stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Peligro
יציאה וקידום > סינגלים

"Peligro" - יצא לאור ב-29 בינואר 1993, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום. השיר נכתב על ידי אדוארדו פאס, והופק על ידי שאקירה. שם השיר הוא כשם האלבום, והוא היווה כשיר הנושא מתוכו. בדומה ל-"Lejos de tu Amor", הוחלט כי גם לשיר הזה לא יצולם ווידאו קליפ מלא שילווה אותו ויקדם אותו. במקום זה הוחלט כי יצולם סרטון שבו ניתן לראות את שאקירה מופיעה עם השיר בחדר אקוסטי.
"Brujería" - יצא לאור ב-17 באפריל 1993, כסינגל השני מתוך האלבום. בדומה לסינגל הראשון מתוך האלבום, גם את השיר הזה כתב אדוארדו פאס, והוא הופק על ידי שאקירה. לאחר שהוציאה את "Peligro", כסינגל הראשון מתוך האלבום הוחלט להוציא את השיר הזה כסינגל השני מתוכו. חברת התקליטים של הזמרת קיוו כי השיר יצליח להסב לשאקירה תשומת לב נוספת שהצטברה עוד מהוצאת אלבומה הראשון, MagiaMagia.
"Eres" - יצא לאור ב-11 במאי 1993, כסינגל השלישי מתוך האלבום. את השיר כתבה והפיקה שאקירה לבדה. באותה שנה שבה יצא כסינגל, הופיעה הזמרת איתו בפסטיבל הבינלאומי של וינה דל מאר. הפסטיבל נתן לזמרים הלטינו-אמריקאים הזדמנות לבצע את שיריהם, והזוכה נבחר על ידי שופטים רבים. שאקירה ביצעה את השיר, וזכתה במקום השלישי. אחד מהשופטים שהצביעו לשאקירה, היה הזמר הלטיני המפורסם ריקי מרטין.
"Tú Serás la Historia de Mi Vida" - יצא לאור ב-5 ביולי 1993, כסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום. את השיר כתב דזמונד צ'יילד, והוא הופק על ידי שאקירה. אף על פי שהשיר הושמע פעמים רבות בתחנות הרדיו המקומיות, האלבום נכשל וכך גם השיר, ובעקבות זאת שאקירה נעלמה מזירת המוזיקה המקומית. הקליפ הנלווה שיצא לשיר הופץ ביוטיוב כמה עשורים אחרי צאתו המקורית של השיר כסינגל, ובו ניתן לראות את שאקירה כשהיא שרה את השיר, ובסמוך יושבת על שפת הבריכה. ברקע ניתן לראות מזרקות שמטיחות מים לכל עבר, ובתוכן ניתן לראות מנורות בצבעים שונים היוצרים אווירה המתארת את השיר.
יציאה וקידום > סיבוב הופעות

בשנת 1996, יצאה שאקירה לסיבוב ההופעות הראשון שלה, "Tour Pies Descalzos". סיבוב ההופעות נועד לקדם את האלבום הזה, אלבום הבכורה שלה Magia, ואלבומה השלישי, Pies Descalzos. השיר היחידי מתוך האלבום אשר נכלל ברשימת השירים שאותם שרה שאקירה במופעים שהתקיימו בסיבוב ההופעות, היה השיר, "Tú Serás la Historia de Mi Vida". סיבוב ההופעות כלל בתוכו כ-74 מופעים בסך הכל.
ביקורות

הסופרת חימנה דייגו, כתבה ספר על שאקירה ובו נאמר על האלבום כי "חמש-עשרה שנות חייה הראשונות של שאקירה העניקו לה טעימה מחיי התהילה והפרסום," וכי "בשל הכיוון המיוחד של האלבום, הוא יהיה זה אשר יוכיח כי שאקירה תהפוך לזמרת דגולה." בנוסף לכך, העיתון הספרדי TVyNovelas, טען כי שאקירה כלל לא לקחה חלק בקידום האלבום. דבר אשר פגע נחרצות בהצלחתו ובקבלתו על כלל הציבור הרחב.
רשימת רצועות

| Peligro> מס' | Peligro> שם | Peligro> כותב(ים) | Peligro> משך | Peligro>  | Peligro>  | Peligro>  | Peligro>  | Peligro>  | Peligro>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Eres  | שאקירה | 5:02 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Último Momento  | אדוארדו פאס | 4:56 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Tú Serás la Historia de Mi Vida  | דזמונד צ'יילד | 4:52 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Peligro  | פאס | 4:39 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Quince Años  | שאקירה | 3:30 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Brujería  | פאס | 4:12 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Eterno Amor  | אדי סיירה | 4:47 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Controlas Mi Destino  | שאקירה | 4:36 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Este Amor Es Lo Más Bello Del Mundo  | פאס | 4:20 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | 1968  | שאקירה, פאס | 4:44 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 41:00 |  |  |  |  |  |  |
צוות

