stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוליביה רודריגו
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2021: Sour
2023: Guts
הופעות > סיבובי הופעות

2022: Sour Tour
2024–2025: Guts World Tour
פרסים ומועמדויות

רודריגו זכתה בפרסים רבים; כולל שלושה פרסי גראמי, שבעה פרסי המוזיקה של בילבורד, ארבעה פרסי ווידאו קליפים של MTV, ארבעה פרסי המוזיקה של iHeartRadio ושני פרסי בחירת הקהל, פרסי המוזיקה האמריקאית, פרסי המוזיקה הבריטית ופרס ג'ונו.
אדריאן טודמן

אדריאן רג'ינה טודמן (באנגלית: Adrianne Regina Todman) היא פקידת ממשל אמריקאית שכיהנה כסגנית מזכירת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית בממשל ביידן בין השנים 2021–2025. ממרץ 2024 ועד ינואר 2025 הייתה ממלאת מקום מזכירת השיכון והפיתוח העירוני, בעקבות התפטרותה של המזכירה מרשה פאדג'.
ביוגרפיה

טודמן נולדה וגדלה באיי הבתולה של ארצות הברית. בשנת 1991 השלימה את לימודיה הגבוהים במכללת סמית'.
בראשית דרכה עבדה כעוזרת פרלמנטרית אצל הנציג של איי הבתולה בבית הנבחרים של ארצות הברית רון דה לוגו (אנ'). מאוחר יותר הצטרפה למחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית, שם עבדה כעוזרת לענייני מדיניות במשרד השיכון הציבורי והאינדיאני ובלשכת מנהל המשרד. מאוחר יותר עבדה טודמן כמנכ"לית רשות הדיור של מחוז קולומביה. בשנת 2017 היא נבחרה למנכ"לית האגודה הלאומית לפקידי שיכון ופיתוח מחדש.
ב-10 ביוני 2021 אישר הסנאט של ארצות הברית פה אחד את מינויה של טודמן לסגנית מזכירת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית. ב-14 ביוני אותה שנה הושבעה לתפקידה בידי המזכירה מרשה פאדג'.
בעקבות התפטרותה של פאדג' מהקבינט של ארצות הברית במרץ 2024, החלה טודמן למלא את מקומה דה פקטו עד למינוי קבוע של מזכיר חדש למחלקה. כהונתה תמה עם השבעתו השנייה של דונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית ב-20 בינואר 2025.
הערות שוליים

↑  ג'ניפר הייברקורן, White House weighs Fudge replacement options at HUD, באתר פוליטיקו, 15 במרץ 2024 (באנגלית)
ישיבת ברכת יוסף

ערך זה עוסק בישיבה באלון מורה. אם התכוונתם לישיבה בבני ברק, ראו .
| --- | --- |

בניין בית המדרש לתורה והוראה- אלון מורה שכם
 ישיבה
 השתייכות:  ציונות דתית, ישיבות הסדר, מרכז הרב
 תקופת הפעילות:  ה'תשנ"ה–הווה
 מייסדים:  הרב אליקים לבנון, הרב בנימין הרלינג, הרב שמעון פורטל
 בעלי תפקידים
 ראש הישיבה:  הרב אליקים לבנון.
 באחריות:  ישיבת אלון מורה
 תלמידים
 :  כ-180 בחורים ואברכים
 שונות
 ספרים:  ממגד גבעות עולם- קובץ תורני
 מיקום
 מיקום:  היישוב אלון מורה
 מדינה:  ישראל
 קואורדינטות:  32°13′59″N 35°20′30″E﻿ / ﻿32.232944444444°N 35.341666666667°E﻿ / 32.232944444444; 35.341666666667
 https://www.yelonmoreh.co.il/
  (למפת צפון השומרון מוגדלת) ישיבת ברכת יוסף(למפת צפון השומרון רגילה) ישיבת ברכת יוסף(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת ברכת יוסף(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת ברכת יוסף
 
ישיבת ברכת יוסף (מוכרת גם בשם: ישיבת אלון מורה) היא ישיבת הסדר וישיבה גבוהה השוכנת באלון מורה. בראש הישיבה עומדים הרב אליקים לבנון והרב שחר אימבר. לישיבה שלוחה באביתר, בראשות הרב דוד אמיתי.
פעילות

