stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אילן הייטנר
ביוגרפיה

הייטנר נולד ברמת השרון לאם מורה לאנגלית ולאב שהיה מנכ"ל חברת תדיראן. למד כלכלה באוניברסיטת תל אביב. ב-1998 נתקל בקשיים רבים בפרסום ספרו הראשון, "חוכמת הבייגלה", כאשר לא מצא הוצאת ספרים שתהיה מוכנה להוציאו לאור. לבסוף השקיע כספים והדפיס את הספר עצמאית. רק לאחר שמכר 10,000 עותקים, הסכימה הוצאת הספרים "מודן" להפיץ את הספר.
לאחר הצלחת הספר עבר הייטנר לניו יורק, שם לקח קורסים בקולנוע באוניברסיטת ניו יורק, התמקצע בתחום וחזר לישראל עם תסריט הקולנוע של "חוכמת הבייגלה", שאותו הפיק וביים בעצמו ב-2002 בתקציב דל.
בשנת 2000 כתב ספר ילדים בשם "אמא היפו, איפה את?", וב-2004 יצא לאור ספרו השלישי, "מלך החומוס ומלכת האמבטיה".
סרטו השני של הייטנר, "ברונו מאוהב", הופק ב-2005 עבור פרויקט "סרטים מכאן", פרויקט סרטי המקור של חברת HOT. באותה השנה השתתף בכתיבת התסריט של סרט התעודה "18 קילו של אהבה".
ב-2008 יצא ספרו הרביעי "קציצות", ב-2011 יצא ספרו "האידיוט המושלם" וב-2015 "האיש שלא רצה להיות קטן". ב-2018 ראה אור ספרו "7,250".
ב-2010 השתתף בכתיבת התסריט של "ז'אטם איי לאב יו טרמינל".
ב-2020, יצא ספרו "מתניקה", אוסף ציטוטים ותובנות מספריו ומחייו.
חיים אישיים

הייטנר נשוי ואב לארבעה.בעבר התגורר עם משפחתו במושב עדנים. כיום גר ברעננה.
ב-2018 סיפר בריאיון ל-ynet, על כך שהוא ואשתו החלו תהליך של חזרה בתשובה. ב-2025 התראיין לפודקאסט של עומרי פלד וסיפר על כך שמשפחתו שומרת שבת בעידוד הילדים.
סרטיו

חוכמת הבייגלה (2002)
ברונו מאוהב (2005)
ספריו

חוכמת הבייגלה (1998)
אמא היפו, איפה את? (2000)
מלך החומוס ומלכת האמבטיה (2004)
קציצות (2008)
האידיוט המושלם (2011)
האיש שלא רצה להיות קטן (2015)
7,250 (2018)
מתניקה (2020)
ארזתי לבד (2024)
הערות שוליים

↑  מתניקה
↑  דני ספקטור, חוכמת הקוטג', "ידיעות אחרונות", 24 בספטמבר 2008
↑  יפעת מנהרדט, חוכמת הנודלס: אילן הייטנר ואשתו טיילו שנה כדי להציל את הזוגיות, באתר Xnet‏, 5 ביולי 2018
↑  איך אילן הייטנר התחיל לשמור שבת?, באתר youtube
↑  ארזתי לבד - ספר מודפס או דיגיטלי | סטימצקי, באתר www.steimatzky.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307421105171  BnF: cb14628815b (data)  GND: 138840962  ISNI: 0000 0000 7845 1662  LCCN: no99025720  NTA: 292072198  RERO: 02-A016677115  SUDOC: 251328694  VIAF: 95461204   WorldCat (עם VIAF): 95461204 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סופיה קובלבסקיה

| --- | --- |

 לידה:  15 בינואר 1850 מוסקבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  10 בפברואר 1891 (בגיל 41) Hedvig Eleonora parish, שוודיה 
 שם לידה:  Софья Васильевна Корвин-Круковская 
 ענף מדעי:  מדעים, מתמטיקה, פיזיקה
 מקום מגורים:  רוסיה, שוודיה
 מקום קבורה:  נורה בגרבנינגספלאצן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן (1874)  אוניברסיטת היידלברג  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת סטוקהולם  Miguel Hernández University of Elche 
 מנחה לדוקטורט:  קארל ויירשטראס 
 מוסדות:  אוניברסיטת סטוקהולם (1 ביולי 1884) 
 תלמידי דוקטורט:  Emil Stenberg 
 פרסים והוקרה:  אביר במסדר הדקל האקדמי 
 בן או בת זוג:  ולדימיר קובלבסקי (15 בספטמבר 1868–16 באפריל 1883) 
 צאצאים:  סופיה קובלבסקיה 
 תרומות עיקריות
 התאוריה של גוף צפיד מסתובב.
 חתימה:   
 
