stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נוסחת האברסין
ניסוח

הזווית המרכזית θ בין שתי נקודות על הספירה מקיימת
כאשר
d הוא המרחק בין שתי הנקודות לאורך מעגל גדול של הספירה (ראה מרחק מעגל גדול),
r הוא רדיוס הספירה.
נוסחת האברסין מאפשרת לחשב את ההאברסין של θ ישירות מקווי הרוחב (מיוצגים על ידי  \varphi ) וקווי האורך (מיוצגים על ידי  \lambda ) של שתי הנקודות :
כאשר
φ1, φ2 הם קוי הרוחב של נקודות 1 ו-2, בהתאמה.
λ1, λ2 הם קווי האורך של נקודות 1 ו-2, בהתאמה.
\Delta \varphi =\varphi _{2}-\varphi _{1},  \Delta \lambda =\lambda _{2}-\lambda _{1}.
לבסוף, פונקציית האברסין hav(θ) לעיל, המופעלת הן על הזווית המרכזית  \theta  והן על ההפרשים של קווי הרוחב והאורך, היא
כדי למצוא את המרחק  d, יש להפעיל את הפונקציה archav, הפונקציה ההופכית ל hav(θ) או להשתמש בפונקציה הטריגונומטרית ההופכית arcsin:
או באופן מפורש יותר:
כאשר  \varphi _{\text{m}}={\frac {\varphi _{2}+\varphi _{1}}{2}} .
בעת שימוש בנוסחאות אלו, יש לוודא כי h = hav(θ) אינו עולה על 1 עקב שגיאת נקודה צפה ( d הוא ממשי רק עבור 0 ≤ h ≤ 1). h שואף ל-1 עבור נקודות אנטיפודיות, ובסביבה זו, עלולות להופיע שגיאות נומריות משמעותיות כאשר נעשה שימוש בחישוב בדיוק סופי. אולם מכיוון ש-  d גדול (מתקרב ל πR, חצי מההיקף) השגיאה היחסית אינה גדולה במקרה יוצא דופן זה (אם כי יש נוסחאות אחרות למרחק מעגל גדול הנמנעות מבעיה זו). לעיתים משתמשים בנוסחה לעיל בפונקציה ארקטנגנס, אך גם היא סובלת מבעיות נומריות דומות ליד h = 1.
כפי שמתואר להלן, ניתן לכתוב נוסחה דומה באמצעות משפט הקוסינוסים של הגאומטריה הספירית (שאין להחליפו בחוק הקוסינוסים של גאומטריית מישור) במקום האברסינים. אבל אם שתי הנקודות קרובות זו לזו (למשל במרחק של קילומטר זה מזה, על כדור הארץ) ייתכן שהתוצאה תהיה  \cos(d/R)=0.99999999 מה שיוביל לתוצאה לא מדויקת. נוסחת האברסין אינה סובלת מבעיה זו מכיוון שהיא משתמשת בפונקציית הסינוס.
הנוסחאות לעיל הן מקורבות כאשר הן מיושמות על כדור הארץ, שאינו כדור מושלם: רדיוס כדור הארץ, R משתנה מ-6356.752 ק"מ בקטבים ל-6378.137 ק"מ בקו המשווה. חשוב מכך, רדיוס העקמומיות של קו צפון-דרום על פני כדור הארץ בקטבים (≈6399.594 ק"מ) גדול ב-1% מאשר בקו המשווה (≈6335.439 ק"מ) - כך שלא ניתן להבטיח שנוסחת ההאברסין וחוק הקוסינוס יהיו מדויקים ברמה של 0.5%. שיטות מדויקות יותר המתחשבות באליפטיות של כדור הארץ ניתנות על ידי נוסחאות וינסנטי.
חוק האברסין

בהינתן ספירת יחידה, "משולש" מוגדר על ידי שלושה המעגלים הגדולים המחברים שלוש נקודות u, v ו- w על הספירה. אם אורכי שלוש הצלעות הללו הם a (מ- u ל- v), b (מ- u ל- w), ו- c (מ- v ל- w), והזווית שממול ל- c היא C, אזי חוק האברסין קובע:
מכיוון שמדובר בספירת היחידה, האורכים a, b, ו- c שווים לזוויות (ברדיאנים) המשתרעות על ידי הצלעות הללו ממרכז הכדור (עבור כדור שאינו יחידה, כל אחד מאורכי הקשת הללו שווה לזווית המרכזית שלו מוכפל ברדיוס R של הכדור).
על מנת לקבל מחוק זה את נוסחת האברסין של הסעיף הקודם, יש לקחת את המקרה הפרטי שבו u הוא הקוטב הצפוני, בעוד v ו- w הן שתי הנקודות שביניהן יש לקבוע את המרחק  d . במקרה כזה, a ו- b הם  \pi /2-\varphi _{1,2},  C הוא ההפרש של זוויות האורך  \lambda _{2}-\lambda _{1} ו-c הוא המרחק המתאים לספירת היחידה, כלומר  {\frac {d}{R}}. שימוש בזהות  \sin({\frac {\pi }{2}}-\varphi )=\cos(\varphi ) נותן ישירות את נוסחת האברסין.
הוכחה

