stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרשת האי היווני
חקירות ובדיקות משפטיות > כתב האישום נגד דוד אפל

מזוז החליט שלא להאשים את אריאל ואת גלעד שרון בקבלת שוחד, אולם בשלב זה טרם החליט מה יעשה בכתב האישום שכבר הוגש נגד דוד אפל באשמת מתן שוחד - באותה פרשה בדיוק. מזוז היה מודע להשלכות אפשריות של החלטתו זו על כתב האישום נגד דוד אפל, אולם דחה את קבלת ההחלטה בעיניינו של אפל.
כתב האישום נגד דוד אפל ונגד נאשמים אחרים תוקן מאוחר יותר, ולבסוף נמחקה ההאשמה שנתן שוחד לאריאל שרון. נגד אפל המשיך להתנהל משפט בבית משפט השלום בתל אביב-יפו, באשמות אחרות, בהן מתן שוחד לראש עיריית לוד בני רגב, העברת כספים בלתי חוקית למערכת הבחירות של זמיר בן-ארי לראשות עיריית גבעת שמואל, ועוד.
תגובות והשפעה

החלטתו של מזוז עוררה מיד סערה בחוגים פוליטיים ומשפטיים.
הוגשו עתירות לבג"ץ לחייב את היועץ המשפטי לממשלה להעמיד לדין את אריאל שרון ואת בנו גלעד, אך אלה נדחו. על פי בג"ץ, הקל מזוז עם שרון בעניינים מסוימים מעבר לנהוג, אך בית המשפט לא ראה בכך סיבה לפסול את החלטתו של היועץ המשפטי, ואף קבע שהוא (בג"ץ) אינו יכול לדון בשאלה האם לפי חומר הראיות יש סיכוי סביר להרשעה, מכיוון שזוהי סמכותו הבלעדית של היועץ המשפטי לממשלה. בג"ץ החליט גם שלא לחשוף את סיכום הראיות הפנימי של פרקליטות מחוז מרכז ("דו"ח שיבר").
פרשה זו, וכן פרשה נוספת (פרשת סיריל קרן), הטילו צל על המשך כהונתו של אריאל שרון כראש ממשלה, אך בסופו של דבר לא גרמו לו נזק ממשי.
תוכנית ההתנתקות בוצעה בקיץ 2005, כשנה לאחר סגירת התיק על ידי היועץ המשפטי לממשלה. נשמעו טענות רבות מפי המתנגדים לתוכנית ההתנתקות, שמהלכיו המדיניים מרחיקי הלכת של שרון נועדו לרצות את השמאל ולהסיח את דעתו של הציבור ואת דעתם של אנשי הפרקליטות ממעורבותו הפלילית של שרון בפרשות אלו. ההחלטה על תוכנית ההתנתקות התקבלה כנראה עוד בשנת 2003, והועלתה לראשונה באופן פומבי בנאום שנשא שרון ב-20 בנובמבר 2003, בו הצהיר כי הוא שוקל צעדים חד צדדיים, ובצורה מפורשת יותר - בנאום בכנס הרצליה ב-18 בדצמבר 2003. אחד ממתנגדי ההתנתקות, סגן השר צבי הנדל, שהתגורר אז בגוש קטיף, פרסם את הביטוי שמסר לו ח"כ יוסי שריד, "עומק העקירה כעומק החקירה". שופט העליון מישאל חשין אמר בריאיון ל"הארץ" כי "אני יכול רק לומר שכשאדם בשביל לשוטט באינטרנט מקבל 600 אלף דולר והבטחה לעוד שני מיליון, צריך להיות שוטה כדי לחשוב שהוא באמת קיבל את הכסף בשביל העבודה. לא חשבתי להיות במיעוט. אבל באותו זמן כל העם רצה ששרון לא יעמוד לדין, בגלל שהייתה תוכנית ההתנתקות. ואם שרון היה עומד לדין לא הייתה התנתקות. אינני אומר שזה מה שרוב השופטים חשבו, חלילה וחס". מנגד, טען אריאל שרון ששיקוליו היו תמיד ענייניים ולטובת עם ישראל, ולא מעבר לכך.
המשך מיזם הנופש

בשלב מוקדם של תכנון המיזם, כאשר נתקל אפל בקשיים מצד שלטונות יוון, החל כבר לבדוק חלופות אחרות - בספרד ובמקומות אחרים. בשנת 2005 העביר אפל את הזכויות במיזם הנופש לקבוצת משקיעים אירופים בראשות משפחת ז'ולטי משווייץ. הפרויקט מתוכנן להיבנות בדרום איטליה, ואפל צפוי לייעץ לפרויקט ולקבל תמלוגים של עשרות מיליוני אירו.
הערות שוליים

