stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלי כהן (בנקאי)
ביוגרפיה

נולד וגדל בצפת. שירת בצה"ל בחיל המודיעין כמפקד צוות.
בהשכלתו הוא רואה חשבון מוסמך. בשנת 2000 השלים תואר ראשון במינהל עסקים עם התמחות בחשבונאות ומימון במכללה למינהל. בין השנים 2003–2005 השלים תואר שני במשפטים באוניברסיטת בר-אילן.
החל לעבוד בבנק הבינלאומי הראשון בשנת 2004, ולאורך השנים כיהן במגוון תפקידים. תפקידו הקודם היה סמנכ"ל וראש חטיבת ניהול הסיכונים, אליו התמנה בשנת 2019. קודם לכן ניהל כשש שנים את מחלקת התכנון בבנק, ולפני תפקיד זה שימש כעוזר אישי, מנהל מטה מנכ"ל הבנק ואנליסט אשראי בחטיבה העסקית.
נשוי לקרן ואב לשלושה ילדים. מתגורר בקריית אונו.
הערות שוליים

1 2  שקד גרין, אלי כהן נבחר למנכ"ל הבנק הבינלאומי במקום סמדר ברבר-צדיק, באתר כלכליסט, 13 באוגוסט 2023
אייזיק בארו

| --- | --- |

 לידה:  אוקטובר 1630 לונדון, ממלכת אנגליה 
 פטירה:  4 במאי 1677 (בגיל 46) לונדון, ממלכת אנגליה 
 ענף מדעי:  פיזיקה, מתמטיקה, תאולוגיה 
 מקום קבורה:  מנזר וסטמינסטר 
 מקום לימודים:  בית הספר צ'רטרהאוס (1640)  בית ספר פלסטד (1643)  טריניטי קולג' (1649)  אוניברסיטת קיימברידג' (1652) 
 מנחה לדוקטורט:  וינצ'נצו ויויאני, ז'יל פרסון דה רוברוואל 
 מוסדות:  גרשאם קולג' (1662–1664)  אוניברסיטת קיימברידג' (1659–1669) 
 תלמידי דוקטורט:  אייזק ניוטון 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית (1663) 
 
אייזק בארו (אוקטובר 1630 – 4 במאי 1677) היה תאולוג אנגלי נוצרי ומתמטיקאי. לרוב מייחסים אליו את ראשיתה העיסוק בחשבון האינפיניטסימלי ; בפרט, ידוע בהוכחת משפט היסודי של החשבון הדפרנציאלי והאינטגרלי. הוא בולט בהיותו הבעלים הראשון של הפרופסורה היוקרתית של לוקאסיה למתמטיקה, משרה שאוישה מאוחר יותר על ידי תלמידו, אייזק ניוטון.
קורות חיים

בארו נולד בלונדון ב-1630. אביו תומאס בארו עסק בפשתן במקצועו. בארו היה ילד יחיד. לאחר שאימו אן נפטרה ב-1634 הוא שולח אותו לסבו שהתגורר במנזר ספינני. תחילה אייזק בארו הלך לבית הספר בצ'ארטרהאוס (שם היה תלמיד מופרע), ולאחר מכן לבית הספר פלסטד, שם השתקע. שם למד תחת המנהל הפוריטני מרטין הולביץ' שעשר שנים קודם לכן חינך את ג'ון וואליס. מבית הספר בארו המשיך את השכלתו בטריניטי קולג', קיימברידג'. הוא סיים את התואר הראשון בקלאסיקות ובמתמטיקה ב-1648. כעבור שנה, קיבל מלגה והמשיך לתואר שני מקיימברידג' והוסמך ב-1652 כתלמידו של ג'יימס דופורט.
קורות חיים > נסיעות

הוא בילה את ארבע השנים הבאות בנסיעות ברחבי אירופה: צרפת, איטליה, סמירנה ואינסטנבול, ולאחר מכן חזר לאנגליה ב-1659. היה ידוע באומץ ליבו. מצוין במיוחד האירוע שבו הציל את הספינה שעליה היה, בזכותו, מלכידת הספינה על ידי פיראטים. הוא מתואר כ"נמוך קומה, רזה ובעל עור חיוור", מרושל בלבושו, ובעל הרגל מחויב וארוך שנים של שימוש בטבק (מעשן מושבע).
קורות חיים > עבודתו

