stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוק שכר שווה לעובדת ולעובד
סוגיות מרכזיות בחוק > נטל ההוכחה

לאחר שהחליט ומצא בית הדין לעבודה בעצמו או בעזרת מומחה שמינה, כי העבודות שבמחלוקת שבין המעסיק לעובדת הן אותן עבודות, עבודות שוות בעיקרן או עבודות שוות ערך, במידה וטען המעסיק שקיימות נסיבות נוספות שהוגדרו בחוק כגון תפוקה, איכות, וותק וכו', המצדיקות הפרש בשכר או בגמול אחר, עליו נטל ההוכחה. לאחר שבית הדין לעבודה בירושלים מצא פערים של עד 30% בין גברים ונשים בעיריית ירושלים, לא רק שהעביר את נטל ההוכחה למעסיק ככתוב בחוק אלא אף חייב את עיריית ירושלים לשלם לעובדות.
המעסיק חייב למסור מידע לעובדת על תנאי השכר לעובדים אחרים בעבודה במידה והיא מבקשת זאת ובלבד שלא תיפגע פרטיותם. כמו כן, אין העובדת רשאית לוותר על זכותה לשכר שווה ואין המעסיק יכול לטעון בבית הדין כי העובדת ידעה את שכרה והסכימה לו.
סוגיות מרכזיות בחוק > מידע על רמות שכר ופערי שכר

סעיף 7 לחוק קובע כי "מעביד ימסור לעובדו, לפי דרישת העובד, מידע לעניין חוק זה בדבר רמות שכר של עובדים המועסקים אצלו, לפי סוגי עובדים, סוגי משרות או סוגי דירוגים". בהתאם לסעיף זה, היוזמה למתן המידע הסטטיסטי האמור היא של העובד, שאינו ממהר ליזום זאת במהלך תקופת עבודתו. בתיקון משנת 2014 נוסף לחוק סעיף 6א, שבו הוטלה על מעסיקים במגזר הציבורי ועל חברות ציבוריות חובה לפרסם מידע על השכר כשהוא כולל התייחסות לפי מין. בתיקון משנת 2020 נוסף לחוק סעיף 6ב, שבו הוטלה חובה על המעסיקים הללו ועל כל מי שמעסיק יותר מ-518 עובדים לפרסם אחת לשנה מידע לעניין חוק זה בדבר רמות שכר של עובדים המועסקים אצלו, לפי סוגי עובדים, סוגי משרות או סוגי דירוגים, "תוך פירוט פערי השכר הממוצע בין גברים לנשים באחוזים בכל קבוצת עובדים במקום העבודה". דו"ח ראשון מסוג זה חובה לפרסם עד 1 ביוני 2022.
הפסיקה בעניין גורן נגד הום סנטר > פסק הדין של בית הדין הארצי לעבודה

אורית גורן, עבדה בסניף הום סנטר בקניון איילון. השתכרה ב-3,500 ש"ח בחודש (17 ש"ח לשעה). במהלך עבודתה גילתה כי עמית לעבודה משתכר בשכר גלובלי של 5,000 ש"ח. גורן פנתה את מנהל הסניף וביקשה להעלות את השכר השעתי מ-17 ש"ח ל-26 ש"ח, או לחלופין להשוות את שכרה לשכר גלובלי של 5,000 ש"ח. משלא קיבלה מענה פנתה בשנית למנהל הסניף, הודיעה על התפטרותה ואף טענה כי ידוע לה שישנם גברים בסניף איילון המשתכרים שכר גבוה משלה. גורן פנתה וביקשה פירוט אודות רמות השכר של העובדים במחלקה כפי שחוק שכר שווה לעובדת ולעובד מאפשר לה לדרוש. לאחר שלא נענתה הגישה גורן תביעה נגד הום סנטר הן על ההפרש בשכר מתוקף חוק שכר שווה לעובדת ולעובד והן פיצויים מכוח חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה. רשת הום סנטר השתמשה בסעיף 6 לחוק שכר שווה לעובדת ולעובד וטענה כי ההבדלים בשכר נבעו מתוקף הסכמים אישיים ונקבעים על פי כישורי העובד, שנות ותק, השכלה ועוד. הטענה המרכזית הייתה כי לעמיתה הגבר, שעובד באותו תפקיד ובאותה עבודה נקבע שכר התחלתי גבוה יותר כי יועד לו בעתיד תפקיד ניהולי ברשת.
בית הדין הארצי לעבודה קיבל את טענתה של גורן ופסק לה את הפרשי השכר שלהם הייתה זכאית, אך דחה את טענתה לפיה מדובר גם באפליה ומתוך כך לא התקיימה שום עבירה מצד רשת הום סנטר על חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, ולכן אין עילה לפיצויים. עוד נפסק כי יש חשיבות לחופש ההתקשרות שבין גורן להום סנטר והשכר אותו קיבלה גורן הוא השכר אותו ביקשה מלכתחילה ולכן אין כאן אפליה על רקע מגדרי.
הפסיקה בעניין גורן נגד הום סנטר > פסק הדין בבג"ץ

