stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארצ'י תומפסון
הערות שוליים

↑  'Exposed' Tonga lose 22–0 באתר אינדפנדנט, 10 באפריל 2001 (באנגלית)
↑    Christopher Davies, ‏Australia score 31 without loss in record win, The Telegraph, 11 April 2001
↑  Moore left out of Australian squad באתר CNN, 28 באוקטובר 2005 (באנגלית)
↑  Thompson, Carney, North get Olyroos call באתר The Age, ‏ 4 ביולי 2008 (באנגלית)
↑  you, Mr Entertainment באתר The World Game, ‏ 24 במאי 2016 (באנגלית)
↑  Aussie A-League featured in FIFA 08 באתר Game Spot Australia, ‏ 19 באוגוסט 2007 (באנגלית)
↑  Kicking around באתר The Age, ‏ 11 בינואר 2008 (באנגלית)
↑  What Doesn’t Kill You Makes You Stronger באתר MUP (באנגלית)
| נבחרת אוסטרליה – מונדיאל 2006 |
| --- | --- | --- |
|  1 שוורצר •  2 ניל •  3 מור •  4 קייהיל •  5 קולינה •  6 פופוויץ' •  7 אמרטון •  8 סקוקו •  9 וידוקה •  10 קיואל •   11 לזרידיס •  12 צ'וביץ' • 13 גרלה •  14 צ'יפרפילד • 15 אלויסי • 16 ביצ'אמפ • 17 תומפסון • 18 קאלאץ' • 19 קנדי • 20 וילקשייר • 21 סטריובסקי • 22 מיליגן • 23 ברשיאנו • מאמן: הידינק |  1 שוורצר •  2 ניל •  3 מור •  4 קייהיל •  5 קולינה •  6 פופוויץ' •  7 אמרטון •  8 סקוקו •  9 וידוקה •  10 קיואל •   11 לזרידיס •  12 צ'וביץ' • 13 גרלה •  14 צ'יפרפילד • 15 אלויסי • 16 ביצ'אמפ • 17 תומפסון • 18 קאלאץ' • 19 קנדי • 20 וילקשייר • 21 סטריובסקי • 22 מיליגן • 23 ברשיאנו • מאמן: הידינק | אוסטרליה |
| נבחרת אוסטרליה – גביע אסיה בכדורגל 2007 |
| --- | --- | --- |
|  1 שוורצר •  2 ניל •  3 קיסנבורו •  4 קייהיל •  5 קולינה •  6 בושאמפ •  7 אמרטון •  8 וילקשייר •  9 וידוקה •  10 קיואל •   11 תומפסון •  12 ג'ונס • 13 גרלה •  14 הולמן • 15 אלויסי • 16 תווייט • 17 ואלרי • 18 פטקוביץ' • 19 קארל • 20 קארני • 21 סטריובסקי • 22 מיליגן • 23 ברשיאנו • מאמן: ארנולד |  1 שוורצר •  2 ניל •  3 קיסנבורו •  4 קייהיל •  5 קולינה •  6 בושאמפ •  7 אמרטון •  8 וילקשייר •  9 וידוקה •  10 קיואל •   11 תומפסון •  12 ג'ונס • 13 גרלה •  14 הולמן • 15 אלויסי • 16 תווייט • 17 ואלרי • 18 פטקוביץ' • 19 קארל • 20 קארני • 21 סטריובסקי • 22 מיליגן • 23 ברשיאנו • מאמן: ארנולד | אוסטרליה |
ארצות השפלה האוסטריות

ארצות השפלה האוסטריות (בגרמנית: Österreichische Niederlande; בהולנדית: Oostenrijkse Nederlanden; בלטינית: Belgium Austriacum) היה שמה של בלגיה בין השנים 1714–1797. המדינה כללה את שטחי בלגיה ולוקסמבורג של ימינו, ונחצתה על ידי בישופות לייז'.
ראו גם

היסטוריה של בלגיה
היסטוריה של לוקסמבורג
ארשיל גורקי

| --- | --- |

 לידה:  15 באפריל 1904 Dilkaya, Van Vilayet, האימפריה העות'מאנית 
 התאבד:  21 ביולי 1948 (בגיל 44) שרמן, ארצות הברית 
 שם לידה:  Ոստանիկ Մանուկ Ատոյեան 
 לאום:  ארמנים 
 מקום לימודים:  האקדמיה הלאומית לעיצוב  Grand Central School of Art 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם מופשט, ציור פעולה, אמנות מודרנית 
 בן או בת זוג:  אגנס מגרודר (1941–?)  מרני ג'ורג 
 צאצאים:  מארו גורקי, נטשה גורקי 
 
ארשיל גורקי (נולד בשם: ווסטאניק מנוג אדויאן, ארמנית: Արշիլ Գորկի, Վոստանիկ Մանուկի Ադոյան; 15 באפריל 1904 –  21 ביולי 1948) הוא צייר ארמני-אמריקאי, שהשפיע רבות על האקספרסיוניזם המופשט.
ביוגרפיה

