stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דברי גד החוזה
תקציר החיבור > פרק ז': דוד מונה את העם, בא על עונשו, ומתכפר בעולות על מזבח העולה

דוד המלך ערך מִפקד בכל ישראל כדי לדעת כמה אנשי-חיל יש בממלכתו, בשל הסתת השטן. יואב בן צרויה שר החיל התריע בפני דוד כי אין למנות את ישראל, אך בכל זאת יצא לפקוד את ישראל, ולאחר שסבב את ארץ ישראל הוא שב לדוד והודיע את מניין אנשי החיל: 1.6 מיליון. ה' שלח את גד להוכיח את דוד על חטאו, וכתוצאה מכך הכיר דוד בחטא. שוב שלח ה' את גד שאמר לדוד לבחור את העונש אותו הוא מעדיף – אחד מתוך שלושה – ודוד העדיף להיענש ביד ה' ('נפלה נא ביד ה' כי רבים רחמיו'). העונש היה מכת-דֶּבֶר, בה מתו 70,000 מישראל. דוד התפלל אל ה', הכיר בחטאו, וטען כי רק הוא ראוי לעונש. ה' נענה לו באמצעות מלאך אשר אמר לגד להודיע לדוד כי עליו להקים מזבח בגורן ארנן היבוסי. ארנן רצה לתת את הגורן חינם, אך דוד התעקש לקנות את השטח בזהב ובכסף עובר לסוחר. דוד בנה מזבח, הקריב עליו עולות ושלמים והמגפה נעצרה.
תקציר החיבור > פרק ח': דוד מקהיל את העם בעת זקנתו ודורש בפניו

ה' התגלה אל דוד, אישר את הברית ביניהם, והורה לו לדבר אל העם את הדברים שהוא שם בפיו. דוד הקהיל את העם בירושלים ודרש בפניהם. לאחר שדוד קרא בכינוייו השונים של ה' הוא הודיע לעם כי לכל אדם יש אפשרות לבחור את אשר יעשה. בדרשתו חיזק דוד את העם לעבוד את ה' ולקיים את מצוותיו, ולדבריו צירף הוא משל. דוד הוכיח את שומעיו לדבר בשלום איש עם רעהו, והבטיח שכר טוב למי שיאהב את ה', כפי שהוא אוהב גם את האדם. את הדרשה סיים דוד בתפילה לה' לברך את ישראל, ולאחר שהנוכחים ענו 'אמן אמן' הוא שילח את העם לביתו.
תקציר החיבור > פרק ט': חירם מלך צור מבקש מדוד להתגייר

חירם מלך צור פנה אל דוד המלך בבקשה להתגייר, אך דוד דחה את הבקשה והמליץ לחירם להיות ירא מה', הא-ל עושה הכל, ולקיים את מצוות בני נח, שכן אם יעשה זאת 'אזי טוב לך כל הימים'. דוד הסביר לחירם כי רק בני ישראל, בני בריתו של ה', מצווים לקיים את התורה. בהתקבל תשובת דוד שמח חירם וקרא לעמו לירא מאלוהי ישראל אשר בחר בישראל ובדוד עבדו. חירם הודיע את דברי דוד לשריו ולעמו, ולאחר מכן נשא נאום בעל אופי של חיזיון נבואי (בסגנונו של בלעם), על ניצחונו העתידי של דוד על כל בני חם ויפת. ה' שָמח על דברי חירם, ושלח את גד לומר לדוד כי ישרו הדברים בעיניו, ועל כן חירם ועמו יסייעו בבניית המקדש. כמענה לגד שיבח דוד את ה' ובירכו, והוסיף פסוקים מתהלים (פט,נג; קג,יא; קג,כב), כחתימה לפרק.
תקציר החיבור > פרק י': שיר-תהלה לא-ל אוניברסלי (תהלים קמה)

פרק י' הוא שיר שבח לא-ל, בו מהלל המשורר את ה', וקורא לאחרים להצטרף אליו בדברי שבח, התפעלות ותודה. המשורר מהלל את ה' הן בשל 'תכונותיו' המובעות בשמות-תואר או כינויים, כגון: מלך, גדול, נכבד, נורא, חסיד, טוב, צדיק, וכיוצא בכך, והן בשל האופן בו מנהיג ה' את העולם, בשמות-פעולה כגון: חנון, רחום, שומר, ועוד. המשורר מכיר במלכות ה', ורואה בה' א-ל המולך בכל העולם, בכל זמן, ועל כל הבריות. הכרה דתית זו מוליכה את המשורר למסקנה כי 'כל בשר' צריך להלל את ה' לנצח.
תקציר החיבור > פרק י"א: תפילה להצלה ושיר-תודה (תהלים קמד)

