stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות העולם בטניס שולחן
גביעים

ישנם 7 גביעים שונים הניתנים לזוכים בקטגוריות השונות בכל אירוע וניתנים בכל שנה ושנה.
גביע סוויית'לינג (Swaythling Cup), מוענק לנבחרת הגברים הזוכה באליפות העולם משנת 1926, נתרם על ידי הברונית ליידי סווייתלינג אימו של הנשיא הראשון של איגוד הטניס העולמי (ITTF) אייבור מונטגיו.
גביע קורבילון (Corbillon Cup), מוענק לנבחרת הנשים הזוכה באליפות העולם משנת 1933, נתרם על ידי מרסל קורבילון נשיא איגוד טניס השולחן הצרפתי. הגביע המקורי שזכתה בו נבחרת הנשים של גרמניה בשנת 1939, נעלם לאחר כיבוש ברלין בסוף מלחמת העולם השנייה. הגביע הנוכחי הוא העתק משנת 1949.
אגרטל סנט ברייד (St. Bride Vase) מוענק לגבר הזוכה באליפות העולם משנת 1929, נתרם על ידי סי. קורטי וודקוק, חבר מועדון טניס השולחן סנט ברייד בלונדון, לאחר שפרד פרי מאנגליה זכה באליפות העולם שנערכה אותה שנה בבודפשט.
פרס גיסט (Geist Prize) מוענק לאישה הזוכה באליפות העולם משנת 1931, נתרם על ידי ד"ר גיספר גיסט, נשיא איגוד טניס השולחן ההונגרי.
גביע אירן (Iran Cup) מוענק לזוכים בתואר לזוגות גברים באליפות העולם משנת 1947, נתרם על ידי השאה של איראן.
גביע W.J. Pope ‏(W.J. Pope Trophy) מוענק לזוכות בתואר לזוגות נשים באליפות העולם משנת 1948, נתרם על ידי מזכ"ל איגוד הטניס העולמי (ITTF) ‏ W.J. Pope.
גביע היידוסק (Heydusek Cup) מוענק לזוכים בתואר לזוגות מעורבים באליפות העולם משנת 1948, נתרם על ידי מזכיר התאחדות טניס השולחן של צ'כוסלובקיה, זנדק היידוסק.
גביע מצרים (Egypt Cup) מוענק משנת 1939 לעיר המארחת את אליפות העולם הבאה, נתרם על ידי פארוק הראשון מלך מצרים, כאשר האליפות נערכה בקהיר, מצרים.
רשימת אליפויות העולם

אישי 

 קבוצתי
טבלת מדליות בתחרות הקבוצתית

| דירוג | מדינה | נשים | גברים | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הרפובליקה העממית של סין  סין | 21 | 21 | 42 |
| 2 | יפן יפן | 8 | 7 | 15 |
| 3 | הונגריה הונגריה | 0 | 12 | 12 |
| 4 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 3 | 6 | 9 |
| 5 | שוודיה שוודיה | 0 | 5 | 5 |
| 5 | רומניה רומניה | 5 | 0 | 5 |
| 7 | ארצות הברית ארצות הברית | 2 | 1 | 3 |
| 7 | אנגליה אנגליה | 2 | 1 | 3 |
| 8 | גרמניה גרמניה | 2 | 0 | 2 |
| 8 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 2 | 0 | 2 |
| 11 | אוסטריה אוסטריה | 0 | 1 | 1 |
| 11 | קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית | 1 | 0 | 1 |
| 11 | סינגפור סינגפור | 1 | 0 | 1 |
| 11 | ברית המועצות ברית המועצות | 1 | 0 | 1 |
| סך הכל |  | 46 | 52 | 98 |
התואר של נבחרת קוריאה המאוחדת לנשים, בשנת 1990 נרשם גם לנבחרת קוריאה הדרומית וגם לנבחרת קוריאה הצפונית.
שחקני טניס השולחן בעלי מספר התארים ליחידים הרב ביותר > שחקניות

| שחקנית | מדינה | משחקים | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אנג'ליקה רוזיאנו | רומניה רומניה | 1948–1955 | 6 | 0 | 1 | 7 |
| מריה מדניאנסקי | הונגריה הונגריה | 1926–1933 | 5 | 2 | 0 | 7 |
| גיזלה פרקש | הונגריה הונגריה | 1947–1952 | 3 | 3 | 0 | 6 |
| ואנג נאן | הרפובליקה העממית של סין  סין | 1997–2003 | 3 | 1 | 0 | 4 |
| דינג נינג | הרפובליקה העממית של סין  סין | 2011–2019 | 3 | 0 | 2 | 5 |
| דנג יאפינג | הרפובליקה העממית של סין  סין | 1991–1997 | 3 | 0 | 0 | 3 |
| ג'אנג יינינג | הרפובליקה העממית של סין  סין | 1999–2009 | 2 | 2 | 2 | 6 |
| גרטרוד פריצי | אוסטריה אוסטריה גרמניה גרמניה | 1937–1951 | 2 | 1 | 3 | 6 |
| אנה שיפוש | הונגריה הונגריה | 1929–1933 | 2 | 1 | 2 | 5 |
שחקני טניס השולחן בעלי מספר התארים ליחידים הרב ביותר > שחקנים

