יובל אליצור
ביוגרפיה > עיתונאות

כבר בהיותו תלמיד בבית הספר גילה נטייה לכתיבה עיתונאית; בגיל 8 הוא כתב את עיתון הכיתה, הדפיסו במכונת-כתיבה של אביו והפיצו מדי שבוע לחבריו. במקביל, השתתף בתור כתב צעיר וכשחקן-קריין בתוכניות נוער ובתסכיתים בשפה העברית ברדיו של המנדט הבריטי. כילד צעיר, הוא התגאה בתסכיתים שכתב וששודרו ברדיו המנדטורי. לימים, כשהצטרף להכשרה המגויסת במסגרת תנועת הצופים הוא ערך את "ביטאון", כתב העת של כל ההכשרות המגויסות של תנועת הצופים שהיו מפוזרות אז בקיבוצים דגניה א', דגניה ב', אפיקים, גניגר, יגור, גבעת חיים, מעברות ועין גב. קראו את "ביטאון" 350 חברים וחברות של ההכשרות המגויסות האלה. כשעזב את ההכשרה המגויסת באפיקים עבר לגור בירושלים לערוך את עיתון הסתדרות תנועת הצופים בארץ ישראל שנקרא "הייה נכון". אליצור ערך 4 גיליונות של העיתון הזה עד לצאתו לארצות הברית ללמוד עיתונאות.
ביוני 1947 הגיע אליצור לארצות הברית והתגורר בעיר קולומביה שבמדינת מיזורי, שם נעזר בפעילי תנועת הבונים דרור בעיר. במהלך לימודיו השתתף בפעילות ענפה של הסברה למען תוכנית החלוקה והקמת מדינה יהודית בארץ ישראל; לאחר שגויס על ידי פעילים בסניף המקומי ארגון מיוחד בציונות האמריקנית שלא השתייך מבחינה פוליטית לשמאל או לימין הציוניים. IZFA מנתה אז כ-10,000 חברים שהיו מפוזרים בכ-100 אוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית. כשהתקבלה ההחלטה בעצרת האו"מ על "החלוקה", החליט אליצור להפסיק את הלימודים ולשוב מייד ארצה אלא שחבריו ונציג ההגנה שכנעו אותו להמתין עד שיגיע שליח מהארץ להחליף אותו, ובינתיים, הוא הועסק במקביל לפעילותו ב-IZFA גם בגיוס סטודנטים יהודיים להצטרף לההגנה ; כך, השתהה בארצות הברית שנה וחצי באישור ההגנה והמשיך לנסוע לאורכה ולרוחבה בשליחות IZFA . במסעותיו, סייע לארגון "אדמה ועבודה" (LAND AND LABOR), אחת מהזרועות של ההגנה בארצות הברית, לגייס לוחמים במקצועות נדרשים לחיל האוויר בישראל כמו טייסים, מכונאי מטוסים ואלקטרונאים. באחת מנסיעותיו פגש את הסטודנטית ג'ודי נוילנדר ילידת בוסטון, שלמדה ועשתה דוקטורט באוניברסיטת הרווארד, מי שתהיה רעייתו כעבור 5 שנים בישראל (בקיץ 1951). שטרם עלייתה ארצה הייתה נשיאה של IZFA בארצות הברית.
בספטמבר 1949 חזר אליצור ארצה והצטרף לקיבוץ חצרים ולחבריו לתנועת הצופים שהקימו את הקיבוץ. כעבור שישה חודשים התגייס אליצור לשירות סדיר בצה"ל. ומילא תפקידים בלהק מודיעין ובבסיס ההדרכה של חיל האוויר. מכאן, פנה ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים לימודי כלכלה והיסטוריה. הוא למד, בין היתר, אצל יהושע פראוור ויעקב טלמון (היסטוריה) ואצל דן פטינקין (כלכלה) וסיים עם תואר ראשון B.A.
בספטמבר 1953 התקבל אליצור לבית הספר לעיתונאות על-שם יוסף פוליצר באוניברסיטת קולומביה בניו-יורק ואשתו עבדה בשגרירות ישראל בוושינגטון. לקראת סיום לימודיו (שנמשכו שנה אחת) התמזל מזלו להיפגש עם גרשום שוקן, עורך עיתון הארץ, שביקר בניו-יורק, שהציע לו עבודה ב"הארץ" כשישוב ארצה; וכך, כשחזר אליצור ארצה בספטמבר 1954 הוא נקלט ב"הארץ" בתפקיד של עורך לילה במשרד בתל אביב. כשפרש מאיר מרחב, הכתב הכלכלי בירושלים, מתפקידו, אליצור החליף אותו ועבר לגור בירושלים. הוא העדיף תפקיד בירושלים כי אשתו החלה להרצות באוניברסיטה העברית.
להשלמת הכנסתו (הנמוכה) מעבודתו ככתב כלכלי ב"הארץ", כתב אליצור, במקביל, לכתב-העת בטרם שעורכו היה אליעזר ליבנה (אז ליבנשטיין). אליצור הצטרף למערכת של כתב-העת, שבה השתתפו, בין השאר, עורך הדין הירושלמי צבי שווארץ (אביהן של רות דיין וראומה ויצמן) ופרופ' ישעיהו ליבוביץ, ששניהם תמכו בחשיפת שחיתויות שלטון מפא"י. בהשפעת פרופ' לייבוביץ ו"בטרם" הצטרף אליצור לשורת המתנדבים, שעסקה בהפצת השפה העברית בקרב עולים חדשים, לצד מאבק בשחיתויות.
אליצור היה פעיל כ-35 שנה במשרה מלאה בעיתון מעריב, כולל הפסקות קצרות. הוא כיהן, בין היתר, כפובליציסט כלכלי, כעורך כלכלי, ולימים נשלח כשליח מעריב לניו-יורק (מספטמבר 1978) ואחר-כך בוושינגטון. בתפקידו האחרון במעריב היה סגן עורך של העיתון. בשנת 1992, כשחשב כי מעריב נפל לידיהם הבלתי אמינות של יעקב נמרודי, נציג הבעלים החדשים, והעורך יעקב ארז, בכך שלא הבינו נכונה מהו חופש העיתונות, החליט לפרוש ולאחר "פסק-זמן" של 3 שנים, להתמסר לכתיבת ספרים. פרישתו ארעה כמה חודשים אחרי שרוברט מקסוול מבריטניה, שהתגלה אחר-כך כנוכל בינלאומי, רכש את השליטה במעריב ואחר-כך מכר אותה למשפחת נמרודי. 
 אליצור היה הכתב הישראלי של מספר עיתונים זרים, בהם: העיתון השווייצרי "נוייא ציריכר צייטונג", והעיתונים האמריקניים הבוסטון גלוב ווושינגטון פוסט. בהקשר זה, היה אליצור חבר פעיל בתא כתבי החוץ בירושלים. בין השנים 1961 - 1964 כתב אליצור טור שבועי בנושאי כלכלה לשבועון הבריטי גואיש כרוניקל, כתב -העת החשוב ביותר בעולם היהודי.