stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגונב מגנב פטור (סרט)
עלילה

ששון (זאב רווח) הוא עבריין בעל "אלף פרצופים", העובד בשיתוף פעולה עם חברו ג׳אקו (ז'אק כהן). בתחילת הסרט מפקח משנה בועז דוידזון (אילן דר) ושותפו סמל יענקל'ה (יענקל'ה בן-סירא) תופסים על חם את ששון מבצע פשע התפרצות לדירה באמצעות סט מפתחות מותאם. ששון נשפט באיחוד תיקים ונשלח למאסר של שנתיים בפועל ושנה על תנאי. במהלך דיון זה נוצר קשר עין בין מפקח משנה דוידזון לבין רחל חברתו של ששון. לאחר מתן גזר הדין, מפקח משנה דוידזון מנחם את רחל ונותן לה את מספר הטלפון שלו, בהמשך הסרט מתברר שהם נישאו.
מיד לאחר יציאתו מבית הכלא מתחיל ששון להתנקם במפקח משנה דוידזון שתפס אותו וגם התחתן עם חברתו רחל (מונה זילברשטיין) במספר דרכים האופייניות לדמות הנוכל המבריק. ששון יחד עם חברו ג'אקו עוצרים טרמפ לחייל גולני, ומציעים להם מישהי שתפנק אותם לאחר שלא יצאו זמן ארוך לביתם, וזאת כאשר ששון מדביק על דלת ביתם של רחל ומפקח משנה דוידזון דף המזמין את החיילים למכון מסאג'ים ואירוח "רחליקה", בנוסף מתקשר לבית משפחת דוידזון ומודיע לרחל שמתכננים לבעלה מסיבת הפתעה לרגל העלתו בדרגה שתתקיים בתחנה, ושמבקשים שתגיע עם זר פרחים. בזמן זה הוא וג'אקו מרוקנים את הבית וגונבים את כל הרהיטים. בהמשך העלילה ששון ושותפו ג'אקו, מבצעים מעשי נוכלות מגוונים ומשעשעים תוך החלפת מבחר תלבושות תסרוקות ותחפושות, המסייעים להם לבצע תרגילי עוקץ ותעלולים שונים: "החולצות מהונג קונג", "אלוף יפן בקראטה ד"ר אושקווה", והשיא בניסיון לחטוף את כספי תרומות עדת מאמיני המהרישי.
ששון מתאהב בבברלי ששמה האמיתי הוא שולה (שולה רווח) היא עובדת כסוכנת כפולה עבור המשטרה, ועבור ארגון הפשע של לוצ׳ו הצרפתי (שייקה אופיר), כאשר נשלחת על ידי הארגון לעבוד עבור המשטרה כנערת פיתוי כדי לעצור את ששון וחברו. לוצ׳ו מפעיל את שולה במטרה אחת לתת לששון וחברו ג׳אקו לעשות את העבודה השחורה בגניבת הכסף ממאמיניו של המהרישי, ואז שבברלי (שולה) תיקח את התיק כחברתו של ששון כאשר שניהם תכננו לברוח לחו"ל עם הכסף. בברלי (שולה) נעלמת עם תיק הכסף שנגנב מאמיניו של המהרישי, ובזהות בדויה יחד עם שותפה ועוזרו של לוצ׳ו (ניסים זוהר) מצליחים השניים להשתלט על מטוסו של המהרישי, ששון שמזהה אותה מתגנב למטוסו של המהרישי ומאיים על שניהם באקדח, לאחר שלוקח את התיק עם הכסף, ועוד דולרים שהיו במטוסו של המהרישי, הוא לובש מצנח כדי לא לחזור ולהעצר בשדה התעופה. ששון שלא מזהה שהתיק נשאר פתוח, ובעקבות נחש שהיה בסל הדולרים במטוסו של המהרישי שמזנק עליו, הוא צונח באופן חפוז כאשר רוב הכסף נופל מהתיק. ששון צונח בחצר הכלא שם נעצר. ששון מוכנס לתאו של ג׳אקו חברו שנעצר עוד בשדה התעופה כאשר ליוה את חברו ששון, כדי לברוח מהארץ עם הכסף הגנוב.
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
זאב רווח: ששון
ז'אק כהן: ג'אקו
אילן דר: מפקח-משנה דוידזון
יענקל'ה בן-סירא: סמל יענקל'ה
מונה זילברשטיין: רחל
שייקה אופיר: לוצ'ו הצרפתי
מוסקו אלקלעי: אמרגן זיטו דשא
ראובן דיין: נציג משטרת ישראל
שולה רווח: שולה (בברלי)
משה איש-כסית: גדליה
מרדכי בן זאב: קניין החולצות מהונג קונג
אלברט כהן: מנהל חנות הבגדים
ניסים זוהר: העוזר של לוצ׳ו
שמעון כהן: שוטר
מנשה קדישמן: המהרישי
ברונקה זלצמן: שכנה בבניין משפחת דוידזון
מוצאים את נמו

