stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1856
מועמדים > מועמדים מהמפלגה האמריקאית הצפונית

אמריקנים צפוניים שהתנגדו לעבדות החליטו ליצור מפלגה אחרי שפילמור נבחר למועמד. הם ערכו ועידה בניו יורק סיטי ממש לפני הוועידה הרפובליקנית. מנהיגי המפלגה קיוו שיצליחו לשתף פעולה עם הרפובליקנים, כדי לנצח את ביוקנן. האספה התרחשה מה-12 ביוני עד ל-20 ביוני. כיוון שפרימונט היה המועמד המועדף על הרפובליקנים, המפלגה רצתה לתמוך בו, אולם חששו לפגוע בסיכוייו להיות מועמד רפובליקני. הצירים הצביעו למועמד ולא הצליחו להגיע לתוצאה. נתניאל בנקס נבחר בסיבוב העשירי כשהוא גובר על ג'ון פרימונט וג'ון מקלין, אולם היה ידוע שיפרוש מהמירוץ ויתמוך בפרימונט ברגע שיהיה מועמד. הצירים בחרו בפרימונט פה אחד בסיבוב הבא. מנהל האספה, ויליאם ג'ונסטון, נבחר כמועמד לסגנות הנשיאות אך פרש מאוחר יותר, כשהרפובליקנים והמפלגה האמריקאית הצפונית לא הצליחו למצוא פשרה בינו ובין ויליאם דייטון.
| המועמד לנשיאות | סיבוב ראשון | סיבוב שני | סיבוב שלישי | סיבוב רביעי | סיבוב חמישי | סיבוב שישי | סיבוב שביעי | סיבוב שמיני | סיבוב תשיעי | סיבוב עשירי | סיבוב 11 | המועמד לסגנות הנשיאות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| נתניאל בנקס | 43 | 48 | 46 | 47 | 46 | 45 | 51 | 50 | 50 | 53 | 0 | ויליאם ג'ונסטון | 59 |
| ג'ון פרימונט | 34 | 36 | 37 | 37 | 31 | 29 | 29 | 27 | 28 | 18 | 92 | תומאס פורד | 16 |
| ג'ון מקלין | 19 | 10 | 2 | 29 | 33 | 40 | 41 | 40 | 30 | 24 | 0 | ג'ון פרימונט | 12 |
| רוברט סטוקטון | 14 | 20 | 18 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | נעדרו | 21 |
| ויליאם ג'ונסטון | 6 | 1 | 15 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |  |  |
| נעדרו | 5 | 0 | 0 | 0 | 1 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |  |  |
מועמדים > מועמדים מהמפלגה האמריקנית הצפונית הבדלנית

קבוצה של צירים מהמפלגה האמריקנית הצפונית פרשו מהאסיפה וערכו אספה משלהם בין ה-16 ביוני ל-17 ביוני. הם התנגדו לשיתוף פעולה עם הרפובליקנים. 19 צירים החליטו פה אחד לבחור ברוברט סטוקסטון כמועמד לנשיאות ובקנט' ריינור כמועמד לסגנות הנשיאות. המפלגה פרשה מהמירוץ לאחר מכן.
מועמדים > מועמדים מהמפלגה הוויגית

המפלגה הוויגית ניסתה להתאושש מהפסדיה מאז 1852. חצי ממנהיגי הוויגים בדרום עברו למפלגה הדמוקרטית, ואילו בצפון הוויגים הפסיקו להיות כוח משמעותי. המפלגה נשארה חזקה בניו יורק ובפנסילבניה בכך שהצטרפה לתנועה נגד העבדות.
האספה הלאומית הוויגית החמישית (והאחרונה) התרחשה בבולטימור בין ה-17 בספטמבר ל-19 בספטמבר. היו שם 150 צירים מ-26 מדינות. למרות שמנהיגי המפלגה רצו לשמור אותה בחיים, הם החליטו לתמוך, כמו המפלגה האמריקנית, בפילמור ובדונלסון. 150 הוויגים הצביעו פה אחד בתמיכה במפלגה האמריקנית.
בחירות כלליות > קמפיין

