stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסע אל האי המסתורי

| --- | --- |

 מבוסס על:  אי התעלומות 
 בימוי:  בראד פייטון 
 הופק בידי:  באו פלין טריפ וינסון
 תסריט:  מארק גאן, בריאן גאן 
 עריכה:  דוד רניי 
 שחקנים ראשיים:  דוויין ג'ונסון ג'וש האצ'רסון מייקל קיין ונסה הדג'נס לואיס גוזמן קריסטין דייוויס
 מוזיקה:  אנדרו לוקינגטון 
 צילום:  דיוויד טטרסול 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ניו ליין סינמה Walden Media
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 בפברואר 2012
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מדע בדיוני
 תקציב:  79 מיליון דולר
 הכנסות:  335.3 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   journey2
 סרט קודם:  מסע אל בטן האדמה (סרט, 2008) 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מסע אל האי המסתורי (באנגלית: Journey 2: The Mysterious Island) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוג הרפתקאות ומדע בדיוני שיצא ב-10 בפברואר 2012 בארצות הברית (ב-10 בינואר 2012 באוסטרליה) בבימויו של בראד פייטון ובכיכובם של דוויין ג'ונסון, ג'וש האצ'רסון ומייקל קיין.
הסרט מבוסס על ספרו של ז'ול ורן "אי התעלומות", בו חוקרים מצליחים לבטן האדמה ולפגוש באזורים ויצורים מוזרים.
זהו סרט המשך לסרט מ-2008 "מסע אל בטן האדמה", בכיכובם של ברנדן פרייזר וג'וש האצ'רסון.
עלילה

לאחר כמה שנים מעלילת הסרט הקודם שון נראה בוגר יותר ונראה בתחילת הסרט נמלט משוטרים על אופנוע. הוא נופל לתוך בריכה פרטית ונתפס בידי השוטרים אך אביו המאמץ, האנק, משחרר אותו. מתברר שהוא נכנס ללא אישור למרכז קליטת לוויינים והוא מרותק לביתו. האנק עולה לדבר איתו ומגלה שהוא קיבל אות קודי ממשיהו שלדעת שון הוא סבו אלכסנדר, אביו של אביו של שון מקס, אשר נעלם לפני שנתיים. שון לוקח את הצופן שגילה ובעזרת האנק מגלה שהצפנים לקוחים משלושה ספרי מדע בדיוני: אי המטמון, מסעי גוליבר ואי התעלומות של ז'ול ורן. בשלושת הספרים מצויים מפות וחיבור המפות יוצר אי מאוחד בעל נקודות ציון, הנמצא לא הרחק מפלאו.
שון מחליט לטס לשם אך האנק מורה לו שייתן לו לטפל בזה והוא נאלץ להסכים. האנק משכנע את אשתו אליזבת לתת לשניהם לנסוע כדי להוכיח לשון שהוא טועה בקיום האי. הם נוסעים יחד ומגיעים לנמל בפלאו שם שון מבקש מדייגים להסיע אותו לאי. תייר בשם גבאטו מסכים להסיע אותם במסוקו האישי תמורת 1,000 דולר. לגבאטו ישנה בת בשם קאילני והיא נוסעת יחד איתם.
ואולם המסוק מתרסק בעת טורנדו מעל האוקיינוס השקט וכולם נופלים לאי מסתורי שמתברר כאי שהם חיפשו. הם מגלים עליו פילים ננסיים ופרפרים גדולים ובעודם מהלכים באי הם מגלים ערימת סלעים שמתבררות כביצי לטאה ענקית טורפת הדומה לחרדון הצווארון. הלטאה מבחינה בהם ורודפת אחריהם וכמעט טורפת אותם כשמלמעלה מוטחים בה חבילת גזעים והיא מתמוטטת. אלכסנדר סביו של שון מתגלה כמצילם ומזמין אותם לביתו במרכז האי. הוא חסר מכשירי קליטה כך שאין להם דרך יציאה בטוחה.
למחרת הם מבקרים באי באזור של אטלנטיס העיר האבודה, אך מגלים שהאוקיינוס מתחיל להציף אותו. הכלי היחיד שיכול להציל אותם הוא הנאוטילוס של קפטן נמו. לאחר שקאילני יורדת לתוך מערה ובה שלדו של קפטן נמו והיומן האישי שלו. היא מביאה חזרה את היומן ושם כתוב שהצוללת נמצאת בצפון האי. הם מתקדמים לשם בעזרת דבורים ענקיות אך מותקפים בדרך בידי שרקרקי ענק. לבסוף הם מצליחים להיפטר מהם ושון מציל את קאילני מנפילה אך נופל מדבורה ושור את רגלו. הם מחליטים לנוח בצילו של עץ בעוד האנק שר להם את What a Wonderful World.
בבוקר הם מגלים שהמים כמעט הגיעו אליהם והם צריכים למהר להגיע לצוללת, אלא שגבאטו התרחק לעבר הר געש מפיק זהב. בעוד בתו פונה לעזור לו בעזרת אלכסנדר, שון והאנק יורדים להביא את הנאוטילוס השקועה במים. הם צוללים לים ונמלטים מצלופח ענקי המסתובב סביב הצוללת. הם חומקים פנימה והאנק יורה על הצלופח צילצל גדול כדי שיפעיל את מנועי הצוללת. לאחר מכן הם משיטים אותה לעבר השלישייה שעל האי שמתפורר לתוך האוקיינוס. הם נופלים למים אך הצוללת מגיעה ואוספת אותם. האנק נותן לגבאטו לנווט את הספינה בעוד הוא יורה טיל על סלע שמתקרב לעברם ומפוצץ אותו בעוד קאילני מנשקת את שון.
לאחר 6 חודשים גבאטו הוא מפעיל סיורים על הנאוטילוס, בעוד בתו קאילני נוסעת לארצות הברית כדי לחגוג את יום הולדתו של שון ולהפתעתו גם סביו מגיע איתם ומביא לו מתנה - את הספר מהארץ לירח, גם של ז'ול ורן, איתו תצא לדרך הרפתקאה חדשה.
שחקנים

