stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בריטני ספירס
הופעות

| --- | --- |
 סיבובי הופעות 2000–1999: Baby One More Time Tour...  2000: (You Drive Me) Crazy Tour  2001–2000: Oops!... I Did It Again Tour  2002–2001: Dream Within a Dream Tour  2004: The Onyx Hotel Tour  2007: The M+M's Tour  2009: The Circus Starring Britney Spears  2011: Femme Fatale Tour  2017: Britney: Live in Concert  2018: Piece of Me Tour:  מיני סיבובי הופעות 1998: L'Oreal Hair Zone Tour הופעות קבועות 2017–2013: Britney: Piece of Me  נדחה ללא מועד: Britney: Domination
בשמים

| --- | --- |
 2004: "Curious"  2005: "Fantasy"  2006: "Curious: In Control"  2006: "Midnight Fantasy"  2007: "Believe"  2008: "Curious Heart"  2009: "Hidden Fantasy"  2009: "Circus Fantasy"  2010: "Radiance"  2011: "Cosmic Radiance"  2012: "Fantasy Twist"  2013: "Island Fantasy"  2013: "Fantasy: Anniversary Edition"  2014: "Fantasy: The Nice Remix":  2014: "Fantasy: The Naughty Remix"  2014: "Fantasy: Stage Edition"  2014: "Rocker Femme Fantasy"  2015: "Fantasy Renner Edition"  2015: "Fantasy Intimate Edition"  2016: "Private Show"  2017: "Fantasy In Bloom"  2017: "VIP Private Show"  2018: "Sunset Fantasy"  2018: "Prerogative"  2019: "Rainbow Fantasy"  2019: "Prerogative Rave"
פילמוגרפיה > סרטים

| שנה | סרט | תפקיד | הערות | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Longshot | דיילת | הופעת קמע |  |
| 2002 | קרוסרודס | לוסי ואגנר | גם מפיקה בפועל |  |
| 2002 | אוסטין פאוורס - גולדממבר | Fembot / עצמה | הופעת קמע |  |
| 2003 | פולי שור מת | עצמה | הופעת קמע |  |
| 2004 | פרנהייט 9/11 | עצמה | סרט דוקומנטרי; תצלום ארכיון |  |
| 2019 | Corporate Animals | רוח רפאים של עצמה | הופעת קמע קולי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 | Star Search | מתחרה | ללא |  |
| 1993–1994 | מועדון מיקי מאוס | תפקידים שונים | עונות 6–7 |  |
| 1999 | סברינה המכשפה הצעירה | עצמה | פרק: "אין מקום כמו בבית" |  |
| 1999 | קינן וקל | עצמה | פרק: "אוו, הנה זה הולך להוליווד: חלק 2" |  |
| 1999 | The Famous Jett Jackson | עצמה | פרק: "ריקוד רפאים" |  |
| 1999 | Médico de familia | עצמה | פרק: "הזדמנות נוספת" |  |
| 2000 | משפחת סימפסון | עצמה (קול בלבד) | פרק: "משפחת האחוזה" |  |
| 2000–2004 | All That | עצמה / אורחת מוזיקלית | 4 פרקים |  |
| 2000–2003 | סאטרדיי נייט לייב | תפקידים שונים | 4 פרקים |  |
| 2002 | Hooves of Fire | תן (קול) | דיבוב אמריקאי; מיוחד בטלוויזיה |  |
| 2002 | Legend of the Lost Tribe | תן (קול) | דיבוב אמריקאי; מיוחד בטלוויזיה |  |
| 2003 | Punk'd | עצמה | פרק: "רוסאריו דוסון, בריטני ספירס" |  |
| 2004 | Brave New Girl | ללא | סרט טלוויזיה; מפיקה בפועל |  |
| 2005 | Britney & Kevin: Chaotic | עצמה | 5 פרקים; גם מפיקה בפועל |  |
| 2006 | ויל וגרייס | ענבר-לואיז | פרק: "קנה, קנה בייבי" |  |
| 2008 | איך פגשתי את אמא | אבי | 2 פרקים |  |
| 2008 | Britney: For the Record | עצמה | סרט תיעודי בטלוויזיה |  |
| 2010 | Glee | עצמה | פרק: "Brittany/Brittany" |  |
| 2012 | The Pauly D Project | עצמה | פרק: "דיוות, יהלומים ו-D****" |  |
| 2012 | The X Factor | שופטת / מנטורית | אקס פקטור (עונה 2 אמריקאית) |  |
| 2013 | Miley: The Movement | עצמה | סרט תיעודי בטלוויזיה |  |
| 2013 | I Am Britney Jean | עצמה | סרט תיעודי בטלוויזיה; גם מפיקה בפועל |  |
| 2015 | ג'יין הבתולה | עצמה | פרק: "פרק עשרים ושבע" |  |
| 2016 | Jamie Lynn Spears: When the Lights Go Out | עצמה | סרט תיעודי בטלוויזיה |  |
ספרים