שאקירה – כתיבה, שירה
אדוארדו פאס – הפקה, כתיבה, מעצב אומנותי
גבריאל מוניוז – יחסי ציבור
גוסטבו ארנס – מיקסים
אדולפו קונצ'ה – תכנות מחשבים
ארנסטו "טטו" אוקאמפו – גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית
חואניטו בנאווידז – סקסופון
מאוריציו ג'ראמילו – סקסופון טנור
אנטוניו "פולו" בורבאנו – סקסופון סופרן
וילי סלצ'דו – כלי הקשה, מקהלה
אלזה ריברו, אלכסנדרה וילאר, פילאר "פילי" מג'יה, מאוריציו ניאטו, ארנסטו בראיה – מקהלה
רודריגו מוניוז – מהנדס קול, מעצב אומנותי
מאוריציו קאנו, ריקרדו קורטס – מהנדסי קול
חבייר דיאז גרנדוס – עיצוב עטיפת אלבום
פאביו אנריקה טורס – עיצוב גרפי
ויליאם מבארק, מוניקה אריזה – הנהלה
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | חברת תקליטים | קטלוג |
| --- | --- | --- | --- |
| קולומביה | 25 במרץ 1993 | סוני | 11954856 |
יחיאל לקט

יחיאל לקט (נולד ב-12 ביולי 1941,י"ז בתמוז ה'תש"א) הוא איש ציבור ישראלי, אשר כיהן כיו"ר וכמזכ"ל תנועת העבודה העולמית, כיו"ר דירקטוריון קק"ל וכחבר הכנסת מטעם המערך.
קורות חיים

לקט נולד ב-1941 בחיפה ליוסף ושושנה לקט. למד בבית ספר אליאנס בחיפה. בוגר לימודי פילוסופיה ומדע המדינה באוניברסיטה העברית, במהלכם החל לעבוד כדובר משרד החינוך והתרבות (1965–1969).
פעילותו הציבורית החלה עם בחירתו ליו"ר חוג הדוברים של משרדי הממשלה (1967–1968). לאחר מכן, עם הקמת המשמרת הצעירה של מפלגת העבודה, נבחר לעמוד בראשה (החטיבה להתיישבות 1975) והיה מועמד ברשימת המפלגה לכנסת השמינית.
לאחר שלא נבחר לכנסת נשלח כיו"ר משלחת עלייה לארצות הברית (1975–1976). בינואר 1977 הושבע כחבר הכנסת בעקבות מותו של השר אברהם עופר וכיהן בכנסת השמינית בארבעת חודשי כהונתה האחרונים.
בשנים 1978–1982 כיהן כמזכ"ל תנועת העבודה העולמית ולאחר מכן, עד שנת 1989, כיו"ר התנועה העולמית. בסיום תפקידיו במוסדות המפלגה פנה לפעילות ציבורית בהסתדרות הציונית והסוכנות היהודית. בין תפקידיו: ראש החטיבה להתיישבות בהסתדרות הציונית (1989–1992), ראש  המחלקה לעליית יהודים ונוער בסוכנות (1992–1996) ובשנה האחרונה בתפקידו זה היה ראש המחלקה לפיתוח והתיישבות ויו"ר מוסדות עליית הנוער.
בשנת 1998 נבחר ליו"ר עמית של דירקטוריון קק"ל ובשנת 2000 נבחר ליו"ר הדירקטוריון, בראשו עמד עד 2006.
בשנים 2007–2009 כיהן כיו"ר המועצה הישראלית לתרבות ואמנות.
לקח חלק בכנס בודפשט של ברית עברית עולמית אשר התקיים בשנת 2013.
משמש כיום (2016) כיו"ר תיאטרון מיקרו בירושלים.
לקט נשוי לרות והזוג הורים לשלושה ילדים.
מימין לשמאל:יוסף אלמוגי, זלמן חן, יחיאל לקט, ברוך חקלאי ואורה נמיר
עיבוד מתכת

עיבוד מתכת (גם: חרשות מתכת) מתייחס לידע האנושי להתאמת מתכת ליצור כלים, צורות ומבנים ממתכת. תחום עיבוד המתכת כולל בתוכו מגוון רחב של טכניקות ותחומים, החל מבניית אוניות ענק וכלה בעיבוד מתכות יקרות לתכשיטים. כך שמונח זה כולל בתוכו קשת רחבה של טכנולוגיות שונות ואמצעים שונים.
תחום המטלורגיה נבנה על בסיס הניסיון האנושי שנצבר בעיבוד מתכת לאורך ההיסטוריה וכן על התאוריות המדעיות שהתפתחו לגבי מבנה החומר.
היסטוריה

