stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמנואל טוב
מחקריו > מגילות קומראן וסופרי קומראן

טוב עסק בהיבטים שונים של מגילות קומראן, אך מחקריו המרכזיים עוסקים בסופרי קומראן. בשנת 2004 פרסם מחקר מפורט על מנהגי הסופרים המשתקפים במגילות קומראן, אשר מסייע להבין טוב יותר את מגילות קומראן. מחקר זה מתאר את ההיבטים הטכניים של כל מגילות מדבר יהודה, כגון מידות הטורים והיריעות, התחלות המגילות וסופיהן, שיטות של תיקוני השגיאות, שיטות הכתיב, ומיון המגילות לפי פרמטרים אלה.
מרכיב חשוב בתיאור זה נמצא בתאוריה של טוב על סופרי קומראן. מאז שנת 1986 סובר טוב כי יש לחלק את מגילות קומראן לשתי קבוצות המובחנות על ידי בחנים חיצוניים. קבוצה א' מתאפיינת בכתיב מיוחד (צורות כגון ״כיא״ במקום ״כי״), בצורות לשון מיוחדות (כגון ״אביכמה״ במג׳ יש-א במקום ״אביכם״ בנה״מ ביש׳ נא, 2, וכן ״מואדה״ באותה מגילה במקום ״מאד״ ביש׳ מז, 6) ובמנהגי סופרים מיוחדים (כתיבת שם יהוה בכתב העברי העתיק , מחיקת מילים על ידי קווים ונקודות מבטלות מעל האותיות ותחתיהן, נקודות בשוליים כהנחיות לשרטוט השורות). הרוב המכריע של המגילות הכיתתיות הקומראניות שייכות לקבוצה זאת, ומכאן סבר טוב שמגילות אלה הועתקו על ידי סופרים כיתתיים, אולי בקומראן. סופרים אלה העתיקו מגילות מקראיות ולא-מקראיות, והן מהוות שליש של מגילות קומראן, בעוד המגילות האחרות (קבוצה 2) הובאו לקומראן מבחוץ, ממקום אחד או ממקומות שונים. תפילין שונות שנמצאו בקומראן נכתבו אף הן לפי מנהגי כתיבה אלה, מה שמוסיף מימד חברתי להבחנת מנהגי הכתיבה שכן תוכנן של תפילין אלה נבדל מן התפילין ה״רבניות״ שנמצאו באתרים האחרים במדבר יהודה. בדיקת פחמן-14 בלתי תלויה של העורות שעליהם נכתבו מגילות הכתיבה הקומראנית (2020) גילתה שעורות אלה נבדלים מיתר העורות מקומראן.
מחקריו > החקירה הממוחשבת של המקרא ומגילות מדבר יהודה

טוב סבור כי החקירה של היבטים שונים של המקרא והמגילות חייב להיעזר בתוכנות מחשב, ועל כן יש לפתח מאגרי נתונים ותוכנות מחשב. הוא פיקח על צוות חוקרים שקבע את הנוסח האלקטרוני של כתב יד לנינגרד של המקרא בשנות השמונים. באותה עת הוא גם הקים מפעל מחקר יחד עם פרופסור רוברט קראפט מפילדלפיה בשם "כלים ממוחשבים לשם חקירת תרגום השבעים" (Computer-Assisted Tools for Septuagint Study). מפעל זה, הממוקם בירושלים ובפילדלפיה, יצר מאגר נתונים משווה של כל מלות נוסח המסורה ותרגום השבעים המאפשר חיפושים משווים של מילים ומבנים בשתי השפות. מאגר הנתונים יצא לאוויר העולם בעזרת תוכנת Accordance המאפשרת חיפושים וסוגי סטטיסטיקה מתקדמים והוא קיים גם בתוכנות Logos ו-Bible Works. בעזרת תוכנה זאת נכתבו מחקרים שונים הן משל טוב והן משל חוקרים נוספים (ראו ביבליוגרפיה באתר הבית של טוב). מאגר נתונים אחר המקדם את המחקר בצורה משמעותית אף הוא מכיל את כל מגילות קומראן הלא-מקראיות, תרגומיהן לאנגלית, וכל הצילומים. מאגר נתונים זה משמש את החוקרים והוא מהווה בסיס למחקרים שונים.
ספרי יובל לכבודו

Emanuel, Studies in Hebrew Bible, Septuagint, and Dead Sea Scrolls in Honor of Emanuel Tov (ed. S. M. Paul, R. A. Kraft, L. H. Schiffman, and W. W. Fields; VTSup 94; Leiden/ Boston: Brill, 2003)
From Qumran to Aleppo: A Discussion with Emanuel Tov about the Textual History of Jewish Scriptures in Honor of his 65th Birthday (ed. A. Lange et al.; FRLANT 230; Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht, 2009)
רשימה מעודכנת של פרסומיו עד לשנת 2002 פורסמה בתוך
Emanuel, Studies in Hebrew Bible, xix-xxxvi.
פרסומים אלקטרוניים

