ג'פרי הינטון

| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1947 (בן 77) וימבלדון, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  למידה עמוקה, רשת עצבית מלאכותית, פסיכולוגיה יישומית, מדעי המוח, למידת מכונה, בינה מלאכותית 
 מקום מגורים:  קנדה 
 מקום לימודים:  קינגס קולג' (1970)  אוניברסיטת אדינבורו (1978) 
 מנחה לדוקטורט:  ה. כריסטופר לונז'ה-היגינס 
 מוסדות:  אוניברסיטת טורונטו  חברת גוגל  אוניברסיטת קרנגי מלון 
 תלמידי דוקטורט:  Andriy Mnih, David C. Plaut, איליה סוצקבר, Christopher K. I. Williams, Volodymyr Mnih, Ruslan Salakhutdinov, Jimmy Ba, Brendan J. Frey, Richard S. Zemel, Radford M. Neal, Yee Whye Teh, Carl Edward Rasmussen, Navdeep Jaitly, George Edward Dahl, Yichuan Tang, Tijmen Tieleman, Abdel-rahman Mohamed, Nina Thiessen, Nitish Srivastava, Evan Whitney Steeg, Andrew Denis Brown, James Martens, Radek Grzeszczuk, Sageev Oore, Kevin Lang, Steven Nowlan, Alberto Paccanaro, Sidney S. Fels, David H. Ackley, Andriy Mnih, Peter Brown, Brian Sallans, Mark Derthick 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (8 באוקטובר 2024)  עמית ACM (2023)  פרס נסיכת אסטוריאס למחקר טכני ומדעי (2022)  פרס דיקסון במדעים (2021)  פרס הונדה (2019)  שותף במסדר קנדה (2018)  פרס טיורינג (2018)  פרס חזית הידע של קרן BBVA (2016)  IEEE Neural Networks Pioneer Award  IEEE Maxwell Award (2016)  פרס פרנק רוזנבלט של IEEE (2014)  מדליית הזהב של קנדה ע״ש גרהרד הרצברג למדע והנדסה (2010)  פרס הצטיינות במחקר של הוועידה הבינלאומית לאינטלגנציה מלאכותית (2005)  פרס רומלהארט (2001)  עמית החברה המלכותית (1998)  עמית אגודת המדעים הקוגניטיביים  עמית החברה המלכותית של קנדה (1996)  עמית האגודה האמריקאית לבינה מלאכותית (1990) 
 אתר רשמי
 
ג'פרי אוורסט הינטון (באנגלית: Geoffrey Everest Hinton; נולד ב-6 בדצמבר 1947) חבר כבוד ב"מסדר קנדה", "החברה המלכותית בלונדון" ו"החברה המלכותית של קנדה (אנ')", הוא פסיכולוג קוגניטיבי אנגלי-קנדי ומדען בתחום מדעי המחשב. פרסומו העיקרי של הינטון הוא בתרומתו למדע בתחומי רשתות נוירונים מלאכותיות. מאז 2013, הינטון פעיל בעיקר ב"גוגל" וכחוקר באוניברסיטת טורונטו.
בשנת 2024 זכה בפרס נובל לפיזיקה על תרומתו לבינה מלאכותית בהקשר של רשתות נוירונים מלאכותיות.
הינטון התפרסם, בין השאר, בהמשך למאמר שכתב ביחד עם חוקרים נוספים, ב-1986. המאמר שלהם עסק באלגוריתם "פעפוע לאחור" כשיטה לאימון רשתות נוירונים מלאכותיות. רבים בקהיליית מפתחי רשתות הנוירונים המלאכותיות מתייחסים אל הינטון כאל "הסנדק" של התחום. ניצחונו של אלכס קריזבסקי, סטודנט של הינטון, בתחרות זיהוי עצמים "ImageNet", ב-2012, נחשב לאירוע שהביא את נושא רשתות העצבים המלאכותיות/ למידה עמוקה/ בינה מלאכותית אל המודעות הציבורית בתקופה הנוכחית - מה שהביא לגל התעניינות עצום בתחום.
באפריל 2023, התפטר ממשרתו ב"גוגל" והחל להתבטא על הסכנות שהבינה המלאכותית עלולה להביא איתה. בין השאר, הינטון מציין את היכולת של המודלים ללמוד האחד מהשני, העובדה שניתן "להעתיק" את המודל ממחשב למחשב (הן הארכיטקטורה והן המשקלים). תכונה הגורמת לזה שהם, המודלים, בני שכפול מצד אחד ונצחיים מצד שני - ביחד עם התנהגויות מתהוות שאיש לא ציפה להן, בעיקר בהקשר למודלי השפה הגדולים - כל אלו ביחד, הביאו אותו למחשבה שלא מדובר בניסיון "בינוני" לחקות את מוח האדם - אלא שמדובר במשהו אחר, שיש לו מאפיינים מסוכנים ואם הוא לא "יטופל בצורה נכונה" - הוא עלול לסכן את גורל האנושות וזאת מכיוון שהמודלים עלולים להגדיר לעצמם את פונקציות המטרה וכבר היום יש להם יכולות בתחום ההנמקה וקבלת ההחלטות שאיש לא צפה, כמו גם יכולת לעבור מגוון גדול של "מבחני אינטליגנציה".