stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרווי גולדברג
מחקריו > אודות מאמרים נבחרים > הזוהר בדרום מרוקו: מחקר באתנוגרפיה של הכתבים

המאמר מתבסס על ראיונות שגולדברג ערך במושבים רבים בישראל. בבתי כנסת רבים במרוקו היו בצד ספר התורה גם כרכים של הזוהר שנהגו בהם קריאה טקסית. בניגוד לספר התורה שהשימוש הטקסי שלו היה כרוך בכתב יד שהוכן על פי כללים מדויקים, הזוהר היה ספר מודפס ומשם כך היה נגיש יותר. נהגו לקרוא בזוהר בברית מילה, והביאו אותו לבית החולה לקריאה מיוחדת. אנשים רכשו עותק של הזוהר ותרמו אותו לבית כנסת כמו שתורמים ספר תורה. גולדברג טוען שהתורה קיבלה מימד של קדושה ואילו הזוהר, שגם בו יש קדושה, תיפקד כמתווך הנגיש לאדם הפשוט. תרבות הספרים היהודית באה לידי ביטוי לא רק באמצעות הקוגניציה, כי אם גם על ידי הספרים - החפצים, הללו הופכים לחלק מחיי האדם, גם אם אינו יודע קרוא וכתוב.
מחקריו > אודות מאמרים נבחרים > תורה וילדים: היבטים סמליים של ילודה אצל יהודים וביהדות

התורה מסמלת המשכיות. בקבוצות שונות של יהודים היה מנהג בקרב זוגות חשוכי ילדים לרכוש ספר תורה ולתרום אותו לבית הכנסת. הסיבה לכך היא שאם אין המשכיות דרך ילדים, תהיה להם המשכיות באמצעות זיקתם לספר התורה הכתוב.
מחקריו > אודות מאמרים נבחרים > אתניות בישראל

גולדברג כתב מספר מאמרים על אתניות בישראל. באחד מהם אותו כתב עם ד"ר חן ברם, ניתח את המונחים השונים, במחקר ובשיחה יומיומית, בהם השתמשו להגדיר את יהודי המזרח מנקודת מבט תרבותית והיסטורית. בניגוד לגישה נפוצה במחקר שנוהגת להתייחס אל היהודים המזרחים מנקודת מבט של הדרתם בידי הממסד הציוני-אשכנזי, מאמר זה מדגיש דפוסי תרבות מהעבר וגלגולם בישראל.
מחקריו > אודות מאמרים נבחרים > סעודת יתרו

המאמר מתחקה אחר השורשים התוניסאיים של החג סעודת יתרו, המתקיים קרוב לט"ו בשבט, אותו חוגגים ילדים שהחלו ללמוד בחדר. בערב יום חמישי עורכים להם סעודה חגיגית. הוא קושר את החג לסיום מגפת הכולרה שפקד את תוניס במחצית המאה ה-19 אבל עומד על ההתפתחות המורכבת שלו מאז.
מחקריו > אודות מאמרים נבחרים > יהדות ואנתרופולוגיה

גולדברג כתב מספר מאמרים על חקר המקרא ואנתרופולוגיה.
אחד המאמרים עוקב אחרי הדרך שבה האנתרופולוגיה התמודדה או התייחסה לחקר המקרא מסוף המאה ה-19. ג'יימס ג'. פרייזר, שכתב במפנה המאה העשרים סדרת כרכים עבי-כרס שעוסקים בתרבויות העולם מראשית ההיסטוריה ועד ימינו, פרסם גם ספר בעל שלושה כרכים על פולקלור במקרא ("ברית הישנה"). גולדברג מגלה קו המשך סמוי מן העין לקשר בין אנתרופולוגיה לחקר המקרא בין אנתרופולוגים יהודים.
במאמר אחר גולדברג בוחן את ברית המילה במקרא ומקשר אותה לנושא החינוך. מנקודת מבט פמיניסטית הוא רואה בה יחס גם לנקביות ולא רק לזכריות.
ספריו

