stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגישה הפמיניסטית למשפט
הגישה הפמיניסטית התרבותית

ביסוד הגישה הפמיניסטית התרבותית נמצאת הקביעה שעקב חינוך שונה, גברים ונשים מפתחים רגישויות שונות, יחסים חברתיים שונים, וכן תפיסת צדק שונה. המשפט משקף רק את תפיסת הצדק של הגברים, ויש לשנותו כך שישקף גם את זו של הנשים. גישה זו אינה מציעה שינויים ספציפיים בסעיפי חוק, אלא מזמינה שינוי באופיו של המשפט. מטרתה היא הפיכת המשפט ל"נשי" יותר באמצעות ריכוך גישותיו האדברסריות של המשפט ועידוד הליכה בדרך של גישור ופישור.
לפי קרול גיליגן, הנחשבת למייצגת המרכזית של גישה זו, ישנם הבדלים מהותיים בין דרכי ההתנהגות והחשיבה של גברים ונשים. כך למשל, גברים חושבים במונחים היררכיים ונוח להם למקם עצמם מעל אחרים, בעוד נשים חושבות במושגים של הקשרים ונוטות לראות מערכות אנושיות. כמו כן, גברים נוטים לפשט, להכריע בשאלות צדק בדרך לוגית על פי מושגים תאורטיים, ולהגיע לפתרון אחד שמכריע במישור התאורטי, בעוד נשים מעדיפות לבחון שאלה בהקשר האנושי הספציפי בו התעוררה, ונוטות לפתרון שיטיב עם מרבית האנשים.
דוגמה לטענה הנובעת מניתוח פמיניסטי תרבותי היא כי במתח הקיים בין החופש והתחרותיות לעומת סולידריות חברתית, גברים יעדיפו את זכויות הפרט והתחרותיות. כתוצאה מכך התפתחו דיני נזיקין כאלו אשר ממעטים להטיל חובות התנהגות אלא רק אוסרים על התנהגות מזיקה. נשים לעומת זאת, נוטות יותר להחשיב את הסולידריות והחברתיות, ולכן מאמינות יותר בהטלת חובות הצלה והחמרת הפיצויים בגין מחדלים.
ביקורת פמיניסטית מהסוג האמור הובעה גם כנגד הספרות המשפטית בתחום דיני הנזיקין. לטענת הביקורת, נשים נעדרות מהספרות המשפטית בתחום דיני הנזיקין: הכותבים בדיני נזיקין הם גברים, שלא ראו לנכון להתייחס בכתביהם באופן מיוחד לנשים, שפתם הייתה שפה גברית, הדמויות שכיכבו בדוגמאותיהם היו גברים ונעשתה הכללה מינית במצבים אשר בהם קיימים הקשרים נשיים. אפילו הלכות מגדריות במהותן נדונו על ידי מלומדים כהלכות שהקשרן כללי ולא מגדרי, על אף שהשפעתן הייתה בעיקר על נשים. כמו כן, בספרות לא ניכרת התייחסות לעניינים הנתפשים כרלוונטיים ביותר לנשים כמו למשל תחום הרשלנות בלידה.
ביקורת דומה לזו שהושמעה כלפי הספרות המשפטית, המתעלמת מייחודם של נזקים מסוימים הפוגעים בנשים בלבד, הושמעה גם כלפי בית המשפט. כך למשל, באחד מפסקי הדין בישראל נידונה תביעתה של אישה כנגד המשטרה על כך שלא מנעה מבעלה, שנגדו הוצא צו מניעה, לצאת את הארץ. לדבריה, בכך גרמה לה המשטרה נזק חמור, דהיינו היותה עגונה. בית המשפט אמנם הטיל בפסק דינו חובת זהירות על המשטרה, אולם עשה זאת בלי לחשוף את ההקשר הנשי של הסוגיה שלפניו. ההחלטה בעניין זה השיגה אמנם את המטרה של מתן הגנה נזיקית לאשה התובעת. אולם, ניתוח מגדרי של הסוגיה וסיווגה כייחודית לנשים, שהפגיעה בהן מובילה לתוצאה חמורה במיוחד, לא רק שהיה מוביל לתוצאה הרצויה מנקודת מבט פמיניסטית, אלא היה מפחית את סכנת ההצפה בפניות לבית המשפט בתביעות דומות, ואת הפרשנות המרחיבה העלולה לצמוח ממקרה זה.
לפי הניתוח הפמיניסטי של מושג השסתום הנפוץ "האדם הסביר", האדם הסביר פועל כגבר סביר ולאור תפיסות גבריות סבירות, ולא כאישה סבירה הפועלת לפי תפיסת עולם נשית סבירה. דוגמה זו מבליטה גם את טענת הביקורת הפמיניסטית, כי ההבניה הגברית של דיני הנזיקין היא בעלת שני רבדים: ברובד הבסיסי, בנויות דוקטרינות רבות באופן פטריארכאלי. ברובד הנוסף, גם כאשר הדוקטרינה מבוססת על עקרונות נייטרליים (כדוגמת האדם הסביר), היישום שלה באמצעות השופטים (הגברים) יהיה מובנה באופן גברי. כך למשל, אם מהירות נהיגה מסוימת נתפסת כסבירה בידי גבר אך כבלתי-סבירה בידי אישה, נהג אשר נהג במהירות זאת וגרם לתאונה, ייחשב לפי השופט כאדם סביר.
הגישה הפמיניסטית הרדיקלית

