stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מדע המוסר
השקפות מדעיות על מוסר > השלכות אחרות

דליידן מספק דוגמאות לאופן שבו המדע יכול להשתמש בראיות אמפיריות כדי להעריך את ההשפעה שיכולה להיות להתנהגויות ספציפיות על רווחתם של יחידים וחברה בהתייחס לסוגיות מוסריות שונות. הוא טוען שהמדע תומך בדה-קרימינליזציה וברגולציה של סמים, המתת חסד בנסיבות מסוימות, והיתר להתנהגויות מיניות שאינן נסבלות בתרבויות מסוימות (הוא מביא הומוסקסואליות כדוגמה). עוד טוען דליידן שבשאיפה לצמצם את הסבל האנושי, הפלה מלאכותית צריכה להיות לא רק מותרת, אלא לפעמים חובה מוסרית (כמו במקרה של עובר שאם ייוולד, סביר שיסבול סבל רב). עם זאת, כמו כל הטענות המוסריות בספרו, דליידן סבור שהחלטות אלו נשארות מבוססות ומותנות בראיות אמפיריות.
תורת היחסיות התרבותית מציעה מספר לקחים: החוקרים חייבים להיזהר לא לשפוט את התנהגותו של אדם מבלי להבין את ההקשר הסביבתי. פעולה עשויה להיות הכרחית ומוסרית יותר ברגע שאנו מודעים לנסיבות. עם זאת, אין פרוש הדבר שכל הנורמות האתיות או המערכות האתיות יעילות באותה מידה בקידום שגשוג. דוגמה לנורמה עליונה מהימנה היא היחס השווה לנשים בכל מקום בו היא נהוגה.
ביקורת

הרעיון של מדע מוסר העוסק בנורמטיביות נתקל בביקורות רבות מצד מדענים ופילוסופים. המבקרים כוללים את הפיזיקאי שון מ' קרול, שטוען שמוסר אינו יכול להיות חלק מהמדע. הוא ומבקרים אחרים מצטטים את ה"הבחנה בין עובדה לערך", לפיה השיטה המדעית אינה יכולה לענות על שאלות "מוסריות", אף על פי שהיא יכולה לתאר את הנורמות של תרבויות שונות. לעומתם, מדעני מוסר מגינים על העמדה לפיה חלוקה כזו בין ערכים לעובדות מדעיות ("רלטיביזם מוסרי") היא שרירותית ומדומיינת, ומונעת התקדמות לקראת נקיטת צעדים נגד מקרים מתועדים של הפרות זכויות אדם בתרבויות שונות.
סטיבן ג'יי גולד טען שהמדע והדת מהווים "ממלכות לא חופפות" (non-overlapping magisteria). בעיני גולד, המדע עוסק בשאלות של עובדה ותיאוריה, אבל לא במשמעות ובמוסר – תחום שלטונה של הדת. באופן דומה, אדוארד טלר הציע שהפוליטיקה מחליטה מה נכון, ואילו המדע מחליט מה אמיתי.
בדיון על התפקיד שהנטורליזם עשוי למלא במקצועות כמו סיעוד, הפילוסוף טרבור הסי (Hussey) כינה את התפיסה הרווחת לפיה המדע אינו עוסק במוסר "פשטנית מדי". המיקוד במאמרו הוא נטורליזם בסיעוד, אך הסי מסביר שהמדע יכול לפחות להתעניין במוסר ברמה תיאורית, דסקריפטיבית. הוא משמיע בקצרה את הרעיון שמוסר יכול בעצמו להיות נושא מדעי, וכותב שאפשר לטעון "ששיפוטים מוסריים נתונים לאותם סוגים של בחינה רציונלית אמפירית כמו שאר העולם: הם נושא למדע – אם כי נושא קשה. אם ניתן היה להוכיח שזה כך, המוסר היה מוכל בתוך הנטורליזם. עם זאת, כרגע אי אפשר לקבוע שהריאליזם המוסרי הוא אמת."
ראו גם

פילוסופיה של המוסר
מטא-אתיקה
רלטיביזם מוסרי
ספקנות מוסרית
יעילות פארטו
תאוריה של תודעה
לורנס קולברג
קונסטרוקטיביזם
מדענות
דרוויניזם חברתי
ערך (אתיקה)
מכון - סדנת התחריט ע"ש זאב וולפגנג מאיר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  סדנת הדפס
 מיקום:  נירים 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  דב הלר 
 מנהל:  דב הלר, אורנה גל-קפלון
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1997
 תאריך פתיחה רשמי:  1997 
 
 קואורדינטות:  31°20′02″N 34°23′37″E﻿ / ﻿31.333913888889°N 34.393622222222°E﻿ / 31.333913888889; 34.393622222222
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) מכון - סדנת התחריט ע"ש זאב וולפגנג מאיר(למפת מערב הנגב רגילה) מכון - סדנת התחריט ע"ש זאב וולפגנג מאיר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מכון - סדנת התחריט ע"ש זאב וולפגנג מאיר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מכון - סדנת התחריט ע"ש זאב וולפגנג מאיר
 
