stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוו פרדו
מושלת קרוליינה הצפונית

פרדו הושבעה כמושלת ה-73 של קרוליינה הצפונית ב-10 בינואר 2009.בסוף פברואר ובראשית מרץ 2009 הודיעה פרדו כי 93 מיליון דולר מהכנסות הלוטו החינוכי של המדינה יופנו להבטחת תקצוב הפעילות השוטפת של קרוליינה הצפונית.
בפעם הראשונה שהשתמשה בזכות הווטו שלה, הטילה פרדו וטו על הצעת חוק שהייתה הופכת לחסויים מסמכים ששימשו מחוקקים לניסוח חוקים. היא הטילה וטו גם על הצעת חוק שהייתה מחייבת מצביעים להציג תעודה מזהה עם תמונה בבואם להצביע, וכן על הצעת חוק שהייתה מתירה קידוחי גז ונפט באמצעות סדיקה הידראולית בקרוליינה הצפונית – וטו שבוטל ביולי 2012. בשנת 2010 חתמה פרדו על "חוק סוזי", המטיל עונשי מאסר של עד עשרה חודשים על מי שהורשעו בהתעללות בבעלי חיים.
ב-27 בספטמבר 2011 קידמה פרדו את הרעיון של השהיית הבחירות לקונגרס למשך שנתיים, כדי לאפשר למחוקקים לקבל החלטות מבלי לחשוש מבחירות קרובות. מאוחר יותר טענה דוברתה כי דבריה נאמרו בהומור. כמושלת, פרדו פיקחה על ההיערכות והתגובה של קרוליינה הצפונית להוריקן איירין בשנת 2011, אירוע שזכה לתשומת לב פוליטית משמעותית והוגדר בעיני פרשנים פוליטיים כרגע מכונן בכהונתה. פרדו קראה לאספה הכללית של קרוליינה הצפונית להשיב באופן זמני את מס המכירה המדינתי, במטרה להפחית את הקיצוצים הנרחבים במערכת החינוך.
ב-26 בינואר 2012 הכריזה פרדו כי אין בכוונתה להתמודד לתקופת כהונה שנייה כמושלת קרוליינה הצפונית. במהלך כהונתה שקעה שמשה ואהדתה בציבור דעכה, בין היתר בשל מאבקים אידאולוגיים עם הרפובליקנים ששלטו באספה הכללית ובשל חוסר היעילות שלה לנסח סדר יום ברור עבור ציבור בוחריה.
לאחר הקריירה הציבורית

באביב 2013 שימשה פרדו כעמיתת מחקר במכון לפוליטיקה של אוניברסיטת הרווארד. לאחר מכן הקימה עסק לייעוץ אסטרטגי בתחום החינוך. באוגוסט 2013 הצטרפה לבית הספר סנפורד למדיניות ציבורית באוניברסיטת דיוק כעמיתת מחקר בכירה, שם עבדה עם סגל וסטודנטים ושימשה גם כיועצת למרכז האוניברסיטה למדיניות ילדים ומשפחה.
בשנת 2017 מונתה לחברת מועצת המנהלים של הערכת ההתקדמות החינוכית הלאומית (NAEP) ונבחרה מחדש לתפקיד ב-2021. בשנת 2018 הפכה לאישה הראשונה בתפקיד יושבת ראש המועצה, ונבחרה לכהונה נוספת ב-2021.
הערות שוליים

↑  Beverly Perdue, באתר Ballotpedia (באנגלית)
↑  גארי ד. רוברטסון, Perdue, McCrory win nominations for governor, באתר Star News Online‏, 6 במאי 2008 (באנגלית)
↑  Perdue becomes N.C.'s first female governor, באתר WRAL News‏, 5 בנובמבר 2008 (באנגלית)
↑  גארי ד. רוברטסון, N.C. Governor Perdue's campaign fined on flight reporting errors, מאורכב מאתר Star News Online‏, 25 באוגוסט 2010 (באנגלית)
↑  Perdue sworn in as N.C. governor, באתר WRAL News‏, 10 בינואר 2009 (באנגלית)
↑  ג'יימס שאה, Perdue getting backlash from use of lottery funds, באתר Hendersonville Times-News‏, 14 באפריל 2009 (באנגלית)
↑  Lawmakers override Perdue's budget, fracking vetoes, באתר WRAL News‏, 3 ביולי 2012 (באנגלית)
↑  Susie, abused dog that inspired NC law, nominated for award, באתר FOX 8‏, 24 ביוני 2014 (באנגלית)
↑  Perdue jokes about suspending Congressional elections for two years., באתר News & Observer‏, 27 בספטמבר 2011 (באנגלית)
↑  דייוויד קטניז, Eyes on N.C. governor as Irene hits, באתר פוליטיקו, 26 באוגוסט 2011 (באנגלית)
↑  Perdue will not seek re-election, באתר WRAL News‏, 26 בינואר 2012 (באנגלית)
↑  ג'סיקה ג'ונס, https://www.wunc.org/politics/2013-01-04/governor-perdue-leaves-mixed-legacy, באתר WUNC‏, 4 בינואר 2013 (באנגלית)
↑  Former NC Gov. Perdue back leading national testing board, באתר AP‏, 14 באוקטובר 2021 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1181017122  ISNI: 0000 0000 5841 2201  LCCN: no2009044732  SNAC: w62w36fv  VIAF: 83628699   WorldCat (עם VIAF): 83628699 
השבעתה של פרדו לתקופת כהונתה השנייה כסגנית המושל, ינואר 2005
תוצאות הבחירות למושל קרוליינה הצפונית 2008 לפי מחוזות. 
 פרדו:      40–50%      50–60%      60–70%      70–80% 
 מקרורי:      40–50%      50–60%      60–70%
פרדו נואמת בטקס חתימת חוק במרכז החיילים המשוחררים של מחוז ויין בגולדסבורו, 24 ביולי 2012
פרדו עם המושלים לשעבר ג'ים האנט (מימין) ומייק איזלי (ראשון משמאל) ועם מזכיר התחבורה לשעבר של קרוליינה הצפונית א. נוריס טולסון (שני משמאל), 11 ביוני 2015
מטוס נשיאותי