The Dead Sea Scrolls Database (Non-Biblical Texts) (The Dead Sea Scrolls Electronic Reference Library, vol. 2; Prepared by the Foundation for Ancient Research and Mormon Studies [FARMS]) (Leiden: E. J. Brill, 1999).
With A. Groves, the Hebrew text in תנך, JPS Hebrew–English Tanakh: The Traditional Hebrew Text and the New JPS Translation (2d. ed.; Philadelphia: The Jewish Publication Society, 1999).
The Parallel Aligned Text of the Greek and Hebrew Bible, Accordance computer program, version 5.5, Gramcord 2002
3a. The Parallel Aligned Text of the Greek and Hebrew Bible (division of the CATSS database, directed by R. A. Kraft and E. Tov), module in the Logos computer program, 2004 (with updates, 2005 – ).
3b. With F. H. Polak: The Parallel Aligned Text of the Greek and Hebrew Bible (division of the CATSS database, directed by R. A. Kraft and E. Tov), module in the Bible Works computer program, version 7, 2005 (with updates, 2006 –).
“Electronic Resources Relevant to the Textual Criticism of Hebrew Scripture,“ TC: A Journal of Biblical Textual Criticism 8 (2003)
The Dead Sea Scrolls Electronic Library, Brigham Young University, Revised Edition 2006, part of the Dead Sea Scrolls Electronic Reference Library of E. J. Brill Publishers (Leiden: E. J. Brill, 2006)
“Electronic Tools for the Textual Criticism of the Hebrew Bible – 2013 [Introduction and List],” in http://mikrarevivim.blogspot.co.il/2013/10/i.html
“Electronic Bible Editions on the Internet (2014),” in: http://mikrarevivim.blogspot.co.il
“The (Proto-)Masoretic Text: A Ten-Part Series,” http://thetorah.com/proto-masoretic-text/   = article 325 (2017).
הערות שוליים

↑  רשימה שלמה נמצאת בכרך המבוא לסדרה (כרך 39): E. Tov (ed.), The Texts from the Judaean Desert: Indices and an Introduction to the Discoveries in the Judaean Desert Series (DJD XXXIX; Oxford: Clarendon, 2002.
↑  The Dead Sea Scrolls Reader, Parts 1-6  (Leiden/ Boston: E. J. Brill, 2004-2005.
↑  ראו הביבליוגרפיה של טוב באתר האינטרנט, מהדורות אלקטרוניות
↑  The Text-Critical Use of the Septuagint in Biblical Research (Third Edition, Completely Revised and Enlarged; Winona Lake, In: Eisenbrauns, 2015.
↑  ראו מאמרו בשנתון יד (2004), 119–139.
↑  Together with S. A. White: “4QReworked Pentateuchb–e and 4QTemple?“, in H. Attridge et al., in consultation with J. VanderKam, Qumran Cave 4.VIII, Parabiblical Texts, Part 1 (DJD XIII; Oxford: Clarendon, 1994), 187–351, 459–63 and plates XIII–XXXXVI
↑  ראו מאמרו בשנתון יח (2008), 133–148.
↑  ראו ערכים 210, 224, 244, 260, 261, 264, 283, 290, 307 בביבליוגרפיה.
↑  Scribal Practices and Approaches Reflected in the Texts Found in the Judean Desert (STDJ 54; Leiden/Boston: E. J. Brill, 2004). יחד עם עדכונים במחקרים 248, 249, 267 בביבליוגרפיה של טוב
↑  Sarit Anava et al., “Illuminating Genetic Mysteries of the Dead Sea Scrolls,” Cell 181, 1–14, June 11, 2020.
↑  נוסח זה פורסם בין היתר בתוך, JPS Hebrew–English Tanakh: The Traditional Hebrew Text and the New JPS Translation (2d. ed.; Philadelphia: The Jewish Publication Society, 1999).
↑  The Dead Sea Scrolls Electronic Library, Brigham Young University, Revised Edition 2006, part of the Dead Sea Scrolls Electronic Reference Library of E. J. Brill Publishers
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268922405171  PLWABN: 9810572634505606  BIBSYS: 90342868  BnF: cb12028047f (data)  CiNii: DA04048858  GND: 124538878  ISNI: 0000 0003 6855 5531  LCCN: n83175754  LNB: 000073217  NKC: zmp20201073769  NLA: 35553931  NLK: KAC200803425  NSK: 000559264  NTA: 068812094  ORCID: 0000-0003-0195-5151  RERO: 02-A003907726  SUDOC: 028446968  Trove: 993938  VcBA: 495/3672  VIAF: 64423120   WorldCat (עם VIAF): 64423120
עקודים

