stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמי שלום שטרית
שירה

שיריו התפרסמו בכתבי עת לספרות רבים כמו עיתון 77, אפיריון, מאזניים, שדמות, הכיוון מזרח ואחרים כמו גם במוספי הספרות של עיתונים שונים כמו הארץ, וכן תורגמו לשפות רבות כמו אנגלית, ערבית, גרמנית, צרפתית ודנית והופיעו באנתולוגיות שונות בעולם.
נכון לשנת 2021 פרסם שישה ספרי שירה. ספר שיריו הראשון - "פתיחה" - ראה אור ב-1988 בהוצאת עקד וזכה במקום הראשון לשירה של פרס "הרי הרשון לספרות" של האוניברסיטה העברית בירושלים באותה שנה. ספרו השני "פריחה שם יפה" ראה אור בהוצאת נור ב-1995. הספר "שירים באשדודית" ראה אור בהוצאת אנדלוס בשנת 2003 והיה לרב-מכר. הספר ועובד למופע מוזיקלי - שזכה להצלחה גדולה - על ידי השחקן והבמאי שמעון מימרן, בשיתוף עם המלחין יונתן כנען והמוזיקאי אדם מדר. ספרו "יהודים" ראה אור ב-2008 בהוצאת נהר ו"זמן מרוקו" ב-2015 בהוצאת בימת קדם. ב-2019 ראה אור ספר השירים "לא רך ולא קשה" בהוצאת בימת קדם אף הוא.
בשנת 2022 יצא לאור ספר השירים "אפידמיולוגיה הולכת ונמשכת של משורר" המהווה מעין  יומן אישי על חוויותיו של שטרית בתקופת מגפת הקורונה.
"כְּשֶׁנּוֹלְדָה פִּרְחִיָּה בְּדַאר אלְבֵּידָא / קָרְתָה אוֹתָהּ אִמָּהּ פְרֵיחָה / שֶׁיִּהְיוּ חַיֶּיהָ מְלֵאִים שִׂמְחָה. // פְרֵיחָה שֵׁם יָפֶה אָמְרָה. / פְרֵיחָה שֵׁם יָפֶה".
לשירתו נזקפת השפעה על משוררי ערס פואטיקה. שירים שלו הולחנו והוקלטו על-ידי מוזיקאים כמו שם טוב לוי וברי סחרוף.
פעילות חברתית

בשנות התשעים היה פעיל מרכזי בתנועות חברתיות ומזרחיות כמו "קדמה - למען חינוך עיוני שוויוני בישראל", ו"הקשת הדמוקרטית המזרחית". הוא שימש כמורה ומחנך בבית הספר על שם רוגוזין בתל אביב ואחר-כך מנהל-מייסד של בית הספר התיכון "קדמה תל אביב" בשכונת התקווה.
יחד עם אלי חמו שטרית יצר ב-2003 את הסרט התעודי "הפנתרים השחורים מדברים".
בשנת 2016 יזם יחד עם מוטי מלכא את פסטיבל "אשדודשירה". שטרית מכהן בתפקיד המנהל האמנותי שלו.
דעותיו

שטרית פרסם מאמרים בהם עסק בחברה הישראלית, יחסים אתניים-מעמדיים, תרבות, חינוך והסכסוך הישראלי-פלסטיני. בין היתר, האשים שטרית את ההגמוניה הציונית האשכנזית בדיכוי המזרחים בשכתוב ההיסטוריה ובאוריינטליזם. הוא גם תקף את הממסד הדתי, הביע חשש ממדינת הלכה ותומך בחילוניות. לדבריו, על המזרחים ועל השמאל ליצור חזון חדש, אשר "לא יצריך לזרוק איש מביתו, לא יהודי ולא ערבי".
במאי 2024 כתב מאמר בעיתון הארץ שבו הזהיר ממלחמת אחים. באותו מאמר הביע את דעתו אודות מלחמת חרבות ברזל, ואמר כי המלחמה מיותרת, לאחר זמן הבהיר את דבריו במאמר נוסף שפרסם בעיתון הארץ.
ספרים וסרטים