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  לי אנקריץ', אנדרו סטנטון 
 הופק בידי:  אלברטו גרימלדי
 תסריט:  אנדרו סטנטון, בוב פיטרסון ודייוויד ריינולדס
 עריכה:  דייוויד איאן סלטר
 שחקנים ראשיים:  אלברט ברוקס אלן דג'נרס אלכסנדר גולד ווילם דפו
 מדבבים:  אלברט ברוקס (Marlin) אריק באנה (Anchor) ברוס ספנס ג'ו ראנפט (Jacques) אנדרו סטנטון (Crush) בוב פטרסון (Mr. Ray) ביל האנטר (Philip Sherman) אליזבת פרקינס (Coral) LuLu Ebeling (Darla Sherman) Jordy Ranft אריק סאליבן אריקה בק בארי המפריז (Bruce) ויקי לואיס (Deb (&Flo)) וילם דפו (גיל) אלכסנדר גולד (נמו) אלן דג'נרס (דורי) Nicholas Bird (Squirt) בראד גארט (Bloat) סטיבן רוט (באבלס) אליסון ג'ני (Peach) ג'פרי ראש (Nigel) אוסטין פנדלטון (Gurgle) ג'ון רצנברגר 
 מוזיקה:  תומאס ניומן
 צילום:  שרון קלהאן ג'רמי לסקי
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פיקסאר, סרטי וולט דיסני 
 חברה מפיצה:  בואנה ויסטה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  30 במאי 2003 ישראל3 ביולי 2003
 משך הקרנה:  100 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט הרפתקאות, סרט קומדיה, סרט לכל המשפחה, סרט ילדים 
 מקום התרחשות:  סידני, שונית המחסום הגדולה, האוקיינוס השקט, אוסטרליה 
 תקציב:  94 מיליון דולר
 הכנסות:  936.7 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   findingnemo
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר
 סרט הבא:  מוצאים את דורי (2016)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
כרזה עברית נוספת של הסרט
מוצאים את נמו הוא סרט קולנוע מונפש מבית אולפני דיסני ופיקסאר משנת 2003. הסרט זכה בפרס האוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר לשנת 2003 והיה לאחד מסרטי האנימציה המצליחים והנודעים ביותר בהיסטוריה.[דרוש מקור] הסרט אף שבר שיא כאשר יצא למכירה בפורמט ה-DVD, עת מכר 8 מיליון עותקים ביום אחד.
ב-14 בספטמבר 2012 הופצה בבתי הקולנוע בארצות הברית ובמספר מדינות נוספות גרסת תלת מימד לסרט.
ב-17 ביוני 2016 יצא סרט המשך בשם "מוצאים את דורי".
עלילת הסרט

גיבורי הסרט הם דגים מואנשים, בראשם שני דגי שושנון: נמו ואביו האלמן הדאגן בר-דג (נקרא בגרסה המקורית ״מרלין״). שניהם מתגוררים בתוך שושנת ים הגדלה בשונית אלמוגים מרהיבה ביופייה אי שם בחופי אוסטרליה. בר-דג איבד את אשתו, ואת הביצים המופרות שהיו להם בתקיפה של דג טורף מלבד נמו. כתוצאה מאירוע זה הוא מפחד מהאוקיינוס. הוא מבטיח לנמו כשהוא עדיין בביצה, שהוא לא יתן לו שמשהו יקרה לו.
כאשר נמו הולך לבית הספר לראשונה הוא מתרחק יתר על מידה בדרכו, ונלכד על ידי רופא שיניים צוללן הלוקחו כדג נוי לאקווריום שבמרפאתו.
בר-דג מתחיל בחיפושים אחר בנו האובד ומוצא בדרכו את דוגי (דורי בגרסה המקורית), דגה ידידותית אך שכחנית המתנדבת לעזור לו בחיפושיו אחר בנו. בדרכם הם מוצאים את משקפתו של הצולל, ועליה כתובה כתובתו. דוגי מתבררת באופן מפתיע כמי שיודעת לקרוא אנגלית, כך מתוודעים הם שנמו נמצא בסידני. השניים עוברים בדרכם הרפתקאות רבות, הכוללים מפגש עם כרישים תרבותיים שכמעט נגמר באסון, ירידה לחושך שהם מתחמקים מחכאי, דיבור עם דגי סרדין, תמרון מסוכן בתוך להקת מדוזות, שיט על גבי צבי ים בזרם ושהייה בתוך לועו של לווייתן כחול. בר-דג מבין כי הגן על נמו יותר מדי, ומנע ממנו חוויות חיוביות. הוא נחוש למצוא את נמו ולספר לו את מה שעבר.
בתוך כך נמו מוצא חברים חדשים באקווריום שבמרפאתו של רופא השיניים, הם עורכים לו קבלת פנים חגיגית והוא מתחבב עליהם במהירות. אך מיד מתברר שהרופא הועיד את נמו כמתנה לאחייניתו המופרעת דרלה, מה שעלול לגרום למותו המיידי. לאחר תוכנית בריחה שכשלה, נמו ניצל בזכות תושייתו של מנהיג הדגים, גיל המורי, והוא צולל דרך תעלות הביוב היישר לאוקיינוס הגדול.
בר-דג ודוגי מגיעים לנמל סידני ומתגלים על ידי השקנאי נייג'ל, ידידם של דגי האקווריום, שלוקח אותם ובורח מלהקת שחפים המנסים לגנוב את טרפו לכאורה, בשנייה האחרונה.
בעזרת נייגל מצליחים בר-דג ובנו להיפגש עד שהרופא מגרש את השקנאי ובהמשך נמו משתחרר מהאקווריום לעבר הביוב, אך במהרה נלכד עם דוגי ודגים נוספים ברשת דייגים. נמו, אשר עד ההרפתקה היה תלוי לגמרי באביו, למד בעזרת חברים אשר פגש באקווריום מרפאת השיניים כיצד להסתדר בכוחות עצמו ובעת זו משתמש ביכולותיו אלו כדי להציל אותו ואת אביו. נמו חוזר לבית הספר ומביא איתו תלמיד חדש - צב ים מהזרם.
בסוף הסרט כל דגי האקווריום מצויים בשקיות מלאות מים, לאחר שקלקלו את מכשיר הניקוי של הרופא. מצליחים להתגלגל בשקיות לעבר האוקיינוס - אבל תקועים בתוך השקיות.
הפקה

