stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וינט
היסטוריה > ההקמה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בסתיו של שנת 1914 הבינו יהודי ארצות הברית שאחיהם ואחיותיהם החיים באירופה בכלל ובמזרחה בפרט, עומדים בפני בעיות קשות מאד. התגובה הראשונה של יהודי ארצות הברית הייתה איסוף תרומות ולשם כך הוקמו ארגונים שונים בהתאם לחלוקה הפוליטית והחברתית שאפיינה את יהדות ארצות הברית באותו הזמן: אורתודוקסים, סוציאליסטים, ציונים, רפורמים, עניים (הרוב), עשירים, תושבי מזרח ארצות הברית (בעיקר ניו יורק) ותושבי אזורים אחרים. ככל שהתברר שהמלחמה מחמירה ובשונה ממלחמות קודמות היא מביאה הרס רב ופגיעה בחייהם של אזרחים, הבינו הפעילים שהיו עסוקים באיסוף התרומות שאין טעם לפעול באופן נפרד, וכך עלה הרעיון ליצור גוף משותף - "JOINT" - שיטפל בשני צידי הפעילות ההומניטרית: איסוף תרומות (בין אם בכסף ובין אם במוצרים וחפצים) והבטחת הגעתן ליעדים באירופה, בעיקר במזרחה, משימה לא פשוטה בלשון המעטה. הצלחת הארגון המשותף והתארכות המלחמה, חידדה את המחלוקת הפנימית בין מרכיביו. המחלוקת הייתה בשאלה האם על הארגון המשותף לעסוק רק ב"דגים", כלומר בעזרה בעין (כסף ומוצרים), או שמא עליו להתארגן לקראת שלב השיקום, כלומר שלב "החכה". את הגישה המרחיבה הובילו הציונים למיניהם שנתמכו בדרך כלל על ידי הארגונים האורתודוקסיים שהיו מזוהים עם יהדות מזרח אירופה, ואילו את הגישה המצמצמת הובילו היהודים הרפורמים שהיו גם בעלי המאה (מתוך כ-38 מיליון דולר שנאספו וחולקו על ידי הג'וינט בשנות המלחמה לפחות 80% הגיעו מכיסיהם של עשירי הקהילה הרפורמית, המפורסם בהם היה ג'ייקוב שיף). מאבק זה הסתיים כצפוי בניצחון בעלי המאה, אך בעלי הגישה המרחיבה פעלו במקביל במאמץ פוליטי כלל-יהודי-אמריקני, שהתמקד ברעיון להקים גוף ייצוגי כלל-יהודי שלא יתחשב רק בבעלי המאה אלא יהפוך את הציבור היהודי-אמריקני כולו - באמצעות נציגים, כנהוג בארצות הברית הדמוקרטית - לבעל דעה. הקונגרס היהודי-אמריקני אכן הצליח להתארגן והוא התכנס בסוף המלחמה וקיבל החלטות ברוח המגמה 'המרחיבה': לתבוע בסוף המלחמה הקמת בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל, ולשמור על זכויות המיעוט של הלאום היהודי בארצות מזרח אירופה.
חלק מפעולת הג'וינט קשור ביהודי ארץ ישראל כמובן. עם פרוץ המלחמה, פנה הנרי מורגנטאו, אז שגריר ארצות הברית באימפריה העות'מאנית, ללואיס מרשל ויעקב שיף בניו יורק וביקש מהם $50,000 כדי להציל את היהודים בארץ ישראל מרעב. הסכום נאסף עד מהרה ונשלח בחודש נובמבר, והמנגנון שגייס את הכספים הפך לארגון הג'וינט, ששם לו למטרה לדאוג ליהודים נזקקים בארץ ישראל ובאירופה, בה השתוללה אז המלחמה.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

כספי הג'וינט שנועדו לחלוקה בין יהודי ארץ ישראל נמסרו לניהולו של אליעזר הופיין שהיה מנהלו בפועל של בנק אנגלו-פלשתינה. הופיין היה הבכיר מבין ראשי היישוב שלא גורש מהארץ או שהפך לנתין עות'מאני, בעל כורחו.
עניינו של הג'וינט בנעשה בארץ ישראל התעורר בעקבות דוחות פסימיים של קונסול  ארצות הברית בירושלים, ד"ר אוטיס אלן גלייזברוק ושגריר ארצות הברית באיסטנבול הנרי מורגנטאו. הדוחות הצביעו על מחסור, גדל והולך, במזון בארץ ישראל. כתוצאה, מספר לא קטן של ארגונים יהודים בארצות הברית אספו כסף ומזון ושלחו אותם ליישוב בארץ ישראל באמצעות הג'וינט.
הפעילות נמשכה עד שארצות הברית זנחה את העמדה הנייטרלית והכריזה גם היא מלחמה על טורקיה. קונסול ארצות הברית בירושלים נאלץ לעזוב את העיר ומרכז פעילות הסעד של הג'וינט הועתק להולנד הנייטרלית. בראש הפעילות בהולנד עמד היהודי סולומון פרדריק ואן נירופּ (van Nierop) מנכ"ל הבנק האמסטרדמי (Amsterdamische Bank). ב-8 ביוני 1917 פנה ואן נירופ אל הופיין ובקשו לעמוד בראש מפעל החלוקה של המזון והכספים ליהודי ארץ ישראל. הופיין הסכים ורתם את מערך הסניפים של אפ"ק (ביפו, בירושלים, בביירות, בחיפה, בחברון, בצפת ובטבריה) לאחת הפעולות הסוציאליות החשובות בתולדותיו. העובדה שמוצאו של הופיין היה מאותה ארץ ממנה אורגנו משלוחי המצרכים לא"י, הולנד, הקלה על המלאכה. כל פעילותו הבנקאית והחברתית של הופיין נעשתה בהתנדבות ממשרד שהועמד לרשותו על ידי הקונסול הספרדי בירושלים הרוזן אנטוניו דה ביובר. המיקום לא היה מקרי, ספרד, כמו הולנד שהוזכרה, שמרה גם היא במלחמה זאת על נייטרליות.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה > דו"ח הג'וינט

