stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היינו שקרנים
תקציר העלילה

הסיפור מסופר מנקודת מבטה של נערה בשם קיידנס סינקלייר אשר מגיעה כל קיץ לאי הפרטי בבעלותו של סבה מול חופי מסצ'וסטס. הסיפור עוסק בעלילותיהם של ארבעה מדיירי האי. קיידנס, בן דודתה ג'וני, בת דודתה, מירן, ואחיינו של בן הזוג החדש של דודתה (אמא של ג'וני), גאט. הארבעה מכנים את עצמם "השקרנים" ומבלים באי כל שנה. בקיץ של גיל 15, מתחילה מערכת יחסים רומנטית בין גאט וקיידנס והכל נראה ורוד, עד שקיידנס עוברת תאונה מסתורית שגורמת לה לשכוח את כל הקיץ ולא לחזור לאי בקיץ של גיל 16. קיידנס חוזרת לבסוף לאי בקיץ של גיל 17, נפגשת עם השקרנים ומדברת איתם ודרך כך משיבה לעצמה אט אט את זיכרונותיה. לקראת סוף השהות על האי, קיידנס מגלה שהתאונה שלה הייתה קשורה בשרפה בבית המרכזי באי. לא הרבה אחר כך היא מגלה שהשקרנים, כולל עצמה, בהיותם שיכורים, גרמו לשרפה כמעשה התרסה כנגד הריב על הירושה בין האחיות (האימהות שלהם). היא מגלה בנוסף כי הכלבים של סבתה המנוחה, נהרגו בשוגג בשרפה. היא רצה לזרועותיו של גאט כאשר היא נזכרת במידע והשניים מתנשקים. קיידנס הולכת למחרת לדבר עם ג'וני והיא נזכרת בכל פרטי הקיץ של גיל 15, כאשר הפרט האחרון הוא ששלושת השקרנים האחרים (ג'וני, מירן וגאט) נספו בשרפה. הספר מתאפיין באגדות שמשולבות בו ומציגות את הסיפור בדרך של משל. בנוסף, הספר מסתיים בסוף פתוח, המשאיר את הקורא לתהות אם שלושת השקרנים שהופיעו בקיץ של גיל 17 היו רוחות רפאים, או פרי דמיונה של קיידנס.
חלוקת הספר לחלקים

הספר מחולק ל - 5 חלקים העוסקים בתהליך ההבנה ההדרגתית של קיידנס את הקיץ של גיל 15:
חלק 1 - "ברוכים הבאים" - הרקע לתאונה ולחיים על האי.
חלק 2 - "ורמונט" - עוסק בתקופת הזמן בין התאונה לחזרתה של קיידנס לאי בקיץ של גיל 17.
חלק 3 - "הקיץ של גיל 17" - עוסק בקיץ של קיידנס על האי בו היא למעשה לבדה אך רואה את השקרנים מסביבה.
חלק 4 - "תראו, אש!" - החלק בו קיידנס נזכרת בכל פרטי הקיץ של גיל 15, מלבד מותם של השקרנים.
חלק 5 - "האמת" - החלק בו קיידנס נזכרת במותם של חבריה ומפרטת את התרחשות השרפה ואת התחושות שלה במהלכה, תוך ההבנה כי חבריה מתים.
דמויות

קיידנס סינקלר איסטמן (קיידי) - בתה של פני, נכדתו של בעל האי, האריס, והחברה היחידה ב"שקרנים" שנשארה בחיים אחרי השרפה.
ג'ונתן סינקלר דניס (ג'וני) - בנה של קרי, (אחותה של פני ובת נוספת להאריס), חבר בשקרנים, נהרג בשרפה.
מירן סינקלר שפילד (מירן) - בתה של בס, (אחות לפני וקרי, בתו של האריס), חברה בשקרנים, בת דודתם של קיידנס וג'וני, מתה בשרפה.
גאטוויק מתיו פאטיל (גאט) - אחיינו של אד, (בן זוגה החדש של קרי) אשר בא איתו בקיץ לאי. אד ממוצא אינדיאני ואילו גאט בן לאב הודי. גאט מנהל מערכת יחסים רומנטית עם קיידי אך מת בשרפה.
בס, קרי ופני סינקלר - ילדותיהם של האריס וטיפר סינקלר, לאחר מותה של טיפר, האריס מתחיל להסיט את האחיות זו נגד זו כדי להחליט למי להוריש את האי והאחיות מתחילות לריב על הירושה מה שגורם לשקרנים להצית את הבית הגדול ביותר באי (קלרמונט). לאחר השרפה, הבנות מפסיקות לריב על הירושה ומשלימות אחת עם השנייה עקב אבל משותף.
האריס סינקלר - אב המשפחה, לאחר מות אשתו הוא מתחיל להסית את בנותיו אחת כנגד השנייה ואלו רבות של כל הירושה עד אשר ילדיהם שורפים את הבית הגדול ביותר באי, (ביתו של האריס), ושלושה מהם מתים. הוא מבין את שעשה ונהיה מרוחק ומנוכר עם בעיות זיכרון.
לקריאה נוספת

