stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוטו הופמן
ביוגרפיה

הופמן נולד ב-16 במרץ 1896 באינסברוק, האימפריה האוסטרו-הונגרית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי, לחם בחזית המזרחית ובמרץ 1917 הועלה לדרגת לויטננט. ביוני של אותה שנה הוא נפל בשבי צבא האימפריה הרוסית, אולם ברח מהשבי ונמלט לגרמניה. הופמן עבר הכשרה כטייס וב-1919 פרש מהצבא. זמן קצר הוא היה פעיל בפרייקור, ובין 1920–1925 עסק במסחר ביין.
באפריל 1923 הצטרף הופמן למפלגה הנאצית (מספר חבר 145,729) ובאפריל 1931 הצטרף לאס אס (מספר חבר 7,646). החל מ-1931 הוא פעל במסגרת המשרד הראשי לגזע והתיישבות של האס אס (בגרמנית: SS-Rasse- und Siedlungshauptamt, ובר"ת: RuSHA). משנת 1933 הוא עבד במשרה מלאה כקצין אס אס. מ-1939 היה הופמן עורך שותף בעיתון "Biologist". מיולי 1940 עד אפריל 1943 הוא היה מפקד המשרד הראשי לגזע והתיישבות. בתפקידו זה השתתף ב"גרמניזציה" של השטחים שנכבשו בידי הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה בפולין ובברית המועצות. הדבר היה כרוך בהגליה של אוכלוסיות ממקומות מהשטחים הכבושים ויישובם מחדש של "גרמנים אתנים" (Volksdeutsche) באותם שטחים. הוא גם היה אחראי על חטיפת ילדים פולנים שנשלחו לגרמניה, ועל רדיפות כנגד היהודים. ב-20 בינואר 1942 הוא ייצג את המשרד במהלך ועידת ואנזה.
באפריל 1943 הוא הועבר לתפקיד מפקד האס אס והמשטרה בדרום-מערב גרמניה (וירטמברג, באדן ואלזס). לאחר המלחמה נעצר הופמן, ובמרץ 1948 נשפט במסגרת משפט RuSHA יחד עם בכירים נוספים במשרד הראשי לגזע והתיישבות. הוא הואשם בפשעים נגד האנושות ופשעי מלחמה, ונידון ל-25 שנות מאסר שקוצרו בהמשך ל-15 שנה. הוא היה אסור בכלא לנדסברג, וב-7 באפריל 1954 קיבל חנינה ושוחרר. לאחר מכן עבד כפקיד מקומי. הוא מת בבאד מרגנטהיים ב-31 בדצמבר 1982.
בסרט "הפתרון הסופי", גולמה דמותו בידי ניקולס וודסון.
אוטו היינריך אנוך בקר

| --- | --- |

 לידה:  3 במאי 1828 רצבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  7 בפברואר 1890 (בגיל 61) היידלברג, הקיסרות הגרמנית 
 ענף מדעי:  רפואת עיניים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה 
 מנחה לדוקטורט:  קארל פרדיננד פון ארלט 
 מוסדות:  אוניברסיטת היידלברג 
 
אוטו היינריך אנוך בקר (בגרמנית: Otto Heinrich Enoch Becker‏; 3 במאי 1828–7 בפברואר 1890) היה רופא עיניים גרמני.
ביוגרפיה

בקר נולד בסמוך לעיירה רצבורג שבדוכסות זקסה-לאוונברג. בשנת 1859 הוא קיבל את התואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת וינה, שם למד תחת שרביטו של קארל פרדיננד פון ארלט. משנת 1867 החל לכהן כפרופסור לאופתלמולוגיה באוניברסיטת היידלברג. בקר היה חלוץ בתחום הפתולוגיה של העין וכתב רבות בתחום האופתלמולוגיה. פרסומיו הרבים כוללים מאמרים על כלי הדם של הכתם, עיוורון צבעים מוחלט מולד, היצרויות של תעליות הדמעות ותופעות הקשורות לתנועת הדם ברשתית. בקר גם השלים את האוטוביוגרפיה של מורהו, פון ארלט, Meine Erlebnisse (חוויותיי), לאחר מותו של זה, וב-1866 פרסם את המהדורה הגרמנית לעבודתו של פרנציסקוס קורנליס דונדרס "על חריגות בהיתאמות ובשבירה של העין". כמו כן, הוא פרסם אסופה של מאמרים של חוקר האנטומיה והפיזיולוג היינריך מילר בנושא העין.
תחת שרביטו של בקר השלים חוזה ריסאל, גיבור לאומי בפיליפינים, את לימודי האופתלמולוגיה. שנה לאחר מכן, ב-1887, בקר ייסד את מוזיאון גרף באוניברסיטת היידלברג, לזכרו של רופא העיניים אלברכט פון גרף.
בקר טבע את המושג catarcta complicata לתיאור שינויים בעדשה אשר מופיעים במגוון מחלות עיניים ומאופיינים בעכירות מנוקדת, מפוספסת או מפושטת המלווה בברק רב-גוני. על שמו נקראים גם סימן בקר (או תופעת בקר), אשר מופיע במחלות כמו מחלת גרייבס או אי-ספיקת מסתם אבי העורקים ומתאר את פעימות עורקי הרשתית, ומבחן בקר, אשר בודק אסטיגמציה תוך שימוש באיורים המציגים שלשות קווים הקורנים בקווי אורך שונים.
אברהם קרפינוביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 במאי 1913 וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  24 במרץ 2004 (בגיל 90) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  יהודים 
 שפות היצירה:  יידיש, עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש (1981) 
 
