stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבי תלם
שירות צבאי

תלם נולד בעיראק ועלה עם משפחתו לישראל בשנת 1950. תלם התחנך בקיבוץ שריד. עם גיוסו לצה"ל בשנת 1960 שובץ בנח"ל, עבר הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. לאחר מכן שימש כסמל מחלקה. תלם השלים קורס קציני חי"ר ובתום הקורס התנדב לסיירת מטכ"ל. בשנת 1964 נשלח לאתיופיה כיועץ צבאי מטעם צה"ל. שנה לאחר מכן שב לישראל. השלים קורס מפקדי פלוגות, ושימש במספר תפקידים בסיירת אגוז ובהם, סגן מפקד פלוגה, מפקד פלוגה, וכסגן מפקד סיירת אגוז בעת מלחמת ששת הימים, לאחר המלחמה שימש כממלא מקום מפקד הסיירת. במלחמת ההתשה לחם כסגן מפקד גדוד בחטיבת גולני, ואף נפצע בפעילות מבצעית. לאחר מכן שימש כקצין המבצעים של פיקוד הצפון ובהמשך שימש כקצין אג"ם בחטיבת גולני.
באוגוסט 1972 מונה למפקד סיירת אגוז. פלד פיקד על היחידה במבצע קלחת 4 ובמלחמת יום הכיפורים, בתפקידו שימש עד סוף פברואר 1974. במלחמת לבנון פיקד על עוצבת ברעם. כוחות החטיבה לקחו חלק בלחימה על צור וצידון ובמחנה הפליטים רשידיה. השתחרר ב-1986.
לאחר שחרורו כיהן כראש מחוז צפון של צוות - ארגון גמלאי צה"ל וסגן יו"ר ארצי. דירקטור בבנק אוצר החייל, בחברה הכלכלית של עיריית חיפה, סמנכ"ל רשת סופרמרקטים בצפון ומנהל המשביר המרכזי בצפון, מנכ"ל הכרמלית בחיפה עד שנת 2005.
תלם הוא בעל תואר ראשון במזרחנות מטעם אוניברסיטת חיפה ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי. נשוי ואב לשניים.
הערות שוליים

↑  יעקב ארז, "האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו'", הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1983, כרך 14 -"סיירות ומיעוטים", עמוד 70.
↑  יעקב ארז, "האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו'", הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1983, כרך 14 -"סיירות ומיעוטים", עמודים 70-72.
↑  יעקב ארז, "האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו'", הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1983, כרך 14 -"סיירות ומיעוטים", עמודים 72-73.
↑  יצחק מרדכי, ‏אוגדת הגליל במלחמת של"ג, מערכות 413, יולי 2007 עמ' 20–25.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Zombie (שיר של הקרנבריז)

Zombie הוא שיר מחאה של להקת הרוק האירית הקרנבריז שיצא לאור בשנת 1994.
רקע

השיר נכתב על ידי סולנית הלהקה דולורס או'ריורדן כתגובה להתקפת המחתרת האירית בשנת 1993 בעיר וורינגטון שבמחוז צ'שייר שבאנגליה, בה נהרגו שני ילדים, ולזכרם של שני הקורבנות: ג'ונתן בול בן ה-3 וטים פארי בן ה-12.
השיר יצא לאור בשנת 1994 כשיר המוביל מתוך אלבומה השני של הלהקה "No Need to Argue", שיצא בשנה זו.
השיר "Zombie" זכה בפרס שיר השנה בשנת 1995 של MTV אירופה.
מילות השיר נכתבו על ידי סולנית הלהקה במהלך מסע הופעות של הלהקה בשנת 1993. המילים בשיר מתייחסות גם למרידת חג הפסחא שארעה באירלנד בראשית המאה ה-20: "זה אותו נושא נושן, מאז 1916, בראשך, בראשך הם עדיין נלחמים. עם הטנקים שלהם, ועם פצצותיהם, עם פצצותיהם ונשקיהם, בראשך, בראשך הם מתים".
בשנת 1995 ביצעה הלהקה את השיר בתוכנית, "סאטרדיי נייט לייב".
בשנת 2017 הוציאה הלהקה גרסה אקוסטית לשיר.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ לשיר יצא באוקטובר 1994 בבימויו של סמואל באייר. בקליפ צבועה דלורס בצבע זהב על פניה ושיערה, כשהיא ניצבת ליד צלב ולידה קבוצת בנים הצבועים אף הם בצבע זה. בנוסף מופיעים בקליפ ילדים המשחקים במשחקי מלחמה, וצילום של חיילים בריטים מהרגימנט "אגריל אנד סתרלנד היילנדרס", המבצעים פטרול בצפון אירלנד במהלך תקופת הסכסוך בצפון אירלנד ("הצרות").
חידוש השיר

