stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מספנות ישראל
היסטוריה > הקמת המספנות

ב-1956 הקים מנכ"ל משרד הביטחון, שמעון פרס, ועדה שתדון בדרכים להקמת מספנה לבנייה ותיקון אניות בארץ. ראש מספן הציוד בחיל הים, אלוף-משנה אברהם זכאי, שלמד הנדסת אוניות במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, מונה כיועץ טכני של הפרויקט. הוועדה הגישה ביולי 1956 סיכום והמלצות על הדרך שבה יש לנקוט להקמת המספנה. את המימון להקמת המספנות תכננו לקבל במסגרת הסכם השילומים מגרמניה המערבית. ביולי 1957 נשלח זכאי לביקור במספנות באירופה כדי לברר וללמוד נושאים הקשורים להקמת המספנות. ב-2 בדצמבר 1957 סיים זכאי את תפקידו במספן הציוד ומונה למנהל הטכני של צוות ההקמה. זכאי ערך הכנות להקמת המספנות כולל ניתוח כלכלי.
חברת מספנות ישראל הוקמה באופן רשמי בשנת 1959 כחברה ממשלתית, כאשר ישראל ליברטובסקי מונה למנהל המספנה הראשון (ושימש בתפקיד עד 1981). ליברטובסקי יצא לסיור לימודי באירופה עם צוות ההקמה, ביקר במספר מספנות וביקש הצעות לסיוע בהקמתה. במקביל משלחת מיפן הגישה הצעה להקים את המספנות עבור מדינת ישראל. לאחר שנבדקו מספר הצעות, במרץ 1959 התקבלה ההצעה של מספנת דה-סכלדה (De Schelde) ההולנדית לספק את הידע לבנייתה, לאחר משא ומתן של מספר חודשים אישרה ועדת השרים לכלכלה את ההסכם שנחתם באוגוסט 1959. עלות ההקמה הוערכה בכ-40 מיליון ל"י, היא תוכננה להעסיק כ-2,000 עובדים ונועדה לבנות ולתחזק כלי שיט אזרחיים. בפברואר 1960 הוגשו התוכניות לאישור, והחלו בהכנת המכרזים. באוגוסט 1960, הסכימה הולנד לתת הלוואה להקמת המספנה ופורסם מכרז להקמת הרציפים. בנובמבר 1960, נחתם חוזה עם חברת בריטית להקמת מבני המספנה. חברת סולל בונה זכתה בחוזה לחפירת המעגנה של המספנה. טקס הנחת אבן הפינה למספנה נערך ב-26 בינואר 1961 בנוכחות שגריר הולנד בישראל.
הקמת המספנה לוותה בסכסוך עם חברת "הימה", שהוקמה על ידי ישראל קירשטיין שהיה אדריכל ימי מוכר עוד בימי המנדט, והייתה בבעלות משותפת של סולל בונה וצים. "הימה" הפעילה כבר מספנה קטנה בצידו השני של נמל הקישון ועסקה בהרחבתם באותה עת. תחילה דובר ש"הימה" תפעיל ותנהל גם את מספנות ישראל, בשותפות שווה עם ממשלת ישראל, אך לבסוף ממשלת ישראל החזיקה במלוא הבעלות ואף הוחלט להעביר את המבדוק הקיים בנמל חיפה לחזקת מספנות ישראל. פתרון נוסף שהוצע היה למזג את שתי החברות. ביוני 1962 אושר מיזוג "הימה" "מספנות ישראל", והסכם המיזוג נחתם בספטמבר 1962.
היסטוריה > הפעלת המספנות

במהלך שנת 1962 נחתמו החוזים הראשונים לבניית ספינות במספנה, שתי ספינות משא עבור צים ושלוש ספינות מתוך הזמנה של תריסר עבור חברת הספנות "סלע", כקבלן משנה של מספנה הולנדית. התוצרת הראשונה שייצא מהמספנה כללה דוברות עבור מפעלי ים המלח ונחתת עבור חיל הים. טקס מסירת הנחתת (כלי השיט הראשון שהמספנה בנתה), אח"י עציון גבר פ-51, נערך ב-24 בינואר 1963, בנוכחות מפקד חיל הים יוחאי בן-נון, סגן שר הביטחון שמעון פרס ושר התחבורה ישראל בר-יהודה. פרויקט נוסף שביצעה ב-1963 היה פירוק אוניית נוסעים ישנה של צים. טקס השקת האונייה "אסתר", האנייה הראשונה שנבנתה במספנות, נערך ב-7 באפריל 1964. "אסתר" הייתה אוניית משא, במעמס של כ-3,000 טון, שנבנתה עובר צים אולם לאחר שלוש שנות פעילות המספנה לא עמדה בציפיות וחברת צים סרבה למסור עבודות תחזוקה ותיקונים למספנה, עקב המחיר הגבוה והתפוקה הנמוכה. גם ההזמנה של חברת הספנות "סלע" בוטלה. עם זאת, בדצמבר 1965, הושקה "חנה", אוניית משא שנייה שנבנתה עובר צים. בינואר 1966 פרסם מבקר המדינה דו"ח ביקורת על המספנות, שעיקרו היה ביקורת על הניצול חלקי של כושר הייצור ועל הפסדים צבורים של עשרה מיליון ל"י.
בשנים 1968–1970 הפכה המספנה רווחית לראשונה. בין כלי השיט שבנתה באותן שנים היו שש גוררות עבור רשות הנמלים, שתי דוברות תדלוק עבור חברת "פי גלילות", מחפר צף למפעלי ים המלח ומבדוק צף עבור יוון.
בשנות ה-70 נבנו במספנה אוניות קטנות, כלי שיט צבאיים (ובהם ספינות טילים מדגם "סער 4") בהובלתו של חיים שחל ומבדוקים. לשיא פעילתה הגיעה החברה באמצע שנות ה-70, אז העסיקה כ-1,000 עובדים. בנוסף לתחום הימי עסקה החברה גם בעבודות מתכת שונות בנצלה את מתקניה ואת כוח האדם המיומן שלה.
היסטוריה > המשבר בחברה

