stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביאלה סלאטינה
היסטוריה

עדויות להתיישבות אנושית מאורגנת של שבטים תראקים מתוארכות לתקופת הברונזה המאוחרת. צפונית מזרחית לביאלה סלטינה מצויים שרידי מצודה מהמאה ה-1, עת נשלט האזור על ידי האימפריה הרומית. המצודה הוחרבה במהלך המאה ה-6 בעת פלישת שבטים סלאבים לאזור. במהלך המאה ה-7 עת נשלט השטח בידי האימפריה הבולגרית הראשונה הוקם בשטח היישוב המודרני כפר בשם סלאטינה (בבולגרית: ביצה), ששאב את שמו ממיקומו בסמוך לשטחי ביצות נרחבים.
במהלך המאה ה-14 נכבש הכפר על ידי צבא האימפריה העות'מאנית ושמר על שמו לאורך תקופת שלטון העות'מאנים. ב-1776 פרץ מרד באזור כנגד הואלי העות'מאני והוא דוכא בקשיחות, תוך הגליית כל תושביו ובכלל זה מהכפר סלאטינה. רק בשלהי המאה ה-18 התירו העות'מאנים למספר משפחות מוסלמיות לחזור ולהתיישב בכפר. לקראת מחצית המאה ה-19, עידן התחייה הלאומית הבולגרית חזרו גם נוצרים להתיישב בכפר והוקמו בית ספר וכנסייה. באוקטובר 1877, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש הכפר על ידי צבא האימפריה הרוסית והפך מתוקף סיכומי קונגרס ברלין, חלק מנסיכות בולגריה. ב-1914 קיבל היישוב מעמד של עיר ועם בניית מסילת הרכבת למקום, הואץ הפיתוח הכלכלי והעיר הפכה למרכז סחר חקלאי עם יישובי הסביבה והמדינות השכנות.
דמוגרפיה

אוכלוסיית העיר מצויה במגמת קיטון בשל הגירת עבודה ובשל שיעור תמותה העולה על שיעור הילודה. בעשור הראשון של המאה ה-21 קטנה אוכלוסיית ביאלה סלאטינה ב-10 אחוזים, אם כי לקראת סופו התמתנה המגמה. מבחינת התמהיל המגדרי עולה, כי 50.92 אחוזים הן נשים ו-49.08 אחוזים הם גברים.
כלכלה

בעיר קיים מפעל לייצור חלקי מכונות, מפעלי עיבוד מזון וטבק, מפעלי טקסטיל ומספר מאפיות. ענף החקלאות מניב את התוצר המקומי הגולמי לנפש הנמוך ביותר בשטחי הרשות המקומית. אף על פי שבאזור מצויים שטחים חקלאיים נרחבים, החקלאות באזור נחשלת ומתוכננת רפורמה נרחבת בענף. הגידולים המרכזיים הם חיטה, שעורה, שיבולת-שועל, תירס, וחמניות. כמו כן קיימות חוות לגידול צאן, בקר וחזירים לתעשיות הבשר והחלב.
ערים תאומות

סרביה זרניאנין, סרביה
הערות שוליים

↑  תקציר ההיסטוריה של ביאלה סלאטינה, באתר bulgaria.domino (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n80144958  MusicBrainz: dfee72fb-62e9-4dd0-bfb2-f63d7aadc8fa   WorldCat (עם LCCN): n80-144958
בליטת תת-כף היד

| --- | --- |
 שיוך:  palm 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (546) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  eminentia hypothenaris 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A01.2.07.024 
 TA2 (2019):  307 
 FMA:  61523 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0230375 
 
שרירי כף יד שמאל במבט קדמי
בליטת תת-כף היד (TA:‏ Hypothenar;‏ Eminentia hypothenaris) היא בליטה שרירית בצד הגומדי (של עצם הגומד) או בצד התיכון של כף היד. שלושת שרירי בליטת תת-כף היד הנמצאים מעל לעצם המסרק החמישית בבסיס הזרת, מניעים את הזרת ואת עצם המסרק החמישית.
שרירים

שרירי בליטת תת-כף היד מסודרים מהשטחי ביותר לעמוק ביותר הם:
השריר מצדיד הזרת - מרחיק (מצדיד) את הזרת מיתר האצבעות.
השריר כופף הזרת הקצר - מכופף את הזרת במפרקה עם עצם המסרק החמישית.
השריר מנגד הזרת - מכופף את עצם המסרק החמישית ומסובב אותה כלפי מרכז כף היד. סך פעולתו מקרבת את הזרת אל מול האגודל.
עצבוב

שרירי בליטת תת-כף היד מעוצבבים כולם על ידי הענף העמוק של עצב הגומד, המוביל אליהם סיבי עצב משורש העצב הצווארי השמיני ומשורש העצב החזי הראשון (C8, T1).
ראו גם