עם הרסטורציה האנגלית בשנת 1660, הוא הוסמך ומונה לפרופסורה של ריגיוס ליוונית באוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1662, הוא התמנה לפרופסור לגאומטריה ב-Gresham קולג'. במהלך תקופה זו פרסם שתי עבודות מתמטיות: הראשונה על גאומטריה והשנייה על אופטיקה. בשנת 1669 הוא התפטר מתפקיד פרופסור לטובת אייזק ניוטון. בשארית חייו הוא הקדיש את עצמו לעיסוק בתאולוגיה. הוא מונה לדוקטור לתאולוגיה בשנת 1670, ושנתיים לאחר מכן מאסטר של טריניטי קולג' (1672), שם ייסד את הספריי..
עבודתו המוקדמת ביותר הייתה הוצאת מהדורה שלמה של יסודות אוקלידס, אותה הוציא בלטינית ב-1655, ובאנגלית ב-1660. הרצאותיו ב-1664, 1665 ו-1666, פורסמו ב-1683 תחת הכותרת Lectiones Mathematicae. הרצאותיו לשנת 1667 פורסמו באותה שנה, ומציעות את הניתוח שבאמצעותו הוביל ארכימדס לתוצאותיו העיקריות. בשנת 1669 הוא הוציא את שלו Lectiones Opticae et Geometricae. ב-1675 בארו פרסם מהדורה של הערות רבות על ארבעת הספרים הראשונים של החתכים החרוטיים של אפולוניוס מפרגה, ועל היצירות הקיימות של ארכימדס ותיאודוסיוס מבתיניה.
קורות חיים > מוות ומורשת

בארו נפטר רווק בלונדון בגיל 46, ונקבר במנזר ווסטמינסטר. ג'ון אוברי, בספרו "חיים קצרים" (אנ'), מייחס את מותו להתמכרות לאופיום שנרכשה במהלך מגוריו בטורקיה.
פרסומים

Epitome Fidei et Religionis Turcicae (1658)
"De Religione Turcica anno 1658" (poem)
Euclidis Elementorum (1659) [in Latin] Euclide's Elements (1660) [in English] translations of Euclid's Elements
Lectiones Opticae (1669)
Lectiones Geometricae (1670), translated as Geometrical Lectures (1735) by Edmund Stone, later translated as The Geometrical Lectures of Isaac Barrow (1916) by James M. Child
Apollonii Conica (1675) translation of Conics
Archimedis Opera (1675) translation of Archimedes’s works
Theodosii Sphaerica (1675) translation of Theodosius' Spherics
A Treatise on the Pope's Supremacy, to which is Added a Discourse Concerning the Unity of the Church (1680) (1859 edition)
Lectiones Mathematicae (1683) translated as The Usefulness of Mathematical Learning (1734) by John Kirkby
Of Contentment, Patience, and Resignation to the Will of God (1685)
The works of the learned Isaac Barrow, D.D. (1700) Vol. 1, Vol. 2–3
The Works of Dr. Isaac Barrow (1830), Vol. 1, Vol. 2, Vol. 3, Vol. 4, Vol. 5, Vol. 6, Vol. 7 [sermons and theological essays]
לקריאה נוספת

W. W. Rouse Ball. A Short Account of the History of Mathematics (4th edition, 1908)
Clinton Bennett, Promise, Predicament and Perplexity: Isaac Barrow (1630–1677) on Islam
Cheesman, Francis W. (2005). Isaac Newton's Teacher. Trafford. ISBN 9781412067003.
Feingold, Mordechai, ed. (1990). Before Newton: The life and times of Isaac Barrow. Cambridge University Press. ISBN 9780521306942.
Hill, Abraham (1830) [1683]. "Biographical Memoir of Dr. Isaac Barrow". The Works of Dr. Isaac Barrow. By Barrow, Isaac.  Hughes, Thomas Smart (ed.). Vol. 1. A.J. Valpy. pp. ix–xcii.
W. W. Rouse Ball. A Short Account of the History of Mathematics (4th edition, 1908)
Clinton Bennett, Promise, Predicament and Perplexity: Isaac Barrow (1630–1677) on Islam (Gorgias Press, 2022)
Cheesman, Francis W. (2005). Isaac Newton's Teacher. Trafford. ISBN 9781412067003.
Feingold, Mordechai, ed. (1990). Before Newton: The life and times of Isaac Barrow. Cambridge University Press. ISBN 9780521306942.
Barrow, Isaac (1830). "Biographical Memoir of Dr. Isaac Barrow".  In Hughes, Thomas Smart (ed.). The Works of Dr. Isaac Barrow. Vol. 1. A.J. Valpy. pp. ix–xcii.
הערות שוליים

