stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי ספרד–קזחסטן
היסטוריה

לאחר פירוק ברית המועצות הפכה קזחסטן לאומה עצמאית בדצמבר 1991. ב-11 בפברואר 1992 כוננו קזחסטן וספרד יחסים דיפלומטיים. בשנת 1999 פתחה ספרד שגרירות תושבים בבירת אלמטי לשעבר לפני שהעבירה את השגרירות לאסטנה בשנת 2006 (ששינתה את שמה בשנת 2019 לנור-סולטן). באותה שנה פתחה קזחסטן שגרירות במדריד.
מאז כינונם הראשוני של היחסים הדיפלומטיים, שתי המדינות עבדו בצמוד לפורומים רב לאומיים כמו הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה. בשנת 2017, ספרד השתתפה בתערוכת אקספו 2017 המתקיימת בנור-סולטן.
ביקורים רמי דרג

ביקורים רמי דרג מקזחסטן לספרד
נשיא קזחסטן נורסולטן נזרבייב (2008, 2013)
ביקורים רמי דרג מספרד לקזחסטן
מלך ספרד חואן קרלוס הראשון (2007)
ראש ממשלת ספרד חוסה לואיס רודריגס ספאטרו (2011)
ראש ממשלת ספרד מריאנו רחוי (2013)
הסכמים

מאז 1992 שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים כגון הסכם לקידום הדדי והגנה על השקעות (1995); הסכם לשיתוף פעולה כלכלי ותעשייתי (1997); הסכם לשיתוף פעולה תרבותי, חינוכי ומדעי (1997); הסכם להובלת ציוד ואנשי צבא דרך שטח קזח לייצוב ושיקום ספרדי באפגניסטן (2009); הסכם ביטול אשרות לבעלי דרכון דיפלומטי (2009); הסכם לשיתוף פעולה בתיירות (2009); אמנת ההסגרה (2012) והסכם לשיתוף פעולה צבאי (2013).
יחסי סחר

בשנת 2015 הסתכם המסחר בין קזחסטן לספרד ב-1.3 מיליארד אירו. הייצוא העיקרי של קזחסטן לספרד כולל: חומרים דליקים וחומרי סיכה, מוצרים מבוססי נחושת, מוצרים כימיים אנאורגניים, מוצרי פלדה וציוד חשמלי. הייצוא העיקרי של ספרד לקזחסטן כולל: כלי רכב, ציוד ניווט אווירי, ציוד בנייה, ביגוד ונעליים. כמה חברות רב-לאומיות ספרדיות כמו Obrascón Huarte Lain‏, Repsol‏, Talgo ו-Zara פועלות בקזחסטן.
נציגויות דיפלומטיות

קזחסטן מחזיקה בספרד שגרירות במדריד וקונסוליה בברצלונה.
ספרד מחזיקה בקזחסטן שגרירות בנור-סולטן.
יחסי גרנדה–יוון

| יחסי גרנדה–יוון |
| --- | --- |
גרנדה (מדינה): יוון


גרנדה: יוון
שטח (בקילומטר רבוע)
344: 131,957
אוכלוסייה
117,232: 10,020,238
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,320: 238,206
תמ"ג לנפש (בדולרים)
11,263: 23,773
משטר
מונרכיה חוקתית: דמוקרטיה

יחסי גרנדה–יוון הם היחסים הדיפלומטיים בין גרנדה ויוון.
סקירה כללית

יוון כוננה יחסים דיפלומטיים עם גרנדה ב-20 ביולי 1982. יוון סיפקה לגרנדה סיוע לפיתוח וסיוע הומניטרי בעבר. על פי נתונים מהמשרד הקונסולרי של השגרירות בקראקס, אין יוונים המתגוררים בגרנדה.
נציגויות דיפלומטיות

גרנדה אינה מיוצגת ביוון לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
יוון מיוצגת בגרנדה באמצעות שגרירותה בקראקס, ונצואלה.
יחסי יוון–מצרים

| יחסי יוון–מצרים |
| --- | --- |
יוון: מצרים


יוון: מצרים
שטח (בקילומטר רבוע)
131,957: 1,001,450
אוכלוסייה
10,020,238: 116,996,270
תמ"ג (במיליוני דולרים)
238,206: 395,926
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,773: 3,384
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי יוון–מצרים הם יחסי החוץ בין הרפובליקה ההלנית ובין רפובליקת מצרים.
היסטוריה