הסרט הוקדש לגלן מקווין, אנימטור של פיקסאר, אשר נפטר כתוצאה ממלנומה באוקטובר 2002, שבעה חודשים לפני יציאת הסרט (הסרט יצא לאקרנים במאי 2003).
מסרים

המסר החשוב ביותר שמעביר הסרט, לדעת מרבית מבקריו, הוא ההסתכלות החדשה שהוא נותן על חיי דגי הנוי, מתוך נקודת המבט של הדג. הוא ממחיש את התעללות בני האדם לכאורה, בבעלי החיים, בכך שהופך את השעשועים היום יומיים של ילדים, כמו "רשת קטנה", "צלילה" ו"דגי נוי", להתעללות מרושעת ואכזרית וחטיפת הדגים מחיק הוריהם.
הסרט מתאר את מראה הצולל המופיע במפתיע מעבר למדרון השונית, כדמות מפלצתית הזורעת אימה על פניהם של הדגים, אפילו צילומם של הדגים גורם לטשטוש זמני.
כמו כן הוא מראה את הילדה האוחזת בדג בתוך שקית פלסטיק קטנה ותמימה, כאויב נוראי המאיים על חייהם של שוכני האקווריום.
מבחינה מסוימת הוא מתאר תופעה של הינזרות מאכילת דגים וצמחוניות, בכך שחבורת כרישים רצחנית מתכנסת להכרזת הימנעותם מאכילת דגים בסיסמה "דגים הם חברים ולא מזון".
הסרט מתאר גם את צייד הדגים בנימה השמדתית, בכך שרשת דייגים ענקית מאיימת לצוד כמות עצומה של דגים ונמו בתוכם, הדגים נראים נואשים וחסרי אונים בשעה שהדייגים עסוקים בצייד בשלווה.
כמו כן, עוד מסר חשוב זה על מערכת היחסים של האב ונמו. במשך ההרתפקאה, האבא רואה איך העולם נראה, ומבין שהוא היגן על נמו יותר מדי, כדי לראות את הנפלאות העולם.
פסקול

תומאס ניומן הלחין את פסקול הסרט וקיבל על כך מועמדות לפרס אוסקר למוזיקה המקורית הטובה ביותר.
הזמר הבריטי רובי ויליאמס שר את שיר הנושא של הסרט "Beyond The Sea" (במקור בוצע על ידי בובי דארין).
דמויות ומדבבים

