stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרתא בת ביתוס
קורות חייה

לאחר שהתאלמנה התארסה (התקדשה) ליהושע בן גמלא ובזכות ממון רב ששילמה למלך התמנה בן גמלא לכוהן גדול. בגמרא מובאים דברי רב יוסף שמתח ביקורת על מינוי זה. נישואיה לבן גמלא נערכו לאחר מינויו לתפקיד, ועל אף שלכהן גדול אסור לשאת אישה אלמנה, כאן הותר הדבר כיון שהאירוסים התקיימו עוד קודם למינוי.
בנה התפרסם כבעל כח רב, והיה יכול לשאת לבדו בקלות שור בעל משקל גדול ולהקריבו למזבח, אלא שלא הניחוהו אחיו הכהנים לעשות כן משום "ברוב עם הדרת מלך".
סיפור מותה הוא בין המפורסמים באגדות החורבן במסכת גיטין והוא מופיע בגרסה נוספת במדרש איכה. על פי חז"ל בעת המצור על ירושלים, שלחה מרתא את עבדה לקנות לה אוכל וכשלא מצא דבר בגלל הרעב הגדול ששרר בעיר, יצאה היא בעצמה לשוק שלא כמנהגה, ובדרכה נכנסה רגלה לתוך גללי בהמה ובעקבות כך, מתה. לפי רש"י סיבת מותה הייתה תחושת הגועל הקיצוני שאחזה בה עד שמתה מחמת עדינותה. רבן יוחנן בן זכאי קרא עליה את הפסוק מפרשת הברכות והקללות מספר דברים: "הרכה בך והענוגה אשר לא נסתה כף רגלה הצג על הארץ מהתענג ומרוך". הדעה השנייה סוברת, כי במהלך הליכתה ברחוב, ראתה תאנים על הרצפה, והתחילה לאכול, התאנות הללו היו של רבי צדוק, שצם 40 שנה על מנת שירושלים לא תיחרב בידי הרומאים ולאחר מכן היה חולה, ומרתה הרגישה בתאנים אלו שהוא מצץ אותם מחמת חוליו, אתם טעם החולי שלו ומכיוון שכן חלתה וסמוך לאחר מכן מתה סמוך למותה הוציאה את כל כספה וזהבה, זרקה אותו בשוק באומרה: "האי למאי מיבעי לי" (=זה למה אני צריכה?). התלמוד מסיים שאלו הם דברי הנביא יחזקאל בנבואת החורבן שלו: "כספם בחוצות ישליכו".
במדרש איכה רבה (מהדורת בובר, פרשה א', ט"ו) מסופר "אמר רבי אלעזר בר צדוק אראה בנחמה אם לא ראיתי שקשרו שערותיה אחרי זנבות הסוסים והיו מריצין בה וקראתי עליה הפסוק הזה "הרכה בך והענוגה אשר לא נסתה כף רגלה הצג על הארץ מהתענג ומרוך".
זיהויה

על פי הגמרא במסכת יומא התמנה יהושע בן גמלא לכהן גדול על ידי ינאי המלך שחי זמן רב לפני חורבן בית המקדש, אלא שעל פי אגדות החורבן חייתה מרתא בזמן החורבן. בעל דורות ראשונים הסביר כי יהושע בן גמלא חי סמוך לחורבן הבית והוא זה שהתמנה לכהן גדול בעזרת מרתא בת בייתוס על ידי אגריפס השני ששמו שובש והוחלף בינאי. אולם אהרן היימן חלק עליו ולדעתו אכן מדובר בינאי המלך, ושתי מרתא בת בייתוס היו (וייתכן שזו שחיה סמוך לחורבן נקרא שמה מרים כגרסת המדרש).
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף נ"ז, עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף נ"ו, עמוד א'; ראו גם: תלמוד ירושלמי, מסכת כתובות,  פרק ה', הלכה י"א (דפוס וילנא: דף דף ל"ח, עמוד עמוד "א)
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ק"ד, עמוד א'
↑  ראו רש"י במסכת יבמות, ובתוספות תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף כ"א, עמוד א' ד"ה זכור
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף י"ח, עמוד א'; תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ס"א, עמוד א'. ראו גם: תלמוד ירושלמי, מסכת יבמות,  פרק ו', הלכה ד' (דפוס וילנא: דף ל"ז, עמוד א')
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף נ"ב, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף נ"ו, עמוד א'
↑  איכה רבה, פרשה א', פסקה מ"ז
↑  ספר דברים, פרק כ"ח, פסוק נ"ו. ראו גם: תלמוד ירושלמי, מסכת כתובות,  פרק ה', הלכה י"א (דפוס וילנא: דף דף ל"ח, עמוד עמוד "א)
↑  ספר יחזקאל, פרק ז', פסוק י"ט
↑  תנאים ואמוראים, חלק ב', יהושע בן גמלא
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007410201405171
מקקאול לומברדי