גורקי נולד בעיירה ליד ואן שבטורקיה. תאריך הולדתו אינו ודאי. ב-1910 היגר אביו לארצות הברית כדי להתחמק מגיוס לצבא, והשאיר את משפחתו בוואן. גורקי נמלט מוואן במהלך רצח העם הארמני עם אמו ושלוש אחיותיו לשטח שהיה בשליטה רוסית. לאחר רצח העם הארמני, בשנת 1919, נפטרה אמו של גורקי בירוואן וגורקי הצטרף לאביו שבארצות הברית כשהוא בן 16. כשהיה בן 31 התחתן, ושינה את שמו לארשיל גורקי בתהליך של המצאה מחדש של אישיותו (סיפר לאנשים שהוא קרוב משפחה של הכותב הרוסי מקסים גורקי).
ב-1922 נרשם גורקי ל"בית הספר החדש לעיצוב" בבוסטון ועבד באופן זמני כמדריך. ג'יימס אדמונד אלן היה בין תלמידיו. בשנות ה-20 המוקדמות הושפע מהאימפרסיוניזם ולקראת סוף העשור הפכו עבודותיו קרובות יותר לסגנון הפוסט-אימפרסיוניזם. באותה תקופה חי בניו יורק והושפע מפול סזאן. ב-1927 פיתח קשרי חברות עם את'ל סשואבאצ'ר שהייתה הביוגרפית הראשונה שלו.
ציוריו מן העת ההיא כללו את "נוף באופן סזאן" (1927) ואת "נוף, סטטן איילנד" (1927-1928). בשנות ה-20 ובתחילת שנות ה-30 התנסה בקוביזם ולבסוף בסוריאליזם. הציוריים שלו "זמן לילה", "תעלומה" ו"נוסטלגיה" (1930-1934) אפיינו את הפזה של ציורו. הבד מתחת לציורו "דיוקנו של מסטאר ביל" היה של חברו ויליאם דה קונינג.
ארצות הממלכה המאוחדת

החלוקה המנהלית של הממלכה המאוחדת היא מורכבת, רב־שכבתית ולא אחידה. כמדינה, הממלכה כוללת את אנגליה, ויילס, סקוטלנד וצפון אירלנד. לפעמים מתייחסים אליהם כ"אומות הבית" (באנגלית: Home Nations). עם זאת, המסמך שהוגש לארגון האומות המאוחדות מדגיש שהם חלקים של הממלכה אך לא מהווים ישויות מנהליות מהדרגה הגבוהה.
| סמל | שם | בירה | שם בשפת  המקור | אוכלוסייה  (נכון לשנת 2021) | שטח  (קמ"ר) | צפיפות  (אוכלוסייה לקמ"ר) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אנגליה אנגליה | לונדון לונדון | England | 56,490,048 | 130,278 | 433.6 |
| 2 | ויילס ויילס |  קארדיף | Wales | 3,107,494 | 20,735 | 149.9 |
| 3 | סקוטלנד סקוטלנד |  אדינבורו | Scotland | 5,479,900 | 77,925 | 70.32 |
| 4 | צפון אירלנד צפון אירלנד |  בלפסט | Northern Ireland | 1,903,175 | 13,562 | 140.3 |
היסטוריה

המבנה הנוכחי הוא תוצאה של איחוד שבוצע במספר שלבים.
בשנת 1707 הוקמה ממלכת בריטניה הגדולה כתוצאה מהסכם בין הממלכות העצמיות של אנגליה וסקוטלנד בהתאם לחוקי האיחוד של 1707 שהיו בתוקף עד לשנת 1800. בשנה זו נכנס לתוקף חוק האיחוד של 1800 והוקמה הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד.
בשנת 1922 קיבלו 26 מ־32 המחוזות של אירלנד הכרה כמדינה העצמאית וכתוצאה מכך הוקמה הממלכה המאוחדת הנוכחית. (והמדינה אירלנד לצידה, הקרויה על שם האי אשר היא מהווה את מרבית שטחו)
ויילס היא חלק מהממלכה המאוחדת כתוצאה מחוקי ויילס 1535–1542.
ראו גם

האיים הבריטיים
אזורי אנגליה
הערות שוליים

↑  UNITED KINGDOM: Countries and Major Cities
מפת חלוקה מנהלית
ג'ובאני אלברטו ריסטורי

| --- | --- |
 לידה:  1692 בולוניה, מדינת האפיפיור 
 פטירה:  7 בפברואר 1753 (בגיל 61 בערך) דרזדן 
 מוקד פעילות:  דרזדן 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
ג'ובאני אלברטו ריסטורי (באיטלקית: Giovanni Alberto Ristori;‏ 1692 - 7 בפברואר 1753) היה מלחין אופרה ומנצח איטלקי.
ביוגרפיה

