stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנגליה התיכונה
הערות שוליים

↑  O'Sullivan, Jack (29 באוגוסט 1998). "What is Middle England?". The Independent. London. נבדק ב-29 באוקטובר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Cole, Peter (19 באוגוסט 2007). "Why middle England gets the Mail". The Guardian. London. נבדק ב-29 באוקטובר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Burrell, Ian (21 במאי 2007). "Linda Grant: The 'Mail' turns on the charm". The Independent. London. נבדק ב-29 באוקטובר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Maconie, Stuart (19 במרץ 2010). "Stop knocking Middle England". נבדק ב-29 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kuper, Simon (2 באוגוסט 2012). "Heroes reconquer nation for Middle England". נבדק ב-29 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Reeves, Richard (25 באוקטובר 2007). "Middle England. They're nicer than you think". New Statesman. נבדק ב-30 באוקטובר 2012. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Easton, Mark (6 באוקטובר 2010). "In search of Middle England". נבדק ב-31 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tunbridge Wells: The spiritual home of Middle England". BBC News. 13 באפריל 1999. נבדק ב-30 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
חלק מהדעות הפוליטיות של אנגליה התיכונה (כגון אירוסקפטיות) נחשבות למשפיעות ביותר בשיח הפוליטי
אנדראס אולמר

אנדראס אולמר (בגרמנית: Andreas Ulmer; נולד ב-30 באוקטובר 1985) הוא כדורגלן אוסטרי, המשחק בעמדת המגן שמאלי.
קריירת מועדונים

אולמר, נולד בלינץ שבאוסטריה, ובשנת 2004, הצטרף אל האקדמיה של הקבוצה האוסטרית אוסטריה וינה, בשנת 2008, הצטרף אולמר לריד. וב-28 בינואר 2009, חתם ברד בול זלצבורג. אולמר היה שותף לעונת השיא באירופה של רד בול זלצבורג כשעזר להם להגיע עד לחצי גמר הליגה האירופית, זלצבורג אשר סיימה במקום הראשון בשלב הבתים. עברה את ריאל סוסיאדד וברוסיה דורטמונד והגיעה לראשונה לחצי הגמר בה הודחה על ידי מארסיי.
אולמר היה שותף לקמפיין של רד בול זלצבורג בעונת 2019/2020 בליגת האלופות. עוד באותה עונה עקף אולמר את השחקן תומאס וינקלהופר, והפך לשיאן ההופעות ברד בול זלצבורג.
תארים

אליפות (12):
2008/2009, 2009/2010, 2011/2012, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022
הגביע האוסטרי (9):
2012, 2014, 2015, 2016, 2017, 2019, 2020, 2021, 2022
מלך ההופעות של רד בול זלצבורג - 432
אצטדיון טוטו עכו

| --- | --- |

יציע הביתיים, אפריל 2015
 כתובת:  רחוב משמר הים
 מיקום:  ישראל עכו, ישראל
 קואורדינטות:  32°54′28″N 35°05′10″E﻿ / ﻿32.907897°N 35.086067°E﻿ / 32.907897; 35.086067
 אבן יסוד:  26 במאי 2009
 תקופת הפעילות:  4 בספטמבר 2011 – הווה (13 שנים)
 עלות הבנייה:  50 מיליון ש"ח
 בעלים:  עיריית עכו
 מפעיל:  עכו 
 משטח:  דשא
 אדריכל:  דני קידר
 קבוצות:  הפועל עכו (2011-היום) אח"י עכו
 מושבים:  5,000
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) אצטדיון טוטו עכו(למפת הגליל המערבי רגילה) אצטדיון טוטו עכו(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אצטדיון טוטו עכו(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אצטדיון טוטו עכו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון טוטו עכו הוא אצטדיון כדורגל, הנמצא בעיר עכו, ומשמש כמגרשה הביתי של קבוצת הפועל עכו. האצטדיון ממוקם בכניסה הדרומית לעיר, בסמוך לצומת עין המפרץ.
האצטדיון מכיל 5,000 מקומות ישיבה בשני יציעים מקורים, ארבעה חדרי הלבשה, חדרי שירות נוספים ובנוסף 1,000 מ"ר של שטחי מסחר. הקמתו של אצטדיון הכדורגל בעלות של כ-50 מיליון שקלים התאפשרה לאחר שיתוף פעולה בין עיריית עכו ובין המועצה להסדר ההימורים בספורט, רכבת ישראל, משרד התחבורה והמשרד לפיתוח הנגב והגליל.
היסטוריה

