stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סוהארטו
הדחת סוקרנו (1965) > ניסיון ההפיכה הכושל והטיהור האנטי-קומוניסטי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הדחת סוקרנו (1965) > מאבקי כוח

ב 11 במרץ 1966 אילץ סוהארטו את סוקרנו להעביר לידיו את רוב סמכויות השלטון. האירוע נזכר באינדונזיה בראשי-תיבות: SUPERSEMAR, של SURAT PERINTAH SEBELAS MARET, שמשמעו באינדונזית: "מכתב הוראת 11 מארס".
סוהארטו החל לנהל מדיניות חוץ עצמאית כבר בשנת 1966. הוא השיב את אינדונזיה לחברות באו"ם והחל מ-28 במאי 1966 חיפש שלום עם מלזיה. אז נשלח אדם מליך אל בנגקוק לוועידת שלום. ב 11 באוגוסט 1966 הושג ההסכם, שבו הכירה אינדונזיה בקיום מלזיה ובשלמות שטחיה. בשובו של אדם מליך מבנגקוק בא סוהארטו אל סוקרנו כדי שסוקרנו יאשר את ההסכם. אבל סוקרנו שכינה את מלזיה בשם "מדינת בובה נאו-קולוניאליסטית, קולוניאליסטית, אימפריאליסטית" וברא את ראשי התיבות NEKOLIM, סירב לחתום. סוהארטו אישר את ההסכם בעצמו. ההסכם, שהתבסס על גבולות שקבעו הולנד ובריטניה בשנת 1891 הותיר את הגבול הימי בלתי תחום, דבר שגרם בהמשך לסכסוך על האיים סיפאדאן וליגיתאן שהביא להתנגשות ימית בין ספינות משתי המדינות ב-8 באפריל 2005 מול אמבאלאת במחוז קאלימאנטן המזרחית.
תקופת הסדר החדש (1967–1998) > מיסוד הסדר החדש

ב-12 במרץ 1967 הפך סוהארטו ל"נשיא בפועל" דבר שאושר במג'לס. הנשיא המודח סוקרנו נשאר במעצר בית בבית הנופש שלו בבוגור, ומצבו הבריאותי הירוד היה בין התירוצים להדחתו מן הנשיאות.
הוקמו "יחידות לריסוק השחיתות" שעיסוקן היה בשפיטת אנשי משטרו של סוקרנו בשנות שלטונו האחרונות. המשפטים כונו בשם "מאהמילוב", ובין הנדונים היה גם סובאנדריו שהיה ראש "המעגל הפנימי", כפי שכונתה ממשלת אינדונזיה בשנים 1959 עד 1965. סובאנדריו הואשם על ידי בית משפט צבאי מיוחד, כמי שנטל חלק בתנועת ה 30 בספטמבר במעורבות בהפיכה הכושלת ב-1965, ונידון למוות. גזר דינו שונה אחר כך למאסר עולם. היו קריאות להעמיד לדין גם את סוקרנו, אבל סוהארטו שכיבד אותו נמנע מכך. הוא הסתפק במעצר הבית שנכפה על סוקרנו.
החל מ-27 במרץ 1968, שבו הפך סוהארטו לנשיא במלוא הסמכויות, שלט סוהארטו ב-2 בתי המג'לס כרצונו. החוקה, שעדיין נקראה UUD '45, ראשי תיבות שמשמעותם "חוקי-יסוד '45", קיבלה תוספות שהכשירו את שלטון היחיד של סוהארטו. ה-MPR בחר בו שוב ושוב כל 5 שנים עד לשנת 1998.
תקופת הסדר החדש (1967–1998) > השנוי הכפוי במספר המפלגות

בינואר 1973 אמר סוהארטו שהוא נגד פוליטיקה וכפה שינוי במספר המפלגות במדינה. מפלגות נוצריות ודמוקרטיות אוחדו ל"מפלגה הדמוקרטית האינדונזית" ובראשי תיבות PDI, של "פארתאי דמוקראסי אינדונזיה". מפלגות אסלאמיות אוחדו ל"מפלגת איחוד הפיתוח" ובראשי תיבות PPP של "פארתאי פרסאתואן פמבאנגונאן". מפלגת "גולקאר", שנוסדה בשנת 1964 בשם "סכרתאריאת ברסאמא גולונגאן כאריא" שמשמעותו "מזכירות משותפת (של) קבוצות העבודה" (ראשי התיבות הראשונים היו SEKBER GOLKAR ומאוחר יותר GOLKAR), טופחה על ידי סוהארטו כמפלגת שלטון, היו בה נציגים של כל איגודי העבודה המוכרים וגם של הצבא. GOLKAR נהנתה מרוב שנע בין 67% ל-73% במג'לס בכל תקופת שלטונו של סוהארטו.
תקופת הסדר החדש (1967–1998) > ראשית התוכנית להגבלת הילודה