עולם העקודים בתורת הקבלה הוא העולם הראשון מבין עולמות עקודים נקודים וברודים שיצאו מא"ק (אדם קדמון).
רקע

בתורת הקבלה מתוארים עולמות רבים אשר נבראו לפני בריאת העולם הזה הגשמי, עולמות רוחניים אשר ניתנים למישוש ולהשגה על ידי מימוש עצות מקובלים. משמעות "לפני עולם הזה הגשמי" היא קדימת מעלה ולא בקדימה בזמן.
הסיבה לבריאת העולמות מוסברת בהרחבה בתורת הקבלה.
את הדרגות השונות בעולמות השונים שנתהוו מסבירים בתורת הקבלה על ידי שפת הענפים, שפה ארצית אשר יורה על השורשים העליונים.
כמו כן מוסבר בתורת הקבלה שכל דבר שקיים בעולם הזה מקורו האמיתי הוא מהעולמות הרוחניים שנבראו לפני בריאת העולם הזה, ועל כן שמות המושגים השונים, הם המקורות לדברים, כמו שהם כאן בעולם הזה הגשמי.
רקע > דרגת עולם העקודים

עולם העקודים הוא הבריאה הראשונה היוצאת מן האדם קדמון שהוא הבריאה הראשונה לאחר הצמצום, לפני צאת עולם הנקודים אשר הפך לעולם האצילות.
רקע > מקור השם

השם "עקודים" ניתן לעולם זה לאור העובדה כי בעולם זה כל הדרגות השונות הנמצאות בתוך העולם הפרטי הם, באחדות גמורה אחד עם השני ונמצאים בכלי אחד לכל עשרת אורותיו של העולם, להבדיל משאר העולמות בהם כל ספירה כוללת את הכלי שלה ואת האור שלה. וכאן כל האורות קשורים יחדיו, כביכול, ומכאן שמו אשר הם 'עקודים' בתוך כלי אחד.
רקע > מקורו

אדם קדמון כולל בתוכו את כל דרגות העולמות שלאחריו כאשר בכל אבר מרומז ההשפעה הבאה ממנו לאחר מכן. דרגת העקודים נמשכת מתוך הפה של א"ק, כאשר סביבות הפה התקבצו כבר אורות האזן והחטם (כך שהם קיבלו מאורות אח"פ [אזן חטם פה]). מקום העקודים הוא מפה דא"ק עד טבורו.
בעולם העקודים שייך הדרוש מטי ולא מטי שהוא דרוש מרכזי בעולם הקבלה.
סריסה

סריסה
הסריסה (מיוונית: σάρισα) הייתה נשק מוט ארוך במיוחד מטיפוס רומח שהתקבל בצבא המוקדוני בתקופתו של המלך פיליפוס השני ושנותר בשימוש לכל אורך התקופה ההלניסטית. למרות שהסריסה הייתה מקובלת גם כרומח פרשים, עיקר פרסומה נבע מהיותה הנשק הראשי של נושאי הרומח של הפלנקס המוקדוני ושל הפלנקס ההלניסטי.
מקורות היסטוריים וארכאולוגיים אודות הסריסה

הסריסה נזכרת רבות בחיבורים היסטוריים מהעת העתיקה, למשל בכרוניקות של אריאנוס, של קורטיוס רופוס ושל ליוויוס ובביוגרפיות של פלוטרכוס. ניתן למצוא דיונים רבי חשיבות בסריסה של התקופה ההלניסטית בהיסטוריה של פוליביוס. נוסף על כך זוכה הסריסה להתייחסויות מפורטות בכתבי הטקטיקנים, איליאנוס, אסקלפיודוטוס, פוליאינוס ואחרים.
בין הממצאים הארכאולוגיים מהם ניתן ללמוד על הסריסה יש לציין את השרידים שנמצאו בקבר בורגינה אשר במקדוניה התחתונה, בתל הקבורה שבכירונאה ובקבר של ליסון וקליקיס. כמו כן ניתן ללמוד על הסריסה ועל השימוש בה ממטבעות ומפסלים מהתקופה ההלניסטית, מהמונומנט של לוקיוס אמיליוס פאולוס בדלפי, מהסרקופג של אלכסנדר הגדול, מהפסיפס בפומפיי וכיוצא באלו.
על הסריסה > מבנה הסריסה

הסריסה הורכבה ממוט עץ ארוך, או משניים מחוברים, עם להב ברזל מחודד בקצה האחד וקת ברזל בקצה השני. ללהב ולקת היו שקעים שאליהם נכנס מוט העץ. הקת שימשה הן כדי לתקוע את הסריסה באדמה ככלונסאה כנגד הסתערות של פרשים או של רגלים והן כלהב חלופי. בנוסף שימשה הקת כמשקל נגד ללהב וזאת על מנת לאפשר החזקה יציבה יותר של הרומח. לסריסות שהורכבו משני מוטות עץ, היה שרוול ברזל אשר חיבר בין שני החלקים.
על הסריסה > החומרים מהם הורכבה הסריסה

