פרוטוכרוניזם
גלגולי הפרוטוכרוניזם בתרבות הרומנית > היסטוריה

אחד המבשרים של הפרוטוכרוניזם ברומניה נחשב המלומד והבלשן יליד בסרביה בוגדן פטריצ'ייקו חשדאו.
במילונו השאפתני הלא גמור "אטימולוגיקום מאגנום רומניא"(Etymologicum magnum Romaniae),הוא טען לא רק שמקרב הדאקים קמו רבים מקיסרי רומא, אלא שגם השליטים בנסיכויות הרומניות בימי הביניים-ולאכיה ומולדובה - היו צאצאים של קאסטה דאקית נושנה מימי המלך בורביסטה. רעיון זה הושאל בימינו על ידי אתרי אינטרנט רבים בתומכים בהשקפות פרוטוכרוניסטיות. בזמנו טענותיו של חשדאו עוררו מחלוקות בינו ובין חברי החוג הספרותי "ז'ונימיה". טענות דומות לאלו של חשדאו נשמעו גם מפי הסופר והארכאולוג החובב צ'זאר בוליאק, מפי תאוחרי אנטונסקו וניקולאיה דנסושיאנו.
עורך דין ומלומד רומני אחר, ניקולאיה דנסושיאנו (Nicolae Densusianu), יליד טרנסילבניה, שאסף את כתביו בספר "דאקיה הפרה-היסטורית" (1913, Dacia preistorică), שפורסם אחרי מותו. הוא תיאר בו באופן ספקולטיבי-דמיוני, תרבות פלאסגית קדומה במקורה במרחב הרומני, ששלטה כביכול למשך מעל אלף שנה באימפריה שהתפשטה מהאוקיינוס האטלנטי ועד הודו ושהיא עמדה ביסוד כל התרבות האנושית. המחבר מכנה "דאקים" אישים שונים מן ההיסטוריה הוולאכית והרומנית כמו הצארים של בולגריה מבית אסאן או את הוריה, מנהיג מרד איכרים רומנים בטרנסילבניה במאה ה-19.
אחרי מלחמת העולם הראשונה ואיחוד המרחב הרומני תחת כתר רומניה, חוגים לאומניים אימצו אידאולוגיות בעלת אופי פרוטוכרוניסטי. כפי שציין ההיסטוריון לוצ'יאן בויה, הוגים מקרב משמרות הברזל, המפלגה הימנית הקיצונית ביותר בזירה הפוליטית הרומנית, ניסו לפעמים לשלב מסרים "דאקיים" קדומים הקשורים לפולחן האל הדאקי זמולקסיס בתוך האידאולוגיה הקנאית הנוצרית שלה.
היסטוריון הדתות והסופר מירצ'ה אליאדה מצא שלפולחן של זמולקסיס קשרים מבניים עם הנצרית. כמו כן התאוריה שלו לגבי תולדות הדאקים ראתה ב"רומניזציה" (לטיניזציה) תופעה מוגבלת בלבד, רעיון שהתקבל בברכה בקרב חסידי הפרוטוכרוניזם.
תופעת ההאדרה המופרזת והפסאודו-מדעית של תרבות הדאקים עוררה בקורת אצל היסטוריון ומבקר הספרות שרבאן צ'וקולסקו שבשנת 1941 כינה אותה בכינוי "תראקומניה" .
מירצ'ה אליאדה עצמו הסתייג בסופו של דבר מהמגמה ה"תראקומנית" והסכים עם קביעת הכינוי.
בהקשר נייטרלי ומדעי, האסכולה הארכאולוגית הרומנית בראשות וסילה פרבאן חפרה אתרים דאקים רבים שלא נודעו בעבר, ולמרות ההסתייגויות המפורשת מהגזמות ה"תראקומניה", חיזקה בתגליותיה את התלהבותם של הפרוטוכרוניסטים.
