stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארי גלאטין
קריירה כשחקן

גלאטין נבחר על ידי ניו יורק ניקס בדראפט ה-NBA לשנת 1948. אחרי בחירתו סיפר כי "זה חלום שמתגשם. באמת לא ידעתי למה לצפות; הטיסה מסנט לואיס לניו יורק הייתה הטיסה הראשונה בחיי. אני בסך הכול נער כפרי מ"ווד ריבר", והנה אני בדרך לתפוח הגדול".
ב-9 העונות הבאות שיחק גלאטין עבור הניקס, והפך לחלק משלד הקבוצה שכלל גם את הרכז דיק מגווייר ואת הקלע קארל בראון. בעונות 1951, 1952 ו-1953 העפילו הניקס לגמר ה-NBA, אך בשלוש הפעמים הפסידו. בין השנים 1951 ל-1957 נבחר גלאטין 7 פעמים ברציפות להשתתף במשחק האולסטאר, ובעונת 1953/1954 נבחר לחמישייה הראשונה של העונה לאחר שהוביל את ה-NBA עם 15.3 ריבאונדים בממוצע למשחק. במשחק האחרון של העונה הסדירה ב-1952/1953 קבע שיא מועדון כשהוריד 33 ריבאונדים בהפסד קבוצתו לפורט ויין פיסטונס.
לקראת עונת 1957/1958 נשלח בטרייד לדטרויט פיסטונס, בה שיתף פעולה עם ג'ורג' יארדלי וג'ין שו, ועזר לקבוצה להעפיל לשלב גמר המערב בו הפסידה לסנט לואיס הוקס. בסיום אותה עונה פרש ממשחק, בגיל 31.
קריירת אימון

בקיץ 1958 החל לאמן את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת דרום אילינוי, והחזיק בתפקיד במשך 4 עונות, בהן רשמה הקבוצה מאזן כולל של 69 ניצחונות ו-35 הפסדים.
בשנת 1962 חזר ל-NBA כשמונה למאמן קבוצת סנט לואיס הוקס, בה כיכבו בוב פטיט, קליף הייגן ולני וילקינס. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה הוביל גלאטין את ההוקס לשלב גמר המערב, כשבסיום 1963 הפך לזוכה הראשון בתואר מאמן השנה ב-NBA. באמצע עונת 1964/1965, השלישית שלו בסנט לואיס, פוטר גלאטין והחליף אותו שחקן הקבוצה ריצ'י גארין שתפקד כמאמן-שחקן. כעבור מספר ימים מונה למאמנה של ניו יורק ניקס, שהפכה בינתיים לקבוצת תחתית, וסיים את דרכו בקבוצה במהלך עונת 1965/1966. מאזנה הכולל של הניקס בתקופתו עמד על 25 ניצחונות ו-38 הפסדים.
ב-7 באוקטובר 2015 מת גלאטין, בגיל 88.
הערות שוליים

1 2  דף השחקן, באתר היכל התהילה של הכדורסל
↑  סטטיסטיקות הקריירה של גלאטין ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  Gallatin is a local legend, באתר advantagenews.com,‏ 9 בינואר 2015
↑  Bulldog Legend To Be Enshrined In Hall, באתר trumanbulldogs.com,‏ 3 ביוני 2010
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1948, באתר basketball-reference.com
1 2  A living legend, באתר theintelligencer.com,‏ 3 בדצמבר 2007
↑  סטטיסטיקות האימון של גלאטין ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  הידיעה על מותו של גלאטין, באתר הניו יורק טיימס, 7 באוקטובר 2015
הבארן

נוף טיפוסי בבארן
הבארן (באנגלית: The Burren ; באירית: Boireann, "סלע גדול", גם Boirinn) הוא אזור קרסטי, בצפון מערב מחוז קלייר, אירלנד, בסמוך לחוף האוקיינוס האטלנטי ולצוקי מוהר.
הבארן נחשב לאחד מהשטחים הקרסטיים הגדולים באירופה. שטחו כ-250 קילומטר מרובע, והוא גובל במערב באוקיינוס האטלנטי ובצפונו במפרץ גולוויי. האזור שזור בסלעי גיר קרחים ומחורצים. נופו הסלעי והייחודי של הבארן מהווה ניגוד משמעותי לנופה הירוק של אירלנד, ובשל ייחודו הוכרז חלק קטן ממנו כפארק לאומי, 15 קמ"ר שטחו, והוא הקטן שבששת הפארקים הלאומיים של אירלנד.
למרות נופו הצחיח, מחוסר העצים, בין סלעי הגיר צומח מגוון של צמחים ארקטיים, אלפיניים וים תיכוניים.
בחבל יש אתרים ארכאולוגיים בשפע, בהם קברים מגאליתים רבים ודולמנים, שאחד הידועים שבהם הוא דולמן פולנברון. הבארן מאוכלס בדלילות, והכפר הבולט בו הוא דולין (Doolin), השוכן בדרום מערבו של החבל לחוף הים, והמהווה מוקד עלייה לרגל לחובבי מוזיקה אירית. צוקי מוהר הסמוכים הם אחת האטרקציות התיירותיות המובילות באי האירי.
גלריית תמונות

