stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צוקי מוהר
הערות שוליים

↑  Irish Post, More than one million visitors enjoyed Cliffs of Moher experience in 2022, The Irish Post
↑  צוקי מוהר באתר abc
תמונה פנורמית של צוקי מוהר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 201144782744909037901   WorldCat (עם VIAF): 201144782744909037901
טמרה (יזרעאל)

ערך זה עוסק בכפר בשולי עמק יזרעאל. אם התכוונתם לעיר בגליל המערבי, ראו .
| --- | --- |
שכונה בטמרהשכונה בטמרה
שם בערבית: طمرة
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: הגלבוע
גובה ממוצע: ‎231 מטר
סוג יישוב: יישוב כפרי אחר
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,705 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 1,705 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) טמרה (יזרעאל)(למפת עמק בית שאן רגילה) טמרה (יזרעאל)(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום טמרה (יזרעאל)(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום טמרה (יזרעאל)32°38′04″N 35°24′14″E﻿ / ﻿32.634494352941°N 35.4038295523919°E﻿ / 32.634494352941; 35.4038295523919  heמפת היישובים של מועצה אזורית הגלבוע באדום - טמרה (יזרעאל) בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 2 מתוך 10

טמרה (נכתב גם: תמרה, איות בערבית: طمرة) הוא כפר ערבי-ישראלי במעלה רמת יששכר, בשולי בקעת כסולות, השייך למועצה אזורית הגלבוע ומהווה את היישוב הצפוני ביותר בה.
מקור שמו של היישוב הוא בשם הכפר שהיה במקום בימי בית שני.
בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת נצרת
במפקד האוכלוסין של שנת 1931 היו בכפר 193 תושבים ו-34 בתים. 
בסקר הכפרים המנדטורי משנת 1945 נאמדה אוכלוסיית הכפר ב-240 תושבים (מתוכם 80 יהודים, מתיישבי רמת צבי).
במהלך מלחמת העצמאות, בניגוד לרוב הכפרים באזור שהתפנו מיושביהם לקראת הפלישה הצפויה של צבאות ערב, הם לא עזבו לאחר שיצרו קשר עם שכניהם היהודים שאמרו להם להישאר במקומם.
לקריאה נוספת

היישוב שבגליל תמרה בעמק יזרעאל
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל ערך "תמרה (א)", עמוד 8142
↑  עזריה אלון, מי גורש איך ולמה, דבר, 10 במרץ 1978
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407659505171
יהדות קרפטורוס

| --- | --- |

בית הכנסת באוז'הורוד בשנות ה-20.
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 אוקראינה אוקראינה
 שפות
 יידיש, רוסית, אוקראינית
יהודים באונגוור אוג'הורוד
יהדות קרפטורוס מתייחס ליהודים שהתיישבו בשש המאות האחרונות בחבל קרפטורוס הנמצא כיום במערב אוקראינה. האזור מרובה תרבויות ואתניות ומרובה שמות בשל חילופי שלטון תדירים, במיוחד במאה העשרים. יהודים הגיעו אליו בעקבות פרעות והתפתחו בו קהילות יהודיות רבות ורבנים בני שושלות רבנים ידועות התיישבו באזור.
מידע כללי

חבל קרפטורוס, רותניה הקרפטית, רוס הקרפטית או זקרפטיה באוקראינית Закарпатська область - זקרפטסקה אובלאסט בהונגרית Kárpátontúli terület ו-Kárpátalja, ברוסינית Подкарпатьска област בסלובקית ובצ'כית akarpatská oblasť ידוע גם בשם טרנסקרפטיה וסאבקרפטיה בפי תושבי החבל שעבר שינויים מדיניים ושלטוניים רבים. החבל כולל 4 מחוזות: אונגוור, ברג, אוגוצ'ה ומארמורוש ומשתרע על שטח של כ-12,800 קמ"ר.
תעסוקה