ניתן להוכיח את הנוסחה
על ידי המרת הנקודות הנתונות על ידי קו הרוחב והאורך שלהן לקואורדינטות קרטזיות, ואז לקחת את המכפלה הסקלרית שלהן.
תהיינה  {\bf {p_{1},p_{2}}} שתי נקודות על ספירת היחידה, הנתונות על ידי קו הרוחב שלהם  \varphi  וקווי אורך  \lambda :
ייצוגים אלה דומים מאוד לייצוג בקואורדינטות כדוריות, אולם קו הרוחב  \varphi  נמדד כזווית מקו המשווה ולא מהקוטב הצפוני. הייצוג של הנקודות בקואורדינטות קרטזיות הוא:
מכאן נוכל לנסות ישירות לחשב את המכפלה הסקלרית ולהמשיך, אולם ניתן לפשט את הנוסחאות אם לוקחים בחשבון את העובדה הבאה: המרחק בין שתי הנקודות לא ישתנה אם נסובב את הכדור לאורך ציר ה-Z. סיבוב כזה למעשה יוסיף קבוע ל  \lambda _{1},\lambda _{2} . ששיקול דומה אינו חל על קווי הרוחב - הוספת קבוע לשני קווי הרוחב עלולה לשנות את המרחק בין הנקודות. על ידי בחירת הקבוע שלנו להיות  -\lambda _{1}, והגדרה  \lambda '=\Delta \lambda , הנקודות החדשות שלנו הופכות ל:
אם  \theta  מציין את הזווית בין  {\bf {p_{1}}} ו  {\bf {p_{2}}}, מתקבל
ראו גם

נוסחאות וינסנטי
הערות שוליים

↑  van Brummelen, Glen Robert (2013). Heavenly Mathematics: The Forgotten Art of Spherical Trigonometry. Princeton University Press. ISBN 9780691148922. 0691148929. נבדק ב-2015-11-10.
↑  de Mendoza y Ríos, Joseph (1795). Memoria sobre algunos métodos nuevos de calcular la longitud por las distancias lunares: y aplicacion de su teórica á la solucion de otros problemas de navegacion (בספרדית). Madrid, Spain: Imprenta Real.
↑  Inman, James (1835) [1821]. Navigation and Nautical Astronomy: For the Use of British Seamen (3 ed.). London, UK: W. Woodward, C. & J. Rivington. נבדק ב-2015-11-09. (Fourth edition: James Inman, Navigation and Nautical Astronomy: For the Use of British Seamen, F. and J. Rivington, 1849. (באנגלית).)
↑  H. B. Goodwin, The haversine in nautical astronomy, Naval Institute Proceedings, vol. 36, no. 3 (1910), pp. 735–746
↑  W. W. Sheppard and C. C. Soule, Practical navigation (World Technical Institute: Jersey City, 1922).
↑  Gade, Kenneth (2010). "A Non-singular Horizontal Position Representation". Journal of Navigation. 63 (3): 395–417. Bibcode:2010JNav...63..395G. doi:10.1017/S0373463309990415. ISSN 0373-4633.
↑  Korn, Grandino Arthur; Korn, Theresa M. (2000) [1922]. "Appendix B: B9. Plane and Spherical Trigonometry: Formulas Expressed in Terms of the Haversine Function". Mathematical handbook for scientists and engineers: Definitions, theorems, and formulas for reference and review (3rd ed.). Mineola, New York: Dover Publications. pp. 892–893. ISBN 978-0-486-41147-7.
משולש כדורי שנפתר על ידי חוק האברסינים
ארנסט שפקר

