stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם פילוסוף
ביוגרפיה

נולד בלאריסה שביוון (אז בשליטת האימפריה העות'מאנית) בחודש אוגוסט 1864 (אב ה'תרכ"ד) לרב יעקב פילוסוף. בחודש ספטמבר 1865 (תשרי ה'תרכ"ו) עלו עמו הוריו לארץ ישראל והתיישבו בירושלים. תחילה חונך על ידי מורה פרטי, ובגיל 9 החל ללמוד בבית הספר למל. לאחר שלוש שנים עבר לבית הספר דורש ציון, שם למד לצד ידידיו, הרבנים לעתיד, יצחק בדהב, אברהם עזריאל וחזקיה שבתי.
בחודש מאי 1879 (סיוון ה'תרל"ט) נישא לג'ויה בת הרב רפאל משה הכהן, ולפרנסתו עסק במסחר. בתקופה זו עסק בכתיבת פסקי דין קצרים בצורת שו"ת, חלקם עבור שאלות ששלח אליו לפתרון הרב יעקב שאול אלישר. בשנה זו פתח בית הספר דורש ציון כיתה גבוהה ללימודים תורניים בהדרכת הרב שלמה יוסף, והוא נמנה עם תלמידיה עד לשנת 1880 (ה'תר"ם). כן למד מדי יום אצל הרב ברוך פינטו, ובהמשך למד קבלה אצל הרב יצחק שרים, ונמנה עם המכוונים של ישיבת המקובלים בית אל.
בין היתר למד יחד עם הרבנים מרדכי ישראל, יצחק אשכנזי, שמואל מיוחס, נסים אלישר ויעקב מאיר. בשנת 1897 (ה'תרנ"ז) התקבל ללימודים בישיבת "בית יעקב" על ידי הרב יעקב שאול אלישר. בתקופה זו מונה לשמש כחבר נוסף בבית הדין של הרב יעקב שמעון מטאלון לצד הרב יצחק שרים. לאחר פטירת הרב יצחק שאקו הכהן בשנת 1906 (ה'תרס"ו), החל לכהן כחבר קבוע בבית הדין.
נמנה עם הוגי רעיון בית היתומים הספרדי בירושלים ומייסדיו, ושימש תחילה כגבאו ובהמשך כמנהלו וכנשיאו משנת 1908 (ה'תרס"ח). בהמשך כיהן כסגנו של הרב דוד פאפו שהיה אב בית הדין של העדה הספרדית, ולצידו כיהנו כדיינים הרב יוסף מרדכי הלוי והרב חנניה גבריאל. בשני תפקידיו אלו שימש עד לשנת 1919 (ה'תרע"ט).
בחודש ספטמבר 1906 (ה'תרס"ו) נבחר לשמש כחבר בוועד הרבנים של ועד העדה הספרדית בירושלים. בתקופות כהונת הרב נחמן בטיטו והרב משה יהודה פרנקו בתפקיד הראשון לציון, שימש כמזכיר וחבר ועד העדה הספרדית. בחודש אוקטובר 1919 (תשרי ה'תר"ף) נבחר לשמש שוב כחבר ועד העדה הספרדית בירושלים, וכך מדי שנה עד לשנת 1928 (ה'תרפ"ח).
בחודש יוני 1911 (סיוון ה'תרע"א) שימש כנציגו של החכם באשי בוועדת נבחרי העיר היהודיים. בשנות מלחמת העולם הראשונה שימש כראש ישיבת "תפארת ירושלים". כן שימש כחבר ועסקן פעיל בוועד העיר ליהודי ירושלים, וכשעבר מהעיר העתיקה להתגורר בשכונת ימין משה, שימש כרב בית הכנסת הספרדי בשכונה. בהמשך עבר להתגורר בשכונת רוחמה עד לפטירתו.
כשהברון רוטשילד ביקר בישראל בחודש פברואר 1914 (שבט ה'תרע"ד), נסע לקבל את פניו ביפו כנציג העדה הספרדית בירושלים לצד הרב יוסף לוי.
בשנת 1920 (ה'תר"ף) שימש כנשיא ועידת תנועת המזרחי השנתית בירושלים, ובחודש פברואר 1921 (אדר ה'תרפ"א) נבחר לשמש כחבר מועצת הרבנות הראשית, עד לפטירתו.
בשנת 1926 (ה'תרפ"ו), במסגרת הרבנות הראשית, הקים הרב יעקב מאיר ארבעה בתי דין מטעם העדה הספרדית בירושלים, ומינה את הרב פילוסוף לאב בית הדין הרביעי, כשלצידו שימשו תחילה כדיינים הרב יוסף מרדכי הלוי והרב יהודה הכהן שאקו, ובהמשך הרב חנניה גבריאל והרב משה עדס.
הלך לעולמו ב-21 ביולי 1940 (ט"ו בתמוז ה'ת"ש). בין ניניו פרופ' שמואל שי ופרופ' אהרן שי (רוני).
לקריאה נוספת

