stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורי אדלמן
קורות חיים

אדלמן נולד למשפחה ירושלמית ממוצא גרמני, דור שמיני בארץ, הצעיר מבין שלושה אחים, וגדל ברמת גן. הוא למד בתיכון תלמה ילין במגמת מוזיקה. בצבא שירת במרכז המחשבים של צה"ל, ממר"ם.
בגיל 24 החל ללמוד באקדמיה למוזיקה באוניברסיטת תל אביב והצטיין בלימודיו. זכה בפרסים על קומפוזיציות שחיבר ויצירתו "סימפוניה קאמרית" בוצעה בדיסלדורף בשנת 1986.
הוא הפסיק את לימודיו ועבר לעבוד בחברת מחשבים. במשך שנים אחדות עבד בסניף הישראלי של חברת המחשבים "דיגיטל". כן עבד ב"מכללת היי-טק", בהרצליה, והיה בין מעצבי תוכנית הלימודים של המכללה. כתב ספרות מקצועית בתחום המחשבים, ועד למותו היה בעל טור בשם "HELP!" בנושא זה בעיתון ידיעות אחרונות.
בגיל 28 נישא לאשתו הראשונה, אורית, שממנה התגרש כעבור שלוש שנים. לשניים נולדו שני ילדים, בנו אסף ובתו עדי, שניהם מוזיקאים.
לאחר גירושיו החל לכתוב את ספרו הראשון, "קונצ'רטו למרגל ולתזמורת", שבכתיבתו נעזר בהכשרתו המוזיקלית. הוא זכה לעידודו של הסופר אמנון ז'קונט, שהיה באותה עת עורך ספרי המתח בהוצאת "כתר", שבה יצא לאור ספרו של אדלמן. ספרו השני "משוואה עם נעלם" היה לרב מכר.
לאחר פרסום הספר חזר אדלמן לאוניברסיטה, והשלים לימודי תואר ראשון בקומפוזיציה והמשיך בלימודי התואר השני. שימש כעורך ספרות מתח בהוצאת "כתר", ובין השאר ערך את ספרו של אמנון ז'קונט, "מבוא לאהבה", ואת ספרו של מישקה בן דוד – "דואט בביירות".
בשנת 1999 נישא לאשתו השנייה, מיכל, שאותה פגש באמצעות האינטרנט, ונולד להם בן, איתי.
אדלמן החשיב מאוד את הקשר עם קוראיו, ובצעד יוצא דופן פרסם בספרו האחרון את כתובת הדואר האלקטרוני שלו, על מנת לקבל משוב מן הקוראים.
ספריו, המתרחשים במציאות הישראלית העכשווית, שהו בדרך כלל זמן רב בראש רשימת רבי-המכר ותורגמו לשפות שונות ובהן יוונית, יפנית וגרמנית.
בשנים האחרונות לחייו עסק אדלמן גם בכתיבת תסריטים. אדלמן שימש כיועץ לסדרת המתח הישראלית "תיק סגור", וכתסריטאי (ויועץ עלילתי) לדרמה המוזיקלית "השיר שלנו". ספרו "בסימן ונוס" עובד לסרט טלוויזיה וספרו "חתונה" עובד למחזה הספר "חתונה" הפך להצגה וב-2009 לסרט "רגליים קרות" בבימויו של דורון ערן.
הוא נפטר מהתקף לב בעת שעסק בכתיבת ספר במלון "רמת אביב" בתל אביב ב-5 באוגוסט 2004 ונטמן בבית העלמין של המושב גבעת ח"ן, שם התגורר עם משפחתו בשנים האחרונות.
ספריו

ספרי מתח
קונצ'רטו למרגל ולתזמורת (כתר, 1993). תורגם לגרמנית: Konzert für Spion und Orchester.
משוואה עם נעלם (כתר, 1998) תורגם לגרמנית: Gleichung mit einem Unbekannten.
בסימן ונוס (כתר, 2000).
חתונה (כתר, 2000).
שעות מתות (כתר, 2004): מתרחש על רקע הקשר שבין הממסד הרפואי, הממסד הביטחוני ותעשיית התרופות.
ספרי מחשבים
לוטוס 1-2-3 למתקדמים – שפת המקרו (הוד עמי, 1988)
DOS 6 שימושים מתקדמים (פוקוס מחשבים, 1993)
חלונות פתוחים: שימושים מתקדמים ב-Windows (הוד עמי, 1995)
!HELP שימושים חכמים בחלונות (ידיעות אחרונות, 1998): מקבץ כתבות שפורסמו בטורו בענייני מחשבים ב"ידיעות אחרונות".
הערות שוליים

