stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מעגל LC

דיאגרמת מעגל LC
מעגל LC (משמאל) המורכב מסליל וקבל המשמש כמעגל מכוון במקלט עבור שעון רדיו
מעגל LC, הנקרא גם מעגל תהודה, או מעגל מכוון, הוא מעגל חשמלי המורכב מסליל השראה (ממשרן), המיוצג על ידי האות L, וקבל, המיוצג על ידי האות C, המחוברים יחדיו. המעגל יכול לשמש מהוד חשמלי, אנלוגי חשמלי של מזלג מכוון, לאחסן אנרגיה המתנדנדת בתדר התהודה של המעגל.
מעגלי LC משמשים להפקת אותות בתדר מסוים, או לבחירת אות בתדר מסוים מתוך אות מורכב יותר; פונקציה זו נקראת מסנן פס . מעגלים אלו הם רכיבי מפתח במכשירים אלקטרוניים רבים, במיוחד במכשירי רדיו, המשתמשים במעגלים כגון מתנדים, מסננים, מקלטים ומערבלי תדרים.
מעגל LC הוא מודל אידיאלי מכיוון שאינו מסתמך על פיזור של אנרגיה עקב התנגדות. כל יישום מעשי של מעגל LC יכלול אובדן הנובע מהתנגדות (קטנה אך לא אפס) הרכיבים והכבלים. המטרה של מעגל LC היא להתנדנד עם שיכוך מינימלי, כך שההתנגדות נעשית נמוכה ככל האפשר. עבור מעגל המשלב התנגדות, ראה מעגל RLC.
טרמינולוגיה

מעגל ה-LC, המורכב משני האלמנטים שתוארו מעלה, הוא הסוג הפשוט ביותר של רשת קבל-משרן (או רשת LC). הוא מכונה גם מעגל LC מסדר שני, כדי להבדיל אותו מרשתות LC מסובכות יותר (מסדר גבוה יותר) עם יותר משרנים וקבלים. רשתות LC כאלה עם יותר משתי ריאקטנסים עשויות להיות בעלות יותר מתדר תהודה יחיד.
סדר הרשת הוא סדר הפונקציה הרציונלית המתארת את הרשת במשתנה התדר המורכב s . בדרך כלל, הסדר שווה למספר האלמנטים L ו-C במעגל ואינו יכול לחרוג ממספר זה.
אופן פעולה

מעגל LC, המתנודד בתדר התהודה הטבעי שלו, יכול לאגור אנרגיה חשמלית (ראה אנימציה). קבל אוגר אנרגיה בשדה החשמלי (E) שבין הלוחות שלו, בהתאם למתח עליו, ומשרן אוגר אנרגיה בשדה המגנטי שלו (B), בהתאם לזרם שדרכו.
אם משרן מחובר עם קבל טעון, המתח על פני הקבל יניע זרם דרך המשרן, וייווצר סביבו שדה מגנטי. המתח על פני הקבל ירד לאפס כאשר המטען זרם. בשלב זה, האנרגיה האצורה בשדה המגנטי של הסליל משרה מתח על פני הסליל, מכיוון שמשרנים מתנגדים לשינויים בזרם. המתח המושרה הזה גורם לזרם להתחיל לטעון מחדש את הקבל במתח בקוטביות הפוכה למטען המקורי שלו. בשל חוק פאראדיי, ה-EMF שמניע את הזרם נגרם כתוצאה מירידה בשדה המגנטי, ולכן האנרגיה הנדרשת לטעינת הקבל מופקת מהשדה המגנטי. כאשר השדה המגנטי יתפזר לחלוטין הזרם ייפסק והמטען יישמר שוב בקבל, בקוטביות הפוכה כמו קודם. אז המחזור יתחיל שוב, כשהזרם זורם בכיוון ההפוך דרך המשרן.
המטען זורם הלוך ושוב בין הלוחות של הקבל, דרך המשרן. האנרגיה מתנדנדת קדימה ואחורה בין הקבל למשרן עד שהתנגדות פנימית (אם לא מתחדשת ממעגל חיצוני) גורמת לתנודות לגווע. פעולת המעגל המכוונן, המכונה מתמטית מתנד הרמוני, דומה למטוטלת המתנדנדת קדימה ואחורה, או מים המתנפצים קדימה ואחורה במכל; מסיבה זו המעגל נקרא גם מעגל טנק . התדר הטבעי (כלומר, התדר שבו הוא יתנדנד כאשר הוא מבודד מכל מערכת אחרת, כמתואר לעיל) נקבע על פי ערכי הקיבול וההשראות. ברוב היישומים המעגל המכוון הוא חלק ממעגל גדול יותר אשר מחיל עליו זרם חילופין, ומניע תנודות מתמשכות. אם תדר הזרם המופעל הוא תדר התהודה הטבעי של המעגל (תדר טבעי  f_{0}\, להלן), תתרחש תהודה, וזרם הנעה קטן יכול לעורר אמפיטודה גבוהה עבור מתחים וזרמים מתנודדים.
אפקט תהודה