"מכון - סדנת התחריט ע"ש זאב וולפגנג מאיר" היא סדנה לתחריט שפעלה בין השנים 2018-1997 בקיבוץ נירים.
היסטוריה

סדנת התחריט הוקמה בשנת 1997 על ידי דב הלר במבנה ששימש בעבר את מכון החליבה של הרפת בקיבוץ נירים. הסדנה נקראה על שם זאב וולפגנג מאיר, מחברי הקיבוץ. היא שימשה אמנים מדרום הארץ שעסקו בטכניקות התצריב השונות. בשונה מסדנאות אחרות, לא היו בסדנה דפסים-אמנים והאמנים שעובדים בה מדפיסים את העבודות בעצמם. בין הפרויקטים המזוהים עם הסדנה היא תערוכה שנתית שנפתחה ב-1 במאי, ועבורה הזמינה הסדנה מאמן הדפס ידוע תחריט קטן, המודפס בצבע אדום.
על האמנים שעבדו בסדנה נמנים אמנים כאלי שבדרון, זוהר מורג, נועם רבינוביץ, דניאלה מלר ועוד. בשנת 2006 הוצגו עבודות מן הסדנה במוזיאון הנגב לאמנות.
הערות שוליים

↑  ראו: תחריט, מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע, 2006, עמ' 15
המגניבים

| --- | --- |
 סוגה:  קומדיה
 מדבבים:  סמואל וינסנט בריאן דראמונד קולין מרדוק צ'יארה זני טביטה סט. גרמיאן
 מדבבים בעברית:  יהונתן מגון עדן גמליאל לירון לב יובל סגל מתי אטלס גילן שחף
 ארץ מקור:  קנדה קנדה
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  26
 הפקה
 חברת הפקה:  Image Production House, Nerd Corps Entertainment 
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  YTV
 רשת שידור בישראל:  ערוץ דיסני
 פורמט (תמונה):  אנימציה
 תקופת שידור מקורית:  20 ביוני 2011 – 12 בדצמבר 2011
 תקופת שידור בישראל:  28 באוקטובר 2011 – 2012
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
המגניבים (באנגלית: Rated A for Awesome) היא סדרת הרפתקאות קנדית מבית ערוץ דיסני.
בישראל הסדרה עלתה במקור לשידור ב-28 באוקטובר 2011.
תקציר העלילה

הסדרה עוקבת אחר חבורת ילדי נוער מהעיר גליקרסוויל המומחית לחיסול השיעמום בכוח המגניבות. בכל פרק, מנהיג החבורה, לסטר, חושב על רעיון מגניב חדש ומתעד את הרגע בסמארטפון שלו. לדוגמה, בניית פארק מים או להאט את הזמן. ההמצאות של המגניבים תמיד מסבכות אותם, אבל הם תמיד משתפים פעולה כדי לפתור את הבעיה.
דמויות

לסטר 'לס' מגניב (יהונתן מגון) – מנהיג החבורה; אחיה של תרה. יכול למגנב כל דבר שמתחשק לו. בעל שיער כחול. לסטר לא טוב בספורט, אבל מצליח להתקבל לנבחרת הגולף, והמציא סגנון לחימה משלו "המפוח" שמופעל כשלסטר מריח דברים מסריחים.
תרה קקלופלוליס מגניב (עדן גמליאל) – אחותו של לסטר. נותנת טיפים כשצריך. יודעת על כל הבעיות של לסטר. יותר מאוחר נראה שהיא מראה סימני אהבה לנואם.
לארס (לירון לב) – מגניב אבל מטורף, נורגיש. אוהב לאכול דגים כבושים. באחד הפרקים הצטרפה לכיתה עוד נורגישית. בהתחלה לארס קינא אך חבריו עזרו לו להתחבר איתה. שמנמן שמדבר במבטא.
נואם (יובל סגל) – מומחה במדע והסגן של לסטר בהמצאות שלו, הוא זה שמעלה את הרעיונות ה"מגניבים". בעל פחד קהל. מרכיב משקפיים. מאוהב בתרה מגניב.
מיסטר טוויצ'י – קוף המחמד של המגניבים.יש לו תסרוקת בלונדינית והוא די מטורף.
מר פיהוקי (מתי אטלס) – המורה המשעמם ביותר למדעים. באחד הפרקים לסטר הצליח למגנב אותו עד שהוא בקושי הצליח להבריז מהשיעור כדי לעזור לחבריו בחילוץ המורה המגניב, מר סקיני ג'ינס, בגלל שמר פיהוקי התלהב יותר מדי.
מר סקיני ג'ינס (גילן שחף) – המורה המגניב ביותר בבית הספר. מהווה את ההפך המוחלט ממר פיהוקי. מזמר כול הזמן עם גיטרה ירוקה.
מקס מגניב – אבא של לסטר ותרה. מגניב מאוד, אך קצת משוגע.
אמא של תרה ולסטר – האישה הכי אופנתית בעיר, מאוד מגניבה ותתרנית.
מחולל תבנית מרכזי