↑  גל פרל פינקל, מותחן שעדיין מספק את הסחורה, הבלוג על הכוונת, ‏ 3 במאי 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257449105171  BnF: cb14587675g (data)  GND: 123734010  ISNI: 0000 0001 1447 9962  LCCN: no93024504  SUDOC: 234329858  VIAF: 74099391   WorldCat (עם VIAF): 74099391
אורי אוזן

אוֹרי אוּזן (נולד ב-27 בדצמבר 1978 בנתניה) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן, וכיום פרשן כדורגל בספורט 1.
קריירה

אוזן החל את דרכו במחלקת הנוער של מכבי נתניה, ובעונת 1997/1998 עבר לשחק במדי הקבוצה הבוגרת כשמכבי נתניה הייתה בליגה השנייה. לאחר מכן עלה עם הקבוצה לליגת העל, ובשנת 2003 הוזמן לסגל נבחרת ישראל, במדיה ערך ארבע הופעות במשחקי ידידות עד שנת 2004. בתום עונת 2003/2004, כאשר היה קפטן מכבי נתניה, עם ירידתה של הקבוצה בחזרה לליגה השנייה, עזב אוזן את מכבי נתניה ועבר לקבוצת מכבי חיפה.
את עונת 2005/2006 פתח אוזן במכבי חיפה אך עבר במהלך העונה להפועל פתח תקווה בגלל מיעוט בדקות משחק.
בעונת 2006/2007 שב אוזן לשחק במדי מכבי נתניה כחלק ממסע הרכש של אייל ברקוביץ' ודניאל יאמר, אך גם במהלך עונה זו זכה מדי פעם לקריאות גנאי זכר לעזיבתו את הקבוצה מספר שנים קודם לכן, כאשר החזרה המחודשת לא עוררה סימפתיה אליו מצד האוהדים. אחרי עונה טובה מאוד של אוזן בנתניה, שהסתיימה במקום שני עם הקבוצה, ביקש אוזן העלאה בשכרו. השיחות התפוצצו וגרמו לעזיבתו של אוזן את הקבוצה לטובת חוזה של שלוש שנים בהפועל כפר סבא. אוזן עזב את כפר סבא לאחר עונה אחת בגלל ירידתה של הקבוצה לליגה הלאומית וחזר להפועל פתח תקווה. בשנת 2009 חתם אוזן לעונה במועדון ספורט אשדוד.
בשנת 2010 עבר אוזן למכבי פתח תקווה, במדיה פרש ממשחק פעיל בשנת 2012 עקב פציעה.
ב-27 בנובמבר 2012 מונה אוזן לעוזר מאמן מכבי חיפה, לצדו של אריק בנדו. ביוני 2014 מונה לעוזרו של מנחם קורצקי, מאמן בית"ר ירושלים. בפברואר 2015, לאחר פיטוריו של קורצקי, המשיך עמו אוזן כעוזרו בהפועל פתח תקווה שנאבקה נגד הירידה מליגת העל. השניים לא הצליחו למנוע את ירידת הקבוצה. בסיום העונה מונה למאמן קבוצת נערים של מכבי תל אביב. ב-21 במאי 2016 מונה אוזן לתפקיד מאמן קבוצת הנוער של מכבי תל אביב ומספר ימים לפני פתיחת העונה התפטר עקב חילוקי דעות עם המנהל המקצועי של מחלקת הנוער. כשבוע לאחר התפטרותו מונה למאמן קבוצת הנוער של מכבי פתח תקווה. בפברואר 2018 התפטר מתפקידו.
ב-10 ביולי 2018 מונה אוזן למאמן קבוצת הנוער של הפועל תל אביב, עמה זכה בגביע המדינה בעונתו הראשונה במועדון.
נוסף על עבודתו כמאמן, משמש אוזן פרשן במשחקי ליגת העל בערוצים של גוף השידור צ'רלטון. בשנים 2012–2014 שימש ככתב לענייני כדורגל בעיתון "הארץ". במונדיאל 2018 שימש כפרשן בשידורי ערוץ כאן 11, והמשיך לשמש כפרשן במשחקי נבחרת ישראל במשחקי מוקדמות יורו 2020, במוקדמות מונדיאל 2022 (לצד השדרן נדב יעקבי) וביורו 2024.
כמו כן, אוזן משתתף בפודקאסט "הפודיום".
חיים אישיים

