stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פולימרים ואינטגרלים מסלוליים
אפקט הנפח האסור > כיוונים תאורטיים > מודל הפיתוח האחיד

הקושי בחישובים עם הפיתוח ההפרעתי ניתן לעקיפה יעילה מספיק על ידי תוכנית אחרת של חישובים. לפי שיטה זו, מניחים כי הפיתוח של השרשרת מיוצג על ידי הפיתוח של אורך קשר, כלומר שצפיפות ההסתברות של הקונפורמציה  {\mathbf {R} }_{n} היא:
כאשר  l^{'} הוא אורך קשר שיפותח. הממוצע  \left\langle {\mathbf {R} }^{2}\right\rangle  של הקונפורמציה
יכול להיכתב גם ככה:
כאשר  B\left[{\mathbf {R} }_{n}\right] הוא הפונקציונל:
ואם ההנחה שלנו היא קירוב טוב, אז  B הוא קטן, ולכן:
ומחישוב דומה למה שעשינו בחלק הקודם, נקבל:
ואם ההנחה שרשמנו היא הטובה ביותר ( l^{'} הוא הטוב ביותר), אז התיקון מסדר ראשון חייב להתאפס, כלומר:
ואז אם נגדיר את מקדם הניפוח  {\alpha }^{2}\equiv {\frac {\left\langle {\mathbf {R} }^{2}\right\rangle }{Nl^{2}}}, נקבל  \alpha ={\frac {l^{'}}{l}}, ומתקיים:
כלומר, לסיכום קיבלנו כי:
כאשר  \alpha  מקיים:
ועבור  z קטן התאוריה הזו נותנת תשובה כמו הפיתוח ההפרעתי שעשינו. מצד שני, עבור  z גדול התורה הזו נותנת  {\overline {R}}\propto N^{\frac {3}{5}}- מה שמקבלים מתורת פלורי.
תאוריה זו נותנת תחזיות לא טובות עבור גדלים מסוימים- בכלל (למשל) היא מניחה ש- \mathbf {R}  הוא גאוסי. בדרך כלל, הבחירה הטובה ביותר עבור  l^{'} תלויה בגודל אותו חוקרים בשיטה דומה (התאפסות של התיקון הראשון).
אפקט הנפח האסור > כיוונים תאורטיים > תורת השדה הממוצע

אפשר לשדרג את תורת פלורי אל תורת שדה ממוצע על ידי בחינת אנסמבל השרשראות שמתחילות ומסתיימות בנקודות מקובעות במרחב, ואז הצפיפות הממוצעת של מקטע תהיה:
ואז המקטע ב- \mathbf {r}  מרגיש פוטנציאל של  {\overline {c}}\left(\mathbf {r} \right)vk_{B}T בממוצע, ופילוג של הקונפורמציה נתון ע"י
ופונקציית גרין אז מקיימת
ובהינתן  G\left(\mathbf {R} ,0;n\right), הצפיפות הממוצעת של המקטעים מחושבת כך:
ושתי המשוואות האחרונות ביחד נותנות משוואה סגורה על  G\left(\mathbf {R} ,0;N\right).
תוצאות שמתקבלות מחישובים ע"פ תורה זו נותנות תחזיות דיי מעניינות לשרשראות עם נפח אסור. למשל, מקדם המבנה  g\left(\mathbf {k} \right) באזור  k-ים גדולים ( kR_{g}\gg 1, כאשר  R_{g} הוא אורך הג'ירציה או רדיוס ההתמדה) מתנהג כמו  k^{-{\frac {5}{3}}}, ותוצאה זו גם מתקבלת מהמודל של הפיתוח האחיד.
למודל זה נוספו פלוקטואציות על ידי קוסמס ופריד, אבל התכונות המהותיות שאפשר לקבל אותן בסופו של דבר לא שונות עקרונית ממה שמקבלים ממודל זה.
אפקט הנפח האסור > כיוונים תאורטיים > חבורת הרנורמליזציה

תורת השדה הממוצע שהצגנו אינה מתחשבת בעובדה שההתנגשויות בין מקטעי הפולימר הן בעצם קורלטיביות: הרי הסגמנטים קשורים זה לזה, וכשיש התנגשות, זה מעודד התנגשות אחרת. כדי להתחשב בקורלציות כאלו מיישמים את טכניקת חבורת הרנורמליזציה על פולימרים.
תוצאות ברורות ומעניינות ניתנו על ידי וילסון ופישר בהסתמך על ההבחנה שבמרחב עם מימד יותר גבוה, האפקט של הקורלציות נהיה יותר חלש, ואז הפיתוח ההפרעתי הפשוט נהיה יעיל בתוצאותיו. למשל, בבעיית הנפח האסור, אם הפולימר הוא במרחב  D-ממדי (אוקלידי), פרמטר הפיתוח  z יהיה פרופורציונלי ל- z\sim {\frac {N^{2}v}{{\left({\sqrt {N}}l\right)}^{D}}}\propto N^{\frac {4-D}{2}}, שנהיה קטן אם  D>4 (המימד 4 נקרא המימד הקריטי). ואז אפשר לתת פיתוח סביב  \epsilon =4-D עבור  \nu , ופיתוח כזה תוצאתו היא:
ועבור  D=3 זה ייתן  \nu =0.592, שהוא מספיק קרוב לערך ההפרעתי המדויק שהראינו קודם ( \nu =0.588\pm 0.001). חישובים בתורת חבורת הרנורמליזציה לפולימרים (ובכלל) הם מסובכים יחסית, וניתן למצוא אותם בספרות.
ראו גם

