stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פטר מיהלנס
הערות שוליים

↑  אליעזר בן-יהודה, המשלחת המדעית הגרמנית לירושלם, הצבי, 11 בספטמבר 1912
↑  חקירת המלריה ע"י הפרופיסור ד"ר מיהלנס, מוריה, 31 באוקטובר 1912
↑  משרד־הבריאות האינטרנציונלי בירושלים, הצפירה, 11 בפברואר 1914
↑  ירושלים, הקדחת המלרית בעירנו, מוריה, 16 ביוני 1914
↑  תחנות לחקירת המלריה, מוריה, 16 בינואר 1913
↑  לתחנות חקירת המלריה, מוריה, 17 בינואר 1913
↑  אך ראו: העלבון ועונשו, החרות, 7 במרץ 1913
↑  ממחנה הגרמנים בעירנו, הצבי, 17 בינואר 1913
↑  ממחנה עבודתנו בברלין, הצבי, 11 במאי 1913
↑  ירושלים, הפועל הצעיר, 27 ביוני 1913
↑  ירושלים, באסיפת הרופאים, החרות, 18 ביולי 1913
↑  כל הסריקין אסורין, מוריה, 30 באוקטובר 1913
1 2  Marius Turda, Health, Hygiene, and Eugenics in Southeastern Europe to 1945, Central European University Press, 2011, page 97
↑  Susan Gross Solomon, Doing Medicine Together: Germany and Russia Between the Wars, University of Toronto Press, 2006, pages 39-40
↑  Eric D. Carter, Enemy in the Blood: Malaria, Environment, and Development in Argentina, University of Alabama Press, 2012, page 103
↑  Alexandra Widmer, Veronika Lipphardt, Health and Difference: Rendering Human Variation in Colonial Engagements, Berghahn Books, 2016, page 26
↑  Alexandra Widmer, Veronika Lipphardt, Health and Difference: Rendering Human Variation in Colonial Engagements, Berghahn Books, 2016, page 37
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504635605171  CiNii: DA1484817X  GND: 101597991  ICCU: TSAV019698  ISNI: 0000 0000 8099 5052  LCCN: n2006009943  NDL: 00551350  NKC: nlk20010095231  NSK: 000602669  NTA: 213340259  RERO: 02-A003622939  SUDOC: 083639780  VcBA: 495/227307  VIAF: 20049435   WorldCat (עם VIAF): 20049435
ספין-דיקטטורים

| --- | --- |

עטיפת הספר במהדורה האנגלית
 מידע כללי
 מאת:  סרגיי גורייב, דניאל טריזמן 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מדע פופולרי 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת פרינסטון 
 תאריך הוצאה:  5 באפריל 2022 
 מספר עמודים:  360 
 
ספין-דיקטטורים: פניה המשתנות של הרודנות במאה ה-21 הוא ספר במדע המדינה, מאת סרגיי גורייב, פרופסור לכלכלה רוסי המתגורר בצרפת, ודניאל טריזמן, פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
הספר בוחן כיצד דיקטטורים ואוטוקרטים מתמקדים בשיטות תעמולה כמו ספינים, דיסאינפורמציה ולוחמה פסיכולוגית על האוכלוסייה כדי לשלוט בדעת הקהל, לגרום לציבור לפחד מהאחר, ולשמר את השלטון הדיקטטורי, במקום שיטות של רדיפה פוליטית ודיכוי פוליטי שהיו נהוגות על ידי דיקטטורים בעבר, בהם יוסיף סטלין בברית המועצות ומאו דזה-דונג בסין. על פי הספר, הספין-דיקטטורים הראשונים היו לי קואן יו בסינגפור ובמידה גבולית גם אלברטו פוג'ימורי בפרו, ושיטותיהם הועתקו על ידי ולדימיר פוטין ברוסיה, רג'פ טאיפ ארדואן בטורקיה, ויקטור אורבן בהונגריה, הוגו צ'אווס בוונצואלה, רפאל קוראה באקוודור, ורבים נוספים.
הספר מציג כיצד ספין-דיקטטורים משמרים את שליטתם בעם לא באמצעות כוח, צבא ודיכוי, אלא בעיקר באמצעות פופולריות. אבל הפופולריות אינה מושגת באמצעים לגיטימיים ושוויוניים כמו בדמוקרטיה, אלא באמצעות שליטה מוסווית באמצעי התקשורת, צנזורה עצמית ותעמולה, וזאת לצד יישום הדרגתי של דמוקרטיה חלולה כדי להבטיח את שימור השלטון גם בתקופות שבהן הפופולריות של המשטר נמוכה. המחברים טוענים שספין-דיקטטורים מודרניים מתיימרים להיות דמוקרטים, ויאפשרו, למשל, פרסום מאמרים של מתנגדי השלטון בעיתונים בעלי תפוצה נמוכה, כדי להראות שהם מכבדים, כביכול, את חופש הביטוי ואת חופש העיתונות. לצד "פתיחות" זו הם ירדפו גופי תקשורת גדולים, יאיימו בסגירתם ויכבידו עליהם מבחינה כלכלית. מנהיגים אוטוריטריים אלה לא יצנזרו את כלי התקשורת אלא ישתמשו בהם להפצת טענותיהם.
הספר מדגיש כי באותו האופן שבו אין במציאות דמוקרטיה טהורה, כך גם אין דיקטטורה טהורה. משטר דיקטטורי יכול להיות קרוב יותר להיות דיקטטורה של פחד או דיקטטורה של ספין, אבל רק מעטים יהיו באופן מוחלט ומלא רק אחד משניהם. באותו האופן, יכול משטר דיקטטורי גם לשמר מאפיינים מסוימים ומוגבלים שאינם דיקטטוריים.
כמו כן לפי המחברים קיימים תהליכים חברתיים שדוחפים לכך שספין-דיקטטור יכול להפוך לדיקטטור כוחני כאשר אין די בתעמולה ונדרשים לעבור לצעדים דרוקניים יותר - כך לדוגמה פוטין נחשב ספין דיקטטור עד לשלב מסוים - ולכן מכונה "פוטין 1.0". מאז הפלישה לאוקראינה בתחילת 2022, המודל השלטוני שלו מכונה "פוטין 2" ששולט יותר באמצעות פחד - לאחר הפלישה החלה סגירה של כלי תקשורת, איסור על הגדרת המלחמה כמלחמה והתעקשות שמדובר במבצע צבאי, מאסר של מפגינים נגד המלחמה, איומים במלחמה אטומית ועוד. הספר נכתב לפני הפלישה לאוקראינה וטען כי הקצנה כזו בשלטון של פוטין היא אפשרות סבירה.
ההבדלים בין דיקטטורה של פחד ודיקטטורה של ספין