סופיה וסילייבנה קובלבסקיה (ברוסית: Со́фья Васи́льевна Ковале́вская;‏ 15 בינואר 1850 - 10 בפברואר 1891) הייתה מתמטיקאית, סופרת, מחזאית ומשוררת ממוצא רוסי, שהתגוררה בבגרותה בגרמניה ובשוודיה. הייתה אחת הנשים הראשונות שעסקו במתמטיקה ברוסיה ותרמה רבות בתחומי האנליזה, משוואות דיפרנציאליות ומכניקה. היא הייתה האישה הראשונה שמונתה לפרופסור למתמטיקה, ובין הנשים הראשונות שעבדו בכתב עת מדעי כעורכת.
קיימים מספר איותים לועזיים לשמה. היא בעצמה השתמשה בשם "קובלבסקי" ("Kowalevski", או לפעמים "Kowalevsky"), במאמריה האקדמיים. לאחר שעברה לשוודיה היא קראה לעצמה "סוניה".
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

סופיה קובלבסקיה (שם משפחה בלידה: קורווין-קרקובסקיה) נולדה במוסקבה, רוסיה, למשפחה מכובדת ומשכילה. אביה, וסילי וסיליביק קורווין-קרקובסקי היה ממוצא פולני, גנרל בחיל התותחנים בצבא האימפריה הרוסית, בעל השכלה אקדמית בתחום המדעים והמתמטיקה. אמה, אליזבט פדורובנה שוברט הייתה אשה מלומדת ממוצא גרמני, סבתה הייתה ממוצא רומני.
היא הייתה השנייה מבין שלושה ילדים, והם הופקדו בידי אומנת אנגליה. בילדותה כתבה סופיה שירים אך האומנת אסרה עליה לכתוב. סופיה חיברה את השירים בראשה וזכרה אותם כדי לשחזרם מאוחר יותר. בהיותה בת שש עברה המשפחה לגור באחוזה ליד ליטא. בני המשפחה ציפו את קירות החדרים בביתם החדש בטפטים. הציפוי של הטפטים אזל ולא נותר לחדרה של סופיה, לכן השתמשו בני המשפחה בדפים מהרצאות המתמטיקה של אביה מתקופת היותו סטודנט. נייר הקיר בחדרה היה מכוסה בנוסחאות של חשבון אינפיניטסימלי, ששימש לה כהכנה מוקדמת למתמטיקה. בספר זיכרונותיה בשם "ילדות רוסית" תיארה איך הייתה מתבוננת שעות בדפים/מאמרים המתמטיים שעל הקיר ומנסה לפתור לפחות פיסקה אחת בכל עמוד ולגלות את סדר הדפים.
אביה אסר עליה בתחילה ללמוד מתמטיקה, מקצוע שלא נחשב יאה לעיסוקן של נשים באותה תקופה, אמצע המאה ה-19, אך סופיה למדה מתמטיקה בסתר וקראה ספר פיזיקה שהביא לה ידיד המשפחה, פרופסור טירטוב שהכיר ביכולותיה הגבוהות במתמטיקה ובפיזיקה. הוריה שוכנעו בסקרנותה לגבי מתמטיקה ושכרו מורה פרטי - א.נ. סטרנוליבסקי (A. N. Strannoliubskii), שהיה ידוע בתמיכתו בהשכלה גבוהה לנשים, שלימד אותה מתמטיקה. במהלך אותה תקופה, בנו של כומר מקומי חשף אותה לניהיליזם (שלילה מוחלטת של ערכים ומוסכמות החברה). במקביל להתפתחותה המתמטית החלה להתעורר בה מודעות פוליטית שבאה לידי ביטוי בתמיכה, פסיבית אמנם, במאבקי חופש. רגשות אשמה על חוסר מעורבותה עתידים היו לבוא לידי ביטוי בשירתה ובמחזות שכתבה.
למרות כשרונותיה הבולטים בתחום המתמטיקה, היא לא יכלה לסיים את לימודיה ברוסיה משום שבאותה תקופה נשים לא הורשו ללמוד באוניברסיטאות ברוסיה. כדי ללמוד מחוץ לרוסיה, במדינות שבהן נפתחו השערים בפני נשים, היא הייתה זקוקה לאישור רשום מאביה או מבעלה. לשם כך נישאה בנישואים פיקטיביים לולדימיר קובלבסקי שרצה גם הוא להגיע לאותה מדינה ושהיה באותה עת סטודנט צעיר לפלאונטולוגיה (חקר מאובנים). שנים מאוחר יותר הוא התפרסם בשל עבודתו המשותפת עם צ'ארלס דרווין. הם היגרו מרוסיה ב-1867.
ביוגרפיה > קריירה אקדמית

