stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניסן שריפי

| --- | --- |

 לידה:  19 בספטמבר 1967 (בן 57) י"ד באלול תשכ"ז נתניה
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן, האוניברסיטה הבינלאומית לעסקים ומשפטים, הקריה האקדמית אונו
 תפקידים בולטים:  יו"ר חדשות ערוץ 10, יו"ר ועדת הרדיו האזורי
 פעילויות נוספות:  הקמת בית כנסת, גילוי קבר הרדב"ז
 
ניסן שריפי (נולד ב-י"ד באלול תשכ"ז, 19 בספטמבר 1967) הוא עורך דין ישראלי, העוסק בעיקר בליטיגציה בתחום המקרקעין, תכנון ובנייה ורישוי עסקים. בעלים ומנהל של משרד עורכי הדין "ד"ר ניסן שריפי" ויו"ר הוועדה הארצית של לשכת עורכי הדין בישראל בתחום רישוי עסקים. כיהן כיו"ר הראשון של חברת חדשות 10 וכחבר במועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, שם שימש, בין השאר, כיו"ר ועדת הרדיו האזורי, הממונה על אישור לוח השידורים של 13 תחנות הרדיו האזורי בישראל.
ביוגרפיה

בילדותו למד בבית הספר היסודי הדתי רש"י בשכונת קריית נורדאו בנתניה. בגיל צעיר מאוד הצטרף להפגנות הפנתרים השחורים בתל אביב, ולאחר מכן היה פעיל במחאות חברתיות נוספות. היה חבר במועדון 'כפפות הזהב' והתחרה בתחרויות אגרוף ברחבי ישראל. למד בתיכון הדתי בר-אילן, ועם סיום לימודיו התנדב לשרת בחיל הים כחובש קרבי-ימי. במילואים משרת כקצין בדרגת רס"ן ביחידת חקירות וכיועץ משפטי.
למד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן וקיבל תואר ראשון בשנת תשנ"ה (1995). למד לתארים מתקדמים במסגרת האוניברסיטה הבינלאומית לעסקים ומשפט באוקראינה, שם רכש את גם את הידיעה בשפה הרוסית, וקיבל בשנת תשס"ח (2008) תואר דוקטור למשפטים. עבודת הדוקטורט שכתב נסובה אודות דיני המיסים שהתפתחו בעולם כולו לא במעט בזכות מערכת המיסוי השיטתית במשפט העברי. בשנת תשע"ט (2019) סיים תואר שני בהצטיינות יתירה במדעי היהדות בקריה האקדמית אונו. במסגרת זו וגם לאחריה ערך מחקרים.
בשנת תשנ"ה הקים משרד עורכי דין, הפעיל עד היום, ובמסגרתו ייצג אלפי לקוחות בתחומי המיסים, תכנון ובנייה ורישוי עסקים. במשרדו ייצג שריפי רבים מראשי ארגוני הפשיעה בישראל כאשר הסתבכו בעבירות מס, הלבנת הון, תכנון ובנייה ורישוי עסקים (פרנסואה אבוטבול, שמעון בן-חמו, יוסי מלכה, ברוך בוקל, נחמן כהן ועוד), ובמקביל באותה תקופה ייצג קציני משטרה בתביעות שונות (רפ"ק משה פלדינגר, נצ"מ יורם ברינה, כמו כן ייצג את הבלשים : ראובן סומך, עשהאל תירם, ויואב רצהבי ועוד).
במקביל לעיסוקו כעורך-דין, עסק גם בכתיבה, ומאמרים רבים שלו פורסמו בכתבי-עת משפטיים.
בשנת תשס"א (2001) נתמנה ליו"ר הראשון של חברת חדשות 10 ולחבר במועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, שם שימש, בין השאר, כיו"ר ועדת הרדיו האזורי, הממונה על אישור לוח השידורים של 13 תחנות הרדיו האזורי בישראל, במסגרת תפקידו קבע כי על כל תחנת רדיו אזורי לעשות לפחות שיעור אחד על פרשת השבוע מדי יום שישי.
החל משנת 2015 מכהן כיו"ר ועדת רישוי עסקים של לשכת עורכי הדין והיה שותף להתוויית רבים מהתיקונים שבוצעו מאז בדיני רישוי עסקים, לרבות הרפורמה בתחום זה בשנת 2018. כמו כן, צורף כחבר מן המניין באקו"ם לאחר ששיר שחיבר הולחן והושמע ברדיו.
שריפי שימש גם כיועץ משפטי לרב עובדיה יוסף, וכן סייע להחזיר לו את שעון היד האישי לאחר שנגנב.
פעילות חברתית