הספר מונה כמה הבדלים יסודיים בין הדיקטטורות המסורתיות, שהיו דיקטטורות של פחד, ובין הדיקטטורות המודרניות, שהן דיקטטורות של ספין:
| דיקטטורה של פחד | דיקטטורה של ספין |
| --- | --- |
שלטון באמצעות הפחדה.: שלטון באמצעות פופולריות, אשר מושגת באמצעים של הונאה ומניפולציה.
דיכוי אלים הוא נפוץ - רציחות פוליטיות, מאסרים פוליטיים ומחנות ל'חינוך מחדש'.: דיכוי אלים אינו נפוץ - נעשה שימוש מועט ברציחות פוליטיות ומאסרים פוליטיים. עבור ספין-דיקטטור, הצורך להשתמש באלימות גלויה נגד הציבור הוא סימן לכישלון בשימור הפופולריות של המשטר, בשימור כוחו באמצעות החלת דמוקרטיה חלולה, כמפורט להלן, ובעיקר - בשימור החזות הכוזבת של מדינה חופשייה ודמוקרטית.
המשטר מפרסם באופן פעיל את האלימות שלו כדי להרתיע את מתנגדי המשטר.: המשטר מסתיר אקטים אלימים כדי לשמר תדמית של שלטון נאור ומדינה חופשית.
צנזורה מקיפה.: המשטר מאפשר תקשורת אופוזיציונית בהיקפים מוגבלים כל עוד יש להם ביקוש נמוך, אבל משתלט בעקיפין על ערוצי המדיה המרכזיים באמצעות טובות הנאה לאילי התקשורת, וחקיקה שמקדמת ערוצים שנאמנים למשטר על פני ערוצים אופוזיציוניים. המיקוד הוא בדעת הקהל הרחב, והמיעוט שמבין את ההונאה מותקף על ידי המשטר ומוצג כבעלי אינטרסים צרים, לא פטריוטים ואליטיסטים, באופן שמעודד פילוג וטינה חברתית.
הצנזורה היא פומבית, ומקבלת במה באמצעות שריפת ספרים וחרמות רשמיות.: הצנזורה מוצנעת, וזאת כדי לשמר תדמית של חופש העיתונות וכדי לשמר את האמינות של ערוצי התקשורת שנאמנים למשטר. בהתאם, המשטר מעודד צנזורה עצמית של ערוצי תקשורת נאמנים על פני צנזורה בהנחיה מלמעלה. כאשר המשטר מטיל צנזורה, הוא מצנזר גם את עצם הטלת הצנזורה.
למשטר יש אידאולוגיה ברורה, ולעיתים הוא כופה אותה על הציבור.: למשטר אין אידאולוגיה רשמית, ואם היא קיימת זה רק בתחומים מסוימים כגון גישה דתית או יחס למיעוטים.
תעמולה כבדה וטקסים שמבליטים את הנאמנות למנהיג ולמשטר.: תעמולה מובלעת במסווה של תקשורת חופשית באמצעות ערוצי תקשורת שגויסו להיות ערוצי תעמולה. הרטוריקה שתומכת במנהיג ובמשטר היא בעוצמה מווסתת ומדגישה יכולות, ניסיון והצלחות. לעיתים היא מתובלת ברטוריקה של פופוליזם שמאלי, למשל סוציאליזם, או של פופוליזם ימני, למשל לאומנות. המשטר נעזר בערוצי מדיה שנאמנים לו על מנת לחגוג הצלחות, ועל מנת להסיט תשומת לב מכישלונות ולהטיל את האשמה בהם על אחרים. יריבים פוליטיים מושמצים ומוצגים כאלטרנטיבה גרועה לכאורה למשטר הספין-דיקטטורי.
דמוקרטיה ליברלית מוצגת כשיטת שלטון נחותה ונלעגת.: דמוקרטיה חלולה, כלומר שימור חזות של דמוקרטיה. עם זאת, בפועל מרבית המנגנונים הדמוקרטיים מנוונים, מבוטלים או עוברים השחתה באמצעות מינוי מקורבים, ולרוב המנגנון הדמוקרטי העיקרי שנותר הוא הבחירות. המנגנונים הדמוקרטיים שעלולים להיחלש תחת משטר ספין-דיקטטורי הם החוקה, מערכת המשפט, בית המחוקקים, ורשויות האכיפה והפיקוח. גם מנגנון הבחירות עצמו עובר לעיתים התאמות שיסייעו לשמר את כוחו של המשטר הספין-דיקטטורי מבחינת כללי הבחירות ומבחינת אופן החלוקה למחוזות בחירה.
מגבלות על כניסה ויציאה של אנשים, הון ומידע.: בדרך כלל אין מגבלות מהותיות על תנועת אנשים, הון ומידע. לעיתים מוטלות מגבלות על יציאת הון כדי לצמצם הגירה שלילית.
ראו גם

