stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לה בל פרונייר
תיאור היצירה

היצירה תואמת לחלוטין יצירות אחרות מאותן שנים, כמו "דיוקנו של מוזיקאי" ו"הגבירה עם ההרמין" (שנוצרה מאותו גזע עץ אלון), ומשקפת את המחקרים האופטיים האינטנסיבים של אותה תקופה, דבר הניכר בהדהוד היפה של השמלה האדומה על לחי הפנים האניגמטיות.
הציור מציג חזה וראש של גברת צעירה על רקע כהה, מאחורי מעקה דמוי כן. הצבתה בצורה זו נועדה לעורר השוואה עם פרוטומות, שכן דה וינצ'י האמין שניתן לגרום לציור להראות יותר "אמיתי" מפסל, למרות חסרונו של המימד השלישי.
הדמות מוצגת עם פיתול כפול, החזה מופנה שמאלה, והראש חזיתית, כאילו מישהו הסב את תשומת ליבה לעניין כלשהו. הפנים היפות מציעות עצמן לבחינת הצופה, אך היא מסיטה את מבטה הצידה, בלא לשמור על קשר עין, ומשדרת חוסר נגישות חידתי. הסטת המבט הפתאומית מעניקה תחושה של אנרגיה מאופקת וחיוניות יוצאת דופן, ומבטיחה התבוננות פסיכולוגית חודרת אל מחשבותיה הפנימיות.
כמו "הגבירה עם ההרמין", בגדי הגברת מעודנים מאוד, אך לא מפוארים וללא תכשיטים ראוותניים. היא לובשת שמלה עם מחשוף מלבני ושרוולים הניתנים להחלפה, על פי אופנת התקופה, אשר במקרה זה קשורים בסרטים המראים את שרוולי הפאף של החולצה הלבנה מתחתיהם. סביב צווארה כרוכה שלוש פעמים שרשרת בעלת שני גוונים, ועליה תלוי סרט בגובה החזה. היא עונדת על מצחה חוט דק אשר מייצב את שערה, כמו "הגבירה עם ההרמין", ותכשיט אודם קטן במרכז המצח.
תיאור היצירה > זהות הדמות

זהותה של הדמות יוחסה בתחילה באופן דיסקרטי לפילגשו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת. מאוחר יותר זוהתה כלוקרציה קריבלי, פילגשו של לודוביקו ספורצה, דוכס מילאנו בפועל ופטרונו של לאונרדו דה וינצ'י החל משנת 1483, כאשר עבר להתגורר בעיר. אפשרות נוספת היא שמדובר בצ'צ'יליה גלראני, פילגש אחרת של לודוביקו, בגיל מבוגר יותר מזה שבו הוא תוארה בציור הגבירה עם ההרמין. קיים דמיון ביטוי עדין (המבט קר הרוח) בין שתי הנשים.
עם זאת, לדעתם של חוקרי האמנות לוק סייסון ולארי קיית', הדמות המוצגת בציור היא ככל הנראה ביאטריצ'ה ד'אסטה, רעייתו של לודוביקו ספורצה. דה וינצ'י תיאר את תווי פניה בצורה כל כך קרובה לשלמות, תוך שימוש בפרופורציות גאומטריות אלוהיות, שייתכן ונחשבה ליפהפייה מושלמת.
הערות שוליים

1 2  
"Portrait de femme, dit La Belle Ferronnière". מוזיאון הלובר.
(בצרפתית)
↑  
"Exhibition. Leonardo da Vinci". מוזיאון הלובר.
(באנגלית)
↑  
Bambach, Carmen. "Seeking the Universal Painter". academia.edu. (באנגלית)
1 2  
Luke Syson and Larry Keith. "Leonardo Da Vince, Painter at the Court of Milan, Exhibition, London, 2011" (PDF). הגלריה הלאומית בלונדון. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592570705171  Bildindex: 07858014  BnF: cb16207661w (data)  GND: 7539248-3  Joconde: 000PE025602  SUDOC: 144662078  VIAF: 182027552   WorldCat (עם VIAF): 182027552 
לודוביקו ספורצה, רעייתו (משמאל, ציור של ג'ובאני אמברוג'יו דה פרדיס (אנ')), הגבירה עם ההרמין, לה בל פרונייר
לג'ונו

לג'ונו (באיטלקית: Leggiuno) היא קומונה ועיר בנפת וארזה, לומברדיה, איטליה.
העיר היא מקום הולדתו של לואיג'י ריבה, כדורגלן איטלקי מטעם קבוצת הכדורגל קליארי. טנור האופרה האיטלקי ג'וזפה בורגטי מת בעיר כשהיה בפנסיה ב-1950.
מקומות מרכזיים

