stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרול לינלי
פילמוגרפיה חלקית

האור ביער (1958)
הנוער בג'ינס (1959)
השקיעה האחרונה (1961)
בחזרה לפייטון פלייס (1961)
החשפנית (1962)
הקרדינל (1963)
דירת התשוקות (1963)
The Pleasure Seekers ‏(1964)
"הארלו" (1965)
באני לייק נעדרת (1965)
הרפתקה בפוסידון (1972)
פרדריק בגבדה

| --- | --- |

 לידה:  21 בספטמבר 1965 (בן 59) ניי-סיר-סן, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום לימודים:  המכון למדע המדינה פריז, CELSA Paris, תיכון לואי הגדול, תיכון מונטן 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 בן או בת זוג:  Diane de Mac Mahon (17 במאי 1991–1996)   לורה סמט (2004–2007) 
 פרסים והוקרה:  Prix Interallié (2003)  פרס רנודו (2009)  prix Rive gauche à Paris (2018) 
 
פרדריק בגבדה (בצרפתית: Frédéric Beigbeder; נולד ב-21 בספטמבר 1965) הוא סופר, מבקר ספרות ומנחה טלוויזיה צרפתי.
ביוגרפיה

נולד בניי-סיר-סן. אחיו, שרל בגבדה (אנ'), הוא איש עסקים. הוא למד בליצ'י מונטן, פריז ובתיכון לואי הגדול ואחר-כך במכון למדע המדינה פריז ובבית הספר לעיתונאות ולתקשורת CELSA בפריז. בתום לימודיו, בהיותו בן 24, עבד כקופירייטר. שימש מספר שנים כעורך בפלמריון (אנ'), תאגיד המו"לות הרביעי בגודלו בצרפת. ב-2002 היה אחד מארבעת מנחי תוכנית האירוח "Hypershow" בערוץ הטלוויזיה Canal+ (אנ'). הוא בעל טור בלה פיגארו מאז שנת 2010.
זוכה פרס Prix Interallié (אנ') עבור ספרו Windows on the World (אנ') לשנת 2003 וזוכה פרס Prix Renaudot (אנ') לשנת 2009 עבור ספרו Un roman français.
בשנת 1994 ייסד את הפרס הספרותי פרס דה פלור (אנ') ששואל את שמו מקפה דה פלור בסן ז'רמן דה פרה, פריז. בגבדה ייסד גם את הפרסים פלור (Flore) וסדה (Sade).
בגבדייה הוא מנהלו של מגזין הבידור לואי (אנ').
ספריו > רומנים

1997: "Vacances dans le coma" (translated into English as Holiday in a Coma by Frank Wynne)
1997: "L'amour dure trois ans" (translated into English as Love Lasts Three Years by Frank Wynne)
2000: 99 francs (Retitled 14,99 euros after the introduction of the euro), Grasset (translated into English as £9.99 by Adriana Hunter) תורגם לעברית כ 69.99 ש"ח
2003: Windows on the World, Grasset (translated under the same title by Frank Wynne)
2005: L'Égoïste romantique (The Romantic Egoist), Grasset
2007: Au secours pardon, Grasset
2009: Un roman français, Grasset (translated into English as A French Novel by Frank Wynne)
2014: Oona & Salinger, Grasset
ספריו > מאמרים

2001: Dernier inventaire avant liquidation, Grasset
2011: Premier bilan après l'apocalypse, Grasset
ספריו > שיחות

2004: Je crois Moi non-plus : Dialogue entre un évêque et un mécréant Calmann-Lévy
ספרי קומיקס

2002: Rester normal Dargaud
2004: Rester normal à Saint-Tropez Dargaud
רוברט קנטי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1948 (בן 76 בערך) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  כינור 
 
