stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניגריה
גאוגרפיה

ניגריה שוכנת במפרץ גינאה. שכנותיה הן בנין, ניז'ר, צ'אד וקמרון.
הגדול בנהרות החוצים את ניגריה הוא נהר הניז'ר. זהו האזור הפורה ביותר בניגריה והוא גם עשיר מאוד בנפט. לרוחב חופי הדלתה יש רצועת חוף עם ביצות גדולות ובהן דגה עשירה אך גם מחלות ומגפות המפילות חללים באוכלוסיית האזור.
מן הביצות אל פנים הארץ משתרע מישור המכוסה כולו דקלים, המשמשים מרכיב חשוב בתפוקה החקלאית במדינה. מכאן נישאת רמה מיוערת רחבת ידיים, המכוסה יער גשם טרופי ובה גם הר דימלנג (Dimlang).
בצפון המדינה משתרע מדבר צחיח, מישורי ודליל אוכלוסין הקרוי גם סוואנה.
האקלים בצפון הוא חם ויבש, וביתר המדינה חם, טרופי וגשום במרבית השנה.
דמוגרפיה

ניגריה היא המדינה המאוכלסת ביותר באפריקה ואוכלוסייתה מהווה כחמישית מאוכלוסיית אפריקה. אוכלוסיית ניגריה נאמדת ביותר מ-200 מיליון נפש והיא שביעית בעולם בגודל האוכלוסייה. שיעור הילודה במדינה גבוה ועומד על כ-40.4 לידות ל-1,000 בני אדם. על פי הערכות האו"ם אוכלוסייתה של ניגריה צפויה לגדול עד ליותר מ-700 מיליון בשנת 2100. תוחלת החיים הממוצעת היא 62.6 שנים.
תושבי צפון ניגריה הם ברובם מוסלמים, בעוד תושבי הדרום ברובם נוצרים. בתוך הצפון יש להבחין בין הצפון ה"אמיתי" שהוא מוסלמי, ובין הרצועה התיכונה, אשר חלק ניכר מתושביה אינם מוסלמים. בדרום יש להבחין בין המזרח הנוצרי ברובו המוחלט, לבין המערב שבו יש אחוז מוסלמים גבוה (כ-40 אחוז), בנוסף לרוב הנוצרי.
שלוש הקבוצות הגדולות ביותר בניגריה המהוות יחד כ-60% מהאוכלוסייה הן:
האוסה –פולאני שהיא קבוצה מוסלמית המתגוררת בעיקר באזורי ערבה ומדבר וכוללת כ-60% מהמוסלמים בצפון
יורובה שהיא קבוצה נוצרית-אנימיסטית המקיפה כ-70% מתושבי מערב ניגריה
איגבו – קבוצה נוצרית כפרית, הנקראת לעיתים איבו ומתגוררת בעיקר באזורים הכפריים של מזרח ניגריה
כתוצאה מההשקעה הנמוכה בבריאות ובתברואה, נפוצות בקרב האוכלוסייה מגפות שונות, בהן מלריה, שחפת, אבולה ואיידס. למעלה ממיליון מתושבי ניגריה הם עיוורים, ועוד שלושה מיליון סובלים מבעיות ראייה קשות בשל מגפות כמו גרענת ועיוורון הנהרות. ההשקעה הממשלתית בבריאות, כולל רפואה מונעת, הסברה ותברואה אינה עולה על מחצית האחוז מהתקציב.
בשנת 2022 דווח כי במדינה יש רקארבעה רופאים לכל 10,000 תושבים.
הגבולות בין חבלי הצפון, המזרח והמערב, כפי שנקבעו ב-1939 בידי הבריטים ניסו לקחת בחשבון את החלוקה האתנית של האוכלוסייה, אך לא תמיד חפפו במדויק את החלוקה האתנית. לדוגמה: בצפון ניגריה היו עד 1967 מאות אלפי יורובה בשטחים שהיו חלק מהאימפריה הפולאנית.
דמוגרפיה > דתות

האוכלוסייה היא הטרוגנית מאוד ומונה למעלה מ-250 קבוצות שונות הנבדלות זו מזו בדתן, בזרמי אמונתן, שפתן ותרבותן.
נכון לסקר אוכלוסין מ-2018, כ-53.5% מאוכלוסיית נינגריה הם מוסלמים, בעוד שכ-45.9% הם נוצרים. היתר מהווים כ-0.6% של בני אמונות שבטיות שונות ואחרות.
זוהי תוצאה של הקמת ניגריה על פי החלטה של מדינות אירופה בוועידת ברלין, שנערכה בשנים 1884–1885, ובה נמסר שטחה לשליטת בריטניה, תוך צירוף אזורים שונים ללא קשר עבר ביניהן.
יחסי ישראל–ניגריה

בין מדינת ישראל וניגריה קיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים נכון לפברואר 2025, וכן שיתוף פעולה בנושאים שונים. לישראל יש שגרירות רשמית בעיר הבירה הניגרית אבוג'ה, בעוד שלניגריה יש שגרירות רשמית בעיר תל אביב בלבד.
ראו גם