עם סיום המלחמה חיבר הופיין עבור ראשי הג'וינט בארצות הברית דו"ח מפורט על פעילותו בתקופה שבין 1 באוגוסט 1917 עד 31 במאי 1918. (ראו בתמונה).
הדו"ח חולק לתיאור המצב באותן שנים ולנספחים מפורטים אודות העזרה. במבוא הסביר או תרגם הופיין מונחים רבים לקורא האמריקאי שאינו בקיא די הצורך במציאות הארצישראלית. ברשימת המונחים (באותיות לטיניות) המלווים בהסבר בשפה האנגלית, מופיעים מושגים כמו "פקידים ואמרכלים בארץ הקודש", "תלמידי חכמים", כולל, "מוּטֶצריף" (נציב טורקי, באותיות ערביות متصرف, בטורקית mutasarrıf, ובאנגלית Mootessarif), שטריימל ונס חנוכה.
הואיל וחלק גדול מן הפעילות עסקה בענייני כספים דאג הופיין לרשום בין מושגים אלו גם את "קופת הצדקה ע"ש רבי מאיר בעל הנס", חלוקה ו"שנורר". המילה האחרונה תורגמה ל-A persistent beggar.
הארץ חולקה לצורך המפעל לשמונה יחידות משנה שאליהן הוזרמו מזון וכספים. חלקה של ירושלים בקבלת העזרה היה הגדול ביותר בשל אופי הסוציו-אקונומי של אוכלוסייתה והסתכם ב-50%. הדו"ח פירט את כמויות האורז והחיטה שנמסרו בין השאר לבתי ספר, לישיבות, לבתי יתומים לכוללים ולמלמדים (באנגלית Melamdim). בפירוט יבש תיאר הופיין את העזרה הרפואית שניתנה על ידי רופאים שונים. ללא העזרה היו התלמידים גוועים ברעב פשוטו כמשמעו. תמיכות בסדר גודל גבוה ביותר הועברו גם לגולי הארץ ששכנו בחומס שבסוריה בסך 741 ליש"ט.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה > אחרי המלחמה

מלחמת העולם הראשונה הסתיימה בשנת 1918, אך סבלם של היהודים באירופה לא תם. ברוסיה, בה התחוללה מהפכת אוקטובר ובשרידי האימפריה האוסטרו-הונגרית המתפוררת ובפולין החלו גלים של אנטישמיות. יהודים נספו בפוגרומים ובמגפות ורכושם נהרס. הג'וינט סייע לקהילות להשתקם ולהקים תוכניות עזרה הדדית, טיפול בילדים, ומוסדות חינוך ותרבות. בברית המועצות הוקם האגרו-ג'וינט שעזר לממשלה ליישב מחדש כ-600,000 יהודים, אולם האגרו-ג'וינט סולק מברית המועצות בשנת 1938.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

לקראת מלחמת העולם השנייה סייע הג'וינט לכ-250,000 מיהודי גרמניה ולכ-125,000 מיהודי אוסטריה לברוח. כשהתקרב הצבא הגרמני לפריז בשנת 1940 העביר הארגון את מטהו באירופה, בראשותו של יוסף (ג'ו) שוורץ, לליסבון. משם הוא המשיך לסייע ליהודים לברוח מאירופה כמו גם להסתתר במקומות מחבוא. הסיוע של הג'וינט הגיע לידי יהודים שברחו מפולין ואוקראינה לרוסיה. חבילות סיוע גם הוצנחו ביוגוסלביה וכספים הוברחו לידי המחתרת היהודית בפולין.
הג'ויינט סייע ליישב את הפליטים היהודים בדרום אמריקה וארגן תוכניות סיוע לכ-20,000 יהודים שהגיעו לשאנגחאי. לאחר המתקפה היפנית בפרל הארבור וניתוק הקשרים בין ארצות הברית לשטחים שהיו תחת כיבוש יפני, דאג הג'וינט להעביר סיוע לפליטים היהודיים שהגיעו לסין דרך הנציגות שלו בשווייץ ומדינות נייטרליות אחרות, וגם בסיועו של הצלב האדום.
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה

