stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאיוש פלאדי
ביוגרפיה

לאיוש זילברשטיין נולד במשפחה יהודית כבנם של מור זילברשטיין, מורה (שעסק גם בפילוסופיה ובספרות וכתב כמה מאמרים פדגוגיים) ושל רוזליה זלנפרוינד. פלאדי היה בן חמש כשאביו הפך למורה בטמשוואר, אחר כך באבאוי-ספשי, משם בקושיצה, בודפשט, ואז בסיקסו, לבסוף בשנת 1878 לצמיתות בבודפשט. כך ילדותו של פלאדי עברה בנדידות ובאומללות. בבירת הונגריה הוא רכש את כל הידע שלו בכוחות עצמו, כי מעולם לא למד בבית הספר; המורה היחיד שלו היה אחיו, מניהרט פלאדי.
הוא החל לכתוב שירים בגיל שלוש עשרה. בכל ילדותו היה חולה לרוב ושיריו הראשונים משקפים את הצדדים האפלים של החיים. בבירת הונגריה בודפשט גדל ללא חברים, גדל ברחובות והכיר את כל תלאות החיים. בשנת 1879 (בן 16 בלבד) החל לשלוח שירים לעיתונים. העיתון הראשון שבו הופיע שיר תחת שמו היה "חבר-עם הונגרי" (Magyar Népbarát) של המשורר אמיל אבראני. פעם הוא שלח את כל שיריו הכתובים לשבועון "עיתון יום ראשון" (Vasárnapi Ujság). המשורר והמחזאי קארוי סאס עודד אותו במכתבו והמכתב הקנה לו אומץ. אז שיריו כבר הופיעו לעיתים קרובות ב"עיתון יום ראשון"; אחר כך פרסמוו את שיריו בכתבי העת "הונגריה" ו"העולם הגדול", מאוחר יותר על ידי ב"ארץ-עולם" (Ország-Világ). עורך המגזין האחרון לקח אותו כעמית בשכר בעיתון, שם עבד במשך שנתיים בעת שכתב בכמה כתבי עת ספרותיים. כשאיבד גם את המשרה הזו, הלך לאזורי הכפר כמחנך; אך הוא סבל את בדידות הכפר רק במשך חודשיים וחשק לחזור לבירה; שם הוא נאבק ונלחם על הקיום לזמן מה, בעוד לאיוש אורווארי, עורך פשטי נפלו, שכבר פרסם כמה משיריו בעיתונו, הוסיף אותו למערכת שלו כאיש צוות; בינתיים פלאדי ערך את כתב העת "עקרת הבית ההונגרייה" (Magyar Háziasszony) ומאמרים ושירים רבים שלו פורסמו לעיתים קרובות ב:
סלון ההונגרי (Magyar Szalon)
סקירה הונגרית (Magyar Szemle)
ארץ-עולם (Ország-Világ) (מ-1894),
עיתון משפחה בתמונות (Képes Családi Lapok) (מ-1885),
עיתון הבירה (Fővárosi Lapok) (צוות קבוע),
פשטי נאפלו
אומה (Nemzet)
עיתונים שונים נוספים
בשנת 1890 זכה בפרס של 100 כתרי זהב שנקבע על ידי אגודת פטפי.
בשנת 1898 מונה למורה בבית הספר חטיבת ביניים בהודמזוושרהיי, ומספטמבר 1899 הועבר למכון ההכשרה למורים הממלכתי בשארושפאטאק. בשנת 1909 תרגם את פאוסט של יוהאן וולפגנג פון גתה. בתחילת יצירתו הפואטית הוא השמיע רעיונות סוציאליסטים, אך עד מהרה איבד עניין בבעיות חברתיות. במשטר מיקלוש הורטי אחרי 1920 הותקף בשל עמדתו הסוציאליסטית הקודמת. הוא חי בפרישה בשנים האחרונות שלו. אשתו הייתה זילי שלזינגר.
פלאדי הובא למנוחות בבית הקברות היהודי פרקשרט.
עבודותיו

שירים הומוריסטיים. אסטרגום, 1888. (ספריית כיס מבדרת)
שנות מאבק. שירים. 1890
ימים קודרים. שירים אחרונים 1890–1989
ההיסטוריה של טמאש קוקשי, יושב הבית; 1891 (סיפורים, שירים)
בדרך בודדת. שיריו האחרונים. 1893
הנזיר הצעיר. שיר פילוסופי. (הקדמה בליווי מניהרט פלאדי) 1894
ספר דקלום הונגרי חדש לצעירים. 1895
האזרח ההונגרי. 1895
שירים לאומיים. 1895
לזכרו של יאנוש ויידה. 1897.
זיכרונות מקראיים. 1896. (שירו זה ושירו "לאחותי" זכו בפרס של אגודת פטפי)
שיריו החדשים. (1901)
העבדים. דרמה. 1907
שיריו של לאיוש פלאדי; 1907 באינטרנט
לירה הונגרית, 1911
גן ההספרידים. שיר דרמטי; 1911
המולדת; 1921
קֶלַע. סאטירות ורעיונות זעירים; 1924
הנמלים. ספר סאטירי; 1925
לא עזבת את אלוהי הטוב. שירים מאת לאיוש פלאדי ; 1935
קלע (עבודות נבחרות 1966).
לקריאה נוספת

Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái I–XIV. Budapest: Hornyánszky. 1891–1914.
Magyar életrajzi lexikon I–IV. Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967–1994. [1]
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. לאיוש פלאדי
Sporer János: Palágyi Lajos élete és költészete; szerzői, Bp., 1937
Sós Endre: Palágyi Lajos avagy A "Negyedik Rend" istenes költője. Halálának tizedik évfordulójára; Löbl Ny., Bp., 1943
Sághy Gyula: A kiscsillag is lehet üstökös. A méltatlanul feledésbe merült Palágyi Lajos (1876-1932) színész, rendező, színigazgató portréja; Palágyi Mária, Bp., 2012
הערות שוליים

↑  A Belügyminisztérium 1891. évi 44193. sz. rendelete.
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. II. ker. állami halotti akv. 119/1933. folyószáma alatt.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007525277505171  ISNI: 0000 0000 8338 0571  LCCN: no2010141936  VIAF: 121434226   WorldCat (עם VIAF): 121434226 
לוח זיכרון במעונו לשעבר (בודפשט רובע 2, שדרות מרגיט 5/א)
לואיג'י קאפלו

| --- | --- |

 לידה:  14 באפריל 1859 אינטרה, ממלכת סרדיניה ממלכת איטליה
 פטירה:  25 ביוני 1941 (בגיל 82) רומא, ממלכת איטליה ממלכת איטליה
 מדינה:  ממלכת איטליה 
 השתייכות:   הצבא המלכותי האיטלקי
 תקופת הפעילות:  1875–1920 (כ־45 שנים)
 דרגה:  גנרלה ד'ארמטה
 תפקידים בשירות
 מפקד הקורפוס ה-6   מפקד הארמייה השנייה
 פעולות ומבצעים
 המלחמה האיטלקית-עות'מאנית   מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 המסדר הצבאי של סבויה 
 
לואיג'י קאפלו (באיטלקית: Luigi Capello)‏ (1859–1941) היה גנרל בצבא איטליה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה

קאפלו החל את הקריירה הצבאית שלו בהשתתפות במלחמת איטליה בלוב ובמלחמת איטליה- טורקיה (1911-1912). במהלך מלחמת העולם הראשונה פיקד קאפלו על מספר יחידות צבאיות, מאז יוני 1917 פיקד על הארמייה השנייה. הוביל את הארמייה לכיבוש העיר גוריציה מידי צבא אוסטרו-הונגריה. קאפלו הודח מתפקידו לאחר התבוסה האיטלקית בקרב קפורטו (אוקטובר-נובמבר 1917).
לאחר המלחמה הצטרף קאפלו למפלגה הפאשיסטית האיטלקית. בשנת 1923 הודח קאפלו משורות המפלגה עקב חברותו בבונים חופשיים. קאפלו נכלא ונשפט בשנת 1927 בעקבות מעורבותו בניסיון ההתנקשות הכושל בבניטו מוסוליני. קאפלו שוחרר מכלאו בשנת 1936 ונפטר ב-5 שנים לאחר מכן ברומא.
כדור עקיבה

כדור עקיבה מדגם Kensington Expert Mouse 5 Trackball
כדור עקיבה (באנגלית: Trackball) הוא אמצעי קלט למחשב מסוג אמצעי הצבעה (תחליף עכבר). כדור העקיבה הוא מתקן הנושא כדור שמשתמש המחשב מגלגל עם ידו, כך שכיוון גלגול הכדור אנלוגי לכיוון תנועת הסמן על מרקע המחשב.
כדור העקיבה מקובע לשולחן העבודה או למשטח מחשב נייד או נמצא באחת מפינות מקלדת משולבת (מקשים וכדור עקיבה).
כמו כל אמצעי הצבעה אחר, גם עם כדור עקיבה אפשר להפעיל מקלדת מרקע וירטואלית – דהינו חלק מהמסך שיש עליו ציור של מקלדת, והוא מתפקד כמקלדת כשנוגעים בו באמצעי הצבעה. תכונה זו של כדור העקיבה מאפשרת לו לשמש כאביזר טכנולוגיה מסייעת לנגישות מחשב עבור אנשים שאינם יכולים לתפעל ביעילות את המקלדות, העכברים ומשטחי הנגיעה המקובלים.
נכון לשנת 2010, קהל היעד של כדורי העקיבה הוא בעיקר אנשים שבשל לקות מתקשים לאחוז עכבר ומתקשים לעשות תנועות עדינות באצבעותיהם. מלבד אנשים עם לקות, כדור העקיבה עשוי לשרת גם פעוטות. את גודל הכדור שבמכשיר כדור העקיבה ואת גודל המכשיר כולו ניתן להתאים ליכולתו הגופנית של המשתמש. אנשים עם מגבלה בהנעת האצבעות, למשל, יעדיפו כדור גדול במכשיר כדור העקיבה, כדי להניע אותו בקלות בעזרת כף ידם הפתוחה. העדפה דומה יכולה להיות בקרב אנשים עם לקות תנועה קשה המשתמשים במקל פה להנעת כדור העקיבה. אולם, אנשים אחרים עם לקות תנועה קשה עשויים לרכוש מכשיר קטן במיוחד שניתן להכניסו אל הפה ולהניע את הכדור שבו בעזרת הלשון.
כמו כן, ניתן למצוא מספר התקנים כאלה במערכות משובצות מחשב ובמחשבים ייעודיים רבים כגון: עמדות הדפסה וכו'.
כדור שלג