פולימר
שרשרת פולימר אידיאלית
שרשרת פולימרית גאוסיאנית
אינטגרלי מסלול
קבר האחים (באר שבע)

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תאריך פטירה:  15 בינואר 1917
 עיר:  באר שבע 
 בית הקברות:  בית העלמין הישן (באר שבע)
 קואורדינטות:  31°14′29″N 34°46′19″E﻿ / ﻿31.24138056°N 34.77185°E﻿ / 31.24138056; 34.77185
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת באר שבע מוגדלת) קבר האחים(למפת באר שבע רגילה) קבר האחים(למפת צפון הנגב רגילה) קבר האחים(למפת צפון הנגב מוגדלת) קבר האחים  he קבר האחיםhe קבר האחיםמפת  __ באר שבע (in English: Beersheba) [‌צפון הנגב‌]מצפון, ממזרח ומערב: __ מועצה אזורית בני שמעון (in English: Bnei Shimon Regional Council) ממזרח: __ עומר (יישוב) (in English: Omer, Israel), __ תל שבע (in English: Tel Sheva) מדרום: __ שגב שלום (in English: Shaqib al-Salam), __ מועצה אזורית מרחבים (in English: Merhavim Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קבר האחים, מבט ממרחק
קבר האחים בבאר שבע הוא קבר אחים משנת 1917 ובו קבורים בימינו תשעה חללים. בתחילה נטמנו בקבר שישה-עשר יהודים מעובדי הרכבת העות'מאנית שנהרגו בהפצצת מטוסים בריטים בליל ה-14-15 בינואר 1917. מאוחר יותר הועברו חלק מן הנקברים מבני ירושלים לקבורה בהר הזיתים. הקבר והמצבה ניצבים בכניסה לבית העלמין הישן של באר שבע, ברחוב ג'ו אלון המוליך מערבה לקיבוץ חצרים. בזכות מאבקה של קהילת יהודי באר שבע על קבורה יהודית בעיר, בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, הוקם בית העלמין הראשון של באר שבע מסביב לחלקת קבר האחים והמצבה.
רקע

בתקופת מלחמת העולם הראשונה, ידעה באר שבע פריחה כלכלית ודמוגרפית, זאת בשל התקדמות הכוחות הבריטיים מהחזית המצרית לכיוון ארץ ישראל. התקדמות זו, הפכה את העיר למרכז הדרומי החשוב ביותר של הצבא העות'מאני, כבסיס אחסון לוגיסטי ללחימה בכל הציר הדרומי עזה-באר שבע. נתונים דמוגרפיים מלמדים כי אוכלוסיית העיר שילשה עצמה מכ-1,000 תושבים בתחילת המאה, לכ-3,000 תושבים ב-1916, מהם יהודים רבים שהיו בעלי מקצוע חופשי כגון בנאים ונגרים שהגיעו בעקבות המשבר הכלכלי שפקד את הארץ כדי לעבוד בעיר.
תקיפות אוויריות של חיל האוויר הבריטי בבאר שבע

באר שבע, כעיר המחוז הדרומית של האימפריה העות'מאנית, נשלטה בשנת 1917 על ידי צבא האימפריה העות'מאנית תחת פיקודו של איסמט אינני ובסיוע קצינים ויחידות מיוחדות מצבא הקיסרות הגרמנית. הטורקים בנו בעיר מערכת ביצורים ותעלות קשר, שהקיפה את העיר בחצי קשת, מצפון, דרום ומזרח. רק בסוף אותה שנה, בקרב באר שבע, נכבשה העיר על ידי הכוחות הבריטיים.
בשנה שקדמה לכיבוש העיר, עם התקדמות חיל המשלוח הבריטי לארץ ישראל מכיוון חצי האי סיני, החלו הבריטים במדיניות של "מבצעים התקפיים פעילים נגד האויב". במסגרת פעילות זו, החלו להתקיף יעדים אסטרטגיים באזור באר שבע, ובפרט את שדה התעופה ותחנת הרכבת שהיו בעיר. ככל הנראה התקפות אלו, שהתקיימו בעיקר בסביבות ינואר-פברואר 1917, היו מהמניעים המרכזיים בהעברת הכוחות הגרמנים לבסיס צבאי באזור רמלה.
הפגיעה בקבוצת הפועלים היהודית