שמעון ואנונו, "ארזי הלבנון: אנציקלופדיה לגאוני וחכמי יהדות ספרד והמזרח", חלק א' עמ' 51
הערות שוליים

↑  הלויית הרב פילוסוף ז"ל, הַבֹּקֶר, 23 ביולי 1940
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009538775605171  VIAF: 2198161696239516120008   WorldCat (עם VIAF): 2198161696239516120008 
כ
ח'רסא (כפר)

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  חברון
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  4,543 (2016)
 קואורדינטות:  31°26′25″N 34°59′57″E﻿ / ﻿31.440363888889°N 34.999061111111°E﻿ / 31.440363888889; 34.999061111111 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הר חברון מוגדלת) ח'רסא(למפת הר חברון רגילה) ח'רסא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ח'רסא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ח'רסא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ח'רסא (בערבית: كرزه) הוא כפר פלסטיני הממוקם שבעה ק"מ דרומית־מערבית לחברון. הכפר נמצא בדרום הר חברון ובנפת חברון. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2016 מנתה אוכלוסיית הכפר כ־4,543 תושבים. לפי המזרחן אנגלי אדוארד הנרי פאלמר שם הכפר הוא "חורבת כורזה", וכורזה פירושו איצטרובלי אורנים.
היסטוריה

ב-1883, "סקר ארץ ישראל המערבית" תיאר את המקום כ"חומות, מערות, באר, ומבנה קמור, שכנראה הוא בור מים. בנוסף היו כמה בורות ומקום מקודש. חלק מהחורבות נראו מודרניות יחסית, וכמה עתיקות יותר."
מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, ח'רסא נמצאת תחת שלטון ישראלי. בהסכם אוסלו ב' סווג השטח הבנוי של הכפר כשטח A ו-60% מהקרקעות החקלאיות שלו כשטח B או כשטח C.
גאוגרפיה

בצמוד לכפר ממערב ומצפון נמצאת שמורת הטבע "יער כרזה", של חורש ים תיכוני ויער אורנים מנדטורי נטוע (החורשה הטבעית הדרומית ביותר בארץ ישראל). השמורה משתרעת ברכס טרשי בין ואדי כרמה ובין ואדי עלקה, שפסגותיו בגובה של 777 מטר מעל פני הים, וכן ברכס שממערב לואדי עלקה, עד "ח'רבת אל-חדב" במערב בגובה של 800 מטר. בחלקה המערבי של השמורה עובר ואדי אל-עלקה, אחד מיובליו של נחל חברון, ובו נמצאות שתי בארות, "ביר אל-עלקה אל-פווקני" ו"ביר אל-עלקה א-תחתני" שמזוהות עם המעיינות גולות עילית וגולות תחתית שנזכרים בספר יהושע וספר שופטים.
הערות שוליים

1 2  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
| דגל הרשות הפלסטיניתיישובי נפת חברון |
| --- | --- | --- |
| ערים | חברון • דורא • חלחול • יטא • דאהרייה |  |
| מועצות מקומיות | בני נעים • בית עווא • בית אולא • בית אומר • דיר סאמת • אידנא • ח'אראס • נובא • סעיר • א-סמוע • צוריף • תרקומיא • תפוח |  |
| כפרים | אום אל-ח'יר • אל-בקעה • בית עמרה • בית ענון • בית כאחיל • בית א-רוש אל-פוקא • אל-בורג' • דיר אל-עסל אל-פוקא • א-דווארה • חדב אל-פוואר • אל-חילה • חוריז • אמריש • ג'בעה • ח'ירבת כרמה • אל-כרמל • ח'אלת אל-מאיה • חֻ'רסא • אל-כום • ח'ירבת סאפא • ח'רבת זנוטה • ח'ירבת א-סימיא • מג'ד • קַלְקַס • קילה • רמאדין • א-ריחייא • א-שויוח' • שיוח' אל-ערוב • א-סורה • א-טבקה • אל-עודייסה • זיף • ראבוד • קורייסה |  |
| מחנות פליטים | אל-ערוב • אל-פוואר |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584320905171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ראבוד