מטוס אייר פורס 1 של נשיא ארצות הברית ברק אובמה בעת ביקורו בשוודיה ב-2013
מטוס נשיאותי הוא, במדינות רבות, מטוס נוסעים או מטוס מנהלים, אשר מסופק ומתוחזק על ידי גורם רשמי של אותה מדינה, לרוב חיל האוויר, לצורך תנועה אווירית של המנהיג או של בכירי המדינה. ייחודו של המטוס הוא בציודו המיוחד המאפשר הגנה על המנהיג וכן בציוד תקשורת מתקדם ומוצפן המאפשר את המשך ניהול ענייני המדינה גם בעת התנועה האווירית. מטוס זה צבוע בצבעי הלאום, מעוטר בסמל של אותה המדינה ונושא עליו כיתוב רשמי של שמה.
במדינות רבות לא קיים מטוס ייחודי עבור המנהיג, וזה משתמש במטוס נוסעים רגיל, לרוב מחברת הדגל של מדינתו. כמו כן, בחלק מן המדינות נמצא בשימוש המנהיג מסוק מאחר שעלותו נמוכה יחסית והתנועה באמצעותו מהירה, יעילה ונוחה יותר מאשר בכביש.
היסטוריה

| --- | --- |
 :  ראו גם – היסטוריה של התעופה
ב-15 ביולי 1910 היה פרדיננד הראשון, מלך בולגריה למנהיג הראשון שטס במסגרת תפקידו, בעת ביקורו הרשמי בבלגיה.
שימוש מאוחר יותר עשה ראש ממשלת הממלכה המאוחדת, דייוויד לויד ג'ורג', במטוס Airco DH.4 (אנ'), בעת הגעתו לוועידת השלום בפריז ב-1919. מטוס זה תוכנן כמפציץ במלחמת העולם הראשונה, והוסב למטוס נוסעים לשני נוסעים. זה היה כנראה המטוס הראשון אשר הוסב לצרכים של ראש מדינה.
המלוכה הבריטית הייתה הראשונה עם מטוס רשמי המיועד עבור ראש מדינה, עם קבלתם של שני מטוסי וסטלנד וופיטי (Westland Wapiti) בבסיסי חיל האוויר המלכותי בשנת 1928, ועד 1935 רכש אדוארד כנסיך ויילס עוד 13 מטוסים. לאחר שנהיה אדוארד השמיני למלך ב-1936 הוא היה הראשון להקים יחידה מיוחדת לשם הטסת מנהיג, כאשר בתחילת דרכה השתמשה לצורך כך במטוסי דה הבילנד דרגון רפיד (אנ') אשר במאי 1937 הוחלפו למטוסי Airspeed AS.6J Envoy III (אנ').
טיסות של נשיא ארצות הברית לפני מלחמת העולם השנייה, הן בתוך המדינה ובכלל, היו נדירות. פרנקלין דלאנו רוזוולט היה לנשיא הראשון שערך טיסה טרנס-אטלנטית, כאשר טס לוועידת קזבלנקה ב-1943 באמצעות מטוס ימי בואינג 314 אשר אויש בידי צוות של פאן אמריקן וורלד איירווייז.
לאחר מלחמת העולם השנייה מדינות ברחבי העולם הכשירו מטוסים לצורכי טיסות מנהיגיהן.
טריטוריות שונות

| דגל | שם | דגם המטוס/מסוק | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| הונג קונג | הונג קונג |  | ראש הרשות המבצעת של הונג קונג טסה בטיסות מסחריות של חברת הדגל קת'אי פסיפיק, בנוסף עומדים לרשותה מסוקים של שירות ההטסה הממשלתי (אנ'). |
| הרשות הפלסטינית | הרשות הפלסטינית | בואינג 737-7GJ(BBJ) | נשיא הרשות הפלסטינית נוהג להשתמש במטוס, אשר רישומו T7-PAL, ושייך לחברת התעופה הירדנית ערב וינגס (אנ'). |
| טאיוואן | טאיוואן | בואינג 737–800 | אייר פורס 3701 (אנ') הוא אות הקריאה למטוס המשמש את נשיא הרפובליקה הסינית. כשדרושים מטוסים לטווחים יותר ארוכים נעשה שימוש במטוסים השייכים לחברת הדגל צ'יינה איירליינס. |
גלריה

