stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיאבלו (משחק וידאו)
משחקיות > חפצים

במשחק בנק רחב מאוד של חפצים בהם ניתן להשתמש לסייע בלחימה במפלצות. סוגי החפצים כוללים:
קשתות, כלי הנשק בעלי הטווח במשחק שבשימוש היעיל ביותר בידיה של הנוכלת.
מוטות, חפצים בעלי יכולות פיזית שנועדו בעיקר להטלת קסמים ללא לימוד הקסם או שימוש במאנא. קסם שמוטל על ידי מטה הוא בעל כמות הטלות מוגבלת שערכה משתנה ממטה למטה.
חרבות, כלי נשק בסיסיים ללחימת פנים אל פנים. מרבית החרבות הם באחיזת יד אחת (אף על פי שקיימות במשחק חרבות בעלות אחיזת שתי ידיים), ובכך לרוב מצומדות למגן ביד השנייה.
גרזנים, כלינשק כבדים ללחימת פנים אל פנים כלל הגרזנים במשחק הם באחיזת שתי ידיים.
אלות, כלי נשק ללחימת פנים אל פנים שלהם בונוס של 50% ללחימה כנגד המתים.
מגנים, מאפשרים לחסימת תקיפות כנגד השחקן.
בנוסף השחקן יכול להשתמש בקסדות וכובעים, שתי טבעות ותליון.
החפצים ההגנה (לבוש ומגנים) מחולקים לשלוש קטגוריות: קלים, בינוניים וכבדים. לחפצים רבים דרישת תכונות מינימליות כדי שהשחקן יוכל להשתמש בהם ביעילות. חפצים בעלי צבע לבן הם חפצים רגילים, חפצים כחולים הם חפצי קסם וחפצים זהובים הם חפצים ייחודיים. חפצים שאינם לבנים הם בעלי תכונות קסם מיוחדות המוגדרות באקראי לכל חפץ. כדי לגלות את תכונות אלו נדרש לזהות את החפצים (identify), אך לפני זיהוי החפץ עדיין ניתן להשתמש בו.
לחפצים עמידות, המיוצגת במספר לכל חפת לו ערך מקסימלי. עם השימוש בחפצים, ערך העמידות שלהם יורד עד שכשמגיע ל-0, החפץ מושמד. את החפצים ניתן לתקן באמצעות תשלום לדמות ללא שחקן בעיר הראשית של המשחק או באמצעות מיומנותו הייחודית של דמות הלוחם.
סוג אחרון של חפצים הם חפצים מתכלים, ספרי ומגילות קסמים, חפצים שניתן להטיל באמצעות קסם פעם אחת בלבד, ושיקויים שונים המעניקים בונוסים לשחקן כגון החזרת נקודות קסם ובריאות ושיפור יכולות השחקן.
הרחבה

|  כללי |
| --- | --- |
 תאריך הוצאה:  24 בנובמבר 1997
 סוגה:  משחק תפקידים ממוחשב, Hack and slash, משחק פעולה ממוחשב
 פיתוח:  Synergistic Software
 הוצאה לאור:  סיירה און-ללין (Sierra Entertainment)
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 עיצוב:  קירט למונס, דונלד צאנג, פיטר ווטג'י, ג'ים אדוארדס, מייק מקמילן
 סדרה:  דיאבלו
 כלי משחק:  isometric view 
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק יחיד, משחק מרובה משתתפים
 פלטפורמות:  Microsoft Windows
 המשחק הבא:  דיאבלו 2 
 אתר רשמי
 
דיאבלו: להבות הגיהנום (באנגלית: Diablo: Hellfire) היא חבילת ההרחבה למשחק אשר שפותחה על ידי חברת Synergistic Software (דינרג'יק סופטוור) והופצה על ידי חטיבת סיירה און ליין מבית חברת Sierra Entertainment.
ההרחבה מוסיפה למשחק דמות נוספת - הנזיר (Monk), אשר מסוגל להילחם ביעילות ללא נשק ולהשתמש במטה על מנת להכות מספר יריבים בו זמנית. להרחבה תוכננו דמויות נוספות, הזמר הנודד והברברי שלא הוכנו בזמן לפרסום המשחק. קובצי דמויות אלו מוכלים בדיסק ההתקנה, כך שניתן לשחק בדמויות אם מעתיקים אותם.
עלילת ההרחבה מתקיימת במקביל למאורעות המשחק המקורי: טריסטרם מותקפת שוב, גם הפעם על ידי יצורים שטניים. זאת כתוצאה מניסיון של מכשף מקומי לבצע קסם שלמעשה פתח פורטל עבור שד בשם נה-קרול (Na-Krul) שגורש על ידי דיאבלו לריק בעקבות בגידתו באדון האימה. השד מביא איתו צבא של יצורים המאיימים על טריסטרם בשני אזורים חדשים, הקן המוגלתי (Festering Nest) וקברי השדים (Demon Crypts).
ההרחבה מוסיפה מספר תכנים למשחק המקורי, מספר חפצים חדשים וגרסאות מחודשות לחפצים קיימים במשחק. מגילות עבור קסמים שהיו קיימים במשחק אך לא בצורת מגילה ומקדשים חדשים בעלי יכולות חדשות. ההרחבה לא מוסיפה מפלצות חדשות למשחק, אלא משתמשת באותו עיצוב מפלצות במשחק המקורי עם שינוי צבעים.
פיתוח

