stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג' פורמן
פורמן כאיש עסקים

שני עסקיו הבולטים של פורמן הם בקידום מכירות עבור יצרן מפלטי הרכב האמריקני "מיינקה" (Meineke) ומכשירי צליית מזון (טוסטר) הנושאים את שמו באנגלית: George Foreman Lean Mean Fat Reducing Grilling Machine (מילולית: "מכונת הצלייה מפחיתת השומן האכזרית של ג'ורג' פורמן") הנמכרים ברחבי העולם. פורמן טען בריאיון רדיו בחודש אפריל 2006 כי הרוויח יותר כסף ממכירת מכשירי צלייה מאשר הרוויח בכל ימיו כמתאגרף מקצועני ואף טען כי הוא ידוע יותר בעולם בזכות מכשירי הצלייה שלו מאשר כספורטאי.
ייחודיות הטוסטרים/גרילים הנושאים את שמו היא בבישול ובצלייה של מזון באופן בריאותי הודות לאפשרות להטיית משטחי הצלייה כך שהשומן הניגר מהמזון מטפטף למגשים קטנים ייעודיים. שיטת צלייה ייחודית זו נרשמה כפטנט עולמי.
פורמן לא מוכן לגלות כמה הרוויח מיוזמותיו בקידום מוצרים, אולם לא הכחיש דיווחים לפיהם סך הרווחים שצבר בחייו בעסקים, הוא כ-240 מיליון דולר - פי שלושה מרווחיו כמתאגרף מקצועי. בשנת 1999 התקשר עם חברה מסחרית שקנתה את הזכויות לשימוש בשמו, בדמותו ובכישורי המכירה שלו, לשארית חייו, בסכום של 127.5 מיליון דולר במזומן וכן 10 מיליון דולר במניות. הייתה זו אחת העסקאות הגדולות ביותר לקידום מוצרים שנכרתה עם ספורטאי בארצות הברית. ההסכם המקורי של פורמן עם אותה חברה, שנכרת בשנת 1995, היה כי הוא זכאי ל-60% מרווחי מכירת מכשירי הצלייה.
מאותה עת ועד לשנת 1999 הרוויח פורמן, בחודשים שבהם המכירות היו גבוהות, כ-4.5 מיליון דולר בחודש.
יתרה מכך, מיום השקת הגריל הראשון ועד היום נמכרו יותר מ-100 מיליון מכשירים ברחבי העולם, והפכו את הגריל למוצר החשמלי הנמכר ביותר בכל הזמנים.
בשנת 2004 החל פורמן מקדם קו מוצרי אופנה בשם "גדול וגבוה" (באנגלית: Big and Tall).
בשנת 1993 הופיע פורמן בסדרת טלוויזיה של רשת ABC בשם "ג'ורג'" ובשנת 2007 הופיע כשופט בתוכנית מציאות של הרשת בשם "ממציא אמריקני".
פורמן פרסם מספר רב של ספרים, חלקם נכתבו בשיתוף פעולה עם סופרים מקצועיים. בחודש מאי 2007 פורסם כי הפך לשותף בקבוצת המרוצים "פנתר" המשתתפת במרוצי אינדיקר (באנגלית: IndyCar Series).
בשנת 2009 השתתף פורמן בסרט "לילה מוטרף במוזיאון 2" בתפקיד עצמו.
חיים אישיים

פורמן נישא 4 פעמים ונולדו לו 12 ילדים, חמשת בניו נקראו על שמו בשם ג'ורג', בספרו האוטוביוגרפי טען שרצה שבניו יהיו מאוחדים ולכן קרא לכולם בשמו עם כינויי חיבה בכדי להבדיל ביניהם, לפורמן גם שבע בנות, שאחת מהן קרויה ג'ורג'טה ונכדים רבים.
ספריו

George Foreman's Knock-Out-the-Fat Barbecue and Grilling Cookbook. Villard, 1996. ISBN 0679771492
George Foreman's Lean Mean Fat Reducing Grilling Machine Cookbook. Pascoe Publishing, 2000. ISBN 1929862032
By George: The Autobiography of George Foreman. New York: Simon & Schuster, 2000. ISBN 0743201124
George Foreman's Guide to Life: How to Get Up Off the Canvas When Life Knocks You Down. New York: Simon & Schuster, 2002. ISBN 074322499X
George Foreman's Indoor Grilling Made Easy. New York: Simon & Schuster, 2004. ISBN 0743266749
God In My Corner: A Spiritual Memoir. Tennessee: Thomas Nelson Inc., 2007. ISBN 0849903149
Going the Extra Smile: Discovering the Life-Changing Power of a Positive Outlook. Tennessee: Thomas Nelson Inc. 2007. ISBN 1404104194
Fatherhood By George: Hard-Won Advice on Being a Dad. Tennessee: Thomas Nelson Inc., 2008. ISBN 1404104216
לקריאה נוספת

