stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיולה היידו
קורות חיים

דיולה הירשפלד נלד במשפחה יהודית כבנם של שלמה הירשפלד סוחר ושל הרמינה אלטשטדטר. הוא החל את לימודי המשפטים בליציאום המשפטי של העיר פץ'. כבר כתלמיד כתב מאמרים לעיתון "יומן פץ'". בשנת 1906 פרסם מאמרי מערכת בכתב העת "הפועל" (Munkás). כמו כן בשנת 1906 נבחר למזכיר העיר של איגוד ההוגים החופשיים של פץ'. הוא נשא הרצאה בקורס הכשרת פועלים, ובשנת 1907 נבחר לנשיא התאחדות הכשרת הפועלים. לאחר מכן הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית. משנת 1910 היה חבר בוועד הפועל של המפלגה בפץ'.
בשנת 1910 פתח משרד עורכי דין. בשנת 1911 הצטרף לוועדת החקיקה של פץ'. הוא התגייס לצבא במלחמת העולם הראשונה בסוף 1915, שירת בחזית ההזרחית הרוסית בין אוקטובר 1916 לאפריל 1917.
בשנת 1918, במהלך מהפכת החרציות, היה מזכיר המועצה הלאומית בפץ'. בפברואר 1919. מפקדת הצבא הסרבי הגלה אותו למיטרוביצה בשל תזכיר מחאה נגד פירוק הממשל ההונגרי בפץ'. בשל השביתה הכללית בפץ' הוחזר הממשל ההונגרי והעצורים שוחררו. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, הוא היה קומיסר העם בדרום של קומיסריאט העם לענייני חוץ, הקומיסר הפוליטי של הבריגדה האדומה ה-44, והממונה על מועצת מחוז באראניה. הוא היה גם חבר בוועדת הניהול המרכזית של הרפובליקה ונבחר לוועדת הביקורת /של ועדת הניהול בנוסף למתיאש ראקושי ויאנוש ואנצאק.
הוא היגר לאיטליה באוגוסט 1919, התגורר במילאנו, ולאחר מכן עבד ככתב במערכת אוואנטי! בטורינו ואחר כך ברומא. הוא חזר לפץ' בסתיו 1920, אך גורש על ידי השלטונות הצבאיים הסרביים הכובשים חמישה חודשים לאחר מכן בשל עבודתו המארגנת הסוציאליסטית הקיצונית. בקיץ 1921 השתתף בקומינטרן השלישי. בקונגרס במוסקבה ולאחר מכן עבר לווינה. שם הצטרף למפלגה הקומוניסטית האוסטרית. הוא עבד כעיתונאי בווינה.
הוא חי בברית המועצות בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 וכתב ספר על תוכנית החומש הראשונה. בשנת 1933 עבר להתגורר בצרפת ועסק בעריכת דין בפריז. בשנת 1935 הצטרף למפלגה הקומוניסטית הצרפתית. הוא לקח חלק בחיי מהגרי השמאל ההונגרי בפריז, כתב מאמרים לשבועון ההונגרי בפריז, והעביר הרצאות ב"מועדון הוריזונט". הוא השתתף בעבודת תנועת העצמאות ההונגרית שהוקמה על ידי מהגרים. בשנת 1937 נשא לאישה את ד"ר לידיה קלרה בווינה. לא ידוע כיצד הצליח לשרוד את השואה והיכן.
הוא חזר לפץ' בשנת 1945, הצטרף למפלגה הקומוניסטית ההונגרית, נבחר לוועדת המפלגה בדרום טרנסדנוביה ובדצמבר 1945 הצטרף לוועדת המפלגה של מחוז באראניה. בין ה-4 בנובמבר 1945 לבין ה-8 במרץ 1953, היה חבר האספה הלאומית כלומר הפרלמנט ההונגרי ברשימת ח"כ מחוזות ברניה וטולנה. ב-15 במאי 1949 זכה במנדט נוסף ברשימה הלאומית של חזית העם ההונגרית לעצמאות.
החל מה-25 בינואר 1947 היה המזכיר המדיני הפוליטי במשרד התעשייה (סגן שר), ולאחר מכן, על פי ההסכם הקואליציוני ב -15 בנובמבר 1947, היה המזכיר המדיני למדיניות מנהלית (סגן שר) במשרד המשפטים עד ללהפסקת עבודתו ב-31 באוקטובר 1949. בשנים 1950–1951 היה מנכ"ל המשרד לביקורת המדינה.
משנת 1949 היה ראש "המחלקה הפוליטית" בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת פאזמאני פטר (משנת 1950 אוניברסיטת אטווש לוראנד. משנת 1948 היה נשיא שותף בלשכת עורכי הדין של הונגריה. מנובמבר 1951 הפך לראש המחלקה למשפט בינלאומי כפרופסור באוניברסיטה. בשנת 1957 קיבל תואר דוקטור (Ph.D) במדע המדינה וגם משפטים. בתחום המחקר. הוא עסק בעיקר בנושאים המשפטיים של מלחמה ושלום, חימוש ופירוק נשק וריבונות.
כתביו