שריפי ידוע כמי שמגן על מוסדות דת מול הרשויות, בעיקר עקב חריגות בנייה ופלישות לשטחים ציבוריים, וניהל את המאבקים הציבוריים כנגד פתיחת הקניון שבשכונת עיר ימים בשבתות וחגים. סייע משפטית להקמת בית ספר דתי בדרום נתניה, כנגד העתירות שהוגשו נגדו.
בשנת תש"פ (2020) הגיש עתירה לבג"ץ בדרישה לאפשר פתיחת בתי כנסת ותפילות במתווה ראוי גם בעיצומה של מגפת הקורונה.
פעילות חברתית > הקמת בית כנסת

שריפי הקים בית כנסת על שם אמו בשכונת רמת פולג, הוא נקרא באר חנה. הוא סייע לבית הכנסת בהליכים המשפטיים הכוללים ייצוג בבג"ץ כנגד הרפורמים שניסו למנוע את הקמת בית הכנסת, וכן בתחזוקה השוטפת של בית הכנסת. הוא הביא לבית הכנסת ספר תורה עתיק בן כ-400 שנה מעיראק
פעילות חברתית > קבר הרדב"ז

בשנת תשע"ו גילה את קבר הרדב"ז לאחר כתיבת מאמר מחקרי אודות מקומו המדויק של הקבר ובעקבות כך קברו מצוין בבית העלמין העתיק בצפת.
הערות שוליים

↑   אתר האינטרנט הרשמי של משרד עורכי הדין ד"ר ניסן שריפי
↑  ענבל אביב, מועצת הרשות השנייה: למנות את עו"ד שריפי ליו"ר דירקטוריון חברת החדשות של ערוץ 10, באתר News1 מחלקה ראשונה, 29 באפריל 2003
↑  מחקר משפטי קובע: "על המדינה להכיר בניצולי הפרהוד כנפגעי הנאצים", באתר ישראל היום, 26 בינואר 2020
כתבה בנתניהנט
↑  דודו כהן, ‏"בלב ים הבנתי שיש בורא לעולם הזה", באתר ‏מאקו‏, 18 באוקטובר 2012
↑  זיו גולדפישר, בסופש בזמן מעריב: עורך הדין שלא מתבייש לייצג ארגוני פשיעה, באתר nrg‏, 20 בדצמבר 2012
↑
"הסמכות לעכב ביצועו של צו סגירה לעסק"- מקרקעין ט/1, עמ' 1
"לא חרבה ירושלים אלא בשל סרבני מס שבה", מיסים כב/5, א-6
"מיסוי מקרקעין-כל התיקונים", מקרקעין וערכם, דצמבר 2005
"מיסוי מקרקעין- תיקונים אחרונים", מיסים און-ליין, נובמבר 2005
"מיסוי מקרקעין-כל השינויים", מקרקעין א/4 (יולי 2002) עמ' 37.
↑  כתבה באתר נתנינט. השיר "גדולה ועצומה"
↑  רענן בן צור, האסיר התחרט: השעון הגנוב של הרב עובדיה הוחזר, באתר ynet, 4 בפברואר 2004
↑  הוגשה עתירה לבג"ץ: "לא ייתכן שניתן להפגין ללא הגבלה, אך לא להתפלל בעשרה באותו המקום",  באתר כיפה, 5 באפריל 2020
עתירה: לאפשר תפילות - כמו הפגנות, באתר ערוץ 7, 5 באפריל 2020
↑  שמעון כהן, סוף להקפאת בניית בתיהכנ"ס בנתניה, באתר ערוץ 7, 21 בדצמבר 2009
↑  מבצע הצלת ספר התורה מבגדד, כתבה בשיחת השבוע
↑  כתבה באתר הידברות(הקישור אינו פעיל, 17 במרץ 2023)
↑  אינדיאנה ג'ונס מצפת: עו"ד ניסן שריפי איתר את הקבר של גדול הפוסקים בתור הזהב, כתבה ב"חדש בגליל" על זיהוי קבר הרדב"ז
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007405905505171  VIAF: 267155103934676200993   WorldCat (עם VIAF): 267155103934676200993
עלי זלצברגר

| --- | --- |

זלצברגר, 2013
 לידה:  12 במרץ 1960 (בן 65) ישראל ירושלים, ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  הגימנסיה העברית רחביה 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה 
 בן או בת זוג:  פניה עוז-זלצברגר 
 
עלי מרדכי זלצברגר (נולד ב-12 במרץ 1960) הוא משפטן ישראלי, נשיא לשעבר של האיגוד האירופי למשפט וכלכלה, פרופסור מן המניין ודקאן לשעבר של הפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה

נולד בירושלים ללוטה זלצברגר, מרצה לעבודה סוציאלית ולימים סגנית ראש עיריית ירושלים, ולמכבי זלצברגר, רופא נשים ומנהל בית החולים משגב לדך. למד בגימנסיה העברית רחביה, ובילדותו השתתף בתפקידים ראשיים בתסכיתי רדיו של אולפן הילדים הירושלמי של רשות השידור. לאחר שירותו בצבא ההגנה לישראל ביחידה 8200, לרבות שנתיים בשירות קבע, למד משפטים באוניברסיטה העברית, וסיים בהצטיינות ב-1987. במסגרת ההתמחות עבד עם השופט (לימים נשיא) בית המשפט העליון אהרן ברק, ועם המשנה לפרקליט המדינה דאז ולימים נשיאת בית המשפט העליון, דורית ביניש.
שימש רכז סניף ירושלים של האגודה לזכויות האזרח וחבר הנהלת האגודה בשנים 1984–1988. למד תיאטרון בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
בין השנים 1988–1993 למד לתואר דוקטור במשפטים באוניברסיטת אוקספורד, ועבודת הדוקטורט שלו עסקה בניתוח כלכלי של הרשות השופטת בישראל, באנגליה ובארצות הברית. מ-1993 הוא מלמד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה, בה כיהן כממלא מקום הדקאן בשנים 2002–2005, וכדקאן בשנים 2005–2008. לימד כפרופסור אורח באוניברסיטת פרינסטון, באוניברסיטת קרליפורניה בלוס אנג׳לס, באוניברסיטת הומבולדט שבברלין, באוניברסיטת אוטרכט, באוניברסיטת טורינו, באוניברסיטת סן גאלן בשויץ ובאוניברסיטת המבורג.
שימש חבר בוועדת מקצוע האזרחות של משרד החינוך ובמועצה הציבורית של המכון הישראלי לדמוקרטיה.
בשנים 1997–2009 כיהן כנציג ישראל בהנהלת תוכנית ארסמוס האירופית למשפט וכלכלה. בשנים 1995-2008 היה חבר בוועדת ההיגוי של האיגוד האירופי למשפט וכלכלה, וכיהן בו כסגן נשיא בשנת 2007 וכנשיא האיגוד בשנים2008-2011, הישראלי הראשון בכהונה זו.
זלצברגר הוא חבר בפורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה, הפועל נגד שינויי המשטר שהוצעו במערכת המשפט בשנת 2023.
נשוי להיסטוריונית פניה עוז-זלצברגר, בתו של הסופר עמוס עוז, ולהם שני בנים.
ספריו

Law, Economic and Cyberspace, co-authored with Niva Elkin-Koren, Edward Elgar, 2004
The Limits of Analysis: Intellectual Property in the Digital Age from a Law and Economics Perspective, co-authored with Niva Elkin-Koren, Routledge-Cavendish, 2012
מבחר ממאמריו

The Law and Economics Analysis of Intellectual Property: Paradigmatic Shift from Incentives to Traditional Property, Review of Law and Economics (2010)
Judicial Activism in Israel: Sources, Forms and Manifestations, Oxford University Press, 217-271 (2008)
“The Economic Analysis of Law” The Dominant Methodology for Legal Research, 4 Haifa Law Review, 207-235 (2008)
Economic Analysis of the Public Domain, THE FUTURE OF THE PUBLIC DOMAIN, Ch. III, 27-59, Kluwer Law International (2006)
Judicial Appointments and Promotions in Israel - Constitution, Law and Politics, APPOINTING JUDGES IN THE AGE OF JUDICIAL POWER: CRITICAL PERSPECTIVES, Kate Malleson, Peter Russell, eds., Toronto University Press (2005)
The Economic Analysis of Law - The Dominant Methodology for Legal Research, co-authored with Niva Elkin-Koren, Alain Marciano and Jean Michel Josslin (eds.) How to Shape A Democratic State, Eduward Elgar, 58-100. (2005)
The Prosecution of Public Figures and the Separation of Powers: Confusion within the Executive Branch - A Conceptual Framework, co-authored with Anne van Aaken and Stefan Voigt, 15(3) Constitutional Political Economy (2004)
Transaction Costs and the Law in Cyberspace, co-authored with Niva Elkin-Koren, LAW, ECONOMICS AND CYBERSPACE, 90-107, Edward Elgar (2004)
Choosing Not To Choose: When Politicians Choose To Delegate Powers, co-authored with Stefan Voigt, 55 Kyklos 281-310 (2002)
On The Delegation Of Powers - With Special Emphasis On Central And Eastern Europe, co-authored with Stefan Voigt, 13(1) Constitutional Political Economy (2002)
Temporary Appointments and Judicial Independence: Theoretical Thoughts and Empirical Findings from the Supreme Court of Israel, W.G. Hart Legal Workshop (2001)
Towards An Economic Theory of Unjust Enrichment Law, co-authored with Niva Elkin-Koren, 20 International Review of Law and Economics, 551-573 (2000)
Judicial Independence: Some Evidence from the English Court of Appeal, co-authored with Paul Fenn, 42 The Journal of Law and Economics,831-847 (1999)
Law and Economics in Cyberspace, International Review of Law and Economics (1999)
The Secret German Sources of the Israel Supreme Court, co-authored with Fania Oz-Salzberger, 3(2) Israel Studies (1998)
הערות שוליים