יהודי האיגבו
יחסי ישראל–ניגריה
המצור על ליל (1792)

המצור על ליל (25 בספטמבר – 8 באוקטובר 1792) היה מצור על ארמיית צבא צרפתי רפובליקני בפיקודה של ז'אן-בטיסט אנדרה רואו דה לי. את המצור הוביל הצבא האוסטרי, בפיקודו של הדוכס אלברט מסקסה-טשן. למרות שהעיר הופצצה בלא הפסק, הצרפתים עמדו בהצלחה במתקפה האוסטרית והדפו אותם. מכיוון שהאוסטרים לא הצליחו לצור על העיר לחלוטין, הצליחו הצרפתים לשלוח תגבורת וסיוע לעיר. לאחר החדשות על הניצחון הצרפתי על הפרוסים בקרב ואלמי, החליט אלברט להסיג את חייליו ותותחי המצור שלו, והמצור הוסר. הקרב הבא היה בז'מפ בנובמבר. אנדרטת עמוד האלה הושלמה בשנת 1845 כדי להנציח את המצור.
ביצורי העיר

לאחר שממלכת צרפת כבשה את ליל ב-1668, הורה המהנדס הצבאי המפורסם סבסטיאן לה פרסטר דה וובאן לשפר את הגנתה. המצודה בעלת חמש צלעות נבנתה בין השנים 1668 ו-1672 בעלות של 1,500,000 פלורינים והתוצאה, כונתה "מלכת המצודות" בשל גודלה המרשים. המצודה הייתה מוקפת ביצות, למעט קטע קטן שחיבר בין העיר למבצר, והיה מוגן בשתי תעלות. בשנת 1670 נהרסו חלקים מהחומות הישנות כדי לפנות מקום לביצורים חדשים. כשהעבודה הסתיימה, ליל הייתה מוגנת על ידי 16 מגננים. ההערכות היו, ש-12,000 חיילים לפחות נדרשו להגן על הביצורים העצומים. המצור שנמשך ארבעה חודשים על ליל ב-1708 הסתיים בכניעת העיר לנסיך יוג'ין מסבויה ולג'ון צ'רצ'יל, הדוכס הראשון ממרלבורו, כאשר אבק השריפה של חיל המצב של לואי פרנסואה, הדוכס דה בופלר, אזל.
רקע

ב-19 באוגוסט 1792, עזב גילברט דו מוטייר, מרקיז דה לה פאייט את פיקודו בצבא הצפון וערק לשטח האויב עם 22 עמיתים. ב-17 באוגוסט דרשה האספה המחוקקת הצרפתית שהולכת וגדלה להקצין מלה פאייט להתייצב בפריז לחקירה וב-19 הוא הואשם בבגידה במולדת. הפרוסים והאוסטרים, לא מבינים את רצונות הצרפתים לערוף את ראשו, כלאו את לה פאייט עד 1797.  המחליף שלו בפיקוד הצבא הצרפתי היה שארל פרנסואה דומורייה.  דומורייה תכנן פלישה מיידית להולנד האוסטרית, אך המציאות אילצה אותו עד מהרה לעצור את התוכנית הזו. ב-24 באוגוסט, פרנסואה ג'וזף וסטרמן, הגיע למפקדה עם החדשות שלונגווי נפלה לקואליציה יום קודם לכן בשל הגנה חלשה. לאחר שקרא לאן פרנסואה אוגוסטין דה לה בורדונה מהפיקוד על ליל בפקודה להנהיג את האגף הצפוני של "צבא הצפון", דומורייה יצא דרומה עם עוזרו, ז'אק מקדונלד (לימים יהפוך הוא למרשל על ידי נפוליאון).
קרל וילהלם פרדיננד, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל, עמד בראש 42,000 פרוסים ונתמך מימינו על ידי פרנסואה סבסטיאן שארל ז'וזף דה קרויה, רוזן קלרפייט עם 15,000 אוסטרים ומשמאלו על ידי פרידריך וילהלם, נסיך הוהנלוהה-קירשברג עם 14,000 אוסטרים. כוחות הקואליציה הפציצו את לונגווי לכניעה ואז זכו לניצחון מהיר בקרב ורדן ב-2 בספטמבר. לבסוף הבין דומורייה שהדוקס מבראונשווייג עשוי להגיע לפריז והצעיד את חייליו הזמינים לגראנדפרה כדי לעמוד בדרכו של הדוקס. הוא גם הורה לפייר דה רואל, המרקיז דה ברנונוויל להצטרף אליו עם 10,000 חיילים ובלייז דובאל להביא עוד 3,050.  קרב ואלמי, שהיה ניצחון צרפתי מוחץ, התרחש ב-20 בספטמבר, ולאחר מכן נסוג הדוקס וכל צבאו מצרפת.
עם דומורייה נעדר, לצרפתים היו רק 6,000 חיילים תחת רנה ג'וזף לנואה כדי להגן על מובוז'. באותו מקום התרכזו כ-4,000 חיילים בראשות ז'אק אנרי מורטון שאברילאנט הפרוסים בין ברויל-סן-אמנד, סן-אמנד, - ועוד כמה כפרים סמוכים, שמנו עוד 4,000-5,000 איש. הדוכס אלברט מסקסה-טשכן החליט להסיט את הכוח הצרפתי הרחק מהפלישה של הדוקס, ופתח במתקפה במקום שונה על ידי שיגור התקפות על האויבים בפתאומיות. סקסה-טשכן הנהיג 51 גדודי חי"ר ו-40 יחידות פרשים. ב-3 בספטמבר  אנטון שטראי איים על פיליפוויל בעוד יוהאן פיטר בולייה איים על קווייביין. כאשר מקסימיליאן אנטון קארל, הרוזן ביילט דה לאטור התקדם מטורנה בדרך לליל ב-5 בספטמבר, הצבא הצרפתי באזור החליט לנטוש את מיקומם הנוכחי והתמקמו מאחורי נהר סקארפ. גנרל לאטור רדף והסתער על הצרפתים ב-Mortagne-du-Nord, והנחיל הפסד כבד עליהם. החיילים המובסים ניסו לעשות לינץ' במפקדם, אך הפעולה נמנעה בזכות דיפלומטיה.  מאוחר יותר התלונן המפקד מורטון (אחראי הצבא והאדם שניצל מלינץ') שרבים מחייליו היו בלתי ניתנים לשליטה והשתכרו או בזזו בתים.
המצור