לעיבוד המתכת משקל רב בהיסטוריה האנושית, כשידע זה יצר אימפריות וגרם לקריסתן, וכן היווה גורם מכריע בהתהוותן של תרבויות ולהכחדת אחרות.
הממצא הארכאולוגי הקדום ביותר המצביע על שימוש ועיבוד מתכת הוא תליון נחושת בעיראק, המתוארך ל-8,700 לפנה"ס. אייזק אסימוב טען כי הזהב, על אף נדירותה, הייתה המתכת הראשונה בשימוש האדם. הסיבה לכך היא, שהזהב בצורתו הטבעית מופיעה כפיסות מתכת, בניגוד למרבית המתכות הנמצאות בטבע כעפרה. פריטי הזהב הקדומים ביותר הידועים כיום, נמצאו בבולגריה בנקרופוליס ליד וארנה, ומתאורכים לשנת 4450 לפנה"ס.
בין אבני הדרך שהובילו לשיטות עיבוד המתכת המודרניות:
עבודה עם סגסוגות פיתוח כבשנים ויציקת מתכת (תקופת הברונזה, תקופת הברזל)
לאורך ימי הביניים, ניסיונות הנפל להפוך מתכות שונות לזהב (תחום הידוע היום בשם אלכימיה) לא צלחו. גילוי מתכות נוספות שלא היו ידועות קודם לכן סתרו תאוריות כגון ארבעת היסודות (אשר רבים בהם אייזק ניוטון האמינו בנכונותן) והפכו את התחום שהייתה מעורבת בו בין היתר מיסטיקה, למסע מדעי לגילוי מסתרי החומר. גיבוש השיטה המדעית בתקופת הרנסאנס הובילה למהפכה מדעית. עם גילוי החמצן והצעת התאוריה של יסודות ותרכובות על ידי אנטואן לבואזיה, נוסד מדע הכימיה. ביסוס הידע הכימי אפשר את שכלול תהליכי ההיתוך (הבסיס למטלורגיה-קביעת תכונות הסגסוגת) ויכולת ליצור פלדה ולעבוד עם מתכות שונות.
כלי הפצירה המתכתית, אפשר יכולת הסרת מתכת עדינה וזהו הבסיס לעיבוד שבבי, שהוא עיבוד מתכת על ידי הסרת חומר. אם בעבר המכונות שהאדם בנה התבססו על גלגלי עץ (כגון טחנת מים), יכולת יצירת שיניים ותהליכי הקשיית מתכת אפשרו יצירת גלגלי שיניים מתכתיים ויצירת מנגנונים מכניים ממתכת. עם יצירת המשחזת הסיבובית נוצר הבסיס למכונות עיבוד שבבי כגון כרסומת ומחרטה.
מיכון-המהפכה התעשייתית, שהגורם המרכזי להתרחשותה הוא המצאת מנוע הקיטור, תרמה להפיכת תהליכי העבודה מתהליכים ידניים בעיקרם לשימוש במכונות. המהפכה התעשייתית השנייה, שכללה פיתוח מנוע הבעירה הפנימית והדיזל והתפתחות ההידראוליקה והפנאומטיקה ושכלול שיטות ריתוך, הובילו למיכון תחום עיבוד המתכת וליצירת שיטות ייצור חדשות שאיפשרו לייצר חלקים מורכבים יותר, חזקים יותר בפחות זמן. המצאת ה-CNC וכניסת המחשוב לתחום ושיפור דיוק המכונות.
ראו גם

חוזק חומרים
חוק הוק
ייצור בהזרקת מתכת
עיבוד שבבי
נפח
מסגר
צורף
קורט הניג

| --- | --- |

 לידה:  28 במרץ 1958 רובינסדייל, ארצות הברית
 פטירה:  10 בפברואר 2003 (בגיל 44) טמפה, ארצות הברית
 שם במה:  מר מושלם
 משקל:  120 ק"ג
 גובה:  1.91 מטר
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  1980–2003 (כ־23 שנים)
 מאמנים:  לארי הניג, ורן גאן
 היכל התהילה:  2007
 
קורטיס (קורט) מייקל הניג (באנגלית: Curtis Michael Hennig;‏ 28 במרץ 1958 – 10 בפברואר 2003), הידוע בכינוי "מיסטר פרפקט" (בתרגום לעברית: "מר מושלם") היה מתאבק אמריקאי, שהתאבק בין היתר בארגונים WWF ו-WCW. כמו כן, זכה פעמיים באליפות הבין יבשתית של ה-WWF והוא חבר בהיכל התהילה של ה-WWE.
הניג הופיע לראשונה בשנת 1980 וזכה במספר אליפויות הן בהיאבקות פסיפיק נורת'ווסט (PNW) והן ב-AWA במהלך העשור. הוא זכה לתשומת לב מיוחדת כאשר ניצח את ניק בוקווינקל באליפות העולם במשקל כבד של AWA בשנת 1987, כאשר 373 ימי שלטונו היו השביעיים באורכם בהיסטוריה. לאחר מכן עבר הניג ל-WWF, שם הסתכסך עם האלק הוגאן על אליפות ה-WWF, ובכך הפך למחזיק התואר ששלט הכי הרבה זמן בשנות ה-90. בנוסף לזכייה במספר תארים ב-WCW בסוף שנות ה-90, הניג התמודד על אליפות העולם במשקל כבד של WCW בתשלום לפי צפייה (PPV), והוביל את האורווה ולהקת מוזיקת הקאנטרי West Texas Rednecks, שהקליטה את השיר הפופולרי "RapIs Crap". במהלך תקופה במועצת ההיאבקות העולמית (WWC) בשנת 2000, הוא זכה באליפות העולמית במשקל כבד של WWC. הניג חזר ל-WWF/E לתקופה קצרה ב-2002, והיה אחד משלושת האנשים האחרונים שנותרו ברויאל ראמבל באותה שנה. מאוחר יותר הוא ניהל מספר אירועי PPV עבור TNA, בהתמודדות על אליפות העולם במשקל כבד של NWA, לפני מותו ב-10 בפברואר 2003. ה-WWE העניקו להניג קרדיט על העלאת רמת ההיאבקות הטכנית בחברה זו, בעוד עיתונאי ההיאבקות המקצועיים בוב ריידר ודייב שרר, בפרסום משנת 2000, הכירו בו כ"אחד המתחרים הטובים ביותר שהעסק הזה ייצר אי פעם". הניג נכנס להיכל התהילה של ה-WWE לאחר מותו בשנת 2007 על ידי שחקן הבייסבול לשעבר וחברו הוותיק ווייד בוגס.
ביוגרפיה