בשל הפגיעה בתשתיות מסילת הרכבת, בעקבות שיטפון קשה שפקד את העיר בחורף של 1916/17, נותרו העובדים היהודים שהגיעו לבאר שבע מירושלים ויפו נצורים לכעשרה ימים. העבודות שלשמן הגיעו לעיר הסתיימו, או הפכו ללא רלוונטיות. כך חיכו הפועלים היהודים באזור תחנת הרכבת. בשל הקור ששרר, החליטו ללון בינתיים בקרון משא נטוש, שהיה ממוקם בסמוך למגדל המים. הקרון היה ממוקם ממול למשרדו של המהנדס היהודי ברוך קטינקא. כעשרים ישנו בתוך הקרון, ועוד קבוצה קטנה שהתמקמה בקצה הקרון הפתוח, שיחקה קלפים לאור פנס שמן. קטינקא, שראה את אנשי הקבוצה הזהיר אותם שיסתירו את אור הפנס, מחשש להפצצות. אנשי הקבוצה סגרו את הדלת, אולם לאחר לכתו פתחו אותה בשנית. באותו הלילה שבין ה-15-14 בינואר 1917, יצאה לדרכה מתקפה משולבת של שלושה מטוסי B.E.2 בריטיים, שדחו את משימתם ביום הקודם בשל תנאי מזג האוויר הקשים ששררו. מטרתם הייתה פגיעה בשדה התעופה עם שני מטוסים ומטוס שלישי שיפגע בתחנת הרכבת. המטוסים יצאו בארבע לפנות בוקר למשימתם. המטוסים הטילו שש פצצות בנות 45 ק"ג כל אחת על שדה התעופה ותחנת הרכבת. בשל הבוץ הרב בשדה התעופה, לא יכלו המטוסים הגרמנים לצאת להתקפת נגד, וכוחות הגרמנים והעות'מאנים נאלצו להשיב באש מן הקרקע בלבד, שלא הצליחה לפגוע במטוסים.
אחד-עשר פועלים שהיו בתוך הקרון נהרגו במקום, חמישה נוספים נפצעו קשה, ומתו מפצעיהם למחרת. ארבעה ניצלו. מתוכם עפו שלושה מההדף וספגו פגיעות שטחיות בעיקר, והרביעי, דר' אהרון בנימיני, הרופא הצבאי של הדיוויזיה הטורקית ה-53, עזב את המתחם זמן קצר לפני ההתקפה, כדי לשתות כוס תה בבית גורדון וכך ניצל מן הפגיעה.
קבורה משותפת

16 יהודים נהרגו בהפצצה, שמונה יהודים מיפו, ושמונה יהודים מירושלים. בכל קבוצה היו גם אב ובן בין ההרוגים. כל ה-16 נקברו בקבר האחים, כאשר בטור אחד נקברו חברי הקבוצה היפואית, ובטור שני נקברו חברי הקבוצה הירושלמית. בהמשך הועברו חלק מגופות ההרוגים הירושלמים, לבקשת אלמנותיהן, לקבורה בהר הזיתים בירושלים. בקשה זהה הגיעה גם לגבי ההרוגים היפואיים, אולם בשל קשיים בירוקרטיים והתנגדות של חלק ממשפחות ההרוגים להעביר את הגופות מקברן, מאמצים אלו לא נשאו פרי.
זהות הטייס הבריטי

שמאי אלטשולר, בנו של יצחק זאב אלטשולר, הועסק באותה עת כאזרח בשירות הצבא העות'מאני. בראשית 1917 היה שמאי מנהל התובלה של חטיבת האוסטרים. תפקידו היה להוביל תחמושת ליחידת תותחים אוסטרו-הונגרית שנפרשה לאורך קו עזה-באר שבע. בזיכרונותיו סיפר שמאי כי כחודש ימים לאחר ההפצצה הופל טייס בריטי ליד שיירה שהוביל. לדבריו, הטייס הציג את עצמו כיהודי וסיפר כי הוא זה שהפציץ את קרון הרכבת בבאר-שבע. זיכרון זה של שמאי אלטשולר הוא המקור היחיד לכך שהסיפור נודע כטרגדיה יהודית בה טייס יהודי גרם מבלי דעת למותם של יהודים.
אלימור מקבת התחקה אחר הסיפור ומצא כי אף אחד משלושת הטייסים הבריטים שהשתתפו בתקיפה לא נפל בשבי הטורקי ואף לא היה ממוצא יהודי. ככל הנראה, הטייס שנתפס על ידי אלטשולר היה סגן ארתור ג'ון לזרוס-בארלו, נוצרי-אנגליקני שאבי-סבו היה יהודי. לזרוס-בארלו השתייך לטייסת שהפציצה את באר שבע באותו הלילה, אך הוא עצמו לא השתתף בה. ככל הנראה, מחסום השפה הוא שהוביל את אלטשולר להבין בטעות כי לזרוס-בארלו הוא זה שהפציץ את קרון הרכבת (אלטשולר לא ידע אנגלית כלל).
חשיבות היסטורית