מגרשה הביתי של הפועל עכו במשך שנים רבות היה האצטדיון העירוני עכו המכונה "אצטדיון נפוליאון" בשל מיקומו בגבעת נפוליאון. בתחילת שנות ה-2000 נהרס היציע המערבי באצטדיון לטובת פרויקט של רכבת ישראל. לאחר הריסת היציע נפסל האצטדיון לשימוש במשחקי ליגה ומאז הוא משמש כמגרש האימונים של הקבוצה. עד לפתיחת האצטדיון החדש, שחלק מהמימון להקמתו הגיע מרכבת ישראל כפיצוי על האצטדיון הישן, נאלצה הפועל עכו להעביר את משחקי הבית שלה לערים אחרות.
האצטדיון נחנך ב-4 בספטמבר 2011 לאחר כשנתיים וחצי של בנייה, במשחק ידידות של הפועל עכו נגד אלופת הליגה, מכבי חיפה, אשר הסתיים בתוצאה 2:0 לטובת חיפה.
המשחק הרשמי באצטדיון נערך במסגרת ליגת העל ב-12 בספטמבר 2011, בין הפועל עכו להפועל באר שבע. המשחק הסתיים בניצחון 0–2 להפועל עכו.
בתאריכים שבין ה-30 ביולי 2016 ועד ל-6 באוגוסט באותה שנה, בשל אי קבלת אישורים מהמנהלת לאירוח באצטדיונים כמו סמי עופר, עירוני ק"ש ודוחא, נאלצו הקבוצות הביתיות להתארח זמנית באצטדיון טוטו עכו, והאצטדיון שבר שיא של ארבעה משחקים בשבוע אחד.
בעונת 2016/17 קבוצת הפועל רובי שפירא חיפה שיחקה באצטדיון.
בעונת 2017/18 קבוצת הפועל קריית שמונה שיחקה באצטדיון באופן זמני בעקבות שיפוצים באצטדיון עירוני קריית שמונה.
גלריה

היציע המרכזי, אפריל 2015
יציע האורחים, ספטמבר 2015
הערות שוליים

↑  דורון בן דור, ‏צפו בהנחת אבן הפינה לאצטדיון החדש בעכו, באתר ONE‏, 26 במאי 2009
↑  דורון בן דור, ‏200 שנה אחרי נפוליאון: חיפה תנסה לכבוש את עכו, באתר ONE‏, 4 בספטמבר 2011
טוטו עכו - תמונת פנורמה מיציע המארחים
אקלה גוזאי

אקלה גוזאי הוא מחוז היסטורי באריתריאה. רוב תושבי המחוז הם תגרים נוצרים, האזור נמצא ברמה האתיופית שבדרום אריתריאה.
המחוז הוא אחד מהאזורים העתיקים ביותר באתיופיה ההיסטורית והאזכור הראשון שלו מגיע מהמאה ה-9 לפנה"ס בהירוגליפים דרום ערביים, האזור בתקופה זו היה חלק מממלכת דעמת ויותר מאוחר לחלק מממלכת אקסום. האזור נזכר גם במונומנטום אדוליטנום מהמאה ה-3 בשם "גאזה" והיה מקום מושבו של שבט האגזי שיותר מאוחר ירשו את מקומו התגרים והטיגראים, השם גם הוזכר במהלך המאה ה-4 בשלטונו של הקיסר האקסומי אזנה והעם אשר יישב באזור נקרא "אגווזת" ובמומנט חוולטי נקרא "אגזה".
במהלך ימי הביניים האזור היה חלק ממחוז בור שכלל גם חלקים ממדינת עפר ומרכז אריתריאה. כאשר נחתם הסכם אוצ'ילי בין האתיופים לאיטלקים המחוז נהפך לחלק מקולונית אריתריאה.
הערות שוליים

↑  Fattovich Rodolfo, "Akkälä Guzay" Encylopaedia Aethiopica: A-C, Pag 169
↑  Bur in Encylopaedia Aethiopica: A-C
אל טחין

אל טחין (ספרדית El Tajín) הוא אתר ארכאולוגי מהתקופה הפרה-קולומביאנית, בקרבת העיר פפנטיה, במדינת וראקרוס שבמקסיקו.
היסטוריה

בנייתה של אל-טחין החלה במאה ה-1 והגיעה לשיאה בסוף התקופה הקלאסית, סביב 600–900 לספירה. ניתן למצוא במבני העיר מתקופה זו השפעה של טאוטיווקאן. הבנייה נמשכה עד המאה ה-13, אז נכבשה העיר ונשרפה. לאחר מכן, יושבה העיר על ידי אוכלוסייה דלה יותר עד המאה ה-16, עת נכבשה בידי הכיבוש הספרדי.
היסטוריה > גילוי האתר