את הרעיון המרכזי למשחק הגה דייוויד ברוויק בזמן שעבד על פיתוח משחק הלחימה Justice League Task Force בשנת 1995. משחק זה פותח על ידי חברת יפנית בסיוע חברות אמריקאיות, ביניהן משחקי קונדו (Condor Games - אשר עם הזמן תהפוך לבליזרד נורת'), החברה לפיתוח משחקים שהקים ברוויק. בזמן פיתוח המשחק הכיר ברוויק את חברת בליזארד (שבאותו זמן נקראה Silicon & Synapse) ואת עניינם המשותף בפיתוח משחקי מחשב. קונדור הציעה את הרעיון לדיאבלו, שבתחילת דרכו היה משחק תפקידים מבוסס תורות, לחברות רבות אשר דחו אותו בטענה ש"סוגת ה-RPG מתה" לפני שבליזארד הביעה עניין בפיתוח המשחק כשהוצג להם הרעיון בינואר 1995. בליזארד שבאותו זמן נהנתה מהצלחתו של משחק האסטרטגיה בזמן אמת וורקראפט: אורקים ובני אדם, דרשה שני שינויים למשחק: הראשון שיהיה משחק בזמן אמת והשני שידע לתמוך במשחק מרובה משתתפים.
פיתוח > מוזיקה

למשחק מוזיקה ייחודית שהולחנה על ידי מאט אולמן, מלחין שעבד רבות עם חברת בליזארד וזכה בפרס למוזיקה הטובה ביותר במשחק מחשב עבור דיאבלו 2 בשנת 2000. הפסקול כולל 6 רצועות. הפסקול שוחרר אחרי 15 שנים.
ביקורות והשפעה > מכירות

הערכות הראשוניות למכירות המשחק נעו בין 100,000 ל-500,000 עותקים, כהשפעה על אהדת התקשורת על המשחק והצלחתו. הזמנות מקדימות של המשחק הגיעו למעל 450,000 ב-17 בדצמבר 1996, וכששוחרר היה המשחק הנמכר ביותר בינואר 1997, עמדה בה החזיק שלושה חודשים נוספים. במאי 1997 הודח למקום השני ברשימת המשחקים הנמכרים ביותר על די משחק מסדרת סטאר ווארס, שם נשאר עד ספטמבר, במהלכו הודח למקום החמישי. דיאבלו יצא מרשימת עשרת הנמכרים ביותר באוקטובר 1997. המשחק חזר לרשימת עשרת הנמכרים ביותר ביולי 1998 והגיע למקום ה 3 באוגוסט.
המכירות העולמיות של המשחק הגיעו ל-500,000 עותקים באפריל 1997, 750,000 ביוני ומיליון עותקים עד סוף נובמבר. עד סוף שנת 1997 נמכרו 670,155 עותקים מהמשחק בארצות הברית בלבד. בשנה זו היה המשחק הרביעי הנמכר ביותר בארצות הברית. מפתחי המשחק ציינו שלדעתם מועד הפרסום של המשחק, 27 בדצמבר, יומיים לאחר חג המולד, היווה חלק גדול מהצלחת המשחק. באוגוסט 1998 קיבל המשחק את פרס הזהב מ-Verband der Unterhaltungssoftware Deutschland (VUD), פרס המעיד על מכירות של למעלה מ-100,000 עותקים בגרמניה, אוסטריה ושווייץ. בספטמבר של אותה שנה הגיעו מכירות העולמיות של המשחק לכ-2 מיליון עותקים. עד שנת 2000 נמכרו בארצות הברית 1.3 מיליון עותקים, ועד שנת 2001 2.5 מיליון עותקים בעולם כולו.
ביקורות והשפעה > ביקורות

דיאבלו התקבל בביקורות חיוביות מאוד. אתר Metacritic מתעד ממוצע של 94/100 למשחק. רבים העריכו את המשחקיות הממכרת של המשחק, את אקראיות השלבים במשחק, הגרפיקה המתקדמת, מוזיקת המשחק והמבחר הרב של חפצים, מפלצות, שלבים ומשימות. מבקרים רבים ציינו כי העובדה שאף על פי ששחקן עלול לסיים את המשחק, הוא לא יראה את כלל התכנים הקיימים בו, ובכך שחקנים החוזרים לשחק במשחק בפעם השנייה והשלישית יחוו חוויה שונה. מבקרים לרוב מציינים את האפשרות לשחק במשחק מרובה משתתפים כאחת מנקודות החוזקה המשמעותיות ביותר של המשחק.
דיאבלו זכה בתואר "משחק השנה 1996" של המגזינים Computer Gaming World, GameSpot ו-Computer Game Entertainment, והגיע למקום השני בתחרות שניהל מגזין Computer Games Strategy Plus.
ביקורות והשפעה > השפעה