בשנת 2018 חידשה להקת ההאבי מטאל "Bad Wolves" את השיר המקורי עם גרסה חדשה בסגנון מטאל. הגרסה יצאה לאור ב-19 בינואר 2018. דולורס או'ריורדן הייתה אמורה לבצע קולות רקע לשיר, אך היא מתה ב-15 של אותו חודש, והלהקה ביצעה את הקאבר לבדה והוציאה אותו לאור לזכרה.
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | 3× פלטינה | 1,800,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 1,800,000 |
אדולף גרוס

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1862 קרקוב, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  26 בספטמבר 1936 (בגיל 74) קרקוב, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מדינה:  פולין 
 השכלה:  האוניברסיטה היגלונית 
 תפקיד:  חבר בית הנציגים 
 מפלגה:  המפלגה הפולנית הסוציאל דמוקרטית של גליציה, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  אביר במסדר פולוניה רסטיטוטה 
 
אדולף גרוס (Adolf Gross;‏ 26 ביולי 1862, קרקוב – 27 בדצמבר 1936, שם) היה עורך דין, עסקן חברתי ופוליטי יהודי גליצאי, חבר מועצת עיריית קרקוב וחבר הפרלמנט האוסטרי. מתבולל מתון, סוציאל-דמוקרט, שפעל רבות למען רווחת העניים במדינה, למען עזרה סוציאלית ואפשרויות מגורים לשכבות הרחבות. פרסם מאמרים בתחום הכלכלה והרווחה, בסוגיות של יהודי גליציה ובעניינים מוניציפליים.
קורות חיים

אדולף (אייזיק) גרוס נולד בעיירה קז'ימייז' שליד קרקוב (לימים הפרוור היהודי של העיר) ב-1862, השלישי משמונת ילדיהם של חיה ומשה דוד גרוס.
למד משפטים באוניברסיטה היגלונית בעירו, וקיבל תואר דוקטור. עסק בעריכת דין ורכש לעצמו מוניטין. במקביל היה פעיל חברתי – פעל לטובת השכבות החלשות בקהילה היהודית וכן למען שוויון זכויות לנשים.
פרסם מאמרים פובליציסטיים בענייני פוליטיקה, כלכלה ורווחה, בין היתר ביומון Nowa Reforma ("נובה רפורמה", 'רפורמה חדשה') שהופיע בקרקוב והיה מזוהה עם המחנה הדמוקרטי.
משנת 1897 היה חבר מועצת העיר קרקוב.
בשנת 1900 ייסד עם ד"ר איגנץ לנדא בקרקוב את "המפלגה הדמוקרטית של היהודית הבלתי תלויים", שביקשה להשיג שוויון זכויות בפועל וארגון עזרה הדדית בין היהודים, לטובת שכבות העם הנזקקות.
גרוס היה מחבריה החשובים והבולטים ביותר של המועצה, וקנה לעצמו פופולריות רבה ופרסום נרחב.
הוא היה ממנהיגי המתבוללים, וייצג קו מתבולל מתון אך יציב.
ד"ר יצחק שוורצברט, פעיל ציוני ולימים ציר לסיים הפולני, מתאר את גרוס כ"המקורי ביותר בין מנהיגי המתבוללים... מילא תפקיד חשוב מאוד בחיי היהודים [בעיר]... נמוך קומה, עגלגל, בעל עיניים עירניות ואינטליגנטיות, פולמוסן מזהיר, יוריסטן [=משפטן] מנוסה, מקור לא-פוסק של מרץ, שתדלן דימוקראטי וטיפוס כשלעצמו".
בשנת 1907 ייסד את "האגודה הכללית לבניית בתי מגורים ובתי פועלים זולים", חברה ציבורית שבנתה בתים ברחבי העיר. בנוסף ייסד קואופרטיבים צרכניים.
על רקע הפופולריות שלה זכה, נבחר ב-1907 כציר לפרלמנט האוסטרי בווינה מטעם המפלגה הדמוקרטית היהודית, בגוברו על המועמד הציוני חיים הילפשטיין בקרב המצביעים ברובע קז'ימייז'. ב-1911 נבחר שוב, וכיהן עד 1918.
בפרלמנט נמנה עם חברי החוג הפולני (Koło Polskie – נציגי גליציה), ופעל בשיתוף פעולה עם המפלגה הסוציאליסטית הפולנית (Polska Partia Socjalistyczna,‏ PPS). בסיים פעל בעיר לטובת העניין היהודי ובסוגיות של רווחה.
לאחר המלחמה התקשה, כרבים אחרים, למצוא את מקומו במדינה הפולנית העצמאית, ולא הצליח להיבחר לסיים.
גרוס נפטר בקרקוב בדצמבר 1936, בן 74 במותו.
לוח לזכרו הוצב ברחוב סמוצ'יי (Smoczej)‏ 10 בקרקוב.
קורות חיים > משפחתו

גרוס היה נשוי לדבורה גיטל זילבּיגֶר, ילידת אושוויינצ'ים 1878, שחיה אחריו ונספתה בראוונסבריק ב-1944.
לזוג נולדו חמישה בנים ושתי בנות. בתו מריה הייתה אשתו של הפסנתרן והמורה לפסנתר קָרוֹל קליין, ונפטרה בישראל.
לקריאה נוספת