בשנת 1785 ביקר המהנדס דייגו רואיז באתר שהיה מכוסה כולו בצמחייה, ופרסם את התיאור הראשון שלו. בתחילת המאה ה-19 ביקרו באתר גילרמו דופיי, אלכסנדר פון הומבולדט וקרלוס נבל, שפרסמו נתונים נוספים. החפירה הארכאולוגית הראשונה באתר נערכה על ידי חוזה גארסיה בין השנים 1943 ל-1963. משנות ה-80 ערך המכון המקסיקני לאנתרופולוגיה והיסטוריה פעולות שימור באתר.
האתר

לב האתר הרשמי מכסה כ-1 קמ"ר בלבד, אך ישנם מבנים משניים רבים שטרם נחפרו ואשר מתפשטים למרחק רב מלב האתר. האתר מורכב משלושה מתחמים עיקריים, כאשר כל אחד בנוי סביב מספר חללים פתוחים (פלאזות):
טחין - מתחם המוגדר על ידי שני נחלים וחומה ממזרח-למערב. המרכז הרשמי של המתחם מכיל מספר מקדשי-פירמידות, ארמונות ומגרשי טלאצ'טלי. הוא הנמוך מבין שלושת המתחמים. שלוש הפלאזות שבו מוקפות מכל עבריהן במבנים בצורת פירמידות. המרשימה מכל היא פירמידת הגומחות, שתועדה לראשונה בשנת 1785. שטח בסיסה הוא 36 מ"ר, ושש קומותיה מתנשאות לגובה של 60 מטר, ועד למקדש השוכן בראשה אשר ממנו שרדו שרידים מועטים בלבד. בכל קומה יש שורות של גומחות מרובעות (365 גומחות סה"כ).
טחין צ'יקו - שנמצא על תל מלאכותי שגובהו 7 מטרים, וממדיו הם 300 על 1500 מטר. כמו טחין, גם מתחם זה לא נחפר במלואו. עם זאת, הפלאזה של טחין צ'יקו ובניינים מסביבו נחפרו במלואם, וגילו פריטים מעניינים על חלק זה של המתחם. מעניין במיוחד אחד הבניינים, המכיל בתוכו מבנים קטנים יותר בכל אחת מ-4 פינותיו, דבר ייחודי לאדריכלות הפרה-ספרדית. בניין זה הוא המקושט ביותר באל טחין, עם רצועות תבליטים אנכיות ורצועות עיטור בדמות מפתח.
המתחם השלישי - ידוע כ"קבוצת העמודים", כיוון שהגדול מבין שני מבני הפירמידות שבו, שעדיין לא נתגלה במלואו, הוא בעל אכסדרה הנשענת על עמודים מעוטרים בתבליטי פסלים.
אל טחין הוא אתר תיירותי, ויש בקרבתו מוזיאון. רבים מהפסלים באתר מתארים את משחקי הטלאצ'טלי הטקסיים וטקסי הקזת הדם על ידי האליטה.
אנדראס איבנשיץ

אנדראס איבנשיץ (בגרמנית: Andreas Ivanschitz, נולד ב-15 באוקטובר 1983, באייזנשטט שבאוסטריה) הוא כדורגלן עבר אוסטרי ששיחק כקשר התקפי.
קריירה

איבנשיץ נולד למשפחה ממוצא קרואטי. כילד, איבנשיץ החל לשחק כדורגל בקבוצה המקומית של עיירתו, ASK באומגרטן, בה בילה 9 שנים (1989-1998). ב-1998 גילו אותו ציידי הכישרונות של ראפיד וינה והחתימו אותו על חוזהו המקצועני הראשון. המשחק הראשון בו השתתף בווינה היה במסגרת הגביע האוסטרי כנגד רנשהופן ב-26 באוקטובר 1999. משחקו הראשון בליגה היה בשנת 2000 נגד ווסטנרוט זלצבורג. במהלך 177 משחקים בראפיד וינה הבקיע איבנשיץ 47 פעמים. הוא זכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל האוסטרית ובגביע האוסטרי בעונת 2004/05 . בשנת 2003 הוא נבחר לשחקן השנה באוסטריה.
בינואר 2006 עבר איבנשיץ לשחק בשורות רד בול זלצבורג, לפני שהצטרף למועדון היווני פנאתינייקוס באוגוסט אותה השנה בהשאלה לשנתיים. ב-20 ביוני 2008, איבנשיץ חתם במועדון היווני.  ב-18 ביוני 2011 חתם לשנתיים במינץ.
ב-10 ביוני 2013 חתם בלבאנטה הספרדית. הוא הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 2-1 על ראיו ואיקאנו.
ב-4 באוגוסט 2015 חתם בסיאטל סאונדרס מליגת ה-MLS.
קריירה > נבחרת

