stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  12 במרץ 1996
 תאריך חקיקה עברי:  כ"א באדר תשנ"ו
 גוף מחוקק:  הכנסת השלוש עשרה
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 1578, עמ' 201
 הצעת חוק:  פרטית
 משרד ממונה:  משרד העבודה
 מספר תיקונים:  12
 נוסח מלא:  חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם, התשנ״ו–1996
 
חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם, התשנ"ו-1996 אושר בכנסת השלוש עשרה בשנת 1996, והוא מסדיר את העסקתם של עובדים על ידי קבלני כוח אדם.
היסטוריה חקיקתית

הצעת החוק הוגשה לכנסת על ידי חבר הכנסת אברהם יחזקאל. דברי ההסבר להצעת החוק הציגו את הגורמים להצגתה:
החוק אושר בכנסת ב-12 במרץ 1996, ונקבע בו שייכנס לתוקף כעבור חצי שנה מיום פרסומו, כלומר ב-21 בספטמבר 1996.
מאז אישורו תוקן החוק 12 פעמים. תיקונים עיקריים:
בתיקון ראשון לחוק, משנת 2000, נוסף לו סעיף 12א, הקובע שכאשר עובד של קבלן כוח אדם הועסק אצל מעסיק בפועל תקופה העולה על תשעה חודשים רצופים (ובהיתר משר העבודה: תקופה שלא תעלה על חמישה עשר חודשים) הוא הופך לעובד של המעסיק בפועל. נקבע שסעיף זה ייכנס לתוקף כעבור חצי שנה מיום פרסומו, אך בתיקונים נוספים (בעיקר בחוקי ההסדרים) נדחתה כניסתו לתוקף שוב ושוב, והוא נכנס לתוקף ב-1 בינואר 2008. כמו כן הוחלף סעיף 13 לחוק, העוסק בהשוואת תנאי העבודה של עובד קבלן כוח אדם לתנאי העבודה הנהוגים אצל המעסיק בפועל. עוד נקבע בתיקון זה שלעניין חוק זה דין המדינה כמעסיק בפועל כדין כל מעסיק בפועל.
בתיקון מס' 5 הוחרגו עובדים זרים בענף הבניין מתחולתו של סעיף 12א.
בתיקון מס' 6 נוספה לחוק הסדרת פעילותם של קבלני שירות.
בתיקון מס' 8 נוסף לחוק האיסור לקבל שירות מקבלן כוח אדם או קבלן שירות שאינם בעלי רישיון.
בתיקון מס' 12 נוסף לחוק סעיף 9א, המסדיר את פעילותם של קבלני כוח אדם המספקים שירותי כוח אדם של עגורנאים המפעילים עגורן. דברי ההסבר להצעת החוק מציינים שמטרתה היא "למקד מאמצים בהגברת הבטיחות בעבודה בכל הקשור בעגורנים באתרי בנייה, נוכח ליקויים בהפעלת עגורנים, שגרמו בין השאר לקריסתם באתרי בנייה ולאובדן חיי אדם".
הוראות החוק

החוק מבחין בין קבלן כוח אדם לקבלן שירות:
קבלן כוח אדם הוא מי שעיסוקו במתן שירותי כוח אדם של עובדיו לשם עבודה אצל זולתו, לרבות לשכה פרטית כמשמעותה בחוק שירות התעסוקה, התשי״ט–1959, העוסקת גם במתן שירותי כוח אדם; מי שאצלו מועסק עובד של קבלן כוח אדם, למעט יחיד שהעובד האמור מועסק אצלו במתן שירותי סיעוד, קרוי מעסיק בפועל.
קבלן שירות הוא מי שעיסוקו במתן שירות בתחומי שמירה ואבטחה או ניקיון, באמצעות עובדיו, אצל זולתו. על קבלן שירות חל רק חלק מהוראות חוק זה.
הוראות החוק > רישוי

פעילות כקבלן כוח אדם או כקבלן שירות מותרת רק למי שקיבל רישיון לכך ממשרד העבודה, ובהתאם לתנאי הרישיון. רישיון יינתן רק למי שמתקיימים בו כל התנאים הבאים:
שר העבודה רשאי, לאחר שנתן לבעל הרישיון הזדמנות להשמיע טענותיו, לסייג את הרישיון או לבטלו אם התקיים בקבלן כוח האדם אחד מאלה:
פעילות כקבלן כוח אדם הנותן שירותי כוח אדם של עובדים שאינם תושבי ישראל, מצריכה גם קבלת היתר מיוחד לכך משר הפנים ועל פי תנאי ההיתר האמור. היתר כזה יינתן רק לתאגיד שמטרתו ועיסוקו היחידים הם מתן שירותי כוח אדם של עובדים שאינם תושבי ישראל.
לא יקבל אדם שירות כוח אדם מקבלן כוח אדם או שירות מקבלן שירות, ולא יתקשר עמם לקבלת שירותים כאמור, אלא אם כן הקבלן הוא בעל רישיון או היתר מיוחד כאמור לעיל, והמציא לאותו אדם העתק ממנו.
הוראות החוק > תנאי עבודה