Ed McCoyed, To Live and Dream: The Incredible Story of George Foreman. New Street Publishing, 1996. ISBN 096541180X
Stephen Brunt, Facing Ali: 15 Fighters / 15 Stories. The Lyons Press, 2004. ISBN 159228406X
הערות שוליים

↑  Ring Magazine's 80 Best Fighters of the Last 80 Years. באתר About.com.
↑  כתבה של רשת CNN.
↑  ספורט 5 - הספר, עורך: ירון טלפז, הוצאת טבע הדברים, 2002
↑  boxer: George Foreman באתר Boxrec.com
↑  אתר רשמי של כנסיית ג'ורג' פורמן
↑  אתר רשמי של מרכז הנוער
↑  100 האגרופים הטובים ביותר של מגזין "הזירה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007422532905171  PLWABN: 9810600117805606  BIBSYS: 98065171  BNE: XX1298167  BnF: cb13574204s (data)  CANTIC: a11765756  CiNii: DA09915551  GND: 118534335  ISNI: 0000 0001 2006 2100  LCCN: n95019190  MusicBrainz: 43b4d33d-aa9f-422d-a697-5fe0dbeea6bb  NARA: 10574165  NDL: 00513263  NLA: 35093795  NLK: KAC202117423  NTA: 070479984  RERO: 02-A028214952  SNAC: w6477bdn  SUDOC: 053443578  Trove: 824707  VIAF: 57406273   WorldCat (עם VIAF): 57406273 
ג'ורג' פורמן באירוע חתימה על ספר שכתב בשנת 2007
נבחרת גואם בכדורגל

נבחרת גואם בכדורגל (באנגלית: Guam national football team) היא נבחרת הכדורגל של טריטוריית גואם, שבשליטת ארצות הברית.
הנבחרת הוקמה ב-1975 אך צורפה לפיפ"א רק ב-1996. הדירוג הנוכחי של נבחרת גואם ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-203 בעולם, נכון ל-19 בדצמבר 2024; הניקוד הוא 824.65 – ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 146 נמדד לראשונה באוגוסט 2015, והדירוג הנמוך ביותר 207 נמדד לראשונה במרץ 2022.
כל גביעי העולם

1930 עד 1998 - לא נכנסה
2002 - לא העפילה
2006 - פרשה
2010 עד 2014 - לא נכנסה
2018 עד 2026 - לא העפילה
כל גביעי אסיה

1956 עד 1992 - לא נכנסה
1996 עד 2004 - לא העפילה
2007 - לא נכנסה
2011 עד 2015 - לא העפילה
2019 - פרשה במהלך המוקדמות
2023 עד 2027 - לא העפילה
כל גביעי האתגר של ה-AFC

2006 - סיבוב ראשון
2008 עד 2014 - לא העפילה
כל גביעי פדרציית הכדורגל של מזרח אסיה

2003 עד 2015 - לא העפילה
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1996 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרת זו
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לאה חובב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 ביוני 1930 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  1 באוגוסט 2008 (בגיל 78) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 בן או בת זוג:  מאיר חובב 
 צאצאים:  שולמית אליצור 
 
לאה חובב (כ"ד בסיוון תר"ץ, 20 ביוני 1930 – א' באב תשס"ח, 1 באוגוסט 2008) הייתה חוקרת ספרות וספרות ילדים ומחנכת ישראלית.
ביוגרפיה

לאה חובב לבית רוזנבלום נולדה ב-1930 בתל אביב וגדלה במושבה רעננה, שהוריה היו מראשוניה. אביה, ר' יחזקאל רוזנבלום, היה תלמיד חכם ועלה לארץ ישראל בתרפ"ה; אמה, הניה לבית פיקלני, עלתה לארץ ישראל מליטא בתרפ"ו. לאה חובב למדה בבית ספר כללי ברעננה, ואת לימודי התיכון עשתה בבית הספר הדתי "תלפיות" בתל אביב. הייתה מדריכה בתנועות הנוער "בני עקיבא" ו"הצופים". עבדה כמורה וכמדריכת נוער עולה בבית הספר החקלאי "מקוה ישראל". עם סיום מלחמת העצמאות עלתה לירושלים ולמדה מקרא, ספרות וחינוך באוניברסיטה העברית, ובשנת 1982 קיבלה ממנה תואר דוקטור בספרות עברית על שירת הילדים של לאה גולדברג. תוך כדי לימודיה באוניברסיטה החלה ללמד בסמינר למורות מזרחי, שהפך אחר כך לסמינר אפרתה (וכיום מכללת אפרתה); מאז 1955 לימדה בתחומי הספרות וספרות ילדים. כמו כן לימדה בבית הספר התיכון ע"ש א"ד רוטשילד וכן במכללת ליפשיץ שבירושלים.
חובב פרסמה מאמרים ומחקרים בתחום הספרות וספרות הילדים,והשתתפה בקביעות בביקורת ספרי ילדים ונוער בכתב העת "ספרות ילדים ונוער". לכבוד חגיגות שנת ה-40 למדינת ישראל ערכה אנתולוגיה, "כשהיינו ילדים", בה קיבצה סיפורים ושירי ילדים מתקופת היישוב וקום המדינה.
לאה חובב הייתה נשואה לסופר מאיר חובב (1928–2010) ואם לשלושה. בתם הבכורה, שולמית אליצור, היא פרופסור לספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים, חוקרת הפיוט הקדום ושירת ימי הביניים. בנם השני, יחזקאל חובב, גם הוא עורך ומביא לדפוס במרכז זלמן שזר. בנם השלישי, אברהם (אבריימי) חובב, נפטר ב-2006; לאחר מותו הוציאה המשפחה את ספרו "מאוד עצוב להיות אוטיסט".
חובב נפטרה ב-2008, בגיל 78, לאחר מחלה קשה וארוכה.
ספריה