מחולל תבנית מרכזי (באנגלית: Central pattern generator; בראשי תיבות: CPG) הוא רשת עצבית המסוגלת לייצר תנועה תבניתית בלי לקבל משוב חישתי, קלט מהעולם החיצון, או פקודה מהמוח הגדול. המנגנון משמש ליצירת תנועות ריתמיות כמו הליכה, לעיסה, נשימה, שחייה, עליה במדרגות, שהן תנועות מעניינות מבחינה התנהגותית. מחולל תבניות מרכזי נמצא בבעלי חיים שונים, החל מחרקים, סרטנים, ציפורים יונקים ואפילו האדם. ממצא זה מרמז על כך שהמנגנון נשמר במהלך האבולוציה והוא חשוב להישרדות.
מנגנון הפעולה

רשתות נוירונים במוח השדרה הן בעלי תפקוד חשוב בקואורדינציה המוטורית ברשת נוירונים כזאת מעורבים נוירונים מעוררים ונוירונים מעכבים, והבקרה היא בקרה ספינלית (של מוח השדרה). ברשת כזאת הנוירונים המוטוריים בצד הנגדי של מוח השדרה יופעלו באופן הדדי. הדבר מושג באמצעות רשת של נוירוני ביניים מעוררים ומעכבים המאפשרים לשריר המכופף או המיישר בצד אחד של הגוף להתכווץ בזמן שהשריר הנגדי מתרפה. באיור רואים איך נוירון ביניים (אינטרנוירון) מעורר, מפעיל נוירון ביניים מעורר בצד אחד של מוח השדרה וגורם לשריר להתכווץ. נוירון ביניים מעכב מונע את התכווצות השריר הנגדי.
עדויות מחקריות הראו כי באנשים שמוח השדרה שלהם נפגע, מחוללי התבניות המרכזי במוח השדרה הפגום שמרו על היכולת לפעול וליצור תנועות ריתמיות גם כאשר הבקרה מהמוח הגדול והגירוי הסנסורי נעלמו. לכן עם תרגול חוזר בהליכה על הליכון, תמיכה במשקל הגוף, ושמירה על מנח הרגליים, אפשר לעורר "הליכה ספינלית".
מנגנון הפעולה > דוגמה

בהליכה למשל, חייבת להיות קואורדינציה בין הרגליים. מחולל התבניות המרכזי גורם להתכווצות שרירים ברגליים בתבנית מנוגדת. כאשר מרימים רגל אחת כדי לזוז קדימה, הרגל השנייה חייבת להישאר יציבה על הרצפה.
פעולת ההליכה מתחילה מפקודה רצונית. רשת הנוירונים יכולה להיות מופעלת על ידי מידע חישתי או על ידי אותות מגזע המוח או מהמוח הגדול, אך יכולה להמשיך לבד ללא צורך במודעות אליה. עם זאת, מחולל התבניות המרכזי אינו מתעלם ממשוב מהפריפריה. אם נתקלים במכשול, בעל החיים ההולך יכול לעקוף אותו.
מחוללי התבנית המרכזיים אינם נוקשים יכולים לעבור מודולציה כדי להתאים את האורגניזם ללמצבו הפיזיולוגי ולשינויים בסביבה. למשל שינוי קצב ההליכה בהתאם למהירות הרצויה.
רובוטים

מידע ביולוגי על מחוללי תבניות מרכזיים משמש ככלי לבנית רובוטים ניידים בעלי מפרקים. רובוטים יכולים לשמש גם ככלי מחקרי לבחינת המודלים הביולוגיים של CPG. ניסויים על רובוטים יכולים לספק הבנה עמוקה יותר לגבי אופן הפעולה של מנגנוני בקרה ביולוגיים. באמצעות שילוב של משוב חושי ברובוטים מבוססי CPG, ניתן ללמוד איך לשפר את יכולות ההתאמה לסביבות משתנות, ואיך להשתמש בידע מהרובוטיקה להבנת תהליכים עצביים ביולוגיים.
הערות שוליים