אף אחד משלושת המועמדים נאם נאום בחירות. הרפובליקנים התנגדו להרחבת העבדות והשתמשו בסלוגן "חופש הדיבור, חופש העיתונות, ארץ חופשית, חופש האדם, פרימונט ולניצחון!". הרפובליקנים אמרו שהעבדות היא נגד הערכים הרפובליקניים. הדמוקרטים טענו שניצחון רפובליקני יביא למלחמת אזרחים.
המצע הרפובליקני התנגד לחוק קנזס נברסקה ותבע להחזיר את פשרת מיזורי. המצע התנגד לכך שהמדינות יחליטו בעצמן על העבדות. הרפובליקנים אמרו שממשל פירס עשה טעות בכך שאיפשר למדינות להחליט ובכך גרם למהומות במדינות בין כוחות שתמכו בעבדות לבין כוחות שהתנגדו לה, בעיקר בקנזס המדממת. הם תמכו בצירוף קנזס לאיחוד כמדינה חופשית. בנוסף להתנגדות להרחבת העבדות, המפלגה תמכה גם בסיפוח קובה מספרד.
המצע הדמוקרטי תמך בחוק קנזס נברסקה ותמך בזכויות המדינות. המפלגה תמכה בצירופה של קנזס כמדינת עבדות ותמכו בסיפוח קובה. הנושא המרכזי של המצע היה שהמדינות הדרומיות יפרשו אם הרפובליקנים ינצחו.
כיוון שפילמור נחשב למועמד בלתי בחיר, הוויגים תמכו בביוקנן. הדמוקרטים גם ניסו לכרות ברית עם הנייטיביסטים. פילמור והאמריקאים התעקשו שהם המפלגה הלאומית היחידה, כיוון שהדמוקרטים תמכו בדרום והרפובליקנים בצפון.
שערורייה קלה פרצה כשהאמריקנים הפיצו שמועה שפרימונט הוא ממוצא קתולי. הדמוקרטים ניצלו זאת, והרפובליקנים לא יכלו לפעול כנגד העניין: אמנם השמועות לא היו נכונות, אולם התנערות מהקתולים תפגע בסיכויים שלהם אצל הקתולים הגרמנים.
מסע הבחירות במדינות החופשיות היה שונה ממסע הבחירות במדינות העבדות. הצפון חווה מסע בחירות משולש, שבו פרימונט קיבל 45% לעומת 41% לביוקנן ו13% לפילמור. בצפון, פרימונט ניצח עם 114 אלקטורים מול 62. בדרום, פילמור וביוקנן היו המתמודדים היחידים, וביוקנן קיבל 56% לעומת 44% לפילמור. פרימונט זכה ל-0.1% בלבד. בחבר האלקטורים, ביוקנן קיבל 112 אלקטורים מול 8 לפילמור.
בכל המדינה, ביוקנן קיבל 174 אלקטורים, רוב, ולכן נבחר. מבין מדינות העבדות, פרימונט קיבל קולות רק בארבע מתוך ארבעה עשר: דלאוור (306), מרילנד (285), וירג'יניה (283) וקנטקי (314).
בחירות כלליות > תוצאות

| המועמד לנשיאות | מפלגה | מדינה | כמות האלקטורים | השותף | מדינת השותף | כמות האלקטורים של השותף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ג'יימס ביוקנן | דמוקרטית | פנסילבניה | 174 | ג'ון ברקינרידג' | קנטקי | 174 |
| ג'ון פרימונט | רפובליקנית | קליפורניה | 114 | ויליאם דייטון | ניו ג'רזי | 114 |
| מילרד פילמור | אמריקנית/וויגית | ניו יורק | 8 | אנדרו דונלסון | טנסי | 8 |
כרזת בחירות דמוקרטית
כרזת בחירות של מפלגת "שאינם יודעים דבר"
קריקטורה אנטי דמוקרטית
דריס ריפהאחן

| --- | --- |

 לידה:  7 בספטמבר 1909 אמסטרדם, הולנד 
 פטירה:  13 במאי 1973 (בגיל 63) מונטרה, שווייץ 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מפלגה:  למפלגת הפועלים ההולנדית הסוציאליסטית 
 בן או בת זוג:  Margaretha Johanna Ros 
 
ברנארדוס אנדריאס "דריס" ריפּהָאחן (בהולנדית: Bernardus Andreas "Dries" Riphagen;‏ 7 בספטמבר 1909, אמסטרדם – 13 במאי 1973, מונטרה) היה פושע מלחמה הולנדי ששלח יהודים רבים למחנות ריכוז נאציים על ידי השגת אמונם והבטחה כי רכושם יהיו בטוח עד תום המלחמה, כשלאחר מכן בגד בהם ומסר אותם לידי הנאצים. הוא עבד באס.דה. ופעל בשיתוף האס.אס. עם סיום מלחמת העולם השנייה הוא ביים את מותו והסתתר. ריפהאחן הסתיר את הרכוש היהודי הגנוב בכסף בבנק ונמלט לארגנטינה, כשהוא משאיר את אשתו וילדו בהולנד. מאוחר יותר הוא חזר לאירופה כדי לקחת את ההון שצבר. על ריפהאחן הוצא צו מעצר בשנת 1988, אך הוא מת קודם לכן ב-1973 במרפאה פרטית בשווייץ.
ביוגרפיה