כשראה את הבהלה שגרמו התקפותיו, החליט סקסה-טשכן להטיל מצור על ליל. ב-16 בספטמבר, הוא הוסיף חיילים מהדיוויזיה של בולייה במונס לדיוויזיה של לאטור מטורנה, והעלה את הסכום הכולל לכ-15,000 איש ו-50 תותחים. ליל הייתה אחת המבצרים החזקים ביותר, ושימשה כמחסום הגנה, בה שהו חיל מצב מצויד היטב של 3,000 חיילי רגלים רגילים בפיקודו של ז'אן בטיסט אנדרה רואו דה לה בונרי. המגינים תוגברו במהירות לכוח של 10,000 איש. המאמץ האוסטרי נפגע בשל העובדה שהמצור שלהם היה קטן מדי וצבאם חלש מכדי להקיף את ליל לחלוטין. כתוצאה מכך, הצליחו הצרפתים להביא תגבורת ללא מפריע.
ב-24 בספטמבר החלו האוסטרים לדחוף את הצרפתים מביצורי ליל והחלו לחפור תעלות באותו לילה. התעלה הראשונה נחפרה בכביש הראשי לטורנה וחמש סוללות עם סך של 30 כלי ארטילריה הקיפו אותה. לאחר שדחה את זימונו של סקסה-טשכן להיכנע, הצבא הצרפתי הנמרץ יצא לגיחות מדי לילה, אך לא הצליח לעצור את ההתקדמות בעבודות המצור האוסטרי. ב-29 בספטמבר, הארטילריה האוסטריות פתחו בהפצצה הרסנית על ליל עם ירי פגזים בלתי נפסק. בעיר הוצתו שריפות אך האש כובתה במהרה, ואסון נמנע. תותחי הצרפתים השיבו אש כבדה על האש האוסטרית.
עד מהרה תוגבר רואו ל-25,000 איש, כוח שגבר על מספר הנצורים במידה ניכרת. ב-3 באוקטובר החלה ההפצצה האוסטרית להתמעט באופן ניכר. ב-4 באוקטובר הופיעה אשתו של סקסה-טשן, מריה כריסטינה, דוכסית טשן  במחנה האוסטרי וההפצצה הוכפלה. בשלב זה, סקסה-טשן נהיה מודע לנסיגתו של הדוקס הפרוסי וכן למספר ההולך וגדל של חיילים צרפתים שבדרך אליו. ב-6 באוקטובר הוא הורה להסיר את תותחי המצור הכבדים מהסוללות. בשלב זה נורו 60,000 יריות ופגזים על ליל. האוסטרים פינו את השוחות ב-8 באוקטובר ונסוגו כמעט ללא הפרעה. תושבי ליל יצאו מעירם ובזעם על החורבן הרסו את עבודות המצור האוסטריות. הניצחון נחגג ברחבי צרפת וגרם לגברים רבים להתגייס לצבאות.
הכוחות