חבל הקרפטים היה דל בחומרי גלם ולכן התפתחות התעשייה בו הייתה איטית. רוב האוכלוסייה ובכללם היהודים התרכזו בכפרים ובעיירות ורבים היו עניים מרודים. אלה שעבדו עסקו בעיקר בעבודת אדמה ומרעה, כריתת עצים והשטתם על דוברות בנהרות, רוכלות זעירה, עגלונות, וייצור ומכירה של משקאות אלכוהוליים. בערים ובעיירות הגדולות יותר היהודים עסקו במסחר, תיווך ובנקאות ומעטים היו בעלי מקצועות חופשיים, בעיקר עורכי-דין ורופאים. יהודים התפרנסו גם ממשרות דת – רבנים, דיינים, גבאים, שוחטים ומלמדים בחדרים. היו גם יהודים ששימשו מורים בבתי ספר לא יהודיים בעיקר כמורי דת לילדים היהודיים שלמדו בהם. שכבה דקה מאוד של יהודים נמנו על בעלי המעמד הגבוה ונהנו מחיי רווחה של ממש.
הקשר והיחסים בין יהודי החבל לשאר יהודי הונגריה היה מאופיין בעיקר בזרות וניכור. בעוד יהודי הונגריה היו במגמה של התבוללות ונכונות להשתלב בתרבות ההונגרית סביבם, יהודי קרפטורוס דבקו באורח חיים דתי מסוגר והתנגדו לפתיחות לתרבות הסובבת אותם. גאוותם הלאומית דתית של יהודי החבל עמדה בניגוד ברור לנטייתם של יהודי הונגריה לראות את עצמם קודם כל כהונגרים.
בקרפטורוס היו המתיישבים היהודים הראשונים חוכרי הזיכיונות, הזיכיון לייצר ולמכור יי"ש, לקנות את התבואה ולמכרה, לכרות ולמכור את העצים ולהשיטם במורד הנהרות אל מחוזות שלא נתברכו ביערות צפופים כאלו של קרפטורוס. כמו במזרח אירופה כולה, היו יהודי קרפטורוס המניעים של כלכלת הארץ הכפרית, הנבערת והנחשלת, וגם שנואים בדיוק בשל תפקידם זה.
בשנת 1921 כ-27% מיהודי רוסיה התת-קרפטית חיו מחקלאות כך שאחוז האיכרים היהודים היה הגבוה ביותר בכל אירופה. במפקדי האוכלוסין של 1921 ו-1930, 87 ו-93 אחוזים בהתאמה מכלל היהודים קרפטורוס תפסו את הלאום שלהם כיהודים. זו נחשבת לקבוצה הפחות מתבוללת דוברת יידיש בצ'כוסלובקיה. מחקרים היסטוריים מספקים עדויות רבות לכך שבמאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 יחסי רותנים-יהודים היו בדרך כלל טובים. ב-1939 רישומי מפקד האוכלוסין הראו כי 80,000 יהודים חיו במחוז האוטונומי של קרפטורוס.
תואר שיהודי קרפטורוסבמיוחד באזור ההרים במחוז מראמורש נעשו דומים לנוף הפראי שבתוכו חיו. כבר במאה ה־18 היה היהודי של קרפטורוס לא העסקן, המלווה בריבית, חוכרו של הפריץ, אלא דווקא עובד אדמה חסון. יהודי האזור היו איכרים, כורמים ויוגבים, חוטבי עצים, עגלונים, שורפי סיד ונפחים, מגדלי צאן ומגבני גבינות, בוקרים ונוקדים, יהודים שחכרו שדות מרעה וגידלו בהמות. הם בצרו ענבים ועשו את יין הפסח שלהם בכוחות עצמם. במארמרוש חיו אף "כ־10,000 רפסודאים, עם חזק וגבה קומה, וביניהם גם יהודים אמיצים, בעלי שיער אדום!".
בניגוד לאזורים אחרים באוקראינה בקרפטורוס, לא היו מהומות נגד יהודים או פוגרומים.
מוסדות קהילתיים

בסוף המאה ה-18 ותחילתה של המאה ה-19 התפתחו קהילות יהודים בחבל לא מעט בזכות פועלם של רבני הקהילה. מונקץ' הייתה אחת הערים הגדולות שכבר עם ייסודה של הקהילה ב-1741 מנתה כ-80 יהודים ואז נוסד גם בית הכנסת הראשון בעיר. ב-1769 התנהלו חיים יהודיים פעילים במונקאץ’ פעל בה בית מדרש קבוע לתורה ולתפילה, והיו בעיר כמה חדרים. ב-1814 נוסדה החברה קדישא שהפעילה גם בית חולים עם רופאים ורוקחים קבועים. בשנות ה-40 של המאה ה-19 הוקם בית חולים יהודי במונקץ' ובשנת 1871 כבר היו בו חמישה רופאים יהודים. ב-1903 עלה מספרם לשמונה. ב-1840 הוקמה אגודת פועלי צדק שנועדה לסייע לבעלי מלאכה בהלוואות. החברה לגמילות חסדים נוסדה ב-1846 ויושבי הראש, הגזברים והמבקרים הפנימיים שלה פעלו בהתנדבות ונבחרו מדי שנה. נשים פעלו באגודות שסייעו ליתומים, אלמנות וחולים. באישור הקיסר בחרה הקהילה מדי שנה ראש קהילה וחברי ועד, חזנים ושרתים, שוחטים, שמש וסופר. הרב הראשי, הדיין והרופא מונו למשרה קבועה. בעיקר העשירים שבהם היו בעלי זכות בחירה. ב-1871 הקים ר' פנחס בלייער את בית הדפוס העברי הראשון בעיר שהפך למרכז הוצאה לאור בעברית לכל הונגריה. מוסדות החינוך היהודי היו חדרים וישיבות לבנים בלבד. מצב התברואה בחדרים רבים היה ירוד והם נוהלו בידי מלמדים בעלי השכלה תורנית בלבד. במונקאץ’ הוקם ב-1866 בית ספר יהודי שהעניק השכלה כללית ובו שלוש כיתות. משפחות עשירות יכלו להבטיח לבני ביתם השכלה כללית מידי מורים פרטיים. שמעון נומיס, בעל בית מסחר לספרים בעיר, הוציא לאור קטלוג ספרים עבריים. בשנת 1907 פעלו בעיר חמישה בתי דפוס יהודיים.
היהדות החרדית בקרפטורוס

