stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לפני שנשתגע
רקע וכתיבה

"לפני שנשתגע" נכתב על ידי הנרי והופק על ידי נדב ביטון ורן אביב. ב-10 בנובמבר 2005 הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב"פינה לשיפוטכם". בשבוע שלאחר מכן נכנס למצעד במקום ה-22. ב-8 בדצמבר עלה לשיאו במקום השלישי. לבסוף, ב-26 בינואר 2006 יצא מהדירוג השבועי לאחר תשעה שבועות צעידה רצופה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2005)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2005)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2005)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2005)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 3 |  |
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 10 בנובמבר 2005. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 17 בנובמבר 2005. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 8 בדצמבר 2005. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 26 בינואר 2006. פזמונט
| מאיה אברהם |
| --- | --- |
אלבומי אולפן: רק רצית אהבה • ליום הזה חיכיתי
סינגלים: "לפני שנשתגע" • "למה" • "תרקדי" • "אמת אחת" • "עד שיבוא אוקטובר" • "תדע" • "בא הבוקר" • "עברתי את הדרך" • "אם תחזור" • "זרועותיי"
שיתופי פעולה: "חכי לי אהובה" • "ענני"
מארן

| --- | --- |
נהר מארן, ציור מאת פול סזאן, 1888
נהר מארן, ציור מאת פול סזאן, 1888
 מידע כללי
 אורך:  514 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  100 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  12,800 קמ"ר
 מוצא:  מישור לנגר, שמפאן-ארדן
 גובה מוצא הנהר:  423 מ' 
 יובלים:  Cubry, Gondoire, Traire, Surmelin, Somme-Soude, Isson, Livre, Les Tarnauds, Rongeant, Morbras, Semoigne, Saulx, Rognon, Grand Morin, Beuvronne, Suize, Thérouanne, Fion, Blaise, Ourcq, Coole, Guenelle, Petit Morin, La Gravelotte, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 שפך:  נהר הסן
 מדינות באגן הניקוז:  צרפת
 מסלול המארן
 
מָארְן (בצרפתית: Marne) הוא נהר הזורם באגן הפריזאי שבצרפת. הוא נשפך לתוך נהר הסן, ומקורו במישור לאנגר (Langres) בין החבלים שמפאן-ארדן ובורגון. במלחמת העולם הראשונה נערכו קרבות חשובים סמוך לנהר, בין היתר הקרב הראשון על המארן שהסתיים בניצחון צרפתי-בריטי ומניעת כיבושה של פריז, ובכך חיסל את הסיכויים לניצחון גרמני מהיר במלחמה.
ראו גם

הקרב הראשון על המארן
מונטה מריו

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  מריו מיליני 
 גובה:  139 מ' 
 מדינה:  איטליה 
 מיקום:  רומא, איטליהאיטליה
 קואורדינטות:  41°55′30″N 12°27′06″E﻿ / ﻿41.925°N 12.45166667°E﻿ / 41.925; 12.45166667
  (למפת רומא מוגדלת) מונטה מריו(למפת רומא רגילה) מונטה מריו
 
מונטה מריו (באיטלקית: Monte Mario) היא הגבעה הגבוהה ביותר בעיר רומא, בירת איטליה. בשיאה, מתנשאת הגבעה לגובה של 139 מטרים מעל פני הים. הגבעה נמצאת בצפון מערב העיר, ונקראת על שם הקרדינל מריו מליני אשר היה הבעלים של הגבעה במהלך המאה ה-15, ובנה עליה וילה רחבת ידיים.
כיום מהווה הגבעה חלק משמורת טבע. בראש הגבעה נמצאת הכנסייה והמנזר בשם סנטה מריה רוזריו, וכן, במקום בו עמדה וילה מליני ניצב כיום מצפה כוכבים ומוזיאון לאסטרונומיה על שם קופרניקוס (Museo Astronomico Copernicano)
על הגבעה נמצא אחד מארבעת הקמפוסים של אוניברסיטת לויולה שיקגו.
ראו גם

שבע גבעות רומא
מראה פנורמי מראש הגבעה על כל העיר רומא
מוזיאון הורנימן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנתרופולוגיה, מוזיקה וההיסטוריה של הטבע
 כתובת:  פורסט היל, בדרום לונדון
 מיקום:  לואישהאם 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בעלים:  משרד התרבות, המדיה והספורט 
 מייסדים:  פרדריק ג'ון הורנימן 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1901
 תאריך פתיחה רשמי:  1901 
 אדריכל:  צ'ארלס הריסון טאונסנד 
 סגנון אדריכלי:  אר נובו 
 קואורדינטות:  51°26′26″N 0°03′39″W﻿ / ﻿51.440555555556°N 0.060833333333333°W﻿ / 51.440555555556; -0.060833333333333
 www.horniman.ac.uk
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסמוזיאון הורנימן(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסמוזיאון הורנימן(למפת לואישהאם רגילה) מוזיאון הורנימן(למפת לואישהאם מוגדלת) מוזיאון הורנימן
 