Cave dwellers and Citrus growers: A Jewish Community in Libya and Israel. Cambridge: Cambridge University Press, 1972.
Editor, special issue of Ethnic Groups (published by Gordon & Breach) on "Ethnicity in Israeli Society," Vol. I., No. 3, pp. 163 262, 1977.
אנתרופולוגיה: אדם, חברה ותרבות (מבוא לאנתרופולוגיה). תל אביב: "גומא" (צ'ריקובר), 1978. (בשיתוף עם אורית זיו ואיילין בסקר)
הגיד מרדכי :קורות לוב ויהודיה, יישוביהם ומנהגיהם. ההדיר והוסיף מבוא והערות הרוי גולדברג. ירושלים: מכון בן צבי, 1979, מהדורה שנייה מתוקנת, 1980.
The Book of Mordechai, by Mordecai Ha Cohen. Trans. and ed. by Harvey E. Goldberg. Institute for the Study of Human Issues, Philadelphia: 1980. Reprinted: London: Darf Publishers, 1993.
Greentown's Youth: Disadvantaged Youth in an Israeli Development Town. Assen: Van Gorcum, 1984.
Editor, Judaism Viewed from Within and from Without: Anthropological Studies. Albany: State University of New York Press, 1987.
Danielle Storper Perez and Harvey E. Goldberg. Au Pied du Mur de Jerusalem: Approche anthropologique du Mur du Temple. Paris: Cerf, 1989.
Jewish Life in Muslim Libya: Rivals and Relatives. Chicago: University of Chicago Press, 1990.
Editor, Sephardi and Middle Eastern Jewries: History and Culture in the Modern Era. Bloomington and New York: Indiana University Press and The Jewish Theological Seminary of America, 1996.
אורית אבוהב, אסתר הרצוג, הרוי גולדברג, עמנואל מרקס, עורכים. ישראל: אנתרופולוגיה מקומית (מקראה לאנתרופולוגיה ישראלית). תל אביב: צ'ריקובר, 1998.
Editor, The Life of Judaism. Berkeley: University of California Press, 2001.
Goldberg, Sam Heilman and Barbara Kirshenblatt-Gimblett. The Israel Experience: Studies in Youth Travel and Jewish Identity, ed. Barry Chazan. Jerusalem: ACBP Foundation, 2002.
Jewish Passages: Cycles of Jewish Life. Berkeley: University of California Press, 2003.
Esther Hertzog, Orit Abuhav, Harvey E. Goldberg and Emanuel Marx, ed. Perspectives on Israeli Anthropology. Detroit: Wayne State University Press, 2010.
Harvey E. Goldberg, Steven M. Cohen and Ezra Kopelowitz, ed. Dynamic Belonging: Contemporary Jewish Collective Identities. New York: Berghahn Books, 2012.
הרווי גולדברג (מחבר), אורית אבוהב, יורם בילו והגר סלמון (עורכים), יהודי לוב וסביבתם: אסופת מחקריו האתנו-היסטוריים של הרווי גולדברג, יד בן-צבי, 2020.
לקריאה נוספת

Dorothy Bauhof, "GOLDBERG, HARVEY E." in ENCYCLOPAEDIA JUDAICA, Second Edition, Volume 7, p. 692.
אורית אבוהב, קרוב אצל אחרים – התפתחות האנתרופולוגיה בישראל, הוצאת רסלינג, 2011, 238-239, 279.
Some Cautionary Tales from an Anthropological Romance with Jews from Libya. In Haim Hazan and Esther Hertzog, ed. Serendipity in Anthropological Research: The Nomadic Turn. Surrey: Ashgate, 2012, 109-22.
אוריינות לשונית

אוריינות לשונית היא יכולת המאפשרת לאדם לרכוש שפה כתובה ומדוברת. נראה כי אוריינות "מתפתחת מלידה וקשורה לחשיפה ולתמיכה סביבתית מפרה" היא מתחילה בשלבים המוקדמים ומתפתחת ככל שהילד נחשף ליותר גירויים שפתיים, הן בבית והן בגן, כשהשיח אותו הוא מפתח בשלבים המוקדים משפיע מאוד על המשך חייו. אוֹריינות, במשמעותה הבסיסית, היא היכולת לקרוא ולכתוב. בהתאם לכך, מקור השם הוא מהמילה בר-אוריין, שפרושה בארמית הוא אדם היודע לקרוא בתורה. בני אדם מייצרים תקשורת בינם לבין אחרים באמצעות שפה, שהיא מערכת סימנים מוסכמת וידועה מראש. על מנת להיות שותף פעיל בחברה אוריינית, על הפרט לפתח ולהעשיר שפתו. ככל שהוא יהיה מוקף ביותר גירויים שפתיים, כך תגדל יכולתו לקיים תקשורת טובה יותר עם הסביבה.
התפתחות אוריינות אצל ילדים