בין המלחמות הייתה קרפטורוסיה מרכז חשוב של היהדות החרדית כולל קבוצות חסידיות. רבנים ידועים רבים חיו כאן ניהלו ישיבות והחזיקו חצרות. קבוצות אלו התחרו לעיתים קרובות זו בזו, הייתה גם תחרות בין הקבוצות החילוניות השונות. המדנים בין חסידים ומתנגדים, ואף בין הרבנים והחצרות השונים, הגיעו לעיתים לשיאים. קשה במיוחד היה מצבם של רבנים מתנגדים גדולים בתורה ככל שהיו שנתקבלו לכס הרבנות בערים ובעיירות חסידיות. שנאתם של חסידי העיר מונקאץ' לרבה הפרושי חיים שרייבר סופר הגיעה לכדי כך שזרקו את ספרו "מחנה חיים", לבית הכיסא. רב אחר ר' יעקב צבי וואלדמאן רבה של בורשה נודה והוחרם על ידי חסידי ויז'ניץ משום שהגדיר כעבודה זרה את התפארותם ברבם כבמלך המשיח, והוא הגיע עד פת לחם. מחלוקת מרה ניצתה על רקע החידוש של שירי תפילה בבית הכנסת ובבֶּרֶגְסאס ברהובו עזב הרב את בית הכנסת ולא חזר לשם עוד לאחר שעבר לפני התיבה שלו חזן אחד "ריק ופוחז עם שישה כלבים משוררים". עד כדי כך מיררו חסידי העיר חוסט את חייו של ר' עמרם בלום אף שהיה גדול בתורה עד שסיכם ואמר: "למה קראו למחוז זה מארמרוש? כלום לא הספיק היה לכנותו 'מר'? אלא שאין 'מר' לבדו ממצה את המצב, שהוא 'מר מרוש'!".
המחלוקות לא נתגלעו רק בין חסידים למתנגדים. כאשר פרצה מחלוקת בין זרם חסידי אחד למשנהו היא נוהלה במרירות ובחריפות. מחלוקת קשה התקיימה בין חסידי סיגֶט ושושלת האדמו"רים לבית טייטלבאום לבין חסידי ויז'ניץ במשך שנים על רקע סכסוך טריטוריאלי בתחום השחיטה וכדי כך הגיעו פני הדברים שחסידי ויז'ניץ האשימו את חסידי סיגט כי הלשינו לז'נדרמריה על האדמו"ר הצעיר ר' ישראל לבית ויז'ניץ, כדי שיגייסוהו לצבא ביום ברית המילה של בנו הבכור. לעומתם החלו חסידי סיגט חוטפים את קופסאות הצדקה של רבי מאיר בעל הנס שנקבעו על ידי כולל ויז'ניץ לפרנסת עניי ארץ ישראל. גרועים מכולם היו כנראה חסידי הרב חיים אלעזר שפירא ממונקאץ' שנהגו לפזר מסמרים במקווה של יריביהם. כדי כך ניטשה המלחמה בין חסידי הרבי ממונקאץ' לחסידי הרבי מבאלז כשעיתונאי יהודי זר שהגיע למונקאץ' כתב: "וכי מה הם אמריקה ואסיה עם כל ארמונותיהם ואוצרותיהם, קיסריהם ומלחמותיהם, לעומת המלחמה הגדולה שבין הרבי ממונקאץ' ובין הרבי מבאלז הנמשכת זה שני דורות ובה משתתפים דרי מַטָה וצבאות השמים, השרפים וכוכבי מעלה כאחד". בקרפטורוס התגבש מחנה אורתודוקסי בעל מאפיינים ייחודיים שניתן לכנות אורתודוקסיה קיצונית. השפעתו של מחנה זה הורגשה בעיקר בהונגריה עד מלחמת העולם הראשונה, ובטרנסילבניה ובקרפטורוס גם לאחריה. התואר חסידות הונגרית הפך מציין של קנאות דתית אף שמרבית יהודי הונגריה לא החזיקו כלל בהשקפות דתיות קיצוניות. למן שנות השלושים של המאה העשרים ובמיוחד לאחר השואה פשטה השפעתה של האורתודוקסיה הקיצונית והגיעה גם לארץ ישראל וגם לארצות הברית. כאשר מתחקים אחר מקורותיהם האידאולוגיים והגנאלוגיים של מרבית המנהיגים בעלי ההשקפות הדתיות הקיצוניות, דוגמת האדמו"רים מסאטמר וממונקטש או חלק מרבני העדה החרדית העקבות מובילים אל אותו חבל ארץ מצומצם. בראייה רטרוספקטיבית אפשר לקבוע שהיווצרות האורתודוקסיה הקיצונית והתפתחותה במשך למעלה ממאה וחמישים שנה נבעו מפיצולם ומשילובם של פתילי רעיונות דתיים שונים שהתפתחו לאורך כמה דורות בסמיכות גאוגרפית זה לזה ובקרב חברה בעלת מאפיינים חברתיים ודתיים ייחודיים. על אף קווי דמיון מסוימים בין הפתילים, הן הרעיונות הן הדרך אשר בה התפתחו והועברו מדור לדור, היו שונים.
ההשכלה

