stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'אן-לוק פיקארד
תיאור הדמות > הדור הבא

הסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא" מתארת חלק ניכר מתקופת פיקודו של פיקארד על ספינת החלל אנטרפרייז-D, במשך 7 שנים. בפרק הפיילוט של הסדרה, "Encounter at Farpoint", הספינה נשלחת לחקור בעיה מסתורית בתחנת חלל בשם "פארפוינט", אך בדרכה נתקלת לראשונה בקיו, שהופך את פיקארד לנציג במשפט המאשים את כל האנושות בהיותה "גזע ילדותי, פראי ומסוכן". פיקארד משכנע את קיו שיעמיד את האנושות למבחן, וקיו בוחר, כשלב ראשון של המבחן, לאמוד את הביצועים של הצוות במשימתם לפארפוינט. המשפט "מסתיים" שבע שנים מאוחר יותר (כאשר קיו מזכיר לפיקארד שלמעשה – המשפט אף פעם לא מסתיים), בפרק סיום הסדרה "All Good Things...", כאשר האנושות נמצאת פטורה מאשמה, באמצעות הדגמתו של פיקארד, כי יש ביכולתה לחקור את האפשרויות השונות של הקיום.
כדמות אשר מוצגת כמוסרית, הגיונית ואינטליגנטית, פיקארד הוא אמן של דיפלומטיה ורטוריקה, שפותר בעיות, לכאורה בלתי פתירות, בין צדדים מרובים, תוך הפגנת "חכמת שלמה" משלו. אף על פי שהחלטות כאלה בדרך כלל מסתיימות בדרכי שלום, פיקארד מוצג גם כטקטיקן מרשים בערמומיותו, במצבים שבהם זה נדרש. לפיקארד יש חיבה לספרות בלשית, דרמות שייקספיריות, וארכאולוגיה. לעיתים קרובות הוא נראה שותה תה ארל גריי, והוא נוהג להוציא דברים לפועל עם מתן פקודה: "Make It So".
בפרק סיום העונה השלישית "The Best of Both Worlds, Part I", פיקארד מוטמע על ידי הבורג על מנת לשמשם כנציגם בפני האנושות לקראת הטמעתם בקולקטיב; הטמעתו של פיקארד, כמו גם התאוששותו, הן נקודות קריטיות בהתפתחותה של הדמות, אשר מספקות סיפורי רקע הן לסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים: המפגש" והן לפיתוח דמותו של בנג'מין סיסקו, הפרוטגוניסט העיקרי של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9". סטיוארט הציע לרודנברי להשאיר את פיקארד כבורג – אשר זכה לשם "לוקוטוס" – לעוד כמה פרקים נוספים, מעבר לפרק האחרון בעונה השלישית, מאחר שהוא חשב שזה יהיה יותר מעניין, מאשר פשוט להחזיר את פיקארד לקדמותו, בפרק "The Best of Both Worlds, Part II", העוקב. מאוחר יותר מתגלה, בסרט "מסע בין כוכבים: המפגש", כי אף על פי שמכניקת הבורג הוצאה מתוך גופו של פיקארד, הוא עדיין בטראומה מהתקופה בה הוטמע (אשר הופכים לנקודות מפנה משמעותיות בעלילת הסרט "מסע בין כוכבים: המפגש").
בפרק מתחילת העונה הרביעית "Family", מתגלה כי לפיקארד יש אח, רוברט, אשר תפס פיקוד על העסק המשפחתי – גידולי כרמים בלה-באר, צרפת – לאחר שפיקארד הצטרף אל צי הכוכבים. לרוברט ולאשתו מארי יש בן צעיר, רנה, שהוא אחיינו של פיקארד. במהלך הסרט "מסע בין כוכבים: דורות", פיקארד מתבשר כי רוברט ורנה מתו בשרפה. גורלה של מארי לא נחשף.
תיאור הדמות > לאחר הדור הבא

פיקארד איחד כוחות עם קפטן האנטרפרייז ג'יימס טי קירק האגדי בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים: דורות", על מנת להילחם בנבל של הסרט, ד"ר טוליאן סוראן. כשהוא מפקד על האנטרפרייז-E החדשה (האנטרפרייז-D נהרסה בסוף הסרט "דורות"), פיקארד מתעמת שוב עם הבורג בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים: המפגש". מאוחר יותר, הוא נלחם נגד הפינוי הכפוי של גזע חייזרים מכוכב הבית שלהם, בסרט "מסע בין כוכבים: המרד", וכן מתעמת עם שיבוט של עצמו, שנוצר על ידי הרומולאנים, בסרט "מסע בין כוכבים: נמסיס".
תיאור הדמות > סוף המאה ה-24

