stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חדשות התנ"ך
הערות שוליים

↑  אילן קפרוב‏, סטטוסים מעייפים: "חדשות התנ"ך" מזלזלת בצופיה הצעירים, באתר וואלה, 12 בינואר 2016
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חוף הולובר

| --- | --- |

הכנות לקראת שבירת שיא העולם ברחצה בעירום שהתרחשה בחוף, 2009
 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1948
 נתונים ומידות
 שטח:  0.04 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  מחוז מיאמי-דייד 
 קואורדינטות:  25°54′36″N 80°07′27″W﻿ / ﻿25.91009°N 80.12421°W﻿ / 25.91009; -80.12421
 חוף האולובר
  (למפת מיאמי מוגדלת) חוף הולובר(למפת מיאמי רגילה) חוף הולובר
 
חוף הולובר (באנגלית: Haulover Park) הוא פארק אורבני ששטחו 40 דונם בתוך מטרופולין מיאמי, צפונית לבל הארבור, פלורידה. הפארק ממוקם על שרטון בין האוקיינוס האטלנטי לבין מפרץ ביסקיין, צפונית לכביש 922 של פלורידה ולקולינס אווניו.
היסטוריה

מחוז דייד רכש את השטח מול החוף ב-1940 בעקבות שדלנות עבור 2 מיליון דולר של אג"ח עירוני (33.8 מיליון דולר, בהתאם לאינפלציה הנוכחית). השטח נרכש על ידי המפקח המחוזי צ'ארלס ה. קרנדון כחלק מרכישות של צפון קי ביסקיין (מה שהיה לפארק קרנדון) כמו גם החוף צפונית למפרצון הולובר של בייקר, שנקרא אז חוף האוקיינוס.
הבנייה החלה על מתקני החוף בשנת 1941, עצרה מיד לאחר מכן בשל קשיי המימון בעקבות תחילתה של מלחמת העולם השנייה. העבודה על הנכס התחדשה בשנת 1945, ובינואר 1947 נפתח פארק בשם פארק הולובר, שנפתח לציבור בשנה הבאה, בסוף 1948.
600 המטרים הצפוניים מתוך 2.4 הק"מ של קו החוף הוא חוף נודיסטים מוכר באופן רשמי אשר אושר על ידי הממשל של מחוז מיאמי-דייד. אזור הנודיסטים (או ליתר דיוק, אזור ה"ביגוד אופציונלי"), נקבע לראשונה על ידי "החופים החופשיים של דרום פלורידה", ארגון נטוריסטי מקומי, ביולי 1991. בתחילה המחוז התעלם מקיומו של החוף ולא העניש את המתרחצים, אך גם לא התיר את השימוש בו; בסופו של דבר הוא התיר התקנה של שלטי קבע המציינים כי לבישת בגדים במקום אינה חובה, אשר הותקנו בחודש דצמבר 1993. אזור ה"ביגוד אופציונלי" בחוף כולל אזור מצילים והשכרת מזון ושמשיות. זה הוא החוף הגדול ביותר לציבור הנודיסטים בארצות הברית, והוא מושך 1.3 מיליון מבקרים בשנה.
מתקנים

הפארק כולל מרינה, שישה מגרשי טניס, ומגרש גולף של תשעה-חורים 27-נקבים. בקצה הדרומי של הפארק נמצאים כמה אזורי פיקניק.
גלריה

הכניסה לפארק האולובר צפונית לקולינס אווניו
מבט על בל הארבור מעבר למפרצון האולובר של בייקר
מבט על החוף
הערות שוליים

↑  "Dade Owned Ocean Beach Urged in Book". Miami Daily News. 9 במאי 1940. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Work Begun After 3-Year War Halt". Miami Daily News. 27 באוגוסט 1945. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "North Beach Park Gets New Name–Haulover Beach". Miami Daily News. 21 בינואר 1947. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Fourth Beach Causeway Proposal is Revived". Miami Daily News. 22 בדצמבר 1948. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Clothing-optional holidays: Nudists on cruises, economist.com.
מכתש המטאור

| --- | --- |
מכתש המטאור בתצלום אוויר
מכתש המטאור בתצלום אוויר
 מידע כללי
 סוג:  מכתש פגיעה
 גיל גאולוגי:  50,000 שנים
 נתונים ומידות
 שטח:  1.1 קמ"ר 
 קוטר:  1,136 מטר
 עומק:  170 מטר
 מיקום
 מיקום:  מחוז קוקונינו באריזונה
 קואורדינטות:  35°01′41″N 111°01′24″W﻿ / ﻿35.028055555556°N 111.02333333333°W﻿ / 35.028055555556; -111.02333333333
 
