stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מריה צ'יזמדיה
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

צ'יזמדיה הייתה אלמנה ותופרת במקצועה, שחיה עם שלוש בנותיה אולגה שרה פישר (צ'יזמדיה), מלבינה צ'יזמדיה ואורנה שורני (אירן צ'יזמדיה) ביישוב ולקה בארה בצפון הונגריה על גבול סלובקיה. סמוך לביתה הוקם מחנה צבאי לעבודות כפייה, שם שוכנו 210 גברים יהודים בין מאי לאוקטובר 1944.
מריה ובנותיה יצרו קשר עם עובדי הכפייה היהודים והחלו לסייע להם. הן דאגו להם לאוכל, בישלו עבורם למרות מצבן הכלכלי הקשה והעבירו להם מידע. מריה סיכנה את עצמה ואת בנותיה בכך שאפשרה להם להיפגש בביתה עם קרובי משפחתם שהגיעו לבקרם. בנוסף, מריה מסרה את כתובת ביתה על מנת לאפשר להם לקבל חבילות בדואר.
כאשר התברר שהגרמנים מתכוונים להעביר את עובדי הכפייה למקום אחר, לנוכח התקרבות הצבא האדום, מריה ובנותיה התחילו לפעול על מנת להצילם. מריה הסתירה כמה מעובדי הכפייה בביתה, וסיפקה להם שמלות נשים אשר איפשרו להם להתחזות ולהימלט. הם חולקו לקבוצות כך שכל בת משפחה הייתה אחראית להוביל קבוצה אחרת למקום מסתור חדש אצל קרובי משפחה של מריה או בבתים נטושים כשמריה ובנותיה המשיכו לספק להם מזון.
לאחר המלחמה

ב-1945 נישאה אולגה, בתה של מריה, לקרול פישר, יהודי שניצל על ידי בנות המשפחה. השניים עברו לגור בהיינצ׳קה יחד עם מריה ומלבינה. ביתם היה קרוב מאוד לגבול בין הונגריה לצ׳כוסלובקיה ולכן שימש כתחנת מעבר בנתיב ״הבריחה״. מריה ושאר בני המשפחה סייעו לבורחים ואיפשרו להם ללון, לאכול ולנוח בביתם. בהמשך דאגו להעביר אותם לברטיסלאבה לידי אליעזר שוימר, ראש המדור הארץ-ישראלי באזור. בפעילותן הצליחו מריה ובנותיה להציל 29 יהודים.
בשנת 1949 עלתה מריה לישראל ועברתה את שמה למרים. היא התגוררה בנהריה בביתה של בתה אורנה שורני (אירן) ועבדה כתופרת. מרים פתחה את ביתה בפני עולים חדשים וסייעה להם באוכל, הלבשה ובכל מה שנדרש. מריה מרים ציזמדיה הלכה לעולמה ב-1983, בגיל 73.
הכרה והנצחה

במשך השנים הוכרו מריה ושלושת בנותיה, מלבינה צ'יזמדיה, אורנה שורני ואולגה (שרה) פישר כחסידות אומות העולם. הניצול קרול פישר מסר עדות ליד ושם על מעשי ההצלה של מריה.ב-14 בספטמבר 1995 הוכרה מריה מרים ציזמדיה באופן רשמי ושמה ושמות בנותיה נחקקו בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים.
במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ליד ושם ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של מריה, וקברה אותר בבית הקברות הלטיני בחיפה.
בשנת 1998 הופק הסרט Rescuers-Stories of a Courage: Two Families שמבוסס על סיפור משפחת צ'יזמדיה.
לקריאה נוספת

פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון: סיפורם של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023 עמ 18.
הערות שוליים

1 2  Csizmadia Mária ; Daughter: Surányi Irén (Csizmadia), יד ושם
1 2  פינצ'בסקי גרשון, חסד אחרון, יד ושם, 2023, עמ' 18
↑  עדותו של קרול פישר ליד ושם, תיק מספר 3619, ארכיון יד ושם.
↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
↑  Rescuers-Stories of a Courage: Two Families, יוטיוב
מרוץ אייל

| --- | --- |
רצים במרוץ אייל ה-11, 17 בנובמבר 2012
 ענף:  מרוץ
 תאריך ייסוד:  2002
 מדינות משתתפות:  ישראל ישראל
 events.shvoong.co.il/eyal
 