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1991 (בן 33) בולטימור, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2016 
 פרופיל ב-IMDb
 
מקקאול לומברדי (באנגלית: McCaul Lombardi; נולד ב-20 במאי 1991) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי. הוא ידוע בתפקידיו בסרטים "אמריקן האני" (2016) ו"פאטי קייקס" (2017).
ביוגרפיה

לומברדי נולד בבולטימור, מרילנד ב-20 במאי 1991. בנם של אשת מקצוע בתחום הבריאות ושל מאמן כדורגל בתיכון, הוא גדל עם חלום להיות שחקן פוטבול, אבל לאחר פציעה במגרש כנער הוא העביר את המיקוד שלו למשחק.
קריירה > משחק

לומברדי עבר ללוס אנג'לס כדי להתמקד בקריירת משחק. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 2016 בסרט "אמריקן האני", שנכתב ובוים על ידי אנדריאה ארנולד. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל קאן 2016, שם זכה בפרס חבר השופטים.
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה "פאטי קייקס" בדמותו של דני, ובבימויו של ג'רמי ג'ספר. בכורת הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים סאנדנס בינואר של אותה שנה.
בשנת 2018 הופיע בסרט "Sollers Point", בבימויו של מאט פורטרפילד, שהוקרן לראשונה בצפון אמריקה ב-11 במאי 2018.
בשנת 2019 הופיע לומברדי בסרט "Anywhere with You", שהוקרן בבכורה ב-ACID (האגודה לקולנוע עצמאי והפצתו) במהלך פסטיבל קאן 2018.
בשנת 2021 הופיע בסרט "Port Authority" לצד פין וייטהד. בשנת 2022 שיחק בסרט גאוות יחידה.
קריירה > דוגמנות

בשנת 2015 השתתף בוידאו קליפ לשיר "Music to Watch Boys To" של הזמרת-יוצרת לנה דל ריי. השיר יצא לאור ב-11 בספטמבר 2015, כסינגל השני מתוך אלבומה הרביעי "Honeymoon".
בשנת 2016 הופיע בקמפיין למותג המשקפיים אוליבר פיפלס. בתחילת 2017 הופיע לומברדי במסע פרסום עולמי עבור מותג האופנה ארמנגילדו זניה לצד רוברט דה נירו.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | אמריקן האני | קורי |  |
| 2017 | פאטי קייקס | דני |  |
| 2018 | Sollers Point | קית' |  |
| 2019 | Anywhere with You | ג'ייק |  |
| 2021 | Port Authority | לי |  |
| 2022 | גאוות יחידה | לורנס הארווי |  |
| TBA | Bodyhackers | דנוור בלייק |  |
| TBA | Deadland | ריי היצ'קוק |  |
הערות שוליים

↑  Lombardi has had his last 5 films premiered at the Cannes film festival "2017 SUNDANCE FILM FESTIVAL: COMPETITION AND NEXT LINEUP ANNOUNCED". Sundance Film Festival. 29 בנובמבר 2016. נבדק ב-8 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה); Check |url= value (עזרה)
↑  Wareing, Kierston. "For American Honey Star McCaul Lombardi, There's No Place Like Home". אורכב מ-המקור ב-2 ביוני 2017. נבדק ב-19 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lara, Maria Mercedes (15 במאי 2016). "American Honey Cast Starts a Dance Party on the Cannes Red Carpet – and Kristen Stewart Joins In!". People Magazine. נבדק ב-15 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cannes 2016: Film Festival Unveils Official Selection Lineup". Variety. נבדק ב-19 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Keslassy, Elsa (15 במאי 2016). "Matt Porterfield Set To Helm 'Sollers Point' With 'American Honey's' McCaul Lombardi (EXCLUSIVE)". Variety. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sollers Point - Official Trailer HD - Oscilloscope Laboratories". YouTube. 9 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NOUS, LES COYOTES (WE THE COYOTES)". laacid.org. 17 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SUMMER 2016: A CALIFORNIA DAY". oliverpeoples.com. 1 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "DEFINING MOMENTS: ROBERT DE NIRO & MCCAUL LOMBARDI CONNECT FOR ERMENEGILDO ZEGNA CAMPAIGN". thefashionisto.com. 10 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 122847463X  LCCN: no2018115334  SUDOC: 23466018X  VIAF: 24153651666955780810   WorldCat (עם VIAF): 24153651666955780810
משה יצחק מטלון

| --- | --- |

 לידה:  1872
 פטירה:  1 בספטמבר 1959 (בגיל 87 בערך)
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 
משה יצחק מטלון (1872 - 1 בספטמבר 1959) היה מבוני תל אביב, נמנה עם יוזמי הקמת השכונות מרכז מסחרי ונווה שאנן בתל אביב, ושכונת קריית מטלון בפתח תקווה.
ביוגרפיה