ב-1869 קובלבסקי התחילה את לימודיה באוניברסיטת היידלברג בגרמניה, שבה הותר לה לצפות בשיעורים כל עוד קיבלה אישור מהפרופסורים. לאחר שנתיים של לימודי מתמטיקה תחת מורים כמו גוסטב קירכהוף, הרמן פון הלמהולץ ורוברט בונזן, היא עברה לגור בברלין, גרמניה.
מאחר שגם בברלין לא אפשרו לנשים להירשם ללימודים והאוניברסיטה אפילו לא הרשתה לה לצפות בשיעורים, הסכים קארל ויירשטראס, שהיה מרצה שם ואחד מהמתמטיקאים המבריקים של המאה ה-19, ללמד את קובלבסקי באורח פרטי. הוא עשה זאת לאחר שהצליחה לפתור בעיות מתמטיות שרק המתקדמים מבין תלמידיו הצליחו להתמודד איתן.
מעט לאחר שהתחילה את לימודיה בברלין ביקרה בלונדון עם בעלה ולדימיר, ששהה עם הקולגות שלו – תומאס הנרי האקסלי וצ'ארלס דרווין, בעת שהיא הוזמנה למפגשים השבועיים בסלון של הסופרת ג'ורג' אליוט. שם, בגיל 19, פגשה את הרברט ספנסר ונסחפה אל תוך דיון לוהט (שאליוט הציתה), בנושא "היכולות המחשבתיות של אשה בנושאים מופשטים". מקרה זה התרחש זמן רב לפני תרומתה הידועה של סביבון קובלבסקי לרשימה הקצרה של דוגמאות ידועות לתנועת גוף קשיח ניתנת לאינטגרציה מלאה. בזמנו, הייתה ג'ורג' אליוט בתהליכי הכתיבה של "מידלמארץ'", בו נמצא המשפט: "בקצרה, האשה היוותה בעיה, שמכיוון כי דעתו של מר ברוק נותרה חסרת פתרון מולה, הייתה מורכבת לפחות כמו סיבוב של גוף צפיד לא-רגולרי."
קובלבסקי השתתפה בתנועות חברתיות והפיצה רעיונות של סוציאליזם אוטופי. ב-1871 היא הגיעה לפריז עם בעלה כדי לעזור לנפגעים מהקומונה הפריזאית. קובלבסקי עזרה להציל את ויקטור ג'אקלראד (Victor Jaclard), סוציאליסט ומהפכן צרפתי וחבר בקומונה הפריזאית, שהיה בעלה של אחותה אן ג'אקלראד (Anne Jaclard) שהייתה גם כן מהפכנית סוציאליסטית ופמיניסטית.
ב-1874 היא הציגה שלושה מאמרים בנושא משוואות דיפרנציאליות חלקיות, הדינמיקה של טבעות שבתאי ובנושא אינטגרלים אליפטיים – בפני אוניברסיטת גטינגן כעבודת מחקר לדוקטורט. עם תמיכתו של קארל ויירשטראס, היא השיגה דוקטורט במתמטיקה בהצטיינות, כך שיכלה לדלג על ההרצאות והמבחנים שלרוב דרושים כדי לזכות בתואר. בכך היא הפכה לאישה הראשונה באירופה בעלת תואר דוקטור בתחום. המאמר שלה בנושא משוואות דיפרנציאליות חלקיות כלל את מה שכיום ידוע בשם משפט קושי-קובלבסקי (אנ'), שנותן תנאים לקיום של פתרונות לסוג מסוים של משוואות.
ביוגרפיה > שנותיה האחרונות בגרמניה ובשוודיה

