stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאנדור ואריאש
עבודותיו

גזירה טרנסנדנטלית של קטגוריות (1908)
על הסמליות. עם טקסט הסבר, 14 לוחות איור. 300 עותקים ממוספרים. (1908)
על ההיגיון. מאמרים מהפילוסופיה המודרנית (1910)
על החלום; תורת החלומות של פרויד (1911 - 1912)
שיעור ערך מוסף ושיעור רווח (1919)
ביוגרפיה של מרקס ואנגלס (1919)
תולדות הפילוסופיה המודרנית (ברוסית, 1926)
לוגיקה ודיאלקטיקה (רוסית, 1928)
הסבר פופולרי לפילוסופיה מטריאליסטית דיאלקטית המבוססת על יצירותיו של לנין (רוסית, 1928)
מחקרים פילוסופיים נבחרים (1971)
ראו גם

Nagy Csaba: A magyar emigráns irodalom lexikona. Bp., Argumentum Kiadó-Petőfi Irodalmi Múzeum és Kortárs Irodalmi Központ, 2000
Új magyar irodalmi lexikon. Főszerk. Péter László. Bp., Akadémiai Kiadó, 1994
Selmeczi József: Varjas Sándor – egy elfelejtett filozófus (Művelődésügyi Min. Tájékoztató, Bp., 1966. 2. sz.)
K. Balog János: Értünk éltek, értünk haltak. Szekszárd, 1972
Értünk éltek. A munkásmozgalom kiemelkedő, elhunyt Szolnok megyei harcosainak életrajzkötete. Szolnok, 1968
A magyar munkásmozgalom történetének válogatott dokumentumai. 6/A, 6/B. kötet. Bp., 1959–1960
Sándor Pál: Varjas Sándor filozófiai munkássága. Valóság, 1972
Szigetvári Sándor: Varjas Sándor – a dialektikus logika kidolgozásának magyar úttörője. Magyar Filozófiai Szemle, 1967. 6. sz.
לקריאה נוספת

Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái. (יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים)
Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1969)
שאנדור ואריאש: מוזיאון ספרותי פטפי.
Munkásmozgalom-történeti lexikon. Szerkesztette Vass Henrik – Bassa Endre – Kabos Ernő. Budapest: Kossuth Könyvkiadó. 1976 684. ISBN 963 09 0412 8 (לקסיקון תולדות תנועת העבודה)
A szocialista forradalomért: A magyar forradalmi munkásmozgalom kiemelkedő harcosai. Szerk. Bakó Ágnes. Budapest: Kossuth Könyvkiadó. 1975. 742–743. o. ISBN 9630902435 (למען המהפיכה הסוציאליסטית)
הערות שוליים

↑  A Belügyminisztérium 1903. évi 29620. sz. rendelete. (Névváltoztatási kimutatások 1903. év 55. oldal 30. sor)
↑  A házasságkötés bejegyezve a Bp. V. ker. állami házassági akv. 371/1913. folyószáma alatt.
↑  Egyes források 1926-ot, vagy 1927-et míg mások 1932-őt említenek.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1103050885  ISNI: 0000 0000 7906 711X  LCCN: n97088003  VIAF: 60833705   WorldCat (עם VIAF): 60833705
זולטאן גרגה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בינואר 1893 סגד, הונגריה 
 פטירה:  24 באוגוסט 1975 (בגיל 82) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Greiner Zoltán 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית ההונגרית 
 
זולטאן גרגה במקור גריינר עד 1905, בהונגרית: Gergő Zoltán;‏ סגד, 16 בינואר 1893 – בודפשט, 24 באוגוסט 1975) היה כלכלן יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, קנדידט (דוקטורט .CSc) במדעי הכלכלה (1958).
קורות חיים