הגישה הפמיניסטית הרדיקלית מתמקדת בתפקידו של המשפט ככלי המשרת את קבוצת הגברים השולטת, וחותרת לשנות מצב זה. פרופ' קתרין מקינון, הדמות הבולטת ביותר בזרם זה, טוענת שהבדלים בין נשים לגברים הם פועל יוצא של שעבודן ההיסטורי של הנשים. לדעתה, התפתחות מאפייני הנשיות היא תוצאה של דיכוי והכנעה, וכמה מההסדרים בתחומי המשפט השונים מיועדים להנצחת מאפיינים אלו.
לטענת הניתוח הפמיניסטי, מלבד העובדה שהמשפט נוצר על ידי גברים ולכן מיועד לשרת את האינטרסים שלהם, הרי שלאור העמדה שהמשפט פועל מתוך קונטקסט וחוויית חיים גברית, ממילא הוא פוגע בנשים. נדגים זו באמצעות היחס לעבירת האונס (שלפי חוק העונשין הישראלי, האומר "הבועל אשה", ניתנת לביצוע רק באישה). נטען בנוגע למושג ה"צפיוּת" (היכולת לצפות את התרחשות הנזק) כי שופטים גברים אינם מחשיבים את סכנת האונס כדבר צפוי, מאחר שהם עצמם לעולם לא חששו ממנו. דרישה מקובלת להרשעה בעבירת אונס הייתה התנגדות בכוח של הקורבן. דרישה זו התעלמה מחולשתה של האישה בסיטואציה זו. בתיקון 22 לחוק העונשין שונתה ההגדרה מ"נגד רצונה" ל"שלא בהסכמתה". שינוי נוסף בלגיטימיות הגישה הגברית ביחס לאונס בישראל נעשה בפסק הדין של בית המשפט העליון בפרשת האונס בשמרת, שבו בוטלה קביעתו של בית המשפט המחוזי שכיוון שהנאנסת לא הביעה מפורשות סירוב לקיום יחסי מין אין הדבר מהווה אונס. במקום זאת נקבע שעל הגבר לחפש ולוודא את הסכמתה המפורשת של האישה לפני מגע מיני איתה, ואם לא ניתן אישור כזה, מדובר באונס.
ציון דרך בגישה הפמיניסטית הרדיקלית הוא פסק דין רו נגד וייד, שבו קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית כי כל חוק האוסר על הפלה מלאכותית סותר את חוקת ארצות הברית בשל הפגיעה בזכות לפרטיות.
לפי ניתוחים פמיניסטיים תפיסות עולם הממעטות בערכן של נשים מביאות לפעמים דווקא לתוצאה סופית עדיפה בתביעות נזיקין. חוקרים מצאו כי בארצות הברית, בה נוהגת שיטת חבר המושבעים, במקרה שבו אלמן או אלמנה תבעו את הגורם למותו של בן הזוג, דווקא אלמנות זכו לפיצויים גבוהים יותר מאשר אלמנים. הסיבה לכך היא התפיסה כי לאישה קשה יותר להתפרנס ולהתקיים בכוחות עצמה, ולכן הפגיעה הנובעת ממות בן זוגה גבוהה יותר מהפגיעה שנגרמה לאלמן שבן זוגו נפטר. עם זאת ניתן לטעון, כי תפיסה זאת אינה מבוססת על השקפות שוביניסטיות אלא על ההכרה המציאותית בכך כי נשים מופלות לרעה בעולם העבודה. באותו מחקר הוצבע על כך כי חוסר ההערכה לעבודות הבית ה"נשיות", מוביל לכך כי עיסוקה של עקרת הבית לא הוערך כשירות בעל ערך כספי. באופן פרדוקסלי, חוסר הערכה זה הוביל לפיצוי חסר של בעל לעקרת בית שנהרגה, ופיצוי יתר לעקרת בית שבעלה נהרג. מאידך, במקרה שבו האישה נפגעת בעצמה כגון במקרה של פציעה, מאחר שעבודות הבית אינן מוערכות כבעלות ערך כספי, האישה שנפצעה לא תזכה בפיצוי הוגן.
בתקנונים של קרנות הפנסיה הוותיקות הפועלות בישראל נקבע כי שיעור קצבת השאירים לאלמנה יהיה כפול משיעור קצבת השאירים לאלמן. קביעה זו משקפת את העיקרון המנחה קרנות פנסיה אלה, "לכל אחד לפי צרכיו", ואת ההנחה שתלותה הכספית של האישה בבן זוגה גדולה מתלותו הכספית של הבעל בבת זוגו. בקרנות הפנסיה החדשות, שהוקמו החל מאמצע שנות ה-90, בוטלה הבחנה זו, ובתחילת שנת 2011 הושוו גם בקרנות הוותיקות תנאי הפנסיה של האלמנים לאלה של האלמנות.
דוגמה לכך שתפיסות שוביניסטיות עשויות להטיב עם נשים היא העובדה כי בארצות הברית עד שנות ה-70, רק נשים היו יכולות לזכות בפיצויים בגין הפרת הבטחת נישואין מצד הגבר, בעוד גבר לא היה יכול לזכות בפיצויים בגין הפרת הבטחה שכזאת מצד האישה. הבדל זה נבע מהתפיסה כי רק אישה נפגעת מהפרה שכזאת בעוד שהגבר אינו זקוק לאישה.
לקריאה נוספת

