stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראלף אברהם
ביוגרפיה

אברהם נולד ביישוב אלטו שבצפון לואיזיאנה, בנם של מרלין פוסי (1932–2015), לשעבר מחנכת, וראלף אברהם האב (1933–1980). סבו וסבתו היגרו אל ארצות הברית מלבנון. בשנת 1980 סיים ראלף את לימודיו הגבוהים בבית הספר לרפואה וטרינרית באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה השוכנת בבאטון רוז', ובמשך עשור התמחה כווטרינר. בשנת 1994 שב אברהם אל בית הספר לרפואה באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה, והחל להתמחות ברפואת משפחה.
הוא התנדב בכוחות העזר של משמר החופים של ארצות הברית ובמשמר הלאומי של מדינת מיסיסיפי. אברהם ורעייתו דיאן, אליה נישא בשנת 1977, חובקים בצוותא שלושה ילדים, ובעבר היה חוק מקרי מוות אווירי.
במהלך בחירות 2014 בארצות הברית, אברהם הכריז על התמודדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא גבר על ראש עיריית מונרו ג'יימי מאיו, מועמד המפלגה הדמוקרטית, ברוב של כ-64% מקולות הבוחרים. הוא הושבע לתפקידו בקונגרס האמריקאי בראשית ינואר 2015. לאחר היבחרו, בחר אברהם בלוק ג'יי לטלו, מנהל מטה הבחירת שלו לקונגרס, כראש הסגל שלו. ביוני 2017, נמנה אברהם בין נותני החסות ל"חוק אחידות זכויות האזרח".
באוגוסט 2017 הביע אברהם את תמיכתו במועמדיו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ לבית המשפט הפדרלי עבור המחוז הרביעי של לואיזיאנהף טרי דוטי וריצ'לנד פאריש, שבסיסו במונרו. מועמדים אלה זכו בנוסף לתמיכתם של נציגי לואיזיאנה בסנאט של ארצות הברית, ג'ון נילי קנדי וביל קסידי. בשלהי 2019 הצביע נגד שני סעיפי ההדחה של דונלד טראמפ, ובקונגרס ה-116 של ארצות הברית — שהתכנס בינואר 2019 — מכהן אברהם כחבר בוועדת הכוחות המזוינים, בוועדת החקלאות ובוועדת המדע והטכנולוגיה.
לאברהם עמדות שמרניות מובהקות. הוא מאמין שיש לבטל את חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה ומתנגד להרחבת תוכנית המדיקייד (Medicaid) שיזם הנשיא לינדון ג'ונסון. בנוסף על כך, הוא מתנגד לשילוב טרנסג'נדרים בכוחות המזוינים של ארצות הברית, ותומך בלגיטימיות של עונש מוות. בשנת 2019 התמודד לתפקיד מושל לואיזיאנה אך הפסיד את מועמדות המפלגה לאדי ריספון, שהפסיד בעצמו למושל הדמוקרטי המכהן ג'ון בל אדוארדס.
ב-26 בפברואר 2020 הודיע אברהם כי אין בכוונתו להתמודד לתקופת כהונה נוספת בבית הנבחרים. במהלך בחירות 2020 נבחר להחליפו לוק לטלו, שכיהן כראש הסגל של אברהם במשך שנים, אך לטלו נפטר כתוצאה ממחלת נגיף קורונה 2019 בטרם הספיק להישבע לתפקידו.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  אליס ויבק, Arab-American Republican lawmakers divided on Trump’s travel ban, באתר וושינגטון פוסט, 1 בפברואר 2017 (באנגלית)
↑  שרה גמרד, Louisiana congressman helping lead GOP effort to limit federal definition of gender, באתר Salon‏, 9 באוגוסט 2017 (באנגלית)
↑  שון או'קיי וזכארי ב. וולף, How each member of the House voted on impeachment, באתר CNN‏, 18 בדצמבר 2019 (באנגלית)
↑  מאיה וורד, Louisiana GOP Rep. Ralph Abraham announces he won't seek reelection, באתר פוליטיקו, 26 בפברואר 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w61p8rr1  US Congress: A000374
רולינג סטון טופ 100 (2019)

בילי אייליש, שהייתה לאמן הצעיר בהיסטוריה שכבש את פסגת המצעד. (עם שירה "Everything I Wanted")
זוהי רשימה של השירים שדורגו במקום הראשון ברולינג סטון טופ 100 במהלך שנת 2019. השירים והסינגלים המובילים ביותר בארצות הברית (ללא רדיו) מדורגים במצעד רולינג סטון טופ 100, שמפורסם על ידי מגזין רולינג סטון. הנתונים נאספים על ידי נתוני אלפא, בהתבסס על צריכה רב-מטרית כפי שהיא נמדדת במכירות המתבססות על כמה פרמטרים: עותקים פיזיים ודיגיטליים ונתוני סטרימינג שנאספים מרשתות הזרמות מדיה שונות. בנוסף לכך, מתפרסם המצעד באופן קבוע כבר ביום שישי של כל שבוע, באתר רולינג סטון הרשמי.
היסטוריית המצעד

