stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היגוי יתר
תיקון מצב היגוי יתר

לרוב, תגובתו הראשונית של נהג למצב של היגוי יתר היא עזיבה מהירה של דוושת התאוצה ואף בלימה - לרוב בעוצמה מקסימלית. תיקון זה מחריף את מצב הרכב וגורם להמשך סבסובו. ובלימה מיידית בעוצמה מקסימלית יכולה, על ידי נעילת ארבעת הגלגלים, לגרום לרכב להחליק בקו ישר אל מחוץ לסיבוב (כלומר בקו ישר לכיוון אליו דוחף הכוח הצינטרפוגאלי) ולרדת מהכביש בצד החיצוני של הסיבוב.
בכלי רכב עם הנעה אחורית, מקובל השימוש ב"היגוי נגדי", כלומר, הפנייה מהירה של ההגה מכיוון הפניה המקורי והלאה, לעבר הכיוון אליו מחליק חלקו האחורי של הרכב. כלי הרכב מתאזן כך ומתכוון לעבר המשך כיוון הנסיעה. פעולה זו, בתוספת עזיבת דוושת התאוצה או הבלם הגורמות להחלקה, עשויה לתקן את התופעה. עם זאת, לרוב מקובל להשתמש בדוושת התאוצה בעדינות כדי להשאיר את נטיית משקל הרכב אל חלקו האחורי. אם חלה ההחלקה עקב בלימה או עזיבת דוושת המאיץ, ניתן להשתמש ביותר גז ופחות היגוי. עם חזרת האחיזה בחלקו האחורי של כלי הרכב, חלה "פסיקת זנב" בהחלקה, שאז מפסיק זנב הרכב להחליק הצדה, וברגע זה הנהג מיישר את ההגה שוב, במהירות, לעבר כיוון הנסיעה. הסכנה בהיגוי נגדי מוגזם, או מעבר לנקודת "פסיקת הזנב", בייחוד בשילוב עם תאוצה, היא התחלתה של החלקת היגוי-יתר בכיוון ההפוך ("תופעת המטוטלת"). החלקה זו מסוכנת בהרבה מההחלקה המקורית, ולרוב מתורגמת מיידית ליציאה מהנתיב ולסבסוב הרכב. גם אם מצליח הנהג להשתלט על ההחלקה בשנית, ייתכן "מצב סנפיר", שבו זנב הרכב מיטלטל מצד לצד.
מסיבות אלו, השימוש בהיגוי נגדי בכלי רכב עם הנעה קדמית אינו כה יעיל. עדיין ניתן, בנהיגת כביש, לעזוב את הדוושות ולהשתמש בהגה (היגוי נגדי) בלבד לצורך ההשתלטות, ולתת למערכת המתלים של כלי רכב מודרני לפתור את הבעיה בעצמה. עם זאת, גם במקרה זה, לחיצה עדינה על דוושת התאוצה ושימוש בפחות היגוי מספקים תוצאה טובה יותר. אם הנהג מגיב מספיק מהר, די ביישור קל של ההגה תוך כדי תאוצה חזקה וקצרה, ולאחריה תאוצה קלה או שמירה על המהירות. פעולה זו מעבירה משקל אל הגלגלים האחוריים ומחזירה להם את האחיזה, ובסיבובים איטיים וחדים יותר, יכולה לגרום לפרפור גלגלים רגעי. בעת הפרפור, מאבדים הגלגלים הקדמיים את אחיזת הכביש, בדומה להחלקת הגלגלים האחוריים בהנעה אחורית, והכוח הצנטריפטלי הדוחף אותם מן החוצה מן הסיבוב מוביל לאיזון במקום ההיגוי הנגדי. בסיבובים מתונים יותר, אין צורך בהאצה חזקה אלא בתאוצה קלה ממושכת תוך כדי יישור ההגה.
ראו גם

דריפט
היגאשי-קגאווה

היגאשי-קגאווה (ביפנית: 東かがわ市) היא עיר שנמצאת במחוז קאגווה, יפן.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת כ-512 ק"מ מבירת יפן, טוקיו, וכ-31 ק"מ מבירת המחוז, טקמאצו.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 14 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (3 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 2,155 מילימטרים בשנה. חודש אוגוסט הוא החודש הגשום ביותר (363 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש היבש ביותר (51 מ"מ גשם).
הערות שוליים

↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00933780  VIAF: 255205175   WorldCat (עם VIAF): 255205175 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ביפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הלגה ולאהוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  28 בינואר 1945 זאגרב, המדינה העצמאית של קרואטיה 
 פטירה:  27 בפברואר 2012 (בגיל 67) זאגרב, קרואטיה 
 מדינה:  אוסטריה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, קרואטיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות מירוגוי 
 מקום מגורים:  Jarun, Vrbani 
 מעסיק:  Yugoslav Radio Television, Radio Television of Croatia 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  Ivan Šibl Award (2004)  אות כבוד מוזהב על שירות הרפובליקה האוסטרית (2009) 
 
הלגה ולאהוביץ' (בקרואטית: Helga Vlahović;‏ 28 בינואר 1945 – 27 בפברואר 2012) הייתה עיתונאית, מפיקה ומנחת טלוויזיה קרואטית.
ביוגרפיה

ולאהוביץ' בזגרב לאם אוסטרית ואב הונגרי, ב-1964 החלה לעבוד ברשת הרדיו והטלוויזיה של זאגרב, באותה תקופה היא גם למדה גרמנית, אנגלית ותולדות האומנות באוניברסיטת זאגרב, עקב עבודתה היא עזבה את הלימודים ולא השלימה את התואר.
ב-1966 החלה להגיש מספר תוכניות העוסקות במוזיקה ובידור. ב-1968 לקחה חלק בהנחיית פסטיבל סופוט, פסטיבל מוזיקה פופולרי בפולין וב-1971 השתתפה בהנחיית פסטיבל מוזיקה בסכוונינגן שבהולנד, ב-1972 הנחתה תוכנית בוקר בשם "יום טוב, יוגוסלביה". מ-1984 ועד 1988 ארגנה תוכנית מוזיקה ששודרה בטלוויזיה היוגוסלבית, השווייצרית והגרמנית.
ב-1990 היא נבחרה להנחות את אירוויזיון 1990 בשל ניסיונה בטלוויזיה ושליטתה בשפה האנגלית, קודם לכן הכריזה על תוצאות הניקוד היוגוסלבי בתחרות האירוויזיון ב-1974 ו-1981 וב-1994 ביצעה זאת מטעם קרואטיה.
עם התמוטטותה של יוגוסלביה ותחילת מלחמת העצמאות של קרואטיה הייתה אחראית על תוכנית טלוויזיה מיוחדת המביאה מידע וסיקור אודות המלחמה.
לולאהוביץ' שתי בנות משני בעלים שונים.
הארמייה העשירית (ברית המועצות)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  הצבא האדום הצבא האדום
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1939–1944 (כ־5 שנים)
 מקים היחידה:  סטאבקה
 מלחמות:  פלישת ברית המועצות לפולין, מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
 
הארמייה העשירית (ברוסית: армия ‏я‏-10) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה בפלישת ברית המועצות לפולין ובמלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

היחידה הוקמה באוגוסט 1939 על בסיס היחידות שהיו ממוקמות בבלארוס הסובייטית. היא השתתפה בפלישת ברית המועצות לפולין. לאחר סיום הפלישה, התמקמה הארמייה באזור ביאליסטוק.
ביוני 1941 השתתפה הארמייה העשירית בקרבות מגננה באזור הורדנה. לקראת סוף יולי 1941 השתתפו יחידות הארמייה בקרב ביאליסטוק-מינסק שם הובסו. רק לוחמים מעטים הצליחו לצאת מזרחה ולחבור לכוח העיקרי של הצבא האדום. מפקד הארמייה עם מפקדתו הצליח לצאת מהכיתור ומונעה למפקד ארמייה ה-13.
ב-1 באוקטובר 1941 הוחלט על הקמת הארמייה ה-10 מחדש. תהליך זה לא הסתיים וב-17 באוקטובר הופסק.
ב-1 בנובמבר 1941 שוב הוחלט לחדש את הקמת הארמייה. לאחר סיום ההקמה, הועברה הארמייה מערבה והשתתפה בקרב מוסקבה. בהמשך השתתפה בקרבות מגננה במחוז קלוגה ובשנת 1943 השתתפה בקרבות לשחרור סמולנסק.
ב-23 באפריל 1944 הוחלט על פירוק הארמייה ה-10. מפקדת הארמייה הייתה בסיס למפקדה של החזית הבלארוסית השנייה והיחידות הועברו לארמייה ה-49.
מפקדים

