stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרשת איקיוטק
הערות שוליים

↑  אבישי גרינצייג, ‏פרשת איקיוטק: כתב אישום הוגש נגד המנכ"ל בן אופק, באתר גלובס, 18 בפברואר 2021
1 2  אלקנה שור, משחק מכור: סוכנות הניצבים שדפקה אותי, באתר nrg‏, 15 באוגוסט 2013
↑  קצת עלינו - דף על חברת במרום הפקות, מתוך הבלוג של החברה, 4 בנובמבר 2009
↑  מירב קריסטל, נרשמתם לבוק ואודישנים, אולי תחטפו תביעה, באתר ynet, 8 בפברואר 2017
↑  הנחיות משרד התקשורת באתר משרד התקשורת, 11 בנובמבר 2007
↑  תקנות צרכניות נוספות בתחום הסלולר באתר משרד התקשורת, 12 בספטמבר 2011
↑  שאלות ותשובות לנפגעי איקיוטק מתוך אתר המועצה הישראלית לצרכנות
↑  אריק בנדר, ראש בראש: הח"כ נגד החברה שגבתה חיובים, באתר nrg‏, 31 בדצמבר 2013
↑  הודעה לציבור בנושא דרישות לתשלום באתר של משרד התקשורת
↑  פרוטוקול מס' 158 ו-159 מישיבת ועדת הכלכלה, 30 בדצמבר 2013
↑  קיבלתם התראה לפני תביעה בהוצאה לפועל? כך תפעלו באתר המועצה הישראלית לצרכנות, 18 במרץ 2014
↑  לי-אור אברבך, ‏מנכ"ל איקיוטק תובע מגיא לרר 3 מ' ש';, באתר גלובס, 11 בספטמבר 2014
↑  גיא לרר רושם ניצחון: "איזו הקלה, טיפת צדק", באתר אייס, 1 ביוני 2022
↑  אפרת אהרוני, ‏פרשת איקיוטק: גם לשכת עורכי הדין תחקור את התיק, באתר גלובס, 28 באפריל 2014
↑  ועדת האתיקה: איקיוטק פועלת כדין, גיליון 60, ינואר 2016
↑  אפרת אהרוני, ‏דיון בכנסת על איקיוטק: "הרשויות מגלגלות אחריות מזו לזו", באתר גלובס, 19 במאי 2014
↑  חוק איקיוטק אושר סופית בכנסת: קנס של עד 22,000 ₪ לחברה שלא תשלח הודעת חוב תוך 4 חודשים, 13 ביוני 2016
↑  בקשה לאישור תובענה ייצוגית
מירב קריסטל, ייצוגית בסך 300 מיליון שקל נגד חברות הסלולר, באתר ynet, 16 ביולי 2014
↑  מירב קריסטל, 6 חודשי עבודות שירות לבעלי איקיוטק, באתר ynet, 4 באפריל 2016
↑  אלה לוי-וינריב, ‏איקיוטק: כתבי אישום בכפוף לשימוע נגד בן אופק ועו"ד קוריס, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2017
↑  אבישי גרינצייג, ‏פרשת איקיוטק: כתב אישום הוגש נגד המנכ"ל בן אופק, באתר גלובס, 18 בפברואר 2021
↑  גלעד מורג, פרשת איקיוטק ובן אופק: כתב האישום בוטל, באתר ynet, 7 בפברואר 2024
↑  מירב קריסטל, הצעת חוק נגד גבייה אגרסיבית של עורכי-דין, באתר ynet, 23 במרץ 2014
↑  אפרת אהרוני, ‏חברות הסלולר נקנסו ב-2.2 מיליון שקל, באתר גלובס, 11 במאי 2014
↑  אבי וייס, משרד התקשורת משקר, טלקום ניוז,20 במאי 2014
פריווילגיה גברית

פריווילגיה גברית היא מושג המתאר יתרונות או זכויות חברתיות, כלכליות ופוליטיות הזמינות לגברים בלבד על בסיס מגדר. הגישה של גברים להטבות אלה עשויה להשתנות בהתאם למידת התאמתם לנורמה הגברית האידיאלית של החברה.
התחום נחקר לראשונה על ידי חוקרות פמיניסטיות בשנות השבעים של המאה העשרים, שבחנו פערים בין גברים לנשים באפשרויות להשגת צדק ושוויון חברתי. מאוחר יותר, המחקרים החלו להתמקד בהצטלביות וחפיפה בין פריווילגיות הקשורות למגדר, גזע, מעמד חברתי, נטייה מינית, ומדרגים חברתיים נוספים.
סקירה כללית