מאז ימי קדם, הוקמה מערכת של קשרים תרבותיים והיסטוריים חזקים בין המדינות, דבר שבא לידי ביטוי בהוראתו של המלך המקדוני אלכסנדר מוקדון לבנות את העיר אלכסנדריה בחופו המזרחי של הים התיכון. המורשת התרבותית העשירה חיזקה את יחסי העמים הללו. נכון להיום קיימים יחסים חמים בין המדינות. קיימת קהילה יוונית משמעותית במצרים, בעיקר באלכסנדריה, שהיא העיר השנייה בגודלה במצרים וגם מקום מושבה של הפטריארכיה היוונית האורתודוקסית של אלכסנדריה. לאחר סיום המהפכה היוונית בשנת 1832 התפתחו בהדרגה יחסי יוון–מצרים, נחתמו מספר הסכמים על שיתופי פעולה בסחר, תיירות, כלכלה והגנה וראשי המדינה נפגשו באופן קבוע. בשנת 2014, יוון הייתה המשקיעה הזרה השישית בגודלה בכלכלה המצרית.
שיתוף פעולה

המדינות משתפות פעולה בתחומי הסחר, החוק הימי, האנרגיה, התרבות והתיירות: יוון היא המשקיעה האירופית הרביעית בגודלה בכלכלה המצרית, יותר מ-208 חברות יווניות מיוצגות בשוק המצרי, ומצרים היא שותפת הסחר השישית בגודלה של יוון.
פסגות משולשות > הפסגה המשולשת 2014 בקהיר

נשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי, נשיא קפריסין ניקוס אנסטסיאדיס וראש ממשלת יוון אנטוניס סמאראס קיימו פסגה משולשת בקהיר ב-8 בנובמבר 2014, שבו מנהיגי שלוש המדינות דנו בבעיות הנוכחיות בים התיכון ובמזרח התיכון. ראשי המדינות הסכימו להעצים את שיתוף הפעולה בתחום כלכלת הביטחון, תיירות ואנרגיה, וכן לזהות גבולות ימיים משותפים ואזור כלכלי בלעדי בים התיכון.
בפסגה בקהיר גינו מנהיגי יוון ורפובליקת קפריסין את פעולות הטרור בשטח מצרים, הביעו תמיכה פוליטית בממשלת מצרים והסכימו על שיתוף פעולה הדדי בארגונים ובפורומים בינלאומיים. בנוסף, יוון ורפובליקת קפריסין הבטיחו להגן על עמדתה של מצרים באיחוד האירופי. עבד אל-פתאח א-סיסי, ניקוס אנסטסיאדס ואנטוניס סמאראס סיכמו על קידום נוסף של השקעות זרות בכלכלה המצרית ובתשתיות שנפגעו מההתקוממויות האביב הערבי, והשתתפות בוועידה הכלכלית בקהיר בשנת 2015.
פסגות משולשות > הפסגה המשולשת 2015 בניקוסיה

פסגה רמת דרג חדשה התקיימה בניקוסיה ב-29 באפריל 2015 בין ראשי הממשלה של קפריסין, מצרים ויוון. בפסגה בניקוסיה השתתפו: נשיא קפריסין ניקוס אנסטסיאדיס, נשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי וראש ממשלת יוון אלכסיס ציפראס, אשר אישרו את רצונם לחזק עוד יותר את שיתוף הפעולה בין שלוש המדינות והסכימו על שיתוף פעולה בנושאים בזירה הבינלאומית. בין הנושאים שנדונו היה פיתוח מרבצי פחמימנים במזרח הים התיכון לאורך הגבול הימי בין מדינות באזורים הכלכליים הבלעדיים שלהם.
פסגות משולשות > הפסגה המשולשת 2017 בניקוסיה

ב-21 בנובמבר 2017, נשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי, נשיא קפריסין ניקוס אנסטסיאדיס וראש ממשלת יוון אלכסיס ציפראס קיימו שיחות בניקוסיה. הם דנו בהתפתחות מרבצי הפחמימנים במזרח הים התיכון ובפרויקטים של אנרגיה מועילים הדדית. מנהיגי שלוש המדינות תמכו וקיבלו בברכה יוזמות במגזר הפרטי ביישום פרויקטים של תשתיות אנרגיה החשובות לביטחון המדינות הללו, כמו EuroConnector Interconnector.
ביקורים רשמיים