קבר האחים היווה את הבסיס להתעקשות הקהילה היהודית המתפתחת בעיר למן 1915, ועד ל-1926, ולרכישת האדמות של קבר האחים והאדמות סביבן, כדי לאפשר קבורה יהודית בבאר שבע. עד ל-1916 היו המתים היהודים נקברים ביישובים היהודים הסמוכים (כגון חברון ורוחמה), ולכן היו עלויות הקבורה בתעריף גבוה מהמקובל, בשל עלות השינוע. אולם גם לאחר שהוסדר מעמדו של בית הקברות, המשיכה הקהילה היהודית להיאבק על קיומו ושימורו של בית הקברות החל מ-1929 ועד ל-1948, בשל המאבק הישראלי-פלסטיני על ארץ ישראל.
חשיבות היסטורית > שימור הקבר

לאור ההתנכלויות הרבות של התושבים הערבים לקבר האחים, הוחלט ב-1946 להקים מצבה גדולה מבטון וברזל מזוין, אולם גם זו הושחתה ונעלמה, ולאחר מלחמת העצמאות, התגלו במקום עיי חורבות. בסתיו 1951, גודר המקום מחדש ונבנתה המצבה הקיימת עד היום בסיוע ההסתדרות, עיריית באר שבע והמשפחות. הקבר כיום עשוי יציקת בטון וגדר מתכת מקיפה אותה.
ב-1964, נפטרה אשה שבעלה ובנה היו בין הקבורים, אשר קיבלה היתר מיוחד מהרבנות להיקבר לצדם, והיא האחרונה שנקברה במתחם זה. ב-1987, במלאת 70 שנה להפצצה, נערך ליד הקבר טקס "יזכור" בנוכחות המשפחות וצאצאיהם, וכן הוצג שלט הנצחה בקיר "בית הנתיבות" של תחנת הרכבת הטורקית הישנה, בסמוך למקום ההפצצה בה מצאו את מותם.
בעקבות כתבה בעיתונות המקומית משנת 2010, בה דווח על הזנחה בקבר האחים, מצבות ישנות ומתפוררות וכיתוב דהוי ומתפורר, תיקנה המועצה הדתית בשנת 2011 את המצבות והציבה עליהן, בפעם הרביעית, כיתוב מחודש. בפעם זו שונה לראשונה הנוסח המקורי, לטובת נוסח מובן יותר למבקרים בבית העלמין.
על מצבת קבר האחים המקורית, שהושחתה ברבות הימים, היה כתוב:
קבר האחים
שנהרגו בזמן הרעשה אווירית
במלחמה העולמית
כ' טבת, שנת תרע"ז, 1917
על המצבה כיום, הרביעית במספר, רשום הנוסח הבא:
קבר אחים
לנופלים בהפצצה על תחנת הרכבת הטורקית בבאר שבע
במלחמת העולם הראשונה
כ"א טבת תרע"ז, 15.1.1917
לקריאה נוספת

אילן גל–פאר, עיונים בתקומת ישראל,קבר האחים וקורותיו של בית העלמין היהודי בבאר שבע, כרך 21 (2011), עמ' 339–372
גדעון ביגר, אלי שילר (עורכים), באר שבע ואתריה, קבר האחים, אריאל: ירושלים, 1991
עודד ישראלי, סיפורי ארץ ישראל: מציבות מדברות 1850-1950: קבר האחים בבאר שבע, 18 במאי 2009
אלימור מקבת, "הטייס היהודי" שהפציץ את באר שבע, 2014
הערות שוליים

1 2  אילן גל–פאר, עיונים בתקומת ישראל,קבר האחים וקורותיו של בית העלמין היהודי בבאר שבע, כרך 21 (2011), עמ' 339–372
↑  Friedrich Kress von Kressenstein, Mit den Türken zum Suezkanal, Berlin 1938, p. 208: אם כי לטענת פרידריך קרס פון קרסנשטיין שדה התעופה ננטש בשל הגשמים שהפכוהו לבוצי ולא שמיש.
↑  אלימור מקבת, הטייס היהודי שהפציץ את באר שבע, 2014
↑  גדעון ביגר, אלי שילר (עורכים), באר שבע ואתריה, קבר האחים, אריאל:ירושלים, 1991
↑  יעקב לוי, קבר האחים בבאר שבע מוזנח ומלוכלך, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 20 ביולי 2010
| מסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה |
| --- | --- | --- |
| אישים | היינריך אוגוסט מייסנר | גשר הרכבת מעל נחל באר שבע |
| תחנות רכבת | תחנת נחל שורק • תחנת א-תינה • תחנת תל-שרע • תחנת באר שבע • תחנת ביר אל-מחטה בביר-עסלוג' | גשר הרכבת מעל נחל באר שבע |
| גשרים על נחלים | נחל שקמה • נחל פטיש • נחל באר שבע • הגשר בביר עסלוג' • נחל לבן • נחל ניצנה • נחל בארותיים | גשר הרכבת מעל נחל באר שבע |
| אתרים | מגדל המים בתחנת באר שבע | גשר הרכבת מעל נחל באר שבע |
| אירועים | פעולת החבלה במסילה לקסיימה • הפצצת תחנת באר שבע | גשר הרכבת מעל נחל באר שבע |
צ'ארלס מוריס (קצין ימי)