תנאי עבודה של העובד אצל קבלן כוח אדם ייערכו בהסכם בכתב ביניהם, אלא אם כן חל עליהם הסכם קיבוצי המסדיר את תנאי עבודתו של העובד אצל קבלן כוח האדם. קבלן כוח אדם ימסור לעובד לפני תחילת העסקתו עותק מההסכם בכתב שנערך ביניהם; חל עליהם הסכם קיבוצי, יאפשר הקבלן לעובד לעיין בו.
החוק אוסר על קבלן כוח אדם וקבלן שירות לגבות תשלום מעובד או ממועמד לעבודה בעד שירותיו או החזר הוצאותיו. איסור זה אינו חל לגבי תשלום בעד הכשרה מקצועית הניתנת למועמד לעבודה לפני תחילת העסקתו בידי קבלן כוח אדם לשם הכשרתו לעבודתו. התשלום בגין הכשרה מקצועית מוסדר בתקנות העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם (חיוב בתשלום בעד הכשרה מקצועית), תשנ"ח-1997. כן אוסר החוק על המעסיק בפועל לגבות מעובד קבלן המועסק אצלו תמורה של סכומים שהוא שילם לקבלן כוח האדם בעד שירותיו או כהחזר הוצאותיו.
כאשר עובד של קבלן כוח אדם הועסק אצל מעסיק בפועל תקופה העולה על תשעה חודשים רצופים (ובהיתר משר העבודה: תקופה שלא תעלה על חמישה עשר חודשים) הוא הופך לעובד של המעסיק בפועל. לעניין זה רואים רציפות בעבודה אפילו חלה בה הפסקה לתקופה שאינה עולה על תשעה חודשים. כאשר העובד הופך לעובדו של המעסיק בפועל, יצורף ותק העובד בתקופת העסקתו על ידי קבלן כוח האדם אצל אותו מעסיק בפועל, לוותק העובד בתקופת העסקתו אצל המעסיק בפועל. סעיף זה אינו חל על עובד זר בענף הבניין שהוא עובד של קבלן כוח אדם, ועל עובד של קבלן כוח אדם המועסק אצל מעסיק בפועל בתפקידי מחשוב (תחזוקה, פיתוח והטמעה של מערכות מחשוב).
תניה בחוזה האוסרת, בין לחלוטין ובין באופן זמני, על המעסיק בפועל במקום העבודה שבו מועסק עובדו של קבלן כוח האדם להעסיק את העובד, או האוסרת, במישרין או בעקיפין, על העובד כאמור להיות עובדו של המעסיק בפועל במקום עבודה כאמור – אין לה תוקף.
קבלן כוח אדם לא יעסיק עובדים הבאים במקום עובדים המשתתפים בשביתה ולא יעסיק עובדים במקום עובדים המושבתים עקב השבתה, כל עוד השביתה או ההשבתה מתקיימות.
הוראות החוק > פיקוח

שר העבודה רשאי להסמיך מפקחים, מבין עובדי משרדו, לשם פיקוח על ביצוע הוראות לפי חוק זה; שר הפנים רשאי להסמיך מפקחים, מבין עובדי משרדו, לשם פיקוח על ביצוע ההוראות לפי חוק זה לגבי מי שנותן שירותי כוח אדם של עובדים שאינם תושבי ישראל.
לשם ביצוע תפקידיו לפי חוק זה רשאי מפקח –
מפקח לא יעשה שימוש בסמכויות הנתונות לו לפי חוק זה, אלא בעת מילוי תפקידו ובהתקיים שניים אלה:
ראו גם

חוק להגברת האכיפה של דיני העבודה
הערות שוליים

↑  הצעת חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם, התשנ"ה-1995, ה"ח 2380 מ-6 במרץ 1995
↑  חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם, התשנ"ו-1996, ס"ח 1578 מ-21 במרץ 1996
↑  חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כח אדם (תיקון), התש"ס-2000, ס"ח 1748 מ-28 ביולי 2000
↑  חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם (תיקון מס' 5), התשס"ט-2009, ס"ח 2199 מ-9 ביוני 2009
↑  חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום התכנית הכלכלית לשנים 2009 ו-2010), התשס"ט-2009, ס"ח 2203 מ-25 ביולי 2009
↑  חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם (תיקון מס' 8), התשע"א-2011, ס"ח 2305 מ-20 ביולי 2011
↑  חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם (תיקון מס' 12), התשע"ט-2019, ס"ח 2774 מ-7 בינואר 2019
↑  הצעת חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם (תיקון מס' 12) (מתן שירותי כוח אדם של עגורנאים), התשע"ט–2018, ה"ח הכנסת 384 מ-23 במאי 2011
↑   תקנות העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם (ערובה), התשנ״ו–1996, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  תקנות העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם (חיוב בתשלום בעד הכשרה מקצועית), תשנ"ח-1997, באתר "נבו"
חיים צדוק (זמר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1955 (בן 69 בערך) רמלה
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 
חיים צדוק (נולד ב-1955) הוא זמר ישראלי.
ביוגרפיה

