stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ורידיס
פעילות > חטיבת הפסולת ואיכות הסביבה

חטיבת שירותי הפסולת ואיכות הסביבה של ורידיס כוללת שירותי איסוף פסולת בתפוצה ארצית וטיפול בפסולת מוצקה ובפסולת חומרים מסוכנים. החטיבה עוסקת במיון והפרדת פסולת, השבת פסולת לאנרגיה וייצור דלק חלופי מפסולת (RDF), מיחזור פסולת אורגנית ועיבודה לקומפוסט, הפעלת מטמנות מבוקרות והפקת גז מטמנות לייצור חשמל, וטיפול בחומרים מסוכנים.
על פעילות המפעל באתר חיריה, נטען שאינו מטפל כראוי בפסולת הרטובה, האורגנית, המופרדת מן הפסולת היבשה שרק היא משמשת לייצור ה-RDF, ולכן גורם מאז הקמתו למטרדי ריח קשים לתושבי גוש דן בעוטף חירייה, מטרד שהיה נחלתם בעבר עת שימש אתר חירייה אתר להטמנת פסולת עד סגירתו ב-1998.
פעילות > חטיבת המים

חטיבת המים של ורידיס פועלת בשני תחומים עיקריים – התפלת מים וטיפול בשפכים עירוניים ותעשייתיים. החברה שותפה שווה בהחזקות מתקן התפלה אשקלון יחד עם חברת IDE, והיא משמשת כחברת התפעול והתחזוקה של מתקן ההתפלה. בתחום הטיפול בשפכים מספקת החברה שירותי תפעול ופתרונות טכנולוגיים למתקני טיפול בשפכים עירוניים ותשטיפי מטמנות.
פעילות > חטיבת האנרגיה

חטיבת האנרגיה של ורידיס, אשר פעלה בעבר תחת המותג "דלקיה" (חטיבת האנרגיה של קבוצת ואוליה הבינלאומית), פועלת בתחום תשתיות האנרגיה והיא שותפה (20%) בתחנת הכוח מישור רותם יחד עם או.פי.סי אנרגיה, אותם רכשה ב-2007. החטיבה מעניקה שירותי ניהול ותפעול של תחנות כוח, הכוללות את תחנת הכוח IPP דלק אשקלון ותחנת הביוגז באפעה. החטיבה עוסקת בשירותי התייעלות אנרגטית לסקטור המסחרי והיא מפעילה שירותי תחזוקה של מערכות חימום, אוורור ומיזוג אוויר.
פעילויות עבר > ואוליה תחבורה

ואוליה תחבורה ישראל הייתה חטיבת התחבורה של ואוליה ישראל והיא נמכרה בשנת 2013. החטיבה פעלה בתחום ההיסעים הציבוריים, תחת המותג קונקס והפעילה אשכולות תחבורה ציבורית החל מינואר 2003 בערים אשדוד, יבנה, טבריה, לוד, מודיעין ועוד. 

בחודש ספטמבר 2013 נמכרה פעילותה של קונקס לחברת אפיקים.
| --- | --- |
סמליל חברת קונקס: אוטובוסים של חברת קונקס באשדוד
1860 במדע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1860  במדע |  |
< · 1858 · 1859 — 1860 — 1861 · 1862 · >
כל ערכי השנים במדע במאה ה-20 · כל ערכי השנים במדע במאה ה-21 · פורטל מדע בישראל
אסטרונומיה

18 ביולי – במהלך ליקוי חמה בוצעו צילומים ששימשו לביצוע מחקרים שונים.
ארכאולוגיה

ג'וזף פיורל מבצע החפירות הארכאולוגיות המתבצעות בפומפיי.
ארנסט רנן מבצע חפירות בגבל.
ביולוגיה

30 ביוני – דיונים על אבולוציה בלונדון.
טכנולוגיה

9 באפריל – לראשונה בוצע רישום של קול אנושי.
29 בדצמבר – בניית אוניית קרב ראשונה תוך ניצול פלדה בלבד.
כימיה

3–5 בספטמבר – ועידת כימאים בקרלסרוהה.
גילוי אצטילן על ידי מרסלין ברטלו.
גילוי צזיום על ידי רוברט בונזן וגוסטב קירכהוף
מתמטיקה

גילוי נוסחת קיילי
פסיכולוגיה

גילוי חוק ובר-פכנר
נולדו

29 בפברואר – הרמן הולרית', סטיסטיקאי אמריקאי (נפטר ב-1929)
25 במאי – ג'יימס קאטל, פסיכולוג אמריקאי (נפטר ב-1944)
נפטרו