בתחילת שנת 1880 התערער מצבם הכלכלי של בני הזוג קובלבסקי. סופיה רצתה להיות מרצה באוניברסיטה אך תפקיד זה היה אסור עליה מפני שהייתה אישה, אף על פי שהיה לה ידע במתמטיקה כלמרצים גברים. היא התנדבה לתת הרצאות בחינם אך עדיין נמנעה ממנה הזכות. זמן מה לאחר מכן, ולדימיר התחיל ניהול עסקי וקובלבסקי נהייתה עוזרתו. הם בנו בתים ומזרקות מים ומצבם הכלכלי השתפר לתקופה קצרה. ב-1879, מחיר המשכנתאות עלה על גובה הכנסותיהם. הם שוב איבדו את כל כספם ופשטו את הרגל. מעט לאחר מכן, ולדימיר מצא עבודה וסופיה עזרה לשכנים לחבר את החשמל של מנורות הרחוב. בני הזוג קובלבסקי מהר מאוד ייצבו את עצמם כלכלית שוב.
הקובלבסקים חזרו לרוסיה, אך כשלו במציאת עבודה כפרופסורים בגלל אמונותיהם הפוליטיות-חברתיות. מיואשים, הם חזרו שוב לגרמניה. ולדימיר, שמאז ומתמיד סבל ממצבי רוח קיצוניים, נהיה פחות יציב רגשית ולכן הם בילו את רוב זמנם בנפרד. אז, מסיבה בלתי ידועה, הם החליטו לבלות מספר שנים יחד כזוג נשוי אמיתי. באותה תקופה נולדה בתם סופיה (שכונתה "פופה" (Fufa)). לאחר שנה שהוקדשה לגידול בתם, השאירה קובלבסקי את בתה בהשגחת אחותה הבכורה, חזרה לעבודתה במתמטיקה ועזבה את ולדימיר בפעם האחרונה. ב-1883, בתקופה שסבל מהפרעות רגשיות מחמירות בעוד שהיה חשש שיעמוד לדין על חלקו בהונאת מניות בבורסה, ולדימיר התאבד.
באותה שנה, עם עזרתו של המתמטיקאי גוסטה מיטאג-לפלר, שהיא הכירה כתלמיד נוסף של קארל ויירשטראס, קובלבסקי הצליחה למצוא עבודה כמרצה אישית שממומנת ישירות על ידי הסטודנטים באוניברסיטת סטוקהולם שבשוודיה. קובלבסקי פגשה את מיטאג-לפלר דרך אחותו, השחקנית, הסופרת והמחזאית אן שרלוט אדגרן-לפלר. לשתי הנשים הייתה מערכת יחסים אינטימית של "חברות רומנטית" ששרדה עד למותה של קובלבסקי.
מלבד כישורי המדעים שניחנה בהם, סופיה ניחנה בכישורי כתיבה בתחומים שונים. בוכאנאן (Buchanan, 1962) במאמרו על מתמטיקה ושירה מציין כי הן מתמטיקה והן שירה משתמשות באיכויות צורניות כדי לבטא יחסים. שירה ומתמטיקה מנסות לדון באידיאלים, וזה מה שעשתה סופיה בשני תחומי עיסוקה.
בשנה לאחר מכן (1884) היא מונתה למשרה של חמש שנים כפרופסור שלא מן המניין ונהייתה העורכת של Acta Mathematica. ב-1888 היא זכתה ב"פרס בורדין" (Prix Bordin) של האקדמיה הצרפתית למדעים, בזכות עבודתה על השאלה "תזכיר במקרה ספציפי של הבעיה של סיבוב גוף כבד על נקודה קבועה, שבו האינטגרציה מתבצעת באמצעות פונקציות אולטרה-אליפטיות של הזמן". במילים אחרות - מאמר המתאר את תנועתו הסיבובית של גוף מוצק סביב נקודה קבועה.
היא התמנתה כפרופסור בחוג למתמטיקה באוניברסיטת סטוקהולם, שוודיה בשנת 1884, וכיהנה כחברה בהתכתבות של האקדמיה למדעים בסנט פטרבורג משנת 1889. בשנה זו מונתה לפרופסור מן המניין, והייתה האישה הראשונה בעלת תפקיד זה באירופה הצפונית. לאחר שתדלנות ממושכת למענה (ושינוי כללי האקדמיה), הוענקה לה חברות באקדמיה הרוסית למדעים, אך היא מעולם לא קיבלה הצעה להיות פרופסור ברוסיה.
קובלבסקי כתבה בנוסף מספר עבודות שאינן מתמטיות, כולל אוטוביוגרפיה שלה בשם "ילדות רוסית", מחזות (בשיתוף עם הדנית אן שרלוט אדגרן-לפלר) ואוטוביוגראפיה (חלקית)- "נערה ניהיליסטית" (1890).
היא נפטרה ממחלת השפעת ב-1891 בגיל ארבעים ואחת, לאחר שחזרה מחופשה בג'נובה. היא קבורה בסולנה (Solna) שבשוודיה, בבית הקברות הצפוני.
פרסומים > תרומתה העיקרית

עבודתה כללה את הגילוי המשמעותי והידוע של מה שכיום ידוע כ"סביבון קובלבסקי" (Kovalevsky top), שלאחר מכן הוצג על ידי ז'וזף ליוביל כמקרה היחיד של תנועת גוף צפיד, חוץ מאלה של לאונרד אוילר וז'וזף לואי לגראנז', הניתן לגמרי לאינטגרציה. ידועה במיוחד בגלל תרומתה לניסוח משפט קושי-קובלבסקי, אשר נותן תנאים לקיומם של פתרונות לסוג מסוים של משוואות דיפרנציאליות חלקיות.
מרבית העבודות שלה הם בתחום התאוריה של גוף צפיד מסתובב.
פרסומים > תרומתה העיקרית > ספרים, מחזות, רומנים ושירה

