stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסוכנת
תקציר העלילה

צביה ישראלי (גילה אלמגור) היא שחקנית ותיקה ומוערכת, מופיעה כעת במחזה מתח מצליח בשם "מסוכנת" בתור פאם פאטאל למולו של אריק (עמוס לביא). לפני שלוש שנים היא איבדה את בעלה, חתנה ובתה שהייתה בהריון בתאונת דרכים מחרידה, אך התאוששה וחזרה לשחק. המחזה מצליח וכולם סוגדים לה ובעיקר הבמאי מיכה (נתן דטנר) החושק בה למרות הבדל הגילים הגדול ביניהם.
לאחר מסיבת ההצגה האחרונה של המחזה, צביה חוזרת לביתה ומגלה שם את ישראל (משה איבגי) שהיה נהג המשאית שגרם לתאונה, לאחר שהשלים שלוש שנים בבית סוהר וכעת חוזר לצביה ולא מרפה ממנה עד שתסלח לו. היא מסרבת והוא עולה לגג בית סמוך, מבקש סליחה וכשהיא עדיין מסרבת, הוא משליך את עצמו ונפצע קשה.
לאחר מכן צביה משנה את יחסה כלפי ישראל ומתחילה לעזור לסעוד אותו, בתחילה בבית החולים ואחר כך בביתה בעזרת העוזרת שלה אתי (תמרה דיין). ישראל מספר לה על ילדותו העשוקה והיא מרחמת עליו.
מיכה משכנע אותה לחזור לתיאטרון להפקת המחזמר "מסוכנת" המבוסס על המחזה והיא נענית לו אף על פי שאינה זמרת. היא לוקחת את ישראל להצגה והוא מבקר אותה ואת המחזמר בביקורת קטלנית.
צביה עוקבת אחרי ישראל ומסתבר לה שכלל אינו משותק אבל היא ממשיכה ב"משחק" עד שמתברר שישראל קונה רהיטים בעזרת כרטיס האשראי שלה. בהתקפת זעם היא משליכה אותו עם הכיסא מעל המדרגות, והוא נפצע ומאושפז שנית אך בורח מהאשפוז.
צביה מוצאת את ישראל על במת התיאטרון, חמוש באקדח ומטיח בה אשמה כי היא רצחה את בעלה ובתה בחניקה לאחר שהיו מאושפזים שבועיים ללא הכרה, כמו שניסתה לחנוק אותו. צביה מכחישה את דבריו, והוא אוחז באקדח ובמקום לירות בה, יורה בעצמו.
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
גילה אלמגור: צביה ישראלי
משה איבגי: ישראל
נתן דטנר: מיכה
יובל זמיר: שחקן
עמוס לביא: שחקן
שרית וינו אלעד: שחקנית
דרור קרן: שוטר
תמרה דיין: אתי
אלישבע מיכאלי: לידיה, עובדת במה
דודו טופז: מראיין בטלוויזיה
רוטר.נט

| --- | --- |
סמליל האתר
 סוג:  אתר אינטרנט
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־27 שנים)
 מייסדים:  הרב ישעיהו רוטר, נעם רוטר
 בעלות:  משפחת רוטר
 שירותים עיקריים:  חדשות ופורומים
 rotter.net
 
סמליל האתר עד להחלפת ממשק האתר ב-22 באוגוסט 2024
רוטר.נט (Rotter.net) הוא אתר אינטרנט ישראלי בעברית, שהוקם ב-1997. האתר עוסק באקטואליה, מחשבים, צרכנות וכלכלה וכן בעולם החרדי. הוא היה מראשוני אתרי האינטרנט בישראל שפרסמו סקופים של גולשים.
על פי דירוג אתרי האינטרנט של אלקסה, רוטר.נט היה בספטמבר 2019 בסביבות המקום ה-50 בדירוג האתרים הפופולריים בישראל.
היסטוריה

האתר הוקם ב-1997 על ידי נעם רוטר מחיפה שהיה אז בן 12. בשנת 2001 עבר האתר לניהולו של אביו, הרב ישעיהו רוטר (2 במרץ 1953 - 12 ביוני 2012). מאז פטירתו האתר מנוהל בידי בנו נעם, בתו רעות ובעלה אורי ומנהלים נוספים ששמם חסוי. בנוסף, מסייע למשפחה יזם ההייטק נדב מזור.
בסוף שנת 2001, בעקבות סכסוך עם המנהל והבעלים ישעיהו רוטר, פרשו חברים מרכזיים ממערכת הפורומים, יחד עם מי ששימש כמנהל אתר האינטרנט וארבעה מנהלים טכניים נוספים. הקבוצה הקימה את אתר האינטרנט "פרש".
בשנת 2002 נוסד פורום "גילוי מסמכים" שנוהל על ידי "שחף פילוביץ", כינוי של מאיר משולם, ובו מאגר גדול של מסמכים שאספו גולשים ורוכזו על ידו, עד לפטירתו ב-2015. הפורום מכיל בין היתר מסמכים העוסקים בפועלם של אישים כמו שמעון פרס, יונתן פולארד ואבו מאזן ותיעוד של פרשיות כמו רצח רבין וחטיפת ילדי תימן.
בספטמבר 2002 ייסד האתר שירות של שליחת SMS-ים למנויים על אירועים חדשותיים כגון פיגועים ובמאי 2003 נוספה אפשרות של משלוח דיווח "מהשטח" באמצעות הודעת SMS שעלתה ישירות לפורום. שירות זה אינו פעיל יותר נכון ל-2017.
בשנת 2014 הוסיף האתר עמוד מבזקי חדשות מישראל בשפה האנגלית, מאתרים בישראל ומחוץ לה. בשנת 2015 השיק האתר את שירות הוואטסאפ האדום המאפשר לגולשים לשלוח הודעות, תמונות וסרטונים באמצעות הוואטסאפ למנהלי הפורום. מאוחר יותר שירות זה הופסק. כמו כן נוסד בשנה זו פורום "ביקורת תקשורת" הנועד להצגת הטיות תקשורתיות, שאינן מתאימות לפורום סקופים.
היסטוריה > תביעות משפטיות

