stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קשר סיבתי משפטי
לקריאה נוספת > פסקי דין

ע"א 2028/99 פאר נ. חברה לבניין סילובט (1964) בע"מ פ"ד נה (3) 493
ע"א 576/81 בן שמעון נ. ברדה פ"ד לח (3) 1.
ע"א 7021/99 עזבון ויצמן ואח' נ. סלע ואח' פ"ד נו (1) 822
ע"א 8199/01 עזבון מירו ז"ל ואח' נ. מירו ואח' פ"ד נז (2) 785
ע"א 7021/99 עזבון ויצמן ואח' נ. סלע ואח' פ"ד נו (1) 822
ע"א 2714/02 פלונית נ' מרכז רפואי 'בני ציון' חיפה, פ"ד נח (1) 516.
דנא 4015/99 רותם חברה לביטוח בע"מ נ' נאסיף מזאוי פ"ד נז (3) 145
ד"נ 12/63 ליאון נ' רינגר, פ"ד יח(4) 701
ע"א 804/80 Sidaar Tanker Co. נ. קצא"א פ"ד לט (1) 393
רע"א 5803/95 ציון נ. צח ואח', פ"ד נא (2) 267.
ע"א 7836/95 קופת חולים של ההסתדרות הכללית נ' עזבון המנוחה תמי קרן (און) ז"ל, פ"ד נב(3) 199
דנ"א 7794/98 משה נ' קליפורד (לא פורסם, 19.5.2003).
ע"א 804/80 Sidaar Tanker Co. נ. קצא"א פ"ד לט (1) 393
לקריאה נוספת > משפט עברי

ראב"ד בהשגות על הרמב"ם, הלכות חובל ומזיק, פרק ח.
אור שמח, הלכות יסודי התורה, פרק ה, הלכה ו.
הרב ש"ך על שו"ע חו"מ, סימן שפח, ס"ק כג.
לקריאה נוספת

רינת פילטר, זכויות הניזוק העקיף לפיצויי נזיקין - בעקבות יישום הלכת אלסוחה בדין הישראלי, משפט רפואי וביו אתיקה, כרך 4 עמוד 170, 2011
הר אנגנה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,710 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  נונאווט, קנדהקנדה
 רכס הרים:  הרי באפין
 קואורדינטות:  66°33′27″N 62°01′15″W﻿ / ﻿66.5575°N 62.0208°W﻿ / 66.5575; -62.0208
  (למפת נונאווט מוגדלת) איקאלואיט רנקין אינלט קיימברידג' ביי פורט אינלט גרינלנד קוויבק אונטריו מניטובה ססקצ'ואן הטריטוריות הצפון מערביות  ים בופור מפרץ הדסון מפרץ באפיןהר אנגנה(למפת נונאווט רגילה) איקאלואיט רנקין אינלט קיימברידג' ביי פורט אינלט גרינלנד קוויבק אונטריו מניטובה ססקצ'ואן הטריטוריות הצפון מערביות  ים בופור מפרץ הדסון מפרץ באפיןהר אנגנה(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר אנגנה(למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר אנגנה
 
הר אנגנה (באנגלית: Angna Mountain) הוא הר הממוקם על האי באפין בטריטוריית נונאווט שבקנדה.
ההר נמצא ברכס הרי באפין, המהווים חלק מהקורדילרה הארקטית.
גובהו של ההר 1,710 מטרים מעל פני הים, והוא ההר התשיעי בגובהו בהרי באפין.
הוא מתנשא לגובה של 1,510 מטרים מעל סביבתו (ההר ה-16 בהתנשאותו בנונאווט).
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי
↑  לפי מקור אחר התנשאות של 432 מטרים מעל סביבתו
↑  לפי מקור אחר הוא ההר ה-15 בהתנשאותו בנונאווט
↑  הרי נונאווט לפי התנשאותם
| הקורדילרה הארקטית |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | אדם • ארצות הברית • באפין • ברוס • ג'וי • גרינל • האימפריה הבריטית • הנסיכה מרגרט • הייפוינטר • ויסלר • ויקטוריה ואלברט • צ'לנג'ר • קונגר |  |
| הרים | אאוטלוק • אודין • אוקספורד • אנגנה • אסגארד • ארוהד • ארתור • באטל • בסטיל • בופורט • בידרביק • בישופ'ס מאיטר • בלדר • ברבאו • ברייב • בריידאבליק • ויסלר • יוג'ין • יוקפיק • מידנייט סאן • נוקאפ • סירק • קוואג'יוויק • ת'ול • ת'ור |  |
| מעברי הרים | פורטרס |  |
| כיפות קרח | פני |  |
| קרחונים | גל |  |
| פארקים לאומיים | סירמיליק |  |
| אזורים | אלסמיר • באפין |  |
| יישובים | אלרט |  |
הפיל הכחול

| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  מ-2005
 סוגה:  רוק, הארד רוק,  פוסט-גראנג'
 חברת תקליטים:  התו השמיני
 חברים
 לירון אטיה גלעד לוי רז טובול ניר מעיין ארז ברעם רז חנוכי
 חברים לשעבר
 דניאל ברקת איתי סהר מורן אטיה
הפיל הכחול היא להקת רוק ישראלית מהעיר אשקלון, אשר הוקמה בשנת 2005.
היסטוריה

