stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רשות ניקוז ונחלים גליל מערבי
רשויות מקומיות בשטח הרשות

רשות ניקוז גליל מערבי מכילה בשטחה ארבעים ואחת רשויות מקומיות – יותר מכל רשות ניקוז אחרת בארץ.
ערים: כרמיאל, מעלות-תרשיחא, עכו, סח'נין, טמרה, קריית מוצקין, קריית ביאליק ונהריה
מועצות מקומיות: ירכא, כאוכב אבו אל-היג'א, בית ג'ן, אעבלין, כפר ורדים, יאנוח-ג'ת, דיר אל-אסד, דיר חנא, כאבול, כסרא-סמיע, מג'ד אל-כרום, אבו סנאן, בענה, שעב, מזרעה, ג'וליס, ג'דיידה-מכר, פקיעין, מעיליא, שלומי, ראמה, עראבה, פסוטה, סאג'ור, נחף וחורפיש
מועצות אזוריות: מטה אשר, מעלה יוסף, מרום גליל ומשגב
הערות שוליים

↑  תכירו אותה: המנכ"לית החדשה של רשות הניקוז גליל מערבי, באתר בלינקר, ‏2020-12-21
↑  רשויות הניקוז, באתר רשות ניקוז שקמה בשור
↑  https://www.besor.org.il/wp-content/uploads/2017/11/חוק-הניקוז-–-1957.pdf
↑  https://www.besor.org.il/wp-content/uploads/2017/11/צו-הניקוז-הקמת-רשויות-ניקוז-1960.pdf
↑  https://www.besor.org.il/wp-content/uploads/2017/11/אכרזת-איזורי-ניקוז-1996.pdf
↑  https://www.besor.org.il/wp-content/uploads/2017/11/צו-רשויות-נחלים-הטלת-תפקידי-רשות-נחל-על-רשות-ניקוז-2003.pdf
↑  התוכנית למניעת הצפות הענק בנהריה תקועה כבר עשור, באתר ynet, 9 בינואר 2020
↑  עודד שלומות, האם נהריה תוצף שוב? | כפרניק, ‏12 בינואר 2021
↑  הרצת מאגר מחצבת יחיעם עובדת!, באתר עיריית נהריה
רגימנט הפרשים הזר הראשון

| --- | --- |

תג היחידה
 Nec pluribus impar (לא כמו אחרים)
 פרטים
 כינוי:  Royal étranger
 מדינה:  צרפת צרפת
 שיוך:  לגיון הזרים הצרפתי לגיון הזרים הצרפתי
 סוג:  רגימנט שריון
 בסיס האם:  Quatier L'Moyne, Orange, Vaucluse, צרפת
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1920–הווה (כ־104 שנים)
 מלחמות:    מלחמת העולם השנייה  מלחמת הודו-סין הראשונה  מלחמת העצמאות של אלג'יריה
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  900 לגיונרים
 פיקוד
 יחידת אם:  חטיבת הפרשים הקלה השישית
 עיטורים
 צלב המלחמה 1939-1945  צלב המלחמה לפעולות בזירות זרות 
 
רגימנט הפרשים הזר הראשון (בצרפתית: 1er Régiment étranger de cavalerie, 1er REC) הוא רגימנט השריון היחיד בלגיון הזרים הצרפתי. הגדוד מוצב באוראנג', ווקלוז שבצרפת מ-1967, עם הגעתו מסידי-בל-אבס שבאלג'יריה.
היסטוריה

הרגימנט הוקם בתוניסיה ב-1920 מגרעין של לגיונרים רוסיים, ולגיונרים מרגימנט החי"ר הזר השני. בעת הקמתו אורגן הרגימנט במתכונת חי"ר, ורעיון הקמת רגימנט פרשים בלגיון נתקל בעוינות ובהתנגדות רבה מצד חיל הפרשים הצרפתי. מקימי הרגימנט בחרו לגייס לגדוד לגיונרים ממוצא רוסי משום שרובם היו ותיקי הכוחות הלבנים ממלחמת האזרחים ברוסיה והתמחו בלחימת פרשים. עקב מיומנותם המקצועית של לוחמיו התקבל עד מהרה הרגימנט לכוחות הפרשים של צרפת. הגדוד שירת במלחמת מלחמת הודו-סין הראשונה ומלחמת העצמאות של אלג'יריה, וכיום מתפקד כרגימנט הטנקים של הלגיון.
דגל

על דגל הרגימנט רקומים באותיות בצבע זהב הקרבות הבאים:
לבנט - 1925–1926
מרוקו - 1925–1927, 1930-1934
המערכה בתוניסיה - 1943
כיס קולמאר - 1945
שטוטגרט - 1945
מלחמת הודו סין הראשונה - 1947–1954
מלחמת העצמאות של אלג'יריה - 1952–1962
מלחמת המפרץ - 1990-1991
מסורת