↑  Child, James Mark; Barrow, Isaac (1916). The Geometrical Lectures of Isaac Barrow. Chicago: Open Court Publishing Company.
↑  'The Abbey Scientists' Hall, A.R. p12: London; Roger & Robert Nicholson; 1966
↑  Craze, M. R. (1955). A History of Felsted School, 1564–1947. Cowell.
↑  For a summary of the Barrow–Newton relationship, see Gjersten, Derek (1986). The Newton Handbook. London: Routledge & Kegan Paul. pp. 54–55.
↑  Dresden, Arnold (1918). "Review: The Geometrical Lectures of Isaac Barrow, translated, with notes and proofs, by James Mark Child" (PDF). Bull. Amer. Math. Soc. 24 (9): 454–456. doi:10.1090/s0002-9904-1918-03122-4. ארכיון (PDF) מ-2014-04-27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277974005171  PLWABN: 9810603036305606  BIBSYS: 90896575  BNE: XX848106  BnF: cb12340135q (data)  CiNii: DA02563412  GND: 118963066  ICCU: SBLV137247  ISNI: 0000 0000 8343 8438  LCCN: n82070072  MGP: 67643  NKC: ola2008452298  NLA: 35014453  NLG: 172665  NTA: 088012972  RERO: 02-A022769963  SELIBR: 313700  SNAC: w6t72k7m  SUDOC: 032355858  Trove: 790421  VcBA: 495/123753  VIAF: 56682703   WorldCat (עם VIAF): 56682703 
פסל של אייזק בארו בקפלה של טריניטי קולג', קיימברידג'
אמריקה שרה

אמריקה שרה (באנגלית: America Sings) היה מופע אודיו אנימטרוניקס שפעל בדיסנילנד שבקליפורניה בין השנים 1974–1988. המופע הציג חיות השרות שירים מתקופות שונות ומדגימים את התפתחות המוזיקה הפופולרית בארצות הברית.
תיאור המתקן

המופע נוהל על ידי סם העיטם - בדמות העיטם לבן-הראש -- סמל ארצות הברית. עיטם זה, שעוצב על ידי רוברט מור ודובב על ידי סם אדוארדס, שימש מאוחר יותר כסמל של אולימפיאדת לוס אנג'לס ב-1984.
המופע דמה במהותו לג'מבורי דובי הכפר בכך שכלל חיות שהיו למעשה בובות אודיו אנימטרוניקס מזמרות. התיאטרון הוא תיאטרון מסתובב בדומה לקרוסלת הקידמה שקדמה לו (התיאטרון הסתובב נגד כיוון השעון בעוד שקרוסלת הקידמה הסתובבה עם כיוון השעון).
תיאור המתקן > השירים

להן שירי המופע והחיות ששרו אותם:
מבוא:
"יאנקי דודל" - סם העיטם
"I Dream of Jeannie with the Light Brown Hair" - סם העיטם
"Pop! Goes the Weasel" - אֹֹולי הינשוף והסמור
מערכה ראשונה - דרום ארצות הברית:
"דיקסילנד"/ "L'il Liza Jane"/ "Camptown Races" - רביעיית האווזים
"My Old Kentucky Home" - כלב באסט
"Polly Wolly Doodle" - אליגטורים, צפרדע
"Lord I Wish I Was a Single Girl Again" - אמא פוסום עם תינוקות
"Down in the Valley" - שועל
"Lay Down My Burden" - תרנגולות, שועל וצפרדעים
מערכה שנייה - ההתקדמות מערבה:
"Drill, Ye Terriers, Drill"/ "I've Been Working on the Railroad"/ "Fireball Mail" - רביעיית האווזים
"Old Chisolm Trail" - תרנגול הודו
"Who Shot That Hole in My Sombrero?" - כלב לבוש סומבררו
"Billy, the Bad Guy" - זוג עיטים
"Home on the Range" - כלב
מערכה שלישית - שנות ה-90:
"She May Be Somebody's Mother"/ "The Bowery"/ "After the Ball is Over" - רביעיית האווזים
"Where is my Wandering Boy" - רביעיית האווזים ואמא ארנבת
"Bill Bailey" - חזירה
"Sweet Adeline" - רביעיית האווזים
"The Old Gray Mare" - רביעיית האווזים
"She's Only a Bird in a Gilded Cage" - ציפור בכלוב מוזהב ושועל
"Ta-Ra-Ra-Boom-De-Ay" - חסידות, רביעיית האווזים, ציפור בכלוב מוזהב ושועל
מערכה רביעית - התקופה המודרנית:
"Ja-Da"/ "Darktown Strutters' Ball"/ "Singin' in the Rain" - רביעית האווזים
"A Tisket, A Tasket"/ "Boo-Hoo" - שועלים וחתולים
"Beat Me, Daddy, Eight to the Bar" - חזיר המנגן בפסנתר
"Hound Dog"/ "See Ya Later, Alligator" - עורב, חסידה, קיפוד ואליגטור
"Shake, Rattle and Roll" - עורב וצפרדע
"Twistin' U.S.A." - חסידות על אופנוע
"Joy to the World" - צוות השחקנים של Modern Times
אפילוג:
"ינקי דודל" - סם העיטם
"Auld Lang Syne" - סם העיטם ואולי הינשוף
"Stars and Stripes Forever"
מותה של דברה גייל סטון