צדוק נולד וגדל ברמלה.
בצה"ל שירת בלהקת פיקוד הדרום.
ב-1974 היה אחד מכוכבי המחזמר שהעלתה הלהקה "פגישת מחזור" מאת יורם טהרלב וקובי אשרת (לצד נתן דטנר, רותי דיין, נתן נתנזון, דורית צדוק ואחרים). בין היתר ביצע את השיר "מכת חשמל", שזכה להצלחה רבה במצעדים.
בפברואר 1978 השתתף לראשונה בפסטיבל הזמר והפזמון לשנת תשל"ח כזמר ליווי בשיר "בלב אחד" של חדוה עמרני (במסגרת להקת "פלפל לבן").
בינואר 1979 השתתף בפסטיבל הזמר והפזמון תשל"ט עם שיר הדיסקו "רקדי את הקצב הזה" שהגיע למקום החמישי בתחרות, והפך ללהיט במצעדים העבריים.
בדצמבר 1980 ביצע עם סוזי מילר בשירוויזיון מספר 2 את השיר "צפרדרוק", שכתבה ענת שרתוק והלחין ועיבד אלדד שרים.
באפריל 1982 השתתף בתחרות הקדם אירוויזיון בשיר "קוראים לה אהבה", שכתב מיקי בר גיורא לוין והלחין ועיבד אלדד שרים.
ב-1984 יצא אלבומו הראשון "חבל דק".
בשנת 1988 יצא אלבומו "תיק תק".
חוק השופטים

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  20 באוגוסט 1953
 תאריך חקיקה עברי:  ט' באלול תשי"ג
 גוף מחוקק:  הכנסת השנייה
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 132, עמ' 149
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד המשפטים
 מספר תיקונים:  10
 נוסח מלא:  הנוסח המלא
 תאריך פקיעה:  31 באוגוסט 1984
 
חוק השופטים, תשי"ג-1953 היה בתוקף בין 1953 לבין כניסת חוק בתי המשפט [נוסח משולב] לתוקף ב-1984. החוק קבע לראשונה מאז עצמאות מדינת ישראל הוראות לגבי כשירות למינוי שופטים; אופן מינוי השופטים (בידי נשיא מדינת ישראל ועל פי הצעת ועדת מינויים); הוראה בדבר אי תלותם של השופטים. כמו כן קבע החוק הוראות לדין משמעתי של שופטים.
מטרת החוק הייתה מתן גושפנקה משפטית-חוקית לאי תלותה של הזרוע השיפוטית במדינה. כבר ב-1951 היה ניסיון להעביר חקיקה בנושא, אך בשל חילופי גברי תכופים בכנסת ובממשלה, הדבר לא התאפשר. ההיסטוריונית של המשפט פנינה להב טוענת כי העובדה שעברו חמש שנים עד לחקיקת החוק מעידה על חוסר יציבות מערכתית ובעייתיות בהפרדת רשויות. יצחק אולשן מעיד בספרו "דין ודברים", כי גם במהלך עיצוב החוק היו חילוקי דעות, שחלקם נבעו מן העובדה כי חלק מן המחוקקים ראו לנגד עיניהם את דמותו של פנחס רוזן (שלא נטה להתערב בשיקולי השופטים והחלטותיהם) ולפיכך התקשו להבין את חשיבות ההפרדה בין הרשות המבצעת (משרד המשפטים) ומינוי השופטים. להב עוד טוענת, כי העברת החוק איפשרה שיקול דעת נרחב יותר לשופטים ומביאה לראיה את פסק דין "קול העם".[דרוש מקור]
החוק מגדיר כי הוועדה לא יכולה למנות כל אדם לשופט, אלא לפי חוק הכשרות. עם זאת, כפי שעולה מדיוני הכנסת ישנה ביקורת על כך שהחלק המתעסק בכשרות הוא פורמלי מידי. לעומת זאת, ישנה סכנה כי סעיף דקדקני מידי יהפוך את הליך בחירת השופטים לטעון פוליטית. הדוברים השונים הביאו מקורות מן המשפט העברי לחיזוק עמדותיהם לכאן ולכאן.
בין המקדמים העיקריים של החוק היה שר המשפטים פנחס רוזן. שופטי בית המשפט העליון (משה זמורה, יצחק אולשן, שמעון אגרנט ומשה זילברג) היו בין היועצים. אחרים היו יואל זוסמן ומשה לנדוי, שמונו מיד לאחר אישור החוק לשופטי בית המשפט העליון. בשל מצבו הבריאותי של השופט זמורה, הופנתה תשומת הלב גם לצורך בממלא מקום נשיא בית המשפט העליון, והתואר הוכנס לחוק (ממלא המקום הראשון היה אולשן).
בעקבות החוק הוקמה הוועדה לבחירת שופטים.
החוק אושר בכנסת ב-20 באוגוסט 1953, וב-31 באוגוסט 1984 שולב בחוק בתי המשפט [נוסח משולב], התשמ"ד-1984.
לקריאה נוספת