אוזן נשוי בשנית ללירון אוזן, ולשניים שני ילדים משותפים. מנישואיו הראשונים הוא אב לבת. מתגורר בתל אביב.
ב-2023, במהלך אירועי המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע ונגד הרפורמה המשפטית, אוזן נשא מספר נאומים נוקבים במספר הפגנות נגד הרפורמה. בנוסף, כתב אוזן מספר בטורי דעה בנושא בכלי תקשורת שונים וברשתות.
הערות שוליים

↑  גור מוטולה, אוזן עזב להפועל פ"ת: "ציפיתי ליותר ממכבי חיפה", באתר ynet, 12 בינואר 2006
↑  תומר גנור, סופית: אורי אוזן חתם במכבי נתניה, באתר ynet, 15 ביוני 2006
↑  אלי שטרן, אורי אוזן חתם בכפר סבא, באתר הארץ, 9 ביולי 2007
↑  שירלי בר דיין, "אורי אוזן חתם במכבי פתח תקווה", מאתר נענע10, מיום 31 בדצמבר 2009
↑  דוד נתן, סופית: אורי אוזן פורש מכדורגל, באתר ynet, 10 באפריל 2012
↑  יניב טוכמן‏, דרמה במכבי תל אביב: אורי אוזן התפטר מאימון קבוצת הנוער, באתר וואלה, 7 בספטמבר 2016
↑  אורי אוזן מונה למאמן הנוער של מכבי פתח תקווה, באתר ONE‏, 12 בספטמבר 2016
↑  אורי אוזן סיים את תפקידו כמאמן הנוער במכבי פ"ת, באתר ONE‏, 11 בפברואר 2018
↑  מאמרי אורי אוזן, באתר "הארץ"
↑  משפחה מודרנית: התגרשו, נישאו מחדש, והפכו לרביעייה צמודה, באתר Xnet‏, 5 בדצמבר 2018
↑   אוהדי הפועל ת"א יבואו להפגנות? רואי מעוז על קשר בין ספורט ישראלי למחאה, סרטון בערוץ "דמוקרטTV", באתר יוטיוב (אורך: 04:38)
↑  אורי אוזן‏, אל תשנה את חוקי המשחק, ביבי: מכתב פתוח לראש הממשלה, באתר וואלה, 1 במרץ 2023
אימפריאל ביץ'

| --- | --- |
חותם אימפריאל ביץ'חותם אימפריאל ביץ'

המזח של אימפריאל ביץ'
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  קליפורניה קליפורניה
 מחוז:  סן דייגו
 תאריך ייסוד:  1 ביוני 1881
 שטח:  11.7 קמ"ר
 גובה:  21 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  26,137 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  32°34′42″N 117°07′02″W﻿ / ﻿32.578333333333°N 117.11722222222°W﻿ / 32.578333333333; -117.11722222222 
 אזור זמן:  UTC -8
 http://www.ci.imperial-beach.ca.us
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אימפריאל ביץ'(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אימפריאל ביץ'(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטאימפריאל ביץ'(למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטאימפריאל ביץ'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אימפריאל ביץ' (באנגלית: Imperial Beach) היא עיר במחוז סן דייגו, קליפורניה, השוכנת לחוף האוקיינוס השקט בסמוך לגבול ארצות הברית-מקסיקו, ומונה, נכון לשנת 2020, כ-26,000 תושבים.
היסטוריה

