stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משחק טופולוגי
משחקים טופולוגיים מוכרים > משחק בנך-מזור

בהינתן מרחב טופולוגי  X, קבוצה כלשהי  E\subset X (לאו דווקא פתוחה או סגורה) ומשפחה  {\mathcal {W}} של תת-קבוצות של  X (לאו דווקא פתוחות או סגורות) המקיימת את התנאים הבאים:
\emptyset \notin {\mathcal {W}}
לכל קבוצה פתוחה  \emptyset \neq U\subseteq X קיימת קבוצה  W\in {\mathcal {W}} כך ש- W\subseteq U
לכל  W\in {\mathcal {W}} קיימת קבוצה פתוחה  \emptyset \neq U\subseteq X כך ש- U\subseteq W
משחק בנך-מזור מסומן ב- \operatorname {BM} (X,E,{\mathcal {W}}) ומהלכו כדקלמן:
אליס בוחרת קבוצה  U_{1}\in {\mathcal {W}} ובעקבותיה בוב בוחר קבוצה  U_{2}\in {\mathcal {W}} כך ש- U_{2}\subset U_{1}.
אליס בוחרת קבוצה  U_{3}\in {\mathcal {W}} כך ש- U_{3}\subset U_{2} ובעקבותיה בוב בוחר קבוצה  U_{4}\in {\mathcal {W}} כך ש- U_{4}\subset U_{3}.
ממשיכים עד לאינסוף.
אליס מנצחת את המשחק אם ורק אם  E\cap \bigcap _{n\in \mathbb {N} }{U_{n}}\neq \emptyset . במשחק זה  E נקראת קבוצת היעד.
משפט אוקסטובי קובע כי  {\text{Bob}}\uparrow \operatorname {BM} (X,E,{\mathcal {W}}) אם ורק אם  E היא קבוצה מקטגוריה ראשונה (כלומר, קבוצה שהיא איחוד בן-מניה של קבוצות דלילות).
משחקים טופולוגיים מוכרים > משחק שוקה

בהינתן מרחב טופולוגי  X, משחק שוקה מסומן ב- \operatorname {CH} (X) ומהלכו כדקלמן:
אליס בוחרת קבוצה פתוחה לא ריקה  U_{1} ובעקבותיה בוב בוחר קבוצה פתוחה לא ריקה  U_{2}\subset U_{1}.
אליס בוחרת קבוצה קבוצה פתוחה לא ריקה  U_{3}\subset U_{2} ובעקבותיה בוב בוחר קבוצה פתוחה לא ריקה  U_{4}\subset U_{3}.
ממשיכים עד לאינסוף.
אליס מנצחת את המשחק אם ורק אם  \bigcap _{n\in \mathbb {N} }{U_{n}}\neq \emptyset .
משחק שוקה הוא למעשה מקרה פרטי של משחק בנך-מזור כאשר קבוצת היעד היא המרחב כולו  E=X ו- {\mathcal {W}} היא משפחת כל הקבוצות הפתוחות השונות מהקבוצה הריקה. אם לבוב יש אסטרטגיה מנצחת במשחק שוקה, המרחב  X נקרא מרחב בר. מקורות מסוימים מגדירים את משחק בנך-מזור כמשחק שוקה כפי שהוא מופיע כאן.
משחקים טופולוגיים מוכרים > משחק נקודה-קבוצה פתוחה

בהינתן מרחב טופולוגי  X, משחק נקודה-קבוצה פתוחה מסומן ב- \operatorname {PO} (X) ומהלכו כדקלמן:
אליס בוחרת נקודה  x_{1}\in X ובוב בוחר סביבה פתוחה של  x_{1} המסומנת ב- U_{1}.
אליס בוחרת נקודה  x_{2}\in X ובוב בוחר סביבה פתוחה של  x_{2} המסומנת ב- U_{2}.
ממשיכים עד לאינסוף.
אליס מנצחת את המשחק אם  \bigcup _{n\in N}{U_{n}}=X.
משחקים טופולוגיים מוכרים > משחק רותברגר

