stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאגר המידע המבני של קיימברידג'

| --- | --- |
 סוג:  מאגר מידע קריסטלוגרפי 
 מייסדים:  אולגה קנרד 
 אתר רשמי
 
מאגר המידע המבני של קיימברידג' (באנגלית: Cambridge Structural Database או בראשי תיבות CSD) הוא מאגר מידע ממוחשב המכיל, נכון ל-2010, את תיאור המבנה הגבישי של מעל ל-400,000 מולקולות קטנות. מדענים עושים שימוש בקריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן של גביש בודד על מנת לקבוע את מבנה הגביש של המולקולה. לאחר שהמבנה מפוענח נשמר המידע על המבנה בקובץ במבנה קובץ CIF (ראשי תיבות Crystallographic Information File – קובץ מידע קריסטלוגרפי) ומאוחסן ב-CSD. מדענים אחרים יכולים לחקור ולאחזר את המבנים ממאגר המידע.
המידע כולל את הסימטריה של חבורת הסימטריות המרחבית של המופע הגבישי, הפרמטרים של תא היחידה, והקואורדינאטות היחסיות של כל האטומים בתא היחידה בתלת־ממד.
חוקרים יכולים להשתמש ב-CSD על מנת להשוות בין מידע קיים לבין מידע שהושג מגבישים שגידלו במעבדה. המידע יכול לשמש על מנת ליצור תמונה או אנימציה של המבנה במגוון סוג תוכנות כדוגמת atoms, powdercell וכו'.
ניתן גם לחשב מה יכולה להיות התבנית התאורטית של עקיפה באבקה. אפשרות זו חשובה במיוחד מסיבות אנליטיות משום שהיא מאפשרת את זיהוי המופעים המצויים בתערובת האבקה הגבישית מבלי שנדרש לגדל גבישים.
המידע ב-CSD נאסף ומתוחזק על ידי מרכז המידע הקריסטלוגרפי של קיימברידג' (Cambridge Crystallographic Data Centre או בראשי תיבות CCDC) – ארגון קריסטלוגרפי שמקום מושבו בקיימברידג', אנגליה. זהו מוסד ללא כוונת רווח שתפקידו העיקרי הוא לאסוף ולתחזק את ה-CSD. הארגון גם מבצע אנליזה על מאגר המידע לתועלת הקהילה המדעית, וכמו כן כותב ומפיץ תוכנה על מנת לאפשר לאחרים לבצע מחקרים דומים. אף על פי שיש לארגון קשר הדוק לאוניברסיטה – הוא מאפשר לימודים לתארים מתקדמים במחקר – הוא כבר אינו חלק ממנה באופן רשמי.
היסטוריה

את ה-CCDC הקימה ד"ר אולגה קנרד מהמחלקה של כימיה אורגנית, אי-אורגנית ותאורטית שבאוניברסיטת קיימברידג' באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20, אבל קודם להקמת המאגר המחושב ניהלה ד"ר קנרד במשך שנים רבות מאגר ידני של מבנים של מולקולות. היוזמה לרעיון הייתה של הקריסטלוגרף הבריטי ג'ון דזמונד ברנל שפגש את אולגה קנרד בכנס של החברה המלכותית ב-1948. הוא הציע לקנרד, שעבדה אז במכון הלאומי למחקר מדעי, לרכז את כל המידע על המבנים, משום שהאמין ששילוב מידע ממחקרים אינדיבידואלים באופן שיטתי יוביל לתובנות חדשות. קנרד פיתחה שיטה לקטלוג המבנים המבוססת על שימוש בכרטיסים מנוקבים. כמה שנים אחר כך כשלקנרד היו כ-300 מבנים הציע ברנל כי תוציא אותם בספר. ב-1965 הקימה קנרד את מרכז המידע הקריסטלוגרפי של קיימברידג', ועמדה בראשו עד צאתה לגמלאות ב-1997.
הערות שוליים