בליטת כף היד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A01.2.07.024
בן ג'ונסון (כדורגלן)

בנג'מין אנטוני ג'ונסון (באנגלית: Benjamin Anthony Johnson; נולד ב-24 בינואר 2000 בלונדון שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת וסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג.
קריירת מועדונים

ג'ונסון גדל במחלקת הנוער של וסטהאם יונייטד. ב-27 בפברואר 2019 ערך ג'ונסון את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 1-0 למנצ'סטר סיטי במסגרת המחזור ה-28 בפרמייר ליג לעונת 2018/2019. ב-27 בדצמבר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד ברייטון אנד הוב אלביון במסגרת המחזור ה-15 בליגה לעונת 2020/2021.
בליטת כף היד

.
| --- | --- |
 שיוך:  palm 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (546) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  eminentia thenaris 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A01.2.07.023 
 TA2 (2019):  306 
 FMA:  61520 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0230374 
 
שרירי כף יד שמאל במבט קדמי
בליטת כף היד (TA: Thenar; Eminentia thenaris) או גבעת האגודל היא בליטה שרירית בבסיס האגודל. הבליטה מכילה שרירים המניעים את האגודל לכיוון מנוגד, הכיוון שמאפשר אחיזות ותמרונים מורכבים של חפצים בעזרת אצבעות כף היד.
שרירים

כף היד מכילה חיתולית העוטפת את תכולתה, עמוקה מעור כף היד. בין שאר מהלכיה בכף היד, החיתולית גם עוטפת ומגדירה את שלושת השרירים הקצרים בבליטת כף היד:
השריר מצדיד האגודל הקצר - מרחיק (מצדיד) את האגודל במפרק בין עצמות שורש כף היד לעצם המסרק הראשונה ומסייע בהנגדתו
השריר כופף האגודל הקצר - מכופף את האגודל במפרק בין עצמות שורש כף היד לעצם המסרק הראשונה ובמפרק בין עצם המסרק לגליל המקורב של האגודל ומסייע בהנגדתו
השריר מנגד האגודל - מנגד את האגודל ומסובב אותו פנימה
שרירי בליטת כף היד אחראים בעיקר לתנועה המנוגדת של האגודל, כלומר לתנועת האגודל לכיוון מרכז כף היד או כנגד ארבע האצבעות התיכונות של כף היד.
שרירים נוספים המסייעים לתנועה המנוגדת של האגודל הם השריר מתוויך האגודל והשריר כופף האגודל הארוך.
עצבוב

שלושת שרירי בליטת כף היד מעוצבבים על ידי הענף החוזר של עצב התווך, המכיל סיבים שמוצאם בשורש העצב הצווארי השמיני ובשורש העצב החזי הראשון (C8, T1).
ראו גם

בליטת תת-כף היד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A01.2.07.023
בית הספר המרכזי להכשרת עובדים לשירותי הרווחה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום
 מיקום:  ז'בוטינסקי 1 
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°04′58″N 34°48′05″E﻿ / ﻿32.082714740555°N 34.801464608968°E﻿ / 32.082714740555; 34.801464608968
 אתר רשמי
  (למפת גוש דן מוגדלת) בית הספר המרכזי להכשרת עובדים לשירותי הרווחה(למפת גוש דן רגילה) בית הספר המרכזי להכשרת עובדים לשירותי הרווחה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הספר המרכזי להכשרת עובדים לשירותי הרווחה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הספר המרכזי להכשרת עובדים לשירותי הרווחה
 
בית הספר המרכזי להכשרת עובדים לשירותי הרווחה הוא מוסד להכשרה ופיתוח מקצועי, המשויך מינהלית לאגף למחקר, תכנון והכשרה של משרד הרווחה.
בית הספר מקיים הכשרות לתפקידים שונים במערך שירותי הרווחה. רוב הלומדים בו הם עובדים סוציאליים העובדים ברשויות המקומיות ועובדים סוציאליים בעמותות ובארגונים פרטיים המספקים שירותי רווחה. לצידם, לומדים בבית הספר בעלי תפקידים שונים בשירותי הרווחה שאינם עובדים סוציאליים (כגון מדריכים בפנימיות, אמהות בית במועדוניות, מנהלי תחום התנדבות ברשויות המקומיות וכו'). העובדים הסוציאליים הם בעלי הכשרה אקדמית מוקדמת בתחום העבודה הסוציאלית העובדים בתחומם. רוב ההכשרות המתקיימות במסגרת בית הספר נוגעות לתפקידים ספציפיים כגון עובד סוציאלי לפי חוק שלרוב אינם נלמדים באקדמיה.
רקע היסטורי

בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל, היה היישוב היהודי בארץ, אוטונומי בתחומי פנים, ביניהם בתחומי רווחה. הוועד הלאומי שימש כרשות מבצעת ושימש כמועצת "המדינה שבדרך". בשנת 1931 הקים הוועד הלאומי את המחלקה לעבודה סוציאלית, בראשה עמדה הנרייטה סאלד. אחת ההחלטות הראשונות של הנרייטה סאלד הייתה, כי סיוע ליחידים ולמשפחות במצוקה מחייב ידע ומיומנויות של עבודה סוציאלית מקצועית. לצורך הכשרת עובדים סוציאליים הוקמה בשנת 1934 תוכנית ההכשרה הראשונה במכון להכשרת עובדים סוציאליים בירושלים.
בסוף שנות ה-60, כשהחלה האקדמיזציה של העבודה הסוציאלית, ותפקיד העובד הסוציאלי הפך לתפקיד אקדמי המחייב שנות לימוד לתואר ראשון ושני, שונה ייעודו של המכון. ממכון המכשיר אנשים להיות עובדים סוציאליים, למכון המיועד לעובדים סוציאליים מוכרים, שיש להכשירם לתפקידים ספציפיים, המחייבים הכשרה פנימית קונקרטית לתפקידים שונים. לדוגמה, קורסים להתמודדות עם אובדן וטראומה אצל ילדים, אצל קשישים, התמחות בעבודה עם נוער מנותק, ועוד. במקביל הוקם סניף של אותו מכון בתל אביב וסניף נוסף בחיפה, על מנת לענות על הצרכים הגוברים. עד שנות ה-80 פעלו שלושה סניפי מכון להכשרת עובדים סוציאליים, ובנוסף הוקמו חמש מדרשות להכשרת עובדים חברתיים-סוציאליים. בשנת 1987 אוחדו המכון עם המדרשות, על ידי משרד הרווחה, והוקם בית הספר המרכזי להכשרת עובדים לשירותי הרווחה, המקיים את הכשרותיו במרכז דימול ברמת-גן ובכל רחבי הארץ.
הערות שוליים

↑  ראו להלן, האגף למחקר, תכנון והכשרה במשרד הרווחה
בלה לייטה

| --- | --- |

 לידה:  23 בינואר 1873 אובודה הונגריה
 פטירה:  12 באוקטובר 1920 (בגיל 47) וינה
 שם לידה:  בלה לייטרסדורפר
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 לאום:  הונגרי
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לטכנולוגיה ולכלכלה של בודפשט (1896) 
 תחום יצירה:  אדריכלות
 הושפע על ידי:  Imre Steindl, Alajos Hauszmann 
 יצירות ידועות:  מכון לעיוורים יהודים 
 
קברו של בלה לייטה בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה, בודפשט
בּלָה לַייטָה (במקור עד שנת 1907 לַייטֶרְסְדוֹרְפֶר, בהונגרית: Lajta Béla; אובודה, 23 בינואר 1873 – וינה, 12 באוקטובר 1920) היה אדריכל יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה

בלה לייטה נולד ב־23 בינואר 1873 באובודה, הרובע הצפוני ביותר בבודה בגדה המערבית של נהר הדנובה בבודפשט. הוא למד באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה קיבל תואר אדריכל בשנת 1896 וכתלמיד המצטיין של המחזור והוענק לו פרס אליוש האוזמן. הוא עבד אצל אלאיוש האוזמן זמן קצר ואז נסע לסיור לימודים ארוך בחו"ל באמצעות מלגה ממלכתית. הוא בילה שנה וחצי באיטליה, בעיקר ברומא. בתקופה זו עסק גם בציור ובפיסול. לאחר מכן עבד אצל מסל בברלין ובשנת 1898 אצל ר. נ. שאו בלונדון. עוד מלונדון שלח לבודפשט את תוכניתו לתחרות עיצוב לבית הכנסת בפשט -באתר מפעל ואלרו לשעבר - וזכה במקום השלישי. הוא זכה בפרס מקום שלישי גם במכרז לבניין משרד החינוך ההונגרי.
הוא שב לארץ מולדתו בשנת 1899. הקישוט הפנימי של חנות המוזיקה בַּארְד (Kossuth Lajos u. 4) היה עבודתו הראשונה בשנת 1900. בין 1902 ל־1904 נבנו הבתים הראשונים של לייטה, הווילה ב-Hövösvölgy, טירת המשק בסירמה (במחוז בורשוד) ומכבי אש בסנטה. עבודותיו המוקדמות הושפעו מאוד על ידי האדריכל אדן לכנר, שלייטה היה בתקופה הראשונה אחד מחסידיו. הקשר האישי שלהם בא לידי ביטוי בכמה תוכניות שהוכנו במשותף. (קבר שמידל בבית העלמין היהודי ברחוב קוזמה או בתכנון הטירה בכפר סירמה (האחרון פוצץ על ידי נסיגת הכוחות הגרמניים בשנת 1944).
הבניינים שעוצבו על ידי לייטה לאחר 1909 מאופיינים בצורות פשוטות, גאומטריות ומונומנטליות. עם זאת, הוא מעולם לא ויתר על השימוש בקישוטים, ומוטיבי הקישוט המופשטים שלו באופן אינדיבידואלי, ברובם, מדגישים את ההיבטים המבניים או הפונקציונליים של החזיתות.
בלה לייטה נפטר בווינה ב־12 באוקטובר 1920 כתוצאה ממחלתו הקשה. הוא הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה, בבודפשט. הקבר תוכנן על ידי לאיוש קוזמה, סטודנט ועמית לשעבר שעבד במשרדו בין השנים 1910–1913.
ביוגרפיה > עבודותיו