אברהם קַרפִּינוביץ' (לעיתים קרפינוביץ'; בכתיב יידי: קארפינאוויטש; 29 במאי 1913, וילנה – 24 במרץ 2004 תל אביב) היה סופר יידי ישראלי ממוצא ליטאי, חתן פרס ראש הממשלה לספרות יידיש. יצירתו נסבה על עירו וילנה.
ביוגרפיה

אברהם קרפינוביץ' נולד ב-1913 בעיר וילנה, שנכללה אז בתחומי פולין. אביו, משה קרפינוביץ' (1892–1941), היה מנהל התיאטרון העממי בווילנה (ונספה בשואה, כמו יתר בני משפחתו). למד בתיכון יידי. עם פלישת הגרמנים ב-1941 נמלט קרפינוביץ' והגיע עד קזחסטן. לאחר המלחמה חזר לווילנה. באפריל 1947 עלה על אוניית המעפילים "תיאודור הרצל" שנתפסה על ידי הבריטים, ונשלח למעצר בקפריסין. שם התערה בפעילות החברתית והספרותית.
בשנת 1949 עלה לישראל. במשך שלושים שנה עבד בהנהלת התזמורת הפילהרמונית. למד היסטוריה באוניברסיטת לונדון. כתב ספרות ומונוגרפיות ביידיש, ופרסם בעיתונות היידית בישראל מאמרים שדנו בעניינים פוליטיים ובגורלה של שפת יידיש ותרבותה.
בשנת 1951 הצטרף לחבורה הספרותית היידית "יונג ישראל". בשנת 1959 פרסם את הרומן הראשון שלו, "דער וועג קיין סדום" ('הדרך לסדום').
בשנת 1976 זכה בפרס מנדלי מוכר ספרים לסופרי יידיש. בשנת 1988 זכה בפרס ראש הממשלה ליצירה ספרותית ביידיש.
קרפינוביץ' נפטר בשנת 2004.
בעברית הופיע מבחר של שנים עשר מסיפורי וילנה שלו בקובץ "סיפורי וילנה". המונוגרפיה הביוגרפית שפרסם על ברוניסלב הוברמן היא הספר היחידי שכתב בעברית.
משפחתו

קרפינוביץ היה נשוי לריבה (רבקה), ילידת וילנה, שעלתה עמו באונייה "תיאודור הרצל", עד מותה בשנת 1964. לאחר מכן היה נשוי לאנה, עד מותה ב-1989. לבסוף היה נשוי לד"ר שרה לַפּיצקיה (Lapickaja), פילולוגית יידית (שעבודת המוסמך שלה עסקה ביצירתו), עד מותו.
יצירתו

דער וועג קיין סדום; צייכנוגען: א' באָגען, תל אביב: י"ל פרץ ביבליאטעק, 1959. ('הדרך לסדום'; על חיי העולים החדשים)
ביים ווילנער דורכהויף; צייכענונגען: יאָסל בערגנער, תל אביב: פאראלג י"ל פרץ, תשכ"ז.
א טאָג פון מלחמה, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, תשל"ג. (סיפורים על מלחמת ששת הימים; בגינו זכה בפרס השנתי ליצירה המופיעה ב"גאלדענע קייט")
אויף ווילנער גאסן, תל אביב: די גאלדענע קייט, 1981.
צו פוס קיין ארץ ישראל, תל אביב: פארלאג י.ל. פרץ, 1985.
אויף ווילנער וועגן, תל אביב: פארלאג י.ל. פרץ, 1987.
די געשיכטע פון ווילנער גר צדק גראף וואלענטין פּאָטאָצקי, תל אביב: ווילנער פנקס, תש"ן 1990. (על ולנטין פוטוצקי)
ווילנע, מיין ווילנע, תל אביב: בהוצאת י"ל פרץ, 1993.
געווען, געווען אמאָל ווילנע, תל אביב: פארלאג י.ל. פרץ, תשנ"ז 1997.
יצירתו > יצירתו בעברית