הניג נולד ברובינסדייל, מינסוטה. אביו הוא המתאבק לארי "הגרזן" הניג ובנו הוא קורטיס אקסל. הוא למד בבית ספר תיכון ברובינסדייל, ביחד עם טום זנק, בריידי בון, ניקיטה קולוף, ריק רוד, ג'ון נורד ובארי דארסו, אשר הפכו למתאבקים מקצועיים.
בין השנים 1980 התאבק הניג במספר ארגוני היאבקות שונים כמו ה-AWA וה-NWA שם זכה בתואר אליפות מרכזי ובאליפות הזוגות.
בשנת 1988 הצטרף הניג ל-WWF, ולראשונה גילם את דמותו של "מיסטר פרפקט". בשנת 1990, האלוף הבין יבשתי האולטימט ווריור ויתר על התואר לאחר זכייתו בתואר אליפות העולם, וכתוצאה מכך התקיים טורניר של שמונה מתאבקים כדי לקבוע את האלוף הבין יבשתי החדש. בגמר ניצח פרפקט את טיטו סנטנה והפך לאלוף הבין יבשתי החדש. כאלוף, הגן פרפקט על התואר נגד סנטנה וברוטוס ביפקייק.
לקראת סאמרסלאם 1990, קרי ואן אריק, המתאבק החדש של ה-WWF ואלוף העולם של ה-NWA לשעבר, איתגר את פרפקט לקרב על האליפות, והדהים את האוהדים, כשניצח בקרב שארך 5 דקות. העימות בין השניים נמשך, ובחודש נובמבר נערך קרב חוזר במהלכו ניצח פרפקט בסיועו של טד דיביאסי, כשהשיב לעצמו את התואר.
פרפקט החזיק בתואר כתשעה חודשים וגבר על מספר מתחרים וביניהם רודי פייפר ודייבי בוי סמית'. לבסוף, איבד את התואר לברט הארט בסאמרסלאם 1991, שהתקיים במדיסון סקוור גארדן, בקרב שנחשב לאחד הקרבות הטובים באותן שנים. לאחר מכן, השתתף בקרב נוסף מול הארט במלך הזירה 1993.
במהלך השנים, סבל הניג מפציעות רבות שבעטיין נאלץ להופיע כשדרן.
בשנת 1996 עזב הניג את ה-WWF לטובת הארגון המתחרה, ה-WCW, שבו היה חלק מהסטייבל ארבעת הפרשים (אנ') ובשנת 1997 זכה באליפות ארצות הברית, ולאחר מכן הצטרף לסטייבל nWo. בקיץ 2000 עזב הניג את ה-WCW.
לאחר שהופיע במספר הופעות אורח בארגונים קטנים, בשנת 2002 חזר הניג ל-WWF באירוע רויאל ראמבל שוב בדמותו של מיסטר פרפקט. במאי 2002, הוא שוחרר מהארגון לאחר שהיה מעורב בעימות פיזי עם ברוק לסנר במהלך טיסה מסחרית במטוס מלא נוסעים.
בשנת 2007, נבחר הניג להיכל התהילה של ה-WWE.
חיים אישיים

הניג היה נשוי ללאוניס לאונרד. נולדו להם ארבעה ילדים: ג'וזף, איימי, קייטה ויחזקאל. ג'וזף ואיימי הם מתאבקים מקצועיים. בנוסף לאשתו וארבעת ילדיו, הניג הותיר אחריו הורים, לארי ואיירין; שני אחים, רנדי וג'סי; ושתי אחיות, סנדרה וסוזן.
מוות

ב-10 בפברואר 2003, הניג נמצא מת בחדר מלון בברנדון, פלורידה בגיל 44, שישה שבועות לפני יום הולדתו ה-45. משרד הבוחן הרפואי של מחוז הילסבורו הכריז על הרעלת קוקאין חריפה כסיבת מותו. אביו הצהיר כי סטרואידים ומשככי כאבים תרמו גם הם למותו.
תארים