חיל המצב של גנרל רואו מנה 10,000 איש, והורכב משני גדודים, שלושה גדודי המשמר הלאומי ורגימנט הפרשים השלישי והשישי. תגבורת נוספת הגיעה לעיר במהלך המצור.  מאז קיץ 1792, שארל פרנסואה דוהוקס היה מפקד ליל, אך הוא קיבל פקודה לקחת אחריות על מחנה סויסון, רגע לפני תחילת המצור. למרות זאת, הוא חזר לליל ב-23 בספטמבר כדי לקבל את הפיקוד, אך כמה ימים לאחר מכן הוא הושעה והורה להתייצב בפריז. במקום זאת, הוא נשאר בליל במהלך המצור, ולא הגיע לפריז עד 10 באוקטובר. הוא הותקף בכתבות בעיתונים אך הגן על עצמו בטענה שעזיבה של ליל במהלך המצור הייתה פחדנית.
האוסטרים צררו על ליל עם 13,800 חיילים, שש פלוגות ו-18 יחידות פרשים. עוד בדרך היו 52 תותחים, הוביצרים ומרגמות. האוסטרים ארגנו את צבאם לשלוש דיוויזיות בפיקודו של לאטור, הדוכס פרדיננד פרדריק אוגוסטוס מווירטמברג ובוליו, כל אחת עם בריגדה אחת. בדיוויזיה של לאטור הייתה החטיבה של פרנץ קסבר פון וונקהיים, שכללה את גדודי הגרנדירים "ליובן" ו-"רוסו" ושני גדודי "סטאראי". הדיוויזיה של וירטמברג שלטה על הבריגדה של "סטאראי", גדוד 9 ו-2, הדיוויזיה של בולייה ניהלה את החטיבה של קארל פון בילה. גדוד חי"ר 57 וארבע פלוגות של אודונל פרייקורפס. לואי-פרנסואה, הוביל חטיבת פרשים עם שתי יחידות של הוסרים. ושבע טייסות של "לאטור-Chevau-légers". צ'ארלס יוג'ין, נסיך למבסק הוביל חטיבה שנייה של פרשים שכללה שתי חטיבות של הוסרים. בנוסף, קרל פרידריך פון לינדנאו פיקד על פלוגה אחת כל אחת של חבלנים, כדי לסכל את שבירת המצור בכל מחיר. יחידה אחת וחצי גדוד אינם מובאים בחשבון ברשימה.
באפריל וביוני 1791, הפרלמנט הצרפתי גייס (400,000) מתנדבים מכל המשמר הלאומי הצרפתי עבור צבא המהפכה הצרפתית. שבלייה דה סן ז'ורז' מונה למפקדם.  סנט ז'ורז' פיקד על פלוגת המתנדבים שהחזיקה בקו בבייסי ליד הגבול הבלגי-צרפתי. ב-7 בספטמבר 1792 הקים הפרלמנט חיל פרשים קל המורכב ממתנדבים מאיי הקרייבים ומאפריקה. שמו היה " Legion franche de cavalerie des Américains et du Midi ", אך הוא מכונה לעיתים קרובות " לגיון סנט ג'ורג ". הוא תואר כ-"חידה הצבאית הראשונה שאינה לבנה" (באירופה).  הלגיון שהוצב בליל כלל 7 פלוגות, מהן רק אחת הורכבה מגברים שאינם לבנים, והשאר היו אירופיים. סנט ז'ורז' מונה לקולונל בספטמבר 1972; אלכסנדר דיומא היה אחד הקצינים שלו.
תוצאות

מקור אחד העריך את אבדות הצבא הצרפתי כ-100–200 הרוגים ופצועים. האוסטרים דיווחו על 43 הרוגים ו-161 פצועים ו-20 תותחי מצור נשרפו או הפכו לבלתי שמישים מירי מתמשך. לאוסטרים באמת לא היה סיכוי לכבוש מבצר כה חזק.  גנרל רואו דיווח לפרלמט הצרפתי שרבע מהבתים בליל נשרפו. טענות נוספות היו כי 500 בתים נהרסו ועוד 2,000 ניזוקו, ושכנסיית סנט אטיין נהרסה.
עם הפרוסים בנסיגה מלאה, דומורייה שם לב שהכוחות הגדולים שהתאספו כדי להגן על ליל יכולים לשמש כעת לפרויקט הגרנדיוזי שלו, לפלוש לבלגיה. הוא השיג רשות מהממשלה הצרפתית לבצע את המתקפה שלו ועד מהרה אסף 80,000-100,000 חיילים והחל לתכן. האוסטרים והפרוסים, כעת עמדו בפני מצב מסוכן מאוד.  הפעולה הגדולה הבאה הייתה קרב ז'מפ ב-6 בנובמבר 1792.
לקריאה נוספת

Banat, Gabriel (2006). The Chevalier de Saint-Georges: Virtuoso of the Sword and the Bow. Hillsdale, New York: Pendragon Press. ISBN 978-1-57647-109-8. OCLC 63703876.
Cust, Edward (1859). "Annals of the Wars: 1783–1795". נבדק ב-15 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
Germani, Ian (1994). "Representations of the Republic at War: Lille and Toulon, 1792–1793". Canadian Journal of History.
Goode, Dominic (2004). "Lille". fortified-places.com. אורכב מ-המקור ב-2016-02-29. נבדק ב-2015-08-23.
Phipps, Ramsay Weston (2011). The Armies of the First French Republic: The Armée du Nord. Vol. 1. USA: Pickle Partners Publishing. ISBN 978-1-908692-24-5.
Smith, Digby (1998). The Napoleonic Wars Data Book. London: Greenhill. ISBN 1-85367-276-9.
הערות שוליים