שתי תפילות התפלל דוד ביום בו הכו אלחנן בן יעיר ויהונתן בן שמעא את אויביהם (את לחמי אחיו של גלית ואת איש המדה). התפילה הראשונה היא תחינה אל ה' לסייע למשורר במלחמתו, לרדת מהשמים ולהשתמש באיתני הטבע ככלי-מלחמה כנגד אויביו: בני-נכר. לאחר מכן מובא שיר חדש לאלהים, שיר-תודה, ובו מהולל האל על כי הושיע את דוד מחרב רעה. המשורר מציין את שפע הטוב שהיטיב האל עם ישראל: בנים ובנות בריאים, צאן ומזון בשפע, וביטחון. הפרק מסתיים בפסוק 'אשרי העם שככה לו אשרי העם שה' אלוהיו'.
תקציר החיבור > פרק י"ב: דברי דוד האחרונים

לפני מותו דיבר דוד לפני ה' וישראל. לאחר שדוד ציין לערך עשרה מכינוייו של ה' (גדול, יחיד, תמים צדק, גומל דלים, יקיר, בכיר וכו'), הוא פונה אליו בבקשה לעזור לעם ישראל, ולשמור על אחדותו. תפילת דוד נמשכה בדרשה בה פנה אל עמו והורה לשומעיו לבל יעבדו אלילים ולדבוק ב-ה', על מנת שכך יזכו לבוא לירושלים הצפונה להם, ולראות את ה' עין בעין.
לאחר מכן (בתחילת פרק י"ג) מתואר מותו של דוד שאירע בשבת, ומובא פסוק-חתימה המפנה את הקורא לספרים בהם ניתן לקרוא על דוד המלך בצורה מלאה יותר: 'ויתר דברי דוד המלך עם כך מלכותו וגבורתו והעתים אשר עברו עליו ועל ישראל ועל כל ממלכות הארץ הנם כתובים על דברי שמואל הראה ועל דברי נתן הנביא'.
תקציר החיבור > פרק י"ג: תמר בת דוד הגיבורה

לאחר שתמר בת דוד נאנסה על ידי אחיה החורג אמנון (שמואל ב,יג), היא ברחה בסתר לבית אבי אמהּ, מלך גשור (בצפון ארץ ישראל). שלמה המלך ניסה לגלות היכן מסתתרת אחותו, אך לשווא. בהיעדרו של מלך גשור, ניסה פרשז, רֵעַ-המלך, לאנוס את תמר. לאחר שראתה כי כלתה אליה הרעה ביקשה תמר לדחות את המעשה עד אשר תנגן בכינור. בשעה שתמר ניגנה ושרה, היא התפללה בליבה אל ה' ('שלח אורך ואמתך להחזיקני ואל תתן את תאות רשע ערל וטמא') ואל דוד אביה ('אבי דוד, אבי דוד, אבי דוד, ראה את חרפתך וחרפת בתך') שילך לפני כיסא הכבוד ויבקש עליה רחמים. ה' שמע לקול דוד ('וישמע ה' את קול דוד בתמר בתו'), וגרם לכך שפרשז נרדם על חיקה של תמר. תמר התפללה אל ה' וביקשה שיסייע לה מכוחו של אביה דוד, כשם שסייע ליעל אשת חבר הקיני. לאחר מכן תקעה תמר את חרבו של פרשז בליבו, והרגה אותו, והתפללה תפילת-תודה לה'. תמר הובאה אל שרי המלך אשר שאלוה לפשר מעשיה, ולאחר שהשיבה: 'הכזונה יעשה את בת מלך?', היא ניתנה בבית המשמר. על מעשה זה של תמר דיווחו השרים למלכם אשר היה באותה שעה בירושלים אצל שלמה המלך. הדיווח נכתב על ספרים אשר נשלחו באמצעות רצים, אך כשהגיעו הרצים לירושלים הם נתפשו על ידי שומרי המלך שלמה, וכך נודע לשלמה המלך כי תמר הייתה כל אותה שעה בגשור, וכן התברר לו שמלך גשור כיחש לו באומרו כי לא ידע היכן תמר. כעונש על מעשה זה ציווה שלמה על בניהו בן יהוידע להרוג את מלך גשור ואת אנשיו, אשר נקברו במערת הערלים לפני שער הדיגים 'עד היום הזה'. שלמה שלח את בניהו עם אנשי חיל להביא את תמר חיה, ולהחריב את בית המלכות בגשור. עם בוא תמר לפני שלמה שואל אותה המלך מדוע ברחה לגשור ומדוע הרגה את פרשז. לשמע תשובותיה בירך אותה שלמה, שינה את שמה ל'טָפַת', כינה אותה בתואר 'בתי', ונתן אותה לאשה לבן אבינדב.
תקציר החיבור > פרק י"ד: החזון השלישי: המשפט האלוהי בראש השנה

