stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף עראקאת
ביוגרפיה

יוסף עריקאת נולד ב-22 בינואר 1990 בפרימונט, קליפורניה. הוריו ממוצא פלסטיני. סיים את לימודיו באוניברסיטת סאן חוזה כאמן תיאטרון גדול. עריקאת עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה לאחר האוניברסיטה במטרה להמשיך את קריירת המשחק שלו.
לעראקאת היו מספר ערוצי יוטיוב, הבולט שבהם הוא ערוץ העוסק בכושר. הוא התפרסם וגדל בעיקר כשהחל ליצור סרטוני מזרח-תיכון. הערוצים הקודמים שלו כללו אותו בשגרת אימון גופני, ואותו נותן סיקור לפני ואחרי שגרה זאת.
ב-1 בינואר 2015 הוא הוציא את הסינגל הראשון שלו, הנקרא "Prideland" תחת שם הבמה "פאוסי" (Fousey). קליפ רשמי לשיר יצא באותו יום, בערוץ הוולוג שלו, DOSEofFOUSEY.
עריקאת יצא לסבב הופעות עולמי ביחד עם חברו ושותפו להופעות, רומן אטווד. סבב ההופעות נקרא "הסבב רומן נגד פואוסי – Roman vs Fousey Tour". עד כה, הם הופיעו בשלל מדינות בארצות הברית, הכוללות את קליפורניה, אוהיו, ניו יורק וטקסס. הם הופיעו גם מחוץ לארצות הברית, כמו בקנדה. הסבב כולל עוד מדינות כמו סקוטלנד ואנגליה, אך רשימת ההופעות המלאה עוד לא יצאה רשמית, כך שלא ידוע על עוד מדינות.
בשנת 2016 כיכב בסרטו של טיילר פרי "ליל כל הקדושים של מדיאה", קומדיית אימה פרודית.
עריקאת גדל במשפחה מוסלמית דתית. במשך זמן ארוך במיוחד, הוא לא הסתדר עם הזהות הדתית שלו ועם עדתו, למרות שהוא נתן לא פעם ביקורת על סטריאוטיפים שליליים על מוסלמים.
עריקאת סובל מדיכאון מתמשך, התמכרות והפרעה דו-קוטבית. הוא מזכיר את זה בהרבה ולוגים שלו, וגם הצהיר זאת בכנס של VH1. הוא היה מועמד למתחן השנה ולהופעת השנה בכנס ה-Streamy Awards החמישי, וב-18 בספטמבר 2015 הוא זכה בהופעת השנה של 2015 באותו כנס.
סינדיוצרס

| סינדיוצרס |
| --- | --- |
 שחזור של Syndyoceras cooki
תקופה
מיוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: מעלי גירה
משפחה:: פרוטוצרטיים
סוג:: סינדיוצרס
מינים
 Syndyoceras cooki
שם מדעי
 Syndyoceras ‏Barbour, 1905
תחום תפוצה


סינדיוצרס (שם מדעי: Syndyoceras) הוא סוג של יונק נכחד מסדרת מכפילי פרסה שחי בתקופת המיוקן בערבות מרכז אמריקה הצפונית. היצור נראה כמו צבי אך היה שונה ממכפילי הפרסה המודרניים והשתייך למשפחה הנכחדת פרוטוצרטיים (Protoceratidae).
אורכו של היונק הגיע ל-1.6 מטר ומשקלו ל-60 ק"ג. בניגוד לצבאים היו לו שתי אצבעות עבות דמויות-פרסה בכל רגל. הגולגולת של הסינדיוצרס הייתה גדולה והיו בה זוג קרניים שמוקמו בין העיניים לאוזניים, ועוד קרן גדולה מפוצלת לשניים על החוטם. הניבים היו דקים יותר משיני צבאים ודמו לניבי אייל המושק. ממבנה הגולגולת ייתכן שהיה ליצור אף בולבוסי בדומה לסאיגה.
יונקים אלה תפקדו בתור הצבאים של המיוקן ונעו בעדרים במישורי אמריקה. ככל הנראה הקרניים הייחודיות סייעו להם להילחם ביריבים, למשוך בני זוג וכן להתגונן מטורפים.
גלריה
שלד של סינדיוצרס
דיטריך פישר-דיסקאו