דוויין ג'ונסון - האנק פרסונס, אביו החורג של שון שעבד בחיל הים בתור אחראי על צפני חיבורים.
ג'וש האצ'רסון - שון אנדרסון. שון הוא האדם היחיד שהופיע גם בסרט הראשון.
מייקל קיין - אלכסנדר אנדרסון, סביו של שון ואביהם של מקס וטרוור (מהסרט הקודם) החוקר אזורים מסתוריים.
ונסה הדג'נס - קאילני לגואטן, בתו של גבאטו העוזרת לאביה בנסיעותיו. שון מתאהב בה והם מתיידדים במהלך הסרט.
לואיס גוזמן - גבאטו לגואטן, טייס המסוק המוביל את האנק ושון לאי אך נתקע איתם בו.
קריסטין דייוויס - אליזבת פרסונס, אמו של שון ואשתו של האנק (מחליפה בתפקיד את ג׳יין ווילר מהסרט הקודם).
נבחרת קיריבטי בכדורגל

נבחרת קיריבטי בכדורגל (באנגלית: Kiribati national football team) היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מדינת קיריבטי. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של קיריבטי.
הנבחרת שייכת לקוניפ"א ולקונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה (OFC), אך אינה חברה רשמית בפיפ"א.
הנבחרת שיחקה רק שמונה משחקים רשמיים בתולדותיה ובכולם הפסידה חוץ ממשחק אחד מול ונואטו. שישה מהמשחקים התקיימו במסגרת גביע דרום האוקיינוס השקט.
כל משחקיה הרשמיים

30 באוגוסט 1979 בפיג'י - הפסידה לפיג'י 0–24
1 בספטמבר 1979 בפיג'י - קיריבטי הפסידה לפפואה גינאה החדשה 0–13
5 בספטמבר 1979 בפיג'י - הפסידה לטובאלו 0–19
30 ביוני 2003 בפיג'י - הפסידה לטובאלו 2–3
3 ביולי 2003 בפיג'י - הפסידה לאיי שלמה 0–7
5 ביולי 2003 בפיג'י - הפסידה לפיג'י 0–12
7 ביולי 2003 בפיג'י - הפסידה לונואטו 0–18
כל גביעי דרום האוקיינוס השקט

עד 1975 - לא נכנסה
1979 - סיבוב ראשון (יוצגה על ידי קבוצה)
1983 עד 1995 - לא נכנסה
2003 - סיבוב ראשון
2007 - לא נכנסה
2011 - סיבוב ראשון
2015 - לא העפילה (התחרות הייתה עד גיל 23)
2019 - לא העפילה
2023 - פרשה
נבחרת קטר בכדוריד

נבחרת קטר בכדוריד היא הנבחרת לאומית של קטר. הנבחרת זכתה במקום השני באליפות העולם בכדוריד 2015 ובכך הפכה לנבחרת הלא-אירופאית הראשונה (והיחידה נכון לשנת 2018) שזכתה במדליה באליפות העולם. בהתאם לדירוג של האיגוד הכדוריד העולמי, נכון ליולי 2018 הנבחרת מדורגת במקום ה-26 עם 21 נקודות
הישגי הנבחרת