התהליך המואץ של רכישת השפה מתרחש בגיל הגן, כאשר הילדים חשופים לתקשורת בינאישית רבה יותר בינם לבין קבוצת השווים. בשלב זה הרכישה קריטית לשלבים המתקדמים ומשפיעה מאוד גם על ההישגים הלימודיים-חברתיים-תרבותיים של הילד. היכולת לזהות שפה רשמית ומשפט מורכב ואף ליצור אותם במצבים מסוימים יכולה להופיע אצל ילדים בגיל הגן, אך שימוש נכון ובמצבים ראויים עדיין יתבצר בבגרות. ככל שהילד נחשף ליותר גירויים, מתאפשרת לו גישה לידע באמצעות שפה. הוא מתחיל להבין את דרכו בעולם, דרך המילים, משמעותן והבנתן. בשלבי הגן הראשונים לומד הילד להתמצא בשפה באמצעות המילים החדשות, התאמת צליל לאות, שיום של דברים ושיוך של פעולות למילים. כל הזדמנות בה הילד נחשף לשיח היא הזדמנות ללמידה והרחבת האוריינות השפתית לעוד מבנים חברתיים, לעוד הקשרים תרבותיים ולעוד נושאים ומשלבים לשוניים. ילד שיש לו יותר כלים בארגז המשחקים, יוכל להתאים את עצמו לפעילויות רבות יותר, להיות יודע, אוריין, של יותר משחקים, של יותר שפה.
עם זאת, להקשרים התרבותיים וחברתיים יש השפעה על התפתחות האוריינות בקרב ילדים. שכל בקרב חברות אורייניות יותר, יהיה דגש רב יותר על חשיבות פיתוח האוריינות השפתית ויהיה לכך מיקוד, שיאפשר לילד לפתח יכולות רבות יותר, מחברו, המגיע מתרבות אחרת. בחברה המערבית נהוג ומקובל להיות בר אוריין. זהו סטטוס מסוים. יכולת המאפשרת ליחיד להתקדם יותר בחברה ומנבאת את הצלחתו העתידית.
ידיעת שפה היא הכרחית כמו זיהוי פרצוף או צורות, אך היא בקטגוריה נפרדת מאלה. השימוש הטבעי ביותר של השפה היא בשימוש האורלי שלה. שימוש השיחה הבין אישית היא העברת מידע וישנו שימוש בהקשר בזמן השיחה על מנת להשיג מטרה זו. בזמן העברת המידע ישנו דגש על איך המידע מועבר בצורה הטבעית ביותר. השימוש בדקדוק נכון, מורפולוגיית השפה, התבטאות, אינטונציות שונות, טון הדיבור, ווליום הדיבור. דרך אלמנטים אלה ניתר ליצור שיחה שוטפת בין הדוברים, אך התעלמות מאחד האלמנטים הללו, יכולה לגרום לחוסר טבעיות מיידית בזמן השיחה. ילדים מגיל צעיר מאוד כבר מסוגלים להבדיל בין שפה לבין תחומי זיהוי שונים כחלק מההתפתחות שלהם. הם מסוגלים להבחין בחלקים מסוימים של השפה בעוד שהם מתעלמים מחלקים אחרים. הבנת שפה אצל ילדים בגיל היסודי נעה בין הבנת השפה הכתובה ובין הבעה אורלית של הטקסט. ככל שהילד נחשף לשפה בסביבה טבעית אשר יכולה לתקן אותו או לאמן אותו ובה הוא יכול לשאול שאלות ולהקשיב לשיחות טבעיות, כך הקשר בין יכולת הקריאה לבין יכולת ההבנה וההבעה של הילד תהיה יותר גדולה.
"התפתחות השפה מוצגת תוך הדגשת קשרי הגומלין ההדוקים בינה ובין תחומי התפתחות אחרים, בעיקר ההכרתיים והחברתיים", כלומר האוריינות השפתית מושפעת ומשפיעה על תחומי דעת אחרים בהם הילד מצופה להציג יכולות התואמות את שלב התפתחותו ביחס לאחרים. השפה היא מפתח לקיום קשרי גומלין עם הסביבה. על מנת לעשות זאת, בעת תהליך רכישת השפה, נדרשת הבנה של חמישה תחומים:
הגה (פונולוגיה)
משמעות (סמנטיקה)
צורות (מורפולוגיה)
תחביר (סינטקס)
שימוש (פרגמטיקה)
הצלחה ברכישת כל אלו מאפשרת לקיים תקשורת עם הסביבה ומאפשרת את השתלבותו של היחיד בחברה.
ילדים אשר קולטים את השפה הכתובה כסוג נפרד מהשפה המדוברת הם אלה שמקריאים להם, שרואים טלוויזיה, משחקים משחקי מחשב ורואים סרטים. כל אלה בעלי שימוש נפרד בשפה. ילדים מגיל 3 כבר מסוגלים לדמות את צורת הדיבור של דמויות שונות על פי דרך הדיבור והבדלי מין בזמן משחק. ילדים מסוגלים להגיד בצורה הנכונה מה קרה בזמן הסיפור בזמן עבר, הווה או עתיד.
מבטאים

