stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צב מצחין מצוי

| צב מצחין מצוי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: צבים מבאישים
סוג:: צָב מַצְחִין
מין:: צב מצחין מצוי
שם מדעי
 Sternotherus odoratus ‏לטריי, 1801
תחום תפוצה


צב מצחין מצוי או צב מצחין מזרחי (שם מדעי: Sternotherus odoratus) הוא מין זוחל מהמשפחה צבים מבאישים החי במזרח קנדה וארצות הברית.
מאפיינים

זהו צב קטן באורך 5–14 ס"מ והוא שוקל עד 603 גרם. הוא בעל שריון דמוי-קערה חום ולעיתים מכוסה אצות ירוקות וגופו אפור עם ראש שחור מפוספס בכמה פסים צהובים אופקיים. הוא בעל רגליים קצרות בעלות טפרים וצוואר ארוך והראש בולט עם מקור צהוב ונוקשה המזכיר מקור תוכי. העיניים צהובות ומוקפות בטבעות קטנים. על העורף וקצה הראש ישנם כמה קוצים קטנים.
צב זה הוא זוחל איטי החי בביצות, בריכות ויערות לחים בצפון אמריקה מדרום אונטריו וקוויבק שבקנדה עד לפלורידה וטקסס שבארצות הברית. צבים אלה הם די מימיים אך יוצאים מדי פעם מהמים ואפילו מטפסים על גזעי עצים נפולים, עליהם הם מתחממים או מסתתרים מאחורי גזעים.
הצב הוא אוכל בשר הניזון מיצורי מים כמו חרקי מים שונים, לרוות חרקים, סרטני נהרות, צדפות, ראשנים, דגים ונבלות. הצבים הבוגרים יאכלו גם צמחייה מיימית. הצב יכול לנשוך חזק אם יתגרו בו ולהאריך את צווארו לשם כך. הגנה אחרת שלהם, ממנה קיבלו את שמם היא הפרשת ריח דוחה מבלוטות ליד השריון.
הצבים מתרבים באביב ומקננים במאורה רדודה או מתחת גזעים, בהם מטילים 2–9 ביצים. הצעירים בוקעים לאחר 100–150 ימי דגירה, זמן ארוך יחסית אצל צבים. תטולות צבים רבות נופלות לטורפים שיאכלו גם את הצעירים שבקעו, אך ככל שהם גדלים ושריונם מתקשה הטורפים פוחתים.
צבים אלה יכולים לחיות בשבי מעל 50 שנה.
הערות שוליים

↑  צב מצחין מצוי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540773205171  LCCN: sh2009005073
פרננדו קאוטו

פרננדו מנואל סילבה קאוטו (בפורטוגזית: Fernando Manuel Silva Couto; נולד ב-2 באוגוסט 1969) הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת הבלם.
קאוטו שיחק במהלך הקריירה בליגות הבכירות בפורטוגל, איטליה וספרד, וזכה בדאבל בכל אחת מהליגות. הוא צבר למעלה ממאה הופעות במדי נבחרת פורטוגל, ייצג אותה בטורניר מונדיאל 2002 ובשלוש אליפויות אירופה, ואף שימש כקפטן כארבע שנים.
קריירת משחק > נבחרת פורטוגל

קאוטו החל דרכו בנבחרות הצעירות של פורטוגל. בשנת 1989 רשם ארבע הופעות במדי הנבחרת הצעירה שזכתה בגביע העולם עד גיל 20. שנה אחר כך, ב-19 בדצמבר 1990, רשם קאוטו את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת פורטוגל, בניצחון 0–1 על ארצות הברית במשחק ידידות.
הטורניר המשמעותי הראשון של קאוטו בפורטוגל היה יורו 1996. במשחק השני של שלב הבתים כבש קאוטו את השער היחיד בניצחונה של נבחרתו על טורקיה. פורטוגל עלתה לשלב רבע הגמר לאחר שסיימה ראשונה בבית, אך שם הודחה על ידי צ'כיה. קאוטו לא החמיץ ולו דקה אחת בארבעת משחקיה של נבחרתו בטורניר.
לאחר שכשלה להעפיל למונדיאל 1998, השתתפה פורטוגל ביורו 2000. במשחק השלישי של שלב הבתים, בהיעדרו של הקפטן הקבוע ויטור באיה, שימש קאוטו כקפטן הנבחרת בניצחונה 0–3 על גרמניה. פורטוגל הגיעה עד לחצי הגמר, שם הודחה על ידי צרפת. גם בטורניר זה לא החמיץ קאוטו ולא דקה אחת מחמשת משחקיה של נבחרתו.
קאוטו שימש כקפטן הנבחרת בטורניר מונדיאל 2002. פורטוגל הודחה בשלב הבתים, וקאוטו שיחק את מלוא שלושת המשחקים של נבחרתו. הוא הגיע גם לטורניר יורו 2004 הביתי כקפטן הנבחרת, ואף פתח במשחק הראשון בו הפסידה פורטוגל ליוון, אך מאז ירד לספסל. סרט הקפטן עבר ללואיש פיגו, וקאוטו הספיק להיכנס כמחליף בדקות הסיום של שני משחקים נוספים במהלך הטורניר, כולל חצי הגמר מול הולנד שהיה משחקו האחרון במדי הנבחרת, מאחר שהוא לא שותף בהפסדה של פורטוגל ליוון בגמר הטורניר.
בתום הטורניר פרש קאוטו מכדורגל בינלאומי. הוא ממוקם שלישי בטבלת ההופעות במדי פורטוגל בכל הזמנים, עם 110 הופעות, בהן כבש שמונה שערים.
חיים אישיים