רודנות בחסות החוק
הפיכה עצמית
דמוקרטיה חלולה
הערות שוליים

↑   גיא רולניק, המדריך להתנגדות: כיצד ניתן למנוע את הפיכת ישראל לדיקטטורה מודרנית, באתר הארץ, 20 בינואר 2023.
1 2  הרצאה על הספר, סרגיי גורייב, 10 אוקטובר 2022, יוטיוב
↑   איילת שני, "כשאומרים פשיזם, אנשים חושבים על חיילים ברחובות. לא. זה לא ייראה ככה", באתר הארץ, 1 בפברואר 2023
אנפית בקר מזרחית

| אנפית בקר מזרחית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
משפחה:: אנפתיים
סוג:: אנפה
מין:: אנפית בקר מזרחית
שם מדעי
 Ardea coromandus ‏בודארט, 1783
תחום תפוצה


אנפית בקר על קרנף הודי
אנפית-בקר מזרחית (שם מדעי: Ardea coromandus) היא אחת מ-2 המינים בסוג לשעבר אנפית הבקר (כיום מוקמה מחדש תחת הסוג אנפה (Ardea)) שבמשפחת האנפתיים. מצויה באסיה, והרחיבה את תפוצתה גם לאוסטרליה וניו זילנד. קרובה מאוד לאנפית הבקר המערבית (היא המין המופיע בישראל, בעבר שתיהן נכללו תחת אותו המין). צבעה לבן, עם מקור צהוב ורגליים בצבע כהה.
מאפיינים

משקלה 300 עד 600 גרם ואורכה נע בין 46 ל-56 סנטימטר.
אנפית הבקר ניזונה מבעלי חיים קטנים בעיקר דו-חיים, חרקים ודגים קטנים. היא מצטרפת לעדרי בקר, לעדרי צאן או לטרקטור חורש כי הם מטרידים חרקים ובעלי חיים קטנים ממקומם וחושפים אותם לעיני האנפית. בדרך זו אנפית הבקר חוסכת אנרגיה ומגדילה את יעילות הציד. האנפית אף עומדת לעיתים על גבם של פרות ופרסתנים גדולים אחרים, ומנקרת מעורם קרציות וחרקים. אנפית הבקר היא חברותית הדוגרת במושבות קינון על עצים. אנפיות בקר מקננות לפעמים על קבוצות עצים ביישובים וגורמות לרעש וללכלוך. ישנם אנשים הרגישים לנוצות וללשלשת של אנפית הבקר, עד כדי קוצר נשימה.
בעונת הרבייה ישנו חילוף נוצות חלקי, הראש החזה והגב מקבלים צבע חום והרגליים צבע אדום. שלא בעונת הרבייה הרגליים כהות והמקור צהוב. הקן עשוי מזרדים ומענפים בצורת קערית שטוחה. הזכר אוסף את החומר לבניית הקן והנקבה עוסקת בבנייתו. הקן נשמר ברציפות כדי למנוע גנבת חומר קינון. בקן מוטלות 2 עד 4 ביצים, שצורתן סגלגלה מוארכת וצבען לבן.
הכרעת הרוב