Karol Rolle, "Gross, Adolf", in: Polski Słownik Biograficzny, Vol. 9, Wroclaw: Zaklad Naradowy im. Ossolinskich Wydawnictwo Polskiej Akademii Nauk, 1960-1961. (בפולנית)
הערות שוליים

↑  מאיר בוסאק, 'יהודי קראקא במחצית השנייה של המאה התשע עשרה', בתוך: אריה באומינגר, מאיר בוסאק, נתן מיכאל גלבר (עורכים), ספר קראקא: עיר ואם בישראל, ירושלים: מוסד הרב קוק; בהשתתפות ארגון יוצאי קראקא בישראל, תשי"ט, עמ' 123 (ספר יזכור לקהילת קרקוב, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 155).
1 2  י. שווארצבארד, 'ההסתדרות הציונית הארצית של מערב־גאליציה ושלזיה (1919–1939)', בתוך: אריה באומינגר, מאיר בוסאק, נתן מיכאל גלבר (עורכים), ספר קראקא: עיר ואם בישראל, ירושלים: מוסד הרב קוק; בהשתתפות ארגון יוצאי קראקא בישראל, תשי"ט, עמ' 223 (ספר יזכור לקהילת קרקוב, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 255).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810645609705606  GND: 1099085527  ISNI: 0000 0004 0805 947X  RKD: 34237  VIAF: 300371067   WorldCat (עם VIAF): 300371067
אברהם שמואל בנימין סופר (חשב סופר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  אוקטובר 1901
 פטירה:  1 באוקטובר 1961 (בגיל 60)
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 
הרב אברהם שמואל בנימין סופר (א' בחשון ה'תרס"ב, אוקטובר 1901, ברטיסלאבה – כ"א בתשרי ה'תשכ"ב, 1 באוקטובר 1961, ירושלים) היה רבה של פרשבורג וראש ישיבת פרשבורג בסלובקיה ובישראל, חבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל.
קורות חיים

נולד בפרשבורג בא' בחשון ה'תרס"ב לאביו ר' עקיבא סופר ואמו הינדא שפרינצא בת ר' יצחק לייב סופר (בעל "סופר מהיר"). למד מפי אביו, וכן למד בחברותא עם האחים הרב משה סופר והרב אברהם סופר, בני הרב שמען סופר מערלוי. ושנת ה'תרפ"ה החל לכהן כר"מ בישיבת פרשבורג של אביו. בשלהי שנת ה'תרצ"ט עלה אביו לארץ ישראל, והוא מילא את מקומו כרב העיר וראש הישיבה. בשנות השואה לימד את התלמידים בהחבא, בבית מדרשו של החת"ם סופר. בסיוון ה'תש"ג נמלט לבודפשט ומשם לארץ ישראל, אליה הגיע בכ"ח בחשון ה'תש"ד. בירושלים עמל יחד עם אביו לייסד מחדש את ישיבת פרשבורג, ולימד בה. כמו כן, ייסד בהוראת אביו בית יתומים ליתומי השואה בשם "מעון החתם סופר לילדי הגולה" בשכונת סנהדריה, ולצדו הקים תלמוד תורה וישיבה קטנה, ועמד בראשם. לצורך כך עבר בשנת ה'תש"ו לארצות הברית, והתגורר בה למשך כשנה, לשם גיוס כספים. בשנת ה'תשי"ד, כאשר תלמידי הישיבה התרבו ולא היה מקום בבית המדרש להכיל אותם, יצא שוב לגייס כספים בארצות הברית, ורכש מגרש בפאתי שכונת גבעת שאול, שם שוכן מבנה הישיבה עד היום. עם פטירת אביו בשנת ה'תש"ך, התמנה לכהן תחתיו כראש הישיבה, כנשיא כולל שומרי החומות וחוג חת"ם סופר וכחבר מועצת גדולי התורה. כמו כן, עסק בהוצאה לאור של כתבי אביו.
נפטר שנתיים לאחר מכן, בבוקר הושענא רבה, כ"א בתשרי ה'תשכ"ב, ונקבר ליד אביו בהר המנוחות. על שמו נקרא רחוב בבני ברק, בצעד שעורר מחלוקת, שכן הרחוב נקרא לפני כן "השלושה" על שם שלושה לוחמים תושבי העיר שנפלו במלחמת העצמאות. בשכונת בתי אונגרין נקרא על שמו כולל אברכים של כולל שומרי החומות.
משפחתו

היה נשוי לאסתר חנה בת הרב יוסף יצחק קאהן מקטוביץ, בעל "פרי יוסף" (נפטרה בשנת ה'תש"ס). להם נולדו שלושה ילדים:
בנו הרב שמחה בונם סופר מילא את מקומו כאב"ד ור"מ פרשבורג וכראש הישיבה. חתן הרב בצלאל שטרן, ומאז פטירתו בשנת תשע"ז, ממלא את מקומו בנו הרב אברהם שמואל בנימין סופר כר"מ ואב"ד פרשבורג וכראש הישיבה.
בתו טובה שיינדל נישאה לחבר הכנסת ואיש העסקים אברהם יוסף שפירא.
בתו שרה מלכה נישאה לרב אברהם בנימין לודמיר מחבר ספר "נחלת אב". בניהם הרב שמואל מכהן כרב בית הכנסת "חשב סופר-פרשבורג" בלונדון, בן נוסף, הרב עקיבא, מכהן כרב בית הכנסת "חשב סופר-פרשבורג" בבורו פארק.
ספריו