רוברט קנטי (נולד ב-1948) הוא כנר ומנצח ישראלי.
קריירה

קנטי, יליד חיפה, למד בתחילה לנגן בכינור מאביו, ז'אק קנטי ובהמשך גם ממורים צבי רוטנברג ורמי שבלוב. בגיל 18 הוביל את אנסמבל פרו-מוזיקה בניצוחה של דליה אטלס. בגיל 20 היה אחד המובילים וסולן של התזמורת הקאמרית הישראלית בניצוחו של גארי ברתיני.
בשנת 1978 הזמינה אותו התזמורת הסימפונית חיפה להיות כנר ראשי בתזמורת. בין השנים 1991–1994 היה כנר ראשי של תזמורת סימפונט רעננה.
קנטי הוא פרופסור של האקדמיה למוסיקה באסטנה (קזחסטן) ופרופסור כבוד של אוניברסיטת אינדיאנפוליס, בקמפוס אתונה לשעבר.
הוא מלמד כינור, מוזיקה קאמרית ומנצח תזמורת בקונסרבטוריון האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובסניפיה.
את המשך חינוכו המוזיקלי קבל בארצות הברית, בבית הספר ג'וליארד בניו יורק, שם למד אצל איוואן גלאמיאן וסלי תומאס, רביעיית ג'וליארד. ניגן באופרה של ניו יורק והיה כנר ראשי בפסטיבלים שונים בארצות הברית, הקים את הרביעייה Hebrew Art School בניו יורק.
ב-1996 הקים וניהל פסטיבל מוזיקה בינלאומי ותחרות בינלאומית לכינור על שמו, הפסטיבל יחודו היה בכך שהיה פעם בכל שנה בארץ אחרת.
מאסטרו קנטי הקים את "האנסמבל הקאמרי הישראלי החדש" שניגן רפרטואר מגוון מבארוק ועד מוזיקה עכשווית, ונחשב לטוב מסוגו בישראל.
התזמורות שרוברט ניצח עליהן כוללות בין השאר את הפילהרמונית של ריגה, הפילהרמונית של סופיה, הפילהרמונית של נובוסיבירסק, התזמורת הקאמרית של מוסקבה, תזמורת מטרופוליטן ליסבון, אנסמבל הרמיטאז סנקט פטרבורג, סולני אסטנה, הפילהרמונית של אסטנה ועוד.
רוברט קנטי נותן כיתות אמן בכינור, בביצוע מוזיקה קאמרית ובניצוח באקדמיות חשובות ברחבי העולם – פריז, בריסל, מוסקבה, סנקט פטרבורג, אסטנה, טוקיו ועוד.
הערות שוליים

↑  יואב איתיאל‏, הבטיחו כינורות עתיקים: זוג מוזיקאים מחיפה הורשע בהונאת מיליונים, באתר וואלה, 27 באוקטובר 2020
↑  רויטל חובל, המנצח והכנרת רוברט ובלה קנטי נעצרו בחשד להונאת ענק, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2011
טוני מוריסון

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1931 לוריין, אוהיו, ארצות הברית 
 פטירה:  5 באוגוסט 2019 (בגיל 88) הברונקס, ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Chloe Ardelia Wofford 
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אפרו-אמריקאים 
 מקום קבורה:  South-View Cemetery 
 מקום מגורים:  סירקיוז, ניו יורק, לוריין, אוהיו 
 מקום לימודים:  Lorain High School, אוניברסיטת הווארד, אוניברסיטת קורנל 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  ספרות אפרו-אמריקאית 
 יצירות בולטות:  העין הכי כחולה, גן עדן, אהבה, חסד, הביתה, Jazz, חמדת, תינוק של זפת, סולה, שיר השירים אשר לסולומון, God Help the Child 
 הושפעה מ:  Henry Dumas, ויליאם פוקנר, וירג'יניה וולף, ג'יימס בולדווין, זורה ניל הרסטון, דוריס לסינג, הרמן מלוויל 
 בן או בת זוג:  Harold Morrison (1958–1964) 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לספרות (1993)  מדליית לנגסטון יוז (1981)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פריז-סורבון (2007)  היכל התהילה של נשות אוהיו (1982)  אגדה חיה של ספריית הקונגרס  פרס NAACP Image לעבודה ספרותית מעולה, סיפורת (2004)  פרס לסיפורת אמריקנית של ספריית הקונגרס (2011)  פרס חוג מבקרי הספרים הלאומי לסיפורת (1977)  honorary degree from Spelman College (1978)  פרס ספרות ע״ש קרל סנדברג (2010)  Coretta Scott King Award (2005)  Ivan Sandrof Lifetime Achievement Award (2014)  הרצאת ג'פרסון (1996)  מדליית החירות הנשיאותית (2012)  פרס הלמרייך (1988)  מדליית ניקולס מנשיא אוניברסיטת ואנדרבילט (2013)  פרס טובת הכלל (1989)  המדליה הלאומית למדעי הרוח (2000)  פרס נורמן מיילר (2009)  פרס ג'נט היידינגר קפקה (1977)  פרס הספרות פא"ן אוקלנד ע״ש ג'וזפין מילס (2013)  פרס אניספילד-וולף (1988)  פרס הספר האמריקאי (1988)  פרס פוליצר לסיפורת (1988)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אוקספורד  אבירה בלגיון הצרפתי  היכל התהילה של ניו ג'רזי  מפקד מסדר האמנויות והספרות  Audie Award for Narration by the Author  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ז'נבה  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 אתר רשמי
 חתימה:   
 