זולטאן גריינר נולד במשפחה יהודית כבנם של אמיל גרה (גריינר) (1855–1918), פקיד ברכבות הונגריה (מ.א.ב) הממלכתית, ושל אַאוּסלנדר גיזלה (1868–1927). הוא השלים את לימודיו בית הספר התיכון העירוני הראשי בסגד ולאחר מכן בבית הספר המסחרי המלכותי הממלכתי המלכותי העליון בסגד, שם סיים את לימודיו ב-1909. בין השנים 1910–1921 עבד כפקיד במחלקת החשבונאות של הבנק האנגלו-אוסטרי. במהלך מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) שירת בחזית המזרחית ונפל בשבי הרוסי. לאחר שחזר הביתה, הפך לעובד ב-General Value Bank וב-Stock Motoreke Heavy Industry. משנת 1926 עבד במפעל הלבד אויפשט כרשם חברות, לימים כחשב ראשי ולאחר מכן כמזכיר החברה. בין השנים 1936 לבין 1939, היה מנכ"ל חברת "מוצרי צמר ומסחר כללי" (Gyapjúáru Kereskedelmi Kft). בתחילת שנות ה-30, הצטרף לחוג של "סקירה חברתית" (Társadalmi Szemle), היה חבר מערכת של כתב העת "תקופתנו" (Korunk) בקלוז', ומאמריו פורסמו גם בנפסבה. לאחר מלחמת העולם השנייה, מונה למזכ"ל הסיוע הלאומי ולחבר צוות בוועדה הכלכלית של ההנהגה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית. במאי 1946 כיהן כמנהל הוצאות הספרים וחברת הדפוס, העיתונים סיקרה. באוגוסט 1948 מונה ליועץ השר במשרד האוצר וקיבל גם תואר ראש אגף משרד האוצר. בין 1948 לבין 1950 לימד כלכלה פוליטית ב:
האוניברסיטה ההונגרית לכלכלה
האוניברסיטה למדעי החקלאות
האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע
בנוסף לכך
בין 1953 לבין 1959, עמד בראש המחלקה הכלכלית של אחד הגופים החשובים ביותר בהונגריה באותה התקופה "האגודה הלאומית של הקואופרטיבים" (Szövetkezetek Országos Szövetsége)
ב-24 באפריל הגן על התזה של הדוקטורט שלו ששמה היה "הקשרים בין ערך, מחיר והכנסה לאומית"
בשנים 1959 עד 1963 עמד בראש "המכון למחקר שיתופי"
משפחתו

סבא רבא וסבתא רבתא מצד אביו (הידועים): אברהם גריינר, רבקה רוזליה רייך; אלברט לאם.
סבא רבא וסבתא רבתא מצד אמו (הידועים): יוזף קליין סוחר כללי באוקניצה, מריה רוזנברג.
סבא וסבתא (הידועים): סלמון גריינר (1833–1897 וינה, אוסטריה) סוחר, קטלין לאם; לפני נישואם אאוסלנדר (1831–1888)
אשתו הייתה ינקה באומגרטן, בתם של איז'ק באומגרטן ופאני קליין, איתם התחתן ב-1927. התחתן בבודפשט ב-2 באוקטובר.
מחקריו ופרסומיו העיקריים

הדרך והטבע של אופן הייצור הקפיטליסטי. פרסם תחת השם גאבור נאג'. (בודפשט, 1942)
יסודות המטריאליזם הדיאלקטי וההיסטורי. גרסה מתורגמת ומחודשת של מחקרו של סטלין תחת השם הבדוי וינצה בוטוש, עם טמאש נאג'. (בודפשט, 1942)
כלכלה עולמית ומלחמת עולם. תחת השם גאבור נאג'. (בודפשט, 1943)
אנציקלופדיה כלכלית קטנה. הסבר פופולרי למונחים הטכניים המצויים בעבודות המדע הכלכלי המתקדם בשפה הגרמנית. תחת השם יאנוש קיסיי. (בודפשט, 1943)
מבוא לכלכלה. תחת השם יאנוש קיסיי. (בודפשט, 1943)
אנגליה וארצות הברית של אמריקה במאבק על השווקים (סקירה חברתית, 1947)
תורת הכלכלה. כלכלה פוליטית. תיאור פופולרי של היסודות הכלכליים של הסוציאליזם המדעי. (בודפשט, 1949)
יחסים בין ערך, מחיר והכנסה לאומית. עבודת הגמר של דוקטורט. (בודפשט, 1953)
מאבקם של הקומוניסטים למען הפצתה של התיאוריה הכלכלית המרקסיסטית-לניניסטית. 1929–1944. (סקירה כלכלית, 1960)
עיתונאים קומוניסטים בנפסבה (עלוני היסטוריה של המפלגה, 1962)
המאבק של המפלגה הקומוניסטית הבלתי חוקית נגד העברת העובדים ואמצעי הייצור של המפעלים בבודפשט (Párttörténeti Közlemények, 1963)
חוויות שיתופיות של הרפובליקה הסובייטית ההונגרית (בודפשט, 1964)
מאבק נגד גירוש העובדים והעברת המכונות של מפעלי בודפשט (בשחר החירות. עורך ארנה לאני, אטה נאג', קטלין פטראק. בודפשט, 1965 זיכרונות מתולדות תנועת הפועלים ההונגרית. 1944–1948 בודפשט, 1975).
תפקידם של קואופרטיבים בחברה הסוציאליסטית (בודפשט, 1966)
הגופים העליונים של הקואופרטיבים (Társadalmi Szemle, 1968)
מחקריו ופרסומיו העיקריים > תרגומיו