| --- | --- |

 לידה:  11 בפברואר 1920 ציריך, שווייץ 
 פטירה:  10 בדצמבר 2011 (בגיל 91) ציריך, שווייץ 
 שם לידה:  Ernst Paul Specker 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  שווייץ
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של ציריך (1948) 
 מנחה לדוקטורט:  היינץ הופף, בנו אקמן 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של ציריך (1950–1987)  המכון למחקר מתקדם (1949–1950) 
 תלמידי דוקטורט:  יוהאן מקובסקי, Karl Lieberherr, Guido Mislin, Martin Fürer, Paul Schönsleben, Stathis Zachos, Giovanni Coray, Erwin Engeler, Hans Läuchli, Walter Deuber, Heinrich Kleisli, Hans Bühlmann, Ermanno Rihs, Christian Savioz, Hans Walter Buff, Johann Rudolf Trippel, Jakob Brunner, Peter Schuler, Othmar Steinmann, Hansjürg Mey, Kaspar Grimm, Alexander Franz Häussler, Hans Ulrich Krause, Hans Loeffel, Eugen Kramer, Beat Georges Scherer, Markus Niklaus Wietlisbach, Rita Jeltsch, Walter Albert Schnyder, Matthias Emil Ragaz, Fred Krakowski, Edwin Exaktes Wiedmer, Hersz Wermus, Hans Kull, Erna Clavadetscher-Seeberger, Urs Oswald, François Marc Barro, Andrea Giovanni Clivio, Alain Ruegg, Claude-André Christen, Donato Giorgetta, Paul Schmid 
 תרומות עיקריות
 מחקרים במכניקה קוונטית ובלוגיקה, תאורמה קושן-שפקר
 
ארנסט שפקר (Ernst Specker‏; 11 בפברואר 1920, ציריך – 10 בדצמבר 2011, ציריך) היה מתמטיקאי שווייצרי, שנודע בעיקר בזכות התרומות שלו למכניקה קוונטית וללוגיקה.
קורות חיים

ארנסט שפקר נולד בציריך. בגיל צעיר הוא חלה בשחפת ובשנת 1934 נשלח להחלמה בדבוס. מאז מספר שנים הוא בילה בין בית הוריו בציריך לבין בית דודתו בדבוס. אביו היה מעוניין שהוא ילמד משפטים, אך ארנסט הצעיר עמד על כך שהוא ילמד מתמטיקה. הוא למד במכון הטכנולוגי של ציריך וסיים את התואר בשנת 1945. הוא המשיך במכון ובשנת 1955 קיבל דרגת פרופסור.
תרומתו למתמטיקה מרוכזת בכ-40 פרסומים בתחומים שונים - טופולוגיה, מכניקה קוונטית, אלגוריתמים וכו'.
בשנים 1972–1973 הוא היה נשיא איגוד המתמטיקאים השווייצרי.
בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה

| --- | --- |

בניין טרובוביץ, משכן הקבע של בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה (הקומה העליונה נוספה לאחר שבית הספר התמזג לאוניברסיטת תל אביב)
 מוסד חינוכי
 תקופת הפעילות:  1935–הווה (כ־90 שנה) 
 מייסדים:  בנימין זיו, פלטיאל דייקן, שמואל אייזנשטדט, מתתיהו לזרסון 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°06′42″N 34°48′14″E﻿ / ﻿32.111722222222°N 34.803833333333°E﻿ / 32.111722222222; 34.803833333333
 he
 
בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה היה מוסד אקדמי שנוסד בתל אביב בשנת 1935, ולימים היה אחד המוסדות שהיוו את הגרעין שממנו צמחה אוניברסיטת תל אביב.
לימודים

בשנת 1939 היו בבית הספר שלוש פקולטות: משפטים, כלכלה ומסחר. בשנת 1950 כלל בית הספר פקולטה למשפטים ופקולטה לכלכלה, וכן מכון ללימודי ראיית חשבון וקורס לפקידים. הלימודים התקיימו בערבים לאחר שעות העבודה. בשנת 1952 נוספה פקולטה למדע המדינה. בשנת 1958 פעלו בבית הספר ארבע פקולטות: למשפטים, לכלכלה, למדע המדינה ולמנהל עסקים וראיית חשבון.
בשנת 1935 הרצו בבית הספר: ד"ר קפלינצקי (ערבית), ד"ר צידרוביץ (סטטיסטיקה), ד"ר בנימין זיו (קוניוקטורה), פרץ נפתלי (כלכלה מדינית), ובמשפטים: ד"ר שמואל אייזנשטדט, ד"ר פלטיאל דיקשטיין, מתתיהו (מקס) לזרסון וצבי קארל.
בין בוגרי בית הספר: שופטי בית המשפט העליון לשעבר יצחק זמיר, מנחם אלון, דליה דורנר, עדנה ארבל ושר המשפטים לשעבר יוסף לפיד. כן למד בבית הספר משה דיין.
הקמה, השתייכות והכרה

