stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב פלטסבורג
הרקע > הפלישה

ב-31 באוגוסט, פרבוסט יצא לדרכו דרומה. הכוחות האמריקאים, בפיקוד מייג'ור וול ומייג'ור אפלינג, ניהלו קרב עיכוב מול הבריטים בעודם שורפים גשרים ומציבים מחסומים.
ב-6 בספטמבר, הבריטים הגיעו לפלטסבורג, אך פרבוסט התעכב ולא תקף מיד. במקום זאת, הוא הקים סוללות ארטילריה, אך האמריקאים תקפו והשמידו חלק מהן באמצעות פשיטות נועזות. בינתיים, הבריטים איתרו מעבר רדוד בנהר הסאראנאק, ממנו תכננו לאגף את המגינים האמריקאים.
פרבוסט תכנן מתקפה משולבת: הכוחות הימיים בפיקוד דאוני יתקפו את הספינות האמריקאיות במפרץ פלטסבורג, בעוד הבריגדות של בריסביין ורובינסון יפתחו במתקפות הסחה ואיגוף על הקווים האמריקאיים.
אך ההתפתחויות בקרב הימי וביבשה שיבשו את תוכניתו.
הקרב הימי > הרקע לקרב

מקדונו שלח כמה מספינות התותחים שלו כדי להטריד את התקדמותו של פרבוסט, אך הוא ידע שהצי שלו נחות מבחינת כוח האש, במיוחד בתותחים ארוכי טווח. לכן הוא נסוג למפרץ פלטסבורג, שם הבריטים ייאלצו להילחם מטווח קצר, שבו שתי השייטות – האמריקאית והבריטית – יהיו שוות בערך במספרן ובכוח האש של הקרונדות קצרות הטווח. הוא ניצל את הזמן עד להגעתו של דאוני כדי לאמן את המלחים שלו ולהכין את הספינות לקרב צמוד. הספינות עוגנו בשורה מצפון לדרום, בסדר הבא: איגל, סרטוגה, טיקונדרוגה ופרבל. לכל הספינות היו עוגנים בחרטום ובירכתיים, עם חבלים מיוחדים ("ספרינגים") המחוברים לכבלי העוגן כדי לאפשר לספינות להסתובב בזווית רחבה. בנוסף, מקדונו פרש עוגני משנה נוספים מצדדיה של ספינת הדגל שלו, הסרטוגה, שאיפשרו לו לסובב את הספינה סיבוב מלא. עשר ספינות התותחים האמריקאיות עוגנו בין הרווחים שנוצרו בין הספינות הגדולות.
למרות שהסלופים וספינות התותחים הבריטיים בפיקודו של המפקד פרינג כבר היו בימת ועגנו ליד שאזי(אנ'), ואף הקימו סוללה באי לה מוט(אנ') שבוורמונט, לקח יומיים לגרור את הפריגטה קונפיאנס במעלה נהר הסורל(אנ') מאי-או-נואה(אנ'), כנגד הרוח והזרם. דאוני הצטרף לשייטת לבסוף ב-9 בספטמבר. הנגרים ואנשי החבל עדיין עבדו על הפריגטה, והצוות הבלתי שלם חובר בכוח מהרגימנט ה-39. לזעמו של פרבוסט, דאוני לא הצליח לתקוף ב-10 בספטמבר בגלל רוחות לא נוחות. במהלך הלילה, הרוח השתנתה לכיוון צפון-מזרח, מה שהפך את ההתקפה לאפשרית.
השייטת הבריטית הפליגה בשעות המוקדמות של 11 בספטמבר והכריזה על נוכחותה בפני צבאו של פרבוסט על ידי "ניקוי קנים" – ירי התותחים ללא פגזים כדי להסיר חלודה והצטברויות מהקנים. זמן קצר לאחר עלות השחר, דאוני ערך סיור על מערך האמריקאים מסירת משוטים, לפני שנתן פקודה לשייטת הבריטית לתקוף. בפנייתו לצוות אמר שהצבא הבריטי יסתער על פלטסבורג ברגע שהספינות ייכנסו לקרב, "ושלא נפגר מאחור".
הקרב הימי > הרקע לקרב > הקרב

