stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שי בנאי

שי בנאי (נולד ב-18 בנובמבר 1979) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה

ב-6 בדצמבר 1997 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 1-2 נגד מכבי יבנה. ב-13 במאי 2003 בישל את שער הניצחון בחצי גמר גביע המדינה נגד מכבי תל אביב והיה שותף לזכייה ההיסטורית של רמת גן בגביע.
בעקבות הזכייה בגביע, זכה לחשיפה והתעניינות בקרב קבוצות בליגת העל וחתם במכבי פתח תקווה. ב-15 בנובמבר 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1-2 נגד בני סכנין. בנאי השתתף עם הקבוצה בשלב הבתים של גביע אופ"א.
בקיץ 2006 בנאי חתם בהפועל נצרת עילית. כעבור עונה חזר לליגת העל כאשר חתם במכבי הרצליה, בה רשם רק הופעה אחת במחזור הראשון של העונה. בינואר 2008 חזר לקדנציה שנייה בהפועל רמת גן.
במהלך הקריירה שלו סבל מפציעות ובגיל 29 נאלץ לפרוש מכדורגל. כיום הוא בוגר תואר שני במשפטים מטעם הקריה האקדמית אונו ועוסק בעריכת דין.
ריטיק רושאן

| --- | --- |

 לידה:  10 בינואר 1974 (בן 50) מומביי, מהאראשטרה, הודו
 שם לידה:  Hrithik Roshanlal Nagrath 
 מדינה:  הודו 
 תקופת הפעילות:  מ-1986
 עיסוק:  , שחקן
 מקום לימודים:  קולג' סייגנהאם למסחר וכלכלה 
 בת זוג:  סוסאנה חאן (2000–2014)
 צאצאים:  Hridhaan Roshan, Hrehaan Roshan 
 פרסים והוקרה:  פרס פילמפייר לשחקן הטוב ביותר (2004)  פרס פילמפייר לשחקן הטוב ביותר (2001) 
 http://www.hrithik.net/
 פרופיל ב-IMDb
 
ריטיק רושאן (באנגלית: Hrithik Roshan, נולד ב-10 בינואר 1974) הוא שחקן קולנוע ורקדן הודי, זוכה שישה פרסי פילמפייר (האוסקר ההודי) ונחשב לאחד השחקנים המרוויחים בבוליווד.
שנותיו המוקדמות

רושאן נולד במומביי שבהודו למשפחה ממוצא פונג'אבי אשר הייתה ידועה בתעשיית הסרטים בבוליווד. אביו, ראקש רושאן הוא שחקן עבר ובמאי. אמו, פינקי, היא בתו של המפיק והבמאי ג'יי אום פרקש. רושאן גדל לדת ההינדואיזם אך מצהיר על עצמו שאינו אדם דתי ואינו מבקר במקדשים.
רושאן העיד כי סבל מבדידות בילדותו בגלל האגודל הנוסף שעל יד ימינו כתוצאה מפולידקטיליה.
סבו של רושאן חשף אותו לראשונה לעולם הקולנוע בגיל 6, כאשר הביא אותו לרקוד בסרט "Aasha", משנת 1980. באותה שנה השתתף גם בסרט " Aap Ke Deewane" ובסרט "Aas Paas". בשנת 1986 לקח חלק גדול יותר כשחקן בסרט "Bhagwaan Dada" והחליט לעסוק במקצוע אך אביו התעקש שיתרכז בלימודיו. בגיל 20 אובחן כסובל מעקמת אך החליט להגשים את חלומו ולהיות שחקן בכל מקרה. רושאן סיים את התואר שלו ועזר לאביו בסט של ארבעה סרטים: "Khudgarz" ,"King Uncle" ,"Karan Arjun" ו"Koyla". בזמן הסרטים האלו למד משחק אצל קישאור נמיט קאפור, שחקן עבר ומורה למשחק, אשר לימד שחקניות כמו קארינה קאפור ופריאנקה צ'ופרה.
קריירה קולנועית > 2000-2002: תחילת הקריירה

סרטו הראשון של רושאן כשחקן ראשי היה "Kaho Naa... Pyaar Hai", אשר בוים על ידי אביו ויצא בשנת 2000. כחלק מההכנות לסרט רושאן לקח שיעור ריקוד ורכיבה על סוסים. במקביל, רושאן התאמן על פיתוח גופו עם השחקן סלמאן ח'אן. הסרט זכה להצלחה והפך לסרט הרווחי ביותר של שנת 2000 בבוליווד עם הכנסות של 620 מיליון רופיות (כ- 9.7 מיליון דולר). על משחקו בסרט זכה רושאן בפרסים בטקס "Zee Cine Awards", בטקס "פרסי פילמפייר" וב"טקס פרסי האקדמיה ההודי הבינלאומי". רושאן היה השחקן הראשון אשר זכה בפרס תגלית השנה והשחקן הטוב ביותר באותה שנה.
באותה שנה שיחק רושאן בסרט "Fiza" לצדן של שחקניות מכובדות כמו קאריסמה קאפור וג'איה באצ'אן, דבר אשר חיזק את מעמדו והעניק לו מועמדות שנייה לפרס השחקן הטוב ביותר לאותה שנה. בסוף אותה שנה שיחק רושאן גם בסרט "Mission Kashmir" לצדם של סנג'יי דאט, פריטי זינטה וג'קי שרוף.
ב-2001 שיחק רושאן בשני סרטים גדולים אשר הראשון היה "Yaadein" לצדה של קארינה קאפור. הסרט השני היה "Kabhi Khushi Kabhie Gham..." לצדם של שחקנים גדולים אחרים דוגמת אמיטאב באצ'אן, קאג'ול ושאהרוח' ח'אן. על משחקו בסרט קיבל מועמדות לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר.
ב-2002 שיחק בסרטים "Aap Mujhe Achche Lagne Lage" ו"Na Tum Jaano Na Hum". בסוף אותה שנה שיחק בסרט "Mujhse Dosti Karoge!" שוב לצדן של קארינה קאפור ורני מוקארג'י.
קריירה קולנועית > 2003-2008: הצלחה מסחרית