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  חברון
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,987 (2016)
 קואורדינטות:  31°26′00″N 35°01′00″E﻿ / ﻿31.43333333°N 35.01666667°E﻿ / 31.43333333; 35.01666667 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הר חברון מוגדלת) ראבוד(למפת הר חברון רגילה) ראבוד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ראבוד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ראבוד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ראבּוּד (בערבית: رابود) הוא כפר פלסטיני בנפת חברון בדרום חבל יהודה, השוכן סמוך לתל דביר (בערבית "חירבת ראבוד") הממוקם 13 ק"מ דרומית מערבית לחברון, וכ -5 ק"מ צפונית מערבית לא-סמוע. ראבוד מנה 2,987 תושבים במפקד 2016 שנערך על ידי הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה.
בשנת 1983 הוקמה, בצמוד לכפר מצפון, ההתנחלות עתניאל.
לפי פאלמר, ראבוד פירושו "מאורה".
היסטוריה

על פי מחקר של מכון המחקר היישומי - ירושלים (ARIJ), ההיסטוריה של ראבוּד מתוארכת לתקופה הכנענית בארץ ישראל, ותושבי הכפר המודרניים היגרו מחצי האי ערב.
סמוך לכניסה לכפר נמצאת "ח'ירבת ראבוד", אתר העיר הכנענית העתיקה דביר.
בשנת 1863 מצא ויקטור גרן באזור הכפר "מערות ובורות שנחפרו בסלע... בתים קטנים הרוסים, ובנקודה הגבוהה ביותר, שרידים של מגדל". מצפון ומדרום-מזרח למקום הכפר היו שני קירות מנוקבים, עם חורים רבים. גרן קרא להם "חורקן בני חסן".
בשנת 1883, "סקר ארץ ישראל המערבית" מצא במקום "קירות, בורות ומערות קבורה".
במפקד 1931 של ארץ ישראל נכתב כי היישוב בנפת חברון הידוע בכינויו דורא הוא אוסף של יישובים סמוכים, אשר אחד מהם היה ח'ירבת ראבוד. דורא כללה בסך הכל 70 מקומות יישוב, בהם ח'ירבת ראבוד, ובכל היישובים אלו היו 1,538 בתים מאוכלסים בכ-7,255 מוסלמים.
בעקבות מלחמת השחרור, ולאחר הסכמי שביתת-הנשק של 1949, עבר ראבוד לשליטה ירדנית. ב-1961, אוכלוסיית ראבוד הייתה 206 נפש.
היסטוריה > לאחר 1967

מאז מלחמת ששת הימים נמצא הכפר תחת שליטה ישראלית. המועצה הארצית שהוקמה ב-1993 על ידי הרש"פ, מנהלת את ענייניה האזרחיים של רבוד ומספקת שירותים עירוניים.
בשנת 1982 הוציא צה"ל צווי תפיסה, שמכוחם תפס עשרות דונמים של אדמות פרטיות משטחי הכפר. הקרקע שנתפסה הוכרזה כאדמת מדינה.
בהסכם אוסלו ב' סווגו השטח הבנוי של הכפר כשטח B ו-30% מהקרקעות החקלאיות שלו כשטח C. המועצה המקומית שהוקמה ב-1993 על ידי הרשות הפלסטינית מנהלת את ענייניה האזרחיים של ראבוד ומספקת שירותים עירוניים.
בשנת 2005, בדו"ח שהכין ברוך שפיגל, נמצאו חריגות בנייה מחוץ לתחום אדמות המדינה אל תוך קרקעות פרטיות של תושבי הכפר לצורך הרחבת ההתנחלות עתניאל.
חינוך

בראבוד בית ספר אחד, שבו לומדים מכיתה א' עד ט'. לאחר מכן עוברים לבית ספר התיכון האזורי בכפר דורא, עד כיתה י"ב.
הערות שוליים