מרוץ אייל הוא מרוץ המתקיים מדי שנה, מאז שנת 2002, ברחובות רמת השרון ובשדותיה. המרוץ התחרותי מתחלק לשני מקצים: למרחק של 5 ק"מ ולמרחק של 15 ק"מ, ובנוסף נערכים מרוץ תחרותי למרחק 2 ק"מ לילדים ונוער, הליכה של 5 ק"מ ומרוץ 2 ק"מ עממי. המרוץ שימש גם כאליפות ישראל בריצה ל-15 ק"מ.
את המרוץ יזמה האתלטית זהבה שמואלי, לשעבר אלופה ושיאנית ישראל באתלטיקה בריצות למרחקים בינוניים וארוכים, לזכרו של בנה אייל, שנפטר מדום לב בשנת 2000.
המרוץ מתחיל ומסתיים באצטדיון האתלטיקה של תיכון רוטברג ברמת השרון.
בשנת 2012 השתתפו במרוץ כ-5,000 רצים, כ-3,000 מתוכם השתתפו במרוץ התחרותי המרכזי למרחק 15 ק"מ.
הערות שוליים

↑  מרוץ אייל במהדורת נורמליזציה
מרוץ 6 השעות של שאנגחאי

| --- | --- |

 ענף:  מרוץ מכוניות
 תאריך ייסוד:  2012
 הכי הרבה זכיות:  יצרנים: יפן טויוטה (3 זכיות)
 
מרוץ 6 השעות של שאנגחאי הוא מרוץ סיבולת המתקיים במסלול הבינלאומי של שאנגחאי במסגרת אליפות העולם במרוצי סיבולת. המרוץ התקיים לראשונה בעונת 2012, כמרוץ האחרון בעונה. קבוצת טויוטה ניצחה את המרוץ שלוש פעמים, היצרן בעל מספר הזכיות הגבוה במרוץ.
מנצחים

| שנה | מנצחים | קבוצה | מכונית | מרחק |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | אוסטריה אלכסנדר וורץ צרפת ניקולה לפיר | יפן טויוטה רייסינג | טויוטה TS030 הייבריד | 1041.141 ק"מ |
| 2013 | גרמניה אנדרה לוטרר צרפת בנואה טרלוייה שווייץ מרסל פסלר | גרמניה אאודי ספורט | אאודי R18 e-tron קוואטרו | 1035.690 ק"מ |
| 2014 | בריטניה אנתוני דיווידסון שווייץ סבסטיאן בואמי | יפן טויוטה רייסינג | טויוטה TS040 הייבריד | 1024.788 ק"מ |
| 2015 | אוסטרליה מארק ובר גרמניה טימו ברנהרד ניו זילנד ברנדון הארטלי | גרמניה פורשה | פורשה 919 הייבריד | 921.219 ק"מ |
| 2016 | אוסטרליה מארק ובר גרמניה טימו ברנהרד ניו זילנד ברנדון הארטלי | גרמניה פורשה | פורשה 919 הייבריד | 1062.945 ק"מ |
| 2017 | בריטניה אנתוני דיווידסון שווייץ סבסטיאן בואמי   יפן קאזוקי נאקג'ימה | יפן טויוטה רייסינג | טויוטה TS050 הייבריד |  |
| 2018 | בריטניה מייק קונווי   יפן קאמוי קוביאשי   ארגנטינה חוזה מריה לופז | יפן טויוטה רייסינג | טויוטה TS050 הייבריד |  |
משמרת רביעית (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה
 כותבים:  אנדריי ברז'אנסקי רודיון בלצקי אלכסיי סאשין ויאצ'סלב קירילוב
 בימוי:  אלכסיי ביסטריצקי סטפן קורשונוב
 שחקנים:  אלכסיי צ'אדוב שין יאנבין אלכסנדרה טולינובה נאדז'דה בוריסובה אולגה סוחארובה ויקטור דוברונארבוב אלכסיי וארושצ'נקו מיכאיל חמורוב סופיה ז'ואו יאן גה מין האו קיואו ליאנג קו חיין
 ארץ מקור:  רוסיה רוסיה
 שפות:  רוסית מנדרינית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 מפיקים בפועל:  דז'אניק פאיזייב רפאל מינסבקיאן
 חברת הפקה:  KIT
 אורך פרק:  50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  NTV
 פורמט (תמונה):  16:9
 פורמט (קול):  Dolby Digital
 תקופת שידור מקורית:  15 באוקטובר 2018 – הווה
 קישורים חיצוניים
 https://www.ntv.ru/serial/Chetvertaja_smena
כרזת הסדרה
משמרת רביעית (ברוסית: Четвертая смена) היא סדרת טלוויזיה מסוגת הדרמה והפשע ששודרה במקור בערוץ הטלוויזיה "NTV" ב-15 באוקטובר 2018, בכיכובם של אלכסיי צ'אדוב ושין יאנבין.
עלילה