בתחילת שנות ה-80 נקלעה החברה לקשיים כלכליים לאחר שהיקף ההזמנות מישראל ומחוצה לה ירד בשיעור ניכר, החברה לא מצאה פתרון למצב זה וספגה הפסדים כבדים. רק ב-1984 הכינה החברה הצעה לתוכנית הבראה תלת שנתית ששני הצעדים המרכזיים בה היו צמצום כוח האדם וקבלת תמיכה ממשלתית לבניית אוניות. בפועל צומצם כוח האדם במידה חלקית, לא הגיעו הזמנות חדשות לבניית אוניות ולחברה היו קשיי נזילות שהלכו וגברו. למרות זאת הזרימה הממשלה כספים בסכומים ניכרים לשם מימון פעולותיה השוטפות של החברה.
ב-12 בינואר 1986, עקב ההחמרה במצבה של החברה, החליטה האספה הכללית של בעלי המניות לפנות אל בית המשפט בבקשה לפירוק החברה ולמינוי כונס הנכסים הרשמי למפרק זמני. בית המשפט נעתר לבקשת בעלי המניות ומינה את כונס הנכסים הרשמי למפרק הזמני של החברה.
במרץ 1986 מינה בית המשפט, על פי בקשת המפרק הזמני (ביוזמת שרי האוצר והתחבורה), את אלוף (מיל') זאב אלמוג למנהל המיוחד של החברה. אלמוג שימש בתפקידו זה עד למכירת החברה באפריל 1995. לפני מינוי המפרק הזמני הועסקו בחברה כ-650 עובדים, וביוני 1994 נותרו בחברה כ-240 עובדים. פעילות המספנה במסגרת של פירוק זמני נמשכה כתשע שנים, שבמהלכן פותחו ונבנו במספנה שני דגמי כלי-שיט משוכללים: סטי"ל סער 4.5 נירית שנקלט בחיל הים, וספינת משמר מהירה (דגם "שלדג"), שנקלטה בחיל הים, נרכשה על ידי ציים זרים ויוצרה בדגמים אחדים במשך עשרות שנים. הצי השישי האמריקאי ביצע בתקופה זו במספנה תיקונים באניותיו בשיעור שהגיע לחמישים אחוזים מהיקף התיקונים שלו בים התיכון, והשקיע כספים ניכרים בפיתוח נתיב הכניסה הימית למספנה ובאמצעי תשתית אחרים. לקראת הפרטת המספנה הגיע אלמוג להסכם עם רשות הנמלים לייעוד שטח של המספנה לנמל, רציפים ושטחי אחסנה.
מבקר המדינה ציין בדו"ח ביקורת שבתקופת הפירוק הזמני "חל שיפור במצבה הכספי, אולם החברה לא הצליחה להיחלץ מבעיותיה הכספיות הבסיסיות, שחלקן נגררו עוד מהתקופה שלפני מינוי המפרק הזמני – מחסור בהון עצמי, קשיים בתזרים המזומנים, חוסר איזון בין מצבת כוח האדם לתעסוקה, ורווחיות נמוכה ואף הפסדים בעבודות שביצעה."
בנובמבר 1993 החליטה הממשלה להפריט את החברה, ותהליך המכירה התמשך עד אפריל 1995. עם מכירת החברה פרש זאב אלמוג מניהולה.
היסטוריה > הפרטה