מטלון נולד ביפו, בן למשפחה היהודית הראשונה בעיר. הוא למד במקווה ישראל והיה מראשוני הספרדים שסיימו בית ספר זה. אחר כך למד משפטים ובשנת 1896 פתח משרד לעריכת דין ביפו ונמנה עם עורכי הדין הראשונים בעיר. עסק בפעילות ציבורית והקים את אגודת "מגן", שפעלה להתקרבות בין יהודים לערבים ביפו. אגודה זו פעלה כמעט עד מלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1900 התכתב עם הרצל והוזמן כציר לקונגרס הציוני. בשנת 1913 עבר לתל אביב. קנה ב-5,400 פרנקים מגרש בן 100 אמות בתל אביב (לאחר הכרזת העצמאות קנתה ארצות הברית בית זה והוא היווה את השגרירות הראשונה בארץ).
בשנים 1917-1910 יצאה המשפחה לגלות במצרים ואחרי מלחמת העולם הראשונה השתכנה ביפו. משה מטלון התקרב למאיר דיזנגוף ועזר לו לקנות אדמות לתל אביב, וכך קנה את אזור רחוב המלך ג'ורג', כיכר דיזנגוף, הבימה, רמת אביב ועוד. בשנות ה-20 עבר משה מטלון להתעסק בבנייה ובנה את אזור המרכז המסחרי ולימים נקרא הרחוב על שמו וביתו הוקם בו (בפינת הרצל) ב-1913.
כיהן כחבר אספת הנבחרים הראשונה והשנייה.
בשנות ה-40 בנה את קריית מטלון בפתח תקווה.
נקבר בבית עלמין נחלת יצחק בתל אביב.
בניו אליעזר, עמנואל, נתנאל (סרטון במלאת 100 שנים להולדתו) ועוזיאל. נכדו הוא עו"ד מוריאל מטלון
הערות שוליים

↑  מקור: רחובותיה של אחוזת בית, אתר משפחות מייסדי תל אביב.
↑  מטלון נתנאל - 100 שנים להולדתו Matalon Nathaniel 100 years - YouTube
משה מטלון היה שותף להקמתה של "אגודת המגן" עם שמעון מויאל, אברהם אלמליח, ניסים מלול ועוד מראשי הקהילה הספרדית.(בתוך : רחל הרט, "קרובים- רחוקים, יחסי יהודים וערבים ביפו ובתל אביב 1930-1881", רסלינג, תל אביב 2014, עמ' 68-67)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מכבי עירוני נתיבות

מכבי עירוני נתיבות היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר נתיבות, המשחקת בליגה ב' דרום ב'. הקבוצה מארחת באצטדיון נתיבות המכיל 3,250 מקומות ישיבה.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 2002. לאחר שקבוצת הפועל נתיבות (ששיחקה בליגה א' בשנות ה-50) התפרקה סופית בשנת 2001. בסיום עונת 2003/2004 העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה ב'. בתום עונת 2006/2007 העפילה הקבוצה לראשונה לליגה א'.
בעונת 2008/2009 (בהדרכת המאמן אהוד כחילה) הייתה הקבוצה על סף העפלה לליגה הלאומית, אך בעקבות הפסד למכבי באר שבע סיימה במקום השני. באותה עונה הגיעה הקבוצה עד סיבוב ט' של גביע המדינה, בו הוגרלה נגד הפועל עכו מליגה הלאומית. המשחק נערך בנתיבות לעיני 5000 אוהדים והסתיים בתוצאה 0-3 להפועל עכו.
בעונת 2009/2010 הגיעה הקבוצה עד סיבוב ח' של גביע המדינה, בו הפסידה 0–1 להפועל באר שבע משער של מאור מליקסון לקראת סיום המשחק. בעונת 2010/2011 הקבוצה הגיעה בפעם השנייה ברציפות לסיבוב ח' והפסידה 0–1 לסקציה נס ציונה מהליגה הלאומית.
בסיום עונת 2011/12 סיימה הקבוצה במקום ה-14 שאילץ אותה להתמודד במשחק מבחן מול הפועל אזור מליגה ב' כדי להישאר בליגה א'. אזור ניצחה את נתיבות 0–1, הורידה אותה לליגה ב' ועלתה במקומה לליגה א'. בכך נפרדה מכבי עירוני נתיבות מליגה א' וירדה חזרה לליגה ב' לאחר 5 שנים.
לאחר מספר ניסיונות לעלות בחזרה לליגה א', הגיעה הקבוצה בתום עונת 2016/2017 למשחקי המבחן להישארות בליגה ב' ונחלצה בזכות ניצחון מול בית"ר יבנה.
בעונת 2021/2022 הגיעה הקבוצה לפלייאוף ממנו מגיעים לליגה א׳ אך הודחה בגמר המחוזות בבעיטות הכרעה לקבוצה מכבי עמישב פתח תקווה
לקראת עונת 2022/2023 מונה אוהד יוסף למאמן הקבוצה, אולם כחודש לאחר המינוי התפטר יוסף מתפקידו. במקומו מונה סתיו אלימלך, אשר פוטר בהמשך עקב חוסר שביעות רצונה של ההנהלה מתוצאות הקבוצה, על אף מיקומה אשר דאז אשר הוביל לפלייאוף העלייה. במקומו של אלימלך כמאמן הקבוצה מונה מוטי עטר.
שחקני עבר

