stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סוזן הייוורד
הערות שוליים

↑  Holston 2009, p. 7
↑  "Actress Susan Hayward dies of brain tumor". Lewiston Morning Tribune. 15 במרץ 1975. p. 2A. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jackovich, Karen G.; Sennet, Mark (1980-11-10). "The Children of John Wayne, Susan Hayward and Dick Powell Fear That Fallout Killed Their Parents". People.
| פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1928–1940 | ג'נט גיינור (1928) • מרי פיקפורד (1929) • נורמה שירר (1930) • מארי דרסלר (1931) • הלן הייז (1932) • קתרין הפבורן (1933) • קלודט קולבר (1934) • בטי דייוויס (1935) • לואיז ריינר (1936) • לואיז ריינר (1937) • בטי דייוויס (1938) • ויוויאן לי (1939) • ג'ינג'ר רוג'רס (1940) |  |
| 1941–1960 | ג'ואן פונטיין (1941) • גריר גרסון (1942) • ג'ניפר ג'ונס (1943) • אינגריד ברגמן (1944) • ג'ואן קרופורד (1945) • אוליביה דה הבילנד (1946) • לורטה יאנג (1947) • ג'יין ויימן (1948) • אוליביה דה הבילנד (1949) • ג'ודי הולידיי (1950) • ויוויאן לי (1951) • שירלי בות' (1952) • אודרי הפבורן (1953) • גרייס קלי (1954) • אנה מניאני (1955) • אינגריד ברגמן (1956) • ג'ואן וודוורד (1957) • סוזן הייוורד (1958) • סימון סיניורה (1959) • אליזבת טיילור (1960) |  |
| 1961–1980 | סופיה לורן (1961) • אן בנקרופט (1962) • פטרישה ניל (1963) • ג'ולי אנדרוז (1964) • ג'ולי כריסטי (1965) • אליזבת טיילור (1966) • קתרין הפבורן (1967) • קתרין הפבורן/ברברה סטרייסנד (1968) • מגי סמית' (1969) • גלנדה ג'קסון (1970) • ג'יין פונדה (1971) • לייזה מינלי (1972) • גלנדה ג'קסון (1973) • אלן בורסטין (1974) • לואיז פלטשר (1975) • פיי דאנאוויי (1976) • דיאן קיטון (1977) • ג'יין פונדה (1978) • סאלי פילד (1979) • סיסי ספייסק (1980) |  |
| 1981–2000 | קתרין הפבורן (1981) • מריל סטריפ (1982) • שירלי מקליין (1983) • סאלי פילד (1984) • ג'רלדין פייג' (1985) • מרלי מטלין (1986) • שר (1987) • ג'ודי פוסטר (1988) • ג'סיקה טנדי (1989) • קתי בייטס (1990) • ג'ודי פוסטר (1991) • אמה תומפסון (1992) • הולי האנטר (1993) • ג'סיקה לאנג (1994) • סוזן סרנדון (1995) • פרנסס מקדורמנד (1996) • הלן האנט (1997) • גווינת' פלטרו (1998) • הילרי סוונק (1999) • ג'וליה רוברטס (2000) |  |
| 2001–2020 | האלי ברי (2001) • ניקול קידמן (2002) • שרליז ת'רון (2003) • הילרי סוונק (2004) • ריס וית'רספון (2005) • הלן מירן (2006) • מריון קוטיאר (2007) • קייט וינסלט (2008) • סנדרה בולוק (2009) • נטלי פורטמן (2010) • מריל סטריפ (2011) • ג'ניפר לורנס (2012) • קייט בלאנשט (2013) • ג'וליאן מור (2014) • ברי לארסון (2015) • אמה סטון (2016) • פרנסס מקדורמנד (2017) • אוליביה קולמן (2018) • רנה זלווגר (2019) • פרנסס מקדורמנד (2020) |  |
| 2021–היום | ג'סיקה צ'סטיין (2021) • מישל יאו (2022) • אמה סטון (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007347008505171  PLWABN: 9810570607905606  BNE: XX1072411  BnF: cb140253454 (data)  CANTIC: a11021652  GND: 124213715  ISNI: 0000 0001 1691 7313  LCCN: n79076815  MusicBrainz: 6b58acd4-3c8c-403b-a4f1-1e836123b7c9  NKC: xx0153442  NLK: KAC2020L8933  NTA: 075080206  SNAC: w6sj2gp0  SUDOC: 095098534  VIAF: 100228979   WorldCat (עם VIAF): 100228979
איירון מן 3