תוכנית הריבונות של שומן (Schuman)(בודפשט, 1953)
משפט בינלאומי (עם לאסלו בוזה ובלה ויטאני, בודפשט, 1958)
נייטרליות (בודפשט, 1958)
במאבק נגד המדכאים והפולשים. זיכרונות של תנועת הפועלים פץ' (פץ', 1957)
פירוק נשק (בודפשט, 1961)
נייטרליות במלחמה הקרה. התפתחות הנייטרליות החיובית (בודפשט, 1963)
היידו ערך את:
מחקרים במשפט בינלאומי (בודפשט, 1953)
הסדרה "המדינה ותורת המשפט" (1960)
לקסיקון הדיפלומטיה והמשפט הבינלאומי (בודפשט, 1959; ומהדורה שנייה, מתוקנת, בודפשט, 1967).
פרסים והוקרה

מדליית הצטיינות של העבודה סוציאליסטית (1955)
עיטור הדגל האדום של העמל (1956, 1966)
דוקטור לשם כבוד באוניברסיטת אטווש לוראנד (1966)
אזרחות כבוד של פץ' ושל שומוג'סיל
פרס המדינה של הרפובליקה העממית ההונגרית (1970)
ראו גם

פאל הורבאט: ד"ר דיולה היידו ( כתב עת למשפטים, גיליון 11, 1973)
לקריאה נוספת

Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002., a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János
אגנש קניירש (עורכת ראשית), דיולה היידו, בלקסיקון הביוגרפי ההונגרי 1000–1900 (ברומנית) מסת"ב 9630525003
Történelmitár.hu
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 111/1904. Forrás: MNL-OL 30794. mikrofilm 1024. kép 2. karton. Névváltoztatási kimutatások 1904. év 21. oldal 11. sor
↑  "Születési bejegyzése a somogyszili izraelita hitközség születési akv. 15/1886. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest X. kerületi állami halotti akv. 2649/1973. folyószáma alatt".
↑  Hirschfeld alakban is.
↑  Magyar Közlöny (1956. május 11.) 39. szám
↑  Magyar Közlöny (1966. május 15.) 31. szám
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012463065905171  PLWABN: 9810633245605606  GND: 1239208960  ISNI: 0000 0001 1244 5291  NTA: 069045259  SUDOC: 160291445  VIAF: 163854534   WorldCat (עם VIAF): 163854534
שאנדור גרגיי (סופר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בפברואר 1896 דויטשקרויץ, אוסטריה 
 פטירה:  14 ביוני 1966 (בגיל 70) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1949)  פרס קושוט (1956) 
 
שנדור גרגיי (במקור גרינבאום עד 1911, בהונגרית: Gergely Sándor; דויטשקרויץ, 2 בפברואר 1896 – בודפשט, 14 ביוני 1966) היה סופר יהודי-הונגרי סוציאל-מוקרטי ולאחר מכן קומוניסטי, עיתונאי ועורך עיתונים זוכה פרס קושוט פעמיים (הפרס המקביל בהונגריה לפרס ישראל).
ביוגרפיה

שאנדור גרינבאום נולד במשפחה יהודית בעיירה שהייתה אז בהונגריה על גבול אוסטריה (היום אוסטריה), כבנם של דיולה גרינבאום, סוחר יליד העיירה פארד שבצפון מזרח הונגריה, ושל רוזליה פולק, ילידת דויטשקרויץ. לאחר שסיום לימודי התיכון, הוא היה לתקופה קצרה עיתונאי באזורים כפריים, ובשנת 1915 גויס לצבא. הוא התעוור זמנית מפציעה בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה באזור צרפת. הוא עבר ניתוח מספר פעמים ולבסוף חזרה ראייתו בשנת 1920. בשנת 1923 הוא הפך לעורך הציפור הכחולה (Kékmadár) שהיה כתב עת ספרותי אמנותי לתקופה קצרה. בין השנים 1924 ו- 1925 הוא היה מנהל "חדשות הבוקר" (Reggeli Hírlap) בעיר מישקולץ, אך נאלץ לעזוב בגלל דעותיו הרדיקליות. בשנת 1926 הצטרף כחבר ל מפלגת הקומוניסטים של הונגריה ה-KMP הבלתי חוקית. בשנת 1929, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית ה-SZDP הרחיק אותו משורותיה. בשנת 1931 הוא היגר למוסקבה, שם השתתף בעריכת כתב העת בשפה ההונגרית "מגל ופטיש", (Sarló és Kalapács) ומשנת 1937 הפך לעורך של כתב העת "קול החדש" (Új Hang). הוא חזר להונגריה בשנת 1945, ובין השנים 1945–1951 היה נשיא "איגוד הסופרים ההונגרי".
חייו הפרטיים