בשנת 2005, לאחר תאונת סנובורד קשה, הפך לירון אטיה משותק בפלג גופו התחתון והחל בתהליך שיקום רב חודשים בבית לוינשטיין. במהלך אשפוזו ביקרו את לירון אחיו וחבריו, והחלו לכתוב יחד שירים סביב מיטתו בליווי הגיטרה של האח מורן וחברים אחרים. תקופת השיקום היא גם המקור לשמו של ההרכב שנקרא על שם גלולה כחולה (באנגלית, "Blue Pill"), שנאלץ לירון ליטול בימי אשפוזו. לאחר השחרור מבית החולים המשיכה הלהקה לכתוב חומרים ולהקליט סקיצות באולפן ביתי ולהפיץ אותן בעיר אשקלון. באותה התקופה הצטרף ללהקה בן הדוד של מורן ולירון, דניאל ברקת, שהעתיק את מגוריו ממעלות שבצפון והפך לסולן הלהקה.
בקיץ של שנת 2006, הופיעה הלהקה לראשונה בעיר אשקלון. חברי ההרכב הופתעו מכמות הקהל שהגיע להופעה, וזמן קצר לאחר מכן החלה הלהקה בהקלטות לאלבומה הראשון, לאחר שחתמו בלייבל העצמאי קוליה רקורדס. כמו כן קיבלה הלהקה חיזוק בעמדת הגיטרה בדמותו של איתי סהר. הגיטריסט המנוסה הפך, יחד עם לירון, למפיק והמעבד המוזיקלי של הלהקה. הצטרפותו תרמה רבות לגיבוש הסאונד הרוקיסטי והמלוטש של הלהקה. במקביל הוסיף ההרכב להופיע באשקלון וברחבי ישראל, ולהגדיל את קהל המאזינים שלו.
היסטוריה > פריצה לתודעה הציבורית (2009)

במחצית הראשונה של שנת 2009 הוציאה הלהקה שלושה סינגלים לרדיו. השניים הראשונים, "פסקול" ו"התנועה זורמת", זכו להשמעות מועטות בתחנות הרדיו הלאומיות, אם כי זכו לחשיפה בתחנות רדיו אזוריות רבות. במקביל, טרם הוצאת התקליט הצליחה הפיל הכחול למלא את "השילוש הקדוש של עולם הרוק הישראלי": מועדון הבארבי, מועדון הזאפה והיכל ההופעות רידינג 3 בנמל תל אביב, במופעים לקידום האלבום שבדרך. במאי 2009 יצא אלבום הבכורה, "מעל המים", בהפצת התו השמיני, לחנויות התקליטים. הסינגל השלישי מתוכו, "יסמין", זכה להצלחה גדולה, וצעד 13 שבועות במצעד של גלגלצ, מתוכם 4 שבועות במקום הראשון. סיפורה של הלהקה והמוזיקה שלה, לכדו גם את תשומת לבה של חברת החדשות של ערוץ 2, ששידרה כתבה על הלהקה במוסף סוף השבוע של יאיר לפיד, "אולפן שישי".
ביולי 2009, הוציאה לאור הלהקה סינגל נוסף לרדיו, "שיר על הים".
בספטמבר 2009 הגיעה הלהקה למקום השלישי בקטגוריית הרכב השנה במצעד השנתי של גלגלצ לסיכום שנת תשס"ט וכמו כן נבחרה להרכב השנה ברדיו "קול הנגב" וברדיו "קול נתניה".
היסטוריה > בעשור השני של המאה ה-21