בסדרה "מסע בין כוכבים: פיקארד", המתרחשת כ-18 שנה אחרי אירועי "נמסיס" מתברר שפיקארד, כעת בדרגת אדמירל, החליט להתפטר מצי הכוכבים לאחר שהללו סירבו להמשיך את הפרויקט עליו פיקד, לחילוץ הרומולאנים שכוכב הבית שלהם עבר סופר נובה והשמיד את העולמות הסובבים, ולמעשה את רוב העולמות המיושבים באימפריה הרומולאנית. פיקארד פרש לשאטו פיקארד בצרפת, שם הוא מגדל גפנים ומיינן, ובנוסף כותב ספרי היסטוריה.
עם תחילת הסדרה מתברר שפיקארד סובל מהסינדרום האירומודי (Irumodic Syndrome) ממנו התברר שהוא סובל בפרק הסיום של "הדור הבא".
בעקבות הגעתה של דאג', בתו של דאטה, מחליט פיקארד לצאת למסע בין כוכבי נוסף על מנת להציל את סוג'י, אחותה התאומה של דאג', מידי כוחות רומולאנים שזוממים לחסל את כל הסינתטיים.
פיקארד מצליח במשימה, תוך שהוא מקריב את עצמו כשהוא מחריף את הסינדרום האירומודי. פיקארד נפטר, אמנם, אך תודעתו מוכנסת לגולם אנדרואידי וכך ממשיכה תודעתו להתקיים בגוף חדש, זהה לגוף הקודם, שתוכנת להזדקן כפי שפיקארד היה מזדקן באופן טבעי.
ב-1 באפריל 2020 פורסמה מתיחה לפיה דמותו האנדרואידית של פיקארד תופיע בעונתה השלישית של מסע בין כוכבים: דיסקברי, המתרחשת כ-900 שנה בעתיד. דמותו של פיקארד והפיכתו לאנדרואיד הוזכרה בהמשך בסדרה בעונתה הרביעית, בה צוין שהוא היה הראשון שעבר את ההליך.
תגובות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | קפטן קירק היה איש של פעולה ממש עד הסוף. הוא נאבק פיזית עם הבחור הרע ... ובינתיים – קפטן פיקארד האינטלקטואל מנסה לפרק את הטיל באמצעות צג מחשב ... זה היה קירק לעומת פיקארד, על קצה המזלג. | “ |

|  – דן קריי, לוס אנג'לס טיימס, על "מסע בין כוכבים: דורות". |  – דן קריי, לוס אנג'לס טיימס, על "מסע בין כוכבים: דורות". |  |
השבחים שלה זכתה הדמות בקרב מעריצי "מסע בין כוכבים: הדור הבא" הם אוניברסליים, והיא בדרך כלל נחשבת לאחת משתי הדמויות הראשיות הטובות ביותר שהיו קפטן על ספינת חלל של צי הכוכבים בסדרה. לעיתים קרובות, ישנם ויכוחים ארוכים ורציניים אודות מיהו קפטן צי הכוכבים "הטוב ביותר" – פיקארד או ג'יימס טיבריוס קירק. כותרתה של כתבת שער של "TV Guide" משנת 1991 הייתה: "קירק לעומת פיקארד: מומחים ומעריצים דנים מי הטוב ביותר". פן קליל יותר של הוויכוח בא לידי ביטוי בשער של מד מגזין משנת 1994 שהוקדש למסע בין כוכבים, בו נראים קירק ופיקארד נאבקים בצורה ילדותית על כסאו של קפטן האנטרפרייז, בעוד סקוטי ווורף מביטים, כל אחד במפקדו, במבט נדהם. פיקארד נחשב כמי שנוהג להאציל סמכות, ביודעו "כיצד לאסוף ולהשתמש במידע טוב יותר מכל קפטן אחר במסע בין כוכבים". סגנון המנהיגות שלו "מתאים יותר לצוות גדול ממוקד-תהליכים, גם עבור חברי צוות זהים מבחינה גאוגרפית וגם עבור חברי צוות מגוונים". קירק ופיקארד נחשבים להיות קשובים לצרכיהם של אנשי הצוות שלהם. כאשר פטריק סטיוארט וויליאם שאטנר נשאלו, בשנת 1991, כיצד דמויותיהם היו מתמודדות עם סדאם חוסיין, שאטנר הצהיר כי קירק היה "אומר לו ליפול ולמות", בעוד סטיוארט התלוצץ כי פיקארד היה "ממשיך לדבר".
אתר האינטרנט UGO Networks דירג את פיקארד כאחד מהגיבורים הטובים ביותר בבידור, באומרו כי "אין לו את תחושת היומרה של קירק, אבל הייתה לו נטייה לקחת הכל ממש ממש ברצינות במשך שנים".
שחקנים אחרים

פרט לפטריק סטיוארט, את דמותו של ז'אן-לוק פיקארד גילמו באופן חד פעמי כילד או צעיר גם השחקנים הבאים:
דייוויד בירקין (הפרק "Rascals", עונה 6, פרק 7)
מרקוס נאש (הפרק "Tapestry", עונה 6, פרק 15)
זלמן עינב

| --- | --- |

זלמן עינב (במרכז) בין רות עינב וחיים דותן
 לידה:  1 בדצמבר 1928 (בן 95) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 בת זוג:  רות עינב
 
