stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תמר כהן צדק
ביוגרפיה

נולדה וגדלה בתל אביב, הבכורה מבין שניים, לאבא יקה שהיה מדריך תיירים ולאמא רקדנית, ס"טית בת דורות בירושלים. למדה בבית הספר יסודי בלפור, ובתיכון עירוני א׳ מגמת תיאטרון, בתל אביב.
בשנת 1991 התגייסה לצה"ל ושירתה כמש"קית חינוך ברמת הגולן גדוד 411 תותחנים, ולאחר מכן קצינה ביחידה להכשרת טירונים.
בסוף שנות ה־90, לאחר שירותה בצבא עשתה קורס בפיזיקה ונסעה ללמוד וטרינריה בבולוניה. בהמשך הפסיקה את לימודי הוטרינריה שלה ונרשמה לבית ספר למלונאות בבולוניה, היא למדה בקסטל סן פייטרו ועשתה גם קורס סומלייה, אחרי שנה נשלחה לעבוד במסעדה בסאביניו. שלוש שנים עשתה כהן צדק במטבחים של אמיליה-רומאניה, בהמשך בישלה במסעדה בעלת כוכב מישלן שנקראת "Da Amerigo" בSavigno. לאחר חודשיים של עבודה כסטאז'רית היא התחילה לעבוד כמתמחה ועיקר עבודתה היה בבשר ציד, וחומרי גלם עונתיים. לאחר כשנה עזבה ועברה למסעדת שני כוכבי מישלן בוורונה, "Il Desco" שם למדה את המטבח האיטלקי של אזור ונטו ואת תחום הכנת הפסטה. לאחר חצי שנה עברה לעיירה בשם Cavalese השוכנת למרגלות הדולמיטים, שם עבדה במסעדת "Costa Salici" והתמקדה במטבח הצפון איטלקי.
ב־2002 לאחר כחמש שנים באיטליה חזרה לישראל והתגוררה בתל אביב. היא עבדה במטבח של "מכה", שם הכירה את וינס מוסטר, שרקוטייר שווייצרי, וביחד המשיכו הלאה. ב־2005 פתחו את וינס ותמר, בהתחלה כקייטרינג ומשם הלאה למסעדה בים המועדונים של רחוב הצפירה. ב־2008 נפרדו דרכיהם. וינס עזב, ותמר המשיכה לבדה את קוצ'ינה תמר עד 2015, אז נסגרה המסעדה.
ב-2016 פתחה את המסעדה "קוצ'ינה הס 4" במרכז תל אביב.
ב-2022 הצטרפה לשולחן שופטים של ״משחקי השף״ של רשת 13 לצד אסף גרניט, מושיק רוט ויוסי שטרית.
היא אם לשניים, ומתגוררת בתל אביב.
הערות שוליים

↑  ערן סויסה, תמר כהן צדק ורז רהב מצטרפים לפאנל שופטי "משחקי השף", באתר ישראל היום, 13 באפריל 2022
עמים ילידים בקנדה