כבר בסוף שנת 1944 הגיעו אנשי הג'וינט לשטחים באירופה ששוחררו מידי הכיבוש הנאצי וארגנו את מאמצי השיקום. עד שנת 1947 זכו כ-700,000 יהודים לתמיכה מהג'וינט. 250,000 שכנו במחנות עקורים שהניהל הג'וינט. הג'וינט יזם תוכניות הכשרה מקצועית כדי לעזור לעקורים לשקם את עצמם ולרכוש תעסוקה שבעזרתה יוכלו להרוויח את לחמם. הג'וינט גם יזם פעילויות תרבותיות ודתיות במטרה לשקם את הקהילות היהודיות שנהרסו במלחמה.
הג'וינט גם סייע לממן את הגירת היהודים מאירופה. נפתח משרד של הג'וינט בבואנוס איירס שבארגנטינה כדי לסייע לאלו שהיגרו לדרום אמריקה. כמו כן, המימון סייע לכ-115,000 יהודים לעלות לארץ לפני שנת 1948.
עם קום מדינת ישראל סייע הג'וינט, יחד עם הסוכנות היהודית, לכ-440,000 יהודים לעלות ארצה מאירופה, צפון אמריקה ומכל רחבי המזרח התיכון. חלק ניכר מהעולים היו זקנים או שלא יכלו לדאוג לעצמם ולבנות חיים חדשים במדינה הצעירה, והג'וינט הקים את קרן "מלב"ן" שדאגה למחסורם, כמו גם לנכים גופנית ונפשית בישראל.
הג'וינט ארגן תוכניות סעד ליהודים בצפון אפריקה ובמזרח התיכון בשנת 1949, ומאוחר יותר סייע לפינוי היהודים מעיראק ומתימן, ומסייע בסעד לקהילות יהודיות קטנות ומבודדות אלו עד היום.
במערב אירופה סייע הג'וינט לקומם את הקהילות שחרבו במלחמה ולהקים בהן מנהיגות חדשה ולחדש את מוסדות הקהילות. עם פרוץ המלחמה הקרה גורש הג'וינט מרוב מדינות מזרח אירופה אך עדיין הצליח, בדרך לא דרך, להעביר סיוע עקיף ליהודים מעבר למסך הברזל.
סה"כ הוציא הארגון כ-266 מיליון דולרים בין השנים 1945 - 1949: הסכום בהתאם למחירים עדכניים הוא פי 10 לפי הגעת קצב האינפלציה נכון ל-2016.
היסטוריה > שנות השישים והשבעים

בשנת 1962 החל הג'וינט לפעול בהודו ולסייע שם לעניי הקהילה היהודית ולחיזוק התרבות היהודית בקהילות שבמדינה. בשנת 1967 הוזמן הג'וינט מחדש לרומניה, בעיקר כדי לסייע לקהילה לתמוך בחבריה המזדקנים, כמו גם לסייע בשמירת האופי היהודי של הקהילה.
בישראל החל הארגון לשנות את מעמדו ממפעיל שרותי תמיכה לנזקקים ולעולים חדשים לזה של מאיץ שינוי חברתי. בשנת 1969 הקים הארגון, יחד עם ממשלת ישראל, את "אשל" - ארגון לתכנון ופיתוח שירותים לזקן. הג'וינט גם יזם את הקמת המתנס"ים על בסיס המודל האמריקאי של המרכז הקהילתי, כדי לשמש ככלי להשתלבות של החלקים השונים של החברה הישראלית.
בשנת 1975 הקים הג'וינט את מכון ברוקדייל, שהוא כיום המרכז היהודי המוביל בעולם לחקר ההזדקנות, מדיניות בריאות הציבור, מוגבלויות, וילדים ונוער.
באמצע שנות השבעים נפתחו באופן חלקי שערי העלייה מברית המועצות ויהודים החלו להגר ממנה. אלפים מביניהם פנו לישראל, וחלקם עצרו באיטליה ובחרו לפתוח בחיים חדשים במערב. הג'וינט הקים עבורם מחנה מעבר בלדיספולי, ליד רומא, בו התגוררו עד שקיבלו אשרות למדינות המערב. המחנה התקיים במשך כעשור וסיפק חוויית חיים כוללת - החל משירותי רווחה וכלה בשירותי דת ותרבות, ליהודים במעבר.
היסטוריה > שנות השמונים והתשעים - מסך הברזל נפתח