בסביבות השעה 9 בבוקר, השייטת הבריטית הקיפה את קמברלנד האד(אנ') כשהיא מפליגה ברוח קדמית ובקו חזיתי. הספינות הגדולות בצפון היו בסדר הבא: צ'אב, לינט, קונפיאנס ופינץ', כאשר ספינות התותחים מוקמו דרומית להן. היה זה יום סתיו נאה, אך הרוח הייתה חלשה והשתנתה תכופות, ודאוני לא הצליח למקם את הקונפיאנס בנקודה שאליה כיוון – מעבר לקו החזית של מקדונו. כשהקונפיאנס ספגה נזק הולך וגובר מהספינות האמריקאיות, דאוני נאלץ להטיל עוגן במרחק של כ-300 עד 500 יארדים מספינת הדגל של מקדונו, הסרטוגה. דאוני כיוון בקפידה, סידר את הכול, ואז ירה מטח צד שהרג או פצע חמישית מצוות הסרטוגה. מקדונו היה המום לרגע, אך התאושש במהירות. דקות לאחר מכן, דאוני נהרג, כאשר פגז מהסרטוגה העיף תותח ממקומו וריסק אותו.
בקו הבריטי, הסלופ צ'אב ספג נזק כבד ונסחף אל תוך הקו האמריקאי, שם מפקדו נכנע. הבריג לינט, בפיקודו של פרינג, הגיע לראש הקו האמריקאי ופתח באש מכיוון אלכסוני על האיגל. בקצה האחורי של הקו, הסלופ פינץ' לא הצליח להגיע למקומו ולהטיל עוגן, ולמרות שהוא כמעט לא נפגע, הוא נסח, ועלה על שרטון באי קרב(אנ') ונכנע תחת אש בגלל תותח ה-6 ליטראות שהופעל על ידי פצועים מבית החולים של מקומב.
מחצית מספינות התותחים הבריטיות התמודדו בקרב עז באגף הזה של הקו, וירי האויב אילץ את הפרבל, הספינה האמריקאית החלשה ביותר, לחתוך את חבלי העוגן ולצאת מהקרב. הטיקונדרוגה הצליחה להדוף אותן, למרות שהייתה עסוקה מדי מכדי לתמוך בספינת הדגל של מקדונו. שאר ספינות התותחים הבריטיות, כך נראה, נמנעו מלהיכנס לקרב, ומפקדן נטש אותן מאוחר יותר.
לאחר כשעה, איבדה האיגל את אחד מחבלי העוגן שלה, מה שמנע ממנה להשיב אש על הירי האכזרי של הלינט. מפקדה חתך את כבל העוגן השני, ואיפשר לספינה להיסחף אל אחורי הקו, שם הטילה עוגן מחדש מאחורי הסרטוגה והחלה לירות על הקונפיאנס, אך בכך איפשרה ללינט להמשיך לירות על הסרטוגה. שתי ספינות הדגל נלחמו עד שהגיעו למבוי סתום. לאחר שדאוני וקצינים נוספים נהרגו או נפצעו, האש של הקונפיאנס הלכה ונחלשה, אך על סיפון הסרטוגה, כמעט כל התותחים בצד הימני יצאו מכלל פעולה.
מקדונו פקד לחתוך את עוגן החרטום ולמשוך את עוגני הנגידה שהכין מראש, מה שסובב את הסרטוגה ואיפשר לה להביא את סוללת התותחים בצד השמאלי, שנותרה ללא פגע, לפעולה. הקונפיאנס לא יכלה להשיב אש. הקצין הבריטי הבכיר שנותר, ג'יימס רוברטסון, ניסה למשוך בעוגן שלו כדי לבצע תמרון דומה, אך הצליח רק להפנות את ירכתיה של הספינה, הפגיעה, לעבר האש האמריקאית. חסרת אונים, הקונפיאנס נכנעה. מקדונו סובב את ספינתו פעם נוספת והביא את סוללת התותחים שלו לירי על הלינט. כשפרינג שלח סירה לקונפיאנס, הוא גילה שדאוני מת והספינה הניפה דגל כניעה. גם הלינט נכנעה, לאחר שספגה נזק שהעמיד אותה על סף שקיעה. ספינות התותחים הבריטיות נסוגו ללא הפרעה.
הקצינים הבריטיים שנותרו בחיים עלו על סיפון הסרטוגה כדי להגיש את חרבותיהם (לאות כניעה) למקדונו. כשמקדונו ראה אותם, הוא השיב: "רבותיי, החזירו את חרבותיכם לנדנים, אתם ראויים להן". מאוחר יותר, מפקד הלינט, פרינג, ושאר הקצינים הבריטיים העידו כי מקדונו גילה התחשבות רבה בפצועים ובשבויים הבריטיים.
מרבית החיילים הבריטים שנהרגו, למעט הקצינים, נקברו בקבר אחים לא מסומן על האי קרב (Crab Island), אתר בית החולים הצבאי באותו הקרב, שם הם נותרו עד היום.
הקרב הימי > הרקע לקרב > תוצאות הקרב הימי