| --- | --- |

 לידה:  28 במאי 1925 ברלין, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  18 במאי 2012 (בגיל 86) ברג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הירשטראסה 
 מוקד פעילות:  הרייך הגרמני, גרמניה 
 תקופת הפעילות:  1947–2012 (כ־65 שנים) 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לאמנויות בברלין 
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 חברת תקליטים:  דויטשה גרמופון, EMI 
 בן או בת זוג:  Irmgard Poppen (1949–1963) Kristina Pugell (1968–1975) יוליה ואראדי (1977–2012) בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 צאצאים:  Mathias Fischer-Dieskau, Martin Fischer-Dieskau, Manuel Fischer-Dieskau 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (1990)  פרס פרידריך ריקרט (1977)  מדליית הזהב ע״ש גתה (2009)  פרס האמנות של ברלין (1950)  מדליית הזהב של החברה הפילהרמונית המלכותית (1988)  מדליית ברהמס (12 בספטמבר 1998)  פרס רוברט שומאן של צוויקאו (1987)  פרס ארנסט פון סימנס (1980)  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1958)  פרס המוזיקה של פרנקפורט (2001)  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1984)  פרס לאוני סונינג למוזיקה (1975)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה (1984)  מפקד מסדר האמנויות והספרות (26 בינואר 1995)  פרס גרמופון למפעל חיים (1993)  דב ברלין (2006)  מדליית ארנסט רויטר (1993)  פרימיום אימפריאל (2002)  פרס המוזיקה של דיסבורג (2007)  אזרח כבוד של ברלין  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת היידלברג  עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר 
 פרופיל ב-IMDb
 
פישר-דיסקאו בעת קבלת פרס פולר למוזיקה מידי קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה בשנת 2005.
דיטריך פישר-דיסקאו (בגרמנית: Dietrich Fischer-Dieskau; ‏28 במאי 1925 – 18 במאי 2012) היה זמר בריטון, מנצח, מורה, מדריך מוזיקלי וקריין גרמני אשר נחשב, לדעתם של רבים, לזמר הליד (השיר האמנותי) הטוב ביותר בדורו. הוא היה ידוע בשליטתו הרבה בקולו אשר ניחן בצבעים רבים, ברגישותו לניואנסים, בפרשנות עמוקה ליצירות המבוצעות ובדיקציה מעולה. פישר-דיסקאו היה אחד הפורים ביותר מבין המוזיקאים המבצעים ואולי הפורה ביותר בקרב הזמרים; במהלך חמישים שנות פעילותו כזמר (1942-1992), ביצע והקליט תפקידים רבים מאוד באופרות, אורטוריות, יצירות דתיות שונות (פסיונים, מיסות, רקוויאמים), לידר ויצירות סימפוניות בעלות תפקיד קולי.
נעוריו

פישר-דיסקאו נולד בברלין בשנת 1925. הוא החל לשיר כבר כילד, וקיבל לראשונה הכשרה קולית בגיל 16.
לאחר שנת לימודים בקונסרבטוריון של ברלין, גויס בשנת 1943 לוורמאכט ונשלח לחזית המזרחית.
אחיו הנכה, מרטין, נרצח על ידי הנאצים.
בשנת 1945 נפל בשבי האמריקני באיטליה. את הופעותיו הראשונות ערך במחנה השבויים.
נלקח בשבי האיטלקי כאסיר מלחמה.
קריירת השירה

ב-1947 חזר מהשבי באיטליה לגרמניה, שם התחיל את קריירת השירה בעיר באדנוויילר כמחליף-ברגע-האחרון לבריטון שלא יכול להגיע ב"רקוויאם הגרמני" מאת ברהמס. בסתיו של אותה השנה נתן רסיטל לידר בלייפציג וזמן קצר לאחר מכן קונצרט ראשון מוצלח בברלין. ב-1948, בהיותו סטודנט שירה אצל הרמן וייסנבורן, נתן קונצרט בו שר את מחזור השירים מסע החורף מאת פרנץ שוברט. באותה שנה הועסק פישר-דיסקאו לראשונה על ידי האופרה של ברלין, שם פצח בקריירה אופראית בתפקיד רודריגו, המרקיז מפוזה באופרה דון קרלו (נקראת גם דון קארלוס בגרסה הצרפתית) מאת ורדי, תחת שרביטו של המנצח ההונגרי הידוע פרנץ פריצ'אי. בהמשך, הופיע גם בבתי האופרה של וינה וּמינכן.
אחרי 1949 ערך סיבובי הופעות באנגליה, בהולנד, בשווייץ, בצרפת ובאיטליה. ב-1951 הופיע לראשונה בפסטיבל זלצבורג ב"שירי השוליה הנודד" מאת מאהלר, בניצוח וילהלם פורטוונגלר.
הוא הופיע דרך קבע בפסטיבל בַּיירוֹיְת בין השנים 1954 ו-1961, וּבפסטיבל זלצבורג מ-1956 עד תחילת שנות ה-70.
כזמר אופרה, הופיע פישר-דיסקאו בעיקר בברלין וּבבית האופרה הלאומי הבווארי במינכן. כמו כן נתן הופעות אורח באופרה הלאומית בווינה, בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון, באופרה הלאומית בהמבורג, ביפן ובתיאטרון המלך באדינבורו, כחלק מפסטיבל אדינבורו. סיבוב ההופעות הראשון שלו בארצות הברית היה בשנת 1955. ב-1964 נתן רסיטל לידר באולם קרנגי הול בניו יורק. בשנת 1951 ערך פישר-דיסקאו את ההקלטות הראשונות שלו עם הפסנתרן הנודע ג'רלד מור, באולפני חברת EMI בלונדון. הם הקליטו יחד רבות עד לפרישתו של מור בשנת 1967. הקלטות השניים של כל שירי שוברט היו לשם דבר.
פישר-דיסקאו ידוע גם בכך שביצע מוזיקה רבה בת-זמננו, כולל יצירות מאת המלחינים: בנג'מין בריטן, סמיואל בארבר, הנס ורנר הנצה, ארנסט קרנק, ויטולד לוטוסלבסקי, זיגפריד מאתוס, גוטפריד פון איינם, אריברט ריימן ועוד.
פישר-דיסקאו פרש מקריירת השירה בשנת 1992. תפקידו האחרון היה פלסטף באופרה הנושאת שם זה מאת ורדי, אשר חוברה על פי המחזה נשות וינדזור העליזות של שייקספיר. לאחר פרישתו הקדיש את זמנו וּמרצו לניצוח, להוראה, לחיבור ספרים, לציור וכיוצא באלה. בשנת 2005 זכה פישר-דיסקאו בפרס פולר, פרס שוודי יוקרתי עבור הישגים יוצאי דופן בתחום המוזיקה. פרס זה מכונה באופן בלתי רשמי "פרס נובל של עולם המוזיקה".
חיים אישיים