בשנת 1983 קיבל הג'וינט את רשותה של ממשלת אתיופיה לפעול בחבל גונדר. הג'וינט סייע מאוחר יותר לעליית היהודים מאתיופיה, ששיאה היה במבצע שלמה בחודש מאי 1991.
במהלך שנות השמונים החל הג'וינט לחזור למזרח אירופה ולסייע לקהילות היהודיות לפתח שרותי רווחה לנזקקים ותמיכה לזקני הקהילות, כמו גם לפתח תוכניות תרבות ודת בקרב הקהילות. בשנת 1988 הורשו אנשי הג'וינט לשוב לברית המועצות. אנשי ומתנדבי הג'וינט פנו מיד לחידוש התרבות והדת היהודית שם כמו גם לסיוע לנזקקים. כחלק ממאמץ זה הוקמה חסד - רשת מרכזי רווחה יהודיים ללא מטרות רווח. פעילותה של רשת חסד מושתת על בסיס מודל שפיתח הסוציולוג ד"ר עמוס אבגר, שניהל את תוכניות הרווחה של הג'וינט העולמי בברית המועצות לשעבר. החסד הראשון הוקם ב-1993 בסנט-פטרסבורג תחת השם "חסד אברהם". מרכזי חסד הוקמו לאורך השנים בלמעלה ממאה ושבעים קהילות במדינות ברית המועצות לשעבר.
בשנת 1991 ביטלה ממשלת קובה את ההגבלות על הדת במדינה. מאז מספק הג'וינט מזון ותרופות לקהילה הקטנה, המונה כ-1,500 איש.
היסטוריה > הג'וינט בשנות האלפיים

במהלך בשנת 2005 תמכו תוכניות הרווחה של הג'וינט בשטחי ברית המועצות לשעבר בכ-250,000 זקנים נזקקים ביותר מ-2,600 ערים, ויהודים רבים השתתפו באירועי התרבות והחינוך ובאירועים קהילתיים נוספים וחגגו את חגי ישראל.
כיום ממשיך הג'וינט לעסוק בפעילויות המסורתיות שלו, בין אם במדינות מצוקה ובין אם בישראל. למשל, הארגון נחלץ לעזרת יותר מ-40,000 מיהודי ארגנטינה שנפגעו קשות מקריסת הכלכלה במדינה. חסד - רשת מרכזי רווחה יהודיים של הג'וינט ממשיכה לספק שירותי רווחה לאלפי יהודים גם במהלך משבר הקורונה, וגם במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה.
אשל

אשל - האגודה לתכנון ולפיתוח שירותים למען הזקן בישראל הוקמה בשנת 1969 על ידי ג'וינט מלב"ן והיא נתמכת במשותף על ידי ממשלת ישראל וג'וינט ישראל. מטרתה של העמותה היא לשפר את המעמד והדימוי של הזקנים בחברה הישראלית ואת איכות חייהם. אשל מסייעת לתכנון ופיתוח שירותים למען הזקנים בישראל. בתחילה עסקה האגודה בהקמת בתי אבות, ביחד עם אגודות מקומיות שהוקמו ברחבי ישראל. על פי התוכנית, לצד בתי האבות יופעל מרכז יום לקשיש שיספק שירותים לקשישים שהמשיכו להתגורר בבתיהם. במקביל, החלו דיונים בהקמת מרכזי יום שאינם קשורים לבתי אבות.
בין הפעילויות של אשל:
תעסוקה: אשל מציעה שלוש אפשרויות תעסוקה לזקנים שפרשו זה מכבר:
מסלול - אספקת עבודות בשכר המתבצעת בבית הלקוח, תוך ניצול המקצועיות והניסיון של המבוגרים בתחומים שונים כמו חשמלאות, שיפוצים וכדומה.
מועדון תעסוקה - מרכז תעסוקה בו מבצעים הזקנים, בשכר, עבודות המתקבלות מקבלני עבודה שונים או ממפעלי תעשייה ומתאימות לזקנים. בין העבודות: הרכבה, אריזה, כריכה, הלחמה, וכדומה.
קניון תעסוקה - סדנאות עבודה בתחומים שונים באזור מרכזי אחד.
ניצולי שואה: תוכניות תמיכה לזקנים ניצולי שואה. בין הפעילויות: קבוצות תמיכה, תיעוד ו"תיאטרון העדות".
בתי אבות: אשל הקימה 20 בתי אבות בהם מתגוררים כ-3,500 איש. בתי אבות אלה מעניקים שירותים לזקנים תשושים, תשושי נפש, סיעודיים וסיעודיים מורכבים. אשל גם מפעילה תוכנית להכשרת מטפלים לבתי האבות ולפיתוח אמצעי התפעול של בתי האבות, כמו גם פיתוח מגוון הפעילות בהם.
אשלים

אשלים - העמותה לתכנון ולפיתוח שירותים למען ילדים ובני נוער בסיכון ולמשפחותיהם הוקמה על ידי הג'וינט בינואר 1998. אשלים פועלת בתחומים הבאים:
חיזוק כישורים הוריים אצל משפחות צעירות בסיכון.
שיפור השירותים לבני נוער כדי לספק חלופה לחיים שלמים של פוטנציאל בלתי ממומש, ואפילו לעבריינות בשולי החברה.
פיתוח רשת שירותים קהילתיים כדי לתת אפשרות לילדים בסיכון להישאר בקהילה.
שירותים לילדים עם צרכים מיוחדים.
חיזוק יעילותם של אנשי המקצוע.
בשנים 2005–2020 בראש העמותה עמד רמי סולימני שהרחיב את פעילותה באופן משמעותי.
תב"ת (תנופה בתעסוקה)