נולד בבולוניה לתומאזו ריסטורי, מי שעמד בראשה של להקת אופרה, שהשתייכה למלך פולין והנסיך הבוחר של סקסוניה, אוגוסט השני "החזק", שקיים את חצרו בדרזדן. אוגוסט השני "השאיל" את להקת האופרה שלו לצארינה הרוסית אנה לחגיגת ההכתרה שלה במוסקבה.
"קאלאנדרו", אופרה בשלוש מערכות של ריסטורי, לליברית של סטפאנו בנדטו פאלאביצ'יני, הייתה הן האופרה בופה הראשונה שנכתבה בגרמניה והן האופרה האיטלקית הראשונה שבוצעה ברוסיה. האופרה בוצעה בניצוח ובבימוי שלו ושל אביו, עם שלושה-עשר שחקנים ותשעה זמרים, ביניהם לודוביקה זייפריד, מרגריטה ארמיני ורוזליה פנטזיה, במוסקבה בשנת 1731.
נפטר בדרזדן ב-1753.
ארשקהלמה

ארשקהלמה (בהונגרית: Érsekhalma) הוא כפר בנפת באיה שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה, גם בארשקהלמה אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 746 תושבים ובשנת 2022 חיו בו רק 537 תושבים.
הכפר הוקם בשנת 1986.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
| יישובים במחוז באץ'-קישקון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז |  קצ'קמט •  באיה |  |
| ערים |  באצ'אלמאש •  דונווצ'ה •  • האיוש Hajós •  איז'אק •  יאנושהלמה •  קלוצ'ה •  קצל •  קרקאג'האזה •  קישקרש •  קישקונפלדיהאזה •  קישקונהלש •  קישקונמאישה •  קונסנטמיקלוש •  לאיושמיז'ה •  מייקוט •  שולט •  שולטוואדקרט •  סבדסאלאש •  טיסקצ'קה •  טומפה Tompa |  |
| כפרים | מדראש • דושנוק • אגשג'האזה • בלוסג • פלשלאיוש • פילפהאזה • פילפיאקב • הלווציה • יאקבסאלאש • קונברץ' • קונסאלאש • ניארלרינץ • לדאנבנה • וארושפלד • אורגוואן • באצ'בוקוד • באצ'סלש • צ'יקריה • קטימאר • קונבאיה • מאטטלקה • טטהאזה • באצ'סנטגיירג' • באטמונושטור • צ'אטאליה • צ'אבוי • דאבוד • דונפלווה • ארשקצ'נאד • ארשקהלמה • פלשסנטאיוואן • גרה • הרצגסאנטו • נג'ברצ'קה • נמשנאדאודבר • שיקשד • סרמלה • ושקוט • אפושטג • דונאג'האזה • קונדץ' • קונפסר • סלקסנטמארטון • צ'ויושפאלוש • טאש • יאסנטלאסלו • קמפץ • מוריצגאט • באצ'בורשוד • באטיה • דראגסל • דונפטאי • דונסנטבנדק |  |
| יישובים בנפת באיה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | באיה • באצ'סנטגיירג' • באטמונושטור • צ'אטאליה • צ'אבוי • דאבוד • דונפלווה • ארשקצ'נאד • ארשקהלמה • פלשסנטאיוואן • גרה • הרצגסאנטו • נג'ברצ'קה • נמשנאדאודבר • שיקשד • סרמלה • ושקוט |  |
אנה קארינה

| --- | --- |

 לידה:  22 בספטמבר 1940 פרדריקסברג, דנמרק 
 פטירה:  14 בדצמבר 2019 (בגיל 79) הרובע הארבעה-עשר של פריז, פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 שם במה:  Anna Karina 
 שם לידה:  Hanne Karin Bayer 
 מדינה:  דנמרק דנמרק צרפת צרפת
 תקופת הפעילות:  1959–2019 (כ־60 שנה)
 בן או בת זוג:  דניאל דובאל (1978–1981)  ז'אן-לוק גודאר (1961, 1961–1968)  דניס ברי (1982–2019)  פייר פבריי (1968–1974) 
 פרסים והוקרה:  פרס בודיל לשם כבוד (2016)  אבירה בלגיון הצרפתי (14 באפריל 2017)  דוב הכסף לשחקנית הטובה ביותר (1961)  מפקד מסדר האמנויות והספרות (15 בפברואר 1996) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנה קארינה, 1977
אנה קארינה (בדנית: Anna Karina‏; 22 בספטמבר 1940 – 14 בדצמבר 2019) הייתה שחקנית קולנוע, במאית ותסריטאית דנית, אשר פעלה במהלך מרבית הקריירה הקולנועית שלה בצרפת.
קארינה הייתה ידועה בעיקר בשל שיתופי הפעולה שלה עם הבמאי הצרפתי ז'אן-לוק גודאר, מחלוצי הגל הצרפתי החדש. כמה משיתופי הפעולה הידועים ביותר עמו, הם הסרטים "החייל הקטן" (1960), "אישה היא אישה" (1961), "לחיות את חייה" (1962), ו"אלפאוויל" (1965). עבור תפקידה בסרט "אישה היא אישה", זכתה קארינה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
קורות חייה