לאה גולדברג - בין סופר ילדים לקוראיו - מאמרים בספרות ילדים, עריכה: לאה חובב, ספרית פועלים, 1978
יסודות בשירת הילדים בראי יצירתה של לאה גולדברג, הוצאת כרטא 1986.
חצי מאה עברה – דפי הדרכה למורה : אנתולוגיה לנוער לשנת החמישים למדינת ישראל, מרכז שז"ר 1998.
בצליל וצבע : עיון וחקר בספרות לילדים, אקדמון 1997.
בצל עץ התות : ספורי ילדות ברעננה, ירושלים תשס"ד.
חצי מאה עברה : אנתולוגיה לנוער לשנת החמישים למדינת ישראל, מרכז שז"ר 1997.
כשהיינו ילדים, עם עובד, 1987.
הערות שוליים

↑  מקבלי תארים באוניברסיטה העברית - מחזור ל"ב, תשכ"ס, הארץ, 28 ביוני 1962
↑  שולמית אליצור, "אמי, לאה חובב: ציוני דרך", דרך אגדה יב (תשע"ג), עמ' 8–11.
↑  מיקי שושן, סיפורים ושירים לילדים מימי המדינה שבדרך באנתולוגיה חדשה, כל העיר, 26 בפברואר 1988
בן בר-שביט, זכרונות מתוקים - 'כשהיינו ילדים', בחרה: לאה חובב; עטיפה וציורים: אבנר כץ; עם־עובד, כותרת ראשית, 20 באפריל 1988
↑  בצלאל עמיקם, ממדף הספרים - לספר לילד על החיים, על המשמר, 14 בנובמבר 1978
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262888505171  GND: 1204232881  ISNI: 0000 0000 6692 3917  LCCN: n87914806  NTA: 202800636  SUDOC: 076421732  VIAF: 21211690   WorldCat (עם VIAF): 21211690
תוספתא

הַתּוֹסֶפְתָּא היא קובץ מסודר של מסורות מתקופת התנאים, שלא נכללו במשנה שערך רבי יהודה הנשיא, אלא הן חלק מהברייתות. על פי המסורת, רבי חייא, מתלמידיו של רבי יהודה הנשיא, ערך את התוספתא יחד עם רבי אושעיא. הנחה מקובלת היא שהתוספתא משקפת מסורות ארץ-ישראליות, והיא קרובה יותר לעולמו של התלמוד הירושלמי מאשר לזה של הבבלי.
התוספתא מסודרת לפי סדר המסכתות במשנה, ולכן היא כוללת שישה סדרים המחולקים לכ-60 מסכתות. סדר הדברים ברוב המסכתות דומה במשנה ובתוספתא, אם כי הן מביאות לעיתים מסורות הפוכות והלכות שונות. כמו כן, במקרים רבים התוספתא מאריכה בענייני מוסר ואגדה. התוספתא מרבה גם להביא "מעשים" הנוגעים להלכות הנידונות במשנה.
היחס בין המשנה והתוספתא

לאור נקודות היחס המובאות להלן, אין חולק שישנו קשר ברור בין קובץ המשנה ובין קובץ התוספתא.
היחס בין המשנה והתוספתא > יחס תוכני

התוספתא מתייחסת למשנה. יש שהיא משמיטה ממנה או חולקת עליה, ויש שהיא מוסיפה עליה.
ישנם כמה מיני תוספות שלה על המשנה:
תוספת של ביאורים, ראיות, טעמים, מקורות, או דוגמאות, מקרים ומשלים.
תוספת של פרטים, כגון הבאת דעות חולקות, וצירוף הלכות הקשורות בעניין והן דומות או שונות.
תוספת של רקע היסטורי להלכות השנויות במשנה.
הרחבות של דיאלוגים ומחלוקות בין התנאים, שהובאו במשנה בקצרה.
קשירת דברי המשנה עם הלכות קרובות, או דיון בנושאים הקשורים לאלה שנידונו במשנה.
הבאת נוסח שונה מזה שבמשנה - נוסח חולק או בעל הקשר שונה.
לעיתים מביאה התוספתא את ההלכה המקורית ששימשה מקור לעריכתו של רבי יהודה הנשיא את משנתנו.
היחס בין המשנה והתוספתא > יחס מבני

