נשים בתנ"ך
מספר נשים בולטות בתנ"ך > דלילה

סיפורו של שמשון, מסופר בספר שופטים, פרק י"ג - פרק ט"ז. שמשון פוגש את דלילה (ובהמשך, את מותו עקב נישואיהם ובגידתה בו) בפרק ט"ז. שמשון היה נזיר מבטן, כלומר, הוריו גידלו אותו כנזיר עוד לפני שנולד, עקב מפגש של מלאך אלוהים עם מנוח ואשתו, הוריו של שמשון, אך סיפורו המקראי מצביע על כך שחוץ מנדרי הנזירות, שמשון הרבה להפר את חוקי הדת (לרבות נישואים לנוכריות). שיערו הארוך היה רק אחד מהייצוגים הסמליים של יחסיו המיוחדים עם אלוהים, והיה הסמל האחרון שהוסר משמשון (בעל כורחו) לקראת מותו. נתן מקדונלד מסביר כי ניתן לראות בסיפור גופת האריה עם יערת הדבש, והחידה בעקבותיה, ובחגיגת חתונתו של שמשון עם אישה פלישתית, את הצעדים הראשוניים של שמשון, שהובילו לסופו, כמי שאהב להתחתן ולקיים יחסים עם נשים נוכריות מהעמים אשר הקיפו את ישראל ושיעבדו אותם לאורך השנים. לקראת סוף תקופתו כשופט וכגיבור ישראל, שמשון התאהב באישה בנחל שורק ששמה דלילה. שליטי פלשתים מנצלים את התאהבותו של שמשון בדלילה, והולכים אליה עם הצעה
וַיַּעֲלוּ אֵלֶיהָ סַרְנֵי פְלִשְׁתִּים וַיֹּאמְרוּ לָהּ פַּתִּי אוֹתוֹ וּרְאִי בַּמֶּה כֹּחוֹ גָדוֹל וּבַמֶּה נוּכַל לוֹ וַאֲסַרְנוּהוּ לְעַנּוֹתוֹ וַאֲנַחְנוּ נִתַּן לָךְ אִישׁ אֶלֶף וּמֵאָה כָּסֶף: וַתֹּאמֶר דְּלִילָה אֶל שִׁמְשׁוֹן הַגִּידָה נָּא לִי בַּמֶּה כֹּחֲךָ גָדוֹל וּבַמֶּה תֵאָסֵר לְעַנּוֹתֶךָ:
בשלב זה התחיל מודל שחזר על עצמו שלוש פעמים - דלילה נסתה לפתות את שמשון שיגלה לה את סוד כוחו העצום ואיך אפשר להתגבר עליו, שמשון שיקר לדלילה ו"גילה" לה איך ניתן לאסור אותו, דלילה גילתה זאת לשליטי הפלשתים והם סיפקו לה את החומרים שצריך כדי לאסור את שמשון, היא ביצעה זאת בלילה כשהוא ישן, ואז העירה אותו באמירה "פלשתים עליך שמשון", והוא בקלות התנתק מהכבלים שהיו אמורים לכאורה לגרום לכוחו להיעלם. כאמור, מודל זה חזר על עצמו שלוש פעמים, ולאחר הפעם השלישית היא התלוננה: "וַתֹּאמֶר אֵלָיו אֵיךְ תֹּאמַר אֲהַבְתִּיךְ וְלִבְּךָ אֵין אִתִּי זֶה שָׁלֹשׁ פְּעָמִים הֵתַלְתָּ בִּי וְלֹא הִגַּדְתָּ לִּי בַּמֶּה כֹּחֲךָ גָדוֹל: וַיְהִי כִּי הֵצִיקָה לּוֹ בִדְבָרֶיהָ כָּל הַיָּמִים וַתְּאַלְצֵהוּ וַתִּקְצַר נַפְשׁוֹ לָמוּת:" (ט"ז, ט"ו–ט"ז). בשלב זה שמשון נכנע לדלילה ומגלה לה את סודו: "וַיַּגֶּד לָהּ אֶת כָּל לִבּוֹ וַיֹּאמֶר לָהּ מוֹרָה לֹא עָלָה עַל רֹאשִׁי כִּי נְזִיר אֱלֹהִים אֲנִי מִבֶּטֶן אִמִּי אִם גֻּלַּחְתִּי וְסָר מִמֶּנִּי כֹחִי וְחָלִיתִי וְהָיִיתִי כְּכָל הָאָדָם:" (פרק ט"ז, פסוק י"ז). כעת כשדלילה הבינה שהוא אמר את האמת, הבגידה שלה הושלמה, ותפיסתו של שמשון בידי הפלשתים אכן הגיעה כאשר דלילה סיפרה את שמשון בשנתו. שמשון הובא אל בית האסורים בעזה, והועבד כטוחן, כאשר בימים האלו שיערו מתחיל לצמוח שוב. כאשר שליטי פלישיתים נאספו לזבוח לעבודה הזרה שלהם, דגון, הם מביאים את שמשון ש"יצחק" בפניהם, ומציבים אותו בין עמודי הבניין. שמשון נושא תפילה לאלוהים שיעזור לו לנקום בפלישיתים, והצליח למוטט את העמודים ואת כל הבניין בו שהו באותה עת (בתוך הבניין ועל גגו) כ-3000 פלשתים, ונהרג יחד איתם.
במקרא לא מפורש זיהויה הלאומי של דלילה, ואין הכרח לראותה כפלשתית. אמנם קיימת דעה רחבה הרואה אותה כפלשתית.
דעה אחרת מצביעה בעקבות מספר רמזים כי דלילה לא הייתה פלשתית, אלא כנענית ואולי אף הייתה ישראלית שבגדה בשמשון עבור בצע כסף.
נחל ועמק שורק היה שטח של שבט דן, שעליו השתלטו פלשתים, כך שהאוכלוסייה שם הייתה מעורבת. הפלשתים הציעו לדלילה סכום כסף עצום כדי לבגוד בשמשון. דלילה משתמשת בסחטנות רגשית ובאהבתו האמיתית של שמשון אליה כדי לבגוד בו. אף גיבור תנ"ך עברי לא הובס מעולם על ידי אישה ישראלית (אם כי ישנם בתנ"ך שהובסו בידי נשים ישראליות, אך הם - בניגוד לשמשון - לא הוגדרו בסיפור התנ"כי כגיבורים אלא כנבלים - דוגמת אבימלך, ושבע בן בכרי). שמשון לא חשד, אולי בגלל שהוא לא יכל לחשוב על אישה כמסוכנת, אבל דלילה נחושה, נועזת ומסוכנת מאוד. כל צבא פלשתים לא הצליח להפיל אותו, אך דלילה כן עשתה זאת, אם כי שמשון עצמו הוא זה שבמעשיו אפשר לה לעשות זאת.