stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התעמלות אמנותית בישראל
ישראל באליפות העולם > מדליות באליפויות העולם

| שנה | מקום | מדליה | מתעמלות | תחרות |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | מונפלייה, צרפת |  | נטע ריבקין | חישוק |  |  |
| 2011 | מונפלייה, צרפת |  | נבחרת ישראל | סרטים וחישוקים |  |  |

| 2014 | איזמיר, טורקיה |  | נבחרת ישראל | אלות |  |  |

| 2017 | פזארו, איטליה |  | לינוי אשרם | קרב-רב |  |  |
| 2017 | פזארו, איטליה |  | לינוי אשרם | סרט |  |  |

| 2018 | סופיה, בולגריה |  | לינוי אשרם | קרב-רב |  |  |
| 2018 | סופיה, בולגריה |  | לינוי אשרם | חישוק |  |  |
| 2018 | סופיה, בולגריה |  | לינוי אשרם | סרט |  |  |

| 2019 | באקו, אזרבייג'ן |  | לינוי אשרם | חישוק |  |  |
| 2019 | באקו, אזרבייג'ן |  | לינוי אשרם | אלות |  |  |
| 2019 | באקו, אזרבייג'ן |  | לינוי אשרם | סרט |  |  |
| 2019 | באקו, אזרבייג'ן |  | לינוי אשרם | כדור |  |  |
| 2019 | באקו, אזרבייג'ן |  | לינוי אשרם, ניקול זליקמן, ניקול וורנקוב, יוליאנה טלגין | צוות |  |  |
| 2019 | באקו, אזרבייג'ן |  | לינוי אשרם | קרב-רב |  |  |

| 2022 | סופיה, בולגריה |  | נבחרת ישראל | קרב-רב |  |  |
| 2022 | סופיה, בולגריה |  | נבחרת ישראל | חישוקים |  |  |

| 2023 | ולנסיה, ספרד |  | נבחרת ישראל | קרב-רב |  |  |
| 2023 | ולנסיה, ספרד |  | דריה אטמנוב | קרב-רב |  |  |
| 2023 | ולנסיה, ספרד |  | נבחרת ישראל | סרטים וכדורים |  |  |
ראו גם

מתעמלות אמנותיות ישראליות במשחקים האולימפיים
אירה ויגדורצ'יק
התעמלות אקרובטית בישראל
הערות שוליים

↑  סתיו איפרגן, להתאמן, להתפלל, לזכות: הסוד של אלופת העולם הטרייה לנוער בהתעמלות אמנותית, באתר ynet, 22 ביולי 2023
↑  ברוך דגון, דחיפה סובייטית לנבחרת המתעמלות, דבר, 30 בספטמבר 1973
ראובית הלפרין, פברואר 2010
אירה ריסנזון
נטע ריבקין
הרלן אליסון

| --- | --- |

 לידה:  27 במאי 1934 קליבלנד, אוהיו, ארצות הברית 
 פטירה:  28 ביוני 2018 (בגיל 84) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  יהדות ארצות הברית 
 שם עט:  Cheech Beldone, Phil Beldone 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של אוהיו 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  חזיונות מסוכנים, חזיונות מסוכנים, שוב, חזיונות מסוכנים אחרונים, Life Hutch, "Repent, Harlequin!" Said the Ticktockman, A Boy and His Dog, I Have No Mouth, and I Must Scream, Harlan Ellison's Watching 
 תקופת הפעילות:  1956 – 27 ביוני 2018 (כ־62 שנים) 
 מספר צאצאים:  0 
 פרסים והוקרה:  פרס גילדת הכותבים של אמריקה (1967)  פרס לוקוס לסיפור הקצר (1978)  פרס הוגו לסיפור הקצר (1978)  פרס הפנטזיה הבריטי (1979)  פרס יופיטר (1977)  פרס הוגו להצגה הדרמטית (1976)  פרס נבולה לסיפור קצר (1977)  פרס לוקוס לסיפור הקצר (1976)  פרס הוגו לנובלה הטובה ביותר (1975)  פרס לוקוס לסיפור הקצר (1979)  פרס לוקוס ליצירת פרוזה קצרה מאוד (1986)  היכל התהילה של המדע הבדיוני והפנטזיה (2011)  פרס אינקפוט (1987)  פרס לוקוס ליצירת פרוזה קצרה מאוד (1983)  פרס לוקוס לאנתולוגיה הטובה ביותר (1973)  פרס לוקוס לסיפור הקצר (1986)  פרס הוגו לנובלה הטובה ביותר (1986)  פרס מאסטר כנס האימה העולמי (2000)  פרס לוקוס ליצירת פרוזה קצרה מאוד (1975)  פרס לוקוס לסיפור הקצר (1974)  פרס נבולה לסיפור קצר (1965)  פרס הוגו לסיפור הקצר (1966)  פרס הוגו לסיפור הקצר (1968)  פרס גרנד מאסטר של דיימון נייט (2006)  פרס אדגר (1974)  פרס פרומתיאוס – היכל התהילה (2015)  פרס הוגו לנובלה הטובה ביותר (1974)  פרס הוגו להצגה הדרמטית (1968)  פרס נבולה לנובלה הטובה ביותר (1969)  פרס לוקוס לסיפור הקצר (1973)  פרס יופיטר (1973)  פרס הוגו (1968)  פרס הוגו (1972)  פרס הוגו לסיפור הקצר (1969)  פרס לוקוס לסיפור הקצר (1971)  Audie Award for Best Male Narrator 
 harlanellison.com
 