ב-18 ביולי 1974 - שלושה שבועות לאחר פתיחת המתקן, אחת מאנשי הצוות של המתקן - דברה גייל סטון נמחצה בין קירות הבניין המסתובבים. היא עמדה בקרבת הקיר והראתה למבקרים את מקומות הישיבה ונתפסה בין הקירות שהחלו להסתובב.
לאחר התאונה היה המתקן סגור במשך יומיים עת שהתקינו אורות ביטחון, והאולם עצמו בו נהרגה נסגר לשנה. קירות המתקן הוחלפו בקירות נשברים על מנת למנוע הישנות המקרה.
סגירת המתקן

לאחר חגיגות המאתיים לעצמאות ארצות הברית ירדה פופולריות המתקן. מספר המבקרים בכל מופע ומופע ירד לכ-50 מבקרים, ובשנת 1988 הוא נסגר. התיאטרון עמד שומם במשך 10 שנים.
נערכו תוכניות להפעלת מופע חדש במקום שייקרא: "המופע הבינגלקטי המדהים של פלקטו" (Plectu's Fantastic Intergalactic Revue) שהיה אמור להיות מופע מסוג מחזמר של חייזרים מופעלי אודיו אנימטרוניקס. הרעיון בוטל משיקולי תקציב.
בשנת 1998 הוקם במקום מתקן חדשנות המבוסס על מתקן בשם זה שמצוי באפקוט שבדיסניוורלד.
הדמויות כיום

רוב דמויות האודיו אנימטרוניקס של מתקן אמריקה שרה מצויות כיום במתקן הר הרסס של דיסנילנד שנפתח ב-17 ביולי 1989. שני אווזי אודיו אנימטרוניקס הופשטו מעורם מהווים כיום את שני הרובוטים המדברים בכניסה למתקן סטאר טורס (שנפתח בשנת 1987).
נתוני המתקן

פתיחה: 29 ביוני 1974
סגירה: 10 באפריל 1988
מתכנן: WED מיזמים
בובות אודיו אנימטרוניקס: 115
מתקן קודם במיקום זה: קרוסלת הקידמה
מתקן נוכחי במיקום זה: חדשנות
סוג המתקן: תיאטרון מסתובב
אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה

אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה (בספרדית: Alfonso X de Castilla‏; 23 בנובמבר 1221 – 4 באפריל 1284) היה מלך קסטיליה ולאון בין השנים 1252–1284, ואחד הטוענים לכתר האימפריה הרומית הקדושה.
ביוגרפיה

אלפונסו העשירי נולד ב-23 בנובמבר 1221 לפרננדו השלישי, מלך קסטיליה ואליזבת הוהנשטאופן, בתו של פיליפ משוואביה.
בשנת 1252 מת אביו פרננדו השלישי, מלך קסטיליה, ואלפונסו עלה לשלטון במקומו. בתחילת שלטונו לחם אלפונסו נגד אפונסו השלישי, מלך פורטוגל, ורק בשנת 1267 חתמו שניהם על הסכם בדחוס, ולפיו ויתר אלפונסו על כל זכויותיו לממלכת אלגרבה.
בשנת 1254 כרת אלפונסו העשירי ברית עם הנרי השלישי, מלך אנגליה נגד לואי התשיעי, מלך צרפת. באותה שנה אחותו למחצה של אלפונסו, לאונור מקסטיליה, התחתנה עם אדוארד, נסיך הכתר של אנגליה, בעד ויתורו של אלפונסו על תביעותיו לדוכסות גסקוניה.
לאחר מותו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1250 התפוררה שושלת בית שטאופן, והקיסרות נכנסה לתקופת ביניים שבין 1246 ועד שנת 1273, ומכונה על פי רוב ה"Interregnum" (התקופה שבין הקיסרים).
בשנת 1256 נבחר אלפונסו כמלך גרמניה על ידי שלושה מתוך שבעה נסיכים בוחרים (Kurfürstenkollegium), ותוך שהוא נהנה מתמיכת לואי התשיעי, מלך צרפת. אולם, אלפונסו לא הצליח לממש את בחירתו, ואף לא ביקר אף פעם בגרמניה, ואילו יריבו ריצ'רד מקורנוול נסע לגרמניה, והוכתר כמלך הרומאים. בשנת 1273 לאחר מותו של ריצ'רד נבחר רודולף הראשון, מלך גרמניה מבית הבסבורג, ובחירתו של אלפונסו בוטלה על ידי האפיפיור.
בשנת 1275 מת בנו הבכור של אלפונסו – פרננדו דה לה סרדה במהלך קרב אסיחה נגד הכוחות המוסלמים, והשאיר אחריו שני בנים קטנים. בנו השני של אלפונסו, סנצ'ו, הכריז על עצמו כיורש העצר, תוך שהוא מבסס את טענתו על מנהג קסטיליאני ישן, שהתבסס על כך שלאחר מותו של הבן הבכור הנחלה עוברת לבנים האחרים. אלפונסו העדיף להשאיר את הכתר בידי נכדיו, אבל סנצ'ו זכה לתמיכה של האצולה. כתוצאה מכך פרצה מלחמת אזרחים מרה, ובשנת 1282 נאלץ אלפונסו לקבל את סנצ'ו כיורשו במקום נכדיו הצעירים שלו.
אלפונסו לחם כנגד המורים המוסלמים, וכבש חלקים נרחבים מספרד. בנוסף, טיפח אלפונסו את המדע והאמנות בממלכה, ועסק בחקיקה נרחבת.
ב-4 באפריל 1284 מת אלפונסו העשירי, ובנו סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו.
יחסו ליהודים