תהודה מתרחשת כאשר מעגל LC מונע ממקור חיצוני בתדר זוויתי ω0 שבו התגובה האינדוקטיבית והקיבולית שוות בגודלן. התדר שבו מתקיים שוויון נקרא תדר התהודה. תדר התהודה של מעגל LC הוא
כאשר L הוא השראות ביחידות הנרי, ו- C הוא הקיבול ביחידות פאראדי . לתדר הזוויתי ω0 יש יחידות של רדיאנים לשנייה.
התדר המקביל ביחידות הרץ הוא
יישומים

לאפקט התהודה של מעגל ה-LC יש יישומים חשובים רבים במערכות עיבוד אותות ותקשורת.
היישום הנפוץ ביותר של מעגלי טנקים הוא כוונון משדרי ומקלטי רדיו. לדוגמה, כאשר מכוונים רדיו לתחנה מסוימת, מעגלי ה-LC מוגדרים בתהודה עבור תדר גל נושא.
שרשור מעגלי תהודה יוצר הגדלת מתח .
מעגל תהודה מקבילי יוצר הגדלה של זרם .
מעגל תהודה מקבילי יכול לשמש כעכבת עומס (Z) במעגלי מוצא של מגברי RF. בשל עכבה גבוהה, העוצמה של המגבר הוא מקסימלי בתדר התהודה.
מעגלים תהודה מקבילים וסדרתיים משמשים בחימום השראתי .
מעגלי LC מתנהגים כמו מהודים אלקטרוניים, שהם מרכיבי מפתח ביישומים רבים:
מגברים
מתנדים
מסננים
מקלטים
מיקסרים
דיסקרימינטור פוסטר-סילי
כרטיסים ללא מגע
טאבלטים גרפיים
תגי אבטחה
פתרון תחום זמן > חוקי קירכהוף

על פי חוק המתח של קירכהוף, המתח VC על פני קבל בתוספת המתח VL על פני המשרן חייב להיות שווה לאפס:
באופן דומה, לפי חוק הזרמים של קירכהוף, הזרם דרך הקבל שווה לזרם דרך המשרן:
מהיחסים המכוננים של מרכיבי המעגל, אנחנו גם יודעים כי
פתרון תחום זמן > משוואה דיפרנציאלית

שינוי הנוסחה מניב את המשוואה הדיפרנציאלית מסדר שני הבאה
כאשר הפרמטר ω0, התדר הזוויתי של התהודה, מוגדר כ
שימוש בו יכול לפשט את המשוואה הדיפרנציאלית:
טרנספורמצית לפלס הקשורה היא
לכן
כאשר j היא היחידה המרוכבת .
פתרון תחום זמן > פתרון

לפיכך, הפתרון המלא למשוואת הדיפרנציאל הוא
וניתן לפתרון עבור A ו- B על ידי שימוש בתנאי ההתחלה. מכיוון שהאקפוננט מרוכב, הפתרון מייצג זרם חילופין סינוסואידי. מכיוון שהזרם החשמלי I הוא גודל פיזיקלי, יש להעריך אותו ממשי. כתוצאה מכך, ניתן להראות שהקבועים A ו- B חייבים להיות צמודים מרוכבים :
יהא
לכן נקבל,
בהמשך, נוכל להשתמש בנוסחת אוילר כדי להשיג סינוסואיד אמיתי עם משרעת I0, תדר זוויתי ω0 = תבנית:Sfrac
לפיכך, הפתרון המתקבל יהיה
פתרון תחום זמן > תנאי התחלה

התנאי התחלה שיספקו תוצאה הם
מעגל סדרתי

בתצורה שרשור מעגלי LC, המשרן (L) והקבל (C) מחוברים כסדרה, כפי שמוצג באיור. המתח הכולל V על פני המסופים הפתוחים הוא פשוט הסכום של המתח על פני המשרן והמתח על פני הקבל. הזרם I למסוף החיובי של המעגל שווה לזרם דרך הקבל והמשרן.
מעגל סדרתי > תהודה