הרלן ג'יי אליסון (באנגלית: Harlan Jay Ellison 27 במאי 1934 – 28 ביוני 2018) היה סופר מדע בדיוני ופנטזיה יהודי-אמריקאי, הידוע ביצירתו הפורה והמשפיעה בסיפורת הספקולטיבית של הגל החדש ובאישיותו הבוטה והלוחמנית.
אליסון פרסם למעלה מ-1,700 סיפורים קצרים, נובלות, תסריטים, תסריטי קומיקס ומגוון רחב של ביקורת על ספרות, קולנוע, טלוויזיה ומדיה מודפסת.
אליסון כתב (בין היתר) את הפרק המפורסם בסדרת מסע בין כוכבים "The City on the Edge of Forever" משנת 1967, שנחשב בעיני רבים ליצירה המוצלחת ביותר בכל הזמנים של "מסע בין כוכבים"
קריירה

אליסון התפרסם באופן יוצא דופן בעיקר כמחבר סיפורים קצרים, כתסריטאי של אחד התסריטים המפורסמים ביותר של סדרת "מסע בין כוכבים" וכן כיועץ לסדרות הטלוויזיה אזור הדמדומים (גרסת 1980) ובבילון 5.
ב-1967 יצאה לאור האנתולוגיה המהוללת שערך, "חזיונות מסוכנים", שעוררה סערה בארצות הברית.
ב-2006 זכה אליסון בפרס ה"גרנד מאסטר" (הקרוי החל מ-2002 פרס דיימון נייט), פרס מפעל חיים, המחולק החל מ-1975 לסופר מדע בדיוני אחד, פעם בשנה או שנתיים, לצדו של טקס חלוקת פרס נבולה.
בין ספריו

חזיונות מסוכנים, 1967 (מהדורה שנייה, 2002), המהדורה השנייה יצאה בעברית בהוצאת אופוס, 2004, בתרגומו של אורי שגיא.
לראות, 1978, יצא בעברית בהוצאת מסדה, 1981, בתרגומו של עמוס גפן.
הערות שוליים

↑  "Harlan Ellison (1934-2018)". Locus. 28 ביוני 2018. ארכיון מ-28 ביוני 2018. נבדק ב-29 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Anthony Ha, Science Fiction Writer Harlan Ellison is Dead, techcrunch.com, ‏28 ביוני 2018
↑  "Harlan Ellison (1934–2018)". Locus Online. 28 ביוני 2018. ארכיון מ-12 במאי 2019. נבדק ב-28 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McLellan, Dennis (28 ביוני 2018). "Harlan Ellison dies at 84; acclaimed science fiction writer was known for combative style". Los Angeles Times. ארכיון מ-5 ביוני 2021. נבדק ב-29 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Harlan Ellison wrote Star Trek's greatest episode. He hated it". 29 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  רשימת זוכי הפרס החל מ-1975
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307976905171  PLWABN: 9810612665505606  BIBSYS: 5015711  BNE: XX840000  BnF: cb11901685z (data)  CiNii: DA07473714  GND: 119403374  ICCU: RAVV066281  ISNI: 0000 0003 6857 2681  LCCN: n50010025  MusicBrainz: ce1600c4-6bd2-49a8-a737-9561fddaaefb  NDL: 00438835  NKC: ola2003169635  NLA: 35062785  NLG: 66450  NLK: KAC200300094  NSK: 000055597  NTA: 069215472  RERO: 02-A003214960  SNAC: w6zw26s1  SUDOC: 026850214  Trove: 815668  VIAF: 54147301   WorldCat (עם VIAF): 54147301 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דוד ינדי

| --- | --- |
דוד ינדי עם גיזלה דמטר (1914)
דוד ינדי עם גיזלה דמטר (1914)
 לידה:  3 באפריל 1893 ינד הונגריה
 פטירה:  מאי 1944 (בגיל 51) באיה מארה
 שם לידה:  דוד לדרר
 לאום:  הונגרי
 תחום יצירה:  ציור
 זרם באמנות:  פוסט-אימפרסיוניזם
ינדי-נוף בבאיה מארה
דוד יַנְדִי (במקור לֵדֶרֶר, בהונגרית: Jándi Dávid; יאנד הונגריה, 3 באפריל 1893 – באיה מארה, מאי 1944) היה צייר יהודי-הונגרי, שנספה בשואה.
ביוגרפיה

