stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנהר (סרט, 1984)
תקציר העלילה

טום גרבי (מל גיבסון) ואשתו מיי (סיסי ספייסק) הם חקלאים החיים בחווה חקלאית במזרח עמק טנסי ביחד עם בנם ובתם הקטנים.
טום מגדל תירס ומנסה לקיים את חוות אבותיו למרות קשיים רבים. האזור נתון מדי פעם לשיטפונות מהנהר הסמוך הפוגעים בחווה ובמשק החי בה ולחלופין סובל מתקופות של יובש הפוגעות ביבול. הוא מנסה להשיג אשראי בבנק אבל נדחה.
ברקע הצרות של טום ושאר החקלאים בעמק עומד ג'ו ווייד (סקוט גלן). הוא אדם עשיר בעל טחנת הקמח הגדולות בעמק המקדם תוכנית גרנדיוזית של פינוי כל החוות בעמק ויצירת אגם גדול עם סכר שיספק חשמל, מים ומקומות עבודה באזור וכן יעשיר אותו אישית. הוא מגייס לשם כך סנטור מקומי.
לווייד יש השפעה רבה על הבנק המקומי ועל מחירי הגרעינים שהוא קונה מהחקלאים. הם נאלצים למכור לו במחירים נמוכים וגם לא מקבלים אשראי מהבנק.
משפחות רבות מחליטות לקבל כסף מווייד ולפנות את חוותם אבל טום עקשן ומסרב לנטוש את אחוזת אבותיו מדורות רבים.
המצב הכלכלי מידרדר וטום נאלץ לעזוב את החווה ולעבור לעבוד בבית חרושת ליציקות ברזל שפועליו בשביתה ובכך הוא נחשב שובר שביתה ופעם סופג מכות נמרצות מהפועלים השובתים.
בתקופת היעדרותו של טום מנהלת מיי את המשק ונפצעת בעבודה. ווייד עוזר לה ומנסה לפתח אתה קשרים אך היא נשארת נאמנה לטום.
לאחר שהשביתה מסתיימת חוזר טום לחווה אבל בצורת פוגעת ביבול ושליחו של ווייד מציע להם מחירי הפסד.
לבסוף מתחילים שוב שיטפונות. טוס ומיי ביחד עם חקלאים נוספים בונים סוללה על גדת הנהר. ווייד מגייס אנשים בכסף ומורה להם להרוס את הסוללה. לפני כן הוא פונה שוב לחקלאים ומציע להם להתפנות בתשלום אך לא נענה.
כאשר אחד ה"מגויסים" מתחיל להרוס את הסוללה יורה לעברו טום והוא נסוג. לבסוף מפוצץ אחד מאנשי ווייד את הסוללה. נוצר סדק גדול וזרם המים מתחיל לפרוץ לעבר החוות.
טום יורה בצמיגי הג'יפ של ווייד ודחפור דוחף את הג'יפ לתוך הסדק ועוצר את השיטפון. ווייד המובס אומר שבקרוב יהיו עוד שיטפונות ויובש והוא יחזור.
המומיה מהרי סן פדרו

תמונות של המומיה וצילום רנטגן
המומיה מהרי סן פדרו (וגם "המומיה הקטנה מוויאומינג") היא מומיה שנמצאה במחוז קרבון שבוויאומינג באוקטובר 1932. שני חוצבים בשם ססיל מיין ופרנק קאר הטמינו מטעני נפץ באזור הרי סן פדרו בסלע שחסם את הערך לעבר עורק זהב. לאחר שמהטענים הופעלו הם גילו חדר קטן בגובה של כ-1.2 מטרים, רוחב זהה ועומק של כ-4.5 מטרים. בתוך חדרון זה הם מצאו מומיה של אדם ננס.
מומחים בחנו את המומיה הזעירה וצילומי רנטגן העלו כי מדובר באנאנצפלוס (עובר שנולד ללא מוח) והמום בגולגולתו הוא שהקנה לו מראה של "אדם בוגר מינאטורי". מומיה נוספת שנמצאה בחדר נבחנה באוניברסיטת וויאומינג על ידי האנתרופולוג ג'ורג' גיל ובית החולים לילדים על שם דנבר בשנת 1990, גם היא נמצאה כגופה של אנאנצפלוס. מבדיקות DNA נמצא שהמומיות הן ממוצא אינדיאני ותיארוך רדיואקטיבי גילה ששנת לידתם נעה סביב שנת 1700.
כתבה שהופיעה בעיתון המקומי של קספר וויאומינג ביום 7 ביולי 1979 עוררה הדים, ובעקבותיה החלו ויכוחים בשאלה האם מדובר במתיחה, גופת תינוק או אדם-ננס אגדי. המומיה הועברה לעיר מיטיס והוצגה בבית מרקחת במשך מספר שנים, עד שנקנתה על ידי איוון ט. גודמן, איש עסקים מקספר. בהמשך המומיה הועברה לליאונרד ודלר, איש עסקים ניו-יורקי ומשם אבדו עקבותיה. על מנת להוכיח שתורת האבולוציה שגויה, הוצע במקומון של קספר פרס למוצא של המומיה בסך 10,000 דולרים.
הנהלת חשבונות חד-צידית