קאוטו, יליד אספיניו, גדל בבית עם שלוש אחיות וארבעה אחים. הוא נישא ללואיסה ולזוג שלוש בנות, פרנצ'יסקה, לאונור ואינס.
תארים

אליפות פורטוגל (3): 1987/1988, 1991/1992, 1992/1993
הגביע הפורטוגזי (3): 1987/1988, 1990/1991, 1993/1994
הסופר קאפ הפורטוגזי (2): 1991, 1994
גביע אופ"א: 1994/1995
גביע אירופה למחזיקות גביע: 1996/1997
הסופר קאפ האירופי: 1997
אליפות ספרד: 1997/1998
הגביע הספרדי (2): 1996/1997, 1997/1998
הסופר קאפ הספרדי: 1996
גביע אירופה למחזיקות גביע: 1998/1999
הסופר קאפ האירופי: 1999
אליפות איטליה: 1999/2000
הגביע האיטלקי (2): 1999/2000, 2003/2004
הסופר קאפ האיטלקי (2): 1998, 2000
אליפות העולם עד גיל 20: 1989
אליפות אירופה: 2004 (מקום שני)
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | בגביע> הופעות | בגביע> שערים | באירופה> הופעות | באירופה> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1987/1988 | פורטו | פורטוגלליגת העל הפורטוגזית | 1 | 0 |  |  |  |  | 1 | 0 |
| 1988/1989 | פמליקאו | פורטוגלהליגה הפורטוגזית השנייה | 0 | 0 |  |  |  |  | 0 | 0 |
| 1989/1990 | אקדמיקה דה קוימברה | פורטוגלהליגה הפורטוגזית השנייה | 28 | 3 |  |  |  |  | 28 | 3 |
| 1990/1991 | פורטו | פורטוגלליגת העל הפורטוגזית | 25 | 3 |  |  | 4 | 0 | 29 | 3 |
| 1991/1992 | פורטו | פורטוגלליגת העל הפורטוגזית | 32 | 2 |  |  | 4 | 0 | 36 | 2 |
| 1992/1993 | פורטו | פורטוגלליגת העל הפורטוגזית | 26 | 4 |  |  | 7 | 2 | 33 | 6 |
| 1993/1994 | פורטו | פורטוגלליגת העל הפורטוגזית | 23 | 1 |  |  | 9 | 0 | 32 | 1 |
| 1994/1995 | פארמה | איטליהסרייה א' | 27 | 4 | 2 | 0 | 8 | 1 | 37 | 5 |
| 1995/1996 | פארמה | איטליהסרייה א' | 12 | 0 |  |  | 2 | 0 | 14 | 0 |
| 1996/1997 | ברצלונה | ספרדלה ליגה | 26 | 0 | 5 | 1 | 4 | 1 | 35 | 2 |
| 1997/1998 | ברצלונה | ספרדלה ליגה | 18 | 0 | 2 | 0 | 5 | 0 | 25 | 0 |
| 1998/1999 | לאציו | איטליהסרייה א' | 22 | 2 | 5 | 0 | 8 | 0 | 35 | 2 |
| 1999/2000 | לאציו | איטליהסרייה א' | 14 | 0 | 5 | 0 | 7 | 0 | 26 | 0 |
| 2000/2001 | לאציו | איטליהסרייה א' | 18 | 0 | 4 | 0 | 8 | 0 | 30 | 2 |
| 2001/2002 | לאציו | איטליהסרייה א' | 29 | 1 | 2 | 0 | 4 | 0 | 35 | 1 |
| 2002/2003 | לאציו | איטליהסרייה א' | 15 | 0 | 4 | 0 | 12 | 1 | 31 | 1 |
| 2003/2004 | לאציו | איטליהסרייה א' | 23 | 3 | 4 | 1 | 4 | 0 | 31 | 4 |
| 2004/2005 | לאציו | איטליהסרייה א' | 24 | 3 |  |  | 3 | 0 | 27 | 3 |
| 2005/2006 | פארמה | איטליהסרייה א' | 23 | 0 | 1 | 0 |  |  | 24 | 0 |
| 2006/2007 | פארמה | איטליהסרייה א' | 23 | 1 | 1 | 0 | 2 | 0 | 26 | 1 |
| 2007/2008 | פארמה | איטליהסרייה א' | 17 | 0 | 1 | 0 |  |  | 18 | 0 |
| מדינה | פורטוגל | פורטוגל | 135 | 13 |  |  | 24 | 2 | 159 | 15 |
| מדינה | ספרד | ספרד | 44 | 0 | 7 | 1 | 9 | 1 | 60 | 2 |
| מדינה | איטליה | איטליה | 247 | 14 | 29 | 1 | 58 | 2 | 334 | 17 |
| סך הכל | סך הכל | סך הכל | 426 | 27 | 36 | 2 | 91 | 5 | 553 | 34 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת פורטוגל> שנה | נבחרת פורטוגל> הופעות | נבחרת פורטוגל> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1990 | 1 | 0 |
| 1991 | 5 | 0 |
| 1992 | 6 | 0 |
| 1993 | 8 | 1 |
| 1994 | 2 | 1 |
| 1995 | 7 | 0 |
| 1996 | 12 | 3 |
| 1997 | 6 | 0 |
| 1998 | 5 | 1 |
| 1999 | 7 | 0 |
| 2000 | 14 | 0 |
| 2001 | 6 | 0 |
| 2002 | 11 | 0 |
| 2003 | 12 | 1 |
| 2004 | 8 | 1 |
| סה"כ | 110 | 8 |
הערות שוליים