דוד ינדי נולד ב-3 באפריל 1893 בשם יאנוש דוד לדרר, בן למשפחה יהודית שירדה מנכסיה. אביו היה לאופולד לרדר. הילד דוד בילה את רוב חייו בבאיה מארה, שם היה תלמידו משנת 1911 של כמה ציירים ידועים. הוא צייר בעיקר נופים, סצנות תנכיות ומיתולוגיות, והדגיש את המרחביות של הצורות. בשנת 1913 שינה לדרר את שם משפחתו לינד על שם כפר הולדתו בהונגריה.
בין 1914 לבין 1918 גויס לצבא האוסטרו-הונגרי ונלחם במלחמת העולם הראשונה. משנת 1922 הוא ביקר בבודפשט מספר פעמים, שם בילה סמסטר במחלקה לאמנויות גרפיות במכללה לאמנויות יפות. בין 1925 ל-1930 נסע כמעט כל שנה לאיטליה, שם בילה הרבה זמן בוונציה ובפירנצה. מסעותיו האיטלקיים האלה השפיעו רבות על האמן הצעיר, ותמונותיו שיקפו גם את החוויות וההתנסויות שם.
ינדי הציג את יצירותיו בכמה תערוכות. בשנת 1923 הופיע בגלריית בֶּלְוֶודֶרֶה, בשנת 1926 בסלון הלאומי, ובשנת 1937 בגלריית טומאש. בשנת 1926 נבחר לחבר קבוע ב"אגודת הציירים של באיה מארה" במושבת האמנים של באיה מארה וציוריו הוצגו בקביעות במספר ערים בטרנסילבניה. משנת 1942 השתתף בתערוכות אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך, שם הציג בנוסף לנופים של באיה מארה גם יצירות עם נושאים תנכיים שהופיעו גם קודם ביצירותיו. ב-1944 גורש על ידי המשטר הנאצי מבאיה מארה למחנות הריכוז ונורה תוך ניסיון בריחה מהרכבת.
הנצחה

בשנת 1947 נערכה תערוכה ב"גלריה פוקוס" בבודפשט לזכרו ולזכר הפסל ההונגרי-יהודי אישטוואן אורקני שטרסר, שאף הוא נרצח בשנת 1944 על ידי חיילי אס.אס. בשנת 1966 נערכה תערוכת זיכרון עצמאית לזכרו באולם אדולף פאֵנִיאֶש.
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. הלקסיקון ההונגרי לקורות חיים
A művésztelep kiemelkedő alakjai: Jándi Dávid (1893–1944). Nagybányai művésztelep. Nagybánya.ro. (Hozzáférés: 2013 . január 26.) דוד ינדי במושבת האומנים של באיה מארה
הערות שוליים

↑  https://yvng.yadvashem.org/nameDetails.html?itemId=5636239&language=en#!prettyPhoto
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1014145910  ISNI: 0000 0000 6923 8966  LCCN: no2016069291  RKD: 41657  SUDOC: 178311073  ULAN: 500059281  VIAF: 96079067   WorldCat (עם VIAF): 96079067
הנריק בהם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 באפריל 1867 וארפאלוטה, הונגריה 
 פטירה:  23 באוקטובר 1936 (בגיל 69) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 השכלה:  האוניברסיטה לטכנולוגיה ולכלכלה של בודפשט (1890) 
 
הנריק בהם (בהונגרית: Böhm Henrik; וארפלוטה, 10 באפריל , 1867 – בודפשט, 23 באוקטובר 1936) היה אדריכל יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה

הנריק בהם נולד במשפחה יהודית כבנם של ליפוט בהם (1820–1901) ושל לאונורה הירשלר. את לימודיו התיכוניים השלים בסקשפהרוואר ולאחר מכן בבודפשט. הוא סיים את לימודיו כאדריכל ב-1890 באוניברסיטה הטכנית נאדור יוז'ף בבודפשט (כיום שמה אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה) ולאחר מכן עשה מספר שנות סיורי מחקר באוסטריה, הולנד, שוודיה, דנמרק וגרמניה. בשנת 1896 פתח משרד תכנון ועיצוב אדריכלי משותף עם ארמין הגדוש. עבודתו היפה ביותר בסגנון אר נובו היא בניין הקזינו בצ'אקובץ, שהושלם ב-1904. הם קיבלו שניהם על עצמם משימות עצמאיות, אבל במקרים רביםביצעו עשו את התוכניות של אלה ביחד. שם אשתו הייתה אנה נאג'.
יצירתו