בשנת 2001 הגיש ארגון BSA, איגוד יצרני התוכנה בארצות הברית, תלונה במשטרת ישראל נגד אתר רוטר, בטענה שהוא מאפשר הורדה של תוכנות, בניגוד לחוק. המשטרה פשטה על ביתו של ישעיהו רוטר בחיפה והחרימה מחשבים ותקליטורים.
בשנת 2002 פרסמו מפעילי האתר ומשתמשים אנונימיים ברוטר תוכן פוגעני כלפי העיתונאי יואב יצחק ובני משפחתו. הוא תבע את מנהלי האתר, ואלה חויבו לפרסם באתר במשך שנה התנצלות כלפי יואב יצחק. באותה פרשה הגיש יצחק תביעת לשון הרע נגד משה הלוי, שפרסם ברוטר תוכן פוגעני כלפיו. הלוי חויב בתשלום פיצוי ליצחק בסך 10,000 ש"ח ו־7,500 ש"ח הוצאות משפט.
בשנת 2005 תבע שלומי בוצ'צ'ו את האתר בטענה שהאתר השתמש במשך זמן רב בתמונות שצולמו על ידו מבלי לתת לו קרדיט. בית המשפט קיבל את טענתו של בוצ'צ'ו ופסק שעל האתר לפצות את בוצ'צ'ו בסכום של 50,000 שקלים על הפרת זכויות היוצרים שלו, בתוספת הוצאות משפט. השופטת מתחה ביקורת על שהנתבע הכחיש את הטענות "בטפלו על התובע האשמת שווא של זיוף ומעשה מרמה". ערעורו של האתר על פסק הדין נדחה.
בשנת 2011 פסק בית המשפט המחוזי מרכז שאתר רוטר.נט ובעליו אינם אחראים להפרת זכויות יוצרים בגין קישורים לאתרים מפרים המופיעים בפורומים הפועלים במסגרתו, משום שהוא מפעיל נוהל "הודעה והסרה", במסגרתו מסיר האתר כל קישור מפר, לאחר שנמסרה לו הודעה על קישור כזה.
בשנת 2024 פסק בית המשפט המחוזי בתל אביב שחברת רוטר.נט בע"מ תפצה את קבוצת הארץ ב-800 אלף ש"ח בגין הפרת זכויות יוצרים, וחייב את מחיקת כל המידע המועתק מאתר "רוטר.נט"..
תחומי האתר

האתר עוסק בשני תחומים עיקריים:
חדשות, פוליטיקה ואקטואליה - רשת של פורומים. הפורם המרכזי הוא פורום "סקופים" שמתפרסמים בו, בין השאר, דיווחים של גולשים מהשטח, בעיקר בזכות מתנדבים בכוחות הביטחון וההצלה (מגן דוד אדום, איחוד הצלה, זק"א והמשמר האזרחי) המוסרים ידיעות על אירועים (כדוגמת תאונות דרכים ופיגועים) בזמן אמת. בפורומים של רוטר נחשפו מסמכים ממשלתיים ופסקי-דין שזכו לאזכור מועט בתקשורת.
אינטרנט ומחשבים - מערכת של פורומים המכונים "הפורום האקסקלוסיבי", שעוסקים במחשבים ובאינטרנט ועוד. הכניסה לחלק מהם בתשלום. האתר דיווח בשנת 2008 על כ-7,000 מנויים שמשלמים דמי מנוי.
בשנת 2015 נוספו למערכת פורומים נוספים בנושאי צרכנות וכלכלה.
ביקורת

הידיעות החדשותיות באתר רוטר מתפרסמות על ידי משתמשי הפורומים, רובם בעלי שם משתמש אנונימי. ידיעות נמחקות בשני מצבים בלבד: צו איסור פרסום או שיקול הדעת של מנהל האתר. מנהלת האתר, רעות רוטר-ברק, אמרה: "הצנזורה הצבאית תהיה הראשונה לצלצל אלינו להגיד לנו להסיר ידיעה". בשנת 2015 אמרה בכנס באוניברסיטת חיפה: "יש כללים - לא מדווחים על דברים שעלולים לפגוע ולא מדווחים על תנועות הצבא, הצנזורה יושבת עלינו חזק.".
משתמשי רוטר קבלו מספר פעמים על כך שבקרב עיתונאים מקובל להתייחס לאתר רוטר כאל מקור לא-אמין. במקרים רבים דווחו באתר ידיעות שגויות, שהתבססו על שמועות או על פרשנות מוטעית.
הערות שוליים