איבנשיץ שותף בכל משחקיה של הנבחרת האוסטרית במהלך טורניר הגמר של יורו 2008, שנערך במדינתה, והיה שותף להדחתה כבר בשלב הבתים המוקדם של הטורניר.
לזכותו של איבנשיץ 12 שערים ב-69 הופעות במדי הנבחרת האוסטרית.
חיים אישיים

איבנשיץ מגיע ממשפחה עם רקע מוזיקלי, והוא מנגן במספר רב של כלים מוזיקליים.
ארבור מרביליס

ארבור מרביליס (בלטינית: Arbor mirabilis - "העץ המופלא") הוא ספר שנכתב במאה ה-16 על ידי אולריך מאגונצה (Ulrich de Mayence 1486–1558), בן דורו של נוסטרדמוס. הספר מכיל מידע על חיזוי העתיד ועוסק במאגיה בכלל. לנבואות הספר קווי דמיון עם אלה של נוסטרדמוס, אך בניגוד לכתבי נוסטרדמוס כתוב ה"ארבור מרביליס" בפרוזה ובצורה ישירה.
הספר הופץ ב-300 עותקים, מהם רק שניים שרדו – האחד נמצא בדיסלדורף שבגרמניה והשני במונסגור שבדרום צרפת.
יש הטוענים כי נוסטרדמוס היה אף תלמידו של אולריק כאשר התחיל ללמוד רפואה בפרובאנס.
הערות שוליים

↑  http://www.orandia.com/forum/index.php?id=150846
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנדראס אכנבאך

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1815 קאסל, נסיכות הבוחר מהסן 
 פטירה:  1 באפריל 1910 (בגיל 94) דיסלדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות  האקדמיה לאמנות של דיסלדורף 
 זרם באמנות:  הרומנטיקה, בית הספר לציור של דיסלדורף 
 הושפע על ידי:  וילהלם פרידריך שדו, וילהלם שירמר 
 יצירות ידועות:  Watermill in a Wooded Landscape with Rainy Weather 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (1864)  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1871)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה 
 צאצאים:  Max Alvary 
 
אנדראס אכנבאך (בגרמנית:  Andreas Achenbach‏; 29 בספטמבר 1815 – 1 באפריל 1910) היה צייר נוף וים גרמני בסגנון רומנטי. הוא נחשב לאחד ממייסדי בית הספר לציור בדיסלדורף. אחיו, אוסוולד, היה גם צייר נוף ידוע.
ביוגרפיה

אביו, הרמן, (1783–1849) היה סוחר במקצועו, אבל עבד במספר מקצועות. בשנת 1816 הוא הפך למנהל מפעל מתכות במנהיים. שנתיים לאחר מכן הם עברו לסנט פטרסבורג, שם רצה אביו להקים מפעל עם כסף שאמו קיבלה כירושה.
כאן לקח אנדראס שיעורי רישום ראשונים. הפרויקט נכשל, והם חזרו למחוז הריין בשנת 1823. עד מהרה הקים אביו מבשלת בירה בדיסלדורף, עם פונדק שהיה מועדף על ידי קהילת האמנות המקומית.
שם, בשנת 1827, החל את השכלתו האמנותית ברצינות, והשתתף בקורסים באקדמיה לאמנות בדיסלדורף, שם למד אצל וילהלם פרידריך שדו והיינריך כריסטוף קולבה. בשנת 1831, בן שש עשרה בלבד, הוא השתתף בתערוכה מקומית ומכר ציור אחד. בשנה שלאחר מכן הוא למד ציור נוף אצל יוהאן וילהלם שירמר. בשנת 1836 בעקבות סכסוך עם הנהלת בית ספר לציור, ביחד עם  אדוארד וילהלם פוזה וכמה תלימים נוספים הוא עזב את הלימודים ועבר למינכן.
הוא ערך מסע לימוד להולנד וזכה להצלחה אמיתית ראשונה בשנת 1836 בתערוכה בקלן, שם נרכש אחד מציוריו על ידי מושל מחוז הריין, הנסיך פרידריך. לאחר סיור בבוואריה ובטירול, הוא התיישב בפרנקפורט ובסיועו של אלפרד רטל, פתח סטודיו.
הוא נסע לעיתים קרובות בחברת אחיו, ברחבי סקנדינביה ואיטליה. שניהם הפכו למבקרים קבועים באוסטנדה. הוא חזר לביתו לעסקים המשפחתיים בשנת 1846.
באותה שנה הוא השתלט על המבשלה והפונדק. אביו, אף שפרש טכנית, הפך לרואה חשבון. בשנת 1848 הוא התחתן עם מארי לואיז הוברטיין קתרין ליטשלאג (1827–1889), המכונה לואיז. נולדו להם חמישה ילדים.
הוא היה אחד החברים המייסדים של אגודת אמנות המכונה "מלכסטן" (קופסת הצבעים) וסייע להם לרכוש את האחוזה לשעבר של משפחת ג'ייקובי בפמפלפורט, שהפכה ל"מלקסטנפארק".
הוא לימד מעט מאוד סטודנטים מלבד אחיו, ובראשם אלברט פלם, מרקוס לארסון, אפולינרי גורבסקי וויליאם סטנלי האסלטין.
הוא זכה באותות הצטיינות רבים במהלך חייו, כולל מסדר לאופולד (1848), מסדר סטניסלאב הקדוש (1861) ומסדר אולף הקדוש (1878). הוא הפך לחבר כבוד באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה בשנת 1853 ולחבר באקדמיה לאמנויות יפות של מילאנו בשנת 1862.
בשנת 1885 הוא מונה לאזרח כבוד של דיסלדורף.
הוא נקבר בקבר מפואר עם פסל מאת קרל יאנסן.
גלריה