מנזר הכנסייה הקתולית סנטה קתרינה דל סאסו ממוקם בעיר וכיום נחשב לאטרקציה מפורסמת. מקומיים המתגוררים בעיר מספרים כי מקים המצנזר היה אלברטו בסוזי, סוחר בדים עשיר ששרד סערה אלימה בים.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564843405171  LCCN: n86120442  VIAF: 130271021   WorldCat (עם VIAF): 130271021 
↑  Tips and Facts for Eremo Santa Caterina del Sasso at Lago Maggiore - Detailed Visitor Guide, www.besttime2travel.com, ‏2022-10-02 (באנגלית)
כרמן מריה מונטייל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בדצמבר 1964 (בת 59) מרקאיבו, ונצואלה 
 מדינה:  ונצואלה, ארצות הברית 
 השכלה:  East Tennessee State University 
 www.carmenmaria.today
 
כרמן מריה מונטייל (בספרדית: Carmen María Montiel; נולדה ב-9 בדצמבר 1964) היא מנחת טלוויזיה ונדבנית ונצואלית.
ביוגרפיה

מונטייל נולדה במרקאיבו כאחת מחמישה ילדים.
היא הגיעה לתחרות מיס ונצואלה על יד כך שמארגן התחרות גילה אותה במקרה במועדון לילה, ב-1984 היא השתתפה בתחרות וזכתה במקום הראשון.
לאחר שזכתה בתואר היא הקימה ביחד עם מלכות יופי אחרות קרן העוזרת לילדים בבתי חולים.
בתחרות מיס תבל 1984 היא נבחרה למקום השלישי (סגנית שנייה).
היא הנחתה את תוכנית הבוקר הנקראת "בוקר טוב ונצואלה".
היא למדה עיתונאות וב-1991 היא סיימה תואר בתקשורת.
היא עבדה שנים בערוץ טלמונדו ושימשה מגישת חדשות בספרדית בטקסס, ובנוסף היא עוסקת רבות בצדקה.
ינס נובוטני

ינס נובוטני (בגרמנית: Jens Nowotny, נולד ב-11 בינואר 1974 במאלש שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר ששיחק בעיקר בבאייר לברקוזן ובנבחרת גרמניה בעמדת הבלם.
נובוטני היה במשך שנים שיאן ההרחקות בבונדסליגה, כאשר צבר שמונה כרטיסים אדומים במהלך הקריירה בבונדסליגה. במאי 2017 השווה את שיאו לואיז גוסטבו.
קריירת מועדונים > קרלסרוהה

נובוטני שיחק במועדון הנוער של קרלסרוהה ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1991, בגיל 17. נובוטני השתלב במהרה בקבוצה, ועוד בטרם מלאו לו 20 שנים, סייע לקבוצה לסיים במקום החמישי בבונדסליגה בשנת 1993, ולהעפיל לגביע אופ"א בעונה העוקבת, בו הודחה קרלסרוהה בפנדלים מול אוסטריה זלצבורג בחצי הגמר. נובוטני שיחק בקרלסרוהה חמש עונות, בהן הקבוצה שמרה על יציבות יחסית בצמרת הבונדסליגה, ועזב בשנת 1996 לאחר שצבר 103 הופעות בבונדסליגה, בהן כבש שבעה שערים.
קריירת מועדונים > באייר לברקוזן

בקיץ 1996 חתם נובוטני בבאייר לברקוזן, ושיחק בקבוצה זו במשך עשור, וכבר בעונה הראשונה שלו בקבוצה, 1996/97, סיימה לברקוזן במקום השני אחרי באיירן מינכן. נובוטני הפך עד מהרה לעוגן הגנתי בקבוצה, ביחד עם קארסטן ראמלו, והקבוצה סיימה בתקופתו במקום השני בבונדסליגה עוד שלוש פעמים נוספות, אך לא הצליחה לזכות באליפות. הצלחתו הגדולה של נובוטני בקבוצה הייתה בליגת האלופות בעונת 2001/02, בה הקבוצה הגיעה עד למשחק הגמר, בו הפסידה 2-1 לריאל מדריד, במשחק בו נובוטני לא שיחק מאחר שנפצע והוחלף בגומלין של חצי הגמר מול מנצ'סטר יונייטד כבר בדקה העשירית. אותה פציעה גרמה לנובוטני להחמיץ את מונדיאל 2002 וכמעט את כל עונת 2002/03, בה לברקוזן ספגה 56 שערים והייתה לאחת ההגנות החלשות בליגה, בהיעדרו של נובוטני, ואף כמעט נשרה אל הבונדסליגה השנייה. בעונה העוקבת, כאשר נובוטני שב מהפציעה, לברקוזן חזרה אל הצמרת, סיימה במקום השלישי והעפילה שוב לליגת האלופות. בשנת 2006 עזב נובוטני את לברקוזן, אחרי עשר עונות, בהן כבש ארבעה שערים ב-231 הופעות בבונדסליגה.
קריירת מועדונים > דינמו זאגרב