רחוב בכפר דולין
כיפה קרסטית במזרח הבארן
צמחייה בתוך חריצי הסלע
דיה (ירח)

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  צדק
 תאריך גילוי:  5 בדצמבר 2000 
 מגלה:  סקוט שפרד, דייוויד ג'וויט, ינגה פרננדס 
 על שם:  דיה (בתו של דיוניסוס) 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  12 מיליון ק"מ
 אקסצנטריות:  0.248
 זמן הקפה:  274 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  3.18 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  28.2°
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  4 ק"מ
 מסה:  ‎9×1013‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  2.6 גרם/סמ"ק
 אלבדו:  0.04
 בהירות נראית:  22.4
 
דיה (נקרא גם Jupiter LIII) הוא ירחו של כוכב הלכת צדק.
דיה התגלה ב-5 בדצמבר 2000 על ידי סקוט שפרד, דייוויד ג'וויט, ויאנגה פרננדז מאוניברסיטת הוואי וקוטלג בשם S/2000 J 11.
את שמו הנוכחי, קיבל דיה ב-
7 במרץ
2015
על שם דיה, בתו של
דיוניסוס
מהמיתולוגיה היוונית
.
דיה בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.248.
דיה משתייך לקבוצת הירחים הימליה (בקבוצת הירחים הימליה נכללים הירחים: לדה, הימליה, ליסיתאה, אלרה, ודיה. קבוצת ירחים זו נקראת על שם הירח הימליה).
קוטרו של דיה 4 קילומטרים, והוא מקיף את צדק במרחק של 12 מיליון ק"מ ובזמן הקפה של 274 ימים.
| 95 ירחי צדק |
| --- | --- | --- |
| הירחים הפנימיים | מטיס • אדרסטאה • אמלתאה • תבה |  |
| הירחים הגליליאניים | איו • אירופה • גנימד • קליסטו |  |
| קבוצת תמיסטו | תמיסטו |  |
| קבוצת הימליה | לדה • הימליה • ארסה  • פאנדיה  • ליסיתאה • אלרה • דיה • S/2018 J 2 • S/2011 J 3 |  |
| קבוצת קארפו | קארפו • S/2018 J 4 |  |
| ולטודו | ולטודו |  |
| קבוצת אננקה (עיקריים) | יואנתה • יוקסטה • פרקסידייק • הרפלייקה • תיאונה • אננקה |  |
| קבוצת אננקה (שוליים) | יופורי • יופמה‏ • Jupiter LII • Jupiter LV • תלקסינואי • הליקה • אורתוסאי • S/2003 J 16 • נימה • הרמיפה •  Jupiter LIV‏ • Jupiter LXVIII‏ • Jupiter LXIV • Jupiter LXX • S/2021 J 3 • S/2021 J 2 • S/2022 J 3 S/2021 J 3 • |  |
| קבוצת קארמה | הרס • אייטנה • קאלה  • טייגטה • Jupiter LXI • קלדינה • S/2003 J 10 • ארינומה • קליקורה • קליקה • קארמה • פסיתאי • יוקלדה  • ארקה • איסונואי • ‏S/2003 J 9‏ • אירנה •‏ Jupiter LXVI • Jupiter LXIX •‏ Jupiter LXIII • ‏Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • S/2003 J 24‏ • S/2016 J 3 • S/2018 J 3 • S/2021 J 4 • S/2021 J 5 • S/2021 J 6 • S/2022 J 1 • S/2022 J 2 |  |
| קבוצת פסיפאה | S/2003 J 23 • אאוידה • קלירואי • יורידמה • Jupiter LVI‏ • קורה • סילנה • S/2003 J 4 • ‏Jupiter LIX • פסיפאה • הגמונה • סינופה • ספונדה • אוטונואה • מגאקליטה ‏• Jupiter LXVII • פילופרוסינה • ‏Jupiter LIX • S/2016 J 4 |  |
| מסלול חיצוני | S/2003 J 2 |  |
דמטריוס הכרונוגרף

