stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדרבי הירוק
היסטוריה

התחרות בין המועדונים מקורה עוד בתקופה הסובייטית. מועדון "אק בארס" נוסד בשנת 1956 ובמרבית התקופה הסובייטית נקרא בשם "מועדון הספורט על שם אוריצקי" (СК им. Урицкого). "סלבאט יולאייב" נוסדה בשנת 1961 עם שמה הנוכחי.
לדברי מנהל "סלבאט", עסכר איזגין, עוד ב-1979 המזכיר הראשון של המפלגה בבשקיריה (תפקיד מקביל לראש הרפובליקה) מידחט שאקירוב הציב בפניו ובפני המאמן הראשי מאראט אזמאטוב, מטרה עיקרית, לנצח את "מועדון אוריצקי" לפחות שלוש או ארבע פעמים. ליריבות הזאת תרמה גם העובדה שבשנים הראשונות מאז הקמתה של הקבוצה מקאזאן וגם במועדון מאופה שיחקו מספר משמעותי של שחקנים שהיו בוגרי בית הספר לספורט של מועדון סק"א קויבישב. היריבות בין השחקנים השפיעה גם על השחקנים החדשים שהובאו לקבוצות.
לאחר התפרקות ברית המועצות ובעיקר בשנים 2000–2010 שני המועדונים במשך מספר שנים חילקו ביניהן את תוארי האליפות. לאחר מכן חלה ירידה מסוימת שהשפיעה גם על ירידת מפלס המתיחות במפגשים ביניהן, רק בעקבות התחזקות יריבויות וקבוצות אחרות. עם זאת, כל מפגש עדיין היה מתוח והתייחסות והתרגשות האוהדים למשחק לא פחתה מעולם. הדרבי נותר לאחד הגדולים בליגה, זאת ללא קשר למיקום הקבוצות בטבלה.
במרץ 2020 התקיים משחק הדרבי ללא קהל, לראשונה בהיסטוריה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה.
מפגשים בפלייאוף > ליגת העל הרוסית

בשלבי פלייאוף האליפות הרוסית המועדונים נפגשו ביניהם שלוש פעמים. סדרת הפלייאוף הראשונה הייתה בעונת 1994/1995 והסתיימה בניצחון "סלבאט" בתוצאה 0–2. הסדרה השנייה בעונת 2005/2006 הסתיימה בניצחון בטוח של "אק בארס" בתוצאה 3:0. בסוף העונה, "אק בארס" זכתה בפעם השנייה באליפות רוסיה. המפגש הבא התרחש בעונת 2007/2008, כש"סלבאט" ניצחה בסדרה בתוצאה 3:1 וזכתה באליפות רוסיה, לראשונה בתולדותיה.
היכלי ספורט

עד להקמת היכלי הספורט החדשים בשנים 2005 ו-2007, היכלי הבית היו היכל הספורט של קאזאן ששימש את אק בארס קאזאן והיכל הספורט סלבאט יולאייב ששימש את סלבאט יולאייב אופה. מפגשים בין הקבוצות תמיד משכו קהל רב מאוד לאולמות.
טטנפט ארנה. נחנך בשנת 2005.
תכולה: 8,890
אופה ארנה. נחנך בשנת 2007.
תכולה: 8,070
היחס לדרבי > יחס מנהיגי הרפובליקות

תשומת לב שלטונות שתי הרפובליקות למפגשים בין הקבוצות הייתה כבר עוד במסגרת אליפות ברית המועצות בהוקי קרח. הנשיאים הראשונים מורטאזה רחימוב (ראש רפובליקת בשקורטוסטן) ומינטימר שאימייב (נשיא טטרסטן) היו נוהגים להופיע תדיר במשחקי הקבוצות. גם יורשיהם נהגו לפקוד את האולמות בעוד קיום משחקים משותפים. כך רוסטם חמיטוב אמר ב-2016 שהוא אוהד סלבאט יולאייב אופה וכבר 50 שנה נוהג לפקוד את האולמות משנת 1966, כשאז היה רק ילד. מנגד, רוסטאם מיניחאנוב גם הוא אינו מסתיר את אהדתו לקבוצה הטטרית, אק בארס קאזאן ובמפגש עם שחקני ומאמני הקבוצה הדגיש את החשיבות שבניצחון על היריבה מאופה. ביום הראשון של משחק הפלייאוף בעונת 2015/16 הגיעה לאופה משלחת בראשותו של ראש ממשלת טטרסטן, אילדר חליקוב, שצפה במשחק בין הקבוצות כשלצידו יושב מקבילו הבשקירי, רוסטם מרדנוב, ראש ממשלת בשקורטוסטן באותה עת.
היחס לדרבי > יחס האוהדים