| מספר | תאריך | שיר | אמנ/ית | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 27 ביוני | "Old Town Road" | ליל נאז X |  |
| 1 | 4 ביולי | "Old Town Road" | ליל נאז X |  |
| 2 | 11 ביולי | "Goodbyes" | פוסט מאלון בהשתתפות יאנג ת'אג |  |
| מחדש | 18 ביולי | "Old Town Road" | ליל נאז X |  |
| מחדש | 25 ביולי | "Old Town Road" | ליל נאז X |  |
| מחדש | 1 באוגוסט | "Old Town Road" | ליל נאז X |  |
| 3 | 8 באוגוסט | "Boyfriend" | אריאנה גרנדה וסושיאל האוס |  |
| 4 | 15 באוגוסט | "Hot Girl Summer" | מייגן די סטליון בהשתתפות ניקי מינאז' וטיי דולה סיין |  |
| 5 | 22 באוגוסט | "Truth Hurts" | ליזו |  |
| 5 | 29 באוגוסט | "Truth Hurts" | ליזו |  |
| 6 | 5 בספטמבר | "Circles" | פוסט מאלון |  |
| 6 | 12 בספטמבר | "Circles" | פוסט מאלון |  |
| 6 | 19 בספטמבר | "Circles" | פוסט מאלון |  |
| 6 | 26 בספטמבר | "Circles" | פוסט מאלון |  |
| 7 | 3 באוקטובר | "Intro" | דה-בייבי |  |
| 8 | 10 באוקטובר | "Highest in the Room" | טראוויס סקוט |  |
| 8 | 17 באוקטובר | "Highest in the Room" | טראוויס סקוט |  |
| 8 | 24 באוקטובר | "Highest in the Room" | טראוויס סקוט |  |
| 9 | 31 באוקטובר | "Lose You to Love Me" | סלינה גומז |  |
| 10 | 7 בנובמבר | "Hot" | יאנג ת'אג בהשתתפות גאנה |  |
| 11 | 14 בנובמבר | "Woah" | ליל בייבי |  |
| 12 | 21 בנובמבר | "Everything I Wanted" | בילי אייליש |  |
| מחדש | 28 בנובמבר | "Circles" | פוסט מאלון |  |
| 13 | 5 בדצמבר | "Heartless" | דה ויקנד |  |
| 14 | 12 בדצמבר | "All I Want for Christmas Is You" | מריה קארי |  |
| 14 | 19 בדצמבר | "All I Want for Christmas Is You" | מריה קארי |  |
| 14 | 26 בדצמבר | "All I Want for Christmas Is You" | מריה קארי |  |
ראו גם

רולינג סטון טופ 100
שארל קסביה תומא דה קולמר

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1785 קולמר, צרפת 
 פטירה:  12 במרץ 1870 (בגיל 84) פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 
אריתמומטר
שארל קסביה תומא דה קולמאר (בצרפתית: Charles Xavier Thomas de Colmar; ‏1785–1870) היה ממציא ויזם צרפתי. עיצב והמציא את האריתמומטר בשנת 1820.
היה זה המחשבון המכני המוצלח הראשון שהיה מסוגל לבצע פעולות חיבור, חיסור, כפל וחילוק. המחשבון של תומא עשה שימוש בעקרונות ממחשבונים מכניים קודמים. הוא נחשב בזמנו כמחשבון האמין ביותר, והוא יוצר במשך כ-90 שנה.
האריתמומטר היה גדול-ממדים, ויכול היה לתפוס שולחן עבודה שלם.
רשימת דילוגים

במדעי המחשב, רשימת דילוגים (skip list), הוא מבנה נתונים הממיין רשימת איברים באמצעות שימוש במספר רשימות מקושרות. שיטה זו מאפשרת ביצוע חיפוש בצורה יעילה יחסית.
תיאור

רשימת דילוגים בנויה משכבות. השכבה התחתונה ביותר היא רשימה מקושרת רגילה, בה מופיעים כל האיברים במבנה הנתונים הנתון. האיברים מסודרים מהחוליה הקטנה ביותר לחוליה הגדולה ביותר. כל שכבה מוכלת בשכבה מתחתיה. ההסתברות שחוליה  x כלשהי, השייכת לרשימה בשכבה  i, תימצא גם ברשימה בשכבה  i+1 היא 0.5. ככלל, סיכויו של איבר כלשהו להימצא בשכבה  i הוא  {\frac {1}{2^{i}}}, כשהשכבה התחתונה ביותר (אשר מכילה את כל האיברים) מיוצגת על ידי  i=0. כל איבר ברשימה מחזיק ארבעה מצביעים: לאיבר שאחריו ברשימה, לאיבר שלפניו, לאיבר הזהה ברשימה מתחתיו ולאיבר הזהה ברשימה מעליו (אם קיים).
חיפוש אחר איבר כלשהו מתחיל מהאיבר הראשון בשכבה העליונה ביותר, וממשיך לעבור על כל איברי שכבה זו, עד שנמצא איבר גדול או שווה לאיבר שאנו מחפשים. אם איבר זה שווה ערך לאיבר שאנו מחפשים- מצאנו את יעד החיפוש. אם הגענו לאיבר גדול מהאיבר שאנו מחפשים, נחזור לאיבר הקודם, ונבצע חיפוש זהה החל מאיבר זה ברמה אחת תחתונה יותר. תהליך החיפוש צורך זמן ריצה של  {\mathcal {O}}(n) במקרה הגרוע ביותר, אך  {\mathcal {O}}(\log n) בלבד במקרה הממוצע.
היסטוריה