בתחילת 2003 שיחק רושאן בסרט "Main Prem Ki Diwani Hoon" בפעם הרביעית לצדה של קארינה קאפור ופעם ראשונה לצדו של השחקן אבישק באצ'אן והסרט קיבל ביקורות שליליות. באותה שנה שיחק רושאן בסרט הכי מוכר שלו שהיה "Koi... Mil Gaya". הסרט, אשר בוים והופק על ידי אביו שואב השראה מהסרט האמריקאי אי.טי. - חבר מכוכב אחר משנת 1982. הסרט הפך לסרט הכי רווחי בהודו באותה שנה עם הכנסות של למעלה מ-2 מיליון דולר והוביל לזכייתו של רושאן בפרס השחקן הטוב ביותר באותה שנה גם מטעם האקדמיה וגם מטעם המבקרים.
ב-2004 שיחק בסרט "Lakshya", עליו זכה למועמדות לשחקן הטוב ביותר בטקס פרסי פילמפייר בשנה הרביעית ברציפות. בשנת 2005 לא יצאו סרטים בכיכובו אך ב-2006 הופיע בהופעת אורח בסרט "I See You". באותה שנה יצא הסרט "Krrish", המשך לסרט "Koi... Mil Gaya" משנת 2003, אשר גם היה בבימויו והפקתו של אביו. הסרט זכה להצלחה רבה והיה הסרט השני בהכנסותיו בשנת 2006, עם הכנסות של למעלה מ-18 מיליון דולר. רושאן קיבל ביקורות חיוביות על משחקו בסרט מטעם מגזין וראייטי ואף זכה לפרס השחקן הטוב ביותר בטקס פרסי המסך ההודי. באותה שנה יצא הסרט "Dhoom 2" בכיכובו של רושאן ושל השחקנית ומיס תבל לשעבר אישווריה ראי, על משחקו בסרט זכה לפרס השחקן הטוב ביותר בפעם השלישית.
ב-2007 ביצע רושאן הופעת אורח בסרט "Om Shanti Om". ב-2008 כיכב רושאן בסרט "Jodhaa Akbar" אשר מגולל את סיפורו של אכבר, קיסר הודי בעבר. באותה שנה שיחק גם בסרט "Krazzy 4" לצדם של ג'והי צ'אולה ואירפאן קאן.
קריירה קולנועית > 2009-2012:הכרה בינלאומית

ב-2009 שיחק רושאן בסרט "Luck by Chance" ושנה לאחר כמן שיחק בסרט "Kites" אשר הוקרן במקביל בלמעלה מ-300 אולמות קולנוע והפך לסרט הבוליוודי הראשון שנכנס לרשימת עשרת הגדולים בצפון אמריקה. באותה שנה שיחק רושאן שוב לצדה של אישווריה ראי והפעם בסרט "Guzaarish". הסרט לא זכה להצלחה קופתית אך קיבל ביקורות חיוביות ואף זיכה אותו במועמדות נוספת לפרס השחקן הטוב ביותר.
ב-2011 הופיע רושאן בסרט "Zindagi Na Milegi Dobara", אשר הכניס למעלה מ-24 מיליון דולר. מאוחר יותר באותה שנה ביצע תפקיד משני בסרט "Don 2" לצדם של שאהרוח' ח'אן, פריאנקה צ'ופרה ולארה דוטה.
ב-2012 שיחק רושאן בסרט "Agneepath" אשר היה חידוש לסרט עם אותו שם משנת 1990 בכיכובו של אמיטאב באצ'אן. הסרט זכה בתואר הסרט עם ההכנסות הגבוהות ביותר ליום הפתיחה עם הכנסות של למעלה מ-30 מיליון דולר.
קריירה קולנועית > 2013-הווה: Krrish 3 ופרויקטים נוספים

