stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארץ אוז
רמזים והקבלות בסרט לעלילת הקוסם מארץ עוץ

הסרט נעשה כמחווה לסרט הקוסם מארץ עוץ; הסרט מתחיל בשחור לבן, וכשאוסקר מגיע לארץ אוז הצבעים נכנסים למסך
מציגים את בניית הדחליל להפחדת המזיקים שדורותי פוגשת במסעה לקוסם
במסעו לעיר הברקת, אוסקר מבריח את האריה הפחדן שדורותי עתידה לפגוש, ובכך מציל את פינלי
הסרט מציג את מאסטר טינקאקר; מי שעתיד לבנות את איש הפח שדורותי פוגשת
אנני; דמות בסרט שאוסקר מפתה, מודיעה לו שהיא מאורסת לאדם ששם משפחתו הוא גייל, מה שמרמז על היותה בעתיד אמא של דורותי גייל
הלבוש של המכשפה הרעה מהמערב בסרט הקוסם מארץ עוץ דומה ללבוש של תיאודורה לאחר שהפכה לחסרת לב
תיאודורה מופיעה באש באותה צורה שהמכשפה הרעה מהמערב מהסרט הקלאסי הופיעה באש לאחר שדורותי הרגה בטעות את אחותה
בסצנה שבו תיאודורה מתפרצת בבכי לחדרה, נשארים על פניה סימני כוויות; מה שמרמז על רגישותה למים
דמויות, ליהוק ודיבוב

| שחקנ/ית | דמות | תיאור | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- | --- |
| ג'יימס פרנקו | אוסקר דיגס | נוכל רודף שמלות שמגיע בסופת טורנדו לאוז ועל ידי עזרה מגלינדה הוא הופך את עצמו לאדם טוב יותר | יפתח אופיר |
| מילה קוניס | תיאודורה | מכשפה טובה שעוזרת בתחילה לאוסקר ואף מתאהבת בו, אך כשהיא חושבת שאוסקר בוגד בה, היא נהפכת למכשפה הרעה מהמערב ולעוזרת של אוואנורה ואף היא אחותה והאנטגוניסטית המשנית הראשית של הסרט. | שרונה אלימלך |
| מישל ויליאמס | גלינדה | המכשפה הטובה מהדרום. כולם מאמינים בתחילה שגלינדה עתידה להשליט טרור בארץ אוז, אך בסוף מתברר שטעו. גלינדה הופכת בסוף לאהובתו של אוסקר | איילת רובינסון |
| מישל ויליאמס | אנני | חברה של אוסקר שמאוהבת בו; אך מאורסת לג'ון גייל, אנני היא אמא של דורותי מהסרט המקורי. | איילת רובינסון |
| רייצ'ל וייס | אוואנורה | המכשפה הרעה מהמזרח. אוואנורה היא יריבתו הראשית של אוסקר. בנוסף, אוואנורה עונדת שרשרת קסמים שמסתיר את מראה המכוער תחת מראה אישה יפה. היא אחותה של תיאודורה וגם היא האנטגוניסטית הראשית של הסרט. | הילה זיתון |
| זאק בראף | פינלי | קוף מכונף שמבטיח חוב לאוסקר; בהמשך נהיה גם ידידו הטוב ביותר | עידו רוזנברג |
| זאק בראף | פרנק | עוזרו האישי של אוסקר בכל מסעותיו בקנזס | עידו רוזנברג |
| ג'ואי קינג | נערת החרסינה | בובה עשויה חרסינה שמצטרפת למסע של אוסקר כנגד אוואנורה. לבסוף היא מקבלת אותו ואת כל השאר כמשפחתה | שחר קדוש |
| ג'ואי קינג | ילדה נכה | נערה מקנזס שמרותקת לכיסא גלגלים ומבקשת מאוסקר שירפא אותה במהלך אחד מהופעותיו | שחר קדוש |
| ביל קובס | מאסטר טינקר | מנהיג הטינקרים המסייע לאוסקר במאבק נגד המכשפות הרעות | אריה צ'רנר |
| אביגיל ספנסר | גברת המילטון | עוזרת הבמה של אוסקר בקנזס |  |
| טד ריימי | הסקפטי | עוזר של מר טינקאקר |  |
| ברוס קמפבל | ינקי | החייל הראשי של אוואנורה ותיאודורה |  |
| טוני קוקס | נאק | גמד ממורמר, משמש כחצוצרן המלך שנהרג; במהלך הסרט הוא כורת ברית עם גלינדה | מומי לוי |
| טים הולמס | האיש החסון | האיש החזק בקרקס; שונא את אוסקר לאחר שפלירטט עם אשתו |  |
| מרטין קלבה | ניקו |  |  |
הפקה > היסטוריה