| --- | --- |

 אוכלוסייה
 1,807,250 כ-5.0% מכלל אוכלוסיית קנדה
 שפות
 שפות ילידי אמריקה, אנגלית ילידית קנדית (אנ'), אנגלית קנדית, צרפתית קנדית (אנ')
 דת
 נצרות (בעיקר קתולית ואנגליקנית), אמונות אינדיאניות (אנ'), מיתולוגיה אינואיטית, מיתולוגיות אינדיאניות (אנ')
עמים ילידים בקנדה (באנגלית: Indigenous peoples in Canada, בצרפתית: Peuples autochtones au Canada) הם שם קיבוצי לעמים רבים המתגוררים בשטחי מדינת קנדה עוד מהתקופה שלפני ההתיישבות האירופאית.
האדם נדד מאזור סיביר אל עבר אלסקה בתקופה בה היה חיבור קרקעי בין השתיים (ברינגיה) ומשם המשיך לנדוד אל עבר קנדה ודרומה אל שאר יבשת אמריקה. עדויות ארכאולוגיות קדומות להגעת האדם לשטחי קנדה נמצאו בביצות אולד קרואו (אנ') ובמערות בלופיש (אנ'). בהמשך התפתחו תרבויות פלאו-אינדיאניות דוגמת תרבות קלוביס, תרבויות פלאנו (Plano cultures, (אנ')) ותרבות קדם-דורסט (Pre-Dorset, (אנ')) - תרבויות עתיקות שקדמו להופעת העמים הילידיים הנוכחיים במרחב. הממצא באתרים ארכאולוגיים, ממצא דוגמת חודי כלי קליעה (אנ'), חניתות, כלי חרס, צמידים, אזמלים ומגרדים (אנ') הוא המאפשר להבחין בין תקופות ותרבויות שונות.
עם הגעת האירופאים לקנדה התקיימו בה מגוון רחב של עמים, שקיימו מגורים ביישובי קבע, חקלאות, אדריכלות, היררכיות חברתיות מורכבות ורשתות מסחר.
את העמים הילידים בני ימינו נהוג לחלק לשלוש קטגוריות - האומות הראשונות (אינדיאנים), האינואיטים (המתגוררים באזורים ארקטיים), והמטיסים. ישנם חקיקה והסכמים רבים המסדירים את היחסים שבין הילידים לבין המדינה. קנדה מעניקה זכויות מלאות לילידים ומאפשרת להם לנהל את עניינהם בעצמם במסגרת הקהילות שלהם.
על פי נתוני מפקד האוכלוסין של קנדה 2021, האוכלוסייה הילידית ברחבי המדינה כוללת 1,807,250 נפש, שהם כ-5.0% מכלל אוכלוסיית קנדה. החלוקה הפנימית היא 1,048,400 בני העמים הנכללים תחת המושג "האומות הראשונות", 624,220 מטיסים ו-70,540 אינואיטים. האוכלוסייה גדלה בקצב גבוה יותר מאשר האוכלוסייה הכללית, כך שעל פי המפקד בקרב ילדים עד גיל 14, 7.7% מהאוכלוסייה הוא ממוצא ילידי. קיימות יותר מ-600 רשויות ושבטים מוכרים בקרב האומות הראשונות, ביניהן קיים מגוון רב של תרבויות המתבטא בשפה, באמנות ובמוזיקה.
יום העמים הילידים הלאומי מצוין בקנדה מדי שנה ב-21 ביוני ומטרתו להביא לקדמת הבמה את התרבויות והתרומה של עמים ילידים להיסטוריה של קנדה. בין הילידים ישנן דמויות בולטות המשמשות מודל לחיקוי בקרב הקהילה הילידית ועוזרות לעצב את הזהות התרבותית הקנדית.
מושגים > אבוריג'יני (Aboriginal), יליד (Indigenous)

בסעיף 35 ל-Constitution Act, 1982 (להרחבה על חקיקה מרכזית זו ראו חוקת קנדה) המונח בו נעשה שימוש הוא "עמים אבוריג'ינים של קנדה" (Aboriginal peoples of Canada) והוא טומן בחובו התייחסות כוללנית אל האומות הראשונות, האינואיטים והמטיסים. עמים אבוריג'ינים אם כן הוא מונח משפטי המקיף את כלל העמים הילידים החיים בקנדה. עם זאת, על המושג עמים אבוריג'ינים אבד הכלח ובהדרגה הוחלף במונח Indigenous peoples (בערך זה יתורגם כ"עמים ילידים", ראו בהמשך הבחנה מ-Native). ישנו מאמץ להכיר בכל עם ילידי כעם בפני עצמו, בדיוק כפי שיש מגוון רחב של תרבויות בכל אחת מהיבשות אשר בעולם הישן.
המושג אומות ראשונות (First Nations, לרוב השימוש הוא בלשון רבים), נכנס לשימוש שוטף מאז שנות ה-70 והחליף את המושגים Indians ("אינדיאנים"). עם זאת, בשמורות אינדיאנים, המושג הגנרי "האומות הראשונות" אינו בשימוש נרחב אלא נעשה שימוש ספציפי יותר - ציון ספציפי של העם או השבט שאליו מתייחסים. כך בשיחה לדוגמה, יהיה מקובל יותר לומר "אני היידה" (I am Haida) (אנ'), או "אנחנו קוונטלנים" (we are Kwantlens) (אנ'). כמו כן, מאז שנות ה-70 נכנס לשימוש שוטף המושג First Peoples המתייחס לכלל הילידים - כאמור אומות ראשונות, אינואיטים ומטיסים.
מושגים > יליד (Native)

למרות מיקומה של קנדה ביבשת אמריקה, המונח "ילידים אמריקאים" (Native American) אינו שכיח כלל ועיקר בקנדה, זאת על מנת למנוע כל בלבול בשל המשמעות המעורפלת של המילה "אמריקאי". אי לכך, המונח משמש באופן מצמצם רק בהתייחסות לעמים הילידים בארצות הברית. בהקבלה קיים היה המושג "ילידים קנדים" (Native Canadians) אך זה יצא משימוש שוטף בפי הדוברים בשנות ה-80.
להבדיל מן המושג אבוריג'יני (Aboriginal) שנדון לעיל, המושג Native עלול ליצור דו-משמעות, שהרי המושג "יליד" עשוי לתאר גם אדם ממוצא אירופי נאמר בהקשר למקום מוצאו או לידתו האישי, כך לדוגמה, אדם אשר נולד או גדל בקלגרי עשוי להתקרא "יליד קלגרי". דו-משמעות זו קיימת בשפה האנגלית גם עם המושג "Native American" ולכן יש הסוברים כי מוטב שלא להשתמש בו מסיבה זו. יצוין כי בדרך כלל המושג לא נחשב כפוגעני.
מושגים > אינדיאני (Indian)