מאז שנת 1974 הופצו ברחבי אינדונזיה סיסמאות מתוך תוכנית ממשלתית לחנך את הציבור להסתפק ב-2 ילדים למשפחה. הסיסמאות שמשמעותן "שני ילדים די, משפחה מתוכננת, לכוון לשגשוג העם" הופצו על כרזות רחוב מפוסלות, עם סמליל ממשלתי נושא ציור של אישה, גבר, ילד וילדה וראשי תיבות שבלעדיהם לא נקלט דבר באינדונזיה רבתי. הסיסמאות והסמליל הופצו גם על 2 סוגי מטבעות בערך 5 רופיות שנפוצו במחזור בשנים 1974, 1979, 1995, 1996. נעשה ניסיון לחנך זוגות להשתמש באמצעי מניעה. הציבור, שחלקו שמרני, בחלקו התנגד לרעיון של הגבלת ילודה מסיבות של דת ומסורת, אבל גם סיפק טענה אמיתית שנזכרה ב"נשיונאל ג'יאוגראפיק" בשנת 1988: נשים מתו מאמצעי מניעה בלתי מחוטאים. אותה כתבה טענה שבתקופת סוהארטו נחלה היוזמה הצלחה מוגבלת: שיעור גידול האוכלוסין ירד ל 1.6% בשנה, אבל האוכלוסייה גדלה בשיעור של 2 מיליונים לשנה. התוכנית ממשיכה גם בשנת 2011 ותקנותיה מעודכנות.
תקופת הסדר החדש (1967–1998) > סיפוח טימור המזרחית

ב-29 בנובמבר 1975 פלשו האינדונזים למובלעת אוקוסי אמבנו על החוף הצפון מערבי חלק מטימור הפרטוגלית. ב-7 בדצמבר, ביום שהודיעו הפורטוגזים רשמית על עזיבתם, פלשה אינדונזיה במבצע "סרוג'א" (במאלאית : "לוטוס"), לעיקר השטח של טימור המזרחית. הפלישה באה יום לאחר שנשיא ארצות הברית, ג'רלד פורד עזב את אינדונזיה, ב-6 בדצמבר, אז נאמר לו שאינדונזיה מתכוננת לפלוש אל טימור המזרחית. ביום הפלישה היה פורד בחניית ביניים בהוואי. כששמע אודות הפלישה, דווח שהגיב: "הפעם אנחנו עם האינדונזים". לבסוף, עד 17 ביולי 1976 הצליחה לספח אליה את המדינה הקטנה שגרו בה (אז) כ-680,000 תושבים. המלחמה לא הייתה אהודה באינדונזיה. היא עלתה לה לפי מקור אחד ב-900 הרוגים וב-2,000 פצועים, ולפי הגרסה האינדונזית של ויקיפדיה ב-1,000 הרוגים, פצועים ו"נעלמים" כולם יחד, עד שנת 1978 וכן בין 100,000–200,000 מתושבי מזרח טימור נקטלו בתקופה זו, ו-100,000 פליטים הגיעו משם אל שטחי אינדונזיה האחרים. אינדונזיה נתמכה מבחינה חומרית ומבחינה דיפלומטית על ידי ארצות הברית, אוסטרליה והממלכה המאוחדת שראתה באינדונזיה בעלת ברית אנטי-קומוניסטית. נחקקו 2 חוקים בעניין הסיפוח, האחד ב-17 ביולי 1976 והשני בשנת 1978. ב-31 בדצמבר 1978 נהרג ניקולאו דוס ראיס לובאתו על ידי צבא אינדונזיה.
תקופת הסדר החדש (1967–1998) > ראשית מרד אצ'ה

ב-4 בדצמבר 1976 הכריז תאונגכו חסן מחמד די תירו, דיפלומט אינדונזי לשעבר באו"ם ויליד מחוז אצ'ה, על עצמאות מדינת אצ'ה. אותו יום הוא גם יום ייסוד "גראכאן אצ'ה מרדכא" ובראשי תיבות GAM, "תנועת אצ'ה העצמאית". צבא אינדונזיה הואשם לפחות במעשה טבח אחד, בשנת 1988. כפר אחד שבו הואשמו הגברים בהשתתפות במרד, הפך לפי תושבותיו ל"כפר האלמנות". צבא אינדונזיה הואשם בטבח ובמעשי אונס שם. לפי מה שנודע מדברי ממשלת סוהארטו, מספר ההרוגים היה 30, והפעולה תוארה כלחימה ב"קיצונים מוסלמים". בנאום ההתפטרות שלו ב-21 במאי 1998 הזכיר סוהארטו "טעויות שנעשו". ב-30 ביולי 1999 דיווח BBC כי כפריים מצאו קבר המונים באצ'ה. בזמן מסוים לאחר התפטרותו, ביקש סוהארטו סליחה באופן מפורש בתגובה למציאת קבר האחים באצ'ה. המרד היה עתיד להמשך עד לפירוק "תנועת אצ'ה העצמאית", ב-27 בדצמבר 2005, והסכם השלום הושג בהלסינקי בשנת 2006. מחיר המרד, לפי ויקיפדיה בגרסה האינדונזית הוא, "כמעט בסביבות 15,000 נפש".
תקופת הסדר החדש (1967–1998) > סוהארטו וישראל