רבים מחשיבים את המשחק לאחד ממשחקי התפקידים הממוחשבים המוצלחים בכל הזמנים, ולמשחק קאלט, כך למשל הוקמו מאות אתרים העוסקים בסדרת משחקי דיאבלו, כמו גם מספר רב של קהילות שחקנים, המאוגדים למשל ל"שבטים" (Clans).
ראו גם

סטארקראפט
וורקראפט
הערות שוליים

↑  The moment Diablo - and the action-RPG genre - were born, Eurogamer, Oli Welsh, 29 במרץ 2016
| Blizzard Entertainment |
| --- | --- | --- |
| דיאבלו | דיאבלו • דיאבלו 2 • דיאבלו 3 • Diablo Immortal • דיאבלו 4 • דיאבלו 2: קם לתחייה |  |
| הוויקינגים | הוויקינגים • הוויקינגים 2 |  |
| סטארקראפט | סטארקראפט • סטארקראפט 2 |  |
| וורקראפט | וורקראפט: אורקים ובני אדם • וורקראפט 2: גאות של אפלה • וורקראפט 3: שלטון הכאוס (Reloaded) • וורלד אוף וורקראפט • הארטסטון |  |
| משחקים נוספים | Heroes of the Storm • Overwatch |  |
| סרטים | וורקראפט: ההתחלה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16633809p (data) 
דיאבלו 1: צילום מסך - לוחם הנמצא בעירה טריסטראם
ההרעלות בסולסברי

| --- | --- |

 סוגה:  דרמת פשע
 כותבים:  אדם פאטרסון דקלן לון
 בימוי:  סול דיב
 שחקנים:  אן מארי דאף רייף ספול מייאנה בורינג מארק אדי אנאבל סקולי דארן בויד נייג'ל לינדזי
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  3
 הפקה
 מפיק:  קארן לואיס
 חברת הפקה:  Dancing Ledge Productions
 הפצה:  Fremantle
 אורך פרק:  55 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC One
 רשת שידור בישראל:  HOT
 תקופת שידור מקורית:  14 ביוני 2020 – 16 ביוני 2020
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
ההרעלות בסולסברי (באנגלית: The Salisbury Poisonings) היא סדרת דרמה המבוססת על אירועים אמיתיים, בכיכובם של אן מארי דאף, רייף ספול ואנאבל סקולי. העלילה מתארת את ההרעלה של סרגיי ויוליה סקריפאל (אנ') באמצעות גז עצבים, שהתרחשה ב-2018 בעיר סולסברי, והעמידה בסכנה את כל תושבי העיר. עוד מתוארות בסדרה ההרעלות שהתרחשו מאוחר יותר באיימסברי. הסדרה שודרה בשלושה חלקים בערוץ BBC One ביוני 2020, ובארבעה חלקים במקומות אחרים. אדם פאטרסון ודקלן לון יצרו את הסדרה עבור Dancing Ledge Productions.
תקציר עלילה

ב-4 במרץ 2018 נקראו שירותי החירום לטפל בסרגיי ויוליה סקריפאל, שנמצאו מחוסרי הכרה על ספסל בפארק במרכז העיר סולסברי. מוכרז מצב חירום כשמתברר שסקריפל עבד בעבר במינהל הראשי של המטה הכללי הרוסי, ושימש כסוכן כפול עבור שירותי הביון הבריטי בשנות התשעים של המאה העשרים. התברר שהוא ובתו הורעלו בגז העצבים נוביצ'וק שנמרח על ידית דלת הכניסה של ביתם. עוד עוסקת הדרמה במקרים נוספים של חשיפה לרעל, בהם של קצין משטרה ושל בני זוג שמצאו בקבוק בושם שהכיל את גז העצבים וניסו אותו על עצמם.
צוות השחקנים

