stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אטלנטה פלקונס
רקע

עונתה הראשונה של הקבוצה הייתה 1966 וב-1 באוגוסט אותה השנה שיחקה את המשחק הראשון שלה (במשחקי טרום העונה) בו היא הפסידה לפילדלפיה איגלס. לאחר שהפסידה את תישעת משחקיה הראשונים, ניצחה הקבוצה את ניו יורק ג'איינטס במשחק חוץ ובכך זכתה בניצחונה הראשון, אטלנטה סיימה את שנות ה-60 עם 12 ניצחונות בלבד.
אטלנטה שיחקה בפעם הראשונה במשחק המרכזי של המחזור (משחק הפוטבול של יום שני) בשנת 1970, למרות שסיימה את העונה במאזן שלילי. שנת 1971 הייתה השנה בה אטלנטה הצליחה לראשונה להשיג מאזן חיובי במהלך העונה. בשנת 1978 הגיעה הקבוצה להישג הממשי ראשון, העפלה לפלייאוף. רק שלוש עשרה שנים לאחר הקמת המועדון.
בשנת 1998, הגיעה הקבוצה להישג השיא שלה, כאשר הקוורטרבק כריס צ'נדלר והרץ האחורי ג'אמאל אנדרסון סחפו אותה לניצחון בגמר ה-NFC על המינסוטה ויקינגס הפייבוריטים וחגגו עלייה ראשונה לסופרבול. בסופרבול עצמו נגמרה החגיגה כאשר דנוור ברונקוס גברה על הפלקונס 19-34.
בשנת 2001 הפאלקונס קיבלו מהסן דייגו צ'רג'רס בחירת דראפט ראשונה בסיבוב הראשון תמורת בחירת דראפט חמישית בסיבוב הראשון והתופס טים דוויט. את הבחירה הראשונה הם ניצלו כדי לקחת את הקוורטרבק מייקל ויק מווירג'יניה טק. מייקל ויק התחיל כקוורטרבק משני לכריס צ'אנדלר, ובשנת 2002 הוא היה לקוורטרבק הפותח של הקבוצה, באותה השנה מייקל ויק הוביל את הפלקונס לפליי-אוף בו הם הפסידו לפילדלפיה איגלס בגמר האזורי. במהלך משחקי קדם העונה של עונת 2003 מייקל ויק שבר אתה הרגל ולא שיחק במהלך שנים עשר המשחקים הראשונים, בסוף אותה שנה המאזן של אטלנטה היה שלילי ועמד על 5–11. ויק חזר בעונת 2004 והוביל את הפאלקונס למאזן 5–11 ולפלייאוף בו הם הפסידו שוב לפילדלפיה איגלס בגמר המחוזי. הפעם הבאה שהעפילה הקבוצה לפלייאוף הייתה בעונת 2008 בהנהגתו של הקוורטרבק הרוקי מאט ראיין. בעונת 2016 העפילה הקבוצה בפעם השנייה בתולדותיה לסופרבול. בסופרבול LI נפגשה עם ניו אינגלנד פטריוטס ולמרות שהובילה 28–3 במהלך המחצית השנייה ו-28–9 בפתיחת הרבע האחרון, הפסידה הקבוצה בהארכה, 28–34.
אצטדיון

הקבוצה אירחה את משחקיה הביתיים באצטדיון אטלנטה פולטון קאונטי, אשר שימש גם כמגרשה הביתי של קבוצת הבייסבול של העיר, האטלנטה ברייבס. בשנת 1992 עברה הקבוצה לאצטדיון ג'ורג'יה דום, שעלותו הייתה 214 מיליון דולר, והכיל 71,228 מקומות, האצטדיון אירח פעמיים את הסופרבול, בשנים: בשנת 1994 (XXVIII) ובשנת 2000 (XXXIV).
בשנת 2017 עברה הקבוצה לשחק באצטדיון מרצדס-בנץ שנבנה עבורה בעלות של 1.4 מיליארד דולר.
אליזה קלפהק

אין תמונה חופשית
הרבה  אֶלִיזָה קלַפְּהֶק  (בגרמנית: Elisa Klapheck; נולדה ב-10 בדצמבר 1962 בדיסלדורף, שבגרמניה) היא רבה רפורמית בקהילה היהודית של פרנקפורט ופרופסור ללימודי יהדות באוניברסיטת פאדרבורן.
ביוגרפיה

