stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'אק רו
ביוגרפיה > מניפסט הנזעמים

בנאום מעורר מחלוקת שנשא ב-25 ביוני 1793 בפני הוועידה הלאומית, שנקרא "מניפסט הנזעמים", קרא רו לביטולם של הרכוש הפרטי והחברה המעמדית בשמם של ההמונים. הוא טען כי "חירות אינה אלא רוח רפאים חסרת ערך כשמעמד אחד של אנשים יכול להרעיב מעמד אחר מבלי להיענש. שוויון אינו אלא רוח רפאים חסרת ערך כאשר העשירים, דרך מונופול, מכריעים בסוגיית הזכות לחיים ולמוות של בני אדם אחרים. הרפובליקה אינה אלא רוח רפאים חסרת ערך כאשר מהפכת-הנגד יכולה לפעול כל יום דרך מחירי המוצרים, ששלושה רבעים מכלל האזרחים אינם יכולים להרשות אותם לעצמם מבלי להזיל דמעות." הוא טען כי העשירים הרוויחו מהמהפכה על חשבונם של העניים, והציע לתקן זאת באמצעות פיקוח מחירים, כי "הטובין שנחוצים לכל צריכים להיות נגישים לכל במחיר שבהישג ידו של הכלל." לצד הפיקוח, העיקר השני במצעו היה הנהגת חקיקה נוקשה שתמנע ספקולציות מטבע ותבטיח את יציבות ערך האסינייאט. הוא הדגיש כי העריצות אינה תוצר של המלוכה בלבד, וכי העוול והדיכוי לא הסתיימו עם הוצאתו להורג של המלך לואי השישה עשר. לדעתו הדיכוי מתקיים בכל עת בה שכבה מסוימת בחברה משתלטת על רוב המשאבים ובו זמנית מונעת מאחרים גישה לאותם המשאבים.
רעיונותיו המבולבלים והלא-מגובשים של רו, שהתמקדו בעיקר בדרישה הרווחת לפיקוח מחירים ולחיסול ללא רחם של ספסרים, היוו מושא לוויכוחים ארוכים בין היסטוריונים, שניסו מאז המאה ה-19 להכריע מה הייתה האידאולוגיה של "הנזעמים" ככל שהייתה כזו. אלבר מאתייה – "בלי שום סיבה טובה", להערכת דני רישה – קבע שהיו פרוטו-סוציאליסטים. פטר קרופוטקין ניסה להדגיש את התנגדותם לשלטון המרכזי ולכל סוג של ממשל ייצוגי (ובמשתמע, שעל חזונם היה להיאכף באופן מקומי) ולהציגם כפרוטו-אנרכיסטים.
ביוגרפיה > מותו

הרטוריקה שלו הביאה במהירות להצתתן של התקוממויות בדרישה למזון ולחוסר יציבות; במשתמע ולעיתים במפורש הבהירו ה"נזעמים" שמבחינתם, המונטניארדים לא היו שונים במאומה מהז'ירונדינים ומהפייאנטים ששלטו בעבר. מקסימיליאן רובספייר, שפחד כי רו מאיים על השלטון, האשים אותו בהיותו סוכן זר שמנסה לפגוע בממשלה המהפכנית וב"וועד לשלום הציבור". לאחר שלא נזקקו לו עוד נגד הז'ירונדינים, הפך לאיום חריף עליהם. ז'אן-פול מארה, אחת הדמויות הפופולריות בקרב הסנקילוטים שהכומר חלק רבות מדעותיו, פנה נגדו באחת ושמט את בסיס כוחו בקרב ההמונים. מארה האשים אותו מעל דפי עיתונו, "חבר העם" ("L'Ami du peuple"), בהיותו כומר מזויף שמתעניין בדת רק כל עוד היא יכולה לספק לו הכנסה. באותם ימים הידקו המונטניארדים את שליטתם במדינה והחלו את הגלישה לשלטון הטרור, שה"נזעמים" עמדו להיות קרבנותיו הראשונים. ההצהרות של "מניפסט הנזעמים" היו חריפות דיין כדי להביא לגירושו ממועדון הקורדליירים.
ב-7 ביולי 1793 חקרו אויביו של רו את אליזבת מרגריט אבר, בניסיון להאשים אותו בסחיטה ובמעילה בקרנות צדקה. אבר הייתה אלמנה טרייה ללא אמצעים לתמוך בעצמה, ושנתיים קודם לכן הסכים רו לגייס תרומות למענה ולמען משפחתה. כשנשאלה אבר אם לרו היה מניע נסתר, היא השיבה שהיא לא מאמינה כי יש לו מניע שכזה, והוא לא נעצר. אולם באוגוסט של אותה שנה הוא נעצר תחת האשמות שהוא הלין כספי צדקה שגויסו עבור אבר ואלמנה נוספת. רו כפר בהאשמות וטען כי מדובר בהשמצות של אויביו שפועלים נגדו, ולאחר מכן שוחרר למשמרתם של שניים מחבריו, משם המשיך במאבק הפוליטי שלו.
ב-5 בספטמבר 1793, הושלך שוב לכלא. ב-14 בינואר 1794 נמסר לרו כי יובא בפני בית-הדין המהפכני המיוחד, מה שהיה שקול לגזר דין מוות ודאי. הוא שלף סכין ודקר את עצמו מספר פעמים, אך לא הצליח להתאבד. פחות מחודש לאחר מכן, ב-10 בפברואר, במהלך החלמתו בבית הסוהר, דקר את עצמו שוב והפעם בהצלחה. הוא היה בן 41 במותו.
עם מות רו והתפוררותה של סיעת "הנזעמים", ניסו ז'אק אבר וסיעת האברטיסטים, שהיו קיצוניים כמוהם בדרישה לטרור ולחיסול האויבים אך שמרנים למדי בתחום הכלכלי, לזכות בתומכיו. ב-1795 ניסה הפופוליסט "גרקכוס" באבוף להחיות את תוכניתם החברתית עם גיבוי אידאולוגי שיטתי יחסית. באבוף הוצא להורג אך נחשב לעיתים לקומוניסט הראשון בהיסטוריה.
לקריאה נוספת