מקדונו זכה לשבחים רבים על ניצחונו, והבריטים ספגו השפלה קשה. האמריקאים התנהגו בכבוד לשבויים הבריטיים וטיפלו בפצועים, בעוד הרוגי הקרב נקברו בקבר אחים באי הסמוך, האי קרב.
הקרב היבשתי

למרות שההתקפה של פרבוסט הייתה אמורה להתרחש במקביל לקרב הימי, היא התעכבה מאוד. פקודות ההתקדמות ניתנו רק בשעה 10:00 בבוקר, שעה לאחר שהקרב בימה כבר החל. חילופי האש בין הסוללות האמריקאיות לבריטיות החלו, אך האמריקאים השיגו יתרון קל. מתקפת ההטעיה של בריסביין על הגשרים נהדפה בקלות.
כששליח דיווח לפרבוסט על תבוסת השייטת הבריטית בקרב הימי, הוא הבין שבלי הצי שיספק לו גיבוי ותמיכה, כיבוש פלטסבורג לא יהיה אפשרי. פרבוסט הסיק שאין לו ברירה אלא לסגת, והורה לעצור את ההתקפה. חצוצרות הקריאה לנסיגה נשמעו לאורך הקווים הבריטיים.
הבריגדה של רובינסון הופנתה בטעות על ידי קצינים בריטים ופספסה את המעבר שתוכנן. לאחר שתיקנו את המסלול, הבריגדה, בראשות שמונה פלוגות חיל רגלים קל, הצליחה להדוף את המגינים ולחצות את המעבר. בדיוק אז הגיעו פקודותיו של פרבוסט לבטל את ההתקפה. פלוגת החיל הקל של הרגימנט ה-76 הבריטי נותרה מבודדת לאחר שנקלעה לקרב עם המליציות האמריקאיות, והייתה מוקפת במספרים עצומים. מפקד הפלוגה, קפטן ג'ון פרצ'ס, נהרג בעודו מניף דגל כניעה (בעזרת אפודו הלבן). שלושה קצינים ו-31 חיילים מהרגימנט נלקחו בשבי, בנוסף לארבעה הרוגים ופצועים.
מייג'ור גנרל בריסביין מחה על פקודת הנסיגה אך נאלץ לציית. הכוחות הבריטים נסוגו לקנדה לאחר רדת החשכה. למרות הוראות להשמיד תחמושת ואספקה, כמויות גדולות נותרו מאחור. במהלך הנסיגה החלו עריקות רבות, כאשר לפחות 234 חיילים ערקו. רובם לא היו ותיקי מלחמת חצי האי אלא חיילים מהרגימנט דה מיירון (שכלל בני לאומים שונים), מהרגימנט ה-2/8, שסבל ממחלות בקמפיין וולכרן, ומהרגימנט ה-1/27, שראה פעולה כושלת במצור על טרגונה.
אבדות הצדדים:
האבדות הבריטיות בקרב היבשתי בין 6 ל-11 בספטמבר היו 37 הרוגים, 150 פצועים ו-57 נעדרים. מקומב דיווח על 37 הרוגים, 62 פצועים ו-20 נעדרים מקרב חייליו הסדירים. עם זאת, האבדות בקרב המיליציות והמתנדבים האמריקאים לא נרשמו במלואן, אך מקומב ציין במכתב לאביו כי האבדות האמריקאיות הסתכמו בכ-115 הרוגים ו-130 פצועים.
תוצאות

ניצחונו של מקדונו בקרב הימי בלם את ההתקדמות הבריטית לחלוטין. יתרה מכך, פרבוסט הצליח לעשות מה שהממשל האמריקאי לא הצליח לאורך כל המלחמה – להכניס את מדינת ורמונט למלחמה.
למרות ניצחונם בבלאדנסבורג ושריפת וושינגטון(אנ'), כישלונם של הבריטים בפלטסבורג וההדיפה בבולטימור מנעו מהם להשיג יתרונות כלשהם במהלך משא ומתן השלום. האמריקאים דרשו בלעדיות על ימת שמפליין וסירבו לתביעות בריטיות בעניין הימות הגדולות. ההפסד בפלטסבורג גם סיכל שאיפות בריטיות להקמת מדינת חיץ פרו-בריטית במערב התיכון או "אירלנד החדשה" במחוז מיין.
כישלונו של פרבוסט, יחד עם תלונות נוספות על תפקודו, הביאו להדחתו מהפיקוד בקנדה. קציני הצי הבריטי, לעומת זאת, טוהרו מכל אשמה בבית דין צבאי והטילו את האשמה על פרבוסט. פרבוסט ביקש משפט צבאי לנקות את שמו, אך נפטר ב-1816 לפני שניתן היה לקיימו.
הוקרה ומורשת

