stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תחת התות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  יצחק שלו
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת א. לוין אפשטיין
 תאריך הוצאה:  1971
 מספר עמודים:  223
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001346364
"תחת התות" הוא רומן מאת יצחק שלו שיצא לאור בשנת 1971.
העברית של שלו מתובלת בלשון התנ"ך, ובמונחים ומנהגים ערביים. במיוחד מוצגים היטב, דרך הדמויות, המזרח והמערב, השמאל המבליג והימין האקטיבי. ביקורת לא נחסכת משום צד או רעיון והקורא מרגיש בתוך הסיפור האנושי גם את סיפורה של הציונות טרם קום מדינת ישראל.
עלילה

הספר מבוסס על המאורעות שהתרחשו בשנה שקדמה למלחמת השחרור ובראשיתה במרחב בו נמצאת העיר נשר. אהובתו של הגיבור הראשי, מרווה, נשואה לפועל בשכונת נשר, הנקראת ברומן גבעת צדף. אהובה אחרת, שרה לינד, גרה בקיבוץ יגור (הנקרא בספר קיבוץ עין-טל). הכפר הערבי בלד א-שייח' (כיום תל חנן) מופיע בספר בשם דר-דלב. הירי של ערביי הכפר על התחבורה היהודית העוברת בו וגם מעשה נקם של ההגנה, שקדם לפעולת הגמול על הטבח בבתי הזיקוק, משובצים בעלילה. ישנם גם תיאורים של עמדות הבטון והמעלה מעל לנשר, אל הר הכרמל.
הרומן מתאר את קורותיו של נער ירושלמי בוגר תיכון היוצא ללמוד אדריכלות בטכניון בחיפה בערך בשנת 1938. הרקע הוא ימי המנדט הבריטי ושלהי המרד הערבי והפרעות. בספר, הקורא מתוודע לשנה גורלית במיוחד העוברת על הנער; חברותו עם חברו לחדר ולספסל הלימודים צבי ישראל הדייקן, הדקדקן ועם זאת הנאמן; ירי שנוי במחלוקת שהוא מבצע במסגרת חברותו במחתרת פורשת; יחסיו עם נערה רצינית הרוצה בו ומחכה לו, ועם נערה קלילה החומדת אותו; ופרשת אהבה גדולה עם אשה מיוחדת נועזת ונשואה לאחר.
אישיותו של הגיבור מעוצבת על ידי שתי דמויות מרכזיות. האחד הוא המבור (המבורגר) איש כבן שישים מלא רעננות חוכמת חיים ורוחב לב; מנהגו הערבי-יהודי המיוחד אופייני לאנשי המעשה של התקופה. השנייה היא מרווה - אישה נשואה ואם לשניים אשר טיפלה בגיבור בינקותו ומבוגרת ממנו באחת עשרה שנים, בין השניים מתפתחת פרשת אהבה סוחפת ועמוקה אשר בונה מחדש את נפשו של הגיבור. כשם שחזק החיבור כך קשה הניתוק ההכרחי וההגיוני. הפרידה מביאה להתאבדותה של מרווה ולנטילת דבר מה חשוב וחיוני מנפשו של הגיבור.
השנה מסתיימת והגיבור שב לירושלים שבה הוא עתיד לגור, ללמוד, להתבגר ולהזדקן. אהבתה הטוטאלית של מרווה ממשיכה ותמשיך לתת בו אותותיה אף שכבר התרגל לרגשות שעוצמתם פחותה.
תחת מצור 2

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  ג'ף מרפי
 הופק בידי:  סטיבן סיגל, ארנון מילצ'ן, סטיב פרי 
 תסריט:  מאט ריבס, ריצ'רד האתם 
 עריכה:  מייקל טרוניק 
 שחקנים ראשיים:  סטיבן סיגל  אריק בוגוסיאן  קתרין הייגל  מוריס צ'סטנאט  אוורט מקגיל
 מוזיקה:  בסיל פולדוריס 
 צילום:  רובי גרינברג
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Regency Enterprises 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  14 ביולי 1995
 משך הקרנה:  98 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט מתח 
 תקציב:  60 מיליון דולר
 הכנסות:  104 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   undersiege2
 סרט קודם:  מצור ימי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
תחת מצור 2: הטריטוריה האפלה (באנגלית: Under Siege 2: Dark Territory) הוא סרט מתח ופעולה אמריקאי משנת 1995 בכיכובו של סטיבן סיגל. זהו סרט המשך לסרט "מצור ימי" (שבמקור נקרא "תחת מצור").
עלילה