1 2 3  Valerie Hedges, Central Pattern Generators, 2022-12-15
↑  michiganstate university, Central Pattern Generators, https://openbooks.lib.msu.edu/introneuroscience1/chapter/central-pattern-generators/, ‏2022
1 2  ,John G. Nichols et al, From Neuron To Brain, 5th, USA: Sinauer Associates, Inc, עמ' 506-511
↑  Paul J Reier et al, spinal cord injury: repair, plasticity and rehabilitation, ‏2017
↑  Eric R. Kandel, James H. Schwartz, Tomas M. Jessel, Principles of Neural Sciences, 3rd, Norwalk Conneticut: Appleton $ Lange, עמ' 582-584
↑  Ronald M Harris-Warrick, Neuromodulation and flexibility in Central Pattern Generator networks, Current Opinion in Neurobiology, Networks, circuits and computation 21, 2011-10-01, עמ' 685–692 doi: 10.1016/j.conb.2011.05.011
↑  Auke Jan Ijspeert, Central pattern generators for locomotion control in animals and robots: A review, Neural Networks, Robotics and Neuroscience 21, 2008-05-01, עמ' 642–653 doi: 10.1016/j.neunet.2008.03.014
רשת נוירונים המדגימה פעולת מחולל תבניות מרכזי.
התכווצות שרירים מנוגדת בזמן הליכה
עדי נס

| --- | --- |

 לידה:  1966 (בן 59 בערך) קריית גתקריית גת, ישראל 
 תחום יצירה:  צילום
 פרסים והוקרה:  פרס ליאון קונסטנטינר (2003) 
 
עדי נס (נולד ב-1966 בקריית גת) הוא צלם ישראלי. מתמחה בצילום אמנותי המציג סיטואציות שונות תוך התייחסות להיבטי הגבריות וההומוארוטיות הניכרים בהן. בין היתר התפרסם בסדרת עבודות המתעדת הווי חיילים בצה"ל, צילומים המתארים את הווי עיירות הפיתוח, וסדרת צילומים העוסקת בסיפורי התנ"ך. על יצירתו זכה בשנת 2000 בפרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר.
ביוגרפיה

עדי נס נולד בשנת 1966 בקריית גת, כבנם של  עולים מאיראן. בין השנים 1989–1992 למד נס צילום בבצלאל. בשנת 1993 יצר, ביחד עם הצלמת נעמי טליתמן, פרויקט צילום תיעודי בשם "חיים יהודיים הומוסקסואלים בלונדון". הפרויקט הוצג בשנה זו בגלריה של בית הספר קמרה אובסקורה בתל אביב. בשנים 1996–1997 למד מולטימדיה ותכנות במכללת סיוון בתל אביב.
בין השנים 1994–2000 יצר נס את סדרת ה"חיילים", המתמקדת בתצלומים מבוימים ובהם דימויים של חיילי צה"ל. התצלומים המוקדמים בסדרה תיארו את החיילים כאקרובטים, להטוטנים או בולעי אש, באופן שהדגיש את התיאטראליות של הדימויים. באחד התצלומים, לדוגמה, מופיע חייל הצועד על קו הפרדה של כביש אספלט כאילו היה הולך על חבל. בתצלום אחר מופיע חובש המטפל בחייל פצוע באמצעות ערכת איפור.
בעבודות מאוחרות יותר בסדרה זו, יצר נס דימויים של חיילים במצבים אנטי הירואיים שונים כגון שינה. העבודה הידועה ביותר מן הסדרה, "ללא כותרת" משנת 1999, מציגה קבוצה של חיילים לצד שולחן אוכל מאולתר. סידור הדמויות והקומפוזיציה של הצילום מזכירים את ציורו של לאונרדו דה וינצ'י "הסעודה האחרונה". ב-16 במרץ 2005 נמכר תצלום זה ב-102,000 דולר במכירה פומבית. ב-27 בפברואר 2007 נמכר התצלום בשנית, הפעם ב-264,000 דולר, בכך שבר נס את שיא התמחור על צילום ישראלי.
ב-1999 קיבל נס את פרס שר החינוך והתרבות לאמנות חזותית ובשנת 2000 זכה בפרס גוטסדינר של מוזיאון תל אביב. בעקבות הזכייה הציג נס תערוכת יחיד במוזיאון בשם "תצלומים חדשים".
בשנת 2003 הוזמן נס ליצור סדרת תצלומי אופנה עבור מגזין הגברים של ירחון האופנה ווג. סדרת התצלומים שיצר נס הציבה את פרטי הלבוש בתוך מסגרת נראטיבית המתרחשת בבית כלא דמיוני. הבחירה במיקום זה עבור הצילומים, ובדמויות שאינן דומות לדוגמני אופנה, מיקדה את תשומת הלב אל תכנים פוליטיים וחברתיים, והעלתה שאלות בכל הקשור ליחס שבין הצופה אל יצירת האמנות.
בשנת 2007 נערכה בגלריה ג'ק שיינמן בניו יורק ובמוזיאון תל אביב לאמנות תערוכת היחיד של נס "סיפורי התנ"ך". התערוכה הציגה סדרה של 14 תצלומים ובהם התייחסויות מודרניות אל דמויות תנ"כיות. נס בחר להציג את הדמויות התנ"כיות על ידי שימוש בדמויותיהם של מהגרים, פליטים ואנשים משולי החברה הישראלית. בראיון שנערך לקראת הצגת התצלומים הצביע נס על הפן החברתי שבתצלומים אלו. "הרגשתי," אמר נס, "שאם אני חי ועובד פה, אני חייב לשקף גם את המצב הזה. חשבתי מה בעצם נשאר מהזהות שלי ומהזהות של המקום לאחר שהכל מתפורר. בדרך כלל אני עוסק בבנייה של זהות גברית, ישראלית; הפעם החלטתי לעסוק באנשים שאיבדו את זהותם. במשך העבודה על הסדרה חשבתי שמה שנשאר אחרי שהכל מתפורר, הסיבה היחידה לקיום שלנו פה, הוא החיבור ליהדות. כשסיימתי את הפרויקט הבנתי שגם זה עלול להתפורר ומה שנשאר זה קשור לאנושיות, שגם זה נמצא בלב התנ"ך והיהדות. כך נוצרה בעצם סדרה של תמונות שמדברת על הקיום האנושי, שעוסקת בקיום האנושי דרך הנרטיב שמוכר לנו מהתנ"ך".
בתצלום "ללא כותרת (אברהם ויצחק)", לדוגמה, מוביל אברהם את בנו יצחק על גבי עגלת סופר מלאה בבקבוקים. הצילום "רות ונעמי מלקטות" לעומת זאת, מתאר את רות ונעמי כמלקטות בצלים באזור שהוא כנראה חלקו של שוק עירוני שומם. הסדרה זכתה להצלחה רבה והוצגה בין השנים 2008–2009 עוד בארבע תערוכות נוספות ברחבי העולם.
אחת מן העבודות שצולמו במסגרת הסדרה הייתה תצלום פורטרט של אבשלום. אולם, בסופו של דבר בחר נס להשמיט את דמות זו מן הסדרה ולהציג אותה בשנת 2010 תחת הכותרת "ללא כותרת (ישו)", בתערוכה קבוצתית שהוצגה בזאגרב, קרואטיה.
ב-17 במאי 2012 נפתחה בגלריה זומר תערוכה שבה הציג נס סדרת תצלומים בשם "הכפר". התערוכה הוצגה במקביל גם בניו יורק ובפריז.
חיים אישיים