לאחר הצלחת הסרט "שלגיה ושבעת הגמדים" בשנת 1937, וולט דיסני תכנן ליצור סרט אנימציה המבוסס על הספר הראשון של ליימן פרנק באום בסדרת "הקוסם מארץ עוץ". רוי דיסני, יו"ר דיסני, מסר לבאום שהם מכרו את זכויות הסרטה לספר הראשון לסמואל גולדווין, ששב ומכר אותם ללואי ב. מאייר בשנת 1938. הפרויקט פותח על ידי מטרו גולדווין מאייר לעיבוד המוזיקלי הידוע בכיכובה של ג'ודי גרלנד, ששוחרר בשנה שאחרי כן.
בשנת 1954, כאשר זכויות ההסרטה ל-13 הספרים הנותרים של "הקוסם מארץ עוץ" של באום נעשו זמינות, וולט דיסני רכש אותן לשימוש בתוכנית הטלוויזיה "עולמו המופלא של דיסני" ולסרט עם שחקנים, שהפקתו ננטשה ומעולם לא הושלמה. ההיסטוריה של דיסני עם סדרת הספרים של "הקוסם מארץ עוץ" המשיכה בשנת 1985, כאשר הפיקו סרט שנקרא "בחזרה לארץ עוץ" (Return to Oz). סרט זה זכה לביקורות גרועות ונכשל מסחרית, אך התפתח והפך לסרט פולחן לאחר הפצתו. לאחר מכן, חברת דיסני איבדה את זכויות ההסרטה לספרים, שחזרו לרשות הציבור.
הפקה > פיתוח

תסריטאי בשם מיטשל קאפנר הסתקרן מהאפשרות של חקירת המקורות של הקוסם מארץ עוץ. מפיק בשם ג'ו רות' הפך למעורב בסרט כמעט מאותה הסיבה כמו קאפנר:
בשנים שביליתי באולפני וולט דיסני - למדתי עד כמה קשה למצוא אגדה עם גיבור חזק וטוב. יש את "היפהפייה הנרדמת", "סינדרלה" ו"אליס בארץ הפלאות", אבל סיפור אגדה עם גיבור הוא מאוד קשה להשגה. אבל עם סיפור המקור של הקוסם מארץ עוץ, הייתה כאן אגדה טבעית וידעתי שזה היה רעיון לסרט שבאמת שווה בדיקה.
קאפנר הציג את הרעיון לסרטי סוני, אבל נתקל בסירוב. בשנת 2009, הפרויקט קרם עור וגידים כאשר קאפנר הוזמן לאולפני דיסני עם התסריט שלו.
הפקה > צילום

הצילומים לסרט החלו ב-25 ביולי 2011, באולפני מישיגן ראלי בפונטיאק.
ריימי בחר להשתמש בסטים אמיתיים בשילוב עם הדמיה ממוחשבת במהלך ההסרטה. הסטים נבנו כך שלשחקנים הייתה יכולה להיות התייחסות חזותית, בניגוד לשימוש בטכנולוגית מסך ירוק לכל סצנה. זאק בראף וג'ואי קינג היו על הסט, והקליטו את הדיאלוג שלהם בו זמנית עם השחקנים האחרים, בכל פעם שהדמויות שלהם היו בסצנה. הצוות האמנותי השתמש במריונטה של נערת החרסינה כדי לשמש כנקודת התייחסות חזותית שהשחקנים יוכלו לשחק מולה, ואילו בראף לבש חליפת לכידת תנועה כדי ליצור את התנועות של פינלי, ותנועות הפנים שלו שצולמו, הועברו לתוך האנימציה של פינלי.
המנהל האמנותי, רוברט סטרומברג, שעבד על "אליס בארץ הפלאות", שאב השראה מסרטיהם של פרנק קפרה וג'יימס וונג האו על מנת להשיג את העיצוב הדק שהוא חזה לעיר הברקת. סטרומברג התנגד לאיכות הגוונים הצבעוניים של ארץ אוז עם הופעה מאופקת של ארץ הפלאות ואמר, כי אף על פי ששני הסרטים חוקרים עולמי פנטזיה דומים, האווירה הכללית והנוף של כל אחד "שונה לחלוטין". בשנת 2011, סטרומברג וצוותו ביקרו בארכיון של דיסני בשלב טרום הייצור האמנותי על מנת לבחון את ההתייחסות לאנימציה בסרטיו של דיסני כגון "פינוקיו", "במבי", "פנטזיה", "סינדרלה", "היפהפייה הנרדמת", "אליס בארץ הפלאות", ו"שלגיה", כדי ליצור בסרט סגנון שיזכיר את הסגנון הקלאסי של דיסני. מעצב התלבושות גארי ג'ונס התמקד באותנטיות עם עיצובי המלתחה שלו:
התחלתי לעשות מחקר מקיף ולקבל רעיונות לדרכים שהתלבושות צריכות להיראות כדי להיות מדויק מבחינה היסטורית, אך כשעלינו על זה, אנחנו באמת התחלנו ליצור עולם חדש.
אנשי צוות ההפקה נאלצו לעבוד תחת המגבלות שנקבעו על ידי אולפני האחים וורנר, הבעלים החוקיים של הזכויות לאייקונים ולאלמנטים של הסרט של מטרו גולדווין מאייר משנת 1939. אחד האייקונים שלא ניתן היה להשתמש בהם היה נעלי האודם של המכשפה, שנעלה ג'ודי גרלנד, כדורותי. לכן, דיסני לא הורשו להשתמש בהם וגם לא בכל דבר דומה מהסרט הקלאסי, למעט העור הירוק של המכשפה הרעה, שדיסני נעזרו במחלקה המשפטית שלהם כדי להשיג רשות לכך ולהופעה הראשונה של המכשפה הרעה מהמערב.
בנוסף לסוגיות המשפטיות, הפקת הסרט התמודדה עם עיכובים מצד חברי הצוות, שיצאו להפסקה בצילומים בשל התחייבויות ונסיבות בלתי תלויות. רייצ'ל וויז עזבה באמצע הצילומים לסרט עבור תפקיד בסרט אחר, מישל ויליאמס נדרשה לקדם את הפצתו של סרטה "השבוע שלי עם מרילין", ואביו של ג'יימס פרנקו מת במהלך הפקת הסרט. יצירת האיפור של מילה קוניס והתותבות שלה לאחר שהפכה למכשפה הרעה דרשו ארבע שעות עבודה בכל פעם, ושעה להסרתם, ולקח כמעט חודשיים לעורה של קוניס להתאושש באופן מלא מהסרת האיפור.
הפקה > פוסט-פרודקשן

