stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה אשכנזי
הערות שוליים

↑  ראו מזיכרונותיו על ימיו בפוריסוב: שלמה אשכנזי, 'מפרחי העבר', בתוך: יחיאל גראנאטשטיין (עורך), ספר פוריסוב / פּאָריסאָווער יזכור-בוך, תל אביב: ארגון יוצאי פוריסוב בישראל, תשל"א, עמ' 58–60 (ראו: ספר יזכור לקהילת פוריסוב, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 68 ואילך); (המאמר פורסם במקור בתוך: גוילין (למחשבה דתית לאומית) כו (ניסן תשכ"ז, אפריל 1967).
↑  משה קרונה, 'ימים ידברו – על ר' שלמה אשכנזי', גוילין (למחשבה דתית לאומית) ד (תמוז תשנ"א, 1991), 86.
↑  דוד תדהר (עורך), "הרב יהושע דוד סרוקה", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יג (1963), עמ' 4348.
↑  שלמה פנחס אשכנזי באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  רבקה אשכנזי באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
1 2  ישראל אשכנזי באתר "אבלים".
↑  טוביה שרצקי באתר האוניברסיטה העברית בירושלים (באנגלית); טוביה אליעזר שרצקי באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  אורי שרצקי, עמוק באדמה: מה פתאום ביקש אבי לפני מותו להיקבר בת"א?, באתר nrg‏, 22 באפריל 2011.
↑  ביקורת: יצחק סלע, נשי ישראל בגבורתן, דבר, 15 בנובמבר 1946.
↑  ביקורת: פ. מ., על גיבורות בישראל, מעריב, 10 בנובמבר 1961.
↑  ביקורת: ט. פרשל, "האשה באספקלרית היהדות", חרות, 28 בינואר 1955.
↑  על הספר: שלמה אשכנזי / האשה באספקלרית היהדות – חלק שלישי, חרות, 23 בדצמבר 1955; ביקורת: ט. פרשל, האשה באספקלרית היהדות, חרות, 24 בפברואר 1956.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310225405171  PLWABN: 9810702046305606  ISNI: 0000 0000 7154 1083  LCCN: n83003286  NLA: 35805256  SUDOC: 06169052X  VIAF: 301811306   WorldCat (עם VIAF): 301811306
שועל זאבי

| שועל זאבי |
| --- | --- |

מצב שימור
 נכחד נכחד (EX) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: כלביים
סוג:: שועל זאבי
שם מדעי
 Dusicyon ‏סמית, 1839

שועל זאבי (שם מדעי: Dusicyon) הוא סוג דמוי-שועל נכחד ממשפחת הכלביים שהכיל 3 מינים. מינים אלה חיו לאורך דרום אמריקה הדרומית, בין אורוגוואי, צ'ילה וארגנטינה עד לארץ האש, והם התקיימו בין סוף הפליוקן ועד להולוקן. המין הידוע ביותר בסוג הוא שועל פוקלנדי, שהתקיים באיי פוקלנד עד שנכחד לחלוטין ב-1876. בעבר הוא נחשב למין היחיד בסוג עד לגילוי מאובני 2 מינים חדשים בארגנטינה במהלך המאה ה-17.
השועל הזאבי הוא סוג הקרוב לסוג שועל דרום-אמריקני בו מינים החיים לאורך פטגוניה ובסביבות הרי האנדים, וכן לסוגים שועל הסרטנים, שועל קטן-אוזן וזאב היער, אשר כולם משתייכים לתת-השבט כלביים דרום-אמריקאיים (אנ') (Cerdocyonina). מספר חוקרים רואים בו קרוב מעט לסוג כלב, אך ישנן מחלוקות משמעותיות לגבי סיווגו. במראהו הוא נראה דומה לזאב או תן אך קטן בהרבה.
השועלים האחרונים מהסוג נכחדו עקב המתיישבים של איי פוקלנד, אשר הרגו אותם מחשש שיטרפו את גידוליהם ועקב התפשטות החקלאות.
מינים

שועל פוקלנדי (Dusicyon australis)
Dusicyon avus
Dusicyon cultridens
תא גנגליון

ערך זה עוסק בתאים של מערכת הראייה. אם התכוונתם לתאים הממוקמים בגנגליונים באופן כללי, ראו .
| --- | --- |

 שיוך:  תא עצב, ganglion cell, neuron of retina 
 קישור סינפטי:  תא דו-קוטבי
 מזהים
 מזהה נרולוקס:  nifext_17 
 FMA:  67765 
 קוד MeSH:  A08.675.650.850.875 
 מזהה MeSH:  D012165 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0035316 
 