בשנת 1926 התחתן עם ויולה האס בדברצן.
פרסים ספרותיים

פרס קושוט (1949, 1956)
עיטור העבודה (1953)
עיטור העבודה הדגל האדום (1956)
עבודותיו

מדבר (סיפור קצר, 1922)
שלום (רומן, 1924)
חייו המופלאים של הברנש אחרם (רומן, 1925)
בונים גשר (רומן, 1927)
הרחוב משחק (רומן, 1927)
סו (רומן, 1929)
תולדות מהפכת האיכרים של דוז'ה (מחקר, 1929)
יריד של בני אדם (רומן, 1930)
תרבות פועלים (מחקר, 1930)
משהו מתבשל (רומן, 1931)
פרג התוף (רומן, 1934)
כיסא אדונים (1936)
אבירים וגיבורים (סיפור קצר, 1937)
Der Namenlose (1937)
המחנה הגדול (1939)
אבירים וגיבורים (מחזה, 1940)
יין (סיפור קצר, 1941)
כפר חדש (מחקר, 1943)
בארץ הדקנים (סוציוגרפיה, 1943)
כיסא אש לוהט (1945)
ימי השבוע של אדון ספ (קריינות, 1946)
המערכה האחרוה (רומן, 1947)
חשד (קריינות, 1948)
נבנה העולם החדש (מאמרים, 1949)
היער קורא (סיפור קצר, 1949)
זאבים (סיפורים נבחרים, 1950)
דו"ח מהכפר (ספר דוחות, 1951)
קיץ לוהט (רומן, 1952)
על קצה הצוק (סיפור, 1952)
מפגש (קריינות, 1952)
הדמעות מתייבשות (רומן, 1954)
דרך משובשת I.-II. (רומן, 1955-1956)
בוקר של סתיו (סיפורים נבחרים, 1957)
הגלובוס הגדול (זיכרונות, 1957)
בקרב אנשים (רומן קצר, 1958)
דרכים אסורות (רומן, 1961)
תוכל לעלות כיתה (רומן, 1964)
תוך כדי האזנה (דיווחים נבחרים, 1965)
ג'רג' דוז'ה I-II-III. (רומן היסטורי, 1966)
דרמות (הקדמה: מיקלוס זלקה, 1971)
עם אמונה ומזג (מאמרים, 1975)
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. פטר אוגווארי. בודפשט: 1929
מיהו מי בספרות ההונגרית? מאגרי ספרים מסת"ב 963-8607-10-6
מיהו מי בספרות ההונגרית? בודפשט, 1999 ISBN 9-638157-91-7
לקסיקון ביוגרפי הונגרי
תולדות הספרות ההונגרית
תולדות הספרות ההונגרית
סופרים הונגרים בני זמננו
הערות שוליים

↑  A Belügyminisztérium 1911. évi 173628. sz. rendelete. MNL-OL 30794. mikrofilm 270. kép 2. karton. Névváltoztatási kimutatások 1911. év 16. oldal 2. sor.
↑  Halálesete bejegyezve Budapest XII. ker. polgári halotti akv. 1119/1966. folyószáma alatt.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299871105171  PLWABN: 9810539040405606  BnF: cb12728023n (data)  GND: 1139794302  ISNI: 0000 0001 1620 9106  LCCN: nr88009660  LNB: 000162152  NKC: jx20040819002  NTA: 131716123  SUDOC: 233359486  VIAF: 36760564   WorldCat (עם VIAF): 36760564
גזה הטני

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1894 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  29 בינואר 1959 (בגיל 64) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Hecht Géza 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1919) 
 תפקיד:  פרופסור 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1950)  פרס קושוט (1955) 
 
גזה הטני (במקור הכט - Hecht, בהונגרית: Hetényi Géza; בודפשט, 29 בספטמבר 1894 – בודפשט, 29 בינואר 1959)  היה רופא פנימי יהודי-הונגרי שזכה פעמיים בפרס קושוט (המקביל לפרס ישראל בהונגריה), פרופסור, חבר מלא באקדמיה ההונגרית למדעים (1950). בנו הבכור היה רופא פנימי שברח לקנדה במרד ההונגרי ב-1956. בנו הצעיר, ד"ר אישטוואן הטני, היה מאוחר יותר שר האוצר של הונגריה.
תחומי המחקר שלו: חילוף חומרים של חולי כבד וסוכרת, חילוף חומרים של סידן; ליפודיסטרופיה (תסמונות ליפודיסטרופיה הן קבוצה של הפרעות גנטיות או נרכשות שבהן הגוף אינו מסוגל לייצר ולשמור על רקמת שומן בריאה); משמעותן של הפרעות תפקודיות של מערכת העצבים האוטונומית בפתוגנזה של מחלת כיב ויתר לחץ דם.
קורות חיים