27 בינואר – יאנוש בויאי, מתמטיקאי הונגרי (נולד ב-1802)
27 ביוני – טוצאס אדיסון, רופא אנגלי (נולד ב-1793)
1 ביולי – צ'ארלס גודייר, ממציא אמריקאי (נולד ב-1800)
נטו מ.ע. אחזקות

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  נטמל
 מייסדים:  מאיר עזרא
 קואורדינטות:  31°44′10″N 34°45′10″E﻿ / ﻿31.735993866527°N 34.75274727556°E﻿ / 31.735993866527; 34.75274727556 
 משרד ראשי:  קריית מלאכי, ישראל
 מוצרים עיקריים:  תחום המזון.
 שווי שוק:  531 מיליון ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  4.38 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  151 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  90.5 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  942 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  1.93 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  דוד עזרא
 מנכ"ל:  יובל לביא
  
 www.neto.org.il   מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) נטו מ.ע. אחזקות(למפת השפלה רגילה) נטו מ.ע. אחזקות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נטו מ.ע. אחזקות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נטו מ.ע. אחזקות  he נטו מ.ע. אחזקותhe נטו מ.ע. אחזקותמפת  __ קריית מלאכי [‌למפה דינמית של השפלה וסביבותיה‌]מכל הכיוונים: __ מועצה אזורית באר טוביה בתווך בין שני חלקי העיר קריית מלאכי: אזור תעשייה באר טובייה (חלק מ-__ מועצה אזורית באר טוביה) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 he
 
נטו מ.ע. אחזקות בע"מ המוכרת בשם המקוצר נטו היא חברה ציבורית ישראלית שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ועוסקת בתחום הייצור, ייבוא, שיווק ומסחר במזון.
היסטוריה

יסודות קבוצת נטו נעוצים בעסק למכירת בשר שהוקם על ידי מאיר עזרא ב-1940. בתקופת הצנע קיבל עזרא זיכיון מהמדינה לייבא בשר קפוא מיוגוסלביה וצרפת.
כניסתו של הבן דודי עזרא לפעילות בחברה לאחר שחרורו מצה"ל ב-1972, הביאה להתרחבות משמעותית, עיקר הפעילות עברה ממכירת בשר קפוא למסחר בחלקי פנים שהיו ללא פיקוח, ב-1980 התאגדה הפעילות במסגרת חברה פרטית בשם מאיר עזרא ובנו בע"מ, ובאותה שנה החלה לחדור לשוק המסחר בדגי מאכל. ב-1983 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. במקביל הוקמה חברת בת בשם דגפרוסט שקיבלה רישיון מהמדינה לדיג-מרחקים, והחל מסע רכישות של חברות בתחום המזון כמו חברת החלבה "אביב" מפעל השימורים "אלאור", ויליגר, טיבון-ויל ומשביר מזון, שהפכה ל"נטו מלינדה" והונפקה ב-2007. ב-2002 נכנסה הקבוצה לפעילות בתחום התוצרת החקלאית הטרייה, עם הקמת חברת ביכורי השדה שיווק הדרום, שאף היא הונפקה ב-2007.
ב-2002 כונסו כלל מותגי החברה תחת מותג העל Neto, ופלחי הפעילות השונים מותגו כל אחד תחת מותגי משנה: מוצרי הבשר אוחדו תחת המותג "טיבון ויל", דגים ומוצרי דגים תחת המותג "דלידג", מוצרי המאפה תחת המותג "שלושת האופים", מוצרי מכולת ושימורים תחת המותג "ויליגר" וארוחות מוכנות תחת המותג "מג'יק".
נכון לשנת 2014, קבוצת נטו היא חברת שיווק המזון החמישית בגודלה בישראל לאחר תנובה, שטראוס גרופ, החברה המרכזית לייצור משקאות קלים ואסם השקעות. ב-2014 הסתכמו הכנסות החברה בכ-2.35 מיליארד ש"ח, עם רווח תפעולי של כ-92 מיליון ש"ח ורווח נקי של כ-85 מיליון ש"ח. החברה מעסיקה כ-1,400 עובדים. משפחת עזרא שהייתה בעלת השליטה בחברה צמצמה את החזקתה בה, ובספטמבר 2021 החזיקה בכ-24% ממניות החברה, חברת נור יסכה מחזיקה ב-22.8%, והשאר בידי גופים מוסדיים והציבור. נשיא החברה הוא דודי עזרא, בנו עדי עזרא היה במשך שנים אחדות יו"ר החברה ופרש ביולי 2019, והמנכ"ל הוא עמיהוד גולדין.
באפריל 2018 נטען שהחברה פעלה למנוע את התאגדות עובדיה בהסתדרות.
במאי 2019 דווח קדוש,כלכליסט, נורית (2019-05-28). "חברת נטו נכנסת לשוק הטבעוני עם השף שגב משה". Ynet. נבדק ב-2024-04-18. שקבוצת נטו נכנסת לראשונה לתחום תחליפי הבשר. זאת נוכח שינוי העדפות הצרכנים וצמיחה מתמשכת בשוק תחליפי הבשר.
ב־2023 דווח כי במסגרת חקירה שערכה הממונה על רשות התחרות אצל ספקיות בחשד לעברות על חוק המזון, נשלחו מספר דרישות למסירת נתונים אל "נטו", אך לאחר בדיקה התברר כי החברה לא העבירה לידיה מסמכים והתכתבויות. הקנס יוטל בכפוף לשימוע. באפריל 2024 נקנסה החברה בלמעלה משמונה עשר מיליון ש"ח על ידי רשות התחרות בשל הפרת חוק המזון.
בספטמבר 2024 דווח כי קבוצת נטו נקלעה לחובות של 120 מיליון שקל.
תחומי פעילות

