stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלגיה (דמות דיסני)
פיתוח

המערכונים הראשוניים של אנימטורים לדמותה של שלגיה, שחלקם דימיו לבטי בופ, לא עמדו בציפיותיו של וולט דיסני, מכיוון שהם היו מצוירים מדי. המילטון לוסק, שדיסני בחרה כאנימטור המפקח על דמותה של שלגיה, הוטל על האתגר להפוך את שלגיה לאנושית ומציאותית יותר מכל אחת מדמויות ההנפשה הקודמות של אולפן דיסני. זה היה אתגר שלוסק והאנימטור השותף לס קלארק התבקשו בעבר לחקור תוך כדי פיתוח דמותה של פרספונה עבור הסימפוניות המטופשות בהנפשה הקצרה "אלת האביב". על הפרויקט הזה, לס קלארק העיר מאוחר יותר, "אני בטוח שוולט חשב קדימה על שלגיה". למרות שדמות פרספונה נראתה בסופו של דבר חסרת חיים וחסרת אישיות, הניסוי הזה בחיקוי תנועה ואנטומיה אנושית ריאליסטית נמשך ולקחיו יושמו בפיתוח טכניקות ההנפשה של שלגיה. שלגיה והמלכה זכו לעידון על ידי גרים נטוויק ונורם פרגוסון, שלעיתים קרובות היו עוקפים את ההוראות של וולט דיסני כמו גם את צ'רלי ת'ורסון.
הטכניקה החדשה יחסית של שימוש בצילומי לייב אקשן כרפרנס לתנועות דמות שימשה רבות כדי להחיות את דמותה של שלגיה. רקדנית צעירה בשם מארג' צ'מפיון (המכונה מרגי בל) שימשה כדוגמנית הלייב אקשן של שלגיה. (מארגי בל, בתו של האנימטור ארנסט בלכר, גם דגמנה מאוחר יותר לדמות הפיה הכחולה בסרטו של דיסני מ-1940 פינוקיו) המילטון לוסק ביים אותה באמצעות צילום של רצפי תנועה רבים, ולאחר מכן האנימטורים למדו והעתיקו את הצילומים כדי לשפר את הריאליזם של תנועות ההנפשה של שלגיה. האנימטור אולי ג'ונסטון נזכר מאוחר יותר, "התכנון והצילום המוקפד של Ham של צילומי הלייב אקשן, תמיד מתוך מחשבה על האופן שבו הם ישמשו בהנפשה, הביאו לדמות משכנעת מאוד".
במקור, דיסני לא הצליחו למצוא את מה שהם חשבו שהוא קול מתאים לשלגיה. כ-150 בנות עברו אודישן לתפקיד שלגיה, כולל שחקניות ידועות כמו דיאנה דורבין, שקולם נראה מבוגר מדי לדיסני. עוזר אחד של דיסני התקשר למורה למוזיקה גידו קאסלוטי, והתלונן שבהוליווד אין בנות מזמרות. קסלוטי רצה להציע לשלוח את מיטב יכולתם להקשיב לתלמידים, אך התברר שבתו אדריאנה קסלוטי בת ה-20 שמעה שיחה בטלפון אחר בבית, והיא החלה לשיר בקול של נערה צעירה. אביה היה מבולבל ואמר לבתו להתרחק מהטלפון, אבל מנהל הליהוק אהב את הקול שלה והזמין אותה לאודישן. לאחר שוולט דיסני שמע אותה, הוא מיד נתן לה את התפקיד. האולפן חתם על חוזה מרובה עמודים עם אדריאנה קסלוטי: נאסר עליה לשיר בסרט או ברדיו לפני או אחרי הקרנת הבכורה של הסרט כי וולט דיסני לא רצה שקולה של שלגיה יישמע בשום מקום אחר. במקום זאת, היא קיבלה 970 דולר (שווה כעת כ-18,284 דולר).
פיתוח > רקע

בעוד שהסרט אף פעם לא מציין את מיקומו של סיפורו, "ביתם של הגמדים מעוטר ברהיטי עץ מגולפים וכלי נגינה". בית זה מוקף בהרים ויער נרחב. פרטים אלה מצביעים על מיקום בתוך היער השחור של גרמניה, שבו יש מסורת של גילוף בעץ.
BuzzFeed רואה את שלגיה כאישה גרמנייה, ומציע ששלגיה "מדויקת מבחינה היסטורית" הייתה גדלה בתוך התרבות ה"מחמירה והדתית" של האימפריה הרומית הקדושה במאה ה-16.
קבלה > ביקורות