ב-2013 יצא סרט ההמשך השלישי בסדרת קריש, "Krrish 3" אשר זכה להצלחה בקופות עם הכנסות של 45 מיליון דולר. רושאן נפצע במהלך הצילומים ועבור משחקו בסרט זכה למועמדות לשחקן הטוב ביותר בפעם ה-11.
ב-2014 כיכב רושאן בסרט "Bang Bang!" אשר היה גרסה מחודשת לסרט האמריקאי "כמו יום ולילה" משנת 2010 בכיכובו של טום קרוז. במהלך צילומי הסרט אשר התרחשו בתאילנד נפצע רושאן בראשו ונאלץ לעבור ניתוח על מנת לעצור דימום בראשו. הסרט הכניס למעלה מ-53 מיליון דולר.
ב-2016 ביקר רושאן באתר ההיסטורי מואנג'ודארו במסגרת צילומי הסרט "Mohenjo Daro" בכיכובו. עבור השתתפותו בסרט קיבל כ-500 מיליון רופיות (כ-7.8 מיליון דולר) הסכום הגבוה ביותר עבור שחקן בבוליווד. הסרט קיבל ביקורות שליליות ונכשל בקופות.
בינואר 2017 יצא הסרט "Kaabil" בכיכובו של רושאן, שם הוא מגלם גבר עיוור. הסרט קיבל ביקורות חיוביות והכניס למעלה מ-31 מיליון דולר.
בנוסף הופיע בסרט "Super 30" מ- 2019 ובסרט הרביעי בסדרת קריש שנקרא "Krrish 4" ב-2020.
פילמוגרפיה

1980: "Aasha"
1980: "Aap Ke Deewane"
1981: "Aas Paas"
1983: "Aasra Pyaar Da"
1986: "Bhagwaan Dada"
1987: "Khudgarz"
1993: "King Uncle"
1995: "Karan Arjun"
1997: "Koyla"
2000: "Kaho Naa... Pyaar Hai"
2000: "Fiza"
2000: "Mission Kashmir"
2001: "Yaadein"
2001: "Kabhi Khushi Kabhie Gham..."
2002: "Aap Mujhe Achche Lagne Lage"
2002: "Na Tum Jaano Na Hum"
2002: "Mujhse Dosti Karoge!"
2003: "Main Prem Ki Diwani Hoon"
2003: "Koi... Mil Gaya"
2004: "Lakshya"
2006: "Krrish"
2006: "Dhoom 2"
2006: "I See You"
2007: "Om Shanti Om"
2008: "Jodhaa Akbar"
2008: "Krazzy 4"
2009: "Luck by Chance"
2010: "Kites"
2010: "Guzaarish"
2011: "Zindagi Na Milegi Dobara"
2011: "Don 2"
2012: "Agneepath"
2013: "Main Krishna Hoon"
2013: "Krrish 3"
2014: "Bang Bang!"
2015: "Hey Bro"
2016: "Mohenjo Daro"
2017: "Kaabil"
2017: "Hrudayantar"
2019: "Super 30"
2020: "Krrish 4"
2022: עימות קשוח
2024: Fighter
חייו האישיים

ב-20 בדצמבר 2000 נישא רושאן לסוסאנה חאן בטקס פרטי בבנגלור. לזוג שני בנים: הריאן (נולד ב-2006) והרידאן (נולד ב-2008). הזוג נפרדו בשנת 2013 וגירושיהם הסתיימו ב-2014.
רושאן ואביו, 2014
רושאן, 2001
רושאן ואשתו, 2012
קרב נארווה (1944)

קרב נארווה (2 בפברואר – 10 באוגוסט 1944) היה קרב רחב היקף בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה שנערך בין פברואר ליולי 1944 בין גזרת "נארווה" של קבוצת ארמיות צפון בוורמאכט לבין חזית לנינגרד של הצבא האדום. הקרב נערך על השליטה במצר הים נארווה (מחוז אידה-וירו) והוביל לפריצת הדרך של הצבא האדום לחבל הארצות הבלטיות.
כחלק ממדיניות החזית הנרחבת שקידם סטלין, שלפיה הצבא האדום קידם סדרת מבצעים רחבי היקף לכל אורך חזית המלחמה במזרח, במקביל לקרב נארווה נערכו גם מבצע דנייפר-קרפטי ומבצע לבוב-סנדומייז'. מבצע לנינגרד-נובגורוד שהחל בינואר הוביל לשחרור לנינגרד מהמצור שהוטל עליה ולנסיגת הצבא הגרמני לקו מגננה על גדות נהר נארווה. הקרב חולק למעשה לשני קטעים עיקריים: הקרב על ראש הגשר לנארווה והקרב על קו המגננה טננברג. במהלך הקרב הצבא הגרמני גייס בכפייה אזרחים אסטונים והמחתרת הלאומית האסטונית תמכה בגרמנים מתוך ציפייה כי ישיבו את ריבונותה של אסטוניה.
סדרת מתקפות נגד של הוורמאכט נגד ראש הגשר של הצבא האדום עיכבו את תנועת הכוחות כמו גם תנאי השטח הבוצי בתקופת האביב שהאטו את הפעילות הצבאית. מטרה העיקרית של הצבא האדום, להשתלט מחדש על אסטוניה ולהיעזר בה כבסיס מבצעי במאבק מול פינלנד במלחמת ההמשך ונגד גרמניה במבצע פרוסיה המזרחית, כשל, עקב העובדה שההתנגדות הגרמנית החריפה הובילה להתמשכות הקרב ולעצירת ההתקדמות הצבאית הסובייטית בחזית הצפון-מזרחית במשך מעל חצי שנה (שבעה וחצי חודשים).
רקע > פני השטח