בית הספר נוסד ביוזמת קבוצה שבראשה עמדו המשפטן והפובליציסט ד"ר שמואל אייזנשטדט, הכלכלן ד"ר בנימין זיו, עורך הדין ד"ר פלטיאל דיקשטיין והמשפטן מתתיהו (מקס) לזרסון. ראש עיריית תל אביב, מאיר דיזנגוף, תמך ביוזמה זו. אספה של תלמידים לרישום לקראת פתיחת בית הספר התקיימה בינואר 1935.
במאי 1950, בעקבות הקמת הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים, בקשה הכנסת לסגור את בית הספר הגבוה, כדי שעורכי הדין במדינת ישראל יהיו אקדמאים.
במשך עשור לאחר הקמת מדינת ישראל סירבה הממשלה להעניק לבית הספר הכרה כמוסד חינוך גבוה, אף על פי שהתואר שהוא העניק הוכר על ידי אוניברסיטאות רבות מחוץ למדינה, ובוגריו נדרשו להיבחן בבחינות לעורכי דין זרים. בשנת 1959 הועבר בית הספר לניהולה של האוניברסיטה העברית, והפך לשלוחה שלה בתל אביב (וכונה בהתאם "השלוחה"). בשנת 1965 השתלבה השלוחה באוניברסיטת תל אביב כפקולטה למשפטים.
מיקום

עם הקמתו, התקיימו הלימודים בגימנסייה הריאלית בלפור ברחוב מזא"ה בתל אביב.
זמן לא רב לאחר מכן עברו הלימודים לבית הספר תל נורדאו ברחוב פרישמן 28, בה התקיימו הלימודים עד שנות ה-50. עם התרחבות בית הספר התקיימו לימודים גם בבית ספר שבח ברחוב המסגר ובבית הספר הצרפתי ברמת אביב.
בשנת 1959 הושלמה בנייתו של משכן הקבע של בית הספר, בניין טרובוביץ, שבו שוכנת כיום הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב. בתחילת שנת הלימודים תשכ"ב הוחל ללמוד בבניין טרובוביץ, משכן הקבע של בית הספר.
לקריאה נוספת

אורי כהן, המרדף אחר לגיטימציה אקדמית: בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בתל אביב 1935–1948, מחקרי משפט כה(1) 212-179 (2009)
אורי כהן, אקדמיה בתל אביב - צמיחתה של אוניברסיטה, הוצאת מאגנס, 2014, עמ' 23–75.
הערות שוליים

1 2  בית ספר גבוה למשפט ולכלכלה מכלל, דבר, 8 בספטמבר 1939
1 2  מודעה המתארת את בית הספר, מעריב, 6 באוגוסט 1950
↑  פקולטה למדע המדינה, חרות, 29 בפברואר 1952
↑  הרשמת תלמידים באינוברסיטה של ת"א, דבר, 24 ביולי 1958
↑  בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה, דואר היום, 28 באפריל 1935
↑  תעודות גמר ל־257 בוגרים של ביהי'ס הגבוה למשפט ולכלכלה, דבר, 27 בפברואר 1959
↑  לפתיחת בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה, דואר היום, 21 בפברואר 1935
↑  הצעה ליסד מכון תכנולוגי בת"א, דבר, 17 ביוני 1934
↑  בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה, הצופה, 21 בפברואר 1938
↑  בית ספר למשפטים בתל אביב, דבר, 28 בינואר 1935
↑  שמואל אייזנשטדט, מכתב גלוי לחבר הכנסת יעקב, קול העם, 24 במאי 1950
↑  דין ביה"ס למשפט ולכלכלה בת"א, דבר, 16 במאי 1950
↑  מ. דוד, בית הספר הגבוה למשפט וכלכלה, מכתב למערכת, דבר, 14 בינואר 1958
↑  תל אביב - "חוץ לארץ", מעריב, 15 במרץ 1955.
↑  מ. מייזלס, בעקבות סיפוחו של בית הספר הגבוה למשפט וכלכלה - לאוניברסיטה בירושלים, מעריב, 1 במרץ 1959
↑  בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה, דבר, 25 במרץ 1935
↑  פחות צפיפות לסטודנטים בת"א, דבר, 9 באפריל 1962
↑  א. צבי, 1650 סטודנטים חונכים הערב בנין שלוחת האוניברסיטה בתל אביב, מעריב, 30 באוקטובר 1961
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302353305171  LCCN: n84039876  VIAF: 126037304   WorldCat (עם VIAF): 126037304
האנה וודינגהאם

| --- | --- |

 לידה:  28 ביולי 1974 (בת 50) אנגליה וונדסוורת', לונדון
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2000
 עיסוק:  שחקנית
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות חיות ומוקלטות (אנ')
 מספר צאצאים:  1
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית (2021) 
 פרופיל ב-IMDb
 
האנה וודינגהאם (באנגלית: Hannah Waddingham; נולדה ב-28 ביולי 1974) היא שחקנית אנגלייה. היא ידועה בתפקידה כרבקה ולטון בסדרת הטלוויזיה "טד לאסו" (2020–2023), עליו זכתה בפרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת קומדיה בשנת 2021.
ביוגרפיה

