stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לביא (קיבוץ)
רב הקיבוץ

קיבוץ לביא היה ראשון הקיבוצים של תנועת הקיבוץ הדתי שבו כיהן רב. ארבעה רבנים הנחשבים כמשמעותיים בציונות הדתית כיהנו, בתקופות שונות, בתפקיד "רב הקיבוץ" של לביא: הרב משה לוינגר (1960–1967), הרב שלמה אבינר (1971–1977), הרב משה גנץ והרב יהודה גלעד (החל משנת 1982).
אתרי תיירות סמוכים

יער לביא, קרני חיטין ומתחם נבי שועייב.
גלריה

פנים בית הכנסת ביישוב, 2008
בית מגורים טיפוסי בלב הקיבוץ, 2008
מגדל המים של הקיבוץ, 2008
מגדל הסילו
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
| קיבוצי הקיבוץ הדתי |
| --- | --- | --- |
| שדות נגב | סעד • עלומים |  |
| דרום/מרכז | עין צורים • קבוצת יבנה • בארות יצחק |  |
| גוש עציון | כפר עציון • ראש צורים • מגדל עוז |  |
| עמק בית שאן | שלוחות • עין הנצי"ב • שדה אליהו • טירת צבי |  |
| הר הגלבוע | מעלה גלבוע • מירב |  |
| הגליל התחתון | לביא • בית רימון |  |
| מושבים שיתופיים | משואות יצחק • ניר עציון • בני דרום |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467982005171  VIAF: 17150940102926602619   WorldCat (עם VIAF): 17150940102926602619
אורי מלמיליאן

אוּרי מלמיליאן (נולד ב-24 באפריל 1957 בירושלים) הוא כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי לשעבר ששיחק בעמדת הקשר, ומזוהה עם בית"ר ירושלים. לזכותו 16 שערים ב-62 הופעות במדי נבחרת ישראל.
בשנת 2009 נבחר להיכל התהילה של הכדורגל הישראלי כאחד מחמשת הכדורגלנים הישראלים הגדולים בכל הזמנים.
קריירה כשחקן > נבחרת ישראל

מלמיליאן זומן לסגל נבחרת ישראל על ידי המאמן דוד שווייצר. ב-15 בינואר 1975, עוד בטרם מלאו לו 18, ערך מלמיליאן את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת, שניצחה במשחק ידידות שהתקיים באצטדיון וסרמיל בבאר שבע את ארצות הברית בתוצאה 1–0. בכך היה לשחקן הצעיר ביותר שהופיע בנבחרת, עד שבן שהר שבר את שיאו בפברואר 2007. כשנתיים אחר כך, כבש מלמיליאן את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת, במשחק ידידות מול תאילנד בבנגקוק, במשחק שהסתיים בשוויון 3–3.
מלמיליאן ייצג את הנבחרת בשלושה טורנירי מוקדמות מונדיאל (1978, 1982, 1986), וכן בשני טורנירים קדם אולימפיים, ב-1980 ו-1988. הקריירה הבינלאומית שלו נפרשה על פני 15 שנים והסתיימה באוקטובר 1990, לאחר 62 הופעות בהן כבש 16 שערים עבור הנבחרת.
קריירה כמאמן