ב-5 בספטמבר 2014 ערך שר החוץ היווני אוונגלוס וניזלוס ביקור רשמי במצרים כדי לחזק את היחסים בין המדינות. בקהיר נפגש אוונגלוס וניזלוס עם גורמי ממשל ודן בסוגיות שונות של אינטרס הדדי, כגון השקעות זרות במדינה, סחר וחילופי דעות על המצב הפוליטי במזרח התיכון המשפיע על מדינות הים התיכון ומשפיע עליהן, כמו גם פתרון סוגיות המייצגות. אינטרס הדדי, כולל קביעת גבולות אזור כלכלי בלעדי בין המדינות והמשך פיתוח שיתוף הפעולה בין הממשלות בארגונים ובפורומים בינלאומיים.
ב-24 באפריל 2015, נשיא יוון פרוקופיס פבלופולוס ערך ביקור רשמי במצרים במטרה לחזק את היחסים בין המדינות ולהעצים את שיתוף הפעולה בין ממשלות המדינות, וכן לפתור סוגיות בעלות אינטרס הדדי, כגון: המצב במזרח התיכון והגירה בלתי חוקית, הנוגעת לשניהם מדינות הים התיכון, כמו גם ההגדרה של גבולות ימיים בין מדינות.
נציגויות דיפלומטיות

יוון מחזיקה במצרים שגרירות בקהיר וקונסוליית כבוד באלכסנדריה.
מצרים מחזיקה ביוון שגרירות באתונה.
יחסי גרנדה–יפן

| יחסי גרנדה–יפן |
| --- | --- |
גרנדה (מדינה): יפן


גרנדה: יפן
שטח (בקילומטר רבוע)
344: 377,915
אוכלוסייה
117,232: 123,588,993
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,320: 4,212,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
11,263: 34,088
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: מונרכיה חוקתית

יחסי גרנדה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גרנדה לבין יפן.
סקירה כללית

היחסים בין יפן לגרנדה כוננו בשנת 1975.
היחסים הדו-צדדיים בין גרנדה ליפן התחזקו במשך השנים, ויצאו משתי המדינות ביקורים רמי ונמוכי דרג למדינה השנייה, כולל ארבעה של ראשי ממשלה גרנדיים. ביפן חיים שלושה תושבים גרנדיים בלבד. יפן וגרנדה משתפות פעולה באופן גובר ומתמיד ויפן עוזרת בפיתוח גרנדה ותורמת סכומי כסף גדולים.
ייצוג

גרנדה אינה מיוצגת ביפן כלל, לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסולרי.
יפן אינה מיוצגת בגרנדה בדרג השגרירות אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בפורט אוף ספיין, טרינידד וטובגו.
יחסי לוקסמבורג–סין

| יחסי לוקסמבורג – הרפובליקה העממית של סין |
| --- | --- |
לוקסמבורג: הרפובליקה העממית של סין


לוקסמבורג: הרפובליקה העממית של סין
שטח (בקילומטר רבוע)
2,586: 9,596,967.75
אוכלוסייה
674,898: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
85,755: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
127,064: 12,545
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה עממית

יחסי לוקסמבורג–סין הם היחסים הבילטרליים בין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג לבין הרפובליקה העממית של סין.
היחסים הדיפלומטים בין שתי המדינות כוננו באופן רשמי ב-16 בנובמבר 1972.
היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות כוננו באופו רשמי ב-16 בנובמבר 1972. בשנות השמונים של המאה ה-20, החלו ביקורים הדדיים בין שתי המדינות.
ב-1989 החליטה לוקסמבורג להטיל סנקציות על סין בעקבות החלטת האיחוד האירופי, דבר אשר גרם לפגיעה ביחסים בין שתי המדינות. בשנת 1991 החלו היחסים בין לוקסמבורג לסין להשתפר בהדרגה.
יחסי מסחר

בשנת 2002, הסחר בין שתי המדינות עמד על כ-101 מיליון דולר.
לוקסמבורג מייצאת חומרי פלדה, מוצרים מכניים ומוצרי חשמל לסין. מאידך, סין מייצאת ללוקסמבורג טקסטיל, בגדים, מוצרי פלסטיק וצעצועים.
יחסי הסחר בין לוקסמבורג לסין מתמקדים גם בצמצום חסמי הסחר על השקעות בין שתי המדינות.
יחסים דיפלומטים

לוקסמבורג מחזיקה בשגרירות בבייג'ינג וקונסוליה בשאנגחאי וסין מחזיקה בשגרירות בלוקסמבורג העיר.
יחסי גרנדה–צ'ילה

| יחסי גרנדה–צ'ילה |
| --- | --- |
גרנדה (מדינה): צ'ילה


גרנדה: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
344: 756,102
אוכלוסייה
117,232: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,320: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
11,263: 16,956
משטר
מונרכיה חוקתית   דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה דמוקרטית