בהינתן מרחב טופולוגי  X, משחק רותברגר מסומן ב- \operatorname {RO} (X) ומהלכו כדלקמן:
אליס בוחרת כיסוי פתוח  {\mathcal {U}}_{1} של המרחב  X ובוב בוחר קבוצה פתוחה מתוך הכיסוי  U_{1}\in {\mathcal {U}}_{1}.
אליס בוחרת כיסוי פתוח  {\mathcal {U}}_{2} של המרחב  X ובוב בוחר קבוצה פתוחה מתוך הכיסוי  U_{2}\in {\mathcal {U}}_{2}.
ממשיכים עד לאינסוף.
בוב מנצח את המשחק אם  \{U_{n}\}_{n\in \mathbb {N} } הוא כיסוי פתוח של  X. ניתן להוכיח כי משחק רותברגר ומשחק נקודה-קבוצה פתוחה הם משחקים דואליים. מרחב  X שעבורו  {\text{Bob}}\uparrow \operatorname {RO} (X) (או לחלופין  {\text{Alice}}\uparrow \operatorname {PO} (X), מטעמי דואליות) נקרא מרחב רותברגר.
משחקים טופולוגיים מוכרים > משחק מנגר

בהינתן מרחב טופולוגי  X, משחק מנגר מסומן ב- \operatorname {MG} (X) ומהלכו כדלקמן:
אליס בוחרת כיסוי פתוח  {\mathcal {U}}_{1} של המרחב  X ובוב בוחר תת-קבוצה סופית של הכיסוי  {\mathcal {F}}_{1}\subset {\mathcal {U}}_{1}.
אליס בוחרת כיסוי פתוח  {\mathcal {U}}_{2} של המרחב  X ובוב בוחר תת-קבוצה סופית של הכיסוי  {\mathcal {F}}_{2}\subset {\mathcal {U}}_{2}.
ממשיכים עד לאינסוף.
בוב מנצח את המשחק אם  \bigcup _{n\in \mathbb {N} }{{\mathcal {F}}_{n}} הוא כיסוי פתוח של  X. מרחב  X שעבורו  {\text{Bob}}\uparrow \operatorname {MG} (X) נקרא מרחב מנגר. ניתן להוכיח כי כל מרחב רותברגר הוא מרחב מנגר.
אקסיומת ההכרעה

כאמור לעיל, ניתן להסיק על-ידי שימוש באקסיומת הבחירה כי קיים משחק טופולוגי שאינו בר-הכרעה.
אקסיומת ההכרעה היא אקסיומה לפיה משחק בנך-מזור  \operatorname {BM} (\mathbb {R} ,\mathbb {R} ,{\mathcal {W}}) כאשר  {\mathcal {W}} היא קבוצת כל הקטעים הסגורים הוא משחק בר-הכרעה. נהוג לסמן אקסיומה זו באותיות  {\text{AD}}.
ניתן להוכיח כי אקסיומת ההכרעה ואקסיומת הבחירה סותרות זו את זו בהינתן אקסיומות צרמלו-פרנקל. כלומר, ניתן לבנות מודל אקסיומתי מהצורה  {\text{ZF}}+{\text{AD}} (אקסיומות צרמלו-פרנקל בתוספת אקסיומת ההכרעה) אשר סותר את מערכת האקסיומות הנהוגה  {\text{ZFC}} (אקסיומות צרמלו-פרנקל בתוספת אקסיומת הבחירה).
אם מניחים את מערכת האקסיומות  {\text{ZF}}+{\text{AD}}, מתקבלות מספר תוצאות חשובות, ביניהן שכל תת-קבוצה של המספרים הממשיים מדידה לפי לבג ושפרדוקס בנך-טרסקי לא מתקיים.
עם זאת, ללא אקסיומת הבחירה לא ניתן להוכיח את הלמה של צורן אשר ממנה נובעות תוצאות חשובות רבות, כמו למשל קיומו של בסיס לכל מרחב וקטורי. מסיבה זו, מרבית המתמטיקאים משתמשים ב- {\text{ZFC}} ולא ב- {\text{ZF}}+{\text{AD}}.
הערות שוליים

1 2 3  Leandro F. Aurichi, Rodrigo R. Dias, A minicourse on topological games, Topology and its Applications 258, 2019-05-15, עמ' 305–335 doi: 10.1016/j.topol.2019.02.057
↑  RASTISLAV TELGÂRSKY, [http://www.telgarsky.com/1987-RMJM-Telgarsky-Topological-Games.pdf TOPOLOGICAL GAMES: ON THE 50TH ANNIVERSARY
OF THE BANACH-MAZUR GAME], ‏1987 (באנגלית)
1 2  Leandro F. Aurichi, Rodrigo R. Dias, Topological games and Alster spaces, Canadian Mathematical Bulletin 57, 2014-12-01, עמ' 683–696 doi: 10.4153/CMB-2013-048-5
↑  Banach-Mazur game - Encyclopedia of Mathematics, encyclopediaofmath.org
↑  Gustave Choquet, Lectures on Analysis: Integration and topological vector spaces, W. A. Benjamin, 1969, ISBN 978-0-8053-6960-1. (באנגלית)
↑  Janusz Pawlikowski, Undetermined sets of point-open games, Fundamenta Mathematicae 144, 1994, עמ' 279–285
↑  Marion Scheepers, A Direct Proof of a Theorem of Telgársky, Proceedings of the American Mathematical Society 123, 1995, עמ' 3483–3485 doi: 10.2307/2161096
↑  Samantha Stanton, The Axiom of determinicity, Virginia Commonwealth University, ‏2010 (באנגלית)
↑  Peter Koellner, Large Cardinals and Determinacy, Spring 2014, Metaphysics Research Lab, Stanford University, 2014
אהרון קירשנבאום

