stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסק דין מישל מלכה נגד התעשייה האווירית לישראל
רקע

חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, שנחקק בשנת 1988, דן בסנקציות החוקיות על אפליית עובדים בשלבים שונים של ההעסקה ועל רקעים שונים. בין היתר, קובע החוק כי למעסיק אסור להפלות אדם בעת קבלה לעבודה, בתנאי עבודה, בקידום, בהכשרה מקצועית ובפיטורים. עוד קובע החוק מהם בסיסי האפליה הפסולה: מין, נטייה מינית, מעמד אישי, הריון, טיפולי פוריות, טיפולי הפריה חוץ-גופית, הורות, גיל, גזע, דת, לאומיות, ארץ מוצא, מקום מגורים, השקפה, מפלגה או שירות מילואים. אפליה על רקע עדתי נטענת לרוב בהקשר של אפליית בני עדות המזרח. טענות אפליה מסוג זה נפוצות בשיח הישראלי ומשמשות באופן תדיר ככלי ניגוח פוליטי ציבורי. עם זאת, פסק הדין שניתן בשנת 2013 היה הראשון שדן בסוגיה בתחום דיני העבודה ולמעשה נתן את האות להכיר באפליה מסוג זה באופן פורמלי וכבסיס לפתרון הבעיה.
עמותת "שיח חדש", למען השיח הדמוקרטי והרב תרבותי בישראל אשר ביקשה להצטרף לעתירה בתובעת נוספת, עמותה רשומה הפועלת, בין היתר, למיגור דעות קדומות ביחס ליוצאי ארצות המזרח.
עובדות פסק הדין

התובע, מישל מלכה, בוגר תואר ראשון ברפואת חירום היה בתקופה הרלוונטית בעל ניסיון של 13 שנים כמתנדב במגן דוד אדום. הנתבעת, התעשייה האווירית לישראל, היא חברה ממשלתית ביטחונית. לנתבעת מערך פנימי של פרמדיקים, בראשות ראש תחום רפואה דחופה בתעשייה האווירית, גיל-רון בראון. בסוף חודש יולי 2008 נודע לתובע כי צפויה להתפנות בתעשייה האווירית משרת פרמדיק והוא הגיש את מועמדותו למשרה לידי בראון. בראון עיין בקורות החיים של התובע, והחליט שלא לזמן את התובע לריאיון בטענה שהמשרה איננה אקטואלית. קיימת מחלוקת עובדתית באשר לתגובתו של בראון עם קבלת קורות החיים של התובע (נטען כי הוא כינה את התובע "ערס") וכן מחלוקת עובדתית באשר לבדיקות שקיים בראון בטרם השיב לתובע, ככל שאכן קיים בדיקות כאלה. כעבור חודשיים הגיש התובע את מועמדותו למשרה פעם נוספת, כאשר הפעם שינה את שמו ל"מאיר מלכיאלי". לאחר עיון בקורות החיים האמורים, יצר בראון קשר טלפוני עם התובע וזימן אותו לריאיון. בסופו של דבר, הריאיון לא התקיים והתובע חשף את זהותו, בין היתר, בשיחות שהוקלטו. התובע הגיש תלונה למשרד התמ"ת נגד הנתבעת ונגד בראון, בטענה כי באי קבלתו לעבודה הופלה לרעה שלא כדין מחמת מוצאו בלא שנשקלו שיקולים מקצועיים בטרם הדחייה. לטענת התובע דחיית מועמדותו נבעה מדעותיו הקדומות של הגורם הרלוונטי בתעשייה האווירית ולא משיקולים ענייניים ומהווה הפרה של עיקרון השוויון. תיק התלונה נסגר על ידי אגף האכיפה בטענה שהתלונה אינה מגלה עבירה.
עובדות נוספות אשר לא היו שנויות במחלוקת בין הצדדים הן, כי הנתבעת לא הציגה קריטריונים ששימשו אותה בתהליך קבלת ההחלטות או נוהלי קבלת עובדים לשירותיה. כמו כן, לא נטען לאי התאמה מקצועית של התובע לתפקיד.
טענות הצדדים > טענות התובע

התובע טוען כי תגובתו הראשונית של בראון לקורות החיים שלו והשימוש בכינוי "ערס" מעידה על דעה קדומה וכי הכינוי הוא שם גנאי המוצמד ליוצאי עדות המזרח ויש בו כדי לסמנם כבעלי רקע עברייני ואלים, חזות חיצונית מצועצעת, שאינם משכילים. טענתו של מר מלכה היא, כי לנוכח דעותיו הקדומות של בראון והיעדר נוהל רשמי לקבלת מועמדים בתעשייה האווירית האוסר על אפליה, הוא הופלה באי קבלתו לעבודה שלא כדין על רקע מוצאו המזרחי.
עוד טוען התובע כי לא קיבל הזדמנות שווה להוכיח את התאמתו לתפקיד המוצע שכן לטענתו אי זימונו לריאיון ולדחיית מועמדותו על הסף היא על רקע מוצאו המזרחי. התובע נסמך על סעיף 2 לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח–1988 האוסר על אפליית עובד בכל שלבי התעסוקה ובין היתר, בעת קבלה לעבודה. בטיעוניו המשפטיים נסמך מר מלכה על סעיף 9 לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה הנ"ל, לפיו בתובענה של דורש עבודה בשל הפרת הוראות סעיף 2, "תהא חובת ההוכחה על המעביד כי פעל שלא בניגוד להוראות סעיף 2".
טענות הצדדים > טענות הנתבעת

