stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאדאם דה סבלה
ביוגרפיה

היא נולדה בשם מדלן דה סוברה לאב שהיה איש החצר של אנרי השלישי, אנרי הרביעי ולואי השלושה עשר, מלכי צרפת, וקיבלה השכלה מעולה בחצר המלכות. ב-1614 נישאה למרקיז דה סבלה. החל בשנות השלושים של המאה ה-17 השתתפה בחוג הספרותי של מאדאם דה רמבוייה בפריז, שהיה ראשון מסוגו בצרפת. ב-1640, אחרי מות בעלה, הכירה בחוג הספרותי את מדליין דה סקודרי, שתיארה אותה בשם הבדוי "פרטני נסיכת סלמיס" בנובלה "ארטמן, או כורש הגדול", שהופיעה בהמשכים מ- 1649 עד 1653. באותן שנים התחולל בפריז מרד נגד בית המלוכה הצרפתי. רבים מאנשי החוג הספרותי של מאדאם דה רמבוייה נאסרו או נמלטו מן העיר, ומאדאם דה סבלה הקימה חוג ספרותי משלה, שבו השתתפו בין היתר מאדאם דה סבינייה, מאדאם דה לה פאייט, והחל מ-1659 גם פרנסואה דה לה רושפוקו. המשתתפים עשו זאת להרגל לשחק במשחק "האמרות". מישהו היה מעלה רעיון והמשתתפים דנו בו ונתחו אותו מכל צדדיו.
ביתה של מאדאם דה סבלה נמצא בסמוך לפור רויאל דה פריז, שהיה מנזר לנשים שצידדו בתורתו של התאולוג קורנליוס יאנסן. גם מאדאם דה סבלה ופרנסואה דה לה רושפוקו צידדו בתורה זו, שלפיה האדם מושחת מטבעו בגלל החטא הקדמון והחיים בעולם הזה הם הבל ושווא. הם כתבו אמרות בנושאי אופי האדם והמוסר החברתי, ועבדו במשותף על פיתוחן. מאדאם דה סבלה כתבה 81 אמרות, אך גם לקחה חלק נכבד בפיתוח אמרותיו של פרנסואה דה לה רושפוקו, שהתפרסמו ב-1665, זכו להצלחה רבה והופיעו בחמש הוצאות שבהן נוספו אמרות חדשות. מאדאם דה סבלה נפטרה במנזר פור רויאל דה פריז ב-1678, ובאותה שנה יצאו לאור אמרותיה.
מהוד הלמהולץ

מהוד הלמהולץ
מהוד הלמהולץ הוא חלל תהודה בו נוצרים גלים עומדים של אוויר. מהוד כזה נבנה על ידי הרמן פון הלמהולץ במאה ה-19, אך התופעה מתרחשת גם בעת נשיפה לעבר פיית בקבוק.
כאשר אוויר נדחס אל תוך חלל, הלחץ בתוכו גדל. כאשר הכוח הדוחס את האוויר נפסק, אוויר יזרום החוצה מן האזור בו הלחץ גדול כך שהלחץ שם יקטן, אך בשל עקרון ההתמדה הלחץ יקטן אל מעבר לנקודת שיווי המשקל. לאחר מכן לחץ האוויר יגדל שוב ויקטן באופן מחזורי דועך, והמהוד מתפקד בקירוב כמתנד הרמוני. תדירות התנודות הטבעית, או תדירות התהודה, היא:
כאשר v מהירות הקול באוויר, A שטח החתך של צוואר הבקבוק או החלל, L אורכו ו- V_{0} נפח חלל התהודה.
מהודי הלמהולץ משמשים לזירוז חילוף האוויר במנוע בעירה פנימית, והם מצויים ברמקולים ובכלי מיתר. האוקרינה והדג'מבה הם למעשה מהודי הלמהולץ. כמו כן, מהודי הלמהולץ משמשים להקטנת רעשי מנוע במטוסים ולבליעת רעשים צרי סרט בחדרים.
לתת פנים לנופלים

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  ירושלים 
 מייסדים:  דורית פרי ואורי שגיא
 תקופת הפעילות:  2013–הווה (כ־11 שנים) 
 latetpanim.org.il/about
 
תלמידה מבית הספר בליך מניחה "פתקי חיפוש" על קבריהם של לוחמים עלומים בבית העלמין נחלת יצחק, 2019
ראובן (רובי) ריבלין על קברו של גיבור ילדותו, צבי פרדי גרוס חלל האצ"ל
לתת פנים לנופלים הוא ארגון מתנדבים אשר מטרתו הנצחה של חללי מערכות ישראל, תוך התמקדות ב"לוחמים עלומים". הארגון מבקש להנציח את מי שהיו חברי המחתרות, ארגון השומר והגנה, מתנדבי היישוב בצבא בריטי ובגדודים העבריים ומי שלחמו במסגרת הפלמ"ח והיחידות הצבאיות ואשר נפלו טרם קום המדינה ובמלחמת העצמאות. אלו שמצבותיהם חסרות ופרטי חייהם, תמונותיהם וקורותיהם אינם ידועים.
היסטוריה