הנהלת חשבונות חד־צִידית היא שיטה של ניהול חשבונות שבה כל עסקה נרשמת במקום אחד (ספר תקבולים ותשלומים). העסקאות שנרשמות בדרך כלל הן עסקאות המבוצעות במזומן. לעיתים יש צורך בשימוש בכרטיסיות עבור לקוחות חייבים או ספקים זכאים. השיטה מתאימה לבעלי מקצועות חופשיים או עסקים שהיקף פעילותם קטן.
עסקים קטנים העומדים בקריטריונים המנויים בהוראות מס הכנסה (ניהול פנקסי חשבונות), תשל"ג 1973, כגון עוסק פטור רשאים לנהל את חשבונותיהם בשיטה הנהלת החשבונות החד־צידית, אם כי חוק החברות, התשנ"ט 1999 מחייב תאגידים המאוגדים כחברה לנהל את חשבונותיהם בשיטת הנהלת חשבונות כפולה.
ראו גם

הנהלת חשבונות כפולה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4163148-1  NKC: ph114822 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המודל המפצה

המודל המפצה (באנגלית: Compensatory Model) הוא מודל קבלת החלטות המוכר גם בשם "מודל פישביין" או מודל קומפנצטורי-ליניארי. בניגוד למודלים פשוטים אחרים, המודל מנסה להגיע לבחירה המיטבית על ידי שקלול האפשרויות השונות ובכך להגיע אליה. לדוגמה, בבחירה בין אלטרנטיבות תחבורה שונות (אופניים, רכב פרטי, תחבורה ציבורית), לכל אלטרנטיבה יהיו מספר קריטריונים (מהירות, עלות, נוחות), ולכל קריטריון יהיה משקל יחסי מתוך הסך הכל (לדוגמה: המשקל לקריטריון המהירות הוא 50%, לעלות 20%, ולנוחות 30%), לאחר מתן ציון מספרי לכל אלטרנטיבה (נניח מ 1–10), יתקבל ציון משוקלל סופי לכל אלטרנטיבה, כשהגבוה מביניהם הוא האפשרות ה"טובה ביותר".
תפקיד המודל למעשה הוא לתאר תהליכים או דרכי חשיבה, שלפיהם קובע צרכן את עמדתו כלפי מוצר ומחליט אם לקנות ומה לקנות. הצרכן משקלל את סך התועלות העתידות לצמוח לו מן הקנייה כאשר לכל תועלת יש משקל שונה, כל תועלת תוכפל במשקל המתאים לה וסך המשתנים ירכיבו את הציון הסופי. זה נקרא "המודל המפצה", שכן מפצים בתכונות טובות יותר על תכונות פחות טובות. המודל גובש במסגרת פסיכולוגיה חברתית בשנת 1967 על ידי מרטין פישביין (Fishbein).
יתרונו העיקרי של המודל הוא בסיוע לכמת היבטים לא כמותיים ולבצע החלטה משוקללת בין אפשרויות. הבעיה העיקרית שלו היא לעיתים הקושי ביישומו, הנובע מהקושי בשקלול התועלות וכימותן.
בין הענפים בהם נעשה שימוש במודל, למידה, וכלכלה.
ראו גם

קבלת החלטות
הערות שוליים

↑  OECD, PISA 2015 Results (Volume I) Excellence and Equity in Education: Excellence and Equity in Education, OECD Publishing, 2016-12-06, ISBN 978-92-64-26649-0. (באנגלית)
↑  Linda Brennan, Wayne Binney, Lukas Parker, Torgeir Aleti, Social Marketing and Behaviour Change: Models, Theory and Applications, Edward Elgar Publishing, 2014-12-31, ISBN 978-1-78254-815-7. (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הנהר האדום (אסיה)

| --- | --- |
הנהר האדום בהאנוי
הנהר האדום בהאנוי
 מידע כללי
 אורך:  1,149 קילומטרים
 ספיקה ממוצעת:  900 מ"ק לשנייה 
 אגן ניקוז:  158,000 קמ"ר 
 מוצא:  דרומית לעיר דאלי ביונאן, הרפובליקה העממית של סין
 יובלים:  Nanxi River, הנהר השחור, Lô River 
 שפך:  מפרץ טונקין, ים סין הדרומי
 מדינות באגן הניקוז:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין וייטנאם וייטנאם
 מפת הנהר האדום
 