אליזה קלפהק נולדה בדיסלדורף, ללילו לאנג, יהודייה ילידת רוטרדם, ולקונרד קלפהק, צייר גרמני, שהתגייר מאוחר יותר.
גדלה בדיסלדורף ובהולנד. למדה מדע המדינה, משפטים ויהדות באוניברסיטאות ניימכן, המבורג וברלין. לאחר מכן עבדה כעיתונאית ועורכת בדי טאגסצייטונג ו-Tagesspiegel.
בשנת 1997 נבחרה לשמש כדוברת הכתובה של הקהילה היהודית בברלין וערכה גם את כתב העת של הקהילה.
בשנת 1999 יזמה עם שתי נשים נוספות את "בית דבורה" (גר') , סימפוזיון שנערך בברלין, בו נפגשו רבניות, חזניות וחוקרות יהדות. באותה שנה פרסמה קלפהק ביוגרפיה על רגינה יונאס, הרבה הראשונה בגרמניה ובעולם.
קלפהק הוסמכה לרבנות ב-2004 בארצות הברית ובשנים 2005–2009 שימשה כרבה הראשונה בקהילת "בית החידוש" באמסטרדם.
בית החידוש היא קהילה עצמאית לבעלי רקע יהודי, מצד האם או מצד האב.
בשנת 2009 חזרה קלפהק לגרמניה ומאז היא רבה של "המניין השוויוני" בפרנקפורט על המיין.
הסרט התיעודי הגרמני "קול אשה: הרב הוא אשה" משנת 2010 מתעד ארבע רבניות, קלפהק ביניהן.
קלפהק חברה במועצת הרבנים של גרמניה (ARK) וכותבת בקביעות על נושאים רבניים בעיתון הקהילה היהודית של גרמניה.
ספריה בגרמנית

Fräulein Rabbiner Jonas. Kann die Frau das rabbinische Amt bekleiden?, ברלין 1999.
Regina Jonas. Die weltweit erste Rabbinerin., ברלין 2003.
So bin ich Rabbinerin geworden. Jüdische Herausforderungen hier und jetzt, פרייבורג 2005.
Bertha Pappenheim: Gebete, Prayer, ברלין 2005.
Margarete Susman und ihr jüdischer Beitrag zur politischen Philosophie., ברלין 2014.
Machloket/Streitschriften 1. Säkulares Judentum aus religiöser Quelle, ברלין 2015.
הערות שוליים

↑  Prof. Dr. Elisa Klapheck - Kontakt (Universität Paderborn), www.uni-paderborn.de (בגרמנית)
↑  "Elisa Klapheck | Jewish Women's Archive". Jwa.org. נבדק ב-2012-03-03.
↑  "Elisa Klapheck | Jewish Women's Archive". Jwa.org. נבדק ב-2012-03-03.
↑  Encyclopedia of the Jewish diaspora: origins, experiences, and culture - Mark Avrum Ehrlich - Google Books. Books.google.com. נבדק ב-2012-03-03.
↑  Turning the Kaleidoscope: Perspectives on European Jewry - S. H. Lustig, Ian Leveson - Google Books. Books.google.com. 2008-04-15. נבדק ב-2012-03-03.
↑  Beit Ha'Chidush Amsterdam Synagoge, beithachidush.nl
↑  Home - Egalitärer Minjan der Jüdischen Gemeinde Frankfurt am Main, www.minjan-ffm.de
↑  Turning the Kaleidoscope: Perspectives on European Jewry - S. H. Lustig, Ian Leveson - Google Books. Books.google.com. 2008-04-15. נבדק ב-2012-03-03.
↑  *  * "Elisa Klapheck | Jewish Women's Archive". Jwa.org. נבדק ב-2012-03-03. {{cite web}}: Check |url= value (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קטגוריה:ילידי 1962
קטגוריה:רבניות
קטגוריה:רבנים רפורמים גרמנים
קטגוריה:יהודים גרמנים
קטגוריה:סגל אוניברסיטאות בגרמניה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009287485905171  PLWABN: 9810669248705606  BnF: cb16191094f (data)  GND: 121507033  ISNI: 0000 0000 7734 1023  LCCN: no00017302  NKC: jo20191057405  NTA: 20215663X  SUDOC: 094306656  VIAF: 74710810   WorldCat (עם VIAF): 74710810
ארבעת הגיסים

