stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לודאש מתי

| --- | --- |
 תדירות:  שבועון
 מו"ל:  Hírlapkiadó Vállalat 
 עורך ראשי:  אנדור גאבור ואחריו לאסלו טאבי
 תאריכי הופעה:  1945–1992 (כ־47 שנים)
 שפה:  הונגרית
 מדינה:  הונגריה
 ludas-matyi.com
 
לוּדַאש מַּתִי (בהונגרית: Ludas Matyi בתרגום חופשי: "מתי רועה האווזים" היה שבועון סאטירי הונגרי בין 1945 לבין 1992 ובמשך רוב תולדותיו שימש כתוצר העיקרי של ההומור "הרשמי" של המשטר הקומוניסטי המתון תחת הנהגתו של יאנוש קאדאר, מנהיג הונגריה משנת 1956. לודאש מתי היה המגזין ההומוריסטי (בדיחות) היחיד בהונגריה לאורך עשרות שנים. בין כותביו ועורכיו היו גם יהודים לרבות פרנץ קישהונט (מקודם הופמן) ולימים אחרי עלייתו ארצה אפרים קישון.
לודאש מתי הופיע החל מ-14 במרץ 1990 (לאחר החלפת השלטון בהונגריה) בשם "לודאש החדש" (Új Ludas). יוז'ף ארקוש היה העורך הראשי של השבועון - ושבועון זה הופיע עד 1992. במקביל הופיע בתקופה זו גם הלודאש מתי הקודם עם כותרת המשנה "שבועון ההומור ההונגרי". הגיליון האחרון של זה הופיע בדוכני העיתונים ב-30 בדצמבר 1993. השבועון לא הופיע בשנים 95–1994. בסוף שנות התשעים הושק לודאש מתי כמגזין דו שבועי, אך ניסיון זה לא צלח. משנת 2010 ועד היום יוצא המגזין מדי חודשיים עם תשבצים בשם לודאש מתי פאזל. הקריקטורות מופיעות רק כאיורים נלווים של החידות בעיתון.
המגזין, שהיה מלא בקריקטורות מצוירות ולרוב גם עם מעט הומורסקות (התכונות העיקריות של ההומורסקה הן דמויות משורבטות ספרותית, אורך קצר והתרכזות בתכונות העיקריות של הדמות, וכן ההומור עליז קליל ועדין), כך ששבועון פנה גם למי שפחות התעניין בפוליטיקה. עם זאת, השבועון היה כלי יעיל יותר לתעמולה פוליטית מאשר העיתונים הפוליטיים היומיים. שם השבועון ניתן לו ידי אנדור גאבור (גריינר) שזה עתה חזר ב-1945 מברית המועצות אחרי מלחמת העולם השנייה. השם ניתן על בסיס שירו של המשורר ההונגרי מיהאי פזקש בשם לודאש מתי משנת 1817. אנדור גאבור כתב גם את התוכנית העסקית של המגזין שהתחיל אז.
ההיסטוריה > ההתחלה

בגיליון הפתיחה החגיגי של 20 במאי 1945 העיתון "נתן במה" לדברי המשורר מיהאי פזקש (1828-1766), שאמר כביכול כי השבועון הוא בלתי מפלגתי. עם זאת, העיתון היה קשור בבירור גם בעיני הקוראים, לשמאל, וביתר דיוק למפלגת העובדים ההונגרית הקומוניסטית. הגיליון ראשון הופיע ב-20 במאי 1945 כאמור ומספר העותקים היה בתחילה בערך 200,000, אם כי לאחר מלחמת העולם השנייה היה מחסור גדול בהונגריה בנייר. בתוך מספר שנים מספר העותקים הגיע ל 400,000 ובשיא ל-650,000. הגיליון הראשון היה מתומחר בשני פנגה הונגרי, ומחיר חג המולד באותה שנה (1945 כאמור) כבר היה 3,000 (והשבועון התבדח על ההיפר-אינפלציה).
ההיסטוריה > תקופת יאנוש קאדאר

לודאש מתי נקשר בהומור הונגרי למסורת ש"דיגדגה" וביקרה בעדינות את הפוליטיקה ואת המנהיגות הרשמית במהלך עשורים והגיעה לשיאה באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 . בתחילה, הביקורת הובילה לחיכוך עם הפוליטיקאים, אולם בהמשך, ראשי השלטון למדו לחיות איתה ואפילו להשתמש בה. אחת המשימות החשובות של עורכי השבועון הייתה לראות ולהבין את הגבולות ולדעת תמיד במי ובאילו מוסדות אסור לשטות ולהתבדח עליהם, ומי אלה שהביקורת עליהם לא אכפת לשלטון ואפילו מתייחס אליה כהגשמה שיטתית של הזכות לביקורת. לדוגמה, הבדיחות על חברת התחבורה הציבורית בבודפשט ה- BKV, הרדיו ההונגרי והטלוויזיה ההונגרית הפכו ל"טרף חופשי". תיאור הפוליטיקאים הפך לנדיר בהרבה מאשר בהתחלה.
מדורי השבועון

