stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנס סניידרס
הערות שוליים

↑  האומן היה חותם על מסמכים בשם: Franchoijs Snijders
↑  Frans Snijders". Netherlands Institute for Art History. Retrieved 10 November 2018.
1 2 3 4 5  Frans Snijders at barokinvlaanderen
1 2  Frans Jozef Peter Van den Branden, Geschiedenis der Antwerpsche schilderschool, Antwerpen, 1883, p. 1132-1133 (in Dutch)
1 2  Frans Jozef Peter Van den Branden, Geschiedenis der Antwerpsche schilderschool, Antwerpen, 1883, p. 1132-1133 (in Dutch)
1 2 3 4  Frans Snijders at barokinvlaanderen
1 2 3 4  Frans Snyders, The game dealer at Christie’s
↑  Frans Snijders at the Netherlands Institute for Art History (in Dutch)
↑  Peter van Boucle at the Netherlands Institute for Art History (in Dutch)
↑  Norbert Schneider, Still Life, Taschen, 2003
↑  Sheila D. Muller, Dutch Art: An Encyclopedia, Routledge, 2013, p. 366
↑  Frans Snyders and Workshop, Market Scene on a Quay Archived 18 September 2013 at the Wayback Machine at artnc.org
↑  Susan Merriam, Seventeenth-Century Flemish Garland Paintings. Still Life, Vision and the Devotional Image, Ashgate Publishing, Ltd., 2012, p. 53
↑  Susan Koslow, How looked the Gorgon then . . . The Science and Poetics of 'The Head of Medusa' by Rubens and Snyders, in: Shop Talk: Studies in Honor of Seymour Slive, Cambridge, Mass., 1995, pp. 147–149
↑  Arnout Balis, Rubens’ hunting scenes, Part 18, Harvey Miller, 5 Mar, 1987, pp. 70–87
↑  Frans Snyders, Still Life with Fruit and Vegetables, 1625-35 at the Norton Simon Museum
1 2 3  J. J, Pérez Preciado, Frans Snyders, in: Enciclopedia online del Museo del Prado (2006) (in Spanish)
↑  Two Monkeys Stealing Fruit from a Basket at the Louvre
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437880905171  PLWABN: 9810532120505606  BNE: XX1603042  BnF: cb13168612k (data)  BPN: 43543767  DSI: 10968  GND: 118748602  ISNI: 0000 0001 2118 0758  KulturNav: ee51014f-899d-4750-9ba6-fa3f00a96c7b  LCCN: n91006941  LNB: 000273907  NKC: ola2003172396  NTA: 074832727  RKD: 73723  SNAC: w6p854p9  SUDOC: 035119853  ULAN: 500115396  VIAF: 2609908   WorldCat (עם VIAF): 2609908 
פרנס סניידרס, צייד חזיר הבר, 1650
פרנס סניידרס, מראה בשוק, 1635
פרנס סניידרס, בישול במטבח, 1635
רובנס, המדוזה
פרנס סניידרס, קונצרט הצפורים, 1630
פרנס סניידרס, טבע-דומם, פירות, ירקות, עם ארנבת מתה, קוף וחתול
DeWolff

| --- | --- |

 מוקד פעילות:  הולנד
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 סוגה:  רוק כבד בלוז רוק רוק פסיכדלי
 סוג קול:  בריטון
 כלי נגינה:  תופים גיטרה חשמלית אורגן האמונד
 חברת תקליטים:  REMusic Records Electrosaurus Records
 מספר יצירות ידוע:  6 אלבום אולפן
 פרסים והוקרה:  מקום ראשון בתחרות הקונסטבנדה
 http://www.dewolff.nu
 חברים
 רובין פיסו פאבלו ואן דה פול לוקה ואן דה פול
DeWolff (מהולנדית: הזאב, מבוטא: דה וולף) היא להקת רוק בלוז ורוק פסיכדלי הולנדית, שהוקמה בשנת 2008 על ידי רובין פיסו, ומכילה שלושה כלים: אורגן האמונד (רובין פיסו), גיטרה חשמלית (פאבלו ואן דה פול) ותופים (לוקה ואן דה פול).
היסטוריה