וודינגהאם נולדה בוונדסוורת' בלונדון. אמה, מלודי קלי, הייתה זמרת אופרה, וכך גם סבה וסבתה מצד אמה. אמה הצטרפה לאופרה הלאומית האנגלית כשוודינגהאם הייתה בת שמונה, והיא גדלה בסביבת תיאטרון.
וודינגהאם היא בוגרת האקדמיה לאמנויות חיות ומוקלטות. יש לה מנעד קולי של ארבע אוקטבות. היא התחילה כמלצרית מזמרת.
ביוגרפיה > קריירה בתיאטרון

היא שיחקה בתיאטראות בווסט אנד בלונדון ובברודוויי ניו יורק.היא שיחקה בתפקיד סטארבירד ב-"Space Family Robinson" וסוזאן ואלדון במחזה "לוטרק".
וודינגהאם גילמה את גבירת האגם ב"ספאמלוט", גם בהפקה הלונדונית ולאחר מכן גם בברודוויי. היא קיבלה מועמדות לפרס אוליבייה על התפקיד. היא זכתה לביקורות יוצאות דופן על תפקידה כדזירה ארמפלדט ב"מוזיקת לילה זעירה". לאחר מכן הייתה וודינגהאם מועמדת פעם נוספת לפרס אוליבייה בשנת 2010 לשחקנית הטובה ביותר במחזמר על הופעתה במחזמר.
באמצע 2010, וודינגהאם גילמה את המכשפה בהפקה של "אל תוך היער" בלונדון. היא הראשונה שביצעה את התפקיד של המכשפה המרשעת מן המערב בהפקת וסט אנד של "הקוסם מארץ עוץ", שעלתה במרץ 2011 בלונדון והייתה הראשונה שביצעה את השיר של אנדרו לויד ובר וטים רייס "Red Shoes Blues". היא עזבה את ההפקה בספטמבר 2011.
בשנת 2012, וודינגהאם כיכבה בהפקה של תיאטרון פסטיבל צ'יצ'סטר של "נשקיני קייט".
ביוגרפיה > קריירת משחק

ב-2011 שיחקה וודינגהאם בעונה הרביעית של הסיטקום המצליח של BBC, ‏"Not Going Out". היה לה תפקיד משנה בסרט "עלובי החיים" בשנת 2012, ובשנת 2014 שיחקה בקומדיה "בנידורם".
וודינגהאם גילמה את ספטה אונלה בעונה החמישית והשישית של "משחקי הכס". היא שיחקה גם בסדרה "חינוך מיני" בתור אמו השתלטנית של ג'קסון, סופיה מרצ'טי.
מאז שנת 2020, וודינגהאם מגלמת את רבקה ולטון בסדרה "טד לאסו". בשנת 2021, היא זכתה בפרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית ובפרס מבקרי הטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית על התפקיד.
וודינגהאם מופיעה גם ב"הוקוס פוקוס 2", סרט ההמשך של דיסני ל"הוקוס פוקוס" שיצא בדיסני+ בספטמבר 2022.
היא גילמה את ליידי בלסטון במיני-סדרה "טום ג'ונס", המבוססת על הרומן של הנרי פילדינג משנת 1749.
במרץ 2023 הוכרז כי תככב בסרט "משימה בלתי אפשרית 8".
במאי 2023, וודינגהאם הנחתה את אירוויזיון 2023 בליברפול, לצד אלישה דיקסון והזמרת האוקראינית ג'וליה סנינה, וגרהם נורטון הצטרף אליהן לגמר.
בשנת 2025 היא צפויה לדבב בסרט "דרדסים".
חיים אישיים

לבתה יש מחלה אוטואימונית, ארגמנת על שם שונליין-הנוך. וודינגהאם שומרת את פרס אמי שלה בחדר השינה של בתה כדי להזכיר לה ש"אמא תיעלם רק כשזה יהיה מסיבה טובה".
וודינגהאם דוברת צרפתית שוטפת וסיפרה על אהבתה לשפות.
פילמוגרפיה