פעם אחת אלוף העולם במשקל כבד של AWA
פעמיים האלוף הבין יבשתי במשקל כבד של ה-WWF
פעם אחת אלוף ארצות הברית במשקל כבד של WCW
פעם אחת אלוף הזוגות העולמי של WCW
הערות שוליים

↑  "מיסטר פרפקט" קורט הניג באתר World Wrestling Entertainment
| מחזיקי האליפות הבין-יבשתית של ה-WWE |
| --- | --- | --- |
| 1970 | פאט פטרסון |  |
| 1980 | קן פאטרה • פדרו מוראלס • דון מוראקו • טיטו סנטנה • גרג ולנטיין • רנדי סאבאג' • ריקי סטימבוט • הונקי טונק מן • אולטימייט ווריור • ריק רוד |  |
| 1990 | מיסטר פרפקט • טקסס טורנדו • ברט הארט • המאונטי • רודי פייפר • בריטיש בולדוג • שון מייקלס • מרטי ג'נטי • רייזר רמון • דיזל • ג'ף ג'ארט • דין דאגלס • גולדאסט • אחמד ג'ונסון • מארק מרו • האנטר הרסט הלמסלי/טריפל H • רוקי מאיביה/הרוק • אואן הארט • "סטון קולד" סטיב אוסטין • קן שמרוק • ואל וינס • רוד דוג • גודפאדר • אדג' • דילו בראון • צ'יינה • כריס ג'ריקו |  |
| 2000 | קורט אנגל • כריס בנואה • ריקישי • אדי גררו • בילי גאן • ג'ף הארדי • קיין • אלברט • לאנס סטורם • כריסטיאן • טסט • ויליאם ריגל • רוב ואן דאם • בוקר טי • רנדי אורטון • שלטון בנג'מין • קרליטו • ריק פלייר • ג'וני נייטרו/ג'ון מוריסון • אומאגה • סנטינו מארלה • קופי קינגסטון • סי. אם. פאנק • JBL • ריי מיסטריו • דרו מקינטייר |  |
| 2010 | דולף זיגלר • וייד בארט/באד ניוז בארט • איזיקיאל ג'קסון • קודי רודס • ביג שואו • המיז • קורטיס אקסל • ביג אי לנגסטון/ביג אי • לוק הארפר • דניאל בריאן • רייבק • קווין אואנס • דין אמברוז • זאק ריידר • רומן ריינס • סת' רולינס • בובי לאשלי • פין באלור • שינסקה נקאמורה |  |
| 2020 | ברון סטרומן • סמי זיין • AJ סטיילס • אפולו קרוז • ריקושט • גונתר • ברון ברייקר (נוכחי) • ג'יי אוסו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 0b5d09cf-917d-40f2-ada8-1f650936db17
שלמה גרבץ

שלמה (שלומיק) גרבץ (1946 - אוקטובר 2006), היה יו"ר הקרן הקיימת לישראל.
ביוגרפיה

שלומיק גרבץ נולד ב-1946 למשפחה בית"רית ממייסדות ההתיישבות החקלאית נחלת ז'בוטינסקי. משפחתו של גרבץ גרה בשוני ואחותו הבכורה נולדה בשוני.
בנעוריו, שימש מדריך בתנועת הנוער בית"ר, אשר היוותה מסד לפעילותו החינוכית והציבורית.
גרבץ סיים לימודי תואר ראשון בתולדות עם ישראל ומדע המדינה, וסיים בהצטיינות לימודי משפטים.
מילא שורת תפקידים ציבוריים, בהם מנהל בית הספר רוגוזין בקריית גת, ראש ההנהגה הארצית והעולמית של בית"ר. חבר בהנהלת הסוכנות היהודית, יו"ר מחלקת הסטודנטים ויו"ר מחלקת הנוער והחלוץ בהסתדרות הציונית. כיהן כיו"ר הקרן הקיימת לישראל בשנים 1998-2000. כמו כן, שימש כיו"ר תנועת קדימה העולמית.
גרבץ פעל רבות למען הקהילה. בין היתר, יזם מסע העפלה משוחזר של אלפי בני נוער דרך חוויות הקהילה היהודית בפראג, מוראות השואה בגטו טרזינשטט, ושיט בספינות העפלה משוחזרות מאיטליה לחופי הארץ. תרם להקמת "יער השירים", יער שבו כל עץ ועץ מסמל שיר משירי ארץ ישראל האהובים.
בשנת 1984 החלו לשחזר ולשקם את שוני. גרבץ היה שותף בהקמת פארק ז'בוטינסקי.
כמו כן שקד עם פתחיה שמיר ומרדכי צפורי על מוזיאון האצ"ל. בהמשך דאג לגייס את אהוד אולמרט לגיוס תרומות להקמת מוזיאון נחלת ז'בוטינסקי.
בהיותו יו"ר קרן קיימת לישראל ובעידודו של ד"ר אריה הררי, נספח תרבות בשגרירות ישראל בפריז, קידם את רעיון הקמת מוזיאון הפסלים של אחיעם שושני.
היה מראשוני חברי מפלגת קדימה ושימש כיו"ר קדימה העולמית. בבחירות לכנסת השבע עשרה במרץ 2006 הוצב במקום ה-43 ברשימת מפלגת קדימה לכנסת. בבחירות קיבלה המפלגה 29 מנדטים.
הלך לעולמו ב-2006 והוא בן 60, נטמן בבית העלמין בבנימינה.
לקריאה נוספת