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מכתש המטאור(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מכתש המטאור(למפת אריזונה רגילה) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז יומה פלגסטף גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקומכתש המטאור(למפת אריזונה מוגדלת) פיניקס טוסון מסה סקוטסדייל סופרייז יומה פלגסטף גרנד קניון ק ל י פ ו ר נ י ה  נבדה יוטה קו. נ י ו מ ק ס י ק ו  מקסיקומכתש המטאור
 מיקומו של מכתש המטאור
 
מכתש המטאור (באנגלית: Meteor Crater) או מכתש בארינגר (Barringer Crater, על שם המשפחה שבשטחה הוא נמצא) הוא מכתש פגיעה הנמצא באריזונה שבארצות הברית. קוטרו של המכתש הוא 1,136 מטר ועומקו הוא 170 מטר. המכתש נמצא בגובה של 1,740 מטרים מעל גובה פני הים. המכתש נוצר לפני כ-50,000 שנים בעידן הפליסטוקן, בעקבות פגיעה של מטאוריט שרוחבו היה כ-50 מטרים.
מכתש המטאור ממוקם כ-69 ק"מ מזרחית לפלגסטף, סמוך לווינסלו בצפון מדבר אריזונה. האתר היה ידוע בעבר כמכתש קניון דיאבלו ושברים של המטאוריט נקראים באופן רשמי מטאוריט קניון דיאבלו. למרות חשיבותו כאתר גאולוגי, המכתש אינו מוגן כמונומנט לאומי. הוא הוכרז כאתר טבע לאומי בנובמבר 1967.
מכתש המטאור הוא אטרקציה תיירותית פופולרית. המכתש נמצא בבעלותה של משפחת בארינגר הגובה דמי כניסה כדי לבקר באתר. מרכז המבקרים של המכתש מציג תערוכות ותצוגות על אסטרואידים, החלל, מערכת השמש וכוכבי שביט. מרכז המבקרים כולל בית קולנוע, חנות מתנות, ואזורי תצפית עם נוף אל תוך המכתש. במכתש מתקיימים סיורים מסודרים מדי יום.
ויליאם מאסטרס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בדצמבר 1915 קליבלנד, ארצות הברית 
 פטירה:  16 בפברואר 2001 (בגיל 85) טוסון, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  קולג' המילטון  University of Rochester Medical Center 
 מוסדות:  אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס 
 בן או בת זוג:  וירג'יניה ג'ונסון (1971–1992) 
 
ויליאם האוול מאסטרס (27 בדצמבר 1915 – 16 בפברואר 2001) היה גינקולוג אמריקאי, הידוע ביותר כחבר בכיר בצוות המחקר של מאסטרס וג'ונסון לנושא המיניות. בין השנים 1957 ל-1990 היו מאסטרס ואשתו השנייה, וירג'יניה אי. ג'ונסון, חלוצי המחקר על התגובה המינית האנושית והאבחון והטיפול בבעיות תפקוד והפרעות מיניות.
חייו

ויליאם מאסטרס נולד בקליבלנד, אוהיו לפרנסיס ווין מאסטרס ואיסטברוקס טיילור מאסטרס. לזוג היו שני ילדים, ויליאם הבכור ופרנק הצעיר. ויליאם המתבגר סבל מאוד מנחת זרועו של אביו. פרנסיס היה איש קשה, אוהב שליטה ובעל מזג רע. כל ההחלטות בבית היו צריכות לקבל את אישורו, וכאשר נתקף בהתקפי זעם נהג להכות את ויליאם בחגורה, לעיתים עד שזה דימם.
למרות זאת, ויליאם היה ילד מבריק שהצטיין בבית הספר. דודתו סאלי החליטה לממן את שכר הלימוד שלו והוא למד במכינה לבנים בשם לורנסוויל. מרגע שוויליאם החל בלימודיו, אביו התייחס אליו כאל מבוגר וחדל כמעט לגמרי להעניק לו תמיכה כספית או משפחתית, וויליאם שב לבקר בביתו רק לעיתים רחוקות.
משסיים ויליאם את המכינה, הוא החל ללמוד במכללת המילטון בניו יורק והשלים בה את לימודיו. לאחר מכן, הוא נרשם לבית הספר לרפואה באוניברסיטת רוצ'סטר וקיבל תואר ברפואה. בהמשך, התקבל מאסטרס כחבר סגל באוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס. ב-1942, הוא נישא לאשתו הראשונה, אליזבת אליס, שכונתה ליבי או בטי, ולזוג נולדו שני ילדים. ויליאם מאסטרס נהג להתפלל בכנסייה האפיסקופלית והיה חבר במפלגה הרפובליקנית.
מחקר בנושא המיניות