בחודש פברואר קיבלה הלהקה פרסום נוסף מכיוון אחר. אלין לוי, מתמודדת בתוכנית הריאליטי "האח הגדול" אשר שודרה באותה תקופה בטלוויזיה, ביקשה מהפקת האח הגדול שישמיעו עבורה את השיר "יסמין" של להקת הפיל הכחול והשיר, שכבר היה להיט רדיופוני, זוכה למיליוני צפיות באתרים יוטיוב, פייסבוק ובאתרי החדשות של ישראל. כמו כן, קטע מהסינגל שימש כצליל המתנה במוקד שירות הלקוחות של חברת סלקום. בחודש מרץ 2010 הוציא לאור ההרכב סינגל נוסף לרדיו, "סנטיאגו", שצעד 4 שבועות במצעד של גלגלצ. כמו כן, החלו חברי הלהקה לעבוד על אלבום שני שצפוי לצאת בסוף קיץ 2011, וצילמו שלושה וידאו קליפים לשירים "אדון יאוש", "שיר על הים" (בכיכובה של בר רפאלי), ו"התנועה זורמת". הקליפ ל"שיר על הים" הוקדש לזכרו של חברם בן (במבי) רום שנפטר מספר חודשים לפני כן ממחלת הסרטן. צילומי הווידאו קליפ תועדו בכתבה בחדשות סוף השבוע של ערוץ 2.
בחודש יוני 2010, מסיבות לא ידועות נפרדו הדרכים של הלהקה ושל דניאל ברקת, סולן הלהקה, ששר את מרבית השירים באלבום "מעל המים" (להוציא "שיר על הים" ו"התנועה זורמת"), והלהקה המשיכה להופיע עם גלעד לוי, באסיסט הלהקה, כסולן. בחודש אוגוסט 2010, הצטרף ללהקה בעמדת הבאסיסט ניר מעיין מאשקלון.
ב-26 ביולי 2011, תוך שהלהקה עובדת על אלבומה החדש ונמצאת בפגרת הופעות, יצא לרדיו הסינגל "אני בסדר, גמור". ב-22 בספטמבר הוציאה הלהקה לרדיו את הסינגל "הפוך".
בפברואר 2012, לאחר 20 חודשי עבודה הוציאה הלהקה את אלבומה השני, "חמש".
באוגוסט 2015, הוציאה הלהקה סינגל בשם "הכל יהיה".
בנובמבר 2017 יצאה הלהקה בפרויקט הדסטארט לגיוס כסף לאלבום השלישי. בתוך 3 ימים הגיע הגיוס ל-125% תמיכה.
4 חודשים לאחר שהצליחה בגיוס הכסף, במרץ 2018, הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי בשם "איך שאתה רוצה" ולאחר מכן גם שחררה אותו להאזנה רציפה ביוטיוב לקהל הרחב.
ב-6 באוקטובר 2019 שחררה הלהקה סינגל עם קליפ בשם "שיר לי", וב-12 באפריל 2020 שחררה הלהקה סינגל עם קליפ נוסף בשם "לוויתן". ב-27 ביולי שחררה הלהקה את הדואט "אין אמת אחת" עם ענת מלמוד. ב-1 בנובמבר שחררה הלהקה סינגל עם קליפ בשם "לופ". ב-15 במרץ 2021 שחררה הלהקה את הסינגל "לב". ב-2 באוגוסט שחררה הלהקה סינגל עם קליפ בשם "הר". ב-16 במאי שחררה הלהקה סינגל עם קליפ בשם "בורות". ב-8 בנובמבר שחררה הלהקה סינגל עם קליפ בשם "חבר שלי".
היסטוריה > בעשור השלישי של המאה ה-21

ב-1 באוקטובר 2020 זכו "הפיל הכחול" בתואר להקת השנה במצעד הרוק הישראלי השנתי תש"פ של רדיו זה רוק, וגם במקום הראשון בקטגוריית שיר השנה עם "שיר לי".
ב-16 בפברואר 2023 הוציאה הלהקה את אלבומה הרביעי בשם "צלילה חופשית", האלבום כלל את הסינגלים שיצאו שנים קודם לכן יחד עם חמישה שירים חדשים שראו אור לראשונה.
ב-3 בינואר 2024 הוציאו את הסינגל "מלכת השמש". ב-7 בפברואר הוציאו גרסת מחווה לשיר "כלניות" של להקת תיסלם לכבוד פסטיבל דרום אדום.
ב -11 במרץ 2024 הוציאה הלקה יחד עם ענת מלמוד קאבר לשיר ״באביב״ של מיכה שטרית.
חברי הלהקה

לירון אטיה - מפוחית, שירה, הפקה מוזיקלית
גלעד לוי - שירה, גיטרה בס (עד 2010), גיטרה אקוסטית
איתי סהר - גיטרות, הפקה מוזיקלית
מורן אטיה - גיטרות, שירה
ניר מעיין (החל מ-2010) - גיטרה בס
רז טובול - תופים
ארז ברעם- גיטרות
דניאל ברקת (2005–2010) - שירה
דיסקוגרפיה > אלבומים

מעל המים (2009)
חמש (2012)
איך שאתה רוצה (2018)
צלילה חופשית (2023)
דיסקוגרפיה > סינגלים

פסקול - (משה אטיה/מורן אטיה, לירון אטיה) - (5:03), 2008
סנטיאגו (גרסת רדיו) - (לירון אטיה/לירון אטיה, מורן אטיה) - (3:01), 2010
הערות שוליים