מבטאים יכולים להתבטא בשני מובנים; השפה המדוברת והשפה הכתובה. בשניהם יש שינויים גדולים בשימושם. גם בשפה המדוברת יש התפצלות למבטאים השונים של השפה על פי אזורים, אשר מתחלקים במצבים השונים של אוכלוסיית האזורים והתפתחות השפה באזור לעומת אזור אחר אשר התפתח אחרת, למשל האנגלית של הקהילה השחורה, או האנגלית של הסקוטים לעומת האנגלים. קהילות מבוססות שנים רבות יפגינו יותר סוגי מבטאים מאשר שפה סגורה וחדשה יותר כמו עברית (בר-אדון). בכל זאת בעברית יש גם שינויים בשימוש מורפולוגי של השפה בין השפה הסטנדרטית והלא סטנדרטית. זאת ניתן לראות בצעירים בגיל הצבא אשר מדברים בדרך יותר 'ירודה' של השפה כאשר מדברים בין עצמם, בעוד שהם ידברו בצורה יותר סטנדרטית עם הוריהם. (עמוד 423) מבטאים מתבטאים בכל רמה של השפה, בין אם בפונולוגיה שלה, במורפולוגיה או בשימוש במילים שונות. בין נשים לגברים גם בדרך כלל יהיה שוני בשימוש השפה ובדרך הדיבור.
דוברי השפה יכולים להבדיל בין האינטונציות השונות ולשים לב למבטאים חריגים בשפה, בין אם זה ההבדל בין דיאלקטים שונים או בין אם השוני הוא מבוסס על מין. דוברי השפה יכולים לשים לב גם אם השימוש בשפה הוא יותר מכובד או אם הוא ברמה נמוכה. השפה ברמה המכובדת נחשבת כסטנדרט הלמידה הבית ספרית והשפה שבה ישתמשו בכתיבת ספרי הלימוד.
פיסוק כהתבטאות שפתית

פיסוק הוא דרך לבטא את השפה המדוברת בכתב. אם בשפה המדוברת ישנן אינטונציות שונות, טון דיבור שונה ודיבור גוף, הפיסוק מראה לקורא איפה ישנו שינוי כזה בטקסט עצמו ומראה את כוונתו של הכותב בהקשר הטקסט. פיסוק נועד בשביל לספק הבנה מקסימלית של הטקסט בשביל הקורא ולפתור כל חוסר בהירות של הטקסט בנוגע לדקדוק וסיום משפט. פיסוק יכול לגרום לחוסר מונוטוניות בזמן קריאת הטקסט, בעוד שחוסר פיסוק נותן רושם של משפט שנמשך בלי לקחת נשימה בזמן דיבור. אנו קוראים משפטים על פי הפיסוק בראשנו כפי שהיינו שומעים את המשפט מדובר אלינו.
ראו גם

רכישת שפה
שפה
אוריינות
מחקר התקדמות באוריינות קריאה בינלאומית
מבטאים
לקריאה נוספת

פולק, איתי. בין אוריינות לשונית כללית לאוריינות בתחומי הדעת. מול: היוזמה למחקר יישומי בחינוך האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, ירושלים, 2012.
הערות שוליים

1 2 3  ד"ר אניטה רום, ד"ר מיכל סגל וד"ר בתיה צור, "ילד מה הוא אומר? על התפתחות שפה אצל ילדים", בהוצאת מכון מופ"ת, 2003
↑  שופר אנגלהרד, לקראת חינוך מיטבי בגן הילדים, הצעות לגננות על בסיס ידע מחקרי., היזמה למחקר יישומי בחינוך. ירושלים. (פרק 4 טיפוח כישורים במסגרת הגן, עמ' 31-42), 2013
↑  Peled, N., On the shift from speech to writing : children's textual production in different genres. In N. Peled (ed.), From speech to writing, .Jerusalem : David Yelin State Teachers ' College [in Hebrew]
1 2  Dorit Ravid; Liliana Tolchinsky (2002-06-01). "Developing linguistic literacy: A comprehensive model". doi:10.1017/S0305000902005111.
↑  Berman, R. A. (2000). Report to the Spencer Foundation. Developing literacy in different contexts and in different languages, September 2000. Tel Aviv University.
ניקולה זלבסקי

ניקולה זלבסקי (בפולנית: Nicola Zalewski; נולד ב-23 בינואר 2002 בטיבולי שבאיטליה) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אינטר מילאנו מהסרייה א' ובנבחרת פולין.
קריירת מועדונים

זלבסקי הוא תוצר מחלקת הנוער של רומא מהסרייה א'. ב-6 במאי 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 2–3 על מנצ'סטר יונייטד במסגרת שלב חצי הגמר של הליגה האירופית לעונת עונת 2020/2021 בליגה האירופית. ב-9 במאי ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 0–5 על קרוטונה במסגרת המחזור ה-35 לעונת 2020/2021. אלו היו הופעותיו היחידות בעונת 2020/2021.
ב-1 בפברואר 2025 הושאל לאינטר מילאנו עד לסוף העונה.
קריירה בינלאומית

זלבסקי היה חלק מסגל נבחרת פולין עד גיל 20 בטורניר גביע העולם עד גיל 20, וערך הופעה אחת בטורניר.
ב-5 בספטמבר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין, בניצחון 1–7 על נבחרת סן מרינו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת פולין לטורניר מונדיאל 2022.
תארים > קבוצתיים