תנועת ההשכלה פסחה על החבל והגיעה אליו באיחור רק בימי הרפובליקה הצ'כוסלובקית לאחר מלחמת העולם הראשונה. השפעתם החזקה של הרבנים על בני קהילותיהם הייתה מכרעת והוסיפה ממד של ניתוק רוחני לניתוק הפיסי של החבל. חינוך יהודי לא דתי כמעט ולא היה קיים לפני מלחמת העולם הראשונה. הילדים הקטנים חונכו מגיל צעיר בחדר ואלה שלא, נדרשו לעבוד באופן מלא ולסייע בפרנסת משפחותיהם. היו גם נערים שלמדו לאחר מכן בישיבות בעיירות השונות בחבל. החל משנות העשרים של המאה העשרים, עם עליית כוחה של הציונות בחבל החלו לצוץ גם ניצני החינוך העברי החילוני, למורת רוחם הרבה של הרבנים האורתודוקסים.
תחילת המאה ה-20

כמאה אלף יהודים התגוררו בחבל במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20 עד גירושם באביב 1944 לאושוויץ. מפקד האוכלוסין האחרון של השלטון האוסטרו הונגרי התקיים ב-1910 ונמנו בו 129,000 יהודים. ארבעה מחוזות היו בשטחה של רותניה הקרפטית אונג, ברג, אוגוצה ומאראמארוש. מחקרים היסטוריים מספקים עדויות רבות לכך שבמאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 יחסי רותנים-יהודים היו בדרך כלל טובים.
מחוזות אוגוצה ומארמארוש חולקו בין צ'כוסלובקיה ורומניה בשנת 1920 לאחר התפוררות האימפריה האוסטרו-הונגרית בעקבות הפסדה במלחמת העולם הראשונה.
התנועה הציונית

עם תום מלחמת העולם הראשונה חדרו השפעות חיצוניות ליהדות קרפטורוס המסוגרת עד אז. חיילים יהודים שחזרו מהשבי הרוסי באו במגע עם פעילים ציוניים והושפעו מהם. כמו כן התהדקו הקשרים עם יהודים מכל רחבי צ'כוסלובקיה וחשפו את יהודי קרפטורוס אל עולם מודרני.
האגודה הציונית הראשונה שהוקמה במונקאץ’ בירת החבל הייתה התחיה והצטרפו אליה רבים מעסקני הציבור החשובים בקהילה. האגודות הציוניות הקימו בקרפטורוס קורסים ללימוד עברית, פעילות שטופחה גם על ידי נשים ציוניות ובהמשך הוקמו גם בתי ספר עבריים. ב-1920 הוקמה במונקאץ’ ההסתדרות של בתי הספר העבריים בקרפטורוס ובאותה שנה הוקם בעיר בית ספר עברי עממי עם 45 תלמידים בכתה א'. בשנת הלימודים 1923–1924 למדו בבית הספר 200 תלמידים עם שלושה מורים ומורה אחת. גולת הכותרת של הפעילות הציונית החינוכית הייתה הקמת הגימנסיה העברית במונקאץ’ שהחלה לפעול בשנת הלימודים 1924–1925 תחת ניהולו של ד"ר חיים קוגל.
עיקר הפעילות התרכזה בידי תנועות הנוער הרבות פעלו במונקאץ’ ובכל קרפטורוס. תנועת החלוץ שהתחילה לפעול בצ'כוסלובקיה ב-1920 שלחה שליחים גם למונקאץ’. סמוך לשנת 1920 נוסדה אגודת המזרחי בעיר ושנה אחר כך אגודת 'צעירי מזרחי'. תנועות נוער ציוניות נוספות שפעלו בעיר היו החלוץ הצעיר, בני עקיבא, כחול לבן והנוער הציוני וכן בית"ר והשומר-הצעיר. עוד פעלה תנועת צופים שלא הייתה קשורה לציונות. בעיר פעלו גופים ציוניים נוספים, קרנות לאומיות כמו קק"ל, ארגון ויצו ועוד.
התנועות הציוניות, ובמיוחד התנועות הדתיות המזרחי ואגודת ישראל, היו נתונות למתקפות קשות מצד הציבור האורתודוקסי האדוק, המציית לרבניו ואדמו"ריו האנטי ציוניים. אגודת ישראל למרות היותה אנטי ציונית נרדפה בשל תמיכתה בעלייה לארץ-ישראל ובהתיישבות בה.
בנוסף למתקפות מחוץ נפגעו התנועות הציוניות בעיר גם עקב סכסוכים מבית. פלגנות בין הזרמים השונים ומיעוט האפשרויות לעלות לארץ-ישראל כרסמו בפעילות התוססת. צעירים מבתים דתיים התקשו להסתגל לחיי קומונה בהכשרות הציוניות. המפלגה הקומוניסטית החזקה הציעה חלופה להיחלצות מהעוני והמצוקות, ובכך פגעה גם היא בתנועה הציונית.
ב-1938 עם סיפוח קרפטורוס ומונקאץ’ בכלל זה להונגריה פורקו הארגונים הציונים והפעילות ירדה למחתרת ובקיץ 1940 נאסרה הפעילות לגמרי. אנשי תנועות הנוער החלוציות פעלו בנתיבי ההצלה והבריחה מהונגריה לאורך כל שנות המלחמה. במסגרת המחתרת החלוצית בהונגריה בתקופת השואה בבודפשט הצליחו להציל יהודים רבים כולל כאלה מאזור קרפטורוס שנענו לקריאתם לברוח וכולל גם את בני המקום שהיו מגויסים לפלוגות העבודה והצליחו להימלט, הודות לתעודות המזויפות ונתיבי ההברחה שהוכנו עבורם.
שפה ותרבות