↑  Goode 2004.
↑  Phipps 2011, pp. 106–107.
↑  Phipps 2011, p. 109.
↑  Phipps 2011, p. 111.
↑  Phipps 2011, p. 117–119.
↑  Smith 1998, pp. 26–27.
↑  Cust 1859, p. 103.
1 2 3 4  Cust 1859, p. 104.
1 2  Cust 1859, p. 105.
1 2 3  Smith 1998, pp. 27–28.
↑  Germani 1994.
↑  Banat 2006, p. 364-365, 368, 370, 374, 500-501.
↑  "La légion de Saint-George, une histoire très noire". 16 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Banat 2006, p. 372-373, 379-380, 382-383.
↑  "1789-1815 Hussards de Saint-Georges". www.1789-1815.com. נבדק ב-2022-01-09.
↑  Descaves, P. "Extrait de l'historique du 13e Chasseurs et des Chasseurs à cheval de la Garde" (PDF). Ancestramil. נבדק ב-9 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Detaille, p. 93
↑  Smith 1998, pp. 30–31.
חטיבות דלי האזרח בזמן ההפצצה.
דוכס סקסה-טשכן
אלכסנדר דיומא (1762-1806)
טור האלה
The Dark Side of the Moon

The Dark Side of the Moon (בתרגום חופשי: הצד האפל של הירח) הוא אלבום האולפן השמיני של להקת הרוק המתקדם פינק פלויד. אלבום זה הוא אלבום קונספט ונחשב לאבן דרך ולאחד מהאלבומים הכי משפיעים ופורצי דרך בהיסטוריה, הן בזכות המוזיקה המורכבת והחדשנית שבו והן בזכות הטקסטים הפילוסופיים והעמוקים שבו. התקליט הוקלט באולפני אבי רוד בלונדון בין מאי 1972 לינואר 1973 ויצא לאור ב-1 במרץ 1973. אלבום זה מסמל את תחילת "תור הזהב" של פינק פלויד.
האלבום נחשב לאבן דרך בתולדות הרוק והמוזיקה בכלל, הן מוזיקלית והן מסחרית, ולאורך שנים רבות הוא בין האלבומים הנמכרים ביותר בעולם. מבקרי מוזיקה ומעריצים רבים מחשיבים את האלבום כטוב ביותר של הלהקה. מבקרי מוזיקה משתמשים באלבום כנקודת מפנה בין בלוז רוק "קלאסי" ולז'אנר החדש (אז) של מוזיקה אלקטרונית. המוזיקה הושפעה גם מג'אז אוונגרדי - ריצ'רד רייט תיאר את ההשפעה המכרעת שהייתה לאלתוריו של ג'ון קולטריין בתקליט Kind of Blue על המוזיקה של The Dark Side of the Moon.
ב-2006 הוא נבחר ל"האלבום האהוב עליי" על ידי צופים של רשות השידור האוסטרלית.
רשימת רצועות

מילות השירים נכתבו על ידי רוג'ר ווטרס.
| צד א'> מס' | צד א'> שם | צד א'> לחן | צד א'> שירה | צד א'> משך | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Speak to Me  | מייסון | אינסטרומנטלי | 1:30 |  |  |  |  |  |
| 2. | Breathe in the Air  | גילמור, ווטרס, רייט | גילמור | 2:43 |  |  |  |  |  |
| 3. | On the Run  | גילמור, ווטרס | אינסטרומנטלי | 3:30 |  |  |  |  |  |
| 4. | (Time / Breathe (Reprise  | גילמור, מייסון, ווטרס, רייט | גילמור, רייט | 7:05 |  |  |  |  |  |
| 5. | The Great Gig in the Sky  | רייט, קלייר טורי | קלייר טורי | 4:15 |  |  |  |  |  |
| צד ב'> מס' | צד ב'> שם | צד ב'> לחן | צד ב'> שירה | צד ב'> משך | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Money  | ווטרס | גילמור | 6:30 |  |  |  |  |  |
| 2. | Us and Them  | ווטרס, רייט | גילמור, רייט | 7:34 |  |  |  |  |  |
| 3. | Any Colour You Like  | גילמור, מייסון, רייט | אינסטרומנטלי | 3:24 |  |  |  |  |  |
| 4. | Brain Damage  | ווטרס | ווטרס, גילמור (רקע) | 3:50 |  |  |  |  |  |
| 5. | Eclipse  | ווטרס | ווטרס, גילמור (רקע) | 1:54 |  |  |  |  |  |
ביצוע וכתיבת האלבום

דייוויד גילמור - גיטרה, גיטרת סלייד, שירה, קלידים.
רוג'ר ווטרס - גיטרה בס, שירה, סינתיסייזר.
ריצ'רד רייט - קלידים, סינתיסייזר, שירה.
ניק מייסון - תופים, תופי רוטוטום, ואפקטים.
ביצוע וכתיבת האלבום > קרדיטים נוספים