הנהר האדום (בסינית:  红河, בווייטנאמית: Sông Hồng) ידוע גם כ-נהר האם (בווייטנאם) וכ-נהר יואן (בסין) הוא נהר המתחיל בדרום-מערב סין עובר דרך וייטנאם ונשפך ל-מפרץ טונקין. הנהר ידוע בהצפותיו הרבות.
הנהר קיבל את שמו עקב צבע מי הסחף מלאי הטין האדמדמים-חומים של הנהר. הדלתא של הנהר הוא האזור החקלאי העיקרי בווייטנאם ומשמש בעיקר לגידול אורז.
גלריית תמונות

הנהר האדום בהאנוי, 2007
הנהר האדום
הנהר האדום בלאו קאי, 2008
הנהר האדום בלאו קאי, 2008
הוגו וינקלר

| --- | --- |

 לידה:  4 ביולי 1863 גרפנהיישן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  19 באפריל 1913 (בגיל 49) ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה, פילולוגיה, אשורולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מוסדות:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 תרומות עיקריות
 גילוי חתושש, בירת האימפריה החתית
 
הוגו וינקלר (בגרמנית: Hugo Winckler; ‏4 ביולי 1863 – 19 באפריל 1913) היה ארכאולוג, היסטוריון, פילולוג ואשורולוג גרמני. הוא נודע בזכות גילוי העיר חתושש, בירתה העתיקה של האימפריה החתית, ליד הכפר בואזקיי שבטורקיה, וגילוי ארכיון הטקסטים שבה.
קרירה אקדמית

הוגו וינקלר נולד בעיר גְרֶפֶנְהַיְינִישֵן (Gräfenhainichen) במחוז ויטנברג שבמדינת סקסוניה-אנהלט, בגרמניה. בשנת 1891 התמנה למרצה לשפות המזרח באוניברסיטת הומבולדט של ברלין. בשנת 1904 קיבל מינוי של פרופסור שלא מן המניין.
הוא התמחה בשפות שמיות עתיקות מהמזרח הקרוב הקדום, וכתב רבות על כתב היתדות האכדי, ועל תולדות בני ישראל בעת העתיקה. כמו כן הוא היה בין הראשונים לחפור בעיר הפיניקית צידון.
ביחד עם עמיתו וממשיך דרכו, פרידריך דליטש (F. Delitzsch), ייסד אסכולה במחקר תרבות המזרח בשם פאנבבילוניזם (ראו: בריאת העולם ביהדות ובאנומה אליש). חברי האסכולה טענו שלמעשה תרבויות המזרח הקדום לא היו תרבויות נבדלות, אלא הן היוו מערכת תרבותית אחת משותפת (בגרמנית: Weltanschauung); התרבויות אמנם הושפעו מממלכת בבל, אך הן נעשו חלק ממנה. אפילו התנ"ך, לטענתם, היה לא רק מושפע מהתרבות הבבלית, אלא ממש מוטמע מבחינת רעיונית בתרבות הכל-בבלית. חברים נוספים באסכולה היו ג'רמיה (A. Jeremias), ומארק סמית (Mark S. Smith).
הישגים מדעיים

כתב בשנת 1892 היסטוריה מקיפה של ממלכות בבל ואשור.
תרגומים מכתב היתדות:
כתבי חמורבי, 1902
מכתבי אל-עמארנה - תכתובת דיפלומטית בין מלכים שונים לבין מלך מצרים
כרוניקה של סרגון השני, מלך אשור
הישגים מדעיים > גילוי חתושש