באפריל 1995 נמכרה החברה לקבוצה של משקיעים פרטיים, בראשות סמי קצב, שלמה שמלצר ושלומי פוגל, תמורת 40.5 מיליון ש"ח. עם מכירת המספנה לקחה עליה המדינה את חלק הארי של חובות המספנה והתחייבויותיה. העלות למדינה של כיסוי התחייבויות המספנה בניכוי התמורה שהתקבלה, הסתכמה ב-628 מיליון ש"ח בקירוב. הקונים התחייבו "להביא לכך שבהפעלת החברה יישמר יעודה כמספנה", אך לא נקבע משך הזמן שבו חלה התחייבות זאת.
בשנים 2002–2004 בנתה מספנות ישראל שלושה סטי"לים עבור משמר החופים היווני תמורת 100 מיליון דולר. הספינות נקנו כדי לשדרג את יכולות משמר החופים היווני להתמודד עם איומי טרור ועם חדירות מהים, ושימשו לאבטחת האולימפיאדה שנערכה ביוון בשנת 2004.
באפריל 2004 נערכה מספנות ישראל להנפקה לפי שווי חברה של 400 מיליון ש"ח, אך ההנפקה לא יצאה לפועל והיא נשארה חברה פרטית.
היסטוריה > הנפקה בבורסה

בספטמבר 2020 השלימה חברת "תעשיות מספנות ישראל בע"מ" הנפקה ראשונה לציבור. במסגרתה נרשמו מניות החברה למסחר בבורסה והחברה הפכה לחברה ציבורית. החברה גייסה 340 מיליון שקל לפי שווי שוק של 1.7 מיליארד שקל. חברת "תעשיות מספנות ישראל בע"מ" הוקמה בספטמבר 2019, כחברת החזקות של "מספנות ישראל בע"מ", "נמל מספנות ישראל בע"מ" וחברת "סימנט אי.אס. בע"מ" (חברת יבוא המלט).
ביוני 2021 חתמה המספנה על הסכם עם משרד הביטחון למכירה של כלי שיט מבצעיים לחיל הים, לראשונה זה 15 שנה. על פי ההסכם, המשרד ירכוש מהחברה ארבע ספינות מדגם שלדג סימן 5 בהיקף של 96 מיליון שקל.
מנהלי המספנות

בהנהלת המספנות עומד מהנדס האחראי על התפקוד השוטף של המספנות
| מפקדי המספן>  שם  | מפקדי המספן> תקופת התפקיד | מפקדי המספן> ביצועים עיקריים | מפקדי המספן> תמונה | מפקדי המספן>  | מפקדי המספן>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ישראל ליברטובסקי | 1958 עד 1981 |  |  |  |  |
| מיכאל כהן | 1981 עד מרץ 1986 |  |  |  |  |
| זאב אלמוג | מרץ 1986 עד אפריל 1995 |  |  |  |  |
| סמי קצב | אפריל 1995 עד 1996 | בעלים ומנהל |  |  |  |
| דב נרדימון | 1996 עד 1998 |  |  |  |  |
| ישי הרמתי | 1998 עד 2000 |  |  |  |  |
| אהוד גבעון | 2000 |  |  |  |  |
| יגאל רינגרט | 2000 עד 2002 |  |  |  |  |
| אבי שחף | פברואר 2002 עד אפריל 2018 |  |  |  |  |
| איתן צוקר | אפריל 2018- נוכחי |  |  |  |  |
תפוקת המספנות > שרותי תיקון אוניות

למספנות ישראל הסכמים עם מדינות וחברות ספנות שונות, בכלל זה חיל הים הישראלי, הצי השישי של ארצות הברית, מנו ספנות, קצא"א, חברות הנמל בישראל, נמל חדרה וחברות ספנות בישראל ובעולם. לצורך זה מפעילה החברה מבדוק צף בכושר הרמה של 4,500 טון.
תפוקת המספנות > ספינות חדשות

אוניות צובר - באוגוסט 2008 השיקה חברת מספנות ישראל, לראשונה מזה 30 שנים, אוניית צובר חדשה באורך של 90 מטרים ובדוחק של 4,750 טונות. האוניה היא מהגדולות ביותר שנבנו בישראל לצרכים מסחריים וללקוח בינלאומי. האונייה שהושקה הייתה הראשונה מתוך סדרה של ארבע אוניות שהמספנה בנתה.
באוגוסט 2012 השיקה מספנות ישראל אוניית צובר חמישית.
ספינות שלדג - בשנים 2009–2011 יצרה ומסרה מספנות ישראל ספינות שלדג לניגריה, רומניה וגינאה המשוונית.
סער 72 - במאי 2013 הציעה מספנות ישראל ספינת טילים חדשה - סער 72 בדחי של כ-800 טון. המספנות העריכו שהקורבטה תתאים לצורכי חיל הים הישראלי ולקוחות אחרים. אך ההצעה לא נענתה בחיוב. ראש הממשלה, בנימין נתניהו, החליט לרכוש בגרמניה ארבע קורבטות בדחי של כ-2,000 טון לחיל הים שזכו לכינוי סער 6.
סער 62 - בשנים 2013–2018 מספנות ישראל שש ספינות סיור (Offshore Patrol Vessel) של 62 מטר, בתכנון מבוסס על סער 4.5 נירית, ללקוח בים הכספי. ב-15 בדצמבר 2017 נמסרה ספינה ראשונה מדגם סער 62 לקפריסין. בסוף שנת 2019 מסרה מספנות ישראל ספינת סיור באורך 62 מטר, בעלת מבנה עילי חדשני, לחיל הים של הונדורס. הספינה הפליגה ממספנות ישראל בחיפה להונדורס – מרחק 7,300 מייל ימי.
ספינות דגם רשף - מדינת ישראל הזמינה מהמספנה דגם חדש - להחלפת ספינות הנירית המתיישנות. https://www.themarker.com/markets/2024-12-12/ty-article/00000193-ba56-da67-abff-fbf6f6100000
ספינת תותחים שנמסרה להונדורס 2019.
ספינת סיור אזרית 62 מ' משייטת בים הכספי
ספינת סיור מהירה שלדג 2 בצי ארגנטינה מפליגה בנהר פרנה 2018.
פלגת ספינות שלדג סימן 5 בים הכספי.
תפוקת המספנות > כלי שיט צבאיים