אלפונסו נטה חסד ליהודים, שיתפם בחצרו והקפיד על זכויותיהם, אולם בלחץ הכנסייה תיקן תקנות שונות נגד היהודים, כגון החובה על לבישת בגד מיוחד והגבלות על נטילת ריבית. אולם, במהלך מלחמת האזרחים, לאחר שעיכב בנו סנצ'ו חלק מכספי המיסים של היהודים, אסר אלפונסו את כל היהודים בבתי הכנסת, ושחררם רק לאחר ששילמו לו 4,380,000 זהובים.
משפחתו

בשנת 1231 התחתן אלפונסו עם ויולנטה מאראגון, בתם של חיימה הראשון, מלך אראגון ויולאנטה מהונגריה, ממנה נולדו לו 11 ילדים:
ברנגלה מקסטיליה, ליידי גוודלחארה (1253–1300)
ביאטריס מקסטיליה, מרקיזת מונטפראט (1254–1280)
פרננדו דה לה סרדה (1255–1275)
לאונור (1257–1275)
סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה (1258–1295)
קונסטנס (1258–1280)
פדרו, לורד לדסמה (1260–1283)
חואן מקסטיליה, לורד ולנסיה דה קמפוס (1262–1319)
איזבלה (1263)
ויולנטה מקסטיליה (1265–1296)
חיימה, לורד קמרוס (1266–1284)
בנוסף, היו לאלפונסו כמה ילדים לא חוקיים.
אלכסנדר בנואה

| --- | --- |

פורטרט של אלכסנדר בנואה מאת ליאון באקסט
 לידה:  21 באפריל 1870 (יוליאני) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  9 בפברואר 1960 (בגיל 89) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Александр Николаевич Бенуа 
 מקום קבורה:  בית הקברות בטיניול 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הקיסרית של סנקט פטרבורג (1894)  The Second Saint Petersburg Gymnasium 
 תחום יצירה:  ציור, art society, ביקורת אמנות, עיצוב, עיצוב במה, תולדות האמנות 
 בן או בת זוג:  Anna Karlovna Benois 
 צאצאים:  Nikolaï Alexandrovitch Benois, Hélène Clément-Benois 
 
אלכסנדר ניקולאייביץ' בֵּנוּאָה (רוסית: Александр Николаевич Бенуа;‏ 21 באפריל 1870, רוסיה – 9 בפברואר 1960) היה אמן, צייר, מבקר אמנות, תפאורן ומעצב תלבושות רוסי, ערך את כתב העת "עולם האמנות" בסנקט פטרבורג יחד עם סרגיי דיאגילב וליאון באקסט.
ביוגרפיה

בנואה, יליד סנקט פטרבורג ובן למשפחת אמנים, סיים לימודי משפטים באוניברסיטת סנקט פטרבורג בגיל עשרים וארבע, שלוש שנים אחר כך צייר סדרת ציורי מים בורסאי לאחר שהוצג על ידי פאבל טרטיאקוב נוצר קשר בינו ובין ליאון בקסט ודיאגילב אשר יסדו ביחד את כתב העת "עולם האמנות" שנועד לעודד את תנועת האסתטיקה ואמנות האר נובו ברוסיה.
ב-1901 מונה כמנהל בתיאטרון מריאינסקי ומאז הקדיש את כל זמנו לעיצוב הבמה.
בין השנים 1918–1926 היה אחראי על גלריית יצירות מופת בארמיטאז'. במקביל הוא עבר בתיאטרון הדרמה הגדול כצייר התיאטרון וכבמאי. החל משנת 1926 התגורר בפריז.
עבודותיו עבור הבמה: תפאורה ותלבושות עבור להקת הבלטים הרוסיים של סרגיי דיאגילב: לה סילפיד (1909), ז'יזל (1910), פטרושקה (1911), שיתף פעולה גם עם תיאטראות אחרים. בנואה הוא אחי סבו של השחקן הבריטי פיטר יוסטינוב.
אמנדה טנפיורד