מוזיאון הורנימן (באנגלית: Horniman Museum) הוא מוזיאון בשכונת פורסט היל שבדרום לונדון.
הקמת המוזיאון החלה בשנת 1898. מבנה המוזיאון תוכנן על ידי צ'ארלס הריסון טאונסנד והוא נפתח לציבור בשנת 1901. המוזיאון נוסד ביוזמת סוחר התה פרדריק ג'ון הורנימן על מנת להכיל את אוספיו שכללו כלים מוזיקליים, אוסף אתנוגרפי ואוספים של מאובנים, צמחים ובעלי חיים.
בשנת 1911 נבנה אגף נוסף בתרומת בנו של הורנימן - אמסלי הורנימן. בשנת 1999 נסגר המוזיאון לשם שיפוץ, ונפתח מחדש ב-14 ביוני 2002.
מבנה המוזיאון ואוספיו

מוזיאון הורנימן כולל כיום את מבנה המרכז להבנת הסביבה (Centre for Understanding the Environment) ובקיצור CUE, שנפתח לציבור בשנת 1996. מבנה זה, הכולל גג מעשב, מאפשר אוורור טבעי של הבניין.
המוזיאון מציג אוסף שבו יותר מ-350,000 מוצגים בתחום האנתרופולוגיה, המוזיקה וההיסטוריה של הטבע, כולל פוחלצים רבים.
המוזיאון מנוהל על ידי מחלקת התרבות, התקשורת והספורט של בריטניה.
גני המוזיאון

גני המוזיאון משתרעים על שטח של 65,000 מטר רבוע ונמצאים בהם חממה שהיא מבנה היסטורי לשימור, בניין תזמורת שנבנה בשנת 1912, גן חיות קטן ומסלולי הליכה.
בניין CUE
לינדה גריי

| --- | --- |

 לידה:  12 בספטמבר 1940 (בת 84) סנטה מוניקה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1963 
 בן או בת זוג:  Ed Thrasher (1962–1983) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
לינדה אן גריי (באנגלית: Linda Ann Gray; נולדה ב-12 בספטמבר 1940) היא שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה, במאית, מפיקה ודוגמנית עבר אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות תפקידה כסו אלן יואינג, אשתו של JR (לארי הגמן), בסדרת הדרמה בטלוויזיה של רשת CBS דאלאס (1978–1989), עליה היא הייתה מועמדת לפרס אמי בפרימטיים לשנת 1981 בקטגוריית השחקנית הראשית המצטיינת בסדרת דרמה. התפקיד גם זיכה אותה בשתי מועמדויות לפרס גלובוס הזהב.
גריי החלה את דרכה בשנות השישים בפרסומות בטלוויזיה. בשנות ה-70 הופיעה בסדרות טלוויזיה רבות לפני שלוהקה לתפקיד סו אלן יואינג בשנת 1978. לאחר שעזבה את דאלאס הופיעה בסדרת הטלוויזיה 'דוגמניות בע"מ', ושיחקה גם בסרטי טלוויזיה, בין היתר בסרטים "רגע של אמת: למה הבת שלי?" (1993) ו"פגישה מקרית" (1994). היא המשיכה לשחזר את התפקיד של סו אלן "בדאלאס: ג'יי. אר. חוזר" (1996), "דאלאס: מלחמת הנשרים" (1998), ובסדרת TNT "דאלאס" (2012–2014), שהיא המשכה של הסדרה המקורית.
בתיאטרון, שיחקה גריי בתפקיד גברת רובינסון המחזה "הבוגר" בווסט אנד של לונדון בשנת 2001, ואז בברודוויי בשנה שלאחר מכן. בשנת 2007 היא כיכבה בתפקיד אורורה גרינאוויי בהפקת הבכורה העולמית של "תנאים של חיבה" בתיאטרון רויאל, ביורק ונשארה עם ההפקה כשסיירה בבריטניה. לאחר שסדרת הטלוויזיה דאלאס השנייה בוטלה בשנת 2014, גריי עלתה שוב לבמה, הפעם בתפקיד הפייה הטובה בהפקה הלונדונית של "סינדרלה".
ביוגרפיה וקריירה