ביום הזיכרון שנת 2010, עמדו דורית פרי ואורי שגיא בעת הצפירה, ליד קבר אחים של חללי ג'נין בחלקת לוחמי תש"ח. בחלקה נמצאה מצבתו של יוסף לחנה, שנפל בקרב על ג'נין (1948) והייתה "מצבה ריקה", חסרו בה שמות הוריו, היכן ומתי נולד ומתי עלה לארץ, פרטים שנהוג לציין על גבי מצבות חללי מערכות ישראל. גם באתר "יזכור" של משרד הביטחון לא היה מידע על אודותיו. לאחר שמונה חודשי חקר חובק עולם, שכלל חיפוש ונבירה בארכיונים ושיחה עם אנשי קשר וחוקרים בישראל, יוון, ברזיל, ארצות הברית וצרפת אותרו קרובי משפחתו, הושלם סיפור חייו ונמצאה תמונתו של יוסף לחנה. במאי 2011 נערך טקס גילוי מצבה בהשתתפות קרובי משפחתו, יו"ר הכנסת דאז, מר ראובן ריבלין, ח"כ מתן וילנאי, אל"ם הושע פרידמן בן-שלום, הגב' שולי מועלם-רפאלי וקהל רב. בעקבות מחקר זה הוקמה העמותה, ששמה לה למטרה להנציח חללי מערכות ישראל ולהשלים סיפור חייהם ותמונותיהם של אלו שמצבותיהם ריקות וסיפור חייהם נותר עלום.
ארגון המתנדבים "לתת פנים לנופלים" הוקם בשנת 2013 על ידי דורית פרי ואורי שגיא. מתנדבי הארגון פועלים להנציח ולהשלים קורותיהם ותמונותיהם של כ-1,000 חיילים שנפלו במערכות ישראל טרם קום המדינה ובמלחמת העצמאות וסיפור חייהם נותר "עלום". הלוחמים והחללים "העלומים", רובם יוצאי אירופה, חלקם נצר אחרון למשפחתם, שהגיעו לארץ ישראל זמן קצר לפני מלחמת העצמאות, אחרים חיילים בודדים שעלו בגפם מארצות ערב ומיעוטם ילידי הארץ. חלקם נחשבים "חללים שמקום קבורתם לא נודע" והמידע שמתנדבי וחוקרי הארגון אוספים, הוא למעשה יד וזיכרון יחיד להם.
במסגרת מיזם מיוחד וחד פעמי אשר התקיים יחד עם הביטוח הלאומי, פוענחו סיפורי חיים של חללי פעולות איבה אשר נהרגו בפרעות תר"פ - תרפ"א בירושלים וביפו וסיפורם העצוב מלווה את שנות הקמת המדינה.
מתנדבי הארגון פוקדים באופן תדיר קברי לוחמים "עלומים" ומנציחים חללי "נצר אחרון" וחללים שהם "שריד אחרון" למשפחתם. (חללי "נצר אחרון", ע"פ יד ושם ומשרד הביטחון, הם אלו אשר עלו לארץ לאחר שחוו את מוראות השואה, היו האחרונים למשפחתם הגרעינית לאחר שזו נכחדה בשואה ונפלו כחללי מערכות ישראל. לעומתם, חיילים אשר עלו טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה, במהלכה או אחריה, היו אחרונים למשפחתם אולם לא חוו על בשרם את מוראות השואה או שעלו טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה, אינם מונצחים כ"נצר אחרון". הארגון מכנה אותם "שריד אחרון").
פעילות הארגון