דנילה צ'טקוב הוא שוטר במחלקה למלחמה בפשיעה אתנית של משטרת רוסיה שיודע הכל על רכישה ומכירת מוצרים מזויפים ויודע הכל על מה שקורה בקרב המהגרים הסינים במוסקבה. במהלך אחד מהמבצעים הוא יוצא עם שותפו אלכסנדר שבדוב על מנת למנוע הברחת מוצרים ברציף הטענה, אך המבצע משתבש כשהמיניבוס שבו נסעו המבריחים מתפוצץ והם מוצאים עצמם במארב, שבו כל המבריחים נהרגים. בחקירת האירוע הממונים עליהם במשטרה מאשימים את צ'טקוב ושבדוב בהעלמת רכוש שהוחבא באחת המכולות.
דנילה מנהל קשרים עם העולם התחתון הסיני במוסקבה ולעיתים מהמר בקזינו מחתרתי בניהול המאפיה הסינית. אך בלילה שבו הוא משתכר, הוא מאבד את רכב הספורט שלו בהימורים. המאפיה מבטיחה להחזיר לו את הרכב אם ימצא את בתו של יונג שנעלמה. יונג הגיע לרוסיה לפגוש את בתו, מיי, אך היא לא הגיעה לפגוש אותו בנמל התעופה כפי שסוכם מראש.
דנילה נאלץ לסייע ליונג למצוא את הבת האבודה, במהלך החקירה הוא כמעט שמאבד את בנו ומבין שעלה על משהו שעלול לחשוף מעורבות של אחד הפושעים הגדולים של סין.
שחקנים ודמויות

אלכסיי צ'אדוב – דנילה צ'טקוב
שין יאנבין – יונג
משחק מלא (ברידג')

"משחק מלא" הוא הכרזה של חוזה בגובה של לפחות 3NT שאינה הכרזת סלאם. החוזים הבאים הם חוזים של משחק מלא:
5NT, 4NT, 3NT, ♥4, ♠4, ♥5, ♠5, ♣5 ו ♦5. 
על הכרזת וביצוע משחק מלא מקבלים תוספת נקודות.


הניקוד שמקבלים בתחרות ברידג' עבור ביצוע חוזים של משחק מלא (ללא לקיחות עודפות) הם:
| החוזה | נקודות במצב לא פגיע | נקודות במצב פגיע! |
| --- | --- | --- |
| 3NT | 400 | 600 |
| ♥4 | 420 | 620 |
| ♠4 | 420 | 620 |
| 4NT | 430 | 630 |
| ♣5 | 400 | 600 |
| ♦5 | 400 | 600 |
| ♥5 | 450 | 650 |
| ♠5 | 450 | 650 |
| 5NT | 460 | 660 |
ראו גם

סלאם (ברידג')
משחק חלקי (ברידג')
2 על 1 מחייבת למשחק מלא
הכתבה " הכרזות הזמנה למשחק מלא " באתר " מגזין ברידג'-טיפים וכתבות " (לא-מסחרי)
הכתבה " משחק חלקי, משחק מלא, סלאם – התפלגות סטטיסטית ועוד " באתר " מגזין ברידג'-טיפים וכתבות " (לא-מסחרי)
ערך זה הוא קצרמרבנושא משחקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנקה

עובדת ניקיון
עובדת ניקיון
מנקה הוא  עובד אשר מנקה (אנ') בתים או מבני תעשייה ומסחר. עובדי ניקיון עשויים להתמחות בניקוי חפצים או מקומות מסוימים, כגון, מנקה ארובות ומנקה חלונות (אנ'). לעיתים רבות עובדי הניקיון עובדים בשעות הערב או הלילה, לאחר שכל יתר האנשים שבדרך כלל עובדים באותו החלל אינם בסביבה. עובדי ניקיון רבים עוסקים בניקוי משרדים בלילה או בתים בעת שבעליהם נמצאים בעבודה. ניקוי רצפות הוא בין הפעולות המרכזיות בניקוי מבנים.
סוגי חברות ניקוי שונות

תעשיית הניקוי גדולה למדי בעיקר משום שהתמחויות בסוגים שונים של ניקוי נחוצות בפעמים רבות. סוגי ההתמחויות השונים כוללים ניקוי שטיחים, ניקוי חלונות, ניקוי כלי רכב, ניקוי שירותים, ועוד.
סוגי חברות ניקוי שונות > ניקיון דירות/בתים

חלק גדול מהאנשים שעוסקים בניקוי עוסקים בפועל בניקיון של דירות/בתים. רוב עובדי הניקיון שעוסקים בניקוי דירות/בתים ידועים במיוחד בשל היכולת שלהם לשים לב לפרטים, אך לרוב, משום שישנם אנשים רבים במיוחד שעוסקים בכך, אין ערובה למצוא עובדי ניקיון אמינים שעובדים ביעילות. העלות של סוג זה של שירות תלוי בביקוש לשירות ובמספר ספקי השירות שקיימים. במדינות כמו הודו, סין, והפיליפינים, שם שיעורי המועסקים נמוך למדי, אנשים רבים יכולים להרשות לעצמם לשכור מנקה/משרת במשרה מלאה.
ציוד שכיח לניקיון