גזה הטני נולד במשפחה בורגנית יהודית כבנם של ד"ר יוז'ף הטני (הכט), עורך דין ושל סידוניה וִישוֹפֶר (1868–1951). אחיו הגדול היה ינה הטני. סבו וסבתו מצד אמו היו איזידור וישופר (1824–1903) עצמאי וארנסטינה פיטינגר. גזה הטני סיים את בחינות הבגרות בגימנסיה הראשית המלכותית ברובע 6 של בודפשט. בשנים 1913–1919 למד רפואה באוניברסיטת בודפשט (שמה כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד). לימודיו נקטעו בעקבות מלחמת העולם הראשונה שבה זכה לעיטור. הוא איבד את אביו במהלך המלחמה. הוא קיבל תואר דוקטור לרפואה ביולי 1919. בספטמבר של אותה שנה התחיל לעבוד בקליניקה לרפואה פנימית מס' 3 תחת ניהולו של ד"ר שאנדור קוראני. הוא התקבל לאחר מכן למרפאה פנימית מס' 1, שם פעל שבע עשרה שנים. ב-18 בדצמבר 1922, בבודפשט, נשא לאישה את מרגיט הרמין וברוש, מורה (1894–1967)  בתם של קארוי וברוש ושל ברתה בֶּרְנְדט ממנה נולדו שני בנים. הם התגרשו ב-1948.
הוא הוסמך כפרופסור חבר בשנת 1931 בתחום המחלות המטבוליות. עבד במרפאת קוראני גם לאחר הסגירה הכפויה בשנת 1934 במשך שנה נוספת עם קוראני. בין השנים 1938–1944 היה ראש מכון לרפואה פנימית ורק בשנת 1944 פוטר בשל יהדותו. בין 1946 לבין 1947 עבד במכון לרפואה פנימית במארטונהג'. הוא זכה בתואר פרופסור מן המניין בשנת 1947 ומונה בסגד לנהל את המחלקה לרפואה פנימית. ב-1948 נשא את אתלקה ראדו בבודפשט. בשנת 1949 נבחר כחבר באקדמיה ההונגרית למדעים. בנוסף להיותו ראש החוג באוניברסיטת סגד, בשנת 1949 קיבל על עצמו גם את תפקידי סגן הרקטור. הוא היה חבר באגודה הפיזיולוגית ההונגרית ובחברה הסובייטית לרפואה פנימית.
בסוף שנת 1957 נפרד מהמרפאה בסגד ונפטר לאחר שנה של מחלה,
הנצחה

ב-8 באוקטובר 1971 קיבל בית החולים של מועצת מחוז סולנוק את שמו של גזה הטני, במקביל נחנך פסל לכבודו.
מאז 1989 נשמר תבליט ברונזה בסמטת קוראני בסגד. התבליט הוא פרי עבודתו של מארטון קלמאר.
ספריו

פתולוגיה ופיזיולוגיה של מחלות מטבוליות. בודפשט, 1933. 370 עמודים.
מחלות בדרכי הנשימה. עם מחברים שותפים. בודפשט, 1941. 619 עמודים.
רפואה פנימית מפורטת. בודפשט, 1951. 651 עמודים.
בעיות נוכחיות במחלות כיב. בודפשט, 1954. 182 עמודים.
מחלות הקיבה. בודפשט, 1957.
Aktuelle Fragen der Geschwürkrankheit. בודפשט - ברלין, 1958. 243 עמודים.
כעורך

Acta medica Academiae Scientiarum hungaricae (עורך ראשי)
הארכיון הרפואי הונגרי (חבר מייסד)
פרסים והוקרה

פרס האגודה הרפואית של בודפשט בלשה ופרס קוראני (1945)
פרס העבודה המצוינת (1945)
מסדר ההצטיינות של הרפובליקה העממית ההונגרית, דרגה 5 (1948)
פרס קושוט (1950, 1955)
מדליית מסדר ההצטיינות בעבודה (1954)
לקריאה נוספת