פישר-דיסקאו התחתן ארבע פעמים. ב-1949 נישא לצ'לנית אירמגארד פּוֹפּן. נולדו להם שלושה בנים, העוסקים כולם בתחום אמנויות הבמה: מתיאס (מעצב במה), מרטין (מנצח), ומנואל (צ'לן). אירמגארד נפטרה בשנת 1963 מסיבוכים במהלך לידה. בשנים 1965-1967 היה נשוי לשחקנית רות לווריק ובשנים 1968-1975 לכריסטינה פּוּגל-שוּלֶה. משנת 1977 ועד מותו היה נשוי לזמרת הסופרן יוליה ואראדי.
ספרים

The Fischer-Dieskau Book of Lieder: The Original Texts of over 750 Songs, translated by Richard Stokes and George Bird. Random House, 1977. (ISBN 0-394-49435-0)
Reverberations: The Memoirs of Dietrich Fischer-Dieskau, translated by Ruth Hein. Fromm International, 1989. (ISBN 0-88064-137-1)
Robert Schumann Words and Music: The Vocal Compositions, translated by Reinhard G. Pauly. Hal Leonard, 1992. (ISBN 0-931340-06-3)
Schubert's Songs: A Biographical Study. Alfred A. Knopf, 1977. (ISBN 0-394-48048-1)
Wagner and Friedrich Nietzsche|Nietzsche, translated by Joachim Neugroschel. Continuum International, 1976.
Jupiter und ich: Begegnungen mit Furtwängler, Berlin University Press, 2009.
ספרים > אודותיו

Neunzig, Hans A. Dietrich Fischer-Dieskau Trans. Kenneth S Whitton. Gerald Duckworth & Co, 1998. (ISBN 0-7156-2818-6)
Whitton, Kenneth S. Dietrich Fischer-Dieskau: Mastersinger Holmes & Meier Publishers, 1981. (ISBN 0-8419-0728-5)
תפקידים אופראיים