מאסטרם פגש את וירג'יניה אי. ג'ונסון ב-1957, כאשר העסיק אותה כעוזרת במחקר מקיף של המיניות האנושית. מאסטרס התגרש מאשתו הראשונה, אליזבת אליס מאסטרס, ונישא לג'ונסון ב-1971. השניים התגרשו כעבור שני עשורים, לאחר שמאסטרס התאהב באישה אחרת ונישא לה מאוחר יותר, אולם השניים המשיכו יחד את עבודתם המקצועית.
ראו ערך מאסטרס וג'ונסון.
מותו

ויליאם מאסטרס סבל מסיבוכים כתוצאה ממחלת פרקינסון ומת בטוסון, אריזונה ב-16 בפברואר 2001. אשתו השנייה ושותפתו למחקר, וירג'יניה ג'ונסון, נפטרה ביולי 2013.
בתרבות הפופולרית

בשנת 2013 עלתה סדרת טלוויזיה בשם "הסקס של מאסטרס" המתארת את מחקרם של הזוג מאסטרס וג'ונסון. הסדרה שודרה במשך 4 עונות עד 2016, בכיכובם של מייקל שין וליזי קפלן.
הערות שוליים

↑   William Masters (Obituary), The Telegraph, 19 February 2001
↑  Thomas Maier, Masters of Sex: The Life and Times of William Masters and Virginia Johnson, the Couple Who Taught America How to Love, publ. Basic Books, 2013, ISBN 0465044999, 9780465044993. Length 424 pages. (page)
↑  Ann T. Keene., "Masters, William Howell", American National Biography Online, October 2008 Update., Access Date: Wed Oct 01 2014 14:37:37
↑  Richard Severo, "William H. Masters, a Pioneer in Studying and Demystifying Sex, Dies at 85", New York Times, February 19, 2001. Retrieved 1 Oct 2014
↑  The story of Dr. William Masters and Virginia Johnson, YouTube
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271604005171  PLWABN: 9810559105905606  BIBSYS: 90218848  BNE: XX1099259  BnF: cb119150515 (data)  CiNii: DA03932106  GND: 118782517  ICCU: RLZV015715  ISNI: 0000 0001 1447 8505  LCCN: n79077423  LNB: 000050901  NDL: 00449099  NKC: xx0048133  NLA: 36565203  NLK: KAC2018H4667  NSK: 000422033  NTA: 068203845  RERO: 02-A003571213  SELIBR: 408472  SNAC: w6bc6mdt  SUDOC: 027016129  Trove: 1295580  VIAF: 73857170   WorldCat (עם VIAF): 73857170
מי למעלה?

מי למעלה? הוא שעשועון טלוויזיה המשודר בערוץ 2 במסגרת שידורי קשת, החל מ-12 באוקטובר 2015.
פורמט התוכנית

מנחי השעשועון הם ארז טל וישראל קטורזה.
3 מתחרים מפורסמים ניצבים על מעליות וצריכים לענות על שאלות: מי שעונה נכונה עולה למעלה ומרוויח כסף, ומי שטועה יורד כל הדרך למטה, עד ל"מרתף" וזוכה בשקל אחד. השאלות הן שאלות נכון/לא נכון או פחות/יותר. בכל פעם שהמתמודד עונה תשובה נכונה, הוא עולה קומה במגדל ומקבל 5,000 ש"ח, אך תשובה אחת לא נכונה, מורידה אותו לקומה התחתונה של המגדל, ועם שקל אחד בלבד. במשחק חמישה סיבובים, בכל אחד לכל מתמודד שאלה אחת. בסוף חמשת הסיבובים, המתמודד שנמצא הכי גבוה במגדל, הוא המנצח. המנצח עולה לסיבוב הגמר בו הוא משחק על מאה אלף שקלים.
האולפן

בשל מורכבות השעשועון נבנה אולפן מיוחד.
האולפן בנוי משלושה חלקים מרכזיים:
זירת המשחק - המעליות שתופסות את רוב המקום, ועמדת המנחים.
תחתית הזירה - ה"מרתף" אליו יורדים המתמודדים במעליות כשטועים בתשובה.
אזור הקהל - האזור הגדול ביותר באולפן, הממוקם בשוליו של האולפן ומשתרע עליהם, באזור זה יושב הקהל.
חדשות הבידור

| --- | --- |

לוגו חדשות הבידור (החל מעונה 2)
 סוגה:  בידור
 יוצרים:  HOT בידור ישראלי 
 מנחים:  ליאון רוזנברג (2010-2015) ירדן הראל מי-רן מנקס (2016-2015)
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  8 
 מספר פרקים:  כ-1069 (נכון לספטמבר 2016)
 הפקה
 חברת הפקה:  HOT בידור ישראלי 
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  HOT בידור ישראלי, הוט 3
 תקופת שידור מקורית:  14 בפברואר 2010 – 26 ביולי 2017
 