יחסי גרנדה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גרנדה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גרנדה לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים, עם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין גרנדה לצ'ילה כוננו באופן רשמי בשנת 1975.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בגרנדה אינם זקוקים לאשרה מראש על מנת לעשות כן ויכולים לעשות כן באופן חופשי. גם אזרחי גרנדה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה אינם זקוקים לאשרת כניסה על מנת לעשות כן ויכולים לעשות כן באופן חופשי למשך תשעים מים.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה אינה מיוצגת בגרנדה בדרג השגרירות. צ'ילה מיוצגת בגרנדה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בסנט ג'ורג'ס.
גרנדה אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי גרנדה–סין

| יחסי גרנדה–סין |
| --- | --- |
גרנדה (מדינה): הרפובליקה העממית של סין


גרנדה: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
344: 9,596,967.75
אוכלוסייה
117,232: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,320: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
11,263: 12,545
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית   מונרכיה חוקתית: דמוקרטיה עממית

יחסי גרנדה-סין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גרנדה לבין הרפובליקה העממית של סין.
היסטוריה

לפני כינון היחסים הדיפלומטיים בשנת 1983, מתחה סין ביקורת על הפלישה האמריקאית לגרנדה. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין הרפובליקה העממית של סין לבין גרנדה כוננו ב-1 באוקטובר 1985. ראש ממשלת גרנדה הרברט בלאייז כונן בשנת 1989 יחסים דיפלומטיים רשמיים עם טאיוואן (הרפובליקה הסינית), הרפובליקה העממית של סין מצידה נהגה במדיניות הקבועה שלה בנושא - החרמה כלכלית, פוליטית ומדינית, היחסים בין סנט ג'ורג'ס לבייג'ינג נותקו כליל. גרנדה החליטה להחזיר את הגלגל לאחור בתאריך ה-20 בינואר 2005 כאשר ניתקה את יחסיה עם הרפובליקה הסינית וכוננה מחדש יחסים עם הרפובליקה העממית של סין.
בשנת 2007 במהלך חניכת אצטדיון במימון סיני שהתרחשה בגרנדה קרתה תקרית דיפלומטית מצערת בין שתי המדינות, השמעת המנון גרנדה עברה בשלום, אך כשהגיע תורו של המנון הרפובליקה העממית של סין, הושמע בטעות המנון טאיוואן, "שלושת העקרונות של העם" במקום מארש המתנדבים, הדבר קרה במעמד השגריר. חברי המשלחת הסינית היו המומים, מובכים ונכנסו להלם, גרנדה התנצלה.
בחודש ינואר 2013 קיבלה גרנדה מהרפובליקה העממית של סין מתנה בשווי 1.5 מיליון דולר אמריקאי שכללה ציוד חקלאי. סין הצהירה כי מטרת המתנה היא עזרה, ולו קטנה ביותר בהעלאת התמ"ג של גרנדה.
נציגויות דיפלומטיות

גרנדה מיוצגת ברפובליקה העממית של סין בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבייג'ינג, בירת המדינה. גרנדה מיוצגת ברפובליקה העממית של סין בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בהונג קונג (מחוז אוטונומי). הקונסוליה מתפקדת גם כשגרירות בהונג קונג וגם כקונסוליה לרפובליקה העממית של סין.
הרפובליקה העממית של סין מיוצגת בגרנדה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בסנט ג'ורג'ס, בירת המדינה.
יחסי גרנדה–צרפת

| יחסי גרנדה–צרפת |
| --- | --- |
גרנדה (מדינה): צרפת


גרנדה: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
344: 643,801
אוכלוסייה
117,232: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,320: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
11,263: 45,527
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה נשיאותית למחצה

יחסי גרנדה–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין גרנדה לבין הרפובליקה הצרפתית.
ביקורים מדרג גבוה > מגרנדה לצרפת

15 באפריל 2011 - ביקור של שר האוצר הגרנדי במשרד החוץ הצרפתי ובפריז בכלל.
15 במאי 2015 - ביקור של סגן ראש הממשלה הגרנדי בגוואדלופ בחניכת אנדרטת זיכרון.
30 בנובמבר 2015 - ביקור של ראש ממשלת גרנדה במסגרת ועידת האקלים בפריז.
הסכמים

רוב ההסכמים הדו-צדדיים בין שתי המדינות נחתמו בעניין החוב שגרנדה צריכה להחזיר לצרפת.
הסכם בילטרלי ראשון בנוגע לחוב נחתם ב-29 במרץ 2007. הסכם על החזרי החובות שנתקבלו עד שנת 2009 במסגרת הפרויקטים השונים בגרנדה הממומנים על ידי הסוכנות הצרפתית לפיתוח (AFD) לפני אמצע 2004, נחתם ב-23 באפריל 2010.
ייצוג