במרץ 2011 הוגשה עתירה לבג"ץ לגבי החלק של הפיצויים אותו דחה בית הדין הארצי לעבודה בדרישה לזכות את גורן גם בפיצויים ללא הוכחת נזק מכוח חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה. בג"ץ קיבל את העתירה ודחה את עמדת הום-סנטר לפיה העובדה שגורן ידעה מראש את שכרה, הסכימה לו וביקשה אותו אינה פוטרת את המעסיק מלשלם אותו שכר ואותם תנאים לאותה עבודה.
הישג נוסף חשוב הוא בקביעה כי ככל שקיימים פערי שכר משמעותיים יותר בין גברים לנשים במקום עבודה, עובר הנטל אל המעביד ועליו להוכיח כי הפער בשכר נובע משיקולים לגיטימיים או עניינים ולא נובע מאפליה האסורה בחוק.
ראו גם

אפליה בשוק העבודה
חוק גיל פרישה שווה לעובדת ולעובד, התשמ"ז-1987
לקריאה נוספת

סקירת חוקי השוויון בקשר להפליה מגדרית בתחום משפט העבודה בבג"ץ 2911/05 אלחנתי ואח' נ. שר האוצר ואח' (15.6.08), מפי השופטת אסתר חיות.
רות בן-ישראל, שוויון ההזדמנויות בעבודה ואיסור הפליה, כרך ב' תשנ"ח- 1998, עמ' 614–615 וכן עמ' 640 – 692.
פרנסס רדאי (1995), "נשים בשוק העבודה", מעמד האישה בחברה ובמשפט, בעריכת רדאי ואח', ירושלים : שוקן עמ' 64 – 116.
מנחם גולדברג ונחום פינברג, דיני עבודה, הוצאת סדן, פרק 22 - חוק שכר שווה לעובדת ולעובד.
הערות שוליים

↑  חוק עבודת נשים באתר משרד הכלכלה
↑  "מדינת ישראל תקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה בלי הבדלי דת גזע ומין", מתוך מגילת העצמאות
↑  חוק עבודת נשים (תיקון מס' 2), תשכ"ד-1964, באתר הכנסת
↑  חוק שכר שווה לעובדת ולעובד התשכ"ד-1964 באתר משרד הכלכלה
↑  מתוך הסעיף:הזכות לשכר שווה באתר משרד הכלכלה
↑  שבעיקרו עוסק בנושא המגדרי ובשוויון שבין נשים וגברים.
↑  עליזה ולך, התחלה ולא סוף, דבר, 27 בפברואר 1978
↑  עבודה שווה היא אותה עבודה בדיוק, עבודה שווה בעיקרה היא אותה עבודה אך בשם אחר, עבודה שוות ערך היא עבודה שונה אך עם אותו ערך למעסיק
↑  כך נכתב בסעיף 81 לפסק דינו של בית הדין הארצי לעבודה בע"ע 1842-05-14, ע"ע 49264-04-14, עיריית ירושלים - גלית קידר ואח'; ניתן ביום 28.12.2016 .
↑  גם אם לא ביקש אחד מהצדדים למנות מומחה רשאי בית הדין למנות מומחה מטעמו על חשבון אוצר המדינה.
↑  רויטל חובל, עיריית י-ם הפלתה בשכר בין נשים לגברים וחויבה בפיצוי של עשרות אלפי שקלים, באתר הארץ, 13 במרץ 2014
ס"ע 22000-08-10, פ"ה 8143-08-10 (אזורי, ירושלים), גלית קידר ואח' - עיריית ירושלים ואח', ניתן ב-12.3.2014.
↑  חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון מס' 3), התשע"ד-2014, ס"ח 2438 מ-10 במרץ 2014
↑  חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון מס' 6), התש"ף-2020, ס"ח 2846 מ-25 באוגוסט 2020
חוליית האבטחה של נשיאות הרפובליקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  צרפת צרפת
 משרד אחראי:  משרד הפנים
 סוכנות אם:  המשטרה הלאומית של צרפת
 תאריך הקמה:  1983
 ממשלה:  ממשלת צרפת
 מנהל:  Sophie Hatt 
 מטה מרכזי:  פריז
 עובדים:  60
 