בשנת 1993 נס נישא לאילן שיינפלד ומאוחר יותר השניים נפרדו. בהמשך נס ובן זוגו הביאו לעולם 4 ילדים בתהליך פונדקאות.
גלריה

ללא כותרת, 1995
אוסף מוזיאון ישראל
ללא כותרת, 1998
ללא כותרת (הסעודה האחרונה), 1999
אוסף מוזיאון ישראל
"ללא כותרת" (מסדרת הנערים), 2000
ללא כותרת (מסדרת הנערים), 2000
ללא כותרת (מסדרת הנערים), 2000
ללא כותרת (מסדרת האסירים), 2003
ללא כותרת (אברהם ויצחק) (מסדרת סיפורי התנ"ך), 2006
רות ונעמי מלקטות,  (מסדרת סיפורי התנ"ך), 2006
יוסף, 2006
השכלה

1989-1992 בצלאל, ירושלים.
פרסים

1993 – מענק השלמת עבודה מטעם הוועדה לאמנויות פלסטיות, משרד החינוך והתרבות
1993 – מלגת הקרן סנדרה ג'ייקובס לצילום תיעודי, לונדון
1999 – פרס שר החינוך התרבות והספורט, משרד החינוך התרבות והספורט
2000 – פרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2003 – פרס ליאון קונסטנטינר לצילום לאמן ישראלי, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2005 – הקרן למצוינות בתחום האמנות פלסטית.
תערוכות יחיד

| --- | --- |
 1993 גלריה קמרה אובסקורה, תל אביב (עם נעמי טליתמן)  1996 "מערכה ראשונה", הגלריה של המחלקה לצילום, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים  1997 "ללכת שבי", המוזיאון לצילום, תל חי  1998 "החיילים", גלריה מילקווח, אמסטרדם  2000 גלריה דביר, תל אביב (קטלוג)  2001 "תצלומים חדשים", מוזיאון תל אביב לאמנות (קטלוג)  2002 מוזיאון לאמנות עכשווית, סן דייגו, קליפורניה; מוזיאון לצילום עכשווי, קולומביה קולג', שיקגו (דפדפת)  2003 תערוכת פרס קונסטנטינר לצילום, מוזיאון תל אביב לאמנות (קטלוג)  2003 גלריה UQAM מונטריאול, קנדה (במסגרת חודש הצילום)  2003 גלריה ג'ק שיינמן, ניו יורק  2004 גלריה ג'ק שיינמן, ניו יורק  2004 גלריה פראז- דלאוואלאד, פריז  2004 "בין הבטחה לאפשרות: התצלומים של עדי נס", מוזיאון לאמנויות יפות, סן פרנסיסקו (קטלוג):  2007 "סיפורי התנך", גלריה ג'ק שיינמן, ניו יורק  2007 "סיפורי התנ"ך", מוזיאון תל אביב לאמנות (קטלוג)  2008 "סיפורי התנ"ך", גלריה פראז דלאוואלאד, פריז  2008 "סיפורי התנ"ך", מרכז ווקסנר לאמנויות, אוהיו  2008 "סיפורי התנ"ך", גלריה Light&Sie דאלאס, טקסס  2009 "סיפורי התנ"ך", מוזיאון ליהדות עכשווית, סן–פרנסיסקו  2010 "Deposition", מוזיאון האקדמיה הקרואטית למדעים ואמנות, זגרב, קרואטיה  2011 "Deposition", המוזיאון הלאומי לצילום, פירנצה, איטליה  2012 "הכפר", גלריה זומר, תל אביב  2012 "הכפר", גלריה ג'ק שיינמן, ניו יורק  2012 "הכפר", גלריה פראז דלאוואלאד, פריז.
הערות שוליים