| --- | --- |

 מבוסס על:  איירון מן (קומיקס)
 בימוי:  שיין בלאק 
 הופק בידי:  קווין פייגי 
 תסריט:  דרו פירס שיין בלאק
 עריכה:  ג'פרי פורד   פיטר ס. אליוט
 שחקנים ראשיים:  רוברט דאוני ג'וניור דון צ'ידל גווינת' פלטרו גאי פירס רבקה הול סטפני שוסטאק  ג'יימס באדג' דייל ג'ון פאברו בן קינגסלי
 מדבבים:  פול בטאני (J.A.R.V.I.S.) 
 מוזיקה:  בריאן טיילר 
 צילום:  ג'ון טול 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני מארוול
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  צרפת 14 באפריל 2013  ארצות הברית 3 במאי 2013 ישראל 2 במאי 2013
 משך הקרנה:  130 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט הרפתקאות, סרט פעולה, סרט גיבורי-על, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  דרום פלורידה, מיאמי, שווייץ, לוס אנג'לס, טנסי 
 תקופת התרחשות:  תחילת שנה חדשה, תקופת חג המולד 
 תקציב:  200 מיליון דולר
 הכנסות:  $1,214,811,252
 הכנסות באתר מוג'ו:   ironman3
 פרסים:  3 פרסי סאטורן 2 פרסי בחירת הקהל 2 פרסי בחירת הנוער
 סרט קודם:  כרונולוגית (MCU): "הנוקמים" כרונולוגית מבחינה עלילתית: "איירון מן 2"
 סרט הבא:  כרונולוגית (MCU): "תור: העולם האפל"
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
איירון מן 3 (באנגלית: Iron Man 3) הוא סרט גיבורי על אמריקאי משנת 2013, המבוסס על חוברות הקומיקס איירון מן, ובהפקה מבית אולפני מארוול. סרט זה הוא סרט המשך לסרטים "איירון מן" משנת 2008 ו"איירון מן 2" משנת 2010 והוא השביעי בסרטי היקום הקולנועי של מארוול. את הסרט ביים שיין בלאק לפי עלילה המתבססת על קשת הסיפור "איירון מן: אקסטרמיס" של הכותב וורן אליס. בסרט מככבים רוברט דאוני ג'וניור, גווינת' פלטרו, דון צ'ידל, גאי פירס, ג'יימס באדג' דייל, רבקה הול ובן קינגסלי. עלילת הסרט מביאה את ניסיון החלמתו של טוני סטארק מהפרעת דחק פוסט-טראומטית שנגרמה בעקבות אירועי הסרט "הנוקמים", בעוד הוא חוקר את פעילותו של ארגון טרור קיצוני בהנהגתו של המנדרין המסתורי.
לאחר יציאת הסרט "איירון מן 2", ג'ון פאברו בחר שלא לשוב למלאכת הבימוי, ושיין בלאק נשכר בפברואר 2011 כבמאי וכתסריטאי. הוא ודרו פירס, שותפו לכתיבת התסריט, בחרו להתמקד בפיתוח הדמויות וכן באלמנטים של ז'אנר המותחנים. במהלך אפריל ומאי 2012 לוהקו שחקני המשנה קינגסלי, פירס והול, והצילומים החלו במאי ונמשכו עד לדצמבר 2012, כאשר אתרי הצילום כללו את קרוליינה הצפונית, פלורידה, סין ולוס אנג'לס.
הסרט זכה להצלחה מסחרית וביקורתית, והפך לשובר קופות לאחר שחצה את רף מיליארד הדולרים ולסרט השני הרווחי ביותר לשנת 2013, אחרי "לשבור את הקרח". נכון ל-2019 הסרט נמצא במקום ה-18 ברשימת הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים. הסרט זכה בשני פרסי סאטורן בקטגוריית השחקן הראשי (דאוני ג'וניור) ושחקן המשנה (בן קינגסלי) מתוך חמש מועמדויות, ובנוסף למועמדויות בפרס אוסקר ופרס באפט"א לאפקטים המיוחדים וכן פרס הוגו לעיבוד הדרמטי הטוב ביותר.
שחקנים ראשיים

| --- | --- |



רוברט דאוני ג'וניור, גווינת' פלטרו, דון צ'ידל, רבקה הול, גאי פירס ובן קינגסלי.
רוברט דאוני ג'וניור – טוני סטארק/איירון מן
גווינת' פלטרו – וירג'יניה "פפר" פוטס
דון צ'ידל – קולונל ג'יימס "רודי" רודס/איירון פטריוט
גאי פירס – אולדריץ' קיליאן
רבקה הול – מיה הנסן
סטפני שוסטאק – אלן ברנדט
ג'יימס באדג' דייל – אריק סאבין
ג'ון פאברו – הארולד "האפי" הוגאן
בן קינגסלי – טרבור סלאטרי
טיי סימפקינס – הארלי קינר
שחקנים ראשיים > הופעות אורח