אלכסנדר צ'רניקוב (ספטמבר 1939 - יולי 1940)
קונסטנטין גולובב (מרץ 1941 - 15 באוקטובר 1941)
מיכאיל יפרמוב (1 באוקטובר 1941 - 17 באוקטובר 1941), תהליכי הקמה הופסקו
פיליפ גוליקוב (1 בנובמבר 1941 - 1 בפברואר 1942)
וסילי פופוב (2 בפברואר 1942 - אפריל 1944)
וסילי קריוצ'נקין (אפריל 1944)
הארמייה המיוחדת (האימפריה הרוסית)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה הרוסית, דגל לשימוש פרטי (1914–1917) האימפריה הרוסית
 שיוך:   צבא האימפריה הרוסית
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1916–1918 (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
 
הארמייה המיוחדת (ברוסית: Особая армия) של צבא האימפריה הרוסית הייתה ארמייה רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הארמייה המיוחדת הוקמה בשנת 1916 במהלך מלחמת העולם הראשונה, וכמפקדה הראשון מונה וסילי גורקו. הארמייה קיבלה את השם "המיוחדת", מתוך רצון לא לתת לה את השם "הארמייה ה-13", כיוון שעל פי אמונה רוסית רווחת מספר זה מביא מזל רע. אכן פעלה בצבא הרוסי ארמייה בשם הארמייה ה-13, אולם היא הייתה קצרת ימים ופורקה מהר מאוד. הארמייה נכללה עם הקמתה במסגרת החזית המערבית, ובספטמבר של אותה שנה הועברה אל החזית הדרום מערבית עד נובמבר של אותה שנה עת הוחזרה אל החזית המערבית, וביולי 1917 הוחזרה שוב אל החזית הדרום מערבית ולחמה במתקפת קרנסקי. היא פורקה עם פיזורו של צבא האימפריה הרוסית בתחילת שנת 1918.
מפקדים

גנרל חיל הפרשים וסילי גורקו (14 באוגוסט 1916 - 10 בנובמבר 1916)
גנרל חיל הרגלים פיוטר בלוייב (10 בנובמבר 1916 - 17 בפברואר 1917)
גנרל חיל הפרשים וסילי גורקו (17 בפברואר 1917 - 31 במרץ 1917)
גנרל חיל הרגלים פיוטר בלוייב (31 במרץ 1917 - 9 ביולי 1917)
גנרל חיל הפרשים איוואן אירדיילי (9 ביולי 1917 - 29 באוגוסט 1917)
מיור גנרל וסילי שאריקב (29 באוגוסט 1917 - 14 בספטמבר 1917)
גנרל חיל הרגלים סטפן סטלינטסקי (14 בספטמבר 1917 - 20 בנובמבר 1917)
קולונל אלכסנדר יגורוב (20 בנובמבר 1917)
לוטננט גנרל תאודור ררדרג (21 בנובמבר 1917 - 13 בדצמבר 1917)
לוטננט גנרל אלכס קוזאקביץ' (13 בדצמבר 1917 - 19 בדצמבר 1917)
קולונל ולדימיר יגורוב (19 בדצמבר 1917 - עד הפירוק)
ראו גם

החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
האקסטזה של תרזה הקדושה

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  ג'ובאני לורנצו ברניני 
 תאריך יצירה:  1647 
 טכניקה וחומרים:  שיש 
 ממדים בס"מ
 גובה:  350 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  בארוק 
 מיקום:  Cornaro chapel
 קואורדינטות:  41°54′17″N 12°29′39″E﻿ / ﻿41.904722222222°N 12.494166666667°E﻿ / 41.904722222222; 12.494166666667
 
"האקסטזה של תרזה הקדושה" (באיטלקית: L' Estasi di Santa Teresa d'Avila) הוא כינויה של קבוצת פסלים שיצר הפסל האיטלקי ג'ובאני לורנצו ברניני בין השנים 1647–1652. היצירה נמצאת ב"קפלה קורנרו", בכנסיית סנטה מריה דלה ויטוריה ברומא והיא נחשבת לאחת מיצירות הבארוק הידועות ביותר.
היסטוריה