↑  באתר הדסטארט
↑   איך שאתה רוצה - האלבום המלא ברצף, בביצוע הפיל הכחול, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 55:19), 1 ביוני 2018
↑  הפיל הכחול | צלילה חופשית | האלבום המלא ברצף, נבדק ב-2023-02-22
↑  יובל אראל‏, הפיל הכחול – כלניות, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 8 בפברואר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312001205171  MusicBrainz: 24c98c7d-91e2-42ad-8323-614d34555098
מקטרת שלום

מקטרת שלום
מקטרת שלום היא כלי טקסי ודתי אשר שימש שבטים אינדיאנים רבים כסמל לשלום ולפתרון סכסוכים. באופן מסורתי, המקטרת עוצבה מאבן חרסית או חרס וקושטה בנוצות. המקטרת שימשה לעישון טבק, אשר נחשב למקודש בקרב שבטי האינדיאנים. מילוי המקטרת לווה בתפילה אל ארבע כנפות תבל, השמיים והארץ. בעת יישוב סכסוך היו הצדדים מעבירים ביניהם את המקטרת ונושפים את העשן איש אל עבר רעו כאות של כבוד.
דגל קוסקו

הדגל הרשמי של קוסקו החל משנת 2021
הדגל הרשמי הקודם של קוסקו
דגל קוסקו הוא הדגל הרשמי של קוסקו, פרו. הדגל בנוי מ-7 פסים צבעוניים עם הסמל הרשמי של קוסקו במרכזו. סדר הצבעים של הדגל הוא לפי סדר 7 צבעי הקשת: אדום, כתום, צהוב, ירוק, תכלת, כחול, סגול.
הדגל הוצג לראשונה בשנת 1973 על ידי מנחה הרדיו ראול מונטסינוס אספג'ו לציון 25 שנה לתחנת הרדיו שלו Tawantinsuyo Radio.
בשנת 1978, הדגל הוכרז על ידי ראש העיר ז'ילברטו מוניז קפרו כסמל הרשמי של קוסקו.
בשנת 2021 הוחלט לשנות במעט את הדגל וסמלה הרשמי של קוסקו נוסף לדגל הצבעוני.
מקור

שאלת האותנטיות ההיסטורית של הדגל מדורגת בקירוב לזו של דגל הויפאלה (אנ') או איימרה.
בשנת 2010, מריה רוסטוורובסקי צוטטה כמי שמדגישה את היעדרן של ראיות כלשהן לדגל כזה, והקונגרס של הרפובליקה של פרו קבע כי הדגל שלא הוכח, וציטטו את מסקנת האקדמיה הלאומית להיסטוריה פרואנית לפיה "השימוש הרשמי בכינוי השגוי 'דגל טוואנטינסויו' הוא טעות. בעולם האנדים הקדם-היספני הדגל לא היה קיים, והוא לא שייך להקשרם ההיסטורי".
ראו גם

אינקה
הערות שוליים

1 2  "La Bandera del Tahuantisuyo" (PDF) (בספרדית). אורכב מ-המקור (PDF) ב-13 באוגוסט 2011. נבדק ב-12 ביוני 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Acerca de la Bandera del Tahuantinsuyo" (בספרדית). lamula.pe. 28 ביוני 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
"Encuentros con Hombres Notables. Raúl Montesinos, creador de la Bandera del Tawantinsuyo" (בספרדית). caretas.com.pe. 10 ביוני 2004. אורכב מ-המקור ב-23 בספטמבר 2015. נבדק ב-16 במאי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-15 במרץ 2009. נבדק ב-2009-03-15. {{cite web}}:  (עזרה);  (עזרה)
↑   «I bet my life, the Inca never had that flag, it never existed, no chronicler mentioned it» "¿Bandera gay o del Tahuantinsuyo?". Terra. 19 באפריל 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא פרו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הר בידרביק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,542 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  נונאווט, קנדהקנדה
 רכס הרים:  רכס קונגר 
 קואורדינטות:  81°33′00″N 74°28′00″W﻿ / ﻿81.55°N 74.4667°W﻿ / 81.55; -74.4667
  (למפת נונאווט מוגדלת) איקאלואיט רנקין אינלט קיימברידג' ביי פורט אינלט גרינלנד קוויבק אונטריו מניטובה ססקצ'ואן הטריטוריות הצפון מערביות  ים בופור מפרץ הדסון מפרץ באפיןהר בידרביק(למפת נונאווט רגילה) איקאלואיט רנקין אינלט קיימברידג' ביי פורט אינלט גרינלנד קוויבק אונטריו מניטובה ססקצ'ואן הטריטוריות הצפון מערביות  ים בופור מפרץ הדסון מפרץ באפיןהר בידרביק(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר בידרביק(למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר בידרביק
 