ספינות טילים מדגם סער 4
ספינות טילים מדגם סער 4.5
ספינות משמר חופים מדגם שלדג
גוררות ייעודיות לנמל "פולינום"
ספינות סיור מדגם סער 62
תכנון למיני קורבטה מדגם סער 72
תפוקת המספנות > כלי שיט אזרחיים

ספינות קטנות
גוררות
דוברות
סירות רב תכליתיות
תפוקת המספנות > תשתיות מתכת

מבני פלדה גדולים
חלקים למנופים לפריקת מכולות ומנופי רציף
מכלי התפלה ומכלי לחץ
מתקנים לשימוש בגז טבעי
שרוולים לנמל התעופה בן-גוריון
המזח בנמל חדרה
תפוקת המספנות > צפי הזמנות

בנובמבר 2019 חתם משרד הביטחון על חוזה עם מספנות ישראל, לתכנון הדור הבא של סטי"לים לחיל הים, שיחליפו את הספינות סער 4.5 נירית, ובניית מבדוק צף (Floating dock) לתחזוקה של ספינות חיל הים הישראלי.
נמל מספנות ישראל

נמל מספנות ישראל הוא הנמל הפרטי הראשון במדינה, הפועל מאז 2003. חברת נמל מספנות ישראל בע"מ היא חברת בת של מספנות ישראל בע"מ.
חקירות

במרץ 2018 עיכבה משטרת ישראל לחקירה באזהרה שלושה אנשים, בהם בכיר במספנות ישראל, בחשד לעבירות מתן שוחד לעובד ציבור זר והלבנת הון.
לאחר כשנה של חקירות החליטה משטרת ישראל לסגור את התיק.
מקורות וקריאה נוספת

מייק אלדר, שייטת 13: סיפורו של הקומנדו הימי, ספרית מעריב, 1993, עמ' 243, 272, 274, 464
מייק אלדר, שייטת 11: הקרב על הצל"ש, הוצאת הד ארצי ספרית מעריב 1996, עמ' 34, 115, 119, 123, 166, 207, 280-279, 299, 200, 340–341
דניאלה רן, בין ספינה לרציף: תולדות לשכת הספנות הישראלית 1982-1932, פרדס הוצאה לאור, 2008, עמ' 155, 157
זאב אלמוג, הכוח הימי המודרני של ישראל, שפותח לאחר מלחמת יום הכיפורים, המכון לחקר מלחמות ישראל, 2018, פרק ז': מבט ממספנות ישראל, עמ' 267–305
ראו גם

מספנת חיל הים
מחצ"ד
אברהם זכאי
קנת בראנה

| --- | --- |

בראנה בפרימיירת הסרט "תור", 2011
 לידה:  10 בדצמבר 1960 (בן 64) צפון אירלנד בלפסט, צפון אירלנד, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Kenneth Charles Branagh 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  מ-1981 
 עיסוק:  שחקן, קולנוען
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1981) 
 בן או בת זוג:  אמה תומפסון (20 באוגוסט 1989–1995)  Lindsay Brunnock (2003–?)   הלנה בונהאם-קרטר (1994–1999) 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר (2021)  פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר (27 במרץ 2022)  פרס האמי לשחקן ראשי במיני סדרה או סרט (2001)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר (1990)  פרס אמי (2001)  הסרט האירופאי של השנה (1990)  Knight Bachelor  פרס באפט"א לבימוי הטוב ביותר  פרס מיוחד של אגודת התאטרון של לונדון 
 פרופיל ב-IMDb
 