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הפקה > מוזיקה

המלחין דני אלפמן ציין כי הפסקול של הסרט היה נגיש לייצור מהיר, ורוב המוזיקה נכתבה בשישה שבועות. לגבי איכות הגוונים של המוזיקה, הצהיר אלפמן:
אנחנו הולכים לקחת גישה שזה ספר ישן, אבל לא מודע שהוא מיושן. אני גם חושב שיש יתרון בכך שאני מסוגל לנגן באופן סיפורי. כמו שאני יכול גם לזוז מהר יותר כי זה האינסטינקטים הטבעיים שלי, אני גם יכול לספר סיפור במוזיקה.
הפקה > מוזיקה > פסקול

| --- | --- |

 פסקול מאת דני אלפמן
 יצא לאור:  5 במרץ 2013
 סוגה:  סרט פנטזיה, קומדיה, סרט הרפתקאות, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סרט לכל המשפחה 
 חברת תקליטים:  וולט דיסני רקורדס
 הפקה:  ג'ו רות' 
 
הפסקול המקורי ל"ארץ אוז" הופץ על ידי וולט דיסני רקורדס ב-5 במרץ 2013. התקליטור הופץ בשיתוף עם Intrada Records.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Main Titles  | 2:57 |
| 2. | A Serious Talk  | 2:23 |
| 3. | Oz Revealed  | 1:58 |
| 4. | A Strange World  | 1:48 |
| 5. | Where Am I?/Schmooze-A-Witch  | 2:05 |
| 6. | Fireside Dance  | 1:19 |
| 7. | Meeting Finley  | 1:57 |
| 8. | The Emerald Palace  | 0:47 |
| 9. | Treasure Room/Monkey Business  | 2:56 |
| 10. | China Town  | 3:07 |
| 11. | A Con Job  | 1:47 |
| 12. | Glinda Revealed  | 1:43 |
| 13. | The Munchkin Welcome Song  | 0:41 |
| 14. | Bad Witch  | 4:32 |
| 15. | The Bubble Voyage  | 2:48 |
| 16. | Great Expectations/The Apple  | 4:58 |
| 17. | Meeting the Troops  | 1:18 |
| 18. | What Army  | 0:29 |
| 19. | Theodora's Entrance/Puppet Waltz  | 1:51 |
| 20. | A Threat  | 2:07 |
| 21. | Bedtime/The Preparation Montage  | 7:00 |
| 22. | Call to Arms  | 2:13 |
| 23. | Destruction  | 2:38 |
| 24. | Oz the Great and Powerful  | 1:25 |
| 25. | Fireworks/Witch Fight  | 1:39 |
| 26. | Time for Gifts  | 5:54 |
| 27. | End Credits from Oz  | 1:59 |
| משך כולל: | משך כולל: | 1:06:19 |
שחרור

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בחודש מאי 2011, לפני שהצילומים החלו, חברת וולט דיסני נתנה תאריך שחרור לסרט; 8 במרץ 2013 בצפון אמריקה. הסרט היה בבכורה העולמית בתיאטרון אל קפיטן בוליווד ב-14 בפברואר 2013.
שחרור > שיווק וקידום