פתיחה (תל אביב: עקד, תשמ"ט 1988)
פריחה שם יפה: שירים 1987–1992 (תל אביב: ספרי־נור, 1995)
המהפכה האשכנזית מתה: הירהורים על ישראל מזווית כהה: קובץ מאמרים, 1992–1999 (תל אביב: בימת קדם לספרות, 1999)
שירים באשדודית: מוקדמים ומאוחרים, 1982–2002 (תל אביב: הוצאת אנדלוס, 2003)
המאבק המזרחי בישראל: בין דיכוי לשחרור, בין הזדהות לאלטרנטיבה 1948–2003 (תל אביב: עם עובד, תשס"ד 2004) <תורגם לערבית>
– 1984-2003 / . ; - -
(עורך) מאה שנים – מאה יוצרים: אסופת יצירות עבריות במזרח במאה העשרים (תל אביב: בימת קדם לספרות, 1998–1999)
עין הבובה. רומן. (תל אביב: חרגול-עם עובד, 2007)
יהודים. שירים, 2003-2008. (תל אביב: נהר ספרים, 2008)
יהודית ודמוקרטית: מבחן בחינוך. חיבור עיוני. (הוצאת בימת קדם, 2014)
זמן מרוקו. שירים. (הוצאת בימת קדם, 2015)
לא רך לא קשה, הוצאת בימת קדם, 2019
אפידמיולוגיה הולכת ונמשכת של משורר, הוצאת טנג׳יר, 2022.
Intra-Jewish Conflict in Israel: White Jews, Black Jews. London: Routledge, 2009
Jews. poems 1982-2013. translations from English. Carvena Brava, Boston, 2014
"הפנתרים השחורים מדברים". תסריט, בימוי והפקה. עם אלי חמו - בימוי, צילום ועריכה. 2003.
"אז'י איימה" (בואי אימי). תסריט ובימוי. בהפקת חיים בוזגלו. 2009.
משהו על רוח תזזית. תחנות חיינו בשירתו של ארז ביטון. הפקה, תסריט ובימוי: סמי שלום שטרית. צילום ועריכה: ג'ונתן ס. שטרית.
באב אל וארד (שער הפרחים), בימוי חיים בוזגלו. שטרית שותף לכתיבת התסריט יחד עם אריק משעלי וחיים בוזגלו. 2022.
פרסים והוקרה

בשנת 2014 קיבל שטרית אות הוקרה של "קואליציית לבי במזרח" במסגרת פסטיבל לבי במזרח.
בשנת תשמ״ח, 1988, קובץ שירים שלו זכה במקום הראשון בפרס ״הרי הרשון״ לספרות של האוניברסיטה העברית. הקובץ יצא בספר ״פתיחה״ בהוצאת עקד.
הערות שוליים

↑  המועצה להשכלה גבוהה אישורי הדרגות בתחום מדעי הרוח והאמנויות
↑   נאומו של המשורר סמי שלום שטרית | خطاب الشاعر سامي شالوم شطريت, סרטון  באתר יוטיוב
↑  נהוראי מ. שטרית, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
↑  רן רזניק, תיעוד מצולם: המשורר סמי שטרית תרם כליה לאחיו, באתר ynet, 12 במרץ 2010
↑  Sami S. Chetrit, Queens College, דף הבית של שטרית באתר קווינס קולג'
↑   סמי שלום שטרית, שיר | זֶה מַשֶּׁהוּ אַחֵר. זוֹ אַהֲבָה גְּדוֹלָה, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2019
↑   סמי שלום שטרית, חַסְרֵי הַבַּיִת הֵם אוֹתָם חַסְרֵי בַּיִת / וַאֲנִי חָסֵר אוֹתָךְ, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2018
↑  Sami Shalom Chetrit, Jews : poems, translations from Hebrew, 1982-2013, Somerville, Mass., 2015, ISBN 0-692-33628-1
↑  עדו ניצן, ספר השירים החדש של סמי שלום שטרית: בדידות בימי מגיפה, באתר ישראל היום, 20 באוקטובר 2022
↑  שיר צומת בחורף, באתר פטיפון
↑  כשייתמו המילים, by ברי סחרוף, באתר Berry Sakharof | ברי סחרוף (באנגלית)
↑   דליה קרפל, מדוע נכשל מפעל החינוך המזרחי: עשרים שנה לקדמה, באתר הארץ, 16 ביולי 2014
↑   איתי שטרן, סמי שלום שטרית ייסד פסטיבל שירה באשדוד ובטוח: המהפכה המזרחית תושלם, באתר הארץ, 20 בנומנבר 2016
↑  ויקטוריה קונבסקי, פסטיבל אשדודשירה 2019: פסטיבל שירה באשדוד, באתר "כאן דרום", 25 באוקטובר 2019
↑   חן בוקר, עכבר העיר, סמי שלום שטרית: "אני מתרגש מיהודה עמיחי, ביאליק ומחמוד דרוויש", באתר הארץ, 18 בנומנבר 2016
↑   סמי שלום שטרית, נעשה פה יותר ויותר מפחיד, באתר הארץ, 20 באפריל 2017
↑  סמי שלום שטרית, מלחמות היהודים האשכנזים, באתר העוקץ, ‏2021-03-18
↑   סמי שלום שטרית, אם תרצו: החזון הוא יהודי ערבי, באתר הארץ, 25 בפברואר 2016
↑   סמי שלום שטרית, לעצור הכל ולחתור לפתרון מדיני כולל. כן, גם במחיר מלחמת אזרחים, באתר הארץ, 5 במאי 2024
↑   סמי שלום שטרית, כתבתי שצריך להכניע את המתנחלים עד עפר. עכשיו אני מבקש סליחה | דעה, באתר הארץ, 26 ביוני 2024
↑  גל קרניאל, אני במזרח ולבי במזרח, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2003
↑  ביקורות:
דוד חמו, מתנדנד בין שתי תפיסות נוגדות וסותרות, באתר הארץ, 6 ביוני 2004
יצחק לאור, "הוא לא משלנו", באתר הארץ, 18 במאי 2004
אפרים דוידי, מאבק חברתי ומאבק מעמדי; על הספר "המאבק המזרחי בישראל", הגדה השמאלית, 6 באפריל 2004
↑  אורן קקון, המזרחי שיביא לנו את הפלשתינאי, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2007
↑   אילן ברקוביץ', משורר בשטח - הזיונים היו מהשמים, ישתבח שמו לעד, באתר הארץ, 27 בינואר 2020
↑  מתי שמואלוף, לאחות את הקריעה, באתר "העוקץ", 18 בנובמבר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259639405171  PLWABN: 9810686716405606  BIBSYS: 9072798  BnF: cb14589470p (data)  GND: 13967201X  ISNI: 0000 0000 7293 9886  LCCN: n87863154  NTA: 186357621  SUDOC: 142987808  VIAF: 69177572   WorldCat (עם VIAF): 69177572
ג'ורג' מייסון (שחקן)