פישר-דיסקאו ביצע תפקידים (לעיתים ביצע תפקידים שונים בהזדמנויות שונות באותה האופרה) באופרות הבאות:
| --- | --- |
טירתו של כחול הזקן: בלה בארטוק
פידליו: לודוויג ואן בטהובן
לולו, ווצק: אלבן ברג
בֵּאטריס ובנדיקט, קללת פאוסט: הקטור ברליוז
כרמן, דולי הפנינים: ז'ורז' ביזה
המבול: פלוּט
הירוטאס וגרלינה: בוריס
דוקטור פאוסט: פרוצ'ו בוזוני
הנישואין בסתר: דומניקו צ'ימרוזה
פליאס ומליסאנדה: קלוד דביסי
לוצ'יה די למרמור: גאטנו דוניצטי
מות דאנטון: גוטפריד פון איינם
היער: פורטנר
אנדרֵאה שנייה: אומברטו ג'ורדאנו
איפיגניה בטאוריס, איפיגניה באאוליס, אורפאוס ואֶוּרידיצ'ה: כריסטוף ויליבלד גלוק
פאוסט: שארל גונו
אגריפינה, ברניצ'ה, יוליוס קיסר, אותו, אחשוורוש, שלמה: גאורג פרידריך הנדל
אציס וגאלאתיאה: יוזף היידן
אלגיה לאוהבים הצעירים: הנס ורנר הנצה
קרדיאק, מאתיס הצייר: פאול הינדמית
הנזל וגרטל, ילדי המלך: אנגלברט הומפרדינק
ליצנים: רוג'רו לאונקוואלו
הקלע הפרוע, אונדינה, צאר וצימרמן: אלברט לורצינג
שני הפדגוגים, השיבה מהניכר: פליקס מנדלסון
פרנציסקוס הקדוש מאסיזי: אוליבייה מסייאן
בסטיין ובסטיינה, כך עושות כולן, הגננית המדומה, חליל הקסם, דון ג'ובאני, האווז הקהירי, נישואי פיגארו: וולפגנג אמדאוס מוצארט
נשות וינדזור העליזות: אוטו ניקולאי
סיפורי הופמן: ז'אק אופנבך
פלסטרינה: האנס פפיצנר
לה ג'וקונדה: אמילקארה פונקיילי
האדרת, ג'אני סקיקי, לה בוהם, טוסקה, מאדאם באטרפליי: ג'אקומו פוצ'יני
ליר: אריברט ריימן
גשר סאן לואיס ריי: רויטר
וילהלם טל: ג'ואקינו רוסיני
אלפונסו ואסטרלה, האחים התאומים, משימת ארבע-השנים: פרנץ שוברט
גנובבה: רוברט שומאן
פאוסט, יסונדה: לואי שפור
אולימפי: ספונטיני
אראבלה, אריאדנה בנאקסוס, קפריצ'ו, אביר הוורד, האישה ללא צל, אלקטרה, אינטרמצו, סלומה: ריכרד שטראוס
ברון הצוענים, העטלף: יוהאן שטראוס הבן
מאזפה, פיק דאם, יבגני אונייגין, הקוסמת:  פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי
אאידה, דון קארלוס, פלסטף, ערביות סיציליאניות, הטרובדור, כוחו של גורל, לה טרוויאטה, מקבת', אותלו, ריגולטו, נשף המסכות: ג'וזפה ורדי
זהב הריין, הוולקירה, דמדומי האלים (מתוך טבעת הניבלונגים), ההולנדי המעופף, המייסטרזינגר מנירנברג, לוהנגרין, טנהויזר, פרסיפל, טריסטן ואיזולדה: ריכרד וגנר
הקורגידור: הוגו וולף
שירים אמנותיים

פישר-דיסקאו ביצע כ-3000 שירים שונים לרבות מחזורי שירים מאת מלחינים רבים ומגוונים, ביניהם: לודוויג ואן בטהובן, רוברט שומאן, פרנץ שוברט, יוהנס ברהמס, הוגו וולף, אלבן ברג, גוסטב מאהלר, ריכרד שטראוס, קארל לווה, האנס פפיצנר, אותמר שק, קלוד דביסי, מוריס ראוול, גבריאל פורה.
שירים אמנותיים > שירים על מות ילדים

דוגמה לאופן שירתו של פישר-דיסקאו ניתן לשמוע בהקלטה למחזור השירים "שירים על מות ילדים" מאת גוסטב מאהלר. ההקלטה שלהלן היא עם התזמורת הסימפונית של ברלין בניצוחו של רודולף קמפה. ההקלטה היא מה-20-21 ביוני 1955.
| --- | --- |
: 1. "Nun will die Sonn' so hell aufgeh'n") 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
| --- | --- |
: 2. "Nun seh' ich wohl, warum so dunkle Flammen" 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
| --- | --- |
: 3. "Wenn dein Mütterlein" 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
| --- | --- |
: 4. "Oft denk' ich, sie sind nur ausgegangen" 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
| --- | --- |
: 5. "In diesem Wetter" 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
גואנגג'ואו

