stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כניסה להר הבית (הלכה)
כניסת יהודים להר לאחר חורבן בית המקדש > תקופת המנדט הבריטי

הרב קוק, שהיה הרב הראשי לארץ ישראל אסר את העלייה ל"מקום המקדש". לפני החגים הוא נהג לפרסם כרוז בעברית ובאנגלית אשר מזהיר את המבקרים מפני עלייה להר הבית ("השמרו נא מהאיסור החמור של הכניסה למקום המקדש והר הבית"). באיגרת תתעח כתב: "טמאי מתים אנחנו, ועד הזמן אשר תבוא טהרתנו בעת אשר הישועה השלמה תופיע אין אנחנו דורכים במקום הקודש, רק עומדים אנחנו באימה ופחד בגודל-רוח וביטחון נמרץ לפני 'הכותל המערבי'".
לעומת הצעה לבנות בית כנסת בהר הבית, כתב: "נכון הדבר שנשתדל כולנו, שהחצרות שהם סמוך להר הבית וכותל המערבי ימסרו לישראל [...] ועל מקומם תבנה בית הכנסת נאה ומהודרה מאוד סמוך ממש לכותל המערבי [...] וכל ישראל חברים יתאגדו על ידו לאגודה אחת, לכוין את לבבם לאביהם שבשמיים בלא פרץ ובלא יוצאת, בלא שום הריסות גדר ובלא שום חשש איסור של חילול הקודש וטומאת קדשיו".
יחס הרבנות הראשית לכניסת יהודים להר כיום > החלטות הרבנות הראשית לאחר מלחמת ששת הימים > כינוס המועצה בשנת תשמ"ו

בתאריך י' בשבט תשמ“ו שבה ודנה בנושא מועצת הרבנות הראשית. לישיבה זו הוזמנו (לפי בקשתם) נציגים של תנועת “נאמני הר הבית“, בה הסבירו למועצה מדוע לפי דעתם יש צורך חיוני לאפשר כניסת יהודים להר הבית, אולם אחר שרבים מחברי המועצה הביעו דעתם הנחרצת, החליטה המועצה שלא לשנות דבר מהחלטותיה הקודמות. בישיבה זו סיפר הרב שאר ישוב כהן שהטעם בגינו נמנע גיסו, הרב גורן, לפרסם את מחקריו בנושא, היה חשש למכשולות ההלכתיים שעלולים להיגרם מכניסת המון-העם להר, וזאת מלבד העמדה העקרונית שבנושא זה אין מקום לדון במועצה ללא שיתוף גדולי הרבנים.
לימים, בספרו 'הר הבית' המציג את שיטתו ומחקרו על הר הבית, גבולותיו והלכותיו, כתב הרב גורן כי העובדה שאיסור הרבנות על עלייה להר נשאר על כנו ושלטי האיסור על כניסה להר לא הוסרו, גרמה לדעתו להסגרה בפועל של הר הבית לוואקף המוסלמי.
יחס הרבנות הראשית לכניסת יהודים להר כיום > החלטות הרבנות הראשית לאחר מלחמת ששת הימים > הקמת ועדה לבחינת הקמת בית-כנסת בהר

בשנת תש"ס, לפי בקשת הרב שאר ישוב כהן, רבה של חיפה וחבר מועצת הרבנות הראשית, החליטה הרבנות הראשית למנות ועדה בראשותו לבחינת ההצעה להקים בית כנסת בהר. הרבנות הדגישה כי לפי שעה נותרה בעינה ההוראה האוסרת כניסה להר, אולם הרב שאר ישוב כהן ראה את הקמתה כביטול ההוראה הגורפת של הרבנות בעניין. הוועדה לא הגישה המלצות.
יחס הרבנות הראשית לכניסת יהודים להר כיום > החלטות הרבנות הראשית לאחר מלחמת ששת הימים > הדיון במועצת הרבנות הראשית בשנת תשע"ט

בשנת תשע"ט הצביעה מועצת הרבנות הראשית על הצעה להחליף את השלט בשער הכניסה להר ולפיו הרבנות הראשית אוסרת את העלייה להר, בשלט האומר כי קיימת מחלוקת הלכתית בעניין. שניים מחברי המועצה הצביעו בעד החלפת השלט, ותריסר – בעד השארת המצב הקיים.
המחלוקת סביב עליית יהודים להר הבית כיום > יחס הרבנים להוראות הרבנות הראשית לישראל