לשטח היה תפקיד משמעותי בפעולות סביב נארווה. הגובה מעל פני הים באזור הוא לעיתים רחוקות מעל 100 מטרים, והאדמה מבותרת על ידי נתיבי מים רבים, כולל נהרות נארווה ופליוסה. עיקר האדמה באזור מיוערת, וביצות גדולות מציפות אזורים בגובה נמוך. השפעת השטח על הפעולות הייתה של תקשורת; בגלל הביצות, רק אזורים מסוימים התאימו לתנועת חיילים בקנה מידה גדול.
בקנה מידה אסטרטגי, הייתה נקודת חנק טבעית בין החוף הצפוני של אגם פייפוס למפרץ פינלנד. רצועת האדמה ברוחב 45 קילומטרים נחצתה כולה על ידי נהר נארווה וכללה שטחים נרחבים של שממה. נתיבי התחבורה העיקריים, הכביש המהיר נארווה-טאלין ומסילת הרכבת, עברו על ציר מזרח-מערב ליד ובמקביל לקו החוף. לא היו נתיבי תחבורה אחרים באזור מזרח-מערב המסוגלים לקיים תנועת כוחות בקנה מידה גדול.
רקע > פעולות קודמות

ב-14 בינואר 1944, חזית לנינגרד פתחה במתקפת קרסנוי סלו-רופשה, שמטרתה לאלץ את הארמייה הגרמנית ה-18 לסגת מעמדותיה ליד אורניינבאום. ביום השלישי למתקפה, פרצו הסובייטים את הקווים הגרמניים ודחפו מערבה. קבוצת ארמיות צפון פינתה את האוכלוסייה האזרחית של נארווה.
רקע > המטרות הסובייטיות

עד 1944, זה היה נוהג שגרתי למדי עבור הסטאבקה להקצות משימות חדשות ושאפתניות יותר לחזיתות הפעילות שלה בזמן שהכוחות המזוינים הסובייטים מבצעים פעולות התקפיות גדולות. הרציונל היה שלחץ בלתי פוסק עלול לגרום להתמוטטות גרמנית. לקראת מסע החורף של 1943/1944, הורה סטלין לצבא האדום לבצע התקפות גדולות לאורך כל החזית הסובייטית-גרמנית, בהמשך לאסטרטגיית "החזית הרחבה" שנקטה מאז תחילת המלחמה. זה עלה בקנה אחד עם הרציונל רב השנים שלו שאם הצבא האדום יפעיל לחץ לאורך כל החזית, ההגנות הגרמניות עלולות להישבר לפחות בקטע אחד. מסע החורף הסובייטי כלל תקיפות גדולות לאורך כל מרחב החזית באוקראינה, בלארוס, וקו פנתר הגרמני, באזור הים הבלטי.
הפריצה דרך איסטמוס נארווה, הממוקמת בין מפרץ פינלנד לאגם פייפוס, הייתה בעלת חשיבות אסטרטגית גדולה לכוחות המזוינים הסובייטים. הצלחה במבצע האסטוני הייתה מספקת נתיב ללא הפרעה להתקדם לאורך החוף לטאלין, מה שיאלץ את קבוצת ארמיות צפון הגרמנית לברוח מאסטוניה מחשש להידחק לפינה. עבור הצי הבלטי, שנלכד במפרץ המזרחי של מפרץ פינלנד, טאלין הייתה היציאה הקרובה ביותר לים הבלטי. נסיגת קבוצת ארמיות צפון מאסטוניה הייתה הופכת את פינלנד לנתונה להתקפות אוויריות ואמפיביות שמקורן בבסיסים אסטוניים. הסיכוי לפלישה לפרוסיה המזרחית דרך אסטוניה קרץ ביתר שאת לסטבקה, שכן היא עלולה להביא לעצירת התנגדות גרמנית. בהשתתפותם של לאוניד גובורוב, מפקד חזית לנינגרד, ולדימיר טריבוץ, מפקד הצי הבלטי, הוכנה תוכנית להשמדת קבוצת הארמיות צפון. סטלין הורה על לכידת נארווה בכל מחיר לא יאוחר מ-17 בפברואר:
חובה שכוחותינו יתפסו את נארווה לא יאוחר מ-17 בפברואר 1944. זה נדרש הן מסיבות צבאיות והן מסיבות פוליטיות. זה הדבר החשוב ביותר כרגע. אני דורש מכם לנקוט בכל האמצעים הנדרשים כדי לשחרר את נרווה לא מאוחר יותר. מהתקופה שצוינה. י. סטלין
לאחר כישלון חזית לנינגרד, סטלין הוציא צו חדש ב-22 בפברואר: לפרוץ את הגנת "נארווה", לחסל את הכוחות הגרמנים באסטוניה, להפנות שתי ארמיות לדרום מזרח אסטוניה, להמשיך לעבור דרך לטביה, ולפתוח את הדרך למזרח פרוסיה ולמרכז אירופה. באותו יום הציגה ברית המועצות לפינלנד תנאי שלום. בעוד שפינלנד ראתה את התנאים כבלתי מקובלים, המלחמה המתנהלת סביבם נראתה מסוכנת מספיק כדי לשמור על הפינים במשא ומתן. כדי להשפיע על פינלנד, סטלין היה צריך לכבוש את אסטוניה. משאלתו הפכה לפקודה למפקדי חזית לנינגרד, כשראשיהם מונחים על כף המאזניים. לאחר תגבורת במרץ 1944, חזית נארווה קיבלה את ריכוז הכוחות הגבוה ביותר בכל נקודה בחזית המזרחית.
רקע > הכוחות הסובייטים

