stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רודולף הראשון, מלך גרמניה
ביוגרפיה > תקופת השלטון

גם לאחר בחירתו של רודולף למלך, אוטוקר השני, מלך בוהמיה ואלפונסו העשירי, מלך קסטיליה, סירבו לקבל את הכרעת הנסיכים ושלחו שליחים עם מתנות לשכנע את האפיפיור להתערב. בתגובה שלח רודולף שליח משלו עם מכתב לאפיפיור ששכנע אותו לתמוך בו. אוטוקר המשיך בסירובו ופעל להרחבת ממלכתו תוך כיבוש אוסטריה, שטיריה וקרינתיה. ב-1274 סירב אוטוקר להופיע בפני האספה הכללית הרומית כדי להסביר את כיבושיו. בעקבות כך החרים רודולף את אוטוקר בשם האימפריה הרומית והכריז עליו מלחמה, בה ניצח ב-1276. ב-1278 פתח אוטוקר במתקפת נגד בניסיון להשיב את אדמותיו, אך ניסיון זה נכשל, והביא למותו של אוטוקר בקרב דירנקרוט ב-26 באוגוסט.
ב-1282 קיבל רשות מנסיכי גרמניה להעניק לבניו אלברכט ורודולף ולחתנו ונצל את האדמות שכבש מידיו של אוטוקר, ואלו הפכו בהמשך לטריטוריה גרעינית של ממלכת הבסבורג. רודולף נלחם בניסיונות ההתרחבות של הצרפתים בגבולו המערבי באמצעות נישואיו לאיזבלה, ביתו של יו הרביעי דוכס בורגנדי, וכן באמצעות שכנוע של אוטו הרביעי, רוזן בורגונדיה לקבל את מרותו. אף על פי כן, השפעה צרפתית בחצר האפיפיורית, מנעה ממנו להכריז על רודולף כקיסר האימפריה הרומית הקדושה.
עם ביסוס שלטונו הטיל רודולף מסי קבע גבוהים על היהודים המתגוררים בשטח הנתון למרותו ובמקביל הטיל איסור על עזיבת הממלכה בלי רישיון מיוחד ותשלום כל המיסים
ב-28 ביוני 1286, ד' בתמוז ה'מ"ו, תפסו אנשיו של רודולף את המהר"ם מרוטנבורג כאשר היה בדרכו אל מחוץ לתחומי ממלכתו. לאחר שהכניס אותו למאסר דרש עבורו כופר גדול מן הקהילה היהודית. על פי המסורת היהודית, סירב המהר"ם מרוטנבורג להשתחרר בעבור הכופר, שכן "אין פודין השבויים יותר מכדי דמיהן מפני תיקון העולם שלא יהו האויבים מוסרין עצמם עליהם לשבותם." המהר"ם מרוטנבורג אכן לא נפדה, ומת בזמן מאסרו שנים ספורות לאחר שמת רודולף.
ביוגרפיה > מוות ומורשת

בשנותיו האחרונות, דאג רודולף לשלום בליבת ממלכתו שבצפון גרמניה וכן עשה כל שביכולתו לבסס את מעמדו ואת שלטון בית הבסבורג. כאשר חש כי מותו קרב, נסע לעיר שפייר מתוך מודעות היסטורית: "הווה נמהר ונגיע אל שפייר, שם שוכבים אבות אבותיי, שהיו גם הם מלכי גרמניה." שם אכן מת ב-1291.
רודולף מוזכר בקומדיה האלוהית של דנטה בכמה מקומות שונים. בכל אזכוריו הוא מתואר כשליט שהביא על האימפריה הרומית הקדושה רעה. כך מתואר שהביא על איטליה את פצעי מותה, כך שלא יוכל עוד מלך אחר לשקמה, כמו כן מתאר את הגופרית ששורפת את רודולף ואת צ'ארלס[דרושה הבהרה] מפני שלא דאבו בליבם אודות נתיניהם. כמו כן, מוזכר רודולף בספרים נוספים של דנטה מלבד הקומדיה האלוהית, לדוגמה בספרו הפילוסופי "המשתה" (קונביביו – Convivio) מוזכר רודולף כשליט רודף בצע ותענוגות.
עדותו הספרותית של דנטה אודות רודולף מקבלת משנה תוקף מעדויות היסטוריות. אישיותו של רודולף אכן הייתה קשוחה, והוא היה ידוע בסגנונו הקשה ובצורה שבה שלט בנתיניו ביד רמה. קשיחות זו נודעה גם בקרב בנו, ממשיך דרכו, אלברט הראשון. מדיניות המיסוי שלו הייתה קשה בהתאם, והביאה לכך שעם מותו התאחדו שלוש פרובינציות שווייצריות כדי לארגן מרד כנגד שלטון בית הבסבורג האוסטרי.
מורשתו של רודולף נמצאת בפולקלור האוסטרי מאז ימיו, וכוללת בין היתר פואמות ובלאדות. המשורר האוסטרי פרנץ גרילפרצר חיבר עבורו מחזמר שגולל את סיפורו של מזלו הטוב ומותו של המלך אוטרק", וחלקים גדולים מן המחזה הוקדשו להלל ושבח לבית הבסבורג.
משפחתו