חרף המתח הרב בין הקבוצות, האוהדים דווקא מכבדים זה את זה וכמעט שאין גילויי אלימות בין מחנות האוהדים. כך למשל ארגוני האוהדים נוהגים לערוך ביניהם משחקי הוקי קרח משותפים, וארגון האוהדים Green Machine של סלבאט יולאייב אף שלח איחולים חמים למועדון היריב אק בארס קאזאן, במלאת 60 שנה להקמת הקבוצה, כשהארגון מאחל למפגשי דרבי נוספים בעתיד.
סטטיסטיקה > סטטיסטיקה כללית

מאזן מפגשים, נכון ל-14 בספטמבר 2018:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
המאזן הכולל בין הקבוצות במפגשים רשמיים מאז 1961 ועד היום: 

| סלבאט יולאייב אופה  | סך מפגשים כולל   | 196   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  | ניצחונות לסלבאט   | 89   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  | ניצחונות לאק בארס   | 87   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  | תיקו   | 20   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  | יחס שערים   | 596-577   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  |  |  | אק בארס קאזאן  |
סטטיסטיקה > מאזן בתקופת ברית המועצות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| סלבאט יולאייב אופה  | סך מפגשים כולל   | 78   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  | ניצחונות לסלבאט   | 34   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  | ניצחונות לאק בארס   | 31   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  | תיקו   | 13   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  | יחס שערים   | 282-257   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  |  |  | אק בארס קאזאן  |
סטטיסטיקה > מאזן באליפות רוסיה

בטבלה מצוין סטטיסטיקת המפגשים במסגרת אליפויות רוסיה מאז ה-7 בספטמבר 1992, מרגע שפורק מערך הליגות הסובייטי וכולל את המאזנים מליגת ההוקי הבין-לאומית (1992—1996), אליפות רוסיה בהוקי קרח (1996—2008) וליגת ההוקי הקונטיננטלית (מאז 2008).
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| סלבאט יולאייב אופה  | סך מפגשים   | 117   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  | ניצחונות לסלבאט   | 55   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  | ניצחונות לאק בארס   | 55   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  | תיקו   | 7   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  | יחס שערים   | 314-320   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  |  |  | אק בארס קאזאן  |
הקבוצות נפגשו בפלייאוף האליפות הרוסית שלוש פעמים. הפעם הראשונה, בעונת 1994/1995, הסתיימה בניצחון סלבאט 0–2 בסדרה, הפעם השנייה הייתה בעונת 2005/2006 כשאק בארס קאזאן ניצחה 0–3 בסדרה ובהמשך גם זכתה באליפות רוסיה. בעונת 2007/2008 סלבאט ניצחה בתוצאה 1–3 וזכתה לראשונה באליפות רוסיה.
סטטיסטיקה > מאזן בליגת KHL

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| סלבאט יולאייב אופה  | סך מפגשים   | 66   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  | ניצחונות לסלבאט   | 33   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  | ניצחונות לאק בארס   | 33   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  | תיקו   | 0   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  | יחס שערים   | 168-170   | אק בארס קאזאן  |
| סלבאט יולאייב אופה  |  |  | אק בארס קאזאן  |
מאז 2008 לאק בארס קאזאן מאזן טוב יותר במפגש בין הקבוצות במשחקי פלייאוף, אף על פי שהמאזן הכללי נוטה לטובת סלבאט יולאייב. בכל ששת המפגשים האחרונים בפלייאוף גביע גגארין, אק בארס ניצחה בארבע סדרות והמשיכה לשלב הבא, בעוד סלבאט יולאייב ניצחה רק בשתיים מהסדרות.
הערות שוליים