אלכסנדר מקומב הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ומונה ב-1828 למפקד צבא ארצות הברית.
תומאס מקדונו הועלה לדרגת קפטן וזכה לכינוי "גיבור ימת שמפליין".
הקונגרס העניק ארבעה מדליות זהב מיוחדות למקדונו, רוברט הנלי, סטיבן קסין ומקומב.
שבעה גדודים פעילים בצבא ארצות הברית כיום מנציחים את מורשת היחידות שנלחמו בקרב.
הערות שוליים

1 2  Naval Forces
↑  Graves (2015), p. 4.
↑  Britain and the Americas: Culture, Politics, and History, p. 526.
↑  Hitsman, p. 263.
↑  Borneman p. 212.
↑  Hitsman, p. 270.
↑  The Battle of Lake Champlain, 11 September 1814, public1.nhhcaws.local (באנגלית אמריקאית)
↑  Hitsman, p. 290.
↑  Hitsman, p. 255.
↑  Elting, p. 256.
↑  Elting, p. 257.
↑  Freemasons Grand Lodge of Vermont, Records of the Grand Lodge of Free and Accepted Masons of the State of Vermont: From 1794 to 1846 Inclusive, Free Press Association, 1879. (באנגלית)
↑  Forester, p. 186.
↑  Hitsman, p. 252.
↑  Borneman p. 202.
↑  Hitsman, p. 257.
↑  Hitsman, p. 259.
↑  Forester, p. 192.
↑  Hitsman, p. 260.
↑  Elting, p. 260.
↑  Hitsman, p. 260.
↑  Roosevelt, p. 217.
↑  Forester, p. 193.
↑  Forgotten War – 1812: United States of America
↑  Theodore Roosevelt, The Naval War Of 1812, Echo Library, 2007-11. (באנגלית)
↑  Champlain 2000: Crab Island History, web.archive.org, ‏2009-07-14
↑  Crab Island - Editorials News Story - WPTZ Plattsburgh, web.archive.org, ‏2012-02-17
↑  Quoted in Hagan, p. 88.
↑  Elting, p. 261.
↑  Brereton, JM; Savory, ACS (1993). The History of the Duke of Wellington's (West Riding) Regiment 1702–1992. Halifax. pp. 134–135. ISBN 0-9521552-0-6.
↑  Graves (2015), pp. 8, 9.
↑  Quimby, p. 626.
↑  Quimby, p. 626.
↑  Herkalo, p. 182.
↑  Searching For the Forgotten War –1812: United States of America By Patrick Richard Carstens
↑  https://www.flickr.com/photos/8839607%40N02/2573801199 https://coins.ha.com/itm/u.s.-mint-medals/major-general-alexander-macomb-medal-julian-mi-16-ms62-uncertified/a/1100-28150.s https://en.wikipedia.org/wiki/List_of_Congressional_Gold_Medal_recipients https://www.gutenberg.org/ebooks/21880
↑  John Howard Brown, The Cyclopaedia of American Biography: Comprising the Men and Women of the United States Who Have Been Identified With the Growth of the Nation, Kessinger Publishing, 2006-05. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555838405171  LCCN: sh85103333  NKC: ph1169669 
הגנרל מקומב צופה בקרב הימי
הקרב היבשתי
ג'ון ווד (שחקן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 ביולי 1930 דרבישייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  6 באוגוסט 2011 (בגיל 81) גלוסטרשייר, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  John Norris Wood 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  ג'יזס קולג'  בית הספר בדפורד 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (1976)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון ווד, CBE (באנגלית: John Wood;‏ 5 ביולי 1930 – 6 באוגוסט 2011) היה שחקן אנגלי שנודע מהופעותיו בתפקידים שייקספיריים ועבודתו עם טום סטופארד.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1957 התחתן ווד עם ג'יליאן ניסון ונולד להם בן אחד, סבסטיאן. בני הזוג התגרשו, וב-1977 התחתן עם סילביה ווהן, לה היה נשוי עד מותו ב-2011. לווד ולסילביה היו שלושה ילדים.
ב-2007 הוענק לו תואר מפקד מסדר האימפריה הבריטית (CBE).
ג'ון ווד נפטר מסרטן המוח ב-6 באוגוסט 2011.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1953 | סלומה | Salome | רקדן במחול חרבות | ללא קרדיט |
| 1959 |  | Idol on Parade | ג'רמי | ללא קרדיט |
| 1960 |  | Two-Way Stretch | קפטן |  |
| 1960 |  | Let's Get Married |  |  |
| 1960 |  | The Challenge | מפקח בית ספר |  |
| 1961 |  | The Rebel | משורר |  |
| 1961 |  | Wings of Death | צלם |  |
| 1961 |  | Invasion Quartet | קצין תורן |  |
| 1962 | הדוור השלומיאל | Postman's Knock | השוטר וודס |  |