דיסני שיתף פעולה עם IMAX ו-HSN על מנת לתאם כדור פורח למסעות פרסום בארצות הברית. מסע הבכורה החל בקליפורניה באולפני וולט דיסני בברבנק, ועצר בארבעה מוקדים: אל קפיטן התיאטרון בבכורה העולמית, אתר נופש דיסנילנד באנהיים, דייטונה ספידווי הבינלאומי בפלורידה וסנטרל פארק בניו יורק. דיסני גם קידם את הסרט דרך פארקי השעשועים שלה; אפקוט של פרחים בינלאומיים וגן הפסטיבל בהשתתפות גינה רבה תכליתית ולשחק באזור על פי נושא מהסרט.
ב-23 בפברואר 2013, חברת וולט דיסני שחררה אפליקציה מיוחדת של Temple Run לאייפון בשיתוף עם חברת Imangi. במשחק ניתן לשחק את אוסקר בעודו בורח מהבבונים של אוואנורה.
ראו גם

הקוסם מארץ עוץ
הערות שוליים

↑  ארץ אוז, באתר Box Office Mojo
↑  ניתן לקרוא על החילופים בין אוז ועוץ בבלוג של גילי בר-הלל
חלקת סיילם (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  הספר "חלקת סיילם" מאת סטיבן קינג
 בימוי:  גארי דאוברמן
 הופק בידי:  ג'יימס ואן מייקל קליר רוי לי מארק וולפר
 תסריט:  גארי דאוברמן
 שחקנים ראשיים:  לואיס פולמן מקנזי לי ביל קאמפ ספנסר טריט קלארק אלפרה וודארד ויליאם סאדלר פילו אסבאק
 מוזיקה:  נתן בר, ליסבת סקוט 
 צילום:  מייקל בורגס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  ניו ליין סינמה אטומיק מונסטר הפקות Vertigo Entertainment
 חברה מפיצה:  אולפני האחים וורנר Max
 הקרנת בכורה:  3 באוקטובר 2024
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה על־טבעי, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט דרמה, סרט ערפדים 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
"חלקת סיילם" (באנגלית: Salem's Lot) הוא סרט אימה אמריקאי, שנכתב ומבוים על ידי גארי דאוברמן, המבוסס על רומן באותו שם מאת סטיבן קינג, שיצא לאור בשנת 1975. בסרט מככבים לואיס פולמן, מקנזי לי, ביל קאמפ, ספנסר טריט קלארק, אלפרה וודארד, ויליאם סאדלר ופילו אסבאק; ועלילתו עוקבת אחר סופר שחוזר לעיירת הולדתו בחיפוש אחר השראה, אך מגלה כי ערפדים השתלטו על העיירה.
הסרט, שמופק על ידי "ניו ליין סינמה", עלה לשירות הזרמת המדיה "Max" ב-3 באוקטובר 2024.
תקציר העלילה

עלילת הסרט עוסקת בבן מירס, סופר שחוזר לבית ילדותו בעיירת "חלקת סיילם" בחיפוש אחר השראה עבור ספרו הבא, אך עד מהרה בן מגלה שעל העיירה השתלטו ערפדים, מה שמוביל אותו להצטוות יחד עם קבוצת תושבים שנאבקת נגדם.
צוות השחקנים

לואיס פולמן – בן מירס
מקנזי לי – סוזן נורטון
אלפרה וודארד – ד"ר קודי
ויליאם סאדלר - קורט בארלו
פילו אסבאק – ריצ'רד סטרייקר
ביל קאמפ – מתיו ברק
ספנסר טריט קלארק – מייק ריירסון
ג'ון בנג'מין היקרי – האב קלהאן
ג'ורדן פרסטון קרטר – מארק פיטרי
ניקולס קרובטי – דני גליק
קייד וודוורד – ראלף גליק
הפקה > פיתוח

פיתוחו של הסרט תחת הפקת "ניו ליין סינמה" הוכרז לראשונה באפריל 2019, כשנמסר כי גארי דאוברמן עתיד לכתוב את התסריט ולהפיק את הסרט לצדו של ג'יימס ואן. בריאיון נשאל דאוברמן אם הוא עתיד ליישם את אותה גישת הכתיבה בה השתמשו במהלך העבודה על "זה" והמשכו "זה: חלק 2", עיבוד דואולוגי לרומן באותו שם שאף הוא נכתב על ידי קינג, וענה: "אני אוהב להיות נאמן לסיפור כפי יכולתי, עד שהוא נהיה קצת יותר מדי מסובך עבור הסרט... זה כל כך כיף לשחק עם ערפדים ולעשות משהו מפחיד באמת... ואני נרגש להציג את זה לקהל." בשנת 2020, נמסר כי דאוברמן יהיה אמון על בימוי הסרט.
הפקה > ליהוק

באוגוסט 2021, נמסר על ליהוקו של לואיס פולמן לתפקיד הראשי של הסרט, לצדם של מקנזי לי, ביל קאמפ וספנסר טריט קלארק. בספטמבר 2021, נמסר על ליהוקה של אלפרה וודארד לגילום דמותה של ד"ר קודי, דמות אשר ברומן המקורי מופיעה כגבר אך עברה היפוך מגדרי עבור הסרט, לצד ליהוקם של ויליאם סאדלר ופילו אסבאק. בשלהי ספטמבר ותחילת אוקטובר 2021, נמסר על ליהוקם של ג'ון בנג'מין היקרי, ג'ורדן פרסטון קרטר, ניקולס קרובטי וקייד וודוורד לצוות השחקנים.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט החלו בספטמבר 2021, בבוסטון, תחת פיקוחו של הצלם מייקל בורגס. הצילומים במדינת מסצ'וסטס עתידים להתקיים בעיירות סטרלינג וקלינטון, הן בווסטר והן באיפסוויץ'. בנוסף, הספרייה הציבורית של פרינסטון שבמסצ'וסטס נסגרה לצורך שלושה ימי צילום.
מוזיקה

