stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שירות המיסים הפדרלי של רוסיה
ראשי שירות המיסים הפדרלי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ראש שירות המיסים הממלכתי
| שם | תקופת כהונה | הערות |  |  |  |
| איגור לזארב | 21 בנובמבר 1991 - 5 בפברואר 1993 |  |  |  |  |
| ולדימיר גוסב | 4 במרץ 1993 - 12 במרץ 1996 | בעבר כיהן כראש פיקוח המיסים של משרד האוצר משנת 1990 ועד 1991 |  |  |  |
| ויטלי ארטיוחוב | 12 במרץ 1996 - 14 באפריל 1997 |  |  |  |  |
| אלכסנדר פוצ'ינוק | 16 באפריל 1997 - 29 במאי 1998 |  |  |  |  |
| בוריס פיודורוב | 29 במאי 1998 - 28 בספטמבר 1998 |  |  |  |  |
| גאורגי בואוס | 29 בספטמבר 1998 - 22 בדצמבר 1998 |  |  |  |  |
| שר המיסים וההכנסות | שר המיסים וההכנסות | שר המיסים וההכנסות | שר המיסים וההכנסות |  |  |
| שם השר | תקופת כהונה | הערות |  |  |  |
| גאורגי בואוס | 23 בדצמבר 1998 - 24 במאי 1999 |  |  |  |  |
| אלכסנדר פוצ'ינוק | 25 במאי 1999 - 18 במאי 2000 | קדנציה נוספת |  |  |  |
| גנאדי בוקאייב | 18 במאי 2000 - 24 בפברואר 2004 |  |  |  |  |
| אנטולי סרדיוקוב | 16 במרץ 2004 - 26 ביולי 2004 | ממלא מקום השר |  |  |  |
| ראש שירות המיסים הפדרלי | ראש שירות המיסים הפדרלי | ראש שירות המיסים הפדרלי |  |  |  |
| ראש השירות | תקופת כהונה | הערות |  |  |  |
| אנטולי סרדיוקוב | 27 ביולי 2004 - 19 בפברואר 2007 |  |  |  |  |
| מיכאיל מוקרצוב | 21 בפברואר 2007 - 6 באפריל 2010 |  |  |  |  |
| מיכאיל מישוסטין | 6 באפריל 2010 - 15 בינואר 2020 |  |  |  |  |
| סרגיי אראקלוב | 16 בינואר - 17 בינואר 2020 | ממלא מקום |  |  |  |
| דניל יגורוב | 17 בינואר 2020 - |  |  |  |  |
ראו גם

שירות משטרת המס הפדרלית
שיקום בלתי פורמלי

שיקום בלתי-פורמלי הוא שדה פעולה בו מיושמים עקרונות החינוך הבלתי פורמלי בתהליכי שיקום. מושג השיקום מגיע מעולם הרפואה ומתייחס לתהליך המסייע לאנשים עם לקות לשפר את התפקוד שלהם באופן משמעותי. לעומת זאת, החינוך הבלתי פורמלי הוא תפיסה חינוכית, המבוססת על ההנחה שניתן ורצוי לממש מטרות חינוכיות וחברתיות בסיוע עקרונות, תכנים, ארגונים וכלים בעלי רמת מיסוד גמישה. את המושג "שיקום בלתי פורמלי" הגדיר לראשונה גידי צור, במאמר אותו פרסם בשנת 2013 בכתב העת "עט השדה". השיקום הבלתי פורמלי עם כן, הוא מושג רב-תחומי המתייחס להחלת עקרונות החינוך הבלתי פורמלי בתהליכי שיקום של בני נוער וצעירים.
מאפייני השיקום הבלתי פורמלי