ברוניסלב הוברמן: קוים לדמותו; העורך: צבי אבני, תל אביב: הספרייה המרכזית למוזיקה בישראל (בעזרת התזמורת הפילהרמונית הישראלית וקרן תל אביב לספרות ואמנות), 1973. (תורגם לספרדית)
סיפורי וילנה; ערך ותירגם: אברהם יבין, תל אביב: עם עובד, תשנ"ה 1995.
סיפורים:
"כלי-כסף מפולין"; תרגמה: רבקה בסמן, מאזנים נג (1981) 285–290. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
"כרטיס-הפיס של שיבעלה"; תרגם: יהודה גור-אריה, גשרים (כתב-עת דו-לשוני לספרות עברית ויידיש) ב (1984), 72–79.
"מסע אל הנעורים"; תרגמה: רבקה בסמן-בן-חיים, רבקול: מאסף לספרות ולאמנות (1989), 68–78.
"סיפורו המופלא של אורקע נאכאלניק", קשר 18, סתיו 1995, 93–101. (על אורקה נחלניק)
"וילנה בלי וילנה"; תרגם: אריה אהרוני, עמדה (ביטאון לספרות) 4 (1996), 66–73.
יצירתו > יצירתו בתרגום לשפות אחרות

Abraham Karpinowicz, Die phantastische Theorie vom Schuster Prenzik: Erzählungen aus dem jüdischen Wilna (Aus dem Jidd. von Johannes Luzius Brosi), Gerlingen: Schneider, 1990. (בגרמנית)
Abraomas Karpinovičius, Paskutinis Vilniaus pranašas (Cvi Smoliakovas), Vilnius: Tyto Alba, 1998. (בליטאית)
Последний Виленский Пророк (Пер. с идиш С. Лапицкой), Тель Авив, 2000. (ברוסית)
Opowiadania wileńskie; umaczenie z jidysz: Szoszana Raczyńska, Lublin: Wydawnictwo "Norbertinum", 2005. (בפולנית)
לקריאה נוספת

אברהם ליס, "אברהם קארפינוביץ'", גשרים: כתב-עת דו-לשוני לספרות עברית ויידיש, ב': 80, 1984.
מרדכי יושקובסקי, "וילנה יהודית דרך צחוק ודמע: אלמנט הומוריסטי ביצירותיו של אברהם קרפינוביץ'", מראה, 5: 75-79, 2010.
הערות שוליים

↑  אברהם קרפינוביץ' באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  ריבה קרפינוביץ ז"ל – למנוחות, מעריב, 2 באוקטובר 1964; ריבה קרפינוביץ, דבר, 2 באוקטובר 1964.
↑  ראו ביקורת: יוסף פרידלנדר, ווילנה של מטה: הווי יהודי ב"חצרות־מעבר", מעריב, 30 ביוני 1967.
↑  פרס ספרותי לאברהם קרפינוביץ, דבר, 17 בספטמבר 1968.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266843205171  PLWABN: 9810659702205606  BnF: cb16373568p (data)  GND: 131675427  ISNI: 0000 0003 8093 7778  LCCN: n88102050  VIAF: 260695216   WorldCat (עם VIAF): 260695216
אה"מ אבוקיר (1900)

| --- | --- |
אה"מ אבוקיר במלטה
אה"מ אבוקיר במלטה
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  סיירת משוריינת
 צי:  הצי המלכותי הבריטי
 דגל הצי:  
 סדרה:  קרסי
 חלק מסדרה:  Royal Navy cruiser fleet 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Fairfield Shipbuilding and Engineering Company 
 תחילת הבנייה:  9 בנובמבר 1898
 הושקה:  16 במאי 1900
 תקופת הפעילות:  3 באפריל 1902 – 22 בספטמבר 1914 (12 שנים)
 אחריתה:  הוטבעה בתקרית 22 בספטמבר 1914
 מיקום:  53°00′N 3°45′E﻿ / ﻿53°N 3.75°E﻿ / 53; 3.75 
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  12,000 טון
 אורך:  143.9 מטר
 רוחב:  21.2 מטר
 שוקע:  8.2 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  21 קשרים
 גודל הצוות:  725–760 איש
 הנעה:  30 דוודים המזינים 2 מנועי קיטור בהספק 21,000 כוחות סוס
 צורת הנעה:  2 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  שריון עיקרי – 51–152 מ"מ   שריון סיפון – 25–76 מ"מ   צריחי תותחים – 150 מ"מ   ברבטות – 152 מ"מ   מגדל הניווט – 305 מ"מ   מחיצות – 127 מ"מ
 חימוש:  2 תותחי 9.2 אינץ' (234 מ"מ)   12 תותחי 6 אינץ' (152 מ"מ)   12 תותחי 12 פאונד (76 מ"מ (3 אינץ'))   3 תותחי 3 פאונד (47 מ"מ (1.9 אינץ'))   2 צינורות טורפדו 18 אינץ' (450 מ"מ)
 