בקיץ 2006 חתם נובוטני במועדון הקרואטי דינמו זאגרב על חוזה לשלוש שנים. בתחילת דרכו בקבוצה, שיחק מספר משחקים אף על פי שסבל מפציעה. נובוטני שב ממשחק ידידות של נבחרת גרמניה בו שיחק 90 דקות למרות הפציעה, וביקש ממאמנו לשחק במשחק ליגה מאחר שאשתו וילדיו הגיעו לזאגרב במיוחד, ומאמנו שיתף אותו במשחק בחוסר רצון. פציעתו של נובוטני החמירה בעקבות משחק זה. והוא נאלץ לעבור ניתוח שהשבית אותו שוב לתקופה ארוכה. בינואר 2007 הודיע נובוטני על פרישה מכדורגל, מאחר שלטענתו לא יוכל בגיל 33 לחכות עשרה חודשים עד שיחלים מהפציעה, כפי שהשתמע מתחזיות הרופאים.
קריירה בינלאומית

לנובוטני 48 הופעות בנבחרת גרמניה, בהן כבש שער אחד. נובוטני ייצג את גרמניה ביורו 2000 וביורו 2004, בשניהם לא צלחה הנבחרת הגרמנית את שלב הבתים, ובמונדיאל 2006 שנערך בגרמניה, אליו זומן עקב ניסיונו, על אף שלא שיחק שנתיים במדי הנבחרת. עם זאת, שימש בעיקר גיבוי מהספסל לפר מרטסאקר וכריסטוף מצלדר, ושיחק רק במשחק על המקום השלישי. את מונדיאל 2002, בו הפסידה נבחרתו במשחק הגמר לנבחרת ברזיל, החמיץ נובוטני בגין פציעה ארוכה.
כריש ג'אווה

| כריש ג'אווה |
| --- | --- |
 כריש ג'אווה
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: כרישאים
משפחה:: כרישיים
סוג:: כריש
מין:: כריש ג'אווה
שם מדעי
 Carcharhinus amboinensis ‏מילר והנלה, 1839
תחום תפוצה


כריש ג'אווה (שם מדעי: Carcharhinus amboinensis) הוא מין של כריש במשפחת הכרישיים, החי לאורך האוקיינוסים הטרופיים בין מזרח האוקיינוס האטלנטי עד האזור האינדו-פסיפי וחופי אוסטרליה ומערב האוקיינוס השקט בעומק של עד 150 מטרים, לרוב בחופים ומדפי יבשה במים עכורים עם קרקעית רכה. הוא קיבל את שמו מאחר שהתגלה לראשונה באמבון שבאינדונזיה.
מאפיינים

כריש ג'אווה מגיע לאורך של 1.9 עד 2.5 מטרים כשהאורך המרבי מגיע ל-2.8 מטרים. ובמראהו מזכיר מעט את הכריש השורי במספר מאפיינים ביניהם הגוף הכבד, סנפירי הגב דומים והלסתות קצרות ורחבות. עם זאת הוא הרבה פחות תוקפני לבני אדם. צבעו של הכריש אפור-כחלחל בחלקו העליון ולבן בחלק התחתון עם פס לבן חלש לאורך הזנב ולצד סנפירי האגן. מספר פרטים שלו התגלו כלבקנים, דבר נדיר ביותר אצל כרישים.
הכריש נמצא לאורך חופי כל היבשות המזרחיות, מכף ורדה וסנגל לניגריה ונמיביה וגם לחופי קרוטונה, איטליה במזרח האוקיינוס האטלנטי, דרך חופי דרום אפריקה, מדגסקר, סיישל ומאוריציוס וצפונה למזרח אפריקה, חצי האי ערב, המפרץ הפרסי, מרבית חופי דרום אסיה ודרום-מזרח אסיה עד גינאה החדשה וצפון אוסטרליה באוקיינוס ההודי ומהפיליפינים ודרום סין עד מזרח גינאה החדשה, מערב אוסטרליה וחלק ממיקרונזיה במערב האוקיינוס השקט. לעיתים הכריש נכנס לשפכי נהרות אך בתדירות פחותה בהרבה משל הכריש השורי.
כריש זה הוא טורף-על המחפש טרף על קרקעית הים, אך יחטוף גם טרף השוחה קרוב לפני המים. הוא ניזון מדגים שונים כמו סוליתאים, רצועניים ומסריים וכן מסילוניות, מעשירי רגל וגם דגי סחוס שונים (תזונה נפוצה בעיקר אצל הכרישים בדרום אפריקה) כמו גלדניים, מלאכי ים, גיטרניים, טריגוניים, טחניים ואף מכרישים קטנים יותר. לעיתים הוא יאכל גם רכיכות שונות, נחשי ים, דולפינים ופגרי לווייתנים.
הכריש נחשב למסוכן לאדם עקב גודלו ודמיונו לכריש שורי, אך לא ידוע על תקיפות שלו. עם זאת הוא מכיל לעיתים סיגואטרה שגרמה במדגסקר להרעלה של 500 אנשים שאכלו מבשרו.
הערות שוליים