דמטריוס הכרונוגרף (ביוונית: Δημήτριος) היה מחבר כרוניקות (היסטוריון) יהודי בסוף המאה ה-3 לפנה"ס, שחי כנראה באלכסנדריה וכתב ביוונית קוינה.
הוא המחבר היהודי הראשון הידוע במצרים.
על עבודתו

הטקסט של דמטריוס אבד כמעט לגמרי ורק קטעים (פרגמנטים) בודדים שרדו בטקסטים העתיקים הבאים: "הכנה לבשורה" של אוסביוס מקיסריה, "סטרומטה" של קלמנס מאלכסנדריה ובציטוטים מהספר "על יהודים" של ההיסטוריון אלכסנדר פוליהיסטור, המופיעים אצל אוסביוס.
מן האורתוגרפיה של שמות פרטיים ומן הביטויים שונים השתמש, ברור כי דמטריוס השתמש בתרגום השבעים של התורה ליוונית. חיבורו של דמטריוס הוא החיבור הראשון הידוע לנו שעשה שימוש בתרגום השבעים. לצורך קביעת תאריכים מסוימים הוא הסתמך על הפרשנות המקראית שהייתה בשימוש בקרב יהודי ארץ ישראל. יוסף בן מתתיהו השתמש בכרוניקות של דמטריוס עבור חיבורו "קדמוניות היהודים" ואימץ את השיטה הכרונולוגית שלו.
דמטריוס אינו אפולוגטיקן במובן המקובל: הוא מתמקד בעיקר בכרונולוגיה פטריארכלית, ואינו עוסק בעניינים תאולוגיים.
הפרגמנטים

ישנם שישה קטעים הנחשבים בדרך כחלק מיצירתו של דמטריוס. פרגמנט קצר ראשון עוסק בהקרבת יצחק (ספר בראשית, פרק כ"ב).
פרגמנט שני הוא הארוך ביותר שיש בידינו ועוסק בתולדות יעקב מהגירתו אל מסופוטמיה ועד מותו. דמטריוס מנסה לבסס את הכרונולוגיה המקראית ומספק תאריך לכל אירוע בחיי יעקב, ואף קובע את השנה והחודש בהם נולד כל אחד מילדיו של יעקב. הקטע מסתיים באילן היוחסין של לוי עד לידת אהרן ומשה.
פרגמנט שלישי מקורו בתולדות משה, והוא שם דגש על אילן היוחסין של יתרו במטרה להראות כי צפורה, אשתו של משה, הייתה צאצאית של אברהם וקטורה. הפרגמנט הרביעי מספק תיאור של המתקת המים של מרה (ספר שמות, פרק ט"ו, פסוקים כ"ב–כ"ז). הפרגמנט החמישי הוא קצר מאוד ועוסק בכלי הנשק של בני ישראל אחרי צאתם ממצרים.
פרגמנט שישי השתמר על ידי קלמנס מאלכסנדריה, המציין את שם חיבורו של דמטריוס: "על מלכי יהודה" (Περὶ τῶν ἐν τῇ Ἰουδαίᾳ Βασιλέων). קטע זה מנסה לקבוע במדויק את תקופת גלותם של עשרת השבטים, ואת זו של שבטי יהודה ובנימין עד המלך תלמי הרביעי פילופטור, שבזמן מלכותו במצרים דמטריוס כפי הנראה חי.
לקריאה נוספת

Bickerman, Elias J., The Jewish historian Demetrios, In: Christianity, Judaism and Other Greco-Roman Cults, III (1975) pp. 72–84
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  דמטריוס, האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
↑  אוריאל רפפורט, מגלות לקוממיות, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ו, יחידה 11, עמ' 31.
1 2  על דמטריוס הכרונוגרף, באתר EarlyJewishWritings (באנגלית)
↑  אוסביוס, הכנה לבשורה, ספר 9, פרק 19, סעיף 4.
↑  אוסביוס, הכנה לבשורה, ספר 9, פרק 21, סעיפים 1–19.
↑  אוסביוס, הכנה לבשורה, ספר 9, פרק 29, סעיפים 1–3.
↑  אוסביוס, הכנה לבשורה, ספר 9, פרק 29, סעיף 15.
↑  אוסביוס, הכנה לבשורה, ספר 9, פרק 29, סעיפים 15–16.
↑  הפרגמנטים מתוך יצירתו של דמטריוס בתרגום לאנגלית
↑  קלמנס, סטרומטה, ספר ראשון, פרק 21, 141 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433794005171  GND: 119272822  LCCN: n2016013226  VIAF: 6146094202500330891   WorldCat (עם VIAF): 6146094202500330891
ד'תשל"ד