קייסי רייבאק (סטיבן סיגל) היה בעברו לוחם ומפקד מעוטר בקומנדו הימי האמריקני, "אריות הים", המתמחה בלוחמה בטרור. לאחר פרישתו מהצבא הוא הפך לטבח. לאחר שאחיו וגיסתו נהרגו בתאונה, רייבאק לוקח חופשה מהעבודה כדי לקחת חסות על אחייניתו המתבגרת שרה (קתרין הייגל). הם נפגשים בתחנת הרכבת בדנוור ועולים על רכבת שנוסעת ללוס אנג'לס דרך הרי הרוקי. על הרכבת הם מתיידדים עם דייל בשם בובי זאקס (מוריס צ'סטנאט).
על הרכבת נמצאים גם שני מדענים שמחזיקים בקודים סודיים לשליטה בלוויין "גרייזר 1" – לוויין החמוש בנשק לייזר קטלני. במהלך הנסיעה, משתלטת על הרכבת כנופיית טרוריסטים שמונהגת בידי מהנדס מחשבים בשם טראוויס דן (אריק בוגוסיאן). דן סייע בפיתוח הלוויין עבור צבא ארצות הברית, אולם סולק מהפרויקט. לצדו מפקד על הכנופיה מרקוס פאן (אוורט מקגיל) – שכיר חרב אכזרי. דן מכריח את המדענים לתת לו את הקודים לשליטה בלוויין, ולאחר מכן רוצח אותם. באמצעות הלווין, הוא מבצע מספר פעולות טרור, ומאיים להשמיד כור גרעיני שנמצא מתחת לפנטגון – מה שיגרום להשמדת כל וושינגטון די סי. רייבאק מבין שהוא התקווה היחידה לנוסעי הרכבת ולתושבי העיר, ומתחיל במאבק יחיד כנגד הטרוריסטים.
שמואל הלקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בנובמבר 1897 (יוליאני) רהצ'וב, בלארוס 
 פטירה:  21 בספטמבר 1960 (בגיל 62) מוסקבה, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 מדינה:  ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 שפות היצירה:  רוסית, יידיש 
 סוגה:  שירה לירית 
 פרסים והוקרה:  עיטור אות הכבוד  עיטור הדגל האדום של העמל 
 
קברו של הלקין בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה, ובו פסל בדמותו
שמואל הַלְקִין (ביידיש: האַלקין; בכתיב יידי סובייטי: שמועל האלקינ; ברוסית: Самуил Залманович Галкин, סמוּאיל זלמנוביץ' גַלקין;‏ 5 בדצמבר 1897 – 21 בספטמבר 1960) היה משורר ומחזאי יהודי-סובייטי שכתב ביידיש.
ביוגרפיה

שמואל הלקין נולד בעיירה רוגאצ'ב שליד הומל, ברוסיה (כיום בבלארוס). למד ספרות וציור. בשנת  1922 עבר להתגורר במוסקבה. השתתף בכתבי עת יהודים ורוסים חיבר כמה ספרי פרוזה על נושאים יהודיים וכלליים וכן כמה קובצי שירה. בכל תהפוכות המשטר השתדל לשמור על ה"אני" הפיוטי וה"אני" היהודי שלו.
במחזה "בר כוכבא" העז לגלם רעיונות של קוממיות לאומית וצדק סוציאלי בדמויות של תלמידי חכמים ולוחמי חירות מן ההיסטוריה של עם ישראל בארצו. המחזה הוצג על במת התיאטרון הממלכתי הסובייטי היהודי (גוס"ט).
תרגם ליידיש מרוסית: את המחזות מאת אלכסנדר פושקין "דער קארגער ריטער" (מוסקבה: דער עמעס, 1937), "דער מאלצייט אינ צייט פונ פעסט" ו"מאצארט אונ סאליערי" (שניהם שם, 1939), את "מייסעלעך וועגן איטאליע" למקסים גורקי (שם: עמעס, 1932) ואת הספר "הירשעלע" (ורשה: קינדר-פריינד, 1936) מאת סופרת הילדים הסובייטית אולגה פרובסקאיה (Перовская).
הלקין היה אחד ממקימי ואחד הפועלים הבולטים של הוועד היהודי האנטי-פשיסטי בברית המועצות בימי מלחמת העולם השנייה. בפברואר 1949 נעצר על ידי המ.ג.ב יחד עם מרבית חברי הוועד. בהיותו בכלא קיבל התקף לב וככל הנראה בעקבות זאת נידון ל-10 שנות מאסר ולא לעונש מוות על "פעילות לאומנית". בשנת 1955, בתקופת "הפשרת חרושצ'וב", שוחרר מהכלא, כל ההאשמות נגדו בוטלו והוא הורשה לחזור למוסקבה.
לאחר שחרורו מהכלא המשיך בפעילות ספרותית. בשנת 1958 הופיע אוסף מתורגם לרוסית של מיטב יצירתו בשירה, בלדה ודרמה. השירים תורגמו על ידי המשוררים אנה אחמטובה, יוסף גורביץ' ולב גינזבורג. המשטר הסובייטי הרשמי הוקיר את פועלו והעניק לו את עיטור פועלי הדגל האדום.
שמואל הלקין נפטר במוסקבה ב-21 בספטמבר 1960 ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.
בשנת 1982 יצא קובץ של תרגומי שיריו לעברית על ידי מתרגמים שונים, בההדרת בן דודו, הסופר והמשורר שמעון הלקין.
עיזבונו הספרותי של שמואל הלקין, ובו טיוטות שיריו ואוטוביוגרפיה בכתב ידו, ביבליוגרפיה, התכתבות, קטעי עיתונות ותצלומים, שמור מאז 2001 בספרייה הלאומית בירושלים.
מספריו