בשתיהן אותם שישה סדרים, ואותן שישים מסכתות (למעט מסכתות אבות, מידות, קינים ותמיד שאין עליהן תוספתא אלא רק משנה). שתיהן מחולקות לפרקים. ישנם כמה הבדלים ביניהן:
אין הקבלה בחלוקת הפרקים.
סדר ההלכות אינו תמיד תואם.
יש שהמקבילה למשנה, נמצאת בתוספתא במסכת אחרת.
יש שהתוספתא מביאה מקבילות למשנה, המובאות במשנה במסכת אחרת.
יש משניות בעלות תוספות כפולות (כלומר בשני מקומות) בתוספתא.
יש משניות ללא מקבילות בתוספתא.
יש תוספות העומדות בפני עצמן בלי המאמר שעליו הן מוסבות.
עריכת התוספתא במחקר

| * | יעקב נחום אפשטיין | חנוך אלבק | אברהם גולדברג | עזרא ציון מלמד |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מקורותיו של עורך התוספתא | עורך התוספתא שלנו השתמש בתוספתא ישנה של רבי נחמיה למשנת רבי עקיבא (סדר הפרקים שבה תאם את סדר הפרקים במשנה הראשונה - משנת רבי עקיבא, שהיה שונה מסדר הפרקים במשנת רבי יהודה הנשיא). | מקורותיו של עורך התוספתא היו מבתי מדרש שונים. | תוספתא קדומה שכללה רבדים קדומים שלא נכללו במשנת רבי יהודה הנשיא, חידושי רבי יהודה הנשיא ודורו על המשנה שלא נכנסו למשנת רבי יהודה הנשיא, חידושי ר' חייא ובני דורו, מעט מחידושי דורו של ר' אושעיא. | כאפשטיין. נוסף לכך: בהלכות מקובצי משניות אחרים (משנת בר קפרא ותלמידיו, משנת ר' חייא ור' אושעיא, וכמובן משנתנו), והלכות של תנאים מדורות אחרונים. |
| שיטת עריכת התוספתא | שינויים בתוספתא הישנה, מתוך מטרה לקושרה ולהתאימה למשנת רבי. עם זאת בכמה מקומות הוא השאיר את ההלכות כמו שהיו מתאימות למשנה הקדומה, וכך נשארו בה שרידים של הסדר הישן בצד הסדר החדש. בצד התוספתא הישנה הכניס העורך חומר ממקורות אחרים שאותם סידר כרצונו, בהתאמה גמורה למשנתנו. | הסדר בהלכות שבמקורות לא תאם תמיד את הסדר במשנת רבי. בעריכתו נקט את דרכו של רבי בעריכת המשנה, והקפיד שלא לשנות את הלשון והסדר במקורותיו. | ר' חייא תלמידו של רבי - עורכה הראשון של התוספתא, הוסיף לשכבה הקודמת שנערכה - למשנת רבי - את חידושי רבי ובני דורו. כמו כן הוא הכניס מתוספתא קדומה שכבות מאוחרות יחסית של לימוד התנאים, שרבי לא הכניס למשנתו בשל ריבוי הלכות מדורות קודמים. ר' אושעיא הוסיף לה את חידושי ר' חייא, ומעט מדורו שלו. | עורך התוספתא שלנו הניח כיסוד חיבורו את התוספתא של רבי נחמיה למשנת רבי עקיבא, ועליה הוסיף את ההלכות האחרות שהיו לפניו. |
| הסיבה לאי ההתאמות בינה ובין משנתנו | המקור השונה שהונח ביסוד העריכה, הוא הגורם העיקרי לאי ההתאמות בין משנתנו ובין התוספתא. | שיטת העריכה הדומה, הביאה לכך שהשימוש במקורות שונים גרם לאי ההתאמות. | שיטת העריכה הדומה, הביאה לכך שההתחשבות ברובד נוסף של חידושים, כמו גם בתוספתא הקדומה, גרם לאי ההתאמות. מגמת התוספתא היא פירוש, וכל סטייה מן הסדר במשנה היא לצורך פירוש המשנה. | המקור השונה שהונח ליסוד העריכה, והשימוש בשאר המקורות הנוספים, הם הגורמים לאי ההתאמות בין משנתנו ובין התוספתא.(פעמים סדר ההלכות בתוספתא הגיוני יותר, אך נימוקי עריכה וחלופי מקורות, גרמו לשינוי סדר ההלכות במשנתנו.) |
מהדורות התוספתא > כתבי היד ומהדורות מוקדמות