בארגון פועלים כ-80 מתנדבים ובשנים האחרונות הושלם סיפור חייהם ואותרו תמונותיהם של יותר מ-270 לוחמים "עלומים". בשנה האחרונה ביצעו מתנדבי הארגון חקר מקיף ואיתרו קבריהם של מספר חללים שמוגדרים כמי ש"מקום קבורתם לא נודע". במספר מקרים תיקן משרד הביטחון והחליף כמה ממצבות הנופלים, סיפור חייהם של אותם "לוחמים עלומים" אשר הושלם ותמונותיהם שנמצאו מופיעים כעת באתר הארגון ובאתר יזכור של משרד הביטחון.
תחומי הפעילות של הארגון:
השלמת פרטי חייהם של חללי מערכות ישראל ונפגעי פעולות איבה, שמצבותיהם ריקות ופרטי חייהם ותמונותיהם חסרים.
קידום אירועי הנצחה, הפקת אלבומי הנצחה ואזכרות לחללים ובהם לחללי נצר אחרון.
סיוע ליחידת אית"ן של צה"ל באיתור בני משפחה של חללים שמקום קבורתם לא נותר, לצורך דגימת דנ"א.
קידום הקמה של אנדרטאות ושלטי הנצחה.
קידום תוכניות חינוכיות בבתי ספר ובמסגרות של נוער וחיילים, להיכרות עם תרומתם של הנופלים בהקמת המדינה.
קיום הרצאות וסיורים בעקבות "לוחמים עלומים" עבור תלמידים, חיילים והציבור הרחב.
סיוע באיתור קברי חללים הקבורים בבתי עלמין אזרחיים בעיקר, עבור בני משפחה ואחרים.
סיוע באיתור בני משפחות של חללים, מענה לפניות מהארץ ומחו"ל.
סיוע למשפחות בחידוש "מצבות אזרחיות" לחללים שנפלו טרם קום המדינה וקבורים בבתי עלמין אזרחיים.
מצבת החלל זאב מנסבך בבית העלמין נחלת יצחק
לאה גולדין

| --- | --- |

 לידה:  1955 (בת 69 בערך) חיפה, ישראל 
 ענף מדעי:  הנדסת תוכנה 
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 מנחה לדוקטורט:  דניאל ברי 
 מוסדות:  שנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב  נייס מערכות  עזריאלי - מכללה אקדמית להנדסה ירושלים  אפקה – המכללה האקדמית להנדסה בתל אביב  קומברס 
 בן או בת זוג:  שמחה גולדין 
 
גולדין בהפגנה בהר הרצל מול טקס הזיכרון לחללי מבצע "צוק איתן", 29 ביוני 2023
חדווה לאה גולדין (נולדה בשנת 1955) היא מרצה בכירה באפקה - המכללה האקדמית להנדסה בתל אביב ובעבר ראש המחלקה להנדסת תוכנה במכללה האקדמית להנדסה ירושלים ובמכללת שנקר. מנכ"לית חברת הייעוץ Golden Solutions.
היא אימו של הדר גולדין, קצין גבעתי, שגופתו מוחזקת בידי ארגון החמאס.
ביוגרפיה

נולדה וגדלה בחיפה, בתם של צבי וחנה אלעד (אולק), שעלו לארץ ישראל לאחר מלחמת העולם השנייה. היא בעלת תואר דוקטור מהטכניון על עבודת מחקר בנושא הנדסת דרישות, שנכתבה בפקולטה למדעי המחשב, בהנחייתו של פרופסור דניאל ברי.
גולדין היא מומחית בתחום הנדסת תוכנה, תהליכי פיתוח והבטחת איכות תוכנה. החל משנות ה-80 היא עוסקת בפיתוח מערכות משובצות מחשב, ושימשה בתפקידים טכניים וניהוליים שונים, בין השאר בחברות נייס וקומברס.
כיום היא מנכ"לית חברת Golden Solutions ויו"ר הסניף הישראלי של IEEE Computer Society. היא עבדה עם חברות וגופים גדולים ובהם רפא"ל והתעשייה האווירית. הייתה שותפה בפרויקט למחשוב המידע של חקר הסרטן בקולג' האוניברסיטאי של לונדון (UCL).
כיהנה כראש המחלקה להנדסת תוכנה במכללה האקדמית להנדסה ירושלים ובמכללת שנקר.
גולדין נשואה להיסטוריון פרופ' שמחה גולדין. הזוג התגורר בעבר ביישוב אשחר, וכיום מתגוררים בכפר סבא. הם הורים לאיילת, חמי (עו"ד) וצור. בנם הרביעי, הדר, תאומו של צור, היה קצין בפלס"ר גבעתי. הוא נשבה על ידי ארגון חמאס במהלך לחימה ברפיח במבצע צוק איתן, וכעבור יום הוכרז כחלל צה"ל. ההחלטה התקבלה לאחר הקמת בית דין מיוחד, בראשות הרב הצבאי הראשי, רפי פרץ, שבחן את הממצאים שהובאו משטח הלחימה.
הגישה תוכנית רדיו יחד עם נסים משעל ודרור רפאל ב-103fm בשנים 2017–2018.
הערות שוליים

↑  הדר גולדין באתר יזכור
↑  הדר גולדין נפל בקרב, באתר ישראל היום, 3 באוגוסט 2014
↑  לאה גולדין מצטרפת למגישה ברדיו 103FM, באתר "סרוגים", 14 במאי 2017
↑  לאה גולדין תגיש תכנית ב-103FM, באתר ערוץ 7, 14 במאי 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  dblp: 57/5616  MGP: 69973
מאדאם דה לה פאייט