שלוש ארמיות סובייטיות נפרסו בריכוז מרבי של כוחות במרץ 1944. ארמיית ההלם השנייה הוצבה מצפון לנארווה, הארמייה ה-59 הוצבה דרומית לנארווה, והארמייה ה-8 מדרום לארמייה ה-59, לאורך הנרב באורך 50 ק"מ, נהר המשתרע עד אגם פייפוס. מידע מפורט על גודל הכוחות הסובייטיים בחזית נארווה במהלך מסע החורף-אביב לא פורסם על ידי מקורות כלשהם. אי אפשר לתת סקירה כללית על החוזק הסובייטי עד שהמידע הארכיוני של הצבא האדום יפורסם או יוגש לחוקרים שאינם רוסים. ההיסטוריון האסטוני, האנס ולטר, העריך את מספר החיילים הסובייטים בקרב נארווה ב-205,000, מה שמתאים למספר הדיוויזיות, מוכפל בגדלים של הדיוויזיות שהניח ההיסטוריון האסטוני מארט לאר. סדר הכוחות של חזית לנינגרד, נכון ל-1 במרץ 1944:
ארמיית ההלם השנייה – גנרל לוטננט איוון פדיונינסקי
קורפוס הרובאים ה-43 – גנרל מיור אנטולי אנדרייב
קורפוס הרובאים ה-109 – גנרל מיור איוואן אלפרוב
קורפוס הרובאים ה-124 – גנרל מיור וולדר דמברג
הארמייה ה-8 – גנרל לוטננט פיליפ סטאריקוב
קורפוס הרובאים ה-6 – גנרל מיור סמיון מיקולסקי
קורפוס הרובאים ה-112 – גנרל מיור פיליפ סולובב
הארמייה ה-59 – גנרל לוטננט איוואן קורובניקוב
קורפוס הרובאים ה-117 – גנרל מיור וסילי טרובצ'וב
קורפוס הרובאים ה-122 – גנרל מיור פנטלימון זייצב
גזרות נפרדות:
קורפוס הרובאים האסטוני ה-8 – גנרל לוטננט למביט פארן
קורפוס הרובאים ה-14 – גנרל מיור פאבל ארטיושנקו
דיוויזיית הרובאים ה-124 – קולונל מיכאיל פפצ'נקו
קורפוס הרובאים של המשמר ה-30 – גנרל לוטננט ניקולאי סימוניאק
רגימנטים עצמאיים 46, 260 ו-261 טנקים כבדים של המשמר ורגימנט עצמאי ארטילריה מתנייעת 1902
קורפוס הארטילקיה ה-3 – גנרל מיור נ.נ. ז'דנוב
קורפוס הטנקים של המשמר ה-3 – גנרל מיור י.א. וובצ'נקו
בתחילת מתקפת נארווה (יולי 1944), חזית לנינגרד פרסה 136,830 חיילים, 150 טנקים, 2,500 תותחי סער ו-800+ מטוסים.
רקע > המטרות הגרמניות והפיניות

הפיקוד העליון הגרמני (OKH) האמין שחשוב לייצב את החזית על נהר נארווה. פריצת דרך סובייטית כאן הייתה פירושה אובדן החוף הצפוני של אסטוניה ואיתו אובדן השליטה במפרץ פינלנד, מה שיעניק לצי הבלטי הסובייטי גישה לים הבלטי. פריצת דרך של הצי הייתה מאיימת על השליטה הגרמנית בכל הים הבלטי ועל משלוח יבוא עפרות ברזל משוודיה. אובדן נארווה היה פירושו שדלק שמקורו במרבצי פצלי הנפט הסמוכים של קוהטלה-יארווה (32 קילומטרים מערבית לנארווה על החוף) יימנע ממכונת המלחמה הגרמנית. גנרל-אוברסט גאורג לינדמן אמר בפקודתו היומית לדיוויזיית הרגלים ה-11:
”אנחנו עומדים על גבול ארץ מולדתנו. כל צעד אחורה יוביל את המלחמה באוויר ובמים לגרמניה.”
בעוד פינלנד ניהלה משא ומתן עם ברית המועצות לשלום, ה-OKH התרכז בחזית נארווה, תוך שהוא משתמש בכל האמצעים כדי לשכנע את פיקוד ההגנה הפיני שההגנות הגרמניות עומדות להחזיק מעמד. הפיקוד הגרמני הודיע בפירוט לעמיתיהם הפיניים על האירועים בחזית נארווה בזמן שמשלחת של פיקוד ההגנה הפיני ביקרה בנארווה באביב 1944. מלבד היותו מסדרון צר המתאים היטב להגנה, השטח באזור נארווה נשלט על ידי יערות וביצות. ממש מאחורי נהר נארווה שוכנת העיר עצמה, ממוקמת באופן אידיאלי כמעוז שממנו כוחות הגנה יכולים להשפיע על הלחימה הן מצפון והן מדרום לעיר לאורך עמק הנהר.
עמדה זו הייתה הקטע הצפוני של קו פנתר הגרמני ושם רצה הגנרלפלדמרשל גאורג פון קיכלר, מפקד קבוצת הארמיות, להקים את הגנתו. היטלר סירב בתחילה, והחליף את פון קיכלר בגנרלפלדמרשל ולטר מודל כמפקד קבוצת ארמיות צפון. מודל הסכים עם פון קיכלר, וכאחד מהאהובים על היטלר, הוא גם קיבל יותר חופש. תוך שימוש בחופש הזה לטובתו, הצליח מודל לסגת ולהתחיל להקים קו לאורך נהר נארווה, עם ראש גשר חזק על הגדה המזרחית באיבנגורוד. זה פייס את היטלר, ופעל לפי נוהל הפעולה הסטנדרטי הגרמני להגנה על קו נהר. ב-1 בפברואר 1944, הטיל הפיקוד העליון של קבוצת הארמיות צפון על קבוצת שפונהיימר (ששמה שונה לפלגת הארמייה נארווה ב-23 בפברואר) להגן בכל מחיר על קטע קו פנתר באיסטמוס שבין מפרץ פינלנד לאגם פייפוס. לאחר ההצלחה הסובייטית הראשונית, סטלין הציג לפינלנד את תנאי השלום שלו ב-8 בפברואר 1944. אולם בעקבות הניצחונות הטקטיים של "נארווה" מאמצע פברואר עד אפריל, הפסיקה פינלנד את המשא ומתן ב-18 באפריל 1944.
רקע > מטרות תנועת המחתרת האסטונית