רשימת דילוגים הומצאה בשנת 1989 על ידי ויליאם פיו, פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת מרילנד. פיו סיפר כי ניסה למצוא תחליף ראוי לעצי חיפוש בינארים מאוזנים. רשימות דילוגים צורכות זמן ריצה אסימפטוטי זהה לעצים אלו, צורכות זיכרון מועט יותר, ולטענת פיו נוחות וקלות יותר לבנייה ושימוש.
רשימת המבורכים

רשימת המבורכים (בגרמנית: Gottbegnadeten-Liste) הייתה רשימה שהופצה בשנת 1944 על ידי משרד התעמולה הנאצי ואשר כללה את שמותיהם של 1,041 אמנים מתחומי האמנות השונים אשר סגנון עבודתם תאם את השקפתו של המשטר בנושא זה.
היסטוריה

כבר מימיו הראשונים של השלטון הנאצי נקבעה רשימת אמנים אשר סגנון עבודתם תאם את השקפתו של המשטר באשר לטיבה ואופיה של האמנות הרצויה מבחינתו. עם תחילתה של מלחמת העולם השנייה, הוכנה רשימה של אמנים מתחומים שונים כגון ציירים, פסלים, מוזיקאים, סופרים, ואדריכלים אשר שוחררו מחובת השירות הצבאי אך התגייסו למערך התעמולה הממשלתי ליצירת אומנות מגויסת לטובת המשטר ולהאדרת שם הנאציונל-סוציאליזם.
החל משנת 1943, עם התקדמות המלחמה, ותבוסותיה של גרמניה בחזיתות השונות, הוחל במדינה מצב של "מלחמה כוללת", כלומר גיוס מוחלט של כל המשאבים לטובת המשך ההישרדות של המשטר. תיאטראות נסגרו, ואמנים רבים גויסו לשירות צבאי או ממשלתי אחר. באותה העת היו רשומים ב"לשכת הרייך לתרבות" שמותיהם של כ-140,000 אמנים אך רק 1041 מתוכם הוכרו כ"מבורכים" והורשו להמשיך בעבודתם האמנותית ובתנאי שתכוון כולה לטובת המשימה של חיזוק רוחם של החיילים, הציבור והמשטר. בקרב הרשימה היה רוב מוחלט לשחקני קולנוע ומקצועות נלווים לתעשייה זו, כגון תסריטאים ובמאים, במטרה לאפשר יצור מוגבר של סרטי תעמולה עבור המשטר.
האמנים אשר זכו להכלל ברשימת המבורכים קיבלו לידיהם כתב מינוי אשר משחרר אותם משירות צבאי אך מחייב אותם לשרת את המדינה באמצעות כישרונם האומנותי כמיטב יכולתם על פי דרישות משרד התעמולה.
לקראת סוף שנת 1944 כאשר קיצו של המשטר הנאצי נראה קרוב מתמיד, התחזק הצורך בגיוס של משאבים זמינים נוספים וגם כמה מן המוזכרים ברשימת המבורכים קיבלו צווי גיוס לשירות.
מבין רשימת המבורכים ניתן למנות את האמנים הבאים:
פסלים: ארנו ברקר, פריץ קלימש, יוזף תוראק.
ציירים: ארתור קאמפף, וילי קריגל, קלאוס ברגן
אדריכלים: הרמן גיסלר, וילהלם קרייס.
מוזיקאים: ריכרד שטראוס, וילהלם פורטוונגלר, הרברט פון קאראיין.
סופרים: גרהרט האופטמן, ארווין גווידו קולבנהייר, הנס קרוסה, הנס יוסט, אגנס מיגל.
ראו גם

אמנות מנוונת
שבט יובל

שבטי אופק ויובל הם שבטים בתנועת הנוער בני עקיבא המיועדים לחניכים בעלי צרכים מיוחדים. שבט יובל הוקם בשנת ה'תשנ"ז (1997) בסניף במרכז העיר רעננה ומאז הוא גדל משמעותית. כל קבוצה מונה בין 3-10 חניכים בגילאי 8-21, כולם בעלי מוגבלויות. כיום ישנם כ-400 חניכים בשבטים וכ-250 מדריכים. ההדרכה מתבצעת על ידי מדריכים מחבריא ב' של בני עקיבא.
תיאור השבט