| דמות | תיאור | מדבבים באנגלית | מדבבים בעברית |
| --- | --- | --- | --- |
| מרלין ("ברדג" בגרסה העברית) | דג שושנון, אביו המגונן של נמו | אלברט ברוקס | ליאור זוהר |
| דורי ("דוגית" או "דוגי" בגרסה העברית) | דגת נחתן כחול, סובלת מאובדן זיכרון לטווח קצר | אלן דג'נרס | רמה מסינגר |
| נמו | דג שושנון, בנו היחיד של מרלון ששרד, נלהב לחקור את האוקיינוס אך נלכד להיות חיית מחמד | אלכסנדר גולד | אבינועם עמית יוסף |
| גיל | דג מורי אלילי, בעל צלקת, חי באקווריום במרפאת השיניים של ד"ר פיליפ שרמן, מנהיג האקווריום | וילם דפו | אוהד שחר |
| בלואוט ("בלוני" בגרסה העברית) | קיפודג, חי באקווריום | בראד גארט | מיכה אוזין סליאן |
| פיץ' ("פיצי" בגרסה העברית) | כוכבת ים, חיה באקווריום | אליסון ג'ני | ליליאן ברטו |
| באבלס | נתחן צהוב, חי באקווריום | סטיבן רוט | דב רייזר |
| גרגל ("ג'ורג'" בגרסה העברית) | גראמה מלכותי, חי באקווריום, בעל הפרעה טורדנית כפייתית | אוסטין פנדלטון | איציק סיידוף |
| דב ("דבי" בגרסה העברית) | אלמוגית הפסים, חיות באקווריום | ויקי לואיס | סיון שביט |
| ז'אק | חסילון מנקה, חי באקווריום | ג'ו ראנפט | אלי גורנשטיין |
| נייג'ל | שקנאי אוסטרלי, מבקר לעיתים קרובות במרפאת השיניים וחבר של דגי האקווריום | ג'פרי ראש | שמעון כהן |
| קראש | צב ים ירוק | אנדרו סטאנטון | עמי מנדלמן |
| סקווירט ("צבי" בגרסה העברית) | צב ים ירוק, בנו של קראש | ניקולאס בירד | עומר ברנד |
| קורל | דגת שושנון, אשתו של מרלין ואימו של נמו | אליזבת פרקינס | סיון שביט |
| ברוס | עמלץ לבן, על אף שנמנע מאכילת דגים הוא נלחם בדחף לאכול אותם, חבר של אנקור וצ'אם | בארי המפריז | יורם יוספסברג |
| אנקור ("עוגן" בגרסה העברית) | כריש פטיש, חבר של ברוס וצ'אם | אריק באנה | עפרון אטקין |
| צ'אם ("תורן" בגרסה העברית) | עמלץ מאקו, חבר של ברוס ואנקור | ברוס ספנס | זיו מאיר |
| פיליפ שרמן | רופא שיניים, מחזיק את נמו ושאר חבורת האקווריום | ביל האנטר | עפרון אטקין |
| דארלה | אחייניתו הקטנה של שרמן | לולו אבלינג | שירלי ורטהיימר |
| טאד | פרפרון צעיר, חבר בית ספר של נמו | ג'ורדי ראנפט | מיקי ילון |
| פרל | תמנונת פנקייק צעירה, חברת בית ספר של נמו | אריקה בק | שירלי ורטהיימר |
| שלדון | סוסון ים צעיר, חבר בית ספר של נמו | אריק פר סאליבן | אלכסנדר לוין |
| ריי | טחן נקוד, המורה בבית הספר | בוב פיטרסון | אלי גורנשטיין |
| דגי ירחן | להקת דגים | ג'ון רצנברגר | שמעון כהן |
| שחפים | להקת שחפים | אנדרו סטנטון | דב רייזר |
| ברברה | פקידת הקבלה של שרמן | מיקי מקגואן | שפרירה זכאי |
את הדיבוב לעברית הפיקה וביימה שפרירה זכאי.
ראו גם