המונים מחוץ לבית העירייה בלידס מצפים לתוצאות הבחירות הכלליות בבריטניה 1880, שהוכרעו ב"רוב מוחלט" (54.7%)
עקרון הכרעת הרוב או שלטון הרוב (באנגלית: Majority rule) היא פרוצדורה פורמלית לפיה קבלת החלטות או הסכמה כללית נקבעת על סמך מרבית הקולות בהם זכו מועמדים בהצבעה. "רוב מוחלט" הוא רוב של יותר ממחצית מקולות המצביעים, והכרעה ברוב שכזה נחשבת לאיכותית ומהימנה יותר מאשר "רוב יחסי" של פחות ממחצית. עקרון הכרעת הרוב הוא אחד העקרונות העיקריים בדמוקרטיה, והוא מהווה תחליף לסמכות היררכית של "שלטון יחיד" או "שלטון המיעוט". עם זאת, טעות נפוצה היא להתייחס ל"דמוקרטיה" (שלטון העם) רק בתור "שלטון הרוב". אף שעקרון הכרעת הרוב הוא תנאי הכרחי הוא אינו תנאי מספיק, שכן בדמוקטיה מהותית קיימות הגנות וסייגים המונעים מצב של עריצות הרוב, מתוך מחויבות לשמור על זכויות אזרח גם של מיעוטים. בדמוקרטיות רבות, סייג עיקרי להכרעת הרוב הוא הכפפת סמכות הרוב לחוקה.
שלטון הדוגל ב"רובנות" ומבוסס רק על הכרעת הרוב ללא הגנה על זכויות המיעוטים מכונה דמוקרטיה חלולה, דמוקרטיה לא ליברלית, רפובליקה עממית, אוכלוקרטיה (שלטון ההמון) או עריצות. הפילוסוף קרל פופר כתב בספרו החברה הפתוחה ואויביה נגד הסברה ששלטון הרוב הוא המאפיין הבלעדי של דמוקרטיה, וטען כי לכל הפחות למיעוט חייבת להישמר הזכות לשוב לשלטון:
אין לאפיין את הדמוקרטיה כשלטון הרוב בלבד, אף שהנהגת בחירות כלליות חשובה ביותר. שכן רוב עלול לשלוט כרודנות. (הרוב של אלה שגובהם פחות מ־1.80 מטר עשויים להחליט שהמיעוט של אלה שגובהם מעל 1.80 מטר ישלמו את כל המיסים.) בדמוקרטיה יש הכרח להגביל את סמכויות השליטים: ואבן הבוחן לדמוקרטיה היא זו: בדמוקרטיה יכולים הנשלטים להדיח את השליטים – כלומר, את הממשלה – בלי שפיכות דמים. לכן אם האנשים שבשלטון אינם שומרים על אותם מוסדות המבטיחים למיעוט את האפשרות לפעול למען שינוי בדרכי שלום, הרי שלטונם הוא רודנות.
גרסאות > רוב יחסי

רוב יחסי (relative majority) או רוב הקולות (plurality) הוא רוב הנקבע על פי מספר הקולות הרב ביותר באופן יחסי לסך כל הקולות, גם אם אינו חוצה את רף 50% האחוזים. רוב יחסי יכול להיווצר רק בבחירות בעלות יותר משני מועמדים. כאשר רק שני מועמדים מתחרים על מושב בודד, רק אחד מהם יכול לקבל את מרבית הקולות, שכן מדובר בהכרעת בינארית. אולם, במצבים שבהם מתחרים יותר משניים, רוב רגיל נחשב לעיתים קרובות כרוב הקולות גם אם אינו גבוה ממחצית הקולות.
גרסאות > רוב מוחלט

רוב מוחלט (absolute majority) הוא רוב המהווה יותר ממחצית הקולות, רוב הגדול מ־n/2.
מקרה פרטי של רוב מוחלט הוא רוב מיוחס (supermajority או special majority) אשר מעיד על תמיכה הגדולה מרוב רגיל של יותר ממחצית, ומוגדר על פי קריטריון שנקבע מראש. חוקים שונים עשויים לקבוע שימוש ברוב מיוחס בנסיבות מסוימות. לדוגמה בישראל, פסילת מועמד יחיד מהתמודדות בבחירות לכנסת מסיבות לא טכניות נעשית ברוב מיוחס של שני שלישים מחברי ועדת הבחירות המרכזית, ודחיית מועד הבחירות לכנסת – ברוב מיוחס של שמונים חברי הכנסת (שני שלישים).
אין לבלבל בין רוב מוחלט לבין החלטה "פה אחד", דהיינו הסכמה המוסכמת על כל המשתתפים ללא התנגדות או יוצאים מן הכלל.
הכרעת הרוב בכלכלה ובתורת המשחקים > משפט מאי