חשב סופר (ראשי תיבות ח ידושי ש מואל ב נימין) על התורה. יצא לאור על ידי בנו. ומהדורה חדשה הודפסה מחדש בשנת ה'תש"ע.
אהל חנה על הנ"ך. נספח לספר "חשב סופר" על התורה.
חשב סופר על הש"ס, השולחן ערוך ושו"ת. יצא לאור על ידי בנו לאחר פטירתו.
לקריאה נוספת

מעשה חשב - בתוך: חשב סופר על התורה, ה'תש"ע, כרך ב' עמ' רפו ואילך.
באר שמואל - בתוך: רבי עקיבא ותורתו, ירושלים ה'תשל"ח.
הערות שוליים

↑  הפרדס שנה כב חוברת ח עמ' 31
↑  ברוך נאה, בבני ברק: האחד (רב) טוב מן השלושה, מעריב, 24 באוקטובר 1986
↑  הישיבה ה-247 של הכנסת ה-11
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304265905171  ISNI: 0000 0000 4658 7629  LCCN: nr91010308  NTA: 147876664  VIAF: 44151322   WorldCat (עם VIAF): 44151322 
ישיבת חתם סופר ו"כולל ש"ס" על שמו
אובייקט אינג'קטיבי

במתמטיקה, ובמיוחד בתורת הקטגוריות, אובייקט Q בקטגוריה C נקרא אובייקט אינג'קטיבי אם לכל מונומורפיזם  \,f:X\rightarrow Y ב-C, ובהינתן מורפיזם  \,g:X\rightarrow Q קיים מורפיזם  \,h:Y\rightarrow Q כך ש-  \,h\circ f=g.
לדוגמה, בקטגוריה של מודולים, מודול Q הוא אינג'קטיבי אם קיים הומומורפיזם של מודולים  \,h:Y\rightarrow Q ההופך את הדיאגרמה הבאה (בה השורה העליונה היא סדרה מדויקת) לקומוטטיבית:
בהינתן קטגוריה C, אומרים כי ב-C יש מספיק אובייקטים אינג'קטיבים, אם לכל אובייקט X בקטגוריה, יש מונומורפיזם מ-X לאובייקט אינג'קטיבי כלשהו. בקטגוריה אבלית בה יש מספיק אובייקטים אינג'קטיבים ניתן להגדיר פונקטורים נגזרים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אבי תקווה

אבי תקווה (נולד ב-28 ביוני 1976) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת הקשר ההתקפי, אחיו הצעיר של כדורגלן העבר שלום תקווה.
קריירה

תקווה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי נתניה, עמה זכה בשלוש אליפויות נוער. לאחר מכן שיחק גם במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, אך שותף רק בשישה משחקים. על אף הופעותיו הבודדות סירבו מנהלי המועדון לשחרר את תקווה לקבוצה אחרת, ולבסוף הוא החליט לממש את זכותו ל"הסגר קטין" - לפיו הוא מגיש בקשה להתאחדות לכדורגל, אשר בסיום העונה תכפה ההעברה למועדון הקולט בסיום העונה.
בעקבות בקשתו עבר תקווה בסיום העונה לשחק במדי הפועל כפר סבא. בעונה שלאחר מכן חזר לנתניה, ששיחקה בליגה הארצית (הליגה השנייה דאז). בעונת 1996/1997 שיחק בבני יהודה תל אביב, ובסופה עבר לשחק באירופה, בקבוצה השווייצרית גראסהופרס ציריך. בגארסהופרס שיחק מעונת 1997/1998, בה זכה עמה באליפות, עד לעונת 1999/2000.
לקראת עונת 2000/2001 חזר תקווה לישראל וחתם בהפועל תל אביב, לאחר שהקבוצה זכתה בדאבל בעונה הקודמת וחיפשה מחליף לאחיו, שלום תקווה, שפרש בתום העונה והפך לעוזר המאמן בקבוצה. למרות קרבתו המשפחתית לעוזר המאמן, במהלך העונה הסתכסך אבי תקווה עם המאמן דרור קשטן, ובסיומה של העונה המאכזבת מבחינתו חזר לשווייץ וחתם ביאנג בויז ברן.
לאחר שנתיים בברן חזר תקווה לישראל לקראת עונת 2003/2004 וחתם במכבי פתח תקווה, עמה זכה בגביע הטוטו באותה עונה. הוא המשיך בקבוצה גם בעונת 2004/2005 אך שוחרר לקראת סיום העונה, ב-9 באפריל, אז עבר לשחק תחת הדרכתו של אלי גוטמן בקבוצת פראלימני הקפריסאית.
בעונת 2005/2006 חתם תקווה בהפועל כפר סבא, שהייתה מועמדת ודאית לירידה מליגת העל לליגה הלאומית, אך תחת המאמן אלי אוחנה הצליחה הקבוצה לחולל מהפך ולהנצל מירידה. יכולתו הטובה של תקווה, שתרמה למהפך, לא נעלמה מעיניהם של סקאוטים ומאמנים. במהלך העונה קיבל הצעות מקבוצות בכירות בשווייץ, כמו פ.צ. ציריך ולוזאן, כמו גם מקבוצות מהליגה השווייצרית השנייה.  ב-16 במאי 2006 פורסם כי הוא חתם בקבוצת לוגאנו מהליגה השנייה בשווייץ. אולם כשעסקת  לוגאנו כבר הייתה סגורה, ותקווה שוחרר מהפועל כפר סבא, הוא החליט במהלך מפתיע לוותר על החוזה עם לוגאנו ובמקומה סיכם לעונה אחת עם קבוצת הכח עמידר רמת גן, עמה ירד בעונה זו לליגה הלאומית. בתום העונה לא הצליח למצוא קבוצה חדשה, ובסופו של דבר פרש ממשחק פעיל.
תקווה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל ב-18 באוגוסט 1998,  כאשר עלה כמחליף במשחק ידידות מול נבחרת פולין, והורחק בכרטיס אדום. תקווה רשם 12 הופעות במדים הלאומיים, וכבש את שערו היחיד בניצחון  7–0 על אסטוניה במסגרת טורניר ידידות לציון 70 שנה להקמת ההתאחדות לכדורגל בישראל. את הופעתו האחרונה בנבחרת ערך ב-12 באפריל 2002, בהפסד 1–3 לדנמרק.
לאחר פרישתו החל לעסוק בנדל"ן יחד עם אחיו שלום תקווה.
הערות שוליים