שמעון שטרית, על השפיטה - מערכת הצדק במשפט, הוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד, 2004, הפרק "חוק השופטים, התשי"ג-1953 – היסטוריה חקיקתית", עמ' 90–93.
הערות שוליים

↑  נחום רקובר "המשפט העברי בחקיקת הכנסת – המקורות היהודיים בשילובם בדיוני הכנסת ובחוקי מדינת ישראל", בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), כרך ראשון עמ' 24 359-373: חוק השופטים, באתר דעת.
חברים טובים לנצח

| פרק מ"סאות' פארק" |
| --- | --- |

קרטמן מנסה להוכיח את חוסר התועלת שבהשארתו של קני בחיים, על ידי הדגמת אדישותו של קני לנוכח שטר של דולר
 מספר פרק:  4
 מספר עונה:  9
 קוד הפקה:  904 
 תאריך שידור מקורי:  30 במרץ 2005
 שפה:  אנגלית 
 תסריט:  טריי פארקר
 בימוי:  טריי פארקר
 דף הפרק ב-IMDb
 
חברים טובים לנצח (במקור: Best Friends Forever) הוא הפרק הרביעי בעונתה התשיעית של סדרת הטלוויזיה הקומית "סאות' פארק". הוא שודר לראשונה בארצות הברית ב-30 במרץ 2005. הפרק מבוסס על פרשת טרי צ'יאבו והוא זיכה את הסדרה בפרס אמי לסדרה המונפשת הטובה ביותר. בפרק מצליח קני להגיע לרמה גבוהה במשחק הווידאו הנייד שלו אך מת מיד לאחר מכן. עם הגעתו לעולם הבא הוא מתבקש מתושבי גן העדן לנהל קרב בין כוחות גן העדן לבין כוחות הגיהנום בעזרתו של משחק וידאו אלוהי, אך מוחזר בידי רופאיו לעולם החיים ונכנס למצב צמחי מתקדם. ויכוח ניצת בין התומכים בהמתת חסד של קני ובראשם קרטמן לבין התומכים בהשארתו בחיים, כאשר לבסוף מנצח קרטמן "מן הסיבות הלא נכונות" ומאפשר לקני להביס את כוחות הגיהנום.
הפרק, שנכתב ובוים בידי טריי פארקר, שאב השראה מן הסרט "אחרון לוחמי החלל" ומן הספר "המשחק של אנדר". הוא שודר שעות ספורות לפני מותה של טרי צ'יאבו. הפרק זכה לביקורות חיוביות על תיאורו של "הקרקס התקשורתי" שסבב את פרשת טרי צ'יאבו.
פרטי עלילה

קני הופך לילד הראשון בעיר שבבעלותו PSP והוא משחק בו ללא הפסקה. בינתיים הולכת וגוברת קנאתו של קרטמן, שאיחר להגיע לחנות ונמנע ממנו מלרכוש PSP משלו. קני מצליח להגיע לרמה 60 הגבוהה במשחק ששמו "גן עדן נגד הגיהנום", כאשר משאית גלידה דורסת אותו למוות.
עם הגעתו של קני לגן עדן, הוא לומד כי אלוהים יצר PSP מוזהב שהוא עצמו נבחר לנהל באמצעותו את הקרב האפוקליפטי בין מלאכי גן העדן לבין כוחות האופל מן הגיהנום, וזוכה מן המלאכים לכינוי "קיאנו ריבס שלנו". קני מחליט להיענות לאתגר אך מיד מוחזר לחיים בידי רופאיו. מכיוון שהוא היה מת למשך זמן ממושך הוא סובל מנזק מוחי קבוע ואינו מסוגל לדבר או לתקשר עם הסביבה בכל דרך אחרת, ומוחזק בחיים באמצעות הזנה בצינור. החייאתו של קני קוטעת גם את הקראתה של צוואתו, שבה הוא הוריש לקרטמן את ה-PSP שלו מתוך רחמים. קני סיים את צוואתו בבקשה הנוגעת למקרה בו יגיע למצב של צמח, אך הדף האחרון בצוואה אבד ומשאלתו של קני נותרה בלתי ידועה.
לנוכח צבאו של השטן המתקרב אל שערי גן עדן, המלאכים זקוקים לקני בעולם הבא כדי שינהל את הקרב ויגרום לניצחונם. בינתיים, קרטמן, שנמנע ממנו מלקבל את ה-PSP של קני כל עוד קני בחיים, משיג צו משפטי להוצאתה של צינורית ההזנה של קני מכוח היותם של קני וקרטמן "חברים טובים לנצח". סטן וקייל, במשותף עם הוריו של קני, פותחים במלחמה תקשורתית על זכותו של קני לחיות, כאשר מנגד ניצבים קרטמן ותומכיו המבקשים לשמור על זכויותיהם של "חברים טובים לנצח" להחליט אחד על גורלו של השני. באותה העת מנסה קווין, יועצו של השטן, ללחוש באוזניהם של הרפובליקנים במטרה לגרום להם להתבטא בעד חיבורה מחדש של צינורית ההזנה.
לאחר מאבק תקשורתי ארוך וקשה בין הצדדים, ובעוד נציגים משני הצדדים מתווכחים בקולי קולות משני עברי מיטתו של קני, מגיע עורך הדין של קני ומודיע כי נמצא הדף האחרון בצוואתו של קני. מתברר כי משאלתו של קני במקרה בו יהיה במצב צמחי היא שלא יציגו אותו במצב זה בטלוויזיה. שני הצדדים מבינים כי שניהם נהגו בחוסר כבוד כלפי קני, וקייל מגיע למסקנה כי יש לנתק את קני ממכשירי ההחייאה, בטענה כי קרטמן "צדק מן הסיבות הלא נכונות" ואילו הוא עצמו וסטן "טעו מן הסיבות הנכונות". כולם עוזבים בדממה את חדרו של קני ומניחים לו למות. קני שב לגן עדן בדיוק בזמן הנכון לשם הובלתם של כוחות גן העדן לניצחון בעזרת ה-PSP המוזהב. הקרב מסתיים כאשר השטן ההמום מתבוסת צבאו מחסל את יועצו קווין, ולקני מוענק כפרס פסל של קיאנו ריבס.
נושא הפרק ותוכנו