בשנת 1251 התחתן רודולף עם גרטרוד מהוהנבורג, בתם של בורקהארד החמישי, רוזן הוהנבורג ומכטילד מטיבינגן, ממנה נולדו לו 11 ילדים:
מתילדה מהבסבורג (1253–1304), התחתנה עם לודוויג השני, דוכס בוואריה
אלברכט הראשון, מלך גרמניה (1255–1308)
קתרינה (1256–1282)
אגנס מהבסבורג (1257–1322), התחתנה עם אלברכט השני, דוכס סקסוניה
הדוויג מהבסבורג (1259–1286), התחתנה עם אוטו השישי, מרקיז ברנדנבורג-זלצוודל
קלמנטיה מהבסבורג (1262–1293), התחתנה עם שארל מרטל מאנז'ו
הארטמן (1263–1281)
רודולף השני, דוכס אוסטריה (1270–1290)
יודית מהבסבורג (1271–1297), התחתנה עם ואצלב השני, מלך בוהמיה
זמזון (1275)
קרל (1276)
בשנת 1284 התחתן רודולף עם איזבל מבורגנדיה, מלכת גרמניה, בתם של היינריך הרביעי, דוכס בורגונדיה וביאטריס מנווארה, דוכסית בורגונדיה, אך לא היו לו ילדים ממנה.
לקריאה נוספת

(Adam Wandruszka, Trans. Cathleen and Hans Epstein, The House of Habsburg: Six Hundred Years of a European Dynasty. (New York: Doubleday, 1964
Rudolf, I, Of Habsburg." Historic World Leaders. Ed. Anne Commire. (Detroit: Gale, 1994) Biography in Context. Web. 21 Apr. 2016"
(Jean Berenger, Trans. C.A. Simpson, A History of the Habsburg Empire 1273-1700 (New York: Routledge, 2013
(Hugh Chisholm, (ed) Rudolf I King of Germany. Encyclopedia Britannica (Cambridge: Cambridge University Press
(John S.C. Abbott, Austria, Its rise and present power (New York: Peter Fenelon Collier, 1900
דייוויד הרברט לורנס

| --- | --- |

 לידה:  11 בספטמבר 1885 איסטווד, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  2 במרץ 1930 (בגיל 44) ואנס, הרפובליקה הצרפתית השלישית 
 שם לידה:  David Herbert Richards Lawrence 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  D. H. Lawrence Ranch 
 אירועים משמעותיים:  שריפת הספרים בגרמניה הנאצית (1933) 
 שם עט:  Lawrence H. Davison 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נוטינגהאם, תיכון נוטינגהאם, אוניברסיטת לונדון 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  נובלה, שירה, מסה 
 זרם ספרותי:  ספרות מודרניסטית 
 יצירות בולטות:  "בנים ואוהבים", "הקשת בענן", "נשים אוהבות", "מאהבה של ליידי צ'טרלי"
 תקופת הפעילות:  מ-1907 
 הושפע מ:  ויליאם בלייק 
 בן או בת זוג:  Frieda Lawrence (?–2 במרץ 1930) 
 פרסים והוקרה:  פרס לזכר ג'יימס טיט בלק (1920) 
 
דייוויד הרברט לורנס (ד. ה. לורנס; באנגלית: David Herbert Richards Lawrence;‏ 11 בספטמבר 1885 – 2 במרץ 1930) סופר ומשורר אנגלי, מחשובי הסופרים בראשית המאה העשרים.
ביוגרפיה