אלן פרסונס - טכנאי קול
דיק פרי - סקסופון
לסלי דאנקן - קולות רקע
דוריס טרוי - קולות רקע
בארי סנט ג'ון - קולות רקע
לייזה סטרייק - קולות רקע
קלייר טורי - זמרת סולנית אורחת
גם באלבום זה, החלו פינק פלויד את העבודה במהלך סיבוב הופעות ארוך, שלימים נודע כ-Dark Side of the Moon Tour. סיבוב ההופעות החל בינואר 1972 והסתיים בנובמבר 1973. בתחילת הסיבוב קיבלו חלק משירי האלבום שמות שונים מהשמות הסופיים שקיבלו באלבום. למעט הבדל זה, נותרו רוב החומרים כמעט ללא שינוי מההופעה הראשונה בינואר 72' ועד להקלטת האלבום בפועל כשנה וחצי לאחר מכן במרץ 73'. על אף שכל המילים נכתבו על ידי רוג'ר ווטרס, נחשב האלבום למגובש ביותר של פינק פלויד, ותרומתם של כל ארבעת חברי הלהקה מורגשת בו. באלבום ניתן לשמוע בעיקר את דייוויד גילמור ואת רוג'ר ווטרס, גם בשירה וגם בנגינה, אך בשונה מאלבומים מאוחרים יותר, מורגשת גם תרומת הקלידים שעליהם מנגן ריצ'רד רייט, ואף השיר Us and Them רשום על שם ווטרס ורייט. עוד דבר שמייחד את האלבום הוא הקרדיט שניתן למתופף, ניק מייסון על קטע הפתיחה של האלבום (Speak to Me), דבר שגרר כמה שנים לאחר מכן ויכוח בין מייסון לבין ווטרס, אשר טען שהוא נתן את הקרדיט למייסון כמתנה.
קונספט

האלבום מרשים בשימושו ברעיונות פילוסופיים, דבר שבהמשך יהפוך לסימן היכר במוזיקה של פינק פלויד. האלבום עוסק במכלול הנושאים הקשורים למחזור חייו של אדם - זמן שחולף ללא הפסקה, לחץ, תאוות בצע, זעם, כעס, נורמות חברתיות משעבדות, מלחמה, דת ושיגעון. גם באלבום זה ניתן לראות קשר לסיד בארט (מקים הלהקה) שלקה בנפשו, בשירים כמו Brain Damage (נזק מוחי) העוסק בשיגעון.
האלבום מחולק ל-9 או 10 רצועות (תלוי במהדורה), אך למעשה נשמע כרצועה אחת מתמשכת. בחלק מהמקרים מאזין שלא מכיר היטב את האלבום יתקשה לזהות מתי נגמרת רצועה אחת ומתחילה רצועה אחרת.
ניתוח מוזיקלי

לרוב הדעות, הגורם המכריע בהצלחת The Dark Side of the Moon היה האיזון הטוב ביותר מכל תקליטי הלהקה ביחס שבין הקונספטואליות והנסיוניות הפסיכדלית לבין נגישות ופופולריות של תקליט רוק מהזרם המרכזי. התקליט כלל מילים פילוסופיות אך מנוסחות בשפה פשוטה ומובנת לכל ללא יומרה אמנותית מוגזמת, שאפיינה לעיתים להקות רוק מתקדם. מרבית השירים היו שירי רוק קלאסי במבנה רגיל למדי של בית, פזמון וסולו גיטרה, אך היה גם מינון מדוד וזהיר של שירים נסיוניים, בפרט קטע הפתיחה Speak to Me וקטע אינסטרומנטלי אלקטרוני On the Run (במנוסה) שכיום נחשב ליצירה ש"ניבאה" את סגנון ההאוס, כעשרים שנה לפני שהפך לאחד הסגנונות הנפוצים ביותר במוזיקה פופולרית.
אלמנטים אופייניים בהקלטה

התקליט פרץ דרך מבחינת איכות הצליל וטכנולוגיית הקלטה, עליה ניצח אלן פרסונס מאולפני אבי רוד. נוספו לשירים צלילים רבים שהקליטו חברי הלהקה בעצמם ושנועדו להעשיר את האווירה ולהוסיף קונטקסט לשירים, כגון קרקוש מטבעות, צלילי שעונים, פסיעות וכדומה. האלבום נפתח ונסגר בצליל פעימות לב, כדי להמחיש את מוטיב המשל על חיי-אדם שמצוי באלבום. ברוב השירים פוזרו הקלטות של פועלי הבמה של פינק פלויד אנשי אולפן אבי רוד, שעוסקות בנושאים כמו מוות, שגעון ופחד. השיר Time (זמן) נפתח בצלצולי שעונים מעוררים ושעוני-קיר. אך הדוגמה הבולטת והידועה ביותר לצלילי האווירה של התקליט כלולה בשיר Money (כסף): השיר נפתח בצלילים של צלצולי מטבעות וקופה רושמת שאחרי כמה שניות משתלבים בקצב השיר והופכים לחלק בלתי נפרד ממנו, לצד התופים הרגילים. גם כאן פינק פלויד היו חלוצים של טכנולוגיה שעם השנים נהייתה נפוצה מאוד במוזיקה וכונתה "דגימה" (sampling).
התקליט כלל גם אלמנטים מוזיקליים מסורתיים יותר, שפינק פלויד השתמשו בהם לראשונה בקריירה שלהם: סקסופון ג'אז, שנוגן על ידי דיק פארי וכן שירת גוספל - של הזמרת קלייר טורי בשיר The Great Gig in the Sky, (ההופעה הגדולה בשמיים), ומקהלה שלמה בשירים אחרים. סקסופון ושירת גוספל הופיעו מאז בשירים רבים של פינק פלויד, הבולט ביניהם Shine On You Crazy Diamond (המשך לזרוח, יהלום משוגע) מתוך האלבום Wish You Were Here.
רצועות > Speak to Me