↑  מיק עצבני‏, רוטר לא עוצר באדום, באתר וואלה, 25 ביולי 2002
↑  ynet, רוטר נט, באתר ynet, 22 באוגוסט 2002
↑  רוטר.נט באתר אלקסה, ארכיון האינטרנט
↑  ירעם נתניהו, שליפות עם הרב רוטר, באתר nrg‏, 7 באוגוסט 2007
↑  דודי גולדמן, המשטרה פשטה על אתר rotter, באתר ynet, 27 במרץ 2001
↑  גל מור, אושר הסכם הגישור בין רוטר נט ליואב יצחק, באתר ynet, 3 בנובמבר 2002
↑  ע"א 3130/05 ישעיהו רוטר נגד שלומי בוצ`צ`ו  ניתן ב-12 בדצמבר 2007
↑  ת"א 567-08-09 א.ל.י.ס, אגודה להגנת יצירות סינמטוגרפיות ואחרים נגד רוטר.נט וישעיהו רוטר, ניתן ב-8 באוגוסט 2011
↑  אורן פרסיקו, "חובה להעתיק את כל הידיעה", באתר העין השביעית, 24 בנובמבר 2024
↑  דורה קישינבסקי, מורידים בקצב - אתרי שיתוף קבצים בתשלום, באתר כלכליסט, 1 במאי 2008
↑  דוד אברהם‏, "אני עושה הכל לבד. לבד. לבד": מלחמת ההישרדות של העיתונות העצמאית, באתר וואלה, 11 באוקטובר 2017
↑  דוד אברהם‏, מנהלת רוטר: "הצנזורה יושבת עלינו חזק, אנחנו מסננים את חורשי הרעה", באתר וואלה, 5 בפברואר 2015
↑  אתר רוטר לא עוצר באדום, באתר רוטר.נט, ‏25 ביולי 2002
| דגל ישראל אתרי חדשות בישראל |
| --- | --- | --- |
| אקטואליה | דבר העובדים בארץ ישראל • דיגיטל 14 • כאן דיגיטל • הארץ • המקום הכי חם בגיהנום • וואלה • זמן ישראל • חדשות 0404 • חדשות 13 • ישראל היום • ynet • כאן חדשות • מאקו • מגפון ניוז • מידה • מעריב אונליין • News1 מחלקה ראשונה • N12 • עכשיו 14 • רוטר.נט • שיחה מקומית •  שקוף • i24 News |  |
| המגזר הדתי והחרדי | בחדרי חרדים • המחדש • הקול היהודי • חרדים10 • כיכר השבת • כיפה • סרוגים • ערוץ 7 • JDN |  |
| המגזר הערבי | א-סנארה • אל-ערב • פאנט • בוקרא תקשורת |  |
| בידור ופנאי | חורים ברשת • ישראל בידור • פנאי פלוס • Xnet |  |
| מדע וטכנולוגיה וגיימינג | הידען • מזבלה • Geektime • HWzone • GamePro • Vgames |  |
| שונות | ביזפורטל • תיק דבקה • WDG • ONE • GoGay |  |
יעקב יוסף (חריף)

| --- | --- |

רבי יעקב חריף
 לידה:  1840 ה'ת"ר קרוז', ליטא 
 פטירה:  28 ביולי 1902  (בגיל 62 בערך) כ"ד בתמוז ה'תרס"ב ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  ? – 29 ביולי 1902 
 תפקידים נוספים:  רב ראשי 
 
הרב יעקב יוסף (חריף) (ה'ת"ר, 1840 - כ"ד בתמוז ה'תרס"ב, 28 ביולי 1902) היה הרב הראשי הראשון והיחיד של העיר ניו יורק, ומייסד אגודת הרבנים. נודע כדרשן ומגיד מישרים רהוט, ומשך קהל אלפים לדרשותיו המוסריות.
ביוגרפיה

נולד לדוב, שהיה פועל עני בעיירה קרוז' שבליטא. למד בישיבת וולוז'ין, עבר לעיר קובנא, שבה למד אצל רבי ישראל מסלנט שעיצב את אופיו והתווה את דרכו המוסרית.
בגיל צעיר התקבל כרב בעיירה וילון, שבה הקים גם את הישיבה הראשונה שהוקדשו בה שעות מיוחדות ללימוד מוסר. לאחר 5 שנים עבר לכהן כרבה של יורבורג, ומאוחר יותר נתמנה לרב העיירה זאגר חדש. בשנת 1883, לאחר התמנותו של הרידב"ז לרבה של סלוצק, החליפו הרב יעקב יוסף כמו"ץ ראשי ומגיד מישרים דווילנא. נודע בדרשותיו.
תקופת רבנותו בניו יורק