| --- | --- |
 לידה:  שנות ה־90 של המאה ה־20 סאות'לנד, ניו זילנד 
 מדינה:  ניו זילנד 
 מקום לימודים:  טוי ואקאארי  Southland Boys' High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ורג' מייסון (באנגלית: George Mason; נולד ב-1991 או 1992) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה ניו זילנדי.
ביוגרפיה

מייסון נולד וגדל באינוורקרגיל, ניו זילנד. יש לו שתי אחיות בכורות. הוא למד בבית הספר התיכון לבנים של סאותלנד, שם שיחק רוגבי והתחרה במסגרת מועדון הדיבייט. מייסון עבר לוולינגטון בשנת 2009 כדי ללמוד תואר ראשון באמנויות הבמה בבית הספר לדרמה בני זילנד טוי וואקארי.
מייסון התארס לבת זוגו, הדוגמנית הצרפתייה מנון בושאלה בשנת 2016.
קריירה

מייסון היה בן שלוש עשרה כשחבר משפחה עודד אותו להיבחן לתפקיד בסרט הדרמה משנת 2005 "50 Ways of Saying Fabulous". מייסון זכה בתפקיד וגילם את בריון בית הספר, ארץ'. בשנת 2011, מייסון טס לאוקלנד לאודישן לתפקיד החוזר של רייגן איימס בדרמה הרפואית הניו זילנדית "רחוב שורטלנד". למייסון הודיעו שהוא קיבל את התפקיד כשהוא עלה על הטיסה בחזרה הביתה מהאודישן. הוא צילם את הסצנות הראשונות שלו בפברואר והופיע לראשונה בתור רייגן ב-15 באפריל 2011. מייסון תיאר את דמותו בסדרה כ"ילד הרע החדש בשכונה".
למייסון היה תפקיד קטן בסרט הטלוויזיה "Tangiwai: A Love Story", המתאר את אסון הטנגיווי. לאחר מכן שיחק בתפקיד משנה בדרמת הפשע בניו זילנד "השושנה הכחולה" בשנת 2013, לצד אנטוניה פרבל. באותה שנה הוא הופיע בהופעת אורח בדרמת המסתורין קצה האגם. מייסון הופיע גם בסרט העלילתי "3 Mile Limit", המספר את סיפורה של תחנת הרדיו הפיראטית רדיו האוראקי.
מייסון הצטרף לקאסט של הקומדיה "Go Girls" בשנת 2012. כאשר הסדרה בוטלה בסוף העונה, מייסון ניסה למצוא עבודה בלוס אנג'לס ובסידני. לאחר מכן עבר למלבורן, שם עבד כמטפל בילדים וכפועל. מייסון ייצר קשר עם השחקן הניו זילנדי דניאל קורמק והסוכן שלו, אשר הבטיחו לו אודישן לפיילוט בערוץ 7. הפיילוט לא נמכר, אך לאחר מכן קיבל את תפקיד באופרת הסבון קרוב רחוק. מייסון חזר על תפקידו בשלושה סרטי ספיישל טלוויזיוניים באורך מלא; "קרוב רחוק: עין תחת עין" (2015), "קרוב רחוק: נקמה" (2016), ו"קרוב רחוק: הכל או כלום" (2017). בשנת 2017 דגמן לראשונה למותג ההלבשה תחתונה ובגדים לגברים "בונדס". מייסון החל להצטלם לסרט המוזיקלי "נרקיסים" בפברואר 2018. הסרט, המבוסס על מחזה מאת רושל ברייט, הוקרן לראשונה ב-21 במרץ 2019. מייסון כיכב כאריק, לצד רוז מקייבר, בסרט "Dirt Music".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | 50 Ways of Saying Fabulous | ארץ' |  |
| 2014 | 3 Mile Limit | בובי |  |
| 2019 | נרקיסים | אריק |  |
| 2020 | Dirt Music | דארקי |  |
| 2021 | כוחו של הכלב | קריקט |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | רחוב שורטלנד | ריגן איימס | תפקיד חוזר |
| 2011 | טנגווי: סיפור אהבה | מאט פורי | סרט טלוויזיה |
| 2013 | קצה האגם | בחור 1 | פרק: "היוצר האפל" |
| 2013 | The Blue Rose | בן גלאגר | תפקיד חוזר |
| 2013 | Go Girls | טד קיגן | תפקיד ראשי (עונה 5) |
| 2014–2018 | קרוב רחוק | מרטין אשפורד | תפקיד ראשי (עונות 27–31) |
| 2015 | קרוב רחוק: עין תחת עין | מרטין אשפורד | סרט טלוויזיה |
| 2016 | קרוב רחוק: נקמה | מרטין אשפורד | סרט טלוויזיה |
| 2017 | קרוב רחוק: הכל או כלום | מרטין אשפורד | סרט טלוויזיה |
| 2023 | One Night | ג'ואי | 4 פרקים |
| 2024 | Exposure | מיק | 3 פרקים |
| TBA | Last Days of the Space Age |  | סדרת טלוויזיה עתידית של דיסני+ |
הערות שוליים