שבטי אופק ויובל מורכבים מחניכים בעלי צרכים מיוחדים כמו: פיגור שכלי, תסמונת דאון וכו'. שבט יובל קולט חניכים דתיים ושאינם דתיים כאחד.
ככל מדריכי התנועה, גם מדריכי שבט אופק ויובל הם חברי "חבריא ב'" של התנועה. מדריכי השבט עוברים במהלך השנה 2 סמינריונים, ובממוצע 3 סמינריונים בכל תקופת ההדרכה (הסמינריון השני מיועד למדריכים החדשים), המעניקים את ההכשרה המקצועית הנדרשת להם. כמו כן, מדריכים אשר יש להם חניכים דוברי שפת הסימנים מקבלים קורס ללימוד השפה.
מדריכי אופק ויובל לדורותיהם רואים עצמם שליחים ומעורבים חברתית בכל הקשור לעשיה עם אוכלוסיות מיוחדות.
חשוב להדגיש כי חניכי השבט הם חניכים מן המניין בתנועת הנוער "בני עקיבא" ומשתתפים בכל מפעלי התנועה, מסעות, מחנות ואירועים מיוחדים אחרים.
הפעילות השבטית היא בדרך כלל שבועית ועקבית. הפעילויות מתקיימות בדרך כלל בימי שלישי ובשבתות, כמו כל שאר השבטים בתנועה, ותוכנן הוא בעיקר על אהבת הזולת והארץ.
בשנת תש"ע החלה משפחת בן מאיר ממודיעין לתרום לשבט יובל לזכר האם תחיה שנפטרה ומאז מפעלי השבט קרויים על שמה.
היסטוריה

שבט יובל קם לראשונה ברעננה בשנת ה'תשנ"ז.
שבט יובל הוקם בעקבות פנייה של מספר הורים לילדים בעלי מוגבלויות ברעננה למשרד הרווחה בעיר בטענה כי אין להם מה לעשות עם ילדיהם וכי הם צריכים שיהיה מי שייקח את ילדיהם ויפעיל אותם גם מחוץ לבית. אחת העובדות הסוציאליות במשרד הרווחה, רותי זק, החליטה לפעול בנושא וביחד עם טובה שוורץ (כיום מאיר) ובת שבע פלדמן (כיום אגלטל) בסניף בני עקיבא בעיר הוקם שבט יובל.
שבט יובל קיים כיום ב-82 סניפים.
ישנו גם אחד בתנועת בני עקיבא העולמית אשר נמצא באוסטרליה, היה גם סניף בקנדה אך הוא נסגר.
מטרות השבט

לשבט יובל כמה מטרות (מתוך אתר התנועה):
מענה ערכי וחברתי בתוך הקהילה – במקרים רבים, תלמידים הלומדים במסגרות החינוך המיוחד סובלים מבדידות חברתית בשעות אחה"צ. מפגש חברתי מתרחש בין חניכי השבט לבין עצמם ובין חניכי השבט לשאר חניכי הסניף. לעיתים קרובות מתקשים ילדי החינוך המיוחד בתחום הכישורים החברתיים. מדריכי השבט מתמקדים בתחום זה.
יצירת תהליך של שינוי עמדות ביחס לשונה בחברה בקרב חניכי הסניף והסביבה – סטיגמות ודעות קדומות ביחס לשונה מחדדות את תחושת הפחד והרתיעה ממפגש כזה. שבטי יובל הם חלק בלתי נפרד מהסניף ומאפשרים לחניכים לגדול עם השונה כדבר מובן מאליו. בכל סניף מוגדר שבט תאום לשבט יובל, איתו נערכות פעולות משותפות.
סיוע למשפחתו של הילד – הפעילות ב"בני-עקיבא" מאפשרת להורים להתפנות ביום ושעה קבועים, בידיעה שהילד "בידיים טובות". יתרה מכך, החיבור לסניף מאפשר לאחים לראות לפעמים את הילד באור שונה. כבר לא האח השונה שנמצא בבית כל היום, אלא חניך בתנועה, כזה שהמדריכים אליהם הם נושאים עיניים מתייחסים אליו, אוהבים אותו ומקשיבים לו.
יצירת תחושת ביטחון ודימוי עצמי גבוהים – יצירת תחושת ביטחון ודימוי עצמי גבוהים אצל החניך שבט יובל מהווה חממה עבור החניכים ומאפשר להם לחזק את תחושת הדימוי העצמי ואת הביטחון. חניכים שלא היו מסוגלים להשתלב בשבט רגיל ולמדו ביובל את כללי הסניף, הקבוצה והפעולות, רכשו ביטחון ומעיזים לעיתים לנסות ולהשתלב בשבט אחר.
חניכים שאינם מעוניינים או אינם מסוגלים לשילוב הזה ממשיכים לפעול במסגרת שבט יובל. בשבטי יובל אנו פועלים בקבוצות קטנות אשר מאפשרות לתת תשומת לב רבה יותר לכל חניך ומענה לצרכיו המיוחדים, תוך שימת דגש על תחומי החוזק ועל היכולות שלו
מקבילות