אורית קמיר, פמיניזם זכויות ומשפט, 2002.
נויה רימלט, דומות, שונות ושוויון בין המינים בראי המשפט האמריקני והישראלי, 2001.
דפנה ברק-ארז, שלומית יניסקי-רביד, יפעת ביטון ודנה פוגץ' (עורכות), עיונים במשפט מגדר ופמיניזם, 2007.
אוון מ. פיס, "מהו פמיניזם", עיוני משפט יח 1, עמ' 5–18.
Leslie Bender, An Overview of Feminist Torts Scholarship, 78 Cornell L. Rev 575.
Jennifer B. Wriggins, The Feminisim and Legal Theory Project: Celebrating Twenty Years of Feminist Pedagogy, Praxis and Prisms, 13 AM. U. J. Gender Soc. Pol’y & L. 139
Martha Chamallas, Importing Feminist Theories to Tort Law, 11 Wis. Women's L. J. 389.
הערות שוליים

1 2  דפנה ברק-ארז, פרשנות פמיניסטית, המשפט טז, תשע"א, עמ' 37–52
↑  אוון מ. פיס, "מהו פמיניזם", עיוני משפט יח 1, עמ' 5–18.
↑  ספר דברים, פרק י"ז, פסוק ט"ו
↑  פירוש הרמב"ן לדברים יז טו
↑  מולי הורוביץ, ‏הדרמה שמאחורי ההעלאה הצפויה של גיל הפרישה לנשים, באתר גלובס, 3 במאי 2013
↑  בג"ץ 453/94 שדולת הנשים בישראל נ' ממשלת ישראל
↑  נשים מנהיגות - נשים בדירקטוריונים תמונת מצב, באתר שדולת הנשים בישראל
↑  קרול גיליגן, בקול שונה: התאוריה הפסיכולוגית והתפתחות האישה, 1982.
↑  עא 82/429 מדינת ישראל נ' תמר סוהן, מב (3) 733.
↑  דפנה ברק-ארז, "האישה הסבירה", פלילים ו, אוקטובר 1997.
↑  חוק העונשין (תיקון מס' 22), התשמ"ח-1988, ס"ח 1246 מיום 31 במרס 1988
↑  צבי לביא, בשורה לאלמנים: השוואת זכויות פנסיה לאלמנות, באתר ynet, 24 בנובמבר 2010
↑  אורית קמיר "איזו מין הטרדה: האם הטרדה מינית היא פגיעה בשוויון או בכבוד האדם?" משפטים כט 317 (תקציר המאמר).
↑  דוד דרעי, כן לאופציה של פיצוי כספי! תביעה אזרחית - ריאיון עם עורכות הדין מירב ישראלי ומיכל ורדי, המייצגות נפגעות הטרדה מינית התובעות פיצויים נזיקיים בגין ההטרדה
| חוק ומשפט |
| --- | --- | --- |
| ענפים עיקריים | משפט ציבורי • משפט חוקתי • משפט מנהלי • משפט פלילי • דיני חיובים • דיני חוזים • דיני נזיקין • דיני עשיית עושר ולא במשפט • דיני קניין • דיון אזרחי • דיון פלילי • משפט בינלאומי פומבי • דיני היושר |  |
| תחומים נוספים | משפט ימי • דיני חדלות פירעון • דיני תאגידים •  דיני הגבלים עסקיים • משפט בינלאומי פרטי • דיני הגנת הצרכן • דיני משפחה • דיני ירושה • קניין רוחני • דיני עבודה • משפט צבאי • דיני מיסים • דיני נאמנות |  |
| מקורות המשפט | חוקה • חוק • תקנות • צו • תקדים • קודקס • מנהג • פקודה • אסדרה |  |
| שיטות משפט | משפט קאנוני • המשפט המקובל • המשפט הקונטיננטלי • המשפט הרומי • משפט עברי • שריעה • יאסה • השיטה האינקוויזיטורית • השיטה האדברסרית |  |
| תורת המשפט | פוזיטיביזם משפטי • פורמליזם משפטי • ריאליזם משפטי • הגישה הביקורתית למשפט • משפט הטבע • משפט השוואתי • הגישה הפמיניסטית למשפט • ניתוח כלכלי של המשפט • מחשבה מדינית |  |
| מוסדות ובעלי תפקידים | רשות מחוקקת • הרשות השופטת • רשות מבצעת • שופט • עורך דין • בוררות |  |
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556225805171  LCCN: sh93002831  NKC: ph967570 
מפגש של הליגה לזכויות נשים בצרפת, אפריל 1914
היפרטריכוזיס