פריווילגיות ומעמד מיוחד ניתנים לגברים בחברות פטריארכליות המבוססות על עליונות גברית. הגברים בחברות אלה מחזיקים ברוב הכוח ושולטים במרחב הציבורי, בתחומים של מנהיגות פוליטית, סמכות מוסרית, זכויות חברתיות ובעלות על רכוש. גברים זוכים ליתרונות כלכליים, פוליטיים, חברתיים, חינוכיים ומעשיים, אשר אינם זמינים לנשים, או זמינים להן במידה פחותה. העובדה שמערכות פטריארכליות אלה מתקיימות  זמן  רב ומחוזקות לאורך דורות, הופכת את הפריווילגיות לפחות מורגשות, ומובילה את הנהנים מזכויות אלה לייחס את מעמדם המיוחד לטבע וליכולתם הפרטית ולאו דווקא ליתרונות שמעניקה להם החברה.
בתחום הסוציולוגיה, הפריווילגיה הגברית נתפסת כמשתלבת במבנה המוסדות החברתיים, למשל, כאשר גברים מחזיקים בדרך כלל בסמכות על נשים בכוח העבודה, ונהנים מהתוצר של התפקידים המסורתיים של נשים. אפשר לסווג פריווילגיות כשליליות או כחיוביות, על בסיס השפעתן החיובית על גברים או שלילית על נשים. חוקרת לימודי נשים, פגי מקינטוש, כותבת:
יתרונות חיוביים כוללים דברים כמו תזונה נאותה, מחסה וטיפול רפואי, ואילו יתרונות שליליים הנלווים לפריווילגיה גברית כוללים דברים כמו יתרון על פני אחרים בקבלת עבודה, גישה מינית, או הנאה מתוצרתן של נשים.
היקף

פריווילגיות גבריות אינן מחולקות באופן שווה בין כל הגברים. אלה שמתאימים ביותר לנורמה הגברית האידיאלית נהנים מרוב הזכויות. בחברות פטריארכליות האידיאל הזה, שקיים בבסיס החברה אך בלתי מושג עבור רוב הגברים, מתואר כ"לבן, הטרוסקסואלי, סטואי, עשיר, חזק, קשוח, תחרותי ואוטונומי". חוקרי לימודי גבריות מתייחסים לנורמה הגברית האידיאלית הזו כגבריות הגמונית. בעוד שכל הגברים נהנים מפריווילגיה גברית במידה מסוימת, אלה השונים מהאידיאל ההגמוני אינם מפיקים ממנה את התועלת המלאה במצבים מסוימים, במיוחד בחברת גברים אחרים שמתאימים יותר ל"אדיאל". לדוגמה גברים שחוו בריונות ואלימות במשפחה, עלולים שלא ליהנות מזכויות יתר. סוגים אלה של אלימות כפויה קשורות למושג "גבריות רעילה", התוצר של היררכיות של דומיננטיות שהן מובנות באידיאל הגבריות, ושדרכן חלק מהגברים נפגעים מגברים אחרים או מהמגבלות המושמות עליהם. עם זאת, קיימת טענה שהם עדיין מחזיקים בפריווילגיות לעומת נשים או לעומת גברים אחרים בעלי מאפיינים פחות הגמוניים (לדוגמה, גברים לבנים לעומת גברים שחורים, או גברים הטרוסקסואליים לעומת גברים הומואים).
הנראות החלקית של הפריווילגיה הגברית נוכחת למשל בדיונים על פערי השכר בארצות הברית; הפער מוגדר בדרך כלל על ידי ציון השכר הממוצע של נשים כאחוז מזה של גברים. אך אם שכר נשים היה משמש כקו בסיס, זה היה מדגיש את הדיבידנד שגברים זוכים לו בצורת שכר גבוה יותר (32% בשנת 2005). במסחר, הדומיננטיות הגברית מבחינת בעלות ושליטה על ההון הפיננסי וצורות אחרות של עושר שנוצרה בהשפעה גברית לא מידתית על מעמדות העובדים ועל גיוס עובדים ופיטוריהם. בנוסף, נטל לא פרופורציונלי מוטל על נשים בשוק העבודה כשמצופה מהן להיות האחראיות הכמעט-בלעדיות לטיפול בילדים ובבית; נשים עלולות להיות מפוטרות או מנועות מקידום במקצוען בשל כך, מה שמציב אותן בעמדת חסרון כלכלי ביחס לגברים.
המושג פריווילגיה גברית אינו חל על התרחשויות בודדות, או שימוש בכוח פיזי אינדיבידואלי, אלא הוא מתאר את אחד ממבני הכוח המערכתיים הרבים הקיימים באופן משולב ברוב החברות והתרבויות.
דוגמה לזכאות הגברית במסגרות אקדמיות ממוסדות ניתן לראות בשכיחות של גברים המחליטים כיצד ייבנו תוכניות הלימודים וכיצד מלמדים היסטוריה וספרות ברחבי העולם. מבחינה היסטורית, כל אלה שהחזיקו בתואר נשיא ארצות הברית היו גברים. הממשלה האמריקאית ברמה הלאומית, כולל הסנאט ובית הנבחרים, היא ברובה גברים, וכך גם במדינות ברחבי העולם.
מחקר