1 2  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  Mills, 1932, pp. Preface, 28–32
↑  נולדו בחטא: הקמת התנחלויות על קרקע פרטית בצו תפיסה צבאי
↑  אורי בלאו, איור: דוד פולונסקי, חשיפה: הדו"ח הסודי של מערכת הביטחון על הבנייה הבלתי חוקית בהתנחלויות, באתר הארץ, 30 בינואר 2009
↑  כל האמצעים כשרים: מדיניות ההתנחלות בגדה מערבית יולי 2010
| דגל הרשות הפלסטיניתיישובי נפת חברון |
| --- | --- | --- |
| ערים | חברון • דורא • חלחול • יטא • דאהרייה |  |
| מועצות מקומיות | בני נעים • בית עווא • בית אולא • בית אומר • דיר סאמת • אידנא • ח'אראס • נובא • סעיר • א-סמוע • צוריף • תרקומיא • תפוח |  |
| כפרים | אום אל-ח'יר • אל-בקעה • בית עמרה • בית ענון • בית כאחיל • בית א-רוש אל-פוקא • אל-בורג' • דיר אל-עסל אל-פוקא • א-דווארה • חדב אל-פוואר • אל-חילה • חוריז • אמריש • ג'בעה • ח'ירבת כרמה • אל-כרמל • ח'אלת אל-מאיה • חֻ'רסא • אל-כום • ח'ירבת סאפא • ח'רבת זנוטה • ח'ירבת א-סימיא • מג'ד • קַלְקַס • קילה • רמאדין • א-ריחייא • א-שויוח' • שיוח' אל-ערוב • א-סורה • א-טבקה • אל-עודייסה • זיף • ראבוד • קורייסה |  |
| מחנות פליטים | אל-ערוב • אל-פוואר |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584237305171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הספר בכפר
הושע רבינוביץ

| --- | --- |

 לידה:  ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 מקום מגורים:  ירושלים ישראל
 מקום פעילות:  רב הקיבוצים חפץ חיים ובארות יצחק, ראש כולל האידרא, מכללת אורות ישראל, אוניברסיטת בר-אילן
 רבותיו:  הרצי"ה קוק, הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא
 חיבוריו:  מאורות הרצי"ה (עריכה של שיחות רבו), רבינו הגדול מהר"י אבוהב (השני), ביאור מהר"י אבוהב (השני) לטור אורח חיים
 
הרב ד"ר הושע רבינוביץ הוא מזקני תלמידיהם של הרצי"ה קוק והרב אברהם שפירא, מחבר הספרים מאורות הרצי"ה וחוקר תורני, לשעבר רבם של קיבוץ חפץ חיים ובארות יצחק וראש כולל האידרא.
ביוגרפיה

הוריו עלו מפולין לארץ ישראל בשנות השלושים. אביו גדל בבית הרב של העיירה סופרסלא, והיה תלמיד ר' אלחנן וסרמן בישיבה בברנוביץ'. אמו הייתה בת למשפחה חסידית מהעיר לודז', המקורבת לחסידות ברסלב והאדמו"ר רבי יחזקאל מקוזמיר. השניים נפגשו בירושלים בגיל מבוגר יחסית, ונולדו להם שני ילדים. הבכור, צבי מאיר רבינוביץ נפל בעת שירותו הצבאי, והצעיר הוא הרב הושע. בילדותו התגורר בכפר אברהם שבפתח תקווה .
למד בבית הספר היסודי החרדי "שארית ישראל", לימודיו בישיבה התיכונית היו במדרשית נעם פרדס חנה.
באלול תש"ך עבר לישיבת מרכז הרב. שם למד מספר שנים. הוסמך לרבנות על ידי הרב יצחק אריאלי, הרב עמרם אבורביע והרב שלום יצחק הלוי. קיבל מהרב אברהם אלקנה כהנא שפירא כושר לרבנות עיר.
לאחר מכן עבר ללמד תורה בחו"ל במשך מספר שנים ועודד עלייה לארץ. בהמשך עמד בראש "כולל האידרא" בנשיאותו של הרב שלמה גורן.
בשנת תש"מ נבחר לרב הקיבוץ בארות יצחק, תפקיד שבו כיהן 5 שנים. לאחר מכן היה הרב של קיבוץ חפץ חיים במשך שמונה שנים.
ההדיר את פירוש רבי יצחק אבוהב (השני) לטור. בשנת 1992 סיים את עבודת הדוקטורט במסגרת המחלקה לתלמוד באוניברסיטת בר-אילן, עבודתו עסקה בפרשנותו של ר' יצחק אבוהב לתלמוד. לימד במכללת אורות ישראל ובאוניברסיטת בר-אילן. העביר ביישוב אלקנה שבו התגורר, שיעורים קבועים במשך כעשרים שנה. כיום מעביר שיעורים בירושלים.
בשנת 2011 הוציא את "מאורות הרצי"ה", סיכומים של שיעורים ששמע מפי הרצי"ה קוק, ובכך קיים את בקשתו של הרב להוציאם לאור.
הרב רבינוביץ מתגורר כיום בירושלים בסמיכות לישיבת מרכז הרב. חתנו הוא הרב ציון לוז, חבר בית הדין הגדול בירושלים.
חיבוריו