דריס ריפהאחן נולד כילד השמיני למשפחה שהתגוררה באמסטרדם. אביו עבד בחיל הים, ואמו מתה כשהיה בן שש, לאחר מותה התחתן אביו בשנית אבל לא טיפל בילדיו בשל התמכרותו לאלכוהול. בגיל 14 נשלח למרכז האימונים הידוע לשמצה של חיל הים "פולוקס", ומשנת 1923 - 1924 יצא לים כימאי. לאחר מכן, הוא שהה בארצות הברית במשך שנתיים ועבד בחברה Standard Oil. במהלך תקופה זו הוא בא במגע עם הסביבה הפלילית המקומית ולמד את שיטותיה. הכינוי אל קפונה שדבק בו קשור לשהותו בארצות הברית.
לאחר שובו מארצות הברית, הצטרף ריפהאחן למפלגת הפועלים ההולנדית הסוציאליסטית (NSNAP)(אנ'), מפלגה אנטישמית קיצונית, שמטרתה הייתה שהולנד תהפוך למחוז של הרייך הגרמני. הוא הפך לאחת הדמויות הבולטות בעולם התחתון של אמסטרדם ופיתח חיבה לתכשיטים, אבנים יקרות והימורים, וגם עסק במכוניות משומשות - לפעמים גנובות.
ביוגרפיה > בתקופת הכיבוש הגרמני

במהלך מלחמת העולם השנייה, ריפהאחן המשיך לא רק בפעילותו הפלילית, אלא הרחיב אותה לשיתוף פעולה עם הכובשים הגרמנים כמשתף פעולה של שירות הביטחון הגרמני, ה-אס.דה, ומאוחר יותר כחבר במשרד המרכזי להגירה יהודית באמסטרדם. תפקידו, יחד עם "עמיתיו" מן העולם התחתון של אמסטרדם, היה לחשוף את השוק השחור ולאתר את הרכוש היהודי. בתמורה קיבלו המעורבים חמישה עד עשרה אחוזים מן הסחורה שהוחרמה, אך הם השאירו אצלם חפצי ערך רבים.
ריפהאחן השתתף בציד היהודים יחד עם בני משפחת אולָיי. החל מ-1943 הוא היה חלק מ"קולונה הנייקה", קבוצה שחיפשה יהודים שירדו למחתרת. קבוצה זו, שבה היו כחמישים איש, נוסדה בשנת 1942 על ידי וים הנייקה וכללה בעיקר פושעים מקצועיים. במהלך חודש מרץ 1943 הסגירה 3,190 יהודים לשלטונות הגרמניים, רובם גורשו למחנות הריכוז במזרח אירופה. התמורה עבור כל יהודי שהוסגר, נעה בין 7.50 ל 40 גילדן. חברי הקבוצה אילצו יהודים באמצעות איומים בגירוש להסגיר יהודים אחרים שהסתתרו. בסוף 1943 קיבץ לעצמו ריפהאחן הון, שהפקיד בחשבונות שונים בבלגיה ובשווייץ. לבסוף פורקה הקבוצה על רקע השחיתות. בשנה האחרונה של המלחמה הועסק ריפהאחן על ידי מחלקת הופמן של האס.דה. בעיר אסן. בהיחידה התמחתה באיתור מטוסים, נשק וסוכנים של בעלות הברית שנורו למוות.
בשנת 1944 ריפהאחן לקח חלק בחשיפת של ארגון ההתנגדות המחתרתי " "המרכז לתעודות זהות" PBC ‏(Persoonbewijzencentrale), שבמהלכה נרצח גרהרד בדריאן.
ביוגרפיה > אחרי המלחמה