כדורי שלג
כדור שלג הוא גוש שלג שמעוצב בצורת כדור.
עיצוב כדורי השלג נעשה, בדרך כלל, ביד. לחץ חזק על השלג, בעת שמעצבים את הכדור, יגרום לכך שכדור השלג יהיה בעל מרקם דחוס ומשקל רב יותר לכל סנטימטר קוב. לעומת זאת, לחץ עדין ייצור כדור שלג בעל צפיפות נמוכה ומרקם עדין. כדורי השלג משמשים לרוב במשחקי מלחמת כדורי שלג, לכן יש משמעות לדחיסותם, דחיסות המשנה את עוצמת הפגיעה.
אפשר ליצור כדור שלג גדול על ידי גלגול כדור שלג קטן על משטח שלג. במהלך גלגולו מספח כדור השלג רובדי שלג נוספים וגדל בהתמדה. על התופעה הזאת מבוסס אפקט כדור השלג.
ראו גם

איש שלג
כדור שלג (קישוט)
כנסיית סנט מרגרט

חלל הכנסייה וחלון הויטראז' המזרחי מעל לעוגב
כנסיית סנט מרגרט (באנגלית: Church of St. Margaret) היא כנסייה אנגליקנית נמצאת בשטח מנזר וסטמינסטר, והיא הכנסייה הקהילתית (Parish Church) של שני בתי הפרלמנט של בריטניה. הכנסייה מוקדשת למרגרט הקדושה, המקובלת בכנסייה הקתולית ובכנסייה האנגליקנית.
היסטוריה

הכנסייה נוסדה במאה ה-12 בידי נזירים בנדיקטינים. הקמת הכנסייה נעשתה בהמשך להקמתו של מנזר וסטמינסטר הסמוך, שנוסד באמצע המאה ה-11 על ידי המלך אדוארד המודה, כמנזר בנדיקטיני. המנזר היה אמור להיות מרכזם של הנזירים הבנדיקטינים: הם היו מתכנסים במנזר כמה פעמים ביום, על פי הסדרים שקבע מייסד המסדר, בנדיקטוס הקדוש. כל התכנסות נועדה לפולחן האל, בשירת "החובה האלוהית" (Divine Office); זו הייתה המשימה העיקרית בחייהם של הנזירים, ולכן נקראה אוֹפּוּס דֵיי (Opus Dei) - עבודת האל. אסור היה שדבר יפריע להם למלא חובה מרכזית זו. ואולם, התושבים באזור וסטמינסטר הגיעו למנזר כדי להשתתף בטקס המיסה; כדי שהנזירים יוכלו להמשיך את סדרי הפולחן שלהם, נבנתה כנסייה קטנה יותר ליד המנזר. כנסייה זו נועדה לספק לתושבים את הסקרמנטים ושאר הסעד הכנסייתי, וכך איפשרה לנזירים פולחן לא מופרע. הכנסייה הוקדשה למרגרט הקדושה, שפולחנה היה נפוץ באותה תקופה.
נראה שכנסיית סנט מרגרט הראשונה נבנתה בחלק האחרון של המאה ה-11, אך התאריך המדויק אינו ידוע. נזירי וסטמינסטר היו הכמרים ששירתו וניהלו את הכנסייה, והקשר הקרוב בין שני המוסדות הכנסיתיים הללו נשמר במשך מאות שנים. הכנסייה הראשונה נבנתה בסגנון רומנסקי. כנסייה זו שרדה עד ימיו של המלך אדווארד השלישי (1327–1377), ואז הוחלפה הספינה ובמקומה נבנתה ספינה חדשה בסגנון גותי ניצב, סגנון שהיה בשיאו באותה תקופה. האפסיס ואזור בית המקהלה היו עדיין במצב טוב. במשך השנים הידרדר מצב הכנסייה, ולקראת סוף המאה ה-15 כבר היה צורך בבנייה מלאה מחדש. ב-1482 הוחל בבנייה מחדש של הכנסייה, בנייה שנמשכה כארבעים שנה; וב-9 באפריל 1523 הוקדשה הכנסייה מחדש.
ב-1614 הפכה הכנסייה לכנסייה הקהילתית של ארמון וסטמינסטר. מעמד זה של הכנסייה נקבע בעקבות החלטתם של הפוריטנים, שהיו זרם משמעותי בחיים הדתיים של אנגליה באותה תקופה. הם מאסו במנזר וסטמינסטר המפואר מדי לטעמם, ורצו בכנסיית סנט מרגרט המתאימה להם יותר. מנהג זה נמשך עד היום.
בין 1734 ל-1738 נבנה בפינה הצפון-מערבית של הכנסייה מגדל, ובמקביל צופה המבנה כולה באבן פורטלנד. מאוחר יותר נוספו למבנה מבואות ממזרח וממערב. ב-1877 שופץ בצורה יסודית פנים הכנסייה, אך נותרו בה מרכיבים רבים מן המאה ה-15‏.
פרט בולט בכנסייה הוא חלון הויטראז' המזרחי, שנבנה ב-1509, ועשוי מזכוכית פלמית. החלון נבנה לכבוד אירוסי קתרינה, נסיכת אראגון, עם ארתור טיודור, בנו הבכור של מלך אנגליה, הנרי השביעי ואחיו הגדול של המלך הנרי השמיני. חלונות אחרים בכנסייה הם לזכר ויליאם קאקסטון (Caxton), המדפיס הראשון בבריטניה, שנקבר בכנסייה ב-1491, סר וולטר ראלי, שהוצא להורג ב-1618 ונקבר בכנסייה, והמשורר ג'ון מילטון, שהיה ממתפללי הכנסייה. מבנה הכנסייה שהושלם ב-1523 שוקם שוב ושוב, במאות ה-18, ה-19 וה-20, אך המבנה הקיים הוא בעיקרו אותו מבנה שנבנה שהושלם ב-1523.
הכנסייה הייתה אתר מבוקש לעריכת חתונות של החברה הגבוהה, וביניהם וינסטון צ'רצ'יל. ב-1987 הוכרז מתחם וסטמינסטר - מנזר וסטמינסטר, ארמון וסטמינסטר וכנסיית סנט מרגרט - כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
הערות שוליים