| 1962 |  | Live Now, Pay Later | כומר |  |
| 1963 |  | Just for Fun | עובד מדינה |  |
| 1963 | השדכן והיורשת | Love Is a Ball | ג'וליאן סומס |  |
| 1963 |  | The Mouse on the Moon | Countryman |  |
| 1963 |  | That Kind of Girl | רופא |  |
| 1965 | ליידי ל' | Lady L | צלם | ללא קרדיט |
| 1967 |  | Just like a Woman |  |  |
| 1970 |  | The Engagement | פנסילר |  |
| 1970 |  | One More Time | פיג |  |
| 1970 |  | Which Way to the Front? | פינקל |  |
| 1971 | ניקולאס ואלכסנדרה | Nicholas and Alexandra | קולונל קובילינסקי |  |
| 1972 | בית מטבחיים חמש | Slaughterhouse-Five | קצין אנגלי | קרדיט בשם טום ווד |
| 1978 |  | Somebody Killed Her Husband | ארנסט ואן סאנטן |  |
| 1983 |  | Agentti 000 ja kuoleman kurvit | סוכן 009 |  |
| 1983 | משחקי מלחמה | WarGames | ד"ר סטיבן פלקן |  |
| 1985 | שושנת קהיר הסגולה | The Purple Rose of Cairo | ג'ייסון |  |
| 1985 | ליידי נץ | Ladyhawke | בישוף אקילה |  |
| 1986 | ליידי ג'יין | Lady Jane | ג'ון דאדלי, דוכס נורת'מברלנד |  |
| 1986 | צרבת | Heartburn | מנחה בריטי |  |
| 1986 | ג'ק פלאש המקפץ | Jumpin' Jack Flash | גרמי טלבוט |  |
| 1992 | אורלנדו | Orlando | ארכידוכס הארי |  |
| 1993 | האמריקנים הצעירים | The Young Americans | ריצ'רד דונלי |  |
| 1993 | ארץ הצללים | Shadowlands | כריסטופר ריילי |  |
| 1994 | ללא כיסוי | Uncovered | סיזר |  |
| 1994 | טירופו של המלך ג'ורג' | The Madness of King George | ת'ורלו |  |
| 1995 | ריצ'רד השלישי | Richard III | המלך אדוארד הרביעי |  |
| 1995 | סברינה | Sabrina | טום פיירצ'יילד |  |
| 1996 | ג'יין אייר | Jane Eyre | מר ברוקלהרסט |  |
| 1997 | מטרולנד | Metroland | איש בגמלאות |  |
| 1997 | המהמר | The Gambler | הגנרל |  |
| 1998 | תרגילים בנקמה | Sweet Revenge | קולונל מרקוס |  |
| 1998 | הנוקמים | The Avengers | טרובשו |  |
| 1999 | בעל אידיאלי | An Ideal Husband | לורד קוורשם |  |
| 1999 |  | The Venice Project | הוויקונט |  |
| 1999 |  | Mad Cows | אליסטר |  |
| 2000 | הערפד הקטן | The Little Vampire | לורד מקאשטון |  |
| 2000 | שוקולד | Chocolat | גיום בלרוט |  |
| 2001 | חוקר העצמות | The Body | קרדינל פסקי |  |
| 2003 | חטופים בארגנטינה | Imagining Argentina | עמוס סטרנברג |  |
| 2004 | דואר מהיר | The Rocket Post | סר וילסון רמזי |  |
| 2005 | הרוזנת הלבנה | The White Countess | הנסיך פיטר בלינסקי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1960 | בארנבי רודג' | Barnaby Rudge | בארנבי רודג' | סדרת טלוויזיה |
| 1962 | סאקי | Saki | מר בלנקינת'רופ | מיני-סדרה |
| 1964 |  | And Benbow Was His Name | קפטן קירקבי | סרט טלוויזיה |
| 1964 |  | Espionage | דאגלס | בפרק "A Free Agent" |
| 1965 | בין שתי ערים | A Tale of Two Cities | סידני קרטון | מיני-סדרה |
| 1966 |  | Out of the Unknown | ברנר | בפרק "Too Many Cooks" |
| 1967 |  | Hondo | גויה | בפרק "Hondo and the Gladiators" |
| 1967 | תיאטרון הכורסה | Armchair Theatre | בריאן | בפרק "Poor Cherry" |
| 1967 | הגומלים | The Avengers | טוויטר | בפרק "Too Many Cooks" |
| 1971 |  | Doomwatch | נייג'ל וורינג | בפרק "No Room for Error" |
| 1991 |  | Thatcher: The Final Days | מייקל הזלטיין | סרט טלוויזיה |
| 1993 | הרפתקאות אינדיאנה ג'ונס הצעיר | The Young Indiana Jones Chronicles | צ'ארלס לידביטר | בפרק "Benares, January 1910" |
| 1995 | האזרח X | Citizen X | פרופ' גורבונוב | סרט טלוויזיה |
| 1997 | קוואנה QC | Kavanagh QC | השופט ויי | בפרק "Mute of Malice" |
| 2000 | קו אורך | Longitude | סר אדמונד היילי | סרט טלוויזיה |
| 2000 | סיפורי קנטרברי | The Canterbury Tales | האביר | דיבוב |
| 2001 |  | Love in a Cold Climate | לורד מרלין | מיני-סדרה |
| 2001 | ויקטוריה ואלברט | Victoria and Albert | הדוכס מוולינגטון | סרט טלוויזיה |
| 2002 | נפוליאון | Napoleon | האפיפיור פיוס השביעי | מיני-סדרה |
| 2004 | המלחמה של פויל | Foyle's War | סר מייקל ווטרפורד | בפרק "Enemy Fire" |
| 2007 | לואיס | Lewis | אדוארד לה פלסיטר | בפרק "Expiation" |
הערות שוליים

