שירלי ברקוביץ'
ביוגרפיה

בשנת 2004, ביימה במסגרת הלימודים את סרט הגמר שלה, "מאה אחוז", המספר את סיפורה של מרינה, שחיינית נכה שחולמת להשתתף באליפות העולם לנכים בארגנטינה. הסרט שודר במסגרת רצועת סרטי "סנונית" – קרן הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו לעידוד יוצרי קולנוע וטלוויזיה צעירים, ובתמיכת קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי. הסרט השתתף בפסטיבל הסרטים דוקאביב 2005, בקטגוריית סטודנטים.
בשנת 2009, ביימה וצילמה את הסרט התיעודי "בדרך למעלה", המגולל סיפור אנושי על מאבקה של נערת רחוב כנגד כל הסיכויים, באמצעות חלום אחד על משפחה, ודרך סיפורה נחשף עולמם האכזרי של ילדי הרחוב בתל אביב. הסרט נבחר לסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בפסטיבל הבינלאומי בבלגרד, וכן זכה במקום הראשון בקטגוריית הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הבינלאומי ברומניה ובציון לשבח בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה. עוד השתתף בפסטיבל דוקאביב 2009 וכמו כן בפסטיבלים ברחבי העולם, בתמיכת "yes דוקו" וקרן מקור לקולנוע וטלוויזיה.
בשנת 2011, ביימה סרטים קצרים וכתבות טלוויזיה בנושאים חברתיים אקטואליים. בין היתר הייתה מעורבת בפרויקטים ״התעוררות״ ו"התפוררות" של היוצרים טלי שמש ואסף סודרי. ברקוביץ' יזמה, יחד עם אפרת שלום דנון, את פרויקט ׳׳הדוקו הראשון שלי״ של הפורום הדוקומנטרי בישראל, המארח במאים דוקומנטריים וותיקים עם סרטם הראשון לעידוד היצירה התיעודית בישראל. שתיהן משמשות גם כאוצרות הפרויקט בהתנדבות.
בשנת 2012, ביימה את הסרט התיעודי "שקרים בארון" (עם נועם פנחס כמפיק שותף), המספר את סיפורו של אור, שמצליח למשוך בעורמה מהוריו סכומי כסף גדולים כדי להגשים את חלומו הגדול להפוך לאישה. אור טס לתאילנד ועובר סדרת ניתוחים להתאמה מגדרית, מבלי שהוריו יודעים על הנסיעה. הסרט הוא מסע דוקומנטרי המלווה את אור מהרגע בו מקננת במוחו המחשבה להפוך לאישה, ועד הרגע שבו היא חוזרת ארצה בדמותה החדשה ונאלצת להתמודד עם המציאות הקשה שלאחר הגשמת חלומה הגדול. הסרט, שהיה המסע הראשון לשינוי מין שנעשה בהיחבא ושתועד לכדי סרט בעולם כולו, שודר ב"yes דוקו" כסדרה בת שני פרקים והשתתף בעשרות פסטיבלים ותחרויות מסביב לעולם, בהן התחרות הרשמית בפסטיבל אידפא באמסטרדם, בה זכה להיות בין חביבי הקהל, והתחרות הרשמית בפסטיבל הקולנוע ירושלים. כמו כן, פתח הסרט את פסטיבל "דוקס ברצלונה" ונמכר לכ-14 רשתות שידור בינלאומיות, בהן BBC, RAI 5 ו-FRANCE 4.
בשנת 2014, צילמה וביימה כתבות למגזין ה"יומן" בערוץ הראשון, וכן לתוכניות תחקירים וראיונות שונות, בהן: "מבט שני" "360" ו"עושות חשבון".
משנת 2015 משמשת ברקוביץ' כמרצה לקולנוע דוקומנטרי במדרשה לאמנות במכללת בית ברל.
בשנת 2016, הייתה חלק מצוות ההקמה של חטיבת החדשות ב"כאן – תאגיד השידור הציבורי", כבמאית מגזין. כתבותיה עוסקות בנושאים חברתיים מגוונים ובתופעות הנמצאות בשולי החברה.
ברקוביץ' חשפה בספטמבר 2020 את הכוונה לגרש מישראל 27 נשים מאתיופיה השוהות בישראל 10 שנים, ובדרכן נפלו קורבן לסחר, אונס ועינויים. בעקבות חשיפתה הוסדר מעמד הנשים על ידי משרד הפנים, והן זכו לאשרת עבודה בישראל. כמו כן, תיעדה ברקוביץ' בראשיתה של התפרצות נגיף הקורונה בישראל, תיעוד ראשוני ממחלקת הקורונה במרכז רפואי רבין בפתח תקווה בחודש מרץ 2020, וכן המשיכה ללוות את צוות המחלקה שדיבר לראשונה מול מצלמות טלוויזיה על ההתמודדות עם פוסט טראומה בעקבות המגפה.
בשנת 2017, צילמה וביימה את הסרט הדוקומנטרי "חדר ריק – מדינת ישראל נגד אירית ואשר". הסרט מספר על אירית ואשר שבנם עמרי, קצין בחיל הים, נהרג וכשעה לאחר מכן הם ביקשו לשאוב את זרעו, להפרות אותו באמצעות תרומת ביצית ואם פונדקאית, ולהוליד בן לעמרי שאותו יגדלו בביתם, כהורים וכסבים ולייצר תקדים בישראל ומחוצה לה. הסרט השתתף בתחרות הדוקומנטרית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה 2018. בתמיכת "yes דוקו", קרן מקור לקולנוע ולטלוויזיה ו"מפעל הפיס", ונמכר גם לרשת השידור UR הדנית.
בשנת 2021 ביימה את הסרט התיעודי "חורים" המתחקה אחר פרשת רצח החייל איציק מור במועדון ירושלמי, ומדגיש לכל אורכו את אוזלת היד של המשטרה, רשויות האכיפה והפרקליטות כלפי קורבן העבירה וגורלו. הסרט השתתף בפסטיבל "דוקאביב" 2021, וכן שודר בהוט-8 בתמיכת קרן מקור לקולנוע ישראלי, ורשת השידור הגרמנית NDR, וכן בערוץ VGTV הנורווגי.