"מאורות הרצי"ה", סיכומים משיחותיו של הרצי"ה קוק בשנים תשכ"א–תשכ"ד על פי רשימות משעת אמירתן. כרך א' – בראשית, שמות, ויקרא. כרך ב' – במדבר, דברים, מועדים, הוצאת מכללת אורות, תשע"א 2011.
רבינו הגדול מהר"י אבוהב (השני) – אלקנה, 2012.
ביאור לטור, אורח חיים - מאת רבינו יצחק אבוהב – על פי כתבי יד עם חלופי גרסאות, מקורות והערות מאת הרב רבינוביץ, מכון ירושלים, תשס"ג (פורסם גם בתוך מהדורת "הטור השלם" של מכון ירושלים).
הערות שוליים

↑  צופיה הירשפלד, הספר שקיים את צוואת הרב קוק, באתר ynet, 21 בפברואר 2011. לסקירת הרב אליעזר מלמד על הספר: שיחות הרצי"ה והדרכותיו, פורסם במדור 'רביבים', בעיתון בשבע, גיליון 436
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307286505171  ISNI: 0000 0000 6695 8765  LCCN: nr95013157  VIAF: 17111907   WorldCat (עם VIAF): 17111907
ראס עטייה

| --- | --- |

ראס עטייה
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  קלקיליה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,895 (2016)
 קואורדינטות:  32°09′31″N 34°59′27″E﻿ / ﻿32.1587°N 34.990802777778°E﻿ / 32.1587; 34.990802777778 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) ראס עטייה(למפת גוש דן רגילה) ראס עטייה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ראס עטייה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ראס עטייה    תוואי גדר ההפרדה באזור הכפר tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ראס עטייה (בשמו המלא: ח'ירבת ראס עטיה; בערבית: خربة رأس عطيّه) הוא כפר פלסטיני בנפת קלקיליה, דרומית לקלקיליה ולחבלה, מערבית לאלפי מנשה ומזרחית למתן. פירוש שם הכפר בערבית הוא 'פסגת המתנה'.
לפי נתוני הרשות הפלסטינית התגוררו בכפר 1,895 תושבים בשנת 2016.
היסטוריה

על-פי סקירה היסטורית מאת עבד אל-עזיז אמין עראר, הקימו את הכפר שלוש חמולות שיצאו מכפר ת'ולת': מראעבה, שוואהנה ועראר בתחילת המאה ה-19.
בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1882 מתואר הכפר כ-"כפר על ראש גבעה בו אספקת המים מגיעה מבורות מים".
בעקבות מלחמת העצמאות ולאחר הסכמי שביתת הנשק של 1949, עבר הכפר משליטה בריטית לירדנית. במסגרת ההסכם סופחו ב-20 במאי 1949 יישובי אזור "המשולש", ה"הקו הירוק" נמתח לאורך גבלו המערבי של הכפר והוא נותק מהיישובים הסמוכים טייבה, טירה, קלנסווה שעברו לשליטה ישראלית.
בשנת 1952 הותקף הכפר בפעולת תגמול.
בשנת 1961 נמנו בראס עטייה 224 תושבים.
היסטוריה > לאחר 1967

בעקבות מלחמת ששת הימים, ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית.
בספטמבר 1983, הוקמה ההתנחלות אלפי מנשה מצפון לכפר. בשנות התשעים של המאה ה-20 הוקמו היישובים מתן ונירית כ 500 מטר בצמוד לקו הירוק ממערב לכפר.
בהסכם אוסלו ב' סווגו השטח הבנוי של הכפר כשטח B ו-80% מהקרקעות החקלאיות שלו כשטח C.
בעשור הראשון של המאה ה-21 נבנתה באזור הכפר גדר ההפרדה. על מנת לכלול את היישוב אלפי מנשה בצידה הישראלי של הגדר, הגדר מכתרת את ראס עטייה ואת חבלה מכל עבריהן, למעט שני מעברים: בצפון מנהרה מתחת לכביש 55 המחברת את חבלה עם קלקיליה, ומדרום כביש לכיוון כפרים ועיירות אחרים באזור, כסניריא, כפר ת'ולת ועזון. בגדר שממזרח לכפר הוקם מחסום צה"ל, "מחסום ראס-עטייה", הפועל 12 שעות ביממה, ומשמש את תושבי הכפר שלהם אדמות חקלאיות שנותרו מחוץ לגדר, וכן את תושבי הכפר ראס א-טירה, שנותר אף הוא במובלעת אלפי מנשה שבצד הישראלי של הגדר. תוואי הגדר באזור שונה בעבר בעקבות עתירה שהוגשה לבג"ץ. עתירה נוספת שהגישו תושבי האזור נגד התוואי החדש נדחתה.
כלכלה