1902 - סירמה, טירת מור קליין
1902 - רחוב לאיוש קושוט 4, תיכון ועיצוב ריהוט של חנות המוזיקה בארד. (היום: חנות ספרים)
1902 - קבר לייטרסדורפר
1902-1904 - בודפשט, רחוב העמק (Völgy utca), וילה לייטרסדורפר
1902-1904 - בית קברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט. קבר משפחת שמידל
1902-1904 - בית קברות היהודי ברחוב קוזמה, בבודפשט. קבר משפחת גריז
1905 - בית קרסטו סלבניץ'
1905-1907 - בודפשט, רובע XIV רחוב איז'ו 5. וילה מלוניאי. (נבנה מחדש בשנת 1913)
1905-1908 - בודפשט, ה-XIV. Mexikói út 60. המכון לעיוורים יהודים. (היום: בית ספר יסודי לניידות)
1906-1907 - בודפשט, V. Szent István tér 10. חנות מוצרי נייר של יונה הכט (סניף בנק לשעבר, היום: מוזיאון המסחר והאירוח)
1908 - בודפשט רחוב שאלגוטאריאני, הכניסה לבית הקברות היהודי ובית ההלוויות.
1909-1911 - בודפשט, רובע XIV דרך אמריקה 57. בית אבות סיעודי לקשישים (בודפשט). (היום: הבניין הראשי של המחלקה לנוירוכירורגיה)
1908-1909 - בודפשט, הרובע השישי. רחוב פאולאי אדה 35. מועדון לילה בפריזיאנה. (היום. "התיאטרון החדש").
1909-1912 - בודפשט, רחוב ואש 9–11. בית הספר התיכון ללימודי מסחר על שם הרוזן שצ'ני אישטוון
1910-1912 - בודפשט, כיכר סרוויטה לייטרסדורפור (לימים רוז'אוולדי) בית חנויות ודירות להשכרה.
1912 - בית קברות היהודי ברחוב קוזמה, בבודפשט. קברו של יעקב קודלקה.
1913-1914 - בודפשט, ה-XIV. Cházár András utca 10. גימנסיה של הקהילה היהודית.
ביוגרפיה > כתביו

fm Der Schöpfer der modernen ungarischen Baukunst (Bildende Künstler, Wien. 1911)
אמנות בית הקברות (אומנויות שימושיות הונגריות, 1914)
גלריית תמונות

המכון לעיוורים יהודים 1905-1908
Bp. XIV. Mexikói u. 60.
המכון לעיוורים יהודים 1905-1908
Bp. XIV. Mexikói u. 60.
התיאטרון החדש 1908-1909
Bp. VI. Paulay Ede u. 35
קטע משער התיאטרון החדש
Bp. VI. Paulay Ede u. 35
בית אבות סיעודי לקשישים (בודפשט) 1909-1911
Bp. XIV. Amerikai u. 57.
בית אבות סיעודי לקשישים (בודפשט) 1909-1911
Bp. XIV. Amerikai u. 57.
בית ספר מקצועי. 1909-1912
Bp. VIII. Vas u. 9-11.
בית ספר מקצועי
Bp. VIII. Vas u. 9-11.
בית רוז'אוולדי. 1910-1912
Bp. V. Szervita tér 5.
בית רוז'אוולדי. 1910-1912
Bp. V. Szervita tér 5נסית רדנוטי. חלק.
בנין להשכרה 1911-1912
Bp. VIII. Népszínház u. 19.
בנין להשכרה 1911-1912
Bp. VIII. Népszínház u. 19.
היום:בנין חברת הגז 1911-1912
Bp. VII. Rákóczi u. 18.
היום:בנין חברת הגז 
Bp. VII. Rákóczi u. 18.
גימנסית רדנוטי 1913-1914
Bp. XIV. Cházár A. u. 10.
ראו גם