קארינה נולדה כאנה קארין בלארק באייר. אמה הייתה בעלת חנות הלבשה, ואביה היה קברניט של ספינה, אשר עזב את המשפחה שנה לאחר הולדתה.
היא חיה עם סבה וסבתה במשך שלוש שנים, עד הגיעה לגיל 4, אז עברה להתגורר אצל משפחה אומנת. כילדה הרבתה לברוח מהבית. היא החלה את הקריירה שלה בדנמרק, כאשר שרה בקברטים ודגמנה לפרסומות. בגיל 14 הופיעה בסרט דני קצר, שזיכה אותה בפרס בפסטיבל הקולנוע בקאן. היא למדה ריקוד וציור בדנמרק, ובמשך תקופה מסוימת אף מכרה כמה מציוריה על מנת להתפרנס. ב-1958, לאחר מריבה עם אמה, היא נסעה בטרמפים לפריז, שם השתקעה.
קריירה > הדוגמנות וההיכרות עם גודאר

קארינה הייתה בת 17 כאשר עברה לפריז, חסרת כל וללא ידיעת השפה הצרפתית. כשישבה באחד הימים בבית הקפה "Les Deux Magots", ניגשה אליה אישה ממשרד פרסום אשר ביקשה לצלם אותה. בעקבות המפגש הפכה קארינה לדוגמנית מצליחה, ובמסגרת עבודתה פגשה בין היתר את מעצבי האופנה פייר קרדן וקוקו שאנל. שאנל עזרה לה במציאת שמה המקצועי – אנה קארינה.
הופעתה הראשונה בקולנוע, עליה לא קיבלה קרדיט, הייתה בשנת 1959, עת שובצה פרסומת לסבונים בה השתתפה בסרט של גי דבור (Guy Debord). ז'אן-לוק גודאר, שהיה אז מבקר קולנוע עבור מחברות הקולנוע, ראה לראשונה את קארינה בסדרת פרסומות עבור חברת פלמוליב, בהן היא מכוסה בקצף באמבטיה. גודאר ביקש ללהק את קארינה לסרט "עד כלות הנשימה"; הוא הציע לה תפקיד קטן בסרט, אך היא סירבה כאשר נודע לה כי הסרט יכלול סצנות עירום. גודאר שאל אותה כיצד בכל זאת לקחה חלק בפרסומות של פלמוליב בהן הופיעה בעירום, והיא השיבה: "השתגעת? בפרסומות לבשתי בגד ים, קצף האמבט כיסה אותי עד צווארי. היה זה בדמיונך בלבד שאני עירומה". בסופו של דבר, הדמות אותה ייעד גודאר לקארינה לא נכנסה לסרטו, אך כעבור שנה הציע גודאר לקארינה תפקיד אחר, בסרטו "החייל הקטן" (1960). קארינה, שהייתה בת פחות מ-21, נדרשה לשכנע את אמה שבדנמרק לחתום עבורה על החוזה.
קריירה > קריירת הקולנוע

בשנת 1961 זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע בברלין, בעבור משחקה כאנג'לה בסרטו של גודאר "אישה היא אישה".
קריירת המשחק שלה לא הייתה מוגבלת רק עבור סרטיו של גודאר, והיא נענתה לשיתופי פעולה מוצלחים עם במאים גדולים אחרים. תפקידה בסרט הנזירה ("La Religieuse"), משנת 1966, שבוים על ידי הבמאי ז'אק ריווט, נחשב עבור רבים לפסגת הקריירה שלה כשחקנית. היא השתתפה גם בסרטו של הבמאי לוקינו ויסקונטי, "Lo Straniero", משנת 1967.
ב-1969 שיחקה בסרט "לפני בוא החורף" לצידו של חיים טופול.
סרטים נוספים בהם שיחקה הם סרטו של הבמאי ג'ורג' קיוקור "Justine" משנת 1969, סרטו של טוני ריצ'רדסון "Laughter in the Dark" משנת 1969, סרטו של כריסטיאן דה שאלון "L'Alliance" משנת 1970, סרטו של פרנקו ברוסאטי "Bread and Chocolate" משנת 1973, וסרטו של ריינר ורנר פאסבינדר "Chinese Roulette" משנת 1976.
בשנת 1972 הקימה חברת הפקות בשם "ראסקה" ("Raska"), עבור סרטה "Vivre Ensemble", אותו ביימה, ובו גם שיחקה. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1973. ב-1987 היא שיחקה בסרט "שיר אחרון" ("Last Song"), אותו גם כתבה.
ב-1995 הופיעה בתפקיד משני בסרטו של הבמאי ז'אק ריווט "Haut, Bas, Fragile". בשנת 2003 שרה קארינה בסרט "האמת אודות צ'ארלי". בשנת 2007 כתבה, ביימה וכיכבה בסרט המסע המוזיקלי "ויקטוריה", ("Victoria")‏ שצולם בקנדה.
קריירה > קריירת התיאטרון