תהליך השיקום מתקיים במסגרת קבוצה חינוכית-שיקומית, החיה ביחד במסגרת של קומונה שיתופית-שיקומית. מדריכי הקבוצה הם אנשי חינוך המלווים על ידי אנשי מקצוע מתחומי השיקום השונים (ריפוי בעיסוק, עבודה סוציאלית, פסיכולוגיה שיקומית ועוד). המטרות העיקריות של השיקום הבלתי פורמלי הן האצת תהליך הספרציה-אינדיבידואציה של המתבגר מהוריו, ולימוד דרך התנסות של תפיסות, יכולות ומיומנויות לניהול חיים עצמאיים במסגרת הקהילה.
ראובן כהנא, טען כי מה שמבחין בין ארגוניים פורמליים לאלה שאינם פורמליים אינן המטרות או אופן תפקודם, אלא הצפנים ההתנהגותיים העומדים בבסיסם. הוא הגדיר שמונה מרכיבים לצופן הבלתי פורמלי: וולונטריזם, רב ממדיות, סימטריה, דואליזם, מורטוריום, מודולריות, אינסטרומנטליזם אקספרסיבי וסימבוליזם פרגמטי. כהנא טען שלמסגרת התאורטית הזו יש השלכות ויישומים רחבים, וניתן להסביר באמצעות הצופן הבלתי פורמלי תאגידים כלכליים, מפלגות פוליטיות, קבוצות אינטרסים, ארגונים וולונטריים, בתי ספר ותנועות נוער, שהן היוו את הבסיס לפיתוח הקוד הבלתי פורמלי.
| מאפיין | חינוך בלתי פורמלי | שיקום בלתי פורמלי |
| --- | --- | --- |
| וולונטריזם | יכולת בחירה גבוהה של השותפים לחינוך בהשתייכות למסגרת ובהשתתפות בפעילויות. | הצטרפות לתהליך השיקום מתוך בחירה. במהלך התוכנית עצמה לחניך יש הזדמנויות מרובות לבחירת פעולותיו וכן להתנדבות במסגרת הקבוצה ומחוץ לה. מרכיב זה יכול להעניק או להחזיר לצעיר המשתקם את השליטה על חייו. |
| רב ממדיות | מגוון רחב יחסית של פעילויות ומיומנויות (כגון: לימודים, שדאות, עבודות כפיים שונות, ספורט) השוות זו לזו בערכן ובחשיבותן החברתית. | ריבוי תפקידים והתנסויות במגוון רחב של תחומים, מזמן לצעירים עם מוגבלות חוויות הצלחה בזירות אשר לרוב חסומות בפניהם במסגרות החינוכיות הפורמליות ואף במסגרת המשפחתית. המגוון הרחב ושווה הערך של פעילויות מגוונות, מייצר זירה עשירה של ניסוי וטעייה המאפשרת לצעירים עם מוגבלות לחרוג מהגבולות המוגנים בהם הם רגילים. מאפיין זה תומך גם בחקירת ריבוי התפקידים והזהויות המרחיב את תפיסת העצמי בגיל ההתבגרות. |
| סימטריה | יחסי גומלין המבוססים באופן יחסי על שוויון, אין פער מעמדי גדול ומוחלט בין השותפים לתהליכי החינוך - בני שכבות-גיל שונות, בעלי תפקידים שונים או מדריכים וחניכים. | חוויה מרכזית של מתבגר עם מוגבלות היא האסימטריה בינו לבין בני גילו ללא מוגבלות. בשיקום הבלתי פורמלי הסימטריה מתקיימת במעגלים שונים. ראשית במסגרת קבוצת השווים בה מתקיימת מערכת חליפין הדדית של משאבים ואין היררכיה בין החניכים, גם אם יכולותיהם שונות. מעגל נוסף הוא הסימטריה הנוצרת במסגרת השירות הלאומי או הצבאי, בו המתבגר עם המוגבלות הופך ממקבל שירות לנותן שירות. הסימטריה נשמרת גם מול הצוות החינוכי-שיקומי, כאשר המדריכים קרובים בגיל לחניכים ושומרים על יחסי כבוד ושוויון. |
| דואליזם | מגמות שונות ואף סותרות מתקיימות זו לצד זו בו-זמנית. למשל, שיתוף פעולה ותחרותיות, אינדיבידואליזם וקולקטיביזם. | שדה השיקום הבלתי פורמלי הוא דואלי במהותו, כיוון שהשיקום הוא פרטני במהותו, בעוד התהליך החינוכי הוא קבוצתי במהותו. המתח בין התהליך הקבוצתי לתהליכי הקידום האישיים הוא חלק אימננטי בשיקום הבלתי פורמלי. |
יישום הגישה

נכון להיום, מיושמת גישת השיקום הבלתי פורמלי בשש המכינות של עמותת כוונים. במסגרת מכינות אלו, אנשי חינוך ושיקום עובדים יחד ביצירת מסגרת חינוכית-שיקומית הפועלת לפי הצופן הבלתי פורמלי. ביטוי יישומי של השיקום הבלתי פורמלי בבניית קהילה של צעירים עם מוגבלות, בא לידי ביטוי במפגש של שלוש קבוצות שונות של צעירים עם וללא מגבלה, כפי שנמצא במאמר המתאר אירועי מקרה במכינות אלו. השיקום הבלתי פורמלי נמצא בבסיס מודל ההפעלה של תוכנית הרצה (פיילוט) של דירות אימון לבני נוער עם מוגבלות, אותה יזמו משרד הרווחה והשירותים החברתיים, הג'וינט, וקרנות הביטוח הלאומי.
לקריאה נוספת

יישום עקרונות משדה החינוך הבלתי פורמלי בתהליכי שיקום של צעירים עם מוגבלויות: המקרה של מכינת כנפיים צפון
שיקום בלתי-פורמלי - שילוב בין שיקום לחינוך בלתי-פורמלי: היש חיה כזאת?
הערות שוליים

