קרב נאגאשינו
הקרב

ביוני 1575 פלש טאקידה קאטסויורי למחוז מיקאווה.
קטסויורי הקיף את טירת נגשינו, שבה היו רק 500 מגנים, עם צבא גדול של 15,000 איש ופתח במתקפה כדי להפוך אותה לראש גשר לפלישת מיקאווה.
טוקוגאווה אייאסו, במצב קשה, החליט שצבא טוקוגאווה שיכול לגייס רק כ-8,000 חיילים, לא יוכל לעמוד מול צבא טאקידה לבדו, וביקש תמיכה מבעל בריתו אודה נובונאגה. באותו זמן, נובונאגה היה מעורב בקרבות עם שבט הונגאן-ג'י ומיושי במשך מספר שנים, ובדרך כלל לא היה בעמדה ללכת למיקאווה. עם זאת, הוא בדיוק הניח את חייליו לאחר שהקרב הופסק כאשר תקף טירה שנבנתה על ידי הונגאן-ג'י ושבט מיושי הציע להיכנע.
נובונאגה החליט להציב את כוחות אודה העיקריים לתוך נגשינו בבת אחת ולעזוב את גיפו ב-21 ביוני. הוא הוביל את הכוח של אודה - של כ-30,000 חיילים, למיקאווה עם יורשו, אודה נובוטדה, והצטרף לאייאסו באוקאזאקי ב-22 ביוני. בהגיעו לשיטאראגהארה ב-26 ביוני, הוא עצר את צעדתו מבלי ללכת לעזרה של טירת נגשינו והקים שם מחנה.
נובונאגה הקים את המחנה הראשי שלו על הר גוקוראקוג'י, ממערב לשיטארגהרה, בעוד נובוטדה הקים את המחנה שלו על הר שינמידו. תוך ניצול השטח, הוא מיקם את צבאו בן 30,000 הכוחות כך שלא ייראה כמו כוח גדול מצד טאקידה. אייאסו הקים מחנה על הר טקמאצו בחזית מול נהר רנגו.
לפי ה-שינצ'ו קוקי, כוחות בעלות הברית של אודה-טוקוגאווה בנו בהתמדה עמדות עם גדרות הגנה על סוסים ועבודות עפר כהכנה להתקפה של כוחות הטאקידה.
בינתיים בטירת נגשינו, שהייתה על סף נפילה תחת הסתערותם של כוחות הטאקידה, נשלחה טורי סונה אמון כשליח לאייאסו באוקאזאקי כדי לבקש תגבורת. כשהודיע על כך שאייאסו צועד על נגשינו עם כוחותיו של אודה, טורי חזר לטירה כדי למסור את החדשות הטובות. עם זאת הוא נתפס על ידי כוחות הטאקידה. הוא שוכנע שחייו יינצלו ושכרו יהיה כרצונו אם יצעק לטירה ש 'לא תבוא תגברות', אבל טורי צעק לטירה ש 'התגבורת בהחלט צריכה להגיע' והוצא להורג.
כאשר נודע לווסלים של טאקידה על הגעתו של צבאו של אודה, הם יעצו לקאטסויורי לסגת לקאי, אך הוא החליט להמשיך את הקרב המכריע. קאטסויורי קיבל מידע על עזיבתו של נובונאגה, אך לא הצליח לאמוד את עוצמת הכוחות או את כוונותיו האמיתיות של אודה נובונאגה. אולם, כאשר ראה שכוחותיהם של נובונאגה ואייאסו לא הגיעו מיד לרווחה של טירת נגשינו והחלו לבצר את ההגנה, הוא המעיט בערכו של מספר כוחות בעלות הברית כפי שתכנן נובונאגה ושפט שהאויב חלש. ונראה שהוא החליט שנובונאגה לא יעזור ברצינות לאייאסו כפי שעשה קודם לכן, כך שיוכל להכות את כוחות האויב לפני שתגבר רוח הלחימה שלהם והוא החליט להמשיך את הקרב המכריע.
ב-28 ביוני צעד טאקידה קאטסויורי מזרחה לשיטאראגהארה עם כוחו העיקרי של 12,000 איש, והותיר 3,000 איש לשמור על המצור סביב טירת נגשינו. כשראה זאת, קידם נובונאגה גם את כוחות אודה-טוקוגאווה, ושני הצדדים התמודדו זה מול זה מעבר לנהר רנגו. נובונאגה העביר את המפקדה שלו מגוקוראקו-ג'י לאישיזה-יאמה (צ'אוסו-יאמה) ולקח פיקוד. נובונאגה אימץ הצעה מסאקאי טדאטצוגו, וסאל טוקוגאווה, והורה על התקפת פתע על הר טוביגסו. סקאי יצא לדרך באמצע הלילה עם כוח של כ-4,000 איש. בשעות הבוקר המוקדמות של ה-29 ביוני, טדצוגו פתח במתקפה נגד כוחות הטאקידה שהגנו על המבצר מאחורי הר טוביגסו. כאשר חייליו של טקדה במבצר הובסו, המחלקה נכנסה לטירה בשיתוף עם חיילי טירת נגשינו, והדיחה את כוחות הטאקידה. זה הותיר את הצבא הראשי של טאקידה עם נסיגתו מנותקת ואת האויב מאחוריו, ולא הייתה לו ברירה אלא להסתער על כוח אודה-טוקוגאווה. בלי אפשרות להימלט, החל צבא הטאקידה לתקוף את מחנות טוקוגאווה ואודה שבחזיתו, בזה אחר זה.
לאחר קבלת הדיווח על התפתחות הקרב, הגיע נובונאגה באופן אישי להר טקמאצו, המחנה הראשי של אייאסו, כדי לבדוק את מצב המלחמה וקיבל שם את הפיקוד על כל הצבא. לאחר מכן הוא פרס חיל רובאים בראשות חמישה באגיו לקו החזית. כוחותיו של טאקידה הסתערו שוב ושוב, אך בכל פעם הם נחסמו על ידי חילות הרובאים וגדרות ההגנה על הסוסים, ונסוגו. עד הצהריים, הניצחון והתבוסה הפכו ברורים יותר ויותר וכוחות הטאקידה החלו במסלולם. לדברי שינצ'ו קוקי, הקרב החל מוקדם בבוקר ונמשך עד סמוך לשעה 14:00. כאשר רבים מחייליהם נהרגו, צבאו של טאקידה החל לסגת, אך נובונאגה התנפל עליהם כאשר שורותיהם נכנעו, וגרמו לו עוד יותר אבדות.