינתו של גרלנד במיוחד, אם כי לא הייתה המאפיין היחיד כלל.
מאפייני נגינה והשפעות > מאפייני הנגינה ביד ימין

בנוסף לנגינת הבלוק-קורדס ברגעי השיא של הסולואים, גרלנד היה מנגן גם סולו ביד ימין בזמן ליווי הסולו של עצמו ביד שמאל, כמקובל. הסולו מאופיין בנגינת שמיניות סווינג לרוב, אך גם הרבה בטריולות וטרילים קטנים וקצרים. גרלנד נוהג להשתמש הרבה בכרומטיקה, ובאקורדים וסולמות מוקטנים בסולו שלו. גרלנד מרבה להשתמש ב"הקפות" של צלילי האקורד דרך צלילי גישה כרומטיים או טונאליים (כלומר, בתוך הסולם).
בצליל החמישי, דו, מתחילה עליה כרומטית לצליל רה שהוא הצליל ה5 באקורד. ירידה טונאלית לצליל סי שהוא ה-3, וקפיצה ללה במול שהוא ה-במול 9 באקורד. עליה כרומטית לסול שהוא הצליל הראשון באקורד, וקפיצה למטה לסי. משם עליה כרומטית לדו שהוא הצליל הראשון באקורד החדש. "הקפה" של מי, על ידי נגינת הצליל הכרומטי מעליו (פה) ועליה כרומטית מתחתיו, וכו'.
גרלנד מנגן אוקטבות כדי להדגיש צלילים מסוימים, לרוב אחרי סיום פרזות מהירות.
גרלנד לעיתים משתמש בנגינה על הסולם של התחליף טריטון של אקורד מסוים.
מאפייני נגינה והשפעות > מאפייני הנגינה ביד שמאל

כפי שהוזכר קודם לכן, גרלנד מלווה את עצמו תוך כדי הסולו ביד ימין. גרלנד משתמש באקורדים "צפופים" ביד שמאל, אך לא כחלק משמעותי בסולו. האקורדים בשמאל בעיקר מכתיבים את הקצב ונותנים "גרוב" לסולו, אך הם לא מהווים עיקר. בהרבה מאוד קטעים, גרלנד מכניס את
האקורדים שלו, חלק 16 לפני הביט.
רופין סודקובסקי

| --- | --- |

 לידה:  7 באפריל 1850 (יוליאני) אוצ'קיב, אוקראינה 
 פטירה:  4 בפברואר 1885 (יוליאני) (בגיל 34) אוצ'קיב, אוקראינה 
 מקום לימודים:  הסמינר התאולוגי באודסה  האקדמיה הקיסרית לאמנויות 
 בן או בת זוג:  אלנה סמוקיש-סודקובסקיה 
 
רופין סודקובסקי (ברוסית: Руфин Судковский;‏ 19 באפריל 1850 – 16 בפברואר 1885) היה צייר רוסי ובעלה הראשון של המאיירת הפופולרית אלנה סמוקיש-סודקובסקיה.
ביוגרפיה