הר בידרביק (באנגלית: Mount Biederbick) הוא הר ברכס קונגר, באי אלסמיר, בטריטוריית נונאווט שבקנדה.
הוא ההר הגבוה ביותר ברכס קונגר (המהווה תת-רכס של רכס האימפריה הבריטית שהוא חלק מהקורדילרה הארקטית).
ההר ממוקם בשטח הפארק הלאומי קאטיניפאק.
גובהו של ההר 1,542 מטרים מעל פני הים.
הר בידרביק הוא ההר ה-144 בגובהו בנואנווט, וההר ה-7,775 בגובהו בקנדה.
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי
1 2 3  מידע על גובה ההר
| הקורדילרה הארקטית |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | אדם • ארצות הברית • באפין • ברוס • ג'וי • גרינל • האימפריה הבריטית • הנסיכה מרגרט • הייפוינטר • ויסלר • ויקטוריה ואלברט • צ'לנג'ר • קונגר |  |
| הרים | אאוטלוק • אודין • אוקספורד • אנגנה • אסגארד • ארוהד • ארתור • באטל • בסטיל • בופורט • בידרביק • בישופ'ס מאיטר • בלדר • ברבאו • ברייב • בריידאבליק • ויסלר • יוג'ין • יוקפיק • מידנייט סאן • נוקאפ • סירק • קוואג'יוויק • ת'ול • ת'ור |  |
| מעברי הרים | פורטרס |  |
| כיפות קרח | פני |  |
| קרחונים | גל |  |
| פארקים לאומיים | סירמיליק |  |
| אזורים | אלסמיר • באפין |  |
| יישובים | אלרט |  |
מנחם פינקלשטיין

| --- | --- |

 לידה:  13 באפריל 1951 (בן 73) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  פכו
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 שופט צבאי  התובע הצבאי הראשי  הסנגור הצבאי הראשי  המשנה לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים  הפרקליט הצבאי הראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה 
 תפקידים אזרחיים
 שופט בית המשפט המחוזי בחיפה  סגן נשיא בית המשפט המחוזי מרכז  יו"ר ועדת פינקלשטיין
 
מנחם (פכו) פינקלשטיין (נולד ב-13 באפריל 1951) הוא משפטן ישראלי המכהן כנציב תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות. קודם לכן כיהן כיו"ר ועדת פינקלשטיין לבדיקת אירוע בריחת האסירים הביטחוניים מבית סוהר גלבוע בספטמבר 2021, כפרופסור למשפטים במרכז האקדמי פרס, כסגן נשיא בית המשפט המחוזי מרכז וכפרקליט הצבאי הראשי בדרגת אלוף.
ראשית חייו

פינקלשטיין למד בבית הספר היסודי הממלכתי-דתי ביל"ו שבתל אביב, ובשנות ה-60 למד בתיכון עירוני ב' ("צייטלין") שבתל אביב. לאחר מכן למד במסגרת העתודה האקדמית לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב, וסיים אותו בהצטיינות. במלחמת יום הכיפורים היה לוחם חי"ר בסיני בשירות מילואים, ולאחר מכן התגייס לשירות סדיר בפרקליטות הצבאית. את קורס הקצינים בבה"ד 1 סיים כחניך מצטיין פלוגתי. בשנת 1974 עבר קורס קציני תותחנים, ולאחר מכן שירת גם במינוי משנה כקצין בגדוד תותחנים.
בשנות ה-80 יצא ללימודי תואר דוקטור למשפטים באוניברסיטת בר-אילן. חלקים מעבודת הדוקטורט שלו פורסמו בספר "הגיור - הלכה ומעשה" בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן.
בצה"ל