"חברים טובים לנצח" עוסק בפרשת טרי צ'יאבו, אישה אמריקאית שאובחנה כשרויה במצב צמחי קבוע, ושבעלה ניהל מאבק משפטי בן 7 שנים לניתוקה מצינורית ההזנה שהשאירה אותה בחיים. מאבקו של הבעל, מייקל צ'יאבו, התנהל בין 1998 ו-2005 והתיק המשפטי הסבוך היה נתון ללחצים תקשורתיים ופוליטיים כבדים שכללו התערבות ישירה של הנשיא בוש, שבמרץ 2005 קטע את חופשתו וחזר לוושינגטון לשם חתימה על חקיקה שנוצרה לשם השארתה של צ'יאבו בחיים, פעולה שהפכה את הפרשה לאירוע חדשותי לאומי. בסופו של דבר נקבע כי צ'יאבו תנותק ממכשירי ההחייאה ב-31 במרץ 2005. הפרק שודר במקור בשיאה של המחלוקת סביב הפרשה, פחות מ-12 שעות לפני מותה של צ'יאבו. יוצרי הסדרה, טריי פארקר ומאט סטון, טענו כי ה"טירוף" התקשורתי סביב הפרשה בשבוע האחרון לחייה של צ'יאבו היה לדעתם הגדול ביותר מאז פיגועי 11 בספטמבר וכי הפרק נכתב בפרק זמן של כ-30 דקות. יצירתו של הפרק החלה, החל משלב הכתיבה, פחות משבוע ימים לפני שידורו. עובדה זו איפשרה את התייחסותה המהירה של הסדרה לפרטי הפרשה.
עלילת הפרק יצרה סיטואציה אבסורדית ובעלת מסר סאטירי לפיו מלאכי גן העדן רצו בניתוקו של קני ממכונת ההנשמה ואילו השטן רצה דווקא בהשארתו חי, זאת מן הסיבות הלא נכונות כמובן ובניגוד לצפוי. במהלך הפרק מתייחסים מלאכי גן העדן אל קני מספר פעמים כ"קיאנו ריבס שלנו", כפרודיה על הדמויות בעלות האופי המשיחי אותן גילם שחקן הקולנוע קיאנו ריבס - ניאו בטרילוגיית הסרטים "מטריקס" והדמות הראשית בסרט "קונסטנטין" שיצא לאקרנים קרוב לשידורו של הפרק. הפרק שאב השראה משתי יצירות מדע בדיוני: הסרט "אחרון לוחמי החלל" שבו חייזרים מניחים על כדור הארץ משחק ארקייד שמטרתו מציאת אדם צעיר שבכוחו להגן על גזע החייזרים, והספר "המשחק של אנדר" שבו נדרש ילד בעל יכולות יוצאות-דופן ללחום בקרב אפי במסווה של משחק.
הפרק כולל גם מספר מחוות לסרט "מונטי פייתון והגביע הקדוש", למשל הקריאה "!Open the gate" ("פיתחו את השער!") שנשמעת עם הגעתו של קני אל שער גן העדן ודומה לקריאתו של המלך ארתור בסרט, או הדרך בה חוגגים המלאכים את ניצחונם שדומה לאחד מהקטעים המונפשים שנוצרו עבור הסרט בידי טרי גיליאם.
תגובות