↑  "מי אנחנו", פורום המרצות והמרצים למשפטים למען הדמוקרטיה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007515236705171  GND: 171267524  ISNI: 0000 0003 8409 6443  LCCN: n2004010349  NKC: mub2010609551  NTA: 269507744  ORCID: 0000-0002-1261-1568  SUDOC: 082950636  VIAF: 274056780   WorldCat (עם VIAF): 274056780
סאפי פיי

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1943 דקר, סנגל
 פטירה:  22 בפברואר 2023 (בגיל 79) הרובע הארבעה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Safiyatou Gueth Faye 
 מדינה:  סנגל סנגל
 תקופת הפעילות:  1972–2023 (כ־51 שנים)
 עיסוק:  במאית קולנוע, אתנולוגית
 מקום לימודים:  בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה  École normale de Rufisque 
 פרופיל ב-IMDb
 
סאפי פיי (בצרפתית: Safi Faye;‏ 22 בנובמבר 1943 – 22 בפברואר 2023) הייתה במאית קולנוע, שחקנית ואתנולוגית סנגלית. היא הייתה הבמאית הראשונה מאפריקה שמדרום לסהרה אשר ביימה את הסרט המסחרי Kaddu Beykat, אשר יצא לאור בשנת 1975 וכן מספר סרטים דוקומנטריים וסרטי מדע בדיוני אשר התמקדו בחיי הכפר בסנגל.
ביוגרפיה > תחילת דרכה בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה

סאפי פיי נולדה בשנת 1943 בדקר, סנגל, למשפחה אריסטוקרטית. הוריה מגיעים מפאדג'אל, כפר בדרום דקר. היא התחנכה בבית הספר Rufisque בדרום דקר וקיבלה תעודת הוראה בשנת 1962 ובעקבות זאת החלה ללמד במספר בתי ספר בדקר.
ב-1966 השתתפה פיי בפסטיבל דקר לאמנויות, שם פגשה לראשונה את הבמאי הצרפתי והאתנולוג ג'ין רואץ'. רואץ' עודד אותה להשתמש בבימוי סרטים ככלי אתנוגרפי. בתקופה זו החל לבצע את תפקידה הראשון כשחקנית בשנת 1971 כאשר שיחקה בסרט Petit a petit. פיי טענה כי לא התרשמה מסרטו של הבמאי הצרפתי רואץ', אולם לדבריה העבודה עמו אפשרה לה להתמקצע כבמאית קולנוע. בשנת 1970 החלה פיי ללמוד אתנולוגיה במכללת École pratique des hautes études ולאחר מכן המשיכה את לימודיה בבית הספר לקולנוע Lumière Film School. בתקופה זו התפרנסה בעיקר מעבודתה כדוגמנית, שחקנית קולנוע ודיבוב אפקטים קוליים. ב-1979, קיבלה את הדוקטורט באתנולוגיה מאוניברסיטת סורבון שבפריז. מ-1979עד 1980, למדה פיי הפקת קולנוע בברלין ואף שימשה כמרצה אורח באוניברסיטה החופשית של ברלין. לאחר מכן, היא קיבלה תואר נוסף באתנולוגיה מסורבון ב-1988.
ביוגרפיה > קריירה