דייוויד הרברט לורנס נולד באיסטווד, נוטינגהאמשייר. אביו היה כורה פחם ואמו הייתה מורה לשעבר. היחסים בין אביו האלים ואמו, שהייתה במעמד חברתי גבוה ממנו, היו סוערים והשפיעו רבות על כתיבתו לאחר מכן.
ב-1898 זכה לורנס במלגת לימודים לבית ספר התיכון נוטינגהאם, וב-1906 למד באוניברסיטה לתעודת הוראה. הוא לימד בבית ספר יסודי ברובע קרוידון בלונדון, והתחיל לכתוב שירים וסיפורים קצרים. שיריו הראשונים פורסמו ב-1909.
אחרי מות אמו ב-1910, הוא חלה בדלקת ריאות ובריאותו הייתה רופפת כל חייו. הרומן הראשון שלו The White Peacock פורסם ב-1911. הוא הפסיק ללמד והתרכז בכתיבה. ב-1913 פרסם את "בנים ואוהבים" (Sons and Lovers), יצירתו הגדולה הראשונה שהייתה בחלקה אוטוביוגרפית.
ב-1912 לורנס פגש את פרידה פון ריכטהופן, שהייתה נשואה לפרופסור ויקלי (מורה לשעבר של לורנס). הם התאהבו, פרידה עזבה את בעלה וילדיה, ונסעה עם לורנס לגרמניה. אחרי תקופה של נסיעות בגרמניה ובאיטליה, הם חזרו לאנגליה ב-1914 והתחתנו שם. נישואיו נתנו השראה לספר שיריו Look! We Have Come Through שפורסם ב-1917. עוד בהיותו מחוץ לאנגליה הוא התחיל רומן בשם "האחיות", אשר בסופו של דבר התפצל לשני הרומנים המפורסמים שלו "הקשת בענן" The Rainbow ו"נשים אוהבות" Women in Love.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה נרדף באנגליה על ידי השלטונות, בגלל מוצאה הגרמני של אשתו ודעותיו הפציפיסטיות. לורנס ואשתו גם נחשדו בריגול עבור הגרמנים. לורנס עזב את אנגליה לצמיתות ב-1919 והזוג הירבה במסעות. הם ביקרו בנוסף לאיטליה וגרמניה בצרפת, ציילון, אוסטרליה, ניו זילנד, טהיטי, ארצות הברית ומקסיקו. הוא כתב ספר מסע בשם "קנגורו" Kangaroo המתרחש באוסטרליה, ואת הספר Etruscan Places. הוא גם כתב ביקורת ספרותית Studies In Classic American Literature.
בספריו בטא את ההשקפה שתרבות התיעוש פוגעת ביסוד האנושי שבאדם, ועל האדם להגביר את מודעותו לגוף ולנטיותיו הטבעיות, ועליו להתמזג עם הטבע. סגנון כתיבתו ריאליסטי ועם זה לירי וחושני. בשיריו ניכרת השפעה של המשורר עזרא פאונד, שביקש לצרף את לורנס לחוג הכותבים שסביבו, אך לורנס העדיף את דרכו העצמאית.
בהיותו בפירנצה כתב את הרומן האחרון שלו "מאהבה של ליידי צ'טרלי" Lady Chatterley's Lover, הרומן גרם לשערורייה באנגליה בגלל תיאורי יחסי המין הגלויים שבו, וב-20 באוקטובר 1960 נערך משפט נגד פרסומו. הוא פורסם באופן מצונזר ב-1928, ופורסם באופן מלא רק אחרי 30 שנה. הספר היה לנקודת-ציון חשובה במאבק על ספרות ארוטית וכתיבה חשופה, ליברטינית. בריאותו הרופפת של לורנס התדרדרה, והוא מת בצרפת ממחלת השחפת.
ספריו שתורגמו לעברית

בנים ואוהבים (1913, Sons and Lovers) - עובד לסרט "בנים ואוהבים" (1960)
הוצאת שוקן, 1980, תרגום שמעון גינצבורג, עריכה מחודשת יותם ראובני
הוצאת ידיעות אחרונות, 1997, תרגום מירה נרקיס
מאהבה של ליידי צ'טרלי (1928, Lady Chatterley's Lover) -
מאהבה של ליידי צ'טרלי, תרגם מאנגלית ברוך קרופניק [קרוא], מצפה, תרצ"ח [1938]
הוצאת עידית, "ספר השבוע" של "ידיעות אחרונות", שנה 1959, תרגום ברוך קרוא
הוצאת מזרחי, 1964, תרגום ברוך קרוא
הוצאת עם עובד 1972, 1973, תרגום אהרן אמיר
הוצאת ידיעות אחרונות
ספרי חמד 2006, תרגום אופירה רהט
השועל (1923, The Fox) - הוצאת עם עובד, 1973, תרגום ג. אריוך
הבתולה והצועני (1930, The Virgin and the Gypsy) - הוצאת כתר, 1985, תרגום אפרת שווילי
השועל יחד עם הבתולה והצועני, הוצאת כרמל ירושלים, 2002, תרגום אסף שור
נשים אוהבות (1921, Women in Love) - הוצאת זב"מ, 1980, תרגום אברהם בירמן
קו הגבול, הוצאת אור-עם, 1984, תרגום טלה בר
הגברת הנחמדה (1933, The Lovely Lady) - הוצאת כתר, 1985, תרצה גולדשטיין
אפוקליפסה (1931, Apocalypse and the writings on Revelation) - הוצאת אסטרולוג, 2003, תרגום גליה דור
מטה אהרון (1922, Aaron's Rod) - הוצאת שוקן, 1986, תרגום אהרן אמיר
האיש שאהב איים - הוצאת נהר ספרים, 2015, תרגום ניצה פלד
הקשת בענן (The rainbow) - הוצאת שוקן, 1975, תרגום אהרן אמיר
הקצין הפרוסי (The Prussian Officer) - הוצאת אפרסמון, 2020, תרגום עידית שורר.
מר נון (Mr Noon) - הוצאת עם עובד, 1988, תרגום אמציה פורת.
פורנוגרפיה וזימה (Pornography & Obscenuty) - הוצאת נהר ספרים, 2022, תרגום סמדר גונן
לקריאה נוספת