א' לוקהארט, היינו שקרנים, ידיעות ספרים, 2014
היינלקה צילצר

זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 ביוני 1893 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  27 במרץ 1947 (בגיל 53) בודפשט מחוז XIII, הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוהולי-נג'י לאמנות ולעיצוב (1915) 
 תחום יצירה:  פיסול 
 
היינלקה צילצר (בהונגרית: Zilzer Hajnalka; בודפשט, 24 ביוני 1893 – בודפשט, 27 במרץ 1947) הייתה פסלת, וקרמיקאית יהודייה-הונגרייה, בתו של הצייר אנטל צילצר, בת דודו של הצייר וגרפיקאי דיולה צילצר.
ביוגרפיה

היינלקה צילצר נולדה במשפחה יהודית כבתם של הצייר אנטל צילצר (1860–1921) ושל אירמה קוֹך (1874–1947). היא הצטיינה כבר מוקדם בילדותו בזריזות ידיה לאחר שיצרה דגמים מפלסטלינה עבור אביה. לאחר ששאלו את דעתו של הפסל ההונגרי הגדול אלאיוש שטרובל, החליטו הוריה לכוון את בתם לקריירה אמנותית. בין השנים 1911–1915 המשיכה היינלקה את לימודיה במחלקה לפיסול בבית הספר הלאומי לאמנויות יישומיות (כיום שמה אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב), שם הייתה תלמידה של לאיוש מטראי, גזה אודווארי ומיקלוש ליגטי. היא יצרה דמויות מקסימות מאגדות עם גוונים ייחודיים ובעיקר יצירות של דיוקנאות. היא הייתה אמנית תערוכות קבועה, ועבודותיה הוצגו בתערוכות המקומיות והבינלאומיות של היכל האמנות ושל החברה הלאומית לאמנות שימושית. בשנת 1924 ערכה תערוכת אוסף בסלון הלאומי.
קברה נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
מקצת מיצירותיה

פסל חזה של הרופא היהודי-הונגרי הנריק בנדיקט
פסל קרמיקה של קלאופטרה
פסל קרמיקה של רקדנית הינדית
אגרטלים שונים
חפצי נוי
לקריאה נוספת

לקסיקון לאמנות. עורכת אדית לייטה. בודפשט, 1965–1968.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 1518/1893. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XIII. kerületi polgári halotti akv. 310/1947. folyószáma alatt".
הדורה (מפלצת)

| --- | --- |
 סוג:  קאייג'ו/נבל-על
 הוצאה לאור:  יושימיצו באנו
 הופעה ראשונה:  גודזילה נגד הדורה
 הופעה אחרונה:  גודזילה: המלחמות הסופיות
 יוצרים:  יושימיצו באנו
 מידע
 כינויים:  מפלצת הערפיח
 גיל:  לא ידוע
 גזע:  חומר רדיואקטיבי חי דמויי פסולת
 מין:  זכר
 נטייה:  רע
 כוחות:  כוח וסיבולת רבים, זיהום סביבות, המסת בשר, פריקת אנרגיה
 דמויות קשורות
 חברים:  האקסיליאנים, קינג גידורה, גייגן
 אויבים:  גודזילה, אבירה
 
הדורה (ביפנית: ヘドラ; באנגלית: Hedorah) הוא דמות בדיונית של מפלצת-ענק המופיעה בסדרת סרטי גודזילה של חברת סרטי טוהו. הדמות הופיעה לראשונה במהלך 24 ליולי, 1971, בסרט גודזילה נגד הדורה, מבית היוצר של טוהו, ונוצרה על ידי יושימיצו באנו.
עיצוב

מראהו של הדורה כשל נוזל שחור-ירוק עם עיניים גדולות וכתומות. הוא מסוגל לעוף, אף על פי שאין לו כנפיים, בדומה לגייגן.
כוחות ויכולות

הדורה מסוגל לבלוע ערמות של פסולת. בנוסף, הדורה גם מסוגל לזהם סביבות, להמיס בשר וגם לפרוק כמות עצומה של קרינה רדיואקטיבית.
סרטים בהם הופיע > גודזילה נגד הדורה