פול בטאני שב לדבב את ג'רוויס, מערכת הבינה המלאכותית של סטארק; אשלי המילטון מגלם את ג'ק טאגרט, אחד מחיילי אקסטרמיס; ויליאם סאדלר מגלם את הנשיא אליס (על שמו של יוצר הקומיקס וורן אליס) ומיגל פרר מגלם את סגן הנשיא רודריגז; שון טוב שב לגלם את תפקידו של ינסן מהסרט הראשון בהופעת קמע קצרה; סטן לי, יוצר הקומיקס, מופיע בקצרה כשופט תחרות מלכת יופי. מארק רופאלו מופיע בהופעת אורח קצרה ללא קרדיט בסצנה שלאחר כתוביות הסיום כד"ר ברוס באנר. מגישי תוכניות האירוח ביל מאהר וג'ואן ריברס מופיעים בתפקיד עצמם.
הפקה > פיתוח

בעקבות יציאתו לאקרנים של "איירון מן 2", החל להתנהל מאבק משפטי על זכויות הסרט השלישי בסדרה בין סרטי פרמאונט – שהיו לה זכויות הפצה למרבית מזיכיון מארוול, וחברת וולט דיסני – חברת האם שקנתה את אולפני מארוול. ב-18 באוקטובר 2010, אולפני וולט דיסני הסכימו לשלם לסרטי פרמאונט סכום של 115 מיליון דולר עבור זכויות ההפצה לסרט שלישי של איירון מן וכן עבור "הנוקמים". דיסני, מארוול ופרמאונט שחררו הצהרה לפיה תאריך יציאת הסרט מיועד ל-3 במאי 2013.
במאי שני הסרטים הקודמים בסדרה, ג'ון פאברו, הודיע בדצמבר 2010 כי לא ישוב למלאכת הבימוי. הוא נותר מפיק בפועל לסרט הנוקמים של ג'וס וידון וכן לסרט איירון מן השלישי. בפברואר 2011, הבמאי שיין בלאק נבחר להחליפו ולכתוב את התסריט, אותו חלק עם התסריטאי דרו פירס. דאוני, שכיכב בסרטו הקודם של בלאק "קיס קיס בנג בנג" אמר ש"הבאתו של שיין בלאק לכתוב ולביים את 'איירון מן 3' הוא בשבילי המעבר היחידי מפאברו ל"דבר הבא" אליו פאברו, הקהל, מארוול ואני חתמנו".
הפקה > פרה-פרודקשן

אולפני מארוול הגיעו להסכם בספטמבר 2011 לצלם את הסרט באולפני סקרין ג'מס שבוילמינגטון, קרוליינה הצפונית. נשקל לצלם את הסרט גם במישיגן, אולם משרדי ההסרטה במישיגן לא יכלו לעמוד בעלויות המס. באפריל 2012, בן קינגסלי החל במשא ומתן לגלם דמות נבל בסרט. המפיק ונשיא אולפני מארוול קווין פייגי ציין ש"מדובר בסרט שמתמקד בדמותו של סטארק, ובמידה רבה מקבל השראה ממחציתו הראשונה של הסרט הראשון. הוא הופשט מכל מה שיש לו, גבו ניצב אל הקיר, והוא חייב להשתמש באינטליגנציה שלו כדי לצאת מזה. הוא לא יכול לקרוא לתור, לקפטן או לניק פיורי, ואין כל נושאת מטוסים מרחפת של סוכנות S.H.I.E.L.D בשמיים". מספר ימים לאחר מכן, אולפני וולט דיסני בסין יצאו בהצהרה עם אולפני מארוול להפקה משותפת של הסרט בסין.
שבוע לאחר מכן, גאי פירס היה בשלבי משא ומתן אחרונים לגלם את דמותו של אלדריץ' קיליאן, דמות שהופיעה בסיפור הקומיקס "איירון מן: אקסטרמיס". ג'סיקה צ'סטיין החלה במגעים לתפקיד בסרט, אך הוחלפה בידי רבקה הול בשל בעיות בלוח זמנים. תפקידה תואר כ"מדענית שמשחקת תפקיד מרכזי ביצירת הננוטכנולוגיה שידועה כאקסטרמיס". במהלך השבועות הבאים לוהקו ג'יימס באדג' דייל, סטפני שוסטאק, אשלי המילטון וויליאם סאדלר לתפקידי משנה. ג'ון פאברו שב לגלם את דמותו של הארולד הוגאן משני הסרטים הקודמים. למרות שמועות לגבי הופעתה של קובי סמולדרס כסוכנת S.H.I.E.L.D מריה היל, השחקנית הודיעה בחשבון הטוויטר שלה כי אין זה נכון.
הפקה > פרה-פרודקשן > כתיבה