ארכיון וירטואלי של בלה לייטה
כרוניקה. 125 שנים להולדתו של בלה רייטה
לקסיקון ההונגרי לאומנות הבמה :ג'ורג' שצלי. בודפשט: אקדמית. 1994 [[Speciális:Könyvforrások/9630566354|ISBN 963-05-6635-4]]
בודפשט: לקסיקון יהודי הונגרי. 1929
חנות רוז'אוולדי בכיכר סרוויטה, בודפשטi
בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני-סקירה
ארתור אלק: בלה לייטה
ארכיון וירטואלי של בלה לייטה
הערות שוליים

↑  A.Messel (1853-1909) német építész..אדריכל גרמני פורץ דרך.
↑  R. N. Shaw (1831-1912) אדריכל אנגלי. חלוץ הבניה למגורים המודרני.
↑  "Séta a Kozma utcai zsidó(izraelita) temetőben". אורכב מ-המקור ב-2011-08-06. נבדק ב-2008-10-03.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007591711805171  BnF: cb144465738 (data)  GND: 121234770  ISNI: 0000 0001 1599 5870  LCCN: nr93039517  RERO: 02-A006192365  SNAC: w6vf4v8h  SUDOC: 184681545  ULAN: 500031322  VIAF: 15620725   WorldCat (עם VIAF): 15620725
בית העלמין ודנסקויה

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 תאריך הקמה:  1771
 שטח:  20 דונם
 vvedenskoe.com
 מיקום:  לפורטובו, מוסקבה
 קואורדינטות:  55°46′05″N 37°42′37″E﻿ / ﻿55.768055555556°N 37.710277777778°E﻿ / 55.768055555556; 37.710277777778
  (למפת מוסקבה מוגדלת) בית העלמין ודנסקויה(למפת מוסקבה רגילה) בית העלמין ודנסקויה he
 
בית העלמין ודנסקויה (ברוסית: Введенское кладбище) הוא בית קברות היסטורי ברובע לפורטובו שבמוסקבה.
בית העלמין הוקם בשנת 1771 כדי לקבור את קורבנות מגפת הדבר. הוא נחשב לאתר מורשת של רוסיה.
אנשים מפורסמים הקבורים בבית העלמין

ויקטור וסנצוב
מיכאיל בכטין
ג'ון פילד
אפולינרי וסנצוב
ולרי פופנצ'נקו
גנאדי רוז'דסטוונסקי
מריה יודינה
ניקולאי אוזרוב
יורי אוזרוב
מיכאל פרישווין
מריה מקסאקובה
אלה טרסובה
טטיאנה פלטצר
אירקלי אנדרוניקוב
לוסיאן אוליבייה
רוברט ברתיני
אולגה לפשינסקאיה
אדוארד קולמנובסקי
איסאק רבינוביץ'
גלריית קברים

ויקטור וסנצוב
ג'ון פילד
אפולינרי וסנצוב
‏מיכאל פרישווין
‏רוברט ברתיני
ניקולאי אוזרוב ויורי אוזרוב
בולימוב

בולימוב (בפולנית: Bolimów) הוא כפר בחבל לודז' במערב פולין, 58 ק"מ מצפון מזרח לבירה לודז'. באזור פארק נוף מוגן הקרוי על שם הכפר.
היסטוריה

במאה ה-15 היו ליישוב זכויות עיר אך ב-1870 ניטלו מהיישוב זכויות אלה.
ב-31 בינואר 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, היה היישוב זירת השימוש הראשון בגז עצבים בהיסטוריה של המלחמה. בקרב בולימוב ירה הצבא הגרמני על צבא רוסיה גז המבוסס על ברום מסוג Xylyl bromide (אנ') אך ההתקפה הייתה בלתי מוצלחת באופן יחסי עקב טמפרטורות נמוכות, שמנעו מהגז להתאדות ולהתפשט. בהתקפת גז באזור קרוב ב-31 במאי 1915 סבל הצבא הרוסי אלפי הרוגים.
יהודים

ערב מלחמת העולם השנייה חיו בבולימוב כ-250 יהודים.
בספטמבר 1939 נכבשה בולימוב בידי הוצבא הגרמני. במאי 1940 הוקם בעיירה גטו. עד דצמבר 1940 הגיעו אליה מאות פליטים יהודים ומספר היהודים בה הוכפל.
במרץ 1941 גורשו היהודים מבולימוב לגטו ורשה וגורלם היה כגורל היהודים שם.
אנדרטה לזכר יהודי לוביץ', בולימוב וקרנוז'ה שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון
בולנט אג'וויט