שלושה מהגיסים עם בני משפחה וחברים, 1930. מימין לשמאל: דוד רמז, עדה (שרתוק) גולומב (אחותו של משה שרת, אשת אליהו גולומב), דב הוז, דליה גולומב (בת אליהו), אליהו גולומב, גאולה שרתוק (אחותו של משה שרת), פניה שרתוק (אימו של משה שרת), משה שרת, יעקב שרת,  חוה בורודובסקי (אחותו של דב הוז),  אורה בורודובסקי (בת חוה), ריבה (מטפלת), בחזית: דקלה גולומב (בת אליהו), עדה בורודובסקי (בת חוה)
"בית הגיסים" שדרות רוטשילד 23 בתל אביב
קברי ראש ממשלת ישראל השני משה שרת, אשתו ציפורה, ואחותו עדה גולומב. שרת ציווה לקבור אותו בבית הקברות טרומפלדור, סמוך לאחיותיו וגיסיו דב הוז ואליהו גולומב, ולא בחלקת גדולי האומה בהר הרצל
ארבעת הגיסים או הגיסים היה כינוים של משה שרת, דב הוז, אליהו גולומב ושאול אביגור, מראשי "ההגנה" ומובילי כוח המגן העברי משנות העשרים ועד שנות הארבעים. ביישוב נפוצה האימרה שהיישוב הגיע להיכן שהגיע בזכות "הניסים והגיסים".
משה שרת, דב הוז ואליהו גולומב למדו יחדיו במחזור הראשון של הגימנסיה הרצליה בתל אביב, היו חבורה מלוכדת ופעילה בטיולים ובאימוני ספורט והגנה עצמית. הם היו מארגני השמירה העברית על העיר תל אביב ונודעו כ"נסיכי תל אביב". ערב מלחמת העולם הראשונה נסעו הוז וגולומב לעבוד בדגניה, ושרת נסע לטורקיה ללימודים. עם פרוץ המלחמה חבר הוז לשרת והשניים שירתו כקצינים בצבא האימפריה העות'מאנית. מלבד הקשר האידאולוגי והרעות שנוצרה במיזמים השונים שמרכזם כינון כושר עמידה עברי, נקשרו בקרבם גם קשרים משפחתיים ענפים. משה שרת הכיר את ציפורה, אחותו של שאול אביגור, ונשא אותה לאישה. דב הוז נשא לאישה את רבקה שרתוק, אחותו של משה שרת, ואליהו גולומב נשא לאישה את עדה שרתוק, אחותה הצעירה.
משפחת שרתוק התגוררה בשדרות רוטשילד 23 בתל אביב. הבית הוקם על ידי יעקב שרתוק (אביהם של משה שרת, יהודה, רבקה ועדה) ואחיו זאב שרתוק, והוא תוכנן על ידי האדריכל יוסף ברלין. במשך שנתיים התגוררו בבית רבקה ודב הוז, ולאחר מכן התגוררו בו עדה ואליהו גולומב. הבית נקרא "בית גולומב" או "בית הגיסים", ושימש כמטה "ההגנה" בו נערכו ישיבות הנהגת "ההגנה" בראשות "הגיסים" הוז, גולומב ואביגור, בהן התקבלו כמה מן ההחלטות החשובות ביותר בתקופות היישוב בנושאי התיישבות וביטחון בהן מבצע חומה ומגדל, מבצעי העפלה, הקמת הפלמ"ח ועוד. אגף אחורי תוכנן על ידי יוחנן רטנר, שהיה גם הוא מבכירי ההגנה. כיום שוכן בבית המשוקם מוזיאון ההגנה.
ב-29 בדצמבר 1940 נספו דב ורבקה הוז ובתם תרצה, צביה שרת (אשתו של המלחין יהודה שרת, אחיו של משה שרת), אורה בורודובסקי (אחייניתו של דב הוז) ויצחק בן-יעקב בתאונת דרכים ליד פרדסיה, עת חזרו מביקור אסירים בכלא עכו. חוה בורודובסקי, אחותו של דב הוז, הייתה הנוסעת היחידה ששרדה את התאונה.
שאול אביגור קבור בבית הקברות כנרת, ושלושת הגיסים האחרים קבורים בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
לקריאה נוספת

אהוביה מלכין, האקטיביסט, הוצאת עם עובד, 2007 (הביוגרפיה של אליהו גולומב)
גרשון גרא, בית בתל אביב, סיפורה של משפחת הוז, ימי ראשית - 1905-1920. משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1987
אריה בועז, עלום ונוכח בכל: סיפור חייו של שאול אביגור, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2002
הערות שוליים

↑  למשל סקירת ספרו של אריה בועז, "עלום ונוכח בכל: סיפור חייו של שאול אביגור", בתוך "עיונים בתקומת ישראל" 12 (2002) עמוד 609
↑  שדרות רוטשילד באתר מאה שנים לתל אביב
ג'ניפר ג'ונס

| --- | --- |

 לידה:  2 במרץ 1919 טולסה, אוקלהומה, ארצות הברית
 פטירה:  17 בדצמבר 2009 (בגיל 90) מאליבו, קליפורניה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 שם לידה:  Phylis Lee Isley 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1939–1974 (כ־35 שנים)
 מקום לימודים:  האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה (1939)  בית הספר לתקשורת של אוניברסיטת נורת'ווסטרן  אוניברסיטת נורת'ווסטרן  Monte Cassino School 
 בן או בת זוג:  נורטון סימון (1971–1993)  דייוויד או. סלזניק (1949–1965)  רוברט ווקר (1939–1945) 
 צאצאים:  Robert Walker Jr. 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר פרס גלובוס הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ניפר ג'ונס (באנגלית: Jennifer Jones‏; 2 במרץ 1919 – 17 בדצמבר 2009) הייתה שחקנית קולנוע אמריקאית, זוכת פרס האוסקר על "שירתה של ברנדט".
ראשית הדרך