סרטה הראשון של פיי (La Passante (The Passerby, בו גם תפקדה כשחקנית, ראה אור לראשונה ב-1972 ועסק בחייה של אישה זרה בפריז. פיי שיחקה בתפקיד הדמות המרכזית והסרט נפתח בסצנה שבה היא צועדת ברחובות פריז ומתמודדת עם התגובות התמוהות של התושבים המקומיים סביבה עקב היותה אישה זרה מאפריקה ומהגרת במדינה האירופאית. סרט נוסף של פיי הוא Kaddu Beykat, שפירושו משפת הוולוף הוא 'קול האיכר' הסרט היה ידוע בקולנוע הבינלאומי בשם Letter from My Village or News from My Villag. את המימון עבור הסרט Kaddu Beykat גייסה פיי מ-French Ministry of Cooperation. הסרט פורסם ב-1975, ולמעשה היה הסרט העלילתי הראשון אשר התבצע על ידי במאית אישה מאפריקה שמדרום לסהרה וזכה להכרה בינלאומית. אולם צונזר ונאסר לצפייה בסנגל. ב-1976 זכה הסרט בפרס הפדרציה הבינלאומית של מבקרי הקולנוע FIPRESCI.
סרטה הדוקומנטרי של פיי Selbé: One Among Many פורסם לראשונה בשנת 1983. הסרט עסק באישה בת 39 ששמה הוא Sélbe אשר תומכת בשמונה ילדים מאז שבעלה עזב את הכפר כדי לחפש עבודה. במהלך הסרט סלבה משוחחת באופן קבוע משוחח פיי שמקריינת חלק מהדו-שיח, ונשארת מחוץ למסך, ולמעשה מתארת את מערכת היחסים של סלבה עם בעלה ואת חיי היום-יום בכפר.
סרטיה של פיי ידועים בעיקר באירופה מאשר באפריקה שבה הם מוצגים רק לעיתים רחוקות.
חיים אישיים

פיי חיה בפריז, היא גרושה ויש לה בת אחת מנישואיה הקודמים.
פילמוגרפיה

1972: La Passante (עובר האורח)
1975: Kaddu Beykat (מכתב מהכפר שלי)
1981: Les âmes au soleil (נשמות תחת השמש)
1983: 3 ans 5 mois (שלוש שנים חמישה חודשים)
1985: Racines noires
1989: Tesito
1996: Mossane
הערות שוליים

↑  Petrolle, p. 177.
↑  Foster, p. 130.
↑  Pfaff, Françoise. "Safi Faye". FilmReference.com.
↑  Ukadike, p. 29.
↑  Spaas, p. 185.
↑  Schmidt, p. 286.
↑  Schmidt, p. 287.
↑  Ukadike, p. 30.
↑  "Africa Beyond". BBC. 2007.
↑  Thackway, p. 153.
↑  Thackway, p. 154.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15027116m (data)  GND: 141722738  ISNI: 0000 0000 8354 5882  LCCN: n85376677  NTA: 304703672  SNAC: w6b41p73  SUDOC: 118587110  ULAN: 500464085  VIAF: 7666922   WorldCat (עם VIAF): 7666922
רמי קאשי

| --- | --- |

 לידה:  29 ביולי 1983 (בן 41) חולון
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין 
 https://www.ramikashy.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
רמי קאשי (נולד ב-29 ביולי 1983) הוא שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ישראלי.
ביוגרפיה

רמי קאשי נולד וגדל בשכונת ג'סי כהן שבחולון.
לאחר שירותו הצבאי למד במסלול התלת-שנתי בית הספר למשחק של יורם לוינשטיין (2010-2007), אותו סיים בהצטיינות. במהלך לימודיו זכה במלגות של עדי קמרי ואורנה בן חורי, שיחק במחזמר "סיגל" בבימויו של צדי צרפתי, "בייבי בייבי" בבימויו של רוני מנדלסון, "אחד משלנו" בבימויו של כפיר אזולאי.
בשנת 2013 החל לשחק בסדרה "שנות השמונים", שמיוצריה: שלום אסייג ומני אסייג בה גילם את דמותו של פרדי "פלאברה" עובדיה. הסדרה צברה קהל צופים רב ולאחר 3 עונות שידור, זכיינית השידור רשת, הודיעה כי תפיק כ-2 עונות נוספות.
בשנת 2019 השתתף בעונה הרביעית של הסדרה "כפולה", שם שיחק את צוף, עוזרו של מר רוג'ר/שימי הנדריקס.
בשנת 2020 שיחק בסדרה זיגי את דמותו של אמיר פורר.
קריירה > טלוויזיה וסרטים

קאשי שיחק בסרטים: "הדילרים", "עלטה", "שייח", ארבע על ארבע ובורג, וכן בסדרה "שנות ה-80".
כמו כן השתתף בסדרות: "ישראל", "חברות", "מיאמי", מזימות הציונים", "כפולה" וזיגי.
קריירה > תיאטרון