בראש השנה (שנתיים לפני שנבנה בית המקדש הראשון), ראה גד חיזיון אלוהי בו יושב ה' על כסאו ושופט את עמו ישראל. איש לבוש בדים הביא לפני ה' שלושה ספרים 'אשר ביד כל אדם נכתבים'. עם ישראל נדון, והשטן אשר רוצה לקטרג מושתק על ידי המלאך. צבא מעלה נוכח במשפט, ולבוש בדים מציג בפני ה' שלושה ספרים: באחד כתוב 'צדקות עמו', בשני כתוב 'שגגות עמו', ובשלישי כתוב 'זדונות עמו'. החוזה מתאר את פסק הדין ומוסיף 'ונשתוממתי אל המראה כי לא ידעתי מה עשה ה' לי'. החוזה עבר טקס כפרה בידי כְּרוּב אשר הודיעו שמשפט אלוהי זה הוא 'חוק לישראל'. המלאך בירך את עם ישראל בשלום, החוזה ענה 'אמן', והמלאך חתם ב'אמן ואמן'.
פרסום כתב היד המלא

"דברי גד החוזה" ההדיר ופירש מאיר בר-אילן, הוצאה עצמית, 2015.
הערות שוליים

↑  סימונו: O0.1.20
↑  בין אם בגוף ראשון (דוד מדבר), בין אם בגוף שני (מדברים אל דוד), ובין אם בגוף שלישי (מדברים על דוד).
↑  Eichhorn, Johann Gottfried, Allgemeina Bibliothek der Biblischen Literatur, Leipzig 1787-1789, I, pp. 925-934; II, pp. 567-583.
↑  Schechter, S. Z., "Notes on Hebrew MSS in the University Library at Cambridge", Jewish Quarterly Review, (os) 6 (1894), pp. 136-145.
↑  דיון אודות מקור החיבור, באתר פורום אוצר החכמה
↑  ביקורת על הספר ראו: כנה ורמן, אהבה מקקלקלת את השורה, ביקורת על ספר דברי גד החוזה, קתרסיס, גיליון 29 תשע"ח 15-49; יוסף פאור, “Review of ‘Words of Gad the Seer, Printed for the first time from Cambridge MS O0.1.20: Copied in Cochin, India, in the 18th century’, by Meir Bar-Ilan,”,  Review of Rabbinic Judaism, vol. 19, no. 2 (2016): 301
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583532005171  LCCN: n2016024482  VIAF: 38146331754818690055   WorldCat (עם VIAF): 38146331754818690055 
המסיונר קלאודיוס ביוקאנן
שמריה גוטמן

| --- | --- |

 לידה:  15 בינואר 1909 גלאזגו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  22 באוקטובר 1996 (בגיל 87) 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה 
 מקום קבורה:  נען 
 פרסים והוקרה:  פרס יגאל אלון (1982) 
 תרומות עיקריות
 חפירות באזור מצדה, סוסיא, גמלא
 
קבר שמריה גוטמן בנען
שמריה גוּטמן (15 בינואר 1909 – 22 באוקטובר 1996) היה ארכאולוג ישראלי. ידוע בעיקר הודות לתרומתו לחקר מצדה ולחשיפת גמלא. הידע שרכש בתחום היה פרי לימוד עצמי ולא אקדמי. בצעירותו היה פעיל בתנועת הנוער העובד, בארגון החלוץ והיה מפקד המחלקה הערבית בפלמ"ח. מבין הראשונים שדיווחו על האקסודוס של ערביי ארץ ישראל במלחמת העצמאות במאמרו "לוד יוצאת לגולה" שפורסם בנובמבר 1948.
שנותיו הראשונות

