stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שנינות
אפיון

הערות שנונות עשויות להתאים למצבים שונים. לעיתים הערה שנונה תהיה כזו המשלבת הומור עם רמה גבוהה של הבנה, מה שמשרה חוכמה ואף גאונות. עם זאת, לעיתים הערות שנונות יהיו עוקצניות ובכך יכולות להביא לפגיעה או להיתפס כמתנשאות.
בספרות ובשירה

שנינות בשירה מאפיינת את הסגנון המטאפיזי (אנ'), והייתה רווחת בתקופתו של המחזאי האנגלי ויליאם שייקספיר, שהגה את הביטוי "עדיפה טיפשות שנונה מאשר שנינות טיפשית". בספרות ובשירה משמשת השנינות לעיתים ככיסוי למסרים ורגשות עמוקים. כיוון שבשנינות משולב הומור עם תחכום, הכותב יכול להביע באמצעותה את מסריו מבלי להרחיב בדיבור, ובו בזמן להשאיר את המסר ברור. המשורר האנגלי ג'ון דאן נודע בשימושו בסגנון זה.
לקריאה נוספת

ד. וו. ג'פרסון, "Tristram Shandy and the Tradition of Learned Wit", עמ' 49–225.
הערות שוליים

↑  Wit - Definition for English-Language Learners from Merriam-Webster's Learner's Dictionary, www.learnersdictionary.com
↑  WIT | Definition of WIT by Oxford Dictionary on Lexico.com also meaning of WIT, Lexico Dictionaries | English (באנגלית)
↑  Leo Salingar, Shakespeare and the traditions of comedy, London : Cambridge University Press, 1974, עמ' 245-6, ISBN 978-0-521-20384-5
↑  Koos Daley, The Triple Fool: A Critical Evaluation of Constantijn Huygens' Translations of John Donne, De Graaf, 1990, עמ' 58, ISBN 978-90-6004-405-6. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4384976-3 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שחף פסיפי

| שחף פסיפי |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: שחפאיים
משפחה:: שחפיים
סוג:: שחף
מין:: שחף פסיפי
שם מדעי
 Larus pacificus ‏לאת'אם, 1801

שחף פסיפי (שם מדעי: Larus pacificus) הוא מין של שחף גדול השוכן בחופי אוסטרליה מקרנרבון עד סידני ובאיים קטנים ברחבי מזרח האוקיינוס השקט.
מאפיינים

השחף מגיע לאורך 58–66 סנטימטרים ובעל מוטת כנפיים באורך 137–157 סנטימטרים. המשקל מגיע ל-900–1,180 גרם, דבר ההופך אותו לאחד הגדולים שבשחפיים. לעיתים מבלבלים בינו לשחף הקלפ החולף באוסטרליה ואייה, והוא קרוב אליו בגודלו. השחף בעל מקור צהוב כבד שבקצהו אדום. הלסת התחתונה שלו בולטת ביותר בצורתה המרובעת. הוא בעל בלוטות נחיריים גדולות הפולטות מלח ובעל עיניים צהובות. גופו של השחף לבן והכנפיים אפורות כהות, שחורות בקצותיהן. גם הזנב שחור. ביחס לשחפים אחרים הכנפיים רחבות מאוד. הצעירים בוקעים כשנוצותיהם אפורות משורטטות.
השחף הוא אוכל נבלות או תופס יצורים קטנים לאורך החוף ולא יהסס לחטוף טרף של עופות אחרים.
שחף זה מקנן בזוגות או במושבות לאורך החופים ובני הזוג מכסים את הקן בעשבי ים ומקלות. הם מטילים 2 ביצים. הגוזלים מגיעים לבגרות בגיל 4 שנים.
מאפיינים > תת-מינים

לשחף יש 2 תת-מינים:
Larus pacificus pacificus - מצוי בדרום-מזרח אוסטרליה ובטסמניה
Larus pacificus georgii - מצוי במערב אוסטרליה ודרום אוסטרליה
הערות שוליים

↑  שחף פסיפי באתר הרשימה האדומה של IUCN
תירוקסין

| --- | --- |

המבנה הכימי של תירוקסין
 
 שם סיסטמטי:  3,5,3',5'-tetra­iodothyronine
 כתיב כימי:  C₁₅H₁₁I₄NO₄ 
 מספר CAS:  7488-70-2
 