בסוף שנת תרמ"ח (1888) הגיע לארצות הברית. בבואו לניו יורק מצא את הקהילה היהודית בארצות הברית מפוזרת ומפולגת, ורמתה הרוחנית הייתה נמוכה. הוא החל בעבודה מאומצת ליצור מסגרת שתאחד את כל הקהילות ובתי הכנסת של ניו יורק ותפקח על סדרי השחיטה. בעבודה זו התעמת עם קצבים וכן עם נותני כשרות אחרים שלא אבו לוותר על חזקתם.
למרות שבתחילה הייתה התלהבות גדולה ממינויו של הרב הרהוט, התאכזבו חלק מהתושבים מקנאותו לענייני הדת והכשרות, ואותם שלחמו מקודם בעד המינוי החלו להתנגד לו בשל כוונותיו בתחום השחיטה. מתנגדיו עוררו מהומה על הביורוקרטיה והעלויות המוגזמות שלטענתם הסבה להם ההשגחה על כשרות הבשר, וסירבו לקבל את הוראותיו. תומכי הרב פנו לגדולי אירופה כדי שיביעו תמיכה ברב יעקב יוסף, בהם יוסף זכריה שטרן משאוול. בשנת תרמ"ט קיבלו מכתב מהמהרי"ל דיסקין שהיה כבר בירושלים, המביע תמיכה גורפת ברב יעקב יוסף. במכתב נאמר: ”דנה שמועה מבהלת באוזנינו ומודעה נדפסה נגד עיני בקום משטינים ומפריעים וכו' לדבר עתק על צדיק כמוהו.”.
למרות תמיכת גדולי אירופה ברב יוסף, לא פסקה ההתנגדות לו, והיא לובתה על ידי רבנים שאיבדו את משכורתם עקב הקמת אגודת הקהילות, שכן הקהילות הפנו את המיסים לאגודה, אשר לא היו לה אמצעים מספיקים למינוי רבנים. בשל קשייה הכלכליים של האגודה נעשה הסכם עם הקצבים שהם ישלמו את משכורות הרבנים, צעד שהביא לשליטה של הקצבים ברבנים. בעקבות מצב זה הקים הרב יעקב יוסף בסמוך לפטירתו את "אגודת הרבנים", כדי לייצב את מעמד הרבנים ולסדר את תחום הכשרות.
נפטר ב-28 ביולי 1902 (תרס"ב). בהלווייתו, שעברה ברחובות ניו יורק, השתתפו המונים, שהותקפו בידי אנטישמים וגם בידי שוטרים שהוזעקו למקום.
על שמו ישיבת רבנו יעקב יוסף, שהוקמה במנהטן וכיום נמצאת בסטטן איילנד (בית הספר היסודי) וניו ג'רזי (התיכון והישיבה הגבוהה).
ספריו

בשנת תרמ"ח הוציא בווילנא את ספרו לבית יעקב, דרושים על התורה, חידושים ודרשות בשני כרכים. החיבור נדפס שוב בבני ברק בשנת תשס"ב.
לקריאה נוספת

י"ד אייזנשטיין, אוצר זכרונותי, עמ' 252-271
יעקב מרק, במחיצתם של גדולי הדור, עמ' 120-123
הרב דב כ"ץ, תנועת המוסר כרך ב' עמ' 295-310
קפלן, הרב יעקב יוסף - הרב הכולל ליהודי ניו-יורק
מוסף שבת קדש של יתד נאמן, פרשת שמיני, ניסן תש"ע
הרב חיים ראובן רבינוביץ, 'ציון לדמות שנשתכחה: ר' יעקב יוסף חריף ז"ל - ששים שנה לפטירתו', שנה בשנה, תשכ"ב, עמ' 382-398
הרב יונה לאנדא, ספר דער רב הכולל און זיין תקופה.. הגאון רבי יעקב יוסף יאזעף רב הכולל לאגודת הקהלות אין ניו יארק..., ברוקלין תשע"ז (הוצאה שלישית עם הוספות ותיקונים)
Yonah Landau, The Rav Hakolel and his generation... Rav Yaakov Yosef... chief rabbi of New York, Brooklyn 2001
הערות שוליים

↑  על פי הספר יהדות ליטא
↑   צח יוקד, לוויית הרב הסתיימה בפוגרום ששינה את מעמד יהודי ארצות הברית, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2024;
א בלוטיגער פּאגראם ביים רב הכולל'ס לויה, פארווערטס, 30 ביולי 1902 (ביידיש)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310297005171  GND: 1053051506  ISNI: 0000 0000 7331 8256  LCCN: n97126231  VIAF: 97227760   WorldCat (עם VIAF): 97227760 
הלווייתו של הרב יעקב יוסף
סגר (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פיטר מיי
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מותחן מסתורין
 נושא:  מגפה
 מקום התרחשות:  לונדון
 תקופת התרחשות:  המאה ה-21
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  Quercus
 מקום הוצאה:  לונדון
 תאריך הוצאה:  30 באפריל 2020
 מספר עמודים:  416
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 978-1-52941-168-3
סגר (באנגלית: Lockdown) הוא מותחן מסתורי משנת 2020 מאת סופר הפשע הסקוטי פיטר מיי, המתרחש על רקע מגפת שפעת קטלנית. מיי כתב את הרומן בשנת 2005, אך הוא נדחה על ידי המו"לים בטענה שאינו מציאותי. במהלך מגפת COVID-19 והטלות הסגרים כתוצאה מכך, בשנת 2020, הספר פורסם לבסוף.
תקציר עלילה