שלמה גרבץ הלך לעולמו הודעת פטירה+ראיון וביוגרפיה קצרה, מתוך אתר קדימה, 14.10.06
עמירם ברקת, מת שלמה גרבץ, יושב ראש החטיבה להתיישבות בהסת' הציונית, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2006
עמירם ברקת, בקק"ל מדווחים על קשיי תקציב אך שליח הארגון לפאריס יקבל משכורת של 40 אלף שקל בחודש, דירת שרד ומכונית ייצוגית, באתר TheMarker‏, 22 בפברואר 2005
יצחק דנון, ‏יו"ר קק"ל, שלמה גרבץ, יפוצה ב-175 אלף שקל בגין לשון הרע, באתר גלובס, 11 בדצמבר 2001
שלומיק - עמותה להנצחת זכרו ופעלו של שלמה גרבץ ז"ל , מתוך אתר "ישראל תורמת(הקישור אינו פעיל)"
הערות שוליים

↑  יושבי ראש קק"ל לדורותיהם, מתוך אתר קק"ל
↑  מת מסרטן ראש המחלקה להתיישבות בסוכנות, שלמה גרבץ, באתר nana10‏, 13 באוקטובר 2006
↑  ראש הממשלה פרסם הודעת אבל מיוחדת בעקבות מותו של שלמה גרבץ, מתוך אתר תנועת קדימה, 16.10.2006
שער האריות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שער העיר, מבנה אדריכלי, אטרקציה תיירותית 
 כתובת:  העיר העתיקה 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ארץ ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1538
 תאריך פתיחה רשמי:  1539 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות אסלאמית 
 מידות
 גובה:  4 מ' 
 
 קואורדינטות:  31°46′51″N 35°14′13″E﻿ / ﻿31.780833333333°N 35.236944444444°E﻿ / 31.780833333333; 35.236944444444
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) שער האריות(למפת ירושלים העתיקה רגילה) שער האריות(למפת ירושלים רגילה) שער האריות(למפת ירושלים מוגדלת) שער האריות he
 
שער האריות, סוף המאה ה-19
שער האריות במבט מהר הזיתים
"האריות" בשער האריות
לוח אבן לזכרו של מוטה גור המציין כי הרחוב היוצא משער האריות קרוי על שמו
שער האריות - מבט ממזרח
שער האריות (בערבית: باب الأسباط, : "באב אלאסבאט" - "שער השבטים") הוא אחד משערי חומת העיר העתיקה של ירושלים. הוא קרוי כך בשל תבליטי שני זוגות חיות הטרף משני צדדיו, המזכירים אריות. יש הטוענים כי מדובר בברדלסים, שנחשבו בטעות לאריות וקיבעו בכך את השם המוכר.
היסטוריה

השער נבנה בין השנים 1538–1539, יחד עם שיפוץ ובניית חומות העיר העתיקה על ידי הסולטאן העות'מאני סולימאן הראשון.
בשנת 1865 הוכנס קו טלגרף לעיר העתיקה דרך שער האריות. בשנת 1913 רבו המקרים בהם ערבים יידו אבנים בסביבות השער על נושאי המטה בהלוויות יהודיות. בסוף ימי השלטון העות'מאני ובתחילת ימי השלטון הבריטי התקיימה ליד השער תחנת משטרה קטנה.
במלחמת ששת הימים פרצו הצנחנים לעיר העתיקה דרך השער. זאת הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה של ירושלים שצבא פורץ אל העיר מכיוון מזרח (בעוד הכיבושים האחרים היו מצד צפון, הנוח יותר מבחינה טופוגרפית). במהלך הפריצה נופצו דלתות השער, והן שוקמו לאחר שנתיים, בפברואר 1969.
מיקום

השער ממוקם בחומה המזרחית בחלקה הצפוני, והוא מוביל אל רחוב "שער האריות" שברובע המוסלמי של העיר העתיקה. בסמוך לצידו החיצוני של השער שוכן בית קברות מוסלמי.
שימוש

השער שימש כיציאה הראשית לכיוון הר הזיתים ולבית הקברות היהודי שעליו. התהלוכה של חגיגות נבי מוסא עברה גם היא דרך שער האריות. גם בחזרה מנבי מוסא התקיימה תהלוכה משער האריות להר הבית.
השער משמש ככניסה ראשית לעיר העתיקה עבור מוסלמים המבקשים להגיע אל מתחם הר הבית, ועבור צליינים המגיעים אל הויה דולורוזה.
שם השער