ב-19 בנובמבר 1969 נמנעה ישראל בהצבעת האו"ם בעניין סיפוח מערב גינאה החדשה לאינדונזיה. סוהארטו אפשר לנבחרת הכדורגל האינדונזית לפגוש את נבחרת ישראל. המשחק התקיים במיאנמר ב-30 במרץ 1972. ישראל ניצחה 0:1. ב-10 בנובמבר 1975 הצביעה אינדונזיה בעד החלטת האו"ם שקבעה שהציונות היא צורה של גזענות. בפועל, לא היה סוהארטו חד צדדי במעשיו. בשנת 1978 פורסמה בעיתון מעריב ידיעה קצרה אודות ניסיון של אינדונזיה לקנות 2 מטוסי סקייהוק מישראל. בידיעה הופיע גם אזכור שבמדינות ערב אמרו שהדבר יסכן את קשריה של אינדונזיה עם מדינות ערב. הדבר עבר לפסים חשאיים, אבל מאז מתפארים גורמים אינדונזיים בקניית 32 מטוסי סקייהוק מישראל.
ביום שישי 15 באוקטובר 1993 ביקר ראש ממשלת ישראל אז יצחק רבין במגורי סוהארטו בג'קרטה. הביקור הקצר התקיים בנוכחות מתורגמנית, בזמן תפילת יום שישי. בישראל פורסם שסוהארטו חשש שמא יראה הציבור היוצא מן המסגדים את יצחק רבין. תוצאת הביקור הייתה ראשית תיירות ישראלית אל אינדונזיה החל משנת 1994.
תקופת הסדר החדש (1967–1998) > פוליטיקה ומחלוקות

בשנת 1988 נסע סוהארטו אל ערב הסעודית וקיים את מצוות החג'. הביקור המתוקשר נועד מן הסתם גם להוכיח למוסלמים מבית שסוהארטו הוא מוסלמי שמקיים את חובותיו הדתיות. הוא הפך גם לחאג' והתואר "האג'י", כפי השיבוש במלאית הוצמד לשמו.
תקופת הסדר החדש (1967–1998) > פוליטיקה ומחלוקות > סוהארטו והתנועה הפרו-דמוקרטית

ב-1996 סוהארטו נטל על עצמו את המאמצים להתמודד עם אתגר חדש שממשלתו נתקלה בו. המפלגה הדמוקרטית האינדונזית (PDI), מפלגה חוקית שבאופן מסורתי התנגדה למשטר שינתה את אופי פעילותה, והחלה לנצל את החופש שלה.[דרושה הבהרה] סוהארטו כפה פיצול על מנהיגות ה-PDI, ותמך בסיעה שהייתה נאמנה לסגן יושב ראש הפרלמנט סורייאדי כנגד סיעה שהייתה נאמנה למגאוואטי סוקרנופוטרי, בתו של סוקרנו ויושבת ראש המפלגה.
לאחר שסיעתו של סורייאדי הודיעה על כוונתה לערוך כינוס של מוסדות המפלגה בין ה-20 ביוני ל-22 ביוני על מנת לפטר את מגאוואטי, מגאוואטי הודיעה שתומכיה יפגינו במחאה כנגד הצעד. סיעתו של סורייאדי המשיכה בצעדים להדחת מגאוואטי, וההפגנות התפשטו ברחבי אינדונזיה. הפגנות אלה הובילו למספר עימותים בין המפגינים לבין כוחות הביטחון, ולהטחת האשמות הדדית בין שני הצדדים. המהומות הגיעו לשיא בצבא ואפשרו לתומכיה של מגאוואטי להשתלט על מטה ה-PDI בג'קרטה, כאשר הם הבטיחו שלאחר מכן הם לא יגרמו ליותר מהומות.
ב-27 ביולי, שוטרים, חיילים, ואנשים שטענו שהם תומכי סורייאדי הסתערו על מטה המפלגה. מספר תומכים של מגאוואטי נהרגו, ולמעלה ממאתיים נעצרו ונשפטו לפי החוקים למניעת חתרנות והפצת שנאה. היום הזה ידוע בתור "השבת השחורה" והוא סימן את תחילת הרדיפות של ממשלת הסדר החדש נגד תומכי הדמוקרטיה, שמעתה נקראו רפורמטורים ("Reformasi").
כתוצאה מ"השבת השחורה" הקימה מגאוואטי סוקרנופוטרי מפלגה דמוקרטית חדשה: PDI-P ראשי תבות של:PARTAI DEMOKARSI INDONESIA – PERJUANGAN, "המפלגה הדמוקרטית האינדונזית – מאבק". סמלה של המפלגה החדשה היה שנוי מן הסמל של המפלגה הדמוקרטית האינדונסית שאותה נטשה מגאוואטי סוקרנופוטרי.
תקופת הסדר החדש (1967–1998) > סוהארטו והגנת הטבע באינדונזיה