קארינה הופיעה גם על בימות התיאטרון. היא הופיעה בגרסתו של ז'אק ריווט ל-"La Religieuse, Pour Lucrece, Toi et Tes Nuages", במחזה של פרנסואז סאגאן "Il Fait Beau Jour et Nuit and", ובמחזה של אינגמר ברגמן "אחרי החזרה".
קריירה > קריירת השירה

בסוף שנות ה-60 זכתה להכרה כזמרת בעקבות שני להיטים אותם ביצעה: "Sous le soleil exactement", ו-"Roller Girl" של הזמר סרז' גינסבורג. שני השירים נלקחו מ"אנה", קומדיה מוזיקלית טלוויזיונית משנת 1967, בבימויו של פייר קורלניק, שבה היא שרה שבעה שירים לצד סרז' גינסבורג והשחקן ז'אן-קלוד בריאל (Jean-Claude Brialy). לאחר הופעתה בקומדיה "אנה", הקליטה עם הזמר פיליפ קתרין את האלבום "Une histoire d'amour", שבעקבותיו יצאה לסיבוב הופעות.
בשנת 2005 היא הוציאה את האלבום "Chansons de films", המכיל אוסף שירים מסרטים.
קריירה > קריירת הספרות

קארינה כתבה ארבעה רומנים: "Jusqu'au bout du hasard", "On n'achète pas le soleil", "Golden City", "Vivre ensemble".
חייה האישיים

קארינה וגודאר נישאו ב-3 במרץ 1961, במהלך צילומי הסרט "אישה היא אישה", והתגרשו בשנת 1965. לאחר גירושיה מגודאר, נישאה לתסריטאי-שחקן פייר פבריי (1968–1973), לאחר מכן נישאה לבמאי-שחקן דניאל דובאל (1978–1981), ולאחר מכן לבמאי דניס ברי (1982–1994).
נפטרה בפריז ממחלת הסרטן ב-14 בדצמבר 2019.
פילמוגרפיה

(1959) Pigen og skoene
(1960) Petit jour
(1960) החייל הקטן
(1961) אישה היא אישה
(1961) Ce soir ou jamais
(1962) Cléo from 5 to 7
(1962) She'll Have to Go
(1962) Le Soleil dans l'oeil
(1962) Vivre sa vie: Film en douze tableaux
(1962) Les Quatre vérités
(1963) Shéhérazade
(1963) Dragées au poivre
(1964) Le Voleur de Tibidabo
(1964) Bande à part
(1964) La Ronde
(1964) De l'amour
(1965) אלפאוויל
(1965) Un mari à un prix fixe
(1965) Le Soldatesse
(1965) פיירו המשוגע
(1966) הנזירה
(1966) Made in U.S.A.
(1967) Anna
(1967) Zärtliche Haie
(1967) Le Plus vieux métier du monde
(1967) Lamiel
(1967) Lo Straniero
(1968) The Magus
(1969) Before Winter Comes - לפני בוא החורף
(1969) Michael Kohlhaas - Der Rebell
(1969) Laughter in the Dark
(1969) Justine
(1970) Le Temps de mourir
(1971) L'Alliance
(1971) Rendez-vous à Bray
(1971) Carlos
(1972) The Salzburg Connection
(1973) Pane e cioccolata
(1973) Vivre ensemble
(1974) L'Invenzione di Morel
(1975) L'Assassin musicien
(1976) Les Oeufs brouillés
(1976) Le voyage à l'étranger
(1976) La vie en pièces
(1976) Chinesisches Roulette
(1978) Ausgerechnet Bananen
(1978) Chaussette surprise
(1978) Olyan mint otthon
(1979) L'éblouissement
(1979) Historien om en moder
(1980) Charlotte, dis à ta mère que je l'aime
(1980) Also es war so...
(1981) Chambre 17
(1982) Regina Roma
(1983) L'Ami de Vincent
(1984) Ave Maria
(1985) Treasure Island
(1986) Blockhaus USA
(1986) La dame des dunes
(1987) Last Song
(1987) Dernier été à Tanger
(1987) Cayenne Palace
(1988) L'oeuvre au noir
(1989) Moravagine
(1990) Manden der ville være skyldig
(1995) Haut bas fragile
(2001) Nom de code: Sacha
(2002) האמת אודות צ'ארלי
(2003) אני סזאר
(2008) Victoria
(2022) ‏ Quantum Cowboys
הערות שוליים