↑  קאוטו מאשר שנכשל בבדיקת סמים, אבל טוען שיוכיח את חפותו, באתר הארץ, 5 באפריל 2001
↑  פרננדו קאוטו מלאציו נכשל גם בבדיקת הסמים השנייה, באתר הארץ, 22 באפריל 2001
| נבחרת פורטוגל – יורו 1996 |
| --- | --- | --- |
|  1 באיה •  2 סקרטריו •  3 סנטוס •  4 דה קרוז •  5 קאוטו •  6 טברס •  7 פניירה •  8 פינטו •  9 סה פינטו •  10 קושטה •   11 קדטה •  12 קסטרו • 13 טיישיירה •  14 ברבוסה • 15 פסיינסיה • 16 קריסטובאו • 17 פורפיריו • 18 פולהא • 19 סוזה • 20 פיגו • 21 מדיירה • 22 קוריה • מאמן: אוליביירה |  1 באיה •  2 סקרטריו •  3 סנטוס •  4 דה קרוז •  5 קאוטו •  6 טברס •  7 פניירה •  8 פינטו •  9 סה פינטו •  10 קושטה •   11 קדטה •  12 קסטרו • 13 טיישיירה •  14 ברבוסה • 15 פסיינסיה • 16 קריסטובאו • 17 פורפיריו • 18 פולהא • 19 סוזה • 20 פיגו • 21 מדיירה • 22 קוריה • מאמן: אוליביירה | פורטוגל |
| נבחרת פורטוגל – יורו 2000 |
| --- | --- | --- |
|  1 באיה •  2 קוסטה •  3 ג'ורג' •  4 וידיגל •  5 קאוטו •  6 סוזה •  7 פיגו •  8 פינטו •  9 סה פינטו •  10 קושטה •   11 קונסייסאו •  12 אספינהא • 13 טיישיירה •  14 שאבייר • 15 קושטיניה • 16 בטו • 17 בנטו • 18 פאולטה • 19 קאפוצ'ו • 20 סקרטריו • 21 גומש • 22 קים • מאמן: קואלהו |  1 באיה •  2 קוסטה •  3 ג'ורג' •  4 וידיגל •  5 קאוטו •  6 סוזה •  7 פיגו •  8 פינטו •  9 סה פינטו •  10 קושטה •   11 קונסייסאו •  12 אספינהא • 13 טיישיירה •  14 שאבייר • 15 קושטיניה • 16 בטו • 17 בנטו • 18 פאולטה • 19 קאפוצ'ו • 20 סקרטריו • 21 גומש • 22 קים • מאמן: קואלהו | פורטוגל |
| נבחרת פורטוגל – מונדיאל 2002 |
| --- | --- | --- |
|  1 באיה •  2 קוסטה •  3 שאבייר •  4 קניירה •  5 קאוטו •  6 סוזה •  7 פיגו •  8 פינטו •  9 פאולטה •  10 רוי קושטה •   11 קונסייסאו •  12 ויאנה • 13 אנדרדה •  14 ברבוסה • 15 נלסון • 16 ריקרדו • 17 בנטו • 18 פרשו • 19 קפוצ'ו • 20 פטיט • 21 גומש • 22 בטו • 23 רוי ג'ורג' • מאמן: אוליביירה |  1 באיה •  2 קוסטה •  3 שאבייר •  4 קניירה •  5 קאוטו •  6 סוזה •  7 פיגו •  8 פינטו •  9 פאולטה •  10 רוי קושטה •   11 קונסייסאו •  12 ויאנה • 13 אנדרדה •  14 ברבוסה • 15 נלסון • 16 ריקרדו • 17 בנטו • 18 פרשו • 19 קפוצ'ו • 20 פטיט • 21 גומש • 22 בטו • 23 רוי ג'ורג' • מאמן: אוליביירה | פורטוגל |
| נבחרת פורטוגל – יורו 2004 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 ריקרדו •  2 פריירה •  3 ג'ורג' •  4 אנדרדה •  5 קאוטו •  6 קושטיניה •  7 פיגו •  8 פטיט •  9 פאולטה •  10 קושטה •   11 סברוסה •  12 קים • 13 מונטיירו •  14 ואלנטה • 15 בטו • 16 קרבאליו • 17 רונאלדו • 18 מאניש • 19 טיאגו • 20 דקו • 21 גומש • 22 מוריירה • 23 פושטיגה • מאמן: סקולארי |  1 ריקרדו •  2 פריירה •  3 ג'ורג' •  4 אנדרדה •  5 קאוטו •  6 קושטיניה •  7 פיגו •  8 פטיט •  9 פאולטה •  10 קושטה •   11 סברוסה •  12 קים • 13 מונטיירו •  14 ואלנטה • 15 בטו • 16 קרבאליו • 17 רונאלדו • 18 מאניש • 19 טיאגו • 20 דקו • 21 גומש • 22 מוריירה • 23 פושטיגה • מאמן: סקולארי | פורטוגל |
פרק 7 לחוקת ארצות הברית