המחקרים הראשונים בתחום הפריווילגיה הופיעו יחד עם מחקרן של פמיניסטיות בתחום לימודי הנשים בשנות ה-70 של המאה ה-20. תחום מחקר זה החל בבחינת החסמים לשוויון וצדק מגדרי. מאוחר יותר, החוקרות החלו להתמקד בהצטלביות והטבע החופף של פריווילגיות הקשורות למין, גזע, מעמד חברתי, נטייה מינית, ומדרגים חברתיים נוספים.
פגי מקינטוש, אחת מהחוקרות הפמיניסטיות הראשונות שחקרה פריווילגיות גבריות, כתבה גם על פריווילגיה לבנה, תוך שימוש במטאפורה של "התרמיל הבלתי נראה" כדי לתאר קבוצה של יתרונות שיש לאנשים מקבוצות מסוימות, לעיתים קרובות גם באופן לא מודע. לדברי מקינטוש, הפריווילגיה הגברית אינה תוצאה של מאמץ מתמשך לדכא נשים; אך עם זאת, היתרונות הטבועים במערכת גורמים לכך שגברים מרוויחים מן ההטיה המערכתית שמעמידה נשים בעמדת חסרון. ניתן לתאר את היתרונות של פריווילגיה לא מדוברת זו כאמצעים מיוחדים, כלים, מערכות יחסים או הזדמנויות שונות אחרות. לדברי מקינטוש, פריווילגיה זו עשויה להשפיע לרעה על התפתחותם של גברים כבני אדם, ומעטים מהם אי פעם קוראים תיגר על המבנה הקיים או רואים אותו כבר שינוי.
הניסיון לבחון את תפקיד הפריווילגיה בחייהם של סטודנטים הפך למאפיין קבוע של ההשכלה האקדמית בצפון אמריקה. על ידי הפניית תשומת לב לנוכחות של זכויות יתר (כולל של גברים, לבנים וקבוצות אחרות) בחייהם של תלמידים, מחנכים מבקשים לטפח תובנות שיכולות לסייע לתלמידים לתרום לצדק חברתי.
תגובות תרבותיות