התעשייה האווירית הכחישה את הטענות לאפליה על רקע עדתי וטענה כי בחינת התאמת המועמד כוללת בין היתר את בחינת קורות החיים שלו, פנייה לקבלת חוות דעת לגביו וריאיון אישי. לטענת הנתבעת עם קבלת קורות החיים של המועמדים, נשקלים פרמטרים כגון יחסי אנוש ויכולת לעבודת צוות, ובהתאם לכך הסירוב למועמדותו של התובע נבע מחוות דעת שהתקבלה עליו מעמיתיו לעבודה. בין טענות ההגנה של התעשייה האווירית, היא מציינת את העובדה כי מועסקים אצלה גם עובדים מרקע מזרחי בתפקידים בכירים ואת העובדה שלתפקיד המדובר נשכר בסופו של דבר עובד ממוצא מזרחי. מעובדות אלו טוענת הנתבעת כי יש להסיק שהיא נוהגת בשוויון כלפי כל עובדיה.
טענות הצדדים > עמדת נציבות שוויון והזדמנויות בעבודה

נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה הצטרפה להליך כידידת בית הדין, ובמסגרת זו ביקשה שלא להביע דעתה במחלוקות העובדתיות, ולכן התייחסה להיבטים הכלליים בלבד. הנציבות ביקשה להדגיש, כי אפליית יוצאי עדות המזרח היא תופעה קיימת, וכי על בתי המשפט להכיר בקיומה כצעד ראשון בדרך למיגורה. בנוסף, לטענת הנציבות, אפליה בשלב הקבלה לעבודה היא הקשה ביותר להוכחה, שכן קל מאוד להסוותה. לאור זאת חוקק סעיף 9 לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, ונקבע כי די באמירה בעלת קונוטציה סטריאוטיפית על מנת להרים את נטל ההוכחה הראשוני המוטל על התובע ולהעביר את הנטל לנתבע להוכיח שלא נהג בחוסר שוויון.
הנציבות סבורה, כי מעסיקים רשאים להפעיל מסננות בעת גיוס מועמדים לעבודה, אך עליהם לעשות כן ללא יצירת חסם, מודע או לא מודע. הנציבות הדגישה כי "קביעת קריטריונים ענייניים לכל משרה, קבלת וסינון קורות חיים בהתאם לשיקולים מקצועיים (לרבות לעניין יחסי אנוש), הם אבני היסוד לשם קידום שוויון הזדמנויות בעבודה והטמעתו". עוד ציינה כי בעת בחינתה המשפטית של טענת האפליה אין רלוונטיות לכך שמי שהתקבל למשרה הפנויה בסופו של דבר היה ממוצא מזרחי, ולכך שמועסקים בנתבעת עובדים רבים ממוצא מזרחי.
הכרעת בית הדין

פסק הדין ניתן על ידי השופטת סיגל דוידוב-מוטולה, נציגת ציבור (עובדים) גילה שהרבני, נציג ציבור (מעבידים) עמירם מילר.
ההכרעה בפסק הדין מתמקדת במספר סוגיות:
מחלוקות עובדתיות באשר לתגובתו של בראון בעת קבלת קורות החיים של התובע ובאשר לפעולותיו לאחר קבלת קורות החיים;
מה הייתה הסיבה לאי זימונו של התובע לריאיון ולדחיית מועמדותו על הסף ונפקותה המשפטית.
הכרעת בית הדין > הכרעות במחלוקות העובדתיות