| --- | --- |

 תחום:  רפואת עור 
 טיפול:  (RS)-eflornithine 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1072031 
 MeSH:  D006983
 סיווגים
 ICD-11:  ED71 
 
דיוקנו של פטרוס גונסלבוס (אנ'), אציל צרפתי שסבל מתופעת היפרטריכוזיס,  (1580 בקירוב)
היפרטריכוזיס או תסמונת איש הזאב (באנגלית: Hypertrichosis) היא מחלה גנטית המתבטאת בצמיחת שיער באופן בלתי מרוסן בכל חלקי הגוף ובפרט על עור הפנים. הצמיחה הבלתי מרוסנת גורמת לשיער להיראות כפרווה סמיכה.
למחלה לא קיימים סימפטומים נוספים ולמרות שמראהו החריג של הצימוח גורם לסובלים ממנה לקושי חברתי (ובעבר אף לנידוי), למחלה אין השפעה על יכולות קוגניטיביות או אחרות. שכיחותה של ההיפרטריכוזיס נמוכה ביותר ומוערכת בכאחד למיליארד.
הטיפול בהיפרטריכוזיס כיום הוא הסרת שיער בלייזר.
ראו גם

הירסוטיזם
הסימפוניה העשירית של בטהובן

הסימפוניה העשירית במי במול מז'ור של המלחין לודוויג ואן בטהובן היא יצירה היפותטית. קטעי רשימותיו של בטהובן אוחדו על ידי בארי קופר ליצירה אחת, אשר הוקלטה פעמיים בשנת 1988: פעם תחת ניצוחו של ולטר ולר, ופעם תחת ניצוחו של וין מוריס. קופר אסף מספיק חומר ורישומים על מנת להפיק את הפרק הראשון (אנדנטה, בסולם הטוניקה) ופרק נוסף (אלגרו, במינור המקביל - דו מינור). קופר אף טען כי מצא קטעי סקרצו אשר לא היו רבים מספיק כדי להפיק מהם פרק משל עצמם.
בטהובן מעולם לא השלים את הסימפוניה העשירית. לאחר השלמת הסימפוניה התשיעית שלו, התרכז בטהובן בעיקר בהלחנת רביעיות כלי קשת, למרות שכיום ניתן למצוא עדויות לכך, שעבד בין השאר גם על יצירה תזמורתית; נטען, כי הוא ניגן קטעים מהיצירה לחברו, קארל הולץ. ראיית היצירה שהפיק קופר בתור "הסימפוניה העשירית" שנויה במחלוקת, כי הרי לא ידוע בוודאות שכל הקטעים שאוגדו על ידי קופר נכתבו לסימפוניה, או לכל יצירה אחרת. קופר טען, כי הוא מצא ואיחד כחמישים קטעים נפרדים מאת בטהובן על מנת ליצור את היצירה.
אף על פי שהיצירה שנויה במחלוקת, ישנה הסכמה כללית באשר לעובדה, שבטהובן התכוון לכתוב סימפוניה נוספת. ישנם אזכורים רבים ברישומיו (במקור, בטהובן רצה שהסימפוניה התשיעית תהיה אינסטרומנטלית לחלוטין וחשב להלחין את האודה לשמחה בתור קנטטה נפרדת ואחריה את הסימפוניה העשירית, שאותה יסיים בקטע ווקאלי). מלומדים רבים מחשיבים את יצירתו של קופר כמועילה לחקר בטהובן, אך פחות כיצירה אותנטית שלו.
יש המתייחסים אל הסימפוניה הראשונה של יוהנס ברהמס כ"הסימפוניה העשירית של בטהובן", כינוי שהודבק לה כנראה על ידי הנס פון בילו. באופן מקרי, לשתי הסימפוניות ישנו פרק אלגרו בסולם דו מינור וב-6/8.
הערות שוליים