קבלת הפנים הביקורתית כלפי דמותה של שלגיה עברה קיטוב. TV Guide תיאר את שלגיה כאיקונית, ייחודית ובלתי ניתנת להשוואה, כותבת, "לגיבורה של וולט עוד לא יהיה קול שירה פנטסטי כזה, ומסיבה זו, היא הגיבורה האהובה על יוצרי הנפשה רבים". אוטיס פרגוסון מ"ניו ריפבליק " כינה את שלגיה "נסיכה מהאגדות", פשוט תיאר את הדמות כ"בדיוק מה שהיית רוצה לה". ג'ון סי פלין, ג'ון סי פלין, ראה את שלגיה כ"התגלמות המתיקות והחביבות הנערות, המודגמת באהבתה לציפורים ולבעלי החיים הקטנים של היער שהם חבריה, וככל שהיא מתפתחת, למציליה".
מבקרים בני זמננו חשו כי שלגיה "חסרת עצבים, שלא כמו גיבורות דיסני רבות מאוחרות יותר", בעוד מערכת היחסים שלה עם הנסיך נטולת כימיה. רוג'ר איברט מ-"שיקגו סאן-טיימס" הרגיש שאם "שלגיה ושבעת הגמדים ... היה בעיקר על שלגיה, ייתכן שהיא נשכחה זמן קצר לאחר הקרנת הבכורה שלה ב-1937, ונחשבת היום רק מסיבות היסטוריות". אברט המשיך, "שלגיה היא, למען האמת, קצת משעממת, לא דמות שפועלת אלא כזו שעצם קיומה מעורר השראה באחרים לפעול", ותיאר את הנטייה של דיסני "לבלבל בין הכותרות של סרטיו לבין הנושאים שלהם" "טעות" שכן הסרט עוסק יותר בגמדים ובמלכה המרושעת מאשר בשלגיה. דסון האו מ-"וושינגטון פוסט" כתב, "הרוח במראה ממש לא בסדר: המלכה המרושעת... היא היפה ביותר בארץ" בעוד שלגיה חסרה "נדל"ן". "טיים אאוט" סברה, "שלגיה עצמה עשויה להיות מורגשת כמנצחת כמעט בלתי נסבלת."
קבלה > פרסים

התפקיד הגדול של שלגיה הוא בסרט שלגיה ושבעת הגמדים שם היא מגלמת נסיכה צעירה שמנסה לברוח מאמה החורגת המרושעת. הדמות זכתה בפרסים רבים על תפקידה כמו גביע האמנות של הביאנלה הגדולה מפסטיבל הסרטים של ונציה, חוג מבקרי הסרטים בניו יורק, והאקדמיה לאמנויות ומדעים לקולנוע.[דרוש מקור] היה גם פרס אוסקר של כבוד בהתאמה אישית עם פסלון האוסקר הסטנדרטי ושבעה פסלונים קטנים שייצגו את שבעת הגמדים. שלגיה היא אחת הדמויות הבדיוניות הבודדות עם כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
קבלה > סִימָן מִסחָרִי

ב-18 ביוני 2013, משרד הפטנטים והסימנים המסחריים של ארצות הברית אישר את בקשת הסימן המסחרי של Disney Enterprises, Inc. (הוגשה ב-19 בנובמבר 2008), עבור השם "שלגיה" המכסה את כל הסרטים, הטלוויזיה והרדיו בשידור חי ומוקלט, שימושי במה, מחשב, אינטרנט, חדשות וצילומי בידור, למעט יצירות ספרות של סיפורת ועיון.
השפעה ומשמעות תרבותית

שלגיה היא נסיכת דיסני הראשונה אי פעם והיא גם חלוצת הזיכיון של נסיכות דיסני. דמותה סיפקה את הבסיס לגיבורות מאוחרות יותר באגדות דיסני שיבואו. מגזין הקולנוע המכונה "ההוגנת מכולם", כינה את שלגיה כנסיכת דיסני הטובה ביותר אי פעם, ואמר: " שלגיה היא החלוצה של נסיכת דיסני, והיא כנראה הבלתי נשכחת ביותר. היא מגלמת את כל מה שאתה חושב עליו כשאתה חושב על נסיכה, תמימות טהורה, יופי, טוב לב וחן". סן אנטוניו אקספרס-ניוז רשמה אותה כאחת הנסיכות הבדיוניות המפורסמות בכל הזמנים. MTV דירגה את שלגיה בתור נסיכת דיסני השלישית הטובה ביותר בכל הזמנים. Teen Vogue כללה אותה גם ברשימת 10 הנסיכות הטובות ביותר של דיסני בכל הזמנים, ואמרה: "שלגיה הראתה לנו שאתה יכול להכיר חברים במקומות לא סבירים ושאף פעם לא צריך לוותר על האופטימיות שלך."
בשנת 1987, שלגיה הפכה לדמות הנשית הבדיונית הראשונה שקיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. היא נבחרה לנסיכת דיסני הפופולרית ביותר בנבדה, וכן נבחרה לנסיכה האהובה ביותר בבריטניה ב-2018. מגזין טיים דירג אותה בתור נסיכת דיסני השלישית הכי פופולרית (במונחים של הסכום שהרוויחו באיביי מאז מאי 2013). יתר על כן, שלגיה היא גם נסיכת דיסני המצליחה ביותר מבחינת הכנסות משרדיות.
השפעה ומשמעות תרבותית > אופנה