מוסטפא בּוּלֶנט אֶג'וויט (בטורקית: Mustafa Bülent Ecevit;‏ 28 במאי 1925 – 5 בנובמבר 2006) היה ראש ממשלת טורקיה במשך ארבע כהונות, בין השנים 1974 ל-2002. אג'וויט, שהיה גם משורר, מחבר ועיתונאי, כיהן בתפקיד ראש הממשלה ב-1974, ב-1977, מ-1978 עד 1978 ומ-1999 עד 2002. הוא היה מנהיג מפלגת העם הרפובליקאית (CHP) ובהמשך גם מנהיג מפלגת השמאל הדמוקרטית. אחרי ההפיכה הצבאית ב-1980, נאסר עליו להשתתף בחיים הפוליטיים אך במשאל עם שהתקיים שבע שנים לאחר מכן בוטלה ההגבלה והוא שב לשלטון.
חייו האישיים

אג'וויט נולד באיסטנבול לאב שהיה פרופסור לרפואה משפטית באוניברסיטת אנקרה. בשנת 1944 הוא סיים את לימודיו בבית הספר האמריקאי "רוברט סקול" והחל לעבוד כמתורגמן במשרד הראשי של לשכת העיתונות. הוא נישא לבת כיתתו רשאן אראל ב-1946. באמצע שנות החמישים הוא נסע לארצות הברית הודות למלגה שקיבל ממחלקת המדינה שלה, ועבד כעיתונאי בשני עיתונים בצפון קרוליינה.
אג'וויט לא היה רק פוליטיקאי אלא גם סופר, משורר ומתרגם. הוא למד סנסקריט, בנגלי ואנגלית ותרגם את כתביהם של רבינדרנת טאגור, ת"ס אליוט וברנרד לואיס לטורקית. העובדה שלא למד מעולם באוניברסיטה לא פגמה באיכות תרגומיו, אם כי מנעה ממנו להתמודד למשרת נשיא טורקיה.
בפוליטיקה

אג'וויט נבחר לאספה הלאומית הגדולה של טורקיה בפעם הראשונה ב-1957. בין השנים 1961–1965 היה שר העבודה ותרם להסדרת הזכות להתאגדות ולשביתה בחוק. ב 1966 היה למזכ"ל מפלגת העם הרפובליקאית. בשנת 1971 התפטר ממשרתו במחאה על החלטת מפלגתו לתמוך בממשלה זמנית שנוסדה בשל הפיכה צבאית. שנה לאחר מכן הוא ירש את איסמט אינני בראש מפלגתו והיה לראש ממשלת קואליציה עם מפלגת ההצלה הלאומית של ארבקאן. ממשלה זו זכורה ביותר בשל הוראתה לפלוש לקפריסין ב-20 ביולי 1974.
בהפיכה צבאית שהוביל הגנרל קנן אוורן הודח אג'וויט ממשרת ראש הממשלה ב-12 בספטמבר 1980. משאל עם שנערך ב-1987 הסיר את האיסור על השתתפותו בפוליטיקה והוא היה ליו"ר מפלגת השמאל הדמוקרטי, במקום אשתו. מפלגה זו לא נכנסה לפרלמנט בבחירות 1987 ובבחירות 1991 זכתה ב-7 מושבים בלבד. בחירות 1995 היו מוצלחות יותר ואז זכתה מפלגתו ב 75 מושבים מתוך 550. אג'וויט היה לסגן ראש הממשלה בממשלתו האחרונה של מסוט ילמז. בשנים 1998–1999 הוא היה לתקופה קצרה ראש הממשלה בפועל עד לבחירות 1999. לפני בחירות אלה נתפס עבדוללה אג'לאן, מנהיג ה-PKK, והדבר העלה את האהדה לאג'וויט והקנה למפלגתו את מספר המושבים הרב ביותר בפרלמנט. אג'וויט כיהן בפעם האחרונה כראש ממשלה בקואליציה עם מפלגת המולדת של ילמז ועם מפלגת התנועה הלאומית של בהצ'לי.
ממשלתו האחרונה ביצעה מספר רפורמות לייצוב כלכלת טורקיה והכינה את הקרקע לשיחות עם האיחוד האירופי. עם זאת, הקשיים ביישום הרפורמות קרעו קרעים בקואליציה של אג'וויט והכריחו אותו לפזר את ממשלתו ולערוך בחירות חדשות בשנת 2002. בבחירת אלה כבר היה ברור שאג'וויט זקן ותשוש, ומפלגתו לא נכנסה כלל לאספה הלאומית. הוא פרש מהפוליטיקה ב-2004.
ב-18 במאי 2006 נתקף בשבץ מוחי ואושפז בבית החולים הצבאי גולנה באנקרה כשהוא בתרדמת. הוא מת ב-5 בנובמבר אותה שנה בשל כשל נשימתי בעודו חסר הכרה. לווייתו נערכה שישה ימים לאחר מכן, והוא נקבר בבית העלמין הממלכתי של טורקיה באנקרה, בלוויית ענק שהשתתפו בה כמיליון איש.
קברו של אג'וויט בבית העלמין הממלכתי
בוב מלאך