שמריה גוטמן נולד ב-1909, ליהודה וסוניה גוטמן, בגלאזגו שבסקוטלנד, לשם עקרה משפחתו ב-1905 מרוסיה עקב חששו של האב, שהיה סוציאל־דמוקרט וחבר "פועלי ציון", שייאסר. גוטמן, הרביעי מבין שישה ילדים, עלה יחד עם משפחתו ארצה ב-1912. בני המשפחה התיישבו במרחביה, וחיו בה בדחק ובמחסור בעת מלחמת העולם הראשונה. שני הוריו של גוטמן נפטרו שנים מעטות לאחר עלותם ארצה: אביו ב-1917 ואמו ב-1922, והוא ואחיו התגוררו בבית האחות הבכורה מרים. מרקם ההוויה הייחודי של בית זה, אשר היה מקום מפגש לאנשי העלייה השנייה, תרם רבות לביסוס השקפת העולם הסוציאליסטית אותה פיתח גוטמן. את לימודיו התיכוניים עשה בבית הספר החקלאי מקוה ישראל, אך הוא לא סיים את לימודיו ובמקום זאת הצטרף אל תנועת הנוער העובד (לימים תנועת הנוער העובד והלומד), והיה מראשוני החברים בתנועה. בהמשך הדריך בעמק יזרעאל, ירושלים וחיפה ואף היה מזכיר כללי של התנועה. שמריהו גוטמן היה מראשוני קיבוץ נען, הקיבוץ הראשון של הנוער העובד, והיה חבר בו עד יומו האחרון. נישא לשרה פרבמן ונולדו להם שתי בנות ובן.
פועלו ביישוב

גוטמן היה חבר קבוצת הנוער העובד נען מאז היווסדה בשנת 1930, שימש מדריך נוער בתל אביב, חיפה וירושלים. היה שליח תנועת החלוץ לפולין בשנת 1935 ואיש המחתרת הציונית בעיראק בשנים 1942 עד 1945, שם פעל למען ארגון ההגנה היהודית המקומית ולמען העלאתם ארצה של יהודי עיראק. בינואר 1945 הוביל מסע לבחינת האפשרות לפרוץ דרך להעפלה מעיראק ואפשרויות ההתיישבות בנגב, מרביבים לאום רשרש. ב-1945 הצטרף לשירות הידיעות של ההגנה, לאחר מכן הצטרף לפלמ"ח והיה מפקד המחלקה הערבית. עם הקמת צה"ל, שימש קצין מודיעין והקים את ש"מ 18, המחלקה לפעולות מיוחדות במחלקת המודיעין. בשנת 1949 יזם את מבצע ייצוב בו הוביל פלוגת אלכסנדרוני שתפסה את עין גדי, תוך ניצול היכרותו עם האזור ותוואי הקרקע. בכך תחם גוטמן את עין גדי, מצדה, ודרום מדבר יהודה בגבולותיה של מדינת ישראל שזה עתה קמה. בשנת 1966 נשלח מטעם המוסד לייעץ למנהיג הכורדים מוסטפא ברזאני במאבק המורדים הכורדים נגד עיראק.
מפעלו הארכאולוגי

גוטמן עלה לראשונה למצדה בגיל עשרים וארבע בשנת 1933 והשפיע יותר מכל אדם אחר על חשיפת ושחזור שרידיה והפיכתה לסמל. גוטמן זיהה את הערך החינוכי הגלום במיתוס מצדה, וב-1942 ערך על פסגתה את הסמינר הראשון של הנוער העובד ושל המחנות העולים. "מאז" העיד גוטמן "ראיתי עצמי כמי שחייב לחקור את מלחמת היהודים ברומאים". בעקבות התעניינותו בנושא המרד ברומאים והקשיים שעורר מרד זה ביחס החברה היהודית, הביא גוטמן להקמת המשלחת הארכאולוגית הראשונה למצדה בשנים 1955 עד 1956 מטעם האוניברסיטה העברית והיה אחד מראשיה. עד אז נחפרה מצדה מעט וזאת רק בידי חוקרים זרים. ב-1961 חפר ושיחזר את אחד המחנות הצבאיים הרומיים שצרו על מצדה ועל כך פרסם ב-1964 את ספרו "עם מצדה : פרקי סיור ומחקר". גוטמן השפיע על יגאל ידין לבצע חפירות במצדה, ואף השתתף בחפירותיו של ידין בשנים 1963 עד 1964. עיקר עבודתו של גוטמן התרכזה באזור החומה, ובה מצא בין היתר את השקלים הראשונים שהתגלו באזור זה. בין לבין השתתף בקיץ 1956 ובקיץ 1957 בחפירות בתל עירני.
בתום מלחמת ששת הימים עמד גוטמן בראש סקר החרום  בצפון רמת הגולן. בשנים 1968 עד 1969 עמד בראש חוליית הסקר הארכאולוגי בהר חברון, ששמה לעצמה כיעד את איתורם של יישובים יהודים מתקופת בית שני, המשנה והתלמוד. גוטמן יזם ועמד בראש חפירת בית הכנסת בחורבת סוסיא, היה זה אות לדבקותם של היהודים בסוסיה, אל מול נסיגת היישוב היהודי בהר חברון, מנגד.
בשנת 1970 יצא גוטמן לשלוחת דיר קרוח, בנחל דליות שברמת הגולן. לאחר סקר שערך במקום, זיהה שם את שרידי העיר גמלא, שאזרחיה ניהלו קרב גבורה עד מוות עם הצבא הרומי ובכך חיזק את הזיהוי שהציע יצחקי גל שנתיים לפני כן. על כך פרסם מאמר ב-1971. מאז 1976 ניהל במשך אחת עשרה שנים רצופות חפירות בעיר גמלא וחשף את בית הכנסת, בתי מגורים, ביצורי העיר ועדויות למלחמה האחרונה שלה.
קיבל את פרס יגאל אלון ל"מעשה מופת חלוצי" בשנת תשמ"ב. בשנת 1984 זכה בפרס יצחק בן-צבי. בשנת 1991 הוענק לו דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת חיפה.
ספריו