| שנה> סרטים | שם> סרטים | דמות> סרטים | הערות ופרסים> סרטים |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | איך לאבד חברים ולהרחיק אנשים | אליזבת מדוקס |  |
| 2012 | עלובי החיים | עובדת מפעל |  |
| 2018 | רכס החורף | ג'ואן היל |  |
| 2019 | נוכלות עם סגנון | שירז |  |
| 2022 | הוקוס פוקוס 2 | אמא מכשפה |  |
| 2024 | הכפיל | גייל מאייר |  |
| 2024 | גארפילד | ג'ינקס | דיבוב |
| 2025 | משימה בלתי אפשרית: חשבון סופי |  |  |
| 2025 | לילו & סטיץ' | חברת המועצה | דיבוב |
| 2025 | דרדסים |  | דיבוב |
| TBA | The Woman in Cabin 10 |  |  |
טלוויזיה
| 2002 | זיווגים | ג'ני טורבוט |  |
| 2002 | ברוקסייד | ג'ורג'ינה סאבאג' | פרק אחד |
| 2003, 2006 | הגיבור שלי | לולה / מירנדה / טרמוומן |  |
| 2005 | וויליאם ומרי | פנלופה |  |
| 2005 | נשות הכדורגלנים | ג'ולס |  |
| 2005 | Hollyoaks: Let Loose | גברת רוברטסון |  |
| 2006 | The Only Boy for Me | מליסה | סרט טלוויזיה |
| 2008 | רופאים | דיקסי דדמן |  |
| 2009 | M.I. High | אלנה סוכרוז | פרק אחד |
| 2010 | Marple | לולה ברוסטר | פרק אחד |
| 2010–2011 | המשפחה שלי | קייטי | 3 פרקים |
| 2011 | מיס מארפל | לולה ברוסטר | פרק אחד |
| 2011 | Not Going Out | ג'יין | פרק אחד |
| 2012 | חינוך רע | לורטה | פרק אחד |
| 2014 | בנידורם | Tonya Dyke | דמות ראשית, 7 פרקים (עונה 6) |
| 2015 | Partners in Crime | Blonde Assassin | 3 פרקים; מיני סדרה |
| 2015–2016 | משחקי הכס | ספטה אונלה | 8 פרקים |
| 2016 | Josh | פיליפה |  |
| 2017 | 12 קופים (אנ') | מגדלנה | 4 פרקים |
| 2018–2019 | קריפטון | ג'קס-אור / סלע-סון | חוזרת (עונה 1); ראשית (עונה 2) |
| 2019–הווה | חינוך מיני | סופיה מרצ'טי | דמות חוזרת, 11 פרקים |
| 2020–הווה | טד לאסו | רבקה ולטון | דמות ראשית |
| 2021 | רציחות במידסומר | מימי דגמר | פרק אחד |
| 2022 | המרוץ לדראג של רו פול: בריטניה | שופטת אורחת | עונה 4 |
| 2022 | Willow | הוברט | פרק אחד |
| 2023 | פרסי אוליבייה 2023 | מנחה |  |
| 2023 | Tom Jones | ליידי בלסטון | 3 פרקים |
| 2023 | אירוויזיון 2023 | מנחה |  |
| 2023–הווה | קראפופוליס (אנ') | דליריה | דיבוב |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | דמות | מיקום | הערות ופרסים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000–2001 | The Beautiful Game | כריסטין | וסט אנד |  |
| 2002 | Space Family Robinson | סטארבירד | לונדון |  |
| 2006 | Bad Girls: The Musical | ניקי ווייד | לידס |  |
| 2006–2007 2008 | ספאמלוט | גבירת האגם | וסט אנדברודוויי |  |
| 2009 | מוזיקת לילה זעירה | דזירה ארמפלדט | וסט אנד |  |
| 2010 | אל תוך היער | המכשפה | לונדון |  |
| 2011 | הקוסם מארץ עוץ | מיס גולץ' / מכשפה רעה | וסט אנד |  |
| 2012 | נשקיני קייט | לילי ונסי / קתרינה מינולה | אוף-וסט אנד |  |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | פרס לורנס אוליבייה | השחקנית הטובה ביותר במחזמר | ספאמלוט | מועמדות |  |
| 2010 | פרס לורנס אוליבייה | השחקנית הטובה ביותר במחזמר | מוזיקת לילה זעירה | מועמדות |  |
| 2013 | פרס לורנס אוליבייה | השחקנית הטובה ביותר במחזמר | נשקיני קייט | מועמדות |  |
| 2021 | פרס גילדת שחקני המסך | ההופעה הטובה ביותר של אנסמבל בסדרה קומית | טד לאסו | מועמדות |  |
| 2021 | פרס בחירת מבקרי הטלוויזיה | שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת קומדיה | טד לאסו | זכייה |  |
| 2021 | פרס אמי בפריים טיים | שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית | טד לאסו | זכייה |  |
| 2021 | פרס TCA | הישג אישי בקומדיה | טד לאסו | מועמדות |  |
| 2021 | פרס גלובוס הזהב | שחקנית המשנה הטובה ביותר - סדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה | טד לאסו | מועמדות |  |
| 2022 | פרס גילדת שחקני המסך | ההופעה הטובה ביותר של שחקנית בסדרה קומית | טד לאסו | מועמדות |  |
| 2022 | פרס גילדת שחקני המסך | ההופעה הטובה ביותר של אנסמבל בסדרה קומית | טד לאסו | זכייה |  |
| 2022 | פרס אמי בפריים טיים | שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית | טד לאסו | מועמדות |  |
| 2023 | פרס אמי בפריים טיים | שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית | טד לאסו | מועמדות |  |
| 2023 | פרס גלובוס הזהב | שחקנית המשנה הטובה ביותר - סדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה | טד לאסו | מועמדות |  |
| 2024 | פרס גילדת שחקני המסך | ההופעה הטובה ביותר של שחקנית בסדרה קומית | טד לאסו | מועמדות |  |
| 2024 | פרס גילדת שחקני המסך | ההופעה הטובה ביותר של אנסמבל בסדרה קומית | טד לאסו | מועמדות |  |
| 2024 | פרס באפט"א לטלוויזיה | הופעת הבידור הטובה ביותר | אירוויזיון 2023 | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אמי אמנותי לבידור בפריים טיים | הדיבוב הטוב ביותר של דמות | קראפופוליס | מועמדות |  |
וולטה או אלגארבה