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | אולימפיאדה | אליפות העולם | אליפות אסיה | משחקי אסיה |

| 1983 |  |  | 6 |  |
| 1984 | לא העפילה |  |  |  |
| 1986 |  | 12 |  | לא השתתפה |
| 1987 |  |  | 6 |  |
| 1988 | לא העפילה |  |  |  |
| 1989 |  |  | 6 |  |
| 1990 |  | 12 |  | לא השתתפה |
| 1991 |  |  | 4 |  |
| 1992 | לא העפילה |  |  |  |
| 1993 |  | לא העפילה | 7 |  |
| 1994 |  |  |  | לא השתתפה |
| 1995 |  | 19 | לא העפילה |  |
| 1996 | לא העפילה |  |  |  |
| 1997 |  | לא העפילה | לא העפילה |  |
| 1998 |  | 5 |  | 7 |
| 1999 |  | לא העפילה | לא העפילה |  |
| 2000 | לא העפילה |  |  |  |
| 2001 |  | לא העפילה |  |  |
| 2002 |  |  | 2 | 3 |
| 2003 |  | 16 |  |  |
| 2004 | לא העפילה |  | 3 |  |
| 2005 |  | 21 |  |  |
| 2006 |  |  | 3 | 2 |
| 2007 |  | 23 |  |  |
| 2008 | לא העפילה |  | 5 |  |
| 2009 |  | 12 |  |  |
| 2010 |  |  | 5 | 1 |
| 2011 |  | לא העפילה |  |  |
| 2012 | לא העפילה |  | 2 |  |
| 2013 |  | 20 |  |  |
| 2014 |  |  | 1 | 1 |
| 2015 |  | 2 |  |  |
| 2016 | 8 | 6 | 1 |  |
| 2017 |  | 8 |  |  |
| 2018 |  |  | 1 | 1 |
| 2019 |  | 13 |  |  |
| 2020 |  |  | 1 | לא התקיימו |
| 2021 | לא העפילה | 8 |  |  |
| 2022 |  |  | 1 | לא התקיימו |
הערות שוליים

↑  http://www.ihf.info/en-us/thegame/rankingtable.aspx?month=7&year=2010&teamCatID=2 טבלת דירוג של האיגוד העולמי
מסע אלונקות

ערך זה עוסק במסע רגלי הכולל נשיאת אלונקות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מסע אלונקות בתרגיל של גדוד גרניט.
מסע אלונקות
מסע אלונקות הוא כינוי צה"לי למסע רגלי תוך נשיאת אלונקות במהלך אימונים צבאיים. מסע האלונקות הפך לסמל בחברה הישראלית לחישול הפרט כחלק מהקבוצה כולה.
המסע מתרגל בין היתר פינוי נפגעים משדה קרב. האלונקות מועמסות בציוד כבד, בשקי חול או לחלופין בחיילים שמדמים נפגעים, הנישאים על האלונקה. את האלונקה נושאים בדרך כלל ארבעה חיילים, המתחלפים בסבב קבוע – כל אחד מהם נושא מוט אחד של האלונקה על כתפו, למרחק קצוב של מספר קילומטרים, כאשר ציודם האישי, אפוד, נשק וציוד לחימה עליהם. לעיתים מסע האלונקות הוא סופו של מסע רגלי ממושך.
מספר האלונקות במסע תלוי בהחלטת המפקד, במספר החיילים, ובסרגל המאמצים של צה"ל. ככל שהיחס בין מספר החיילים למספר האלונקות קטן, על כל חייל ביחידה לשאת למשך זמן רב יותר את מוט האלונקה, ורמת הקושי במסע עולה. לעיתים, משולבים במסע קטעי ריצה שהופכים אותו ל'ריצת אלונקות".
מסע אלונקות נפוץ במיוחד ביחידות חיל רגלים, בקורסי שדאות, בגיבושים ליחידות התנדבותיות וב"מסעות כומתה" הנהוגים בסיומה של הטירונות ביחידות רבות.
בעקבות מלחמת לבנון השנייה הוחלט, כחלק מלקחי המלחמה, להגביר את אימוני הכושר הקרבי בקרב לוחמים. בין הלקחים שהופקו היה תרגול של מסעות ובפרט מסעות אלונקות, תוך מתן דגש על פינוי פצועים ועל נשיאת משקל.
היסטוריה

בראיון עמו סיפר לוחם הצנחנים הוותיק סא"ל מיכה בן־ארי (קפוסטה) על הרקע למסעות האלונקות:
את רוב תורות הלחימה בצה"ל פיתחו מהניסיון שלנו. אתה יודע למשל שעד 55' לא סחבו בצה"ל אלונקות? למעשה עד פעולת עזה ב־55' לא היו לנו אלונקות. בפעולת עזה היו לנו המון נפגעים. גררנו את הפצועים וההרוגים שניים־שניים על האדמה. זה היה קטסטרופה. אז החליטו כי מעכשיו יוצאים עם אלונקות. מי ידע עד אז לסחוב אלונקה על הכתף? מאז התחילו מסעות האלונקות בצה"ל".
בשנות ה-60 הונהגו מסעות אלונקות בבית הספר לקצינים.
אזכורים בתרבות