| --- | --- |

פוטומונטז' של גואנגג'ואו
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מחוז:  גואנגדונג
 ראש העיר:  ג'אנג גואנגנינג
 רשות מחוקקת:  Guangzhou Municipal People's Congress 
 בירת התת-המחוז העירוני:  Yuexiu District 
 תאריך ייסוד:  1918
 שטח:  7,434 קמ"ר
 גובה:  21 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בתת-המחוז העירוני:  18,676,605 (2020)
  ‑ במטרופולין:  75,709,914 (2020)
  ‑ צפיפות:  2,512 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  23°07′39″N 113°14′50″E﻿ / ﻿23.1275°N 113.247222°E﻿ / 23.1275; 113.247222
 אזור זמן:  UTC +8
 אתר העיר בסינית אתר העיר באנגלית
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןגואנגג'ואו(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןגואנגג'ואו(למפת גואנגדונג רגילה) שנג'ן דונגגוואן ג'אנג'יאנג ג'יאיאנג מאומינג שאנטואו פוג'יין ג'יאנגשי חונאן גואנגשי ים סין הדרומיגואנגג'ואו(למפת גואנגדונג מוגדלת) שנג'ן דונגגוואן ג'אנג'יאנג ג'יאיאנג מאומינג שאנטואו פוג'יין ג'יאנגשי חונאן גואנגשי ים סין הדרומיגואנגג'ואו    מיקומה של גואנגג'ואו במחוז גואנגדונג tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קתדרלת הלב הקדוש (גואנגג'ואו).
גְוָאנְגְג'וֹאוּ (בסינית מפושטת: 广州; בסינית מסורתית: 廣州; בפין-יין: Guǎngzhōu; ‏האזנהקובץ:Zh-Guangzhou.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר נמל תת-מחוזית ובירת מחוז גואנגדונג שבדרום הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 התגוררו בתת-המחוז העירוני כ-18.6 מיליון תושבים, גואנגג'ואו היא העיר השנייה בגודלה בגואנגדונג והרביעית בסין כולה. גואנגג'ואו היא העיר המרכזית ב"אזור הכלכלי הדלתא של נהר הפנינה" המונה כ-75.71 מיליון תושבים.
שם העיר

בכתב סיני מסורתי שם העיר נכתב 廣州.
השם נהגה בשפת המקום, קנטונזית: [kʷɔ̌ːŋ.tsɐ̂u] או [kʷɔ̌ːŋ.tsɐ́u], קוּאנְג-צָאוּ ‏האזנהקובץ:Yue-gwong2zau1.opus‏Ⓘ‏. במנדרינית תקנית השם נהגה [kwàŋ.ʈʂóu], קואנג-צ'וֹאו.
העיר הייתה ידועה במערב בשם קנטון, שם שמבוסס על תרגום לצרפתית של משמעות השם בקנטונזית.
היסטוריה > היסטוריה קדומה

יש המעריכים שהעיר הראשונה שנוסדה בשטחה של גואנגג'ואו, נקראה בשם פָאניוּ ונוסדה בשנת 214 לפנה"ס. האזור מיושב ברציפות מאז. פאניו התרחבה כאשר הפכה לעיר הבירה של מלכות נַאניוּוַה (Nanyue) בשנת 206 לפנה"ס.
ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בארמון העיר, מצביעים על כך שהעיר הייתה בקשר מסחרי עם זרים, דרך הים. המסחר המשיך לכל אורך השושלות, והעיר הוכרה (עד ימינו) כעיר נמל בינלאומית.
שושלת האן סיפחה לעצמה את נאניווה בשנת 111 לפנה"ס, ובכך הפכה פאניו לעיר המחוז, וכך עד להווה. בשנת 226 הפכה פאניו למושבה של נציבות גואנג, ומכאן מקור השם גואנגג'ואו. אף על פי שהשם התייחס לכלל המחוז, התרגלו המקומיים לקרוא לעיר גואנגג'ואו, ולאזור הסובב אותה פאניו (לפחות עד תקופת שושלת צ'ינג).
פיראטים ערבים ופרסים שדדו את גואנגג'ואו (שנודעה בפיהם כסין-קלן) בשנת 758. במהלך שלטון שושלת סונג המערבית, ביקר במקדש באוג'ואנגיאן שבגואנגג'ואו משורר ידוע בשם סוּ שְה, וכתב בה את שירו "לִיוּ רוֹנְג" ("ששת עצי באניאן"), בהשראת ששת העצים שראה שם. מאז קרוי המקדש "ששת עצי באניאן".
הפורטוגזים היו הראשונים מבין אומות אירופה שעגנו בגואנגג'ואו, ובשנת 1511 יצרו מונופול על ייצוא סחורות מנמל זה. אחר זמן גורשו ממושבותיהם בגואנגג'ואו, אך ניהלו את המסחר לעיר ממקאו ששימשה להם כמושבת מסחר. הם המשיכו לשלוט במסחר לעיר זאת, עד הגעת ההולנדים במאה ה-17.
היסטוריה > שליטה זרה