העיר נוסדה ביוני 1887 לערך, על ידי ר. ר. מוריסון, מְפַתֵּחַ נדל"ן, והיא עיר החוף הדרומית ביותר במדינת קליפורניה ובקו החוף המערבי של ארצות הברית. שטחה 11.7 ק"מ רבועים.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 נחשבה אימפריאל ביץ' כעיר לא ידידותית בשל ההזנחה בחוף ימה ובשל חובבי האופנועים הקשוחים שהיא משכה אליה, אך בעשור הראשון של שנות ה-2000 עברה העיר שינוי משמעותי – היא נעשתה מסבירת פנים ואף מטופחת יותר, קו החוף שלה שוקם, נבנו בתי מלון וטיילת וחובבי האופנועים הוחלפו בחובבי גלישת גלים שמתמקדים בצפונה ובדרומה של העיר. למרות זאת, אימפריאל ביץ' עודנה נחשבת כעיר שבה חיים תושבים ממעמד סוציו-אקונומי נמוך עד בינוני.
מדי שנה מתקיים בחופה של העיר "פסטיבל ארמונות חול", המושך אליו מדי שנה כ-400,000 צופים.
איי בהאמה במשחקים האולימפיים לנוער

איי בהאמה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער מאיי בהאמה שלוש מדליות אולימפיות לנוער.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ > אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של איי בהאמה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה 11 ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית כסף יחידה. המשלחת הגיעה להישגים בענף האתלטיקה עם זכייה במדליית כסף בריצת 200 מטר נערות והעפלה לגמר ריצת 400 מטר נערות בה סיימו במקום הרביעי. המשלחת התחרתה בענפים ג'ודו ושחייה אך לא הגיעה להישגים.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ > אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 14 ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט. המשלחת זכתה בשתי מדליות ארד. המשלחת הגיעה להישגים בענפים אתלטיקה עם זכייה במדליית ארד בריצת 400 מטר, והעפלה לגמרים בריצת 100 מטר וסיום במקום החמישי לנערות ובמקום השמיני לנערים, ובשחייה עם זכייה במדליית ארד בשחיית 800 מטר בסגנון שחייה חופשית לנערות והעפלה לגמר משחה 400 מטר בסגנון שחייה חופשית לנערות בה סיימו במקום החמישי. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים טניס ושיט.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים לנוער
ראו גם

איי בהאמה במשחקים האולימפיים
איי בהאמה במשחקים הפאראלימפיים
| מדינות העולם במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין   • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארובה • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל  • ברמודה • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פוארטו ריקו • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל • איי קוק  • איי שלמה • גואם • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • סמואה האמריקנית • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
אוסטרליה (סיירת מערכה, 1911)

| --- | --- |
סיירת המערכה אוסטרליה
סיירת המערכה אוסטרליה
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  סיירת מערכה
 צי:  הצי המלכותי האוסטרלי הצי המלכותי האוסטרלי
 סדרה:  אינדפטיגבל
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  ג'ון בראון ושות' 
 הוזמנה:  9 בדצמבר 1909
 תחילת הבנייה:  26 ביוני 1910
 הושקה:  25 באוקטובר 1911
 תקופת הפעילות:  21 ביוני 1913 – 12 בדצמבר 1921 (8 שנים)
 אחריתה:  הוטבעה
 מיקום:  33°53′25″S 151°46′05″E﻿ / ﻿33.890277777778°S 151.76805555556°E﻿ / -33.890277777778; 151.76805555556 
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 18,500 טון, מקסימלי: 22,130 טון
 אורך:  179.9 מטר
 רוחב:  24.4 מטר
 שוקע:  8.2 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  25 קשרים
 גודל הצוות:  818–1,070 איש
 טווח שיוט:  12,390 ק"מ במהירות 10 קשר
 הנעה:  31 דוודים המזינים 4 טורבינות בהספק 44,000 כוחות סוס
 צורת הנעה:  4 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  שריון עיקרי – 102–152 מ"מ   שריון סיפון – 38–64 מ"מ   צריחי תותחים – 178 מ"מ   ברבטות – 178 מ"מ
 חימוש:  8 תותחי Mk X BL‏ 12 אינץ' (305 מ"מ)/45 קליבר   16 תותחי Mk I‏ 4 אינץ' (102 מ"מ)/40 קליבר   2 צינורות טורפדו 18 אינץ' (450 מ"מ)
 
