stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי איחוד האמירויות הערביות – צרפת

| יחסי איחוד האמירויות הערביות – צרפת |
| --- | --- |
איחוד האמירויות הערביות: צרפת


איחוד האמירויות הערביות: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
83,600: 643,801
אוכלוסייה
11,106,647: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
504,173: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
45,394: 45,527
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: דמוקרטיה פרלמנטרית למחצה ורפובליקה נשיאותית למחצה

יחסי איחוד האמירויות הערביות–צרפת (בערבית: العلاقات الإماراتية الفرنسية, בצרפתית: Relations entre les Émirats arabes unis et la France) הם היחסים בין איחוד האמירויות הערביות ובין הרפובליקה הצרפתית אשר מבוססים בעיקר על מסחר בין השתיים. איחוד האמירויות הערביות וצרפת חתמו על ברית הגנה, צרפת היא ספקית הנשק השנייה בגודלה לאיחוד האמירויות הערביות, אחרי ארצות הברית.
בשנת 2008 נוספו פריטים למוזיאון הלובר בפריז בנושא ההיסטוריה של איחוד האמירויות הערביות
ב-25 במאי 2009, נשיא צרפת דאז ניקולא סרקוזי ביקר באבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות, שם הוא פגש את נשיא של איחוד האמירויות הערביות שייח' ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן הביקור נפתח בבסיס צרפתי בו ביקר 500 חיילים צרפתים. הבסיס היה לבסיס הצרפתי הראשון בהמפרץ הפרסי. סרקוזי ביקר גם בסניף מוזיאון הלובר אשר צרפת פתחה באיחוד האמירויות הערביות. השייח' עבדאללה בן זאיד אאל נהיאן, שר החוץ, אמר כי שיתוף הפעולה עם צרפת הוא בראש סדר העדיפויות של מדיניות החוץ באיחוד האמירויות.
יוליה סואימיאס

| --- | --- |

 לידה:  180 חומס, רומא העתיקה 
 הוצאה להורג:  11 במרץ 222 (בגיל 42 בערך) רומא, האימפריה הרומית 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 בן או בת זוג:  סקסטוס ואריוס מרקלוס  קרקלה 
 
יוליה סואימיאס בסיאנה (בלטינית: Julia Soaemias Bassiana, ביוונית: Ἰουλία Σοαιμιάς;‏ 180 – 11 במרץ 222) הייתה אצילה רומאית ממוצא סורי ואימו של הקיסר אלאגבאלוס ששלט באימפריה הרומית בשנים 218–222. אלאגבלוס שהיה קטין ולא היה מסוגל לשלוט לבדו הועלה לתפקידו על מנת שישמש כשליט-בובה, דמות ציבורית של שליט עבור יוליה מאיסה ואמו שתכננו להחזיק הלכה למעשה במושכות השלטון. מעשיו שלוחי הרסן של הקיסר הצעיר, ככל הנראה בתמיכת יוליה סואימיאס הביאו לקרע בין בנות המשפחה ובסופו של דבר הודח אלאגבלוס ויוליה סואימיאס הוצאה להורג לצידו.
ביוגרפיה > עד לעלייתה לשלטון

יוליה סואימיאס הייתה בתה הבכורה של האצילה הרומית יוליה מאיסה ושל הקונסול גאיוס יוליוס אוויטוס. אימה הייתה אחותה של הקיסרית יוליה דומנה - אשתו של הקיסר קרקלה ובכך הפכה יוליה סואימיאס לחלק מהשושלת הסוורית.
בתאריך לא ידוע היא התחתנה עם אציל רומאי ממוצא סורי סקסטוס וריוס מרקלוס (Sextus Varius Marcellus), בזכות קרבתם היתרה לבית המלוכה הזוג התגורר ברומא ובעלה שימש כסנטור. לזוג נולד, ככל הנראה בשנת 203 או 204 בן בשם סקסטוס ואריוס אוויטוס בסיאנוס (לטינית: Sextus Varius Avitus Bassianus). מלבד סקסטוס ואריוס נולד לזוג בן נוסף, ששמו לא ידוע. בשנת 215 נפטר בעלה של יוליה סואימיאס.
באפריל 217 נרצח קרקלה בידי חייל שנשלח מטעם מקרינוס, מפקד המשמר הפרטוריאני. במשך מספר ימים נותרה האימפריה הרומית ללא שליט, וב-11 באפריל הכריז מקרינוס על עצמו, בתמיכת הצבא הרומי, בתואר אוגוסטוס ולקח לעצמו את כל התארים והסמכויות של השלטון. דודתה של יוליה סואימיאס התאבדה ומקרינוס שלח את שאר בנות המשפחה יוליה מאסה, ביחד עם בנותיה יוליה מָמָאֶיאה (Julia Avita Mamaea) ויוליה סואימיאס ובנה לגלות באמסה. ליוליה מאסה הייתה גישה חופשית למקורות העושר של משפחתה ולמקורות הכוח בעיר ובפרובינציה, גורמים שאפשרו לה לחתור תחת מקרינוס.
ביוגרפיה > הדחת מקרינוס והמלכת אלאגבלוס