את הלהקה הקים רובין פיסו, קלידן הולנדי, בשנת 2008 יחד עם שני האחים לבית ואן דה פול, פאבלו ולוקה. הלהקה זכתה בפרס הראשון בגמר הלאומי של קונסטבנדה בשנת 2008. זו הייתה הלהקה הראשונה שזכתה בתולדות אירוע זה, שכן עד אז זכו רק אמנים יחידים. בזמן ההופעה צפה בהם האמרגן רון אנגלן (REMusic Records) ויחד הם חתמו על חוזה הקלטות באוגוסט 2008. בינתיים הם ביצעו הופעות חיות רבות באמסטרדם. בשנת 2010 הם העבירו את הטורים הראשונים שלהם בחו"ל, בעיקר בבלגיה ובגרמניה. 2011 היא השנה בה סצנות בינלאומיות רבות מתעניינות בלהקה, ובמיוחד צרפת, הונגריה, ואיטליה, שבהן הופיעו מספר פעמים. בשנת 2012 הוענקו מספר הופעות גם בצרפת, אוסטריה, שווייץ, איטליה, גרמניה ופולין. בנובמבר 2011 חתמו חברי הלהקה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים "GoSet Music", שהוציאה את הסינגל "Do Not You Go Up The Sky" ואת האלבום "Orchards / Lupine" באוסטרליה וניו זילנד. ב־8 במאי 2012, אלבום זה יצא באיטליה תחת התווית "OTRLive / Universal". הלהקה הוציאה עד היום 6 אלבומים, כולל שני אלבומים מהופעה חיה שנקראו "Live & Outta Sight" ו- "Live & Outta Sight ii". כל האלבומים פורסמו גם בפורמט וויניל. בסוף 2011 שודר סרט תיעודי על סיבוב ההופעות של הלהקה בטלוויזיה ההולנדית. לאחר מספר חודשים באולפן, האלבום "DeWolff IV" יצא לאור ב־8 ביוני 2012. ניתן לראות את צד ה- B של אלבום זה כ-"אופרה" של 5 שירים מוקלטים הקשורים זה לזה. כדי לקדם את מכירות האלבום, הלהקה הופיעה במועדונים והפסטיבלים ההולנדיים הגדולים ביותר. בזירה הבינלאומית הם הופיעו על הבמות המרכזיות של פסטיבל גל הארצו (איטליה) ופסטיבל זאפנאלה ובאד דוברן (גרמניה), וכן מופעים באוסטרליה, איטליה, בלגיה, גרמניה, אוסטריה, שווייץ ורוסיה.
נגינה

הסגנון העיקרי של הלהקה הוא רוק כבד עם נגיעות של בלוז רוק ורוק פסיכדלי. אמנם הלהקה הוקמה בשנת 2008, אך סגנונה דומה יותר לסגנון הרוק שהיה פופולרי בשנות השבעים והשישים. לדוגמה, אורגן האמונד שהיה בשימוש נפוץ בשנות השישים הוא אחד הכלים המרכזיים של הלהקה: תפקידו של רובין פיסו דומיננטי בדיוק כמו תפקיד הגיטרה של פאבלו ואן דה פול. הנגינה של הלהקה מאופיינת בעיקר בסולואי נגינה ארוכים, בעיקר סולואי גיטרה וקלידים, אך גם סולואי תופים וכלי הקשה כמו בשיר Medicine.
דיסקוגרפיית אלבומים

| שם האלבום | תאריך יציאה |
| --- | --- |
"DeWolff": 2008
"Strange Fruits and Undiscovered Plants": 2009
"Orchards/Lupine": 2011
"Letter God - A Few Words On Ssychedelica": 2011
"DeWolff IV": 2012
"Grand Southern Electric": 2014
"Live & Outta Sight": 2015
"Roux-Ga-Rroux": 2016
"Thrust": 2018
"Live & Outta Sight II": 2019
"Tascam Tapes": 2020
האחים ואן דה פול בהופעה של הלהקה
נוביה זמליה (סרט, 2011)

| --- | --- |
 בימוי:  ריינואוט אורלמנס 
 תסריט:  ריינואוט אורלמנס 
 שחקנים ראשיים:  רוברט דה הוג (Gerrit de Veer) דואוצן קרוס סמי שילט ויקטור ריינייר (Jacob van Heemskerck) דרק דה לינט (וילם ברנץ) יאן דסלייר (פטרוס פלנקיוס) Teun Kuilboer Jochum van der Woude 
 מדינה:  הולנד 
 הקרנת בכורה:  2011 
 משך הקרנה:  113 דק' 
 שפת הסרט:  הולנדית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  הולנד 
 פרסים:  סרט פלטינה 
 www.novazembladefilm.nl
 דף הסרט ב־IMDb
 