בקרפטורוס לא הייתה תרבות או שפה של רוב דומיננטי ברור. יהודים רבים למדו הונגרית בבתי ספר ממלכתיים וחלקם אף החלו לדבר בה בבית. לרבים היה גם ידע בסיסי באוקראינית מה שאפשר להם לתקשר עם שכניהם ולקוחותיהם. עם זאת רוב היהודים המשיכו לדבר יידיש גם בתקופה שבין המלחמות. מי שרצה לשלוח את ילדיו לבתי ספר מודרניים במקום לחדר היהודי המסורתי יכול היה לבחור בין מערכות חינוך אוקראינית, צ'כית, הונגרית ועברית מודרנית. כמה יהודים מהמעמד הבינוני והנמוך שלחו את ילדיהם לבתי ספר אוקראינים כדי שילמדו את השפה המקומית ובשנות ה-30 יהודים החלו לשלוח את ילדיהם לבתי ספר יהודיים ציבוריים בשפה הצ'כית. כמה משפחות יהודיות המשיכו לחנך את ילדיהן בבתי ספר הונגריים, מורשת של התרבות שיהודים משכילים רבים ממעמד הביניים אימצו בהונגריה בתקופת שלטונם של המלכים ההבסבורגיים. למרות שחלק מיהודי צ'כיה אפיינו את עצמם כיהודים לאומיים ואף ציונים, רובם נטמעו ביסודיות בתרבויות הצ'כיות והגרמניות. בקרפטורוס הוקמו בתי ספר ציוניים בשפה העברית כולל גימנסיה אחת במונקץ'. חיים קוגל מקים ומנהל הגימנסיה היה גם מנהיג המפלגה היהודית הצ'כוסלובקית ונבחר לפרלמנט הלאומי בשנת 1935. הממשלה הלאומית למרות שהייתה מחויבת רשמית לאוטונומיה תרבותית יהודית לא תמכה בתחילה בבתי הספר הציוניים. אף על פי כן נשיא צ'כוסלובקיה טומס מסריק הפגין תמיכה על ידי תרומה אישית לבתי הספר הציוניים בסך 10,000 כתרים צ'כים.
בראשות הרב שפירא ממונקץ', מנהיגים אורתודוקסים בקרפטורוס ניסו ליצור לשכה יהודית מרכזית שתרכז את כל הקהילות הדתיות באזור. זה היה מאפשר להם כוח רב של האוכלוסייה היהודית אך הייתה התנגדות להקמת הלשכה. מונקץ' הפכה להיות המרכז הציוני של כל קרפטורוס ובתי הספר העבריים שלה היו המודל לאלה שנוסדו בערים אחרות באזור. הארגון הציוני הלאומי בחר בקרפטורוס כאתר למחנות הקיץ שלו בשפה העברית.
מלחמת העולם השנייה