חוליית האבטחה של נשיאות הרפובליקה (בצרפתית: Groupe de sécurité de la présidence de la République) היא יחידה השייכת לאגף האבטחה של המשטרה הלאומית של צרפת. משימת היחידה היא לדאוג לסידורי האבטחה והגנתם של נשיא הרפובליקה ואישים נוספים מפני איומים מחוץ ומבית.
היסטוריה

חוליית האבטחה לנשיאות הרפובליקה הוקמה ב-1983 תחת הז'נדרמריה הצרפתית במהלך נשיאותו של פרנסואה מיטראן. היחידה הוקמה במטרה לייעל את סידורי האבטחה של נשיא צרפת, שעד אז אובטח בידי שירות הנסיעות והאבטחה, אשר הוקם על ידי הנשיא שארל דה גול. עם הקמתה הורכבה החוליה מלוחמי יחידת ההתערבות של הז'נדרמריה הלאומית GIGN, בשנת 1995 החל גיוס שוטרים מהמשטרה הלאומית של צרפת וכוח האדם של החוליה הפך להטרוגני.
לאחר ניסיון ההתנקשות בנשיא ז'אק שיראק במהלך המצעד הצבאי ביום הבסטיליה ב-2002, וכחלק מהליך הפקת לקחים עלה מספר כוח האדם של חוליית האבטחה של נשיאות הרפובליקה ל-60 מאבטחים.
עם כניסתו של ניקולא סרקוזי לנשיאות הוחלט על החזרתם של הז'נדרמים ליחידת GIGN, וחוליית האבטחה הועברה לפיקודה המוחלט של המשטרה הלאומית של צרפת, ובכך גדל כוח האדם של החוליה ל-90 מאבטחים.
ב-2012 במהלך נשיאותו של פרנוסאה הולנד הוקטן מספר המאבטחים ביחידה ל-66 שוטרים. ב-2017 עם היבחרו של עמנואל מקרון לנשיאות הועלו מספר המאבטחים בחוליית האבטחה ל-70 שוטרים.
תחומי אחריות

חוליית האבטחה של נשיאות הרפובליקה אחראית למספר משימות אבטחה ביניהם:
נשיא צרפת ובני משפחתו
מבנה ארמון האליזה והמבנים המקיפים אותו מצדדיו
נשיאים לשעבר
אנשים אחרים לפי הנחיות הנשיא.
ציוד

מאבטחי חוליית האבטחה לנשיאות הרפובליקה חמושים ב:
אקדח גלוק 17;
אקדח גלוק 26;
תת-מקלע מסוג Heckler & Koch MP5
תת-מקלע מסוג Brügger & Thomet MP9
רובה סער מסוג Heckler & Koch G36
ראו גם

השירות החשאי (ארצות הברית)
היחידה הממלכתית לאבטחת אישים ומשלחות (ישראל)
פיקוד האבטחה (הממלכה המאוחדת)
הערות שוליים

↑  GSPR : Emmanuel Macron rend un hommage inédit aux «anges gardiens» des présidents, Europe 1, ‏2023-11-23 (בצרפתית)
↑  Une centaine de policiers vont protéger Nicolas Sarkozy et sa famille, Capital.fr, ‏2007-06-12 (בצרפתית)
↑  Les gendarmes de retour dans la sécurité présidentielle de Hollande, L'Obs, ‏2012-05-31 (בצרפתית)
↑  Autour du président Macron, une sécurité renforcée pour assurer sa protection rapprochée, Le Figaro, ‏2017-12-01 (בצרפתית)
חומצה כלורית

ערך זה עוסק ב-HClO. אם התכוונתם ל-HCl, ראו .
| --- | --- |

 
 כתיב כימי:  ClHO₃ 
 מסה מולרית:  84.45914 גרם/מול
 מראה:  תמיסה חסרת צבע
 מספר CAS:  7790-93-4
 צפיפות:  1, בתמיסה (בקירוב) גרם/סמ"ק
 מסיסות:  >40 g/100 ml (20 °C)
 חומציות:  −1 ‏pKa
 
