stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוות על הנילוס (סרט, 1978)
תקציר העלילה

לינט רידג'ווי (לואיס צ'ילס) היא יורשת עשירה. היא נפגשת בבית האחוזה שלה עם חברתה ג'קלין ("ג'קי") בלפור (מיה פארו) המציגה בפניה את ארוסה סימון דויל (סימון מק'קורקינדייל). לינט מתאהבת בסימון ותוך זמן קצר הם נישאים למגינת ליבה של ג'קי. הזוג הצעיר יוצא לירח דבש במצרים הכולל סיור בעתיקות המפורסמות שלה ושייט על הנילוס.
קבוצת תיירים מטיילת עם הזוג בארמונות אבו סימבל וכרנך ולאחר מכן עולים כולם לספינת הנהר "כרנך" לשייט על הנילוס. בקבוצה נמצאים הבלש הרקול פוארו (פיטר יוסטינוב) וידידו, קולונל רייס (דייוויד ניבן). גם ג'קי מצטרפת לקבוצה ומטרידה את הזוג הצעיר דויל. באחד הפעמים היא רבה עם סימון ויורה בו ברגלו. למחרת נמצאת לינט ירויה בראשה ופוארו ורייס מתחילים לחקור את הרצח.
עד מהרה מגלה פוארו כי לכל אחד מהחבורה יש סיבה לשנוא את לינט: מיס ון סקיילר (בטי דייוויס) - אמריקאית קשישה החומדת את תכשיטיה והאחות הצמודה אליה (מגי סמית') שמשפחתה רוששה על ידי משפחתה של לינט. אנדרו פדינגטון (ג'ורג' קנדי) - עורך הדין של משפחת לינט שמעל בכספים ורצה להשתלט על כספי היורשת. לואיז ברז'ה (ג'יין בירקין) היא המשרתת של לינט וכועסת עליה כי אינה רוצה לתמוך בה כספית לקראת נישואיה. ד"ר בסנר (ג'ק וורדן) שלינט מתווכחת איתו בלהט על שיטות טיפוליו וג'ים פרגוסון (ג'ון פינץ'), צעיר קומוניסט שרואה בלינט ובכל העשירים טפילים. סלומה אוטובורן (אנג'לה לאנסבורי) סופרת, שלינט תבעה בעבר מפני שאחת שהדמויות השליליות בספרה דומה ללינט. אתה נמצאת גם בתה רוזלי (אוליביה האסי) התומכת בה נגד לינט.
בהמשך נרצחות גם לואיז וסלומה ופוארו מניח שהרציחות הן בגלל שהן ראו את הרוצח.
פוארו מזמן את כולם לסלון של הספינה ולאחר נאום מקיף הוא מגיע לפתרון תעלומת הרציחות והוא - שהרוצח של לינט היה סימון בשיתוף פעולה עם ג'קי. סימון בעצם נישא ללינט כדי לרצוח אותה ולהשתלט על רכושה ואז להתחתן עם ג'קי. ג'קי ביצעה את שתי הרציחות הנוספות.
סימון וג'קי מכחישים כל קשר לרציחות אך פוארו לא נסוג מקביעתו.
פוארו מציע לסימון לערוך לו מבחן שיראה אם יש סימני אבק שרפה על אצבעותיו. סימון נשבר ומתחיל להתוודות אבל ג'קי נגשת אליו, מחבקת אותו ויורה בראשו ולאחר מכן בראשה.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/נית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| פיטר יוסטינוב | הרקול פוארו | בלש בלגי |
| דייוויד ניבן | קולונל רייס | חוקר פרטי, ידיד של פוארו |
| לואיס צ'ילס | לינט רידג'וויי | יורשת עשירה |
| סימון מק'קורקינדייל | סימון דויל | בעלה של לינט |
| מיה פארו | ג'קלין דה בלפור | חברה לשעבר של סימון ולינט |
| ג'ורג' קנדי | אנדרו פנינגטון | עורך דין לשעבר של לינט |
| אנג'לה לאנסברי | סלומה אוטרבורן | סופרת |
| אוליביה האסי | רוזלי אוטרבורן | בתה של סלומה |
| בטי דייוויס | מרי ון סקיילר | אמריקאית קשישה |
| מגי סמית' | מיס בוארס | אחות מלווה של גב' ון סקיילר |
| ג'יין בירקין | לואיז בורז'ה | משרתת של לינט |
| ג'ק וורדן | ד"ר בסנר | רופא |
| ג'ון פינץ' | ג'יימס פרגוסון | צעיר קומוניסט |
הערות שוליים

↑  אינה טוקר, ממשיכה לכבוש: תפקיד הוליוודי נוסף לגל גדות, באתר ynet, 29 בספטמבר 2018
אפליקציה (קישוט)