ג'ניפר ג'ונס נולדה בשם פיליס איילי (Isley) בטולסה, אוקלהומה. לאחר סיום לימודיה באוניברסיטת נורת'ווסטרן, התקבלה ל"אקדמיה לאמנויות הדרמה" בניו יורק בשנת 1938. שם פגשה את חברה לספסל הלימודים, רוברט ווקר, והם התאהבו והתחתנו ב־2 בינואר 1939, כשג'ונס הייתה בת 19 בלבד. בסיום הלימודים הם שבו לטולסה, להשתתפות בתוכנית רדיו שארגן אביה של ג'ונס, ואז פנו להוליווד. היא הופיעה שם בשני תפקידים קטנים בסרטים "New Frontier" מ-1939 (מערבון בכיכובו של ג'ון ויין) וב"Dick Tracy's G-Men" (אחד מן הסרטים המגוללים את עלילותיו של דיק טרייסי). בשני הסרטים הללו היא הופיעה תחת שמה המקורי, פיליס איילי (אם כי אייתה אותו בצורה שונה). לאחר שהשניים נכשלו בניסיון לקבל משרה קבועה באולפני סרטי פרמאונט, הם שבו לניו יורק.
הקריירה

בניו יורק ג'ונס השקיעה את זמנה בתוכנית הרדיו שלה ועבדה בדוגמנות כעבודה חלקית וחיכתה להזדמנויות משחק. בסופו של דבר, נפגשה עם המפיק דייוויד או. סלזניק כחלק מאודישן אליו ניגשה, וסלזניק התרשם כי בג'ונס יש איכויות של כוכבת והחתים אותה לחוזה בן שבע שנים. היא פיתחה בזהירות גינוני כוכבת, וכמו כן שינתה את שמה, לשם קליט יותר, היאה לכוכבת הוליוודית, ג'ניפר ג'ונס. הבמאי קינג וידור התרשם ממנה בעקבות אודישן שעשתה לתפקיד ברנדט סובירו, בסרטו "שירת ברנדט" (1943). היא זכתה בתפקיד, לאחר שגברה על מאות מועמדות. שנה אחר כך, ביום הולדתה ה-25, זכתה בפרס האוסקר לשחקנית ראשית על הופעתה בסרט.
באותו זמן התגרשה מרוברט ווקר (1944), והייתה לפילגשו (ואחר כך אשתו) של הבוס שלה – סלזניק (עד מותו, ב־1965). הוא היה מאהב שתלטני, הנותן הרגשת חנק, וכמו כן נהיה אובססיבי בטיפוח ובעיצוב הקריירה של ג'ונס. הדבר הביא את ג'ונס לבצע מספר רב של ניסיונות התאבדות ולעצבנות הולכת וגוברת. בתקופת עבודתה עם סלזניק, ג'ונס לוהקה לתפקידים יוקרתיים במטרה שתזכה באוסקר נוסף.
במהלך שני העשורים הבאים היא הופיעה בקשת רחבה של תפקידים שנבחרו על ידי סלזניק. בין הסרטים הללו נמנים "מאז שהלכת", בו כיכבה גם שירלי טמפל; "מכתבי אהבה", עליו קיבלה מועמדות לאוסקר, כמו גם על סרטו של קינג וידור, "דו-קרב בשמש". עוד הופיעה בסרטו של ארנסט לוביטש, "Cluny Brown", "דיוקנה של ג'ני", סרטיו של ג'ון יוסטון, "היינו זרים" ו"הכה את השטן", סרטו של וינסנט מינלי, "מאדאם בובארי" על פי ספרו הקלאסי של גוסטב פלובר, הדרמה הרומנטית של ויליאם ויילר, "האחות קרי", בו כיכבה לצד לורנס אוליבייה ובעוד סרט של במאי גדול, ויטוריו דה סיקה ב"סיפור של אשת איש אמריקני", בו הופיעה לצד מונטגומרי קליפט ו"הקץ לנשק", על פי ספרו של ארנסט המינגוויי. היא הופיעה גם בסרט "גבעת האהבה", וב-1962 בסרט "ענוג הוא הלילה". סרטה האחרון כשחקנית היה "המגדל הלוהט", סרט האסונות המצליח, עליו קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב.
אסטרואיד 6249 Jennifer שהתגלה על ידי אלינור הלין ב-1991, נקרא על שמה.
מותה