התגובה ההשראתית  X_{L}=\omega L גדלה ככל שהתדר עולה, בעוד התגובה הקיבולת  X_{C}={\frac {1}{\omega C}} יורדת עם עליית התדירות (מוגדר כאן כמספר חיובי). בתדר מסוים, שתי התגובות הללו שוות והמתחים על פניהן שווים ומנוגדים בסימן; התדר הזה נקרא תדר התהודה f0 עבור המעגל הנתון.
לפיכך, בעת תהודה,
פתרון עבור ω, נקבל
אשר מוגדר כתדר הזוויתי התהודה של המעגל. המרת תדר זוויתי (ברדיאנים לשנייה) לתדר (בהרץ), יהיה
בתצורת סדרה, XC ו- XL מבטלים זה את זה. ברכיבים אמיתיים ולא אידיאלים, הזרם מתנגד, בעיקר על ידי ההתנגדות של פיתולי הסליל. לפיכך, הזרם המסופק למעגל תהודה סדרתי הוא מקסימלי בתהודה.
בגבול f → f0 הזרם הוא מקסימלי. עכבת המעגל מינימלית. במצב זה, מעגל נקרא מעגל מקבל
עבור f < f0, XL ≪ XC . לפיכך, המעגל הוא קיבולי.
עבור f > f0, XL ≫ XC . לפיכך, המעגל הוא השראתי.
מעגל סדרתי > עכבה

בתצורת סדרה, התהודה מתרחשת כאשר העכבה החשמלית המרוכבת של המעגל מתקרבת לאפס.
ראשית, העכבה של מעגל LC הסדרתי. העכבה הכוללת ניתנת על ידי סכום העכבות האינדוקטיביות והקיבוליות:
ייצוג העכבה האינדוקטיבית כ- ZL = jωL ועכבה קיבולית כ- ZC = תבנית:Sfrac
כתיבת ביטוי זה במכנה משותף מניב
לבסוף, הגדרת התדר הזוויתי הטבעי כ
העכבה הופכת
כאשר  \,\omega _{0}L\ \, נותן את התגובה של המשרן בתהודה.
המונה מרמז שבמגבלה כמו ω → ±ω0, העכבה הכוללת Z תהיה אפס, אחרת - לא אפס. לכן מעגל ה-LC הסדרתי, כאשר הוא מחובר בסדרה עם עומס, יפעל כמסנן פס בעל עכבה אפסית בתדר התהודה של מעגל ה-LC.
מעגל מקבילי

כאשר המשרן (L) והקבל (C) מחוברים במקביל כפי שמוצג באיור, המתח V על המסופים הפתוחים שווה למתח על פני המשרן וגם למתח על פני הקבל. סך הזרם I הזורם למסוף החיובי של המעגל שווה לסכום הזרם הזורם דרך המשרן והזרם שזורם דרך הקבל:
מעגל מקבילי > תהודה

כאשר XL שווה ל- XC, שני זרמי הענפים שווים ומנוגדים. הם מבטלים זה את זה כדי לתת זרם מינימלי בקו הראשי (באופן עקרוני, זרם אפס). עם זאת, יש זרם גדול במחזור בין הקבל והמשרן. באופן זה, זרם מחזורי זה הוא אינסופי, אך למעשה הוא מוגבל על ידי ההתנגדות במעגל, במיוחד התנגדות בפיתולי המשרן. מכיוון שהזרם הכולל הוא מינימלי, במצב זה העכבה הכוללת היא מקסימלית.
תדר התהודה ניתן על ידי
שימו לב שבכל הענפים, הזרם אינו מינימלי בתהודה, אך כל אחד מהם ניתן בנפרד על ידי חלוקת מתח המקור (V) בתגובתיות (Z). מכאן I = תבנית:Sfrac על פי חוק אוהם
ב- f0, זרם הקו מינימלי. העכבה הכוללת היא מקסימלית. במצב זה מעגל נקרא מעגל דוחה .
מתחת ל- f0, המעגל הוא השראתי.
מעל f0, המעגל הוא קיבולי.
מעגל מקבילי > עַכָּבָּה

ניתן ליישם את אותו ניתוח על מעגל ה-LC המקביל. העכבה הכוללת ניתנת לאחר מכן על ידי
ולאחר החלפה של ZL = jωL ו- ZC = תבנית:Sfrac
באמצעות
לאחר פישוט נוסף נקבל
נציין כי
עבור כל שאר ערכי ω - העכבה היא סופית.
לפיכך, מעגל ה-LC המקביל המחובר בסדרה עם עומס יפעל כמסנן פס-בסיס בעל עכבה אינסופית בתדר התהודה של מעגל ה-LC, בעוד שמעגל ה-LC המקביל המחובר במקביל לעומס יפעל כמסנן פס-מעבר .
ראו גם