אאה"מ אוסטרליה הייתה אחת משלוש סיירות המערכה מסדרת אִינְדֵפֶ֫טִיגָבְּל שנבנו להגנת האימפריה הבריטית. האונייה הוזמנה על ידי ממשלת אוסטרליה ב-1909, הושקה ב-1911, ונכנסה לשירות כאוניית הדגל של הצי המלכותי האוסטרלי (RAN) ב-1913. אוסטרליה הייתה אוניית הראשה היחידה אי פעם ששירתה בצי המלכותי האוסטרלי.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה, הוטלה על אוסטרליה המשימה למצוא ולהשמיד את שייטת מזרח אסיה הגרמנית, שהתבקשה לסגת מהאוקיינוס השקט בשל נוכחות של סיירת המערכה. הסחות חוזרות ונשנות לתמיכה בכיבוש המושבות הגרמניות בגינאה החדשה ובסמואה, כמו גם זהירות יתר של האדמירליות, מנעו מסיירת המערכה להילחם בשייטת הגרמנית לפני השמדתה של האחרונה. אוסטרליה שובצה אז למבצעים בים הצפוני, שכללו בעיקר סיורים ותרגילים, עד תום המלחמה. במהלך תקופה זו, אוסטרליה הייתה מעורבת בניסיונות מוקדמים בתעופה ימית, ו-11 מאנשיה השתתפו בפשיטה של זבריחה. סיירת המערכה לא השתתפה בקרב יוטלנד, מכיוון שהיא עברה תיקונים בעקבות התנגשות עם אוניית האחות שלה אה"מ ניו זילנד. אוסטרליה ירתה רק פעמיים במהלך קרב: על ספינת סוחר גרמנית בינואר 1915, ועל חשד למגע של צוללת בדצמבר 1917.
עם שובה למימי אוסטרליה, כמה מלחים על סיפון ספינת המלחמה ערכו מרד לאחר שבקשה לחופשה נוספת של יום בפרימנטל נדחתה, אם כי נושאים אחרים שיחקו חלק במרד, כולל חופשה מינימלית במהלך המלחמה, בעיות בשכר והתפיסה שאנשי הצי המלכותי היו בעלי סיכוי גבוה יותר לקבל קידום מאשר מלחים אוסטרלים. קיצוצים בתקציב שלאחר המלחמה הפכו את תפקידה של אוסטרליה לדרגת ספינת אימונים לפני שהושמה בעתודה ב-1921. הוראות פירוק הנשק של הסכם הצי של וושינגטון חייבו את השמדת אוסטרליה כחלק מהמחויבות של האימפריה הבריטית, והיא הוטבעה מחוץ לראשי סידני ב-1924.
תכנון