מבקרי הפמיניזם מתנגדים לנרטיב הפריווילגיה הגברית, וטוענים כי הוא מתעלם מן החסרונות הניצבים בפני גברים, או שהם ממוזערים. בין חסרונות אלה הם כוללים גזרי דין חמורים יותר, ופחות מסרים חיוביים בגיל ההתבגרות.
גברים רבים הגיבו לדיונים על פריווילגיה גברית באמירות שהם לא מרגישים שקיבלו כל יתרון לא מורווח בניסיונותיהם למצוא הצלחה בתעסוקה, בחינוך, או מערכות יחסים. פעילי זכויות הגבר, כמו גם גברים אנטי-פמיניסטים, מכירים לעיתים קרובות שהתפקידים המסורתיים של הגברים מזיקים לגברים, למשל גברים עובדים יותר שעות ביום, רוב נפגעי תאונות העבודה הם גברים ועוד, אך מכחישים כי לגברים כקבוצה יש כוח מוסדי או זכויות יתר, וטוענים כי גברים כיום הם קורבנות ביחס לנשים.
ישנם גברים המזדהים כפמיניסטים אשר נוטלים חלק פעיל בקריאת תיגר על דיכוי סקסיסטי, וטוענים שפריווילגיה גברית קשורה קשר הדוק לדיכוי נשים. הם מתארים את התנהגותם המדכאת של הגברים כתכונה תרבותית הנלמדת במערכות חברתיות פטריארכליות, ולא כתכונה ביולוגית מולדת. גברים הפעילים בתנועה הרחבה יותר של פרו-פמיניזם או אנטי-סקסיזם טוענים שתפקידי מגדר מסורתיים פוגעים הן בגברים והן בנשים. פרו-פמיניזם ליברלי נוטה להדגיש את הדרכים שבהן גברים סובלים מהתפקידים המסורתיים הללו, בעוד שפרו-פמיניזם רדיקלי נוטה להדגיש את הפריווילגיות, הגבריות ואי-השוויון המגדרי.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Phillips, Debby A.; Phillips, John R. (2009). "Privilege, Male".  In O'Brien, Jodi (ed.). Encyclopedia of Gender and Society: Volume 2. Thousand Oaks, Calif.: SAGE Publications. pp. 683–685. ISBN 978-1-4129-0916-7.
↑  Keith, Thomas (2017). "Patriarchy, Male Privilege, and the Consequences of Living in a Patriarchal Society". Masculinities in Contemporary American Culture: An Intersectional Approach to the Complexities and Challenges of Male Identity (באנגלית). Routledge. ISBN 978-1-31-759534-2.
↑  Rohlinger, Deana A. (2010). "Privilege".  In Ritzer, G.; Ryan, J.M. (eds.). The Concise Encyclopedia of Sociology. John Wiley & Sons. pp. 473–474. ISBN 9781444392647.
1 2  McIntosh, Peggy (1988). "White Privilege and Male Privilege: A Personal Account of Coming to See Correspondences Through Work in Women's Studies" (PDF). Wellesley, MA: Wellesley College, Center for Research on Women. Working Paper 189.
1 2  Coston, Bethany M.; Kimmel, Michael (2012). "Seeing Privilege Where It Isn't: Marginalized Masculinities and the Intersectionality of Privilege". Journal of Social Issues. 68 (1): 97–111. doi:10.1111/j.1540-4560.2011.01738.x. ISSN 1540-4560.
↑  Narayan, Uma (1997). Dislocating Cultures: Identities, Traditions, and Third-World Feminism. London: Routledge. ISBN 978-0-415-91419-2.
↑  "Economies". Global Gender Gap Report 2016 (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-2017-09-07. נבדק ב-2019-01-26.
↑  Hoff Sommers, Christina. "The War Against Boys". The Atlantic. Hayley Romer.
↑  Wente, Margaret. "Ladies, check your privilege". The Globe and Mail. The Globe and Mail.
↑  ד"ר עופר קצ'רגין, מיהו פריבילג?, באתר ערוץ 7, ‏4.1.2022
↑  Starr, Sonja. "Estimating Gender Disparities in Federal Criminal Cases". Lw & Economics Working Papers. University of Michigan Law School Scholarship Repository.
↑  Zimbardo, Philip. "Young Men and the Empathy Gap". Psychology Today. נבדק ב-15 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Benderly, Beryl Lieff. "Women have a hiring advantage in the scientific stratosphere". Science.
1 2  Flood, Michael (2007). "Men's movement" (PDF).  In Flood, Michael;  et al. (eds.). International Encyclopedia of Men and Masculinities. London: Routledge. pp. 418–422. ISBN 978-0-415-33343-6. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2013-05-17. נבדק ב-2019-01-26.
↑  Clatterbaugh, K. (2007). "Anti-feminism".  In Flood, Michael;  et al. (eds.). International Encyclopedia of Men and Masculinities. London: Routledge. pp. 21–. ISBN 978-0-415-33343-6.
פרופאגאנדי

| --- | --- |

 מקום הקמה:  Portage la Prairie 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 סוגה:  פאנק רוק, פופ פאנק, אנרכו-פאנק 
 חברת תקליטים:  G7 Welcoming Committee Records, אפיטף רקורדס, Smallman Records, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 propagandhi.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פרופאגאנדי (Propagandhi) היא להקת פאנק-רוק, ת'ראש מטאל ומטאל מתקדם פוליטית שמקורה בקנדה, הידועה במסרים החזקים בשיריה העוסקים במגוון נושאים, ובהם: אנטי-גזענות, אנטי-פשיזם, פרו-פמיניזם, זכויות הומוסקסואליות, טבעונות, זכויות בעלי חיים, אנרכיזם ואנטי-קפיטליזם ואנטי-ציונות.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הלהקה נוסדה בעיר ויניפג שבפרובינציית מניטובה שבקנדה, בשנת 1986 על ידי כריס הנה (גיטרה, שירה), ג'ורד סמולסקי (תופים, קולות ליווי) וג'ון ק. סאמסון (גיטרה בס, שירה). באותה שנה ניגנה הלהקה בהופעה יחד עם להקת הפאנק הוותיקה NOFX, וסולן הלהקה, "מייק השמן", הזמין אותם להגיע ללוס אנג'לס על מנת להקליט את מה שנהפך לאלבומם הראשון, How To Clean Everything. האלבום הופק על ידי חברת התקליטים של "מייק השמן", Fat Wreck Chords, ב-1993, והתאפיין במסרים פוליטיים רדיקליים.
בשלוש השנים שלאחר מכן בילתה הלהקה במסע הופעות, כאשר היא נהנית מהפופולריות הגואה של הפאנק-רוק באמצע שנות ה-90. ב-1996 הקליטה הלהקה את אלבומם השני, Less Talk, More Rock, אף הוא בחברת התקליטים Fat Wreck Chords. שם האלבום היווה מעין בדיחה, מכיוון שפרופאגאנדי היו ידועים בנאומים הארוכים שלהם במהלך הופעותיהם. האלבום היה בוטה אפילו יותר מאלבומם הראשון (עם שמות שירים כמו "הייתי מקארת'י-איסט צעיר" ו"...ואנחנו חשבנו שמדינות לאום הן רעיון רע"), אך גם מלודי יותר (ניכרת בו השפעה מוזיקלית מלהקות כמו Jawbreaker) מהתקליט הראשון.
היסטוריה > הקמת הלייבל העצמאי