↑  כריש ג'אווה באתר הרשימה האדומה של IUCN
כריש גלאפגוס

| כריש גלאפגוס |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: כרישאים
משפחה:: כרישיים
סוג:: כריש
מין:: כריש גלאפגוס
שם מדעי
 Carcharhinus galapagensis ‏סנודגרס והלר, 1905
תחום תפוצה

כריש גלאפגוס (שם מדעי: Carcharhinus galapagensis) הוא מין של דג סחוס גדול ממשפחת הכרישיים, השוחה ברחבי האוקיינוס הפתוח ומגיע לשוניות וחופים מבודדים באיים באוקיינוס.
מאפיינים

לכריש גלאפגוס מבנה גוף וסנפירים כמו לרוב הכרישים שמובלט בעיקר בסנפיר הגב המעוגל בקצה. כריש זה נחשב לציד חברתי שאוכל בעיקר דגים קטנים, אבל יש לו מוניטין של חיה תוקפנית שעלולה לטרוף אנשים, אף שאינם טורפים אנשים כלל.
הכריש חי ומתרבה בשוניות באיים שונים, בין השאר באיי גלאפגוס, אליהם הוא מגיע הרבה ומכאן שמו.
אורכו 3-3.7 מטר, ומשקלו עד 195 ק"ג. כריש גלאפגוס ניזון בעיקר מדגי קרקעית ומדיונונים. לעיתים הפרטים הגדולים יצודו גם איגואנות ים, אריות ים, כרישים קטנים יותר ואפילו אשפה. הם צדים בעיקר בקבוצות בשונית בלילה, אז רב הדגים נחים.
הטורפים העיקריים שלהם הם הקטלן ועמלץ לבן, אך שניהם אינם נפוצים באיים מרוחקים. עם זאת האויב העיקרי שלו הוא האדם שצד את הכרישים ומזהם את הימים והשוניות הנדירות.
הערות שוליים

↑  כריש גלאפגוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
לובאמבו מוסונדה

לובאמבו מוסונדה (באנגלית: Lubambo Musonda; נולד ב-1 במרץ 1995) הוא כדורגלן זמבי המשחק בעמדת הקיצוני שמאלי בסילקבור.
קריירת מועדונים

מוסונדה התחיל את הקריירה שלו בקבוצות הכדורגל של נסיונל אסמבלי ופאוור דינמוס ובגיל 19 הצטרף לאוליסס ירוואן מליגת העל הארמנית. בקיץ 2015 יצא למבחנים באקטובה הקזחית אך לא עבר את המבחנים וחתם בגנדזסאר קפאן.
ב-19 בינואר 2019 חתם לשנה וחצי בשלונסק ורוצלב מליגת העל הפולנית, עם אופציה להארכה בשנתיים נוספות.
ב-16 באוגוסט 2021 חתם לשלוש שנים בהורסנס מהליגה הדנית הראשונה. בסיום עונתו הראשונה בקבוצה היא עלתה לליגת העל הדנית.
באוגוסט 2023 הושאל לסילקבור.
קריירה בינלאומית

בצעירותו שיחק בנבחרות הצעירות של זמביה. ב-8 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת זמביה בניצחון 1-2 נגד זימבבואה. ב-6 ביוני 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 4-3 ליפן.
תארים

הגביע הארמני: 2017/2018
כרמן נבל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 ביולי 1956 (בת 68) גרימה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 השכלה:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  Gymnasium St. Augustin 
 מעסיק:  ZDF 
 פרסים והוקרה:  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (2009) 
 
כרמן נבל (בגרמנית: Carmen Nebel; נולדה ב-24 ביולי 1956) היא מנחת טלוויזיה גרמנייה.
ביוגרפיה