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1784 וודסטוק, ארצות הברית 
 פטירה:  27 בינואר 1856 (בגיל 71) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות אוק היל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 צאצאים:  Louise Morris 
 השתייכות:  צי ארצות הברית 
 דרגה:  commodore 
 פעולות ומבצעים
 המלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת  המלחמה הברברית השניה  המלחמה הברברית הראשונה  מלחמת 1812 
 עיטורים
 עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 
קומודור צ'ארלס מוריס (באנגלית: Charles Morris;‏ 26 ביולי 1784–27 בינואר 1856) היה קצין בצי האמריקני, ששירותו השתרע על פני המחצית הראשונה של המאה ה-19.
ביוגרפיה

מוריס נולד בוודסטוק שבקונטיקט. הוא הצטרף לצי האמריקני, וביולי 1799 מונה לפרח קצונה (midshipman). במהלך שירותו ארוך השנים השתתף במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת, במלחמות הברבריות ובמלחמת 1812. במרץ 1813 הועלה לדרגת קפטן.
בתחילת מלחמת 1812 שירת מוריס כלוטננט בפריגטה "קונסטיטושן", ונטל חלק ואף נפצע בקרב בו הכניעה את אה"מ "גרייר". בסוף אותה שנה נמסר לפיקודו הסלופ המלחמתי "אדמס". בשל ההסגר הימי שהטילו הבריטים על מפרץ צ'סאפיק לא הצליחה האונייה לצאת לים אלא ב-18 בינואר 1814. "אדמס" סיירה בחוף האטלנטי של ארצות הברית ובחוף המערבי של אפריקה, לכדה חמש אוניות סוחר ובאפריל אותה שנה חזרה אל סוואנה שבג'ורג'יה. באפריל שוב יצאה האונייה לים, הפליגה צפונה אל חופי ניופאונדלנד ומשם עשתה דרכה מזרחה אל האיים הבריטיים. במהלך הפלגתה תפסה שלל חמש אוניות סוחר נוספות, רדפה אחר שתיים אחרות עד שפך הנהר שאנון וכמעט שנתפסה על ידי אוניית מלחמה בריטית גדולה ממנה. ב-17 באוגוסט, בדרכה חזרה לארצות הברית, עלתה האונייה על שרטון ליד האי הוט (Isle Haute) בנובה סקוטיה וניזוקה קשות, אך הצליחה להגיע מקרטעת אל נהר פנובסקוט שבמיין ונכנסה לנמל המפדן. מוריס ואנשיו הורידו לחוף את תותחי האונייה, ובסיוע מיליציה מקומית ניסו לגונן על האונייה מפני התקפה של חיילים בריטיים שהונחתו בחוף. הניסיון נכשל, והם נאלצו לסגת אל פורטלנד, לא לפני שהטביעו את האונייה כדי שלא תיפול לידי האויב.
לאחר המלחמה שירת מוריס כקצין מנהלת הצי מ-1823 עד 1827, וכראש ענף בנייה, הצטיידות ותיקונים מ-1844 עד 1847.
הוא מת בוושינגטון די. סי. ב-27 בינואר 1856.
אוניות אחדות של הצי האמריקני נקראו על שמו.
לקריאה נוספת

Charles Morris, Autobiography of Commodore Charles Morris, USN. Annapolis, Naval Institute Press, 2002.
פרנסואה קמאנו

פרנסואה קמאנו (בצרפתית: François Kamano; נולד ב-1 במאי 1996 בקונאקרי שבגינאה) הוא כדורגלן גינאי, המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אבהא ובנבחרת גינאה.
קריירת מועדונים > בסטיה

בשנת 2014 הגיע קמאנו לבסטיה מליגת העל הצרפתית, לאחר ששיחק במחלקת הנוער של מועדון מקומי בקונאקרי. ב-9 באוגוסט 2014 ערך קמאנו את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-81 בתיקו 3-3 נגד אולימפיק מרסיי במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-20 בדצמבר הבקיע קמאנו את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-21 בתיקו 1-1 נגד קן במסגרת המחזור ה-19 בליגה. קמאנו שיחק במועדון במשך 2 עונות, בהן ערך 47 הופעות ליגה והבקיע שבעה שערים.
קריירת מועדונים > ז'ירונדן דה בורדו

בחודש יולי 2016 חתם קמאנו בז'ירונדן דה בורדו, גם היא קבוצה מליגת העל הצרפתית. ב-20 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את ז'רמי מנז בדקה ה-69 בהפסד 1–4 לטולוז במסגרת המחזור השני בליגה.
קריירת מועדונים > לוקומוטיב מוסקבה