בעת הזו, החליט ג'ון ק. סאמסון לעזוב את הלהקה ולהקים את The Weakerthans, אשר הוציאו אל אלבומם הראשון, Fallow, בלייבל החדש של כריס וג'ורד, G7 Welcoming Committee Records. הלייבל, אשר שמו מרמז על חוסר אהדתם ל-G7 (אשר עתיד להקרא G8), מתבסס על המבנה הכלכלי שהציעו רובין האנל ומייקל אלברט, כלכלה השתתפותית, ובנוי כקולקטיב ללא היררכיה. הלייבל הוקם הודות להלוואה בסך 50,000 דולר מ"מייק השמן", ומפיץ כרגע את היצירות של להקות פוליטיות כמו פרופאגאנדי עצמה, The Weakerthans, The (International) Noise Conspiracy, ורבים אחרים. כמו כן, הלייבל מפיץ גם ספרים ותקליטורים של הוגים פוליטיים רבים כמו נועם חומסקי, הווארד זין ואן האנסן.
היסטוריה > אלבום שלישי ורביעי

לאחר ארבע שנים, שבמהלכן יצא אלבום אוסף של הקלטות ישנות, ושירים מדמואים והופעות חיות של בשם "Where Quantity Is Job #1", וטוד קוולסקי (גיטרה בס, שירה) צורף ללהקה, הוציאו פרופאגאנדי את אלבומם השלישי, Todays Empires, Tomorrow's Ashes. האלבום היה נסיקה מרשימה מאבלומיהם הקודמים. שירה פוליטית ללא הטפות; ריפים כבדים, כמעט מטאליים; והתוספת של סגנון כתיבת השירים של טוד, אשר ניגן בעבר בלהקות הארדקור קנדיות, I Spy ו־Swallowing Shit. האלבום כלל גם תקליטור מורחב עם קטעי וידאו פוליטיים ומאמרים הנוגעים בנושאים כמו תנועת הפנתרים השחורים ותוכנית מעוררות מחלוקת של ה־COINTELPRO - FBI.
פרופאגאנדי השלימו את אלבומם הרביעי, Potemkin City Limits, אשר יצא ב-18 באוקטובר 2005.
דיסקוגרפיה

How to Clean Everything ‏ (1993)
Less Talk, More Rock ‏ (1996)
Today's Empires, Tomorrow's Ashes ‏ (2001)
Potemkin City Limits ‏ (2005)
Supporting Caste ‏ (2009)
Failed States ‏ (2012)
צ'יינלינק

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  קוינבייס (28 ביוני 2019–LINK) 
 מייסדים:  סרגיי נזרוב, סטיב אליס
 תקופת הפעילות:  2017–הווה (כ־7 שנים)
  
 https://chain.link/
 
צ'יינלינק (באנגלית: Chainlink; בתרגום מילולי: שרשרת חוליות; קוד: LINK) היא רשת אורקל מבוזרת מבוססת קוד פתוח הבנויה על פלטפורמת אתריום. היא נוסדה על ידי סרגיי נזרוב וסטיב אליס ב-2017 ונועדה לשמש כגורם המגשר על הפער שבין עולם הבלוקצ'יין לעולם החיצון, ולספק מידע מקוון לחוזים חכמים.
הרשת ממונעת על ידי המטבע המבוזר לינק (LINK) שהוא אמצעי התשלום המקובל באקו-סיסטם שלה, ומשמש כתגמול למשתמשים המפעילים צמתים ומתפקדים כתחנות אורקל המייבאות מידע ממקורות חיצוניים. צורה זו של הדדיות בין המערכת למשתמשיה מביאה לידי השגת קונצנזוס דרך שיטת מערכת הוכחת סיכון.
נכון ל-2021 עובדת הפלטפורמה בשותפות עם יותר מ-275 חברות ורשתות, ביניהן גוגל ודויטשה טלקום, ומטבעה נמכר במרבית זירות המסחר ונחשב לאחד הנכסים המבוקשים ביותר בשוק.
אופן פעולה