הגנת הטבע באינדונזיה היא נושא בעייתי. בשנת 1974 החל מבצע שימור של כמה בעלי חיים שסכנת כליון מאיימת עליהם, וזאת ביוזמת חובבי טבע מקומיים. הוטבעה סדרת מטבעות זיכרון מכסף ומזהב הנושאת את דמויותיהם, אבל בכך לא היה די. אחד היצורים, טיגריס מהאי ג'אווה, נחשב לנכחד מאז שנת 1980. בשנת 1978 הופיעה הסיסמה "יער עבור שגשוג" על מטבע בערך של 100 רופיה, אבל המשמעות המעשית שלה הייתה כריתת יערות.
באפריל 1984 ביקר נשיא ארצות הברית רונלד רייגן באינדונזיה. הוא בא בגלל עניינים מדיניים, לדון בעניין מצב זכויות האדם בטימור המזרחית, אבל ביקורו הפך לטיול שנועד להסיט אותו מענייניו. בין היתר ביקר באי באלי שם התקבלו אחר כבוד הנשיא, אשתו ננסי ריגן וסוהארטו במופע מחוה של רקדניות מקומיות. טרם עזיבתו של הנשיא האמריקני הוענקו לו במתנה שני שרצי דרקון קומודו בני יום. נאמר לו שזאת המתנה המקורית ביותר שאינדונזי יכול להעניק. שתי הלטאות צולמו על שטיח בבית הלבן, לפני שנמסרו לספארי ליד סן דייגו כחלק מתוכנית רבייה ושימור. עניינו של סוהארטו בדרקון הקומודו לא תם בזאת, בשנות ה-70 עודכנו חוקי המגן לגביו. בשנת 1980 קיבלה שמורת הטבע קומודו את גבולותיה הנוכחיים. ב 3 ביוני 1988 הכריז סוהארטו בביקורו באי קומודו: "קומודו כמו תכשיט עתיק ועושר הטבע האינדונזי חייב להמשיך עבור חשיבות האומה האנושית". הצהרתו זאת הפכה את דרקון קומודו לבעל החיים הלאומי של אינדונזיה, ונחרטה במלאית / אינדונזית על אבן שיש שחורה באי קומודו עם תאריך ההצהרה וחריטת חתימתו של סוהארטו.
תקופת הסדר החדש (1967–1998) > מות אשתו

צרותיו האישיות של סוהארטו החלו במות אשתו ראדן איו סיתי הארתינאה ב-28 באפריל 1996. יותר מאוחר פורסם שהדבר הפך אותו למיואש בגיל 75. הוא היה נשוי לה במשך 48 שנה והיא הייתה אם ששת ילדיו. ההתייחסות המאוחרת יותר אל מצבו הנפשי של סוהארטו, הזכירה גם את מות אשתו כסיבה לדיכאונו.
תקופת הסדר החדש (1967–1998) > התפטרות

סוהארטו אמר בעבר שלא יהיה מועמד לתקופת כהונה כנשיא בשנים 1998 עד 2003, אבל הוא היה מועמד יחיד, ונבחר שוב לנשיא על ידי המג'לס במרץ 1998. הדבר גרם לשורה של הפגנות, חלקן שקטות וחלקן אלימות מצד תומכי ה"תיקונים" שנקראו "Reformasi". ב-12 במאי 1998 נתקלה תהלוכת סטודנטים שקטה שיצאה מקמפוס אוניברסיטת תריסכתי בג'קרטה לכוון בניין המג'לס, בחסימה של כוחות ביטחון מגוונים: משטרה, צבא והחטיבה הממונעת. כמה סטודנטים ניסו לשאת ולתת עם השוטרים. לאחר שעות של הפגנה נורו יריות מכוחות הביטחון לעבר הסטודנטים. 4 מהם נרצחו. ההמון נס בבהלה שתוארה במילה המלאית "אמוק". היריות נמשכו, פצועים פונו אל בתי חולים. האסון נקרא "טרגדיית תריסכתי". אחריה המשיכו הפגנות אלימות בימים 13 במאי עד 15 במאי. הוויקיפדיה בגרסה האינדונזית מתארת אותן כליל הבדולח ומסבירה מה מקור השם.
ב-21 במאי 1998 עמד סוהארטו בארמון העצמאות והקריא מן הכתב הודעת התפטרות שלאחריה ביקש מן המג'לס ומבית המשפט העליון, להעביר את הנשיאות לסגנו בחרודין יוסוף חביבי, בהסתמך על סעיף 8 של "חוקי יסוד '45".
לאחר הנשיאות > המשבר הבריאותי