↑  מאחורי הקלעים של "פרשת האי היווני" // כתבה ראשונה בסדרת "החשיפות הגדולות" - מגזין ליברל, באתר theliberal.co.il
↑  פרשת האי היווני, באתר הארץ, 20 בינואר 2003
1 2  נועם שרביט, ארבל העבירה למזוז את טיוטת כתב האישום נגד רה"מ - באתר News1(הקישור אינו פעיל, 10.2.2020)
↑  הילה רז, דודי אפל זורק בוץ בעדותו: מנהל מינהל מקרקעי ישראל "תאב בצע כסף"; בכיר אחר "פרנואיד ואובססיווי", באתר הארץ, 2 ביוני 2008
↑  פרשת האי היווני - ביקורת על החלטתו של היועץ המשפטי לממשלה, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה
↑  כתבי ynet, מתקפה חזיתית על ארבל, עתירה נגד מזוז, באתר ynet, 16 ביוני 2004
↑  טל רוזנר, מזוז: עדנה ארבל הציבה מטרה להאשים את שרון, באתר ynet, 15 ביוני 2004
↑  טל רוזנר, האי היווני: ניצחון לשרון בבג"ץ, באתר ynet, 19 באוגוסט 2004
↑  אריאל בנדור, בג"ץ השאיר את העמימות, באתר ynet, 19 באוגוסט 2004
↑  נאום של אריאל שרון בוועידת ראש הממשלה ליצוא ולשיתוף פעולה בינלאומי, 20 בנובמבר 2003
↑  נאום של אריאל שרון בכנס הרצליה, 18 בדצמבר 2003
↑  אטילה שומפלבי, הבכי של צבי הנדל, באתר ynet, 22 באפריל 2004
↑  יובל יועז, חשין ל-הארץ, באתר הארץ, 25 במאי 2006
↑  דיאנה בחור-ניר וגיא בניוביץ', שרון ל-ynet: "אני מרגיש חפות מוחלטת", באתר ynet, 5 באפריל 2004
↑  גולן חזני, מיזם "האי היווני" של אפל עבר למשקיעים אירופים, באתר ynet, 2 במרץ 2005
האי פאטרוקלוס - מרוחק 850 מטר מהיבשה, סלעי ושומם ברובו הגדול
קלמיטי ג'יין (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט קלמיטי ג'יין
 בימוי:  דייוויד באטלר 
 הופק בידי:  ויליאם ג'ייקובס
 תסריט:  ג'יימס או'הנלון
 עריכה:  אירן מורא 
 שחקנים ראשיים:  דוריס דיי הווארד קיל
 מוזיקה:  דייוויד בוטולף, הווארד ג'קסון. שירים מקוריים-סמי פיין, פול פרנסיס ובסטר
 צילום:  וילפרד קלין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר, Warner Bros. Pictures 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  5 בנובמבר 1953
 משך הקרנה:  97 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט קומדיה, מערבון, סרט להט"בי 
 הכנסות:  2.5 מ' דולר (הערכה)
 פרסים:  פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר
 דף הסרט ב־IMDb
 
קלמיטי ג'יין (1880)
קלמיטי ג'יין (באנגלית: Calamity Jane) הוא סרט מוזיקלי ומערבון משנת 1953 המבוסס באופן רופף על קשריה הרומנטיים של קלמיטי ג'יין, מגיבורות המערב הישן של אמריקה וביל היקוק הפראי. בתפקידים הראשונים משחקים דוריס דיי והווארד קיל.
השירים המקוריים הם של סמי פיין (לחן) ופול ובסטר (מילים). השירים שהתפרסמו מפסקול הסרט הם: הגבעות השחורות של דקוטה ו"אהבה סודית" ("Secret Love") שזכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
מרתה ג'יין קנרי (1852–1903) הייתה סיירת ולוחמת מקצועית במלחמה נגד האינדיאנים בארצות הברית, לבשה בגדי גברים והתנהגה בהתאם. בתמונות הייתה מצולמת אוחזת ברובה. תקופה מסוימת הייתה בחברתו של ביל היקוק הפראי. היא טענה שהם נישאו אבל אין אסמכתא לכך. לאחר שהוא נרצח היא הופיעה במופע של באפלו ביל כמספרת סיפורים. בגלל אופייה הסוער והפראי קבלה את הכינוי "Calamity" (אסון, פגע). לפי צוואתה נקברה ליד ביל.
חברת האחים וורנר החליטה להפיק את הסרט בעקבות הצלחת הסרט המוזיקלי אנני אוקלי אשת לפידות. ב-1963 הופק סרט טלוויזיה עם קרול ברנט בתפקיד קלמיטי. כן הועלו הפקות רבות של המחזמר לתיאטרון.
כן מופיעות דמויותיהם של ביל היקוק וקלמיטי ג'יין בסדרת הטלוויזיה דדווד.
תקציר העלילה