המתמטיקאי קנת מאי (אנ') ניסח את משפט מאי (אנ'), לפיו פונקציית הבחירה החברתית היחידה שעונה על הדרישות להחלטיות (Decisiveness), אנונימיות (Anonymity), נייטרליות (Neutrality) והיענות חיובית (Positive responsiveness) היא הכרעת רוב רגילה.
אנונימיות: הכרעת הרוב מתייחסת לכל בוחר באופן זהה. לא משנה מי מצביע, כי אין צורך לחשוף את זהותו של הבוחר.
נייטרליות: הכרעת הרוב מתייחסת לכל חלופה באופן שווה. זה בניגוד לרוב מיוחס, שיכולים לאפשר לסטטוס קוו לנצח אף על פי שקיבל פחות קולות.
נחרצות: בכרעת הרוב פונקציית הבחירה החברתית היא מוגדרת ובעלת ערך יחיד.
היענות חיובית או מונוטוניות: אם בוחר משנה העדפה, הכרעת הרוב לעולם לא משנה את התוצאה נגד אותו בוחר. אם התוצאה שהבוחר מעדיף כעת הייתה זוכה, היא עדיין זוכה.
שלטון הרוב עומד בקריטריונים אלה רק אם מספר המצביעים הוא אי זוגי או אינסופי. אם מספר המצביעים שווה, ייתכן תיקו, והנייטרליות תופר. במקרה שבאסיפות בחירות מסוימות מתירים ליושב ראש להצביע כדי לשבור את השוויון, הנייטרליות שבה על חשבון אובדן האנונימיות.
ניתן להגדיר את הכרעת הרוב כך שבקבוצה מסוימת אופציה x עדיפה על פני y, אם מספר הפרטים המעדיפים את x על פני y גבוה יותר ממספר הפרטים שמעדיפים את y על x. באופן מחמיר יותר קיימת דרישה לרוב מוחלט, כלומר אם ורק אם סך הפרטים שמעדיפים את y על x גבוה מ־n/2.
הכרעת הרוב בכלכלה ובתורת המשחקים > משפט ארו

הכלכלן קנת' ג'וזף ארו, מאבות תאוריית הבחירה הציבורית, ניסח את משפט ארו, לפיו לא קיימת שיטה הוגנת לשקלול בחירתם של מספר מצביעים הבוחרים בין שלוש אפשרויות או יותר.
הכרעת הרוב בכלכלה ובתורת המשחקים > פרדוקס ההצבעה

בקבלת החלטות בקבוצה על פי הכרעת הרוב יכול להיווצר פרדוקס הצבעה, שבו העדפות קבוצתיות יהיו מעגליות.
ראו גם

עריצות הרוב
רובנות
אד פופולום
הצבעה ריבועית
שיטת בחירות
משפט המושבעים של קונדורסה
הכרעת רוב בדיינים
לקריאה נוספת

נדיב מרדכי, מרדכי קרמניצר, עמיר פוקס. "עקרונות היסוד ליישוב קונפליקטים: עקרון שלטון הרוב", מדריך למחוקק. המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2015
Black, Duncan (1958). The theory of committees and elections. Cambridge: Cambridge University Press. OCLC 387017.
Volk, Kyle (2014). Moral minorities and the making of American democracy. Oxford: Oxford University Press. ISBN 9780199371914.
Corneo, Giacomo; Neher, Frank (בדצמבר 2015). "Democratic redistribution and rule of the majority" (PDF). European Journal of Political Economy. 40 (A): 96–109. doi:10.1016/j.ejpoleco.2015.08.003. {{cite journal}}:  (עזרה)
ביאורים

↑  בבחירה בין יותר משתי חלופות מתאפשר מצב שבו הרוב אינו גדול ממחצית הקולות, אך מהווה את מספר הקולות הגדול ביותר ביחס לחלופות האחרות.
הערות שוליים