חמישה חודשים לתוך מגפת שפעת שהורגת שמונים אחוז מהנדבקים בה, לונדון נמצאת בסגר. העיר נמצאת תחת משטר צבאי, מוטל עוצר מחמיר ומעקב ציבורי נרחב. בין המתים מהנגיף, גם ראש הממשלה ובני משפחתו.
מפקח הבילוש ג'ק מקניל מצטווה לחקור גילוי עצמות אדם טריות שנמצאו באתר בנייה בלמבת'. טביעת אצבע על כרטיס רכבת תחתית של לונדון שנמצא בזירה לוקחת אותו לאורך שרשרת של רמזים, ובסופו של דבר מובילים לבית ריק בוונדסוורת'. בכל שלב בדרך, עוקב אחריו בחשאי רוצח סוציופתי שקורא לעצמו פינקי (על שם האנטי-גיבור של הרומן מאת גרהם גרין, "ברייטון רוק"). פינקי נשכר על ידי מר סמית' האפל כדי לעקוב אחר חקירת המשטרה ולהבטיח שהעצמות לא יובילו אותם לשום מקום. פינקי הורג שני עדים כדי למנוע מהם למסור מידע למקניל.
בינתיים, ד"ר איימי וו, מדענית משפטית שנמצאת במערכת יחסים עם מקניל, קובעת שהשרידים הם כנראה של ילדה כבת עשר, ממוצא מזרח אסייתי. היא לוקחת את העצמות בחזרה לדירתה כדי לעשות שחזור פנים מהגולגולת. בבית בוונדסוורת', שכנה מספרת למקניל שהבית היה מאוכלס לאחרונה על ידי זוג בשם סמית' שהיה להם בת מאומצת בת עשר, ילדה סינית. פינקי נכנס בחשאי לדירה של איימי בזמן שהיא מתקלחת. כשהיא חשה בנוכחות הפולש, היא מתקשרת למקניל ומשאירה הודעת דואר קולי מוכת פאניקה.
בזמן שהוא מתכונן לפרוץ לבית בוונדסוורת', מקניל נתקל בד"ר שרה קסטלי, חוקרת בסוכנות הבריטית להגנת הבריאות המאמינה שהילדה הסינית הייתה מקור המגפה. לאחר שמקניל משיג את הודעת הדואר הקולי של איימי, הוא וקסטלי ממהרים לדירתה, אך הם מוצאים אותה ריקה. חלון הצ'ט של המסרים המיידיים שפתוח במחשב של איימי מצביע על כך שהיא שוחחה על המקרה עם המנטורית שלה, ד"ר סמנתה לוקר. בדירה של לוקר, הם מגלים שהמנטור נרצח (על ידי פינקי) והצ'טים שלה עם איימי נחטפו על ידי צד שלישי, שמסתבר שהוא מר סמית'. באמצעות חלון הצ'ט, סמית' מאיים להרוג את איימי אלא אם כן מקניל ימסור את כל הראיות שיש למשטרה נגדו.
הם נפגשים בלונדון איי, שם פינקי מחזיק את איימי באיומי אקדח. סמית מתגלה כד"ר רוג'ר בלום, בכיר בחברת תרופות בינלאומית. הוא אומר למקניל שהחברה שלו יצרה את הנגיף באופן מלאכותי כדי להרוויח כסף ממכירת חיסון. הילדה הסינית נדבקה בכוונה והנגיף הותר להתפשט. היא נהרגה כדי להעלים את הראיות.
בהתקף כעס, קסטלי מנסה לירות בבלום, אך הוא נמלט על החלק החיצוני של הגלגל לעבר התא שבו פינקי מחזיק את איימי. מקניל בעקבותיו. במאבק אחרון, בלום משתלט על מקניל ועומד לזרוק אותו אל מותו כאשר ברגע של חרטה, פינקי יורה בבלום ועוזר למקניל להגיע למקום מבטחים, תוך שהוא נופל אל מותו.
רקע

מיי כתבה את הספר במשך שישה שבועות בשנת 2005, אך הרומן נדחה על ידי מוציאים לאור בבריטניה שחשבו שהתיאור של לונדון תחת מצור בעקבות "מגפת שפעת" אינו מציאותי. מיי גנז את כתב היד בצד והפנה את תשומת לבו לפרויקטים אחרים. בשנת 2020, כאשר התפרצות COVID-19 אילצה מדינות ברחבי העולם להיכנס לסגר, קורא הציע למיי לכתוב רומן על רקע המגפה. מאוחר יותר אמר מיי, "חשבתי על זה דקה לפני שהבנתי שכבר עשיתי את זה. סיפרתי על כך למו"ל שלי והעורך שלי כמעט נפל מהכיסא שלו. הוא קרא את הספר כולו בן לילה ולמחרת בבוקר אמר, 'זה מבריק. אנחנו צריכים לפרסם את זה עכשיו'."
הספר פורסם כספר אלקטרוני של קינדל ב-2 באפריל 2020 על ידי Riverrun, הוצאת בת של Quercus. מהדורה בכריכה רכה הופיעה לאחר מכן ב-30 באפריל. עם הפרסום, מיי הודיע כי יתרום את הכסף מהמקדמה שלו עבור הספר לארגוני צדקה התומכים בעובדי בריאות, קורבנות ואחרים הסובלים כתוצאה ממגפת הקורונה.
הערות שוליים