↑  Karina, Anna (2003). DVD extra. Band of Outsiders. DVD. "Anna Karina".
↑  עמוד הזוכים, באתר פסטיבל הקולנוע בברלין.
↑  השחקנית אנה קארינה הלכה לעולמה בגיל 79, באתר ynet, 15 בדצמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007445084005171  PLWABN: 9810689114005606  BIBSYS: 90911039  BNE: XX4419229  BnF: cb13895858j (data)  CiNii: DA12133205  GND: 130469602  ICCU: UBOV490995  ISNI: 0000 0001 2125 3937  LCCN: no97004901  MusicBrainz: bd6155ce-d874-4258-bd27-bbdd77c6f181  NKC: xx0159894  NLA: 35855061  NTA: 109800109  SNAC: w6fz0nc9  SUDOC: 026945673  Trove: 1117347  VIAF: 27252162   WorldCat (עם VIAF): 27252162
בירה שפירא

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  איציק ודני שפירא
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־13 שנים)
 קואורדינטות:  31°45′37″N 34°59′43″E﻿ / ﻿31.760282°N 34.99536°E﻿ / 31.760282; 34.99536 
 משרד ראשי:   בית שמש, ישראל ישראל
 ענפי תעשייה:  מבשלת בירה
 מוצרים עיקריים:  בירה
  
 www.shapirobeer.co.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) בירה שפירא(למפת השפלה רגילה) בירה שפירא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בירה שפירא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בירה שפירא  he בירה שפיראhe בירה שפיראמפת  __ בית שמש (in English: Beit Shemesh)מכל הצדדים: __ מועצה אזורית מטה יהודה (in English: Mateh Yehuda Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בירה שפירא היא מבשלת בירה ישראלית.
היסטוריה

המבשלה הוקמה בבית שמש בשנת 2011 בידי האחים איציק ודני שפירא. השניים, תושבי ירושלים עסקו מספר שנים בייצור בירה ביתית, בתחילה באופן חובבני, ואחר כך באופן מקצועי יותר, בפרט לאחר שאיציק שפירא התמחה מספר חודשים במבשלת לפט האנד בקולורדו. לשניים הצטרף גם יוחאי קודלר, שהקים את מבשלת הנגב בקריית גת. פתיחת המבשלה לוותה בסדרת סרטוני פרסומת קצרים בבימויו של וניה הימן, שהועלו לאתר YouTube, וזכו למאות אלפי צפיות.
המבשלה מפיקה מעל 20,000 ליטרים בירה בחודש. בתחילה יוצרו שני סוגי בירה, פייל אייל וסטאוט שיבולת-שועל, ונכון ל-2018 מיוצר גם סוג שלישי, בירת חיטה. בירה מסוג רביעי, וינטר אייל, מיוצרת כמוצר עונתי. מוצרי המבשלה שווקו בתחילה בעיקר בירושלים, אך גם במקומות ספורים בתל אביב. המבשלה ממתגת עצמה כ"בירה ירושלמית", והלוגו שלה אף מבוסס על סמל העיר ירושלים.
ביוני 2021 רכשה חברת טמפו משקאות 50.1% ממניות המבשלה ובכך הפכה לבעלי השליטה במבשלה.
סוגי הבירות

Pale Ale (הירוקה) 5% כוהל בנפח.
Oatmeal Stout (האדומה) 5.2%.
Jack's Winter Ale (הסגולה) 8.5%.
Wheat Beer (הצהובה) 5.2%.
IPA 6.5% (הכחולה).
Lager 4.9%.
בקבוקי בירה שפירא משלושה סוגים
בורא עד אנה

בורא עד אנה או אבי אבי אבי היא קינה שנכתבה כנראה בעקבות גירוש ספרד ומקוננת על מאורעות הגירוש. מחבר היצירה עלום, ומשערים את שמו הפרטי, בנימין, מהאקרוסטיכון המופיע בראשי הבתים.
בעבר, נהגו לומר קינה זו בנוסח הספרדים בשבת איכה כרשות ל'אתה הראת', לפני פתיחת הארון. כיום, הקינה נאמרת בין הקינות לתשעה באב בליל תשעה באב. בנוסף, יש שנהגו להוסיף אותה בין הקינות בתיקון חצות.
תוכן ומבנה

הקינה ייחודית בכך שאינה מבכה, כמו רוב הקינות, את אירועי העבר, אלא מצביעה על מצבו העגום של עם ישראל, הנמשל במקרא ובמדרשים ליונה. בפיוט, היונה ניצבת בדד בלי אב ובן אל מול הצרות הרבות הפוקדות אותה. הקינה מספרת בגוף שלישי על מצבה האנוש של היונה ומבקשת, מנקודת מבט חיצונית, ישועה מהקב"ה. הפיוט תורגם לספניולית. בפיוט הרמזים רבים מפסוקי המקרא.
הפזמון של הפיוט, החוזר בסיום כל בית, הוא "אָבִי אָבִי אָבִי/יוֹשֶׁבֶת גַּלְמוּדָה צוֹעֶקֶת אָבִי/צוֹעֶקֶת אָבִי".
ייתכן שהבית החמישי בנוסחו הנדפס הוא נוסח מצונזר, כי בכמה כתבי יד הוא מופיע בנוסח אחר, המתייחס בפירוש לנצרות ולאמונת השילוש:
יוֹעֲצִים עָלֶיהָ / עֵצוֹת הִיא אֲנוּשָׁה