הקונפרנס ליג (1): 2021/22
הערות שוליים

↑  Cronaca Roma - Manchester Utd באתר Corriere dello Sport, ‏ 6 במאי 2021 (באיטלקית)
↑  Roma-Crotone, problemi fisici per Darboe: Bove esordisce in prima squadra באתר Il Romanista, ‏ 9 במאי 2021 (באיטלקית)
↑  Czesław Michniewicz ogłosił kadrę na mundial w Katarze באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הפולנית, 10 בנובמבר 2022 (בפולנית)
| נבחרת פולין – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 שצ'נסני •  2 קאש •  3 ינדז'ייצ'יק •  4 ויטסקה •  5 בדנארק •  6 בייליק •  7 מיליק •  8 ד. שימאנסקי •  9 לבנדובסקי •  10 קריכוביאק •   11 גרוסיצקי •  12 סקורופסקי • 13 קמינסקי •  14 קיביור • 15 גליק • 16 סבידרסקי • 17 זורקובסקי • 18 ברשינסקי • 19 ס. שימאנסקי • 20 ז'לינסקי • 21 זלבסקי • 22 גרברה • 23 פיונטק • 24 פרנקובסקי • 25 גומני • 26 סקורש • מאמן: מיכנייביץ' |  1 שצ'נסני •  2 קאש •  3 ינדז'ייצ'יק •  4 ויטסקה •  5 בדנארק •  6 בייליק •  7 מיליק •  8 ד. שימאנסקי •  9 לבנדובסקי •  10 קריכוביאק •   11 גרוסיצקי •  12 סקורופסקי • 13 קמינסקי •  14 קיביור • 15 גליק • 16 סבידרסקי • 17 זורקובסקי • 18 ברשינסקי • 19 ס. שימאנסקי • 20 ז'לינסקי • 21 זלבסקי • 22 גרברה • 23 פיונטק • 24 פרנקובסקי • 25 גומני • 26 סקורש • מאמן: מיכנייביץ' | פולין |
| נבחרת פולין – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 שצ'נסני •  2 סלמון •  3 דוידוביץ' •  4 ולוקייביץ' •  5 בדנארק •  6 פיוטרובסקי •  7 סבידרסקי •  8 מודר •  9 לבנדובסקי •  10 ז'לינסקי •   11 גרוסיצקי •  12 סקורופסקי • 13 רומנצ'וק •  14 קיביור • 15 פוכאש • 16 בוקסה • 17 ד. שימאנסקי • 18 ברשינסקי • 19 פרנקובסקי • 20 ס. שימאנסקי • 21 זלבסקי • 22 בולקה • 23 פיונטק • 24 סליש • 25 סקורש • 26 אורבנסקי • מאמן: פרוביירז |  1 שצ'נסני •  2 סלמון •  3 דוידוביץ' •  4 ולוקייביץ' •  5 בדנארק •  6 פיוטרובסקי •  7 סבידרסקי •  8 מודר •  9 לבנדובסקי •  10 ז'לינסקי •   11 גרוסיצקי •  12 סקורופסקי • 13 רומנצ'וק •  14 קיביור • 15 פוכאש • 16 בוקסה • 17 ד. שימאנסקי • 18 ברשינסקי • 19 פרנקובסקי • 20 ס. שימאנסקי • 21 זלבסקי • 22 בולקה • 23 פיונטק • 24 סליש • 25 סקורש • 26 אורבנסקי • מאמן: פרוביירז | פולין |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812078314405606  VIAF: 1991162422738532460001   WorldCat (עם VIAF): 1991162422738532460001
אל-חוכם א-שרעי א-תכליפי

אַלחֻכֻּם א-שַרְעִי א-תַכְּלִיפִי (תרגום לעברית: פסיקות ההלכה המחייבות) הם בתורת המשפט האסלאמי: נאום אללה, שהמעשים של המחויבים קשורים בהם, כציווי או בחירה.
חלקי הפסיקה האסלאמית הכוללת מחויבות/איסור

אנו מסיקים שסוגי החקיקה האסלאמית הם חמישה והם:
חובת הביצוע (אל-וואג'יב) – דינו שעושהו יתוגמל מאללה ויוענש זה שלא עושה אותו (למשל חמש תפילות החובה, צום הרמדאן).
האסור (אל-חראם) – האסור באופן מוחלט, ודינו שעוזבו מתוגמל מאללה, ועושה מוענש על ידי אללה (שתיית אלכוהול, זנות, אי-כיבוד הורים)
המועדף (מוסתחבּ או מנדובּ) – מה שהתבקשו המוסלמים לעשות, ועוזבו אינו מוענש, אך עושהו כן מתוגמל מאללה (למשל ההתקלחות לפני תפילת הצהריים ביום שישי, או תפילת "א-דוחא")
הלא רצוי (המכּרוה) – מה שאללה אינו אוהב אותו. דינו של מי שעוזבו מתוגמל מאללה, ומי שעושהו אינו מוענש (כמו תספורת חלק משיער הראש והשארת חלק אחר)
המותר (אל-מֻבּאח) – דבר שזכות הבחירה ניתנת בו לאדם. דברים שאין העושה מתוגמל או מוענש, ואין העוזב את המעשה מתוגמל או מוענש. כמו משחקי כדורגל או שתיית מיץ תפוזים. אם המוסלמי יעשה את המעשה המותר בכוונה לקבל גמול מאללה, אללה יתגמל אותו על כך.
הפרוגרמה הבאה מסכמת את דיני המוסלמי הבוגר:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | חובת הביצוע  (אל-וואג'יב) | המועדף (מוסתחבּ) | המותר (אל-מֻבּאח) | הלא רצוי (המכּרוה) | האסור (אל-חראם) |
| יתוגמל עושהו | כן | כן | לא | לא | לא |
| יוענש עושהו | לא | לא | לא | לא | כן |
| יתוגמל עוזבהו | לא | לא | לא | כן | כן |
| יוענש עוזבהו | כן | לא | לא | לא | לא |
| דוגמה | תפילת החובה | תפילת א-דוחא | משחק בכדור | חצי תספורת, גירושין | זלזול בהורים |
הערות שוליים