קלמיטי ג'יין (דוריס דיי) מגיעה לעיירה דדווד בדרום דקוטה בכרכרת נוסעים כשהיא מצליפה בשוט ושרה "Whip-Crack-Away!". במועדון "בירית הזהב" ("Golden Garter") היא פוגשת בביל היקוק הפראי (הווארד קיל). למנהל המועדון אין זמרת להופעה והוא משתמש בגבר המופיע כדראג קווין (דיק ווסון) אך מגורש על ידי הגברים הצמאים לראות אישה. זמן קצר לאחר מכן היא מצילה את הלוטננט דני (פיל קארי) שנפל בשבי האינדיאנים וזוכה לתשבחות. היא מודיעה למנהל המועדון כי תיסע לשיקגו ותביא לו משם את הזמרת הידועה אדלייד אדמס.
היא מגיעה לעיר הגדולה ומשתוממת מהבתים הגבוהים והאנשים הלבושים במיטב הבגדים. היא נכנסת לתיאטרון אבל במקום אדלייד היא נפגשת עם המלבישה של קייטי (אלין מקליר) החולמת על קריירת משחק. קלמיטי מניחה שהיא אדליד ומבקשת ממנה לבוא להופעות בדדווד שאפילו הרכבת לא מגיעה לשם ויש לנסוע 100 ק"מ בכרכרה. בדרך מותקפת הכרכרה על ידי אינדיאנים אבל קלמיטי מבריחה אותם ברובה לאחר שהפילה כמה מהם.
ההופעה הראשונה של קייטי נכשלת והקהל המרומה מתחיל להתפרע. קלמיטי משתיקה אותם ביריית אקדח ואז מופיעה שוב קייטי באופן מוצלח.
קלמיטי מזמינה את קייטי לגור בבקתה שלה המוזנחת. שניהן הופכות את הביתן לנקי ומקושט תוך שהן שרות "מגע אישה" ("A Woman's Touch").
ביל ודני מגיעים לביתן ומזמינים את שתי הבנות לנשף. קייטי וקלמיטי מאוהבות בלוטננט דני וכולם נוסעים בכרכרה לנשף תוך כדי שירת "הגבעות השחורות של דקוטה". ביל רואה לראשונה את קלמיטי בשמלת נשף ומתברר לו שהיא יפהפייה.
קלמיטי רואה את קייטי ודני מתנשקים ומתרגזת, היא יורה מאקדחה ונמלטת מהנשף כשביל בעקבותיה. ביל מתוודה על אהבתו לקלמיטי והם מתנשקים. בינתיים עוזבת קייטי את דדווד אך קלמיטי דוהרת אליה, מגיעה לכרכרה והן מתפייסות.
לבסוף עולים שני הזוגות הנשואים על כרכרה מקושטת ועוזבים את דדווד כשכל התושבים מריעים לכבודם.
הערות שוליים

↑  בישראל הסרט נקרא בזמנו בשם "העלמה השובבה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4707395-0
פתרון קר-ניומן

פתרון קֶר-נְיוּמַן (Kerr-Newmann Solution) היא משפחה תלת-פרמטרית של פתרונות של משוואות איינשטיין-מקסוול, משוואות תורת היחסות הכללית של איינשטיין אשר מתארות את שדה הכבידה של התפלגות חומר טעון, והיא מתארת את עקמומיות המרחב-זמן מחוץ לאובייקט טעון מסתובב. שלושת הפרמטרים של הפתרון הם המסה  M, התנע הזוויתי  L והמטען  Q.
פתרון זה משמש לתיאור שדה הכבידה בסביבת חורים שחורים בעלי מטען ותנע-זוויתי, והתגלה כהרחבה לפתרון קר על ידי עזרא ניומן בשנת 1965. הרלוונטיות האסטרופיזיקלית של פתרון זה היא חלקית, היות שחורים שחורים טעונים צפויים להיות מנוטרלים במהרה על ידי מטענים מנוגדים המצויים בסביבתם, למשל בדיסקת הספיחה. מאידך, ידוע שחורים שחורים אסטרופיזיקליים מסתובבים, על-כן משפחת הפתרונות של קר (Kerr), שמהווה תת-משפחה של פתרון קר-ניומן עבור המקרה בו  Q=0, היא בעלת חשיבות רבה למחקר של חורים שחורים אסטרופיזיקליים.
משפחת פתרונות זו מתאפיינת בתופעות מעניינות כמו יצירת קווי-עולם סיבתיים סגורים, המשכה מקסימלית של הפתרון אשר כוללת יקומים נוספים, סחיפת מערכות ייחוס בתחום המכונה "הארגוספירה", מסלולים בעלי אנרגיה שלילית בארגוספירה אשר מעלים את האפשרות להפקת אנרגיה מהחור השחור ועוד.
פתרון