חדשות הבידור הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית יומית בהנחייתה של ירדן הראל. התוכנית שודרה החל מ-14 בפברואר 2010 עד 26 ביולי 2017 בערוץ HOT בידור ישראלי ובשידורים חוזרים בערוץ הוט 3 של חברת הכבלים HOT.
אופי התוכנית

התוכנית, שאותה הגישה ירדן הראל (ועד לשנת 2015 הנחה גם ליאון רוזנברג) סיקרה בעזרת צוות כתבי השטח, את אירועי היום החולף בענייני הבידור, התקשורת והרכילות בישראל ובעולם.
היסטוריה

התוכנית עלתה לשידור לאחר שתוכניתו של גיא פינס, "ערב טוב עם גיא פינס", עברה מ-HOT לערוץ 10 עקב עלותה הגבוהה. במהלך העונה הראשונה, סקר ליאון רוזנברג, בסיוע צוות כתבים, את אירועי היום החולף בענייני הבידור, התקשורת והרכילות בישראל ובעולם. כן השתמש צוות התוכנית לראשונה בווידאו פפראצי לסיקור האירועים, בדומה לבלוג הרכילות של פרז הילטון.
ב-3 באוקטובר 2010 עלתה העונה השנייה של התוכנית, במקביל לעליית העונה החדשה של "ערב טוב עם גיא פינס", כאשר שתי התוכנית משודרות כעת בבכורה כמעט באותה שעה ומתחרות בחלק מהזמן באופן ישיר זו מול זו.
העונה רצה למעלה משנה וחצי, כשבין העונה השנייה לשלישית נערכו 12 פרקי לקט. (שלושה שבועות). בעונה זו הצטרפה ליאם שוהם כמנחה משנית לצד ליאון וכתב ה"וידאו פפרצי" הוחלף בשי פרץ.
בעונה השנייה הצטרפו לצוות הכתבים טל נוי, כוכבת תוכנית הריאליטי "TLV – עושים את תל אביב" (בסדרה נבחנה לתפקיד מבקרת אופנה ב"חדשות הבידור", ולא התקבלה), וכוכבת "האח הגדול" אלין לוי. לאחר תקופה קצרה עזבה את התוכנית נוי, ואליה צורפו כתבי השטח אורן דולפין וירדן הראל, אשר בהמשך הצטרפה להנחיית התוכנית לצד רוזנברג.
ב-29 באפריל 2012 עלתה העונה השלישית של התוכנית. את ליאם שוהם החליפה כתבת השטח ירדן הראל. בעונה זו החידוש העיקרי הוא שמשתתפי התוכנית ישבו ליד שולחן במקום לעמוד, הסט שופץ והוכנסו פלזמות נוספות המקרינות את השידורים.
התוכנית כללה פינה בשם "וידאו פפראצי". בניגוד לתוכניות בידור אחרות, חדשות הבידור לא הביאה צילומי סטילס, אלא צילומי וידאו של המפורסמים. את הפינה הגיש בעונה הראשונה אבישי בן אלי, ובעונה השנייה החליף אותו שי פרץ, עורך מדור "מחיר התהילה" במגזין "פנאי פלוס". הצלמים היו ברק פכטר וניר פקין.
ב-3 בפברואר 2014 עלתה לשידור העונה החמישית במתכונת חדשה. במקום ירדן הראל שפרשה מהתוכנית, ישבו לצד רוזנברג 2–3 פאנליסטים שהתחלפו מדי יום. צוות הפאנליסטים היו: עדי שילון, דניאלה סמרי, שי פרץ, ארי שמאי ואסף אטדגי.
ב-29 באפריל 2014 חזרה העונה החמישית מפגרת הפסח עם שינויים בולטים. חמשת הפאנליסטים עזבו את התוכנית, והתוכנית חזרה לקונספט הראשוני שלה – ליאון רוזנברג הנחה את התוכנית לבד, ולידו שי פרץ הגיש פינת פפראצי. ביוני 2014 שבה ירדן הראל להנחיית התוכנית לצדו של רוזנברג, ובסוף אותה שנה עזב שי פרץ את התוכנית.
ב-29 ביולי 2015 עזב המנחה ליאון רוזנברג את התוכנית לאחר 6 עונות, ומעט לאחר מכן יצאה התוכנית לפגרת חגים. בנובמבר 2015 הצטרפה מי-רן מנקס לצוות המנחים הראשיים, והנחתה את התוכנית אחת לשבוע, אך פרשה מתפקידה לפני תחילת העונה השמינית.
ב-1 בינואר 2017 עלתה לשידור העונה השמינית, בה שודרה מאולפני אתר ynet. עונה זו הסתיימה ב-26 ביולי 2017, ומאז התוכנית לא שבה למסך. בסוף מרץ 2018 הוסב שם עמוד התוכנית בפייסבוק ל"הבידורית".
מנחים > מנחים ראשיים