"דווי אומץ" (1929)
"מגע" (1935)
"דרכים בארץ" (1945)
דער בוימ פונ לעבנ: אויסגעוויילטע ווערק / ש' האלקינ, מוסקבה: דער עמעס, 1948.
יחיאל ההגרי, [תל אביב]: מ. ניומן, [1957]
מספריו > שירה

וויי און מוט: לידער / ש' האלקין, מוסקבה:: צענטרפארלאג, 1929.
יאנטעוו [יום-טוב, חג] / פון רוסיש לויט א' גוריאן, מוסקבה: צענטראלער פעלקער-פארלאג פון פ.ס.ס.ר., 1931 (שיר ילדים).
פאר דעם נייעם פונדאמענט, מוסקבה: עמעס, 1932.
ערדישע וועגנ: לידער / ש. חלקין, מוסקבה: אגיז, מעלוכע פארלאג דער עמעס, 1945.
מיין אויצער: לידער און באלאדעס / שמועל האלקין, מוסקבה: סאוועטסקי פיסאטעל, 1966.
לידער פון תפיסה און לאגער / שמואל האלקין, תל אביב: ישראל-בוך, תשמ"ח 1988.
לידער / שמואל האלקין, קיעוו: וויידערוואוקס, 1922.
מספריו > מחזות

באר-קאכבא : דראמאטישע פאעמע ["בר כוכבא": פואמה דרמטית], מוסקבה: דער עמעס, 1939.
המחזה עלה בישראל בל"ג בעומר ה'תשכ"ד בהפקת תיאטרון לנוער ליד התיאטרון העירוני חיפה. תרגום - יעקב אורלנד, בימוי - שמעון ישראלי, מוזיקה - יוחנן זראי, תפאורה - אורי אליעז. בין השחקנים: שמעון ישראלי (בר כוכבא) ויגאל סרי-לוי.
שולאמיס: דראמאטישע פאעמע ["שולמית": פואמה דרמטית], מוסקבה: דער עמעס, 1940.
"לוחמי הגטו" (1946)
פיר פיעסן / שמועל האלקין, מוסקבה: סאוועטסקי פיסאטעל, 1977 (עם אוטוביוגרפיה של המחבר: מיין ביאגראפיע אין קורצן).
יצירתו בתרגום לעברית

משירת שמואל האלקין: תרגומים מיידיש / המהדיר: שמעון הלקין, תל אביב: עקד, תשמ"ב-1982.
לקריאה נוספת

שמעון הלקין, שמואל האלקין: האיש והמשורר, בצרון: רבעון לספרות הגות ומחקר, חלק א: ה' (17–18), 1983, 16–57; חלק ב: ה' (19–20), 45-72; חלק ג: ו' (21–22), 1984, 49–66.
יהושע א' גלבע, ההתעוררות הלאומית בספרות היהודית-הסובייטית, מאזנים: ירחון לספרות, 26 (5-6, 1968, 391–406.
הערות שוליים

↑  אנדרטה למשורר יהודי, מעריב, 9 באוקטובר 1962.
↑  ארכיון שמואל הלקין, בספרייה הלאומית
↑  כרזת ההצגה באתר הספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262239905171  PLWABN: 9810639509505606  BnF: cb168282170 (data)  GND: 173045162  ISNI: 0000 0000 6696 4639  LCCN: n83001488  NKC: jx20080826020  NTA: 110691326  SUDOC: 077777255  VIAF: 48130609   WorldCat (עם VIAF): 48130609
תחנת הרכבת ריז'סקי

| --- | --- |
תחנת הרכבת ריז'סקי
 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1901 
 אדריכל:  Stanislav Brjosovskii 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°47′34″N 37°37′57″E﻿ / ﻿55.792777777778°N 37.6325°E﻿ / 55.792777777778; 37.6325
 תחנות סמוכות:  Maryina Roshcha railway platform 
 מידע על התחנה
 שם המערכת:  Moscow Rizhskaya station 
 בעלים:  רכבת מוסקבה 
 קווים העוברים בתחנה:  Rizhskoye line (Moscow Railway) 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת הרכבת ריז'סקי(למפת מוסקבה רגילה) תחנת הרכבת ריז'סקי
 