| שחקן | מדינה | משחקים | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ויקטור ברנה | הונגריה הונגריה | 1930–1938 | 5 | 1 | 1 | 7 |
| ריצ'רד ברגמן | אוסטריה אוסטריה אנגליה אנגליה | 1936–1954 | 4 | 1 | 2 | 7 |
| ואנג ליצ'ין | הרפובליקה העממית של סין  סין | 2001–2009 | 3 | 1 | 0 | 4 |
| מא לונג | הרפובליקה העממית של סין  סין | 2009–2019 | 3 | 0 | 3 | 6 |
| ג'אנג זדונג | הרפובליקה העממית של סין  סין | 1961–1965 | 3 | 0 | 0 | 3 |
| יאן אובה ולדנר | שוודיה שוודיה | 1987–1999 | 2 | 2 | 2 | 6 |
| בוהומיל וניה | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 1938–1949 | 2 | 2 | 1 | 5 |
שחקני טניס השולחן בעלי מספר התארים לזוגות הרב ביותר > זוגות נשים

| שחקנית | מדינה | משחקים | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מריה מדניאנסקי | הונגריה הונגריה | 1928–1936 | 7 | 0 | 2 | 9 |
| אנה שיפוש | הונגריה הונגריה | 1929–1935 | 6 | 0 | 1 | 7 |
| ואנג נאן | הרפובליקה העממית של סין  סין | 1997–2007 | 5 | 1 | 0 | 6 |
| אנג'ליקה רוזיאנו | רומניה רומניה | 1939–1957 | 3 | 3 | 2 | 8 |
| גיו יוה | הרפובליקה העממית של סין  סין | 2003–2013 | 3 | 3 | 0 | 6 |
| דנג יאפינג | הרפובליקה העממית של סין  סין | 1989–1997 | 3 | 2 | 0 | 5 |
| לי שיושיה | הרפובליקה העממית של סין  סין | 2007–2015 | 3 | 2 | 0 | 5 |
| ג'אנג יינינג | הרפובליקה העממית של סין  סין | 1999–2007 | 3 | 0 | 2 | 5 |
שחקני טניס השולחן בעלי מספר התארים לזוגות הרב ביותר > זוגות גברים

| שחקן | מדינה | משחקים | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ויקטור ברנה | הונגריה הונגריה אנגליה אנגליה | 1929–1954 | 8 | 2 | 4 | 14 |
| מיקלוש סבדוש | הונגריה הונגריה | 1929–1935 | 6 | 0 | 0 | 6 |
| איוון אנדריאדיס | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 1949–1957 | 5 | 2 | 1 | 8 |
| לדיסלב שטיפק | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 1947–1959 | 3 | 3 | 3 | 9 |
| קונג לינגחווי | הרפובליקה העממית של סין  סין | 1997–2005 | 3 | 2 | 0 | 5 |
| בוהומיל וניה | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 1947–1953 | 3 | 1 | 2 | 6 |
| ג'יימס מקלור | ארצות הברית ארצות הברית | 1936–1938 | 3 | 0 | 0 | 3 |
שחקני טניס השולחן בעלי מספר התארים לזוגות הרב ביותר > זוגות מעורבים

| שחקנית | מדינה | משחקים | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מריה מדניאנסקי | הונגריה הונגריה | 1926–1936 | 6 | 2 | 2 | 10 |
| פרנץ סידו | הונגריה הונגריה | 1948–1953 | 4 | 0 | 1 | 5 |
| בוהומיל וניה | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 1937–1951 | 3 | 4 | 0 | 7 |
| אנה שיפוש | הונגריה הונגריה | 1929–1935 | 3 | 3 | 1 | 7 |
| מיקלוש סבדוש | הונגריה הונגריה | 1930–1935 | 3 | 1 | 1 | 5 |
| אנג'ליקה רוזיאנו | רומניה רומניה | 1937–1953 | 3 | 0 | 3 | 6 |
הערות שוליים