↑  Why Did Broadway's Leading Man, John Wood, Do a Movie with Farrah Fawcett-Majors? 'Money'
↑  Actor John Wood dies at 81
| פרס טוני לשחקן הראשי הטוב ביותר במחזה |
| --- | --- | --- |
| 1947–1975 | חוזה פרר / פרדריק מארץ' (1947) • הנרי פונדה / פול קלי / בזיל רת'בון (1948) • רקס הריסון (1949) • סידני בלקמר (1950) • קלוד ריינס (1951) • חוזה פרר (1952) • טום יוול (1953) • דייוויד ווין (1954) • אלפרד לאנט (1955) • פול מוני (1956) • פרדריק מארץ' (1957) • ראלף בלאמי (1958) • ג'ייסון רוברדס. (1959) • מלווין דאגלס (1960) • זירו מוסטל (1961) • פול סקופילד (1962) • ארתור היל (1963) • אלק גינס (1964) • וולטר מתאו (1965) • האל הולברוק (1966) • פול רוג'רס (1967) • מרטין בלסם (1968) • ג'יימס ארל ג'ונס (1969) • פריץ וויבר (1970) • בריאן בדפורד (1971) • קליף גורמן (1972) • אלן בייטס (1973) • מייקל מוריארטי (1974) • ג'ון קאני ווינסטון נטשונה (1975) |  |
| 1976–2000 | ג'ון ווד (1976) • אל פצ'ינו (1977) • ברנרד יוז (1978) • טום קונטי (1979) • ג'ון רובינשטיין (1980) • איאן מקלן (1981) • רוג'ר ריס (1982) • הארווי פירסטיין (1983) • ג'רמי איירונס (1984) • דרק ג'קובי (1985) • ג'אד הירש (1986) • ג'יימס ארל ג'ונס (1987) • רון סילבר (1988) • פיליפ בוסקו (1989) • רוברט מורס (1990) • נייג'ל הות'ורן (1991) • ג'אד הירש (1992) • רון ליבמן (1993) • סטיבן ספינלה (1994) • רייף פיינס (1995) • ג'ורג' גריזארד (1996) • כריסטופר פלאמר (1997) • אנתוני לפאליה (1998) • בריאן דנהי (1999) • סטיבן דיליין (2000) |  |
| 2001–הווה | ריצ'רד איסטון (2001) • אלן בייטס (2002) • בריאן דנהי (2003) • ג'פרסון מייס (2004) • ביל ארווין (2005) • ריצ'רד גריפית'ס (2006) • פרנק לנגלה (2007) • מארק ריילנס (2008) • ג'פרי ראש (2009) • דנזל וושינגטון (2010) • מארק ריילנס (2011) • ג'יימס קורדן (2012) • טרייסי לטס (2013) • בריאן קראנסטון (2014) • אלכס שארפ (2015) • פרנק לנגלה (2016) • קווין קליין (2017) • אנדרו גארפילד (2018) • בריאן קראנסטון (2019) • אנדרו ברנאפ (2021) • סיימון ראסל ביל (2022) • שון הייז (2023) ‏•‏‏ ג'רמי סטרונג (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007349602505171  PLWABN: 9810533749405606  BNE: XX1176267  BnF: cb142399846 (data)  CANTIC: a10434215  GND: 173012655  ICCU: RAVV304834  ISNI: 0000 0000 4198 756X  LCCN: no96042226  NTA: 096834749  SNAC: w6qf8zxj  SUDOC: 092981259  ULAN: 500109702  VIAF: 68525787   WorldCat (עם VIAF): 68525787
דיאנג'לו