להלן מספר פריטים המשמשים עובדי ניקיון:
מטאטא / יעה
דלי
שקית אשפה
מאבק נוצות
סמרטוט
כפפות
שואב אבק
אקונומיקה
מטלית
ראו גם

עובד משק בית
שרת
מסוף הלוחמים

מסוף הלוחמים או חניון הלוחמים הוא מסוף אוטובוסים של חברת דן בעיר תל אביב יפו ליד משרד הרישוי, המסוף משמש בעיקר את קווי חברת דן ונמצא בסמוך לבית חולים וולפסון ומסוף וולפסון.
| --- | --- |
 מיקום:  תל אביב יפו
 אתרים סמוכים:  בית חולים וולפסון, מסוף וולפסון, משרד הרישוי חולון
 שירות אוטובוסים:  לתל אביב, חולון, בת ים, רמת גן, פתח תקווה וקריית אונו
 קואורדינטות:  32°02′02″N 34°46′21″E﻿ / ﻿32.033958°N 34.772516°E﻿ / 32.033958; 34.772516
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מסוף הלוחמים(למפת גוש דן רגילה) מסוף הלוחמים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מסוף הלוחמים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מסוף הלוחמים  he מסוף הלוחמיםhe מסוף הלוחמיםמפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קווי אוטובוס במסוף

| קו | מפעילה | מסלול | יעד | הערות נוספות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 | דן | מסוף הלוחמים - תל אביב-יפו, קריית שלום - שדרות הר ציון - שדרות רוטשילד - הבימה - דיזנגוף סנטר - דיזנגוף - כיכר מילאנו - בבלי - רכבת מרכז (מסוף 2000) | תל אביב-יפו - מסוף 2000 | ♿ |
| 6 | דן | מסוף הלוחמים - בית חולים וולפסון - תל אביב-יפו, יפו ד - בת ים, - עמידר - חוף הסלע - רמת יוסף - רכבת יוספטל - הרב לוי - יוספטל - בן-גוריון - אזור תעשייה - רכבת הקוממיות - חולון, חניון אגד | חולון - חניון אגד | ♿ |
| 14 | דן | מסוף הלוחמים - תל אביב-יפו, תל כביר - יפת - כיכר השעון - דן פנורמה - המלך ג'ורג' - בית חולים איכילוב - בבלי - קאנטרי דקל | תל אביב-יפו - קאנטרי דקל | ♿ |
| 34 | דן | מסוף הלוחמים - תל אביב-יפו, תל כביר - קריית שלום - יד אליהו - דרך הטייסים - רמת גן, הרוא"ה - קריית בורוכוב - רמת יצחק - בני ברק, חזון אי"ש - הרב שך - פתח תקווה, מחלף גהה - קריית אריה - רכבת קריית אריה | פתח תקווה - רכבת קריית אריה | ♿ |
| 41 | דן | מסוף הלוחמים - בית חולים וולפסון - תל אביב-יפו, תל כביר - עג'מי - יפו העתיקה - דרך קיבוץ גלויות - שכונת הארגזים - דרך בר לב - מחלף מסובים - רמת גן, מסוף אלוף שדה - רמת אפעל - בית חולים שיבא - קריית קריניצי - קריית אונו, לשכת גיוס - קיראון - פסגת אונו - פתח תקווה, דרך יצחק רבין - בית חולים בלינסון - ז'בוטינסקי - שוק עירוני - תחנה מרכזית פ"ת | קריית אונו - מסוף | ♿ |
| 44 | דן | מסוף הלוחמים - בית חולים וולפסון - תל אביב-יפו, עג'מי - יפו העתיקה - פלורנטין - דרך בגין - דרך נמיר - רכבת האוניברסיטה - אזור תעשייה עבר הירקון - עתידים | תל אביב-יפו - מסוף עתידים | ♿ |
| 50 | דן | מסוף הלוחמים - תל אביב-יפו, דרך בן צבי - צומת חולון - המסגר - דרך בגין - רמת גן, דרך ז'בוטינסקי - בני ברק, דרך ז'בוטינסקי - מחלף גהה - פתח תקווה, דרך ז'בוטינסקי - ביח בלינסון - תחנה מרכזית פתח תקווה | פתח תקווה - תחנה מרכזית | ♿ |
| 141 | דן | מסוף הלוחמים - בית חולים וולפסון - בת ים, מצבה - רח' ירושלים - קניון בת ים - רכבת יוספטל - חולון, הופיין - קניון חולון - אלופי צה"ל - משה שרת - מפרץ שלמה - אזור תעשייה - המלאכה - דרך השבעה - צומת בית דגן - אור יהודה - יהוד מונוסון | יהוד - מסוף | ♿ |
מרקוס אטיליוס רגולוס