רוב התושבים מתפרנסים מחקלאות או מעבודה בישראל, ומיעוטם עובדים במוסדות הרשות הפלסטינית.
הערות שוליים

1 2  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  P 12 Ras ‘Atiya Village Profile (including Ras at Tira & Wadi ar Rasha Localities), ARIJ
↑  Conder and Kitchener, 1882, SWP II, p. 355</
↑  נהרג חייל בחילופי יריות, דבר, 1 ביוני 1952
↑  Government of Jordan, 1964, p. 27
↑  חגי מטר, עשור לגדר, פרק 4: הכפרים ממערב לגדר, אתר שיחה מקומית, 28 במרץ 2012
↑  בג"ץ 7957/04 מראעבה ואח' נ' ראש ממשלת ישראל ואח'
↑  בג"ץ 10309/06 מועצה מקומית אלפי מנשה ואח' נ' ממשלת ישראל ואח'
↑  עקיבא אלדר, מחכים למובארק, באתר הארץ, 4 ביוני 2002
| Flag of Senegalיישובי נפת קלקיליה |
| --- | --- | --- |
| ערים | קלקיליה |  |
| מועצות מקומיות | חבלה • כפר ת'ולת' • עזון |  |
| כפרים | אבו סלמאן • אימאתין • אל-פונדוק • באקת אל-חטב • בית אמין • ג'יוס • ג'ינסאפוט • ג'ית • עזון • חג'ה • כפר לאקף • כפר קדום • נבי אליאס • סניריא • עזון עתמה • עיזבת א-טביב • ערב א-רמאדין • פלאמה • פרעתא • ראס א-טירה • ראס עטייה |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584235805171
חרחבינה מכחילה

| חרחבינה מכחילה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: סוככאים
משפחה:: סוככיים
סוג:: חרחבינה
מין:: חרחבינה מכחילה
שם מדעי
 Eryngium creticum ‏לאמארק
חַרְחֲבִינָה מַכְחִילָה (שם מדעי: Eryngium creticum) היא מין במשפחת הסוככיים. זהו עשב רב-שנתי הגדל בעיקר בבתות ובשדות נטושים בחבל הים-תיכוני. תפוצתו מגיעה גם לחבל האירנו טורני, ושם הוא צומח בהר הנגב בנחלים בעלי קרקע לס.
החרחבינה המכחילה עוברת שינוי בולט במשך עונות השנה. בתחילת החורף מפתח הצמח שושנת עלים רכים הראויים למאכל אדם. באביב מתפתח גבעול תפרחת, שעליו מצויים עלים קטנים וקוצניים. בשלב זה משתנה צבעו של הצמח לכחול-סגול והוא נשאר כך במשך כל חודשי הקיץ.
לכל פרח גביע בן חמישה עלים זעירים, כותרת בת חמישה עלים זקופים ומופרדים, חמישה אבקנים ושני עמודי-עלי. הפרי בעל שתי פרודות חד זרעיות, ובעת ההבשלה הוא מתפרק לשני זרעונים.
הפירות אינם מתפזרים בהבשלתם אלא נשארים על הצמח. כאשר מתייבשים הגבעולים בסוף הקיץ, הרוח שוברת אותם ונושאת אותם על פני השדות. בדרך זו נפוצה החרחבינה המכחילה.
השם העברי חרחבינה מכחילה נגזר מהשורש ח-ר-ב, מלשון יובש, ואילו שמו הערבי שוכּ אל-עקרבאני (=קוץ העקרבים או עשב העקרבים).
הצמח היה ידוע כירק, ונמנה עם חמשת הצמחים הנזכרים במשנה שאדם יוצא בהם ידי חובת מרור בפסח: ”ואלו ירקות שאדם יוצא בהן ידי חובתו בפסח. בחזרת בעלשין ובתמכה ובחרחבינה ובמרור” (מסכת פסחים, פרק ב', משנה ו'). יש המזהים את ה"מתיק" כמיץ המתוק שנמצא בעלים הצעירים של החרחבינה או בשורש שלה: ”המלקט עשבים לחים עד שיבש המתיק” (מסכת שביעית, פרק ט', משנה ו').
קשר (חבל)