נוביה זמליה (בהולנדית: Nova Zembla) הוא סרט דרמה הולנדי היסטורי משנת 2011 בבימויו של ריינואוט אורלמנס. זהו הסרט העלילתי ההולנדי הראשון בתלת מימד.
הסרט מתאר את מסעם האחרון של וילם ברנץ וג'ייקוב ואן היימסקרק בשנים 1596–1597 כאשר הם וצוותם ניסו לגלות את המעבר הצפון-מזרחי להודו. עם זאת, בגלל קרח הים, הם תקועים באי נובאיה זמליה ונאלצים לבלות שם את החורף. הסיפור מסופר דרך עיניו של חריט דה ויר ומבוסס באופן רופף על יומן שפרסם בשנת 1598 לאחר שובו. חריט מצטייר כמי שמנהל מערכת יחסים עם קתרינה פלנסיוס, בתו של האסטרונום, הקרטוגרף והכומר פטרוס פלנציוס, שהעלה את הרעיון של מעבר צפון מזרחי כדי להגיע להודו המזרחית. אפקט נוביה זמליה, שתואר לראשונה על ידי דה ויר, מוצג בסרט, גם אם בצורה לא היסטורית.
שחקנים ודמויות

רוברט דה הוג בתפקיד חריט דה ויר
דרק דה לינט בתפקיד וילם ברנץ
ויקטור ריינייר בתפקיד ג'ייקוב ואן היימסקרק
ינו דסלייר בתפקיד פטרוס פלנציוס
דאוצן קרוס בתפקיד קתרינה פלנציוס
סמי שילט בתפקיד קלס
הפקה

הסרט צולם באיסלנד, בלגיה, קנדה והולנד. הסצנות שבהן מוצגת אמסטרדם צולמו בברוז' הבלגית.
פסקול

הפסקול והליווי המוזיקלי בוצע על ידי הדי ג'יי והמפיק ההולנדי ארמין ואן ביורן.
הערות שוליים

↑  Vijn, Ard (2011-10-15). "A Trailer For Dutch Epic NOVA ZEMBLA". Twitch Film. אורכב מ-המקור ב-2011-10-19. נבדק ב-2011-10-17.
↑  הספינה הרוסית 'שטנדארט' כספינת וילם ברנץ
↑  The true and perfect description of three voyages : so strange and woonderfull, that the like hath neuer been heard of before: done and performed three yeares, one after the other, by the ships of Holland and Zeland, on the north sides of Norway, Muscouia, and Tartaria, towards the kingdomes of Cathaia & China; shewing the discouerie of the straights of Weigates, Noua Zembla, and the countrie lying vnder 80. degrees; which is thought to be Greenland: whereneuer any man had bin before: with the cruell beares, and other monsters of the sea, and the vnsupportable and extreame cold that is found to be in those places, London, 1605, English translation by William Phillip
כוזרית

| --- | --- |

מילה בכוזרית המופיעה בסוף מכתב קייב
 מדינות:  ממלכת הכוזרים 
 אזורים:  דרום רוסיה, צפון הקווקז ובחלקים ממרכז אסיה.
 כתב:  גרסת אלפבית רוני, אלפבית עברי, ייתכן אף בכתב הקירילי, הלטיני, היווני, הערבי או הגאורגי
 משפחה:  אלטאיות (במחלוקת) טורקית מערבית בולגרית כוזרית
 לאום:  ממלכת הכוזרים
 קוד ISO 639-3:  zkz 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
כוזרית הייתה שפה בה דיברו בממלכת הכוזרים, ישות מדינית שהתקיימה בין המאה ה-7 לראשית המאה ה-11. באופן רשמי, זוהי שפה אשר נכחדה.
סיווג

קיימת מחלוקת באשר לאיזו קבוצה מהשפות הטורקיות שייכת השפה, והאם זוהי שפה טורקית בכלל. בלשנים אחדים סוברים כי זו שפה איראנית או קווקזית.
בימי הביניים, סיווגו מלומדים ערבים את הכוזרית כדומה, אך עם זאת לא זהה, לניב הטורקי בו השתמשו עמים טורקים אחרים בסביבתם, כגון האוע'וז. כיום, הדעה הרווחת בקרב בלשנים היא שהכוזרים דיברו בשפה טורקית, אשר הייתה דומה להונית ולשפת הבולגרים העתיקים, וככל הנראה הושפעה מהטורקית העתיקה ומאויגורית.[דרוש מקור]
היסטוריה