מרקוס אטיליוס רגולוס (בלטינית: Marcus Atilius Regulus) היה קונסול ומצביא רומאי, אשר לחם נגד הקרתגים במלחמה הפונית הראשונה. מת בשנת 250 לפנה"ס לערך.
פועלו

אטיליוס רגולוס נבחר לקונסולאט בפעם הראשונה ב-267 לפנה"ס. במהלך כהונתו ניצח את הסלנטינים (Salentini) וכבש את ברונדיסיום (כיום ברינדיזי).
ב-256 לפנה"ס, בשנה התשיעית למלחמה נגד קרתגו, נבחר לקונסול בפעם השנייה. הוא היה אחד ממפקדי הצי הרומאי שניצח את הקרתגים בקרב אקנומוס ואחר כך נחת בחוף אפריקה על אדמת קרתגו. בעקבות סדרת ניצחונות של צבא הפלישה החליט הסנאט להחזיר לרומא את עמיתו לקונסולאט לוקיוס מאנליוס וולסו ולהותיר באפריקה את רגולוס לסיים את המלחמה.
לאחר תבוסה ניצחת בקרב אדיס, סמוך לקרתגו, ביקשו הקרתגים לחתום על חוזה שלום, אך התנאים שהציב להם רגולוס היו כה קשים, שנמלכו בדעתם והחליטו להמשיך בלחימה. הם ארגנו מחדש את צבאם על פי עצת קסאנתיפוס, שכיר חרב ספרטני שנלחם בשירותם, והודות לו הצליחו להכות את הרומאים בקרב בגרדס (255 לפנה"ס). תבוסת הצבא הרומאי הייתה צורבת במיוחד, שכן הקונסול רגולוס עצמו נפל בשבי הקרתגים עם עוד חמש-מאות מחייליו.
אין עוד ידיעות מהימנות אודותיו. על פי המסורת הוא נותר בשבי עד 250 לפנה"ס. בשנה זו, בעקבות מפלת הקרתגים בקרב פנורמוס הם שחררוהו על דברתו כי ישא ויתן בשמם על תנאי השלום וחילופי השבויים. עם הגיעו לרומא הוא דחק בסנאט לסרב לשתי ההצעות גם יחד, עמד בהבטחתו ושב לקרתגו, שם עונה למוות (Horatius, Odes, 3.5). סיפור זה הפך את רגולוס בעיני הרומאים בני הדורות הבאים לסמל של גבורה. ברם, רוב ההיסטוריונים סבורים כי אין די הוכחות שהדבר אמנם קרה, מאחר שפוליביוס, המקור העיקרי לידיעותינו על המלחמה, אינו מזכיר זאת כלל.
לקריאה נוספת

הוראטיוס, השירים (האודות), תרגמה מרומית והוסיפה מבואות והערות רחל בירנבאום. ירושלים, מוסד ביאליק, תשנ"ח
מרקו ברוצ'ינר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 באוקטובר 1852 יאשי, מולדביה 
 פטירה:  12 באפריל 1942 (בגיל 89) וינה, גרמניה הנאצית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לייפציג 
 
מרקו בורצ'ינר
מרקו ברוצ'ינר (ברומנית: Marco Brociner‏; 20 באוקטובר 1852 – 12 באפריל 1942) היה עיתונאי, פובליציסט, עורך, סופר ומחזאי יהודי שפעל ברומניה ובאוסטריה.
קורות חיים

מרקו ברוצ'ינר נולד ולמד ביאשי, רומניה, היה בנו של אידל בר ברוצ'ינר, מחסידי תנועת ההשכלה היהודית ואחיהם של מאוריצ'יו, יוסף ואנדריי. הוא המשיך בלימודי משפטים באוניברסיטת לייפציג ומדעי המדינה ופילוסופיה באוניברסיטת היידלברג, שם קיבל דוקטורט ושיתף פעולה עם כתבי עת ממינכן ועם כתב העת היהודי רומני Vocea Apărătorului.
ב-1880 שב לרומניה, ייסד את כתב העת בשפה הגרמנית Bukarester Tageblatt והיה לעורכו הראשי. מרקו ברוצ'ינר נמנה בין הפובליציסטים היהודים שגורשו מרומניה, למרות היותו יליד רומניה, ב-1885, בגלל מאבקם באנטישמיות. הוא התיישב בווינה, שם התמנה ב-1888 לעורך בכתב העת Neues Wiener Tageblatt, ביטאון ממשלת אוסטריה.
ברוצ'ינר נפטר בגיל 90 בגטו הווינאי שיצר המשטר הנאצי.
מיצירותיו

Ionel Fortunat רומן בשני כרכים
Radu Gleva רומן בשני כרכים
Aus zwei Zonen נובלות
Doktor Hamlet und anderes נובלות
Der neue Glaube רומן
Weihrauch רומן
Die Hochzeit von Valeni מחזה
Das Volk stecht auf רומן על רקע מרד האיכרים מ-1907
לקריאה נוספת