↑  Andrew Brown, J. D. Bernal The Sage of Science, p. 296
מבאלה

| --- | --- |
רחוב במבאלה
רחוב במבאלה
 מדינה:  אוגנדה אוגנדה
 מחוז:  מחוז מבאלה
 נפה:  מסינדי
 גובה:  1,143 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  53,634 (1991)
 קואורדינטות:  1°01′N 34°11′E﻿ / ﻿1.017°N 34.183°E﻿ / 1.017; 34.183
 אזור זמן:  UTC +3
 http://www.traveluganda.co.ug/mbale.asp
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוגנדה מוגדלת) קמפלה גולו לירה ג'ינג'ה אנטבה קבאלה מורוטו ארוא מבארארה פורט פורטל דרום סודאן קניה רפ. דמ. קונגו  רואנדה טנזניה אגם ויקטוריה  אגם אלברט מבאלה(למפת אוגנדה רגילה) קמפלה גולו לירה ג'ינג'ה אנטבה קבאלה מורוטו ארוא מבארארה פורט פורטל דרום סודאן קניה רפ. דמ. קונגו  רואנדה טנזניה אגם ויקטוריה  אגם אלברט מבאלה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מבאלה (Mbale) היא עיר בדרום מזרח אוגנדה והיא בירת מחוז מבאלה אשר נקרא על שמה. העיר שוכנת 190 קילומטרים צפונית-מזרחית לקמפלה על קו הרכבת טורורו-פאקוואצ' למרגלות הר אלגון.
העיר הוקמה על ידי הלוחם סמיי קאקונגולו אשר הקים לאחר מכן את שבט האבאיודאיה.
במרכז העיירה עומד מגדל שעון. במרשם התושבים של שנת 1991 נספרו בה 53,634 תושבים. בעיר קיימת האוניברסיטה האסלאמית של אוגנדה כמו גם בית הכנסת על שם מוזס, של קהילת האבאיודאיה. האוכלוסייה מורכבת בעיקר משבטים של קבוצת הגישו רובם משבטי הבאגיסו והבאמסאבה.
סצנת הפתיחה של הסרט קזינו רויאל כביכול מראה את מבאלה אך למעשה לא צולמה שם.
מארינו גרימאני

דיוקנו של מארינו גרימאני, מעשה ידי גבריאלה קאליארי.
מארינו גרימאני (באיטלקית: Marino Grimani; ‏ 1 ביולי 1532 - 25 בדצמבר 1605) היה הדוכס ה-89 של ונציה. גרימאני כיהן כדוג'ה מאז מינויו ב-26 באפריל 1595 ועד פטירתו.
כהונתו של גרימאני ידועה הן בשל חגיגות ההכתרה המפוארות שערך לאשתו, מורוסינה מורוסיני, והן בשל המחלוקת עם האפיפיור פאולוס החמישי אשר החלה בתקופתו והביאה לנידוי העיר ונציה כולה על ידי האפיפיור בתקופת כהונת יורשו של גרימאני, הדוג'ה לאונרדו דונאטו.
קורות חיים

מארינו גרימאני נולד בשנת 1532 בוונציה לדונאטה פיזאני ולג'ירולאמו גרימאני. אביו של מארינו היה סוחר עשיר ופוליטיקאי ואציל ונציאני. בשל ייחוסו ומעמדו התמנה מארינו גרימאני לתפקיד פודסטה בגיל צעיר יחסית, ולאחר מכן מונה לתפקיד שגריר לה סרניסימה במדינת האפיפיור. עם שובו לוונציה התמנה לתפקיד קווליירה והחל לפעול בפוליטיקה המקומית תוך שהוא משתמש בעושרו ובמעמדו לרכוש לעצמו תמיכה.
לאחר מותו של פאסקואלה צ'יקוניה היה גרימאני מועמד לתפקיד הדוג'ה. בבחירות שנערכו שוב ושוב, שבעים פעמים, לא קיבל אף אחד מהמועמדים די קולות על מנת להיבחר. גרימאני ניצל את עושרו והעניק מתנות לבעלי זכויות ההצבעה על מנת להבטיח את בחירתו ב-26 באפריל 1595.
בשל הפופולריות הרבה שלו, חגגה ונציה את בחירתו במספר רב של פסטיבלים, אירועים ומסיבות. כאשר הגיעו אלה לסיומם, נשא מארינו לאישה את מורוסינה מורוסיני, נישואין אשר החלו סבב חדש של מסיבות ופסטיבלים אשר נמשכו זמן רב.
בין השנים 1601–1604 התקבלו בוונציה, תחת הנהגתו של גרימאני, מספר רב של חוקים המגבילים את סמכויות הכמורה והאפיפיור ברפובליקה. המשבר בין ונציה לאפיפיור הגיע לשיא חדש בשנת 1605 עת נשפטו שני כמרים בגין פשעים שבוצעו - ובכך בוטל למעשה החיסיון שהיה לכמורה מפני בתי המשפט החילוניים. ב-10 בדצמבר 1605 שלח האפיפיור פאולוס החמישי מחאה רשמית לוונציה.
גרימאני נפטר ב-25 בדצמבר 1605, בשיאו של המשבר עם האפיפיור.
מאני מורי

עמנואל "מאני" מורי (באנגלית: Emanuel "Manny" Mori; נולד ב-25 בדצמבר 1948) הוא נשיא המדינות הפדרליות של מיקרונזיה בשנים 2007-2015.
ביוגרפיה מוקדמת

מורי נולד באי פפן ולמד בבית הספר התיכון על-שם קסביאר. ב-1969, למד באוניברסיטת גואם וסיים תואר במנהל עסקים בשנת 1973. מורי התקבל להתמחות בהנהלת סיטיגרופ בגואם. ב-1974 הפך למשנה המנכ"ל בסניף של החברה בסאיפאן.
ב-1976 עזב מורי את סיטיגרופ והתקבל למשרת עוזר מנהלן של אזור מקירונזיה. ב-1979 הוא הפך לסוכן מס הכנסה של צ'ואוק. לאחר מכן הוא נבחר להיות מבקר בנק FSM מ-1981 ועד ל-1983. בהמשך נתמנה להיות נשיא הבנק והמנכ"ל עד 1997. באותה השנה נתמנה מורי להיות סגן נשיא הבנק הפדרלי של מיקרונזיה, תפקיד שבו החזיק עד ל-1999, אז נבחר לקונגרס המיקרונזי.
קריירה פוליטית