תחום מפעלי קבוצת נטו
מפעל טיבון-ויל - עיבוד בשר המשווק תחת המותג טיבון ויל, ומוצרים בהכשרים מהודרים תחת המותגים "עטרה", "הכי טעים", "טאק טורו" ו"פולקעס". שיווק שימורי בשר תחת המותג ויליגר. המפעל ממוקם בקריית מלאכי משנת 2001, והוקם בהשקעה של 20 מיליון דולר.
מפעל ויליגר - עיבוד ושיווק דגים משומרים תחת המותגים "וילגר", "פוסידון", "מלינדה". עיבוד ושיווק דגי סלמון קפואים, מעושנים ומצוננים. המפעל ממוקם בקריית מלאכי.
מפעל דלידג - עיבוד ושיווק דגים קפואים וטריים ומוצרי דגים מעובדים. המפעל ממוקם בבית שאן.
מפעלי שלושת האופים - ייצור ושיווק פיצות וגבינות מותכות במפעל בכפר תבור, פסטלים ובצק עלים במפעל בכפר ירכא.
מפעל פאלאס - ייצור שיווק ויבוא מגבונים, מוצרי פלסטיק, אלומיניום וחד פעמי.
תחום הייבוא
יבוא בשר בקר קפוא בעיקר מארגנטינה, ברזיל וצרפת.
ייבוא דגים טריים וקפואים
ייבוא מוצרי חברת נביסקו (בהם עוגיות אוראו, ריבות סן-דלפור, קצפת ריץ')
ייבוא גבינות וחמאה ממערב אירופה
ייבוא שימורים, פסטה, אורז, ארוחות מוכנות
ייבוא ג'לטין, שבבי תפוחי אדמה, ירקות קפואים ועוד
שיווק תוצרת שנרכשת מספקים אחרים
עוף ובשר טרי וקפוא
דגים טריים
מאפים שונים שנמכרים תחת המותג שלושת האופים
מעדנים של סאנטדלפור, סירופים, גרנולה ומוצרי מזון אחרים
נטו מלינדה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  נטו מ.ע. אחזקות בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  "מאיר עזרא" תנסה לגייס 151 מיליון שקל, דבר, 17 בנובמבר 1983
↑  איילה צורף, מאיר עזרא תיהפך ל-Neto בהשקעה של 10 מיליון שקל, באתר הארץ, 6 בינואר 2003
↑  אורנה יפת, אחרי 80 שנה: משפחת עזרא יצאה מהשליטה בחברת נטו, באתר כלכליסט, 14 בספטמבר 2021
↑  יובל אזולאי, ‏ההסתדרות נגד קבוצת נטו: "פוגעת בהתארגנות העובדים", באתר גלובס, 23 באפריל 2018;
ניצן צבי כהן, ‏נטו מתקפלת בבית משפט מול הוועד, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 17 באפריל 2018
↑  נווית זומר, כוונת קנס של 8.6 מיליון שקל לחברת נטו: "לא מסרה מידע שדרשה רשות התחרות", באתר ynet, 5 ביוני 2023
↑  נווית זומר, הגיעה להסדר: קבוצת נטו נקנסה ב-18 מיליון שקל על הפרת חוק המזון, באתר ynet, 17 באפריל 2024
↑  ליאת רון‏, מכה למשפחתה של בר רפאלי: "נטו תשלם למעלה מ-18 מיליון שקל קנס", באתר וואלה, 17 באפריל 2024
↑  ליטל דוברוביצקי, צו עיכוב הליכים זמני לסוכנות הפיננסים השנייה בגודלה בישראל, באתר ynet, 11 בספטמבר 2024
↑  אורה קורן, טיבון ויל הקימה מפעל בקרית מלאכי בהשקעה של 20 מיליון דולר, באתר הארץ, 16 באפריל 2001
יאסר חוג'יראת