↑  גולן בר יוסף, אבי תקווה חתם בהפועל תל אביב, באתר ynet, 11 ביוני 2000
↑  יוסי פנטילט, אבי תקוה: אני עוד לא תולה את הנעליים, באתר ONE, ‏ 21 בינואר 2008
↑  שלום תקווה: "פרשתי לפני 20 שנה מכדורגל אך מעולם לא פרשתי מהפועל", באתר ישראל ספורט, 4 ביוני 2016
אברהם שמואל הרשברג

| --- | --- |

אברהם שמואל הרשברג
 לידה:  29 בדצמבר 1858 כ"ב בטבת תרי"ט 
 פטירה:  1940 (בגיל 81 בערך) 
 
אברהם שמואל הֶרשברג (בכתיב יידי: הערשבערג; לעיתים הירשברג; כ"ב בטבת תרי"ט, 29 בדצמבר 1858, קולנה, מחוז לומז'ה, פולין הקונגרסאית, האימפריה הרוסית – מאי 1940) היה יהודי פולני, חובב ציון והיסטוריון חוקר תרבות עם ישראל בעת העתיקה, נוסע ומחבר ספרי עיון, חבר "בני משה" ומאנשי העלייה הראשונה. תעשיין וסוחר.
ביוגרפיה

אברהם שמואל הרשברג נולד בעיירה קולנה שבפולין הקונגרסאית שבשליטת האימפריה הרוסית, ובגיל חמש עבר עם משפחתו לעיר ורשה. למד כרגיל בחדר ובבתי מדרש, ולצד לימודי היהדות למד גם שפות זרות, ספרות עברית, ספרות רוסית ופולנית ופילוסופיה. לאחר שנישא עבר לעיר ביאליסטוק, שם התגוררה משפחתה של אשתו. הוא היה בעל מפעל אריגים בביאליסטוק ועסק גם במסחר, אם כי לא עשה חיל בעסקיו; גם בחייו המשפחתיים לא רווה נחת.
הרבה ללמוד ולחקור בתולדות עם ישראל ובארכאולוגיה יהודית. הצטרף ל"חיבת ציון״, וסייע לרב שמואל מוהליבר בקריאתו ליישב את ארץ ישראל. כן היה ידידו של הסופר זאב יעבץ, ולאחר מותו חיבר ביוגרפיה שלו.
בשנת 1899 עלה לארץ ישראל, אך לא הצליח להשתלב בה מבחינה כלכלית; הוא שהה בארץ ובסביבה כשנה וחצי (1899–1900, תר"ס–תרס"א) – מזמן זה בילה חצי שנה בירושלים – ואז שב לרוסיה.
זמן קצר לאחר שובו לאירופה, בשנת תרס"א (1901), פרסם את רשמי מסעו הראשונים, בספר "משפט היישוב החדש בא"י", שבו מתח ביקורת חריפה על שמצא בארץ. בנוסף, פרסם פרקי מסע בעיתונים "העולם", "הַשִּׁלֹחַ" ו"המליץ".
רק כעשר שנים לאחר חזרתו, בשנת תר"ע (1910), פרסם את רשמי מסעותיו בשלמותו, בספר "בארץ המזרח".
הרשברג חיבר ספרים על ההיסטוריה של ארץ ישראל וכתב על המצב בארץ ישראל בתקופה שבה ביקר.
מחקריו הרבים התפרסמו בכתבי העת "המזרח", "המאסף", "העתיד", "הזמן", "התקופה", "העולם", "הדואר" ועוד. חיבוריו משמשים את חוקרי התקופה.
הרשברג הותיר כתבים שלא נדפסו מאחר שלא הצליח למצוא מו"ל שיוציא אותם. אחד מכתבי היד - חיבור על ההיסטוריה של ביאליסטוק, הועבר לארצות הברית עוד לפני המלחמה, ונדפס בניו יורק בשם "פנקס ביאליסטוק". ואולם, מרבית כתביו אבדו.
הרשברג הוא מחדש המילה "חזית" במשמעות 'פני המלחמה' (המילה אושרה על ידי עורך "הצפירה", נחום סוקולוב).
ספריו