חלוקות הדעות בין הרבנים בנוגע להסברן ותוקפן של החלטות מועצת הרבנות הראשית הנ"ל לזמננו, כמו גם פסקו של הרב קוק, בעיקר בתוך הציונות הדתית. דעתם של רבנים רבים, וכן עמדת הרבנות הראשית, היא שהאיסור חל במלוא תוקפו, וכי דבר לא השתנה מאז החלטת מועצת הרבנות אז לימינו אלה.
לעומתם, הרבנים המתירים את העלייה להר סוברים שפסק הרבנות הראשית לאסור כניסה להר נקבע בדרך הוראת שעה. בעקבות מלחמת ששת הימים ושחרור הר הבית, עלו יהודים רבים להר הבית ללא הבחנה בין מקומות מותרים ואסורים, וללא טבילה. כדי לגדור גדר ולעצור את הציבור מלהגיע למקומות אסורים בהר, אסרה הרבנות באופן גורף כניסה להר הבית. גם את פסקו של הרב קוק מסבירים המתירים כגדר שהרב קוק גדר בפני עולי הרגל, שלא ידעו להבחין בין מקום מותר ואסור בהר, ולא הקפידו על טבילה, וכי הרב קוק "לא המציא איסור חדש" של כניסה להר, איסור שלא קיים לגבי מחנה לוייה. יש המסבירים כי בזמנו של הרב קוק טרם מדדו את ההר, ולא עסקו בשאלת גבולות הכניסה להר. כך הרב שלמה אליהו רענן, נכדו של הרב קוק אשר למד עם הרצי"ה בחברותא, טען כי הראי"ה והרצי"ה לא אסרו את הכניסה למקומות המותרים בהר.

גם הרב שאר ישוב הכהן, רבה של חיפה וחבר מועצת הרבנות הראשית, טען כי בכמה שיחות עמו הרצי"ה הביע דעתו כי על יהודים להתפלל ולהיות השולטים בקדושה ובטהרה בהר הבית – אך זאת רק על ידי החלטה של מועצת הרבנות הראשית לישראל, והוסיף כי לדעתו אילו הרצי"ה היה יודע על היחס ליהודים העולים להר הבית ואיסור התפילה שם כיום, היה מרעיש עולמות. לכן עודדו הרצי"ה לפעול לקידום כניסת יהודים בטהרה ותפילתם בהר הבית במועצת הרבנות.
המחלוקת סביב עליית יהודים להר הבית כיום > הרבנים האוסרים

בשנת תשע"ו, פורסם כרוז עליו חתומים 100 רבנים, בראשות הרבנים הראשיים לישראל הרב יצחק יוסף והרב דוד לאו, האוסר עלייה להר הבית. בכך חידשו את האיסור של מועצת הרבנות הראשית לעלות להר בשנת תשכ"ז.
נימוקים שונים העלו הרבנים האוסרים כניסה להר הבית בימינו:
ספקות ואי וודאות לגבי מיקומם המדויק של המקדש ואזורי הקדושה השונים בתוך מתחם הר הבית, ומתוך כך ספק הנוגע לאיסור כרת בכניסה למקום האסור בכניסה לטמאי מת.
היתר כניסה למקומות המותרים בהר יביא יהודים שאינם מקפידים על ההלכה להיכנס להר הבית ללא טבילה, או למקומות האסורים בכניסה לטמאי מת.
מתוך מצוות מורא מקדש יש להתרחק ולהיזהר מהתקרבות למקדש ולהר הבית.
"הריחוק המקרב" – מעלת הר הבית נעלית מרמתו הרוחנית של האומה כיום, ועלינו להמתין בסבלנות להתעלותה של האומה. דווקא ההתרחקות מההר תביא להבנת ערכם הנעלה וגדולתם של הר הבית ובית המקדש.
הקשבה ומשמעת לפסק הרבנות הראשית, שאסרה את הכניסה להר הבית הן לפני הקמת המדינה והן לאחר מלחמת ששת הימים.
איסור כניסה להר הבית שלא לצורך. במיוחד כיום, שמשטרת ישראל אוסרת על יהודים להתפלל בהר, יש מהרבנים האוסרים הרואים בכניסה להר מעשה מיותר שאין בו צורך.
בין המתנגדים בולטים הרב יוסף שלום אלישיב, הרב עובדיה יוסף, הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, הרב אליהו בקשי דורון, הרב צבי ישראל טאו, הרב משה שטרנבוך, הרב שלמה אבינר והרב יצחק יוסף הרב יצחק שלמה זילברמן ראו עוד לעיל בתמונות כרוזי הרבנים המעודדים והמתנגדים לעלייה להר הבית. הרב מרדכי אליהו, על אף שגיבה הצעה להקים בית כנסת במקומות המותרים לכניסה בהר, אסר גם הוא את הכניסה לכל שטח הר הבית במצבו הנוכחי.
הרב זלמן נחמיה גולדברג כתב בשנת תשע"ז למחברי ספר העוסק בליבון מקום הר הבית, שעל העולים להר הבית להיזהר ולשים לב לכך שמי שאינם יודעים עדיין את הדברים לא ילכו אחר היודעים, כי בקל ניתן להיכשל. לאחר שפורשו הדברים כתמיכה בעלייה להר, כתב על גבי גילוי הדעת שפורסם לאחר מלחמת ששת הימים: "דברי הרבנים, גדולי הדור הקודם, אינם צריכים חיזוק [...] ובוודאי שאיסור חמור לא לקבל דבריהם". בריאיון בעניין לשבועון משפחה הציג בהרחבה את התנגדותו לכניסה בכל אחד מהשערים ואת תמיכתו בהחזרת השומרים שיתריעו על איסור הכניסה. גם אגודת הרבנים בארצות הברית וקנדה פרסמה מודעה לציבור האוסרת את העלייה להר.
המחלוקת סביב עליית יהודים להר הבית כיום > עמותת מורא מקדש