חוזים חכמים הבנויים על גבי הבלוקצ'יין של אתריום מתוכננים להוציא לפועל את תפקידם בהינתן קיום התנאים הנכונים. לעיתים משתנים מסוימים המרכיבים תנאים אלו מתרחשים בעולם החיצון כך שאין לחוזה כל דרך לדעת עליהם.
לדוגמה, חוזה ביטוח נסיעות לחו"ל נדרש לדעת את שעות ההמראה והנחיתה של המטוס, מדינות המוצא והיעד, סוג המטען שנלקח ומשקלו, ונתונים נוספים העשויים להימצא בבסיס הנתונים של חברת התעופה. המחשה נוספת היא חוזה קנייה באינטרנט, אשר זקוק למידע אודות מיקום הפריט בכל שלב בהובלתו, תהליך העברתו במכס, עיכובים בזמני המשלוח, וכיוצא בזאת.
הפתרון לפער שנוצר מובנה בדמות האורקל, ספק מידע המקבל מידע ממקורות חיצוניים ומעבירם לבלוקצ'יין. רשת צ'יינלינק בנויה כחוזה חכם בפני עצמה (Chainlink-SC) המגיב לבקשות מידע או "חקירות" מטעם החוזה החכם של המשתמש או הלקוח (User-SC). החוזה של צ'יינלינק מורכב משלושה תת-חוזים נוספים: מוניטין, התאמה ושילוב.
חוזה המוניטין עוקב אחר ביצועיהם של ספקי המידע, הנקראים כאמור אורקל, ומוודא את אמינותם באמצעות הערכה סטטיסטית. חוזה ההתאמה מקבל את פניותיהם של הספקים שאושרו ומסדר אותם לפי דרישתו המקורית של הלקוח בטרם יעביר אותם הלאה. חוזה השילוב מעבד את כלל פניות המידע שהתקבלו ומגבש אותן לכדי המסר הסופי שיועבר לחוזה המשתמש.
לקוח הרוכש את שירותי האורקל מוסר לידיו את הדרישות המצופות ממנו, כגון רמת האמינות של המידע הנאסף ומספר הספקים הנחוצים למסירתו. תיאום ציפיות זה יוצר הסכם איכות שירות, מושג בר הבנה ברמת הבלוקצ'יין המאפשר הוצאה לפועל של רצון הלקוח.
כמו כן משתמשת הפלטפורמה בממשקי תכנות יישומים המקלים על ספקיה לגשת למקורות מידע חיצוניים. מנגנון הקרוי "הליבה" מתקשר עם הבלוקצ'יין בכדי לאסוף בקשות עבודה או משימות ולתעדפן, כשלאחר מכן הן נמסרות לידי המתאמים המפעילים את ממשק התכנות המסייע בהתגברות על קשיי אינטגרציה המופיעים לעיתים בגין שוני בשפות תכנות או כשלים תקשורתיים.
האמינות של המידע הנמסר נגזרת במידה מסוימת מעצם היותה של הרשת מבוזרת. משתמשים המחזיקים במטבע לינק רשאים להפקיד אותו בסיכון ולצבור ריבית, וכן להפוך בכך למפעילי צמתים, כלומר בעלי תפקידים בפלטפורמה המייבאים מלל מספקי מידע חיצוניים אל תוך הבלוקצ'יין, ומגבשים אותו לכדי פורמט בר הבנה. בצורה זו זרם המידע המגיע עובר בין ידיים רבות ואינו נמצא בשליטת גוף מרכזי.
היסטוריה

סרגיי נזרוב וסטיב אליס, מייסדי הפרויקט, תיארו אותו לראשונה ב-2017 יחד עם ארי ג'ואלס, פרופסור מאוניברסיטת קורנל, כשפרסמו את הספר הלבן, מסמך המתאר את הפרוטוקול של צ'יינלייק ואופן עבודתו. לפיהם נועדה הפלטפורמה להיות מעין גשר המקשר בין הבלוקצ'יין לעולם החיצון. הרשת עלתה לאוויר לראשונה ב-2019.
ב-2018 שילבה צ'יינלינק את מערכת הכרוז העירוני פרי עבודתו של ג'ואלס, אורקל בלוקצ'יין המחבר בין רשת אתריום למקורות מידע הבנויים על האינטרנט ומשתמשים בפרוטוקול HTTPS. כעבור שנתיים צירפה גם את מערכת DECO, פרוטוקול העובד בשיטת הוכחה באפס ידיעה המאפשר למשתמשים לאשר אמיתות של מידע בפני אורקל מבלי לחשוף מידע רגיש.
סוכנות הידיעות אסושייטד פרס הודיעה בנובמבר 2020 כי תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית יפורסמו לראשונה על גבי הבלוקצ'יין של אתריום דרך שימוש בממשק תכנות יישומים המופעל על ידי פלטפורמת צ'יינלינק.
מייסדי צ'יינלינק פרסמו ספר לבן שני באפריל 2021 הנקרא "הצעדים הבאים בהתפתחות רשתות אורקל מבוזרות", ובו תיארו את חזונם להרחיב את יכולותיה ותפקידיה של הפלטפורמה.
במהלך כנס דו יומי בשם "פסגת קרדאנו" במהלך ספטמבר 2021, הודיעה קרדאנו על הקמת שותפות חדשה עם צ'יינלינק במטרה להאיץ את פיתוח האקו-סיסטם והיישומים המבוזרים שלה.
חברת קוקוין הודיעה בדצמבר 2021 כי תאמץ את הזנות המחיר של צ'יינלינק עבור זירת המסחר שלה לשם דיוק מחירי האינדקס בשווקים מסוג מעבר לדלפק הסוחרים במטבעות מבוזרים, זאת לאחר שבחודש אוגוסט אשתקד השיקה מסחר במטבעה הרשמי של הרשת, לינק.
הערות שוליים