↑  "עקרון שלטון הרוב מכונן הליכים לקבלת החלטות מטעם הכלל, שיש בהן הכרעה לטובת תוכניות מעשיות מסוימות של הכלל.". נדיב מרדכי, מרדכי קרמניצר, עמיר פוקס. מדריך למחוקק. ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2015, עמ' 33
↑  "כלל ההכרעה של שלטון הרוב הוא פורמלי, במובן הבא: הוא משיב על השאלה כיצד יש לקבל החלטות בעניין מסוים, לא איזו החלטה ראוי לקבל. [...] המסגרת הפורמלית של הכרעה לאור שלטון הרוב (הנבחר באופן דמוקרטי) מספקת פרוצדורת הכרעה נייטרלית (ככל שניתן) ביחס לשאלות הערכיות העומדות על סדר היום הציבורי.". פרופ' אורי הרשטיין, "שלטון הרוב ומגבלותיו", באתר הבלוג של הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים, 17 במרץ 2023
1 2  הכרעת הרוב וזכויות המיעוט באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה
↑  זאב ז'בוטינסקי: "אם יש הכרח בכך שמישהו יהא זכאי לשלוט, הרי מוטב שיהא זה הרוב ולא המיעוט. [...] אך שטות היא לזהות את שלטון הרוב עם תמצית הדמוקרטיה והחירות. תמצית החירות היא השאיפה לכך, שאיש לא ייאלץ להיכנע למה שמצפונו מתנגד לו, אפילו נתמכת קביעה זו על־ידי הרוב." מתוך "השקפה על בעיות מדינה וחברה"
↑  מנחם בגין: "התבונה והחרות כאחת מחייבות, בדרך כלל, את הכרעת הרוב, בתנאי שהרוב יכבד את זכויות המיעוט, לרבות זכותו העיקרית: להיות לרוב", מתוך: "אחד לגוי אחד לעברי?", חרות, 6 באוגוסט 1954
↑  מרים נאור: "שלטון הרוב הוא תנאי הכרחי לדמוקרטיה, אך באין ריסון לכוח הרוב הוא עלול להפוך לעריצות". נשיאת העליון: החלטת רוב אינה בהכרח דמוקרטית, באתר ynet, 8 בדצמבר 2016
↑  פז כרמלי  עקרון הכרעת הרוב – אזרחות לכיתות י', י"א, י"ב, סרטון בערוץ "מערכת שידורים לאומית", באתר יוטיוב, 18 באפריל 2021
↑  פרופ' דוד הד: "דמוקרטיות המבוססות רק על שלטון הרוב הן "דמוקרטיות עממיות" שדווקא הן, כמו בטורקיה ובהונגריה, אינן מתקרבות לביטוי של רצון העם. כבר לפני 300 שנה הגיעו הוגים למסקנה שלא תתאפשר הגנה על זכויות בלא הפרדת רשויות ומתן סמכות לרשות השופטת לבקר את פעולת הממשל, שכן אי אפשר לסמוך על הרוב שיגן על המיעוט כאשר האינטרס שלו הוא להישאר רוב.". בואו נדבר רגע על "שלטון הרוב", באתר ynet, 6 במרץ 2023
1 2  מילון עברי-אנגלי באתר הכנסת
↑  סעיף 9א לחוק־יסוד: הכנסת
↑  May, Kenneth O. (1952). "A Set of Independent Necessary and Sufficient Conditions for Simple Majority Decision". Econometrica. 20 (4): 680–684. doi:10.2307/1907651. JSTOR 1907651.
↑  Public Choice III, Cambridge Mueller, D. (2003). Cambridge University Press
↑  May’sTheorem
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00572720 
דיאגרמות עוגה של רוב יחסי (שמאל) ושל רוב מוחלט (ימין)
סוללת מצור

מבנה מערך הכוחות הרומיים בלחימה מול חומות. במרכז נראית סוללה המטפסת אל החומה
סוללת מצור היא אמצעי הנדסי, שנועד לסייע לכיבוש מבצרים וערים מוקפות חומה, בעיקר בעת העתיקה. השימוש בסוללות מצור הופיע כבר אצל צבא אשור, במהלך מסעות הכיבוש של האימפריה האשורית, ונעשה בהן שימוש נרחב גם על ידי צבאות אחרים בעת העתיקה (כמו למשל, הצבאות בעולם ההלניסטי), ובמיוחד על ידי הצבא הרומי במהלך הטלת מצור והסתערות על ערים ומבצרים, שהגישה אליהן הייתה קשה, או שחומותיהן היו גבוהות במיוחד (כמו בכיבוש מצדה ובמצור על אוואריקום). הסוללה הוקמה בדרך כלל מבולי עץ שנכרתו מהסביבה, אבנים ועפר. היא טיפסה בשיפוע אל מול החומה או המבצר, עד סמוך לשיא גובהם. בקצה הסוללה נבנה משטח לחימה מיושר, שאפשר לכוח התוקף לטפס על החומות בעזרת סולמות, או להציב עליו מגדלי מצור וכלי מצור שונים, במטרה להבקיע את החומה או לפגוע בלוחמים המגִנים העומדים על החומה, ולמנוע מהם לשבש את מאמצי ההבקעה של החומה.
אטימולוגיה

המילה "סוללה" מוזכרת כבר בתנ"ך מספר פעמים בצד השורש ש-פ-כ: "שפיכת סוללה על העיר". רוב האזכורים מופיעים בהקשרים של המצורים על ירושלים שערכו סנחריב מלך אשור (701 לפנה"ס) ונבוכדנצר מלך בבל (587-586 לפנה"ס. מצור זה הסתיים בחורבן בית המקדש הראשון). בספרות חז"ל לא נמצא כל שימוש במילה זו או בתרגומה. הפרשנים נחלקו בפירוש המילה סוללה; מחבר הספר יוסיפון, בן המאה ה-10, בתארו את המצור שערך טיטוס - ראה אותה ככלי מצור, וכמותו סברו גם הרלב"ג ורבי אברהם הרופא פורטלאונה. "שפיכת סוללה" הובנה אצלם כירייה מתוך כלי ארטילרי - בליסטרה המשליכה כמות גדולה של אבנים. למשמעות זו יש תימוכין ממדרש איכה רבה. לעומתם, פרשני המקרא רש"י, רבי דוד אלטשולר (בספרו המצודות) והמלבי"ם מפרשים כי הכוונה לסוללת עפר הנשפכת מול העיר כדי לאפשר לחימה ממנה (סוללת מצור).