היסטוריונית האמנות כרמניטה היגינבות'אם מסבירה כיצד השלגיה של וולט דיסני הפכה לבבואה של נשים אמריקאיות במהלך השפל הגדול אומרת: "שלגיה היא ההתגלמות המושלמת של תרבות שנות ה-30". National News גם דנה כיצד דמויות מצוירות כמו שלגיה השפיעו על האופנה. צמיד קסם של קרטייה, שנוצר במקור ב-1937 כדי להנציח את סרט ההנפשה הראשון של דיסני, זכה ליותר מפי חמישה מהמחיר הגבוה מההערכה שלו לפני המכירה.
בשנת 2014, ולנטינו הוציא אוסף שלם בהשראת שלגיה "Red Valentino", קו דיפוזיה שמטרתו למשוך את תרבות הנוער. בשנת 2018, Coach שחרר את שיתוף הפעולה השלישי שלהם עם דיסני בשם "אוסף אגדות אפלות", הכולל איקונוגרפיה של "היפהפייה הנרדמת" ו"שלגיה ושבעת הגמדים". הסטייליסטית כללה את בוב הכהה של שלגיה ואת העור החיוור כ"אידיאל" ברשימת מראות היופי הטובים ביותר בדיסני. Sennet Frères הוציאה קולקציית בגדי כלה בשיתוף דיסני בהשראת שלגיה, סינדרלה ובל.
ניק מוחמד

| --- | --- |

 לידה:  4 באוקטובר 1980 (בן 44) לידס, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2007 
 עיסוק:  קומיקאי, שחקן
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרהאם  מודלין קולג' (קיימברידג') 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
ניקולס ג'ורג' מוחמד (באנגלית: Nicholas George Mohammed; נולד ב-4 באוקטובר 1980) הוא קומיקאי ושחקן אנגלי, המוכר בעיקר בשל תפקידו בתור ניית'ן שלי בסדרה "טד לאסו"; עבורו היה מועמד לשני פרסי אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית.
ביוגרפיה

מוחמד נולד בעיר לידס שבאנגליה. הוא התחנך בבית הספר התיכון אבי גריינג'. הוא דחה הצעה ללמוד באוניברסיטת קיימברידג', ובחר ללמוד בסנט איידן קולג' של אוניברסיטת דרהאם. שם ניגן בכינור בתזמורת האוניברסיטה. פעמיים נבחן לתיאטרון דרהאם רביו אבל נכשל, ובמקום זה השתתף בחוג הקומדיה המקומי. אחרי שסיים תואר ראשון בהצטיינות בגאופיזיקה, המשיך ללימודי דוקטורט בסייסמולוגיה במגדלן קולג' בקיימברידג', והייתה לו משרה בחברת נפט. ההתעניינות שלו בתחום הקומדיה הניעה אותו לעשות אודישן לפוטלייטס, אותו עבר בהצלחה. בעקבות הופעה בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו פנה אליו מפיק של ה-BBC. לאחר מכן עזב את קיימברידג' בלי לסיים את הדוקטורט כדי לקדם את הקריירה שלו כקומיקאי.
מוחמד השתתף בעונה השנייה של הסדרה "Reggie Perrin" של ערוץ BBC One, והגיש את הסדרה הקומית "The King Is Dead" של ערוץ BBC Three לצדם של סיימון בירד וקייטי ויקס. הוא שיחק בתפקידי אורח בסדרות "Pete & Dud: The Lost Sketches", "מירנדה", "How Not to Live Your Life", ו-"Life's Too Short". עוד הופיע בפרק בתוכנית הרדיו הקומית מוזיקלית "Alex Horne Presents The Horne Section" של רדיו 4.
בהמשך להצלחת תוכנית הרדיו הראשונה שלו "Quarters" ששודרה ברדיו 4 של ה-BBC, שודרה תוכנית שנייה בשם "Nick Mohammed in Bits" וזכתה לשבחי הביקורת.
מוחמד היה בצוות השחקנים של תוכנית המערכונים "Sorry, I've Got No Head" של ערוץ CBBC שהייתה מועמדת לפרס באפט"א. בשנת 2010 הופיע עם אנג'לוס אפיתמיו (Angelos Epithemiou) בסיור הופעות לאומי.
הוא שיחק בתפקיד משנה בכל שלוש העונות של הסדרה הקומית "דריפטרס".
מוחמד פיתח את התוכנית "The Making of Mr. Swallow" עבור ה-BBC, והוא כתב וכיכב בדרמה הקומית "Magic" עבור ערוץ 4. עוד הופיע בתפקיד מיסטר לאב בסדרה "Hank Zipzer" של ערוץ CBBC. הוא הופיע בפרק האחרון בעונה הראשונה של הסדרה הקומית "דוד שלו" ואחר כך הופיע בשישה פרקים של הסדרה.
ב-2015 הצטרף מוחמד לצוות שחקני קומדיית המצבים של רשת ITV "החבר'ה מהלשכה".
מוחמד כתב וכיכב בשתי עונות של הקומדיה "Detective Sergeant Nick Mohammed", שמתרחשת בתחנת משטרה, עבור רדיו 4 של ה-BBC. ב-2018 דיבב מוחמד את הדמות של חזרזיר בסרט הקולנוע "כריסטופר רובין" בהפקת סרטי וולט דיסני.
בשנת 2020 יצר, כתב וכיכב בסדרת הטלוויזיה הקומית "סוכן חשאי" לרשת Sky One לצידו של דייוויד שווימר. החל מאותה שנה הוא משחק את עוזר המאמן ניית'ן שלי בקומדיית המצבים "טד לאסו".
הערות שוליים