עם מצדה: פרקי סיור ומחקר, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשכ"ה (1964).
גמלא: הרקע ההיסטורי, עונת החפירות הראשונה, תל אביב: המדור לידיעת הארץ בתנועה הקיבוצית (תשל"ז).
גמלא: החפירות בשלוש העונות הראשונות, עורך: יעקב שחר, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1981.
גמלא: החפירות בשמונה העונות הראשונות, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשמ"ה.
גמלא, עיר במרד, שמריה גוטמן, יואל רפל. תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ד-1994; גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
הערות שוליים

↑  אבי נבון, ‏מסע ה-14 לאום רשרש: סיפור המסע הראשון שחצה את הנגב ברגל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 9 בינואר 2019
↑  מימצאים מפתיעים ורבי ערך נתגלו בחפירות בתל־גת, חרות, 4 בספטמבר 1956
הסתיימה עונת החפירות בגת, למרחב, 28 באוגוסט 1957
↑  אורי שמחוני, "לוייתן לבן", הוצאת גלורי, 2006, עמוד 35.
↑  מגלה העיר גמלא ־ חתן פרס יצחק בן־צבי, מעריב, 18 באפריל 1984
↑  מקבלי התואר דוקטור כבוד מאוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת חיפה
| ידיעת ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| כללי | ארץ ישראל • ידיעת ארץ ישראל • מחקר אזור בארץ ישראל |  |
| תחומי מדע | היסטוריה • גאוגרפיה • גאולוגיה • אקלים • החי • הצומח • הצפרות בישראל |  |
| תחומי הפעילות | לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה • של"ח וידיעת הארץ • סדרות חינוך • לימודי ארץ ישראל • חוגי סיירות • החקלאות בישראל |  |
| מוסדות | בתי ספר שדה • האגודה הגאוגרפית הישראלית • החברה ההיסטורית הישראלית • החברה המזרחנית הארץ-ישראלית • החברה להגנת הטבע • החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה • המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל • המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן • המכון לארכאולוגיה (אוניברסיטת תל אביב) • המכון לארכיאולוגיה ע"ש זינמן • המכון לארכיאולוגיה גלילית • המכון ללימודי ים ע"ש ליאון רקנאטי • המרכז הבינלאומי לשימור ע"ש העיר רומא • המרכז למיפוי ארץ ישראל • המרכז למיפוי ישראל • העמותה הישראלית לפרהיסטוריה • הקרן לחקר ארץ ישראל • יד יצחק בן-צבי • מכון אבשלום • מכון ישראלי לארכאולוגיה • רשות העתיקות • רשות הטבע והגנים |  |
| מסלולים מסומנים | שביל ישראל • שביל ישראל לאופניים • שביל ירושלים • שביל הגולן • שביל הסנהדרין • שביל גולני • שביל הים • סובב כנרת |  |
| חוקרי ארץ ישראל | בנימין מטודלה • אשתורי הפרחי • יהוסף שוורץ • אברהם משה לונץ • אברהם יעקב ברור • זאב וילנאי • יוסף ברסלבי • שמריה גוטמן • צבי אילן • יוסי בן-ארצי • אורי דביר • ספי בן-יוסף • שמואל אביצור • ברוך ספיר • מורה דרך |  |
| ספרי יסוד | ארץ-ישראל: ספר-המסעות • מדריך ארץ ישראל • אנציקלופדיה אריאל • מדריך ישראל • כל ארץ ישראל • אנציקלופדיה לתולדות ארץ-ישראל • אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298151605171  ISNI: 0000 0000 6696 8197  LCCN: n83065494  SUDOC: 197263224  VIAF: 65380850   WorldCat (עם VIAF): 65380850 
מחנה החפירות באוהלים של שמריה גוטמן למרגלות גמלא
מיכאל שחם (פסל)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1938 (בן 86 בערך)
 יצירות ידועות:  "החייל האלמוני" בגן הלאומי בקיסריה
"החייל האלמוני", בגן הלאומי בקיסריה
"מאבק פנימי", בית החלום תל השומר
מיכאל "מייקל" שחם (נולד בשנת 1938) הוא פסל ישראלי. יצר ועיצב את הפסל "החייל האלמוני" בגן הלאומי בקיסריה.
ביוגרפיה