תירוקסין (T4= thyroxine), ידוע גם כתתריודוטירונין, הוא אחד ההורמונים המיוצרים ומופרשים על ידי בלוטת התריס (תירואיד). תירוקסין "חופשי" - שאינו קשור לחלבונים נושאים, משפיע, יחד עם ההורמון תריודוטירונין (T3, שאליו הופך התירוקסין בתאים, וגם מופרש מבלוטת התריס), בעיכול חלבונים, שומנים ופחמימות ומסייע בוויסות המטבוליזם בגוף (קרי: חילוף חומרים).
ריכוז גבוה של תירוקסין או T4 חופשיים קרוי "היפרתירואידיזם", והוא נוצר עקב יתר פעילות של בלוטת התריס.
חוסר בתירוקסין או T4 חופשיים קרוי "היפותירואידיזם" או תת-פעילות של בלוטת התריס, וניתן לטפל בו על ידי נטילת טבליות תירוקסין סינתטי.
התירוקסין (T4) מופק בתאים הפוליקולריים של בלוטת התריס ומכיל ארבעה יוני יוד. מחסור ביוד עשוי להיות אחד הגורמים למחסור בתירוקסין. התירוקסין הוא פרו-הורמון ועשוי להפוך להורמון הפעיל תריודוטירונין (T3) ברקמות פרפריות על ידי האנזים Deiodinase, המסיר מהתירוקסין מולקולת יוד אחת. רק 15% מהתריודוטירונין מיוצר בבלוטת התריס ורובו מסונתז מתירוקסין, כך שהתירוקסין מהווה למעשה מאגר של תריודוטירונין.
שימוע בקונגרס

שימוע בקונגרס של ארצות הברית הוא השיטה הפורמלית העיקרית שבאמצעותה ועדות הקונגרס של ארצות הברית אוספות ומנתחות מידע בשלבים הראשונים של קביעת מדיניות. בין אם דיוני אישור (הליך ייחודי לסנאט של ארצות הברית), חקיקה, פיקוח, חקירה או שילוב של אלה, כל הדיונים חולקים מרכיבים משותפים של הכנה והתנהלות. הדיונים כוללים בדרך כלל עדות בעל פה של עדים וחקירה של העדים על ידי חברי קונגרס. ג'ורג' ב' גאלאווי (George B. Galloway) תיאר את השימועים בקונגרס כמכרה זהב של מידע לכל הבעיות הציבוריות של ארצות הברית.
שימועים לא פורסמו בדרך כלל עד לחלק האחרון של המאה ה-19, למעט כמה שימועים מוקדמים (בדרך כלל של ועדות חקירה מיוחדות) שפורסמו. שימועים שפורסמו לא הפכו זמינים לרכישה ממשרד הדפוס הממשלתי של ארצות הברית עד 1924 ולא הופצו לספריות ההפקדה עד 1938. ספריית המשפטים של הקונגרס בפרויקט פיילוט שיתופי עם גוגל מבצעת דיגיטציה של כל אוסף השימועים המודפסים של הספרייה (המהווים כ-75,000 כרכים). החל משנת 2010 שלושה אוספים קובצו באופן סלקטיבי כניסוי. מתוכנן שהפרויקט יספק בסופו של דבר גישה בטקסט מלא לאוסף כולו, שיפורסם באינטרנט על ידי גוגל והספרייה.
סוגי שימועים > שימועי חקיקה

ועדות מקיימות שימועי חקיקה על צעדים או נושאי מדיניות שעלולים להפוך לחוק. לפעמים ועדה מקיימת שימועים במספר כיוונים לקודם שהיא בוחרת כיוון אחד להמשך פעולתה. השימועים מספקים פורום שבו ניתן להציג עובדות ודעות מעדים בעלי רקע מגוון, לרבות חברי קונגרס ופקידי ממשל, קבוצות אינטרסים ואקדמאים, כמו גם אזרחים שעלולים להיות מושפעים במישרין או בעקיפין מההצעה.
סוגי שימועים > שימועי פיקוח

שימועי פיקוח בודקים או לומדים חוק, נושא או פעילות, לעיתים קרובות מתמקדים באיכות התוכניות הפדרליות ובביצועים של פקידי ממשל. השימועים מבטיחים גם שביצוע הרשות המבצעת תואם את כוונת חקיקה, בעוד שמדיניות מנהלית משקפת את האינטרס הציבורי. שימועי פיקוח מבקשים לעיתים קרובות לשפר את היעילות, החיסכון והאפקטיביות של פעולות הממשלה. חלק ניכר מעומס הדיונים בוועדה מוקדש לפיקוח. לדוגמה, ביום אחד, 8 במאי 1996, קיימה ועדת האנרגיה ומשאבי הטבע של הסנאט שימוע פיקוח כדי לבדוק את העלייה במחירי הבנזין; הוועדה לביטחון המולדת ועניינים ממשלתיים של הסנאט קיימה שימוע פיקוח על מס ההכנסה; ועדת הבריאות, החינוך, העבודה והפנסיונים של הסנאט קיימה שימוע פיקוח על יישום חוק חופשת משפחה וחופשה רפואית; והוועדה לענייני אינדיאנים של הסנאט ערכה שימוע פיקוח על ההשפעה של תיק בית המשפט העליון שנערך לאחרונה. ועדות רבות מפקחות על תוכניות קיימות בהקשר של שימועים על חקיקה קשורה, או מבצעות פיקוח באופן שגרתי כאשר הגיע הזמן לאשר מחדש תוכנית, כך שניתן לשלב שימועי פיקוח עם שימועי חקיקה.
סוגי שימועים > שימועי חקירה