ליאון רוזנברג – מנחה התוכנית בשנים 2010–2015.
ירדן הראל – מנחת התוכנית בשנים 2012–2017.
מי-רן מנקס – מנחת התוכנית (אחת לשבוע) החל מנובמבר 2015 עד 2016.
עידן רול – מנחה התוכנית לסירוגין, עונה 8.
מנחים > מנחים משניים

ליאם שוהם – מנחת החדשות החמות (עונות 1–2)
שי פרץ – מנחה פינת "וידאו פפראצי" (עונות 2–5)
אבישי בן אלי – מנחה פינת "וידאו פפראצי" (עונה 1)
כתבים בהווה

דניאל הרשקוביץ – כתב שטח
בת אל בלן – כתבת שטח
כתבים בעבר

אסף גולן – כתב שטח
אלין לוי – כתבת שטח (עונה 1–2)
אור גפן – צילום סטילס ווידאו
ניר פקין – צלם וידאו פפראצי
ברק פכטר – צלם וידאו פפראצי
פנאליסטים (עונה 5)

הפאנליסטים הצטרפו בעונה החמישית, אך עזבו לאחר פגרת הפסח שאליה התוכנית יצאה.
עדי שילון
דניאלה סמרי
שי פרץ (אשר משמש כמנחה גם לפינת "וידאו פפראצי")
ארי שמאי
אסף אטדגי
חדר הבקרה בעת הקלטת תוכנית
אנדלקטצ'או מקונן

ערך זה עוסק בראש הממשלה הרביעי של אתיופיה. אם התכוונתם לראש הממשלה הראשון של אתיופיה, ראו .
ליג' אנדלקטצ'או מקונן (באמהרית: እንዳልካቸው መኮንን;‏ 1927 – 23 בנובמבר 1974) היה פוליטיקאי אתיופי אשר כיהן כראש ממשלת אתיופיה הרביעי לאחר שנתמנה לתפקיד על ידי הקיסר היילה סלאסי וראש הממשלה האחרון שמונה על ידי קיסר זה.
קורות חייו

מקונן נולד בעיר הבירה אדיס אבבה, והיה בנו של ראס ביטוודאד מקונן אנדלקטצ'או, ראש ממשלת אתיופיה הראשון. מקונן בוגר אוניברסיטת אוקספורד כיהן בתפקידים רבים לפני מינויו לראש ממשלה, מקונן היה שגריר אתיופיה בבריטניה לאחר מכן שגריר אתיופיה לאו"ם והיה אחד מהאנשים שהובילו בבחירות למזכ"ל האו"ם ב-1972 לפני מינויו של קורט ולדהיים, מקונן יותר מאוחר כיהן גם כשר הדואר והתקשורת ולאחר מכן כנשיא אגודת ימק"א הבינלאומית.
קורות חייו > כראש ממשלה

מקונן שהתמנה לראש ממשלה לאחר התפטרותו של קודמו בתפקיד אקלילו הבט-וולד ניסה והחל ברפורמות על מנת להוריד את רמת ההפגנות מצד הסטודנטים ואזרחים אחרים. הרפורמה החשובה ביותר שהתרחשה הייתה כאשר הקיסר, היילה סלאסי הסכים לשינוי באחד מהסעיפים של החוקה, ולפיכך ראש הממשלה נהפך לאיש אשר בוחר את הבית התחתון של האספה הלאומית. רפורמות נוספות שביצע מקונן היו בתחומים רבים כגון: חינוך, רפורמה אגררית ושנוי תקציב הצבא. למרות שינויים אלו ההתנגדות המשיכה הפעם מצד קיצוניים מהצבא האתיופי, לכן מקונן החל לנהל משא ומתן עם גורמים אלו שנקראו הוועדה לתיאום הכוחות המזוינים שבראשם עמד אלוף-משנה עלם טסמה ב-23 במרץ. יומים לאחר שנפגשו עלם קיים את חלקו והורה לעצור מספר חיילים וקצינים בבסיס חיל האוויר האתיופי בדברה זאיט, ב-30 באפריל הגיע תורו של מקונן לקיים את חלקו במשא ומתן ואישר מעצרים של שרים ופוליטיקאים ששירתו בממשלתו של אקלילו הבט-וולד באשמת שחיתות שלטונית. תמיכתו של טסמה בראש הממשלה לא הציגה את כל הפלגים בוועדה ולכן מספר קצינים הדיחו את טסמה ב-22 ביוני והוא ברח לגוג'אם. עוד באותו החודש מונה אטנפו אבטה ליושב ראש הוועדה ונתן פקודות לכל היחידות בצבא ובמשטרה לשלוח שלושה נציגים למפקדה של החטיבה הרביעית לפגישת פסגה שכונסה ב-28 ביוני, וועדה זו שינתה את שמה להוועדה לתיאום הכחות המזוינים, המשטרה וצבא היבשה (בקיצור: דרג).
קורות חייו > אחרית דבר