נתוניו במאגר המוזיאון הספרותי פטפי
אנדראש גרגיי: לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים מצטיינים. בודפשט, מכבי, 2001
מיקלוש יולס (1959-02-22). "גזה הטני (1894–1959)". Orvosi Hetilap. 100 (8): 272–274.
Magyar életrajzi lexikon (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967)
אלמנך של אוניברסיטת סגד (1921-1996).כרך 2, סגד, אטילה דובוזי, 1997. גזה הטני ראה 133–134. ע.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Pesti Izraelita Hitközség születési akv. 2524/1894. folyószáma alatt".
↑  Halálesete bejegyezve a Budapest VIII. kerületi állami halotti akv. 220/1959. folyószáma alatt.
↑  "Hetényi Józsefné halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 1976/1951. folyószáma alatt".
↑  "Wischoffer Izidor halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 2049/1903. folyószáma alatt".
↑  "Iskolai értesítők (érettségi)".
↑  "Vabrosch Margit halotti bejegyzése a Budapest I. kerületi polgári halotti akv. 183/1967. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 2226/1922. folyószáma alatt".
↑  "A Farkasréti temetőben levédett sírok". אורכב מ-המקור ב-2016-03-07.
↑  Varró Vince: Hetényi emlékbeszéd.["Szolnok Megyei Tanács Hetényi Géza Kórháza" névadó és szoborleleplező ünnepségen 1971. október 8-án elhangzott beszéd]. Magyar Belorvosi Archivum, 1971/5. sz.
↑  2. kiad. 1952; 3. kiad. 1958.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 113679350X  LCCN: nb2008025045  NKC: xx0204954  VIAF: 2003223   WorldCat (עם VIAF): 2003223 
טיול בכיכר דום, השני מימין הוא גזה הטני
עיצור חיכי, סותם, קולי

עיצור חיכי סותם קולי הוא צליל עיצורי המצוי בחלק מהשפות המדוברות. סימן ה-IPA לעיצור הוא F לטינית קטנה בהיפוכה /ɟ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-J\.
התרחשות

| שפה | מילה | IPA | משמעות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| גרמנית | Studium | [ʃtuːɟʊm] | 'מחקרים אקדמיים' |  |
| הונגרית | gyám | [ ɟaːm] | 'אפוטרופוס' |  |
| טורקית | güneş | [ɟyˈne̞ʃ] | 'שמש' |  |
| יוונית | μετάγγιση | [me̞ˈtaɲɟisi] | 'עירוי' |  |
| ערבית | جمل | [ ɟæˈmæl] | 'גמל' | בניב ערבית תימנית |
| צ'כית | dělám | [ ɟɛlaːm] | 'אני עושה' |  |
ראו גם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| צלילי שפות העולם> עיצורים.בסיסי החיתוך | צלילי שפות העולם> עיצורים.אופני החיתוך |
| --- | --- |
דו-שפתיים - שפתיים-שיניים - שיניים-שפתיים - לשוניים-שפתיים   שיניים - מכתשיים - בתר-מכתשיים - מכתשיים-חיכיים - כפופים   חיכיים - וילוניים - ענבליים - סדקיים - כיסוי-גרוניים - לועיים  בסיס חיתוך משני: מלועלעים - מוולנים - מחונככים - משופתתים: ריאתיים: אפיים - סותמים - חוככים - מקורבים   מקישים - רוטטים - צידיים - מחוככים  לא ריאתיים: מסודקים - מפונמים - מצוצים
תנועות
מיקום התנועות: גובה התנועות
אחוריות - כמעט-אחוריות - מרכזיות - כמעט-קדמיות - קדמיות: סגורות - כמעט-סגורות - חצי-סגורות - אמצעיות  חצי-פתוחות - כמעט-פתוחות - פתוחות
ראו גם: אלפבית פונטי בינלאומי – פורמנט
עזרה למרפא

| --- | --- |
מטה עזרה למרפא בבני ברק
מטה עזרה למרפא בבני ברק
 פעילות:  ייעוץ רפואי וסיוע לחולים ומוגבלים
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  חיד"א 24 בני ברק
 מקום פעילות:  מדינת ישראל
 מייסדים:  אלימלך פירר 
 יושב ראש:  אלימלך פירר 
 תקופת הפעילות:  1979–הווה (כ־45 שנים) 
 http://ezra-lemarpe.org/
 
אגודת "עזרה למרפא" היא עמותה ישראלית העוסקת בסיוע לחולים ולמוגבלים, בייעוץ רפואי, בהשאלת ציוד רפואי, בהטסת חולים לטיפול רפואי מחוץ לישראל, ועוד. העמותה מפעילה מעון לאנשים בעלי מוגבלות שכלית התפתחותית. העמותה הוקמה ומנוהלת על ידי אלימלך פירר, שבעקבות פעילותו בה זכה בפרס ישראל.
מעון "בית לחיים" ללוקים במוגבלות שכלית התפתחותית
הקמה ופעילות