לינדה גריי נולדה סנטה מוניקה, קליפורניה. היא גדלה בקולבר סיטי, קליפורניה, שם היה לאביה לסלי, שהיה שען, חנות.
לפני ששיחקה את גריי עבדה כדוגמנית בשנות השישים והחלה את קריירת המשחק שלה בפרסומות רבות בטלוויזיה,  - וגם הופיעה בתפקידים קטנים בסרטים עלילתיים, כמו "סוף שבוע בפאלם ספרינגס" בשנת 1963.
גריי החלה את קריירת המשחק המקצועית שלה בשנות ה-70 בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה רבות כמו "'מרקוס וולבי", "מקלאוד" ו-"Switch", לפני שחתמה בסרטי יוניברסל בשנת 1974. היא הופיעה גם בסרטים "The Rip-Off". בשנת 1977 היא לוהקה כדוגמנית האופנה לינדה מורקלנד, בסדרת הטלוויזיה "All That Glitter" הסדרה בוטלה לאחר 13 שבועות בלבד. לאחר מכן גריי לוהקה לסרט הטלוויזיה "רצח בפייטון פלייס" משנת 1977.
ביוגרפיה וקריירה > דאלאס

גריי לוהקה לתפקיד סו אלן יואינג, אשתו האלכוהוליסטית של ג'י.אר, בסדרת הדרמה של CBS "דאלאס" (1978–1989, 1991). בתחילה בתפקיד אורח בעונה הראשונה (חמישה פרקים), ולאחר מכן לתפקיד ראשי עד 1989 כשהסדרה ירדה מהמרקע. גריי הייתה מועמדת לשני פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - דרמת סדרת הטלוויזיה ופרס אמי פריימטיים בקטגוריית השחקנית הראשית המצטיינת בסדרת דרמה על הופעתה בדאלאס. היא קיבלה גם פרסים בינלאומיים רבים, כולל פרס במבי הגרמני ואיל גאטו האיטלקי. היא נבחרה לאשת השנה על ידי אגודת הרדיו והטלוויזיה בהוליווד בשנת 1982.
ביוגרפיה וקריירה > אחרי דאלאס

אחרי דאלאס, שיחקה גריי בסרט הקומדיה "אוסקר" משנת 1991 לצד סילבסטר סטאלון והופיעה בהופעות אורח בדרמה הבריטית "Lovejoy" (עם איאן מקשיין). היא גם כיכבה בכמה סרטי טלוויזיה כולל הסרט "הבדרנים (עם בוב ניוהארט) משנת 1991, "בוננזה: השיבה" (1993), "רגע של אמת: למה הבת שלי" (1993) ו"פגישה מקרית" (1994).
בשנת 1994, היא עשתה כמה הופעות אורח באופרת סבון "מלרוז פלייס", בתפקיד הילרי מייקלס, האמא של אמנדה וודוורד (הת'ר לוקליר). היא המשיכה בתפקיד בסדרת הספין-אוף של מלרוז פלייס "דוגמניות בע"מ", שם דמותה, הילרי ניהלה את סוכנות הדוגמנות, אך התוכנית בוטלה לאחר עונה אחת.
גריי הופיעה בסרטים בטלוויזיה "דאלאס: האיחוד" ((1996) ו"דאלאס: מלחמת בני יואינג" (1998), אבל בשנים הבאות לא הופיעה בסרטים או בטלוויזיה.
בשנת 2001 גילמה גריי את גברת רובינסון בווסט אנד במחזה "הבוגר" עיבוד לספר מאת צ'ארלס ווב. היא גם מילאה את התפקיד לזמן קצר בהפקת ברודוויי, כשהחליפה את קת'לין טרנר בספטמבר 2002.
גריי ביצעה את הופעת הבכורה שלה בבימוי בתיאטרון עם ההצגה "רצח" "בתחילה", ועבודות בימתיות אחרות כוללות "תנאים של חיבה" מונולוגים מהווגינה, "אגנס של אלוהים" ו"מכתבי אהבה".
ביוגרפיה וקריירה > 2004-