2001: "A Mother's Gift"
2008: "Through the Storm: A Real Story of Fame and Family in a Tabloid World"
2023: "The Woman in Me"
יחסי גרמניה–ישראל

| יחסי גרמניה–ישראל |
| --- | --- |
גרמניה: ישראל


גרמניה: ישראל
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 22,072
אוכלוסייה
84,234,266: 10,045,600
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 509,901
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,901: 50,759
משטר
רפובליקה פדרלית: דמוקרטיה פרלמנטרית
שגרירים
שטפן זייברט: רון פרושאור
יחסי גרמניה–ישראל הם מכלול היחסים הדיפלומטיים, כלכליים, פוליטיים ואחרים בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין מדינת ישראל. אלו יחסים יוצאי דופן וטעונים, גורם מעצב המשפיע על יחסים אלה מראשיתם הוא השואה, רצח העם שביצעה גרמניה הנאצית במהלך השנים 1933–1945. לאחר תום מלחמת העולם השנייה הפשירו היחסים בהדרגה כאשר גרמניה המערבית הציעה לשלם פיצויים לישראל ב-1952 והקשרים הדיפלומטיים המלאים נוצרו ב-1965.
מדינת ישראל, שהוקמה שלוש שנים לאחר תום מלחמת העולם השנייה, נעה בין שאיפה שברגש להחרמת גרמניה, לבין הרצון לקיים קשר עם גרמניה על מנת לשפר את סיכויי ההישרדות של מדינת ישראל וכן מתוך אמונה בכך שלאחר נפילת הנאצים קמה במערב גרמניה מדינה דמוקרטית. בדרכון שהוציאה ישראל בשנותיה הראשונות היה כתוב כי הוא תקף לכל מדינות העולם פרט לגרמניה, אם כי מי שהיה מעוניין היה יכול לבקש למחוק הגבלה זו.
החרם הישראלי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בארבע השנים הראשונות לאחר קום מדינת ישראל, הדרכון הישראלי "היה תקף לכל מדינות העולם מלבד גרמניה" (המערבית והמזרחית). לאחר חתימת הסכם השילומים עם גרמניה המערבית ב-1952, ההגבלה בוטלה ובדרכון נכתב "תקף לכל הארצות".
עקב ההיסטוריה הבעייתית בין גרמניה לעם היהודי בשואה, נמנעו ישראלים רבים מלבקר בגרמניה ורבים העדיפו שלא לקנות תוצרת גרמנית, עם השנים נחלשה ההתנגדות לכך.
לאור חתימת הסכם השילומים עם גרמניה המערבית ועם חלוף השנים נתקבלה ההבנה בישראל על חשיבות היחסים הדיפלומטים עם גרמניה ואכן יחסים אלו נוסדו ב-1965.
הסכם השילומים

בתחילת שנות ה-50 החל המשא ומתן בין ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון, היושב ראש של ועידת התביעות היהודיות נחום גולדמן, וקנצלר מערב גרמניה קונראד אדנאואר. בגלל הרגישות של קבלת השילומים, הייתה ביקורת קשה כנגד המשא-ומתן מצד מנהיגים ישראלים כמנחם בגין שקרא למרד ודב שילנסקי שניסה להטמין מטען חבלה במשרד החוץ הישראלי, והתקיימו נגדו הפגנות סוערות. בהפגנות אלה הופיעו גם מפגינים עם טלאי צהוב. כמו כן התקיימו ויכוחים רבים בכנסת. למרות המחאה, נחתם הסכם השילומים בספטמבר 1952. לאחר חתימת ההסכם שלחה מדינת ישראל משלחת מיוחדת לפיקוח על ביצועו. ראש המשלחת, שישבה בקלן, היה דוקטור פליקס שנער.
פוליטיקה ודיפלומטיה > כינון משרד האינטרסים

