stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרמינגטון (ניו מקסיקו)
דמוגרפיה

על פי מפקד האוכלוסין של 2010 התגוררו בעיר 45,877 תושבים ב-17,548 דירות, ו-11,500 משפחות. החלוקה האתנית של התושבים הייתה 52% לבנים, ו-21.3% אינדיאנים, השאר אסייתים ושחורים. מתוך כלל האוכלוסייה 22.4% היו ממוצא היספני.
חינוך

נכון ל-2014 הפעיל מחוז החינוך העירוני של פרמינגטון (Farmington Municipal School District)‏ 18 בתי ספר ציבוריים: 11 בתי ספר יסודיים, 4 חטיבות ביניים ו-3 בתי ספר תיכוניים בהם לומדים מעל ל-10,000 תלמידים. כמו כן פעלו בעיר שישה בתי ספר פרטיים.
בעיר שוכנת גם מכללה ציבורית, "סן חואן קולג'" (San Juan College), שבה לומדים בממוצע כ-10,000 סטודנטים במשך שנתיים.
שדרות קולג' (College Boulevard) הוא רחוב באורך של קרוב ל-5 קילומטרים שבו שוכנים מוסדות לימוד לכל הגילים. תלמיד יכול ללמוד במוסדות אלו מגן חובה ועד לקבלת תואר אקדמי.
הספרייה הציבורית של פרמינגטון (Farmington Public Library) הועברה למשכנה הנוכחי ב-2003 והיא מכילה כ-200,000 פריטים באוספיה. לספרייה יש סניף בעיירה הסמוכה שיפרוק.
תעבורה

תעבורה אווירית – שדה התעופה של פרמינגטון, "שדה התעופה האזורי ארבע הפינות" (Four Corners Regional Airport) שוכן כ-2 קילומטרים צפונית מערבית למרכז העיר ויוצאות ממנו טיסות סדירות לדנוור בקולורדו.
כבישים
כביש 64, הכביש הראשי העובר ממזרח למערב דרך מחוז סן חואן.
כביש 550 עובר בסמוך בעיירות בלומפילד ואזטק, ומקשר בין פרמינגטון למרכז ניו מקסיקו, כביש בין-מדינתי 25, ובירת המדינה סנטה פה.
כביש 491 לשעבר כביש מספר 666, חוצה את מחוז סן חואן מצפון לדרום מערבית לפרמינגטון.
כביש מדינתי מספר 371 של ניו מקסיקו מקשר בין פרמינגטון לכביש בין-מדינתי 40. הוא עובר ברובו בשטח שמורת הנאוואחו וחוצה מעט מאוד יישובים קטנים. כביש זה הוא הכביש העיקרי לגישה אל אזור הטבע הבראשיתי ביסטי/דה-נא-זין (Bisti/De-Na-Zin Wilderness).
רכבת – אין כיום רכבת המגיעה לפרמינגטון.
אוטובוס בין עירוני – קיים בפרמינגטון שירות אוטובוסים בין עירוניים.
פעילויות

האליפות השנתית בבייסבול לחובבים בגילים 18-16 הקרויה "הסדרה העולמית על שם קוני מק" (Connie Mack World Series) מתקיימת כל שנה בחודש אוגוסט בפארק ריקטס בול (Ricketts Ball Park, קיבולת 5,072 מקומות) שבפרמינגטון מאז 1965 ברציפות. במסגרת האליפות מתחרות עשר נבחרות מאזורים שונים בארצות הברית, כולל פוארטו ריקו.
בכיכר סן חואן (San Juan Plaza) מתקיימת כל שנה בשבת האחרונה של חודש יולי תחרות "האיש החזק" (strongman): שבה מתבקשים המתחרים להדגים כוח פיזי באמצעות הרמת מכוניות והזזת צמיגי משאיות.
פעם בשנה חוגגים בפרמינגטון את "פסטיבל הנהר" (riverfest). פסטיבל של מוזיקה, מזון, בידור ותחרויות ריצה והליכה. טיולים מודרכים לאורך הנהרות ורפטינג.
מסלול הגולף העירוני "מסלול הגולף פינון הילס" (Pinon Hills Golf Course) השייך לעירייה ומופעל על ידיה דורג מספר שנים בין מסלולי הגולף העירוניים הטובים ביותר בארצות הברית על ידי כתב העת Golfweek.
הערות שוליים