| --- | --- |

העמוד הרביעי בעותק המקורי של החוקה
 מחבר:  ועידת החוקה
 חותמים:  ראו החותמים על חוקת ארצות הברית.
 תאריך יצירה:  17 בספטמבר 1787
 תאריך הצגה:  28 בספטמבר 1787
 תאריך אשרור:  21 ביוני 1788
 תאריך כניסה לתוקף:  4 במרץ 1789
 שפות:  אנגלית
הפרק השביעי של חוקת ארצות הברית קבע שהחוקה תיכנס לתוקף רק לאחר שתאושר על ידי בית המחוקקים או על ידי אסיפות פומביות בתשע מבין שלוש עשרה המדינות המייסדות. זהו הפרק הקצר ביותר בחוקה וחוקת ארצות הברית אכן אושררה לבסוף על פיו ב-21 ביוני 1788, כשהמדינה התשיעית, ניו המפשייר, אשררה את החוקה.
רקע

מאז הכרזת העצמאות של ארצות הברית בשנת 1776 שהוכרזה על ידי שלוש עשרה המושבות, הייתה כל מושבה מדינה עצמאית והאיחוד בין המדינות היה לא יותר מקונפדרציה רופפת ונוהל על פי תקנון הקונפדרציה אשר קבע כי כל שינוי בו חייב אישור של כל שלוש עשרה המדינות. כלי השלטון היחיד של האיחוד היה קונגרס הקונפדרציה, אשר היה תלוי ביותר ברצון הטוב של המדינות; גם כאשר החליט הקונגרס דבר מה, לא הייתה לצידו רשות מבצעת על-מנת להוציא אל הפועל את החלטותיו; כמו כן, לשלטון המרכזי של הקונפדרציה לא היו כספים, שכן התקנון לא העניק לו את הסמכות לגבות מיסים. לאור חסרונות אלה, בוועידת אנאפוליס משנת 1786, הוחלט כי יש לכנס ועידה של נציגים מכל המדינות על-מנת לדון בתיקונים ולבצע שינויים לתקנון. בהתאם להחלטה זו, ב-25 במאי 1787, התכנסה ועידת החוקה בפילדלפיה אשר ניסחה את חוקת ארצות הברית אשר הכתיבו את הקמת מוסדות המדינה המאוחדת.
הפרק השביעי

אישרור שייעשה על-ידי ועידותיהן של תשע מדינות יהא מספיק להחלתה של חוקה זו על המדינות אשר אישררוה.
המקור באנגלית
The Ratification of the Conventions of nine States, shall be sufficient for the Establishment of this Constitution between the States so ratifying the Same.
על מנת שהצעת החוקה שאישרה הוועידה תהפוך לחוקה בפועל של ארצות הברית, היה צורך באשרורה על ידי המדינות. ההליך שבו ניתן לאשרר את החוקה מפורט בפרק השביעי של החוקה, כך שלמעשה הצירים בוועדה יכלו לקבוע את התנאים שבהם החוקה תתקבל. הצירים חששו שרוד איילנד ומדינות נוספות עשויות להתנגד לחוקה; לכן, הם קבעו בפרק זה שמספיק רוב של 9 מדינות מתוך ה-13 בשביל לקבוע שינוי בחוקה. בנוסף, הצירים ציפו שחלק מהפוליטיקאים המכהנים יתנגדו לחוקה, ולכן הם קבעו שהחוקה תאושרר על ידי ועידות אשרור עצמאיות שייבחרו על ידי האזרחים בכל אחת מהמדינות.