משלחת השילומים הפכה עם הזמן למשרד האינטרסים הישראלי שבראשו עמד גם פליקס שנער. בתחילה התמקדו היחסים במישור המסחרי, בהמשך החל ייצוא סחורות מישראל לגרמניה, מגמה שהתחזקה והגיעה לשיאה בשנות השישים. עם כינון היחסים הכלכליים החלו גם ניצנים של יחסים מדיניים שהלכו והתחזקו עם הזמן. בסוף שנות ה-50 נרקמו גם קשרים ביטחוניים שכללו עסקאות נשק וחילופי ידע, קשרים אלו היו בהתחלה חשאיים ונחשפו לציבור רק מאוחר יותר.
בינואר 1956 פורסם שמשרד החוץ מקדם הקמת נציגות גרמנית בישראל לצורך טיפול בתביעות של ניצולי שואה לפיצויים אישיים ושבהתאם להסכם עם גרמניה לנציגות זאת תהיה מעמד של קונסוליה. בפברואר 1956 החליטה ממשלת ישראל לקשור קשרים קונסולריים עם גרמניה ולהזמין את גרמניה לפתוח קונסוליה בישראל. אולם באותו שלב, על רקע החשש שהערבים יעברו לתמוך בגרמניה המזרחית, העדיפה גרמניה שלא לחזק את הקשרים עם ישראל. בתחילת יולי 1956, במענה למחאת אנשי חרות על קשירת קשרים עם גרמניה, ענתה שרת החוץ החדשה, גולדה מאיר, שאין כל החלטה לקשור קשרים עם גרמניה.
ב-1957 יזם מזכ"ל הסתדרות המורים שלום לוין את הקמת הקשרים בין הסתדרות המורים לבין האיגוד המקצועי של מורי גרמניה המערבית, שבראשו עמד בעת ההיא מתנגד למשטר הנאצי בתקופת היטלר, פרופ' היינריך רודנשטיין. בידיעתו ותמיכתו של ראש הממשלה בן-גוריון נסע באוגוסט 1957, בראש משלחת של הסתדרות המורים, לגרמניה המערבית. זו הייתה המשלחת הישראלית הרשמית הראשונה שהגיעה לגרמניה, והיא קשרה קשרים עם הנהגת מורי מערב גרמניה. את רשמיו פרסם ב"דבר" בסדרת מאמרים, שעוררו ביקורת קשה, ובכללה בקרב הנהגת ההסתדרות הכללית וב"טור השביעי" של נתן אלתרמן. שני ארגוני המורים יזמו, בשנים שלאחר מכן, פעולות שונות (ובהן סמינר דו-לאומי ומשלחות הדדיות של מורים) לזיכרון השואה ולהנחלת דרכי המאבק באנטישמיות אצל המורים בגרמניה. ב-1980, בתקופת הקנצלר הלמוט שמידט, קיבל לוין את "אות השירות המצוין" מטעם ממשלת גרמניה המערבית על פועלו "לקירוב הלבבות בין מורים מישראל לבין מורים מגרמניה".
בדצמבר 1958 אסרה המועצה לביקורת סרטים לייבא סרטים מתוצרת גרמניה וכן אסרה להקרין סרטים המציגים את גרמניה באור חיובי.
ביוני 1959 נודע כי ישראל סיכמה עם גרמניה על עסקה למכירת נשק העסקה כללה תת-מקלעים מסוג עוזי ופגזי מרגמה מתוצרת חברת סולתם. העסקה אושרה בממשלת ישראל ברוב קולות, אך עם פרסומה התעורר פולמוס ציבורי נרחב, ובעקבותיו משבר בין מפלגות הקואליציה. המפלגות אחדות העבודה ומפ"ם היו נגד המכירה, בעוד מפא"י בהנהגת ראש הממשלה דוד בן-גוריון הייתה בעד המכירה. לאחר שלא תמכו בעסקה בהצבעה בכנסת התפטר בן-גוריון ונערכו בחירות לכנסת. בישיבת מרכז מפא"י ב-28 ביוני 1959, הסביר בן-גוריון את הצורך ביחסים טובים עם גרמניה: "אני מזועזע מהשואה כמו כל אחד. אבל מי שמסיק מזה מסקנה שאסור לנהל משא ומתן עם גרמניה – האיש הזה חי בעבר ולא בהווה, דואג לרגשותיו ולא לקיומו של לעם היהודי... גרמניה נעשית לכוח מרכזי באירופה לא מפני שאנחנו נתנו לה הכשר... רק אידיוטים...אינם רואים שזו חבלה במעמדה של ישראל בעולם, בעתידה ואולי גם בקיומה, אם אנו נהפוך כוח עצום שמשקלו הפוליטי והכלכלי גדל והולך לשונא לנו ולבעל ברית של הערבים".
ב-14 במאי 1960 נפגש בן-גוריון לראשונה עם קנצלר גרמניה קונראד אדנאואר במלון וולדורף אסטוריה בניו יורק. קיומה של הפגישה היווה אירוע דרמטי שפתח את מהדורות החדשות בארצות הברית.
ההתנגדות הציבורית בישראל כלפי גרמניה התגברה ב-1962 לאור פעילות המדענים הגרמנים במצרים שסייעו בפיתוח טילים שעל פי הפרסומים בעיתונות התקופה יכלו לפגוע קשות בישראל.
פוליטיקה ודיפלומטיה > כינון יחסים דיפלומטיים