העיצוב ייצג עיבוד צנוע של סדרת אינווינסיבל הקודמת, הכולל סיבולת מוגברת וקשת אש משופרת חוצה-סיפון עבור צריחי הכנף שלהם באמצע האונייה, שהושגו על ידי הארכת גוף האונייה. כמו קודמו, העיצוב דמה לדרדנוט האחרונה של הצי המלכותי, אבל הקריב הגנת שריון וצריח אחד מהסוללה הראשית עבור יתרון מהירות של 4 קשרים (7.4 קמ"ש). האוניות היו קטנות יותר ולא מוגנות כמו סיירת המערכה הגרמנית מאותה תקופה SMS פון דר טאן והעיצובים הגרמניים הבאים. בעוד המאפיינים של פון דר טאן לא היו ידועים כאשר האונייה המובילה של הסדרה, אינדפטיגבל, הונחה בפברואר 1909, הצי המלכותי השיג מידע מדויק על האונייה הגרמנית לפני שהחלה העבודה על אוסטרליה ועל אוניית האחות שלה ניו זילנד.
לאוסטרליה היה אורך כולל של 590 רגל (179.8 מטרים), רוחב של 80 רגל (24.4 מטרים), ושוקע של 30 רגל 4 אינץ' (9.2 מטרים) במעמס מלא. הדחק האונייה היה בדרך כלל 18,500 טונות ארוכות (18,800 טונות) ו-22,130 טונות ארוכות (22,490 טונות) במעמס מלא. היה לה צוות של 818 קצינים ומלחים.
האונייה הונעה על ידי שני סטים של טורבינות קיטור עם הנעה ישירה של פארסונס, שכל אחת מהן הניעה שני גלי הנע, תוך שימוש בקיטור שסופק על ידי 31 דוודי Babcock & Wilcox על בסיס פחם. הטורבינות דורגו ב-44,000 כוחות סוס (33,000 קילוואט ונועדו להעניק לאונייה מהירות מרבית של 25 קשרים (46 קמ"ש). במהלך ניסויי הים שלה ב-1913, אוסטרליה הגיעה למהירות מרבית של 26.9 קשרים (49.8 קמ"ש) מ-55,000 כוחות סוס (41,013 קילוואט). היא נשאה מספיק פחם ומזוט כדי להפליג לטווח של 6,690 מיילים ימיים (12,390 ק"מ) במהירות שיוט של 10 קשרים (19 קמ"ש).
לסדרת אינדפטיגבל היה חימוש עיקרי של שמונה תותחי BL 12 אינץ' (305 מ"מ) Mark X מותקנים בארבעה צריחים עם תותחים מונעים הידראולית. שני צריחים הורכבו מלפנים ומאחור על קו מרכז האונייה, שזוהו כ-'A' ו-'X' בהתאמה. השניים האחרים היו צריחי כנפיים שהותקנו באמצע הספינה והוצבו באלכסון: 'P' היה מקדימה ליד יציאת הארובה המרכזית, בעוד ש-'Q' מוקם מימין ומאחורי הארובה. לצריחים 'P' ו-'Q' הייתה יכולת מוגבלת כלשהי לירות לצד הנגדי. החימוש המשני שלה כלל 16 תותחי BL 4 אינץ' (102 מ"מ) Mark VII הממוקמים במבנה העילי. היא כללה שני צינורות טורפדו 17.72 אינץ' (450 מילימטרים) שקועים, אחד מכל צד מאחורי הברבט 'X', ו-12 טורפדות נישאו עבורם.
אוניות הסדרה אינדפטיגבל היו מוגנות על ידי חגורת שריון בקו המים בעובי 4–6 אינץ' (102–152 מילימטרים) שנמשכה בין כותלי הקצה וכיסתה אותם. עובי הסיפון המשוריין שלהם נע בין 1.5–2.5 אינץ' (38–64 מילימטרים) כאשר החלקים העבים ביותר מגנים על ציוד ההיגוי בירכתיים. פני הצריח היו בעובי 7 אינץ' (178 מילימטרים), והצריחים נתמכו על ידי ברבטים באותו עובי.
בצריח 'A' של אוסטרליה הותקן בצריח מד טווח 9 רגל (2.7 מטרים) בחלק האחורי של גג הצריח. כמו כן, הוא היה מצויד לשלוט בכל החימוש הראשי במקרה שעמדות בקרת האש הרגילות הושבתו או שהתקשורת בין העמדות הראשוניות לניהול התותח הושבתה.
תכנון > שינויים