חומצה כלורית HClO3, היא אוקסו-חומצה של כלור, ושל הקודמן הפורמלי של מלחי כלורט. היא חומצה חזקה (קבוע הדיסאסוציאציה, pKa ≈ −1) ומחמצנת.
את החומצה ניתן להכין בתגובה של חומצה גופרתית עם בריום כלורט. בתגובה נוצר בריום סולפט לא-מסיס, ששוקע מהתמיסה:
דרך הכנה אחרת היא חימום חומצה היפוכלורית, שמתפרקת ליצירת חומצה כלורית ומימן כלורי:
החומצה יציבה בתמיסה מימית קרה עד לריכוז של כ-30%. ניתן להכין תמיסה בריכוז של 40% על ידי נידוף זהיר בלחץ מופחת. מעל ריכוזים אלה, בחימום, תמיסות חומצה כלורית מתפרקות ליצירת מגוון תוצרים, לדוגמה:
הפירוק נשלט על ידי גורמים קינטיים. למעשה, חומצה כלורית לעולם אינה יציבה תרמודינמית מול דיספרופורציונציה.
חומצה כלורית היא מחמצן חזק ביותר, מגע שלה עם חומר אורגני דליק גורם להתלקחות אש מיידית ולכן יש לנקוט אמצעי זהירות מתאימים כאשר עובדים איתה.
לקריאה נוספת

Greenwood, Norman N.; Earnshaw, A. (1997), Chemistry of the Elements (2nd ed.), Oxford: Butterworth-Heinemann, ISBN 0-7506-3365-4
King, R. B. (Ed.) (1994) Encyclopedia of Inorganic Chemistry, Vol. 2, p. 658. Chichester:Wiley. ISBN 0-471-93620-0
הערות שוליים

↑  ד"ר אבי סאייג תגובה כימית מדליקה, באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 21 בספטמבר 2016
זקסנבורג

מפת מחנות ריכוז והשמדה באירופה (לחצו להגדלה)
מחנה הריכוז זקסנבורג (גרמנית: KZ Sachsenburg) היה מחנה ריכוז נאצי, שפעל בשנותיו הראשונות של השלטון הנאצי, בין השנים 1933–1937. המחנה היה ממוקם במבנה נטוש בן ארבע קומות, שנבנה לכתחילה כבית חרושת לטקסטיל. המחנה הוקם ליד העיירה פרקנברג שבסקסוניה, כ-20 ק"מ מצפון מזרח לעיר קמניץ.
היסטוריה

עם עלייתה לשלטון של המפלגה הנאצית הוקמו מחנות ריכוז רבים, שנועדו לכליאת מתנגדי השלטון מן השמאל ומן הזרמים הליברליים. ביולי 1933 כבר היו קרוב ל-27,000 אסירים במחנות מעצר כאלה; המחנות הוקמו כיוזמות מקומיות על ידי גופי המשטרה ומשרדי המשפטים של המדינות השונות בגרמניה, וכן על ידי האס אה. לא ידוע מספרם של מחנות אלו. אחד המחנות הללו היה זקסנבורג, שהוקם במאי 1933. בהמשך הוקם סניף של מחנה בקולדיץ.
בתחילת 1934 הועברה השליטה במחנות הריכוז לידיו של ארגון האס אס, שהוקם באותה תקופה, בפיקודו של היינריך הימלר. הימלר השתלט גם על כל גופי המשטרה בגרמניה (ראו: משטרה בגרמניה הנאצית). האס אס השיג שליטה מלאה במערכת מחנות הריכוז; רוב המחנות הקטנים נסגרו, ועד ספטמבר 1935 נותרו במקומם שישה מחנות "רשמיים": דכאו, ליכטנבורג, זקסנבורג, אורניינבורג, אסטרווגן, וקולומביה האוס שבברלין. בשיאו הכיל מחנה זקסנבורג כ-1,400 אסירים, שהוחזקו בתנאים קשים, תוך התעללויות ועבודת פרך, במחצבה הסמוכה. רישומי המחנה מראים על 11 אסירים שמתו במהלך שנות המחנה, אך אין לדעת מהו המספר האמיתי. מחנה זקסנבורג היה הראשון בו נתפרו לבגדי האסירים משולשים צבעוניים, שסימנו את הקטגוריה אליה השתייכו.
ב-1937 החליט האס אס על צמצום המחנות הקיימים, והקמת מחנות גדולים במקומם. באותה שנה הוחלט על הקמת מחנה בוכנוואלד, וכל האסירים מזקסנבורג הועברו אליו. בכך נסגר המחנה.
מעט מאוד ידוע על המחנה. רק עם פתיחת הארכיב של שירות האיתור הבינלאומי (ITS) בסוף אפריל 2008 החלו להיחשף מסמכים הנוגעים לו.
הערות שוליים