הפרק זכה לביקורות משבחות בדרך כלל על דרך טיפולו בפרשת טרי צ'יאבו. כך למשל ב"שיקגו סאן-טיימס" נכתב כי יוצרי הפרק "הפנו את חיצי הסאטירה שלהם אל הפן היחיד של תיק טרי צ'יאבו שהוא פוגעני באופן שאינו ניתן לערעור: הקרקס התקשורתי המחריד שהפך עניין פרטי למיצג פומבי מביש".
ג'פרי ויינסטוק שיבח בספרו מ-2005, "Taking South Park Seriously", את האופן בו הפרק "לועג לשימוש בממשלה לשם אכיפתה של אג'נדה מוסרית המוגדרת באורח פשטני כ'הזכות לחיות' ומוצגת כרצון האל, טקטיקה המזוהה בעיקר עם פוליטיקאים שמרנים-ימניים".
"חברים טובים לנצח" הוא הפרק הראשון ב"סאות' פארק" שזכה בפרס אמי. הוא זכה ב-2005 בקטגוריית "התוכנית המונפשת הטובה ביותר בת פחות משעה" ובכך הפכה "סאות' פארק" לסדרת הפריים-טיים המונפשת הרביעית שזכתה בפרס אמי, אחרי "משפחת סימפסון", "המלך היל" ו"פיוצ'רמה".
הערות שוליים

↑  טריי פארקר ומאט סטון, הערות לפרק "חברים טובים לנצח", באתר southparkstuff.com (באנגלית)
↑  'סאות' פארק' בפרודיה על תיק צ'יאבו, הניו יורק טיימס (באנגלית)
1 2  ג'פרי אנדרו ויינסטוק, "Taking South Park Seriously"
↑  ג'פרי רסנר וג'יימס קולינס, מגעיל ומגעיל יותר, טיים מגזין (באנגלית)
↑  שאלות נפוצות: אפריל 2001, באתר "אולפני סאות' פארק" (באנגלית)
↑  ג'ף שאנון, "שיקגו סאן-טיימס", 13 בנובמבר 2005
| סאות' פארק |
| --- | --- | --- |
| יוצרים | טריי פארקר • מאט סטון |  |
| דמויות | סטן מארש • קייל ברופלובסקי • אריק קרטמן • קני מקורמיק • באטרס סטוץ' • שף • טרנס ופיליפ |  |
| מדבבים ראשיים | אייזק הייז • מרי קיי ברגמן • ורנון צ'אטמן • ג'ניפר האוול • מונה מרשל • טריי פארקר • מאט סטון • אלייזה שניידר • אפריל סטיוארט |  |
| מדיות נוספות בזיכיון | סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר • ממלכת הדמיון • Chef Aid: The South Park Album • Chocolate Salty Balls • מהדורות ה-DVD |  |
קומדי סנטרל
חוק הרחם החופשי

ענישת עבד בברזיל.
חוק הרחם החופשי (בפורטוגזית: Lei do Ventre Livre), הידוע גם בכינוי חוק ריו ברנקו, נחקק בפרלמנט הברזילאי ב-28 בספטמבר 1871 כשלב בתהליך ביטול העבדות בברזיל.
החוק קבע כי החל מתאריך החקיקה, כל התינוקות שנולדו לאימהות שהיו שפחות, לא יגדלו להיות עבדים בעצמם. החוק קבע את גיל 8 כנקודת הזמן בה היה על בעל העבדים להחליט בין שחרור הילד בתמורה לפיצוי מהמדינה, או להחזיק בו עד לגיל 21, עת הוא ישוחרר ללא כל פיצוי. החוק לא מילא את יעודו, שכן רק מעטים שוחררו בגיל 8.
בנוסף כונן החוק קרן לשחרור עבדים, אך לא היה די בהונה. כך, למשל, בין השנים 1876 ו-1886 שוחררו בידי הקרן 3,533 עבדים בלבד בבאהיה, ו-150 בלבד בפרנמבוקו. זאת מתוך מעט יותר ממיליון וחצי עבדים שהיו בברזיל בשנת 1872, שהיוו 15.2% מהאוכלוסייה כולה.
את החוק יזם הוויקונט ריו ברנקו ב-27 במאי 1871 בקבינט השמרני, ומכאן גם כינויו. הוא נימק את הצורך על ידי הגדרת העבדות כ"מוסד בלתי צודק", לא כל כך כלפי העבדים, אלא כלפי המדינה, שתדמיתה כלפי חוץ נפגמה מקיום העבדות בתקופה שבה בוטלה כבר ברוב חלקי העולם.
14 שנים לאחר חקיקת חוק הרחם החופשי שוחררו עבדים שגילם עלה על 60, ושלוש שנים לאחר מכן, ב-13 במאי 1888 סיים חוק הזהב את העבדות בברזיל באופן מוחלט.
החוק השפיע על חלקה הצפוני של המדינה, שנטה לעבר מדיניות של תשלום משכורות יותר מאשר למדיניות של עבדות. רבים מהעבדים ששוחררו תחת חוק הרחם החופשי היגרו לצפון על מנת לעבוד במטעים.
ראו גם

ביטול העבדות בברזיל
חוק הזהב
עבדות
האימפריה הברזילאית
לקריאה נוספת

Thomas E. Skidmore, Black into White: Race and Nationality in Brazilian Thought, Duke UP, Durham and London, 1993.
טבח שאנגחאי