↑  Ghazzālī, 1058-1111., Al-Ghazzali on knowing yourself and God, Chicago, IL: Distr. by KAZI Publications, 2002
↑  Ghazzālī, 1058-1111., The beginning of guidance : the Imam and proof of Islam : complete Arabic text with facing English translation, 2nd rev. ed, London: White Thread Press, 2010
↑  Ghazzālī, 1058-1111., Mukhtaṣar Iḥyāʼ ʻulūm al-dīn : the Iḥyāʼ ʻulūm ad-dīn as abridged by himself, 2013, Nikosia, Cyprus: Spohr
↑  Maghnīsāwī, Aḥmad ibn Muḥammad, -1591 or 1592., Imam Abu Hanifa's al-Fiqh al-akbar explained, First edition, Santa Barbara, California, USA: White Thread Press, 2007
↑  Yusuf, Hamza., Purification of the heart : signs, symptoms and cures of the spiritual diseases of the heart, Sandala, 2012
↑  Ibn Badawī, ʻAbd al-ʻAẓīm., The Concise presentation of the fiqh of the Sunnah and the Noble Book, 1s ed, Riyadh: International Islamic Publishing House, 2007
אמא, כבר מותר לבכות?

| --- | --- |

כותב השיר נתן אלתרמן
 שיר
 יצא לאור:  1945
 שפה:  עברית
 אורך:  3:50
 כתיבה:  נתן אלתרמן
 לחן:  שלומי מתיאס אליהו אסבן
"אמא, כבר מותר לבכות?" הוא שיר שכתב נתן אלתרמן ב-1945, לאחר תום מלחמת העולם השנייה, בעקבות פגישתו עם אבא קובנר שסיפר לו על אירוע שקרה לו בגטו וילנה. השיר פורסם לראשונה במדור הטור השביעי בעיתון דבר. לשם השיר צירף אלתרמן את המשפט "שָׁאֲלָה הַיַּלְדָה אַחֲרֵי צֵאתָהּ מִן הַמַּחֲבוֹא עִם הַשִּׁחְרוּר", אותו ציטט קובנר באוזניו.
השיר הולחן רק ב-2017.
על כתיבת השיר

נתן אלתרמן כתב את השיר ב-19 באוקטובר 1945, מספר ימים לאחר שפגש את אבא קובנר. קובנר הפרטיזן הגיע לארץ מאירופה אחרי המלחמה, ובפגישה סיפר לאלתרמן, שכאשר חזר לגטו וילנה עם הפרטיזנים היהודים ראה ברחוב אישה ובזרועותיה ילדה (לפי מקור אחר היה זה ילד). כאשר ראתה האם את הפרטיזנים פרצה בבכי ואז שאלה אותה הילדה: מאמע, מען קען שוין ויינען? ("אמא אני יכולה כבר לבכות?"). האם סיפרה שהיא ובתה התחבאו בכוך מעל 11 חודשים במהלכם שיננה לילדה שאסור לה לבכות, גם כשהיא רעבה או פוחדת, מחשש שמישהו ישמע את הבכי בחוץ ויהרוג אותה.
השיר פורסם במדורו של אלתרמן הטור השביעי בעיתון דבר. בהמשך נכלל בספר "הטור השביעי".
ניתוח השיר

בדרכו המיוחדת מספר אלתרמן בשיר זה את הסיפור 'משואה לתקומה' כולו. השיר מתחיל בבכי של ילדה, ללא שם, אי שם באירופה, ומסתיים בשחוק שלה כשהיא מגיעה לארץ ישראל. השיר מספר על השואה, עובר לספר על השחרור עם תום המלחמה, ממשיך לספר על מסע השורדים לארץ ישראל בעזרת תנועת הבריחה ואחריה תנועת ההעפלה, ולבסוף על ההגעה אל ארץ ישראל.
ניתוח השיר > הבית הראשון (ומוטו השיר)