Breviar biobibliografic Evrei din România, הוצאת HASEFER, בוקרשט, 2008, עמוד 85 (ברומנית)
Contribuţia evreilor din România la cultură şi la civilizaţie, הוצאת HASEFER, בוקרשטת 2004 (ברומנית)
מרקוס אורליוס (פסל)

פסל מרקוס אורליוס
פסל מרקוס אורליוס (קיסר באימפריה הרומית) הוא פסל ברונזה שנוצר בשנת 145 לספירה, בשיטת השעווה האבודה, כחלק מפולחן הקיסר בו הוצבו פסלי הקיסרים בערים ברחבי האימפריה, השתחוו להם וחלקו להם כבוד של אלים.
יצירה זו חשובה במיוחד מכיוון שזהו הפסל היחיד ששרד מתקופת האימפריה הרומית שבו מופיע קיסר על סוס, וממנו נלקח הרעיון לתיאור שליטים ואישים חשובים בעיצומה של רכיבה (לדוגמה: "נפוליאון חוצה את האלפים").
תיאור היצירה

הסוס מתואר בעיצומה של הליכה, כשרגלו הימנית הקדמית באוויר וראשו קורע את האוויר בפה פתוח ואוזניים זקופות.
בניגוד גמור לסערה שמצוי בה הסוס, הקיסר מרקוס אורליוס אשר לגופו טוגה רומית, שהיא הבגד הרשמי של אזרחי רומא, יושב עליו בשלווה, ביטחון וגאווה, הוא מניף את ידו הימנית, כמברך את נתיניו במחווה.
השפעות רומיות על עיצוב הפסל:
אינדיבידואליות בפרופורציות הפנים
תיאור דקדקני בפרטים הקטנים
יצירה לשם תיעוד והנצחה
השפעות יווניות על עיצוב הפסל:
אנטומיה קלאסית
דינמיות נטורליסטית
פרופורציות אידאיות
משחק בקפלי הבד המדגיש את תוואי הגוף שמתחתיו
הסיבה לכך שפסל זה שרד במרוצת השנים

פסלו של הקיסר מרקוס אורליוס פוסל בתקופה בה האמנות הרומית הייתה בפריחתה הגדולה, אך בתקופת שלטונו של קונסטנטינוס, כמאתיים שנים לאחר מכן, רמת האמנות התדרדרה בהרבה. זו הסיבה שהקיסר קונסטנטינוס ציווה להסיר תבליטים ממבני הנצחה של קיסרים שקדמו לו, ברמת פיסול גבוהה בהרבה מהרמה בזמנו, ולהצמידם אל מבני הניצחון שלו (שער ניצחון במקרה זה). סיבה נוספת ל"גנבה" זו היא שמצב האימפריה היה רעוע באותם ימים, והקיסר העדיף לבנות לעצמו במהירות מבנה ניצחון גדול ומפואר שינציח אותו לפני שיכבוש את מקומו קיסר אחר או לפני שינוצח על ידי שבטים ברבריים, או כל סיבה אחרת שתוביל להפלתו.
אחד מהתבליטים שנלקחו אל שער הניצחון של קונסטנטינוס היה תבליט ממבנה הנצחה של מרקוס אורליוס, בה נראתה דמותו, וזוהו פניו בבירור.
בשנת 313 לספירה הכריז הקיסר קונסטנטינוס על הנצרות כדתה הרשמית של האימפריה הרומית, ובכך ביטל את האמונה בשבעת האלים הרומיים ובפולחן הקיסר. בעקבות כך, אחת מפעולותיהם של הנוצרים, משהתירו את דתם, הייתה לנפץ את כל פסלי האלים והקיסרים, פרט לפסליו של הקיסר קונסטנטינוס, שכבר לא היה חי, כי הרי הוא האיש שהתיר את האמונה.
על שער ההנצחה של קונסטנטינוס נמצא תבליט המתאר קיסר בעל פנים ייחודיות (מרקוס אורליוס היה בעל פנים יוצאות דופן בשורות הקיסרים בזכות מוצאו הספרדי), ומשום שאיש כבר לא ידע איך קונסטנטינוס נראה בחייו חשבו כי זהו דיוקן פניו של קונסטנטינוס, וזו הסיבה כשמאוחר יותר, משנתקלו בפסל הפרש, סברו כי הוא הקיסר קונסטנטינוס, וזו הסיבה שלא הרסו אותו, אלא שימרו אותו. כך פסל הפרש של מרקוס אורליוס שרד עד ימינו.
מרוץ 8 השעות של בחריין

| --- | --- |

 ענף:  מרוץ מכוניות
 תאריך ייסוד:  2012
 ארגון מפעיל:  Automobile Club de l'Ouest 
 שמות קודמים:  מרוץ 6 השעות של בחריין
 הכי הרבה זכיות:  יצרנים: יפן טויוטה (3 זכיות)
 