תחנת הרכבת ריז'סקי (ברוסית:  Рижский вокзал) היא אחת מעשרת מסופי הרכבת של מוסקבה. ממוקמת בכיכר ריז'סקאיה, בפרוספקט מירה.
בסוף 2018 שירת מסוף הנוסעים של תחנת הרכבת ריז'סקי כ-4,000 איש מדי יום. מדי חודש בשנת 2018 סיפק מסוף הנוסעים של תחנת מוסקבה-ריז'סקיה 296,103 אנשים, מתוכם 266,783 נוסעים ברכבות פרווריות ו-29,320 אנשים הוסעו ברכבות בינעירוניות.
כמה מאות מטרים מהתחנה ממוקם ביתן כניסה לתחנת המטרו ריז'סקאיה.
בניין התחנה נבנה בסגנון רוסי בשנים 1897–1901 על ידי אדריכל מסנקט פטרבורג סטניסלב ברז'ובסקי.
פנורמה של מסוף הנוסעים של תחנת הרכבת ריז'סקי
הערות שוליים

↑  Статистика. Пассажиропоток 2018, www.zd-media.ru
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחנות רכבת ובנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תאוריית מצבי הרגולציה

תאוריית מצבי הרגולציה או "המודים" של הרגולציה (Regulatory mode theory), יחד עם תאוריית הרגולציה של המיקוד (regulatory focus theory) פותחה על ידי פרופסור א. טורי היגיניס, חוקר מוטיבציה מאוניברסיטת קולומביה.
התיאוריה מתארת שתי גישות עיקריות למצבים שונים: תנועתיות (Locomotion) והערכה (assessment)
התיאוריה

התיאוריה מתארת כיצד אנשים ניגשים למצבים שונים כדי להשיג את המטרה שלהם. על פי התאוריה אנשים שונים ניגשים לממש את מטרתם ב2 מצבי עצמי יסודיים.
אנשים במצב של "תנועתיות" על פי היגינס מרוכזים בביצוע הדברים בפועל וברצון למימושם בשטח. מנגד, אנשים במצב של "הערכה" יעדיפו לברר מה הדבר הנכון ביותר לעשות וינתחו דרכים שונות לעשות אותו.
לדוגמה - בנסיעה בחניון. אדם במצב של "תנועתיות" יכנס לחניה הראשונה שיראה כדי שלא יתפסו אותה לפניו וכדי לבצע את המשימה לשמה הגיעה לחניון - מציאת חניה לרכב. אדם במצב של "הערכה" ינסה לחפש את החניה הכי מתאימה ו"נכונה" במצב הנתון (קרובה לפתח, מוצלת וכו')
בנוסף, אנשים במצב של "הערכה" עסוקים יותר בערכם העצמי ובצורה בה הם נתפסים בעוד אנשים במצב של "תנועתיות" שמים את לבם יותר על המטרה מאשר על ערכם העצמי. בהקשר לכך, זיי, בולג'ר, והיגינס הראו כי אנשים במצב של "הערכה" מרוויחים מכך שהתמיכה הניתנה להם על ידי בני זוגם איננה בולטת בעוד אנשים במצב של "תנועתיות" מרוויחים מכך שהם רואים שבן זוגם מסייע להם.
הערות שוליים

↑  Higgins, Tory (2012). Beyond Pleasure and Pain: How Motivation Works. New York: Oxford University Press. p. 131.
↑  Arie W. Kruglanski, Erik P. Thompson, E. Tory Higgins, M. Nadir Atash, To "do the right thing" or to "just do it": Locomotion and assessment as distinct self-regulatory imperatives., Journal of Personality and Social Psychology 79, 2000, עמ' 793–815 doi: 10.1037/0022-3514.79.5.793
↑  Katherine S. Zee, Justin V. Cavallo, Abdiel J. Flores, Niall Bolger, Motivation moderates the effects of social support visibility., Journal of Personality and Social Psychology 114, 2018-05, עמ' 735–765 doi: 10.1037/pspi0000119
תנועת הצופים באיראן

סמל צופי איראן בשנות ה-70
תנועת הצופים באיראן (בפרסית: سازمان پیشاهنگی ایران) הוקמה בשנת 1925 תחת שלטונו של רזא שאה פהלווי. איראן היא אחת מ-29 מדינות שבהן קיימת תנועת צופים אך לא קיים ארגון צופים לאומי שחבר בארגון הצופים העולמי.
הג'מבורי העולמי ה-15