וינקלר החל לחפור באזור היישוב הטורקי של היום בואזקיי (Boğazkale) בשנת 1906, בתמיכתו של המוסד הגרמני לארכאולוגיה של המזרח (Deutsche Orientgesellschaft). הוא זכה להצלחה יוצאת דופן כשגילה את תגליתו העיקרית, ארכיון בואזקיי: אולם הרוס ששימש כארכיון, ככל הנראה הארכיב המלכותי, ובו אוסף עצום של כ-30 אלף לוחות עשויים חרס, ועליהם כתובות בשפה עתיקה. האולם נהרס כנראה בשרפה גדולה. רוב הכתובות, כפי שהתברר לימים, היו בשפה החתית, שאז עדיין לא ידעו על קיומה. לאחר שפוענחו הכתבים, התברר שהם כוללים התכתבויות עם הממלכה הבבלית, מצרים, קפריסין ויוון; וכן חוזים, ספרי חוקים, נוהלי פולחן דתי, נבואות וספרות המזרח הקרוב הקדום. אחד הלוחות החשובים ביותר, הכתוב בשפה האכדית, התברר כחוזה שלום שנחתם לאחר קרב קדש בין המצרים והחתים - דבר נדיר באותה תקופה. הלוח תורגם על ידי וינקלר, ותוארך לימי רעמסס השני, והחוזה נחתם בינו לבין המלך החתי חתושיליש השלישי. האוסף העצום של הלוחות מהווה למעשה את קובץ הספרות המרכזי של החתים.
וינקלר המשיך בחפירות באתר, במשותף עם הארכאולוג העות'מאני תאודור מקרידי ביי, עד שנת 1912. התגליות במקום, שכללו מקדשים, ארמונות, חומות ושערים, התקבלו לבסוף כהוכחה שהמקום שימש כעיר הבירה של האימפריה החתית.
אחרי מותו של וינקלר בברלין בשנת 1913, נמשכו החפירות בידי ארנסט שנטרה. למעשה, החפירות ממשיכות עד ימינו, בהפסקות.
מתוך הממצאים באתר, כתב וינקלר מתאר ראשוני של ההיסטוריה של העם החיתי במאות ה-14 וה-13 לפני ספירת הנוצרים. אולם הוא לא זכה לראות בחייו את פענוח הכתובות שמצא; הן פוענחו בידי ההיסטוריון הצ'כי בדז'יך הרוזני בשנת 1924.
כתביו העיקריים

Geschichte Babyloniens und Assyriens (גרמנית, 1892)
The History Of Babylonia And Assyria - ההיסטוריה של ממלכות בבל ואשור, תרגום לאנגלית, 1907
Geschichte Israels in Einzeldarstellung - היסטוריה של בני ישראל, שני כרכים, 1895 - 1900
Die Gesetze Hammurabis, - חוקי חמורבי, תרגום מאכדית, 1902
Excavations at Boghaz-Keui in the Summer of 1907 - חפירות ב-בואזקיי בקיץ של 1907
To Boğazköy! A Fragment Left Behind, 1913
לקריאה נוספת

החתים ותרבותם, איתמר זינגר, ספריית האנציקלופדיה המקראית, הוצאת מוסד ביאליק, המפעל לתרגום ספרי מופת, 2009
הערות שוליים

↑  "עלייתו ושקיעתו של הפאנבבילוניזם", מאמר מאת גארי תומפסון, 2004
↑  העתק של המסמך מוצג בבניין האו"ם בניו יורק, כדוגמה לאחד מהסכמי השלום הקדומים ביותר בהיסטוריה האנושית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270038505171  PLWABN: 9810585323005606  BIBSYS: 96012861  BnF: cb128199418 (data)  GND: 117399825  ISNI: 0000 0001 0890 0829  LCCN: no93000597  NKC: kup19970000111891  NLG: 149278  NTA: 068186355  SUDOC: 079827322  Trove: 861011  VcBA: 495/170850  VIAF: 39504986   WorldCat (עם VIAF): 39504986
הנאהבים (קלף טארוט)

קלף הנאהבים, 1909
הנאהבים שנקרא גם בשמות: "פרשת דרכים", "החתונה" או "המאוהב", הוא קלף מספר 6 בארקנה הגדולה של קלפי הטארוט.
הקלף מזוהה עם מזל תאומים, ובחלק מהחפיסות אף נקרא "התאומים". כמו כן, מזוהה הקלף עם אלמנט האוויר.
משמעות הקלף

הקלף מייצג זוג אוהבים, מערכת יחסים הרמונית המבוססת על אהבה וזוגיות טובה. אך ישנו היבט נוסף לקלף והוא דילמה, צומת דרכים, הצורך בקיומה של בחירה.
ארתור אדוארד וייט גרס כי קלף הנאהבים מייצג משיכה, אהבה, יופי, והתגברות על מכשולים.
המשמעות הרווחת ביותר של קלף הנאהבים היא עניין הבחירה בין אפשרויות. בקלפים שצוירו לפני הקלף של ריידר, מופיע לרוב גבר בין שתי נשים ומעליהם קופידון אשר מחכה לראות באיזו מהן הוא יבחר כדי לשלוח אליה חץ. הסיפור המיתולוגי מאחורי הקלף הוא על הרקולס, שהגיע לצומת דרכים והיה צריך לבחור באיזו מהן ללכת. באחת חיכתה לו אישה צעירה, יפה וחושנית שהבטיחה לו את שלל תענוגות החיים, ובשנייה אישה חכמה ומנוסה שהבטיחה לו חיים של הצלחה. מאז נחשב הקלף הזה לקלף של בחירה – קבלת החלטה קשה בצומת דרכים.
בקלף של ריידר, לעומת זאת, מצוירים אדם וחווה בגן עדן, כשמעליהם אלוהים המשגיח עליהם. גם כאן הם צריכים לבחור בין להיכנע לפיתוי ולאכול מהפרי האסור על העץ שמאחורי חווה, או לציית לציווי האלוהי ולהישאר בגן העדן שלהם[דרוש מקור].
בקלף של השחר המוזהב מופיע הסיפור של פרסאוס ואנדרומדה.
הערות שוליים