בספרות ההשכלה וכן בעיתונות העברית בראשיתה שימשה ה"סוללה" כסוללת עפר. התרגום של "סוללה" כנשק ארטילרי - קבוצת כלי ירייה (ובשלב זה - התותחים המודרניים) הופיעה בעיתונות לראשונה רק ב-1877 (בעיתון הצפירה).

השימוש של "סוללה" עבור סוללה חשמלית ("בטרייה") הופיע מאוחר יותר - רק בשנות ה-30 של המאה ה-20. העתקת המילה למשמעות זו נבעה מ-battery האנגלית ו-batterie הצרפתית, המשמשות אף הן משמעות כפולה - לסוללה החשמלית לצד הארטילריה.
היסטוריה > בצבא אשור

סוללת המצור הקדומה ביותר, שנמצאו ראיות ארכאולוגיות לקיומה, היא הסוללה שהוקמה על יד צבאו של סנחריב מלך אשור מול העיר לכיש (כיום תל לכיש) במהלך מסע כיבושיו בארץ ישראל (701 לפנה"ס). הסוללה היא הסוללה האשורית היחידה שנמצאה במזרח הקרוב, אך ידוע ממקורות שונים, שהצבא האשורי השתמש בסוללות מצור גם במקרים נוספים. הסוללה האשורית בלכיש נבנתה מאבנים שנאספו בסביבה ונשפכו כנגד המדרון התלול של לכיש. את שכבת האבנים העליונה ציפו האשורים בטיט כדי שיוכלו לנוע עליה בקלות. בקצה העליון של הסוללה יצרו האשורים משטח עפר מיושר, כדי שיוכלו להציב עליו את אילי המלחמה בהם תקפו את החומה.
הסוללה האשורית הייתה שונה מסוללות המצור הרומיות שבאו אחריה; בעוד שהסוללות הרומיות הן צרות וארוכות, הסוללה האשורית הוקמה בצורת מניפה: בבסיסה היא רחבה ביותר, ועם התנשאותה היא הלכה והפכה לצרה יותר. מידותיה המשוערות הן 75-70 מטרים רוחב הבסיס, 25 מטרים רוחב הקצה העליון, 16 מטרים גובה. בתבליט האשורי נראים חמישה אילי מלחמה התוקפים את החומה, וכפי הנראה היה מספיק ברוחב פסגתה להצבת חמישה אילים אלו זה בצד זה.
שרידי הסוללה ניכרים עד היום באתר תל לכיש. המשלחת הבריטית שערכה במקום חפירות ארכאולוגיות נרחבות בשנים 1938-1932 בראשות ג'יימס לסלי סטרקי פינתה חלק גדול מהסוללה. בקצה החפירה שביצעו נוצר מעין חתך המאפשר לראות דרכו את מדרון התל ואת שכבת אבני הסוללה שנשפכו כנגדו.
היסטוריה > בצבא הרומי

בצבא הרומי היו הסוללות טקטיקה שיטתית ששימשה את הצבא הרומי בהכנעת ערים מבוצרות בחומות איתנות. הסוללה הרומית הייתה צרה וארוכה; רוחבה בתחתיתה היה זהה לרוחבה בפסגתה.
ישנם אזכורים על שימוש בסוללות מצור כבר במצור על אתונה ופיראוס (אנ')‏ (87-86 לפנה"ס) שבמלחמת מיתרידטס הראשונה. באמצעות מערך סוללות שנבנו מעצים, אבנים ועפר, הצליח המצביא הרומאי סולה שהקים אותן, להרוס את החומה המחברת בין אתונה ופיראוס, ובהמשך להכניע את הערים.
שימוש נוסף בסוללות התבצע במצור על אוואריקום שנערך בשנת 52 לפנה"ס, במהלך מלחמת גאליה. יוליוס קיסר מצא את העיר אוואריקום (בורז' המודרנית) מבוצרת היטב, וכדי להכניעה היה עליו לערוך מצור מסודר. קיסר בנה מול שני שערי העיר סוללות באורך של 100 מטרים שהגיעו עד לגובה של 24 מטרים, עליהן קידם מגדלי מצור. ניסיונות התקיפה וההצתה של הגאלים נכשלו, ועם השלמת הסוללה נכבשה העיר ותושביה נטבחו ברובם.
במהלך המצור על ירושלים שהביא לסיום המרד הגדול בשנת 70 לספירה, בוצעה מלאכת ביקוע החומות בעזרת טכניקת הסוללות, לאחר שכל אמצעי הכיבוש האחרים כשלו. גם במהלך כיבוש מצדה בשנת 73 השתמשו הרומאים לכיבוש המבצר בעזרת טכניקה זו.
ראו גם