↑  «Салават Юлаев» проиграл в «зеленом дерби», ведя по ходу игры в три шайбы, Sportsdaily.ru
↑  Большое зелёное дерби
↑  Татаро-башкирское дерби: тяжелый вечер для болельщиков «Ак Барса»
↑  Зеленые дебри хоккейных побоищ
↑  «Ак Барс» — «Салават Юлаев»: вот так аутсайдеры!
↑  Как от горящей клюшки. «Салават» побеждает благодаря чудо-передачам Умарка // www.khl.ru
↑  Знаменитое «Зелёное дерби»
↑  Чем закончится «большое зелёное дерби» для Емелина и Вайсфельда? // 13 сентября 2015 года, www.championat.com
↑  Аль-классико: Казань — Уфа
↑  http://www.rbc.ru // «Зеленые человечки» продолжают борьбу, 19.03.2013
↑  Зеленая Биля. Как «Ак Барс» пытался переписать сценарий, но у него ничего не вышло
↑  Сражение Республик и рубикон для ЦСКА
↑  Азамат Муратов: «Принесите нам труп этой белой наглой кошки и тогда мы скажем, что это была славная охота!»
↑  «Оставьте нашу тактику в покое»: как уфимская шпана обыграла казанских хипстеров // Спортивная электронная газета, 22.02.2016
↑  Татаро-башкирское дерби и ещё 4 интриги матча «Рубин» — «Уфа» www.sports.ru
↑  «Казань Арена»: «Рубин» — «Уфа». Без прошлого нет настоящего
↑  Как зарождалось «зелёное дерби»
↑  «Зелёное дерби» умерло? «Салават Юлаев» и «Ак Барс» оставили зрителей без зрелища
↑  Триллер под свитером Морозова // 13.09.2015, Газета.ру
↑  «Для меня будет втройне приятнее побеждать Уфу». Всё, что нужно знать о «зелёном дерби» // 19.02.2016, Бизнес-онлайн
↑  В «зеленом» дерби наши оказались «зеленее»
↑  Коронавирус дошёл до спорта в Татарстане: «зелёное дерби» и матчи «Рубина» пройдут без зрителей
↑  Как «Ак Барс» из андердога преобразился в фаворита «зеленого дерби»
↑  עד עונת 2014/15 אלופת רוסיה הוכתרה על פי המאזן הטוב ביותר בשלב הפלייאוף.
↑  «Сильнейший выбыл». Лучшие матчи «Ак Барса» и «Салавата Юлаева» в плей-офф КХЛ
↑  Игра «Зелёная серия» от «Спорт БО»
↑  16 тысяч на трибунах и драки с вратарем: итоги матчей Уфы и Казани
↑  Так будет всегда. «Зеленое дерби» собрало аншлаг в Уфе
↑  В Казани зафиксирован третий аншлаг в сезоне
↑  Как зарождалось «зелёное дерби»
↑  Глава Башкирии заявил, что верит в победу хоккеистов «Салавата Юлаева» в Кубке Гагарина
↑  Президент Татарстана: «Салават» надо побеждать
↑  Болельщики «Ак Барса» обыграли фанатов «Салавата Юлаева»
↑  Болельщики «Салавата Юлаева» — «Ак Барсу»: «Хотим, чтоб „зеленых дерби“ было как можно больше» // 31.01.2016
↑  Статистика встреч «Салават Юлаев» (Уфа) — «Ак Барс» (Казань)
↑  Новый эпизод «зелёного дерби». Статистика встреч команд
↑  Как «Ак Барс» из андердога преобразился в фаворита «зеленого дерби»
חקלאות ימית

חוות גידול דגים באיי פארו
חוות גידול דגים בנורווגיה
חוות גידול דגים באי אביה ביוון
חקלאות ימית היא סוג של חקלאות, שמתמקדת בניצול אזורים המוצפים במים לגידול צמחייה ובעלי חיים, ובראשם גידול דגים.
בעולם קיימות כ-2,600 חוות דגים ימיות. איטליה ונורווגיה נחשבות ליצרניות הגדולות של ציוד גידול דגה. החוות המיוצרות כיום מיועדות לחוות במפרץ סגור (מוגן סערה).
חקלאות ימית בישראל

במשך כשמונים שנה עסקו חלוצים עבריים בדיג במימי הים התיכון, הים האדום ובאגמים החולה והכנרת ובגידול בבריכות דגים חפורות באדמה במרחק רב מהימים. גם מכלי גידול הונחו על האדמה, בסוגים מסוגים שונים ועד לפיתוחן של "חוות דגים בכלובים" המונחים בים ליד החוף (באילת ומאוחר יותר באשדוד).
בישראל צורכים 70,000 טון דגים בשנה, מהם 40% מסופקים על ידי גידול מקומי בבריכות דגים עם מים מתוקים ומדיג בימים ו-60% מיובאים.
ישראל, הענייה במים מתוקים-שפירים, הייתה אחת המדינות הראשונות בחלק זה של העולם שהחלה לנצל מי ים לגידול מיני דגים ויצורים ימיים אחרים בעלי ערך חקלאי-כלכלי. תחילת החקלאות הימית בישראל הייתה כבר בתקופת היישוב בשנות עשרים של המאה העשרים שהתפתחה מדיג לגידול דגים במים מתוקים בבריכות ומכלים ביבשה, לא באגמים. בשנת 1970, במסגרת "החברה לחקר ימים ואגמים בע"מ" (חיא"ל), הוקם באילת "מרכז לאומי לחקלאות ימית" (מלח"י). המרכז עוסק בפיתוח טכנולוגיית חקלאות ימית בבריכות ביבשה. שם, מנוצלים מי הים לגידול זני דגים ואצות, צדפות, סרטנים וקיפודי ים.
במהלך השנים התנהל ויכוח בין חברות שהפעילו חוות גידול דגים ב"כלובים" במי הים האדום, לבין גורמים שונים, לגבי מידת הנזק האקולוגי, אשר נטען כי נגרם על ידי "כלובי גידול" אלה, לעולם החי והצומח במימי מפרץ אילת. לאחר ויכוחים, קמפיינים תקשורתיים של הצדדים ודיונים רבים ברשויות השלטון, הוחלט בשנת 2005 על פינוי והעברת כלובי הדגים אל הים התיכון והחוות הועברו לנמל אשדוד.
העברה לנמל אשדוד לא סיימה את הוויכוח. עלו טענות כי הגידול מזדהם משפכים של מפעלי הכימיה והדלקים, אם כי משרד הבריאות טוען כי רמת הזיהום במקום עומדת בתקן.
מערכות גידול