מלמיליאן החל את קריירת האימון שלו בעונת 1995/1996, בקבוצת הפועל ירושלים, אותה העלה בסיום העונה לליגה הבכירה. הוא שחזר את ההישג עם מכבי נתניה, לאחר שהתמנה למאמנה בעונת 1998/1999 כששיחקה בליגת המשנה, והעלה אותה לליגה הבכירה. למרות ההישג, מלמיליאן לא המשיך לעונה נוספת, והוחלף במוטי איווניר. במהלך העונה פוטר איווניר מתפקידו ומלמיליאן חזר לתפקיד המאמן 11 מחזורים לסיום העונה, והצליח במשימתו להשאיר את הקבוצה בליגה הבכירה, תוך שהקבוצה רושמת חמישה ניצחונות והפסד אחד בלבד. הפעם נותר מלמיליאן בתפקידו לעונה נוספת, אותה סיימה הקבוצה במקום השמיני בטבלה. במהלך עונת 2001/2002, לאחר שבעלי הקבוצה אשר אלון החליט למכור את כוכב הקבוצה איציק זוהר לבית"ר ירושלים ללא אישורו, הגיש מלמיליאן את התפטרותו מאימון הקבוצה.
לקראת עונת 2002/2003 מונה מלמיליאן לתפקיד המנהל המקצועי ויועץ הבעלים בקבוצת הכח עמידר רמת גן, שהורדה באותה עונה לליגה השלישית עקב פירוק, והחלה את עונתה הראשונה כקבוצה מאוחדת. תחתיו מינתה הקבוצה את רפי כהן כמאמן, בסיום העונה עלתה הקבוצה לליגה הלאומית. לאחר התפטרותו של כהן מונה מלמיליאן למאמן הקבוצה, ובסיום עונתו השנייה בתפקיד, עונת 2005/2006, העלה אותה לליגת העל. מלמיליאן הוסיף לאמן את הקבוצה בליגה הבכירה, אך הקבוצה סיימה את העונה מתחת לקו האדום וחזרה לליגה השנייה. בסיום העונה עזב מלמיליאן את הקבוצה.
לקראת עונת 2007/2008 מונה מלמיליאן למאמן הפועל פתח תקווה, שירדה לליגת המשנה לראשונה אחרי 23 עונות, במטרה להעלותה לליגה הבכירה. הקבוצה פתחה את העונה באופן לא משכנע, אך הצליחה להתאושש ואף לזכות בגביע הטוטו של הליגה הלאומית, וטיפסה עד למקום הראשון בליגה. אמנם, שני הפסדים רצופים, מול הפועל רמת גן והפועל חיפה, הובילה לירידת הקבוצה למקום הרביעי בטבלה ולפיטוריו של מלמיליאן ב-14 בינואר 2008. מלמיליאן אימן את הקבוצה למשך 15 מחזורים, והוחלף באלי מחפוד. בסיום העונה עלתה פתח תקווה לליגה הבכירה.
לקראת עונת 2009/2010 מונה מלמיליאן למאמן הפועל אשקלון, ששיחקה אז בליגה הלאומית, והוביל אותה להעפלה לליגת העל. הייתה זו הפעם השנייה בלבד בה אשקלון עולה לליגה הבכירה, והיא שיחקה בה לפני כן רק עונה אחת בתולדותיה. אשקלון הייתה לקבוצה הרביעית אותה מעלה מלמיליאן לליגה הבכירה. עם סיום העונה, הודיע מלמיליאן לבעלי הקבוצה כי הוא עוזב, וזאת עקב פנייה לא רשמית מקבוצת נעוריו, בית"ר ירושלים.
ב-11 ביוני 2010 מונה מלמיליאן למאמן קבוצת נעוריו, בית"ר ירושלים. ב-17 בינואר 2011, כחצי שנה לאחר מינויו, הודיע מלמיליאן על התפטרותו מהמועדון, לאחר שהקבוצה דורגה במקום ה-12 בלבד.
חיים אישיים

בשנת 1984 פרסם מלמיליאן אוטוביוגרפיה בשם "הנער מממילא", שבה הוא מספר על עלייתו משכונת העוני הירושלמית להישגים בינלאומיים בכדורגל.
מלמיליאן היה נשוי לעורכת הדין סיגל מלמיליאן-אלימלך, אחותו של שוער וכדורגלן העבר שביט אלימלך. בשנת 1996 נולדה בתם היחידה. הזוג התגרש בשנת 2004. מלמיליאן מתגורר בתל אביב.
הכדורגלנים אבירם ברוכיאן ואביתר ברוכיאן הם אחייניו מדרגה שנייה, ילדיו של בן דודו של מלמיליאן. השניים שיחקו בקבוצת הנוער של בית"ר ירושלים, וכן במדי הקבוצה הבוגרת. בעוד אביתר לא הפך לשחקן משמעותי בקבוצה, אבירם היה מכוכביה הגדולים ואף זכה עם הקבוצה בתארים. מלמיליאן אימן את ברוכיאן במשך חצי שנה בבית"ר ירושלים. לאורך תקופתו בבית"ר, זכה ברוכיאן להשוואות רבות לדודו מלמיליאן, הן במספר 8 על חולצתו והן מבחינת יחס הקהל של הקבוצה כלפיו.
אורי שומר מסורת וכשרות, דבר שהתנגש לעיתים עם עיסוקו. בית הוריו שבשכונת ממילא שכן קרוב למגרש ימק"א, ואף ששיחק בשבתות, היה מגיע למגרש בהליכה, או שנאלץ לשהות בבית מלון סמוך. בעבר נפגשו הוא ועוד כמה שחקנים עם הרבנים הראשיים כדי לבטל את המשחקים בשבת, ולהעבירם למוצ"ש או לימי שישי וראשון, למען שומרי השבת.
מורשת