למרות שיוכו של הרגימנט ללגיון הזרים הוא גם משמר מסורות רבות של חיל הפרשים, דבר המתבטא בעיקר בלבוש הטיקסי של הגדוד.
סד"כ (סדר כוחות)

הרגימנט מחולק לשבעה אסקדרונים וכולל כ-930 חיילים.
ה-,ECL מפג"ד ופלוגת הלוגיסטיקה
ה-EAS, אדמיניסטרציה ופלוגת תמיכה
ארבעה פלוגות קרביות (הראשונה, השנייה, השלישית והחמישית) כל אחת מורכבת מארבע מחלקות וחפ"ק. הגדוד מציוד ב-AMX 10 RC, רק"ם חמוש בתותח 105 מ"מ.
ה-EEI, סיור ופלוגה קלה.
עיטורים

Croix de guerre
Croix de guerre des théâtres d’opérations extérieures
Croix de guerre 39-45
Croix de guerre des TOE
בספרות

תיאור הקמת הרגימנט ושירותו במהלך המרד הדרוזי מופעים באוטוביוגרפיה של ג'והן הרווי עם לגיון הזרים נגד הדרוזים, אשר היה מהלגיונרים הראשונים ברגימנט.
לקריאה נוספת

ג'ון הרווי, עם לגיון הזרים נגד הדרוזים, הוצאת מצפה, 1930.
רות פלאטו-שנער

| --- | --- |

 לידה:  21 בפברואר 1965 (בת 59) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 
רות פלאטו-שנער (נולדה ב-21 בפברואר 1965) היא פרופסור מן המניין בבית הספר למשפטים במכללה האקדמית נתניה וראש המרכז לדיני בנקאות אותו יסדה במכללה. תחומי התמחותה הם דיני בנקאות, רגולציה פיננסית, הגנת הצרכן הפיננסי, אתיקה ופיננסים, אמצעי תשלום ומימון, ושירותים פיננסיים מבוססי טכנולוגיה (פינטק).
ביוגרפיה

פלאטו-שנער נולדה בתל אביב. למדה בגימנסיה הרצליה. את שרותה בצה"ל עשתה באגף כוח אדם. היא בעלת תואר ראשון ושני במשפטים מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שלישי במשפטים מאוניברסיטת בר-אילן. נושא עבודת הדוקטורט שלה היה "מהותם המשפטית של היחסים הנוצרים בגין הכספת הבנקאית", בהנחיית פרופ' סיני דויטש.
בשנים 1991–1997 עבדה כעורכת דין במחלקה המשפטית בבנק לאומי. מאז היא מתמקדת בפעילות אקדמית.
מתגוררת בתל אביב, נשואה לדורון שנער, עורך דין וסופר, ואם לשתי בנות.
ביוגרפיה > באקדמיה

פלאטו-שנער מלמדת בבית הספר למשפטים ובבית הספר למנהל עסקים במכללה האקדמית נתניה משנת 1997.
לימדה בנוסף, כמרצה מהחוץ, באוניברסיטה העברית, באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטת תל אביב.
היא מכהנת כראש המרכז לדיני בנקאות ורגולציה פיננסית, שייסדה במכללה האקדמית נתניה בשנת 2004.
בשנת 2007 זכתה בפרס קרן פורד לשימור ואיכות הסביבה, על מחקרה בנושא אחריות מַלווים בגין מימון פרויקטים הגורמים לפגיעה בסביבה.[דרוש מקור]
פלאטו-שנער שימשה כחוקרת במכון למשפט השוואתי בלוזאן שווייץ; במכון מקס פלאנק למשפט פרטי בהמבורג; במעבדה לבנקאות באוניברסיטת לוקסמבורג; בפקולטה למשפטים באוניברסיטת הרווארד; באוניברסיטת הונג-קונג, בUCL לונדון; בקינגס קולג' לונדון; ועוד.
היא הוזמנה להרצות בפקולטות למשפטים באוניברסיטאות שונות בעולם, ביניהן: הסורבון בפריז; London School of Economics; אוניברסיטת פדואה באיטליה; טורו קולג' בארצות הברית; אוניברסיטת הונג קונג; אוניברסיטת דלהאוזי בהליפקס קנדה; אוניברסיטת Queen Mary, לונדון; בית הספר קרדוזו למשפטים, ניו יורק; אוניברסיטת סיינה, איטליה; אוניברסיטת צ'ינגחואה, בייג'ינג; ובאוניברסיטת קיוטו, יפן.
היא חברה בוועדה המייעצת של המכון האסיאתי למשפט פיננסי בינלאומי Asian Institute for International Financial Law באוניברסיטת הונג-קונג; בוועדה האקדמית של המרכז למשפט מסחרי CCLS באוניברסיטת Queen Mary בלונדון; השתתפה בצוות המחקר בדיני בנקאות בראשות פרופ' אודו רייפנר מאוניברסיטת המבורג; ובפרויקט המחקר הבינלאומי בנושא הוצאות התנהגות (Misconduct Costs) בראשות פרופ' רוג'ר מקורמיק מבית הספר לכלכלה של לונדון.
שימשה כחוקרת רגולציה בנקאית במכון ון ליר, השתתפה בפרויקט "אחריות המדינה, גבולות ההפרטה וסוגיית הרגולציה" וריכזה את תחום הרגולציה הבנקאית.
פלאטו-שנער חברה במספר אגודות משפטיות: חברת הנהלה באקדמיה הבינלאומית למשפט מסחרי וצרכני (International Academy of Commercial and Consumer Law); הארגון העולמי למשפטנים בשיטות משפט מעורבות (World Society of Mixed Jurisdiction Jurists); האקדמיה הבינלאומית להגנת הצרכן הפיננסי (IAFICO); האגודה הבינלאומית למשפט צרכני (IACL); האגודה הישראלית למשפט פרטי.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

