אנדי קול
קריירת המועדונים > מנצ'סטר יונייטד

בינואר 1995 עבר קול לקבוצת מנצ'סטר יונייטד, תמורת כ-6-7 מיליון לירות שטרלינג, בנוסף לקיית' גילספי שעבר בכיוון ההפוך לניוקאסל. העברה זו הייתה מפתיעה במיוחד, והיוותה את סכום השיא של העברה בכדורגל הבריטי. שיא זה נשבר חמישה חודשים מאוחר יותר על ידי דניס ברגקאמפ.
במהלך החצי האחרון של עונת 1994/95 המשיך קול לשמור על קצב הבקעה דומה, עם 12 שערים ב-18 משחקים בפרמייר ליג עבור מנצ'סטר יונייטד. בין היתר הוא הבקיע חמישה שערים בניצחון 0-9 על איפסוויץ' טאון, הניצחון הגבוה בתולדות הליגה הבכירה באנגליה. אף על פי כן, במחזור האחרון והמכריע של העונה מול וסטהאם יונייטד הוא החמיץ מספר הזדמנויות טובות לכיבוש. קבוצתו השיגה תיקו 1-1 בלבד ולא הצליחה לזכות באליפות הליגה, בה זכתה בלקברן רוברס.
עונת 1995/1996 הייתה עונתו המלאה הראשונה של קול במנצ'סטר יונייטד. עונה זו הייתה קשה יותר עבורו, כאשר הוא התקשה לשחזר את יכולתו הגבוהה מהעונות הקודמות, בקבוצה שנבנתה בעיקר סביב אריק קאנטונה. הוא קיבל ביקורת רבה מאוהדי המועדון לאורך כל העונה על החמצותיו הרבות. עם זאת, לקראת סיום העונה החל קול להשתפר והבקיע מספר שערים חשובים, כדוגמת שער הניצחון בחצי גמר גביע ה-FA נגד צ'לסי. הוא זכה עם מנצ'סטר לראשונה בקריירה שלו באליפות הפרמייר ליג, לאחר שכבש שער בניצחון 0-3 על מידלסברו, שהבטיח לקבוצתו את האליפות. הוא זכה עם הקבוצה גם בגביע ה-FA, ובכך השלים עמה דאבל. קול סיים את העונה עם 11 שערי ליגה ו-14 שערים בכל המסגרות.
לפני תחילתה של עונת 1996/1997, קיבל קול סימונים ברורים מהמאמן אלכס פרגוסון, כי הוא נוטה להעדפת חלוץ אחר על פני קול, אך למרות זאת נאבק על מקומו בקבוצה. הגעתו למנצ'סטר של אולה גונאר סולשיאר, וכן פציעה קשה ממנה סבל קול בשתי רגליו ממשחק בליגת המילואים, הגבילו את סיכויי השתלבותו, אך הוא שיחק ב-20 משחקי ליגה במהלך העונה ולקראת סיומה כבש שערים קריטיים, הן בליגה והן בליגת האלופות, שם נבחר שערו מול פורטו לשער העונה באירופה. קול זכה עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות.
בעקבות פרישתו של קאנטונה לפני עונת 1997/1998 הוחזר קול להרכב הפותח של מנצ'סטר יונייטד. בעונה זו הוא הפגין את היכולת הטובה ביותר בתקופתו במנצ'סטר, ויחד עם טדי שרינגהאם יצר חוליית התקפה חזקה במיוחד, מה שלא סייע לקבוצה שסיימה את העונה ללא אף תואר. קול היה הכובש המוביל של קבוצתו באותה עונה עם 25 שערים בכל המסגרות, והגיע למספר הישגים אישיים: הוא כבש את השלושער הראשון שלו במדי מנצ'סטר במפעלים האירופיים, נגד פיינורד, וזכה במקום השני במשאל כדורגלן השנה בליגה האנגלית מטעם התאחדות הכדורגלנים, אחרי דניס ברגקאמפ. על אף הצטיינותו בעונה זו, קול נותר על ידי גלן הודל מחוץ לסגל נבחרת אנגליה למונדיאל 1998.
במהלך עונת 1998/1999 נתקל קול במאבק קשה מצד מספר שחקנים על המקום בהרכב מנצ'סטר, אך לבסוף פיתח שותפות מוצלחת מאוד בחוד ההתקפה יחד עם דווייט יורק שהגיע לקבוצה. השניים כבשו יחד 54 שערים בכל המסגרות, ונחשבו לאחת מחוליות ההתקפה המפחידות ביותר באירופה. באותה עונה היה קול שותף חשוב בזכייתה של מנצ'סטר יונייטד בטרבל של אליפות הפרמייר ליג, גביע ה-FA וליגת האלופות - הוא כבש את שער הניצחון במחזור האחרון של העונה נגד טוטנהאם הוטספר, שהבטיח לקבוצתו את האליפות; וכן שער בגומלין חצי גמר ליגת האלופות מול יובנטוס, שסייע לקבוצה להעפיל למשחק הגמר שם ניצחה את באיירן מינכן. מבחינה אישית, הוא סיים את העונה עם 17 שערים בליגה ו-24 בכל המסגרות. במהלך העונה, בפברואר 1999, הוא כבש את שערו ה-100 בפרמייר ליג.
בעונת 1999/2000 היה קול אחד מהכובשים המובילים של מנצ'סטר יונייטד בפעם השלישית ברציפות, עם 19 שערים ב-28 משחקים במסגרת הפרמייר ליג. בעונה זו הוא זכה עם יונייטד באליפות הרביעית בקריירה שלו, ועונה שלישית ברציפות הגיע אל מעל 20 שערים בכל המסגרות. אחד משעריו הובקע בניצחון החשוב על לידס יונייטד, יריבתה של מנצ'סטר לצמרת הליגה. במהלך העונה קול הצטרף לרשימת הגדולים של מנצ'סטר יונייטד, כאשר הבקיע את שערו ה-100 עבור המועדון, בתיקו 2-2 נגד וימבלדון. על אף שסבל ממספר פציעות במהלך עונת 2000/2001, כבש קול 13 שערים בכל המסגרות וזכה עם קבוצתו באליפות חמישית. הוא הבקיע ארבעה שערים בליגת האלופות באותה עונה, שהפכו אותו למלך שערי המועדון בכל הזמנים במפעלים האירופיים.