↑  "Nick Mohammed: a profile of the up-and-coming comedian (pg.8–9)". Durham First. Autumn–Winter 2011.
↑  "Send in the clowns". Varsity (Cambridge). 25 בפברואר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Nick Mohammed's heart "lies in Durham"". Palatinate (newspaper). 6 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Interview: Jonny Sweet and Nick Mohammed". The Cambridge Student. 11 במאי 2010. אורכב מ-המקור ב-2011-07-12. נבדק ב-2018-05-23. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Cambridge Footlights Alumni 2000–". Footlights Official Website. אורכב מ-המקור ב-11 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nick Mohammed In Bits
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 233952942  VIAF: 8958157100638572740004   WorldCat (עם VIAF): 8958157100638572740004
גלית ורטהיים

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 
גלית ורטהיים היא מאפרת ישראלית. מייסדת ומנהלת בעבר את בית הספר לאיפור "איל מיקיאג'" בישראל.
ביוגרפיה

גלית ורטהיים גדלה בכפר סבא ולמדה בתיכון כצנלסון. מגיל צעיר התעניינה בתחום האמנות, היא החלה את דרכה כדוגמנית והייתה מיוצגת בסוכנות "אימג", בעבודתה בעסקי האופנה נחשפה לתחום של האיפור המקצועי כמאופרת, היא החלה לעבוד כמאפרת בשיתוף עם הצלם רון קדמי.
היא יצרה קשר עם חברת האיפור האמריקאית "איל מיקיאג'" שמוצריה היו אהובים עליה ובכך הקימה ב-1996 ביחד עם בעלה את הסניף הישראלי של החברה, החברה מחזיקה ארבע מכללות המהוות מוסדות לימוד לתחום האיפור והקוסמטיקה.
היא איפרה את יצחק רבין עבור הראיון ב-CNN עקב זכייתו בפרס נובל.
היא עבדה בשיתוף עם תחרות מלכת היופי של ישראל, שמה הייתה אחראית על האיפור והסטיילינג של המתמודדות בתחרות, בנוסף שימשה גם כשופטת בתחרות.
לורטהיים ארבעה ילדים מנישואיה הקודמים לחנוך רידר. כיום היא מתגוררת ברמת השרון.
עבודות בולטות

נכון ל-2025, ורטהיים היא המאפרת הקבועה של קרן פלס, רותי ברודו, מירי בוהדנה, נועה תשבי, אופירה אסייג, יובל דיין ועוד.
טין אנג'לס

| --- | --- |

 מקום הקמה:  בואנוס איירס 
 מוקד פעילות:  בואנוס איירס, ארגנטינה
 תקופת הפעילות:  2007–2012 (כ־5 שנים)
 סוגה:  מוזיקת פופ, דאנס-פופ, בלדה
 חברת תקליטים:  סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
 www.casiangeles.com
 חברים
 לאלי אספוסיטו (2007-2012)   חואן פדרו לנסאני (2007-2012)   גסטון דלמאו (2007-2012)   אאוחניה סוארס (2007-2010)   ניקולאס ריירה (2007-2012)   רוסיו איגרסבל (2011-2012)
 
Teen Angels (או TeenAngels) הייתה להקת פופ ארגנטינאית שהוקמה כחלק מהסדרה כמעט מלאכים. חבריה המקוריים היו לאלי אספוסיטו, פיטר לנסאני, ניקולאס ריירה, גסטון דלמאו ואאוחניה סוארס, שהוחלפה בשנת 2011 ברוסיו איגרסבל.
הלהקה הוציאה שישה אלבומי סטודיו ושלושה אלבומי הופעה. אשר כולם זכו להצלחה גדולה באמריקה הלטינית וישראל.
הלהקה הופיעה וביקרה בארצות שונות, בהן ארגנטינה, צ'ילה, פרו, ישראל, ספרד, אורוגוואי, מקסיקו, ונצואלה, פנמה, קוסטה ריקה, הרפובליקה הדומיניקנית, אקוודור, ברזיל ואיטליה.
בשנת 2011 הפכה הלהקה לעצמאית ללא הסדרה שמלווה אותה, ונכנסה לסוני מיוזיק אנטרטיינמנט. בשנה זו הוציאה הלהקה את אלבומה החמישי, אשר התאפיין בתדמית בוגרת יותר. בנוסף קיימה הלהקה סיבוב הופעות עצמאי בארגנטינה, ישראל, אורוגוואי ופרו. במהלך סיבוב הופעות זה התארחו ב-Femme Fatale Tour, סיבוב ההופעות של בריטני ספירס כמופע חימום.
במרץ 2012 אישרה הלהקה את פירוקה. לאחר מספר הופעות בתיאטרון הגראן רקס, ב-8 באוקטובר 2012 ביצעה הלהקה את הופעתם האחרונה בקורדובה.
ב-30 במאי 2013 יצא בארגנטינה הסרט "Teen Angels: el Adios 3D" בתלת מימד אשר מתעד את ההופעה האחרונה של הלהקה.
קריירה > התחלה עם כמעט מלאכים