בשנות ה-60 היה יחסו של ראש ממשלת גרמניה, לודוויג ארהרד, אוהד לישראל וליהודים. בדומה לקודמו, אדנאואר, היה גם ארהרד מעוניין בכינון קשרים דיפלומטיים עם ישראל, אך אף הוא נרתע מפעולה בנושא, בעיקר כיוון שחשש מהתגובות הצפויות בעולם הערבי.
המצב הפוליטי בגרמניה השתנה באופן משמעותי בעקבות מספר אירועים ב-1965:
משבר קואליציוני בגרמניה המערבית – תמיכת הציבור בקואליציה הידרדרה. בין חברי הקואליציה התעורר דיון בנוגע להחלת חוק ההתיישנות על פשעי הנאצים – עניין שהיו לו השלכות לגבי כהונתם של שרים בממשלה. נשקפה סבירות גבוהה לפירוק הקואליציה.
גרמניה הפסיקה את אספקת הנשק לישראל, בניגוד להבטחותיה הפומביות. לוי אשכול, שהיה אז ראש ממשלת ישראל, נאם בכנסת ב-15 בפברואר 1965 כנגד גרמניה בעקבות הפרות אלה. אשכול טען אז כי גרמניה "נושאת באחריות כבדה ללא דוגמה". בעקבות הדברים, נערכו הפגנות נגד חברות גרמניות ברחבי ארצות הברית, והיו שהשוו את הפרת ההסכמים הללו לאופן שבו הפרה גרמניה הנאצית את ההסכמים עליהם חתמה. בנוסף נטען שהפסקה זו של משלוחי הנשק היא כניעה של הגרמנים בפני מצרים.
ארצות הברית הסתבכה במלחמת וייטנאם וחשה עצמה מבודדת מבחינת הכוח הרב לאומי.
גמאל עבד אל נאצר, נשיא מצרים, הזמין את המזכיר הכללי של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה ויושב ראש מועצת המדינה של גרמניה המזרחית, ולטר אולבריכט, לביקור רשמי בארצו. הממשל בגרמניה המערבית ראה בכך צעד עוין, ואף שקל את הפסקת היחסים הדיפלומטיים עם מצרים בשל כך.
גרמניה הבינה כי אם תתרחש החרפה במזרח התיכון או שתפרוץ מלחמה, העולם יטען כי גרמניה גרמה להפרת האיזון באזור, וכי אם ינותקו היחסים הדיפלומטיים בין גרמניה המערבית ומצרים, ייווצר תקדים בעל השלכות חמורות שיצרו את צעדי המדיניות בנושא היחסים בין גרמניה המזרחית לגרמניה המערבית. גרמניה המערבית העדיפה לכונן יחסים דיפלומטיים עם ישראל, כיוון שחשבה שפעולה כזו תחזיר את היציבות למזרח התיכון, תבטל את הצורך באספקת נשק לישראל ותאפשר להמיר אותה בסיוע כלכלי; כמו כן, גורמים עוינים בקואליציה יעזבו לפחות לזמן מה את עניין חוקי ההתיישנות; לבסוף, גם אם מצרים ומדינות נוספות ינתקו את קשריהם הדיפלומטיים, גרמניה תהיה מסוגלת לספוג זאת.
קורט בירנבך מונה לעסוק בצדדים הטכניים. ראשית, הקמת קונסוליות בשתי המדינות, שיהפכו בבוא העת לשגרירויות מלאות; שנית, סיוע כלכלי ופגישה אישית בין לוי אשכול ללודוויג ארהרד. ארהרד מסר ידיעה לעיתונות ב-7 במרץ 1965, שבה נכתב: "הממשלה הפדרלית חותרת לכינון קשרים דיפלומטיים עם ישראל. צעד זה עשוי לתרום לנורמליזציה ביחסים. הוא אינו מכוון נגד שום מדינה ערבית. הממשלה הפדרלית לא תספק נשק לאזורי מתיחות".
ב-16 במרץ 1965 הצביעה הכנסת על כינון יחסים דיפלומטיים עם גרמניה המערבית: 66 הצביעו בעד ו-29 נגד.
השגריר הגרמני הראשון היה רולף פאולס, דיפלומט מקצועי, שהיה קצין בוורמאכט ואיבד את זרועו במלחמת העולם השנייה. סגנו היה אלכסנדר טרק. בטקס הגשת כתב האמנה של פאולס בירושלים, הכריז הנשיא זלמן שזר כי "אף האפל שבלילות סופו להגיע לעליית השחר", ותזמורת משטרת ישראל נגנה את מנגינת ההמנון הגרמני. אולם בחוץ נערכה הפגנה נגד כינון היחסים עם גרמניה, ונוצר עימות אלים בין המפגינים והמשטרה. המפגינים הקיפו את מכונית השגריר ודפקו על הגג והשמשות שלה, ומישהו אף יידה בה אבן, המשורר אבא קובנר, שהיה מראשי חבורת "הנקם" במלחמת העולם השנייה, ויתר על אות מלחמת הקוממיות שלו כאות מחאה על ביקור השגריר.
שגרירות ישראל בגרמניה נחנכה רשמית ב-24 באוגוסט 1965. השגריר הראשון היה אשר בן נתן, ששימש כמנכ"ל משרד הביטחון לפני כן. בן נתן שימש כשגריר עד שנת 1969.
פוליטיקה ודיפלומטיה > מלחמת חרבות ברזל