אוסטרליה קיבלה תותח נ"מ QF בקוטר 3 אינץ' (76 מילימטרים) 20 cwt על צריח Mark II בזווית גבוהה שנוסף במרץ 1915. הוא היה עם הנמכה מקסימלית של 10° והגבהה מקסימלית של 90°. הוא ירה פגזים במשקל של 12.5 ליברות (5.7 קילוגרם) במהירות לוע של 2,500 רגל לשנייה (760 מטר לשנייה) בקצב אש של 12–14 פגזים לדקה. הייתה לו תקרה אפקטיבית מקסימלית של 23,500 רגל (7,200 מטרים). הוא סופק עם 500 פגזים. תותחי ה-4 אינץ' נסגרו בקזמטים וקיבלו מגני תותחים במהלך שיפוץ בנובמבר 1915 כדי להגן טוב יותר על צוותי התותחים מפני מזג האוויר ופעולות האויב, ושני תותחים אחוריים הוסרו בו זמנית. תותח 4 אינץ' נוסף הותקן במהלך 1917 כתותח נ"מ. הוא הותקן על צריח Mark II בזווית גבוהה עם הגבהה מקסימלית של 60°. היה לו מטען הודף מופחת עם מהירות לוע של 2,864 רגל לשנייה (873 מטר לשנייה) בלבד; הוא סופק עם 100 פגזים.
אוסטרליה קיבלה מנהל בקרת אש מתישהו בין אמצע 1915 למאי 1916 שמרכז את בקרת האש תחת קצין ניהול האש שירה בתותחים. אנשי צוות הצריח רק היו צריכים לעקוב אחר מצביעים ששודרו מהמנהל כדי ליישר את תותחיהם על המטרה. זה הגביר מאוד את הדיוק מאחר שסבסוב האונייה כבר לא פיזר את הפגזים כאשר כל צריח ירה בפני עצמו; כמו כן, מנהל בקרת האש יכול היה לזהות ביתר קלות את נפילת הפגזים. אוסטרליה צוידה גם באינץ' נוסף של שריון סביב צריחי אמצע האונייה בעקבות קרב יוטלנד.
עד 1918, אוסטרליה נשאה שני מטוסים, סופווית' פאפ ו-סופווית' 1½ סטראטר, על סיפוני טיסה שהותקנו על גבי צריחים 'P' ו-'Q'.הטיסה הראשונה על ידי סופווית' 1½ סטראטר הייתה מצריח ה-Q של אוסטרליה ב-4 באפריל 1918. לכל סיפון טיסה היה האנגר בד כדי להגן על המטוס בזמן מזג אוויר סגרירי. בסוף מלחמת העולם הראשונה, אוסטרליה תוארה כ"הפחות מיושנת בסדרה שלה".
לאחר המלחמה, שני התותחים נגד מטוסים הוחלפו בזוג תותחי QF 4 אינץ' Mark V על צריחים בזווית גבוהה המופעלים ידנית בינואר 1920. גבולות הגובה שלהם היו -5° עד 80°. התותחים ירו פגזים במשקל 31 ליברות (14 קילוגרם) במהירות לוע של 2,387 רגל לשנייה (728 מטר לשנייה) בקצב אש של 10–15 פגזים לדקה. הייתה להם תקרה אפקטיבית מקסימלית של 28,750 רגל (8,760 מטרים) .
היסטוריית שירות > מסע לאוסטרליה