בחודש אוגוסט 2020 חתם בלוקומוטיב מוסקבה, מליגת העל הרוסית. ב-23 באוגוסט 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בהפסד 1–2 לספרטק מוסקבה בדרבי של מוסקבה.
קריירה בינלאומית

ב-24 בינואר 2015 ערך קמאנו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה, כשנכנס כמחליף בתוספת הזמן של המחצית השנייה בתיקו 1-1 נגד נבחרת קמרון במסגרת המחזור השני בשלב הבתים של גביע אפריקה לאומות 2015. הוא שיחק גם בשלב רבע הגמר של הטורניר, בו הפסידה נבחרתו לנבחרת גאנה בתוצאה 0–3. ב-12 ביוני 2015, בהופעתו השלישית בנבחרת, כבש קמאנו את שער הבכורה שלו, שער בדקה ה-68 בהפסד 1–2 לנבחרת סווזילנד במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017.
נכלל בסגל נבחרת גינאה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  Liste des 25 pour la CAN 2023 בחשבון הטוויטר הרשמי של פדרציית הכדורגל הגינאית, 23 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
| נבחרת גינאה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 ע. קייטה •  2 א. קונט •  3 א. סילה •  4 סו •  5 דיאקאבי •  6 דיאוורה •  7 גילאבוגי •  8 נ. קייטה •  9 גיראסי •  10 מוריבה •   11 באיו •  12 דיאקיטה • 13 מוח. קמארה •  14 כ. סיסה • 15 ס. סיסה • 16 מוס. קמארה • 17 ז'נווייה • 18 א. קמארה • 19 קמאנו • 20 קונאטה • 21 ס. סילה • 22 קונה • 23 טורה • 24 קאנטה • 25 פ. קונט • מאמן: ק. דיאוורה |  1 ע. קייטה •  2 א. קונט •  3 א. סילה •  4 סו •  5 דיאקאבי •  6 דיאוורה •  7 גילאבוגי •  8 נ. קייטה •  9 גיראסי •  10 מוריבה •   11 באיו •  12 דיאקיטה • 13 מוח. קמארה •  14 כ. סיסה • 15 ס. סיסה • 16 מוס. קמארה • 17 ז'נווייה • 18 א. קמארה • 19 קמאנו • 20 קונאטה • 21 ס. סילה • 22 קונה • 23 טורה • 24 קאנטה • 25 פ. קונט • מאמן: ק. דיאוורה | גינאה |
קימצ'י

קִימְצִ'י (בהנגול: 김치) הוא סוג של מאכלים קוריאנים המורכבים מירקות מותססים. בגרסתו הנפוצה ביותר המאכל עשוי כרוב מזן נאפה המותסס  במי מלח עם פלפל חריף קוראני מיובש, רוטב דגים ושום, אך ישנן גרסאות נוספות שאינן מכילות מרכיבים אלו.
הקימצ'י מהווה מרכיב חשוב במטבח הקוראני ומוגש לרוב כמתאבן, אך גם משמש כמרכיב במספר מנות ותבשילים, כגון נזיד קימצ'י ואורז מטוגן עם קימצ'י.
היסטוריה

קימצ'י קיים מהעת העתיקה, והפך לנפוץ בתקופת שושלת סילה (57 לפנה"ס - 935 לספירה) בעקבות התחזקות הבודהיזם בתקופה זו ואיתה הצמחונות. קימצ'י מוזכר בספר השירה הסיני הראשון, "שי ז'ינג". בספר זה הוא מוזכר בשמו הקדום, "ז'י". בתקופת שלוש הממלכות של קוריאה שונה השם ל-צ'ימצ'אה, דימצ'אה, טימצ'אה. בהמשך שונה השם לז'ימצ'י וכעת הוא קימצ'י.
במאה ה-12 החלו להוסיף תבלינים לגיוון, ביניהם בעלי טעמים מלוחים ומתוקים וצבעים כלבן וכתום. עם הבאת תבלינים מהעולם החדש נוסף לקימצ'י גם פלפל חריף.
ב-2008 טייסת החלל אי סו-יון לקחה איתה למשימת סויוז TMA-12 קימצ'י שהונדס על ידי המכון הקוריאני לחקר התעופה והחלל להיות מזין ומעוקר, מחשש שבקטריות Lactobacillus acidophilus החיוניות לתהליך התסיסה יעברו מוטציה כתוצאה מחשיפה לקרינה קוסמית.
הכנה

גרסאות הקימצ'י השונות נבדלות בעיקר על פי הירקות העיקריים המשמשים להכנתן ותערובת התבלינים המשמשת לתיבולן. הגרסה הנפוצה עשויה מכרוב נאפה, שהוא אחד משני הזנים הנפוצים הנקראים כרוב סיני, עם גיוונים מקומיים ועונתיים. כמו כן מקובלות גרסת קימצ'י עשויה קוביות צנון, גרסת בצל ירוק, גרסת מלפפון חריפה וגרסה עשויה שכבות עשבי תיבול (ממשפחת השפתניים).
במוזיאון הקימצ'י בסיאול מתועדות 187 גרסאות היסטוריות ועכשוויות של קימצ'י. ברוב הגרסאות הקימצ'י מותסס במי מלח, עם עשבי תיבול ותבלינים. לרוב התיבול כולל זנגביל, בצל, רוטב דגים ומאכלי ים.
גרסאות