מוצאים את נמו (זיכיון)
הערות שוליים

↑  "מוצאים את נמו" שובר שיאים, באתר ynet, 6 בנובמבר 2003
↑   אלן דג'נרס מכריזה על סרט ההמשך "Finding Dory", בערוץ של תוכניתה של דג'נרס באתר YouTube
↑  מוצאים את נמו, באתר www.ishim.co.il
| פרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | שרק (2001) • המסע המופלא (2002) • מוצאים את נמו (2003) • משפחת סופר-על (2004) • וולאס וגרומיט והארנב הקטלני (2005) • תזיזו ת'רגליים (2006) • רטטוי (2007) • וול-E ‏(2008)  • למעלה (2009) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | צעצוע של סיפור 3 (2010) • רנגו (2011) • אמיצה (2012) • לשבור את הקרח (2013) • 6 גיבורים (2014) • הקול בראש (2015) • זוטרופוליס (2016) • קוקו (2017) • ספיידרמן: ממד העכביש (2018) • צעצוע של סיפור 4 (2019) |  |
| העשור השלישי של המאה ה-21 | נשמה (2020) • אנקאנטו (2021) • גיירמו דל טורו מציג: פינוקיו (2022) • הילד והאנפה (2023) • עם הזרם (2024) |  |
| פרס אנני לסרט הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-90 | היפה והחיה (1992) • אלאדין (1993) • מלך האריות (1994) • פוקהונטס (1995) • צעצוע של סיפור (1996) • חתולים אינם רוקדים (1997) • מולאן (1998) • ענק הברזל (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | צעצוע של סיפור 2 (2000) • שרק (2001) • המסע המופלא (2002) • מוצאים את נמו (2003) • משפחת סופר-על (2004) • וולאס וגרומיט והארנב הקטלני (2005) • מכוניות (2006) • רטטוי (2007) • קונג פו פנדה (2008) • למעלה (2009) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | הדרקון הראשון שלי (2010) • רנגו (2011) • ראלף ההורס (2012) • לשבור את הקרח (2013) • הדרקון הראשון שלי 2 (2014) • הקול בראש (2015) • זוטרופוליס (2016) • קוקו (2017) • ספיידרמן: ממד העכביש (2018) • קלאוס (2019) |  |
| העשור השלישי של המאה ה-21 | נשמה (2020) • משפחת מיטשל ומלחמתה במכונות (2021) • גיירמו דל טורו מציג: פינוקיו (2022) • ספיידרמן: ברחבי ממדי העכביש (2023) • רוז הרובוטית (2023) |  |
| פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לסרט האנימציה הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-90 | באג לייף/נסיך מצרים (1998) ‏•‏‏ צעצוע של סיפור 2 (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | מרד התרנגולים (2000) ‏•‏‏ שרק (2001) ‏•‏‏ המסע המופלא (2002) ‏•‏‏ מוצאים את נמו (2003) ‏•‏‏ משפחת סופר-על (2004) ‏•‏‏ וולאס וגרומיט והארנב הקטלני (2005) ‏•‏‏ מכוניות (2006) ‏•‏‏ רטטוי (2007) ‏•‏‏ וול-E (2008) ‏•‏‏ למעלה (2009) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | צעצוע של סיפור 3 (2010) ‏•‏‏ רנגו (2011) ‏•‏‏ ראלף ההורס (2012) ‏•‏‏ לשבור את הקרח (2013) ‏•‏‏ סרט לגו (2014) ‏•‏‏ הקול בראש (2015) ‏•‏‏ זוטרופוליס (2016) ‏•‏‏ קוקו (2017) ‏•‏‏ ספיידרמן: ממד העכביש (2018) ‏•‏‏ צעצוע של סיפור 4 (2019) |  |
| העשור השלישי של המאה ה-21 | משפחת מיטשל ומלחמתה במכונות (2021) ‏•‏‏ גיירמו דל טורו מציג: פינוקיו (2022) ‏•‏‏ ספיידרמן: ברחבי ממדי העכביש (2023) ‏•‏‏ רוז הרובוטית (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007381877305171  PLWABN: 9811518857105606  BIBSYS: 15046359  BnF: cb15018435r (data)  GND: 4741712-2  LCCN: n2002162660  LNB: 000250856  VIAF: 176742943   WorldCat (עם VIAF): 176742943
סדווקנטיזם

האב אריאגה.
סדווקנטיזם (בלועזית: Sedevacantismus, מלשון sede vacante, "הכס ריק") היא עמדה המקובלת בחוגים קיצוניים בנצרות הקתולית, לפיה פיוס השנים-עשר היה האפיפיור הלגיטימי האחרון. יורשיו, שקידמו את ועידת הוותיקן השנייה ועוללותיה, פסולים משום שהורו כפירה מובהקת הנוגדת בבירור את הדת הקתולית. לפיכך אין בנמצא אפיפיור אמת ברומי, והכס הקדוש ריק.
סקירה