↑  Wiesław Pięta, Aleksandra Pięta, Czech and Polish Table Tennis Players of Jewish Origin in International Competition (1926-1957), PHYSICAL CULTURE AND SPORT. STUDIES AND RESEARCH (באנגלית)
אנציקלופדיה למדעי החברה

| --- | --- |

 מידע כללי
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  אנציקלופדיה, מדעי החברה
 הוצאה
 הוצאה:  ספריית פועלים
 תאריך הוצאה:  1962–1980
 מספר עמודים:  כרך א' - 956 כרך ב' - 960 כרך ג' - 934 כרך ד' - 946 כרך ה' - 950 כרך ו' - 958
 עורך:  דוד כנעני
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  6
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001237591
אנציקלופדיה למדעי החברה היא אנציקלופדיה בהוצאת ספריית פועלים המתמקדת בנושאים של מדעי החברה. האנציקלופדיה נכתבה בעיקר על ידי כותבים ישראליים, בעברית.
האנציקלופדיה כוללת חמישה כרכים שבהם כ-3,000 ערכים מאל"ף עד ת"ו, וכרך מילואים שיצא בסוף שנת 1980. העבודה על האנציקלופדיה החלה על ידי דוד כנעני בשנת 1956 והכרך הראשון יצא בסוף שנת 1962. הכרך השני יצא בשנת 1964 והכרך השלישי יצא בשנת 1967 וזיכה את כנעני בפרס נפתלי למדעי הכלכלה והחברה. הכרך הרביעי יצא בשנת 1968, וכרך נוסף, חמישי ואחרון, יצא בשנת 1970. עורכי האנציקלופדיה עשו מאמץ לעדכנו כמעט עד ירידת כל כרך למכבש הדפוס.
הערות שוליים

↑  חיים נגיד, ההיסטוריה של אתמול, מעריב, 28 בנובמבר 1980
↑  האנציקלופדיה למדעי החברה, חרות, 5 באוקטובר 1962
↑  אנציקלופדיה למדעי החברה, כרך ב', מעריב, 15 במאי 1964
↑  אנציקלופדיה למדעי החברה, דבר, 29 בדצמבר 1967
↑  אנציקלופדיה למדעי החברה, דבר, 26 ביולי 1968
↑  האנציקלופדיה למדעי החברה, דבר, 4 בספטמבר 1970
אנחנו שנינו

| --- | --- |

עטיפת הספר בעברית
 מידע כללי
 מאת:  אלן אלכסנדר מילן
 איורים:  ארנסט שפארד 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספרות ילדים
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1927
 הוצאה בעברית
 תרגום:  יעקב אורלנד (1957) אורה מורג (1993)
 סדרה
 ספר קודם:  פעוטים היינו 
 הספר הבא:  הבית בקרן פו 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001788315, 001320517
 
אנחנו שנינו (תורגם גם כ"שש, גיל לא רגיל"; באנגלית: Now we are six) הוא ספר ילדים מאת א. א. מילן ובו 35 שירי ילדים. הספר יצא לאור ב-1927 ואויר בידי ארנסט שפארד. ל-11 מהשירים מצורפים איורים שגיבוריהם הם פו הדב וכריסטופר רובין.
הספר מתאר רגשות וחוויות של ילדים מול מבוגרים והורים; למשל, מה קורה כאשר מבוגרים מצפים מהם להתנהג יפה, כאשר הם חולים, וכדומה.
תרגומים לעברית

אנחנו שנינו, תרגום יעקב אורלנד, תל אביב : מחברות לספרות, תשי"ז
שש, גיל לא רגיל, תרגום אורה מורג, עריכה בן בר-שביט, מחברות לספרות, תשנ"ד 1993
הערות שוליים

↑  אנחנו שנינו, הספר בספרייה הלאומית
↑  שש, גיל לא רגיל, הספר בספרייה הלאומית
| פו הדב |
| --- | --- | --- |
| ספרים | פעוטים היינו (1924) • פו הדב (1926) • אנחנו שנינו (1927) • הבית בקרן פו (1928) • בחזרה ליער מאה העצים (2009) • פו הדב הכי טוב בעולם (2016) |  |
| דמויות | כריסטופר רובין • פו הדב • ינשוף • איה • חזרזיר • רו • קנגה • ארנב • פיל נפיל • טיגר |  |
| סרטים | פו הדב ועץ הדבש (1966) • פו הדב ביום סגריר (1968) • פו הדב וטיגר גם (1974) • הרפתקאותיו של פו הדב (1977) • פו הדב ויום ההולדת של איה (1983) • פו הדב וחברים (1985) • פו הדב: ההרפתקה הגדולה ביותר (1997) •  טיגר: הסרט (2000) •  חזרזיר: הסרט (2003) • פו הדב: האביב של רו (2004) • פו הדב: סיפורו של פיל נפיל (2005)  • פו הדב (2011) • כריסטופר רובין (2018) |  |
| אישים | א"א מילן • ג'ים קאמינגס • פיטר דניס • וולט דיסני • סטרלינג הולוויי • יבגני לאונוב • כריסטופר רובין מילן • האחים שרמן • ארנסט שפארד |  |
| שונות | ויניפג הדובה • יער אשדאון • יער ת"ק פרסאות • הטאו של פו • הטה של חזרזיר • הרפתקאותיו הרבות של פו הדב |  |
| סדרות | הרפתקאות פו הדוב (1988–1991) • חבריי טיגר ופו (2007–2010) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנציקלופדיה לקריפטוגרפיה ואבטחה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  האוניברסיטה הטכנית של איינדהובן 
 סוגה:  אנציקלופדיה, הצפנה
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת שפרינגר 
 הוצאה בשפת המקור:  הוצאת שפרינגר
 תאריך הוצאה:  2005
 מספר עמודים:  684
 הוצאה בעברית
 תרגום:  לא תורגם
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-0-387-23473-1
 