אשרור החוקה בפועל על פי הפרק השביעי

בעקבות הוועידה, התקיים דיון ומאבק בין מתנגדי החוקה ותומכיה (פדרליסטים ואנטי-פדרליסטים). המדינה הראשונה שאשררה את החוקה הייתה דלאוור והמדינה התשיעית הייתה ניו המפשייר ב-21 ביוני 1788. בתאריך זה החוקה נכנסה רשמית לתוקף בתשע המדינות שאשררו אותה. המדינות שלא אשררו אותה בעת הזו היו וירג'יניה, ניו יורק, צפון קרוליינה ורוד איילנד. תמיכתן של ארבע המדינות האלה הושגה, בין השאר, על ידי ההבטחה לכינון שורה של תיקונים לחוקה שיבטיחו חירויות וזכויות בסיסיות ויגבילו את כוחו של הממשל המרכזי. התיקונים שהוצעו במהלך דיון זה הפכו ברובם למגילת הזכויות, שעשרת התיקונים הראשונים בה אושרו ב-15 בדצמבר 1791. ההבטחה להכנסת השינויים אפשרה את אשרור החוקה על ידי ארבע המדינות האחרות עוד קודם לכן. המדינה האחרונה (מבין 13 הראשונות) לאשרר את החוקה הייתה רוד איילנד ב-29 במאי 1790.
ראו גם

חוקת ארצות הברית
לקריאה נוספת

הרמן-פריצ'ט צ'ארלס, החוקה האמריקאית, תרגום מאנגלית: אריה חשביה, הוצאת זמורה ביתן, 1982.
הערות שוליים

↑  Gordon Lloyd, "Ratification of the Constitution: The Six Stages of Ratification", TeachingAmericanHistory.com, Ashbrook Center at Ashland University.
↑  Observing Constitution Day, National Archives, ‏2016-08-15 (באנגלית)
↑  Article VII of the US Constitution. Ratification, Justia Law (באנגלית)
↑  Ratification at a Glance, Center for the Study of the American Constitution (באנגלית אמריקאית)
תקנון הקונפדרציה, המסמך המכונן אשר קדם לחוקת ארצות הברית ונוסח על פי עקרונות אנטי פדרליסטים.
המדינות שאישרו את חוקת ארצות הברית על פי תאריכים
סצנה ממעמד החתימה על חוקת ארצות הברית, ציור שמן מפורסם המתאר סצנה ממעמד מתן החתימות על חוקת ארצות הברית - צויר על ידי האוורד צ'נדלר כריסטי
פסגת קינג (קליפורניה)