Denis Richet, Enragés, בתוך: François Furet, Mona Ozouf, A Critical Dictionary of the French Revolution, Harvard University Press, 1989. עמ' 337-342.
הערות שוליים

↑  רישה (ב"לקריאה נוספת"), עמ' 337; C. Alexander McKinley,
Illegitimate Children of the Enlightenment: Anarchists and the French Revolution, 1880-1914, Peter Lang, 2008. עמ' 58-59.
↑  William Doyle, The Oxford History of the French Revolution, Oxford University Press, 2002. עמ' 250-252.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460378705171  BnF: cb119229754 (data)  GND: 118603469  ISNI: 0000 0000 8365 0383  LCCN: n82152846  NKC: xx0111543  NTA: 071099417  SUDOC: 027113647  VIAF: 24590441   WorldCat (עם VIAF): 24590441
התפתחות חברתית

ההתפתחות החברתית כוללת את יחסיו של האדם עם משפחתו. ציור משנת 1839.
ההתפתחות החברתית כוללת את יחסיו של האדם עם קבוצת השווים שלו.
התפתחות חברתית היא תהליכי ההתפתחות והשינוי של האדם ביחסיו עם סביבתו החברתית לאורך זמן. היא מתייחסת ליכולת לקשור קשרים עם אנשים אחרים ובסוגי הקשרים שהאדם יוצר לאורך חייו.
בפסיכולוגיה התפתחותית, התחום החברתי עוסק בהתפתחות יחסיו של האדם עם משפחתו ועם בני גילו, "בני קבוצת השווים", במהלך גדילתו.
ההתפתחות החברתית משפיעה על הקשרים הבין אישיים שהאדם יוצר לאורך חייו.
בהתאם לכך, ההתפתחות החברתית כוללת גם את תהליכי ביסוס העצמאות של הילד והשתחררותו ההדרגתית מתלותו באנשים אחרים.
ראשית החיים

ויליאם ג'יימס ראה את ימיו הראשונים של הילד כמתנהלים ב"אנדרלמוסיה ענקית רוחשת". המחקר העכשווי רחוק מתפיסה כזו. ליילודים יש תכונות המאפשרות להם, כאשר יש אינטראקציה חברתית מתאימה, להגיב היטב אל העולם.
ראשית המגע החברתי של הילד הוא באמצעות רפלקסים. הבכי הוא רפלקס, אולם התגובה של המטפלים הופכת אותו לאבן יסוד בתקשורת החברתית. גם החיוך בתחילתו אינו רצוני. הוא נובע מירידת מתח עקב עוררות קלה, ושכיח במיוחד דווקא בשינה. התגובה הנענית של ההורים כלפיו הופכת גם אותו לחלק מצורות התקשורת של הילד.
תינוקות הם בעלי יכולת מולדת להיענות להתניה אופרנטית (אך לא להתניה קלאסית). הם נמשכים אל צלילי דיבור אנושי ואל מראה פנים, בשל הניגודים בין בהיר לכהה שבהם.
הדיאלוגים בין הורים לילודים מבוססים על היענותו של ההורה לפעולותיו של הילוד. ההורה צריך להיות רגיש לגירוי יתר, שכן אם הילוד יקבל גירוי רב מדי הוא יפרוץ בבכי. הורים מפרשים פירוש מוטעה את ההפסקה מפעולת המציצה, כאילו היא באה כדי לאפשר קבלת גירוי, אך פירוש מוטעה זו הוא "נבואה המגשימה עצמה", ובסופו של דבר דפוסי הגירוי וההפסקה מבססים תקשורת ויחסי גומלין. תהליך היווצרותם קרוי עיצוב.
אחרי שבגיל של מספר שבועות כל גירוי עדין גורם לחיוך, נעשה החיוך בגיל שלושה חודשים למשוכלל יותר, ובא כתוצאה מהקלת המתח הנובעת מהכרת העצם. הילד יחייך מול אימו, אך גם יחייך אל מול כל עצם אחר אותו הוא מזהה. רק כשהילד מתקרב לתום מחצית השנה הראשונה לחייו, הוא מחייך חיוך הנובע מהכרת אימו. עד אז פרידה מהאם לא תהווה טראומה קשה, אך בגיל עשרה חודשים ילד כבר יזדקק לאימו כדי להקל על מצוקה ויקדם את פניה בשמחה מתפרצת.
ראו גם בערכים תאוריית ההתקשרות והתפתחות רגשית.
ראשית החיים > חרדת זרים