צורת-חיים חוצנית מיקרוסקופית שמזינה את עצמה מהפסולת של כדור הארץ וגדלה למפלצת-ענק ימית רעילה, המפריחה חומצה. אחרי שהיא טורפת מכלית דלק ותוקפת את ד"ר טורו יאנו ובנו הצעיר קן יאנו, המפלצת מתגלה כ״הדורה״. לקן יש חזיונות על גודזילה שנלחם למען האנושות נגד הדורה.
הדורה משנה צורה לצורה אמפיבית, המאפשרת לו לנוע אל הקרקע כדי לאכול פסולת נוספת. הדורה מתמודד נגד גודזילה, הדורה מנוטרל בקלות על ידי גודזילה ונסוג אל הים. עם זאת במהלך הקרב, כמה חתיכות של הגוף של הדורה מוטלות בקרבת המקום, אשר זוחלים בחזרה אל הים כדי לגדול מחדש ולאפשר ליצור גרסה יותר חזקה של הדורה. הוא חוזר זמן קצר לאחר מכן, וכעת הוא מסוגל לעבור דרך כל דבר בדומה לנוזל, דבר שמעיד על כך שהדורה מתחיל להתפתח קדימה אבולוציונית.
אלפי אנשים מתים מהזיהום של הדורה, ואפילו גודזילה מוצף בפליטות הרעילות של הדורה. מסיבה נערכת על הר פוג׳י כדי לחגוג יום אחד אחרון של החיים לפני שהמין האנושי מושמד על ידי הדורה. אך קן יאנו, יוקיו קוצ'י, מיקי פוג'יאמה, ומפלגתם של האחרים מבינים שגודזילה והדורה הגיעו להר פוג'י כדי להילחם אחד נגד השני בפעם האחרונה.
ד"ר טורו יאנו ואשתו טושי יאנו החליטו כי ייבוש הגוף של הדורה עשוי להרוג אותו, אף על פי שהוא מוגדר כ״בלתי-מנוצח״. יחידת ה-JSDF בונה במהירות שתי אלקטרודות ענקיות למטרה זו, אך כוחן מנותק על ידי הקרב האלים של גודזילה והדורה. גודזילה מטעין את האלקטרודות עם קרני החום האטומיות שלו, והן מייבשות לחלוטין את הגוף החיצוני של הדורה. הדורה משיל את הגוף החיצוני שלו ומנסה להימלט, אבל גודזילה דוחף את עצמו עם הקרן האטומית כדי לרדוף אחריו. גודזילה גורר את הדורה בחזרה אל האלקטרודות וממשיך להתייבש עד שהדורה מת. גודזילה קורע את גופו המיובש של הדורה ומייבש את החלקים, עד ששום דבר לא נשאר חוץ אבק.
גודזילה חוזר אל הים, אך לא לפני שהוא נועץ מבט מאיים על האנשים שנותרו בחיים, שהזיהום שלהם הוליד את הדורה. קן יאנו נפרד לשלום מגודזילה.
סרטים בהם הופיע > גודזילה: המלחמות הסופיות

הדורה מנסה להשמיד את העולם משום שנשלט על ידי האקסיליאנים, אך מושמד בעצמו על ידי גודזילה ואבירה במפרץ טוקיו.
היינריך פליישר

| --- | --- |

 לידה:  21 בפברואר 1801 באד שנדאו, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  10 בפברואר 1888 (בגיל 86) לייפציג, הקיסרות הגרמנית 
 ענף מדעי:  מזרחנות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לייפציג 
 מוסדות:  אוניברסיטת לייפציג 
 תלמידי דוקטורט:  פרידריך פון שפיגל, אנטון וינסז הובר, פריץ הומל, הרמן וולראת הילפרכת, מרטין הרטמן 
 פרסים והוקרה:  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1867)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  עמית החברה האסייתית המלכותית של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 
היינריך לברכט פליישר (בגרמנית: Heinrich Leberecht Fleischer; 21 בפברואר 1801, שאנדאו על האלבה, גרמניה – 10 בפברואר 1888, לייפציג) היה בלשן, מחלוצי חוקרי השפה הערבית המודרנית, ומגדולי המזרחנים בסוף המאה ה-19.
ביוגרפיה