אן מארי דאף – טרייסי דסקייביץ'
ויליאם יוסטון – טד דסקייביץ'
רייף ספול – סמל בילוש ניק ביילי
אנאבל סקולי – שרה ביילי
דארן בויד – דייב מינטי
נייג'ל לינדזי – מפקד המשטרה פול מילס
אמבר אגאר – מפקחת משטרה לאטה מישרה
ויין סוואן – סרגיי סקריפאל
ג'יל וינטרניץ – יוליה סקריפאל
ג'וני האריס – צ'ארלי ראולי
בארי איירד – מתיו ראולי
מייאנה בורינג – דון סטורג'ס
סטלה גונה – קרוליין – סטורג'ס
מלאני גוטרידג' – קלייר סטורג'ס
רון קוק – סטן סטורג'ס
מארק אדי – רוס קסידי
קלייר בורט – מו קסידי
דאנקן פאו – ד"ר ג'ייס האסלם
אמה סטנספילד – האחות אמה בלאק
שירין מרטין – ד"ר רבקה ג'נר
ג'ונתן סלינגר – פרופ' טים אטקינס
אנדרו ברוק – אליסטר קאנינגהם
כריס וילסון – שוטר
קימברלי ניקסון – האנה מיטשל
מייקל שייפר – סטיבן קמפ
רמי ביסלי – ג'ורג'יה
סופיה אלי – גרייסי סטורג'ס
פרקים

| מס' בסדרה | מס' בעונה | שם הפרק | בימוי | תסריט | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | "פרק 1" | סול דיב | אדם פאטרסון ודקלן לון | 14 ביוני 2020 |
בעוד סרגיי סקיפאל, בתו יוליה והשוטר ניק ביילי נאבקים על חייהם, טרייסי דסקייביץ', הממונה על בריאות הציבור, יחד עם שירותי החירום מנסים לאתר את המקור לגז העצבים, כדי למנוע אבידות נוספות.
| 2 | 2 | "פרק 2" | סול דיב | אדם פאטרסון ודקלן לון | 15 ביוני 2020 |
מצבו של ניק ביילי מחמיר, וטרייסי מתקשה להגן על התושבים המקומיים מפני שרידי הנוביצ'וק שהתגלו במקומות רבים ברחבי העיר.
| 3 | 3 | "פרק 3" | סול דיב | אדם פאטרסון ודקלן לון | 16 ביוני 2020 |
חודשים אחדים אחר כך, העיר מתחילה להחלים ובני העיר מתחיל לשכוח את המקרה, עד שבקבוק בושם שנלקח מתוך פח אשפה מוביל לתוצאות טרגיות עבור בני הזוג דון וצ'ארלי.
הערות שוליים

↑  Eleanor Bley Griffiths (6 ביוני 2020). "Meet the cast of The Salisbury Poisonings". Radio Times. נבדק ב-15 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nancy Tartaglione; Jake Kanter (31 במאי 2020). "'The Salisbury Poisonings': First Trailer For BBC One's Novichok Drama; Premiere Date Set; Creatives Talk Heroism Of A Community In Crisis". Deadline Hollywood. נבדק ב-19 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Steven McIntosh (14 ביוני 2020). "The Salisbury Poisonings: TV drama revisits Novichok attack 'horror'". BBC News. נבדק ב-15 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "BBC Two commissions two-part factual drama Salisbury, 17 May 2019". BBC. נבדק ב-22 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Adam Patterson; Declan Lawn (10 ביוני 2020). "How we made The Salisbury Poisonings". BBC Writers' Room. נבדק ב-18 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Series 1 Episode 1". BBC iPlayer. 14 יוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Series 1 Episode 2". BBC iPlayer. 14 יוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Series 1 Episode 3". BBC iPlayer. 14 יוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
הוטיים

| הוטיים |
| --- | --- |
 הוטיה קובנית
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי קביה
משפחה:: הוטיים
שם מדעי
 Capromyidae ‏סמית, 1842

הוטית זנב לופת (Mysateles prehensilis).
הוטיים (שם מדעי: Capromyidae) היא משפחת מכרסמים בינוניים החיים באיים הקאריביים ושייכים לקבוצת קביות העולם החדש. ההוטיות הם מכרסמים בינוניים שאורכם 20-45 ס"מ והמין הגדול במשפחה הוא ההוטיה הקובנית השוקלת עד 8.5 ק"ג ואורכה עד 60 ס"מ. קרובי משפחתם הנכחדים ממשפחת הוטיות ענק (Heptaxodontidae), שכמותם חיו באיים הקאריביים, הגיעו לגודל רב יותר - עד ל-200 ק"ג.
ההוטיות הם קרובי משפחתה של הנוטריה (שהפכה למין פולש בישראל), ויש הרבה קווי דמיון בין המשפחות: זנב גדול ומגושם, גוף עגלגל וראש עבה עם שיניים חדות. הם אוכלי עשב ברובם, אך מינים מסוימים מגוונים בחרקים ואף בחולייתנים קטנים. הם חיים על עצים או על הקרקע ובין סלעים.
מיון