מלמיליאן זכה להערצה רבה בקרב אוהדי בית"ר ירושלים, שראו בו את סמלם, מה שניכר מתקופתו כשחקן כאשר הוא מוזכר רבות ברפרטואר שירי האליפויות והגביעים בתקופתו, למשל: "...עם מלמיליאן ודני נוימן הביאו לנו התהילה..." בשיר המפורסם של הזמרת אהובה עוזרי "ירושלים של בית"ר" בעקבות הזכייה בגביע של 1976. שמו של מלמיליאן הפך למילה נרדפת בסלנג העברי ל'משובח, חזק', בעקבות סוחרי שוק מחנה יהודה בירושלים, המשבחים את סחורתם באומרם: "כל תפוח מלמיליאן". בסרט הקולנוע "גבעת חלפון אינה עונה", זכתה האמירה המפורסמת לאזכור, כאשר בסיום הסרט מנסים חברי שלישיית הגשש החיוור למכור נפט ברחובות, תוך שהם קוראים: "כל אוקטן מלמיליאן".
בשיר "מספרים" של להקת הדג נחש, שמקור חבריה הוא בעיר ירושלים, נאמר: "שמונה הוא המספר של אורי מלמיליאן, שהוא בלי שום ספק גיבור ילדותי".
במאי 2009 נכנס מלמיליאן להיכל התהילה של הכדורגל הישראלי, ואף נבחר לאחד מחמשת גדולי הכדורגלנים הישראלים בכל הזמנים.
ב-2017 נבחר להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל, ביום העצמאות שעמד בסימן ירושלים.
תארים > כשחקן

אליפות המדינה: 1986/1987
גביע המדינה (5): 1975/1976, 1978/1979, 1984/1985, 1985/1986, 1988/1989
אלוף האלופים (2): 11 בספטמבר 1976, 16 בספטמבר 1986
גביע הליגה / גביע ליליאן 10 בספטמבר 1985
אליפות ישראל בקט רגל 24 במאי 1988
אליפות המדינה: 1991/1992
כדורגלן העונה בישראל: 1975/1976, 1986/1987
מלך השערים של ליגת העל: 1985/1986 (14 שערים), 1989/1990 (16 שערים)
חבר היכל התהילה של הכדורגל הישראלי: 2009
תארים > כמאמן

גביע הטוטו (ליגה לאומית): 2007/2008
הערות שוליים

↑  "מועדון שחקני העבר: אורי מלמיליאן - מועדון הכדורגל מכבי תל אביב". מועדון הכדורגל מכבי תל אביב. 2017-05-01.
↑  אשר גולדברג ורוני דיאון, אורי מלמיליאן התפטר מאימון מכבי נתניה, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2001
↑  איזי עין דור, מלמיליאן: "המטרה של הפועל פ"ת היא לעלות ליגה", באתר ynet, 1 ביולי 2007
↑  אייל בן יעקב‏, מלמיליאן פוטר מהפועל פ"ת, באתר וואלה, 14 בינואר 2008
↑  אופירה אסייג, ‏אורי מלמיליאן חתם לשנה אחת בהפועל אשקלון, באתר ONE‏, 13 ביולי 2009
↑  דור בלך‏, מלמיליאן לא ימשיך בהפועל אשקלון, באתר וואלה, 9 במאי 2010
↑  איזי עין דור, מלמיליאן מאמן בית"ר ירושלים: "זה הבית שלי", באתר ynet, 11 ביוני 2010
↑  גלעד שוברט, זעזוע בבית"ר ירושלים: אורי מלמיליאן התפטר, באתר ynet, 17 בינואר 2011
↑  רון עמיקם, 17 המופלאים, באתר nrg‏, 24 באוקטובר 2008
↑  רון עמיקם, ‏‏מדליק המנורה: מלמיליאן מקבל את הכבוד המגיע לו, באתר ספורט1, 22 באפריל 2017
↑    איתי אילנאי, לא משחקים משבת לשבת, באתר "ידיעות אחרונות", 16 בספטמבר 2017
↑  רוביק רוזנטל, מילון הסלנג המקיף, ירושלים תשס"ה, עמ' 221–222
↑  שפיגלר נבחר לכדורגלן הטוב של כל הזמנים, באתר וואלה, 20 במאי 2009
↑  שמעון אלבז, מלמיליאן ידליק משואה בערב יום העצמאות, באתר ynet, 18 באפריל 2017
↑  השתתפו בה 24 קבוצות והיא נערכה באולם מלחה בירושלים. בגמר נצחה בית"ר ירושלים את בני יהודה תל אביב בתוצאה 5–3. אורי מלמיליאן הצטין בטרניר.
| מאמני הפועל ירושלים |
| --- | --- | --- |
| הפועל ירושלים (1926—2019) | פוליאקוב (1957-58) • קיש (1958-60) • גיבונס (1960-63) • חרניצ'ק (1963) • שפר (1963) • פוקס (1963-65) • וולב (1965-67) • שמילוביץ' (1967-69) • ליטבק (1969-70) • מנצ'ל (1970-72) • לבקוביץ' (1972-74) • שמילוביץ' (1974-75) • רזניק (1975) • חליבנר (1975-76) • לבקוביץ' (1976-77) • סטלמך (1977-78) • סינגל (1978-79) • שפיגל (1979-81) • לבקוביץ' (1981-82) • רדלר (1982) • סינגל (1982-83) • ברגיג (1983-84) • עופר (1984-85) • ברגיג (1985-86) • רוזן (1986) • יוסי כהן (1986-87) • פייגנבוים (1987-88) • שווייצר (1988-89) • בן דוד (1989-1990) • פייגנבוים (1990-91) • מזרחי (1991-92) • בן דוד (1992) • נמני (1992-93) • עופר (1993-94) • אבוטבול (1994-95) • מלמיליאן (1995-96) • מזרחי (1996-99) • עופר (1999) • דיין (1999-2000) • א. לוי (2000-01) • דיין (2001-03) • אסייג (2003-04) • דיין (2004-05) • פייגנבוים (2005) • אסייג (2005-06) • דיין (2006-07) • קדוש (2007-09) • עמר (2009-10) • זגורי (2010) • קדוש (2010-12) • עמר (2012-13) • טל (2013) • עמר (2013-14) • בן דוד (2014-15) • שי כהן(ז) (2015-16) • מחפוד (2016) • מזרחי (2016) • בוזגלו (2016-17) • מרטן (2017) • עזו (2017-19) |  |
| הפועל קטמון ירושלים (2007—2020) | בן שמעון (2007-08) • מ. כהן (2008-09) • זדה (2009-12) • טסלפפה (2012-14) • נימני (2014-15) • דוד (2015-16) • בן זקן (2016-17) • זדה (2017-19) • מזרחי (2019) • אריה (2019-20) |  |
| הפועל ירושלים (2020—) | זיו אריה (2020—) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298080105171  ISNI: 0000 0000 8287 5935  LCCN: nr91029948  VIAF: 107500804   WorldCat (עם VIAF): 107500804
לובביץ'