הלהקה נוצרה עם יציאתו לאור של פסקול העונה הראשונה של "כמעט מלאכים" ב-2007. באלבום לקחו חלק חברי הלהקה המקוריים לצד אמיליה אטיאס וניקולס ואסקס. התוכן של השירים היה קשור למאורעות המתוארים בטלנובלה ואחד מהם, Voy Por Más, נהפך לסינגל הבכורה.
הלהקה לקחה חלק במופע התיאטרון המלווה לסדרה שהתקיים בשנה זו בבואנוס איירס.
קריירה > 2008-2009: המעבר מהסדרה למציאות

בשנת 2008 הוציאה הלהקה את אלבומה השני (פסקול העונה השנייה של "כמעט מלאכים"), הפעם עם אטיאס וואסקס כאמנים אורחים. האלבום כלל 13 שירים, אשר מהם כשלושה בוצעו על ידי אטיאס ווסקאס. הסינגלים מאלבום זה היו A Ver Si Pueden ו-A Decir Que Si אשר הראשון הוכתר באותה השנה לאחד מעשרת הגדולים באורוגוואי ובמצעד הלטיני בארצות הברית. האלבום קיבל אלבום זהב בארגנטינה יומיים בלבד לאחר השקתו ולאחר מכן הוענקה לו פלטינה כפולה. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות עצמאי עם הצלחת האלבום.
באותה שנה התחילה הלהקה לקדם את חברת קוקה קולה והקליטה את השיר Hoy Quiero.
העונה השלישית של הסדרה התחילה ב-30 באפריל 2009 בארגנטינה ואליה התלווה אלבום הסטודיו השלישי של הלהקה. הסינגל הראשון מאלבום זה היה Que Nos Volvamos A Ver. האלבום הגיע לאלבום פלטינה בארגנטינה. באמצע השנה הוציאה הלהקה את הסינגל השני מהאלבום, Vuelvo a Casa.
ביולי צילמה הלהקה קליפ לשיר Cada Vez Que Sale El Sol, גרסת כיסוי לשיר ידוע של הזמר הארגנטינאי - סרגיו דניס כחלק מהקמפיין של קוקה קולה ונכלל באלבום ההופעה השני של הלהקה, אשר תיעד ת הופעת התיאטרון שהושקה לקידום העונה השלישית של הסדרה.
ב-3 באוקטובר 2009 הגיעה הלהקה לראשונה לישראל לשלוש הופעות בהיכל נוקיה בתל אביב, אשר אליהן הגיעו יותר מ-70,000 צופים. בביקור זה הקליטה שיר מיוחד, El lugar real, גרסה ספרדית לשיר "המקום האמיתי" אותו במקור שרו מנחי ערוץ הילדים. בנוסף הוציאה הלהקה אלבום הופעה של הופעתם בישראל לתפוצה מקומית בישראל. בשל ההצלחה והפופולריות העצומה שלה, הנפיקו בישראל בולים עם תמונות של הלהקה. בשנה זו המשיכה הלהקה לסיבוב הופעות עצמאי בצ'ילה, פרו, ונצואלה, גואטמלה, הרפובליקה הדומיניקנית, קוסטה ריקה ואיטליה.
לקראת סוף השנה צילמה הלהקה קליפ חדש לקמפיין של קוקה קולה, Navidad. בשנה זו הלהקה קיבלה את פרס האמן הארגנטינאי הטוב ביותר מ-40 הגדולים
בנוסף, מריאנה ״לאלי״ אספוסיטו וחואן פדרו ״פיטר״ לאנזאני צילמו ביחד קמפיין לחברת השמפו של ישראל כיף
קריירה > 2010: סיום הדרך עם כמעט מלאכים