עזרה למרפא הוקמה ב-1979 כבדרך אגב. אחד מחבריו של פירר נזקק למכשיר רפואי כדי לסעוד את בתו, פירר דאג לייבא את המכשיר באופן אישי, כדי לחסוך בעלויות. מאז התפשטה השמועה, וצורך במכשירים נוספים גרמו לכך שפירר וחבריו לבית המדרש של חסידות בעלז החלו לעסוק בהשאלה וייבוא של מכשירים רפואיים. הם הוצרכו לשכור דירה קטנה כדי לאחסן בה את המכשירים הרפואיים שהשאילו לכל דורש. כך גם החלו לעסוק בייעוץ רפואי, אחד מבני משפחתו עבר אירוע לבבי, במהלך ההיוועצות עם הרופאים עלה הצורך בייעוץ ובהכוונה לדעות נוספות.
במהלך השנים התפתחה האגודה, וכיום ברשותה מספר מבנים בבני ברק, הכוללים את המטה המרכזי, מעון "בית לחיים" ללוקים במוגבלות שכלית התפתחותית, מרכז יום שיקומי, השאלת ציוד רפואי, מרפאת שיניים במחירים מוזלים ומערך אמבולנסים להסעת חולים. בנוסף נבנה מרכז יום שיקומי בשדרות. דובר העמותה הוא היועץ האסטרטגי מנחם גשייד.
רוב פעילי העמותה עושים את עבודתם בהתנדבות.
הוקרה

לעזרה למרפא ישנו "חוג ידידים" נרחב, שבראשו יגאל אהובי. בערבי הצדעה והתרמות הנערכים לארגון משתתפים בכירי התעשיינים בישראל, אמנים ופוליטיקאים בכירים.
בספטמבר 2018 נערך ערב הוקרה במלאת 40 שנה לעזרה למרפא בהיכל התרבות בתל אביב. יו"ר האירוע היה התעשיין עמי שגיא, נשאו בו דברים פירר והאלוף אמיר אשל. הופיעו באירוע בין היתר יהורם גאון, צביקה הדר, איל קיציס ואלי יצפאן. השחקן יובל סמו צילם סרטון מקדים לאירוע בדמותו של "אשר בן חורין" נהג המונית, דמות אותה הוא משחק ב"ארץ נהדרת".
ב-2019, תכננה העמותה לקיים מופע התרמה של העמותה בהיכל התרבות בתל אביב. לקראת האירוע התפרסם שבתוכנית האירוע לא נכללו הופעות של זמרות, בהתאם לנורמות המקובלות במגזר החרדי שלפיהן גברים אינם מאזינים לשירת נשים. הפרסום גרר סערה וביקורת וחלק מהזמרים ביטלו את הופעתם בטענה להדרת נשים, אחרים קראו לכבד את אורחות חייו של פירר ולקיים את האירוע במתכונתו. בעקבות הפולמוס החליטה האגודה לבטל את ערב ההתרמה.
פירר עצמו זכה בפרס ישראל על פעילותו במסגרת העמותה.
לקריאה נוספת

מנחם מיכלסון, עשרים וארבע שעות בחיי עזרה למרפא, הוצאת מעריב, 2002
הערות שוליים

↑  כרמל לוצאטי, ‏הרב פירר: התופעה - והפציינט מאיר דגן, באתר ‏מאקו‏, 5 בינואר 2013.
↑  התפילה המיוחדת של הרב פירר - חדשות בארץ, באתר ערוץ 7
↑  עזרה למרפא ומורשת רבין משכו את בכירי המשק, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2010
↑  מופע הצדעה לרב פירר באתר מקומי ווינט
↑  ארבעים שנה לעזרה למרפא
↑  אירוע התרמה למרכז עזרא למרפא, באתר ‏מאקו‏, 16 באוגוסט 2018
↑  רן בוקר, "לא ניתן יד להדרת נשים": מוזיקאים נגד אירוע ההתרמה של הרב פירר, באתר ynet, 30 באוקטובר 2019.
↑  אילת כהנא, עלמה זהר, עידן עמדי ומרגלית צנעני יוצאים להגנת הרב פירר, באתר ערוץ 20, 31 באוקטובר 2019
↑  "גאה באורח חיי": הרב פירר ביטל את מופע ההתרמה, באתר "סרוגים", 4 בנובמבר 2019
ירמי שיק בלום

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 ביולי 1987 (בן 37) 
 מדינה:  הונג קונג הבריטית 
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
ירמי שיק בלום (נולד ב-15 ביולי 1987) הוא קומיקאי, שחקן תסריטאי ובמאי ישראלי.
ביוגרפיה