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1634 פריז, ממלכת צרפת 
 פטירה:  25 במאי 1693 (בגיל 59) פריז, ממלכת צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  כנסיית סן-סולפיס 
 שם עט:  Madame de la Fayette 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 זרם ספרותי:  קלרינט, Précieuses, קלאסיציזם 
 יצירות בולטות:  הנסיכה דה קלֶיו, זאיד, הנסיכה ממוֹנפֶּסיֶיה, הרוזנת מטנד 
 חתימה:   
 
מארי-מדלן פִּיוש דה לה ורן, הרוזנת דה לה פָאיֶיט (בצרפתית: Marie-Madeleine Pioche de La Vergne, comtesse de La Fayette;‏ 18 במרץ 1634 – 25 במאי 1693), הידועה יותר בשם מאדאם דה לה פָאיֶיט (Madame de La Fayette), הייתה סופרת צרפתייה. מחברת הרומן "הנסיכה מקלֶב", הרומן ההיסטורי הצרפתי הראשון.
ביוגרפיה

דה לה פאייט נולדה בפריז למשפחת אצולה. אביה היה שר הסייסים של מלך צרפת, ואמה הייתה בתו של אחד מרופאי חצר המלכות. ב־1650 נפטר אביה, ובאותה שנה אמה נישאה לרנו דה סבינייה (דודה של מאדאם דה סבינייה). מגיל 16 שימשה בחצרה של העוצרת אן מאוסטריה, אמו של המלך לואי הארבעה עשר, וקיבלה את חינוכה באיטלקית ובלטינית. השתתפה בחוגים הספרותיים שנערכו בביתה של קתרין דה ראמבוייה, ובביתה של מדלן דה סקודרי. ב־1655, כשהייתה כבת 21, נישאה לפרנסואה מוֹטיֶיה, הרוזן דה לה פאייט, שהיה מבוגר ממנה ב־18 שנה, וילדה לו שני בנים. היא התגוררה באחוזתו של בעלה בחבל אוברן שבדרום צרפת, אך ביקרה בפריז לעיתים קרובות, השתלבה בחיי החברה הגבוהה והחלה לקיים חוג ספרותי משלה. ב־1659 נפרדה מבעלה ועברה להתגורר בפריז.
ב־1662 פרסמה בעילום שם את הרומן "הנסיכה ממוֹנפֶּסיֶיה" (La Princesse de Montpensier). ב־1665 התיידדה עם פרנסואה דה לה רוֹשְׁפוּקוֹ, מחבר האמרות הנודע, שהכיר לה רבים מאנשי הספרות של התקופה, ובהם רָסין וניקולה בּוּאַלוֹ. ב־1669 פרסמה את הרומן "זאיד" (Zaïde). יצירתה החשובה ביותר היא הרומן "הנסיכה מִקְלֵב", שפורסם תחילה בעילום שם ב-1678 וזכה להצלחה רבה בציבור. יצירה זו נחשבת על ידי רבים כסוללת דרך של הרומן הצרפתי. אחרי מותו של ידידה לה רושפוקו, מיעטה להשתתף בחיי החברה. אחרי מותה של מאדאם דה לה פאייט ב־1693 יצאו לאור ספריה "הרוזנת מטנד" (La Comtesse de Tende;‏ 1718), "סיפורה של הנרייטה מאנגליה" (Histoire d'Henriette d'Angleterre;‏ 1720) ו"זיכרונות מחצר המלכות הצרפתי" (Memoires de la Cour de France;‏ 1731).
ספרה בתרגום עברי

מאדאם דה לה פייט, הנסיכה דה מונפנסייה : סיפורה של הנסיכה לבית מונפסייה תחת שלטונו של שארל ה-IX מלך צרפת, תרגמה מצרפתית: אביבה ברק־הומי ; עורך הספר והתרגום: ראובן מירן, בנימינה: נהר ספרים, תשפ"ב 2022 (הספר בקטלוג ULI)
מאדאם דה לה פיט, הנסיכה דה קלֶיו, תרגם מצרפתית ירוחם לוריא, תל אביב: דביר (ספרית גביש), תשל"ו 1975. ("הנסיכה מִקְלֵב") (הספר בקטלוג ULI)
לאברינת'

| --- | --- |

 לידה:  4 בינואר 1989 (בן 35) האקני, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Timothy Lee McKenzie kefe nieggss 
 שם במה:  Labrinth 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 מקום לימודים:  Stoke Newington School and Sixth Form 
 סוגה:  רית'ם אנד בלוז 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  RCA רקורדס 
 פרסים והוקרה:  Camille Awards 
 www.labrinthofficial.com
 פרופיל ב-IMDb
 