בואינג 700–737 של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי (2012)
מסוק AW-139 של ממשלת איטליה (2012)
בואינג 737 של ממשלת אינדונזיה (2016)
איירבוס A340 של איראן (2015)
מטוס בואינג 757 (Tango 1) של ארגנטינה (2004)
מטוס איירבוס A340-500 של חיל האוויר האלג'יראי (2011)
מטוס איירבוס A340-313 של אסוואטיני (2019)
איירבוס A319-132CJ של חיל האוויר הארמני (2009)
המטוס של מלך בחריין (2015)
דאסו פלקון 900 של בוליביה (2014)
המטוס הנשיאותי של ברזיל (2020)
איירבוס A340-313X של חיל האוויר הגרמני (2019)
בואינג 747 של אייר אינדיה, בשירות נשיא הודו בעת ביקורו במדריד (2009)
אמבראר 135BJ של הונדורס (2015)
מטוס איירבוס CC-150 Polaris (אנ') של קנדה (2014)
מטוס אייר צ'יינה המשמש את נשיא סין מלווה במטוסי חיל האוויר הפקיסטני (2015)
בומברדייה צ'לנג'ר 604 של חיל האוויר הדני (2010)
איירבוס A340-212 של נשיא צרפת (2013)
מסוק מיל מי-8 של ממשלת קזחסטן (2009)
מטוס סופר קינג של חיל האוויר השווייצרי (2010)
הערות שוליים

↑  "King up in Aeroplane: Ferdinand of Bulgaria First Monarch to Do It – Sons Fly Also", ניו יורק טיימס, 16 ביולי 1910 (באנגלית)
1 2 3 4 5  איתי בלומנטל, ג'מבואים VIP ומדרגות נעות מוזהבות: המטוסים של שליטי המפרץ, באתר ynet, 7 בינואר 2021
↑  איתי בלומנטל, בדרך למצרים: נשיא פיג'י נחת באילת בשל מזג האוויר, באתר ynet, 27 באוקטובר 2016
↑  אודי עציון, המטוס הישראלי החדש של נשיא הפיליפינים גורם סערה, באתר כלכליסט, 15 באוקטובר 2019
↑  עמי רוחקס דומבה, מערכת של אלביט תגן על המטוס של נשיא זמביה, באתר israeldefense, ‏16 באוקטובר 2018
↑  עודד ירון, סערת "כנף ציון" בזמביה: בכירים ביטחוניים נעצרו בחשד לשחיתות בעסקאות עם אלביט, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2022
↑  רויטרס, מקסיקו לא מצליחה להיפטר מהמטוס הנשיאותי, באתר ynet, 19 בינואר 2020
המאבק נגד תעשיית הצמר

המאבק נגד תעשיית הצמר הוא מאבק אידאולוגי שמניעות בעיקר תנועות שונות למען זכויות בעלי חיים.
צרכנים רבים ורשתות הלבשה רבות ברחבי העולם נמנעים מצריכה וייבוא צמר, בגלל טענות שהפקתו כרוכה בסבל גדול הנגרם לכבשים בעיקר בתעשיית הצמר האוסטרלי.
היסטוריה

סרטון הסברה אליו התגייסה הזמרת פינק על תעשיית הצמר מטעם ארגון זכויות בעלי-החיים ששודר בתוכנית יומן חייתי, עורר הדים רבים בציבור, וביקורת על המיוסלינג, האלימות בהובלה, פשיטת העור, כריתת הגפיים והשחיטה שנעשים בהכרה מלאה
.
בנובמבר 2004 הכריזה התעשייה האוסטרלית על ביטול הדרגתי עד שנת 2010 של ניתוח המיולסינג (mulesing) – חיתוך עור "המכנסיים" של טלאים מגזע המרינו ללא משכך כאבים בתעשיית הצמר האוסטרלית, במטרה ליצור צלקת שאמורה למנוע מתקפות זבובים קטלניים מסוג flystrike הגורמים סבל רב לכבשים ויכולים אף לגרום למותם. האיסור הושג בעקבות קמפיין מוצלח של ארגון זכויות בעלי-החיים
.
בפברואר 2008 רשתות ההלבשה הגדולות בשוודיה, בגיבוי ממשלתי, הכריזו חרם על תעשיית הצמר האוסטרלי עקב התאכזרותה לכבשים.