הטבח בשאנגחאי (ידוע גם בכינוי: טיהור 12 באפריל) היה דיכוי אלים של ארגוני המפלגה הקומוניסטית הסינית שהתרחש ב-12 באפריל 1927 בעיר שאנגחאי על ידי הכוחות הצבאיים של הגנרל צ'יאנג קאי שק ופלגים שמרנים בקוומינטנג (המפלגה הלאומנית). מספר ההרוגים לא ברור וקיימות כמה גרסאות שונות מאוד לגבי מספר ההרוגים. בעקבות האירוע ביצעו גורמים לאומניים שמרניים, טיהור נרחב של קומוניסטים בכל האזורים הנתונים לשליטתם, ודיכוי אלים נוסף התרחש גם בגואנגג'ואו ובצ'אנגשו. הטיהור הוביל לפיצול בין הפלגים הימניים והשמאלניים בקוומינטנג, כאשר צ'יאנג קאי-שק, מייצב את עצמו כמנהיג הפלג הימני שהתבסס על נאנג'ינג. בניגוד לפלג השמאל של הקוומינטנג המקורי, שהתבסס על הנהגת ווהאן.
ב־15 ביולי 1927 גירשה הממשלה בווהאן גם את הקומוניסטים משורותיה, ובכך הסתיימה למעשה הברית של ארבע השנים עם הקומינטרן והמפלגה הקומוניסטית הסינית. בשארית 1927 חוללה המפלגה הקומוניסטית הסינית כמה התקוממויות בניסיון להשיב לעצמה את כוחה הקודם, וסימנה בכך את ראשית מלחמת האזרחים הסינית. עם כישלונה של ההתקוממות של גואנגג'ואו, המפלגה הקומוניסטית הצטמצמה במידה רבה בהשפעתה, ולא הצליחה לפתוח במתקפה עירונית גדולה נוספת.
רקע

שורשי טבח 12 באפריל, קשורים לברית של קוומינטנג עם ברית המועצות, שנוצרה ביוזמתו מייסד הקוומינטנג סון יאט-סן, לאחר דיונים עם הדיפלומט הסובייטי אדולף ז'ופה בינואר 1923. ברית זו כללה סיוע כספי וצבאי, ובואה של קבוצת יועצים פוליטיים וצבאיים סובייטים, בראשות מיכאיל בורודין. תנאי ברית המועצות לברית ולסיוע כללו שיתוף פעולה עם המפלגה הקומוניסטית הסינית הקטנה. סון הסכים לתת לקומוניסטים להצטרף לקוומינטנג כאינדיבידואלים, אך שלל את הברית עמם או את השתתפותם כגוש מאורגן. בנוסף, הוא דרש שהקומוניסטים יתמכו באידאולוגיה המפלגתית של הקוומינטנג ויצייתו למשמעת המפלגתית. הפעילות הקומוניסטית בתוך הקוומינטנג, שלעיתים קרובות הייתה סמויה, גררה עד מהרה התנגדות בקרב חברי המפלגה הבולטים. סכסוכים פנימיים בין מנהיגי השמאל והימין בקוומינטנג לגבי בעיית החברים הקומוניסטים, נמשכו עד למבצע ״המשלחת הצפונית״ שמטרתו הייתה לאחד מחדש את סין. בראש המבצע עמד צ'יאנג קאי-שק שייצג את הגישה השמרנית בקוומינטנג.
התוכניות ל״משלחת הצפונית״ מקורן היה ביוזמת סון יאט סאן. אחרי גירושו מהממשלה בבייג'ינג, ב־1920 הוא חזר והשתלט על חלקים מסוימים של פרובינציית גואנגדונג. מטרתו הייתה להרחיב את שליטתו על כל סין, בעיקר פקינג. אבל הוא נפטר מסרטן ב-1925. לאחר מותו, המשיכו מנהיגי הקוומינטנג לדחוף את התוכנית הצבאית שהוא יזם. הם טיהרו את הקומוניסטים של גואנגג'ואו ואת היועצים הסובייטים במהלך "מרד קנטון" ב-20 במאי 1926, והמבצע הצבאי החל ביוני. ההצלחות היו כבר בחודשים הראשונים של המבצע, הצבא של הקוומינטנג, זכה בשליטה על גואנגדונג ועל שטחים גדולים בחונאן, חוביי, ג'יאנגשי ופוג'יין.
עם גידול הסמכויות של הקוומינטנג וכוחו הצבאי, גבר המאבק על השליטה במנהיגות המפלגה. המפלגה הייתה מפוצלת בין המנהיגות השמרנית/ימנית בראשות צ'יאנג קאי שק, ובין המנהיגות השמאלנית. בינואר 1927 הצבא בפיקודו של צ'יאנג קאי שק תפס את העיר ווהאן והמשיך לתקוף את נאנצ'אנג, מנהיג הפלג השמאלי וואנג ג'ינג-ווי, ובעלי בריתו, יחד עם הקומוניסטים הסינים והיועצים הסובייטיים, העבירו את מושבה של הממשלה הלאומית מגואנגזו לווהאן. ב־1 במרץ הממשלה הלאומנית חידשה את הוועדה הצבאית והעמידה את צ'יאנג תחת סמכותה, תוך שהיא מתכננת בחשאי לעצור אותו. צ'יאנג גילה את המזימה, שכנראה הובילה להחלטתו לטהר את הקוומינטנג.
בתגובה על ההתקדמות של הצבא הלאומני, הקומוניסטים בשאנגחאי החלו לתכנן התקוממויות נגד המצביאים הצבאיים ששלטו בעיר. ב-21–22 במרץ פתחו אנשי הקוומינטנג והאיגודים הקומוניסטים, בראשות ג'ואו אנלאי וצ'ן דוקסיו, בהתקוממות מזוינת בשאנגחאי, והביסו את כוחות לוחמי ז'ילי (חבורה של מצביאים צבאיים). פועלי האיגודים כבשו ושלטו בשאנגחאי העירונית, למעט אזורי התיישבות בינלאומית שאנגחאי, לפני שהגיעו יחידות צבא בראשות האלוף באי צ'ונגשי והגנרל לי זונגרן.
לאחר תקרית נאנקינג, שבה הותקפו ונבזזו הזרים בנאנג'ינג, אנשי הפלג הימני של הקוומינטנג נבהלו מהתעצמות ההשפעה הקומוניסטית, בעוד אלה המשיכו לארגן הפגנות של סטודנטים המוניים מדי יום, במטרה להחזיר את המובלעות הבינלאומיות בשאנגחאי לשליטה סינית. ב־2 באפריל קבעה ועדת הפיקוח המרכזית של הקוומינטנג בראשותו של הקנצלר לשעבר של אוניברסיטת פקין, צ'אי יואנפיי, כי פעולות הקומוניסטים מנוגדות לאינטרס הלאומי של סין, והצביעו פה אחד לטהר את הקומוניסטים מן המפלגה.
טיהור