אבי מלכה
עאטף אבו בילאל
אורן פחימה
אלירן זראי
איציק פרץ
אייל עבד
הערות שוליים

↑  העולות והיורדות לעונת 2003/4, פיני קינן באתר "ההתאחדות לכדורגל"
↑  הגרלת משחקי סיבוב ט' בגביע המדינה, באתר "ההתאחדות לכדורגל" 1 בפברואר 2009
↑  מערכת ONE, ‏נתיב לשלב הבא: 0:1 להפועל ב"ש על נתיבות, באתר ONE‏, 9 בפברואר 2010
↑  בית"ר יבנה קרסה בהארכה, הפסידה לנתיבות וירדה לליגה ג', באתר "myavne" 21 באפריל 2017
סמל הקבוצה עד 2022
מקס שפטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 באפריל 1883 ביסטריצה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  30 ביוני 1942 (בגיל 59) ברלין, גרמניה הנאצית 
 ענף מדעי:  כימיה, היסטוריה של הכימיה
 מקום מגורים:  הונגריה גרמניה
 מנחה לדוקטורט:  ולטר נרנסט 
 הערות:  יהודי
 
ד"ר מקס שְׂפֶּטֶר (בגרמנית: Max Speter;‏ 1 באפריל 1883, ביסטריצה, רומניה (אז האימפריה האוסטרו-הונגרית) – 30 ביוני 1942, ברלין) היה כימאי והיסטוריון של מדעי הכימיה יהודי, שנספה בשואה.
קורות חייו

מקס שְׂפֶּטֶר היה הצעיר בין שבעת ילדיהם של יוהאן-יואל שפטר ואנה-חנה לבית דולברג. בבית הוריו דברו גרמנית, הונגרית, רומנית ויידיש. הוא למד בגימנסיה הגרמנית שבעיר הולדתו, ולאחר מכן התחיל לימודי הנדסה באוניברסיטה הטכנית של בודפשט, המשיך בהנובר וסיים ב-1904 במינכן, שם הוסמך כמהנדס. עם סיום לימודיו עבד עם אוסקר פון מילר, מייסד מוזיאון המדע של מינכן בצוות ההקמה של המוזיאון. תקופה מסוימת עבד בתעשייה בגרמניה ובהונגריה. בשנת 1906 התקבל לעבודה כחוקר באוניברסיטה של ברלין. שם, ב-1910, קיבל את תואר הדוקטור. אחד המנחים שלו היה ולטר נרנסט, לימים זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1920.
היה נשוי לאדית פייגנבאכר, לזוג לא היו ילדים.
קורות חייו > תחת המשטר הנאצי

החל משנת 1934, בעקבות עלית הנאצים לשלטון, הלכו והוגבלו אפשרויות המחקר והפרסום שלו. החל משנת 1939 נאסר עליו לחלוטין לפרסם בגרמניה. עוד קודם לכן, ב-1937 בוטל שידור של הרצאה שלו ברדיו הגרמני.