↑  City of Farmington Mayor, באתר עיריית פרמינגטון
↑  Farmington, New Mexico
↑  Connie Mack World Series
1 2 3 4 5  Farmington
1 2 3  Ken Hudnall, Spritis of the Border IV: The History and Mystery of New Mexico
↑  Farmington New Mexico
↑  Exploring the Farmington Branch
↑  Ferenc M. Szasz, Larger than Life: New Mexico in the Twentieth Century
↑  The Farmington Report: Civil Rights for Native Americans 30 Years Later
↑  climate zones of continental USA
↑  Farmington Chamber of Commerce
↑  Schools in Farmington New Mexico
↑  San Juan College Fact Book 2012
↑  Big Brothers Big Sisters prepares for annual competition
↑  Best Municipal Courses 2011
| דגל ניו מקסיקו מדינת ניו מקסיקו |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | סנטה פה |  |
| אזורים גאוגרפיים | לאנו אסטאקאדו • הרי סאנגרה דה קריסטו |  |
| היישובים הגדולים ביותר | אלבקרקי • לאס קרוסס • ריו ראנצ'ו • סנטה פה • רוזוול • פרמינגטון • קלוביס • הובס • אלאמוגורדו • קרלסבד • גאלופ • דמינג • לוס לונאס • סאנלנד פארק • לאס וגאס • פורטאלס • ארטסיה • לאבינגטון • סילבר סיטי • אספניולה |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות ניו מקסיקו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555052405171  LCCN: n81032215  MusicBrainz: 9c74e87b-a0da-469a-a828-24aadc4d4bfb  NARA: 10041272  SUDOC: 19679269X  VIAF: 152451144   WorldCat (עם VIAF): 152451144 
ביתו וחנותו של א.פ. מילר, החנות הראשונה בפרמינגטון, סביב 1885
הספרייה הציבורית של פרמינגטון
המוזיאון, מרכז המבקרים והכנסים של פרמינגטון
מאורו טאסוטי

מאורו טאסוטי (באיטלקית: Mauro Tassotti; נולד ב-19 בינואר 1960 ברומא) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת המגן, וכיום עוזר מאמן נבחרת אוקראינה.
טאסוטי שיחק במילאן במשך רוב הקריירה. במהלך 17 שנים בהן שיחק בקבוצה, רשם טאסוטי קרוב ל-600 הופעות, שמציבות אותו במקום החמישי בכל הזמנים בטבלת ההופעות במדי הקבוצה. טאסוטי זכה עם הקבוצה, בין היתר, בחמש אליפויות איטליה ושלוש אליפויות אירופה. טאסוטי ייצג גם את נבחרת איטליה שסיימה במקום השני במונדיאל 1994.
לאחר פרישתו המשיך את הקשר עם המועדון. בין היתר, שימש טאסוטי במשך 14 שנים כעוזר מאמן הקבוצה.
קריירת משחק

טאסוטי, יליד רומא, החל את דרכו בקבוצת הנוער של לאציו מעיר הולדתו. הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון בעונת 1978/1979, ועונה אחר כך היה לשחקן הרכב קבוע. בסיום עונת 1979/1980 הורדה לאציו לליגת המשנה בעקבות פרשת הטיית משחקים, וטאסוטי עבר לקבוצת מילאן, שאף היא הורדה לסרייה ב' בעקבות אותה פרשה.
כבר בעונתו הראשונה במועדון, הצליחו טאסוטי ומילאן להעפיל חזרה לסרייה א' מהמקום הראשון בליגה. אמנם, מילאן כשלה בניסיונה לשרוד בליגה הבכירה, וירדה חזרה לליגת המשנה. טאסוטי המשיך לקבל מקום בחלק האחורי של הקבוצה, ששוב העפילה תוך עונה אחת מהמקום הראשון בסרייה ב'. לאחר מספר עונות בינוניות תחת המאמן נילס לידהולם, עברה מילאן שינוי גדול וחזרה להיות אחת הקבוצות הדומיננטיות והטובות באירופה, עם הגיעו של המאמן אריגו סאקי בעונת 1987/1988, והוסיפה לשנות ההצלחה שלה גם תחת יורשו, פאביו קאפלו. באותה תקופה חוליית ההגנה של מילאן כללה דרך קבע את טאסוטי, לצידם של דמויות מפתח כמו פאולו מלדיני, אלסנדרו קוסטקורטה והקפטן פרנקו בארזי. טאסוטי תופקד בעיקר באגף ימין של ההגנה, כשלעיתים מילא גם את תפקיד הבלם.
כאשר הגיע סאקי לקבוצה, מונה טאסוטי לתפקיד סגן הקפטן של הקבוצה. כבר בעונה הראשונה תחת סאקי זכתה מילאן באליפות איטליה, ובעקבות האליפות זכתה שתי עונות רצופות בגביע אירופה לאלופות, ב-1989 ו-1990. בשני משחקי הגמר, מול סטיאווה בוקרשט ובנפיקה ליסבון, שמרה מילאן על רשת נקייה, ובשניהם שיחק טאסוטי את מלוא תשעים הדקות. בנוסף לתארים אלו, זכו מילאן וטאסוטי פעמיים בתוארי הסופר קאפ האירופי והגביע הביניבשתי, כשטאסוטי פותח בכל ארבעת המשחקים.
עם הגיעו של המאמן פאביו קאפלו בעונת 1991/1992, חזרה מילאן לשלוט גם בליגה האיטלקית, וזכתה בשלוש אליפויות רצופות, והוסיפה אחת נוספת בעונת 1995/1996. מילאן רשמה הצלחה גם בזירה האירופית, כשהעפילה שלוש פעמים ברציפות לגמר ליגת האלופות. בגמר ליגת האלופות 1994 שימש טאסוטי כקפטן הקבוצה במשחק, מכיוון שבארזי המושעה לא נטל חלק במשחק, וזכה להניף את הגביע בעקבות ניצחון קבוצתו 0–4 על ברצלונה. הוא פתח בהרכב גם בגמר 1993, אך מילאן נוצחה במשחק 0–1 על ידי אולימפיק מרסיי.
בשנותיו האחרונות במועדון, בעקבות גילו המתקדם והתפתחותו כשחקן של כריסטיאן פאנוצ'י בעמדה שלו, קיבל טאסוטי פחות ופחות דקות משחק. הוא לא שותף בהפסד לאייאקס בגמר ליגת האלופות 1995, אליו הגיעה מילאן כאלופה המכהנת. בסיום עונת 1996/1997, כשהיה בן 36, פרש טאסוטי, יחד עם פרנקו בארזי, ממשחק פעיל. הוא רשם 429 משחקי ליגה במדי מילאן, ובסך הכל 583 הופעות במדי הקבוצה
קריירת משחק > נבחרת איטליה