עיקר שירותו הצבאי היה בפרקליטות הצבאית.
בצה"ל > ראשות התביעה והסנגוריה

בשנים 1983–1984 שימש לראשונה בתפקיד התובע הצבאי הראשי. לאחר אירוע "קו 300" ופרסום דו"ח ועדת החקירה בראשות האלוף מאיר זורע, התמנה על ידי היועץ המשפטי לממשלה, יצחק זמיר, לחבר בצוות החקירה של האירוע בראשות פרקליט המדינה, יונה בלטמן. בניגוד לחבריו לצוות, חשד פינקלשטיין שרוב מעשי האלימות כלפי המחבלים באו מצד אנשי השב"כ, וכן סבר שמבחינה עובדתית ומשפטית אי אפשר לייחס לתת-אלוף יצחק מרדכי אחריות למותם של שני המחבלים, עמדה שהתקבלה בסופו של דבר.
בשנים 1988-1987 היה הסנגור הצבאי הראשי וייצג חיילים בהליכים משפטיים בעלי חשיבות, כגון המשפט בעקבות אירוע ליל הגלשונים (1987), שבו ייצג את קצין המבצעים החטיבתי שהואשם ברשלנות, ומשפטים הנוגעים לכללי הפתיחה באש בפעילות מבצעית. בעקבות אירוע ליל הגלשונים הגיש פינקלשטיין עתירה לבג"ץ, נגד החלטתו של הרמטכ"ל שקצין המבצעים יסיים מידית את שירות הקבע. בעתירה התבקשו גורמי הצבא שלא לפעול לסיום שירותו של הקצין עד לסיום משפטו, ובית המשפט העליון נענה לבקשה להוציא צו ביניים שעיכב את השחרור. בפרשה תקדימית אחרת ייצג פינקלשטיין את דוד אנקונינה, חייל בדרגת סמל ראשון, שכמפקד מחסום ירה בשנת 1986 לעבר גלגלי רכב בורח, בעקבות אירוע חבלני בעזה. הנהג נהרג כתוצאה מהירי, ונגד החייל הוגש כתב אישום בבית דין צבאי כאחראי למותו של הנהג. בשתי הערכאות הצבאיות הורשע החייל, ואולם נשיא בית המשפט העליון מאיר שמגר קיבל את בקשתו של פינקלשטיין, והתיר הגשת ערעור לבית המשפט העליון על פסק דינו המרשיע של בית הדין הצבאי לערעורים, זאת בעקבות תיקונו באותה שנה של חוק השיפוט הצבאי שקבע וחידש את הערעור ברשות. ערעורו של החייל התקבל, לאחר שנקבע כי החייל ירה בהתאם להוראות הפתיחה באש של צה"ל וההנחיות שקיבל ממפקדיו. זהו פסק דין עקרוני בנושא הוראות הפתיחה באש בצה"ל.
בשנים 1994-1988, שנות האינתיפאדה הראשונה, חזר לתפקיד התובע הצבאי הראשי.
בתפקידו זה הופיע ב"משפט האינתיפאדה" נגד יהודה מאיר, מפקד מרחב שומרון, שהורשע בו על הוראתו "לשבור ידיים ורגליים" לתושבי שני כפרים בשומרון, והורד מדרגת אלוף-משנה לדרגת טוראי. במשפט אחר באותה תקופה זיכה בית הדין הצבאי קצין זוטר וחייל נוסף שגרמו חבלה חמורה, בשל הגנת ציות לפקודות, ופינקלשטיין סירב להורות על ערעור, בניגוד לעמדת מפקדיו. בשנים אלה עסק פינקלשטיין רבות בנושא כללי הפתיחה באש הניתנים לחיילי צה"ל בשטחים, ניסוחם ויישומם.
פינקלשטיין ליווה את חקירת אסון צאלים ב' שאירע בנובמבר 1992, ואת הטיפול המשפטי בתאונה, לצדו של הפרקליט הצבאי הראשי (פצ"ר) אילן שיף. השניים מצאו כי בהכנות למבצע התקיימה, בהתאם לפקודות שניתנו, שרשרת פיקוד יוצאת דופן, וכי האלוף עמירם לוין, ולא מפקד סיירת מטכ"ל, היה האחראי להכנות למבצע. ואולם בניגוד לעמדתם של הפצ"ר, של היועץ המשפטי לממשלה ושל פרקליטת המדינה, סבר פינקלשטיין כי מן הראוי שלא לנקוט נגד המעורבים הליך פלילי בבית דין צבאי. זאת משום שהיה מדובר בשני מפקדים צעירים, אשר היו מוכנים להקריב את חייהם על אדמת אויב רחוקה במבצע נועז ומסוכן, והתאונה אירעה בתרגיל המסכם האחרון ערב המועד שנקבע לקבלת ההחלטה על המבצע.
בצה"ל > שיפוט

בשנים 1999-1995 היה שופט והמשנה לנשיא בית הדין הצבאי לערעורים. בין השאר עיצב בפסיקתו גישה חדשה לעילות מעצר עד תום ההליכים של חיילים.
פינקלשטיין כתב פסקי דין עקרוניים בסוגיות הייחודיות לצבא, כגון: כללי הפתיחה באש ו"נוהל מעצר חשוד", העמדה לדין של חיילים בגין רשלנות בפעילות מבצעית וטעמי פסלות של שופטים צבאיים.
ספר לכבוד מנחם פינקלשטיין