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1997 (בת 27) אולסון, נורווגיה נורווגיה
 שם לידה:  אמנדה קלרה גאורגיאדיס
 מוקד פעילות:  טנפיורד, נורווגיה נורווגיה   יואנינה, יוון יוון
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  פופ
 שפה מועדפת:  יוונית מודרנית, נורווגית 
 כלי נגינה:  פסנתר, קול
 www.amandatenfjord.no
 פרופיל ב-IMDb
 
אמנדה קלרה גאורגיאדיס (בנורווגית: Amanda Klara Georgiadis; נולדה ב-9 בינואר 1997), ידועה תחת שם הבמה שלה אמנדה טנפיורד (ביוונית: Αμάντα Γεωργιάδη), היא זמרת נורווגית-יוונייה, נציגת יוון לאירוויזיון 2022 בטורינו, איטליה.
ביוגרפיה

אמנדה קלרה גאורגיאדיס נולדה ב-9 בינואר 1997 בעיר אולסון שבנורווגיה, חיה את שנותיה הראשונות בעיר יואנינה שביוון, ובגיל צעיר עברה יחד עם משפחתה לכפר טנפיורד במערב נורווגיה. היא החלה ללמוד נגינה על פסנתר בגיל חמש.
בבית הספר למוזיקה למדה יחד עם הזמרת סיגריד. בשנת 2015 עברה לעיר טרונדהיים על מנת ללמוד רפואה באוניברסיטה, ובשנת 2019 השהתה את לימודיה על מנת להתרכז בקריירה המוזיקלית שלה.
ב-2016 השתתפה גאורגיאדיס בתחרות "The Stream" הנורווגית שם התברגה בין 30 הראשונים. בדצמבר 2021 הודיעה רשות השידור היוונית ERT על בחירתה של טנפיורד לייצוג יוון באירוויזיון 2022 בטורינו שבאיטליה, עם השיר "Die Together". ב-10 במאי 2022 ביצעה טנפיורד את "Die Together" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. עם הקראת התוצאות של שלב זה היא נמנתה בין האמנים שהעפילו לגמר.                         אמנדה סיימה את התחרות במקום השמיני עם 215 נקודות.
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

First Impression (2018)
Miss the Way You Missed Me (2021)
הערות שוליים

1 2  "Medisinstudent på dagen – artist på natten". Jenta som er halvt gresk og halvt norsk, bodde de tre første årene av livet sitt i Hellas. Siden har hun bodd i Tennfjord, helt til hun for ett og et halvt år siden flyttet til Trondheim.
↑  "Tar friår for å være artist". NRK P3 (בנורווגית). 7 במרץ 2019. נבדק ב-25 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Meling, Eirik (10 בספטמבר 2016). "Amanda Tenfjord videre i «The Stream»". smp.no (בנורווגית). נבדק ב-25 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Greece: Amanda Tenfjord to sing at Eurovision 2022, וויוויבלוגס, 15 בדצמבר 2021
↑  Charlotte Jensen, Eurovision 2022: Semi-final 1 result – these are the lucky qualifiers, ‏10th May 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1542227322499  ISNI: 0000 0004 8660 7881  MusicBrainz: 4773f546-e745-417e-bf6b-344edb09c082  VIAF: 186155103965576201361   WorldCat (עם VIAF): 186155103965576201361
אן פטרסון

פטרסון עם יושב ראש המטות המשולבים מרטין דמפסי ועם שר ההגנה ושליט מצרים בפועל מוחמד חוסיין טנטאווי, פברואר 2012
אן וודס פטרסון (באנגלית: Anne Woods Patterson; נולדה ב-4 באוקטובר 1949) היא דיפלומטית אמריקאית שכיהנה כשגרירת ארצות הברית במצרים, בפקיסטן, בקולומביה ובאל סלוודור וכממלאת מקום שגריר ארצות הברית באומות המאוחדות.
ביוגרפיה