זאת בעידודו של ענק ההלבשה השוודי H&M, שברשותו 1,500 חנויות ב-28 מדינות שונות, הודיע כי לא ירכוש עוד צמר אוסטרלי, ויתור אחר מקורות חלופיים לצמר, זאת עקב התאכזרותה של תעשיית הצמר האוסטרלית לכבשים ובפרט אכזריותו של מנהג ה-Mulesing שזכה לביקורת חריפה ברחבי העולם. ההחלטה התקבלה בעקבות תכתובת בין נציגי החברה לארגון ההגנה על זכויות בעלי החיים, הפועל לכינון חרם בינלאומי על מוצרי הצמר האוסטרלים
.
במרץ 2008, הורחב החרם האירופי על תעשיית הצמר האוסטרלית. רשתות הביגוד וההלבשה בדנמרק הודיעו אף הן כי יחלו להחרים את מוצרי הצמר האוסטרלים – נורווגיה היא המדינה הבאה השוקלת את החרם.
שר החקלאות של נורווגיה הודיע כי יחוקק חוק שימנע את מכירתו של צמר אוסטרלי שמקורו בכבשים שעברו תהליך מיולסינג. בכך תצטרף נורווגיה לשוודיה ולדנמרק, בהן הוטל חרם על מוצרי הצמר האוסטרלים בשל המנהג החל מפברואר 2008.
במקביל, מנכ"ל החברה הבריטית G.Modiano, הקונה השני בגודלו לצמר האוסטרלי ברחבי העולם, הודיע כי משלוחי הצמר האוסטרלי בהם מטפלת חברתו בוטלו במהלך 10 השבועות האחרונים, והזהיר כי אם לא תפעל הממשלה הפדרלית לפתרון המשבר לשביעות רצונה של תעשיית הביגוד, יעלה הדבר לאוסטרליה בתעשיית הצמר שלה, למילותיו
.
הדוגמנית והשחקנית האוסטרלית אנליז בראקנסיק התגייסה גם היא ב-2006 לקמפיין נגד תעשיית הצמר
.
הערות שוליים

↑  BBC NEWS | Programmes | Crossing Continents | Australia's bloody wool trade
↑  פינק נגד תעשיית הצמר באתר התוכנית יומן חייתי
↑  החרם הבינלאומי על תעשיית הצמר האוסטרלית
↑  "ענק ההלבשה מחרים צמר אוסטרלי" באתר התיירות "אל אוסטרליה"
↑  "שוודיה מחרימה את הצמר האוסטרלי" באתר התיירות "אל אוסטרליה"
↑  "הורחב החרם האירופי על צמר אוסטרלי"
↑  ארז ארליכמן, מתפשטים למען הכבשים, באתר ynet, 16 במרץ 2006
האושקה

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1966 (בן 58) Kreuztal, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  ולקר ברטלמן
 שם במה:  האושקה
 מוקד פעילות:  דיסלדורף, Ferndorf 
 סוגה:  מוזיקה אלקטרונית, מוזיקה אקספרימנטלית 
 שפה מועדפת:  גרמנית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר
 חברת תקליטים:  דויטשה גרמופון, סיטי סלנג, Shadow Records, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר למוזיקה המקורית הטובה ביותר (12 במרץ 2023) 
 hauschka-net.de
 פרופיל ב-IMDb
 
ולקר ברטלמן (באנגלית: Volker Bertelmann; נולד ב-11 באוקטובר 1966) הוא מלחין, פסנתרן וראפר לשעבר גרמני, המוכר בעיקר בשם הבמה שלו "האושקה". הוא ידוע בעיקר בזכות יצירות הפסנתר שלו וזכה בפרס אוסקר ופרס באפט"א לקולנוע על עבודתו בסרט "במערב אין כל חדש".
סיוגרפיה

