מערך הבינוי בחיל האוויר הישראלי
הפריסה המחודשת − ממלחמת ששת הימים למלחמות ההתשה ויום הכיפורים > מערך הבינוי במלחמת יום הכיפורים

מצב הכוננות שהוכרז בחיל האוויר עוד בערבו של יום הכיפורים הביא לכך שעוד בליל שבת ובשבת בבוקר התייצבו כל אנשי הבינוי, חיילים ואזרחים, ביחידותיהם. במשך יום הכיפורים התייצבו גם חיילי המילואים. אנשי ההסוואה יצאו ראשונים למשימותיהם. היצ"ם, יחידת הציוד המכני-הנדסי, עסקה בגיוס הציוד האזרחי שהיה מפוזר בכל חלקי הארץ לטובת היחידות בבסיסים.
כאשר התבררו נזקי ההפצצה בבסיסים בסיני, יצאו אנשי החשמל של יחידות הבינוי, מפעילי הצמ"ה ועובדי הסלילה לשטח ותיקנו, לעיתים תחת אש, את כל המערכות שיצאו מכלל שימוש. בעזרת אנשי המילואים הרבים הוכנו עמדות מגן ושופצו מקלטים. הגידול העצום במספר הבסיסים העמיד בפני כל מפקד יחידת בינוי בעיות קשות בתחומי התחזוקה השוטפת, ואנשי הבינוי עמלו ללא לאות להתאים את כל המערכות להיקף הפעילות הנדרש. בעת המלחמה היה אחוז ניכר מעובדי הבינוי האזרחיים מגויס ליחידות אחרות בצה"ל, הקבלנים האזרחיים הפסיקו את עבודתם, והובלת חומרים מבחוץ צומצמה בשל גיוס משאיות לתגבור יחידות השדה.
בח"א 3 ברפידים הותקף בגל הראשון של התקפות חיל האוויר המצרי על ידי שלוש רביעיות של מטוסי "סוחוי". עשר פגיעות נמנו במסלול הראשי והמסלול המשני נפגע קלות, אך "פנטום" ראשון נחת עליו 30 דקות לאחר מכן. המסלול הראשי תוקן תוך ארבע שעות ושוב לא הותקף. שדה התעופה בביר תמדה, ששימש רק שדה חירום, ספג מכה קשה יותר ותיקונו הושלם רק ב-10 באוקטובר. גם השדה באופיר, יחידת הבקרה במקום, סוללת ה"הוק", צומת הקשר והמפקדה הותקפו ונפגעו.
את המצב בשדה העיקרי בחזית סיני סיכם אל"ם אליעזר (ציט'ה) כהן, מפקד בח"א 3:
"נזקי ההפצצה בבח"א ובבסיסים אחרים היו כבדים. בעזרת החיילים במקום ומעט אנשי בינוי שהיו בתורנות, התחלנו את תיקון המסלול בעבודת ידיים. מיד אחר כך החלה "עבודת הפלאים" של אנשי יחידת הבינוי 339: צוות בינוי הגיע בטיסות וברכב, התפזרו בכל האתרים שנפגעו, ותוך 48 שעות תיקנו והשמישו את הטעון תיקון. הם הפעילו את כל המערכות, הרכיבו, שיפצו והחזירו את כל הביסים ויחידות המשנה לפעילות מבצעית מלאה".
על שעשתה יחידת הבינוי 339 ביום הכיפורים סיפרה קצינת הבינוי עמליה מוספי:
"את המלחמה התחלנו ללא כוח אדם מינימלי. כבר ביום הראשון של המלחמה התמודדנו עם פגיעה ישירה במסלול ובמגדל הפיקוח. במהלך המלחמה קלטנו כוחות גדולים של אנשי קבע, מילואים ואזרחים מכל יחידות הבינוי, יצאנו לפריסות בג'בל יעלק וגב'ל חמיר ונתנו שירותי בינוי בכל המרחב".
רוב אנשי הבינוי פעלו לשמירת יכולות בסיסי הטיסה לספיגה. בכל אחת מיחידות הבינוי נפתח חדר מלחמה, ומערך הבינוי הפך למבצעי, כך שיוכל לתת מענה לדרישות השונות של הבסיס ולכוחות הפורסים. אנשי יחידות הבינוי הסתובבו בדת"קים ובטייסות בשעות היום והלילה, כשהם מוכנים לתקן תקלות במערך אספקת הדלק, החשמל, האוויר הדחוס, תאורת המסלולים ותחנות הכוח.
סיפר מרדכי בן-אביר מיחידת הבינוי 303, מי שהיה אחראי על המערכות תחת פיקודו של סא"ל יהושוע פאר:
"בימים הראשונים של המלחמה, בגלל עומס הטיסות הגדול בבסיס חצרים, נוצרה בעיה במכלי האוויר הדחוס. מערכת זו הייתה בנויה ממכלים גדולים, מהם הועבר האוויר למכלים קטנים יותר ומשם, דרך שסתום נפילת לחץ, למטוס. לחץ המכלים בדת"ק 4 של טייסת 107 ירד וירד. המדחסים לא עמדו בעומס. משמעות הדבר הייתה שהיה צורך להשתמש בציוד הידני, תוך איבוד זמן יקר, ואי אפשר היה להשתמש באוויר שנותר עדיין במכלים. כשגילינו אנוכי ומהנדס המכונות סרג'יו אירוחימוביץ' את הבעיה, קישרנו ישירות בין מכלי הלחץ הגדולים לבין המתקנים בקרבת המטוסים. האלתור אפשר למטוסים להניע ולהמשיך להמריא. בסוף ההתנעות החזרנו את המערכת למצב ההפעלה האוטומטי, בתקווה שמצב זה לא יחזור פעם נוספת".
גם לאחר המלחמה המשיך מערך הבינוי בפעילות ההתבצרות וההתארגנות שלאחר הקרב, כשהוא נעזר במערך המילואים והלוגיסטיקה שנותר מגויס, יחד עם כלי הצמ"ה האזרחיים המגויסים.