במהלך כיבוש אסטוניה על ידי גרמניה הנאצית, הציפיות האסטוניות להחזרת עצמאותם החלו להתמעט. בהתאם לחוקת אסטוניה, רשמית עדיין בתוקף, פוליטיקאים אסטונים הקימו ועדה לאומית מחתרתית של הרפובליקה של אסטוניה, שהתכנסה ב-14 בפברואר 1944. מכיוון שהנשיא קונסטנטין פטס נכלא על ידי השלטונות הסובייטיים, ראש המדינה בפועל, על פי החוקה, היה ראש הממשלה לשעבר יירי אולאוץ. המנהל העצמי של אסטוניה שמינתה גרמניה ביצע בעבר כמה שיחות גיוס כלליות שלא צלחו, שהיו בלתי חוקיות על פי אמנות האג (1899 ו-1907) ומנוגדות דלעתו של אולאוץ.
בפברואר 1944, כאשר הגיעה חזית לנינגרד לסביבת נארווה והשיבה הסובייטית הפכה לאיום ממשי, החליף אולאוץ את עמדתו בגיוס הגרמני. בנאום רדיו ב-7 בפברואר, אולאוץ נימק כי אסטונים חמושים יכולים להיות שימושיים הן נגד הגרמנים והן הסובייטים. הוא גם רמז כי לחיילים אסטונים על אדמת אסטוניה תהיה: "... משמעות רחבה הרבה יותר ממה שאני יכול ואוכל לחשוף כאן". יחד עם פוליטיקאים אסטונים אחרים, אולאוץ ראה בהתנגדות נגד הכוחות המזוינים הסובייטים אמצעי למניעת השבת הכוח הסובייטי והשבת עצמאותה של אסטוניה לאחר שהמלחמה תסתיים. קריאת הגיוס קיבלה תמיכה עממית וההתגייסות כוננה כוח של 38,000 איש, אשר חולק לשבעה רגימנטים של משמר הגבול ודיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-20 (האסטונית). בשילוב עם רגימנט הרגלים הפיני ה-200 (אסטונים מרצון בצבא הפיני), והמתגייסים בתוך הוואפן אס אס, בסך הכל 70,000 חיילים אסטונים לחמו לצד הגרמנים ב-1944.
רקע > הקמת פלגת הארמייה נארווה