1 2 3 4  Crayton-Brown, Kimberley (11 באפריל 2011). "Destination Shortland Street". The Southland Times. נבדק ב-23 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  "There's a new bad boy in town". Television New Zealand. נבדק ב-24 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Southland actor George Mason on refining his craft". Stuff (באנגלית). 2016-05-04. נבדק ב-2021-08-09.
↑  "Exciting news for Home & Away's George Mason". New Idea. 9 בינואר 2017. נבדק ב-23 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "George Mason plays Ted". Television New Zealand. נבדק ב-23 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "I was starstruck by Ray Meagher". TV Week. 23 באוקטובר 2014. נבדק ב-26 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Fea, Sue (6 בדצמבר 2012). "From bad boy to leading man". The Southland Times. נבדק ב-23 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hyndman, Gwyneth (15 באפריל 2013). "Southern man on quest to make it as actor". The Southland Times. נבדק ב-24 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Perrott, Alan (24 בינואר 2015). "Why Kiwi actors are making it big in Australia". The New Zealand Herald. נבדק ב-23 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kilkelly, Daniel (19 באוגוסט 2015). "Home and Away stars Dan Ewing and Lisa Gormley are returning for a Braxton spinoff". דיגיטל ספיי. נבדק ב-23 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rawsthorne, Sally; Byrnes, Holly (12 בדצמבר 2016). "Home and Away heads to Alice Springs to film 'special event' with Braxton brothers storyline for Foxtel". The Daily Telegraph. נבדק ב-23 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Knox, David (18 בינואר 2017). "Airdate: Home and Away: All or Nothing". TV Tonight. נבדק ב-23 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Harvey, Kerry (18 במאי 2017). "Home And Away's George Mason tries modelling and considers a US move". Stuff.co.nz. נבדק ב-2 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Simich, Ricardo (3 במרץ 2018). "How Kiwi filmmakers outran cyclone Gita". The New Zealand Herald. נבדק ב-28 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kimbra, iZombie's Rose McIver to star in Kiwi musical feature Daffodils". stuff.co.nz. 23 בפברואר 2018. נבדק ב-28 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "DAFFODILS". Daffodils. RAGLAN FILMS LIMITED. נבדק ב-23 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
קלארק גריפין