שימועי חקירה חולקים חלק מהמאפיינים של שימועי חקיקה ופיקוח. ההבדל נעוץ בנחישות המוצהרת של הקונגרס לחקור, בדרך כלל כאשר קיים חשד לעוולה מצד פקידי ציבור הפועלים בתפקידם הרשמי, או אזרחים פרטיים שפעילותם מעידה על צורך בסעד חקיקתי. סמכותו של הקונגרס לחקור היא רחבה והוא הפעיל סמכות זו מאז ימיה הראשונים של ארצות הברית. הדיונים הראשונים מסוג זה נערכו על ידי בית הנבחרים בשנת 1792, לאחר תבוסת של סנט קלייר (אנ'). החקירות המפורסמות ביותר הן ציוני דרך בהיסטוריה האמריקאית: Credit Mobilier, שערוריית טיפוט דום, Army-McCarthy, פרשת ווטרגייט ופרשת איראן-קונטראס. שימועי חקירה מובילים פעמים רבות לחקיקה לטיפול בבעיות שנחשפו. פעילויות משפטיות באותו תחום חקירה של הקונגרס עשויות להקדים, להתקיים במקביל או להתקיים לאחר חקירות כאלה.
סוגי שימועים > שימועי אישור

שימועי אישור על מינויים נשיאותיים מתקיימים כמילוי האחריות החוקתית של הסנאט ל"ייעוץ והסכמה" (Advice and consent) במסגרת סעיף המינויים (אנ'). כל ועדה של הסנאט מקיימת שימועי אישור על מינויים נשיאותיים לתפקידים ביצועיים ושיפוטיים בתחומי סמכותה. שימועים אלה מציעים לעיתים קרובות הזדמנות לפיקוח על הפעילויות של המחלקה או הסוכנות של המועמד. בעוד שהרוב המכריע של דיוני האישור הם שגרתיים, חלקם שנויים במחלוקת.
סוגי שימועים > שימועי אשרור

הסנאט, כנדרש בסעיף האמנה (אנ') של החוקה, נדרש לתת את הסכמתו לאשרור של אמנות שנדונו על ידי הרשות המבצעת עם ממשלות זרות. באוקטובר 1999, למשל, קיימו ועדת החוץ של הסנאט וועדת הכוחות המזוינים של הסנאט שימועים על האמנה למניעת ניסויים גרעיניים. באותה שנה קיימה ועדת החוץ שימועים על אשרור אמנות למניעת כפל מס עם אסטוניה, ונצואלה, דנמרק ומדינות אחרות.
סוגי שימועים > שימועים בשטח

שימועי שטח הם דיונים של הקונגרס המתקיימים מחוץ לוושינגטון. הסמכות הפורמלית לשימועים בשטח מצויה במשתמע בכללי הקונגרס. אין הבחנה בין דיונים בשטח לאלה המתקיימים בוושינגטון. בקונגרס ה-106, למשל, ועדת המסחר, המדע והתחבורה של הסנאט ערכה שימוע בשטח בבלינגהאם, שבמדינת וושינגטון, על פיצוץ צינור נוזלים בעיר זו, וועדת האנרגיה ומשאבי הטבע של הסנאט קיימה שימוע בשטח באלבקרקי שבניו מקסיקו, בנושא הצעת חוק לבחינת יכולתן של המעבדות הלאומיות לעמוד בתקני מחלקת האנרגיה של ארצות הברית. בעוד ששימועים בשטח כוללים כמה עניינים שונים מהשימועים בוושינגטון, רוב הדרישות הפרוצדורליות זהות.
זימונים ותצהירים

רוב האנשים נענים בחיוב להזמנה להעיד, מאמינים שזו הזדמנות חשובה לתקשר ולפרסם את דעותיהם בשאלה של מדיניות ציבורית. עם זאת, אם אדם לא יבוא על פי הזמנה בלבד, ועדה או ועדת משנה רשאית לדרוש הופעה באמצעות הוצאת זימון. ועדות רשאיות גם לדרוש מסירת תכתובות, ספרים ומסמכים אחרים. זימונים ניתנים לעיתים רחוקות, ולרוב במהלך דיוני חקירה.
שימוע בדלתיים סגורות