האנציקלופדיה לקריפטוגרפיה ואבטחה (Encyclopedia of Cryptography and Security) היא אנציקלופדיה מקיפה בנושאי הצפנה שראתה אור בשנת 2005 בהוצאת שפרינגר. באנציקלופדיה כ-460 מאמרים בנושאים כמו מדעי המחשב, מתמטיקה שימושית, הנדסה ותורת האינפורמציה. לצורך כתיבתה כונסה ועדת ייעוץ לעורכים של 18 מומחים שונים בנושאי אבטחה והצפנה.
הנושאים כוללים אך אינם מוגבלים לאימות וזיהוי, הגנה מפני העתקה, אנליזת הצפנה וביטחון, פירוק לגורמים של אלגוריתמים ובדיקות ראשוניות, פרוטוקולי הצפנה, ניהול מרכזי, תשלומים אלקטרוניים ותעודות דיגיטליות, הצפנה קוונטית ואבטחת אינטרנט.
סגנון המאמרים הוא בעל אופי בהיר וניתן להשתמש בו עבור קורסים לתואר ראשון או לתואר שני.
חברי המועצה המייעצת

קרלייל אדמס
פרידריך באואר, האוניברסיטה הטכנית של מינכן
חריט בלאומר
דן בונה, אוניברסיטת סטנפורד
פסקל שארפיין
קלוד קרפיאו, אוניברסיטת מקגיל
יוו ג. דסמדט, הקולג' האוניברסיטאי של לונדון (אוניברסיטת לונדון)
גריגורי קאבאטיאנסקי, המכון לבעיות העברת מידע
ברט קליסקי, RSA Security
פיטר לאנדרוק, אוניברסיטת אורהוס
פטריק מקדניאל, אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה
אלפרד מנזס, אוניברסיטת ווטרלו
דוד גמפלוס
כריסטוף פאר, אוניברסיטת רוהר בוכום
בארט פרניל, האוניברסיטה הקתולית של לוון
ז'אן ז'אק קואיזקואטר, האוניברסיטה הקתולית דה לוון
קאזו סאקו, NEC Corporation
ברי שונמייקרס, האוניברסיטה הטכנית של איינדהובן
אמנת אוזימו

מפת האזור החופשי של טריאסטה, שהיה נתון במחלוקת בין איטליה ליוגוסלביה בשנים 1947–1954, והוסדר סופית באמנת אוזימו
אמנת אוזימו היא הסכם שנחתם ב-10 בנובמבר 1975, בין הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה לבין איטליה.
האמנה דנה בגורלו השנוי במחלוקת של האזור החופשי של טריאסטה (איטלקית: Territorio libero di Trieste). זהו אזור בן 738 קמ"ר, מדרום לאוסטריה, בצפון מזרח איטליה, ובמרכזו העיר טריאסטה. כשליש ממנו שייך כיום לאיטליה והיתר מחולק בין סלובניה לקרואטיה (לשעבר יוגוסלביה).
רקע

יוגוסלביה הייתה מדינה עצמאית בשנים 1919–2003. מתום מלחמת העולם השנייה, בשנים 1945–1992, התקיימה בה "הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה", שהייתה תחת משטר טוטליטרי-קומוניסטי, בעל זיקה חלקית לברית המועצות.
חלק ניכר מתושבי האזור היו דוברי השפה הסלובנית וחשו זיקה למורשת הסלאבית יותר מאשר לזו האיטלקית. שתי המדינות טענו לבעלות על האזור בזכות מיקומו הגאוגרפי והגישה שהוא מאפשר לים האדריאטי.
במהלך מאות שנים עבר האזור מיד ליד והיה נתון לשליטת המדינות השכנות.
תוכן האמנה

אמנת אוזימו, על שם העיר אוזימו שבה נחתמה, נכתבה בשפה הצרפתית, לפי הסכמת שני הצדדים. נקבע בה כי אזור המחלוקת יחולק לשניים: אזור A ישויך לאיטליה, ואילו אזור B ישויך ליוגוסלביה. האמנה אישרה בכך למעשה את "הסכם ההבנות" הזמני שנחתם בלונדון בשנת 1954, ושחילק את האזור לחלק צפוני ודרומי, ונתנה להסכם זה גושפנקה רשמית ומדינית.
בהסכם נקבעה זכות המעבר של תושבי אזור B לאזור A ולהפך, וזכות המעבר של סחורות יוגוסלביות למפרץ טריאסטה. בהיות יוגוסלביה מדינה קומוניסטית באותם ימים, היה הסכם זה מהפכני באפשרו את המעבר, שלא היה מובן מאליו בתקופת המלחמה הקרה.
הביקורת באיטליה על ההסכם

