יוון ההלניסטית

| כרונולוגיה של יוון בתקופה ההלניסטית> תאריך | כרונולוגיה של יוון בתקופה ההלניסטית> אירועים | כרונולוגיה של יוון בתקופה ההלניסטית>  | כרונולוגיה של יוון בתקופה ההלניסטית>  |
| --- | --- | --- | --- |
| המאה ה-4 לפנה"ס |  10 או 11 ביוני 323 לפנה"ס - מותו של אלכסנדר הגדול  323 לפנה"ס - 322 לפנה"ס - מלחמת לאמיה 322 לפנה"ס - קרב קראנון  319 לפנה"ס - 315 לפנה"ס - מלחמת הדיאדוכים הראשונה 319 לפנה"ס - התבססותו של פוליפרכון באתונה  317 לפנה"ס - ניקנור, המצביא של קסנדרוס משתלט על מוניכיה באתונה  317 לפנה"ס - 307 לפנה"ס - שלטונו של דמטריוס מפלרון באתונה בחסותו של קסנדרוס  315 לפנה"ס - פרסום המנשר של אנטיגונוס מונופתלמוס המבטיח עצמאות ליוונים  305 לפנה"ס - 304 לפנה"ס - המצור על רודוס |  |  |
| המאה ה-3 לפנה"ס |  280/1 לפנה"ס - כינון הליגה האכאית  279 לפנה"ס - הגאלים פולשים למוקדון וליוון  279 לפנה"ס - ניצחון אייטולי בקרב קרב תרמופילאי  277 לפנה"ס - ניצחון אנטיגונס גונאטס בקרב ליסימאכיה  273 לפנה"ס - ניצחון פירוס על אנטיגונס השני גונאטס בקרב אאוס  272 לפנה"ס - המצור על ספרטה  272 לפנה"ס - מות פירוס בארגוס  267 לפנה"ס - 261 לפנה"ס - המלחמה הכרמונידית  251 לפנה"ס - אראטוס משתלט על סיקיון  249 לפנה"ס - מרידתו של קראטרוס בממלכת מוקדון  243 לפנה"ס - אראטוס כובש את קורינתוס ומצרף אותה לליגה האכאית  244 לפנה"ס - 241 לפנה"ס - רפורמות של אגיס הרביעי בספרטה  227 לפנה"ס - הפיכה צבאית בספרטה ורפורמות של קלאומנס השלישי  228 לפנה"ס - רעידת אדמה ברודוס  222 לפנה"ס - הפסד בקרב סלסיה שם קץ לניסיון הרציני האחרון של ספרטה לזכות בהגמונה |  |  |
| המאה ה-2 לפנה"ס |  200 - 197 לפנה"ס - המלחמה המוקדונית השנייה |  |  |
התקופה ההלניסטית הוא שם שנטבע במאה ה-19 על ידי יוהאן גוסטב דרויזן. זוהי תקופה בהיסטוריה של יוון העתיקה שתחילתה במותו של אלכסנדר מוקדון בשנת 323 לפנה"ס וסופה בכיבוש הרומי של יוון בשנת 146 לפנה"ס. יוון, ערש התרבות ההלניסטית, הייתה חלק חשוב מהעולם ההלניסטי. חשיבותה הייתה ביוקרתה הרבה ולא כל כך במעמדה המדיני, הצבאי או החברתי. יוון הייתה ונותרה מפולגת בין הפולייס, שירדו בינתיים מגדולתן ביוון היבשתית (אם כי באסיה הקטנה, יוון הגדולה ואזורי ספר נוספים של העולם היווני הפולייס נותרו ישויות מדיניות חשובות) ומוסדות פוליטיים חלופיים שהתבססו על מבנים פדרליים. ישויות אלה התאגדו בשתי בריתות עיקריות: הליגה האכאית והליגה האיטולית. בתחום הימי שקעו הפולייס הוותיקות של התקופה הקלאסית ובראשן אתונה ואת הבכורה בתחום זה תפסה רודוס, אם כי עוצמתה הימית לא הגיעה אף פעם לזו שהייתה נחלתה של אתונה בשיא כוחה.
מבחינה מדינית עבר מוקד הכוח הפוליטי והתרבותי מארץ האם היוונית לממלכות ההלניסטיות העיקריות: מוקדון, מצרים והאימפריה הסלאוקית. שכנתה הגדולה מצפון, מוקדון, שלטה באופן ישיר בחלקים ניכרים מיוון והציבה שליטי בובה בחלקים רבים אחרים. גם מעצמות הלניסטיות אחרות ובמיוחד מצרים התלמיית התערבו באופן פעיל בענייני הפנים שלה ואף שלטו בפועל בכמה איים יווניים בים התיכון.
התקופה ההלניסטית, בדומה לתקופה הקלאסית שקדמה לה, התאפיינה במעשי איבה כמעט בלתי פוסקים על אדמת יוון. שתי הליגות העיקריות התחרו האחת בשנייה על הגמוניה וניסו להתנגד לשליטתה של מוקדון שראתה ביוון נחלה שנכבשה בכוח הזרוע על ידי אביו של אלכסנדר הגדול, פיליפוס השני במחצית השנייה של המאה ה-4 לפנה"ס. הממלכות ההלניסטיות האחרות הוסיפו דלק משלהן לתבערה כללית זו. בסופו של דבר נכבשה יוון בסערה על ידי הרפובליקה הרומית העולה.
לצד ירידה בכוחה המדיני והפוליטי סבלה יוון גם בירידה במידת ההשפעה התרבותית שלה כשחלק ניכר ממוקדי התרבות העיקריים עברו מזרחה. עם זאת, עדיין הייתה יוון מאגר חשוב של מהגרים שהתנחלו ברחבי המזרח והיו לבסיס הכוח של המשטרים ההלניסטיים באזורים אלה. מרכזים תרבותיים חשובים עדיין המשיכו לפרוח בה, גם אם במידה קטנה יותר. הכיבוש הרומי לא כפה את התרבות הרומית על היוונים, אלא שילב אותה ליצירת תרבות מאוחדת שהושפעה הן מהיסודות הרומיים והן ממרכיבים יווניים.