ב-17 באוקטובר 2023, הגיע קנלצר גרמניה אולף שוליץ לביקור בישראל לשם הבעת תמיכה וסולידריות ונפגש עם ראש הממשלה בנימין נתניהו.
במרץ 2024, בפעם השנייה מתחילת מלחמת חרבות ברזל, הגיע קנצלר גרמניה אולף שוליץ לביקור בישראל.
בספטמבר 2024, במגזין הבילד הגרמני פורסם תחקיר כי גרמניה מעכבת את רוב בקשות הנשק של ישראל. קנלצר גרמניה, אולף שוליץ הכחיש את הטענות האלו.
בנובמבר 2024 אימצה גרמניה את הגדרת האנטישימיות של כוח המשימה הבין-לאומי להנצחת זכר השואה. בין השאר, קובעת ההגדרה כי התנגדות לקיום מדינת ישראל היא אנטישמיות. החלטה זו הצהרתית בלבד ואינה מחייבת.
יחסים כלכליים

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בין ישראל והאיחוד האירופאי קיים הסכם סחר חופשי ובין גרמניה וישראל קיים הסכם למניעת כפילות מס. גרמניה היא שותפת הסחר הגדולה ביותר עם ישראל מבין מדינות אירופה, ומבין מדינות העולם היא במקום השלישי אחרי ארצות הברית וסין. ישראל ממוקמת במקום השני בשת"פ הסחר הגרמני במזרח התיכון, אחרי ערב הסעודית.
יחסים כלכליים > ייבוא

היבוא הישראלי מגרמניה ב-2012 הסתכם בכ-4.6 מיליארד דולר. בסיכום נתוני הסחר של שנת 2013 ייבאה ישראל מגרמניה טובין וסחורות בערך של 4.6 מיליארד דולר (בדומה לתקופה מקבילה אשתקד), בעיקרם מכונות ומכשירים מכניים, ציוד חשמלי (28%), מוצרים כימיים (18%) ומוצרי תחבורה (17%).
רכבת ישראל
דלק מוטורס
חברת החשמל
צ'מפיון מוטורס
כלמוביל
אגן תעשיות
רוש
ישקר
טבע
מפעלי ים המלח
אפלייד מטיריאלס
נילית
אורבוטק
ביוטיקייר
פיוטר אלקטרוניקה
יחסים כלכליים > יצוא