יוליה מאסה ניצלה את הפופולריות של סקסטוס ואריוס בסיאנוס בקרב חיילי הלגיון השלישי גאליקה ואת הנאמנות של חיילי הלגיון לקרקלה על מנת ליצור בסיס כוח צבאי להפיכת השלטון. היא התניעה והנהיגה מהלך שבסיכומו עלה אלאגבאלוס לשלטון. היא הפיצה את השמועה שסקסטוס ואריוס בסיאנוס הוא ממזרו של קרקלה ממערכת יחסים עם בתה ויוליה סואימיאס. כתוצאה מכך, הוא היה היורש הזכר האחרון לשושלת בית סוורוס. שמועה נוספת שסייעה לרכוש את אהדת הלגיון הצביעה על עושרה המופלג של המשפחה ועל נכונותה לתגמל ביד רחבה את התומכים בה. חיילי הלגיון הזמינו את הנשים ואת סקסטוס ואריוס בסיאנוס למחנה הלגיון, הלבישו את הילד בבגדי ארגמן והכריזו עליו כקיסר ושליט האימפריה הרומית.
עם קבלת הידיעה על המרידה שלח מקרינוס, שככל הנראה לא העריך את חומרת האיום, כוח פרשים תחת פיקודו של גנרל מנאמניו לדכא את המרד. המהלך הצבאי המהוסס נכשל ומקרינוס יצא לקראת המורדים במטרה לדכא את המרד. הצבאות נפגשו לקרב מכריע ומקרינוס נמלט משדה הקרב כאשר היה ברור שיחידות שלמות מצבאו עורקות למחנה המורדים. כך או כך, מקרינוס נותר ללא צבא שיתמוך בו והחל במסע בריחה עם בנו מתוך תקווה להגיע לרומא, אך נעצר בדרך והוצא להורג.
אלאגבאלוס ונשות המשפחה תחת שרביטה של יוליה מאסה נשארו באנטיוכיה ולאחר מכן בניקומדיה במשך שנה על מנת לבסס את השלטון. תחילה היה עליהם להתמודד עם מספר טוענים לכתר. אלאגבאלוס התמקד בפולחן של אל השמש בעוד יוליה מאסה ויוליה סואימיאס אחזו הלכה למעשה במושכות השלטון. בסדרת טיהורים הוציאו להורג כל מי שיכול היה להיות איום על השלטון, ייתכן שמהלכים אלו נעשו מיוזמתן של יוליה מאסה ויוליה סואימיאס כחלק ממאבקי כוח בחצר על השאלה מי יחזיק במושכות השלטון. בסדרת טיהורים נוספת הוצאו להורג מושלים של פרובינקיות מנאמני מקרינוס ובהם מושל מצרים, פאנוניה, סוריה, ערביה. במקביל מונה פובליוס ולריוס קומזון (Publius Valerius Comazon), מפקד הלגיון השני פרטיקה, למפקד המשמר הפרטוריאני ולאחר מכן לקונסול לצד אלאגבאלוס בשנת 220 ומושל העיר רומא, אך לפי קסיוס דיו היה כלי-שרת ובובה בידי השליטים האמיתיים - יוליה מאסה ויוליה סואימיאס.
ביוגרפיה > נושאת תואר אוגוסטה