ישנן כמה מערכות גידול לגידול דגים, אך העיקריות הן כלובי דגים וברכות דגים.
מערכת גידול עשויה מכלובי דגים המונחים בשרשרת של 5–6 כלובי דגים, המעוגנת בנקודה אחת. במערכת כלובים זו גדלה להקת דגים. כל כלוב רשת מכיל כ-10,000 דגים ובמשקל ממוצע של חצי קילוגרם, מדובר ב-5 טון לכלוב.
על פי תחזית מזג אוויר בתנאי סערה מערך הכלובים "צולל" לעומק המספיק למניעת נזק גלי ים ומתרומם לציפה בקו המים עם שוך הסערה. השליטה על הצלילה והציפה נעשית מרחוק.
המערכת לגידול דגים בברכות מעט מורכבת ממערכת הכלובים, בשביל להפעיל ברכות דגים לשיווק ריווחי יש לגדל את הדגים בגידול אינטנסיבי, תחזוקה רבה, להרבות בפילטרים (כגון, פילטר ביולוגי, מקציף חלבונים, פילטר מכני, אגן שיקוע, חיטוי המים ועוד) ובקרה מתמשכת על כל הנעשה בברכה.
למרות כל החסרונות, אפשר לעשות טיפולים לדגים (כשהם חולים אז אפשר לעצור את המים ולהכניס תורפה ובסיום הטיפול להזרים את המים), בקרה על גידול הדגים, השיווק קל יותר (הוצאת הדגים מהברכה לצורך שיווק הדגים) ועוד.
תקנות חדשות בעולם מחייבות העברת כלובים ממפרצים אל הים הפתוח. גם הגופים הירוקים, תובעים איסור הקמת החוות במפרצים סגורים, עקב הנזק האקולוגי הנגרם במפרץ. תקנות חדשות בארצות-הברית מחייבות למקם חוות במרחק של 4.5 עד 300 ק"מ מהחופים. בקנדה הארגונים הירוקים נאבקים לפינוי החוות אל הים הפתוח.
ראו גם

דיג
דיג בארץ ישראל
דיג מסורתי
לקריאה נוספת

טלי יוגב, חקלאות ימית בישראל 'בין גלים', ביטאון עמותת חיל הים, אוקטובר 2002, עמ' 34
הערות שוליים

↑  saveourfishingproject.net (הקישור אינו פעיל, 6 בדצמבר 2022)
↑  http://www.green.org.il/beta/index.php?option=com_content&task=blogcategory&id=105&Itemid=192 (הקישור אינו פעיל, 6 בדצמבר 2022)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294028205171  BNE: XX524554  BnF: cb11930924z (data)  GND: 4112555-1  KulturNav: d8dbeb8c-4693-40a3-acbd-0701e72940c5  LCCN: sh85006210  NKC: ph698677
וסילי אושצ'פקוב

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1893 האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית, סחלין
 פטירה:  10 באוקטובר 1938  (בגיל 45) ברית המועצות ברית המועצות, כלא בוטירקה, מוסקבה
 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה רוסיה ברית המועצות ברית המועצות
 השכלה:  Kodokan 
 ספורט
 ענף ספורט:  ג'ודו
 מאמן:  ג'יגורו קאנו
 הישגים
 דרגה:  סמבו: מייסד  ג'ודו חגורה שחורה
 
וסילי סרגייביץ' אושצ'פקוב (ברוסית: Васи́лий Серге́евич Още́пков;‏ 7 בינואר 1893 – 10 באוקטובר 1938) היה חוקר סוגים שונים של היאבקות לאומית ואמנויות לחימה. הוא היה אמן ספורט מוערך בברית המועצות, ממייסדי סמבו, אמנות לחימה שפותחה בברית המועצות. במהלך הטיהורים הפוליטיים של 1937, אושצ'פקוב הואשם בהיותו מרגל יפני והוצא להורג בכלא עקב כך.
ראשית חיים

מעט מאוד ידוע על וסילי אושצ'פקוב בחייו המוקדמים לפני הבגרות. למעט העובדה שהוא התייתם מהוריו בגיל 8.
חינוך בקודוקאן