מעגל RL
מעגל RC
מעגל RLC
הערות שוליים

↑  Rao, B. Visvesvara;  et al. (2012). Electronic Circuit Analysis. India: Pearson Education India. p. 13.6. ISBN 978-9332511743.
↑  What is Acceptor Circuit.
↑  "rejector circuit". Oxford Dictionaries. English. אורכב מ-המקור ב-20 בספטמבר 2018. נבדק ב-2018-09-20. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553483605171  BnF: cb119376940 (data)  GND: 4139644-3  LCCN: sh85095903 
תרשים מונפש המציג את פעולתו של מעגל מכוון (מעגל LC). הקבל C אוגר אנרגיה בשדה החשמלי שלו E והמשרן L אוגר אנרגיה בשדה המגנטי שלו B ( ירוק ) . האנימציה מציגה את המעגל בנקודות שונות בתנודה. התנודות מואטות; במעגל מכוון בפועל המטען עשוי להתנודד הלוך ושוב אלפי עד מיליארדי פעמים בשנייה.
מעגל LC סדרה
מעגל LC מקבילי
אנדרטת העבדות (אוניברסיטת בראון)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  slavery memorial 
 כתובת:  אוניברסיטת בראון 
 מיקום:  רוד איילנד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
 קואורדינטות:  41°49′36″N 71°24′15″W﻿ / ﻿41.82658°N 71.40418°W﻿ / 41.82658; -71.40418
 he
 
אנדרטת העבדות (באנגלית: Slavery Memorial) היא פסל המהווה אנדרטת זיכרון, בקמפוס של אוניברסיטת בראון, בפרובידנס שבארצות הברית, לעוול שנעשה לאמריקאים ממוצא אפריקאי, ומכירה בקשרים של האוניברסיטה במאה ה-18 לסחר העבדים האטלנטי. הפסל תוכנן על ידי הפסל מרטין פורייר ונחנך בשנת 2014. האנדרטה עומדת בחזית הירוקה של הכניסה לאוניברסיטה.
תיאור

אנדרטת העבדות, בנויה מברזל יצוק, מתארת כדור ברזל יצוק ושרשרת קבורים חלקית מתחת לאדמה; החוליה השלישית של השרשרת שבורה לשניים.
על לוח גרניט בחזית האנדרטה נכתב:
This memorial recognizes Brown University’s connection to the trans-Atlantic slave trade and the work of Africans and African-Americans, enslaved and free, who helped build our university, Rhode Island, and the nation.
In 2003 Brown President Ruth J. Simmons initiated a study of this aspect of the university’s history. In the eighteenth century slavery permeated every aspect of social and economic life in Rhode Island. Rhode Islanders dominated the North American share of the African slave trade, launching over a thousand slaving voyages in the century before the abolition of the trade in 1808, and scores of illegal voyages thereafter.
Brown University was a beneficiary of this trade.
ובתרגום:
"אנדרטה זו מכירה בקשר של אוניברסיטת בראון לסחר העבדים הטרנס-אטלנטי ולעבודתם של אמריקאים ממוצא אפריקאי, משועבדים וחופשיים, שעזרו לבנות את האוניברסיטה שלנו, את רוד איילנד ואת האומה."
בשנת 2003 נשיאת בראון רות ג'יי סימונס יזמה מחקר על היבט זה של ההיסטוריה של האוניברסיטה. במאה השמונה עשרה חילחלה העבדות לכל היבט של החיים החברתיים והכלכליים ברוד איילנד. תושבי רוד איילנד שלטו בחלק הצפון אמריקאי של סחר העבדים האפריקאי, קיימו למעלה מאלף מסעות עבדות במאה שלפני ביטול הסחר ב-1808, ועשרות מסעות בלתי חוקיים לאחר מכן.
אוניברסיטת בראון נהנתה מהסחר הזה.
היסטוריה: העבדות בארצות הברית

מראשית המאה ה-17, ועד המאה ה-19, שנת 1865, ועוד קודם לכן בשלוש עשרה המושבות, הייתה העבדות מוסד חוקי, שבו בעלי עבדים קנו ומכרו בני אדם כסחורה. לבני האדם שנמכרו כעבדים לא היו זכויות אדם כלל והם לא הוכרו כבני אדם שווים. הם נדרשו לעבוד ללא תנאי ובעבודה קשה, בכפייה מבלי לקבל כל תמורה, והיו חשופים לאלימות, אונס, השפלה, וסכנה לחייהם אם ירצו להימלט.
כאשר היו מחוץ למתחם המותר להם לעבודה או למגורים, הם נאזקו בשלשלאות, לא קיבלו בגדים (לעיתים לבשו את אותו בגד כל חייהם) ונאסר עליהם לנעול נעליים. לעיתים לא קיבלו באופן מסודר מזון או שתייה, לעיתים לא טופלו רפואית כשנזקקו לכך, ונדרשו בכל אותו זמן לעבוד עבודה פיזית קשה. אם סירבו או לא צייתו, הוכו קשות. לא הייתה קיימת כל הגנה חוקית על זכויות העבדים. יחסי הכוח השחיתו בעלי עבדים לבנים רבים. אדונים ומפקחים הנהיגו לרוב עונשים פיזיים כדי לכפות עליהם את רצונם. עבדים היו נענשים בהצלפת שוט, כבילה, תלייה, הכאה, כליאה ועוד. העונשים לרוב נחשבו כתגובה לאי-ציות או הפרה של חוק, אך לעיתים התעללות פיזית נעשתה רק על מנת לבסס את מרותו ושליטתו של האדון או המפקח על העבדים. במושבת פרובידנס לא היו לרוב שטחי חקלאות שהצדיקו החזקת עבדים. ועם זאת, עבדים אולצו בכפייה לשמש כפועלי בניין ובעבודות נוספות. ובנוסף, הסחר בעבדים נהג גם במושבות אלה עד תחילת המאה ה-19.
היסטוריה של בניית האנדרטה