יישום החלטות ועידת הוותיקן השנייה בשנות ה-60 חולל זעזוע אדיר בכנסייה הקתולית. החוגים השמרנים והמסורתיים, שהתחלחלו מאינספור הרפורמות שהנחית האפיפיור – משינוי נוסח המיסה, עבור בסובלנות כלפי ביקורת המקרא, ועד לקביעה שכל הדתות מחפשות את אלוהים בדרכן והיהודים אינם אשמים ברצח ישו – חככו בדעתם כיצד לדחות את מסקנות הוועידה במסגרת החיוב לציית לכס הקדוש ולהיררכיה.
בקצה הספקטרום השמרני התגבשה עמדה קיצונית במיוחד: מאחר שהחלטות הוועידה היו כה כפרניות עד שנגדו ללא כל שמץ ספק את הדוקטרינה והדוגמה הקתוליות, אלו שהורו וקידמו אותן היו כופרים בחזקת ודאי, ולא יכלו להחזיק בתפקידיהם הכנסייתיים. הראשון להביע דעות אלו היה האח הישועי המקסיקני חואקין סאנז אי אריאגה (אנ'). ב-1971 הצהיר כי האפיפיור פאולוס השישי ייסד למעשה דת חדשה, וכעבור שנתיים קבע כי כסו של פטרוס הקדוש ריק מאחר שהיושב בו הוא כופר. אריאגה נודה כמעט מיד על ידי הבישופים המקסיקניים. ב-1967 בארצות הברית, סולק פרנסיס שוקרדט (אנ') באופן פומבי מ"הצבא הכחול של גבירתנו פאטימה", אגודה קתולית שבה היה לו תפקיד מנהלי, בשל ביקורתו על הוועידה. הוא הוסמך ככומר וכבישוף על ידי הכנסייה הקתולית העתיקה (פלג ליברלי שפרש במאה ה-19), ופנה להטיף לכך שוועידת הוותיקן השנייה היא מעשה שטן והאפיפיורים שתמכו הם כופרים שביקשו להשמיד את האמונה הישנה. שוקרדט התיישב באיידהו וגייס כמה מאות תומכים.
ב-1975 קיבלה התנועה חיזוק משמעותי. הארכיבישוף הדרום-וייאטנאמי הגולה נו דין תוק (אחיו של ראש המדינה נו דין דיים), ששהה באיטליה מאחר שנבצר ממנו לחזור לארצו, פגש במיסטיקן הכריזמטי העיוור קלמנט דומינגז שהתגורר בפלמר דה טרויה, סמוך לסביליה. הלה חווה מזה שנים את מה שטען שהיו התגלויות של הבתולה, שהזהירה אותו מפני הרוח הליברלית שפשתה בכנסייה. הוא טען בפני תוק כי בחלומו האחרון נגלה לו כי פאולוס השישי אסור בנחושתיים בוותיקן, וכפיל שטני שולט בשמו ומיישם את מסקנות ועידת הוותיקן השנייה. הארכיבישוף הסמיך ללא רשות את דומינגז וכמה מחבריו לכמורה, ולאחר מכן לבישופים. תוק נודה, ביקש כפרה והאפיפיור סלח לו, אך חזר לסורו וסבב בעולם כשהוא מסמיך בישופים נוספים. בסך הכל, כמאה בישופים חדשים קודשו על ידו ועל ידי תלמידיו. הללו אפשרו לשמרנים קתולים בכל העולם הנהגה לגיטימית מתוככי הכנסייה, שיכלה לערוך טקסים שנגדו את הנוהג החדש. אחד ממוסמכיו של תוק היה האח הדומיניקני הצרפתי מישל-לואי ז'רר דה-לורייר (אנ'), שכתב ב-1979 מסמך חשוב של התנועה, לבירור אודות מעמדו של הכס הקדוש. דה-לורייר מצא שהאפיפיור החזיק בתפקידו "מטריאלית, אך לא פורמלית" וחסר לפיכך סמכות אמיתית. ב-1982 הביע תוק בפומבי עמדות סדווקנטיות, ונודה סופית.
שני מוקדים ארגוניים של התנועה התפתחו. הראשון קם במקסיקו, תחת הנהגתם של אריאגה וסמוכו של תוק מויזס קרמונה, בשם "האיחוד הקתולי הטרידנטיני". השני צמח בארצות הברית, בדמות מסדר "המלכה ללא מתום מרים" (CMRI), מייסודו של שוקרדט (אם כי הלה סולק ב-1984 עקב האשמות בהטרדה מינית של הכמרים), שמרכזו בספוקיין. ה-CMRI הצליח במהלך השנים להקים או לגייס קרוב למאה קהילות מקומיות העורכות מיסה לפי הנוהג הטרידנטיני הישן, בכל רחבי אמריקה.
מספרם של הסדווקנטים נאמד בין אלפים בודדים עד 20,000. מבחינה עיונית, הם נבדלים מן השמרנים הקתולים המתונים יותר, הדוחים את ועידת הוותיקן השנייה אך מתעקשים לשמר באופן כלשהו אמונה בסמכות האפיפיור המכהן, כמו אגודת הקדוש פיוס החמישי, שהתפלגה בתורה מאגודת הקדוש פיוס העשירי; ומקבוצות קיצוניות אף יותר, שהכריזו על (אנטי-) אפיפיורים משלהן והתפלגו באופן מלא, כמו "הכנסייה הפלמריאנית". בפועל, מנהיגים וקהילות עברו על פני הרצף הזה.
לקריאה נוספת

"Sedevacantism", בתוך: Frank K. Flinn,‏ Encyclopedia of Catholicism, 2007. עמ' 566–567.
Catherine E. Clifford, Massimo Faggioli (עורכים),‏ The Oxford Handbook of Vatican II. הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2023. עמ' 368–370.
ויקטור מקלגלן

| --- | --- |

ויקטור מקלגלן, 1947
 לידה:  10 בדצמבר 1886 רויאל טנברידג' וולס, קנט, בריטניה
 פטירה:  7 בנובמבר 1959 (בגיל 72) ניו פורט ביץ', קליפורניה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 סוגה מועדפת:  מערבון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1920 
 צאצאים:  אנדרו ו. מקלגלן 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר,
 פרופיל ב-IMDb
 
ויקטור אנדרו דה בייר אוורלי מקלגלן (באנגלית: Victor Andrew de Bier Everleigh McLaglen;‏ 10 בדצמבר 1886 -  7 בנובמבר 1959) היה שחקן קולנוע ומתאגרף אנגלי זוכה פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 1935 על תפקידו בסרט "המלשין".
ביוגרפיה