מסמכים מעידים כי היו יחסים מדיניים בין הכוזרים וההונגרים, והשפה דוברה בהונגריה עד המאה ה-10, אז נטמעה בהונגרית.
על-פי ה"כארתליס צחוברבה" ("ქართლის ცხოვრება"- חיי כארתלי), ספר ההיסטוריון הגאורגי לאונטי מרובלי, בן המאה ה-11, הייתה הכוזרית אחת משפות הארץ יחד עם ארמנית, גאורגית, עברית, ארמית ויוונית שהיו שגורות על בני בית המלוכה הגאורגי.
מעט מאוד דוגמאות מהשפה הכוזרית קיימות כיום, רובן הן שמות ששרדו במקורות היסטוריים, אך רוב העבודות הכתובות שנשתמרו נכתבו בעברית. המלה הכתובה היחידה בכוזרית הידועה כיום היא "OKHQURÜM" שמשמעותה "קראתי" (זאת או את זה). המלה מופיעה בסוף מכתב קייב, ונכתבה באלפבית הרוני, מה שככל הנראה מעיד על כך שאופן כתיבת השפה לא השתנה עם גיור הכוזרים, אך עדיין סביר כי בתקופות שונות ובמקומות שונים נכתבה הכוזרית בכתבים הקירילי, העברי, הלטיני, היווני, הערבי או הגאורגי.
הערות שוליים

↑  The Khazars, אורכב בארכיון האינטרנט, 9 במאי 2017
↑  אלה היו שש השפות שהיו מדוברות באזור, באותן הזמנים. ראו במאמרם של גרשון בן אורן, וולף מוסקוביץ, מאפייני לשון־הדיבור של יהודי גרוזיה, פעמים 31, תשמ"ז 1987, עמ' 95–119, עמ' 96 למטה, באתר מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח
אברהם יאנסנס

| --- | --- |

 לידה:  1575 אנטוורפן, ארצות השפלה ההבסבורגיות 
 פטירה:  25 בינואר 1632 (בגיל 57 בערך) אנטוורפן, ארצות השפלה הספרדיות 
 זרם באמנות:  בארוק 
 צאצאים:  Anna Maria Janssens, Abraham Janssens (II) 
 
אברהם יאנסנס, הצליבה
אברהם יאנסנס (או אברהם יאנסנס ואן נויססן, בהולנדית: Abraham Janssens;‏ 1575 – 1632) היה צייר פלמי, שידוע בעיקר בזכות יצירותיו הדתיות והמיתולוגיות הגדולות, המראות את השפעתו של קרוואג'יו. הוא היה הצייר ההיסטורי המוביל בפלנדריה לפני חזרתו של רובנס מאיטליה.
ביוגרפיה

אברהם יאנסנס נולד באנטוורפן כבנם של יאן יאנסנס ורולופקן ואן הויסן או נויססן. ישנה אי ודאות לגבי שנת הלידה שלו. בעבר נהגו לחשוב שהוא נולד בשנת 1567, אך ההנחה היא כי תאריך הלידה שלו היה 1575.
יאנסנס למד אצל יאן סנלינק, ונרשם כסטודנט בגילדה של לוק הקדוש בשנת 1585. הוא נסע לאיטליה שם התגורר בעיקר ברומא בין השנים 1597 - 1602. לאחר שחזר לארץ מולדתו הפך לחבר בגילדת אנטוורפן בשנת 1601–1602.
ב־1 במאי 1602 התחתן עם שרה גטקינט (נפטרה באנטוורפן ב-7 באפריל 1644) עמה נולדו לו 8 ילדים, חמישה מהם נותרו בחיים בעת מותה: מריה אנה (אשתו המאוחרת של יאן ברויגל הצעיר), שרה, קתרינה, לוקרטיה ואברהם השני.
בשנת 1607 הוא הפך לדיקן הגילדה של סנט לוק באנטוורפן. זו גם התקופה בה קיבל את העמלות הגדולות הראשונות שלו, שציינו את התקופה החשובה ביותר בקריירה שלו. עד חזרתו של רובנס לאנטוורפן בשנת 1608, יאנסנס נחשב אולי לצייר ההיסטוריה הטוב ביותר בתקופתו. לאחר שרובנס הפך לכוח הדומיננטי עבור יצירות מזבח גדולות בשוק אנטוורפן, היה על יאנסנס למצוא שווקים אחרים לעבודות מונומנטליות גדולות מפטרוני המחוז.
יאנסנס הצטרף בשנת 1610 לגילדת הרומאים, חברה של הומניסטים ואומנים באנטוורפן שנסעו לרומא. המגוון והתפקידים הגבוהים שבידי הגילדה הזאת הציעו לו הזדמנות טובה להיפגש עם פטרונים פוטנציאליים.
יאנסנס נפטר באנטוורפן. בין תלמידיו היו בנו אברהם יאנסנס השני, ג'ובאני די פיליפו דל קמפו, מישלה דזובלו, ניקולאס רוניה ואחרים.
יצירתו > כללי