במהלך תהליך הפוסט פרודקשן, נחשף כי את הפסקול לסרט ילחינו נתן בר וליסבת סקוט.
הפצה

הסרט עלה לשירות הזרמת המדיה "Max" ב-3 באוקטובר 2024. במקור, התעתד הסרט לעלות לאקרנים ב-9 בספטמבר 2022, בסוף השבוע שלאחר יום העבודה, אך נדחה ל-21 באפריל 2023, "בשל עיכובים בתהליך הפוסט פרודקשן שהיו קשורים למגפת הקורונה", לפני שהוחלט להסירו לחלוטין מלוח ההפצה בבתי הקולנוע.
באוקטובר 2023, נמסר כי "האחים וורנר" מעוניינים להפיץ את הסרט באמצעות "Max", בעקבות שביתת אמני הטלוויזיה והרדיו, שיצרה "צורך הולך וגובר בתוכן מקורי של Max", אם כי דאוברמן הצהיר שטרם התקבלה החלטה לגבי הפצתו העתידית של הסרט. בפברואר 2024, נשאל קינג שוב לגבי הפצתו העתידית של הסרט, ובתגובה הצהיר קינג כי הוא לא קשור לדיונים של מקבלי ההחלטות. במרץ 2023, אושר רשמית כי הסרט יופץ באמצעות "Max", ובאוגוסט 2024, נמסר כי הסרט עתיד לעלות לשירות באוקטובר 2024. בנוסף, על פי איגוד מפיצי הסרטים, הסרט יעלה לאקרנים בבתי קולנוע נבחרים בבריטניה ובאירלנד ב-11 באוקטובר 2024.
שנורקל

שנורקל
שנורקל (בעברית: צַנְרָן או קנה) הוא צינור חלול שבעזרתו אדם או כלי רכב יכול לשאוף אוויר כאשר הוא נמצא מתחת לפני המים.
שנורקל שחייה

שנורקל שחייה הוא צינור גלילי באורך כ-30 ס"מ בדרך כלל בצורת האות הלטינית J, בעל פייה נוחה ועשוי מגומי או פלסטיק. השנורקל משמש את השחיין לשאיפת אוויר ללא צורך להוציא את פתחי הנשימה שלו (פה, אף) אל מחוץ למים. פעולת השחייה או הצלילה באמצעות שנורקל, נקראת "שנורקלינג".
שימוש בשנורקל נעשה כאשר האדם מכניס את הפייה לפיו ומשאיר את הקצה העליון של השנורקל מעל פני המים. כך הוא יכול להשאיר את ראשו מתחת לפני המים לזמן בלתי מוגבל. בדגמים מסוימים, ממוקם שסתום חד-כיווני בחלקו העליון של השנורקל, המונע ממים לחדור לתוכו. השסתום מעוצב כך שכאשר הצוללן הלא מנוסה (כגון ילדים) צולל וקצהו העליון של השנוקל יורד מתחת לפני המים, נכנס כדור לפתח השנורקל ומונע ממים להיכנס לתוך הצינור.
השנורקל הארוך ביותר הוא צינור באורך של כ-50 ס"מ. הצינור הארוך מאפשר לצוללן לשהות בעומק רב יותר אך בעומק זה הלחץ על הריאות חזק ומונע מהן להתנפח לגודל הרצוי על מנת לשאוף אוויר.
השנורקל מגדיל את הנפח המת שהצוללן שואף, שכן האוויר שהצוללן נושף נשאר בחלקו בתוך השנורקל וממוחזר בשאיפה הבאה, כך שתהליך הנשימה איננו יעיל.
שנורקל צוללות

שנורקל צוללות הוא מכשיר המאפשר לצוללת להישאר מתחת לפני המים בזמן שהיא מקבלת את אספקת האוויר שלה. מכשיר זה פותח לראשונה על ידי ההולנדים קצת לפני מלחמת העולם השנייה והועתק על ידי הגרמנים בזמן המלחמה.
עד עידן הצוללות האטומיות נהגו הצוללות לפעול בעיקר קרוב לפני המים ולצלול רק בעיתות חירום.
שנורקל רכב