עמותת "מורא מקדש" הוקמה ב-2018 מתוך מטרה לפעול למען "שמירה על קדושת הר הבית בדרכי חינוך, הסברה, מחקר, חקיקה ופעילות ציבורית", הארגון מנהל מאבק נגד העלייה שלשיטתו אסורה מבחינה הלכתית, באמצעות חלוקת עלוני הסברה בעיקר בקרבת תור הכניסה להר ליד שער המוגרבים (הלל) וכן בבתי הכנסת ובמקומות נוספים, קיום ימי עיון וקבוצות פעילים.
המחלוקת סביב עליית יהודים להר הבית כיום > הרבנים המתירים

עם זאת, קבוצת רבנים בקרב הציבור הדתי הלאומי, ומספר מועט של רבנים מהציבור החרדי מתירים ואף מעודדים כניסת יהודים למתחם הר הבית, באזורים מסוימים המותרים בכניסה לכל הדעות שאליהן יש לחשוש לדעתם, לאחר טבילה כשרה. סביב הרבנים המעודדים עלייה להר הבית התאגדו תנועות העוסקות בהפצת רעיונות אלו וקוראות לעליית יהודים בטהרה להר הבית ולתפילה בו.
בין הרבנים המצדדים בעלייה להר בתקופה האחרונה, בולטים הרב שלמה גורן, הרב יוסף קאפח הרב דוב ליאור, הרב נחום אליעזר רבינוביץ', הרב אליעזר ולדמן, הרב אליעזר מלמד, הרב ישראל אריאל, מייסד וראש מכון המקדש, הרב יעקב מדן, הרב שאול דוד בוצ'קו, הרב צפניה דרורי, הרב אליהו רחמים זייני, הרב דוד דודקביץ', הרב מנחם מקובר, ראש המדרשה לידע המקדש וארגון "והראנו בבניינו", והרב חיים דרוקמן והראשון לציון הרב יצחק ניסים התירו עלייה ליחידים. נימוקים מרכזיים לעידוד העלייה הם חיזוק הריבונות הישראלית בהר, שנתפס כחלק ממצוות יישוב ארץ ישראל, לצד העלאת המודעות לחתירה לבניין בית המקדש השלישי, שלבניינו מייחלת התפילה היהודית מאז החורבן. הנימוקים ההלכתיים להיתר העלייה מתבססים על מרכזיותו של זיהוי הסלע שתחת כיפת הסלע עם מקום קדש הקדשים, בנוסף להוכחה שהמסלול בו נהוג כיום להקיף את הר הבית, מאפשר הליכה בו גם תוך התחשבות בזיהויים הנוספים למקום המקדש במתחם הר הבית. בחודש אב תשפ"ד פסק הרב דב איסר הכהן קוק שמצוה לעלות בזמן הזה להר הבית לאחר מכן חזר בו במכתב.
בעולם התורה הספרדי, הרב דוד שלוש, התיר את העלייה בטהרה למקומות מסוימים בהר הבית בספרו שו"ת "בני עמי", ואף הציע להקים בית כנסת בהר שישמש כמקום תפילה, "בהיותו קדוש הרבה יותר מהכותל המערבי".
בשנת תשע"ד קראו עשרה מרבני הציונות הדתית, ובהם אחדים המתנגדים לכניסה לשטח הפתוח של הר הבית, קריאה לראש הממשלה בנימין נתניהו להקים בית כנסת על הר הבית.
לדעת המתירים, בכניסה להר הבית מקיימים מצוות אחדות: "לשכנו תדרשו ובאת שמה", מצוות יישוב ארץ ישראל וכיבוש הארץ, ומורא מקדש שלדעתם מתקיים דווקא כאשר מגיעים למקום המקדש ושומרים על קדושתו ומוראו באופן אקטיבי. הם מוסיפים לכך גם את המעלה היתרה שיש בתפילה בהר הבית לדעתם – "עבדהו במקדשו", ואף סוברים שבהימנעות מעלייה זו עוברים איסור לא תחנם.
לדעת הרב חיים הירשנזון, מאז חורבן ביתר אין מחיצות ולכן מותרת הכניסה לכל שטח הר הבית כולל לשטח העזרה. ההסבר לכך מפורט בספרו מלכי בקודש.
המחלוקת סביב עליית יהודים להר הבית כיום > שיקולים אקטואליים