ברטלמן נולד בכפר קרויצטל, בחבל הארץ וסטפאליה שבגרמניה, וגדל בכפר פרנדורף. החמישי מבין שישה ילדים, הוא גילה את אהבתו לפסנתר בגיל שמונה במהלך שירות בכנסייה. בהמשך למד פסנתר קלאסי במשך עשר שנים. בגיל 14 הקים את להקת הרוק הראשונה שלו, ומאוחר יותר הלחין מוזיקה לטלוויזיה והשתתף בהרכבים שונים. לאחר שסיים את לימודיו, עבר לקלן והחל ללמוד רפואה וכלכלה עסקית, אך ויתר על כך לטובת קריירה מוזיקלית.
בשנת 1992 הקים ברטלמן את צמד ההיפ-הופ "God's Favorite Dog" עם בן דודו. הצמד הוציא אלבום דרך סוני מיוזיק וזכה להצלחה מקומית ובינלאומית. לאחר פירוק הצמד ב-1995, עבר ברטלמן לדיסלדורף והחל ליצור מוזיקה תחת השם "האושקה", שם בהשראת המלחין הבוהמי וינצנץ האושקה.
אלבום הבכורה שלו, Substantial, יצא ב-2004. באלבום השני, The Prepared Piano, חקר ברטלמן את האפשרויות של פסנתר מוכן (אנ') על ידי הכנסת חומרים כמו עור, לבד וגומי בין המיתרים, ועטיפת הפטישים בנייר כסף.
בשנת 2007 חתם בחברת ההקלטות FatCat והוציא את האלבום Ferndorf ב-2008. בהמשך שילב כלי נגינה נוספים, ואלבומו Foreign Landscapes (2010) הציג תזמורת בשיתוף פעולה עם מינה צ'וי והמנצח איאן פליצ'י.
ב-2011 הוציא את האלבום Salon des Amateurs, שבו שיתף פעולה עם מוזיקאים כמו סאמולי קוסמינן והילרי האן. בשנת 2012 כתב את הפסקול הראשון שלו לסרט "Glück".
ב-2015 היה אמן אורח בתזמורת MDR לייפציג, וב-2016 הלחין יחד עם דסטין או'האלורן את פסקול הסרט "סארו - הדרך הביתה", שהיה מועמד לפרסי אוסקר וגלובוס הזהב.
ב-2022 הלחין את הפסקול לסרט "במערב אין כל חדש", שעליו זכה בפרסי אוסקר ובאפט"א.
סרטים וסדרות שהלחין

2016: סארו - הדרך הביתה
2017: המלחמה על הכוח
2017: להרוג את המלך
2018: נסחפים
2018: מלון מומבאי
2019: אמנות המירוץ בגשם
2019: שם הוורד
2019: מזמור חג המולד
2020: משמר האלמוות
2020: כבודו
2022: במערב אין כל חדש
2022: ברברים
2023: נפש אחת
2024: העורב
2024: עד שיצא עשן לבן
2024: חולית: הנבואה
2024: התן
גלריית האמנות גילדהול

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גלריה, מוזיאון של הרשות המקומית 
 כתובת:  No 2 Guidhall Yard, London EC2V 5AE 
 מיקום:  הסיטי של לונדון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1885
 תאריך פתיחה רשמי:  1885 
 
 קואורדינטות:  51°30′56″N 0°05′29″W﻿ / ﻿51.5155°N 0.0914°W﻿ / 51.5155; -0.0914
 אתר רשמי
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסגלריית האמנות גילדהול(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסגלריית האמנות גילדהול(למפת הסיטי של לונדון רגילה) גלריית האמנות גילדהול(למפת הסיטי של לונדון מוגדלת) גלריית האמנות גילדהול he
 
גלריית האמנות גילדהול היא מוזיאון לאמנות השוכן בעיר לונדון, אנגליה, ומכיל את אוסף האמנות של האיגוד של לונדון. המוזיאון ממוקם באזור מורגייט שבמרכז העיר לונדון. זהו מבנה אבן בסגנון חצי-גותי, שתוכנן כך שיתאים לאופי ההיסטורי של גילדהול, המבנה הסמוך אליו, אליו הוא מחובר מבפנים.
היסטוריה

האיגוד של לונדון הזמין ואסף דיוקנאות מאז שנת 1670, במקור כדי לתלותם בגילדהול. במאות ה-19 וה-20 התרחב אוסף האמנות של התאגיד, בעיקר בזכות תרומות וצוואות, וכלל גם ציורי היסטוריה וסוגות נוספות של אמנות.
הגלריה הראשונה שנבנתה במיוחד להצגת האוסף הושלמה בשנת 1885, אך נהרסה במהלך הבליץ בשנת 1941, מה שהביא לאובדן של 164 ציורים, רישומים, צבעי מים והדפסים, וכן 20 פסלים.  רק בשנת 1985 החליט האיגוד של לונדון לשקם את האתר ולהקים גלריה חדשה. המבנה תוכנן בסגנון פוסט-מודרני על ידי האדריכל הבריטי ריצ'רד גילברט סקוט והשלמתו ב-1999 אפשרה תצוגה של כ-4,000 יצירות אמנות. .
מרכזו של האוסף הוא ציורו הענק של ג'ון סינגלטון קופלי, "תבוסת הסוללות הצפות בגיברלטר", המוצב בעמדת מפתח באולם הכניסה לגלריה.
בשנים 1983–2009 עמדה בראש הגלריה ויוויאן נייט, עד לפטירתה.
אמפיתיאטרון

מתחם גילדהול נבנה על שרידיו של האמפיתיאטרון הרומי של לונדון, וחלק מהשרידים מוצגים באתרם, בחדר שנמצא במרתף הגלריה.
גלריית תמונות נבחרות