לאחר המלחמה, היה מבוקש ריפהאחן על ידי המשטרה ההולנדית בגין בגידה והסגרת יהודים. התובע הכללי ראה בו אחראי למותם של לפחות 200 איש. ריפהאחן יצר קשר עם איש מחתרת לשעבר ועם מפקד המשטרה באנסחדה, וילם אוברט סנדרס, שסגר איתו עסקה. בתמורה לכך שריפהאחן לא נמסר לרשויות הרשמיות, אלא הועמד למעצר בית כאסיר "פרטי", הוא מסר מידע על משתפי פעולה עם הכיבוש הגרמני.
בפברואר 1946 הוא הצליח להימלט. על פי השמועות, ידידיו מהעולם התחתון סייעו לו לחצות את הגבול בתוך ארון קבורה, אך על פי ממצאים חדשים יותר, הבריחה אורגנה על ידי שני אנשי סגל של השירות החשאי ההולנדי בלשכה הלאומית של ויילגהיד, פריץ ופיט קרקהובן. מבלגיה הוא עשה את דרכו לספרד באופניים, מסע שנמשך שלושה חודשים כך לפי עדות בנו רוב.
בחודש מאי 1946, ריפהאחן נכלא בעיר וסקה בספרד, משום שהיה חסר תעודות מזהות. בהתערבותו של כומר ישועי הוא שוחרר בערבות, כדי להשיג את המסמכים הדרושים. הוא השיג דרכון ננסן, וחבר העביר לו בגדים ונעליים בהם הוסתרו יהלומים שהפקיד בעבר. זמן קצר לפני שעמד להיות מוסגר להולנד הוא נמלט לארגנטינה ב-21 במרץ 1948. שגריר הולנד בבואנוס איירס, פלוריס קארצ'יליוס, אן ברון ואן פאלאנדט, הגישו בקשה להסגרתו, אשר התבססה רק על עבירות פחותות כגון גניבות רכב ושוד, ושלדברי השופטת הארגנטינאית כבר היו עם התיישנות, אך עדיין היו מספיקות להסגרה.
העובדה שריפהאחן לא הוסגר להולנד הייתה ככל הנראה בשל יכולתו ליצור קשרים. הוא היה חבר של שופט בבית המשפט העליון של ארגנטינה, רודולפו וולנזואלה, אשר שימש גם מזכיר לנשיא חואן פרון. כתוצאה מכך הוא הכיר את הזוג הנשיאותי ונשאר בקשר עם פרון עד מותו. הוא התיישב בבלגראנו, מחוז של בואנוס איירס, שם ניהל משרד עיתונות לצילום ועבד בשירות החשאי של פרון כמורה בטקטיקות אנטי-קומוניסטיות, ולימד את כל הידע שרכש עבור גרמניה בזמן המלחמה.
אחרי המהפכה בה הופל פרון ריפהאחן חזר לאירופה וביקר במספר ארצות בהן בעיקר בספרד, גרמניה ושווייץ. הוא העדיף להקיף עצמו עם נשים עשירות. כתובתו האחרונה הייתה במדריד. בשנת 1973, מת ריפהאחן, "פושע המלחמה הגרוע ביותר באמסטרדם", מסרטן במונטרה.
ביוגרפיה > הערכה היסטורית מחדש בהולנד

בשנת 2010 פרסמו שני עיתונאים הולנדים של עיתון "הט פארול" – בארט מידלבורך ורנה טר סטייך – את הספר "ריפהאחן - 'אל קפונה' אחד מגדולי פושעי המלחמה ההולנדים". הספר מבוסס על ראיונות עם בנו של ריפהאחן, רוב ובטייה וורי, ששיתפה פעולה עם הגרמנים.
בשנת 2016 הופק בהולנד הסרט "ריפהאחן הבלתי פגיע" על ידי הבמאי פיטר קויפרס, הדמות הראשית משוחקת על ידי ירון ואן קונינגסברוחה. התסריט נכתב על ידי תומאס ואן דר ריי ופול יאן נליסה, ועל פי הספר של מידלבורך וטר סטייך. בשנת 2017, תחנת הטלוויזיה ההולנדית VPRO שידרה את הסרט בסדרה בת שלושה חלקים.
ג'ון אנדר סראנטס

ג'ון אנדר סראנטס סימון (בספרדית: Jon Ander Serantes Simón; נולד ב-24 באוקטובר 1989) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת השוער ב-UD לוגרונייס מהליגה הספרדית השלישית.
קריירה