בתחילת המאה ה-21, לפולמוס בשאלה ההלכתית והרעיונית של העלייה להר, נוסף גם מישור פוליטי בולט, כאשר מצד אחד נטען שהעלייה להר הבית גורמת לאיבה ולאלימות מצד הערבים עד כדי סכנת נפשות, ומאידך נטען שהדרת רגלי היהודים מההר היא כניעה לאלימות ומזמינה אלימות נוספת, או שהיא עלולה להוביל לוויתור על הריבונות הישראלית דווקא במקום הקדוש ביותר ביהדות.
בסביבות שנת תשע"א חל שינוי משמעותי במספר היהודיים העולים, כאשר בשנת 2011 נרשמו לפי נתוני המשטרה 8,247 עליות של יהודים בעלי חזות דתית, לעומת 5,792 עליות בשנת 2010. בשנים שלאחר מכן גדל מדי שנה מספר העולים היהודים. בשנת 2022 נרשמו 51,582 כניסות, ובשנת 2023 נרשמו 50,098 כניסות של יהודים להר הבית. לגידול במספר הנכנסים תרמו הגידול במספר הרבנים והישיבות המעודדים זאת לצד שינוי בגישת המשטרה לנושא.
ביום ירושלים התשפ"ב (2022) עלו מעל 2,600 יהודים ביום אחד, מה שהיווה שיא העלייה היומית עד אותה העת.
תנאים הלכתיים (על פי הרבנים המתירים) > טבילה

אסור להיכנס להר הבית ללא טבילה כהלכה במקווה הכשר לטבילת נשים לטהרה מנידותן. דין זה חל על כל אדם שנטמא בקרי ומלאו לו תשע שנים. הטבילה על מנת להיטהר בטרם הכניסה להר הבית היא חיוב מן התורה, כדי להיטהר מטומאות היוצאות מהגוף, שלא כטבילות רגילות של גברים שאינן אלא מנהג. כיוון שהעלייה להר היא מצווה, יש לברך לפניה, כשם שאישה נידה מברכת לפני טבילתה. אמנם, יש לברך רק כאשר הוא מחויב בטבילה בוודאות, כלומר שברור לו שלא טבל מאז שנטמא לאחרונה, והוא מתכוון להיכנס למקום הקדוש בקדושת הר הבית (להוציא את החלקים מההר אותם הרחיב הורדוס, בעיקר בדרום ההר), וגם אין חשש ממשי שכניסתו להר לא תאופשר.
'טבול יום' מותר בהר הבית, לכן אין צורך לטבול ביום הקודם לעלייה. אמנם יש מחמירים בזה וטובלים יום קודם.
אין צורך להסמיך את הטבילה לעלייה, כל עוד לא מסיחים את הדעת מתשומת הלב שלא נטמא שוב.
תנאים הלכתיים (על פי הרבנים המתירים) > הלכות מורא מקדש

העלייה להר הבית צריכה להיעשות מתוך כובד ראש ומורא מקדש.
מותר להיכנס להר הבית רק לצורך מצווה.
כל דיני כבוד בית כנסת נוהגים בהר הבית ביתר-שאת.
אסור להיכנס להר הבית בנעלי עור, ויש מחמירים שלא להיכנס בכל נעליים קשיחות (כמו ביום הכיפורים).
הנכנס יחף, רגליו צריכות להיות נקיות.
אסור להיכנס להר הבית עם תרמיל, או עם ארנק בידו, או כשהוא חגור בחגורה שיש בה ארנק (פאוץ'), אך מותר להיכנס בארנק מכוסה.
יש להקפיד על לבוש הולם ומכובד.
אסור לירוק בהר הבית, ואין לדבר דיבורי חולין.
"הנכנס להר הבית, נכנס דרך ימין ומקיף ויוצא דרך שמאל".
תנאים הלכתיים (על פי הרבנים המתירים) > מסלול ההליכה בהר

העולים להר נזהרים ללכת אך ורק במקומות המותרים בכניסה לטמאי מת, ולא נכנסים אל מקום החיל. החשש העיקרי הוא באזור המוגבה שסביב כיפת הסלע, המכונה "הרמה". המסלול המקובל כיום, המקיף את ההר מדרום, מזרח, צפון ולבסוף מערב, מתחשב גם בזיהויים נוספים של מקום המקדש מלבד הזיהוי המקובל המזהה אותו תחת כיפת הסלע. אולם התקרבות אל הרמה, בעיקר באזור המערבי של ההר מול כיפת הסלע, עשויה להיות בעייתית מבחינה הלכתית לשיטה המזהה את כיפת הסלע כמקום המזבח.
תנאים הלכתיים (על פי הרבנים המתירים) > עליית נשים להר