הפתרון הכללי ביותר, מתאים למצב של שיווי משקל בשדות החיצונים של חור שחור. בעזרת קואורדינטות בוייר-לינדקוויסט (Boyer—Lindquist), מטריקת קר-ניומן נתונה בביטוי
ds^{2}=-\left(1-{2\,Mr-Q^{2} \over \Sigma }\right)\,dt^{2}-2(2\,Mr-Q^{2})a{\sin ^{2}\theta  \over \Sigma }\,dt\,d\varphi \,+{\displaystyle \left(r^{2}+a^{2}+{(2\,Mr-Q^{2})a^{2}\sin ^{2}\theta  \over \Sigma }\right)\sin ^{2}\theta \,{d\varphi ^{2}}+{\Sigma  \over \Delta }\,dr^{2}+{\Sigma \,{d\theta ^{2}}},}
כאשר,
\Sigma \equiv r^{2}+a^{2}\cos ^{2}\theta
\Delta \equiv r^{2}-2Mr+a^{2}+Q^{2}
a\equiv L/M
מהמשוואה הזאת נובע שאופק האירועים נמצא ברדיוס  r_{+}=M+{\sqrt {M^{2}-Q^{2}-a^{2}}}, ועל כן המטען החשמלי והתנע הזוויתי של חורים שחורים הם חסומים:
a^{2}+Q^{2}\leqslant M^{2}
(r,\theta ,\phi ) הן קואורדינטות כדוריות של המערכת
M היא מסת החור השחור
r הוא רדיוס החור השחור
dt הוא השינוי בקואורדינטת הזמן
קואורדינטות קר-שילד

הביטוי הפשוט ביותר המתאר הן את פתרון קר והן את פתרון קר-ניומן ניתנת בצורת קר-שילד,
כאשר  \eta _{\mu \nu } היא המטריקה בקואורדינטות קרטזיות  x=x^{\mu }(x)=(t,x,y,z)
בצורה הזו  k^{\mu }(x) הוא וקטור השדה, אבל נסים לב ש k^{\mu }(x) ישנו גם נקודה ייחוס אפסית במרחב-זמן שטוח. זה אומר-
\eta _{\mu \nu }k^{\mu }k^{\nu }=0
הפונקציה H מקיימת
 H={\frac {Mr-|Q|^{2}/2}{r^{2}+a^{2}\cos ^{2}\theta }},
כאשר הקואורדינטות של קר,  r,\theta  נקבעות לפי היחס:
בהתרחקות מחור שחור עוברים למערכת קואורדינטות כדוריות רגיל.
בקאורדינטות האלו הרכיבים של ווקטור  k_{\alpha } נקבעים מהמשוואה הדיפרציאלית,
השוואת המקדמים היוותה אמצעי נוח מאוד, אשר קר שמש להשיג את הפתרון ביצירות הראשונות שלאחר מכן.
ראו גם

מטריקת שוורצשילד
פתרון רייזנר-נורדסטרום
הערות שוליים

↑  Newman, Ezra T.; Janis, Allen I. (1965). "Note on the Kerr Spinning‐Particle Metric". Journal of Mathematical Physics. AIP Publishing. 6 (6): 915–917. doi:10.1063/1.1704350. ISSN 0022-2488.
Newman, E. T.; Couch, E.; Chinnapared, K.; Exton, A.; Prakash, A.; Torrence, R. (1965). "Metric of a Rotating, Charged Mass". Journal of Mathematical Physics. AIP Publishing. 6 (6): 918–919. doi:10.1063/1.1704351. ISSN 0022-2488.
המחשה של הארגוספרה
פרס באפט"א לטלוויזיה לאופרת הסבון ודרמה בהמשכים הטובה ביותר

| --- | --- |
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפרס:  1999–הווה (כ־25 שנים) 
 
פרס האקדמיה הבריטית לטלוויזיה לאופרת הסבון ודרמה בהמשכים הטובה ביותר הוא אחת הקטגוריות בפרס באפט"א לטלוויזיה, שמוענק על ידי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה. לסדרות המועמדות צריכות לכלול לפחות 20 פרקים בשנה. לפרס מועמד רק פרק אחד שאינו ספיישל ושמייצג את הסדרה. ב-1999 הוענק הפרס לראשונה לאופרות סבון ששודר ב-1998. שם הפרס שונה ל"הדרמה ההמשכית הטובה ביותר" בשנת 2003, ולשם "אופרת הסבון והדרמה ההמשכית הטובה ביותר" בשנת 2012. נכון ל-2019 הסדרה "איסטאנדרס" זכתה בפרס תשע פעמים, והסדרה "קורוניישן סטריט זכתה שש פעמים, הסדרות "חדר מיון" ו"אמרדייל" זכו פעמיים כל אחת, והסדרות "The Bill" ו"הולבי סיטי" פעם אחת כל אחת.
זוכים ומועמדים > שנות ה-1990

