ולדימיר יעקבלביץ' קולפאקצ'י
מלחמת העולם השנייה

בתחילת הפלישה הגרמנית לברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה מונה לראש מטה הארמייה ה-18 שהוקמה על בסיס המחוז הצבאי של חרקוב. הארמייה הועברה לחזית הדרומית והשתתף בקרבות הגבול ברפובליקה המולדובית ובמבצע ההגנה טירספול-מליטופול. בתחילת אוקטובר 1941, במהלך מבצע ההגנה על דונבאס, הארמייה ה-18 כותרה, ולאחר מותו של המפקד, לוטננט-גנרל סמירנוב הוא לקח פיקוד על הארמייה והוציא מהכיתור חלק מכוחותיה כולל המטה. היה לו חלק במבצע ההתקפי ברוסטוב . מ-24 בדצמבר 1941 - ראש המטה, מ-17 בינואר 1942 - עוזר מפקד חזית בריאנסק להרכבת יחידות.
מפברואר 1942 - סגן מפקד ארמיית ההלם ה-4 בחזית קלינין ובמקביל לכך מפקד קבוצת הכוחות בווליז'. במאי 1942 הוא מונה למפקד ארמיית הרזרבה ה-7, שעל בסיסה ב-10 ביולי של אותה השנה הוקמה הארמייה ה-62 ועד מהרה נכללה בחזית סטלינגרד . עד ל-2 באוגוסט 1942, פיקד על הארמייה ה-62. בקרבות קרבות מגננה בעיקול הדון הגדול. בקרבות ליד קלץ'-על-דון ספגה הארמייה אבדות קשות, המטה שלה איבד קשר עם הכוחות שכותרו. ב-2 באוגוסט 1942, ביוזמתו של מפקד חזית סטלינגרד, הגנרל V. N. Gordov, הוא הודח מתפקיד מפקד הצבא. אולם עד מהרה הודח גורדוב עצמו ומעשיו של קולפקצ'י הוכרו כמתאימים למצב הנדון, ולאחר מכן טוהר שמו.
מאז נובמבר 1942 - מפקד הארמייה ה-30 בחזית המערבית, שהשתתפה במבצע מאדים. במרץ 1943 השתתפו חיילי הארמייה במבצע ההתקפי האסטרטגי של רז'ב-ויאזמסק שבמהלכו שוחררה העיר רז'ב ב-3 במרץ. למרות שבאופן כללי, משימות המבצע לא הושלמו (הארמייה הגרמנית ה-9 לא חוסלה בבליטת רז'ב והיא נסוגה לקו הגנה שהוכן קודם לכן), פעולות הארמייה ה-30 זכו להערכה רבה: ונהיה רק אחד מכל הארמיות שהשתתפו במבצע שקיבל לשמו את המילה "המשמר" והפך להיות ארמיית המשמר העשירית על בסיס הנחיית מטה הפיקוד העליון מ--16 באפריל 1943 ופיקד עליה במשך כחודש.
ב-14 במאי 1943 מונה למפקד על הארמייה ה-63 של חזית בריאנסק והוביל את הארמייה במיומנות בקרב קורסק, במבצעים ההתקפיים של אוריול, בריאנסק, גומל-רצ'יצה, אורשה.
מאז פברואר 1944 - ראש המטה של החזית הבלאורוסית השנייה, שביצע את המבצע ההתקפי של פולסי .
מאפריל 1944 ועד להסכם הכניעה של גרמניה - מפקד על הארמייה ה-69 של החזית הביילורוסית הראשונה. חיילי הארמייה ה-69 בפיקודו התבלטו במבצע ההתקפי הביילורוסי : פעלו בחזית, במהלך מבצע קו החזית לובלין- ברסט (18 ביולי - 2 באוגוסט 1944), הארמייה התקדמה לכיוון חלם, פרץ את הגנות הוורמאכט, צלח את נהר הבוג המערבי תוך תנועה ובשיתוף פעולה עם חיל הפרשים של המשמר ה-7, שחרר את העיר חלם (22 ביולי). בסוף יולי הגיעו חלקים מהארמייה לוויסלה, צלחו אותו תוך כדי תנועה וכבשו את המובלעת פולאווי החשוב מבחינה אסטרטגית.
כמפקד הארמייה ה-69, בדרגת קולונל-גנרל גילה מיומנות כמנהיג צבאי ואומץ לב אישי במהלך מבצע ויסלה-אודר. הארמייה פרצה את ההגנה המבוצרת ארוכת הטווח של ורמאכט וכיתר כוח רב ליד העיר ראדום, שנכבש בשיתוף פעולה עם כוחות אחרים יחד עם הערים טומאשוב (טומאשוב מזובייצקי), לודז', פוזנן (בהשתתפות קורפוס הסיור ה-91) מזריץ וערים אחרות. לאחר שעברו למעלה מ-300 ק"מ מערבה תוך שלושה שבועות, בתחילת פברואר צלחו היחידות הקדמיות של הארמייה את נהר אודר תוך כדי תנועה.
לפי הצו הנשיאותי של הסובייטי העליון של ברית המועצות מ-6 באפריל 1945 הוענקו לו עיטור גיבור ברית המועצות עם הענקת עיטור לנין והמדליית כוכב הזהב "על הביצוע המופתי של משימות הלחימה של הפיקוד בחזית המאבק נגד הפולשים הגרמנים והאומץ והגבורה שהפגין במהלכן".
לאחר מכן, חיילי הארמייה לקחו חלק פעיל בשמירה והרחבת מובלעת באזור קיסטרין ובמהלך הקרב על ברלין .
במהלך המלחמה הוזכר 11 פעמים בפקודות הכרת תודה של המפקד העליון (סטלין) (כולל זו הראשונה).