צרפת אינה מיוצגת בגרנדה בדרג השגרירות אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בקסטריז. צרפת מיוצגת בגרנדה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה בסנט ג'ורג'ס.
גרנדה אינה מיוצגת בצרפת כלל, לא בדרג הקונסולרי ולא בדרג השגרירות.
ילנה, נסיכת סרביה

תמונת אירוסין הנסיכה ילנה פטרובנה והנסיך יואן קונסטנטינוביץ', הארמון הישן, בלגרד
הנסיכה ילנה בשנת 1911
ילנה, נסיכת סרביה (בסרבית: Јелена Карађорђевић;‏ 4 בנובמבר 1884 – 16 באוקטובר 1962) הייתה נסיכה סרבית. היא הייתה בתם של פטר הראשון, מלך סרביה ואשתו, זורקה, נסיכת מונטנגרו. היא הייתה אחותם הבכורה של ג'ורג'ה, נסיך הכתר של סרביה ואלכסנדר הראשון, מלך יוגוסלביה. ילנה הייתה גם אחייניתן של אלנה, מלכת איטליה, אנסטסיה, נסיכת מונטנגרו (או "סטנה"), אשתו של ניקולאי ניקולאביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ושל מיליצה, נסיכת מונטנגרו, אשתו של פיוטר ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, הנשים שהציגו את גריגורי רספוטין לצארינה אלכסנדרה.
ביוגרפיה > ראשית חייה

ילנה נולדה ב-4 בנובמבר 1884 בצטיניה, מונטנגרו, ומאחר ואמה מתה כשהייתה קטנה, היא חונכה בעיקר תחת השגחתן של דודותיה סטנה ומיליצה. היא התחנכה ברוסיה במכון סמולני, בית ספר בסנקט פטרבורג לילדות טובות. "היא הייתה ילדה מתוקה מאוד אם כי פשוטה, עם עיניים כהות ויפות, שקטה מאוד וחביבה בהתנהגותה", כתבה מרגרטה איגר, אומנת לבנותיו של הצאר ניקולאי השני. איגר כתבה שילנה, אז כבת שבע-עשרה, באה לעיתים קרובות לתה עם דודה אחרת שלה, הנסיכה וירה ממונטנגרו, ובני דודים. אולגה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה חיבבה אותה מאוד.
ביוגרפיה > אירוסין ונישואין

דודה רביעית, אלנה, מלכת איטליה, הזמינה אותה לביקור והכירה לה את יואן קונסטנטינוביץ', נסיך רוסיה. הוא הציע נישואים זמן קצר לאחר מכן. זה היה שידוך אהבה, הפתעה למשפחה כי יואן העדין והמופנם חשב להיות נזיר רוסי אורתודוקסי. "אולי אתה יודע שיונצ'יק מאורס לילנה מסרביה, זה כל כך נוגע ללב", כתבה בת דודתו הרחוקה, טטיאנה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בת ה-14, לדודתה, אולגה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, ב-14 ביולי 1911. "כמה מצחיק אם אולי יהיו להם ילדים, האם הם יכולים לנשק אותו? איזה עוול, פיי!"  בני הזוג נישאו ב-3 בספטמבר 1911, בקפלת פטרופבלוסקיה הקדושים של ארמון פטרהוף בסנקט פטרבורג. לאחר הנישואים היא שמרה על מעמד הוד מלכותה, מה שאומר שהייתה לה הזכות לקבל דיפלומטים בזכות עצמה, בניגוד לבעלה, שהחזיק רק במעמד הוד מעלתו, בשל היותו נין זכר של קיסר.
ילנה למדה רפואה באוניברסיטה האימפריאלית בסנקט פטרבורג בעקבות נישואיהם, עיסוק שעליו נאלצה לוותר כאשר ילדה את ילדה הראשון. לזוג נולדו שני ילדים, וסבולוד איוואנוביץ', נסיך רוסיה (20 בינואר 1914 – 18 ביוני 1973), ויקטרינה איוואנובנה, נסיכת רוסיה (12 ביולי 1915 - 14 ביולי 2007). שלושת ילדיה ושבעת נכדיה של בתה הנסיכה יקטרינה, שנישאה ולאחר מכן נפרדה מרוג'רו, מרקיז פאראצ'ה די וילפורסטה, הם הנינים היחידים של קונסטנטין קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ורעייתו הנסיכה הגדולה יליזבטה מאבריקייבנה.
ביוגרפיה > המהפכה