פליישר החל את לימודיו הגבוהים בגיל 18. בין השנים 1819–1824 למד תאולוגיה ושפות שמיות מזרחיות באוניברסיטת לייפציג. בהמשך, באוניברסיטת פריז תחת הבלשן הצרפתי סילבסטר דה סאסי, למד ערבית, טורקית ופרסית. משנת 1831 לימד תלמידים בבית ספר תיכון בדרזדן, ובשנת 1836 התמנה לפרופסור לשפות שמיות באוניברסיטת לייפציג. בתפקיד זה כיהן עד מותו בשנת 1888. בזכותו של פליישר הפכה לייפציג למרכז תוסס ללימודים אוריינטליים. בנוסף לשלל מאמרים שכתב פליישר, הוא חיבר את קטלוג כתבי היד האוריינטליים בספרייה המלכותית של דרדזן, וכתב תיאור של כתבי-היד הערביים, הטורקיים והפרסיים, שהיו שמורים בספרייה העירונית של לייפציג.
פליישר היה אחד משמונת החברים הזרים באקדמיה הצרפתית לכתיבת ספרות יפה וחבר מסדר אבירי פור לה מריט הגרמני. היה חבר באגודות מדעיות רבות בגרמניה ובמדינות אחרות. כמו כן, היה בעל תוארי כבוד מאוניברסיטאות קניגסברג, אוניברסיטת קארל בפראג, אוניברסיטת סנקט פטרסבורג, דורפט ואוניברסיטת אדינבורו.
היה ממייסדי המכון ללימודי אסיה והמזרח - DMG.
לקריאה נוספת

יעקב לוי, אוצר לשון התלמודים והמדרשים, 4 כרכים עם תוספות והערות מאת 'היינריך לברכט פליישר', הוצאת: Binjamin Harz Verlag, ברלין, 1924
הערות שוליים

1 2  יוסף ינון פנטון, תרומתו של משה שטיינשניידר לחקר התרבות הערבית־היהודית פרסום של מכון יד יצחק בן-צבי
↑  Deutsche Morgenländische Gesellschaft
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261249805171  PLWABN: 9810635002305606  BPN: 30112217  GND: 11660042X  ISNI: 0000 0001 0868 031X  LCCN: n87894258  MGP: 156004  NKC: zmp2013762960  NLG: 144443  NTA: 07043154X  SNAC: w6q94wms  SUDOC: 063468018  TDVİA: fleischer-heinrich-leberecht  Trove: 1180119  VcBA: 495/18241  VIAF: 8143848   WorldCat (עם VIAF): 8143848
הדיוויזיה ה-93 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  17 בספטמבר 1939 – אפריל 1945 (כ־5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
הדיוויזיה ה-93 (בגרמנית: 93. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-17 בספטמבר 1939, והועמדה תחת פיקוד אוטו טימן. במהלך המערכה בפולין נשארה הדיוויזיה בגרמניה, אולם בנובמבר 1939 הוכפפה לארמייה הראשונה, ולחמה עמה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כחלק מהקורפוס ה-30. לאחר מכן נשארה הדיוויזיה בצרפת, ובמאי 1941 הוכפפה לקורפוס ה-32, כחלק מהארמייה ה-15. ב-4 באוגוסט 1941 נשלחה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה כחלק מהארמיות ה-16 וה-18 לסירוגין, במסגרת קבוצת ארמיות צפון. בפברואר 1945 הועברה הדיוויזיה לפרוסיה המזרחית, שם לחמה כחלק מהקורפוס ה-9 עד להשמדתה במהלך אפריל.
מפקדים

| שם | כהונה |
| --- | --- |
אוטו טימן: 17 בספטמבר 1939 - 1 במאי 1943
גוטפריד ובר: 1 במאי 1943 - 31 במאי 1943
אוטו טימן: 31 במאי 1943 - ספטמבר 1943
הורסט פון מלנתין: ספטמבר 1943 - 1 באוקטובר 1943
קרל לבריק: 1 באוקטובר 1943 - 20 ביוני 1944
אריך הופמן: 20 ביוני 1944 - 27 ביולי 1944
הרמן: 27 ביולי 1944 - 1 בספטמבר 1944
קורט דומאנסקי: 1 בספטמבר 1944 - אפריל 1945
הדורות הבאים

הדורות העתידיים או הדורות הבאים הם הדורות של האנשים הבאים בעתיד, אחרי הדורות החיים של בני האדם כיום. דור העתיד מנוגד לדורות הנוכחיים והקודמים, והוא מתעורר במטרה ליצור חשיבה על צדק בין דורי. המונח משמש לעיתים קרובות בתיאור שימור מורשת תרבותית או מורשת טבע.
תנועות הקיימות ופעולות האקלים אימצו את הרעיון ככלי לעגן עקרונות של חשיבה לטווח ארוך בחוק. המושג מחובר לעיתים קרובות לחשיבה הילידית כעקרון לפעולה אקולוגית, כמו קיימות שבעת הדורות, הקובעת כי כל לגבי כל החלטה הנעשית צריך לשקול את ההשפעה שלה על 7 הדורות הבאים, המיוחסת למסורת האירוקוית.
כלכלה