↑  עט השדה : כתב עת בנושא ילדים, נוער וצעירים במצבי סיכון ובני משפחותיהם | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ראובן כהנא, לקראת תיאוריה של בלתי פורמליות והשלכותיה לנעורים, מאמר זה מבוסס על פרק 2 בספר:
 R. Kahane (with collaboration of T. Rapoport): “The Origins of Postmodern Youth: Informal Youth
Movements in a Comparative Perspective”. Berlin & New York: de Gruter 1997., 2000
↑  של מי הקהילה הזו בכלל? צעירים עם מוגבלויות בפעולה, באתר www.oranim.ac.il
שמואל כהן (חלוץ)

| --- | --- |

 לידה:  1870 אונגני, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1940 (בגיל 70 בערך) ראשון לציון, פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית עלמין גני אסתר 
 מוקד פעילות:  האימפריה הרוסית, פלשתינה (א"י) 
 זרם:  חובבי ציון 
 שפה מועדפת:  עברית 
 
שמואל כהן (1870 – 1940) היה חלוץ ומלחין ביישוב. זכור כיום הודות למלודיה שחיבר בשנת 1888, בנעוריו, לשירו של נפתלי הרץ אימבר, תקוותנו, שהיה עם הזמן להמנון הלאומי של ישראל.
קורות חיים

שמואל כהן נולד בשנת 1870 באונגני שבבסרביה, אז חלק מהאימפריה הרוסית וכיום חלק ממולדובה. הוא עלה לארץ ישראל עם משפחתו בשנת 1878 והתיישב במושבה ראשון לציון בשנת תרמ"ו, לאחר שקנה מהמתיישבים הוותיקים יותר חלקה בת 22 דונם.
הלחן לשיר "תקוותנו"

כהן טען שאת המנגינה לשיר לקח משיר עם מולדבי והיא אכן נושאת דמיון ברור לשיר העם המולדבי והרומני Carul cu Boi ("עגלה עם שוורים"). המנגינה מוכרת ברומניה גם כמלווה בטקסטים אחרים - "שיר של חודש מאי" (Cantec de mai) או חלקית (בבית הראשון בלבד) ב"תירס עם עלה זקוף" (Cucuruz cu frunza-n sus).
לפי גרדנוויץ, ייתכן כי שמואל כהן מצא את המנגינה הזאת בקובץ של שירים ליטורגיים יהודים שפרסם החזן הידוע ניסן ספיבק בלצער בקישינב.
מנגינות עם צלילים דומים, בהבדלים בעיקר בחלק השני, מוכרות גם בכמה תרבויות אחרות - לדוגמה, הריקוד האיטלקי מתקופת הרנסאנס "לה מנטובאנה", שיר העם האוקראיני Kateryna Kucheryava או "קתרינה המתולתלת"), השיר השוודי "אוק, וורמלנד", שירי עם בסקים והמנון דתי נוצרי מספרד, שיר העם הפולני "Pod Krakowem", שיר עם הולנדי, אחת המנגינות שיהודי ספרד השתמשו בה לתפילת ה"הלל" ועוד. אחת ממנגינות דומות אלה שימשה גם את המלחין הצ'כי בדז'יך סמטנה בפואמה הסימפונית שלו "ולטאבה" (ידועה גם כ"מולדבה").
לקריאה נוספת

מזכרונות שמואל כהן, בתוך: אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל, כרך א, פרק נא: חוג גואלי־קרקע בנס־ציונה, תרמ"ז–תר"ן (1887–1890), עמ' 575–579; פרק נד: ייסוד באר־טוביה, תרמ"ח–תרמ"ט (1888–1889), עמ' 613–616. כרך ב, פרק ס: התפשטות שיר "התקוה" בימי ייסוד רחובות, תר"ן–תרנ"א (1890–1891), עמ' 671–674.
אליהו הכהן, כיצד הפכה "התקוה" להמנון, עת-מול גליון 2, נובמבר 1978
שברולט אפלנדר

| --- | --- |

Chevrolet Uplander, דגם "LS", בסיס גלגלים "SWB"
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  שברולט
 שנות ייצור:  2004–2008 (ארצות הברית)  2005–2009 (קנדה, מקסיקו)
 יחידות שיוצרו:  247,832 (בארצות הברית בלבד)
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית  קנדה קנדה  מקסיקו מקסיקו
 מודל קודם:  "Chevrolet Venture" (אנ')  שברולט אסטרו
 מודל אחריו:  "Chevrolet Traverse" (אנ')  "Chevrolet Orlando" (אנ') (צ'ילה ואירופה)
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 סיווג:  מיניוואן
 מרכב:  "Front-engine, front-wheel-drive layout" (אנ')  "Front-engine, four-wheel-drive layout" (אנ')
 פלטפורמה:  U-body/GMT201
 אורך:  4,851-5,189 מ"מ
 רוחב:  1,829 מ"מ
 גובה:  1,791 - 1,829 מ"מ
 משקל:  1,852 - 2,107 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,870 - 3,076 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V6 צילינדרים, 3,498 סמ"ק המפיק 196 כ"ס, 201 כ"ס (מנוע "ג'נרל מוטורס" מסוג "LX9 3500")  V6 צילינדרים, 3,880 סמ"ק המפיק 240 כ"ס (מנוע "ג'נרל מוטורס" מסוג "LZ9 3900")  V6 צילינדרים, 3.9 ליטר (מנוע "ג'נרל מוטורס" מסוג "LGD 3900")
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות תוצרת ג'נרל מוטורס מסוג "4T65-E"
שברולט אפלנדר (באנגלית: Chevrolet Uplander) הוא מיניוואן מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית שברולט, חברת בת של קונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס, אשר יוצר בין השנים 2004–2008 (שנת מודל 2005) בארצות הברית, ובין השנים 2005–2009 בקנדה ובמקסיקו.
"שברולט אפלנדר" שווק בישראל.
גרסאות