עוד בנובמבר 1937 הבטיח היטלר להונגרים כי יקבלו חלקים מצ'כוסלובקיה לאחר שישתלט עליה. ההונגרים חפצו לקבל לידיהם את סלובקיה וקרפטורוסיה, אותם איבדו בהסכם טריאנון לאחר מלחמת העולם הראשונה, לטובת המדינה הצ'כוסלובקית שהוקמה אז. הסכם מינכן שנחתם בספטמבר 1938, קבע שעל צ'כוסלובקיה למסור את חבל הסודטים לידיה של גרמניה ועל צ'כוסלובקיה לשאת ולתת עם הונגריה על פתרון המחלוקת הטריטוריאלית שביניהן. לאחר בוררות הוחלט להעניק להונגריה שלושה מחוזות בסלובקיה, וכן שטחים נרחבים בקרפטורוסיה ובסך הכול כ-12,000 קמ"ר. השטח היה מיושב באוכלוסייה של למעלה ממיליון איש. ב-5 בנובמבר 1938 נכנס צבא הונגריה לטריטוריות אלה. ב-12 בנובמבר קיבל הפרלמנט ההונגרי חוק המספח את השטחים החדשים להונגריה, וקבע כי הם שני מחוזות במדינה.
ב-30.9.1938 נחתם הסכם מינכן שבישר את סופה של הרפובליקה הצ'כוסלובקית.
ב-08.10.1938 הוכרזה קרפטורוס כשטח אוטונומי רותני עדיין תחת ריבונות צ'כית.
ב-02.11.1938 בעקבות הסכם וינה הראשון, סופח השליש הדרום-מערבי של החבל, ובתוכו הערים מונקץ' ואונגבר להונגריה ושטח האוטונומיה צומצם.
באמצע מרס 1939 באה לקיצה האוטונומיה הזו, כאשר נכבשה על ידי הונגריה שהשלימה את ההשתלטות על כלל החבל ובנוסף גם על חלקיה הצפוניים של רומניה-טרנסילבניה.
תגובתם של מרבית היהודים לשובו של השלטון ההונגרי הייתה בהתחלה נלהבת, בשל זיכרונותיהם מן התקופה האוסטרו-הונגרית. אולם במהרה התברר שהכיבוש ההונגרי החדש הוא הרבה יותר בעייתי ושהיהודים סומנו לאפליה ורדיפה אלימה. פרנסתם של יהודי החבל נפגעה קשות והחלה פגיעה בחינוך ובחיי הדת.
במהלך מלחמת העולם השנייה סבלו היהודים מקשיים כלכליים לאחר שנושלו מרכושם ולא הורשו לעסוק במקצועותיהם. ממשלת הונגריה וגורמיה הפשיסטים מילאו תפקיד בולט ברדיפת והרג יהודים עוד מתחילת המלחמה.
החל משנת 1939 התקבלו חוקים דרקוניים שאסרו על יהודים ללכת לבית הספר או להפעיל את העסקים הקודמים שלהם. בקיץ 1941 גירשו השלטונות ההונגרים כ-18,000 יהודים מקרפטורוס שלא יכלו להוכיח את אזרחותם, לקמינץ פודולסק שבגליציה, פולין. זה נעשה במסווה של גירוש פליטים זרים אך בפועל רוב המגורשים היו ממשפחות יהודיות שחיו באזור במשך 50–100 השנים הקודמות. רוב המגורשים נמסרו ליחידות האיינזצגרופן הגרמניות הנאציות בקמינץ פודולסק ונורו במכונות ירייה במהלך שלושה ימים בסוף 1941. כמה מאות הצליחו להמלט על נפשם אך נספו לאחר מכן בגטאות ובמחנות מוות יחד עם תושבים יהודים אחרים של האזור.
אותם יהודים שהתמזל מזלם להימנע מהגירושים של 1941 עמדו בפני מחסור נוסף תחת השלטון ההונגרי. גברים בגיל העבודה גויסו למחנות עבודה בכפייה, שיעור גבוה מהם נספו בשל תנאים קשים, רעב, מחלת הטיפוס והתעללות. חלקם הקטן הצליחו לחזור לבתיהם ואז גורשו יחד עם כל יהודי האזור למחנות ההשמדה תחת השלטון הנאצי ב־1944. חלקם נלקחו בשבי הרוסים למחנות באורל. לאחר מספר חודשים בתנאים נוראיים התגייסו ללגיון הצ'כי שהקים הגנרל לודביג סבובודה כדי ללחום בחסות הצבא האדום ולשחרר את אוקראינה צ'כיה וסלובקיה. מוצגים נתוני מפקד האוכלוסין שנערך בהונגריה בינואר 1941 כולל כל שמות העיירות והערים ומספרי התושבים היהודים בהן.
מלחמת העולם השנייה > פלוגות העבודה - מחנות העבודה בכפייה