באזורים הדרומיים של קוריאה קימצ'י מכיל יותר מלח ופלפל צ'ילי ומתובל באנשובי או חסילונים במי מלח שהותססו או רוטב דגים. בעבר השתמשו גם במאכלי ים נוספים מומלחים ומותססים אך הצרכנות המודרנית הפכה את השימוש דווקא באנשובי או חסילונים למשתלם ונוח ביותר.
מאכלי הים המלוחים ומותססים אינם מוספים לתערובת התבלינים של הקימצ'י אלא מבושלים בטכניקת "צמצום" כדי להמעיט את ריחם ולהפחית עפיצות ושומנים ואחר כך מעורבבים עם מעבה כגון אורז או עמילן חיטה. השימוש בטכניקה זו פוחת בעשורים האחרונים.
באזורים הצפוניים הקימצ'י מכיל פחות מלח ופחות צ'ילי אדום ולרוב אינו מתובל במאכלי ים במי מלח. לעיתים קרובות הוא מכיל גם נוזלים.
קימצ'י לבן הוא קימצ'י כרוב ללא פלפל צ'ילי, ולכן אינו אדום ואינו חריף. גם קימצ'י צנון לבן פופולרי ואף הוא אינו חריף. גרסאות הקימצ'י הלבן הן מימיות ומשמשות מרכיב במאכלים אחרים כגון נודלס קרים עם קימצ'י. בחלק מהאזורים למאכל מוסיפים בומדונג.
הערות שוליים

↑  김치의 이름
↑  מוזיאון הקימצ'י בסיאול
↑  Kimchi goes to space, along with first Korean astronaut, באתר הניו יורק טיימס
↑  איציק יונה, היום יום הקימצ'י – הפלאפל של קוריאה,, באתר ״הקוריאנים״ - המדריך לקוריאה, ‏22 בנובמבר, 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543570405171  GND: 4335088-4  LCCN: sh85072354  NDL: 01033445  NKC: ph987353 
גרסאות עתיקות של קימצ'י, מוזיאון הקימצ'י בסיאול
כדים ששימשו בעבר לאחסון מאכלים כגון קימצ'י, ממרח סויה ועוד
קימצ'י לבן
צ'ארלס מורטרם שטרנברג

| --- | --- |

 לידה:  18 בספטמבר 1885 לורנס, ארצות הברית 
 פטירה:  8 בספטמבר 1981 (בגיל 95) אוטווה, קנדה 
 ענף מדעי:  פלאונטולוגיה, אספנות, מאובן 
 
צ'ארלס מורטרם שטרנברג (באנגלית: Charles Mortram Sternberg, ‏1885–1981) היה פלאונטולוג וצייד מאובנים אמריקאי-קנדי יהודי, בנו של צייד המאובנים הנודע צ'ארלס הזליוס שטרנברג. בין המאובנים שאסף ותיאר נמנים פכיריינוזאורוס, ברכילופוזאורוס, פארקוזאור ואדמונטוניה. נכתב עליו ש"אין מחקר שמפורסם על דינוזאורים קנדים שאין בו ציטוט מדעי של אחד ממאמריו של שטרנברג".
קורות חיים

צ'ארלס מורטרם שטרנברג נולד בלורנס, קנזס, למשפחת שטרנברג - משפחה ידועה ומפורסמת של ציידי מאובנים. שטרנברג עצמו מעולם לא רכש השכלה אקדמית באופן מסודר אלא הסתפק בסיום בית ספר תיכון. ב-1912 שטרנברג עבר עם אביו ושני אחיו, לוי שטרנברג וג'ורג' פ. שטרנברג לאוטווה, אונטריו בקנדה. הארבעה החלו לעבוד באלברטה ואספו דינוזאורים עבור "הסקר הגאולוגי של קנדה". עבודה זו התחרתה במשלחת של המוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע בניו יורק שאספה שלדים מאובנים רבים ושלחה אותם מקנדה לארצות הברית.
אחרי שלורנס למבה מת ב-1919, תפס שטרנברג את מקומו כמנהל היוזמה הפלאונטולוגית של "הסקר הגאולוגי של קנדה". מאמרו הראשון פורסם ב-1921 והשלים את מחקרו של למבה על הדינוזאור המשוריין פאנופלוזאור. מאוחר יותר נטל שטרנברג את האחריות על תיאורם המדעי של מאובני בעלי החוליות שמצא במסגרת הסקר הגאולוגי. הוא פרסם 47 מאמרים על מאובני בעלי חוליות, רובם על דינוזאורים, שרבים מהם מבוססים על תגליותיו המדהימות. ב-1948 הוא קודם לדרגת ביולוג-עוזר (Assistant Biologist) במוזיאון הלאומי של קנדה, שהייתה המקבילה לאוצר. ב-1949 הוא התקבל כעמית לחברה המלכותית של קנדה. Although he retired in 1950, his publications continued until 1970. מאוחר יותר עזר שטרנברג בהקמת הפארק הפרובינציאלי דינוזאור באלברטה. על תרומתו הרבה לפלאונטולוגיה הוא קיבל דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קלגרי ואוניברסיטת קרלטון באוטווה.
שטרנברג היה חבר באגודת הבונים החופשיים וב-Civil Service Lodge No. 148 באוטווה.
הערות שוליים