בגיל שלושה חודשים ילד מחייך לכל פנים שהוא רואה, אך בגיל חצי שנה הוא כבר פורץ בבכי מול זר, בתחילה לאחר שיהוי, ובהמשך - לאלתר. מצוקת זרים זו נעלמת עד גיל שנה. זו אינה מצוקה אל מול חידוש, אלא תגובה מיוחדת לחוסר הביטחון שבנוכחות אדם זר. ככל שלתינוק יש יותר שליטה על התקרבות הזר וכלל שהסביבה מוכרת יותר, כך פוחתת מצוקתו. מנגד, זר המתקרב שוב ושוב מעורר מצוקה ההולכת וגוברת. תינוקות בני עשרה חודשים נוהגים להסב ראש מול פני הזר כדי להירגע. בגילאים מוקדמים יותר, הם מתקשים לעשות זאת ופורצים בבכי.
גיל הגן

בגיל שלוש יודע ילד כי יש דברים הקיימים רק במחשבה ושאין להם קיום מוחשי, אך הבנתו את הקשר בין אירועים לבין המחשבה עדיין מעורפלת. יעיד על כך ניסוי שבו נשאלו ילדים על ילד ששם ממתק בקופסה כחולה, ואימו העבירה את הממתק לקופסה ירוקה. רק ילדים בני ארבע או חמש הבינו כי הילד יחפש את הממתק בקופסה שבה הוא שם אותה, משום שהוא מניח שהיא עדיין שם. בגיל מבוגר יותר, בסביבות גיל עשר, כבר אפשר להבין היטב את הקשר שבין תודעה, ציפיות ומציאות. למשל, שילד יתאכזב ממתנה אם ציפה למתנה גדולה יותר.
גיל הגן ידוע באגוצנטריות הבולטת של החשיבה האופיינית לו. ילד בן ארבע צפוי לחשוב שאם יסתיר את עיניו, אמו לא תראה אותו. הוא יכול להצביע על דף שרק הוא רואה, ולשאול את אימו מה דעתה עליו. בגיל חמש אין הם מסוגלים לתאר צורות שאינן פשוטות מאוד מבלי להשתמש במילות תיאור שרק הצופה בצורה יכול להבינם, אך בגיל שש כבר יכולים ילדים לבחור מתנות סבירות למבוגרים ולא להציע לקנות להם צעצועים.
מחקרים הראו שכבר בגיל מוקדם יחסית מסוגלים ילדים להתאים את הסבריהם לדרגת הידע של המבוגר (אירוע שהתרחש בחדר שבו נמצא המבוגר לא יוסבר לו באותו פירוט שבו יוסבר למי שלא היה בחדר). היכולת ליישם מטלות הדורשות הימנעות מאגוצנטריות קשור בעיקר למידת המורכבות שלהן.
הפסיכולוג ג'ון פלאבל משתמש במושג "ידע על קיום", כדי לתאר את תפיסת קיומה של תודעה אחרת. "היסק חברתי" הוא היכולת לשכלל ולהכניס תוכן לתפיסה זו ו"מודעות לצורך" היא המודעות לחלקם החשוב של שני הקודמים באינטראקציה החברתית.
גיל בית הספר