הרוב המכריע של הדיונים בוועדה פתוחים לציבור, כנדרש על פי חוקי הסנאט. שימוע, כמו ישיבות ועדות אחרות, עשוי להיסגר מסיבות ספציפיות המפורטות בכללי הסנאט. ועדה רשאית לסגור דיון לציבור כאשר הוא
כולל מידע על ביטחון לאומי;
עוסק בחברי הוועדה, בניהולה או בנהליה;
חודר לפרטיות של אדם, פוגע במוניטין או במעמדו המקצועי של אדם, או מאשים אדם בפשע או בהתנהגות בלתי הולמת;
חושף זהויות או פוגע בפעולות הקשורות לפעילות אכיפת החוק;
חושף סוגים מסוימים של מידע פיננסי או מסחרי סודי;
חושף מידע שחוקים או תקנות אחרים דורשים לשמור על סודיותו.
כללי הסנאט מכילים גם הליך ספציפי לקיום שימוע בדלתיים סגורות. על פי בקשת כל סנטור, ועדה רשאית לסגור מושב באופן זמני כדי לדון בשאלה האם יש צורך לסגור דיון מאחת מהסיבות המפורטות לעיל. אם כן, הוועדה יכולה לסגור את הדיון בהצבעת רוב במעמד פתוח. לפי נוהל זה, ועדה יכולה לסגור דיון או סדרת ישיבות בנושא מסוים למשך לא יותר מ-14 ימים.
הערות שוליים

↑  "U.S. Senate: Glossary Term | Hearing". אורכב מ-המקור ב-2021-06-02. נבדק ב-2021-07-07.
↑  George B. Galloway, Development of the Committee System in the House of Representatives, The American Historical Review, Vol. 65, No. 1, October, 1959, pp. 17-30, in JSTOR
↑  Congressional Hearings, Library of Congress, December 31, 2020
↑  Davis, Christopher M. (10 באוגוסט 2015). House Committee Hearings: Witness Testimony (PDF). Washington, DC: Congressional Research Service. ארכיון (PDF) מ-12 באוגוסט 2017. נבדק ב-31 בינואר 2018. {{cite book}}:  (עזרה);
Heitshusen, Valerie (6 בדצמבר 2017). Senate Committee Hearings: Witness Testimony (PDF). Washington, DC: Congressional Research Service. ארכיון (PDF) מ-5 ביוני 2018. נבדק ב-31 בינואר 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Buffenbarger, Thomas E. (15 בספטמבר 2011). "St. Clair's Campaign of 1791: A Defeat in the Wilderness That Helped Forge Today's U.S. Army". Washington, D.C.: U.S. Army. ארכיון מ-28 ביולי 2017. נבדק ב-20 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
תא רשתית דו-קוטבי

ערך זה עוסק בתאים של מערכת הראייה. אם התכוונתם לתאי עצב דו-קוטביים באופן כללי, ראו .
| --- | --- |

איור סכמטי מתוך הספר האנטומיה של גרי, המתאר נוירון דו־קוטבי.
 שיוך:  תא עצב דו-קוטבי 
 מיקום אנטומי:  שכבה גרעינית פנימית 
 מוליך עצבי:  חומצה גלוטמית 
 תפקיד נוירולוגי:  התמרת אור 
 קישור סינפטי:  תא גנגליון
 מזהים
 מזהה נרולוקס:  nifext_31 
 קוד MeSH:  A08.675.650.850.750 
 מזהה MeSH:  D051245 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C1564995 
 
תרשים סכמטי של שכבות התאים ברשתית (האור נכנס מצד שמאל של התמונה). תאי הגנגליון נמצאים בקצה השמאלי, התאים קולטי האור הם בקצה הימני, והתאים הדו-קוטביים מסומנים באדום
תא רשתית דו-קוטבי (bi polar) הוא תא עצב שנמצא ברשתית מסוג דו-קוטבי. התאים הדו-קוטביים מעבירים מידע חזותי מתאים קולטי אור לתאי גנגליון.
סקירה

תאים דו-קוטביים מקשרים בין מוצא התאים קולטי-האור ברשתית לבין מבוא תאי הגנגליון, ומעבירים אותות ביניהם בצורה ישירה או בצורה לא-ישירה. הם נקראים דו-קוטביים בשל שתי השלוחות שיוצאות מגוף התא, כשאחת יוצרת סינפסה עם תא קנה או עם תא מדוך (אבל לא עם שניהם), ואף עם תא אופקי, והשלוחה השנייה – עם תאי גנגליון. האותות המגיעים אל תא דו-קוטבי, מתא קולט-אור או מתא אופקי מועברים הלאה אל תאי הגנגליון באמצעות פוטנציאלים מדורגים מקומיים.
פירוט תכונות

תאים דו-קוטביים מסווגים על פי סוג התאים קולטי-האור שמתקשרים איתם. ישנם בערך 10 צורות נבדלות של תאים דו-קוטביים מדוכיים, אבל סוג אחד בלבד של תא דו-קוטבי קני, וזאת בשל היותו צעיר יותר יחסית מבחינה אבולוציונית.
יתרה מזאת, תאים אלה מתחלקים לשתי קבוצות שונות, מרכז-'דולק' או 'דולק' (ON-center or ON) ומרכז-'כבוי' או 'כבוי' (OFF-center or OFF), לפי תגובתם לגלוטמאט 
(glutamate) שמופרש מתאים קולטי אור. כשאור פוגע בתא קולט אור, התא עובר היפרפולריזציה, ומשחרר פחות גלוטמאט מאשר במצב הקבע שלו (ללא עירור על ידי אור). תא דו-קוטבי מסוג 'דולק' יגיב לשינוי כזה בדפולריזציה, ואילו תא דו-קוטבי מסוג 'כבוי' יגיב לו בהיפרפולריזציה.
תכונות תפקודיות