תרשים סכמטי של שכבות התאים ברשתית (האור נכנס מצד שמאל של התמונה). תאי הגנגליון נמצאים בקצה השמאלי, התאים קולטי האור הם בקצה הימני, והתאים הדו-קוטביים מסומנים באדום
תא גנגליון הוא סוג של תא עצב שנמצא ברשתית. תאי הגנגליון מקבלים מידע חזותי מתאים קולטי אור ברשתית, ומעבירים אותו הלאה למוח דרך האקסונים שמרכיבים את עצב הראייה.
כל תא גנגליון מגיב לשדה קלט ספציפי מתוך שדה הראייה. הקלט העצבי שמגיע מהתאים קולטי האור לתאי הגנגליון עובר דרך תאים דו-קוטביים ומווסת על ידי סוג נוסף של תאי עצב הנקראים תאי אמקרין.
חלק קטן מתאי הגנגליון הם תאי גנגליון קולטי אור, אשר רגישים ישירות לאור ומשמשים בעצמם כקולטנים.
תפקוד

מספר תאי הגנגליון ברשתית האנושית הוא כ-1.2 עד 1.5 מיליון, ומאחר שישנם כמאה וחמישה מיליון תאים קולטי-אור ברשתית, הרי שכל תא גנגליון מוזן על ידי כ-100 קנים ומדוכים. עם זאת, מספר זה משתנה במידה רבה עם האקסצנטריות ברשתית. בגומה המרכזית, הנמצאת במרכז הרשתית, תא גנגליון יחיד יכול להתקשר עם חמישה תאים קולטי-אור, ואילו בשוליה הרחוקים של הרשתית, תא גנגליון יחיד מתקשר עם אלפי תאים כאלה.
תאי הגנגליון ברשתית העין יורים דחפים עצביים באופן ספונטני בקצב בסיסי כשאינם מעוררים, עירור שלהם גורם להגברת קצב הירי, ואילו עיכובם – להקטנתו.
סוגים של תאי גנגליון

החלוקה לסוגים מתבססת על אזורי ההשפעה שלהם ועל תפקודיהם, ומבחינים נכון להיום בלפחות 17 סוגים שונים של תאי גנגליון ברשתית של פרימטים כולל האדם, שמוגדרים על ידי מורפולוגיה אופיינית, תכונות תגובה לאור, ולאן הם מקרינים (כלומר לשדה הקלט של מי הם משתייכים). נתייחס לחמישה סוגים עיקריים:
תא ננסי (Midget), פועל במסלול הפארבו-תאי (Parvocellular) או מסלול P.
תא פאראסול (Parasol), פועל במסלול המאגנו-תאי (Magnocellular) או מסלול M.
תא דו-שכבתי (Bistratified), פועל במסלול הקוניו-תאי (Koniocellular) או מסלול K.
תאי גנגליון שמקרינים לתליל העליון (Superior Colliculus) לבקרת תנועות העין המכונות סאקאדות (saccades).
תאי גנגליון רגישים-לאור.
תאים ננסיים
תאים אלה מקרינים לשכבות הפארבו-תאיות בגרעין הברך הצדי. שמם בא להם מגודלם הקטן של העצים הדנדריטיים ושל גופי התא שלהם, והם מהווים כ-80% מכלל תאי הגנגליון ברשתית. הם מוזנים ממספר קטן יחסית של קנים ומדוכים, מהירות ההולכה שלהם קטנה, והם מגיבים היטב לשינויים בצבע אבל בצורה חלשה לשינויי ניגודיות (contrast), מלבד במקרה של שינויים מאוד משמעותיים [Kandel, 2000]. שדות הקלט מרכז-היקף שלהם פשוטים, כשהמרכז יכול להיות 'דולק' (ON) או 'כבוי' (OFF) עבור מדוך מסוים, בעוד שההיקף יהיה הפוך עבור מדוך אחר.
תאי פאראסול
תאים אלה מקרינים לשכבות המאגנו-תאיות בגרעין הברך הצדי. שמם בא להם מהעצים הדנדריטיים וגופי התא שלהם, ששניהם גדולים בהשוואה לתאי מידגט, והם מהווים כ-10% מכלל תאי הגנגליון ברשתית. הם מוזנים ממספר רב יחסית, של קנים ומדוכים, מהירות ההולכה שלהם גבוהה, והם מגיבים גם לשינויים ברמות ניגוד נמוכות, אבל רגישותם לשינויי צבע נמוכה [שם]. שדות הקלט שלהם גדולים בהרבה בהשוואה לתאים ננסיים, וגם הם בנויים ממרכז-היקף בדומה לתאים הננסיים.
דו-שכבתיים
תאים אלה מקרינים לשכבות הקוניו-תאיות בגרעין הברך הצדי, והם מהווים כ-10% מכלל תאי הגנגליון ברשתית. בשל גודלם הזעיר (פירוש המונח קוניו-תאי הוא 'תא שגודלו כגרגר אבק'). הם מוזנים ממספר לא רב של קנים ומדוכים, מאופיינים בכושר הפרדה מרחבי בינוני, במהירות הולכה בינונית ורגישותם לגירויי ניגוד בינונית גם היא. ייתכן שהם מעורבים גם בראיית צבע. שדות הקלט שלהם גדולים מאוד, והם כוללים מרכז בלבד (ללא היקף) והם תמיד במצב 'דולק' עבור מדוכים כחולים ו'כבוי' עבור מדוכים אדומים וירוקים.
תאי גנגליון רשתיתיים אחרים שמקרינים לגרעין הברך הצדי
תאים אחרים שמקרינים לגרעין הברך הצדי יוצרים קשרים עם גרעין אדינגר-ווסטפאל (EW – Edinger-Westphal) לבקרה של רפלקס האישון (puppilary light reflex) ותאי גנגליון רשתיתיים ענקיים.
תאי גנגליון רגישים-לאור
תאים אלה מכילים פיגמנט-אור משלהם שנקרא מלאנאופסין, שהופך אותם לרגישים ישירות לאור, גם בהיעדר קנים ומדוכים. הם מקרינים לגרעין העל-תצלובתי דרך המסילה הרשתיתית-היפותלאמית ובכך מווסתים את השעון הביולוגי של הגוף.
רשות התקשוב הממשלתי