הוא נרצח על ידי הנאצים בברלין ב-30 ביוני 1942.
פעילותו המקצועית > מחקר ופיתוח בכימיה

במהלך עבודתו כחוקר באוניברסיטה של ברלין פיתח שיטות למיצוי תוריום וסקנדיום. בשנים 1911-1912 הוציא פטנטים על שיטות אלה. ב-1911 פתח מעבדה לייצור משחת טונגסטן אשר שימשה באותה עת בתהליך ייצור חוט הלהט בתעשיית נורות הליבון. ב-1923 וב-1925 הוציא פטנטים על מנורת חיטוי המבוססת על אֶתַאנַאל (אצטילדהיד). בשנים 1927 – 1928 חקר את התכונות האלקטרוסטטיות של משי, בדים סינתטיים וחומרים פלסטיים. את תוצאות המחקרים פרסם בסדרת מאמרים בכתבי עת מקצועיים.
פעילותו המקצועית > היסטוריה של הכימיה

שפטר גילה עניין רב בחקר ההיסטוריה של הכימיה. כבר תיזת הדוקטורט שלו עסקה בהיסטוריה של הכימיה: "לבואזיה ומבשריו". זו התפרסמה בספר ב-1910. בהמשך חקר תחומים שונים, אבל עבודותיו העיקריות עסקו בהיסטוריה של הסוכר והסופרפוספאט.
ההיסטוריה של טכנולוגיית ייצור הסוכר

שפטר חקר את תולדותיהם של שני האישים הנחשבים לאבות ייצור הסוכר מסלק סוכר. הוא תיאר את המחקרים המדעיים של אנדריאס זיגיסמונד מרגרף על ייצור סוכר מסלק סוכר, ופרסם בכתב העת של תעשיית הסוכר הגרמנית Die deutsche Zuckerindustrie ביבליוגרפיה מקיפה של התרומות של פרנץ קרל אכרד שכללה יותר מ-200 פריטים. בפרסום אחר של תעשיית הסוכר הגרמנית פרסם מאמר מאויר על הניסויים של אכרד בייצור סוכר. שפטר גם חקר ופרסם ניסיונות לייצר סוכר שלא מקנה סוכר, שלא עלו יפה. יוסטוס פון ליביג ייצר סוכר מ-7 זנים של אדר והמליץ על נטיעה נרחבת של עצי אדר בתקווה לעשות את גרמניה אוטרקית בייצור סוכר. גרמני אחר, לודוויג הופמן (LUDWIG HOFMANN) ניסה לייצר סוכר מדלעת.
עוד בנושא הסוכר, תיאר שפטר ב-1932 את הניסויים של פרנסיס בייקון ואוטו פון גריקה על Triboluminescence של סוכר, כלומר התכונה של סוכר ליקרון כשהוא שבור. הוא גם גילה מאמר של חוקר גרמני אנונימי מ-1780 שייצר צנצנות ליידן כשהמבודד הוא סוכר שהומס.
ההיסטוריה של הסופרפוספט

במחקרו על ההיסטוריה של הסופרפוספט אסף מידע על 16 חוקרים ותעשיינים שתרמו למחקר ולייצור של הדשן הזרחני. ביניהם: יוהאן תולדה, מנהל בית ספר בברנו, יוהאן גוטליב גאהן, קרל וילהלם שלה, אנדרס גוסטב אקברג, א. ברגשטן, לואי-ניקולא ווקלן, אנטואן פרנסואה פורקרייה, ג'ורג' פירסון, סר האמפרי דייווי, ס.פ. הרמבשטט, יוסטוס פון ליביג, סר ג'ון בנט לוז, סר ג'יימס מארי. את תוצאות מחקריו פרסם ב- Super¬phosphate, ירחון שיצא לאור על ידי האיגוד הבינלאומי של יצרני הסופרפוספט. המאמרים כללו ביוגרפיה מפורטת של כל אחד מהאישים.
כפועל יוצא ממחקריו בנושא ההיסטוריה של הפוספט עסק גם במוצר זרחני נוסף - הגפרורים. בכתב העת של תעשיית הגפרורים Deutschen Zündwaren-Zeitung פרסם מאמר על הגפרורים של ג'ון ווקר, ממציא "גפרורי החיכוך". בהמשך פרסם תרגום מהונגרית של מאמר מאויר מאת Szathmáry László על ההיסטוריה של הגפרורים עד סוף המאה ה-19.(Szathmáry László: A gyufa története. Bp., 1935;)
נושאים היסטוריים נוספים

בנוסף לשני נושאי מחקרו העיקריים חקר שפטר את ההיסטוריה של מגוון נושאים נוספים, ביניהם: חומרים פלסטיים, חומרי נפץ, חומרים לתעשיית סרטי הצילום, מיכשור מדעי, מיכשור להצלת חיים. פרסומיו הופיעו בעיקר בעיתונות הגרמנית והאוסטרית אבל תרגומים הופיעו גם בארצות הברית, הולנד והונגריה.
פעילותו המקצועית > תרגומים

הוא תרגם מאמרים וחומר מדעי אחר לגרמנית מהונגרית, דנית, לטינית, צרפתית, איטלקית, אנגלית ורוסית.
פעילותו המקצועית > מדע לעם