חברה בוועדה המייעצת לנגיד בנק ישראל בענייני בנקאות; חברה בוועדת הרישיונות של המפקח על הבנקים.
סגנית יו"ר הוועדה המייעצת לממונה על שוק ההון, ביטוח וחסכון.
יו"ר הוועדה המייעצת לממונה על שוק ההון ביטוח וחסכון בתפקידו כמפקח על שירותים פיננסיים מוסדרים.
הייתה בעבר חברה בוועדה המייעצת לשר האוצר ולסגנו.
נציגת הציבור בהנהלת הקרן למימון תובענות ייצוגיות (עד 2017).
חברה בוועדה הציבורית של ארגון מעלה - עסקים מנהיגים אחריות חברתית, העוסקת בעדכון דירוג ומדד מעלה.
חברת המועצה האקדמית, מנהלת תחום אתיקה בעסקים ובפיננסים, המרכז לאתיקה בירושלים.
הייתה בעבר חברת הוועדה לבדיקת היתכנות לימודי משפטים באנגלית, במועצה להשכלה גבוהה.
חברה במועצה לשימור אתרי מורשת.
חברה בארגון יוצאי זגלמביה (לזכר יהדות זגלמביה, פולין).
יו"ר הוועדה המייעצת לממונה על שיתוף בנתוני אשראי, בנק ישראל.
ביוגרפיה > מנהיגות נשית

בשנת 2010 נבחרה פלאטו-שנער על ידי פורום הנשים הבינלאומי להשתתף בתוכנית לפיתוח מנהיגות נשית של הפורום, תוכנית אליה נבחרות מדי שנה שלושים נשים מובילות מרחבי העולם. פרופ' פלאטו-שנער היא הישראלית השלישית שהשתתפה בתוכנית מאז יסודה בשנת 1990. במסגרת התוכנית השתתפה בקורס מנהיגות נשית בבית הספר למנהל עסקים בהרווארד, ובתוכנית "נשים מובילות שינוי גלובלי" בבית הספר למנהל עסקים INSEAD בפונטנבלו, צרפת. לרגל בחירתה לתוכנית היא זכתה במענק כספי מטעם הפדרציה של יהדות מיאמי.
בשנת 2011 נבחרה להשתתף בפרויקט מיוחד של המכון הבינלאומי לפוליטיקה וחברה בברלין, בשיתוף פעולה עם האו"ם – יוניצ"ף, בנושא מנהיגות נשית. החזון שלה לגבי העצמה נשית פורסם בספר "מנהיגות נשית – לומדים מהנשים המצליחות בעולם". הרווחים ממכירת הספר אשר תורגם לשפות רבות, נמסרו ליוניצ"ף לשם מימון תוכניות חינוך לילדות במדינות מתפתחות.
לא אחת הביעה את ביקורתה על תקרת הזכוכית הקיימת באקדמיה ועל הצורך בקידום נשים לדרגים הגבוהים במוסדות להשכלה הגבוהה.
מחקריה

מחקריה של פרופ' פלאטו-שנער עוסקים בתחום המשפט הבנקאי והפיננסי, ובכלל זה דיני בנקאות, רגולציה פיננסית, אתיקה ופיננסים, אחריות אתית חברתית וסביבתית של מוסדות פיננסיים, הגנת הצרכן הפיננסי, אמצעי תשלום – תוך התמקדות באמצעי התשלום הדיגיטליים, פינטק ושירותים פיננסיים מבוססי בינה מלאכותית.
מחקריה > יחסי בנק-לקוח והגנת הצרכן הבנקאי