| --- | --- |

בוב מלאך בקונצרט עם להקת דייב וקל ומייק סטרן, 2017
 לידה:  23 באוגוסט 1954 (בן 70) פילדלפיה, פנסילבניה
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 עיסוק:  מוזיקאי
 סוגה:  ג'אז
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  סקסופון
 חברת תקליטים:  Go Jazz, In+Out
 שיתופי פעולה בולטים:  סטנלי קלארק, מייק סטרן
 
בוב מלאך (באנגלית: Bob Malach; נולד ב-23 באוגוסט 1954 בפילדלפיה, פנסילבניה) הוא סקסופוניסט ג'אז אמריקאי.
ביוגרפיה

בצעירותו למד מלאך לנגן על מספר כלי נשיפה, וניגן עם להקות "Philly Soul" בפילדלפיה כמו The Stylistics ולהקת ה- O'Jays. מלאך הופיע לעיתים קרובות עם המפיק ג'ון לי והזמר ג'רי בראון.
בוב מלאך ידוע בעיקר בזכות הנגינה על הסקסופון טנור, אך מנגן גם על סקסופון אלט, חליל וקלרינט.
הוא ניגן בהרכבי הביג בנד של נגני החצוצרה לין ביוויאנו ושל לס אלגרט באמצע שנות השבעים. הוא עבר לניו יורק בשנת 1977, שם פגש את המתופף ובעל חברת ההקלטות Tenacious Records, אלפונס מוזון.
הוא הקליט עם מוזון ויצא איתו לסבב הופעות באירופה. הסבב הוביל לשיתופי פעולה עם אמני ג'אז אירופאים, ביניהם נגן החליל ההולנדי כריס הינזה, הפסנתרן הגרמני יואכים קון, כנר הג'אז הצרפתי דידייה לוקווד (“Live in Montreux”), נגן החצוצרה הדני פאל מיקלבורג, פסנתרן הג'אז מישל פטרוצ'יאני, המתופף האיטלקי אלדו רומנו, הבסיסט הדני בו סטיף, והפסנתרן ההולנדי ג'ספר ואן ט'הוף.
בארצות הברית, מלאך ניגן רבות הן בחוגי ג'אז והן עם מוזיקאי פופ, רוק וסול. בשנות ה-70 הוא עבד עם נגן הבס סטנלי קלארק. בשנות השמונים והתשעים, ניגן עם הוראס סילבר, הסקסופוניסט בוב מינצר, הגיטריסט רובן פורד, עם הזמר סטיבי וונדר. הוא ניגן גם בהרכבים של נגן הגיטרה סטיב מילר, ג'ו זאווינול, מייק סטרן, הקלידנים ג'ורג'י פיים ובן סידראן, הגיטריסטית לני שטרן והמתופף דייב וקל.
מאז 1985 הוא חבר בלהקת הביג בנד של בוב מינצר ובשנת 1989 הוא הצטרף גם להרכב "Concert Jazz" של הפסנתרן ג'ורג' גרונץ.
בשנת 1991 הצטרף למיילס דייוויס וקווינסי ג'ונס בפסטיבל הג'אז במונטרה. בנוסף, מלאך מופיע בהקלטות של להקת Loose Ends ולני שטרן, איוון פדוארט, מירוסלב ויטוס, מדונה ורבים אחרים.
מבחינה סגנונית, בוב מלאך מזוהה לעיתים קרובות עם הסקסופוניסט מייקל ברקר, שנחשב לבעל ההשפעה המשמעותית ביותר עליו .
מבקר הג'אז הגרמני, יואכים ארנסט ברנדט, אפיין פעם אחת את נגינת הסקסופון של מלאך:” הוקינס, טריין (ג'והן קולטריין), ג'ין אמונס, רולינס - כולם חיים בנגינה שלו.”
מלאך הופיע בפסטיבל הג'אז באילת בשנת 2009 בהרכב של מייק סטרן.
דיסקוגרפיה

Some People (MPS, 1980)
Mood Swing (Go Jazz, 1990)
Dinner for Two with Jasper van 't Hof (MA Music, 1990)
The Prague Concert with Jasper van 't Hof (P&J Music, 1992)
The Searcher (Go Jazz, 1995)
After Hours (Go Jazz, 1998)
Conversations with Michel with Michel Petrucciani (Go Jazz, 2000)
Pseudopodia with Jasper van 't Hof (In+Out, 2008)
דיסקוגרפיה > כמלווה