טוני מוריסון (באנגלית: Toni Morrison; ‏18 בפברואר 1931 – 5 באוגוסט 2019) הייתה סופרת אמריקאית ופרופסור באוניברסיטת פרינסטון. היא זכתה בפרס פוליצר לסיפורת לשנת 1988, באות הכבוד "הרצאת ג'פרסון" לשנת 1996, ובשנת 1993 הייתה האישה השחורה הראשונה שזכתה בפרס נובל לספרות. היא נחשבת לאחת מגדולי הספרות האמריקאית, ובפרט הספרות האפרו-אמריקאית. בין הרומנים הידועים שלה נמנים "העין הכי כחולה", "שיר השירים אשר לסולומון", ו"חמדת". ב-29 במאי 2012 הוענקה לה מדליית החירות הנשיאותית של ארצות הברית.
ביוגרפיה

טוני מוריסון נולדה בלוריין שבאוהיו בשם קלואי ארדליה וופורד (Chloe Ardelia Wofford) לראמה וג'ורג' וופורד, השנייה מתוך ארבעה ילדים, במשפחה ממעמד הפועלים. כילדה קראה מוריסון ספרים בלהיטות. בין הסופרים האהובים עליה היו ג'יין אוסטן ולב טולסטוי. אביה נהג לספר לה סיפורי עם על הקהילה האפרו-אמריקנית (שיטה של סיפור שבהמשך תשתחל לכתיבתה של מוריסון). לפי ראיון מ-2012 בגארדיאן, היא הפכה לקתולית בגיל 12 וקיבלה את שם ההטבלה (אנ') "אנתוני", מה שבהמשך שימש כבסיס לכינוי שלה "טוני".
ב-1949 החלה לימודי תואר ראשון באנגלית באוניברסיטת הווארד - אוניברסיטה המזוהה היסטורית עם הקהילה השחורה בארצות הברית - משום שחיפשה את קרבתם של אינטלקטואלים שחורים אחרים. היא סיימה את לימודיה בשנת 1953. ב-1955 סיימה תואר שני (Master Of Arts) באנגלית באוניברסיטת קורנל, שבמסגרתו כתבה תזה על אובדנות בספריהם של ויליאם פוקנר ווירג'יניה וולף. לאחר סיום לימודיה, בין השנים 1955–1957, לימדה אנגלית באוניברסיטת טקסס סאות'רן (אנ') ביוסטון שבטקסס. לאחר מכן חזרה להאוורד ללמד אנגלית. היא הפכה לחברה באחוות "אלפה קאפה אלפה".
ב-1958 נישאה להארולד מוריסון, אדריכל ג'מייקני ועמיתה בסגל אוניברסיטת האוורד, ונולדו להם שני ילדים, הארולד וסלייד. טוני והארולד מוריסון התגרשו בשנת 1964. לאחר הגירושים עברה מוריסון לסירקיוז שבמדינת ניו יורק, שם עבדה כעורכת ספרי לימוד. שנה וחצי לאחר מכן החלה לעבוד כעורכת במטה של הוצאת הספרים הגדולה Random House בניו יורק. במהלך השנים אלו היא גם לימדה באוניברסיטת ייל ובמכללת בארד (אנ'). גם כעורכת מילאה מוריסון תפקיד מפתח בהבאת הספרות השחורה אל הזרם המרכזי. היא ערכה ספרים מאת אנג'לה דייוויס, טוני קייד במברה (Bambara), הנרי דומאס (Dumas) וגייל ג'ונס (Gayl Jones).
בשנת 1989 קיבלה מוריסון משרת פרופסור באוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1994 ייסדה את הסטודיו "Atelier" לסופרים ואומנים במסגרת אוניברסיטת פרינסטון.
ב-2012 זכתה במדליית החירות הנשיאותית, העיטור האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.
מוריסון הייתה חברה קרובה של פראן ליבוביץ במשך שנים רבות.
קריירה ספרותית