| --- | --- |

סמליל המרוץ
 מדינות:  פורטוגל פורטוגל
 סוג:  מרוץ קטעים
 אורך המסלול:  771.4 קילומטרים
 חודש:  פברואר
 משך:  5 ימים
 היסטוריה
 התקיים לראשונה:  1960
 מרוצים עד כה:  48
 מנצח ראשון:  פורטוגל חוזה מנואל מרקס
 מוביל במספר הניצחונות:  פורטוגל בלמירו סילבה, בלגיה רמקו אוונפול (3 ניצחונות)
 מנצח אחרון:  דנמרק יונאס וינגגור
 שנת מרוץ אחרונה:  2025
 
וולטה או אלגארבה (בפורטוגזית: Volta ao Algrave) הוא מרוץ אופני כביש בקטעים, שנערך בחבל אלגארבה בפורטוגל. המרוץ נוסד בשנת 1960 ומשנת 2020 הוא בסבב ה-UCI ProSeries.
היסטוריה

המרוץ נוסד בשנת 1960 במתכונת חובבנית, הוא התקיים גם ב-1961 אולם אז לא התקיים למשך 16 שנים, וחזר להתקיים ב-1977 ומאז מתקיים באופן סדיר עד היום. המנצח הראשון שהוא לא פורטוגלי הגיע בשנת 1993, כאשר קאסיו פרייטאס הברזילאי ניצח.
אלברטו קונטדור ניצח במרוץ באותה שנה שניצח את הטור דה פראנס, ב-2009. קונטדור היה גם לרוכב הראשון לנצח פעמיים ברצף במאה ה-21 לאחר שגם ניצח ב-2010. גריינט תומאס היה שני, לאחר שניצח ב-2015 ו-2016.
בשנת 2017 עלה המרוץ לסבב האירופי של ה-UCI, והיה ברמה 2.HC. משנת 2020 המרוץ מתקיים בסבב ה-UCI ProSeries, שהוא הסבב המשני של UCI World Tour.
מנצחים בשנים האחרונות

| שנה | רוכב | קבוצה |
| --- | --- | --- |
| 1999 | ספרד מלקור מורי | בנפיקה |
| 2000 | שווייץ אלכס צילה | בנסטו |
| 2001 | איטליה אנדרה פריגאטו | אלסיו |
| 2002 | פורטוגל קנדידו ברבוסה | LA-Pecol |
| 2003 | דנמרק קלאוס מולר | Milaneza-MSS |
| 2004 | ארצות הברית פלויד לאנדיס | קבוצת דיסקברי צ'אנל |
| 2005 | פורטוגל הוגו סאביטו | Paredes Rota dos Moveis |
| 2006 | פורטוגל ז'ואו קבריירה | Maia Milaneza |
| 2007 | איטליה אלסנדרו פטאקי | קבוצת מילראם |
| 2008 | בלגיה סטיין דבולדר | קוויק סטפ |
| 2009 | ספרד אלברטו קונטדור | אסטנה |
| 2010 | ספרד אלברטו קונטדור | אסטנה |
| 2011 | גרמניה טוני מרטין | אומגה פארמה קוויק סטפ |
| 2012 | אוסטרליה ריצ'י פורט | קבוצת סקיי |
| 2013 | גרמניה טוני מרטין | אומגה פארמה קוויק סטפ |
| 2014 | פולין מיכל קוויאטקובסקי | אומגה פארמה קוויק סטפ |
| 2015 | בריטניה גריינט תומאס | קבוצת סקיי |
| 2016 | בריטניה גריינט תומאס | קבוצת סקיי |
| 2017 | סלובניה פרימוז' רוגליץ' | לוטו אנ.אל יומבו |
| 2018 | פולין מיכל קוויאטקובסקי | קבוצת סקיי |
| 2019 | סלובניה טאדיי פוגאצ'אר | יו.איי.אי אמירטס |
| 2020 | בלגיה רמקו אוונפול | דקונינק קוויק-סטפ |
| 2021 | פורטוגל ז'ואאו רודריגס | W52 / FC Porto |
| 2022 | בלגיה רמקו אוונפול | דקונינק קוויק-סטפ |
| 2023 | קולומביה דניאל מרטינס | אינאוס גרנדיירס |
| 2024 | בלגיה רמקו אוונפול | סודל קוויק-סטפ |
| 2025 | דנמרק יונאס וינגגור | ויסמה - ליס א בייק |
איפוליט ביאר

| --- | --- |

איפוליט ביאר
 לידה:  20 בינואר 1807 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, צרפת 
 פטירה:  14 במאי 1887  (בגיל 80) נמור, צרפת 
 לאום:  צרפתי
 תחום יצירה:  צילום
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד 
 