↑  אין לבלבל עם הארגון הקתולי אופוס דיי, שנוסד במאה ה-20.
↑  על פי אתר הכנסייה
↑  Wright, A.; Smith, P. (1868). Parliament past and present. London: Hutchinson & Co
↑  Scott, G. G. (1995) [1879]. Stamp, G.. ed. Personal and Professional Recollections. [Uxbridge: Sampson Low Marston Searle & Rivington] Donington: Paul Watkins Publishing
↑  Starkey, D. (2004). Six Wives: The Queens of Henry VIII. London: Harper Collins
| דגל בריטניה סמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בממלכה המאוחדת |
| --- | --- | --- |
|  אנגליה | ארמון בלנהיים • קתדרלת קנטרברי, כנסיית סנט מרטין ומנזר סנט אוגוסטין • באת' • נוף המכרות בקורנוול ובמערב דבון • מפעלי עמק דרוונט •  הטירה והקתדרלה בדרהאם • גבולות האימפריה הרומית: חומת אדריאנוס • עמק איירונברידג' • דורסט וחוף דבון המזרחי • גני קיו • סולטייר • סטונהנג', אייווברי ואתרים נלווים • הפארק המלכותי סטאדלי ומנזר פאונטיינז • מצודת לונדון • ארמון וסטמינסטר, מנזר וסטמינסטר וכנסיית סנט מרגרט • גריניץ' הימית • אזור האגמים האנגלי • מצפה הכוכבים ג'ודרל בנק • ערי הספא הגדולות של אירופה (יחד עם שש מדינות): באת' |  |
|  סקוטלנד | אדינבורו העתיקה והחדשה • לב אורקני הנאוליתית: סקארה ברי, טבעת ברודגאר, מיס האו והאבנים הניצבות בסטנס • ניו לנארק • סנט קילדה • גבולות האימפריה הרומית: חומת אנטונינוס • גשר פורת' • פלואו קאנטרי |  |
|  ויילס | טירות וחומות המלך אדוארד בגוויניד' (טירת בומריס, טירת הרלך, טירת קרנארבון וטירת קונווי) • הנוף התעשייתי בבלנאבון • אמת פונטקיסילטה • נוף הלווחה של צפון-מערב ויילס |  |
|  צפון אירלנד | סוללת הענק • יישובי הכנסייה המוראבית (עם עוד שלוש מדינות): גרייסהיל |  |
| טריטוריות מעבר לים | העיר ההיסטורית בסנט ג'ורג'ס והביצורים הסמוכים בברמודה • האי הנדרסון בפיטקרן • איי גוף ואינאקססיבל בטריסטן דה קונה • מערת גורהם בגיברלטר |  |
| אתרי מורשת עולמית לשעבר | ליברפול |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4611613-8  LCCN: nr92003345  NLA: 35436008  Trove: 952169  VIAF: 141160856   WorldCat (עם VIAF): 141160856
לגונדה V12