ערך זה עוסק בהר במדינת קליפורניה שבארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  4,091 רגל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  קליפורניה, ארצות הבריתארצות הברית
 קואורדינטות:  40°09′24″N 124°07′26″W﻿ / ﻿40.1568°N 124.124°W﻿ / 40.1568; -124.124
  (למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטפסגת קינג(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטפסגת קינג(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פסגת קינג(למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פסגת קינג
 
פסגת קינג (באנגלית: King Peak) או פסגת קינגס (Kings Peak) היא הר ברכס קינג במחוז המבולדט, במדינת קליפורניה שבארצות הברית.
הפסגה, שגובהה 1,247 מטרים מעל פני הים, מתנשאת לגובה של 892 מטרים מעל סביבתה.
הפסגה היא הגבוהה בהרי רכס קינג, והגבוהה בהרי החוף האבוד.
היסטוריה

הפיסגה קרויה על שם קפטן קינג מצבא ארצות הברית.
הערות שוליים

1 2  מידע גאוגרפי
1 2  מידע גאוגרפי באתר peakbagger
↑  Henry Gannett, The Origin of Certain Place Names in the United States, P 175
פראם

ערך זה עוסק במלך כנעני תנ"כי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פִּרְאָם היה מלך ירמות הכנענית. הוא נמנה עם חמשת מלכי האמורי שהביס יהושע בן נון כשנחלץ לעזרתם של תושבי העיר גבעון בני בריתו, כפי שכתוב: "וַיִּשְׁלַח אֲדֹנִי צֶדֶק מֶלֶךְ יְרוּשָׁלַ‍ִם אֶל הוֹהָם מֶלֶךְ חֶבְרוֹן וְאֶל פִּרְאָם מֶלֶךְ יַרְמוּת וְאֶל יָפִיעַ מֶלֶךְ לָכִישׁ וְאֶל דְּבִיר מֶלֶךְ עֶגְלוֹן לֵאמֹר. עֲלוּ אֵלַי וְעִזְרֻנִי וְנַכֶּה אֶת גִּבְעוֹן".
לפי המסופר בספר יהושע, עלה פראם עם יתר מלכי האמורי על העיר גבעון, בה חנה ונלחם בתושבים המקומיים שכרתו ברית עם עם ישראל המתכוונים לכבוש את כנען כדי למנוע את השמדתם, לאחר התערבות הצבא הישראלי שעלה מן הגלגל בהנהגת יהושע חולל יהוה נס לשבטי ישראל כאשר הכה את מלכי האמורי וצבאותיהם במפולת ברד של אבנים מן השמים שלפי המתואר במקרא הרגו יותר חיילים כנעניים מאשר הרגו בני ישראל בחרב, לאחר המפלה האדירה שכללה את נס שמש בגבעון דום פראם בורח ביחד עם 4 מלכי האמורי הנותרים אל בית חורון, משם אל עזקה ולבסוף נסים הם למקדה בה הם מתחבאים מהעברים במערה.
בהוראת יהושע בני ישראל אטמו את המערה בעזרת גלילת אבנים על פתחה, והציבו על המשמר חיילים מבני ישראל לוודא שאין יוצא ממנה בזמן ששאר הצבא יצא למרדף אחר צבאות כנעניים שנמלטו לעריהם ובמטרה לכבוש ערים אלו. לאחר סיום המערכה הזו, חזרו הלוחמים אל המערה במקדה, יהושע ציווה להוציא את פראם ואת שאר המלכים האמורים אליו, הוא קרא לקצינים הבכירים שלו להניח את רגליהם על צוואר המלכים האמורים המובסים, ולאחר הוראה לבני ישראל כי כך ייעשו לכל אויב הנלחם בהם, חיסל יהושע את פראם ואת 4 עמיתיו המלכים והורה לבני ישראל לתלות את גופותיהם על עצים סמוכים עד הערב, טרם הזריחה ציווה יהושע להוריד את גופותיהם של המלכים המובסים (ובהם פראם) ולזרוק אותם אל תוך המערה בה התחבאו, ולאטום אותה שוב באבנים גדולות שנשארו במקום "עד עצם היום הזה" - בעצם אמירה של סיפור אטיולוגי שמתאר את המצב בשטח בעת כתיבת הסיפור.
הערות שוליים