התבהרות, חוף סיציליה
שיטפון
חוף ועיר
טחנת קמח בוסטפליה
סערה בחוף נורווגיה
סירות בסערה
שוק דגים, אוסטנדה
הערות שוליים

↑  Achenbach, Hermann, Privater, Altstadt, (in den neuen Gebäuden.), digital.ub.uni-duesseldorf.de
↑  Achenbach, Andreas, Maler, Altstadt 232; Achenbach, Hermann, Buchhalter, Kaiserstraße 147, digital.ub.uni-duesseldorf.de
↑  Historische Zeitungen / 1848 [436 / Suche Achenbach Lichtschlag [436-535], digital.ub.uni-duesseldorf.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424665305171  PLWABN: 9810624922105606  BnF: cb16295951s (data)  GND: 119540355  ISNI: 0000 0001 0654 914X  KulturNav: 91ed3b34-6393-4208-a59d-d1d2c811fe47  LCCN: n84128724  MusicBrainz: 5a7d13a6-640a-4f61-b93d-1c4d20169693  NKC: xx0128345  NTA: 158232348  RKD: 273  SNAC: w6v45g13  SUDOC: 15052806X  ULAN: 500025891  VcBA: 495/122378  VIAF: 72206253   WorldCat (עם VIAF): 72206253
ארבידאס פוציוס

| --- | --- |

ארבידאס פוציוס
 לידה:  14 במאי 1957 (בן 67) ברית המועצות קלייפדה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית, ברית המועצות
 מדינה:  ליטא 
 השכלה:  אוניברסיטת וילנה 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום  צבא ליטא
 תקופת הפעילות:  1979–2014 (כ־35 שנים)
 דרגה:   גנרולס לייטננטס
 תפקידים בשירות
 ראש ההגנה
 עיטורים
 מסדר הצלב של ויטיס 
 
ארבידאס פוציוס (בליטאית: Arvydas Pocius;‏ נולד ב-14 במאי 1957) הוא איש צבא, דיפלומט ופוליטיקאי ליטאי. פוציוס שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של ליטא בין השנים 2009–2014. לאחר מכן מונה לשגריר ליטא ברומניה עד 2019. ב-2020 נבחר לסיימאס (הפרלמנט הליטאי) מטעם מפלגת איחוד המולדת.
ביוגרפיה

פוציוס נולד בקלייפדה ב-14 במאי 1957. ב-1971, במקביל ללימודיו בבית הספר, הוא הפך לאלוף ליטא בהיאבקות חופשית לנוער. ב-1975 הוא סיים את לימודיו בבית הספר היסודי והחל ללמוד באקדמיה לחינוך גופני בקובנה. ב-1979 הוא סיים את לימודיו ועבד לתקופה קצרה כמאמן ג'ודו לפני שהתגייס לצבא האדום. במקביל לקריירה הצבאית שלו, הוא הפך לחבר בוועדת התרבות והספורט של הסובייט העליון של ליטא. ב-1988 הוא הצטרף לתנועת "סאיודיס" - תנועה ששאפה לשחרר את ליטא מהשלטון הסובייטי. הוא אף שימש כמאבטח עבור ראשי התנועה בעצרות שלהם. ב-16 בפברואר 1990, לנוכח המחאות המתגברות בליטא כנגד השלטון הסובייטי, הוא פרש מהצבא האדום. שר ההגנה דמיטרי יאזוב החליט לשחרר אותו בדרגת טוראי, למרות שדרגתו הייתה לייטננט.
ב-11 בינואר 1991 הוא התגייס לצבא ליטא. הוא התקדם במהירות בדרגות, ועבר הכשרה במוסדות צבאיים ברחבי העולם. ב-30 ביוני 2004 הוא מונה למפקד כוחות היבשה של צבא ליטא. במקביל, הוא השלים תואר שני במדע המדינה באוניברסיטת וילנה. ב-24 ביולי 2009 הוא מונה לראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא סיים את תפקידו ב-24 ביולי 2014.
עם סיום תפקידו הצבאי, מונה פוציוס לשגריר ליטא ברומניה. הוא כיהן בתפקיד עד 2019. ב-2020 הוא נבחר לייצג את מחוז הבחירה של קלייפדה בסיימאס - הפרלמנט הליטאי, מטעם מפלגת איחוד המולדת.
אל כשל