ילנה הלכה מרצונה אחר בעלה לגלות כאשר הוא נעצר בעקבות המהפכה הרוסית של 1917 וניסתה להשיג את שחרורו. יואן נכלא תחילה ביקטרינבורג, סיביר ולאחר מכן עבר לאלפאייבסק, עיירה במחוז סברדלובסק על ידי הבולשביקים, שם יירצח ב-18 ביולי 1918 יחד עם הנסיכה הגדולה אליזבת פיודורובנה, הנסיך הגדול סרגיי מיכאילוביץ'; אחיו של יואן הנסיך קונסטנטין קונסטנטינוביץ' והנסיך איגור קונסטנטינוביץ', בן דודו הרחוק הנסיך ולדימיר פאבלוביץ' פאלי; מזכירו של הדוכס הגדול סרגיי, פיודור רמז; ווארברה יקובלבה, אחות מהמנזר של הנסיכה הגדולה אליזבת. הם נדחקו לתוך היער על ידי הבולשביקים המקומיים, נדחקו לתוך פיר מכרה נטוש ולאחר מכן הושלכו רימונים לתוך פיר המכרה.
ביוגרפיה > מאסר

יואן שכנע את ילנה לעזוב את אלאפאייבסק ולחזור לשני ילדיהם הקטנים, שאותם השאירה עם אמו של יוהאן, הנסיכה הגדולה יליזבטה מאבריקייבנה. ביוני 1918 ביקרה ילנה בבית איפטייב ודרשה לראות את הצאר, בתקווה בחשאי להעביר מכתבים למשפחה הקיסרית מקרוביהם. לאחר שסורבה להיכנס על ידי השומרים (שהרובים שלהם כוונו אליה), היא נסעה למלון אמראנסקאיה במרחק של חצי מייל משם, ועשתה בירורים חוזרים ונשנים בצ'קה. היא בעצמה נעצרה על ידי המשטרה החשאית ונכלאה בפרם. בחודש שלאחר מכן, ביולי 1918, בעלה יואן ועוד כמה מבני משפחת הקיסרות שבויים נהרגו על ידי הבולשביקים.
במהלך מאסרה, הביאו הבולשביקים נערה שקראה לעצמה אנסטסיה רומנובה לתא שלה ושאלו את ילנה אם הילדה היא הנסיכה הגדולה אנסטסיה ניקולאייבנה, בתו של הצאר ניקולאי השני. ילנה אמרה שהיא לא זיהתה את הילדה והשומרים לקחו אותה משם.  שבועיים לאחר מכן, ילנה הועלתה על רכבת חזרה לפטרוגרד.
ביוגרפיה > גלות

דיפלומטים שוודים קיבלו אישור עבור חמותה של ילנה, הנסיכה הגדולה אליזבת מאבריקייבנה, לעזוב את רוסיה עם ילדיה של ילנה, וסוולוד ויקטרינה, ושני ילדיה הקטנים, הנסיך גאורגי קונסטנטינוביץ' והנסיכה ורה קונסטנטינובנה, באוקטובר 1918 על סיפון הספינה השוודית "אונגרמנלנד". ילנה נשארה כלואה בפרם עד שדיפלומטים נורווגים איתרו אותה והעבירו אותה. לאחר מכן היא הוחזקה אסירה בארמון הקרמלין לפני שלבסוף הורשה לעזוב ולהצטרף לילדיה בשוודיה.  ילנה חזרה ליוגוסלביה, אך עקב חילוקי דעות עם אחיה המלך אלכסנדר, בעיקר על הטיפול באחיהם הנסיך ג'ורג'ה (נעצר, הוכרז בלתי שפוי וננעל בבית מקלט ב-1925), היא עזבה בסופו של דבר והתיישבה בניס, צרפת. היא מעולם לא נישאה מחדש.
הערות שוליים