נבל נולדה בסקסוניה. היא למדה פדגוגיה, גרמנית ואנגלית באוניברסיטת הומבולדט של ברלין.
לאחר לימודיה החלה לעבוד בטלוויזיה הציבורית של מזרח גרמניה "Deutscher Fernsehfunk". ב-1989 הנחתה את תוכנית כישרונות הצעירים "Sprungbrett". לאחר סתיו העמים עבדה עבור ARD.
מ-1994 ועד 2003 הנחתה את תוכנית השלאגר "Feste der Volksmusik".
מ-1992 ועד 1995 הכריזה על תוצאות הניקוד של גרמניה באירוויזיון. היא הנחתה את התחרות לבחירת נציג גרמניה באירוויזיון 1992 שנערך במאלמה, שנקראה "שיר עבור מאלמה" (Ein Lied für Malmö).
היא זכתה במספר פרסים על עבודתה, ובין היתר זכתה בפרס "Goldene Kamera", טקס פרסי טלוויזיה גרמני. בשנת 2009 קיבלה אות מטעם מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
היא מתגוררת בברלין.
כריש גדול-שן

| כריש גדול-שן |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: כרישאים
משפחה:: כרישיים
סוג:: כריש
מין:: כריש גדול-שן
שם מדעי
 Carcharhinus altimus ‏Springer, 1950
תחום תפוצה


כריש גדול-שן (שם מדעי: Carcharhinus altimus) הוא מין דג סחוס ממשפחת הכרישיים המצוי ברחבי הימים והאוקיינוסים הטרופיים והסובטרופיים השונים והוא צולל לעומק של 90–430 מ'.
מאפיינים

כריש זה מגיע לאורך של 2.7 מטר בזכרים ו-2.8 מטר בנקבות והשיא מגיע ל-3 מטרים ולמשקל של 168 ק"ג. הכריש אפור-כהה עד שחור בצבעו כשלעיתים ישנו פס בצבע ברונזה על הצידיים והוא בעל סנפיר גב גדול וגבוה ועם חוטם גדול. לסתו מלאה בשיניים גדולות וחדות. נקבת הכריש משריצה עד 15 צאצאים מבטנה.
הכריש מצוי באוקיינוס האטלנטי ממפרץ דלאוור עד לצפון ברזיל, הים התיכון ולחופי מערב אפריקה, באוקיינוס ההודי מים סוף, דרום אפריקה ומדגסקר, דרך איי סיישל, הודו והמלדיביים לאוקיינוס השקט נפוץ מסין ואוסטרליה להוואי ובין מפרץ קליפורניה עד אקוודור. הכריש נפוץ במיוחד סביב פלורידה והאיים הקריביים.
הכריש משתמש בעיניו הגדולות כדי לקלוט טרף בעומקים והוא צד דגי גרם כמו לטנוניים, סוליתאים, מסריים וחכאי עטלף וגם דגי סחוס קטנים וסילוניות. עקב נדירותו לא ברור מה מצב שימורו בטבע.
הערות שוליים

↑  כריש גדול-שן באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כרטיס חיוב מיידי

כַּרְטִיס חִיּוּב מיידי או כרטיס בנק (באנגלית: Debit Card) הוא סוג של כרטיס חיוב, המאפשר מתן רשות למשיכת כספים מחשבונו של בעל הכרטיס. אופן השימוש בכרטיס, ותהליך חיוב החשבון, עשויים להשתנות ממדינה למדינה ומבנק לבנק. ההבדל העיקרי בין כרטיס חיוב מיידי לכרטיס אשראי הוא זמן החיוב - בכרטיס חיוב מיידי, החיוב מבוצע באופן מיידי והכסף מועבר מחשבון בעל הכרטיס לחשבון גובה התשלום, ואילו בכרטיס אשראי החיוב מבוצע מדי תקופה נתונה. במדינות רבות מהווים כרטיסי חיוב מיידי תחליפים להמחאות ואף לשימוש במזומן.
כרטיס חיוב מיידי מאפשר גם משיכת מזומנים ממסוף כספומט, בדומה לכרטיסי בנק רגילים.
שיטות חיוב מיידי

כיום קיימות שלוש שיטות של חיוב כרטיס: ,EFTPOS (הקרוי לעיתים חיוב מיידי מקוון), חיוב מיידי לא מקוון (Offline Debit), ומערכת ארנק אלקטרוני (Electronic Purse Card System).
שיטות חיוב מיידי > EFTPOS (Electronic Funds Transfer at Point Of Sale)

שיטת חיוב מיידי פופולרית היא EFTPOS שהיא שיטת החיוב המקוון. הלקוח מעביר את הכרטיס בנקודת המכירה (למשל בקופת גובה התשלום או במסוף נייד) ומקליד סיסמה (מספר אישור אישי: Personal Identification Number או PIN) לאישור הקניה. הקניה עוברת אישור מיידי, והכספים מועברים מחשבון מחזיק הכרטיס לחשבון העסק. החיסרון בשיטה הזו היא הצורך במסוף סליקה מקוון בנקודת המכירה. עם זאת, שיטת האישור האלקטרונית נחשבת כמאובטחת יותר משיטות מקבילות.
שיטות חיוב מיידי > חיוב מיידי לא מקוון

