אה"מ ויקטורי
שירות > נלסון וקרב טרפלגר

בפברואר 1798 הוחזרה "ויקטורי" למספנה בצ'טם. האונייה הוערכה כלא מתאימה לשירות, והוסבה לשימוש כאוניית בית-חולים עבור שבויי מלחמה צרפתים וספרדים. ואולם, ב-8 באוקטובר 1799 אבדה אוניית המלחמה Impregnable, לאחר שעלתה על שרטון בדרכה חזרה לאנגליה ממשימת ליווי שיירה לליסבון. לאחר שלא ניתן היה לחלצה, נפרקה ממנה כל תכולתה והיא פורקה. בעקבות אובדן Impregnable, חסרה לצי הבריטי אונייה מהדרג הראשון, ולפיכך הוחלט על הכשרתה מחדש של "ויקטורי". השיפוץ החל בשנת 1800, אך עם התמשכות העבודה הסתבר שיש צורך בעבודה רבה יותר מכפי שתוכנן בהתחלה; השיפוץ, שתוקצב בתחילה ב-23,500 ליש"ט, עלה בסופו של דבר למעלה מ-70,000 ליש"ט.
העבודה הושלמה ב-11 באפריל 1803, והאונייה יצאה מהמספנה ב-14 במאי. ב-16 במאי הניף האדם שהיה מזוהה עם הספינה יותר מכל אדם אחר, לורד הוריישו נלסון, את דגלו על האונייה, ויצא בדרכו לים התיכון כדי לפקד על הצי הבריטי שם.
ב-28 במאי לכדה "ויקטורי" את הפריגטה הצרפתית Embuscade, בת 32 תותחים. "ויקטורי" הייתה בפיקודו של סמואל סאטן (Sutton), אך משהגיעה לים התיכון החליף נלסון את מפקדה, ומינה את תומאס הרדי במקומו.
ב-4 באפריל 1805 נודע לנלסון שהאדמירל הצרפתי פייר דה וילנב הצליח להימלט מהמצור הימי שהטילו הבריטים על נמל טולון. נלסון חשד בתחילה שהצרפתים ינסו להפליג לכיוון מצרים, אך ב-7 במאי נודע לו שהצרפתים פנו לכיוון מערב, וחברו בקדיס לצי הספרדי. הצי הבריטי הפליג למפרץ לגוס בפורטוגל, והגיע לשם ב-10 במאי. יומיים לאחר מכן, לאחר הצטיידות והתארגנות, הפליג הצי הבריטי בעקבות הצי הצרפתי-ספרדי שנמלט מערבה, אל האיים הקאריביים, כדי לחמוק מנלסון. נלסון הגיע לאיים הקאריביים, וגילה שהצי המשולב פנה חזרה מזרחה, כדי לשוב ולחבור אל הצי הצרפתי שעגן בברסט, תחת מצור בריטי. הצי המשולב אמור היה להשתלט על תעלת למאנש, ולאפשר נחיתה של הצבא הצרפתי בבריטניה.
הצי הבריטי המתין לצי המשולב בדרכו חזרה מהאיים הקאריביים. ב-22 ביולי נתקל הצי הספרדי-צרפתי בשייטת בריטית בפיקוד אדמירל סר רוברט קאלדר ליד כף פיניסטר, בצפון מערב פורטוגל. הצי המשולב ספג מספר אבדות, והקרב הסתיים בתבוסתו, אך לא תבוסה מוחצת; רוב האוניות הצליחו לעגון בפרול, ומשם חמקו חזרה לקדיס. הצי הבריטי המתין מחוץ לנמל.
ב-19 באוקטובר החליט וילנוב לצאת מהנמל אל הצי הבריטי הממתין. ב-21 באוקטובר בשעה 11:35 העביר נלסון לכל אוניות הצי הבריטי, באמצעות איתות דגלים, את המסר המפורסם: "אנגליה מצפה מכל אדם שיעשה את חובתו" (England expects every man to do his duty). חצי שעה לאחר מכן החל קרב טרפלגר. הצי הבריטי התקדם בשני טורים אל שדרת הקרב הצרפתית-ספרדית, במטרה לפצל אותה לשלושה חלקים, וכך לנטרל את עוצמתה ולהביס את הצי המשולב.
"ויקטורי" הובילה את הטור הצפוני של הצי הבריטי, ופרצה אל הטור הצרפתי-ספרדי, בין האוניות הצרפתיות "בוסנטור" ו"רידאוטובל", כשהיא יורה לשני הכיוונים (דבר נדיר למדי; בדרך כלל התנהל הקרב צד אל צד). "ויקטורי" נפגעה גם היא קשה, וחיילים מהאונייה "רידאוטבל" ניסו לעלות על סיפונה של "ויקטורי" ולהשתלט עליה, אך צוות האונייה הדף אותם. אוניות בריטיות נוספות הצטרפו לקרב, וסמוך לשעה 14:00 נכנעה "רידאוטבל". נלסון עצמו נפגע מכדור רובה שנורה מהאונייה הצרפתית בערך בשעה 13:25. הוא נלקח לסיפון התחתון, שם מת מפצעיו בשעה 16:30.
הקרב הסתיים בתבוסתם המוחצת של הצרפתים והספרדים, ש-22 מתוך 33 אוניותיהם נלכדו בידי הבריטים. בריטניה זכתה בעליונות ימית שנמשכה למעלה ממאה שנים, עד מלחמת העולם הראשונה. הנזק ל"ויקטורי" היה כבד: 57 מאנשיה נהרגו, ו-102 נוספים נפצעו. למרות האבדות והנזק הצליחה "ויקטורי" לחזור לבריטניה, כשהיא נושאת על סיפונה את גופתו של האדמירל נלסון. נלסון נקבר בקתדרלת סנט פול שבלונדון ב-6 בינואר 1806.