↑  78 Weeks of Tarot: The Lovers, Tarot, Tea, & Me - A Tarot Reader's Community (באנגלית)
↑  הילה טארוט, פשוטארוט
| קלפי טארוט |
| --- | --- | --- |
| הארקנה הגדולה | השוטה, הקוסם, הכוהנת, הקיסרית, הקיסר, הכהן הגדול, הנאהבים, המרכבה, הצדק, הנזיר, גלגל המזל, כוח, התלוי, המוות, המיזוג, השטן, המגדל, הכוכב, הירח, השמש, יום הדין, העולם |  |
האוניברסיטה הבין-לאומית בוונציה

| --- | --- |


 אוניברסיטה
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־29 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  אומברטו ואטני
 דקאן:  פרופ' קרלו ג'ופוני
 תלמידים
 סטודנטים לתואר ראשון:  150
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  70
 מיקום
 מיקום:  ונציה, איטליה
 מדינה:  איטליה איטליה
 קואורדינטות:  45°25′07″N 12°21′26″E﻿ / ﻿45.41861111°N 12.35722222°E﻿ / 45.41861111; 12.35722222
 http://www.univiu.org
  (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןהאוניברסיטה הבין-לאומית בוונציה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןהאוניברסיטה הבין-לאומית בוונציה(למפת ונטו רגילה) ונציה ורונה פדובה ויצ'נצה טרוויזו רוביגו קיוג'ה אוסטריה פריולי-ונציה ג'וליה  אמיליה-רומאניה לומברדיה טרנטינו אלטו אדיג'ה  הים האדריאטי האוניברסיטה הבין-לאומית בוונציה(למפת ונטו מוגדלת) ונציה ורונה פדובה ויצ'נצה טרוויזו רוביגו קיוג'ה אוסטריה פריולי-ונציה ג'וליה  אמיליה-רומאניה לומברדיה טרנטינו אלטו אדיג'ה  הים האדריאטי האוניברסיטה הבין-לאומית בוונציה
 
האוניברסיטה הבין-לאומית בוונציה (באנגלית: Venice International University; בראשי תיבות: VIU) היא מרכז בין־לאומי להשכלה גבוהה ומחקר הממוקם על האי הקטן סאן-סרבולו (San Servolo) בלגונה של ונציה.
היסטוריה

האוניברסיטה הוקמה בשנת 1995, במטרה לארח סטודנטים מארצות שונות, להציע תוכניות לימוד לתארים מתקדמים ולהוות מרכז למחקר פעיל בתחומים ארגוניים וסביבתיים מתקדמים. תוכנית הלימודים לתואר ראשון של האוניברסיטה היא למעשה התאחדות של מספר אוניברסיטאות ברחבי העולם (איטליה, ארצות הברית, בלגיה, בריטניה, גרמניה, דרום אפריקה, הולנד, יפן, ישראל, סין, סלובניה, צרפת, קוריאה הדרומית, רוסיה, שווייץ וקנדה), ששולחות כל אחת מדי שנה מספר מצומצם של סטודנטים הלומדים באי סמסטר בנושאי מדעי הרוח והחברה כחלק אינטגרלי מתוכנית הלימודים המקורית שלהם.
נכון לשנת 2024 חברות באוניברסיטה הבין־לאומית 23 אוניברסיטאות:
אוניברסיטת דיוק, צפון-קרוליינה, ארצות הברית
אוניברסיטת תל אביב, תל אביב, ישראל
אוניברסיטת IUAV לארכיטקטורה ועיצוב, ונציה, איטליה
בוסטון קולג', בוסטון, ארצות הברית
אוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן במינכן, מינכן, גרמניה
אוניברסיטת צ'ינגחווה, בייג'ינג, סין
אוניברסיטת Ca' Foscari, ונציה, איטליה
אוניברסיטת ואסדה, טוקיו, יפן
אוניברסיטת טילברך, טילברך, הולנד
האוניברסיטה האירופית בסנקט פטרבורג, סנקט פטרבורג, רוסיה
המכון הלאומי למחקר מדעי, קוויבק סיטי, קנדה
האוניברסיטה הקתולית בלוון, לוון, בלגיה
אוניברסיטת קוריאה, סיאול, קוריאה הדרומית
אוניברסיטת סטלנבוש, סטלנבוש, דרום אפריקה
אוניברסיטת בורדו, בורדו, צרפת
אוניברסיטת אקסטר, אקסטר, בריטניה
אוניברסיטת לוזאן, לוזאן, שווייץ
אוניברסיטת לובליאנה, לובליאנה, סלובניה
אוניברסיטת פדובה, פדובה, איטליה
אוניברסיטת טור ורגטה של רומא, רומא, איטליה
בית הספר ללימודים מתקדמים של אוניברסיטת IUSS, פאביה, איטליה
המכון הלאומי לאסטרופיזיקה, רומא, איטליה
אוניברסיטת מילאנו-ביקוקה, מילאנו, איטליה
בנוסף, פועלת האוניברסיטה הבין־לאומית בשיתוף ובתמיכה של מטרופולין ונציה, המשרד לאיכות הסביבה של איטליה (MATTM) והמועצה הלאומית למחקר של איטליה (CNR).
תוכניות הלימודים

