stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איזידור פיס
הערות שוליים

↑  Grunchec, P. (1985). The Grand Prix de Rome: Paintings from the École des Beaux-Arts, 1797-1863. Washington, DC: International Exhibitions Foundation. p. 158.
↑  Boime, A., State University of New York at Binghamton., Sterling and Francine Clark Art Institute., & Finch College (N.Y.). Museum of Art. (1974). ‘’Strictly academic: Life drawing in the nineteenth century’’. Binghamton: State University of New York at Binghamton. p. 27. OCLC 935594325.
↑  Grunchec, P. (1985). The Grand Prix de Rome: Paintings from the École des Beaux-Arts, 1797-1863. Washington, DC: International Exhibitions Foundation. p. 91
↑  "Dictionnaire général des artistes de l'école française, continué par L. Auvray". 1885.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12566236j (data)  GND: 118875892  ISNI: 0000 0001 0796 3668  LCCN: nr90024708  Léonore: 299198  NTA: 16933287X  RKD: 63576  SNAC: w6fn36m3  SUDOC: 161854036  ULAN: 500022835  VIAF: 54264563   WorldCat (עם VIAF): 54264563
ליבו

לִיבּוּ (במצרית עתיקה: rbw; מתועתק גם Rebu, Libo, Lebu, Lbou, Libou) היו שבט לובי קדום ממוצא בֶּרְבֵּרִי, שממנו נובע השם לוב.
היסטוריה

מוצאם השבטי בלוב העתיקה מצוין לראשונה בכתבים בשפה המצרית מהממלכה החדשה, במיוחד מתקופת ראמסייד. האזכור המוקדם ביותר היא בכתובת רעמסס השני. בכתב המצרי לא היו "תנועות" ולכן השם "ליבו" כתוב כ-rbw בהירוגליפים מצריים. בכתובת כרנכ הגדולה (אנ'), פרעה מרנפתח מתאר את הליבו כגברים בעלי גוון עור חיוור, מקועקעים ובעלי שיער ועיניים כהים.[דרוש מקור]
פעולות האיבה בין מצרים ללוב פרצו בשנת המלוכה החמישית לשלטון רעמסס השלישי (1208 לפנה"ס), אך הקואליציה של הליבו וגויי הים בראשות ראש הליבו מריי (Meryey) הובסה. ליבו מופיע כשם אתני על אסטלת מרנפתח, הידועה גם בשם אסטלת ישראל.
רעמסס השלישי הביס את הלובים בשנה החמישית למלכותו, ושש שנים לאחר מכן הצטרפו הלובים למשווש ופלשו לדלתא המערבית והובסו פעם נוספת.
השם "ליבו" נלקח על ידי היוונים מקירנאיקה, שהתקיימו יחד איתם. מבחינה גאוגרפית, שמו של שבט זה אומץ על ידי היוונים עבור "סירנאיקה" וכן עבור צפון-מערב אפריקה בכלל.
בכתובות הנאו-פוניות (אנ'), נכתב השם ליבו כ-Lby עבור שם העצם בזכר, ו-Lbt עבור שם העצם הנשי של לוב. השם שימש כביכול כשם אתני באותן כתובות.
השליטים הגדולים של הליבו

בדלתת הנילוס המערבי, זמן מה במהלך השושלת העשרים ושתיים של מצרים שגשגה ממלכה של הליבו בראשות "הראשים הגדולים של הליבו". השליטים האלה הקימו עד מהרה שושלת, ולעיתים קרובות היו להם "ראשי המא (שווש)" מקומיים ככפופים להם. השושלת הגיעה לשיאה עם מנהיגותו של תפנכת (Tefnakht), שלמרות שהחזיק בתואר "הראש הגדול של הליבו" והן של "המפקד הגדול של המאה" בסאיס, היה ככל הנראה ממוצא אתני מצרי ולא ליבו או מא. מאוחר יותר, תפקכת תבע לעצמו אפילו את התארים הפרעונים, והקים את השושלת ה-24.
"הראשים הגדולים של הליבו" נהגו לתארך את האנדרטאות שלהם לאחר שנות מלכותו של פרעה בן זמננם של השושלת ה-22.
ראו גם