↑  ללא כותרת (1996). ראו: מרדכי עומר (אוצר), עדי נס, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2007, עמ' 65.
↑  ללא כותרת (1995). ראו: מרדכי עומר (אוצר), עדי נס, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2007, עמ' 55.
↑  הישג: צילום של עדי נס נמכר ב-102 אלף דולר, באתר Gogay, 17 במרץ 2005
↑  עוד נס לעדי, באתר nrg‏, 27 בפברואר 2007
↑  ראו: דורית לויטה-הרטן, "יותר מהאימה, החסד", בתוך: מרדכי עומר (אוצר), עדי נס, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 2007, עמ' 23.
↑  דנה גילרמן, לכולם יש בעיה עם הבית, באתר הארץ, 24 בינואר 2007
↑  ראו: דוד שפרבר, "המתווך הישועי", באתר ערב רב, 26 ביוני 2010
↑  ראו: "הכפר" של עדי נס ו"ורוניק דוואנו" בגלריה זומר, הפורטל הישראלי לאמניויות
↑  דליה קרפל, קוויר בעיירה, באתר הארץ, 3 באפריל 2001
↑  ורדית גרוס, עייני נס, באתר ידיעות אחרונות, המוסף, ‏27.4.2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 275253  NLI: 987007265958005171  PLWABN: 9810580561405606  BnF: cb15111864x (data)  GND: 130242691  ISNI: 0000 0000 7873 2456  LCCN: no2001089410  NKC: xx0177452  PIC: 298688  RKD: 257725  SUDOC: 257742832  ULAN: 500340339  VIAF: 23241423   WorldCat (עם VIAF): 23241423 
מבקרים מתבוננים בעבודות מוקדמות משנת 1992 של עדי נס במסגרת "פסטיבל בוידעם", 2012
מראה בפתיחת התערוכה "הכפר", גלריה זומר, 17 במאי 2012
ההיסטוריה הסודית של הקומיקס

| --- | --- |

 מבוסס על:  ההיסטוריה של הקומיקס
 סוגה:  סדרה תיעודית אנימציה
 יוצרים:  רוברט קירקמן
 בימוי:  רוברט קירקמן
 משתתפים:  סטן לי ג'ק קירבי לינדה קרטר פאטי ג'נקינס לוסי לולס קווין סמית' ריצ'רד דונר
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 מפיק:  רוברט קירקמן
 מפיקים בפועל:  דייוויד אלפרט  בריאן פירסט  שון פרסט  דניאל ג'ונג  רורי קרפף  קריסטה קלואיי  רוברט קירקמן  אנדרו לופז  ג'ים רפסאס  רייצ'ל סקידמור  קתרין וינדר  רוב הארוול  לורן קרפף  אדריאן קוקס  דייוויס קומב  ג'ף קוויטקוביץ'  קורי פרוסט  צ'אד הרברגרגר  סול הורנר  גרהם קיו
 שידור
 רשת שידור:  AMC
 רשת שידור בישראל:  AMC Israel (דרך yes הטלוויזיה בלוויין, הוט ופרטנר tv)
 תקופת שידור מקורית:  12 בנובמבר 2017 – 11 בדצמבר 2017
 תקופת שידור בישראל:  15 בינואר 2018
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
ההיסטוריה הסודית של הקומיקס (באנגלית: Secret History of Comics) היא סדרת טלוויזיה בת 6 פרקים בהפקתו, כתיבתו ובימויו של הקומיקסאי רוברט קירקמן. הסדרה התיעודית מתארת את מאחורי הקלעים של תעשיית הקומיקס האמריקאית באמצעות סקירה היסטורית של האירועים מראשית ההיסטוריה של הקומיקס האמריקאי (שנות ה-30 של המאה ה-20) ועד לימינו אנו, תוך ראיונות עומק עם שלל בכירים בתעשייה כגון סטן לי, קווין סמית', מישל רודריגז ועוד.
הסדרה עלתה לאוויר בארצות הברית לראשונה ב-12 בנובמבר 2017 ונמשכה שישה פרקים ששודרו במרווחי זמן לא קבועים לאורך חודשי נובמבר-דצמבר. הסדרה שודרה ברשת AMC ועלתה לאוויר גם בישראל בספקיות הטלוויזיה Yes הטלוויזיה בלוויין, פרטנר tv ו-HOT.
פרקים