האוניברסיטה מציעה מספר תוכניות לימודים:

תוכנית לימודים בין־לאומית לתואר ראשון בתחומי מדעי הרוח והחברה. במסגרת תוכנית זו מגיעים סטודנטים מהאוניברסיטאות הזרות החברות ב־VIU לשהות בת סמסטר אחד על האי במהלכה הם לומדים קורס בשפה האיטלקית וקורסים נוספים לבחירתם. הלימודים באוניברסיטה הבין־לאומית מהווים חלק אינטגרלי מתוכנית האם של הסטודנטים, באוניברסיטת הבית שלהם. הפרופסורים המרצים במהלך התוכנית מגיעים מהאוניברסיטאות החברות במיזם.
תוכנית לימודים לתואר שני (Master) בכלכלה ומימון. משך התוכנית - שנת לימודים אחת.
דוקטורט (.Ph.D) במספר תחומים: כלכלה וארגון, פיתוח סביבתי, כלכלת רשתות וניהול מידע והיסטוריה של ארכיטקטורה עירונית.
כל תוכניות הלימודים באוניברסיטה ייחודיות. המרקם האנושי והאופי הבין־לאומי של האוניברסיטה הופכים אותה לאחת מהאוניברסיטאות המעטות בעולם מסוגה. הקורסים באוניברסיטה מועברים בשפה האנגלית.
מחקר

באוניברסיטה הבין־לאומית חברים שלושה מכוני מחקר עצמאיים:
TeDIS, המרכז ללימודי טכנולוגיית מערכות מודיעין להפצה
TEN, המרכז לרשתות סביבתיות וקיימות מקומית
ICeSD, המרכז הבין־לאומי לסובסידאריות ופיתוח
בניין האוניברסיטה הבינלאומית בוונציה
מראה האי סאן-סרבולו עליו שוכנת האוניברסיטה
תצלום אווירי של האי ובנייני המרכז
הנהלת חשבונות כפולה

הנהלת חשבונות כפולה (או הנהלת חשבונות דו-צידית) היא שיטת ניהול חשבונות בו כל עסקה נרשמת בשני מקומות (או כרטיסיות) - חובה וזכות. סיכום כל הכרטיסיות יהיה מאוזן. סך הכל החובה יהיה תמיד שווה לסך הכל הזכות. מתוך יתרות הכרטיסיות אפשר להכין שני דוחות: דוח רווח והפסד ומאזן. יתרת דו"ח רווח והפסד יהיה בזכות, אם העסק הרוויח בתקופה החשבונאית, או בחובה אם הפסיד. יתרה זו מתווספת למאזן. סך הזכות במאזן יהיה שווה תמיד לסך החובה. את השיטה ניסח לוקה פאצ'ולי בסוף המאה ה-15, ומאז עקרונותיה הבסיסיים כמעט ולא השתנו.
דוגמאות

ברכישת מכונה לעסק תמורת מזומן, גדלה יתרת הרכוש הקבוע במאזן הנמצא בצד הנכסים, וכנגדו קטנה יתרת המזומנים, אף הם בצד הנכסים. לעומת זאת, רכישתו באשראי, מגדילה את יתרת הרכוש הקבוע, בצד הנכסים, ומגדילה את יתרת נותני האשראי בצד ההתחייבויות, והאיזון נשמר.
ראו גם

הנהלת חשבונות חד-צדית
המסתורין הנשי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  בטי פרידן
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספר עיון
 נושא:  פמיניזם 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  ארצות הברית 
 תאריך הוצאה:  1963
 הוצאה בעברית
 תרגום:  לא תורגם לעברית
 פרסים
 פרס פוליצר (1964) 
 