לאחר כניסתה לשירות, אוסטרליה אירחה מספר אירועים רשמיים. ב-30 ביוני, המלך ג'ורג' החמישי ואדוארד, נסיך ויילס, ביקרו באוסטרליה כדי להיפרד מהאונייה. במהלך ביקור זה, המלך העניק לפאטי תואר אבירות על סיפון האונייה - הפעם הראשונה שבה קצין הצי זכה בתואר אבירות על סיפונה של ספינת מלחמה מאז פרנסיס דרייק. ב-1 ביולי, פאטי אירח ארוחת צהריים בה השתתפו נכבדים מהאימפריה, כולל ריד, הסוכנים הכלליים של מדינות אוסטרליה, הלורד הראשון של האדמירליות וינסטון צ'רצ'יל, מזכיר המדינה של המושבות לואיס הארקורט, והנציבים העליונים של דומיניונים בריטים אחרים. באותו אחר הצהריים, 600 גולים אוסטרלים הוזמנו לפרידה טקסית, והשתעשעו במופעים ובזיקוקים. עיתונאים וצלמים הורשו לעלות על הסיפון לדווח על אוסטרליה לפני עזיבתה, וכתב רשמי יצא למסע לאוסטרליה: תפקידו היה לקדם את האונייה כסמל לקשר בין אוסטרליה לבריטניה.
אוסטרליה לוותה על ידי הסיירת הקלה HMAS סידני במהלך ההפלגה לאוסטרליה. ב-25 ביולי יצאו שתי האוניות מאנגליה לדרום אפריקה: הביקור היה חלק מהסכם בין ראשי ממשלת אוסטרליה ודרום אפריקה לקידום הקשר בין שתי האומות, יחד עם קשרי האומות לשאר האימפריה הבריטית. שתי האוניות עגנו במפרץ טייבל בין 18 ל-26 באוגוסט, במהלכן השתתפו צוותי האוניות במצעדים ובקבלת פנים, בעוד עשרות אלפי אנשים הגיעו לתצפת על האוניות. שתי האוניות ביקרו גם בסיימונס טאון, בעוד אוסטרליה ביקרה בנוסף בדרבן. האוניות לא ביקרו נמלים מרכזיים אחרים במסע, וספינות המלחמה קיבלו הוראה להימנע מכל הנמלים הגדולים של אוסטרליה.
אוסטרליה וסידני הגיעו למפרץ ג'רוויס ב-2 באוקטובר, שם הם נפגשו עם שאר אוניות הצי המלכותי האוסטרלי (הסיירות אנקאונטר ומלבורן, והמשחתות פרמאטה, וורגו ויארה). שבע ספינות המלחמה התכוננו לכניסת צי רשמית לנמל סידני. ב-4 באוקטובר הובילה אוסטרליה את הצי אל נמל סידני, שם הועברה האחריות על ההגנה הימית האוסטרלית משייטת אוסטרליה של הצי המלכותי, בפיקודו של קינג-הול על סיפון אה"מ קמבריאן, לצי המלכותי האוסטרלי, בפיקודו של פאטי על סיפון אוסטרליה.
היסטוריית שירות > שירות מוקדם

בשנה הראשונה לשירותה, אוסטרליה ביקרה בכמה שיותר נמלים אוסטרליים גדולים, כדי לחשוף את הצי החדש לקהל הרחב ביותר האפשרי ולעורר רגשות של לאום: היסטוריון הצי דייוויד סטיבנס טוען שביקורים אלה פעלו לשבור את יריבויות המדינות השונות ולקדם את האחדות של אוסטרליה כפדרציה יותר מאשר כל אירוע אחר. במהלך סוף 1913 צולמו צילומי הסרט "כלבי הים של אוסטרליה" על סיפון סיירת המערכה; הסרט הוסר כמעט מיד לאחר ההקרנה הראשונה באוגוסט 1914 בגלל חששות ביטחוניים.
במהלך יולי 1914, אוסטרליה ויחידות אחרות של הצי המלכותי האוסטרלי היו בשייט אימונים במימי קווינסלנד. ב-27 ביולי, נודע למועצה הימית של חבר העמים האוסטרלי באמצעות מברקים לעיתונות כי האדמירליות הבריטית חושבת שתהיה מלחמה קרובה ונרחבת באירופה בעקבות משבר יולי, והחלה למקם את הציים שלה כאמצעי זהירות. שלושה ימים לאחר מכן, נודע למועצה שמברק האזהרה הרשמי נשלח: בשעה 22:30, אוסטרליה הוחזרה לסידני כדי להטעין פחם ואספקה.
ב-3 באוגוסט הועבר הצי המלכותי האוסטרלי תחת שליטת האדמירליות. פקודות לספינות מלחמה של הצי המלכותי האוסטרלי הוכנו במהלך הימים הבאים: אוסטרליה הוקצתה לריכוז הכוח הימי הבריטי בתחנת סין, אך הורשתה לחפש ולהשמיד כל ספינות מלחמה משוריינות (במיוחד אלו של שייטת מזרח אסיה הגרמנית) בתחנת אוסטרליה לפני שתבצע זאת. ויצה-אדמירל מקסימיליאן פון שפה, מפקד השייטת הגרמנית, היה מודע לנוכחותה של אוסטרליה באזור ולעליונותה על כל כוחו; תוכניתו של האדמירל הגרמני הייתה להטריד את הספנות והמושבות הבריטיות באוקיינוס השקט עד שנוכחות אוסטרליה ושייטת תחנת סין תאלץ את הצי שלו לעבור לאזורים אחרים.