קרל מרקס: הקפיטל. כרך א'. ביקורת על כלכלה. פורסם בארבעה חלקים, ההקדמה נכתבה על ידי אריק מולנאר. תורגם תחת השם הבדוי של גרגה – גאבור נאג'. (בודפשט, 1934–1937)
קרל מרקס: לקראת ביקורת על הכלכלה הפוליטית. נספח: מתוך עבודתו של מרקס "ביקורת על כלכלה פוליטית", מתוך התכתבות של פרידריך אנגלס. 1858–1859. פורסם במלאת 70 שנה למותו של מרקס. ההקדמה נכתבה על ידי ארנה צובל. (הספרייה הקטנה של המרקסיזם-לניניזם, בודפשט, 1953)
פרסים והוקרה

עיטור מסדר הצטיינות העמל (1955)
עיטור מסדר הצטיינות העמל דרג זהב, שלוש פעמים (1967, 1968, 1973)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
Kozák Péter (2013). "Gergő Zoltán". nevpont.hu. נבדק ב-2021-09-26. (פטר קוזאק: זולטאן גרגה ב"נקודת שם")
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Révai új lexikona VIII. (Gal–Gyi). Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 2001. ISBN 963-901-517-2 (הלקסיקון החדש של רוואי)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a szegedi izraelita hitközség születési akv. 5/1893. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-09-26.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a szegedi izraelita hitközség házassági akv. 14/1892. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-09-26.
↑  Iskolai értesítők, Szeged - Állami felsőkereskedelmi iskola, 1909
↑  Központi Értesítő, 1936. február 13. (61. évfolyam, 7. szám)
↑  Magyar Közlöny, 1948. szeptember 16. (208. szám)
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest X. kerületi polgári házassági akv. 438/1927. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-09-26.
↑  Magyar Közlöny, 1955. november 26. (124. szám)
↑  Magyar Közlöny, 1967. április 9. (21. szám)
↑  Magyar Közlöny, 1968. december 8. (97. szám)
↑  Magyar Közlöny, 1973. február 1. (8. szám)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7988 8612  VIAF: 121519601   WorldCat (עם VIAF): 121519601
ישראל סביון

ישראל יעקב (קובי) סביון (סאבו) (נולד ב-14 במרץ 1948) הוא פוליטיקאי ישראלי המכהן כחבר מועצת עיריית חיפה. כיהן כמנכ"ל עיריית חיפה, כראש סיעת העבודה במועצת עיריית חיפה וכממלא מקום וסגן-ראש העירייה.
ביוגרפיה

ישראל יעקב סביון נולד בממלכת רומניה ב־1941. ב-19 בדצמבר 1958 עלה לישראל ועבר לגור עם משפחתו במעברת קריית חיים שבחיפה. בנעוריו למד בקריית שמואל ועם הגיעו לגיל גיוס בשנת 1966 התגייס לצה"ל, שירת שבע שנים כקצין תחזוקה ביחידה קרבית, כשבמהלכם סיים את לימודיו לתואר ראשון באוניברסיטת חיפה בחוגים חינוך ומדעי המדינה. במהלך שירות המילואים שלו, הגיע סביון לדרגת רב-סרן.
לאחר סיום שירותו הצבאי ב-1974 החל לנהל את המחלקה לאירועים בעיריית חיפה במשך כ-7 שנים. ב-1982 החל לכהן כעוזר ורל"ש ראש עיריית חיפה. ב-1991 מונה למנכ"ל עיריית חיפה כשהיה שותף בהקמת טיילת חוף דדו והשכונות רמת גולדה ורמות אשכול. כמו כן תמך בהפקת אירועי תרבות כתערוכת הפרחים, חגיגות הקיץ ולילות לבנים, פסטיבל הבלוז, הפולקלור והרוק הראשון בחיפה ואת הארחי פרחי טורה ברחוב הרצל. כמו כן כיהן כמ"מ מנכ"ל אתו"ס וכחבר בדירקטוריון החברה הכלכלית חיפה.
בשנת 1995 הצטרף למגזר הפרטי כמנכ"ל הגרנד קניון בחיפה. בהמשך, מונה למנכ"ל הדודג' סנטר בנוף הגליל וכדירקטור ב"תשתיות נפט", בסאן דור, ב"דשנים" ובחברות ציבוריות נוספות.
ב-1995 נבחר כמזכיר מחוז חיפה במפלגת העבודה.
בבחירות למועצת עיריית חיפה ב-2003 נבחר כחבר המועצה. בבחירות ב ב-2008 התמודד לראשות עיריית חיפה מטעם מפלגת העבודה. סביון נבחר למועצה, כחלק מרשימת העבודה אשר זכתה ב-2 נציגים, מתוך 31. בבחירות ב־2013 התמודד למועצת העיר ברשימה עצמאית בשם "אוהבי חיפה" וזכה במנדט אחד.
סביון החזיק בתיק החינוך והתרבות בעיריית חיפה בין השנים 2008 עד 2013 ואחראי לפיתוח תוכנית מל"ל (מינקות לבגרות) ומשנת 2012 עד 2018 כיהן כיו"ר דירקטוריון התיאטרון העירוני.
בבחירות שנערכו בשנת 2018 התמודד סביון ברשימתו "אוהבי חיפה", לראשות העיר תוך שהוא מקבל את תמיכתה של מפלגת העבודה, אשר תמכה במקביל גם בעינת קליש-רותם. בבחירות אלה כשל סביון בבחירות לראשות ורשימתו לא עברה את אחוז החסימה.
סביון, תושב חיפה, נשוי ואב לשניים.
הערות שוליים