מורי נבחר לקונגרס המיקרונזי בבחירות ביניים שהתקיימו ב-1 ביולי 1999. הוא נבחר שוב בכל שנתיים בשנים 2001, 2003, 2005 ו-2007. ב-11 במאי 2007 נבחר מורי לנשיא מיקרונזיה במקום ג'וזף אורוסמל. הוא הושבע לנשיאות עוד באותו היום.
חייו האישיים

מורי נשוי אב לארבע בנות מאשתו הראשונה אלינה אקיאק. הוא נישא בשנית לאמה מורי.
ראו גם

מיקרונזיה (אזור)
מארין רייקוב

מארין ניקולוב רייקוב (בבולגרית: Марин Николов Райков; ‏נולד ב-17 בדצמבר 1960, וושינגטון הבירה, ארצות הברית) הוא פוליטיקאי ודיפלומט בולגרי, אשר כיהן כראש ממשלת מעבר ושר החוץ של בולגריה במשך כחודשיים ב-2013.
ב-12 במרץ 2013 לאחר התפטרותו של קודמו בויקו בוריסוב מונה רייקוב לתפקיד על ידי נשיא בולגריה רוסן פלבנלייב. רייקוב כיהן פעמיים בתפקיד סגן שר החוץ של בולגריה. בין 1998 ל-2001 בממשלתו של איוון קוסטוב ובין 2009 ל-2010 בממשלתו של בויקו בוריסוב. בין 2010 ל-2013 כיהן כשגריר בולגריה בצרפת וכשגריר לא-תושב במונקו והוצב בפריז.
באוגוסט 2013, לאחר שסיים את תפקידו כראש ממשלת מעבר, הוא מונה לשגריר באיטליה ולשגריר לא-תושב בסן מרינו ובמלטה עד 2018. לאחר מכן הוא מונה לשגריר בממלכה המאוחדת.
רייקוב בוגר האוניברסיטה לכלכלה לאומית ועולמית (1984).
הערות שוליים

↑  מר מארין ראיקוב באתר שגרירות בולגריה בלונדון (באנגלית).
| ראשי ממשלת בולגריה |
| --- | --- | --- |
| נסיכות וממלכת בולגריה (1878-1946) | טודור בורמוב • קלמנט טרנובסקי • דראגן צאנקוב • פטקו קרבלוב • יוהאן קזימיר ארנרוט • אלכסנדר באטנברג • לאוניד סובולב • דראגן צאנקוב • פטקו קרבלוב • קלמנט טרנובסקי • פטקו קרבלוב • וסיל רדוסלאבוב • קונסטנטין סטואילוב • סטפן סטאמבולוב •  קונסטנטין סטואילוב • דימיטר גרקוב • טודור איבנצ'וב • ראצ'ו פטרוב • פטקו קרבלוב • סטויאן דאנב • ראצ'ו פטרוב • דימיטר פטקוב • דימיטר סטאנצ'וב • פטר גודב • אלכסנדר מלינוב • איוון גשוב • סטויאן דאנב • וסיל רדוסלאבוב • אלכסנדר מלינוב •  תאודור תאודורוב • אלכסנדר סטמבוליסקי • אלכסנדר צאנקוב • אנדריי ליאפצ'ב • אלכסנדר מלינוב • ניקולה מושאנוב • קימון גאורגייב • פנצ'ו זלאטב • אנדריי טושב • גאורגי קיוסאיבנוב • בוגדאן פילוב • דוברי בוז'ילוב • איוון בגריאנוב • קונסטנטין מוראבייב • קימון גאורגייב |          |
| הרפובליקה העממית הבולגרית | קימון גאורגייב • גאורגי דימיטרוב • וסיל קולארוב • וולקו צ'רבנקוב • אנטון יוגוב • טודור ז'יבקוב • סטאנקו טודורוב • גרישה פיליפוב • גאורגי אטנסוב • אנדריי לוקאנוב |          |
| בולגריה (מאז 1990) | אנדריי לוקאנוב • דימיטר פופוב • פיליפ דימיטרוב • ליובן ברוב • רנטה אינג'ובה • ז'אן וידנוב • סטפן סופיאנסקי • איוואן קוסטוב • סימאון סקסקובורגותסקי • סרגיי סטאנישב • בויקו בוריסוב • מארין רייקוב • פלמן אורשרסקי • גאורגי בליזנאשקי • בויקו בוריסוב • אוגניאן גרג'יקוב • בויקו בוריסוב • סטפן יאנב • קיריל פטקוב • גלב דונב • ניקולאי דנקוב • דימיטר גלבצ'ב |          |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: בויקו בוריסוב | ראש ממשלת בולגריה  13 במרץ 2013 - 29 במאי 2013 | הבא: פלמן אורשרסקי |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ניקולאי מלאדנוב | שר החוץ של בולגריה  13 במרץ 2013 - 29 במאי 2013 | הבא: כריסטיאן ויגנין |
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מאניבאג יו