Diana Trilling (ed.), The Selected Letters of D.H. Lawrence, Farrar, Straus and Cudahy, 1958 (הספר בקטלוג ULI)
R.P. Draper, D.H. Lawrence: the Critical Heritage, Routledge & K. Paul, 1970 (הספר בקטלוג ULI)
Calvin Bedient, Architects of the Self: George Eliot, D.H. Lawrence, and E.M. Forster, University of California Press, 1972 (הספר בקטלוג ULI)
Catherine Carswell, The Savage Pilgrimage: a Narrative of D.H. Lawrence, Cambridge University Press, 1981 (הספר בקטלוג ULI)
Daniel J. Schneider, The Consciousness of D.H. Lawrence: an Intellectual Biography, University Press of Kansas, 1986 (הספר בקטלוג ULI)
Robert M. Polhemus, Erotic Faith: Being in Love from Jane Austen to D.H. Lawrence, University of Chicago Press, 1990 (הספר בקטלוג ULI)
Michael Bell, D.H. Lawrence: Language and Being, Cambridge University Press, 1991 (הספר בקטלוג ULI)
John Worthen, D.H. Lawrence: the Early Years, 1885-1912, Cambridge University Press, 1992 (הספר בקטלוג ULI)
Mark Kinkead-Weekes, D.H. Lawrence: Triumph to Exile, 1912-1922, Cambridge University Press, 1996 (הספר בקטלוג ULI)
Barbara A. Schapiro, D.H. Lawrence and the Paradoxes of Psychic Life, State University of New York Press, 1999 (הספר בקטלוג ULI)
Jack Stewart, The Vital Art of D.H. Lawrence: Vision and Expression, Southern Illinois University Press, 1999 (הספר בקטלוג ULI)
Earl G. Ingersoll, D.H. Lawrence: Desire and Narrative, University Press of Florida, 2001 (הספר בקטלוג ULI)
Anne Fernihough (ed.), The Cambridge Companion to D.H. Lawrence, Cambridge University Press, 2001 (הספר בקטלוג ULI)
Michael Squires, Lynn K. Talbot, Living at the Edge: a Biography of D.H. Lawrence and Frieda von Richthofen, University of Wisconsin Press, 2002 (הספר בקטלוג ULI)
Fiona Becket, The Complete Critical Guide to D.H. Lawrence, Routledge, 2002 (הספר בקטלוג ULI)
Ronald Granofsky, D.H. Lawrence and Survival: Darwinism in the Fiction of the Transitional Period, McGill-Queen's University Press, 2003 (הספר בקטלוג ULI)
Simon Casey, Naked Liberty and the World of Desire: Elements of Anarchism in the Work of D.H. Lawrence, Routledge, 2003 (הספר בקטלוג ULI)
Carl Krockel, D.H. Lawrence and Germany: the Politics of Influence, Rodopi, 2007 (הספר בקטלוג ULI)
David Ellis, Love and Sex in D.H. Lawrence, Liverpool University Press, 2015 (הספר בקטלוג ULI)
Peter Balbert, D.H. Lawrence and the Marriage Matrix: Intertextual Adventures in Conflict, Renewal, and Transcendence, Cambridge University Press, 2016 (הספר בקטלוג ULI)
Susan Reid, D.H. Lawrence, Music and Modernism, Palgrave Macmillan, 2019 (הספר בקטלוג ULI)
Catherine Brown, The Edinburgh Companion to D.H. Lawrence and the Arts, Edinburgh University Press, 2021 (הספר בקטלוג ULI)
Annalise Grise, D.H. Lawrence and the Literary Marketplace: the Early Writings, Edinburgh University Press, 2022 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  הביוגרפיה של דייוויד הרברט לורנס.
↑  המלצות לסוף השבוע, באתר הארץ, 23 במאי 2002
↑  פננינה בסכס, ספרים - אחרי האהבה, לפני השררה - "מטה אהרון", ד.ה. לורנס, מאנגלית: אהרון אמיר, שוקן; כריכה רכה, 271 עמודים, כל העיר, 18 ביולי 1986
↑   רות אלמוג, שני ספרים על אהבה לאיים, באתר הארץ, 16 ביוני 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294196205171  PLWABN: 9810537909605606  BIBSYS: 90053901  BNE: XX963449  BnF: cb119114561 (data)  CANTIC: a10111815  CiNii: DA00122675  GND: 118570358  ICCU: CFIV000616  ISNI: 0000 0001 2144 117X  LCCN: n79018450  LNB: 000001390  MusicBrainz: 061a57e5-db92-4bb8-94af-01ff15dbe335  NARA: 10580781  NDL: 00447029  NKC: jn19990004914  NLA: 36205056  NLG: 223993  NLK: KAC199616058  NSK: 000049648  NTA: 068370261  RERO: 02-A022681085  RKD: 48433  SELIBR: 70282  SNAC: w6qg9h0s  SUDOC: 026970996  Trove: 1228951  ULAN: 500005716  VcBA: 495/83454  VIAF: 95150359   WorldCat (עם VIAF): 95150359 
לורנס בגיל 21
הכי טוב שיש