לאחר התרשמות של בית הדין מהעדים והראיות שהוצגו בפניו נקבע כדלקמן:
בית הדין שוכנע כי בתגובה ראשונית ואינסטינקטיבית לקורות החיים של התובע, אכן כינה אותו בראון "ערס".
לא ניתן לקבוע באופן חד משמעי מה היה סדר פעולותיו של בראון לאחר קבלת קורות החיים.
על אף היותה של הנתבעת חברה ממשלתית ומעסיק גדול, אין אצלה נוהל מסודר בכל הנוגע לדרך קבלתם לעבודה של פרמדיקים (לפחות בשלב הראשוני שטרם זימונם לריאיון), ובפועל התבצע תהליך אד-הוק בהתאם לשיקול דעתו הבלעדי של בראון ללא שקיפות וללא שימוש במדדים אובייקטיביים כלשהם.
לעניין תהליך קבלת ההחלטות של בראון עצמו, נקבע כי לנוכח העובדה שבמועד קבלת המועמדות בפעם השנייה (עם השם הבדוי) זימן בראון את התובע לריאיון ללא בדיקת רקע מוקדמת – נראה שהוא אכן פעל באופן שיש בו אפליה.
בית הדין לא נכנס לנבכי מערכת היחסים בין התובע לגורמים עימם התייעץ בראון ומסתפק בקביעה כי חוסר העקביות של ההמלצות מחזק את הבעייתיות המובנית בדרך קבלת ההחלטות בתעשייה האווירית (לפחות בשלב המקדמי של טרם קיום ריאיון), ואת הקושי האינהרנטי בהסתמכות בלעדית על חוות דעת אקראית שניתנת על סמך היכרות אישית של בראון ועלולה להיות מוטה.
אפליה לרעה על רקע מוצאו של התובע

בית הדין פתח את הדיון בשאלת האפליה בסקירת עקרון השוויון כאחד מערכי היסוד של שיטתנו המשפטית ובעל מעמד חוקתי כחלק מחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. חוק שוויון ההזדמנויות הוא החוק המרכזי העוסק בשוויון בתעסוקה, ואוסר על הפליה לאורך כל שלבי התעסוקה, החל משלב הקבלה לעבודה, דרך תנאי העבודה וקידום במסגרתה, וכלה בפיטורים ובהטבות בגין פרישה. בשנת 1995 הוסף לחוק האיסור להפלות בגין "ארץ מוצא" (תיקון מס' 3 לחוק), ומכאן שהמחוקק הכיר בתופעה הקיימת של אפליה מטעם זה ומצא לנכון להיאבק בה במפורש. למרות זאת, כמעט ולא קיים עיסוק משפטי באפליה זו בשנים הרבות שחלפו מאז הוספת עילה זו. לפי אחת הגישות בספרות, הדבר נובע מכך שההפליה כנגד מזרחים מעולם לא הייתה מעוגנת בחוק (הפליה דה-יורה) אלא היוותה הפליה דה-פקטו, ולכן קשה יותר להכיר בה מבחינה חברתית ומשפטית ולפעול למיגורה. קושי נוסף, עליו עמדה גם הנציבות, נובע מהקושי הלכאורי בהגדרת אוכלוסיית ה"מזרחים" כקבוצה נפרדת שאכן זקוקה להגנה. מטרתם של דיני איסור האפליה אינה רק למנוע אפליות מכוונות ומוצהרות; מטרתם להיאבק גם בתופעה של הטיות לא רציונליות הרווחות בחברה נגד קבוצות פגיעות. לאמור לעיל יש להוסיף את הקשיים הראייתיים הניצבים בפני מי שמבקש להוכיח אפליה. קשיים אלו חריפים במיוחד כאשר אנו עוסקים בשלב הקבלה לעבודה. המחוקק הכיר בקשיים לעיל, ולכן חוקק את סעיף 9 לחוק שוויון ההזדמנויות, הקובע לענייננו, כי בתובענה של דורש עבודה בשל הפרת הוראות סעיף 2 לחוק שוויון הזדמנויות, "תהא חובת ההוכחה על המעביד כי פעל שלא בניגוד להוראות סעיף 2" ככל שדורש העבודה הוכיח כי מתקיימים בו התנאים או הכישורים שקבע המעסיק לצורך קבלה לעבודה.
לאחר שקילת הראיות, מסקנת הביניים של בית הדין הייתה כי מר מלכה הוכיח לכאורה שהופלה ולכן, לפי סעיף 9 הנ"ל נדרשה התעשייה האווירית להוכיח כי התנהלותה הייתה מוצדקת. אלא שהשופטים סבורים כי הנתבעת לא עמדה בנטל זה מהנימוקים הבאים:
הנתבעת לא הציגה רשימת הדרישות והכישורים למשרה הרלוונטית ולא ניסתה לטעון שהתובע לא עומד בדרישותיה המקצועיות. ראוי – בעיקר כאשר עסקינן במעסיק גדול ובחברה ממשלתית דוגמת הנתבעת – כי מנגנון הסינון יהא מנגנון מובנה, שקוף ואובייקטיבי, וכי ינוטרלו במסגרתו ככל הניתן השפעות לא מודעות.
הנתבעת לא הוכיחה את טענתה כי התובע לא זומן לריאיון עקב "בעיית יחסי אנוש" שנלמדה משיחה בין בראון לגורם שלישי ולא הוכח שהשיחה עם אותו צד שלישי התקיימה לפני שנדחתה מועמדותו של התובע. כמו כן, לא הובאה כל הצדקה עניינית לאי זימונו של התובע לריאיון, ולא נסתר היחס המפלה העולה מתגובתו האינסטינקטיבית של בראון לשמו של התובע.
אין רלוונטיות לשאלה אם הייתה כוונה להפלות, ולא נטען כי קיימת מדיניות גורפת של אפליה כלפי מזרחים מצד הנתבעת בכלל או מצד בראון בפרט.
החלטתו של בראון שלא לזמן את התובע לריאיון באופן מיידי, אלא לפנות ולבקש לגביו טרם לכן חוות דעת – נבעה, גם אם בין היתר, מתגובתו האינסטינקטיבית לשמו של התובע.
מסקנת בית הדין היא שמר מלכה אכן הופלה לרעה מחמת מוצאו והופר בעניינו סעיף 2 לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה.
התביעה התקבלה. לאחר שקילת הנתונים באשר לנזקים שנגרמו לתובע נפסקו לטובתו פיצויים בסך 50,000 ש"ח בתוספת הוצאות משפט בסך 7,500 ש"ח.
בעקבות פסק הדין