| שנה | שם | חברת הפקה | רשת שידור | מקבלי הפרס |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | איסטאנדרס (זכייה) | BBC | BBC One | מתיו רובינסון |
| 1999 | ברוקסייד | Mersey Television | ערוץ 4 | פיל רדמונד |
| 1999 | קורוניישן סטריט | Granada Television | ITV1 | קרולין ריינולדס |
| 1999 | הוליאוקס | Mersey Television | ערוץ 4 | פיל רדמונד, ג'ו הולוז |
זוכים ומועמדים > שנות ה-2000

| שנה | שם | חברת הפקה | רשת שידור | מקבלי הפרס |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | איסטאנדרס (זכייה) | BBC | BBC One | מתיו רובינסון |
| 2000 | ברוקסייד | Mersey Television | ערוץ 4 | פיל רדמונד, פול מרקז |
| 2000 | קורוניישן סטריט | Granada Television | ITV1 | ג'יין מקנוט |
| 2000 | אמרדייל | Yorkshire Television | ITV1 | קית ריצ'רדסון, קירן רוברטס, כריס תומפסון |
| 2001 | אמרדייל (זכייה) | Yorkshire Television | ITV1 | קירן רוברטס, אוליבר הורסברג, קרין יאנג |
| 2001 | קורוניישן סטריט | Granada Television | ITV1 | צוות הפקה |
| 2001 | איסטאנדרס | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2001 | הוליאוקס | Mersey Television | ערוץ 4 | פיל רדמונד, ג'ו הולוז |
| 2002 | איסטאנדרס (זכייה) | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2002 | קורוניישן סטריט | Granada Television | ITV1 | צוות הפקה |
| 2002 | רופאים | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2002 | הוליאוקס | Mersey Television | ערוץ 4 | פיל רדמונד, ג'ו הולוז |
| 2003 | קורוניישן סטריט (זכייה) | Granada Television | ITV1 | קרולין ריינולדס, קירן רוברטס |
| 2003 | רופאים | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2003 | איסטאנדרס | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2003 | הוליאוקס | Mersey Television | ערוץ 4 | פיל רדמונד, ג'ו הולוז |
| 2004 | קורוניישן סטריט (זכייה) | Granada Television | ITV1 | קרולין ריינולדס, קירן רוברטס |
| 2004 | The Bill | Talkback Thames | ITV1 | פול מורקז, דונה ויפן, ג'ייק רידל |
| 2004 | חדר מיון | BBC | BBC One | מאל יאנג, מרווין ווטסון |
| 2004 | הולבי סיטי | BBC | BBC One | מאל יאנג, קתלין האצ'ינסון |
| 2005 | קורוניישן סטריט (זכייה) | Granada Television | ITV1 | טוני ווד, איאן בוויט, ג'ון פיי |
| 2005 | The Bill | Talkback Thames | ITV1 | פול מרקז, קלייר פיליפס, דונה ויפן |
| 2005 | רופאים | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2005 | הולבי סיטי | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2006 | איסטאנדרס (זכייה) | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2006 | חדר מיון | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2006 | קורוניישן סטריט | ITV Productions | ITV1 | טוני ווד, טרייסי רוני, דאראן ליטל |
| 2006 | הולבי סיטי | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2007 | חדר מיון (זכייה) | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2007 | קורוניישן סטריט | ITV Productions | ITV1 | סטיבן ראסל, טים או'מרה, סטיב פרוסט, קירן רוברטס |
| 2007 | איסטאנדרס | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2007 | אמרדייל | ITV Productions | ITV1 | קית' ריצ'רדסון, קתלין בידלס, לידנזי ויליאמס, Piotr Szkopiak |
| 2008 | הולבי סיטי (זכייה) | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2008 | The Bill | Talkback Thames | ITV1 | ג'ונתן יאנג, טים קי, מקסוול יאנג, רוברט דל מאסטרו |
| 2008 | איסטאנדרס | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2008 | אמרדייל | ITV Productions | ITV1 | קית' ריצ'רדסון, קתלין בידלס, ג'ון אנדרסון, טים דינוור |
| 2009 | The Bill (זכייה) | Talkback Thames | ITV1 | צוות הפקה |
| 2009 | חדר מיון | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2009 | איסטאנדרס | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2009 | אמרדייל | ITV Studios | ITV1 | צוות הפקה |
זוכים ומועמדים > שנות ה-2010