האירוע המשמעותי בכהונתו של מקונן החל ה-26 ביוני כאשר מספר מחברי בית הנציגים עתרו לקיסר שישחרר את האנשים אשר הוצא כנגדם צו מעצר, הקיסר הסכים אך הוועדה הצבאית לא הסכימה ולכן הוועדה שלחה מספר אנשים שעצרו כ-50 אנשים שנחשדו בשחיתות ב-30 ביוני תוך כשבועיים יותר מ-150 איש מהממשלה הקודמת, הנוכחית, מושלי מחוזות, אצילים חלק מהמשפחה הקיסרית ובנוסף את נכדו של הקיסר אסכנדר דאסטה, לבסוף מקונן נעצר גם הוא ובמקומו מונה מיכאל ימרו לראש ממשלה ב-22 ביולי מקונן ונכלא, בבית הכלא מנליק. בערב של ה-23 בנובמבר מקונן הוצא להורג יחד עם מספר אנשים המכונים "השישים", להוציא הקיסר.
לקריאה נוספת

Bahru Zewde, A history of modern Ethiopia, 1855-1974, J. Currey, 1991.
Marina Ottaway, David Ottaway, Ethiopia: empire in revolution, Africana Pub. Co., 1978.
| ראשי ממשלת אתיופיה |
| --- | --- | --- |
| האימפריה האתיופית | מקונן אנדלקטצ'או • אבבה ארגאי • אקלילו הבט-וולד • אנדלקטצ'או מקונן • מיכאל ימרו |  |
| החונטה הצבאית | משרת ראש הממשלה מבוטלת |  |
| הרפובליקה העממית | פיקר סלאסי ווגדראס • היילו ימאנו • טספאי דינקה |  |
| הרפובליקה הפדרלית | תמרת לאינה • מלס זנאווי • היילמריאם דסלן |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אקלילו הבט-וולד | ראש ממשלת אתיופיה  1 במרץ 1974 – 12 ביולי 1974 | הבא: מיכאל ימרו |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1160459770
מיקרושף

| --- | --- |
 סוגה:  תוכנית בישול, סדרת טלוויזיה לילדים 
 מנחים:  אלינה לוי, ארז עינב
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  20 
 הפקה
 חברת הפקה:  סלוצקי אפיקי תקשורת
 עורכים:  דנה כהן סדלינסקי
 צלמים:  מקסים סטולבוב
 אורך פרק:  15-18 דק'
 שידור
 רשת שידור:  KidZ
 תקופת שידור מקורית:  1 בינואר 2017 – 26 בינואר 2017
 
מיקרושף היא תוכנית בישול ישראלית לילדים ונוער, המונחה על ידי אלינה לוי והשף ארז עינב. הסדרה שודרה החל מ-1 בינואר 2017, בערוץ KidZ.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 20 | 20 | 1 ינואר 2017 | 26 ינואר 2017 |
פורמט התוכנית

המנחה אלינה לוי והשף ארז עינב מבצעים מנות קלות להכנה שילדים בבית ספר יסודי יכולים לבצע בביתם, כל פרק זה נושא אחר של אוכל (קינוחים, ארוחת צהריים וכו'). הם מכינים מנות לפי הסרטונים ששלחו להם ילדים, שם ביקשו מה להכין. פינה נוספת בתוכנית היא 'לא אומרים איכס על אוכל', בה אלינה מוציאה עוגיית מזל וקוראת את המשפט שרשום לה, המרמז את המשימה (שבדרך כלל קשה, מגעילה או לא נעימה) שהיא צריכה לבצע בנושא אוכל. מדי פעם מתארחים אנשים בתוכנית (שבדרך כלל קשורים לעולם האוכל, כגון מיקי שמו שהתארח בפרק הרביעי). בסוף כל סיום טעימת מנה אלינה מדרגת את המנה של ארז מאחד עד חמש.
יום השוויון לנשים

| --- | --- |

התיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 סוג:  חג 
 סיבה:  חגיגות יום השנה לתיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית הנותן לנשים את הזכות להצביע
 מועד
 תאריך:  בארצות הברית, ב-26 באוגוסט
 