את היצירה, שהעבודה עליה נמשכה כ-7 שנים, השלים ברניני בעזרת עוזרים אשר יצרו את הפרטים השונים על פי תוכניתו. ברניני עצמו יצר רק את דמותה של הקדושה הנמצאת במרכז היצירה. ברניני יצר את העבודה בזמן כהונתו של האפיפיור אינוקנטיוס העשירי, תקופה שבה הוא השתחרר מפטרונותם של משפחת ברבריני, שבשירותה עבד שנים רבות. הוא נשכר על ידי הקרדינל פדריקו קורנרו (Federico Cornaro), לשם תכנון קברו בקפלה שבכנסייה. עלות בניית הקפלה הייתה כ-12,000 סקודו.
לפני תחילת העבודות הוצגה בקפלה סצנה של פאולוס הקדוש באקסטזה, אולם הקרדינל ביקש להחליף מעמד זה בחיזיון הקשור לקדושה הספרדית ומנהיגת המסדר הכרמליתי תרסה מאווילה (Teresa de Ávila), שהוכרזה כקדושה בשנת 1622.
באוטוביוגרפיה שחיברה, הידועה בשם "חייה של תרזה הקדושה של ישו" (La Vida de la Santa Madre Teresa de Jesús), תיארה תרזה את חוויית "פילוח הלב", שבמהלכה נגלה לה מלאך מחייך שניקב את ליבה בחנית. בחיבורה היא מתארת את תחושותיה בזמן המעמד: "כאב חודר זה הביא עמו עונג כה רב וכה עז, עד כי לא שאלתי אלא שלא יחדל ולא ייפסק... לא היה זה כאב גופני, אלא כאב רוחני, אף שגם לגוף היה בו חלק, ואפילו חלק נכבד."
איקונוגרפיה

תיאור החיזיון בקפלה הוא מורכב ורב-ממדי. במרכז מופיעה תרזה, לובשת בגד העשוי קפלים מרובים, ולצידה מלאך המתואר כנער צעיר עטוי תלתלים, המחזיק חץ עשוי מתכת. שתי דמויות אלו מפוסלות בשיש לבן. פניה של תרזה מביעות שכרון חושים אקסטטי המועצם על ידי תיאור הבגד של תרזה, המבודד אותה מן הסביבה, משקף ומעצים את התיאור החושי שלה. היינריך ולפלין, בתארו את בגדה של תרזה, מוצא כי "המלבוש מעוצב בדרך ששום ניתוח קווי אינו יכול לו. הקו מבצבץ זעיר-שם זעיר-שם, אבל כהרף-עין. אין כאן שום דבר מוצק ונתפש; הכול שרוי בתנועה, מתחלף תמיד". מאחורי הדמויות הרכיב ברניני סדרה של קרני אור עשויות ברונזה מוזהבת. ברניני העצים אפקט זה על ידי חלון שהציב בראש הקפלה, המציף את העבודה באור ממשי, בנוסף על האור האלגורי.
החיזיון של תרזה מוצג במעין בימת תיאטרון. משני עבריו מצויים עמודי שיש ירקרקים, בעלי כותרת בסגנון קורינתי. עמודים אלו נושאים גמלון שבור העמוס בתבליטים ובקישוטים אחרים. משני צידיו של החיזיון עוצבו שני תאי תיאטרון ובהם צופים המתבוננים במחזה האלוהי. הדמויות, בני משפחת קורנרו, מתוארות בתבליט נטורליסטיות בבגדים בני התקופה. ברקע דמויות אלו תכנן ברניני חלל אדריכלי פרספקטיבי, המעניק למתבונן הניצב במרכז היצירה, אשליה של חלל גדול יותר. גם בעיצוב פריטים אחרים השתמש ברניני באשליות שונות שנועדו להרחיב את תחושת החלל בקפלה.
התכנון של ברניני הקיף כל פרט ופרט בקפלה וכלל, מלבד הדמויות המפוסלות, גם את העיצוב האדריכלי של הקפלה (העמודים וכדומה), עיטור הקירות בשיש ובציורי קיר המחקים סוגי שיש נוספים בטכניקה של סקו (ציור על גבי טיח יבש), עיצוב פריטי אמנות שימושית לקפלה ועוד. עיצוב כוללני כזה יכול היה להיחשב כיום בגדר "מיצב".
גלריה

מודל טרקוטה (1647-1644), ארמיטאז'
בני משפחת קורנרו באחד מתאי התיאטרון בקפלה
הערות שוליים