ג'ונס הלכה לעולמה ב-17 בדצמבר 2009, בגיל 90.
רוחות רפאים (סדרת טלוויזיה, 2021)

| --- | --- |

כותרת הפתיחה
 מבוסס על:  "רוחות רפאים" מאת מתיו ביינטון, סיימון פרנבי, מרתה האו-דאגלס, ג'ים האויק, לורנס ריקארד ובן וילבונד
 סוגה:  קומדיית מצבים
 יוצרים:  ג'ו פורט ג'ו וייסמן
 שחקנים:  רוז מקייבר אוטקרש אמבודקר ברנדון סקוט ג'ונס ריצ'י מוריארטי אשר גרודמן רבקה ויסוקי שילה קרסקו דניאל פינוק רומן סרגוסה דוואן צ'נדלר לונג
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  4 
 מספר פרקים:  61 (נכון ל־11 בפברואר 2025) 
 הפקה
 מפיקים בפועל:  ג'ו פורט ג'ו וייסמן מתיו ביינטון ג'ים האויק סיימון פרנבי לורנס ריקארד בן וילבונד מרתה האו-דאגלס אליסון קרפנטר דברה הייוורד אליסון אוון אנג'י סטפנסון
 חברת הפקה:  Joe vs. Joe Monumental Television Them There Lionsgate Television BBC Studios America CBS Studios
 הפצה:  Paramount Global Distribution Group
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה
 מוזיקה:  ג'ף קרדוני
 אורך פרק:  21 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  CBS
 רשת שידור בישראל:  סלקום TV
 תקופת שידור מקורית:  7 באוקטובר 2021 – הווה
 תקופת שידור בישראל:  14 במרץ 2021 – הווה
 קישורים חיצוניים
 www.cbs.com/shows/ghosts/
 דף התוכנית ב-IMDb
 
רוחות רפאים (באנגלית: Ghosts) היא קומדיית מצבים אמריקאית המבוססת על סדרה בריטית באותו שם שנוצרה על ידי מתיו ביינטון, סיימון פרנבי, מרתה האו-דאגלס, ג'ים האויק, לורנס ריקארד ובן וילבונדו, ועובדה מחדש על ידי ג'ו פורט וג'ו וייסמן עבור רשת "CBS".
הסדרה עלתה לשידור ב-7 באוקטובר 2021. בישראל, הסדרה עלתה לשידור בשירות סלקום TV החל מ-14 במרץ 2021.
סקירה > סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 18 | 18 | 7 באוקטובר 2021 | 21 באפריל 2022 |
|  | 2 | 22 | 22 | 29 בספטמבר 2022 | 11 במאי 2023 |
|  | 3 | 10 | 10 | 15 בספטמבר 2024 | 2 במאי 2024 |
|  | 4 | — | — | 17 באוקטובר 2024 | — |
סקירה > רקע עלילתי

בדומה לסדרה הבריטית, עלילת הסדרה עוסקת בסמנתה וג'יי, זוג ניו-יורקי המאמין שחלומותיו התגשמו כשהם יורשים אחוזה כפרית יפהפה, אך מגלים למורת רוחם שהאחוזה מתפוררת ורדופה על ידי רוחות רפאים שמתו בשטחה וכעת כבולים אליה עד שיוכלו להגיע אל החיים שלאחר המוות. בעוד שג'יי אינו מסוגל לראות או לשמוע את רוחות הרפאים, סמנתה מגלה שביכולתה לראות אותם ולתקשר איתם לאחר שעברה חוויית סף מוות.
צוות השחקנים והדמויות > דמויות ראשיות

רוז מקייבר – סמנתה ארונדקר, עיתונאית פרילנסרית שלאחר תאונה שהותירה אותה על סף המוות, מקבלת את היכולת לראות ולשמוע רוחות רפאים.
אוטקרש אמבודקר – ג'יי ארונדקר, בעלה של סמנתה ושף מובטל. אינו מסוגל לראות את הרוחות אך בזכות תיווכה של סם הוא מכיר אותן לעומק ומעורב בחייהן.
אשר גרודמן – טרבור לפקוביץ, הנפטר האחרון מבין רוחות הרפאים. ברוקר יהודי זחוח מוול סטריט שמת בשנת 2000 מהתקף לב ללא מכנסיים. בניגוד לרוחות הרפאים האחרות, הוא יכול לקיים אינטראקציה עם העולם הפיזי במידה מוגבלת אם הוא מתרכז מספיק חזק. דמותו של טרבור מבוססת על דמותו של חבר הפרלמנט, ג'וליאן פאוסט, מהסדרה הבריטית.
ריצ'י מוריארטי – פיט מרטינו, מנהיג שבט צופות שמת בשנת 1985 לאחר שאחת מהצופות שלו ירתה בו בטעות דרך הצוואר עם חץ. בעונה השלישית מתגלה כוח העל שלו, בכך שהוא רוח הרפאים היחידה שמסוגלת לעזוב את האחוזה. דמותו של פיט מבוססת על דמותו של פט בוצ'ר מהסדרה הבריטית.
שילה קרסקו – סוזן "פלאוור" מונטרו, היפית שמתה בזמן שניסתה להתיידד עם דוב בר, ולה הכוח להכניס אדם חי לטראנס דמוי-השפעת מריחואנה, לאחר שהיא עוברת דרכו. דמותה של סוזן מבוססת באופן רופף על דמותה של מרי מהסדרה הבריטית.
דניאל פינוק – אלברטה היינס, זמרת ג'אז ראוותנית מתקופת היובש. תחילה חשבה שמתה משתיית אלכוהול מזויף, אך בהמשך התברר כי נרצחה. קול שירתה נשמע כזמזום על ידי החיים. דמותה של אלברטה מבוססת באופן רופף על דמותה של קיטי מהסדרה הבריטית.
ברנדון סקוט ג'ונס – קפטן אייזק היגינטוט, קצין מהפכן אמריקאי והומוסקסואל שמת מדיזנטריה שבועיים לאחר המצור על מבצר טיקונדרוגה ומהווה הערת שוליים בהיסטוריה האמריקאית. כאשר הוא עובר דרך יצור חי, הדבר נחווה כריח נוראי. דמותו של קפטן אייזק מבוססת על דמותו של הקפטן מהסדרה הבריטית.
רבקה ויסוקי – הטי וודסטון, גבירת האחוזה, סבת סבתה-רבתא של סמנתה, ובעליה המקוריים של אחוזת וודסטון. דמותה של הטי מבוססת על דמותה של ליידי פאני באטון מהסדרה הבריטית.
רומן סרגוסה – סאסאפיס, אינדיאני סרקסטי משבט לנאפי, המבוסס על דמותו של תומאס ת'ורן מהסדרה הבריטית. כוחו הוא להיכנס לחלומות של אנשים, ובכך הוא רוח הרפאים היחידה שמצליחה ליצור קשר עם ג׳יי.
דוואן צ'נדלר לונג – ת'ורפין, ויקינג והמבוגר מבין רוחות הרפאים, שיצא למסע לצפון אמריקה, אך ננטש על ידי חבריו לספינה ומת מפגיעת ברק. לת'ורפין יש את היכולת לגרום לאורות להבהב, ודמותו מבוססת על דמותו של רובין, איש המערות, מהסדרה הבריטית.
צוות השחקנים והדמויות > דמויות משניות