הישיבה שוכנת בגבעת נווה עפרה הנמצאת ביישוב אלון מורה שבשומרון. הישיבה הוקמה בשנת ה'תשנ"ה ולומדים בה למעלה מ-180 בחורים ואברכים, הישיבה מפעילה שני מסלולים: מסלול ישיבת הסדר, ומסלול ישיבה גבוהה. בשנה הראשונה כל התלמידים מוגדרים כישיבה גבוהה והפיצול נעשה בשנה השנייה. הרב לבנון נחשב לתלמיד מובהק של הרב צבי יהודה הכהן קוק, וכמו כן היה קשור בקשר תורני עמוק עם הרב אברהם שפירא. ראש הישיבה הרב לבנון היה אחד מראשי ישיבות ההסדר שפסק שאסור לחייל להשתתף בתוכנית ההתנתקות. בעקבות זאת ניסה ראש אגף משאבי אנוש האלוף אלעזר שטרן לבטל את מסגרת ההסדר עימה, אך הוא לא הצליח בכך.
הישיבה ממשיכה את האידאולוגיה של ישיבת מרכז הרב וחלק מהרבנים, כולל הרב לבנון, הם בוגרי ישיבה זו. בישיבה משלבים שיעורים באמונה, בעיקר בכתביהם של הרב אברהם יצחק הכהן קוק ובנו הרב צבי יהודה הכהן קוק, ובמקביל לימוד מעמיק בעיון בתלמוד הבבלי כשיטת ישיבת מרכז הרב, לימודי הוראה, וכן לימוד הלכה לקראת מבחני ההסמכה לרבנות של הרבנות הראשית לישראל.
הישיבה מחנכת לשירות בצה"ל ומרבית התלמידים מתגייסים דרך מסלול ההסדר בישיבה ומיעוטם לשירות מלא או להסדר מרכז.
ישיבת גבעת אולגה הוקמה בתחילה כשלוחה של ישיבת אלון מורה.
מיום הקמתה עומד בראשות הישיבה הרב אליקים לבנון, אשר שימש תקופה ארוכה גם כרב היישוב אלון מורה. החל מקיץ ה'תשפ"א (2021) עומד בראשה לצדו גם הרב שחר אימבר, אשר שימש קודם לכן כר"מ שיעור ג' בישיבה.
ר"מים

רבנים בולטים המלמדים בישיבה: הרב משה כץ - ראש עמותת "כושרות", הרב מרדכי וולנוב, רב היישוב אלון מורה והרב חנינא משלוף - עורך הספר "טוב רואי" של הראי"ה על סוגיות התלמוד. רבנים נוספים המלמדים בישיבה הם: הרב נחם צפרי, הרב אליהו שחור. בראשות כולל ההלכה של הישיבה עומד הרב נתניאל חייט ובתפקיד ראש כולל עיון משמש הרב צבי גולדפישר. בשנת התשע"ח נכנסו ללמד שני רמי"ם בוגרי הישיבה, הרב אפרים בן שחר והרב שחר אימבר, ובהמשך נכנסו הרב דני לביא והרב צבי בן ראובן, גם הם בוגרי הישיבה.
בנוסף ישנם רבנים רבים הבאים להעביר שיעור שבועי בישיבה, ביניהם הרב אליעזר קשתיאל, הרב איציק אמיתי, הרב דוד טורנר, הרב פתחיה פוגל, ועוד ועוד.
הרב יעקב ידיד, שלימד שנים רבות בישיבה, עומד כיום בראשות ישיבת כרמיאל, בה לומדים כמה עשרות תלמידים. הרב יוסף שטרן, שלימד מספר שנים בישיבה, עומד כיום בראשות ישיבת ההסדר עכו, בה לומדים מאות תלמידים. הרב אחיקם גץ, שלימד מספר שנים בישיבה, עומד כיום בראשות מכינת אבנר בעכו.
הישיבה התיכונית

לצד ישיבת ההסדר פועלת ישיבה תיכונית כחלק ממוסדות ישיבת אלון מורה. הישיבה הוקמה בשנת ה'תשס"ו (2006). בראש הישיבה עומד הרב אריאל שיוביץ, ונשיא הישיבה הוא הרב אליקים לבנון. כיום לומדים בישיבה התיכונית כ-120 תלמידים. הישיבה שמה דגש על האווירה המשפחתית ועל שימת דגש אישי על כל אחד ואחד. בישיבה יש מספר מגמות לימוד, ביניהן: פיזיקה, ארץ ישראל, מחשבים וחשמל. כמו כן ישנה בחירה במקצועות מתמטיקה 3-5 ואנגלית בין 4–5 יחידות לימוד.
ישיבת אבינועם-אביתר

בשנת תשע"ט (2018), הוקמה בכפר תפוח שלוחה, ישיבה גבוהה והסדר, בשם "ישיבת אבינועם" על שם סג"ם אבינועם כהן, תלמיד ישיבת אלון מורה, שנהרג שנה לפני במהלך אימון ברמת הגולן. בישיבה כ-150 בחורים ואברכים.
בראשות הישיבה עומד הרב דוד אמיתי, תושב היישוב יצהר.
בעקבות הפיגוע בעלי ב-2023, עלו תלמידי הישיבה לאביתר ומאז הישיבה שם.
הערות שוליים