ד'תשל"ד (4734)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-1 בספטמבר 973 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 18 בספטמבר 974. שנה מסוג בחה, היא מעוברת, ואורכה 383 ימים. זו שנה שנייה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחה, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
היסטוריה של עם ישראל
הודעת חג המולד המלכותית

משפחה צופה בהוד מלכותה המלכה בחג המולד 2020.
הודעת חג המולד המלכותית (באנגלית: The King's Christmas Message או בעת כהונתו של מונרכית ממין נקבה The Queen's Christmas Message) היא שידור של הריבון של ממלכות חבר העמים הבריטי אל אזרחי חבר העמים הבריטי שמתבצע מדי שנה בחג המולד. המסורת החלה ב-1932 בשידור רדיו של המלך ג'ורג' החמישי בשירות העולמי של ה-BBC. כיום, מוקראת ההודעה על ידי המלך צ'ארלס השלישי ומשודרת בטלוויזיה, ברדיו ובאינטרנט באמצעות גופי שידור שונים.
היסטוריה

הרעיון של שידור הודעה לחג המולד על ידי הריבון אל אזרחי האימפריה הבריטית הוצע ב-1932 על ידי מייסד ה-BBC, סר ג'ון ריית', כדרך לחנוך את "השירות האימפריאלי" (BBC Empire Service, כיום, "השירות העולמי", BBC World Service). באותה שנה הקריא ג'ורג' החמישי את הודעת חג המולד הראשונה. בתחילה היסס המלך לגבי השימוש במדיום החדש, אך דעתו נחה לאחר ביקור שקיים בקיץ באולפני ה-BBC והוא הסכים להקריא את הנאום מאולפן זמני שהוקם בבית סאנדרינגהאם. בשידור הושמעו פעמונים ושירת מקהלה מהכנסייה המקומית והוא הגיע לכ-20 מיליון מאזינים מאוסטרליה, קנדה, הודו, קניה, דרום אפריקה והממלכה המאוחדת.
בעוד שאחיו אדוארד השמיני, התפטר זמן קצר לפני חג המולד הראשון שלו כמלך, המשיך ג'ורג' השישי במסורת שידורי חג המולד של אביו. בהודעה ששידר בשלבי הפתיחה של מלחמת העולם השנייה, הוא השמיע את המשפט המפורסם שלו: "אמרתי לאדם שעמד בפתחה של השנה" (I said to the man who stood at the Gate of the Year).
בתו של ג'ורג' השישי, המלכה אליזבת השנייה, נשאה את נאום חג המולד הראשון שלה מחדר העבודה שלה בבית סאנדרינגהאם בשעה 15:07 ב-25 בדצמבר 1952, 11 חודשים לאחר מותו של אביה. ב-1957 החל הנאום להיות משודר בטלוויזיה, ומאז ועד 1996 הופק השידור על ידי ה-BBC. רק ב-1969 לא שודרה ההודעה עקב שידור של סרט דוקומנטרי בשם "המשפחה המלכותית" (Royal Family) שצולם במהלך הקיץ בהקשר להכתרתו של צ'ארלס, נסיך ויילס. לפיכך הוחלט שלא תשודר ההודעה, אך המלכה מסרה הודעה כתובה.
ב-1997 שמה המלכה קץ לבלעדיות השידור של ה-BBC ומאותה שנה והלאה הופק השידור לסירוגין על ידי ה-BBC ועל ידי התחנה המתחרה שלה, ITN. העיתון דיילי טלגרף דיווח שההחלטה נפלה לאחר שה-BBC שידר ראיון עם דיאנה, הנסיכה מוויילס בתוכניתה "פנורמה". הטענה הוכחשה על ידי ארמון בקינגהאם, שהודיע שההסדר החדש "משלב את ההרכב של תעשיות הטלוויזיה והרדיו כיום". החל מ-2011 הוספה רשת סקיי ניוז לרוטציה. ב-2012 שידרה סקיי ניוז את ההודעה בפעם הראשונה, בעת יובל היהלום למלכות אליזבת השנייה ובפעם הראשונה שודרה ההודעה בשידור תלת-מימד. דווח שארמון בקינגהאם הודיע: "רצינו לעשות משהו שונה ומיוחד לכבוד יובל היהלום, ושידור בתלת מממד נראה רעיון טוב ומתוחכם מבחינה טכנולוגית".
השידור