כאשר ילדים בגיל גן מתבקשים לדבר על עצמם, הם מתארים פעולות:"אני הולך", "אני עושה", אני מצייר". רק בגיל בית הספר מתחילים לדבר על תכונות, מחשבות ותחושות כתיאור לעצמי. כפי שהראה הפסיכולוג רוברט סלמן, בגילאי 9–10 מסוגלים ילדים להבין כי אין אדם מתכוון לכל מה שהוא אומר וקיים רובד של תחושות ורגשות שאינו זהה לזה המבוטא כלפי חוץ.
גם בתיאורי האחר מסוגלים הילדים לציין תכונות אופי ורגש ולא רק פעולות פיזיות. הם מסוגלים להבין את נקודת מבטו של האחר ולהציע לו אמפתיה. בעוד שבגן מקובל לחטוף צעצועים ולהתעמת, ילדי בית ספר בדרך כלל מסוגלים להפנים נורמות של הימנעות מאלימות פיזית. אלימות מילולית נפוצה יותר מבגן.
בגילאים אלו מתחילה השוואה חברתית. עד גיל 8 ילדים ממעטים להעריך את הישגיהם בצורה תחרותית ועל פי הישגי האחרים. מידת התחרותיות שבהשוואה החברתית היא תלוית תרבות.
ילדים בגיל זה כבר מפנימים סטריאוטיפים מגדריים. אחד הניסויים הראה שילדים שצפו בסרט שבו התנהגו ילדים בניגוד לסטריאוטיפ של מינם, שמרו זיכרון מסולף של התנהגות סטריאוטיפית. באופן כללי, בנים נוקשים יותר מבנות בהיצמדותם לדפוסי המגדר שלהם.
יעילות עצמית ושליטה עצמית אמורים להתפתח עד גיל 10. הילד יהיה מסוגל לעמוד בפיתוי לקבל סיפוק קטן על מנת לזכות בסיפוק גדול אחר כך. הילד צפוי גם להבין כי הצלחה בחיים תלויה במעשה ולא רק בגורל, דבר שאינו מובן בגיל הגן.
החברויות נעשות עמוקות יותר בבית הספר, ומשולבות בהבנה עמוקה יותר של קיום אישיות בזולת, של צורך להתחשב ולשמור על עקרונות מוסר וחברות, של הבנת הסכמות השונות שמאפיינות מערכות יחסים שונות. חשוב גם שהילד יפנים כי הפעולה המילולית עדיפה על הפעולה המעשית, כך שהוא יעדיף עלבון על מכה וימעט בתוקפנות פיזית.
בתקופה זו מתפתחות קבוצות יציבות של חברים. בדרך כלל בנות מרוכזות בקבוצות קטנות ואינטימיות יותר מבנים ועוסקות בפעילויות מילוליות ומשתפות פעולה ולא בתחרותיות ובמאבקי שליטה.
כללים של שיתוף ושוויון מאומצים באדיקות בידי קבוצות החברים. ישנן נורמות נחשבות שאין להפירן.
את תקופה זו מאפיינת ההתבדלות המגדרית. אחד המחקרים הראה שבפחות מ-10% מהזמן נמצא ילד עם קבוצה של בני המין השני. ילדים המעורבים בחברת המין השני צפויים לסנקציות חברתיות, הקרויים בפי פסיכולוגים עבודת גבול. על פי אחת התאוריות הפסיכולוגיות, להתבדלות זו יש תרומה חשובה להתפתחותה של נטייה מינית הטרוסקסואלית [דרוש מקור].
פן נעים פחות של החיים החברתיים בגיל זה הוא תופעת הילדים הדחויים. נראה שסיבות שמקורן פנימי מוליד קבלה של ילדים, אך גם דחייה שלהם. לא עבר זמן רב מעת שילדים דחויים שהוכנסו לקבוצה חדשה של בני גילם ועד שנדחו גם על ידיה. לדחייה יש השלכות קשות על בריאותו הנפשית של הילד. רמת מקובלותו החברתית של הילד היא יציבה יחסית לאורך התבגרותו.
תרומת המשחק

המשחק מאפשר התנסות חברתית משמעותית התורמת רבות לתהליך החיברות. בזמן המשחק הילד מתמודד עם בעיות חברתיות ועליו לנקוט עמדה. דרך המשחק הילד יכול להפנים נורמות חברתיות ולשפר את כישוריו החברתיים, תוך שמירה על חוקים וכבוד הזולת. הילד בונה לעצמו דמות המאפשרת לו ליצור לעצמו סביבה חיובית עם הסובבים אותו.
ראו גם

תקשורת בלתי מילולית
התנהגות פרו חברתית בגיל הרך
הערות שוליים

1 2  בר-אל, צ', (1996). מפגשים עם הפסיכולוגיה, מפגש שני, פסיכולוגיה התפתחותית. הוצאת רכס, אבן יהודה.
1 2 3  קבלסון, א. (2005). התפתחות, למידה ומשחק בגיל הרך. מאתר פסיכולוגיה עברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551162005171  BNE: XX525190  BnF: cb13318461j (data)  GND: 4318539-3  HDS: 015993  LCCN: sh85123918  NARA: 10643450  NKC: ph125820 
תינוק מחייך
ההתפתחות החברתית מתחילה כבר בראשית החיים.
בגיל הגן מתחיל להתרחש המעבר מהחשיבה האגוצנטריות למודעות והתחשבות בנקודת המבט של הזולת (ציור משנת 1888)
בגילאי בית הספר מצופה מהילדים לפתח שליטה עצמית. מפתחת ההבנה שההצלחה תלויה במעשים ומתגבשת היכולת להעריך את ההישגים האישיים ביחס לזולת.
תלמידה חדשה אשר צריכה להשתלב בין חבריה ללימודים
ילדות משחקות "קו-קו", ציור משנת 1895. למשחק יש תרומה משמעותית להתפתחות החברתית משום שהוא מספק התנסויות חברתיות, מסייע להפנים נורמות חברתיות ולשפר כישורים חברתיים.
חאומה קוויאר