לאחר ההעברה ב-1905 של דרום סחלין ליפן במסגרת הסכם פורטסמות' מ-1904, וסילי נשלח ללמוד בספטמבר 1907 בסמינר התאולוגי בטוקיו במיסיון האורתודוקסי, שאורגן על ידי הנזיר איוואן קסאטקין (ניקולס הקדוש מיפן). בסמינר למד ג'ודו ובהמלצת המאמן כג'ודוקא הטוב ביותר בסמינר וסילי התקבל למבחני הכניסה והתקבל למכון לג'ודו קודוקאן בטוקיו, שהוקם על ידי ג'יגורו קאנו, ב-29 באוקטובר 1911. ב-15 ביוני 1913 קיבל אושצ'פקוב את החגורה השחורה בתואר הראשון – שודן (דן ראשון); באוקטובר 1917, במהלך טיול ליפן, הוא עבר את הבחינות כדי לקבל את החגורה השחורה של התואר השני והפך לרוסי הראשון והאירופאי השלישי שקיבל נידאן בג'ודו. הדרגות בג'ודו לא הגיעו לתואר עשירי, כמו עכשיו, אלא רק לתואר חמישי.
עבודה במודיעין

לאחר שסיים את הסמינר בשנת 1913, הוא חזר לרוסיה ועבד כמתורגמן בגופי המודיעין של הצאר, תחילה במשמר הגבול של זמורסקובו בחרבין, ולאחר מכן במחלקה לסיכול ריגול במבצר ולדיווסטוק, המחוז הצבאי אמור, בוולדיווסטוק. ב־1914 הוא ייסד את בית הספר הראשון לג'ודו ברוסיה ואת תחרות הג'ודו הבינלאומית הראשונה בעולם שהתקיימה ב-1915. הוא נסע שוב ושוב לנסיעות עסקים ליפן ובשנת 1918 לימד ג'ודו את שוטרי משטרת ולדיווסטוק.
ב-1919 עבד עבור הצבא הסיבירי ובמשרד היפני לתקשורת שדה צבאית כמתורגמן. במהלך תקופה זו, באמצעות עמית, בן ארצו ותלמיד עמית בסמינר טוקיו, טרופים יורקביץ', יצר קשר עם המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. במקביל, אושצ'פקוב פותח בית ספר להוראת השפה היפנית, משתתף בפעולות סחר עם יפן, ואפילו קונה מקרן סרטים.
לאחר נסיגת החיילים היפנים מפרימוריה אושצ'פקוב, קיבל הצעה לשתף פעולה עם המודיעין הסובייטי, וב־1 בספטמבר 1923 מסר דו"ח בכתב לחטיבת המודיעין האנושי של הארמייה החמישית של הצבא האדום, ולאחר מכן נשלח לצפון סחלין, שעד 1925 נותרה עדיין תחת כיבוש יפני.
בשנת 1924 חזר אושצ'פקוב ליפן במסווה של בעלים שירש את בתי אביו באלכסנדרובסק ובבוקר: על פי חוק הקולנוע יפני המפיץ היה מחויב לארגן פגישות מועדפות לאנשי צבא. לדיווחים שלו בברית המועצות הייתה משמעות מעשית חשובה, למשל, הם איפשרו להסיג חיילים יפנים מצפון סחלין, אך בשל חילוקי דעות עם הממונים עליו ב-1926 נאלץ לחזור לברית המועצות, שם הואשם בבגידה במולדת. כדי לפצות על 3140 יין שהוצא על סוכנים, אך לא גובה בקבלות, הוא נאלץ למכור כמעט את כל הרכוש הפרטי שלו, כולל המקרן.
עבודה במחוז הצבאי הסיבירי

במפקדה של המחוז הצבאי הסיבירי, הוא לא התכוון לאבד את תחום העניין שלו ביפן ואושצ'פקוב עזב את ולדיווסטוק כמתורגמן. ב-27 בינואר 1927 מועצת המהפכה הצבאית של ברית המועצות גייסה את אושצ'פקוב לשרת בצבא האדום. הוא מונה למתורגמן של ענף מפקדת מחוז 7 בנובוסיבירסק.
כמעט כל האמצעים שקיבל אושצ'פקובה הופנו לטובת טיפול עבור אשתו החולה. הוא החל לנסות להיכנס למוסקבה או ללנינגרד, שם יכלו לספק טיפול רפואי יעיל יותר ולקבל משכורת גבוהה יותר. כתוצאה מכך, בספטמבר 1929, הוא זומן למוסקבה. אשתו בשלב זה כבר מתה.
הג'ודו בברית המועצות ויצירת סמבו