משפט היישוב החדש בא"י , וילנה: דפוס פיראששניקאוו, תרס"א.
משפט היישוב החדש בארץ ישראל / אברהם שמואל הירשברג; פתח דבר: יהושע קניאל, ירושלים: יד יצחק בן-צבי (סדרת "ספריה לתולדות היישוב היהודי בארץ ישראל: מקורות", 7), תשל"ט-1979.
ההשתלשלות ההיסטורית של רעיון תחית הלשון העברית / א"ש הרשברג, אודסה: עבריה, תרס"ט.
בארץ המזרח : באחוזות ישראל שבגליל ושביהודה ובעריהן, וילנה: חמו"ל, תר"ע.
בארץ המזרח / אברהם שמואל הירשברג; פתח דבר: י ברטל, ירושלים: יד יצחק בן-צבי (סדרת "ספריה לתולדות היישוב היהודי בארץ ישראל; מקורות ומחקרים", 6), תשל"ז - מהדורה מצולמת.
ההלבשה העברית הקדומה בתקופת כתבי הקדש עם ציורים / אברהם שמואל הרשברג, ורשה: תושיה, תרע"א.
הספרדים בא"י / אברהם שמואל הרשברג, [אודסה: אחיאסף, תרע"א-תרע"ב].
יפיה והתיפותה של האשה בזמן התלמוד, [ברלין: חמו"ל, תרע"ב].
הצמר והפשתה בימי המשנה והתלמוד / א"ש הרשברג, [ורשה: קדם, תרפ"ב].
חיי התרבות בישראל בתקופת התלמוד והמשנה, ורשה: שטיבל, תרפ"ד.
פנקס ביאליסטאק: גרונט מאטעריאלן צו דער געשיכטע פון די יידן אין ביאליסטאק ביז נאך דער ערשטער וועלט מלחמה / אברהם שמואל הערשבערג; רעדאגירט פון יודל מארק, ניו יורק: געזעלשאפט פאר געשיכטע פון ביאליסטאק (סדרת "די געשיכטע פון די יידן אין ביאליסטאק און ראיאן", 1–2), תש"ט-תש"י. (ביידיש)
ספריו > תרגום

רודולף קיטל, החקירה בכתבי הקדש: מתורגם מגרמנית [בעילום שמו], ורשה: תושיה, (הקד' 1909). (מהדורות נוספות: "החקירה בכתבי הקדש, על פי מסקנותיה היותר חשובות / מאת רודולף קיטל, עם שישה לוחות ועשרה ציורים בגוף הספר", וילנה: דפוס ב"א קלצקין, תרע"א; "החקירה בכתבי הקודש" וילנה: ביבליאותיקה, 1913.)
היהדות ומהות הנצריות ["Das Judentum und das Wesen des Christentums"] / מאת יוסף אישלבאכיר [=יוסף אֶשֶלְבָכֶר]; תרגום: א"ש הרשברג, וילנה: דפוס קליצקין, תרע"ב-1912.
ממאמריו

א"ש הרשברג, "תנועת ההתגירות הגדולה בתקופת הבית השני", התקופה, 12 (תרפ״ב), 129–148; שם, 13 (תרפ״ב), עמ' 189–210.
הערות שוליים

1 2  אודים: לקט דברי סופרים עברים שנספו בשואת אירופה בשנות ת"ש-תש"ה / בעריכת אלחנן אינדלמן, [ניו יורק]: הוצאת עוגן שליד ההסתדרות העברית באמריקה; ירושלים, מ. ניומן (סדרת מורשה), תשכ"ה-1965, עמ' 73.
↑  י"פ מרחביה, מאמר בלשוננו לעם, ט, תשי"ח, עמ' 204.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502409605171  PLWABN: 9810694929005606  GND: 173257844  ISNI: 0000 0000 5175 2545  LCCN: nr96016664  NTA: 314015787  SELIBR: 255807  VIAF: 56508144   WorldCat (עם VIAF): 56508144
אבא בר מרתא