לאחר שהכניסה סין את טאיוואן תחת חסותה בשנת 1683, ממשלת צ'ינג שאפה לפתח את המסחר הבינלאומי. עד מהרה החלו מדינות רבות לפרוק מטעניהן בנמל העיר. הפורטוגזים ממקאו, הספרדים ממנילה (פיליפינים), הארמנים והמוסלמים מהודו סחרו באזור כבר בשנת 1690, כאשר חברות צרפתיות ואנגליות שפעלו בדרום הודו, עגנו לעיתים קרובות באזור. מהר מאוד הלכו חברות אחרות בעקבותיהם.
באמצע המאה ה-18 נודע המסחר בנמל גואנג'ואו כאחד הגדולים בעולם, עד להתפרצותה של מלחמת האופיום הראשונה בשנת 1839, ופתיחתם של נמלים רבים נוספים לחוף סין ב-1842. פריבילגיה זמנית זו הפכה את גואנגג'ואו לעיר המדורגת שלישית ברמת הצלחה בעולם.
גואנגג'ואו נקבעה כאחת מחמש ערי האמנה, אשר במהלך חוזה נאנקינג, שנחתם בסופה של מלחמת האופיום ב-1842, נכפו על ידי המלחמה לסחור במסחר זר. יחד איתה נכפו גם הערים פוג'ואו, שיאמן, נינגבו (אנ') ושאנגחאי.
בשנת 1918 הפך "גואנגג'ואו" לשמה הרשמי של העיר, כאשר נוסדה בו הקונסוליה העירונית, ופאניו הפך לשמו של פלך דרומית לעיר. בשנת 1930 ובשנת 1953 הפכה גואנגג'ואו רגעית לרשות מקומית, אולם מעמד זה בוטל עוד באותה שנה.
בין השנים 1938 ל-1945 הייתה העיר תחת שלטון יפני כחלק ממלחמת סין–יפן השנייה.
ב-14 באוקטובר 1949, בחודשים האחרונים של מלחמת האזרחים הסינית, נכנסו כוחות קומוניסטים לעיר. פרויקטים לפיתוח עירוני שיפרו את רמת חייהם של תושבים רבים לאחר הסבל שעברו כתוצאה מהכיבוש הזר[דרוש מקור], והוקמו מגורים חדשים על גדות נהר הפנינה לפליטים שחזרו. רפורמות שהונהגו על ידי דנג שיאופינג שנכנסו לתוקף בשנות ה-70 המאוחרות, הביאו את העיר להתפתחות כלכלית יפה, בין השאר בשל קרבתה הגאוגרפית להונג קונג, והעובדה שהיא שוכנת על גדות נהר הפנינה.
יהודים בגואנגג'ואו

ממקורות עקיפים ידוע כי היו יהודים בעיר זו בימים קדומים. דבר זה נודע מסיפורו של אבו זאיד מסירף על מנהיג המרד הואנג-צ'או, אשר בעקבות כיבוש קנטון בשנת 878 לספירה, כיבוש שהיה מלווה בטבח ושוד וביזה, הוציא שם להורג את האוכלוסייה שאינה סינית: כמאה ועשרים אלף מוסלמים, יהודים, נוצרים וזורואסטרים.
בתחילת המאה ה-21 יש בעיר קהילה שמתנהלת על ידי שליח חב"ד הרב אליהו רוזנברג. לקהילה בית ספר, בית כנסת מפואר בו מתקיימים תפילות ושיעורי תורה מדי יום, מקוואות לגברים ונשים, מחלקת נישואין, מחלקת כשרות ושחיטה מקומית המספקת אוכל כשר לקהילות אחרות בסין.
בנוסף קיימת בעיר קהילה ספרדית בשם "מאיר החיים" בנוסח ספרדי מרוקאי אשר הוקמה על ידי יגאל יפרח ונתמכת על ידיו וע"י הקהילה היהודית.
כלכלה

חלק הארי של הכלכלה בגואנגג'ואו מתבסס על ייצור מסיבי של סחורה מגוונת. בפאתי העיר בפרט ובמחוז גואנגדונג בכלל ישנם מפעלים רבים, שבהם תעשייה ענפה של ייצוא מוצרים רבים. כפועל יוצא ניתן למצוא בעיר זרים רבים אשר מתגוררים בעיר לתקופות קצרות וארוכות על מנת למנף ייצוא המוני (כגון: נעליים, מתכות, בגדים, קוסמטיקה וכו') של סחורות. בשנת 1998 בעיר הוקם מפעל לייצור מכוניות. הוא החל בייצור מכוניות לפי הרשאה מיצרנים ידועים כמו מיצובישי ורנו. בשנת 2001 החל בייצור מכונית שתוכננה במפעל מדגם "באולונג פגסוס".
בעיר גורדי שחקים רבים, שהבולטים שבהם הם מגדל קנטון והליטופ פלאזה, קניונים ומרכזי מסחר רבים.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
גאוגרפיה