גריי חזרה לשחק בטלוויזיה בשנת 2004 ככוכב אורח בחמישה פרקים של אופרת הסבון בשעות היום "היפים והאמיצים", כפריסילה קלי. היא שיחקה בכמה סרטים עצמאיים, כולל הדרמה עטורת הפרסים "השתקפות החיים" (2006), שם גילמה את החברה הטובה ביותר של אישה שעברה טיפול בסרטן השד. "מצפים למרי" (2010); "מעוף הברבור" (2011); ו"ירח נסתר" (2012). בשנת 2008 הופיע גריי בסדרת "90210", ספין אוף של בוורלי הילס 90210 . גריי הופיעה בשלוש מתוך חמש הסדרות בזיכיון, אם כי תפקידה בשנת "90210" לא היה הילרי מייקלס, הדמות שגילמה ב"מלרוז פלייס" (1992) וב"דוגמניות בע"מ".
ב-2012 חזרה גריי על תפקידה כסו אלן יואינג בסדרת הדרמה TNT "דאלאס", המשך לסדרה המקורית.
בשנת 2013 הופיעה ברשימת "הגרדיאן" כאחת מחמישים הלבושות היפה ביותר מעל גיל 50. באפריל 2013 הופיעה ברשימת הנשים הכי יפות של המגזין "People".
במהלך חג המולד 2014 היא הופיעה בפנטומימה בלונדון וגילמה את הפיה הטובה בבהצגה "סינדרלה" בהפקה הלונדונית. בשנת 2015 שיחקה בסרט ערוץ הולמרק "חתונה מושלמת". והיא לוהקה  לתפקיד סבתא בסדרת הקומדיה, "אמא משמעותית". היא הופיעה גם כג'ואנה ווינטרטורן בסדרת הרשת "ווינטרטורן".
ב־17 באוגוסט 2016 פורסם כי גריי תצטרף לצוות השחקנים של אופרת הסבון הבריטית המשודרת  בערוץ 4, "הולליוקס", בתפקיד טביטה מקסוול-בראון, אמה של הדמות החדשה מארני נייטינגייל, אותה גילמה ליזט אנתוני. גריי הופיעה בסדרה מה־15 בנובמבר 2016, עד ה־22 בנובמבר 2016. מאוחר יותר פורסם כי גריי חתמה על חוזה על מנת שתופיע באופרת הסבון לתקופה ארוכה יותר. דמותה של טביתה חזרה למרקע ב־27 בפברואר 2017, לפני שעזבה שוב ב־28 בפברואר 2017.
בשנת 2017 הצטרפה גריי לצוות השחקנים של סדרת הדרמה "Hand of God" בכיכובם של רון פרלמן ודיינה דלייני.
חיים אישיים

גריי הייתה נשואה במשך 21 שנה לאד טשרשר, ארט דירקטור וצלם שעיצב עטיפות אלבומים איקוניות רבות במהלך שנות ה-60 וה-70. נולדו להם שני ילדים: ג'ף טשרשר וקלי סלואן. לגריי יש גם שני נכדים, ריידר וג'ק סלואן. אחותה הצעירה בטי, נפטרה בשנת 1989 מסרטן השד. גריי הייתה גם דודתה (מנישואיה) של השחקנית לינדזי וגנר. היא מתגוררת בלוס אנג'לס, קליפורניה.
הערות שוליים

1 2 3  Linda Gray Biography (1940–), film reference, Retrieved March 31, 2012
↑    Jan Moir, ‏'I was the very first desperate housewife', The Telegraph, 10 July 2006
↑  ""Dallas" Star Linda Gray Set for Cinderella at London's New Wimbledon Theatre". Playbill. אורכב מ-המקור ב-24 באוקטובר 2014. נבדק ב-24 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Neil Cheesman. "DALLAS sensation LINDA GRAY to star in CINDERELLA". London Theatre1.com. נבדק ב-24 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Linda Gray on AllMovie Linda Gray, AllMovie, Retrieved March 31, 2012
1 2  Linda Gray- Biography, Yahoo!, Retrieved March 31, 2012
↑  "Linda Gray- Biography". Biography.com. United States: The Biography Channel. אורכב מ-המקור ב-8 בדצמבר 2012. נבדק ב-18 בפברואר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Awards for Linda Gray, Retrieved March 31, 2012
↑  "'Models Inc.': Perfect for SGTV : SG Stands for Superb Garbage, Raised Here to an Art Form". The Los Angeles Times. 6 ביולי 1994. נבדק ב-2011-01-12. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  The Graduate's London term ends, BBC News, 18 January 2002, Retrieved March 31, 2012
↑  Filmography by type for Linda Gray, Internet Movie Database, Retrieved March 31, 2012
↑  Joyce Eng, TNT Orders Dallas Reboot to Series, Will Offer Sneak Peek Next Week, TV Guide, Jul 8, 2011, Retrieved March 31, 2012
↑  Cartner-Morley, Jess; Mirren, Helen; Huffington, Arianna; Amos, Valerie (28 במרץ 2013). "The 50 best-dressed over 50s". The Guardian. London. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "People Magazine Names Gwyneth Paltrow Most Beautiful Woman". ABC News. 24 אפר' 2013. נבדק ב-2013-04-30. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cinderella - New Wimbledon Theatre - ATG Tickets". נבדק ב-19 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Linda Gray to Guest Star in CW's 'Significant Mother' (Exclusive)". The Hollywood Reporter. 8 ביוני 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Watch The Winterthorne First Trailer … Where Candy and Drama Come Together!". Michael Fairman On-Air On-Soaps. 22 במאי 2015. נבדק ב-17 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  Mulcahy, Jr., Kevin (27 באוגוסט 2015). "Watch the Premiere of Michael Caruso's Winterthorne". We Love Soaps. נבדק ב-17 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kerr, Luke (22 במאי 2015). "Winterthorne Debuts Epic First Trailer". Daytime Confidential. נבדק ב-17 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Schwartz, Ryan; Schwartz, Ryan (15 בפברואר 2017). "Hand of God Gets Final Season Premiere Date at Amazon". נבדק ב-19 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  David Wallace (21 במרץ 1983). "She's Back with J.r., but Linda Gray's 20-Year Marriage Takes a Bath". People. נבדק ב-6 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009156711805171  BNE: XX1276027  BnF: cb13982386n (data)  GND: 118901362  ISNI: 0000 0003 8589 9184  LCCN: n87939127  MusicBrainz: 2a0083a8-11a6-4bf8-a6b7-c256521a0c94  NKC: js20100914002  NTA: 074539833  VIAF: 38450170   WorldCat (עם VIAF): 38450170 
לינדה גריי עם לארי האגמן בשנת 2009
גריי בתערוכת הנשים ב 2014
גריי ופטריק דאפי 2013
גריי בפסטיבל הספרים בטקסס 2015
מוזיאון הוליווד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון היסטורי
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2003
 תאריך פתיחה רשמי:  2003 
 קואורדינטות:  34°06′04″N 118°20′18″W﻿ / ﻿34.10111111°N 118.33833333°W﻿ / 34.10111111; -118.33833333
 thehollywoodmuseum.com
  (למפת לוס אנג'לס מוגדלת) מוזיאון הוליווד(למפת לוס אנג'לס רגילה) מוזיאון הוליווד he
 