יאנסנס צייר סצנות דתיות, מיתולוגיות ואלגוריות, ומדי פעם דיוקן. הוא גם צייר סצנות בסגנון ז'אנר המייצגות את חמשת החושים או את שבעת החטאים.
יאנסנס חתם כ- "Janssens van Nuyssen" על כמה מהתמונות שלו. ההערכה היא ש"וואן נויססן "היה שם המשפחה של אמו וכי יאנסנס הוסיף את זה לחתימתו כדי להבדיל את עצמו מאחרים מכיוון ששם המשפחה יאנסנס היה נפוץ מאוד בפלנדריה של המאה ה-17.
קשה לקבוע את הכרונולוגיה של יצירותיו, שכן הוא תיאר או תיעד רק כמה מהן.
יצירתו > עבודות מוקדמות

עבודותיו המוקדמות ביותר ספוגות במאנריזם של המאה ה-16 ומאופיינות בעיצוב מלאכותי ובפלטה המורכבת מצבעים מפוזרים. [6] דוגמה לכך היא תמונתו המוקדמת ביותר "דיאנה וקליסטו" משנת 1601, המדגימה שבאותה תקופה הוא הושפע פחות מהציור האיטלקי מאשר מהסגנון המנריסטי המאוחר שהתפתח באותה עת באוטרכט ובהארלם, שהם שאבו השראה מיצירתו של הצייר הפלמי ברתולומוס ספרינגר. היצירה דיאנה וקליסטו מסתמכת עם זאת על פיסול איטלקי של העת העתיקה וגם של הרנסאנס, וכך גם עבודותיו המאוחרות.
לאחר שובו לאנטוורפן בשנת 1602, עבודתו של יאנסנס הסתמכה חזק יותר על עבודות של רפאל. הדבר ברור בקומפוזיציה "הר אולימפוס" המציג את השילוב בין חיבתו של יאנסנס לעתיקות ולמיכאלאנג'לו, במהלך שהותו באיטליה, ובעזרת הדפסים שהוא יכול היה לראות באנטוורפן.
משנת 1606 ואילך החל סגנונו להראות את השפעתו של קאראווג'ו. ההערכה היא כי זו הייתה תגובה לנטיות חדשות בבית הספר לציור באנטוורפן סביב התקופה ההיא. הוא צייר בסגנון זה כחמש עד שש שנים.
הציור "סקאלדיס ואנטוורפיה" משנת 1609, היא יצירה מרכזית מהתקופה הקרווגסקית של יאנסנס. הוזמנה על ידי שופט השלום בעיר אנטוורפן לקשט את חדר האספה של בניין העירייה בו נחתמה שביתת הנשק עשר שנים קודם בין ספרד לרפובליקה ההולנדית ב-9 באפריל 1609. רובנס קיבל גם עמלה מאותו אירוע. הוא קיווה כי ההפוגה תביא שגשוג וסחר חדשים לאנטוורפן, שבזכותה הסתמכה העיר באופן מסורתי על נהר שאלד. נושא העבודה הוא אפוא סקאלדיס (הנהר שלדט) ואנטוורפיה (העיר אנטוורפן). יצירה זו נוצרה כאשר יכולותיו האמנותיים של יאנסנס הגיעו לשיאם. דמותו של סקאלדיס מעוצבת בהשראת הטיבר בגבעת הקפיטולינה ואילו הקומפוזיציה עצמה דומה ל"יצירת אדם" של מיכלאנג'לו. עבודה זו מראה כיצד הסגנון של יאנסנס התפתחה לעבר יופי קלאסי, הרמוני בצורתו ועם פלטת צבעים בלתי שבורה. ההשפעה של קרוואג'ו נראית בשימוש בניגודים חזקים של אור וצל ליצירת כוח אקספרסיבי. ניתן למצוא בציור גם את השפעתו של בית הספר בבולוניה בחיפוש אחר קלאסיציזם אצילי. העדפתו של יאנסנס את הצורה הפיסולית, פוגעת בדרמת היצירה שכן הדמויות מיוצגות בתנוחות ובביטוי קפוא.
יצירות אחרות המתוארכות לתקופה הקרוואגזסקית שלו, הן אלגוריית "הנטל של הזמן", "שלום ושפע" 1614, שהוזמנה גם היא לחדר האספה של בניין העירייה באנטוורפן. ו"המשיח המת בקבר עם שני מלאכים", 1610. הציור האחרון הוזמן ככל הנראה כציור מזבח.
יצירתו > עבודות מאוחרות יותר