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 תחום שיפוט:  ישראל 
 סוכנות אם:  משרד הכלכלה והתעשייה
 סוכנות בת:  ממשל זמין 
 תאריך הקמה:  1997 
 אתר רשמי
 
רשות התקשוב הממשלתית הייתה רשות אשר הייתה כפופה למשרד הכלכלה והתעשייה לפני האיחוד עם ישראל דיגיטלית והפיכה למערך הדיגיטל הלאומי.
משימות וכפיפות

הרשות מנחה את אגפי מערכות המידע במשרדי הממשלה בנוגע להנגשת המידע הממשלתי לציבור ומקדמת את מאמצי ההגנה על תשתיות ומערכות המידע הממשלתיות. רשות התקשוב הממשלתי הוקמה תחילה כמטה במשרד האוצר, בעקבות מסקנות ה"וועדה לבחינת הקמת מערך תקשוב ממשלתי ומינוי מנהל מערכות מידע ממשלתי", וזאת במטרה לשפר ולחזק את יכולות הממשלה בתחום טכנולוגיות המידע (החלטת ממשלה 3058 מיום 27.3.2011). בהמשך החליטה הממשלה על העברת מטה התקשוב לאחריות משרד ראש הממשלה והגדרתו מחדש כרשות ולא כמטה.
בראש הרשות עמד יאיר פרנק, מאז מאי 2015, לאחר שכיהן כראש אגף בכיר מערכות מידע (מנמ"ר) במשרד המשפטים וכן כיהן במגוון תפקידים בכירים בצה"ל. במאי 2019 מונה שחר ברכה למ"מ ראש רשות התקשוב הממשלתי.
בהחלטת הממשלה 2097 מ-10 באוקטובר 2014 נקבע כי רשות התקשוב הממשלתי "תנחה את אגפי מערכות המידע במשרדי הממשלה ויחידות הסמך, תקדם משילות בתחום התקשוב בממשלה, תטמיע מתודולוגיות וסטנדרטים רוחביים ותפעל לפיתוח תשתיות, מערכות ושירותים לייעול עבודת הממשלה ולהנגשה מידע ושירותים ממשלתיים לציבור". כמו כן, נקבע כי "הרשות תקדם את מאמצי ההגנה על תשתיות ומערכות המידע הממשלתי ותפעל לפיתוח ההון האנושי בתחום התקשוב בממשלה".
ב-7 ביוני 2020 הועברה הרשות לאחריות משרד הדיגיטל הלאומי, אך שנה לאחר מכן הועברה למשרד הכלכלה והתעשייה.
בחודש יולי 2021, התקבלה החלטת ממשלה לסגור את משרד הדיגיטל הלאומי – פעולה שיצאה לפועל באוגוסט באותה שנה. בעקבות ההחלטה, הגופים רשות התקשוב הממשלתי ומטה המיזם הלאומי "ישראל דיגיטלית", אוחדו לכדי גוף חדש שהוקם במשרד הכלכלה והתעשייה.שנקרא מערך הדיגיטל הלאומי.
יחידות הרשות

רשות התקשוב פועלת באמצעות ארבע יחידות:
ממשל זמין
היחידה לשיפור השירות הממשלתי לציבור
היחידה להגנת הסייבר בממשלה
חטיבת תכנון ואסטרטגיה
הערות שוליים