↑  ישראל סביון בקאמבק: "ה-70 של היום זה ה-60 של אתמול", באתר ניוז חיפה והקריות
↑  יו"ר הדירקטוריון - ישראל סביון, באתר www.ht1.co.il (ארכיון)
↑  בועז כהן, סביון: "בכירים בעבודה עשו לי דה לגיטימציה", באתר כלבו – חיפה והצפון,  2 בנובמבר 2018
אירוס וסט

אירוס וסט (שם מדעי: Iris westii) הוא מין מוגן של אירוס מסקציית ההיכל (oncocyclus) ושרוי בסכנת הכחדה. זהו מין תת-אנדמי להר החרמון הגבוה בישראל, אשר גדל גם באזור ג'זין בלבנון. הוא נבדל משאר האירוסים בהירי הפרחים בארץ בעיקר בעליו דמויי החרמש, שהתפתחו ככל הנראה כחלק מהתאמתו לבית הגידול האלפיני בו הוא גדל. תכונת העלים המעוקלים קיימת גם במינים מדבריים של אירוסי ההיכל בישראל, שהם אירוס הנגב ואירוס ירוחם (באירוס שחום, שגדל בין היתר גם בנגב, התכונה פחות בולטת). האירוס הוא צמח  מוגן בישראל.
מאפיינים

האירוס הוא גאופיט רב-שנתי וגדל מקנה שורש קומפקטי וחסר שלוחות. האירוס נמוך יחסית לשאר בני סוגו – גובהו מגיע רק ל-30 ס"מ. עלי העטיף הפנימיים לבנים־כחולים ועלי העטיף החיצוניים מנומרים בנקודות שחורות על רקע לבן. אירוס וסט ייחודי בגבעולו האדום הקרוב לפרח.
האירוס התגלה בדרום לבנון בשנות ה-30, וב-1933 תואר כמין חדש למדע בידי ג"א דינסמור (אוכלוסייה שלא אותרה שם בידי בוטנאים לבנונים בעשרות השנים האחרונות). צמחים דומים אותרו בחרמון בשנות ה-90 בידי מיכה לבנה וזוהו כאירוס נצרתי.  מאוחר יותר נבדקו הצמחים ביסודיות בידי אורי פרגמן-ספיר ומיכאל אבישי וזוהו כאירוס ווסט.
אירוס ווסט מקדים את עונת הפריחה של רוב הפרחים באתרו בחרמון ופורח שם במאי ואף בתחילת יוני. זאת בשעה שמיני האירוס הקרובים לו, הגדלים בשאר אזורי הארץ, סיימו כבר את פריחתם.
אירוס זה דומה יחסית מבחינה מורפולוגית לאירוס הנצרתי ולאירוס החרמון אך נבדל מהם בעליו הצרים דמויי החרמש. סביר שהוא קרוב ודומה יותר למינים האלפיניים מסקציית ההיכל הגדלים בסוריה ובלבנון, כמו אירוס דמשקאי (מין בסכנת הכחדה חמורה מגבעות דמשק) ואירוס יברוד, שגם להם יש עלים חרמשיים. עלים דומים נמצאים אצל מיני הקבוצה הגדלים המדבר, בשונה מאירוס הארגמן הגדל במישור החוף בתנאים מדבריים (למרות שבתנאי גידול מסוימים גם אירוס הארגמן מתאפיין בעלים חרמשיים. האירוס בסכנת הכחדה ואנדמי לחרמון, לאזורים מסוימים בסוריה ולדרום לבנון.
זהו מין נדיר ביותר ובעל מספר פרטים מצומצם מאוד, אשר גדלים במספר אוכלוסיות קטן במרומי החרמון. עיקר רבייתו של המין הוא רבייה וגטטיבית, שכן קיים מגוון גנטי מצומצם ביותר באוכלוסיות, בהן הצמחים גדלים בצפיפות (בשל יצירת קלונים על ידי רבייתם הוגטטיבית), ואחוז קטן מהפרחים מתפתחים לפירות (הלקטים בעלי שלוש מגורות) הנושאים זרעים.
הערות שוליים