1 2 3 4  Dodson, Peter (1998). The Horned Dinosaurs. Princeton University Press. p. 62. ISBN 9780691059006.
1 2 3  Carpenter, Kenneth; Philip J. Currie (1992). Dinosaur systematics. Cambridge University Press. pp. xii. ISBN 9780521438100.
↑  Dodson, Peter (1998). The Horned Dinosaurs. Princeton University Press. p. 62. ISBN 9780691059006. "nominally retired"
↑  Currie, Philip J.; Eva Bundgaard Koppelhus (2005). Dinosaur Provincial Park. Indiana University Press. p. 12. ISBN 9780253345950.
↑  "Civil Service Lodge, No. 148 GRC, Ottawa 1865-present" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2009-10-27. נבדק ב-2009-08-03.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1236282167  ISNI: 0000 0000 8483 693X  LCCN: n88101608  NKC: mub2010599739  NLG: 250808  SUDOC: 150685599  VIAF: 17587604   WorldCat (עם VIAF): 17587604
צ'ארלס למברט

צ'ארלס למברט (באנגלית: Charles Lambert,‏ 7 במרץ 1891–1935) היה נומיסמט ומוזאולוג בריטי שחי ופעל בארץ ישראל.
ידית מגולפת מעצם, בצורת בעל חיים, התרבות הנאטופית (כ-15,000 - 11,700 שנים לפני זמננו). הפריט שמצא למברט בכניסה למערת הנחל בכרמל בשנת 1928.
מברקו של למברט המודיע על מציאת החפץ הפרהיסטורי בנחל המערות
נודע בחקר מטבעות עתיקים בארץ ישראל מהתקופה הפרסית ועד לתקופה הביזנטית.
התמנה לראש אגף הנומיסמטיקה במחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי בארץ ישראל ועבד במוזיאון הארכאולוגי של ארץ ישראל, (בימינו מוזיאון רוקפלר) בירושלים.
למברט שירת בצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם הראשונה בצרפת ואחר כך כמתורגמן לערבית במשלחת הצבאית המצרית בחצי האי סיני. בשנת 1920 מונה לקצין הגירה בממשלת המנדט הבריטי.
בשנת 1926 עבר למחלקת העתיקות של ממשלת המנדט. בשנת 1928 לקראת תוכנית הבנייה של נמל חיפה שנדרשה להקמת מחצבות באזור נחל מערות במצוק הר הכרמל נשלח למברט לחקור את השטח במערת הנחל. למרות שלא היה ארכאולוג בהכשרתו, למברט ערך במערה חפירות שיטתיות באיכות גבוהה לזמנו שאיפשרו לו לגלות ממצאים פרהיסטוריים חשובים ביותר מן התרבות הנאטופית, לרבות חפץ אמנות מן הקדומים ביותר שנתגלו במזרח התיכון - ידית עשויה מעצם מגולפת בצורת בעל חיים.
לאחר שלמברט גילה כי בנחל מערות יש ממצאים פרהיסטוריים חשובים, הוא שלח מברק  לירושלים המודיע על הממצא הייחודי שהוא מצא. בעקבות המברק הוחלט לשלוח את  הארכאולוגית הבריטית דורותי גארוד  לחקור את המערות. הממצאים שמצאה הביאה לגניזת התוכנית להפוך את מצוק נחל המערות למחצבה..
הקריירה המדעית המבטיחה של למברט נקטעה על ידי מותו בשנת 1935 כשהוא בן 44 בלבד. כנוצרי אנגליקני הובא לקבורה בבית הקברות הנוצרי פרוטסטנטי בהר ציון בירושלים.
פרסם, בין היתר קטלוגים של "מטבעות פיניקים", "מטבעות מצרים-ערבים, פיניקים ואחרים מן המאה ה-4 לפנה"ס", "מטבעות שבמוזיאון רוקפלר", "מטבעות ברונזה יהודים מן העופל", "הערה על הפן ההפוך של טטרדרכמה מזמן המרד היהודי השני", "מטבעות מן התקופה הקונסטנטינית" ו"מטבעות ביזנטים".
לקריאה נוספת

Mina Weinstein Evron Archeology in the Archives:Unveiling the Natufian Culture of Mount Carmel. Brill, Leiden and Boston 2009