אה"מ אבוקיר הייתה סיירת משוריינת מסדרת קרסי שנבנתה עבור הצי המלכותי בסביבות שנת 1900. בסיום היא שובצה לצי הים התיכון ובילתה שם את רוב הקריירה שלה. עם שובה הביתה בשנת 1912, היא הוכנסה למילואים. היא הוכנסה לשירות מחדש בתחילת מלחמת העולם הראשונה, היא מילאה תפקיד קטן בקרב מפרץ הלגולנד כמה שבועות לאחר תחילת המלחמה. אבוקיר הוטבעה על ידי הצוללת הגרמנית U-9, יחד עם שתיים מאחיותיה, ב-22 בספטמבר 1914; 527 אנשי צוות שלה מתו.
תכנון ותיאור

ההדחק של אבוקיר תוכנן להיות 12,000 טונות ארוכות (12,190 טונות). אורך הספינה היה 472 רגל (143.9 מטרים), רוחב של 69 רגל 9 אינץ' (21.3 מטרים) ושוקע של 26 רגל 9 אינץ' (8.2 מטרים). היא הונעה על ידי שני מנועי קיטור 4 צילינדרים עם הרחבה משולשת, שכל אחד מהם הניע גל הנע אחד, שהפיק סך של 21,000 כוחות סוס (15,660 קילוואט) והעניקו לה מהירות מרבית של 21 קשרים (39 קמ"ש). המנועים הונעו על ידי 30 דוודי בלוויל. היא נשאה מקסימום 1,600 טון של פחם והצוות שלה נע בין 725 ל-760 קצינים ומלחים.
החימוש העיקרי שלה היה מורכב משני תותחי טעינת עכוז (BL) 9.2 אינץ' (234 מ"מ) Mk X בצריחים בודדים, אחד לפני ואחד מאחורי המבנה העילי. הם ירו פגזים במשקל 380 ליברות (170 קילוגרם) פגזים לטווח של 15,500 יארד (14,200 מטרים). החימוש המשני שלה, של 12 תותחי BL 6 אינץ' Mk VII, היה מסודר בקזמטים באמצע הספינה. שמונה מהם הורכבו על הסיפון הראשי והיו לשימוש רק במזג אוויר רגוע. היה להם טווח מרבי של כ-12,200 יארד (11,200 מטרים) והם ירו פגזים במשקל 100 ליברות (45 קילוגרם). 12 תותחי ירי מהיר (QF) 12 פאונד 12 cwt הותקנו להגנה מפני סירות טורפדו, שמונה על קזמטים בסיפון העליון וארבעה במבנה העילי. הספינה נשאה גם שלושה תותחי הוצ'קיס במשקל 3 פאונד ושני צינורות טורפדו שקועים.
לחגורת השריון בקו המים של הספינה היה עובי מרבי של 6 אינץ' (152 מילימטרים) והיא הצטמצמה ל-5 אינץ' (127 מילימטרים) מחיצות רוחביות. השריון של צריחי התותחים והברבטות שלהם היה בעובי 6 סנטימטרים בעוד שריון הקזמטים היה בעובי 5 סנטימטרים. שריון הסיפון המגן נע בעובי של 1–3 אינץ' (25–76 מילימטרים) ומגדל הניווט היה מוגן בעובי 12 אינץ' (305 מילימטרים) של שריון.
בנייה ושירות