חאומה אלברט קוויאר מנדוסה (בספרדית: Jaume Albert Cuéllar Mendoza; נולד ב-23 באוגוסט 2001 בגרנויירס שבספרד) כדורגלן בוליביאני-ספרדי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ברצלונה אתלטיק, בהשאלה מדפורטיבו לוגו, ובנבחרת בוליביה.
קריירת מועדונים

קוויאר גדל במחלקות הנוער של פוניינטה, ראסינג בלאננק, ברצלונה וספאל. ב-22 ביולי 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ספאל, בהפסד 6-1 לרומא במסגרת המחזור ה-35 בסרייה א' לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך שתי הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-4 באוגוסט 2021 חתם קוויאר על חוזה לשנתיים בדפורטיבו לוגו מהליגה הספרדית השנייה.
ב-26 באוגוסט 2023 הושאל קוויאר למשך עונה אחת לברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה.
קריירה בינלאומית

קוויאר נכלל בסגל נבחרת בוליביה לטורניר קופה אמריקה 2021. ב-14 ביוני 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 3-1 לנבחרת פרגוואי במסגרת שלב הבתים של הטורניר.
הערות שוליים

↑  Jaume Cuéllar, nuevo jugador del CD Lugo באתר הרשמי של דפורטיבו לוגו, 4 באוגוסט 2021 (בספרדית)
↑  Jaume Cuéllar arrives on loan to Barça Atlètic באתר הרשמי של ברצלונה, 26 באוגוסט 2023 (באנגלית)
| נבחרת בוליביה – קופה אמריקה 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 לאמפה •  2 קינטרוס •  3 סגראדו •  4 האקין •  5 חוסינו •  6 חוסטיניאנו •  7 ארסה •  8 דייגו בחראנו •  9 מורנו •  10 ה. ואקה •   11 רמאז'ו •  12 קורדאנו • 13 ואיאר •  14 ויז'רואל • 15 סספדס • 16 סאוורדה • 17 פרננדס • 18 אלברס • 19 פלורס • 20 ר. ואקה • 21 סאנצ'ס • 22 דני בחראנו • 23 רוחאס • 24 קוויאר • 25 חייסון • 26 ברבוסה • 27 ריברה • מאמן: פריאס |  1 לאמפה •  2 קינטרוס •  3 סגראדו •  4 האקין •  5 חוסינו •  6 חוסטיניאנו •  7 ארסה •  8 דייגו בחראנו •  9 מורנו •  10 ה. ואקה •   11 רמאז'ו •  12 קורדאנו • 13 ואיאר •  14 ויז'רואל • 15 סספדס • 16 סאוורדה • 17 פרננדס • 18 אלברס • 19 פלורס • 20 ר. ואקה • 21 סאנצ'ס • 22 דני בחראנו • 23 רוחאס • 24 קוויאר • 25 חייסון • 26 ברבוסה • 27 ריברה • מאמן: פריאס | בוליביה |
| נבחרת בוליביה – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 לאמפה •  2 חס. סאגרדו •  3 מדינה •  4 האקין •  5 חוסינו •  6 חוסטיניאנו •  7 טרסרוס •  8 ח. קוויאר •  9 מנאצ'ו •  10 ואקה •   11 אלגראניאס •  12 אלמדה • 13 צ'אווס •  14 טומה • 15 ויאמיל • 16 סספדס • 17 פרננדס • 18 רמאיו • 19 מירנדה • 20 סאוסדו • 21 חו. סאגרדו • 22 ה. קוויאר • 23 ויסקארה • 24 סוארס • 25 רוצ'ה • 26 טראסאס • מאמן: זאגו |  1 לאמפה •  2 חס. סאגרדו •  3 מדינה •  4 האקין •  5 חוסינו •  6 חוסטיניאנו •  7 טרסרוס •  8 ח. קוויאר •  9 מנאצ'ו •  10 ואקה •   11 אלגראניאס •  12 אלמדה • 13 צ'אווס •  14 טומה • 15 ויאמיל • 16 סספדס • 17 פרננדס • 18 רמאיו • 19 מירנדה • 20 סאוסדו • 21 חו. סאגרדו • 22 ה. קוויאר • 23 ויסקארה • 24 סוארס • 25 רוצ'ה • 26 טראסאס • מאמן: זאגו | בוליביה |
חאווייר קמארה

| --- | --- |

חאווייר קמארה, 2007
 לידה:  19 בינואר 1967 (בן 57) Albelda de Iregua, לה ריוחה, ספרד 
 מדינה:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנויות דרמטיות 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר (2002)  Premio Feroz for Best Main Actor in a TV Series (2022)  פרס גויה לשחקן הטוב ביותר (2014)  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 http://javiercamara.weebly.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
חַאוִיֶיר קַמָארָה (בספרדית: Javier Cámara; נולד ב-19 בינואר 1967), שחקן קולנוע ספרדי.
ביוגרפיה