תאים דו-קוטביים מאפשרים העברה יעילה של מידע בין תאי קנה ותאי מדוך לבין תאי גנגליון, כך שמעורבותם של התאים האופקיים ותאי אמקרין לכאורה רק מסבכת את העניינים במידת מה. אבל לא כך. תאים אופקיים פועלים באופן שיוצר עיכוב צדי (lateral inhibition) ומביאים לעיכוב מרכז-היקף אותו ניתן לראות בבירור בשדות הקלט  ברשתית. גם תאי אמקרין פועלים באורח דומה, אם כי תפקידם טרם הוברר לגמרי.
המנגנון שיוצר את מרכז שדה הקלט  של תא דו-קוטבי ידוע למדי: עצבוב ישיר של תא קולט האור שמעליו  באמצעות קולטן מטבוטרופי ('דולק') או קולטן יונוטרופי ('כבוי'). אולם, המנגנון שיוצר היקף חד-צבעי של אותו שדה קלט, כלומר כזה שמגיב רק לאחד משלושת תחומי אורכי-הגל, עדיין נחקר. כך גם הרצף המדויק של הקולטנים והמולקולות המעורבות בתפקודו של תא אופקי טרם הוברר, מלבד העובדה שלו תפקיד מרכזי בתהליך עיבוד ראשוני של המידע החזותי שמגיע לרשתית.
| מערכת הראייה האנושית |
| --- | --- | --- |
| העין | רשתית • עדשה • קרנית • קשתית • אישון •  תנועות עיניים |  |
| מסלולים עצביים | עצב הראייה • תצלובת הראייה • גרעין הברך הצדי • קליפת הראייה • התליל העליון (Superior colliculus) • PPRF • FFA • MLF • FEF |  |
| תאים ברשתית | תא קולט אור (קנים, מדוכים) • תא רשתית דו-קוטבי • תא גנגליון • תא אופקי • תא אמקרין |  |
| תפיסה חזותית | ראייה • תפיסת עומק • תפיסת צבע • ראיית לילה • שדה ראייה • אשליה אופטית • הכתם העיוור |  |
| אביזרים | משקפיים • תרשים לבדיקת ראייה‎ • אוטורפרקטומטר • רטינוסקופ |  |
תוספת (הרלדיקה)

בהרלדיקה, תוספת (Augmentation) היא כל שינוי או הוספת פריטים בשלט הרלדי, אשר בדרך כלל מעניק שליט או ריבון בתור טובה, פרס או הכרה במצוינות.
הענקת שלט הרלדי חדש לגמרי איננה נחשבת לתוספת. כמו כן, הענקת תוספת אינה אפשרית למי שאינו בעל שלט הרלדי.
שיווי משקל (כלכלה)

שיווי משקל בכלכלה הוא מצב שבו הכוחות הכלכליים השונים מאוזנים, ובהיעדר אירועים חיצוניים, ערכי המשתנים הכלכליים קבועים. שיווי משקל שוק, לדוגמה, קיים כאשר מחיר המוצר או המוצרים נקבעים על ידי תחרות, כך שכמות המוצרים שהקונים מעוניינים בהם זהה לכמות המיוצרת על ידי המוכרים. מחיר זה נקרא "מחיר שיווי המשקל", והוא לא ישתנה אלא אם כן יהיה שינוי בהיצע או בביקוש.
שיווי משקל בשוק אחד נקרא שיווי משקל חלקי. שיווי משקל כללי הוא שיווי המשקל בכלל השווקים במשק מסוים. במקרה הפשוט ביותר שבו דנה מיקרו כלכלה יש שיווי משקל סטטי בשוק; עם זאת, שיווי משקל כלכלי יכול להתקיים מחוץ לשוק ויכול להיות דינמי.
באופן כללי, אי אפשר לייחס ערך נורמטיבי לשיווי משקל כלכלי, כלומר אי אפשר לומר האם זה "טוב" או "רע" שהמשק יהיה בשיווי משקל. לדוגמה, שוקי המזון יכולים להיות במצב של שיווי משקל בזמן שיש אנשים שגוועים ברעב, משום שאינם יכולים לעמוד במחירי שיווי המשקל הגבוהים. במצבים מסוימים, כמו בתחרות משוכללת, אפשר להראות ששיווי משקל מבטיח יעילות פארטו בהקצאת המשאבים במשק; כלומר הוא מבטיח שבמובן מסוים, אין בזבוז של משאבים במשק. יחד עם זאת גם במצב זה הוא לא מבטיח הקצאה "הוגנת" של המשאבים.
שיווי משקל שוק