אבוקיר הונחה על ידי Fairfield Shipbuilding &amp; Engineering במספנה שלהם ב- Govan, סקוטלנד ב-9 בנובמבר 1898 והושקה ב-16 במאי 1900. במרץ 1901 היא הגיעה למספנת פורטסמות' לצורך הצטיידות. היא הושלמה בתחילת השנה שלאחר מכן, ונכנסה לשירות ב-3 באפריל 1902 הספינה הוקצתה לצי הים התיכון עם תחילת פעילותה, ועזבה את פורטסמות' בתחילת מאי, והגיעה למלטה מאוחר יותר באותו חודש.
היא ביצעה שתי פריסות לים התיכון, בשנים 1902–1905 ו-1907–1912. בספטמבר 1902 היא ביקרה במימי יוון לצורך תמרונים משולבים עם ספינות אחרות של פלגת הסיירות, וביקרה בנאופליה ובארגוסטולי, לפני שליוותה את אוניית המערכה הפגועה אה"מ הוד ממלטה לגיברלטר באוקטובר.
היא הועברה למילואים כשחזרה הביתה ב-1912 והוקצתה לשייטת הסיירות ה-7 זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914. על השייטת הוטלה המשימה לפטרל באזור שנקרא "הארבעה-עשר הרחבים" (The Broad Fourteens) בים הצפוני לתמיכה בכוח משחתות וצוללות שבסיסו בהארוויץ' שהגן על הקצה המזרחי של תעלת למאנש מפני ספינות מלחמה גרמניות המנסות לתקוף את נתיב האספקה בין אנגליה לצרפת. במהלך קרב מפרץ הלגולנד ב-28 באוגוסט, הספינה הייתה חלק מ-Cruiser Force 'C', במילואים מול חופי הולנד, ולא ראתה שום פעולה.
אזורי הזמן בכדור הארץ

במדינות והאזורים בכדור הארץ מתקיימים 38 אזורי זמן שונים.
אזור זמן

אזור זמן הוא חבל ארץ על פני כדור הארץ שבין גבולותיו השעה הרשמית והתאריך הרשמי זהים בכל מקום ובכל עונות השנה. הבדלי השעות בין האזורים נקבעים לפי מיקומם הגאוגרפי - כאשר השעון של הזמן האוניברסלי המתואם, UTC מציין את השעה במרידיאן אפס שעובר בגריניץ' שליד לונדון - מערבה ממנו השעות פוחתות ומזרחה ממנו השעות מתווספות. כך למשל, אזור הזמן UTC+2 הוא האזור שבו השעה היא 14:00 אם בגריניץ' השעה היא 12:00, ואזור הזמן UTC-5 הוא האזור שבו השעה היא 7:00 אם בגריניץ' השעה היא 12:00. בעבר היו נמדדים אזורי הזמן ביחס לשעון גריניץ' הבריטי (GMT - Greenwich Mean Time), ששונה במעט מה-UTC.
כבסיס לקביעת אזורי זמן נקבעו 24 קוי אורך שמשמשים כנקודות ייחוס. המרחק בין שני קווי אורך כאלה הוא 15 מעלות, שהן תוצאת החילוק של 360 מעלות ב-24 שעות היממה. לכאורה, כל אזור זמן היה צריך להשתרע על פני 15 מעלות בדיוק, אבל בפועל גבולות אזורי הזמן גמישים במטרה לשמור כל מדינה או מחוז של מדינה בתחומי אזור זמן אחד, או כדי לאפשר שעה אחידה בכמה מדינות שכנות.
מספרם של אזורי הזמן גדול מ-24 משתי סיבות עיקריות:
קו התאריך הבין-לאומי איננו חופף במלואו לקו האורך 180, שכן יש בו סטיות משמעותיות (בעיקר למזרח) שנועדו למנוע את חלוקת שטחן של מדינות מסוימות בין שני צידיו של קו התאריך. עקב כך נוצרו בפועל אזורי זמן נוספים.
מדינות שונות יצרו לעצמן משיקולי נוחות אזורי זמן ספציפיים, אשר סוטים מזמן הייחוס של זמן אוניברסלי מתואם בהפרש שאיננו כפולות של שעה עגולה.
אזורי הזמן המרוחקים ביותר מקו האורך 0 הם UTC + 14:00 ו-UTC - 12:00. אזורים אלו צמודים לקו התאריך הבינלאומי שבאוקיינוס השקט - הראשון ממערב לו והשני ממזרח לו.
במדינות שונות - 21 בסך הכל - נוהג יותר מאזור זמן אחד. מצב זה נובע מכך ששטחן הרציף ממזרח למערב הוא ארוך במיוחד, או ששטחיהן הם נפרדים ומרוחקים זה מזה.
אזורי הזמן

אזורי הזמן המוצגים מתוארים ביחס להפרש שלהם מזמן אוניברסלי מתואם (UTC).
חלק מן המדינות והאזורים עושים שימוש במהלך מספר חודשים בשנה בשעון קיץ, ובתקופה זו הם מסיטים את השעון המקומי שעה אחת קדימה מהשעה הסטנדרטית באזור הזמן שלהם.
מדינות ששטחיהן מפוצלים בין שני אזורי זמן ויותר