↑  משרד ראש הממשלה - הקמת יחידת מטה ותקשוב ממשלתי במשרד האוצר, באתר www.gov.il
↑  החלטת הממשלה בעניין הקמת רשות התקשוב הממשלתי
↑  החלטה מספר 56 של הממשלה מיום 07.06.2020
| ישראל מוסדות ממשלתיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| כלכלה | המוסד לביטוח לאומי • שירות התעסוקה • רשות התחרות • בנק ישראל • רשות המסים בישראל • רשות ניירות ערך • הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה • מכון התקנים הישראלי • רשות החברות הממשלתיות • הרשות הלאומית להסמכת מעבדות • רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון • רשות החדשנות • הרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן • רשות ההשקעות |  |
| תחבורה | הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים • רשות שדות התעופה • רשות התעופה האזרחית • רשות הספנות והנמלים • הרשות הארצית לתחבורה ציבורית |  |
| אנרגיה ותשתיות | רשות החשמל • רשות הגז הטבעי • רשות המים • השירות המטאורולוגי הישראלי |  |
| סביבה | רשות הטבע והגנים • רשות העתיקות |  |
| בינוי ושיכון | המרכז למיפוי ישראל • הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית • רשות מקרקעי ישראל • הרשות לאכיפה במקרקעין • מינהל התכנון • הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים בנגב |  |
| דת | הרבנות הראשית לישראל • מערך הגיור |  |
| תקשורת וטכנולוגיה | רשות השידור (בעבר) • תאגיד השידור הישראלי • הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו • המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין • דואר ישראל • ארכיון המדינה • לשכת העיתונות הממשלתית • מערך הסייבר הלאומי • רשות התקשוב הממשלתי • מערך הדיגיטל הלאומי |  |
| חברה | רשות השירות הלאומי-אזרחי • הרשות לשיקום האסיר  • הרשות לקידום מעמד האישה  • הרשות לפיתוח כלכלי של מגזר המיעוטים • מבקר המדינה • נציבות פניות ילדים ונוער בהשמה חוץ ביתית • הרשות לזכויות ניצולי השואה • יד ושם • הרשות לפיתוח כלכלי-חברתי של המגזר החרדי |  |
| בריאות | רשות בתי החולים הממשלתיים (בעבר) • התאגיד לפיקוח וטרינרי |  |
| משפטים | רשות התאגידים • רשות האכיפה והגבייה • הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור • היחידה הממשלתית לחופש המידע • הרשות להגנת הפרטיות • רשות הפטנטים • הרשות לרישום והסדר זכויות מקרקעין |  |
| חינוך | המועצה להשכלה גבוהה |  |
| ביטחון לאומי | שירות בתי הסוהר • הרשות הארצית לכבאות והצלה • הרשות להגנה על עדים • רשות המאגר הביומטרי הלאומי • הרשות הלאומית לביטחון קהילתי |  |
| פנים | רשות האוכלוסין וההגירה |  |
| ביטחון | רשות מעברים יבשתיים • הרשות לפינוי מוקשים • רשות חירום לאומית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590707705171  VIAF: 19145304382278571799   WorldCat (עם VIAF): 19145304382278571799
ריצ'רד האולי (מושל ג'ורג'יה)

ריצ'רד האולי (באנגלית: Richard Howly, מאוית לעיתים Howley;‏ 1740 –  דצמבר 1784) היה בעל מטעים, עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, שכיהן במשך כחודש ב-1780 כמושל ג'ורג'יה, בנוסף לכהונתו באותה שנה כנציג בקונגרס הקונטיננטלי ובשנה שאחריה, וכנשיא בית המשפט העליון של ג'ורג'יה בשנים 1782 ו-1783.
ראשית חייו

מעט ידוע על ראשית חייו של ריצ'רד האולי. ב-1775 הוא נשא לאישה את שרה פולר מצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית, אלמנתו של ויליאם פולר ואימן של שתי בנות. לזוג נולדו שתי בנות משותפות, שרק אחת מהן הגיעה לבגרות.
מלחמת העצמאות של ארצות הברית