עם פרישתו משיפוט יצא לכבודו ספר יובל, "ספר מנחם פינקלשטיין - משפט, ביטחון וספר", בעריכתם של שרון אפק, עופר גרוסקופף, שחר ליפשיץ ואלעד שפיגלמן (הוצאת נבו). הספר מחזיק 864 עמודים המחולקים, לאחר מאמרי מבוא, לחמישה שערים: שער צבא ומשפט (בין הכותבים: אהרון ברק, חנן מלצר,נועה זומר, יפעת תומר-ירושלמי); שער הלחימה בטרור (בין הכותבים: מאיר שמגר, אביחי מנדלבליט, שרון אפק, יעקב עמידרור, אסא כשר); שער משפט פלילי (בין הכותבים: מרדכי קרמניצר, אורי שהם, יצחק עמית, מיכאל אברהם); שער משפט וספרות (בין הכותבים: נילי כהן, אילי גורליצקי, אליקים רובינשטיין, דניאל פרידמן, מנחם מאוטנר, זיוה שמיר, חיים באר ודן לאור; שער יהדות ומשפט עברי (בין הכותבים: אבי שגיא, ליאור טל שדה, חתניו ישראל ציגנלאוב, יובל פלדמן ונכדתו ליאב פלדמן). במאמר הפתיחה לספר משבח שופט בית המשפט העליון עופר גרוסקופף פנים רבות באישיותו ובמעשיו של פינקלשטיין, וכן בהשפעתו הרבה.
ביום 17 ביוני 2021, התקיים באוניברסיטת בר-אילן ערב לרגל צאת ספר היובל, ובו שני מושבים על משפט וביטחון ועל זהות יהודית
לאחר פרישתו מכס השיפוט

ב-2 ביוני 2021, במסגרת הכנס השנתי של לשכת עורכי הדין, העניק ראש לשכת עורכי הדין, עו"ד אבי חימי, אות הוקרה לפינקלשטיין, לרגל פרישתו משיפוט: "על פעילותו הענפה ותרומתו הייחודית לעולם המשפט, על עמידתו על משמר זכויות האדם, ובפרט על תרומתו לדיני המלחמה ולדין הפלילי במדינת ישראל".
ב-24 ביוני 2021, בטקס בלשכת עורכי הדין, הוענק לפינקלשטיין אות יקיר המשפט העברי על שם מנחם אלון לשנת התשפ"א-2021: "על פעילותו הענפה, המתמדת ורבת השנים בשבתו על כס השיפוט לקידום ערכי המשפט העברי, על הטמעת עקרונותיו במשפט הישראלי ועל מחקריו וספריו בתחום".
בספטמבר 2021 מונה על ידי השר לביטחון הפנים, עמר בר-לב, לעמוד בראש ועדת בדיקה ממשלתית לעניין הבריחה מבית הסוהר גלבוע, שמכונה ועדת פינקלשטיין. ב-17 במאי 2023 פרסמה הוועדה את ממצאיה, מסקנותיה והמלצותיה – המערכתיות והאישיות – בדוח בן 366 עמודים. הוועדה מצאה כי כשלים וליקויים רבים בפעילות הארגון תרמו ליכולתם של האסירים לברוח. דפוסי השגרה המבצעית ומעגלי האבטחה בבית הכלא קרסו כולם. בשב"ס התפתחה לאורך השנים תרבות ארגונית של העדפת השקט והשגרה על פני הערנות והיעילות המבצעית. הימנעות מעימות עם האסירים הביטחוניים הייתה קו מנחה לפעילות השב"ס. על בסיס ממצאיה המערכתיים הוועדה הפנתה המלצותיה לשב"ס, לגורמים בדרג המדיני, למבקר המדינה וליועצת המשפטית לממשלה.
בדצמבר 2021 הודיע שר המשפטים, גדעון סער, כי פינקלשטיין ימונה לנציבות תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות, במקומו של השופט בדימוס דוד רוזן שפרש. פינקלשטיין נכנס לתפקידו ב-1 ביוני 2023, לאחר שסיים את תפקידו כיו"ר ועדת הבדיקה לעניין הבריחה מבית הסוהר גלבוע.
חיים אישיים