ישנן מספר מסגרות מקבילות לשבט יובל, כדוגמת "צמי"ד" של תנועת הצופים, "קבוצת ארזים" של תנועת הנוער הדתית "עזרא" ו"כנפיים של קרמבו" שהיא תנועת נוער לצעירים עם ובלי צרכים מיוחדים.
רונית פורת (אמנית)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 באפריל 1975 (בת 49) כפר גלעדי, ישראל 
 מקום לימודים:  המכללה האקדמית הדסה ירושלים (2002)  המכללה לאמנות ועיצוב צ'לסי (2006) 
 פרסים והוקרה:  פרס לורן ומיטשל פרסר לצלם ישראלי צעיר (2017)  פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית (2013) 
 
רונית פורת (נולדה בשנת 1975) היא אמנית רב תחומית, אשר פועלת בתל אביב. פורת עובדת במדיה של צילום וכוללת בתוך עבודותיה חומרי ארכיב וטקסט ביוגרפי.
ביוגרפיה

רונית פורת נולדה בקיבוץ כפר גלעדי ב-1975. ב-2002 החלה את לימודיה בצילום ומדיה דיגיטלית במכללת הדסה שבירושלים. ב-2006 החלה ללמוד תואר שני בצ'לסי אקדמיה לאמנות ועיצוב. פורת השתתפה במגוון תערוכות קבוצתיות בישראל ובעולם, וכמו כן בתערוכות יחיד בגלריית אינדי, מוזיאון הרצליה ומוזיאון תל אביב. ב-2013 זכתה בפרס עידוד היצירה של ארטיס וב-2017 זכתה בפרס לורן ומיטשל פרסר לצלם ישראלי צעיר במוזיאון תל אביב.
פעילותה האומנותית

ב-2006 הציגה פורת את תערוכת היחיד הראשונה שלה "קיבוץ" בגלריה שפיים שבקיבוץ שפיים. בתערוכה היא מציגה סדרת תמונות שצילמה בקיבוץ כפר גלעדי בו היא גדלה. התמונות לא חושפות שום מידע על עצם היות המקום קיבוץ, אלא מדובר בקומפוזיציות התופסות הווייה רגעית באובייקט פיסולי או טקסטורלי מצולם.
ב-2011 הציגה רונית את התערוכה "שם"בגלריה אינדי. אוצרת התערוכה דפנה איכילוב כתבה אודותיה: "אישה משוטטת בחורשות, בשבילים צדדיים, בשוליים. נדמה שהולכת על קצות האצבעות, חרישית, נזהרת שלא להרעיש בדורכה על עלים יבשים. צופה בדברים מרחוק, שומרת על מרחק ביטחון, מציצנית". בתיאור זה האוצרת ציירה את האמנית עם מצלמתה כמשוטטת סמויה, שקטה, הנטמעת בסביבתה ורק אוספת עדויות.
ב-2012 הציגה פורת את התערוכה "היפוקמפוס" בגלריה אינדי. התערוכה כולה סובבה סביב דמותה של אנאמארי שוורצנבך שהייתה עיתונאית, צלמת וסופרת משווייץ. אנאמארי שווארצנבך נולדה למשפחה אמידה בשווייץ, במהלך חייה פרסמה ספרים, מאמרים וכתבה מאות כתבות המתארות את מסעותיה המרוחקים באמריקה, אסיה ואפריקה. דמותה הייתה חריגה לתקופתה, היא ניהלה מערכות יחסית עם גברים ונשים, סבלה מדיכאון והתמכרות לסם מורפיום והצטרפה למאבק נגד הפאשיזם. משנות השמונים החלה לעורר עניין רב בחוגי תרבות אירופאיים עקב דמותה הלא-שגרתית, הנזילות המינית שלה ומעורבותה הפוליטית. בעבודתה של פורת, שוורצנבך היא הדמות הראשית, אך דמותה לא מוצגת כבודדה בתצלומים, למעשה רק בתצלום אחד מופיעה דמותה של שוורצנבך, לידה מצרפת פורת חומרים של אחרים וביניהם הנס פטר פלדמן, לני ריפנשטל וקאדר עטיה. בתערוכה זו, פורת בחרה לנכס את סיפורה ועל ידי חקר היסטורי וארכיוני, היא השתמשה בהתערבות בצילום, בגזירות והדבקה כדי לייצר מערך זיכרון הנע בין עובדות לבדיה. היא הציגה את החומרים שהיא ייצרה בלוגיקה וויזואלית ולא כרונולוגית. פורת ייצרה סיפור וויזואלי סביב דמותה של שוארצנבך והפכה אותו חלקית לחלק מזכרונה שלה. היפוקמפוס, כשם התערוכה, הוא אותו אזור במוח שמנגנוניו אחראים על זיכרון לטווח קצר וארוך ולמיפוי של המרחב והבנתו.
בביקורת לתערוכה שפורסמה בעיתון הארץ, כתבה גליה יהב: "במקום שיטתיות או מתודולוגיה מציעה פורת מרוץ אסוציאציות. למשל, היא מציגה צילום של צבייה ועופר, הלקוח מתוך הספר 'במבי' שכתב פליקס סלטאן ב-1923. לסלטאן מיוחס גם ספר הפורנו 'ג'וזפין מוצנבאכר; זיכרונות נערת רחוב וינאית', כך שהצילום שלצידו של שוורצנבאך בשמלה בהירה ארוכה ניצבת ליד פסלון של עופר, פניהם מופנים לאותו כיוון נדמה שמתייחס דווקא לספר השני". כמו כן, יהב הצביעה על הכוח הנשי-פמיניסטי הטמון בתערוכה: "פורת בונה היסטוריה נשית אלטרנטיבית, שבה שחרור האישה, גם המהוסס וגם הנועז, של התקופה שבין שתי מלחמות העולם, הוא היסוד המנטלי המארגן. וככזה, הוא פרום, מספר סיפור כפול תמיד, לא גמור".
פעילותה האומנותית > תערוכת "ציד הזמן"