ב 20 ביוני 1999 לקה סוהארטו בשבץ ואושפז למשך 10 ימים בבית החולים המרכזי של פרתאמינא בג'קרטה. ב-14 באוגוסט 1999 אושפז שם שוב למשך 5 ימים. ב-7 במאי 2006 נותח סוהארטו. ב-4 בינואר 2008 אושפז סוהארטו שוב באותו בית חולים למשך 24 יום. ב-13 בינואר דיווח BBC אינדונזיה במלאית כי לי קואן יו ביקר אותו.
לאחר הנשיאות > החקירות על הונו

סיפורים שונים סופרו אודות שחיתותו הכלכלית של סוהארטו. בין השאר נטען שהוא גנב בין 15 מיליארד ל-35 מיליארד דולרים אמריקניים ב-32 שנות שלטונו. הדבר יוחס למקורות זרים אבל יש גם מקור אינדונזי שהאשים אותו בגנבת סכומים אלה.
כמו כן נאמר שחוקריו באינדונזיה לאחר התפטרותו, הגיעו למסקנה שהיקף גנבותיו היה "רק" חצי מיליארד דולרים אמריקניים, ופורסם שסלחו לו על גנבותיו. מגיניו טענו שאינו מסוגל לעמוד לדין גם בגלל מצבו הנפשי והגופני. הוא לא נשפט אבל כמה מילדיו נחקרו. משפחתו גלגלה הון של 73 מיליארד דולרים אמריקניים ב-32 שנות שלטונו.
בנוסף, כ-40% משטחה של אינדונזיה, שמאז 1975 עד 1999 כלל גם את שטח טימור המזרחית, היו רכושו הפרטי של סוהארטו.
לאחר הנשיאות > מותו

סוהארטו מת ב-27 בינואר 2008 בשעה 13:10, באותו בית חולים שבו אושפז ב-24 ימיו האחרונים. ב-28 בינואר 2008 הוא נקבר במאוזוליאום אסתנא גיריבנגון ממזרח לעיר סוראקרטה.
לקריאה נוספת

McDonald, H., Suharto's Indonesia, Fontana Books, 1980, Blackburn, Australia, ISBN 0-00-635721-0
Schwarz, A. 1999, A Nation in Waiting: Indonesia's Search for Stability, Westview Press; 2nd edition (October 1999), ISBN 0-8133-3650-3
McGlynn, John H. et al, Indonesia in the Soeharto years. Issue, incidents and images, Jakarta 2007, KITLV
פוג'ה (כדורגל)

פוג'ה (באיטלקית: Foggia Calcio) הוא מועדון כדורגל איטלקי המייצג את העיר פוג'ה שבאיטליה.  נכון לעונת 2020/2021 המועדון משחק בסרייה ג', הליגה השלישית בחשיבותה באיטליה.
המועדון הוקם בשנת 1920 ושיחק בליגות הנמוכות. בשנת 1957 הוא התאחד עם קבוצה אחרת של העיר ותוך מספר שנים עלה לסרייה ב'. בעונת 1963/1964 המועדון העפיל לראשונה לסרייה א'. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20 המועדון נדנד בין סרייה א' לבין סרייה ב' ואף למספר עונות ירד לליגה השלישית. תקופת הזוהר של המועדון הייתה במחצית הראשונה של שנות ה-90 כאשר הוא שיחק בסרייה א' שלוש עונות ברציפות.
לאחר ירידה לסרייה ב' בעקבות עונת 1995/1996 הלא מוצלחת, המועדון ירד לליגה השלישית. לאחר עונת 2003/2004 הוא התפרק. הוא הוקם מחדש אך ללא הצלחה יתרה.
בסוף עונת 2011/2012 המועדון ירד מליגה המקצועית. בקיץ 2012 הוא הוקם מחדש ובהדרגה הצליח לחזור לליגה המקצועית.
שחקני הקבוצה בעונת 1973/74
שחקנים מפורסמים בעבר

ארגנטינה חוסה צ'אמוט
בלגיה לואיז אוליביירה
איטליה ג'וזפה סיניורי
איטליה נביו סקלה
רוסיה איגור שאלימוב
רוסיה איגור קוליבנוב
רומניה דן פטרסקו
הולנדבריאן רוי
עונת 1999/2000 בבונדסליגה

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  13 באוגוסט 1999 – 20 במאי 2000 (282 ימים)
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  באיירן מינכן
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  885 (2.89 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  9,511,717 (31,084 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  (22) מרטין מקס (מינכן 1860)
 → 1998/19992000/2001 ←
 
עונת 1999/2000 הייתה העונה ה-37 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל.
מהלך העונה

העונה החלה ב-13 באוגוסט 1999 והסתיימה ב-20 במאי 2000.
ארמיניה בילפלד, אונטרהאכינג (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) ואולם 1846 (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) עלו מהליגה השנייה.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-16-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה.
באיירן מינכן זכתה בתואר האליפות בפעם ה-15 בתולדות המועדון ובפעם השנייה ברציפות. היא זכתה בתואר בזכות עדיפות בהפרש שערים במחזור הסיום של העונה.
ערב המחזור האחרון הוליכה באייר לברקוזן את הטבלה ביתרון של 3 נקודות על פני באיירן מינכן ויצאה למשחק חוץ נגד אונטרהאכינג שהיא זקוקה לתיקו כדי לזכות באליפות היסטורית אך לברקוזן נוצחה 0-2 ואילו באיירן מינכן ניצחה במחזור הסיום את ורדר ברמן 1-3 מה שהקנה לה את תואר האליפות.
ארמיניה בילפלד, אולם 1846 ודיסבורג ירדו לבונדסליגה השנייה.
כדורגלנים מצטיינים