פינקלשטיין נשוי לצפורה, העובדת כטוענת רבנית ועורכת דין, ואב לארבעה.
ספריו

ספרו של פינקלשטיין "הגיור-הלכה ומעשה" יצא לאור בשנת 1994, בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן, ותורגם לאנגלית באותה הוצאה (2006), בשם
"CONVERSION - Halakha and Practice". זהו מחקר הלכתי ומשפטי מקיף של הגיור בדיני ישראל, הפעולה המשפטית שדרכה מצטרף הנוכרי לכלל ישראל. המחקר הוא כלל תקופתי, ותשומת לב מיוחדת הוקדשה לבחינת יישומם הלכה למעשה של עקרונות הגיור בספרות השאלות והתשובות, בעיקר בדורות האחרונים. כמו כן נבחנו בספר כמה פרשות היסטוריות הנוגעות לתופעת הגיור בתקופות שונות בתולדות ישראל. פרופ' אהרון קירשנבאום כתב כי "מדעי היהדות חבים חוב גדול למנחם פינקלשטיין על תרומתו המעטירה לחקר סוגיה חשובה מאוד בהלכה", ופרופ' דניאל שפרבר כתב כי זהו "הספר העיקרי כעת בעניין הלכות גיור".
בשנת 2009 פרסם פינקלשטיין בכתב העת "משפט וצבא", מאמר ושמו "הטור השביעי וטוהר הנשק - נתן אלתרמן על ביטחון, מוסר ומשפט". מאמר זה באותו שם הפך בשנת 2011 לספרו השני, שיצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד. בספר זה משקיף המחבר על שירי "הטור השביעי" של נתן אלתרמן מזווית ראייה המתמקדת בסוגיות של ביטחון, מוסר ומשפט. פינקלשטיין התחקה על כתיבתו הרבה של אלתרמן בנקודות ההשקה שבין התחומים האלה, שעניינן הדילמות המורכבות הכרוכות בהפעלת כוח צבאי. לדעת פינקלשטיין, נשזרת בשיריו של אלתרמן ההכרה כי בצד חובתה של המדינה להגן על חיי אזרחיה ועל עצם קיומה - על השימוש בנשק להיות צודק, מידתי ומרוסן. אגב כך נפרסות בספר פרשיות משנותיה הראשונות של מדינת ישראל, כגון מלחמת העצמאות, משפט טוביאנסקי, פעולת קיביה, פרשת כפר קאסם ועוד.
חיים גורי כתב כי ספר זה הוא "מחקר היסטורי-ספרותי מרתק ואף מכאיב, לא פעם, הקורא לחשבון נפש עד תום". בעודו ספר העוסק בעבר, הוא שב ומעמיד מולנו את ציוויי החובה המוטלים עלינו גם בימים אלה ובעתיד לבוא. את פינקלשטיין מחבר הספר מתאר חיים גורי: "כאיש המתמודד במשך עשרות שנים עם בעיות המותר והאסור במלחמות ישראל, עם צלם פנינו כעם שנגזר עליו להילחם על קיומו וכצבא הניצב בין ישראל לחורבנה". פרופ' נילי כהן כתבה כי פינקלשטיין "מגייס מחדש את שירת נתן אלתרמן לשירות צבאי במטרה לשכנע את הצבא שאין להיבהל מתוכחת אוהב. במהלך מבריק הופכת, אפוא, שירתו של נתן אלתרמן להד קולו של מנחם פינקלשטיין". הספר זכה בפרס יצחק שדה לספרות צבאית לשנת תשע"ב - 2012, ולפרס על שם מולדובן לספרות צבאית, מטעם המרכז האוניברסיטאי אריאל, לשנת תשע"א.
מאמריו

המשפט בתקופת לחימה, משפט וצבא 16, התשס"ב, עמ' 34-15
"הטור השביעי" ו"טוהר הנשק" - נתן אלתרמן על ביטחון מוסר ומשפט, משפט וצבא 20, 2009, עמ' 229-1 [הוצאה מוקדמת של הספר]
"הקלריקל הקטן", אביעד הכהן וצבי טל (עורכים), ספרא וסייפא (עמ' 618-644), בהוצאת מרכז ספיר, קרן ניצן ומחניים, תשע"ד-2013
"דמוקרטיה נלחמת בטרור: ניתוח דילמות הלכה למעשה", בתוך הקרב של המאה ה-21 - דמוקרטיה נלחמת בטרור, יו"ר דן מרידור, עורך חיים פס (ירושלים, 2006), עמ' 175–220
"על צה"ל, על טוהר הנשק ועל המשפט הצבאי - בטור השביעי של נתן אלתרמן", משפט וספר - לכבוד השופט יהושע גרוס (תל אביב, 2007), עמ' 201–221
"הסנגוריה הצבאית ועצמאותה - לפני שנות דור", הסניגור 200, עמ' 24–29 (2013)
"על הפקודה הבלתי חוקית (בעקבות ההצגה "בחורים טובים")", בתוך: עופר גרוסקופף ושי לביא (עורכים), ספר נילי כהן – משפט, תרבות וספר, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, תשע"ז-2017, עמודים 457–504
"לעניין של מה-בכך" שורשים במשפט 73 (דינה זילבר עורכת, 2020), הוצאת נבו
"עשר שנות שיפוט בעבירות רצח – תוצאות ותובנות" ספר מנחם פינקלשטיין (2020), בעמ' 115-69
"Legal Perspectives un the Fight Against Terror – The Israeli Experience" 1 IDF Rev. 341 (2003)
"The Dilemma of The Military Judge Advocate – General", DEMOCRATIC SOCIETIES and their ARMED FORCES, ed. Stuart A. Cohen, pp. 175–183(2000)
"The Israeli Military Legal System - overview of the current situation and a glimpse into the future", 52 Air Force Law Review. pp.137-167 (2002) (With Yifat Tomer)
"War and Morality: Image and Reality", 30 JUSTICE (Winter 2002), pp. 11–15.
"Conversion in the Age of Immigration", 19 JUSTICE (Winter 1998), pp. 47–49.