הטבלה כוללת גם מדינות ששטחיהן מפוצלים בין אזורי זמן שההפרש בינם לבין זמן אוניברסלי מתואם הוא ביחידות של חלקי שעה עגולה.
| --- | --- |
12 אזורי זמן:  צרפת - מהם אזור אחד המכסה את צרפת המטרופוליטנית. באחרים נמצאים אזורים מעבר לים של צרפת
11 אזורי זמן:  רוסיה  הממלכה המאוחדת - מהם אזור זמן אחד לאיים הבריטיים. ביתר האזורים נמצאות טריטוריות שונות של הממלכה
9 אזורי זמן:  ארצות הברית - מהם חמישה אזורים המכסים את רוב שטחה. ביתר נמצאים איים שבהם היא מחזיקה  אוסטרליה - יבשת אוסטרליה מחולקת לשלושה אזורי זמן - 10:00 + UTC, ‏09:30 + UTC, ‏08:00 + UTC. ביתר אזורי הזמן מצויים איים של אוסטרליה
6 אזורי זמן:  קנדה  דנמרק - מהם אזור אחד לדנמרק גופא, אזור אחד לאיי פארו וארבעה אזורים לגרינלנד
5 אזורי זמן:  ניו זילנד - מהם שלושה ממערב לקו התאריך הבינלאומי (אחד מהם לניו זילנד גופא) ושניים ממזרח לקו זה
4 אזורי זמן:  מקסיקו  ברזיל
3 אזורי זמן:  אינדונזיה  קיריבטי
2 אזורי זמן:  מיקרונזיה  פפואה גינאה החדשה  מונגוליה  קזחסטן  דרום אפריקה  הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  ספרד  פורטוגל  צ'ילה
בסין נוהג אזור זמן אחד, אף על פי ששטחה משתרע בפועל על פני חמישה אזורי זמן. גם בהודו נוהג אזור זמן אחד בלבד - 05:30 + UTC.
הערות שוליים

↑  נמצא מצפון לקו המשווה.
אוניברסיטת איווה

| --- | --- |
בניין המכון לטכנולוגיה מתקדמת שתוכנן על ידי האדריכל פרנק גרי
בניין המכון לטכנולוגיה מתקדמת שתוכנן על ידי האדריכל פרנק גרי
 אוניברסיטת מחקר ציבורית
 תקופת הפעילות:  1847–הווה (כ־177 שנים)
 בעלי תפקידים
 סגל:  10,955 (נכון ל־אוגוסט 2020) 
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  31,206 (2021)
 סטודנטים לתואר ראשון:  21,608
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  9,598
 שונות
 הון עצמי:  3.137 מיליארד דולר (2021)
 כינוי קבוצת הספורט:  "הרקי הנץ"
 מיקום
 מיקום:  איווה סיטי, איווה   ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  41°39′42″N 91°32′11″W﻿ / ﻿41.661666666667°N 91.536388888889°W﻿ / 41.661666666667; -91.536388888889
 אתר הבית של אוניברסיטת איווה
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוניברסיטת איווה(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוניברסיטת איווה(למפת איווה רגילה) דה מוין סידר רפידס דבנפורט סו סיטי איווה סיטי ווטרלו מינסוטה ויסקונסין אילינוי מיזורי נברסקה ד.דאוניברסיטת איווה(למפת איווה מוגדלת) דה מוין סידר רפידס דבנפורט סו סיטי איווה סיטי ווטרלו מינסוטה ויסקונסין אילינוי מיזורי נברסקה ד.דאוניברסיטת איווה
 
סמל האוניברסיטה
הקמע של אוניברסיטת איווה
אוניברסיטת איווה (באנגלית: University of Iowa; בראשי תיבות: UI או U of I; בקיצור: UIowa או Iowa) נוסדה ב-25 בפברואר 1847 בעיר איווה סיטי במדינת איווה, ארצות הברית, 54 יום בלבד לאחר כינונה של איווה כמדינה. בכך הייתה למוסד האקדמאי הראשון במדינה. נשיאה הראשון היה איימוס דין וכיום עומדת בראש המוסד הפרופסורית סאלי מייסון. מנין הסטודנטים באוניברסיטה עומד על כ-31,000 איש. מתוכם, 55 אחוז מגיעים ממדינת איווה עצמה, 35 אחוז משאר רחבי ארצות הברית ו-10 אחוז ממדינות שונות בעולם. שטח הקמפוס משתרע על פני קרוב ל-7,000 דונם שמכילים 129 בניינים. סגל האוניברסיטה עומד על מעל 13,000 נושאי משרות. התקציב השנתי עומד על קרוב ל-2.8 מיליארד דולר. בתחומי הקמפוס מתארחים מדי שנה מעל למיליון מבקרים שנוטלים חלק בפעילות הענפה שכוללת כנסים אקדמאים לצד אירועי אומנות וספורט.
היסטוריה