בשפת המקור:
Ketten beszélnek (Tabi László)
Szilánkok (megteremtője Galambos Szilveszter)
Tücsök és bogár (vezetője és szerzője Peterdi Pál)
Tribün
Megkérdeztük rajzolóinkat (a karikaturisták név szerinti rajzos válasza egy-egy témában, melyet a lap szerkesztői, írói tettek fel)
Megkérdeztük munkatársainkat (ebben a rovatban a lap írói válaszoltak pár sorban az aktuálisan feltett kérdésre – az olvasók csak akkor tudták, hogy ki válaszolt, ha ismerték a lap íróinak nevét, hiszen a válaszokat csak monogrammjukkal szignálták az írók!)
Hátha valaki nem ismeri (pár soros viccek)
Mindenféle (pár soros bölcsességek Feleki László aforizmái)
Import humor (Külföldi lapokból átvett karikatúrák)
Rébusz
Ludas Matyi emlékkönyvébe (ismert emberek rövid humoros történetei)
Le a bürokráciával! (olvasók leveleire az illetékesek (hatóságok, „bürokraták” stb.) válaszoltak)
Kedves Ludas! (olvasói levelek napi problémákról)
A Ludas Matyi postájából (olvasói levelek)
Pesti tudósítónktól
A hét híreiből (Fülöp György rajzos kommentjei heti aktuális újságcikkek címeihez)
Csak úgy firkálgatok (Fehér Klára rövid írásai a hétköznapi ügyeinkről)
Zsöllye (Rátonyi Róbert színházzal kapcsolatos rövid humoros írásai)
מתורגם לעברית:
שניים מדברים
רסיסים
ציקדה וחיפושית
טריבונה
שאלנו את המאיירים שלנו
שאלנו את עמיתינו
אולי מישהו לא מכיר (כמה בדיחות)
מכל הבא ליד (אפוריזם מימרות מסדרת החוכמה)
הומור מיובא (קריקטורות ממגזינים זרים)
רֵבּוֹס (חִידַת צִיוּרִים)
לספר הזיכרון של לודאש מתי (סיפורים קצרים והומוריסטיים של אנשים מפורסמים)
הלאה עם הבירוקרטיה! (מכתבי הקוראים שנענו על ידי הרשויות המוסמכות)
לודאש היקר, (מכתבי הקוראים על בעיות יומיומיות)
מהדואר של לודאש מתי (מכתבי הקוראים)
מאת כתב שלנו בבודפשט
מחדשות השבוע
אני רק משרבט (מאמרים הקצרים)
כורסה (כתבות קצרות והומוריסטיות על תיאטרון)
הדמויותיו החוזרות והנשנות

בשפת המקור:
Lógós Lali, a rossz munkaerő
Zsíros gazda, Hájas gazda feleségükkel, a kulákok
Reakczy Jóska, a régi rendszer képviselője
Ötletes Ödön, a pozitív népi figura
Öntelt Ödön, a rossz vállalatigazgató, vagy munkás
Uncle Sam, az Amerikai Egyesült Államok
John Bull, az Egyesült Királyság
Vilhelmina, az NSZK megszemélyesítője
Jucika, a bögyös szépség (Pusztai Pál rajzfigurája)
Iván és Joe, a két nagyhatalmat megtestestesítő szovjet és amerikai katona (Pusztai Pál rajzfigurái)
Vilma néni (aki minden aktuális társadalmi, politikai, gazdasági stb. problémához hozzászól) (Brenner György rajzfigurája)
A plakátragasztó (aki vicces összeállításokat helyez a hírdetőoszlopra) (Sándor Károly rajzfigurája)
Háry János (Garay János jól ismert nagyotmondó figurája, napi apróságokra, bosszúságokra reagál legújabb meséivel) (Szegő Gizi rajzfigurája)
בתרגום לעברית:
לַאלִי לוֹגוֹש (כמו אלי המשתמט), כוח האדם הגרוע
האיכר השמן, החקלאי בעל חגורת השומן ואשתו: בעלי אחוזה
יושקה רֵיאַקְצִי (יוסקה השמרן), נציג השלטון הישן, ריאקציונר
אדן המאלתר, הדמות העממית החיובית
אדן הגאוותן, מנהל המפעל הגרוע או הפועל הגרוע
הדוד סם, מסמל את ארצות הברית של אמריקה
ג'ון בול, מסמל את בריטניה
וילהלמינה, מסמל את הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
יוּצִיקָה, דמות אישה של היופי העסיסי
איוואן וג'ו, חייל סובייטי וחייל אמריקאי משתי המעצמות הגדולות
דודה וילמה (מתערבת ומעירה על כל נושא: החברתי, הפוליטי, הכלכלי וכדומה)
מדביק הכרזות (שמדביק מכלולים מצחיקים על לוח המודעות)
יאנוש הַארִי (דמותו הונגרית הידועה, גוזמאי, שדומה לברון מינכהאוזן)
חברי הצוות