מקלגלן נולד בעיירה רויאל טנברידג' וולס שבמחוז קנט, דרום-מזרח אנגליה לבישוף פרוטסטנטי וגדל בדרום אפריקה לצד שמונת אחיו ואחיותיו. בגיל 14 עזב מקלגלן את ביתו, הצטרף לצבא בריטניה ונלחם במלחמת הבורים אך נאלץ לעזוב את הצבא לאחר שגילו האמיתי התגלה.
לאחר מכן נסע לקנדה שם התפרנס מהיאבקות ומאגרוף, ניצח מספר קרבות ואף התמודד נגד אלוף העולם ג'ק ג'ונסון. בתקופת מלחמת העולם הראשונה חזר מקלגלן לבריטניה כדי לשרת כקפטן ב"ריג'מט נסיכת וויילס המלכותי". בשנת 1918 היה מקלגלן לאלוף האגרוף של הצבא הבריטי.
לאחר שהשתחרר משירותו הצבאי החל מקלגלן את קריירת המשחק שלו בסרטים שקטים.
קריירת משחק

החל את הקריירה שלו בשנות ה-20 של המאה ה-20 בסרט "העץ המטומא", בסרטיו של ג'ון פורד "הבית של הנגמן", "המשמרת השחורה" ובסרטיו של ראול וולש "מהו מחיר התהילה?", "אהבותייה של כרמן".
מקלגלן הגיע לפסגת הקריירה שלו בשנת 1935 לאחר שזכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על הופעתו בתור ג'יפו נולאן בדרמה של ג'ון פורד "המלשין". הופיע בשנות ה-30 בסרטים נוספים של פורד "הפטרול האבוד" בתור הסמל ו"אנחנו ווילי ווינקי".
את אחת מהופעותיו הפופולריות ביותר עשה מקלגלן בשנת 1939 בסרט ההרפתקאות של ג'ורג' סטיבנס "גונגה דין" בו שיחק בתפקיד החייל הבריטי סמל מק'הסניי, בשנה זו השתתף גם בסרט ההרפתקאות "קפטן פיורי".  בנוסף התפרסם באותו עשור בזכות תפקידו כפיראט הוק בקומדיה "הנסיכה והפיראט".
הוא השתתף בשלושת סרטי "טרילוגיית חיל הפרשים" בבימויו של ג'ון פורד - "מבצר האפאצ'ים" (1948),  "היא ענדה סרט צהוב" (1949) ו"ריו גראנדה" (1950).
בשנת 1952 הועמד מקלגלן בפעם השנייה לפרס האוסקר, הפעם בקטגוריית המשנה על תפקידו בתור בעל האדמה חם המזג סקווייר "רד" דנהר בדרמה הקומית "האדם השקט" לצידו של ג'ון ויין. התפרסם בפעם האחרונה בתפקיד קטן בסרט "מסביב לעולם בשמונים יום" בשנת 1956.
חיים אישיים

היה נשוי שלוש פעמים במהלך חייו.
נישואיו הראשונים היו לאניד למונט, לזוג נולדה בת שליה ובן השחקן והבמאי אנדרו מקלגלן. למוט מתה בשנת 1942 כתוצאה מתאונת רכיבה על סוס. נישואיו השניים היו לסוזן ברוגמן ונמשכו חמש שנים עד לגירושים.
אשתו השלישית הייתה מרגרט פמפהארי, לה היה נשוי עד למותו בשנת 1959 בגיל 72 מהתקף לב. מקלגלן נקבר ב"פארק הזיכרון פורסט לאן" שבגלנדייל שבקליפורניה.
פילמוגרפיה

העץ המטומא (1925)
מהו מחיר התהילה? (1926)
אהבותייה של כרמן (1927)
הבית של הנגמן (1928)
המשמרת השחורה (1929)
התכשיטים הגנובים (1931)
מבוייש (1931)
הפטרול האבוד (1934)
המלשין (1935)
חייל מקצועי (1935)
ברוט נפלא (1936)
תחת שני גלים (1936)
קלוהדייק אנני (1936)
זה הסוד שלי (1937)
אנחנו ווילי ווינקי (1937)
קפטן פיורי (1939)
גונגה דין (1939)
גבולות ברודוויי (1941)
צ'יינה גירל (1942)
לנצח ויום (1943)
הנסיכה והפיראט (1944)
טמפיקו (1944)
השועלים של הארו (1947)
מבצר האפאצ'ים (1948)
היא ענדה סרט צהוב (1949)
ריו גראנדה (1950)
הנסיך ויולאנט (1954)
ליידי גודיבה מקובנטרי (1955)
מסביב לעולם בשמונים יום (1956)
רוקדת מול כולם