אוניברסיטת איווה הייתה המוסד האקדמאי הראשון בארצות הברית שהכיר ביצירות אומנות בתחומים כגון תיאטרון, כתיבה, מוזיקה ויצירה כתזות עבור תארים מתקדמים. לסדנת הכתיבה של האוניברסיטה יצא מוניטין בינלאומי, בעיקר הודות לעובדה שהיא הייתה הראשונה להעניק תואר שני בכתיבה יוצרת. מאז שנת 1947 הניבה הסדנה 25 זכיות בפרס פוליצר היוקרתי לה ולבוגריה. בין בוגרי הסדנא המפורסמים ניתן למנות את קורט וונגוט וג'ון אירווינג. הפעילות הרבה בתחום הספרותי זיכתה את איווה סיטי בתואר "עיר ספרות" מטעם ארגון אונסק"ו, לצד מלבורן, אוסטרליה ואדינבורו, סקוטלנד. התואר מוענק לערים שמקדמות מחקר ופעילות יוצאי דופן בתחום הספרות. 
באוניברסיטת איווה התבצע השידור הראשון בעולם של טלוויזיה חינוכית. זהו גם המוסד האקדמאי הציבורי הראשון שקיבל לשורותיו גברים ונשים על בסיס שוויוני.
האוניברסיטה כיום

אוניברסיטת איווה נחשבת למובילה במספר תחומי מחקר ופיתוח. בין התחומים ניתן למנות את תחומי הגנטיקה, הידראוליקה והקשב ודיבור. מדעני האוניברסיטה, ביניהם ג'יימס ואן אלן, היו חלוצים בתחום חקר החלל. המעורבות כללה ועדיין כוללת תכנון ובניה של כלי מחקר למעל ל-50 לוויינים ומכשירים חלל אחרים לחקר החלל. האוניברסיטה גם מנהלת את אחד מבתי החולים הלימודיים המתקדמים ביותר בארצות הברית, שגם נחשב לאחד מבתי החולים הטובים באמריקה. הישג נוסף הוא פיתוח של סימולטור הנהיגה המתקדם ביותר בעולם מבחינה טכנולוגית.
האוניברסיטה מספקת כוח אדם מקצועי עבור מדינת איווה. כך למשל מעל ל-50 אחוז מהרופאים ו-80 אחוז מהמורים הפועלים במדינה הם בוגרי האוניברסיטה. כמו כן היא מעורבת בפעילויות שונות למען הקהילה, כגון הפקה של אירועי תרבות מקומיים וכן הפעלת מפעלים חינוכיים כגון חוגי העשרה וקייטנות לילדים. בנוסף, האוניברסיטה מפעילה תחנת טלוויזיה, 3 תחנות רדיו ועיתון יומי, כולם לרווחת כלל תושבי מדינת איווה. ברחבי הקמפוס פועלים גם 5 מוזיאונים הפתוחים עבור הקהל הרחב.
הפקולטה למדעי הרוח נחשבת לגדולה ביותר ומונה מעל ל-50 אחוז מסך הסטודנטים. 10 המקצועות המבוקשים ביותר ללימודי תואר ראשון הם: הנדסה, מנהל עסקים, פסיכולוגיה, ביולוגיה, תקשורת, פיננסים, אומנות והיסטוריה של האומנות, מדעי הפוליטיקה ואינטרדיסציפלינריים. בתחום התארים המתקדמים, נחשבים לימודי התואר השני בתחום הפרעות דיבור ושפה לטובים ביותר בארצות הברית. לימודי האחיות והסיעוד מדורגים במקום ה-2 הכלל ארצי. בשקלול כלל השירותים מדורגת אוניברסיטת איווה במקום ה-28 הכלל ארצי מבין כל האוניברסיטאות הציבוריות. הספרייה המשפטית העומדת לרשות הלומדים לתואר במשפטים נחשבת לאחת הטובות ביותר בארצות הברית.
בזירה הספורטיבית יש לאוניברסיטת איווה נציגות בליגות המכללות הבכירות, כולל פוטבול, כדורסל, אתלטיקה קלה, שחיה ועוד. הקמע והסמל של כל קבוצות הספורט הוא "הרקי הנץ" בהשראת הכינוי "עיני הנץ" שעימו מזוהות קבוצות הספורט השונות. הצבעים הרשמיים של מדי האוניברסיטה הם זהוב ושחור.
קולג'ים