מצרים העתיקה
הערות שוליים

↑  Zimmermann, K. (2008). "Lebou/Libou". Encyclopédie berbère. Vol. 28-29 - Kirtēsii – Lutte. Aix-en-Provence: Edisud. pp. 4361–4363. doi:10.4000/encyclopedieberbere.319.
↑  Clark, Desmond J. (ed.) (1982) "Egypt and Libia" The Cambridge History of Africa: From the earliest times to c. 500 BC volume I, Cambridge University Press, Cambridge, England, p. 919, ISBN 0-521-22215-X
↑  Breasted, James H. (1906) Ancient Records of Egypt, Part Three, Chicago, §§572ff.
↑  Manassa, Colleen (2003). The Great Karnak Inscription of Merneptah: Grand Strategy in the 13th Century B.C. New Haven: Yale Egyptological Seminar. ISBN 9780974002507. The seventy-nine line inscription is located on the interior of the east wall of the "Cours De la Cachette," directly north of a copy of the Hittite treaty from the reign of Ramesses II and in conjunction with other reliefs of Merneptah (PM II, p. 131 [486])... Unfortunately, the excavation of the Cours De la Cachette between 1978-1981 by the French expedition at Karnak did not discover any new blocks belonging to the Great Karnak Inscription of Merneptah, although it did demonstrate that the court was filled with many ritual and religious scenes in addition to its known military themes (F. LeSaout, "Reconstitution des murs de la Cours De la Cachette," Cahiers De Karrah VII (1978-1981) [Paris, 1982], p. 214).
↑  [...] The vile chief of the Libu who fled under cover of night alone without a feather on his head, his feet unshod, his wives seized before his very eyes, the meal for his food taken away, and without water in the water-skin to keep him alive; the faces of his brothers are savage to kill him, his captains fighting one against the other, their camps burnt and made into ashes [...] After Gardiner, Alan Henderson (1964) Egypt of the Pharaohs: an introduction Oxford University Press, London, p. 273, ISBN 0-19-500267-9
↑  J. H. Breasted, Ancient Records of Egypt, Part Four, Chicago 1906, §§83ff. Afterward, the name appeared repeatedly in other pharaonic records.
↑  Fage, J. D. (ed.) (1978) "The Libyans" The Cambridge History of Africa: From c. 500 BC to AD 1050 volume II, Cambridge University Press, Cambridge, England, p. 141, ISBN 0-521-21592-7
↑  "Libya". Online Etymology Dictionary. Retrieved 2016-11-24.
↑  Thomas C. Oden (2011). Early Libyan Christianity: Uncovering a North African Tradition. InterVarsity Press. p. 51. ISBN 978-0830869541.
↑  O'Connor, David. "Egyptians and Libyans in the New Kingdom" Expedition Magazine 29.3. Penn Museum, 1987
↑  P.R. Del Francia, "Di una statuetta dedicata ad Amon-Ra dal grande capo dei Ma Tefnakht nel Museo Egizio di Firenze", S. Russo (ed.) Atti del V Convegno Nazionale di Egittologia e Papirologia, Firenze, 10-12 dicembre 1999, Firenze, 2000, p. 94
↑  Kitchen, Kenneth A. (1996). The Third Intermediate Period in Egypt (1100–650 BC). Warminster: Aris & Phillips Limited. ISBN 0-85668-298-5., § 249; 306
↑  Berlandini, Jocelyne (1978). "Une stèle de donation du dynaste libyen Roudamon". BIFAO. 78: 162.
מימין לשמאל: מצרי, אשורי, נובי, וארבעה אנשי ליבו. מאת היינריך פון מינוטולי (אנ') (1820).
מויסיי פרוימוביץ' שוורצמן

| --- | --- |

אנדרטה לזכרו של מויסיי שוורצמן
 לידה:  3 בנובמבר 1911 קורניקי, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  25 ביוני 1944 (בגיל 32) כפר גריניובו, נפת שומילינסקי, מחוז ויטבסק, ברית המועצות ברית המועצות ברית המועצות
 מקום קבורה:  קבר אחים בבשנקוביצ'י 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, הרפובליקה העממית של אוקראינה, ברית המועצות 
 השכלה:  Vinnytsia State Pedagogical University 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1941–1944 (כ־3 שנים)
 דרגה:   מיור (רב-סרן)
 תפקידים בשירות
 כפוליטרוק של גדוד מקלענים ברגימנט סיור מס' 1124 של חטיבת סיור מס' 145 באוגדת סיור מס' 334 של הארמייה ה-43
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה החזית הבלטית הראשונה
 עיטורים
 עיטור לנין  גיבור ברית המועצות (לפי מסמכי הענקה שונים: 20.08.1944 או 03.07.1944)  עיטור מלחמת המולדת מדרגה שנייה (13.11.1943)
 תפקידים אזרחיים
 מורה 
 הנצחה
 יד זיכרון עם שמו הוצב בכפר ואסילייבקה שבנפת טיברוב בה נולד אחד הרחובות בכפר ואסילייבקה קרוי על שמו שמו חקוק על קבר אחים בבשנקוביצ'י יד עם שמו הוצב בפארק תהילת הנצח של לחיילי מלחמת העולם השנייה
 