1 2  על פי הערך "מחנות ריכוז", מרכז המידע אודות השואה, יד ושם; הערך CONCENTRATION CAMPS, 1933-1939, מוזיאון השואה האמריקני.
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שטוטהוף |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010685319605171  GND: 4685331-5  LCCN: no2014070382  VIAF: 246971513   WorldCat (עם VIAF): 246971513
ז'וניור מסיאס

ז'וניור וולטר מסיאס (בפורטוגזית: Junior Walter Messias; נולד ב-13 במאי 1991) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת גנואה.
חיים אישיים

מסיאס נולד בברזיל, ועבר לאיטליה בשנת 2011 יחד עם אשתו ועם בנו, והם התיישבו בטורינו, יחד עם אחיו של מסיאס. בטורינו הוא החל לעבוד בתחום השליחויות, ובזמנו הפנוי שיחק כדורגל בקבוצה חובבנית.
קריירת מועדונים > תחילת הקריירה

מסיאס החל את הקריירה המקצוענית שלו במועדונים קזאלה, קיירי וגוצאנו מהליגות השלישית והרביעית באיטליה, זאת לאחר שתחילה שיחק בליגות החובבניות במדינה.
קריירת מועדונים > קרוטונה

ב-31 בינואר 2019 חתם מסיאס בקרוטונה מהסרייה ב', והושאל בחזרה לגוצאנו עד לתום עונת 2018/2019. ב-24 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי קרוטונה בסרייה ב', במשחק נגד קוזנצה. היה לו תפקיד חשוב בהעפלתה של קרוטונה לסרייה א' בפעם השנייה בהיסטוריה של המועדון, כאשר הוא עורך 34 הופעות ליגה ומבקיע שישה שערים.
ב-20 בספטמבר 2020 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', בהפסד 1–4 לגנואה במסגרת המחזור הראשון לעונת 2020/2021. ב-25 באוקטובר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–4 לקליארי במסגרת המחזור החמישי בליגה. בעונה זו, שהסתיימה בחזרתה של קרוטונה לסרייה ב', ערך מסיאס 36 הופעות ליגה, בהן הבקיע תשעה שערים.
קריירת מועדונים > מילאן

ב-31 באוגוסט 2021 הושאל מסיאס למילאן מהסרייה א'.
ב-24 בנובמבר כבש את שער הניצחון של קבוצתו בדקה ה-87 מול אתלטיקו מדריד בחוץ, מה שהיה לניצחונה הראשון של קבוצתו בליגת האלופות לאחר 8 שנים. ביולי 2022 נרכש על ידי מילאן.
קריירת מועדונים > גנואה

ב-11 באוגוסט 2023 הושאל לגנואה לעונה אחת.
תארים

מילאן
אליפות איטליה: 2021/2022
הערות שוליים

1 2  Junior Messias, dallo sbarco in Italia in cerca di lavoro alla Serie A nel Crotone באתר LACNews24, ‏ 18 בנובמבר 2020 (באיטלקית)
↑  https://www.facebook.com/gozzanocalcio/posts/10157095361389106 ההודעה הרשמית] בדף הפייסבוק הרשמי של גוצאנו, 31 בינואר 2019 (באיטלקית)
↑  Crotone v Cosenza game report באתר Soccerway, ‏ 24 באוגוסט 2019 (באנגלית)
חוליית חיסול

חיילים איטלקים יורים בבני ערובה סלובניים. 31 ביולי 1942
חוליית חיסול היא קבוצה חמושה המבצעת הוצאות להורג ללא משפט, מעשי טבח או היעלמויות כפויה של אנשים למטרות דיכוי פוליטי, רצח עם, טיהור אתני או פעילות טרור שמבוצעת על ידי כוחות מורדים.
חוליות חיסול פועלות לעיתים רבות בתמיכה של רשויות ממשלתיות, כאמצעי לחיסול אופוזיציה ללא אחריות ישירה, אם כי הן עשויות לפעול גם באופן עצמאי. חוליות המוות ידועות לשמצה בשימוש שלהן בטקטיקות אכזריות שנועדו להפיץ פחד, ולדכא התנגדות בקרב אוכלוסייה מסוימת.
במקרים מסוימים, חוליות החיסול מורכבות מאנשי צבא, שוטרים או אזרחים מאומנים היטב.
לעיתים רבות חוליית החיסול מבצעת גם מעשי אלימות אחרים, כמו אונס, עינויים, הצתות או הפצצות, בנוסף למעשי הרצח.
מאפיינים ושיטות