בשנת 2013 הסתכם היצוא הישראלי לגרמניה ב-1.76 מיליארד דולר, (קיטון של 7.8% לעומת תקופה מקבילה אשתקד), בעיקרם מכונות ומכשירים מכניים, ציוד חשמלי (31%), מכשירים וכלים אופטיים (17%) ומוצרים כימיים (18%).
בשנת 2014 סך היצוא לגרמניה גדל ב-7% בהשוואה לתקופה מקבילה אשתקד ועמד על כ־465 מיליון דולר. סך היבוא מגרמניה גדל ב-34% בהשואה לתקופה מקבילה אשתקד ועמד על כ־1.5 מיליארד דולר.
רשימת היצואניות הגדולות ומוצרי היצוא שלהן בעבר ובהווה:
התעשייה האווירית לישראל - מל"ט הרון 1, הפעיל בעיקר באפגניסטן, מאז שנת 2010.
ווישי - רכיבים אלקטרונים
אפלייד מטיריאלס
על בד - מגבונים לחים, שמכירתם לגרמניה בסך של 242 מיליון שקל, היוותה כשני שלישים מכלל המחזור של החברה ברבעון השני של שנת 2016. בשנת 2002 דווח כי הרווחה רכשה תמורת 9.7 מיליון יורו את הון המניות של חברת F.H.W הגרמנית, העוסקת גם היא בייצור מגבונים במפעלה בגרמניה.
אובג'קט
אליאנס חברה לצמיגים - צמיגים לחקלאות, באמצעות חברת הפצה גרמנית. בשנת 2016 נמכרה לחברת יוקוהמה היפנית אך פעילות הייצור עדיין מתבצעת במפעל החברה בחדרה ואחראי לרבע מהכנסות החברה.
ישקר
אגן תעשיות
נילית טקסטיל
מפעלי ים המלח
כתר פלסטיק
אורקס מחשב
פלסאון - פלסטיקה
גדיב - תעשייה פטרוכימית
סודה קלאב
אי סי איי
יחסים כלכליים > נספחות כלכלית

מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה מפעיל שתי נספחויות כלכליות בגרמניה. הנספחת הכלכלית בברלין היא חמדת שגיא והנספחת הכלכלית במינכן היא יפעת ענבר. מטרת הנספחויות לקדם את היחסים הכלכליים והטכנולוגיים בין המדינות, תוך תמיכה בחברות ישראליות באמצעות חוזיים עסקיים, מידע על השוק הגרמני ושירותי ייעוץ. בנוסף, הנספחויות מעניקות מידע דינמי אודות הכלכלה הישראלית עבור השוק הגרמני.
תרבות, מדע ותוכניות סוציאליות

לשתי המדינות קרבה עמוקה בתחום המדעים, שמתבטאת בין היתר בשיתוף פעולה בתחום בין אוניברסיטאות גרמניות וישראליות ובפיתוח קשרים חברתיים איתנים. במהלך ביקורו בגרמניה של נשיא מדינת ישראל, משה קצב, קידם נשיא הבונדסטאג, וולפגנג תירזה, את ייסוד משרד חילופי הנוער הישראלי-גרמני, ככלי ללימוד הצעירים הגרמנים והישראלים אודות הרגישות וההיסטוריה של יחסי מדינותיהם.
מספר תוכניות חילופים פועלות בין צעירים גרמנים וישראלים. כ-2,000 ישראלים וכ-4,500 גרמנים משתתפים בכל שנה בתוכנית החילופים שמופעלת על ידי ממשלת גרמניה, בעיקר באמצעות ארגון ConAct ובשיתוף הרשות הישראלית לחילופי נוער וצעירים. הארגון הגרמני אות הכפרה והשלום, ארגון התנדבותי שהוקם לאחר מלחמת העולם השנייה במטרה לכפר על פשעי המשטר הנאצי, משחק תפקיד חשוב ביצירת שיתוף פעולה בין גרמנים וישראלים. מאז 1961, הארגון שלח כ-2,500 מתנדבים לעבוד בבתי חולים ישראלים ובתוכניות סוציאליות שונות. גם כנסיות ואיגודים מקצועיים פועלים באופן אקטיבי על מנת לטפח את היחסים בין שתי המדינות.
בקרב ישראלים דוברי גרמנית התקיימה במשך שנים רבות דילמה, שאותה ביטא אהרן אפלפלד:
שפת אמי, כאמור, הייתה גרמנית, שפתם של רוצחי אמי. כיצד שבים ומדברים בשפה הטבולה בדם יהודים. הדילמה הזאת, עם כל חומרתה, לא פגמה בתחושה שהגרמנית שלי אינה שפתם של הגרמנים אלא שפתה של אמי, וברור כשמש שאם אפגוש אותה אדבר עמה בשפה שדיברתי עמה מאז ינקותי.
ישראלים בגרמניה

גרמניה מהווה יעד להגירה של ישראלים, לרוב צעירים, במידה רבה בשל איכות החיים הגבוהה במדינה. צעירים רבים מהגרים לברלין בשל חשיבותה באירופה והתגברות ההזדמנויות העסקיות בה.
באוקטובר 2013 שודרה בחדשות 10 סדרת כתבות של מתן חודורוב בשם "היורדים החדשים", המתעדת את תופעת ההגירה בקרב צעירים מישראל לאירופה בשל יוקר המחיה, וזמן קצר לאחר מכן יזמו מספר ישראלים המתגוררים בברלין את מחאת המילקי.
הישראלים מהווים חלק משמעותי בגרמניה, בין היתר בתרומתם לכלכלה המקומית בתחומי הייטק, תחומי הנדסה, מחקר, ופיתוח.
ראו גם