הבית הראשון מתאר את התקופה בה הייתה הילדה במחבוא בזמן המלחמה. תקופה בה סבלה הילדה מרעב, אותו מתאר אלתרמן דרך ידיה הרזות ומצוקתה: כְּבָר הָרַדְיוֹ סָפַר וּמָנָה מֶה עָשׂוּ לָךְ, כִּבְשָׂה מְעֻנָּה. צַיְתָנִית וּמַשְׂכֶּלֶת הָיִית וּבָאֹפֶל בָּכֹה לֹא בָכִית.
אלתרמן יוצר אסוציאציה למחנה השמדה בהזכירו את הַדּוֹד יוֹזֶף קְרַמֶר. יוזף קרמר היה מפקד במחנה הריכוז ברגן-בלזן שנודע באכזריותו ובכינויו "החיה מבלזן".
ניתוח השיר > הבית השני

בבית השני מתאר אלתרמן את סיום המלחמה ואת החופש בו כבר מותר לילדה לבכות. הסכנה חלפה, היא כבר לא צריכה להסתתר, היא בחוץ והַיָּרֵחַ מַבִּיט בָּךְ צָלוּל ובכל הילדים והם כבר יכולים לבכות. אלתרמן נותן וחוזר ונותן לילדה ולכל הילדים רשות לבכות, וְהֻגַּד: לְפִי כָּל הַחֻקּוֹת הִיא קִבְּלָה אֶת הַחֹפֶשׁ לִבְכּוֹת. יש להם רשות לעשות מה שילדים עושים כשכואב להם. עדיין לא כתבו על החוויות של המלחמה, הרגשות, הפחדים והאימה. אין התייחסות לאב, אולי הוא נרצח, והכאב כה גדול והצורך לשרוד כה ראשוני, שאין מקום לאבל ולכאב על אובדנו.
ניתוח השיר > הבית השלישי

הבית השלישי מתאר את דרכה של הילדה לארץ ישראל. מסע זה נחלק, בדרך כלל, לשניים: המסע בתוך אירופה עד לנמלי הים (היא הבריחה) וההפלגה לארץ ישראל (היא ההעפלה):
הבית השלישי - הבריחה:

מסתבר שהחופש מוגבל: היא יכולה לבכות, היא חופשיה אך לא משוחררת כי הַשּׁוֹמְרִים נִצָּבִים עַל הַגְּבוּל. אלתרמן ממשיך ללוות את הילדה בְּלֶב־לַיְלָה יוֹצֵאת לְבָדָד בדרכי אירופה בנתיבי תנועת הבריחה אל ארץ ישראל: אִם מִגֶּדֶר הַתַּיִל תֵּצְאִי, יְרַדְּפוּךְ הַצָּבָא וְהַצִּי. אך היא בנחישות הולכת בדרכים ועוברת גבולות וְהוֹלֶכֶת עַל נִיר וִיעָרוֹת, וְחוֹמוֹת לְפָנַיִךְ כּוֹרְעוֹת. בדרכה מקבלת הילדה עזרה: צְרוֹר הַגּ’וֹיְנְט הַנִּתָּן לַיְתוֹמִים ווּבְיָדֵךְ הַקְּטַנָּה פַּת־קִבָּר אֲשֶׁר אוּנְרַ"א נָתְנָה לְמָחָר.
אלתרמן מלווה את הילדה בדרכי אירופה, במסע הקשה, האוכל הדל והבגדים הדלים לא פחות, למרות הסיוע. נגד הילדה פועלים החוקים של הבריטים, הכתובים בספר הלבן. המסע של הילדה ושל שורדי השואה בכלל הוא מסע של גבורה, של נחישות, של אומץ לב ושל אהבת הארץ: אַתְּ הוֹלֶכֶת בִּנְתִיב גִּבּוֹרִים. וצעידתה של הילדה אל ארץ ישראל היא צעידתם של כל השורדים כולם, אשר לוקחים חלק פעיל בהיסטוריה: אַךְ תּוֹלְדוֹת הָאֻמָּה נִכְתָּבוֹת!.
הבית השלישי - ההעפלה:

בחלק זה מגיעה הילדה אל הפרק השני במסעה לארץ ישראל, המסע באוניית המעפילים בים התיכון. המסע בים קשה ומפחיד, אך בסופו, בחופי ארץ ישראל נְעָרִים נְחוּשִׁים כְּאֶגְרוֹף יִשָּׂאוּךְ בְּחֵיקָם אֶל הַחוֹף
ניתוח השיר > סיכום

השיר על הילדה, שמתחיל בבכי ובבדידות, ממשיך במסע גבורה בתנאים אכזריים, במאבק עם חוקים של ממשלת בריטניה, שנלחמת בשורדים בדרכם גם ביבשה וגם בים, מסתיים בחיבוק ובשחוק.
אלוהים קרע את הים בפעם הראשונה ביציאת מצרים והילדה, בשיר, עשתה זו בפעם השנייה ביציאת אירופה (אֵיךְ קָרַעְתְּ אֶת הַיָּם בַּשֵּׁנִית).
הלחנת השיר