מסע האלונקות זכה להנצחה בסרט הישראלי "מסע אלונקות" (1977) בבימויו של יהודה נאמן.
הערות שוליים

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
↑  ד"ר אריה גילאי וסא"ל (מיל') דוד בן-עוזיאל (טרזן), מורשת קרב שהנחילו צנחני העשור הראשון - אחוות לוחמים, באתר "הצנחנים"
↑  מיטל צור, מפגינים: "ההשתמטות פוגעת בחוסן הלאומי", באתר ynet, 3 באוגוסט 2007
↑  שנת לימודים, באתר דובר צה"ל (נלקח מ"במחנה" גיליון 26 משנת 2007)
↑  "תמיד ידעתי שבכל מצב, החברים שלי קמים אחרי ומסתערים קדימה", באתר נכי צה"ל (נלקח מ"עיתון הלוחם" גיליון 200 מיוני 2006)
↑  השוו ל: אורי דן, אנו יוצאים להתקיף את האויב, מעריב, 11 באוקטובר 1959
↑  רב סרן יעקב חיסדאי, מעריב, 30 באוקטובר 1967
מרתה אגרט

| --- | --- |

 לידה:  17 באפריל 1912 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  26 בדצמבר 2013  (בגיל 101) ריי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Eggert Márta Rózsa Matild 
 מדינה:  ארצות הברית, הונגריה 
 מקום קבורה:  Greenwood Union Cemetery 
 תקופת הפעילות:  מ-1930 
 בן או בת זוג:  Jan Kiepura (1936–1966) 
 פרסים והוקרה:  מדליית הכסף הגדולה להוקרה על שירות הרפובליקה האוסטרית  אביר במסדר ההערכה של הרפובליקה של פולין  העיטור האוסטרי למדע ואמנות 
 
מרתה אגרט (בהונגרית: Eggerth Márta; באנגלית: Marta Eggerth; בודפשט, 17 באפריל 1912 – 26 בדצמבר 2013, ריי, ניו יורק) הייתה זמרת אופרה (סופרן קולורטורה) ושחקנית יהודייה-הונגרייה-אמריקאית שחיה בארצות הברית במשך עשרות שנים והגיעה לגיל 100.
ביוגרפיה

מרתה קיבלה את האהבה למוזיקה ולשירה כמורשת משפחתית. אביה, מנהל בנק, היה חובב מוזיקה, ואמה, טילי הרצוג, למדה שירה באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. היא זו שגילתה את כישרונה של הילדה הקטנה, ויתרה על הקריירה שלה, כדי לעזור בקריירה של בתה.
מרתה הייתה בקושי בת אחת-עשרה כשהופיעה בפעם הראשונה ב"פשטי ויגאדו (Pesti Vigadó). באותה השנה היא עשתה את הופעת הבכורה שלה גם בבית האופרה של בודפשט, כששרה את תפקיד אולימפיה בסיפורי הופמן של ז'אק אופנבך. בגיל חמש עשרה הופיעה בתפקיד הראשי בהצגה "חלון ראווה בפריז" בתיאטרון ההונגרי, ואחריה הופיעה באופרטה של פאל אברהם "בת ורביי האחרונה" (Az utolsó Verebélyi lány). בהשראת אגרט, המלחין הוסיף מספרי קטעי סופרן קולורטורה חדשים ליצירה. סדרת ההצלחות בבודפשט הסתיימה במחזה "רכבת הזהב" של בלה זרקוביץ.
אחותו הצעירה של אמריך קלמן, שאותה הכירה מרתה לאחר אחת מהופעותיה בבודפשט, הכירה לה את אחיה שעבד בווינה. קלמן העניק למרתה אגרט - בהרכב השני - את התפקיד הראשי של "הסיגלית ממונמארטר" בתיאטרון יוהאן שטראוס בווינה. כבר לאחר ההופעה השמינית קודמה להרכב הראשון. ההופעה הוזמנה גם לפולקסאופר בהמבורג, כך שאגרט זכתה לשם והכרה גם בגרמניה. בהמבורג, היא קיבלה על עצמה תפקיד אורח גם באופרטה העטלף של יוהאן שטראוס.
בשנת 1927 קיבלה תפקיד קולנועי בברלין ובכך החלה את הקריירה הקולנועית הבינלאומית שלה. בהזמנתו של במאי הקולנוע ריצ'רד אייכברג, היא צילמה בלונדון ולאחר מכן חתמה על חוזה עם מפעל הסרטים של UFA בברלין.
אגרט זכתה לתהילה בקולנוע ההונגרי כשגילמה את התפקיד הראשי לצד פאל יאבור ב-1929 בסרט המדבר ההונגרי הראשון ("יש רק נערה אחת בעולם") - שניהם עשו את הופעת הבכורה שלהם באותה תקופה. הסרט נעשה במקור סרט אילם, מה שבא לידי ביטוי במשחק.
בהונגריה היא צילמה רק את הסרט האחד הזה, מאוחר יותר הייתה כוכבת בארבעים סרטים בין 1930 לבין 1936. בין היתר שיחקה ושרה את התפקידים הראשיים ב"נסיכת הצ'רדש", "ורד הוואי" ו"העפרוני". היא הופיעה גם במספר גרסאות זרות של סרטים, כך שהייתה לה הזדמנות לשחק באנגלית, בצרפתית ובאיטלקית. היא קיבלה על עצמה תפקידים בסרטים בתנאי שתוכל לשיר שיר הונגרי בסרט הנתון.
"זה נכלל בחוזי ההסרטה שלי שבכל סרט חייב להיות שיר הונגרי. על כך מעולם לא קיבלתי... בואו לא נדבר על תודה, אלא הערה או אפילו קצת הכרה מהונגריה. אף פעם לא קיבלתי את זה. שרתי כי זה בא מלבי" - הכריזה ב-2006.
נישואיה והגירתה