קטע מוזיקלי אינסטרומנטלי אוונגרדי הפותח את האלבום. את הקרדיט על השיר קיבל המתופף, ניק מייסון שבדרך כלל נכלל בקרדיטים של יצירות הלהקה רק יחד עם חברי להקה נוספים. לאחר עזיבתו של מנהיג הלהקה, רוג'ר ווטרס, טען זה שהקרדיט היה "מתנה" למייסון.
הקטע המוזיקלי הוא חסר מילים, אם כי ישנם בו חלקים בהם שומעים דיבורים של אנשים ברקע - מוטיב שחוזר על עצמו ברוב שירי האלבום. השיר הוא סדרה של אפקטים קוליים, מין סיכום של רוב האפקטים בשאר האלבום. אותם אפקטים מובילים בסופו של דבר לרצועה הבאה באלבום; "Breathe".
בין האפקטים הרבים שבאלבום, שמסתכמים כולם ברצועה זו ניתן למצוא:
פעימות לב - ניתן לשמוע את הצליל הזה גם בסוף השיר Eclipse.
תקתוקי שעון - מופיע גם בשיר Time.
רשרושי קופות ומטבעות - מופיע גם בשיר Money.
צחוק משוגע - מופיע גם בשירים Brain Damage ו-On The Run.
דיבורים - מופיעים ב-On The Run, ב-The Great Gig in the Sky, ב-Money, ב-Us And Them, ובסוף השיר Eclipse.
צרחות - מופיעות גם בשיר The Great Gig in the Sky .
הליקופטר - מופיע גם בשיר On The Run.
רצועות > Breathe (In the Air)

השיר עצמו די שקט בטונים ובדינמיקה, ואורכו כ-3 דקות. Breathe הוא השיר הראשון באלבום שבו יש מילים, ומתחיל מיד אחרי השיר הקודם - Speak to Me, מה שבדרך כלל גורם לחיבור בין שתי הרצועות לאחת - ברדיו ובגרסת הדיסק שני השירים מחוברים. קצב השיר זהה לדקות האחרונות בשיר Time. השיר נפתח בסולו של גיטרת סלייד של גילמור, ולאחר מכן מתחילה השירה.
מילות השיר כוללות אדם מבוגר שמדבר אל ילד קטן שרק נולד, ואומר לו לנשום (Breathe), ואז ממשיך באומרו שיקדיש את חייו לעבודה. למרות זאת, השיר בפירוש לא תומך בחיים של מאמץ חסר-טעם, אלא מבקר אותם (Dig that Hole, Forget the Sun).
lyrics.rare-lyrics.com - מילות השיר Breathe.
רצועות > On the Run

קטע אינסטרומנטלי שעוסק בפחד טיסות, ואף בפחד מהמוות, ומנוגן על ידי סינתיסייזר. בהופעות של Pulse, בסוף קטע זה, מטוס קטן טס מקצה אחד של האולם לקצה השני, ומתפוצץ.
השיר נוצר בסינתיסייזר מסוג VCS3, צלילים שמוגברים במהלך השיר.
בסוף השיר ניתן לשמוע קול פיצוץ, שנחלש לאחר שניות ספורות שלאחריהן נשמעים צעדי ריצה, דבר שמוביל לתקתוקי השעון ולפתיחת השיר הבא באלבום, Time.
לפני יציאת האלבום, כאשר בהופעות נוגנה הגרסה הראשונה של האלבום The Dark Side of the Moon, השיר On the Run הופיע כ-"The Travel Sequence", והוא לא נוגן במוזיקה אלקטרונית, אלא על ידי תופים, גיטרה ובאס.
דיבורים בשיר: בדומה למוטיב החוזר בכל שירי האלבום, גם בשיר זה ניתן לשמוע דיבורים.
לאחר 00:27 שניות, ניתן לשמוע קול של אישה שמדברת במיקרופון. קול זה הוא דימוי לקול בשדה התעופה, הקורא לנוסעים לעלות למטוס.
ב-01:54 ניתן לשמוע את רוג'ר ווטרס אומר: "!Live for today, gone tomorrow. That's me. Ha ha ha" (בתרגום חופשי: לחיות את היום, להיעלם מחר. זה אני. חה חה חה!)
רצועות > Time