מויסיי פרימוביץ' שוורצמן (רוסית: Моисей Фроимович Шварцман; 3 בנובמבר 1911 –  25 ביוני 1944) היה יהודי-סובייטי, שעוטר לאחר מותו כגיבור ברית המועצות על פועלו כפוליטרוק וסגן מפקד הגדוד לעניינים פוליטיים של גדוד מקלענים ברגימנט סיור מס' 1124 של חטיבת סיור מס' 145 באוגדת סיור מס' 334 של הארמייה ה-43 בחזית הבלטית הראשונה במהלך מלחמת העולם השנייה והגיע לדרגת רב-סרן.
ביוגרפיה

נולד ב-3 בנובמבר 1911 בכפר קורניקי של גוברניית פודולסקייה של האימפריה הרוסית (עכשיו נפת טיברובסקי, במחוז ויניצה) במשפחת נפח יהודי.
הוסמך כמורה במכון הפדגוגי של ויניצה בשנת 1936. עבד כמורה, ראש המחוז, ראש קבינט המפלגה של ועדת המפלגה בנפת טיברובסקי. חבר במפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות מאז 1939. בצבא האדום מאז 1941.
בחזית מלחמת העולם השנייה מאז יולי 1941. סגן מפקד הגדוד לעניינים פוליטיים של גדוד מקלענים ברגימנט סיור מס' 1124 של חטיבת סיור מס' 145 באוגדת סיור מס' 334 של הארמייה ה-43 בחזית הבלטית הראשונה.
על פעולתו ליד הכפר גיידוקי במהלך מתקפה לכיוון ערים ויטבסק ופולוצק וארגון שתי התקפות נגד עוטר בעיטור עיטור מלחמת המולדת מדרגה שנייה בנובמבר 1943.
כאשר פרץ את קו ההגנה המבוצר של ורמאכט ליד הכפר קוזונוגובו (נפת שומילינסקי) ב-23 ביוני 1944 היה בין הראשונים בפלוגתו שפרצו לתעלות הצבא הגרמני. ב-25 ביוני 1944 ארגן את צליחת נהר דווינה המערבית בסמוך לכפר גריניובו באותה הנפה ותפס את ראש הגשר בצידו השני. רב-סרן שוורצמן נהרג בקרב זה ועוטר כגיבור ברית המועצות לאחר מותו.
תחילה נקבר בקבר אחים בכפר פיאטניצקויה ובהמשך עצמותיו הועברו לכפר בשנקוביצ'י שניהם במחוז ויטבסק.
הערות שוליים

↑  דף על שמו באתר "גיבורי המדינה" (ברוסית)
↑  דף הענקת העיטור ותיאור מעשה הגבורה בבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
↑  דף הענקת העיטור ותיאור מעשה הגבורה בבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
↑  דף הענקת העיטור ותיאור מעשה הגבורה בבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
↑  דף הענקת העיטור ותיאור מעשה הגבורה בבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
↑  דף הענקת העיטור ותיאור מעשה הגבורה בבסיס הנתונים "גבורת העם" (ברוסית)
יום הארווי מילק

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית 
 סוג:  LGBTQIA+ awareness period 
 סיבה:  הארווי מילק 
 מועד
 תאריך:  22 במאי
 
הארווי מילק
יום הארווי מילק (באנגלית: Harvey Milk Day) הוא יום זיכרון רשמי במדינת קליפורניה שבארצות הברית, המצוין מדי שנה ב-22 במאי, בפעולות הסברה בעד סובלנות, קבלת השונה וערכים דומים אחרים. היום מציין את זכרו של פעיל זכויות הלהט"בים הארווי מילק אשר נרצח בשנת 1978.
היסטוריה