אישה נידה או זבה אסורה בכניסה להר הבית, לפני שנטהרה וטבלה במקווה כדין. אישה שסיימה לספור שבעה נקיים וטבלה – נטהרה, ומעיקר הדין מותרת בעלייה להר הבית בדרך כלל. אמנם, יש כמה מניעות הלכתיות הגורמות לכך שבפועל הרבה נשים נמנעות מעלייה להר הבית:
אישה שקיימה יחסי אישות והיא פולטת שכבת זרע – טמאה כמו בעל קרי, ואסור לה לעלות להר הבית לפי שתטבול. מעיקר הדין לפני הטבילה האישה צריכה להמתין 3 יממות, או לחלופין לנקות היטב את שאריות הזרע, אך מנהג אשכנז להחמיר ולהמתין בכל אופן 4 יממות לפני הטבילה.
ההלכה אוסרת על בחורה רווקה לטבול במקווה כדי להיטהר מטומאת נידה, מפני החשש שטהרתה של האישה תגרום לה להיכשל בקיום יחסים שלא במסגרת נישואים.
מפני חששות אלו יש רבנים שאף שמתירים עלייה להר הבית, מורים לנשים שלא תעלינה להר הבית כלל. יש נשים הנוהגות לעלות להר הבית דווקא ביום חתונתן, אז לא שייך אף אחד מהחששות ההלכתיים. בנוסף, ישנם ארגוני נשים למען המקדש הנותנים הדרכה הלכתית פרטנית לנשים שרוצות לעלות להר הבית (מראש, יותר משבוע לפני העלייה), כך שיתאפשר להן לקיים את מצוות העלייה להר הבית, יחד עם שמירה על ההלכה על כל סייגיה. מנגד, ישנם פוסקים הסוברים שמנהג אשכנז תקף דווקא לגבי המתנה לפני שבעה נקיים, ולא רלוונטי לעניין עלייה להר הבית, וכן איסור טבילה לרווקות לא חל על רווקה המעוניינת לטבול כדי לעלות להר הבית, ולכן רווקות יכולות למנות שבעה נקיים, לטבול ולעלות להר הבית, וכן נשואות יכולות לעלות להר בימי טהרתן, לאחר שניקו היטב את שאריות הזרע וטבלו כדי להיטהר מטומאת פולטת שכבת זרע.
כניסת גויים להר הבית על פי ההלכה

גויים אסורים מן התורה בכניסה למחנה שכינה בלבד. ואף על פי שמדרבנן גזרו עליהם טומאה כזבים, לעניין שילוח מחנות אין דינם כזבים אף מדרבנן. אמנם, איסור כניסת גויים למחנה שכינה לא נמנה בין מצוות בני נח, ומכאן יש שהסיקו שרק ישראל הם שמצווים למנוע את כניסתם למקום המקדש, אך הגוי עצמו לא עובר איסור בכניסתו למחנה שכינה.[דרוש מקור]
על פי ההלכה כניסת גויים מותרת עד גבול החיל.
בכתביו של יוסף בן מתתיהו נכתב שנהג איסור גורף על כניסת גוים לפנים מן הסורג (מחיצה חיצונית יותר מן החיל): ”ובמחיצה הזאת נמצאו ברווחים שווים עמודים המודיעים את חוקי הטהרה, אלה בכתב יון ואלה בכתב רומא, לאמר, כי אסור לאיש נכרי לבוא אל הקודש”.
בכתובות הלועזיות שאחת מהן מוצגת במוזיאון ישראל נאמר כי גוי שייתפס לפנים מהמחיצה המותרת לו דינו מיתה. בדומה לכך מצאנו שגוי שאכל מקורבן הפסח נהרג על כך.
בדברים שמצטט בן מתתיהו מטיטוס מציין טיטוס שהרומאים הרשו ליהודים להרוג גם אזרחים רומאיים שעברו על האיסור:
”והאם לא מילאנו אנו את ידיכם להמית את כל העובר על הדבר הזה, אף אם יהיה אזרח רומא?...”
הוראת הרבנות הראשית כיום (כפי שניתן לראות בשלט הניצב בכניסה להר הבית) היא שעליית כל אדם להר הבית אסורה, מבלי להבחין בין אדם יהודי לאחר. הרבנים הראשיים ישראל מאיר לאו ואליהו בקשי דורון, הורו שאין לעודד תיירות איסלאמית לישראל במקרה שהביקור כולל כניסה להר הבית, משום שהדבר כרוך באיסור זה של כניסת נוכרי למקומות בהר שעל פי ההלכה אסור לו להיכנס אליהם.
לקריאה נוספת