משפחת הוטיים (Capromyidae)
תת-משפחה Capromyinae
סוג ומין יחיד הוטיה קובנית (Capromys pilorides)
סוג Geocapromys
מין הוטיה בהאמית (Bahamian hutia (Geocapromys ingrahami)
מין הוטיה ג'מייקית (Geocapromys brownii)
מין הוטיה קטנה של איי הטווס (Geocapromys thoracatus) - נכחדה
סוג Mesocapromys
מין הוטית קבררה (Mesocapromys angelcabrerai)
מין הוטיה גמדית (Mesocapromys nanus)
מין הוטיה אוזננית (Mesocapromys auritus)
מין הוטית סן פליפ (Mesocapromys sanfelipensis)
סוג Mysateles
מין הוטיה שחורת זנב (Mysateles melanurus)
מין הוטית גארידו (Mysateles garridoi)
מין הוטית גונדלאץ' (Mysateles gundlachi)
מין הוטית זנב לופת (Mysateles prehensilis)
מין הוטיה דרומית (Mysateles meridionalis)
תת-משפחת Hexolobodontinae -נכחדה
סוג ומין יחיד הוטית אימפוסטר (Hexolobodon phenax)
תת-משפחת Isolobodontinae -נכחדה
סוג Isolobodon
מין הוטיה הררית (Isolobodon montanus)
מין הוטית פוארטו ריקו (Isolobodon portoricensis)
תת-משפחת Plagiodontinae
סוג Plagiodontia
מין הוטית איספניולה (Plagiodontia aedium)
מין הוטית סמנה (Plagiodontia ipnaeum) - נכחדה
מין הוטית סן רפאל (Plagiodontia araeum) - נכחדה
סוג ומין יחיד הוטית למק (Rhizoplagiodontia lemkei) -נכחדה
הוטיות ענק

| הוטיות ענק> תקופה |
| --- | --- |
מיוקן-פליסטוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי קביה
משפחה:: הוטיות ענק
שם מדעי
 Heptaxodontidae

הוטיות ענק (שם מדעי: Heptaxodontidae) היא משפחת נכחדת של מכרסמים מקבוצת דמויי קביה אשר חיו באיים הקריביים במהלך תקופת המיוקן ותחילת הפליסטוקן. ייתכן שכמה מינים קטנים יחסית שרדו עד ההולוקן. כמה חוקרים טוענים שבני המשפחה הם פרפילטים ואינם קרובים.
מינים אלו דמו במראם לקפיבארה אך היו קרובים יותר למשפחת ההוטיים החיים כיום באיים הקריביים. מינים אלה היו גדולים בהרבה מקרוביהם החיים ואחד ממיני המשפחה, האמבליריזה מאנגווילה וסן מרטין הגיע למשקל 50–200 ק"ג, בדומה לדוב שחור אמריקאי והיה מגדולי המכרסמים בעולם, אם כי קטן יותר ממכרסמים קרובים כמו הג'וספורטיגסי, הגדול שבמכרסמים מעולם.
מינים אלה שגשגו במשך תקופת הפליסטוקן והחלו לדעוך בסופה. לא ברור מדוע אך ייתכן מאוד שהדבר קשור להגעת הפלאו-אינדיאנים לאיים. האנשים צדו את המכרסמים לשם בשרם והרגו אותם עד האחרון.
מיון

תת-משפחה Heptaxodontinae
סוג אמבליריזה (Amblyrhiza)
סוג Elasmodontomys
סוג Quemisia
סוג Xaymaca
תת-משפחה Clidomyinae
סוג Clidomys
המטה לביטחון שדרות

המטה לביטחון שדרות הוקם ב-2006 על ידי קבוצה של תושבי שדרות ומערב הנגב בעקבות התקפות של ארגוני טרור פלסטינים על העיר שדרות והנגב המערבי.
מייסד ויו"ר המטה היה אלון דוידי.
על פי בדיקת עיתון הארץ ב-2008 המטה אינו רשום ברשם העמותות ופעילותו ממומנת על ידי ארגון "אופק חדש", שגם הוא הוקם על ידי דוידי. לטענת דוידי זהו גוף אחד בעל שני שמות, רשמי ותקשורתי.
מטרת התנועה הייתה החזרת הביטחון והשקט לשדרות על ידי לחץ תקשורתי על ממשלת ישראל, הפגנות מחאה, פעילות הסברתית בחו"ל ופעילות משפטית שמטרתה קבלת מלוא הזכויות שצריכות להינתן לשדרות והנגב המערבי לאחר שבמשך כ-7 שנים העיר נמצאה תחת איום מתמיד של רקטות הקסאם.
בנוסף ארגן המטה אירועי תמיכה וסולידריות עם תושבי שדרות והסביבה, צעדות הזדהות, הקמת מטה נוער - "נוער למען שדרות", פעילויות כיף לילדים ועזרה למשפחות ולבעלי עסקים שמתקשים לעמוד תחת הנטל.
בתחום המשפטי התנועה הגישה עתירה לבג"ץ  לחייב את מדינת ישראל למגן את מוסדות החינוך בעיר את בתי הספר וגני הילדים. בג"ץ קיבל את טענות המטה לביטחון שדרות וחייב את המדינה למגן את בתי הספר וגני הילדים מיגון הולם, בניגוד למצב הקיים עד לעתירת המטה לביטחון שדרות - שיטת המרחבים המוגנים שבמקרה של התקפת טילי הקסאם אילצה את התלמידים לרוץ לתוך המרחב המוגן תוך 15 שניות מרגע הישמע אזעקת "צבע אדום". בעקבות העתירה התחייבה מדינת ישראל לבנות 14 בתי ספר חדשים.
בשנת 2008 עזב דוידי את המטה כדי להתמודד על ראשות עיריית שדרות, ופעילות המטה נפסקה. באוקטובר 2013 נבחר דוידי לראשות העירייה.
הערות שוליים