בודהה של העתיד, מַיְטְרֶיַה (Maitreya), בליווי הדלאי לאמה השמיני והמורה שלו, אפליקציה טיבטית ממשי, המאה ה-18.
אפליקציה היא טכניקת תפירה ידנית, אומנותית, שבה פיסות בדים או טלאים בצורות ודוגמאות שונות נתפרים זה לזה או על חתיכת בד גדולה כדי ליצור תמונה או דוגמה. בדרך כלל נעשה שימוש בטכניקה זו לקישוט, במיוחד של בגדים. התפירה מבוצעת ביד או בעזרת מכונת תפירה. טכניקת האפליקציה מיושמת לרוב בבדים, אך נעשה שימוש בהשאלה בשם זה גם לטכניקות דומות בחומרים שונים. בקרמיקה למשל, אפליקציה היא פיסת קרמיקה נפרדת שמוסיפים אותה לעבודה העיקרית, בדרך כלל למטרת קישוט.
מקורו של המונח מהמילים אפליקו (applicō) "אני מניח על" ואפליקר (appliquer) "מחבר", מלטינית ומאוחר יותר מצרפתית, בהתאמה.
היסטוריה

כמו במקרה של אומנות הרקמה, גם הטכניקה הזאת לא התחילה את דרכה כמדיום של אומנות. במקור השתמשו בה על מנת לחזק אזורים מרופטים בפריטי לבוש או במוצרי טקסטיל, וכדי להטליא חורים שנוצרו בהם במטרה להאריך את חייהם של הפריטים, ורק עם הזמן הפכה גם הטכניקה הזאת לסוג של אומנות שניתן לראות על שמיכות ועבודות טלאים של תרבויות שונות מסביב לעולם.
ארכאולוגים גילו דוגמאות עתיקות של אפליקציות מעור במצרים משנת 980 לפני הספירה, ואפליקציות מעור ומלֶבֶד נמצאו על שטיחים, קישוטי קיר וכיסויים של אוכפים בקברים מהמאה הרביעית לפני הספירה בסיביר ובמונגוליה. הכנת בדים בטכניקת האפליקציה היא אומנות חשובה בבֶּנין, מערב אפריקה, במיוחד באזורים בסביבת אַבּוֹמֶה, שבהם זו מסורת מאז המאה השמונה עשרה, ובממלכת דַהוֹמֵיי.
בסקנדינביה, רוסיה ומזרח אירופה ישנן מסורות עממיות לקישוט בגדים באפליקציות מעור, וניתן למצא את הטכניקה הזאת גם בגוג'ארט, הודו, פקיסטן ומרוקו, שם מקשטים בגדי גברים ונעלי בית ברקמה ובאפליקציות. אפליקציות מלבד ניתן לראות כקישוט על סינרי נשים במזרח אירופה וגם בקרב שבטים נודדים במרכז אסיה אשר מקשטים בה יורטים, כיסויים לרצפה, ותיקים. בדרום אמריקה קיימת טכניקת טלאים אשר נקראת מוֹלָה והיא למעשה טכניקה של "אפליקציה הפוכה". במקום להצמיד לבד גדול מוטיב קישוטי, תופרים יחד את הבדים שרוצים להצמיד, ואז גוזרים חור בשכבה העליונה בצורת המוטיב הרצוי, ודרכו מתגלית השכבה התחתונה בצורת המוטיב שנגזר החוצה. את שולי המוטיב מקפלים פנימה ותופרים.
חומרים וטכניקות

החומרים אשר נחשבים מתאימים לטכניקת האפליקציה צריכים להיות עמידים ולא להיפרם בקלות בקצוות, כגון לבד ועור. על-פי רוב שוליהן של הפיסות המחוברות מקופלים פנימה, והן נתפרות בדרכים הבאות:
תפר ישר, שנתפר בדרך כלל במרחק 2–3 מילימטרים מהקצה.
תפר סטן, אשר נתפר מסביב לטלאי ומכסה את הקצוות שלו. ניתן בתחילה להדביק את הטלאי למקומו המיועד או לחבר אותו בתפר ישר (זמני) על מנת שלא יזוז ממקומו בזמן התפירה הסופית למקום המיועד.
תפר נסתר.
חומרים וטכניקות > עבודת טלאים

גם בעבודות טלאים (טכניקת תפירה אומנותית העומדת בפני עצמה) עושים שימוש נרחב בטכניקת האפליקציה. "צלחת דרזדן" ו"סן בונה סו" הן שתי דוגמאות לעבודות טלאים אמריקאיות מסורתיות מסוג "בלוק" (עבודות גדולות המורכבות מיחידות) אשר משלבות טלאים עם אפליקציה. עבודות טלאים מסוג "אלבום" מבולטימור, עבודות טלאים בסגנון רקמה פרסית "ברודרי פרסה", עבודות טלאים מהוואי, עבודות טלאים של האמיש, קיאמיה מצרית ועבודות טלאים בשם ראלי מהודו ופקיסטן עושות גם הן שימוש בטכניקת האפליקציה.
חומרים וטכניקות > מכונות תפירה אלקטרוניות