ערך זה עוסק בכפר ברוסיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  רוסיה רוסיה
 אובלסט:  מחוז סמולנסק מחוז סמולנסק
 נפה:  רודניאנסקי
 תאריך ייסוד:  1654 (רשמית)
 שטח:  1.44 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  460 (2007)
  ‑ צפיפות:  319.44 נפש לקמ"ר (2007)
 קואורדינטות:  54°50′N 30°58′E﻿ / ﻿54.833°N 30.967°E﻿ / 54.833; 30.967
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפונילובביץ'(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפונילובביץ'(למפת מחוז סמולנסק רגילה) סמולנסק ויאזמה רוסלאבל יארצבו ספונובו גגארין דסנוגורסק טבר מ. קלוגה בריאנסק בלארוס פסקובלובביץ'(למפת מחוז סמולנסק מוגדלת) סמולנסק ויאזמה רוסלאבל יארצבו ספונובו גגארין דסנוגורסק טבר מ. קלוגה בריאנסק בלארוס פסקובלובביץ'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הכפר לוּבַּבִיץ' (ברוסית: Любавичи; ביידיש: ליובאוויטש; בפולנית: Lubawicze; בבלארוסית: Любавічы) הוא כפר קטן במחוז סמולנסק שברוסיה, כיום בסמוך לגבול עם בלארוס (רוסיה-הלבנה). הכפר נודע כאחד ממרכזי הפריחה של חסידות חב"ד.
הכפר לובביץ' עומד במרכז היישוב החקלאי: ליובאביצ'י (ברוסית: Любавичское сельское поселение) בנפת רודניאנסקי שבמחוז סמולנסק. הכפר שוכן גם על גדות נהר מלאיה-ברזינה.
במשך הדורות, הכפר ותושבי חבל-הארץ שבאזורו השתייכו למדינות שונות במזרח-אירופה וכן לעמים סלאביים שונים, כגון האימפריה הרוסית, ברית המועצות, בלארוס הסובייטית והפדרציה הרוסית; על-כן, העיירה השתייכה מבחינה מוניציפלית – במרוצת השנים – גם לערים ולמחוזות (אובלסטים) רבים, כמו האורשה, סמולנסק, ויטבסק ומוהילב.
היסטוריה