גואנגג'ואו שוכנת במרכז מחוז גואנגדונג על גדותיו הצפוניים של נהר הפנינה ומשתרעת על שטח של 7,434 קילומטרים רבועים. עובדת היותה שוכנת לחוף ים סין הדרומי, מקרבת אותה אל הונג קונג ומקאו, והופכת אותה לשער סין לעולם כולו.
גאוגרפיה > טופוגרפיה

פני הארץ באזור הצפון מזרחי גבוהים, ובאזור הדרומי נמוכים. האזור הצפון מזרחי הוא בעיקרו אזור הררי הכולל מקורות מים. אזור הדרום הוא אדמת סחף - בו שוכן נהר הפנינה.
גאוגרפיה > אקלים

בגואנגג'ואו שולט האקלים הסובטרופי מלווה במונסונים. גואנגג'ואו נהנית ממשקעים ונוף ירוק במשך כל ארבע עונות השנה. הטמפרטורה הממוצעת היא 22.8 מעלות צלזיוס, והלחות הממוצעת היא 68 אחוזים. רמת המשקעים השנתית היא 1,600 מ"מ.
גאוגרפיה > חלוקה מנהלית

תת-המחוז העירוני גואנגג'ואו מחולק ל-11 מועצות:
מועצת לִיוָואן (荔湾区/Lìwān Qū)
מועצת יְוֵה-שְׂיוּ (越秀区/Yuèxiù Qū)
מועצת הָאיג'וּ (海珠区/Hăizhū Qū)
מועצת טְייֵנְחֶה (天河区/Tiānhé Qū)
מועצת בָּאי-יוּ'ן (白云区/Báiyún Qū)
מועצת חְוָואנגְפּוּ (黄埔区/Huángpŭ Qū)
מועצת פָּאן-יוּ' (番禺区/Pānyú Qū)
מועצת חְוָואדוּ (花都区/Huādū Qū)
מועצת נָאנְשָׁה (南沙区/Nánshā Qū)
מועצת צוֹנְגְחְווָה (从化区/Cónghuà Qū)
מועצת דְזֶנְגְצֶ'נְג (增城区/Zēngchéng Qū)
תחבורה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בעיר קיים נמל התעופה הבינלאומי באיון, ופועלת בעיר רכבת תחתית. בתחנת הרכבת המרכזית במזרח העיר, ישנן רכבות היוצאות למחוזות הונג קונג ומקאו, משך הנסיעה ליעדים אלו כשעתיים. ב-26 בדצמבר 2012 נחנך קו רכבת חדש בין בייג'ינג לגואנגג'ואו. נכון למועד חנוכתו, זהו קו הרכבת המהירה הארוך בעולם. הקו קיצר בצורה משמעותית את זמן הנסיעה בין הערים, המרוחקות זו מזו כ-2,300 ק"מ, מ-20 שעות נסיעה ל-8 שעות בלבד.
ספורט

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בעיר שני מועדוני כדורגל המשחקים בליגה העליונה בסין: גואנגג'ואו אוורגראנד (האלופה בשנים 2011–2016) וגואנגג'ואו R&F.
ערים תאומות