סר קנת׳ צ'ארלס בראנה (באנגלית: Sir Kenneth Charles Branagh; נולד ב־10 בדצמבר 1960) הוא שחקן וקולנוען צפון-אירי, שהתפרסם עם בימוי סרטי קולנוע המבוססים על יצירותיו של ויליאם שייקספיר, וגם כיכב בהם: "הנרי החמישי", "המלט" ועוד.
היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר עם "שיר הברבורים" (1992). על "הנרי החמישי", היה מועמד בראנה לפרס האוסקר לבמאי הטוב ביותר ולשחקן הראשי הטוב ביותר ועבור "המלט" היה מועמד לפרס האוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. ב־2001 זכה בפרס אמי על משחקו בסרט הטלוויזיה "קונספירציה". לאורך שנות הקריירה שלו היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר וחמישה פרסי גלובוס הזהב. הוא זכה בשלושה פרסי בפט"א ושני פרסי אמי.
בראנה הוא האדם שהיה מועמד למספר הרב ביותר של קטגוריות בפרס אוסקר: הוא היה מועמד בקטגוריות הבימוי, השחקן הראשי, שחקן המשנה, תסריט מקורי, תסריט מעובד וסרט קצר. את השיא הוא שבר בשנת 2022, כאשר היה מועמד בקטגוריית התסריט המקורי על סרטו "בלפסט".
ביוגרפיה

קנת׳ בראנה נולד בבלפסט, צפון אירלנד שבממלכה המאוחדת, למשפחה נוצרית-פרוטסטנטית. משפחתו עברה עמו לאנגליה כשהיה בן תשע.
בשנת 1990 הוענק לבראנה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת המלכה בבלפסט.
ב-2012 קיבל תואר אבירות וסר. מ-2015 ועד 2024, שימש כנשיא האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה והחליף את ריצ'רד אטנבורו בתפקיד אחרי מותו.
קריירה

בראנה מרבה להופיע בתיאטרון ובקולנוע, עיקר פרסומו בא לו בזכות העיבודים הקולנועיים שעשה למחזות של שייקספיר, "הנרי החמישי" משנת 1989, "מהומה רבה על לא דבר" מ־1993 ו"המלט" מ־1996. הוא כיכב בסרטים רבים נוספים.
לאחר פריצתו בשנות השמונים והתשעים, כיכב במספר רב של סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה וזכה להכרה בתפקיד המדען ויקטור פרנקנשטיין בסרט "פרנקנשטיין" (1994) לצידו של רוברט דה נירו בתפקיד המפלצת המבוסס על ספרה של מרי שלי, אותו הוא ביים ושנה לפני כן, כיכב כמפקד SS הר קנופ ב"נערי הסווינג" (1993), כולל ב"הארי פוטר וחדר הסודות" (2002) בהיותו פרופ' גילדרוי לוקהרט. הוא כיכב כנבל בסרט קומדיית-האקשן-המערב "פרוע על המערב" (1999) לצידם של קווין קליין וויל סמית'. בראנה כיכב במותחן הרומנטי "רצח מן העבר" (1991) ודיבב בסרט האנימציה "הדרך לאל דוראדו" (2000).
ב-1998 קריין את סדרת ה-BBC "המלחמה הקרה". בשנות האלפיים קריין בסדרות דוקומנטריות נוספות של ה-BBC. ב-2011, גילם את השחקן המנוח לורנס אוליבייה ב"השבוע שלי עם מרילין". ב-2002 שיחק בסרט "הארי פוטר וחדר הסודות" בתור פרופ' גילדרוי לוקהרט. ב-2006 כיכב ב"חליל הקסם".
ב-2008 כיכב בשלושה סרטי טלוויזיה על פי רומנים של הסופר השוודי הנינג מנקל בתפקיד הבלש קורט ולאנדר, והיה גם מפיק בפועל של הסדרה. כיכב בתפקיד הקצין הגרמני הנינג פון טרסקו במותחן המלחמה ההיסטורי של בריאן סינגר "מבצע ואלקירי", לצידו של טום קרוז. ב-2011 התפרסם אף יותר ברחבי העולם ובפרט בארצות הברית עם בימוי סרט גיבורי-העל "תור" של אולפני מארוול (וחלק מהיקום הקולנועי של מארוול); בראנה קיבל ביקורות מעורבות בעיקר עבור בימוי הסרט כמחזה של שייקספיר.
ביים וכיכב כנבל הראשי של מותחן האקשן-ריגול "ג'ק ריאן: גיוס הצללים" (2014) אשר משמש אתחול קליל לסרטי ג'ק ראיין של טום קלנסי. ביים את רימייק הלייב-אקשן של דיסני של "סינדרלה" (2015).
בשנת 2016 הצטלם לסרטו של כריסטופר נולאן "דנקרק" כמפקד בולטון, לצד טום הארדי, קיליאן מרפי והארי סטיילס. הסרט יצא לאקרנים ביולי 2017.
בשנת 2017 כיכב בתפקיד הבלש הרקול פוארו בסרט הבלשי "רצח באוריינט אקספרס" על בסיס ספרה של אגתה כריסטי, אותו גם ביים. הסרט מבוסס על ספר באותו שם מאת אגאתה כריסטי. בסרט ההמשך "מוות על הנילוס" שיצא לאקרנים בשנת 2022 גם ביים וכיכב בתפקיד פוארו. בראנה הצטרף מחדש לכריסטופר נולאן בתפקיד הנבל הראשי בסרטו החדש, מותחן הריגול-אקשן "טנט" (2020).
בשנת 2021 השתתף בצילומי הסדרה "This Sceptred Isle" עבור רשת Sky, כשהוא מגלם את ראש ממשלת בריטניה בוריס ג'ונסון. בנוסף, זכה בפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר על הסרט בלפסט.
בשנת 2023 שיחק בסרט "אופנהיימר" וזכה ביחד עם שאר שחקני הסרט, בפרס גילדת שחקני המסך על הביצוע הטוב ביותר של אנסמבל בסרט קולנוע. בראנה אף נאם, בשם עמיתיו לקאסט, את נאום זכייתם.
חיים אישיים