ב-17 במרס 1942 ערב שילוחה של הארמייה השנייה השל צבא הונגריה לחזית המזרחית יצאה הוראה לגיוס היהודים לפלוגות עבודה לצורכי תמיכה במלחמה ובין השאר נקבעה גם צורת הלבוש בבגדים אזרחיים, כובע צבאי וסרט צהוב. בהנחיה סודית נאמר כי ליחידות עבודה אלה יש לצרף 10-5 אחוזים של אישים יהודיים או ממוצא יהודי ידועי שם או בעלי הון במקרים יוצאים מן הכלל אף כאלה שגילם מעל 42. העבודות בחזית היו קשות מנשוא בהכנת ביצורים, הובלת ציוד צבאי ותחמושת כשהיהודים רתומים לא אחת לעגלות כתחליף לסוסים, סלילת כבישים וחפירת תעלות, ובעיקר פינוי שדות מוקשים. חוליות של אנשי פלוגות העבודה הופעלו בשעות הלילה כדי לגלות מוקשים ולפרקם, מכשירי גילוי לא ניתנו להם. עבודה זו נעשתה לא אחת תחת אש מהצד הרוסי. בעלי מלאכה מסוימים כגון מכונאים ומסגרים הועסקו בסדנאות הצבא בעיר קייב וזכו לתנאים טובים יותר. מצבם הפיזי של המגויסים הלך ורע עם התקרב החורף הרוסי. מפקדים רבים השאירום בזדון בקיץ ובחורף תחת כיפת השמיים, שעות המנוחה שניתנו להם היו מעטות מדי. הגורם העיקרי לחולשתם היה הרעב שכן המזון שהוקצב לפלוגות העבודה ניתן בידי המפקדים, שעשו בו כרצונם ואף מכרו אותו לפקודיהם תמורת סכומים מוגזמים ותכשיטים. מפקדים אחדים עיכבו את חלוקת המזון ובכלל זה את מנת הלחם עד שהעלה עובש. יותר מכל הציקו לאנשי פלוגות העבודה היחס האכזרי והעינויים שהיו מנת חלקם מידי המפקדים. בדו"ח רשמי, שנשלח למיניסטריון ההגנה ההונגרי מתואר המצב בזו הלשון: אכזריות, אלימות ושחיתות היו לתופעות קבע לאורך קווי החזית.
בינואר 1943 עם פריצת קו החזית על-ידי הצבא האדום פוזרה הארמייה ההונגרית השנייה. בחלקה הושמדה ובחלקה נסוגה בבהלה גמורה, תוך אבדות כבדות מאוד. האכזריות ומעשי האלימות לא חדלו אף במצב זה והיהודים הותקפו בלי הרף גם על ידי חיילים גרמניים וגם על ידי המיליציה האוקראינית. בתחנות לא ניתן להם ללון תחת קורת גג. רבים מהחולים והחלשים מתו בעת העברתם לעורף.
כמה מאות מבין אנשי פלוגות העבודה וביניהם יהודים רבים, נפלו בשבי הרוסים. הרוסים התאכזרו אליהם תוך ביצוע פשעי מלחמה. הם ראו בהם חיילי אוייב הונגריים, ולא היו מודעים לכך שלמעשה היו עבדים בשרות הצבא ההונגרי. כשהושמו במחנות שבויים, היו מקומות שנכלאו יחד עם שבויים גרמנים והונגרים. במחנות מעורבים אלה התגלו ארועי אלימות המונית בין בני המדינות היריבים. רק כשמחו היהודים ששבויים אלה מתעמרים בהם, הועברו למחנה נפרד. השבויים מאזור קרפטורוסיה נרשמו כצ'כוסלובקים על מנת לא להחשב כאוייבים.
מספר עשרות מיהודי הקרפטים שנפלו בשבי הרוסים התנדבו מאוחר יותר, ממרץ 1944 לשרת בלגיון הצ'כוסלובקי בפיקודו של לודביק סבובודה. הם השתתפו בקרבות נגד הגרמנים כחלק מהחזית האוקראינית הרביעית של הצבא האדום. הם לקחו חלק בשחרור שטחים באוקראינה וצ'כוסלובקיה ואף זכו להשתתף במצעד הניצחון בפראג.
השואה וההשמדה