↑  - ערוץ 7, ראש ישיבה חדש בישיבת אלון מורה, באתר ערוץ 7, 15 ביולי 2021
↑    גדעון דוקוב, ‏העברת המקל: "יש עניין בזקנה, אבל יש עניין גם בגמישות ובצעירות", בעיתון מקור ראשון, 16 בנובמבר 2021
↑  עידו בן פורת, קצין, לוחם ותלמיד חכם, באתר ערוץ 7
↑  על הישיבה - ישיבת אבינועם-תפוח, באתר www.yavinoam.org
↑  שעות אחרי הפיגוע: תושבי אביתר חזרו הביתה, באתר ערוץ 7, ‏2023-06-21
↑  yehonatank, אחרי הפיגוע, משפחות שכולות דורשות: לקיים את ההבטחה – לעלות לאביתר, באתר מקור ראשון, ‏2023-06-21
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311659105171  MusicBrainz: 627c6e3f-cbfe-4faf-846c-c6220734e535 
לוגו - ישיבת אבינועם.
מרשה פאדג'

מרשה לואיז פאדג' (באנגלית: Marcia Louise Fudge; נולדה ב-29 באוקטובר 1952) היא פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כמזכירת מחלקת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית. בשנים 2008–2021 הייתה חברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-11 של מדינת אוהיו. פאדג' הוכרזה ב-10 בדצמבר 2020 בידי ג'ו ביידן, הנשיא הנבחר של ארצות הברית, כמועמדותו למזכירת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית. במרץ 2021 אישר הסנאט את מינויה לתפקיד.
ביוגרפיה

פאדג' נולדה בקליבלנד שבאוהיו בשלהי אוקטובר 1952. בשנת 1971 השלימה את לימודיה התיכוניים בתיכון המרכזי של שייקר הייטס, וב-1975 קיבלה תואר ראשון בעסקים מאוניברסיטת אוהיו. בשנת 1983 השלימה לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת המדינה של קליבלנד. מיד לאחר לימודיה הגבוהים עבדה פאדג' כעוזרת משפטית ולמדה מחקר משפטי. היא עבדה גם בפרקליטות הציבורית של מחוז קויאהוגה. במהלך ימיה בסנגוריה הציבורית התמחתה בהיבטים עסקיים במסגרת תפקידה כמנהלת התקציב והכספים. פאדג' עבדה גם כמבקרת במחלקת מיסוי עיזבונות ושימש מדי פעם כשופטת-אורחת וכשופט ראשי לבוררות.
מינואר 2000 עד 18 בנובמבר 2008 הייתה פאדג' ראש עיריית וורנסוויל הייטס, פרוור של קליבלנד בו האוכלוסייה היא בעיקר אפרו-אמריקאית ממעמד הביניים. מסע הבחירות שלה מ-1999 היווה את התמודדותה הראשונה לתפקיד ציבורי כלשהו בחייה הפוליטיים. היא הייתה האישה הראשונה לעמוד בראשות העיר והאפרו-אמריקאית הראשונה למלא תפקיד זה.
פאדג' שימשה כראשת הסגל של חברת הקונגרס סטפני טאבס ג'ונס במהלך כהונתה הראשונה של ג'ונס בקונגרס, במקביל להיותה ראש עיריית וורנסוויל הייטס. כמו כן, היא הייתה חברה בחבר הנאמנים של הספרייה הציבורית בקליבלנד.
לאחר מותה של סטפני טאבס ג'ונס ב-20 באוגוסט 2008, נבחרה פאדג' בידי ועדה של מנהיגים דמוקרטים מקומיים להיות מועמדת המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס ה-11 של אוהיו בבית הנבחרים של ארצות הברית. בחירה זו הבטיחה לה מושב בקונגרס של ארצות הברית שכן מדובר במחוז בו האוכלוסייה האפרו-אמריקאית מרובה, ובמעוז דמוקרטי מובהק. פאדג' ניצחה בבחירות הכלליות ב-4 בנובמבר והביסה את תומאס פקרק, מועמד המפלגה הרפובליקנית, עם 85 אחוז מקולות הבוחרים. בבחירות ביניים שהתקיימו ב-18 בנובמבר נבחרה פאדג' למלא את תקופת כהונתה החמישית של טאבס ג'ונס המנוחה, ללא התנגדות. היא הושבעה לתפקיד ב-19 בנובמבר 2008, מה שהעניק לה ותק של כמעט חודשיים יותר מאשר חברי הקונגרס שנבחרו במחזור הבחירות של 2008.
בשנים 2013-2015, במהלך הקונגרס ה-113 של ארצות הברית, הייתה יושבת ראש השדולה השחורה בקונגרס; היא החליפה בתפקיד את עמנואל קליוור, ולאחר התכנסות הקונגרס ה-114 החליף אותה ג'. ק. באטרפילד. בשנת 2018, לאחר בחירות האמצע באותה השנה, שקלה פאדג' להתמודד לתפקיד יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית. מאוחר יותר זנחה כוונה זו והביעה את תמיכתה בננסי פלוסי. לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, פאדג' הצהירה על רצונה לשרת בממשלו של ג'ו ביידן כמזכירת החקלאות של ארצות הברית. עם זאת, בחודש דצמבר 2020, דווח בעיתונות האמריקאית כי ביידן בחר בפאדג' כמזכירת השיכון והפיתוח העירוני של ארצות הברית.
ב-28 בינואר 2021 ניצבה פאדג' לשימוע בפני ועדת הבנקאות, השיכון והעניינים האורבניים של הסנאט של ארצות הברית. ב-4 בפברואר 2021 אישר יושב ראש הוועדה, שרוד בראון, את העברת מועומדותה של פאדג' למליאת הסנאט האמריקאי והוועדה אישרה את מועמדותה ברוב של 17 מול 7.
ב-10 במרץ 2021 אישר הסנאט האמריקאי באופן סופי את מינויה של פאדג' למזכירת השיכון והפיתוח העירוני, ברוב של 66 תומכים מול 34 מתנגדים. פאדג' טרם הושבעה לתפקידה, וטקס השבעתה נוהל והתקיים בידי סגנית נשיא ארצות הברית קמלה האריס באופן מקוון לאחר מכן.
ב-22 במרץ 2024 הודיעה פאדג' על התפטרותה מהתפקיד, ובאותו היום סיימה את שירותה בממשל ביידן.
חסידות בויאן