בשנת 1934, על הסט של הסרט Mein Herz ruft nach dir (הלב שלי פועם בשבילך), פגשה את זמר האופרה המפורסם של אז, הפולני יאן קיפורה. הרומנטיקה הקולנועית נמשכה בחיים ה"אזרחיים" והם התחתנו ב-1936. מכאן ואילך הרבו להופיע יחד. הם היו בין הזוגות המפורסמים ביותר באותה תקופה.
אגרט לא חזרה לבמה עד 1940, במחזמר המצליח ביותר Higher and Higher עד מהרה הפכה לאחת הכוכבות הגדולות של מחזות הזמר בברודוויי בניו יורק, מכיוון שהיא לא רק שרה יפה, אלא גם רקדה היטב. משנת 1943 שיחקה בתפקיד הראשי של האופרטה "האלמנה העליזה" 2,000 פעמים בתיאטרון מג'סטיק. היא נתנה קונצרטים בריו דה ז'ניירו, סאו פאולו, קובה, קנדה והמטרופוליטן אופרה בניו יורק.
הוליווד

הקריירה הקולנועית שלה בהוליווד (1942–1943) הייתה קצרה, ונמשכה בקושי שנה. בין היתר, הופיעה עם ג'ודי גרלנד - עמה התיידדה - ועם ג'ין קלי. עם זאת, היא נאלצה להתגורר הרחק מבעלה, שחזר לניו יורק, דבר שהיא לא לקחה על עצמה לזמן רב, והיא גם לא הרגישה שעולם הקולנוע ההוליוודי ראוי לכישרונותיה האמנותיים. הדורות לאחר מכן העדיפו לשייך את שני סרטיה ב-MGM לשמה של ג'ודי גרלנד.
היא ובעלה חזרו לאירופה לזמן מה ב-1947, שם צילמה אגרט ארבעה סרטים נוספים. בעלה נפטר ב-15 באוגוסט 1966. נולדו להם שני בנים, סארבק ומאריאן.
סרטיה (מבחר)

Csak egy kislány van a világon (1930)
Die Bräutigamswitwe (Let's Love and Laugh, 1931)
Trara um Liebe [it] (1931)
The Daredevil (1931)
A Night at the Grand Hotel (1931)
Modern Dowry (1932)
Where Is This Lady? (1932)
The Ladies Diplomat (1932)
Ein Lied, ein Kuss, ein Mädel [fr] (1932)
Once There Was a Waltz (1932)
Traum von Schönbrunn (1932)
The Blue of Heaven (1932)
The Emperor's Waltz (1933)
The Flower of Hawaii (1933)
The Tsarevich (1933)
Gently My Songs Entreat (1933)
My Heart Calls You (1934)
The Csardas Princess (1934)
Unfinished Symphony (Leise flehen meine Lieder, 1934)
Mon cœur t'appelle (1934)
Ihr größter Erfolg [it] (1934)
The Divine Spark (1935)
The Blonde Carmen (1935)
My Heart is Calling (1935)
Casta diva (1935)
The World's in Love (1935)
La Chanson du souvenir (1936)
The Castle in Flanders (1936)
Where the Lark Sings (1936)
The Court Concert (1936)
The Charm of La Boheme (1937)
Immer wenn ich glücklich bin..! (1938)
For Me and My Gal (1942)
Presenting Lily Mars (1943)
Addio Mimí! (1947)
Brilliant Waltz (1949)
The Land of Smiles (1952)
Spring in Berlin (1957)
פרסים והוקרה