אשר גרוסברג, "איתור תחומי הר הבית ומקום המקדש", מתוך תחומין ט"ז
הרבנים יהודה שביב וישראל רוזן (עורכים), קומו נעלה, מכון צומת, אלון שבות, תשס"ג
מוטי ענברי, פונדמנטליזם יהודי והר הבית, המבוא לספר הוצאת מאגנס, 2008
דותן גורן, "נוכחות יהודית בהר הבית בטרם מדינה 1840–1948", מחקרי יהודה ושומרון, קובץ כ"ג, 2014, עמ’ 235–254
הרב יצחק שפירא והרב יוסף פלאי, אל הר המור, בבירור הלכות העלייה להר-הבית
הרב יצחק שפירא והרב יוסף פלאי, אל גבעת הלבונה, מאמרים אמוניים על עלייה להר-הבית
הרב דביר אטרה, הר הבית – הלכות עלייה לכוחות הביטחון הלכות ייחודיות לכוחות הביטחון בהר-הבית
הרב אלישע וולפסון, הר הבית כהלכה, 2019. (הרב וולפסון מציג את ספרו)
הרב אלישע וולפסון, הר הבית כהלכה חלק ב, 2023. (אתר הספר)
איה מקום כבודו – איתור מקום המקדש בימינו (תשפ"ב) – קובץ מאמרים משני צדי הפולמוס מלווה בסיכומים מפורטים.
דוד בקר

| --- | --- |

 לידה:  מאי 1897 וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  ינואר 1956 (בגיל 58) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 davidbekker.com
 
דוד בקר (באנגלית: David Bekker;‏ מאי 1897 – ינואר 1956) היה אמן יהודי-אמריקאי, שפעל בתחומי הציור, ההדפס (תחריט, תצריב, לינולאום), הויטראז' ואף גילף בשנהב, הבן הצעיר למשפחת בקר, שעלתה ארצה בעלייה השנייה. בקר למד בבצלאל אצל אבל פן ובוריס שץ. בשנות העשרים של המאה העשרים השתקע בארצות הברית הציג בעשרות תערוכות במכון האמנות של שיקגו.
אמנות

יצירתו מאופיינת בעיסוק במגוון זהויות יהודיות ובפרשנות אמנותית לתרבות ולמסורת היהודית כפי שהם באים לידי ביטוי בחייו הסוערים. בקר צייר את עולמם של יהודי וילנה, את מותו הכאוב של גיסו הנערץ אלכסנדר זייד את הווי המהגרים היהודים בשיקגו, ובצידם הוא צייר ציורים של סצנות מהתנ"ך ומהמדרש. הוא צייר ציורים בהשראת שירתו של ביאליק, ובשנת 1937 הוא הכין תשורה אמנותית עם חבורת אמנים יהודים לרגל הקמת המושבה היהודית בבירוביג'ן. בצד הסגנון הבצלאלי, בקר הושפע מהסגנון המודרני. הוא צייר בקווים תזזיתיים את העולם היהודי הישן ותפס את עצמו כאחראי לשימור העולם הישן באמצעות יצירתו. הוא תיאר בפרוטרוט סצנות מהווי החיים היהודי של השטעטעל; חתונות יתומים בבית קברות, ריקוד מצווה ופגישה עם השדכן, בצד חוויית הזרות וההגירה של יהודי חסידי ברכבת התחתית של ניו-יורק.
הקיום היהודי על פי בקר לעולם אינו נינוח. כך מתאר בקר את האני מאמין האמנותי שלו: "כבן וילנה היהודית גדלתי והתחנכתי בין הרחובות המתפתלים ובין הבתים הרעועים עם תריסים המתרופפים מחלונותיהם, כאילו היו עיניים עצומות למחצה הצופות על העולם סביב בחשד ובחוסר אמון. הפנים העצובות ומבטיהם של עמי הנרדף והמעונה נחרטו עמוק בנשמתי הצעירה ומצאו ביטוי בשנות חיי הבוגרים בגעגועים לבית ולאושר האבודים. לאחר נסיעות רבות בעולם, גיליתי בסוף את סודה של חרות בחלקת אדמת ארץ ישראל. כאן מצאתי את האושר בתחושת הביתיות בין הקרובים והיקרים לי ובשמחת הציור באור התורה. [...] נהייתי חסיד, חסיד בציור שלי. במקום העבר מלא הצער, אני בוחר לתאר עתיד של שמחה ותקווה. כן, אני מצייר כמו חסיד, מתוך אמונה ושמחה ונותן לקווים לרקוד ולצבעים לצחוק על מנת שינחמו את הלב היהודי המיוסר".
בקטלוג תערוכה They Seek a City שהוצגה ב-Art Institute of Chicago בשנת 2013 ועסקה בנושא הגירה, הוצגו שני ציורים של בקר. בשתי העבודות ניתן לראות את החיבור בין עבר והווה ואת הקשר בין הורים לילדיהם, קשר הממשיך להתקיים באמצעות המכתבים המגשרים בין העולמות המשתנים.
השכלה

1910 - אקדמיה לאמנות ע"ש אנטוקולסקי, ווילנה
1911-1914 - האקדמיה לאמנות "בצלאל" ירושלים, פלשתינה
1923 - האקדמיה לאמנות בדנבר, קולורדו, ארצות הברית.
פרסים