ג'וינט ישראל - תב"ת (תנופה בתעסוקה) היא חברה לתועלת הציבור (חל"צ) שהוקמה בשנת 2006 כשותפות בין ג'וינט ישראל וממשלת ישראל במטרה לסייע לאוכלוסיות שנמצאות מחוץ לשוק העבודה בשילוב וקידום בעולם התעסוקה.
תבת פועלת בשותפות עם משרדי ממשלה, רשויות מקומיות, עמותות ומעסיקים ומקדמת את המטרות הבאות:
לפתח תוכניות, מודלים ומדדים חדשניים בתעסוקה וביזמות
להטמיע מענים תעסוקתיים במערך השירותים בישראל ובקרב מעסיקים
להוות מרכז לפיתוח ידע, תפיסות ושיטות יישומיות בתעסוקה וביזמות ולהפצתן ברבים
אוכלוסיות היעד של תבת הן: חרדים, החברה הערבית בדגש מיוחד על העסקת נשים, אנשים עם מוגבלויות, עולים חדשים בעיקר יוצאי אתיופיה, קוקז ובוכרה, מבוגרים צעירים מודרים בגילאי 18 - 34 חסרי עורף משפחתי וכלכלי.
מכון אלכא למנהיגות וממשל

המכון למנהיגות וממשל נוסד בשנת 2012, במטרה להוות בית מקצועי למנהיגים מכל המגזרים, מקום ללמידה ולהשפעה משותפת. המכון מבוסס על אלכא ועל המרכז למנהיגות מתנדבת. המכון מחויב לשיפור אפקטיביות של המנהלים הבכירים והמנהיגות הנבחרת בשירות הציבורי והמגזר החברתי בישראל, על ידי דגש על תכנון וחשיבה לטווח ארוך, וחיזוק יכולת הפעולה וההשפעה המיצרפית של הסגל הבכיר במגזר הציבורי, של ראשי רשויות ושל מנהיגות מתנדבת ומנכ"לי עמותות.
המכון למנהיגות וממשל כולל שלושה מרכזים:
המרכז לממשל וסגל בכיר.
המרכז למנהיגות מתנדבת.
המרכז למנהיגות מקומית ופיתוח אזורי.
כן כולל המכון חטיבת למידה המתמחה בתוכניות פיתוח מנהיגות ומנהלים בכירים, כולל במשרדי הממשלה, דוגמת האוצר, והסגל הבכיר, השלטון המקומי דוגמת פורום ראשי רשויות קטנות, ותוכניות הדרכה למנהלי עמותות.
המכון מלווה תהליכי שינוי והשפעה נרחבים של קבוצות מנהלים בכירים וראשי רשויות; לדוגמה את ראשי הרשויות בנגב הפועלים למינוף ההזדמנות במעבר בסיסי צה"ל, וחמישה אשכולות של ראשי רשויות בישראל.
בנוסף המכון מלווה מנהיגים מחוללי שינוי בייעוץ דיסקרטי; מתמחה בנושא השפעה קולקטיבית ועוסק בפיתוח ידע וכלי ניהול בסוגיות ניהול רלוונטיות למגזר הציבורי והחברתי בישראל.
מכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל (מכון ברוקדייל)

מכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל (מכון ברוקדייל) בירושלים הוא מכון למחקר יישומי העוסק במדיניות חברתית ושירותים חברתיים ומשרת את ישראל, את העולם היהודי ואת הקהילה הבין-לאומית. מטרת המכון היא לזהות ולחקור נושאים חברתיים מרכזיים, ולתרום לעיצוב מדיניות, לתכנון תוכניות ולשיפור שירותים ליחידים, למשפחות ולקהילות. בשנת 1974, בסיוע מענק מקרן ברוקדייל, הוקם ג'וינט-מכון ברוקדייל לגרונטולוגיה כשותפות בין ממשלת ישראל ובין הג'וינט העולמי. בשנת 2004, הצטרפה קרן דוד ואינז מאיירס מקליבלנד לשותפות לאחר שתרמה 15 מיליון דולר. כהוקרה, הוחלף שם המכון למכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל. במכון ברוקדייל שמונה יחידות מחקר: מרכז אנגלברג לילדים ולנוער, מרכז סמוקלר לחקר מדיניות הבריאות, הצוות לחקר מוגבלויות, הצוות לחקר התעסוקה, הצוות לחקר הזיקנה, הצוות לאיכות בשירותים חברתיים, הצוות לאוכלוסייה הערבית, ויחידת היוזמה והפיתוח.
פרס זוסמן-ג'וינט

הקרן להענקת פרסי לאונור ולארי זוסמן-ג'וינט הוקמה במטרה לציין יחידים או צוותים אשר הוכיחו מצוינות, בחדשנות, במקוריות, ביוזמה וביישום תוכניות בתחום השירותים החברתיים בישראל. הקרן מעניקה מדי שנה שלושה פרסים, בסכום השווה בערכו ל-25,000 דולר כל אחד. הקריטריון להענקת הפרס הוא תרומה משמעותית באחד מן התחומים הבאים:
סיוע לזקן
קליטת עולים חדשים
התנדבות ופילנתרופיה
ילדים ונוער במצבי סיכון
פיתוח שירותים לנכים ושילובם בחברה
פיתוח כח אדם ותשתיות ארגוניות בתחום השירותים החברתיים
משאב