קאשי שיחק בהצגות: "כרטיס לקרקס" שיצרה דפנה זילבר בתיאטרון תמונע, "משחקים בחצר האחורית" בבימויו של נועם שמואל בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער, "מרחב מוגן" בבימויו של ארז שפריר, פאפעג'ינה שיצרה חנה גרינוולד בתיאטרון יפו.
כמו כן, שיחק באנסמבל כאן בבימוי של שלמה פלסנר ושיחק בהצגות "פרויקט S" ו "גן ריקי". שתי ההצגות עלו בתיאטרון יפו.
במרץ 2019 הודיע בחשבון האינסטגרם שלו כי הוא עתיד להשתתף בעונתה הרביעית של הסדרה כפולה שבערוץ kidz. כמו כן שיחק במופע הבידור "בלאגן ברשת" ביחד עם דניאל אסייג.
הערות שוליים

↑  "רמי קאשי - איילה ברק". איילה ברק. אורכב מ-המקור ב-2017-09-29. נבדק ב-2017-10-02.
↑   יאיר אשכנזי, דמויותיהם של גדעון סער ומירי רגב מככבות במחזה חדש על חוק המסתננים, באתר הארץ, 24 במרץ 2015
מועדון פנסיוני הכלבים

| --- | --- |

 תחום:  מועדון כלבים
 שפה רשמית:  אנגלית
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מטה הארגון:  לונדון, פיקדילי 
 מייסדים:  Sewallis Shirley 
 תקופת הפעילות:  4 באפריל 1873 – הווה (152 שנים)
 www.thekennelclub.org.uk
 
מועדון פנסיוני הכלבים (באנגלית: The Kennel Club) הוא מועדון הכלבים הרשמי של הממלכה המאוחדת, והוא נחשב למועדון הכלבים הוותיק ביותר בעולם. תפקידו לפקח על פעילויות שונות הקשורות לכלבים, כולל תערוכות כלבים, אקרובטיקה של כלבים, ותחרויות עבודה. בנוסף, המועדון מנהל את מרשם הכלבים הגזעיים הלאומי של הממלכה המאוחדת ומשמש כקבוצת לובי בנושאים הקשורים לכלבים בבריטניה.
מערכת הרישום של מועדון פנסיוני הכלבים מחלקת כלבים לשבע קבוצות גזע. קבוצות מועדון הכלבנות כוללות: קבוצת כלבי ציד, קבוצת כלבי עבודה, קבוצת הטריירים, קבוצת כלבי ציפורים, קבוצת כלבי רועים, קבוצת כלבי שימוש וקבוצת כלבי צעצוע.
היסטוריה

מועדון פנסיוני הכלבים נוסד ב-4 באפריל 1873 לאחר ששווליס א. שירלי הביע תסכול מניסיונותיו לארגן תערוכות כלבים ללא מערכת חוקים עקבית. מהתערוכה הראשונה בשנת 1859, תערוכות כלבים הפכו לפופולריות יותר ויותר. שירלי רשום כמציג טריירים בתערוכת הכלבים של חברת מופעי הכלבים של ברמינגהאם בשנת 1865. יחד עם קבוצה של ג'נטלמנים נוספים, הוא ארגן את התערוכה הגדולה הראשונה של כלבי ספורט וכלבים אחרים, שהתקיימה בארמון הבדולח ביוני 1870. התערוכה לא הייתה הצלחה כלכלית, והארגונים נאלצו לכסות את ההפסדים.
לרגל חגיגות 150 שנה להקמת המועדון ב-5 באפריל 2023, אישר המלך צ'ארלס השלישי את הוספת הקידומת המלכותית לשם המועדון. עם זאת, עד שחברי המועדון יצביעו על שינוי השם המסחרי להכללת המילה "מלכותי", יישאר שמו "מועדון פנסיוני הכלבים".
הערות שוליים

↑    Pets, The Telegraph
↑  "History of the Kennel Club". The Kennel Club. ארכיון מ-18 בספטמבר 2020. נבדק ב-2022-04-02. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Foss, Valerie. "Is this the first show winner?". Dog World (newspaper). אורכב מ-המקור ב-9 נובמבר 2013. נבדק ב-6 ינואר 2013.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n91116214  VIAF: 158414253   WorldCat (עם VIAF): 158414253 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארגונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סוואליס שירלי, מייסדת מועדון הכלבנות
חוק הכבידה העולמי של ניוטון