חוק האינדיאנים (Indian Act, (אנ')) הוא חוק במערכת המשפטית הקנדית בו מוגדר המונח המשפטי "אינדיאני" (Indian). החוק קובע כי "אדם שעל פי חוק זה רשום כאינדיאני או זכאי להירשם כאינדיאני...". סעיף 5 לחוק זה קובע כי יש לנהל רישום "בו יירשם שמו של כל אדם אשר זכאי להירשם כאינדיאני לפי חוק זה". החוק אינו מציין מונח חוקי חלופי למטרות הרישום. סעיף 4 של החוק מחריג באופן מפורש את האינואיטים מהגדרה משפטית זו. אינדיאני אם כן הוא מונח משפטי מקובל בקנדה. עם זאת, השימוש בו שלא כמונח משפטי עלול להיחשב כפוגעני.
מושגים > אסקימואי (Eskimo)

המונח אסקימואי משמש ככינוי גנאי בקנדה, כך גם בגרינלנד. על כן, עמים ילידים באזורים ארקטיים נוטים להעדיף את המונח "אינואיטי", אם כי עמי היופיק (אנ') של אלסקה וסיביר אינם מחשיבים עצמם לאינואיטים והאתנוגרפים אכן מסכימים כי מדובר על עם נבדל. הללו מעדיפים את המינוח יופיק (Yupik), יופיט (Yupiit) או אסקימואי (Eskimo). שפות היופיק נבדלות מבחינה בלשנית מן השפות האינואיטיות, אך קשורות הן זו לזו. לקבוצות לשוניות של אנשי המרחבים הארקטיים אין מינוח חלופי מקובל מאשר "אסקימואיות", והמושג כולל הן את האינואיטים והן את היופיקים.
מושגים > קטגוריות משפטיות

מלבד המושגים האתניים הללו, העמים הילידיים מחולקים גם לקטגוריות משפטיות על סמך יחסיהן עם הכתר הקנדי (כלומר, מדינת קנדה). סעיף 91(24) ל-Constitution Act, 1867, מעניק לממשל הפדרלי (זאת להבדיל מלפרובינציות) את האחריות הבלעדית ל"אינדיאנים, ולאדמות השמורות לאינדיאנים". הממשלה ירשה התחייבויות מהרשויות הקולוניאליות הבריטיות במזרח קנדה וחתמה בעצמה על הסכמים עם האומות הראשונות במערב קנדה (האמנות הממוספרות, (אנ'), ראו גם בהמשך הערך). חוק האינדיאנים (Indian Act, (אנ')), אשר התקבל על ידי הפרלמנט הפדרלי ב-1876, הגדיר את היחסים שבין הרשויות לבין האינדיאנים.
חברי שבטי האומות הראשונות הכפופים לחוק האינדיאנים רשומים ברשימה הנקראת "רישום האינדיאנים" (Indian Register) - אלו מוגדרים כבעלי "סטטוס אינדיאנים". אומות ראשונות רבות ללא הסכם כמו גם האינואיטים והמטיסים אינם כפופים לחוק האינדיאנים. עם זאת, שני פסקי דין שניתנו על ידי בית המשפט הכריעו כי גם אלו ללא סטטוס רשמי לפי חוק האינדיאנים כלולים במונח אינדיאנים על פי ה-Constitution Act, 1867. פסק הדין הראשון היה "Re Eskimos" (אנ') משנת 1939, שעסק באינואיטים והשני היה Daniels v. Canada (אנ') משנת 2013, שעסק במטיסים ובאנשי האומות הראשונות שאינם בעלי "סטטוס".
היסטוריה > לאחר התקופה הארכאית