הודעת חג המולד המלכותית משלבת בדרך כלל כרוניקה של אירועי השנה החשובים, עם התמקדות באימפריה הבריטית ומאוחר יותר בחבר העמים הבריטי, עם האירועים האישיים של הריבון שהתרחשו בשנה החולפת ותחושותיו לגבי חג המולד. זוהי אחת ההזדמנויות הבודדות שהריבון מדבר בציבור מבלי להיוועץ קודם לכן עם אף אחד משרי ממשלות ממלכות חבר העמים הבריטי. ההכנות לקראת השידור מתחילות כל שנה כמה חודשים לפני החג, כאשר המונרך מתווה את קווי היסוד של הנאום ונאסף חומר ארכיוני מתאים. הנאום עצמו מוקלט כמה ימים לפני החג.
השידור בבריטניה ובאינטרנט מתבצע בשעה 15:00 שעון גריניץ'. בניו זילנד ההודעה משודרת בשעה 18:50 זמן מקומי, באוסטרליה היא משודרת בשעה 19:30 זמן מקומי ובקנדה בשעה 10:00 במקביל לשידור בבריטניה.
הערות שוליים

1 2  Royal Household. "Images and Broadcasts > The Queen's Christmas Broadcasts > A history of Christmas Broadcasts". Queen's Printer. Retrieved 31 December 2009.
↑  World War II Today, King George VI broadcasts to the Empire
↑  "1950s to the present". National Portrait Gallery. Retrieved 15 August 2013.
↑    Chris Hastings, Arts Correspondent, ‏Queen sacked us over Diana interview, says BBC, The Telegraph, 29 January 2006
↑  "Sky News to produce Queen's Christmas message". BBC Online. 19 January 2011. Retrieved 19 January 2011.
↑  "Queen records Christmas message in 3D format". BBC News. 20 December 2012. Retrieved 20 December 2012.
דירה לשניים

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  מחזה של ניל סיימון
 בימוי:  הרברט רוס 
 הופק בידי:  ריי סטארק 
 תסריט:  ניל סיימון 
 עריכה:  ג'ון ברנט
 שחקנים ראשיים:  ריצ'רד דרייפוס מרשה מייסון קווין קאמינגס
 מוזיקה:  דייב גרוסין 
 צילום:  דיוויד מ. וולש 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  30 בנובמבר 1977
 משך הקרנה:  110 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, דרמה קומית 
 הכנסות:  102,000,000 דולר
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (ריצ'רד דרייפוס) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
דירה לשניים (באנגלית: The Goodbye Girl) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1977, בבימויו של הרברט רוס ותסריט של ניל סיימון, עם ריצ'רד דרייפוס, מרשה מייסון וקווין קאמינגס בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על שלושה אנשים שגרים בדירה אחת – שחקן נוירוטי, אם יחידנית ובתה בת העשר.
ריצ'רד דרייפוס זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר בגיל 30 והיה השחקן הצעיר ביותר שזכה בפרס זה עד זכייתו של אדריאן ברודי בפרס זה בסרט "הפסנתרן" (2002).
הסרט זכה לביקורות טובות ופרסים רבים והיה הצלחה מסחרית גדולה.
ב-1993 הופק מחזמר על בסיס אותו תסריט (אנ') וב-2004 הופק רימייק עם ג'ף דניאלס ופטרישה היטון בתפקידים הראשיים.
תקציר העלילה