SWB - בסיס גלגלים קצר.
LWB - בסיס גלגלים ארוך.
גרסאות > סוגי הנעות

הנעה קדמית 4x2.
הנעה כפולה 4x4.
מכירות בארצות הברית

שנת 2004 - 3,948 יחידות.
שנת 2005 - 72,980 יחידות.
שנת 2006 - 58,699 יחידות.
שנת 2007 - 69,885 יחידות.
שנת 2008 - 40,456 יחידות
שנת 2009 - 1,756  יחידות.
שנת 2010 - 76 יחידות.
תמונות

"שברולט אפלנדר" - ניידת משטרה במשטרת "Terrebonne, Quebec" (אנ') קוויבק, קנדה
"שברולט אפלנדר" - ניידת משטרה בשרות "Canadian National Railway" (אנ'), מונטריאול, קנדה
"שברולט אפלנדר" - ניידת משטרה במשטרת מונטריאול, קנדה
"שברולט אפלנדר" - מונית בשרות נמל התעופה הבינלאומי ונקובר, ונקובר, קנדה
"שברולט אפלנדר" - מונית ב-דאלאס, ארצות הברית
"שברולט אפלנדר" - מונית ב-קנקון, מקסיקו
"שברולט אפלנדר" (SWB)
"שברולט אפלנדר", דגם "LS", (בסיס גלגלים SWB)
"שברולט אפלנדר", דגם "LS", שנת 2009
"שברולט אפלנדר"
"שברולט אפלנדר", דגם "LS"
"שברולט אפלנדר" (LWB)
"שברולט אפלנדר" - מסחרית
"שברולט אפלנדר" (SWB) - שרטוט
ראו גם

שברולט
הערות שוליים

↑  ג'נרל מוטורס - קנדה gm.ca/en/home.html
↑  "שברולט אפלנדר" nadaguides.com/Cars/Chevrolet/Uplander
↑  "שברולט אפלנדר", שנת 2009 - מפרט auto123.com/en/new-cars/technical-specs/chevrolet/uplander
↑  "שברולט אפלנדר" kbb.com/chevrolet/uplander-cargo
↑  מכירות ג'נרל מוטורס בשנת 2009 theautochannel.com/news/2010/01/05
↑  מכירות ג'נרל מוטורס בשנת 2010 prnewswire.com/news-releases/general-motors-2010-calendar-year-sales
ריצ'רד או'בריאן

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1942 (גיל: 82) צ'לטנהאם, הממלכה המאוחדת
 שם במה:  ריצ'רד או'בריאן
 מדינה:  ניו זילנד, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1965
 עיסוק:  שחקן, מחזאי, תסריטאי, שדרן רדיו, מדבב
 מקום לימודים:  קולג' ברטון הול 
 בן או בת זוג:  קימי וונג או'בריאן 
 פרסים והוקרה:  זוכה פרס טדי
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד או'בריאן (נולד: ריצ'רד סמית, 25 במרץ 1942) הוא שחקן, מחזאי, תסריטאי ומגיש טלוויזיה אנגלי. כתב והלחין את המחזמר "מופע האימים של רוקי" וכתב את התסריט לעיבוד הקולנועי.
ביוגרפיה > ראשית חייו

נולד בשם ריצ'רד סמית בצ'לטנהאם, גלוסטרשייר שבאנגליה. בשנת 1951, או'בריאן היגר עם משפחתו לטאורנגה, ניו זילנד, שם אביו רכש חוות כבשים. הוא שב לאנגליה בשנת 1964, לאחר שלמד איך לרכב על סוסים (מיומנות אשר סללה את דרכו אל תעשיית הקולנוע, בה החל את הקריירה שלו כפעלולן בסרט "Carry On Cowboy") והחל להתעניין בחוברות קומיקס ובסרטי אימה. כאשר החלה קריירה המשחק שלו, הוא בחר לעשות שימוש בשם המשפחה של סבתו מצד אמו, מאחר שהיה כבר שחקן אחר בשם ריצ'רד סמית'.
ביוגרפיה > קריירה