| --- | --- |

 שורשים, סיווג והנהגה
 קבוצה:  תנועת החסידות
 מקום ייסוד:  בויאן 
 תאריך ייסוד:  1887 
 מייסד:  יצחק פרידמן 
 אדמו"ר:  נחום דב ברייאר 
 תאולוגיה, טקסטים וטקסים
 מאפיינים:  חצר חסידית, בית רוז'ין
 ארגונים ופעילות
 מרכז:  ירושלים 
 אזורי פעילות:  ישראל
 
בית הכנסת המרכזי של החסידות בירושלים וישיבת רוז'ין
חסידות בויאן (בכתיב מסורתי: באיאן) היא חצר חסידית מהעיירה בויאן בבוקובינה (כיום באוקראינה) שנוסדה על ידי רבי יצחק פרידמן מבויאן, נכדו של רבי ישראל מרוז'ין. חסידות בויאן מנתה ב-2016 כ-2,000 בתי-אב. היא כיום הגדולה ביותר מבין חצרות בית רוז'ין.
היסטוריה > הדור הראשון

מייסד חסידות בויאן היה רבי יצחק פרידמן, בעל הספר "פחד יצחק", בנו הגדול של רבי אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה (הראשון). רבי יצחק כיהן באדמו"רות מתרמ"ג (1882) עד פטירתו, בי"ז באדר תרע"ז (1917). לאחר שלוש שנים שבהן הנהיג את החצר יחד עם אחיו הצעיר רבי ישראל מסדיגורה, החליטו שני האחים להיפרד ולחלק את הירושה. רבי ישראל קיבל את הנכסים בסדיגורה, כולל ביתו המפואר של סבם רבי ישראל מרוז'ין וכן את חלקת הקבר שבה נקברו אבותיהם, ואילו רבי יצחק קיבל את נשיאות כולל ווהלין ואת בית הכנסת 'תפארת ישראל' ברובע היהודי, ניהול קופת מעות ארץ הקודש ואת זכות הדלקת מדורת ל"ג בעומר בקבר רבי שמעון בר יוחאי. בי"ח בחשוון תרמ"ז (1886) רבי יצחק העתיק את משכנו לעיירה בויאן הסמוכה, בה הקימו עבורו חסידיו בית מדרש ובית מגורים ובהם ניהל את עדתו.
רבי יצחק היה חתנו של רבי יוחנן מרחמסטריווקא. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה עבר לווינה, כמו שאר אדמו"רי בית רוז'ין, כיוון שפחדו מהשלטון הרוסי, שעדיין שמר טינה למייסד השושלת, רבי ישראל מרוז'ין. הרוסים החריבו את ביתו ובית מדרשו בבויאן. בווינה המשיך האדמו"ר לנהל את חצרו. לאחר פטירתו נתמנו ארבעת בניו לאדמו"רים, תחילה בווינה ואחר כך התפזרו.
היסטוריה > הדור השני והשלישי