השיטות של חוליות החיסול מאופיינות באלימות קיצונית, והן כוללות לרוב ביצוע:
התנקשויות - חיסול ממוקד של מנהיגים פוליטיים, פעילים, עיתונאים ואישים אחרים הנחשבים לאיום.
היעלמות כפויה - חטיפת אנשים שלעולם לא יחזרו, ואשר לעיתים רבות מעונים ונרצחים בסתר.
מעשי טבח - מסעות הרג רחבי היקף שמטרתם להטיל אימה על קהילות או קבוצות אתניות.
עינויים - גרימת כאב וסבל קשים במטרה לחלץ מידע, להעניש או להפחיד.
דוגמאות בולטות

חוליות החיסול שפעלו במהלך מלחמת האזרחים באל סלוודור היו אחראיות לביצוע מעשי זוועה רבים, כולל רצח הארכיבישוף אוסקר רומרו ב-1980.
במהלך תקופת "המלחמה המלוכלכת" בארגנטינה, בין השנים 1976 עד 1983, חוליות החיסול של החונטה הצבאית היו מעורבות בהיעלמות כפויה וברצח של בסביבות 30,000 בני אדם.
מיליציות האינטרהאמווה ברואנדה, אשר זכו בגיבוי של ממשלת ההוטו, היו המבצעים העיקריים של רצח העם ברואנדה שבמהלכו נרצחו בין אפריל ליולי 1994 בין 500,000 עד 1,000,000 מאוכלוסיית הטוטסי, הטווה וההוטו.
חוליות חיסול היו נפוצות במהלך מלחמת האזרחים בלבנון בין השנים 1975 עד 1990. ארגון חזבאללה השתמש גם כן לאורך השנים בחוליות חיסול.
בין 1933 ל-1945, גרמניה הנאצית, תחת הנהגתו של אדולף היטלר, השתמשה לעיתים רבות בחוליות חיסול להשגת מטרותיה. בשנת 1934 היטלר הוציא לפעול את "ליל הסכינים הארוכות", במסגרתו היטלר הורה לבצע מסע רציחות נגד בכירי ארגון האס אה. לאחר הפלישה לברית המועצות ב-1941, גרמניה הנאצית שלחה ארבעה חוליות חיסול של האיינזצגרופן שהתקדמו אחרי הצבא הפולש (ולעיתים השתתפו בלחימה) בחזית המזרחית, וביצעו מעשי רצח של יהודים, פולנים, וקומוניסטים רוסים. חוליות החיסול הללו אילצו את הקורבנות, כולל נשים וילדים, לחפור את הקברים של עצמם, ולאחר מכן ירו בהם, וכמו גם הם השתמשו במשאיות גז על מנת לבצע הרג המוני. לפי ההערכות חוליות החיסול הללו הרגו בין השנים 1941 ל-1944 כ-7.4 מיליון אזרחים סובייטים,‏ 1.3 מיליון יהודים, מתנגדים פוליטיים, פולנים, שבויי מלחמה ורומנים.
ראו גם

מחוץ לחוק (משפט)
התנקשות
לקיחת החוק לידיים
הערות שוליים

↑  Campbell, Bruce B. (2000). "Death Squads: Definition, Problems, and Historical Context". Death Squads in Global Perspective. pp. 1–26. doi:10.1057/9780230108141_1. ISBN 978-1-4039-6094-8.
↑  Kaufman, Edy; Fagen, Patricia Weiss (27 בנובמבר 1981). "Extrajudicial Executions: An Insight into the Global Dimensions of a Human Rights Violation". Human Rights Quarterly. 3 (4): 81–100. doi:10.2307/762112. JSTOR 762112. ארכיון מ-4 באפריל 2022. נבדק ב-27 בנובמבר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Россия и СССР в войнах XX века" [Russia and the USSR in the wars of the 20th century] (ברוסית). אורכב מ-המקור ב-2010-07-22. נבדק ב-10 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546670305171  BnF: cb12542652h (data)  GND: 4276333-2  LCCN: sh90001101  VIAF: 141508684   WorldCat (עם VIAF): 141508684
האגם המערבי