"דיוקן עצמי כאיש שטבע," (בשמה הצרפתי: Le Noyé). פורטרט עצמי מוקדם של ביאר שצולם באוקטובר 1840 כמחאה על התעלמות הממשל הצרפתי מתהליך הצילום שהמציא, "פוזיטיב ישיר על נייר."
כנסיית המדלן בפריז בתצלום של איפוליט ביאר, סביב שנת 1845
איפוליט ביאר (בצרפתית: Hippolyte Bayard;‏ 20 בינואר 1807 – 14 במאי 1887) היה צלם צרפתי, ממציא וחלוץ בתחום הצילום. הוא המציא תהליך צילום עצמאי, תצלום "פוזיטיב ישיר על נייר" (positifs directs sur papier). הוא טען כי המציא את הצילום לפני לואי ז'אק מנדה דאגר בצרפת, ולפני ויליאם הנרי פוקס טלבוט באנגליה, להם נהוג לייחס את ההמצאה. תהליך הצילום שהמציא נבדל הן מהמצאת הדאגרוטיפ של דאגר והן מתהליך הפוזיטיב-נגטיב על נייר של טלבוט. ביאר הציג את תערוכת התמונות הפומבית הראשונה בעולם ב - 24 ביוני 1839, לפני ההכרזה הרשמית על המצאת הצילום ב-19 באוגוסט 1839. ביאר היה גם אחד ממייסדי האגודה הצרפתית לצילום (Société Française de Photographie) וכיהן כמזכיר האגודה, ופעל כצלם כמעט בכל ז'אנר צילומי מוכר, החל תיעוד, דרך תצלומי טבע דומם, פורטרטורה, מדע, ארכיטקטורה ונופים.
ביוגרפיה

איפוליט ביאר היה בנו של שופט השלום עמנואל ביאר. הוא עבר לפריז מחבל פיקרדי והחל לעבוד במשרד האוצר בבירה. הוא חבר לאנשי בוהמה פריזאים, ונרעש כמו רבים אחרים כששמע על ניסוייו של לואי ז'אק מנדה דאגר. דאגר, ממציא הדיורמה, נכנס לשותפות עם ניספור נייפס בניסיון לקבע את הדימוי שנוצר בגב הקמרה אובסקורה. בשנת 1835 נפוצו שמועות (מוקדמות מדי) על הצלחתו של דאגר לקבע את הדימוי.
ניסוייו בצילום

ביאר התנסה בצילום בעודו משרת כעובד מדינה. הוא המציא תחילה תהליך של נגטיב על נייר. מאוחר יותר, בחודש מרץ 1839 המציא תהליך צילום ייחודי בשם "פוזיטיב ישיר על נייר". התהליך כלל חשיפת נייר מיוחד לאור; נייר זה הוטבל בתמיסת סודיום-כלוריד, שהפכה אותו לרגיש לאור; אז נחשף הנייר לאור עד שהשחיר כולו. לאחר מכן נטבל הנייר בתמיסת אשלגן יודי (potassium iodide) ואז הונח בגב הקמרה אובסקורה. הנייר נחשף האור שהוקרן דרך עדשת הקמרה אובסקורה. האור הלבין את האזורים עליהם נפל, וכך יצר דימוי פוזיטיבי. לאחר החשיפה, הנייר נשטף בתמיסה בסיסית ויובש. הדימוי שנוצר, בדומה לדאגרוטיפ, היה יחידאי ובלתי ניתן לשכפול.
עקב רגישותו הנמוכה של הנייר בחשיפה לאור, הייתה נחוצה חשיפה ארוכה של חמש עשרה דקות לערך. כאשר נעשה שימוש בשיטה זו, הועדפו מושאי צילום דוממים, כגון בניינים, פסלים וצמחים. כאשר צולמו אנשים באופן הזה, הם התבקשו לשבת בתנוחות קבועות ולעצום את עיניהם על מנת למנוע מראה לא נעים, מצמרר ודמוי גווייה אשר נגרם כתוצאה ממיצמוץ העיניים ותזוזתן במהלך חשיפה כה ארוכה. בפועל, דווקא הישיבה בתנוחה האמורה ובעיניים סגורות שיוותה ליושבים מראה דמוי גווייה.