קמארה נולד בלה ריוחה, ספרד. הוא סיים את לימודי האמנות במדריד, הוא עבד כסדרן בתיאטרון פיגארו ולאחר מכן החל לשחק שם. הצגתו הראשונה הייתה "El caballero de Olmedo" בשנת 1991.
קריירה

בשנת 1998 כיכב בסרט הקומדיה "Torrente, el brazo tonto de la ley" לצד הכוכב העולה חאווייר ברדם.
בשנת 1999 הוא זכה להצלחה גדולה בעקבות השתתפותו בסדרה "vidas‏ 7" ולאחר מכן הוא החל להופיע בסרטיו של פדרו אלמודובר, כדוגמת הסרט זוכה פרס אוסקר "דבר אליה", בתפקיד הראשי, וכן בסרט "חינוך רע", ואחרים.
בשנת 2008 שיחק במשך שתי עונות בסדרה הדרמה-קומית של אנטנה 3 "LEX" בתור עורך הדין מריו אסטרדה.
בשנת 2011 שיחק בתפקיד הראשי של גיירמו בסרט הקומדיה "¿Para qué sirve un oso?".
בשנת 2013 זכה בפרס גויה לשחקן הטוב ביותר עבור תפקידו בסרט "Vivir es fácil con los ojos cerrados", ובשנת 2015 זכה בפרס זה בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר, עבור משחקו בסרט "טרומן - חברים עד הסוף".
בשנת 2016 גילם את דמותו של החשמן גוטיירז בסדרת הטלוויזיה "האפיפיור הצעיר".
בשנת 2017 השתתף בסרט הקומדיה "חתונה על תנאי, בסרט "ממתינים להוראות" ובסדרה נרקוס.
בשנת 2020 שיחק בסרט הקומדיה "השכנים מלמעלה" בתור חוליו; תפקיד זה הקנה לו מועמדות לפרס גויה לשחקן הטוב ביותר. בהמשך השנה, שב לגלם את דמותו של גוטיירז בסדרת ההמשך "האפיפיור החדש". באותה שנה שיחק בסדרת האנתולוגיה הצ'יליאנית-אילטקית "תוצרת בית" (אנ') שעלתה בשירות הסטרימינג נטפליקס.
בשנת 2023 שיחק בסרטה של פאולה אורטיז "מעבר לנהר ואל בין העצים" המבוסס על הספר באותו שם מאת ארנסט המינגוויי.
ולצ'אני

| --- | --- |
דגל ולצ'אנידגל ולצ'אני

 מדינה:  סלובקיה סלובקיה
 מחוז:  ניטרה
 תאריך ייסוד:  1113 
 שטח:  39.76 קמ"ר
 גובה:  112 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  3,220 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  48°01′56″N 17°56′48″E﻿ / ﻿48.03222222°N 17.94666667°E﻿ / 48.03222222; 17.94666667 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://obecvlcany.sk
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סלובקיה מוגדלת) ברטיסלאבה טרנבה טרנצ'ין ניטרה ז'ילינה באנסקה ביסטריצה  פרשוב קושיצה צ'כיה פולין אוק. רו. הונגריה א ו ס ט ר י ה ולצ'אני(למפת סלובקיה רגילה) ברטיסלאבה טרנבה טרנצ'ין ניטרה ז'ילינה באנסקה ביסטריצה  פרשוב קושיצה צ'כיה פולין אוק. רו. הונגריה א ו ס ט ר י ה ולצ'אני  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ולצ'אני (בסלובקית: Vlčany, בהונגרית: Vágfarkasd) הוא כפר בדרום מערב סלובקיה, במחוז ניטרה, השוכן על גדות נהר ואה.
תולדות היישוב

התיעוד הראשון לכפר הוא משנת 1113. שמו המקורי של היישוב, ואגפרקשד, בא מהמילה ההונגרית לזאב ("פרקש") בצירוף נהר ואה ("ואג" בהונגרית), ובמשך השנים היה בשליטת משפחות אצולה הונגריות.
בסוף המאה ה-16 הוקמה ביישוב כנסייה פרוטסטנטית, ובהמשך הוקמו בו גם כנסיות קתוליות. במהלך המאה ה-17 סבל היישוב מפלישות הטורקים לאזור.
בשנת 1919 נכלל היישוב בתחומי צ'כוסלובקיה, ובשנת 1938 הועבר במסגרת בוררות וינה הראשונה לתחומי הונגריה, וזאת עד תום מלחמת העולם השנייה.
רוב האוכלוסייה בכפר היא הונגרית (מעל ל-70%), ומיעוטה סלובקית. מקור הפרנסה המסורתי של היישוב הוא גידול תוצרת חקלאית.
יהודי היישוב

