הטיהור האתני של גאורגים מאבחזיה
הסכסוך המזוין

בשנת 1992, השתנה המצב הפוליטי באבחזיה, עקב תביעת המיעוט האבחזי לעצמאות, והפך לעימות צבאי בין הממשלה הגאורגית לבדלנים אבחזים. הלחימה הסלימה כאשר צבא גאורגיה, יחד עם יחידות המשטרה, תפסו את סוחומי והתקרבו לעיר גודאותה.
צבא גאורגיה הפקיע את ביתם, או גירש מביתם, כל צד בהגדרתו, של מספר אזרחים אבחזיים מורדים, שפעלו באופן פעיל כנגד מדינת גאורגיה. לא נטען כי הפקעת הבתים לוותה באלימות. עם זאת, המדיניות המבוססת על מוצא אתני שיזמו הגאורגים בעיר סוחומי, יצרה בו זמנית פליטים וגרעין של לוחמים שנחושים להחזיר בתים אבודים. במקביל, וככל שהמלחמה התקדמה, ביצעו גם הבדלנים האבחזים מדיניות דומה של עקירת אזרחים גאורגים ואחרים מבתיהם, תוך שימוש בכוח, באלימות, ואף ברצח של המתנגדים לכך. במדיניות עקירה אלימה של גאורגים אתניים מבתיהם פונו בכוח 250,000 איש מבתיהם.
הכוחות האבחזים, שהיו מועטים יותר לפני תחילת המלחמה, החלו לקבל סיוע לכאורה מרוסיה, והצליחו לפי טענתם לארגן "גדודי מתנדבים" רוסיים מצפון קווקז שהזדהו עם מאבקם לעצמאות. לדברי הפרשן הפוליטי ג'ורג'י מירסקי, הבסיס הצבאי הרוסי בגודאוטה סיפק לצד האבחזי נשק ותחמושת. יתר על כן, הוא מוסיף כי "מעולם לא הוצעה הוכחה ישירה לכך, אך יהיה זה נאיבי יותר להאמין כי הטנקים, הרקטות, כלי החימוש וכלי נשק כבדים אחרים שכוחות הקואליציה האנטי-גאורגיות השתמשו בהם, היו כתוצאה של נפילת אותם כלי נשק בידי גדודי מתנדבים". הקואליציה הצבאית האנטי-גאורגית הורכבה מקבוצה מצפון קווקז שנקראה "הקונפדרציות של אנשי ההרים בקווקז", מחלקת לוחמים מצ'צ'ניה בפיקודו של שמיל בסייב, "הזאב האפור", לוחמי הגדוד הארמני "בלפמי" וכן לוחמים קוזקים, מיליטנטים מטרנסניסטריה ויחידות מיוחדות רוסיות שונות. על פי המדען הפוליטי ברונו קופייטרס, "ממשלות המערב קיבלו כמה יוזמות דיפלומטיות באו"ם ופנו למוסקבה בדרישה להפסיקאת המעורבות הפעילה של כוחותיה הצבאיים בסכסוך. ממשלת רוסיה טענה כי היא מגינה על מתנדביה האזרחים מפני תקיפות מצד גאורגיה. מועצת הביטחון של האו"ם קיבלה סדרה של החלטות בהן ערעור על הפסקת אש וגינתה את המדיניות האבחזית לטיהור אתני."
לפי מוסדות האו"ם, תהליך הטיהור האתני לגירוש וחיסול האוכלוסייה האתנית הגאורגית באבחזיה, בוצע באלימות כלפי מאות אלפי גאורגים אתניים שלא היו מוכנים לעזוב את בתיהם. הדיווחים היו על מכות ואלימות קשה, מקרי אונס, קטיעת איברים, ואף רצח.
קיימת מחלוקת בנוגע למספר המדויק של הנרצחים במהלך הטיהור האתני, אולם הוא נע בין 8,000 ל-10,000 איש, לא כולל האזרחים שנהרגו בשנת 1998 במהלך מתקפת הבדלנים באזור גאלי. בערך 200,000 עד 250,000 גאורגים אתניים גורשו מבתיהם. הטיהור האתני במבצע הצבאי כלל גם רוסים, ארמנים, יוונים, אבחזים מתונים שתמכו בהידברות, וקבוצות אתניות קטנות אחרות שחיו באבחזיה. למעלה מ-20,000 בתים שהיו בבעלות גאורגים אתניים נהרסו. מאות בתי ספר, גני ילדים, כנסיות, בתי חולים, ואנדרטאות היסטוריות נחרבו.
דוחות המדינה של מחלקת המדינה האמריקנית משנת 1994 מתארים סצנות של התעללות ופגיעה קשה בזכויות אדם, הנתמכות גם על ידי ארגון Human Rights Watch, בהתבסס על ממצאיהן.
לאחר תום המלחמה, התחילו ממשלת גאורגיה, האו"ם, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSSE) ופליטים רבים, לחקור ולאסוף עובדות אודות הטענות לרצח עם, טיהור אתני וגירוש אשר נערך על ידי הצד האבחזי במהלך הסכסוך. בשנת 1994 ושוב בשנת 1996, OSSE במהלך פסגת בודפשט, העניק הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה את הכרתו הרשמית בטיהור אתני של הגאורגים באבחזיה וגינה את מבצעי פשעי המלחמה שבוצעו במהלך הסכסוך.
בחודש מרץ 2006 הודיע בית הדין לפשעי המלחמה בהאג כי בדק את כל המסמכים שהגיש הצד הגאורגי. לאחר חקירה בהיקף מלא, בית הדין הגיע למסקנה כי הוא יפעל לטובת העמדה לדין ויתחיל בדיונים בנוגע למסע הטיהור האתני, פשעי המלחמה והטרור שנגרמו לגאורגים האתניים באבחזיה.
ב-18 ביוני 2001 אישר נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, בעת שהיה בפסגה הליובליאנה בסלובניה, את העובדות, כאשר העיר "נראה כי השלטונות הגאורגיים שכחו כיצד טרוריסטים צ'צ'נים השתמשו בראשי הגאורגים ככדורגל במהלך משבר אבחזיה. כן, למרבה הצער, זו עובדה."
דו"ח ארגון Human Rights Watch שנוסד בשנת 1995 וכלל תיאור מפורט של פשעי המלחמה והזוועות שבוצעו במהלך הטיהור האתני (1992–1993), מסכם:
Human Rights Watch מוצא שכוחות אבחזים אחראים לגל הנקמה הנראה לעין, הפרה משמעותית של זכויות האדם וביצוע פשעי מלחמה, כנגד האוכלוסייה הגאורגית בסוחומי ובאזורים אחרים באבחזיה. זאת תוך עידוד מצד מנהיגים פוליטיים אבחזים ובידיעתם.