| שנה | שם | חברת הפקה | רשת שידור | מקבלי הפרס |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | איסטאנדרס (זכייה) | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2010 | חדר מיון | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2010 | קורוניישן סטריט | ITV Studios | ITV1 | צוות הפקה |
| 2010 | The Bill | Talkback Thames | ITV1 | צוות הפקה |
| 2011 | איסטאנדרס (זכייה) | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2011 | חדר מיון | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2011 | קורוניישן סטריט | ITV Studios | ITV1 | צוות הפקה |
| 2011 | דרך ווטרלו | Shed Productions | BBC One | Sharon Hughff, שרון צ'נר, פרייזר מקדונלד, ליס סטיל |
| 2012 | קורוניישן סטריט (זכייה) | ITV Studios | ITV1 | צוות הפקה |
| 2012 | איסטאנדרס | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2012 | הולבי סיטי | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2012 | לגדול בלי בושה | Company Pictures | ערוץ 4 | פול אבוט, ג'ורג' פאבר, דייוויד תרלפול, לורנס טיל |
| 2013 | איסטאנדרס (זכייה) | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2013 | קורוניישן סטריט | ITV Studios | ITV | צוות הפקה |
| 2013 | אמרדייל | ITV Studios | ITV | צוות הפקה |
| 2013 | לגדול בלי בושה | Company Pictures | ערוץ 4 | צוות הפקה |
| 2014 | קורוניישן סטריט (זכייה) | ITV Studios | ITV | צוות הפקה |
| 2014 | חדר מיון | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2014 | איסטאנדרס | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2014 | הולבי סיטי | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2015 | קורוניישן סטריט (זכייה) | ITV Studios | ITV | צוות הפקה |
| 2015 | חדר מיון | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2015 | איסטאנדרס | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2015 | הוליאוקס | Lime Pictures | ערוץ 4 | צוות הפקה |
| 2016 | איסטאנדרס (זכייה) | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2016 | קורוניישן סטריט | ITV Studios | ITV | צוות הפקה |
| 2016 | אמרדייל | ITV Studios | ITV | צוות הפקה |
| 2016 | הולבי סיטי | BBC | BBC One | אוליבר קנט, סיימון הרפר, קייט הול, ג'ו איינסוורת' |
| 2017 | אמרדייל (זכייה) | ITV Studios | ITV | צוות הפקה |
| 2017 | חדר מיון | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2017 | איסטאנדרס | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2017 | הוליאוקס | Lime Pictures | ערוץ 4 | בריאן קירקווד, אמילי גסקוין, ויקי טננט, קולט צ'ארד |
| 2018 | חדר מיון (זכייה) | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2018 | קורוניישן סטריט | ITV Studios | ITV | צוות הפקה |
| 2018 | אמרדייל | ITV Studios | ITV | צוות הפקה |
| 2018 | הוליאוקס | Lime Pictures | ערוץ 4 | בריאן קירקווד, אמילי גסקוין, ויקי טננט, קולט צ'ארד |
| 2019 | איסטאנדרס (זכייה) | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2019 | חדר מיון | BBC | BBC One | צוות הפקה |
| 2019 | קורוניישן סטריט | ITV Studios | ITV | צוות הפקה |
| 2019 | הוליאוקס | Lime Pictures | ערוץ 4 | בריאן קירקווד, אמילי גסקוין, קולט צ'ארד, קווין רנדל |
זוכים ומועמדים > שנות ה-2020

| שנה | שם | חברת הפקה | רשת שידור | מקבלי הפרס |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | אמרדייל | ITV Studios | ערוץ ITV | צוות ההפקה |
| 2020 | חדר מיון | BBC | BBC One | צוות ההפקה |
| 2020 | קורוניישן סטריט | ITV Studios | ערוץ ITV | צוות ההפקה |
| 2020 | הולבי סיטי | BBC | BBC One | צוות ההפקה |
| 2021 | חדר מיון | סיימון הרפר, לורטה פריס, שרה ביסון, ג'ני תומפסון | BBC Studios | BBC One |
| 2021 | קורניישן סטריט | קורניישן סטריט | ITV Studios | ITV |
| 2021 | איסטאנדרס | ג'ון סן, קייט אוטס, שרון באטן, ליזה מלודי | BBC Studios | BBC One |
| 2021 | הוליאוקס | בריאן קירקווד, האנה סאודן, ג'וזי דיי, גארי סיוול, קולט צ'ארד | Lime Pictures | ערוץ 4 |
קלמית