| --- | --- |

 בימוי:  ג'יימס ל. ברוקס 
 הופק בידי:  לורה זיסקין
 תסריט:  מארק אנדרוס, ג'יימס ל. ברוקס 
 עריכה:  ריצ'רד מרקס 
 שחקנים ראשיים:  ג'ק ניקולסון  הלן האנט  גרג קיניר קובה גודינג ג'וניור
 מוזיקה:  הנס צימר 
 צילום:  ג'ון בילי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Gracie Films, סרטי טריסטאר 
 חברה מפיצה:  Sony Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 בדצמבר 1997
 משך הקרנה:  133 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט קומדיה, סרט רומנטי, דרמה קומית, סרט להט"בי, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  50,000,00‏$
 הכנסות:  314,178,011‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   asgoodasitgets
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (ג'ק ניקולסון)  פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (הלן האנט)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הכי טוב שיש (באנגלית: As good as it gets) הוא סרט קומדיה רומנטית מצליח זוכה שני פרסי אוסקר משנת 1997 בבימויו של ג'יימס ברוקס ובכיכובם של ג'ק ניקולסון, הלן האנט וגרג קיניר.
דמויות > ראשי

מלווין יודול (ג'ק ניקולסון) – סופר מצליח שכתב שישים רומנים וסובל מנוירוזה, מהתמכרות לעבודה ומהפרעה טורדנית-כפייתית. במהלך הסרט הוא נקשר אל המלצרית (קרול) שמגישה לו במסעדה שבה הוא אוכל במשך כל יום כבר שנים. הוא מתחיל לפתח כלפיה רגשות ואף מזמין לבנה החולה רופא פרטי. במהלך הסרט הוא עובר שינוי מהותי ביחסו אל סובביו, ואף משתכנע לקחת תרופות שמקלות מאוד את ההפרעה הכפייתית הטורדנית שלו בזכות הקשר עם קרול.
קרול קונלי (הלן האנט) – מלצרית המגישה למלווין כל יום במשך שנים. היא נאלצת לסבול את יחסו העוין כלפיה וכלפי הסובבים אותו. קרול היא אם חד-הורית לילד בן 9, אשר עקב רגישות מערכת הנשימה שלו לעיתים לא מגיעה לעבודה. קרול מפחדת ממלווין ברוב הסרט, אך לקראת הסוף מחבבת אותו.
סיימון בישופ (גרג קיניר) – סיימון הוא צייר הומוסקסואל הגר בשכנות למלווין. לסיימון כלב קטן בשם ורדל, אשר מייצג חלק ממערכת היחסים בין סיימון למלווין. במהלך הסרט סיימון מותקף על ידי חברים של אחד הדוגמנים אותם הם מצייר כאומן. הוא רגיש מאוד עקב חוויות קשות שהיו לו עם הוריו בגיל ההתבגרות.
דמויות > משני

פרנק סאקס (קובה גודינג ג'וניור) – הוא הסוכן של סיימון. הוא בחור קשוח, אך אוהב את סיימון מאוד.
אמא של קרול (שירלי נייט) – שמה לא ידוע במהלך הסרט, אך היא הדמות התומכת בקרול במהלך הסרט ומנסה להראות לה צדדים הגיוניים בכל דבר.
ד"ר מרטין בטס (הרולד ראיימס) – הרופא שמלווין שולח לקרול על מנת שיטפל טוב יותר בבנה.
ספנסר קונלי (ג'סי ג'יימס) – בנה של קרול. לספנסר קצרת ודלקות אחרות בגרון ובאוזניים. הוא הסיבה שהיא לא מגיעה לעבודה לפעמים.
וינסנט לופיאנו (סקיט אולריך) – הדוגמן של סיימון. גם הוא הומוסקסואל. הוא וחבריו שודדים ומכים את סיימון.
עלילת הסרט