זלמן עינב (נולד ב-1 בדצמבר 1928) הוא אדריכל ישראלי.
ביוגרפיה

עינב נולד בתל אביב בשנת 1928 לאבא קצב במקצועו (בעל חברת הבשר "הגיינה") ואמא עקרת בית. ב-1946 הצטרף לשורות הפלמ"ח, שם שירת בפלי"ם. בין השנים 1947-1948 פעל בתפקיד ראש מטה "שורות המגינים במחנות קפריסין. במהלך מלחמת העצמאות שירת בחטיבת הנגב. במהלך שירותו הצבאי הכיר את האלופים ובהם אריאל שרון אליו הצטרף בחפ"ק במהלך מלחמת יום כיפור ואף תכנן את ביתו בחוות השקמים, רחבעם זאבי, עזר ויצמן משה דיין - שלכולם תכנן את בתיהם הפרטיים.
ב-1950 החל את לימודי האדריכלות בטכניון בחיפה שם היה במחזור עם אדריכלים כמו צבי הקר ודן איתן. ב-1955 סיים את לימודיו ופנה ללימודי המשך בלונדון שם התמחה באדריכלות באזורים טרופיים בבית הספר לארכיטקטורה של איגוד הארכיטקטים (אנ'). עם שובו ארצה הצטרף לחבר האדריכלים שבראשו עמד האדריכל דב כרמי. בסוף שנות ה־50 הצטרף לשני אחיו הגדולים, שניהלו בשותפות עם יוסי הראל מפעל מצליח לבשר באתיופיה. עינב הגיע לאדיס אבבה ופתח משרד עם שותף מקומי שהיה האדריכל הממשלתי, וכך התקרב עינב אל ראשי השלטון באתיופיה, נפגש מספר פעמים עם הקיסר היילה סילאסי, ונכדו של הקיסר הפך לחברו הקרוב. הוא היה אחד מנציגי אתיופיה בקונגרס של האו"ם על בעיות שיכון באפריקה. עינב פתח משרד גם בזמביה ובקניה ובמדינות אחרות באזור. בסך הכל עבד באפריקה שבע שנים, משרדו באתיופיה תכנן שכונות מגורים ומבני ציבור לאומיים ברחבי האזור.
לאחר שחזר לישראל פתח משרד עצמאי ועסק בעיקר בתכנון מבני ציבור. בשנות ה-80 חבר לאחיו, שמואל עינב, שהיה סוחר קרקעות ויזם את הקמתם של התיישבויות ביהודה ושומרון. עינב תכנן את ההתנחלויות כפר אדומים, אפרת, וקרני שומרון. בנוסף תכנן את רמת קדרון, התנחלות שתוכננה לקום כ-6 ק"מ מזרח לבית לחם בשטח העיירה עובידייה, ביוזמה פרטית של אחיו שמואל עינב ואנשי עסקים נוספים שטענו שרכשו קרקעות במקום. לאחר שכ-300 בתים ומגרשים ביישוב נמכרו עוד לפני שהחלה הבנייה, התברר כי הקרקעות לא היו שייכות ליזמים, היוזמה הייתה הונאה והפרויקט בוטל.
במהלך 40 שנות עבודתו כאדריכל עצמאי תכנן עינב פרויקטים רבים בישראל, חלקם הגדול בתחום הביטחוני, וכן תכנן בכל רחבי העולם: באיראן, במצרים, בסין, באוגנדה, ביוון, בטורקיה, בזמביה ובאתיופיה.
חיים אישיים

הוא נשוי לאדריכלית רות עינב. מתגורר בתל אביב.
אחיו הגדול היה איש העסקים שמואל (מוליק) עינב.
פרויקטים נבחרים

מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה, לטרון (בשיתוף אדריכל חיים דותן).
יד לבנים ויד חיל החימוש, נתניה
מבנים במוזיאון ארץ ישראל, תל אביב.
מוזיאון ומרכז הנצחה לחיל השריון, לטרון.
יד חיל השלישות, לטרון.
ארמון הקיסר, אדיס אבבה, אתיופיה.
משרד האוצר, אדיס אבבה, אתיופיה.
בית הספר למדעי המתמטיקה, אוניברסיטת תל אביב.
מכון לתורה ובית מדרש, אוניברסיטת בר-אילן.
הפקולטה למדעי הרוח, אוניברסיטת בר-אילן.
מכללת שנקר, רמת גן.
תחנת הממסר ללוויינים, עמק האלה.
מפעל "יפאורה שוופס", רחובות.
מפעל סאיקלון מוצרי תעופה, כרמיאל.
בניין שרייבר ללימודי מתמטיקה, אוניברסיטת תל אביב
תחנת הממסר ללווינים בעמק האלה
הערות שוליים