בשנים שלאחר החתימה על ההסכם הוא זכה, ועדיין זוכה, לביקורת בחלק מהציבור האיטלקי, הרואה בכל אזור טריאסטה החופשית טריטוריה איטלקית, ואינו מקבל את הוויתור, לכאורה, על יותר ממחציתו.
ראש הממשלה האיטלקי בשנים 1974–1976 היה אלדו מורו, שלימים נחטף ונרצח על ידי הבריגדות האדומות. פעילותו העיקרית של אלדו מורו בתקופה שקדמה לחטיפה היה הניסיון לחבור למפלגה הקומוניסטית ולהכניסה לבית הנבחרים האיטלקי, מהלך שאיים על הסדר הישן, וזכה לביקורת מבית ומחוץ.
את הביקורת על אמנת אוזימו ניתן לראות גם לאור הביקורת על עמדותיו ופעולותיו הפרו-קומוניסטיות של אלדו מורו, שלטענת המבקרים ויתר על חלקי מולדת שלא הייתה לו זכות מוסרית לוותר עליהם, לטובת השלטון הקומוניסטי ביוגוסלביה.
ראו גם

הסכם רפאלו (1920)
אנפוף

אִנְפּוּף (בלועזית: נָזָלִיזָצִיָה) הוא מונח בפונטיקה, המתאר את מידת הזרימה של האוויר דרך האף בעת הגיית הגה בשפה כלשהי. אנפוף נוצר בדיבור כאשר בעת הוצאת אוויר, הווילון, ובמיוחד הענבל, יורד ובכך פותח במידה מסוימת את מעבר האוויר אל חלל האף.
יש אנשים שנוטים לְאַנְפֵּף מעט יותר כחלק מאופי ההגייה הרגילה שלהם. יש גם שפות, ניבים או סוציולקטים שבהם קיימת נטייה של כל דובריהם לאנפף תמיד או לעיתים.[דרוש מקור]
אַפִּיוּת לעומת אנפוף

אַפִּיוּת: הגאים שבעת הגייתם האוויר עובר דרך האף הם עיצורים אפיים, לדוגמה העיצור המכתשי האפי [n], העיצור הדו-שפתי האפי [m], העיצור הווילוני האפי [ŋ], ועוד. בעת הגיית הגה אַפִּי, הווילון יורד וסוגר לחלוטין את מעבר האוויר דרך הפה, כך שהאוויר יכול לצאת אך ורק דרך האף. התוצאה היא עיצור אפי.
אִנְפּוּף: הגאים (תנועות או עיצורים) המבוצעים דרך הפה, אך בו-זמנית חלק מהאוויר עובר דרך האף – הם עיצורים מאונפפים. בעת הגיית הגה מְאוּנְפָּף, הווילון יורד מעט ובכך מאפשר מעבר אוויר בו-זמנית גם דרך הפה וגם דרך האף. התוצאה היא עיצור מאונפף או תנועה מאונפפת. תנועות, בהגדרתן, מחייבות הוצאת אוויר דרך הפה לפחות חלקית; על כן, לעיתים תנועות מאונפפות מכונות בטעות "תנועות אפיות".
תנועות מאונפפות

תנועות מְאוּנְפָּפוֹת הן תנועות אשר בעת הגייתן, האוויר זורם גם דרך הפה וגם דרך האף. בכך מוענק לתנועה "גוון" (תכונית) מאונפף.
תנועות מאונפפות > תנועות מאונפפות בשפות שונות

בכל השפות יש תנועות פּוּמִיוֹת (אוראליות), אך ב-20% משפות העולם יש גם תנועות מאונפפות. בשפות אלה, התנועות המאונפפות הללו עומדות בניגוד למקבילותיהן הפּוּמיות, למשל בצרפתית הצמד [a] הפומית ו-[ɑ̃] המאונפפת.
דוגמאות לשפות שבהן אנפוף הוא תכונית מבחינה בתנועות: צרפתית, פולנית, פורטוגזית, הינדי-אורדו, נפאלית, בנגלית, יורובה, צ'רוקי (שפה), פשטו, ברטונית, השפות הסיניות הְמוֹנְג והוקיין, אורייה והניב האלבני גֵג (Gheg).
בשפות – כמו עברית – שבהן אנפוף אינו תכונית מבחינה, כלומר אינו מבדל במשמעות, מקובל לומר שאין בהן אנפוף.
בצרפתית, אם הברה נסגרת בעיצור אפי – [n] או [m] (כלומר אין אחרי העיצור האפי אות-תנועה) – אזי העיצור האפי לא יבוטא, ובמקומו התנועה תהיה מאונפפת. לדוגמה, במילה non "לא", האות "n" הראשונה תבוטא כעיצור [n] משום שהיא פותחת את ההברה, ולעומתה האות "n" לא תבוטא כעיצור, אלא תהפוך את התנועה במרכז ההברה למאונפפת [ɔ̃]. לדוגמה, הצירוף "יין לבן" vin blanc [vɛ̃ blɑ̃] כולל שתי תנועות מאונפפות.
בפורטוגזית, התנועות המאונפפות õ,‏ ã מיוצגות בכתב באמצעות טילדה.
בפולנית יש שתי תנועות מאונפפות: [ɛ̃] (נכתבת ę), [ɔ̃] (נכתבת ą).
עיצורים מאונפפים