במחקריה השונים ניכרת תפיסה צרכנית המצביעה על הצורך במתן הגנה רחבה ללקוחות הבנקאיים. בהתאם, היא מצדדת בהטלת נורמות אתיות מחמירות על הבנקים והמוסדות הפיננסיים ביחסיהם עם לקוחותיהם. עם זאת היא מזהירה מפני הטלת אחריות יתר על המוסדות הפיננסיים, ושואפת לאיזון בין האינטרסים של הצדדים תוך הכרה בחשיבות השמירה על יציבות המערכת הבנקאית והפיננסית.
אחד מחידושיה הוא הכפפת הבנק ל"חובת גילוי במובן הרחב". "חובת הגילוי במובן הרחב" כוללת לא רק מסירת נתונים אינפורמטיביים בנוגע לעסקה, אלא גם חובת הסבר רחבה הכוללת התייחסות לכל היבטיה של העסקה, וכן חובה לוודא - ככל שניתן - שהלקוח אכן הבין את מהותה של העסקה והסכים לה. את "חובת הגילוי הרחבה" היא מציעה להרחיב ולהחיל גם כלפי ערבים וכלפי ממשכנים. גישתה זו אומצה על ידי בית המשפט העליון בפסקי דין שונים.
נושא נוסף שבו עסקה בהרחבה הוא הסודיות הבנקאית, או הזכות לפרטיות פיננסית. זאת בעיקר נוכח התרחבות חובות הגילוי מכוח דין, וכן לאור חדירת הטכנולוגיות המודרניות לתחום הפיננסי והחשש לשימוש בלתי ראוי במידע הפרטי של לקוחות.
מחקריה > חובת האמון הבנקאית

אחד התחומים העיקריים עימם מזוהה פלאטו-שנער הוא חובת האמון הבנקאית. היא עסקה בכך במאמרים רבים שפרסמה בישראל ומחוצה לה, וכן בספרה "דיני בנקאות – חובת האמון הבנקאית" שראה אור בשנת 2010 בהוצאה לאור של לשכת עורכי הדין, וכן בספר שערכה בנושא "חובת האמון במשפט הישראלי" בהוצאת נבו 2016.
פלאטו-שנער מציגה גישה מאוזנת לחובת האמון הבנקאית. מחד גיסא, היא קוראת להרחבת חובת האמון כלפי לקוחות, ערבים וממשכנים. כמכשיר להבטחת התנהגות הוגנת מצד הבנק. מאידך גיסא, היא מדגישה כי חובת האמון, הגם שמטילה על הבנק רף התנהגות גבוה במיוחד, אינה הופכת את הבנק לאפוטרופוס של הלקוח. כמו כן היא מסתייגת מהרחבת חובת האמון כלפי צדדים שלישיים אחרים. במיוחד היא מבקרת את הרעיון של חובת אמון כלפי כלל הציבור.
המסקנות השונות המובאות בספרה ובמאמריה אומצו על ידי בית המשפט העליון בפסקי דין שונים והפכו לתקדימים מחייבים.
מחקריה > רגולציה פיננסית

בשנת 2016 פרסמה את ספרה Banking Regulation in Israel - Prudential Regulation versus Consumer Protection (בהוצאת Wolters Kluwer), הסוקר בצורה מקיפה את הרגולציה הבנקאית בישראל. בשנת 2019 ראה אור תרגום של הספר לסינית.
בספרה ובמאמריה עוסקת פלאטו-שנער במתח בין שני תפקידיו של הפיקוח על הבנקים – שמירה על יציבות המערכת מול הגנת הצרכן הבנקאי. נושא קשור בו עסקה הוא מבנה הרגולציה על הגופים הפיננסיים בישראל וחלוקת הפיקוח בין הרגולטורים הפיננסיים השונים. בנושא זה היא הביעה הסתייגות מאימוץ המודל הדו-ראשי ("Twin Peaks") בישראל.
נושאים נוספים בהם עסקה: מודלים רגולטוריים חליפיים בשווקים הפיננסיים כגון "חוק רך" וקודים אתיים; תפקידם של המוסדות הפיננסיים הבינלאומיים כקובעי מדיניות ומתקיני סטנדרטים; פיקוח על העמלות הבנקאיות; שיימינג רגולטורי כמכשיר אכיפה בתחום הבנקאי; בחינת הענישה ועלויות ההתנהגות של הבנקים; ועוד.
מחקריה > אחריות אתית, חברתית וסביבתית של מוסדות בנקאיים ופיננסיים

אחד מתחומי המחקר של פלאטו-שנער הוא האחריות האתית, החברתית והסביבתית המוטלת על הבנקים והמוסדות הפיננסיים. לפי תפיסתה, למרות שמדובר בגופים עסקיים שמטרתם רווח, שיקולי הרווח אינם השיקול הבלעדי שעליהם לשקול. כגופים המנהלים את כספי הציבור מוטלת עליהם אחריות להנהיג ערכים של מוסר אישי וארגוני ולהבטיח את יישומם בפעולת הארגון, וזאת גם במחיר פגיעה אפשרית ברווחיות. פלאטו-שנער תומכת בהקמת בנקים קואופרטיביים בישראל.
מחקריה > אמצעי תשלום ושיטות מימון