הפרויקט המוכר הראשון בו השתתף ירמי היא התוכנית תוכנית קיציס אשר שודרה בקיץ 2014, כתסריטאי. כמו כן, הוא אף הופיע בכמה מערכונים.
היה חבר בקולקטיב הקומי "כל מה שמצחיק בעולם" יחד עם גלית חוגי, ניב מג'ר, ליאור אמסטרדמסקי, אסף קפלנסקי, תומר פישמן ואריאל ויסמן בו יצר מערכוני רשת והשתתף בערבי סטנד-אפ של חברי הקולקטיב.
בשנת 2015 יצרו בלום, מג'ר, פישמן ואמסטרדמסקי את התכנית "נדחפים" בערוץ הילדים, שהחליפה את התוכנית "ששטוס", בהשתתפות קומיקאים צעירים נוספים. התוכנית לא הצליחה כמצופה, ובוטלה אחרי עונה אחת.
אחרי ירידת "נדחפים", בשנת 2016 החל לכתוב לתוכנית הלילה היום בלילה עם גורי אלפי ואף להשתתף במערכונים, יחד עם כותבים נוספים בתוכנית.
בעונה השישית של התוכנית "מה נסגר?" עם רועי בר נתן, בערוץ עשר, החל ירמי להשתתף (ואף להכין בעצמו) במערכוני חוץ, רובם בשם "חוללת!"
כמו כן, ב-2016 החל ירמי שיק בלום לכתוב ולהשתתף בסדרת הבת של התוכנית "ארץ נהדרת" - "עוד כותרות", עם איל קיציס, יחד עם קומיקאים צעירים נוספים. במהלכה גילם דמות בעלת השם "ירמי" שבכל תוכנית זכה (במקרה) לסקר את אירועי השבוע בזווית הומוריסטית מבין קהל התוכנית, ולספר בדיחות אקטואליות, שרובם בנויות על משחקי מילים. בהמשך העונה, כאשר התוכנית התמקדה יותר בחברי הצוות ויצאה מעט מהפורמט המקורי שלה, החלה דמותו של "ירמי" לעבוד בתוכנית בתור אחראי מוניות. בהמשך, הוא אף השתתף בכמה מערכונים בסדרת האם ארץ נהדרת.
אחרי שעוד כותרות ירדה, החל לפתח ניסויים חברתיים לתוכנית "נוסבאום וגולדשטיין" בערוץ עשר, וב-2017 נמנה עם הקאסט המקורי של אחת מתוכניות הסאטירה הראשונות בערוץ כאן 11 "עד כאן", ועזב לקראת סוף עונתה השנייה.
ב-19 במרץ 2019 חזר ירמי כאורח בעונת הבחירות (העונה הרביעית) של "עד כאן".
ב-2018 החל ירמי להשתתף בתפקיד קבוע בתוכנית "האחיות המוצלחות שלי", לאחר שהשתתף בכמה תוכניות בעונות הקודמות.
ב-2023 שיחק בסדרה מדרסה.
ירמי שיק בלום הוא גם אחד מאומני הבית הקבועים של סדרת מופעי "סטנדאפ ואלרגיות" במועדון הסטנדאפ קאמל קומדי קלאב.
מדי שבוע מפרסם את מדור "פרשת השבוע" במוסף "הארץ" ובו מסופרים אירועי השבוע באופן קומי בסגנון פרשת השבוע.
בשנת 2024 ביים יחד עם אלעד אורנשטיין את הסרט התיעודי "הדונם של סבתא" שהוקרן בפסטיבל דוקאביב וביס דוקו. הסרט זכה בפרס אופיר לסרט התיעודי הארוך הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר של אותה שנה.
פעילות נוספת

שיק בלום ניהל את עמוד הפייסבוק "העמוד שלוקה בחסר", המוכר בעיקר בשל הסרטון הוויראלי "הנסיך המדליק מבית אל", פארודיה פוליטית מוזיקלית על מפעל ההתנחלויות המבוססת על שיר הפתיחה של סדרת הטלוויזיה "הנסיך המדליק מבל אייר". בשנים האחרונות שיק בלום לקח חלק בפעילות "ערוץ הכיבוד", ובעבר כתב וביים את סרט הגמר שלו, "הסדרן".
חיים אישיים

בלום נשוי למאיירת אסיה אייזנשטיין, והם הורים לבת. סבו הוא עורך הסרטים דני שיק. ולו שתי אחיות קטנות.
הערות שוליים

↑   שני ליטמן, הכל פה זה הטרלות, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2024
↑  עינב שיף, ירמי שיק בלום ירש שטח בגדה, והפך אותו לפרויקט ציוני וציני בלב השבר הישראלי, באתר ynet, 27 ביוני 2024
↑  גיל משעלי רועי אבן, ‏תום נשר בדרך לאוסקר: הסרט "קרוב אלי" הוא הזוכה הגדול בפרסי אופיר, באתר ‏מאקו‏, 16 בספטמבר 2024
↑  "העמוד שלוקה בחסר", באתר פייסבוק
↑  "הנסיך המדליק מבית אל", באתר יוטיוב
↑  "הסדרן", באתר יוטיוב
↑  אמו של דני שיק, אסתר, היא בתו של אבא נאמן
פאל פרקש

| --- | --- |

 לידה:  27 בנובמבר 1878 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  23 באפריל 1921 (בגיל 42) טרזווארוש (רובע 6), הונגריה 
 שם לידה:  Wolfner Pál 
 מדינה:  הונגריה 
 תפקיד:  חבר האסיפה הלאומית של הונגריה (23 ביוני 1910–16 בנובמבר 1918) 
 מפלגה:  מפלגת העבודה העממית 
 