הלהב, הקת והשרוול חושלו מברזל. מוט הסריסה היה עשוי מעץ ממשפחת הקרניתיים (Cornel) שנודע בחוזקו ובאלסטיות שלו. עץ זה שימש לבניית כידונים עוד מהמאה השביעית לפני הספירה. עם חלוף הזמן החלו לבנות גם חניתות וקשתות מעץ זה. במאות הרביעית והשלישית לפני הספירה הפך שמו של העץ לשם נרדף לחנית בשירה היוונית הקלאסית.
על הסריסה > מידות החלקים השונים של הסריסה > אורך הסריסה כולה

אורך הסריסה כולה נע במקורות הספרותיים בין 3.6 לבין 7.3 מטרים. בזמנו של אלכסנדר מוקדון נע אורכה ככל הנראה בין 4.5 לבין 5.5 מטרים. בתקופה ההלניסטית חל גידול הדרגתי באורכה של הסריסה עד לשיא משוער של 6.4 מטרים (הסריסות הארוכות יותר המוזכרות במקורות הספרותיים מייצגות כפי הנראה אידיאה ולא מציאות טקטית).
על הסריסה > מידות החלקים השונים של הסריסה > מידות חלקי הברזל של הסריסה

מחלקי הסריסה שנמצאו בקבר בוורגינה מידות חלקי הברזל הן כדלקמן: אורך הלהב הוא 51 סנטימטרים, אורך הקת 44.5 סנטימטרים ואורך השרוול 17 סנטימטרים. קוטרו של הלהב הוא 3.6 סנטימטרים, קוטר הקת הוא 3.4 סנטימטרים וקוטר השרוול הקעור בצורתו נע בין קוטר מינימלי של 2.8 סנטימטרים לקוטר מקסימלי של 3.2 סנטימטרים. מכאן מסיק החוקר מיינור מרקל כי קוטר מוט הסריסה הגיע ל-3.9 סנטימטרים. מוט הסריסה היה מחודד בקצוותיו כדי להיכנס לשקעים של הלהב ושל הקת ובמקרה של סריסה בת שני חלקים היו החלקים מחודדים בקצותיהם כדי להיכנס לשרוול.
על הסריסה > מידות החלקים השונים של הסריסה > משקל הסריסה

בסריסה באורך 5.5 מטרים היה אורך המוט כ-4.5 מטר. מוט באורך זה מעץ הקורנל (שמשקלו הסגולי ידוע), ישקול בסביבות 4.3 קילוגרמים. הלהב שנמצא בקבר בורגינה שוקל 1.2 קילוגרם, הקת שוקלת בסביבות הקילוגרם, והמצמד כחצי קילוגרם. כלומר משקל סריסה של 5.5 מטר נע בין 6.5 קילוגרמים לסריסה מחלק אחד ל-7 קילוגרמים לסריסה משני חלקים.
על הסריסה > מידות החלקים השונים של הסריסה > הבדלי המידות בין הסריסה לבין הדורי

אורכה של החנית הקלאסית של ההופליטים, הידועה בשם דורי נע בין 2 ל-2.5 מטרים. אורך הלהב של הדורי נע בין 27 ל-38 סנטימטרים ובמקרה שהייתה קת נאמד אורכה בכשישה סנטימטרים. קוטר הדורי היה כשני סנטימטרים ומשקלה הכולל הגיע לכדי קילוגרם אחד.
על הסריסה > הסריסה וגודל המגן של חייל הפלנקס

מחמת אורכה נאלץ חייל הפלנקס להחזיק את הסריסה בשתי ידיו. בניגוד למגיני ההופלון היוונים המפורסמים, הידועים בקימור הגדול שלהם ובקישוטים שעליהם, נשא החייל המוקדוני מגן ברונזה בעל קימור קטן וללא קישוטים כדי לצמצם במשקלו. אסקלפיודוטוס ציין כי קוטר המגן הגיע ל-61 סנטימטרים. לעומת זאת טוען החוקר בצלאל בר כוכבא כי קוטר המגן לא עלה על 50-45 סנטימטר. מרקל סובר כי אורך רדיוס המגן חייב להיות קטן מאורך האמה, שאורכה בעת העתיק נאמד בכ-43 סנטימטר. אסקלפיודוטוס טען כי המגן היה תלוי מהצוואר ואילו בר כוכבא סובר כי המגן הוחזק ביד.
החזקת הסריסה בפלנקס

