המעניק
תקציר העלילה > עלילה

ג'ונס – הדמות המרכזית בסיפור, הוא ילד בשנתו ה-11 המחכה בציפייה לטקס הפיכתו ל"שתים עשרה". ג'ונס חי ב"יחידה משפחתית" סטנדרטית עם אימו (שופטת), אביו (מטפח) ואחותו הצעירה (7) לילי. בעודו מחכה לטקס ה-12, שהוא הטקס האחרון בתהליך התבגרותו של אזרח בקהילה, חווה ג'ונס "התעוררות" והוא מתחיל לקבל גלולות המדכאות את האהבה (אהבה ככל הנראה אסורה בקהילה וכנראה שאפילו "הנשים היולדות" נכנסות להריון בהזרעה מלאכותית). במהלך טקס ה-12 כל נער נקרא לבימה לפי מספרו הסידורי (שמסמל את הסדר בו הם נולדו, ג'ונס הוא מספר 19) ומקבל תפקיד בו הוא יעבור הכשרה ובו הוא ישרת את הקהילה. כאשר מגיע תורו של ג'ונס לעלות לבימה, מספרו מדולג והנער ה-20 נקרא לבימה. בסוף הקראת כל השמות והענקת התפקידים קוראת הקשישה הבכירה לג'ונס לעלות לבימה, מתנצלת בפניו על אי הנעימות, ומודיעה לו ולקהילה כי הוא מקבל את תפקיד "מקבל הזיכרונות". הקשישה הבכירה מבשרת לג'ונס כי התפקיד כולל כאב פיזי שאינו ידוע לאזרחי הקהילה וכי לפני 10 שנים נעשתה בחירה ל"מקבל זיכרונות" – בחירה שהתבררה כטעות. הזקנה הבכירה מספרת לג'ונס ולקהילה כי ג'ונס נבחר לתפקיד בגלל יכולתו "לראות מעבר" – היכולת לראות צבעים (או במקרים מיוחדים לשמוע מוזיקה המכונה היכולת "לשמוע מעבר"), שאנשי הקהילה האחרים אינם יכולים לראות.
אחרי שג'ונס מקבל את התפקיד הוא מתחיל לקבל הכשרה מ"המעניק" שהוא בעצם מקבל הזיכרון הקודם, ההופך להיות מורהו. ג'ונס מקבל זיכרונות מהמעניק בצורה טלפתית, זכרונות הכוללים חוויות שאינם מוכרות בעולם הקהילה: אלימות, עצבות ואובדן יחד עם אהבת אמת, יופי, שמחה, הרפתקאות, בעלי חיים, ריקוד, שירה, בית ומשפחה. הידע שצובר ג'ונס גורם להיתרחקותו מחבריו ומשפחתו, והופך אותו לציני יותר ויותר ביחס לחייו הקודמים והמוגנים. הגילויים שמגלה ג'ונס גורמים לו לרצות להחזיר לקהילה את הזכרונות שהם אינם מודעים להם כדי שתהיה משמעות לחייהם. ג'ונס והמעניק מתכננים להוציא תוכנית זו לפועל על ידי הברחת ג'ונס אל מחוץ לקהילה, דבר שיגרום לזכרונות לעזוב את ג'ונס ולהגיע אל כל אנשי הקהילה, שיחושו את הרגשות העמוקים אותם יכולים לחוש רק ג'ונס והמעניק. בסופו של דבר שואל ג'ונס את המעניק אם הוא חושב על יום שחרורו. השיחה המתפתחת מובילה את ג'ונס והמעניק לצפות בווידאו המתעד את שחרורו של תינוק (הילד הפחות מפותח מבין תאומים) על ידי אביו של ג'ונס. ג'ונס צופה באימה כיצד אביו מזריק לתינוק זריקת רעל וזורק את גופת התינוק. המעניק מציין כי מקבל הזיכרונות הקודם שהייתה למעשה ביתו (רוזמרי) של המעניק, ביקשה להשתחרר והזריקה את זריקת הרעל לעצמה וגרמה לזכרונות רבים להגיע להכרתם של אנשים הקהילה (ולכן אחד מהחוקים החלים על ג'ונס הוא שאסור לו לבקש שחרור).
במהלך תקופת ההכשרה של ג'ונס כמקבל הזיכרון משפחתו מארחת תינוק בשם גבריאל, משום שהוא אינו מצליח לישון בלילות ומפריע לשאר התינוקות ב"מרכז הטיפוח". ג'ונס מגלה שהוא מסוגל להעניק לגבריאל זכרונות, וכך ג'ונס מצליח להרגיע את התינוק בלילות. כשעוברת שנה (אותה קיבל גבריאל כתוספת זמן לפיתוח) וגבריאל עדיין בוכה בלילות (כאשר הוא מועבר מביתו של ג'ונס ל"מרכז הטיפוח" שם אין באפשרותו של ג'ונס להעביר לו זכרונות), גבריאל נהיה מועמד לשחרור. נואש, בורח ג'ונס מהקהילה יחד עם גבריאל התינוק לפי ההוראות והתכנונים של המעניק. בהתחלה נראה כי ניסיון הבריחה צלח, כאשר מטוסי החיפוש שנשלחו אחריהם מתמעטים עם הזמן, אך כעבור זמן מה נגמר האוכל אותו אסף ג'ונס לפני הבריחה והוא וגבריאל הולכים ונחלשים. בקור וברעב ג'ונס מתחיל לאבד תקווה אך הוא וגבריאל עדיין שורדים הודות לשימוש בזכרונות חמים וטובים. ג'ונס מתחיל לחשוב ולהיזכר במשפחתו, חבריו והמעניק שנשארו בקהילה. בסופו של דבר ג'ונס וגבריאל מגיעים לראש פסגה מכוסה שלג בה הוא רואה מזחלת זהה לזאת בו הוא ראה בזיכרון הראשון שקיבל. ג'ונס וגבריאל עולים על המזחלת ומתגלשים במורד הגבעה ולפתע הם שומעים מוזיקה הבוקעת ככל הנראה מבתים שהיו בסביבה.
סיום הספר יכול להיות דו משמעי, כי ג'ונס נראה בסוף הסיפור כסובל מהיפותרמיה, ולכן גורלו וגורל גבריאל אינם ידועים. עם זאת, בספר "שליח", ספר המשך בטרילוגיית המעניק, מתברר כי ג'ונס וגבריאל אכן שרדו את המסע.