↑  בטהובן: הקלטה ראשונה של הסימפוניה העשירית במי במול מז'ור, פרק ראשון, התזמורת הסימפונית של לונדון בניצוח וין מוריס;  Carlton Classics; ASIN: B000003YPG
↑  דייוויד לי ברודבק, "הסימפוניה הראשונה של ברהמס", קיימברידג': הוצאת אוניברסיטת קיימברידג' (1997): 86. "בילוב, שעשה קודם יד אחת עם ליסט ועם וגנר באסכולה הגרמנית החדשה, הבין היטב לאן נושבת הרוח באקלים המוזיקו-פוליטי של אותם ימים, והתייחסותו אל "הסימפוניה העשירית" ... יכולה להתפרש אך ורק כניסיון לחרחר ריב ... נראה הדבר, שבילוב רמז בכך כי ברהמס, לא הגאון מביירוית [וגנר], הוא הזכאי להתהדר באצטלה של בטהובן."
↑  נורמן דל מאר, "לנצח על ברהמס", אוקספורד: הוצאת אוניברסיטת אוקספורד (1993): 1. "וכש[ברהמס] הרשה לה [הסימפוניה הראשונה שלו] לבסוף להופיע, היה רגיש מאוד להערות הנדושות, יש להודות, על היותה העשירית של בטהובן."
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: f0b2b45c-b394-3a73-bd9f-92aedebe0e06
היפריון (עץ)

דוגמה לעצים בפארק לאומי רדווד (אין תמונה של העץ "היפריון" עצמו).
"היפריון" הוא העץ הגבוה בעולם (נכון ל-2011). גובהו במדידה האחרונה 115.92 מטרים. העץ הוא מהמין סקוויה נאה, והוא גדל בפארק לאומי רדווד שבאזור החוף בצפון-מערב קליפורניה. העץ נקרא על-שם היפריון - דמות מהמיתולוגיה היוונית.
העץ התגלה ב-8 בספטמבר 2006 על ידי חוקר הטבע כריס אטקינס וחובב הטבע מייקל טיילור באזור מרוחק ב"פארק הלאומי רדווד". גובהו של העץ אומת על ידי ד"ר סטיבן סילֶט (Stephen C. Sillett), בוטנאי אמריקאי מומחה לסביבת גידול טבעית ביערות עצים עתיקים, וכן מומחה לעצים גבוהים. 
המיקום המדויק של העץ לא נחשף לציבור, מחשש שתנועה רבה של אנשים תפריע למערכת האקולוגית סביב העץ ואף תפגע בה.
חוקרים טוענים שנזק של נקר בראשו מנעה מ"היפריון" להגיע ל-115.8 מטרים בזמן שאומת גובהו על ידי ד"ר סילט. לפי מחקר ביולוגי משנת 2004, שיא הגובה האפשרי לעץ הוא 130-120 מטרים.
נפחו של העץ בזמן אימות גובהו היה 502 מ"ק עץ. העץ הוא בן 600 שנים, והוא ממשיך לצמוח, כך שהוא יגדל ויגבה עוד באופן משמעותי.
ב-2 באוגוסט 2022 נאסרה הגישה לעץ, לאחר שהושחת על ידי תיירים.
הערות שוליים

↑  במיתולוגיה היוונית הקדומה היפריון הוא שם נלווה להליוס כשהעץ השני בגובהו שגובהו כ-114.7 מטרים נקרא בשם זה, או אפולו, אל השמש, ובמאוחרת יותר הוא אחד הטיטאנים.
↑  הוא היה המדען הראשון שחקר את סביבת הגידול הטבעית של עצי "סקוויה נאה" ופיתח שיטות חדשות לטיפוס, מחקר ולימוד על עצים גבוהים. הוא טיפס על רבים מהעצים הגבוהים ביותר בעולם כדי לחקור את המערכת האקולוגית בצמרות העצים, ונחשב לסמכות הבכירה ביותר לגבי עצים גבוהים ובייחוד למין "סקוויה נאה" "רדווד החוף").
↑  George W. Koch, Stephen C. Sillett, Gregory M. Jennings & Stephen D. Davis, The limits to tree height, letters to nature, 2004 Nature Publishing Group.
↑  ניסן צור, 5,000 דולר קנס: נאסרה הגישה לעץ הגבוה בעולם, באתר ערוץ 7, 2 באוגוסט 2022
היפריון

ערך זה עוסק בטיטאן במיתולוגיה היוונית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 תרבות:  דת יוון העתיקה, מיתולוגיה יוונית 
 אב:  אורנוס 
 אם:  גאיה 
 אחים:  ריאה, תיאה, אוקיינוס, תמיס, יאפטוס, קרונוס, טתיס 
 בן או בת זוג:  תיאה, בסיליה, Aethra, אוריפאזה 
 צאצאים:  הליוס, סלנה, אאוס, אורורה 
 
"היפריון" הוא שם-תואר נלווה לאל השמש הליוס באיליאדה ובאודיסיאה של הומרוס.
במיתולוגיה היוונית המאוחרת יותר, היפריון הוא אחד הטיטאנים, בנם של גאיה ואוראנוס, ואביהם של הליוס, טיטאן השמש, סלנה, טיטאנית הירח ואאוס, אלת השחר, שנולדו לו מאחותו תיאה. היפריון הוא גם הטיטאן אדון המזרח.
הערות שוליים