הדסון תמז'ה – קראש, רוח רפאים וג'יימס דין-וונאבי משנות ה-50 שראשו נערף.דמותו של קראש הופיעה עד כה בקצרה רק לשני פרקים, אבל בהמשך נמסר כי דמותו עשויה לחזור בפרקים הבאים. דמותו של קראש מבוססת על דמותו של סר האמפרי בון מהסדרה הבריטית.
בנוסף לרוחות הרפאים הראשיות, באחוזה שוכנת קבוצה של רוחות רפאים שמתו ממחלת הכולרה ושוהות בדרך קבע במרתף, כיוון שמראם החולני מפריע לרוחות הרפאים בשאר שטחי האחוזה. מספרם הכולל של קבוצת הרוחות אינו ודאי, אך בסדרה מופיעים שישה מהם. דמויותיהם מבוססים על דמויותיהם של רוחות המגפה מהסדרה הבריטית:
סטיוארט פינק – סטיוארט
ארתור הולדן – דירק המצמרר
קודי קריין – קודי
נייג'ל דאונר – נייג'ל
קאט למייה – קתרין
בטסי סודארו – ננסי
הפקה > פיתוח

ב-29 בנובמבר 2019, נמסר כי רשת "CBS" שוקדת על הפקת עיבוד אמריקאי עבור סדרת קומדיית המצבים הבריטית של "BBC One", "רוחות רפאים". ב-4 בפברואר 2020, נמסר כי הוזמן לעיבוד הפוטנציאלי פיילוט על ידי אולפני CBS, שיופק בשיתוף פעולה עם "אולפני BBC" ו-"Lionsgate Television". ב-31 במרץ 2021, אושר כי "CBS" הזמינה את העיבוד כסדרה באורך מלא. ביולי 2021, הוכרז שהסדרה תעלה לשידור ב-7 באוקטובר 2021. ב-17 בדצמבר 2021, דווח כי צילומי הסדרה הושבתו זמנית בעקבות מקרה חיובי לקורונה על הסט. ב-24 בינואר 2022, נמסר כי CBS חידשה את הסדרה לעונה שנייה. ב-12 בינואר 2023, נמסר כי CBS חידשה את הסדרה לעונה שלישית. ב-12 במרץ 2024, נמסר כי CBS חידשה את הסדרה לעונה רביעית. ב-20 בפברואר 2025, נמסר כי CBS חידשה את הסדרה לעונות חמישית ושישית.
הפקה > ליהוק

ב-4 במרץ 2020, נמסר על ליהוקה של רוז מקייבר לתפקיד הראשי עבור פרק הפיילוט. ב-1 ביולי 2020, נמסר על ליהוקו של אוטקרש אמבודקר לצדה של מקייבר. ב-9 בדצמבר 2020, נמסר על ליהוקם של ברנדון סקוט ג'ונס, ריצ'י מוריארטי, אשר גרודמן, רבקה ויסוקי, שילה קרסקו, דניאל פינוק ורומן סרגוסה לצוות השחקנים הראשי עבור הפיילוט. ב-12 במאי 2021, נמסר על ליהוקו של דוואן צ'נדלר לונג לצוות השחקנים הראשי.
ביקורות

באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", הסדרה זכתה לציון 94% עם דירוג ממוצע של 7.4/10, בהתבסס על 18 ביקורות. קונצנזוס המבקרים של האתר כתב כי ”'רוחות רפאים' יכלה לדרוש יותר מדמויותיה, אבל אנסמבל השחקנים המצוין ושנינותה הגאונית מאפשרים לה להיות צפייה קלילה ומפחידה.” באתר הביקורות המשוקללות "Metacritic", הסדרה זכתה ציון 72/100 בהתבסס על 10 ביקורות, דבר המצביע על "ביקורות חיוביות לרוב".
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד (ים) | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס סאטורן | סדרת הפנטזיה הטובה ביותר | "רוחות רפאים" | מועמדות |
| 2024 | פרס סאטורן | השחקנית הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה | רוז מקייבר | מועמדות |
| 2024 | פרס סאטורן | שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה | רבקה ויסוקי | מועמדות |
| 2024 | פרס בחירת הקהל | תוכנית המדע בדיוני/פנטזיה של השנה | "רוחות רפאים" | מועמדות |
ריקלין ושות

| --- | --- |
 סוגה:  אקטואליה 
 מנחים:  שמעון ריקלין 
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 הפקה
 אורך פרק:  50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  עכשיו 14 (בערוץ 20 קודם למיתוג מחדש)
 תקופת שידור בישראל:  אוגוסט 2018
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית
 
ריקלין ושות  היא תוכנית אקטואליה שמשודרת בערוץ עכשיו 14, בהגשת שמעון ריקלין.
הלוגו מ-2024 בתקופה ההגשה המשותפת של ריקלין וסג"ל
התוכנית עלתה לראשונה לאוויר באוגוסט 2018. בעבר הוגשה התוכנית במתכונת משותפת, שמעון ריקלין ואראל סג"ל. לאחר מכן הגיש ריקלין את התוכנית לצדו של ינון מגל, ולאחר מכן לבדו תחת השם "ריקלין ושות". ב-19 במאי 2024 ירדה התוכנית מהמסך לטובת התוכנית ריקלין וסג"ל, ובאוקטובר 2024 שוב חזרה התוכנית בהגשתו של רקלין.
מבנה התוכנית

התוכנית מאופיינת בראיונות ופובליציסטיקה. שני המגישים מביעים לרוב עמדות ימניות-שמרניות, אולם יש הקפדה לארח בעלי עמדות המייצגות את הצד השני ולעיתים אף את הקיצוניים שבהם. בתוכנית מתארחים פוליטיקאים ואנשי ציבור, ומופיעים בה זרים וישראלים.
ב-7 בנובמבר 2018 הודיע סג"ל כי הוא עוזב את ערוץ 20, ואת מקומו בתוכנית החליף ינון מגל. בהתאם לכך, שונה שם התוכנית ל"ריקלין&מגל". ב-23 ביולי 2019 עבר מגל להגיש את תוכנית "הפטריוטים" בערוץ, ושמה של התוכנית מותגה ל"ריקלין ושות" במסגרת ערוץ עכשיו 14.
ב-19 במאי 2024, בעקבות שינויים בלוח השידורים של עכשיו 14, התמזגו התוכניות "הדו"ח של אראל" ו"ריקלין ושות" לתוכנית ריקלין וסג"ל. באוקטובר 2024 חזרה התוכנית למתכונתה הקודמת, בהגשתו של שמעון רקלין.
הערות שוליים

↑  אלכסנדר כץ, אראל סג"ל עוזב את ערוץ 20; מתקרב לחתימה בתאגיד השידור, באתר אייס, ‏7 בנובמבר 2018
↑  אלכסנדר כץ, במקום אראל סג"ל: ינון מגל מצטרף לערוץ 20 וישדר עם ריקלין, באתר אייס, ‏20 בנובמבר 2018
↑  אלי אחימאיר, מה קורה בערוץ: שני כתבים נוספים עוזבים, באתר בחדרי חרדים, 13 ביוני 2019
↑  אלכסנדר כץ, ערוץ 20 מחזיר את הפטריוטים: ינון מגל יוביל את התוכנית באתר אייס, 13 ביוני 2019
↑  טלטלה בערוץ 14: ריקלין וסג"ל נפרדים,  באתר כיפה, 30 באוקטובר 2024
|  |
| --- | --- | --- |
| תוכניות | "ישראל הבוקר" • "עדן ועודד" • "האולפן הפתוח" • "ארבע" • "ריקלין ושות" • "הדו"ח של אראל" • "שבע" • "מהדורת החדשות המרכזית של עכשיו 14 "•"הפטריוטים" • ריקלין ושות • "פָתְחִי את שַׁי" • "כלכלי בלילה" |  |
| סגל | דור אזרד  • אמיר איבגי • שגיא אלמוג כהן • נועם אמיר • מולי ארי • עקיבא ביגמן • הלל ביטון רוזן • דרור בלאזדה • יעקב ברדוגו • שרה ב"ק • שי גולדשטיין • בועז גולן • טל היינריך • עדן הראל • יהונתן וייס • דנה ורון • יותם זמרי • יערה זרד • עידו טאובר • מגי טביבי • ברוך ידיד • שלו כחלון • אדיר לחקים • רונה לוי •  שיראל ללום נהיר • נתי לנגרמן • טל מאיר • ינון מגל • תמיר מורג • עודד מנשה • אראל סג"ל • גיל ססובר • מורן סקיטל • ליאור סודרי • אריאל עידן • איתמר פליישמן • אליה פרג'ון • גלעד צוויק • מוטי קסטל • דני רופ • שמעון ריקלין • עתי שלו • ליטל שמש |  |
יורבה ורטסן