רוב הגישות הקפיטליסטיות מניחות שהדורות הבאים ישגשגו. עם זאת, הנחות אלו אינן מתממשות – ומרבית ההחלטות הכלכליות מתקבלות תוך מחשבה על יתרונות לטווח הקצר.
זכויות משפטיות של הדורות הבאים

מרבית היישומים של הדורות הבאים מתמקדים בעיגון הזכויות והצרכים של הדורות הבאים בחוק, כדי לייצג את אלו שאינם מסוגלים להביע את צורכיהם.
כמה מדינות ניסו לעגן בחוק חובות כלפי הדורות הבאים. בוויילס, חובה מוסרית זו מקודדת כחובה חוקית בחוק רווחת הדורות העתידיים (ויילס) 2015 ובתפקיד נציב דורות העתיד. הקומישנרית הראשונה סופי האו עיצבה את התפקיד והציעה מספר מדיניויות חדשות המיועדות למדיניות חשיבה עתידית בוויילס, כולל מניפסט לעתיד משנת 2020. באופן דומה בהונגריה, המשרד הנציב הפרלמנטרי ההונגרי עבור דורות העתיד הוקם בשנת 2008.
בשנים 2001–2006 פעל בכנסת נציב הדורות הבאים, שתפקידו היה לעיין בחקיקה העומדת על הפרק, וכאשר החוק בעל עניין מיוחד לדורות הבאים, לצרף חוות דעת בנוגע להשפעתו הצפויה בעתיד.
זכויות משפטיות של הדורות הבאים > התדיינות באקלים

זכויות הדורות הבאים מוגנות יותר ויותר בתקדימים משפטיים כחלק מהמגמות העולמיות בהתדיינות באקלים. הדורות הבאים היו התובעים בנאשמים הקריטיים בתיק "דורות העתיד נגד המשרד לאיכות הסביבה ואחרים" משנת 2018 בקולומביה שהגן על אגן יער הגשם באמזונאס לדורות הבאים.
בתרבות

הזכויות של הדורות הבאים היו ההשראה לעלילה העיקרית ב"משרד לעתיד" של קים סטנלי רובינסון.
הערות שוליים

1 2  Carmody, Christine. "Considering future generations - sustainability in theory and practice | Treasury.gov.au". treasury.gov.au. נבדק ב-2021-03-21.
1 2  Kobayashi, Keiichiro (2018-05-05). "How to represent the interests of future generations now". VoxEU.org. נבדק ב-2021-03-21.
1 2  "Should we legislate on the right of future generations?". Equal Times (באנגלית). נבדק ב-2021-03-21.
↑  United Nations General Assembly (1987) Report of the World Commission on Environment and Development: Our Common Future. Transmitted to the General Assembly as an Annex to document A/42/427 - Development and International Co-operation: Environment. Retrieved on: 2009-02-15.
↑  United Nations General Assembly (20 במרץ 1987). "Report of the World Commission on Environment and Development: Our Common Future; Transmitted to the General Assembly as an Annex to document A/42/427 - Development and International Co-operation: Environment; Our Common Future, Chapter 2: Towards Sustainable Development; Paragraph 1". United Nations General Assembly. נבדק ב-1 במרץ 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Declaration on the Responsibilities of the Present Generations Towards Future Generations: UNESCO". portal.unesco.org. נבדק ב-2020-11-14.
↑  Beckerman, Wilfred; Pasek, Joanna (2001-05-03). "The Rights of Future Generation". Justice, Posterity, and the Environment. Oxford University Press. doi:10.1093/0199245088.001.0001. ISBN 978-0-19-924508-6.
↑  Abate, Randall S., ed. (2019), "Protection of Future Generations: Prior to and during the Anthropocene Era", Climate Change and the Voiceless: Protecting Future Generations, Wildlife, and Natural Resources, Cambridge: Cambridge University Press: 43–96, doi:10.1017/9781108647076.004, ISBN 978-1-108-70322-2, נבדק ב-2021-03-21
↑  "Well-being of Future Generations (Wales) Act 2015" (PDF). 17 ביוני 2015. נבדק ב-31 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gregory, Rhys. "Major study into basic income and shorter week launched by Future Generations Commissioner". Wales247. נבדק ב-18 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Hungarian Parliamentary Commissioner for Future Generations, Futurepolicy.org
↑  "Climate Change and Future Generations Lawsuit in Colombia: Key Excerpts from the Supreme Court's Decision". Dejusticia (באנגלית אמריקאית). 2018-04-13. נבדק ב-2021-03-21.
↑  "The Ministry for the Future, Green New Deal and CoViD-19 musings | KimStanleyRobinson.info". www.kimstanleyrobinson.info. נבדק ב-2021-03-21.
הדורבנים