ננסי פלוסי, אנה אשו, ברברה לי וג'קי ספייר  ביום השנה ה96 לתיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית.
יום השוויון לנשים נחגג בארצות הברית ב-26 באוגוסט כדי לציין את קבלת התיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית ב-1920, אשר אוסר על המדינות בארצות הברית וגם על הממשל הפדרלי עצמו מלמנוע זכות בחירה לנשים. ביום זה מציינים הישגים הקשורים לשוויון מגדרי. היום נחגג לראשונה בשנת 1973, והוא מוכרז מחדש בכל שנה מאז על ידי נשיא ארצות הברית.
היסטוריה

התאריך נבחר כדי להנציח את היום בו מזכיר המדינה ביינברידג' קולבי חתם על ההצהרה למתן זכות חוקתית לנשים להצביע. בלה אבזוג, שהייתה חברת קונגרס מטעם מדינת ניו-יורק, הציעה פעמיים לקבוע את ה-26 באוגוסט בתור יום השוויון לנשים: פעם אחת ב-1971, אחרי השביתה הגדולה של 1970 שקיימו הנשים בארצות-הברית בקריאתן לשוויון. ושוב ב-1973, בזמן המאבקים על אישורו של התיקון לשוויון זכויות.
ב-16 באוגוסט 1973, אישר הקונגרס את החלטה H.J. Res. 52, אשר קבעה כי ה-26 באוגוסט יהיה יום השוויון לנשים וכי "נשיא מוסמך לציין את ההצהרה בדבר ההנצחה של היום ההוא ב-1920 שבו נשים אמריקאיות קיבלו לראשונה את הזכות להצביע". באותו יום, הנשיא ריצ'רד ניקסון פרסם את ההצהרה 4236 ליום השוויון לנשים, אשר החלה במילים: "המאבק של נשים לזכות הצבעה היה רק הצעד הראשון לקראת השתתפות מלאה ושווה של נשים בחיים במדינתנו. בשנים האחרונות, עשינו צעדים ענקיים אחרים על מנת לתקוף אפליה על בסיס מין באמצעות החוקים שלנו ועל ידי סלילת דרכים חדשות לשוויון הזדמנויות כלכלי לנשים. היום, כמעט בכל מגזר של החברה שלנו, נשים הן גורם חשוב בתרומתן לאיכות החיים האמריקאית. ולמרות כל זאת, עדיין נותר הרבה לעשות".
עד 2017, כל נשיא מאז ריצ'רד ניקסון פרסם הצהרה הקובעת את ה-26 באוגוסט כיום השוויון לנשים. למשל, ב-25 באוגוסט 2016, הנשיא אובמה כתב בהצהרתו כי: "היום אנחנו חוגגים את יום השנה להישג יוצא הדופן הזה, כדי לכבד את החלוצות ואת הסופרג'יסטיות שקירבו אותנו קצת יותר אל עבר עתיד משגשג, בו אנחנו מצליחים להגן על הזכויות החוקתיות של נשים ונערות ועל מאבקן למען שוויון".
חגים אחרים בארצות הברית הקשורים לנשים

יום רוזה פארקס (4 בפברואר / 1 דצמבר)
יום הספורט הלאומי לנערות ונשים בספורט (יום אחד בשבוע הראשון של פברואר)
יום סוזן ב. אנתוני (15 בפברואר)
יום האישה הבינלאומי, (8 במרץ)
יום הארייט טאבמן (מרץ 10)
יום הלן קלר (27 ביוני)
ראו גם

אי-שוויון מגדרי
הערות שוליים

↑  Gustafson, Melanie (26 באוגוסט 2016). ""Women's Equality Day"". We're History. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Women's Equality Day", Click! The Ongoing Feminist Revolution
↑  Berman, Eliza (26 באוגוסט 2016). "Meet the Woman Behind Women's Equality Day". Time. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Text of Public Law 93-105, authorizing the designation of Women's Equality Day (pdf). August 16, 1973.
↑  1973 Proclamation by President Nixon, The American Presidency Project.
↑  Search page, The American Presidency Project.
↑  Presidential Proclamation – Women's Equality Day, 2016, The White House, August 25, 2016.
מי יכול על ישראל

| --- | --- |

סמליל התוכנית
 סוגה:  שעשועון טלוויזיה
 בימוי:  אמיר אוקרייניץ
 מנחים:  איל קיציס, לירון ויצמן
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 מפיק:  גלעד מלכין מפיק אחראי: אורי דיקשטיין
 עורכים:  רונן הוברמן
 שידור
 רשת שידור:  שידורי קשת, ערוץ 2
 תקופת שידור מקורית:  3 בספטמבר 2017 –  9 באוקטובר 2017
 קישורים חיצוניים
 אתר התוכנית
מי יכול על ישראל הוא שעשועון טלוויזיה ישראלי העוסק בידע כללי, ש-6 תוכניות שלו שודרו בערוץ 2, במסגרת שידורי קשת, בחודשים ספטמבר-אוקטובר 2017. מנחה התוכנית הוא איל קיציס.
מבנה השעשועון