↑  Elassar, Alaa (4 באפריל 2020). "A pandemic thriller, once rejected by publishers for being unrealistic, is now getting a wide release". CNN. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Elassar, Alaa (4 באפריל 2020). "A pandemic thriller, once rejected by publishers for being unrealistic, is now getting a wide release". CNN. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Author's Introduction to Lockdown
↑  "Quercus to publish Peter May novel set in London pandemic lockdown". The Bookseller. 31 March 2020
↑  "Author's website". נבדק ב-2021-12-11.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סגר (ספר)".
בוסתן ספרדי

| --- | --- |

כרזת המחזה "בוסתן ספרדי" בהפקת הבימה
 בימוי:  יוסף מילוא (תיאטרון בימות, 1969)  צדי צרפתי (תיאטרון הבימה, 1998, 2021)
 הפקה:  יעקב אגמון (תיאטרון בימות, 1969)
 כתיבה:  יצחק נבון
 מקום ההתרחשות:  אהל משה, ירושלים
 תקופת ההתרחשות:  שנות ה-30 של המאה ה-20
 מדינה:  ישראל
 סוגה:  קולאז' תיאטרלי-מוזיקלי
 הצגת בכורה:  1969
 שפה:  עברית, לאדינו
בוסתן ספרדי הוא מחזה מאת יצחק נבון. זהו קולאז' תיאטרלי-מוזיקלי, המספר את סיפורה של השכונה הספרדית אהל משה בירושלים של שנות ה-30 של המאה ה-20. החיים התוססים של דיירי השכונה רוויים בשירת קודש וחול, בסיפורים משעשעים ובהומור בשפת הלאדינו. שירי המחזה לקוחים מתוך "ספר הרומנסות" ו"האנתולוגיה לחזנות ספרדית" של יצחק לוי. את השירים תרגם לעברית משה גיורא.
זו ההצגה הוותיקה ביותר של תיאטרון הבימה שעדיין מוצגת. המחזה הוצג למעלה מ-2,500 פעמים וממשיך להציג נכון ל-2024.
הרקע לכתיבת המחזה

לדברי נבון, גרעיני הרעיון לכתיבת המחזה הגיע ממופע שירי קודש וחול ספרדיים בשם רומנסרו ספרדי שיצרו יהורם ובני גאון בשנת 1969. יהורם, שביים את המופע הזה, פנה לנבון בבקשה שיכתוב לו טקסטים וקטעי קישור לשירים שליקט יצחק לוי.
על מופע זה סיפר נבון בריאיון לאלי אשד: "עשינו שם שילוב של שני אלמנטים: מסלול החיים של האדם ועונות השנה. היו שם סיפורים ודיאלוגים, למשל חכם אפרים וחכם מנשה שגילמו יוסי בנאי ויהורם גאון; ודיבור על העולם, ועל ספרדים ואשכנזים, ונישואין מעורבים, ועל המנהגים של אלה ואלה - כשהמסר היה: "כשמתחתנים מעורב - הסלטים המעורבים טעימים בסוף". זאת הייתה פריצה, הפעם הראשונה שהעלו על הבמה משהו מתרבות יהודי ספרד". יהורם גאון, שבאותה תקופה כיכב במחזמר "קזבלן", סיפר: "אני זוכר שחשבנו שקצת נקעה הנפש מזה שעדות המזרח בכלל - והספרדים בפרט, נתפשו כמין עדה שמאופיינת על ידי עליבות, עילגות ומאכלים פיקנטיים. לכן פנינו ליצחק נבון וביקשנו לזקוף את קומת העדה הזו...כמו כן רצינו להוציא מהבית את המנגינות הנפלאות האלה, שיראו וישמעו אותן גם אחרים וילמדו כמה הן נפלאות ונהדרות...ואני זוכר את התגובות: אנשים הגיעו בהמוניהם אל הרומנסרו. אבל לא ב"קזבלן" ולא ב"רומנסרו", לא היה רצון "להוכיח לאנשים", או משהו כזה. היה רצון לשתף".
בעקבות המופע "רומנסרו ספרדי", ביקש יעקב אגמון (שהעלה באותה תקופה בתיאטרון בימות את ההצגה "איש חסיד היה") מיצחק נבון שיכתוב מחזה הנוגע בתרבות יהדות ספרד, ואף העמיד לרשותו את דירתו בכפר האמנים עין הוד כדי שנבון יוכל לעסוק ברוגע בכתיבת המחזה. על כך סיפר נבון: "לא הלך לי קל עם (כתיבת) המחזה. מניין שאדע איך עושים את זה? לכל היותר, כשהייתי מורה בבית-ספר, העליתי הצגות עם התלמידים. זה לא היה מחזה. אז מניין תבוא הישועה? (במהלך שיחה עם נתן אלתרמן) סיפרתי לו שאני עוסק בכתיבת מחזה וביקשתי ממנו עצה של מומחה איך יודעים בסופו של דבר שמחזה הוא טוב. 'קראתי כמה סיפורים שכתבת והם טובים', אמר לי אלתרמן...לפי הסיפורים שלך שקראתי, אין סיבה שמה שתכתוב במחזה, לא יהיה טוב'. זו הייתה כביכול אמירה פשוטה, אבל היא הייתה קולעת ונסכה בי אומץ".
הערות שוליים