| --- | --- |

הופעה של הדורבנים בקרנבל פורים, מרץ 2007
 תקופת הפעילות:  2023, 1999 – 2009
 סוגה:  דיסקו 
 חברת תקליטים:  הליקון 
 חברים
 איתי גלוסקא גיא מזיג עידו אופק אייל מזיג רון אלמוג אמיתי קורץ
 חברים לשעבר
 ניר פוגל (1999) אורי וינשטוק (1999–2003) יוסי חסון (1999–2003) איתמר גרוס (2003–2004, 2006) יוסי מור (2009)
 
גיא מזיג בהופעה של הדורבנים
הדורבנים היא להקת דיסקו, פופ, פ'אנק, דאנס, רוק, אינדי פופ ישראלית שהוקמה בשנת 1999.
פעילות מוזיקלית

תחילתה של הלהקה הייתה בצמד: איתי גלוסקא ועידו (זיגו) אופק הכירו במהלך שירותם כפקחי טיסה בצה"ל, והחלו לנגן יחד. אופק צירף להרכב את גיא מזיג (אשר למד איתו ביחד בתיכון רמלה–לוד), את אחיו אייל ואת איש הסאונד והפרוגרמינג יוסי חסון. בשנת 1999 התחילו להופיע הדורבנים במועדונים, בעיקר באזור תל אביב. בהופעותיהם ביצעו חברי הלהקה שירים מקוריים ושירים של כוורת. הלהקה הופיעה בקביעות בערבי הסבנטיז של מועדון הבארבי, ואירחה בהופעותיה כמה מכוכבי שנות ה-70 כמו ניסים סרוסי וגבי שושן. ב-1999 הוחתמה הלהקה על חוזה בחברת הד ארצי.
שירה הראשון של הלהקה, "שוב הדיסקו כאן", יצא באוסף של הד ארצי בשנת 1999 בהפקת אפרים שמיר.
חברת התקליטים הד ארצי כפתה על הלהקה שאפרים שמיר יפיק אותה מוזיקלית, ולכן החליטה לעזוב את החברה ולעבור לחברת התקליטים הליקון, שם סיימה את ההקלטות על אלבום הבכורה שלה.
בשנת 2003, יצא הסינגל הראשון מן האלבום, "יצאנו לרקוד". השיר הפך ללהיט גדול, והוביל גם להשמעות חוזרות של "שוב הדיסקו כאן" ולשידור הקליפ הנלווה.
אלבומה הראשון של הלהקה, "קובי" כלל את הלהיטים "לא בא לי לשמוע" (ששימש אף כשיר הנושא של התוכנית "המופע של סטיב"), "לבדוק לך ת'מנוע" מתוך הסרט "הללויה", "אחלה בחלה" בשיתוף עם ההרכב הקומי "שלישיית מה קשור" והשיר "אלפקה". בתוך שנתיים מיום יציאתו, מכר האלבום מעל 20,000 עותקים וזכה בתואר "אלבום זהב". שם האלבום נבחר במקרה. לטענת חברי הלהקה, לא היה להם רעיון לשם ובסוף עידו אופק זרק את השם קובי, ואמר שיהיה מצחיק לקרוא לאלבום בשם הזה, כי קובי הוא שם ישן שהולך ונעלם. שאר חברי הלהקה הסכימו לשם.
אחרי האלבום "קובי" פרשו מהלהקה הקלידן אורי וינשטוק ואיש הסאונד והפרוגרמינג יוסי חסון. 
לסיבוב ההופעות שליווה את האלבום הצטרף הקלידן איתמר גרוס, שבהמשך גם ינגן ויקליט בשני האלבומים הבאים(והאחרונים) של הלהקה.
בשנת 2006 הוציאה הלהקה את אלבומה השני, "לוי". קדמו לו הסינגלים "עוד לילה" ו"כל מה שרצית", שזכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו. במצעד הפזמונים השנתי ה'תשס"ו של גלגלצ זכתה הלהקה בתואר "הרכב השנה". לאחר צאת האלבום יצאו הסינגלים "בעוד שבוע", "הידעת" ו"סמבה סתיו".
באלבום השני המשיכה הלהקה עם מוטיב הדיסקו, אך הוסיפה סגנונות נוספים כגון בלדת רוק ("בפורים הזה"), או שירים בעלי ניחוח דרום אמריקאי ("צידו האחר", "יום שישי בשש"). הלהקה המשיכה אף בקו ההומוריסטי המזכיר את כוורת, בקטעי המעבר ובשיר "הידעת".
בשנת 2008 פרש מהלהקה הסולן איתי גלוסקא, עקב חילוקי דעות עם שאר חברי הלהקה.
ב-2009 הוציאה הלהקה סינגל ראשון ללא גלוסקא, "לא פוגע", שנטה יותר לכיוון הרוק. אחריו יצא הסינגל "אח, איזה בוקר 72", בו השתתף ששי קשת. בספטמבר 2009 יצא אלבומה השלישי של הלהקה, "אחד אחרי השני". ימים ספורים לאחר צאת האלבום הודיעו חברי הלהקה על סוף פעילותה.
מאז ההכרזה על הפירוק ממשיכים חברי הלהקה לשעבר - גיא מזיג, אייל מזיג, עידו אופק ורון אלמוג, לשתף פעולה במסגרת הרכב אחר בשם "סופרפליי", אשר מופיע בעיקר בחתונות ובאירועים אחרים. במסגרת "סופרפליי" מושם דגש על גרסאות כיסוי קופצניות לשירי שנות השבעים, כהמשך לסגנון הדיסקו שאפיין במידה רבה את שירי הדורבנים.
ב-14 בנובמבר 2022 הלהקה התארחה בתוכנית מדינה בדרך בגלגלצ, שם הכריזו על מופע איחוד של הלהקה. חברי הלהקה הצהירו בראיונות שהם לא מתכוונים לעבוד על חומר חדש, ולכן היה קל להם יותר להתאחד לצורך ההופעות, מבלי שייאלצו להתמודד עם חילוקי דעות מוזיקליים. בפברואר 2023 הלהקה התאחדה בהופעה בהאנגר 11. ב-18 וב-20 במאי 2023 הדורבנים עלו במופעי איחוד באמפי בקיסריה.
חברי ההרכב