היו בשבועון מאות חברי צוות: סופרים, קריקטוריסטים, מאיירים הן עובדי השבועון (פנימיים) והן חיצוניים שפעלו בו מפעם לפעם. נזכיר רק אחדים לדוגמה:
אפריים קישון
ג'ורג' מולדובה
ארנה ספ
ג'ולה אייש
בלה גאדור
לאסלו טאבי
אישטוואן ארקין
בוריש פלוטאי
טיבור מאדיאר
פטר טרדוש
ועוד רבים
ראו גם

הארכיב המקוון של לודאש מתי. A Ludas Matyi folyóirat internetes archívuma 1945–1993. Ludas Magazinok és Ludas évkönyvek
לקסיקון ההומור ההונגרי Humorlexikon (Tarsoly Kiadó, 2001, szerkesztő: Kaposy Miklós) ISBN 963-86162-3-7
לקריאה נוספת

תולדות השבועון László Ferenc: Az élccsapat – A Ludas Matyi története 1. (1945–1956) 1
תולדות השבועון 2 László Ferenc: Vese, velővel – A Ludas Matyi története 2. (1957–1992)
מאמר על הקריקטורות של לודאש מתי (בהונגרית)Takács Róbert: Nevelni és felkelteni a gyűlöletet – A Ludas Matyi karikatúrái az 1950-es években
Gyöngy Kálmán: Magyar karikaturisták adat- és szignótára 1848–2007. Karikaturisták, animációs báb- és rajzfilmesek, illusztrátorok, portrérajzolók. Ábra Kkt., Budapest, 2008
הערות שוליים

↑  70 éve jelent meg a Ludas Matyi szatirikus hetilap, mnl.gov.hu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7577259-0  VIAF: 2243148523895420970006   WorldCat (עם VIAF): 2243148523895420970006
להגן על ג'ייקוב

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ויליאם לאנדיי
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פשע
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2012 
 
להגן על ג'ייקוב (באנגלית: Defending Jacob) הוא רומן דרמת פשע אמריקאי שכתב הסופר ויליאם לאנדיי. הספר ראה אור בינואר 2012 בהוצאת Random House. הרומן מספר את סיפורו של אב העוסק בהאשמה כי בנו בן ה-14 ביצע רצח.
הספר תורגם לעברית בהוצאת מטר בשנת 2014.
עלילה

אנדי ברבר הוא עוזר הפרקליטה המחוזית בעיר ניוטון, מסצ'וסטס. הוא חוקר רצח של ילד בן 14, בן ריפקין, שהיה בן כיתתו של בנו ג'ייקוב. אנדי חושד בתחילה בלאונרד פאץ, פדופיל מקומי ידוע, אך עד מהרה הוא מגלה שחברו של בן רומז על איבה בין בן לג'ייקוב. אנדי מחפש בחדרו של ג'ייקוב ומגלה סכין שמתאימה לתיאור נשק ששימש את הרוצח. אנדי מבולבל ממציאת הסכין בחדרו של בנו ומסלק את הסכין מתוך מחשבה שזה מה ש"כל הורה היה עושה". למחרת, הוא נשלף לפתע מהמקרה כשנמצא טביעת אצבע בתוך הסווטשירט של בן, התואם לזה של ג'ייקוב.
הממצא מזעזע את אנדי ואת אשתו, לורי, אך לא מטלטל את אמונתם בחפותו של בנם. ג'ייקוב טוען שמצא את בן מת בפארק וניסה להחיות אותו. בזמן שג'ייקוב מבלה את הלילה בכלא, אנדי חושף בפני לורי כי אביו, בילי ברבר, היה רוצח ואנס מורשע שהרצה עונש מאסר עולם בכלא. לבקשת עורך דינו של ג'ייקוב, אנדי נפגש באי-רצון עם בילי. נראה שהוא אדיש למצבו של ג'ייקוב.
במשפט, ראיות מפלילות מתגלות, כמו סיפור שג'ייקוב פרסם ברשת שקרא וכלל סיפור על רצח בן. בדיוק כשהדברים נראים רע עבור ג'ייקוב, לאונרד פאץ נמצא תלוי בביתו. הוא משאיר אחריו מכתב התאבדות ובו הוא לוקח אחריות על רצח בן וג'ייקוב מנוקה מכל ההאשמות.
משפחת ברבר משוחררת, אך אנדי חשדני למותו של פאץ. הוא מבקר שוב את אביו ומגלה שהוא שכר מתנקש להרוג את פאץ ולהשאיר אחריו את הפתק. בילי מביע צער על חייו בכלא והבין שהוא לא רוצה אותו דבר עבור ג'ייקוב. אנדי זועם מכיוון שהוא מאמין שג'ייקוב חף מפשע והיה ממילא מזוכה מכל אשמה.
משפחת ברבר ברצונה לשים את כל העניין מאחוריהם, מחליטה לצאת לחופשה לג'מייקה. שם, ג'ייקוב פוגש בחורה בשם הופ קונורס והשניים מתקרבים. יום אחד בזמן שהם נרגעים באתר הנופש, לורי מבחינה בכתם אדום בבגד הים של ג'ייקוב. למחרת, דווח על הופ כנעדרת. גופתה נמצאה כעבור מספר שבועות, נשטפת לחוף עם עדויות המצביעות שקנה הנשימה שלה נמעך.
לורי משתכנעת באשמתו של ג'ייקוב ובתורה חשה אשמה בעצמה. בדרכם חזרה מראיון, לורי מרסקת את המכונית בה היא נוהגת עם ג'ייקוב בה והורגת אותו מייד, תוך שהיא סובלת מפציעות אנושות בעצמה. אנדי נחקר בקשר למותו של ג'ייקוב אך מסרב לשתף פעולה או להפליל את לורי בכל דרך שהיא. לאחר מכן, אנדי מנסה לדמיין את הרגעים האחרונים בחייו של ג'ייקוב ואת מה שהיה הופך להיות לו היה חי.
כתיבה