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 במרץ 1926 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  6 בפברואר 2016 (בגיל 89) 
 ענף מדעי:  משפט עברי 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי העתיק בצפת 
 מקום לימודים:  בית המדרש לרבנים באמריקה (1967)  בית הספר למשפטים קולומביה (1969)  ישיבה יוניברסיטי  ישיבת תורה ודעת 
 מוסדות:  בית המדרש לרבנים באמריקה  הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת רייכמן 
 פרסים והוקרה:  אות יקיר המשפט העברי על שם מנחם אלון 
 מספר צאצאים:  6 
 
אהרן קירשנבאום (1926 – פברואר 2016) היה פרופסור למשפטים בפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביב ובמרכז הבינתחומי הרצליה. זוכה פרס ויילר מטעם הפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, יוני 2005.
ביוגרפיה

קירשנבאום נולד בברוקלין למשפחת מהגרים. בשנת 1939 החל ללמוד בסמינר הציוני למורים במנהטן 'הרצליה' שם למד כשבע שנים, במקביל למד מתמטיקה ולימודים קלאסיים לתואר ראשון בברוקלין קולג'. נישא ליהודית (Judith) פולק ב-1948. בהשפעת ידידו הרב זעליג אפשטיין החל ללמוד בישיבה האורתודוקסית 'תורה ודעת' במשך כשש שנים. ב-1959 עבר ללמוד בישיבה יוניברסיטי אצל הרב יוסף דב סולובייצ'יק, במוסד זה למד כשלוש שנים. ב-1967 החל ללמוד באוניברסיטת קולומביה, וב-1969 קיבל דוקטורט במשפט רומי. בקיאותו במשפט הרומי סייעה לו להבין את ההקשר ההיסטורי של כמה מהוראותיהם של חז"ל, וכן סיפקה בידיו כלי ניתוח תאורטיים בעלי תרומה מחקרית ייחודית.
קירשנבאום היה בוגר בית המדרש לרבנים באמריקה, בו קיבל דוקטורט במשפט עברי. הוא עסק בהוראה אקדמית בתחום המשפט העברי. תחילת דרכו בהוראת התלמוד בבית המדרש לרבנים באמריקה, מוסד בו לימד משנת 1959 ועד שנת 1969; ב-1969 עלה לארץ ישראל ולימד כשנה וחצי משפט עברי באוניברסיטה העברית, ב-1971 עבר ללמד משפט עברי באוניברסיטת תל אביב ואף כיהן כיו"ר המסלול משפט עברי עד לפרישתו לגמלאות ב-1995. בשנת 1995 הצטרף למרכז הבינתחומי בהרצליה. הוא נפטר בשבט תשע"ו, פברואר 2016, בגיל 90.
קירשנבאום נישא ליהודית ונולדו להם שישה ילדים.
עוד בחייו ניזום הקמת מרכז הנושא את שמו, להקניית משאבים לחקר המשפט העברי.
לאחר פטירתו, הוענק לו "אות יקיר המשפט העברי".
מספריו