כאשר החלה המהפכה האמריקאית, עסק האולי בעריכת דין בעיירה סנברי, שם היו גם בבעלותו חוות מעטים קטנה וכמה עבדים. בשלבים הראשונים של המהפכה האמריקאית בג'ורג'יה, הוא לא היה דמות בולטת במיוחד. ב-29 בדצמבר 1778 נפלה סוואנה בידי הבריטים, והקולונל אוגוסטין פרווסט הטיל מצור על סנברי. בינואר 1779, כאשר נפלה פורט מוריס, נמלטו האולי ומשפחתו לאוגוסטה.
הבריטים כבשו את מזרח ג'ורג'יה, והלחימה התקדמה אל תוככי המדינה. הוויגים בג'ורג'יה, שהיו מפולגים בגלוי לסיעה הרדיקלית ולסיעה השמרנית מאז הדו-קרב הידוע לשמצה שהתרחש במאי 1777 בין מנהיג הפטריוטים באטן גווינט לבין לכלן מקינטוש, שאפו להשיג את עמדת ההנהגה כאשר הם ניסו לכנס אספה חדשה באוגוסטה. לאחר בחירת מועצה מנהלת שתמשול במדינה ועדיין תחת המפלגה הוויגית, בחרה מועצה זו, שנשלטה על ידי הוויגים השמרנים, ב-6 באוגוסט 1779, בג'ון וריט כנשיאה. האולי היה מקורב לסיעת הוויגים הרדיקלים, ובעל ברית קרוב של ג'ורג' וולטון, שלאחר כישלון המצור על סוואנה המשותף לכוחות האמריקאים והצרפתים באוקטובר 1779, נשלח לאוגוסטה כדי לערוך בחירות חדשות. בגיבוים של האולי, ג'ורג' ולס, ותומכיהם מפנים הארץ, ארגן וולטון בנובמבר אותה שנה אספה יריבה. גוף זה בחר בוולטון כמושל, ובוולטון, האולי ושלושה נציגים נוספים כנציגים לקונגרס הקונטיננטלי, וכך למעשה הדיחו את וירט מכהונתו. תוך חודשיים יצא וולטון לפילדלפיה. ב-4 בינואר 1780 בחרה האספה בהאולי כמושל ג'ורג'יה והאצילה עליו את הסמכות לפעול בשם הממשלה, גם אם ייאלץ לצאת לגלות. במהלך ימים חסרי וודאות אלו, הוא קרא לתושבי ג'ורג'יה להיות תקיפים בתמיכתם בעצמאות. עם התגברות הפלישות הבריטיות, הנחתה המועצה את האולי להימלט אל הקרוליינות. האולי וכמה מחברי המועצה העבירו את ארכיון המדינה וכמה שטרות כסף לניו ברן שבקרוליינה הצפונית. ב-1 ביולי 1780 הוא היה בין אלו שנרשמו בחוק הפסילה הבריטי.
קריירה פוליטית

ביולי 1780 החל האולי לכהן בקונגרס הקונטיננטלי. הוא סייע בהשגת הלוואה חדשה מצרפת. על כל פנים, האינטרס העיקרי שלו היה להתייצב מול הצעות השלום שהיו מאפשרות לבריטניה להחזיר לעצמה את השליטה על ג'ורג'יה. יחד עם וולטון וויליאם פיו, הוא פרסם מאמר בשם "התבוננות על השפעות הצעות אחרונות  מסוימות של נציגי ג'ורג'יה" (Observations upon the Effects of Certain Late Political Suggestions by the Delegates of Georgia).
בניסיונות להיבחר לתקופת כהונה שנייה בקונגרס כשל האולי ושב  לג'ורג'יה. ב-1782 הוא נבחר לאספה הכללית של המדינה. הוא הצליח להשיג רכוש מוחרם של הלויאליסטים שנמכר במחוזות צ'טהאם וליברטי. באוקטובר אותה שנה, לאחר שאדנוס ברק דחה הצעה להיות נשיא בית המשפט העליון של ג'ורג'יה, מונה האולי כנשיא הזמני של בית המשפט. בשנים 1783 ו-1784 הוא ייצג את  מחוז ליברטי באספה הכללית, ולאחר מכן עבר לגור בסוואנה.
מותו

כקתולי אדוק, נסע האולי בדצמבר 1784 לסיינט אוגוסטין בשליחות דתית. בשובו מפלורידה הוא כבר היה חולה ככל הנראה. ריצ'רד האולי נפטר בביתו שבסוואנה. הוא נטמן בבית הקברות קולוניאל פארק שבעיר.
הערות שוליים

↑  Cashin, Edward J. (1974). "'The Famous Colonel Wells': Factionalism in Revolutionary Georgia". The Georgia Historical Quarterly. 58 (Supplement): 146.
↑  George White,  Antiquities, from Its First Settlement to the Present Time. Comp. from Original Records and Official Documents, Harvard University, 13 September 2006.
↑  Jones, Charles C. (1891). Biographical Sketches of the Delegates from Georgia to the Continental Congress. Boston: Houghton, Mifflin. p. 123.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1193290937  LCCN: nr2001053072  SNAC: w6jr1s3m  US Congress: H000872  VIAF: 26996173   WorldCat (עם VIAF): 26996173
רפאל ניר

| --- | --- |
רפאל ניר, מרץ 2008
רפאל ניר, מרץ 2008
 לידה:  9 בספטמבר 1930 המבורג, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  21 באוגוסט 2012 (בגיל 81)
 שם לידה:  רלף שטראוס 
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  תיכון א' לאמנויות תל אביב  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  המכללה האקדמית הדסה ירושלים  המכללה האקדמית נתניה 
 תרומות עיקריות
 חקר התפתחויות סמנטיות, לקסיקולוגיות ולקסיקוגרפיות בעברית החדשה
 