תרבות אולד קופר (הנחושת הישנה, Old Copper Culture, (אנ')) משנת 3,000 לפנה"ס – 500 לספירה היא תרבות שקדמה להופעת כלי קדרות והיא ביטוי מוקדם של תרבות וודלנד (Woodland Culture, (אנ')). עדויות שנמצאו באזורים הצפוניים של האגמים הגדולים מצביעות על כך שהתרבות הפיקה נחושת ממרבצי קרחונים מקומיים והשתמשה בה בצורתה הטבעית לשם ייצור כלים.
תקופת תרבות וודלנד מתוארכת ל-1,000 לפנה"ס עד 1000 לספירה והיו לה קהילות באזורים שבימינו נמצאים באונטריו, בקוויבק ובפרובינציות הימיות. השימוש בכלי חרס מבדיל את תרבות וודלנד מהתרבות הארכאית המוקדמת יותר. תרבות זו ייצרה פריטים כגון סכינים צמידים ואזמלים משיני בונה. אוכלוסייה זו הייתה חקלאית ותזונתה כללה דלעת, תירס ושעועית.
תרבות הופוול היא תרבות ילידית ששגשגה לאורך נהרות מרכזיים באמריקה הצפונית בשנים 300 לפנה"ס - 500 לספירה. בשיא התרחבותה, תרבות הופוול קישרה אף בין תרבויות וחברות הנמצאות על חופי אגם אונטריו בצידו הקנדי. אתרים בקנדה בהם יש עדות לקשר עם תרבות הופוול ניתן למצוא בלורל (Laurel complex, (אנ')), בחצי האי פוינט (Point Peninsula complex, (אנ')) ובסוגין (Saugeen complex, (אנ')).
היסטוריה > לאחר התקופה הארכאית > האומות הראשונות

עמי האומות הראשונות המודרניות התיישבו והקימו נתיבי סחר בשטחי קנדה המודרנית ב-500 לפני הספירה – 1,000 לספירה. הקהילות השונות פיתחו תרבויות ומנהגים שונים.
בין השבטים של האומות הראשונות היו שעסקו בחקלאות, עיצבו אדריכלות אזרחית ומונומנטלית וקיימו היררכיות חברתיות מורכבות. תרבויות אלו התפתחו והשתנו לאורך השנים ושוחזרו באמצעות חפירות ארכאולוגיות.
האירופים הוויקינגים הגיעו לראשונה לשטחי קנדה סביב שנת 1000 לספירה (ראו ל'אנס או מדוז), אך מגע ממושך בין הילידים לבין האירופאים נוצר רק לאחר שהאחרונים הקימו יישובי קבע בעולם החדש במאות ה-17–18. עדויות כתובות ממקור אירופי תיארו בדרך כלל את אנשי האומות הראשונות כידידותיים וככאלו שהרוויחו מן הסחר עם האירופאים. סחר שכזה חיזק בדרך כלל את הישויות הפוליטיות המאורגנות יותר דוגמת הקונפדרציה של האירוקוי. לאורך המאה ה-16, ציי אירופה ערכו ביקורים כמעט שנתיים בחופיה המזרחיים של קנדה כדי לנצל את הזדמנויות הדיג. תעשיית צד בדמות סחר בפרוות אף היא שגשגה.
בין אנשי האומות הראשונות הבולטים בעת המודרנית ניתן למנות את ג'ו קפילאנו (Joe Capilano) אשר נפגש עם אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת בכדי לדון על הצורך ליישב תביעות קרקע ואת אובייד מרקרדי (Ovide Mercredi, (אנ')), מנהיג הן בדיונים על הרפורמה החוקתית של הסכמי אגם מיץ' (Meech Lake Accord, (אנ')) והן במשבר אוקה.
היסטוריה > לאחר התקופה הארכאית > האינואיטים