↑  אירוס וסט באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  אירוס וסט, באתר "צמח השדה"
↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
ינה לוואי

| --- | --- |

לוח זיכרון על ביתו
 לידה:  26 באפריל 1892 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  29 ביוני 1983 (בגיל 91) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 צאצאים:  Béla Lévai 
 
ינה לוואי (במקור ליפשיץ; בהונגרית: Lévai Jenő; בודפשט, 26 באפריל 1892 – בודפשט, 29 ביוני 1983) היה סופר, עיתונאי, עורך יהודי-הונגרי שרבות מיצירותיו קשורות בתקופת שואת יהודי הונגריה וביהדות בכלל.
קורות חיים

ינה לוואי נולד במשפחה יהודית בבודפשט כבנם של מיקשה (מקסימיליאן) ליפשיץ, אחר כך לוואי (1856–1945), מורה, ושל ברטה וקסמן. סבו וסבתו מצד אביו היו איזק ליפשיץ ורוזליה טנצר. הוא המשיך את לימודיו להנדסה באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה ולא ברור האם סיים את התואר. כבר כתלמיד תיכון הוא היה אחד מכתבי הספורט בעיתון אשט ובהמשך עבד דרך קבע במדור הספורט. את שירותו הצבאי החד-שנתי ביצע בהתנדבות, החל ב-1 באוקטובר 1913 כממלא מקום קצין בבית הספר לקציני תותחנות בקסרקטין על שם הברון לאודון בבודפשט, אך לא שוחרר עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה. תחילה נשלח לחזית בסרביה ולאחר מכן בגליציה. הוא היה תצפיתן תותחנות במצור על פשמישל. באביב 1915, הוא נפל בשבי הרוסי, שוחרר אחרי המלחמה וב-2 באפריל 1921, בבודפשט, נשא לאישה את איזבלה (בלה), בתם של הרב אילש אדלר ושל יאנקה קרמר.
קורות חיים > כעיתונאי

משנת 1921 עבד כאיש צוות פנימי (חבר מערכת) ב"העיתון" (Az Újság) ואחר כך בעיתוני אשט. משנת 1932 היה העורך האחראי של העיתון "יום שני ההונגרי" (Magyar Hétfő), עיתון פוליטי, ושל "העיתון הקטן" (Kis Újság). הוא הפך בעיתון זה לעורך האחרי תחילה אחר כך לעורך הראשי ולבסוף לבעלים של העיתון היומי. דיווחיו על מלחמת העולם הראשונה והשבי הרוסי פורסמו בשלושה כרכים בהוצאת העיתון "יום שני ההונגרי":
רעב, בגידה, פשמישל (בודפשט, 1933)
רעב, מהפכה, סיביר (1934)
רעב, פנמה, (הינטרלנד) עורף (בודפשט, 1935)
לפני כן, במהדורה הראשונה, זיכרונותיו אלה הופיעו בשמות:
סודות טירת פשמישל
יומנו של תותחן טירה (1932)
לוואי עסק גם בהיסטוריה של העיתונות ההונגרית. הוא ערך וחיבר את עיתוני העם של לאיוש קושוט (בודפשט, 1938) שכותרת המשנה שלו הייתה: "העידן ההרואי של העיתונות ההונגרית 1937-1877". הוא ערך גם את "הספרייה המשפחתית של היהודים הונגרים" (1942).
קורות חיים > בתקופת השואה