| --- | --- |

אלייזה טיילור בתור קלארק גריפין
 תוכנית טלוויזיה:  המאה
 הופעה ראשונה:  "פיילוט" (סדרת טלוויזיה) "המאה" (ספר)
 הופעה אחרונה:  "המאה: מרד" (ספר)
 מספר הופעות:  95 פרקים (בסדרה)
 יוצרים:  קאס מורגן (ספר) ג'ייסון רוטנברג (סדרה)
 גילום הדמות:  אלייזה טיילור
 מידע
 כינויים:  אסירה 319 וונהדה (מפקדת המוות)   נסיכה   קלארק קום סקייקרו (קלארק מאנשי השמיים)   פליימקפה (שומרת הלהבה)   ג'וספין לייטברון השביעית   מחסלת ההר   שגרירה של אנשי השמיים   המפתח  
 סטטוס:  בחיים
 גיל:  17 (עונה 1) 18 (עונות 2-4) 24 (עונה 5) 149 (עונה 6, כרונולוגית)
 תאריך לידה:  אוקטובר 2131
 מקום לידה:  התיבה 
 גזע:  בת אדם
 מין:  נקבה
 מקצוע:  סטודנטית לרפואה (לשעבר) מנהיגת המאה
 שיוך:  אנשי השמיים המאה הארציים
 מומחיות:  הנהגה, רפואה
 דמויות קשורות
 משפחה:  לקסה קום טריקרו (בת זוג לשעבר)   פין קולינס (בן זוג לשעבר) ג'ייק גריפין (אבא) אביגיל גריפין (אמא) מאדי גריפין (בת מאומצת)  
 
קלארק גריפין (באנגלית: Clarke Griffin) היא דמות בדיונית בדרמה הפוסט אפוקליפטית "המאה" ששודרה ברשת The CW. הדמות מגולמת על ידי אלייזה טיילור.
ביוגרפיה בדיונית > ילדותה

קלארק גדלה על ידי הורים אוהבים בתיבה. אמה, אביגיל, הייתה מנהלת הרפואה ואביה, ג'ייק, היה המהנדס הראשי. הוריה של קלארק היו חברים טובים של הקאנצלר ת'לוניוס ג'אהא, והיא הייתה החברה הטובה ביותר של בנו של הקנצלר, וולס ג'אהא. בעקבות צעדיה של אמה, הפכה קלארק לסטודנטית לרפואה.
שנה לפני שהעבריינים נשלחו לכדור הארץ, שמעה קלארק שיחה בין הוריה שדנו בפגם במערכת התמיכה של התיבה, וכי לתיבה הולך להיגמר החמצן. מאוחר יותר באותו יום, שיחקה קלארק שחמט עם וולס. קלארק, שדעתה הוסחה על ידי החדשות, הפסידה במשחק. וולס הבחין שמשהו לא בסדר עם קלארק ושאל אותה על כך. קלארק סיפרה לו על שיחת הוריה והשביעה את וולס לא לספר לאף אחד, כולל לאביו.
לאחר ששבה לביתה, קלארק שמעה את אביה מכין סרטון שחושף את האמת על משבר החמצן של התיבה. היא התעמתה איתו וצעקה על אביה שאם הוא יפרסם את הסרטון ישלחו אותו להוצאה להורג. קלארק התעקשה שאביה לא יעשה זאת, אך הוא עושה כך בכל זאת. רגעים ספורים לאחר מכן משמר התיבה עצר את אביה על בגידה (קלארק חשבה כי חברה וולס הוא זה שסיפר לאביו על כך). לאחר שאביה הוצא להורג, קלארק נעצרה על בגידה ונשלחה לבידוד בבית הכלא לנוער בתיבה.
אישיותה