מרוץ 8 השעות של בחריין הוא מרוץ סיבולת המתקיים במסלול הבין-לאומי של בחריין הנמצא בסאח'יר כחלק מאליפות העולם במרוצי סיבולת. המרוץ נערך לראשונה בעונת 2012, בפורמט של מרוץ 6 שעות, והתקיים ברציפות מדי שנה עד לשנת 2017. בעונת 2018/19 לא נכלל כחלק מהאליפות. החל משנת 2019 מתקיים המסלול במתכונת של 8 שעות.
מנצחים

| שנה> מרוץ 6 השעות של בחריין | מנצחים> מרוץ 6 השעות של בחריין | קבוצה> מרוץ 6 השעות של בחריין | מכונית> מרוץ 6 השעות של בחריין | משך המרוץ> מרוץ 6 השעות של בחריין | מרחק> מרוץ 6 השעות של בחריין | מקור> מרוץ 6 השעות של בחריין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | צרפת בנואה טרלוייה  גרמניה אנדרה לוטרר שווייץ מרסל פסלר | גרמניה אאודי ספורט | אאודי R18 e-tron קוואטרו | 6:00:56 | 1033.69 ק"מ |  |
| 2013 | צרפת סטפן סארזין שווייץ סבסטיאן בואמי בריטניה אנתוני דיווידסון | יפן טויוטה רייסינג | טויוטה TS030 הייבריד | 6:01:15 | 1076.98 ק"מ |  |
| 2014 | אוסטריה אלכסנדר וורץ צרפת סטפן סארזין בריטניה מייק קונוואי | יפן טויוטה רייסינג | טויוטה TS040 הייבריד | 6:00:18 | 1055.34 ק"מ |  |
| 2015 | צרפת רומן דיומא  גרמניה מארק ליב שווייץ ניל יאני | גרמניה פורשה | פורשה 919 הייבריד | 6:00:52 | 1076.98 ק"מ |  |
| 2016 | ברזיל לוקאס די-גרסי צרפת לואי דובאל בריטניה אוליבר ג'רוויס | גרמניה אאודי ספורט | אאודי R18 e-tron קוואטרו | 6:00:12 | 1052.86 ק"מ |  |
| 2017 | בריטניה אנתוני דיווידסון שווייץ סבסטיאן בואמי יפן קזוקי נאקג'ימה | יפן טויוטה רייסינג | טויוטה TS050 הייבריד | 6:01:26 | 1047.03 ק"מ |  |
| 2021 | בריטניה מייק קונוואי יפן קאמוי קוביאשי ארגנטינה חוסה מריה לופס | יפן טויוטה רייסינג | טויוטה GR010 הייבריד | 6:00:33 | 1000.96 ק"מ |  |
מרוץ 8 השעות של בחריין
| 2019 | בריטניה מייק קונוואי יפן קאמוי קוביאשי ארגנטינה חוסה מריה לופס | יפן טויוטה רייסינג | טויוטה TS050 הייבריד | 8:01:24 | 1390.62 ק"מ |  |
| 2019 | בריטניה מייק קונוואי יפן קאמוי קוביאשי ארגנטינה חוסה מריה לופס | יפן טויוטה רייסינג | טויוטה TS050 הייבריד | 8:00:13 | 1423.09 ק"מ |  |
| 2021 | שווייץ סבסטיאן בואמי ניו זילנד ברנדון הארטלי יפן קאזוקי נקג'ימה | יפן טויוטה רייסינג | טויוטה GR010 הייבריד | 8:01:25 | 1336.50 ק"מ |  |
| 2022 | בריטניה מייק קונוואי יפן קאמוי קוביאשי ארגנטינה חוסה מריה לופס | יפן טויוטה רייסינג | טויוטה GR010 הייבריד | 8:00:40 | 1325.69 ק"מ |  |
הערות שוליים

↑  "Bahrain 6 Hours 2012". Racing Sports Cars. נבדק ב-10 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bahrain 6 Hours 2013". Racing Sports Cars. נבדק ב-10 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bahrain 6 Hours 2014". Racing Sports Cars. נבדק ב-10 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bahrain 6 Hours 2015". Racing Sports Cars. נבדק ב-10 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bahrain 6 Hours 2016". Racing Sports Cars. נבדק ב-10 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bahrain 6 Hours 2017". Racing Sports Cars. נבדק ב-10 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "6 h Bahrain 2021". Racing Sports Cars. נבדק ב-10 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bahrain 8 Hours 2019". Racing Sports Cars. נבדק ב-10 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bahrain 8 Hours 2020". Racing Sports Cars. נבדק ב-10 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2021 Bahrain results". FIA World Endurance Championship. נבדק ב-10 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2022 Bahrain results". FIA World Endurance Championship. נבדק ב-12 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
מרקוס אמביבולוס