↑  התרגום מתוך: פיפר, דייוויד (עורך), אנציקלופדיה לאמנות הציור והפיסול, כתר, ירושלים, 1984, כרך ב', עמ' 190.
↑  ולפלין, היינריך, מושגי יסוד בתולדות האמנות, מוסד ביאליק, ירושלים, 2003, עמ' 109.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7703540-9  VIAF: 192437715   WorldCat (עם VIAF): 192437715
הארמייה העשירית (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הארמייה העשירית
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:  הצבא האמריקני הצבא האמריקני
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  20 ביוני 1944 – 15 באוקטובר 1945 (שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  4 דיוויזיות רגלים ושלוש דיוויזיות נחתים
 פיקוד
 מפקדים:  לוטננט גנרל סיימון בוליבר באקנר מייג'ור גנרל רוי גייגר גנרל ג'וזף סטילוול
הארמייה העשירית של ארצות הברית הייתה עוצבה של צבא ארצות הברית, שלחמה בזירת האוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הארמייה הוקמה ב-20 ביוני 1944 בטקסס שבארצות הברית. הפעולה הקרבית היחידה שבה השתתפה הייתה המערכה לכיבוש האי אוקינאווה, שהחלה ב-1 באפריל 1945 ונסתיימה ב-2 ביולי באותה שנה. במהלכה עמדו תחת פיקוד הארמייה שני קורפוסים – הקורפוס ה-24 (ארבע דיוויזיות רגלים) והקורפוס האמפיבי ה-3 (שלוש דיוויזיות של חיל הנחתים).
במערכה באוקינאווה היו לארמייה 7,600 הרוגים וכ-31,800 פצועים. בין ההרוגים היה גם מפקדה של הארמייה, לוטננט גנרל סיימון בוליבר באקנר. הוא נהרג בהפגזה ארטילרית יפנית ב-18 ביוני 1945. כממלא מקומו מונה מייג'ור גנרל רוי גייגר מחיל הנחתים, וב-23 ביוני מונה גנרל ג'וזף סטילוול למפקד הארמייה.
הארמייה יועדה ליטול חלק במבצע קורונט - השלב השני של מבצע נפילה, המבצע המתוכנן לפלישה ליפן עצמה, אך כניעת יפן באוגוסט 1945 ביטלה את הצורך בפלישה זו. כוחות מן הארמייה נחתו בקוריאה ב-8 בספטמבר 1945, קיבלו את כניעת הכוחות היפניים בשטח שהיה לאחר מכן לקוריאה הדרומית והיוו את הבסיס לממשל הצבאי האמריקני שם.
לאחר סיום המלחמה נגד יפן, ב-15 באוקטובר 1945, הושבתה הארמייה.
לקריאה נוספת

ג'ון טולנד, השמש העולה: שקיעתה ונפילתה של הקיסרות היפנית, 1936-1945, תל אביב: משרד הביטחון, 1985.
Roy Appleman, Okinawa: The Last Battle, United States Army in World War II, Washington: Government Printing Office, 1948.
הערות שוליים

↑  פיטר יאנג, מלחמת העולם 1939-1945, תל אביב: מערכות, 1969, עמ' 393.
↑  בנוסף היו לצי האמריקני במהלך מערכה זו 4,900 הרוגים ו-4,800 פצועים, מרביתם עקב התקפות טייסי קמיקזה (יאנג, עמ' 393).
| הארמיות האמריקניות במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| הזירה האירופית | הארמייה הראשונה • הארמייה השלישית • הארמייה החמישית • הארמייה השביעית • הארמייה התשיעית • הארמייה החמש-עשרה |  |
| זירת האוקיינוס השקט | הארמייה השישית • הארמייה השמינית • הארמייה העשירית |  |
הגרלת הגרין קארד

גרין קארד
הגרלת הגרין קארד (The Diversity Immigrant Visa Program) היא הגרלה של 50,000 ויזות (גרין קארד) אותה עורכת ממשלת ארצות הברית בכל שנה באמצעות הגרלה ממוחשבת הנערכת על פי חוק של הקונגרס.
מקבלי הוויזה מקבלים מעמד של תושב קבע (Permanent Resident) ורשאים להגר עם בני משפחתם לארצות הברית לאחר שהשלימו תהליך קונסולארי אותו עובר כל מגיש בקשת לאשרת שהייה. תושבות הקבע מקנה זכויות רבות כולל האפשרות להגיש בקשה לאזרחות אך שונה מאזרחות בכמה זכויות חוקתיות.
החוק