טכניקת האפליקציה התחילה בתפירה ידנית אך כיום ניתן לתפור אפליקציות בעזרת מכונות תפירה ביתיות מודרניות. למכונות שונות יש מגוון שונה של תפרים בהם ניתן להשתמש כמו: תפר שמיכה, תפר זיגזג ותפר סטן. משלושת התפרים, תפר הסטן נותן את הכיסוי המרבי לשולי האפליקציה וכך ניתן להימנע מהקיפול המסורתי של שולי הבד פנימה. אופציה נוספת לעיבוד השוליים אשר מתאפשר בזכות השימוש במכונת תפירה היא טכניקת "היפוך השוליים" בה תופרים את האפליקציה לחומר דקיק דמוי פליזלין (ללא דבק) שמשמש כמו ביטנה, אז פותחים פתח בשכבת הביטנה, דרכו הופכים את המוטיב והשוליים של האפליקציה נשארים מקופלים תחתיה בצורה מיטבית.
ראו גם

· קולאז', טכניקה של אומנות חזותית, בה יצירת אמנות נוצרת מהרכבה של חלקים שונים יחד (פיסות בד, נייר, גזרי עיתונים).
הערות שוליים

↑  applico, Wiktionary, the free dictionary, ‏2023-12-09
↑  appliquer, Wiktionary, the free dictionary, ‏2024-06-02
↑  Catherine Amoroso Leslie, Needlework Through History: An Encyclopedia, 2007, עמ' 7
קישוט קיר בטכניקת אפליקציה הפוכה - עבודה של אור-לי פוקס גל-חן, 1990
עבודת טלאים אמריקאית, 1848
עבודת טלאים אמריקאית בסגנון רקמה פרסית (Broderie Perse), 1846.
קאודי: גאוות קרנטקה
אנצ'רטד

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  סדרת המשחקים "Uncharted" מאת איימי הנינג
 בימוי:  רובן פליישר
 הופק בידי:  אבי ארד ארי ארד צ'ארלס רובן אלכס גרטנר
 תסריט:  רייף ג׳דקינס ארט מרקום ומאט הולווי
 עריכה:  כריס לבנזון, ריק פירסון 
 שחקנים ראשיים:  טום הולנד מארק וולברג
 מוזיקה:  רמין ג'וואדי
 צילום:  צ'ונג הון-צ'ונג 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה PlayStation Productions Naughty Dog
 חברה מפיצה:  סרטי סוני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ישראל 17 בפברואר 2022 ארצות הברית 18 בפברואר 2022
 משך הקרנה:  116 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה סרט הרפתקאות
 תקציב:  120 מיליון דולר
 הכנסות:  401 מיליון דולר
 www.unchartedmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
אנצ'רטד (באנגלית: Uncharted) הוא סרט פעולה והרפתקאות אמריקאי, המבוסס על סדרת משחקי הפלייסטיישן המצליחה, "Uncharted", שנוצרה על ידי איימי הנינג וחברת "Naughty Dog". הסרט מבוים על ידי הבמאי רובן פליישר, נכתב על ידי התסריטאים ג'ו קרנהן ורייף הוקינס ומככבים בו טום הולנד ומארק וולברג בתפקידים הראשיים.
הסרט עלה לאקרנים ב־18 בפברואר 2022.
עלילת הסרט