בכפר התקיימה עד השואה קהילה יהודית קטנה, בת מאות בודדות של אנשים, ובמקום פעלו בית כנסת ובית ספר יהודי.
במאי 1944, לאחר כניסת הגרמניה להונגריה, גורשו יהודי הכפר, ושולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
התפתחות הסוציאליזם מאוטופיה למדע

| --- | --- |

המהדורה הצרפתית הראשונה
 מידע כללי
 מאת:  פרידריך אנגלס
 שפת המקור:  גרמנית
 סוגה:  מסה
 נושא:  מטריאליזם היסטורי, דיאלקטיקה, סוציאליזם אוטופי
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1880 בצרפתית   1883 בגרמנית
סוציאליזם אוטופי וסוציאליזם מדעי (בצרפתית: Socialisme utopique et socialisme scientifique) או התפתחות הסוציאליזם מאוטופיה למדע (בגרמנית: Die Entwicklung des Sozialismus von der Utopie zur Wissenschaft) הוא חיבור קצר מאת פרידריך אנגלס שפורסם לראשונה בשנת 1880 בצרפתית בתרגומו של פול לפארג, חתנו של קרל מרקס. ספר זה הוא עיבוד לספרו הארוך של אנגלס אנטי-דירינג משנת 1878, והוא נוצר במטרה להנגיש את רעיונות המרקסיזם עבור קהל קוראים ממעמד הפועלים.
תקציר

הספר מסביר את ההבדלים בין "סוציאליזם אוטופי" לבין "סוציאליזם מדעי", קרי המרקסיזם. הסוציאליזם האוטופי מאופיין כאידיאלסטי, בכך שהוא משקף את דעותיהם האישיות של המחברים וטוען שניתן להתאים את החברה על סמך דעות אלו. לעומתו, הסוציאליזם המדעי נסמך על ניתוח של המציאות. לטענת אנגלס, המטריאליזם ההיסטורי מאפשר ניתוח שיטתי ומדעי של המציאות מסיק כי הווריאציה המדעית של הסוציאליזם באה באופן טבעי בעקבות הקפיטליזם.
תקציר > פרק ראשון

הפרק הראשון מוקדש לסוציאליסטים ה"אוטופיים" של סוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19, שהטרימו את הסוציאליזם ה"מדעי" של המרקסיזם. אנגלס מספק היסטוריה קצרה של המחשבה הסוציאליסטית מהעת החדשה ואילך, ומתחקה אחר התנועות הרציונליסטיות, הדמוקרטיות והקומוניסטיות של התקופה. לאחר מכן אנגלס דן באידאולוגים הראשונים של מעמד הפועלים שנוצר בבריטניה ובצרפת, "שלושת האוטופים הגדולים": קלוד-אנרי דה סן-סימון, שארל פורייה, ורוברט אוון.
אנגלס מנתח בקצרה כל אחת מהתיאוריות, ומדגים את הפגמים והמגבלות הקטלניות של "המערכות החברתיות" האידיאליות שלהם, אך גם ממקם אותן בהקשר ההיסטורי שלהן, של מאבק מעמדי, בין הבורגנות לפרולטריון שרק החל להבשיל רק בעת ההיא. מסיבה זו, הוא טוען שהסוציאליזם האוטופי נותר גס. ביטוי לכך מצוי בהימנעות של האוטופיסטים בדיון במעמד הפועלים, לטובת דיון ב"פועלים" או ב"עם" בכללם. עם זאת, אנגלס אינו מזלזל בתרומה האינטלקטואלית והפוליטית של הוגים אלו, ומוקיר להם כמי שאפשרו את פיתוח המרקסיזם.
תקציר > פרק שני

בפרק השני, הוא מסכם עיקרי הדיאלקטיקה, ולאחר מכן מתאר גלגוליה מהפילוסופיה היוונית ועד לגאורג וילהלם פרידריך הגל.
תקציר > פרק שלישי

אנגלס מתחיל פרק זה בהסבר שהבנת המציאות המטריאלית היא המפתח להבנת החברה, ושלא האידאות אלא המציאות הכלכלית היא הגורם בחשבון אחרון הגורם המכריע בהבנת החברה. בכך הוא מתאר את הבסיס של המטריאליזם ההיסטורי.
לאחר מכן אנגלס מזהה כיצד נוצר הקפיטליזם מהפאודליזם, ומתאר את התבססות הבורגנות המודרנית. הוא מסביר כיצד פותחו אמצעי הייצור, וכיצד התפתחה חלוקת העבודה. הוא מתאר קפיצה פתאומית מייצור סחורות לשם צריכת יחיד, למפעל המאורגן שייצר סחורות למכירה בשוק. לפני כן, סחורה הייתה שייכת רק לאדם שיצר אותן, שכן בדרך כלל רק אדם אחד היה אחראי לייצור. הקשר הברור בין בעלות היוצר למוצר שלו הפך בלתי אפשרי כשסחורה כלשהי הופכת לתוצר של עובדים רבים. ולכן רכוש פרטי מהווה ניצול של מי שעבד, אך דבר לא בבעלותם.
אנגלס מדגיש כי חייב להיות קץ לקפיטליזם כך שהחברה תוגדר מחדש כמו בספירלה שחוזרת לנקודות קודמות, רק ברמה גבוהה יותר.
רקע