הכפר נוסד בערך במאה ה-16. הוא קרוי על שם נסיכות ליובומירסקי, שהייתה שליטת הקרקעות באותה עת.
בשנים הראשונות לקיומו היה הכפר בשטח האיחוד הפולני-ליטאי, עד שנת 1654. ב-1784 התרחב היישוב והשתייך אז למשפחת הדוכס סטניסלב ליובומירסקי (Любомирские)(אנ'). בעת הפלישה הצרפתית לרוסיה ב-1812, נכבש היישוב על ידי כוחותיו של נפוליאון שהחזיקו בו במשך שבועיים.
בתקופת האימפריה הרוסית היה הכפר לשטעטל בפלך מוהילוב. ב-1857, התגוררו בכפר כ-2,500 איש. בכל אופן, על פי מקור משנת 1880 בכפר גרו 1,516 איש בלבד (978 מתוכם היו יהודים). על פי מקורות שונים מאותה שנה היו בכפר 313 בתים, 2 כנסיות אורתודוקסיות ושני בתי כנסת.
בסוף המאה ה-19, לקראת תחילת המאה ה-20, התפתח בליובאביץ' השוק הגדול ביותר בפלך מוהילוב, שגלגל למעלה מ-1.5 מיליון רובלים. לאחר מהפכת אוקטובר, נטשו מנהיגי חסידות חב"ד את הכפר והאוכלוסייה היהודית של הכפר החלה להצטמצם ומספרהּ ירד בהדרגה.
בשנות ה-20 של המאה העשרים ישבו בכפר כ-950 יהודים – כמחצית אוכלוסייתה. בין מלחמות העולם הם התפרנסו ממלאכה זעירה, מסחר ועבודה חקלאית;
היסטוריה > במהלך השואה

בתקופת מלחמת העולם השנייה והשואה, ב-4 בנובמבר 1941 נרצחו 483 יהודים בכפר, על ידי הנאצים ועוזריהם. חיילי הוורמאכט כבשו את הכפר ב-21 ביולי 1941. לאחר ימים אחדים נאסרה קבוצת יהודים ונאמר להם שהם מובלים לעבודה, אך כולם נורו למוות. כחודש לאחר מכן הוכרחו היהודים לשאת טלאי צהוב והוטלו איסורים שונים. ב-27 בספטמבר 1941 יהודי הכפר רוכזו בגטו. הם נצטוו להתייצב בכיכר המרכזית של הכפר ולקחת מטען יד בלבד. בכיכר הם נשדדו, 17 מהם נאסרו ונרצחו, והיתר הועברו לגטו תחת משמר של שוטרים רוסים ושל אנשי פלוגת אס-אס. גטו לובביץ' כלל רחוב אחד בלבד וב-19 הבניינים שבו נדחסו כ-500 יהודים – בני המקום ופליטים ממקומות אחרים. בגטו לא הייתה אספקת מזון סדירה וחומרי הסקה. תושביו נלקחו לעבודת כפייה בתיקון ואחזקת דרכים וגשרים. ב-4 בנובמבר 1941, חוסל הגטו כאשר אנשי אס אס ושוטרים מקומיים כיתרו את הגטו. היהודים גורשו מבתיהם לכנסייה וממנה נלקחו בקבוצות ונרצחו בירי בתעלה, לא רחוק מהכפר.
בסוף שנות ה-80 רכשה קהילת חב"ד במוסקבה את בית אדמו"רי חב"ד.
בשנת 2001 נחנך מוזיאון לתולדות חסידות חב"ד, וב-16 ביולי 2002 נחנכה אנדרטה לזכר רצח יהודי לובביץ'.
בשנת תשפ"ג שוחזר המבנה של ישיבת תומכי תמימים בלובביץ' שפעלה בעיירה בשנים ה'תרנ"ז–ה'תרע"ח.
חסידות חב"ד