האחים סם וניית'ן דרייק נעצרים בניסיון לגנוב את המפה הראשונה שנוצרה לאחר משלחת מגלן. סם בורח בזמן שניית'ן מוחזר אל בית היתומים; אך לפני שעוזב, סם נותן לניית'ן טבעת השייכת לאב הקדמון שלהם, סר פרנסיס דרייק, ומבטיח לחזור בשבילו.
15 שנים מאוחר יותר, ניית'ן עובד כברמן וכייס. ויקטור "סאלי" סאליבן, צייד אוצרות שעבד עם סם במעקב אחר אוצרות שהוסתרו על ידי אנשי צוותו של פרדיננד מגלן, מסביר לניית'ן שסם נעלם לאחר שעזר לו לגנוב את יומנו של חואן סבסטיאן אלקנו. ניית'ן, שברשותו נמצאים גלויות שסם שלח לו במהלך השנים, מסכים לעזור לסאלי למצוא את אחיו. סאלי וניית'ן הולכים למכירה פומבית במטרה לגנוב צלב מוזהב הקשור למגלן. שם, השניים נתקלים בסנטיאגו מונקדה, הצאצא האחרון של משפחת מונקדה, שהייתה אמונה על מימון המשלחת המקורית, וג'ו בראדוק, מנהיגת שכירי חרב שנשכרה על ידי מונקדה. ניית'ן נקלע למארב על ידי אנשיה של בראדוק, ובמהומה שמתפתחת מתאפשר לסאלי (המתחזה לקונה במכירה הפומבית) לגנוב את הצלב.
הצמד נוסע לברצלונה, שם לכאורה חבוי האוצר, ונפגש עם אשת הקשר של סאלי, קלואי פרייז'ר, ברשותה נמצא צלב נוסף. קלואי גונבת את הצלב מהצמד, שבהמשך משכנע אותה לעבוד איתם. בינתיים, מונקדה מתעמת עם אביו, ארמנדו, לאחר שנודע שההון המשפחתי נתרם; לאחר שארמנדו מצהיר שבנו אינו ראוי לרשת אותו, מונקדה מורה לבראדוק להרוג אותו. ניית'ן, קלואי וסאלי עוקבים אחר רמזים ביומנו של אלקנו לסנטה מריה דל פי, ומוצאים קריפטה ממולכדת מאחורי המזבח, משם סאלי מצליח לחלץ את השניים לאחר ששרד מארב של בראדוק. בקריפטה, ניית'ן מוצא מפה לפיה האוצר נמצא בפיליפינים. עם זאת, לאחר שנחשף כי היא עובדת עבור מונקדה, קלואי בוגדת בניית'ן ועוזבת עם המפה.
סאלי מתאחד עם ניית'ן ואומר שלאחר שהוא וסם שחזרו את יומנו של אלקנו, ארבו להם בראדוק ושכירי החרב; סם נורה וסאלי נמלט בקושי. מונקדה נבגד ונהרג על ידי בראדוק, שיוצאת במטוס משא על מנת למצוא את האוצר; ניית'ן וסאלי מתחבאים במטוס. ניית'ן תוקף את בראדוק בעוד סאלי צונח החוצה. ניית'ן נופל מהמטוס עם קלואי, שמנסה לברוח עם המפה לאחר מותו של מונקדה, והצמד נוחת בפיליפינים, שם הם מבינים שהמפה לא מציינת את מיקום האוצר. לאחר ששיער שסם השאיר לו רמז בגלויות שכתב לו, ניית'ן מוצא את מיקומו הנכון של האוצר, ובעקבות חוסר אמונו בקלואי, נותן לה קואורדינטות מזויפות. לאחר מכן, הוא מתאחד עם סאלי, והשניים מוצאים את ספינותיו של מגלן. בראדוק עוקבת אחריהם, ומאלצת את ניית'ן וסאלי להתחבא כשהצוות שלה מעלה את הספינות באוויר.
במנוסתם, סאלי משתלט על אחד המסוקים, מה שגורם לבראדוק להורות למסוק השני להתקרב לפעולת עלייה למטוס. ניית'ן מגן על עצמו משכירי החרב שלה ומפיל את המסוק השני עם אחד מתותחי הספינה. סאלי זורק שקית של אוצר שנאספו על ידו לעבר בראדוק, שנופלת למים ואז נמחצת למוות כשהספינה נשברת ונופלת אל תוך הים. בעוד יחידות חיל הים הפיליפיני סוגרות עליהם, ניית'ן וסאלי נמלטים עם מספר חתיכות של זהב שניית'ן הצליח להציל, ואילו קלואי מגלה שנותרה ללא האוצר.
בסצנה אחרי הכתוביות מתגלה שאחיו של ניית'ן, סם, חי.
צוות השחקנים והדמויות

טום הולנד – ניית'ן "נייט" דרייק
מארק וולברג – ויקטור "סאלי" סאליבן
אנטוניו בנדרס – סנטיאגו מונקדה
סופיה טיילור עלי – קלואי פרייז'ר
טאטי גבריאל – ג'ו בראדוק
רודי פאנקו – סמואל "סם" דרייק
הפקה > קדם הפקה