ב-2003, יזמה נשיאת אוניברסיטת בראון דאז, רות סימונס, ועדת היגוי שתחקור את קשרי האוניברסיטה במאה ה-18 לעבדות בארצות הברית. באוקטובר 2006 פרסמה הוועדה דו"ח המתעד את ממצאיה. בהמשך הוקמה ועדה שנדרשה להמליץ כיצד למלא בצורה הטובה ביותר את המלצת הדו"ח ליצור "אתר חי של זיכרון". הוועדה בחנה מספר אנדרטאות קיימות, כולל האנדרטה לזכויות האזרח, האנדרטה הלאומית של שטח הקבורה האפריקני, והאנדרטה לביטול העבדות. בשנת 2012, הצביע הגוף המנהל של האוניברסיטה פה אחד להעניק למרטין פורייר את המנדט לעצב אנדרטה פיסולית בקמפוס של אוניברסיטת בראון.
האוניברסיטה שקלה במקור להציב את האנדרטה בעיר עצמה, בסמוך לקמפוס הרפואי של בראון שתוכנן אז. בסופו של דבר נבחר מיקום האנדרטה בחזית הירוקה של הקמפוס הראשי של אוניברסיטת בראון בהתחשב הן במיקומה הנראה לעין, והן בקרבה לאולם הראשי של האוניברסיטה, שנבנה בפועל על ידי עבדים.
האנדרטה נחנכה בשנת 2014.
ראו גם

האנדרטה הלאומית לשלום ולצדק
מכירת העבדים באוניברסיטת ג'ורג'טאון
הערות שוליים

1 2 3  Bu, Zack (2014-09-29). "New slavery memorial aims to spark reflection". Brown Daily Herald (באנגלית). נבדק ב-2021-07-24.
1 2  Koh, Elizabeth (2012-02-17). "Slavery memorial designer chosen". Brown Daily Herald (באנגלית). נבדק ב-2021-07-24.
↑  Siclen, Bill Van. "In iron and stone, Brown University acknowledges slave ties / Poll". Providence Journal (באנגלית). נבדק ב-2021-07-20.
↑  Omori, Maya. "Stretching Towards Equality: The Slavery Memorial". Rhode Tour (באנגלית). נבדק ב-2021-07-20.
↑  Walters, Lindsey K. (2017-10-02). "Slavery and the American university: discourses of retrospective justice at Harvard and Brown". Slavery & Abolition (באנגלית). 38 (4): 719–744. doi:10.1080/0144039X.2017.1309875. ISSN 0144-039X.
↑  "Slavery and Justice" (PDF). brown.edu. ארכיון (PDF) מ-30 במרץ 2016. נבדק ב-2019-06-29. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Belluck, Pam (2006-10-19). "Panel Suggests Brown U. Atone for Ties to Slavery". The New York Times (באנגלית). נבדק ב-2020-09-29.
↑  Lehmann, Debbie (2007-07-16). "U. launches commission to consider slavery memorial". Brown Daily Herald (באנגלית). נבדק ב-2021-07-24.
↑  "Report of Commission on Memorials" (PDF). Brown University. 2009.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  Mastroianni, Brian (2009-09-25). "Talks begin on slave trade memorial". Brown Daily Herald (באנגלית). נבדק ב-2021-07-24.
עופרית הכף

| עופרית הכף |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
סדרה:: ציפורנאים
משפחה:: עפריתיים
סוג:: Plumbago
מין:: עופרית הכף
שם מדעי
 Plumbago auriculata ‏לאמארק