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
השני בשושלת אדמו"רי חסידות חב"ד - רבי דובער שניאורי, ה"אדמו"ר האמצעי", התיישב בכפר זה בשלהי שנת תקע"ג (1813), וייסד בכך את הזרם החבד"י הקרוי גם על שם העיירה, "חב"ד ליובאוויטש". מהדור הרביעי של חב"ד התקיימו במקביל לחב"ד ליובאוויטש, זרמים חב"דיים אחרים, שנקראו בשם העיירות בהן ישבו אדמו"ריהם, דוגמת חב"ד קאפוסט וחסידות ליאדי. אדמו"רי שושלת ליובאוויטש ישבו בכפר במשך 102 שנים. העובדה כי בסופו של דבר מכל ענפי השושלת החב"דית התמיד בקיומו רק ענף זה הביאה לזיהוי של חב"ד בכלל עם שם הכפר.
במשך שנות פעילות החסידות בכפר, היו רוב תושביה יהודים, הרב היה אברהם זליקסון ואחריו חתנו דוד יעקובסון. גם אחרי שעזב אדמו"ר הרש"ב את הכפר בשנת ה'תרע"ו (1916) בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה, בית הכנסת נותר פעיל בכפר ונסגר רק בשנת ה'תרצ"ו (1927), על-ידי הקומוניסטים במהלך החורף, ובכל זאת נותרו יהודים רבים בכפר, עד לשואה, שבה הושמדו מרבית יהודי הכפר. כיום אין קהילה יהודית בכפר לובביץ'.
בכפר נמצאים קבריהם של שניים משושלת אדמו"רי חב"ד ליובאוויטש, רבי מנחם מנדל שניאורסון ה"צמח צדק" - האדמו"ר השלישי, ובנו רבי שמואל שניאורסון "המהר"ש" - האדמו"ר הרביעי, מעל הקברים הוקם אוהל. יש בכפר בית השייך לרבי מליובאוויטש (נרכש בתחילת שנות ה-90) ומוזיאון השייך לחסידות חב"ד שהוקם על ידי אגודת חסידי חב"ד בחבר העמים בשנת ה'תש"ס (2000). כיום פועל לאחזקת המקומות הקדושים בלובביץ', הרב גבריאל גורדון, שליח חב"ד.
לקריאה נוספת

אלישיב קפלון, ליובאוויטש העיירה של חב"ד, תשע"ז, 566 עמודים.
הערות שוליים

↑  "לראשונה מוצאים את העיירה ליובאוויטש נזכרת במסמך של שנת (רפ"א) 1521", פרק יסוד העיירה ליובאוויטש אדר ה'תשס"א, שלום בער לוין.
1 2  היסטוריית העיירה ליובאוויטש
↑  ד"ר איליה לוריא, עדה ומדינה. בספר הזיכרונות של אדמו"ר הריי"צ נרשמה סיבה אחרת, והיא - אדם בשם מאיר הקים אותו, וכיון שתושביו היו אוהבי הבריות, ואוהבי כל יצוריו של הבורא, נקרא שמו ליובוב- שמשמעות שמו היא "אהבה".
| חסידות חב"ד |
| --- | --- | --- |
| שושלת ליובאוויטש | הראשון: שניאור זלמן מלאדי ("אדמו"ר הזקן", "בעל התניא") • השני: דובער שניאורי ("האדמו"ר האמצעי") • השלישי: מנחם מנדל שניאורסון ("הצמח צדק") • הרביעי: שמואל שניאורסון ("מהר"ש") • החמישי: שלום דובער שניאורסון ("הרש"ב") • השישי: יוסף יצחק שניאורסון ("הריי"צ") • השביעי: מנחם מנדל שניאורסון ("הרבי מלובביץ'") |  |
| ענפים נוספים בחסידות | אהרן מסטרשלה | קאפוסט: יהודה לייב שניאורסון • שלמה זלמן שניאורסון • שלום דובער שניאורסון מרציצה • שמריה נח שניאורסון מבאברויסק | לאדי: חיים שניאור זלמן שניאורסון • יצחק דובער שניאורסון • לוי יצחק מסיראטשין | ניעז'ין: ישראל נח שניאורסון | עץ שושלת חב"ד |  |
| כתבים | אדמו"ר הזקן: ספר התניא • שולחן ערוך הרב • סידור אדמו"ר הזקן • תורה אור ולקוטי תורה • מאמרי אדמו"ר הזקן | האמצעי: קונטרס ההתפעלות | הצמח צדק: צמח צדק • אור התורה • דרך מצותיך | הרש"ב: המשך יו"ט של ר"ה תרס"ו • בשעה שהקדימו תרע"ב | הריי"צ: אגרות קודש הריי"צ | ספרי הרבי מלובביץ': היום יום • לקוטי שיחות • אגרות קודש הרמ"מ • תורת מנחם • רשימות | אחרים: ספר הערכים • קטגוריה:כתבי עת חב"דיים |  |
| אתרים | מרכז חב"ד – 770 • אוהל חב"ד לובביץ' • כפר חב"ד • קטגוריה:בתי כנסת חב"דיים • קטגוריה:ריכוזים חב"דיים | לובביץ' |  |
| מושגים | ניגוני חב"ד: ארבע בבות • צמאה לך נפשי • ופרצת • ניגוני הרבי מלובביץ' • תבנית:ניגוני חב"ד • קטגוריה:ניגוני חב"ד | פעילות: בית חב"ד • שלוחי חב"ד • מבצעי הרבי מחב"ד | התוועדויות: התוועדות • מאמר חסידות • משפיע | מועדים: חג הגאולה • | תקנות: סעודת משיח • מקווה "בור על גבי בור" • תקנת לימוד החת"ת • תקנת לימוד הרמב"ם | שונות: פולמוס המשיחיות |  |
| ארגונים מרכזיים | אגודת חב"ד העולמית • ספריית חב"ד • בית דין רבני חב"ד • הוצאת ספרים קה"ת • רשת ישיבות תומכי תמימים • כולל חב"ד • מרכז לענייני חינוך • נשי חב"ד • צעירי אגודת חב"ד בישראל •  רשת חינוך חב"ד • צבאות ה'   קטגוריה:ארגוני חב"ד • רשת ישיבות תומכי תמימים ליובאוויטש (ישיבות תומכי תמימים) |  |
| שונות | קטגוריה:חסידי חב"ד • קטגוריה:רבניות חב"ד |  |
קטגוריה:חסידות חב"ד
בית הקברות היהודי בלובביץ'
חלקת 'אוהל הרבניות' של אדמור"י חב"ד, בבית הקברות היהודי
תעוז