יחד עם עיסוקה בתחום המדעי, ניחנה בכישרון כתיבה בתחומים שונים ושילבה אותו בחייה. החל בשירה, במחזות, ובסיפורים שפורסמו בכתבי עת רוסיים ושנים אחר כך בכתבי עת צרפתיים ושוודיים. היא כתבה שני מחזות בשיתוף עם אן שרלוט אדגרן-לפלר. אחד מהם "המאבק לאושר - איך היה ואיך צריך להיות", ב-1889 כתבה את "האחיות רייבסקי" על תנועת המהפכה בראשיתה. כמו כן כתבה רומן בשם "נערה ניהיליסטית" ואת ספר הזיכרונות "ילדות רוסית".
פרסומים > הנצחת זכרה

להנצחת זכרה מתקיים יום מתמטיקה על שמה בבתי ספר תיכון ברחבי ארצות הברית. זוהי תוכנית בחסות האגודה למען נשים במתמטיקה, (AWM), ובמסגרת יום זה מתקיימות סדנאות שנועדו לעודד את התלמידות לעסוק במתמטיקה.
מדי שנה נערכות הרצאות על סופיה קובלבסקי בחסות האגודה למען נשים במתמטיקה (AWM), שמטרתן להדגיש את תרומתן המשמעותית של נשים בתחומי המתמטיקה.
על שמה מכתש קובלבסקיה (Kovalevskaya crater) הממוקם בצד הדרום מערבי של הירח.
הסופרת אליס מונרו כתבה את הסיפור יותר מידי אושר בהשראת סיפור חייה של קובלבסקי.
לקריאה נוספת

Buchanan, S. (1962). Poetry and Mathematics, Chicago: University of Chicago press
.Stowe, B. (2001). Sonya Kovalevskaya and the Poetry of Mathematics. The Write Word, Inc
הערות שוליים

↑  מתוך אנציקלופדיה בריטניקה - הערך סופיה קובלבסקי
↑  נשים מתמטיקאיות מאת דובריל ג'קוטין
↑  האנשים הכי מוכשרים של רוסיה - מדענים רוסיים מפורסמים
↑  "סביבון קובלבסקי"
↑  משפט קושי-קובלבסקי
↑  אוניברסיטת סטוקהולם, שוודיה
↑  האגודה למען נשים במתמטיקה
↑  Alice Munro, Too much Happiness, Vintage International, 2009, עמ' Acknowledgments
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264185305171  PLWABN: 9810703990505606  BIBSYS: 90133757  BNC: 000441554  BNE: XX989562  BnF: cb121529954 (data)  CANTIC: a10922258  CiNii: DA01162664  GND: 118565826  ISNI: 0000 0001 2127 3313  KulturNav: c7ac464f-95f9-4b55-8c7f-602f133cfa41  LCCN: n82063856  LNB: 000069746  MGP: 9711  NDL: 00446219  NKC: jn20000603509  NLA: 35846765  NSK: 000310668  NTA: 069651248  RERO: 02-A000099874  RSL: 000020152  SELIBR: 68320  SUDOC: 030030870  Trove: 1113843  VcBA: 495/342751  VIAF: 34495126   WorldCat (עם VIAF): 34495126 
בול דואר של ברית המועצות, 1951
ים הומבולדט

| --- | --- |

ים הומבולדט במרכז התמונה. בפינה השמאלית העליונה של התמונה מצוי מכתש בלקוביץ'. תצלום מאת נאס"א.
 מידע כללי
 על שם:  אלכסנדר פון הומבולדט 
 סוג:  ים ירחי 
 מידות
 אורך:  231 קילומטר
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  56°55′N 81°32′E﻿ / ﻿56.92°N 81.54°E﻿ / 56.92; 81.54
  (למפת הירח מוגדלת) ים הומבולדט(למפת הירח רגילה) ים הומבולדט
 