תחום התמחות נוסף של פלאטו-שנער הוא אמצעי תשלום. על סמך בקיאותה בדיני שטרות, הציע לה אהרן ברק נשיא בית המשפט העליון לשעבר, לכתוב את המהדורה השנייה לספרו "מהותו של שטר", ספר אשר ראה אור בתחילת שנות השבעים. עם התפתחות אמצעי התשלום הדיגיטליים התרחבה כתיבתה גם לתחום זה.
כמו כן עסקה בהיבטים המשפטיים של שיטות מימון שונות, כגון ליווי פיננסי לפרויקטים של בנייה, ומסגרות אשראי בחשבון עובר ושב. התקדים שנקבע בבית המשפט העליון בנושא עיקול מסגרות אשראי מבוסס על כתיבתה בנושא וכך גם התקדים בנושא כישלון תמורה מלא בדיני שטרות.
מחקריה > שירותים פיננסיים מבוססי טכנולוגיה (פינטק)

בעקבות חדירתן של הטכנולוגיות המודרניות לתחום הפיננסי החלה פלאטו-שנער לכתוב גם בתחום זה. מחקריה בתחום עוסקים באמצעי התשלום הדיגיטליים, חיתום אשראי אלגוריתמי, משטר השיתוף בנתוני אשראי, ויישומי בינה מלאכותית בשירותים הפיננסיים. כן התייחסה לשיטת "ארגזי החול" הרגולטוריים (סנדבוקס) כאמצעי לפיתוח החדשנות בתחום. בצד ההכרה בתרומתן של הטכנולוגיות המודרניות לפיתוח החדשנות היעילות והתחרות בתחום הפיננסי, היא הצביעה גם על סיכונים שעלולים לנבוע מהן, כגון חשש להפליה, פגיעה בפרטיות והיחלשות האוטונומיה האישית.
ספרים שכתבה וערכה

חובת האמון הבנקאית (תש"ע-2010, הוצאת לשכת עורכי הדין, 750 עמודים).
Banking Regulation in Israel: Prudential Regulation versus Consumer Protection (Wolters Kluwer, 2016).
以色列银行业监管—审慎监管与消费者保护 (商务印书馆) (2019).
חובות אמון בדין הישראלי (עורכים רות פלאטו-שנער ויהושע (שוקי) שגב, הוצאת נבו 2016).
שחייה באולימפיאדת טוקיו (1964)

השחיינים האמריקאים (משמאל לימין) דון שולנדר, גרי אילמן, מייק אוסטין וסטיב קלארק
אולימפיאדת טוקיו (1964) נערכה בטוקיו, יפן. תחרויות השחייה נערכו בין ה-11 באוקטובר 1964 ל-18 באוקטובר 1964. 18 משחים נערכו במשחקים אלו (8 לנשים ו-10 לגברים), בהשתתפות 405 משתתפים (162 נשים ו-243 גברים) מ-42 מדינות.
לתחרות נוספו המשחים 400 מטר מעורב אישי לנשים ולגברים וכן משחה שליחים 4x100 מטר חופשי לגברים.
נבחרת ארצות הברית (ארצות הברית) בשחייה לנשים זכתה ב-6 מדליות זהב מתוך 8 מדליות אפשריות וכן 15 מדליות בסך הכל מתוך 20 אפשריות. נבחרת ארצות הברית בשחייה לגברים זכתה ב-7 מדליות זהב מתוך 10 מדליות אפשריות וכן 14 מדליות בסך הכל מתוך 24 אפשריות.
דון פרייזר (אוסטרליה אוסטרליה) זכתה בפעם השלישית ברציפות במשחה היוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי ובכך הייתה לשחיינית הראשונה בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים שקבעה הישג זה, הן לגברים והן לנשים.
השחייניות הבולטות

שרון סטודר (ארצות הברית ארצות הברית) שזכתה ב-4 מדליות, מהן 3 מדליות זהב ומדליית כסף
קתי אליס (ארצות הברית ארצות הברית) שזכתה ב-4 מדליות, מהן 2 מדליות זהב במשחי השליחות ו-2 מדליות ארד
דונה דה וארונה (ארצות הברית ארצות הברית) שזכתה בשתי מדליות זהב
קאתי פרגוסון ארצות הברית ארצות הברית) שזכתה בשתי מדליות זהב
דון פרייזר (אוסטרליה אוסטרליה) זכתה בפעם השלישית ברציפות במשחה היוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי
השחיינים הבולטים