↑  Morford, Mark P. O.; Lenardon, Robert J. (2000). Classical Mythology. Oxford University Press. p. 40. ISBN 978-0195143386.
↑  Keightley, Thomas (1877). The mythology of ancient Greece and Italy. p. 47.
| שנים עשר הטיטאנים במיתולוגיה היוונית |
| --- | --- | --- |
| טיטאנים | אוקיינוס וטתיס • היפריון ותיאה • קויוס ופויבה • קרונוס וריאה • מנמוסינה • תמיס • קריוס • יאפטוס |  |
| בניו של יאפטוס | אטלס • פרומתאוס • אפימתאוס • מנויטיוס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563823905171  LCCN: no2018059475   WorldCat (עם LCCN): no2018-059475 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המצודה האדומה בדלהי

המצודה האדומה (באורדו: لال قلعه, בהינדי: लाल क़िला) היא מצודה השוכנת בעיר דלהי ואתר מורשת עולמית, אשר נבנתה ב-1648 על ידי המלך המוגולי שאה ג'האן ושימשה מושב לכס האימפריה המוגולית עד פירוקה בשנת 1857. במשך השנים שימשה המצודה גם כבסיס צבאי של הצבא הבריטי במהלך השלטון הבריטי ולאחר עצמאותה של הודו עד לשנת 2003 גם את הצבא ההודי.
בניית המצודה ערכה כ-10 שנים בין 1638 ל-1648, היא מורכבת מחומה היקפית בעלת צריחים וביצורים שונים, בתוך חומות המצודה נמצאים מספר מבנים, אתרים וגינות נוי אשר שימשו את חצר המלך המוגולי בתקופת השלטון. שטח המצודה הוא כ-1.03 קילומטר רבוע.
המצודה מוכרת החל משנת 2007 כאתר מורשת עולמית משום ערכה התרבותי והיא נחשבת לאחד מהסמלים הלאומיים המוכרים של הודו.
תיאור

המצודה בנויה בשילוב של אדריכלות פרסית, הודית ואירופאית, פרטי המבנים והחומות מעוטרים ברמה אומנותית גבוהה בשלל מוטיבים ממקורות אומנותיים שונים. עיצוב המצודה הוא דוגמה מרשימה לאדריכלות שאג'האנית שנוסדה באותה תקופת בנייה של האימפריה המוגולית.
המצודה ניצבת לאורך נהר היאמונה ולה שני שערים עיקריים; 'שער דלהי' ו-'שער לאהור'. שער לאהור נחשב הראשי, הוא פונה לכיוון מערב לרחוב הבזאר הראשי וההיסטורי של העיר (כיום רחוב 'צ'אנדני שוק'), בעוד ששער דלהי פונה לכיוון דרום (הנהר נמצא לאורך הדופן הצפונית והמזרחית של המצודה). ברחבה הפנימית של המבצר ישנם מספר מבנים, גינות ואתרים קדושים שנבנו לאורך השנים. המבנים העתיקים ביותר נבנו בתקופה בה שימוש המבצר כמושב הכס המוגולי, אך לאורך השנים נבנו תוספות ומבנים חדשים, כך לדוגמה מספר מבנים בצד הדרום-מזרחי של המצודה אשר שימשו את הצבא הבריטי.
אתרים ומבנים במצודה

דיוואן-י עאם: ('היכל הקהל הציבורי') היכל ראשי מול הכניסה למצודה, רחבה הובילה את הציבור לבניין אשר בחזיתו הייתה מרפסת מרשימה. בעבר קשתות המרפסת עוטרו בזהב וכסף והיא הובילה למקום מושבו של המלך המוגולי במרכז הבניין, היכן שקיבל את נתיניו שבאו לפגוש אותו.
דיוואן-י חאס: ('היכל הקהל הפרטי') מבנה פתוח הדומה להיכל הציבורי אך קטן יותר, תפקידו היה מקום מפגש המלך עם אורחים ונציגי מדינות אחרות.
נהאר-י בּהישת: ('נחל גן עדן') תעלות מים שנשאבו מנהר היאמונה בנויות לאורך מרכז פנים המצודה, התעלות מחברות את מבני המגורים והאזורים הפרטיים של המצודה במים זורמים.
זנאנה: ('מגורי הנשים') שני מבנים בקצה הדרומי של מתחם המצודה שימשו כמגורי הנשים, מומתאז מהאל ורנג מהאל.
מותי מסג'יד: ('מסגד הפנינה') נבנה בשנת 1659 בתור המסגד הפרטי של אורנגזב (בנו של שאה ג'האן).
חיאת-בח'ש באג: ('הגינה המעניקה חיים') מצפון למבנים הפרטיים, משתרעת גינה רשמית ומלכותית אשר מחולקת לרבעים על ידי תעלות מים. בכל צד של הגינה ניצב מבנה מעוטר ובמרכז נבנה בשנת 1842 מבנה שלישי במרכז ברכית מים, על ידי המלך המוגולי האחרון בהאדור שאה השני.
עד לשנת 1857, כאשר הסתיים השלטון המוגולי, עמדו ברחבת המצודה גם ארמונות השלטון וחיו בשטח המצודה כ-3,000 פקידים ועובדים. עם ביטול שלטון המוגולים, הרסו הבריטים את מבני השלטון העיקריים ובנו במקום מבני צבא בריטים בצד הדרומי של המצודה.
מוזיאון המלחמה ההודי: המוזיאון שוכן ב-'נקאר ח'אנה' ('חדר המוזיקה') בשטח המצודה. המוזיאון הוקם לזכר החיילים ההודים שנפלו במהלך מלחמת העולם הראשונה (בשירות האימפריה הבריטית) ומכיל תצוגה רחבה הקשורה בשירות בצבא הבריטי.
אתרים ומבנים במצודה > מצודת סאלימגר