↑  נעמי לויצקי, האח הקטן - זלמן עינב, האיש שידע ללכת עם האנשים, כותרת ראשית, 12 באוגוסט 1987
↑  חיים יעקובי, כאן לא אפריקה : גבולות, טריטוריה, זהות, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2015, עמוד: 59
↑  עופר פטרסבורג, היהלומן דוד מור מעורב בעסקת אזורים, באתר ynet, 5 במרץ 2002
↑  אבינועם בר-יוסף, 25 אלף דונמים שנמכרו ביו"ש נשארו במודעות הפרסומת, מעריב, 10 בדצמבר 1985
↑  יהושע ביצור, "העסקות ברמת-קדרון הם הונאה אחת גדולה, מעריב, 5 בספטמבר 1985
↑  תקוה וינשטוק, ח־א בראי הדורות, מעריב, 27 במאי 1988
↑  ישראלי זכה בפרס על תכנון ארמון הנגוס בחבש, חרות, 4 באוקטובר 1961
זכויות להט"ב בטוגו

| --- | --- |

טוגו
 מעמד בחוק:  פלילי מאז 1884 (כחלק מטוגולנד), עונש: 1–3 שנות מאסר וקנס של 100,000–500,000 פרנק CFA
 טרנסג'נדריות:  אין הכרה בשינוי מגדר
 שירות צבאי:  לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים לא רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  אין הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד-מינית
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד-מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  נגד (תמכה בהצעה הנגדית מטעם סוריה)
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בטוגו כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית. פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כעבירה פלילית בשטח המדינה מאז 1884 (כחלק מטוגולנד) ונושאת עונש של 1–3 שנות מאסר וקנס של 100,000–500,000 פרנק CFA.
מעמד בחוק

פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כעבירה פלילית ברחבי טוגו משנת 1884 מאז שלטון מדינת החסות של טוגולנד מטעם הקיסרות הגרמנית ונושאת עונש של 1–3 שנות מאסר וקנס של 500,000-100,000 פרנק CFA.
תנאי מחיה

דו"ח מעמד זכויות האדם של מחלקת המדינה של ארצות הברית לשנת 2011 בטוגו מצא כי,
"החוק קובע כי אדם שעוסק בפעילות חד-מינית בהסכמה עשוי לשאת עונש מאסר של שנה עד שלוש שנים וקנס של 100,000 עד 500,000 פרנק CFA (208 עד 1,041 דולר אמריקאי). לא הוגשו תביעות בשנת 2011 בגין הומוסקסואליות או האשמה שקשורה לעיתים קרובות ב-"תקיפה מגונה". שמונת האנשים שנעצרו בגין התנהגות הומוסקסואלית בשנת 2010 נותרו כלואים. אפליה חברתית על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית התרחשה, בעוד שלא היו קיימים ארגוני זכויות להט"ב ידועים".
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (פלילי, עונש: עד 1–3 שנות מאסר וקנס של 100,000–500,000 פרנק CFA)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים: 
חוקים נגד אפליה בתעסוקה: 
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים: 
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שטנה): 
נישואים חד מיניים: 
הכרה בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור): 
אימוץ משותף על ידי זוגות חד-מיניים: 
אימוץ ילד חורג בקרב זוגות חד-מיניים: 
גישה להפריה חוץ-גופית בקרב זוגות לסביות: 
הכרה משפטית בשינוי מגדר: 
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בצבא: 
איסור על ביצוע טיפול המרה בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: 
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאים לתרום דם:
ראו גם

זכויות להט"ב
זכויות להט"ב באפריקה
זכויות להט"ב בחבר העמים הבריטי
הערות שוליים

↑  State-sponsored Homophobia: A world survey of laws prohibiting same sex activity between consenting adults, web.archive.org
↑  "Where is it illegal to be gay?". BBC News (באנגלית בריטית). 2014-02-10. נבדק ב-2021-12-05.
↑  2011 Country Reports on Human Rights Practices: Togo, Bureau of Democracy, Human Rights and Labor, U.S. Department of State, p. 20
ויליאם סקוץ' קאמינג

| --- | --- |

תקרית אש במלחמה באפגניסטן, 1894
 לידה:  28 בדצמבר 1864 אדינבורו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  10 באפריל 1929 (בגיל 64) אדינבורו, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  קולג' אדינבורו לאמנות 
 
ויליאם סקוץ' קאמינג (באנגלית: William Skeoch Cumming;‏ 28 בדצמבר 1864 – 10 באפריל 1929), היה צייר אקוורל וצלם סקוטי, בעיקר של דיוקנאות והיסטוריה צבאית סקוטית. בין 1912 למותו, הוא עיצב וייצר ארבעה שטיחי קיר גדולים.
ביוגרפיה