זָרִים הָעוֹבְדִים / אֱלִילִים שְׁלֹשָׁה

אָב וּבֵן וְרוּחַ / כִּי אֵין לָהֶם בּוּשָׁה

גָּדוֹל מִמַּכְאוֹבִי.
השפעה

בהשפעת הפיוט, חיברה מיכל הלד שיר (בעברית ובלאדינו) בעקבות ביקורה במחנות ההשמדה בפולין.
לקריאה נוספת

אברהם עדס, דרך אר"ץ - או"ח, עמ' צה
אליהו ביטון, נחלת אבות - מנהגי יהדות לוב, עמ' קד
שמעון ברנשטיין, על נהרות ספרד, מחברות לספרות, תל אביב תשט"ז, סימן צד
הערות שוליים

↑  כך הוא מכונה לעיתים, בעקבות הפזמון.
↑  הרב מאיר מאזוז, בית נאמן גיליון 174, פרשת עקב תשע"ט; הקינה באתר 'פרויקט הסידור הפתוח'.
↑  כמו "יונתי" בשיר השירים
↑  למשל בשמות רבה, כ', ו'
↑  סדר ארבע תענית כמנהג ספרדים, ווין תרל"ח.
↑  הרב מאיר מאזוז, "הערות והגהות לקינות בתשעה באב", אור תורה קמו (אב תש"מ), עמ' תלג.
↑  מרחפת על פני המים, ירושלים : רשימו, 2009, עמ' לו
↑  מיכל הנד, "ּכְׁשֶאֲנִי ׁשָרָה הַּׁשִיר הַּזֶה ׁשֶּׁשָרוּ לְפָנַי": התגלגלות הפיוט הספרדי בשירה בת זמננו - מרפלקטיביות לרפלקסיביות ומפייטנות לפיוטיות, הפיוט כצוהר תרבותי, 2012, עמ' 420-400
בורא עד אנה עם תרגום לספניולית, ווין תרל"ח
ג'ובאני אנימוצ'ה

| --- | --- |

 לידה:  1520? פירנצה, רפובליקת פירנצה 
 פטירה:  20 במרץ 1571 (בגיל 51 בערך) רומא, מדינת האפיפיור 
 
ג'ובאני אנימוצ'ה (באיטלקית: Giovanni Animuccia, ‏סביבות 1520 – 20 במרץ 1571) היה מלחין איטלקי בן תקופת הרנסאנס. הוא היה מבני תקופתו הנודעים ביותר של פלסטרינה באסכולה הרומאית והטביע את חותמו בפיתוח הלאודה הפוליפוני של רומא.
ביוגרפיה

אמינוצ'ה נולד בפירנצה. לבקשת פיליפו נרי חיבר מספר לאודי – מזמורי הלל, לשירה אחרי טקס התפילה. מעשה זה הקנה לו באופן מקרי מעמד של חשיבות בתולדות המוזיקה, כיוון שביצועם באוראטורי של סן פיליפו קידם (עם התפרקות אסכולות ההלחנה של המאה ה-16) את הצורות המוקדמות של ה"אורטוריה", שאינן מתקשרות לפסיונים הגרגוריאניים-פוליפוניים. סן פיליפו התלהב כל כך מאנימוצ'ה, עד שהצהיר כי ראה את נשמת חברו מתעופפת ועולה השמיימה.
בשנת 1555 מונה אנימוצ'ה למאסטרו די קאפלה בכנסיית פטרוס הקדוש – משרה שבה החזיק עד מותו בשנת 1571. מחליפו היה פלסטרינה, שהיה ידידו וכנראה תלמידו.
כתב היד של רבים מחיבוריו של אנימוצ'ה עודנו שמור בספריית הוותיקן. יצירותיו העיקריות שיצאו לאור היו Madrigali e Motetti a quattro e cinque voci ("מדריגלים ומוטטים בארבעה ובחמישה קולות") (ונציה, 1548) ו-Il primo Libra di Messe ("ספר המיסות הראשון") רומא, 1567). מתוך ספר זה נטל ג'ובאני בטיסטה מרטיני שתי דוגמאות בשביל Saggio di Contrapunto שלו. מיסה מתוך "ספר המיסות הראשון" על הקנטו פרמו של המזמור Conditor alme siderum יצאה לאור בתיווי מודרני ב-Anthologie des maîtres religieux primitifs של Chanteurs de Saint Gervais. היצירה נושאת אופי אציל וחגיגי והייתה יכולה להיחשב ליצירה גדולה אלמלא חספוס מסוים, המעיד יותר על רישול מאשר על ארכאיות.
פאולו אנימוצ'ה, אחיו של ג'ובאני, נודע גם הוא כמלחין; פטיס אומר עליו, כיכ מאסטרו די קאפלה בבאזיליקה של סנט ג'ון לאטרן מאמצע ינואר 1550 עד 1552 וכי מת בשנת 1563.
ארצות השפלה