לאנדיי ראה ברונן סטייה מסגנון הכתיבה הרגיל שלו, והסביר: "קל היה לסווג את שני ספריי הראשונים כ"רומני פשע". אין לי שום בעיה עם התווית הזו, אבל העובדה שהרבה קוראים מהזרם המרכזי פשוט לא יחשיבו אותם. אתה יכול לקרוא ל"להגן על ג'ייקוב" גם כרומן פשע, אבל באותה מידה תוכל לקרוא לזה דרמה משפחתית". בריאיון ל"האפינגטון פוסט" אמר לאנדיי כי בעודו מנסה להימנע משימוש במקרים בחיים האמיתיים לספריו, "היו מקרים רבים שהיוו השראה להיבטים שונים של [להגן על ג'ייקוב], רובם בעלי עניין מקומי בלבד במחוז בוסטון, איפה שאני גר". בראיון נפרד הוא חשף כי "לכתב היד הראשון של 'להגן על ג'ייקוב' שהגשתי אכן היה סוף אחר. מה שלאחר מכן היה דיון ארוך מאוד על האופן בו הסיפור יכול להסתיים באופן ששניהם גדולים מספיק כדי להיות מספקים באופן דרמטי ועם זאת קטנים מספיק כדי להיות אמינים עבור האנשים הרגילים המאכלסים את הספר".
עיבוד טלוויזיוני

| --- | --- |
 :  ראו גם – להגן על ג'ייקוב (סדרת טלוויזיה)
הרומן פותח לכדי מיני-סדרת טלוויזיה, שהופקה על ידי Apple TV +, בכיכובם של כריס אוונס, מישל דוקרי וג'יידן מרטל בתפקידים הראשיים. הסדרה עלתה לראשונה ב-24 באפריל 2020.
הערות שוליים

↑  "Defending Jacob". Goodreads. נבדק ב-8 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  להגן על ג'ייקוב באתר הוצאת מטר
↑  להגן על ג'ייקוב באתר הספרייה הלאומית
↑  Parks, Brad (29 בדצמבר 2012). "Year End Review: Defending Bill, An Interview with William Landay". Mulholland Books. נבדק ב-8 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Darnton, Nina (17 בנובמבר 2014). "Questions for William Landay, Author of Defending Jacob". The Huffington Post. נבדק ב-8 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Turchiano, Danielle (19 בינואר 2020). "Apple TV Plus Announces Premiere Dates for Steven Spielberg's 'Amazing Stories,' 'Defending Jacob,' More". variety.com. Variety Media. נבדק ב-14 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
לימס הדנובה

לימס הדנובה (בגרמנית: Donaulimes) הוא השם שניתן לחלק הגבול הצבאי הרומי לאורך הדנובה בבוואריה שבגרמניה, אוסטריה, סלובקיה, הונגריה, סרביה, רומניה ובולגריה.
ביצורי הגבול כללו מספר רב של מגדלי שמירה, מחנות לגיון ומבצרים. בגלל הגדה הבוצית והמסועפת שלה, היה קשה לפקח על הדנובה. לכן, בניגוד לקו הגבול של הלימס של גרמאניה סופריור-רייטיה, שהשתרע מערבית ללימס הדנובה, לא נבנתה חומת גבול. המחנות הוקמו באמצע המאה הראשונה. מאוחר יותר, תחת טראיאנוס, הוקפו המחנות, שבמקור היו מוקפים רק בחומות אדמה, בחומות אבן.
לאורך הלימס נסללה דרך, שחיברה בין התחנות, המבצרים והמצודות לדלתה של הדנובה, "דרך הדנובה" (בלטינית:Via Istrum). לימס הדנובה הוא מונומנט ארכאולוגי, ומאז 2021 הוא אתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
חלוקה משנית