במהלך שנת 2013, יצא לאור מחקר מקיף שערך אודות הענישה הפלילית (פנולוגיה) בהיסטוריה היהודית בספר "בית דין מכין ועונשין. הענישה הפלילית בעם ישראל - תורתה ותולדותיה". המחקר יצא לאור בשלושה כרכים:
הכרך הראשון עוסק בפנולוגיה היהודית באספקלריה של תולדות המשפט הפלילי.
הכרך השני עוסק בפנולוגיה היהודית בראי הדורות.
הכרך השלישי עוסק בפנולוגיה היהודית באספקלריה של הפוגע והנפגע וכולל, בין היתר, מחקר מקיף על "עין תחת עין" (lex talionis) בהלכה ובתרבות המערבית, הוצאת מאגנס.
"הרשעה עצמית במשפט העברי", הוצאת מאגנס והאוניברסיטה העברית, ירושלים, 2004
"Sons, Slaves and freedmen in Roman commerce", הוצאת מאגנס, ירושלים
Equity in Jewish Law, Beyond Equity, Halakhic Aspirationism in Jewish Civil Law, Hoboken NJ and New York, 1991
"מורה דרך במקורות המשפט העברי", עם נחום רקובר ודוד אריה פרנקל, ספרית המשפט העברי, ירושלים, 1983/1994.
"בין ישן וחדש: חיים, אמונה ומחקר באמריקה ובישראל", אוטוביוגרפיה, הוצאת עולם חדש, תל אביב, 2014
מחיבוריו האקדמיים

"הכלל "אין אדם משים עצמו רשע" במצוות בני נח", דיני ישראל, כרך ב', התשל"א.
"הכלל "Nemo Turpitudinem Suam Allegans Auditor" -מחקר השוואתי", דיני ישראל, כרך ג', התשל"ב.
"עיונים בשליחות לדבר עבירה", דיני ישראל, כרך ד', התשל"ג.
"ה"ברית" עם בני נח מול הברית בסיני", דיני ישראל, כרך ו', התשל"ה.
"תיאוקרטיה יהודית", דיני ישראל, כרך ח', התשל"ז.
"המלכוד וההדחה לדבר עבירה בהלכה היהודית", דיני ישראל, כרך טו, תשמ"ט-תש"ן.
"גמישות ונוקשות בהלכה היהודית", דיני ישראל, כרך טו, תשמ"ט-תש"ן.
"והצילו העדה - היבטים אחדים בסניגוריה הפלילית במשפט העברי", דיני ישראל, כרך כ"ב, התשס"ג.
" moral luck - ניסיון פלילי והמזל שבמוסר במקורות היהדות", מחקרי משפט, כרך כ', התשס"ג-התשס"ד.
"התאמת ההליך הפלילי למטרה של גילוי האמת, או האם לא הגיע העת לסיים את עונת המשחקים" (ביחד עם גבריאל בך, משה שלגי ויעקב רובין, משפטים, כרך יז, התשמ"ז-התשס"ח.
"הרהורים מסביב לפס"ד בחמוצקי", עיוני משפט, כרך ב', התשל"ב-התשל"ג.
"תורה ומדינה: בעניין מקומן של הדת, היהדות והציונות בחוקה המוצעת", עיוני משפט, כרך טו, התש"ן.
"חוק יסודות המשפט - מציאות וציפיות", עיוני משפט, כרך י"א, התשמ"ו-התשמ"ז.
"מקומה של הענישה במשפט העברי הפלילי - פרק בהשקפה הפינולוגית של חז"ל ושל הראשונים", עיוני משפט, כרך י"ב, התשמ"ז.
""אין אדם משים עצמו רשע" - הלכה פרדוקסלית במשפט הפלילי העברי", פלילים, כרך ז', התשנ"ט.
"ויקטימולוגיה במשפט העברי: התמקדות בקורבן ובנפגע העבירה" (אורכב 02.12.2012 בארכיון Wayback Machine), משפט ועסקים, כרך י', התשס"ט.
לקריאה נוספת

אריה אדרעי (עורך), "עיוני הלכה ומשפט: לכבוד פרופסור אהרן קירשנבאום", הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת תל אביב, תל אביב, 2001
הערות שוליים

↑  מרכז אהרון קירשנבאום
↑  חזקי ברוך, "המשפט העברי נותר רלוונטי", 14 ביוני 2016, באתר ערוץ 7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263976005171  BnF: cb121025532 (data)  GND: 1089159498  ISNI: 0000 0000 8143 0512  LCCN: n83187997  NTA: 073993328  SUDOC: 029387515  VIAF: 107511463   WorldCat (עם VIAF): 107511463 
נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין בטקס זוכי אות יקיר המשפט העברי, עם השופט יעקב טירקל שזכה אף הוא בפרס ונכדו. בשמאל התמונה יהודית קירשנבאום אלמנתו של פרופ' אהרון קירשנבאום, ובתו. במרכז השרה איילת שקד.
טנה פרנץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 במאי 1973 (בת 51) ברלינגטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Tana Elizabeth French 
 מדינה:  ארצות הברית, איטליה 
 מקום לימודים:  טריניטי קולג' 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה משטרתית, ספרות פשע 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  Edgar Allan Poe Award for Best First Novel (2008)  פרס מקאוויטי (2008)  פרס אנתוני (2008)  Barry Award/Best First Novel (2008) 
 www.tanafrench.com
 