ג'מבורי הצופים העולמי ה-15 היה אמור להתקיים בנישאפור, איראן, ביולי 1979, בפארק הצופים ע"ש עומר ח'יאם בשטח של 10 קמ"ר, סמוך לגבול אפגניסטן וטורקמניסטן. הג'מבורי השני של אסיה-פסיפיק נערך במקום כהכנה, בקיץ 1977. עם זאת, האירועים המערערים את היציבות של המהפכה האסלאמית הביאו לביטול הג'מבורי העולמי ה-15 לקראת סוף 1978. במקום זאת, הארגון העולמי הכריז על "שנת הג'מבורי העולמית" על ידי קיום מספר מחנות בינלאומיים של שנת הג'מבורי העולמית באוסטרליה, קנדה, שוודיה, שווייץ וארצות הברית.
קשיים ולידה מחדש

מאז שנות ה-70, צופי איראן התמודדו עם קשיים, ואיבדו את חברותם בארגון הצופים העולמי. הממשלה הטילה ריסונים על הצופים במהלך שנות ה-80, והמלחמות שבהן הייתה מעורבת איראן משכו נערים רבים בגיל הצופים ומדריכים מבוגרים לשירות צבאי.
ב-15 במרץ 1979, שבועיים לפני הקמת הרפובליקה האסלאמית של איראן, נאספו אלפיים צופים ומנהיגים בבית הספר Feizieh בקום, לפגוש את המנהיג העליון אייתוללה חומייני, שם הצהיר כי "אתם יקרים, חייבים לשמור על ההתלהבות שלכם. אתם חייבים לשמור על התנועה שלכם."
עם זאת, פקודתו המפורשת והברורה זכתה להתעלמות, כאשר בשנת 1987 ביטל המג'לס את ארגון הצופים באיראן כמעט פה אחד.
ועידת הצופים העולמית ה-35, שהתכנסה בדרבן שבדרום אפריקה בין ה-26 ל-30 ביולי 1999, הצביעה בעד הסרת איראן מהחברות בארגון מכיוון שארגון הצופים שלהם חדל להתקיים.
לבסוף, מוחסן זנג'אני, צופה לשעבר שהתעניין בחידוש הצופים ונכח בנאומו של חומייני, החליט לבנות מחדש את הארגון באיראן. כעת הוא מנהיג הצופים באיראן. זנג'אני, שנולד בטהרן ב-1925, חי את ילדותו ואת התבגרותו עם הצופים המבוגרים, מהם למד הרבה על תנועת הצופים. בגלל המוטיבציה שלו, הוא שימש כמדריך וראש שבט, והפך למורה ומנהל צופי אוויר לפני המהפכה.
בשנת 2003, ארגון הצופים האיראני הושק מחדש עם מאמצים בתחומי קידום נוער, מיומנויות חברתיות והכשרת צעירים פיזית, נפשית, חברתית ורוחנית. כל הפעילויות הללו אינן ממשלתיות, ולזנג'אני יש אחריות לכל הפעילויות. חוקת ארגון הצופים האיראני קובעת כי "כל הפעילויות של ארגון הצופים האיראני הן התנדבותיות, חינוכיות, לא פוליטיות ולא למטרות רווח. הפעילות מיועדת לצעירים ללא אפליה לגבי גזעם או אמונתם. על החברים לעקוב אחרי המטרות והשיטות של צופי איראן וגם אחרי חוקי הרפובליקה האסלאמית של איראן".
מדי הצופים האיראניים הנוכחיים כוללים שרוולי חולצה ארוכים יותר ומכנסיים באורך מלא, בהתאם לצו האסלאם.
אידיאלים ותוכנית

המוטו של הצופים הצעירים הוא קושש קון!, ניתן לתרגם זאת כ"נסה קשה!" בפרסית (שווה ערך ל'עשה כמיטב יכולתך'). הצופים הצעירים ידועים בשם שירבךצ'ה, מילולית "גורי אריות" בפרסית.
המוטו של תנועת הצופים הוא Aamaadeh Baash, (آماده باش) אשר ניתן לתרגם בתור "היה נכון" בפרסית. שם העצם הפרסי לצופים הוא Pishahangi Pesharan, והצופים הבכירים ידועים בשם Salaran.
קוד ההתנהגות הוא "כאיראני, אעשה כמיטב יכולתי להיות נקי בנימוסי החיצוני, להיות זהיר באש, להיות מתחשב בחוץ, ולהיות מודע לשימור".
סמלים