"ילד עם כוס ולוט" מאת פרנס הלס, 1626
"נוף עירוני עם כנסייה וכיכר" מאת יאן ואן דר היידן, בסביבות 1669
"נוף פנורמי של הארלם" מאת יאקוב ואן רויסדאל, 1670
"דיוקן של תומאס טומקינס" מאת ג'ושוע ריינולדס, 1789
"תבוסת הסוללות הצפות בגיברלטר, ספטמבר 1782" מאת ג'ון סינגלטון קופלי, 1791
"ג'ון פיליפ קמבל בתור קוריולאנוס" מאת תומאס לורנס, 1798
המלכה ויקטוריה מוכתרת בבית הלורדים מאת ג'ורג' הייטר, 1838
"בדרך מווטרלו לפריז" מאת מרקוס סטון, 1863
"הדרשה הראשונה שלי" מאת ג'ון אוורט מיליי, 1863
"הערב האחרון" מאת ג'יימס טיסו, 1873
"לה ג'ירלנדטה" מאת דנטה גבריאל רוסטי, 1873
מרגרט מאנז'ו נלקחת בשבי לאחר קרב טוקסברי מאת ג'ון גילברט 1875
"התשעה בנובמבר, 1888" מאת ויליאם לוגסדייל, 1890
"המאורסים" מאת ג'ון וויליאם גודוורד, 1892
"ביום יפה" מאת אליזבת פורבס, 1903
הערות שוליים

↑  "Collections History". City of London. אורכב מ-המקור ב-24 ביולי 2021. נבדק ב-24 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "History of Guildhall Art Gallery". Guildhall Art Gallery. אורכב מ-המקור ב-24 ביולי 2021. נבדק ב-24 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Richard Gilbert Scott obituary". The Guardian. 12 ביולי 2017. נבדק ב-24 ביולי 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Rebuilding of the Guildhall Art Gallery" (PDF). Guildhall Historical Association. אורכב מ-המקור (PDF) ב-21 באוגוסט 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "London's Guildhall reveals hidden gems among collection of 4,000 paintings". The Guardian. 23 בדצמבר 2014. נבדק ב-22 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Defeat of the Floating Batteries at Gibraltar, September 1782". Art.UK. נבדק ב-22 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "London's Roman Amphitheatre – Guildhall Galleries – City of London". www.cityoflondon.gov.uk. אורכב מ-המקור ב-2 ביולי 2017. נבדק ב-18 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007605355905171  BnF: cb16690496v (data)  ISNI: 0000 0001 2105 9376  LCCN: n50058005  SUDOC: 156914603  ULAN: 500278557  VIAF: 268821145   WorldCat (עם VIAF): 268821145 
האמפיתיאטרון הרומי מתחת לגלריה לאמנות גילדהול
הבוגד הקטן

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  הרומן "פנתר שחור" של עמוס עוז
 בימוי:  לין רות' 
 הופק בידי:  איתן אבן, לין רות'
 תסריט:  לין רות', עמית ליאור
 עריכה:  דני שיק, מייקל רושיו
 שחקנים ראשיים:  אלפרד מולינה עידו פורט
 מוזיקה:  דבורה לוריא
 צילום:  אמנון זלאייט
 מדינה:  ישראל, ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  יונייטד קינג
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2007 
 משך הקרנה:  88 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית עברית
 סוגה:  סרט עצמאי, סרט דרמה, סרט לכל המשפחה 
 תקציב:  1,700,000	דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   thelittletraitor
 www.thelittletraitor.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
הבוגד הקטן (באנגלית: The Little Traitor) סרט קולנוע, קופרודוקציה אמריקאית - ישראלית מסוגת סרט ילדים תקופתי משנת 2007, עם אלפרד מולינה ועידו פורט בתפקידים הראשיים.
התסריט שנכתב על ידי הבמאית לין רות' מבוסס על הרומן "פנתר במרתף" של עמוס עוז משנת 1995. רוב הסרט מדובר באנגלית.
הסרט זכה בפרס חביב הקהל בפסטיבל הסרטים בפסטיבל פאלם ביץ' והיה הבחירה הרשמית בפסטיבלי הסרטים במיאמי, מינכן ודאלאס.
ענבל שוקי הייתה מועמדת לפרס אופיר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2008.
הצילומים נערכו בירושלים (שכונת מוסררה ומלון אמריקן קולוני) ובתל אביב (יפו העתיקה והבית הסקוטי).
תקציר העלילה