יום זה נקבע בחקיקה בעקבות יוזמה של קרן הארווי מילק. החוק הוצע לראשונה במושב בית המחוקקים של מדינת קליפורניה בשנת 2008, ב-22 בפברואר 2008, ביוזמת חבר האספה המחוקקת מארק לנו. ההצעה התקבלה באספה המחוקקת של המדינה ברוב של 45 תומכים למול 23 מתנגדים, ובסנאט המדינה ברוב של 22 תומכים למול 13 מתנגדים, אולם מושל מדינת קליפורניה הטיל וטו על החוק ב-30 בספטמבר 2008.
החוק הוצע בשנית במושב בית המחוקקים של מדינת קליפורניה בשנת 2009, ב-27 בפברואר 2009 ביוזמת חבר הסנאט מארק לנו. ההצעה התקבלה באספה המחוקקקת של המדינה ברוב של 45 תומכים למול 27מתנגדים, ובסנאט המדינה ברוב של 25 תומכים למול 12 מתנגדים. מושל מדינת קליפורניה, ארנולד שוורצנגר, חתם על החוק ב-11 באוקטובר 2009.
ראו גם

בית הספר התיכון הארווי מילק
הערות שוליים

↑  הצעת חוק AB-2567 - יום הארווי מילק 2008
↑  הצעת חוק SB-572- יום הארווי מילק 2009
| חגים בארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| חגים פדרליים | חג המולד • יום קולומבוס • יום העצמאות • יום העבודה • יום מרטין לותר קינג • יום הזיכרון • ראש השנה האזרחית • חג ההודיה • יום החיילים המשוחררים • יום הולדתו של וושינגטון (יום הנשיאים) • יום הולדתו של ג'פרסון |  |
| חגים לאומיים במדינות ארצות הברית (והמדינות בהן הם נחגגים) | יום אינדיאנה (אינדיאנה) • יום אלבמה (אלבמה) • יום אלסקה (אלסקה) • יום ג'ורג'יה (ג'ורג'יה) • יום ג'פרסון דייוויס (אלבמה, פלורידה) • יום הדגל (פלורידה, פנסילבניה) • יום הולדתו של לינקולן (קליפורניה, קונטיקט, אילינוי, מונטנה, ניו ג'רזי, ניו יורק, אינדיאנה, וירג'יניה המערבית) • יום המשפחה (נבדה) • יום הארווי מילק (קליפורניה) • יום וירג'יניה המערבית (וירג'יניה המערבית) • יום טרומן (מיזורי) • ערב חג המולד (קנטקי, קרוליינה הצפונית) • יום מיזורי (מיזורי) • יום מרילנד (מרילנד) • יום נבדה (נבדה) • יום סיווארד (אלסקה) • יום קמהמה (הוואי) • יום קרב בנינגטון (ורמונט) • יום רוזה פארקס (קליפורניה) • יום רונלד רייגן (קליפורניה) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא להט"ב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מכתש קרחוני

מכתש קרחוני – הוא שקע עמוק ועגול בסלע שנוצר כתוצאה מפעילות סחיפה של מימי הפשרת קרחונים.
התהוות

מים מהפשרת קרחון נוצרים בתחתית הקרחון (Subglacial - תַּת קַרְחוֹנִי) כתוצאה מפעילות גאותרמית (כפי שמתרחש למשל באיסלנד) או מהחיכוך של הקרחון הנע בפני הקרקע הסלעיים; או על פני הקרחון (Supraglacial) מהפשרה של שלג וקרח כתוצאה מהתחממות האוויר כאשר הקרחון זורם לאזורים נמוכים שהם חמים יותר מאשר במקום בו נוצר. המים שנוצרים על פני הקרחון זורמים על פניו בנקיקים שחתרו בו כשהם נושאים עימם סחופת של חצץ, אבנים ואפילו סלעים עד שהם מגיעים לבְּקִיעַ בקרחון (Crevasse) שנוצר כתוצאה משינוי מהירות הקרחון (למשל אם החלק הקדמי של הקרחון הגיע למדרון תלול יותר) ונשפכים דרכו לתחתית הקרחון, תופעה המכונה Moulin (מצרפתית טחנה) ובעברית "מַכְתֶּשֶׁת קַרְחוֹן". מים אלה מצטרפים למים שהיו בתחתית הקרחון על מנת ליצור שכבת מים שעליה הקרחון צף. שכבת מים זו מצויה בלחץ עצום של משקל הקרחון שמעליה, ולכן כאשר המים נתקלים במכשול נוצרת מאחוריו מערבולת שבה המים נעים במהירות של עד 200 קילומטרים לשעה. החצץ, האבנים והסלעים המצויים במים מסתחררים במערבולת. אם הם עשויים מחומר קשה יותר מהקרקעית הם שוחקים אותה תוך כדי יצירת מכתש עגול שהולך ומעמיק. תופעה זו של יצירת בור בקרקע סלעית כתוצאה ממערבולות קיימת גם בנהרות ובחופי הים והיא מכונה במקרה זה אמבטה. ההבדל הוא בגודל ובעומק. רק מים המצויים בלחץ של הקרחון מעליהם מסוגלים לשחוק את הסלע בעוצמה כזו. המכתש נחשף לאחר נסיגת הקרחונים, ולכן קיומם של מכתשים קרחוניים היא עדות לתחום אליו הגיעו קרחונים בעבר.
אתרים ידועים