המסתורין הנשי (באנגלית: The Feminine Mystique) הוא ספר מאת בטי פרידן אשר פורסם לראשונה בשנת 1963 בארצות הברית. עד שנת 2000 מהדורת הספר באנגלית נמכרה ביותר משלושה מיליון עותקים והוא תורגם לשפות רבות. הספר מנתח את חייהן של נשים לבנות בנות המעמד בינוני בארצות הברית בשנות החמישים ומתאר חוסר שביעות רצון ותסכול מהיעדר הזדמנויות. בין השאר, פרידן כתבה: "אישה כיום עלולה להרגיש מוזר, לחוש רגשות אשם ולחוות בדידות, אם רק תרצה פשוט להיות יותר מבת הזוג של בעלה."
תוכן

"המסתורין הנשי" הוא תולדה של מחקר שערכה בטי פרידן בקרב הבוגרות של מחזור שנת 1942 של מכללת סמית (נורת'האמפטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית) שבו למדה. רוב הנשים במחקרה הצביעו על חוסר שביעות רצון כללי מחייהן כעקרות בית. ממצאים אלו הובילו את פרידן לערוך מחקר מקיף יותר בנושא. המחקר כלל ראיונות עם עקרות בית נוספות, ניתוח מחקרים פסיכולוגיים, מסרים תקשורתיים ופרסומות. פרידן לא התכוונה לפרסם ספר אולם לא היה מגזין שהסכים לפרסם את המחקר. לפי ממצאיה, טענה פרידן, שרוב הנשים הן קורבנות של תפישות שגויות הדורשות מן הנשים למצוא את זהותן ואת משמעותן בחייהן דרך בעליהן ודרך ילדיהן.
בתחילת ספר, פרידן מגדירה את הקשיים של נשים כ"הבעיה שאין לה שם," ובהמשך הספר חושפת את הגורמים לבעיה ומוכיחה את קיומה. לדברי פרידן, הצפייה מנשים היא להסתפק בתפקידים עקרת בית ואם ולנטוש שאיפות להשכלה וקריירה ולהתאים את עצמן לאידיאליזציה נשית. פרידן מנסה להוכיח כי המסתורין הנשי מונע מנשים לפתח זהויות משלהן, מעבר לזהות הקשורה לתפקידים ביתיים. המסתורין מופיע בייצוגים בלתי פוסקים בתקשורת. ייצוגים אלו מאדירים את האישה כאם ורעייה ומבקרים "הגבריות" של נשים שרוצות לעשות דברים אחרים בשילוב או במקום התפקידים המסורתיים.
פרידן טוענת שהמיסטיקה הנשית היא אחת מהתוצאות של מלחמת העולם השנייה והמלחמה הקרה הכוללות גם את התפתחות הפרוורים והביבי בום.
פרידן מצאה תפיסות אלו במיוחד בקרב קהילות פרבריות מן המעמד הבינוני שלאחר מלחמת העולם השנייה. היא שיערה כי גברים החוזרים ממלחמה מחפשים בנשותיהן דמות אם. בו בזמן, השגשוג הכלכלי בארצות הברית שלאחר המלחמה הוביל להתפתחות של טכנולוגיות חדשות שמטרתן הייתה להפוך את עבודת הבית לפחות קשה, אך בפועל הפכו טכנולוגיות אלו את עבודת הנשים למשמעותית ומוערכת פחות. מבקריה של בטי פרידן טענו שהניתוח שלה איננו מייצג באופן מוצלח נשים ממעמדות אחרים.
מורשת

המסתורין הנשי יצר שפה בה נשים יכלו להגדיר את עצמן ומצע לשינוי חברתי למען נשים. הספר נחשב אחד ספרי עיון המשפיעים ביותר של המאה ה -20, והוא נחשב אחד מהגורמים שעוררו את תחילת הגל השני של הפמיניזם בארצות הברית. פרידן קיבלה מאות מכתבים מנשים שהזדהו עם הספר והיא עצמה הפכה לאחת מהמייסדות של (National Organization for Women (NOW ולקחה חלק בניסוח הצהרת המייסדות שקראה לשיויון לכל הנשים והסרת חסמים שמעקבים שיויון ועצמאות כלכלית.
ביקורת