קלארק היא עקשנית, נחושה ואינטליגנטית. היא שקולת דעת ומנהיגה טבעית, אך יחד עם זאת, היא הוכיחה כי היא מקבלת החלטות אימפולסיביות לעיתים. היא גם חסרת אנוכיות והוגנת. לאחר מות אביה, קלארק מראה רמה גבוהה של מסירות והערצה כלפיו. יש לה אינסטינקט אימהי טבעי, כפי שמוצג כאשר היא מנחמת את שארלוט ומאוחר יותר מגנה עליה, על אף שהיא הרגה את חברה הטוב ביותר. היא מהירה להאשים בלי להסתכל על העובדות, והראתה שיפוט לקוי מה שגרם למותה של שארלוט. למרות העולם הקשוח שהיא חיה בו, קלארק נחושה בדעתה להציל את חיי כולם, גם אם לא מגיע להם להינצל; זאת ניכר כאשר היא עוזרת לג'ון מרפי, שניסה להרוג אותה ואחראי באופן חלקי על מותה של שארלוט. לקלארק יש מצפון מוסרי חזק, עד כדי עצירת המאה מלהרוג את אניה, אויבתם.
שלא כמו בלאמי בלייק, גבר שניסה להשתלט על האדמה ולהפר את חוקי המנהלים מהתיבה, קלארק היא אידיאליסטית ולא רואה שום סיבה לעינויים, אכזריות או אלימות, והיא מנסה להימנע מלחימה. יחד עם זאת, היא תבגוד באמונות שלה כדי להגן על אלה שהיא דואגת להם. היא הסכימה עם בלאמי להביא רובים למחנה לשם הגנה, אחרי שהראה לה שהם יכולים לעזור בהגנה עצמית. קלארק ניסתה להימנע מאלימות בעונות הראשונות, אבל ככל שגילתה יותר על העולם האמיתי ועל הבריונים שמאיימים עליה ועל כל המאה, קלארק נהפכת לרוצחת בדם קר, והיא גם ממש טובה בזה (עונה 6/7)
קלארק ניסתה לקבל את ההחלטות הטובות ביותר עבור המחנה, אשר לעיתים קרובות הובילו אותה לצעקות מצד חבריה. לקלארק יש מוח מפתיע להפליא, לוחמה ואסטרטגיה. היא מתוארת כמנהיגה טבעית, במיוחד על ידי אמה, אשר מזכירה לקלארק שקיבלה את תכונות המנהיגות שלה מאביה. אביה של קלארק אמר לה שהיא מקבלת את עקשנותה מאמה. היא מראה לעיתים קרובות בגרות וחוכמה מעבר לגילה. למרות זאת יש לה צד פגיע, אשר היא מראה רק סביב אלה שאוהבים אותה.
קלארק מתוארת גם כאמנותית, אחת מנקודות החוזק שלה, מה שנראה בציורים שלה בכלא בתיבה, וגם במהלך שש השנים שבהן הייתה לבד על האדמה, כשציירה את חבריה אשר התגעגעה אליהם.
לויס לאורי

| --- | --- |

 לידה:  20 במרץ 1937 (בת 87) הונולולו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  קולג' פמברוק, אוניברסיטת בראון, אוניברסיטת בראון, אוניברסיטת דרום מיין, אוניברסיטת מיין, בית הספר התיכון ברקלי קרול 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  המעניק, מונה מספר לכוכבים, הכחול האבוד 
 תקופת הפעילות:  מ-1977 
 פרסים והוקרה:  פרס מרגרט אדוארדס (2007)  מדליית ניוברי (1990)  הפרס הלאומי לספרים יהודיים (1990)  מדליית ניוברי (1994)  מדליית רג'ינה (1994)  פרס ספרי הילדים של דורותי קנפילד פישר (1991)  פרס כריסטופר  פרס עפיפון הזהב 
 www.loislowry.com
 
לוֹיס לאורי (באנגלית: Lois Lowry; נולדה ב-20 במרץ 1937) היא סופרת ילדים אמריקאית. ספריה של לאורי מופנים לגילאים שונים, ואינם נמנעים מעיסוק בנושאים קשים כגון מחלת הסרטן או השואה. עם זאת, לאורי היא יוצרת הסדרה המצליחה והמשעשעת, "אנסטסיה קרופניק" המיועדת לילדים בגיל בית הספר היסודי. ספריה של לאורי תורגמו לשפות רבות, ביניהן עברית, ולאורי זכתה פעמיים במדליית ניוברי, פרס אמריקאי יוקרתי לספרות ילדים. פעם על ספרה "מונה מספר לכוכבים" (1989) המספר את סיפור הצלת יהודי דנמרק במהלך השואה, ופעם על ספרה "המעניק" (1993), ספר ראשון מתוך סדרה בת ארבעה ספרים, המספר את קורותיו של ילד החי בחברה אוטופית לכאורה, שבה כל העימותים בין בני האדם נפתרו.
חייה