מרטין מקס (מינכן 1860), אשר כבש 22 שערים, זכה בתואר מלך השערים של הליגה.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | באיירן מינכן (אלופה) | 34 | 22 | 7 | 5 | 73 | 28 | 45 | 73 | העפלה לליגת האלופות |
| 2. | באייר לברקוזן | 34 | 21 | 10 | 3 | 74 | 36 | 38 | 73 | העפלה לליגת האלופות |
| 3. | המבורג | 34 | 16 | 11 | 7 | 63 | 39 | 24 | 59 | העפלה לליגת האלופות |
| 4. | מינכן 1860 | 34 | 14 | 11 | 9 | 55 | 48 | 7 | 53 | העפלה לליגת האלופות |
| 5. | פ.צ. קייזרסלאוטרן | 34 | 15 | 5 | 14 | 54 | 59 | 5- | 50 | העפלה לגביע אופ"א |
| 6. |  הרטה ברלין | 34 | 13 | 11 | 10 | 39 | 46 | 7- | 50 | העפלה לגביע אופ"א |
| 7. | וולפסבורג | 34 | 12 | 13 | 9 | 51 | 58 | 7- | 49 | העפלה לגביע אינטרטוטו |
| 8. | שטוטגרט | 34 | 14 | 6 | 14 | 44 | 47 | 3- | 48 | העפלה לגביע אינטרטוטו |
| 9. | ורדר ברמן | 34 | 13 | 8 | 13 | 65 | 52 | 13 | 47 | העפלה לגביע אופ"א |
| 10. | אונטרהאכינג | 34 | 12 | 8 | 14 | 40 | 42 | 2- | 44 |  |
| 11. | בורוסיה דורטמונד | 34 | 9 | 13 | 12 | 41 | 38 | 3 | 40 |  |
| 12. | פרייבורג | 34 | 10 | 10 | 14 | 45 | 50 | 5- | 40 |  |
| 13. | שאלקה 04 | 34 | 8 | 15 | 11 | 42 | 44 | 2- | 39 |  |
| 14. | איינטרכט פרנקפורט | 34 | 12 | 5 | 17 | 42 | 44 | 2- | 39 |  |
| 15. | הנזה רוסטוק | 34 | 8 | 14 | 12 | 44 | 60 | 16- | 38 |  |
| 16. | אולם 1846 | 34 | 9 | 8 | 17 | 36 | 62 | 26- | 35 | ירדו ליגה |
| 17. | ארמיניה בילפלד | 34 | 7 | 9 | 18 | 40 | 61 | 21- | 30 | ירדו ליגה |
| 18. | דיסבורג | 34 | 4 | 10 | 20 | 37 | 71 | 34- | 22 | ירדו ליגה |
↑  העפילה לגביע אופ"א כי מחזיקת הגביע הגרמני באיירן מינכן העפילה לליגת האלופות
↑  תוך הורדת שתי נקודות
עונת 1998 בליגת העל הרוסית בכדורגל

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  28 במרץ 1998 – 30 באוקטובר 1998 (217 ימים) 
 מספר משתתפות:  16
 הזוכה:  ספרטק מוסקבה
 מספר משחקים:  240 
 → 19971999 ←
 
עונת 1998 בליגת העל הרוסית הייתה העונה השביעית של ליגת העל הרוסית, מאז שנוסדה לאחר פירוק ליגת העל הסובייטית ב-1991 והייתה ליגת הכדורגל הבכירה ביותר ברוסיה. ספרטק מוסקבה שמרה על הדומיננטיות שלה וזכתה באליפות עונה שלישית ברציפות באליפות הרוסית הששית שלה במספר.
מבנה

העונה נפתחה עם 16 קבוצות ונערכה בשיטת טבלת אליפות בעלת 2 סבבים, בדומה לשתי האליפויות הקודמות.
2 הקבוצות שסיימו אחרונות הודחו לליגת המשנה והוחלפו ב-2 קבוצות מליגת המשנה הרוסית.
זניט סנקט פטרבורג בהדרכת המאמן אנאטולי בישובץ התמקמה בראשות הטבלה במחזורים הראשונים, אך לאחר שהמאמן מונה למאמן הנבחרת איבדה זניט את הפער שהשיגה בהתחלה ולא הצליחה להיצמד לצמרת הטבלה.
צסק"א מוסקבה הצליחה לשמור על רצף של 12 ניצחונות רצופים, במה שהיה לשיא בליגה הרוסית. בנוסף, צסק"א הפסידה לראשונה לספרטק מוסקבה.
טיומן סיימה במקום האחרון עם 8 נקודות בלבד כשהיא ספגה 89 שערים והפסידה 26 משחקים מתוך 30.
בסיום העונה הודחו קבוצת הכדורגל טיומן ובלטיקה קלינינגרד. הן הוחלפו על ידי לוקומוטיב ניז'ני נובגורוד וסאטורן ראמנסקו.
הקבוצות