פעילותו בפופולריזציה של המדע החלה כבר בעבודתו בצוות המקים של מוזיאון המדע של מינכן. שם עסק בהקמת התצוגות של הכימיה, הפיזיקה והמינרלים. גם לאחר שפרש מהמוזיאון המשיך את הקשר והמליץ על מוצגים חדשים למוזיאון. בהמשך פרסם גרסאות פופולריות של מחקריו בתקופונים של מדע פופולרי ובעיתונות הכללית.
בשנים 1924 עד 1926 נתן סדרה של 11 הרצאות ששודרו בתחנות הרדיו של דרזדן ולייפציג.
לקריאה נוספת

Max Speter (1883-1942), Mary Elvira Weeks in Isis, Vol. 34, No. 4 (1943), S. 340-344
הערות שוליים

↑  לפי מקור אחר ב-1881
↑  מיכאל אנגל, ביוגרפיה של  מקס שפטר  ב-Neue Deutsche Biographie כרך 24, ברלין 2010 (בגרמנית)
↑  על פי מקור זה שפטר שם קץ לחייו כשנודע לו שהנאצים עומדים לשלח אותו למחנה ריכוז
↑  שפטר בספר מ-1917 על ההתפתחויות בכימיה
↑  Lavoisier und seine Vorläufer. Eine historisch-kritische Studie;Max Speter; Ferdinand. Enke,Stuttgart; 1910
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273431705171  PLWABN: 9810659997805606  BnF: cb12739427k (data)  GND: 117492876  ISNI: 0000 0000 8080 579X  LCCN: n87134995  NTA: 142965553  SNAC: w6wd5dhm  SUDOC: 13137768X  VIAF: 791449   WorldCat (עם VIAF): 791449
מרכז Aon

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים, מגדל 
 כתובת:  707 Wilshire Boulevard, Los Angeles, CA, United States 
 מיקום:  קליפורניה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בעלים:  Aon plc 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1973
 תאריך פתיחה רשמי:  1973 
 אדריכל:  צ'ארלס לאקמן 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 מידות
 גובה:  262 מ' 
 קומות:  62 
 קואורדינטות:  34°02′57″N 118°15′25″W﻿ / ﻿34.049167°N 118.256944°W﻿ / 34.049167; -118.256944
  (למפת לוס אנג'לס מוגדלת) מרכז Aon(למפת לוס אנג'לס רגילה) מרכז Aon
 
מרכז Aon (באנגלית: Aon Center) הוא גורד שחקים בלוס אנג'לס המשמש כבניין משרדים. המגדל, הנמצא בשדרות וילשייר 707, משמש את חברת הביטוח וניהול הסיכונים Aon. למבנה, שתוכן על ידי האדריכל צ'ארלס לאקמן, חתך ריבועי, עם מסכי זכוכית בצבע שחור וקו-מתאר לבן. בראשו מוצג לוגו אדום (כיום לוגו Aon, בעבר נקרא הבניין First Interstate Tower ו-Wells Fargo Tower, בין 1998 ו-2003 לא היה לוגו על הבניין). בבניין 62 קומות, שטח כל אחת מהן 1,626 מטר מרובע. נכון ל-2010 זהו הבניין השני בגובהו בלוס אנג'לס.
שיאי גובה

בעת הקמתו, בשנת 1973, היה המגדל בן 262 המטרים הגבוה ביותר ממערב לנהר המיסיסיפי, ב-1982 זכה בתואר זה מגדל ג'יי. פי. מורגן בטקסס (נקרא גם Texas Commerce Tower). עד שנת 1990 היה המגדל הגבוה ביותר בקליפורניה עד להקמת מגדל US Bank (נקרא בעבר Library Tower) בלוס אנג'לס.
השרפה בבניין

ב-4 במאי 1988 בשעה 10:00 בערך החלה לבעור שרפה בקומה ה-12. השרפה גברה עד מהרה וכילתה חמש קומות, היות שבבניין לא היו אמצעי כיבוי אש (התקן לא דרש זאת אז). 40 איש נפגעו, בהם עובד אחד שנהרג. השרפה כובתה רק ארבע שעות לאחר שפרצה. עלות תיקון הנזקים הכבדים שנגרמו הייתה 50 מיליון דולר והשיקום נערך במשך ארבעה חודשים. עקב השרפה בבניין שונו תקנות כיבוי אש בגורדי שחקים ונקבע שעל כולם להיות מצוידים במערכות גילוי וכיבוי אש ומתזים ("ספרינקלרים").
לקריאה נוספת

Cameron, Robert (1990). Above Los Angeles. San Francisco: Cameron & Company. ISBN 091868448X
Sam Hall Kaplan, L A Lost & Found: An Architectural History of Los Angeles, Hennessey & Ingalls, 2000 ISBN 978-0940512238
הערות שוליים