שני כתבי יד ידועים של התוספתא קיימים כיום, האחד הוא כתב יד אֶרפוּרט (ערפורט) – כתב יד חלקי על התוספתא מן המאה ה-12 המכיל את ארבעת הסדרים הראשונים (ומקצת ממסכת זבחים). וכתב יד וינה, כתב יד המכיל את רוב נוסח התוספתא, אולם הוא מאוחר יותר מארפורט, וזמנו הוא מראשית המאה ה-14 לספירה. כתב יד נוסף מאוחר יותר, הוא כתב יד לונדון מן המאה ה-15, המכיל את סדר מועד ומסכת חולין בלבד.
בנוסף קיימים עשרות קטעים מן הגניזה הקהירית ומגניזות אחרות.
מהדורות התוספתא > מהדורות מודפסות

מהדורת הדפוס הראשונה לתוספתא נערכה בוונציה בשנת ה'רפ"א (1521–1522), על פי כתב יד שאינו מצוי כיום. במהדורה זו הודפסה התוספתא של כל מסכת ומסכת בסוף הספר, לאחר דפי הרי"ף, וסדר זה הושאר עד לימינו בכל מהדורות הדפוס.
בדפוס וילנא, שהודפס החל משנת 1860, נוספה השוואה חלקית עם נוסח התוספתא לפי כתב יד וינה, ובנוסף הודפסו מספר פירושים והערות לתוספתא.
בשנת 1876 הוציא לאור לראשונה משה שמואל צוקרמנדל מהדורה מדעית של התוספתא, בהתבסס על כתב יד אֶרפוּרט, מן המאה ה-12, אך מאחר שכתב יד זה מכיל רק את ארבעת הסדרים הראשונים (ומקצת ממסכת זבחים), הסתמך המהדיר בשני הסדרים הנותרים על כתב יד וינה. "מהדורת צוקרמאנדל" יצאה לאור שוב בשנת תרצ"ז ונוסף למהדורה זו "תשלום תוספתא" – ליקוט קטעי תוספתא שאינם קיימים בכתבי היד מתוך דברי הראשונים בעריכת הרב שאול ליברמן.
מהדורה מדעית אחרת יצאה לאור החל משנת 1955 על ידי הרב שאול ליברמן, לסדרים זרעים, מועד ונשים וכן למסכתות בבא קמא, בבא מציעא ובבא בתרא. התוספתא במהדורה זו מתבססת על כתב יד וינה מהמאה ה-14 (ושינויי נוסחאות מכתב יד ארפורט, קטעים מן הגניזה ודפוס ונציה רפ"א), בצירוף מסורת התוספתא ופרוש קצר.
משנת תשס"ט 2009 יצאו לאור על ידי הרב חיים פריימן, סדרי קדשים וטהרות, והחלק השני של סדר נזיקין, לפי כתב יד וינה ושינויי נוסחאות מדפוס ראשון וקטעי גניזה, עם פירוש הר"ש משאנץ מלוקט מתוך פירושו למשנה.
פירושים לתוספתא

לאורך הדורות התוספתא זכתה ליחס משני לעומת המשנה והתלמוד. אמנם רב שרירא גאון כתב באיגרתו וגם ליברמן טען שבישיבות בבל עסקו בתוספתא באופן סדיר במקביל ללימוד המשנה, אולם כבר בתקופת הראשונים הוזנח מעמדה ומעטים עסקו בה.
רבי שמשון משאנץ בפירושיו לסדר זרעים וסדר טהרות מרבה לצטט מן התוספתא ולפרש אותה, ופירושיו הם מאבני היסוד הן לפרשנות התוספתא והן לקביעת נוסחה. גם הרמב"ם מרבה להביא בספרו משנה תורה הלכות שמקורן בתוספתא, על אף שלא הוזכרו בתלמודים.
בדורות האחרונים חוברו מספר פירושים חשובים לתוספתא, בהם: "חסדי דוד" מאת רבי דוד פרדו (תקל"ו) - תקציר חלקי של הפירוש נדפס בתוספתא המצורפת לש"ס וילנה, "מנחת ביכורים" מאת רבי שמואל אביגדור תוספאה, "חזון יחזקאל" מאת הרב יחזקאל אברמסקי ועוד. כמו כן נתפרסמו "הגהות הגר"א" מאת הגאון מווילנה וכן הגהות של מחברים נוספים.
פירוש חשוב נעשה על ידי הרב פרופ' שאול ליברמן בסדרת ספריו "תוספתא כפשוטה", שיצא לאור יחד עם המהדורה הביקורתית שלו. הוא הספיק לחבר את פירושו על סדרי זרעים, מועד ונשים ועל שלוש הבבות מסדר נזיקין. פירוש זה של התוספתא נחשב נכס צאן ברזל של המחקר התלמודי. הוא גם חיבר כהכנה לפירושו את "תוספת ראשונים" על כל התוספתא, והיא עוסקת בעיקר בציטוט ראשונים שהזכירו את התוספתא.
ראו גם

כתב יד ארפורט
תנאים
קאנוניזציה (של כתבים)
כתבי יד אבודים בתולדות ישראל
לקריאה נוספת