במסגרת ה- Immigration Act of 1990 שהוא חוק הגירה רחב שעבר בקונגרס האמריקאי בסוף שנות השמונים הקצה הממשל 55,000 ויזות שיוגרלו למשתתפים מכל העולם.
במסגרת חוק שחוקק בקונגרס בנובמבר 1997 צומצמה כמות הויזות האפקטיבית של ההגרלה ב-5,000 והיא עומדת מאז על 50,000. החוק, Nicaraguan Adjustment and Central American Relief Act ‏(NACARA), מייעד את הכמות שצומצמה לטובת אזרחי ניקרגואה ללא הגרלה.
המניע לחוק

מערכת ההגירה האמריקאית עברה תהפוכות משמעותיות בשנות קיומה, החל מהגירה חופשית שהיוותה את הבסיס להקמתן של המדינות ואיחודן לאחר מכן, ועד למדיניות קשוחה בהרבה הקיימת היום ואשר הושפעה רבות מהדמוגרפיה המשתנה, מהכלכלה האמריקאית ומאיומי הטרור הגלובליים.
לצד הקשחת המדיניות עם השנים זיהו האמריקאים בסוף שנות השמונים של המאה הקודמת עיוות דמוגרפי הנובע משיטת ההקצאות הכללית הקובעת מספר מרבי של ויזות שיוקצו למהגרים על פי קטגוריות שונות: משפחה, עבודה, לימודים וכדומה. שיטה זו מקבעת את מדינות ההגירה הגדולות (מדינות בעלות מספר אזרחים גדול ומספר תושבים ואזרחים אמריקאים שמוצאם באותה מדינה) כצרכני ההקצאות ולא מאפשרת למדינות הגירה קטנות ליהנות ממדיניות ההגירה הליבראלית של ארצות הברית.
כדי להתגבר על העיוות ולתת הזדמנות שווה לתושבי כל העולם החליטו האמריקאים להנהיג את הגרלת הגרין קארד שבסיסה הוא השתתפות למדינות הגירה קטנות בלבד. מתוך כך נולד הכלל שעוגן בחוק הגורס שמדינות מהן הגיעו לארצות הברית למעלה מ-50,000 מהגרים בחמש שנים שקדמו לשנת ההגרלה לא יוכלו להשתתף בהגרלה.
שם ושנה

שם התוכנית השנתית של הגרלת הגרין קארד נגזר מהשנה בה יוקצו בפועל הוויזות לזוכים. מכיוון שיש פער זמן משמעותי בין תקופת פרסום התוכנית ותקופת ההגשה לבין מועד קבלת הויזות (הזמן מיועד לתהליך הקונסולארי אותו חייבים לעבור הזוכים) נוצר לעיתים בלבול.
תוכניות הגרלת הגרין קארד מסומנות באותיות DV ולאחריהן שנת ההקצאה. לדוגמה, בתוכנית DV2013 יוקצו וויזות בשנת 2013. התוכנית עצמה תחל שנתיים קודם, בשנת 2011, בה יפורסמו תנאי ופרטי התוכנית ובה תתרחש תקופת ההגשה.
המעבר לאינטרנט

תוכנית DV2004 שנערכה בשנת 2002 הייתה האחרונה בה בוצעה הגשת נתוני המשתתפים באמצעות הדואר על גבי נייר. ההגשה בוצעה בהתאם להנחיות הכתובות מבלי שהיה טופס מסוים בו היה המשתתף אמור למלא את פרטיו. כתוצאה מכך, נגרם בלבול רב בקרב המעוניינים להשתתף בהגרלה, ונפסלו מיליוני טפסים בכל שנה.
החל מתוכנית DV2005 שנערכה בשנת 2003 עבר הממשל להשתמש באתר אינטרנט לצורך הגשת האפליקציות. האתר נפתח לתקופה של חודשיים בשנה בהתאם למועדים המתפרסמים מספר חודשים לפני כן.
מדינות משתתפות