עופרית הכף מטפס על עץ בירושלים
עֹפְרית הכֵּף (שם מדעי: Plumbago auriculata) היא שיח מטפס יְרֹק-עַד ממשפחת העופריתיים. מוצאה משתרע ממוזמביק שבצפון מזרח אפריקה ועד לפרובינציית כף התקווה הטובה בדרום אפריקה, ומכאן שמה העברי.זהו צמח נוי נפוץ בישראל. לסוג עופרית יש גם נציג בר נדיר בישראל - עופרית אירופית.
עופרית הכף מתנשאת לגובה של עד שני מטרים, יכולה להתפרש לרוחב של מספר מטרים, ולעיתים מטפסת על עצים או מבנים סמוכים. ניתן לגזום אותה לצורות ולגדלים רצויים. היא פורחת במספר חודשים לאורך השנה בצבע תכלת או לעיתים רחוקות יותר בלבן.
עופרית הכף משמשת כפונדקאית לפרפר כחליל האספסת. בחודשי הקיץ ניתן לעיתים קרובות לראות עשרות פרטים של כחליל זה על שיחי העופרית בזמן הפריחה.
מאפיינים מורפולוגיים

המין עופרית הכף הוא שיח מטפס, ענף ולא קוצני.
הגבעולים מצולעים ונושאים עלים לכל אורכם(בשונה מהמין עדעד שעליהם מרוכזים בעיקר בבסיס הגבעול בצורת שושנת או שהגבעולים חסרים או חסרים כמעט עלים).
הלוואים חסרים. הפטוטרות חסרות לפחות בעלים הגבוהים.
העלים מסורגים, תמימים, ערוכים לכל אורכו של הגבעול (כאמור לעיל). בסיסם חובק את הגבעול או בעל אוזניות. העלים מוארכים או דמויי מרית (קודקודם קהה והוא הולך וצר לקראת בסיסו) קהים בקודקודם ולעיתים בעלי חוד קצר ביותר, אורכם כ-5 ס"מ, בסיסם מוצר ועובר לפטוטרת קצרה. לעיתים מצויים על פני הקוטיקולה או בתוכה מרבצים של מלחים בצורת גבישים בדומה למינים של אשל. הקוּטִיקוּלָה היא שכבה דוחה מים המצפה את פניו החיצוניים של האפידרמיס בצמח. השכבה מורכבת משעווה וקוטין, ומונעת מעבר מים או גזים בעיקר כשהיא מעובה. לעלה יש בלוטת גיר רב-תאית הבנויות מכמה תאים בסיסיים אוספים ומכמה תאים מפרישים (210-211).
פרחים דו-מיניים, בעלי שחלה עילית, נכונים (בעלי סימטריה רדיאלית), בעלי עטיף כפול, מאוחי עלי כותרת, ערוכים בשיבולים קצרות בקצות הענפים. כל פרח יושב ומלווה בשלושה חפים ירוקים. הפרחים בצבעי לבן או בגווני כחול ותכלת.
הגביע דמוי צינור, בעל 5 אונות מאוחות וזקופות ובעל 5 צלעות, קרומי וירוק ומלווה 3 חפים ירוקים בבסיסו. הגביע מכוסה שערות בלוטיות (בלוטה בעלת עוקץ קצר) שבעיקר מרוכזות בחלק העליון שלו. בבלוטות (טריכומות מפרישות) דביקות שנישאות על עוקץ (בשונה מהמין בת עופרית). מדובר בבלוטות רב-תאיות, הבנויות מכמה תאים מפרישים חומרים ומכמה תאים בסיסיים אוספים. הגביע משתייר ומתפרה.
הכותרת לבנה או כחולה, בעלת 5 עלים מאוחים לכל אורכם ודמוית מסמר, צינורה ארוך מאוד, 3 עד 4 ס"מ ואונותיה מפושקות.
אבקנים 5 כמספר עלי הכותרת והם ערוכים מולם ולא ביניהם. האבקנים מעורים בתושבת הפרח ואינם מעורים בצינור הכותרת כרגיל במאוחי עלי כותרת (בשונה מבת-עופרית). המאבקים נפתחים בסדק אורך.
השחלה עילית בת עלה שחלה אחת, מגורה אחת, שיליה בסיסית וביצית אחת בסיסית הנישאת על עוקץ ארוך ועקום מקיף אותה מסביב. עמודי שחלה 5, מפורדים או מאוחים ויש אומרים 5 עמודי שחלה מפורדים או מאוחים בבסיסם או עמוד שחלה יחיד שמתפצל לחמש אונות של צלקות דמויות חוט.
הפרי מסוג הלקט יבש דמוי שקיק מוארך חבוי בתוך הגביע ומכיל זרע אחד. הוא נפתח אחרי הבשלתו במעגל לרוחבו בקרבת בסיסו, או במילים אחרות פתיחתו היא פתיחה היקפית – (circinotropous) – פתיחה על ידי סדק רוחב, באופן שנוצר מכסה.
יחידת התפוצה כוללת את שרידי הכותרת ואת הפרי שעטוף בגביע משתייר. השערות הבלוטיות המצויות על פני הגביע מפרישות חומר דביק שמשמש להיאחזות יחידת התפוצה בבעלי חיים העוברים ליד הצמח.
תמונות