בזמן הגיית עיצורים מאונפפים, האוויר יוצא ברובו דרך הפה ומעט דרך האף, בו-זמנית (זאת בניגוד לעיצורים אפיים, שבזמן הגייתם כל האוויר זורם החוצה דרך האף).
עיצורים מאונפפים > עיצורים מאונפפים בשפות שונות

עיצור וילוני משופתת מאונפף [w̃] בשפת אוּמבּוּנדוּ (ממשפחת שפות בנטו) באנגולה.
עיצור חכי מקורב מאונפף [ȷ̃] בכמה שפות דֶנֶה (את'בסקן) בצפון אמריקה הצפונית.
עיצור כפוף (רטרופלקס) מקיש צדי מאונפף בפשטו.
עיצור וילוני משופתת מאונפף [w̃] ועיצור חכי מקורב מאונפף [ȷ̃] בפורטוגזית.
עיצור מכתשי מקיש מאונפף [ɾ̃] קיים בשפות מערב אפריקאיות רבות.
אנט אוטול

| --- | --- |

 לידה:  1 באפריל 1952 (בת 72) יוסטון, טקסס
 שם לידה:  Annette Toole 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1967 
 עיסוק:  שחקנית, זמרת-יוצרת, רקדנית
 מקום לימודים:  בית הספר המקצועי של הוליווד 
 בן או בת זוג:  מייקל מקין (1999–?)  Bill Geisslinger (1983–1993) 
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  Lucille Lortel Award for Outstanding Lead Actress in a Musical (2016) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנט אוטול (באנגלית: Annette O'Toole; נולדה ב-1 באפריל 1952) היא שחקנית, רקדנית וזמרת-יוצרת אמריקאית. שיחקה כשחקנית משנית בתפקידים רבים, וכשחקנית ראשית במספר מיני סדרות טלוויזיה, המפורסמת מכולן היא "זה".
ביוגרפיה

נולדה בשם אנט טול (באנגלית: Annette Toole) ביוסטון, טקסס. אמהּ הייתה מורה לריקוד, ואוטול החלה ללמוד ריקוד בגיל שלוש. כשהייתה בת 13, משפחתה עברה ללוס אנג'לס והיא החלה ללמוד משחק. הופעתה הראשונה הייתה בגיל 15 בתוכנית הטלוויזיה The Danny Kaye Show (אנ').
אוטול היא אמא לשתי בנות מנישואיה הקודמים לשחקן ביל גילינגר. היא נשואה מאז 1999 למוזיקאי והשחקן מייקל מקין.
אמנת אורגון

| --- | --- |

מפת ארץ אורגון
 מטרה:  יישוב סכסוך הבעלות על ארץ אורגון בין ארצות הברית לבין הממלכה המאוחדת
 חותמים:  ארצות הברית, האימפריה הבריטית 
 מקום חתימה:  וושינגטון הבירה, ארצות הברית
 תאריך יצירה:  15 ביוני 1846
 שפות:  אנגלית
 
אמנת אורגון (באנגלית :Oregon Treaty היא הסכם בין הממלכה המאוחדת לבין ארצות הברית, שנחתם בוושינגטון די. סי. ב-15 ביוני 1846. ההסכם שם קץ לסכסוך הגבול של אורגון באמצעות ישוב התביעות הנגדיות של האמריקאים והבריטים בארץ אורגון (אנ'). האזור הוחזק במשותף על ידי ארצות הברית ובריטניה מאז חתימתו של הסכם 1818.
רקע