בכל שנה מתפרסם עדכון לרשימת המדינות המשתתפות בהגרלה של אותה שנה. בדרך כלל הרשימה מתעדכנת בהוספה של מדינה או יותר לרשימת המדינות האסורות להשתתף וזאת על פי הכלל שנקבע בחוק הקובע שלא ישתתפו בהגרלה מדינות שתושביהן קיבלו יותר מ-50,000 ויזות גרין קארד בחמש שנים שקדמו להגרלה.
באופן מסורתי לא משתתפות בהגרלה מדינות גדולות כגון סין, הודו, מקסיקו, קנדה ואנגליה וכן מדינות קטנות יותר מהן יש הגירה רבה לארצות הברית כגון הפיליפינים. בשנים האחרונות התווספו מדינות מהן גדלה ההגירה החוקית לארצות הברית מעבר לסף שנקבע כגון פולין, רוסיה וברזיל.
מצב חוקתי

מאז פרסום החוק המאפשר את ההגרלה נערך שינוי אחד ובו קוצצה מכסת הוויזות מ-55,000 ל-50,000 (5,000 לטובת ניקרגואה במסגרת חוק שחוקק בשנת 1997). מעבר לכך לא בוצע בחוק כל שינוי והוא בתוקף מאז ועד היום.
נכון לעכשיו אין בתוכניות הממשל האמריקני לערוך שינויים חוקתיים הנוגעים להגרלת הגרין קארד ואין הצעות חוק הקוראות לכך. הרוב הדמוקראטי בסנאט ובבית הנבחרים דוגל במדיניות הגירה ליבראלית והזדמנות שווה לכל אדם להגשים את החלום האמריקני.
במשך השנים היו ניסיונות של גורמים בבית הנבחרים ובסנאט לבטל את ההגרלה או לערוך בה שינויים. ניסיונות אלה לא צלחו ואין כיום כל פעילות חקיקה הקוראת לבטל או לבצע שינוי בהגרלה.
ניסיונות הביטול נבעו מרצונם של נבחרי ציבור לצמצם את ההגירה החוקית והבלתי חוקית לארצות הברית, כאשר טיעוני הביטול התבססו על פרצות שהיו בעבר כשהגשת האפליקציות נעשתה באופן ידני. כמו כן טענו חברי קונגרס ואחרים שההגרלה מאפשרת לטרוריסטים לחדור לארצות הברית. טענה זו חוזקה כשמחבל ממוצא מצרי שנכנס לארצות הברית תוך זכייה בהגרלה ביצע את הפיגוע בנמל התעופה של לוס אנג'לס. הטענות נשמעו היטב לאחר פיגועי 11 בספטמבר וקיבלו גושפנקא במסדרונות בית הנבחרים והסנאט שנשלטו על ידי הרוב הרפובליקני.
ניסיונות הביטול ככל שהיו נשארו במסגרת בית הנבחרים בהצעות חוק שהתגלגלו משנה לשנה מבלי שהן מובאות להצבעה ולתהליך מקביל בסנאט (כל הצעת חוק בקונגרס צריכה לעבור מסלול מקביל בבית הנבחרים ובסנאט ורק לאחר שאושרה בשניהם היא תעבור לוועדה משותפת לשני הבתים ואם עברה את הוועדה לאישור הנשיא).
אזהרות הממשל

גורמי ממשל אמריקאים פרסמו אזהרות הנוגעות לאתרים המתחזים לאתרי הממשל ומציעים השתתפות בהגרלה תמורת תשלום. בעבר הוגשה תביעה נגד מפעילי אתר קיקיוני שעסק ברישום להגרלת הגרין קארד, התחזה לאתר של הממשל וגבה כספים מלקוחות ממדינות שממילא לא יכלו להשתתף בהגרלה. האתר נסגר ומפעיליו נעצרו.
ראו גם

גרין קארד
ויזה לארצות הברית
הגירה לארצות הברית
הערות שוליים

הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
הלגה גיטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בדצמבר 1942 (בת 81) קניגסברג, גרמניה הנאצית
 מדינה:  לוקסמבורג לוקסמבורג
 תקופת הפעילות:  מ-1965
 עיסוק:  אשת רדיו וטלוויזיה
 
הלגה גיטון (בגרמנית: Helga Guitton; נולדה ב-18 בדצמבר 1942) היא מנחת טלוויזיה גרמנייה.
ביוגרפיה