משרד האדריכלות של הנריק בוהם ושל ארמין הגדוש כבר תכנן מבנים משמעותיים מתחילת המאה ה-20. הבולט ביניהם היה בניין בנק טרק לשעבר (1906) שנבנה בכיכר סרוויטה (היום כיכר מרטינלי) בבודפשט, שבולט עם קיר עליית הגג המעוטר והמודגש שלו. מלון ספא Thermia Palace בפיישטיאני, "ספא אירמה" ובית החולים "פרו פטריה ספא" נבנו בשנת 1915. לבית מרחץ (ספא) אירמה יש גוון אר נובו. לאחר האר נובו באה לידי ביטוי חזית המלון הגדול של הספא בסגנון הנאו-בידרמאייר שהיה אז אופנתי (תקופת בידרמאייר הייתה עידן במרכז אירופה בין השנים 1815-1848 שבמהלכו גדל מספרם של אנשי מעמד הביניים והאמנויות פנו לרגישויות משותפות איתם. זה התחיל בקונגרס וינה בסוף מלחמות נפוליאון ב-1815 והסתיים עם תחילת המהפכות של 1848 (אביב העמים)). הסגנון בא לידי ביטוי גם בחללי הפנים הייצוגיים במיוחד של המלון, כולל אולם קבלת הפנים והמסעדה. מה שנקרא בית ההבראה הפרטי של אלכסנדר כבר עוצב היטב באקלקטיות שלו כלפי יצירות הבארוק, בעוד שלבית המרחץ הקטן יותר שנבנה בדומבובר יש גוון סגנון אוריינטלי.
לאחר רקע כזה, למשרדי בהם והגדוש היה ניסיון עיצובי נאות לבניית בתי מרחץ (ספא) ומלנות צמודים אליהם בשנות ה-20. אולם בניגוד למבנים הקודמים, אלה כמעט כולם נבנו בסגנון נאו-בארוק. הגוש הראשי בן שתי הקומות של בית המרחץ והמלון העירוני בקישקונפלדיהאזה מזכיר טירה בארוקית. המבנה של המרחצאות והמלון "טיסה" בסולנוק (1927) שונה במידה ניכרת מהיצירה הסימטרית, עם עיצוב נאו-בארוק חזק וקומפוזיציה א-סימטרית מאוזנת היטב. בבקשצ'אבה תוכנן על ידם בניין סיטי ספא ומלון על מגרש פינתי עם זווית חדה. בספא נבנו בריכה אליפטית גדולה יותר וקטנה יותר. בהשוואה לארכיטקטורה הנאו-בארוקית המוצגת בחלק החיצוני של הבניין, קישוט חדרי האמבטיה נעים ואינדיבידואלי יותר. המבנה של המרחצאות התרמיים בעיר אגר מזכיר אחוזה בארוקית. בניין המגורים בן חמש הקומות בדרך ג'נג'שי (1926) נבנה גם כן על פי התוכניות של משרדי בהם והגדוש. במסגרת פרויקט בניית דירות קטנות בבודפשט תוכנית הבניין כוללת גישה לדירות באמצעות מסדרון תלוי.
עבודותיו

בית העירייה החדש של אויפשט (1899)
Újpestvidék Takarékpénztár "קופת חיסכון של אויפשט והסביבה" (1899),
קזינו מסחרי (צ'אקובץ 1904)
בניין בית הבנק הטורקי בכיכר סרוויטה (1906)
כמה מצבות בבית הקברות ברחוב קוזמה בבודפשט.
ראו גם

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. הנריק בהם
לקסיקון אויפשט, מקוון
לקריאה נוספת

נערך על ידי שאנדור קונטה : אמנות הונגרית 1919-1945. (כרכים 2-1, עמ' 367-327) - 1985. - ISBN 963-05-2542-9 .
ד. דרצ'ני. - א.זאדור: Little Hungarian Art History - Bp. 1980. Fine Art. AK - ISBN 963-05-3240-9 ו- מסת"ב 963-336-128-1
לקסיקון קטן לאסתטיקה
פאל פורגו : ארכיטקטורה חדשה. בודפשט, 1928.
אסתר גאבור : הקבוצה ההונגרית של (1928-1938) CIAM
הערות שוליים