פטרסון נולדה בפורט סמית' שבארקנסו. ב-1971 סיימה תואר ראשון במכללת ולסלי ולמדה לתואר שני באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.
ב-1973 החלה את שירותה במחלקת המדינה של ארצות הברית. בתחילת הקריירה שלה שימשה יועצת כלכלית בין השאר בלשכת המודיעין והמחקר ובלשכת הכלכלה והעסקים של מחלקת המדינה. בשנים 1984–1988 שימשה נספחת כלכלית וקונסולית בערב הסעודית, בשנים 1988–1991 שימשה חברה במשלחת ארצות הברית למוסדות האו"ם בז'נבה, בשנים 1991–1993 שימשה ראש מחלקת מדינות הרי האנדים (דרום אמריקה) ולאחר מכן שימשה סגנית לתת-מזכיר מחלקת המדינה לענייני האמריקות.
ב-1997 מונתה לשגרירת ארצות הברית באל סלוודור, בשנת 2000 מונתה לשגרירת ארצות הברית בקולומביה. ב-2003 חזרה לארצות הברית ומונתה למשנה למפקח הכללי של מחלקת המדינה. ב-2004 מונתה למשנה לשגריר ארצות הברית באומות המאוחדות, ולאחר התפטרותו של השגריר ג'ון דנפורת' מילאה את מקומו מינואר 2005 עד כניסתו לתפקיד של ג'ון בולטון באוגוסט אותה שנה. בתפקידה הבא שימשה תת-מזכיר המדינה לענייני המלחמה בסמים ובפשיעה בינלאומית.
ביולי 2007 מונתה לשגרירת ארצות הברית בפקיסטן וכיהנה בתפקיד עד אוקטובר 2010. באוגוסט 2011 מונתה לשגרירה במצרים, היא כיהנה בתפקיד במהלך תקיפת שגרירות ישראל במצרים, במהלך הבחירות במדינה ביוני 2012 ועלייתם לשלטון של הנשיא מוחמד מורסי ותנועת האחים המוסלמים. בתקופת ההפיכה במצרים בקיץ 2013, הייתה מושא למחאות עקב זיהויה וזיהוי ארצות הברית כתומכים במורסי ובאחים המוסלמים. זמן קצר לאחר הדחתו של מורסי נאלצה פטרסון לעזוב את תפקידה והוחלפה על ידי רוברט ביקרופט. בדצמבר 2013 מונתה לתת-מזכיר המדינה לענייני המזרח הקרוב, תפקיד בו כיהנה עד פרישתה משירות החוץ בינואר 2017. לאחר פרישתה מונתה לחברה בוועדה המייעצת לאסטרטגיית ביטחון לאומי במחלקת ההגנה של ארצות הברית.
במהלך שירותה הדיפלומטי עוטרה באות מסדר חוזה מטיאס דלגדו מממשלת אל סלוודור, באות מסדר הקונגרס מהקונגרס הקולומביאני ובאות מסדר בויאקה מממשלת קולומביה. כמו כן זכתה למספר פרסים ועיטורי שירות ממחלקת המדינה של ארצות הברית.
לאחר פרישתה היא מכהנת בנציבות האוניברסיטה לביטחון לאומי וכעמיתה במכון ג'קסון ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת ייל.
נשואה לדייוויד ואם לשני בנים.
הערות שוליים

↑  Ambassador Becomes Focus of Egyptians’ Mistrust of U.S., הניו יורק טיימס, 3 ביולי 2013
↑  Knives Come Out for U.S. Ambassador to Egypt Anne Patterson, ‏Foreign Policy, ‏3 ביולי 2013
↑  פרופיל באתר הוועדה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2012046105  NARA: 10609935  SNAC: w6qp6x31  VIAF: 238822584   WorldCat (עם VIAF): 238822584 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אן פטרסון".
אן ספילברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בדצמבר 1949 (בת 74) פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1975 
 פרסים והוקרה:  פרס סאטורן לתסריט הטוב ביותר (1990)  טקס פרסי סאטורן ה-16 
 פרופיל ב-IMDb
 
אן ספילברג (באנגלית: Anne Spielberg נולדה ב-25 בדצמבר 1949) היא תסריטאית ומפיקה יהודיה-אמריקאית. היא אחותו הצעירה של במאי הקולנוע סטיבן שפילברג.
קריירה

לאחר שעבדה בחברת ההפקות של אחיה, אמבלין אנטרטיינמנט, ספילברג ושכנה גארי רוס כתבו יחד את התסריט לסרט "ביג" שיצא ב-1988, עליו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. היא גם הייתה מפיקה שותפה בסרט, יחד עם מפיק הטלוויזיה והקולנוע הנודע ג'יימס ל. ברוקס. ספילברג הייתה שותפה לכתיבה ללא קרדיט של הסרט "חיילים קטנים" משנת 1998.
הערות שוליים