ב-14 בינואר 2019, "וראייטי" דיווח על כך שהבמאי דן טרכטנברג חתם על חוזה לבימוי הסרט. ביוני 2019, "הוליווד ריפורטר" אישר כי הסרט עתיד לעלות לאקרנים ב-18 בדצמבר 2020, כאשר השחקן טום הולנד אמור לככב בתפקיד הראשי כניית'ן דרייק. ב-22 באוגוסט 2019, דווח ב"דדליין" שדן טרכטנברג עזב את הפקת הסרט, שהתעתדה להתחיל בתחילת שנת 2020. הסרט עתיד להיות הפרויקט העלילתי הראשון של "Sony PlayStation Productions". ב-27 בספטמבר 2019, "הוליווד ריפורטר" הודיע כי הבמאי טרוויס נייט יביים את הסרט. בנובמבר, וולברג שב לכבב בפרויקט בדמותו של ויקטור סאליבן, לצדו של הולנד. בדצמבר 2019, עזב נייט את הפרויקט עקב עימותים עם לוח הזמנים של הולנד, מה שהביא לכך שהסרט החמיץ את תאריך העלייה המקורי שלו לאקרנים ב-18 בדצמבר 2020. בינואר 2020, רובן פליישר נכנס למשא ומתן על החלפתו של נייט כבמאי, ובמקביל הוכרז כי תאריך עלייתו לאקרנים החדש של הסרט יתקיים ב-5 במרץ 2021. בפברואר 2020, אושר שפליישר יביים את הסרט, ונודע שעלילת הסרט תשמש כפריקוול עבור אירועי המשחקים. במרץ 2020, נודע שאנטוניו בנדרס, טאטי גבריאל וסופי עלי לוהקו לצוות השחקנים ושהתסריט שוכתב על ידי ארט מארקם ומאט הולוויי, שכתבו בעבר את התסריט ל"איירון מן". הסרט עתיד לקחת השראה מהמשחק הרביעי בסדרה, "Uncharted 4: A Thief's End".
הפקה > צילומים

צילומי הסרט היו אמורים להתחיל במרץ 2020 ולהתקיים בברלין ובספרד. אך בעקבות מגפת הקורונה צילומי הסרט נדחו לחודש יולי 2020.
הפצה

הסרט עלה לאקרנים ב-18 בפברואר 2022, תחת הפקתם של סרטי קולומביה, PlayStation Productions, ‏Naughty Dog והפצתם של סרטי סוני.
הנרי החמישי (סרט, 1989)

| --- | --- |

 מבוסס על:  הנרי החמישי 
 בימוי:  קנת בראנה 
 הופק בידי:  Bruce Sharman 
 תסריט:  קנת בראנה 
 שחקנים ראשיים:  פול סקופילד (שארל השישי, מלך צרפת) Nicholas Ferguson (Richard de Beauchamp, 13th Earl of Warwick) Jimmy Yuill מייקל ויליאמס (Michael Williams) Geoffrey Hutchings (Corporal Nym) כריסטופר רייבנסקרופט (Montjoy) James Simmons (אדוארד מנוריץ', דוכס יורק) ריצ'רד איסטון (שארל ד'אלברה) פטריק דויל James Larkin (ג'ון מלנקסטר, דוכס בדפורד) Nigel Greaves (ז'אן, דוכס ברי) David Lloyd Meredith Stephen Simms (Henry Scrope, 3rd Baron Scrope of Masham) Jay Villiers (Thomas Grey) הרולד אינוקנט (ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה) Fabian Cartwright (ריצ'רד, דוכס קיימברידג') Paul Gregory (Ralph de Neville, 1st Earl of Westmorland) Tom Whitehouse (ג'ון טלבוט, הרוזן הראשון משרוסברי) דייוויד פארפיט Richard Clifford (שארל הראשון, דוכס אורליאן) Edward Jewesbury (Thomas Erpingham) Colin Hurley קנת בראנה (הנרי החמישי, מלך אנגליה) דרק ג'קובי ריצ'רד בריירס (Bardolph) כריסטיאן בייל אמה תומפסון (קתרין מוולואה) אלק מקוואן (John Fordham) איאן הולם (Fluellen) צ'ארלס קיי (הנרי צ'יצ׳לי) רוברט סטיבנס (Ancient Pistol) דני וב ג'ודי דנץ' (Mistress Quickly) רובי קולטריין (ג'ון פלסטף) בריאן בלסד (תומאס בופורט, דוכס אקסטר) סיימון שפרד (המפרי, דוכס גלוסטר) ג'ון סשנס מייקל מלוני (Louis, Dauphin of France, Duke of Guyenne) ג'רלדין מקיואן Julian Gartside (John V) 
 מוזיקה:  פטריק דויל 
 צילום:  Kenneth MacMillan 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  BBC, BBC Films, חברת סמואל גולדווין 
 חברה מפיצה:  חברת סמואל גולדווין 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 בדצמבר 1990 
 משך הקרנה:  137 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, צרפתית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט אפי, סרט דרמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, דרמה היסטורית, סרט מלחמה, סרט פעולה, דרמה תקופתית, סרט תקופתי (ימי הביניים) 
 מקום התרחשות:  אנגליה 
 תקופת התרחשות:  העשור השני של המאה ה-15 
 הכנסות באתר מוג'ו:   henryv
 פרסים:  פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר (Phyllis Dalton)  הסרט האירופאי של השנה (Bruce Sharman, קנת בראנה)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר (קנת בראנה)  פרס מועצת המבקרים הלאומית לבמאי הטוב ביותר (קנת בראנה)  פרס באפט"א לבימוי הטוב ביותר (קנת בראנה)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הנרי החמישי הוא סרט קולנוע אודות הנרי החמישי, מלך אנגליה, המבוסס על המחזה "הנרי החמישי" מאת ויליאם שייקספיר (וכולל גם חלקים מתוך המחזות הנרי הרביעי, חלק ראשון והנרי הרביעי, חלק שני). את הסרט ביים קנת בראנה כעבודתו הראשונה כבמאי והוא אף משחק את התפקיד הראשי בסרט. בנוסף מככבים בסרט דרק ג'קובי בתפקיד המספר ("המקהלה"); רובי קולטריין כג'ון פלסטף; פול סקופילד כשארל השישי, מלך צרפת; איאן הולם כפלואלן; אמה תומפסון כקתרין דה ולואה ואחרים. זהו העיבוד הקולנועי השני לסאגה השייקספירית, הראשון נעשה על ידי לורנס אוליבייה שביים את הסרט משנת 1944 וכיכב בו. הסרט זכה ל-100% ביקורות חיוביות באתר Rotten Tomatoes ומדורג בו כעיבוד הקולנועי הטוב ביותר למחזה שייקספירי. בראנה היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ופרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר. הסרט זכה בפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר, הוא זכה בפרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר ובפרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן ולבמאי הטוב ביותר.
ההפקה