פולה מקפאדן (מרשה מייסון) היא גרושה ואם יחידנית שגרה במנהטן עם בתה לוסי (קווין קאמינגס) בת העשר ועם בן זוגה טוני. טוני הוא שחקן ועומד לטוס איתן להוליווד אך לפני כן הוא עוזב את הדירה ומשאיר לפולה מכתב כי קיבל הצעה מברטולוצ'י והוא עוזב אותן וטס לאיטליה.
פולה היא רקדנית בת 33 ולא יכולה להתמודד עם רקדניות צעירות. היא פורצת בבכי וכמעט מתמוטטת נפשית. גברים רבים עזבו אותה ואמרו לה "להתראות" (Goodbye, מכאן שם הסרט).
פולה לא יודעת שחוזה השכירות על הדירה עליו חתם טוני מאפשר לו להשכירה בשכירות משנה. ללא ידיעתה הוא השכיר את הדירה לשחקן תיאטרון משיקגו בשם אליוט גרפילד (ריצ'רד דרייפוס) שמגיע לניו יורק כדי להשתתף בהצגת ריצ'רד השלישי ב"אוף ברודוויי".
באמצע הלילה מגיע אליוט לדירה ומעיר את פולה. היא בתחילה לא רוצה להכניס אותו אך הוא מודיע לה שהדירה כעת היא לזכותו. לפולה אין ברירה והיא "מאפשרת" לו לגור בדירה עם חוקים שמשתנים מדי יום. הוא נוהג לישון בעירום, לנגן בגיטרה ולעשות מדיטציה בקול.
בעוד שהיחסים בין אליוט לפולה גרועים, מתפתחת ידידות בין לוסי לאליוט.
אליוט מתחיל בחזרות אך הבמאי מארק (פול בנדיקט) רוצה להציג את המלך ריצ'רד השלישי כהומוסקסואל. אליוט מתנגד אך לבסוף מתרצה. פולה ולוסי מגיעים להצגה שנוחלת כישלון חרוץ וביקורות משפילות.
אליוט מיואש ומתחיל לשתות. הוא מוצא עבודה כשומר במועדון חשפנות אך אורח לא מרוצה חובט בו. פולה מוצאת עבודה כמקדמת מכירות של מכוניות סובארו. היחסים בין אליוט ופולה מתהדקים והופכים לאינטימיים.
לבסוף מוצא אליוט עבודה בתיאטרון שוליים. בסוף ההצגה ניגש אליו במאי ומפיק סרטים הוליוודי בשם אוליבר פריי (ניקול ויליאמסון) ומציע לו תפקיד בסרט בסיאטל. אליוט לא יכול לדחות את ההצעה הזאת. הוא אורז את חפציו ומבטיח לחזור בעוד חודשיים. פולה ידועת נטישות לא מאמינה לו אבל כשהוא משאיר את הגיטרה שלו אצלה, היא יודעת שיחזור.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ריצ'רד דרייפוס | אליוט גרפילד | שחקן |
| מרשה מייסון | פולה מקפאדן | אם יחידנית |
| קווין קאמינגס | לוסי מקפאדן | בתה של פולה |
| פול בנדיקט | מארק | במאי תיאטרון |
פרסים > פרסי אוסקר

פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר – ריצ'רד דרייפוס.
מועמדות לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר – ריי סטארק.
מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר – מרשה מייסון.
מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר – קווין קאמינגס.
מועמדות לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר – ניל סיימון.
פרסים > פרסי גלובוס הזהב

פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי.
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי – ריצ'רד דרייפוס.
פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי – מרשה מייסון (ביחד עם דיאן קיטון (הרומן שלי עם אנני)).
פרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר – ניל סיימון.
מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע – קווין קאמינגס.
פרסים > פרסי באפט"א

פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי – ריצ'רד דרייפוס.
מועמדות לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי – מרשה מייסון.
מועמדות לפרס באפט"א לתסריט הטוב ביותר – ניל סיימון.
הבאר של מימיר

במיתולוגיה הנורדית, הבאר של מימיר (בנורדית עתיקה: Mímisbrunnr) היא באר הממוקמת מתחת לעץ העולם יגדראסיל ומקושרת עם דמותו של האל האסירי מימיר. הבאר של מימיר מוזכרת באדה הפואטית ובאדה הפרוזאית. הבאר שוכנת מתחת לאחד משלושת שורשי עץ העולם שמגיע עד ליוטונהיים, היכן שעולם הבריאה הריק גינונגגאפ שכן בעבר. באדה הפרוזאית נכתב שמימי הבאר מכילים תבונה כה רבה עד שאודין הקריב את אחת מעיניו כדי לזכות במשקה יחיד ממנה.
ראו גם

הבאר של אורד
ורגלמיר
הערות שוליים

↑  Larrington, Carolyne (Trans.). The Poetic Edda. Oxford World's Classics, 1999. ISBN 019-2839462
הארי האדן-פטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 באפריל 1981 (בן 43) בית החולים וסטמיניסטר, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (2006)  אוניברסיטת דרהאם  איטון קולג' 
 בן או בת זוג:  רבקה נייט (2010–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
הארי האדן-פטון (באנגלית: Harry Hadden-Paton; נולד ב-10 באפריל 1981) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בריטי. הוא מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד הרברט פלהאם, המרקיז השביעי מהקסהאם בסדרת הטלוויזיה זוכת הפרסים "אחוזת דאונטון".
ביוגרפיה