פגודת בָּאוצ'וּ בצפון האגם
האגם המערבי (בסינית: 西湖, בפין-יין: Xī Hú - "שִׂי חוּ") הוא אגם מים מתוקים במערבה של העיר האנגג'ואו בירת מחוז ג'ג'יאנג בסין. שלוש סוללות מחלקות את האגם לחמישה מקטעים, ויש בו כמה איים, מרביתם מלאכותיים. מקדשים, פגודות וגנים רבים מעטרים את גדות האגם ואת האיים שבו.
לאגם המערבי הייתה השפעה על המשוררים והציירים במהלך ההיסטוריה של סין בשל יופיו הטבעי והמבנים ההיסטוריים שלחופיו, והוא היה בין מקורות ההשראה החשובים ביותר למתכנני הגנים הסיניים. בשנת 2011 הוכרז האגם כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו, שתיאר אותו כמקום "שהשפיע על תכנון גנים ברחבי סין כמו גם ביפן ובקוריאה במהלך מאות בשנים", ומשקף "מיזוג אידיאלי בין האדם לטבע".
היסטוריה > היסטוריה של שמות האגם

הרישום המוקדם ביותר לאגם המערבי מכנה אותו "נהר יער ווּ" (武林水, פין-יין Wǔlín Shuǐ - ווּלִין שְׁווֵי). בספר האן (漢書) נכתב בפרק "טור הגאוגרפיה": "צְ'ייֵנְטָאנְג, המסופחת למושל המערבי הכללי. הר יער וו (Wǔlínshān) הוא המקור של נהר יער וו. הנהר זורם מזרחה אל הים. הוא מכסה 830 לי" (בערך 350 קילומטרים). שמות קודמים אחרים כוללים את "הנהר צ'יינטאנג" (錢塘江, פין-יין Qiántáng Jiāng), "אגם צְ'ייֵנְטָאנְג", "אגם מִינְגְשֶׁנְג" (Mingsheng), "אגם גִ'ינְּיוֹ" (Jinniu) ושמות רבים נוספים. אבל רק שני שמות היו נפוצים לאורך ההיסטוריה והופיעו במסמכים היסטוריים. השם הראשון היה "אגם צְ'ייֵנְטָאנְג", בשל העובדה שהאנגג'ואו הייתה קרויה צְ'ייֵנְטָאנְג בזמנים קדומים. השם השני היה "האגם המערבי" בשל העובדה שהאגם שוכן מערבית לעיר. השם "האגם המערבי" הופיע לראשונה בשניים משיריו של המשורר בָּאי ג'וּ'יִי מתקופת שושלת טאנג: "מוענק לאורחים כמו חזרה מהאגם המערבי בערב ומבט אחורה למקדש גושן" (西湖晚歸回望孤山寺贈諸客), ובשיר "בספינה החוזרת להאנגג'ואו" (杭州回舫), אם כי הוא השתמש גם בשם "אגם צְ'ייֵנְטָאנְג", בשיר "ביקור באגם צְ'ייֵנְטָאנְג" (钱塘湖春行). מאז תקופת שושלת סונג הצפונית ההתייחסות לאגם במרבית השירים וכתבי מלומדים היא בשם "האגם המערבי", בעוד שהשימוש בשם "אגם צְ'ייֵנְטָאנְג" הלך ופחת. "הבקשה לדלות בוץ מהאגם המערבי" שנכתבה בידי המדינאי, המשורר והסופר בן המאה ה-11 סוּ שְׁה (苏轼, בפין-יין: Su Shi‏; 1037–1101) מתקופת שושלת סונג הייתה הפעם הראשונה שהשם "האגם המערבי" הופיע במסמך רשמי.
היסטוריה > פרהיסטוריה, שושלות צ'ין והאן