יורבה ורטסן (בהולנדית: Yorbe Vertessen; נולד ב-8 בינואר 2001 בטיאנן שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת רד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית.
קריירת מועדונים

ורטסן גדל במחלקות הנוער של FC רילאר ספורט, וסטרלו ופ.ס.וו. איינדהובן. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של פ.ס.וו. איינדהובן. ב-13 בדצמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של איינדהובן, בניצחון 2-1 על אוטרכט במסגרת המחזור ה-12 בליגת העל ההולנדית לעונת 2020/2021. ב-2 במאי 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד הירנפיין במסגרת המחזור ה-31 בליגה.
ב-28 בינואר 2023 הושאל ורטסן עד לתום עונת 2022/2023 לרויאל אוניון סן-ז'ילואז מליגת העל הבלגית. ב-1 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על רויאל אנטוורפן במסגרת הגביע הבלגי. ב-5 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 4-0 על זולטה ורכם במסגרת המחזור ה-24 בליגה. ב-18 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בהפסד 4-2 לסטנדרד לייז' במסגרת המחזור ה-26 בליגה. הוא ערך 15 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים. בתום ההשאלה חזר ורטסן לפ.ס.וו איינדהובן.
במחצית הראשונה של עונת 2023/24, שיחק ורטסן בפ.ס.וו. איינדהובן, ערך 17 הופעות והבקיע בהן 3 שערים. בחלון ההעברות של ינואר 2024, עבר ורטסן לאוניון ברלין, שהתמודדה במאבקי תחתית בבונדסליגה. ורטסן ואוניון ברלין נשארו בבונדסליגה בסיום העונה.
ב-3 בפברואר 2025 חתם ורטסן ברד בול זלצבורג לארבע וחצי שנים.
קריירה בינלאומית

ורטסן היה חלק מסגל נבחרת בלגיה עד גיל 21.
תארים

הגביע ההולנדי (1): 2021/2022
מגן יוהאן קרויף (2): 2021/2022, 2022/2023
הערות שוליים

↑  Yorbe Vertessen en prêt à l'Union jusqu'à la fin de la saison באתר הרשמי של רויאל אוניון סן-ז'ילואז, 28 בינואר 2023 (בצרפתית)
קיס

ערך זה עוסק בלהקת רוק אמריקאית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |


להקת קיס בפסטיבל Hellfest 2013, במשך סיבוב ההופעות שלהם "Monster". משמאל לימין: ג'ין סימונס, פול סטנלי, אריק סינגר וטומי ת'ייר
 מקום הקמה:  ניו יורק 
 מוקד פעילות:  ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1973–2023 (כ־50 שנה)
 סוגה:  הארד רוק, גלאם רוק, גלאם מטאל
 חברת תקליטים:  Mercury Records, Roadrunner Records, Casablanca Records, Kiss
 שיתופי פעולה בולטים:  E.S.P., Frehley's Comet, אוניון, Vinnie Vincent Invasion, Wicked Lester, אליס קופר, הנמר הלבן, Black 'n Blue, Avantasia, Badlands, בלאקג'ק
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הרוק אנד רול, 2014
 http://kissonline.com/
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 פול סטנלי ג'ין סימונס אריק סינגר טומי ת'ייר
 חברים לשעבר
 פטר כריס אייס פרלי אריק קאר ויני וינסנט מארק סט. ג'ון ברוס קוליק
 
קיס (באנגלית: Kiss, נשיקה; מעוצב לרוב כ-KIϟϟ) הייתה להקת הארד רוק אמריקאית שהחלה את דרכה בשנות ה-70 של המאה ה-20. השאירה את חותמה בתולדות הרוק כלהקת הופעות בעלת המנוני רוק רבים, והיא ידועה מאוד בשל האיפור הכבד שמכסה את פני הלהקה בהופעות. בספטמבר 2018 הודיעו חברי הלהקה כי אחרי 45 שנות פעילות, הם יצאו לסיבוב הופעות אחרון ב-2019.