מוזיאון הוליווד (באנגלית: Hollywood Museum) הוא מוזיאון בהוליווד, שבמדינת קליפורניה, ארצות הברית.
המוזיאון מציג מוצגים הקשורים להיסטוריה של הקולנוע והטלוויזיה האמריקאית.
המוזיאון ממוקם בבניין מקס פקטור ההיסטורי, בשדרת היילנד שבלוס אנג'לס. המבנה תוכנן על ידי האדריכל האמריקאי סיימון צ'ארלס לי, בסגנון אר דקו.
מוצגים

אוסף המוזיאון כולל מעל 11,000 פריטים, ובהם תחפושות, תפאורות, דמויות מסרטי הנפשה, תצלומים, תסריטים, וחפצים אחרים.
מוצגי המוזיאון כוללים תחפושות ובהן שימלתה של מרילין מונרו, חלוק הרחצה של אלביס פרסלי, תחפושותיהם של סופרמן, דמויות סטארטרק, מייקל ג'קסון, כפפות האיגרוף של רוקי, דמויות הסופרנוס, וכן תפאורת חדר כלאו של חניבעל לקטר מהסרט שתיקת הכבשים.
בין המוצגים ארבעה חדרי איפור מקוריים שהיו בשימוש מקס פקטור - מחלוצי האיפור של הוליווד, שנחשב לחלוץ האיפור המודרני (חדר לכל צבע שער של שחקניות: ג'ינג'יות, בלונדיניות, שחורות שיער וברונטיות).
הערות שוליים

1 2 3 4  ההיסטוריה של המבנה
1 2 3 4  מוצגי המוזיאון
1 2 3  סדי סטיין, Makeup Forever, מגזין the Paris Review
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 149958273   WorldCat (עם VIAF): 149958273
מארס 019 טלקום

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 ענפי תעשייה:  תעשיית הטלקומוניקציה 
 מוצרים עיקריים:  ספק שירותי אינטרנט
 מנכ"ל:  מאג’ד קבהא
  
 www.019.net.il
 
מארס 019 טלקום (באנגלית: Mars 019 Telecom) היא חברה ישראלית, שעיקר פועלה הוא ספק שירותי אינטרנט בישראל.
היסטוריה