עבודתו המאוחרת של יאנסנס נחשבת פחות משכנעת. אחרי 1612, כמו זו של כל שאר עמיתיו באנטוורפן, סגנון הציור שלו היה בהשפעה חזקה של הסגנון החופשי של הטכניקה הציורית של רובנס. ציוריו של יאנסנס של דמויות באורך חצי נחשבו עדיין כחדשניים ומוצלחים. דוגמה טובה היא "הצליבה" (בערך 1620) שבה הדמויות נראות צבועות כפסלים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Walter A. Liedtke, Flemish Paintings in The Metropolitan Museum of Art, The Metropolitan Museum of Art, 1984, p. 108-110
↑  Frans Jozef Peter Van den Branden, Geschiedenis der Antwerpsche schilderschool, Antwerpen, 1883, p. 478-482 (in Dutch)
1 2  Ford-Wille, Clare. "Janssens, Abraham." The Oxford Companion to Western Art. Ed. Hugh Brigstocke. Oxford Art Online. Oxford University Press. Web. 8 January 2016
↑  Abraham Janssens, Saint Jerome at Sotheby's
1 2  Abraham Janssens at the Netherlands Institute for Art History (in Dutch)
1 2 3  Roger A. d'Hulst, Abraham Janssens - Scaldis en Antwerpia at Openbaar Kunstbezit Vlaanderen (in Dutch)
↑  Bert Timmermans, Patronen van patronage in het zeventiende-eeuwse Antwerpen: een elite als actor binnen een kunstwereld, Amsterdam University Press, 2008 - Antwerp (Belgium), p. 195 (in Dutch)
↑  Bert Timmermans. Patronen van patronage in het zeventiende-eeuwse Antwerpen: een elite als actor binnen een kunstwereld, Amsterdam University Press, Antwerp, 2008, pp. 243-245
↑  Abraham Janssens, 1575 Antwerpen - 1632 Antwerpen, Junge Frau mit Weinglas und Einem Äffchen an Einem Gedeckten Tisch, a Hampel Auctions
↑  Abraham Janssens van Nuyssen I (Antwerp c. 1575-1632), Lascivia at Christie's
↑  Joost De Geest, 500 chefs-d'oeuvre de l'art belge, Lannoo Uitgeverij, 2006, p. 227 (in French)
1 2  Abraham Janssen at the Kremer Collection
↑  Nora de Poorter, Abraham Janssens - De Mens bezwijkend onder de Lasten van de Tijd wordt bijgestaan door Hoop en Geduld at Openbaar Kunstbezit Vlaanderen (in Dutch)
↑  Abraham Janssens, Peace and Plenty Binding the Arrows of War Archived 18 April 2015 at the Wayback Machine (Alternative title: Allegory of Concord) at the Wolverhampton Art Gallery
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811536828405606  BNE: XX5091023  BPN: 30642149  GND: 122723856  ISNI: 0000 0000 8283 7461  KulturNav: a061a954-87b4-4526-8adb-739b1fcf629d  LCCN: no2011004118  NTA: 273440829  RKD: 41922  SUDOC: 164268707  ULAN: 500033089  VIAF: 95885342   WorldCat (עם VIAF): 95885342 
אברהם יאנסנס, ונוס ואדוניס
אברהם יאנסנס, יופיטר ננזף על ידי ונוס, 1612
אברהם יאנסנס, סקלדיס ואנטוופינה, 1609
אברהם יאנסנס, דיאנה וחברותיה
יצחק ברעם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 במאי 1945 פירנצה, איטליה
 פטירה:  11 באפריל 2019  (בגיל 73)
 כינוי:  בורקו
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1964–1994 (כ־30 שנה)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 906  מפקד חטיבת אלכסנדרוני  מפקד מפקדת השליטה המטכ"לית למבצעים מיוחדים (משמ"מ)
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים     מלחמת ההתשה     מלחמת יום הכיפורים     מלחמת לבנון     המערכה ברצועת הביטחון   האינתיפאדה הראשונה
 
יצחק ברעם (במקור בוּרקוֹ, 15 במאי 1945 – 11 באפריל 2019) היה אלוף-משנה בצה"ל, שירת כמפקד חטיבת אלכסנדרוני ועמד בראש מפקדת השליטה המטכ"לית למבצעים מיוחדים (משמ"מ).
ביוגרפיה