כדי לשפר את כישורי המשחק שלו, או'בריאן לקח שיעורי משחק מתודי, ולאחר מכן הצטרף להפקות תיאטרון כשחקן. בשנת 1970 הוא הצטרף לסיבוב ההופעות של הפקת "שיער" שנמשך תשעה חודשים, ולאחר מכן העביר תשעה חודשים נוספים בהפקה בלונדון. בקיץ 1972, הוא פגש את הבמאי ג'ים שרמן שליהק אותו להפקה הלונדונית של "ישו כוכב עליון". שרמן ליהק אותו גם להפקה בבימויו של המחזה The Unseen Hand שכתב המחזאי סם שפרד, הפקה שעלתה במרץ 1973 בתיאטרון רויאל קורט.
שרמן סייע לאו'בריין להפוך את הטיוטה שלו לפנטזיית האימה-הגותית השובבה למציאות. שרמן הציע לשנות את השם הזמני "הם הגיעו מתיכון דנטון" (They Came from Denton High) ל-"מופע האימים של רוקי", שעלה לראשונה ביוני 1973 בתיאטרון רויאל קורט.‏ בתוך שבועות המחזמר הפך ללהיט שובר קופות, והוא עבר להציג באולם ה-Classic Cinema הסמוך והגדול יותר, שברחוב King's Road שבצ'לסי. בהמשך, ההפקה עברה שוב, אל ה-Comedy Theatre שבווסט אנד.
לאחר שצפה במחזמר בלילה השני בו הוצג, ג'ונתן קינג הפיק את פסקול המחזמר, עם צוות השחקנים המקורי, בתוך 48 שעות, במהלך סוף שבוע אחד בו ההפקה הייתה בפגרה, ומיהר איתו לחברת התקליטים UK Records. הוא מימן 20% מההפקה, יחד עם המפיק מייקל ווייט, שהשקיע את ה-80% הנותרים.
במהלך תקופה זו, או'בריאן ואשתו קימי וונג הקליטו והפיצו מספר סינגלים של שירי פופ, בשם "קימי וריץ".
ביוגרפיה > חיים אישיים

בריאיון משנת 2009, או'בריאן דיבר על המאבק המתמשך ליישב תפיסות תרבותיות של תפקידי מגדר, ותיאר את עצמו כטרנסג'נדר או כמי שמשתייך למין שלישי פוטנציאלי. או'בריאן הצהיר: "ישנו רצף בין זכר לנקבה. חלק [מבני האדם] מקובעים בקשיחות בצד זה או אחר, אני באמצע". הוא הרחיב על כך עוד בראיון בשנת 2013, בו הוא דיבר על השימוש באסטרוגן במהלך העשור הקודם, וכי הוא רואה את עצמו כ-70% זכר ו-30% נקבה.
ביוני 2010, דווח באמצעי התקשורת כי בקשתו של או'בריאן לאזרחות ניו זילנדית נדחתה, בשל היותו מבוגר מדי, על פי קריטריוני ההגירה של המדינה. בקשתו של או'בריאן הובילה להתגייסות תמיכה ציבורית ומאוחר יותר ההחלטה בוטלה, בערעור. באוגוסט 2010, העיתון "The Dominion Post" דיווח כי לאו'בריאן יוענק מעמד תושבות, וייתכן שאף אזרחות, לפנים משורת הדין. על פי "Waikato Times", או'בריאן נרשם כאזרח ניו זילנד באופן רשמי ב-14 בדצמבר 2011.‏ כך יש לו אזרחות כפולה: אנגליה וניו זילנד.
ב-16 באוגוסט 2010, הוא הופיע במהדורת ידוענים של תוכנית הטלוויזיה "Cash in the Attic", ותרם כספים שגייס, ממכירת המזכרות שלו, לבית חולים לילדים במנצ'סטר.
או'בריאן התחתן שלוש פעמים ויש לו שלושה ילדים. הוא נישא לשחקנית קימי וונג ב-4 בדצמבר 1971, ולשניים נולד בן בשם לינוס במאי 1972. יש לו בן ובת מנישואיו השניים למעצבת ג'יין מוס. ב-7 ביולי 2012, בגיל 70, הוא הציע נישואין לסברינה גרף, ילידת גרמניה בת 35, איתה ניהל מערכת יחסים במשך שלוש השנים שקדמו. השניים נישאו ב-6 באפריל 2013 בביתם שבקטיקאטי, ביי אוף פלנטי.‏
פילמוגרפיה

להלן רשימה חלקית של סרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה בהם השתתף כשחקן / מנחה / מדבב:
1975 - מופע הקולנוע של רוקי
1981 - Shock Treatment
1990 - 2016 - מבוך הקריסטל
1998 - עיר אפלה
2007 - 2015 - פיניאס ופרב
2011 - פיניאס ופרב הסרט: המסע אל היקום המקביל
2017 - the stolen
2020 - פיניאס ופרב הסרט: קנדיס נגד היקום
ריצ'רד אוגילבי

ריצ'רד ביול אוגילבי (באנגלית: Richard Buell Ogilvie;‏ 22 בפברואר 1923 –  10 במאי 1988) היה פוליטיקאי אמריקאי מאילינוי, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אילינוי ה-35 בשנים 1969–1973. אוגילבי לחם ונפצע במלחמת העולם השנייה, וטרם היותו מושל, הוא נודע כשריף של מחוז קוק שנאבק במאפיה בשנות ה-60.
ראשית חייו