| --- | --- |

Lagonda V12, שנת 1939
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Lagonda
 שנות ייצור:  1938–1940
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 אורך:  5,232 מ"מ
 רוחב:  1,829 מ"מ
 בסיס גלגלים:  3,150 מ"מ  3,503 מ"מ  3,353 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V12 צילינדרים, 4,480 סמ"ק המפיק 180 כ"ס ב-5,500 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
לגונדה V12 (באנגלית: Lagonda V12) היא מכונית סלון אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הבריטית Lagonda בין השנים 1938–1940.
סך הכול יוצרו 189 יחידות.
תצורות "לגונדה V12"

סלון - 4 דלתות.
קבריולה - 2 דלתות.
קופה - 2 דלתות (2+2 מושבים) (דגם: "Tourer").
תמונות

"לגונדה V12" קבריולט שנת 1939
"לגונדה V12" קבריולט שנת 1939 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"לגונדה V12" קבריולט שנת 1939
"לגונדה V12" קבריולט שנת 1940
ראו גם

לגונדה 16/65
לגונדה 16/80
לגונדה 2.6 ליטר
לגונדה 3 ליטר
הערות שוליים

↑  משנת 1947 בעלי השליטה ב"Lagonda " היא חברת ייצור מכוניות היוקרה הבריטית אסטון מרטין
↑  Sedgwick, M. (1989). A-Z of Cars of the 1930s. Devon, UK: Bay View Books. ISBN 1-870979-38-9.
↑  Classic Cars av Graham Robson, 1989. ISBN 1-85501-022-4
↑  "לגונדה V12" classicdriver.com/en/car/lagonda
↑  "לגונדה V12", קבריולה, שנת 1939 supercars.net/blog/1939-lagonda-v12
לוי ליפהיימר

לוי ליפהיימר (באנגלית: Levi Leipheimer‏, נהגה ליוואי. נולד ב-24 באוקטובר 1973 במונטנה, ארצות הברית) הוא רוכב אופניים מקצועי אמריקאי לשעבר. בעברו רכב בקבוצת האופניים אומגה פרמה קוויק סטפ, אסטנה, דיסקברי צ'אנל, בקבוצה הגרמנית גרולשטיינר, בקבוצה ההולנדית ראבובאנק, ובקבוצת רדיושק. באוקטובר 2012 הושעה ליפהיימר על ידי ה-USADA (הסוכנות האמריקאית למלחמה בסמים בספורט) למשך 6 חודשים בשל מעורבותו בפרשת השימוש בחומרי אמרוץ בקבוצת הדואר האמריקאי. כמו כן, שללה ממנו ה-USADA את כל הישגיו התחרותיים שהושגו בין יוני 1999 ויולי 2006 ובמהלך יולי 2007.
הישגיו העיקריים הם ניצחון בטור של קליפורניה (בשנים 2007, 2008, 2009), ניצחון בטור דה סוויס (2011), מקום שני כללי וניצחון בשני קטעים בוואלטה אספניה (2008). בשנת 2006 ניצח במרוץ דופינה ליברה ובשנת 2005 ניצח בטור של גרמניה. ליפהיימר סיים פעמים רבות בעשירייה הראשונה של הרוכבים בטור דה פראנס. ליפהיימר הוא אלוף ארצות הברית לשנת 2007, לאחר שהקדים את האלוף הקודם, ג'ורג' הינקאפי.
ליפהיימר נשוי, ומתגורר עם אשתו בקליפורניה, כיוון שמרבית המרוצים מתרחשים באירופה, נהג ליפהיימר להתגורר בז'ירונה במהלך עונת המרוצים, עיר בספרד בה מתגוררים רוכבים רבים.
בתחילת דרכו עסק ליפהיימר בסקי, והחל לרכוב על אופניים כחלק מאימוניו. ליפהיימר הפך למקצוען בשנת 1998, ובשנת 1999 ניצח באליפות ארצות הברית במרוץ נגד השעון ובאותה שנה הצטרף לקבוצת רשות הדואר האמריקאית (שהפכה לימים לדיסקברי צ'אנל).
לקראת עונת 2010 עבר יחד עם לאנס ארמסטרונג ורוכבים בכירים נוספים מקבוצת אסטנה לקבוצת רדיושק. ב-2010 הצטיין במיוחד במרוצים שנערכו בארצות הברית; הוא ניצח בשני מרוצי קטעים: הטור של גילה והטור של יוטה וסיים במקום השלישי בטור של קליפורניה. הישג גדול שלו בשנה זו היה ניצחונו במרוץ החשוב לאופני הרים, לידוויל טרייל 100 (אנ') בזמן שיא. ב-2011 ניצח שוב בטור של יוטה וניצח גם בטור של קליפורניה ובטור פרו צ'לנג'. ב-2012, לאחר שעבר לקבוצה הבלגית אומגה פרמה קוויקסטפ, ניצח במרוץ הארגנטינאי טור דה סן לואיס וסיים שלישי בדרוג הכללי בטור דה סוויס.
ב-20 במאי 2013, בן 39, הודיע ליפהיימר על פרישה מרכיבה תחרותית.
הערות שוליים