ספריה של מוריסון עוסקים רבות בחברה האפרו-אמריקאית בארצות הברית, באנשים, במיוחד בנשים אפרו־אמריקאיות שחוו השפלה ודיכוי מידי החברה הגזענית ובתוך המשפחה.
את ספרה הראשון, The Bluest Eye (העין הכי כחולה), פרסמה בשנת 1970. זהו סיפורה של נערה שחייה נהרסו בגלל החברה הגזענית והאלימה שבה היא חיה.
את הספר "שיר השירים אשר לסולומון" (Song of Solomon) פרסמה בשנת 1977. ספר זה זיכה אותה בפרס הספר הלאומי (National Book Award), והעמיד אותה בשורה הראשונה של הסופרים בארצות הברית. זהו סיפורו של אדם המעמד הבינוני המשיג הכרה עצמית תוך גילוי שורשיו האפרו-אמריקאיים הכפריים.
בשנת 1983 פרסמה את "רצ'יטטיב", הסיפור הקצר היחיד שכתבה. הסיפור, בתרגומה של טל ניצן-קרן, הופיע בספר "האנשים הכחולים: סיפורים צפון אמריקאיים" שערך משה רון.
הספר "חמדת" (Beloved), שהתפרסם בשנת 1987, זיכה אותה בפרס פוליצר שנה לאחר מכן, וכן בפרס אניספילד-וולף לשנת 1988. הספר דן בצורה נוקבת באהבת אם, ברצח ובדיכוי בתקופת עבדות השחורים בארצות הברית. הספר עובד לסרט באותו השם בבימויו של ג'ונתן דמי ובכיכובם של אופרה וינפרי ודני גלובר.
בשנת 1992 פרסמה את הספר "ג'אז" (Jazz) המספר על אהבה ורצח ברובע הארלם בשנות השלושים של המאה ה-20.
בנוסף כתבה ספרי ילדים (עם בנה סלייד), מחזה בשם "Dreaming Emmett" שהוצג בשנת 1986, מחרוזת השירים "Honey and Me" שפורסמה ב-1992, וגם אופרה בשם "Margaret Garner" בשנת 2003.
ספריה שתורגמו לעברית

העין הכי כחולה (1970), תרגמה טל ניצן-קרן, הספריה החדשה, הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, תל אביב, 1996.
סולה (1973), תרגמה איילה רהב, כנרת, רמת גן, 1986.
שיר השירים אשר לסולומון (1977), תרגם אהרן אמיר, עם עובד, תל אביב, 1978.
תינוק של זפת (1981), תרגם עמוס פארן, זמורה ביתן, 1987.
חמדת (1987), תרגמה ניצה בן-ארי, הספריה החדשה, הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, 1994.
ג’אז (1992), תרגמה ניצה בן-ארי, הספריה החדשה, הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, 1995.
משחקים באפלה - לובן-עור והדמיון הספרותי (1992), תרגם עמנואל לוטם, הספריה החדשה, הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, 1997.
גן עדן (1997), תרגמה עדה פלדור, הספריה החדשה, הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, 1998.
אהבה (2003), תרגמה אלינוער ברגר, הספריה החדשה, הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, 2004.
חסד (2008), תרגמה אלינוער ברגר, הספריה החדשה, 2009.
הביתה (2012), תרגמה אלינוער ברגר, הספריה החדשה, 2014.
קינוטאבר

| --- | --- |

טקס הנעילה של פסטיבל קינוטאבר, יוני 2016
 סוג:  פסטיבל קולנוע 
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 מיקום:  סוצ'י 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1991–הווה (כ־33 שנים) 
 www.kinotavr.ru
 
פסטיבל הקולנוע קינוטאבר (ברוסית: Кинотавр) היה פסטיבל קולנוע שנערך בעיר הנופש סוצ'י שבדרום רוסיה. הפסטיבל נערך לראשונה בקיץ 1990, ומאז הוא נערך מדי שנה בחודש יולי, מלבד במספר מקרים יוצאי דופן, עד שנת 2021
הפסטיבל, הסגור לקהל הרחב, זוכה לתשומת לב רבה מהתקשורת הרוסית, ועקב כך פוקדים אותו כוכבי קולנוע רבים. מפיקים רבים משיקים בו את סרטיהם החדשים ומנסים למכור אותם למפיצים. פרס בקטגוריית פסקול הסרטים מוענק על שמו של המלחין מיכאל טריברדייב.
זהו אחד מפסטיבלי הקולנוע החשובים בקולנוע הרוסי. עד 2011 הוענקו פרסים רק לסרטים מתוצרת הפדרציה הרוסית, אך באותה שנה הוסרה המגבלה הגאוגרפית ולמעשה כל סרט בשפה הרוסית יכול לקבל פרס ולהיות מוצג בפני באי הפסטיבל. בנוסף, הותר להציג בפסטיבל גם סרטים בשפות זרות, אך בתנאי שרוסיה היא אחת המדינות המפיקות של הסרט. כך קרה שבשנת 2017 הוצג סרטו של רזו גיגיניישווילי מגאורגיה "בני ערובה", שרוסיה, יחד עם פולין וגאורגיה, הייתה אחת המדינות המפיקות, אך הסרט דובר גאורגית. הסרט זכה בפרס הבימוי הטוב ביותר.
הפסטיבל הראשון לסרטים עצמאיים בברית המועצות התקיים לראשונה באפריל 1990 בפודולסק שבמחוז מוסקבה. ב-1991 נערך הפסטיבל בעיר הנופש סוצ'י, ומאז הוא התקיים בה מדי שנה כאשר הפסטיבל האחרון התקיים בשנת 2021.
פרסי הפסטיבל