התסריט נכתב על ידי בראנה והוא ערוך מתוך הטקסט השייקספירי המקורי של הנרי החמישי, עם "פלאשבקים" הכוללים תמונות מתוך הנרי הרביעי, חלק ראשון (בעיקר תמונה 4 ממערכה 2) המגוללות את חייו של הנרי כנסיך צעיר והולל במסבאות לונדון (הנסיך האל), יחד עם פלסטף, ברדולף, פיסטול וחבריהם. זאת כיוון שפלסטף אמנם מוזכר במחזה הנרי החמישי אך אינו מופיע כדמות על הבמה, כמו גם עברו של הנרי, החיוני לתפיסת הדמות שלו. כן נכללת במחזה התנכרותו של הנרי לפלסטף מתוך הנרי הרביעי, חלק שני.
הסרט הופק על ידי ברוס שרמן בסיוע ה-BBC. הצילומים החלו ב-31 באוקטובר 1988 והסתיימו ב-19 בדצמבר. בערך 60% מהצילומים נערכו באולפן קולנוע בעוד סצנות הקרבות צולמו בשדה סמוך, בשפרטון.
מבקרים נוהגים להשוות את הפקתו של בראנה עם הפקתו של אוליבייה. ההפקה מ-1944 הייתה מסוגננת ואמנותית יותר, בעוד בראנה חתר לריאליזם. כך, למשל, סצנת קרב אז'נקור מצולמת בשדה בוצי וכוללת תקריבים של פגיעות-חרב, הרג ודם. הסצנות הקומיות בוימו באופן דרמטי ולירי יחסית, ולא כסלפסטיק כמו אצל אוליבייה. כך מוצגות הסצנות, שההומור בהם אינו מצחיק קהל מודרני, כבדיחות ישנות בהן נזכר הנרי המבוגר יותר והריחוק הרגשי של הקהל נמנע. דרק ג'קובי, בתפקיד המקהלה, מתפקד כמספר מודרני בסרט תיעודי, פונה היישר אל הקהל כשהוא ניצב בזירות ההתרחשות (פרט לפרולוג הנישא מעל במה ריקה כמו בתיאטרון).
מוזיקה

המוזיקה לסרט נכתבה כולה על ידי המלחין פטריק דויל ובוצעה על ידי התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם בניצוחו של סיימון ראטל. הפסקול ראה אור בחברת התקליטים EMI. המלחין עצמו מופיע בסרט בתור החייל הראשון המתחיל לשיר את ההמנון Non Nobis, Domine בשדה הקרב באז'נקור לאחר תום הלחימה. דויל זכה בפרס איבור נובלו לשיר הסרט הטוב ביותר עבור Non Nobis, Domine.
הערות שוליים

↑  דויל באתר filmtracks.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no97053473   WorldCat (עם LCCN): no97-053473
אקין אומוטוסו

| --- | --- |

 לידה:  27 ביוני 1974 (בן 50) ניגריה
 מדינה:  דרום אפריקה, ניגריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 עיסוק:  במאי קולנוע וטלוויזיה, סופר ושחקן
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הכף המערבי (אנ')
 יצירות בולטות:  לגעת ביהלום Man on Ground (באנגלית) Tell Me Sweet Something (באנגלית) Catching Feelings (באנגלית)
 פרסים והוקרה:  Fleur du Cap Theatre Awards  פרסי הקהל לקונלוע "אפריקה מג'יק" 2016 
 פרופיל ב-IMDb
 