יאסר מחמוד חֻג'יראת (בערבית: ياسر محمود حجيرات; נולד ב־19 בדצמבר 1965) הוא חבר הכנסת מטעם סיעת רע"מ, יו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה, דוקטור לגנטיקה ובעבר ראש המועצה המקומית ביר אל־מכסור ומנהל ומרצה במוסדות שונים, בפרט בתחום התמחותו.
ביוגרפיה

יאסר חֻג'יראת נולד ב־1965 ביישוב ביר אל־מכסור והוא בן לשבט אל־חֻג'יראת המקומי – אחד השבטים הבדואיים הגדולים של הגליל העליון. הוא בעל תואר ראשון בביולוגיה, תואר שני בביוכימיה ודוקטורט בגנטיקה מהאוניברסיטה העברית ופוסט־דוקטורט על הגנטיקה של מחלת הסרטן מהטכניון ומקרן חקר הסרטן הממלכתית של בריטניה (אנ'). בתחילת דרכו בעולם התעסוקה לימד כימיה וביולוגיה בתיכון המקומי ביישוב בו הוא גר – ביר אל־מכסור, ובשנת 1997 הקים מעבדה לגנטיקה מולקולרית במרכז הרפואי העמק שבעפולה.
ב־2008 נבחר לראשות מועצת היישוב לאחר שזכה ב־46% מהקולות ופרש מתפקידו במעבדה לגנטיקה, בעוד רשימתו – אל־אצלאח וא־תע'ייר (החידוש והשינוי) – זכתה ל־2 מושבים מה־9 שבמועצה. בבחירות הבאות לראשות המועצה (2013) הוביל בסיבוב הראשון עם כ־30%, אך בסיבוב השני הפסיד למוחמד גדיר כשקיבל 49% מהקולות. בסיבוב זה לא זכה אף להיכנס למועצה. גם בבחירות הבאות (2018) לא הצליח להעפיל למועצה או לראשותה, כשהפעם הפסיד לח'אלד חוג'יראת שקיבל 57% מהקולות.
עם סיום תפקידו במועצה, בסוף 2013, מונה לחבר דירקטוריון בחברות ממשלתיות, והיה ממתכנני הקמת מעבדה לשבבים גנטיים במרכז הרפואי כרמל שבחיפה. בשנים 2016–2018 ניהל את חברת אל־פנאר (המגדלור) מייסודן של ג'וינט ישראל ויד הנדיב לקידום תעסוקת ערבים ישראלים, ולאחר מכן ניהל את מעבדת הקורונה של חברת MyHeritage. במקביל הרצה בתחומי הביולוגיה והסיעוד בטכניון, במכללה האקדמית עמק יזרעאל ובבית החולים נצרת.
בבחירות לכנסת העשרים וארבע (2021) הוצב במקום ה־8 הלא ריאלי של מפלגת רע"ם שזכתה לבסוף ב־4 מנדטים, ולמרות זאת, לאור מותו של סעיד אלח'רומי, פרישה של מאזן גנאים, פרישת עלא א־דין ג'בארין וחוסר רצונו של עטא אבו מדיגם לכהן בכנסת, באמצע 2022 היה חוג'יראת על סף כניסה לכנסת, אך זו התפזרה לבסוף. בבחירות לכנסת העשרים וחמש הוצב במקום החמישי ברשימת רע"ם, שרשמה עלייה בכוחה וזכתה ל־5 מנדטים, וכך נבחר לבסוף לכנסת וסיים את תפקידו במעבדת הקורונה.
חיים אישיים

נשוי לאבתסאם ואב לשישה. שלוש בנותיו הגדולות פנו, בדומה לאביהן, לתחום הרפואה.
בראק קפיטל פרופרטיז