| --- | --- |

 לידה:  11 בפברואר 1974 (בן 50) ריצ'מונד, ארצות הברית 
 שם לידה:  Michael Eugene Archer 
 שם במה:  D'Angelo 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 מקום לימודים:  Manchester High School 
 סוגה:  R&B עכשווי, מוזיקת נשמה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  EMI 
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל יוג'ין ארצ'ר (באנגלית: Michael Eugene Archer; נולד ב-11 בפברואר 1974), הידוע בשם הבמה דיאנג'לו (D'Angelo), הוא זמר, פזמונאי, רב-נגן ומפיק מוזיקלי אמריקאי.
ביוגרפיה

דיאנג'לו הוא בנו של שר פנטקוסטלי בריצ'מונד, וירג'יניה. הוא לימד את עצמו לנגן בפסנתר בילדותו. בגיל 18 הוא זכה בתחרות כישרונות החובבים בתיאטרון אפולו של הארלם שלושה שבועות ברציפות. לאחר השתייכות קצרה להרכב ההיפ הופ I.D.U.‎, הצלחתו הגדולה הראשונה הגיעה בשנת 1994 ככותב ומפיק שותף בשיר "U Will Know" בביצוע אמנים שונים.
בשנת 1995 הוציא את אלבום הבכורה שלו, Brown Sugar. האלבום זכה לשבחים רבים ונמכר בלמעלה משני מיליון עותקים. ב-2000 הוציא את אלבומו הבא, Voodoo, שהגיע היישר אל המקום הראשון במצעד הבילבורד 200. הסינגל המוביל מתוכו, "Untitled (How Does It Feel)", נכנס למצעד שירי ה-R&B וזכה בפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע ה-R&B הווקאלי הטוב ביותר - גבר", תוך שהאלבום Voodoo זכה בקטגוריית "אלבום ה-R&B הטוב ביותר".
לאחר תקופה זו, דיאנג'לו חש יותר ויותר לא בנוח ממעמדו ההולך וגדל כסמל מין. לאחר מכן, התרחשו בחייו מאבקים אישיים רבים, כולל אלכוהוליזם, והפסקה מוזיקלית בת ארבע עשרה שנים. בדצמבר 2014 הוציא את אלבום האולפן השלישי שלו, Black Messiah. האלבום זכה לשבחי המבקרים ולהצלחה במצעדי המוזיקה, תוך שהגיע בשיאו למקום החמישי במצעד הבילבורד 200. בשנת 2018, ביצע את השיר "Unshaken", מתוך פסקול משחק הווידאו Red Dead Redemption 2.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1995: Brown Sugar
2000: Voodoo
2014: Black Messiah
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

2008: The Best So Far...‎
2013: Icon
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעה

1998: Live at the Jazz Cafe
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2000: Voodoo DJ Soul Essentials
הערות שוליים

↑  dream hampton (באפריל 2000). "D'Angelo: Soul Man". Vibe. p. 104. נבדק ב-17 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rolling Stone". Rolling Stone. נבדק ב-7 בספטמבר 2010. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  H.W. Wilson Co. (2001), pp. 36–39.
↑  Huey, Steve. [mn0002287499 דיאנג'לו, באתר AllMusic
 D'Angelo: Biography]. AllMusic. Retrieved January 28, 2009.
↑  Coker, Cheo H. "Is D'Angelo the Heir to Throne of Soul Music? 21-Year-Old Newcomer Has Fans Swooning Over Voice as Sweet as `Brown Sugar'". Chicago Tribune: 1. August 18, 1995.
↑  Ayers, Anne. "D'Angelo Cruisin' Through His First Tour. USA Today: 14.D. November 1, 1995.
↑  Phillips, Chuck. "The New Payola // Record Companies Use Perks To Gain Ear of Radio Stations The New Payola // Record Companies Use Perks To Gain Ear of Radio Stations". Chicago Sun-Times: 1. January 3, 1996.
↑  Evanoff, Rob. Review: Voodoo (אורכב 22.10.2012 בארכיון Wayback Machine). All About Jazz. Retrieved December 21, 2008.
↑  0 Billboard Music Charts: Voodoo. Billboard. Retrieved August 9, 2008.
↑  GRAMMY Awards: Voodoo. AllMusic. Retrieved March 21, 2009.
1 2  Peisner, David (2008). Body & Soul. Spin, pp. 64–72.
↑  "D'Angelo's 'Black Messiah' Was Released in Response to Protests". The New York Times. 17 בדצמבר 2014. נבדק ב-18 בדצמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Reviews for Black Messiah by D'Angelo". Metacritic. נבדק ב-19 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Robertson, Iyana (24 בדצמבר 2014). "Nicki Minaj's 'The Pinkprint' And D'Angelo's 'Black Messiah' Debut In Billboard 200's Top 10". Vibe. New York. נבדק ב-29 בדצמבר 2014. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Leight, Elias (18 בדצמבר 2018). "D'Angelo F-cking Loves Playing 'Red Dead Redemption 2'". Rolling Stone. נבדק ב-25 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb139801184 (data)  GND: 13495274X  ISNI: 0000 0000 5516 5305  LCCN: no00020664  MusicBrainz: b66771cc-45fa-4a32-b14f-5337d7223d7a  NKC: pag2017959812  SNAC: w6vg2v9j  SUDOC: 186142447  VIAF: 22336239   WorldCat (עם VIAF): 22336239
פפירוס מוסקבה