נולד בפירנצה, איטליה, כשאימו, ניצולת שואה פרידה קלאוזנר, ילידת פינסק, בלרוס, הייתה בדרכה מאירופה לישראל. כתינוק בן יומו עלה בזרועות אימו על אוניית המעפילים מורדי הגטאות, האוניה נתפסה על ידי הבריטים והם נעצרו במחנות המעצר בקפריסין. ב-13 במאי 1948 קיבלה אמו אישור להיכנס לישראל, הם עלו והשתקעו בקיבוץ גבת, שם עברה ילדותו.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1964 התנדב לצנחנים לגדוד 890. בצנחנים עבר ברעם מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב ברעם לצנחנים כמפקד מחלקה. לאחר מכן השתחרר ושב לקיבוץ גבת. בשירות המילואים לחם ברעם כמפקד מחלקה בחטיבה 55 בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים, ולאחר המלחמה שב לשירות קבע בצנחנים. במלחמת יום הכיפורים לחם כסגן מפקד גדוד חי"ר. בין השנים 1975–1977 פיקד על גדוד 906, ובין השנים 1983–1984 על חטיבת אלכסנדרוני. לאחר מכן הקים את מפקדת השליטה המטכ"לית למבצעים מיוחדים (משמ"מ) ופיקד עליה.
נפטר ב-11 באפריל 2019, והובא למנוחות בבית העלמין של קיבוץ גבת בו גדל . אחד מבניו הוא אמיר ברעם.
הערות שוליים

↑  דף פרטים, באתר "בנתיבי העפלה".
↑  את התמונה הזו שלח לי אלון ברעם, דף הפייסבוק של משה יעלון,‏ 14 בפברואר 2017, "מבחינתי זה אירוע משפחתי: אחי, אמיר ברעם, היה המג"ד באותה צניחה, קפץ שני אחרי בוגי, אחריו אבי, ברקו, צנחן בעברו ורביעי - אנוכי, גם כן צנחן".
↑  יוסי יהושוע וראובן וייס, "הגדוד של המדינה", ידיעות אחרונות מוסף 7 ימים, 7 באוקטובר 2011, עמוד 22.
↑  טלי ליפקין שחק, פגישה אישית, ריאיון עם אלוף פיקוד הצפון אמיר ברעם, גלי צה"ל, ‏ 23 במאי 2020.
↑  מפקדי החטיבה, אתר חטיבת אלכסנדרוני
↑   עמוס הראל, האיום האמיתי לישראל אינו הצהרות חיזבאללה, אלא הצרות שלו, באתר הארץ, 24 ביולי 2020.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תפילת האדון

תפילת האדון בסורית. מדבקה בעיר העתיקה בירושלים
תפילת האדון בארמית סורית על קיר ברחוב סנט מרק. העיר העתיקה, ירושלים
תפילת האדון (בארמית: ܨܠܘܬܐ ܡܪܢܝܬܐ, צלותא מרניתא; ביוונית קוינה: Η Κυριακή Προσευχή, אִי קיריאָקֵה פּרוֹסֶאוּכִי; בלטינית: Oratio Dominica) המכונה גם אבינו (בלטינית Pater Noster, פּאטֶר נוֹסְטֶר, על-פי מילותיה הראשונות; ובעברית לעיתים "אבינו שבשמים יתקדש שמך") היא תפילה נוצרית המקובלת ברוב העדות והזרמים נוצריים. התפילה, הנקראת כך כיוון שהיא מיוחסת לישו עצמו ("האדון", בפי הנוצרים), מופיעה בשתי גרסאות בספרי הבשורה (האוונגליונים) של הברית החדשה.
נוסח התפילה

שתי הגרסאות של התפילה מופיעות בברית החדשה בבשורה על-פי מתי ובבשורה על-פי לוקאס. להלן התרגום העברי לנוסחי התפילה, מתוך תרגום דליטש לברית החדשה (בסוגריים מרובעים[דרושה הבהרה] נתונים קטעים שדליטש מצא רק בגרסאות מאוחרות של הברית החדשה. מהתרגומים הושמטו קטעים שדליטש שם בסוגריים, כיוון שלדעתו אינם אותנטיים, אף שהופיעו בכתב היד היווני שממנו תרגם):
| הנוסח בבשורה על-פי מתי | הנוסח בבשורה על-פי לוקאס |
| --- | --- |
לכן כה תתפללו אבינו שבשמים, יתקדש שמך: תבוא מלכותך ייעשה רצונך כמו בשמים כן בארץ: את לחם חוקנו תן לנו היום: וסלח לנו את חובותינו כאשר סלחנו גם אנחנו לחיבינו: ואל תביאנו לידי ניסיון, כי אם חלצנו מן הרע כי לך הממלכה והגבורה והתפארת לעולמי עולמים אמן:: ויאמר אליהם כי תתפּללו אמרו אבינו שבשמים יתקדש שמך תבוא מלכותך יעשה רצונך כמו בשמים כן בארץ: את לחם חוקנו תן לנו יום-יום: וסלח לנו את חובתנו כי סולחים גם אנחנו לכל החייב לנו ואל תביאנו לידי ניסיון כי אם-הצילנו מן-הרע:
על-פי הברית החדשה, ישו הציג את התפילה כדגם לתפילה ראויה הנאמרת ביחידות: ”ואתה כי תתפלל, בוא בחדרך וסגור דלתך בעדך והתפלל אל אביך אשר בסתר” (מתי, ו',  6, בתרגום דליטש). לפיכך, יש נוצרים הממעיטים בחשיבות תוכנה של התפילה וגורסים כי עיקרה הוא הדוגמה שהיא נותנת לתפילות הנוצריות. יש הגורסים כי לשון הריבוי ("אבינו", "לחם חוקנו" וכדומה) מורה על כך שהתפילה צריכה להיאמר בקהל, אולם על-פי הכתוב בברית החדשה אפשר להסיק שהיא תפילה הנאמרת ביחידות.
יש המצביעים על הדמיון בין התפילה הזו, בפרט בשני הפסוקים הראשונים שלה, לתפילת הקדיש ביהדות. יש שהצביעו על הדמיון בין תפילת האדון לתפילתו של ר' אליעזר בן הורקנוס בתלמוד הבבלי: "ואיזה היא תפלה קצרה ר' אליעזר אומר עשה רצונך בשמים ממעל ותן נחת רוח ליראיך מתחת והטוב בעיניך עשה בא"י (ברוך אתה ה') שומע תפלה".
דוגמאות שפה ובלשנות השוואתית