↑  "Halotti bejegyzése a Budapest I. kerületi polgári halotti akv. 1634/1936. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 337/1901. folyószáma alatt".
בניין בית העירייה החדש של אויפשט
ישראל אגול

| --- | --- |

 לידה:  20 בנובמבר 1891 בוברויסק, האימפריה הרוסית 
 הוצאה להורג:  8 במרץ 1937 (בגיל 45) ברה"מ 
 ענף מדעי:  גנטיקה, פילוסופיה של הביולוגיה 
 מקום לימודים:  מכון הפרופסורים האדומים (1927)  אוניברסיטת מוסקבה 
 מוסדות:  Severtsov Institute of Ecology and Evolution (1929)  אוניברסיטת מוסקבה 
 צאצאים:  Vadim Agol 
 
ישראל (איזראיל) יוסיפוביץ' אָגול (עגול) (ברוסית: Израиль Иосифович Агол, ‏ 20 בנובמבר 1891 בוברויסק – 8 במרץ 1937) היה גנטיקאי ופילוסוף סובייטי יהודי יליד בלארוס, שפעל ברוסיה ובאוקראינה. עסק בין היתר בסוגיות פילוסופיות בתחום הביולוגיה. משנת 1929 היה חבר ב"אקדמיה הקומוניסטית" ומשנת 1934 חבר האקדמיה הלאומית למדעים של אוקראינה. נפל קורבן לרדיפות נגד מדע הגנטיקה ולטיהורים הגדולים הסטליניסטים.
קורות חיים > ילדות וצעירות

ישראל (איזראיל) אגול נולד בשנת 1891 במשפחה יהודית מרובת ילדים בשכונת פועלים דוברי יידיש בעיר בוברויסק וגדל בה בבית ברחוב פוליצייסקאיה. אביו, יוסיף אגול, היה נגר שוחר קריאה וידע, ואמו הייתה אישה קשת יום ולא ידעה קרוא וכתוב. הוריו עשו מאמצים כדי לשלוח לפחות אותו ואת אחותו אסתר לבית ספר רוסי. גם בבית הספר וגם ברחוב היה אגול עד מנעוריו לתופעות של אנטישמיות ואף לפוגרום נגד תושבי שכונתו היהודים. הוא עצמו התגייס להתארגנות יהודית להגנה עצמית. חברו הטוב ביותר ואהובתו הראשונה נורו למוות על ידי הפורעים הקוזאקים.
כדי לעזור בפרנסת המשפחה עבד ישראל בעבודות פיזיות בנמל ובזמן הפנוי קרא ספרים מרקסיסטיים וכתב שירה. את לימודי התיכון עשה בעיר וילנה.
בשנים 1909–1916, בעקבות אחותו, אסתר, היה פעיל בתנועה הסוציאל-דמוקרטית היהודית "הבונד", ואחר כך הצטרף לבולשביקים. אחותו נעצרה והוגלתה לסיביר בגלל פעילותה המהפכנית.
במלחמת העולם הראשונה נלחם במסגרת צבא האימפריה הרוסית ונפצע פעמיים. בהמשך השתתף במלחמת האזרחים ברוסיה, במסגרת הצבא האדום, בעיקר בקרבות נגד היחידות הגרמניות במדינות הבלטיות ובבלארוס.
קורות חיים > בימי המשטר הסובייטי