ים הומבולדט (בלטינית: Mare Humboldtianum - "מארה הומבולדטיאנום") הוא ים ירחי הקרוי על שם אלכסנדר פון הומבולדט, הממוקם באגן הומבולדט על פני הירח, מזרחית לים הקור.
ים הומבולדט, בדומה ליתר ימות הירח, אינו ים, אלא עמק המכוסה בזלת.
ים הומבולדט ממוקם בצפון מזרח הצד הקרוב של הירח, וחלקו נמצא בצד הרחוק של הירח. בשל מיקומו, ניתן לראות את ים הומבולדט במהלך ליברציה, כאשר בחלק מימות החודש לא ניתן לראות את הים מפני כדור הארץ.
ים הומבולדט ממוקם בקואורדינטות סלנוגרפיות: 56.8° צפון, 81.5° מזרח. קוטרו של ים הומבולדט 273 ק"מ.
שטחו של אגן הומבולדט בו מצוי ים הומבולדט הוא 600 קמ"ר.
שמו של ים הומבולדט ניתן לו על ידי יוהאן היינריך מאדלר, והוא אחת משתי ימות הירח הנקראות על שם אישים (הים השני הוא ים סמיית'). השם אומץ רשמית בשנת 1935.
גאולוגיה

בסיס העמק נוצר בעידן ההנקטריאני. הבזלת כיסתה את העמק במהלך התקופה האימבריאנית העליונה.
דסקת סקי

עיצוב משופר של דסקת סקי לשימוש במים מתוקים
דִסְקַת סֶקי (באיטלקית: Disco di Secchi) היא מכשיר למדידת שקיפות של גופי מים שהמציא הישועי פייטרו אנג'לו סקי (Pietro Angelo Secchi‏, 1818–1878) ב-1865. במקור הייתה זו דסקה עגולה לבנה פשוטה בקוטר 30 סנטימטרים שלמרכזה חובר מוט או חבל והורדה באיטיות לתוך המים. העומק שבו לא ניתן יותר לראות את הדסקה מהווה מדד לשקיפות המים. מדד זה מכונה "עומק סקי" והוא תלוי בעכירות המים. מאז שהומצאה השיטה היא שוכללה, ועבור מדידת שקיפות של מים מתוקים מקובל להשתמש בעיצוב מעט שונה של דסקה, הכולל הקטנת קוטר הדסקה ל-20 סנטימטרים, וחלוקתה לרבעים הצבועים לבן ושחור לסירוגין.
היסטוריה

דסקת סקי המקורית הייתה דסקה לבנה פשוטה והשתמשו בו למדידת הצלילות של מי הים התיכון. גם כיום משמשת דסקה לבנה בקוטר 30 סנטימטרים כמכשיר התקני למדידת צלילות של מי ים. ב-1899 שינה ג'ורג' ויפל (George Chandler Whipple‏; 1866–1924) את הדסקה המקורית בלבן ל: "דסקה בקוטר 8 אינץ' לערך, מחולקת לרבעים הצבועים לבן ושחור לסירוגין כמו המטרה של מוט-מדידה..". דסקת סקי משופרת זו היא כיום הדסקה התקנית בשימוש במחקרים בלימנולוגיה (מחקר גופי מים מתוקים).
עומק סקי