מרקוס אמביבולוס (לטינית: Marcus Ambivulus) היה נציב יהודה מטעם האימפריה הרומית בין השנים 9 עד 12 לספירת הנוצרים.
חייו

אמביבולוס היה רומאי בן למעמד הפרשים, אשר בשנת 9 לספירה מונה על ידי אוגוסטוס לנציב יהודה. ידוע לנו מעט מאוד על תקופת שלטונו אולם ניתן לשער שמכוון שיוסף בן מתתיהו לא מוסר על שום עוולות שנעשו על ידו או מרד שפרץ תחת שלטונו שהוא שלט במתינות ולא התגרה בנתיניו היהודים. כקודמו קופוניוס הוא טבע מטבעות בעלי מוטיבים יהודיים ולא רומאיים כפי שהיה נהוג במרחבי האימפריה הרומית.
אמביבולוס הוחלף בשנת 12 לספירה על ידי אניוס רופוס שירש את מקומו כנציב יהודה.
| מושלים בפרובינקיית יהודה / סוריה פלשתינה |
| --- | --- | --- |
| מגלות ארכלאוס עד המלך אגריפס (41-6 לספירה) | מגלות ארכלאוס עד המלך אגריפס (41-6 לספירה) |  |
| פראיפקטים | קופוניוס (9-6) • מרקוס אמביבולוס (12-9) • אניוס רופוס (15-12) • ואלריוס גראטוס (26-15) • פונטיוס פילאטוס (36-26) • מארקלוס (37-36) • מארולוס (41-37) |  |
| ממות אגריפס עד פרוץ המרד הגדול (66-44 לספירה) | ממות אגריפס עד פרוץ המרד הגדול (66-44 לספירה) |  |
| פרוקוראטורים | קספיוס פאדוס (46-44) • טיבריוס יוליוס אלכסנדר (48-46) • ונטידיוס קומאנוס (52-48) • אנטוניוס פליקס (60-52) • פורקיוס פסטוס (62-60) • לוקיוס אלבינוס (64-62) • גסיוס פלורוס (66-64) |  |
| בזמן המרד הגדול (70-66 לספירה) | בזמן המרד הגדול (70-66 לספירה) |  |
| מושלים זמניים | אספסיאנוס • טיטוס • מרקוס אנטוניוס יוליאנוס (תאריכים לא ידועים) |  |
| מחורבן בית שני עד דיכוי פולמוס קיטוס (117-70 לספירה) | מחורבן בית שני עד דיכוי פולמוס קיטוס (117-70 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-פראייטורים | סקסטוס וטולנוס קריאליס (71-70) • סקסטוס לוקיליוס באסוס (73-71) • לוקיוס פלביוס סילבה (81-73) • סלווידנוס (אנ') (86-81) • פומפיוס לונגינוס (90-86) • טיטוס פומפוניוס באסוס (93-90) • סקסטוס הרמטידיוס קמפנוס (96-93) • סקסטוס אטיוס סוברנוס (?) • טיבריוס קלודיוס אטיקוס הרודס (אנ') (102-99) • גאיוס יוליוס קוודראטוס באסוס (105-102) • פומפיוס פלקו (108-105) • טיבריאנוס (117-114 לספירה) |  |
| מפולמוס קיטוס עד סוף מרד בר כוכבא (136-117 לספירה) | מפולמוס קיטוס עד סוף מרד בר כוכבא (136-117 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-קונסולים | לוסיוס קווייטוס (118-117) • מרקוס טיטיוס לוסטריקוס ברוטיאנוס (120-118) • לוקיוס קוסוניוס גאלוס (122-120) • פאקיוס גארגיליוס אנטיקואוס (125-122) • קווינטוס טיניאוס רופוס (133-130) • יוליוס סוורוס (136-133) |  |
| סוריה-פלשתינה: מסוף מרד בר כוכבא (234-136 לספירה) | סוריה-פלשתינה: מסוף מרד בר כוכבא (234-136 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-קונסולים | קאלפורניוס אטיליאנוס (סביב 139) • דומיטיוס סנקה (סביב 142) • ד. ואליוס פידוס (סביב 150) • קוינטיאנוס (סביב 152) • דומיטיוס קורבולו (151-154) • דקימוס סיוס סנקה (157-155) • מקסימוס לוקיליאנוס (סביב 160) • יוליוס קומודוס (165-162) • פלויוס בואתוס (עד 170/169) • ארוקיוס קלרוס (שנות ה-70) • יוליוס לפידיאנוס (סביב 186) • מרקוס אולפיוס ערביאנוס (אמצע שנות ה-90) • מרקוס יוניוס מקסימוס (199-198) |  |
הערות שוליים

↑  איתמר עצמון, מטבעות הנציבים הרומיים ביהודה, אתר קולקט