1911-1912 - פרס ראשון בקומפוזיציה - האקדמיה לאמנות "בצלאל"
1923 - פרס שני גילוף שנהב, יריד מדינת קולורדו
1942 - ציון לשבח תערוכה הבינלאומית לצבעי מים, המכון לאמנות של שיקגו
1942 - פרס ע"ש מרטין קאהן תערוכה השנתית ה-53 לציור ופיסול אמריקאי המכון לאמנות של שיקגו.
ספרי אמן

1932 Myths and Moods
1936 Between Two World (ביידיש: צוויי וועלטן)
תערוכות יחיד

1943 - שני אמנים מציגים: תערוכת דוד בקר וקופלנד בורג, המכון לאמנות של שיקגו
1978 - דוד בקר 1897 – 1956 - מוזיאון פתח תקווה לאמנות, אוצר, ברוך אורן.
תערוכות קבוצתיות

1963 - מוזיאון ע"ש ספרטוס ביחד עם שאגל, ראובן, גרופר וגלר. שיקגו, אילינוי.
1978 - מוזיאון ע"ש ספרטוס תערוכה לציון חמישים שנה ליסוד קבוצת האמנים היהודים בשיקגו
1978 - מכללת אוקטון באילינוי מוזיאון קוהנלין לאמנות תערוכת קבע "מתנה לבירו בידג'ן"
2009 - "ובכל זאת אותיות פורחות" וילנה כמשל לזהות יהודית, מוזיאון לאמנות על ידי בית כנסת "היכל שלמה". אוצר, יהודה לוי אלדמע
2013 - בחיפוש אחר העיר: ההגירה באמנות, שיקגו 1900–1950.
תערוכות קבוצתיות במכון לאמנות שיקגו

1935 - 39th Annual Exhibition by Artists of Chicago and Vicinity
1936 - 40th Annual Exhibition by Artists of Chicago and Vicinity
1938 - 5th International Exhibition of Etching and Engraving
1938 - 42nd Annual Exhibition by Artists of Chicago and Vicinity
1938 - Art for the Public, by Chicago Artists of the Federal Art Project
1939 - 18th International Exhibition Water Colors, Pastels, Drawings and Monotypes
1940 - 44th Annual Exhibition by Artists of Chicago and Vicinity
1940 - 19th International Exhibition of Water Colors
1941 - 20th International Exhibition of Water Colors
1942 - 53rd Annual Exhibition of American Paintings and Sculpture
1942 - 46th Annual Exhibition by Artists of Chicago and Vicinity
1942 - 21st International Exhibition of Water Colors
1943 - 47th Annual Exhibition by Artists of Chicago and Vicinity
1946 - 56th Annual American Exhibition of Paintings
1950 - 54th Annual Exhibition by Artists of Chicago and Vicinity.
הערות שוליים

↑  Yochim Louis Dunn, The Harvest of Freedom: Jewish Artists in America, 1930 - 1980s, Chicago: American References, 1989, p. 28
↑  חסר שם מחבר, היריה על החתן בליל חופתו, מוריה, 29.03.1914, עמ' 1-2.וכן בעיתונים נוספים. ראה אתר "carmonia"- "פרשת חייו הסוערת של הצייר דוד בקר"
↑  גרשון גרא, חמדת אבות, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1982, עמ' 173
↑  Biographical Encyclopedia of the World, New York: Institute for research in Biography, 1946, p. 1060
↑  Jacobson J.Z., Art of Today: Chicago 1933, Chicago: L.M Stein, 1933, p. 46.
↑  Yochim Louis Dunn, The Sentinel presents 100 Years of Chicago Jewry, Chicago: The SENTINEL PUBLISHING CO., 1948, p. 29
↑  Jacobson J.Z., Art of Today: Chicago 1933, p. 46.
↑  Harpaz Natan, A Gift to Biro-Bidjan: Chicago, 1937 From Despair to New Hope, Des Plains: Oakton Community College, 2002, pp. 18-19.
↑  100 Contemporary American Jewish Painters and Sculptures, Publication of Art Section, YKUF, 1947,p. 15.
↑  Kelly Oehler, Sarah, They Seek A City, Chicago and the Art of Migration 1910 – 1950, Chicago: The Art Institute of Chicago, 2013, pp. 34-35.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007471223605171  ISNI: 0000 0003 9926 581X  LCCN: no2012157714  VIAF: 292591109   WorldCat (עם VIAF): 292591109
טכנולוגיות של קרן האלקטרונים

מערכת להטיית הקרן
מערכת ריתוך קרן אלקטרונים בוואקום
תיאור תהליך PVD
מיקרוסקופ אלקטרוני חודר
טכנולוגיית קרן אלקטרונים מאפשרת ניצול של קרן אלקטרונים ממוקדת עבור יישומים שונים. בטכנולוגיה זו מתבצעת האצה מבוקרת ומניפולציה של אלקטרונים בתוך ואקום על מנת לבצע משימות כגון ריתוך, שינוי פני שטח, עיקור והשקעת חומרים.
טכנולוגיה זו מספקת מאז אמצע המאה ה-20 בסיס למגוון יישומים חדשים בתחומים כמו מוליכים למחצה, מערכות מיקרו-אלקטרומכניות, מערכות ננו-אלקטרומכניות ומיקרוסקופיה.
עיקרון הפעולה