הלימס של רייטיה, שבו רק החלקים לאורך הדנובה נחשבים חלק מלימס הדנובה.
הלימס של נוריקום – אוסטריה
הלימס של פאנוניה – אוסטריה, סלובקיה, הונגריה וסרביה
מואסיה – סרביה, בולגריה ורומניה
לימס דאקיה – רומניה, מהשנה שבה עזבה האימפריה הרומית את דאקיה בתקופת הקיסר אורליאנוס
לימס הדנובה ברייטיה בין רגנסבורג לפסאו
הלימס של נוריקום-פאנוניה באוסטריה של ימינו
הלימס של פאנוניה בהונגריה של ימינו
הלימס של מואסיה בבולגריה ורומניה של ימינו
היסטוריה חלקית של הלימס באוסטריה ובבולגריה

המבצר העתיק ביותר באוסטריה היה זה של קרנונטום. מבצר עזר במרחק של 14 קילומטרים לכיוון מערב עד שלוגן (שכונה במועצה הייבאך אוב דר דונאו (גר')) באוסטריה עילית. המסלול באותה תקופה היה מקביל בערך לכביש Wiener Straße (B1) של היום מווינה ללינץ.
מכיוון שהדנובה לא תמיד הציעה את ההגנה הדרושה, נבנו ראשי גשרים גם על הגדה הצפונית, כמו בשטילפרייד (Stillfried) או באוברלייזר ברג (Oberleiser Berg), נגד המרקומנים. אלו פונו תחת קומודוס בנו של מרקוס אורליוס ורצועה של שטח מת ברוחב שבעה קילומטרים נקבעה לאורך הדנובה.
הביצורים ההולכים ומתפוררים שופצו רק תחת הקיסר ולנטיניאנוס הראשון (364–375) והותאמו לשיטות הלחימה של אותה תקופה. החומות חוזקו והתעלות חודשו. בנוסף נוספו מגדלים לחומות. בשנת 1960 נמצאו שרידי מגדל שמירה ליד אוברנה (Oberranna, שכונה בשטח המועצה אנגלהרטסצל אן דר דונאו (גר')). אבל ביצורים אלו החזיקו מעמד רק עוד מאה שנים. בשנת 488 פינתה האימפריה הרומית את השטח שכיום הוא שטח אוסטריה.
הביצורים הרומיים בחלק התחתון של הדנובה תוקנו שוב ושוב לאחר מכן, במיוחד תחת קיסרי האימפריה הביזנטית: אנסטסיוס הראשון ויוסטיניאנוס הראשון. הם שימשו בפעם האחרונה במהלך מסעות המלחמה בבלקן של הקיסר מאוריקיוס וגם תחת יורשו פוקאס כבסיס לפעולות צבאיות גדולות יותר, ובחלקם הוצב גם חיל מצב. עד שהפרוטו-בולגרים פלשו למחוז מואסיה אינפריור בשנת 679.
מגדלי הגנה בודדים עדיין נשמרים בבכרנסדורף (Bacharnsdorf) שבאוסטריה תחתית, במאוטרן (Mautern, פאביאניס בתקופה הרומית) ובטרייסמאואר (Traismauer, אוגוסטיאנה בתקופה הרומית). ישנם גם שרידים שמורים בטולן ובצייזלמאואר (Zeiselmauer). ביער קירנברג (Kürnberger Wald) שליד לינץ יש שרידים של חורבות של מגדל שמירה מהתקופה הרומית.
מבצרים באוסטריה

מחנות לגיון באוסטריה היו ב:
| שם המחנה | השם בלטינית | השם כיום | השם כיום במקור |
| --- | --- | --- | --- |
| לאוריאקום | Lauriacum | אנס (אנ') | Enns |
| ? |  | אלבינג | Legionslager Albing |
| וינדובונה | Vindobona | וינה | Wien |
| קרנונטום | Carnuntum | פטרונל-קרנונטום (גר') | Petronell-Carnuntum |
מבצרים ומוצבים באוסטריה היו ממערב למזרח ב:
| שם המבצר | השם בלטינית | השם כיום | השם כיום במקור |
| --- | --- | --- | --- |
| סטנאקום | Stanacum | אוברנה | Oberranna |
| לוביאקום | Ioviacum | שלוגן | Schlögen |
| אד מאורוס | Ad Mauros | אפרדינג (אנ') | Eferding |
| לנטיה | Lentia | לינץ | Linz |
| אד לובנסה | Ad Iuvense | ואלזה (אנ') | Wallsee |
| ארלאפה | Arelape | פוכלרן (אנ') | Pöchlarn |
| נאמרה | Namare | מלק | Melk |
| פאביאניס | Favianis | מאוטרן (אנ') | Mautern |
| ברבריקום | Barbaricum | פלס אם וגרם (אנ') | Fels am Wagram (צפונית לדנובה) |
| אוגוסטיאניס | Augustianis | טרייסמאואר (אנ') | Traismauer |
| אסטוריס | Asturis | צוונטנדורף (אנ') | Zwentendorf an der Donau |
| קומגנה | Comagena | טולן | Tulln |
| קנאביאקה | Cannabiaca | צייזלמאואר (אנ') | Zeiselmauer |
| אריאניס/אסטוריס | Arrianis/Asturis | קלוסטרנבורג (אנ') | Klosterneuburg |
| אלה נובה | Ala Nova | שווכאט (אנ') | Schwechat |
|  ? |  | מיקולוב | Mikulov (עיירה בצ'כיה) |
| אקווינוקטיום | Aequinoctium | פישאמנד (אנ') | Fischamend |
|  ? |  | הופליין (גר') | Höflein |
|  ? |  | מבצר קטן שטופּפנראות | Kleinkastell Stopfenreuth |
פאנוניה אינפריור