רפאל ניר (9 בספטמבר 1930 - 21 באוגוסט 2012) היה פרופסור במחלקה לתקשורת ועיתונאות ובית הספר לחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים, בחוג לפוליטיקה ותקשורת במכללת הדסה ובבית הספר לתקשורת במכללה האקדמית נתניה.
חייו ופועלו

רפאל ניר נולד בהמבורג שבגרמניה כרפאל (רלף) שטראוס. אביו היה רופא ופעיל מאוד בתנועה הציונית בגרמניה. בשנת 1936, ימי גרמניה הנאצית, עלתה המשפחה לארץ ישראל והתגוררה בפתח תקווה. רפאל למד בבית הספר היסודי פיק"א בפתח תקווה ואחר כך בגימנסיה הריאלית בלפור בתל אביב. אחרי מלחמת העצמאות ושירות בצבא הקבע הגיע לירושלים כדי ללמוד באוניברסיטה העברית. מאחר שהתעניין בהוראת השפה העברית לעולים חדשים בחר ללמוד לתואר הראשון בלשנות עברית ומקרא. לתואר השני למד לשון עברית וחינוך, ואת עבודת הגמר שלו על הניקוד הארץ-ישראלי הגיש לפרופ' זאב בן-חיים. את עבודת הדוקטורט הכין בהדרכתם של הפרופסורים חיים מנחם רבין וצבי אדר. נושא העבודה היה "הניב בחינוכו הלשוני של תלמיד בית-הספר התיכון בישראל".
בין השנים 1967–1980 כיהן ניר כסגן מנהל בית ספר לחינוך של האוניברסיטה העברית, כשהפרופסורים עקיבא ארנסט סימון ואחריו שלמה פוקס היו מנהלי בית הספר. בשנים 1968–1975 היה ראש החוג לחינוך ומרצה בכיר בחינוך ובלשון עברית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנים 1970–1976 ייסד וניהל את המרכז לבלשנות שימושית באוניברסיטה העברית. בשנים 1975–1977 ניהל את המרכז הקדם-אקדמי.
בשנת 1980 התמנה לפרופסור חבר בחוגים לתקשורת ולחינוך באוניברסיטה העברית. בשנת 1990 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. בשנת 1998 פרש מן ההוראה באוניברסיטה העברית, ובשנים 1999–2008 נמנה עם סגל בית הספר לתקשורת במכללה האקדמית נתניה ויו"ר ועדת ההוראה שלה.
בשנים 1983–1986 כיהן כנשיא האגודה הישראלית לבלשנות שימושית (איל"ש).
בשנים 1981–1992 ניהל סדנאות שנתיות בנושא "הוראת הלשון העברית וספרותה" במרכז הבין-ארצי להוראת תרבות ישראל באוניברסיטאות שבחסות נשיא המדינה.
בשנות ה-80 וה-90 של המאה העשרים עמד בראש ועדת המקצוע העליונה ללשון העברית מטעם משרד החינוך והתרבות.
בשנים 1998–2000 כיהן כיו"ר הוועדה להכנת תוכנית לימודים בלשון העברית למכללות לחינוך.
שימש פרופסור-אורח וחוקר-אורח באוניברסיטת ויסקונסין (ארצות הברית), באוניברסיטת היידלברג (גרמניה) ובמכון למדעי היהדות שלידה, וכן בסמינר התאולוגי היהודי בניו יורק, ובאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. הקים את החוג לתקשורת במכללה לחינוך ע"ש דוד ילין בירושלים, ועמד בראשו בשנים 1994–1999.
היה חבר במספר ארגונים: האגודה הישראלית לבלשנות שימושית (איל"ש) שאותה הקים, האגודה הישראלית לתקשורת, האגודה הישראלית לחקר שפה וחברה, האגודה האמריקאית של פרופסורים לעברית, האגודה הבינלאומית לחקר הקריאה ועוד.
רפאל ניר נישא למרים לבית מזרחי-מעוז ולהם בן, אוֹרי ניר (היה עיתונאי בהארץ ושליח העיתון בארצות הברית), ובת, עינת. הבן הבכור, עופר ניר, שהיה בין מייסדי בית הספר לאמנויות בירושלים ושחקן בתיאטרון החאן, נפטר בשנת תשנ"ה.
מחקריו > תחומי המחקר העיקריים