↑  פאדי עיאדאת, בחירות מקומיות בשדרות: כשהמצב שקט, המועמדים עסוקים בהשמצות, באתר הארץ, 18 באוקטובר 2008
↑  אורי גבאי, בחודש הבא- גימבורי ממוגן בשדרות, באתר   sderonet
המטומה

| --- | --- |

המטומה בשקע המרפק, תשעה ימים לאחר מתן דגימת דם
 תחום:  רפואת משפחה 
 קישורים ומאגרי מידע
 DiseasesDB:  5487
 MeSH:  D006406
 סיווגים
 ICD-10:  T14.0
 
המטומה על זרוע
הֵמָטוֹמָה (לפי האקדמיה ללשון העברית: צְרוֹר דָּם) היא צבר ממוקם של דם בתוך הרקמות או בתוך חללי הגוף. עיקר הרכבה הוא דם קרוש בשלבי התארגנות שונים כתלות בזמן שחלף מאז אירוע הדמם.
הסיבה השכיחה להיווצרות המטומות היא חבלה, אך גם דליפה מכלי דם עקב תהליך פתולוגי כגון מצבי תת-קרישתיות, חדירת גידול סרטני לאזור המכיל כלי דם, ניתוח או פריצת כלי דם על ידי מורסות. פגיעה בכלי הדם מסוג ווסקוליטיס המתקיימת במחלות אוטואימוניות רבות או הפרעות בקרישת הדם יכולות להוביל גם לדימומים עוריים זעירים כפטכיות או חבורות.
תוצרי פירוק קריש הדם עשויים להתארגן במקומם ולנוע מעט סביב אזור הצטברות הדם הראשוני. כאשר הפיגמנטים נעים במרווחים הבין-תאיים ייתכן ותיראה במקרים של המטומה עורית מעין התפשטות של אזור שינוי הצבע. המטומות עלולות לגרור סיבוכים מאוחרים הקשורים הן לחבלה הראשונית והן להתארגנות הדמם, כגון פגיעה ביכולת התנועה של מפרק (בחולי אנמיה חרמשית, למשל), הסתיידויות או היווצרות מוקד זיהומי. המטומה שבתהליך התארגנותה נפתחת מעין דופן סביבה וחלה התנזלות במרכזה נקראת המטומה ציסטית. בתיאור ההמטומה מוצמד בדרך כלל מינוח המגדיר את אזור התרחשותה בגוף או ברקמות.
ראו גם

חבורה (רפואה)
נשיכת אהבה
דוד קושניר (אתלט)

דוד (דודיק) קושניר (21 ביוני 1931 – 18 באוקטובר 2020) היה אתלט ומאמן אתלטיקה ישראלי. ייצג את ישראל בשתי אולימפיאדות (מלבורן 1956 ורומא 1960).
קושניר זכה באליפות ישראל בקפיצה לרוחק שש פעמים. החזיק בשיא הישראלי בקפיצה לרוחק במשך כ-18 שנים. בשנים 1955–1956 זכה באליפות ישראל בריצת 100 מטר, בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת. בשנים 1952–1953 זכה באליפות ישראל בקפיצה במוט. בשנת 1961 שבר את השיא הישראלי בקרב עשר, שיא שהחזיק כ-6 שנים.
ביוגרפיה

דוד קושניר נולד בכפר יחזקאל לאסתר ושמעון קושניר, מחלוצי העלייה השנייה. למד בבית-הספר היסודי במושב ובעודו ילד ונער נשא בעול עבודות המשק. את חינוכו התיכוני קיבל בבית-הספר החקלאי במקוה ישראל. משם יצא עם בני כיתתו להתיישבות בקבוצת יזרעאל, שבה ריכז את ענף המטעים וכספורטאי שיחק בקבוצת הכדורגל "הפועל" בלפוריה בליגה הלאומית. אחיו היה טוביה קושניר, אחד מחללי מחלקת הל"ה.
בתחרות הראשונה שלו בנוער העובד בפ"ת, שנערכה בשנת 1947, קפץ קושניר, בן ה-16, למרחק של 5.80 מטר.
ביוגרפיה > 1953 > אלוף המכביה