טאסוטי החל את דרכו בנבחרות הצעירות של איטליה, וייצג את הנבחרת האולימפית באולימפיאדת סיאול ב-1988, בה סיימה איטליה במקום הרביעי.
על אף הקריירה העשירה והמוצלחת במילאן, טאסוטי לא זכה לקריירה בינלאומית עשירה. ההגנה האיטלקית נחשבה באותן שנים לאחת הטובות בעולם, והכדורגל האיטלקי הצמיח שחקני התקפה ברמה גבוהה מאוד. המאמן אזליו ויצ'יני, שאימן את איטליה בין השנים 1986–1991, בחר להתעלם מיכולתו של טאסוטי במדי מילאן בכל הנוגע לזימונים לנבחרת. הקריירה הבינלאומית של טאסוטי החלה בגיל מאוחר יחסית, כשלתפקיד מאמן הנבחרת התמנה אריגו סאקי, מאמנו לשעבר במילאן. הוא רשם את הופעת הבכורה שלו מספר חודשים לפני יום הולדתו ה-32, ב-14 באוקטובר 1992. היה זה במשחק הביתי מול שווייץ במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994, שהסתיים בשוויון 2-2. על אף שצבר חמש הופעות בינלאומיות בלבד, זומן טאסוטי לסגל נבחרת איטליה לקראת מונדיאל 1994.
בטורניר עצמו, פתח טאסוטי במשחק הפתיחה של איטליה, שהסתיים בהפסדה של נבחרתו 0–1 לאירלנד. הוא חזר להרכב רק בשלב רבע הגמר, במשחק מול ספרד. שלוש דקות בתוך תוספת הזמן, ביתרון 1–2 לאיטליה, הוגבה כדור לרחבה האיטלקית לכיוונו של לואיס אנריקה, שתפס בחולצתו של טאסוטי. האיטלקי שלח מרפק לפניו של לואיס אנריקה, אך השופט לא ראה את האירוע ולא שרק לעבירה. לואיס אנריקה דימם לאחר ששבר את אפו ומחה כנגד ההחלטה, אך ללא הועיל. על אף שלא נשרקה לחובתו עבירה, עמד טאסוטי לדין משמעתי בפיפ"א על סמך צילומי הטלוויזיה, והורחק בעקבות האירוע לתקופה של שמונה משחקים, ההרחקה הארוכה ביותר עד אז בתולדות הגביע העולמי, שרק הרחקתו של לואיס סוארס לתשעה משחקים במונדיאל 2014 עקפה אותה. בהמשך טען טאסוטי כי הוא מתנצל על המעשה, וכינה אותו "מטופש". כמו כן, ציין כי שליחת המרפק לא הייתה אירוע מכוון אלא אינסטינקטיבי בעקבות תפיסת החולצה של לואיס אנריקה.
האירוע הגיע לסיומו ב-29 באוקטובר 2011, שעה שטאסוטי שימש כעוזר מאמן מילאן, ולואיס אנריקה שימש כמאמן רומא. הקבוצות נפגשו למשחק ליגה, והאירוע ממונדיאל 1994 שב לכותרות. טרם המשחק נרשמה התנצלות מצידו של טאסוטי ולחיצת יד בין השניים.
המשחק מול ספרד היה האחרון של טאסוטי במדי הנבחרת. הוא סיים את דרכו הבינלאומית עם שבע הופעות בלבד.
קריירת אימון