אַבָּא בַּר מָרְתָא, או אַבָּא בַּר מַנְיוּמִי, היה אמורא בבלי בדור הרביעי, תלמידו של רב יהודה. יש המזהים אותו עם אמוראים נוספים המכונים אבא בריה דרב מנימין בר חייא ואבא בר בנימין.
על אף היותו תלמיד רב יהודה, שאל בהלכה גם את אביי, בן דורו.
אזכוריו בתלמוד

בתלמוד מופיעות ידיעות אחדות אודותיו:
שני מקרים שבהם נחלץ מאנשי ריש גלותא שבאו להענישו בעטיו של חוב כספי: באחד מהם הורה ריש גלותא לאנשיו להניח לו לאחר שהוכיח כי הוא תלמיד חכם באמצעות מימרה שמסר בשם רבו, רב יהודה, ובשני נחלץ כששינה את מראהו באמצעות הוספת שעווה למבנה אפו.
שתי תקריות שבהן ביקר רבה (לפי גרסאות אחדות היה זה רבא) את התנהלותו בנושא שמיטת כספים ובנושא ניחום אבלים.
כינוייו

בתלמוד, להוציא מקרה אחד, מופיע אמורא זה בשני כינוייו: "אבא בר מרתא דהוא [=שהוא] אבא בר מניומי". מהקדמת הכינוי בר מרתא, ומן העובדה שבמקום אחד הוא מוזכר בשם זה בלבד, נראה כי היה זה שמו העיקרי. יש הסוברים שמרתא הייתה אמו ומניומי היה ואביו, ולדעתם הוא נקרא באופן חריג על שם אמו מרתא, מכיוון שזו הצילה את חייו כמתואר במסכת יומא.
זיהויים נוספים

יש שהעלו את האפשרות שהוא אבא בריה דרב מנימין בר חייא עליו מסופר ששאל שאלה את רב הונא בר חייא, ואולי הוא גם אבא בר בנימין שאירח את רבי אבהו בביתו שבארבל. הזיהוי האחרון מכריח שאבא בר מניומי עלה לארץ ישראל בשלב מאוחר בחייו, כפי שאכן עולה מסיפור במסכת גיטין, אך כנראה לאחר מכן חזר לארץ ישראל. זיהוי זה אינו מוסכם על הכל. הרב אהרן הימן דוחה את הזיהוי כאבא בריה דרב מנימין הוא דוחה מפני שאביו מכונה תמיד "רב מנימין", ואילו שם אביו של אבא בר מרתא הוא תמיד "מניומי" ללא הקידומת 'רב', ואת הזיהוי כאבא בר בנימין הוא דוחה מפני שלדעתו אבא בר מניומי לא עלה לארץ ישראל, והאמורא המוזכר בסיפור במסכת גיטין הוא אבא בר בנימין. לפי זה יש שהסבירו שאבא בר מרתא נקרא על שם אמו כדי להבדילו משאר האמוראים בשם "אבא בר בנימין".
לקריאה נוספת

מרדכי מרגליות (עורך), אנציקלופדיה לחכמי התלמוד והגאונים, מהדורת אייזנברג תשס"ז, כרך א, עמ' 5–6
אבי עופרים

| --- | --- |

אבי עופרים (1968)
 לידה:  5 באוקטובר 1937 צפָת, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  4 במאי 2018 (בגיל 80) מינכן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  Neuer Israelitischer Friedhof 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1950–2018 (כ־68 שנים)
 סוגה:  מוזיקת שלאגר 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 חברת תקליטים:  RCA רקורדס 
 צאצאים:  גיל עופרים, Tal Ofarim 
 www.abi-ofarim.de
 פרופיל ב-IMDb
 
אבי עופרים (5 באוקטובר 1937 – 4 במאי 2018) היה זמר ישראלי, שהתפרסם כחלק מהצמד אסתר ואבי עופרים. במהלך הקריירה כזמר זכה ב-59 אלבומי זהב.
קברו של אבי עופרים בבית העלמין היהודי החדש במינכן
ביוגרפיה

אבי עופרים נולד בצפת בשם אברהם רייכשטט. סבו נולד באוסטריה ואביו, צבי, נפטר כשאבי היה צעיר.
בגיל 12 החל ללמוד בלט. בצעירותו לימד ריקוד בבתי ספר ובגיל 18 היה בעלים של סטודיו לבלט.
בשנת 1957 הכיר את אסתר זייד כשהייתה בת 16, ולימד אותה לרקוד. בשנת 1958 הקים עם שמוליק קראוס את צמד "העופרים".
בסוף שנות ה-50 שיבץ הבמאי האמריקני אוטו פרמינגר את אסתר ואבי עופרים לתפקידי משנה בסרט "אקסודוס", שהועלה לאקרנים בסוף שנת 1960.
בשנת 1961 נישא לאסתר זייד, שנודעה מאז בשם אסתר עופרים. לאחר הנישואים השתחררה אסתר מצה"ל, ועברה להתגורר עם אבי בדירת חמותה. אסתר גם הצטרפה לצמד "העופרים". לאחר הצטרפותה שינתה הלהקה את שמה ל"שלישיית העופרים", והופיעה באזור חיפה. עקב חילוקי דעות על חלוקת הרווחים, עזב קראוס את הלהקה תוך זמן קצר.
אבי ואסתר עופרים הקימו את הצמד "אסתר ואבי עופרים". הצמד צבר עם השנים פרסום בינלאומי.
ראובן שפר, חבר רביעיית מועדון התיאטרון סייע לזוג להופיע כאמני חימום במועדון התיאטרון בתל אביב. זמן קצר לאחר מכן הובילו מופע משלהם, "מוסר עדין", בבימויו של אורי זוהר.
ביוגרפיה > שיא הקריירה וההצלחה העולמית