מבוא לתורה שבעל פה, יחידה 4. הוצאת האוניברסיטה הפתוחה. ISBN 965-302-667-4
שאול ליברמן, הקדמה לתוספתא, בתוך: תוספתא כפשוטה, תשט"ו ניו-יורק. עמ' 7-12.(הספר בקטלוג ULI)
פינחס מנדל, תוספתא, בתוך: ספרות חז"ל הארץ־ישראלית: מבואות ומחקרים, הוצאת יד יצחק בן־צבי, 2018 גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
R. Brody, Mishnah and Tosefta Studies, Jerusalem 2014
הערות שוליים

↑  תוספתא היא מילה בארמית ומשמעותה זהה ל"תוספת" בעברית.
↑  עד פרק ה משנה ה
↑  הנמצא בספריה הלאומית של אוסטריה, סמל ספריה ובלשונם Wien - Oesterreichische Nationalbibliothek Cod hebr. 20. ‏עיול 46 בקטלוג שוורץ המקומי. סריקה באתר כתבי היד של האוניברסיטה העברית.
↑  כאן מופיעה רשימת הקטעים החסרים בכתב היד.
↑  לפירוט, ראו כאן באתר אוצר עדי הנוסח של אוניברסיטת בר-אילן.
↑  עד פרק ה משנה ה.
↑  ליברמן במבוא לספרו "תוספת ראשונים" חלק שני, ירושלים תפרח"י-1938, מתח ביקורת על צוקרמנדל, וטען שבניגוד לדברי צוקרמנדל במבוא למהדורתו, הוא לא העתיק את נוסח כתב יד וינה אלא את נוסח דפוס ראם וילנא.
↑  למעט סדר טהרות, הכולל גם פירוש למקומות רבים בתוספתא שלא נתפרשו על ידי הראשונים, וזאת בשל העדר פירוש לסדר זה בתוספתא (באותה עת עדיין לא נדפס "חסדי דוד" על סדר טהרות).
| תוספתא |
| --- | --- | --- |
| כתבי יד ומהדורות יסוד | כתב יד ארפורט (המאה ה-12) • כתב יד וינה (המאה ה-14) • דפוס ונציה (1521-2) • כתב יד לונדון (המאה ה-15) • קטעים מהגניזה הקהירית (תקופת הגאונים) • קטעים מגניזות אירופאיות (ימי הביניים) |  |
| מהדורות מדעיות | מהדורה משה שמואל צוקרמנדל (כתב יד ארפורט) • מהדורת שאול ליברמן (כתב יד וינה) |  |
| פרשני התוספתא | רבי אברהם אבלי הלוי גומבינר • רבי דוד פארדו (חסדי דוד) • רבי שמואל אביגדור תוספאה (מנחת ביכורים) • רבי יחזקאל אברמסקי (חזון יחזקאל) • רבי יצחק שבדרון (מנחת יצחק, שירי מנחה) • שאול ליברמן (תוספתא כפשוטה) • רבי יונה בן גרשון מווילנא (ריב"ג מווילנא) |  |
| חוקרי התוספתא | משה שמואל צוקרמנדל • שאול ליברמן |  |
ספרות חז"ל: המשנה • תלמוד בבלי • תלמוד ירושלמי • מדרשים
| ארון הספרים היהודי |
| --- | --- | --- |
| כתבי יסוד | תורה • נביאים • כתובים • ספר יצירה • משנה • תוספתא • תלמוד (בבלי וירושלמי) • מסכתות קטנות • סידור ומחזור • הגדה של פסח |  |
| מדרשי הלכה (חז"ל) | מכילתא דרבי ישמעאל • מכילתא דרבי שמעון בן יוחאי • ספרא • ספרי במדבר • ספרי זוטא במדבר • ספרי דברים • מכילתא דברים • ספרי זוטא דברים |  |
| מדרשי אגדה (חז"ל) | מדרש רבה • מדרש תנחומא • פרקי דרבי אליעזר • סדר עולם • ילקוט שמעוני • אבות דרבי נתן • תנא דבי אליהו • פסיקתא דרב כהנא • פסיקתא זוטרתא • מדרש שוחר טוב |  |
| ראשונים ואחרונים | פירוש רש"י לתורה • פירוש רש"י לתלמוד • חובות הלבבות • משנה תורה (והשגות הראב"ד) • תוספות • ספר הזוהר • שולחן ערוך (והגהות הרמ"א) • שולחן ערוך הרב • קיצור שולחן ערוך • משנה ברורה |  |
| סוגות | מדרש • ספרות האגדה • ספרות ההיכלות והמרכבה • פרשנות למקרא • פרשנות למשנה • פרשנות לתלמוד • פרשנות השולחן ערוך • שו"ת • ספרי חסידות • סיפורי חסידים |  |
| ספרות חז"ל |
| --- | --- | --- |
| מדרש | מדרשי הלכה • מדרשי אגדה |  |
| ספרות המשנה | מגילת תענית • משנה • תוספתא |  |
| תלמוד | תלמוד בבלי • תלמוד ירושלמי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007287487505171  VIAF: 183470613   WorldCat (עם VIAF): 183470613
סירקוזה