| --- | --- |

 לידה:  22 בספטמבר 1991 (בן 33) ממפיס, טנסי, ארצות הברית
 שם במה:  Moneybagg Yo 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 מקום לימודים:  תיכון איסט, Mitchell High School 
 עיסוק:  ראפר, פזמונאי
 סוגה:  היפ הופ
 חברת תקליטים:  אינטרסקופ רקורדס
 שיתופי פעולה בולטים:  דה-בייבי, גאנה, פיוצ'ר, ליל בייבי, מייגן די סטליון, יו גוטי
 בן או בת זוג:  The Real Poison Ivy (6 באוגוסט 2024–?) 
 www.baggnation.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דמריו דוויין וייט ג'וניור (באנגלית: Demario DeWayne White, Jr.; נולד ב-22 בספטמבר 1991), ידוע בשם הבמה מאניבאג יו (Moneybagg Yo), הוא ראפר ופזמונאי אמריקאי.
קריירה

המיקסטייפים הראשונים של מאניבאג יו הופקו בשנת 2012; From Da Block 2 Da Booth ו-October 20th. בשנת 2016 הוציא שלושה מיקסטייפים נוספים, שאחד מהם, Federal Reloaded, זכה בפרס ההיפ הופ של ממפיס למיקסטייפ השנה. מאז, המשיך מאניבאג יו להוציא מיקסטייפים שונים אשר זכו להצלחה נאה ולשבחים ממבקרי המוזיקה.
ב-2018 הוציא את אלבום הבכורה שלו, Reset. האלבום כולל הופעות אורח של ג'יי קול, פיוצ'ר, YG, ואמנים נוספים. האלבום הגיע למקום ה-13 במצעד הבילבורד 200, ולמקום ה-8 במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ.
ב-2019 הוציא את אלבום האולפן השני שלו, 43va Heartless. האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד 200, ובכך הפך לאלבום הראשון של הראפר שנכנס לחמישייה הפותחת של מצעד זה. בהמשך השנה, הוציא את הסינגל הראשון מתוך אלבומו הבא, "All Dat", בהשתתפותה של בת זוגו דאז, הראפרית מייגן די סטליון. השיר זכה להצלחה נאה, כאשר הגיע למקום ה-34 במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ. כמו כן, לשיר צולמו מילוני סרטונים ברשת החברתית טיקטוק.
ב-2020 הוציא את אלבום האולפן השלישי שלו, Time Served. האלבום כולל הופעות אורח של דה-בייבי, מייגן די סטליון, פיוצ'ר וסאמר ווקר, בין היתר. האלבום הגיע בשיאו למקום ה-3 במצעד הבילבורד 200 וזכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה.
ב-2021 יצא אלבומו הרביעי, A Gangsta's Pain. האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2018: Reset
2019: 43va Heartless
2020: Time Served
2021: A Gangsta's Pain
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2012: From Da Block 2 Da Booth
2012: October 20th
2014: La Familia
2015: Relentless
2015: Federal
2016: Federal Reloaded
2016: ELO (Everybody Lives On)
2016: All Gas No Brakes
2016: 4 The Hard Way
2016: 2 Federal (עם יו גוטי)
2017: Heartless
2017: Federal 3X
2017: Fed Baby's (עם YoungBoy Never Broke Again)
2018: 2 Heartless
2018: Bet On Me
הערות שוליים

↑  Hugh McIntyre, Rapper Moneybagg Yo Reaches The Top 10 For The First Time Behind Kesha's Latest No. 1, Forbes (באנגלית)
↑  "Moneybagg Yo's 'Reset' Album Tracklist Features J. Cole and More - XXL". XXL Mag (באנגלית). נבדק ב-2020-05-13.
↑  Moneybagg Yo, Billboard
↑  Moneybagg Yo Enlists Gunna, Offset and More for '43va Heartless' Mixtape, HYPEBEAST
↑  Billie Eilish Returns to No. 1 on Billboard 200 Albums Chart, Billboard, ‏2019-06-02
1 2  Moneybagg Yo Drops 'Time Served' Album f/ DaBaby, Megan Thee Stallion, and More, Complex (באנגלית)
↑  Moneybagg Yo & Megan Thee Stallion | ♬ All Dat | on TikTok, TikTok (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)
↑  Selena Gomez Earns Third No. 1 Album on Billboard 200 Chart With â€˜Rareâ€™, Billboard, ‏2020-01-21
↑  "Moneybagg Yo and Future Team Up on 'Hard for the Next'". Rap-Up. 25 במרץ 2021. נבדק ב-7 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Caulfield, Keith (2 במאי 2021). "Moneybagg Yo Earns First No. 1 Album on Billboard 200 Chart With 'A Gangsta's Pain'". Billboard. נבדק ב-3 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
כתר סאיטאפרנס