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  ברקא
 מייסדים:  שמעון וינטרוב ורונן פלד
 תקופת הפעילות:  2006–הווה (כ־19 שנים)
 מיקום המטה:  הולנד
 שליטה בחברה:  טדי שגיא
 ענפי תעשייה:  נדל"ן
 שווי שוק:  1.84 מיליארד ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  74.3 מיליון אירו (2023)
 רווח תפעולי:  הפסד של 146 מיליון אירו (2023)
 רווח:  הפסד של 146 מיליון אירו (2023)
 הון עצמי:  578 מיליון אירו (2023)
 סך המאזן:  1.23 מיליארד אירו (2023)
 יו"ר:  Thomas Werner Ferdinand Zinn?cker
 מנכ"ל:  Thierry Beaudemoulin
  
 bcp-nv.com
 
בראק קפיטל פרופרטיז אן וי (Brack Capital Properties NV) היא קרן נדל״ן וחברה ציבורית הרשומה בהולנד, העוסקת בנדל"ן מניב למסחר ולמגורים בגרמניה. החברה כלולה במדד תל אביב 125.
היסטוריה

בראק קפיטל הוקמה בשנת 2006, על ידי שמעון וינטרוב ורונן פלד, כחלק ממהלך של ארגון מחדש בקבוצת בראק קפיטל הולדינגס, בית השקעות ישראלי העוסק בהשקעות בתחומי הנדל"ן והפיננסים. עם הקמתה, הועברו אליה ארבעה נכסים מניבים בגרמניה שהוחזקו על ידי הקבוצה. ואחר כך רכשה נכסים נוספים בגרמניה.
במהלך 2010, השלימה החברה גיוס של 30 מיליון יורו לפי שווי של 100 מיליון יורו, ממספר משקיעים פרטיים. בנובמבר 2010 נרשמה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב לפי שווי של 115 מיליון יורו. במהלך 2011 גייסה מאות מיליוני שקלים בהנפקת איגרות חוב, ורכשה עוד נכסים בגרמניה, בעיקר מרכזים מסחריים, דירות להשכרה ודיור מוגן.
במאי 2017, רכש איש העסקים טדי שגיא את השליטה בבראק תמורת כ-1.1 מיליארד שקל, בפברואר 2018 מכר אותה תמורת 1.4 מיליארד שקל.
בנובמבר 2024, פורסם כי קבוצת אדלר, לשעבר אחת מחמש חברות הנדל"ן הגדולות בגרמניה, מוכרת את שליטתה בחברת בראק אן וי לחברת LEG הגרמנית בהפסד של יותר ממיליארד שקל. אדלר שרכשה את מניות בראק אן וי ב-2018 תמורת 2.3 מיליארד שקל, הסכימה למכור אותן בפחות מ-900 מיליון שקל. המכירה נעשית בהנחה של 34% ממחיר השוק, כאשר LEG תרכוש 52.68% מהמניות בינואר 2025 ותחזיק באופציה לרכישת יתרת המניות. המכירה סומנה ככישלון נוסף של קבוצת אדלר, שמנייתה התרסקה ב-99% בחמש השנים האחרונות ונמצאת במשבר כלכלי עם חובות גבוהים והפסדים כבדים. בראק אן וי עצמה הפסידה 564 מיליון שקל ב-2023. העסקה צפויה להוביל למחיקת מניות בראק אן וי מהמסחר בבורסה.
נכסים בבעלות החברה

בין הנכסים שבבעלות (חלקית או מלאה) של החברה:
כ-12,000 דירות להשכרה בערים ברמן, הנובר, ליפציג, דורטמונד וקיל.
מלאי קרקעות לבנייה בעיקר בעיר דיסלדורף.
פורטפוליו של נדל"ן מסחרי מניב. רובו נמכר במהלך השנים 2019 ו-2020.
ברק קפיטל