שיין בלאק תיאר את גרסתו לסרט בתור "יותר מותחן של טום קלנסי, שבו איירון מן נלחם בנבלי העולם האמיתי, מאשר שני אנשים שנלחמים זה בזה בחליפות איירון מן". התסריטאי דרו פירס הוסיף וציין שהם נמנעים משימוש בקסם ובחלל, ומדובר יותר במותחן טכנולוגי שמבוסס בעולם מציאותי יותר מזה שבסרט "הנוקמים". תוך כדי תהליך הכתיבה, ההתמקדות הייתה פחות על אקספוזיציה ויותר על דחיפת הסיפור קדימה, כשכל רגע מוביל לרגע שלאחריו. מספר אלמנטים מהקומיקס שימשו, אם כי בהקשרים שונים, כמו למשל חליפת איירון פטריוט של רודס, שבקומיקס עטה אותה נורמן אוסבורן במהלך עלילת שלטון אפל. כמו כן, מספר דמויות נקראו בסרט על שם דמויות קומיקס שאינן קשורות אחת לשנייה, כמו אריק סאבין וג'ק טאגרט.
עלילת הסרט מושפעת מסיפורו של וורן אליס משנים 2005–2006, "איירון מן: אקסטרמיס". שתי המערכות הראשונות נותרו ממוקדות על הדמויות, אם כי לדבריו של בלאק היו "יותר קדחתניות ומטורפות" כדי לעמוד במחויבות של סרט המשך; המערכה השלישית הלכה רחוק יותר מבחינת סצנות הפעולה והענקתה של תחושה אופראית. המערכה האמצעית הושוותה למסעות סאליבן, בכך שטוני פגש אנשים שונים במהלך מסעו, והכותבים וידאו שהדמויות לא תהיינה דומות אחת לשנייה. בטיוטה המקורית, מיה הנסן עצמה לקחה את תפקיד הנבל, כאשר המנדרין וקיליאן הופיעו כאנטגוניסטים בשלבים מאוחרים יותר של התסריט. בשלב מסוים, פירס הציע שהמנדרין יהיה דמות מבוימת. בלאק הסכים לכך והפך אותו לדמותו של שחקן, ופירס בתורו הפך אותו לשחקן במה בריטי בעל הופעה מוגזמת. על שינוי זה, בלאק ציין כי "מי יהיה טיפש מדי כדי להכריז שמדובר בטרוריסט בינלאומי? אם אתה חכם, ללא קשר למשטר שאתה מהווה חלק ממנו, אתה תשים ממשלת בובות ותשב מאחורי הקלעים". ואכן, קיליאן החביא את סלאטרי השחקן בבית אחווה, בסוג של מעצר בית, כדי לשמור על סודו.
גם פתיחת הסרט וגם סופו שוכתבו מחדש. לפי הרעיון המקורי, הסרט יתחיל בפלאשבק לימי ילדותו של טוני, ולאחר מכן כמו בסרט הראשון הוא יתחיל ישר ולעניין כשטוני מתרסק בטנסי בשילוב קריינות המסבירה כיצד הוא הגיע לשם. עבור הקרב הסופי שעל מכלית הנפט, נשקל להחזיר את דמותה של בראנדט במיטב המסורת של נבלי ג'יימס בונד כדי לרדוף אחרי הגיבורים, אך בסוף הרגו את דמותו של קיליאן והשתמשו בדמותה של פפר פוטס כדי להביא למפלתו בדרך של צדק פואטי, לאחר שהתעלל בה. שורת הדיאלוג האחרונה בסרט אמורה הייתה להיות "אני הוא טוני סטארק", אך בסופו של דבר היא השתנתה ל"אני הוא איירון מן" כמו בסרט הראשון כדי להעצים את האיכויות המיתיות של הדמות.
הפקה > צילומים