הוא היה בנו של כומר רוסי אורתודוקסי בחרסון, אז חלק מהאימפריה הרוסית, כיום אוקראינה. במקור, הוא תכנן ללכת בדרכו של אביו, ולמד תחילה בבית הספר הדתי המקומי, אחר כך בסמינר התאולוגי באודסה, אך עד מהרה איבד עניין בנושא. הוא נמשך לציור מאז שהיה ילד, והחל לפקוד את בית הספר לציור באודסה של האגודה המקומית לאמנות. בהשפעת מעמדה של אודסה כנמל מרכזי, התמקדותו פנתה עד מהרה לנושאים ימיים.
ב-1868 עזב את הסמינר ונסע לסנט פטרסבורג, שם התקבל על בסיס זמני באקדמיה הקיסרית לאמנויות. בסופו של דבר הוא הפך לסטודנט מן המניין, נשאר שם שלוש שנים וקיבל כמה מדליות. הוא חזר לאוצ'קיב ב-1871 והחל בציור סדרת סקיצות של קו החוף של הים השחור. רוב העבודות המוקדמות הללו לא זכו להצלחה כשהן הוצגו בסנט פטרסבורג. הטכניקה והמקוריות שלו השתפרו במהלך ביקור בגרמניה ובצרפת ב-1874. שלוש שנים לאחר מכן, בתערוכה חדשה באקדמיה זכה אותו בתואר "אמן חופשי". בשנת 1879, הוא הועלה לדרגת תואר ראשון.
הוא המשיך להציג בסנט פטרסבורג, לפעמים יחד עם יוליוס פון קלבר. בשנת 1882, ציורו, "סערה ליד אוצ'קיב", זיכה אותו בתואר אקדמאי.
בשנה שלאחר מכן, הוא התחתן והסתבך במחלוקת כאשר ארכיפ קוינג'י (שותפו לדירה לשעבר באקדמיה) האשים אותו בגניבה ספרותית. למרות שהמבקרים והעיתונות קיבלו את הצד שלו, כמה אמנים (קרמסקוי, מקסימוב, וולקוב ורפין) פרסמו מכתב ב"ניו יורק טיימס" ובו נאמר שסודובסקי "העתיק ישירות" מקוינג'י.
שנתיים לאחר מכן, בשיא הקריירה שלו, חלה סודקובסקי בטיפוס במהלך תערוכה בקייב, והוחזר לאוצ'קיב, שם הוא נפטר.
למרות חייו הקצרים, הוא הצליח להשלים מספר רב של בדים, שהוצגו על ידי חבריו בדיעבד, זמן קצר לאחר מותו.
אלמנתו, אלנה (גם היא אמנית), התחתנה עם הצייר ניקולאי סמוקיש ב-1889 והפכה למאיירת פופולרית.
גלריה

נוף
קרב ימי בים השחור, 1877
סירה על החוף
סערה בים
הערות שוליים

↑  Rufin Gavrilovich Sudkovsky | 20 Artworks at Auction | MutualArt, www.mutualart.com (באנגלית)
↑  Rufin Gavriilovich Sudkovsky (07.04.1850 - 04.02.1885) - Biography of the artist, best known works and exhibitions, Arthive
↑  ЭСБЕ/Судковский, Руфим Гаврилович — Викитека, ru.wikisource.org (ברוסית)
↑  СУДКОВСКИЙ РУФИН ГАВРИЛОВИЧ Где лучше продать картину? Как выгоднее продать картину Судковского? Цены на картины? стоимость, imperiaikon.ru
↑  Руфин | Сайт Музею Живопису, ‏2018-12-11 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119465582  ISNI: 0000 0000 1268 3591  RKD: 350857  ULAN: 500173071  VIAF: 69739745   WorldCat (עם VIAF): 69739745
רמבו 5: הדם האחרון

| --- | --- |

 בימוי:  Adrian Grünberg 
 הופק בידי:  קווין קינג, לס וולדון, אבי לרנר 
 תסריט:  סילבסטר סטאלון, Matt Cirulnick 
 שחקנים ראשיים:  סילבסטר סטאלון איווט מונריאל חואקין קוסיו אדריאנה בראסה פאס וגה Sergio Peris-Mencheta אוסקר חאנדה 
 מוזיקה:  בריאן טיילר 
 צילום:  ברנדן גלווין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ליונס גייט אנטרטיינמנט, סרטי קמפבל גרובמן, Nu Image, Balboa Productions 
 חברה מפיצה:  ורטיגו מדיה, ליונס גייט אנטרטיינמנט, אמזון פריים וידאו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 בספטמבר 2019 
 משך הקרנה:  89 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מותחן אקשן, סרט ויגילנטה, פעולה, splatter film, סרט פעולה, מותחן 
 הכנסות באתר מוג'ו:   rambolastblood
 rambo.movie
 דף הסרט ב־IMDb
 