המקום הידוע ביותר בו ניתן לראות מכתשים קרחוניים הוא גן הקרחון (GletscherGarten) בלוצרן שבשווייץ, מקום בו יש 32 מכתשים קרחוניים. קוטרו של הגדול בהם הוא 8 מטרים ועומקו 9 מטרים. מקומות נוספים מצויים בגרמניה, בעיירה וילר אם אלגאו (Weiler im Allgäu) ובגן הסלעים של גומרן (Gommern) שבסקסוניה אנהלט; בנורווגיה, בשוודיה (שם הם מכונים jättegryta); בפינלנד (hiidenkirnu - ערוץ מחבצת החמאה) ובאי מוס (Moss) בארצות הברית, ובשמורת Marmitte dei Giganti בקיאבנה, איטליה.
הערות שוליים

↑  לתופעה אין שם רשמי בעברית. במילון המונחים של האקדמיה ללשון העברית אין התייחסות אליה. אין לה גם שם לועזי מקובל. באנגלית מכונה התופעה Giants Kettle, כלומר "קומקום הענק"; בגרמנית היא מכונה Gletschertopf, כלומר "סיר הקרחון"; ובצרפתית "Marmite du diable", כלומר "סיר השטן".
1 2 3  יש ללחוץ על "אחזור תיבה אנגלי" ולהקליד את המונח האנגלי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00568802 
שרטוט סכמטי של יצירת מכתש קרחוני
מכתש קרחוני ברובניימי בפינלנד
פארק ברונקס

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  הברונקס 
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  הברונקס 
 קואורדינטות:  40°51′23″N 73°52′36″W﻿ / ﻿40.856389°N 73.876667°W﻿ / 40.856389; -73.876667
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיפארק ברונקס(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיפארק ברונקס
 
פארק ברונקס בחורף
פארק ברונקס (באנגלית: Bronx Park) הוא פארק ציבורי ברובע הברונקס בעיר ניו יורק שבמדינת ניו יורק שבארצות הברית.
הפארק, ששטחו 2.9 קמ"ר – הפארק השמיני בגודלו בעיר ניו יורק, מנוהל על ידי מחלקת הפארקים והפנאי של העיר ניו יורק. הפארק נמצא על גדות נהר ברונקס ונמצאים בשטחו הגנים הבוטניים של ניו יורק וגן החיות ברונקס.
בפארק נמצאים מסלולי רכיבה לאופניים, ומגרשי ספורט שונים (טניס, כדורגל וכדורסל).
כריסטין גרגואר

כריסטין גרגואר (באנגלית: Christine Gregoire;‏ ‏נולדה ב־24 במרץ 1947) היא פוליטיקאית אמריקאית ממדינת וושינגטון, אשת המפלגה הדמוקרטית, שכיהנה כמושלת וושינגטון ה-22 בשנים 2005–2013. היא האישה השנייה בתולדות המדינה שכיהנה כמושלת.
ראשית חייה