בשנת 2010 הצטרפה לשוק האינטרנט בישראל והחלה לשמש כספק שירותי אינטרנט.
בנובמבר 2010 רכשה את שם המתחם www.019.net.il. בעקבות כך, חברת "טלזר 019" (שקידומת הגישה לחו"ל דרכה הוא 019) הגישה תלונה באיגוד האינטרנט הישראלי במטרה להעביר אליה את שם המתחם, בהחלטת פאנל השיפוט של האיגוד הוחלט להעביר את הזכויות בשם המתחם לחברת "טלזר 019". בעקבות החלטה זו פנתה חברת "מארס 019" לבית המשפט המחוזי בתל אביב בבקשה לצו זמני לעכב את העברת שם המתחם לחברת "טלזר 019", השופטת הילה גרסטל אישרה את ההסכם הפשרה בין איגוד האינטרנט ל"מארס 019", אשר לפיו הוחלט כי האיגוד לא יעביר את שם המתחם עד למתן פסק דין בנושא.
בנובמבר 2013 פורסם כי החברה חתמה חוזה עם חברת "IBC" ומתכננת לקחת חלק במיזם העתידי של רשת האינטרנט שמבוססת על סיבים אופטיים.
הערות שוליים

↑  בעלי רישיון מיוחד למתן שירותי גישה לאינטרנט, באתר משרד התקשורת
↑  אמיתי זיו, עוד ספקית אינטרנט קטנה - מארס 019, באתר TheMarker‏, 7 בדצמבר 2011
↑  יצחק דנון, מארס 019 טלקום מבקשת למנוע העברת שם מתחם השייך לה לטענתה לחב' טלזר 019 שירותי תקשורת בינלאומיים, 16 בפברואר 2011
↑  יונתן דרורי, תוקף החלטת IL-DRP והקפאתו באמצעות פנייה לבית משפט, 12 ביוני 2011
↑  מארס 019 טלקום הצטרפה לרשת הסיבים האופטיים, 24 בנובמבר 2013
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוזיאון ההתנגדות הלאומי בלוקסמבורג

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לאומי 
 מיקום:  אש-סור-אלזטה 
 מדינה:  לוקסמבורג 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1956
 תאריך פתיחה רשמי:  1956 
 קואורדינטות:  49°29′33″N 5°58′34″E﻿ / ﻿49.4924°N 5.976°E﻿ / 49.4924; 5.976
 האתר הרשמי
  (למפת לוקסמבורג מוגדלת) לוקסמבורג גרבנמכר דיקירך בלגיה גרמניה צרפתמוזיאון ההתנגדות הלאומי בלוקסמבורג(למפת לוקסמבורג רגילה) לוקסמבורג גרבנמכר דיקירך בלגיה גרמניה צרפתמוזיאון ההתנגדות הלאומי בלוקסמבורג he
 
מוזיאון ההתנגדות הלאומי של לוקסמבורג (בצרפתית: Musée national de la Résistance) ממוקם במרכז אש-סור-אלצט (אנ') בדרום-מזרח המדינה. הבניין שתוכנן במיוחד (1956), מתחקה אחר ההיסטוריה של לוקסמבורג בין השנים 1940 ל-1945. במוזיאון מוצגת תערוכת קבע אודות מחנות ריכוז והשמדה של גרמניה הנאצית וגירושם של יהודי לוקסמבורג במהלך השואה שעברו.
היסטוריה

במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה והחל מסוף שנות ה-40 החלו המעורבים בהתנגדות ובמגורשים הפוליטיים לתכנן מוזיאון התנגדות לאומי, כדי לשמר את זכרם של קורבנות לוקסמבורג מהכיבוש הנאצי. ועדה, שהורכבה מאנשי העיר אש-סור-אלצהט, איגודים ונציגי תנועות התנגדות בראשות אד ברבל, גייסה כספים שהובילו לפתיחתו של מוזיאון ההתנגדות ב-22 ביולי 1956. הבניין תוכנן על ידי האדריכלים ניקולה שמיט-נוזן ולורן שמיט.
בשנת 1984, חידש שר התרבות, רוברט קריפס, את אוסף המוזיאון והמבנה שופץ.  המוזיאון נפתח מחדש בשנת 1987, ובהחלטת הממשלה כונה מוזיאון "לאומי". מאז 2008 פרנק שרדר, לשעבר מורה לאמנות, מנהל את המוזיאון.
האוסף

התערוכה בקומת הקרקע מתארת את גורלם של תושבי לוקסמבורג מאז פלישת גרמניה הנאצית ב-10 במאי 1940, ראשיתו של השלטון הנאצי, ועד לשחרור בספטמבר 1944 עם הגעת הצבא האמריקני או בינואר 1945 לאחר קרב בליטה. הקומה הראשונה מוקדשת לחפצי אמנות ממחנות הריכוז לשואת יהודי לוקסמבורג.
יצירות אמנות כוללות את התבליטים של אמיל הולטן ושל קלאוס סיטו מחוץ למוזיאון לפסלים של לוסיין ורקולייר, שנכלא במחנה הינצרט ורנה וויילנד בפנים. יש לציין גם את הפרסקו הגדול של פוני טיסן ואת בד הציור שלו במחנה הריכוז הינצרט, כמו גם את רישומי הפוליטיקאית איבון אוסלדינגר שנכלאה במחנה רוונסבריק.
מאז ספטמבר 2009 הוצגו תערוכות זמניות במוזיאון. בערך אחת לחצי שנה מוצגת תערוכה חדשה. בין התערוכות המוצגות היו "בין צל לחושך" אודות שואת יהודי לוקסמבורג.
"האסירים הפוליטיים" ורקולייר
לפני שאשכח