שיטת חיוב מיידי נוספת היא חיוב מיידי לא מקוון, בו מעביר העסק את כרטיס החיוב המיידי באותו אופן ככרטיס אשראי (כולל חתימת הלקוח על ספח) והחיוב עצמו מתבצע עד יומיים מאוחר יותר. במדינות מסוימות חיוב מיידי לא מקוון אינו מלווה בעמלת אשראי, ואילו חיוב מיידי מקוון מחויב בעמלה (אם כי זו לעיתים נספגת על ידי העסק).
שיטות חיוב מיידי > ארנק אלקטרוני

ארנק אלקטרוני היא שיטה בה נטען מבעוד מועד כסף לכרטיס עצמו. הקניה מבוצעת למעשה ללא כל קישור לרשת או לבנק. כרטיסי ארנק אלקטרוני (הקרויים לעיתים כרטיסים חכמים או Smart Cards) פופולריים מאוד במרכז אירופה, בין השאר בגרמניה, אוסטריה, הולנד, בלגיה ועוד.
שיטות חיוב מיידי > ארנק אלקטרוני > ארנקים אלקטרוניים בישראל

בישראל הוצעו בעבר כרטיסי ארנק אלקטרוני בתפוצה מצומצמת, כחלק מניסויים שפעלו בערים מסוימות ברחבי הארץ ובמבחר אוניברסיטאות. הארנק האלקטרוני לא התרומם בישראל ולא הגיע לשימוש נרחב.
בזק, החברה הראשונה שהפעילה ארנק אלקטרוני בישראל, החלה עם ניסוי של כרטיס מתכלה (לא נטען) בשנת 1995 באוניברסיטת בר-אילן, ולאחר מכן התרחבה לכרטיס נטען באפריל 1996. לאחר מכן, באוגוסט 1997 בזק חברה אל בנק לאומי ואל כ.א.ל על מנת להקים מיזם ארנק אלקטרוני משותף המתבסס על מערכת Visa Cash. במסגרת שיתוף הפעולה הזה הופעלו ניסויים נוספים באוניברסיטת תל אביב, מכללת לוינסקי והמכללה למנהל. בפברואר 1999 התפרקה השותפות בין בזק לבנק לאומי, ולאחר שניסתה בזק להנפיק ארנקים אלקטרוניים באופן עצמאי, החברה נטשה את הרעיון והפסיקה את הניסוי באוניברסיטת בר-אילן באוגוסט 1999.
מערך ארנקים אלקטרוניים נוסף שפעל בישראל היה "מונדקס" - מערכת ארנקים אלקטרוניים שהומצאה ב-1990 על ידי בנקאים בחברת NatWest ונקנתה ב-1996 על ידי מאסטרקארד העולמית. משתמשים יכלו להעביר כספים ישירות מחשבון הבנק המקושר לכרטיס וכן להעביר כספים בין ארנק אלקטרוני אחד לבין ארנק אלקטרוני אחר, בניגוד לארנקים אחרים כדוגמת Visa Cash.
ביולי 1997 רכשו פז ודסק"ש ממונדקס העולמית את הזיכיון הבלעדי להפעלת המערכת בארץ, וביוני 1998 החל ניסוי ברחובות ובנס ציונה. הניסויים התרחבו גם לאוניברסיטה העברית, המרכז הבינתחומי, מכללת אשקלון, מכללת ספיר, מדרשת רובין, אוניברסיטת בר-אילן (במוסדות אלו הכרטיס שימש גם כתעודת סטודנט) וכן הופעל גם ניסוי בקיבוץ אילון. 
גם מערכת זו לא זכתה להצלחה בארץ והפסיקה לפעול עד לשנת 2001.
כרטיסי חיוב מיידי בישראל