קלמיות סופרנו וסופרנינו
קַלְמִית (באנגלית: Shawm; בגרמנית: Schalmei) הוא כלי נגינה מימי הביניים והרנסאנס, ממשפחת כלי הנשיפה מעץ, שהיה בשימוש באירופה מן המאה ה-12 (לכל הפחות) עד המאה ה-17. הקלמית התפתחה מן הזורנה המזרחית והיא עצמה הורתו של האבוב המודרני. גוף הקלמית נחרט בדרך כלל מחתיכת עץ אחת, והוא מסתיים בפעמון הולך ומתרחב, דומה לזה של חצוצרה. מן המאה ה-16 ואילך ייצרו קלמיות בכמה גדלים, מסופרנינו ועד באס נמוך, וניתן היה לנגן יצירות לארבעה או חמישה כלים על ידי הרכב שכלל רק קלמיות.
לכל הקלמיות המאוחרות (להוציא הקטנה ביותר) היה לפחות נקב אחד שאיפשר הנמכה נוספת של המנעד; מערכת הנקבים כוסתה בדרך כלל במכסה עץ מנוקב שנקרא פונטנלה (fontanelle). הלשונית הכפולה, הדומה לזו של בסון, יוצרה מאותו עבקנה שכיח ששימש גם לבניית אבובים ובסונים; היא הושחלה ישירות לתוך שקע בחלקו העליון של הכלי, ובסוגי קלמיות גדולים יותר אל קצה צינורית מתכת הנקראת בוקאל (bocal). ה"פירואטה" (pirouette), גליל עץ קטן וחלול הדומה לטבעת, הולבשה על הפייה ושימשה כמשענת לשפתיים ואמבושיור. מאחר שרק חלק קטן של הפייה בלט מן הפירואטה, הפקת גוני-צלילים באמצעות השפתיים הייתה מוגבלת. הקדח הקוני לאורכה של הקלמית והפעמון המתרחב, ובנוסף להם גם סגנון הנגינה שהוכתב על ידי השימוש בפירואטה, העניקו לכלי צליל חד ופולח כשל חצוצרה המתאים היטב לנגינה תחת כיפת השמיים.
אטימולוגיה

באנגלית השם Shawm מופיע לראשונה רק במאה ה-14. במקור היו שלוש צורות עיקריות שונות, (1) שאלמל (schallemele)
שאמולה (shamulle)או שאמבל (shamble). ‏ (2) שאלמי (s(c)halmys), ‏ shalemeyes או chalemyes, כולן צורות רבים באנגלית של ימי הביניים, ו(3) שאלמוז (sc(h)almuse) או שאלמז (schalmesse), שכל אחת בתורה לקוחה מן המילה הלטינית "קאלאמוס" |(קנה סוף) או בצורתו המוקטנת בלטינית עממית, "קאלאמלוס". (שמו של כלי קנה אחר, שונה במקצת, ה"שאלמו" (chalumeau), גם הוא שותף לאטימולוגיה זו.) צורות הרבים הקדומות נחשבו במקרים רבים בטעות לצורות יחיד, וצורות רבים חדשות נבראו מהן. הצמצום המאוחר יותר של המאה ה-15 וה-16 להברה יחידה בצורות כמו schalme ,‏ shaume, ‏ shawme ולבסוף (במאה ה-16) shawm - "שום" נבע מן הסתם מן הבלבול בין צורות רבים ליחיד.
בגרמנית נקראה הקלמית "שאלמאי" (Schalmei), או לגבי כלים גדולים יותר במשפחה "בומבארד" - גם באנגלית במאה ה-14 - ששונה בהמשך ל"בומבארדט" ולבסוף, המאה ה-17 ל"פומפר". המילה הראשונה זהה במידה רבה לשם הצרפתי הישן לאותו כלי נגינה, 
chalemie, וההנחה היא שנלקחה מן ה"קאלאמוס" הלטיני (שהיא בתורה לקוחה מן ה-κάλαμος היוונית, שמשמעה "קנה" או "גבעול". עם זאת, אפשר שהמקור הוא ה"סאלאמייה", אבוב מסורתי ממצרים, בשם (سلامية). ייתכן שהקלמית האירופאית התפתחה מכלים דומים, שהובאו לאירופה מן המזרח הקרוב בתקופת מסעי הצלב.
השימוש בקלמית

כלים דומים לקלמית של ימי הביניים נשמעים עדיין בארצות רבות בימינו, בביצוע נגני רחוב או תזמורות צבאיות. השימוש הצבאי היה מוכר לצלבנים, שנאלצו לא פעם להתייצב מול להקות מקובצות של קלמיות ותופי נאקר (אבי הטימפני) סרצנים, אשר שימשו כנשק פסיכולוגי. נראה שרישומו של הכלי היה רב, הואיל והאירופאים לא איחרו לאמץ אותו הן כליווי למחולות והן למטרות צבאיות. התזמורת המקובלת לריקודים תחת כיפת השמים במאה ה-15 הייתה מורכבת מחצוצרה זחיחה, שניגנה נעימות פופולריות, כששתי קלמיות מאלתרות נעימות משניות בקו העליון. בארצות רבות באסיה, טכניקת הקלמית כוללת נשימה מחזורית, המאפשרת נגינה רציפה ללא הפסקות לשאיפת אוויר.
הערות שוליים