1 2  אלי אשד‏, ירושלים הספרדית של פעם: ההצגה "בוסתן ספרדי" מאת יצחק נבון, באתר "המולטי יקום של אלי אשד", 16 באוגוסט 2005
↑  יעקב בר-און, ההצגה שכתב יצחק נבון חוגגת 2,000: "לא ציפיתי להצלחה הזו", באתר "סופהשבוע", 14 בינואר 2014
↑  אני ותרבות הלאדינו: ריאיון עם השחקנית אתי גרוטס באתר "פורום תרבות הלאדינו" בתפוז
↑  בין השנים 2001–2003 מיכאל מורים שימש כשחקן מחליף שלו, ראו: גאיה קורן ובוקי נאה, מה קרה ב"בוסתן הספרדי"?, באתר ynet, 10 ביוני 2003
אליפסה

ערך זה עוסק בצורה גיאומטרית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סכום המרחקים של כל נקודה במישור ( P) ממוקדי האליפסה ( F_{1} ו- F_{2}) קבוע ושווה ל- 2a.
האליפסה כחתך חרוט
אליפסה היא המקום הגאומטרי של כל הנקודות במישור שסכום מרחקיהן משתי נקודות קבועות במישור הוא קבוע. נקודות אלה נקראות מוקדים. אם שני המוקדים מתלכדים, האליפסה המתקבלת היא מעגל. תיאור אלטרנטיבי של האליפסה הוא כמקום הגאומטרי של הנקודות במישור שהיחס בין מרחקן מנקודת מוקד לישר (הקרוי מדריך) הוא קבוע. המדריך ניצב לישר העובר דרך שני המוקדים. כל אליפסה אפשר לקבל על ידי מתיחה של מעגל בגורם קבוע בכיוון כלשהו.
האליפסה היא חתך חרוט, שאפשר לתאר על ידי משוואה מהצורה  {\frac {(x-x_{0})^{2}}{a^{2}}}+{\frac {(y-y_{0})^{2}}{b^{2}}}=1 או הכללות שלה.
לאליפסה יש שני צירי סימטריה: הציר הראשי מחבר את שתי הנקודות הרחוקות ביותר זו מזו, והציר המשני, המאונך לו. הציר הראשי עובר דרך שני המוקדים. הצירים נפגשים במרכז הכובד של האליפסה. שיקוף ביחס לצירים יוצר את חבורת הסימטריות של האליפסה, שהיא בעלת ארבעה איברים. (אלא אם האליפסה היא מעגל, שחבורת הסימטריות שלו אינסופית).
קרני אור או גלי קול שיוצאות ממוקד אחד של האליפסה יוחזרו אל המוקד השני
כחתכי חרוט אחרים, לאליפסה יש תכונות גאומטריות ופיזיקליות חשובות. על-פי חוקי קפלר, מסלולו של כוכב לכת מהווה אליפסה שהשמש נמצאת באחד משני המוקדים שלה. המסלול של מתנד הרמוני במרחב הפאזה (שהקואורדינטות שלו הן המיקום והתנע) הוא אליפסה. קרן אור היוצאת ממוקד של האליפסה ופוגעת בהיקף האליפסה (המשמש מראה, המחזירה קרן אור בזווית החזרה השווה לזווית הפגיעה), תוחזר תמיד אל המוקד השני. הקול מוחזר על-פי כללי החזרה זהים, ולכן שיחה המתקיימת במוקד אחד של חדר אליפטי תשמע היטב במוקד השני שלו.
משוואות האליפסה > האליפסה הקנונית

בגאומטריה האנליטית מתארים עקומות בקואורדינטות קרטזיות, כאשר כל נקודה מיוצגת על ידי הזוג הסדור  (x,y), המקיימת משוואה מתאימה. אליפסה שציריה מתלכדים עם הצירים (ולכן מרכז הכובד שלה ממוקם בראשית הצירים) אפשר לתאר באמצעות המשוואה  {\frac {x^{2}}{a^{2}}}+{\frac {y^{2}}{b^{2}}}=1, כאשר  2a ו- 2b הם ארכי הצירים. אם  a>b, מוקדי האליפסה נמצאים על ציר ה- x, במרחק  {\sqrt {a^{2}-b^{2}}} מהראשית. לאליפסה זו יש גם הצגה פרמטרית,  (x,y)=(a\,\cos t,b\,\sin t), שממנה אפשר לראות שהאליפסה מתקבלת ממעגל היחידה על ידי מתיחת הצירים ביחס של  a ו- b בהתאמה. הזווית  t היא הזווית בין ציר ה- x ובין הרדיוס למעגל שמקיף את האליפסה בעל אותו ערך על ציר ה-x כמו הנקודה הנתונה על האליפסה (ראו שרטוט בצד שמאל להמחשה, אם משתמשים בזווית שיוצרת הנקודה הנתונה עצמה, מתקבלת נוסחה אחרת). מכאן נובע ששטח האליפסה הוא  \pi ab.
אם המרחק בין שני מוקדי האליפסה הוא  2c, אז היחס  \epsilon ={\frac {c}{a}}={\sqrt {1-{\frac {b^{2}}{a^{2}}}}} נקרא מקדם ה"אקסצנטריות" של האליפסה. זהו מספר בין  0 ל- 1; ככל ש- \ \epsilon  קרוב ל-0 האליפסה דומה יותר למעגל, וככל ש- \ \epsilon  מתקרב ל- 1 האליפסה נעשית צרה יותר.
משוואות האליפסה > האליפסה הקנונית > שטח אליפסה קנונית