כאשר המחיר הוא מעל נקודת שיווי המשקל יש עודף של היצע, כלומר היצרנים מוכנים לייצר ולמכור יותר ממה שהצרכנים מעוניינים לקנות. כאשר המחיר הוא מתחת לנקודה זו, יש מחסור בהיצע. לעקומות היצע שונות ועקומות ביקוש שונות יש נקודות שונות של שיווי משקל כלכלי. כלומר, נקודת שיווי המשקל תלויה בהעדפות הצרכנים (עד כמה הם "אוהבים" את המוצר ובאילו מחירים הם מעוניינים לרכוש אותו) ובטכנולוגיה של היצרנים (כמה עולה להם לייצר יחידת מוצר).
כמו בשימושים אחרים של המונח "שיווי משקל" (לדוגמה, בכימיה), גם בכלכלה משמעותו של שיווי משקל הוא איזון בין כוחות. כאן הכוחות הם כוחות ההיצע והביקוש. לדוגמה, הגברת ההיצע תשנה את שיווי המשקל, ותביא למחירים נמוכים יותר. בסופו של דבר, יימצא בדרך כלל שיווי משקל חדש. אז לא יהיה שינוי במחיר ובכמויות הנסחרות - עד לשינוי חיצוני בביקוש ובהיצע (לדוגמה, שינוי בטכנולוגיה או בטעמים). זאת אומרת, לא יהיו כוחות פנימיים שיביאו לשינוי במחיר או בכמות.
סוגים של שיווי משקל > שיווי משקל חלקי וכללי

המונח שיווי משקל חלקי מתייחס לשיווי משקל בשוק אחד, שבו נסחר מוצר אחד, או במספר שווקים קשורים. היות שכל השווקים במשק מסוים מקיימים קשרי גומלין, מדברים גם על שיווי משקל כללי, שכולל את שיווי המשקל של כל השווקים במשק בו-זמנית.
מודלים מודרניים של שיווי משקל כללי הם בדרך מורכבים, ומציאת פתרונות מספריים בהם דורשת מחשבים. במערכת שוק, המחירים וייצור כל הסחורות, ובכלל זה מחיר הכסף (הריבית), קשורים זה לזה. שינוי במחיר של סחורה אחת, לדוגמה לחם, יוכל להשפיע על מחיר אחר, לדוגמה שכר האופים. אם טעמם של האופים שונה מטעמם של אחרים, הביקוש ללחם עשוי להשתנות כתוצאה מהשינוי בשכר האופים, ובכך להשפיע שוב על מחיר הלחם. חישוב מחיר שיווי המשקל של סחורה אחת דורש, באופן תאורטי, ניתוח של כל הסחורות הזמינות
סוגים של שיווי משקל > שיווי משקל יציב

לא כל שיווי משקל כלכלי הוא יציב. כדי ששיווי משקל יהיה יציב, שינוי קטן משיווי המשקל יגרום לכוחות כלכליים להחזיר את תת-המערכת הכלכלית לכיוון שיווי המשקל המקורי. לדוגמה, תנועה אל מחוץ לשיווי המשקל של הביקוש/היצע תביא לעודף היצע, ותגרום לירידת מחירים שתחזיר את השוק למצב שבו הביקוש וההיצע שווים.
סוגים של שיווי משקל > שיווי משקל סטטי ודינמי

בניגוד לשיווי משקל סטטי פשוט, שיווי משקל דינמי הוא שיווי משקל "שלוקח בחשבון" מספר תקופות. בדרך כלל, בשיווי משקל דינמי כל תקופה זהה לתקופה הקודמת לה, או לחלופין שיעור השינוי בגדלים מסוימים קבוע. מודלים דינמיים בדרך כלל מבקשים לפתור בעיות מאקרו כלכליות מורכבות המשפיעות לאורך זמן. 
המודל הדינמי הידוע ביותר הוא מודל "הפרט המייצג" של פרנק רמזי ואשר עוסק בצמיחה כלכלית. 
במודל של רמזי פרט נדרש לקבל החלטה כמה לצרוך ולהשקיע בכל תקופה ותקופה ולאורך מספר רב של תקופות.
לפרט יש שני שיקולים מנוגדים - מצד אחד הפרט מעדיף הווה - כלומר הוא מעדיף לצרוך "היום" ולא "מחר".
לעומת זאת, הפרט נדרש גם להשקיע חלק מהכנסתו על מנת שתהיה לו הכנסה גם בעתיד.
בשיווי משקל דינמי במודל רמזי - הפרט מגיע בסופו של דבר לתצרוכת קבועה, כאשר גודל השקעתו שווה לפחת על ההון אשר בו הוא מחזיק.
מודלים דינמיים הם בדרך כלל מורכבים יותר מאשר מודלים סטטיים ולכן הם בעיקר נלמדים בתארים מתקדמים לכלכלה, או לחלופין בתואר ראשון באוניברסיטאות איכותיות.
סוגים של שיווי משקל > שיווי משקל בתורת המשחקים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
התפתחות הדיון בשיווי המשקל > כלכלה נאו קלאסית