טנה פרנץ' (אנגלית: Tana French; נולדה ב-1973) היא סופרת אירית ילידת ארצות הברית.
ביוגרפיה

טנה פרנץ' נולדה בורמונט ארצות הברית, להלנה הוסטופ-לומברדי ודוד פרנץ'. ילדותה עברה עליה במספר מדינות ביניהן: אירלנד, איטליה ורפובליקת מלאווי.
אביה היה כלכלן, שעבד בניהול משאבים, בעיקר עבור מדינות מתפתחות. לכן עברה המשפחה ממדינה אחת לשנייה בהתאם לעבודת האב. עובדה זו אפשרה לה להכיר ולספוג מגוון רב של תרבויות שהשפיעו על כתיבתה. פרנץ' קבלה תואר בוגר מטעם קולג' טריניטי בדבלין במשחק ובאנגלית. כשחקנית תיאטרון שחקה מגוון דמויות: מדמויות כמו טטיאנה, מעודדת ההופכת לרוצחת שכירה ועד לתפקיד של ילד בן עשר. כמו כן השתתפה במספר סרטים. משנת 1990 היא תושבת אירלנד וחיה עם בעלה ובתה בדבלין, בעלת אזרחות כפולה אמריקאית ואירית. תחום כתיבתה העיקרי הוא ספרות מתח. :ספרה הראשון "בלב היער", רב מכר של הניו יורק טיימס, עוסק בבלש (רוברט ריאן) העוסק בפתרון של חידת רצח נערה צעירה ועבודתו זו מעוררת בו זיכרונות כאובים מילדותו. ספרה השני "דומות", גם הוא רב מכר של הניו יורק טיימס, מספר את סיפורה של הבלשית קאסי מדוקס המפענחת רצח בחורה צעירה הנראית ככפילה של הבלשית עצמה.
ספרים

בית הקיסוס תרגום: ארז אשרוב הוצאת מודן, 2023
המקום הסודי תרגום: דורית בריל-פולק הוצאת מודן, 2019
חוף רפאים תרגום: מתי בן יעקב הוצאת מודן 2013
בית מספר שש עשרה תרגום: מתי בן יעקב הוצאת מודן 2012
דומות תרגום: מתי בן יעקב הוצאת מודן שנת הוצאה 2010
בלב היער תרגום: מתי בן יעקב הוצאת מודן, 2007.
פרסים

פרס אדגר הרומן הטוב ביותר, עבור ספרה "בלב היער" - 2008
פרס אנתוני (Anthony Award) הרומן הטוב ביותר, עבור ספרה "בלב היער" - 2008
Macavity Award פרס ראשון לספרות המתח, עבור ספרה "בלב היער"
Barry Award הרומן הטוב ביותר - 2008
מועמד סופי מטעם הלוס אנג'לס טיימס עבור ספרות מתח ומסתורין - 2007
International IMPAC Dublin Literary Award עבור ספרה Faithful place שיצא בשנת 2012
הלל משה מעשל גלבשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ה' בכסלו ה'תקצ"ד ביאליסטוק
 פטירה:  כ"ד בחשוון ה'תרס"ח (בגיל 73)
 
הרב הלל משה מעשל גלבשטיין (ה' בכסלו ה'תקצ"ד, 1834 - כ"ד בחשוון ה'תרס"ח, 1908) היה איש היישוב הישן. התפרסם בזכות רעיונותיו המיוחדים כמו חידוש עניין שמירת המקדש בהר הבית ועוד, ובזכות ספריו המיוחדים כמו הספר המתפלמס בעניין "חידוש התכלת", בו הוא תוקף בחריפות את הצעתו של האדמו"ר מרדזין לחדש התכלת ואת הרב עקיבא יוסף שלזינגר, שתמך בהצעה זו.
ביוגרפיה