בתחום החינוך הלשוני חקר רפאל ניר את דרכי הוראת העברית כשפת אם וכשפה נוספת. ערך מחקרים בתחומי הבנת הנקרא.
בתחום הבלשנות העברית חקר התפתחויות סמנטיות, לקסיקולוגיות ולקסיקוגרפיות בעברית החדשה, בתוכן את דרכי היצירה של מילים חדשות.
בתחום התקשורת חקר היבטים שונים של השיח הציבורי והעיתונאי תוך התמקדות בלשון העיתונות. כן פרסם מחקר על כתוביות התרגום בסרטי טלוויזיה. חקר היבטים שונים של טקסטים זעירים, בתוכם פתגמים, סיסמאות פוליטיות, סיסמאות פרסומת, כותרות-תוכן ודבקיות-פגוש.
מחקריו > מספריו > הוראת העברית כלשון אם בחטיבת הביניים ובחטיבה העליונה

מטרת ספר זה, שראה אור בשנת תשל"ד 1974, הייתה להתוות עקרונות להוראת לשון-האם בבתי הספר בישראל בהתאם לגישות המודרניות להוראת שפה. בספרו הוא גם מציע דרכים מעשיות למימושן. דרכי ההוראה המוצעות בספר נחשבו בשעתו למהפכניות. הוא הציע לחזק את היסוד התיאורי (הדסקרפטיבי) בהוראת השפה העברית, שנטתה להדגיש יתר על המידה את ההיבט הנורמטיבי הטהרני.
בין השאר הציע ללמד את התלמידים את דרכי התצורה של המילים, כדי שיתפשו את השפה כדינמית וכמתאימה עצמה לרוח התקופה. הוא המליץ לדון עם התלמידים בדרכי הקליטה של מילים וביטויים מלועזית ולשוחח עמם על חידושי האקדמיה ללשון העברית. ניר טוען שאין לעסוק רק בניתוח של מילים בודדות מחוסרות הקשר, אלא לבחון גם צירופי מילים ואת ההקשר הרחב. ניר דן ביחסים שבין לשון לחשיבה בהוראת השפה.
בספר זה מצביע ניר על כך שיש לשים דגש בלימוד אוצר המילים והעשרתו ובמיוחד לטפל בהיבטים סמנטיים - תחום שממעטים לעסוק בו.
מחקריו > מספריו > סמנטיקה של העברית החדשה

ספר זה, שראה אור בשנת תשל"ח, היה בין הראשונים שתיארו את הסמנטיקה העברית - תחום שהיה חדש יחסית ועניינו חקר המשמעויות של מילים וביטויים וגלגוליהן.
בספר זה בודק ניר את הלקסיקון של העברית החדשה באמצעות תבחינים (קני מידה) המקובלים בתאוריות חדשות של הסמנטיקה.
מחקריו > מספריו > מבוא לתורת הלשון; מבוא לבלשנות

סדרת חמשת ספרי הקורס "מבוא לתורת הלשון" שבהוצאת האוניברסיטה הפתוחה ראתה אור לראשונה בשנת 1981. בשנת 1989 פורסמה מהדורה מעודכנת ומורחבת בשם "מבוא לבלשנות". הספרים מציגים את עיקריה של הבלשנות הכללית, תוך זיקה מיוחדת ללשון העברית ולדקדוקה. הספר על הפונטיקה נכתב בידי הפרופסור אשר לאופר.
מחקריו > מספריו > סמנטיקה עברית – משמעות ותקשורת

סדרה של שלושה ספרי הקורס של האוניברסיטה הפתוחה ראתה אור בשנת 1989. בספרים אלו נעשה ניסיון לשלב את תורת המשמעויות עם פרגמטיקה לשונית, תוך יישומן לעברית בת-ימינו.
מחקריו > מספריו > מושגים בבלשנות שימושית

הספר ראה אור בשנת תשל"ט ובו מנתח ניר מושגים שונים בבלשנות היישומית. תחום זה היה חדש יחסית, ולאחר הקמת המרכז לבלשנות שימושית באוניברסיטה העברית עלה הצורך להסביר מושגים הקשורים לתחום ולבחון את החלתם על השפה העברית.
מחקריו > מספריו > לשון, מדיום ומסר: עיונים בסגנון וברטוריקה של התקשורת ההמונית בישראל