התערוכה "ציד הזמן" שהוצגה ב-2016 בגלריית אינדי היא תערוכה ראשונה מטרילוגיה של תערוכות. התערוכה השנייה בטרילוגיה תוצג בהרצליה בשם "מר אולבריך והעלמה נוימן" והתערוכה השלישית תוצג במוזיאון תל אביב בשם "המשפט". בתערוכה "ציד הזמן" רונית פורת המשיכה את דרכה שהתחילה ב"היפוקמפוס" וייצרה מיצב צילומי המורכב מחומרים שנלקחו ממקורות וארכיונים שונים, טופלו, עובדו, נגזרו והודבקו. בתערוכה זו הגיבורה הראשית היא לישן ניומן, נערת רחוב שהפכה לרוצחת. בתערוכה זו, פורת השתמשה בתצלומיו של פריץ אולבריך, שען וצלם החי בברלין. אולבריך הקים בחדר האחורי של סדנתו סטודיו לצילום שם היה מפתה נערות צעירות לצילומי עירום ופורנו בתמורה לתשלום. לישן ניומן שהייתה אז בת 15 הגיעה אף היא לסדנתו והצטלמה בה במהלך שנה בה כנראה גם חלקה את מיטתו. בתקופה זו נוימן תכננה לרצוח את אולבריך. נוימן שכנעה מובטל צעיר בשם ריצ'רד סטופל, לבצע את הרצח תמורת תשלום. ואכן סטופל וחברו פרצו בלילה לסדנא של אולבריך וחנקו אותו בעזרת כרית. פשע זה התפרסם בתקשורת ועורר דיון בקרב מומחים שונים באותה תקופה שהסיקו כי מנהגי המין של המעמדות הנמוכים לא מוסריים ובעלי אופי עברייני. פורת התחברה לסיפור של נוימן, מתוך שאיפה לשנות את הנרטיב. לפי פורת, נוימן אינה רוצחת בדם קר אלא קורבן לגבר עם נטיות פדופיליות ונצלניות. פורת אספה את תצלומיו של אולבריך ואליהם חיברה תצלומים נוספים של נשים שהן ביחסי כוחות של מצולמות-מנוצלות. את תצלומים אלו פורת הפכה לנגטיב. לצד צילומי הנשים הוצגו על הקיר דפים המצולמים מתוך קטלוגים של שענים וצורפים לצד צילומים של חוקר שוודי מהמאה ה-19 בו הוא המציא מכונות לחיזוק גוף האישה. גליה יהב תיארה את קיר זה: "זהו קיר העינויים, שבו שוכנים מכשירים מתקדמים ועדינים כביכול, פינצטות, סכינים, אזמלים, כאלה שנועדו לשיקום הגוף ולהגמשתו, או לתיקון של מנגנונים עדינים, ובפועל נראים כציוד חקירות מזעזע, לצד איברים חסרים ואיברים משלימים, כל אלה עניינם שליטה גופנית ומנטלית". בזאת יהב הצביעה על מהות התערוכה והכישלון שבתיקון מנגנונים, גם הטכנולוגיים וגם הפסיכוסקסואלים. "הפסיכואנליזה שלא באמת הצליחה להציל 'נערות בהפרעה', הצילום שלא הצליח לשמש תיעוד מונע המשפר את האנושות, הארכיונים שאינם מהווים גוף ידע מוסמך שאפשר להתנהל לאורו, המומחים שלעד ימיינו היסטוריות וביוגרפיות למתעללים וקורבנות ויגוללו סיפור פשוט, והאמנות כהד שאחרי כל אלה".
פעילותה האומנותית > תערוכת "מר אולבריך והעלמה נוימן"