הסכם 1818 קבע את קו הגבול בין צפון אמריקה הבריטית לבין ארצות הברית לאורכו של קו הרוחב 49 צפון בקטע שבין מינסוטה ובין להרי הרוקי. האזור שממערב להרי הרוקי נקרא על ידי האמריקאים בשם ארץ אורגון ועל ידי הבריטים כמחוז קולומביה של חברת מפרץ הדסון, וכלל גם אזור שהיה החלק הדרומי של מחוז אחר שנקרא ניו קלדוניה. האזור נשלט בשליטה משותפת של שתי המדינות במשך עשר שנים. לשתי המדינות הייתה זכות לתבוע אדמות באזור ולשתיהן הובטחו זכויות שיט חופשיות במימי האזור.
בהדרגה פחת שיתוף הפעולה בנוגע לשליטה המשותפת על האזור. לאחר ששגריר בריטניה דחה הן את הצעתו של נשיא ארצות הברית ג'ון טיילר והן את זו של יורשו ג'יימס פולק, להמשיך ולקבוע את קו הגבול שם גם על קו הרוחב 49 צפון, קראו תומכי התפשטות אמריקאים לסיפוח כל האזור עד לקו הרוחב 54°40′, הקצה הדרומי של אמריקה הרוסית, כפי שהוסכם בהסכמים מקבילים בין ארצות הברית לבין האימפריה הרוסית ב-1824 ועם בריטניה ב-1825. בכל אופן, לאחר שפריצתה של מלחמת ארצות הברית-מקסיקו באפריל 1846 משכה את תשומת הלב ואת המשאבים הצבאיים, הושגה פשרה בדיונים שהתקיימו בוושינגטון די. סי., והעניין סודר על ידי ממשל פולק (גם להפתעתם של הגורמים הקיצוניים במפלגתו) כך שתמנע מלחמה בשתי חזיתות, בייחוד עם מעצמה עם כוח צבאי משמעותי כמו בריטניה.
הדיונים

את הדיונים על ההסכם ניהלו מזכיר המדינה של ארצות הברית ג'יימס ביוקנן ושגריר בריטניה בארצות הברית ריצ'רד פקנהאם. כלפי הפרלמנט הבריטי היה אחראי לניהול המשא ומתן מצדה של בריטניה מזכיר המדינה לענייני חוץ רוזן אברדין. ההסכם נחתם ב-15 ביוני 1846 ושם קץ לשליטה המשותפת והפך את כל תושבי הטריטוריה שמדרום לקו הרוחב 49 צפון לאזרחים אמריקאים.
הסכם אורגון קבע את קו הגבול בן ארצות הברית לבין צפון אמריקה הבריטית על קו הרוחב 49 צפון, למעט האי ונקובר, שנשאר במלואו בשליטה בריטית. האי ונקובר עם כל איי החוף, כונן ב-1849 כמושבת האי ונקובר (Colony of Vancouver Island). השטח שהועבר לריבונותה של ארצות הברית כונן ב-15 באוגוסט 1848 כטריטוריית אורגון, ומתוכו נוצרה ב-1853 טריטוריית וושינגטון. החלק הבריטי של ארץ אורגון נותר לא מאורגן עד 1858, כאשר הוקמה מושבת קולומביה הבריטית, כתוצאה מהבהלה לזהב של קניון פרייזר וחששות מכוונותיהם של מתיישבים אמריקאים ליישב מחדש את האזור. ב-1866 אוחדו שתי המושבות תחת השם "המושבות המאוחדות של האי ונקובר וקולומביה הבריטית. כאשר הצטרפה המושבה לקנדה ב-1871, קו הרוחב 49 צפון והגבולות הימיים שעליהם הוסכם באמנת אורגון הפכו לגבול ארצות הברית–קנדה.
כדי להבטיח שבריטניה תחזיק בכל שטחו של האי ונקובר ובאיי המפרץ הדרומיים, הוסכם שהגבול יעבור מדרום ומסביב לאזור. הריבונות על כמה מאיי התעלה, כולל איי סן חואן, נותרה במחלוקת. על רקע זה התנהלה ב-1859 מלחמת החזיר והסכסוך נמשך עד 1872, כאשר הוא יושב בבוררות על ידי ועדה של שלושה חברים בראשותו של וילהלם הראשון, קיסר גרמניה. ב-21 באוקטובר אותה שנה פסקה הוועדה לטובתה של ארצות הברית וכך עברו איי סן חואן לריבונותה.
נוסח ההסכם

ההסכם נקרא באופן רשמי "אמנה בין הוד מלכותה ובין ארצות הברית של אמריקה, להסדרת גבול אורגון" (באנגלית: Treaty between Her Majesty and the United States of America, for the Settlement of the Oregon Boundary), ובארצות הברית הוא נקרא "אמנה עם בריטניה הגדולה בנוגע לגבולות מערבה מהרי הרוקי" (באנגלית:Treaty with Great Britain, in Regard to Limits Westward of the Rocky Mountains). הוא גם היה ידוע בשם "אמנת ביוקנן-פקנהאם" (באנגלית: Buchanan-Pakenham Treaty), או תחת שם משותף לכמה אמנות נוספות, "אמנת וושינגטון" (באנגלית: Treaty of Washington).
בהסכם נקבע שהגבול במצר חואן דה פוקה יעבור "באמצע המצר שמפריד את היבשת עם האי ונקובר" עם זאת, ההסכם לא הגדיר במדויק את המצר מבין כל אלה שעוברים שם שיהווה את המצר שאליו התכוון ההסכם, ובכך נתן מפתח לסכסוכי בעלות על איי סן חואן שהחלו ב-1859.
שאר סעיפי ההסכם היו:
השיט "במצרים שמדרום לקו הרוחב 49 צפון ייוותר חופשי ופתוח לשני הצדדים".
"החברה החקלאית של מפרץ פיוג'יט" (חברת בת של חברת מפרץ הדסון) תמשיך לשמור על זכויותיה על נכסיה מצפון לנהר קולומביה, ותפוצה על נכסים שיועברו לארצות הברית.
הזכויות על נכסיה של חברת מפרץ הדסון ושל כל הנתינים הבריטים שמדרום לקו הגבול החדש יכובדו.
הערות שוליים