הוא היה בנם הרביעי של ג'ון קאמינג (1824–1908),שהיה גם הוא אמן, וג'יין סקוץ'. ויליאם ערך תרגילי רישום עם אביו לפני לימודיו בבית הספר לאמנות באדינבורו ובבית הספר המלכותי של האקדמיה הסקוטית, והחל את קריירת האמנות שלו בתיאטרון רויאל כצייר תפאורות. האיורים שלו על החיים הסקוטיים הופיעו במגזין Black & White משנת 1896.
הוא שירת עם הפלוגה האימפריאלית ה-19 במלחמת הבורים, בפיקודו של סר ג'יימס פרסי מילר (1864–1906), ואת דיוקנו הוא צייר. ב-23 בפברואר 1900 הפלוגה שלו ושתיים נוספות עלו על ספינה בסקוטלנד, והגיעו לקייפטאון ב-19 במרץ 1900. מכאן הם נשלחו למחנות שונים לפני שנשלחו לחזית. סקיצותיו בצבעי מים תיעדו תקריות במהלך המלחמה ודיוקנאותיו תיארו דמויות צבאיות שהשתתפו בה. יותר מ-300 מתצלומיו נמצאים במוזיאון המלחמה האימפריאלי.
קאמינג חזר מדרום אפריקה לאחר שסבל מהתקף של דיזנטריה. הוא התאכסן אצל אחותו הגדולה ומשפחתה והתחתן עם בל סאטון, ציירת צבעי מים, זמן קצר לפני מותו.
גלריה

הקרב בפנטנוי, נגד הצרפתים, 1745
יחידת רוכבים בריטית
מלחמת הבורים השנייה, 1902
הערות שוליים

↑  ^"Biography of CUMMING, William Skeoch - Anthony Woodd Gallery". www.anthonywoodd.com. Archived from the original on 24 October 2005.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 19376  ULAN: 500026707  VIAF: 95846539   WorldCat (עם VIAF): 95846539 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ויליאם סקוץ' קאמינג".
ווסטוק 2

ווסטוק 2 (ברוסית: Восток-2) הייתה החללית המאוישת השנייה בתוכנית ווסטוק ששוגרה לחלל. על סיפון החללית טס קוסמונאוט גרמן טיטוב שהיה בן 26 בלבד, והוא היה האדם הצעיר ביותר שהקיף את כדור הארץ בחלל עד לשנת 2021.
במהלך הכנה לטיסה בוצעו כמה שיפורים טכנולוגיים בחללית וזאת על בסיס ניסיון שנצבר בטיסה קודמת. התוכנית המקורית הייתה ל-3 הקפות בלבד. בלחץ סרגיי קורוליוב שהות בחלל הוגדלה ל-24 שעות.
זמן קצר לאחר השיגור תוכניות רדיו סובייטי הופסקו ושודרה הודעה רשמית על השיגור. במהלך הטיסה בוצעו מחקרים רפואיים וצילומים. לראשונה קוסמונאוט ישן במהלך הטיסה. במהלך הטיסה, טיטוב עבר פעמיים למשטר של טיסה ידנית ובדק את המערכות. במהלך הטיסה היו תקלות קטנות בציוד. גרמן טיטוב הרגיש בחילה (מחלת החלל) בשלבים הראשונים של הטיסה אך החל להרגיש טוב יותר לאחר ההקפה ה-12.
הנחיתה התרחשה ליד עיירה במחוז סרטוב. כמו ביתר טיסות חללית "ווסטוק" טיטוב נחת תוך שימוש במצנח בנפרד מקפסולת נחיתה. תוך זמן קצר אליו הגיעו חקלאים מקומיים וצוות חילוץ.
היחידה שחזרה לכדור הארץ נוצלה בהמשך במהלך ניסוי מערכת נחיתה של חלליות מדגם "ווסחוד". הניסוי לא הצליח והיחידה התרסקה.
אנדרייאן ניקולאייב היה טייס גיבוי.
חגי אייד

| --- | --- |

 לידה:  18 באוקטובר 1970 (בן 53) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  בית צבי  אוניברסיטת חיפה 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  Guy.Ayad
 טוויטר:  Hagai49163872
 
חגי אייד (נולד ב-18 באוקטובר 1970) הוא אקטיביסט להט"ב, שחקן ואיש תקשורת ישראלי.
ביוגרפיה

אייד גדל בנתניה. סיים לימודי תיאטרון בבית צבי בשנת 1994, ולאחר סיום לימודיו היה שותף בקבוצת תיאטרון פרינג' גאה שתועדה בסרט הקאלט "אדינבורו לא מחכה לי".
בשנת 2008 סיים לימודי בימוי לתיאטרון באוניברסיטת חיפה.
קריירה מקצועית > בתקשורת