הסרט מתחיל בכך שמלווין משליך את כלבו של סיימון אל תוך תעלת האשפה. סיימון, שמודאג מאוד היות שלא מוצא את כלבו, מחליט לשאול את מלווין האם הוא עשה משהו לכלב, מלווין, שעובד בביתו, מתרגז על סיימון ועונה לו בגסות רוח. סוכנו של סיימון מתרגז על כך ומאיים על מלווין שהוא חייב למצוא דרך כלשהי לפצות אותו. כאשר סיימון נשדד ומותקף בביתו, סוכנו משאיר את הכלב אצל מלווין כדי שיטפל בו בזמן שסיימון מאושפז. עם הזמן נרקמת מערכת יחסים בין הכלב למלווין, ומלווין מוצא ידיד מנחם בכלב.
מלווין מצטייר כאיש נרגן הסובל מהפרעה טורדנית-כפייתית. מזה שנים נוהג לבקר באותה המסעדה, יושב באותו השולחן, מקבל שירות מאותה המלצרית ואת האוכל המוגש לו אוכל בעזרת סכו"ם מפלסטיק אותו הביא מהבית. למרות היחס החברותי שלה כלפיו, הוא מתייחס בזלזול אליה, אל שאר המלצריות, אל מנהל המקום ואל יושבי המסעדה.
לאחר שסיימון חוזר מהאשפוז, הוא מגלה שהכלב נקשר אל מלווין ואף דוחה את סיימון. יחד עם זאת, הוא מגלה שתוך זמן קצר הוא יפונה מדירתו וכל כספו אזל עקב הטיפולים הרפואיים. סיימון מחליט לנסוע לבולטימור ולבקש כסף מהוריו, איתם לא היה בקשר מאז שעזב למכללה, עקב ריב גדול עם אביו. כיוון שסוכנו של סיימון לא יכול להסיע אותו, הוא מבקש ממלווין, שלמעשה כבר פיצה אותו בכך שטיפל בכלב, להסיע אותו לבולטימור. מלווין מעט מפחד ומבקש מקרול שתיסע איתו. במהלך הנסיעה מתפתח קשר של חברות בין סיימון לקרול, ומלווין נדחק החוצה. השניים אף בילו לילה יחד, שברובו סיימון צייר את קרול בעירום.
בסוף הסרט חלה תפנית, כאשר סיימון מבין שמלווין אוהב את קרול, ודוחק בו לנסוע אליה ולהגיד לה את זה.
במהלך הסרט מלווין משתכנע לקחת תרופות שמקלות מאוד את ההפרעה הטורדנית-כפייתית שלו. שיפור ניכר בכישוריו החברתיים בזכות כלבו של סיימון, בו טיפל כחודש, ומערכת היחסים הרומנטיים-למחצה אשר מפתח עם קרול.
פרסים

אוסקר:
השחקן הטוב ביותר – ג'ק ניקולסון
השחקנית הטובה ביותר – הלן האנט
פרס גלובוס הזהב:
הסרט הטוב ביותר
השחקן הטוב ביותר – ג'ק ניקולסון
השחקנית הטובה ביותר – הלן האנט
פרסי הקומדיה האמריקניים:
השחקן הראשי המצחיק ביותר – ג'ק ניקולסון
השחקנית הראשית המצחיקה ביותר – הלן האנט
16 זכיות נוספות בטקסים משניים. הזכיות היו עבור המוזיקה (הנס צימר), עבור השחקן הטוב ביותר ועבור השחקנית הטובה ביותר.
פרסים > מועמדויות

אוסקר:
הסרט הטוב ביותר
שחקן המשנה הטוב ביותר – גרג קיניר
העריכה הטובה ביותר – ריצ'רד מרקס
המוזיקה המקורית הטובה ביותר – הנס צימר
התסריט המקורי הטוב ביותר – ג'יימס ברוקס ומארק אנדרוס
גלובוס הזהב:
שחקן המשנה הטוב ביותר – גרג קיניר
הבמאי הטוב ביותר – ג'יימס ברוקס
התסריט המקורי הטוב ביותר – ג'יימס ברוקס ומארק אנדרוס
18 מועמדויות נוספות בטקסים משניים.
רניל ויקרמסינגהה

רניל ויקרמסינגהה (בסינהלית: රනිල් වික්‍රමසිංහ වික්‍රමසිංහ; בטמילית: ரணில் விக்கிரமசிங்க; נולד ב־24 במרץ 1949) הוא פוליטיקאי מסרי לנקה, המכהן כנשיא סרי לנקה מאז 20 ביולי 2022.
קודם לכן כיהן כראש ממשלת סרי לנקה בשנים 1993 עד 1994, 2001 עד 2004, 2015 עד 2018, 2018 עד 2019, ובשנת 2022. הוא גם כיהן כמנהיג האופוזיציה מ-1994 עד 2001 ומ-2004 עד 2015.
ביוגרפיה