פסק דין זה היה הפעם הראשונה בה התקבלה בתחום דיני העבודה טענה בדבר אפליה על רקע מוצא מזרחי. ניתן לראות בהכרעת בית הדין כצעד ראשון בדרך למיגורה של תופעת האפליה תוך שהוא מאמץ את העמדות האקדמיות המצביעות על קיומה של האפליה בפועל ומכיר בקשיים בהוכחתה. נראה שהמקרים הנדונים בבתי הדין לאו דווקא מתמקדים במוצא המזרחי אלא באפליה על רקע מוצא כמדינות ברית המועצות לשעבר או אתיופיה וכן לאפליה כנגד אזרחים ממוצא ערבי ונראה שפסק הדין בעניינינו מהווה חלק מהקו המשפטי בפסיקה המבקש להילחם בתופעות האפליה בחברה הישראלית.
עניין נוסף בפסק הדין הוא ההתייחסות לביטוי "ערס". בית הדין קבע כי מדובר במילת גנאי המקושרת להתנהגות וולגארית ומזוהה יותר, גם אם לא רק, עם זהות מזרחית סטריאוטיפית. במרץ 2017 פסק בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב, על סמך פסק דין מלכה, שהביטוי "ערס" הוא מילת גנאי "שמטרתה לייחס לאדם שיוך קבוצתי מסוים על מנת השפילו או לרמוז על נחיתותו" ולפיכך השימוש בה (באותו מקרה על ידי בעלת מספרה בנוגע לאחד מעובדיה) מהווה פרסום לשון הרע.
ראו גם

השסע העדתי בישראל
איסור הפליה בעבודה
נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה
לקריאה נוספת

בתיה בן הדור ואח' "בדיקת אפליה בשכירה לעבודה על ידי מבחני היענות" עבודה, חברה ומשפט יא 381 (2005)
יפעת ביטון "מזרחיים במשפט: ה"אין" כ"יש""משפטים מא 455(2011)
יפעת ביטון, "על טיבה וטובה של הפליה: המזרחים בישראל בין הגלוי לנסתר" מעשי משפט ד 75 (2011)
הערות שוליים

↑  סעיף 2 לחוק שוויון הזדמנויות בעבודה
↑  תע"א (ת"א) 3816/09 מישל מלכה נ' התעשייה האווירית לישראל בע"מ פס' 2.ד. לפסק הדין (פורסם בנבו, ניתן ביום 2 באוגוסט 2013) (להלן: "עניין מלכה")
↑  עניין מלכה, לעיל ה"ש 1, פס' 6 לפסק הדין
↑  עניין מלכה, לעיל ה"ש 1, פס' 3.ז. לפסק הדין
↑  פורסם בס"ח תשמ"ח מס' 1240 מיום 3 במרץ 1988 עמ' 38
↑  עניין מלכה, ה"ש 1, פס' 57 לפסק הדין
↑  עניין מלכה, ה"ש 1 לעיל, פס' 48–51 לפסק הדין
↑  עניין מלכה, ה"ש 1 לעיל, בפסקה 23 לפסק הדין
↑  עניין מלכה, ה"ש 1 לעיל, בפסקה 25לפסק הדין
↑  עניין מלכה, ה"ש 1 לעיל, בפסקה 26לפסק הדין
↑  עניין מלכה, ה"ש 1 לעיל, בפסקה 43לפסק הדין
↑  עניין מלכה, ה"ש 1 לעיל, בפסקה 52 לפסק הדין
↑  חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 3), התשנ"ה–1995, ס"ח 1528 מ-21 ביוני 1995
↑  יפעת ביטון, "על טיבה וטובה של הפליה: המזרחים בישראל בין הגלוי לנסתר" מעשי משפט ד 75 (2011)
↑  הילי מודריק אבן-חן, "העדפה מתקנת בישראל: הגדרת מדיניות והמלצות לחקיקה" נייר עמדה מס' 24 של המכון הישראלי לדמוקרטיה62-65 (2000)
↑  עניין מלכה, ה"ש 1 לעיל, בפסקה 53 לפסק הדין
↑  עניין מלכה, ה"ש 1 לעיל, בפסקה 55 לפסק הדין
↑  עניין מלכה, ה"ש 1 לעיל, בפסקה 57 לפסק הדין
↑  עניין מלכה, ה"ש 1 לעיל, בפסקה 58 לפסק הדין
↑  עניין מלכה, ה"ש 1 לעיל, בפסקה 60 לפסק הדין
↑  זאת, להבדיל מקבלת טענה דומה בהקשרים משפטיים אחרים וראה למשל בג"ץ 1067/08 עמותת נוער כהלכה נ' משרד החינוך, ניתן ב-6 באוגוסט 2009)
↑  ע"ע 51583-02-13 מרכז להכשרה מקצועית תיכונית ותורנית, מיסודה של הסתדרות הנוער הדתי העובד והלומד בישראל נ' דינה פישר, 29 בנובמבר 2016
↑  סע"ש (חיפה) 37213-08-13 טאיה טרפיה נ' דרעי מזגנים בע"מ, 24 בינואר 2016; תע"א (ת"א) 9690-09 אבבה יצחק נ' א.א. מוקד 101 בע"מ, 23 באוקטובר 2012)
↑  ס"ע (ב"ש) 42800-05-12 טלאל אבו חמאד נ' מ. א. אבו בסמה, 9 בנובמבר 2014
↑  ת"א (שלום י-ם) 17534-01-14 מתן בן נחום נ' אלגרה דנס בר בע"מ, 1 בפברואר 2016
↑  סעש (ת"א) 42003-03-15 כהן דניאל נ' אייקו מעצבי שיער בע"מ, ניתן ב-6 במרץ 2017
שפילד ונסדיי