אייד היה אחד הכותבים בביטאון הקהילה הגאה "הזמן הוורוד", שימש כעיתונאי בעיתון "העיר" של רשת מקומוני שוקן, כעורך תרבות ב"טיים אאוט", ועורך משנה ב"ידיעות אמריקה" מבית ידיעות אחרונות.
כמו כן שימש כדובר תיאטרון "הבימה" ותיאטרון צוותא, בית ציוני אמריקה והוועד למלחמה באיידס.
בשנת 2016 היה מעורב בהקמתו של אתר התוכן לקהילה הגאה WDG, והנחה את מגזין הווידאו של האתר.
מאז 2022 מפרסם כתבות בנושאי הקהילה הגאה ב-ynet.
קריירה מקצועית > בפוליטיקה

בבחירות לכנסת ה-15 בשנת 1999 הוצב במקום החמישי ברשימת "הירוקים", אך המפלגה לא עברה את אחוז החסימה.
בבחירות לכנסת ה-17 הוצב במקום ה-65 ברשימת שינוי לכנסת.
ב-2007 הודיע על כוונתו להקים מפלגה חדשה בשם מג"י - מפלגת הגייז הישראלית, שתתמודד בבחירות לכנסת.
ב-2017 השיק את פורום התרבות של מפלגת מרצ, ובבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 היה אחד ממועמדי המפלגה למועצת עיריית תל אביב, אך לא נבחר לאחר שהרשימה זכתה ב-3 מושבים בלבד.
קריירה מקצועית > בתיאטרון ובקולנוע

יש לו מילים משלו - ערב סיפורים הומוסקסואלים של יוצרים ישראליים, משחק לצד נעם מאירי, איציק כהן וצחי גראד (1994)
שירת בלהות - הפקה של הצגת פרינג' מאת אלונה קמחי ובבימויה, בכיכובה של אסי לוי (צוותא, 1995)
אדינבורו לא מחכה לי - סרט תיעודי על מסעם של צוות ההצגה "יש לו מילים משלו" לפסטיבל הפרינג' של אדינבורו (1996)
3 בלילה - הפקה ובימוי של מחזה מאת הלל מיטלפונקט בכיכובם של נתי רביץ, יוסי מרשק ושרון מלכי (צוותא, 2004)
אם הבית - בימוי להצגת פרינג' מאת הלל מיטלפונקט בכיכובו של מוסקו אלקלעי (בית ציוני אמריקה, 2006)
פאקינג דיפרנט תל אביב - תסריט, בימוי ומשחק בקטע "ניסו" (2008)
להינצל - סרט קצר של אייד ובכיכובו (2020)
הערות שוליים

↑  הבוגרים שלנו, באתר www.beit-zvi.com
↑  אדינבורו לא מחכה לי, באתר סינמטק תל אביב
↑  חגי אייד, לצחוק על המוות, באתר הזמן הוורוד
↑  הוועד למלחמה באיידס, יש לנו דובר חדש איש התקשורת חגי אייד, באתר www.facebook.com
↑  וודג' ניוז - מסכמות את 2016, נבדק ב-2023-05-04
↑  כתבות של חגי אייד, באתר ynet
↑  הירוקים, באתר www.gov.il
↑  שינוי – המפלגה האזרחית של ישראל, רשימות המועמדים לכנסת ה-1, באתר הכנסת
↑  יניב דורנבוש‏, מפלגה הומו-לסבית: קוריוז או מציאות?, באתר וואלה, 1 ביוני 2007
↑  אלי סניור, חדש בישראל: מפלגת גייז, באתר ynet, 1 ביוני 2007
↑  תמר זנדברג, חגי אייד משיק את פורום התרבות של מרצ, באתר www.instagram.com
↑  לירון הרשקוביץ, נוהרים למועצות - אלו הלהט"בים שרוצים לייצג אתכם במועצת העיר ת"א, באתר wdg.co.il, ‏2018-10-08
↑  עידוא דגן, ‏בין מולייר למיטלפונט, באתר גלובס, 11 בפברואר 2004
↑  תיאטרון - אם הבית, באתר www.habama.co.il
↑  פאקינג דיפרנט תל אביב - יפתח את פסטיבל הקולנוע הלסבי הומו בי וטרנס, באתר "סרט", 21 במאי 2008
↑  קוויריות מצייצות, להנצל - סרט קצר של חגי אייד, באתר www.facebook.com
חזקה שאין עמה טענה