בראשית התוכנית מוצגות למתמודד 50 קבוצות שכל אחת מהן מורכבת מישראלים בעלי עיסוק זהה, תחום עניין או תחביב משותף. המחשב בוחר עבור המתמודד אוטומטית 10 קבוצות שהוא ישחק מולן.
על המסך מוצגים למתמודד שבעה נושאים שעליהם ישאל עד עשר שאלות בכל נושא. כאשר מוצג לו הנושא הראשון, המתמודד צריך לבחור קבוצה להתמודד מולה במטרה לענות יותר תשובות נכונות מממוצע מספר התשובות הנכונות שענו משתתפי הקבוצה באותו נושא. אם יצליח לענות על יותר תשובות מהממוצע של חברי הקבוצה, יחשב הדבר ל"ניצחון עליה", והוא יוכל להמשיך לשחק.
לאחר שבחר קבוצה, המחשב יספר למתמודד פרט על הקבוצה, ויוצג לו ממוצע כמות התשובות הנכונות שכל אנשי הקבוצה ענו (מתוך 10). אחרי שידע מה הממוצע, יוצגו התשובות לשאלות באותו נושא. לכל השאלות בסבב תהינה שלוש תשובות זהות, מתוכן יהיה על המשתתף לבחור את התשובה הנכונה לכל שאלה. אם הצליח "לנצח את הקבוצה", יוכל המתמודד להמשיך בשעשועון. אם יפסיד, השעשועון יסתיים עבורו והוא יחזור לביתו ללא פרס כלשהו. על כל קבוצה שינצח הוא יקבל סכום כסף שיגדל, והזמן הקצוב שיעמוד לרשותו למענה על השאלות יתקצר.
לאחר שמוצג למתמודד ממוצע התשובות הנכונות של הקבוצה שבחר, תנתן לו האפשרות לבחור אם להשתמש בכפתור גלגל ההצלה. אם יבחר להשתמש בו, המתמודד יוכל לבחור קבוצה אחרת, לשמוע את ממוצע התשובות הנכונות שענתה, ואז לבחור להתמודד מול הקבוצה עם ממוצע מספר התשובות הנכונות הנמוך יותר.
בנוסף למתמודד באולפן, גם הצופים בבית משתתפים בשעשועון בזמן אמת בעזרת יישומון. היישומון מתעדכן בזמן אמת ומציג את אותן השאלות המוצגות על המסך באולפן גם על מסך הטלפון החכם של כל צופה, כך שבפועל הצופים בבית הופכים לפעילים ומתמודדים גם הם במשחק. לאורכה של התוכנית אשר הוקלטה מראש גם היו חלקים ששודרו בשידור חי ישירות מחדר המצב, שם המנחה לירון ויצמן הציגה על גבי מסך את אחוזי ההצלחה של הצופים בבית ששיחקו בזמן התוכנית ביישומן על פי תחומי עיסוק של הצופים או מיקום מגורים.
| מספר שאלה (נושא) | סכום כסף | זמן קצוב (דרגת קושי) |
| --- | --- | --- |
| נושא 1 | 2,500 שקלים | דקה וחצי (90 שניות) |
| נושא 2 | 5,000 שקלים | דקה וחצי (90 שניות) |
| נושא 3 | 10,000 שקלים | דקה וחצי (90 שניות) |
 נקודת פרישה בה רשאי המתמודד לפרוש עם הסכום שצבר    אם המתמודד יבחר להמשיך, המחשב יוריד את 2 הקבוצות החלשות שנשארו וישאיר אותו עם 5 קבוצות
| נושא 4 | 30,000 שקלים | דקה ורבע (75 שניות) |
| נושא 5 | 40,000 שקלים | דקה ורבע (75 שניות) |
| נושא 6 | 50,000 שקלים | דקה ורבע (75 שניות) |
 נקודת פרישה בה רשאי המתמודד לפרוש עם הסכום שצבר  אם המתמודד לא השתמש בגלגל ההצלה עד כה, המחשב יוריד לו את הקבוצה החזקה מבין השתיים והוא יתמודד מול הקבוצה החלשה על 150,000 שקלים.
| נושא 7 | 150,000 שקלים | דקה (60 שניות) |
| נושא 8 | 500,000 שקלים | דקה (60 שניות) |
הערות שוליים

1 2  מי השאירו אבק למתחרים במשחק "מי יכול על ישראל"?, באתר ‏מאקו‏, 9 באוקטובר 2017