סצנה מהסרט 'אל כשל' (fail safe). הסרט המציג כיצד העדר מנגנוני אל כשל נאותים במערך הנשק הגרעיני האמריקאי עלול להוביל למלחמה גרעינית.
בהנדסה, אַל כֶשֶׁל (fail-safe) היא תכונה של מערכת, שבסוג מסוים של תקלה המערכת עצמה מגיבה באופן שיפחית את נזק שנגרם כתוצאה מהתקלה (מהכֶשֶׁל) לסביבה, לאנשים, ולמערכת עצמה. בתכונת אַל כֶשֶׁל, שלא כמו בטיחות אינהרנטית למפגע מסוים, אין פירוש הדבר שכֶשֶׁל הוא בלתי אפשרי או בלתי סביר, אלא שתכנון המערכת מונע או מפחית השלכות לא בטוחות של כֶשֶׁל המערכת. אַל היא מילת הוראה לפני פועל בעתיד ופירושה הימנע (דהיינו, אַל כֶשֶׁל פירושו הימנעות מהכֶשֶׁל). המונח כשל קטלני (fail deadly) נוצר כניגוד לאַל כֶשֶׁל.
דוגמאות

בעגלות המשמשות את הנוסעים בשדות תעופה לנשיאת מזוודות יש בלם ידני עם תכונת אל כשל. הבלם בעגלה בולם את העגלה כל עוד הנוסע לא לוחץ עם ידו על הבלם ומשחרר את הבלימה בלחיצה. זאת בניגוד לבלם במכונית, שבולם את הרכב בלחיצה על הבלם ומפסיק לבלום בשחרור. לפיכך בתקלה שבה האדם מתעלף, העגלה תבלם ולא תדרדר. ואילו הרכב כן ידרדר במקרה של התעלפות. לפיכך, מנגנון הבלימה בעגלה הוא מנגנון אל כשל ואילו ברכב יש מנגנון מנוגד שנקרא כשל קטלני.
בתרבות הפופולרית

בסרט 'אל כשל' (אנ') (fail safe), משנת 1964, סדרה של תקלות גורמת להפצצה גרעינית על העיר מוסקבה על ידי חיל האוויר האמריקאי. סדרת התקלות גרמה להפצצה בגלל העדר מנגנוני 'אל כשל' נאותים. הסרט יצא בעקבות ספר.
ראו גם

מתג האיש המת
כשל קטלני
נשק יום הדין
הערות שוליים

↑  Burdick, Herman, and Wheeler, Harvey, Fail-safe
↑  יוג'ין בודריק, ו-הרויי ווילר, אל-כשל, תרגם מאנגלית: שרגא גפני, בהוצאת מערכות, 1964
בעגלות שבתמונה יש מוט לחיצה אדום שמפעיל בלם ידני עם תכונת 'אל כשל'
אל וניקי

| --- | --- |

אל וניקי מופיעים באירוויזיון
 מקום הקמה:  באקו 
 מוקד פעילות:  אזרבייג'ן באקו
 תקופת הפעילות:  2011–2013 (כשנתיים)
 סוגה:  פופ
 האתר הרשמי
 חברים
 אלדר גסימוב   ניגאר ג'מאל
 
אל וניקי (מוכרים גם כאלדר וניגאר) הם צמד זמרים אזרים. הצמד ניצח בפעם הראשונה עבור אזרבייג'ן באירוויזיון 2011 שנערך ב-14 במאי עם השיר "Running Scared".
ביוגרפיה > אלדר גסימוב

אלדר גסימוב (באזרית: Eldar Qasımov; נולד ב-4 ביוני 1989) הוא זמר פופ אזרי. גסימוב החל לשיר בגיל צעיר, והוא השתתף במספר תחרויות שירה שנערכו באזרבייג'ן וברוסיה. בין השנים 2001 ל-2005 הוא קיבל אימון מוזיקלי מקצועי, והוא אף למד לנגן בפסנתר.
גסימוב למד גאוגרפיה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטת באקו. בשנת 2010 הוא קיבל תואר מתקדם ביחסים בינלאומיים. הוא מדבר גרמנית בצורה שוטפת.
ב-16 באפריל 2012 נבחר גסימוב להנחות את אירוויזיון 2012.
ביוגרפיה > ניגאר ג'מאל