ב־1989 נישא לראשונה השחקנית אמה תומפסון. תומפסון ובראנה נפגשו בשנת 1987 כשהופיעו כזוג נשוי בסדרת הטלוויזיה "תהפוכות מלחמה". הם הופיעו יחד גם בסרטים "רצח מן העבר" ו"החברים של פיטר". אולם בראנה ותומפסון התגרשו ב־1995, לאחר שבשנת 1994 נודע על רומן שניהל עם השחקנית הלנה בונהאם־קרטר. הרומן בין בונהאם־קרטר ובראנה החל כשהיא שיחקה בסרטו של בראנה, אך קשר זוגי זה הגיע לקצו ב־1999.
ב־2003 נישא בשנית לארט דיירקטורית בתחום צילום הקולנוע לינדזי ברונוק, אותה הכיר במהלך צילומי "שקלטון" בשנת 2002.
פילמוגרפיה > בימוי

| שנה | שם | שם באנגלית | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1989 | הנרי החמישי | Henry V |  |
| 1991 | רצח מן העבר | Dead Again |  |
| 1992 |  | Swan Song | סרט קצר |
| 1992 | החברים של פיטר | Peter's Friends |  |
| 1993 | מהומה רבה על לא דבר | Much Ado About Nothing |  |
| 1994 | פרנקנשטיין | Mary Shelley's Frankenstein |  |
| 1995 | ההצגה חייבת להמשך | In the Bleak Midwinter |  |
| 1996 | המלט | Hamlet |  |
| 1999 | אל תשטה באהבה | Love's Labour's Lost |  |
| 2003 |  | Listening | סרט קצר |
| 2006 | כטוב בעיניכם | As You Like It |  |
| 2006 | חליל הקסם | The Magic Flute |  |
| 2007 | משחקי בילוש | Sleuth |  |
| 2011 | תור | Thor |  |
| 2014 | ג'ק ראיין: גיוס הצללים | Jack Ryan: Shadow Recruit |  |
| 2015 | סינדרלה | Cinderella |  |
| 2017 | רצח באוריינט אקספרס | Murder on the Orient Express |  |
| 2018 | הכל אמת | All is True |  |
| 2020 | ארטמיס פאול | Artemis Fowl |  |
| 2021 | בלפסט | Belfast | גם תסריטאי |
| 2022 | מוות על הנילוס | Death on the Nile |  |
לקריאה נוספת

Kenneth Branagh (1990 [1989]) Beginning, London: Chatto and Windus, ISBN 0-7011-3388-0; New York: W W Norton & Co, ISBN 0-393-02862-3
Ian Shuttleworth (1994) Ken & Em, London: Headline. ISBN 0-7472-4718-8
Mark White (2005) Kenneth Branagh, London: Faber and Faber. ISBN 0-571-22068-1
אוסקר אייזק

| --- | --- |

אייזק בכנס קומיק-קון 2022
 לידה:  9 במרץ 1979 (בן 45) גואטמלה גואטמלה סיטי, גואטמלה 
 שם במה:  אוסקר אייזק
 שם לידה:  Óscar Isaac Hernández Estrada 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית (התאזרח ב-2006)
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד (2005)  התיכון הנוצרי ווסטמיניסטר  מכללת מיאמי-דייד  התיכון הקהילתי סנטלוקס 
 פרסים והוקרה:  פרס מכון הסרטים האוסטרלי לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה (2009)  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - מיני סדרה או סרט טלוויזיה (2015)  פרס מועצת המבקרים הלאומית לשחקן הטוב ביותר (2014)  פרס איגוד המבקרים האמריקני לשחקן הטוב ביותר (2013)  Saturn Award for Best Actor in Streaming Presentation (2022) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אוסקר אייזק הרננדז אסטרדה (בספרדית: Óscar Isaac Hernández Estrada; נולד ב-9 במרץ 1979) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי יליד-גואטמלה. זוכה פרס גלובוס הזהב לשנת 2016 על תפקידו במיני סדרה של HBO; "דרוש גיבור".
ביוגרפיה