חזקה שאין עִמה טענה הוא כלל בהלכות חזקת ממון, כי כל החזקות המשפטיות המשמשות כראיה או כהכרעה מסוימת, כוחן קיים רק כאשר בעל הדין אכן טוען את הטענה שלה מסייעת החזקה, אך אין החזקה יכולה לשמש כראיה או כהכרעה לטענה שלא נטענת על ידי בעל הדין.
בתלמוד מוזכר הכלל רק לגבי חזקת שלוש שנים, אך הנתיבות המשפט קבע שכן ההלכה בכל החזקות הממוניות.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף כ"ח, עמוד ב'.
↑  חושן משפט סימן ע"ח ס"ק א'
ערך זה הוא קצרמרבנושא הלכה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חגי אלעד

| --- | --- |

חגי אלעד, דצמבר 2009
 לידה:  1 באוקטובר 1969 (בן 55) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל
 ידוע בשל:  פעילותו למען זכויות האדם
 השכלה:  האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת הרווארד
 מעסיק:  בצלם 
 תפקיד:  מנכ"ל בצלם לשעבר.
 תקופת כהונה:  2014-2023
 
חגי אלעד (נולד ב-1 באוקטובר 1969, חיפה) הוא פעיל זכויות אדם שכיהן כמנכ"ל "בצלם" החל ממאי 2014 ועד ל-2023. לפני כן ניהל את האגודה לזכויות האזרח בישראל ואת "הבית הפתוח בירושלים לגאווה ולסובלנות".
ביוגרפיה

אלעד נולד להורים יוצאי פולין ושירת בצה"ל ביחידה 504. הוא בוגר תוכנית אמירים ובעל תואר מוסמך בפיזיקה – שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 1997 עד 2000 היה עמית טרום-דוקטורט במרכז לאסטרופיזיקה של אוניברסיטת הרווארד.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית > בקהילה הלהט"בית

אלעד היה ממובילי המאבק והפעילות של הקהילה הלהט"בית בירושלים. בתחילה פעל לקידום חוג "העשירון האחר" באוניברסיטה. בתקופת כהונתו כיו"ר "העשירון האחר", ב-1997, צוינו אירועי גאווה לראשונה באוניברסיטה העברית.
לאחר לימודים באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית, שב לישראל, ובאוקטובר 2000 התמנה למנכ"ל הראשון של עמותת "הבית הפתוח בירושלים לגאווה ולסובלנות", על רקע אווירה עוינת מצד גורמים רבים בעיר לפעילות ארגון זה. אלעד פתח את המשרדים של העמותה במדרחוב בן-יהודה בירושלים ואף תלה שם את דגל הגאווה. ביוני 2002 הוביל את מצעד הגאווה הראשון "אהבה ללא גבולות" שנערך בירושלים. בשנים שלאחר מכן הפכו אירועי הגאווה בירושלים לאירוע של קבע, למרות התנגדות עזה, בעיקר מצד החרדים וערביי העיר, כולל מעשי אלימות. חגי אלעד עמד במרכזו של ויכוח נוקב בשאלה האם ראוי לקיים את המצעד בירושלים. אלעד כיהן שש שנים כמנכ"ל "הבית הפתוח". החליפה אותו בתפקיד נועה סתת.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית > כמנכ"ל האגודה לזכויות האזרח

ב-2008 נבחר על ידי הנהלת האגודה לזכויות האזרח לתפקיד מנכ"ל האגודה וכיהן בתפקיד זה מ-1 ביולי באותה שנה. בתקופת כהונתו קיימה האגודה בדצמבר 2009, לראשונה בתולדותיה, מצעד זכויות אדם לציון יום זכויות האדם, שבו השתתפו למעלה ממאה ארגונים ואלפי צועדים. אלעד השתתף בהפגנות בשייח' ג'ראח ועקב כך אף נעצר על ידי המשטרה.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית > כמנכ"ל בצלם

במאי 2014 החל לכהן כמנכ"ל "בצלם".
באוקטובר 2016 קיימה מועצת הביטחון דיון שנושאו "ההתנחלויות כמכשול לשלום ולפתרון שתי המדינות". בדיון השתתף גם אלעד, שקרא לפעול לסיום הכיבוש בגדה המערבית ובמזרח ירושלים.
באוקטובר 2018 השתתף בשנית בדיון במועצת הביטחון על "המצב במזרח התיכון, כולל הסוגיה הפלסטינית", אליו הוזמן על ידי נשיאת המועצה התורנית, בוליביה, על מנת לתת סקירה. אלעד הקדיש את דבריו בעיקר לפינוי הצפוי בח'אן אל-אחמר ולהתנהגות ישראל בעימותים בגבול ישראל–עזה. הוא תקף את המנגנון המשפטי הישראלי שמאפשר להגדיר את הבנייה בח'אן אל-אחמר כ"בלתי חוקית" ומאשר ירי צלפים מרחוק אל מפגינים בתוך רצועת עזה, כולל את בית המשפט העליון שאותו תיאר כשותף בפשעי מלחמה. הוא השווה את המצב שבו לפלסטינים אין זכות להשתתף במנגנון השולט על חייהם למצב בדרום ארצות הברית בתקופה שבה נהגו חוקי ג'ים קרואו ולמשטר האפרטהייד בדרום אפריקה. בנאומו פנה לראש הממשלה בנימין נתניהו ואמר לו: ”לעולם לא תשתיק אותנו, ולא את מאות אלפי הישראלים שדוחים הווה המבוסס על עליונות ועל דיכוי, ותומכים בעתיד הבנוי על שוויון, חופש וזכויות אדם. אינני בוגד, אך גם אינני גיבור. הגיבורים הם הפלסטינים שמתמודדים עם הסבל מהכיבוש באומץ ובהתמדה: מתעוררים באישון ליל לקולות חיילים הפורצים לבתיהם, יודעים שאם יקיריהם יהרגו התוקפים כמעט בוודאות יימלטו מעונש, ונשארים על אדמותיהם כשהם יודעים שזו רק שאלה של זמן עד שהבולדוזרים יגיעו”. בדבריו קרא למועצת הביטחון ולקהילה הבין-לאומית לנקוט בפעולות ממשיות נגד המשך הכיבוש, ובפרט על מנת למנוע את פינוי ח'אן אל-אחמר. אלעד ספג גינויים על דבריו בדיון מנתניהו, משגריר ישראל באו"ם, דני דנון ומשגרירת ארצות הברית באו"ם, ניקי היילי.
בתגובה לאמירה של נתניהו, שהוא מגדיר את "בצלם" כחרפה, פרסם אלעד מאמר ובו פירט שלל מרכיבים במדיניות ישראל שהוא רואה אותם כחרפה.
הערות שוליים