מדליית הכסף הגדולה להוקרה לשירות הרפובליקה האוסטרית
אביר במסדר ההערכה של הרפובליקה של פולין
פרס ג'ורג' וושינגטון (2005)
לקריאה נוספת

דיוקן בתוכנית הטלוויזיה המאה ה-21
רק נערה אחת... פגישה עם מרתה אגרט. סרט תיעודי מאת דוד קרני ולאסלו קרני (2002–2004)
כוכבי האופרה ההונגרית. כרך א'. Hungaroton 1984 (LPX 12640–12642)
מרתה אגרט היא בת 90
FIDELIO. HU
מרטה אגרט בת 100
אינדקס: מרטה אגרט מתה בגיל 101
הערות שוליים

↑  A dal felvételére Jávor Pál berekedt. Utószinkron nem lévén, a tátogó sztárnak Fekete Pál kölcsönözte hangját.
↑  "pano-rama.hu". אורכב מ-המקור ב-2010-08-04.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007404797105171  PLWABN: 9810577288505606  BNE: XX1010544  BnF: cb13926069z (data)  GND: 123788919  ISNI: 0000 0000 8398 6362  LCCN: n97864840  MusicBrainz: e717071f-12a3-4308-ac8d-54b9523fac50  NLA: 55145343  VIAF: 86543631   WorldCat (עם VIAF): 86543631
נבחרת קירגיזסטן בכדורסל

| --- | --- |
קירגיזסטן
 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הכדורסל של קירגיזסטן
 הצטרפות:  1992
 השתייכות:  פיב"א אסיה
 
 אליפות אסיה בכדורסל
 הופעות:  1 (הראשונה ב-1995)
 ההישג הטוב:  מקום שמיני (1995)
 
נבחרת קירגיזסטן בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של קירגיזסטן. נבחרת קירגיזסטן לא דורגה ברשימת הדירוג של פיב"א לגברים, נכון ל-10 באוגוסט 2024
נבחרת קירגיזסטן השתתפה פעם אחת באליפות אסיה בכדורסל בשנת 1995 וסיימה במקום השמיני.
נבחרת קירגיזסטן מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.
כל אליפויות אסיה בכדורסל

| אליפות אסיה בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
הפיליפינים 1960: הייתה חלק מברית המועצות
טאיוואן 1963: הייתה חלק מברית המועצות
מלזיה 1965: הייתה חלק מברית המועצות
קוריאה הדרומית 1967: הייתה חלק מברית המועצות
תאילנד 1969: הייתה חלק מברית המועצות
יפן 1971: הייתה חלק מברית המועצות
הפיליפינים 1973: הייתה חלק מברית המועצות
תאילנד 1975: הייתה חלק מברית המועצות
מלזיה 1977: הייתה חלק מברית המועצות
יפן 1979: הייתה חלק מברית המועצות
הודו 1981: הייתה חלק מברית המועצות
הונג קונג 1983: הייתה חלק מברית המועצות
מלזיה 1985: הייתה חלק מברית המועצות
תאילנד 1987: הייתה חלק מברית המועצות
הרפובליקה העממית של סין 1989: הייתה חלק מברית המועצות
יפן 1991: הייתה חלק מברית המועצות
אינדונזיה 1993: לא השתתפה
| קוריאה הדרומית 1995 | מקום שמיני | 8 | 3 | 5 |
ערב הסעודית 1997: לא השתתפה
יפן 1999: לא השתתפה
הרפובליקה העממית של סין 2001: לא השתתפה
הרפובליקה העממית של סין 2003: לא השתתפה
קטר (מדינה) 2005: לא השתתפה
יפן 2007: לא השתתפה
הרפובליקה העממית של סין 2009: לא השתתפה
הרפובליקה העממית של סין 2011: לא השתתפה
הפיליפינים 2013: לא השתתפה
הרפובליקה העממית של סין 2015: לא העפילה
לבנון 2017: לא העפילה
אינדונזיה 2022: לא השתתפה
ערב הסעודית 2025: לא השתתפה
| סך הכל | הופעה אחת | 8 | 3 | 5 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
מקונן אנדלקטצ'או

ערך זה עוסק בראש הממשלה הראשון של אתיופיה. אם התכוונתם לראש הממשלה הרביעי של אתיופיה, ראו .
ראס ביטווודאד מקונן אנדלקטצ'או (באמהרית: መኮንን እንዳልካቸው, ‏ 16 בפברואר 1890 - 27 בפברואר 1963) היה אציל ופוליטיקאי אתיופי אשר כיהן כראש ממשלת אתיופיה הראשון לאחר שנתמנה לתפקיד על ידי הקיסר היילה סלאסי.
קורות חייו