סמל התנועה, בניגוד לרוב האחרים בעולם, משתנה מדי עשור כדי לשקף את האקלים הפוליטי והחברתי במדינה. הסמלים שבהם נעשה שימוש לאורך זמן משקפים מעבר מממשלה מלוכנית לממשלה אסלאמית.
לקריאה נוספת

Martie Sterling; Robin Sterling (1981). Last Flight From Iran. Bantam Books. ISBN 0-553-20005-4.
הערות שוליים

↑  Scouting’s History | WOSM, www.scout.org (באנגלית)
↑  11th World Scout Jamboree, Marathon Greece 1963, www.marathon1963.com
↑  Scouts - Jamborees of the past, www.scouts.org.uk (באנגלית)
↑  "World Scouts Postpone 1979 Jamboree in Iran". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1978-12-07. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-11-20.
↑  Imam Khomeini's Speech For Scouts سخنرانی در جمع پیشاهنگان در مورد ادامه نهضت تا تحقق حکومت اسلامی
↑  international scouting Of iran | World Scouting, sdgs.scout.org, ‏2014-03-30 (באנגלית)
צופים איראנים בללג'ין, מחוז חמאדן בתחילת שנות ה-60
שמורת ערבת עברונה

| --- | --- |

שרידי דליפת דלק בשמורת הטבע ערבת עברונה
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  29°40′16″N 35°00′10″E﻿ / ﻿29.67101111°N 35.00271111°E﻿ / 29.67101111; 35.00271111
  (למפת דרום הנגב מוגדלת) שמורת ערבת עברונה(למפת דרום הנגב רגילה) שמורת ערבת עברונה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת ערבת עברונה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שמורת ערבת עברונה
 
שמורת ערבת עַבְרוֹנָה או מלחת עַבְרוֹנָה היא שמורת טבע שנמצאת כ-15 ק"מ צפונית לעיר אילת. זוהי המלחה הגדולה ביותר משלוש המלחות של הערבה הדרומית.
מלחות נוספות הן: קע א-סעידין (צפונית ליהל, רובה המכריע בתחום ירדן), מלחת יטבתה, מלחת עברונה ומלחת אילת, המנוקזת כיום למפרץ אילת.
מיקום

שמורת ערבת עברונה משתרעת בין הר עמרם השחור- ממערב, הר אדום -ממזרח ומדרום לה - שטחי חקלאות.
השמורה נמצאת כ-15 ק"מ צפונית לעיר אילת. חלקה העיקרי של השמורה נמצא מזרחית לכביש הערבה, לאורך גבול ירדן. השמורה כוללת גם שטחים ממערב לכביש 90, השומרים על אגן הניקוז של נחל עברונה, גבעות צפרה ומישור הסחף במוצא נחל צפונות לערבה.
חי וצומח בשמורה

בשמורה נמצאת אחת האוכלוסיות הגדולות ביתר של צבי הנגב. חיה זו ניזונה מפירות השיטית. כמו כן, חיים באזור טורפים כמו קרקל, זאב וצבוע.
בשמורה קיים ריכוז גדול של עצי שיטה: שיטה סוככנית ושיטה סלילנית. כמו כן גדלים שם צמחי מלחה אופייניים: ימלוח פגום, הגה מצויה, מלוח קיפח, וכן צמחים אחרים.
בדרום השמורה גדלים דקלי דום. זהו עץ שגדל בעיקר במזרח אפריקה ונדיר מאוד בחופי מזרח סיני, וכאן מגיע לגבול תפוצתו הצפוני ביותר בעולם. בעקבות קידוחי המים בערבה ירד מפלס מי התהום, ולפיכך מושקים הדקלים בטפטפות.
ארכאולוגיה

בדרום השמורה נמצאת חווה חקלאית עתיקה, שבתוכה מערכת פוגארות - בארות שרשרת, מערכת השקיה מאותה תקופה. החווה מתוארכת מהתקופה האיסלאמית הקדומה שמתוארכת לשנת 700 לספירה. בעזרת מערכת הפוגרות זו מובלים מים ממפלס מי תהום דרך מערכת תעלות תת-קרקעית המחוברות בפירים. מערכת זו משתרעת לאורך קילומטרים, עד שמגיעה לפני הקרקע, שם נאגרים המים בבריכה. בחווה, ששטחה היה 2,000 דונם, גודלו תמרים, זיתים, שקדים, אפרסקים, חרובים, חיטה ושעורה. מערכת פוגארות לאו הן מן המערכות הבודדות בארץ שהשתמרו בשלמותם. שני פירים באתר שוחזרו, ונתן לרדת אליהם באמצעות דרגיות. באר עברונה, היבשה כיום, נכללת בשמורת הרי אילת ולא בשמורה זו.
דליפת הנפט לשמורה