מצפון-מזרח למצודה האדומה מוצבת מצודה קדומה יותר, מצודת סאלימגר ('מצודת סאלים'). המצודה נבנתה על אי לשעבר בנהר בשנה 1546 על ידי סאלים שאה סורי במהלך 9 השנים לקיומה של השושלת הסורית בהודו. המצודה האדומה נבנתה כמעט בצמוד לחומות סאלימגר, כאשר גשר מפריד בין השתיים.
מצודת סאלימגר שימשה לאורך רוב השנים בתור בית מאסר החל מהתקופה המוגולית ועד לעצמאות הודו. תחת השלטון הבריטי המצודה שימשה בית כלא צבאי בנוסף למעונם של מספר יחידות צבא (ביניהם יחידות תותחנים בריטיות). סאלימגר כלולה בשטח המוגדר כאתר מורשת עולמית יחד עם המצודה האדומה.
אחד משערי המצודה.
היכל הדיוואן-י ח'אס בשטח המבצר.
מבנים בשטח המצודה. מימין; הרנג מהאל, במרכז; הדיוואן-י ח'אס ומשמאל; המותי מסג'יד.
הידרוצפלוס

| --- | --- |

הידרוצפלוס בצילום CT
 תחום:  גנטיקה רפואית 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/1135286 
 DiseasesDB:  6123
 MeSH:  D006849
 MedlinePlus:  001571
 סיווגים
 ICD-10:  G91, Q03
 ICD-11:  8D64 
 
גולגולת של חולה הידרוצפלוס
הידרוצפלוס או מיימת ראש (באנגלית: Normal Pressure Hydrocephalus; NPH) היא תופעה שבה מתקשה הגוף לנקז נוזלים עודפים מהמוח ומחוט השדרה.
הידרוצפלוס - מקור השם ביוונית: הידרו - מים וצפלוס - ראש, מצב הידוע גם בכינוי מים ראש. אנשים הסובלים ממחלה זו סובלים מהצטברות מים בתאי וחדרי המוח. מצב זה מוביל ל-IICP - לחץ תוך-גולגולתי על המוח ועל רקמות שונות, שאצל ילדים קטנים גם גורם לרוב להגדלת הגולגולת.
הידרוצפלוס לרוב נוצר בעקבות חסימה בניקוז נוזל המוח (CSF), מחדרי המוח לעמוד השידרה ומשם לניקוז בגוף. נוזל המוח נוצר במחזוריות ומשמש להגנה על רקמת המוח, והניקוז הקבוע שלו חיוני כדי שלא ייווצר לחץ תוך-גולגולתי. בנוסף מצב זה עלול לקרות כתוצאה מייצור עודף של CSF. החסימה עלולה להיות מולדת (לרוב בפגים מתחת ל-1,000 גרם), מחלה, גידול ו/או טראומה לגולגולת או לעמוד השדרה. הפרעות בספיגת הנוזלים בחדרי המוח יכולה להיגרם ממגוון סיבות כגון: מחלות זיהומיות, דימומים עקב שבץ או זקנה.
ללא קשר לסיבה, הנוזל מצטבר בחלל המוח וכתוצאה מכך נוצר לחץ על רקמת המוח.
ההצטברות בסופו של דבר עלולה לגרום לעיוותים ופגיעות מוחיות.
אצל מבוגרים הסימנים מופיעים מהר, מאחר שנפח הגולגולת אצלם קבוע והיא אינה יכולה להתרחב כמו אצל תינוקות.
תינוקות, עוברים וילדים עם הידרוצפלוס סובלים מראש מוגדל, ללא קשר לפנים, מאחר שעצמות הגולגולת מתרחבות וחופשיות עדיין. גמישות זו מאפשרת פגיעה קלינית נמוכה יותר אצל תינוקות, מה שמאפשר טווח זמן לתיקון בלי שבהכרח ייווצר נזק משמעותי. הידרוצפלוס מתרחש 1 ל-1,000 לידות, והיה נחשב למחלה סופנית עד הגעת הפתרון הניתוחי של ניקוז ה-CSF באמצעות נקז מוח.
ניתן לאבחן הידרוצפלוס גם בעוברים על ידי בדיקת אולטרה סאונד.
לרוב, אם מאבחנים ומטפלים בהידרוצפלוס מהר, ניתן למנוע פגיעות מוחיות ותפקודיות.
היסטוריה