מועדון הכדורגל שפילד ונסדיי (באנגלית: Sheffield Wednesday FC) היא קבוצת כדורגל אנגלית ואחד משני המועדונים הבכירים המייצגים את העיר שפילד, אנגליה. הקבוצה משחקת בצ'מפיונשיפ, הליגה השנייה בחשיבותה באנגליה.
שפילד ונסדיי ידועה בכינוי "הינשופים" (Owls). אצטדיונה הביתי של הקבוצה, הילסבורו, מונה 39,859 מושבים. מדי הקבוצה כוללים חולצת פסים תכולה-לבנה ומכנסיים שחורים.
היסטוריה > השנים המוקדמות

המועדון נוסד בעיר שפילד ביום רביעי (Wednesday), 4 בספטמבר 1867. ראשיתו של המועדון כקבוצת קריקט, כאשר ענף הכדורגל הוקם על מנת לשמור על סגל הקבוצה יחד במהלך חודשי החורף.
בהדרגה, עם זאת, הכדורגל הלך ודחק את הקריקט לשוליים והפך לעיקר פעילות המועדון; בקיץ 1882 התפצלו שתי הקבוצות, ואילו ב-1925 התפרקה קבוצת הקריקט כליל. שפילד ונסדיי הייתה לקבוצת כדורגל מקצוענית ב-22 באפריל 1887 בעקבות לחץ שהפעילו כמה משחקני המפתח בקבוצה. המשכורות הראשונות היו חמישה שילינג למשחקי בית ושבעה וחצי שילינג למשחקי חוץ.
בשנת 1889, לאחר שבקשתה הראשונית להצטרף לליגת הכדורגל האנגלית נדחתה, כוננה שפילד ונסדיי, יחד עם קבוצות נוספות, ליגה חלופית תחת השם "ברית הכדורגל" (Football Alliance). שפילד זכתה באליפות הראשונה בברית והמשיכה להשתתף בה עד אשר התקבלה בסופו של דבר לליגת הכדורגל הראשית ב-1892.
שפילד ונסדיי זכתה באליפות הרשמית הראשונה שלה בשנת 1930 ולא זכו בגביע ה-FA מאז 1935. התואר הרשמי האחרון של הינשופים נקטף בשנת 1991 לאחר שזכו בגביע הפוטבול ליג.
היסטוריה > שנות השמונים: השיבה למרכז הבמה

תחת שרביטו של המאמן הווארד וילקינסון, שפילד ונסדיי עלתה לליגה הראשונה (First Division) בסוף עונת 1984/1983 והוסיפה לשחק בליגה הבכירה בשש-עשרה העונות שלאחר מכן, למעט עונה אחת. וילקינסון הציל את הינשופים מירידה לאורך שנות השמונים עד שעזב בשנת 1988 כדי להתמנות למאמנה של לידס יונייטד, אז בליגה השנייה. ארבע שנים בלבד לאחר מכן זכתה לידס באליפות אנגליה.
עוזרו של וילקינסון, פיטר יוסטאס, מונה למאמנה הראשי של שפילד ונסדיי, מינוי שלא הוכיח עצמו כלל. כהונתו של יוסטאס הופסקה בתום ארבעה חודשים בלבד, ובמקומו מונה מאמנה של וסט ברומיץ' אלביון, רון אטקינסון, אשר זכה זה מכבר להניף את גביע ה-FA פעמיים עם מנצ'סטר יונייטד.
היסטוריה > שנות התשעים: החיים בצמרת