ב-2017 הציגה פורת במוזיאון הרצליה קשת רחבה של תערוכות "בעקבותיה", שמונה תערוכות יחיד של אמניות עכשוויות. פורת הציגה את התערוכה "מר אולבריך והעלמה נוימן", תערוכה שנייה שמתעסקת בסיפור של לישן נוימן ופריץ אולבריך שאותו היא רצחה. בטקסט של התערוכה, אורית בולגרו תיארה את עיסוקה של פורת בסיפור: "בסיפור שהיא מעלה באוב היא מדגישה את כפילות נקודת המבט - גבר אישה, מקרבן קורבן, צלם ומודל". בתערוכה היא בונה מנגנון סטריאוסקופי הנקרא "פנורמה קיסרית" אותו המציא אוגוסט פורמן בגרמניה ב-1883. המתקן מיועד לצפייה בצילומים סטריאוסקופים והוא פעל כאטרקציה חברתית. המתקן הוא חלל סגור ומעגלי המוצג בחלל התצוגה, בכניסה למתקן יש ארנה פנימית בה מוצגות התמונות במעגל. התערוכה מציגה שני נרטיבים, האחד הוא הנרטיב המוצג בתוך המכשיר הסטריאוסקופי שמתחקה אחר מה שנעשה בסטודיו האפל של אולבריך, והנרטיב השני נמצא על קירות חלל התצוגה שבו מוצג הסיפור של נוימן שהפכה מקורבן שאולבריך ניצל אל מקרבן-רוצחת.
פעילותה האומנותית > תערוכת "המשפט"

ב-2017 זכתה רונית פורת בפרס לורן ומיטשל פרסר לצלם ישראלי צעיר, והציגה תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב. התערוכה היא השלישית בטרילוגיה של העלמה נוימן ומר אולבריך. התערוכה הראשונה הציגה את הסיפור השערורייתי ואת התקופה של רפובליקת ויימאר, התערוכה השנייה התמקדה ברצח והתערוכה הנוכחית מתמקדת במשפט ובגזר הדין למבצעי הרצח. השותף לרצח של נוימן היה ריצ'רד סטופול וחברו אריך בנזיגר. סטופול נידון למוות, בנזיגר לשש שנות מאסר וניומן נידונה לשמונה שנות מאסר. בהמשך לסגנון שפיתחה פורת, התערוכה מורכבת מקולאז'ים של תמונות הלקוחות מהיסטוריה וארכיונים שונים המוצבות בחלל על הקיר בצורה מפוזרת, לא סימטרית. רז סמירה, אוצרת התערוכה, כתבה: "התלייה הלא-ליניארית של הדימויים יוצרת הקשרים חדשים על קירות התערוכה, מעין פאזל פסיכולוגי. תחושה של קיטוע עולה בגלל היעדר תיעוד מסודר של סיפור המעשה. תחת זאת, התערוכה מציבה בפנינו מחזה המזגג בין פרטי המשפט - בין תובע לנתבע, בין שופט לנאשמים, בין החוק לשררה, בין צדק לאי-צדק".
בחלל התצוגה נבנה מתקן המזכיר את ה"קמרה אובסקורה" בתוכו אובייקט המכונה פרקסינוסקופ, מתקן שהומצא על ידי אמיל ריינו ב-1877. הפרסינוסקופ מדגים את פעולת האנימציה הנשענת על עקרון התמדת הראייה. אם רצף תמונות בודדות יעברו במהירות הגבוהה מעשר תמונות בשנייה, תיווצר תחושה של תנועה לצופה. במתקן של פורת היא אינה שואפת להשיג אשליה אופטית של תנועה, אלא ההפך, אשליה של פירוק התמונה. כך הצופה הנכנס לתוך המתקן פוגש דימויים מתפרקים והופך להיות צופה במשחקי פרספקטיבה ותעתועי ראייה בעזרת מראות המוצבות בתוך המתקן. כמו בתערוכה הקודמת, פורת יוצרת שני מרחבים, הראשון הקולאז'ים התלויים על הקירות שהפכו למערכת סימנים בהם היא מספרת סיפור, והשני המתקן עם הפרקסינוסקופ המאפשר לצופה נקודת מבט נוספת, הפעם על המשפט.
השכלה

1999-2002 : חוג לצילום ומדיה דיגיטלית (סיום בהצטיינות), מכללת הדסה, ירושלים.
2005-2006 : תואר שני באמנות MFA, בצ‘לסי סקול אוף ארט אנד דיזיין, לונדון.
תערוכות יחיד

2007 : ’קיבוץ‘, גלריית שפיים, אוצר: ישל סקר
2011 : שם – גלריה אינדי, תל אביב, אוצרת: דפנה איכילוב
2012 : היפוקמפוס - גלריית אינדי, תל אביב, ליווי אוצרותי: טל יחס
2013 : היפוקמפוס - גלריית אסימטריה, וורשה, פולין, אוצר: ראפאל לוונדובסקי
2013 : דיוקן #4 - הגלריה לצילום במדרשה לאמנות, אוצרת: נועה בן-שלום
2016: ציד הזמן - אינדי - גלריה שיתופית לצילום, תל אביב
2017: מר אולבריך והעלמה נוימן - מוזיאון הרצליה, אוצרת: אורית בולגרו.
2018 : המשפט - מוזיאון תל אביב לאמנות, אוצרת: רז סמירה.
מבחר תערוכות קבוצתיות