שחם נולד בניו יורק. סבא שלו היה אמן. בשנת 1948 עלה לישראל עם משפחתו והתחנך בקיבוץ שדות-ים.
בשנת 1957 למד בהדרכתו של יחיאל שמי, בשנת 1960 למד אצל יצחק דנציגר ובשנים 1961–1968 למד בבית הספר לאמנות "ארט סטודנטס ליג", ניו יורק (אנ').
בשנת 1967 לחם במלחמת ששת הימים ובשנת 1973 לחם מלחמת יום הכיפורים. פעם אחת, כשהיחידה שלו ארבה לאויב, הוא נאלץ להרוג כמה אנשים כשהם זינקו אליהם מאחורי משאית. המראה הקשה הותיר בו חותם עמוק ובלתי ניתן לשינוי; הוא ידע שיום אחד יעשה מזה פסל, "החייל האלמוני".
שחם מתגורר בבאסקינג רידג', ניו ג'רזי (אנ'). הוא מלמד גילוף בעץ בבית הספר האמריקאי לגילוף עץ, בוויין ניו ג'רזי וגם מלמד פיסול באבן.
תערוכת יחיד

1972 – בית האמנים בירושלים
תערוכות קבוצתיות

1969 – פסטיבל האמנות, ציור ופיסול 69, גני התערוכה, תל אביב
1970 – חברים חדשים ג, עמותת הציירים והפסלים, תל אביב
פיסול במרחב הציבורי

מאבק פנימי – בית חולים תל השומר
החייל אלמוני – גן לאומי קיסריה, נוצר בעקבות המראות הקשים שנגלו לעיני הפסל במהלך מלחמת יום הכיפורים
כיסא הבישוף – גילוף מהגוני לכנסייה היוונית-אורתודוקסית ביחד עם סקוט סברנס (2019)
חלק מקיר תורמים – בספריית מוריסטאון, ניו ג'רזי. לוחות מברונזה כל אחד בגובה 12 אינץ'
שעמ ישראל – כותרת התפילה עברית מגולפת ביד בעץ אגוז באותיות בגודל 10 אינץ', בבית הכנסת עדת שלום במוריס פליינס ניו ג'רזי.
דולפינים – מברונזה, בבניין המטרופלקס 1 אדיזסון, ניו ג'רזי
דולפינים – בספרייה שבאי לונג בי'ץ
הערות שוליים

↑  נעמי בנצור, תערוכת פיסול של מיכאל שחם, מעריב, 14 בינואר 1972
↑  אריאלה הראל, מיכאל שחם, דבר, 28 בינואר 1972
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מיכאל שחם (פסל)".
ניר ח"ן

| --- | --- |
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: לכיש
גובה ממוצע: ‎104 מטר
תאריך ייסוד: 1956
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 652 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) ניר ח"ן(למפת השפלה רגילה) ניר ח"ן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ניר ח"ן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ניר ח"ן31°36′32″N 34°42′53″E﻿ / ﻿31.6088236041447°N 34.7147370188865°E﻿ / 31.6088236041447; 34.7147370188865  heמפת היישובים של מועצה אזורית לכיש (in English: Lakhish Regional Council) באדום - ניר ח"ן בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

נִיר חֵ"ן הוא מושב של מועצה אזורית לכיש במישור החוף הדרומי בין קריית גת לאשקלון.
היסטוריה