דון שולנדר (ארצות הברית ארצות הברית), השחיין הראשון בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים שזכה ב-4 מדליות זהב. המשחה ל-200 מטר חופשי שבו החזיק בשיא עולם, לא נערך במשחקים אלו ולכן החמיץ 5 מדליות זהב
סטיב קלארק (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-3 מדליות זהב כולן במשחי השליחים
שיא עולם

בסך הכל נקבעו 11 שיאי עולם חדשים במשחי הגמר, מהם 3 לנשים ו-8 לגברים.
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 13 | 8 | 8 | 29 |
| 2 | אוסטרליה אוסטרליה | 4 | 1 | 4 | 9 |
| 3 | ברית המועצות ברית המועצות | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 4 |  המשלחת הכלל-גרמנית | 0 | 4 | 2 | 6 |
| 5 | הולנד הולנד | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 6 | בריטניה בריטניה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 6 | צרפת צרפת | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 | יפן יפן מארחת | 0 | 0 | 1 | 1 |
הזוכים במדליות > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | דון פרייזר   אוסטרליה אוסטרליה | 59.5 שניות   שיא אולימפי | שרון סטודר   ארצות הברית ארצות הברית | 59.9 שניות | קתי אליס   ארצות הברית ארצות הברית | 1:00.8 דקות |
| 400 מטר חופשי | וירג'יניה דנקל   ארצות הברית ארצות הברית | 4:43.3 דקות   שיא אולימפי | מרילין רמנובסקי   ארצות הברית ארצות הברית | 4:44.6 דקות | טרי סטיקלס   ארצות הברית ארצות הברית | 4:47.2 דקות |
| 100 מטר גב | קאתי פרגוסון   ארצות הברית ארצות הברית | 1:07.7 דקות   שיא עולם | כריסטין קארון   צרפת צרפת | 1:07.9 דקות | וירג'יניה דנקל   ארצות הברית ארצות הברית | 1:08.0 דקות |
| 200 מטר חזה | גלינה פרוזומנשיקובה   ברית המועצות ברית המועצות | 2:46.4 דקות   שיא אולימפי | קלאודיה קולב   ארצות הברית ארצות הברית | 2:47.6 דקות | סבטלנה באבאנינה   ברית המועצות ברית המועצות | 2:48.6 דקות |
| 100 מטר פרפר | שרון סטודר   ארצות הברית ארצות הברית | 1:04.7 דקות   שיא עולם | אדה קוק   הולנד הולנד | 1:05.6 דקות | קתי אליס   ארצות הברית ארצות הברית | 1:06.0 דקות |
| 400 מטר מעורב אישי | דונה דה וארונה   ארצות הברית ארצות הברית | 5:18.7 דקות   שיא אולימפי | שרון פינרן   ארצות הברית ארצות הברית | 5:24.1 דקות | מרתה רנדל   ארצות הברית ארצות הברית | 5:24.2 דקות |
| שליחות 4x100 מטר חופשי | ארצות הברית ארצות הברית   שרון סטודר   דונה דה וארונה   ליליאן ווטסון   קתי אליס | 4:03.8 דקות   שיא עולם | אוסטרליה אוסטרליה   רובין ת'ורן   ג'ניס מרפי   לינט בל   דון פרייזר | 4:06.9 דקות | הולנד הולנד   פאולין ואן דר וילט   טוס ברומר   ויני ון וירדנברג   אריקה טפסטרה | 4:12.0 דקות |
| שליחות 4x100 מטר מעורב | ארצות הברית ארצות הברית   קאתי פרגוסון   סינתיה גוייט   שרון סטודר   קתי אליס | 4:33.9 דקות   שיא אולימפי | הולנד הולנד   קורי וינקל   קלני בימולט   אדה קוק   אריקה טפסטרה | 4:37.0 דקות | ברית המועצות ברית המועצות   טטיאנה סוולייבה   סבטלנה באבאנינה   טטיאנה דוויאטובה   נטליה אוסטינובה | 4:39.2 דקות |
הזוכים במדליות > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | דון שולנדר   ארצות הברית ארצות הברית | 53.4 שניות   שיא אולימפי | רוברט מקגרגור   בריטניה בריטניה | 53.5 שניות | הנס-יוהכים קליין    גרמניה | 54.0 שניות |
| 400 מטר חופשי | דון שולנדר   ארצות הברית ארצות הברית | 4:12.2 דקות   שיא עולם | פרנק ויגנד    גרמניה | 4:14.9 דקות | אלן ווד   אוסטרליה אוסטרליה | 4:15.1 דקות |
| 1500 מטר חופשי | בוב וינדל   אוסטרליה אוסטרליה | 17:01.7 דקות   שיא אולימפי | ג'ון נלסון   ארצות הברית ארצות הברית | 17:03.0 דקות | אלן ווד   אוסטרליה אוסטרליה | 17:07.7 דקות |
| 200 מטר גב | ג'ד גראף   ארצות הברית ארצות הברית | 2:10.3 דקות   שיא עולם | גארי דילי   ארצות הברית ארצות הברית | 2:10.5 דקות | רוברט בנט   ארצות הברית ארצות הברית | 2:13.1 דקות |
| 200 מטר חזה | איאן אובריאן   אוסטרליה אוסטרליה | 2:27.8 דקות   שיא עולם | גאורגי פרוקופנקו   ברית המועצות ברית המועצות | 2:28.2 דקות | צ'ט ג'סטרמסקי   ארצות הברית ארצות הברית | 2:29.6 דקות |
| 200 מטר פרפר | קווין ברי   אוסטרליה אוסטרליה | 2:06.6 דקות   שיא עולם | קארל רובי   ארצות הברית ארצות הברית | 2:07.5 דקות | פרד שמידט   ארצות הברית ארצות הברית | 2:09.3 דקות |
| 400 מטר מעורב אישי | דיק רות'   ארצות הברית ארצות הברית | 4:45.4 דקות   שיא עולם | רוי סארי   ארצות הברית ארצות הברית | 4:47.1 דקות | גרהרד הץ    גרמניה | 4:51.0 דקות |
| שליחים 4x100 מטר חופשי | ארצות הברית ארצות הברית   סטיב קלארק (52.9 שניות, שיא עולם)  מייק אוסטין   גארי אילמן   דון שולנדר | 3:33.2 דקות   שיא עולם |  גרמניה   הורסט לפלר   פרנק ויגנד   אווה יקובסן   הנס-יוהכים קליין | 3:37.2 דקות | אוסטרליה אוסטרליה   דייוויד דיקסון   פיטר דואק   ג'ון ריאן   בוב וינדל | 3:39.1 דקות |
| שליחים 4x200 מטר חופשי | ארצות הברית ארצות הברית   סטיב קלארק   רוי סארי   גארי אילמן   דון שולנדר | 7:52.1 דקות   שיא עולם |  גרמניה   הורסט-גינטר גרגור   גרהרד הץ   פרנק ויגנד   הנס-יוהכים קליין | 7.59.3 דקות | יפן יפן   מקוטו פוקוי   קוניהירו ויאסאקי   טושיו שוג'י   יוקיאקי אוקבה | 8:03.8 דקות |
| שליחים 4x100 מטר מעורב | ארצות הברית ארצות הברית   הרולד מן   ויליאם קרייג   פרד שמידט   סטיב קלארק (52.4 שניות) | 3:58.4 דקות   שיא עולם |  גרמניה   ארנסט קפרס   אגון הנינגר   הורסט-גינטר גרגור   הנס-יוהכים קליין | 4:01.6 דקות | אוסטרליה אוסטרליה   פיטר ריינולדס   איאן אובריאן   קווין ברי   דייוויד דיקסון | 4:02.3 דקות |
רשות ניקוז ונחלים שקמה בשור