RojaRaku Residency : 2006, סדנת אומנים, לטביה.
2007 : ‘ברגע האחרון‘, גלריית דר סטאדט, אוסטריה
2007 : ‘בין שתיים לארבע‘, גלריית צילום בעם, תל אביב
2008 : ‘פסטיבל סרטים‘, אוסלו, נורווגיה
2009 : ‘אין סולמות לכוכבים‘, הגלריה החברתית מוסררה ירושלים, אוצר: אייל פרי
2009 : ‘נגיעה של אלימות‘, טיראנה, אלבניה
2010 : ‘טריטוריה מרחבית‘, גלריית אינדי, תל אביב, אוצרת: יהודית מצקל
2011 : למה באת? - תערוכת אמני ’החממה לאקטיביזם חברתי‘, הגלריה החברתית מוסררה ירושלים
2012: שיודע/ת לשאול – מכללת הדסה, אוצרת: אתי שוורץ
Non Finito : 2013 – ארטפורט, המרכז לאמנות צעירה, תל אביב, אוצרות: לוסי פונטיין
Anty Aging : 2013 – בית האמנים תל אביב, אוצרת: קרן בר-גיל
In Search Of Lost Time : 2014 – קסטרום פריגריני, אמסטרדם, הולנד, אוצרת: רונית עדן
2014 : פרסי משרד התרבות והספורט לאמנות ועיצוב, מוזיאון לאמנות, חיפה, אוצרת: אורית בולגרו
2014 : משולש שיקגו – אמנות, נשים, שיח, מוזיאון לאמנות, חיפה, אוצרת: רותי דירקטור.
Art Residency - סדנאות אמנים

2007 : מלון פופיק, שטראטנברג, אוסטריה
RojaRaku Residency : 2007, לטביה
SVA ,Summer Residency : 2008, ניו יורק
Workshop AIZ‘ : 2010
ARTPRT : 2012-2013, תל אביב - המרכז לאמנות צעירה, ישראל לטביה, אייזפוטה
Dom Kereta‘ : 2013‘- בית קרת, וורשה, פולין
Castrum Perigrini‘ : 2014‘- קסטרום פריגריני, אמסטרדם, הולנד
מלגות ופרסים

2002 - מלגת הצטיינות על הישגים בלימודים ופרויקט גמר.
2002/3-2003/4 - מלגה לשנתיים באמנות צילום, קרן התרבות אמריקה – ישראל
2008 - סמינר יהודי ערבי בנושא איכות הסביבה, מוסררה, ירושלים
2010 - חממת אמנים לאקטיביזם חברתי, מוסררה, ירושלים
2011/12-2012/13 : תוכנית עמיתים, עלמא בית לתרבות עברית, תל אביב
2013 - פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית
2017 - פרס לורן ומיטשל פרסר לצלם ישראלי צעיר
2022 - פרס שר התרבות בתחומי האמנות הפלסטית
לקריאה נוספת

רונית פורת, אתר האמנית.
רונית פורת, "היפוקמפוס", גלריית אינדי.
גליה יהב, "היפוקמפוס" של רונית פורת: ביוגרפיות מדומיינות, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2012
רונית פורת, "ציד הזמן", גלריית אינדי.
גליה יהב, האמנית רונית פורת משאירה את הצלליות השחורות בצל, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2016.
רונית פורת, "מר אולבריך והעלמה נוימן", מוזיאון הרצליה.
עוזי צור, אמנות משל עצמן, באתר הארץ, 21 בפברואר 2017
שאול סתר, האמנית רונית פורת חוזרת לסיפור של פדופיליה ורצח - באופן מהורהר ונינוח, באתר הארץ, 22 במאי 2018
הערות שוליים

↑  דנה איכילוב, "שם", גלריית אינדי, 2006
↑  אפרת שיר, "היפוקמפוס", גלריית אינדי, 2016
↑  גליה יהב, "היפוקמפוס" של רונית פורת: ביוגרפיות מדומיינות, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2012
↑   גליה יהב, האמנית רונית פורת משאירה את הצלליות השחורות בצל, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2016
↑  אורית בולגרו, מר אלבריך והעלמה נוימן, מוזיאון הרצליה
↑  רז סמירה, המשפט, מוזיאון תל אביב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 295374  NLI: 987007397507905171  GND: 119613510X  ULAN: 500479986  VIAF: 215152742981327730558   WorldCat (עם VIAF): 215152742981327730558
ראלף אלברט בלייקלוק

| --- | --- |

 לידה:  15 באוקטובר 1847 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  9 באוגוסט 1919 (בגיל 71) Elizabethtown, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות קנסיקו 
 מקום לימודים:  הסיטי קולג' של ניו יורק 
 
ראלף אלברט בלייקלוק (באנגלית: Ralph Albert Blakelock;‏ 15 באוקטובר 1847 – 9 באוגוסט 1919) היה צייר אמריקאי רומנטיקאי, שנודע בעיקר בזכות ציורי הנוף שלו הקשורים לתנועת הטונליזם.