פאל פרקש (במקור זיגפריד פאול (פרדי) שלזינגר, בין שנים 1892–1910 שמו היה פאל וולפנר, בהונגרית: Farkas Pál; וינה, 27 בנובמבר 1878 – בודפשט, 23 באפריל 1921) היה סופר, סוציולוג, עורך דין, חבר האספה הלאומית ההונגרית (חבר פרלמנט), יהודי-הונגרי חבר באגודת פטפי משנת 1909.
קורות חיים

פאל שלזינגר נולד במשפחה יהודית כבנם של הרופא לאיוש שלזינגר (1846–1881) ומנשואיה הראשונים של אנה גולדברגר מבודה (1850–1893). לאחר מותו המוקדם של האב (רק בן 37), אמו נישאה ליוז'ף וולפנר, מייסד חברת ההוצאה לאור זינגר וולפנר, אשר זמן קצר לפני מות אשתו אנה בשנת 1892,אימץ את פאל הקטין ואת אחיו הצעיר אוטו ג'רג' (1880–1905) שנפטר גם הוא בגיל צעיר (25) מייד לאחר שסיים את לימודיו בווינה בעת שהיה מתמחה במשפטים. אחיו למחצה אישטוואן פרקש היה צייר.
פאל וולפנר (בטרם החליף את שמו לפרקש) למד בבית ספר תיכון בווינה ובשנת 1896 סיים שם את בחינות הבגרות. הוא השלים את לימודיו האקדמיים במשפטים באוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם הפך לנשיא "חוג האוניברסיטה" ולעורך עיתוני האוניברסיטה, ולאחר מכן נבחר לנשיא הראשון של "האגודה הלאומית של המתמחים במשפטים". הוא היה גם ממייסדי "האגודה ההונגרית למדעי החברה", והיה גם המזכיר הכללי שלה. הוא התנדב והתגייס מיד לצבא עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
ניתן לומר על עבודתו כסופר שהיא עשירה מאוד. בנוסף לסיפורת הוא עסק גם במחקרים היסטוריים וסוציולוגיים. בשנת 1910, כבר לאחר שינוי שם המשפחתו לפרקש, התקבל כחבר באגודת פטפי ומאוחר יותר נבחר כחבר פרלמנט. הוא השתייך לחוג של הרוזן אישטוואן טיסה ראש ממשלת הונגריה (פעמיים), כמו הסופר פרנץ הרצג.
הוא השתמש גם בשמות בדויים ובחתימות הבאות ביצירותיו: Fp.; FP; סיגמא; Fs; פאל וולפנר; פרקש-וולפנר.
יצירותיו > רומנים ומחזות

נערת אימרפלבה (1904)
קרב עקרים (1905)
העריק (1907)
ד"ר הרטמן (1911)
המינואט האחרון (1912)
יומנו של המתנדב (מחזה, 1912)
אולגה (1905); מקוון אינטרנט
אלילים (מחזה, 1907)
הקרב של וארשאן (מחזה, 1912)
יצירותיו > רומני נוער

נציב הכנס (דרמה - הועלה בתיאטרון הלאומי - 1913)
הערות של רופא (1913)
הערות ממורה (1917)
אטלקה קוטי (1917)
סטריגוניוס (1918)
מכרה הנחושת באשריאד (1918)
הנערה מזנזיבר (1919)
אוצר מיתרידטס (1920)
האמת חייה (1921)
יד האימאם הבלתי נראה (1923)
נער הונגרי בצבא נפוליאון
לאצי בטורקיה
יצירותיו > תיאורי מסע

תמונות מסע במזרח על ארץ ישראל ומצרים.
יצירתו המלומדת הפופולרית היא היצירה בת 8 כרכים Revolution and Empire.
יצירותיו > עבודותיו המדעיות

ההיסטוריה וההוראה של הסוציאליזם (1901)
מאבקי מעמדות במאה התשע-עשרה (1904)
סקיצות מתולדות הליברליזם (1905)
הגירה לארצות הברית (1908)
המהפכה הצרפתית (I-II, 1912) ( Revolution and Empire Series)
Staatsstreich und Gegenrevolution in der Türkei (1909)