רשות ניקוז ונחלים שקמה בשור היא רשות ניקוז ותאגיד סטטוטורי, אשר אחראית על ניקוז וטיפוח הנחלים בצפון ומערב הנגב. רשות הניקוז כפופה למשרד להגנת הסביבה. הרשות הוקמה בשנת 1997 כתוצאה מהרפורמה שבוצעה ברשויות הניקוז. יושב ראש הרשות הוא ראש מועצת עומר, פיני בדש. המנהל הכללי הוא ד"ר נחמיה שחף. שטח רשות ניקוז ונחלים שקמה בשור הוא 5.9 מיליון דונם, והיא הגדולה בארץ. הנחלים המרכזיים העוברים בשטח הרשות הם: חברון, באר שבע, הבשור, שקמה, חנון, אבטח, ניצנה וגרר.
הרשות פועלת מתוקף "חוק הניקוז וההגנה מפני שיטפונות" (1957), צו הניקוז (1960), אכרזת הניקוז (1996) וצו רשויות נחלים ומעיינות (2003).
מבין הפרויקטים שקידמה הרשות, ניתן למנות את:
הנצחת אריאל שרון בנחל שקמה.
הקמת פארק קמפינג באגם ירוחם.
בניית "גשר הצינורות" בנחל בשור.
רשויות מקומיות בשטח הרשות

ערים: אופקים, אשקלון, באר שבע, דימונה, רהט, שדרות, נתיבות.
מועצות מקומיות: חורה, ירוחם, כסיפה, להבים, לקייה, מיתר, עומר, ערערה בנגב, שגב שלום, תל שבע.
מועצות אזוריות: אשכול, בני שמעון, חוף אשקלון, לכיש, מרחבים, נאות חובב, שער הנגב, שדות נגב.
הערות שוליים