בשנת 1919 היה אגול חבר בוועדת הבחירות המרכזית בבלארוס.
בשנות ה-1920 התגורר במוסקבה בקרמלין בגלל עבודת אשתו הראשונה, מריה, כמזכירה בלשכתו של לנין. הוא היה עורך בכמה עיתונים של המפלגה – "פראבדה" ו"טְרוּד" ((אנ') "העמל").
בשנים 1923–1924 חבר לזמן קצר לאופוזיציה ה"שמאלית" נגד סטלין.
אחרי לימודי רפואה וביולוגיה באוניברסיטת מוסקבה עד שנת 1923, עבד זמן קצר כפסיכיאטר. בשנים 1924–1928 למד ב"מכון להוראה האדומה", קודם בפקולטה לפילוסופיה, אצל ההוגה המרקסיסטי אברם דבורין, ואחר כך גנטיקה בפקולטה למדעי הטבע. בשנת 1925 עבד ביחד עם ו"נ סלֶפּקוב במעבדתו של בוריס זבדובסקי (רו') באוניברסיטה הקומוניסטית ע"ש סברדלוב (אנ') במחקרים על הורשת התכונות הנרכשות אצל אקסולוטל מקסיקני ותרנגולות. ב-1926 פרסם מספר מאמרים שבהם ביקר את ההשקפות האידיאליסטיות והמכניסטיות בתחום, בעיקר את הנאו-ויטליזם.
משנת 1926 עבד במכון הזואו-ביולוגי ע"ש טימיריאזב במוסקבה ובשנת 1928 התמנה למנהל המכון. התוועדותו עם הגנטיקאי אלכסנדר סרברובסקי גרמה לו (ולסולומון לֵויט (גר')) לוותר על ההשקפות הנאו-למארקיסטיות ולהפוך למבקר חריף שלהן. בתוקף תפקידיו במכון סילק משם את תומכי הנאו-למארקיזם, עזר לסרברובסקי להקים שם מעבדה לגנטיקה וסייע לו במחקריו בתחום המוטגנסיס והתחלקות הגנים.
הם התמקדו, בין השאר, בשחזור מחקריו של הרמן מולר, שהשתכנע ממקורם הטבעי של הגנים והוכיח את יצירת מוטציות גנטיות בהשפעת גורמים חיצוניים. בעקבות מולר חקר אגול מוטציות בזבובוני דרוזופילה בהשפעת קרני רנטגן. הוא ערך חקר מקורי על התלת-ממדיות של הגן והפך לאחד הגנטיקאים הסובייטים החשובים.
ב-1929 נבחר ל"אקדמיה הקומוניסטית", ובכנס שלה באפריל 1929 קרא לגינוי רשמי של הנאו-למארקיזם ולסילוקם מהאקדמיה של חסידי תאוריה זו. אגול היה משוכנע שהמנדליזם והמורגניזם הם-הם התגשמות המטריאליזם הדיאלקטי בביולוגיה. האקדמיה התעלמה מדבריו. בשנים 1929–1930 כיהן אגול כפרופסור בחוג למטריאליזם היסטורי ואתנולוגיה באוניברסיטת מוסקבה.
בשנים 1930–1932, בעזרת מלגת רוקפלר, עבדו אגול וסולומון לויט במעבדת הגנטיקה של הרמן ג'וזף מולר באוניברסיטת טקסס. על אף שהוזמנו להמשיך את מחקריהם בארצות הברית, שניהם שבו ב-1932 לברית המועצות, ובה נפלו קורבן לטיהורים הגדולים של סטלין. גם אסכולתו הפילוסופית של מורו, דבורין, נרדפה והואשמה ב"מנשביזם אידיאליסטי". בשנותיו האחרונות, 1934–1936, עבד אגול באוקראינה כמנהל המחלקה לגנטיקה של אקדמיית המדעים האוקראינית. בתקופה של עליית קרנו של טרופים ליסנקו הוא הותקף ללא הרף על רקע פעילותו המדעית לצד גנטיקאים אחרים.
במאמר ב-1937 כתב הביולוג האופורטוניסט איזאק פרזנט כי "אגול, אורנובסקי וניקולאי בוכארין הם נציגי "כוחות האפלה" המתנגדים לכיוון היצירתי של הביולוגיה הסובייטית. הבנדיטים והטרוצקיסטים האלה כנראה מכרו בסיטונאות ובקמעונאות את האינטרסים של המדע הסובייטי".
אגול גם הואשם בתמיכה בטרוצקיזם, ונעצר בקייב כ"אויב העם" בדצמבר 1936, בימי משפט הראווה השני במוסקבה, שבו ידיד ותיק שלו, איזאק ריינגולד, שימש כעד מרכזי. אגול הוצא להורג ב-1937, בגיל 46. זמן קצר אחריו נשפטו גם הגנטיקאים סולומון לויט (שמת בכלא) ומקס לוין.
בנו מאשתו הראשונה, מריה, היה חוקר הפוליו ואדים אגול (אנ') (יליד 1929).
בעקבות חשיפת פשעי הסטליניזם בקונגרס ה-20 של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית ב-1957, טוהר שמו (אנ') של אגול.
מאמרים וספרים

1927 – Диалектический метод и эволюционная теория ("השיטה הדיאלקטית ותורת האבולוציה" – ספר שנכתב עדיין בהשראת הנאו-למארקיזם)
1928 – Витализм, механистический материализм и марксизм ("ויטליזם, מטריאליזם מכני ומרקסיזם")
Step Allelomorphism in Drosophila melanogaster. Genetics 16(3):254-66, 1931
1935 – Происхождение животных и человека ("מוצאם של בעלי החיים ושל האדם")
1936 – Хочу жить. Автобиографическая повесть ("רוצה לחיות: סיפור אוטוביוגרפי")
לקריאה נוספת