במרץ 2010 חזרה הלהקה לישראל על מנת לקדם את העונה השלישית של כמעט מלאכים ובנוסף הופיעו בספרד במספר הופעות מיוחדות. במהלך ביקורם בספרד צילמה הלהקה את הקליפ לשיר Miedo A Perderte, מאלבום הסטודיו הרביעי של הלהקה. באותו הביקור השתתפה הלהקה במספר הופעות למען איכות הסביבה ובהפקה מיוחדת של מגזין בראבו הספרדי, צילמו את הקליפ לסינגל השני שלהם, Bravo por la Tierra.
השיר Vos Ya Sabés, שוחרר עם יציאת העונה הרביעית של כמעט מלאכים בארגנטינה וכסינגל הבכורה מהאלבום. לאחר מכן שוחרר השיר Miedo A Perderte. האלבום הגיע למעמד אלבום פלטינה בארגנטינה.
בשנה זו ביקרה הלהקה בברזיל והוציאה דיסק מיוחד אשר כולל להיטים שונים של הלהקה בשפה הפורטוגזית.
ביולי 2010 התחילה הלהקה לצד שחקני הסדרה את הופעת התיאטרון האחרונה של הסדרה, בא גם כללה הלהקה פרידה מהמעריצים כדמויות שלהם מהסדרה. בנוסף התחילה הלהקה סיבוב הופעות בינלאומי. באותו החודש הוציאה הלהקה אלבום אוסף שנקרא Teen Angels: La Historia, אשר כלל את השיר No Te Digo Adiós, שיר פרידה מהסדרה כמעט מלאכים.
קריירה > 2011: השקה מחדש של הלהקה

בתחילת שנת 2011 עזבה אאוחניה סוארס את הלהקה והוחלפה ברוסיו איגרסבל אשר לקחה חלק בסדרה כמעט מלאכים והשתתפה באלבומי הלהקה עד עזיבתה של סוארס. בשנה זו יצאה הלהקה לסיבוב הופעות אשר תוכנן במקור עם סוארס, באמריקה הלטינית וישראל.
באוגוסט 2011 יצא אלבומה החמישי של הלהקה אשר ממנו יצאו שלושה סינגלים: Que Llegue Tu Voz אשר הקליפ אליו צולם בגראן רקס, Mírame, Mírate אשר הקליפ אליו צולם במפלי איגואסו ו-Loco, אשר כלל קליפ פרובוקטיבי ויצר תדמית מינית ובוגרת ללהקה. בסוף שנת 2011 קיבלה הלהקה את פרס האמן הלטיני האהוב בפרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון של ארגנטינה. בנובמבר של אותה השנה לקחה הלהקה חלק מסיבוב ההופעות של בריטני ספירס, Femme Fatale Tour כהופעת חימום.
קריירה > 2012: פירוק הלהקה

בתחילת 2012 חברי הלהקה התעסקו בפרויקטים שונים בתחומי המשחק והמוזיקה והחלו שמועות על פירוק מתקרב. בפברואר 2012 יצא לאור השיר הראשון מהאלבום השישי של הלהקה בטלנובלה אהבה מתוקה, אותו שרו ריירה ואיגרסבל אשר לקחו חלק בצוות השחקנים של הטלנובלה, השיר נקרא Integridad perfecta. באפריל הוציאה הלהקה את אלבומה האחרון, La Despedida, אשר כלל בעיקר גרסאות חדשות של להיטים ישנים (אשר בהן הוחלף קולה של סוארס בקולה של איגרסבל), בנוסך עוד שני שירים חדשים של הלהקה - Baja El Telón וLlega en forma de amor.
באוקטובר הופיעה הלהקה בפעם האחרונה בבואנוס איירס.
סרט

במאי 2013 יצא לאקרנים הסרט "Teen Angels: el Adios 3D" בארגנטינה אשר תיעד את ההופעה האחרונה של הלהקה. בסרט צפו כ-11,000 צופים בתלת מימד.
דימוי ומוצרים

הלהקה קידמה המון מוצרים מורשים. שערי עיתון, פוסטרים, גלויות, ריהוט, קווי ביגוד, בשמים ומוצרים שונים אשר הושקו בין השנים 2008-2010. נפתחה חנות רשמית לסדרה אשר פעלה בעיר בואנוס איירס. בשנת 2009 יצא משחק וידאו אינטרנטי חינמי אשר נקרא Audition TeenAngels ומציג אלמנטים מהכוריאוגרפיה השונה לשירים מוכרים של הלהקה.
חברי הלהקה