רמבו 5: הדם האחרון (באנגלית: Rambo: Last Blood) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 2019 בבימויו של אדריאן גרונברג ובכיכובו של סילבסטר סטאלון. זהו הסרט החמישי והאחרון בסדרת סרטי רמבו, והוא ממשיך את סיפורו של ג'ון רמבו, חייל הכוחות המיוחדים לשעבר, שנלחם בסוחרי סמים מקסיקניים בניסיון להציל את אחייניתו החטופה. הסרט מתמקד במאבקו האחרון של רמבו, כשהוא נאלץ להילחם באכזריות על מנת להגן על משפחתו ועל ביתו.
הסרט שוחרר לקולנוע ב-20 בספטמבר 2019 וספג ביקורות שליליות של מבקרים עם ביקורות מכוונות לתסריטאות, אלימות גרפית והאשמות של גזענות ושנאת זרים כלפי מקסיקו, ובכל זאת קטעי הפעולה וההופעה של סטאלון זכו לשבחים. הסרט הכניס 91.5 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב הפקה של 50 מיליון דולר ועלויות הדפסה ופרסום של 30 מיליון דולר.
עלילה

הסרט מתחיל בחייו השקטים של ג'ון רמבו (סילבסטר סטאלון) בחווה באריזונה, שם הוא מתגורר עם מריה (אדריאנה ברז'ה) וגבריאלה (איווט מונריאל), אחייניתו היקרה לו. גבריאלה מחליטה לצאת למקסיקו כדי למצוא את אביה הביולוגי, למרות אזהרותיו של רמבו. כאשר היא נחטפת על ידי קרטל סמים אכזרי, רמבו חוצה את הגבול למקסיקו כדי להציל אותה. המסע שלו הופך למאבק דמים נגד הקרטל, כשהוא נאלץ להתמודד עם ראשי הקרטל, הוגו ומנואל מרטינז (סרחיו פריס-מנצ'טה ואוסקר חיינדה), ולחזור הביתה לקרב אחרון במלכודות שהוא מכין כדי להגן על משפחתו.
צוות השחקנים

סילבסטר סטאלון בתפקיד ג'ון רמבו - חייל הכוחות המיוחדים לשעבר שנאלץ להילחם פעם נוספת כדי להציל את אחייניתו.
פאס וגה בתפקיד כרמן דלגדו - עיתונאית מקסיקנית המסייעת לרמבו במאבקו נגד הקרטל.
סרחיו פריס-מנצ'טה בתפקיד הוגו מרטינז - אחד מראשי הקרטל האכזריים שאחראי לחטיפתה של גבריאלה.
אדריאנה בראסה בתפקיד מריה בלטרן - חברתה הקרובה של גבריאלה ומי שמטפלת ברמבו בחווה.
ג'סיקה מדסן בתפקיד בקי - דמות משנית.
ביקורות

הסרט "רמבו 5: הדם האחרון" קיבל ביקורות מעורבות עד שליליות מצד המבקרים. בעוד שסצנות הפעולה והשחקנות של סטאלון זכו לשבחים, העלילה והדיאלוגים ספגו ביקורת על הפשטות והאלימות הגרפית המוגזמת. עם זאת, הסרט הצליח למשוך קהל מעריצים נאמן בזכות דמותו האיקונית של רמבו והאקשן האינטנסיבי. הסרט קיבל ציון של 26% באתר Rotten Tomatoes וציון של 26 מתוך 100 באתר Metacritic.
הערות שוליים

↑  Graeme McMillan (19 בספטמבר 2019). "'Rambo: Last Blood' - What the Critics Are Saying". The Hollywood Reporter. ארכיון מ-20 בספטמבר 2019. נבדק ב-20 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Trepany, Charles (21 בספטמבר 2019). "Is 'Rambo: Last Blood' any good? Critics call it a 'MAGA fantasy,' 'orgy of death'". USA Today. נבדק ב-21 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
רופקונד

| --- | --- |
אגם רופקונד באוגוסט
אגם רופקונד באוגוסט
 מידע כללי
 מיקום:  מדינת אוטראקהאנד, הודו הודו
 סוג:  אגם קרחוני
 מידות
 שטח:  1,250 מטר רבוע
 גובה:  5029 מטר מעל לפני הים
 אורך:  40 מטר
 ‏עומק ממוצע:  3 מטר
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  הודו 
 קואורדינטות:  30°15′43″N 79°43′54″E﻿ / ﻿30.261944444444°N 79.731666666667°E﻿ / 30.261944444444; 79.731666666667
  (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודירופקונד(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודירופקונד(למפת אוטראקהאנד רגילה) דהראדוןרופקונד(למפת אוטראקהאנד מוגדלת) דהראדוןרופקונד
 