↑  "Chainlink 2.0. The Next Steps in the Evolution of Decentralized Oracle Networks 9 Economics and Cryptoeconomics Staking", Alexandru Topliceanu, Alex Coventry, Andrew Miller, Ari Juels, Benedict Chan, Brendan Magauran, Christian Cachin, Daniel Moroz, Fan Zhang, Farina Koushanfar, Florian Tramer, Lorenz Breidenbach, Sergey Nazarov, Steve Elis, April 15, 2021, P 2
↑  "Chainlink VRF makes blockchain games more trustworthy by using verifiable on-chain source of randomness", ZD Net, Eileen Brown, November 10, 2020
↑  "Chainlink A Decentralized Oracle Network", Ari Juels, Steve Ellis, Sergey Nazarov, September 4, 2017
↑  "Chainlink launches Mainnet to get data in and out of Ethereum smart contracts", ZD Net, George Anadiotis, May 30, 2019
↑  "Tech, accelerated; 2020 was a hothouse for technology, speeding up the already rapid pace of development and adoption", Accounting Today, Raniac Arrowsmith, P 30.
↑  "Blockchain smart contracts are finally good for something in the real world", Technology Review, Mike Orcutt, Novemver 19, 2018
↑  "Chainlink acquires DECO from Cornell", Enterprise Times, Charles Brett, September 4, 2020
↑  "How To Track Official Election Results On Ethereum And EOS", Forbes, Michael Del Castillo, November 3, 2020
↑  "Integrate your election systems with AP Elections API", Associated Press
↑  "Chainlink 2.0 brings off-chain compute to blockchain oracles, promotes adoption of hybrid smart contracts", ZD Net, George Anadiotis, April 15, 2021
↑  "Cardano (ADA) Partners With Chainlink (LINK) for Oracle Services", Yahoo Finance, Jakub Dziadkowiec, September 27, 2021
↑  "Cardano partners with Chainlink", The Paypers, September 29, 2021
↑  "CARDANO & ChainLink Partnership! CARDANO (ADA) Partners With Chainlink (LINK)!", Medium, Tom Holland, October 5, 2021
↑  "KuCoin Partnered With Chainlink To Bring Chainlink Price Feeds to Its OTC Market", Yahoo Finance, December 14, 2021
↑  "KuCoin Partnered With Chainlink To Bring Chainlink Price Feeds to Its OTC Market", Business Wire, December 14, 2021
פרנסיסקו גררו

| --- | --- |

 לידה:  4 באוקטובר 1528 סביליה, ספרד 
 פטירה:  8 בנובמבר 1599 (בגיל 71) סביליה, ספרד 
 מקום קבורה:  קתדרלת סביליה 
 מוקד פעילות:  כתר קסטיליה 
 שפה מועדפת:  ספרדית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
פרנסיסקו גררו (בספרדית: Francisco Guerrero;‏ 4 באוקטובר (?) 1528 – 8 בנובמבר 1599) היה מלחין ספרדי מתקופת הרנסאנס. הוא נולד ומת בסביליה.
ביוגרפיה