סראנטס נולד בברקלדו שבחבל הבסקים שבספרד, ושיחק בקבוצות הנוער של סנטוצ'ו, אתלטיק בילבאו וברקלדו.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת בוגרים בשנת 2008 בקבוצת דאוסטו מהליגה הספרדית הרביעית, אליה הושאל מברקלדו. ביוני 2009 חזר סראנטס לברקלדו מההשאלה, ובילה את עונת 2009/2010 ועונת 2010/2011 השוער השני של הקבוצה.
ב-19 בינואר 2011 חתם על חוזה לשנתיים באתלטיק בילבאו ב', שנכנס לתוקף ביולי 2011.
ב-24 ביולי 2013 הושאל על ידי אתלטיק בילבאו לברקלדו לעונה אחת. הוא פתח בהרכב באופן קבוע בכל משחקי הליגה מאז שחזר לברקלדו, וב-24 במאי 2014 שוחרר רשמית מחוזהו באתלטיק בילבאו והפך לשחקן חופשי.
ב-9 ביולי 2014 חתם בדפורטיבו לוגו מהליגה השנייה. ב-1 בספטמבר 2014 הושאל לעונה אחת ללגנס, גם היא מהליגה השנייה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-23 בנובמבר 2014.
הוא סיים את חוזהו בדפורטיבו לוגו ב-2 ביולי 2015, ויום למחרת חתם על חוזה לשנתיים בלגנס.
סראנטס שיחק בכל 42 המשחקים של לגנס בעונת 2015/2016, וסייע לקבוצתו לסיים במקום השני בליגה ולעלות ללה ליגה לראשונה בתולדותיה, 87 שנים בליגות הנמוכות. הוא ספג 34 שערים בלבד ב-42 משחקים, וסיים שני בליגה בשמירה על שער נקי, לאחר שוערה של ז'ירונה איסק בקרה, שזכה בפרס ריקרדו זאמורה של הליגה השנייה.
ב-22 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בלה ליגה בניצחון קבוצתו 1–0 על סלטה ויגו. בסוף החודש הוא קיבל את תואר "השחקן המצטיין של הלה ליגה" לחודש אוגוסט. זמן קצר לאחר מכן נפצע באורח קשה בברכו ונדחק לספסל עד סוף עונת 2016/2017.
לאחר סיום החוזה שלו בלגנס ב-30 בדצמבר 2018, עזב סראנטס לראשונה את ספרד וחתם באוויספה פוקואוקה מהליגה היפנית השנייה.
בינואר 2021, סראנטס חתם בטנריפה מהליגה הספרדית השנייה. לאחר ששיחק בקבוצה שלושה משחקים בלבד, באוגוסט 2021 עבר ל-UD לוגרונייס מהליגה הספרדית השלישית.
הערות שוליים

↑  "Barakaldo: Jon Ander Serantes, al Deusto" [Barakaldo: Jon Ander Serantes, to Deusto] (בספרדית). esFutbol. 14 באוגוסט 2008. נבדק ב-27 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Signings and departures – Bilbao Athletic". Athletic Bilbao. 8 ביוני 2011. נבדק ב-27 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  "The signing of Jon Ander Serantes". Athletic Bilbao. 19 בינואר 2011. נבדק ב-27 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  "Jon Ander Serantes on-loan". Athletic Bilbao. 24 ביולי 2013. נבדק ב-27 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  "Registrations and de-registrations in Bilbao Athletic". Athletic Bilbao. 26 במאי 2014. אורכב מ-המקור ב-2013-11-07. נבדק ב-27 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "El Lugo ficha al portero Jon Ander Serantes" [Lugo sign goalkeeper Jon Ander Serantes]. La Voz de Galicia (בספרדית). 9 ביולי 2014. נבדק ב-24 בספטמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "El Lugo cede al Leganés al portero Jon Ander Serantes" [Lugo loan goalkeeper Jon Ander Serantes to Leganés]. Mundo Deportivo (בספרדית). 1 בספטמבר 2014. נבדק ב-24 בספטמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "¡Oh capitán, mi capitán!" [Oh captain, my captain!]. Marca (בספרדית). 23 בנובמבר 2014. נבדק ב-24 בספטמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "El CD Lugo acuerda con Pavón y Serantes la rescisión de sus contratos" [Lugo agree to termination of contracts with Pavón and Serantes] (בספרדית). CD Lugo. 2 ביולי 2015. אורכב מ-המקור ב-13 ביולי 2015. נבדק ב-3 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Serantes ya es nuestro" [Serantes is already ours] (בספרדית). CD Leganés. 3 ביולי 2015. נבדק ב-3 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Serantes, con el mejor promedio de un portero del CD Leganés en Segunda" [Serantes, with the best average of a CD Leganés goalkeeper in Segunda] (בספרדית). Los Otros 18. 1 במרץ 2016. נבדק ב-7 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "El Girona ya tiene su premio" [Girona already have their award]. El Día de Córdoba (בספרדית). 6 ביוני 2016. נבדק ב-7 ביוני 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Estreno de oro del Leganés en Primera" [Golden debut of Leganés in Primera]. Marca (בספרדית). 22 באוגוסט 2016. נבדק ב-22 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Jon Ander Serantes, LaLiga Santander's Player of the Month for August". La Liga. 8 בספטמבר 2016. אורכב מ-המקור ב-2016-09-11. נבדק ב-8 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jon Ander Serantes nunca caminará solo" [Jon Ander Serantes will never walk alone] (בספרדית). Vavel. 28 בנובמבר 2016. נבדק ב-28 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ""Me habría gustado tener ficha para jugar la última jornada"" [“I would have liked to be registered to play the last round”]. Diario AS (בספרדית). 3 בפברואר 2017. נבדק ב-28 באפריל 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Serantes ficha por el Avispa Fukuoka japonés" [Serantes signs for Japan's Avispa Fukuoka]. Sport (בספרדית). 30 בדצמבר 2018. נבדק ב-27 בינואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
בארותיים