משאב הוא בסיס נתונים שמספק נתונים כמותיים על האוכלוסייה המבוגרת בישראל בחתכים שונים - דמוגרפיים, בריאות ותפקוד, מאפיינים סוציואקונומיים, שירותים והשימוש בהם ותחזיות שונות. משאב שואב את הנתונים משיתוף הפעולה בין תוכנית אשל ומכון ברוקדייל. הנתונים אמורים לסייע למקבלי החלטות לקבל תמונת מצב מלאה בנושאים הללו.
הארכיון בירושלים

ארכיון הג'וינט בירושלים מתעד את פעילות הג'וינט ברחבי העולם, מאז שנות הארבעים ועד היום. בין הנושאים שהארכיון מכיל מידע רב עליהם נמצאים:
פעילויות ההצלה של הג'וינט במהלך מלחמת העולם השנייה
פעילות הסיוע של הג'וינט עבור שארית הפליטה
מחנות המעצר בקפריסין
הקהילות היהודיות באירופה לאחר מלחמת העולם השנייה
הקהילות היהודיות בצפון-אפריקה ובאסיה מאז שנות הארבעים
מבצע מרבד הקסמים
מלב"ן - תוכנית הרווחה שהפעיל הג'וינט בישראל בין בשנים 1949–1976
עוד נמצאים בארכיון מסמכים שונים מתקופת השואה - רישומי משרדי הג'וינט באיסטנבול משנת 1944 ורישומי מאמצי ההצלה של הג'וינט בצרפת וספרד באותה שנה. המסמכים גם כוללים שמונים גלילי מיקרופילם מהמכון ההיסטורי היהודי בוורשה, הכוללים מידע על גורלן של קהילות יהודיות קטנות בפולין בין השנים 1939–1942. עוד בארכיון נמצאים רישומים של ניצולי השואה ורישומי עקורים בגרמניה ואוסטריה, כמו גם רשימות של ילדים יהודיים שהוסתרו במהלך המלחמה. הארכיון מכיל גם ספריה של פרסומי הג'וינט, ואוסף סרטים שהופקו על ידי הג'וינט, ביניהם צילומים מפעולות האגרו-ג'וינט ברוסיה בשנות השלושים, כמו גם סרטונים המתעדים את פעילות הג'וינט באירופה לאחר מלחמת העולם השנייה.
המחלקה ליהודי ברית המועצות לשעבר

הג'וינט חזר לפעול בברית המועצות בשנת 1988, לאחר שגורש ממנה בשנות השלושים. הג'וינט הציב לעצמו שתי מטרות: לחדש את החיים היהודיים במדינה הענקית ולדאוג לאוכלוסייה היהודית המבוגרת והענייה במדינה.
הג'וינט הקים מעל 1,800 תוכניות תמיכה ביותר מ-2,640 ערים, עיירות וכפרים ברחבי המדינה וברחבי הרפובליקות לשעבר של המדינה. צוותי הג'וינט מסייעים ליותר מ-275,000 זקנים יהודיים כמו גם עוזרים לבנות קהילות יהודיות ולהגיע ליהודים שהיו מנותקים מיהודים אחרים במשך עשרות שנים.
הג'וינט עוסק גם בתמיכה בקורבנות הנאצים המתגוררים במדינות כמו גם בהחזרת הרכוש היהודי הקהילתי לבעליו. במדינות ברית המועצות לשעבר, בהן הוחרם הרכוש הקהילתי כבר בשנות העשרים והשלושים, בדרך כלל מצליח הג'וינט להחזיר לרשות הקהילה מבנה אחד, לרוב מבנה בית הכנסת, המשמש כעוגן לחידוש החיים היהודיים במקום.
הג'וינט גם מפעיל תוכניות לפיתוח מנהיגות קהילתית בקרב יהודי מדינות ברית המועצות לשעבר.
אנשי הג'וינט שנהרגו בשליחות

הרב ברנרד קנטור וד"ר ישראל פרידלנדר, שהיו שליחי הארגון, נרצחו בשנת 1920 בעת שחקרו את גורלם של יהודי אוקראינה.
יצחק גיטרמן שחדר לגטו ורשה במהלך מלחמת העולם השנייה כדי לספק סיוע לאנשי הגטו.
צ'ארלס ג'ורדן, שהיה מנכ"ל הארגון, נרצח בפראג בשנת 1967.
פרסים

בשנת ה'תשס"ז (2007) זכה ג'וינט ישראל בפרס ישראל בתחום מפעל חיים - תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
קריאה נוספת

Yehuda Bauer, American Jewry and the Holocaust : the American Jewish Joint Distribution Committee, 1939-1945, Jerusalem 1981
ארתור הרצברג, היהודים באמריקה - מפגש רב תהפוכות בן 400 שנה, שוקן 1994, פרק 13
אהוד מנור, עיתון למען האנושות: הפארווערטס 1897–1917, הקבוץ המאוחד 2008, פרק 5
ראו גם