פוליביוס העניק תיאור טוב של הפלנקס ההלניסטית של ראשית המאה השנייה, אשר בה הגיעה הסריסה לאורך של 6.4 מטר. בפלנקס, שמתאר פוליביוס, עמדו החיילים במרווח של 90 סנטימטר אחד מהשני. הסריסות של השורה הראשונה הוחזקו במקביל לקרקע כאשר 4.5 מטרים מהסריסה בולטים קדימה. השורות השנייה עד החמישית הטו גם הן את הסריסות שלהן קדימה (לא ברור אם במקביל לקרקע או בזווית אחרת). הסריסה החמישית בלטה 90 סנטימטר מעבר לשורה הראשונה אם הוחזקה במקביל לקרקע ופחות מכך אם בהטייה אלכסונית. השורות השישית עד השמינית של הפלנקס בתקופתו של אלכסנדר, או עד השורה ה-16 בתקופה ההלניסטית, השעינו את הסריסות שלהן על כתפי האיש שלפניהן ובכך יצרו מיסוך שסיפק הגנה מסוימת ללוחמי הפלנקס מפני נשק קליעים.
הסריסה ומבנה הפלנקס

הפלנקס היה מבנה מסודר מעצם הווייתו כאשר השורות השנייה עד השישית סגורות בין החלקים האחוריים של הסריסות שלפניהן והשורות הראשונה עד הרביעית סגורות בין החלקים הקדמיים של הסריסות שמאחוריהן. המבנה המסודר והצפוף היה מוגבל מאוד ביכולת התמרון מלבד הצעידה קדימה. הפלנקס לא יכול היה להסתובב, לאגף או לסגת אחורה תוך שמירה על קוהרנטיות של המבנה (בניגוד לפלנקס ההופליטי). ברם, ההתקפה החזיתית של פלנקס חמוש בסריסות הייתה רבת עוצמה והכריעה רגלים, פרשים ובמקרה אחד אף פילים.
אורכה של הסריסה יצר מבנה טקטי שלחימתו הייתה מוגבלת בעיקר למישורים. קפלי קרקע, ערוצים ומכשולים אחרים היו שוברים את מבנה הפלנקס ומאפשרים לאויב לחדור לשורותיו. מכיוון שהחיילים החמושים בסריסות היו נלחמים רק במבנה צפוף והיו מוגבלים מאוד באפשרויות הלחימה האינדיבידואלית, הרי ברגע שחדרו חיילי אויב למבנה, או שהתקיפו אותו מהצד או מאחור, היה הופך הפלנקס לחסר ערך.
ההשפעה הטקטית של הסריסה על הפלנקס > הסריסה כאלמנט המבחין בין הפלנקס ההופליטי לפלנקס המוקדוני

הפלנקס המוקדונית נבדלת מהפלנקס היוונית הקלאסית המורכבת מהופליטים בשני מרכיבים עיקריים: כלי הנשק העיקרי והמגן הנלווה. הסריסה המוקדונית הייתה ארוכה באופן משמעותי מהדורה - 4.5 עד 5.5 מטרים מול 2 עד 2.5 מטרים. החנית של ההופליטים נישאה ביד אחת ושימשה לדקירה אקטיבית ואילו הסריסה המוקדונית נישאה בשתי ידיים ושימשה לדקירה פסיבית. הנושא של ההתקפה ההופליטית שנוי במחלוקת בין החוקרים (בייחוד טיבו של ה"אות'יסמוס" - פעולת הדחיקה של הפלנקס ההופליטי). ההופליט יכול היה להחזיק מגן גדול (הופלון או אספיס) ואילו הפלנגיט המוקדוני הנושא את נשקו בשתי ידיו יכול היה לשאת רק מגן קטן. יתרה מזאת, ההופליט יכול היה להזיז את מגינו במהלך הלחימה ואילו המגן של הפלנגיט המוקדוני נישא באופן פסיבי (תלוי על הצוואר או מוצמד ליד). פיטר קונולי טוען כי חנית ארוכה יותר מהדורו וקרובה יותר לסריסה נכנסה לשימוש כבר בפלנקס המעובה של התבאנים, אשר הביס את ספרטה ואת בעלות בריתה בקרב לאוקטרה ובקרב השני במנטיניאה.
ההשפעה הטקטית של הסריסה על הפלנקס > התארכות הסריסה וההבדל בין הפלנקס המוקדוני לפלנקס ההלניסטי