האדן-פטון נולד בלונדון. הוא בנם של קצין פרשים לשעבר נייג'ל האדן-פטון ושל שרה מלור. יש לו שלוש אחיות: פולי קלמנטין ואליס. שרה, הדוכסית מיורק היא הסנדקית שלו.
הוא למד באיטון קולג' ובאוניברסיטת דרהאם. את הכשרתו המקצועית כשחקן רכש באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA).
קריירה

ב-2007 זכה האדן-פטון בציון לשבח בטקס חלוקת פרסי איאן צ'ארלסון על הופעותיו במחזה "רומיאו ויוליה" במרכז האמנויות בטרסי, ובתפקיד ג'ון וורת'ינג במחזה "חשיבותה של רצינות" בבימויו של פיטר גיל. הוא בלט בהופעתו בתפקיד קפטן ג'ק אבסולוט במחזה "The Rivals" שהוצג בסאות'רק פלייהאוס, בדמות הונזולרן במחזה "The Prince of Homburg", ובתפקיד הארי וילרס בהופעת הבכורה של המחזה "Posh" שהועלה ב-2010 בתיאטרון רויאל קורט.
ב-2011 שיחק האדן-פטון בתפקיד טדי גרהם בהפקה זוכת פרס אוליבייה של המחזה "Flare Path" בתיאטרון רויאל היימארקט, וגילם את ג'קי ג'קסון בעיבוד הקולנועי של "The Deep Blue Sea". שניהם לציון מאה שנה להולדתו של המחזאי האנגלי טרנס רטיגן.
בעקבות הצלחת "Flare Path", הופיע האדן-פטון בדמות מייקל פיילין בהפקת הבכורה של המחזה "No Naughty Bits" שהוצג בתיאטרון המפסטד. עוד שיחק בתפקיד מרלו בהפקה של ג'יימי לויד למחזה "She Stoops to Conquer" בתיאטרון הלאומי, בדמות אלסמרו בהפקה של תיאטרון יאנג ויק למחזה "The Changeling", ובתפקיד פיליפ בהפקה המחודשת של אלכסיי קיי קמפבל למחזה "The Pride" בתיאטרון טרפלגר סטודיוס.
בשנת 2018 האדן-פטון ערך את הופעת הבכורה שלו בברודוויי כשגילם את הנרי היגינס בחידוש למחזמר "גברתי הנאווה", שעליו קיבל מועמדויות לפרס הטוני לשחקן הטוב ביותר ולפרס גראמי.
תפקידו הידוע ביותר בטלוויזיה הוא בדמות ברטי פלהאם, מרקיז הקסהם, המחזר של ליידי אדית' קראולי בסדרת הטלוויזיה "אחוזת דאונטון". ספיישל לחג המולד 2015 שהיה פרק הסיום של הסדרה כלל את חתונתם של אדית' וברטי. עוד בטלוויזיה שיחק האדן-פטון בסדרות כגון "רציחות במידסומר", "The Amazing Mrs. Pritchard", "מלון בבילון", "הגלימה", "להעיר את המתים", "Drifters", "וולטר", ו"גרנטצ'סטר".
ב-2007 הופיע האדן-פטון בסרט הביוגרפי "אדית פיאף – החיים בוורוד". ב-2011 השתתף בסרט הדרמה "The Deep Blue Sea". ב-2012 שיחק בסדרה "הכתר החלול", וב-2013 הופיע בסרט "כל הזמן שבעולם".
ב-2016 גילם האדן-פטון את מרטין צ'רטריס בסדרת הדרמה של נטפליקס "הכתר".
חיים אישיים