המחקרים העוסקים בשלטון השושלת הסווארית בכלל ושלטון אלאגבלוס בפרט דנים בשאלה מי החזיק במושכות השלטון ומה היה חלקו של אלאגבאלוס בניהול ושליטה באימפריה. כל המחקרים מצביעים על כך כי אמו של אלאגבלוס, יוליה סואימיאס ובמידה רבה יותר סבתו, יוליה מאסה, היו המתכננות והמוציאות לפועל מאחרי המלכתו של אלאגבאלוס ולמעשה שליטות האימפריה לכל דבר ועניין, תוך שהן משתמשות בילד אלאגבאלוס ככלי שרת ושליט-בובה. בעוד אלאגבלוס עסוק ככוהן לאל השמש וממלא את זמנו בפולחן, שלטו אימו וסבתו באימפריה ועשו זאת באופן כמעט פומבי. בכתובות המוקדשות לאלאגבאלוס שתי הנשים מופיעות ושמן מעוטר בתארים המסמלים שלטון וכוח.
יוליה מאסה מופיעה כ"אוגוסטה" וכ"אם מחנות הצבא והסנאט" (Augusta, mater castrorum et senatus) ויוליה סואימיאס נושאת אף היא את התואר "אוגוסטה" ו"אם האוגוסטוס" ובמקרה אחד "אם מחנות הצבא, הסנאט וכל הבית האלוהי" (mater castrorum et senatus et totius domus divinae). שתי הנשים מופיעות על מטבעות שנושאים את התואר "אוגוסטה" (AVGVSTA) כפי שמצופה משליט האימפריה. על פי ההיסטוריה אוגוסטה, יוליה סואימיאס הוכנסה אל תוך הסנאט והורשתה בפקודת האוגוסטוס להשתתף כנציגת הכתר בישיבות ואותו מקור מציין כי יוליה סואימיאס הקימה סנאט של נשים, "סנאקולום" (senaculum), שקיבל החלטות בנושאי אופנה ופרוטוקול, אך טענה זו מתקבלת בספקנות על ידי מחקרים היסטוריים מודרניים.
ביוגרפיה > מינוי אלכסנדר סוורוס לקיסר

מעשיו יוצאי הדופן בכל קנה מידה של אלאגבאלוס, שכוונו ישירות כנגד המסורות המכוננות של האימפריה הרומית, העירו כנגדו אויבים, שהמסוכנים שבהם היו הצבא וקציניו ובראשם המשמר הפרטוריאני, שתמיכתם הייתה קריטית עבור כל שליט של האימפריה הרומית. תהליך הידרדרות התמיכה באלאגבאלוס והפיכתו מנכס לנטל לא נעלמו מעיני סבתו, שפעלה בנחישות על מנת לשמר את הכוח שבידה ולהבטיח כי נפילתו הוודאית תיעשה תחת שליטה של המשפחה וללא סכנה לאבדן הנכסים השלטוניים שבידה. בצעד ראשון היא שכנעה, בקיץ 221, את אלאגבאלוס לאמץ כבן ויורש עתידי את בן דודו אלכסיאנוס על סמך ההבטחה כי כך יוכל להקדיש עצמו לעבודת הקודש של אל השמש. הבן המאומץ נטל את השם מרקוס אורליוס אלכסנדר שקישר אותו גם לאלאגבאלוס וגם לקרקלה וקיבל את התואר "קיסר". על מנת לבסס את מעמדו כמי שזכאי לכס המלכות מלידה החלו אמו וסבתו להפיץ את השמועה שגם הוא, כמו אלאגבאלוס,
הוא בנו הבלתי חוקי של קרקלה. השמועה הפכה לחלק מהביוגרפיה הרשמית של מי שעתיד להיות האוגוסטוס אלכסנדר סוורוס. רק עם עלייתו לכיסא המלוכה נאמר במפורש כי קרקלה הוא אביו ואלאגבאלוס כקרוב משפחה ואב מאמץ נמחק לחלוטין מעברו.
אם הייתה תקווה להתחלה חדשה ורצון טוב, היא התפוגגה במהירות. יוליה מאסה ויוליה מָמָאֶיאה, אמו של אלכסנדר סוורוס, החלו להתרחק מאלאגבלוס ואמו יוליה סואימיאס בתהליך שבסיכומו של דבר יקרע את המשפחה השלטת. הן שמרו את אלכסנדר סוורוס במרחק מפולחן אל השמש ומכל קשר וזיקה עם אלאגבאלוס, קשרים שהאצולה הרומאית לא ראתה בעין יפה, ואספו מורים רומאיים שלימדו אותו את ההליכות וההלכות של החיים הרומאיים. אלאגבאלוס גירש תוך זמן קצר את פאוסטינה ולקח לאישה, שוב, את אקילה סוורה, הכוהנת הוסטלית, והגלה או הוציא להורג את מוריו של אלכסנדר סוורוס. העימות הידרדר לכלל מאבק גלוי כאשר אלאגבאלוס ניסה להרוג את אלכסנדר סוורוס במספר הזדמנויות ועורר עליו את זעמם של חיילי המשמר הפרטוריאני. התסיסה הביאה את אלאגבאלוס, בלווית אמו, אל מחנה המשמר עם אלכסנדר סוורוס, שם ביקש את סליחת החיילים והבטיח כי יסלק את חבר מרעיו.
ביוגרפיה > מותם של אלאגבלוס ויוליה סואימיאס