האינואיטים הם צאצאיה של התרבות שהאנתרופולוגים מכנים "תרבות ת'ולי" (Thule, (אנ')), תרבות אשר צמחה ממערב אלסקה סביב שנת 1,000 לספירה והתפשטה מזרחה באזור הארקטי, תוך החלפת תרבות דורסט (Dorset culture, (אנ')) אשר באינוקטיטוט ידועה בשם Tuniit. האינואיטים התייחסו היסטורית ל-Tuniit כ"ענקים". חוקרים משערים שלתרבות דורסט היה חסר כלבים וטכנולוגיות אשר שימשו את החברה האינואיטית המתרחבת.
לאינואיטים היו קשרי מסחר עם תרבויות דרומיות יותר. סכסוכים היו נפוצים והובילו לא אחת לפעולות התקפיות. לוחמה הייתה נפוצה בקרב קבוצות אינואיטים בעלות צפיפות אוכלוסין מספקת. אינואיטים, כמו הנונאטמיוט (Nunamiut, (אנ')) אשר אכלסו את אזור הדלתא של נהר המקנזי, לעיתים קרובות הגיעו לכדי לחימה. האינואיטים באזור הארקטי המרכזי חסרה צפיפות האוכלוסין כדי להגיע לעיתים מזומנות למצב לחימה.
עד שנת 1300, האינואיטים התיישבו במערב גרינלנד, ולבסוף היגרו למזרח האי במהלך המאה הבאה. עדויות נורדיות מהתקופה מועטות. עדות אחת של איבר ברדרסון, מתארת "אנשים קטנים" שכנגדם לחמו הנורדים. דיווחים מהמאה ה-14 מספרים כי התיישבות מערבית, אחת משתי נקודות התיישבות נורדית במרחב, נפלה לידי ה-Skræling, כינוי לעמים שפגשו באמריקה הצפונית.
לאחר היעלמותן של המושבות הנורדיות בגרינלנד, לא היה לאינואיטים מגע עם האירופים במשך מאה אחת לפחות. באמצע המאה ה-16, דייגים באסקים כבר עבדו בחופי לברדור והקימו תחנות לציד לווייתנאים, כמו אלה שנמצאו בחפירות ברד ביי. נראה שהאינואיטים לא הפריעו לפעילותם, אבל כן פשטו על התחנות במהלך החורף במטרה לשדוד כלי עבודה, בעיקר אלו העשויים מברזל, אותם התאימו לצורכיהם.
אישים בולטים בקרב האינואיטים הם אברהם אולריקאב (Abraham Ulrikab, (אנ')) ומשפחתו שהיו מוצגים בתערוכה בגן חיות בהמבורג שבגרמניה (ראו גן חיות אנושי) וטניה טגק, זמרת ששרה שירה אינואיטית גרונית - שיטה מסורתית. אחרים הם אברהם אוקפיק (Abraham "Abe" Okpik, (אנ')) אשר סייע לאינואיטים להשיג שמות משפחה כחלק מההזדהות הרשמית מול הממשל במקום שיטת "מספרי הדיסק" שהייתה נהוגה קודם לכן (אנ') וקיויאק (Kiviaq) אשר זכה בזכות החוקית להשתמש בשמו המסורתי בעל המילה האחת.
היסטוריה > לאחר התקופה הארכאית > המטיסים

המטיסים (Métis) הם אנשים בעלי מוצא מעורב - הן אירופאי (צרפתים בעיקר) והן אנשי האומות הראשונות. ההיסטוריה שלהם מתחילה באמצע המאה ה-17. כאשר האירופים הגיעו לראשונה לקנדה, הם הסתמכו על העמים הילידים על מנת ללמוד את עסקי המסחר בפרווה ולצורך הישרדות. כחלק ממערכת הבריתות, היחסים בין סוחרי פרוות אירופאים לנשים אבוריג'יניות התגבשו לעיתים קרובות באמצעות קשרי נישואין. המולדת של המטיסים מורכבת מהפרובינציות הקנדיות של קולומביה הבריטית, אלברטה, ססקצ'ואן, מניטובה ואונטריו, כמו גם מהטריטוריות הצפון-מערביות.
המטיסים בימינו דוברים בעיקר אנגלית, עם צרפתית במקום השני, כמו גם מספר רב של לשונות ילידיות.
סעיף 35 ל-Constitution Act, 1982 מציין את המטיסים, אך היה קיים ויכוח מזה זמן רב מהי ההגדרה המשפטית המדויקת של המונח. ב-23 בספטמבר 2003 פסק בית המשפט העליון של קנדה כי מטיסים הם עם נבדל עם זכויות (פסק דין R v Powley, (אנ')). בניגוד לאנשי האומות הראשונות, בקרב המטיסים לא הייתה הבחנה בין בעלי סטטוס לחסרי סטטוס.
בין המטיסים הבולטים ניתן למנות את הזמר והשחקן טום ג'קסון, את נציב הטריטוריות הצפון-מערביות טוני ויטפורד (Tony Whitford, (אנ')) ואת הפוליטיקאי והמהפכן לואי ריאל אשר הוביל שתי תנועות התנגדות: מרד הנהר האדום (אנ') של 1869–1870 והמרד הצפון-מערבי (אנ') של 1885, מרד אשר הסתיים במשפטו ובתלייתו.
היסטוריה > היטמעות בכפייה

מסוף המאה ה-18, הקנדים האירופים וממשלת קנדה עודדו הטמעה תרבותית של הילידים בתוך תרבותם שלהם במה שכונה "תרבות קנדית". ניסיונות אלו הגיעו לשיאם בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. מדיניות זו שהתאפשרה בזכות חקיקה כמו "חוק הציוויליזציה ההדרגתית" (Gradual Civilization Act) ו"חוק האינדיאנים" (Indian Act, (אנ')), התמקדה בהפצת אידיאלים אירופיים של נצרות, מגורים ביישובי קבע, חקלאות וחינוך.
היסטוריה > היטמעות בכפייה > המרת דת הילידים לנצרות