כתר סאיטאפרנס
כתר סאיטאפרנס הוא כתר אמנותי עשוי זהב, דמוי כתר אפיפיורי, שנרכש על ידי מוזיאון הלובר בשנת 1896, לאחר שהוצג בפניו ככתרו המקורי של המלך הסקיתי סאיטאפרנס, בן המאה השלישית לפני הספירה. כעבור שבע שנים העיד הצורף היהודי תושב אודסה, ישראל רוּחוֹמוֹבסקי, שהוא יוצרו של הכתר.
היסטוריה

האחים הוכמן היו בעליה של חנות עתיקות בעיירה אוצ'קיב, צפונית-מערבית לאודסה, שעסקו גם בזיוף עתיקות. בשנת 1895 פנה אחד האחים, שבס'ל (שבתי) הוכמן, אל ישראל רוחומובסקי, שהיה צורף אמן, בבקשה שייצור כתר זהב, עשיר בציורים ובעיטורים, בסגנון האמנות ההלניסטית ובסגנון הסקיתי, שישמש כמתנה לארכאולוג. הוכמן מסר לרוחומובסקי ספרים שישמשו לו מקור השראה. רוחומובסקי עבד יותר מחצי שנה על יצירת הכתר, וקיבל תמורת זאת 1,800 רובל.
גובה הכתר 17 סנטימטר. ברצועה צרה סביב החלק המרכזי של הכתר מוצגת חומת העיר אוֹלְבִּיָה (אנ'), שעל פי המסופר תושביה הם שהעניקו את הכתר למלך, ובה ניצבים במרחקים שווים שמונה מגדלים, שביניהם הקדשה ביוונית עתיקה: 'הסנט ואזרחי אולביה מכבדים את המלך הגדול והבלתי מנוצח סאיטאפרנס'. ברצועה רחבה מעל להקדשה מופיעים ציורים מסיפוריה האיליאדה. ברצועה התחתונה הוצגו מראות מחיי הסקיתים.
הוכמן, שלא סיפר לרוחומובסקי על תוכניתו, החל לנסות למכור את הכתר כממצא ארכאולוגי מקורי. קונים פוטנציאליים אחדים סירבו להצעתו, מחשש שמדובר בזיוף. הוא העביר את משימת המכירה לשני מתווכים תושבי וינה, ואלה הצליחו לשכנע את אנשי מוזיאון הלובר לרכוש את הכתר תמורת 200,000 פרנק (כ-1.3 מיליון ליש"ט בערכי ימינו).
ב-1 באפריל 1896 הודיע מוזיאון הלובר על רכישת כתר הזהב של המלך הסקיתי סאיטאפרנס, והכתר הוצג באוסף המוזיאון.
באודסה פעל בית מלאכה צרפתי בשם "ז'קו", שקיים קשרי עבודה עם רוחומובסקי. מנהל בית המלאכה סיפר לרוחומובסקי על ידיעה בעיתון "לה פיגארו", המספרת על רכישת הכתר כל ידי הלובר, וכך נודע לרוחומובסקי על הזיוף.
תוך זמן קצר החלו לעלות ספקות לגבי מקוריות הכתר. בלטו בגישה זו ארנסט פון שטרן, היסטוריון ופילולוג גרמני-רוסי, אלכסנדר וסלובסקי (אנ'), פרופסור לספרות משווה באוניברסיטת סנקט פטרבורג ואדולף פורטוונגלר (אנ'), ארכאולוג ממינכן, שזיהה את מקורות ההשראה ליצירת הכתר. כנגדו טענו אנשי הלובר שבעת העתיקה שימשו דגמים דומים מודל ליצירות שונות, ולכן לא מפתיע למצוא אותם גם בכתר.
בשנת 1903 התפרסמה בעיתון הצרפתי Le Matin (אנ') ידיעה לפיה צייר צרפתי בשם אלינו טוען שהוא יצר את הכתר. מנהל בית המלאכה "ז'קו", ששהה בפריז, טען שאלינו משקר ושהוא מכיר את האמן האמיתי שגר באודסה. ב-25 במרץ הודיע תחקירן של עיתון שפגש את רוחומובסקי באודסה והוא האמן שיצר את הכתר. משרד התרבות הצרפתי הורה על הקמת ועדת חקירה בראשות עמד הארכאולוג שארל קלרמון-גנו, ורוחומובסקי הוזמן להעיד בפניה. הוא הופיע בפני הוועדה ב-5 באפריל 1903, והראה את התרשימים שהכין לשם יצירת הכתר. חברי הוועדה דרשו שיוכיח את כישוריו ביצירת העתק, על גבי רדיד זהב, של אחת הסצנות שעל הכתר, ורוחומובסקי עשה זאת. קלרמון-גנו השתכנע שרוחומובסקי הוא יוצר הכתר, והכתר הוסר מהתצוגה בלובר.
בשנת 1954 הוצג הכתר בלובר בתערוכה בשם "סלון הזיופים". ב-1997 הוצגה במוזיאון ישראל התערוכה "סוד כתר הזהב", ובה הוצגו יצירות אמנות של רוחומובסקי, ובהן כתר סאיטאפרנס שהושאל מהלובר. במרץ 2018 נכלל הכתר בתערוכה בשם "שגיאות וזיופים בארכאולוגיה" שהוצגה במוזיאון לארכאולוגיה בהרנה שבגרמניה. עותק של הכתר נכלל באוסף של המוזיאון הבריטי.
הערות שוליים