↑  קבלת ההשעיה חתומה על ידי ליפהיימר, אתר USADA,‏ 9 באוקטובר 2012
↑  לא ברור אם לשלילת הישגיו שלא הושגו בארצות הברית בתקופה זו, על ידי הסוכנות האמריקנית, יש תוקף ללא אישור ה-UCI לשלילה
↑  Leipheimer Signs With RadioShack For Two Years | Cyclingnews.com
↑  Leipheimer confirms: I'm retired, באתר cyclingnews.com, ‏20 במאי 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0358 1701  LCCN: no2013045693  VIAF: 300364063   WorldCat (עם VIAF): 300364063 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כדור רום

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  עוגה 
 
כדורי רום דניים אופייניים עם סוגים שונים של סוכריות
כדורי רום הם כדורי שוקולד בסגנון טראפל של חמאת עוגיות בטעם שוקולד ורום. הם בערך בגודל של כדור גולף ולעיתים קרובות מצופים בזרזי שוקולד, בקוקוס מיובש או בקקאו. כשמם כן הם מכילים רום. מכיוון שאין צורך באפייה, טעם האלכוהול והשכרות אינם הולכים לאיבוד במהלך ההכנה. כדורי שוקולד אלו פופולריים בעיקר בתקופת החגים.
כדורי רום הם קינוח חג מולד פופולרי באנגליה, אוסטרליה, קנדה, גרמניה, ניו זילנד, ארצות הברית, אוסטריה, סלובניה, הונגריה, יוון וצ'כיה. בדנמרק נהנים מהם כל השנה ומכונים "רומקוגל", "טרופל" או "ספוטניק", תלוי באזור.
ישנן דרכים רבות ושונות להכין כדורי רום, מכיוון שמתכונים משתנים מאזור לאזור ומשפחה למשפחה. כל כדורי הרום חייבים לכלול שוקולד ורום, אך שאר המרכיבים משתנים בסוגם, בצורתם ובכמותם.
להכנת כדורי רום, כותשים את העוגה (או הביסקוויט) ומערבבים עם שומן, קקאו ומרכיב מחייב לח, כמו ריבה או חלב מרוכז. ניתן להוסיף גם מרכיבים אופציונליים אחרים, כמו אגוזים. כאשר התערובת מעורבבת היטב, היא מגולגלת לכדורים ואז מצופה.
בהונגריה הם מיוצרים בצורה דומה, אך בדרך כלל מגולגלים בסוכר. למרכיבי כדור הרום מוסיפים לעיתים אגוזים טחונים וצימוקים. כמה כדורי רום הונגריים מיוצרים עם דובדבנים שלמים המונחים בתוך הכדורים, ואז מגולגלים בפתיתי קוקוס (Hungarian).
כדור הרום הגדול בעולם נוצר במג'דל, דנמרק ב-11 ביוני 2017, במשקל 31 קילוגרם.
הערות שוליים

↑  Nissen, Stig William (23 בינואר 2012). "Truffle, Sputnik or Rum Ball". TV2 Livsstil (בדנית). נבדק ב-27 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Briks, Jan (11 ביוני 2017). "World's Largest Rum Ball Made in Mejdal". Dagbladet Holstebro Struer (בדנית). נבדק ב-27 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
כנסיית יוחנן המטביל (ירושלים)