כריסטין א'וגריידי נולדה בעיר אדריאן שבמישיגן. היא גודלה בעיר אוברן שבמדינת וושינגטון על ידי אמה, סיביל גרייס ג'ייקובס (לבית פלמר), שעבדה כטבחית מזון מהיר. לאחר סיום לימודיה בבית הספר התיכון של אוברן, היא למדה באוניברסיטת וושינגטון בסיאטל, שם סיימה את לימודיה ב-1969 עם תואר בוגרת אוניברסיטה בסוציולוגיה. בעת לימודיה היא הייתה חברה באחוות הנשים קאפא-דלתא. לאחר מכן היא למדה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת גונזגה בספוקיין, שם קיבלה תואר במשפטים ב-1977.
ב-1974 נישאה למייק גרגואר.
גרגואר עבדה כעוזרת של התובע הכללי של מדינת וושינגטון, סלייד גורטון. בתפקיד זה היא התמקדה במקרים של התעללות בילדים, תיאמה עם עובדים סוציאליים את הוצאתם של ילדים ממשפחות מתעללות ואת העברתם לקרובים או למשפחות אומנה, ובהמשך מונתה כאישה הראשונה בתפקיד סגנית התובע הכללי של וושינגטון.
מנהלת המחלקה לאיכות הסביבה של מדינת וושינגטון

ב-1988, בתום תקופת הכהונה הראשונה של המושל בות' גרדנר, מונתה גרגואר כמנהלת המחלקה לאיכות הסביבה של מדינת וושינגטון. במהלך כהונתה בתפקיד זה, היא עבדה בשיתוף פעולה עם גרדנר להשגת הסכם עם הממשלה הפדרלית על ניקוי הפסולת הרדיואקטיבית באתר הנפורד.
במהלך תקופה זו, פיקחה גרגואר על הקמת כוח המשימה המשותף של מדינות הפסיפיק וקולומביה הבריטית לדליפות נפט. בעקבות דליפת נפט מול חופי וושינגטון וקולומביה הבריטית שהייתה קשורה לאסדת הקידוח Nestucca, תיאמה גרגואר עם ממשלת קנדה את הקמת כוח המשימה לטיפול בעניינים הקשורים לאזרחי החופים ומערכת תעבורת הנפט בסביבה.
מנהלת המחלקה לאיכות הסביבה של מדינת וושינגטון > ניקוי אתר הנפורד

בעת כהונתה במחלקת איכות הסביבה, עבדה גרגואר בשיתוף פעולה עם גרדנר ועם נציגי הסוכנות להגנת הסביבה ומחלקת האנרגיה של ארצות הברית לתיאום המאמצים לניקוי אתר הנפורד. כאתר שידוע בשמות רבים, כולל מיזם הנפורד, עבודות הנפורד, עבודות ההנדסה הנפורד, והמתחם הגרעיני הנפורד, המתקן הגרעיני לאורך נהר קולומביה במחוז בנטון ייצר פלוטוניום. האתר, שהוקם ב-1943 כדי לספק חומרים לפרויקט מנהטן, פעל ממלחמת העולם השנייה ובהמשך במהלך המלחמה הקרה. עשורים של ייצור פלוטוניום הובילו למיליוני גלונים של פסולת רדיואקטיבית ברמת סיכון גבוהה.
ב-1989 הגיעו מחלקת איכות הסביבה של מדינת וושינגטון, הסוכנות להגנת הסביבה ומחלקת האנרגיה של ארצות הברית להסכם משולש שקבע מטרות ואבני דרך לניקוי האתר.
מנהלת המחלקה לאיכות הסביבה של מדינת וושינגטון > הסכם המאה

בעקבות פסק הדין של בית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים "ארצות הברית נגד וושינגטון" (United States v. Washington) שהיה קשור לזכויות הדיג של האינדיאנים, שנודע בשם "החלטת בולדט" (Boldt Decision), התחייב המושל גרדנר ליצור יחסים ידידותיים ממושכים יותר עם שבטי האינדיאנים במדינת וושינגטון. ההסכם הוביל את הצדדים לשולחן המשא ומתן כדי לדון על האינטרסים המשותפים שלהם. לגרגואר היה תפקיד מרכזי בהגעה להסכם בנוגע לחלוקת משאבי הטבע בין השבטים לבין המדינה.
התובעת הכללית של מדינת וושינגטון

בבחירות הכלליות של 1992 נבחרה גרגואר כתובעת הכללית של מדינת וושינגטון לאחר שניצחה בהפרש של 11 אחוזים מקולות הבוחרים מול יריבה, נורם מלנג, עורך דין שנבחר שבע פעמים כתובע של מחוז קינג. היא הייתה האישה הראשונה והיחידה עד כה שנבחרה לתפקיד. היא נבחרה לתקופות כהונה נוספות בתפקיד ב-1996 וב-2000, בשני המקרים כאשר התמודדה מול ריצ'רד פופ וניצחה אותו בהפרשים של 25 אחוזים ו-18 אחוזים, בהתאמה.
כתובעת הכללית, פעלה גרגואר בסוגיות הקשורות לילדים, סייעה לביצוע רפורמות במערכת המשפטית לנוער, דאגה להעברת חוקי אתיקה חדשים לממשלת המדינה, חיזקה את מצב זכויות קורבנות גניבת הזהות, ופעלה למציאת חלופות לייצוג בפתרון סכסוכים משפטיים.
התובעת הכללית של מדינת וושינגטון > הסכם הפשרה עם חברות הטבק