בשנים 1960–1961 הקליטו שני אלבומים, הראשון נקרא "העופרים" והשני "מוסר עדין". האלבומים זכו להצלחה רבה ושירים רבים מתוכם, בהם של אריה לבנון, דן אלמגור ובני ברמן, הושמעו תדיר בקול ישראל.
העופרים חתמו על חוזה הקלטות עם חברת פיליפס ההולנדית, והצליחו בהולנד עם הגרסה האנגלית של "עוד ריקוד אחד". הצמד הקליט את האלבום הראשון שלו בארצות הברית "שירים מהעולם", הכולל את "לילה לילה" ו"אדמה אדמתי" של מרדכי זעירא.
במהלך השנים הבאות הופיעו העופרים באירופה ובארצות הברית, בעוד שקריירת הזמרה של אסתר נסקה גם כסולנית.
בשנת 1967 עברו בני הזוג ממינכן ללונדון, שם הכירו את עדי סמל, ישראלי שהפך למנהלם האמנותי.
העופרים הופיעו בשנת 1968 בתוכנית טלוויזיה באנגליה עם השיר "סינדרלה רוקפלה", וזכו להצלחה מסחררת. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי. הסינגל הודפס במספר רב של מדינות ובכללן ישראל, אוסטרליה, אנגליה, צרפת, גרמניה וארצות הברית.
השיר "סינדרלה רוקפלה", שהיה פופולרי בקרב צרכני המוזיקה, לא הושמע בתחילה בישראל בעקבות חרם שהוטל במשך שנים על שידור שירי הזוג, משום שהופיעו בגרמניה בערב יום כיפור. חיים טופול הצליח לבסוף לגרום לשידורו של השיר האהוב ולשירים הישנים שהיו אהובים על קהל המאזינים מעל גלי האתר ולהפסקת החרם.
העופרים קיבלו תוכנית קבועה במסגרת שידורי ה-BBC, ואף הופיעו במופע המלכותי באלברט הול, והוצגו בפני המלכה אליזבט השנייה. הצמד הוזמן להופיע בשידור הצבע הראשון בגרמניה.
אבי משך לסגנון הדיסקו, שהיה מאוד פופולרי באותה תקופה, ולחומר הומוריסטי כגון "סינדרלה רוקפלה" ואילו אסתר הסתייגה מכך. במרץ 1969 ערכו השניים קונצרט משותף אחרון בקלן ולאחריו, השניים נפרדו. אבי עבר ללונדון, פנה לאמרגנות וניסה כוחו בהקלטת אלבום משלו. הם התגרשו בנובמבר 1970.
ביוגרפיה > שלהי הקריירה ואחריתו

בסוף שנות ה-60 החל בזוגיות עם השחקנית הגרמניה איריס ברבן. הקשר נמשך עד תחילת שנות ה-70.
עופרים השתקע במינכן בשנת 1972 והקים עם המוזיקאי טום וינטר את הצמד Ofarim & Winter, ואף הוציאו אלבום שכתבו והפיקו בעצמם. האלבום לא זכה להצלחה והצמד התפרק.
לאחר מכן הקים את חברת התקליטים PROM שהוציאה במהלך שנות ה-70 אלבומים עבור אמנים שונים מגרמניה.
בשנת 1977 הפיק עבור יגאל בשן אלבום ראשון באנגלית בשם "You Got The Power".
בינואר 1979 נעצר על החזקת סמים והעלמת מיסים. לאחר מכן הורשע ונידון למאסר של שנה על תנאי.
ב-1982 הוציא את הספר "מחיר השנים הפרועות", בו סיפר, בין השאר, על התמכרותו לסמים.
בשנות ה-80 התמקד בפעילות כמפיק ובסוף שנות ה-90 תמך בקריירה של בנו.
מאז גירושיו התחתן פעמיים נוספות. נישואיו האחרונים היו לסנדרה. נולדו להם שני בנים, גיל עופרים זמר פופ גרמני וטל עופרים, זמר ונגן גיטרה בס. והם התגרשו ב-2004,
ב-2009 הוציא את אלבומו האחרון, Too Much of Something, לאחר 27 שנות הפסקה. האלבום הוקלט בישראל ובניו השתתפו בו בשירה ובנגינה. גיל עופרים שר בו את השיר Goodbye.
עופרים התגורר בעיר מינכן בגרמניה עד מותו ב-4 במאי 2018 ממחלה, בגיל 80. נטמן בבית העלמין היהודי החדש במינכן.