הפרס הראשי (Главный приз)
פרס הבמאי הטוב ביותר (Приз за лучшую режиссуру)
פרס השחקנית הטובה ביותר (Приз за лучшую женскую роль)
פרס השחקן הטוב ביותר (Приз за лучшую мужскую роль)
פרס הצילום הטוב ביותר (Приз за лучшую операторскую работу)
פרס גורין לתסריט הטוב ביותר (Приз им. Г. Горина «За лучший сценарий»)
פרס טריברדייב לפסקול הטוב ביותר (Приз им. М. Таривердиева «За лучшую музыку к фильму»)
פרס תחרות "קינוטאבר. בכורה" (Приз конкурса «Кинотавр. Дебют»)
פרס תחרות "קינוטאבר. הסרט הקצר" (Приз конкурса «Кинотавр. Короткий метр»)
ראו גם

פסטיבל הקולנוע בקאן
הערות שוליים

↑  кино, "קינו", פירושה "קולנוע"; ייתכן שיש כאן משחק מילים עם "קנטאור".
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ביטוח פקדונות

ביטוח פקדונות בנקאיים הוא הבטחה הקיימת בחלק מהמדינות מצד הממשלה או הבנק המרכזי להבטחת פיקדונות בנקאיים של אזרחי המדינה. (לעיתים תחת מגבלות מסוימות כגון סכום פיקדון מרבי)
בנקאות ביסודה עוסקת בהשקעת כסף שהופקד לפיקדונות בנקאיים במטרה להשיא תשואה גבוהה יותר מאשר תשולם על הפיקדון, אך לעיתים הבנק אינו מסוגל לעמוד בבקשת לקוחותיו למשוך את הכסף כאשר הם זקוקים לו. (בין אם הפסיד חלק מהשקעותיו, ובין אם לאו, אך הן אינן נזילות) ביטוח זה מגן על לקוחות הבנקים בלא קשר לאופן אובדן כספי הפיקדון.
ארגון מבטחי הפקדונות הבינלאומי (IADI - International Association of Deposits Insurers) הוא ארגון בינלאומי של סוכנויות ביטוח פיקדונות ברחבי העולם, הכולל נכון לאוגוסט 2024 נציגי 98 מדינות מבין 113 מדינות אשר מפעילות ביטוח פיקדונות כלשהו.
בישראל

בישראל לא מונהג ביטוח פיקדונות בנקאיים. הרעיון נשקל בבנק ישראל ב-2015, אך לא מומש לבסוף.
הערות שוליים

↑  IADI - who are we?
↑  IADI publishes results of annual survey on deposit insurance and financial safety net frameworks, 18 בדצמבר 2019
↑   דפנה מאור, מה זה ביטוח פיקדונות, האם הוא קיים בישראל, ואיך אפשר להגן על כסף בבנק בארה"ב?, באתר TheMarker‏, 14 במרץ 2023
↑  סוגיות שכרוכות בהחלת ביטוח פיקדונות, אתר בנק ישראל, 16 ביוני 2015
↑  רועי ויינברגר, ‏מדוע בישראל לא מבטחים את פיקדונות הבנקים?, באתר גלובס, 15 במרץ 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553244605171  BNE: XX535278  BnF: cb123089471 (data)  GND: 4151346-0  LCCN: sh85066880  NARA: 10639161  NKC: ph137915  NLK: KSH2006003401
קארל ג'נקינסון

קארל דניאל ג'נקינסון (באנגלית: Carl Daniel Jenkinson; נולד ב-8 בפברואר 1992) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת המגן בברומלי.
קריירת מועדונים > ארסנל

ג'נקינסון חתם בארסנל ביוני 2011 תמורת כמיליון ליש"ט.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בארסנל ב-16 באוגוסט 2011 במסגרת משחק ליגת האלופות מול אודינזה. הוא ערך את הופעת הבכורה בליגה ב-20 באוגוסט במשחק מול ליברפול.
בעונת 2012/2013, בעקבות פציעתו של באקרי סנייה, פתח בחמשת המשחקים הראשונים בעונה זו וזכה לשבחים על הופעותיו. ב-19 בדצמבר 2012 האריך את חוזהו בארסנל.
בעונת 2013/2014, בעקבות פציעות של תומאס ורמאלן ולורן קוסיילני, הוצב באקרי סאנייה בעמדת הבלם וג'נקינסון פתח בעמדת המגן הימני בשלושת המשחקים הראשונים של העונה. בהמשך העונה שיחק בעיקר כמחליף.
במשחק האחרון של העונה הוא כבש שער מול נוריץ'.
בקיץ 2015 האריך ג'נקינסון את חוזהו בארסנל ב-5 שנים נוספות.
קריירת מועדונים > ווסטהאם