מצבו של אלאגבאלוס המשיך להידרדר. הוא ניסה למנוע מאלכסנדר סוורוס מלהופיע בפומבי ובמקביל ביקש מהסנאט שתואר ה"קיסר" יילקח מסווארוס. בקשתו נדחתה, הוכחה לכך שהוא הפך לחסר השפעה לחלוטין ומנותק מכל מקורות התמיכה בו. כתובות מתחילת שנת 222 מזכירות, עדיין, את אלאגבאלוס ואלכסנדר סוורוס כשליטים אך ב-13 במרץ 222 לאחר שניסה ככל הנראה לפגוע שוב בסווארוס הופיע שוב אלאגבאלוס במחנה המשמר הפרטוריאני על מנת להרגיע את התסיסה והכעס נגדו אך נתפס כאסיר. שתי האחיות יוליה מָמָאֶיאה ויוליה סואימיאס, שליוו את בניהן, התעמתו והתחרו על תמיכת חיילי המשמר שהוציאו להורג את אלאגבאלוס ולאחר מכן את אמו. ראשיהם נכרתו וגופותיהם הופשטו ונגררו ברחובות העיר. גופת אלאגבאלוס נזרקה לנהר הטיבר וגופת יוליה סואימיאס נקברה במקום לא ידוע. יום למחרת הוכרז אלכסנדר סוורוס לאוגוסטוס. על פי קסיוס דיו נערך טיהור בקרב נאמני אלאגבלוס והאבן השחורה הקדושה לאל השמש הוחזרה לחומס.
לקריאה נוספת

היסטוריה אוגוסטה: הקיסרים הסוורים, אנטונינוס אלגבלוס, עמ' 305–358. תרגם מלטינית, הוסיף מבוא והערות דוד גולן. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2010.
משה עמית, תולדות הקיסרות הרומית, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2002 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  Robert L. Cleve. Some Male Relatives of the Severan Women. Historia: Zeitschrift für Alte Geschichte, Bd. 37, H. 2 (2nd Qtr., 1988), page 196
↑  Michael Grant. The Severans: The Changed Roman Empire. Psychology Press, 1996 page 24
↑  Fik Meijer.Emperors Don't Die in Bed. Routledge, 2004 page 78
↑  The Cambridge Ancient History Volume 12: The Crisis of Empire, AD 193–337, Edited by Alan Bowman, University of Cambridge 2005 page 21
↑  The Cambridge Ancient History Volume 12: The Crisis of Empire, AD 193–337, Edited by Alan Bowman, University of Cambridge 2005 page 21
↑  Martijn Icks. The Crimes of Elagabalus: The Life and Legacy of Rome's Decadent Boy Emperor. Harvard University Press 2012 page 17
↑  Jasper Burns Great Women of Imperial Rome: Mothers and Wives of the Caesars Routledge 2006 pp-209-212
↑   Martijn Icks. The Crimes of Elagabalus: The Life and Legacy of Rome's Decadent Boy Emperor. Harvard University Press 2012 page 20-22
1 2  The Cambridge Ancient History Volume 12: The Crisis of Empire, AD 193–337, Edited by Alan Bowman, University of Cambridge 2005 page 22
↑  Martijn Icks. The Crimes of Elagabalus: The Life and Legacy of Rome's Decadent Boy Emperor. Harvard University Press 2012 page 41
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273174905171  GND: 1093852887  ISNI: 0000 0000 2338 3842  LCCN: n81152360  VIAF: 57949252   WorldCat (עם VIAF): 57949252
יחסי אורוגוואי–קטר

| יחסי אורוגוואי–קטר |
| --- | --- |
אורוגוואי: קטר (מדינה)


אורוגוואי: קטר
שטח (בקילומטר רבוע)
176,215: 11,586
אוכלוסייה
3,386,108: 3,065,289
תמ"ג (במיליוני דולרים)
77,241: 235,770
תמ"ג לנפש (בדולרים)
22,811: 76,916
משטר
רפובליקה: מונרכיה

יחסי אורוגוואי–קטר הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי למדינת קטר. שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-16 במרץ 1987. בשנת 2009 פתחה אורוגוואי שגרירות בדוחה, ובשנת 2013 פתחה קטר שגרירות במונטווידאו.
ביקורים רשמיים

נשיא אורוגוואי ד"ר טאבארה ואסקס ומשלחתו ביקרו במדינת קטר בשנת 2007.
האמיר השייח' חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, ביקר באורוגוואי בשנת 2010.
שר החוץ של אורוגוואי, ד"ר לואיס אלמגרו ומשלחתו, ביקרו במדינת קטר בשנת 2014.
שר התחבורה של קטר, ג'אסם בן סאיף אל סלוטי, ומשלחתו ייצגו את מדינת קטר בטקס השבעת נשיא הרפובליקה אורוגוואי טאבארה ואסקס לכהונתו השנייה ב-1 במרץ 2015.
נציגויות דיפלומטיות