הידרוצפלוס אובחן לראשונה על ידי הרופא היווני היפוקרטס, אך נותר ללא תרופה עד המאה ה-20, כאשר טיפולים נוירוכירורגיים פותחו.
למרות שישנו מספר רב של אנשים בעלי הידרוצפלוס, מעט מאוד מחקר מבוצע יחסית על מנת לנסות ולמצוא תרופה.
אפידמיולוגיה

להידרוצפלוס אין תרופה שמרפאת אותה - אלא רק את התסמינים, והיא ניתנת בתוספת לטיפול פולשני.
הידרוצפלוס פוגע באחת מכל אלף לידות בארצות הברית, מה שהופך אותו לשכיח ביותר כגורם לנכות התפתחותית, אפילו יותר מחרשות. על פי אתר ה-NIH, ישנם מעל 700,000 ילדים ובוגרים חיים בעלי הידרוצפלוס, ובארצות הברית זהו הגורם הנפוץ ביותר לניתוחי מוח בקרב ילדים.
ישנן מעל 180 סיבות למצב, אחת הסיבות השכיחות ביותר היא דימום בחלל המוח כתוצאה מלידה מוקדמת (פגות).
אחד הטיפולים הנפוצים ביותר, SHUNT, לא השתנה בהרבה מאז הוא פותח בשנות ה-60.
באמצעות ניתוח מוח, יש להחדיר צינורית ניקוז לתוך חלל המוח (טיפול אשר בעצמו יכול לגרום לדימום תוך-גולגולתי).
מעל 50% של השנטים כושלים במהלך השנתיים הראשונות, ויש צורך בניתוח נוסף על מנת להחליפם.
במהלך 25 השנה האחרונות ירדו אחוזי התמותה בעקבות הידרוצפלוס מ-54% ל-5%, והתופעה של פגיעה מוחית מ-62% ל-30%.
בארצות הברית, תקציב משרד הבריאות לטיפול בהידרוצפלוס הוא למעלה ממיליארד דולר.
תסמינים > אצל מבוגרים

קשיים בהליכה
בריחת שתן
הידרדרות מנטלית
כאבי ראש והקאות עזות
תסמינים > אצל תינוקות

הגדלת הגולגולת
אפטיות
טיפול

להידרוצפלוס טיפול כירורגי, הכולל החדרת צינורית עשויה סיליקון ובה שסתום חד כיווני, לתוך חלל המוח על מנת לעקוף את החסימה ב-Arachnoid granulation ולנקז את עודפי ה-CSF אל אזורים אחרים בגוף.
רוב הצינוריות (שנט) מנקזות את הנוזל לחלל הבטן, אך ישנן חלופות אחרות, התלויות לפעמים במבנה האנטומי של המטופל. כאשר צינורית השאנט פועלת כראוי, מתאפשר למטופל לנהל אורח חיים תקין ומלא בלי הפרעות לתפקוד יומיומי. נדרשת ערנות לסימני חסימה, שעלולים להצביע על צורך בשחזור השאנט (repair).
טיפול חלופי, שאינו כרוך בהחדרת גוף זר, הוא פיום רצפת החדר השלישי. בניתוח פיום (המבוצע דרך החלק העליון של הראש) יוצרים פתח מלאכותי ברצפת החדר השלישי, דרכו מתנקזים עודפי ה-CSF.
קיים גם טיפול תרופתי שיכול להקל על התסמינים לטווח קצר אך אינו מהווה תחליף לטיפולים האחרים.
ראו גם

מוגבלות שכלית התפתחותית
הנרי גריי

| --- | --- |

 לידה:  1827 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  13 ביוני 1861 (בגיל 34 בערך) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 ענף מדעי:  אנטומיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הייגייט 
 מקום לימודים:  St George's Hospital  סנט ג'ורג', אוניברסיטת לונדון 
 מוסדות:  אוניברסיטת לונדון 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
הנרי גריי (באנגלית: Henry Gray; ‏1827 – 13 ביוני 1861) היה מנתח אנגלי שהתמחה באנטומיה וידוע במיוחד על פרסום הספר האנטומיה של גריי. נבחר לחבר בחברה המלכותית בגיל הצעיר 25.