ירושלים 1947, אבי ליבוביץ (עידו פורט) המכונה "פרופי" (קיצור מפרופסור) הוא ילד בן 11 שהקים עם חבריו בן חור (יונתן להט) וצ'יטה (גיא קרסנר) ארגון בשם "חירות או מוות" למלחמה באנגלים. פרופי הוא בן יחיד לאב אינטלקטואל מרוחק ומנוכר
העוסק בהגהה (רמי הויברגר) ולאם אוהבת ודואגת (גיליה שטרן). שניהם תורמים את חלקם במאבק במתן מחסה בביתם לאנשי מחתרת נמלטים.
באחד הימים בו פרופי מאחר לשוב לביתו לפני שעת העוצר תופס אותו סרג'נט בריטי בשם דאנלופ (אלפרד מולינה). דאנלופ מאיים לשים אותו במעצר, אבל מוותר לו ומלווה אותו לביתו. בין השניים ניצתת כימיה מיידית. לאחר שאביו מעניש אותו בריתוק לחדר במשך שלושה ימים, ממהר פרופי לפגוש את דאנלופ.
פרופי רואה בדאנלופ לא עוד חיל בריטי שנוא, אלא אדם המתעניין בכתבי הקודש והמזהה את נפשו המיוחדת של הילד. פרופי חושף באוזני דאנלופ את תחושותיו בענייני נשים ובמיוחד השכנה היפה ירדנה (ענת קלאוזנר) עליה הוא צופה במשקפת מחדרו. דאנלופ מספר על געגועיו למולדת הרחוקה שם מחכה לו חברתו פרסיליה.
יחסו לדאנלופ משתנה כאשר חייל בריטי (עופר שכטר) עורך חיפוש בבית הוריו ומוצא בובת חייל בריטי שפרופי תלה בחדרו אך דאנלופ מבין אותו ואומר שזה נעשה לאחר שלח"י הרגו שני חיילים בריטים ושאין לו קשר לחיפוש הזה.
שלושת החברים קובעים פעולה נגד הבריטים במטרה לגרום לתקר בגלגלי האויב וביום בו קבעו 3 הנערים לפנצ'ר את גלגלי האויב, פרופי איננו מתייצב ומוצא עצמו מזהיר את דאנלופ ממלכודת. בן חור וצ'יטה עוקבים אחרי פרופי ומגלים שהוא נפגש עם דאנלופ בקביעות במלון בו מתגוררים הקצינים הבריטים.
הם כותבים על חומה בשכונה כי פרופי הוא בוגד. הוא מוחרם על ידי אנשי השכונה ונערך לו שימוע פומבי פתוח לפני כל אנשי השכונה. החוקר (תאודור ביקל) משתכנע שלא מסר סודות לבריטים ומזכה אותו אבל הוא ממשיך להיות מוחרם בשכונה ובבית הספר שם הוא תלמיד מצטיין בכיתתו של המורה גיחון (צחי נוי).
דאנלופ חוזר לאנגליה ופרופי נפרד ממנו בכאב. כל השכונה נאספת ליד מקלט הרדיו בכ"ט בנובמבר ועוקבת אחרי ההצבעה באו"ם ועם קבלת החלטת החלוקה כולם יוצאים בריקודים.
30 שנה לאחר מכן, פרופסור אבי ליבוביץ (נתי רביץ) מרצה בלונדון על ספרו "שינוי" בקשר לסכסוך הישראלי-פלסטיני וחותם לאנשים על ספרו עד שמגיע לשם דאנלופ המבוגר ושניהם מתחבקים.
המשתתפים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אלפרד מולינה | סרג'נט דאנלופ |  |
| עידו פורט | אבי "פרופי" ליבוביץ |  |
| גיליה שטרן | מרים ליבוביץ |  |
| רמי הויברגר | אדון ליבוביץ |  |
| שמואל שילה | מר לזרוס | שכן |
| לבנה פינקלשטיין | סבתא טיקוצ'ינסקי |  |
| צחי נוי | מר גיחון | מחנך |
| תאודור ביקל |  | חוקר |
| נתי רביץ | פרופי ליבוביץ המבוגר |  |
| ענת קלאוזנר | ירדנה | שכנה |
| יונתן להט | בן חור טיקוצ'ינסקי |  |
| גיא קרסנר | צ'יטה |  |
| עופר שכטר | שוטר בריטי |  |
פסאודואפדרין

| --- | --- |

 המבנה הכימי של פסאודואפדרין
 שם IUPAC
 (1S,2S)-2-Methylamino-1-phenylpropan-1-ol
 שמות מסחריים בישראל
 סינופד, אקטיפד
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C10H15NO 
 מסה מולרית:  165.23 גרם/מול
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  100% (דרך הפה)
 קשירה לחלבונים:  נמוכה
 מטבוליזם:  בכבד (N-demethylation)
 זמן מחצית חיים:  5-8 שעות
 הפרשה:  בעיקר בשתן
 בטיחות
 מעמד חוקי:  מרשם או ללא מרשם, בהתאם למינון
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון B2 (אוסטרליה), קטגוריית סיכון C 
 סיכון לתלות:  נמוך
 דרכי מתן:  דרך הפה, הזרקה
 אינטראקציות עם תרופות אחרות:  מעכבי MAO, תרופות סימפתומימטיות
 LD50:  220 מ"ג/ק"ג (עכברים, דרך הפה)
 מזהים
 קוד ATC:  R01BA02
 מספר CAS:  90-82-4
 PubChem:  7028
 ChemSpider:  6762
 