קטר מחזיקה באורוגוואי שגרירות במונטווידאו.
אורוגוואי מחזיקה בקטר שגרירות בדוחה.
יסטשמביה-זדרוי

יסטשמביה-זדרוי (בפולנית: Jastrzębie-Zdrój, נהגה: [jasˈtʂɛmbʲɛ ˈzdruj] ‏האזנהקובץ:Pl-Jastrzębie-Zdrój.ogg‏Ⓘ‏; בגרמנית: Bad Königsdorff-Jastrzemb, באד קניגסדורף) היא עיר בשלזיה שבדרום-מערב פולין.
עד המאה ה-20 הייתה העיר עיירת מרפא ומרחצאות. בעקבות מדיניות פיזור האוכלוסייה בשלזיה, גדלה אוכלוסיית העיירה מאז מלחמת העולם השנייה ובמהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 וב-1963 הוכרה כעיר.
מבחינה מנהלית השתייכה העיר בשנים 1975–1998 לווייוודת קטוביץ, ומאז הקמת פרובינציית שלזיה ב-1999 היא משתייכת אליה.
בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 הייתה העיר אחד המרכזים העיקריים של גל מחאות העובדים שהוביל להקמת תנועת "סולידריות".
נכון לראשית נובמבר 2016 חיים בעיר מעל ל-90,000 תושבים.
יחסי אזרבייג'ן – איחוד האמירויות הערביות

| יחסי אזרבייג'ן – איחוד האמירויות הערביות |
| --- | --- |
אזרבייג'ן: איחוד האמירויות הערביות


אזרבייג'ן: איחוד האמירויות הערביות
שטח (בקילומטר רבוע)
86,600: 83,600
אוכלוסייה
10,351,953: 11,106,647
תמ"ג (במיליוני דולרים)
72,356: 504,173
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,990: 45,394
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית פדרלית
שגרירים
דאזגין שיקרוב: מוחמד אחמד אלקבייס
נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב מקבל את כתב האמנה משגריר איחוד האמירויות, 2015.
יחסי אזרבייג'ן–איחוד האמירויות הערביות (בערבית: العلاقات الأذربيجانية الإماراتية, באזרית: Azərbaycan–BƏƏ münasibətləri) הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של אזרבייג'ן ובין איחוד האמירויות הערביות. שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי מזדהות ובארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
היסטוריה

איחוד האמירויות הערביות הכירה באזרבייג'ן ב-26 בדצמבר 1991. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים (בדרג השגרירות) בין המדינות כוננו ב-1 בספטמבר 1992. השגרירות האזרבייג'נית באיחוד האמירויות הערביות הוקמה ב-11 באפריל 1997. ב-14 במרץ 2012, נפתחה הקונסוליה הכללית בדובאי.
שגריר איחוד האמירויות הערביות באזרבייג'ן הוא מוחמד אחמד אלקבייס בעוד ששגריר אזרבייג'ן באיחוד האמירויות הערביות הוא דאזגין שיקרוב.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאיחוד האמירויות הערביות לאזרבייג'ן הייתה 205 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה צינורות ברזל, אלומיניום, תה, זהב, יהלומים, פלפל, תירס, קינמון, חלקי רכב, מכוניות, אופניים, מיץ פירות, מים בטעמים, אתילן, טלפונים, שסתומים, מקרנים ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן לאיחוד האמירויות הערביות הייתה 13 מיליון דולר והיא כללה מנופים, מיץ פירות, אגוזים, תפוחים, אגסים, ברזל, אלומיניום גולמי, קוקס נפט, תכשיטים ועוד.
ייצוג

אזרבייג'ן מיוצגת באיחוד האמירויות הערביות על ידי קונסוליה כללית בדובאי ועל ידי שגרירות שהיא מחזיקה באבו באבי, בירת איחוד האמירויות הערביות.
איחוד האמירויות הערביות מיוצגת באזרבייג'ן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בבאקו, בירת אזרבייג'ן.
יחסי מדגסקר–ספרד