↑  סוד כתר הזהב. עבודותיו של ישראל רוחומובסקי, באתר מוזיאון ישראל
↑  Collection online - tiara, באתר המוזיאון הבריטי
כדורגל נשים

גמר גביע אופ"א 2005 בפוטסדאם
כדורגל נשים הוא ענף הספורט הקבוצתי הפופולרי והנפוץ ביותר לנשים בארצות רבות בעולם. הוא אחד מענפי הנשים היחידים שמתקיימות בו ליגות מקצועניות, ו-177 מדינות משתתפות במפעלי הענף השונים בזירה הבינלאומית.
היסטוריה > היסטוריה מוקדמת

נשים שיחקו כדורגל מראשית ימי המשחק. על פי עדויות, נשים שיחקו בגרסה המוקדמת של המשחק (קוג'ו) בסין של תקופת שושלת האן (220-25 לספירה). דמויות של שתי נשים משחקות קוג'ו מתוארות בפרסקו מתקופת השושלת. עם זאת, ישנן חילוקי דעות לגבי דיוק התאריכים. ההערכה המוקדמת ביותר מתוארכת סביבות שנת 5,000 לפני הספירה.
גם בכדורגל המודרני קיים תיעוד מוקדם של משחקי נשים. ייתכן שנשים צרפתיות שיחקו כדורגל כבר במאה ה-12, כחלק ממשחק עממי באותה התקופה. קיימת גם עדות מ-1790 לתחרות כדורגל נשים שנתית בסקוטלנד. ב-1863, נקבעו נהלים האוסרים אלימות במגרשים, שהפכו את המשחק למקובל יותר על נשים מבחינה חברתית. משחק הנשים הראשון שנרשם על ידי התאחדות הכדורגל הסקוטית התקיים ב-1892 בגלאזגו. משחק הנשים הראשון שנרשם באנגליה התקיים ב-1895.
קבוצת הנשים המוקדמת ביותר באירופה, שתועדה לעומק, הוקמה על ידי האקטיביסטית נֶטי הניבּוֹל (Nettie Honeyball), באנגליה ב-1894. הקבוצה נקראה מועדון הכדורגל של הנשים הבריטיות, והניבול שימשה כקפטנית שלה. ליידי פלורנס דיקסי שמילאה תפקיד חשוב בביסוס המשחק, בארגון משחקי ראווה למטרות צדקה, מונתה לנשיאת הקבוצה, בהציבה תנאי "שעל הבנות לאמץ את רוח המשחק בליבן ובנשמתן".
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה וחרם ההתאחדויות

בזמן מלחמת העולם הראשונה כדורגל הנשים הפך לפופולרי בהיקפים גדולים, כאשר העסקתן של נשים בתעשייה הביאה להקמת קבוצות במסגרת משחקי מקומות עבודה, בדומה למה שקרה 50 שנים מוקדם יותר עבור גברים. הקבוצה המצליחה ביותר באותה התקופה הייתה דיק, קר'ס ליידיס מפרסטון, אנגליה. הקבוצה שיחקה בטורניר כדורגל הנשים הבינלאומי הראשון, שנערך ב-1920. הקבוצה שיחקה נגד קבוצה מפריז באפריל של אותה שנה, ושימשה כמעין "נבחרת אנגליה" במשחק נגד הסקוטיות, שבו ניצחה 0-22. ב-1921, הייתה דיק, קר'ס ליידיס כל כך מבוקשת בבריטניה, שמנהל הקבוצה נאלץ לסרב ל-120 הזמנות למשחקים. בכל זאת, הקבוצה שיחקה 67 משחקים באותה שנה, אל מול קהל של 900,000 איש.
אף על פי שמשחקי הנשים היו לעיתים יותר פופולריים ממשחקי הגברים (במשחק נשים אחד היה קהל של 53,000 איש), הונחתה עליהם מהלומה קשה באנגליה וסקוטלנד ב-1921. התאחדות הכדורגל האנגלית אסרה על נשים לשחק במגרשי ההתאחדות, בטענה שמשחקי הנשים חסרי טעם. רשויות הכדורגל הסקוטיות הוציאו צו דומה. אחדים טענו שההחלטות הללו נבעו מקנאה בקהל הרב שמשחקי הנשים משכו. החרם הביא להקמת התאחדות כדורגל לנשים (ELFA), שאיחדה תחתיה את כל מועדוני הנשים באנגליה, ומשחקי הנשים הועברו למגרשי הרוגבי ומגרשי כדורגל שאינם קשורים להתאחדות. האיסור הקטין בצורה משמעותית את החשיפה הציבורית לכדורגל הנשים והאט את צמיחתו למשך שנים רבות.
היסטוריה > התקומה בשנות ה-70