כרטיס חיוב מיידי הוצע לראשונה בישראל ב-1994 על ידי ישראכרט – כרטיס אלקטרו-שיק ("צ'ק אלקטרוני") ככרטיס בנקאי המחויב מיידית מחשבונות עובר-ושב (עו"ש) בבנקים בהסדר הנפקה עם ישראכרט. ב-2002 מותג הכרטיס מחדש כ"ישראכרט דיירקט", ויהפוך לכרטיס החיוב המיידי הנפוץ בישראל. ב-2006 הכרטיס הוצע גם לשימוש בינלאומי תחת המותג מסטרקארד ("מסטרקארד דירקט"). גרסה דומה של כרטיס חיוב מיידי מקומי המוצעת בישראכרט החל מ-2012 מכונה Isracash.
הכרטיס המקביל של כא"ל הוצע תחת פלטפורמת תת-המותג אלקטרון של המותג ויזה. אלקטרון מיוחס לכרטיסי ויזה שונים שפועלים באופן אלקטרוני בלבד - לרבות כרטיסי אשראי (שאינם כרטיסי חיוב מיידי). אלו (המכונים בכא"ל Visa Basic) מהווים חלופה נפוצה יותר, ולכן תפוצתם של כרטיסי ויזה אלקטרון לחיוב מיידי בכא"ל נפוצים הרבה פחות. מסוף העשור הראשון למאה ה-21 לצד כרטיסי ויזה, בנקים בהסדר הנפקה עם כא"ל (ובמיוחד הבנקים דיסקונט ומרכנתיל) מנפיקים ללקוחותיהם כרטיסים מקומיים ובינ"ל במותגים ויזה (אלקטרון) ומסטרקארד לחיוב מיידי של חשבון העו"ש.
גם בנקים בהסדר הנפקה עם לאומי קארד (לאומי, הישיר הראשון, ערבי ישראלי) העדיפו להשתמש בכרטיסי ויזה אלקטרון ככרטיס אשראי (המכונים בלאומי קארד Visa Classic), כך שכרטיסים בנקאיים לחיוב מיידי של חשבון העובר ושב מטעם לאומי קארד הוצעו רק ב-2015 ("Visa Debit").
לכרטיסים האלו יש הרבה מן המשותף:
הכרטיסים מוצעים לרוב ככרטיסים מקומיים (למעשה, כרטיס מסטרקארד דירקט כולל הקצבת מט"ח לחו"ל בסך 1,000 דולר - כלומר "מסגרת אשראי לגיבוי" לא מקוון).
הם פועלים בשיטה הדומה ל-ETFPOS, על אף שהם אינם מצריכים הקשת קוד סודי בעת ביצוע העסקה (אם כי לפחות המותגים הבינלאומיים ביניהם מונפקים כיום עם שבב התומך בשיטת תשלום זו).
הכרטיסים פועלים בשימוש אלקטרוני בלבד, כאמור - ככלל, כל פעולה כרוכה באישור מול היתרה למשיכה בחשבון עובר ושב. אם אין תקשורת - אין אפשרות לבצע עסקה.
הכרטיסים מוצעים לרוב לאוכלוסיית לקוחות מודרי אשראי (צעירים, מקבלי קצבאות, עובדים זרים, מועטי הכנסות, חסרי הכנסות קבועות).
אופי פעולת הכרטיסים (דרישת אישור על כל עסקה) גורם לכך שבפועל כמעט ובלתי אפשרי לבצע באמצעותו הוראת-קבע, בניגוד לחו"ל (שם מתאפשר גם חיוב מיידי לא מקוון, כאמור).
אישור חיוב (Authorization) מביא לשריון הסכום שאושר בחשבון עובר ושב עד חיוב העסקה בפועל, בשונה מכרטיס אשראי, בו נתפס הסכום מתוך המסגרת בלבד.
לא ניתן להעביר בכרטיס עסקת זיכוי אלא ביטול עסקה קודמת בלבד
בעוד שחיוב מחזיק הכרטיס מיידי, זיכוי בית העסק יתבצע רק במועד החודשי הקבוע (כמו בכרטיס אשראי)
הפרטים ע"ג הכרטיס אינם מובלטים אלא מודפסים
כרטיסים אלה נוטים להיות זולים מכרטיסי אשראי, אך גם לספק הטבות פחותות למחזיקיהם. לפי הוראות בנק ישראל מ-2015, הבנקים מחויבים להציע כרטיס זה ללקוחות.
בנק הדואר, שרישיונו לא מאפשר מתן אשראי, הציע לבעלי חשבונות עובר ושב בבנק כרטיס חיוב מיידי. בשל קשיים באינטגרציה עם שב"א, לא פעם נדחו חיובים בוויזה אלקטרון שאושרו קודם לכן והמתינו בכא"ל כ"הסדר חוב" כאשר חשבון עובר ושב נסרק מדי יום עסקים (בהליך עיבוד הנתונים הלילי) והסכומים נפרעו ברגע שזוהתה יתרה למשיכה. כרטיס ישראכרט דירקט ניתן ללקוח ללא פרטי החשבון שלו והשיוך מתבצע רק לאחר מסירת הכרטיס.
הערות שוליים

↑  כספכרטבאתר בזק
↑  אפי לנדאו ואורנה רביב, ‏בזק ובנק לאומי יקימו חברה להנפקת ארנק אלקטרוני על בסיס כרטיס ויזה, באתר גלובס, 6 באוגוסט 1997
↑  אפי לנדאו, Bezeq Retracts Planned E-Wallet Issue as Uneconomic, באתר גלובס, 30 באוגוסט 1999
↑  אפי לנדאו, ‏דסק"ש ופז רכשו את הזיכיון הבלעדי להפעלת ארנק אלקטרוני של מונדקס, באתר גלובס, 22 ביולי 1997
↑  אפי לנדאו, ‏מונדקס תתחיל בשבוע הבא למכור ארנקים אלקטרוניים ברחובות, באתר גלובס, 16 ביוני 1998
↑  גילעד נס, ‏עלייתו ונפילתו של הארנק האלקטרוני, באתר גלובס, 7 באוגוסט 2001
↑  אחרי העמלות- שירותים חדשים בחברות האשראי, באתר ynet, 7 במרץ 2002
אלקטרו-שיק, כרטיס החיוב המיידי הראשון שהוצע בארץ
כוס נייר

