אפי איתם
ביוגרפיה > פוליטיקה > בתקופת תוכנית ההתנתקות

בעקבות הכרזת שרון על תוכנית ההתנתקות נקט איתם קו תקיף של פרישה מיידית מהממשלה, ואילו זבולון אורלב נקט בגישה שיש להשפיע מבפנים ולהישאר בממשלה, כל עוד אפשר לסכל מבפנים את ההתנתקות. לאחר ישיבת הממשלה שבה פוטרו שרי האיחוד הלאומי ואושרה תוכנית ההתנתקות, איתם ויצחק לוי, שהתנגדו לתוכנית, הכריזו על התפטרותם מהממשלה (ב-8 ביוני 2004) ועזיבתם את הקואליציה. המהלך של השניים יצר קרע בסיעת המפד"ל, שכן אורלב לא התפטר ושאר הסיעה תמכה בקו של אורלב. רק לאחר שחוק ההתנתקות עבר בקריאה ראשונה בכנסת, התפטר אורלב ויחד עם שאר חברי סיעת המפד"ל פרשו מהקואליציה. למרות זאת, עדיין נותר בעינו הקרע בין איתם לאורלב, שבגינו העלה איתם, ביחד עם חברו למפלגה, יצחק לוי, הצעה לוועידת המפד"ל לאיחוד יחד עם מפלגת "האיחוד הלאומי". הצעה זו נדחתה ברוב קולות. בעקבות עתירה שהוגשה לבית הדין של המפלגה בשל פרישתו מהקואליציה בניגוד להחלטת הסיעה, הודח איתם מתפקיד יו"ר המפד"ל ב-14 בפברואר 2005. בעקבות צעד זה והחרפת הקרע עם מחנה אורלב, פרשו איתם ולוי מהמפד"ל והקימו את סיעת "ציונות דתית לאומית מתחדשת" שפעלה בתיאום עם מפלגת האיחוד הלאומי ובהמשך גם עם המפד"ל. הסיעה נקראה גם "סיעת התחברות".
במהלך יישום תוכנית ההתנתקות ופינוי היישובים בגוש קטיף הביע איתם התנגדות חריפה למהלך לצד קריאה פומבית להימנע מכל גילויי אלימות או סרבנות.
בנאום חריף שנשא ב-11 בינואר 2005, בהפגנה גדולה נגד ההתנתקות, קרא איתם לשרון "סרבן דמוקרטיה" בעקבות סירובו של שרון לערוך משאל עם. איתם טען ששרון מקדם את תוכנית ההתנתקות בצורה אנטי-דמוקרטית באמצעות איומים, פיטורים ודילים מושחתים. כמו כן, טען איתם ששרון ותומכיו בשמאל מנהלים מסע הסתה נגד המתנחלים שכולל יצירת פרובוקציות נגדם ואף את התרת דמם, במטרה לעשות דה-לגיטימציה למאבק הימין נגד התוכנית. למרות הביקורת החריפה נגד שרון והתוכנית, שלל איתם סרבנות ואלימות ואמר שבסיום המאבק ”אם לא תקשיב לקריאה להחזיר את ההחלטה הזאת אל העם הבריא והחזק הזה, נשלח אותך הביתה, ותהיה זו שליחה כואבת ומביישת, שתמחק את הישגי בחרותך”.
כמה חודשים לפני הפינוי עבר איתם להתגורר ביישוב נצר חזני בגוש קטיף. מעבר זה שהתבצע לאחר הוצאת צו אלוף פיקוד האוסר העתקת מגורים לרצועת עזה גרר ביקורת מצד חברי הכנסת במחנה השמאל, אך יו"ר הכנסת ראובן ריבלין אמר שהמעשה נמצא בגדר החסינות המהותית של חבר הכנסת.
בגלל התנגדותו הנחרצת לסרבנות ולאלימות, שימש איתם כמתווך לא רשמי בין המתנחלים לבין כוחות הביטחון וזכה לאמונם ולהערכתם של שני הצדדים. בין השאר פעל לארגן הפקדת נשק מאורגנת בכל היישובים המיועדים לפינוי, שהתרכזה בנצר חזני, על מנת למנוע כל סיכוי של פליטת כדור או ירי איש על אחיו. איתם דרש גם שהכוחות המפנים יגיעו בלי נשק חם לביצוע הפינוי. את מהלכיו הסביר:
”מדובר בגירוש של אלפי אנשים מבתיהם. חשוב מאוד להגיע להידברות, חשוב לעצב את כללי המאבק הזה באופן שמצד אחד יתנהל בנחישות רבה ומצד שני שמדינת ישראל לא תרד לתהומות שאין מהם חזרה. לא מדובר בהשלמה עם ההתנתקות אלא להיפך, מדובר במאבק של המוני אנשים שייאבקו על הליכה אל המשך המאבק מתוך אחריות.”
ביולי 2005 יזם איתם "אמנת מאבק" עליו חתמו מספר חברי כנסת מן הימין ומספר רבנים, שבה יקבעו כללי המחאה נגד תוכנית ההתנתקות והקווים האדומים שאסור לחצותם. המרכיב העיקרי בהצהרה היה התנגדות לאלימות מכל סוג שהוא:
”מאבקנו יהיה חף מכל ביטוי של אלימות. לא יפעיל איש אלימות פיזית או מילולית כלפי חיילי צה"ל, שוטרים משטרת ישראל, ואנשי כוחות הביטחון”
בנוסף הוחלט שפעילויות המחאה תתבצענה ללא נשק, וזאת על מנת למנוע סכנה של התדרדרות לשפיכות דמים עקב פתיחה באש או פליטת כדור. האמנה חולקה באלפי עותקים למשתתפי צעדת ההתחברות לכפר מימון.
אפי איתם נכח בגוש קטיף בזמן פינויו במסגרת תוכנית ההתנתקות ופעל על מנת למנוע התנגשויות אלימות. לאחר פינוי נצר חזני שהה איתם בנצרים וליווה אותם ביום הפינוי. במאמר לסיכום ההתנתקות (מעריב, 27 באוגוסט 2005) כתב העיתונאי בן כספית, שלמתנחלים ולהנהגתם חלק גדול בכך שההתנתקות עברה בשלום, והוא ציטט את איתם שהסביר שעם כל הכבוד לכוחות המפנים, האלימות נמנעה בעיקר משום שהמתיישבים המפונים ומתנגדי ההתנתקות החליטו לנהוג באיפוק ולא להתנגד באלימות.