עד לפרסום החוקים היהודים (הראשון בשנת 1938 החוק היהודי השני ב-1939 והחוק היהודי השלישי ב-1941, היה הבעלים והעורך הראשי של "העיתון הקטן". ואז, כשנאלץ למכור את העיתון, הוא ערך כשכיר את העיתון "דפי משפחה בתמונות" (Képes Családi Lapok). הוא חיבר, ערך והביא לדפוס את ספר הנובלות: סופרים, כתבים... יש נחמה בספרות (Írók, írások... Vigasztalás van az irodalomban) (בודפשט, 1943).
בשנת 1925 חשף את השופט הראשי דאז של גדלה לאסלו אנדרה (האנטישמי וגזען שהוצא להורג אחרי מלחמת העולם השנייה כפושע מלחמה) בסדרת מאמרים בטורים של עיתוני אשט. לוואי הסתתר אחרי כניסת הגרמנים להונגריה (מבצע מרגרטה) והצליח לשרוד את המלחמה בגטו הבינלאומי של בודפשט. לאסלו אנדרה, שהיה ב-1944 סגן שר הפנים, חיפש אותו במשך זמן רב ללא הצלחחה, באמצעות אנשי מפלגת צלב החץ כדי להוציאו להורג.
קורות חיים > אחרי השואה

לאחר שחרורו ב-1945 עסק לוואי בעיקר בהופעתו של הפשיזם בהונגריה ובתנועות ההתנגדות המחתרתיות השונות. ספרים אלה פורסמו בין השנים 1945–1948, והם מהווים עדיין מקורות בסיסיים חיוניים להבנת התקופה והתופעה. הוא הושתק על ידי המשטר הקומוניסטי בשנות ה-50. על פעילותו של אדולף אייכמן בהונגריה הוא פרסם מסמכים רבים גם באנגלית, בצרפתית ובגרמנית (1961). בשנות השישים והשבעים של המאה ה-20 הופיעו מאמרים בלי ספור שלו בעיתון יהודי הונגריה "אוי אלט" (Új Élet), כלומר "חיים חדשים" וכן ביומון החשוב "האומה ההונגרית" (Magyar Nemzet) ובכתב העת "ארץ-עולם" (Ország-Világ). לוואי היה מעורב כעד או כמומחה במשפטיהם של כמה חשודים בביצוע פשעי מלחמה.
יצירותיו העיקריות

סודות טירת םשמישל. יומנו של תותחן טירה (בודפשט, 1932)
רעב, בגידה, פשמיסל (בודפשט, 1933)
רעב, מהפכה, סיביר, 1-2. ; יום שני הונגרי, 1934–1935
1. מהצאר הלבן ללנין האדום. 1914–1918
2. מלנין ועד סטלין. 1919–1922
רעב, פנמה, עורף (בודפשט, 1935)
דפים עממיים של לאיוש קושוט. העידן ההרואי של העיתונות ההונגרית. 1877–1937. 1938
גיולה גמבש ומגני הגזע ההונגרים בעריסת ההיטלריזם (בודפשט, 1938)
גיבור הגיבורים... ! אנדרה בייצ'י-ז'ילינסקי, מרטיר הדמוקרטיה (בודפשט, 1945)
צלב קרס, צלב כיסוח, צלב חץ (בודפשט, 1945)
לאסלו אנדרה הואמוביל הרשימה ההונגרית של פושעי מלחמה (בודפשט, 1946)
סיפור אותנטי על המנוס המופלא של גטו בודפשט. Officina, Bp., 1946
ספר שחור על סבלות יהדות הונגריה ; Officina, Bp., 1946
סוד חייו ועלילותיו של ראול ולנברג, מאבקיו ההירואיים, היעלמותו המסתורית ; Magyar Téka, Bp., 1948
גורל יהודי באירופה. עידן הרדיפות ; Magyar Téka, Bp., 1948
"הכבש הלבן" של האס אס השחור (בודפשט, 1966)
סיפור אותנטי על המנוס המופלא של גטו בודפשט (ארווה, בודפשט, 2014) (מהדורה מתוקנת ומורחבת: 327 עמודים)
"... תן לי לא ליפול לידיים של אנשים.. ". גירוש, תלך, תעודת חסות (Schutzpass)... הערות אותנטיות של עיתונאי על שלטון האימה של הנאצים ושל מפלגת צלב החץ בהונגריה: ימי הקץ של יהדות הונגריה. 1945 ; ערך לדפוס יאנוש דשי; עבר ועתיד, בודפשט, 2016.
מאמרים קשורים