אקין אומוטוסו (באנגלית: Akin Omotoso; נולד ב-27 ביוני 1974) הוא במאי קולנוע, תסריטאי ושחקן ניגרי. אביו קולה אומוטוסו (אנ') ואחותו יוואנדה אומוטוסו (אנ') שניהם סופרים.
ביוגרפיה והשכלה

אקין אומוטוסו נולד בניגריה וגדל באילה איפה (אנ') שבמדינת אוסון (אנ') בניגריה. משפחתו היגרה לדרום אפריקה בשנת 1992 לאחר שאביו, קולה אומוטוסו, קיבל משרה אקדמית באוניברסיטת הכף המערבי (אנ') בדרום אפריקה. המשרה של אביו עודדה את אומוטוסו ללמוד באותה אוניברסיטה, שבה קיבל דיפלומה בתורת הנאום ובדרמה.
קריירה

אומוטוסו נכנס לתעשיית הבידור בזמן שלמד באוניברסיטה. תפקיד הבכורה שלו כשחקן היה בסרט Sunjata של מארק פליישמן. בזכות משחקן בסרט זה זכה אומטוסו בפרס פלר דה-קאפ (Fleur du Cap) לתלמיד המבטיח בשנת 1995. הוא השתמש בכסף שקיבל על תפקידי המשחק הראשונים שלו על מנת לממן את בימויים של הסרטים הקצרים הראשונים שלו, The Kiss of Milk ("נשיקת החלב"), The Nightwalkers ("הולכי הלילה") ו-The Caretaker ("המשגיח"). עד 1999, הוא כתב הסרט הראשון שלו באורך מלא, ששמו God is African ("אלוהים הוא אפריקאי"). הסרט יצא לאור בשנת 2003. ב-2003 הקים אומוטוסו יחד עם רובי ת'ורפ ועם קגומוטסו מטסוניאנה חברת הפקות שלה קראו T.O.M Pictures, כאשר שמה הוא ראשי התיבות של שלושת שמות מקימיה.
אומוטוסו ביים את סדרת הטלוויזיה "הצלב של ג'ייקוב" (Jacob's Cross) ששודרה בערוצי הטלוויזיה Africa Magic, M-Net ו-SABC בין השנים 2007 ו-2013. בשנת 2010, הוא החל לעבוד על הסרט Tell Me Sweet Something ("ספר לי משהו מתוק"); כאשר דיבר על תסריטו של הסרט עם אתר האינטרנט Pulse Nigeria, הוא ציין כי לסרט "מדברים ועושים אהבה" (Love Jones; 1997) הייתה השפעה רבה על הדרך שבה ביים ויצר את סרטו. אומוטסו ציין גם כי הוא קיבל מענק ליצירת הסרט מקרן הפיתוח של נשות אפריקה ("African Women's Development Fund"). בזכות הסרט זכה בשנת 2016 בפרס הבמאי הטוב ביותר בטקס פרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" במדינת לאגוס.
בריאיון עם אזאניה מוסאקה (Azania Mosaka), הוא תיאר את האווירה בתעשיית הסרטים של דרום אפריקה כסביבה המאפשרת ליוצרי סרטים שאפתניים להוציא לפועל את רעיונותיהם. הוא הודה במיוחד למענקים הכספיים שמעניקים מחלקת המסחר והתעשייה (Department of Trade and Industry) וקרן הקולנוע והווידאו הלאומית (National Film and Video Foundation; NFVF) המכין מעוניינים ביצירת סרטים לתעשייה.
פילמוגרפיה כשחקן

Soul City - 1994 (באנגלית)
Double Shift - 1998 (באנגלית)
A Reasonable Man - 1999) (באנגלית)
Operation Delta Force 5: Random Fire - 2000 (באנגלית)
Generations - 2000 (באנגלית)
Gums & Noses - 2004 (באנגלית)
Lettre d'amour zoulou - 2004 (באנגלית)
Crossing the Line - 2004 (באנגלית)
Lord of War - 2005 (באנגלית)
2006 - לגעת ביהלום
Shake Hands with the Devil - 2007 (באנגלית)
The Three Investigators and the Secret of Skeleton Island - 2007 (באנגלית)
Diamonds - 2009 (באנגלית)
2014 - הקטור והחיפוש אחרי האושר (באנגלית)
Wonder Boy for President - 2016 (באנגלית)
Queen of Katwe - 2016 (באנגלית)
Naked Reality - 2016 (באנגלית)
Catching Feelings - 2017 (באנגלית)
סרטים וסדרות טלוויזיה שביים או הפיק