| מס' בסדרה | מס' בעונה | שם הפרק | בימוי | תסריט | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | "הלא-יוצלחים האדירים שהקימו את מארוול" | רוברט קירקמן | רוברט קירקמן | 12 בנובמבר 2017 |
הפרק מתאר את עלייתה של חברת מארוול קומיקס, ובפרט על שני יוצריה העיקריים סטן לי וג'ק קירבי. הפרק סוקר את אירועי החברה עד שנות השישים, אז התדרדרו היחסים בין שני האמנים. בין המרואיינים בפרק: סטן לי, ג'ק קירבי וסטיב דיטקו.
| 2 | 2 | "האמת על וונדר וומן" | רוברט קירקמן | רוברט קירקמן | 13 בנובמבר 2017 |
הפרק סוקר את ההיסטוריה של דמותה של וונדר וומן, גיבורת העל האישה הראשונה. הפרק עוקב אחר הופעותיה בקומיקס ובקולנוע החל מיצירתה ועד לשנת 2017 עם יציאת הסרט וונדר וומן. בין המרואיינים בפרק: לינדה קרטר, פאטי ג'נקינס ולוסי לולס.
| 3 | 3 | "הצרות של סופרמן" | רוברט קירקמן | רוברט קירקמן | 20 בנובמבר 2017 |
הפרק מתאר את ההיסטוריה של גיבור העל הראשון, סופרמן מבית DC קומיקס. אולם הפרק אינו סוקר את הפופולריות שלו אלא דווקא את הכשלונות והאכזבות שחוו יוצריו והמעריצים במשך השנים. בין המרואיינים בפרק: קווין סמית', ניל אדמס וריצ'רד דונר.
| 4 | 4 | "9/11 עיר של גיבורים" | רוברט קירקמן | רוברט קירקמן | 27 בנובמבר 2017 |
הפרק מציג את השפעות פיגועי 11 בספטמבר על מדיום הקומיקס ועל הנעשה בו. בין היתר, הפרק סוקר את ההשראה שהעניק האסון ליוצרי קומיקס ואת תגובות האמנים לאירועים, כמו גם לגזענות כלפי מוסלמים וערבים שבאה בעקבותיהם.
| 5 | 5 | "הצבע של הקומיקס" | רוברט קירקמן | רוברט קירקמן | 4 בדצמבר 2017 |
הפרק סוקר את התבטאות הקהילה האפרו-אמריקאית דרך הקומיקס, בין השאר דרך דמויות שחורות כמו הפנתר השחור ופאלקון. בנוסף, הפרק מתאר כיצד השפיעו קומיקסאים על המאבק לשוויון זכויות באמריקה ובפרט את הקמתה של חברת מיילסטון - חברת הקומיקס האפרו-אמריקאית הראשונה.
| 6 | 6 | "אימאג' קומיקס: הכרזת עצמאות" | רוברט קירקמן | רוברט קירקמן | 11 בדצמבר 2017 |
הפרק האחרון בסדרה. הפרק סוקר את התפתחותה של חברת אימג' קומיקס, שקירקמן עצמו הוא אחד ממייסדיה, החל משנותיה הראשונות כחברה קטנה ועצמאית ועד להיותה חברת הקומיקס השלישית בגודלה בארצות הברית. הפרק מסכם את הסדרה ומתאר את אימג' קומיקס כ"הכרזת העצמאות" של הקומיקסאים.
הערות שוליים

↑  Secret History of Comics - Full Cast & Crew
↑  ההיסטוריה הסודית של הקומיקס מאת רוברט קירקמן / Robert Kirkman's Secret History of Comicsלצפיה ישירה, באתר seret.live
↑  Secret History of Comics (TV Series 2017–) - IMDb, נבדק ב-2021-04-01
1 2   גילי איזיקוביץ, "ההיסטוריה הסודית של הקומיקס": הרגעים והאנשים שמאחורי האמנות המהפכנית, באתר הארץ, 15 בינואר 2018
↑  Robert Kirkman's Secret History of Comics, epguides.com, ‏27 בינואר 2021 [מאורכב]
↑  יס דוקו, ההיסטוריה הסודית של הקומיקס, באתר Facebook
↑  אלון רוזנבלום, מיום שני, "ההיסטוריה הסודית של הקומיקס" בערוץ AMC, באתר מולטיוורס, ‏12 בינואר 2018
מטפיזיקה של האיכות