טאסוטי נותר במילאן גם לאחר פרישתו. הוא שימש כמאמן קבוצת הנוער במשך ארבע שנים, עד לשנת 2001.
ב-15 במרץ באותה שנה, פוטר אלברטו זאקרוני מתפקידו כמאמן מילאן, וטאסוטי, בצוותא עם צ'זרה מלדיני, מונו למאמני הקבוצה עד לסיום העונה. בנובמבר באותה שנה מונה קרלו אנצ'לוטי לתפקיד המאמן, וטאסוטי מונה לתפקיד עוזרו של חברו לשעבר לקבוצה.
טאסוטי הוסיף לשמש בתפקיד גם לאחר עזיבתו של אנצ'לוטי בתום שמונה עונות, ונותר במועדון כעוזרם של לאונרדו, מסימיליאנו אלגרי ופיליפו אינזאגי.
ב-16 ביוני 2015, עם פיטוריו של האחרון והגעתו של סינישה מיכאילוביץ', עבר טאסוטי לתפקיד הסקאוט ושימש במשך עונה אחת כמגלה כישרונות עבור המועדון. בתום העונה סיים טאסוטי את תפקידו במילאן לאחר 36 שנים במועדון, כשחקן ולאחר הפרישה.
ביולי 2016 נבחר טאסוטי לשמש כעוזרו של אנדריי שבצ'נקו, עם מינויו לתפקיד מאמן נבחרת אוקראינה.
תארים

ליגת האלופות (3): 1988/1989, 1989/1990, 1993/1994
אליפות איטליה (5): 1987/1988, 1991/1992, 1992/1993, 1993/1994, 1995/1996
הגביע הביניבשתי (2): 1989, 1990
הסופר קאפ האירופי (3): 1989, 1990, 1994
הסופר קאפ האיטלקי (4): 1988, 1992, 1993, 1994
אליפות העולם: 1994 (מקום שני)
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | בגביע> הופעות | בגביע> שערים | באירופה> הופעות | באירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סה"כ> הופעות | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1978/1979 | לאציו | איטליהסרייה א' | 14 | 0 | 1 | 0 | – | – | – | – | 15 | 0 |
| 1979/1980 | לאציו | איטליהסרייה א' | 27 | 0 | 5 | 0 | – | – | – | – | 32 | 0 |
| סה"כ לאציו | סה"כ לאציו | סה"כ לאציו | 41 | 0 | 6 | 0 | – | – | – | – | 47 | 0 |
| 1980/1981 | מילאן | איטליהסרייה ב' | 33 | 0 | 3 | 0 | – | – | – | – | 36 | 0 |
| 1981/1982 | מילאן | איטליהסרייה א' | 24 | 0 | 4 | 0 | – | – | 5 | 0 | 33 | 0 |
| 1982/1983 | מילאן | איטליהסרייה ב' | 32 | 0 | 9 | 1 | – | – | – | – | 41 | 1 |
| 1983/1984 | מילאן | איטליהסרייה א' | 30 | 1 | 7 | 0 | – | – | – | – | 37 | 1 |
| 1984/1985 | מילאן | איטליהסרייה א' | 24 | 1 | 10 | 0 | – | – | – | – | 34 | 1 |
| 1985/1986 | מילאן | איטליהסרייה א' | 28 | 0 | 6 | 0 | 6 | 0 | 2 | 0 | 42 | 0 |
| 1986/1987 | מילאן | איטליהסרייה א' | 25 | 1 | 4 | 0 | – | – | – | – | 29 | 1 |
| 1987/1988 | מילאן | איטליהסרייה א' | 28 | 0 | 7 | 0 | 4 | 0 | – | – | 39 | 0 |
| 1988/1989 | מילאן | איטליהסרייה א' | 32 | 2 | 3 | 0 | 9 | 0 | 1 | 0 | 43 | 2 |
| 1989/1990 | מילאן | איטליהסרייה א' | 29 | 3 | 2 | 0 | 9 | 0 | 1 | 0 | 41 | 3 |
| 1990/1991 | מילאן | איטליהסרייה א' | 28 | 0 | 2 | 0 | 6 | 0 | 1 | 0 | 37 | 0 |
| 1991/1992 | מילאן | איטליהסרייה א' | 33 | 0 | 5 | 0 | – | – | – | – | 38 | 0 |
| 1992/1993 | מילאן | איטליהסרייה א' | 27 | 0 | 5 | 0 | 9 | 1 | 1 | 0 | 42 | 1 |
| 1993/1994 | מילאן | איטליהסרייה א' | 21 | 0 | 1 | 0 | 10 | 0 | 2 | 0 | 34 | 0 |
| 1994/1995 | מילאן | איטליהסרייה א' | 12 | 0 | 4 | 0 | 7 | 0 | 2 | 0 | 25 | 0 |
| 1995/1996 | מילאן | איטליהסרייה א' | 15 | 0 | 2 | 0 | 3 | 0 | – | – | 20 | 0 |
| 1996/1997 | מילאן | איטליהסרייה א' | 10 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | – | – | 12 | 0 |
| סה"כ מילאן | סה"כ מילאן | סה"כ מילאן | 429 | 8 | 75 | 1 | 64 | 1 | 15 | 0 | 583 | 10 |
| סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | 470 | 8 | 81 | 1 | 64 | 1 | 15 | 0 | 630 | 10 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת איטליה> שנה | נבחרת איטליה> הופעות | נבחרת איטליה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1992 | 1 | 0 |
| 1993 | 1 | 0 |
| 1994 | 5 | 0 |
| סה"כ | 7 | 0 |
מאורו טאסוטי במדי מילאן, במהלך עונת 1983/1984
מאורו טאסוטי לצידו של מסימיליאנו אלגרי, 2012
טאסוטי והמאמן פאביו קאפלו נוחתים באיטליה לאחר הזכייה בליגת האלופות, 1994
סופרטוניקה