Louis Bellson, Originals (Stash, 1980)
George Gruntz, First Prize (Enja, 1989)
Bill O'Connell, Latin Jazz Fantasy (Random Chance, 2004)
הערות שוליים

↑  Bob Malach, Dansr (באנגלית אמריקאית)
↑  Ben Sidran, After Hours / Bob Malach | Production | Ben Sidran, bensidran (באנגלית)
↑  מוזיקה - אבישי כהן יחליף את דני גוטפריד, באתר www.habama.co.il
↑  Bob Malach, Discogs (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 5086033  BnF: cb13896984m (data)  GND: 134453263  ISNI: 0000 0000 5513 3987  LCCN: n95080966  MusicBrainz: 5207e0ef-1a66-47fb-9a9e-b6eb7ec1c407  NKC: jn20020726466  NTA: 099648431  RERO: 02-A017379085  SUDOC: 156835819  VIAF: 14958923   WorldCat (עם VIAF): 14958923
בית ממכר עתיקות (סרט, 1921)

| --- | --- |
 מבוסס על:  בית ממכר עתיקות מאת צ'ארלס דיקנס
 בימוי:  תומאס בנטלי 
 הופק בידי:  ג'ורג' פירסון 
 תסריט:  ג'. א. אטקינסון
 שחקנים ראשיים:  מייבל פולטון ויליאם לוג יו אי רייט פינו קונטי
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 חברת הפקה:  Welsh-Pearson
 חברה מפיצה:  Jury Films
 הקרנת בכורה:  אפריל 1921
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט אילם, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
בית ממכר עתיקות (באנגלית: The Old Curiosity Shop) הוא סרט אילם בריטי משנת 1921 בבימויו של תומאס בנטלי ובכיכובם של מייבל פולטון, ויליאם לאג ויו אי רייט. הסרט מבוסס על הרומן "בית ממכר עתיקות" מאת צ'ארלס דיקנס. בנטלי יצר גרסה קולנועית של הרומן בשנת 1934.
צוות השחקנים

מייבל פולטון – נל הקטנה
ויליאם לאג – סבא
יו אי. רייט – טום קודלין
פינו קונטי – דניאל קווילפ
בריאן פאולי – הג'נטלמן הרווק
בארי לייבסי – טום סקוט
ססלי ביוון – סמפסון בראס
ביטי אולנה טרוורס – סאלי בראס
מיני ריינר – גברת ג'רלי
דניס הארווי – שורט טרוטרס
דזמה דו מיי – גברת קווילפ
קולין קרייג – דיק סוויבלר
פיירי אמלין – מר מרטון
איי הרדינג סטירמן – מר מרטון
הערות שוליים

↑  The Old Curiosity Shop (1921)
בית ממכר עתיקות (סרט, 1914)

| --- | --- |
 מבוסס על:  בית ממכר עתיקות מאת צ'ארלס דיקנס
 בימוי:  תומאס בנטלי 
 הופק בידי:  ג'ורג' פירסון
 תסריט:  תומאס בנטלי 
 שחקנים ראשיים:  מאי דיקון ווריק באקלנד אלמה טיילור
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 חברת הפקה:  Hepworth Company
 הקרנת בכורה:  1914
 שפת הסרט:  סרט אילם (כתוביות באנגלית)
 סוגה:  סרט אילם, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
בית ממכר עתיקות (באנגלית: The Old Curiosity Shop) הוא סרט אילם בריטי משנת 1914 בבימויו של תומאס בנטלי ובכיכובם של מאי דיקון, ווריק באקלנד ואלמה טיילור. הסרט מבוסס על הרומן "בית ממכר עתיקות" מאת צ'ארלס דיקנס שיצא לאור ב-1840. זהו הראשון משלושה עיבודים של הסיפור שיצר בנטלי. הפקת הסרט נעשתה בידי הפוורת' קומפני, אולפן הקולנוע המוביל בבריטניה בתקופה של לפני מלחמת העולם הראשונה.
צוות השחקנים

מאי דיקון – נל הקטנה
ווריק באקלנד – סבא טרנט
אי. פלטון – קווילפ
אלמה טיילור – גברת קווילפ
גיימי דרלינג – ג'נטלמן רווק
וילי וסט – דיק סוויבלר
בילי רקס – טום קודלין
ס. מאי – סמפסון בראס
ברט סטאו – שורט
סידני לוקלין – ג'רי
מויה נוג'נט – המרקיזה
ר. פיליפס – גברת ג'רלי
לקריאה נוספת

Giddings, Robert & Sheen, Erica. From Page To Screen: Adaptations of the Classic Novel . Manchester University Press, 5 May 2000
Mee, John. The Cambridge Introduction to Charles Dickens. Cambridge University Press, 2010.