הקולג' למשפטים (אנ') (1865)
הקולג' לרפואה (אנ') ע"ש רוי ג'יימס קארבר (אנ') ולוסיל קארבר (1870)
הקולג' לחינוך (אנ') (1872)
הקולג' לרפואת שיניים (אנ') (1882)
הקולג' לרוקחות (אנ') (1885)
הקולג' לאמנויות חופשיות ומדעים (אנ') (1900)
הקולג' להנדסה (אנ') (1904)
הקולג' למוסמכים (1908)
הקולג' למנהל עסקים (אנ') ע"ש טיפי (אנ') (1921)
הקולג' לסיעוד (1949)
הקולג' לבריאות הציבור (אנ') (1999)
הקולג' האוניברסיטאי (2005)
אופציה אקזוטית

אופציה אקזוטית הוא מושג בכלכלה, המתייחס לנגזרים פיננסיים מסוג אופציה בעלת מאפיינים השונים מאלו של אופציות רגילות (אופציות ונילה), כגון חישוב הגמול על האופציה באופן תלוי מסלול או קיום התניות נוספות למימוש האופציה. אופציות אקזוטיות רבות הן מרכיב במוצרים פיננסים מורכבים ומשמשות בתי עסק ובנקים רבים כדי לגבות את הפקדונות המובנים ושאר המוצרים המורכבים שהם משווקים ללקוחותיהם.
בדומה לאופציות ונילה רגילות, גם באופציות אקזוטיות ישנה חלוקה בין אופציות אמריקאיות, אותן ניתן לממש בכל נקודה במהלך חיי האופציה, לבין אופציות אירופאיות, אותן ניתן לממש רק בסוף חיי האופציה, כאשר הראשונות שכיחות יותר מהאחרונות.
אופציה אסייתית

אופציות אסייתיות או אופציות ממוצע הן אופציות אקזוטיות תלויות מסלול, אשר מניבות תגמול בתלות בממוצע המחירים של נכס הבסיס, במשך חייה של האופציה.
ככל הנראה השימוש באופציות האסייתיות החל בטוקיו בשנת 1987, כאשר בנקים יפנים החלו להנפיקן על בסיס חוזים עתידיים של נפט גולמי, ומכאן גם נובע שמן. בדרך כלל כלל אופציות אלו מוצעות כחלק ממוצרים המשלבים מספר סוגי נכסים והן נסחרות על פי רוב מעבר לדלפק (Over-the-counter) ולכן אין בנמצא נתונים מסודרים על היקפי המסחר בהן.
התגמול עבור אופציית רכש (Call) אסייתית סטנדרטית הוא ההפרש בין מחיר המימוש של האופציה לממוצע המחירים של נכס הבסיס לאורך חיי האופציה. הממוצע בו משתמשים לצורך חישוב התגמול בגין האופציה עשוי להיות ממוצע אריתמטי או ממוצע גאומטרי. כמו כן המדגם ממנו נגזר הממוצע עשוי להיות רציף או בדיד.
לאופציות אסייתיות מספר מאפיינים אשר עשויים להעניק יתרונות למשקיעים בהם: הן רגישות פחות לתנודתיות של השוק וסטיית התקן שלהן קטנה יותר ולכן הן גם בדרך כלל פחות יקרות מאופציות ונילה מקבילות; כמו כן, סטיית התקן של אופציות אסייתיות קטנה עם הזמן מכיוון שחלק מהממוצע כבר ידוע. הן פחות נתונות למניפולציות בתאריך המימוש (דוגמת בקדייטינג, שימוש במידע פנימי וכו') ובכך יש יתרון משמעותי לכותב האופציה; ויתרונן החשוב ביותר – הן מתאימות לצורכיהם של בתי עסק אשר סוחרים באופן רציף בנכס הבסיס, אשר מעוניינים לגדר את הסיכון שבמסחר זה. כך למשל, חברת תעופה הרוכשת דלק באופן רציף על פני השנה כולה, תוכל לגדר עצמה מפני תנודתיות במחירי הדלק על ידי שימוש באופציה אסייתית על מחיר הדלק. לכן הן מתאימות למשקיעים המנסים לגדר תזרימי מזומנים תקופתיים.
סוג פחות נפוץ של אופציות אסייתיות, המכונות אופציות אסייתיות צפות (Floating Asian), הן אופציות בעלות מחיר מימוש השווה לממוצע מחיר נכס הבסיס. אופציות רכש מסוג זה מניבות תגמול השווה ל- {max{0,SAve-K ואופציות מכר מסוג זה מניבות תגמול השווה ל- {max{0,SAve-ST. אופציות כאלו משמשות לגידור של הסיכון שבמסחר תדיר בנכס הבסיס לאורך זמן מפני מצבים בהם המחיר הסופי של הנכס גדול או קטן יותר מהמחיר הממוצע שלו על פני התקופה הנתונה.