| יחסי מדגסקר–ספרד |
| --- | --- |
מדגסקר: ספרד


מדגסקר: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
587,041: 505,370
אוכלוסייה
32,158,731: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
16,032: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
499: 32,996
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי מדגסקר–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מדגסקר לבין ממלכת ספרד.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מדגסקר לבין ממלכת ספרד הם יחסים דיפלומטיים מלאים. היחסים הדיפלומטיים שבין שתי המדינות כוננו ב-25 במרץ 1966.
תחומי שיתופי הפעולה העיקריים שבין שתי המדינות הם: עזרה בפיתוח מדגסקר של ספרד, וזאת אף על פי שמדגסקר אינה מדינה מועדפת בתוכנית הפיתוח הספרדית המיועדת לאפריקה, דיג, מכיוון שמדגסקר היא חלק מהדרך של הדייגים הספרדים באוקיינוס ההודי והמלחמה נגד הפיראטים.
ב-20 באפריל 2008, הספינה הספרדית "פלאיה דה באקיו", שחלק מהצוות שלה היה בעל אזרחות מדגסקרית, נתפסה על ידי פיראטים סומלים על יד חופי המדינה. מדגסקר ביקשה מספרד עזרה בשחרור הספינה, והיא שוחרר כעבור שבעה ימים (27 באפריל 2008). ב-2009, מקרה דומה קרה לספינה הספרדית "אלקרנה" והצוות שוחרר במלואו. ספרד מימנה עד 2012 הרצאות באוניברסיטת אנטננריבו.
נציגויות דיפלומטיות

ספרד אינה מיוצגת במדגסקר בדרג השגרירות. ספרד מיוצגת במדגסקר בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה באנטננריבו, בירת המדינה. ספרד האמינה את שגרירותה שבפרטוריה, בירת דרום אפריקה, על מדגסקר.
מדגסקר אינה מיוצגת בספרד בדרג השגרירות. מדגסקר מיוצגת בספרד בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בברצלונה. מדגסקר האמינה את שגרירותה שבפריז, בירת צרפת, על ספרד.
יסטה דונקר

יסטה דונקר (בשוודית: Gösta Dunker;‏ 16 בספטמבר 1905 – 5 ביוני 1973) היה כדורגלן ומאמן שוודי, ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה

דונקר נולד ב-16 בספטמבר 1905 בסאנדוויקן שבשוודיה. הוא שיחק במועדון סאנדוויקנס איתו ירד לליגה השנייה בעונת 1930/31 אך כעבור שנתיים עלה איתו בחזרה. לאחר פרישה אימן את SK ארברו.
במדי נבחרת שוודיה ערך את הופעת הבכורה שלו ב-29 ביולי 1928 במשחק ידידות נגד אוסטריה. דונקר היה שותף להגעתה אל רבע הגמר במונדיאל 1934 בו הפסידה לגרמניה במשחקו האחרון בה. הוא כבש שער מצמק במשחק שנגמר בתוצאה 2–1 עם צמד של קרל הוהמן הגרמני. בסך ערך במדיה 15 הופעות וכבש 4 שערים.
יחסי דנמרק–פורטוגל

| יחסי דנמרק–פורטוגל |
| --- | --- |
דנמרק: פורטוגל


דנמרק: פורטוגל
שטח (בקילומטר רבוע)
43,094: 92,090
אוכלוסייה
5,983,727: 10,421,898
תמ"ג (במיליוני דולרים)
404,199: 287,080
תמ"ג לנפש (בדולרים)
67,550: 27,546
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי דנמרק-פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים שבין ממלכת דנמרק לבין הרפובליקה הפורטוגלית. דנמרק מיוצגת בפורטוגל באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בליסבון, בירתה. פורטוגל מיוצגת בדנמרק באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בקופנהגן, בירתה. שתי המדינות חברות בנאט"ו ובאיחוד האירופי. בשנת 1984, ביקרה מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק בפורטוגל בביקור רשמי. ב-2008, הגיע הייצוא הדני לפורטוגל לשווי 2.5 מיליארד קרונות דניות, הייצוא הפורטגלי באותה השנה עמד על 2.3 מיליארד קרונות דניות.
היסטוריה

בשנים 1701 עד 1714, נלחמו דנמרק ופורטוגל אחת נגד השנייה במלחמת הירושה הספרדית. במלחמות הנפוליאוניות, דנמרק הצטרפה לצרפת במלחמתה כנגד בריטניה, אוסטריה, ספרד ופורטוגל ושתי המדינות נלחמו שוב אחת כנגד השנייה.
ב-14 בדצמבר 1896, נחתם חוזה בין דנמרק ופורטוגל שעסק בכינון היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות.
לקריאה נוספת

Norman Berdichevsky. "Sibling Rivalry and the Discovery of America; Was Portuguese-Danish Cooperation Involved?" (PDF). PortVitoria. p. 7. ISSN 2044-8236. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-04-25. נבדק ב-20 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
יחסי מדגסקר–סין

| יחסי מדגסקר–סין |
| --- | --- |
מדגסקר: הרפובליקה העממית של סין


מדגסקר: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
587,041: 9,596,967.75
אוכלוסייה
32,158,731: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
16,032: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
499: 12,545
משטר
רפובליקה דמוקרטית: רפובליקה עממית