שגרירות ישראל בברלין
היסטוריה של מדינת ישראל
היסטוריה של גרמניה
יהדות גרמניה
יחסי החוץ של ישראל
העתיד (כתב עת)
יחסי גרמניה המזרחית–ישראל
לקריאה נוספת

יהודית אורבך, החלטות מדיניות חוץ ושינויי עמדות: ישראל-גרמניה 1965-1950, האוניברסיטה העברית בירושלים, 1980. (הספר בקטלוג ULI)
משה צימרמן, עודד היילברונר, (עורכים), יחסים נורמלים: יחסי ישראל-גרמניה, הוצאת מאגנס, ירושלים: האוניברסיטה העברית בירושלים, תשנ"ג. (הספר בקטלוג ULI)
שלמה שפיר, יד מושטת: הסוציאל-דמוקרטים הגרמנים ויחסם ליהודים ולישראל 1945 – 1967, הוצאת זמורה ביתן, תל אביב, 1986. (הספר בקטלוג ULI)
פליקס שנער, בעול כורח ורגשות: יחסי ישראל-גרמניה 1951 – 1966, הוצאת שוקן, ירושלים ותל אביב, 1967. (הספר בקטלוג ULI)
נעימה ברזל, "יחסי ישראל גרמניה - ממדיניות החרם לקשרים מורכבים", בתוך: צבי צמרת וחנה יבלונקה (עורכים), העשור הראשון: תש"ח-תשי"ח, הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1997. (הספר בקטלוג ULI)
דוד ויצטום, תחילתה של ידידות מופלאה? - הפיוס בין ישראל לגרמניה: 1948–1960, הוצאת שוקן, 2018. (הספר בקטלוג ULI)
משה צוקרמן ומשה צימרמן, חושבים גרמניה: דיאלוג ישראלי, רסלינג, 2023.
רוני שטאובר, דיפלומטיה בצל הזיכרון - עבר והווה ביחסי ישראל וגרמניה המערבית בשנים 1953–1965, מרכז זלמן שזר ויד ושם, 2022.
משה יגר, ראשיתו של שירות החוץ 1948–1967, הוצאת כרמל, 2021, עמ' 115–128.
Nicholas Balabkins, West German reparations to Israel, Rutgers University Press, New Brunswick, N.J, 1971. (הספר בקטלוג ULI)
Lily Gardner Feldman, The Special Relationship between West Germany and Israel, Massachusetts, Boston: Allen & Unwin, 1984. (הספר בקטלוג ULI)
Otto R. Romberg, Georg Schwinghammer (eds.), Twenty Years of Diplomatic Relations between the Federal Republic of Germany and Israel, Frankfurt am Main: Tribüne Books, 1985. (הספר בקטלוג ULI)
Otto R. Romberg, Georg Schwinghammer (eds.), Thirty Years of Diplomatic Relations between the Federal Republic of Germany and Israel, Frankfurt am Main: Tribüne Books, 1996. (הספר בקטלוג ULI)
Otto R. Romberg (ed.), Forty Years of Diplomatic Relations between the Federal Republic of Germany and Israel, Frankfurt am Main: Tribüne Books, 2005. (הספר בקטלוג ULI)
מאמרים
Andreas Reinicke, German-Israeli Relations, in: Volker Perthes (Ed.), Germany and the Middle East, Heinrich Boell Foundation, Berlin 2002, pp. 76–89.
Ephraim Lapid, "Highlights in the development of the Defence Relations between Israel and Germany", in: M. Uhlmann (Hrsg.), Die Deutsch-israelischen Sicherheitsbeziehungen, Vergangenheit, Gegenwart, Zeukunft, Berliner Wissenschafts-Verlag GmbH, Berlin 2008, pp. 68-75.
פנחס בוכריס

פנחס בוכריס (הראל) (נולד ב-11 באפריל 1956) הוא קצין בצה"ל בדימוס, כיהן כמפקד יחידה 8200 בדרגת תת-אלוף, כמנכ"ל משרד הביטחון וכמנכ"ל חברת "בתי זיקוק לנפט". פועל כיועץ ומשקיע הון סיכון. זכה בפרס ביטחון ישראל ובעל עיטור נשיא מדינת ישראל ועיטור נשיא סינגפור.[דרוש מקור]
ביוגרפיה