סופרטוניקה במוזיקה, היא המדרגה השנייה בסולם דיאטוני, כלומר, הצליל השני בסולם. בדו מז'ור הסופרטוניקה תהיה רה. לחלופין הסופרטוניקה היא הדרגה ההרמונית השנייה בסולם, כלומר האקורד המשולש שהשורש שלו הוא הצליל השני. כך בדו מז'ור הסופרטוניקה תהיה רה, פה, לה. הסופר טוניקה היא צליל לא יציב, היות שהיא לא חלק מהמשולש של הטוניקה, והיא יכולה להפתר למעלה למדיאנטה או למטה לטוניקה.
האקורד של הסופרטוניקה הוא אקורד מינורי, כשהסולם מז'ורי (בדו מז'ור, רה פה לה) או אקורד חצי מוקטן כשהסולם מינורי (בדו מינור, רה פה לה במול). בשני המקרים, בהרמוניה המסורתית נהוג להכפיל את הטרצה של האקורד (פה), וההיפוך הנפוץ שלה הוא סקסטאקורד. כמו כן, זהו אקורד שמקבל באופן נפוץ ספטימה. בשביל הסופרטוניקה הספטימה היא צליל הטוניקה, כלומר רה פה לה דו, בסולם דו מז'ור.
תפקודה ההרמוני הוא של מתח מתון. דרגת הסופרטוניקה דומה בצליליה לצלילי דרגת הסובדומיננטה (הדרגה הרביעית), והיא מהווה דרגה משנית לדרגה זו. דרגה זו מובילה לרוב אל דרגת הדומיננטה (הדרגה החמישית), בדומה לתפקיד הסובדומיננטה. אחת הסיבות לשימוש הנפוץ כל כך בסופרטוניקה היא שכדי לעבור מסובדומיננטה לדומיננטה, השורש של האקורד עולה במדרגה אחת, מ-4 ל-5. זהו מהלך חלש, גם מבחינת הולכת קולות, יש לו נטייה להיות מקבילי, וגם מבחינות אחרת. לעומת זאת, השורש של הסופרטוניקה נמצא קוורטה מתחת לשורש של הדומיננטה, כך שבמהלך 2 ל-5 יש עליה בקורטה, שזהו המהלך החזק ביותר (הוא דומה למהלך של קדנצה, מחמישית לראשונה).
יתרון נוסף, אם כי נחות בחשיבותו, הוא שהסופרטוניקה מאפשרת גיוון צבעים. הדרגה החמישית והראשונה בסולם מז'ורי, שתיהן מז'וריות, וכמוהן גם הרביעית. אך הדרגה השנייה היא דרגה מינורית, שימוש בה מוסיף עוד גוון של צבע של אקורד.
בהולכת הקולות הפשוטה ביותר, אקורד סופרטוניקה במצב סקסטאקורד נפתר לאקורד דומיננטה כך: הבס עולה 4 ל-5, השורש 2 נשאר, הקוינטה 6 עולה ל-7, וההכפלה של הטרצה נשארת ונהיית לספטימה של האקורד החדש. אולם נהוג מאוד שהסופרטוניקה תופיע כקוינטסקסט אקורד בקדנצה. במקרה שכזה היא תיפתר כך: הבס עולה, 4 ל-5. השורש 2 נשאר, הקוינטה 6 יורדת ונהיית הספטימה 4, והספטימה 1 יורדת ונהיית לטון המוביל 7.
בג'אז החשיבות של הסופרטוניקה גדולה במיוחד. יחידת ההגיון הבסיסית של ההרמוניה הג'אזית הפשוטה היא מה שנקרא 2 - 5 - 1. סופרטוניקה, דומיננטה וטוניקה. כך בג'אז יש עמודי תווך של הרמוניה חשובה, והמעבר מאחד לשני באופן רגיל מתקיים כטוניסיזציה, כלומר עם ה2 - 5 - 1. כלומר במקום לעבור מראשונה לשישית, יהיה קודם הסופרטוניקה של השישית, אז הדומיננטה של השישית, ורק אז השישית. פעמים רבות יופיע רק ה 2 - 5 ויורגש המעבר לסולם החדש, אבל אז החמישית תהפוך למינורית, ותהיה כעת הסופרטוניקה למהלך 2- 5 - 1 חדש. למשל בסטנדרט סטלה באור הירח, שכתוב בסי במול מז'ור, ההרמוניה מתחילה ממי חצי מוקטן, ואז לה דומיננטי (כלומר, 2 - 5 של רה מינור, הדרגה השלישית בסולם) אבל במקום להפתר לרה, מגיע דו מינור, הוא הסופרטוניקה של הסולם הראשי, אחריו פה דומיננט, הדומיננטה של הסולם הראשי. אז במקום להפתר לסי במול, מופיע האקורד פה מינור, שהופך את פה לסופרטוניקה, ואחריו באמת מופיע סי במול דומיננט, שהוא הדומיננטה של הרביעית, שמגיעה מיד - מי במול מז'ור. כלומר כל המהלך הזה, היה הרחבה גדולה של הרביעית, בעזרת מהלכי 2 - 5 - 1.
ראו גם