טימותי לי מקנזי (באנגלית: Timothy Lee McKenzie; נולד ב-4 בינואר 1989), הידוע יותר בשם הבמה שלו לאברינת' (Labrinth), הוא זמר-יוצר, ראפר ומפיק מוזיקלי בריטי. הוא חבר בלהקת LSD.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס גראמי | ביצוע הפופ הטוב ביותר של צמד/להקה | "Never Felt So Alone" | מועמדות |  |
לאגדו

| --- | --- |
 מדינה:  קמרון קמרון
 אזור:  אזור הצפון
 גובה:  257 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  28,239 (2012)
 קואורדינטות:  9°03′00″N 13°44′00″E﻿ / ﻿9.05°N 13.7333°E﻿ / 9.05; 13.7333 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קמרון מוגדלת) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה לאגדו(למפת קמרון רגילה) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה לאגדו(למפת אזור הצפון רגילה) גארואה גידה בקה טובורו אדמאווה הצפון הרחוק צ'אד ניגריהלאגדו(למפת אזור הצפון מוגדלת) גארואה גידה בקה טובורו אדמאווה הצפון הרחוק צ'אד ניגריהלאגדו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לאגדו (בצרפתית: Lagdo) היא עיירה בקמרון שנמצאת באזור הצפון.
גאוגרפיה

לאגדו ממוקמת כ-41 ק"מ מבירת האזור גארואה, כ-627 ק"מ מבירת המדינה יאונדה, כ-85 ק"מ מהגבול עם ניגריה, כ-80 ק"מ מהגבול עם צ'אד וכ-260 ק"מ מהגבול עם הרפובליקה המרכז-אפריקאית.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 24 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אפריל (27 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (17 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 1,536 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (367 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה

לאגדו ממוקמת ליד הכביש D87 ונמצאת כ-17 ק"מ מהכביש הלאומי N1.
הערות שוליים

↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 98144647638960892408   WorldCat (עם VIAF): 98144647638960892408 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בקמרון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מארי-לואיזה יאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 במאי 1918 Sędławki, רפובליקת פולין 
 פטירה:  22 ביוני 2010 (בגיל 92) באד טלץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות ביער פרלצ'ר 
 השכלה:  אוניברסיטת טיבינגן  אוניברסיטת מינכן 
 בן או בת זוג:  הנס קונרד לייפלט 
 פרסים והוקרה
 מסדר ההצטיינות הבווארי 
 
מארי-לואיזֶה יאן (בגרמנית: Marie-Luise Jahn;‏ 28 במאי 1918 – 22 ביוני 2010) הייתה רופאה גרמנייה וחברה בתנועת ההתנגדות האנטי-נאצית הוורד הלבן.
ביוגרפיה

יאן נולדה בסנדלאק שבפרוסיה המזרחית (כיום סדלאווקי, פולין), שם גדלה. בין השנים 1934–1937 למדה בבית הספר בברלין והחלה את לימודיה בכימיה באוניברסיטת מינכן בשנת 1940, שם הפכה יאן לחברה קרובה של הנס קונרד לייפלט וחברה בתנועת ההתנגדות הוורד הלבן. לאחר שסופי שול, אחיה הנס,  וכריסטוף פרובסט נעצרו, המשיכה לפרסם את עלוני התנועה ואספה כסף כדי לסייע לאלמנתו של קורט הובר. באוקטובר 1943 נעצרה על ידי הגסטפו, ונידונה ל-12 שנות מאסר על ידי בית הדין העממי של גרמניה הנאצית בשנת 1944.
לאחר שחרורה למדה רפואה באוניברסיטת טיבינגן ועבדה כרופאה בבאד טלץ. בשנת 1987 הייתה חברה מייסדת בקרן הוורד הלבן, וחברה בוועד המנהל עד שנת 2002.
היא נפטרה ב-22 ביוני 2010 בבאד טלץ.
מהוד אופטי

מהוד אופטי הוא מהוד המתאים לאורכי גל מסוימים בלבד, כך שאורך המהוד שווה למספר שלם של חצאי אורכי גל:  L=n{\frac {\lambda }{2}} 

כאשר  {\textstyle }L הוא האורך האופטי של המהוד,  {\textstyle }\lambda  הוא אורך הגל ו- {\textstyle }n הוא מספר שלם.

בדרך-כלל מהוד אופטי מתקבל על ידי הצבת זוג מראות זו מול זו, אולם ניתן לקבל מהוד אופטי גם בעזרת סיב אופטי או על גבי מוליך למחצה.
מהוד הוא חלק חיוני ממכשיר הלייזר.
ראו גם

מהוד פברי פרו
לאה גולדשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בפברואר 1969 (בת 55) ונקובר, קנדה 
 תחום:  כביש
 התמחות:  נגד השעון, כביש
 הישגי שיא:  אלופת ישראל (2007-2009)
 leahgoldstein.com
 
לאה גולדשטיין (נולדה ב-4 בפברואר 1969) היא רוכבת אופניים קנדית-ישראלית. אלופת ישראל בשנים 2007–2009.
ביוגרפיה