שני זוגות האריות החקוקים על חזית השער, היו סמלו הרלדי של הסולטאן הממלוכי ביברס (1223-1277). שמו של בַּיְבַּרְס בשפה הקיפצ'קית, שהיא שפת אמו, הוא צירוף המילים בָּאיְ (רב, אדיר, עשיר, אציל) ובַּרְס (פנתר). משום כך סמלו ההרלדי של ביברס הוא חיה מסוגננת, ככל הנראה טורף ממשפחת החתוליים, יש הטוענים שאלו ברדלסים. ככל הנראה תבליטי החתוליים נקבעו בשער בשימוש משני לאחר שנלקחו מאכסנית עולי רגל מוסלמים שהקים ביברס בסמוך למקום ואשר נהרסה.
אגדה עממית קושרת את הופעתם של האריות בשער בחלום מבעית שחלם הסולטאן סולימאן הראשון, ובו נגלו לו אריות כבירים העומדים לטרפו. לאחר שחזר החלום מספר פעמים, הבין הסולטאן שזהו עונש שעלול לבוא עליו משום שלא טרח לבצר ולמגן את ירושלים כהלכה, ובעקבות כך הוא הזדרז להקים את החומה, וקבע את האריות באחד משעריה, זכר לחלום.
השער ידוע בשמות נוספים:
"שער השבטים" שהיה שגור בעיקר בקרב הנוצרים בא לו משיבוש שמו הערבי "أسباط" ("אסבאט").
"שער יהושפט" על שם כך שהוא פונה אל עמק יהושפט שבנחל קדרון המצוי למרגלותיו.
שער סטפנוס הקדוש. בדומה לשער שכם, קיימת בקרב הנוצרים מסורת בדבר סקילתו של הקדוש מחוץ לשער. מסורת זו נדדה משער שכם לשער האריות ושוב לשער שכם.
בערבית הוא קרוי גם "باب ستنا مريم" (באב סיתנא מרים, שער גבירתנו מרים, שהייתה אמו של ישו), על שם מקום המרחץ שהקים הסולטן סולימאן הראשון שנמצא מיד אחרי הכניסה לשער מכיוון מערב.
"באב גת שמנא", על-שם גת שמנים שבנחל קידרון, בה נאספו תלמידי ישו
"באב אל ע'ור" (שער הבקעה),
"באב אריחא", שער יריחו
"באב ברכת בני איסראיל", על שם בריכות ישראל הסמוכות.
במאה ה-19 כונה גם בפשטות "שער המזרח".
בתרבות

ממרץ 1976 עד החלפתו בשקל ישן ב-1980, הופיע שער האריות על שטר של 5 לירות.
ביאורים

↑  bay ולא bey במשמעות דומה
כניעת אלכסנדריה (1801)

אבן רוזטה עכשיו במוזיאון הבריטי, לונדון
כניעת אלכסנדריה באוגוסט 1802 הביאה לסיומה של המשלחת הצרפתית למצרים.
רקע

חיילים צרפתים, שננטשו על ידי נפוליאון בונפרטה שעזב לצרפת כדי לא לחזור, הובסו על ידי הכוחות הבריטיים והעות'מאניים, ונסוגו לאלכסנדריה שם היו נצורים (אנ'). ב-30 באוגוסט 1801 הציע הגנרל הצרפתי עבדאללה ז'אק-פרנסואה מנו (אנ') להיכנע והציע תנאים, שנחשבו, מקובלים בחלקם ובפרטים רבים תוקנו, על ידי הגנרל הבריטי ג'ון הלי-האצ'ינסון (אנ') והאדמירל לורד קית' (אנ').
תמליל

התמליל של הקפיטולציה מודפס במלואו ב"היסטוריה של המשלחת הבריטית למצרים" של רוברט ווילסון. כל מאמר כפי שהוצע על ידי הגנרל מנו מלווה בהערה: הכתבות המוצעות כפי שתוקנו על ידי הערות אלו מהוות את הכניעה כפי שהיא הוכנסה לבסוף לתוקף, והביאה את הסכסוך לסיומו הרשמי ב-2 בספטמבר 1801. המסמך חתום על ידי הגנרל הראשי מנו, אדמירל קית', סגן גנרל הלי ל-האצ'ינסון. ג'יימס קמפט (אנ'), וקפודן פאשה (אנ') ו-(Küçük Hüseyin Pasha), שייצגו את הכוחות העות'מאניים.
העברת עתיקות מצריות

לפי סעיף 16 של הכניעה "כתבי היד הערבים, הפסלים ושאר האוספים שנעשו עבור הרפובליקה הצרפתית, ייחשבו כרכוש ציבורי, וכפופים לרשותם של הגנרלים של הצבא המשולב". הדבר הוביל להעברת אבן רוזטה ועתיקות מצריות אחרות לידי הרשות הבריטית שנאספו על ידי הנציבות הצרפתית למדעים ואמנויות (אנ') וחוקרי המכון למצרים (אנ').
שלל