בשנת 1966, נבחרת הגברים של אנגליה זכתה במונדיאל. הזכייה ההיסטורית גרמה לזינוק רב במספר הנשים שהחלו לקחת חלק במשחק והעניין בו עלה שוב. ארבע שנים אחר כך, ב-1970, הסירה התאחדות הכדורגל האנגלית את החרם על קבוצות הנשים, אחרי כמעט חמישים שנות דיכוי. שנה לאחר מכן, המליצה אופ"א למדינות הארגון לקחת אחריות על נבחרות הנשים שלהן.
במהלך שנים אלו, הוקמה באיטליה ליגת כדורגל הנשים הראשונה, שבה חלק מהשחקניות אף קיבלו משכורת חלקית על השתתפותן. ב-1985, במסגרת המונדיאליטו הוקמה נבחרת ארצות הברית, שעם השנים הפכה לאחת המדינות הבולטות בענף. בסוף שנות ה-80, יוסדה ליגת העל היפנית, שהייתה לליגה החצי-מקצוענית הראשונה בעולם כדורגל הנשים, ומשכה אליה כוכבות רבות כמו צ'רמיין הופר, לינדה מדאלן וברנדי צ'סטיין.
בנובמבר 1991, התקיים בסין גביע העולם הראשון לנשים, שאורגן על ידי פיפ"א. הטורניר היה המפעל הגדול הראשון בתולדות כדורגל הנשים, ומשך כ-510,000 צופים למשחקים. בגמר הטורניר, ניצחה ארצות הברית 1–2 את נורווגיה, מצמד שערים של מישל אקרס.
היסטוריה > המאה ה-21 ואילך

בתחילת המאה ה-21, כדורגל נשים, בדומה לכדורגל הגברים, התמקצע וצמח, הן בפופולריות שלו והן בתפוצה שלו. גביע העולם שנערך בארצות הברית ב-1999 שימש כנקודת מפנה בתולדות הענף, והתמיכה בו עלתה וצמחה ברחבי העולם. ב-2001, הוקמה בארצות הברית הליגה הכל-מקצוענית הראשונה בעולם - ה-WUSA, אך היא פורקה אחרי שלוש שנים עקב חובות כספיים.
כיום הליגות הלאומיות בארצות המפותחות, כגון NWSL האמריקאית, הסופר ליג האנגלית, הבונדסליגה הגרמנית, ליגת העל הצרפתית וליגת העל הספרדית, הן ברובן מקצועניות או מקצועניות למחצה ובדרך להפוך למקצועניות.
כמו בענפי ספורט אחרים, נשים נאבקות על תשלום הולם והזדמנויות מקצועיות השוות לשחקני כדורגל מהמין השני. ליגות גדולות ומשחקים בינלאומיים סובלים מכיסוי עיתונאי וטלוויזיוני נמוך בהרבה מזה של משחקי הגברים. לדוגמה, גביע אלגארבה, אחד הטורנירים הנחשבים והוותיקים בענף, זכה לשידורים מעטים מאוד באירופה, ולא שודר כלל בארצות הברית ובאזורים אחרים.
למרות הקשיים, השנים האחרונות הביאו איתן הישגים ציבוריים רבים ופורצי דרך לכדורגל הנשים. בשנת 2004, נבחרו מישל אקרס ומיה האם האמריקאיות לרשימת פיפ"א 100 של פלה, והיו לשתי הנשים היחידות ברשימה. משחק הגמר של גביע העולם 2011 קבע שיא ציוצים לשנייה בטוויטר - 7,196, והשחקניות ששיחקו בו הפכו לכוכבות בין לילה. להופ סולו ואלכס מורגן יש מיליוני עוקבים ברשתות החברתיות, ואילו אבי וומבאך נבחרה לאחת ממאה האנשים המשפיעים בעולם לפי ה"טיים מגזין" ב-2015. בנוסף, בסוף שנה זו, השיקה חברת Electronic Arts את המשחק FIFA 16, וכללה בו לראשונה 12 נבחרות נשים.
תחרויות פעילות > גביע העולם

גביע העולם בכדורגל נשים הוא טורניר הכדורגל החשוב ביותר לנשים. הטורניר מאורגן מאז 1991 על ידי פיפ"א. הוא כולל 24 נבחרות כדורגל מרחבי העולם ומתקיים כל ארבע שנים. האלופה הנוכחית היא נבחרת ארצות הברית, שגם מחזיקה בשיא זכיות של שלוש אליפויות. מלכת השערים של הטורניר בכל הזמנים היא מרטה הברזילאית, עם 15 כיבושים.
משחק הגמר בין ארצות הברית לבין נבחרת סין בגביע העולם 1999, שנערך באצטדיון רוז בול בפסדינה, קליפורניה, והסתיים בניצחונה של ארצות הברית 4–5 לאחר דו-קרב בעיטות עונשין, נחשב למשחק כדורגל הנשים הכי נצפה מאז ומעולם - נכחו בו 90,185 צופים.
תחרויות פעילות > המשחקים האולימפיים