גולדשטיין נולדה בוונקובר ב-1969. עלתה לישראל בגיל 9. היא שירתה בצה"ל ובכוחות הביטחון. ב-1989 זכתה באליפות העולם בקיקבוקס והייתה גם אלופת ישראל בדואתלון.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלה להתחרות ברכיבה על אופניים, מאחר שבישראל לא הייתה באותה עת נבחרת אופניים מקצועית היא עברה לקנדה והשתתפה בתחרויות בינלאומיות כקנדית.  באוקטובר 2003 קיבלה אישור מהאיגוד הבינלאומי לאופניים להתחרות במדי נבחרת ישראל באליפות העולם באופני כביש בהמילטון, קנדה. אולם היא סיימה במקום ה-61 בלבד באליפות.
במהלך הקריירה שלה חוותה מספר פציעות רציניות. ב-2004 שברה את ידה במירוץ לפני אולימפיאדת אתונה. ב-2005 התרסקה בתאונת אופניים לאחר שניצחה בתשעה מרוצים.
ב-2011 ניצחה במרוץ חוצה אמריקה (Race Across America) תוך שבירת השיא הקודם ב-12 שעות.
אלופת ישראל ברכיבת כביש ותחרות נגד השעון בשנים 2007–2009.
לאחר שפרשה מספורט עוסקת גולדשטיין בעיקר בהרצאות על מוטיבציה ואימון אישי ברחבי צפון אמריקה.
בשנת 2015 יצא ספרה, "No Limits" המתאר את חייה וסיפור הצלחתה.
תחרויות

2000 - מקום שלישי באליפות קנדה (נג"ש)
2001 - מקום שלישי באליפות קנדה (נג"ש)
2002 - מקום שני באליפות קנדה (נג"ש)
2007 - מקום שני בדירוג הכלל בטור של דלטה (קנדה).
2008 - מקום ראשון בדירוג הכללי בטור של גילה (ארצות הברית).
2008 - אלופת ישראל באופני כביש ואלופת ישראל בתחרות נגד השעון.
הערות שוליים

↑  יאיר בן עמי, לאה גולדשטיין וניקול פרידמן יוכלו להתחרות במדי ישראל, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2003
↑  יאיר בן-עמי, כישלון לישראליות באליפות העולם באופניים, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2003
↑  In Cycling Race Across America, Sleep Is Shunned, באתר הניו יורק טיימס, 27 ביוני 2011
↑  אריאל רובינסקי, שלוש, ארבע: אליפות ישראל באתלטיקה, באתר הארץ, 30 ביוני 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007408908005171  VIAF: 315084034   WorldCat (עם VIAF): 315084034
כלב גישוש

ויימרנר זכר עוקב אחר ריחות בשלג.
גישוש הוא היכולת של כלב להבחין, לזהות ולעקוב אחר ריח מסוים. כלבים בעלי חוש ריח טוב מהרגיל יכולים להבחין, לעקוב ולמצוא את מקורם של ריחות מסוימים.
ההבנה העמוקה של הכלבים במנגנון הפיזיולוגי המעורב במעקב הכלבי אחר הריחות, אפשרה לבני אדם להפיק תועלת ממנה במספר דרכים.
בעזרת ביות, והבנתו של חוש הריח של הכלבים על ידי בני האדם, הומצאו מספר שיטות המיועדות למעקב אחר ריחות.
כיום יכולות המעקב של הכלב מנוצלות בעיקר על ידי בני אדם, אם כי בעבר יכולת זו הייתה הישרדותית ונועדה ללכידת טרף.
מנגנון פיזיולוגי

תקשורת בין בעלי חיים מערבת החלפת מידע באמצעות אותות כימיים, בין שולח למקבל. אות כימי כזה יכול להיות מופרש ללא נוכחות של כלב ומזוהה גם ללא מפריש הריח; כלומר, לכלבים יש את היכולת לזהות אותות ללא נוכחות של כלב אחר.
אף על פי שכלבים מסוגלים לעקוב אחר אותות ויזואליים ואותות ריח, חוש הריח של הכלבים הוא היעיל ביותר.
חוש הריח של כלבים טוב בהרבה מחוש ריח אנושי, הודות לאנטומיה שלהם ולכך שחלק גדול מהמוח שלהם מיועד לזיהוי ריחות.
מאפיינים פיזיים ונוירולוגיים עוזרים לכלב לזהות ולהבדיל בין ריחות חלשים ביותר. רמת הדיוק של זיהוי זה מוערכת בעזרת "קבוצת ריחות" - שילוב של מספר ריחות, שתוצאתו היא ריח אופייני ליצור חי או לחפץ כלשהו.
חוש הריח של כלב חזק מספיק בשביל לזהות אדם באמצעות הריח שלו, ואפילו לשייך ריחות לחלקי גוף של אנשים.
זיהוי הריחות יעיל יותר כאשר הריח הופרש זה עתה, ונהפך לקשה יותר כאשר הריח מתחיל להתפוגג.
שלבים