↑  נוסח הסכם 1818
↑  Walker, Dale L. (1999). Bear Flag Rising: The Conquest of California, 1846. New York: Macmillan. p. 60.
↑  "The Pig War". San Juan Island National Historical Park. National Park Service.
↑  "Britain and the United States agree on the 49th parallel as the main Pacific Northwest boundary in the Treaty of Oregon on June 15, 1846". History Link. July 13, 2013.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 187187535   WorldCat (עם VIAF): 187187535 
המסמך המקורי של אמנת אורגון
אנטיפה

דגל אנטיפה בפארק זיגמונד פרויד, וינה, אוסטריה
אנטיפה, אנטיפא או פעולה אנטי-פשיסטית היא רשת בינלאומית של ארגונים ותנועות פוליטיות של פעילי שמאל ושמאל רדיקלי אנטי-סמכותנים, ששמו לעצמם מטרה להיאבק בפשיזם בכל צורותיו. תנועות מיליטנטיות מהשמאל הרדיקלי ברחבי אירופה, יבשת אמריקה וגם בישראל החלו לצוץ כבר בשנות ה-30 כחלק מהמאבק נגד הפשיזם, הגזענות ועליית הימין הרדיקלי. חברי אנטיפה מתנגדים לפשיזם, גזענות, לאומנות, סקסיזם, הומופוביה וטרנספוביה.
פעילות 'אנטיפה' כוללת בדרך כלל חלוקת פלאיירים, הפצת מידע באינטרנט, וארגון הפגנות. במדינות אחדות כגון צרפת, אנטיפה מזוהים עם הגוש השחור, הנוהגים להשתמש באלימות נגד שוטרים ומאבטחים בטענה לאלימות משטרתית ומדינת משטרה. קבוצות אנטיפה מנוהלות על פי עקרונות האנרכיזם, צורת קבלת ההחלטות היא על פי קונצנזוס, ואין היררכיה פורמלית. נוסף לפעילות ברחוב, יש גם קבוצות אנטיפה במגרשי הכדורגל, ובתוך סצנת המוזיקה, בעיקר להקות פאנק רוק והיפ הופ..
גרמניה

בשנת 1932 קמה הקבוצה הגרמנית "Antifaschistische Aktion". היא כללה חלקים רבים בשמאל בגרמניה באותו הזמן, לרבות הסוציאל-דמוקרטים, הקומוניסטים, האנרכיסטים והנוצרים הפרוגרסיביים. התנועה קיבלה הכרה לאחר שפורסמה על ידי המפלגה הקומוניסטית של גרמניה בעיתון "Die Rote Fahne" (הדגל האדום), כתגובה לקטטה בין נאצי לחבר פרלמנט קומוניסטי.
עם עליית הנאצים לשלטון ב־1933, ירדה התנועה למחתרת, ועסקה בעיקר בהברחת יהודים למדינות שכנות.[דרוש מקור] היא חזרה לפעילות גלויה רק במהלך שנות ה-80. בתקופת חלוקת גרמניה, אנטי-פשיזם נהייתה האידאולוגיה הרשמית של השלטון הקומוניסטי. בשנת 1961, וחומת ברלין שנבנתה במזרח גרמניה נקראה באופן רשמי "חומת הגנה אנטי-פשיסטית"..
באוגוסט 2017 חסמו הרשויות בגרמניה את אתר האינטרנט הרשמי של התנועה בגין הסתה לאלימות נגד שוטרים.
אוהדי קבוצת זנקט פאולי מזוהים גם הם עם הארגון.
בריטניה

הקבוצה הבריטית "Anti-Fascist Action" החלה לפעול בבריטניה בשנת 1985 על ידי פעילי "Red Action" וקבוצות שמאל נוספות. התנועה פעילה במאבק נגד קבוצות ומפלגות פשיסטיות וגזעניות, כמו החזית הלאומית (National Front) והמפלגה הבריטית הלאומית (British National Party). הקבוצה שואפת לקיים מאבק נגד הפשיזם ברחובות, ובאותו הזמן מאבק נגד פשיזם בתוך תנועת מעמד הפועלים הבריטית עצמה. AFA ידועה במאבקים פיזיים נגד פשיסטים ופעילי ימין קיצוני, ולא פעם הואשמה באלימות פיזית וביצוע לינצ'ים בפעילי ימין. ב-1995 פעילי Red Action וחברים נוספים מ־AFA הקימו את אגודת מעמד הפועלים העצמאית (IWCA). ב-2001 התפרק ארגון ה-AFA ומרבית פעילותו עברה ל-IWCA.