ברק קפיטל היא חברה בעלת שם דומה אך אינה קושרה לבראק קפיטל. ברק קפיטל היא חברה למסחר בניירות ערך, בבעלות איש הפיננסים אייל בקשי, מומחה לנגזרים. בחברה היה שותף יצחק תשובה בין השנים 2007 ל-2014.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  בראק קפיטל פרופרטיז: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  שירות גלובס, ‏בראק הולדינגס: הצעת רכש לרכישת מניות בראק קפיטל השקעות ב-19.5 ש' למניה, באתר גלובס, 6 במאי 2004
↑  מיכאל רוכוורגר, שרון שפורר, עסקי הנדל"ן הסודיים של וינטרוב נחשפים: 2 מיליארד יורו בכל עולם, באתר TheMarker‏, 4 בפברואר 2010
↑  אבי שאולי, ‏וינטרוב ופלד מנפיקים פעילות נדל"ן בגרמניה: מי כבר הצטרף?, באתר גלובס, 11 בנובמבר 2010
יורם גביזון, וינטרוב חוזר לבורסה: מציע לציבור להשתתף במיזמי הנדל"ן שלו בגרמניה, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2010
↑  אבי שאולי, תמר קובלנץ, ‏בראק קפיטל: וינטרוב ופלד חתכו מחיר ההנפקה, באתר גלובס, 25 בנובמבר 2010
↑  ערן אזרן, ביקושי יתר של חצי מיליארד שקל בגיוס של בראק קפיטל, באתר הארץ, 27 בפברואר 2011
↑  מיכאל רוכוורגר, בראק משקיעה 400 מיליון שקל בגרמניה, באתר הארץ, 16 בינואר 2011
אביב לוי, ‏בראק קפיטל בתנופה: משקיעה 61 מיליון שקל ברכישה של 267 יחידות דיור נוספות בגרמניה, באתר גלובס, 17 בספטמבר 2014
↑  עומרי כהן, ‏טדי שגיא רוכש את השליטה בבראק אן וי ב-1.1 מיליארד שקל, באתר גלובס, 23 במאי 2017
↑  עומרי כהן, ‏טדי שגיא מוכר את השליטה בבראק.אן.וי ב-1.4 מיליארד שקל, באתר גלובס, 17 בפברואר 2018
↑  אלמוג עזר, קבוצת אדלר נפרדת מהשליטה בבראק אן וי בהפסד של יותר ממיליארד שקל, באתר כלכליסט, 5 בנובמבר 2024
↑   ערן אזרן, בראק אן.וי מתרחבת בגרמניה: רכשה קרקע בדיסלדורף בכ-133 מיליון יורו, באתר TheMarker‏, 10 בדצמבר 2017
↑  צלי גרינברג, בראק אן וי מוכרת 40% מהנדל"ן המסחרי שלה ב-175 מיליון יורו, באתר כלכליסט, 24 במרץ 2019
↑  שרון שפורר, המעבדה של אייל בקשי, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2009
↑  מיכאל רוכוורגר,רם עוזרי, פרת המזומנים הפרטית של תשובה: ברק קפיטל תרמה 10% לרווחי דלק, באתר הארץ, 7 בדצמבר 2010
↑  רון שטיינבלט, ‏תשובה מוכר ההחזקה בברק קפיטל ברווח של 900% ב-7 שנים, באתר גלובס, 24 ביוני 2014
אימאג'סאט אינטרנשיונל

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  אימג
 מייסדים:  התעשייה האווירית אל-אופ
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־28 שנים) 
 משרד ראשי:  יהוד
 שליטה בחברה:  קרן פימי
 ענפי תעשייה:  תעשיית החלל
 מוצרים עיקריים:  שירותי תצפית לוויינית
 שווי שוק:  914 מיליון ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  43.9 מיליון דולר (2023)
 רווח תפעולי:  7.28 מיליון דולר (2023)
 רווח:  4.67 מיליון דולר (2023)
 הון עצמי:  167 מיליון דולר (2023)
 סך המאזן:  270 מיליון דולר (2023)
 יו"ר:  גילון בק
 מנכ"ל:  נועם סגל
 עובדים:  92 (2021)
  
 www.imagesatintl.com
 
הלוויין EROS-A
הלוויין EROS-B
לווייני EROS C
אימאג'סט אינטרנשיונל (אי.אס.איי) בע"מ (ISI) היא חברה ישראלית המספקת תצלומי לוויין ושירותי לוויין, באמצעות סדרת לווייני EROS שבבעלותה. החברה הוקמה במקור על ידי התעשייה האווירית לישראל, חברת אל-אופ ומשקיעים זרים, ונמצאת בשליטת קרן פימי מאז נובמבר 2017.
החל מפברואר 2022 אימאג'סאט היא חברה ציבורית שמניותיה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
היסטוריה > הקמת המיזם