רבי מנחם נחום, בנו הבכור של ה"פחד יצחק" הנהיג את רוב החסידים של אביו. לאחר מספר שנים עבר מווינה לצ'רנוביץ בבוקובינה שם גרו חסידים רבים. נפטר בי"ט באב תרצ"ו (1936), ונקבר באוהל אביו בווינה. תורתו רוכזה בספר "תפארת מנחם".
בנו השני, רבי ישראל כיהן בלייפציג שבגרמניה. בשנת תרצ"ט נמלט מהנאצים לשווייץ ולאחר מספר חודשים עלה לארץ ישראל והתיישב ופתח בית מדרש ברחוב יבנה בתל אביב. נפטר בא' דר"ח אלול תשי"א (1951) והשאיר שתי בנות. לא נותרו ממנו צאצאים.
הבן השלישי, רבי אברהם יעקב, כיהן בלמברג (לבוב), מעריה המרכזיות של גליציה, שרבים מתושביה נמנו על חסידי בית רוז'ין. בשנת תש"ב נרצח בחצר ביתו יחד עם אשתו ומשמשו. לא הניח אחריו צאצאים.
הבן הרביעי, רבי מרדכי שלמה נשאר בווינה שם כיהן באדמו"רות. בשנת תרפ"ה ביקר בארצות הברית וחסידי בית רוז'ין שם ביקשו ממנו להישאר ולכהן להם כאדמו"ר. בשנת תרפ"ז פתח את בית מדרשו בלואר איסט סייד במנהטן. כיהן כחבר מועצת גדולי התורה בארצות הברית וממקימי ועד ההצלה וכנשיא אגודת האדמו"רים בארצות הברית. לאחר השואה ולאחר פטירת אחיו המבוגר יותר, רבי ישראל מבויאן-לייפציג בתשי"א, החסידים כולם קיבלוהו כרבם, ונהגו אליו כחסידים אל אדמו"ר. נפטר בה' באדר תשל"א (1971), ארונו הובא לישראל ונטמן בהר הזיתים בירושלים. השאיר אחריו שני בנים ובת אשר לא ראו את עצמם כמתאימים לכהן כאדמו"רים ולכן הוחלט להכתיר את נכדו (בן בתו) הרב נחום דב ברייאר, האדמו"ר הנוכחי.
רבי מנחם נחום מבויאן-צ'רנוביץ
רבי ישראל מבויאן-לייפציג
רבי אברהם יעקב מבויאן-לעמברג
רבי (משה'ניו) מבויאן-קראקא
רבי מרדכי שלמה פרידמן מבויאן
האדמו"ר הנוכחי

רבי מרדכי שלמה פרידמן שהיה האחרון מבין בניו של ה"פחד יצחק" נפטר ב-1971 בארצות הברית. במשך ארבע עשרה שנים לא עמד אדמו"ר בראשות החסידות, כיוון שבניו לא ראו עצמם מתאימים לתפקיד. נחום דב, בנם של הרב ד"ר מנחם מנדל ברייאר ושל מלכה, בתו של רבי מרדכי שלמה, סומן כיורש. הוא למד בישיבת "תפארת ישראל" של החסידות. הוא נישא בשנת 1980 לשושנה בת הרב משולם זושא בן רבי אברהם יהושע השיל מקופיטשניץ ומאז הם מתגוררים בירושלים. לאחר נישואיו הוכתר לאדמו"ר, אך הוא סירב למעשה להתנהג באדמו"רות וערך לראשונה טיש בשנת ה'תשמ"ה (1984). דברי תורתו של האדמו"ר הנוכחי כונסו לכמה קבצים וספרים בשם "אמרי קודש".
מדי שנה בל"ג בעומר מגיע האדמו"ר מבויאן למירון לצורך ההדלקה המסורתית לכבוד רבי שמעון בר יוחאי, זכות השמורה לאדמו"רי בויאן עוד מסוף המאה ה-19.
השתייכות פוליטית

מבחינה פוליטית זוהתה חסידות בויאן בעבר עם סיעת שלומי אמונים שבתוך מפלגת אגודת ישראל, וחבר הכנסת מטעם סיעה זו מאיר פרוש היה נמנה עם חסידי בויאן עד לפרשת הבחירות בעיר החרדית ביתר עילית. פרוש בחר לתמוך במועמדותו של מאיר רובינשטיין שהתמודד נגד יצחק פינדרוס, נציג דגל התורה שזכה לתמיכת האדמו"ר מבויאן, ובחסידות בויאן ראו בכך פגיעה באדמו"ר. השקפת האדמו"ר והחסידים דומה לעמדותיה של חסידות גור, והיא זוכה לסיקור אוהד בעיתון "המודיע".
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הוצב נציג החסידות כנציג שלומי אמונים, ובכך שבה למעשה לסיעה זו. בספטמבר 2023 מונה נציג החסידות יצחק מאיר ברים לנציג הסיעה בעיריית ירושלים ירושלים במקום יוסי דייטש.
חסידים בולטים