כלי רכב צבאיים כגון ג'יפים ורכבי שטח ניתנים להרכבת שנורקל על המפלט וצינור אספקת האוויר למנוע. שיטה זו מאפשרת לרכב לצלוח מכשולי מים עמוקים. בשנורקלים אלה, עומק המים המקסימלי שהרכב יכול לצלוח הוא גובה ראש הנהג וגובה השנורקל. במקרה של ג'יפים כל המנועים והחיווט אטומים והנהג צריך להפעיל לחץ אוויר גבוה במנוע כדי למנוע ממים לחדור אליו.
שנורקל רכב > טנקים אמפיביים

במלחמת העולם השנייה פותחו כמה כלים אמפיביים כגון טנקים המסוגלים לצלוח מכשולי מים עמוקים. טנקים אלה, אשר צוידו בשנורקל ייעודי, שימשו בעיקר לנחיתה על חופים מנחתות.
הערות שוליים

↑  צַנְרָן במילון שימוש כללי (תשנ"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7636529-3 
רכב שטח עם שנורקל
שגריר ארצות הברית ברוסיה

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  לין טרייסי
 תאריך כניסה לתפקיד:  30 בינואר 2023
 דרכי מינוי:  מינוי בצו נשיאותי
 תחום שיפוט:  רוסיה רוסיה
 כפוף:  למזכיר המדינה
 מעון:  רוסיהבית ספאסו, ארבאט, מוסקבה 55°45′02″N 37°35′17″E﻿ / ﻿55.75056°N 37.58806°E﻿ / 55.75056; 37.58806
 מושב המשרה:  בולשוי דוויאטינסקי פראולוק 8, מוסקבה
 ייסוד המשרה:  5 בנובמבר 1809
 איוש ראשון:  ג'ון קווינסי אדמס
 https://ru.usembassy.gov/
 
מעון השגריר בבית ספאסו, לשעבר אחוזתו של ניקולאי וטורוב
גרם המדרגות בבית ספאסו, שהשפיעו על סצנת הנשף באמן ומרגריטה מאת מיכאיל בולגקוב
חגיגות 4 ביולי בחצר בית ספאסו, 2010
הקונסוליה הכללית של ארצות הברית, בסנקט פטרבורג
שגריר ארצות הברית ברוסיה הוא הנציג הרשמי של ארצות הברית בפדרציה הרוסית.
מושבו של השגריר הוא בשגרירות ארצות הברית במוסקבה, בבית ספאסו שברחוב ארבאט במוסקבה. בנוסף לשגרירות במוסקבה, לארצות הברית קונסוליה בסנקט פטרבורג וביקטרינבורג.
השגריר הראשון של ארצות הברית ברוסיה היה ג'ון קווינסי אדמס, מי שהיה לנשיא ארצות הברית השישי וכיהן כשגריר בשנים 1809 - 1814. ארצות הברית כוננה עם רוסיה יחסים דיפלומטיים לראשונה בשנת 1780, אלה הופסקו עם עליית הבולשביקים לשלטון בשנת 1917, ולא חודשו עד שנת 1933, אז קושרו יחסים דיפלומטיים בין ארצות הברית לברית המועצות.
השגרירות

שגרירות ארצות הברית ברוסיה (באנגלית: Embassy of the United States in the Russian Federation) שוכנת בסמטת דביאטינסקי הגדולה 8 במוסקבה מאז נחנך הבניין הנוכחי ביולי 2000. בעבר שכנה השגרירות בשדרות נובינסקי 21-23.
מבנה השגרירות נבנה בשנת 1979 אך עד מהרה הסתבר כי הבניין היה מלא במתקני האזנה חבויים והוא נבנה מחדש בשנת 1994 ונחנך ביוני 2000. נטען כי הבניין משמש את NSA לצורך האזנה וציתות"
הקונסוליות

ארצות הברית מחזיקה בשלוש קונסוליות ברוסיה: בסנקט פטרבורג, ביקטרינבורג ובולדיווסטוק. בעבר הקונסוליה הכללית בסנקט פטרבורג שימשה כשגרירות ארצות הברית באימפריה הרוסית משנת 1808 ועד 1917.
שגרירי ארצות הברית ברוסיה > שגרירי ארצות הברית באימפריה הרוסית