פסאודואפדרין (באנגלית Pseudoephedrine) היא תרופה ממשפחת האמפטמינים להקלה סימפתומימטית על גודש באף. באופן לא רשמי, היא משמשת לטיפול בהתוויות אחרות, כמו תת לחץ דם. במינונים גבוהים מאוד, פסאודואפדרין עשוי לגרום לתופעות לוואי, כולל אפקטים מעוררים, דיכוי תיאבון, ושיפור ביצועים. לכן, יש מקרים של שימוש לא רפואי בפסאודואפדרין. התרופה נלקחת דרך הפה, ונמכרת תחת שמות מסחריים כמו סינופד ואקטיפד. בניגוד לתרופות אדרנרגיות אלפא כמו אוקסימטזולין, פסאודואפדרין היא תרופה אדרנרגית בטא ואינה מלווה באפקט ריבאונד.
מנגנון פעולה

התרופה אגוניסט של רצפטור בטא אדרנרגי, ומכווצת כלי דם באף ובמערכת הנשימה העליונה. היא מפחיתה היפרמיה רקמתית (זרימת דם מוגברת), בצקת, נפיחוּת, וגודש באף, שמאפיינים מצבים כמו הצטננות או אלרגיות.
יתרונות נוספים עשויים לכלול שיפור בניקוז הפרשות הסינוסים ופתיחת חצוצרת השמע (Eustachian tube) החסומה. עם זאת, אותו מנגנון של כיווץ כלי דם עלול לגרום לעלייה בלחץ הדם (יתר לחץ דם), שהיא תופעת לוואי ידועה של פסאודואפדרין.
תופעות לוואי

סקירת Cochrane משנת 2007 מצאה כי נדודי שינה הם תופעת הלוואי המשמעותית היחידה בשימוש קצר-טווח (5% מהמשתמשים).
תופעות לוואי אחרות של התרופה נדירות, ומחולקות לפי שכיחות (פחות מ-5%).
שכיחות: גירוי מערכת העצבים המרכזית, נדודי שינה, חוסר שקט, התרגשות, סחרחורת, וחרדה.
פחות שכיחות: טכיקרדיה (דופק מהיר), או פלפיטציה.
נדירות: הרחבת אישונים (מידריאזיס), הזיות, יתר לחץ דם, פרכוס, דלקת איסכמית של המעי, ותגובות עור חמורות.
תופעות לוואי נדירות וחמורות. שבץ מוחי דימומי, התקף לב, עוויתות של העורקים הכליליים, ומוות פתאומי דווחו במקרים נדירים.
במינונים גבוהים, בצורות שחרור מיידי, ובשימוש קצר-טווח, נצפו השפעות קרדיווסקולריות מוגברות. פסאודואפדרין מכווץ כלי דם, מגביר לחץ דם, מאיץ קצב לב ומגביר את עוצמת התכווצות הלב. תועד מקרה של תסמיני דיכאון זמניים לאחר הפסקת הטיפול, כולל ירידה במצב הרוח, אנרגיה נמוכה, ותיאבון מוגבר. שימוש ממושך עלול לגרום לטכיפילקסיס (ירידה ביעילות).
התוויות נגד

פסאודואפדרין אינה מומלצת עבור אנשים הסובלים מיתר לחץ דם בלתי מבוקר, מחלות לב חמורות, היפרתירואידיזם וגלאוקומה זוויתית. בנוסף, אסור להשתמש בה יחד עם תרופות מסוג מעכבי MAO.
פרמקולוגיה של התרופה > פרמקודינמיקה

פסאודואפדרין פועלת כאגוניסט לקולטנים α-אדרנרגיים, מה שמוביל לכיווץ כלי דם במערכת הנשימה העליונה. היא משפיעה גם על קולטנים β-אדרנרגיים במידה מסוימת, מה שעשוי לגרום להרפיית שריר חלק בדרכי הנשימה.
פרמקולוגיה של התרופה > פרמקוקינטיקה

ספיגה: זמינות ביולוגית גבוהה (100%)
מטבוליזם: מתרחשת בכבד באמצעות תהליך N-demethylation.
זמן מחצית חיים: 5-8 שעות, משתנה בהתאם לחומציות השתן.
הפרשה: בעיקר בשתן, חלקה ללא שינוי.
תגובות בין תרופתיות

שימוש משולב עם מעכבי MAO עלול לגרום לעלייה מסוכנת בלחץ הדם. תרופות סימפתומימטיות נוספות עשויות להגביר את תופעות הלוואי הקרדיווסקולריות.
התרופה במחקר

מחקרים עוסקים בשיפור מנגנוני השחרור של התרופה ובהפחתת תופעות לוואי אפשריות. כמו כן, נחקר השימוש בפסאודואפדרין לטיפול בתסמינים נוספים, כגון העלאת לחץ דם.
בטיחות במהלך הריון והנקה

פסאודואפדרין מסווגת בקטגוריה C בהיריון, כלומר אין מספיק מידע על בטיחות השימוש בבני אדם, אך במחקרים בבעלי חיים נצפו השפעות שליליות. יש לנקוט זהירות בשימוש בהנקה, מכיוון שהיא מופרשת בחלב אם ועלולה להשפיע על התינוק.