ניסן ב"ק (1815-1889) - בונה שכונות יהודיות בארץ ישראל ומקים בית הכנסת תפארת ישראל.
הרב דוד אורטנברג (ר' דודיא, נפטר 1910) - מחבר ספר ההלכה "תהלה לדוד".
פנחס ספקטור (פיניע חזן, 1872-1951) - חזן ומלחין
הרב בן ציון רחמן - מו"צ שיכון הרבנים ורב החסידות בעבר.
הרב חיים ברים (1922-2002) - תלמידו של החזון איש. ראש ישיבת אוהל יעקב בבני ברק וישיבת סקווירא בשיכון סקווירא.
הרב יהושע השיל ברים - היה ראש ישיבת תפארת ישראל רוז'ין בירושלים.
הרב שלמה שרייבר - ראש ועד הרבנים של אגודת ישראל בירושלים, ראש ישיבת חיי עולם ומנהיג החסידות בפועל בארץ ישראל לאחר מלחמת העולם השנייה.
הרב אפרים פישל רבינוביץ (1924-2005) - ראש ישיבת רוז'ין וחבר מועצת גדולי התורה.
יהושע ברוכי (1910-1992) - פעיל בפועל המזרחי, הממונה על פינוי הרובע היהודי מטעם עיריית ירושלים, ראש המועצה הדתית בירושלים ויקיר ירושלים.
הרב לוי יצחק קופר - רב היישוב צור הדסה וחוקר חסידות ומשפט.
הרב יעקב שפירא - רב ומייסד הקהילה והמוסדות בביתר עילית ובקריית גת.
דוב (בערל) רבינוביץ (גבאי) - הגבאי של הרבי ודמות מרכזית בחסידות באיאן.
כיום בולטים בחסידות: הרב צבי שרייבר - רבה של החסידות (נכדו של הרב שלמה), הרב צבי רבינוביץ' - ראש ישיבת רוז'ין (בנו של הרב פישל), הרב דב רבינוביץ' - רב החסידות בביתר עילית, הרב יחזקאל דרברמדיקר רב הקהילה במודיעין עילית, הרב בן-ציון שפירא רב הקהילה בקריית גת, הרב יוסף אייזנשטיין רב הקהילה ברמה ד' בבית שמש והרב מרדכי שלמה פריינד רב הקהילה בעמנואל.
אגם מאג'ורה

| --- | --- |
מבט אל חלקו הצפוני של האגם
מבט אל חלקו הצפוני של האגם
 מידע כללי
 מיקום:  שווייץ שווייץ איטליה איטליה
 סוג:  אגם 
 מידות
 שטח:  212.5 קמ"ר
 נפח:  37 קמ"ק
 גובה:  193 מטר מעל לפני הים
 אורך מרבי:  66 ק"מ
 אורך:  66 קילומטר
 רוחב מרבי:  10 ק"מ
 רוחב ממוצע:  5 ק"מ 
 עומק מרבי:  372 מטר
 ‏עומק ממוצע:  177.4 מטר
 מידע נוסף
 נהר מזין:  טיצ'ינו, מאגיה, טוקה, טרזה
 מקור לנהר:  טיצ'ינו 
 ‏אגן ניקוז:  6,599 קמ"ר
 מדינות באגן הניקוז:  שווייץ, איטליה 
 איים:  האיים הבורומאיים
 תחלופת המים:  4 שנים
 קואורדינטות:  45°57′N 8°38′E﻿ / ﻿45.950°N 8.633°E﻿ / 45.950; 8.633
  (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאגם מאג'ורה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאגם מאג'ורה(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.אגם מאג'ורה(למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.אגם מאג'ורה
 