ויקרמסינגהה נולד ב-24 במרץ 1949 בקולומבו, והוא בנם השני של אסמונד ונליני. אביו היה עורך דין שהפך לברון עיתונות, וסביו היו סיריל ויקרמסינגהה ששירת בשירות המדינה.
ויקרמסינגהה התחנך בבית הספר המלכותי למכינה ובמכללה המלכותית שבקולומבו. ויקרמסינגהה נכנס לפקולטה למשפטים של אוניברסיטת ציילון בקמפוס שלה בקולומבו שהוא כיום אוניברסיטת קולומבו. לאחר סיום לימודיו הוא השלים את הבחינות במשפטים במכללה למשפטים בציילון והוסמך כעורך דין ב-1972. הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת דקלין באוסטרליה ב-14 בפברואר 2017 על תרומתו המשמעותית ברפורמות בכלכלה, בחינוך ובזכויות אדם.
ויקרמסינג נישא למתירס, אקדמאית מסרי לנקה ופרופסור לאנגלית בשנת 1994. ויקרמסינג עושה מאמצים לשמור על חייו הפרטיים מחוץ לפוליטיקה.
קריירה פוליטית

ויקרמסינגהה הצטרף למפלגה הלאומית המאוחדת (UNP) והתקדם בשורותיה. הוא מונה למארגן הראשי של ציבור הבוחר בקלניה באמצע שנות ה-70, ולאחר מכן מונה למארגן הראשי של ציבור הבוחר בביאגאמה, שם ניצח בבחירות לפרלמנט ב-1977 ונכנס לפרלמנט. הוא מונה לסגן שר החוץ בממשלתו החדשה של ג'וניוס ג'אייווארדנה, ועד מהרה קודם לתפקיד שר לענייני נוער ותעסוקה ב-5 באוקטובר 1977, מה שהפך אותו לשר הקבינט הצעיר ביותר של סרי לנקה. במהלך כהונתו כשר, הוא יזם והקים את המשמר הלאומי של סרי לנקה והמועצה הלאומית לשירותי נוער (NYSCO), המספקת הכשרה מקצועית וקריירה ליוצאי בית הספר. ב-14 בפברואר 1980 מונה לשר החינוך.
תחת נשיאותו של רנסינגהה פרמאדאסה מונה ויקרמסינגהה לשר התעשייה ב-18 בפברואר 1989, במסגרתו יזם רפורמות תעשייתיות והקים את האזור הכלכלי המיוחד ביאגמה. בשנת 1990 הוא מונה לאחראי על תיקי המדע והטכנולוגיה. ב-1989 הוא מונה גם למנהיג הפרמלנט.
קריירה פוליטית > ראש ממשלה (1993–1994)

ב-7 במאי 1993 הושבע ויקרמסינגהה לראשות הממשלה לאחר שהנשיא רנאסינגה פרמדסה נרצח, וראש הממשלה DB Wijetunga מונה לנשיא. במהלך כהונתו הביא לשינוי כלכלי מרשים ובאופן כללי זכה לגיבוי של הקהילה העסקית.
קריירה פוליטית > אופוזיציה (1994–2001)

בבחירות לפרלמנט של 1994 הפסידה מפלגת UNP לברית העם של צ'נדריקה קומרטונגה, וקומרטונגה מונה לראש ממשלת המדינה במקומו של ויקרמסינגהה. מאוחר יותר הוא גם הפסיד במירוץ למנהיגות האופוזיציה בשני קולות, תפקיד אשר אותו השיג מאוחר יותר.
קריירה פוליטית > ראש ממשלה (2001–2004)

בבחירות הכלליות לפרלמנט 2001, הוביל רניל ויקרמסינגהה את UNF לזכייה ב-109 מושבים, והושבע לראש הממשלה ה-17 של סרי לנקה ב-9 בדצמבר 2001. עם זאת, צ'נדריקה קומרטונגה עדיין נשארה נשיאת המדינה. זה הוביל למצב מבלבל שבו הנשיא וראש הממשלה היו משתי מפלגות שונות. ב-7 בפברואר 2004 סיים את תפקידו.
קריירה פוליטית > אופוזיציה (2004–2015)

בבחירות לפרלמנט 2004 שנערכו ב-2 באפריל הפסידה מפלגת ה-UNF של רניל ויקרמסינגהה, והוא נשאר בתפקיד מנהיג האופוזיציה עד 2015, אז מייטריפלה סיריסנה שהושבע לנשיא, מינה אותו לראש הממשלה.
קריירה פוליטית > 2015-2019

לאחר הבחירות לנשיאות ב-2015, המועמד מייטריפלה סיריסנה מ-UNP ניצח, לאחר שזכה ב-51.28% מהקולות, ומינה את ויקרמסינגה לראש הממשלה הזמני לכהונה שלישית בתפקיד. UNP/UNFGG בראשות ויקרמסינגה זכתה בבחירות לפרלמנט הכללי שנערכו ב-17 באוגוסט 2015, והוא מונה לראש הממשלה בפעם הרביעית, עם 106 מושבים בפרלמנט.
קריירה פוליטית > 2019-2022