תהליך הגישוש מתבצע בשלושה שלבים:
שלב החיפוש: זהו השלב שבו הכלב מנסה למצוא מסלול המוביל לריח. הכלבים מרחרחים מהר מאוד, במהירות של 10 עד 20 פעמים בשנייה.
שלב ההכרעה: אפשר לראות שהכלב מנסה לזהות את המסלול כאשר הכלב מהסס, ואז הוא הולך בצעדים קטנים יותר, ותדירות הרחרוחים שלו מתארכת, פעם ב-3 עד 5 שניות.
שלב המעקב: דומה לשלב החיפוש. ההליכה ותדירות הרחרוח הופכים למהירים יותר.
שיטות

אף על פי שכלבים משתמשים בשיטות פיזיולוגיות כדי לזהות מסלול ריח, הם משתמשים בשיטות המתאימות לסביבה שבה הוא נמצא.
האדם הנעקב על ידי הכלב מזוהה באמצעות ריחו או באמצעות הפרעה באוויר.[דרוש מקור]
הדרך שבה כלבים עוקבים אחר אדם היא משתנה, במיוחד אם הריח של אותו אדם הופרש על הקרקע או לא.
ריח המופרש באוויר הוא ריח המופרש מאדם לתוך האוויר, כתוצאה מהפרשת חומרים (לדוגמה זיעה). הבקטריות הנמצאות על החומר המופרש מאפשרות לכלבים מעקב.
ריח המופרש על הקרקע הוא הריח המופרש מחרקים, בוץ או אבק, המגיעים לקרקע (לדוגמה באמצעות טביעות רגליים). החומר המופרש לקרקע יכול להרוג צומח בסביבה, מה שמשפיע על הריח, ומאפשר לכלבים לזהות את המסלול.
בזמן שריח המופרש באוויר חזק יותר, ריח המופרש על הקרקע ניתן לזיהוי במשך יותר זמן, ומתפוגג לאט יותר.
שילוב של שני הריחות הנ"ל יוצר ריח מסוג חדש, שאותו גם ניתן לזהות באמצעות שילוב של ריחות אנושיים וסביבתיים. [דרוש מקור]
גורמים המשפיעים על יכולת המעקב

ישנם גורמים רבים המשפיעים על המעקב, ביניהם גילו, מגדרו ואף אישיותו של האדם הנעקב. כלבים זכרים הם מדויקים יותר מהכלבות, ככל הנראה עקב התפתחות אבולוציונית, המסייעת להם לזהות ולסמן טריטוריות. חוש הריח של הכלבים נשחק ככל שהם מתבגרים, לכן כלבים צעירים יעילים יותר ממבוגרים. ישנה גם חשיבות לשיטת העבודה של הבעלים והכלב.
שימוש בכלבי גישוש

האדם משתמש בכלבי גישוש למטרות רבות, ביניהן:
שימוש בכלבי גישוש > כלב מעקב

כלבי מעקב ידועים ביכולתם לזהות ולעקוב אחר הפרעות בסביבה, ולזהות ריחות ישנים. [דרוש מקור]
שימוש בכלבי גישוש > כלב מרדף

כלבי מרדף יעילים יותר בחיפוש אחר אנשים, ביניהם פושעים, ונמצאים בשימוש רב על ידי המשטרה.
שימוש בכלבי גישוש > כלבי אבטחה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
כלבי אבטחה מיומנים לזהות ריחות שמופרשים לאוויר ולהתעלם מריחות בקרקע, ולזהות ריחות מסוימים ולמצוא את מיקומם.
ישנם שני סוגים של כלבי אבטחה:
כלבי איתור: מיומנים לגלות ריחות ביולוגיים ולא-ביולוגיים, ומיומנים להתעלם מריחות אחרים ולהתמקד בריחות ספציפיים.
כלבי זיהוי: מטרת כלבי הזיהוי היא למצוא ולעקוב אחר ריחו של אדם מסוים.
אימון גישוש

אימון גישוש נועד לעודד את הכלב להשתמש בחוש היעיל ביותר שלו - חוש הריח, וללמד אותו לעקוב אחר ריחות. אימון גישוש מדמה מציאת אדם נאבד או מבוקש, במקרה שהביצועים של הכלב בדרך-כלל טובים. המשימות שנדרש הכלב לבצע פשוטות יחסית. [דרוש מקור]
בדרך כלל, הריחות מפוזרים לאורך מסלול מסודר, שמסומן כבר באותו יום של אימון הגישוש. המסלול נבחר כך שהמאמן יכול למצוא את הכלב בקלות.
הערות שוליים