ריצ'רד אוגילבי נולד בקנזס סיטי, מיזורי. ב-1940 הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בפורט צ'סטר שבמדינת ניו יורק. בעת שלמד באוניברסיטת ייל, הוא התגייס ב-1942 לצבא ארצות הברית. כמפקד טנק בצרפת הוא נפצע ועוטר בלב הארגמן ובשני כוכבי קרב. ב-1945 שוחרר אוגילבי וב-1947 הוא חידש את לימודיו בייל וקיבל תואר בוגר אוניברסיטה בהיסטוריה של ארצות הברית. ב-1949 הוא קיבל תואר במשפטים מהקולג' למשפטים שיקגו-קנט. בשנים 1950–1954 הוא עסק בעריכת דין בשיקגו ובשנים 1954 - 1955 הוא שימש כעוזר התובע הפדרלי של ארצות הברית. בשנים 1958–1961 היה אוגילבי עוזר מיוחד לתובע הכללי של ארצות הברית, ועמד בראש המשרד שנאבק במאפיה בשיקגו.
ראשית הקריירה הפוליטית

ב-1962 נבחר אוגילבי כשריף של מחוז קוק, המאוכלס ביותר מבין מחוזות אילינוי. בתפקיד זה הוא שימש עד 1966. לאחר מכן ועד 1969 הוא נבחר כנשיא מועצת הנציבים של המחוז, ואז, עם היבחרו כמושל, הוא התפטר. כשריף, רכש אוגילבי מוניטין כמי שלחם בפשע ומשרדו הוביל כ-1,800 פשיטות משטרתיות במהלך תקופת כהונתו בתפקיד. אלו כללו את הפשיטה על גיי בר ב-1964 שהובילה ל-109 מעצרים והייתה לאירוע בולט בהיסטוריה של הלהט"ב בשיקגו.
מושל אילינוי

ב-1968 נבחר אוגילבי כמושל אילינוי מטעם המפלגה הרפובליקנית לאחר שזכה ב-51.2 אחוזים מהקולות וניצח את המושל המכהן, הדמוקרט סמואל שפירו. סגן המושל שכיהן תחתיו היה הסנאטור לעתיד, הדמוקרט פול סיימון, והייתה זו הפעם היחידה שבאילינוי נבחרו בבחירות מושל וסגן מושל משתי מפלגות שונות (היו כמה מקרים בהם סגן מושל בפועל היה ממפלגה שונה מזו של המושל המכהן).
כשלזכותו עמד רוב של הרפובליקנים בשני בתי בית המחוקקים המדינתי, ביצע אוגילבי תהליכי מודרניזציה של ממשלת המדינה. הוא יזם בהצלחה את כינוסה של ועידה חוקתית, הרחיב את תקציבי הרווחה, ודאג להנהגתו של מס ההכנסה הראשון של אילינוי. צעד אחרון זה היה בלתי פופולרי במיוחד בקרב ציבור הבוחרים, וב-1972 הפסיד אוגילבי בבחירות צמודות לדן ווקר וסיים בכך את הקריירה הפוליטית שלו.
מנגד, לאוגילבי היו הישגים רבים במהלך תקופת כהונתו כמושל. הוא הציע והעביר בהצלחה חוק לגביית מס הכנסה מדינתי, צורך חיוני שהיה דרוש לחילוצה של המדינה ממשבר פיננסי. הוא הקים את משרד התקציב כדי להבטיח את שליטת המושל בתהליך בניית התקציב המדינתי, והשיג את אישור בית המחוקקים המדינתי לגידול משמעותי בסיוע המדינה למערכת החינוך הציבורי בהיקף שנחשב לשיא.
אוגילבי ניהל במרץ מערכה לאישור ציבור הבוחרים של חוקת המדינה ב-1970. הוא שיפר את ניהול היריד המדינתי השנתי של אילינוי, ובעשותו כן הוא חיסל את אי-הסדרים בטיפול בחוזי הזיכיון. אוגילבי הקים את מחלקת בתי הסוהר של אילינוי כדי לבצע תהליכי מודרניזציה במערכת בתי הסוהר המדינתית. הוא הרחיב את פעילותה של רשות פיתוח השיכון המדינתית, סוכנות מפתח שנועדה להיאבק בהזנחה האורבנית. הוא גם הקים את המחלקה לענייני השלטון המקומי כדי לסייע ולייעץ לבעלי התפקידים במחוזות ובערים בביצוע תפקידיהם. בנוסף, יצר אוגילבי את מחלקת אכיפת החוק של אילינוי כדי לרענן את תפקידי השיטור של המדינה, כולל לשכת החקירות של אילינוי שהייתה "ה-FBI הקטן" של המדינה. הוא הרחיב את משכן של מסיבות העיתונאים שלו על ידי כך שאפשר לצוותי העיתונות האלקטרונית להצטרף לנציגי העיתונות הכתובה בכיסוי אירועי אלו. הוא גם הקים את הסוכנות להגנת הסביבה של אילינוי כדי להגן על האוויר ועל משאבי המים. סוכנות זו הייתה אחת מסוכנויות ההגנה הסביבתית המקיפות בארצות הברית, והייתה לדוגמה לסוכנויות מקבילות לה. אוגילבי הקים את מחלקת התחבורה של אילינוי, השיג את אישור בית המחוקקים לשדרוג מקיף של מערכת הכבישים המהירים במדינה, והוביל את סלילתו של כביש אגרה ממזרח למערב שקישר את המטרופולין של שיקגו עם מערב המדינה.
לבקשתו של אוגילבי, אישר בית המחוקקים את הקמתו של קולג' ניסיוני לצעירים באיסט סנט לואיס, הקולג' הקהילתי המדינתי, שהפעלתו לא הצריכה שימוש בכספי מיסים מקומיים. הוא גם העביר בבית המחוקקים של אילינוי וקיבל את הסכמת העיר סנט לואיס להקמת רשות נמל התעופה הדו-מדינתית. הוא שדרג באופן משמעותי את שירות המידע של אילינוי, שהיא סוכנות החדשות של המדינה, והחיה מחדש את סוכנות השירותים הכלליים של המדינה.
שנותיו האחרונות