נחשב לאחד השירים הבולטים באלבום, והוא השיר היחידי בו קיבלו כל חברי הלהקה קרדיט על השיר. Time מוכר בפתיחתו הארוכה עם צלצולי ותקתוקי שעונים, שהוקלטו כניסיון באולפן על ידי אלן פרסונס, לאו דווקא בשביל האלבום הזה. השיר מדבר על הזמן, ועל התופעה שבה הזמן נראה שעובר מהר ככל שמישהו מזדקן, מה שבדרך כלל מוביל לייאוש ועצב על פספוסי הזדמנויות בעבר.
ביצוע השיר - השיר מתחיל עם תקתוקי שעונים שונים, שכל אחד מהם הוקלט בנפרד בחנות עתיקות, שאחריהם מגיע מעבר בעל אופי מסתורי, שבו תופי סטיל דראם של ניק מייסון בולטים במיוחד. את השיר שרים ריצ'רד רייט ודייוויד גילמור, ומילותיו מדברות על תחושתו של רוג'ר ווטרס בנוגע למוטיב הזמן האבוד והמרוץ של החיים שבסופו זקנה. סולו גיטרה וחזרה על השיר Breathe מביאים לסוף השיר (חלק מהשיר נקרא Breathe (Reprise) עקב החזרה על השיר Breathe. חזרה נוספת מופיעה ב-Any Colour You Like).
השיר הוא השני באורכו באלבום, אחרי Us and Them, ומפורסם בסולו הגיטרה של גילמור אחרי הפזמון הראשון, שנחשב אחד מהסולואים המוצלחים שלו, ובכלל נחשב לאחד הסולואים המפורסמים בהיסטוריה של הרוק.
רצועות > The Great Gig in the Sky

קטע אינסטרומנטלי/ווקאלי העוסק בפחד מהמוות. את הצד הווקאלי מבצעת קלייר טורי. את היצירה הלחין ריצ'רד רייט, שלו גם ניתן הקרדיט היחידי על השיר. 30 שנה לאחר ההקלטה תבעה טורי את פינק פלויד, ושמה התווסף לקרדיט כיוצרת.
השיר נכתב בתחילה כקטע אינסטרומנטלי בלבד, אך לאחר שהוחלט להוסיף אליו קולות נבחרה הזמרת קלייר טורי. הקטע אותו ביצעה לא נכתב מראש אלא אולתר בזמן ההקלטה, כשההכוונה היחידה שקיבלה הייתה לחשוב על טרגדיות, אסונות ומוות. כשיצאה מההקלטה לאחר שאילתרה את כל הקטע, הרגישה נבוכה מאוד והתנצלה בפני היוצרים על ההקלטה.
שירתה קשה לחיקוי, ולכן בהופעות חיות שרו את הקטע שתיים וגם שלוש זמרות.
גם בקטע זה, בדומה לשירים אחרים באלבום, שולבו ברקע דיבורים שהוקלטו על ידי רוג'ר ווטרס:
And I am not frightened of dying. Any time will do; I don't mind. Why should I be frightened of dying? There's no reason for it—you've gotta go sometime (0:38)
I never said I was frightened of dying (3:33)
רצועות > Money

נחשב לאחד מהשירים הבולטים באלבום, והבאס ליין שמנוגן בו על ידי רוג'ר ווטרס הפך למוכר על ידי בסיסטים רבים. זהו גם השיר היחיד באלבום שיצא כסינגל. מאפיין מפורסם נוסף של השיר הן דגימות קול של קופה רושמת וצלצול מטבעות שפותחות את הרצועה ובהמשך משתלבות בקצב השיר.
שיר זה מתאר את חולשת האדם לכסף, את התאווה שלו לכך וכמה שגורם זה נהפך כבר לכמעט מחלה בקרב האנושות.
שיר זה כולל בתוכו מאפיינים רבים של הפינק פלויד: אפקטים קוליים מיוחדים, סולואים של כלים מגוונים כגון הגיטרה והסקסופון, שינוי קצב תכופים, קצב שבור ומאפיינים מוזיקליים רבים נוספים.
השיר Money הוקלט כולו מחדש בשנת 1981 לאלבום האוסף A Collection of Great Dance Songs, בגלל בעיות של זכויות יוצרים עם חברת התקליטים. גילמור הקליט מחדש את השיר וביצע לבד את כל התפקידים בשיר: באס, גיטרה, תופים, קלידים, אך את החלק של הסקסופון ביצע דיק פרי, כמו בגרסה המקורית.
בסרט The Wall, בזמן השיר "The Happiest Days Of Our Lives", ישנה הפסקה קצרה במוזיקה ומתחילה סצנה בבית ספר - המורה של פינק לוקח לו את ספר השירים שלו ומלגלג עליו. המורה קורא בקול את מילות השיר שכתובות על הדף, ואלה בדיוק מילותיו של Money.
lyrics.rare-lyrics.com - מילות השיר Money.