ב-5 באפריל הגיע וואג ג'ינג-וויי לשאנגחאי מחו"ל ונפגש עם מנהיג הקומוניסטים צ'ן דו-שיו. לאחר פגישתם הם פרסמו הצהרה משותפת המאשרת את עיקרון שיתוף הפעולה בין הקוומינטנג לבין המפלגה הקומוניסטית, למרות בקשות דחופות מצ'יאנג לחסל את ההשפעה הקומוניסטית. כאשר וואנג עזב את שאנגחאי למחרת, צ'יאנג ביקש ממנהיג "הכנופיה הירוקה" דו יו-שינג ומנהיגי כנופיות אחרים בשאנגחאי להקים איגוד יריב שיתנגד לארגוני העובדים שבשליטת הקומוניסטים, ועשה הכנות אחרונות לטיהור חברי הקוומינטנג.
ב-9 באפריל הכריז צ'יאנג על משטר צבאי בשאנגחאי, וועדת הפיקוח המרכזית פרסמה את הצהרת ההגנה על המפלגה, והוקיעה את מדיניות שיתוף הפעולה של ממשלת הלאומנים של ווהאן עם המפלגה הקומוניסטית הסינית. ב־11 באפריל הוציא צ'יאנג פקודה סודית לכל המחוזות הנתונים לשליטת כוחותיו שיפעלו לטהר את הקומוניסטים מן הקוומינטנג.
לפני עלות השחר ב-12 באפריל, חברי הכנופיה החלו לתקוף את הרבעים שבשליטת עובדי האיגודים, כולל זאביי, נאנשי ופודונג. על פי צו חירום הורה צ'יאנג לארמייה ה-26 לפרק את המיליציות של הפועלים מנשקם. כתוצאה מכך נהרגו ונפצעו למעלה מ-300 בני אדם. אנשי האיגודים המקצועיים ארגנו אספה המונית שגינתה את צ'יאנג קאי שק ב־13 באפריל. אלפי פועלים וסטודנטים הלכו למחות למפקדה של הדיוויזיה השנייה, בארמייה ה-26. החיילים פתחו באש, הרגו 100 ופצעו רבים נוספים. צ'יאנג פיזר את הממשלה הזמנית של שאנגחאי, איגודים מקצועיים וכל שאר הארגונים שהיו תחת שליטה קומוניסטית, וארגן מחדש איגודים נאמנים קוומינטנג ובשליטתו של דו יו-שינג. כמה מקורות אומרים כי למעלה מ-1,000 קומוניסטים נעצרו, כ-300 הוצאו להורג, ויותר מ-5,000 נעדרו; אחרים טוענים כי 5,000 - 10,000 נהרגו. כמה מפקדים של צבא המהפכה הלאומי, בעלי רקע קומוניסטי, בוגרי האקדמיה הצבאית של וומפואה, שמרו את אהדתם לקומוניסטים ולא נעצרו, ורבים החליפו את נאמנותם לאחר תחילת מלחמת האזרחים הסינית ועברו לצד הקומוניסטי.