נולד בביאליסטוק לצבי הירש, עסקן מקומי, ולבלומה לאה, מצאצאי השל"ה. בצעירותו התרשם משטיבל חסידי קוצק שבעירו ונעשה לחסיד קוצק. פעמים מספר נסע לקוצק בלא ידיעת הוריו. הוא נישא לבתו של רבי אליהו מסוקולקה, מחסידי קוצק שבעיר. לאחר מכן ישב בקוצק עשר שנים, והתקרב לרב מנחם מנדל מקוצק. באישורו של רבו שהה במשך כחצי שנה בלובביץ' על מנת ללמוד מדרכה של חסידות חב"ד. למד אצל רבי מנחם מנדל בעל ה"צמח צדק" וגם לאחר חזרתו לקוצק ראה בו את רבו.
לאחר פטירת הרבי מקוצק נסע לרבי יצחק מאיר אלתר מגור. לאחר פטירתו החליט הרב גלבשטיין לעלות לארץ ישראל. בקיץ ה'תרכ"ט הוא הגיע לירושלים והיה חסיד קוצק הראשון בארץ. לצורך פרנסתם פתחה אשתו מאפייה והוא השקיע את עצמו בלימוד תורה. ציווה על אשתו לסגור את החנות כאשר הרווח יגיע לכדי פרנסת השבוע, בטענו שגם האחרים צריכים להתפרנס.
האדר"ת, רבה של ירושלים, למד איתו באופן קבוע שיעור בהלכה. הרב שניאור זלמן פרדקין, רבה של לובלין שעבר לגור בירושלים, נהג להתייעץ איתו בשאלות קשות. גם ההמהרי"ל התפעל ממנו. ארבע פעמים בשנה היה נוסע לחברון, ללמוד יחד עם הרב חיים חזקיהו מדיני.
הרב גלבשטיין הרבה בצומות ובסיגופים, כאשר הוא יושב ליד החלון שממנו נשקף הכותל המערבי, תוך ציפייה לגאולה. הוא הגה רעיון להציב משמרות להר הבית, כמו שהיה בזמן המקדש, וזאת על פי שיטתו שמצוות שמירת המקדש נוהגת גם בזמן הזה. את דעתו זו פרסם בספרו "משכנות לאביר יעקב", דבר שיצר דיון נרחב בין גדולי התורה בירושלים בעת ההיא.
נפטר ביום כ"ד בחשון תרס"ח, בהיותו בחברון, ושם הובא למנוחות.
בני משפחתו מקיימים מדי שנה עלייה לקברו ביום פטירתו.
ביוגרפיה > פולמוס שמירת המקדש בזמן הזה

בשנת ה'תרמ"א פרסם הרב גלבשטיין את ספרו 'משכנות לאביר יעקב', שבו טען שמצוות שמירת המקדש נוהגת גם בזמן הזה וניתן לקיימה גם על ידי שמירה מחוץ להר הבית.
כמה מחכמי דורו שאליהם פנה בעניין, כגון הרב אליהו דוד רבינוביץ' תאומים (האדר"ת) ורבי אברהם בורנשטיין מסוכטשוב (בעל אבני נזר), חלקו עליו. ה'אבני נזר' כתב בתשובה לדבריו שמצוות השמירה נחשבת 'עבודה' ומצריכה לבישת בגדי כהונה, שאינם קיימים היום. עוד כתב שאף הלווים אינם יכולים לקיים מצוות שמירה, מאחר שהדין הוא שמשורר (=לוי שנתמנה לשיר) ששיער חייב מיתה, וייתכן שאותו לוי נתמנו אבותיו לשירה ולא לשמירה.
הרב גלבשטיין נשאר איתן בדעתו. הוא הדפיס את המכתב בראש ספרו 'משכנות לאביר יעקב' (שנדפס בתרמ"ח) ואת חלקו הראשון של הספר הקדיש להסברת שיטתו באריכות, בפרט בדעת הרמב"ם, ולמענה לקושיותיו של ה'אבני נזר'.
בשנת ה'תרפ"ב הוציא לאור הרב חיים אלעזר שפירא ממונקאטש, בעל "מנחת אלעזר", קונטרס בשם 'עולת תמיד', שבו שלל גם הוא בחריפות את שיטתו של הרב גלבשטיין.
בשיחת שבת פרשת שמיני תש"נ התייחס הרבי מליובאוויטש לשיטתו של הרב גלבשטיין, באמרו שסיבת אי-השמירה בזמן הזה הוא מחמת פיקוח הנפש שיש בדבר, אך תוכן המצווה הרוחנית ניתן לקיום גם עכשיו על ידי שמירה על ספרי קודש וענייני קדושה.
חיבוריו