חזית הכנסייה, 2014
כנסיית יוחנן המטביל בירושלים, היא כנסייה יוונית-אורתודוקסית קטנה ברובע הנוצרי. הכנסייה מצויה בדרום הרובע הנוצרי בפינת רחוב הנוצרים ורחוב דוד (רחוב השוק) והכניסה אליה היא מתוך שער בין החנויות בקצה הדרומי של רחוב הנוצרים. חלק מהכנסייה מתוארך לתקופה הביזנטית והיא מהכנסיות הקדומות ביותר בעיר העתיקה. הכנסייה קרויה על שמו של יוחנן המטביל ומכונה גם פרודרומוס, כינויו של יוחנן המטביל בשפה היוונית.
מתחת לרצפת הכנסייה מצויה קריפטה אליה יורדים בגרם מדרגות צדדי, בקריפטה מצויים שרידי כנסייה מהתקופה הביזנטית (המאות ה-4 - ה-6 לספירת הנוצרים) או הצלבנית מהמאה ה-11 (יש חוקרים שרואים בשרידים מבנה רומי מתקופת אליה קפיטולינה). בתקופה הצלבנית הייתה הכנסייה ברשותו של מסדר ההוספיטלרים אשר אימץ את יוחנן המטביל כפטרונו. גם לאחר קרב קרני חיטין אשר בו איבדו הצלבנים את אחיזתם בארץ ישראל בכלל ובירושלים בפרט, נשארו מספר נזירים על מנת להשגיח על הכנסייה.
הכנסייה חרבה בשנת 1244 ושוקמה מחדש בשנת 1842. אז גם הוקמה כנסייה חדשה יותר המצויה מעל הכנסייה הקדומה. בבניין הכנסייה החדשה יותר מצויות בשימוש משני אבנים מתקופות קדומות. כמו כן מצויה בכנסייה החדשה עצם המיוחסת לגולגולתו של יוחנן המטביל. אחד מקדושי הכנסייה הוא סנט פאנאיוקיס שהגיע לירושלים בשנת 1820 בבגדים מסורתיים יוונים, נכלא על ידי העות'מאנים במצודה והוצא להורג. עצמותיו שמורות בכנסייה. בכנסייה איקונוסטאזיס מפואר שהוא בין הארוכים ביותר בארץ.
הכנסייה מצויה ברשותה של הפטריאכיה היוונית-אורתודוקסית. והיא מצויה בתוך חצר. בחצר יש עץ הדר ובור מים. על חוליית הבור מצויה כתובת קדומה בשפה היוונית.
כדור פלזמה

האפקט המתרחש כאשר גוף מוליך (למשל יד) מתקרב לכדור פלזמה
כדור פלזמה או מנורת פלזמה הוא כלי זכוכית מלא בתערובת של גזים אצילים בלחץ אטמוספירי נמוך (לרוב ניאון, לעיתים בתוספת ארגון, קסנון או קריפטון) ובמרכזו אלקטרודת מתח גבוה של כ־2–5 קילוולט בתדר גבוה של כ־35 קילוהרץ. המתח הגבוה גורם לפריצה חשמלית של תערובת הגזים עקב יינון, וחוטי פלזמה נוצרים בין האלקטרודה והזכוכית, ונראים כאלומות רבות של אור צבעוני. תופעה זו ייחודית לפלזמה, ונקראת פילמנטציה. כדורי פלזמה משמשים כאלמנט עיצובי או כהדגמה לתופעות המתרחשות בפלזמה.
כדור הפלזמה הומצא על ידי ניקולה טסלה בעקבות ניסיונות שביצע בזרם חשמלי בתדר גבוה. טסלה כינה את ההמצאה פריקה בגז אינרטי, והגרסה המוכרת היום תוכננה על ידי ביל פארקר בשנת 1971.
ראו גם

פלזמה
קשת חשמלית
כנסיית יוחנן הקדוש (סוהרול)

| --- | --- |

הכנסייה הקתולית הארמנית על־שם יוחנן בן זבדי בכפר סהרל (פר') שבמחוז צופיאן (פר'), אזור שבסתר (פר'), מזרח אזרבייג'ן, איראן. ינואר 2019.
 מידע כללי
 סוג:  כנסייה, קניין תרבותי 
 כתובת:  Sohrol 
 מיקום:  Shabestar County 
 מדינה:  איראן 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1840
 תאריך פתיחה רשמי:  1840 
 חומרי בנייה:  לבנה 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות סאסאנית, אדריכלות קאג'ארית 
 קואורדינטות:  38°17′54″N 46°11′47″E﻿ / ﻿38.298472222222°N 46.196388888889°E﻿ / 38.298472222222; 46.196388888889
  (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןהכנסייה(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןהכנסייה
 
כנסיית יוחנן הקדוש (בארמנית: Սուրբ Յովհաննէս Եկեղեցի) היא כנסייה עזובה של הכנסייה הקתולית הארמנית. היא ממוקמת ליד היישוב סוהרול (אנ'), כ-25 קילומטר מצפון-מערב לעיר תבריז, בפרובינציית מזרח אזרבייג'ן שבאיראן.
הכנסייה נבנתה במאה ה-5 או ה-6, ונהרסה בהמשך. ב-1840 היא הוקמה מחדש מלבנים על יסודות המבנה הישן על ידי סמסון מקינצב (Самсо́н Я́ковлевич Маки́нцев), גנרל ממוצא רוסי אשר שירת את השושלת הקאג'ארית.
בשנת 1968 נוספה הכנסייה לרשימת אתרי המורשת הלאומיים של איראן. בשנת 2020 נערכו בה עבודות שימור.
לואיג'י פרושי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 ביוני 1879 ונוסה, איטליה 
 פטירה:  1949 (בגיל 69 בערך) ונוסה, איטליה 
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 השתייכות:  ממלכת איטליה צבא ממלכת איטליה
 תקופת הפעילות:  1935–1941 (כ־6 שנים)
 דרגה:  קולונל
 תפקידים בשירות
 קולונל, מפקדת אזור גבול אוגדן, סומליה האיטלקית  תת-אלוף, סגן מפקד חיל המתנדבים האיטלקי בספרד מפקד האוגדה ה-20 של חיל המתנדבים האיטלקי בספרד מפקד הגיס ה-20 של צבא ממלכת איטליה בלוב מפקד צבא אריתריאה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת האזרחים בספרד  מלחמת העולם השנייה:  המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 המסדר הצבאי של סבויה  המסדר הצבאי של איטליה  מדליית הגבורה הצבאית 
 תפקידים אזרחיים
 מושל אמהרה, אתיופיה מושל אריתריאה
 