תפרחת
תפרחת של פרחים סגורים
תפרחות
פרחים בודדים
פרח של עופרית אירופית בתקריב
הערות שוליים

↑  .Plumbago auriculata Lam, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  Nico Vermeulen:"The Complete Encyclopedia of Container Plants", p. 216.
↑  יצחק אייזנשטיין, פרפרי ארץ ישראל, הוצאה פרטית, 2003
1 2  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 327-330
1 2  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 501
1 2 3  א. פאהן, אנטומיה של הצמח, מהדורה שניה, מורחבת ומעודכנת, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1989, עמ' 190, 210
סוסיסון

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  נקניק יבש 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  בשר חזיר 
 
סוסיסון תלוי לייבוש
סוסיסון (בצרפתית: Saucisson; גם Saucisson sec או Saucisse sèche) היא ממשפחת השרקוטרי, נקניק עבה, יבש מהמטבח הצרפתי.
מאפיינים

בדרך כלל הוא עשוי מבשר חזיר, או תערובת של בשר חזיר ובשרים אחרים, סוסיסון הוא סוג של שרקוטרי הדומה לסלמי.
ישנה גם מסורת של הכנת Saucisse sèche במערב שווייץ, המונח סוסיסון משמש רק לנקניקים עם התיישנות מופסקת, ולכן נקניקים לבישול.
מקור השם

השם סוסיסון מגיע מהמילה salsus הלטינית, כלומר מלוח. ישנם מתכוני סוסיסון מהתקופה הרומית ומתכונים גאלים לבשר חזיר מיובש.
המילה סוסיסון הופיעה לראשונה בצרפת בשנת 1546 בספר השלישי של פרנסואה לברה.
ייצור > מלית

מלית הסוסיסון עשויה בדרך כלל משני שלישים עד שלושה רבעים בשר רזה והשאר שומן (בעיקר שומן גב חזיר הנקרא bardière). התערובת נטחנת לעדינות שונה בהתאם לסוג התוספת ומעורבבת עם מלח, סוכר, תבלינים, ניטריטים ו/או אשלגן חנקתי ועם חיידקים מתסיסים. לדוגמה, זנים אנטי-ליסטריאליים של לקטובצילוס סאקי משמשים באירופה לייצור סוסיסון וניתן להשתמש בהם לשימור בשר טרי.
גרסאות מסוימות של סוסיסון מכילות גם זרעי פלפל, שום, פטריות, חתיכות של פירות יבשים או אגוזים (כגון פיסטוקים, תאנים או זיתים), גבינות כמו רוקפור, לאיול או אלכוהול כמו יינות או משקה חריף ג'נפי.
ראו גם

רשימת נקניקיות
סוסיסון דה ליון
סלצ'יצ'ון
לקריאה נוספת

Dabin, Eugène; Jussiaux, Roger (1994). Le saucisson sec. Vesoul: ERTI. ISBN 9782903524661. OCLC 417688363.
Malandain, Stéphane; Peyret, Inès (2014). Eloge du saucisson : de Confucius à Bocuse, un trésor de l'humanité. Paris: Dauphin. ISBN 9782716315326. OCLC 903332744.
הערות שוליים

↑  "Saucissons secs" (בצרפתית). Le Centre d'Information des Charcuteries-produits Traiteurs (Infocharcuteries). אורכב מ-המקור ב-2013-09-23. נבדק ב-2013-09-16.
↑  "Saucisses sèches valaisannes". Culinary Heritage of Switzerland. נבדק ב-11 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Saucisson neuchâtelois (IGP)". Culinary Heritage of Switzerland. נבדק ב-12 במרץ 2023. Le saucisson neuchâtelois est un saucisson cru et fumé de porc. Il appartient à la famille des saucisses dites à maturation interrompue (que l'on pourrait faire sécher, mais qui sont en général cuites alors qu'elles sont encore moelleuses) typiques de la Suisse romande, qui comprend également les saucissons vaudois et fribourgeois, le boutefas, la longeole, la saucisse d’Ajoie, les saucisses aux choux et au foie. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bredholt, S.; Nesbakken, T.; Holck, A. (2001). "Industrial application of an antilisterial strain of Lactobacillus sakei as a protective culture and its effect on the sensory acceptability of cooked, sliced, vacuum-packaged meats". International Journal of Food Microbiology. 66 (3): 191–196. doi:10.1016/S0168-1605(00)00519-5. PMID 11428578.
קהילת יהודי יולשווה

