עליית הנאצים לשלטון
דעיכתה של רפובליקת ויימאר

| הישגי המפלגה הנאצית בבחירות בתקופת ויימאר> בחירות | הישגי המפלגה הנאצית בבחירות בתקופת ויימאר> הצבעה (באלפים) | הישגי המפלגה הנאצית בבחירות בתקופת ויימאר> אחוז | הישגי המפלגה הנאצית בבחירות בתקופת ויימאר> מושבים ברייכסטאג | הישגי המפלגה הנאצית בבחירות בתקופת ויימאר> הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מאי 1924 | 1,918.3 | 6.5 | 32 | בתקופת מאסרו של היטלר |
| דצמ' 1924 | 907.3 | 3.0 | 14 | עם שחרורו של היטלר ממאסר |
| מאי 1928 | 810.1 | 2.6 | 12 | שיא תקופת שטרזמן |
| ספט' 1930 | 6,409.6 | 18.3 | 107 | אחרי פרוץ המשבר הכלכלי |
| יולי 1932 | 13,745.8 | 37.4 | 230 | אחרי מועמדות היטלר לנשיאות |
| נוב' 1932 | 11,737 | 33.1 | 196 | בחירות דמוקרטיות אחרונות |
| מרץ 1933 | 17,277 | 43.9 | 288 | אחרי עליית היטלר לשלטון |
ב-1928 זכתה המפלגה הנאצית ב-12 צירים בפרלמנט. ב-1929 מנתה המפלגה 100 אלף איש. באותה שנה הכה בעולם השפל הגדול ומצבה של גרמניה היה גרוע: אבטלה גדולה, התמוטטות חברות ומפעלים, גירעון תקציבי ועוני שהלך והתפשט ברחבי המדינה. באוקטובר 1929 מת שר החוץ גוסטב שטרזמן, שהיה קנצלר גרמניה ב-1923. אחרי נפילת ממשלתו של הרמן מילר עלו לשלטון שלושה ראשי ממשלה נוספים, שהתקשו בפתרון הבעיה הכלכלית, והכשירו את הקרקע למינויו של היטלר לקנצלר.
השפל הגדול גרם לפילוג בין המפלגות, דווקא כאשר נדרשה אחדות לפתרון הבעיות שהיו גדולות מכפי מידתה של כל מפלגה בודדת. ב-30 במרץ 1930 נבחר היינריך ברינינג לראש ממשלה. למרות הצורך הגדול בתוכנית כלכלית, נתקל ברינינג בהתנגדות גדולה מצד האופוזיציה. כדי לצאת מהמצב שאליו נקלע, הוא ניגש לנשיא וביקש ממנו להפעיל את סעיף 48 לחוקה, שהיה הפעלת מצב חירום, ואיפשר שלטון באמצעות צווי חירום. בקשה זו גרמה למהומה גדולה בגרמניה והאופוזיציה דרשה שמצב החירום יבוטל לאלתר.
כמוצא אחרון, ביולי 1930 פנה ברינינג לנשיא הינדנבורג וביקש ממנו לפזר את הרייכסטאג (הפרלמנט הגרמני) וללכת לבחירות חדשות. התאריך לבחירות החדשות נקבע ל-14 בספטמבר 1930. בשלב זה עייפו תושבי גרמניה מהמצב הפוליטי שנוצר בברלין ומהסבל, העוני והרעב ששררו בעם. הם פנו למוצא קיצוני, ותמכו בצורה נרחבת במפלגה הנאצית. המפלגה קיבלה 107 צירים בפרלמנט, ובכך הפכה למפלגה השנייה בגודלה. הדבר הוביל להתחזקות התעמולה הנאצית ברחבי גרמניה.
בפני הרפובליקאים עמדה בעיה נוספת. לקראת הבחירות לנשיאות גרמניה 1932 הנשיא המכהן פאול פון הינדנבורג, שהיה הדבק שעדיין החזיק את הדמוקרטים בשלטון, הלך והזדקן, ולא היה מעוניין בכהונה נוספת. גם אם ניתן היה לשכנעו לרוץ לכהונה נוספת, הוא היה מסיימה בגיל 92. אם היה מת לפני תום הכהונה, תרחיש שהיה סביר, היה עלול היטלר, שהכריז על התמודדותו לנשיאות, להתמנות לנשיא ללא בחירות. למרות כל אלו, לבסוף רץ הינדנבורג לכהונה נוספת. מולו התמודד היטלר, אשר הצליח לכפות סיבוב שני, כיוון שהינדנבורג קיבל פחות ממחצית הקולות. בסיבוב השני הינדנבורג אומנם זכה ברוב המיוחל, אך כוחו של היטלר עלה – 36% מן הבוחרים הגרמנים נתנו לו את קולם.
ברינינג סולק מראשות הממשלה ב-29 במאי 1932 לטובת פרנץ פון פאפן, פוליטיקאי שמרני, מן הספסלים האחוריים במפלגתו של ברינינג, אשר "הוכתר" על ידי הינדנבורג ויועץ הסתרים שלו, קורט פון שלייכר. פון פאפן שלט מ-1 ביוני 1932 עד 2 בדצמבר 1932. הוא הרכיב את הממשלה מתומכי הימין והאריסטוקרטיה השמרנית. הוא פירק את הממשלה הפרוסית וביטל את האוטונומיה הפרוסית. הוא הורה על עונש מוות למי שיפעל באלימות וטרור, אך התקשה לאכוף את הוראותיו. בבחירות לרייכסטאג אותה שנה המפלגה הנאצית קיבלה 230 צירים, ואופוזיציה חזקה בהנהגת היטלר הביאה להתפטרותו של פון פאפן.
גנרל שלייכר, אשר החליף את פון פאפן, שלט מ-3 בדצמבר 1932 עד 29 בינואר 1933. הוא פתח בניסיון לרפורמות כלכליות, מה שהוביל לביקורת קשה על מדיניותו מצד היונקרים ואנשי התעשייה. פון פאפן ראה בכך הזדמנות להפיל את שלייכר ודרש את שיתוף היטלר בשלטון, על מנת להחזיק בהגה השלטון בעצמו (כסגן הקנצלר, והשולט ברוב השמרני בממשלה הנאצית). שלייכר התפטר לאחר שהנשיא סירב לדרישתו לפזר את הפרלמנט ולהכריז על המפלגה הנאצית ועל המפלגה הקומוניסטית כבלתי חוקיות. נראה כי איש מלבד היטלר לא יכול היה להשתלט על המצב. לכן, לאחר שקיבל הכשר מפון פאפן ומבנו של הינדנבורג, אוסקר, שהיה בעל השפעה ממשית על אביו, הוזמן היטלר למשרדו של הינדנבורג. ב-30 בינואר 1933 הפך היטלר לקנצלר גרמניה.
"במינוי היטלר לראש הממשלה, מסרת את ארצנו הקדושה לאחד הדמגוגים הגדולים בכל הזמנים. אני מנבא לך שאיש רע זה יוביל את הרייך לתהום ויגרום לחורבן אומתנו. הדורות הבאים יקללו אותך בקברך על פעולתך זו", כתב אז גנרל אריך לודנדורף להינדנבורג. ואכן, תוך פחות מחודשיים (ראו להלן), פירק היטלר את היסודות הדמוקרטיים והליברליים, ועם חקיקת חוק ההסמכה ב-23 במרץ, תמה רשמית תקופת רפובליקת ויימאר, והחלה תקופת גרמניה הנאצית ("הרייך השלישי").