בעונת 2014/15 חתם ג'נקינסון לעונה אחת בווסטהאם יונייטד, אליה עבר בהשאלה מארסנל.
בעונת 2015/16 הושאל ג'נקינסון לעונה נוספת בווסטהאם, לאחר שהאריך את חוזהו בארסנל.
ב-7 באוגוסט 2019 חתם ג'נקינסון לשלוש שנים בנוטינגהאם פורסט.
קריירת מועדונים > אוסטרליה

ב-19 בינואר 2022 הושאל למלבורן סיטי האוסטרלית עד לסוף העונה. באוגוסט 2022 חתם בניוקאסל ג’טס לשנתיים.
קריירת מועדונים > נבחרת אנגליה

ב-15 באוקטובר 2012 חשף מאמן נבחרת אנגליה רוי הודג'סון כי ג'נקינסון התאמן עם הנבחרת לקראת המשחק מול פולין במסגרת מוקדמות גביע העולם בעקבות ניפויו של קייל ווקר מהסגל. כמו כן, חשף הודג'סון כי ג'נקינסון בחר לייצג את אנגליה על חשבון פינלנד. ג'נקינסון ערך את הופעת הבכורה במשחק הידידות נגד שוודיה ב-14 בנובמבר 2012.
הערות שוליים

↑  "Jenkinson joins". Nottingham Forest F.C. 7 באוגוסט 2019. נבדק ב-7 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
קארל ג'נקינסון
דונלד פרותרו

| --- | --- |

פרותרו, 2008
 לידה:  21 בפברואר 1954 (בן 70) גלנדייל, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של קליפורניה  אוניברסיטת קולומביה  מכללת ואסר 
 פרסים והוקרה:  עמית הוועדה למחקר סקפטי (2015)  פרס צ'ארלס שוצ'רט (1991)  עמית של החברה הגאולוגית האמריקנית  עמית האגודה הלינאית של לונדון  מלגת גוגנהיים 
 
דונלד רוס פרותרו (באנגלית: Donald Ross Prothero; נולד ב-21 בפברואר 1954) הוא גאולוג, פלאונטולוג ומחבר אמריקאי המתמחה בפלאונטולוגיה של יונקים ובמגנטוסטרטיגרפיה, טכניקה לתיארוך שכבות סלע של עידן הקנוזואיקון ובשימוש בה עד לתיארוך שינויי האקלים שהתרחשו בין 30 ל-40 מיליון שנים לפני זמננו. הוא המחבר או העורך של יותר מ-30 ספרים ולמעלה מ-300 מאמרים מדעיים, כולל לפחות חמישה ספרי לימוד גאולוגיה.
סטיבן ג'יי גולד ציטט את מחקרו של פרותרו על חוסר התגובה לשינויי אקלים אצל יונקים מתקופות האאוקן, האוליגוקן והפליסטוקן כדי לתמוך במודל שיווי המשקל המקוטע של האבולוציה. הוא כינה את פרותרו "חוקר שיווי המשקל המקוטע הטוב ביותר בחוף המערבי".
ביוגרפיה

פרותרו גדל באזור גלנדייל, קליפורניה, בנם של קליפורד פרותרו (1920–2004), מאייר טכני של לוקהיד, ושל שירלי מקדונלד פרותרו (1924–2016), אמנית ועקרת בית. הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בריברסייד, שם למד פליאונטולוגיה אצל ד"ר מייקל או. וודבורן וד"ר מייקל מרפי והיה חבר בפי בטא קאפה. הוא קיבל דוקטורט בגאולוגיה בשנת 1982 מאוניברסיטת קולומביה, ניו יורק.
בשנת 1991 הופיע בתוכנית המשחקים של הטלוויזיה ג'פרדי! וניצח את בן שטיין בתוכנית "Win Ben Stein's Money" בשנת 1999. הוא הופיע בפרק "Mr. Deity and the Flood" של סדרת הווידאו Mr. Deity. הוא התווכח עם הבריאתן התומך בטענת כדור הארץ הצעיר דויין גיש (על שמו נקראה "דהרת גיש") בתחילת הקריירה שלו.
במשך 27 שנים היה פרותרו חבר בפקולטה באוקסידנטל קולג' ולפני כן לימד במכון הטכנולוגי של קליפורניה, נוקס קולג', מכללת ואסר ואוניברסיטת קולומביה, שם הוביל מסעות שדה פליאונטולוגיים וגאולוגיים רבים לתואר ראשון. הוא עמית מחקר בפליאונטולוגיה של בעלי חוליות במוזיאון הטבע של מחוז לוס אנג'לס.
מחקר > אבולוציה