Sergei N. Korsakov: Izrail Iosifovich Agol. Biobibliograficheskii ocherk, in: I. I. Agol: Dialekticheskii metod i evoliutsionnaia teoria, Moscow: URSS 2013, pp. iii-v.
(סרגיי קורסקוב -תקציר ביו-ביבליוגרפי בי.י. אגול - השיטה הדיאלקטית ותורת האבולוציה, מוסקבה 2013 )
, Simon Ings - Stalin and the Scientists - A history of triumph and tragedy 1905-1953 Faber & Faber, London, 2016
הערות שוליים

↑  שם משפחתו, היה, ככל הנראה, ממקור עברי - "עגול" - מקביל אולי ל"קרייזלר", "קרייס" או "קרייסמן" ,שם משפחה שציין "מוכרים או מתקנים של גלגלים" - ראו אתר בית התפוצות
1 2 3 4 5 6  ביוגרפיה באתר Celebrities on Russian Information network.
↑  S. Angs, p. 151.
↑  S. Angs, p. 152.
↑  1978 Helena Sheehan
↑  Helena Shhehan 1978
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300189105171  GND: 126407037  ISNI: 0000 0000 1517 0791  LCCN: n99050811  NKC: js2012729564  VIAF: 77306097   WorldCat (עם VIAF): 77306097
אמיל צאלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בדצמבר 1875 Trstené pri Hornáde, סלובקיה 
 פטירה:  1956 (בגיל 80 בערך) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא 
 
אמיל צאלר, שם מלא צאלר אהרון אמיל (בהונגרית: Zahler Emil;‏ נדאשד, 27 בדצמבר 1875 – בודפשט, 30 בנובמבר 1956) היה דוקטור לרפואה (MD) יהודי-הונגרי, רופא פנימי, רופא ילדים, רופא ראשי של חברת ביטוח. הוא היה כבר מגיל צעיר דמות בולטת וממנהיגי הקהילה היהודית של פשט במשך למעלה מחמישים שנה ולאחר מכן של הקהילה היהודית של בודפשט.
קורות חיים

אמיל צאלר נולד במשפחה יהודית כבנם של אדולף (אברהם) צאלר ושל רוזה (רחל) גרוס. הוא סיים את הגימנסיה הראשית במישקולץ (1894), ולאחר מכן הפך לסטודנט בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (1894–1899) שכיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד. הוא החל את הקריירה שלו ב-Karolinen-Spital בווינה. לאחר חזרתו לבודפשט עבד במחלקת הילדים בפוליקליניקה אפוני במשך שמונה שנים ולאחר מכן היה רופא מחוזי במשך חמש עשרה שנים. במהלך מלחמת העולם הראשונה, מונה כרופא גדוד בחוליית ההבראה המחוזית של המשמר הלאומי ההונגרי בבודפשט. בשנת 1921 פרש מתפקידו כרופא מחוזי, ולאחר מכן היה הרופא הראשי של חברת הביטוח הכללית של הפיניקס וגם רופא אגודת הסנטוריום של העיתונאים.
צאלר השתלב בחיים הציבוריים של יהודי הונגריה כבר בגיל צעיר, מאז תחילת העשור הראשון של המאה ה-20, תחילה בתפקיד נשיא אגודת הנשים היהודיות המחוזית ברבעים 8–9 של בודפשט. בפברואר 1920, הפך לנשיא בתי הכנסת המחוזיים של רובע 9. ניתן לקשור לשמו את הקמת בית הכנסת ברחוב פאווה (ברובע 9) והוא נבחר מאוחר יותר לנשיא כבוד של בית הכנסת. במשך שנים היה חבר הוועד המנהל הנבחר של הקהילה היהודית של פשט, ומשנת 1924 היה מנהל מחלקת הצדקה והרווחה שלה. הקהילה היהודית של פשט בחרה בו בשנת 1948 כחבר כבוד באספה הכללית שהתקיימה ב-30 בספטמבר. הוא נתן באופן קבוע הרצאות על נושאים תרבותיים וחברתיים יהודיים, ומאמריו התפרסמו לעיתים קרובות בעיתונים של הקהילה.
אמיל צאלר הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
משפחתו

אשתו הראשונה הייתה קורנליה (אילונה) שארקאן (1881–1948), בתם של דז'ה שארקאן, סנדלר ותעשיין, ושל מריה לוי, איתה התחתן ב-28 באוקטובר 1900 בפרנצווארוש, בודפשט. אשתו השנייה הייתה הרמינה (הדי) האס.
בנותיו הן מגדה צאלר (1904–2001), שחקנית ורקדנית, וארז'בט צאלר.
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
A magyar társadalom lexikonja. A Magyar Társadalom Lexikona Kiadóvállalat, Budapest, 1930. (לקסיקון החברתי הונגרי)
Gergely András: Jeles magyar zsidó orvosok lexikona. Budapest, Makkabi, 2001 (אנדראש גרגיי: לקסיקון רופאים יהודים הונגרים מפורסמים ומצטיינים. בודפשט. הוצאת מכבי. 2001)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
הערות שוליים