בלילה שבין 3 ו-4 בדצמבר 2014 התרחשה דליפת הנפט בסמוך לשמורה. כחמישה מיליון ליטרים (5,000 קוב) של נפט גולמי דלפו מצינור נפט בקו צינור אילת-אשקלון באזור היישוב באר אורה שבדרום הנגב. הנפט זרם לשמורה וגרם לזיהום חמור באזורה הצפוני. האירוע הוערך על ידי המשרד להגנת הסביבה כאחד האסונות הסביבתיים החמורים שאירעו בישראל. ב-2019 פסק בית המשפט המחוזי באר שבע כי החברה תפצה את הציבור ביותר מ-100 מיליון ש"ח. ב-27 באוקטובר 2020 הודיעה הפרקליטות שהחברה וחמישה עובדים בה יועמדו לדין בכפוף לשימוע.
ראו גם

עברונה
הערות שוליים

↑  אבי בר-אלי, קצא"א מודה: דליפת הנפט בערבה כפולה מהדיווח, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2014
↑  ידיעה בחדשות כאן על החלטת הפרקליטות
|  שמורות טבע בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן | אירוס הביצות נוב • אלי על • בריכת בראון • גמלא • הר אביטל • הר חרמון • הר חרמונית • הר פרס • הר שיפון • יער אודם • יער יהודיה • נחל גילבון • נחל משושים • נחל הבניאס • מג'רסה • סוסיתא |  |
| צפון | אבוקה • אלון • אלונה • אלוני אבא • אלוני בית קשת • נחל בית העמק • בריכת פסוטה • אלוני ברעם • אלוני יצחק • בוריקה • גאון הירדן •  החולה • הר ארבל • הר חורשן • הר יונה • הר מירון • הר שכניה • חוטם הכרמל • חוף דור-הבונים • חורבת קרתא • חורשת טל • חי-בר כרמל • מערת פער •  נחל בזק • נחל בצת • נחל דישון • נחל הקיבוצים • נחל כזיב • נחל מערות • נחל עמוד • נחל ראש פינה • נחל שניר • נחל שרך • נחל תבור • נחל תות • נחל עיון • עין אפק • עין ארובות • עין נוטרה • עין נימפית • עין תאו • פארק הכרמל • ראש הנקרה • רמות מנשה • תל דן • תל אנפה • תל סהרון • תל שמרון |  |
| מרכז | ביצת זיתא • בני ציון (חרוצים) • בריכת דורה • בריכת יער • גבעת האירוסים • גדור • געש • האירוסים • הדסים • המסרק • חולות ניצנים • מבוא אשדוד • חורבת מדרס • חורבת סעדים • מערת אבשלום • מערת התאומים • נאות קדומים • נחל דולב • נחל כפירה • נחל פולג • נחל קטלב • נחל שורק • נחל התנינים • עינות גיבתון • שער פולג |  |
| יהודה | אלוני שמואל • אל כנוב • הר הטייסים • ואדי מכוך • נחל אוג • נחל בזק עילי • נחל פרת • עינות צוקים • קנה וסמר |  |
| השומרון | הר כביר • יער אום צפא • יער ריחן • נבי רביח • נחל פצאל • נחל קנה • עינות זרקא • רכס טמון • ביצת ואדי מלחה • בור הציפורים • נחל שילה עילי |  |
| הנגב | בקעת תמנע • בתרונות רוחמה • גבעות להב • הבשור • המכתש הגדול • המכתש הקטן • הר הנגב • הר חירן • הר עמשא • הרי אילת • חולות משאבים • חולות סמר • חוף האלמוגים • חי-בר יטבתה • מכתשים בנגב • מצוק הצינים • נחל גרר • נחל ערוגות • נחל עשוש • נחל צין • עין גדי • ערבת עברונה • פארק הלס • פורה |  |
| שמורות ימיות | איי חוף ראש הנקרה • ים ראש הנקרה-אכזיב • שקמונה • ים ראש הכרמל • ים דור-הבונים • ים שקמה • איי חוף דור-מעגן מיכאל • ים גדור • ים האלמוגים • חוף האלמוגים • הים הדרומי • הפרעת פלמחים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549042505171  LCCN: sh89003159  VIAF: 315130305   WorldCat (עם VIAF): 315130305 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תעלת מים בעברונה המובילה מהבאר לבריכת האגירה
תחת (אתר מקראי)

מפה של נדודי בני ישראל משנת 1641
תָּחַת הוא אתר מקראי מתחנות נדודי בני ישראל במדבר. שמו מופיע בספר במדבר, פרק ל"ג, פסוקים כ"ו–כ"ז ”וַיִּסְעוּ מִמַּקְהֵלֹת וַיַּחֲנוּ בְּתָחַת: וַיִּסְעוּ מִתָּחַת וַיַּחֲנוּ בְּתָרַח:”
בני ישראל הגיעו אל תחת ממקהלות, לאחר מכן המשיכו במסעם וחנו בתרח.
משמעות השם