תפלה למשה (תרנ"ח, ירושלים) - סידור האר"י עם חידושים ופירוש על סדר התפילה.
חוסן ישועות (תרמ"ד, ירושלים) - חידושים על מסכת בבא קמא.
אור לישרים, (תרמ"ט, ירושלים) - הכולל חידושים על מסכת פסחים, קונטרס אור זרוע לצדיק (שבו קטעים המיועדים להיאמר על קברו של רבי שמעון הצדיק בירושלים), ספר פתיל תכלת (בו הוא תוקף בחריפות את הצעתו של האדמו"ר מרדזין לחדש את התכלת, וכן את הרב עקיבא יוסף שלזינגר, איש ירושלים, שתמך בהצעה זו).
משכנות לאביר יעקב (תרמ"א-תרנ"ד, ירושלים)- יש בו שלשה חלקים:
כתבי יד נוספים שלו אבדו.
הערות שוליים

↑  באתר COL
↑  הרב זלמן ברוך מלמד, ערוץ 7.
↑  התשובה היא משנת תרל"ג, כפי המופיע בספר משכנות לאביר יעקב, עמ' 14.
↑  הספר באתר היברובוקס.
↑  מנחם מענדל שניאורסון, ספר השיחות תש" נ חלק א' עמוד 404 ואילך, ברוקלין: ועד להפצת שיחות, תשנ" ב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302492705171  LCCN: nr95004342  VIAF: 97448067   WorldCat (עם VIAF): 97448067
פאדי צ'ייבסקי

| --- | --- |

 לידה:  29 בינואר 1923 הברונקס, ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  1 באוגוסט 1981 (בגיל 58) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות קנסיקו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1944 
 מקום לימודים:  הסיטי קולג' של ניו יורק  אוניברסיטת פורדהם  תיכון דוויט קלינטון 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר (1976)  פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר (1971)  פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (1955)  לב הארגמן  פרס גלובוס הזהב 
 פרופיל ב-IMDb
 
סידני אארון "פאדי" צ'ייבסקי (אנגלית: Sidney Aaron "Paddy" Chayefsky;‏ 29 בינואר 1923 - 1 באוגוסט 1981) היה תסריטאי, מחזאי וסופר אמריקאי יהודי. צ'ייבסקי הוא האדם היחידי שזכה ללא שותפים בפרס אוסקר שלוש פעמים בקטגוריית התסריט הטוב ביותר (האחרים שזכו בפרס שלוש פעמים, פרנסיס פורד קופולה, צ'ארלס בראקט, וודי אלן ובילי ויילדר, זכו כולם במשותף עם כותבים-שותפים).
ביוגרפיה

צ'ייבסקי נולד ברובע הברונקס להורים ממוצא יהודי אוקראיני, הארי וגאסי (Gussie, לבית סטוצ'בסקי) צ'ייבסקי. במלחמת העולם השנייה שירת בצבא האמריקאי ועוטר בעיטור לב הארגמן. במהלך שירותו הצבאי גם דבק בו השם "פאדי" (קיצור של פטריק, שם נוצרי מסורתי) כאשר, למרות יהדותו, ביקש להשתחרר מתורנות מטבח על מנת להשתתף במיסה. במהלך שירותו, על יד העיר אאכן, נפצע בעלותו על מוקש. במהלך התאוששותו בבית החולים על יד סיירנססטר שבאנגליה, הוא כתב לברית ומילים למחזמר הקומי No T.O. for Love, שהופק לראשונה בשנת 1945.
צ'ייבסקי נחשב לאחד הדרמטיסטים הנודעים שבתור הזהב של הטלוויזיה. תסריטיו הריאליסטיים והאינטימיים סיפקו סגנון נטורליסטי של דרמה טלוויזיונית בשנות החמישים, והוא נחשב לדמות המרכזית של תנועת "הריאליזם של כיור המטבח" בטלוויזיה האמריקנית. מרטין גוטפריד כתב ב-"All His Jazz" על צ'ייבסקי "היה כותב מצליח, המצליח ביותר של אסכולת הנטורליזם slice of life בטלוויזיה".
ב-1965 כתב את התסריט ל"אמילי הופכת לאמריקאית" בכיכובם של ג'ולי אנדרוז וג'יימס גארנר.
בעקבות תסריטי הטלוויזיה שלו שזכו לתשבחות, המשיך צ'ייבסקי בכתיבת מחזות ונובלות.
זכה בפרס אוסקר על סרטיו "מרטי" (1955), "בית חולים" (1971) ו"רשת שידור" (1976).
ב-1981 צ'ייבסקי נפטר.
אוליבר מורטון