הנשיא ריצ'רד ניקסון ראה באוגילבי מועמד לתפקיד ראש ה-FBI.
ב-1979 מונה אוגילבי כנאמן לחברת הרכבת מילווקי רוד, שנכנסה לפשיטת רגל. הוא דאג למכירתה ולארגונה מחדש בחברת הרכבת המרכזית של ויסקונסין.
ב-1979 היה אוגילבי אמור להיות המוציא לאור של העיתון Chicago Daily News בבעלות מחודשת לאחר שהעיתון פסק מלהופיע שנה וחצי קודם לכן. ב-1987 הוא מונה על ידי מזכירת התחבורה אליזבת דול לשבת בראש ועדה לבדיקת ההצעה להפסקת הסובסידיה הפדרלית לחברת אמטרק. עד למותו היה אוגילבי שותף במשרד עורכי הדין המכובד בשיקגו, "אישם, לינקולן וביל", שאחד ממייסדיו היה בנו של אברהם לינקולן, רוברט טוד לינקולן.
מותו והנצחתו

ריצ'רד אוגילבי נפטר בשיקגו ב-10 במאי 1988. גופתו נשרפה ואפרו נטמן בבית הקברות רוזהיל שבעיר.
ב-1997 שונה שמה של תחנת הרכבת של חברת שיקגו וצפון-המערב, שהיא התחנה הסופית במרכז העיר של קווים רבים של רכבת הפרוורים של שיקגו המגיעים מהפרברים הצפוניים והמערביים של העיר, ל"מרכז התחבורה אוגילבי". חברת הרכבת המרכזית של ויסקונסין קראה על שמו של אוגילבי את אחד מהקטרים שלה. אוגילבי היה תומך ותיק בתחבורה המסילתית, והקים את רשות התחבורה האזורית, סוכנות האם של רכבת הפרוורים של שיקגו.
ב-1973, עוד בחייו, הוענק לאוגילבי פרס מסדר לינקולן שהוא הכבוד הגבוה ביותר של אילינוי.
בתרבות הפופולרית

שמו של אוגילבי מוזכר בהקלטת משדר החדשות המושמע ברקע השיר של הצמד סיימון וגרפונקל, 7‏ O'Clock News/Silent Night שבאלבום Parsley, Sage, Rosemary and Thyme, שבו מדווח שאוגילבי, בתפקידו כשריף של מחוז קוק, ביקש ממרטין לותר קינג לבטל צעדה למען פתיחת האפשרות של מגוריהם של אפרו-אמריקאים בשכונת סיסרו שבשיקגו. את הפקת השיר ביצע פול סיימון, שבאופן מקרי שמו זהה לשמו של סגן המושל שכיהן תחת אוגילבי ובהמשך כיהן בסנאט של ארצות הברית.
בפרק השישי של העונה הראשונה של סדרת ההיסטוריה החלופית עבור כל האנושות, מוזכר אוגילבי כמושל אילינוי שמכהן ב-1974, ושתמיכתו בתיקון לשוויון זכויות הייתה בעלת חשיבות באשרורו על ידי אילינוי.
לקריאה נוספת

Howard, Robert (1988). Mostly Good and Competent Men. Springfield, Illinois: Illinois Issues and the Illinois State Historical Society. pp. 308-317.
הערות שוליים