קשר הרקולס
קשר בשרוך נעל
שטיח קשרים
קשר הוא חיבור של חבל, חוט ודומיהם לעצם אחר או לעצמו, כאשר החיבור מתבצע רק בכריכות ופיתולים בחבל, ללא שימוש באמצעים או בחומרים נוספים. השימוש בקשרים ידוע כבר מהתקופה הפרהיסטורית, והוא שוכלל במיוחד בתחומי הצוֹפִיוּת, הימאות, המחנאות והטיפוס.
בימי קדם שימשו קשרים גם לצורך מדידה, רישום ומעקב; כך נולדה למשל יחידת המהירות הימית קשר, שאומצה גם בתעופה.
לבני האינקה, שחיו ברכס האנדים בפרו שימשו קשרים לצורך רישום ותקשורת. הם ניהלו את ממלכתם ללא כתב של ממש, והרשומות שלהם נוהלו בחבלים קשורים, מעין כתב, שנקרא קיפו (Kiphu).
אחת הטכניקות ליצירת שטיחים היא קשירת חוטים קצרים לרשת, ולמעשה ניתן להתייחס לכל אריג כאל "קשר אחד גדול", כאשר הקשירה המשמשת ליצירת הבד נקראת אריגה או סריגה.
קשרים משתלבים גם בדתות ובאמנות מימי קדם ועד היום.
קשרים בהיסטוריה > פרהיסטוריה

הקדמונים השתמשו לצורך קשירה בחוטים מהטבע; למשל – קנוקנות של גפנים, עלי במבוק, סיבים שהופקו מעלי צמח האֲגָבָה, או גידים מהחי. לקשירה היה תפקיד מעשי בחיי האדם, למשל לחיבור להב גרזן העשוי מאבן צור לידית העץ שלו, קשירת קרס עשוי עצם ליצירת חכה, או לחיבור כלונסאות לבנית צריפים, גשרים וכדומה. בנוסף, קליעה (למשל קליעת סל מנצרים) היא במובן רב קשר מורכב.
קשרים בהיסטוריה > סין העתיקה

בסין, גשר הקשת הבנוי על ידי קשירה של קורות במבוק באמצעות חבלי במבוק הוא אייקון ארכאולוגי שמידת פרסומו משתווה לפרסומו של מגדל אייפל, למשל, במערב. גשרים אלה ידועים בין השאר מציורים סיניים עתיקים.
קשרים בהיסטוריה > אלכסנדר מוקדון והקשר הגורדי

הקשר המפורסם ביותר בהיסטוריה המערבית הוא כנראה קשר גורדי אשר הפך בהשאלה למושג המתאר תסבוכת של אירועים שקשה להתירה:
„הניסיון הקיצוני של התרת הקשר הגורדי המדיני והארצי בבת אחת לפתרון שאלת ההוה"
קשרים בדתות השונות > קשרים ביהדות

קשרי התפילין
"וקשרתם לאות על ידך והיו לטטפת בין עיניך"
"... מלמד שהראה הקב"ה למשה קשר של תפילין"
הקשרים בציציות הטלית.
איסור לגבי קשירת קשרים חזקים בשבת:
"ואלו קשרים שחייבין עליהן קשר הגמלין וקשר הספנין וכשם שהוא חייב על קישורן כך הוא חייב על היתרן ר"מ אומר כל קשר שהוא יכול להתירו באחת מידיו אין חייבין עליו"
קשרים בדתות השונות > קשרים באסלאם

„אמר שליח האל, "השטן שם שלושה קשרים מאחורי כל הישן. על כל קשר הוא קורא ונושף את המילים הבאות, 'הלילה ארוך, המשך לישון.' כאשר הישן מתעורר וזוכר את אללה, מותר קשר אחד; כאשר הוא מטָּהֵר, מותר הקשר השני; כאשר הוא מתפלל, מותר הקשר השלישי והוא קם נמרץ ובלב טוב באותו בוקר; ולא – הוא קם עצלן ובלב כבד."
קשרים בדתות השונות > קשרים בנצרות

נזירי הכנסייה היוונית משתמשים בקומבולוגיון (או קומבושוינון) - חבל עם מאה קשרים לספירת כריעות ברך והצטלבויות בזמן התפילה.
קשרים בדתות השונות > קשרים בבודהיזם

הבודהיסטים מציירים תבניות דו-ממדיות בהשראה של קשרים ללא קצוות. למשל, הקשר הבלתי נגמר הוא אחד משמונה סמלי המזל של הבודהיזם הטיבטי, אשר מהווה גם סמל לאהבה, שמחה ושגשוג אינסופיים.
תורת קשירת הקשרים

קושרי הקשרים המקצועיים, למשל בתחום ההובלה, הימאות וטיפוס הצוקים, פיתחו במשך השנים סוגי קשרים רבים – קשר לכל מטרה ולכל סוג של חבל.
תורת קשירת הקשרים > מושגי יסוד