טורניר כדורגל הנשים באולימפיאדה קיים משנת אולימפיאדת אטלנטה 1996. בשונה מכדורגל הגברים, אין הגבלות על גיל או מקצועניות השחקניות. האלופה הנוכחית היא נבחרת ארצות הברית, שגם מחזיקה בשיא זכיות של ארבע מדליות זהב. מלכת השערים של הטורניר בכל הזמנים היא כריסטיאן רוזריה הברזילאית, עם 12 כיבושים.
משחק הגמר בין ארצות הברית לבין נבחרת יפן באולימפיאדת לונדון 2012, שנערך באצטדיון ומבלי, לונדון, והסתיים בניצחונה של ארצות הברית 1–2, נחשב למשחק כדורגל הנשים הכי נצפה בתולדות המשחקים האולימפיים - נכחו בו 80,203 צופים.
תחרויות פעילות > אליפות אירופה

אליפות אירופה בכדורגל נשים היא תחרות הכדורגל הנשים המרכזית לנבחרות שחברות באופ"א (איגוד התאחדויות הכדורגל האירופיות). הטורניר נערך כל ארבע שנים מאז 1984, ובעבר אף שימש כטורניר המוקדמות לגביע העולם. האלופה הנוכחית היא נבחרת גרמניה, שגם מחזיקה בשיא זכיות של שמונה אליפויות (שש מהם רצופות).
תחרויות פעילות > ליגת האלופות

ליגת האלופות לנשים או היא תחרות הכדורגל הנשים המרכזית לקבוצות שחברות באופ"א, והיא נחשבת לטורניר הכדורגל החשוב ביותר בקרב הקבוצות האירופאיות. התחרות החלה בעונת 2001/02 בשם "גביע אופ"א לנשים", ואלופתה הראשונה הייתה פרנקפורט הגרמנית. בעונת 2009/10, שונה שמה ל"ליגת האלופות", והיא פתוחה לכל 54 החברות באופ"א.
טורנירי צעירות

בשנת 2002, ייסדה פיפ"א את גביע העולם עד גיל 20. הטורניר הראשון נערך בקנדה, והיה מוגבל לשחקניות עד גיל 19. משחק הגמר, בין נבחרת ארצות הברית לבין נבחרת קנדה, נערך באדמונטון לעיני 30,000 צופים. ארצות הברית ניצחה בשער זהב, וכריסטין סינקלייר הקנדית זכתה בנעל הזהב (מלכת השערים). הטורניר של 2006, נערך ברוסיה ובו עלתה מגבלת הגיל ל-20. מ-2010, אחת לשני טורנירים, הטורניר מתקיים במדינה שמארחת בשנה שלאחר מכן את גביע העולם, ומהווה מעין חזרה גנרלית בארגון הטורניר, בדומה לגביע הקונפדרציות אצל הגברים.
משנת 2008, מקיימת פיפ"א את גביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 17, כטורניר מקביל לגביע העולם בכדורגל עד גיל 17 של הגברים. באליפויות אלה הייתה בהתחלה שליטה של נבחרות אסיה, כאשר בארבעה מחמשת הטורנירים הראשונים שנערכו זכתה נבחרת אסייתית.
מחלוקות סביב לבוש

בשנת 2004, הציע נשיא פיפ"א דאז ספ בלאטר, ש"נשים צריכות לשחק כדורגל במדים נשיים יותר ומחמיאים יותר, הן משחקות עם כדור מנופח פחות ואני מאמין שאם ילבשו בגדים אופנתיים כמו מכנסיים קצרים וצמודים תהיה הרבה יותר אסתטיקה למשחקן". בנוסף, הוא טען שמהלך כזה יגרום למשיכה של גברים רבים למגרשים. הצעתו הוגדרה כסקסיסטית וגררה גינויים רבים מאנשי כדורגל ותקשורת רבים.
ביוני 2011, החרימה נבחרת איראן את משחק מוקדמות המשחקים האולימפיים נגד ירדן, מכיוון ששחקניותיה לא הורשו לעלות למשחק עם חליפת גוף מלאה וחג'אב. או"פא העניקה ניצחון טכני לירדניות, בטענה שהדרישה האיראנית היא "הפרה של חוקי המשחק". ההחלטה עוררה ביקורת חריפה מצד מחמוד אחמדינז'אד, בעוד בכירים איראניים טענו שההחלטה נבעה ממניעים פוליטיים. שנה לאחר המקרה, ביולי 2012, הודיעה אופ"א כי מעתה היא מאשרת לבישת חג'אב במשחקיה.
ראו גם

כדורגל נשים בישראל
נבחרת כדורגל הנשים של ישראל