ניתן להכווין אלקטרונים חופשיים בוואקום באמצעות שדות חשמליים ומגנטיים ליצירת קרן דקה. כאשר הקרן מתנגשת בחומר במצב מוצק, האלקטרונים מומרים לחום או לאנרגיה קינטית. ניתן לשלוט באופן מדויק באמצעים אלקטרוניים בריכוז האנרגיה בנפח קטן של חומר, מה שמייצר מקור חום בעל יתרונות ליישומים שונים.
יישומים

העלייה המהירה של הטמפרטורה במקום הפגיעה יכולה להמיס את החומר הנפגע במהירות. בתנאי עבודה קיצוניים, עליית הטמפרטורה המהירה יכולה אפילו להוביל להתאדות, מה שהופך את קרן האלקטרונים לכלי מצוין ביישומי חימום כגון ריתוך. טכנולוגיית קרן אלקטרונים משמשת לטיפול בבידוד כבלים, בליטוגרפיה אלקטרונית של תמונות זעירות בגדלים של מתחת למיקרון ועד לננומטרים בודדים ועוד. במיקרואלקטרוניקה, קרן האלקטרונים משמשת לשיפור הדפסות בצבע, לייצור ושינוי של פולימרים, ועוד יישומים רבים אחרים.
יישומים > תנורים

קרן האלקטרונים בוואקום מספקת מקור חום שיכול להמיס או לשנות כל חומר שהוא. מקור חום זה הוא סטרילי לחלוטין, מה שמאפשר ייצור ושיפור של חומרים טהורים. בתנורי ואקום כאלה ניתן לייצר או לזקק מתכות נדירות.
במדינות מתועשות קיימים תנורים גדולים לייצור המוני של פלדות. לתנורים אלה קיבולת הנמדדת בטונות ועוצמת קרן אלקטרונים במגה וואט.
יישומים > ריתוך

ריתוך בקרן אלקטרונים בקנה מידה תעשייתי החל בסוף שנות ה-50 ומאז תוכננו אינספור מכונות ריתוך בקרן אלקטרונים שנמצאות בשימוש ברחבי העולם. מכונות אלה כוללות תאי ואקום בנפח בין כמה ליטרים עד מאות מטרים מעוקבים, עם אקדחי אלקטרונים בעוצמה של עד 100 קילוואט.
יישומים > טיפולי שטח

מכונות ריתוך מודרניות המבוססות על קרן אלקטרונים מתוכננות בדרך כלל עם מערכת הטיה מבוקרת-מחשב שיכולה להעביר את הקרן במהירות ובדיוק על פני השטח הנבחר. בזכות החימום המהיר רק שכבה דקה של חומר מושפעת. היישומים כוללים טיפולים תרמיים להקשייה והרפייה של מתכות.
כאשר קרן האלקטרונים מבצעת חיתוך שקע רדוד במשטח, הזזה אופקית חוזרת ונשנית של הקרן לאורך השקע במהירות גבוהה יוצרת ערימה קטנה של מתכת מומסת שנפלטה. בעזרת תנועה על פני השטח ניתן לקבל חספוס אשר יסייע להדבקה בין חומרים שונים. כמו כן, ניתן לשנות את החספוס וטיב פני השטח של החלק. לטכנולוגיה זו שייך גם נידוף באמצעות קרן אלקטרונים.
יישומים > הדפסה תלת־ממדית

הדפסה תלת־ממדית היא תהליך של חיבור חומרים ליצירת אובייקטים לפי מודל תלת־ממדי ממוחשב בדרך כלל על ידי המסת חומר אבקה שכבה על גבי שכבה. ההתכה בוואקום באמצעות קרן אלקטרונים מבוקרת מחשב מדויקת ביותר. ייצור קרן אלקטרונים ישירה (DM) הוא האמצעי הראשון שקיים באופן מסחרי בקנה מידה גדול לתכנות מלא להשגת חלקי צורה נטו.
יישומים > עיבוד שבבי

עיבוד בקרן אלקטרונים הוא תהליך בו מתרכזים אלקטרונים במהירות גבוהה לקרן צרה עם צפיפות הספק מישורית גבוהה מאוד. לאחר מכן ממוקד חתך הקרן ומופנה לעבר החלק העובד ויוצר חום ומאדה את החומר. ניתן להשתמש בעיבוד קרני אלקטרונים לחיתוך מדויק או לקדוח במגוון רחב של מתכות. גימור השטח המתקבל טוב יותר ממה שניתן לייצר על ידי תהליכי חיתוך תרמיים אחרים. עם זאת, בשל עלויות ציוד גבוהות, השימוש בטכנולוגיה זו מוגבל למוצרים בעלי ערך רב.