איתי גלוסקא - סולן (1999–2008, 2022-הווה)
גיא מזיג - גיטרה ושירה (1999–2009, 2022-הווה)
עידו אופק - גיטרה ושירה (1999–2009, 2022-הווה)
אייל מזיג - גיטרה בס ושירה (1999–2009, 2022-הווה)
רון אלמוג - תופים (1999–2009, 2022-הווה)
אמיתי קורץ - קלידים (2022-הווה)
חברי ההרכב > חברים לשעבר

ניר פוגל - תופים (1999)
אורי וינשטוק - קלידים (1999–2003)
יוסי חסון - מחשב (1999–2003)
איתמר גרוס - קלידים (2003–2004, 2006)
יוסי מור - קלידים (2009)
דיסקוגרפיה

קובי (2003)
לוי (2006)
אחד אחרי השני (2009)
הערות שוליים

↑  "הדורבנים", באתר qube.co.il
↑  דודי פטימר, ‏שוב הדיסקו: מייסד "הדורבנים", גיא מזיג, חוזר אל אלבום הבכורה "קובי", באתר מעריב אונליין, 3 באוגוסט 2019
↑  דודי פטימר, ‏שוב הדיסקו: מייסד "הדורבנים", גיא מזיג, חוזר אל אלבום הבכורה "קובי", באתר מעריב אונליין, 3 באוגוסט 2019
↑  "הדורבנים" מתפרקים, באתר ynet, 16 בספטמבר 2009
↑  להקת סופרפליי ב"זמר החתונות", זמר החתונות
↑  רן בוקר, אחרי יותר מעשור להקת הדורבנים מתאחדת למופע: "הקהל הכריע אותנו", באתר ynet, 14 בנובמבר 2022
↑  קיץ ברבנר, ‏שוב הדיסקו כאן: הדורבנים מילאו את קיסריה במופע האיחוד, באתר מעריב אונליין, 18 במאי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299445405171  MusicBrainz: a2e20381-f2b8-4762-a23f-86de744a6747 
הופעת איחוד של הדורבנים בפברואר 2023
הדורבנים בהופעת איחוד באמפי קיסריה, 2023
הומוליזה