| שגריר | דיוקן | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרנסיס דיינה |  | 19 בדצמבר 1780 | ספטמבר 1783 | לא התקבל רשמית בחצר המלכות.   לאחריו לא מונה שגריר עד שנת 1808 |
| וויליאם שורט |  | 8 בספטמבר 1808 |  | מינויו לא אושר על ידי הסנאט |
| ג'ון קווינסי אדמס |  | 28 ביוני 1809 | 28 באפריל 1814 | השגריר הראשון   נשיא ארצות הברית הששי (1825—1829) |
| ויליאם פינקני |  | 7 במרץ 1816 | 14 בפברואר 1818 |  |
| ג'ורג' קמפבל |  | 18 באפריל 1818 | 8 ביולי 1820 |  |
| הנרי מידלטון |  | 6 באפריל 1820 | 13 באוגוסט 1830 |  |
| ג'ון רנדולף |  | 26 במאי 1830 | 19 בספטמבר 1830 |  |
| ג'יימס ביוקנן |  | 4 בינואר 1832 | 5 באוגוסט 1833 | נשיא ארצות הברית ה-15 (1857—1861) |
| מאלון דיקרסון |  | 28 במאי 1834 |  |  |
| ויליאם וילקינס |  | 30 ביוני 1834 | 24 בדצמבר 1835 |  |
| ג'ון רנדולף קליי |  | 29 ביוני 1836 | 5 באוגוסט 1837 |  |
| ג'ורג' דאלאס |  | 7 במרץ 1837 | 29 ביולי 1839 |  |
| צ'רצ'יל קמברלנג |  | 25 במאי 1840 | 13 ביולי 1841 |  |
| צ'ארלס סטיוארט טוד |  | 27 באוגוסט 1841 | 27 בינואר 1846 |  |
| ראלף אייזקס אינגרסול |  | 8 באוגוסט 1846 | 1 ביולי 1848 |  |
| ארתור בגבי |  | 15 ביוני 1848 | 14 במאי 1849 |  |
| ניל בראון |  | 2 במאי 1850 | 23 ביוני 1853 |  |
| תומאס סיימור |  | 24 במאי 1853 | 17 ביולי 1858 |  |
| פרנסיס וילקינסון פיקנס |  | 11 בינואר 1858 | 9 בספטמבר 1860 |  |
| ג'ון אפלטון |  | 8 ביוני 1860 | 8 ביוני 1861 |  |
| קסיוס מרסלוס קליי |  | 8 במרץ 1861 | 25 ביוני 1862 |  |
| סיימון קמרון |  | 17 בינואר 1862 | 18 בספטמבר 1862 |  |
| קסיוס מרסלוס קליי |  | 11 במרץ 1863 | 1 באוקטובר 1869 | קדנציה שנייה |
ג'ון ליטלטון דוסון: 
| אנדרו גרג קרטין |  | 16 באפריל 1869 | 1 ביולי 1872 |  |
| ג'יימס לורנס אור |  | 12 בדצמבר 1872 | 6 במאי 1873 |  |
| מרשל ג'וול |  | 29 במאי 1873 | 19 ביולי 1874 |  |
| ג'ורג' הנרי בוקר |  | 13 בינואר 1875 | 14 בינואר 1878 |  |
| אדווין סטוטון |  | 30 באוקטובר 1877 | 2 במרץ 1879 |  |
| ג'ון פוסטר |  | 26 בינואר 1880 | 1 באוגוסט 1881 | מזכיר המדינה של ארצות הברית ה-32 (1892—1893) |
| ויליאם ה. האנט |  | 23 באוגוסט 1882 | 23 בפברואר 1884 |  |
אהרון סרג'נט: 
| אלפונזו טאפט |  | 4 ביולי 1884 | 31 ביולי 1885 | התובע הכללי של ארצות הברית (1876—1877) |
אלכסנדר לוטון: 
| ג'ורג' לותרופ |  | 7 במאי 1885 | 1 באוגוסט 1888 |  |
| למברט טרי |  | 25 בספטמבר 1888 | 2 בפברואר 1889 |  |
| אלן תורנדייק רייס |  | 3 במרץ 1889 |  |  |
| צ'ארלס אמורי סמית' |  | 14 בפברואר 1890 | 17 באפריל 1892 |  |
| אנדרו ווייט |  | 22 ביולי 1892 | 1 באוקטובר 1894 |  |
| קליפטון ברקינרידג' |  | 20 ביולי 1894 | 10 בדצמבר 1897 |  |
| איתן היצ'קוק |  | 11 בפברואר 1898 | 28 בינואר 1899 |  |
| שרלמיין טאואר |  | 12 בינואר 1899 | 19 בנובמבר 1902 |  |
| רוברט סנדרסון מק'ורמיק |  | 26 בספטמבר 1902 | 27 במרץ 1905 |  |
| ג'ורג' פון לנגרק מאייר |  | 8 במרץ 1905 | 26 בינואר 1907 |  |
| ג'ון ו. רידל |  | 19 בדצמבר 1906 | 8 בספטמבר 1909 |  |
| וויליאם רודוויל רוקהיל |  | 17 במאי 1909 | 17 ביוני 1911 |  |
| קרטיס גילד |  | 24 באפריל 1911 | 24 באפריל 1913 |  |
| ג'ורג' תומאס מארי |  | 9 ביולי 1914 | 29 במרץ 1916 |  |
| דייוויד פרנסיס |  | 6 במרץ 1916 | 7 בנובמבר 1917 |  |
שגרירי ארצות הברית ברוסיה > שגרירי ארצות הברית בברית המועצות