אליפסה קנונית, שמשוואתה  {\frac {x^{2}}{a^{2}}}+{\frac {y^{2}}{b^{2}}}=1, הופכת למעגל היחידה על ידי מתיחה ביחס של a בציר ה-x וביחס של b בציר ה-y. מכיוון שפעולות אלה מגדילות את השטח פי a ו-b בהתאמה, שטח האליפסה הוא  S_{\mathrm {ellipse} }=\pi ab.
משוואות האליפסה > האליפסה הקנונית > היקף אליפסה קנונית

בניגוד לשטח האליפסה לא קיימת נוסחה פשוטה עבור היקף אליפסה, ניתן להעריך את היקף האליפסה שמשוואתה היא  {\frac {x^{2}}{a^{2}}}+{\frac {y^{2}}{b^{2}}}=1 בעזרת הנוסחה P_{elipse}\cong 2\pi {\sqrt {\frac {a^{2}+b^{2}}{2}}}\quad \quad \quad \quad \quad \quad \quad \quad \quad \quad \quad \quad \quad \quad \quad \quad \quad \quad \quad \quad \quad \quad \quad  P_{elipse}\cong \pi {\bigl (}3(a+b)-{\sqrt {(3a+b)(a+3b)}}{\bigr )}
בשביל ההיקף המדויק אפשר להשתמש בנוסחאות הבאות P_{elipse}=4a\int _{0}^{\pi /2}{\sqrt {1-e^{2}\sin ^{2}(x)}}\ dx\quad \quad \  P_{elipse}=\pi (a+b)\sum _{n=0}^{\infty }{\binom {0.5}{n}}^{2}{\Biggl (}{\frac {(a-b)^{2}}{(a+b)^{2}}}{\Biggr )}^{n}
משוואות האליפסה > האליפסה הכללית

המשוואה שהוצגה לעיל מתארת את האליפסה הקנונית. כל אליפסה אפשר להביא לצורה הזו, על ידי הזזת המרכז אל הראשית, וסיבוב הצירים כך שהציר הראשי יתלכד עם ציר ה- x. גם להפך: האיזומטריות של המישור (הזזות, סיבובים ושיקופים) מעבירות אליפסה לאליפסה. אם מרשים גם מתיחה של הצירים, אפשר להגיע מכל אליפסה למעגל היחידה. המשוואה הכללית ביותר של אליפסה היא התבנית הריבועית  Ax^{2}+Bxy+Cy^{2}+Dx+Ey+F=0, כשמתקיים התנאי  B^{2}<4AC (ללא תנאי זה מתארת המשוואה חתכי חרוט אחרים: פרבולה או היפרבולה, ובמקרים מנוונים אפילו ישר או זוג ישרים). צירי האליפסה מקבילים לצירים הקרטזיים אם ורק אם  B=0.
ראו גם

אליפסואיד
אובל
הערות שוליים

↑  How to get the radius of an ellipse at a specific angle by knowing its semi-major and semi-minor axes?
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540845005171  BnF: cb11981967h (data)  GND: 4194779-4  LCCN: sh85042604 
המחשה של ההצגה הפרמטרית
אליפסה קנונית המסובבת בזווית  \theta
מי זה הדליק

"מי זה הדליק" הוא שיר לחנוכה שאת מילותיו בעברית כתב ב-1923 לוין קיפניס ללחן יידי עממי שהכיר.
רקע

השיר היידי שעליו התבסס לוין נקרא "פישעלעך קויפן" ("לקנות דגים") פורסם בוורשה ב-1917. השיר היידי המקורי מופיע בתרגום משה ביק ובליווי פסנתר שלו בשם "אל השוק הלכתי", בחוברת "על האהבה: שירי עם יהודיים במקור ובנוסח עברי" הוצאת ידע עם חיפה תשי"א.
ישנו שיר יידי עממי נוסף בשם "און ווער עס איז שולדיק אין אונדזער ליבע" ("ומי אשם באהבתנו") שמשתמש באותו הלחן.
לוין קיפניס סיפר בריאיון לדן אלמגור שלקח את המנגינה משירון של דודו, מנחם קיפניס.
לשיר נכתב לחן קליל וישראלי יותר ב-1923 בידי ידידיה אדמון.