הומוליזה (באנגלית: Homolysis) היא תגובה כימית בה נשבר קשר כימי במולקולה נייטרלית (חסרת מטען חשמלי), ליצירת שני רדיקלים חופשיים. אלקטרוני הקשר מתחלקים באופן שווה בין שני השברים.
פירוק האוזון
ניתן לעודד תגובות כאלה על ידי שימוש בקרינה בתחום העל-סגול, כאשר האנרגיה הדרושה לתהליך מכונה "אנרגיית ביקוע קשר" (או פשוט "אנרגיית הקשר").
דוגמה לכך היא התהליך המתרחש בפירוק האוזון. גזים כדוגמת פריאונים אשר מגיעים לשכבת האוזון באטמוספירה עוברים פירוק הומוליטי על ידי הקרינה האולטרא סגולה שסופג כדור הארץ מהשמש. גזים אלה מגיבים אז עם האוזון, וגורמים לפירוקו (ראו עוד בהידלדלות שכבת האוזון).
ראו גם

הטרוליזה
הדיוויזיה ה-93 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  10 בספטמבר 1916 – אפריל 1919 (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
הדיוויזיה ה-93 (בגרמנית: 93. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-10 בספטמבר 1916 בחזית המזרחית, שם נלחמה עד לחתימת הסכם ברסט-ליטובסק. אחר כך השתתפה בכיבוש רוסיה הגדולה והשתתפה בקרבות נגד הבולשביקים בצד אוקראינה. חלקים מהדיוויזיה נשארו באוקראינה עד מרץ 1919, ולאחר מכן הוחזרו הביתה ושוחררו שם .
מפקדים

אדוארד מקסימיליאן פון אדריאני (10 בספטמבר – 19 בנובמבר 1916)
רודולף פון פרוידנברג (20 בנובמבר 1916 – 2 בספטמבר 1918)
ארנסט פון רויטר (3 בספטמבר 1918 – אפריל 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הילווי רומבין

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1933 אופסלה, שוודיה 
 פטירה:  19 ביוני 1996 (בגיל 62) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 מקום קבורה:  בית הקברות ווסטווד וילג' 
 בן או בת זוג:  Gerard David Schine (22 באוקטובר 1957–19 ביוני 1996) 
 פרסים והוקרה:  מיס שוודיה (1955)  מיס תבל 
 www.hillevirombin.com
 
הילווי רומבין (בשוודית: Hillevi Rombin; ‏14 בספטמבר 1933 – 19 ביוני 1996) הייתה דוגמנית עבר ושחקנית שוודית, מיס שוודיה ומיס תבל לשנת 1955.
ביוגרפיה

רומבין נולדה באופסלה, בצעירותה הייתה אתלטית מצטיינת בהתעמלות ובסקי והתחרתה בתחרויות של קרב עשר.
היא השתתפה בתחרות מיס שוודיה 1955 ונבחרה למקום הראשון, בעקבות כך נהייתה לנציגה השוודית במיס תבל 1955 בארצות הברית, גם בתחרות זו לקחה את המקום הראשון והוכתרה כמיס תבל השוודית הראשונה.
לאחר הזכייה קיבלה חוזה עם חברת ההפקות סרטי יוניברסל ועזבה את מולדתה לטובת הוליווד, היא למדה משחק ביחד עם קלינט איסטווד וברברה עדן.
בשנת 1956 הופיעה בסרט "סיפורו של בני גודמן", סרט ביוגרפי אודות הנגן בני גודמן.
ב-1957 שיחקה דיילת אוויר בסרט "איסטנבול" לצד ארול פלין.
במהלך נסיעותיה כמיס תבל היא פגשה את בעלה לעתיד, יורש עשיר למשפחת מלונאים ויועץ פוליטי של הסנאטור ג'וזף מקארתי, לזוג נולדו שישה ילדים, היא עזבה את קריירת המשחק על מנת להתמקד במשפחתה ובגידול ילדיה.
ב-19 ביוני 1996, בהיותה בת 62, נהרגה יחד עם בעלה ואחד מילדיהם בהתרסקות מטוס כתוצאה מכשל במנוע, זמן קצר לאחר ההמראה. היא הייתה זוכת מיס תבל הראשונה שנפטרה.
הערות שוליים

↑  Shared Article, jpress.org.il
↑  Shared Article, jpress.org.il
↑  Gelder, Lawrence Van (1996-06-21). "Crash Kills G. David Schine, 69, McCarthy-Era Figure". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-02-23.
הומומורפיזם (לוגיקה)

בשפה מסדר ראשון בלוגיקה מתמטית, הומומורפיזם היא העתקה בין מבנים לוגיים ששומרת על סימני היחס ועל סימני הפעולה. לרוב משמשות העתקות הומומורפיות לזהות בין מבנים לוגיים שונים. העתקה שהיא הומומורפיזם וגם חח"ע נקראת שיכון. העתקה שהיא הומומורפיזם וגם חח"ע ועל נקראת איזומורפיזם.