הצילומים החלו ב-23 במאי 2012 באולפני סקרין ג'מס שבוילמינגטון, קרוליינה הצפונית, כאשר נבחרו גם אתרי צילום כמו נמל התעופה הבינלאומי של וילמינגטון ונמל וילמינגטון לצורך צילומי הקרב הסופי על סיפון מכלית הנפט. הבניין הקורס נבנה על פלטפורמה הידראולית אשר נחצתה לשניים. צילומי הפנים נעשו בעזרת אפקטים שמישים כמו חורבות ופיצוצים, בעוד נעשה שימוש בגרפיקת תלת־ממד רק על תפאורה חיצונית וחליפות השריון של איירון מן. הצלם האמנותי ג'ון טול בחר לראשונה בקריירה שלו לעבוד עם מצלמות דיגיטליות ומצא שהן קלות יותר לתפעול מאשר ציוד ההפקה הכבד. בתחילת יוני נערכו צילומים בחברת המשחקים "אפיק גיימז".
מ-19 ביולי ועד 1 באוגוסט 2012 נערכו צילומים באואק איילנד לצורך צילומים אוויריים מעל האוקיינוס האטלנטי, בסצנה שבה איירון מן מציל את האנשים שנופלים ממטוס אייר פורס 1. בתחילה, צוות ההפקה חשב להשתמש באפקטים חזותיים של מסך ירוק, אולם התוכנית השתנתה והכלילה צנחני צניחה חופשית, מכיוון שבמאי יחידת הצילום השנייה הכיר את קבוצת הצניחה "רד בול". אפקטים חזותיים נוספו רק לצורך הוספתם של עננים, של שרידי המטוס ושל קו החוף של פלורידה, ושילוב דיגיטלי של הצנחנים כולם. ב-12 באוגוסט נערכו צילומים בעיירה רוז היל שבקרוליינה הצפונית, ושם העיירה נכלל בתסריט בתור העיירה שסטארק מבקר בה כשהוא מגיע לטנסי. ב-15 באוגוסט הופסק תהליך הצילומים לאחר שדאוני ג'וניור נפצע בזרועו, ובמהלך ההפסקה בוצעו מספר שינויים נוספים לתסריט עד לחידוש הצילומים ב-24 באוגוסט.
צוות ההפקה והשחקנים הגיעו ב-1 באוקטובר לצילומים בחוף דניה, פלורידה, ודאוני ג'וניור שב לסט הצילומים לאחר שהחלים מפציעתו. בתחילת אוקטובר, מספר סצנות צולמו בתעתיק של מסעדת מליבו, במוזיאון ויסקאיה ובכפר הנופש בחוף מיאמי. תהליך הצילומים בתוך ארצות הברית הסתיים בווילמינגטון ב-7 בנובמבר.
ב-10 בדצמבר החלו צילומי חוץ בבייג'ינג, סין, כאשר צוות השחקנים הראשי לא נכלל בסט הצילומים. בינואר 2013 נודע כי שיין בלאק עורך חיפוש לאתרי צילום בהיידראבאד ובנגלור שבהודו. כמו כן, דון צ'ידל אישר שנערכים צילומים גם בחוף מנהטן. חלק נכבד מתוכן הסרט אודות המנדרין דרש צילומים מחדש, מאחר שדרו פירס הרגיש שהדמות לא הרגישה אמיתית מספיק ושהיא שייכת לעולם האמיתי, בעיקר משום שהמנדרין הביט בעולם דרך עדשות מצלמה.
הפקה > פוסט-פרודקשן

כריס טאונסנד שימש כמפקח על האפקטים החזותיים, שכללו מעל לאלפיים שוטים ועליהם עבדו כ-17 חברות אפקטים מיוחדים. טאונסנד ציין שמינואר ועד אפריל 2013 היה לכל הצוות יום חופשי אחד בלבד, מכיוון שעבדו 14 עד 18 שעות ביום במשך שבעה ימים בשבוע.
חברות האפקטים דיגיטל דומיין, סקאנליין וי.אף. אקס וטריקסטר עבדו כל אחת על אפקטים של חליפת השריון הנסיונית סימן 42, תוך עבודה עם מספר מודלים תלת־ממדיים ותוך שיתוף פעולה מלא כדי להבטיח עקביות בין השוטים עצמם. עבור חליפות השריון סימן 42 ואיירון פטריוט, חברת לגאסי אפקטס יצרה חליפות חלקיות שהולבשו על סט הצילומים. האמנים חקרו את השפעות הריקבון של פירות וירקות באמצעות צילומי זמנים משתנים, וכן תופעות טבע כמו זוהר הקוטב כרפרנס לתהליך אקסטרמיס.
הפקה > מוזיקה

באוקטובר 2012 נשכר בריאן טיילר להלחנת פסקול הסרט, אשר לדברי טיילר כלל נעימות תמתיות, בשונה מפסקולים אחרים שלו כדוגמת סרטי "מהיר ועצבני". כדי להעניק מרכיב תמתי בעל מלודיה חזקה, הפסקול מכיל בעיקר מוזיקת תזמורת. הנעימה המרכזית של הסרט מכילה גם כלי נשיפה וגם חצוצרות כדי להשרות הן אווירת מארש והן אווירה של המנון. טיילר ציין שפסקול "שודדי התיבה האבודה" של ג'ון ויליאמס היה הדבר הראשון עליו חשב כהשראה, והמוזיקה של באר הנשמות סיפקה השראה למוטיב אקסטרמיס. טיילר הרגיש שהנעימה הדגישה את הצד הרוחני שבקיומה של "טכנולוגיה כה מתקדמת עד שהיא קרובה ליכולת קסם". כדי לשקף את אישיותו המעורבת של המנדרין, הנעימה שלו הייתה מוזיקה דתית שמשאילה מתרבויות שונות, החל ממזמורי מנזר ונצרות וכן מוזיקה גותית וכלה במוזיקה ים תיכונית.
הפסקול הולחן בעזרת התזמורת הפילהרמונית של לונדון באולפני אבי רוד. יחד עם אלבום הפסקול של טיילר, חברת התקליטים הוליווד רקורדס הוציאה לאור אלבום קונספט בהשראת הסרט, הכולל שירי רוק אלטרנטיבי ואינדי רוק.
פרסים והוקרה