כוסות נייר
כוס נייר היא כלי קיבול לשתייה העשוי מנייר. על פי רוב כוס נייר מיועדת לשימוש חד פעמי למנת שתייה עבור אדם אחד.
לרוב, החלק הפנימי של כוס הנייר מכוסה בחומר המונע מהנוזל המאוחסן בה להיספג בנייר או לדלוף. חומר זה יכול להיות שעווה, סוגים של פולימר (כגון, פוליפרופילן או PET) ואף עמילן. חלקה החיצוני של הכוס עשוי מסוגי נייר שונים. כוסות נייר נבדלות זו מזו בעיקר בעובי הנייר ומשקלו, כאשר הממוצע נע סביב 180–200 גרם למ"ר.
שימושים

כוסות הנייר יכולות לשמש עבור שתייה חמה או קרה. כוסות עבור שתייה חמה עשויות מחומרים עמידים בחום.
השימוש בכוסות חד פעמיות נפוץ בדוכנים של מאכלי רחוב, מסעדות של מזון מהיר ובטייק אוויי. כמו כן, פעמים רבות מונחות כוסות נייר ליד בר מים ציבורי במקומות כמו משרדים, חדרי קבלה ומטבחונים משותפים.
ישנן כוסות נייר חד פעמיות ממותגות, שמודפס עליהן לוגו או מסר שיווקי כלשהו. ניתן למצוא כוסות חד פעמיות ממותגות במשרדי חברות ועסקים השמים דגש משמעותי על קו המיתוג של החברה.
תקן שימוש למזון

הנייר, החומר ממנו עשוי הדיפון הפנימי ותהליך הייצור חייבים לעמוד בתקנים הרלוונטיים (אירופאי או אמריקאי). היצמדות לתקנים אלה חשובה במיוחד כאשר מדובר בכוסות חד פעמיות עם הדפס או מיתוג, שכן מרבית חומרי הגלם בעולם הדפוס רעילים ואסורים לשימוש בתעשיית המזון.
אביזרי עזר

ניתן לצרף לכוס הנייר פריטים שונים המיועדים להקל על השימוש בה או לייעלו. אופי הפריטים תלוי בסוג השתייה ובאופן צריכתה. למשל, לכוסות נייר המיועדות לשתייה חמה מצורף לעיתים קרטון המיועד להקיף את שטח הפנים החיצוני של הכוס ולבודד את החום מידו של האדם האוחז בכוס. לעיתים מצורף לכוס הנייר מכסה המיועד למנוע מהנוזל להישפך משפת הכוס בזמן תנועה. החורים הנמצאים על המכסה מאפשרים לאדם לשתות את הנוזל ישירות דרכו או באמצעות קשית שתייה.
עבור משקאות המצריכים ערבוב נהוג לצרף לכוס גם מבחש.
השפעה סביבתית

על פי נתון מ-2017, מיליארדי כוסות נייר מוטמנות ולא מועברות למחזור בגלל ציפוי העשוי מפולימור שלא כלכלי למחזר אותו. ממחקר מ-2010 שבדק את ההשפעה הסביבתית של כוסות חד פעמיות עולה כי כוסות חד פעמיות המצופות פולימר (מסוג PET) דורשות יותר משאבים בייצורן ומשחררות יותר פליטות מזיקות מאשר כוסות שעשויות מקרטון בלבד. אומדן הפליטות בייצור 100,000 כוסות המצופות בפולימר היה כ-4,080 ק"ג פחמן דו-חמצני, ואילו אומדן הפליטות בייצור כוסות קרטון היה נמוך בכ-80%.
קיימות הערכות כי הזמן הנדרש להתכלותה של כוס נייר הוא כ-30 שנה.
הערות שוליים

↑  מאיה פלח, המחיר האמיתי של כוס הקפה שלנו, באתר ynet, 22 ביולי 2017
↑  Tarja Häkkinen, Sirje Vares, Environmental impacts of disposable cups with special focus on the effect of material choices and end of life, Journal of Cleaner Production 18, 2010-09, עמ' 1458–1463 doi: 10.1016/j.jclepro.2010.05.005
↑  Lisa O'Carroll, UK's billions of takeaway cups could each take '30 years' to break down, The Guardian, ‏3 בספטמבר 2016
כוס נייר המשמשת לשתיית קפה חם, עם מכסה המיועד למנוע מהנוזל להישפך.