אוליבר האזרד פרי ת'רוק מורטון (באנגלית: Oliver Hazard Perry Throck Morton;‏ 4 באוגוסט 1823 –  1 בנובמבר 1877, נודע בעיקר בשם אוליבר פ. מורטון, Oliver P. Morton) היה פוליטיקאי אמריקאי מאינדיאנה, איש המפלגה הרפובליקנית. הוא כיהן כמושל אינדיאנה ה-14, הראשון שנולד במדינה, בשנים 1861–1867, במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, והיה בעל ברית איתן של הנשיא אברהם לינקולן. במהלך המלחמה נאבק מורטון באספה הכללית של אינדיאנה, שנשלטה על ידי הדמוקרטים. הוא חרג מסמכותו על פי חוקת המדינה, כאשר זימן את המיליציה המדינתית ללא אישור, ובמהלך התקופה בה האספה שותקה, הוא מימן באופן פרטי את ממשלת המדינה באמצעות הלוואות פדרליות ופרטיות בלתי מאושרות. נמתחה עליו ביקורת על מעצרם של יריבים פוליטיים ושל חשודים באהדה למדינות הדרום. כאחד מ"מושלי המלחמה" של הנשיא לינקולן, תרם מורטון תרומה משמעותית למאמץ המלחמתי, יותר מכל אחד אחר במדינה, ועד יומו האחרון זכה על כך בהכרת התודה של ותיקי צבא האיחוד.
במהלך תקופת כהונתו השנייה כמושל, ולאחר שלקה במוגבלות חלקית עקב שבץ מוחי, הוא נבחר לכהן כחבר הסנאט של ארצות הברית. הוא נמנה עם מנהיגי סיעת הרפובליקנים הרדיקלים במהלך תקופת השיקום, ותמך במספר רב של הצעות חוק שנועדו להנהיג רפורמות במדינות הקונפדרציה לשעבר. ב-1877, במהלך תקופת כהונתו השנייה בסנאט, לקה מורטון בשבץ מוחי שני ששיתק אותו, וגרם להתדרדרות מהירה במצב בריאותו. שנה לאחר מכן הוא נפטר. האבל על מותו הקיף את כל האומה ואלפים השתתפו בהלווייתו. הוא נטמן בבית הקברות קראון היל שבאינדיאנפוליס.
ראשית חייו

אוליבר מורטון נולד במחוז ויין שבאינדיאנה, ליד היישוב הקטן סולסברי, כבנם של ג'יימס ת'רוק ושרה מילר מורטון. סבו קיצר את שם המשפחה מת'רוקמורטון (Throckmorton) למורטון, אך הגברים של המשפחה נשאו את השם ת'רוק כשם אמצעי. הוא נקרא על שמו של אוליבר האזרד פרי (אנ'), הקומודור שניצח בקרב ימת אירי (אנ') במלחמת 1812. כבר מגיל צעיר סלד מורטון משמו, ולפני שהחל את הקריירה הפוליטית שלו הוא קיצר אותו ל"אוליבר פרי מורטון", לאחר שהשמיט את השמות האמצעיים האזרד ות'רוק. כאשר היה בן שלוש נפטרה אימו הוא גדל אצל הוריה. את רוב שנות ילדותו הוא חי איתם באוהיו.
כנער צעיר הוא שב לאינדיאנה והצטרף למשפחתו בעיירה סנטרוויל. הוא עזב את בית הספר בגיל 15 ולזמן קצר עבד כפקיד בבית מרקחת, אך עזב לאחר סכסוך עם בעל בית המרקחת ועבר להיות מתלמד ככובען. לאחר ארבע שנים בעסקי הכובענות, הוא החל לאבד עניין והתפטר כדי להתחיל לימודים באוניברסיטת מיאמי שבאוקספורד, אוהיו, שם הוא למד שנתיים והיה חבר באחוות בטא-טתא-פי. לאחר מכן הוא למד לזמן קצר באוניברסיטת סינסינטי כדי להמשיך בלימודי המשפטים שלו. ב-1845 הוא שב לסנטרוויל ובשנה שלאחר מכן התקבל ללשכת עורכי הדין של אינדיאנה. מורטון הקים משרד עורכי דין בשותפות עם השופט ניומן והיה לעורך דין מצליח ואמיד. ג'ון פ. קיבי, שאותו ימנה מורטון לימים כתובע הכללי של אינדיאנה, החל ללמוד בהדרכתו משפטים בריצ'מונד ב-1849. לאחר שקיבי התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1852 נעשו השניים שותפים במשרד עורכי דין עד 1860. ב-1845 נשא מורטון לאישה את לוסינדה ברבנק. לזוג נולדו חמישה ילדים, אך רק שניים מתוכם הגיעו לבגרות.