מריאנה "לאלי" אספוסיטו (2007-2012): לקחה חלק בלהקה בכל שנות פעילותה. בין אלבומי הלהקה אפשר למצוא שירים אשר בהן הופיעה כסולנית: Escaparé, Hay un lugar, Siento, Me voy ו-Dime por qué. לאחר התפרקות הלהקה המשיכה לפעול כשחקנית ובשנת 2013 השיקה קריירת סולו. כיום אספוסיטו מחזיקה בשלושה אלבומי סולו אשר זכו להצלחה רבה באמריקה הלטינית, ישראל וספרד.
פיטר לנסאני (2007-2012): לקח חלק בלהקה בכל שנות פעילותה. בין אלבומי הלהקה אפשר למצוא שירים בהם הופיע כסולן: Nena, Una Vez Más ו-Dónde Estás. לאחר התפרקות הלהקה המשיך בעיסוקו המקורי כשחקן וזוכה להצלחה רבה הן בקולנוע הארגנטינאי והן בהפקות תיאטרון בהן הוא לוקח חלק.
גסטון דלמהאו (2007-2012): לקח חלק בלהקה בכל שנות פעילותה. בין אלבומי הלהקה אפשר למצוא שירים בהם הופיע כסולן: El Espejo ו-Pensando En Vos ובדואט עם רוסיו איגרסבל Abre Tus Ojos. לאחר פירוק הלהקה עבר לניו יורק בה הוא עובד בתעשיית הבידור.
ניקולאס ריירה (2007-2012): לקח חלק בלהקה בכל שנות פעילותה. לאחר פירוק הלהקה המשיך לפתח את קריירה המשחק שלו.
אאוחניה סוארס (2007-2010): עזבה את הלהקה בתחילת שנת 2011 ממניעים אישיים. בין אלבומי הלהקה אפשר למצוא שירים אשר בהם הופיעה כסולנית: Reina Gitana ו-Te Perdí, דואטים עם לאלי אספוסיטו: Puedo Ser ו-Quiero Salir Del Paraiso ודואט עם בנחמין אמדאו (תאו בסדרה): Cambiar De Aire. לאחר פרישתה מהלהקה המשיכה לפתח את קריירת המשחק שלה.
רוסיו איגרסבל (2011-2012): הצטרפה ללהקה לאחר עזיבתה של סוארס. לפני כן, במהלך הסדרה הייתה חלק מהלהקה המתחרה "MAN" שם אפשר למצוא שירים אשר בהן הופיעה כסולנית: Un Dia Mas וSolo Amigos. לאחר פירוק הלהקה לקחה חלק בטלנובלות ובסרטי קולנוע שונים אך לקחה הפסקה מעולם המשחק על מנת לפנות זמן למשפחתה. בשנת 2017 השיקה את הקריירה המוזיקלית שלה כסולנית והוציאה את אלבום הבכורה שלה "Entre los Árboles".
דיסקוגרפיה > אלבומים שונים

TeenAngels Edición España: דיסק אשר יצא ב-2009 בספרד, לפני יציאת פסקול העונה הרביעית וכלל 3 שירים מהעונה הרביעית אשר הושמעו לראשונה שם. בנוסף,נכללו גם גרסאות מחודשות לשירים Escaparé, Voy Por Más וNo Te Rindas בביצוע הלהקה.
Teen Angels: Quase Anjos: דיסק אשר יצא בברזיל ב-2010. כולל 3 שירים בגרסה פורטוגזית, וגרסה מחודשת לשיר Tan Alegre El Corazón בגרסת רגאטון.
קליפים

| שנה | שם השיר | אלבום | מבצעים |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Voy por más | העונה הראשונה | טין אנג'לס ואמיליה אטיאס |
| 2007 | Dos ojos | העונה הראשונה | אמיליה אטיאס וניקולס ואסקס |
| 2007 | Casi Ángeles | העונה הראשונה | אמיליה אטיאס |
| 2007 | Escaparé | העונה הראשונה | לאלי אספוסיטו |
| 2007 | Reina Gitana | העונה הראשונה | אאוחניה סוארס |
| 2007 | Nenes bien | העונה הראשונה | טין אנג'לס |
| 2008 | A ver si pueden | העונה השנייה | טין אנג'לס |
| 2008 | A decir que sí | העונה השנייה | טין אנג'לס |
| 2008 | Señas Tuyas | העונה השנייה | אמיליה אטיאס וניקולס ואסקס |
| 2008 | Nena | העונה השנייה | פיטר לנסאני |
| 2008 | Hay un lugar | העונה השנייה | לאלי אספוסיטו |
| 2008 | Un Paso | העונה השנייה | טין אנג'לס |
| 2009 | Hoy quiero | קוקה קולה | טין אנג'לס |
| 2009 | Que nos volvamos a ver | העונה השלישית | טין אנג'לס |
| 2009 | Vuelvo a casa | העונה השלישית | טין אנג'לס |
| 2009 | Pensando en vos | העונה השלישית | גסטון דלמהאו |
| 2009 | El lugar real | ישראל | טין אנג'לס |
| 2009 | Casi un sueño | העונה השלישית | פאבלו מרטינס |
| 2009 | Cada vez que sale el Sol | קוקה קולה | טין אנג'לס |
| 2009 | Navidad | קוקה קולה | טין אנג'לס |
| 2010 | Vos ya sabés | העונה הרביעית | טין אנג'לס |
| 2010 | Miedo a perderte | העונה הרביעית | טין אנג'לס |
| 2010 | Bravo por la Tierra | העונה הרביעית | טין אנג'לס |
| 2010 | Estoy aquí otra vez | העונה הרביעית | טין אנג'לס |
| 2011 | Que llegue tu voz | האלבום החמישי | טין אנג'לס |
| 2011 | Mírame, mírate | האלבום החמישי | טין אנג'לס |
| 2011 | Loco | האלבום החמישי | טין אנג'לס |
| 2012 | Baja el telón | הפרידה | טין אנג'לס |
טין אנג'לס בהופעה חיה
לוליק (זמר)

| --- | --- |

 לידה:  26 בפברואר 1938 (בן 86) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 סוג קול:  טנור 
 פרסים והוקרה:  פרס אריק איינשטיין (2017) 
 