בעיה 14 בפפירוס המתמטי של מוסקבה (וסילי שטרובה, 1930).
הפפירוס המתמטי של מוסקבה, הנקרא גם הפפירוס המתמטי גולנישצ'ב על שם בעליו הלא-מצרי הראשון, האגיפטולוג ולדימיר גולנישצ'ב, הוא פפירוס מתמטי מצרי עתיק המכיל מספר בעיות באריתמטיקה, גאומטריה ואלגברה. גולנישצ'ב קנה את הפפירוס ב-1892 או ב-1893 בתבאי. מאוחר יותר הוא נכנס לאוסף המוזיאון הלאומי לאמנויות יפות פושקין במוסקבה, שם הוא נמצא כיום.
בהתבסס על הפלאוגרפיה והכתיב של הטקסט ההיראטי, הטקסט נכתב ככל הנראה בתקופת השושלת השלוש-עשרה (אנ') והתבסס על חומר ישן יותר, כנראה מתקופת השושלת השתים עשרה של מצרים, בערך מ-1850 לפני הספירה. אורכו כ-5.5 מטרים ורוחבו נע בין 3.8 ל-7.6 סנטימטרים, הכתוב בו חולק על ידי המזרחן הסובייטי וסילי ואסילביץ' שטרובה (אנ') ב-1930 ל-25 בעיות עם פתרונות.
זהו פפירוס מתמטי נודע, ובדרך כלל מתייחסים אליו ביחד עם פפירוס רינד. הפפירוס המתמטי של מוסקבה ישן יותר מהפפירוס המתמטי של רינד, בעוד שהאחרון הוא הגדול מבין השניים.
תרגילים הכלולים בפפירוס מוסקבה

הבעיות הכתובות בפפירוס מוסקבה לא עוקבות אחר סדר מסוים, ופתרונות לבעיות מספקים פירוט פחות מאלה שבפפירוס המתמטי של הרינד. הפפירוס ידוע בכמה מבעיות הגאומטריה שבו. בעיות 10 ו-14 מציגות חישוב שטח פנים ונפח של גוף קטום (אנ') בהתאמה. הבעיות האחרות שכיחות יותר בטבע.
תרגילים הכלולים בפפירוס מוסקבה > בעיות רכיבי ספינה

בעיות 2 ו-3 הן בעיות רכיבי הספינה. אחת הבעיות מציגה חישוב למציאת היקף ההגה בספינה והשנייה מציגה חישוב למציאת אורך תורן הספינה בהתחשב בכך שהוא 1/3 + 1/5 מאורך בול עץ ארז במקור באורך 30 אמות.
תרגילים הכלולים בפפירוס מוסקבה > בעיות אחע

בעיות אחע כוללות מציאת כמויות לא ידועות (המכונה אחע, "מחסנית") אם ניתן סכום הכמות וחלק (ים) ממנה. הפפירוס המתמטי של רינד מכיל גם ארבע בעיות מסוג זה. בעיות 1, 19 ו-25 בפפירוס של מוסקבה הן בעיות אחע. לדוגמה, בעיה 19 מבקשת מאדם לחשב כמות שנלקחה פי 1+1⁄2 ונוספה ל-4 כדי ליצור 10. במילים אחרות, בסימון מתמטי מודרני מתבקשים לפתור את המשוואה: {\frac {3}{2}}\times x+4=10\