המטאפיזיקה של איכות היא תאוריית מציאות שהוצגה ברומן הפילוסופי של רוברט מ. פירסיג, זן ואמנות אחזקת האופנוע (1974) והורחבה ב-ליילה: חקירה על אודות המידות (1991). התאוריה משלבת היבטים סופיסטיים, פילוסופיה מזרח אסייתית, פרגמטיזם, את עבודתו של פ.ס.ק נורת'רופ ופילוסופיה של ילידים אמריקאים. פירסיג טוען שהתיאורייה היא דרך טובה יותר לראות את המציאות מאשר המבט הסובייקטיבי/אובייקטיבי שפירסיג מייחס לאריסטו. זן ואמנות תחזוקת האופנוע מתייחסת לדוקטרינת הסנסקריט של טאט תוואם אסי ("אתה זה"), הטוענת מוניזם קיומי בניגוד לדואליזם הסובייקט-אובייקט.
התפתחות התאוריה

תאוריית המטאפיזיקה של האיכות התפתחה בלימודי הקולג' של פירסיג כסטודנט לביוכימיה באוניברסיטת מינסוטה. הוא מתאר ב"זן ואמנות אחזקת האופנוע" כי בזמן שלמד, הוא מצא שמספר ההשערות הרציונליות עבור כל תופעה נתונה נראה בלתי מוגבל. נראה היה לו שהדבר יפגע בחומרה בתקפותה של השיטה המדעית. בעקבות הרהור בשאלה, הוא הזניח את לימודיו ובסופו של דבר גורש מהאוניברסיטה.
לאחר שבילה זמן מה בקוריאה כחייל, פירסיג הגיע למסקנה שהפילוסופיה המזרחית היא מקום טוב יותר לחפש תשובות. בשובו הביתה מקוריאה, פירסיג קרא את ספרו של נורת'רופ "The Meeting of East and West" אשר קושר את התרבות המערבית לתרבות במזרח אסיה בצורה שיטתית. בשנת 1950, פירסיג המשיך את לימודיו הפילוסופיים באוניברסיטת בנאראס ההינדית, שם נתקל בתורת הסנסקריט של טאט טוואם אסי - במילותיו, "אתה זה, שטוען שכל מה שאתה חושב שאתה (סובייקטיבי), וכל מה שאתה חושב שאתה תופס (אובייקטיבי), אינם מחולקים. ההבנה של חוסר החלוקה הזו במלואה משמעותה להיות נאור."
בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60, פירסיג לימד רטוריקה במונטנה סטייט קולג' – בוזמן ובעידודה של קולגה מבוגרת יותר, שרה וינק, החליטו לחקור מה בדיוק הכוונה במונח איכות. הוא הטיל על תלמידיו את המשימה להגדיר את המילה. בנוסף, השתתף בטקס פיוטה של הכנסייה האינדיאנית עם חבר אנתרופולוג, ג'יימס ורן דוזנברי שהעלה בו הרהורים רבים.
הערות שוליים

↑  Pirsig, Robert M. Zen and the art of motorcycle maintenance: An inquiry into values. Random House, 1999.
למידה ניידת

למידה ניידת (באנגלית M-learning) מוגדרת כלמידה בהקשרים רבים, דרך אינטראקציות חברתיות ושימוש בתוכן, באמצעות מכשירים אלקטרוניים אישיים. צורה של למידה מרחוק כאשר הלומדים יכולים להשתמש בטכנולוגיה חינוכית בעזרת מכשיר קצה נייד במקומות רבים בנוחות מרבית ובזמנם החופשי. ללמידה ניידת יש מגוון תכונות שעשויות לתרום להגדרתה: זה יכול להיות ספונטני, אישי, לא פורמלי, הקשרי, נייד, זמין בכל מקום (זמין בכל מקום) ומתפשט (משולב כל כך עם פעילויות יומיומיות עד שכמעט ולא שמים לב אליו. טכנולוגיות של למידה ניידת כוללות מחשבי כף יד, נגני MP3, מחשבים ניידים, טלפונים ניידים וטאבלטים. למידה ניידת מתמקדת באפשרות הניוד של הלומד, באינטראקציה עם טכנולוגיות ניידות. השימוש בכלים ניידים ליצירת עזרים וחומרי לימוד הופך בימים אלו לחלק חשוב של הלמידה הבלתי פורמלית. למידה ניידת מאפשרת נגישות מכל מקום כמעט ובכך יתרונה הבולט. השיתוף הוא כמעט מיידי בין כל המשתמשים באותו התוכן, מה שמוביל לקבלת משוב וטיפים מיידיים. תהליך פעיל זה הוכיח כי ניתן לשדרג את ציוני הבחינה מאחוזון חמישים לאחוזון שבעים, וחתך את שיעור הנשירה בתחומים הטכנולוגיים ב-22 אחוזים. למידה ניידת מאפשרת התניידות בעזרת המרת השימוש בספרים והצורך בסיכומים עם שימוש במכשירים קטנים, מלאים בתוכן מותאם למידה.