בעונת 1998 של הדיוויזיה הרוסית העליונה נטלו חלק הקבוצות הבאות:
| # | קבוצה |
| --- | --- |
1: צסק"א
2: ספרטק
3: טורפדו
4: דינמו
5: ספרטק ולאדיקווקז
6: לוקומוטיב
7: רוטור
8: אוראלאן אליסטה
9: רוסטסלמאש
10: שיניק ירוסלבל
11: טיומן
12: בלטיקה קלינינגרד
13: ז'מצ'וז'ינה סוצ'י
14: זניט סנקט פטרבורג
15: קריליה סובייטוב סמרה
16: צ'רנומורץ נובורוסיסק
טבלת האליפות

| # | קבוצה | מש' | נצ' | תיקו | הפ' | ה"ש | יחס | נק' | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ‏1 | ‏ספרטק מוסקבה | ‏30 | ‏17 | ‏8 | ‏5 | ‏58 - 27 | ‏+31 | ‏59 | שלב המוקדמות השלישי בליגת האלופות |
| ‏2 | צסק"א מוסקבה | ‏30 | ‏17 | ‏5 | ‏8 | ‏50 - 22 | ‏+28 | ‏56 | שלב המוקדמות השני בליגת האלופות |
| ‏3 | ‏לוקומוטיב מוסקבה | ‏30 | ‏16 | ‏7 | ‏7 | ‏45 - 28 | ‏+17 | ‏55 | ‏מוקדמות גביע אופ"א |
| 4 | רוטור וולגוגרד | 30 | 12 | 12 | 6 | 52 - 37 | +15 | 48 |  |
| ‏5 | ‏זניט | ‏30 | ‏12 | ‏11 | ‏7 | ‏42 - 25 | ‏+17 | ‏47 | ‏שלב המוקדמות הראשון בגביע אופ"א |
| ‏6 | ‏רוסטסלמאש | ‏30 | ‏11 | ‏11 | ‏8 | ‏42 - 38 | ‏+4 | ‏44 | ‏שלב המוקדמות השני בגביע אופ"א |
| 7 | אוראלאן | 30 | 12 | 6 | 12 | 39 - 41 | -2 | 42 |  |
| 8 | אלניה ולדיקווקז | 30 | 11 | 7 | 12 | 46 - 39 | +7 | 40 |  |
| 9 | דינמו מוסקבה | 30 | 8 | 15 | 7 | 30 - 31 | +1 | 39 |  |
| 10 | צ'רנומורץ נובורוסיסק | 30 | 9 | 11 | 10 | 38 - 30 | 0 | 38 |  |
| 11 | טורפדו מוסקבה | 30 | 9 | 10 | 11 | 38 - 34 | +4 | 37 |  |
| 12 | קריליה סובייטוב סמרה | 30 | 9 | 8 | 13 | 25 - 37 | -12 | 35 |  |
| 13 | ז'מצ'וז'ינה סוצ'י | 30 | 9 | 8 | 13 | 31 - 48 | -17 | 35 |  |
| 14 | שיניק ירוסלבל | 30 | 9 | 8 | 13 | 30 - 40 | -10 | 35 |  |
| ‏15 | בלטיקה קלינינגרד | ‏30 | ‏7 | ‏11 | ‏12 | ‏32 - 43 | ‏-11 | ‏32 | ‏הדחה לליגת המשנה הרוסית |
| ‏16 | טיומן | ‏30 | ‏2 | ‏2 | ‏26 | ‏17 - 89 | ‏-72 | ‏8 | ‏הדחה לליגת המשנה הרוסית |

מק' - מיקום; מש' - משחקים; נצ' - ניצחונות; הפ' - הפסדים; ש"ז -שערי זכות; ש"ח - שערי חובה; ה"ש - הפרש שערים; נק' - נקודות
עקרון העקביות

במשחק מיקוח בו ישנם יותר משני שחקנים, פתרון מקיים את עקרון העקביות (consistency) אם לאחר סיום המשחק כל זוג שחקנים שמחליט לחזור לבורר על-מנת לערער על חלקם בהסכם, ימצא שהבורר, הפוסק לפי מושג הפתרון  \ \phi , יחליט שלא לשנות את התוצאה.
ניסוח פורמלי