בהוראת הקשירה משתמשים במושגים הבאים לגבי החבל הנקשר:
הקצה העובד - הקצה אותו מחזיקים ומתפעלים על-מנת ליצור את הקשר
קצה קבוע - הקצה השני של החבל, שאינו הקצה העובד
קפל - כיפוף בחבל בצורת האות 'U' כך שהוא חוזר ב-180°
לולאה - מעגל שיוצרים כך שהחבל עולה על עצמו
מרפק - שתי נקודות הצטלבות הנוצרות על ידי פיתול של לולאה
היקף או הקפה - סיבוב החבל סיבוב שלם סביב מוט, יתד וכדומה
התרה - פתיחת הקשר (הפעולה ההפוכה של הקשירה)
תורת קשירת הקשרים > סיווג-משנה של קשרים

בימאות ובמחנאות משתמשים במילה קשר רק לתיאור חיבור בין שני חבלים. לסוגים אחרים של קשרים הם נותנים שמות שונים:
אבטחה - קשירת חבל לעצמו, בדרך-כלל בקצהו. משמש כ"מעצור" למניעת בריחת חבל המושחל דרך חור, או למניעת היפרמות החבל בקצהו.
חיבור או קשר אמיתי הוא קשר בין שני חבלים, באותו עובי או בעביים שונים
קביעה - חיבור חבל למוט
כפיתה - חיבור שני מוטות באמצעות חבל
כריכה - ליפוף חוט סביב קצה חבל כדי למנוע את פרימתו
שזירה - בניית חבלים על ידי פיתול
קליעה - חיבור חבלים בשתי-וערב
בלוק - קשר המשלב חבל ומוטות המשמש למשיכה ומתיחה של חבל בעוצמה רבה, למשל כדי לחלץ רכב ששקע בחול או בבוץ
קיצור - קשר במרכזו של חבל בודד שנועד לקצר אותו
ספלייס - חיבור חבלים שזורים, או יצירת לולאה ללא קשר
תורת קשירת הקשרים > פיזיקה של קשרים

התופעה הפיזיקלית החשובה ביותר בקשר היא החיכוך. אילולא החיכוך, כל קשר היה מחליק ונפתח. חבלים חלקים או רטובים מחייבים קשרים מיוחדים – למשל, קשר הדייגים המשמש לחיבור חוטי ניילון.
מציינים את חוזק הקשר במידה בה הוא מחליש את החבל, והוא נמדד באחוזים מעומס הקריעה של החבל. לדוגמה, לולאת שמינית מחלישה את החבל בכעשרים אחוזים. לקשרים שונים חוזק שונה, ורוב הקשרים השימושיים מחלישים את החבל בין 15 ל-40 אחוזים. חוזק הקשר תלוי במידה רבה בתכונות הנובעות ממבנה החבל ומן החומר ממנו הוא עשוי, ובמיוחד באלאסטיות שלו, בקשירוּת (עד כמה הוא "נוח" לקשירת קשרים) שלו ובהבדלים בין אלמנטים שונים בחבל (למשל, ליבה ומעטפת). ההבדל בין מידת ההחלשה בין קשרים שונים תלויה במספר גורמים:
תורת קשירת הקשרים > פיזיקה של קשרים > רדיוס העקמומיות המינימלי של החבל בתוך הקשר

קשר מחליש את החבל מכיוון שכיפוף החבל שבתוך הקשר יוצר חלוקה לא שווה של העומס בין הסיבים, ולכן עומס מוגבר על חלק מהם. הקשר חלש יותר משאר החבל, ולכן החבל נקרע דווקא שם. כדי להבין מדוע זה כך, נציין, שכדי לקשור קשר בחבל הוא חייב להתכופף. בגלל שלחבל, ואפילו הדק ביותר, יש עובי, מרכיבי החבל בחלק החיצוני של הכפיפה הזו נמתחים והרכיבים הפנימיים בכפיפה אינם נמתחים. במילים אחרות ניתן לומר כי רק חלק מן החבל נושא בעומס בנקודת הכפיפה, וברור כי החבל חלש יותר בנקודה זו. יוצא מכאן שהנקודה החלשה ביותר בקשר היא זו בה רדיוס העקמומיות הוא מינימלי (השבירה בחבל חזקה ביותר) והכיפוף הוא חד ביותר. נקודה זו נקראת בשם ניפּ (nip). למרבית הקשרים יש שני ניפים. ניתן להעריך בקירוב ראשון חוזק של קשר על פי מראהו ורדיוס הכיפוף בניפים שלו. קל להשוות שני קשרים על פי רדיוס הכיפוף בניפים, ולקבל הערכה איכותית איזה מהם חזק יותר.