בעונת הכדורגל הראשונה לכהונתו של אטקינסון כמאמן, 1989-90, סיימה שפילד ונסדיי במקום ה-18 בליגה הראשונה וכתוצאה מכך ירדה לליגה השנייה. בעונה שלאחר מכן הצליחה ונסדיי לשוב ולהעפיל לליגה הראשונה, ואולם שיאה של עונה זו היה הניצחון בגמר גביע הפוטבול ליג נגד קבוצתו הקודמת של אטקינסון, מנצ'סטר יונייטד. הקשר האירי ג'ון שרידן כבש את השער היחיד במשחק, אשר העניק למועדון את התואר הראשון שלו מזה 56 שנים. בתום העונה עזב אטקינסון לאסטון וילה, כשהוא מותיר את המושכות בידיו של חלוצה הוותיק של הקבוצה, טרבור פרנסיס בן ה-37.
תחת הדרכתו של פרנסיס סיימה שפילד ונסדיי את עונת 1991/1992 במקום השלישי בליגה הראשונה, עובדה שהקנתה לה מקום בגביע אופ"א בעונה הבאה. חשוב מכך, בזכות מיקומה הגבוה הורשתה ונסדיי לקחת חלק בליגת הכדורגל הבכירה שנוסדה בשנת 1992, היא הפרמייר ליג האנגלית.
עונת 1992/1993 הייתה אחת המשמעותיות בתולדותיה של שפילד ונסדיי. הקבוצה סיימה במקום השביעי בפרמייר ליג והגיעה למשחקי הגמר הן בגביע ה-FA והן בגביע הפוטבול ליג, אף שבשניהם נוצחה על ידי ארסנל. פירוש הדבר שנבצר מוונסדיי לשחק בתחרויות היבשתיות בעונה הבאה. ולמרות זאת, די היה בהישגי עונת 1992/1993 כדי לבסס את מעמדה של שפילד ונסדיי כמועדון צמרת. קשר הקבוצה כריס וודל נבחר לשחקן העונה, ואילו צמד החלוצים דייוויד הירסט ומארק ברייט נחשב למסוכן בליגה. פרנסיס לא הצליח לשחזר את ההישגים בעונות הבאות, ופוטר כעבור שנתיים. דייוויד פליט, מאמנן לשעבר של לוטון טאון, לסטר סיטי וטוטנהאם הוטספר, הוחתם כמחליפו.
העונה הראשונה של פליט במועדון תסכלה רבים, שכן הקבוצה סיימה במקום ה-15 בפרמייר ליג אף שבסגל הקבוצה הופיעו כדורגלנים יקרים כגון מארק דגרייסה, דז'אן סטפנוביץ' ודרקו קובצ'ביץ'. עונת 1996/1997 נפתחה בסערה כאשר בתום ארבעת המשחקים הראשונים ניצבה ונסדיי בראש הטבלה. ואולם הינשופים לא היוו איום משמעותי על התואר, יכולתם דעכה בהמשך העונה ובסיומה ניצבו במקום השביעי בטבלה. פליט פוטר בנובמבר 1997 לאחר שהמועדון דשדש בחלק התחתון של הטבלה, ורון אטקינסון שב והוזעק כדי להציל את המועדון מירידה.
חוזהו של אטקינסון לא הוארך בסוף עונת 1997/1998, ושפילד ונסדיי פנתה לדני וילסון בתור המאמן החדש. שיפור מסוים חל ביכולתה של הקבוצה במהלך העונה הראשונה לכהונתו של וילסון, והינשופים סיימו במקום ה-12 בטבלה הסופית. אף על פי שהחזיק בסגל יקר הכולל את צמד הכוכבים האיטלקיים פאולו די קאניו ובניטו קרבונה, כמו גם את הקשר ההולנדי וים יונק, כשל וילסון להצעיד את הקבוצה קדימה. עדות לשפל בו הייתה שרויה הקבוצה ניתנה בעיצומה של עונת 1998/1999 כאשר די קאניו דחף את השופט בתגובה לכרטיס אדום שנשלף מולו. בעקבות התבוסה 0–8 מידי ניוקאסל יונייטד במרץ 1999, פוטר דני וילסון. הירידה לליגת המשנה הלכה ונראתה ממשית עבור הקבוצה מהילסבורו. עוזר המאמן פיטר שריבס התמנה לאחראי על הקבוצה, ואולם גם הוא לא יכול היה להציל את הקבוצה מירידה.
היסטוריה > שנות ה-2000: הירידה