19 במרס 1944 - הצבא הגרמני כובש את הונגריה.
23 במרס 1944 - חובת נשיאת טלאי צהוב באזור קרפטורוס.
16 באפריל 1944 - יהודי קרפטורוס מרוכזים ב-17 גיטאות.
15 במאי 1944 - במהלך שלושה שבועות גורשו יהודי קרפטורוס וצפון טרנסילבניה למחנות ההשמדה.
 ב-19 במרס 1944 פלש הצבא הגרמני להונגריה וכבש גם את חבל קרפטורוס. לאחר נפילת השלטון ההונגרי החל שלב הפתרון הסופי של יהדות הונגריה באופן מהיר והורחב גם לקרפטורוס. תוך פחות משלושה חודשים חוסלו הקהילות היהודיות בערי השדה ובכלל זה קהילות אזור קרפטורוס שתושביהן שולחו לאושוויץ.
באפריל 1944 הוקמו בערים בקרפטורוס 17 גטאות ראשיים בהם רוכזו 144,000 יהודים. החל מ-15 במאי 1944 מדי יום נשלחו 14,000 יהודים מהגטאות לאושוויץ בירקנאו עד לגירוש האחרון ב-7 ביוני 1944. למגורשים נאמר שהם נשלחים לעבודה בתוך הונגריה ביעדים בדויים. אנשי הז'נדרמריה ההונגרים נהגו בקרבנותיהם באכזריות רבה. קשישים נשים וטף נדחסו לקרונות משא, 80 איש בכל קרון כשלרשותם דלי מים ודלי ריק. הם הועברו לידי הגרמנים שקיבלו אותם במחנות המוות שם מיינו אותם לקבוצות. מכונת ההשמדה פעלה ביעילות לאחר ששוכללה יכולת הקיבול לקראת מבצע הס. באתר המצורף ניתן לראות את כל מקורות ותאריכי המשלוחים ומספר המשולחים
הטבלה הבאה מציגה את רכבות המוות שמקורן בארבעת המחוזות הללו שעברו דרך קושיצה. יש לזכור שרבים מהגברים היהודים שהו במחנות לעבודות כפייה munkaszolgálat וכן שכמה רכבות לא עברו דרך קושיצה וכמה יהודים מהאזור עלו על רכבות שיצאו ממחוזות שכנים:
| מוצא רכבת המוות | מספר רכבות | סה"כ אנשים | תאריך מסירה מהונגרים לגרמנים בקושיצה |
| --- | --- | --- | --- |
| אונגוואר (אוז'הורוד) | 5 | 16,188 | 17, 22, 25, 27, 31 במאי |
| בֶּרְגְסְזָאס (ברחובה) | 4 | 10,849 | 16, 18, 24, 29 במאי, |
| Munkács (Mukachevo) | 9 | 28,587 | 14, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 23, 24 במאי |
| Nagyszőlős (Vynohradiv) | 3 | 9,840 | 20, 27 במאי, 3 ביוני |
| Ökörmező (Mizhhir'ya) | 1 | 3,052 | 17 במאי |
| הוסט (חוסט) | 4 | 10,825 | 24, 26 במאי, 2, 6 ביוני |
| Técső (Tiachiv) | 1 | 2,208 | 28 במאי, |
| Aknaszlatina (Solotvyno) | 1 | 3,317 | 25 במאי |
| Máramarossziget (Sighetu Marmaţiei) | 4 | 12,849 | 16, 18, 20, 22 במאי |
| Felsőviso (Vişeu de Sus) | 4 | 12,074 | 19, 21, 23, 25 במאי |
| סה"כ | 36 | 109,789 |  |
טבלת כל המשלוחים מהאזור בחלוקה לפי עיירות, תאריכים ומספרי המשולחים.
עד סוף יוני 1944 כלומר עד סיום מבצע הגרוש מרוב ערי השדה של הונגריה, לא עוררו המאורעות בהונגריה הד מיוחד בעולם החופשי. הוכחה לכך מובאת במכתבו של וזנמאיר מיופה-כוח הרייך בבודפשט לממונה על העיתונות הגרמנית שמידט, בתשובה לחששותיו של האחרון מפני תגובות על גירוש יהודי בודפשט. וזנמאיר הרגיע את שמידט: אין סיבה לדאגה יתרה עד היום 8 ביוני, לא הייתה תגובה פומבית ניכרת. אומנם ידוע כי הקונגרס היהודי העולמי פנה בתחילת אפריל 1944 לכמה מוסדות בינלאומיים וביקש את עזרתם הדחופה. אנשיו אף פעלו למען התערבותן המיידית של הארצות הנייטרליות ושל ארצות-הברית מתוך יותר מ-100,000 יהודים מקרפטורוס, כ-90,000 נרצחו. מעטים הצליחו לברוח ומספר קטן של יהודים ניצלו על ידי רותנים שהסתירו אותם.
לאחר מלחמת העולם השנייה

המספר המשוער של יהודים מהאזור ששרדו היה 15,000–20,000 איש. רובם עזבו את קרפטורוס לפני סגירת הגבולות הסובייטיים החדשים בסתיו 1945 כך שנותרו רק 4,000 יהודים בחבל בשנת 1948. בזמן המפקד הראשון שלאחר מלחמת העולם השנייה בברית המועצות בשנת 1959, עמד מספר היהודים במחוז זקרפטיה על 12,569 רובם היו מהגרים מחלקים אחרים של ברית המועצות.
לאחר מלחמת העולם השנייה ומשהורד מסך הברזל על השטחים שנותרו בידי ברית המועצות נותרו בקרפטורוס שנקראת עכשיו זאקרפטיה יהודים בעיקר בערים הגדולות. לאחר פתיחת מסך הברזל רבים מיהודי זאקרפטיה עזבו את האזור, כמה אלפי יהודים היגרו לארצות הברית ולישראל במהלך שנות ה-70 בעקבות תיקון ג'קסון-וניק בעוד שכמה מהם נסעו להונגריה. במפקד הסובייטי האחרון ב-1989 נמצאו 2,700 יהודים באזור אך רובם עזבו את זאקרפטיה לישראל או לארצות הברית.