תפילת האדון נבחרה על ידי בלשנים אירופיים לדוגמאות במסורת הבלשנות ההשוואתית. זאת מכיוון שהם היו נוצרים וידעו את הטקסט בעל פה בכמה שפות, התנ"ך היה הספר העיקרי, ולעיתים היחיד, שפורסם בקפידה וזמין להם. זה היה המקרה, למשל, בשפה הגותית. הטקסטים הארוכים היחידים שנותרו הם חלקים מהתרגום המקראי של הבישוף אולפילאס. השפה הגותית חשובה בהשוואת השפות ובמחקרי השפה הפרוטו-הודו-אירופית, מכיוון שהיא המדגם המפורט העתיק ביותר של שפות גרמניות. בספרי Mithridates יש גרסאות של תפילת האדון בעשרות שפות.
עם זאת, בעת מודרנית הוצע להשתמש בטקסט אחר במקומה[דרוש מקור]: הסעיף הראשון של הצהרת זכויות האדם האוניברסלית, בשל האוניברסליות והנייטרליות שלה. חלופות נוספות הן הסיפור המקראי של מגדל בבל שהוא נרטיבי יותר, ונותן מבט טוב יותר על השימוש הנפוץ בשפה או אגדת הרוח והשמש הצפונית שגם היא נרטיבית יותר ואינה קשורה לדת כלשהי.
הערות שוליים

↑  פרק ו', פסוקים 9–13.
↑  פרק י"א, פסוקים 2–4.
↑  מסכת ברכות כט עמוד ב
↑  Stephen Hultgren, of their place within the framework of the gospel narrative, ברלין, 2002 עמ' 298
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264742405171  PLWABN: 9810603920905606  BNE: XX3572498  BnF: cb11946098p (data)  GND: 7794291-7  LCCN: n80004245  MusicBrainz work: 67f874dd-c483-4bb1-b0e5-4813fc3c02ed  NKC: ph303230  NSK: 000741185  SUDOC: 027414337  VcBA: 492/17085  VIAF: 175787845   WorldCat (עם VIAF): 175787845 
כנסיית אבינו שבשמים בירושלים, שעל קירותיה תפילת האדון ב-143 לשונות, מצוירת על אריחי קרמיקה ארמניים.
פרט מהפוליגלוטה האירופית שפורסם עם Synopsis Universae Philologiae בשנת 1741; המפה נותנת את המשפט הראשון של תפילת האדון ב -33 שפות שונות באירופה
יאן בוקהורסט

| --- | --- |
יאן בוקהורסט, אכרים הולכים לשוק, 1630-40
 לידה:  1604 מינסטר, בישופות מינסטר 
 פטירה:  21 באפריל 1668 (בגיל 64 בערך) אנטוורפן, ארצות השפלה הספרדיות 
 זרם באמנות:  בארוק 
 הושפע על ידי:  פטר פאול רובנס 
 
יאן בוקהורסט או יוהאן בוקהורסט (בהולנדית: Jan Boeckhorst;‏ 1604 – 21 באפריל 1668) היה צייר בארוק פלמי יליד גרמניה. הוא היה אמן רב סגנונות שהפיק ציורים בנושאי היסטוריה, סצנות ז'אנר ודיוקנאות. סגנונו הושפע משלישיית ציירי הבארוק המובילים באנטוורפן פיטר פול רובנס, אנתוני ואן דייק וג'ייקוב ג'ורדנס. בוקהורסט עבד גם כמעצב שטיחים.