במהלך תקופת כהונתה של גרגואר כתובעת הכללית, הייתה תעשיית הטבק תחת מתקפה על שיווק בהונאה לכאורה, פרסום רשלני, והפרה של חוקי הגנת הצרכן בכמה מדינות. מספר רב של תביעות פרטיות שנבעו ממחקר משנות ה-50 שפורסם במגזין הרפואי הבריטי (British Medical Journal), קישרו בין עישון לבין סרטן הריאה ומחלות לב. בהובלתה של גרגואר, התובעים הכלליים של מדינות רבות הובילו הסכם פשרה ב-20 ביוני 1997 שדרש מחברות הטבק לשלם יותר מ-206 מיליארד דולר במשך 25 שנים כפיצוי לכספי המיסים שהוצאו על טיפול במחלות הנובעות מעישון. החברות הסכימו גם לשלם 50 מיליון לתובעים הכלליים של המדינות לצורך אכיפה.
תשלומים אלו מימנו את שירותי הבריאות לילדים וקרן נאמנות לסוגיות בריאות בהיקף של 25 מיליארד דולר. על חלקה בתהליך זה, עלה בידה של גרגואר להשיג 4.5 מיליארד דולר כחלקה של מדינת וושינגטון בהסכם הפשרה במשך 25 השנים הבאות כשהתשלומים ימשיכו לצמיתות. גרגואר והמושל גארי לוק ביקשו מבית המחוקקים המדינתי להקצות חלק מכספי ההסכם לטובת פיציים למדינה ולהקמת חשבון מיוחד למימון תוכניות מניעה ופיקוח ארוכות טווח על הטבק. החשבון אמור לשמש למימון פרסומות וחינוך נגד עישון, תוכניות גמילה נגישות, ופעילויות נוספות.
במרץ 1999 הודיעה גרגואר שמדינת וושינגטון תקבל לפחות 395 מיליון דולר מתשלומי ההסכם מחברות הטבק המרכזיות.
חלקים נוספים של ההסכם כללו אכיפת חוקים נגד מכירת מוצרי עישון לילדים, אסטרטגיות רחבות בסיס למניעת עישון, תוכניות גמילה מעישון, חשיפה מלאה של ההשפעות הבריאותיות של העישון, ושמירה על זכות הפרט לתבוע את חברות הטבק.
מושלת מדינת וושינגטון > בחירות 2004

בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית למשרת המושל שהתקיימו ב-14 בספטמבר 2004, הביסה גרגואר את רון סימס ועוד ארבעה מועמדים זוטרים. במהלך הבחירות המקדימות היא ספגה מתקפה על חברותה באחוות הנשים קאפא-דלתא בשל מדיניות האחווה לקבל רק חברות לבנות בסוף שנות ה-60. היא התעמתה עם סימס בנוגע למעמדה באחווה, אך סימס הסיר את הנושא מעל סדר היום ודחה טענות לגזענות. סימס ניהל מסע בחירות על בסיס מצע של רפורמה במיסוי והנהגתו של מס הכנסה מדינתי. גרגואר ניצחה בבחירות המקדימות לאחר שזכתה ביותר מ-60 אחוזים מהקולות.
במהלך הבחירות הכלליות נגד חבר הסנאט המדינתי לשעבר ומתווך הנדל"ן דינו רוסי, הציעה גרגואר יוזמות בתחומי מדעי החיים, במיוחד הרחבת מימון המדינה למחקר תאי גזע עובריים. בעימותי הבחירות, היא ניסתה להתמודד עם אי-הנוחות של הבוחרים בנוגע לממשלת המדינה באומרה שהיא "תכה בבירוקרטיה של העבר" ותביא את השינוי בעצמה. גרגואר זכתה בגיבוי של בית המחוקקים תוך שישה חודשים לאחר שהחלה לקדם מספר צעדים חשובים בנוגע לתקני פליטות כלי הרכב ותשלומי אבטלה.
הבחירות הכלליות התקיימו ב-2 בנובמבר 2004. בספירה הראשונית נראה שגרגואר פיגרה אחר רוסי ב-261 קולות. ספירה חוזרת של הקולות במכונות ההצבעה הורידה את ההפרש ל-42 קולות, וספירה ידנית שמומנה על ידי המפלגה הדמוקרטית, הפכה את ההפרש לטובתה של גרגואר שניצחה על חודן של 10 קולות. בעקבות פסיקת בית המשפט העליון של וושינגטון שהתיר את הכללתם של כמה מאות קולות ממחוז קינג, גדל ההפרש לטובתה ל-130 קולות, אך כאשר אושרו תוצאות ההצבעה על ידי מזכיר המדינה סם ריד בסוף דצמבר, אחד הקולות שנספר במחוז תרסטטון לאחר המועד האחרון נפסל והתוצאה הסופית הגיעה ל-129 קולות. לאחר מכן הגישה הנהגת המפלגה הרפובליקנית במדינה עתירה, בטענה שמאות קולות, כולל קולות פסולים, קולות של נפטרים, וקולות כפולים הובאו בחשבון, אך ב-6 ביוני 2005 פסק שופט בית המשפט העליון של וושינגטון ג'ון א. ברידג'ס שהרפובליקנים לא הציגו ראיות מספיקות שהקולות במחלוקת היו פסולים או עבור מי הם ניתנו עד כדי הפיכת תוצאות הבחירות על פניהן.
ב-28 באוקטובר 2004, דיווח העיתון סיאטל טיימס שלמסע הבחירות של גרגואר נתרמו תרומות גדולות מחוץ למדינה. עורכי דין שעבדו בשיתוף פעולה הדוק עם גרגואר בהסכם הפשרה עם חברות הטבק ב-1998 תרמו לאגודת המושלים הדמוקרטים יותר ממיליון דולר. על פי הניתוח של הטיימס, כמעט מחצית מהתרומות של מסע הבחירות של 2004 של גרגואר הגיעו מחוץ למדינה.
מושלת מדינת וושינגטון > בחירות 2008

במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות של המפלגה הדמוקרטית ב-2008, הן ברק אובמה והן הילרי קלינטון קידמו את בחירתה של גרגואר כצירת-על. ב-8 בפברואר 2008 הביעה גרגואר את תמיכתה באובמה, שעות לפני האירוע בסיאטל בו היא הציגה אותו לפני קהל של 18,000 איש. אספות הבחירות של הדמוקרטים בוושינגטון התקיימו ביום המחרת, ובהן ניצח אובמה את קלינטון בכל אחד ממחוזות המדינה.
את מסע הבחירות שלה לתקופת כהונה שנייה כמושלת החלה גרגואר במקום העבודה לשעבר של אמה המנוחה, קפה ריינבו באובורן, ב-7 באפריל 2008. מיד לאחר ההכרזה על התמודדותה, היא פתחה במסע באוטובוס מונע בביו דיזל ברחבי המדינה. יריבה במרוץ, דינו רוסי, הכריז על מועמדותו כבר באוקטובר 2007.
כבר בשלבים המוקדמים של מסע הבחירות הגיעו גרגואר ורוסי לשיאים בהיקף גיוס הכספים. באפריל, אירחה גרגואר אירוע גיוס כספים עם ביל ריצ'רדסון בסיאטל שהניב תרומות של 300,000 דולר למסע הבחירות. ביולי התקיים אירוע נוסף עם מישל אובמה, בו גויסו יותר מ-400,000 דולר מ-1,600 נוכחים.
בבחירות המקדימות, שהתקיימו ב-19 באוגוסט, נבחרה גרגואר כמועמדת הדמוקרטים עם 49 אחוזים מהקולות. הבחירות הכלליות, שבהן היא התמודדה שוב מול רוסי, היו צפויות להיות צמודות, אך גרגואר הפיקה תועלת מהמספר הרב של הדמוקרטים שהצביעו בעד אובמה בבחירות לנשיאות שהתקיימו באותה עת וזכתה ב-53 אחוזים מהקולות. בבחירות אלו היה פיצול גאוגרפי ניכר: במחוזות מערב וושינגטון שהיו מעוז דמוקרטי מאוכלס יותר נרשמה תמיכה בגרגואר, בעוד שהמחוזות תומכי הרפובליקנים במזרח המדינה תמכו ברוסי.