הסרט זכה במספר פרסים, בהם נכללים שני פרסי בחירת הקהל בקטגוריות הסרט הטוב ביותר וסרט הפעולה הטוב ביותר, שני פרסי בחירת הנוער בקטגוריית סרט הפעולה ושחקן הפעולה (דאוני ג'וניור), פרס העגבנייה הזהובה בקטגוריית אדפטציית הקומיקס הטובה ביותר, שלושה פרסי סאטורן בקטגוריית השחקן הראשי (דאוני ג'וניור), שחקן המשנה (בן קינגסלי) ואדפטציית הקומיקס הטובה ביותר. בנוסף, הסרט היה מועמד לפרסים רבים, בהם פרס אוסקר ופרס באפט"א בקטגוריית האפקטים המיוחדים, פרס הוגו לעיבוד הדרמטי הטוב ביותר, וכן ארבע מועמדויות לפרס המבקרים בקטגוריית סרט הפעולה הטוב ביותר, השחקן הראשי, השחקנית הראשית (פאלטרו) והאפקטים המיוחדים.
עתיד הסדרה

לפי דברי הבמאי שיין בלאק, החוזה של רוברט דאוני ג'וניור עם אולפני מארוול, שפג אחרי יציאתו לאקרנים של "איירון מן 3", יוארך כדי לאפשר לשחקן להופיע בסרט "הנוקמים: עידן אולטרון" ולפחות בסרט איירון מן נוסף אחד. הוא אמר: "היו הרבה שיחות בנושא: 'האם זה סרט איירון מן האחרון עבור רוברט?' משהו אומר לי שזה לא יהיה המצב, ושהוא יופיע בסרט רביעי, או חמישי." נשיא אולפני מארוול, קווין פייגי, אמר כי דמותו של טוני סטארק תמשיך להופיע בעולם הקולנועי של מארוול ללא קשר למעורבותו של דאוני. השחקן הודיע מאז שהוא פתוח להארכת החוזה, ואמר שהוא מרגיש "שיש מספר דברים שונים שעלינו לעשות עם הדמות". פייגי אמר שההופעה המשמעותית הבאה של הדמות תהיה בהמשך לסרט "הנוקמים", דבר שאושר על ידי הכותב והבמאי ג'וס וידון.
בראיון מאפריל 2013, דון צ'ידל הזכיר את האפשרות שג'יימס רודס יופיע ב"קפטן אמריקה: חייל החורף" ובסרט "הנוקמים: עידן אולטרון". צ'ידל אמר למגזין אמפייר שאיירון מן 3 עשוי להיות הסרט האחרון בסדרה: "הדלת נותרת תמיד פתוחה בסוגים כאלה של סרטים, במיוחד כשהם מצליחים ברמה כזאת. אני יודע שהיו דיבורים על לוודא שאנחנו עושים את הסרט הזה נכון, ושאם הוא יעבוד הוא יהיה האחרון. לדעתי, יש מקום לפיתוחים נוספים עם הדמויות הללו. אנחנו מגיעים לנקודה מצוינת ביחסים בין טוני לרודי, בכל מקרה. רוברט עסוק מאוד, עכשיו נולד לו בן, ואם הוא יאמר שהוא זקוק להפסקה אני לא אאשים אותו". השחקן טיי סימפקינס חתם על הסכם לשלושה סרטים עם אולפני מארוול.
ב-20 ביוני 2013 הודיעה מארוול שדאוני ג'וניור חתם על הסכם חדש לשני סרטים, על הופעה ב"הנוקמים: עידן אולטרון" וסרט שלישי של "הנוקמים". בדצמבר 2013, מגזין USA Today חשף כי צ'ידל יחזור לגלם את ג'יימס רודס בסרט "הנוקמים: עידן אולטרון". בפברואר 2014, חברת מארוול הוציאה את הסרטון הקצר "הללו את המלך" לגרסאות ה-Blu-ray של "תור: העולם האפל", שבו בן קינגסלי שב לגלם את דמותו של טרבור סלאטרי, וסיפורה של הדמות נמשך מסופו של הסרט 'איירון מן 3'.
לקריאה נוספת