ערך זה עוסק במושב בישראל. אם התכוונתם למוצב צה"לי, ראו .
| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: ירושלים
מועצה אזורית: מטה יהודה
גובה ממוצע: ‎221 מטר
תאריך ייסוד: 1950
תנועה מיישבת: הפועל המזרחי
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 676 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) תעוז(למפת השפלה רגילה) תעוז(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תעוז(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תעוז31°48′04″N 34°58′29″E﻿ / ﻿31.8010195980549°N 34.9746594932368°E﻿ / 31.8010195980549; 34.9746594932368  heמפת היישובים של מועצה אזורית מטה יהודה (in English: Mateh Yehuda Regional Council) באדום - תעוז בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

תעוז (תָּעֹז) הוא מושב של ארגון המושבים של הפועל המזרחי. נמצא צפונית לבית שמש, בצד כביש הגבורה, השייך למועצה האזורית מטה יהודה.
היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1950 על ידי עולים מתימן, על יסודות הכפר הערבי בית סוסין, שתושביו נמלטו במלחמת העצמאות, במהלך מבצע בן נון ב', ולא הורשו לחזור לבתיהם.
הרב הראשון של היישוב שהיה אז כפר, היה הרב יוסף שמן. הוא כיהן במשרתו משלהי שנת ה'תש"י ועד אמצע שנת ה'תשי"ז. הרב הנוכחי הוא הרב יעקב יעקב, המשמש גם כרבם של יוצאי קוצ'ין בישראל.
בשלב מאוחר יותר, בעקבות בעיות ביטחוניות שנבעו מסמיכות המושב לגבול עם ירדן, עזבו חלק מהמתיישבים המקוריים ובמקומם התיישבו עולים מקוצ'ין. בשנת 1958 סירב המושב לקלוט משפחות נוספות של יוצאי קוצ'ין מחשש שהדבר יביא להפרת האיזון הדמוגרפי.
תעוז הוא אחד מחמשת המושבים שמהווים עד היום מרכז לקהילה הקוצ'ינית. בינואר 1957 החלו העבודות לחיבור המושב לרשת החשמל הארצית. המושב אומץ על ידי יחידה של משמר הגבול שקיים פעילויות משותפות עם המושב.
שטחו כ-1,500 דונם.
מקור שמו של היישוב הוא מהפסוק בספר תהילים:
לְךָ זְרוֹעַ עִם גְּבוּרָה, תָּעֹז יָדְךָ, תָּרוּם יְמִינֶךָ.
מפסוק זה נגזר גם שם המושב הסמוך תרום.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  עת הבציר הגיעה, דבר, 29 ביולי 1956
↑  מושב תעוז מסרב לקלוט עשר משפחות מעולי קוצ'ין, דבר, 13 בנובמבר 1958
↑  העבודות בחיבור מושב תעוז, דבר, 11 בינואר 1957
↑  מפה ומפה, מסיבת חנוכה, דבר, 16 בדצמבר 1963
↑  יואב רגב, מדריך ישראל החדש, כרך 10: השפלה, כתר, ידיעות אחרונות ומשרד הביטחון, 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590414205171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תעוז
ילדי מושב תעוז, 1965. אוסף דן הדני, הספרייה הלאומית
בית העם
דוד ורהפטיג