תאוריית המוזיקה
משפט ברזובסקי נגד אברמוביץ'

משפט ברזובסקי נגד אברמוביץ' הוא משפט בו תבע האוליגרך הרוסי בוריס ברזובסקי את האוליגרך רומן אברמוביץ' בבית הגבוה לצדק בלונדון (אנ'). בטענה שאברמוביץ' השתמש במרמה ובאיומים, כדי לאלץ אותו למכור את חלקו בחברת הנפט "סיבנפט" במחיר נמוך משוויה האמיתי. עוד טען ברזובסקי כי חלק מהמניות, בהן מניות של חברת האלומיניום "רוסאל", לא נמכרו לאברמוביץ' אלא הושארו אצלו למשמורת, אך זה מכר אותן לאחר מכן לאולג דריפסקה.
חשיבות המשפט הייתה בחשיפה, ממקור ראשון, של השיטות שבהם השתמשו האוליגרכים הרוסים לצבור את הונם, בשנות ה-90 של המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21.
הרקע למשפט

שני האוליגרכים נפגשו לראשונה בסוף שנת 1994. ברזובסקי, איש אקדמיה שהפך לסוחר מכוניות מצליח ולמקורבו של הנשיא לשעבר בוריס ילצין יצר שותפות עם אברמוביץ', שהיה אז סוחר זעיר בן 29, במטרה להיכנס לעסקי הנפט ברוסיה. אברמוביץ' תרם את כישוריו העסקיים, וברזובסקי ניצל את קשריו עם בכירי השלטון. ברזובסקי ואברמוביץ' הקימו חברת החזקות חדשה בשם "Runicom Ltd" שנרשמה במקלט מס, עם חמש חברות בנות. אברמוביץ' עמד בראש השלוחה במוסקבה של החברה השווייצרית Runicom S.A.
ברזובסקי שכנע את בכירי השלטון להפריט שני שדות נפט בסיביר, ולפתוח חברה פרטית חדשה בשם "סיבנפט". באוגוסט 1995 רכשו אברמוביץ' וברזובסקי גרעין שליטה ב"סיבנפט" במכירה פומבית מזויפת. העסקה התרחשה במסגרת "תוכנית הלוואות למניות" השנויה במחלוקת של רוסיה, כל שותף שילם 100 מיליון דולר עבור מחצית מהחברה, מעל השווי שלה באותה עת - 150 מיליון דולר. העסקה הפכה אותם במהירות למיליארדים והם רכשו שדות נפט נוספים מהממשלה. הערך העולה המהיר של החברה הוביל משקיפים רבים, בדיעבד, להציע שהשווי האמיתי של החברה היה צריכה להיות מיליארדי דולרים. לפי עיתון "הטיימס" הלונדוני אברמוביץ' נעזר באוליגרך בדרי פטרקצישווילי למימון חלקו ברכישת "סיבנפט". בשנת 2000, סיבנפט כבר הפיקה מדי שנה נפט בשווי 3 מיליארד דולר.
אחרי סיבנפט, היעד הבא של אברמוביץ' היה תעשיית האלומיניום ברוסיה שהופרטה. בבאותה עת שררה "מלחמות האלומיניום" שהובילה לרציחות של מנהלי מפעלי אלומיניום, סוחרי מתכות ועיתונאים, כאשר קבוצות נאבקו על השליטה בתעשייה. היא איחד מספר מפעלים, עם שותפים שונים בהם מיכאל צ'רנוי, ליצירת חברת האלומיניום "רוסאל". בתחילת 2001 נתן הקרמלין אישר להקמת החברה המאוחדת, שהחזיקה 70% מתעשייות האלומיניום במדינה והיצרנית השנייה בגודלה בעולם.
ב-1999 ברזובסקי ואברמוביץ' היו מעורבים בקידמו של ולדימיר פוטין כיורש לנשיא ילצין (אברמוביץ' אף התגורר בדירה בתוך הקרמלין באותה עת). אולם לאחר בחירתו של פוטין לנשיא, תקף ברזובסקי בחריפות את הרפורמה החוקתית שהציע פוטין, שתעניק לו סמכויות נרחבות. ב-7 בנובמבר 2000, ברזובסקי, עזב את המדינה, לא התייצב לחקירה שנפתחה נגדו והודיע כי לא יחזור לרוסיה, בגלל מה שהוא תיאר כלחץ מתמיד מצד השלטונות והנשיא פוטין באופן אישי. בנוסף אמר: "אני מעדיף להיות עריק בחו"ל מאשר אסיר פוליטי ברוסיה". אברמוביץ' מצידו נשאר ברוסיה, שמר על קשרים טובים עם פוטין ומונה למושל מחוז צ'וקוטקה (תפקיד אותו מילא עד 2008).
בשנת 2001, בוצע עסקה בה רכש אברמוביץ' מברזובסקי ופטרקצישווילי, תמורת תשלום של 1.3 מיליארד דולר את חלקם ב"סיבנפט". עסקה זו הייתה נושא למחלוקת העיקרית בתביעה המשפטית. בספטמבר 2005 מכר אברמוביץ' את "סיבנפט" לחברת הגז הממשלתית "גזפרום" תמורת 13 מיליארד דולר.
התביעה