הניסיון הראשון של הכלכלה הנאו-קלאסית למדל את המחירים של כל המשק נעשה על ידי לאון וולרס. ספרו אלמנטים של כלכלה טהורה מספק סדרת מודלים, שכל אחד מהם לוקח בחשבון פנים רבות יותר של הכלכלה (שתי סחורות, סחורות רבות, ייצור, צמיחה, כסף). מטרתו של וולרס הייתה לחקור את השאלה מתי יש בשווק נקודת שיווי משקל יחידה ויציבה. בכיוון מחקר זה המשיכו כלכלנים רבים במהלך המאה ה-20. יש הטוענים שהמודלים המורכבים יותר של וולרס הם שגויים ולא-עקביים.
התפתחות הדיון בשיווי המשקל > כלכלה קלאסית

כלכלנים קלאסיים, כמו אדם סמית, טענו שבשוק חופשי ייווצר שיווי משקל כלכלי דרך מנגנון המחירים כפי שתואר לעיל. סמית טבע את המונח 'היד הנעלמה' לתיאור האופן שבו השוק, באופן אוטומטי, מתאים את הכמויות הנסחרות לביקוש, והדגיש את היתרון של מנגנון כזה על מנגנוני תכנון מרכזיים, שמתקשים לרוב להביא את המחירים לרמה הנכונה, ויש בהם בעיה קבועה של מחסור במוצרים.
התפתחות הדיון בשיווי המשקל > שיווי משקל לא-יעיל

התפיסה הקלאסית הותקפה לפחות משתי נקודות מבט שונות. הזרם המרכזי בכלכלה המודרנית מצביע על מקרים שבהם שיווי משקל בשוק אינו מתרחש במצב של יעילות כלכלית, אלא במצב של אבטלה. לדוגמה, במצב של מונופול בשוק, החברה המונופוליסטית יכולה לקיים מחסור מלאכותי במטרה להעלות את המחירים ולהגדיל את רווחיה. גם בתחרות ייתכנו מצבים של חוסר יעילות. לדוגמה, בתחום הקצאת האשראי: בנקים יכולים להחזיק את שערי הריבית נמוכים ולייצר עודף ביקוש להלוואות, כדי שיוכלו לבחור למי הם מלווים (ובכך להפחית את הסיכון שההלוואות לא יוחזרו). המקרו-כלכלה הקיינסיאנית  מצביעה על שיווי-משקל של תת-תעסוקה, שבו אבטלה מתקיימת לאורך זמן במקביל למחסור של ביקוש מצרפי.
התפתחות הדיון בשיווי המשקל > ביקורת האסכולה האוסטרית

מצד שני, האסכולה האוסטרית וג'וזף שומפטר טוענים ששיווי משקל לטווח קצר אינו מציאותי, משום שכל השחקנים מנסים לנצל את מערכת המחירים, ולכן יש תמיד דינמיות במערכת. העוצמה של השוק החופשי אינה ביצירת שיווי משקל סטטי, או כללי, אלא בארגון המשאבים כדי שיתאימו לרצונות האינדיבידואליים וגילוי הדרך הטובה ביותר לקדם את הכלכלה.
שיווי משקל ומקרו-כלכלה

תורת השיווי המשקל הכלכלי והמקרו-כלכלה דנות בנושא דומה: ההתנהגות הכללית של המשק. באופן עקרוני, גישת שיווי המשקל מתאפיינת בכך שהיא "מלמטה-למעלה" (bottom-up), בכך שהיא מסבירה את התנהגות הכלל מהתנהגות הפרטים. מאחר שהמקרו-כלכלה המודרנית מבוססת על יסודות מיקרו-כלכליים, ההבדל בין התחומים מעורפל מעט. עם זאת, מודלים מקרו-כלכליים רבים מדברים על "שוק סחורות" כללי, וחוקרים את הקשרים שלו עם שווקים אחרים, כמו שוק ההון. מודלים של שיווי-משקל כללי בדרך כלל כוללים שוקי סחורות רבים.
ראו גם