אגם מאג'ורה (באיטלקית: Lago Maggiore), למרות שפירוש שמו הוא "הגדול יותר", הוא האגם השני בגודלו באיטליה (לאחר אגם גארדה). האגם מוארך ומשתרע לאורך 70 ק"מ בין לוקרנו, שווייץ בצפון לבין ארונה, איטליה. רוחבו הממוצע של האגם 3–5 ק"מ ובנקודה הרחבה ביותר רוחבו 10 ק"מ. האגם עמוק מאוד, עומקו הממוצע 177 מ' ועומק הנקודה העמוקה ביותר בו הוא 372 מ'.
נוף האגם ואקלימו בצפונו הוא אלפיני ובדרומו הוא משתרע באזור גבעות ומישור לומברדיה. האגם משרה בסביבתו אקלים ים-תיכוני. ליד העיירה סטרזה (Stresa) שעל גדות האגם נמצא גן בוטני גדול. מול חופי סטרזה, במפרץ בורומאו מצוי האי היפה (איזולה בלה Isola Bella- באיטלקית).
בזמן מלחמת העולם השנייה בוצע טבח ביהודים אשר נמלטו לאזור מיוון ואזורים שונים באיטליה.
במאי 2023 טבעה ספינה בחלק האיטלקי של האגם, כשעל סיפונה סוכני ביון ישראלים ואיטלקים. שני איטלקים וישראלי אחד נספו' בנוסף נספתה אזרחית רוסיה. השלטונות באיטליה הקימו לוח זיכרון במטה משרד המודיעין לביטחון איטליה, לזכר שני הסוכנים האיטלקיים שטבעו.
הערות שוליים

↑  דיווח: בספינה שטבעה באיטליה התקיים מפגש סוכנים, באתר ערוץ 7, 30 במאי 2023
↑  זאב אברהמי, לוח הזיכרון אישר: סוכני הביון שטבעו באגם האיטלקי היו ב"מבצע סודי", באתר ynet, 26 במרץ 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543412105171  BNE: XX5646901  GND: 4034092-2  HDS: 008662  LCCN: sh85079596  NKC: ge305379  NLG: 7802  SELIBR: 152052  VcBA: 497/21650  VIAF: 312586992   WorldCat (עם VIAF): 312586992 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ימות ואגמים ובנושא גאוגרפיה של איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחלקת המדינה של ארצות הברית

| --- | --- |


 
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סוכנות אם:  הממשלה הפדרלית של ארצות הברית 
 סוכנות בת:  מכון שירות החוץ 
 תאריך הקמה:  27 ביולי 1789 
 מזכיר המחלקה:  מרקו רוביו
 מטה מרכזי:  וושינגטון די. סי. 
 עובדים:  69,000
 תקציב:  69.3 מיליארד דולר (2016)
 www.state.gov
 קואורדינטות:  38°53′39″N 77°02′54″W﻿ / ﻿38.894166666667°N 77.048333333333°W﻿ / 38.894166666667; -77.048333333333
 he
 
מחלקת המדינה של ארצות הברית (באנגלית: United States Department of State) היא סוכנות פדרלית בארצות הברית, שעל אף שמה היא אחראית בעיקר על ענייני החוץ של הממשל האמריקאי. בראש המחלקה עומד מזכיר המדינה שתפקידו כמעט מקביל לתפקיד שר החוץ בישראל, והוא אחד האנשים הבכירים בממשל וכפוף ישירות לנשיא. בניין מחלקת המדינה בוושינגטון די. סי. נקרא על שמו של הארי טרומן, נשיאה ה-33 של ארצות הברית.
היסטוריה

חוקת ארצות הברית, שנכתבה לראשונה בפילדלפיה בקיץ של שנת 1787 ואושרה לבסוף על ידי המדינות בשנה שלאחר מכן, נתנה לנשיא את האחריות לנהל קשרי החוץ של האומה. אך במהרה התברר, שהזרוע המבצעת של ארצות הברית היא חיונית בדבר וצריכה לסייע לנשיא בניהול ענייני החוץ של הממשלה הפדרלית החדשה.
בית הנבחרים והסנאט אישרו את החקיקה שמורה להקים את המחלקה לענייני חוץ ב-21 ביולי 1789, והנשיא וושינגטון חתם עליה והפכה לחוק ב-27 ביולי, וכך הייתה המחלקה לענייני חוץ לסוכנות הפדרלית הראשונה שהוקמה תחת החוקה החדשה. חקיקה זו נשארה החוק הבסיסי של מחלקת המדינה. בספטמבר 1789, חקיקה נוספת שינתה את שמה של הסוכנות למחלקת המדינה וצירפה לה עוד מגוון של חובות הנמצאות בתחום פעילותה.
חובות אלו גדלו וכוללות גם ניהול של מטבעת ארצות הברית, שמירה על החותם הגדול של ארצות הברית, ועריכת מפקד האוכלוסין. הנשיא ג'ורג' וושינגטון חתם על החקיקה החדשה ב-15 בספטמבר. רוב החובות האלו של מחלקת המדינה הפכו בסופו של דבר לשלל אגפים וסוכנויות פדרליות שהוקמו בזמן המאה ה-19.
ב-29 בספטמבר 1789 מינה הנשיא וושינגטון את תומאס ג'פרסון מווירג'יניה, שהיה אז שליח ארצות הברית בצרפת, למזכיר הראשון של מחלקת המדינה של ארצות הברית.
תחומי פעילות