עוד מן המאה ה-16 מיסיונרים אירופאים, בני צרפת בעיקרם, שמו פעמיהם אל קנדה על מנת להביא את בשורת הנצרות אל העמים הקדמונאים. כמה מהם מצאו את מותם במשימתם זו והוכרזו כקדושים מעונים. ההתנצרות כמדיניות ממשלתית הפכה לשיטתית יותר עם חקיקת חוק האינדיאנים (Indian Act, (אנ')) בשנת 1876, חוק אשר הטיל מגבלות חדשות על מי שלא המיר את דתו לנצרות. לדוגמה, מעתה נמנע מילידים שאינם נוצרים בדתם להעיד בבית משפט או לעתור אליו, כמו גם נאסר עליהם צריכת משקאות שיכר. ב-1884 נכנס לתוקפו תיקון לחוק, אשר אסר על פרקטיקות דתיות וחברתיות ילידיות מסוימות דוגמת הפוטלאץ' (אנ'). תיקונים נוספים משנת 1920 הגבילו "אנשים בסטטוס אינדיאנים" (status Indians, זו ההגדרה הרשמית בחוק) ללבוש לבוש מסורתי או לבצע ריקודים מסורתיים. מטרת החקיקה הייתה לנסות למתן את המנהגים הלא-נוצריים.
היסטוריה > היטמעות בכפייה > מעבר למגורי קבע, שמורות ו"התאמה הדרגתית לציוויליזציה"

ממשלת קנדה שמה דגש גם על הפיכת קהילות הילידים הנוודיות לקהילות של יושבי קבע, מכיוון שהם חשבו שזה יקל עליהן להיטמע. במאה ה-19 החלה הממשלה לתמוך בהקמת כפרים חקלאיים, על מנת לעודד שבטי ילידים בעלות אורח חיים נוודי להתיישב במקום קבוע. לאחר שרוב הכפרים החקלאיים הללו נכשלו, הממשלה פנתה במקום זאת להכרזה על שמורות אינדיאניות בעזרת חקיקת חוק האינדיאנים (Indian Act, (אנ')) משנת 1876. עם הקמת שמורות אלו באו חוקים מגבילים רבים דוגמת מגבלות על הזכאות להצביע בבחירות בתוך השבט, צמצום האזורים המותרים לציד ולדיג ואיסור על אנשים ב"סטטוס אינדיאנים" לבקר קבוצות אחרות בשמורות שלהם. החקלאות עדיין נתפסה כרכיב חשוב על מנת להטמיע את הילידים בשמורות, אך עד סוף המאה ה-19 הממשלה הנהיגה מדיניות מגבילה, כמו מדיניות חוות האיכרים (Peasant Farm Policy, (אנ')), שהגבילה את החקלאים בשמורות לשימוש בעיקר בכלי עבודה ידניים. המטרה הייתה לנסות והגביל את התחרותיות של חקלאות האומות הראשונות.
באמצעות "חוק הציוויליזציה ההדרגתית" משנת 1857, הממשלה עודדה אינדיאנים "לקבל זכויות" (enfranchise) - להסיר את כלל ההבחנות המשפטיות ביניהן האינדיאנים לבין היתר. אם יליד בחר לעבור את ההליך החוקי, הדבר הוריד ממנו ומשפחתו את התואר "יליד", כאשר המטרה הייתה שבכך יהפכו ל"פחות פראים" ו"יותר מתורבתים", וייטמעו טוב יותר בחברה הקנדית. עם זאת, גם לאחר ההליך לעיתים קרובות האירופאים המשיכו לראות בהם לא-אזרחים (non-citizens), ומבין המעטים שעברו אותו, היו שחשו בשל כך תחושות אכזבה.
היסטוריה > היטמעות בכפייה > מערכת הפנימיות

מערכת הפנימיות של האינדיאנים הקנדים הייתה אסטרטרגיה ממשלתית של הטמעה תרבותית, שהתאפשרה על יד חוק האינדיאנים (Indian Act, (אנ')).
החל משנת 1874 ממשלת קנדה בשיתוף עם הכנסיות הנוצריות הדומיננטיות ניהלה 130 פנימיות ברחבי קנדה עבור ילדים ילידים. בתחילה המדיניות הייתה על בסיס התנדבותי, אך ב-1920 נהייתה חובה כך שלעיתים ילדים נלקחו בכוח מבתיהם. מערכת זאת נחשבת כאחראית לפשעים חמורים, ביניהם החזקת ילדים בתנאים גרועים אשר הובילו למוות של חלקם. לפחות 6,000 תלמידים מתו בזמן שהותם בפנימיות, בדרך כלל כתוצאה משהייה ארוכה במבנים רעועים, ללא חימום ובמצב תברואתי לקוי. בחלק מהפנימיות היו בתי קברות צמודים, לקליטת גופותיהם של המתים. התוכנית נמשכה עד 1996.
לפי כמה חוקרים, מערכת הפנימיות עשויה לחשוף את קנדה לתביעה בבית הדין הבין-לאומי לצדק על פי האמנה בדבר מניעתו וענישתו של הפשע השמדת עם של האומות המאוחדות שעליה חתומה קנדה מאז 1949 ואשר אושרה בפרלמנט הקנדי ב-1952. בשנת 2006, תיק משפטי בנידון הביא להסדר פיצויים בהיקף של 2 מיליארד דולר קנדי. בשנת 2008 הוקמה ועדת האמת והפיוס (Truth and Reconciliation Commission, (אנ')), אשר אשררה את ההשפעה הפוגעת בילדים של מערכת זו. בשנת 2008, ראש ממשלת קנדה סטיבן הרפר פרסם התנצלות בשם ממשלת קנדה ואזרחיה על מדיניות מערכת הפנימיות.
פוליטיקה, משפט וחקיקה > מושגים - חוק הילידים מול החוק האבוריג'יני