בשנת 1974 אדגר פאפו פרסם בכתב העת לתרבות "סקולול 20" (Secolul 20 - "המאה ה-20")
מסה תחת הכותרת "הפרוטוכרוניזם הרומני", בה דגל בראשונות הכרונולוגית הרומנית בנוגע להמצאות אירופיות חשובות. הוא העריך כי "לקחיו של ניאגויה בסאראב אל בנו תאודוסיה" הקדימו את הספרות הבארוקית, שדימיטריה קנטמיר היה סופר רומנטי שקדם את זמנו, שהמשורר מיכאי אמינסקו בישר בהגותו את האקזיסטנציאליזם ואת מדע הסוציולוגיה. מסקנתו של פאפו הייתה כי "הפרוטוכרוניזם הוא אחד האפיונים הדומיננטיים והמכריעים" של הספרות הרומנית "בהקשר עולמי".
מיד עם פרסום תורה זו, מדענים ואידאולוגים רבים של מפלגה הקומוניסטית השלטת התחילו להדגיש את ההישגים והתגליות "המפוארים" של הרוח הרומנית, שקדמו את זמנם בתחומים המגוונים ביותר, זאת במקביל להאדרת הצלחותיה של רומניה בזירה הפוליטית הבינלאומית ובמישורים אחרים. 
כפי שציין בויה, המשטר של צ'אושסקו אימץ מיד את הרעיון, עודד והפיץ אותו תוך הדגשת הטענה לעליונות התרבות הילידית הרומנית לעומת כל השפעות זרות.
בתחום הבלטת תרומת רומניה לתרבות ומדע מתוך גישה לאומנית הצטיינו כתבי העת "פלאקרה" בעריכתו של המשורר אדריאן פאונסקו במדור "השכל הרומני בפעולה" ו"ספטמנה" (Săptămâna - השבוע) בעריכתו של הסופר אאוג'ן בארבו. לאיכר הרומני הקדום יוחסו המצאות כמו הגלגל או המחרשה.
בקונגרס ה-11 של המפלגה הקומוניסטית הוערך מתוך נקודת מבט "מרקסיסטית" כי הדאקים הקימו בזמן הקדום "מדינה בלתי מאורגנת" קבועה.
בשנות ה-1970 שינו השלטונות את שמותיהן של שתי ערים ברומניה על ידי הוספת שמן הקדום - דרובטה-טורנו סברין וקלוז'-נפוקה.
איש העסקים הרומני הגולה באיטליה, ד"ר יוסיף קונסנטין דרגאן, שבצעירותו היה פעיל בימין הקיצוני הרומני, דגל באידאולוגיה ה"דאקולוגית", ופרסם ברוח הפרוטוכרוניזם את הספר "אנו, התראקים" ("Noi, tracii"). 
רופא רומני-אמריקאי בשם נפוליאון סבסקו, מחבר הספר "איננו צאצאי רומי", ושערך בעבר יחד עם דרגאן את כתב העת "אנו, התראקים", נמנה עם מארגני הקונגרסים הבינלאומיים לדאקולוגיה ונודע בטענות מופרכות כמו על כיבוש מערב אירופה על ידי הדאקים ועל הגעת הדאקים ליפן ולאמריקה.
עם המלומדים שמתחו בקורת, אמנם לא פומבית, על המגמה הפרוטוכרוניסטית נמנה גם הבלשן יורגו יורדאן (1986-1888) שהתבטא כך בחילופי דבריו עם סטודנט -
לא היינו מעולם פרוטוכרוניסטים, אלא רק סינכרוניסטים, מה שאיננו בכלל פחות ערך. הראשונות היא חשובה, מאוד בתנאי שההישג בו מדובר יהיה בעל ערך ולבלוט בזירה העולמית. תנועה מדעית יכולה להתבלט בזירה זו גם מבלי שתיהיה "פרוטוכרוניסטית". צרירה להיות בעלת ערך, בלי קשר עם הראשונות. הדיונים סביב רעיון זה ,הם לפי דעתי, תוצר של מגלומניה לאומית, (יותר נכון לאומנית) שטחית, כמעט תמיד מחושבת וניזונה מתעמולה פוליטית מלמעלה, שנועדה לתמוך במשטר הסוציאליסטי שלנו, שבמעשיו, הוא רחוק מהאידיאל הסוציאליסטי, האותנטי.