ההיסטוריונית ג'ואן מאיורויץ (Joanne Meyerowitz) טענה במאמר העוסק במסתורין הנשי כי הרבה מהמגזינים והמאמרים של התקופה אותה תיארה פרידן בספר, לא הציגו נשים אך ורק כעקרות בית, כמו שפרידן טענה, אלא גם תמכו בנשים שבחרו לנהל קריירה במשרה מלאה או חלקית. אולם, הדימוי המרכזי של נשים במגזינים היה מסורתי.
הביקורת המרכזית שהופנתה נגד המסתורין הנשי עסקה בהאחדת החוויה של נשים בארצות הברית מבלי להתייחס להבדלים מעמדיים וגזעיים. פרידן מתארת בספר את מצוקתן של נשים לבנות בנות המעמד הבינוני ולא התייחסה כלל לקשיים של נשים המתמודדות עם מצבים כלכליים פחות יציבים ונשים מגזעים אחרים. למרות שהספר נכתב בשעה שהתנועה לזכויות האזרח שגשגה, פרידן כמעט ולא מתייחסת לנשים אפרו-אמריקראיות.
לקריאה נוספת

בטי פרידן, "הבעיה שאין לה שם", פרק מתוך "המסתורין הנשי" (תרגום: דקלה תדמור) בספר ללמוד פמיניזם : מקראה - מאמרים ומסמכי יסוד במחשבה פמיניסטית. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר".
הערות שוליים

1 2  Fox, Margalit (2006-02-05). "Betty Friedan, Who Ignited Cause in 'Feminine Mystique,' Dies at 85". The New York Times. ISSN 0362-4331.
↑  "Voice of Feminism's 'Second Wave'". The Washington Post (באנגלית). 2006-02-05. ISSN 0190-8286.
1 2  Maria Popova, The Feminine Mystique Half a Century Later, Brain Pickings, ‏2013-02-19
↑  N.O.W. Statement of Purpose, 1966, coursesa.matrix.msu.edu (ארכיון)
↑  Joanne Meyerowitz, Beyond the Feminine Mystique: A Reassessment of Postwar Mass Culture, 1946-1958, Journal of American History 79, March 1993, עמ' 1455-1482
↑  Schuessler, Jennifer (2013-02-18). "'The Feminine Mystique,' Reassessed after 50 Years". The New York Times. ISSN 0362-4331.
↑  Collins, Gail (2013-01-23). "'The Feminine Mystique' at 50". The New York Times. ISSN 0362-4331.
↑  Daniel Horowitz, Rethinking Betty Friedan and the Feminine Mystique: Labor Union Radicalism and Feminism in Cold War America, American Quarterly Vol. 48, No. 1, 1996, עמ' 1-42
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7746520-9  SUDOC: 153123508  VIAF: 220419371   WorldCat (עם VIAF): 220419371 
בטי פרידן
המצור על עכו (1104)

המצור על עכו בשנת 1104 היה מצור שהסתיים בכיבוש העיר בידי הצלבנים, והפיכתה למעוז צלבני. מצור זה ארך עשרים יום, והוא התרחש כשנה לאחר מצור כושל ב-1103. שליט ממלכת ירושלים הצלבנית, בלדווין הראשון, החליט לכבוש את עכו מאחר שנמל יפו ונמל חיפה, שנמצאו כבר בידי הצלבנים, לא ענו על צרכיה של ממלכת ירושלים, שתלותה בתגבורת מאירופה הייתה רבה. במצור זה נעזר בלדווין הראשון בצי של הרפובליקה של ג'נובה, ובתמורה הוענקו לאנשיה זכויות, שהיוו דגם לזכויות שנתנו הצלבנים לערי הנמל האיטלקיות בנמלי ממלכתם. הצלבנים טבחו והרגו כ-4,000 מאנשי העיר, ובזזו אותה.
רקע

ממלכת ירושלים הצלבנית נוסדה בשנת 1099 עם כיבושה של ירושלים לאחר מצור, והדיפת הצבא המצרי בקרב אשקלון באותה שנה. הייתה זו מדינה רעועה, שהקיפה את מישור החוף המרכזי ואת פרוזדור ירושלים. גבולותיה היו פרוצים לכל עבר, שודדים שרצו בדרכים, ואיים של התנגדות מוסלמית נותרו משובצים בנוף הצלבני. הכוחות הצלבנים היו דלים ביותר ולא עלו בגיוס מלא על 3,000 חיילים.
מצור 1103

בראש כוח של כ-5,000 חיילים הטיל בלדווין הראשון את המצור הצלבני הראשון על עכו בשנת 1103. הצלבנים הציבו מגדלי מצור וקטפולטות סביב חומות העיר, ונראה היה כי הגנת העיר עומדת לקרוס. בעוד מגעים על כניעת העיר מתקיימים, הגיעה לנמל עכו תגבורת מוסלמית של 12 ספינות משוטים וספינת משא גדולה מצור ומצידון, ובהן תחמושת וחיילים. בלדווין הראשון החליט להפסיק את המצור והסיג את צבאו.