ראשית הכשרתו המוזיקלית של גררו הייתה אצל אחיו הבכור פדרו. כבר בגיל 17 התמנה למאסטרו די קאפילה בקתדרלה של חַאֵֵן. כעבור שנים אחדות התקבל למשרה בסביליה ושוב לא חזר לחאן. נראה שבתקופה זו הייתה דרישה רבה לשירותיו כזמר וכמלחין ועוד לפני הגיעו לגיל שלושים יצאו לו מוניטין מרשימים; כן הוציא לאור כמה קבצים של יצירותיו מחוץ לספרד. הקתדרלה של מלגה הציעה לו את משרת המאסטרו די קאפילה, וכדי להחזיקו אצלה, הציעה לו סביליה לכהן כעוזרו של פדרו פרננדס הקשיש. צו אפיפיורי משנת 1554 אישר את זכותו לרשת את תפקידו של פרננדס, ורגע זה הגיע לאחר 23 שנות שירות בתפקיד עוזרו.
לאחר שנים אחדות של עבודה ומסעות ברחבי ספרד ובפורטוגל, לעיתים בשירות הקיסר מקסימיליאן השני, יצא לשנה לאיטליה, שם פרסם שני ספרים של יצירותיו המוזיקליות. הוא שב לספרד ולאחר שנים אחדות החליט לצאת למסע אל ארץ הקודש, וזאת הוציא לפועל בשנת 1589. מסע ההרפתקאות שלו כלל ביקורים בדמשק, בית לחם וירושלים. עם תום המסע במזרח חזר אל ונציה, ולאחר שבועות אחדים יצא שוב למסע לג'נובה ולמרסיי. במסעו חזרה לספרד נפלה ספינתו פעמיים קורבן להתקפת שודדי ים, שאיימו על חייו, גנבו את כספו ולקחו אותו בשבי בדרישת כופר. הכופר שולם ככל הנראה, כי גררו הצליח לחזור לספרד; לרוע המזל, הכספים שהוציא על הוצאת ספרי המוזיקה שלו ודרישת הכופר דלדלו את נכסיו והוא התנסה בשורה של תלאות, לרבות ישיבה בכלא לבעלי חוב; לבסוף חילץ אותו משם מעסיקו הקודם מן הקתדרלה של סביליה, והוא חזר לעבוד בשירותו. ספרו על הביקור עתיר ההרפתקאות בארץ הקודש יצא לאור בשנת 1590 וזכה להצלחה ניכרת (סביר להניח, שמיגל דה סרוונטס קרא אותו). בסוף העשור תכנן עוד מסע לארץ הקודש אבל מחלת הדבר הביאה למותו ב-1599 בסביליה.
מבין כל מלחיני הרנסאנס בספרד, גררו היה זה שחי ועבד רוב שנותיו בספרד. אחרים - למשל מוראלס, ויקטוריה - עשו חלקים גדולים מחיי הקריירה שלהם באיטליה, אף כי, בניגוד לרבים ממלחיני האסכולה הפרנקו-פלמית, המלחינים הספרדים חזרו על פי רוב הביתה בהמשך חייהם.
גררו בהלחין הן מוזיקת קודש והן מוזיקה חילונית, בשונה מזו של ויקטוריה ומוראלס, שני המלחינים הספרדים האחרים מן השורה הראשונה במאה ה-16. הוא כתב מספר רב של שירים חילוניים וקטעים אינסטרומטאליים, נוסף למיסות, מוטטים ופסיונים. המוזיקה שלו מבטאת רגשות רבים ונשארה פופולרית במשך מאות שנים, בייחוד בקתדרלות באמריקה הלטינית. מבחינה סגנונית ביכר מרקמים הומופוניים, בדומה לבני תקופתו הספרדים, וכן כתב נעימות קליטות, קלות לזכירה ולשירה. מאפיין של סגנונו הוא דרכו לצפות[דרושה הבהרה] שימוש בהרמוניה פונקציונלית: מגניפיקט, שהתגלה בלימה, פרו, נחשב פעם ליצירה אנונימית מן המאה ה-18, עד שהתגלה כיצירה של גררו.
הערות שוליים

↑  רוברט סטיבנסון, "פרנסיסקו גררו" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  פרנסיסקו גררו באתר www.sfbach.org.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262125805171  PLWABN: 9810628391405606  BNE: XX955481  BnF: cb13184827m (data)  CANTIC: a10370717  CiNii: DA08624484  GND: 123626498  ICCU: CFIV026633  ISNI: 0000 0000 7357 6861  LCCN: n80138259  LNB: 000067034  MusicBrainz: 9d0671e3-2254-480b-a543-c37de339842f  NKC: pna2007424642  NLG: 213815  NTA: 104260645  SNAC: w6dz1c95  SUDOC: 035370009  Trove: 1084991  VcBA: 495/130970  VIAF: 46901530   WorldCat (עם VIAF): 46901530
פריץ ואלטר

פרידריך "פריץ" ואלטר (בגרמנית: Friedrich "Fritz" Walter; ‏ 31 באוקטובר 1920 – 17 ביוני 2002) היה כדורגלן גרמני אשר שיחק בעמדת החלוץ במדי קבוצת פ.צ. קייזרסלאוטרן וכקפטן נבחרת גרמניה אשר זכתה במונדיאל 1954.