פרויקט לווייני "ארוס" החל במחצית השנייה של שנות ה-90 של המאה ה-20 ביוזמת מפעל מב"ת של התעשייה האווירית, במטרה למסחר את הטכנולוגיה של לווייני הצילום הצבאיים מסדרת "אופק" לשיווק בשוק האזרחי. לשם כך הוקם בשנת 1997 מיזם משותף בשם "ווסט אינדיס ספייס", בו היו שותפים שווים התעשייה האווירית והחברה האמריקאית "קור סופטוור טכנולוג'י" (Core Software Technology), חברה שעסקה בפיתוח פתרונות מיפוי וצילום אוויר וסיפקה חלק מהתוכנה למיזם. החברה נרשמה באנטילים ההולנדיים, מדינה המשמשת כמקלט מס, ופתחה משדר בלימסול, שבקפריסין, כדי לאפשר לה לפעול גם מול לקוחות שלא היו מעוניינים לקיים קשרים מסחריים גלויים עם ישראל.
בשנת 1998 הצטרפה למיזם חברת אל-אופ, יצרנית המצלמה של לווייני "אופק" והחזיקה 12% מהמניות, והתעשייה האווירית ו"קור סופטוור טכנולוג'י" החזיקו 44% כל אחת. משה בר-לב מונה למנכ"ל "ווסט אינדיס ספייס" ודוד ברודט שימש כיושב ראש. המיזם התחרה בשווקים הבינלאומיים עם הקונצרן האמריקני לוקהיד מרטין, שפיתח ושיווק באותה עת לוויינים בעלי יכולת דומה של זיהוי עצמים בקוטר מטר בלבד, ואף התקיימו איתו מגעים ראשונים לאפשרות של השתתפות בפרויקט. התוכנית כללה בתחילה שיגור של 6–8 לוויינים שיבצעו צילום לשימושים אזרחיים, מסחריים ומדעיים עבור מדינות וחברות מסחריות, למטרות שונות, בהן: מיפוי של שטחים קרקעיים וימיים לצרכים שונים, ובהם איכות הסביבה, ניצול קרקעות ותכנון תשתיות. הרקע לפיתוח התוכנית היה הערכות שלשוק לווייני הצילום האזרחיים פוטנציאל מסחרי גדול. התוכנית התכוונה במקור לשגר לוויין ראשון באמצע שנת 1998, לאחר שיוצאו מהלוויין הצבאי "אופק" כל המרכיבים שפותחו לתוכנית הצבאית.
במקביל לקידום פרויקט לווייני "ארוס", בעקבות הכנות לשיגורים של לווייני צילום אזרחיים בארצות הברית, הפעילה מדינת ישראל לחץ על הממשל האמריקני לפרסם מגבלות בנוגע לפירוט הצילומים מהלוויינים. מטרת המגבלות שביקשה ישראל להטיל היא למנוע צילום של אתרים ביטחוניים אסטרטגיים בישראל. עקב כך נאסר על חברות המשווקות צילומי לוויין למכור צילומים ברזולוציה של פחות מ-2 מטר. הדבר פגע במתחרה של פרויקט "ארוס", חברת "ספייס אימאג'ינג", מיזם משותף של קונצרן לוקהיד-מרטין וחברת ריית'יאון האמריקנית ששיגר בספטמבר 1999 את הלוויין "איקונוס". בדצמבר 2000, אישר הממשל האמריקני לחברת "ספייס אימאג'ינג" למכור צילומי לוויין של כדור הארץ ברזולוציה של 50 ס"מ.
היסטוריה > שיגור EROS A