↑  ביינס וקירנבאואר, "שום" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  גרוב
↑  גרוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536443705171  GND: 4179374-2  MusicBrainz: b4f112c3-d666-47f2-bb85-bae28572ca13  NKC: ph127794 
פיפיטה וזמפוניה בקלבריה, איטליה)
אישה מנגנת בקלמית בס, טוביאס שטימר, בסביבות 1500)
קמילה או'גורמן

| --- | --- |

 לידה:  9 ביולי 1825 בואנוס איירס, ארגנטינה 
 הוצאה להורג:  18 באוגוסט 1848 (בגיל 23) San Martín Partido, ארגנטינה 
 מדינה:  ארגנטינה 
 מקום קבורה:  בית הקברות לה רקולטה 
 בן או בת זוג:  לאדיסלאו גוטיירס 
 
מריה קמילה או'גורמן (ספרדית: Maria Camila O'Gorman; ‏9 ביולי 1828 – 18 באוגוסט 1848) הייתה בת לאליטה של בואנוס איירס שעמדה במרכזה של שערורייה בסיומה הוצאה להורג בעודה הרה.
חייה

קמילה נולדה בבואנוס איירס, ארגנטינה, חמישית מבין שישה ילדים, למשפחה מבוססת ממוצא אירי, צרפתי וספרדי. קמילה הייתה מאושיות החברה הגבוהה, הייתה ידידתה הקרובה של בתו של חואן מנואל דה רוסאס, מושל הפרובינציה של בואנוס איירס ולא אחת הופיעה בריקודי בלט בארמון הנשיאותי.
בשנות העשרה המאוחרות התוודעה קמילה לאב לאדיסלאו גוטיירס (Ladislao Gutiérrez), כומר ישועי שחבש את ספסל הלימודים בסמינר עם אחד מאחיה, שהיה כומר ישועי גם הוא. גוטיירס, בן למשפחה מהמעמד העליון גם הוא ואחיינו של מושל פרובינציית טוקומאן, התמנה לכומר הקהילה אליה השתייכה משפחת או'גורמן. מתוקף תפקידו הוזמן גוטיירס לאירועים חברתיים שונים בבית משפחת או'גורמן ובינו ובין קמילה החל להתפתח רומן אסור, שכן גוטיירס הכומר היה כבול בנדר הפרישות, שנשמר בסודיות רבה.
ב-1847 גנב גוטיירס מהכנסייה, עברה שהעונש עליה היה גזר דין מוות. גוטיירס ואו'גורמן נמלטו ומצאו מקלט בפרובינציית קוריינטס, שהמושל שלה, בנחמין ויראסורו (Benjamín Virasoro) נמנה עם מתנגדיו של רוסאס. עם פרוץ השערורייה טענו תומכיו של רוסאס כי קמילה נחטפה בעל כורחה. לעומתם טען מתנגדו החריף של רוסאס, הפוליטיקאי הגולה והנשיא לעתיד דומינגו פאוסטינו סרמיינטו כי הייתה זו הרודנות של רוסאס שהובילה לשחיתות המוסרית של נשות ארגנטינה. משאותרו בני הזוג הנמלטים, נעצרו והובלו לבואנוס איירס, גרמה קמילה לזעזוע גדול כאשר טענה כי היא הייתה זו שיזמה את מערכת היחסים האסורה בין השניים, ודחתה בתוקף את הטענה כי היא נאנסה.
ב-18 באוגוסט 1848 הוצאו קמילה או'גורמן ולאדיסלאו גוטיירס להורג בידי כיתת יורים. בת עשרים ושלוש הייתה קמילה במותה, ובהיותה בחודש השמיני להריונה היא נשאה ברחמה את צאצאו הלא-חוקי של האב גוטיירס. או'גורמן הובאה למנוחות בבית הקברות לה רקולטה (La Recoleta). רוסאס לקח אחריות מלאה על ההוצאה להורג, ואילו סרמיינטו והאוניטריים (Unitarios) מתנגדי רוסאס החלו להשתמש בפרשה לניגוח פוליטי של רוסאס.
בקולנוע

בשנת 1910 ביים מאריו גאז'ו (Mario Gallo) את הסרט "קמילה או'גורמן". היה זה אחד הסרטים הראשונים שהוסרטו בארגנטינה וכיום אבדו עקבותיו. בשנת 1984 ביימה מריה לואיסה במברג (María Luisa Bemberg) את הסרט "קמילה", שהיה לסרט השני שהעמידה ארגנטינה למועמדות פרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.