↑  דו"ח חקירת המקרה
מקצתו ככולו

מקצתו ככולו הוא כלל הלכתי האומר כי גם חלק מיחידת זמן נחשב לכולה, כגון הכלל המופיע בברייתא בתלמוד, מקצת היום ככולו, הקובע כי מקצת מהיום נחשב ליום, ולכן כאשר חלות מסוימת תלויה במספר קצוב של ימים, ניתן להחשיבה גם אם החלה באמצע יום - או נסתיימה באמצע יום. דוגמה נוספת היא לעניין המתנה בין בשר לחלב, שיש הנוהגים שמקצת השעה השישית ככולה ולכן יש ממתינים חמש שעות ומשהו ולא שש שעות שלמות.
דוגמאות

בנזירות - אחת מהדוגמאות לכלל הוא בהלכות נזירות. במשנה במסכת נזיר נאמר שמספר הימים המינימלי שבהם צריך מי שקיבל עליו נזירות לקיים דיני נזירות - הוא שלושים. רב מתנה הביא דרשה לכך, מהכתוב בפסוק ”קָדֹשׁ יִהְיֶה”, והמילה "יהיה" היא בגימטריה שלושים. עם זאת, סבור רב מתנה שאדם שקיבל עליו נזירות, וגילח את שערותיו ביום השלושים, יצא ידי נזירות, מכיוון שנהג נזירות בחלק הראשון של יום השלושים. חידוש מיוחד בכלל "מקצת היום ככולו" הוא בסוגיית נזיר זו, שבה נקבע כי לא רק שניתן להחשיב את החלק הראשון של היום השלושים ככולו של יום השלושים, אלא שניתן להחשיב את יום השלושים עצמו לתחילת הנזירות השנייה, במקרה שנזיר קיבל על עצמו שתי נזירויות. כלל דומה הוזכר גם על ידי רב, גם הוא בהלכות נזירות.
באבלות - במיוחד ידוע הכלל בהלכות אבלות. נהוג כי ביום השביעי של שבעת ימי האבל, יושבים האבלים שעה קלה ומקבלים תנחומים ולאחר שקיימו את "מקצת היום ככולו", הם קמים מאבילות שבעת הימים, ועוברים לאבילות שלושים היום, הנוהגת בחודש הראשון של האבילות. כמו כן מוזכר הכלל בנוגע לדין האומר שאם במהלך ימי השבעה או השלושים חל חג, החג דוחה את ימי האבילות לגמרי, ובלבד שכבר הגיעו ימי השבעה או השלושים והאבלים נהגו חלק מהם. לפי אבא שאול, אם ביום השמיני חל יום חג, נדחית מהאבלים תקנת ה"שלושים". הסיבה לכך היא, מפני שאומרים "מקצת היום ככולו", וממילא בוקרו של היום השביעי משלים את שבעת הימים, וחלקו השני של היום נחשב כבר חלק מימי השלושים, וכאמור, לאחר שחלו ימי השלושים, דוחה החג את גזירת השלושים מהאבלים ופוטר אותם מכך.
מחלוקת הראשונים

נחלקו הראשונים בגדר "מקצת היום ככולו", האם הכוונה היא שגם חלק מהיום נחשב ככולו, או שמא חלק מהיום גורר את שאר חלקי היום ומחשיב גם אותו כמו המקצת. לפי חכמי התוספות הכוונה היא שגם חלק מהיום נחשב ככולו, ולפי הרמב"ן והרשב"א הכוונה היא שהחלק הראשון של היום גורר את שאר היום והרי זה כאילו כל היום נתקיימו הדינים שהתקיימו בהתחלת היום. מסיבה זו, זבה שטבלה ביום השביעי שלה, לאחר ספירת שבעה נקיים ולאחר מכן ראתה שוב זיבה, הרי היא טהורה לשיטת רבי יוסי, מכיוון שבהתחלת היום הייתה טהורה ופקעו ממנה דיני זיבה. לעומת זאת, בתחילת ספירת שבעה נקיים, לא ניתן להחשיב את חלקו הראשון של היום כטהור אם נטמאת הזבה בסוף היום, והרשב"א מסביר כי הכלל "מקצת היום ככולו" נאמר רק כאשר במקצת היום חלה חלות מסוימת של טומאה או טהרה, אך כאשר הייתה טהרה - כי לא הייתה טומאה, הרי הטומאה שבסוף היום גורמת למפרע ליום להחשב כיום "טמא".
באחרונים