תב"ת (תנופה בתעסוקה)
הערות שוליים

1 2  תום שגב, "1949: הישראלים הראשונים", עמ' 109
↑  ששמרה עדיין על נייטרליות במלחמת העולם הראשונה
↑  לעיתים הטורקים יירטו את חליפת המברקים שעברו בין אמסטרדם וירושלים ולפחות פעם אחת עצרו את הופיין בחשד לריגול. באחד המברקים נכתב הצירוף Health Bureau והטורקים שקראו Herald Bureau חשדו בהופיין שהוא מקיים קשרים עם משרד התעמולה האמריקני.
↑  עותק נדיר של הדו"ח שהודפס בניו יורק והיה שייך למחברו נמצא בארכיון הבנק.
↑  כמו ל"בית הספר ע"ש אוולינה דה רוטשילד" 131.25 רוטל (רוטל = 2,88 ק"ג) של לחם בשווי 11.81 ליש"ט זהב
↑  כמו ישיבת "חיי עולם" שקבלה באותו חודש 120 רוטל של לחם בשווי 10.8 ליש"ט זהב
↑  כך למשל מתברר שהרופא וולנשטיין העניק בחודש אחד בלבד (מאי 1917) את מספר הביקורים הגבוה ביותר (467) שבמהלכם העביר סך של 14.1 ליש"ט למטופליו.
↑  יש עדויות על תמותה מרעב בארץ ישראל בימי מלחמת העולם הראשונה
↑  ארכיון אוסף הג'וינט בוינה, בספרייה הלאומית ארכיון אוסף תעודות ממשרדי הג'וינט בוורשה ובקובנה, בספרייה הלאומית
↑  מפת ישובים חקלאיים יהודיים בקרים. שנות השלושים של המאה העשרים, באתר אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית
↑   Esther Katz, Hesed Evolution Study: Jewish Identity, Community, Orientation and Voluntarism (Brookdale Institute, 2004), p. 1.
↑  על הקמת חסד והמודל הסוציולוגי שניצב בבסיסה ראו Julia Mirsky, Roni Kaufman (eds.), Social Disaster as Opportunity: The Hesed Model (University Press of America, 2006).
↑  ראו מחקרם של מרים ברש, מלכה כורזים, ירוסלב יוסים, מחקר הערכה על מרכזי "חסד" (הג'וינט, מכון ברוקדייל), 2004.
↑  Sue Surkes, Hesed Network Continues Caring, The Times of Israel, March 2, 2022.
↑  הוגדלו ב-30% התמיכות במשפחות־סעד, מעריב, 2 באפריל 1970
↑  יוקם בית אבות אזורי ליישובי העמק, מעריב, 17 באוגוסט 1970
↑  א. סדומי, ה"תחביבים" של הרצפלד, דבר, 5 במאי 1972
↑  Jack Habib, Leadership for Change: Ralph Goldman's Role in the Social Development of Israel, Journal of Jewish Communal Service, 1-2, 81, Fall-Winter 2005, עמ' 11
↑  Reporter, MARGI HERWALD Staff. "Myers Foundation grants $15 million to JDC-Brookdale". Cleveland Jewish News (באנגלית). בדיקה אחרונה ב-14 במאי 2018.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257752305171  GND: 3023091-3  ISNI: 0000 0001 0761 234X  LCCN: n50079799  SNAC: w61v97fw  VIAF: 191741466   WorldCat (עם VIAF): 191741466 
עטיפת דוח הבנק על פעילות הג'וינט בשנת 1918 בישראל
אם וביתהּ בתחנה של הג'וינט בווינה לחלוקת אספקה לאחר מלחמת העולם השנייה
יששכר דוב קאהן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1830 ה'תק"ץ היידושאמשון, הונגריה 
 פטירה:  19 באפריל 1923 (בגיל 93 בערך) ג' באייר ה'תרפ"ג טרגו מורש, הונגריה 
 שם מלא:  יששכר דוב בער קאהן
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 מקום פעילות:  ארדה-סנזשארץ, הונגריה
 תקופת הפעילות:  ? – 19 באפריל 1923 
 רבותיו:  ירמיה לעוו 
 חיבוריו:  בינת יששכר
 בת זוג:  טילא לבית הירש
 אב:  הרב יעקב קאהן
 אם:  שרה קאהן
 חותנים:  הרב מאיר אברהם קליין  הרב יוסף יצחק בליך
 
הרב יששכר דוב בער קאהן (ה'תק"ץ – ג' באייר ה'תרפ"ג, 1830 – 1923) היה רב הונגרי ופוסק הלכה אשר שימש בין השאר כרבה של ארדה-סנזשארץ (אנ') וראש הישיבה בה.
ביוגרפיה