↑  רשויות הניקוז, באתר רשות ניקוז שקמה בשור
↑  https://www.besor.org.il/wp-content/uploads/2017/11/חוק-הניקוז-–-1957.pdf
↑  https://www.besor.org.il/wp-content/uploads/2017/11/צו-הניקוז-הקמת-רשויות-ניקוז-1960.pdf
↑  https://www.besor.org.il/wp-content/uploads/2017/11/אכרזת-איזורי-ניקוז-1996.pdf
↑  https://www.besor.org.il/wp-content/uploads/2017/11/צו-רשויות-נחלים-הטלת-תפקידי-רשות-נחל-על-רשות-ניקוז-2003.pdf
↑  אריאל שרון יונצח ב"דרך אריק" בנחל שקמה, באתר מגפון ניוז Megafon News, ‏13 בינואר 2014
↑  מתחם גלמפינג וקמפינג יוקמו באגם ירוחם בהשקעה של 16 מיליון שקלים, באתר ‏מאקו‏, 30 ביוני 2020
↑  קובי פינקלר, נחנך גשר הצינורות בנחל הבשור, באתר ערוץ 7, 30 בינואר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568310305171
קוה קר

קוה קר (בקמרית: ប្រាសាទកោះកេរ្ដិ៍, תעתיק: פראסט קאו קה) הוא אתר ארכאולוגי מרוחק בצפון קמבודיה במרחק של כ-120 קילומטרים מסיאם ריפ ומהאתר העתיק של אנגקור. זהו אזור ג'ונגל המאוכלס בדלילות. יותר מ-180 מקדשים נמצאו בשטח מוגן של 81 קילומטרים רבועים.  תיירים יכולים לבקר רק בכעשרים מונומנטים מכיוון שרוב המקדשים חבויים ביער ורוב האזור עדיין ממוקש.
קוה קר הוא השם המודרני של עיר חשובה באימפריה הקמרית. העיר מוזכרת בכתובות כ"לינגפורה" ("עיר הלינגאמים") או "צ'וק גרגיאר" ("יער עץ ברזל").
תחת שלטונם של המלכים ג'ייאוורמן הרביעי (אנ') והרשאוורמן השני (אנ') הייתה קוה קר לזמן קצר בירת האימפריה כולה (928–944 לספירה). ג'ייאוורמן הרביעי אכף תוכנית בנייה שאפתנית. מאגר מים עצום וכארבעים מקדשים נבנו תחת שלטונו. למתחם המקדשים המשמעותי ביותר, המקדש הכפול (פראסט תום / פראנג), יש תוכנית קווית ולא קונצנטרית כמו רוב המקדשים של מלכי האימפריה הקמרית. פירמידה, שאין דומה לה באימפריה, בת שבע קומות ובגובה 36 מטר, שימשה כנראה כמקדש המדינה של ג'ייאוורמן הרביעי. מרשימים גם המקדשים עם הלינגאם בגובה 2 מטרים.
תחת ג'ייאוורמן הרביעי פותח "הסגנון של קוה קר" ואמנות הפיסול הגיעה לשיא. מגוון גדול של פסלים נחצבו. בגלל ריחוקו, האתר של קוה קר נשדד פעמים רבות על ידי בוזזים. ניתן למצוא פסלים של קוה קר לא רק במוזיאונים שונים, אלא גם באוספים פרטיים. יצירות מופת של קוה קר מוצעות מדי פעם במכירות פומביות. יצירות אלה נחשבות בימינו לאמנות גנובה.
אתר קוה קר נוסף לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו ב-17 בספטמבר 2023 בשם "קוה קר: האתר הארכאולוגי של לינגפורה או צ'וק גרגיאר העתיקה" (Koh Ker: Archaeological Site of Ancient Lingapura or Chok Gargyar) במהלך המושב ה-45 של ועדת המורשת העולמית בריאד בערב הסעודית.
גאוגרפיה

קוה קר שוכנת בין המדרונות הדרומיים של הרי דנגרק (אנ') והרי קולן (אנ') בדרום-מערב, והר טבנג (פנום טבנג, ליד טבנג מנצ'יי) במזרח. רוב חלקי הקרקע ההררית מכוסים בג'ונגל, אך רוב העצים משילים את העלים שלהם בעונתיות. העיר קוה קר הייתה בנתיב האסטרטגי החשוב ביותר של האימפריה הקמרית. הדרך מאנגקור ובנג מיליה (אנ') לקוה קר, הובילה למקדש פראה ויהאר ומשם לפימאי (אנ') בתאילנד ולוואט פהו בלאוס. המשקעים באזור קוה קר מועטים, ולכן נבנו מאגרי מים ותעלות רבות במהלך המאה ה-9 וה-10 כדי להבטיח את אספקת המים. כיום מים נשאבים מעומק של 30 עד 40 מטרים.