| שגריר | דיוקן | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ויליאם בוליט |  | 1933 | 1936 |  |
| ג'וזף דייוויס |  | 1936 | 1939 |  |
| לורנס סטיינהרדט |  | 1939 | 1942 | כיהן כשגריר בתחילת מלחמת העולם השנייה |
| ויליאם סטנדלי |  | 1942 | 1943 |  |
| אברל הארימן |  | 1943 | 1946 |  |
| וולטר בדל סמית' |  | 1946 | 1949 | כיהן כמנהל CIA‏ (1950-1953) |
| אלן קירק |  | 1949 | 1952 |  |
| ג'ורג' קנאן |  | 1952 | 1953 |  |
| צ'ארלס בולן |  | 1953 | 1957 |  |
| ליולין תומפסון |  | 1957 | 1962 |  |
| פוי קופר |  | 1962 | 1967 |  |
| ליולין תומפסון |  | 1967 | 1969 | קדנציה שנייה |
| ג'ייקוב בים |  | 1969 | 1974 |  |
| ולטר סטויסל |  | 1974 | 1977 |  |
| מלקולם טון |  | 1977 | 1979 |  |
| תומאס ג'ון ווטסון |  | 1979 | 1981 |  |
| ארתור הרטמן |  | 1981 | 1987 |  |
| ג'ק מטלוק |  | 1987 | 1991 |  |
שגרירי ארצות הברית ברוסיה > שגרירי ארצות הברית בפדרציה הרוסית

| שגריר | דיוקן | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| רוברט שטראוס |  | 1991 | 1993 |  |
| תומאס פיקרינג |  | 1993 | 1996 | היה שגריר ארצות הברית באו"ם בזמן מלחמת המפרץ הראשונה. |
| ג'יימס קולינס |  | 1996 | 2001 |  |
| אלכסנדר ורשבאו |  | 2001 | 2005 | כיהן כשגריר ארצות הברית בנאט"ו. |
| ויליאם ברנס |  | 10 באוגוסט 2005 | 27 ביוני 2008 |  |
| ג'ון באיירלי |  | 27 ביוני 2008 | 15 בספטמבר 2011 |  |

| מייקל מקפול |  | 15 בספטמבר 2011 | 4 בפברואר 2014 |  |
| ג'ון טאפט |  | 1 באוגוסט 2014 | 28 בספטמבר 2017 |  |
| ג'ון האנטסמן |  | 29 בספטמבר 2017 | 3 באוקטובר 2019 |  |
| ג'ולי פישר (ממלאת מקום) |  | 3 באוקטובר 2019 | 16 בינואר 2020 |  |
| ג'ון סליבאן |  | 16 בינואר 2020 | 4 בספטמבר 2022 | נאלץ להתפטר בעקבות מות רעייתו |
| אליזבת רוד (ממלאת מקום) |  | 4 בספטמבר 2022 | 9 בינואר 2023 | ממלאת מקום |
| לין טרייסי |  | 30 בינואר 2023 | מכהנת |  |
ראו גם

יחסי ארצות הברית–רוסיה
שגרירות ארצות הברית במוסקבה
לקריאה נוספת

Tatyana Dudina, "The Morgan of Moscow," reprinted in Spaso House- A Short History, published by the U.S. Embassy Moscow, 2001.
Spaso House; 75 Years: A Short History, published by the U.S. Embassy Moscow, 2008.
Moskva Encyclopedia, Nauchnoye Izdatedestvo Bolshaya Rossiskaya Encyclopedia, Moscow, 1997.
Charles W. Thayer. Bears in the Caviar, Lippincott, New York and Philadelphia, 1950.
Rebecca Matlock, Spaso House: People and meetings: Notes of the wife of an American ambassador (in Russian) Translated from English by T. Kudriavtseva, Moscow: EKSMO, Algorithm, 2004 ISBN 5-699-05497-9
הערות שוליים

↑  Spaso House; 75 Years: A Short History. (pg. 8).
↑  Tatyana Dudina, "The Mansion of the Morgan of Moscow," in Spaso House - A Short History. Pg. 2
↑  בית גגארין נהרס בהפצצה אווירית בשנת 1941
↑  Russian: Борисова Е. А., Стернин, Г. Ю., Русский неоклассицизм, М., «Галарт», 2002, ISBN 5-269-00898-X, c.126, 128
↑  Moskva Encyclopedia, Nauchnoye Izdatedestvo Bolshaya Rossiskaya Encyclopedia, Moscow, 1997. Pg. 760 and Dudina, pg. 18.
↑  Spaso House; 75 Years- A Short History, pg. 16
↑  Charles W. Thayer. Bears in the Caviar, Lippincott, New York and Philadelphia, 1950. pgs. 106-114.
↑  Spaso House; 75 years: A Short History. (pg. 18-20).
↑  George F. Kennan, Memoirs, 1950-1963, Boston and Toronto, 1972 (pg. 152-157)
↑  Henry Tanner, "Khruschev Pays Special Respects", New York Times, November 24, 1963. Pg. 1,6.
↑  U.S. Embassy Moscow Home Page, July 21, 2010
↑  U.S. Finally Opens Moscow Embassy / Building was delayed 15 years after Russians riddled it with bugs
↑  While N.S.A. Leaker Stays in Hiding, Russian TV Builds a Pedestal for Him
סמל השגרירות
בניין השגרירות במוסקבה
מבנה השגרירות הישן