משחק מיקוח עם  \ n שחקנים הוא זוג  \left(S,d\right) שבו: S\subseteq \mathbb {R} ^{n} היא קבוצה קמורה קומפקטית ולא ריקה. d\in \mathbb {R} ^{n} היא נקודת אי-הסכמה. יש  x\in S המקיימת  \ x>>d.
בדומה למקרה של שני שחקנים, פתרון הוא פונקציה המתאימה לכל משחק מיקוח נקודה  \phi (S,d)\in S. המשמעות היא שנקודה היא תוצאת המשא ומתן רק אם כל השחקנים יסכימו לשתף פעולה. לא נלקחת בחשבון אפשרות שקואליציה חלקית של שחקנים תשתף פעולה ותשיג לעצמה תוצאה שעדיפה לה על-פני  \ d.
קיים פתרון יחיד  \ N^{*}, עבור משפחת משחקי המיקוח עם  \ n שחקנים, המקיים את עקרונות הסימטריה, היעילות, הקווריאנטיות תחת טרנספורמציות אפיניות, והאי-תלות באפשרויות לא רלוונטיות. הנקודה  \ N^{*}\left(S,d\right) היא הווקטור  \ x ב-  \ S שעבורו שטח המלבן ה- \ n ממדי  \ \left[d_{1},x_{1}\right]\times \left[d_{2},x_{2}\right]\times ...\times \left[d_{n},x_{n}\right] מקסימלי.
ניסוח פורמלי > הגדרה

פתרון  \ \phi  מקיים את עקרון העקביות אם לכל משחק מיקוח  \left(S,d\right) ולכל שני שחקנים שונים  \ i,j,  \ (\phi _{i}(S,d),\phi _{j}(S,d)) הוא הפתרון של משחק המיקוח  \left({\bar {S}},{\bar {d}}\right) עם שני שחקנים המוגדרת באופן הבא:
\ {\bar {d_{1}}}=d_{i} ו- \ {\bar {d_{2}}}=d_{j}: נקודת האי הסכמה נגזרת מנקודת האי הסכמה במשחק המקורי.
{ קיים  \ (x_{k})_{k\neq i,j}\in \mathbb {R} ^{n-2} כך שמתקיים  \ (x_{i},x_{j},(x_{k})_{k\neq i,j})=\phi (S,d) :  \ (x_{i},x_{j})\in \mathbb {R} ^{2} } =  \ {\bar {S}} : קבוצת האפשרויות היא קבוצת כל האפשרויות שבהן כל השחקנים פרט ל-  \ i,j מקבלים את המוצע להם לפי הפתרון  \ \phi .
הפתרון היחיד המקיים את עקרונות היעילות, האנונימיות, הקווריאנטיות תחת טרנספורמציות אפיניות והעקביות הוא הפתרון  \ N^{*} של נאש.
ראו גם

משחק מיקוח
לקריאה נוספת

שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946
עמק איטונה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  עמק 
 מיקום
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  80°00′S 155°45′E﻿ / ﻿80°S 155.75°E﻿ / -80; 155.75
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיעמק איטונה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיעמק איטונה
 
עמק איטונה (באנגלית: Ituna Valley) הוא עמק צר שאינו מכוסה קרח, ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
פתחו של העמק פונה לכיוון צפון - לתוך קרחון הת'רטון.
העמק נמצא 13 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית לפסגת דריק.
העמק מתנשא לגובה של 1,477 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > מקור השם

שמו של העמק ניתן לו על ידי משלחת החקר הגאולוגית של אוניברסיטת ואיקטו מוואיקטו שבניו זילנד, אשר חקרה את האזור בין השנים 1979–1978 בפיקודו של מייקל סלבי.
העמק נקרא על שמה של "איטונה" - השם הרומי של הנהר הנקרא כיום "אידן".
העמק נקרא על שמו של אתר בבריטניה הרומית (בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס בריטניה שנקראים על שם אתרים בבריטניה הרומית).
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
| אתרים ברכס בריטניה |
| --- | --- | --- |
| הרים | אדמס • אולדריץ' • אופרוס • אסקין • ביל • באנה • בורווזקי • ג'ייקובס • דארטמות' • דגאלאן • דול • דריק • הייבן • הנדרסון • וורד • טרנסטייל • לוסיה • מקלינטוק • סאבורו • סטרנברג • פריצ'רד • קאסאטלי • קריסק • ראמג' • רנד |  |
| רכסי הרים | אונום • אייסנהאואר • באנה • דאנום • דאסקי (רכס) • מגניס • נברסקה • סברינה • פונטס |  |
| מצוקים | בנסון • דאסקי (מדף סלע) • כהן • פורבס |  |
| עמקים | אבוס • אונום • איטונה • איסקה • ביברה • בלום • דובריס • טאמארוס • טיסוביס • לינדום • למאניס • מגניס • מטאריס • סברינה |  |
| מישורים | מישור ואנטייג' • וולדריפ • וורברטון • ונטה |  |
| קרחונים | הוריהאן • יאנסי • מקרו • סנט • פקהאם • ראגוצקי |  |
| נונאטאקים | דארנל • וסטהייבן • טאייק • מארטי • שלושת הנונאטאקים |  |
| מפלי קרח | ברייר • ראגוצקי |  |