צחי כהן, לְמה דומה קולנוע? קריאות תרבותיות בקולנוע בן־זמננו, הוצאת כרמל, 2021, הפרק "האיש מאחורי מסכת הברזל", עמ' 61–64.
אל תקרא לי שחור

| --- | --- |

עטיפת האלבום
 בימוי:  דני ליטאי
 הפקה:  התיאטרון הצעיר
 כתיבה:  דן אלמגור
 מילות השירים:  דן אלמגור
 מבוסס על:  התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח
 מוזיקה:  בני נגרי
 תקופת ההתרחשות:  שנות השישים
 מדינה:  ישראל ישראל
 סוגה:  גוספל
 שפה:  עברית
 פרסים:  פרס כינור דוד
אל תקרא לי שחור הוא מחזמר שנכתב והופק בישראל בשנת 1972. המחזמר הופק ב"התיאטרון הצעיר" על ידי מנחם נוביק. השירים וקטעי הקישור נכתבו על ידי דן אלמגור והולחנו על ידי בני נגרי. המחזמר בוים על ידי דני ליטאי.
המחזמר ייבא לישראל את סגנון הגוספל ואת ערכי התנועה האמריקאית לזכויות האזרח שעלתה בשנות השישים, על שאיפתם לשוויון ושלום בין בני האדם. האלגוריה החבויה במחזמר היא למצבם של המזרחים במדינת ישראל.
המחזמר זכה להצלחה מסחרית וביקורתית, וזכה בפרס כינור דוד.
רקע לכתיבת המחזמר

אף כי מבחינה פוליטית ארצות הברית הייתה בעלת ברית של ישראל בשנות ה-70 של המאה ה-20, מבחינה אמנותית היו המוזיקה והשירים הצרפתיים בעלי השפעה רבה יותר מאשר המוזיקה האמריקאית בכלל, וסגנון המוזיקה השחורה בפרט.
אלמגור שהה תקופה מסוימת בארצות הברית בשנות ה-60, התרשם מהתנועה האמריקאית לזכויות האזרח, מנאומו של מרטין לותר קינג, והושפע מהסגנונות המוזיקליים שרווחו באותה עת בארצות הברית. שנה קודם לכן כתב את העיבוד הבימתי לסיפורי דיימון ראניון, שנקרא "עיר הגברים" (שנודע בשיר "פנקס הקטן"). הצלחת העיבוד הניעה אותו לחפש תרגומים נוספים.
במקביל, נגרי, שהיה מעבד מוזיקלי מצליח וזכה בהצלחה בין השאר בניהול להקות צבאיות, הלחין עבור להקת חיל הים את השיר "מי יישא את נשמתי", בו ניכרו השפעות המוזיקה השחורה מארצות הברית, סגנון אשר משך את נגרי מאז ומתמיד. אלמגור, שעבד עם נגרי באותה תקופה, העלה את הרעיון למחזמר.
מבנה המחזמר

את המחזמר ביצע אנסמבל של שבעה שחקנים וזמרים: אברהם פררה, עוזי פוקס, רותי נבון, יעל שטרן, דודו זר/גידי זר, אראלה בר-לב ורפי גינאי.
במחזמר יש 13 שירים, שביניהם קטעי קישור מחברים. השירים נעים בין תיאור סצנות תנ"כיות עם גיבורים שחורים, ובין שירי מאבק וגוספל, הקוראים לשוויון ואחווה, וסוף לאפליה.
שירי המחזמר

| --- | --- |

 אלבום מחזמר מאת דן אלמגור ובני נגרי
 יצא לאור:  1972
 מקום הקלטה:  אולפני קולינור, אולפני גארט
 סוגה:  גוספל, בלוז
 שפה:  עברית
 אורך:  41:25
 חברת תקליטים:  גלטון
 הפקה:  בני נגרי
מילות השירים נכתבו על ידי דן אלמגור, המוזיקה לשירים הולחנה על ידי בני נגרי.
| השירים בתקליט> מס' | השירים בתקליט> שם | השירים בתקליט> סולן | השירים בתקליט> משך | השירים בתקליט>  | השירים בתקליט>  | השירים בתקליט>  | השירים בתקליט>  | השירים בתקליט>  | השירים בתקליט>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | עד מתי  |   | 4:16 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | שלגיה  | רותי נבון | 4:01 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | המתאגרף  | דודו זר, רפי גינאי, עוזי פוקס | 3:29 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | קליפסו בשחור לבן  |   | 3:22 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | שחורה ונאוה  | עוזי פוקס | 3:22 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | בסי סמית  | רותי נבון | 3:47 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | יום יבוא  |   | 4:18 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | נמרוד  | דודו זר | 3:06 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | העבד  | אברהם פררה | 2:40 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | אשה כושית  |   | 4:17 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | הללויה  |   | 4:47 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 41:25 |  |  |  |  |  |  |
| בונוס בגרסת התקליטור משנת 1996> מס' | בונוס בגרסת התקליטור משנת 1996> שם | בונוס בגרסת התקליטור משנת 1996> משך | בונוס בגרסת התקליטור משנת 1996>  | בונוס בגרסת התקליטור משנת 1996>  | בונוס בגרסת התקליטור משנת 1996>  | בונוס בגרסת התקליטור משנת 1996>  | בונוס בגרסת התקליטור משנת 1996>  | בונוס בגרסת התקליטור משנת 1996>  | בונוס בגרסת התקליטור משנת 1996>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 12. | סולם יעקב  | 3:16 |  |  |  |  |  |  |  |
במחזמר הופיע גם השיר "רק לא אצלנו בשכונה" אשר לא נכלל באלבום.
הצלחת המחזמר