סמיזדאט הונגרי ברומניה
לקריאה נוספת

Új magyar irodalmi lexikon II. (H–Ö). Főszerk. Péter László. Budapest: Akadémiai. 1994. 1221. o. ISBN 963-05-6806-3
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Pesti Izraelita Hitközség születési akv. 937/1892. folyószáma alatt".
↑  "Lévai Miksa halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 4712/1945. folyószáma alatt".
↑  "A bp.-i műegy.-en szerzett mérnöki diplomát." Lásd: Magyar Életrajzi Lexikon.
↑  Budapest, IX. ker., Timót utca 3.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 454/1921. folyószáma alatt".
↑  Egy újságíró hiteles feljegyzései a Vészkorszakról.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264449705171  PLWABN: 9810650444805606  GND: 122190165  ISNI: 0000 0001 0964 2796  LCCN: n88633021  NTA: 115175415  SUDOC: 161792189  VcBA: 495/204447  VIAF: 35331913   WorldCat (עם VIAF): 35331913
קליי היגינס

גלן קליי היגינס (באנגלית: Glen Clay Higgins; נולד ב-24 באוגוסט 1961) הוא פוליטיקאי וקצין אכיפת החוק אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת לואיזיאנה. היגינס, חבר המפלגה הרפובליקנית, מייצג מחוז קונגרס זה בבית הנבחרים מאז 2017. בתחום מחוז הבחירה אותו הוא מייצג נמצאת הפינה הדרום-מערבית של המדינה, בה שוכנות הערים לפאייט, ניו איבריה, לייק צ'ארלס ואופלאוסס. למרות היותו נבחר ציבור, היגינס ממשיך להחזיק בתפקידו במערך אכיפת החוק המדינתי של לואיזיאנה כקצין מילואים במשרד התובע הכללי של המדינה.
ביוגרפיה