בתחרויות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכו בסוף ספטמבר 1953 זכה קושניר ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.77 מטר, לפני רוברט ריטנברג (6.74 מטר) ולוינזון (6.58 מטר), שניהם מארצות הברית. מדליות כסף, בקפיצה במוט בתוצאה של 3.00 מטר, אחרי הכט מארצות הברית (3.90 מטר) ולפני יצחק לוי (2.80 מטר) ובקפיצה משולשת בתוצאה של 13.58 מטר, אחרי רוברט ריטנברג (13.63 מטר) ולפני ברל'ה זילברברג מישראל (13.26 מטר).
ביוגרפיה > 1954

בשנת 1954 קבע בקפיצה משולשת שיא ישראלי חדש של 14.05 מטר והיה האתלט הישראלי הראשון שעבר מרחק של 14 מטר. שיאו בקפיצה משולשת החזיק מעמד כ-5 שנים ונשבר על ידי זאב רייס (14.22 מטר). בדצמבר אותה שנה הוא שבר את השיא הישראלי בקרב עשר (4650 נקודות) שיפור לשיא בן ה-6 שנים של צבי ינובר (4562 נקודות).
ביוגרפיה > 1955

בתחרות שנערכה בחיפה בינואר 1955 קבע קושניר בקפיצה לרוחק שיא ישראלי חדש של 6.93 מטר.
ביוגרפיה > 1955 > קפיצה לרוחק מעבר ל-7 מטר

באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה ביוני הוא זכה ב-3 מדליות זהב, בקפיצה לרוחק בשיא ישראלי חדש של 7.04 מטר ובכך היה לקופץ הישראלי הראשון בישראל שעבר 7 מטר, בריצת 100 מטר (11.3 שניות) ובקפיצה משולשת (13.75 מטר). שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות אזורית של הפועל שנערכה ברחובות ביולי הוא קבע שיא ישראלי חדש של 7.08 מטר. חודש לאחר מכן, במסגרת "פסטיבל הנוער הדמוקרטי" שנערך בוורשה הוא סיים במקום רביעי וניצח את אלוף ברית המועצות בקפיצה לרוחק בשיא ישראלי חדש של 7.16 מטר.
ביוגרפיה > 1956 > אולימפיאדת מלבורן

באולימפיאדת מלבורן (1956) סיים קושניר במקום 25 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.89 מטר.
ביוגרפיה > 1957

בתחרויות האתלטיקה של המכביה החמישית שנערכו בשנת 1957 זכה קושניר בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.97 מטר, לפני מייק הרמן (6.96 מטר) ורוברט ריטנברג (6.86 מטר), שניהם מארצות הברית ובכך הגן על תוארו. מדליית כסף, בקרב עשר בתוצאה של 4712 נקודות, אחרי מייק הרמן (5230 נקודות) ולפני סיד קיוויט מארצות הברית (3863 נקודות).
ביוגרפיה > 1960 > אולימפיאדת רומא

באולימפיאדת רומא (1960) סיים קושניר במקום 25 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.20 מטר.
ביוגרפיה > 1961 > כינוס הפועל

בכינוס הפועל שנערך במאי 1961 קבע קושניר את הישגו הטוב ביותר בקפיצה לרוחק, שיא ישראלי חדש של 7.43 מטר, שיא שהחזיק מעמד כ-12 שנים (באותה תחרות קבע תוצאה של 7.47 - תוצאה שלא אושרה כשיא, עקב רוח גבית מעל המותר). אותה שנה, הוא שבר פעמיים את שיאו הישראלי בקרב עשר והעמידו על תוצאה של 5,763 נקודות, שיא שהחזיק כ-6 שנים.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השישית שנערכו בספטמבר אותה שנה הוא זכה במדליית כסף, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.22 מטר, אחרי מייק הרמן שקבע שיא מכביה חדש של 7.47 מטר ולפני עמוס גרודז'ינובסקי מישראל (7.06 מטר).
ביוגרפיה > אלוף עולם לוותיקים

באליפות העולם באתלטיקה לוותיקים שנערכה בגטבורג, שוודיה בהיותו בן 46 זכה קושניר במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.52 מטר.
ביוגרפיה > קריירה כמאמן