בעת הכניעה, גילו הבריטים את ספינות המלחמה הצרפתיות קוז, איג'פטין (אנ'), ג'סטיס ורג'נרי (אנ'), ושתי פריגטות ונציאניות (אנ') לשעבר בנמל אלכסנדריה. הבריטים ובני בריתם הטורקים הסכימו על חלוקת השלל. הבריטים קיבלו את איג'פטין, רג'נרי ו"ונציאנית מס' 2" - על שם הצרפתי לאובן (לשעבר מדוזה הוונציאנית) - על 26 תותחיה. העות'מאנים קיבלו את קוז עם 64 תותחים (לשעבר וולקנו הוונציאנית), ג'סטיס, על 46 תותחיה, ו"ונציאנית מס' 1" - Mantoue (Cerere לשעבר הוונציאני) - גם הוא של 26 תותחים. הטורקים קיבלו גם כמה קורבטות טורקיות שהיו בנמל. אדמירל לורד קית' מפקד כוחות הצי, העריך את שוויה של הפריגטה רג'נרי למטרות כספי פרסים ב-16,771 (£sd) 13 שילינג 6 פני.
ביאורים

↑  אחד מהם היה הקורבט הליופוליס בעל 12 תותחים, שהצרפתים הרוויחו כשלל באלכסנדריה ביולי 1798 והכניסו לשירות, ראה ווינפילד, ריף; רוברטס, סטיבן ס. (2015). "קורבטים". ספינות מלחמה צרפתיות בעידן השייט 1786–1861: עיצוב, בנייה, קריירה וגורלות. הוצאת סיפורט. ISBN 978-1-84832-204-2.
הערות שוליים

↑  Wilson, Robert (1803). History of the British Expedition to Egypt (2nd ed.). London: T. Egerton. pp. 346–353. Retrieved 18 November 2013.
↑  "No. 15426". The London Gazette. 10 November 1801. p. 1354.
↑  Lloyd, Christopher, ed. (1950). The Keith Papers: Selected from the papers of Admiral Viscount Keith. Vol. 2. Printed for the Navy Records Society. pp. 358–9. OCLC 884012387.
יניב סוויסה

| --- | --- |

 לידה:  21 בספטמבר 1977 (בן 47) ישראל אור עקיבא, ישראל
 סוגה מועדפת:  קומדיה 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  שחקן, במאי
 פרופיל ב-IMDb
 
יניב סוויסה (נולד ב-21 בספטמבר 1977) הוא יוצר, שחקן, מדבב ובמאי ישראלי.
ביוגרפיה וקריירה

סוויסה נולד וגדל באור עקיבא לניסים, מאמן כדורגל, ופירחה, מנהלת מעון לגיל הרך. למד בבית הספר רוטשילד בעיר ובתיכון נעמת בחדרה במגמת צילום סטילס.
בגיל 17 השתתף בצוותי בידור בגבעת אולגה ובטבריה עד גיוסו לצבא (שירת כנהג בחטיבת הנח"ל).
במשך שמונה שנים הופיע לסירוגין ב"צוותא" בערבי במה פתוחה עם הרכבי נונסנס ידועים.
בשנת 2000 למד משחק כשנה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין.
בשנת 2008 הצטרף בתפקיד אורח לסדרה "גם להם מגיע" יחד עם ליאור אשכנזי, גידי גוב ועוד.
ב-2013 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "קופיקו" בתפקיד מומו סלע.
ב–2014 שיחק בסדרה "רמזור" בתפקיד רפי איצקוביץ.
בשנת 2015 השתתף בפרסומת של חברת ״URBAN״ לצידם של דרור זיו, ושולה זקן.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "לה פמיליה" בתפקיד שודד בחלום רמי (מריאנו אידלמן).
ב-2018 שיחק ב"כפולה", בתפקיד מישל, המאבטח של נועה קירל.
באותה שנה החל לגלם את הקצב נסים שמעוני בסיטקום "קופה ראשית", המשודר בערוץ כאן 11. בנוסף, במסגרת השתתפותו בתוכנית, החל להגיש ב-2021 את הפודקאסט "הקצבייה", בו גילם את דמותו של נסים מהסדרה.
בשנים 2019–2020 שיחק בסדרה "שב"ס" בתפקיד מאיר כהן.
בשנת 2021 שיחק בסדרה "לבד בבית" ובאותה שנה השתתף בתפקיד אורח בסדרה "מה שבע".
בשנת 2022 שיחק לכמה פרקים בעונה השנייה של סדרת הנוער "סקיי", שם גילם את רמי.
בשנת 2023 שיחק בסרט "לרוץ על החול". באותה שנה גילם רב שדכן בסדרת הטלוויזיה "יניב".
בשנת 2024 התמודד עם דניאל סטיופין בתוכנית "אוטו אוכל VIP" ברשת 13. באותה שנה שיחק בסדרה "באש ובמים" בנטפליקס ובסדרה "אף אחד לא עוזב את פאלו אלטו" בקשת 12. בנוסף באותה שנה שיחק בסדרת הרשת הקומית "חזרנו" לצד טלי אורן.
ובסדרת הנוער "הסוכן" בערוץ "טין ניק".
חיים אישיים

סוויסה מתגורר בקיבוץ עין החורש שבמועצה אזורית עמק חפר. מקיים אורח חיים מסורתי. אב לבת ובן, בתו אביטל סוויסה שיחקה בסדרה "שלי הכובשת" של כאן חינוכית.