פיטר שריבס נותר בשפילד ונסדיי במהלך עונת 2000/2001 כעוזרו של המאמן החדש, פול ג'ול. אלא שג'ול כשל במשימתו להעלות את הקבוצה חזרה לפרמייר ליג, והוא פוטר בפברואר 2001 כאשר הקבוצה דשדשה בחלקה התחתון של ליגת המשנה. שריבס מונה בשנית למאמן ראשי, ובסוף העונה סיימה הקבוצה במקום ה-17, מקומות ספורים לפני הקו האדום. לאחר פתיחה גרועה נוספת לעונת 2001/2002, נאלץ להעביר את שרביט האימון לידיו של עוזרו, טרי יוראת'. הפעם סיימה ונסדיי רק שני מקומות מעל הקו האדום; נקודת האור היחידה במהלך העונה הזו הייתה ההגעה לשלב חצי הגמר של גביע הפוטבול ליג.
יוראת' פוטר באוקטובר 2002 בעקבות פתיחה מזעזעת של ונסדיי לעונת 2002/2003. מאמן הרטלפול יונייטד ושוער שפילד ונסדיי לשעבר, כריס טרנר, הוזעק כמחליף. טרנר פעל נמרצות על מנת להצעיר את הקבוצה ובמחזורי הסיום של העונה השיגה ונסדיי תוצאות מרשימות. אלא שבשל אובדן הנקודות במחזור הנעילה של העונה מול ברייטון, נידונה שפילד ונסדיי לירידה נוספת בתוך ארבע שנים, הפעם לליגה השלישית.
טרנר היה משוכנע שביכולתו להשיב את הקבוצה לליגת המשנה במהרה, אולם תקוותיו נופצו במהרה. ונסדיי סיימה את עונת 2003/2004 במקום ה-16 בליגה השלישית, עם מספר הכיבושים הדל בליגה - 48 בלבד. פתיחה גרועה לעונת 2004/2005 הביאה לפיטוריו של טרנר. פול סטארוק, לשעבר שחקן נבחרת סקוטלנד בכדורגל ומאמן פלימות' וסאות'המפטון, היה למאמנה השישי של שפילד ונסדיי בשש השנים האחרונות. בעונת 2009/10 הקבוצה ירדה לליגה השלישית לאחר שגמרה מקום שלישי מהסוף. שנתיים מאוחר יותר שבה הקבוצה לליגת המשנה לאחר שהקבוצה סיימה במקום השני בליג 1.
היסטוריה > העלייה

סטארוק החיה את הקבוצה ובסיומה של עונת 2004/2005 ניצבה שפילד ונסדיי במקום החמישי בליגה, לאחר שפציעות מרובות דרדרו אותה מהמקום הראשון. המקום החמישי הקנה לה מקום במשחקי ההצלבה בין ארבע הקבוצות שסיימו במקומות 3–6. בחצי הגמר ניצחה את ברנטפורד 3-1 במאזן הכללי. משחק גמר הפלייאוף מול הרטלפול יונייטד, שנערך לעיני יותר מ-40,000 אוהדי ונסדיי ב-29 במאי 2005 באצטדיון המילניום, קארדיף, היה אחד המשחקים הגדולים של המועדון ב-12 השנים האחרונות. ונסדיי עלתה ליתרון משער של ג'ון-פול מקגוברן לקראת סיום המחצית הראשונה. ואולם הרטלפול השיבה מלחמה, ועשרים דקות לסיום המשחק הובילה 1–2. סטארוק ביצע חילוף משולש הכולל את החלוץ הצעיר דרו טאלבוט וכן את מלך שערי הקבוצה באותה עונה, סטיבן מקלין. עשר דקות לסיום המשחק נדחף טלבוט ברחבה, ומקלין מימש בהצלחה את בעיטת העונשין, במה שכפה הארכה. שערים מרגליהם של גלן ווילן ודרו טאלבוט בזמן ההארכה העניקו לוונסדיי ניצחון 2–4 משכנע, ואת כרטיס העלייה לליגת המשנה.
הקבוצה שיחקה חמש עונות בליגת המשנה ובסיום עונת 10–2009 ירדה לליגת הפוטבול ליג הראשונה, הליגה השלישית. שנתיים מאוחר יותר שבה הקבוצה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום השני.
בסיום עונת 2020/2021 סיימה הקבוצה במקום האחרון בצ'מפיונשיפ, לאחר שפתחה את העונה עם עונש של מינוס שמונה נקודות, וירדה לפוטבול ליג הראשונה. היא שבה לצ'מפיונשיפ בסיום עונת 2022/2023 לאחר שגברה בגמר הפלייאוף 0–1 על בארנסלי בדקה ה-120 של הארכה.
שם המועדון