המונח "חוק ילידים קנדי" (Canadian Indigenous law) מתייחס למערכות המשפט הפנימיות של העמים הילידים. המושג כולל את החוקים והתהליכים המשפטיים שפותחו על ידי הילידים בעניין מערכות יחסים, שימוש במשאבי הטבע וניהול סכסוכים. להבדיל, המושג "חוק אבוריג'יני קנדי" (Canadian Aboriginal law, (אנ')) הוא תחום משפטי הקשור ליחסים שבין ממשלת קנדה לבין העמים הילידים. סעיף 91(24) ל-Constitution Act, 1867 מעניק לפרלמנט הפדרלי סמכות בלעדית לחוקק בנושאים הקשורים לאבוריג'ינים.
פוליטיקה, משפט וחקיקה > הסכמים

האינטראקציה שבין העמים הילידים לבין הכתר הקנדי החלו במהלך תקופת הקולוניזציה האירופית. הסכמים רבים ביניהם אשר נחתמו לפני איחוד קנדה (1867) מוכרים בחוק הקנדי, כגון הסכמי השלום והידידות (Peace and Friendship Treaties, (אנ')), הסכמי רובינסון (Robinson Treaties, (אנ')), הסכמי דאגלס (Douglas Treaties, (אנ')) ורבים אחרים. לאחר רכישת ארץ רופרט והטריטוריה הצפון-מערבית על ידי קנדה ב-1870, נחתמו בין 1871 ל-1921 אחד-עשר מסמכי אמנה בין האומות הראשונות לבין המלוכה הקנדית, אמנות אשר נודעו בשם "האמנות הממוספרות" (Numbered Treaties, (אנ')). אמנות אלו מנוהלות על ידי החוק האבוריג'יני הקנדי ומפוקחות על ידי השר הממונה על היחסים שבין הכתר לילידים.
בשנת 1973, קנדה החלה לחתום מחדש על אמנות והסכמים עם עמים ילידים על מנת להסדיר את תביעות הקרקע שלהם. האמנה המודרנית הראשונה שיושמה במסגרת החדשה הייתה הסכם מפרץ ג'יימס וצפון קוויבק (James Bay and Northern Quebec Agreement, (אנ')). בשנת 1993 נחתם הסכם תביעות הקרקע של נונאווט (Nunavut Land Claims Agreement, (אנ')). הסכם זה הוביל בהמשכו של אותו עשור לכינון טריטורית נונאווט, טריטוריה צפונית בה רוב התושבים הם מבני האינואיט. הכתר הקנדי ממשיך לחתום על הסכמים חדשים עם עמים ילידים.
שמורות אינדיאניות הן מושג מוכר בחוק. חלק מהשמורות נמצאות ממש בתוך ערים, דוגמת שמורת Opawikoscikan בפרינס אלברט אשר בססקצ'ואן, Wendake בקוויבק סיטי או Enoch Cree Nation 135 באזור המטרופולין של אדמונטון. ישנן יותר שמורות בקנדה מאשר עמים בקרב האומות הראשונות, משום שיש שהועברו להן מספר שמורות במסגרת ההסכם.
על פי ההסכם בין האומות הראשונות לבין הכתר הפדרלי, שיתוף הפעולה יהיה אבן יסוד לשותפות בין קנדה לאומות הראשונות. עם זאת, לאורך השנים הפרה ממשלת קנדה לעיתים את התחייבויות הכתר כלפי הילידים, אך קיים טיפול במחלוקות אלו על ידי משא ומתן על תביעות קרקע ספציפיות.
פוליטיקה, משפט וחקיקה > חוק האינדיאנים (Indian Act)