לפני עידן הפלאוזואיקון (לפני למעלה מ-600 מיליון שנים) היה האגם חלק משקע מלוח יאנגצה. בעידן הפלאוזואיקון (בין לפני 600 מיליון שנים ללפני 250 מיליון שנים) היה האזור מתחת לפני הים. בעידן הקנוזואיקון (מלפני 65 מיליון שנים ועד ימינו), היה האגם מפרץ בים רדוד.
לפני למעלה מ-2,000 שנים היה האגם המערבי מפרץ בשפך הנהר צ'יינטאנג. בשל שקיעת חול הופיעו לשונות חול למרגלות הר ווּ והר בָּאושְׁה (Baoshi), רכסי ההרים מצפון ומדרום לאגם. לשונות חול אלו התמזגו ויצרו את הגדה שמערבית לה החלה להיווצר לגונה. מים מההרים הסמוכים זרמו ללגונה והיא הפכה בהדרגה לאגם מים מתוקים. זה היה האגם המערבי של שושלות צ'ין והאן. הסופר גָ'אנְג דָאי (张岱; פין-יין: Zhāng Dài‏ 1687-1597) משלהי תקופת שושלת מינג מספר בספר בן חמשת הכרכים "החיפוש אחר האגם המערבי בחלומות" (西湖夢尋) על צ'ין שה-חואנג, קיסר סין הראשון, שביקר באזור וספינתו עגנה למרגלות סלע במקום שאחר-כך הוקם בו מקדש האבן הגדולה הבודהיסטי. הסלע שוכן על הר בָּאושְׁה, צפונית לאגם המערבי וניתן עדיין לראותו.
היסטוריה > שושלת סווי

שושלת סווי קצרת הימים ידועה בשל מפעלי ההנדסה הכבירים שהושלמו במהלך קיומה הקצר. בשנת 610 הושלמה התעלה הגדולה. מפעל הנדסי זה חיבר בין חמשת הנהרות הגדולים של סין: האי, הנהר הצהוב, חוואי, יאנגצה וצ'יינטאנג. התעלה הגדולה אפשרה שינוע סחורות ונוסעים מהאנגג'ואו ואליה ובכך נתנה זריקת עידוד לכלכלה באזור. גם תיירות הפנים החלה לשגשג בהאנגג'ואו.
היסטוריה > שושלת טאנג

בתקופת שושלת טאנג השתרע האגם המערבי על שטח של כ-10.8 קילומטרים רבועים. חלקו הדרומי וחלקו המערבי של האגם הורחב עד למרגלות ההר המערבי. החלק הצפון-מזרחי התרחב עד אזור שער ווּלִין. צליינים היו יכולים לעלות על ספינה עד מרגלות ההר ולטפס על ההר על מנת לקיים טקסים דתיים. בשל עליית רום הקרקעית, יחד עם העובדה שבאותה תקופה לא בוצעו שום מיזמים הידראוליים, היו הצפות באזור שמקורן באגם לאחר גשמים כבדים, או שהאגם היה מתייבש עקב בצורת ממושכת.
בספטמבר 781 מונה לִי מִי (李泌) למושל האנגג'ואו. על מנת לספק מי שתייה הוא הורה לחפור בארות באזורים מאוכלסים כדוגמת שער צ'יינטאנג ושער יוּנְגְגִ'ין, ולהוביל את מי האגם באמצעות צינורות תת-קרקעיים עשויים מחזרן וחרס. ממפעל הידראולי זה נותרה כיום באר אחת, באר שְׂיָאנְגְגְווֹ.
באמצע תקופת שושלת טאנג (בין 785 ל-804) מונה המשורר והפקיד הממשלתי בָּאי ג'וּ'יִי (白居易) למושל האנגג'ואו. בָּאי כבר היה משורר ידוע כשמונה לתפקיד ומעשיו בהאנגג'ואו פרסמו את שמו גם כמושל מוכשר. הוא הגיע למסקנה שהחקלאות באזור תלויה במימי האגם המערבי, אבל בשל ההזנחה של המושלים הקודמים התמוטטה הסוללה העתיקה, והאגם התייבש עד כדי כך שהאיכרים המקומיים סבלו ממחסור חמור במים. הוא הורה לבנות סוללה גבוהה ואיתנה יותר, שכללה סכר על מנת לשלוט בזרימת המים, ובכך לספק מים להשקיה ולצמצם את השפעות הבצורת. בזמנו החופשי נהג בָּאי ג'וּ'יִי לטייל על גדות האגם כמעט כל יום על מנת ליהנות מיופיו. הוא הורה לבנות סוללה שתחצה את האגם שתאפשר לחצות את האגם ברגל במקום הצורך להשתמש בסירות. שמה של הסוללה, סוללת בָּאיְשָׁה, שונה אחר כך לסוללת בָּאי (白堤) לכבודו של בָּאי ג'וּ'יִי. סוללה זו לא שרדה, וכיום קרויה לכבודו סוללה אחרת, שנבנתה זמן רב אחר-כך, בשם סוללת באי.