F הוא כוח המשיכה, G הוא קבוע הכבידה, M היא המסה של כל אחד מהגופים, R הוא המרחק בין מרכזי הכובד
חוק הכבידה האוניברסלית של ניוטון הוא חוק פיזיקלי בסיסי של המכניקה הקלאסית, הקובע שכל חלקיק מושך כל חלקיק אחר ביקום בכוח שגודלו נקבע ביחס ישר למכפלת המסות שלהם וביחס הפוך לריבוע המרחק בין מרכזיהם. פרסום תיאוריה זו נודע כ"האיחוד הגדול הראשון", שכן הוא איחד את תופעות הכבידה שתוארו קודם לכן על כדור הארץ עם התנהגויות אסטרונומיות ידועות אחרות.
בשפה של היום, החוק קובע שכל מסה נקודתית מושכת כל מסה נקודתית אחרת על ידי כוח הפועל לאורך הקו החותך את שתי הנקודות. הכוח הוא יחסי למכפלה של שתי המסות, וכן נמצא ביחס ריבועי הפוך למרחק ביניהם.
המשוואה עבור כוח הכבידה האוניברסלית מקבלת אפוא את הצורה:
כאשר F הוא כוח הכבידה הפועל בין שני עצמים, m1 ו-m2 הם המסות של העצמים, r הוא המרחק בין מרכזי המסות שלהם, ו-G הוא קבוע הכבידה.
חוק הכבידה של ניוטון דומה לחוק הכוחות החשמליים של שארל-אוגוסטן דה קולון – חוק קולון, המשמש לחישוב גודל הכוח החשמלי הנוצר בין שני גופים טעונים. שניהם חוקי ריבוע הפוך, כאשר הכוח הוא ביחס הפוך לריבוע המרחק בין הגופים. בחוק קולון ישנה מכפלה של שני מטענים במקום מכפלת המסות, ושימוש בקבוע קולון במקום בקבוע הכבידה. בעקבות הדמיון ביניהם הוגדר מושג חדש כדי לתאר את התופעה – כוח מרכזי.
החוק הוא חוק פיזיקלי כללי הנגזר מתצפיות אמפיריות – מה שאייזק ניוטון כינה "חשיבה אינדוקטיבית".  החוק הוא חלק מהמכניקה הקלאסית והוא נוסח בספרו של ניוטון עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע ("הפרינקיפיה"), שפורסם לראשונה ב-5 ביולי 1687. כאשר ניוטון הציג את הכרך הראשון של הטקסט בפני החברה המלכותית, לפני שהוא פורסם, באפריל 1686, רוברט הוק טען שניוטון השיג ממנו את חוק הריבוע ההפוך.
המבחן הראשון של תיאוריה זו של ניוטון לגבי כוח בין מסות במעבדה היה ניסוי קוונדיש שערך המדען הבריטי הנרי קוונדיש בשנת 1798. ניסוי זה התרחש 111 שנים לאחר פרסום הספר הפרינקיפיה של ניוטון וכ-71 שנים לאחר מותו.
חוק ניוטון הוחלף מאז על ידי תורת היחסות הכללית של אלברט איינשטיין, אך הוא ממשיך לשמש כקירוב מצוין להשפעות הכבידה ברוב היישומים. תורת היחסות נדרשת רק כאשר יש צורך בדיוק קיצוני, או כאשר מתמודדים עם שדות כבידה חזקים מאוד, כמו אלו שנמצאו ליד עצמים מסיביים וצפופים במיוחד, או במרחקים קטנים (כגון מסלולו של כוכב חמה סביב השמש).
היסטוריה > לפני ניוטון

השערות בדבר קשרים ריבועיים בטבע הוצעו אף לפני תקופתו של ניוטון.
בשנת 1604, גלילאו גליליי שיער נכונה שהמרחק שעצם עובר בזמן שהוא נופל – פרופורציונלי לריבוע הזמן שחלף באותה נפילה. קשר זה, בין המרחק שעצמים עוברים בנפילה חופשית לבין ריבוע הזמן, אושר על ידי הישועים האיטלקיים גרימלדי וריציולי בין השנים 1640 ל-1650. הם גם ערכו חישוב של עוצמת כוח המשיכה של כדור הארץ על ידי רישום התנודות של מטוטלת.
הערכה מודרנית לגבי ההיסטוריה המוקדמת של חוק הריבועים ההפוכים היא שעד סוף שנות ה-70 של המאה ה-17, ההנחה של "יחס הפוך בין כוח המשיכה לריבוע המרחק הייתה נפוצה למדי וקודמה על ידי מספר אנשים שונים עבור סיבות שונות". אותו מחבר זוקף לזכותו של רוברט הוק תרומה משמעותית ומכריעה לחוק, אך מתייחס לטענה של הוק בדבר גילוי חוק הריבוע ההפוך כלא רלוונטית, שכן מספר אנשים מלבד ניוטון והוק הציעו זאת. במקום זאת, הוא מצביע על הרעיון של "צירוף התנועות השמיימיות" (כלומר שילוב התנועה המשיקית והרדיאלית בתנועה מעגלית), והמרת החשיבה של ניוטון מכוח צנטריפוגלי לכיוון כוח צנטריפטלי כתרומה המשמעותית של הוק.
בשנת 1687 פרסם ניוטון את ספרו עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע ("הפרינקיפיה"), בו הציג את חוקי התנועה שלו ואת חוק הכבידה האוניברסלי.
בספרו נתן ניוטון קרדיט לשני אנשים: לבוליאדיאוס (שכתב ללא הוכחה שיש כוח על כדור הארץ שמצביע לכיוון השמש), ולבורלי (שכתב שכל כוכבי הלכת נמשכים לשמש). ייתכן שההשפעה העיקרית הייתה בורלי, שלניוטון היה עותק של ספרו.
היסטוריה > הוויכוח על גניבה ספרותית