הגרעין המייסד של ניר ח"ן כלל כתשעים צעירים מחיפה שנענו לאתגר ההתיישבות בנגב. בתחילת 1955 עלתה קבוצת חלוץ של הגרעין לאיבים,  להכשרה זמנית עד הקמת נקודת הקבע. הגרעין השתייך לאיחוד הקבוצות והקיבוצים והחליט על הקמת מושב שיתופי. היישוב הוקם על חלק מאדמות העיירה אל-פאלוג'ה, שתושביה נמלטו ממנה במהלך מלחמת העצמאות.
בתחילה הייתה כוונה לקרוא למושב "הילה" בהתאמה לשמות היישובים השכנים "נגה", "זוהר", "נהורה" שקבלו שמות של "אור". אולם כאשר נורתה  אבן הפינה למושב, ב-21 בספטמבר 1955, הוכרז כי שמו יהיה "ניר ח"ן", לזכר 58 נוסעי מטוס "אל על" שהופל בשמי בולגריה ב-27 ביולי 1955. בגימטריה ח"ן=58.
ניר ח"ן הוקם כמושב שיתופי, אז היחיד בחבל לכיש. שאר חברי הגרעין יועדו להגיע ליישוב באביב 1956 עם השלמת בניית הבתים. בשנים הראשונות גידלו במושב חזירים. הגרעין המייסד לא הצליח למלא את המושב, לכן הופנו אליו בוגרים של גרעיני נח"ל. בשנת 1972 הוקמו ביישוב 40 ביתנים לקליטת עולים חדשים מצרפת, בהם נקלטו 30 משפחות עולים.
בפברואר 2016, לציון 60 שנה להפלת המטוס, נחנכה במושב אנדרטה לזכר 58 הנספים באסון הפלת המטוס.
המושב היום

כיום המושב מונה 120 משפחות, חלקן בעלות משק וחלקן מתגוררות בהרחבה של המושב.
במושב מועדון נוער הפעיל יומיים בשבוע ובו צוות המונה 16 מדריכים צעירים משכבות י'-יב'. מספר החניכים גדל מאוד בשנים האחרונות ועומד כיום על כ-80 ילדים מכיתה ד' ועד יב'.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  גרעין חיפני להתישבות בנגב, דבר, 15 במרץ 1955
↑  גרעין ראשון מבני הארץ להתישבות בחבל לכיש, הארץ, 20 במרץ 1955
↑  ישוב הדש בחבל לכיש הוקם על ידי בני חיפה, דבר, 22 בספטמבר 1955
↑  עולים מפרס הקימו ישוב בלכיש, דבר, 11 ביולי 1955
↑  אבן פנה למושב "ניר ח"ן" ע"ש 58 חללי מטום "אל-על", הַבֹּקֶר, 22 בספטמבר 1955
↑  שנתיים להתנחלות בחבר לכיש, קול העם, 22 במאי 1957
↑  הונחה אבן הפנה למושב שיתופי "ניר ח"ן", על המשמר, 22 בספטמבר 1955
↑  ניר חן, הצופה, 15 ביולי 1960
↑  זני צדקוני, 12 ה"מייסדים" של מושב אלמגור, למרחב, 10 במרץ 1964
↑  ביקוש בחבל לכיש, מעריב, 17 בספטמבר 1972
↑  מושבים קולטים עולים, דבר, 12 באוקטובר 1972
↑  אנדרטה לזכר 58 (ח"ן) נספי מטוס אל על הוקמה במושב ניר ח"ן, אתר ישובניקנט, 23 בפברואר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588154805171  VIAF: 317286944   WorldCat (עם VIAF): 317286944 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלבום פסקול

אלבום פסקול הוא כל אלבום המשלב מוזיקה שהוקלטה ישירות מפסקול של סרט קולנוע או תוכנית טלוויזיה.
אלבום הפסקול הראשון שיצא באופן מסחרי היה Snow White and the Seven Dwarfs, פסקול הסרט "שלגיה ושבעת הגמדים" של חברת וולט דיסני בשנת 1938.
אלבומי הפסקול הנמכרים ביותר

| דירוג | שנה | אלבום | אמנים | מכירות | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1992 | The Bodyguard | ויטני יוסטון ואמנים שונים | 45,000,000 |  |
| 2 | 1977 | Saturday Night Fever | בי ג'יז ואמנים שונים | 40,000,000 |  |
| 3 | 1987 | Dirty Dancing | אמנים שונים | 32,000,000 |  |
| 4 | 1997 | Titanic: Music from the Motion Picture | ג'יימס הורנר ואמנים שונים | 30,000,000 |  |
| 5 | 1978 | Grease: The Original Soundtrack from the Motion Picture | אמנים שונים | 28,000,000 |  |
| 6 | 1990 | Aashiqui | נאדים שרוואן | 20,000,000 |  |
| 7 | 1995 | Dilwale Dulhania Le Jayenge | ג'טין ללית | 20,000,000 |  |
| 7 | 1984 | Purple Rain | פרינס ודה רבולושן | 20,000,000 |  |
| 7 | 1983 | Flashdance | אמנים שונים | 20,000,000 |  |
| 10 | 1995 | Bombay | א. ר. רחמן | 15,000,000 |  |
| 10 | 1994 | The Lion King | הנס צימר ואמנים שונים | 15,000,000 |  |
אלבומי הפסקול המושמעים ביותר בפלטפורמות הסטרימינג