בוכריס נולד למשפחת עולים מתוניסיה, השלישי משבעה בנים. הוא גדל והתחנך במושבה יבנאל ובפנימייה שבכפר הנוער ע"ש ב.צ. מוסינזון בהוד השרון.
הוא בעל תואר B.Sc. במדעי המחשב מהטכניון, השלים את תוכנית הניהול המתקדמת בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד, והוא בעל תואר MBA משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל.
קריירה > צבאית

עם גיוסו לצה"ל החל קורס טיס, אך נשר ממנו והתנדב לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה וכן הכשרה כמפקד כיתה. זמן קצר לאחר שהשלים את מסלול הלוחם השתתף בפשיטה על שדה התעופה באנטבה ב"מבצע יונתן". בהמשך הוסמך לקצונה, שימש כמפקד צוות ביחידה, ועבר קורס סיור ביחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית. ב-11 במרץ 1980 פיקד על תרגיל מבצעי בשיתוף עם לוחמי שייטת 13, שכלל את חציית נהר הירדן, ובמהלכו טבע לוחם השייטת, רס"ל יוחאי פרייס. ב-1982 השתחרר מהשירות הצבאי והחל ללימודים בטכניון בו סיים תואר ראשון בהנדסת מחשבים.
ב-1988 נקרא על ידי מפקד סיירת מטכ"ל, משה יעלון, לשוב לשירות קבע ולשמש כסגנו ביחידה. בדצמבר 1988 פיקד על מבצע בן בליעל לחטיפתו של ג'וואד קצפי מדרום לבנון. בשנים 1989 עד 1997 שירת בתפקידים בכירים ביחידות הטכנולוגיות באגף המודיעין וכיהן כמפקד יחידה 81 ומפקד מערך המבצעים המיוחדים. ב-1997 התמנה למפקד יחידה 8200 - יחידת האיסוף המרכזית של אמ"ן, ופיקד עליה עד יולי 2001.
קריירה > אזרחית

עם שחרורו מצה"ל פנה לעסוק בתחום ההשקעות. בינואר 2003 הצטרף כשותף עצמאי לקרן ההשקעות "אייפקס ישראל". בין היתר השתתף בצוות שהוביל את ההשקעה בבזק. במקביל לעבודתו באייפקס, שימש כנציגו בישראל של המיליארדר הבריטי־יהודי פויו זבלודוביץ'.
משנת 2007 עד ינואר 2010 כיהן כמנכ"ל משרד הביטחון. בתפקידו זה השפיע השפעה מכרעת על ההחלטה לדחיית רכישת מערכת ההגנה "נאוטילוס" מארצות הברית ופיתוח עצמאי של מערכת כיפת ברזל.
באפריל 2011 מונה למנכ"ל בתי זיקוק לנפט ופרש לאחר פחות משנתיים. באותה תקופה שימש במקביל כיועץ לחברת ההזנק "אדאלום", שנמכרה ב-2015 לחברת "מיקרוסופט תמורת 320 מיליון דולר.
בינואר 2015 הצטרף כדירקטור חיצוני לחברת "שירותי בנקאות אוטומטיים", כמומחה סייבר.
בקיץ 2015, הצטרף כשותף בקרן הון סיכון "State of Mind Ventures" ‏(SOMV), שהקים עם יובל בהרב וניר אדלר. במאי 2016 הושלם גיוס של 75 מיליון דולר. בקיץ 2021 גייסה SOMV‏ 140 מיליון דולר לקרן חדשה אך בוכריס החליט לא להיות שותף לקרן זו.
מעורבות פוליטית

באפריל 2019, לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, חתם על עצומת תמיכה פומבית ברשימת כחול לבן.
פרסים והוקרה

בשנת 1993 זכה בפרס ביטחון ישראל.
בשנת 2022 זכה בעיטור נשיא מדינת ישראל על תרומתו לביטחון ישראל, לחוסנה הכלכלי, תרומתו בנושא הסייבר, קידום פיתוח כיפת ברזל ועוד.
חיים אישיים

נשוי ליודפת הראל-בוכריס, יועצת עסקית, משקיעה בהיי-טק ודירקטורית במספר חברות ציבוריות. ניהלה בעבר את קבוצת טמרס של המיליארדר פויו זבלודוביץ'.
לקריאה נוספת

בן כספית, "חמקן", זמורה ביתן, 2013
משה זונדר, סיירת מטכ"ל, כתר ספרים, 2000