קרבתו של אנדלקטצ'או להיילה סלאסי הייתה גדולה עד כדי כך שהתחתן עם אחייניתו של הקיסר יאששוורק אילמה. אנדלקטצ'או היה גם אחד מהאנשים שליוו את הקיסר היילה סלאסי בביקורו בבירות אירופה מה-16 באפריל ועד ל-4 בספטמבר 1924. בזמן המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה אנדלקטצ'או פיקד על הכוחות האתיופים באוגדן, ולאחר מכן גלה מארצו יחד עם הקיסר לירושלים ונשאר עד סיום מלחמת השחרור האתיופית. לאחר המלחמה הקיסר מינה אותו לראש הממשלה וכיהן בתפקיד עד מותו ב-1 בנובמבר 1957, במושב החניכה של האו"ם ב-25 באפריל 1945 אנדלקטצ'או היה בראש הפמליה האתיופית וזה שחתם על אמנת הארגון מטעם אתיופיה. למרות תפקידו הרם בממשלה, תפקיד ראש הממשלה דה פקטו היה בידי שר העט וולדה יוהנס.
בנו אנדלקטצ'או מקונן, כיהן אף הוא בתור ראש ממשלת אתיופיה.
לקריאה נוספת

Bahru Zewde, A history of modern Ethiopia, 1855-1974, J. Currey, 1991.
| ראשי ממשלת אתיופיה |
| --- | --- | --- |
| האימפריה האתיופית | מקונן אנדלקטצ'או • אבבה ארגאי • אקלילו הבט-וולד • אנדלקטצ'או מקונן • מיכאל ימרו |  |
| החונטה הצבאית | משרת ראש הממשלה מבוטלת |  |
| הרפובליקה העממית | פיקר סלאסי ווגדראס • היילו ימאנו • טספאי דינקה |  |
| הרפובליקה הפדרלית | תמרת לאינה • מלס זנאווי • היילמריאם דסלן |  |
משוואת בולצמן

משוואת בולצמן הידועה גם בשם משוואת ההולכה של בולצמן, על שם יוצרה, הפיזיקאי לודוויג בולצמן, עוסקת בהתפלגות של צפיפות ההסתברות של חלקיק בנוזל - כלומר הסיכוי שלו להימצא בנקודה מסוימת בזמן מסוים במהירות מסוימת. זו משוואה חשובה בתרמודינמיקה ובמכניקה סטטיסטית, העוסקת במערכות הרחוקות משיווי משקל תרמודינמי. המשוואה משמשת לחקר הולכה של תכונות פיזיקליות, כגון מטען חשמלי או חום, ומכאן לחקר תכונות כגון מוליכות חום, אפקט הול וצמיגות.
את המשוואה פיתח בולצמן בעקבות מחלוקת בינו לבין אנרי פואנקרה בשאלה האם הזמן הפיך, כלומר, האם ייתכן כי אירועים יתחוללו בסדר הפוך בזמן (במילים אחרות, האם למערכת פיזיקלית סגורה קיימת סימטריה בזמן).
משוואת בולצמן היא:
כאשר:
f היא פונקציית התפלגות צפיפות ההסתברות של החלקיק במרחב המקום, במרחב המהירויות ובזמן.
x - מסמן את המקום (בשלושה ממדים)
v - מסמן את המהירות (גם כן בשלושה ממדים)
a - מסמן את התאוצה
t - מסמן את הזמן
צד ימין של המשוואה מייצג את השינוי בפונקציית התפלגות החלקיקים בעקבות התנגשות ביניהם. משוואה זו נובעת משיקולים פיזיקליים פשוטים. ממשוואת בולצמן ניתן לבצע חישובים רבים ולהסביר תופעות רבות בטבע (לדוגמה: מהו מקדם המוליכות של מתכת), והדבר החשוב ביותר הוא, שניתן להוכיח כי הזמן איננו הפיך.
מחזור כישור הזמן - מושגים

בסדרת ספרי הפנטזיה מחזור כישור הזמן מופיעים מושגים ייחודיים רבים הנמצאים בשימוש שוטף על ידי הכותב, רוברט ג'ורדן, לאורך כל העלילה. רשימה זו באה להציג ולהסביר את אותם מושגים לפי סדר אלפביתי.
אאס סדאי

פירוש השם 'אאס סדאי' בשפה העתיקה הוא "משרתי כול". האאס סדאי הן נשים מכשפות (כינוי המוצמד להן בגנאי על ידי השונאים להן), ובסיסן במגדל הלבן, בעיר טאר וולון הנמצאת על אי בנהר הארינין. האאס סדאי מזוהות על ידי פניהן חסרות הגיל וטבעת הנחש הבולע את זנבו, הטבעת שעונדת כל אאס סדאי עם קבלתה למסדר.
אנגריל