↑  ספר יהושע, פרק י', פסוקים ג'–ה'.
| ספר יהושע |
| --- | --- | --- |
| הכניסה לארץ | שליחת המרגלים ליריחו • מעבר הירדן • ברית המילה בגלגל • מפגש יהושע עם המלאך |  |
| כיבוש הארץ | מלחמת יריחו • מעשה עכן ולכידתו • כיבוש העי • מעמד הר גריזים והר עיבל • ברית הגבעונים • מלחמת מלכי הדרום • שמש בגבעון דום • מלחמת מלכי הצפון |  |
| חלוקת הארץ לשבטים | נחלת שבט ראובן • נחלת שבט שמעון • נחלת שבט יהודה  (רשימת ערי יהודה) • נחלת שבט יששכר • נחלת שבט זבולון • נחלת שבט דן • נחלת שבט נפתלי •  נחלת שבט גד • נחלת שבט אשר • נחלת שבט אפרים • נחלת שבט מנשה •  נחלת שבט בנימין • ערי הלויים • ערי המקלט |  |
| סיום ספר יהושע | מזבח שניים וחצי השבטים • נאום יהושע • הברית בשכם |  |
| דמויות בספר יהושע | יהושע בן נון • רחב • עכן בן כרמי • אדני צדק • הוהם מלך חברון • דביר מלך עגלון • יפיע מלך לכיש • פראם מלך ירמות • הורם מלך גזר • יבין מלך חצור • כלב בן יפונה • אלעזר הכהן • עתניאל בן קנז • עכסה |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פראלקליני

סיאניט
פֶּראלקליני הוא מונח בפטרולוגיה המציין סלעי יסוד דלים באלומיניום, ועשירים בנתרן ובאשלגן במידה העולה על הכמות הנחוצה ליצירת פצלת השדה.
נוכחותם של המינרלים ריבקיט ואגירין בסלעים אלה – הנוצרים מעודפי הנתרן – מהווה מדד לתנאים פראלקליניים.
דוגמאות לסלעים פראלקליניים: סיאניט וכן פנטלריט (Pantellerite) וקומנדיט (Comendite) – סוגים פראלקליניים של ריוליט.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
פטרולוגיה
סלע יסוד
קאלק-אלקליני
דיאגרמת QAPF
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרובינציית פומרניה (1653–1815)

| --- | --- |

 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1653 
 תאריכי פירוק:  1815 
 ישות קודמת:   פומרניה השוודית    דוכסות פומרניה    בישופות קמין    לאוונבורג-ביטוב    דרהיים
 ישות יורשת:   פרובינציית פומרניה (1815–1945)
 
פרובינציית פומרניה הייתה פרובינציה של ברנדנבורג-פרוסיה, ולאחר מכן של ממלכת פרוסיה. לאחר מלחמת שלושים השנים, המחוז היה מורכב מפומרניה הרחוקה. לאחר מכן, ארץ לאונבורג ובוטוב, דרהיים ופומרניה השוודית מדרום לנהר פיין צורפו למחוז. את המחוז ירש מחוז פומרניה שהוקם ב-1815.
השם פומרניה בא מסלאבית po more, שפירושו "ארץ בים".
פומרניה הרחוקה

פומרניה הרחוקה הפכה למחוז של פרוסיה (ברנדנבורג-פרוסיה) לאחר ששלום וסטפאליה סיים את מלחמת שלושים השנים ב-1648. במהלך המלחמה, בית האצולה של פומרניה (גריפינים), ששלט בפומרניה מאז שנות ה-1120 כדוכסי פומרניה, נכחד בקו הגברי עם מותו של בוגיסלב הארבעה עשר, דוכס פומרניה ב-1637. לאורך כל קיומה של דוכסות פומרניה תחת בית גריפין, ברנדנבורג תבעה שליטה עליונה וטענה על ירושת פומרניה בהסכמים רבים. עם זאת, שוודיה הייתה אחת השחקניות החשובות במלחמה וככזו, היא זכתה לכמה מהישגיה הטריטוריאליים בפומרניה (פומרניה השוודית), לאחר המלחמה על ידי שלום וסטפאליה, מה שסיכל את שאיפותיה של ברנדנבורג-פרוסיה לירושה של כל דוכסות פומרניה לשעבר.
צירוף של ארץ לאוונבורג וביטוב ודרהיים