↑  Nair, Yasmin (August 25, 2016). "Whose Gay History?". Current Affairs. Archived from the original on February 8, 2022.
↑  "Laureates by Year - The Lincoln Academy of Illinois". The Lincoln Academy of Illinois.
↑   7 O'Clock News/Silent Night, בביצוע סיימון וגרפונקל, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007342092005171  GND: 1190103419  LCCN: n86117226  VIAF: 1496112   WorldCat (עם VIAF): 1496112
שיקישימה

| --- | --- |
אוניית המערכה שיקישימה
אוניית המערכה שיקישימה
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אניית מערכה
 צי:  הצי הקיסרי היפני
 דגל הצי:  
 סדרה:  אוניות המערכה מסדרת שיקישימה
 אוניות בסדרה:  שיקישימה והטסואי
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  תמזה-עבודות ברזל, אנגליה
 תחילת הבנייה:  29 במרץ 1897
 הושקה:  1 בנובמבר 1898
 תקופת הפעילות:  26 בינואר 1900 – הווה (124 שנים)
 אחריתה:  נגרטה ב-1948
 מידות
 הֶדְחֶק:  15,453 טון
 אורך:  126.5 מטר
 רוחב:  23.4 מטר
 שוקע:  8.29 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  18 קשר (33 קמ"ש)
 גודל הצוות:  836 אנשי צוות
 טווח שיוט:  7,000 מייל ימי
 הנעה:  שני מנועי קיטור, 25 דוודים מסוג בלוויל בהספק 14,500 כ"ס
 כמות הדלק:  1,580 טון פחם
 אמצעי לחימה
 שריון:  דופן 100-229 מ"מ   צריחים 50-254 מ"מ   סיפון 63-100 מ"מ   צריחים 200-360 מ"מ   מגדל פיקוד 75-356 מ"מ
 חימוש:  4 תותחי 305 מ"מ 2X2   6 תותחי 152 מ"מ   20 תותחי 3 ליטראות   20 תותחי 2 ליטראות  5 צינורות טורפדו 457 מ"מ   2 תותחים נגד מטוסים 76 מ"מ הוספו בשנת 1917
שיקישימה
שיקישמה (ביפנית: 敷島; מילולית: שמה הפואטי העתיק של יפן) הייתה אוניית מערכה מסוג פרה-דרדנוט מאוניות המערכה מסדרת שיקישימה, ששירתה בצי הקיסרי היפני. יחד עם אוניות המערכה הנוספות פוג'י, יאשימה, הצוסה, הסאי ומיקאסה היוו אוניות אלה את עמוד התווך של הצי היפני במלחמת רוסיה–יפן בשנים 1904-1905.
היסטוריה

לאחר מלחמת סין–יפן הראשונה והחזרת חצי האי ליאטונג לידי הסינים, החלה יפן בחיזוק כוחה הצבאי לקראת מערכה נוספת. יפן הכינה תוכנית עשור שהתמקדה בחיזוק כוחה הימי. במספנות התמזה שבאנגליה נבנו שש אוניות מערכה ושש סיירות אשר היוו את עמוד התווך של הצי.
השיקישמה תוכננה על ידי פיליפ וואטס והייתה למעשה שיפור של גרסת אניית הצי הבריטי מסוג מג'סטיק הן בשריון והן בחימוש.
השיקישימה השתתפה בקרב צושימה וספגה 10 פגיעות שגרמו לאבדן חיי 13 אנשי צוות. לאחר מלחמת רוסיה–יפן השיקישימה הוצבה מחוץ לססבו שם תפקדה בסיורי חופי ים סין המזרחי. בשנת 1916 אירע על סיפונה פיצוץ, ופיצוץ נוסף שנה מאוחר יותר.
עם פיתוחן של אוניות מערכה מסוג דרדנוט הפכה השיקישימה להיות מיושנת. בשנת 1920 שימשה השיקשימה ככוח עזר, שעזר לחפות על נחיתת הכוחות היפנים ברוסיה, לאחר סכסוך נוסף בין השתיים בסיביר.
לאחר שחודשה ושופצה בשנת 1921 חזרה השיקשימה לשירות בהגנת החופים כאוניה מן שורה הראשונה. בסוף אותה שנה היא הועברה לשרת כספינת אימונים. בשנת 1923 בעקבות החתימה על אמנת וושינגטון, פורקה האונייה מנישקה ושימשה כבית ספר לאנשי צוות הצוללות. בשנת 1926 נמחקה מרשימת אוניות הצי היפני, אולם נשארה לעגון בססבו שם עדיין השתמשו בה למגורים וכמרכז למידה.
השיקישימה שרדה את הפצצות צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה בה הייתה נייחת. בשנת 1948 היא פורקה לגרוטאות.
לקריאה נוספת

Kowner Rotem, Historical Dictionary of the Russo-Japaneese War, The Scarecrow press, 2006
שלומיאל

שלומיאל הוא מונח עברי שמקורו ביידיש (שלימזל), המתאר אדם ביש מזל ומגושם.
מקור הכינוי

שְׁלֻמִיאֵל בֶּן צוּרִישַׁדָּי מוזכר בספר במדבר כנשיא שבט שמעון. על-פי חז"ל, שלומיאל בן צורישדי הוא שמו המקורי של זמרי בן סלוא, ראש בית אב משבט שמעון שחטא בחטא הזנות ונהרג בידי פינחס.
המשורר היהודי-גרמני היינריך היינה טוען בשירו "יהודה בן הלוי" (יהודה הלוי) כי קיימת מסורת עממית, כי לא היה זה זמרי שבו פגע פינחס, אלא אדם בשם שלומיאל, שהוא "אבי שושלת השלומיאלים".