יחסי סין-מדגסקר הם היחסים דו-צדדיים בין סין למדגסקר שהחלו רשמית ב-6 בנובמבר 1972. לסין יש שגרירות באנטננריבו ולמדגסקר יש שגרירות בבייג'ינג.
הסכמים בולטים בין המדינות

שתי הממשלות חתמו על הסכם סחר בינואר 1974.
הסכם לשיתוף פעולה מסחרי, כלכלי וטכני נחתם ביוני 1995.
הסכמים בנושאי שיתוף פעולה כלכלי ומסחרי, קידום השקעות הדדיות וביטחון נחתמו נובמבר 2005.
במרץ 2017 שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות בנוגע לקידום משותף של יוזמת החגורה והדרך. מדגסקר היא אחת המדינות האפריקאיות הראשונות שחתמו על מסמך שיתוף פעולה בנושא זה עם סין.
יחסים כלכליים

על פי המכס המלגשי, סין היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של מדגסקר ומקור היבוא הגדול ביותר מאז 2015. בשנת 2020, הסחר ההדדי בסחורות הגיע לשווי של 930 מיליון דולר, המהווה 18.1% מסך סחר החוץ של מדגסקר.
מאז כינון היחסים הדיפלומטיים ב-1972, סייעה סין למדגסקר במספר פרויקטים כלכליים וחברתיים, כולל שיקום דרכים וכבישים, בניית בית ספר יסודי, בניית ארמון ספורט ותרבות, מרכז הכנסים הבינלאומי באיווטו ובית החולים אנוסיאלה. בשנים האחרונות, סין המשיכה להשקיע רבות ברפואה המקומית ושלחה אף מומחים למדינה. בנוסף על כך, סין המשיכה להשקיע בתשתיות המקומיות. הסיוע ושיתוף הפעולה תרמו להתאוששות הכלכלית והחברתית של מדגסקר. בשנים 2000–2011, היו כ-19 פרויקטים סיניים רשמיים של מימון ופיתוח במדגסקר. פרויקטים אלו עסקו בין השאר בהקמת מפעל הידרואלקטרי חדש ועד לבניית מרכז כנסים בינלאומי באנטננריבו. בינואר 2019 נציגי הממשל הסיני השתתפו בטקס ההשבעה של הנשיא החדש במדגסקר, אנדרי רג'ואלינה. בנובמבר 2019, סגן ראש ממשלת סין, סאן צ'ונלן, ביקר במדגסקר, נפגש עם הנשיא וראש הממשלה כריסטיאן נצאי וביקר בנציגות הרפואה הסינית במדגסקר.
יחסי איחוד האמירויות הערביות – קוריאה הצפונית

| יחסי איחוד האמירויות הערביות – קוריאה הצפונית |
| --- | --- |
איחוד האמירויות הערביות: קוריאה הצפונית


איחוד האמירויות הערביות: קוריאה הצפונית
שטח (בקילומטר רבוע)
83,600: 120,538
אוכלוסייה
11,106,647: 26,517,006
תמ"ג (במיליוני דולרים)
504,173: 
תמ"ג לנפש (בדולרים)
45,394: 
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי איחוד האמירויות הערביות–קוריאה הצפונית הם יחסי החוץ בין איחוד האמירויות הערביות וקוריאה הצפונית.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-19 בספטמבר 2007, אולם היחסים הושעו ב-12 באוקטובר 2017, בעקבות הפצרתו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ להגביר את הלחץ על קוריאה הצפונית לוותר על הנשק הגרעיני שלה.  איחוד האמירויות רכשה נשק בשווי 100 מיליון דולר מקוריאה הצפונית ביוני 2015 כדי לתמוך בהתערבות הצבאית בראשות ערב הסעודית בתימן. כמה אלפי עובדים צפון קוריאנים מתגוררים באזור המפרץ הפרסי, ועובדים בעיקר באתרי בנייה.
יוסף שרון

| --- | --- |

 לידה:  29 באוקטובר 1952 (בן 71) רמת גן, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (1997)  פרס ברנשטיין (2001) 
 
יוסף שרון (נולד ברמת גן ב-29 באוקטובר 1952) הוא משורר ישראלי, מבקר שירה, עורך, מתרגם ומאייר.
ביוגרפיה