ערך זה עוסק במושב בעמק חפר. אם התכוונתם ליישוב בארותיים בנגב, ראו .
| --- | --- |
הכניסה לבארותיים בשנת 1951. על קו האופק, טולכרם.
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: עמק חפר
גובה ממוצע: ‎35 מטר
תאריך ייסוד: 1949
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,152 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) בארותיים(למפת נתניה רגילה) בארותיים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בארותיים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בארותיים32°19′18″N 34°59′00″E﻿ / ﻿32.3216439899314°N 34.9833365533881°E﻿ / 32.3216439899314; 34.9833365533881  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק חפר (in English: Hefer Valley Regional Council) באדום - בארותיים בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 9 מתוך 10
http://www.beerotaim.co.il
בְּאֵרוֹתַיִם הוא מושב עובדים בשרון הנמצא בעמק חפר קרוב לנחל אלכסנדר, ממוקם על כביש 57, סמוך למחלף ניצני עוז של כביש 6, ומשתייך לתנועת המושבים. שטחו - 3,500 דונם.
היסטוריה

המושב נוסד באוקטובר 1949 על ידי עולים מסלובקיה והונגריה שהתארגנו להתיישבות בברטיסלאבה עוד לפני עלייתם. השם בארותיים ניתן לפי השם הערבי ביר בורין, של חורבה סמוכה ובה בארות עתיקות. לכל משפחה במושב הוקצו 25 דונם, 10 לגידול ירקות ו-15 למטעים. אולם מחסור במים פגע בשנים הראשונות במושב.
בשנת 1956 הצטרפו למושב משפחות מצפון אפריקה.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 נקלע המושב לקשיים כלכליים ולקח חלק בהסדר חובות המושבים.
בסמוך למושב, פעל בשנות ה-90 אתר הקרוואנים "חצר בארותיים". הילדים שבו למדו בבית הספר הניסויי אביחיל. אתר המגורים הזמני נסגר באופן סופי בשנת 2002.
בשנת 1997 החלה ה"הרחבה" של המושב, על בסיס החלטה 737 של מינהל מקרקעי ישראל, שהגיעה לדיון בבית המשפט המחוזי בנושא "סמכות ההמלצה" של האגודות השיתופיות, כלומר הסמכות להמליץ למינהל מקרקעי ישראל על המשתכנים. הדבר איפשר לאגודות לגבות מן המשתכנים סכומי כסף ניכרים כתשלום נוסף, וזאת עבור "ההמלצה". למשתכנים היה עניין בתשלום עבור ההמלצה, לנוכח הפער שבין מחיר השוק של המיגרשים לבין המחיר המופחת שגבה עבורם המינהל. הסמכתן של האגודות השיתופיות להמליץ על מועמדים עוררה מחלוקת משפטית. מועמדים שבקשותיהם להשתכן נדחו על ידי האגודה השיתופית במושב בארותיים ערערו על סמכות זו. הם טענו בפני בית המשפט המחוזי בתל אביב, כי החלטה 737 מאצילה מסמכות הניהול של מינהל מקרקעי ישראל לאגודה השיתופית שלא כדין. בבית המשפט המחוזי נתקבלה טענתם, כי סמכות ההמלצה אינה חוקית. ואילו בית המשפט העליון דחה את הטענה, וקבע כי אין בהחלטה 737 האצלת סמכות, מאחר שמדובר בסמכות המלצה בלבד. נקבע, עם זאת, כי על המינהל להפעיל באופן ראוי את סמכותו, ולפקח בקפידה על הקריטריונים שלפיהם מתבצעת ההמלצה.
אופי היישוב

התושבים מתפרנסים מענפי חקלאות: רפת, לול, גידולי שדה, פרחים, ירקות וחיטה חורפית.
במושב גני ילדים, מרפאה, בית כנסת, צרכניה, סניף דואר מקומי, תחנת דלק, מועדון לחבר עם חוגים, מכולת, ספריה (הקשורה לספריה של המועצה האזורית), בריכת שחייה, מגרש ספורט/כדורסל וגני שעשועים.
מוסדות חינוך

במושב בארותיים פועלים 4 גני ילדים הממוקמים באשכול הגנים.
בית ספר יסודי "קדם" הממוקם בשדות המושב
.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מושב בארותים חוגג את יום השנה לעלייתו, דבר, 10 באוקטובר 1950
↑  באורתיים (ביר בורין), דבר, 16 בדצמבר 1949
↑  ד. גלעדי, בארותיים - עם בארות שיבשו, מעריב, 29 במאי 1951
↑  מאת יאיר שלג, שני אתרי קרוואנים נוספים של עולי אתיופיה ייסגרו החודש, באתר הארץ, 15 באפריל 2002
↑  ס"ד של השופט ד"ר קלינג בבית המשפט המחוזי בת"א ה.פ. 3496 מאי 1997
↑  קלינג היכה שנית, באתר גלובס, 22 בפברואר 1999
↑  פסיקת בית המשפט העליון  ע/א 3962/977 באוקטובר 1998
↑  עו"ד חגי שבתאי, ‏עלייתה ונפילתה של החלטה 737, באתר גלובס, 10 בספטמבר 2000
↑  מועצה אזורית עמק חפר, מחלקת החינוך, באתר http://www.hefer.org.il/hinuch
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588166805171
יאן קולר