שיווי משקל נאש
שיווי משקל וודרופ
תוספת זמן

תוספת זמן או זמן פציעות הוא פרק זמן שבסמכותו של שופט כדורגל (או שופט במשחק ספורטיבי אחר) להוסיף בסיומה של כל מחצית במשחק.
הוספת זמן פציעות ואורכו תלויים בשיקול דעתו של שופט המשחק. מטרת תוספת הזמן היא לפצות על זמן משחק שבוזבז עקב פציעות (מכאן השם "זמן פציעות"), כדורים חופשיים רבים, הוצאות חוץ, חילופים וכיוצא באלה. זמן פציעות ממוצע אורך 2-4 דקות, אך במקרים חריגים בהם נעצר המשחק לזמן רב בעקבות טיפול ממושך בפציעה, התפרעות קהל, בדיקת שופט מסך (VAR) או סיבה אחרת, הוא יכול להתארך ל-10 דקות ויותר.
את מספר הדקות שקבע השופט מסמן השופט הרביעי בתום הזמן החוקי של המשחק, אך השופט הראשי רשאי להוסיף זמן נוסף במידה ונדרש.
תהילים (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  רפאל נג'ארי
 הופק בידי:  מרק רוזנבאום, איתי תמחר, ג'ופרואה גריזון, פרד בלאיש
 תסריט:  רפאל נג'ארי, וינסנט פואמירו
 עריכה:  שון פולי
 שחקנים ראשיים:  מיכאל מושונוב לימור גולדשטיין יונתן אלסטר יואב הייט אילן דר
 מוזיקה:  נתניאל מישאלי
 צילום:  לורן ברונה
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2007
 משך הקרנה:  92 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
תהילים הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2007 בבימויו של רפאל נג'ארי, עם מיכאל מושונוב, לימור גולדשטיין, ושמואל וילוז'ני בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על משפחה דתית בירושלים שמתמודדת עם היעלמו המסתורי של אבי המשפחה. שני ילדי המשפחה מנסים להתמודד עם המצב הקשה על ידי חלוקת ספרי תהילים ומתן צדקה אך ללא הועיל.
רפאל נג'ארי היה מועמד לפרס הוגו בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בשיקגו, בפרס וולגין בפסטיבל הקולנוע ירושליםו בפרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן. הוא זכה בפרס הגדול בפסטיבל FILMeX בטוקיו.
תקציר העלילה

משפחת פרנקל היא משפחה דתית שמתגוררת בירושלים - האב אלי (שמואל וילוז'ני), האם עלמה (לימור גולדשטיין) והבנים מנחם (מיכאל מושונוב) ואחיו הצעיר דוד (יונתן אלסטר).
אלי מקפיד לקיים אורח חיים דתי ולוקח את מנחם לשיעורי גמרא אצל הרב (דב ברקוביץ). בלילה מסיר מנחם את הכיפה ומבלה עם חברתו דבורה (רעות לב) ועם חברים חילוניים בשתיית בירה.
הסבא שמואל (אילן דר), אביו של אלי, הוא אלמן בעל בית דפוס בו מועסק גם בנו השני אהרון (יואב הייט), גם הם דתיים.
יום אחד מסיע אלי את הבנים לבית הספר. בדרך הוא חש ברע, פוגע בקיר ומבקש ממנחם להזעיק עזרה. כשמנחם מגיע עם חובשי מד"א הם לא מוצאים את אלי. הוא נעלם ובמשך כל העלילה אינו נמצא.
האם עלמה (לימור גולדשטיין), עוברת משבר נפשי וכלכלי קשה. חברתה אורנה (אילנית בן יעקב) מנסה לעזור לה בבעיות הכלכליות. פקד קאופמן (רוברט הניג) ממונה על החקירה אך אינו מצליח לפתור את התעלומה.
מנחם מידרדר נפשית, מפסיק להגיע לבית הספר ומנתק את קשריו עם דבורה וחבריו.
אהרון מדפיס ספרי תהילים בכוונה לחלק אותם חינם לאנשים שיתפללו למציאת אלי. מנחם משכנע את דוד לשתף אתו פעולה, להעלים את הספרים ולחלק אותם במדרחוב בן יהודה לאחר ששם שם שטרות כסף "לצדקה". את הכסף לקח ללא רשות מקופסה של האם.
אהרון מגלה את המעשה הבלתי חוקי הזה וזעמו יוצא על מנחם אך הסבא שמואל מרגיע אותו.
לבסוף חותמים הקצין והחוקרת (סנדרה שונוולד) על "תעודת נעדר" כדי שהמשפחה תקבל זכויות מהבנק ומהביטוח הלאומי. עלמה, מנחם ודוד יוצאים מדוכאים, מתיישבים בתחנת האוטובוס ותוהים על העתיד הבלתי ברור המצפה להם.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| מיכאל מושונוב | מנחם פרנקל |  |
| שמואל וילוז'ני | אלי פרנקל |  |
| לימור גולדשטיין | עלמה פרנקל |  |
| יונתן אלסטר | דוד פרנקל |  |
| אילן דר | שמואל פרנקל | סבא |
| יואב הייט | אהרון פרנקל | הדוד |
| אילנית בן יעקב | אורנה | חברה של עלמה |
| רעות לב | דבורה | חברה של מנחם |
| רוברט הניג | פקד קאופמן | חוקר |
| דוד ברקוביץ' |  | הרב |
| נעמי צביק |  | אמא של עלמה |
| סנדרה שונוולד |  | חוקרת משטרה |