בשנת 1914, מיד לאחר חסרתו לרוסיה, ארגן אושצ'פקוב חוג ג'ודו בוולדיווסטוק. בשנת 1917 בוולדיווסטוק, נערך המשחק הבינלאומי המפורסם בג'ודו: תלמידי אושצ'פקוב התחרו עם תלמידי בית הספר היפני הגבוה למסחר אוטארו.
בשנת 1927, בפגישה בתא נובוסיבירסק אוסואביהימה במפקדת המחוז הצבאי הסיבירי, כתב אושצ'פקוב סיפור על ג'ודו, ואז מיד הוחלט לארגן לצוות המטה טכניקות להגנה עצמית בקבוצת לימוד. שירותי מומחים מיהרו לנצל לצורך כך את אגודת הספורט "דינמו".
מיד לאחר המעבר למוסקבה פתח אושצ'פקוב בבית המרכזי של הצבא האדום (צדק"א) קורס בן חודשיים של ג'ודו. לאחר התצוגות הראשונות, צסק"א מוסקבה יצרה מיד שתי קבוצות של אנשי צבא ובית הצבא, כמו גם קבוצת הנשים הראשונה במדינה.
בשנת 1929 הוא היה למורה באוניברסיטה הממלכתית של רוסיה לחינוך גופני, ספורט, נוער ותיירות. העבודה במכון לחינוך גופני העניקה לאושצ'פקוב תובנה ייחודית למאבקם של עמי ברית המועצות. הוא ניתח אמנויות לחימה בינלאומיות, אמנויות לחימה סיניות ומספר סוגים לאומיים של מאבק במונחים של יישומים שלהם במפגש קרב. על בסיס ניתוח זה, התווה יצירת אמנות לחימה עצמאית, אשר נודעה מאוחר יותר בשם סמבו.
בשנת 1930, אושצ'פקוב סייע בפרסום "הנחיות להכנה הפיזית של הצבא האדום", ובשנת 1931 יצא לאור ספר הלימוד "תרגיל הצבא האדום", שבו נקבעה לראשונה תוכנית אימונים מקיפה. במקביל לפרסום חומרי ההוראה אושצ'פקוב ערך קורסים מיוחדים לקציני חיל המצב של מוסקבה, ולאחר מכן פנה לתפקיד מדריך המשרד המתודולוגי של ועדת חיל המצב של מוסקבה, נשא ישירות בעצמו את הוראת אמנויות הלחימה במספר יחידות צבאיות, וגם השתתפות בתחרויות מפקדי חיל המצב של מוסקבה.
בשנת 1931 פיתחה ברית המועצות מתחם ספורט מוכן לעבודה ולהגנה של ברית המועצות. בשנת 1932, פותח סט של טכניקות עבור מטעם הוועדה המיוחדת, בראשות סרגיי קמנייב.
בשנת 1930, על בסיס צסק"א מוסקבה, אך באמצעות ועדת הספורט, ערך הכשרה מיוחדת של מאמנים, שהוכשרו כמורים לחינוך גופני מאזורים שונים במדינה. ביניהם היה אלכסנדר רובנצ'יק מרוסטוב על הדון, ששירת במיליציה (המשטרה הסובייטית), שביוזמתו ערך אושצ'פקוב תצוגה של אמנות הלחימה. אושצ'פקוב הוזמן מיד ללמד במטה המשטרה. בנוסף למהלך הנדרש של אימון אמנות לחימה ללא נשק, אושצ'פקוב החל להוביל את עבודת מועדוני הלחימה. תוכנית ההכשרה של אושצ'פקוב ופעילות המועדון בוטלו בשנת 1934.
מעצר ומוות

בלילה שבין 1 ל-2 באוקטובר 1937, אושצ'פקוב נעצר. הוא מת בכלא בוטירקה, רשמית מהתקף לב. במציאות הוא הואשם בהיותו מרגל יפני ועשרה ימים לאחר מעצרו הוא נורה בראשו בגלל התיידדות עם "אימפריאליסטים יפנים". בשנת 1957 וסילי אושצ'פקוב קיבל חנינה לאחר מותו והוכרז חף מפשע.
חיים אישיים

אושצ'פקוב היה נשוי שלוש פעמים. הוא התגרש מאשתו הראשונה קתרינה ז'ורבלווה ב-1924. הוא התאהב באישה כפרית בת 17 מריה, שהתגוררה באותה תקופה באותה עיר. בגיל 22, מריה מתה משחפת. מאוחר יותר, אושצ'פקוב התחתן עם אנה איוואנובנה.
בשנותיו האחרונות, אושצ'פקוב החל להיאבק בבעיות בריאות. תלמידיו של אושצ'פקובה ציינו שהוא מעולם לא הראה את עצמו עירום. חלקם הגיעו למסקנה שהוא מסתיר מחלת עור כלשהי. חניך בשם חרלמפייב ובודזינסקאיה סיפרו שהיו בביתו של המורה בתחילת 1937 בסמטת מדבדב. לדבריהם, "וסילי סרגייביץ' שכב על המיטה והיה חולה, הוא סבל ממחלת לב, והוא מעולם לא נפרד מניטרוגליצרין.
מורשת