בשנת 103 לספירה חילק הקיסר טראיאנוס את הפרובינקיה פאנוניה לשני חלקים: פאנוניה סופריור (Pannonia Superior) או פאנוניה עילית ופאנוניה אינפריור (Pannonia Inferior) או פאנוניה תחתית. הפרובינקיה פאנוניה אינפריור משתרעת לאורך הצד המזרחי של הדנובה, כיום חלק מהונגריה, סרביה, קרואטיה ובוסניה והרצגובינה. מושבות ועיירות נבנו בכל האזור משני צידי הדנובה, בנוסף למבצרים הרומאים, חיל המצב ובסיסים. כמה מן הבולטים היו (מצפון לדרום מהונגריה, דרך קרואטיה לסרביה):
| שם המבצר | השם בלטינית | השם כיום | השם כיום במקור |
| --- | --- | --- | --- |
| קונטרה אקווינקום | Contra Aquincum | פשט | Pest |
| מטריקה | Matrica | סשהלומבאטה (אנ') | Százhalombatta |
| וטוס סלינה | Vetus Salina | אדוני | Adony |
| אינטרקיסה | Intercisa | דונאויווארוש | Dunaújváros |
| לוסוניום | Lussonium | פקש | Paks |
| אליסקה אד לאטוס | Alisca ad latus | אוצני | Őcsény |
| אד סטטואס | Ad Statuas | וארדומב | Várdomb |
| לוגיו/פלורנטיה | Lugio/Florentia | דונאסקצו | Dunaszekcső |
| אלטינום | Altinum | קולקד | Kölked |
| אד מילטארה | Ad Militare | בטינה (קרואטיה) | Batina |
| אד נובאס | Ad Novas | זמיאבץ' | Zmajevac |
| קולוניה אאליה מורסה | Colonia Aelia Mursa | אוסייק | Osijek |
| טאוטובורגיום | Teutoburgium | דאלי | Dalj |
| קוקקיום | Cuccium | אילוק | Ilok |
| קוסום | Cusum | פטרוורדין (סרביה) | Петроварадин |
| בורגנאה | Burgenae | נובי בנקובצ'י | Нови Бановци |
| קולוניה סינגידונום | Colonia Singidunum | בלגרד | Београд |
הדנובה התחתונה

על הדנובה התחתונה, בין בולגריה לרומניה של ימינו, נסללה דרך הדנובה התחתונה (באנגלית: Low Danubian Road), דרך רומית, בגדה הדרומית (בולגריה של ימינו) בתקופת שלטונו של הקיסר טיבריוס במאה ה-1 לספירה.
משני צידי הדנובה נבנו מחנות צבא רומאיים (מבצרים), חיל מצב קטן ומגדלי שמירה. כמו כן נבנו יישובים אזרחיים, בעיקר עבור יוצאי צבא ולגיונרים לשעבר. המבצרים הרומיים הבאים היו הראשונים שהוקמו על הדנובה התחתונה במאה ה-1:
| שם המבצר | השם בלטינית | השם כיום | השם כיום במקור |
| --- | --- | --- | --- |
| אוגוסטאה | Augustae | סמוך לכפר הרלץ | Хърлец |
| ולריאנה | Valeriana | סמוך לכפר דולני ודין | Долни Вадин |
| וריאנה | Variana | סמוך לכפר לסקובץ | Лесковец |
| אלמוס | Almus | סמוך לעיר לום | Лом |
| רגיאנום | Regianum | סמוך לעיר קוזלודוי | Козлодуй |
| סקסאגינטה פריסטה | Sexaginta Prista | כיום רוסה | Русе |
| דורוסטרום | Dorostorum | כיום סיליסטרה | Силистра |
| ראטיאריה | Ratiaria | סמוך לכפר ארצ'ר | Арчар |
| נובאה | Novae | בעיר סבישטוב | Свищов |
| וימינאטיום | Viminatium | סמוך לכפר קוסטלק (סרביה) | Костолац |
| אוסקוס | Colonia Ulpia Oescus | צפונית לעיר פלבן |  |
אתר מורשת עולמית של אונסק"ו