הפנלגיטים החמושים בסריסות נקראו פזטיירוי. בדומה להטיירוי, שהיו יחידה של פרשים כבדים, ולהיפספיסטים, שהיו יחידה עילית של רגלים, נלקחו הפזטיירוי נושאי הסריסות אך ורק מקרב הנתינים המוקדונים. שלוש יחידות אלו שימשו הן כלוז של הצבא והן כיחידות הנאמנות ביותר למלך המוקדוני. חשוב להדגיש כי בצבאות של פיליפוס השני ושל אלכסנדר הגדול, לא שימש הפלנקס החמוש בסריסות הכוח ההתקפי המרכזי, אלא דווקא הפרשים הכבדים. לראיה בקרב גרניקוס, בקרב איסוס, בקרב גאוגמלה ובקרב הידספס היו אלו הפרשים אשר ביצעו את ההתקפה העיקרית. כפי הנראה רק בקרב כירונאה תפקד הפלנקס המוקדוני ככוח ההתקפי העיקרי (ישנם חוקרים הטוענים כי בקרב זה לא השתתפו יחידות פרשים משמעותיות).
בראשית מלחמות הדיאדוכים לא חלו שינויים משמעותיים בסריסה ובמבנה הפלנקס. התבססות הממלכות של הדיאדוכים שניצחו, הביאה לגידול במספר האיכרים המתיישבים בערי המדינה ההלניסטיות. תופעה זו תרמה תרומה משמעותית לגידול במספר הפלנגיסטים על חשבון הפרשים. כתוצאה מכך, תפס הפלנקס מקום מרכזי יותר ויותר בלחימה ההלניסטית. ניתן ללמוד על כך מהשוואת יחסי הכוחות בין הצבאות של אלכסנדר הגדול לבין הצבאות ההלניסטיים המאוחרים. בקרב גאוגמלה למשל, היו לאלכסנדר כ-40,000 רגלים, שכמחציתם לחמו כפלנקס חמוש בסריסות, וכ-7,000 פרשים, מתוכם 4,000 פרשים כבדים. בקרב רפיח, שנערך בין מצרים התלמיית לבין הממלכה הסלאוקית יותר ממאה שנים אחרי גאוגמלה, היו לתלמי הרביעי כ-70,000 רגלים, מתוכם כ-53,000 שלחמו במסגרת פלנקס, וכ-6,000 פרשים, ואילו לאנטיוכוס השלישי היו כ-62,000 רגלים, מתוכם כ-30,000 שלחמו כפלנגיטים, וכ-5,000 פרשים.
כדי לחזק את יכולתו ההתקפית של הפלנקס, חל תהליך הדרגתי של הארכת הסריסה. מה-4.5 עד 5.5 מטרים המיוחסים לסריסה בתקופתו של אלכסנדר התארכה הסריסה עד לשיא משוער של 6.4 מטרים (על אף שבמקורות מוזכרות גם סריסות באורך 7.3 מטרים). הארכת הסריסה שיפרה את המחץ של התקפת הפלנקס ההלניסטי. ברם, הפלנקס החמוש בסריסות שמלכתחילה היה מבנה נוקשה יותר מהפלנקס ההופליטי, הפך קשיח אף יותר עם הארכת הרמחים. דוגמה לדואליות של חיזוק המחץ של ההתקפה לצד הירידה בגמישות ניתן לראות בקרב פידנה בין הרפובליקה הרומית לבין הממלכה המוקדונית המאוחרת. הלגיונות הרומים נהדפו לאחור מלחץ התקדמותו של הפלנקס המוקדוני (המאוחר). ניסיונותיהם של הלגיונרים לקצוץ את חוד הסריסות בחרבותיהם הקצרות ולהידחק לתוך שורות הפלנקס לא עלו יפה. אך כשיחידות הפלנקס המתקדמות הגיעו לקרקע משובשת יותר נוצרו פערים במבנה. הלגיונרים הרומיים נכנסו לתוך פערים אלו ועשו שמות בפלנקס המוקדוני, שחייליו לא יכלו להילחם כיאות בטווח קרוב.
ביבליוגרפיה > מחקרים

בר כוכבא, בצלאל, מלחמות החשמונאים, ימי יהודה המקבי, ירושלים: יד יצחק בן צבי ומשרד הביטחון, תשמ"א.
גלילי, אלעזר, מערכת רפיח 217 לפסה"נ: טקטיקה, אסטרטגיה ולוגיסטיקה בעולם ההלניסטי, ירושלים: מוסד ביאליק, 1999.
Andronicos, Manólis, "Sarissa", Bulletin de Correspondance Hellénique, Vol. 94 (1970), pp. 91-107
Bar Kochva, Bezalel, The Seleucid Army: Organization and Tactics in the Great Campaigns, Cambridge: Cambridge University Press, 1976
Devine, A. M., "Arrrian's 'Tactica'," in Wolfgang Hasse and Hildegard Temporini (eds.), Aufstieg und Niedergang der römischen Welt, Berlin: Walter de Gruyter, 1993, pp. 312-337
Connolly, Peter, Greece and Rome at War, London: Greenhill Books, 1998
Hammond, Nicholas G. L., "Training in the Use of Sarissa and its Effects in Battle," Journal of the Australian Society for Classical Studies, Vol. 14 (1980).
Manti, Peter A., "The Sarissa of the Macedonian Infantry," The Ancient World, Vol. 23, No. 2 (1992), pp. 31-42.
Manti, Peter A., "The Cavalry Sarissa," The Ancient World, Vol. 8 (1983), pp. 73-80.
Markle, Minor M., III, "The Macedonian Sarissa, Spear, and Related Armor," American Journal of Archaeology, Vol. 81, No. 3 (Summer 1977), pp. 323-339
Markle, Minor M., III, "Use of the Sarissa by Phlilp and Alexander of Macedon," American Journal of Archaeology, Vol. 82, No. 4 (Autumn 1978), pp. 483-497
Mixter, J.R. "The Length of the Macedonian Sarissa during the Reigns of Philip II and Alexander the Great", The Ancient World, Vol. 23, No. 2 (1992)
ראו גם