יאן קולר (בצ'כית: Jan Koller; נולד ב-30 במרץ 1973 בסמטנובה להוטה) הוא כדורגלן עבר צ'כי אשר שיחק בעמדת החלוץ. הוא מחזיק בשיא כל הזמנים של הנבחרת (כולל נבחרת צ'כוסלובקיה בעבר) בהבקעת שערים, עם 55 כיבושים.
קריירה

קולר, המתנשא לגובה של 2.02 מטר, היה אחד מהשחקנים הגבוהים הטובים ביותר באירופה. הוא התחיל את אימוני הכדורגל שלו בעמדת השוער אבל כאשר החל לשחק כדורגל מקצועני הוא עבר הסבה לעמדת החלוץ, שבה שיחק עד תום הקריירה. למרות זאת, בעונת 2002/2003 אימוניו כשוער פעלו לטובת קבוצתו, כאשר במהלך משחק הבונדסליגה שבין בורוסיה דורטמונד לבאיירן מינכן הורחק השוער הראשון של דורטמונד, ינס להמן, באמצע המחצית השנייה. קולר נכנס לשער, אחרי שהוא כבר הספיק להבקיע שער במחצית הראשונה. הוא אפילו הצליח לשמור על השער נקי עד סיום המשחק, אחרי שהציל כדורים רבים והזדמנויות רבות שנבעטו לעבר שערו בידי שחקני באיירן, ובנוסף לכל, הוא זכה בתואר שוער השבוע בליגה. דורטמונד, למרות הכל, הפסידה בסיומו של אותו משחק.
לדורטמונד הגיע קולר מהקבוצה הבלגית אנדרלכט בשנת 2001. אל אנדרלכט הגיע מהקבוצה הבלגית הקטנה
לוקרן שעמה הצליח לזכות בתואר מלך השערים של הליגה הבלגית בסיום עונת 1998/1999. בעונת 2006/2007 עבר לקבוצת הפאר הצרפתית מונקו לאחר חמש עונות מוצלחות בדורטמונד. במהלך עונת 2007/2008 הוא עבר לנירנברג, עימה ירד לליגת המשנה הגרמנית בסיום העונה. בקיץ 2008 עבר לקריליה סובטוב סמארה מליגת העל הרוסית ולאחר מכן שיחק בקבוצה הצרפתית קאן. באוגוסט 2011 הודיע קולר על פרישה ממשחק.
ב-16 ביוני 2008, לאחר הדחת הנבחרת מיורו 2008, פרש קולר מנבחרת צ'כיה אחרי 55 שערים ב-90 משחקים. בטורניר עצמו הבקיע שער אחד. ב-2009 החליט להצטרף שוב לנבחרת הצ'כית בגלל תוצאותיה המאכזבות במוקדמות מונדיאל 2010. הוא שיחק משחק אחד מול נבחרת סלובקיה ולאחריו פרש בשנית.
הערות שוליים