ב-1 בפברואר 2018 הגישו גרמניה, אוסטריה, סלובקיה והונגריה בקשה משותפת להכללת לימס הדנובה ברשימת המורשת העולמית. הוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים, המייעצת לוועדת המורשת העולמית, המליצה על הכללת אתר זה ברשימה. אך ממשלת הונגריה פרשה מתהליך ההכרה בהתראה קצרה, כיוון שרצתה ששרידי העיר הרומית אקווינקום בצפון בודפשט יוחרגו מהמורשת העולמית. המשמעות הייתה שהבקשה התבטלה עבור כל המשתתפים. לאחר תיקון ההסכם, חזרו על התהליך בשנת 2021, אך שוב ממשלת ויקטור אורבן בהונגריה חסמה את הכללת לימס הדנובה באתרי המורשת העולמית זמן קצר לפני סיום תהליך ההכרזה.
ב-30 ביולי 2021 הוחלט במסגרת "ישיבת ועדת המורשת העולמית" השנתית של אונסק"ו שהתקיימה בעיר פוג'ואו בסין לצרף את קטע הלימס של הדנובה המשתרע בבוואריה, אוסטריה וסלובקיה, לרשימת אתרי המורשת העולמית בשם: "גבולות האימפריה הרומית: לימס הדנובה (הקטע המערבי)". החלק ההונגרי של לימס הדנובה אינו כלול בינתיים מכיוון שהונגריה פרשה מהבקשה שהוגשה בתחילה יחד עם גרמניה, אוסטריה וסלובקיה. כתוצאה מכך, אתר המורשת העולמית מכיל 77 אלמנטים בלבד במקום 175. עבור החלקים הממוקמים בבולגריה, רומניה וסרביה, מדינות אלה הגישו בקשות לאומיות, שלגביהם טרם התקבלה החלטה בוועדת המורשת העולמית.
הערות שוליים

↑  Frontiers of the Roman Empire – The Danube Limes (Western Segment)
1 2  Der römische Limes in Österreich
↑  Wissenschaftsstaatssekretär Bernd Sibler zum eingereichten Antrag auf Erweiterung der Welterbestätte "Grenzen des römischen Reichs" um den Donau-Limes
↑  Nominations to the World Heritage List
↑  www.br.de
↑  www.worldheritagesite.org
↑  Frontiers of the Roman Empire – The Danube Limes (Bulgaria)
↑  Frontiers of the Roman Empire - The Danube Limes (Romania)
↑  Frontiers of the Roman Empire – The Danube Limes (Serbia)
מגדל מלח בטולן באוסטריה תחתית, מגדל הפרסה המערבי לשעבר של מבצר קומגנה
הפרובינקיות הרומיות לאורך הדנובה
מפת הבלקן במאה ה-6
לוני אנדרסון

| --- | --- |

לוני אנדרסון, 1992
 לידה:  5 באוגוסט 1945 (בת 79) סיינט פול, מחוז רמזי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1966 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מינסוטה  Roseville Area High School 
 בן או בת זוג:  ברט ריינולדס (29 באפריל 1988–1993) 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי
 פרופיל ב-IMDb
 
לוני קיי אנדרסון (באנגלית: Loni Kaye Anderson; נולדה ב-5 באוגוסט 1945) היא שחקנית אמריקאית מועמדת 3 פרסי גלובוס הזהב ושני פרסי אמי על תפקידה בקומדיית המצבים "רדיו סינסינטי".
ביוגרפיה

אנדרסון נולדה בסיינט פול, מינסוטה לדוגמנית מקסין הייזל ולקליידון קרל אנדרסון. למדה אומנות ב"אוניברסיטת מינסוטה" שם גם בלטה וזכתה בתחרויות מלכות יופי.
קריירת משחק

אנדרסון החלה את קריירת המשחק שלה לקראת סוף שנות ה-70 בקומדיית המצבים "רדיו סינסינטי" בתפקיד ג'ניפר מארלו, פקידת הקבלה היפה והאינטליגנטית של תחנת הרדיו. אנדרסון הייתה לכוכבת הבולטת של התוכנית ביחד עם השחקן האוורד הסמן, היא הועמדה על הופעותייה בסדרה ל-3 פרסי גלובוס הזהב ולשני פרסי אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית.
בשנת 1980 גילמה אנדרסון את כוכבת הקולנוע ג'יין מנספילד לצידו של ארנולד שוורצנגר בסרט הטלוויזיה "סיפורה של ג'יין מנספילד". כמו כן היא השתתפה בקומדיית הפעולה "Stroker Ace" ודיבבה את דמותב של כלבת הקולי "פלו" בסרט האנימציה "גן עדן לכלבים".
בשנות ה-90 השתתפה בקומדיה "לילה ברוקסברי" בתפקיד ברברה אמם של האחים סטיב (ויל פרל) ודוג בוטאבי ובקומדיית הפעולה "3 הנינג'ות יוצאות לפעולה".
בשנת 2006 אנדרסון הופיעה בסדרה הקומית של טורי ספלינג "עכשיו טורי" של רשת הטלוויזיה VH1.
חיים אישיים