↑  Robert K. Massie, Nicholas and Alexandra, 1967, p. 198
↑  Eagar, Margaret (1906). "Six Years at the Russian Court". alexanderpalace.org. אורכב מ-המקור ב-20 באוקטובר 2019. נבדק ב-3 בינואר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Zeepvat, p. 56.
↑  Alexander Bokhanov, Dr. Manfred Knodt, Vladimir Oustimenko, Zinaida Peregudova, and Lyubov Tyutyunnik, translator Lyudmila Xenofontova, The Romanovs: Love, Power and Tragedy, 1993, p. 127.
↑  "Црвени макови за кнегињу - Галина Игоревна Шевцова -".
↑  Descendancy for Constantine Constantinovitch, Grand Duke of Russia : Genealogics, www.genealogics.org
1 2  Helen Rappaport, p. 34
↑  Peter Kurth, Anastasia: The Riddle of Anna Anderson, 1983, p. 43.
↑  Charlotte Zeepvat, The Camera and the Tsars: A Romanov Family Album, 2004, p. 213.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1280644338  LCCN: no2017015474  NKC: js20241221506  VIAF: 7627148705723637080006   WorldCat (עם VIAF): 7627148705723637080006
יצחק מסר

יצחק מסר (1942-1891) היה מקובל חסידי פולני מהעיר סאנוק, שבגליציה המערבית, פולין. היה בוגר ישיבות הונגריה ובעל השכלה כללית רחבה. בנוסף להשכלתו היה פעיל בכינון מערכת חינוך חדשה בעיר מולדתו שהתבססה על חדר מתוקן, ברוח חזונו של אחד העם, אך תוך נאמנות להלכה. היה מהפעילים הבולטים של תנועת המזרחי בעירו, והיה מקורב להלל צייטלין.
במהלך השואה, בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב הוגלה לערבות סיביר, שם כתב במשך כשנה וחצי על שקים וניירות מזדמנים חיבור קבלי שזכה לשם וממדבר מתנה. החיבור יצא לאור בשנת תשמ"ה בידי פרופ' משה חלמיש, והוא נחשב אחת היצירות הקבליות הבודדות שנכתבו במהלך השואה וששרדו אותה.
בנותיו של מסר, טוניה שמרלובסקי וסוניה אביזוהר הן ששמרו את כתב היד ודאגו לפרסמו.
על אודות החיבור כתב חלמיש בהקדמת הספר:
עם זאת, לאחרונה טוען ד"ר יצחק הרשקוביץ שלמסר תרומה חשובה אף מבחינה תוכנית להתפתחותם של רעיונות קבליים בעיצומה של השואה, ובפרט בכל הנוגע למאמצי האדם בעבודת האל, ולמקומם של פולחנים מעשיים (כדוגמת ברכות, עבודה בגשמיות ועוד) בפרקטיקה הדתית היהודית.
הערות שוליים

↑  מ' חלמיש, קונטרס וממדבר מתנה: כתב יד קבלי שנכתב בערבות סיביר, תל אביב תשמ"ה, עמ' כב.
יפיע

ערך זה עוסק במועצה מקומית ערבית בת זמננו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
יָפִיעַ (בערבית: يافة الناصرة, יאפת א-נאצרה - קרי, "יפו של נצרת", או בקיצור: يفّيَع - יפיע) היא מועצה מקומית במחוז הצפון שבישראל. הכפר הוכרז כמועצה מקומית בשנת 1960. כיום יפיע היא חלק מהאזור העירוני של נצרת[דרושה הבהרה]. נכון לסוף שנת 2022, רובו המכריע עם כ-82.7% מקרב תושבי יפיע הם ערבים-מוסלמים, לצד מיעוט של כ-17.3% ערבים-נוצרים.
היסטוריה

על-פי ממצא החרסים שנמצאו בתל הקדום של הכפר נראה כי היה מיושב בתקופת הברונזה התיכונה, בתקופת הברזל ומהתקופה ההלניסטית ואילך. יישוב עתיק בשם דומה מוזכר במכתבי אל-עמארנה. יפיע מוזכרת גם בספר יהושע. על-פי יוסף בן מתתיהו הייתה יאפא הגדולה בכפרי הגליל. המקום אמנם חרב בהלך מרד הגדול ותושביו נהרגו, אם כי מאוחר יותר הוקם עליו מחדש היישוב היהודי ביפיע. שרידים יהודיים ואף בית כנסת עתיק מהתקופה הרומית - נתגלו במהלך חפירה ארכאולוגית שנערכה בכפר. לפי אמונה נוצרית מימי הביניים, יפיע מזוהה כמקום לידתם של השליחים של ישו, יעקב בן זבדי ויוחנן בן זבדי, ולכן הוקמו לכבודם בעיר ארבע כנסיות, במהלך השנים.
אוכלוסייה