דורי (כלי נשק)
קסיסטון
הפלנקס המוקדוני
המקורות לאלכסנדר הגדול
פלנקס בו מחזיקות השורות הראשונות את הסריסות במקביל לקרקע
פלנקס חמוש בסריסות
פול מדמס

| --- | --- |

 
 מאכלים
 מוצא:  מצרים 
 מרכיבים עיקריים:  פול, שמן זית 
 
פול מדמס עם ביצה קשה וירקות.
פוּל מְדַ֫מֵּס (בערבית: فول مدمس) הוא מאכל העשוי פול המבושל בישול איטי, עם שמן זית ושום כתוש, ומוגש בתוספת פטרוזיליה, בצל, שום ומיץ לימון. המאכל מוגש כחלק מארוחת בוקר מצרית ונחשב למאכל הלאומי של מצרים. היות שזהו מאכל "ממלא", הוא נאכל כארוחת בוקר, ובשעות הלילה המאוחרות במהלך תקופת צום הרמדאן.
מקור שמו של המאכל במילה הקופטית "מדמס" שמשמעה "קבור" – בעבר בושל המאכל בתוך סיר שהוטמן בתוך בור ועליו הונחו גחלים לוחשות. הפופולריות של המאכל התפשטה ברחבי המזרח התיכון והוא הגיע אף לקרן אפריקה. במהלך המאה ה-20 נפוץ המאכל גם בארצות הברית ואירופה בשל הגירה ממצרים לאזורים אלה. בישראל הפול פופולרי בעיקר בחומוסיות, שבהן הוא מוגש כתוספת על חומוס, בדומה למסבחה.
עקום בזייה

עקום בזייה
עקום בזייה (Bézier) הוא תיאור פרמטרי של עקום השימושי במיוחד בגרפיקה ממוחשבת. עקומי בזייה מוגדרים על ידי קבוצה של נקודות בקרה, כאשר נקודת הבקרה הראשונה והאחרונה הן קצות העקום, ויתר הנקודות לא בהכרח מצויות על העקום (ולרוב לא נמצאות עליו).
לעקומי בזייה שימושים רבים בתחומי הגרפיקה הממוחשבת. בין היתר משמשים עקומי בזייה בגרפיקה וקטורית כדי למדל עקומים חלקים שאותם ניתן להרחיב בצורה אינסופית, ובתוכנות לעריכה גרפית נעשה שימוש בצירוף של מספר עקומי בזייה כדי להגדיר מסלולים (paths).
הבסיס המתמטי לעקומי בזייה הם פולינומי ברנשטיין, שאותם פיתח המתמטיקאי הרוסי סרגיי נתנוביץ' ברנשטיין ב-1912, אולם חשיבותם הובנה רק כעבור כחצי מאה. שימוש בפולינומים אלו פותח ב-1959 על ידי Casteljau עבור שימוש של סיטרואן. שימוש נרחב בעקומים אלו נעשה בעקבות עבודתו של המהנדס הצרפתי פייר בזייה (Pierre Bézier) ב-1962 שהשתמש בהם לתכנון גוף רכב של חברת רנו.
ניתן להכליל את עקומי בזייה לממדים גבוהים יותר על ידי הכפלה טנסורית של עקומי בזייה ליצירת, למשל, משטחי בזייה.
הגדרה

עקומי בזייה מוגדרים על ידי קבוצת נקודות בקרה  P_{0} עד  P_{n}, כאשר  n הוא הדרגה של העקום (כאשר  n=1 העקום הוא ליניארי, כאשר  n=2 הוא ריבועי וכו'). העקום מוגדר בצורה הבאה:
הגדרה > עקום בזייה ליניארי

בהינתן שתי נקודות בקרה P0 ו P1, עקום בזייה ליניארי הוא פשוט הקו הישר בין שתי הנקודות הניתן על ידי:
זה שקול לאינטרפולציה ליניארית.
הגדרה > עקום בזייה ריבועי