אנדרסון הייתה נשואה ארבע פעמים: נישואיה הראשונים היו לברוס הסלברג מהם נולדה בתה של אנדרסון דיידרה, השניים היו לשחקן רוס בייקל, לאחר מכן נישאה לכוכב הקולנוע ברט ריינולדס איתו אימצה אנדרסון ילד אחד. בשנת 2008 נישאה למוזיקאי בוב פליק ממקימי וחברי להקת הפולק "ארבעת האחים".
לאשה ז'ווניה

לאשָה ז'ווַניָה (בגאורגית: ლაშა ჟვანია; נולד ב-14 באוקטובר 1973) הוא פוליטיקאי יהודי גאורגי, שר הכלכלה לשעבר של גאורגיה ושגריר גאורגיה בישראל.
ז'ווניה הוא משפטן בהשכלתו המתמחה ביחסים בינלאומיים. בתחילת דרכו הוא כיהן במספר תפקידים בקונסוליה הגאורגית בישראל, סגן שר האוצר, סגן שר החוץ וכאמור שגריר גאורגיה בישראל ובקפריסין. לאחר מכן כיהן כיושב ראש ועד החוץ של הפרלמנט הגאורגי. הוא נשוי לטֶאָה קיקנאווֶלידזֶה ויש לו שלושה ילדים - אנה, סולחן-איאינאוס והלן.
בנוסף לשפת האם שלו, גאורגית, הוא דובר אנגלית, רוסית, יוונית ועברית רהוטה. ב-21 במאי 2008 הוא נבחר לפרלמנט של גאורגיה ממחוז הבחירה צ'ור'ורתי. ב-14 ביוני 2008, עם התגברות המתיחות עם השכנה מצפון רוסיה, הוא מונה לתפקיד יושב ראש ועדת החוץ.
תחילת חייו

ז'ווניה, יהודי מצד אמו ז'וּז'וּנָה, נולד וגדל בטביליסי שבגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). הוא יהודי במוצאו האתני אולם נוצרי בדתו. את חוק לימודיו סיים, בשנת 1990, בבית הספר מספר 1 בעיר. משם עבר ללמוד בפקולטה למשפט בינלאומי ויחסים בינלאומיים באוניברסיטה ממלכתית של טביליסי. את הלימודים הוא סיים בשנת 1995, עם תואר שני והמשיך, עד לשנת 1998, לדוקטורט בתחום הומניטריות בינלאומית וחוק הפליטים הבינלאומיים (תחום ביחסים בינלאומיים).
משנת 1995 היה ז'ווניה מעורב, מלבד במספר רב של משרות ממשלתיות בכירות, במספר תוכניות חינוכיות במסגרת המסלול למחקרים פוליטיים ודמוקרטיים באוניברסיטת לידס שבממלכה המאוחדת, ומשנת 1998 בתוכנית הפליטים והחוק הבינלאומי באוניברסיטת ברמינגהאם.
קריירה פוליטית

ממאי 1995 עד נובמבר 1998 כיהן ז'ווניה בתפקידים שונים במשרד החוץ של גאורגיה. מנובמבר 1998 עד יוני 2002 כיהן כמזכיר הראשון, קונסול, בשגרירות גאורגיה בישראל. מיוני 2002 עד נובמבר 2003 כיהן כסגן שר האוצר של גאורגיה, עד שהועבר לתפקיד סגן שר החוץ של גאורגיה, תפקיד שמילא עד מרץ 2005, אז מונה לתפקיד שגריר גאורגיה בישראל ובקפריסין.
קריירה פוליטית > שגריר גאורגיה בישראל

עוד בטרם מונה לתפקיד שגריר גאורגיה בישראל, בתפקידו כסגן שרת החוץ של גאורגיה, היה ז'ווניה מעורב בתקרית השחתת דיוקן שותא רוסתוולי במנזר המצלבה. לראשונה ביקר בישראל בשנת 1988 יחד עם אמו היהודייה.
במרץ 2005 נכנס ז'ווניה לתפקידו. את כתב האמנתו הגיש לנשיא משה קצב בשפה העברית, אותה למד בבית הספר של הסוכנות היהודית בטביליסי. אחד הדברים הראשונים שעשה עם היכנסו לתפקיד הייתה הבקשה לשנות את שם המדינה בעברית מגרוּזיה לגאורגיה. הבקשה, שהופנתה לאקדמיה ללשון העברית ולמשרד החוץ הישראלי, נענתה בחיוב, ומאז אותה בקשה מקפידים בכלי התקשורת ובמשרדי הממשלה לקרוא למדינה "גאורגיה" ולתושביה "גאורגים".