קושניר אימן בקבוצות הפועל רמת גן ואס"א תל אביב (שתי הקבוצות זכו באליפות ישראל באתלטיקה מספר פעמים), עמק חפר והפועל חולון. הוא עבד כמורה לחינוך גופני במספר בתי ספר, בהם בית ספר תיכון אורט חולון, בית ספר יסודי "אהבת ציון" בתל אביב.
דוד קושניר היה המאמן הראשון בארץ שלימד את סגנון הפוסברי בקפיצה לגובה והאתלט שלו, יוסף פיקל שיפר את השיא הישראלי לגברים.
במשך שנים רבות שימש קושניר בתפקיד מאמן נבחרת ישראל. הוא אימן אתלטים מצטיינים רבים. מביניהם ניתן לציין את רוגל נחום שתחת הדרכתו, קבע שיאים ישראלים בקפיצה לרוחק - 7.96 מטר שיא זה נשבר על ידי יוחאי הלוי (7.99) ובקפיצה משולשת - 17.20 מטר, שיאים המחזיקים מעמד עד היום (2015). כן אימן את סיגל גונן המחזיקה עד היום (2015) בשיא ישראל בקפיצה לרוחק בתוצאה 6.46 מטר.
קושניר אימן כמה וכמה ספורטאים שזכו להישגים משמעותיים. ביניהם יש למנות את חנן פרנקל ועומר אדן, ששברו שיאים לאומיים בקרב עשר; את רות זלוצ'נקו קופצת לגובה; עמיר כחולי אלוף ישראל במרוצים; אלה קציר, שזכתה לנצח כנערה את אסתר רוט-שחמורוב, לאחר לידת בנה, בריצת 100 מטר באליפות ישראל; אריק איינשטיין בקפיצה לגובה; וכן את יורם גיל, דוד בן-דוד, טיבור פרקש, עקיבא קורל, יובל אור, יהודה לבקוביץ, גלעד ינקלוביץ', אורלי הופמן, רחל לזר, סיגל בסון ואילן גולדוסר.
קושניר אימן את יוגב קנזי, שזכה במדליית ארד בקפיצה למרחק במשחקים הפאראלימפיים שנערכו בסידני 2000 והשתתף במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004).
קושניר היה תושב חולון מעל חמישים שנים. התנדב שנים רבות במתן שיעורי פעילות גופנית, לקהל הפנסיונרים והפנסיונריות של העיר, יקיר העיר חולון ויקיר הספורט של העיר.
קושניר נפטר ב-18 באוקטובר 2020.
תארים והישגים

בשנת 1998, בשנת היובל למדינת ישראל, נבחר קושניר על ידי ועדה ציבורית במקום החמישי מבין האתלטים של ישראל בכל זמנים.
לרגל חגיגות 60 שנה למדינת ישראל, ביוני 2008, קיבל קושניר פרס על מפעל חיים, משר הספורט של ישראל, בטקס מיוחד שנערך במכון וינגייט, בו זכו ספורטאים אחרים כמצטייני העשור, במקצועות ספורט שונים.
ביוני 2011, במסיבת יום הולדתו ה-80 במעמד ראש העיר חולון, מוטי ששון הוענק לקושניר מגן כבוד של איגוד האתלטיקה על ידי מזכ"ל איגוד האתלטיקה, ז'ק כהן.
הערות שוליים

↑  שיא ישראלי של רייס במשלושת - 14,22 מטרים, מעריב, 12 ביולי 1959
↑  קושניר קבע שיא בקרב 10, דבר, 26 בדצמבר 1954
↑  דן פחטר, אלוף האלופים מעמק יזרעאל, דבר, 7 בינואר 1955
↑  שיא ארצי בקפיצה לרוחק - 6.93 מ', חרות, 23 בינואר 1955
↑  דבר הספורט, דבר, 8 באוקטובר 1950
↑  הערת המחבר - בתחרות שנערכה בירושלים באוקטובר 1950 קבע יעקב קובלנץ בקפיצה לרוחק שיא ישראלי חדש של 7.06 מטר ומשום מה תוצאה זו נשכחה ולא נירשמה
↑  אליפות ישראל באתלטיקה קלה ריכזה משתתפים מעטים קושניר קפץ לרוחק - 7.04 מ', על המשמר, 19 ביוני 1955
↑  קושניר קפץ לרוחק - 7.08 מ', על המשמר, 10 ביולי 1955
↑  קושניר במקום ה-4 בוורשה בקפיצה לרוחק - 7.16 מ', דבר, 5 באוגוסט 1955
↑  אשר גולדברג, ‏‏דוד קושניר, מהאתלטים הגדולים בתולדות ישראל, הלך לעולמו, באתר ספורט1, 18 באוקטובר 2020
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת מלבורן (1956)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | דוד קושניר |  |
|  קפיצה למים | יואב רענן |  |
|  שחייה | שושנה ריבנר |  |
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת רומא (1960)  |
| --- | --- | --- |
|  מרוץ אופני כביש | הנרי אוחיון • יצחק בן דוד |  |
|  אתלטיקה | אילנה אדיר • גדעון אריאל • עמוס גרודז'ינובסקי • אילה חצרוני • ברוך פיינברג • יאיר פנטילט • דוד קושניר • אילנה קרשיק |  |
|  הרמת משקולות | גזי כהן • אדוארד מרון |  |
|  התעמלות מכשירים | רות אבלס • ראלי בן-יהודה • מרים קארה |  |
|  סיף | דוד ואן-חלדר • מיכאל רון |  |
|  קליעה | רפאל פלס • חנן קריסטל |  |
|  שחייה | עמירם טראובר • יצחק לוריא • יורם שניידר • גרשון שפע |  |