מקובל להניח ששמו הרשמי של המועדון היה "מועדון הכדורגל ונסדיי" (או בפי האוהדים: The Wednesday) עד שנת 1929, או אז שונה שמו ל"שפילד ונסדיי" על ידי המאמן בוב בראון. עם זאת, ישנן עדויות המצביעות על כך שהמועדון נקרא "שפילד ונסדיי" עוד ב-1883: על אחד מיציעי אצטדיונה לשעבר של הקבוצה, אוליב גרוב, התנוססה הכתובת "שפילד ונסדיי". בנוסף, על שני גביעי ה-FA בהם זכתה הקבוצה לפני 1929 (1867 ו-1907) נחרט השם "שפילד ונסדיי".
זוהי קבוצת הכדורגל המקצוענית היחידה באנגליה ששמה כולל יום בשבוע. שם המועדון נגזר מזה של קודמו, "מועדון הקריקט של יום רביעי" (The Wednesday Cricket Club), שפגישותיו נערכו ביום רביעי. באופן מסורתי, יום רביעי היה היום שבו עבדו הפועלים המקומיים חצי-משרה על מנת להשתתף בפעילויות ספורט. כאמור, ב-1882 התפצלו קבוצות הקריקט והכדורגל וב-1929 התפרקה קבוצת הקריקט.
הכינוי המקורי של הקבוצה היה "הלהבים" ("The Blades"), כיום כינויה של היריבה המרה שפילד יונייטד. בראשית המאה ה-20, כנראה לרגל בניית האצטדיון החדש "הילסבורו" באוולרטון (Owlerton), הוצג ינשוף כקמע הקבוצה. מאז, הקבוצה נודעה תחת הכינוי "הינשופים" ("the Owls").
מגרשים

הקבוצה נעדרה מגרש ביתי קבוע בראשיתה, ועד 1887 אירחה את משחקי הבית שלה במגרשים שונים ברחבי שפילד (כולל ברמאל ליין, אצטדיונה הביתי הנוכחי של שפילד יונייטד).
המגרש הביתי הקבוע הראשון של שפילד ונסדיי היה באוליב גרוב (Olive Grove), שטח שהוחכר מדוכס נורפוק. משחקה הרשמי הראשון של ונסדיי במגרש זה, שנערך בשנת 1887, הסתיים בתיקו 4-4 מול בלקברן רוברס בעקבות עבודות על תשתית מסילות הרכבת באזור בשנת 1899 נאלץ המועדון לעזוב את אוליב גרוב. באותה שנה החלו העבודות לבניית אצטדיון הילסבורו באוולרטון, צפון-מערבית לשפילד. המשחק הרשמי הראשון של הינשופים בהילסבורו הסתיים בניצחון 1–5 על צ'סטרפילד.
תארים

אליפות הליגה: 1902/1903, 1903/1904, 1928/1929, 1929/1930
אליפות ליגת המשנה: 1899/1900, 1925/1926, 1951/1952, 1955/1956, 1958/1959
גביע ה-FA (התאחדות הכדורגל): 1896, 1907, 1935
גביע הליגה האנגלית: 1991
מאמנים ושחקנים > מאמנים

1891-1920: ארתור דיקינסון
1920-1933: בוב בראון
1933-1937: בילי ווקר
1937-1942: ג'ימי מקמאלן
1942-1958: אריק טיילור
1958-1961: הארי קטריק
1961-1964: ויק בקינגהאם
1964-1968: אלן בראון
1968-1969: ג'ק מארשל
1969-1971: דני ויליאמס
1971-1973: דרק דולי
1973-1975: לן אשורסט
1977-1983: ג'ק צ'רלטון
1983-1988: הווארד וילקינסון
1988-1989: פיטר יוסטאס
1989-1991: רון אטקינסון
1991-1995: טרבור פרנסיס
1995-1997: דייוויד פליט
1997-1998: רון אטקינסון
1998-2000: דני וילסון
2000: פיטר שריבס
2000-2001: פול ג'ול
2001-2002: טרי יוראת'
2002-2004: כריס טרנר
2004-2006: פול סטארוק
2006-2009: בריאן לאז
2010-2011: אלן אירווין
2011-2012: גארי מגסון
2012-2013: דייב ג'ונס
2013-2015: סטיוארט גריי
2015-2017: קרלוס קרבליאל
2018: יוס לוהוקיי
2019: סטיב ברוס
מאמנים ושחקנים > שחקני עבר

בין השחקנים המפורסמים ששיחקו בשורות שפילד ונסדיי נכללים:
פאולו די קאניו
דייוויד הירסט
קרלטון פאלמר
כריס וודל
כריס וודס
גיי ויטינגהאם
בניטו קרבונה
דז ווקר
הערות שוליים

↑  כמו אבא לפני 15 שנה: שפילד וונסדיי עלתה לצ'מפיונשיפ בדקה ה-120+3, באתר וואלה, 29 במאי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n83232287  VIAF: 134911276   WorldCat (עם VIAF): 134911276
יוסף דרזנין

יוסף דרזנין (נולד בשנת 1956) הוא יועץ ישראלי. היה בעבר מנכ"ל משרד ההתיישבות מנובמבר 2020 עד מאי 2021, וכן כיהן בעבר כמנכ"ל המשרד לשיתוף פעולה אזורי.