לאורי נולדה בהונולולו שבהוואי בשם לויס אן הָמֶרסברג (Lois Ann Hammersberg). היא הייתה האמצעית מבין שלושת ילדיהם של רוברט וקת'רין המרסברג. אביה היה רופא שיניים ששירת בצבא ארצות הברית, ובילדותה נדדה לאורי במקומות רבים בעקבות עבודתו של אביה. בין היתר שהתה המשפחה לאחר מלחמת העולם השנייה בין 1948 ל-1950 ביפן. לאחר שסיימה את חוק לימודיה בבית ספר תיכון בניו יורק התחילה לאורי לימודי תואר ראשון באוניברסיטת בראון, בשנת 1954. בשנת 1956, בהיותה בת 19, נישאה לחבר ללימודים בשם דונלד לאורי, והפסיקה את לימודיה.
לאורי הביאה לעולם ארבעה ילדים מנישואיה לדונלד, שהיה קצין בצבא ארצות הברית. בעקבותיו נדדה המשפחה במקומות שונים בארצות הברית בהם הוצב. לאחר מספר שנים סיים דונלד את שירותו הצבאי, והחל ללמוד משפטים. לאחר שסיים את לימודי המשפטים התיישבה המשפחה, בשנת 1963, בפורטלנד במדינת מיין.
לאחר שילדיה גדלו, החליטה לאורי להשלים את השכלתה, וסיימה לימודי תואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת דרום מיין בשנת 1972. בתקופה זו החלה גם לעבוד כצלמת ועיתונאית עצמאית. היא התמחתה בצילום ילדים, וביצירת כתבות מצולמות על נושאים הקשורים בילדים ונוער. בתקופה זו משכה עבודתה את תשומת לב אנשי הוצאת הספרים הגדולה "האוטון מיפלין" ואלו עודדו אותה להוציא לאור את ספרה הראשון.
בשנת 1977 הוציאה לאורי לאור את ספרה הראשון, "קיץ למות בו" (A Summer to Die), המספר את סיפורן של שתי אחיות, שאחת מהן חולה בלוקמיה. ספר זה היה מבוסס על ניסיון החיים של לאורי, שאחותה הלן, המבוגרת ממנה בשלוש שנים, מתה מסרטן בהיותה בת 28. הספר הצליח, והביא לכתיבת ספרים נוספים ולהכרה בכשרונה של לאורי, שהייתה אז בת ארבעים, כסופרת וצלמת. הצלחה זו הביאה לניתוק מבעלה, ובשנה בה יצא הספר לאור התגרשה לאורי.
לאחר גירושיה עברה לאורי לגור בקיימברידג' שבמסצ'וסטס, שבה גרה לתקופה קצרה בעת שבעלה למד באוניברסיטה. היא מקדישה את חייה לכתיבה ולטיפול במשפחתה ובחיות המחמד שלה. בשנת 1995 עברה טרגדיה נוספת כאשר בנה ג'ון, שהיה טייס קרב בצבא ארצות הברית, נהרג בהתרסקות מטוסו.
יצירתה

ספריה של לאורי מיועדים לגילאים שונים, כתובים בסגנונות שונים, ועוסקים בנושאים שונים. סדרת "אנסטסיה קרופניק" (Anastasia Krupnik) המצליחה היא סיפור משעשע על ילדה דעתנית וממושקפת בת 10, בעוד שסדרת "המעניק" היא מעין מדע בדיוני המתרחש בעולם דמיוני, בו נפתרו כל הקונפליקטים בין בני אנוש, באמצעות חוקים, אך ילד בן 12 ושמו ג'ונס מגלה כי מאחורי החזות האידילית מסתתר עולם אפל. לאורי אינה מתחמקת מהתמודדות עם נושאים קשים כמוות, מחלה או השואה. גם סדרות משעשעות יותר, המיועדות לקוראים צעירים, כסדרת "אנסטסיה קרופניק" או סדרת "גוני גרין" אינן מתחמקות מעיסוק בנושאים קשים.
על פי הסופרת, כל ספריה עוסקים באותו נושא כללי: חשיבות הקשרים בין בני אנוש, והתפקיד שמשחקים בני אדם בחייהם של בני האדם אחיהם.
כתיבתה של לאורי זכתה להכרה ולפרסים רבים. בין היתר זכה ספרה "קיץ למות בו" בפרס ספרות הילדים מטעם אגודת הקריאה הבינלאומית בשנת 1978, ספרה "Autumn Street" זכה בעיטור לשבח מטעם איגוד הספריות האמריקאי ב-1980, ספרה "Rabble Starkey" זכה בפרס הספרות של העיתון הבוסטון גלוב בשנת 1987, וספריה "מונה מספר לכוכבים" ו"המעניק" זכו במדליית ניוברי בשנת 1990 ו-1994. "מונה מספר לכוכבים", המספר את סיפור הצלת יהודי דנמרק מנקודת מבטה של ילדה דנית, זכה גם בפרס הספר היהודי הלאומי, המוענק מטעם הארגון היהודי האמריקאי "מועצת הספרים היהודית", בשנת 1990.
ספריה שתורגמו לעברית