ערך זה עוסק בעיר באיטליה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סִירָקוּזָה (באיטלקית: ‏Siracusaקובץ:It-Siracusa.ogg‏Ⓘ‏, בסיציליאנית: Sarausa; מוכרת בהיסטוריה בשם סִירָקוּסַאי) היא עיר נמל בדרום-מזרח סיציליה שבאיטליה, ומשמשת כבירת נפת סירקוזה (Provincia di Siracusa). בעיר מתגוררים כ-121,600 תושבים לפי נתוני שנת 2018.
התיאטרון הרומי בסירקוזה
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מקור שם העיר הוא, ככל הנראה, פיניקי, בשם "צור הכוסים" (סלע השחפים).
היסטוריה > ימי הביניים

הנזק בסירקוזה מהתקפות הוונדלים והאוסטרוגותים מצפון אפריקה משנת 438 ואילך היה קל יחסית ושוקם במהרה.
בדצמבר 535 נכנס בליסאריוס, שר הצבא של יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית לסירקוזה, לאחר שהביס את הוונדלים.
הפשיטות המוסלמיות על סיציליה השפיעו על סירקוזה במאה ה-8. בשנת 740 שילמה סירקוזה את הג'יזיה ובמחצית השנייה של המאה ה-8 התכנסה האוכלוסייה אל האי אורטיג'ה הקלה יותר להגנה.
ב-878 כבשו המוסלמים את סירקוזה לאחר מצור ממושך.
בהגיע הנורמנים לכבוש את סיציליה בשנת 1072 שלט בסירקוזה אמיר אבן אל-ווארד (אנ'). בשנת 1075 הוא כבש את קטניה מידי הנורמנים והחזיק בה לזמן קצר. בשנת 1084 הוא שלח צי לפשוט על קלבריה, שבזז בה מספר ערים ולקח כשבויות את נזירות המנזר והכניס אותם להרמונו. צעד זה גרם לנורמנים להעלות לעדיפות עליונה את כיבוש סירקוזה. הוא אסף צבא וצי גדל ובקיץ 1086 הגיע לתקוף מהים. עדיפות הנורמנים בקשתות ארוכי הטווח שלהם, גרמה לאמיר אבן אל-ווארד להורות לצי שלו להפליג אל הצי הנורמני התוקף ולנהל קרב פנים אל פנים. במהלך ניסיון לעלות מספינתו אל ספינה נורמנית נפל אמיר אבן אל-ווארד לים וטבע. בעקבות זאת רפו ידיהם של מגיני סירקוזה וניסו לברוח אך הובסו בידי הנורמנים. בהמשך נלחמו הנורמנים ביבשה ובאוקטובר 1086 העיר נכנעה.
היסטוריה > העת החדשה

ב-9 בינואר 1693 נהרסה סירקוזה ברעידת אדמה, בה נהרגו 5,000 נפשות ונהרסו מעל 85% מהעיר. לאחר רעידת האדמה נבנתה העיר מחדש לפי תוכניותיו של לוצ'אנו קאראצ'ולו (Luciano Caracciolo). ג'ובאני ורמקסיו (Giovanni Vermexio) תכנן מספר כנסיות, וילות וארמונות.
במלחמה האיטלקית-עות'מאנית שימשה סירקוזה נקודת ריכוז של הצבא והצי לקראת כיבוש האיים הדודקאנסיים.
במלחמת העולם השנייה פעלו בעיר שדה תעופה צבאי ונמל צבאי, שהופצצו על ידי בעלות הברית. העיר נכבשה על ידי בעלות הברית ביולי 1943.
אורטיג'ה

אורטיג'ה (באיטלקית: Ortigia) הוא אי בסירקוזה, המופרד מהיבשה על ידי תעלה צרה. האי מהווה חלק מהעיר העתיקה של סירקוזה, ונמצאים בו אתרים היסטוריים רבים. שמו של האי נגזר מהמילה היוונית Ortux (שליו), וגודלו כקילומטר רבוע.
במזמור ההומרי לאל אפולו, מצוין אי בשם אורטיג'ה (Ὀρτυγία) כמקום לידתה של ארטמיס, אחותו התאומה של אפולו. לאחר הלידה, עזרה ארטמיס לאימם לטו לחצות את הים ולהגיע לאי דלוס, שם נולד אפולו. אולם לפי מקורות אחרים, אורטיג'ה היה שמו הקדום של דלוס, ושני התאומים נולדו, בעצם, באותו המקום. זאת ועוד, בתקופה העתיקה היו כחצי תריסר מקומות שנקראו אורטיג'ה ולפיכך הזיהוי הגאוגרפי אינו ברור.
תרבות