↑  Budapest XIII. kerületi állami halotti anyakönyv 1462/1956.
↑  Rendeleti Közlöny a Magyar Királyi Honvédség számára, 1915. október 30. (42. évfolyam, 111. szám)
↑  Világ, 1948. október 2. (1001. szám)
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest IX. kerületi polgári házassági akv. 897/1900. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-12-27.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אמיל צאלר".
הרוואס

| --- | --- |
סמל הרוואססמל הרוואס

 מדינה:  ספרד ספרד
 קהילה אוטונומית:  אקסטרמדורה אקסטרמדורה
 מחוז:  מחוז קאסרס
 מושל:  Sergio Perez Martin
 בירת העיירה:  Hervás 
 שטח:  59.78 קמ"ר
 גובה:  688 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  3,907 (2023)
 קואורדינטות:  40°16′26″N 5°51′57″W﻿ / ﻿40.273888888889°N 5.8658333333333°W﻿ / 40.273888888889; -5.8658333333333 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.hervas.es
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ספרד מוגדלת) מדריד ברצלונה בילבאו חיחון סרגוסה ואיאדוליד מאלגה קורדובה סביליה גרנדה פלמה מורסיה ויגו ולנסיה מרידה צרפת צרפת פורטוגל מרוקו אלג'יריההרוואס(למפת ספרד רגילה) מדריד ברצלונה בילבאו חיחון סרגוסה ואיאדוליד מאלגה קורדובה סביליה גרנדה פלמה מורסיה ויגו ולנסיה מרידה צרפת צרפת פורטוגל מרוקו אלג'יריההרוואס(למפת אקסטרמדורה רגילה) מרידה בדחוס קסרס פלסנסיה קסטיליה ולאון קסטיליה לה מנצ'ה  אנדלוסיה פורטוגלהרוואס(למפת אקסטרמדורה מוגדלת) מרידה בדחוס קסרס פלסנסיה קסטיליה ולאון קסטיליה לה מנצ'ה  אנדלוסיה פורטוגלהרוואס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הרוואס (בספרדית: Hervás, באקסטמדורית: Ervás) היא עיירה בספרד, השוכנת בצפון מחוז קאסרס שבאקסטרמדורה. בשנת 2023, התגוררו בה 3,907 תושבים. העיירה שוכנת 120 ק"מ מקאסרס ו-90 ק"מ מסלמנקה. היא עיר הבירה של נפת ואל דה אמברוז, בעמק נהר אמברוז.
היסטוריה

במאה ה-12, האבירים הטמפלרים בנו את מנזר סנטיהרוואס בחסותם של הקדושים הנוצרים גרוואסיוס ופרוטאסיוס. העיירה החלה לצמוח סביב מנזר זה במהלך המאות ה-13 וה-14.
העיירה השתייכה בעתייסודה לאדנות בחאר שבממלכת קסטיליה. בנובמבר 1833, היא עברה לידי תחום השיפוט של קאסרס. האדריכלות האזרחית והדתית של העיירה מוכרזת כ"נכס בעל עניין תרבותי" מאז 1969.
היסטוריה > הקהילה היהודית והרובע היהודי

משפחות יהודיות רבות התיישבו בהרוואס מהמאה ה-15 ואילך. כמה יהודים נשארו בהרוואס גם לאחר גירוש ספרד בשנת 1492; על אף שהתנצרו למראית עין, הם שמרו על יהדותם בסתר במשך זמן רב מאוד.[דרוש מקור] פתגם הנפוץ עד היום באזור אומר: "en Hervás, judíos los más", כלומר, "בהרוואס, רובם יהודים". הרובע היהודי (Judería) של הרוואס השתמר, ונחשב היום לאחד מאתרי התיירות העיקריים של העיירה.
בעשורים האחרונים החלה הרוואס לקדם עצמה כיעד של מורשת יהודית. בתוך כך, החלו תושבי העיירה לקיים פסטיבל שנתי, בן שלושה ימים, במהלכו תושבי העיירה מתחפשים ליהודים בתלבושות שמטרתן לחקות את ימי הביניים, ומעלים מחזה תיאטרון הנוגע בעברה היהודי של העיירה.
כלכלה

תעשיית הטקסטיל הייתה חשובה מאוד מהמאות ה-18 עד ה-19. מאז, שלושה תחומים מרכזיים: תעשיית עץ הערמונים, מלאכת יד, ותיירות, הפכו לעמודי התווך של כלכלתה של הרוואס.