מאז התקופה הביזנטית דחקה העיר נצרת השכנה את רגלי יפיע, והיא הייתה כפר קטן. על-פי מפקד האוכלוסין בארץ ישראל (1931) נמנו בכפר 833 תושבים, כולל בני החמולה הבדואית אלע'זאלין, שהתגוררו בסביבתו.
במלחמת העצמאות, במסגרת במבצע דקל ביולי 1948, נכבש הכפר על-ידי כוחות הצבא הישראלי. לאחר המלחמה התיישבו ביפיע תושבים רבים מהכפרים הערביים הסמוכים של מעלול ושל אל-מוג'ידל – שנחרבו במהלך המלחמה. על פי מפקד האוכלוסין של מדינת ישראל שנת 1972 היו בכפר 4,932 תושבים, אם כי עם רוב ערבי נוצרי; אך נכון ל-2022, כ-17.3% בלבד מתוך תושבי יפיע הנוכחים הם ערבים-נוצרים. 
לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף יולי 2024 (אומדן), מתגוררים ביפיע 20,127 תושבים (מקום 116 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎1.4%‏.   אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 82.9%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 7,718 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
כנסיית יוחנן בן זבדי ע"ש השליח של ישו והקדוש הקתולי בצמוד לבית הספר הנוצרי הפטריארכלי הלטיני, 2008
קריית החינוך וברקע בתי מגורים ביפיע, 2013
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
1 2 3 4 5  לטבלת הדירוג המלא.
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  לפי גרף הלמ"ס של הערך - לשנת 2022 - טבלת "לאום ודת"
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עם עובד, עמ' 268
↑  זאב וילנאי, יאפה, אנציקלופדיה אריאל, עמוד 2668
↑  נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, 2015(הקישור אינו פעיל, 21 בספטמבר 2017)
↑  פרופיל יפיע באתר הלמ"ס
| דגל ישראל מחוז הצפון |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת רמת הגולן • נפת צפת • נפת עכו • נפת כנרת • נפת יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| ערים | בית שאן • טבריה • טמרה • יקנעם עילית • כרמיאל • מגדל העמק • מעלות-תרשיחא • נהריה • נוף הגליל • נצרת • סח'נין • עכו • עפולה • עראבה • צפת • קריית שמונה • שפרעם • מע'אר | מפת מחוז הצפון |
| מועצות מקומיות | אבו סנאן • אכסאל • אעבלין • בועיינה-נוג'ידאת • בוקעאתא • ביר אל-מכסור • בית ג'ן • בסמת טבעון • בענה • ג'דיידה-מכר • ג'וליס • ג'ש (גוש חלב) • דבורייה • דיר חנא • דיר אל-אסד • זרזיר • חורפיש • חצור הגלילית • טובא-זנגרייה • טורעאן • יאנוח-ג'ת • יבנאל • יסוד המעלה • יפיע • ירכא • כאבול • כאוכב אבו אל-היג'א • כסרא-סמיע • כעביה-טבאש-חג'אג'רה • כפר ורדים • כפר יאסיף • כפר כמא • כפר כנא • כפר מנדא • כפר תבור • מג'ד אל-כרום • מג'דל שמס • מגדל • מזרעה • מטולה • מסעדה • מעיליא • משהד • נחף • סאג'ור • ע'ג'ר • עיילבון • עילוט • עין מאהל • עין קנייא • פסוטה • פקיעין • קצרין • ראמה • ראש פינה • ריינה • רמת ישי • שבלי - אום אל-גנם • שלומי • שעב | מפת מחוז הצפון |
| מועצות אזוריות | אל-בטוף • בוסתאן אל-מרג' • גולן • הגלבוע • הגליל העליון • הגליל התחתון • מבואות החרמון • מגידו • מטה אשר • מעלה יוסף • מרום הגליל • משגב • עמק הירדן • עמק המעיינות • עמק יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| מועצה מקומית תעשייתית | מגדל תפן | מפת מחוז הצפון |
| יישובים לשעבר | אבוקה • אחוזת נפתלי • אתגר • גבעות זייד • מחנה ישראל • שייח' בראק | מפת מחוז הצפון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568748005171
יחסי פרגוואי–רוסיה

| יחסי פרגוואי–רוסיה |
| --- | --- |
פרגוואי: רוסיה


פרגוואי: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
406,752: 17,098,242
אוכלוסייה
6,950,211: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
42,956: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,181: 13,978
משטר
רפובליקה נשיאותית: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי פרגוואי–רוסיה הם יחסי החוץ בין פרגוואי ורוסיה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-14 במאי 1992. לפרגוואי יש שגרירות במוסקבה, אשר במקביל מוסמכת לארמניה, אזרבייג'ן, בלארוס, קזחסטן, טג'יקיסטן ואוזבקיסטן. לרוסיה יש שגרירות באסונסיון.