בשנת 1867 קרל מרקס פרסם את הכרך הראשון של הקפיטל. הכרך הארוך והכבד של מרקס היה קשה מאוד לקריאה עבור הקורא הממוצע. ולכן אנגלס הציע למרקס, במכתב מ-16 בספטמבר 1868, שיכתוב בדחיפות גרסה פופולרית קצרה של הקפיטל לקהל מעמד הפועלים. והזהיר: ”אם זה לא ייכתב, יבוא משה [הס] או מישהו אחר ויעשה את זה ויקלקל”. מרקס הסכים עם הערכתו של אנגלס, והציע שיכתוב בעצמו עלון הסבר פופולרי קטן. אנגלס המשיך והכין סיכום קצר של הנקודות המרכזיות של הקפיטל, אך החוברת מעולם לא פורסמה. אף על פי כן, ההכרח לפופולריזציה לכתבי מרקס נותרה בעינה, ולכן החליט אנגלס לבסוף על פרסום העבודה הקצרה סוציאליזם: אוטופי ומדעי יותר מעשור לאחר מכן.
במקום יצירה חדשה לגמרי, התפתחות הסוציאליזם מאוטופיה למדע נערך מתוך חיבור גדול יותר שנכתבה ב-1876, הידועה בכינויה אנטי-דירינג. שלושה פרקים נבחרו וסודרו על ידי אנגלס ותורגמו לצרפתית על ידי פול לפארג, ב-1880 בשם Socialisme utopique et Socialisme scientifique (סוציאליזם אוטופי וסוציאליזם מדעי).
קבלה וביקורת

החיבור תורגם מצרפתית למספר שפות אחרות, כולל מהדורות פולנית וספרדית. החוברת פורסמה לבסוף בגרמנית המקורית בשנת 1883. המהדורה הגרמנית סיפקה את המקור לתרגומים נוספים לאיטלקית, רוסית, דנית, הולנדית ורומנית, וכן גם למהדורות העבריות מהשנים 1928 ו-1954.
אנגלס הוסיף הקדמה למהדורה האנגלית הראשונה שפורסמה ב-1892 וכתב בגאווה: ”איני מודע לחיבור סוציאליסטי אחר, אפילו לא המניפסט הקומוניסטי שלנו משנת 1848 או הקפיטל של מרקס, שיהא מתורגם פעמים רבות כל־כך”.
מהדורה אמריקאית ראשונה של היצירה פורסמה על ידי מפלגת העבודה הסוציאליסטית של אמריקה (SLP) בשנת 1895 כחלק מ"ספריית העם" שלה, בתרגום חדש של דניאל דה ליאון בשם Development of Socialism from Utopia to Science, על פי הכתורת הגרמנית.
בחלוף השנים החיבור הפך לאחד החיבורים היסודיים של התנועה הסוציאליסטית, ונמכר בעשרות אלפי עותקים. ישעיהו ברלין כתב בביוגרפיה של אודות מרקס (קרל מרקס, חייו וסביבתו) בביקורתיות נגד מסקנותיו של אנגלס בחיבור אנטי-דירינג אך שיבח את כתיבתו בהתפתחות הסוציאליזם מאוטופיה למדע:
שונים מאוד הם הפרקים שנדפסו מאוחר יותר כעלון תחת הכותרת ההתפתחות מסוציאליזם אוטופי לסוציאליזם מדעי. הוא כתוב בנימה הטובה ביותר של אנגלס, ונותן דין וחשבון על צמיחת המרקסיזם ממקורותיו באידיאליזם הגרמני, בתיאוריה הפוליטית הצרפתית ובמדעי הכלכלה האנגלית. זו עדיין ההערכה האוטוביוגרפית הקצרה הטובה ביותר של המרקסיזם בידי אחד מיוצריו, שכמעט לא התעלו עליה אפילו יצירותיו של הסופר המבריק והרב-צדדי ביותר מכל הסופרים המאוחרים על המרקסיזם, הפובליציסט הרוסי פלחנוב.
המקור באנגלית
Very different are the chapters later reprinted as a pamphlet under the title . That is written in Engels's best vein, and gives an account of the growth of Marxism from its origins in German idealism, French political theory and English economic science. It is still the best brief autobiographical appreciation of Marxism by one of its creators, hardly surpassed even in the works of the most brilliant and many-sided of all later writers on Marxism, the Russian publicist Plekhanov.
ראו גם

אנטי-דירינג
תזות על פוירבך
המניפסט הקומוניסטי
לקריאות נוספות

פרידריך אנגלס, התפתחות הסוציאליזם מאוטופיה למדע, תרגום: מנחם נדל, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש בורוכוב, 1928.
פרידריך אנגלס, התפתחות הסוציאליזם מאוטופיה למדע, תרגום: חיים שלום בן-אברם, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשי"ד 1954.