ניגאר ג'מאל (באזרית: Nigar Camal; נולדה ב-1 בספטמבר 1980) היא זמרת R&B ופופ אזרית. ג'מאל מתגוררת בצפון לונדון שבבריטניה מאז שנת 2005. ג'מאל החלה בלימודי מנהל וכלכלה בשנת 1997 באוניברסיטת כסר שבעיר באקו, והיא סיימה בשנת 2001. ג'מאל קיבלה השראה מוזיקלית מכריסטינה אגילרה, אלישה קיז, ברנדי נורווד, קרייג דייוויד וכריס בראון. ג'מאל נשואה לטיירון ג'מאל, ויש להם שתי בנות.
אירוויזיון > בחירת השיר

אל וניקי השתתפו בקדם האירוויזיון האזרי 2011 (Milli Seçim Turu 2011). הם העפילו לגמר ביחד עם שלושה מבצעים אחרים. הצמד ניצח בגמר שנערך ב-11 בפברואר, ובכך זכו לייצג את אזרבייג'ן באירוויזיון 2011 שנערך בעיר דיסלדורף שבגרמניה. תחילה רק אחד מהם אמור היה להיבחר לייצוג אזרבייג'ן, אולם מאוחר יותר הוחלט ששניהם יתמודדו באירוויזיון כצמד.
אירוויזיון > באירוויזיון

באירוויזיון עצמו הם הופיעו כצמד תחת השם "אל וניקי". השיר שלהם "Running Scared" נכתב על ידי סטפן אורן, סנדרה ביורמן וליין פרגוהנסון משוודיה. לאחר שהגיעו בשלב חצי הגמר למקום השני, אל וניקי התמודדו בשלב הגמר כשהם מופיעים בתור שיר מספר 19. בסוף ההצבעה הוכרזה אזרבייג'ן כמנצחת, ובכך זכתה לארח את אירוויזיון 2012, תחרות האירוויזיון הראשונה שתיערך בשטחה.
הערות שוליים

↑  Azerbaijan win Eurovision as Blue and Jedward finish mid-table באתר Guardian,‏ 15 במאי 2011
1 2  Singer Ell: Music is All That Makes me Live באתר Echo,‏ 12 בנובמבר 2010
↑  Eldar Gasimov Disclosed Details of Private Life באתר 1news,‏ 11 בפברואר 2011
↑  Nigar & Eldar get gold in Azerbaijan באתר Eurovision.tv, אתר האירוויזיון הרשמי, 11 בפברואר 2011
↑    Michael Hogan, ‏Eurovision Song Contest 2011: review, The Telegraph, 15 May 2011
↑  Azerbaijan sends Eldar Gasimov and Nigar Jamal to Eurovision באתר EscToday,‏ 11 בפברואר 2011
↑  Boybands get Eurovision Blues באתר thesun,‏ 15 במאי 2011
| אזרבייג'ן אזרבייג'ן באירוויזיון |
| --- | --- | --- |
| השתתפויות | 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| נציגי המדינה | אלנור חוסיינוב וסמיר ג'וואדזאדה • אייסל טיימורזאדה וארש • סאפורה אליזאדה • אל וניקי • סבינה באבאייבה • פאריד מאמאדוב • דילארה קזימובה • אלנור חוסיינוב • סמרה רחימלי • דיאנה האג'ייבה • אייסל • צ'ינגיז מוסטפייב • סמירה אפנדי • סמירה אפנדי • נדיר רוסטמלי • טוראלטוראןX • פאחרי ואילקין דובלטוב |  |
| שירי המדינה | "Day After Day" • "Always" • "Drip Drop" • "Running Scared" • "When the Music Dies" • "Hold Me" • "Start a Fire" • "Hour of the Wolf" • "Miracle" • "Skeletons" • "X My Heart" • "Truth" • "Cleopatra" • "Mata Hari" • "Fade To Black" • "Tell Me More" • "Özünlə apar" |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 2012 • יחסי אזרבייג'ן–ארמניה באירוויזיון • İctimai Television |  |
בשנים שלא מופיעות ברשימה נעדרה אזרבייג'ן מהתחרות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 75b69fff-df7f-4e05-969b-bef4b75fc77f
אסטרונאוטיקה