לזרוע המבצעת ולקונגרס של ארצות הברית יש מחויבות חוקתית למדיניות החוץ של ארצות הברית. בתוך הזרוע המבצעת, מחלקת המדינה היא הסוכנות המובילה של ארצות הברית בענייני קשרי חוץ, וראשה, מזכיר המדינה, הוא היועץ העיקרי של הנשיא בהחלטות הקשורות למדיניות חוץ, אף על פי שלעובדים אחרים בממשל או ליחידים אולי תהיה יותר השפעה על החלטותיו של הנשיא. המחלקה מקדמת את האינטרסים והיעדים של ארצות הברית בעולם אף על פי שתפקידה העיקרי הוא לפתח ולבצע בפועל את מדיניות החוץ של הנשיא. מחלקת המדינה אף תומכת בשלל הפעילויות הקשורות לענייני חוץ במחלקות אחרות בממשל, כמו מחלקת הסחר של ארצות הברית והסוכנות להתפתחויות בינלאומיות. המחלקה גם מעניקה מערך של שירותים חשובים לתושבי ארצות הברית ולתושבי חוץ המבקשים לבקר או להגר לשטח ארצות הברית.
כל הפעילויות הקשורות לענייני החוץ - נציגויות ארצות הברית בחו"ל, תוכניות עזרה למדינות זרות, תוכניות הגבה לפשע בינלאומי, תוכניות אימון חוץ של הצבא, השירותים שהמחלקה מספקת, ועוד - כולם מתוקצבים מתוך התקציב לענייני חוץ, שמייצג קצת פחות מ-1% מכלל התקציב הפדרלי או, במילים אחרות, כ-12 סנט ליום לכל אזרח אמריקאי. כמוצהר במחלקת המדינה, תכליתה כוללת:
הגנה ועזרה לאזרחי ארצות הברית המטיילים או חיים מחוץ למדינה;
מתן סיוע לעסקים מארצות הברית בשוק העולמי;
מתן סיוע ותיווך בפעילויות בינלאומיות של סוכנויות אחרות בארצות הברית (סוכנויות פדרליות או של מדינה מקומית), ביקורים רשמיים בחו"ל ובבית, ומאמצים דיפלומטיים שונים ואחרים.
ליידע את הציבור לגבי מדיניות החוץ של ארצות הברית וקשרים עם מדינות החוץ והעברת פידבקים (משובים) מהציבור לפקידי הממשל.
מתן רישיון לכלי רכב של הצוות (לא דיפלומטים) ולכלי רכבם של דיפלומטים או של מדינות חוץ הנהנות מחסינות דיפלומטית בארצות הברית.
ראו גם

אותות מחלקת המדינה של ארצות הברית
הערות שוליים

↑  Gutfeld, Arnon, "United States Policy," in Avigdor Levy (ed.). The Arab-Israeli Conflict; Risks and Opportunities,pages 26-27
↑  Crab Jr, Cecil C., Holt, Pat M., "The Executive Branch and Foreign Affairs; Locus of Decision Making," Invitation to Struggle: Congress, the Congress, the President and Foreign Policy pages 7-36
↑  Roskin, Michael' "From Pearl Harbor to Vietnam: Shifting Generational Paradigms and Foreign Policy," Political Science Quarterly 89, (Fall, 1974), pages 563-588.
↑  ארנון גוטפלד, החוויה האמריקאית: פרקים בהיסטוריה של ארצות הברית ובתרבותה, זמורה ביתן, תל אביב, 1986.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269264805171  PLWABN: 9810639384705606  BIBSYS: 6006408  BNC: 000075927  BNE: XX133710  BnF: cb11863640j (data)  CANTIC: a11845326  CiNii: DA00590651  GND: 35628-1  ICCU: BVEV001859  ISNI: 0000 0001 0403 9883  LCCN: n80126198  LNB: 000114903  MusicBrainz: 5e017357-bd20-4f76-b115-7776362419e9  NARA: 10453324  NDL: 00318095  NLA: 35566663  NLG: 223287  NLK: KAB201913793  NSK: 000251746  RERO: 02-A000167275  SELIBR: 387530  SNAC: w67n0zc2  SUDOC: 026376962  Trove: 998475  ULAN: 500311440  VIAF: 125408196   WorldCat (עם VIAF): 125408196 
הנשיא לשעבר ג'ו ביידן וסגנית הנשיא לשעבר קמלה האריס מתארחים במחלקת המדינה, פברואר 2021
מזכיר המדינה לשעבר אנתוני בלינקן במסיבת עיתונאים בבניין טרומן
בניין ע"ש הארי טרומן הוא מטה מחלקת המדינה מאז 1947