ערך זה עוסק בחבל ארץ היסטורי באירופה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
תמונת לוויין של ארצות השפלה
ארצות השפלה הן ארצות אירופה הנמצאות במישור הנמוך של הדלתה של הנהרות ריין, סכלדה ומז. המדינות הנכללות בימינו בכינוי זה הן בלגיה והולנד, אם כי יש הכוללים בכינוי גם את לוקסמבורג.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הפרק מתאר מאה אחת מתוך 900 שנות קיומן של ארצות השפלה.
במאה ה-12 נוסדו בארצות השפלה ערים סביב הייצור והמסחר של בגדי צמר, התעשייה הראשונה באירופה. בערים אלה נכללות לייז', אנטוורפן, בריסל, גנט ואוטרכט.
ארצות השפלה התרכזו במאות ה-13 וה-14 תחת שלטונם של דוכסי בורגונדיה ובעקבות נישואי מארי מבורגונדי למקסימיליאן האוסטרי, עברו לשליטתם של בית האבסבורג תחילה לבנם פיליפ הראשון מלך קסטיליה (עקב נישואיו לחואנה המשוגעת - בתם של פרדינאנד ואיזבל המלכים הקתולים), ובשנת 1506 לבנם קרלוס הוא הקיסר קרל החמישי, שהיה למעשה פלמי (יוצא חבל פלנדריה) מלידה, וחי עד 1517 בארצות השפלה. עם פרישתו של קרל החמישי בשנת 1556 קיבל את השלטון בנו, פליפה השני, מלך ספרד.
פליפה השני, שהתחנך בספרד, לא היה רגיש כלפי נתיניו הפלמים וההולנדים כפי שהיה אביו, ונהג בתושבי האזור ביד קשה, בין היתר בגלל התחזקות מגמת הרפורמציה הפרוטסטנטית בקרב תושבי האזור אותה שאף פליפה, כמו אביו, לקעקע מממלכתו.
בשנת 1568 התאחדו הפרובינציות של ארצות השפלה תחת הנהגתו של הנסיך וילם מאורניה (נסיכות אורנז'), והרוזן לאמורל פון אגמונט, שהיה מראשי הצבא, בצעד שהתחיל את המרד ההולנדי. פליפה השני שלח צפונה את הדוכס מאלבה והדוכס מפארמה, שני מצביאים ותיקים, בראש צבא אשר מנה אלפי חיילים ספרדים, כדי לדכא את המרד. מול חיל הרגלים הספרדי עמדו המיליציות של אנשי ארצות השפלה, אשר כרעו תחת נטל המיסים הספרדיים וקיוו נואשות להציל את מולדתם ולזכות בחירותם. כדי לבלום את התקדמות הספרדים, פתחו אנשי ארצות השפלה את הסכרים אשר הגנו על המישורים הנמוכים מהים, והציפו שטחים נרחבים בנתיב הצבא הספרדי. בסופו של דבר, הצליחו המורדים להדוף את הספרדים.
פליפה השני הציב פרס על ראשו של הנסיך מאורניה, ואכן הלה נרצח ביריות אקדח ב-10 ביולי 1584 ב"פרינסנהוף" שבדלפט בידי אציל מקומי זוטר, תומך בית המלוכה הספרדי. בשנת 1581, "התנערו" הפוליטיקאים והסוחרים ההולנדים החשובים באופן חגיגי מפליפה השני כמלכם, כשהם מונים את פגיעותיו באנשיהם. הם הכריזו על שבע פרובינציות מארצות השפלה כעצמאיות וריבוניות.
ספרד המשיכה לנסות לכבוש מחדש את השטחים הנרחבים אשר בהם איבדה שליטה, אולם ללא הצלחה, עד אשר בשנת 1609, נחתם הסכם שלום בין הניצים, כאשר דרום ארצות השפלה, לרבות פלנדריה וחלקים מדרום הולנד, נותר בשליטה ספרדית.
תשע שנים לאחר מכן, כאשר פרצה מלחמת שלושים השנים, שוב עמדו הספרדים וההולנדים משני צידי המתרס. ההולנדים, שבעת זו החזיקו בצי גדול וחזק, פשטו על חצי האי הספרדי ופגעו באינטרסים ספרדיים הן באירופה והן באיים הקריביים. כאשר הסתיימה מלחמת שלושים השנים בשנת 1648, הסכימה ספרד, במסגרת שלום וסטפאליה, לעצמאותן המלאה והשלמה של ארצות השפלה, תחת הנהגת בית אורנז'-נאסאו. הסכמה זו הושגה כשמונים שנה לאחר תחילת העימות ולכן יש הקוראים למרד ההולנדי "מלחמת שמונים השנים".