בעשור הראשון של המאה ה-21 באזורים שונים של רוסיה אורגנו מועדונים וטורנירי במבט לזכר אושצ'פקוב, כולל טורניר נוער לאומי בסמבו קרבי לזכרו של ואסילי אושצ'פקוב. במהלך ישיבת מועצת המנהלים של APEC בוולדיווסטוק בספטמבר 2012, נחנכה אנדרטה לזכרו. על מנת לקדם סמבו ברוסיה ובעולם, כמו גם יצירת התודעה הציבורית של גיבורי המולדת מדוגמת חייו ושליחותו של אושצ'פקוב אורגנו ביוזמת תלמידיו מספר ארגוני ספורט ברוסיה והושק פרויקט בשם פרויקט וסילי אושצ'פקוב.
ב-9 בספטמבר 2012, נחגג 120 שנה ליום הולדתו של אושצ'פקוב במרכז הספורט של ולדיווסטוק, בהשתתפות ג'ודוקאים מיפן ורוסיה.
באוקטובר 2014, נערכה לראשונה ביפן אליפות העולם בסמבו, בה למד אושצ'פקוב ג'ודו.
בספטמבר 2016, בפורום הכלכלי המזרחי בוולדיווסטוק, ראש הממשלה היפני אבה, תוך שימת דגש על הידידות הרוסית-יפנית, הזכיר בנאומו: "אני מקווה לבקר בסוללת קורבלנאיה 21 שבה, כפי שמר פוטין ידע היטב, וסילי אושצ'פקוב פתח את בית הספר הראשון לג'ודו ברוסיה".
ב-24 בספטמבר 2016, פסלו של פיטר צ'גאדייב של ווסילי אושצ'פקוב המקבל חגורה שחורה מג'יגורו קאנו, שכותרתו "נלחמים בגורי נמרים", נחשף במקום בו פתח אושצ'פקוב את בית הספר הראשון לג'ודו ברוסיה.
זבזדה פרם

סמל הקבוצה בשנים 1991–1997
זבזדה פרם (ברוסית: Футбольный клуб «Звезда» Пермь) היא מועדון כדורגל מקצועני רוסי מהעיר פרם שהיה קיים בשנים 1932 עד 1992 ולאחר מכן משנת 2018 עד 2022.
המועדון הוקם לראשונה בשנת 1932 ופעל תחילה בחסות מפעל בניית המנועים על שם סברדלוב (כיום, מפעל המנועים של פרם). בשנת 2018 הוקם מחדש.
ההישג הטוב ביותר באליפות רוסיה — מקום 3 בליגת המשנה הרוסית, באזור "מרכז" בעונת 1992. בשנים 1945–1951 הקבוצה נקראה "קרילייה סובייטוב פרם" ולאחר מכן עד 1957 נקראה בשם "קבוצות מולוטוב". משנת 1957 ועד לפירוקה ב-1996 נקראה בשם "זבזדה פרם". אחד המאמנים הנודעים שאימנו בקבוצה היה פאבל סאדירין (שזכה לקבל רחוב על שמו בעיר פרם). ביוני 2018 בעקבות פירוק מועדון "אמקר" ממשלת מחוז פרם יזמה את הקמתו מחדש של מועדון "זבזדה" שהחל להשתתף באליפות הליגה השנייה מעונת 2018/2019 ובעונת הבכורה שלו סיים במקום 6 בטבלת אליפות אורל של הליגה השנייה. בתום עונת 2021/2022, הנהלת הקבוצה הודיעה על מיזוג הקבוצה עם מועדון אמקאר פרם.
צבע מדי הקבוצה היו כחול-אדום-ירוק.
שמות הקבוצה

1932—1951 — קריליה סובייטוב
1952—1957 — קבוצת מולוטוב
1958—1997, 2018—2022 — זבזדה
היסטוריה > הקמה ושנים ראשונות

הקבוצה הוקמה בשנת 1932 וזכתה באליפויות מחוזיות בשנים 1971, 1978, 1985 ו-1987. ההצלחה הגדולה הראשונה הגיעה בשנת 1952 כאשר זכתה בגביע רוסיה הסובייטית. בדרך לגמר, הקבוצה הביסה קבוצות כ"חימיק" ברזניקי, "דזרז'ינץ" ו"מטאלורג" מניז 'ני טאגיל וקבוצות דינמו אומסק ודינמו צ'ליאבינסק וקבוצת ODO גורקי. בחצי הגמר, הקבוצה הביסה את סק"א חברובסק בתוצאה 3:2. בגמר שיחקה נגד דינמו סטלינגרד במשחק שהסתיים בשוויון 1:1 בסיום הזמן החוקי. בתוספת הזמן, זבזדה הגבירה את הלחץ על יריבתה וניצחה 4:2.
היסטוריה > לאחר התפרקות ברית המועצות