בעיר פועל המוזיאון הארכאולוגי האזורי פאולו אורסי שהוא מהגדולים במוזיאונים הארכאולוגיים באירופה.
יהודי סירקוזה

בסירקוזה התקיימה קהילה יהודית עוד מהתקופה הרומית. בשנת 440 הרסו הוונדלים את בית הכנסת המקומי, ובעיר התרחשה עלילה נגד היהודים בה נטען שהם צלבו איל כדי ללעוג לצליבת ישו. בשנת 1493 גורשו כל יהודי העיר שהתגוררו עד אז בגטו (Giudecca). באותה עת הייתה קהילת סירקוזה השנייה בגודלה בסיציליה והתגוררו בה כשליש מיהודי סיצילה. עד היום קיים בסירקוזה רחוב הקרוי בשם "רחוב היהודים" (ויה דל ג'ודקה). במקום נתגלה מקווה הנחשב לעתיק ביותר באירופה. בשנת 1962 נמצאו במימי נמל סירקוזה מצבות קבורה עם כתובות בעברית, שהיו חלק מבית קברות יהודי שהתקיים בעיר עד שהוצף על ידי הים.
ראו גם

לוצ'יה הקדושה מסירקוזה
המצור על סירקוסאי
לקריאה נוספת

G.Agnello, S.Agnello "Siracusa Barocca" Caltanissetta-Roma, S.17
Anthony Blunt "Sicilian Baroque" Rome 1968, S.148, Nr. 55.
Simonsohn, Shlomo (Ed.). (2005). The Jews in Sicily: 1478-1489 (Vol. 13). Brill.
הערות שוליים

↑  Victor Bérard, La colonisation grecque de l'Italie méridionale et de la Sicile dans l'Antiquité. L'histoire et la légende, Paris, P.U.F.
↑  Ancient Syracuse: From Foundation to Fourth Century Collapse, Routledge, 2016, page 2
↑  Ancient Syracuse: From Foundation to Fourth Century Collapse, Routledge, 2016, page 3
↑  Ancient Syracuse: From Foundation to Fourth Century Collapse, Routledge, 2016, page 8
1 2 3 4  James W. Ermatinger, Syracuse, All Things Ancient Greece: An Encyclopedia of the Greek World, Bloomsbury Publishing, 2022, page 531
1 2  James W. Ermatinger, Syracuse, All Things Ancient Greece: An Encyclopedia of the Greek World, Bloomsbury Publishing, 2022, page 532
↑  ח. ראטה, עוד על תולדות סיציליה, על המשמר, 4 בדצמבר 1969
↑  Howard Hayes Scullard, A History of the Roman World, Routledge, 2013, page 148
1 2  Alex Metcalfe, Muslims and Christians in Norman Sicily, Taylor & Francis, 2014, page 7
1 2  Dr Alexander Metcalfe, Alex Metcalfe, Muslims and Christians in Norman Sicily, Taylor & Francis, 2014, pages 10-12
↑  Gordon S. Brown, The Norman Conquest of Southern Italy and Sicily, McFarland, 2015, pages 176-177
↑  מלחמה או שלום?, הצבי, 31 במרץ 1912
↑  הורעשו סיראקוז ונאפולי, הצופה, 11 ביולי 1941
מטוסי הצי הפציצו את סיראקוז, הַבֹּקֶר, 19 באוגוסט 1941
מאה "מבצרים מעופפים" הרעישו את ניאפול, הצופה, 6 באפריל 1943
↑  סירקוזה נכבשה — בעלי הברית שולטים בכל הנמלים הגדולים והאווירודרומים שבזווית הדרומית מזרחית של סיציליה, הגה, 13 ביולי 1943
1 2  תגליות בסיציליה, מעריב, 14 בספטמבר 1962
↑  Tourism in Syracuse, Italy - The Jewish Mikwah in Siracusa - Algilà Ortigia Charme Hotel Siracusa, www.giovannidallorto.com
↑  צבי אלגת, יצא לחקור בית עלמין יהודי תת־ימי בסיציליה, מעריב, 9 ביולי 1963
קרקע הים תסייע בידי חוקרים, על המשמר, 1 באוגוסט 1963
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550548905171  BNE: XX452561  BnF: cb11956461n (data)  GND: 4106466-5  ISNI: 0000 0001 2158 6483  LCCN: n81018794  MusicBrainz: 58e2d7f4-2a28-4c51-97bd-6251c82c706f  NKC: ge192279  SUDOC: 17664282X  VIAF: 131280663   WorldCat (עם VIAF): 131280663
אלוף העולם הבלתי מעורער

חגורת "אלוף העולם" - העיטור המקובל למחזיק בתואר
אלוף העולם הבלתי מעורער (באנגלית: Undisputed Champion), הוא מונח מתחום האגרוף המקצועני המתאר את אלוף העולם באגרוף בקטגוריית משקל כלשהי המוכר על ידי כל הארגונים וההתאחדויות השונות העוסקים בארגון התחרויות בענף.