יוסף שרון נולד ברמת גן, בנם של אסתר ונחום שרון. גדל בישראל ובהוואנה, קובה. למד בתיכון "אליאנס" ברמת אביב, וכן למד בסטודיו של הצייר אביגדור לואיזאדא ("אופקים חדשים"). היה חבר בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב (כדורסל), בנבחרת הכדורסל אליאנס, ובסמוך לגיוסו צורף גם לנבחרת הנוער של ישראל. שירת בקיבוץ כרם שלום במסגרת גרעין נח"ל ולאחר מכן כחובש קרבי. לאחר שירותו הצבאי עבר להתגורר בניו יורק. עם שובו לארץ למד באוניברסיטת תל אביב פילוסופיה כללית, פילוסופיה יהודית ושפה ותרבות צרפת. השתתף בתוכניות ללימודים ולמחקר בתחומי מחשבה יהודית במכון הרטמן.
שרון החל לפרסם שירה בעת שירותו הצבאי. שיריו הראשונים התפרסמו ב"משא" (עיתון דבר) בשנת 1972 ואחר כך בכתב העת "גוג" מס' 2 (1974) בעריכת מאיר ויזלטיר. זכה לתשומת לב ציבורית ראשונה בעקבות שירו "ומה נגיד לסוס במלחמה הבאה" שנכתב ב-1973 ונדפס בספרו הראשון "דיבור", שיר פוליטי ששילב דיאלוגים עם שיריהם של חיים חפר וחיים גורי ועם שורות שיר מיליטנטיות של אברהם שטרן (יאיר), מייסד הלח"י. שירים רבים אחרים שלו נוטים גם הם לכיוון של שירה פוליטית סמויה ולאינטרטקסטואליות. השתתף במלחמת לבנון הראשונה כחובש קרבי. פרסם חמישה ספרי שירה, מפרסם שירים ומאמרים בכתבי עת ובמוספים לספרות. שיריו תורגמו לאנגלית, צרפתית, גרמנית, ספרדית, יוונית, רוסית ובולגרית.
שרון יזם, הקים וערך את כתב העת "רחוב" לספרות. ערך את "פרוזה" גיליון 104 ואת "סימן קריאה" גיליון 15. לימד שירה עברית, יחסי שירה-צילום, כתיבה יצירתית על צילום, סדנאות לשירה וסדנאות לכתיבת ביקורת ספרות באוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, האוניברסיטה העברית בירושלים, באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל ובמכללת ויצו לאמנות ולעיצוב. השתתף בימי עיון לספרות ובפסטיבלים ישראליים ובינלאומיים, ביניהם פסטיבלים בינלאומיים בירושלים ובברלין ופסטיבלי משוררים במטולה. זכה בפרס ברנשטיין לספרות תשס"א (2001) ופעמיים בפרס ראש הממשלה - תשמ"ז (1986) ותשנ"ח (1997).
חיים אישיים

נשוי ואב לבת ובן.
ספרים > שירה

דיבור, הוצאת הקיבוץ המאוחד-סימן קריאה, 1978.
תקופה בעיר, הוצאת הקיבוץ המאוחד-סימן קריאה, 1985.
סיפור איטי, הוצאת הקיבוץ המאוחד-סימן קריאה, 1994.
היורשים, הוצאת קשב, 1999.
התחייבויות: שירים 2016-1995, הוצאת מוסד ביאליק, 2017.
ספרים > עיון

בית המשפט העליון, אדריכלות, הבניין ותיעוד הבנייה של בניין בית המשפט העליון, שנבנה על ידי האדריכלים רם כרמי ועדה כרמי-מלמד, הוצאת יד הנדיב, 1993 (תורגם לאנגלית).
שבת בבוקר (בשיתוף עם הצלם שמחה שירמן), הוצאת גלריה גורדון, 2001.
ספרים > כתבי עת בעריכתו

סימן קריאה, רבעון מעורב לספרות (גיליון 15), 1982.
פרוזה, הירחון לספרות ולאמנות (גיליון 103–104), 1988.
רחוב, כתב עת לספרות (גיליון 1), 1994.
רחוב, כתב עת לספרות (גיליון 2), 1995.
רחוב, כתב עת לספרות (גיליון 3), 1998.
פרסים

פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים תשמ"ז (1986)
פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים תשנ"ח (1997)
פרס ברנשטיין לספרות תשס"א (2001)
לקריאה נוספת

יוסף שרון, ירושלים, בית החולים הישן למצורעים, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 489–491, הוצאת כרמל, 2017.
יחסי דנמרק–צ'ילה

| יחסי דנמרק–צ'ילה |
| --- | --- |
דנמרק: צ'ילה


דנמרק: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
43,094: 756,102
אוכלוסייה
5,983,727: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
404,199: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
67,550: 16,956
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה נשיאותית

שגרירות צ'ילה בקופנהגן
יחסי דנמרק–צ'ילה מתייחסים ליחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין צ'ילה לדנמרק. היחסים בין המדינות מתוארים כ"ידידותיים" ומצוינים.