אוסקר אייזק הרננדז אסטרדה נולד בגואטמלה סיטי, בגואטמלה למשפחה אוונגליסטית-פרוטסטנטית. בנם של מריה אאוחניה אסטרדה ניקול, צרפתייה-גואטמלית, ואוסקר גונזלו הרננדז-קאנו, רופא בתחום הפולמונולוגיה ממוצא קובני. משפחתו עברה לארצות הברית כאשר היה בן חמישה חודשים ואייזק גדל במיאמי שבפלורידה. יש לו אחות גדולה, המדענית ניקול הרננדז האמר, ואח הצעיר ממנו, העיתונאי מייק הרננדז.
אייזק הוא בוגר החוג למשחק בבית הספר ג'וליארד. בשנת 2016, נכנס אייזק לרשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין טיים, ובשנת 2020 הניו יורק טיימס דירג אותו במקום ה-#14 ברשימת 25 השחקנים הגדולים של המאה ה-21.
קריירה

תפקידו הראשון בקולנוע היה בסרט בהפקתו של אייס קיוב "הכול אודות בנג'מין" משנת 2002.
התפרסם לראשונה בסרטה של קתרין הארדוויק "סיפור הולדת ישו" בתפקיד יוסף הקדוש.
ב-2008 הופיע בסרטו של רידלי סקוט "גוף השקרים" בתפקיד באסם, עוזרו של סוכן ה-CIA רוג'ר פאריס (לאונרדו דיקפריו).
בשנת 2009 זכה אייזק לביקורות אוהדות ובמספר פרסי קולנוע באוסטרליה על תפקידו בהפקתו של אנתוני לפאליה "מה קרה בבאליבו?", בה שיחק בתור נשיא מזרח טימור ז'וזה רמוס הורטה.
כמו כן הופיע בדרמה "אגורא" בתפקיד נציב מצרים פלביוס אורסטס, תלמידה וחברה הקרוב של היפאטיה (רייצ'ל וייס).
ב-2010 הופיע פעם נוספת עבור רידלי סקוט בדרמה התקופתית "רובין הוד", בתפקיד ג'ון, מלך אנגליה.
ב-2011 השתתף אייזק בסרט הפשע המוערך "דרייב" בתור העבריין המשוחרר מהכלא סטנדרד; בסרטו של זאק סניידר "סאקר פאנץ'" בתור האח בלו ג'ונס בבית החולים לחולי נפש; ובסרטה של מדונה "ווליס ואדוארד", בו שיחק בתור אווגני, שומר הביטחון הרוסי איתו מקיימת רומן עקרת הבית וואלי ווינתרופ (אבי קורניש).
בשנת 2013 כיכב בתור זמר הפולק לואין דייוויס בסרט הדרמה המוזיקלית של האחים כהן "בתוך לואין דיוויס", ועל תפקיד זה קיבל מועמדויות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר, לפרס אינדפנדנט ספיריט ולפרס סאטורן.
בשנת 2015 גילם את נייתן המלט בייטמן בסרט המדע הבדיוני "אקס מכינה".
בנוסף ב-2015, כיכב במיני-סדרה בת השישה פרקים של רשת HBO האמריקאית, "דרוש גיבור" שביים פול האגיס על פי תסריט של דייוויד סיימון. אייזק זכה לשבחי המבקרים על הופעתו בתור הפוליטיקאי ניק וואסיסקו, ואף זכה בפרס גלובוס הזהב ל"שחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או סרט טלוויזיה" לשנת 2016.
בשלהי 2015, גילם את דמותו של פו דמרון בסרט השביעי בסאגת סרטי מלחמת הכוכבים והסרט הראשון בטרילוגיה השלישית של הסאגה "מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר" שביים ג'יי ג'יי אברהמס. אייזק שחזר את תפקידו זה בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 8: אחרוני הג'דיי" שביים ריאן ג'ונסון ויצא לאקרנים בשנת 2017, ובסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 9: עלייתו של סקייווקר" שסוגר את טרילוגיית ההמשך של הסאגה; שוב בבימויו של אברהמס.
בשנת 2016 גילם את עין סבאח נור/אפוקליפס האנטגוניסט הראשי בסרט "אקס-מן: אפוקליפסה", הסרט התשיעי בסדרת סרטי אקס-מן מבית מארוול קומיקס, שביים בריאן סינגר. באותה שנה, הוא שיחק את התפקיד הראשי בדרמה ההיסטורית "ההבטחה" אודות רצח העם הארמני, לצדם של כריסטיאן בייל והשחקנית הקנדית שרלוט לה בון.
ביולי 2017, אייזק כיכב בתור הנסיך המלט בהפקה של אוף ברודוויי למחזה "המלט" מאת ויליאם שייקספיר. ההפקה, בבימויו של סם גולד, רצה עד ספטמבר 2017. הופעתו זכתה להערכה מצד המבקרים והקהל כאחד. באותה שנה, אייזק הופיע בקומדיה השחורה "סודות הפרברים" בבימויו של ג'ורג' קלוני ונכתב על ידי האחים כהן.
בשנת 2018 שיחק לצד נטלי פורטמן בסרט "העולם שאחרי: הכחדה", שם גילם את בעלה. הסרט, בבימויו של אלכס גרלנד, הוא שיתוף הפעולה השני של אייזק עם הבמאי, אחרי "אקס מכינה".
אקטיביזם