יפן פוקואוקה, יפן
סורינאם פרמריבו, סורינאם
ברזיל רסיפה, ברזיל
הערות שוליים

↑  China: Guăngdōng (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de
↑  עיינו בוויקיפדיה האנגלית למקור
↑  Top 10 Cities of the Year 1800
↑  רפאל יהודה צבי ורבלובסקי, ‏על יהודי קאיפנג, מוצאם ונוסח תפילתם, פעמים 78 (תשנ"ט) עמ' 48
↑  אתר הקהילה היהודית בעיר
↑  בית הכנסת מאיר החיים "טינחה" גואנגזו' - דף מידע - בית חב"ד שנזן/מרכז העיר/אוכל כשר/בית כנסת/המרכז היהודי שנזן, באתר www.shenzhenjewishcenter.com
↑  רויטרס, צפו: הרכבת המהירה הארוכה בעולם נחנכה בסין, באתר ynet, 26 בדצמבר 2012
| ערי גואנגדונג |
| --- | --- | --- |
| ערים תת-מחוזיות | גואנגג'ואו • שנג'ן |  |
| נציבויות עירוניות | דונגגוואן • פושאן • צ'אוג'ואו • חיואן • חוויג'ואו • ג'יאנגמן • ג'יאיאנג • מאומינג • מייג'ואו • צ'ינגיואן • שאנטואו • שאנוויי • שאוגואן • יאנגג'יאנג • יונפו • ג'אנג'יאנג • ג'אוצ'ינג • ג'ונגשאן • ג'והאי |  |
| אזורי פיתוח כלכלי בסין העממית |
| --- | --- | --- |
| ארבע הערים הראשונות | שנג'ן • ג'והאי • שאנטואו • שיאמן |  |
| האזורים החדשים | האינאן • דאליין • צ'ינגדאו • צ'ינחואנגדאו • לייניונגאנג -פודונג • ינטאי • ג'אנג'יאנג • נינגבו • ונג'ואו • נאנטונג • פוג'ואו • גואנגג'ואו • בייהאי |  |
| הערים הגדולות בעולם: ערים המונות לפחות חמישה מיליון תושבים |
| --- | --- | --- |
| 20,000,000+ | שאנגחאי • בייג'ינג • סאו פאולו • דלהי |  |
| 10,000,000+ | קראצ'י • לאגוס • איסטנבול • טוקיו • מומבאי • מוסקבה • גואנגג'ואו • פריז • שנג'ן • צ'נגדו • קינשאסה • קהיר • ג'קרטה • לאהור • סוג'ואו |  |
| 5,000,000+ | סיאול • מקסיקו סיטי • לונדון • לימה • דאקה • ניו יורק • בנגלור • בנגקוק • דונגגוואן • צ'ונגצ'ינג • נאנג'ינג • טהראן • שניאנג • בוגוטה • הו צ'י מין סיטי • הונג קונג • בגדאד • צ'נאי • צ'אנגשה • ווהאן • טיינג'ין • היידראבאד • האנוי • ריו דה ז'ניירו • פושאן • סנטיאגו דה צ'ילה • ריאד • אחמדאבאד • שאנטואו • סנקט פטרבורג • ח'רטום  • אנקרה • ג'ינאן • האנגג'ואו • סינגפור • יאנגון • לואנדה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552615905171  BNE: XX461415  BnF: cb11963210p (data)  GND: 4073204-6  LCCN: n79117229  MusicBrainz: 689306d8-34dd-4081-afa6-88c9d49117e2  NARA: 10046145  NDL: 00633806  NKC: ge135263  NLA: 36731310  NSK: 000586985  VIAF: 151928476   WorldCat (עם VIAF): 151928476
ניצחת איתי הכל (שיר)

| --- | --- |
 סינגל בביצוע עמיר בניון
 מתוך האלבום ניצחת איתי הכל
 יצא לאור:  2003
 שפה:  עברית
 אורך:  3:40
 חברת תקליטים:  הליקון
 כתיבה:  עמיר בניון
 לחן:  עמיר בניון
 הפקה:  נדב ביטון שמוליק דניאל עמיר בניון ליאור שושן אודי תורג'מן
 
"ניצחת איתי הכל" (ידוע גם כ"ניצחת איתי הכל (מוזיקה)") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עמיר בניון. השיר יצא לאור בשנת 2003, על ידי חברת התקליטים הליקון, כסינגל ראשון מתוך אלבום האולפן הרביעי שלו, "ניצחת איתי הכל".
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי עמיר בניון והופק על ידי בניון בשיתוף נדב ביטון, שמוליק דניאל, ליאור שושן ואודי תורג'מן. במהלך ראיון בניון סיפר כי כתב את השיר על אהבתו למוזיקה.
הצלחה

יש המחשיבים את השיר כאחת היצירות הבולטות במוזיקה הישראלית.
השיר, יחד עם האלבום עצמו, הביא לפריצת דרכו של בניון. במצעד השבועי של רשת ג' הגיע השיר בשיאו למקום השני. במצעד השנתי של התחנה, זכה השיר להצלחה רבה תוך שדורג במקום השישי. במצעד השנתי של גלגלצ זכה השיר להצלחה אף רבה יותר, תוך שדורג במקום החמישי.
בשנת 2004, זכה השיר בפרס אקו"ם להישג השנה ע"ש משה וילנסקי. את הכסף אותו קיבל עבור זכייתו בפרס, תרם בניון לאנשים עניים.
בשנת 2009 ערכו ערוץ 24 ומאקו את מצעד "פסקול העשור", בו דורג השיר במקום השני. באותה השנה, נערך "המצעד של המדינה" המדרג את 500 השירים הטובים ביותר בזמר העברי, בו דורג השיר במקום ה-70.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2003–2004)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2003–2004)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2003–2004)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2003–2004)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2004)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2004)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2004)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2004)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השנתי של רשת ג' | 6 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 5 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי עשור (2000–2009)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2000–2009)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2000–2009)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2000–2009)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | פסקול העשור | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד של המדינה | 70 |  |
גרסתם של ישי ריבו ואמיר דדון

ב-18 ביולי 2019, במהלך הופעתו בבריכת הסולטן, ביצע הזמר-יוצר ישי ריבו את השיר ביחד עם הזמרים אמיר דדון ועמיר בניון. השיר יצא לאור ב-13 באוגוסט 2019, כסינגל שלא מתוך אלבום. נכון לינואר 2024, לסינגל למעלה מ-26.6 מיליון צפיות באתר יוטיוב.