פרותרו היה אחד מהפליאונטולוגים הראשונים שהשתמשו בפלאומגנטיות לחקר סלעי יבשה. הפלאומגנטיות משתמשת בברזל המיקרוסקופי בתוך סלע משקע כדי לקרוא את השדה המגנטי ולתאם זאת עם ההיסטוריה הידועה של היפוכי הקוטביות של השדה המגנטי של כדור הארץ. ההיפוכים המגנטיים מתוארכים במדויק ועקביים ברחבי העולם, מה שמאפשר לחקור את הסלעים הללו במדעי האקלים ובאבולוציה.
בנוסף למחקריו במגנטוסטרטיגרפיה, תחום נוסף במחקרו של פרותרו הוא האבולוציה של יונקים בעלי פרסות, במיוחד קרנפים, גמלים, פקארי וסוסים.
עבודתו של פרותרו על תיעוד ההיסטוריה האבולוציונית של בעלי חוליות מאובנים צוטטה על ידי ריצ'רד דוקינס בספרו ההצגה הגדולה בתבל. מייסד החברה הספקנית, מייקל שרמר, כינה את ספרו של פרותרו מ-2007, "אבולוציה: מה המאובנים אומרים ולמה זה משנה", כ"ספר הטוב ביותר שיצא לאור אי פעם בנושא".
פרותרו הוא יועץ מדעי והתראיין בכמה סרטי טלוויזיה, כולל הסרט "האם הקרנפים הם דינוזאורים?", פרק של פלאוורלד, בסדרת הטלוויזיה ששודרה ברשת הטלוויזיה בכבלים האמריקאית TLC, אפיזודות בסדרה "לגלות מפלצות פרהיסטוריות" של ערוץ ההיסטוריה, פרקי הטורפים הפרהיסטוריים של נשיונל ג'יאוגרפיק המכסים את האנטלודון וההאינדון, הסדרה ללכת עם חיות ב-BBC, הפרק האמפיקיון או כלב הדוב בסדרה "מפלצות חוזרות לתחייה".
באוקטובר 2012 הופיע פרותרו בתפקידו כפלאונטולוג ב-"Conspiracy Road Trip", סרט תיעודי של ה-BBC שבו חמישה בריאתנים טיילו לאורך החוף המערבי של ארצות הברית ונפגשו עם מומחים.
מחקר > קריפטוזואולוגיה

פרותרו כתב תכופות על קריפטוזואולוגיה, פסאודו-מדע ותת-תרבות, שאותם הוא מסווג עם טענות הכחשת שואה וחטיפה בידי חוצנים כהיבטים של התרבות האמריקאית שהם "המצאות בבירור".
ספרו של פרותרו משנת 2013 עם דניאל לוקסטון, "מדע מתועב: המקור של יטי, נסי ותעלומות אחרות", דן בתת-התרבות הזו. אדריאן מאיור מאוניברסיטת סטנפורד מתארת את הספר כ"מדריך משעשע, חינוכי, נלהב ובעל ערך לקוראים המעוניינים לקבל פרספקטיבה מדעית על תחום הקריפטוזואולוגיה. עם יצירות אמנות מופלאות והיסטוריות של היצורים השונים. זהו ספר מרשים וסמכותי".
מחקר > התחממות אנתרופוגנית של כדור הארץ

פרותרו בוחן את העדויות לגבי ההתחממות הגלובלית והתפקיד שהיה לבני אדם בה. בספרו "חממת הדינוזאורים", אומר פרותרו: "גאולוגים ופלאוקלימטולוגים יודעים הרבה על עולמות חממה בעבר ועל כוכב הלכת הקרח שהתקיים ב-33 מיליון השנים האחרונות. יש לנו הבנה טובה של איך ולמה באנטארקטיקה שכבת הקרח הופיעה לראשונה באותה תקופה, וכיצד קפא הקוטב הצפוני לפני כ-3.5 מיליון שנים, החל את 24 אפיזודות הקרח והתקופות הבין-קרחוניות מאז". במאמרו ב-eSkeptic, פרותרו פרט על עליית פחמן דו-חמצני, הפשרת כיפות קרח בקוטב, הפשרת קרחונים ועליית פני הים כחלק מההצבעה על התחממות כדור הארץ שהיא אנתרופוגנית (מעשה ידי אדם). הוא שרטט את טיעוניהם של מכחישי שינויי האקלים וההפרכה לטיעונים הללו והסביר למה אנשים מתכחשים לשינויי אקלים.
מחקר > ספקונת