עקום בזייה ריבועי הוא עקום המוגדר על ידי שלוש נקודות בקרה. P1, P0 ו-P2 ומוגדר על ידי:
ניתן לראות בכך אינטרפולציה ליניארית על הנקודות המוגדרות על ידי עקומי בזייה המוגדרים על ידי שתי הנקודות  P0 ו-P1 ועל ידי שתי הנקודות P1 ו-P2 בהתאמה. ניתן לראות זאת בסידור מחדש של המשוואה הקודמת:
הנגזרת של העקום לפי t היא:
מן הנגזרת ניתן להסיק כי המשיקים לעקום ב-P0 ו-P2 נפגשים ב-P1. ככל ש-t גדל מ-0 ל-1 העקום מתרחק מ- P0 לכיוון P1, ואז מתעקם לעבר  P2 מהכיוון של P1.
הערות שוליים

↑  Bernstein, S. N., Sur les recherches récentes relatives à la meilleure approximation des fonctions continues par les polynômes, Proc. of 5th Inter. Math. Congress Vol. 1, 1912, 256-266
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph486099
פזאן

| --- | --- |
דגל

 
 ממשל
 משטר:  קולוניה
 שפה נפוצה:  ערבית, ברברית
 עיר בירה:  סבהא  (והעיר הגדולה ביותר)
 גאוגרפיה
 יבשת:  צפון אפריקה
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך:  המאה החמישית
 פירוק:  איחוד ממלכת לוב
 תאריך:  1951
 ישות יורשת:  לוב לוב
 שטח בעבר:  570,000 קמ"ר (נכון ל־1951)
 אוכלוסייה בעבר:  413.005 (נכון ל־2003)
 
פזאן (בלטינית: Fesanas, באנגלית: Fezzan) הוא חבל ארץ בדרום מערב לוב, זהו אזור צחיח בלב מדבר סהרה, בירת החבל היא סבהא. שטח חבל הארץ הוא כ 570,000 קמ"ר, רובו ככולו מדבר צחיח. האוכלוסייה הדלילה, כ 6% מכלל תושבי לוב, מתרכזת בנאות המדבר הפזורים ברחבי החבל.
היסטוריה

פזאן נזכרת לראשונה בתקופה הרומית בשם Phazania
במאה החמישית עברה השליטה באזור לידי הונדלים.
בשנת 666 לספירה נכבש האזור על ידי צבאות האסלאם הערבים.
בשנת 1911 נכבשה פזאן על ידי איטליה מידי האימפריה העות'מאנית, כחלק מכיבוש כלל לוב.
במלחמת העולם השנייה נכבשה פזאן על ידי כוחות צרפת החופשית, במסע מלחמה שהתנהל בין דצמבר 1942 לינואר 1943.
פזאן זכתה לאוטונומיה חלקית על ידי צרפת, עד אשר אוחדה בשנת 1951 יחד עם טריפוליטניה וקירנאיקה לממלכת לוב.
פזאי (סוג)

| פזאי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פזאיים
סוג:: פזאי
שם מדעי
 Icterus ‏בריסון, 1760

Icterus mesomelas
פזאי או זהבן העולם החדש (שם מדעי: Icterus) הוא סוג של ציפורי שיר ממשפחת הפזאיים המצויים באמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית. למרות שמם הם אינם קרובים לזהבניים של העולם החדש. על שם סוג זה קרויה המשפחה.
הפזאים הם עופות צהובים עם ראש וחזה שחור ובעלי מקור אפור באורך בינוני וזנב ארוך. הנקבות יותר עמומות צבע מהזכרים. כמה מהמינים נודדים דרומה בחורף לעבר אמריקה הדרומית.
הם ניזונים בעיקר מחרקים אך גם מצוף, פירות, יצורים קטנים ועוד. הם מקננים על העצים ותולים קנים מוארכים הבנויים מעשב וזלזלים מהודקים היטב.
מינים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Icterus cayanensis  Icterus pyrrhopterus  Icterus chrysater  Icterus nigrogularis  Icterus leucopteryx  Icterus auratus  Icterus mesomelas  Icterus auricapillus  Icterus graceannae  Icterus pectoralis  Icterus gularis  Icterus pustulatus  Icterus pustulatus  Icterus bullockii  Icterus cucullatus  Icterus icterus |  Icterus jamacaii  Icterus croconotus  פזאי בולטימור (Icterus galbula)  Icterus abeillei  Icterus spurius  Icterus prosthemelas  Icterus northropi  Icterus melanopsis  Icterus dominicensis  Icterus portoricensis  Icterus wagleri  Icterus laudabilis  Icterus bonana  Icterus oberi  Icterus graduacauda  Icterus maculialatus  Icterus parisorum |  |