שם זה נזכר במקומות אחרים בתנ"ך כשם אדם, אך לא כשם מקום. יש שהציעו שזהו שמו של עם כלשהו שישב באזור שהארץ נקראה על שמו, בדומה ל”אֶרֶץ תַּחְתִּים חָדְשִׁי” הנזכרת בספר שמואל ב', פרק כ"ד, פסוק ו'.
התרגום המיוחס ליונתן מתרגם ”ונטלו ממקהלות ושרו בארעית מקהלות:”, ונראה שהוא מפרש ש"תחת" אינו שם המקום אלא תיאור המוסב על מקהלות הקודם לו, כלומר המקום שמתחת למקהלות.
הערות שוליים

↑  למשל ספר דברי הימים א', פרק ו', פסוק ט'.
1 2  דעת מקרא על פס' כו.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| קודמת: מקהלות | נדודי בני ישראל במדבר | הבאה: תרח |
תאוריית פערי העצמי

תאוריית פערי העצמי (באנגלית: Self-discrepancy theory) היא תאוריה שפותחה על ידי א. טורי היגינס והיא מבחינה בין שלושה ייצוגי העצמי: עצמי ממשי (תפיסות האדם את עצמו בהווה), עצמי אידיאלי (התקוות והשאיפות של האדם), ועצמי נדרש (תפיסות האדם את ציפיות החברה ממנו). פערים בין העצמי הממשי והעצמי הנדרש או האידיאלי יוצרים חוסר נוחות ותחושות אכזבה ובושה, המניעים את המוטיבציה של הפרט לצמצום הפערים.
פער עצמי הוא מצב בו אין התאמה מלאה בין ייצוגי העצמי השונים. פער סביר בין העצמי הממשי לעצמי האידיאלי הוא הסתגלותי ומעודד את האדם להמשיך ולהתקדם. לעומת זאת, פער קיצוני עלול לעורר באדם רגשות שליליים של אכזבה, חרדה, בושה ועצב.
ככל שגודל הפער גדול יותר וככל שהמודעות לפער גדולה יותר, כך תיקבע עוצמת הרגש השלילי. מחקרים שבחנו פערי העצמי חקרו בעיקר תופעות כגון דיכאון, חרדה, דחיינות, ופגיעות רגשית.
ראו גם

תאוריית ההשוואה החברתית
הערכה עצמית מותנית
דיסוננס קוגניטיבי
הערות שוליים

1 2 3  E. Tory Higgins, Self-discrepancy: A theory relating self and affect., Psychological Review 94, 1987, עמ' 319–340 doi: 10.1037/0033-295X.94.3.319
↑  E. Tory Higgins, Ronald N. Bond, Ruth Klein, Timothy Strauman, Self-discrepancies and emotional vulnerability: How magnitude, accessibility, and type of discrepancy influence affect., Journal of Personality and Social Psychology 51, 1986, עמ' 5–15 doi: 10.1037/0022-3514.51.1.5
↑  Neill Watson, Brandon C. Bryan, Todd M. Thrash, Self-discrepancy: Long-term test–retest reliability and test–criterion predictive validity., Psychological Assessment 28, 2016-01, עמ' 59–69 doi: 10.1037/pas0000162
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תנוחה (הרלדיקה)

התנוחה ההרלדית היא התנוחה בה חיה הרלדית מצוירת בה כתומכת של שלט אצולה, כחלק מן הציצה או כחלק מהמגן. המונח מגן או זקוף משמש על מנת לשנות את כל אחת מהתנוחות. רוב התנוחות מתארות חיה בעלת ארבע רגלים.
פסיעה

פסיעה (צרפתית עתיקה: Passant) היא התנוחה בה מתוארת החיה כצועדת ומביטה לכיוונו הדקסטרי של המגן, כפה הימנית מורמת. 
 פסיעה והגנה (Passant guardant) היא וריאציה של התנוחה בה מתוארת החיה כמביטה החוצה מן המגן (על הצופה).
הזדקפות

הזדקפות (צרפתית עתיקה: Rampant) היא תנוחה בה מצוירת החיה מזדקפת על רגליה האחוריות. החיה עומדת על רגלה האחורית השמאלית ורגליה הקדמיות מורמות - הימנית מעל השמאלית. 
 הזדקפות והגנה (Rampant guardant) היא וריאציה של התנוחה בה מתוארת החיה כמביטה החוצה מן המגן (על הצופה). 
 ההזדקפות היא התנוחה הטיפוסית ביותר לתומכים.