עומק סקי מושג כאשר החזרת האור משתווה לעוצמת האור המפוזרת חזרה מהמים. העומק במטרים מחולק ב-1.7 נותן את מקדם ההנחתה (attenuation coefficient), עבור ממוצע האור הזמין בעומק דסקת סקי. בשימוש כמשתנה משתמשים במקדם ההנחתה כמשתנה עבור עכירות. ניתן להשתמש במקדם ההנחתה, k, בצורה של חוק בר-למברט,
על מנת להעריך את Iz, עוצמת האור בעומק z מ-I0, עוצמת האור בפני הים.
התוצאות של דסקת סקי לא מהוות מדידה מדויקת של השקיפות, שכן יכולות להיות שגיאות בשל בוהק השמש על פני המים, או שאדם אחד יכול לראות את הדסקה בעומק מסוים, אבל אדם אחר עם יכולת ראייה טובה יותר יכול לראות אותה בעומק גדול יותר. עם זאת, זו שיטה זולה ופשוטה למדוד את צלילות המים. בשל הפוטנציאל לשונות בין המשתמשים, יש לתקנן את השיטות ככל האפשר.
מדידת דסקת סקי חייבת להתבצע תמיד בצד המוצל של הסירה או המזח בין 9 בבוקר ל-3 אחרי הצהריים. התוצאות הטובות ביותר הן אלו המתקבלות בין 10 בבוקר ל-2 בצהריים. המשקיף חייב למדוד את עומק סקי באותה צורה בכל פעם. שיטה אחת למדידה היא להוריד את הדסקה מעבר לנקודה שבה היא נעלמת, ואז להרים אותה ואז להורידה מעט על מנת לקבוע את עומק סקי. שיטה אחרת היא לרשום את העומק שבו הדסקה נעלמת, להוריד אותה כמה מטרים, ואז לרשום את העומק שבו הדסקה מופיעה מחדש כאשר מרימים אותה באיטיות. עומק סקי נקבע כממוצע בין שני ערכים אלו.
מדידות באמצעות דסקת סקי הן מרכיב אינטגרלי בתוכניות להערכת איכות המים באגמים של מינסוטה. תושבים לחופי האגמים מבצעים בדיקות תקופתיות ומעבירים את התוצאות לסוכנויות של המדינה ושל הרשויות המקומיות. במידע האורכי המצטבר משתמשים על מנת לגלות מגמות כלליות באיכות המים. בדומה, תוכנית האגמים הנקיים של אינדיאנה (Indiana Clean Lakes Program) מתבססת על מתנדבים שעוברים הדרכה ומנטרים עכירות במעל ל-80 האגמים באינדיאנה תוך שימוש בדסקת סקי. המידע המגיע מהם משמש לנטר את איכות האגמים במדינה.
ב-2013 הכינו מדענים ימיים תוכנית המכונה "מחקר ימאים עולמי לחקר הפיטופלנקטון הימי" (The Global Seafarer Study of the Marine Phytoplankton) המבוססת על מדידות באמצעות דסקת סקי. המחקר המבוסס על שיתוף פעולה עם מתנדבים המבצעים מדידות באמצעות דסקת סקי מסורתית לבנה בקוטר של 30 סנטימטרים ומעלים את התוצאות באמצעות אפליקציית מובייל לבסיס נתונים מרכזי. מחקר זה החל כתוצאה ממחקר מדעי נתון במחלוקת שבו נטען שכמות הפיטופלנקטון, המשפיעים על צלילות המים, פחתה באוקיינוסים בכ-40% מאז שנות ה-50 של המאה ה-20 ועד 2008.
מדידות באמצעות דסקת סקי אינן יכולות להראות כיצד משתנה ההנחתה בעומקים שונים או ההשפעה של העומק על אורכי גל מסוימים. פוטומטרים בצוללת פועלים עד עומק של 150 מטרים ומסוגלים לבצע מדידות של קרינת אור נראה, קרינת תת-אדום וקרינת על-סגול של הספקטרום. לנפלומטרים יש מקור אור עצמאי והם מסוגלים למדוד שקיפות בדיוק מדעי.
לקריאה נוספת

Preisendorfer, R. W. (1986). "Secchi disk science: Visual optics of natural waters," Limnol. Oceanogr. 31: 909–26
הערות שוליים

↑  On the history of the Secchi disc
↑  Whipple, George C. (1899). The Microscopy of Drinking-Water. New York: John Wiley & Sons, 78–9
↑  Secchi disk
↑  Why a Black and White Secchi Disk?
↑  On the Universality of the Poole and Atkins Secchi Disk: Light Extinction Equation
↑  Indiana Clean Lakes Program
↑  Marine Secchi Disk study
↑  Sailors turn scientists to create the world’s biggest marine plankton survey
↑  Ocean greenery under warming stress
↑  Global phytoplankton decline over the past century
סוגים שונים של דסקות סקי. הסוג הימי משמאל והגרסה עבור מים מתוקים מימין
לוחמת תמרון