בשנת 1686, כאשר הוצג הספר של ניוטון, הפרינקיפיה, בפני החברה המלכותית הבריטית, רוברט הוק האשים את ניוטון בגנבה ספרותית בטענה שהוא לקח ממנו את הרעיון של "חוק הפחתת כוח המשיכה, בהיותו הופכי לפי ריבועי המרחקים מהמרכז". אם כי במקביל (לפי הדו"ח של אדמונד האלי מאותה תקופה) הוק הסכים ש"הדגמת העקומות שנוצרות על ידי כך" היא לגמרי של ניוטון.
היסטוריה > הוויכוח על גניבה ספרותית > עבודתו ותביעותיו של הוק נגד ניוטון

רוברט הוק פרסם את רעיונותיו על "מערכת העולם" (System of the World) בשנות ה-60 של המאה ה-17, במסגרת הרצאה שנתן לחברה המלכותית הבריטית ב-21 במרץ 1666, שם קרא מאמר "הנוגע להטייה של תנועה ישירה לתנועה עקומה בשל עיקרון משיכה פנימה".
הוק פרסם רעיונות אלה שוב בצורה מפותחת ב-1674, כתוספת ל"ניסיון להוכיח את תנועת כדור הארץ מתצפיות". הוק הכריז באותה שנה כי הוא מתכנן "להסביר מערכת עולם השונה בפרטים רבים מכל אחת שידועה עד כה", בהתבסס על שלוש הנחות:
ש"לכל הגופים השמימיים באשר הם, יש משיכה או כוח משיכה למרכזים שלהם" ו"הם גם מושכים את כל שאר הגופים השמימיים שנמצאים בתחום פעילותם";
ש"כל הגופים באשר הם שמוכנסים לתנועה ישירה ופשוטה, ימשיכו לנוע קדימה בקו ישר, עד שהם יוסטו ויוכפפו על ידי כמה כוחות אפקטיביים..." (החוק הראשון של ניוטון)
"כוחות המשיכה הללו הם חזקים יותר בפעולה שלהם, ככל שהגוף הנמשך יותר קרוב למרכזים שלהם".
לפיכך הניח הוק משיכה הדדית בין השמש לכוכבי הלכת, באופן שגדל עם הקרבה לגוף המושך, יחד עם עיקרון של אינרציה ליניארית.
עם זאת, הצהרותיו של הוק עד 1674 לא הזכירו, שחוק ריבוע הפוך חל או עשוי לחול על משיכות אלו. גם הכבידה של הוק עדיין לא הייתה אוניברסלית, אם כי היא התקרבה לאוניברסליות קרוב יותר מהשערות קודמות. הוא גם לא סיפק ראיות נלוות או הדגמה מתמטית לטענות שלו. על שני ההיבטים האחרונים, הוק עצמו הצהיר ב-1674: "עכשיו מהן למעשה דרגות [של משיכה] אלה, טרם אימתתי בניסוי"; ולגבי כל הצעתו: "זאת אני רק רומז כרגע", "יש לי ביד דברים רבים אחרים שהייתי משלים תחילה, ולכן לא יכול כל כך להשתתף בה" (כלומר "להעמיד לדין את החקירה הזו").
רק מאוחר יותר, במכתב מ-6 בינואר 1679 לניוטון, הוק ביטא את חשדו "שהמשיכה תמיד נמצאת בפרופורציה ריבועית למרחק מהמרכז, וכתוצאה מכך המהירות תהיה בפרופורציה שורשית למשיכה, ולכן, כפי שקפלר מניח, הופכית למרחק." (המסקנה לגבי המהירות הייתה שגויה.)
התכתבות זו של הוק עם ניוטון בשנים 1679–1680 לא רק הזכירה את ההנחה הריבועית ההפוכה הזו לירידה במשיכה עם הגדלת המרחק, אלא גם, במכתב הפתיחה של הוק לניוטון, מ-24 בנובמבר 1679, הזכירה את הגישה של "צירוף תנועות של כוכבי הלכת השמימיים: תנועה ישירה לאורך המשיק ותנועה מושכת לכיוון הגוף המרכזי".