בפברואר 1944, הקורפוסים ה-50 וה-54 יחד עם קורפוס הפאנצר אס אס ה-3 היו באגף השמאלי של הארמייה ה-18 כאשר הם נסוגו לנארווה. ב-4 בפברואר נותקה קבוצת שפונהיימר מהארמייה ה-18 והוכפפה ישירות לקבוצת ארמיות צפון. כתמיכה בכוחות שכבר היו במקום, הורה היטלר על תגבורת. דיוויזיית הפאנצר פלדהרנהאלה, עם למעלה מ-10,000 חיילים וציודם, הועברה מבלארוס לאסטוניה דרך שדה התעופה בטארטו ב-1 בפברואר. שבוע לאחר מכן, הרגימנט ה-5 של דיוויזיית גרוסדויטשלנד הגיע לחזית. גדוד הגרנדירים גנזן (גדוד אד-הוק שהוקם מיחידות חילופיות של הצבא בפולין) נשלח מגרמניה והגיע ב-11 בפברואר. שלושה ימים לאחר מכן הועברה דיוויזיית הרגלים ה-214 מנורווגיה.
במהלך השבועיים הבאים נוספו לקבוצה יחידות שונות, ביניהן דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-11, מספר דיוויזיות של הוורמאכט, הדיוויזיה האסטונית וגדודי משמר הגבול האסטוני המקומי ומשטרת העזר האסטונית. גנרל חיל הרגלים אוטו שפונהיימר הוחלף בגנרל יוהנס פריסנר וקבוצת שפונהיימר שונתה לפלגת הארמייה נארווה ב-23 בפברואר. קבוצת ארמיות צפון הורתה על פריסת פלגת הארמייה ב-22 בפברואר בעמדות הבאות: קורפוס הפאנצר אס אס ה-3 נפרס בנארווה, ראש גשר איבנגורוד בגדה המזרחית של הנהר ומצפון לנרווה; הקורפוס ה-43 נגד ראש הגשר Krivasoo מדרום לעיר; הקורפוס ה-26 בגזרה שבין ראש הגשר קריבאסו לאגם פייפוס. נכון ל-1 במרץ 1944, היו בסך הכול 123,541 איש הכפופים לקבוצת הארמיות, בסדר הכוחות הבא:
קורפוס הפאנצר אס אס ה-3 – אובר-גרופנפיהרר פליקס שטיינר
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-11
חטיבת הפאנצרגרנדיר אס אס ה-4 "נדרלנד"
דיוויזיית הוואפן גרנדיר אס אס ה-20 (האסטונית ה-1)
הקורפוס ה-26 – גנרל אנטון גרסר
הדיוויזיה ה-11
הדיוויזיה ה-58
הדיוויזיה ה-214
הדיוויזיה ה-225
גדוד משמר הגבול האסטוני השלישי (נכון ל-15 באפריל)
הקורפוס ה-43 – גנרל חיל הרגלים קרל פון אובן
הדיוויזיה ה-61
הדיוויזיה ה-170
הדיוויזיה ה-227
דיוויזיית הפאנצר פלדהרנהאלה
רגימנט הגרנדירים גנזן
יחידות נפרדות:
גזרה מזרחית, הגנת החוף (דיוויזיית הנ"מ ה-2)
הגדוד האסטוני "Reval"
3 גדודי המשטרה האסטונית
2 גדודי מזרח אסטוניים
יחידות צבאיות אחרות:
פיקוד ארטילריה מס' 113
פיקוד עליון מס' 32
גדוד טנקים כבדים 502
גדוד נגד טנקים 752
גדוד חי"ר מיוחד (אימונים) 540
בקיץ 1944, דיוויזיית הפאנצר פלדהרנהאלה, ושבע דיוויזיות חי"ר, נלקחו מחזית נארווה.
פעילות קרבית > הקמת ראשי גשר

הרוסים פתחו את מתקפת קינגיזפ-גדוב ב-1 בפברואר, וקורפוס הרובאים ה-109 של ארמיית ההלם השנייה כבש את העיירה קינגיזפ ביום הראשון. הארמייה ה-18 הגרמנית נאלצה לסגת לעמדות חדשות על הגדה המזרחית של נהר נארווה. יחידות קדמיות של ארמיית ההלם השנייה חצו את הנהר והקימו כמה ראשי גשר בגדה המערבית מצפון ומדרום לעיר נרווה ב-2 בפברואר. ארמיית ההלם השנייה הרחיבה את ראש הגשר בביצת קריבאסו דרומית לנארווה חמישה ימים לאחר מכן, וניתקה זמנית את מסילת הרכבת נרווה-טאלין מאחורי קורפוס הפאנצר אס אס ה-3. גובורוב לא הצליח לכתר את קבוצת הצבא הגרמני הקטנה יותר, שהזעיקה תגבורת. אלה הגיעו בעיקר מהאסטונים החדשים שהתגייסו, עם מוטיבציה להתנגד לשיבה הסובייטית הממשמשת ובאה. במקביל, קורפוס הרובאים הסובייטי ה-108 הנחית יחידות על פני אגם פייפוס 120 קילומטרים דרומית לנארווה והקים ראש גשר סביב הכפר מיראפאלו. בצירוף מקרים הגיע לאותו אזור גדוד ה-1, רגימנט הגרנדירים אס אס ה-45 (האסטוני ה-1), שהיה בדרכו לכיוון נארווה. גדוד של רגימנט הרגלים ה-44 (המורכב מאנשי מזרח פרוסיה), הגדוד ה-1, הרגימנט האסטוני ה-1 וטייסת תקיפה השמידו את ראש הגשר הסובייטי ב-15–16 בפברואר. מבצע הנחיתה ב-Mereküla נערך כאשר 517 לוחמי חטיבת הנחתים העצמאית 260 נחתו ברובע החוף של Mereküla מאחורי קווי קבוצת שפונהיימר. עם זאת, היחידה הושמדה כמעט לחלוטין.
פעילות קרבית > המתקפות על נארווה, 15–28 בפברואר ו-1–4 במרץ

קורפוס הרובאים של המשמר ה-30 הסובייטי וקורפוס הרובאים ה-124 פתחו במתקפה חדשה על נארווה ב-15 בפברואר. ההתנגדות של יחידות מקבוצת שפונהיימר התישה את הצבא הסובייטי, שהפסיק את המתקפה שלו. שני הצדדים השתמשו בהפוגה להכנסת כוחות נוספים. רגימנטים 45 ו-46 של מתנדבי האס אס הטריים (האסטוני 1 ו-2) בליווי יחידות של דיוויזיית "נורדלנד" השמידו את ראשי הגשר הסובייטיים מצפון לנארווה עד 6 במרץ. הארמייה ה-59 שזה עתה הגיעה תקפה מערבה מביצת קריבאסו וכיתרה את הנקודות החזקות של דיוויזיית הרגלים ה-214 וגדודי האוסט ה-658 וה-659 האסטונים. ההתנגדות של היחידות המכותרות העניקה לפיקוד הגרמני זמן לנוע בכל הכוחות הזמינים ולעצור את התקדמות יחידות הארמייה ה-59.
פעילות קרבית > 6–24 במרץ