↑  יעקב זיו, יאן קולר הודיע על פרישה מנבחרת צ'כיה, באתר nrg‏, 16 ביוני 2008
| נבחרת צ'כיה – יורו 2000 |
| --- | --- | --- |
|  1 סרניצ'ק •  2 רפקה •  3 לאטאל •  4 נדבד •  5 פוקל •  6 ולשק •  7 נמץ •  8 פובורסקי •  9 קוקה •  10 קולר •   11 רוסיצקי •  12 לוקבנץ • 13 בייבל •  14 הורבט • 15 יאנקולובסקי • 16 מאייר • 17 שמיצר • 18 נובוטני • 19 ראדה • 20 ברגר • 21 גבריאל • 22 בלאז'ק • מאמן: צ'ובנץ |  1 סרניצ'ק •  2 רפקה •  3 לאטאל •  4 נדבד •  5 פוקל •  6 ולשק •  7 נמץ •  8 פובורסקי •  9 קוקה •  10 קולר •   11 רוסיצקי •  12 לוקבנץ • 13 בייבל •  14 הורבט • 15 יאנקולובסקי • 16 מאייר • 17 שמיצר • 18 נובוטני • 19 ראדה • 20 ברגר • 21 גבריאל • 22 בלאז'ק • מאמן: צ'ובנץ | צ'כיה |
| נבחרת צ'כיה – יורו 2004 |
| --- | --- | --- |
|  1 צ'ך •  2 גריגרה •  3 מארש •  4 גלאשק •  5 בולף •  6 יאנקולובסקי •  7 שמיצר •  8 פובורסקי •  9 קולר •  10 רוסיצקי •   11 נדבד •  12 לוקבנץ • 13 ייראנק •  14 וצ'ושק • 15 בארוש • 16 בלאז'ק • 17 היבשמן • 18 היינץ • 19 טיצה • 20 פלאשיל • 21 אויפלושי • 22 רוזנהאל • 23 קינסקי • מאמן: ברוקנר |  1 צ'ך •  2 גריגרה •  3 מארש •  4 גלאשק •  5 בולף •  6 יאנקולובסקי •  7 שמיצר •  8 פובורסקי •  9 קולר •  10 רוסיצקי •   11 נדבד •  12 לוקבנץ • 13 ייראנק •  14 וצ'ושק • 15 בארוש • 16 בלאז'ק • 17 היבשמן • 18 היינץ • 19 טיצה • 20 פלאשיל • 21 אויפלושי • 22 רוזנהאל • 23 קינסקי • מאמן: ברוקנר | צ'כיה |
| נבחרת צ'כיה – מונדיאל 2006 |
| --- | --- | --- |
|  1 צ'ך •  2 גריגרה •  3 מארש •  4 גאלאשק •  5 קובאץ' •  6 יאנקולובסקי •  7 סיונקו •  8 פובורסקי •  9 קולר •  10 רוסיצקי •   11 נדבד •  12 לוקבנץ • 13 ז'יראנק •  14 יארולים • 15 בארוש • 16 בלאז'ק • 17 שטיינר • 18 היינץ • 19 פולאק • 20 פלאשיל • 21 אויפלושי • 22 רוזנהאל • 23 קינסקי • מאמן: ברוקנר |  1 צ'ך •  2 גריגרה •  3 מארש •  4 גאלאשק •  5 קובאץ' •  6 יאנקולובסקי •  7 סיונקו •  8 פובורסקי •  9 קולר •  10 רוסיצקי •   11 נדבד •  12 לוקבנץ • 13 ז'יראנק •  14 יארולים • 15 בארוש • 16 בלאז'ק • 17 שטיינר • 18 היינץ • 19 פולאק • 20 פלאשיל • 21 אויפלושי • 22 רוזנהאל • 23 קינסקי • מאמן: ברוקנר | צ'כיה |
| נבחרת צ'כיה – יורו 2008 |
| --- | --- | --- |
|  1 צ'ך •  2 גריגרה •  3 פולק •  4 גאלאשק •  5 קובאץ' •  6 יאנקולובסקי •  7 סיונקו •  8 פנין •  9 קולר •  10 סברקוש •   11 ולצ'ק •  12 פוספש • 13 קאדלץ •  14 יארולים • 15 בארוש • 16 בלאז'ק • 17 מטיובסקי • 18 סיבוק • 19 סקאצל • 20 פלאשיל • 21 אויפלושי • 22 רוזנהאל • 23 זיטקה • מאמן: ברוקנר |  1 צ'ך •  2 גריגרה •  3 פולק •  4 גאלאשק •  5 קובאץ' •  6 יאנקולובסקי •  7 סיונקו •  8 פנין •  9 קולר •  10 סברקוש •   11 ולצ'ק •  12 פוספש • 13 קאדלץ •  14 יארולים • 15 בארוש • 16 בלאז'ק • 17 מטיובסקי • 18 סיבוק • 19 סקאצל • 20 פלאשיל • 21 אויפלושי • 22 רוזנהאל • 23 זיטקה • מאמן: ברוקנר | צ'כיה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: xx0011538  VIAF: 85374979   WorldCat (עם VIAF): 85374979
יוהאן נפומוק הומל

| --- | --- |

 לידה:  14 בנובמבר 1778 ברטיסלאבה, ממלכת הבסבורג 
 פטירה:  17 באוקטובר 1837 (בגיל 58) ויימאר, הדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך 
 שם לידה:  Johann Nepomuk Hummel 
 מוקד פעילות:  אוסטריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1789 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה 
 סוגה:  אופרה, sardana 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (1826) 
 פרופיל ב-IMDb
 
יוהאן נפומוק הומל (בגרמנית: Johann Nepomuk Hummel,‏
14 בנובמבר 1778 - 17 באוקטובר 1837) היה מלחין ופסנתרן וירטואוז ממוצא אוסטרי, שנולד בפרסבורג (כיום ברטיסלאבה, סלובקיה). המוזיקה שלו משקפת את המעבר מן התקופה הקלאסית לתקופה הרומנטית במוזיקה.