פרותרו גדל בבית פרסביטריאני, אך הפך לאתאיסט. הוא השתלב בתנועה הספקנית באמצע שנות ה-90, כשמייקל שרמר הזמין אותו להצטרף למערכת The Skeptics Society. הופעתו הראשונה כחבר פאנל במפגש המופלא (אנ') הייתה בשנת 2010.
כתוצאה מספריו של פרותרו על אבולוציה ב-2007 ושינויי אקלים ב-2009, הוא זיהה ש"אותם אנשים שהכחישו את האבולוציה הם לרוב אותם אנשים שמתכחשים לשינוי האקלים". הבנה זו הובילה אותו למחקר ולספר "בדיקת מציאות: כיצד מכחישי מדע מאיימים על העתיד שלנו" ב-2013 כפי שהסביר במהלך ריאיון בפודקאסט ספקנות:
"יש הרבה אנשים שמקבלים את המדע כשזה נוח, אבל יש הרבה דברים שהמדע אומר לנו שהם לא רוצים לשמוע ולכן הם דוחים את האמיתות הכביכול לא נוחות. את הדרך המוזרה והקטנה הזו לעשות דברים נוקטים לא רק בריאתנים, אלא גם מכחישי אקלים, מכחישי איידס, מתנגדי חיסונים, חבורה שלמה של סוגים שונים של תומכים בתרופות אלטרנטיביות ... לרבים מהם יש אסטרטגיות דומות בדרך שבה הם נלחמים נגד המציאות של המדע... זה דבר מפחיד כי הם יקבלו את מה שהמדע עשה כשנתן להם קדמה, טכנולוגיה ותחבורה, ובכל זאת הם לא רוצים מדע כשהוא מפריע לאידאולוגיה או לדת.
בשנת 2015, פרותרו נבחר כעמית בוועדה לחקירה ספקנית (Committee for Skeptical Inquiry).
פרסומים נבחרים

"אבולוציה של חולייתנים: ממקור לדינוזאורים ומעבר", הוצאת CRC, 2022
"כאשר בני אדם כמעט נעלמו: הפיצוץ הקטסטרופלי של הר הגעש טובה", סמיתסוניאן, 2018, מסת"ב 978-1-58834-635-3
"ענקי הקרנפים: הפליאוביולוגיה של אינדריקוטרס", הוצאת אינדיאנה, בלומינגטון, אינדיאנה, 2013, מסת"ב 978-0253008190
"מדע מתועב: מקורם של יטי, נסי וקריפטידים אחרים", עם דניאל לוקסטון, אוניברסיטת קולומביה. עיתונות, ניו יורק, 2013, מסת"ב 978-0231153201
"בדיקת מציאות: כיצד מכחישי מדע מאיימים על העתיד שלנו", הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון, אינדיאנה, 2013, מסת"ב 978-0253010292
"קטסטרופות! רעידות אדמה, צונאמי, טורנדו ושאר אסונות מטלטלים", The Johns Hopkins University Press, 2011, ASIN B00AZWHMY0
"חממת הדינוזאורים: אבולוציה, הכחדה ועתיד הפלנטה שלנו", הוצאת אוניברסיטת קולומביה, ניו יורק, 2009, מסת"ב 978-0231146609
"אבולוציה: מה המאובנים אומרים ולמה זה חשוב", הוצאת אוניברסיטת קולומביה, ניו יורק, 2007, מסת"ב 978-0231139625
"אחרי הדינוזאורים: עידן היונקים", הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון, אינדיאנה, 2006, מסת"ב 978-0253347336
"המעבר בין האאוקן והאוליגוקן: גן העדן האבוד", הוצאת אוניברסיטת קולומביה, ניו יורק, 1993, מסת"ב 978-0231080910
פרסומים נבחרים > ספרי לימוד

"אבולוציה של כדור הארץ", מקגרו-היל, 2003, מסת"ב 0072528087
"הבאת מאובנים לחיים: מבוא לפלאוביולוגיה", מדע/הנדסה/מתמטיקה מקגרו-היל, 2003, מסת"ב 0073661708
"גאולוגיית משקעים", WH Freeman, מסת"ב 0716739054
"פירוש הרשומה הסטרטיגרפית", WH Freeman & Co., ניו יורק, 1990, מסת"ב 0716718545
Earth: Portrait of a Planet (מהדורה ראשונה), WW Norton & Company, ניו יורק, 2001, מסת"ב 0393974235
California's Amazing Geology, הוצאת CRC, 2017 מסת"ב 9781498707916
ועדות

פרותרו נמצא בוועדת המערכת של מגזין Skeptic, ובעבר שימש כעורך עמית או טכני של כתבי עת מדעיים בהם Geology, Paleobiology ו-Journal of Paleontology. החברויות שלו כוללות את האגודה הגאולוגית של אמריקה, האגודה הפליאונטולוגית, האגודה הלינאית של לונדון (1987), מלגת גוגנהיים (1988), הוועדה לחקירה סקפטית, והקרן הלאומית למדע.
הוא כיהן כנשיא וסגן הנשיא של המדור הפסיפי של החברה לגאולוגיית משקעים, וחמש שנים כיושב ראש התוכנית של האגודה לפליאונטולוגיה של חוליות.