חיל האוויר הסובייטי ביצע תקיפה אווירית, ושיטח את העיר ההיסטורית נארווה ב-6 במרץ. הלם אווירי וארטילרי של 100,000 פגזים ופצצות ביחידות "נורדלנד" ו"נדרלנד" באיבנגורוד הכשיר את הדרך להתקפה של דיוויזיית הרובאים של המשמר ה-30 ב-8 במרץ. קרבות קשים בו-זמנית התרחשו מצפון לעיר, שם ניסה קורפוס הרובאים ה-14 שנתמך על ידי הארטילריה של קורפוס הרובאים האסטוני ה-8 להקים מחדש ראש גשר. רגימנטים של דיוויזיית האס אס האסטונית הדפו את ההתקפות, וגרמו לאבדות סובייטיות כבדות.
התקפות אוויריות סובייטיות נגד אזרחים בעיירות אסטוניות היו חלק מהמתקפה, שמטרתה לאלץ את האסטונים להתרחק מתמיכה בצד הגרמני. סניף התעופה הסובייטי לטווח ארוך תקף את בירת אסטוניה טאלין בלילה שבין 8 ל-9 במרץ. כ-40% מהבניינים נהרסו בעיר; 25,000 בני אדם נותרו ללא קורת גג ו-500 אזרחים נהרגו. התוצאה של התקיפה האווירית הייתה הפוכה ממה שהתכוונו הסובייטים, שכן אנשים חשו סלידה מהזוועות הסובייטיות; גברים נוספים נענו לקריאת הגיוס הגרמנית.
התקפת הטנקים הסובייטית בתחנת אובר נעצרה על ידי פלוגה של גדוד הטנקים הכבדים 502 ב-17 במרץ. המתקפה שלאחר מכן נמשכה שבוע נוסף עד שהכוחות הסובייטיים ספגו מספיק אבדות כדי לעבור לעמדה הגנתית. זה אפשר ל"פלגת הארמייה נארווה" לקחת את היוזמה.
פעילות קרבית > מתקפת שטראכוויץ

קבוצת הקרב שטראכוויץ השמידה את טריז כוחות ההלם של הארמייה ה-8 הסובייטית בקצה המערבי של ראש הגשר קריבאסו ב-26 במרץ. קבוצת הקרב הגרמנית השמידה את הקצה המזרחי של ראש הגשר ב-6 באפריל. גנרל מיור היאצינט פון שטראכוויץ, בהשראת ההצלחה, ניסה לחסל את כל ראש הגשר אך לא הצליח להמשיך בשל הפשרת האביב שהפכה את הביצה לבלתי עבירה עבור טנקי טיגר. עד סוף אפריל מיצו הצדדים את כוחותיהם הדדית. שקט יחסי השתרר בחזית עד סוף יולי 1944.
פעילות קרבית > הסובייטים כובשים את נארווה

פריצת הדרך הסובייטית בבלארוס והמתקפה הקרלית אילצה את קבוצת ארמיות צפון להסיג חלק גדול מחייליה מנארווה לגזרה המרכזית של החזית המזרחית ולפינלנד. מכיוון שלא היו מספיק כוחות להגנת קו החזית לשעבר בנארווה ביולי, החל הצבא הגרמני בהכנות לנסיגה לקו ההגנה של טננברג בגבעות סינימאד, 16 קילומטרים מנרב. מפקדי חזית לנינגרד לא ידעו על ההכנות; הם תכננו מתקפה חדשה על נארווה. כוחות הלם מהחזית הפינית רוכזו ליד העיירה, והעניקו לחזית לנינגרד עדיפות של 4:1 הן בכוח האדם והן בציוד. לפני שהכוחות הגרמניים יישמו את תוכניתם, פתחה הארמייה ה-8 הסובייטית במתקפה; הגדוד ה-1, הרגימנט האסטוני ה-1 ורגימנט הרגלים ה-44 הדפו את המתקפה, והסבו אבדות כבדות לארמייה ה-8. הדיוויזיות "נורדלנד" ו"נדרלנד" באיבנגורוד פינו את עמדותיהם בשקט בלילה שלפני ה-25 ביולי. הפינוי בוצע על פי התוכניות הגרמניות עד שארמיית ההלם ה-2 חידשה את המתקפה בבוקר. בתמיכת 280,000 פגזים מ-1,360 תותחי סער, חצתה הארמייה את הנהר מצפון לעיירה. הגדוד ה-2, הרגימנט האסטוני ה-1 מנע מארמיית ההלם הסובייטית לכבוש את הכביש המהיר מאחורי הכוחות הנסוגים. פעולת ההגנה הובילה להשמדת הרגימנט ה-48 "גנרל סייפרדט" מתנדבי הפאנצרגרנדיר אס אס עקב טעויות טקטיות. הכוחות הסובייטיים כבשו את נארווה ב-26 ביולי.