↑  McBride, Joseph (2011). Steven Spielberg: A Biography. Univ. Press of Mississippi. p. 640.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810559857205606  BIBSYS: 11042098  BnF: cb14138595b (data)  GND: 121666014X  ISNI: 0000 0001 1438 3477  LCCN: no2008007470  NKC: xx0318823  RERO: 02-A008878541  VIAF: 14981211   WorldCat (עם VIAF): 14981211
אמנת מונטווידאו

אמנת מונטווידאו על הזכויות והחובות של מדינות (באנגלית: Montevideo Convention on the Rights and Duties of States) היא אמנה שנחתמה במונטווידאו, אורוגוואי, ב-26 בדצמבר 1933, במהלך הוועידה הבינלאומית של מדינות אמריקה. האמנה הסדירה במערכת כללים את התאוריה הדקלרטיבית (הצהרתית) של מדינה כחלק מקובל של המשפט הבינלאומי הנוהג. במהלך הוועידה הכריזו נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט, ומזכיר המדינה האמריקאי, קורדל הול, על מדיניות השכן הטוב (באנגלית: Good Neighbor policy), העומדת כנגד התערבות צבאית של ארצות הברית ביחסים שבין מדינות אמריקה. אמנת מונטווידאו נחתמה על ידי 19 מדינות ביבשת אמריקה. אף שהחתומות על האמנה הן מדינות אמריקה בלבד, תוכן האמנה הפך לחלק מן המשפט הבינלאומי הפומבי.
הוראות האמנה

האמנה מגדירה את זכויות וחובות המדינה. סעיף 1 לאמנה הוא הידוע ביותר, ומכיל ארבעה קריטריונים למדינה:
המדינה כגוף במשפט הבינלאומי חייבת לכלול את התכונות הבאות:

א. אוכלוסייה קבועה;

ב. טריטוריה מוגדרת;

ג. ממשלה;

ד. יכולת לנהל יחסי חוץ עם מדינות אחרות.
הפתיח לסעיף 3 לאמנה קובע: ”קיומה הפוליטי של מדינה אינו תלוי בהכרה בה מצד מדינות אחרות.” קביעה זו ידועה בשם התאוריה הדקלרטיבית של מדינה.
תנאי סעיף 1 המגדירים "מדינה" מוגבלים על ידי תנאי סעיף 11 לאמנה, האוסר הכרה על ריבונות מדינה בשטח שנכבש בכוח צבאי.
קביעות נוספות באמנה הן:
עקרון השוויון המשפטי בין מדינות, ללא תלות בכוחה של המדינה (סעיף 4).
הכרה במדינה פירושה הכרה בה כגוף בעל זכויות וחובות במשפט הבינלאומי, ללא תנאים כלשהם (סעיף 6).
אין לאף מדינה זכות להתערב בענייניה הפנימיים או ביחסי החוץ של מדינה אחרת (סעיף 8).
סמכות השיפוט של מדינה בטריטוריה הלאומית חלה על כל תושביה במידה שווה (סעיף 9).
האינטרס העיקרי של מדינות הוא שמירת השלום, ויש ליישב חילוקי דעות בין מדינות בדרכי שלום (סעיף 10).
ביקורת

יש החולקים על התנאים המנוסחים בסעיף 1 לאמנה כתנאים המספיקים למדינה, וטוענים כי הסתפקות בתנאים אלה מאפשרת לישויות גאופוליטיות אשר אינן מוכרות כמדינות ריבוניות על ידי רוב המדינות בעולם, כמו טאיוואן, לטעון שהן כאלו. האלטרנטיבה לגישה הדקלרטיבית הבאה לידי ביטוי באמנה, היא הגישה הקונסטיטוטיבית המחייבת הכרה של מדינות אחרות כתנאי נוסף לריבונותה של מדינה.
יש הטוענים כי הדרך היחידה הפתוחה להגדרה עצמית למיעוטים אתניים הנתונים בשלטון קולוניאלי, היא לזכות בהכרה כגוף משפטי בחברה הבינלאומית כמדינה לאומית. רוב המדינות שהשתתפו בניסוח אמנת מונטווידאו היו מדינות עצמאיות שקמו מתוך קולוניות. במקרים רבים, קיומן ועצמאותן של מדינות אלה היו נתונים במחלוקת ועוררו התנגדות, מצד אחת או יותר מן האימפריות הקולוניאליות האירופיות. על רקע זה הסכימו מדינות אלה על קריטריונים שיקלו על מדינות אחרות בעלות עצמאות מוגבלת, לזכות בהכרה בינלאומית לאומית.
ראו גם

משפט בינלאומי פומבי