במהלך מלחמת הצפון השנייה (1654–1660), ברנדנבורג-פרוסיה והאיחוד הפולני-ליטאי חתמו על הסכם ווהלאו ב-19 בספטמבר 1657, ועל הסכם ברומברג שלאחר מכן, בהם חבר העמים נתן לברנדבורג-פרוסיה את ארץ לאוונבורג וביטוב, וכן משכן את דרהיים לברנדנבורג.
שלום אוליבה ב-3 במאי 1660 אישר את זכויותיה של ברנדנבורג בארץ לאוונבורג וביטוב וכן בדרהיים.
צירוף הגדה הימנית התחתונה של האודר

פומרניה השוודית נכבשה על ידי דנמרק וברנדנבורג בזירה הברנדנבורג-שוודית של מלחמת סקניה מ-1675 עד 1679, לפיה דנמרק תבעה את ריגן וברנדנבורג את שאר חלקי פומרניה. שוודיה כוננה מחדש את השליטה לאחר שלום סן-ז'רמן-אן-ליי ב-28 ביוני 1679.
זה פיתה את פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, לבטא " Exoriare aliquis nostris ex ossibus ultor! [תנו למישהו לקום מעצמותי כנוקם]".
רצועת האדמה בצד המזרחי של האודר, מלבד גולנוב ואלטדאם, ניתנה לברנדנבורג. גולנוב ואלטדאם הוחזקו על ידי ברנדנבורג כמשכון בתמורה לפיצויים, עד שאלו שולמו ב-1693.
צירוף דרום פומרניה השוודית

במהלך מלחמת הצפון הגדולה, שטטין הייתה נצורה על ידי כוחות רוסים וסקסונים בראשות הנסיך מנשיקוב, ונכנעה ב-29 בספטמבר. על פי הסכם שוודט ב-6 באוקטובר, למנשיקוב שולמו עלויות המלחמה שלו על ידי פרוסיה, ושטטין נכבשה על ידי חיילי הולשטיין וברנדנבורג.
ב-12 ביוני 1714 חתם פרידריך וילהלם הראשון מברנדנבורג-פרוסיה הסכם עם האימפריה הרוסית המאשר את הישגיה באינגרמלנד השוודית, קרליה ואסטוניה, ובתמורה קיבל אישור רוסי על הישגיו בדרום פומרניה השוודית.
ב-22 בנובמבר 1714 חזר קרל השנים עשר, מלך שוודיה מהאימפריה העות'מאנית כדי להוביל את ההגנה השוודית בפומרניה באופן אישי. בתורם, כוחותיו של הולשטיין בשטטין נבלמו כבעל ברית שוודי על ידי פרוסיה. בפברואר 1715, תפס קרל את וולגאסט במקדמה לשיקום השליטה השוודית במערב פומרניה.
ב-1 במאי 1715 הכריזה פרוסיה רשמית מלחמה על שוודיה. באותו חודש הצטרפו הנובר ודנמרק לחוזה הרוסי-פרוסי מ-1714. כוחות בעלות הברית כבשו לאחר מכן את כל פומרניה פרט לשטרלזונד. בקרב שטרלזונד הוביל קרל השנים עשר, מלך שוודיה את ההגנה עד ל-22 בדצמבר 1715, אז התפנה ללונד.
בהסכם סטוקהולם, שנחתם ב-21 בינואר 1720, הורשתה פרוסיה לשמור על כיבושיה, כולל שטטין. בכך ויתרה שוודיה על החלקים שממזרח לנהר אודר שהושגו ב-1648 וכן על מערב פומרניה דרומית לנהר פיין (Old Western Pomerania או Altvorpommern) ואת האיים וולין ואוזדום לברנדנבורג-פרוסיה תמורת תשלום של 2 מיליון טלר.
הבירה הועברה אז לשטטין.
מלחמת שבע השנים

לאחר קרב זורנדורף ב-1759 (מלחמת שבע השנים), כוחות רוסים עשו את דרכם לתוך פומרניה והטילו מצור על קולברג. כשקולברג התנגדה, החיילים הרוסים הרסו את פומרניה הרחוקה. שוודיה ורוסיה פלשו לפומרניה הברנדנבורגית במהלך השנים 1760 ו-1761. קולברג שוב הפכה למטרה, עמדה במצור שני, אך לא בשלישי ב-1761 . בחורף של אותה שנה, הפכו הכוחות הרוסיים את פומרניה הרחוקה למקלט החורף שלהם. בשנת 1762 כרתה פרוסיה שלום עם שוודיה ורוסיה.
פומרניה הברנדנבורגית נותרה הרוס ומספר ההרוגים האזרחיים הסתכם ב-72,000.