באוקטובר 2007, הגיש ברזובסקי תביעה אזרחית נגד רומן אברמוביץ' בבית משפט בלונדון. את כתב התביעה ניסה להגיש לאברמוביץ' באופן אישי, בעת שעשה קניות בחנות האופנה דולצ'ה וגבאנה בלונדון, בלוויית שלושה שומרי ראש. בצאתו מן החנות הבחין באברמוביץ' בחנות "הרמס" הסמוכה, הוא הורה מיד לאחד משומרי ראשו להביא את צו הזימון למשפט מן הלימוזינה שלו, שחנתה בסמוך. אך כאשר ניסה ברזובסקי להיכנס לחנות עם המסמך, נחסם על ידי שלושת שומרי הראש של אברמוביץ, כולם חניכי SAS, הכוחות המיוחדים הבריטים. בעוד שומרי הראש שלו מתגוששים עם שומרי הראש של אברמוביץ, הצליח ברזובסקי לפתוח את הדלת ולהושיט לו את המסמך. הדרמה הונצחה כולה במצלמות האבטחה של החנות, ובתוך עשרים דקות ביקשו עורכי הדין של ברזובסקי את ההקלטה של המצלמות, כדי להוכיח שהצו שהוצא אכן הוגש לאברמוביץ.
ברזובסקי טען בתביעה לבעלות עבר על חברת "סיבנפט", שהיוותה את עיקר הונו המקורי של אברמוביץ' (הם רכשו את החברה לפי שווי של 200 מיליון דולר ב-1995 ואברמוביץ' מכר אותה ב-2005 תמורת 13 מיליארד דולר). בתביעה האשים את אברמוביץ' בסחיטה, הפרת אמונים והפרת חוזה. לטענת ברזובסקי, הוא מכר את מניותיו לאברמוביץ' ב-2001, לאחר שזה הפעיל עליו לחץ ואיים כי במקרה שהעסקה לא תצא אל הפועל, הוא ישתמש בהשפעתו כדי להשאיר בכלא את חברו ושותפו של ברזובסקי, ניקולאי גלושקו. עוד טען ברזובסקי כי חלק מהמניות, בהן מניות של חברת האלומיניום רוסאל, לא נמכרו לאברמוביץ' אלא הושארו אצלו למשמורת, אך זה מכר אותן לאחר מכן לאולג דריפסקה.
אברמוביץ' ניסה לשכנע את מערכת המשפט הבריטית כי אין לה עניין בפרשה ויש לנהל את ההתדיינות ברוסיה. ברזובסקי, מצידו, טען כי ברוסיה לא יזכה לסעד משפטי הוגן וצדק לא יעשה שם. פתיחת הדיונים במשפט התעכבה במשך מספר שנים, מאחר שהדיונים הראשונים היה על סמכות בית המשפט בלונדון לדון בתביעה על רכוש זר ואירועים שהתרחשו מחוץ לממלכה המאוחדת.
תביעות קשורות > צ'רנוי נגד דריפסקה

זמן קצר לפני שברזובסקי הגיש את התביעה נגד אברמוביץ', הגיש האוליגרך מיכאל צ'רנוי תביעה נגד אולג דריפסקה לבעלות על 40% ממניות "רוסאל". הרקע לתביעה היה הנפקה ראשונה לציבור של מניות "רוסאל" שתוכננה בבורסה לניירות ערך בלונדון, לפי שווי שוק של 30 מיליארד דולר. צ'רנוי טען שהוא מחזיק 13% מהמניות אך שמו נמחק ממרשם בעלי המניות במרמה. דריפסקה ביקש להעביר את המשפט מבריטניה לרוסיה, אך בית משפט בלונדון דחה את בקשתו באוגוסט 2009. דריפסקה מצדו שכר את פעיל הימין אביגדור אסקין לביצוע האזנות סתר וניהול קמפיין שלילי נגד צ'רנוי. בתגובה צ'רנוי הגיש לבית המשפט המחוזי בתל אביב תביעת דיבה בסך 10 מיליון שקל נגד דריפסקה, ושמונה אנשים נוספים. בטענה כי דריפסקה מימן קמפיין חובק עולם, לרבות בישראל, של הכפשתו והשמצתו בעיני הציבור ובעיני רשויות אכיפת החוק, במטרה להביא לשלילת אזרחותו ולגירושו מישראל וכדי לגרום לדה-לגיטימציה שלו ולהקטין בכך את סיכויי התביעה האזרחית שהגיש נגדו.
במאי 2009, הוצא נגד צ'רנוי צו מעצר בחשד להלבנת הון בספרד, של חברה בבעלותו הרשומה במדינה. דריפסקה העיד נגד צ'רנוי בתיק הלבנת הון, וטען כי שילם לצ'רנוי 250 מיליון דולר כדמי חסות בשל קשריו עם המאפיה ולא עבור מניות שהחזיק ב"רוסאל". בספטמבר 2012, פרסמו השניים הודעה קצרה לעיתונות, בה הכריזו שהגיעו להסדר וכי התביעה שהגיש צ'רנוי בבית משפט בלונדון בוטלה.
תביעות קשורות > צ'יגירינסקי נגד אברמוביץ'