אגם רופקונד (Roopkund, מכונה אגם המסתורין או אגם השלדים) הוא אגם קרחוני קטן בקצה הרי ההימלאיה במדינת אוטראקהאנד בהודו, הרחק מיישוב אנושי. הוא שוכן בגובה של 5,029 מטר על מורדות הר טרישול (Trisul), מוקף סלעים ואבנים. עומק האגם כ-3 מטר, וקוטרו, המשתנה בין הקיץ לחורף, אינו עולה על 40 מטר. בקרקעית האגם הרדוד ובשוליו נמצאים שרידים של מאות שלדים אנושיים, שנראים במים הצלולים במהלך חודש אחד כשהקרח והשלג נמסים. לפי הערכות יש ברופקונד בין 600 ל-800 שלדים. לצד השלדים פזורים שרידים של חפצים שונים כגון כלי עץ, כפכפי עור וטבעות.
שימור

רופקונד היה יעד טרקינג פופולרי. המנהל המקומי דיווח שמטיילים לוקחים איתם עצמות למזכרת, לפעמים כמויות גדולות של עצמות על גב פרדות, ואם האזור לא יוגן קיים חשש שהשלדים ייעלמו בהדרגה. נעשה מאמץ לפתח את האגם כאתר לתיירות אקולוגית, אך ב-2018 טיולי טרקינג לרופקונד נאסרו כליל.
הערות שוליים

↑  The mystery of India’s ‘lake of skeletons’
↑  Bones Of A Riddle
↑  Skeleton Lake of Roopkund, India
↑   סרטון של נשיונל ג'אוגרפיק משנת 2004 על משלחת המחקר לאגם רופקונד
↑  Ancient DNA from the skeletons of Roopkund Lake reveals Mediterranean migrants in India
↑  The age of Roopkund trek is over. So what?
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007570446405171  LCCN: sh2013001468  VIAF: 315170724   WorldCat (עם VIAF): 315170724 
שרידי שלדים אנושיים סביב אגם רופקונד
טרקינג לאגם רופקונד. האגם היה יעד טרקינג פופולרי, אך עקב שוד ממצאים הטרקינג נאסר.
רוברט קריפן

| --- | --- |

 לידה:  11 בספטמבר 1937 (בן 87) באומונט, טקסס
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  אמריקאי ארצות הברית
 השכלה:  בית הספר לטייסי ניסוי של חיל האוויר האמריקני  אוניברסיטת טקסס באוסטין  New Caney High School 
 עיסוק בעבר:  טייס ניסוי
 תקופת השירות:  1969–1995 (כ־26 שנים)
 דרגה:  קפטן בצי ארצות הברית
 זמן שהייה בחלל:  23 ימים, 13 שעות ו-46 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  רוברט קריפן
 משימות
 STS-1,‏ STS-7,‏ STS-41-C,‏ STS-41-G
    
 עיטורים
  סיכת האסטרונאוט של צי ארצות הברית  צלב התעופה המצוינת    מדליית הכבוד של הקונגרס בתחום החלל   מדליית השירות המצטיין של נאס"א (3 פעמים) מדליית המנהיגות הבולטת של נאס"א  מדליית הטיסה בחלל של נאס"א (4 פעמים)
 
רוברט לורל "בוב" "קריפ" קריפן (באנגלית: Robert Laurel Crippen; נולד ב-11 בספטמבר 1937) הוא אסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא טס במשימות STS-1,‏ STS-7,‏ STS-41-C ו-STS-41-G.
קריפן נולד בבאומונט שבמדינת טקסס בארצות הברית.
השכלה

בוגר במדעים בהנדסת אירוספייס מאוניברסיטת טקסס, 1960.