נולד בשנת ה'תק"ץ (1830) לשרה ולרב יעקב קאהן בעיירה היידושאמשון (בכתיב יידישאי: שמאשון) הסמוכה לדברצן. נתייתם כבן תשע וגדל אצל קרובי משפחתו בדרצ'קה. למד בישיבותיהם של הרב אשר אנשל יונגרייז בצ'נגר, הרב שמואל שמעלקה קליין בוינוהרדיב (סעליש), מנחם א"ש באונגוואר, אולם רבו המובהק היה הרב ירמיה לעוו מאויהל.
בהיותו בן 22 שנה, בשנת ה'תרי"ב (1852), נתמנה בידי רבו הרב ירמיהו לעוו לדיין בעיר אויהל. הוא שימש בתפקיד זה עד שנת ה'תרל"ה (1875). בצעירותו הדפיס את ספרו של הרב יחזקאל לנדא מפראג "דגול מרבבה" על שולחן ערוך חלק יורה דעה, מתוך כתב ידו של המחבר (אונגוואר תרכ"ד).
לאחר נישואיו בשלישית בשנת ה'תרל"ו (1876) לאלמנת הרב משה שטיין רבה של ארדה-סנזשארץ (אנ') (ערדעסענזשארץ), מחוז אודוורהי (אנ'), נתמנה לרב העיר. הקים בעיר ישיבה קטנה והעמיד תלמידים. מתוקף אישיותו היה הרב קאהן בעל השפעה והפך את העיירה למרכז תורני גדול בכל המחוז. בתקופה זו טיפל בין השאר בגיורם של קבוצת "שומרי שבת" בבוזודויפאלו, אשר בדומה לסובוטניקים קיימו זיקה היסטורית ליהדות.
בשנת ה'תרס"ד (1904), כאשר נערך בפרשבורג הקונגרס הראשון של תנועת המזרחי, פרסם בירחון הרבני "תל תלפיות" קריאה לרבני המדינה להצטרף לתנועה הציונית תוך שהוא מנמק שאף שראשיה "פורקי עול תורה", הם "הכניסו צווארם בעול הצלת נפשות לשמור את אחינו בית ישראל מצרות" ותיקונם יבוא באמצעות קיום מצוות ישוב ארץ ישראל. כעבור זמן קצר, נאלץ לחזור בו בפומבי בשל לחץ קנאים מחסידות סאטמר, וחתם לצד 120 רבנים על "קול קורא" נגד קונגרס זה. מאוחר יותר, שוב בלחץ קנאי הונגריה, בהיותו כבן 90, נאלץ להדפיס את הקונטרס "שוא לכם משכימי קום" בגנות הציונות (ביסטריץ ה'תרפ"א).
הרב קאהן שימש בתפקידו בארדה-סנזשארץ עד שנת ה'תרע"ז (1917), אז העביר את התפקיד לבנו הרב גרשון מנחם קאהן. לאחר מכן עבר לטרגו מורש (וואשארהיי), שם התפרסם כאיש קדוש ובעל מופת, ואף קיבל פתקאות כאדמו"ר.
הרב יששכר דוב קהאן נפטר כבן 93, ביום ג' באייר ה'תרפ"ג (1923).
ביוגרפיה > משפחתו

נישא לבתו של הרב מאיר אברהם קליין מבקשצ'בה (בכתיב יידישאי: טשאבע) מחבר הספר "פרי צדיק". לאחר פטירתה נישא בשנית לבת גיסו הרב יצחק יוסף בליך רבה של גאוואוונצ'לה (גאווא), ממנה נולד בנו הרב ירמיה.
לאחר פטירת רעייתו השנייה נישא בשלישית לטילא, אלמנתו של הרב משה שטיין, רבה של ארדה-סנזשארץ (אנ') (ערדעסענזשארץ) שנפטר בדמי ימיו. הוא דאג לבניו וחתניו של קודמו והסדיר את מינויים לרבנים בערים שונות.
בנו הרב ירמיה קהאן כיהן כרבה של ניאראד. חתנו הרב שלמה זלמן ליכנשטיין שימש כרבן של סקלי קרסטור (אנ'), סיגישוארה (שסבורג) ובקליאן (בעטלאן). נספה בשואה.
ספריו

בינת יששכר – שני חלקים: על חמישה חומשי תורה, וכן לקט דברי מוסר מתוך "יערות דבש" לר' יהונתן אייבשיץ, סאין תרפ"ד (נדפס בשנה שלאחר פטירתו בידי בנו)
שו"ת בינת יששכר – שו"ת וחידושים, ברוקלין תשל"ט וניו יורק תשמ"א
קאהן, ישכר בער, שוא לכם משכימי קום, ‏תרפא, באתר היברובוקס
לקריאה נוספת

'הרב ר' יששכר בער במוהר"י קאהן', בתוך: שמואל נח גוטליב, אהלי שם, פינסק תרע"ב, עמ' 271
הקדמת נכדו הרב משה הלל קאהן לשו"ת בינת יששכר – ניו יורק תשמ"א
'ר' יששכר בער ב"ר יעקב כהן קאהן', בתוך: יצחק יוסף כהן, חכמי טראנסילוואניה, ירושלים תשמ"ט, עמ' 123–124
ברוך טרקטין ולוסיאן-זאב הרשקוביץ, אנציקלופדיה ליהדות רומניה, כרך ב, ירושלים תשע"ב, עמ' 545