הלוויין הראשון "EROS A" פותח במקביל ל"אופק 4" והיה מבוסס עליו. "ווסט אינדיס ספייס" חתמה על הסכם עם ממשלת ישראל לאספקת שירותים מהלוויין, כלקוח הראשון שלו. במרץ 1999 הודיעה חברת "ווסט אינדיס ספייס" כי הלוויין ישוגר בדצמבר 1999, באמצעות משגר רוסי. בנוסף הודיעה כי יגוייסו כ-250 מיליון דולר לשיגור שלושת הלוויינים הראשונים, כולל הביטוח, השיגור וההפעלה. שחלק מהמימון יהיה מההון העצמי של השותפות, חלק מהנפקת איגרות חוב בארצות הברית ולאחר שיגור הלוויין הראשון, תבצע החברה הנפקה ראשונה לציבור של מניות המיזם.
ביולי 1999 השלים המיזם גיוס הון של 93 מיליון דולר בארצות הברית, והוחלף שמה של החברה המשותפת מ"ווסט אינדיה ספייס" ל"אימאג'סאט אינטרנשיונל אן. וי." (ImageSat International N.V). עם כניסת קבוצת משקיעים מאירופה ומארצות הברית למיזם דולל חלקה של התעשייה האווירית ל-31% ואל-אופ ל-9%. הלוויין הראשון שוגר לבסוף ב-5 בדצמבר 2000. השיגור התבצע על גבי המשגר הרוסי "סטארט 1" באתר השיגור קוסמודרום סבובודני שבסיביר. המשגר הרוסי נבחר בגלל העלות הזולה שלו, והוא היה הסבה של טיל בליסטי סובייטי. שבועיים לאחר השיגור הודיעה "אימאג'סאט אינטרנשיונל" שהלוויין החל לצלם מהחלל.
לאחר שיגור "EROS A" הוסכם כי קבוצת המשקיעים הזרים, שהחזיקה אז ב-60% ממניות החברה, תרכז את כל הדוברות ויחסי הציבור של הפרויקט, בכוונה להצניע את מעורבות התעשייה הביטחונית הישראלית בפרויקט – מעורבות שעלולה להבריח לקוחות פוטנציאליים, ושהמנהלים הזרים באימאג'סאט ישווקו את היכולות שלו ללקוחות ברחבי העולם. אולם הלקוח הראשון עליו הוכרז היה משרד הביטחון, ששילם כ-15 מיליון דולר עבור הזכויות הבלעדיות לקבלת כל הצילומים של שטח ישראל שבוצעו. זכויות הקליטה הבלעדיות כוללו לא רק את שטח ישראל, אלא גם אזור ברדיוס של כ-2,000 ק"מ, הכולל: במערב – לוב; בדרום – סודאן; במזרח – מפרץ עומאן; ובצפון – חבר המדינות. טווח הכיסוי כלל את כל שטחן של עיראק, איראן וסוריה, כמעט את כל שטח לוב ונתח עיקרי מסודאן ומרפובליקות מוסלמיות במדינות ברית המועצות לשעבר. כך שבפועל שימש הלוויין את מערכת הביטחון בישראל כלוויין צבאי. הצורך ביכולות הלוויין היה בעקבות כישלון שיגורו של הלוויין "אופק-4", שנתיים קודם שהיה אמור לשמש את מערכת הביטחון. לקוחות אחרים של הלוויין היו משרד ההגנה של טאיוואן, וארגוני חדשות שרכשו צילומים מזירת הקרבות עם תחילת מלחמת אפגניסטן, צילומים שנאסר על המתחרה "ספייס אימאג'ינג" למכור. בהמשך הוקם מאגר מידע עם צילומים של הלוויין שנמכרו לחברות ברחבי העולם על פי דרישה. בסוף שנת 2002, מכרה "אימאג'סאט" צילומי לוויין של בסיס אמריקני סודי שצילם "EROS A", אף על פי שלמדינת ישראל היו הסכמות לאסור מכירה של צילומי לוויין דומים של ישראל.
היסטוריה > שיגור EROS B

חברת "אימאג'סאט אינטרנשיונל" הכריזה כי החלה בבנית הלוויין השני בסדרה, יום לפני שיגור הלוויין הראשון "EROS A". על פי התכנון שיגור ה-"EROS B" היה אמור להתבצע בשנת 2001, ואחריו תוכננו עוד 6 לוויינים בסדרה. ביולי 2000 הודיעה החברה על השלמת גיוס הון בהיקף של יותר מ-90 מיליון דולר. שנה אחר כך חתמה על הסכם אשראי בסך 70 מיליון דולר עם בנק לאומי למימון המשך פיתוח סדרת הלוויינים והודיעה ששיגורו של הלוויין השני נדחה לשנת 2003. ב-28 ביולי 2001 חתם רשמית מפעל מב"ת של התעשייה האווירית על הסכם עם חברת "אימאג'סאט אינטרנשיונל" לבניית הלוויין "EROS B" בעלות של 110 מיליון דולר. בדצמבר 2001 הודיעה החברה כי שיגור הלוויין ידחה עקב קשיים בגיוס לקוחות מסחריים. בשלב זה רק ממשלות ישראל, טייוואן והודו נרשמו כלקוחות. הלוויין השני בסדרה שוגר לבסוף ב-25 באפריל 2006.
לאחר שיגור EROS B, ניהל מנכ"ל אימאג'סאט, שמעון אקהויז שמונה ב-2005, מגעים עם משרד הביטחון במטרה להעביר את כל פעילות לווייני הצילום הצבאיים לחברה מהתעשייה האווירית, כולל פרויקט לוויני "אופק". הרקע לפנייה היה המשבר שאליו נקלעה התעשייה האווירית עקב כישלון שיגור לוויין הריגול הצבאי "אופק 6" בספטמבר 2004, בגלל תקלה במשגר.