| דירוג | שנה | אלבום | אמנים | השמעות במיליארדים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2015 | Furious 7 ("See You Again") | ויז קאליפה, צ'ארלי פות' | 4.9 |  |
| 2 | 2018 | A Star Is Born | ליידי גאגא, בראדלי קופר | 4.3 |  |
| 3 | 2017 | The Greatest Showman | יו ג'קמן, קיילה סטל, זאק אפרון, זנדאיה, אמנים שונים | 4 |  |
| 4 | 2013 | Frozen ("Let It Go") | רוברט לופז, קריסטן אנדרסון-לופז, אידינה מנזל, קריסטן בל | 3.1 |  |
| 5 | 2016 | Moana | לין-מנואל מירנדה, מארק מנסינה, אופטאיה פוא'י, אאולי'אי קרוואלהו, אלסיה קארה | 2.5 |  |
| 6 | 2016 | Suicide Squad | סקרילקס, ריק רוס, ליל ויין, ויז קאליפה, אמנים שונים | 2.5 |  |
| 7 | 2015 | Fifty Shades of Grey | אלי גולדינג, דה ויקנד | 2.4 |  |
| 8 | 2016 | Trolls ("Can't Stop the Feeling!") | ג'סטין טימברלייק | 1.7 |  |
| 9 | 2017 | Tiger Zinda Hai | וישאל–שאקר, אירשד קמיל, אטיף אסלאם, וישאל דדלני, נהא בחסין, אמנים שונים | 1.6 |  |
| 10 | 2018 | Bohemian Rhapsody ("Bohemian Rhapsody") | קווין | 1.6 |  |
ראו גם

פסקול
אלבום מחזמר
הר סטנלי

| --- | --- |
הר סטנלי
הר סטנלי
 מידע כללי
 גובה:  5,109 מטר
 מדינה:  הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו אוגנדה אוגנדה
 מיקום:  גבול אוגנדה–הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
 רכס הרים:  רכס רוונזורי
 העפלה ראשונה:  1906, על ידי הדוכס לואיג'י אמדאו וצוותו
 קואורדינטות:  0°23′09″N 29°52′18″E﻿ / ﻿0.38583°N 29.87167°E﻿ / 0.38583; 29.87167
  (למפת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו מוגדלת) קינשאסה לובומבאשי מבוג'י-מאיי קיסנגני בוקאבו טשיקאפה קיקוויט בוניה מבנדאקה אנגולה זמביה טנזניה בורונדי רואנדה אוגנדה דרום סודאן הרפובליקה המרכז-אפריקאית קונגו האוק. האטל. הר סטנלי(למפת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו רגילה) קינשאסה לובומבאשי מבוג'י-מאיי קיסנגני בוקאבו טשיקאפה קיקוויט בוניה מבנדאקה אנגולה זמביה טנזניה בורונדי רואנדה אוגנדה דרום סודאן הרפובליקה המרכז-אפריקאית קונגו האוק. האטל. הר סטנלי(למפת אוגנדה רגילה) קמפלה גולו לירה מבאלה ג'ינג'ה אנטבה קבאלה מורוטו ארוא מבארארה פורט פורטל דרום סודאן קניה רפ. דמ. קונגו  רואנדה טנזניה אגם ויקטוריה  אגם אלברט הר סטנלי(למפת אוגנדה מוגדלת) קמפלה גולו לירה מבאלה ג'ינג'ה אנטבה קבאלה מורוטו ארוא מבארארה פורט פורטל דרום סודאן קניה רפ. דמ. קונגו  רואנדה טנזניה אגם ויקטוריה  אגם אלברט הר סטנלי
הר סטנלי (אנגלית: Mount Stanley) הוא ההר הגבוה ביותר ברכס רוונזורי (הרי הירח), המצוי על הגבול בין אוגנדה והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, והוא השלישי בגובהו באפריקה, אחרי הקילימנג'רו (5,895 מטר) והר קניה (5,199 מטר).
הר סטנלי מורכב משתי פסגות תאומות ומכמה פסגות נמוכות יותר:
| פסגה | מטרים | רגל |
| --- | --- | --- |
| פסגת מרגריטה | 5,109 | 16,763 |
| אלכסנדרה | 5,091 | 16,703 |
| אלברט | 5,087 | 16,690 |
| סאבויה | 4,977 | 16,330 |
| הלנה | 4,968 | 16,300 |
| אליזבת | 4,929 | 16,170 |
| פיליפ | 4,920 | 16,140 |
| מואביוס | 4,916 | 16,130 |