חוק האינדיאנים (Indian Act, (אנ')) הוא חקיקה פדרלית בקנדה משנת 1876. מאז בוצעו למעלה מ-20 תיקונים משמעותיים בחוק. חוק האינדיאנים מציין כיצד שמורות ושבטי ילידים (bands) פועלות מבחינה חוקית ומגדיר "מיהו אינדיאני".
ב-17 באפריל 1985 נכנס לתוקפו תיקון של הפרלמנט הקנדי לחוק (מוכר בשם "C-31") שהוביל מספר שינויים מהותיים:
ביטל הוראות מפלות במסגרת החוק, בדגש על אלו אשר הפלו נשים.
הגדיר מחדש מי נמצא תחת "סטטוס אינדיאני". איפשר לראשונה להשיב באופן מוגבל אנשים שנשללה מהם או שאיבדו את הסטטוס הזה או את החברות בשבט אינדיאני
מאפשר לשבטים אינדיאנים להגדיר בעצמם את כללי החברות בהן.
אנשים המתקבלים לחברות בשבט אינדיאני לפי חוקי השבט עשויים שלא להיות ב"סטטוס אינדיאני". תיקון C-31 לעיל הבהיר כי סעיפים שונים בחוק האינדיאנים חלים על כלל חברי השבט. הסעיפים הנידונים עוסקים בחיי קהילה (לדוגמה - אחזקת קרקע). חלקים הנוגעים לאנשי האומות הראשונות בתחום הפרסונלי (במקרה זה, צוואות ומיסוי על רכוש אישי) לא נידונו.
פוליטיקה, משפט וחקיקה > הוועדה המלכותית

בשנת 1991 הוקמה הוועדה המלכותית בעניין עמים אבוריג'ינים (The Royal Commission on Aboriginal Peoples, (אנ')) על מנת לטפל בבעיות העמים הילידים של קנדה. הוועדה סקרה מדיניות עבר של הממשלה, דוגמת מערכת הפנימיות וסיפקה המלצות למדיניות עתידית של הממשלה. בנובמבר 1996 פרסמה הוועדה את הדו"ח הסופי שלה. דו"ח מקיף זה מורכב מחמישה כרכים, אורכו כ-3,500 עמוד והוא מכסה מגוון רחב של נושאים. 440 ההמלצות שעלו מן הדו"ח קוראות לשינויים מרחיקי-לכת באינטראקציה בין ילידים, לא-ילידים והשלטונות של קנדה. הדו"ח המליץ על תוכנית בת 20 שנה לטיפול בהיבטים השונים.
פוליטיקה, משפט וחקיקה > מדיניות בתחום הבריאות

בשנת 1995 הכריזה ממשלת קנדה על מדיניות לפיה לילידים יש זכות לשלטון עצמי. מדיניות זו מכירה בכך שלאומות הראשונות ולאינואיטים יש את הזכות החוקתית לעצב את צורות הממשל שלהן כך שיתאימו לנסיבות ההיסטוריות, התרבותיות, הפוליטיות והכלכליות התואמות להן. מדיניות Indian Health Transfer סיפקה מסגרת להעברת השליטה של שירותי הבריאות הניתנים לעמים הילידים לידיהם שלהם. בהתאם לתהליך זה ההחלטה להיכנס לדיונים על העברת אחריות מול משרד הבריאות הקנדי (Health Canada, (אנ')) נתונה בידי כל קהילה. לאחר העברת אחריות, כל קהילה יכולה לנהל את תוכניות הבריאות על פי הנסיבות הרלוונטיות אליהן. בשנת 2000 נוסד ארגון הבריאות הלאומי של האבוריג'ינים (National Aboriginal Health Organization או בקצרה NAHO, (אנ')). זהו גוף קנדי שלא למטרות רווח אשר תוכנן ונשלט על ידי הילידים, זאת על מנת לקדם את בריאותם ורווחתם של העמים הילידים. מימון הארגון הופסק ב-2012.
פוליטיקה, משפט וחקיקה > התארגנות פוליטית

ישנם ארגונים שונים המייצגים את אנשי האומות הראשונות והאינואיטים. ארגונים אלו מגוונים מאוד בגודלם - החל מאגודות הכוללות אנשים ספורים ועד האירוקוי שפועלים כקונפדרציה הפעילה הן בארצות הברית והן בקנדה. מנהיגים מן האומות הראשונות מרחבי המדינה הקימו את אספת האומות הראשונות (Assembly of First Nations, (אנ')), שהחלה בתור "אחוות האינדיאנים הלאומית" (National Indian Brotherhood) ב-1968. המטיסים והאינואיטים מיוצגים באופן ארצי על ידי המועצה הלאומית של המטיסים (Métis National Council, (אנ')) וארגון ה-"Inuit Tapiriit Kanatami" (אנ'), בהתאמה.