↑  מנכ"ל "בצלם" שירת ביחידה לגיוס סוכנים, באתר nrg
1 2  מנכ"ל חדש לבצלם: חגי אלעד נכנס השבוע לתפקידו, באתר "בצלם", 28 במאי 2014
↑  דוד מרחב, בעקבות הרגיעה: מצעד הגאווה יצעד בי-ם, באתר nrg‏, 21 באוגוסט 2006
↑  יניב הלפרין, חגי אלעד - מנכ"ל האגודה לזכויות האזרח, באתר GoGay,‏ 8 ביולי 2008
↑  נועה קושרק, אלפים משתתפים במצעד זכויות אדם בתל אביב, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2009
יעל ברנובסקי, אמו של ניר כץ בעצרת זכויות האדם: חיינו בבועה, באתר ynet, 11 בדצמבר 2009
↑  ניר חסון, מנכ"ל האגודה לזכויות האזרח ו-14 מפגינים נוספים נעצרו בשיח ג'ראח, באתר הארץ, 15 בינואר 2010
↑  מנכ"ל "בצלם" באו"ם: על מועצת הביטחון לפעול מיד נגד הכיבוש, באתר וואלה, 14 באוקטובר 2016
Hagai El-Ad's address in a special discussion about settlements at the United Nations Security Council, באתר "בצלם", 16 באוקטובר 2016
חגי אלעד, למה דיברתי במועצת הביטחון נגד הכיבוש, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2016
↑  ישיבת מועצת הביטחון ה-8375 סרטון באתר האו"ם
↑  ישיבת מועצת הביטחון ה-8375  דיווח על הישיבה באתר האו"ם
↑  דנון למנכ"ל "בצלם" במועצת הביטחון: תתבייש לך, משת"פ!, באתר ישראל היום, 18 באוקטובר 2018
↑  מנכ"ל "בצלם" באו"ם: "יש לנקוט צעדים נגד ישראל", באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 18 באוקטובר 2018
↑   חגי אלעד, למה לדבר בחו"ל? כדי שהחרפה תסתיים, באתר הארץ, 20 באוקטובר 2018.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302638105171  VIAF: 298847772   WorldCat (עם VIAF): 298847772
ווסטוק 2M

ווסטוק 2M  (ברוסית: 2M Восток ‏ (8A92M), באנגלית:  Vostok 2M, תרגום: מזרח) היה שדרוג של משגר "ווסטוק 2" שהיה מבוסס של הטיל הבליסטי R-7. מטרת השדרוג היה להתאים את המשגר לשיגור חלליות קלות יותר למסלול גבוה יותר. כתוצאה מכך יכולת משגר לשיגור לוויינים למסלול מסונכרן-שמש גדלה ל-3,800 ק"ג.
השיגור הראשון בוצע מכן שיגור 31/6 בקוסמודרום בייקונור. בהמשך החלו שיגורים גם מקוסמודרום פלסצק (כני שיגור 41 ו-43).
ב-18 במרץ 1980 המשגר התפוצץ בכן שיגור ב"קוסמודרום פלסצק" בזמן מילוי דלק. באירוע נהרגו 48 אנשים שפעלו סביב המשגר בהכנות לשיגור.
בסך הכול בוצעו 93 שיגורים מהם 92 היו מוצלחים. בעזרת המשגר בעיקר שוגרו לוויינים מסדרות מטאור, רסורס וצלינה.
השיגור האחרון בוצע בשנת 1991. המשגר הוחלף במשגר "סויוז U".