האדן-פטון נשוי לשחקנית רבקה נייט אותה הכיר כשהופיעו יחד במחזה "חשיבותה של רצינות. לבני הזוג יש בת אחת.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 |  | The Amazing Mrs Pritchard | יועץ של הילרי | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2007 | אדית פיאף – החיים בוורוד | La Vie en Rose | דאג דייוויס |  |
| 2007 | מלון בבילון | Hotel Babylon | החבר החדש של ליזה | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2008 | להעיר את המתים | Waking the Dead | ג'יימס מלהאם | בפרק "Duty and Honour" |
| 2009 | בסוד העניינים | In the Loop | עובד מדינה |  |
| 2009 |  | Clamp and Grind | הנהג | סרט קצר |
| 2010 |  | Idle-Hands | איש | סרט קצר |
| 2011 |  | The Deep Blue Sea | ג'קי ג'קסון |  |
| 2012 |  | She Stoops to Conquer | מרלו הצעיר |  |
| 2012 | הכתר החלול | The Hollow Crown | סר הנרי גרין | בפרק "ריצ'רד השני" |
| 2012 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | לורנס ג'נסון | בפרק "Written in the Stars" |
| 2013 |  | Having You | בארי |  |
| 2013 | כל הזמן שבעולם | About Time | רופרט |  |
| 2013 |  | Drifters | וולטר | בפרק "Scabies" |
| 2014 | הגלימה | Silk | אנטון | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2014 |  | Walter | צ'ארלס אדיסון | סרט טלוויזיה |
| 2014 | גרנטצ'סטר | Grantchester | ויליאם קלת'ורפ | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2014–2015 | אחוזת דאונטון | Downton Abbey | ברטי פלהאם |  |
| 2014 |  | Dragon Age: Inquisition | חוקר (במבטא אנגלי) | משחק וידאו |
| 2015 | וולנדר | Wallander | האנס פון אנק | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2017 | ורסאי | Versailles | גסטון | סדרת טלוויזיה |
| 2016–2017 | הכתר | The Crown | מרטין צ'רטריס |  |
| 2018 | נוכחות זרה (אנ') | The Little Stranger | ד"ר דייוויד גראנגר |  |
| 2019 | אחוזת דאונטון | Downton Abbey | הרברט פלהאם |  |
| 2022 | אחוזת דאונטון 2 | Downton Abbey 2 | הרברט פלהאם |  |
| 2024 | טוויסטרס | Twisters |  |  |
הערות שוליים

↑  "Harry and his labour of love". 3 בפברואר 2009. נבדק ב-20 בפברואר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Eton spawns a new breed of stage and screen luminaries". 21 בינואר 2012. נבדק ב-20 בפברואר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Harry Hadden-Paton". 18 בינואר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "No Naughty Bits – review". Guardian News and Media Limited. 14 בספטמבר 2011. נבדק ב-29 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Film Review: 'About Time'". Variety Media, LLC. 2013-08-08. נבדק ב-2013-09-29.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011827727805171  ISNI: 0000 0001 3382 0660  LCCN: no2013052333  VIAF: 303386102   WorldCat (עם VIAF): 303386102
הבגינאז'ים הפלמיים

בגינאז'ים (בצרפתית: Béguinage, בהולנדית: Begijnhof) הם אוסף של מבנים קטנים המשמשים את הבגיניות. הללו נוסדו במאה ה-13 בארצות השפלה על ידי נשים שביקשו לעבוד את אלוהים, בלי לפרוש מן העולם.
תיאור

הבגינאז'ים כוללים חצר פנימית המוקפת בדירות קטנות. פעמים רבות הם היו מוקפים גם בחומה בעלת שער אחד או שניים, המבודדת את המבנים מהעיר. בגיניות עניות וזקנות היו ממומנות על ידי תורמים.
הבגינאז'ים הראשונים הוקמו במאה ה-12, באזור שהפך מאוחר יותר לחלק הדובר צרפתית של בלגיה. הבגינאז'ים נמצאים באזור המקביל פחות או יותר לצפון וצפון-מזרח צרפת, בלגיה, הולנד ומערב וצפון-מערב של גרמניה של ימינו.
הבגינאז'ים היו תנועה דתית של נשים, שהצלחתן, על פי ההיסטוריון הבלגי אנרי פירן, נבעה כתוצאה ממחסור בגברים באותה תקופה, כתוצאה מאלימות ומלחמות, שגבו את חייהם של גברים רבים והותירו נשים בודדות רבות. כאמצעי הגנה, נשים אלה התאחדו והישגו את עזרתם ותמיכתם של נדיבים עשירים.
ראו גם

בגיניות ובגהרדים
הדיוויזיה ה-16 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 באוקטובר 1934 – 8 במאי 1945 (10 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
הדיוויזיה ה-16 (בגרמנית: 16. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה במערכה על צרפת, בקרבות שונים בחזית המזרחית, ובכלל זה בקרב סטלינגרד. לאחר מכן הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-16, שהפכה בהמשך לדיוויזיית הפאנצר ה-116. בהמשך הוקמה הדיוויזיה שוב ולחמה בקרבות שונים בחזית המערבית כדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-16.
היסטוריה > הדיוויזיה ה-16

הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 במינסטר, והועמדה תחת פיקוד גרהרד גלוקה, שהוחלף ב-12 באוקטובר 1937 על ידי גוטהרד היינריצי. במהלך המערכה בפולין הוצבה הדיוויזיה בקו זיגפריד, כחלק מהארמייה החמישית בחזית המערבית. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-6 במסגרת הארמייה ה-12, ולאחר מכן במסגרת הארמייה ה-16.