ספר זה יצא לאור בשנת 1984 והוא עוסק בשיח התקשורת. הספר מנסה לבחון את הסגנון ואת הרטוריקה של העיתונות הכתובה והמשודרת וכולל גם דיון בפרסומת. בין נושאי הספר: ייחודה של לשון כלי התקשורת, הידיעה העיתונאית, הכותרות לסוגיהן, התרגום בסרטי טלוויזיה. ניר מנסה, בין השאר, ליישם הבחנות ודרכי ניתוח המקובלים בתורת הספרות ולהשתמש בהן להבנת לשון התקשורת.
מחקריו > מספריו > דרכי היצירה המילונית בעברית בת-זמננו

ספר זה ראה אור בשנת תשנ"ג 1993 בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה. הוא עוסק בלקסיקולוגיה ובחקר התצורה של מילים בעברית ישראלית ובחידושים באוצר המילים. בספר זה הוא דן בגזירה המסורגת המאפיינת את העברית הקלאסית וכן בגזירה הקווית לסוגיה, המקובלת בעברית בת-ימינו בהשפעת דרכי התצורה בשפות לועזיות. הוא הראה שהגזירה הקווית מאפיינת את העברית החדשה, הרבה יותר מכפי שסברו. בגזירה המסורגת הכוונה היא ליצירת מילים משורש פלוס משקל או בניין. היצירה הליניארית של מילים חדשות מתאפיינת בצירוף קווי של יסודות לשוניים בכמה צורות:
פרֶפיקסציה – צירוף תחילית לבסיס המילוני, למשל "תת-מקלע", "אלחוטי";
סוּפיקסציה – צירוף סופית לבסיס, למשל "בנקאי", "תיקייה";
מצמָד (הֶלחֵם) – צירוף של שני בסיסים (לעיתים תוך השמטה של הגאים), למשל "רכֶּבל", "מדרחוב".
פרסם כמאתיים מאמרים מדעיים.
מאמרים אחדים, בעברית ובאנגלית, כתב ניר בשיתוף עם חוקר התקשורת, הדוקטור יצחק רועה, שבהם מחקרים על דרכי מסירת הדיבור בחדשות ברדיו ובעיתונות. בדרכי הציטוט ניכרת במקרים רבים עמדת המספר או המדווח. בשיטות הניתוח הם השתמשו בכלים המקובלים בביקורת הספרותית, ויישמו אותם למחקר השיח של התקשורת העיתונאית.
מחקריו > מחקריו האחרונים

בשנותיו האחרונות עסק ניר בעיקר ביחסים שבין לשון ותרבות (כולל התרבות העממית). הוא חיבר חמישה ערכים לאנציקלופדיה "זמן יהודי חדש", בתוכם מבוא לפרק "העברית ולשונות היהודים" (ביחד עם רוביק רוזנטל;

חיבר מבוא למילונו של רוביק רוזנטל "מילון הסלנג המקיף" בשם "השירה של האדם הפשוט"
.
כן כתב מספר מאמרים על ההתפתחויות בלקסיקוגרפיה של העברית החדשה. לדוגמה: "השפעות סוציו-לשוניות על הלקסיקוגרפיה בדורנו",
.
במחקריו על הטקסט הזעיר עסק בשימושים השונים ובאימפקט של טקסטים קצרים מאוד, כגון: סיסמאות תעמולה ופרסומת, פתגמים, כותרות, גרפיטי, דבקיות רכב וכיוצא בזה. ניר ניתח את המבנה והסמנטיקה של הטקסטים הללו, ובעיקר את השימוש בהם בשיח הציבורי
.
ספר יובל לכבודו

ספר רפאל ניר: מחקרים בתקשורת, בבלשנות ובהוראת לשון, בעריכת אורה (רודריג) שוורצולד, שושנה בלום-קולקה, עלית אולשטיין, כרמל, ירושלים, תש"ס 2000.
ספרים שכתב

חנוך דרך ספרות; ירושלים: משרד החינוך והתרבות - המחלקה לנוער: מוסד סאלד למען הילד והנוער, תשכ"ב, תשכ"ג.
הוראת העברית כלשון אם: בחטיבת הביניים ובחטיבה העליונה / מאת רפאל ניר; תל אביב: עמיחי, תשל"ד.
הפסיכולינגויסטיקה מהי?: מבוא קצר; ירושלים: אקדמון, תשל"ד, תשל"ו.
מושגים בבלשנות שימושית; ירושלים: משרד החינוך והתרבות - האגף לתרבות ולאמנות - המחלקה לחינוך מבוגרים, תשל"ט.
מבוא לתורת הלשון; רפאל ניר - ראש הצוות וכותב היחידה. תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, תשמ"א 1981.
לשון, מדיום ומסר עיונים בסגנון וברטוריקה של התקשורת ההמונית בישראל; ירושלים: פוזנר, 1984.
סמאנטיקה עברית; תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, תשמ"ט 1989-תש"ן 1989.
דרכי היצירה המלונית בעברית בת-זמננו, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, תשנ"ג 1993.