דוד ורהפטיג
דוד ורהפטיג (14 ביוני 1910 – 12 בפברואר 1987) היה איש בית"ר, נציבה האחרון של התנועה בלטביה, אסטוניה ופינלנד, אחיו הבכור של לוחם הלח"י, הרצל עמיקם וקרובו של הצייר אבל פן.
חייו

דוד ורהפטיג נולד לזלמן ובלה ורהפטיג, בעיירה לודזה שבאימפריה הרוסית (כיום לטביה). בגיל 13 שמע לראשונה את רעיונות הציונות הרוויזיוניסטית בהרצאה של זאב ז'בוטינסקי בלודזה, ובעקבות כך הצטרף לאחר שנתיים לתנועת הנוער בית"ר ושימש שם כמדריך בקן המקומי.
ב-1927, עם סיום לימודיו בבית הספר העברי העירוני בעיירת הולדתו, עזב ורהפטיג את לוזדה ונרשם לאוניברסיטת לטביה בריגה. שם למד ורהפטיג בפקולטה להנדסה, ובמקביל המשיך בפעילותיו בתנועת הנוער ובתנועה הרוויזיוניסטית. במסגרת פעילות ציונית זו עבד ב-1933 כחבר מערכת העיתון הרוויזיוניסטי "אוונט פוסט".
בזמן זה החליט ורהפטיג לעלות לארץ ישראל, אך חש כי עליו למלא ראשית את שירות החובה בצבא הלטבי. ב-1934 התגייס לצבא המקומי והוצב כקשר בגדוד חי"ר. ב-1935, עם תום שירותו הצבאי, נתמנה לנציב בית"ר בלטביה, אסטוניה ופינלנד על ידי ראש בית"ר. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נשאר בריגה.
אסיר ציון

ב-6 באוגוסט 1940 נעצר ורהפטיג בריגה על ידי שלטונות הכיבוש הסובייטי באשמת "פעילות ציונית חתרנית". ב-26 במרץ 1941, לאחר חקירה ממושכת, נשלח לשמונה שנים ב"מחנה עבודה לתיקון המידות", שהיה בפועל גולאג וורקוטקה המפורסם בצפון-מערב רוסיה. עם שחרורו בספטמבר 1948 מוורקוטקה הוגלה ורהפטיג לקרסנויארסק שבסיביר. בדצמבר 1955, לאחר כמעט שמונה שנים נוספות, טוהר מכל האשמות על ידי בית המשפט העליון של לטביה. כחצי שנה לאחר מכן, חזר ורהפטיג לריגה.
ב-19 בינואר 1966, בעקבות מאמצים כבירים מצד אחיו הרצל, קיבל היתר מיוחד מברית המועצות לעלות לישראל. ב-8 במאי, לאחר מספר חודשים, עלה ארצה. לאחר עלייתו פעל ורהפטיג רבות למען יהדות ברית המועצות ולעליית אסירי ציון, ובהם יעקב קדמי, גרישה פייגין וסילבה זלמנסון.
דוד ורהפטיג נפטר חסר אישה וילדים ב-12 בפברואר 1987, והובא למנוחות בבית העלמין הדרום . במלאת שנה למותו, ספד לו מנחם בגין:
במלאת שנה לפטירתו של דוד ורהפטיג נעלה את זכרו של נציב בית"ר בלטביה, אסיר ציון במשך שנים רבות ופעיל בלתי נלאה למען שיבת ציון של אחינו מברית המועצות.
דוד היה אחד מטובי תלמידיו של זאב ז'בוטינסקי, משניטלה ממנו האפשרות להילחם למען ציון, קיבל על עצמו לסבול למענה. הסבל הממושך לא שבר את רוחו, הוא בא ארצה, בהחלטה ברורה לפעול למען עלית היהודים בהמוניהם ... דוד עשה גדולות ונצורות על אף הקשיים שעמדו בפניו, כדי לסייע לאחינו בברית המועצות לשמור על ייחודם הלאומי ועל החזון של עליה רבתי. זה היה במלוא מובן המושג תוכן חייו בא"י, ועד יומו האחרון לא הפסיק את פעולתו הברוכה. כולנו נזכור את דוד כמי שהקדיש את חייו לתקומת ישראל ולגאולת האומה, באהבה רבה.
ראו גם

יהדות ברית המועצות
העלייה מברית המועצות בשנות ה-70
העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90
לקריאה נוספת

דוד ורהפטיג, נקמת האסיר. תרגם מרוסית בנימין צוקרמן, הוצאת יאיר ע"ש אברהם שטרן, 1989
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529048405171  ISNI: 0000 0000 5055 8636  LCCN: nr90021794  VIAF: 9696092   WorldCat (עם VIAF): 9696092