| --- | --- |

 בימוי:  ז'אק נולו 
 שחקנים ראשיים:  David Kessler Jean-Pol Dubois Marc Rioufol Jean Pommier ז'אק נולו Raphaëline Goupilleau 
 צילום:  Josée Deshaies 
 מדינה:  צרפת 
 הקרנת בכורה:  2007 
 משך הקרנה:  108 דק' 
 שפת הסרט:  צרפתית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט להט"בי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
לפני שאשכח (בצרפתית: Avant que j'oublie; באנגלית: Before I Forget) הוא סרט דרמה קולנוע צרפתי משנת 2007, שביים וכתב ז'אק נולוט, שאף מככב בו. הסרט מתאר את חייו של גבר הומוסקסואל מזדקן, שהיה האסלר בצעירותו, וכעת הוא נאלץ להתמודד עם זקנתו ועם חייו הריקים.
תקציר העלילה

פייר (ז'אק נולוט) גבר הומוסקסואל בן 58, שהיה האסלר בצעירותו. בניגוד לעברו, פייר מוצא שהוא כבר לא נחשב לנחשק מינית וכעת הוא זה שמשלם עבור מין. הוא מתקשה לישון, שותה קפה ומתחיל לעשן בשרשרת. בבוקר הוא זוכה לביקור ממארק (בסטיאן דה'אנייר), האסלר צעיר. הם מקיימים יחסי מין, אך המפגש הלא מהנה מסתיים במהירות; פייר חולה ב-HIV כבר 24 שנים והתרופות השונות שלו משפיעות על ביצועיו. מארק מזמין אותו למועדון דראג אך פייר דוחה את ההצעה, מכיוון שאז הוא יצטרך לגלח את שפמו.
בהמשך, פייר מבקר את ז'אק, חבר הומו, עשיר, נשוי הסובל מבעיות מיסים. השניים משווים ביניהם חוויות מיניות בתשלום, ופייר מתרברב כי רכש את שירותיו של צעיר אחד במחצית מהמחיר ששילם חברו. פייר יוצא לפיגאל לצורך מין מזדמן, אך קוטע את פעילותו בשל בעיית האימפוטנציה שלו. פייר מבקר את עורך דינו, ופוגש את פול (מארק ריאופול). פייר נזכר כי בצעירותו, הוא נהג לשוטט יחד עם רולאן בארת, ומאוחר יותר הוא מהרהר אודות נעוריו האבודים ומראהו הטוב, ומעיר כי באותם הימים, "חוץ משמש, זין, וברים, שום דבר לא עניין אותי במיוחד".
פייר מתבשר כי טוטון (אלברט מיינלה), חברו הוותיק אשר מבוגר ממנו ב-35 שנה, נפטר. הוא מקווה לרשת ממנו קצת כסף, אולם בהיעדר צוואה, הוא מוצא עצמו מנושל מצד קרובי משפחתו של טוטון. פייר מבקר בביתו של טוטון, מחפש אחר יצירות אמנות שהושארו לו, כשהוא חושב לעצמו: מה ישמח אותי? שום דבר..." ובהמשך מוסיף – שייתכן שמה שישמח אותו הוא מאהב צעיר חדש.
פייר עובר טיפול פסיכותרפי בו הוא דן בדיכאון שלו. כאשר הוא חוזר לביתו, פייר חושש מתופעות לוואי של התרופות שהוא נוטל, בהן בעיות בכבד ונשירת שיער. בהמשך, פייר מבצע מין אוראלי בשליח שמגיע לביתו עם מצרכים, מעניק עצות לג'יגולו צעיר ומבקר את חברו דייוויד. לבסוף, הוא מתלבש בדראג ויוצא לאולם קולנוע המקרין סרטים פורנוגרפיים יחד עם מארק.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| ז'אק נולוט | פייר |  |
| מארק ריאופול | פול |  |
| בסטיאן דה'אנייר | מרק |  |
| ברונו מונגליה | ברונו |  |
| ז'אן פומייה | ז'ורז' |  |
| דייוויד קסלר | מנוסקי |  |
| אלברט מיינלה | טוטון |  |
צפייה ביתית