היגינס הוא השביעי מבין שמונת ילדי הוריו. הוא נולד בניו אורלינס, ומשפחתו עברה לקובינגטון שבלואיזיאנה כשהיה בן שש. המשפחה גידלה ואימנה סוסים למחייתה. לאחר סיום לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון קובינגטון, למד היגינס באוניברסיטת מדינת לואיזיאנה שבבאטון רוז'. בגיל 18 התגייס היגינס לחיל המשטרה הצבאית של המשמר הלאומי בלואיזיאנה, שם שירת במשך שש שנים (1979–1985) והגיע לדרגת סרג'נט. במשך שנים אחדות עבד כמנהל סוכנויות להשכרת כלי רכב.
בשנת 2004 התמנה היגינס לשוטר סיור במשטרת העיר אופלאוסס. כעבור שלוש שנים, ב-2007, מפקד משטרת אופלאוסס פרי גאלו החל בנקיטת צעדים משמעתיים מהותיים נגד היגינס. במכתב שמען למועצת העיר כתב גאלו: ”קליי היגינס עשה שימוש בכוח מופרז נגד חשוד במהלך הוצאה לפועל של צו ולאחר מכן מסר הצהרות כוזבות במהלך חקירה פנימית. זאת אף על פי שלאחר מכן התכחש לעדותו והודה כי הכה חשוד הכבול באזיקים, ובהמשך שחרר אותו.” היגינס התפטר מתפקידו בטרם ניתן היה לממש את הצעדים המשמעתיים נגדו. בספטמבר 2016, במהלך מסע הבחירות שלו לקונגרס, גרס היגינס שהתפטר מסיבות אחרות. היגינס עבד לאחר מכן במשטרת פורט בארי (Port Barre) עד 2010. בשנת 2011 הצטרף למשרד השריף של סנט לנדרי. לאחר שהוצב מחדש כקצין ההסברה של המשרד באוקטובר 2014, מונה היגינס לתפקיד באורח קבע וקודם לדרגת קפטן. כקצין הסברה, יצר היגינס סרטונים לתוכנית פקחי הפשע של הקהילה. תחילה השתמש בתסריטים סטנדרטיים אך בהמשך הרבה לאלתר והתריס בפני חשודים להסגיר עצמם ולעיתים אף איים עליהם תוך שימוש בשמם הפרטי. סרטוני הווידאו שלו הפכו לוויראליים, ובשנת 2015 תואר בעיתונות הלאומית כ"ג'ון ויין הקייג'וני" בזכות אישיותו המאיימת. השריף בובי גוידרוז דחק בו לגלות איפוק יתר, וייעץ להיגינס להימנע מהערות אישיות כלפי חשודים ולשמור על נימה מקצועית בסרטוניו.
בפברואר 2016 התפטר היגינס ממשטרת סנט לנדרי, לאחר שסרטון הסברה שהכין עבור משטרת מדינת לואיזיאנה גרר מחאות מצד משפחות החשודים ומהאיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות. לאחר התפטרותו של היגינס ממשרד השריף של סנט לנדרי, גייס אותו כריס קומו (Comeaux), יועץ פוליטי רפובליקני, להתמודד למשרה ציבורית. בחודש מאי, לקראת בחירות 2016, הכריז היגינס על התמודדותו אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השלישי של לואיזיאנה. הוא נאלץ לעבור דירה כדי להתמודד על ייצוג מחוז זה, שכן בית מגוריו בפורט בארי שכן במחוז הקונגרס החמישי הסמוך, זאת על אף שאין חובה חוקתית על חברי קונגרס להתגורר במחוז אותו הם מייצגים. ב-10 בדצמבר 2016 נבחר אל הקונגרס ה-115 של ארצות הברית עם 56.1% מקולות הבוחרים.
ב-3 בינואר 2017 היגינס הושבע לתפקידו בבית הנבחרים האמריקאי. להיגינס דפוס הצבעה שמרני הכולל תמיכה בצו נשיאותי 13769, התנגדות לנישואים של זוגות מאותו המין וחיזוק התיקון השני לחוקת ארצות הברית. ביולי 2018 קראו מחוקקים דמוקרטים בבית הנבחרים לקיים הצבעה על החלטה שתבטל את סוכנות המכס והגנת הגבולות של ארצות הברית. ההנהגה הרפובליקנית בלמה את היוזמה, ולאחר מכן התקבלה החלטה המחזקת את סוכנות המכס והגבולות שהגה היגינס ביחד עם קווין מקארתי.
היגינס הוא מתנגד נחרץ להפלות, ואף השווה נשים הבוחרות להפיל לאלה שבחרו לקטוע היריון במהלך השואה. בראשית יולי 2017 פרסם היגינס ביוטיוב סרטון בן חמש דקות ממחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ, כולל קטע מתוך אחד מתאי הגזים, בתוכו אמר: "זו הסיבה לכך שצבא ארצות הברית צריך להיות בלתי ניתן להכנעה". סרטון זה זכה לגינוי נרחב כבלתי-הולם, לרבות על ידי מוזיאון אושוויץ בירקנאו, שדוברו כתב בציוץ בטוויטר כי "אין להשתמש באושוויץ כבמה פוליטית". מאוחר יותר הסיר היגינס את הסרטון ופרסם התנצלות.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  פיטר הולי, Meet the ‘Cajun John Wayne,’ the deputy whose meme-worthy videos terrify criminals, באתר וושינגטון פוסט, 6 במאי 2015 (באנגלית)
↑  לני לי קוק, St. Landry deputy finds new meaning, viral fame in his role of no-nonsense sheriff’s spokesman, באתר The Advocate‏, 13 במאי 2015 (באנגלית)
↑  וולטר פירס, Clay Higgins resigned from OPD in 2007 on cusp of major disciplinary measures, באתר The Independent‏, 29 בספטמבר 2016 (באנגלית)
↑  קן סטיקני, Higgins carves unlikely path to Capitol, באתר
Lafayette Daily Advertiser‏, 16 בדצמבר 2016 (באנגלית)
↑  אלפרד נג, Louisiana sheriff's captain resigns, would rather quit his job than stop making 'disrespectful,' 'demeaning' comments, באתר ניו יורק דיילי ניוז, 29 בפברואר 2016 (באנגלית)
↑  מארק בלארד, Clay Higgins — Cajun John Wayne — defeats Scott Angelle to be Acadiana congressman, באתר The Advocate‏, 10 בדצמבר 2016 (באנגלית)
↑  קן סטיקני, Higgins: God led him to challenge Angelle, באתר Jackson Sun‏, 16 בספטמבר 2016 (באנגלית)
↑  דבורה בארפילד ברי, New Louisiana lawmakers sworn in, באתר The Advocate‏, 3 בינואר 2017 (באנגלית)
↑  סקוט וונג, House GOP reverses, cancels vote on Dem bill to abolish ICE, באתר The Hill‏, 16 ביולי 2018 (באנגלית)
↑  ynet, כעס באושוויץ על חבר קונגרס שהצטלם בתאי הגזים, באתר ynet, 5 ביולי 2017
↑  אלי לאון, "כאן לא מצלמים מסרים", באתר ישראל היום, 6 ביולי 2017
↑  AP‏, Congressman apologizes for video in gas chamber at Nazi concentration camp, באתר הגרדיאן, 6 ביולי 2017 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: H001077 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קליי היגינס".
היגינס לצד מזכיר החקלאות של ארצות הברית סאני פרדו במטה מחלקת החקלאות שבוושינגטון הבירה, ספטמבר 2018