"רוקדת מול כולם" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרים הישראלים עברי לידר ואודיה. את השיר הוציאה ב-5 בפברואר 2025 לאור חברת התקליטים D-Music כסינגל מתוך אלבום האולפן של לידר חלק לא נפרד מאחרים.
על השיר

"רוקדת מול כולם" נכתב והולחן על ידי לידר, שגם הפיק אותו מוזיקלית לצד אריאל טוכמן. השיר מתאר לילות מלאי ריקוד, שכרות ובריחה מהמציאות. הגיבורה נעה בין מסיבות סוערות לבדידות שקטה, כשהריקוד משמש לה מפלט מרגשותיה. המועדון בלונדון מסמל חופש רגעי, אך הקשרים שפיתחה שם חולפים במהירות. "השירים של פעם" מעוררים נוסטלגיה, ומשקפים במקביל מחזוריות של לילות ריקים.
ביקורות והצלחה מסחרית

מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי העניק לשיר ארבעה כוכבים מתוך חמישה וכתב: ”אודיה היא אמצעי להוציא לפועל שיר פופ קליט, שעברי לידר התאימו לסגנון ה"שירים של פעם". כזה הוא – פופ טוב שעובר לרחבות של עכשיו בקלילותו היפה”.
"רוקדת מול כולם" הפך ללהיט ברחבי מדינת ישראל. הוא הגיע למקום העשירי במצעד הפזמונים השבועי של "מדיה פורסט ישראל", המבוסס על נתוני איירפליי בתחנות הרדיו.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2025)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2025)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2025)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2025)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2  |  |
הערות שוליים

↑   עברי לידר ואודיה - רוקדת מול כולם, סרטון  באתר יוטיוב
↑  עברי לידר ואודיה – רוקדת מול כולם, באתר של יוסי חרסונסקי
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, מיקום השיא נקבע בשבוע 10 של שנת 2025
| אודיה |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה ‏•‏‏ שירים
| אלבומי אולפן | אור • האמת • ילדה של אמונה |  |
| מיני-אלבומים | חרבות ברזל • כל הלחנים נגמרו |  |
| סינגלים | "אור" • "מה אשיב לך" • "נצנצים" • "על מה בנים חושבים בלילה" • "אם הייתי צריכה" • "תשבור לי ת'לב" • "אינטלקטוערס" • "האמת" • "מאמי" • "בלילות" • "אני פה" • "אינטלקטוערסית" / "הזוג המלכותי" • "תהמר עליי" • "חורף 23" • "צמוד צמוד" • "בן אדם" • "עובד בכפר" • "הטוב הרע ועודיה" • "את לא יודעת כמה שאני אוהב אותך" • "מי אוהב אותך יותר ממני" • "רוקדת מול כולם" |  |
| עברי לידר |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | מלטף ומשקר • יותר טוב כלום מכמעט • האנשים החדשים • זה לא אותו דבר • בקצב אחיד בתנועות של הגוף • מישהו פעם • האהבה הזאת שלנו • עברי לידר עופר מאירי • חלק לא נפרד מאחרים |  |
| אלבומי הופעה | Live CD‏ • Live DVD‏ • עברי לידר ותזמורת המהפכה בהופעה חיה • קיסריה Live |  |
| מיני-אלבומים | FIGHT!‎ • ניו יורק בשמש |  |
| ערכים קשורים | TYP • יועד נבו • הליקון |  |
| עברי לידר - שירים |
| --- | --- | --- |
| מלטף ומשקר | "לאונרדו" • "תמיד אהבה" • "אף אחד משנינו" |  |
| יותר טוב כלום מכמעט | "הכוס הכחולה" • "בחולצת פסים" • "יותר טוב כלום" |  |
| האנשים החדשים | "בתי קפה" • "על קו המים" • "האנשים החדשים" • "איש יקר" |  |
| זה לא אותו דבר | "זכיתי לאהוב" • "ניסים" • "להבין את המים" • "זה לא אותו דבר" |  |
| בקצב אחיד בתנועות של הגוף | "רק תבקש" • "מתעורר" • "הדרכים הארוכות" • "אלוף העולם" • "ביחד מפחד" |  |
| מישהו פעם | "מישהו פעם" • "מזל טוב ישראל" • "תרמיל" • "לרגע קטן" • "אסתר אוכלת פחמימה" |  |
| האהבה הזאת שלנו | "הייתי כאן" • "הכול בוער" • "האהבה הזאת שלנו" • "מקום ליותר" • "ילדות והעיר הגדולה" |  |
| שירים אחרים | "סינדרלה רוקפלה" • "מוגזם" • "נסיכה שלי" • "הנשף" • "מהכפר אל הכיכר" • "לרקוד עם דמעות בעיניים" • "תזכור הכל" • "המזרח התיכון" • "הרגע הריק" • "השמיים נעולים" • "שמח" ‏•‏‏ "חלומות שנמחקים" • "רוקדת מול כולם" |  |