עד עונת 1996 הקבוצה שיחקה בליגות הנמוכות. בעונת 1996 חדלה להתקיים. שחקניה שהתגוררו בפרם עברו לשחק במועדון "אמקר" ובקבוצת "דינמו פרם".
בתחילת שנות ה-2000 הנהלת קבוצת "אמקר" הציעה להחיות את מועדון "זבזדה" על ידי שינוי שמה של "אמקר" ל"זבזדה". ההנחה הייתה, כי ממשלת המחוז במקרה כזה תגדיל את תקציב הקבוצה. אך הפרויקט מעולם לא יושם בשל חוסר עניין מצד ממשלת המחוז.
היסטוריה > הקמה מחדש ומיזוג עם אמקאר

בתחילת יוני 2018 הופיע מידע לפיו שחקני העבר של "אמקר" אלכסיי פופוב וקונסטנטין פראמונוב ומנהל בית הספר לכדורגל בעיר פרם, אולג גברילוב הציעו ליצור קבוצת נוער וצוות שיפעל להחיות את קבוצת "זבזדה". הקבוצה קיבלה את רישוי התאחדות הכדורגל הרוסית להשתתפות בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה בעונת 2018/2019 לאחר שהציגה תקציב שנתי של 45 מיליון רובלים. באותה עונה לא הצליחה להבטיח העפלה לליגה הראשונה.
בעונת 2019/2020 הודחה בשלב 64 האחרונות של הגביע הרוסי בכדורגל, אחרי שהפסידה בדו-קרב פנדלים לקבוצת קאמאז הטטארית. בתחילת 2020 קונסטנטין פראמונוב עזב את משרת המאמן ובמקומו מונה רוסטם חוזין, אך בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה הטורניר הוקפא וזבזדה נרשמה כמי שסיימה את העונה בליגה המקצוענית במקום 6 באליפות המזרח.
בטורניר הגביע הרוסי בכדורגל 2020/2021 העפילה לשלב הבתים המחליף את שלב 32 ו-16 האחרונות לבית שאליו העפילו גם אורנבורג מהליגה הלאומית וסוצ'י מליגת העל. בתום עונת 2020/2021 שוב סיימה במקום השישי בליגה מקצוענית, המאמן רוסטם חוזין עזב וחתם באמקאר פרם, שהוקמה מחדש לקראת עונת 2021/2022.
בתום עונת 2021/2022, הנהלת הקבוצה הודיעה על מיזוג הקבוצה עם מועדון אמקאר פרם.
יריבות

אחת היריבות החזקות של זבזדה היא קבוצת אמקר פרם והשתיים התמודדו זו נגד זו לראשונה בספטמבר 2021, במסגרת משחקי הליגה הרוסית השנייה בכדורגל.
שחקנים נודעים

ברית המועצות פאבל סאדירין
תארים

גביע רוסיה הסובייטית
זכייה (2): 1952, 1987.
אליפות מחוז פרם
זכייה (5): 1942, 1976, 1978, 1980, 1989.
גביע מחוז פרם
זכייה (4): 1960, 1977, 1980, 1985.
אליפות העיר פרם
זכייה (13): 1936, 1937, 1938, 1942, 1943, 1949, 1959, 1968, 1976, 1977, 1980, 1981, 1983.
ראו גם

אמקאר פרם
הערות שוליים

↑  Новый футбольный клуб «Звезда» приступил к тренировкам
↑  В начале июня в Перми появился новый профессиональный футбольный клуб «Звезда»
↑  Zvezda Perm
↑  Zvezda Perm
↑  «Звезда», г. Пермь
↑  Футбольные клубы: Звезда (Пермь, Россия/СССР)
↑  אלכסיי פופוב באינסטגרם
↑  Забитое старое. В Перми возродят ФК «Звезда»
↑  ФК «Звезда» получил лицензию РФС
↑  Пермский футбольный клуб «Звезда» провёл первую тренировку
↑  «Звезда» по итогам сезона не вышла в ФНЛ
↑  ОЛИМП-Первенство ПФЛ завершено!
↑  СТАЛО ИЗВЕСТНО, СКОЛЬКО ЗРИТЕЛЕЙ СМОГУТ ПОСЕТИТЬ ПЕРМСКОЕ ДЕРБИ «АМКАРА» И «ЗВЕЗДЫ»
↑  https://www.2fnl.com/press-center/news/11737/
↑  https://perm.aif.ru/sport/football/amkar_perm_obygral_zvezdu_v_futbolnom_derbi
לאדה דימיטרובגראד

לאדה הוא מועדון כדורגל מקצועני רוסי מהעיר דימיטרובגראד שנוסד בשנת 2017 על בסיס מועדון קודם. מאז עונת 2019/20 הוא מתמודד באליפות PFL, השלישית בחשיבותה במדינה.
שמות הקבוצה

| שנים | שם |
| --- | --- |
2016—2017: סבר
2017—: לאדה דימיטרובגראד