לא תמיד נאמר הכלל מקצת היום ככולו. כך למשל, איל הכשר להקרבה רק בהיותו בשנתו השנייה, אינו כשר להקרבה אם הוא ביום האחרון של השנה הראשונה. הסיבה לכך היא, שכאשר היום הוא רק אמצעי להשלים את ימות השנה, גם אם נאמר "מקצת היום ככולו", ניתן רק לומר שהיום כבר היה, אבל השנה עדיין לא נגמרה עד שיגמר גם סוף היום. מסיבה זו פוסק הרמב"ם שבדין בתי ערי חומה, שבהם נחלט הבית לקונה בשנה השנייה, לא נאמר הדין של מקצת היום ככולו, שהרי גם אם נאמר שהיום האחרון של השנה הראשונה עבר, עדיין לא נכנסה השנה השנייה.
הגבלות לכלל והרחבתו

ההסבר של הכלל הוא, כאשר נדרשת חלות מסוימת החלה על ידי יום, גם חלק מהיום עשוי לבצע אותה חלות, כי גם חלק מהיום הוא יום. לא רק יום, אלא כל זמן קצוב המחיל חלות מסוימת, אם עבר חלק מהזמן - הרי הוא ככולו.
נחלקו הפוסקים האם ניתן לומר "מקצת היום ככולו" גם ביום האחרון של 12 חודשי האבילות. התרומת הדשן, קובע שלא ניתן לומר על היום האחרון שמקצתו ככולו, כי אם כן, היינו צריכים לומר ש"מקצת החודש ככולו", כי דין האבילות מוזכר בתלמוד כ-"12 חודש" נמצא שהוא תלוי במספר החודשים העובר ולא במספר הימים, וברור וידוע שאין כך ההלכה. אך הרדב"ז מביא את דבריו והוא חלוק עליו, והוא סובר שהמספר "12" חודש הוזכר רק כסימן מקוצר למספר הימים - 355 יום. הוא קובע שלמרות שהתרומת הדשן נחשב לפוסק נכבד וחשוב, להלכה ניתן להקל ולומר גם כאן "מקצת היום ככולו", מפני שספק דרבנן לקולא. לעומת זאת, בשולחן ערוך וברוב הפוסקים נפסק להלכה להחמיר.
ראו גם

רובו ככולו
הערות שוליים

↑  ראו למשל כאן
↑  ספר במדבר, פרק ו', פסוק ה'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת נזיר, דף ה', עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת נזיר, דף ו', עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת נזיר, דף ט"ו, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף י"ט, עמוד ב', משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות אבל, פרק ז', הלכה ב'. וראו עוד בשיעורו של הרב עובדיה יוסף.
↑  תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף י"ט, עמוד א'.
↑  הראשונים הם בתלמוד בבלי, מסכת נידה, דף ל"ג, עמוד א'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות שמיטה ויובל, פרק י"ב, הלכה א'.
↑  שיעורי רבי משולם דוד הלוי סולובייצ'יק על מסכת ערכין דף ל"א ע"א.
↑  סימן רצ"ב
↑  שו"ת רדב"ז אבן העזר סימן תתצ"ה (חלק ג' סימן תנ"ד)
↑  יורה דעה סימן שצ"ה סעיף ג'.
מקס שאכמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בדצמבר 1858 בוקרשט, ולאכיה 
 פטירה:  3 באוגוסט 1925 (בגיל 66) וישי, צרפת 
 לימודי רפואה:  סורבון 
 תפקידים:  רופא פנימי 
 
מקסימיליאן (מקס) שאכמן (Maximilian (Max) Schachman;‏ 28 בדצמבר 1858 בוקרשט, נסיכות ולאכיה - 3 באוגוסט 1925 וישי, צרפת) היה רופא פנימי יהודי-רומני, אחד הרופאים הקלינאים הידועים ברומניה בשלהי המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

מקס שאכמן נולד בבוקרשט, אז נסיכות ולאכיה, כאחד משני בניהם של וילהלם (ולבל) שאכמן (יליד 1825) ושל מרים לבית מרכוס (1826 בוקרשט-1912).
הוא למד בגימנסיית לאזר ואחר כך בתיכון (כיום מכללת) "ספנטול סאווה" בעיר הולדתו. ב-1875 עבר את מבחני הבגרות באוניברסיטת בוקרשט. בצעירותו השתתף במלחמת העצמאות של רומניה בשנים 1877–1878.
הוא סיים לימודי רפואה בפריז בשנת 1882 ובשנים 1886-1883 השתלם ברפואה פנימית בבתי החולים של פריז, במיוחד בבית החולים סן לואי, בין השאר, כתלמידם של ז'אן מרטן שארקו ושל פיליפ גושה. בשנת 1885 סיים עבודת דוקטורט בנושא "תרומה למחקר של מקרה שחמת היפרטרופית של הכבד עם צהבת כרונית".