מונה מספר לכוכבים; מאנגלית: יחיעם פדן, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1997.
המעניק; תרגום: דפני לוי-ינוביץ, ירושלים: כתר, 1998 (The Giver).
הכחול האבוד; תרגמה מאנגלית: יעל ענבר; עורכת הספר: גילי בר-הלל, ירושלים: כתר, 2002.
גוּנִי גרין בבית הספר; איורים: מידי תומאס; מאנגלית: מאירה פירון, תל אביב: טל־מאי, תשס"ה-2005 (Gooney bird greene).
אנסטסיה; מאנגלית: מאירה פירון, תל אביב: טל-מאי, תשס"ו-2006 (Anastasia Krupnik).
אנסטסיה אחראית על הבית; מאנגלית: מאירה פירון, תל אביב: טל-מאי, תשס"ז (Anastasia on her own).
וילובי: משפחה מהספרים; מאנגלית: מאירה פירון, הוצאת טל־מאי וידיעות ספרים, 2017.‏ (The Willoughbys)
שליח; מאנגלית: ניצן לפידות, הוצאת כתר, 2015. (Messenger)
’’’בן’’’; מאנגלית: ניצן לפידות, הוצאת כתר, 2015. (Son)
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה אתר הבית של לויס לאורי. (באנגלית)
↑  זוכי פרס הספר היהודי הלאומי, אתר מועצת הספרים היהודית. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271616605171  PLWABN: 9810579557905606  BIBSYS: 90144994  BNC: 000848867  BNE: XX1147154  BnF: cb11913519k (data)  CANTIC: a12065274  CiNii: DA1044906X  GND: 119521172  ICCU: LO1V145855  ISNI: 0000 0000 8389 7941  LCCN: n79073589  LNB: 000182766  NDL: 00448120  NKC: xx0172108  NLA: 35504023  NLK: KAC199617112  NSK: 000275256  NTA: 073871834  PIC: 387819  RERO: 02-A003533620  SNAC: w6tb1c2j  SUDOC: 026996561  Trove: 977075  VIAF: 66470410   WorldCat (עם VIAF): 66470410
בס (אל)

תגליף של דמותו של בס מקדש דנדרה, מצרים
פסלו של בס, מוצג כיום במוזיאון הלובר, פריז
פסלו של בס, במוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול
בֶּס או בִּיסוּ היה אל זוטר במיתולוגיה המצרית, בעל דמות ננס גרוטסקי, המגן על הבית, ובייחוד על אימהות ועל לידה. לימים התפתחה דמותו, והוא הפך לאל המביא מזל טוב, ולאל המגן על הטוב מפני הרע. 
מקור פולחנו של האל בס בנוביה, ופולחנו הגיע למצרים העתיקה כבר בתקופת הממלכה הקדומה. הוא נפוץ גם באיקונוגרפיה הפיניקית ואף בישראל ויהודה הקדומות.
תיאור דמותו של בס במיתולוגיה המצרית ופולחנו

בכתובות קדומות בהן מופיע האל בס לראשונה הוא מתואר כאריה העומד על שתי רגליו האחוריות, שרגליו הקדמיות מונפות באוויר. בתקופות מאוחרות יותר (החל מתקופת הביניים השלישית) בס מתואר כפני אריה או כאדם הלובש עור אריה על גבו.
בס הוא האל המגן על נשים בשעת לידתם, ועל הילודים מיד אחרי הלידה. לימים התפתחה דמותו והוא הפך לאחד מהאלים המגינים על הבית - האל המגן על בית המשפחה מפני נחשים, ורוחות רעות ושומר על הילדים.
בשל מעמדו כמגן על הבית והדברים החשובים המצויים בו התפתחה דמותו לאל המגן על כל דבר טוב - והוא נחשב לאל המוזיקה, הריקוד ואף לאל המגן על הזוג המקיים יחסי מין. רקדנים וזמרים קיעקעו את דמותו על ירכיהם.
ציור דמותו של בס ורעייתו בסתת על קיר הבית נועד להגן על החדר, ולעודד פריון.
בס הוא גם אל הגמדים.
השפעה תרבותית

פולחנו התפשט לקפריסין ובאמצעות מתיישבים פיניקים גם לאיטליה ונשתמר בצורה מסוימת בפולחנו של הקדוש הנוצרי בסוס המגן על הפיריון. 
המתיישבים הפיניקים שהגיעו לאי איביזה קראו לאי בשם "איבשם", שמשמעותו אולי "אי־בס" (האי של האל בס).
בארכאולוגיה של ארץ ישראל

בחפירות באזור נחל ברקאי (משנת 1999) נמצאה צלמית ברונזה בדמות בס בין שרידי יישוב מתקופת הברזל II. בתל בית שמש נמצא (בשנת 2018 במסגרת חפירת הצלה בעת עבודות להרחבת כביש 38) פסל אבן בדמות בס. בחניון גבעתי בעיר דוד התגלה (במרץ 2019) שבר כלי חרס ועליו דמותו של האל בס, המתוארך לתקופה הפרסית, מהמאות ה־5 או ה־4 לפנה"ס.
שתי הדמויות שעל פיטס א' מחורבת תימן, המזוהות על־ידי חלק מהחוקרים עם "יהוה ואשרתו", מעוצבות בדמות בס.
ראו גם

אלוהויות במצרים העתיקה
לקריאה נוספת

Dasen, Veronique (2013). Dwarfs in Ancient Egypt and Greece. Oxford: Oxford University Press. ISBN 0-199-68086-8