אנגריל הוא בדרך כלל חפץ קטן ונדיר מאוד, המאפשר למתעל המשתמש בו לתעל כמות גדולה יותר של הכוח האחד. האנגרילים נוצרו בעידן האגדות, ולא היה איש המסוגל ליצרם מאז. ישנם אנגרילים שונים עבור גברים ונשים: גבר אינו יכול להשתמש באנגריל נשי, וההפך. רוב האנגרילים נמצאים בטאר וולון, בבעלות האאס סדאי, אולם רבים נמצאים גם במאגר הגדול באבן של טיר, וגם ליד עץ החיים (אבנסורה)ברהודין בארצות האילילם או מוחבאים במקומות שונים מסביב לעולם.
הכוח האחד

הכוח האחד הוא כוח המאפשר לבני אדם מסוימים לבצע קסמים. בלשון הספרים נקראים אותם אנשים מתעלים, והפעולה שאותה הם מבצעים נקראת תיעול - כלומר, הם 'מתעלים' את הכוח האחד כלפי חוץ, לביצוע משימות שונות. מקורו של הכוח האחד הוא המעיין האמיתי, אותו ברא הבורא וכדי להניע את כישור הזמן. המעיין האמיתי מחולק לחצי זכרי - סאידין, בו משתמשים הגברים המתעלים, וחצי נקבי - סאידר, בו משתמשות הנשים המתעלות. על אף שהם משתמשים באותו מקור כוח, שונים שני חצאיו של המעיין האמיתי זה מזה כשם שגברים שונים מנשים.
ישנם 5 זרמים שמהם מורכב הכוח: אדמה, אש, אוויר, מים ורוח. השניים הראשונים חזקים במיוחד אצל גברים מתעלים, האוויר והמים חזקים במיוחד אצל נשים מתעלות, והרוח חזקה באופן שווה. את המתעלים הגברים והנשים כאחד ניתן לחלק לשני סוגים: המתעלים שלמדו את אמנותם בעצמם, ויעשו בה שימוש בעצמם בשלב כלשהו, אלה נקראים 'משתמשים טבעיים'. הסוג השני הוא המתעלים הזקוקים להדרכה ואימון על מנת לגלות את יכולתם לתעל, והם הרוב הגדול בקרב המתעלים.
השימוש בכוח הוא על ידי מארגים כלומר טוויה של חוטים מחמשת הכוחות (או מחלקם).
הכוח האחד > סאידין והשיגעון

כשלואס תרין ומאה האבירים השתמשו בסאידין כדי לחתום את הכלא של אדון האופל, הזדהם סאידין ממגע האופל ונוצר כתם. כתוצאה מכך לואס ו-100 אביריו השתגעו. מאז כל גבר שיודע לתעל עלול להגיע לשיגעון.
בספר 18 רנד מנקה את סאידין בעזרת נינאב, אך לגברים שכבר החלו להשתגע זה כבר מאוחר מידי. בספר 25 נינאב מגלה, בעזרת סריקת האשאמן נאיף את מבנה השיגעון, ומצליחה למצוא דרך לרפא אותו.
הכוח האחד > אש להט / להבת טאר וולון

אש להט - באנגלית: Balefire - מארג הכח המסוכן ביותר מופיע בצורת קרן אור בעוביים שונים: מוציא את הקרבן מהמארג, מה שמונע ממנו להיוולד שוב. הנשק האפקטיבי היחיד נגד הארורים. בדיעבד מסתבר שזוהי גם הרפואה היחידה לכפיה- אם הורגים את הכופה באש-להט זמן קצר אחרי שכפה.
להבת טאר וולון היא המארג המנוגד לאש הלהט, אותו גילתה אגווין, ומסוגל להרוג י
משתמשי אש להט. מאחה את הקרעים בתבנית שיוצר שימוש באש להט.
משרתי האופל

היצורים השונים הנמצאים בשירותו של האופל בסדרה הם רבים ומגוונים. רובם הגדול נוצר מהכלאות ביולוגיות בימי מלחמת הכוח, בעיקר על ידי הארור אגינור שהיה מומחה בנושא זה. אף על פי שבארצות הגבול רוב יצורי האופל ידועים ומוכרים, מדרום לשם רוב האנשים אינם מאמינים בכלל בקיומם של יצורים כאלה, או שבטוחים כי כולם נשמדו במלחמות הטרולוקים.
משרתי האופל > טרולוק

הטרולוק הוא היצור האפל הנפוץ ביותר, פרי המצאתו של הארור אגינור. הוא גדול מאדם וחזק ממנו, פניו פני חיה ואופיו אכזרי ובלתי מתוחכם במיוחד. טרולוקים מתענגים על ההרג עצמו, ותכופות אף אוכלים את קורבנותיהם. בעתות רעב, אין הם מהססים לטרוף אף את בני מינם. במצרים ישנם מיליונים של טרולוקים המצויים שם זה אלפי שנים. הטרולוקים מחולקים לשלושה עשר שבטים להם סמלים אישיים.