מעלית חלל, פרויקט אסטרונאוטיקה עתידני.
אסטרונאוטיקה היא ענף מדעי העוסק בתאוריה ובהנדסה של הגעה לחלל ומסעות בו. משמעות השם אסטרונאוטיקה הוא "הפלגה בחלל", בדומה לשמו של התחום המקביל, אווירונאוטיקה שמשמעותו "הפלגה באוויר".
האסטרונאוטיקה היא ענף רב תחומי הכולל בתוכו יישומים של פיזיקה, אסטרונומיה, מתמטיקה וכימיה ומשלבם בהנדסת מכונות, הנדסת חשמל, הנדסת חומרים ועוד, במטרה לפתח את הכלים והאמצעים שיאפשרו מסעות בחלל. עצם מלאכותי הנע בין הכוכבים נתון לשדות כבידה ושדות מגנטיים משתנים, טמפרטורות קיצוניות, צריך לעמוד בריק ובקרינה, לנווט את דרכו בין גופים הנעים בכיוונים שונים במרחב ועם כל זאת להיות קל משקל ככל שניתן על שיתאפשר לשגרו. עקב מורכבות הדרישות הרבות והסותרות לעיתים, נדרש שילוב של דיסציפלינות שונות ומחקר ופיתוח מתקדמים ויקרים.
היסטוריה > צעדים ראשונים

מקורות האסטרונאוטיקה הם במחקר תאורטי שהתבצע כבר במאה ה-17 על ידי אייזק ניוטון, שבספרו היסודות המתמטיים של פילוסופיית הטבע הניח את היסודות לפיזיקה של תנועה בחלל. אחריו המשיכו מדענים כאוילר ולגראנז' לחקור את תנועת הגופים בחלל והכוחות הפועלים עליהם.
בראשית המאה ה-20 החלה האסטרונאוטיקה לצעוד בכיוון מעשי עם מחקריו של קונסטנטין ציולקובסקי, שהגדיר את הנוסחאות הראשונות של הנעה רקטית, ואחריו רוברט גודרד והרמן אוברת שבנוסף למחקרים תאורטיים רב תחומיים ערכו בשנות ה-20 ניסויים מעשיים בשיגור רקטות.
האסטרונאוטיקה הגיעה לבשלות בסוף שנות ה-50, עם שיגורו של ספוטניק, הלוויין הראשון בחלל ואחריו השיגורים הראשונים של בני אדם לחלל ושל גשושיות לכוכבי הלכת.
היסטוריה > המירוץ לחלל

בתקופת המלחמה הקרה, מאבק יוקרה בין ארצות הברית וברית המועצות הביא להשקעות אדירות והתפתחות מואצת של תחום האסטרונאוטיקה.
תתי תחומים

האסטרונאוטיקה מתחלקת למספר תחומים החופפים זה לזה וביניהם:
אסטרודינמיקה: חקר מסלולי הכוכבים ופיתוח מסלולים יעילים למסעות ביניהם.
הנעה רקטית: חקר שיטות הנעה רקטית שונות בחלל המבוססות על דלקים כימיים נוזליים ומוצקים, אנרגיה חשמלית או אנרגיית חום גרעינית.
בקרה: אחד מענפי האלקטרוניקה העוסק בשיטות לייצוב אוטומטי של תהליכים ומאפשר לחללית כושר תפקוד עצמי בחלק ממשימותיה.
רובוטיקה: מאפשרת לגשושות לבצע משימות מורכבות כגון סיורים על פני כוכבי לכת וירחים, נטילת דגימות וכדומה.
פיזיולוגיה ורפואת חלל: חוקרת את יכולות גוף האדם לעמוד בתנאי החלל, את צרכיו ואת מגבלותיו.
ראו גם

אדם בחלל
הנדסת אווירונאוטיקה
סוכנות חלל
אגודת החלל הישראלית
אקירה יושימורה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 במאי 1927 Arakawa-ku, יפן 
 פטירה:  31 ביולי 2006 (בגיל 79) Mitaka, יפן 
 מדינה:  האימפריה היפנית, יפן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גקושואין 
 שפות היצירה:  יפנית 
 בן או בת זוג:  Setsuko Tsumura 
 פרסים והוקרה:  פרס היומיורי
 
אקירה יושימורה (ביפנית: 吉村昭; ‏1 במאי 1927 – 31 ביולי 2006) היה סופר יפני.
יושימורה היה נשיא אגודת הסופרים היפניים. חיבר כ-20 ספרים, כשמבין הידועים בהם ניתן למנות את "ספינות טרופות" ו"על תנאי" שתורגמו לשפות רבות וגם לעברית. בשנת 1985 זכה בפרס היפני היוקרתי לספרות - "פרס יומיורי".
ספריו שתורגמו לעברית

ספינות טרופות, הוצאת שוקן, תל אביב, 2002 (תרגמה: עינת קופר)
על תנאי, הוצאת שוקן, תל אביב, 2007 (תרגמה: עינת קופר)
פרסים והוקרה

1996 - פרס דזאי דאוסמו
1973 - פרס קיקוצ'י קאן
1985 - פרס יומיורי
1997 - נבחר לאקדמיה היפנית לאומנות
2006 - נבחר למסדר השמש העולה - דרגה שלישית