מפת קרב קורסק, המציגה סוגי תנועה שונים
לוחמת תמרון היא יסוד התקפי אסטרטגי וטקטי במלחמה, שתכליתה השגת יתרון צבאי באמצעות תנועת כוחות תחבולנית. לתמרון אין תכלית עצמאית. כל תמרון הוא אמצעי למימוש תכלית אחרת: משיפור השרידות, עבור בשיפור יכולת הפגיעה באויב, וכלה ביצירת תנאים כגון כיתור, המאפשרים ניצחון בקרב מסוים, במערכה מסוימת או במלחמה המסוימת. התמרון יכול להיות גם הגנתי באופיו (תמרוני היחלצות, התחמקות, משיכת האויב לשטח השמדה, התקפות נגד וכדומה), אם כי השימוש המקובל היום מתייחס רק לתמרונים התקפיים בשטח האויב.
לוחמת תמרון כוללת פלישה של כוח לחימה מהדרג המסתער (שריון, חי"ר והנדסה) לשטח אויב ביבשה או באופן רב ממדי כתמרון רב זרועי. בלוחמת התמרון השמדת יעדים אסטרטגים כמו מרכזי פיקוד ובקרה, בסיסים לוגיסטיים או נכסי תמיכה באש, משולבת עם בידוד כוחות האויב וניצול נקודות חולשתו. גישת לוחמה זו מנוגדת לגישת הלוחמה המבוססת על שחיקה (מכונה לוחמת שחיקה). התמרון מבוסס על הפתעת האויב, ועל מיקוד העוצמה ההתקפית בנקודות התורפה במערך שלו, בעוד שלוחמת שחיקה מבוססת על השמדת כוחותיו העיקריים של האויב באמצעות אש מנגד והתנגשות חזיתית עמו. כדי שתנועת כוחות תוגדר כתמרון, היא חייבת לכלול מרכיב של אש פעילה או נצורה.
ברמה הטקטית תנועת הכוחות המתמרנים נועדה להשיג עמדה עדיפה ביחס לאויב. התנועה מיוצגת בתבניות עיקריות שהן צורות הקרב, ובתבניות משניות שנגזרות מהן (איגוף, ריתוק ועוד). היא יכולה להתבצע על ידי כלי לחימה בודד או על ידי יחידה צבאית. מאחר שקצב ויוזמה הם כה קריטיים להצלחת לוחמת התמרון, מבני הפיקוד נוטים להיות מבוזרים עם חופש טקטי רב המואצל למפקדי יחידות בדרג נמוך. מבני פיקוד מבוזרים מאפשרים ל"מפקד בשטח", תוך שהוא פועל על פי ההנחיות והחזון הכללי של הדרג הממונה, לנצל את חולשות האויב ככל שהן מתגלות.
במערכה הרב־ממדית (יבשה, אוויר, ים, מיוחדים, חלל, וסייבר) המושג תמרון מתמקד בתווך בו מתבצעת הלחימה, ביכולת של כל זרוע לתרום ללחימה ובדרישה לשלב את הלחימה בכל תווך בפני עצמו ובכל התווכים גם יחד, להשגת יעד אסטרטגי ומערכתי משותף.
באסטרטגיית צה"ל מאמץ התמרון הוא מושג שעיקרו איגוד כוחות רב־זרועי ולעיתים אף בין־ארגוני תחת הגיון אחד שיש לו מפקד, משאבים נתונים ומשימה אחת. בצה"ל, שלושת החילות המתמרנים הם חיל שריון, חיל רגלים וחיל ההנדסה.
ההיסטוריון הצבאי מרטין ון קרפלד מזהה שישה יסודות עיקריים של לוחמת תמרון:
קצב - כפי שמודגם בלולאת ה-OODA. לולאת OODA היא מחזור של 'צפה-אכן-החלט-פעל' שפותחה על ידי אסטרטג צבאי בחיל האוויר האמריקני קולונל ג'ון בויד.
מיקוד - מרכוז המאמץ. להכות באויב במקום הנכון בזמן הנכון. לדברי ואן קרוולד, באופן אידיאלי, מקום שהוא גם חיוני וגם הגנתו חלשה.
הפתעה - מבוססת על הונאה.
שילוב בין זרועי
גמישות - הצבא חייב להיות "מעוגל היטב" רב תחומי ובעל יכולת קיום עצמי.
פיקוד מבוזר - מצבים המשתנים במהירות מחייבים החלטות מהירות. דרגים נמוכים חייבים להבין את הכוונה הכללית.
התמרון בלוחמה אסימטרית

דרישה מרכזית להצלחה בלוחמת תמרון היא מודיעין מדויק ועדכני על הימצאותן של יחידות הפיקוד, התמיכה והיחידות הלוחמות של האויב. במבצעים שהמודיעין שלהם לא מדויק, לא זמין או לא אמין, גם יישום מוצלח של אסטרטגיות המבוססות על לוחמת תמרון עלול להפוך לבעייתי. כשמתמודדים עם יריב שגם הוא מתמרן ומסוגל לפרוס מחדש כוחות מפתח במהירות ובחשאיות, לוחמת תמרון הופכת למאתגרת יותר. במלחמת לבנון בשנת 2006, למרות כוח האש העצום ועליונות אווירית מוחלטת, צה"ל לא הצליח להכות מכה מכרעת במבנה הפיקוד של חזבאללה או לצמצם את יכולת הפעולה האפקטיבית שלו. אף שגרם לה נזק כבד, ישראל לא הצליחה לאתר ולהשמיד את מערכי הטילים המדוללים של חזבאללה או לנטרל מרכזי פיקוד מרכזיים. גם ההתקוממות בעיראק לאחר פלישת ארצות הברית בשנת 2003, ונמשכה לאורך כל מלחמת עיראק שלאחר מכן עד 2011, מוכיחה גם כי ניצחון צבאי על כוחותיו הסדירים של היריב אינו מתורגם אוטומטית לניצחון מדיני. כמה תאורטיקנים צבאיים בני זמננו כמו ויליאם לינד (William Lind) ותומאס האמס (Thomas X. Hammes) מציעים להתגבר על חסרונות התמרון בלוחמה אסימטרית (מה שהם מכנים לוחמה מהדור הרביעי או 4GW) לא רק על ידי התאמת מבנה הצבא וציודו אלא גם את "נפשו".