דורסי לילה
איומים

לילית מצויה מוטלת מתה לאחר שהתנגשה בכלי רכב.
אוח מצוי דרוס ואחת מכנפיו קטועה, כתוצאה מפגיעת רכבת.
אוח מצוי נוסף, תלוי על גדר תיל אחרי שנתקל בה במעופו.
המין הנכחד ינשוף צוחק מניו זילנד. זו אחת מהתמונות המעטות של מין זה, ובה נראה פרט בשביה משנת 1892.
על אף תפוצתם הנרחבת ושכיחותם הגבוהה של מינים אחדים – כגון התנשמת הלבנה והתנשמת ממין Tyto furcata שאוכלוסייתם הכללית מונה כ-4.9 מיליון פרטים יחדיו, ועל אף אוכלוסייתו הכללית של אוח וירג'יניה המונה כ-5.3 מיליון פרטים – מינים לא מעטים נמצאים תחת איום. מעל ראשם של 32 מינים מתוך כלל החברים בקבוצת דורסי הלילה, מרחפת סכנת הכחדה. (שישה מתוכם בסכנת הכחדה חמורה), ו-43 מתוכם מוגדרים כפגיעים או כקרובים לאיום. רוב המינים הפגיעים חיים על איים או ביערות טרופיים.
הרס בתי הגידול של דורסי הלילה הוא הסיבה העיקרית לסכנה המרחפת מעל ראשם. רובם חיים ביערות ששטחם החל להצטמצם עם מעבר האדם מקהילות קטנות אל קהילות צפופות הדורשות מרחב מחיה ומשאבים רבים יותר. גורם נוסף להרס היערות הוא ההתחממות העולמית, שתוצאותיה הם אקלים חם המוביל לשרפות, לבצורות ולדלדול הצמחייה.
פיזור חומרי הדברה המיועדים להדברת מזיקים, הם גורם נוסף המאיים על קהילת דורסי הלילה. החומרים הללו נישאים בגופם של מזיקים נפוצים כגון חרקים ומכרסמים, המהווים את עיקר תפריטם של רוב דורסי הלילה. אלה האחרונים נפגעים כתוצאה מספיגת חומרי ההדברה בגופם.
הסיבה השלישית היא ציד והרג מכוון. הריגת דורסי לילה הייתה בעבר פעולה נפוצה למדי בפינלנד. בתחילת המאה ה-20 נטבחו בה כ-1,000 אוחים מצויים על בסיס שנתי, ועד שנות החמישים קיבלו אנשים שכר בתמורה להריגתם. עם יישובה של צפון אמריקה על ידי האירופאים, ציד דורסי הלילה התגבר באופן משמעותי. הם נורו לשם הנאה וניצודו כדי לשמש כפוחלצים וכדי לעשות שימוש בנוצותיהם. בעלי המשקים צדו אותם אף הם, כיוון שראו בהם איום על עופות הבית וחיות המשק.
סיבה נוספת להריגת דורסי הלילה באזורים פחות מפותחים, טמונה באמונות הטפלות שנקשרו בם. (ראו פסקת דורסי הלילה בתרבות ויחסיהם עם בני האדם). הריגת דורסי הלילה באפריקה, נתפסת כאמצעי המגן על האדם מפני המכשפים. בדרום אמריקה ובמרכז אסיה הם ניצודים כדי לשמש מרכיב ברפואה העממית. ינשוף השאול, מדרום אמריקה ומהאי היספניולה שנמצא באיים הקריביים ו"ינשוף השטן" מברזיל ("coruja-diabo") נתפסים אף הם כקשורים לשטן ולשאול וככאלה שיכולים להפוך בעצמם למכשפים. בפוארטו ריקו, ניצודו בעבר דורסי הלילה הנקראים מוקרו (Mucaro), כיוון שהואשמו באכילת פולי הקפה שגידלו האיכרים.
מינים רבים שמקום מושבם הוא באיים עמדו בפני סכנת הכחדה וחלקם אף נכחדו, כאשר בני האדם התיישבו בהם. המתיישבים גרמו להרס בתי הגידול הטבעיים של דורסי הלילה וצדו אותם. כמו כן בעלי החיים שהביאו עמם תרמו אף הם לדילול אוכלוסיית הדורסים. דוגמה אופיינית לכך היא התנשמת מהמין Tyto pollens. זו הייתה ציפור חסרת יכולת תעופה, שקיננה במחילות שבאי אנדרוס (Andros), (אחד מאיי בהאמה). תנשמת זו נכחדה זמן קצר לאחר בואם של האירופים לאי במאה ה-16, כתוצאה מכריתת היערות הנרחבת שנעשתה במקום.
סיבה רביעית לאיום על דורסי הלילה כרוכה בתאונות הנגרמות מקרבתם של מינים אחדים ופרטים מסוימים לבני האדם, הן באזורים כפריים והן באזורים עירוניים. תנשמות לא מעטות, כדוגמת התנשמת הלבנה והתנשמת ממין Tyto furcata, מתגוררות בסמוך ליישובים כפריים, ומינים מסוימים דוגמת האוח המצוי שוכנים אף בערים המתועשות, כגון הלסינקי, עיר הבירה של פינלנד. החיים בסמוך לאדם, מאלצים את דורסי הלילה להתעמת עם הסכנות הנובעות מקרבתם לעמודי חשמל, לגדרות תיל, לאמצעי תחבורה ועוד. גם מינים המעדיפים להתרחק מהאדם כגון הלילית האפורה, נאלצים לנדוד בתקופות מחסור לאזורים אחרים כדי להשביע את רעבונם. המאמץ והרעב פוגעים בחוסנן הגופני של חלק מהליליות ולעיתים הן נמצאות על סף מוות. חלקן אורבות בצד הכביש למכרסמים הנוברים באשפה המושלכת אל תעלות הניקוז ובגלל קרבתן לכלי רכב הנעים בכביש הן מסכנות את חייהן. (איום זה אינו אופייני בבית גידולן הצפוני). הלילית האפורה נוהגת לצוד כשפניה מופנות לעבר הקרקע, ובמקרים רבים היא נפגעת גם בשל סיבה זו מרכב קרב, מעמודים ומקווי חשמל. בשל כך היא סובלת לעיתים קרובות משברי כנף ורגליים ומנזקי אוזניים בלתי הפיכים המשבשים את חוש השמיעה שלה. כתוצאה מכך נפגמת היכולת שלה לאתר את מיקומו המדויק של טרפה וסיכויי הישרדותה בטבע קטנים.