לוחמה רומית
הערות שוליים

↑  אשר שפריר, סוללה, מערכות, גיליון 466-465, עמ' 99-98.
↑  דוד אוסישקין, "כיבוש לכיש בידי סנחריב מלך אשור", בתוך: דרך ארץ : אבן חרס ואדם, הוצאת משרד הביטחון 1996.
↑  אפיאנוס, 12 (מלחמות מיתרידטס), 36-31.
תל לכיש בצילום בין השנים 1906-1901
דיורמה של המצור על אוואריקום
מבצר מצדה במבט מצפון. בצד ימין נראית הסוללה שנבנתה על ידי הרומאים כדי לכבוש את ראש הצוק. ניתן להבחין גם בשרידי המחנה הרומאי (צורת ריבוע) הסמוך.
קטפולטה

ערך זה עוסק בכלי מצור ששימש להעפת סלעים למרחקים גדולים. אם התכוונתם למתקן להזנקת מטוסים בנושאת מטוסים, ראו .
קטפולטה מבוססת מתח
ערימת אבני קלע במבצר ארסוף
קַטַפּוּלְטָה (ביוונית: καταπέλτης; "קטה" – "כלפי מטה", ו-"פולטוס" – "נשק מגן") היא כלי מצור עתיק ששימש להעפת סלעים למרחקים גדולים על חומות מבצר או עיר.
לרוב היו הקטפולטות נבנות באתר המצור, והצבא נשא עמו רק יחידות בודדות שלהן מכיוון שחומרי הגלם לבנייתן, העצים, היו שכיחים מאוד.
סוגים

ניתן לסווג את הקטפולטות על פי העיקרון הפיזיקלי (בליסטיקה) שעומד מאחורי הדרך לאגירת האנרגיה ושחרורה על מנת להעיף את הקליע.
הקטפולטות הראשונות היו קטפולטות שהתבססו על מתח, וכללו מספר סוגים:
בליסטרה: רובה קשת גדול. השם בליסטרה מקורו מהמילה היוונית "Ballistes" שפירושה "לזרוק". נחשבת להמצאה יוונית ששונתה מאוחר יותר על ידי הרומאים. הבליסטרה הייתה הסוג הראשון של קטפולטה ויועדה לירות חץ גדול או מספר חצים קטנים בדיוק רב והיה לה כוח מועט יחסית לעומת המנגונל והטרבושה.
מנגונל: רבים מבחינים בכלי זה כשם נרדף ל"קטפולטה". השם מנגונל מקורו במילה הלטינית "Manganon", שפירושה "מנוע של מלחמה". הומצא על ידי הרומאים במאה השלישית לפני הספירה. המנגונל היה בנוי מזרוע ארוכה שבסופה לולאה או דלי שהכילו קליעים. הוא היה חזק יותר מהבליסטרה והקליעים הוטלו עד ל-400 מטר בקרוב.
טרבושה: פותח בסין הקדומה, כ–2,300 שנה לפני זמננו. הטרבושה הובא לאירופה במאה ה-6 לספירה. זהו החזק מבין סוגי הקטפולטות ויועד להטלת סלעים וקליעים ונעשה בו שימוש בעיקר להרס חומות ערים וטירות.
ראו גם

כלי נשק בצבא הרומי
דגם שחזור של בליסטרה מהתקופה הרומית. ביצוע הדגם: גד מה-טוב
דגם מישושי של בליסטרה הממחיש בפישוט חזותי ובניגוד צבעים את העיקרון של הכלי. הדגם מיועד (גם) לאנשים עם מוגבלות ראיה ולאנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית
מירון גרוס

| --- | --- |

ד"ר מירון גרוס 2010
 לידה:  2 בינואר 1948 תל אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  20 במאי 2017 (בגיל 69) 
 מדינה:  ישראל 
 ידוע בשל:  חוקר ומרצה בכיר ישראלי בתחומי קבלת החלטות ומשפטים
 השכלה:  בעל תואר ראשון, שני ושלישי בפיזיקה מאוניברסיטת תל אביב. בעל תואר שני ושלישי במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב. לימים בעל תואר במשפטים מאוניברסיטת תל אביב, וכן סיים התמחות במשפטים והוסמך כעורך דין.
 בת זוג:  ציפי גון-גרוס
 
מירון גרוס (2 בינואר 1948 – 20 במאי 2017) היה חוקר ומרצה בכיר ישראלי בתחומי קבלת החלטות ומשפטים. בעל תואר ד"ר לפיזיקה, ד"ר למנהל עסקים ותואר במשפטים. שלושת התארים מאוניברסיטת תל אביב. גרוס היה גם יזם ואיש עסקים.