הבחירות לפרלמנט ב-2020 הביאו לניצחון מוחץ של פודוג'אנה פרמונה בסרי לנקה בראשות מהינדה ראג'פקס, והשיגה 59.09% מהקולות והבטיחה 145 מושבים בפרלמנט. המפלגה הלאומית המאוחדת, שספגה את התבוסה הקשה ביותר בתולדותיה קיבלה סך של 249,435 קולות, שהם 2.15% מהקולות. בפעם הראשונה בתולדותיה, היא לא הצליחה לזכות במושב אחד בפרלמנט.
קריירה פוליטית > 2022 - ראש הממשלה ונשיא

עד מאי 2022, המדינה הייתה במחדל ריבוני ועמדה בפני היפר-אינפלציה, מה שהוביל לתסיסה פוליטית וחברתית. עם אירועים שהובילו להתפטרותו של מהינדה רג'פקסה ב-9 במאי 2022, עקב המחאות בסרי לנקה ב-2022, הנשיא גוטביה רג'פקסה מינה את ויקרמסינגה לראש הממשלה ב-12 במאי 2022.
ב-25 במאי מונה ויקרמסינגה לשר האוצר, היציבות הכלכלית והמדיניות הלאומית.
ב-9 ביולי משרד ראש הממשלה הודיע כי ויקרמסינגה מוכן להתפטר כדי לפנות מקום לממשלה בשיתוף כל המפלגות, עת המפגינים הסתערו ושרפו את ביתו באותו יום. מאוחר יותר באותו היום פרצו מפגינים לנתיב החמישי 115 – מעונו הפרטי של ויקרמסינגה בקולומבו והציתו אותו.
ב-13 ביולי, הנשיא גוטביה רג'פקסה נמלט מהמדינה למלדיביים, כאשר ויקרמסינגה טען לתפקיד, והטיל מצב חירום בסרי לנקה. לאחר התפטרותו הרשמית של רג'פקסה, הושבע ויקרמסינג כנשיא בפועל של סרי לנקה. מעבר לכך, שימש יחד עם זאת בתפקיד ראש ממשלה, שר ההגנה, שר הטכנולוגיה ושר האוצר בו זמנית. עם הפיכתו לנשיא בפועל, אסר ויקרמסינג את השימוש ב"הוד מעלתו" כתחילית כבוד לנשיא וביטל רשמית את השימוש בדגל נשיאותי.
ב-20 ביולי הוא נבחר לנשיא ה-9 של סרי לנקה על ידי הפרלמנט של סרי לנקה בהצבעה חשאית לכהן את שארית כהונתו של רג'פקסה, שהייתה אמורה להסתיים בנובמבר 2024. הוא ניצח את יריבו העיקרי, Dullus Alahapperuma, עם 134 קולות מול 82. ב-21 ביולי, הוא הושבע לנשיא התשיעי של סרי לנקה.
הערות שוליים

↑  Lankalovers.com - NEWS SITE, web.archive.org, ‏18 בפברואר 2005
↑  Prime Minister Wickremesinghe awarded an honorary doctorate, www.adaderana.lk (באנגלית)
↑  Who married Maitree Wickremasinghe? | WhoMarried.com, www.whomarried.com
↑  Sri Lanka: Former Prime Ministers, web.archive.org, ‏2015-09-24
↑  Ranil Wickremasinghe is scheduled to take oaths as Prime Minister tomorrow | ITN News, web.archive.org, ‏6 בינואר 2016
↑  BBC News | SOUTH ASIA | Profile: Ranil Wickramasinghe, news.bbc.co.uk
↑  Online edition of Daily News - News, web.archive.org, ‏12 באוקטובר 2012
↑  "Sri Lanka leader sacks parliament" (באנגלית בריטית). 2004-02-08. נבדק ב-2022-07-21.
↑  2020 General Election: All-Island Final Result, www.adaderana.lk (באנגלית)
↑  Sri Lanka president brings back five-time former PM in effort to ease crisis, the Guardian, ‏12 במאי 2022 (באנגלית)
↑  "Sri Lanka PM Ranil Wickremesinghe appointed Finance Minister by President Gotabaya Rajapaksa". The Hindu (בIndian English). 2022-05-25. ISSN 0971-751X. נבדק ב-2022-07-21.
↑  Sri Lankan crisis: Protesters set PM Ranil Wickremesinghe's residence on fire, Hindustan Times, ‏9 ביולי 2022 (באנגלית)
↑  Ranil Wickremesinghe sworn in as Sri Lanka's interim president, www.telegraphindia.com
↑  Wickremesinghe decides to prohibit use of ‘His Excellency’ to address President, abolish presidential flag, Deccan Herald, ‏15 ביולי 2022 (באנגלית)
↑  Ranil to be sworn in as new President today, www.adaderana.lk (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1136742654  ISNI: 0000 0000 2967 136X  LCCN: n89267581  VIAF: 68066643   WorldCat (עם VIAF): 68066643