יולשווה (בסלובקית: Jelšava, בהונגרית: Jolsva, ביידיש: יעלשאווא) היא עיירה הנמצאת בנפת רבוצה (אנ') (Revúca) שבמחוז באנסקה ביסטריצה (Banská Bystrica) שבסלובקיה.
מבנים ישנים ביולשווה, בני 120 שנה ויותר. בחלקם התגוררו בני הקהילה היהודית.
יולשווה נוסדה במאה ה-13 כיישוב של כורי זהב ומתכות יקרות. בתקופה האימפריה האוסטרו-הונגרית יולשווה הייתה חלק מהונגריה, תושביה היו הונגרים ודיברו הונגרית. מיקומה היה במחוז ההיסטורי גמר (סלובקית: Gemer,הונגרית: Gömör), ששויך לאזור גמר-קישהונט (אנ') (Gömör-Kishont).
קהילת יהודי יולשווה התגבשה החל מ-1850, ובשיאה 222 יהודים בשנת 1921, שהיוו 8% מהאוכלוסייה. המוסדות היהודים שבה שירתו כפרים וישובים נוספים בסביבה והיא נקראה "ירושלים הקטנה".
בזמן מלחמת העולם השנייה הוקם ביולשווה מחנה עבודה לגברים, אליו נשלח גם אפרים קישון (פרנץ הופמן) וממנו נמלט.
הקהילה היהודית ביולשווה התקיימה עד להשמדתה בשואה.
תולדות הקהילה > ראשית הקהילה

הקהילה היהודית התגבשה החל מ-1850, לאחר שבוטל האיסור על ישיבת יהודים באזורי המכרות של הונגריה. בעקבות ביטול האיסור, התיישבו בה ארבע משפחות יהודיות ראשונות. רישום לידה ראשון בקהילה היהודית נרשם בשנת 1852.
בית קברות יהודי הוקם, כפי הנראה (לפי הקבר המוקדם ביותר שמופה), בשנת 1860. בשנת 1869, בה חל פילוג ביהדות הונגריה, הקהילה הצטרפה לזרם האורתודוקסי. שנה לאחר מכן, ב-1870, היו בה כבר כ-100 יהודים. תחילה התפללו בבית פרטי ובהמשך בבית מדרש.
הלימודים החלו בחדר שמיקומו לא היה קבוע. עם הזמן נפתח תלמוד תורה. הלימודים בחדר התקיימו לפני, במהלך ולאחר סגירת בית הספר היהודי, בשעות אחר הצהריים.
תולדות הקהילה > בית הכנסת

בית הכנסת ביולשווה הוקם בשנת 1895 בעלות של 11,000 קרונות. בחצר בית הכנסת הוקמו מקווה, משחטה ודירה לחזן. מיקום בית הכנסת – מנישאנסקה אוליצה [= רחוב מנישאני, או בהונגרית "הרחוב העליון" (Felvég utca)], כ-350 מטר מהכיכר המרכזית בעיירה. בית הכנסת כלל עזרת נשים. רוב היהודים נהגו להתפלל בו יום יום שחרית ומנחה־מעריב. הפחות דתיים באו בימי שבת, והחילוניים (שהיו מעטים) בימים הנוראים. בחגים בלבד (בעיקר בימים הנוראים) נהגו לבוא לבית הכנסת גם מכפרי הסביבה: קוֹפְּרָאשׁ ׁ(Koprášׂ), מְנִישָׁאנִי (Mníšany), קָאמֶנְיָאנִי (Kameňany) ועוד (היו באים יום קודם לחג ולנים אצל קרובים ומכרים בילשווה). בבית הכנסת היו 4–6 ספרי תורה.
בית הכנסת נהרס – למעט המרתף וקירו הצפוני – ב-1958, לאחר שנמכר לגוי מקומי. עד כה, לא נמצא צילום בו רואים את בית הכנסת בשלמותו, טרם ההריסה. עם השנים נמכר שוב לאישה שתרמה אותו ל-YMCA.
המבנה והמתחם משמשים לפעילות קהילתית ולשילוב בני נוער – בעיקר מהתושבים הצוענים במקום – בקהילה.
שבר מלוחות הברית שהיו מוצבים במקום שרד לאורך השנים ושמור במתחם.
תולדות הקהילה > מקווה

המקווה שבחצר האחורית של המתחם הופעל באחריות השוחט ואשתו. מבנה המקווה שבמתחם בית הכנסת לשעבר משמש היום כמשרדי החברה המנהלת את הפעילות הקהילתית. במהלך שיפוץ המשרדים, התגלו שרידי המקווה במקום. הצוות החליט לשמר את השרידים. הם הציבו את רצפת המשרדים כבמה מעל השרידים, כך שבעתיד ניתן יהיה לחשוף שוב את שרידי המקווה.
בפסח הגעילו את הכלים ב"בית הדוד" שבמבנה: היה שם תנור שמוט ענק שהוסק בעצים. בשגרה, התנור הזרים מים רותחים למקווה.