המחזמר זכה להצלחה מסחרית ולהערכת המבקרים וזכה בפרס כינור דוד. בלטו בו הלהיטים "יום יבוא" ו"קליפסו בשחור לבן", שהצליחו במצעדים השנתיים. "יום יבוא" הגיע למקום ה-16 במצעד של 1972, ו"קליפסו בשחור לבן" הגיע גם הוא למקום ה-16, במצעד של 1973.
הערות שוליים

1 2  הילו גלזר, הביאו את היום: 40 שנה למחזמר שהלהיט את המדינה, באתר nrg‏, 28 ביולי 2012
↑  אריאנה מלמד, החלום האמריקני, באתר ynet, 26 ביולי 2008
↑  2. יום יבוא - השיר והמילים - אתר המוסיקה, באתר web.archive.org, ‏23 בינואר 2020
1 2  רדיו 103, המעבד הלא נודע
↑  יום יבוא, באתר "פזמונט"
↑  קליפסו בשחור לבן, באתר "פזמונט"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590454205171
אייזק קרגטן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 במאי 2002  (בן 22) אונטריו, קנדה קנדה
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 פרופיל ב-IMDb
 
אייזק קרגטן (באנגלית: Isaac Kragten; נולד ב-16 במאי 2002) הוא שחקן קנדי, המוכר מתפקידו בתור הסוכן אוטיס בסדרת הילדים "Odd Squad"‏ (2016–2019), בעבורו זכה בפרס אמי לבידור בשעות היום לשחקן מצטיין בתוכנית ילדים.
ביוגרפיה

קרגטן נולד ביישוב הקהילתי קלדוניה, אונטריו, קנדה, הבן האמצעי מתוך שלושה ילדים; יש לו אח גדול ואחות קטנה, האטי קרגטן (אנ'), שחקנית ומדבבת שהופיעה ודיבבה בסדרות טלוויזיה רבות בהן "סנופי בחלל: החיפוש אחר חיים" ו"אבי האטצ'ר".
קריירה

קרגטן התגלה בתחרות ריקוד כאשר שופט בתחרות הציע לקרגטן סוכן. הוא החל את קריירת המשחק שלו ב-2015 כשהופיע בפרק של הסדרה "רוקי בלו". מאוחר יותר הופיע קרגטן בתור הסוכן אוטיס לצד אנה קאת'קארט כסוכנת אולימפיה בסדרה הקומית החינוכית "Odd Squad" ששודרה בערוץ PBS. הוא שיחזר את תפקידו כסוכן אוטיס בסרט הקולנוע "Odd Squad: The Movie".
ביולי 2021, פורסם שקרגטן לוהק לתפקיד בסרט הקולנוע "הנערה הכי בת-מזל בעולם".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Total Frat Movie | בילי הצעיר |  |
| 2019 | Breakthrough | ג'וש |  |
| 2020 | מלחמה עם סבא | סטיב |  |
| 2020 | פעם בלש, תמיד בלש | בילי |  |
| 2022 | הנערה הכי בת-מזל בעולם | ליאם רוס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | רוקי בלו | ילד היפ הופ | פרק: "Letting Go" |
| 2016 | Odd Squad: The Movie | הסוכן אוטיס | סרט טלוויזיה של PBS Kids |
| 2016–2017 | OddTube | הסוכן אוטיס | סדרת רשת; 5 פרקים |
| 2016–2019 | Odd Squad |  | תפקיד ראשי (עונה 2); 35 פרקים |
| 2017 | L.M. Montgomery's Anne of Green Gables: Fire & Dew | מודי ספורגיאון | סרט טלוויזיה של YTV |
| 2018 | Odd Squad: World Turned Odd | הסוכן אוטיס | סרט טלוויזיה של PBS Kids |
| 2018 | חטופה | בריאן מילס הצעיר | פרק: "Quarry" |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה | תוצאה | הפניות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | פרסי אמי בשעות היום | שחקן מצטיין בתוכנית ילדים, טרום-בית ספר או משפחה | Odd Squad | זכייה |  |
| 2019 | Youth Media Alliance | מבצע נוער מצטיין | Odd Squad | מועמדות |  |
| 2019 | פרס המסך הקנדי | ההופעה הטובה ביותר בתוכנית או סדרה לילדים או לנוער | Odd Squad | מועמדות |  |