↑  1
1 2  Canine Senses | PAWS Chicago, www.pawschicago.org
↑  How Dogs Use Smell to Perceive the World | VCA Animal Hospital, Vca (באנגלית)
↑  Taslitz, A. E. (1990). Does the Cold Nose Know—The Unscientific Myth of the Dog Scent Lineup. Hastings LJ, 42, 15.
↑  https://www.dec.ny.gov/docs/wildlife_pdf/ltdguide.pdf
↑  Promoting security through trained protection dogs, www.3dk9detection.com
↑  How Dogs Use Smell to Perceive the World | VCA Animal Hospital, Vca (באנגלית)
↑  How to Train a Dog to Track (trail). An easy Intro (K9-1.com), נבדק ב-2023-01-17
תמונת קלוז אפ של אפו של כלב
כלב דם עוקב אחר שביל ריח
איש משירותי חיפוש והצלה וכלבו מחפשים אחר ניצולים, לאחר פיגועי 11 בספטמבר.
כלב משטרה מחפש אחר חומרי נפץ
רועה גרמני מחפש אחר פצצה
אימון גישוש
מדליה

.
מדליה ניתנת לרוב כאות על הישג למשל למנצחים בתחרות ספורט
מדליה היא יצירה אמנותית, לרוב בצורת לוחית מתכת עגולה. לעיתים המדליה ניתנת כהוקרה או לציון הישגים ואירועים למשל למנצחים בתחרות ספורט.
היסטוריה

הקיסר הרומי אוגוסטוס הרבה לטבוע מטבעות מתכת ועליהם דיוקנו, ונראה שהוא היה הראשון שהעניק מדליות לנושאי משרה בכירים ברומא. בצדן האחד של המדליות נטבע דיוקנו או דיוקן אחד ממקורביו, ובצדן האחר - תיאור של אירוע חשוב.
בימי הביניים נפסק הנוהג של הענקת מדליות. בתקופת הרנסאנס התחדשה טביעת המדליות באירופה בבורגונדיה שבצרפת בראשית המאה החמש עשרה. באותה עת נודע במדליות שלו הצייר והֶחרט האיטלקי אנטוניו פיזנלו. אמנות טביעת המטבעות שעליהם דיוקנאות התפתחה באירופה מאז ועד למאה התשע עשרה.
מדליות מונפקות, לרוב ממתכת, מכסף ומזהב, אך גם ממתכות אחרות, כגון: ברונזה, ניקל ונחושת. הן מונפקות בסדרות, המוצעות בדרך כלל למכירה לציבור הרחב. המדליות מציינות אירועים, אישים או הישגים מיוחדים, וכיום מתעניינים בהן גם חוקרי אמנות, היסטוריונים וגם אספנים.
סוגי המדליות

בנומיסמטיקה מקובל להבחין בסוגים שונים של מדליות:
מדליות הוקרה מוענקות על ידי המדינה או ארגון עבור הישגים יוצאי דופן בתחום הספורט, צבא, מדע, תרבות וכקו.
מדליית הזהב הצבאית (בריטניה)
מדליית הרשות (נאט"ו)
מדליה אולימפית
מדליות זיכרון נוצרות לצורכי מכירה בעקבות אירוע ספציפי.
60 שנים לבנק יוון
מאה שנים לסמל ארצות הברית
200 שנים לג'יימס קוק
מדליות מזכרת נוצרות עבור מקום, תערוכה, מוזיאון ואו אתר היסטורי ובמדרך כלל נמכרות בחנות מזכרות במקום
מדליות דתיות נוצרות לצרכים דתיים, בדרך כלל על ידי הכנסייה הקתולית
מדליות ארגוניות נוצרות כאות חברות בארגון ספציפי.
חברות בקאפה אומגה אפסילון
חברות בסיגמה פי
מדליות אמנותיות נוצרות כחפץ אמנותי
אמן איטלקי מהאה ה-15 - תמימות וחד קרן
דנה קרינסקי, "החברים הטובים"
מדליות דיוקן נוצרות לכבוד אישיות ספציפית, היו מקובלות בתקופה טרום הצילום
אנרי הרביעי, מלך צרפת ומארי דה מדיצ'י
קארל עמנואל השלישי, מלך סרדיניה
נפולאון
מדליות ועיטורים במדינת ישראל

מדינת ישראל מנפיקה מדליות רשמיות באמצעות החברה הישראלית למדליות ולמטבעות.
מדליות בספורט

בתחרויות ספורט נהוגות שלוש מדליות:
מדליית זהב (למעשה מדליית כסף מצופה זהב), לזוכה במקום הראשון.
מדליית כסף, לזוכה במקום השני.
מדליית ארד, לזוכה במקום השלישי (ובענפים מסוימים גם לרביעי).
במיוחד מוכרים מדליות במשחקים האולימפיים.
הספורטאית ננסי ג'ונסון עם מדליית הזהב שלה