בארצות הברית, הסרט הופץ לצפייה ביתית על גבי DVD בספטמבר 2008. גרסה זו כללה כתוביות באנגלית, כמו גם טריילר באורך שתי דקות.
מוזיאון הונג קונג לאמנות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אמנות
 מיקום:  הונג קונג 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 בעלים:  מחלקת התרבות והפנאי 
 מבקרים בשנה:  619,810 (נכון ל־2021)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1962
 תאריך פתיחה רשמי:  1962 
 קואורדינטות:  22°17′37″N 114°10′19″E﻿ / ﻿22.293547222222°N 114.172025°E﻿ / 22.293547222222; 114.172025
 דף הבית
  (למפת הונג קונג מוגדלת) גואנגדונג ים סין הדרומימוזיאון הונג קונג לאמנות(למפת הונג קונג רגילה) גואנגדונג ים סין הדרומימוזיאון הונג קונג לאמנות
 
הכניסה למוזיאון
מוזיאון הונג קונג לאמנות או המוזיאון לאמנות של הונג קונג (באנגלית: Hong Kong Museum of Art; סינית: 香港藝術館) הוא המוזיאון המרכזי לאמנות בהונג קונג. המוזיאון ממוקם באזור צים שא צוי בדרום קאולון, לחוף נמל ויקטוריה ולמול האי הונג קונג.
היסטוריה

המוזיאון הוקם בשנת 1962 ביוזמת מועצת העיר כחלק מהגלריה לאמנות של הונג קונג אשר ממוקמת בבניין עיריית הונג קונג, באזור סנטרל של האי.
בשנת 1991 עבר המוזיאון למבנה הנוכחי, הממוקם בדרך סאלסברי 10, בסמוך למרכז התרבות של הונג קונג ולמוזיאון החלל של הונג קונג.
המוזיאון מנוהל וממומן על ידי מחלקת התרבות של ממשלת הונג קונג.
במוזיאון מוצגת אמנות סינית היסטורית ומודרנית. המוזיאון מציג תערוכות מתחלפות של ציורים, רישומים, קליגרפיה, פסלים ואמנות שימושית.
אחד מאגפי המוזיאון - המציג תערוכה של כלי תה, ממוקם בבית פלגסטאף שבפארק הונג קונג.
ראו גם

בית פלגסטאף
מונטה סולארו

| --- | --- |

מבט מראש מונטה סולארו למצוקי פאראגליוני
 מידע כללי
 גובה:  589 מטר
 מדינה:  איטליה 
 מיקום:  האי קפרי באיטליה
 רכס הרים:  הרי האפנינים 
 מסלול ההעפלה הקל:  הליכה
 קואורדינטות:  40°32′40″N 14°13′26″E﻿ / ﻿40.54444444°N 14.22388889°E﻿ / 40.54444444; 14.22388889
  (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןמונטה סולארו(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןמונטה סולארו(למפת קמפניה רגילה) נאפולי סלרנו קזרטה אבלינו בנוונטו וזוב לאציו מוליזה פוליה בזיליקטה ק. הים הטירנימונטה סולארו(למפת קמפניה מוגדלת) נאפולי סלרנו קזרטה אבלינו בנוונטו וזוב לאציו מוליזה פוליה בזיליקטה ק. הים הטירנימונטה סולארו
 
פסלו של הקיסר אוגוסטוס הניצב בראש ההר
מונטה סולארו (באיטלקית: Monte Solaro) הוא הר באי קאפרי במחוז קמפניה שבאיטליה. גובהו 589 מטרים מעל פני הים, והוא הנקודה הגבוהה ביותר באי.
מסלע ההר הוא אבן גיר בדומה ליתר חלקי האי.
באזור ההר כ-900 מינים של צמחים, ובהם, בראש הפסגה עצי קטלב, אברש, ערער והדס, ובמורדות ההר, עצי תות, דפנה, אלת המסטיק, ועצי אורן. בראש ההר חיה אוכלוסייה של בזים נודדים.
תצפית על 3 סלעי הפראגליוני ממונטה סולארו
העלייה להר אפשרית באמצעות שבילים, או באמצעות רכבל כיסאות מאנאקפרי. מנקודה סמוכה לתחנת הרכבל העליונה, ניתן לראות את שלושת סלעי הפאראגליוני(באיטלקית faraglioni) בים. בראש ההר מספר שבילי הליכה למטיילים, בדרגות קושי שונות. כמו כן, על הפסגה שרידי מצודת סנטה מריה (Eremo di Santa Maria a Cetrella) שנבנתה בתקופת נפוליאון, ובית קפה וגלידריה עם מרפסת תצפית נופית.