לוליק מנגן במועדון הלילה "סוף העולם" באילת ב-1961 (צילום:בוריס כרמי)
לוליק לוי (נולד ב-26 בפברואר 1938) הוא זמר ישראלי.
לוליק, בעל קול הטנור הלירי, התפרסם במחצית השנייה של שנות ה-50 כסולן של להקת פיקוד צפון ובשנות ה-60 השתתף בכמה הצגות ומופעים מוזיקליים. לאחר שהוציא תקליט של שירי לורקה ותקליט של שירים בלדינו הפך להיות מזוהה במידה רבה עם סגנון מוזיקת הלדינו שמקורה בספרד. החל בשנות ה-70 הוא מופיע לבדו ברחבי ישראל ומלווה את עצמו בגיטרה.
הערות שוליים

↑  לטענת לוליק, סולן להקת הנח"ל באותה עת היה איתמר כהן, בעל הקול הגבוה, וללהקה לא היה צורך בזמר נוסף בעל קול דומה. על פי תוכנית הרדיו "כל ההתחלות" עם אלי לפיד ברשת ג', ינואר 2010
↑   לוליק זמר המלח האיטלקי (ריאיון עם לוליק ונחומי הרציון החל מ-2:00 דקות לאחר תחילת הסרטון), סרטון  באתר יוטיוב
↑  גלית עדות, ‏הטרובדור האחרון: הזמר לוליק לוי יקבל פרס מפעל חיים מאמ"י, באתר מעריב אונליין, 6 בספטמבר 2015
↑  הוכרזו זוכי משרד התרבות בפרס לאומנים ותיקים, באתר ynet, 11 בדצמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308022505171  MusicBrainz: c110175f-9486-444a-834e-7889df906b7b  VIAF: 70619230   WorldCat (עם VIAF): 70619230
כמעט נורמלי

| --- | --- |

 מילות השירים:  בריאן יורקי 
 מוזיקה:  טים קית 
 הצגת בכורה:  16 בינואר 2008 
 שפה:  אנגלית 
 פרסים:  פרס פוליצר לדרמה 
 nexttonormal.com
 
כמעט נורמלי (באנגלית: Next to Normal) הוא מחזמר רוק עם שירים פרי עטו של בריאן יורקי, מלחין המוזיקה הוא טום קית'.
סיפור המחזה עוסק באמא הלוקה בהפרעה דו-קוטבית שמחמירה, ועל ההשפעה שיש למחלתה על משפחתה. המחזמר גם מטפל בסוגיות כגון אבל, התאבדות, שימוש בסמים, אתיקה בפסיכיאטריה המודרנית וחיים בפרוורים.
הפקה

כמעט נורמלי החל להופיע במספר סדנאות, לפני הצגת הבכורה באוף ברודוויי ב-2008, אז זכה בפרס המבקרים החיצוני עבור פסקול מצטיין והיה מועמד לפרס Drama Desk לשחקנית מצטיינת (אליס ריפלי) ולפסקול המצטיין. לאחר ההרצה באוף ברודוויי, ההצגה שיחקה ב-Arena Stage בוושינגטון די. סי. בבית הזמני שלה בארלינגטון, מחוז וירג'יניה מנובמבר 2008 לינואר 2009.
המחזמר עלה לראשונה בברודוויי באפריל 2009. הוא היה מועמד לאחד עשר פרסי טוני לשנת 2009 וזכה בשלושה: הפסקול המקורי הטוב ביותר, התזמור הטוב ביותר וההופעה הטובה ביותר של שחקנית ראשית במחזמר בו זכתה אליס ריפלי. הוא גם זכה בפרס פוליצר לדרמה ב-2010, ובכך היה למחזמר השמיני בהיסטוריה שזכה בפרס. המחזמר הקודם שזכה בפוליצר היה רנט, ב-1996, שאף אותו ביים מייקל גרייף. בהעניקם את הפרס לקית' ויורקי, שופטי פרס פוליצר כינו את ההצגה "מחזמר רוק עוצמתי שמטפל במחלת נפש במשפחת החיה בפרוורים ומרחיב את היקף היריעה של מחזות הזמר."
ההפקה בברודוויי רצה עד ל-16 בינואר 2011 לאחר שהציגה 21 הצגות קדם-בכורה ו-733 הצגות רגילות.