God is African - 2002 (באנגלית)
Pendulum - 2003 (באנגלית)
Gums & Noses - 2004 (באנגלית)
Sorted - 2005 (באנגלית)
Nomzamo - 2006 (באנגלית)
Gathering the Scattered Cousins - 2006 (באנגלית)
A Place Called Home - 2006 (באנגלית)
Soul Buddyz - 2007 (באנגלית)
Jesus and the Giant - 2008 (באנגלית)
Wole Soyinka: Child of the Forest - 2009 (באנגלית)
Jozi - 2010 (באנגלית)
Man on Ground - 2011 (באנגלית)
Material - 2012 (באנגלית)
End Game - 2013 (באנגלית)
Tell Me Sweet Something - 2015 (באנגלית)
The Call - 2015 (באנגלית)
Vaya  - 2016 (באנגלית)
Fifty - 2017 (באנגלית)
2022 - רייז - הסיפור של משפחת אנטטוקומפו (אנ')
הערות שוליים

↑  Raghav Mukerji, "Tell Me Sweet Something – Q&A with Director Akin Omotoso", Borrowing Tape, 28 February 2016.
↑  Shanaaz Prince, "Akin Omotoso: From actor to filmmaker", PressReader, 23 February 2017.
↑  Africa Film Festival. "Akin Omotoso bio". New York. אורכב מ-המקור ב-2017-04-05. נבדק ב-2018-09-30.
↑  Izuzu, Chidumga (2016-03-14). "Akin Omotoso: Filmmaker talks "Tell me Sweet Something," importance of musical score, what makes a film great". Pulse.ng (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-09-30.
↑  Chidumga, Izuzu (14 במרץ 2016). "Filmmaker talks "Tell me Sweet Something," importance of musical score, what makes a film great". Pulse. Nigeria. אורכב מ-המקור ב-2017-08-23. נבדק ב-2018-09-30. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Azania, Mosaka (30 בספטמבר 2016). "SA's future of film is positive, says award-winning director Akin Omotoso". Radio 702. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1062342550  VIAF: 154141340   WorldCat (עם VIAF): 154141340
אלאר קאריס

אלאר קאריס (באסטונית: Alar Karis; נולד ב-26 במרץ 1958) הוא ביולוג אסטוני המכהן כנשיא אסטוניה מאז אוקטובר 2021.
ביוגרפיה

קאריס נולד בעיר טרטו שבדרום אסטוניה. אביו, הארי קאריס הוא בוטנאי. קאריס עשה את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת אסטוניה למדעי החיים וב-1999 הפך לפרופסור באוניברסיטה. קאריס שימש בעבר כרקטור של אוניברסיטת טרטו בשנים 2007–2012. באוגוסט 2021 הציע לו ראש הממשלה לשעבר, יורי רטס להתמודד בבחירות הקרובות לנשיאות המדינה. קאריס החליט לקבל את ההצעה ומיד לאחר מכן המועמדות שלו קיבלה את תמיכתן של שתי מפלגות הקאוליציה, מפלגת הרפורמה ומפלגת המרכז. ב-31 באוגוסט 2021 נבחר קאריס לנשיא אסטוניה לאחר שכ-72 קולות של חברי הריגיקוגו (הפרלמנט האסטוני) הצביעו בעד בחירתו. הוא הושבע לתפקידו ב-11 באוקטובר 2021. בחודש פברואר 2025, הגיע הנשיא לביקור רשמי בישראל. לאחר פגישה עם נשיא המדינה יצחק הרצוג, הגיע להר הרצל בירושלים והניח זר על קברו של חוזה המדינה. את פני הנשיא ופמלייתו קיבל יו"ר ההסתדרות הציונית העולמית יעקב חגואל. להנחת הזר, הגיע הנשיא קאריס כשהוא עונד את סיכת החטופים על דש המקטורן.
הערות שוליים

↑  סוכנות הידיעות הצרפתית, Alar Karis sworn in as Estonia's new president, באתר EuroNews‏, 12 באוקטובר 2021 (באנגלית)
↑  "Riigikogu speaker asks museum director to consider running as president". ERR (באנגלית). 2021-08-17. נבדק ב-2021-08-22.
↑  ERR, ERR | (2021-08-19). "Reform Party Riigikogu group supports Karis as presidential candidate". ERR (באנגלית). נבדק ב-2021-08-22.
↑  "Center joins Reform in support for Alar Karis presidential candidacy". ERR (באנגלית). 2021-08-22. נבדק ב-2021-08-22.
↑  ERR, ERR News, ERR | (2021-08-31). "Alar Karis elected President of Estonia". ERR (באנגלית). נבדק ב-2021-08-31.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812454576005606  BnF: cb16517573b (data)  GND: 124037724X  ISNI: 0000 0001 2058 0442  LNB: 000334234  VIAF: 171551171   WorldCat (עם VIAF): 171551171 
נשיא אסטוניה, אלאר קאריס, עם בכירי ההסתדרות הציונית העולמית בהר הרצל, ירושלים 2025
אנאפה

אנאפּה (ברוסית: Анапа) היא עיר נופש בחבל קרסנודאר, רוסיה, השוכנת על החוף הצפוני של הים השחור ליד ים אזוב.