בנובמבר 2007, הגיש האוליגרך שלווה צ'יגירינסקי וחברת "סיביר אנרג'י" שבשליטתו, שהמניות שלה נסחרו בבורסת לונדון, נגד אברמוביץ'. בטענה ש"סיבנפט", חברת הנפט שאותה מכר אברמוביץ' לחברה הממשלתית הרוסית "גזפרום", גזלה ממנה החזקה בת 50% בשדה נפט ענק ברוסיה. המיזם המשותף שבאמצעותו החזיקה "סיביר אנרג'י" ב-50% משדה הנפט הועבר לידי כונס נכסים שעירב גם בוריס ברזובסקי, לאחר שטען כי יוכל לדרוש את הנכס גם אם ברזובסקי ינצח בתביעות כלשהן נגד אברמוביץ'. "סיביר אנרג'י" טענה שהחזקתה במיזם המשותף דוללה מ-50% ל-1% ללא ידיעתה, זמו קצר לפני שנמכר שדה הנפט. סיבנפט ואברמוביץ' טענו שהעסקה הייתה חוקית. לפי התביעה של צ'יגיריניסקי, שכבר הוגשה לבתי משפט ברוסיה ובאיי הבתולה ונדחתה, צ'יגיריניסקי ואברמוביץ' סיכמו בשנת 2000 על פיתוח של השדה, בו עתודות מוכחות של 300 מיליון טון נפט, על-ידי חברה משותפת, בבעלות שווה. אך דצמבר 2003, דולל בבת אחת חלקו במיזם המשותף מ-50% לפחות מ-1%, בעקבות הנפקת מניות של המיזם בתמרונים משפטיים מסובכים.
בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ב-2008 עסקיו של צ'יגירינסקי נקלעו לקשיים, חברת "סיביר אנרג'י" תבע אותו בטענה שהוציא במרמה מהחברה 250 מיליון דולר. הוא ברח לישראל באוקטובר 2009. הוא גם היה מעורב בפרשת שחיתות עם אשת ראש עיריית מוסקבה יורי לוז'קוב. וחברת "גזפרום נפט" השתלטה על נכסיה של "סיביר אנרג'י".
המשפט

ביולי 2008, אברמוביץ' מסר בתצהיר לבית המשפט כי ברזובסקי מעולם לא החזיק במניות "סיבנפט", וכי 1.3 מיליארד דולר ששולמו לו ב-2001, לכאורה על חלקו בחברה, היו למעשה הכרה ב"סיוע וההגנה הפוליטית" של ברזובסקי במהלך הקמת סיבנפט ב-1995. למעשה הודה אברמוביץ' בפעם הראשונה כי צבר את הונו לאחר ששילם מיליארדי דולרים כטובות פוליטיות ופרוטקשן.
הדיונים בתביעה החלו החלו ב-3 באוקטובר 2011, בבית המשפט הגבוה לצדק בלונדון. זו הייתה התביעה הפרטית בסכום הגבוה ביותר מאז ומעולם בבריטניה, 5.8 מיליארד דולרים.
ב-31 באוגוסט 2012 קבע בית המשפט כי בשל אופי הראיות, התיק תלוי בשאלה האם להאמין לעדויותיו של ברזובסקי או אברמוביץ'. אולג דריפסקה העיד לטובת אברמוביץ' ומיכאל צ'רנוי סירב להעיד. השופטת דחתה את טענותיו של ברזובסקי ואמרה כי: "בניתוח מכלול הראיות מצאתי את מר ברזובסקי עד לא מרשים, ובלתי אמין במהותו, שראה את האמת כמושג חולף וגמיש, שניתן לעצב אותה כך שתתאים לו... צר לי לומר שהשורה התחתונה של ניתוח מהימנותו של מר ברזובסקי היא, שהוא היה אומר כמעט כל דבר כדי לתמוך בעניינו". היא קבע כי הכספים ששולמו לברזובסקי מייצגים תשלום סופי לסילוק כל ההתחייבויות של אברמוביץ'. חודשיים אחר כך נקבע כי ברזובסקי ישלם 56 מיליון דולר לכיסוי ההוצאות המשפטיות של אברמוביץ'.