גיטון נולדה בקניגסברג שבפרוסיה המזרחית.
היא למדה תקופה משחק, ריקוד ומספר שפות וב-1964 החלה לעבוד ב-RTL, רשת השידור של לוקסמבורג, שם שימשה כמגישת טלוויזיה וכשדרנית רדיו,
היא נבחרה להנחות את אירוויזיון 1973 שנערך בתיאטרון הגדול של לוקסמבורג.
מ-1979 ועד 1988 הנחתה את תוכנית המוזיקה "Liedercircus" בה זמרים ואומנים רבים הציגו את שיריהם.
היא גם הגישה תקופה את התוכנית "Viva – die Lust, zu leben" הכללה בתוכה ראיונות עם ידוענים וחידונים.
ב-1994 עזבה את תחום הטלוויזיה ואחרי כן היא עבדה כמאמנת אישית.
היא מתגוררת בלוקסמבורג וב-1986 זכתה לאות כבוד (Order of Merit of the Grand Duchy of Luxembourg) ביחד עם שני עמיתיה לעבודה מטעם הדוכסות.
היא הייתה נשואה לפובליציסט הצרפתי רנה גיטון ובנה משמש ג'ושי משמש כיום כמוציא לאור וסוכן ספרות בפריז.
הערות שוליים

↑  Munchkin, Eurovision Song Contest Presenters: 1973: Helga Guitton, Eurovision Song Contest Presenters, ‏2011-08-31
↑  Joschi Guitton - Sabine Wespieser Éditeur / Professional directory / Resources / International French Book portal - Francelivre.org, www.francelivre.org (באנגלית) (ארכיון)
הארמייה העשירית (האימפריה האוסטרו-הונגרית)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 שיוך:   הצבא האוסטרו-הונגרי
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1916–1918 (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
 
הארמייה העשירית של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הארמייה העשירית הוקמה בפברואר 1916, ולמפקדה מונה פרנץ רוהר פון דנטה. הארמייה נפרסה בחזית האיטלקית, והשתתפה בקרב קפורטו, בקרב הנהר פיאווה ובקרב ויטוריו ונטו, ופורקה בסיום המלחמה.
מפקדים

פרנץ רוהר פון דנטה (פברואר 1916 – 18 ביוני 1916)
קרל סקוטי (18 ביולי 1916 – אפריל 1917)
אלכסנדר פון קרובטין (אפריל 1917 – 3 בנובמבר 1918)
ראו גם

החזית האיטלקית במלחמת העולם הראשונה
| האימפריה האוסטרו-הונגרית ארמיות הצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה  |
| --- | --- | --- |
| ארמיות | הארמייה הראשונה • הארמייה השנייה • הארמייה השלישית • הארמייה הרביעית • הארמייה החמישית • הארמייה השישית • הארמייה השביעית • הארמייה העשירית • הארמייה ה-11 • הארמייה ה-12 • ארמיית המזרח |  |
| ראו גם | קבוצת ארמיות דרום טירול • קבוצת ארמיות הארכידוכס קרל • קבוצת ארמיות פון בהם-ארמולי • הצי האוסטרו-הונגרי • חיל האוויר האוסטרו-הונגרי |  |
הלגיון השישי פראטה

| --- | --- |
כתובת של הלגיון השישי פארטה שנמצאה בתל שלם ליד טירת צבי
כתובת של הלגיון השישי פארטה שנמצאה בתל שלם ליד טירת צבי
 פרטים
 מדינה:  רומא העתיקה רומא העתיקה
כתובת בנייה של הלגיון השישי פארטה מאמת המים הגבוהה בקיסריה. הכתובת נמצאה 20 מטר מהכניסה לבית חנניה, ומתוארכת לתקופת הקיסר אדריאנוס (שנת 130 לספירה), כיום הכתובת נמצאת במוזיאון רוקפלר
כתובת של הלגיון השישי פראטה שנמצאה בבית גוברין, מוזיאון הכט חיפה
הלגיון השישי פראטה (בלטינית: Legio VI Ferrata) היה לגיון רומאי שהתקיים למן שלהי הרפובליקה עד המאה השלישית. הלגיון ישב בארץ ישראל מאז תחילת המאה השנייה ועד למאה השלישית לספירה, המחנה הראשי שלו היה בלגיו (ליד צומת מגידו), מחנות נוספים היו פרוסים ברחבי פרובינקיית יהודה.
ב-2024 פורסם על חשיפת מחנה ענק של הלגיון, באזור מגידו של ימינו. מחנה הקבע אכלס כ-5000 חיילים, אורכו של המחנה היה כ-550 מ' ורוחבו כ-350 מ'. זהו המחנה הצבאי היחיד בארץ ישראל, בקנה המידה ובהיקף הזה, אשר מיקומו ידוע ונחשף לעת עתה.