באוקטובר 2023, אייזק, יחד עם עוד קבוצה של 54 אמנים ואישים בתעשיית הבידור חתם על מכתב פתוח לנשיא ג'ו ביידן. המכתב קורא לנשיא ביידן לקרוא להפסקת אש בעזה ובישראל. המכתב הדגיש את הצורך בעצירת הסלמה מיידית והפסקת אש בעזה ובישראל ומזכיר שלמעלה מ-5,000 בני אדם נהרגו בשבוע וחצי האחרונים באזור. המכתב מדגיש את המשבר ההומניטרי בעזה, שם נטען כי אזלו לתושבים אספקה חיונית כמו מזון, מים, חשמל ותרופות, וקורא לשחרור בטוח של בני הערובה ולהקל על סיוע הומניטרי להגיע לנזקקים.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | Illtown | פול-בוי |  |
| 2002 | הכל אודות בנג'מין | פרנצ'סקו/פרנקו |  |
| 2004 | Lenny the Wonder Dog | הבלש פרטמן |  |
| 2006 | חצי החיים של טימותי ברזין | שיב |  |
| 2006 | סיפור הולדת ישו | יוסף הקדוש |  |
| 2007 | החיים לנגד עינייה | מרכוס |  |
| 2008 | צ'ה | מתורגמן |  |
| 2008 | גוף השקרים | באסאם |  |
| 2009 | אגורא | אורסטס |  |
| 2009 | Balibo | ז'וזה רמוס הורטה |  |
| 2010 | רובין הוד | ג'ון, מלך אנגליה |  |
| 2011 | סאקר פאנץ' | בלו ג'ונס |  |
| 2011 | ווליס ואדוארד | יבגני |  |
| 2011 | 10 שנים | ריבס |  |
| 2011 | דרייב | סטנדרד גבריאל |  |
| 2012 | For Greater Glory | ויקטוריאנו רמירז |  |
| 2012 | Revenge for Jolly! | ססיל |  |
| 2012 | זהות גנובה | תולדה מס' 3 |  |
| 2012 | לא מוכנות לוותר | מייקל פרי |  |
| 2013 | בתוך לואין דיוויס | לואין דייוויס |  |
| 2013 | בסתר | לורן לק'לייר |  |
| 2014 | שני פנים לינואר | ריידל קינר |  |
| 2014 | שנה קשוחה מאוד | אייבל מוראלס |  |
| 2015 | אקס מכינה | נייתן המלט בייטמן |  |
| 2015 | Mojave | ג'ון "ג'ק" ג'קסון |  |
| 2015 | מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר | פו דמרון |  |
| 2016 | אקס-מן: אפוקליפסה | עין סבאח נור/אפוקליפס |  |
| 2016 | ההבטחה | מיקאל בוגוסיאן |  |
| 2017 | סודות הפרברים | באד קופר |  |
| 2017 | מלחמת הכוכבים - פרק 8: אחרוני הג'דיי | פו דמרון |  |
| 2018 | העולם שאחרי: הכחדה | קיין |  |
| 2018 | מבצע פינאלה | צבי מלחין | גם מפיק |
| 2018 | ואן גוך: בשערי הנצח | פול גוגן |  |
| 2018 | החיים האלה | ויל דמפסי |  |
| 2018 | ספיידרמן: ממד העכביש | ספיידרמן 2099 | דיבוב |
| 2019 | משולש הגבולות | סנטיאגו 'פופ' גרסיה |  |
| 2019 | משפחת אדמס | גומז אדמס | דיבוב |
| 2019 | מלחמת הכוכבים - פרק 9: עלייתו של סקייווקר | פו דמרון |  |
| 2021 | סופר הקלפים (אנ') | ויליאם טאל |  |
| 2021 | חולית | הדוכס לטו אטראידיס |  |
| 2021 | משפחת אדמס 2 | גומז אדמס | דיבוב |
| 2022 | זהב של סופרים (אנ') | אנסלם | גם מפיק בפועל |
| 2023 | ספיידרמן: ברחבי ממדי העכביש | מיגל אוהרה / ספיידרמן 2099 | דיבוב |
| 2025 | פרנקנשטיין | ויקטור פרנקנשטיין |  |
| 2025 | The King of Kings | ישו | דיבוב |
| 2026 | ספיידרמן: מעבר לממדי העכביש (אנ') | מיגל אוהרה / ספיידרמן 2099 | דיבוב |
| TBA | Francis and the Godfather | פרנסיס פורד קופולה |  |
| TBA | Metal Gear Solid | סוליד סנייק |  |
| TBA | In the Hand of Dante |  |  |