ב-2017 הלחין את השיר שלומי מתיאס מקיבוץ חולית, וביצע אותו. בין השאר שלח שלומי הקלטה של השיר לנתן סלור, נכדו של אלתרמן. שלומי ואשתו שחר נרצחו בחולית במתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023 בעוד שבנם הצעיר התחבא מאחוריהם והעמיד פני מת. חבריהם של שלומי ושחר, שאספו חומרים שלהם לאחר הטבח בחולית, קיבלו מסלור את ההקלטה ופרסמו אותה.
גם אליהו אסבן הלחין את השיר בהשראת הצגה שראה על חייו של נתן אלתרמן "עוד חוזר הניגון".
קודם לכן, השיר הולחן כקנטטה לסולנית, מקהלה ורביעייה קאמרית על ידי הפסנתרן והמלחין אייל באט[דרוש מקור].
ביאורים

↑  הג'וינט היה ארגון סיוע, של יהודי ארצות הברית, שמימן חלק גדול של פעילות הבריחה ונתן סיוע לשורדים במחנות העקורים באירופה
↑  אונרר"א היה ארגון שהקים הצבא האמריקאי, כדי לעזור לעקורים אחרי המלחמה (להבדיל מהארגון של האו"ם אונר"א)
↑  הספר הלבן, שנקרא כך עקב העטיפה הלבנה שלו, קבע מכסה נמוכה של פליטים שיכולים להיכנס לארץ ישראל
↑  את ההפלגות בים ניהל הפלי"ם, גם הוא כמו "הבריחה" פעל תחת פיקודו של המוסד לעליה ב'
↑  אוניות מעפילים בודדות הצליחו לחדור את הבלוקדה הבריטית ולהגיע לחוף. האוניה 'חנה סנש' הייתה אחת מהן, ונערים נחושים אכן חיכו לה במים הסוערים, והעבירו את המעפילים אל החוף. את סיפור האונייה הזו אלתרמן הכיר היטב וגם כתב לכבוד הגעתה את השיר נאום תשובה לרב-חובלים איטלקי
↑  הכרותם של סלור ומתיאס החלה כבר בבית ספר רימון שם למדו יחד
הערות שוליים

↑  חנוך ברטוב, מותר כבר לשנוא, מעריב, 12 באוקטובר 1982
↑  יוזף קרמר היה אחראי באופן ישיר למותם של אלפי אנשים. בסיום המלחמה נשפט על ידי הבריטים במסגרת משפט בלזן, הורשע בפשעי מלחמה ונתלה
↑   ביצוע של שלומי מתיאס את השיר אמא כבר מותר לבכות, סרטון  באתר יוטיוב
↑  אמא, כבר מוּתָר לִבְכּוֹת?, באתר "חדשון", 27 באוקטובר 2023
↑   שיחה על השיר "אמא, כבר מותר לבכות?", סרטון  באתר יוטיוב, ציפי גון-גרוס מראיינת את נתן סלור, 27 באוקטובר 2023
↑  אריאל פייגלין, אמא, כבר מותר לבכות?: השיר שכתב אלתרמן בהשראת סיפורו של אבא קובנר, באתר ערוץ 7, 18 באפריל 2023
↑   השיר בביצועו של אליהו אסבן, סרטון  באתר יוטיוב
גשם

ערך זה עוסק במים בצורת טיפות שהתעבו מאדי מים אטמוספריים ואז נפלו ארצה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
גשם יורד בפרת', אוסטרליה
תמונות מהופכות של גשר שער הזהב, הנוצרות על ידי טיפות גשם שמתפקדות כעדשות מרכזות
גשם יורד ברחובות קולקטה, שבהודו
טיפות גשם על עלים
מד גשם של האוניברסיטה העברית בירושלים בבקעת ים המלח
גֶּשֶׁם או מָטָר הוא משקע הנופל מהעננים כטיפות מים. גשם נוצר מהתעבות אדי מים לטיפות מים מיקרוסקופיות ולאחר מכן התלכדותן לטיפות גדולות יותר, הכבדות מספיק כדי ליפול ארצה. הגשם ממלא תפקיד בסיסי במחזור המים, שבו לחות מתאדה מן האוקיינוסים, הימים והיבשות, מתעבה ויוצרת עננים, נופלת חזרה כמשקעים, וחלקה חוזר לאוקיינוסים ולימים דרך נהרות ונחלים, ומתחילה את המחזור מחדש. הגשם מאפשר את החיים המוכרים לנו על היבשה: יצירת עמקי נחלים, סלעי משקע וסחיפת חומרי הזנה לים. הגשם הוא אחד התופעות הבסיסיות שיוצרות את העולם המוכר לנו.