גנרל לואיג'י פרושי (באיטלקית - Luigi Frusci;‏ 16 ביוני 1879–1949) היה איש צבא איטלקי במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

פרושי לחם בדרגת קולונל תחת פיקודו של הגנרל רודולפו גרציאני במלחמה האיטלקית אתיופית השנייה. במלחמת האזרחים בספרד פיקד על קבוצת המתנדבים האיטלקית שלחמה לצד פרנקו.
לאחר מכן שירת כמפקד גיס בלוב, כמושל אמהרה וכמושל אריתריאה שהיו אז חלק ממזרח אפריקה האיטלקית. עם תחילת מלחמת העולם השנייה, לקראת תחילת המערכה במזרח אפריקה שימש כמושל צבאי של אריתריאה בדרגת לויטננט גנרל, ופיקד על הכוחות האיטלקים באריתריאה. בתחילה פיקד על המבצעים האיטלקים בסודאן ועל הקרבות באזור העיירה קסאלה בשנת 1940, ועל הקרבות שנמשכו לאחר מכן עם הבריטים בקסאלה ובגלבאט, עיירות על גבול אתיופיה וסודאן, שהיו מוקד להתנגשויות עם הבריטים במהלך 1940, והצליח להגן על האזורים שכבש.
בינואר 1941 הורה על נסיגה מקסאלה, ולאור התפתחות זו החל הכוח הבריטי בפיקודו של הגנרל ויליאם פלאט במתקפה שנועדה לכבוש את אריתריאה, ולחבור לכוחותיו של הגנרל אלן קנינגהם שנעו מקניה לתוככי סומליה ואתיופיה לכיבוש אפריקה המזרחית האיטלקית כולה. בקרבות אגורדאט וקרן בפברואר עד אפריל 1941 לחמו כוחותיו של פרושי לחימה עזה כנגד הכוחות הבריטים המתקדמים, אך בסופו של דבר נסוגו מאריתריאה כולה. פרושי נפל בשבי, ביחד עם אנשיו, ומפקדו הנסיך אמדאו הדוכס השלישי מאאוסטה, לאחר סיום קרב אמבה אלגי במאי 1941.
עם נפילת אריתריאה לידי בעלות הברית נלקח פרושי בשבי. את יתר המלחמה הוא בילה כשבוי מלחמה. לאחר שהסתיימה המלחמה שב לאיטליה, ושם מת בשנת 1949.
הערות שוליים

↑  Entire garrison of 7000 taken prisoner, פלסטיין פוסט, 20 במאי 1941
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1050469860  VIAF: 308694727   WorldCat (עם VIAF): 308694727
לואיג'י סרטור

לואיג'י סרטור (באיטלקית: Luigi Sartor; נולד ב-30 בינואר 1975) הוא כדורגלן עבר איטלקי.
קריירה

לואיג'י סרטור נולד בטרוויזו והחל לשחק בקבוצת נוער. בשנת 1992 הוא עלה מקבוצת הנוער של יובנטוס למשחק הבוגרים ובמשחק יחיד עבור הקבוצה הבוגרת הבקיע שער עצמי. בהמשך הוא שיחק בהשאלה ברג'אנה ומנכר לויצ'נצה. בוויצ'נצה הוא שיחק מספר עונות לצד יואכים ביורקלונד. בעונת 1997/97 סרטור היה חבר בצוות של אינטר מילאנו וזכה איתה בליגה האירופית בעונה 1998/1999 הוא זכה באותו פרס אך עם פארמה.
בשנת 2002 לואיג'י סרטור עבר לרומא תמורת סבסטיאנו סביליה שעבר לפרמה. אומנם הוא לא הצליח להגיע להרכב הפותח של הקבוצה. לאור זאת הוא הושאל לקבוצות אחרות.
בשנת 2006 הוא עבר לקבוצה הונגרית שופרון בה שיחק לצד ג'וזפה סיניורי וזולטן פהר. לאחר חזרה לאיטליה סרטור שיחק בליגה נמוכה. בשנת 2011 הוא נעצר בעקבות פרשת שחיתות בכדורגל איטלקי ונגזר אליו עונש של חמש שנים ללא משחק מקצועי.
נבחרת איטליה

לואיג'י סרטור הוזמן לנבחרות נוער של המדינה וזכה איתה באליפות אירופה בשנת 1996 ובאותה שנה הוא שיחק באולימפיאדה. לנבחרת הבוגרת לואיג'י סרטור הוזמן רק פעמיים.