stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 2022/2023 בליגת העל בכדורגל נשים
הערות שוליים

↑  חורן סריבקיאן, מ.ס. קרית גת אלופת המדינה לעונת 2022-23, באתר JSport, ‏16-04-2023
↑  הפועל מרמורק הורדה לליגה הלאומית
↑  רשמית: הפועל ב״ש חזרה לליגת העל, מרמורק סגרה את קבוצת הנשים
↑  ליאור ברטל, ‏ליגת העל לנשים בכדורגל: קטמון ניצחה את קרית גת ועלתה למקום הראשון, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 6 בדצמבר 2022
↑  מושלמת: הפועל ירושלים סוגרת סיבוב במקום הראשון, באתר JSport חמגזין, 6 בדצמבר 2022
↑  פותחת פער: קריית גת גברה 0:3 על קטמון, באתר ערוץ הספורט, 19 בינואר 2023
↑  מדריך מחזור סיום העונה הסדירה באתר JSport בתאריך 22 במרץ 2023
↑  הפנים לגביע באתר JSport בתאריך 24 במרץ 2023
| עונות בליגה העליונה בכדורגל נשים |
| --- | --- | --- |
| ליגת נשים | 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 |  |
| ליגת נשים ראשונה | 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 |  |
| ליגת העל לנשים | 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 |  |
צבי רובינשטיין

| --- | --- |

צבי רובינשטיין
 לידה:  6 בפברואר 1913 דרוהוביץ' שבאימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  11 ביולי 2008 (בגיל 95)
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 תאריך עלייה:  1997
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  אצ"ל
 תפקידים אזרחיים
 מהנדס נפט- גיאופיזיקה
 
צבי הנרי רובינשטיין (6 בפברואר 1913 - 11 ביולי 2008) היה לוחם ומפקד האצ"ל באוסטריה.
קורות חייו

נולד בכ"ט בשבט ה'תרע"ג (6 בפברואר 1913) בסחודניצה ליד העיר דרוהוביץ' שבאימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום אוקראינה (לאחר שהייתה גם חלק מפולין) לשלומית ואריה רובינשטיין. רובינשטיין היה בן יחיד מתוך ששת ילדיהם. בגיל שמונה התייתם מאביו עקב מחלה שלקה בה האב במלחמת העולם הראשונה, בעת שירותו כחייל אוסטרי.
לפני מלחמת העולם השנייה עסק רובינשטיין בהנדסת נפט ועזר למדינות רבות באיתור נפט בשטחיהן.
ב-1935 נפגש רובינשטיין עם מנהל חברת מקורות לעתיד בזאקופנה שבפולין, כדי להיעזר בו בתוכנית קידוחי המים בעמק זבולון, במסגרת תכנון מפעל השקיה מרכזי לעמק יזרעאל המערבי. באותן שנים, 1935-1939, בית החרושת שלו, "פטרונפטה" אשר היה ממוקם בטוראשוזקה-Turaszówka ליד העיר קרוסנו שבפולין, היווה אכסניה למאות יהודים. רובינשטיין סייע בהברחתם לארץ, של רבים מהם, ותרם רבות להכשרתם לעבודה לקראת עלייתם לארץ ישראל.
עוד לפני המלחמה הצטרף רובינשטיין לבית"ר. הוא נפגש עם זאב ז'בוטינסקי ושימש לו כנהג בסיורו בדרוהוביץ', ונפגש שם עם אהרן צבי פרופס שהיה הבית"רי הראשון. האחראי בסניף בית"ר בדרוהוביץ' היה העו"ד הלפרין, אשתו לעתיד של הלפרין רוחלה, הייתה ידידה טובה של רובינשטיין, ואחותו של מנחם בגין, נציב בית"ר בפולין, שהגיע לעבור השתלמות בדרוהוביץ' בעקבות המגבלות של הנומרוס קלאוזוס ("מספר סגור" מס' יהודים מוגבל שאושרו ללימודים אקדמאים) באוניברסיטה בפולין.
לאחר פרוץ המלחמה ב-1941 ברח רובינשטיין לברית המועצות, כמה שעות לפני כניסתם של הגרמנים לדרוהוביץ', הוא היה מבוקש על ידי הגרמנים אשר האשימו אותו בהיותו מחבל. בברית המועצות המשיך רובינשטיין לעבוד בתחום הנפט. במהלך שהותו שם הוא נתפס על ידי הסובייטים אשר כלאו אותו מחשש להיותו מרגל פולני, רובינשטיין קיבל בכלא חבילות מחבריו, באחת מהחבילות היה כיכר לחם שבו הושתל פתק שסיפר על הנעשה בחוץ, אחד הסוהרים לקח לעצמו את חבילתו, ורובינשטיין נאבק על "לחמו" בנושכו את צווארו עד דם, בעימות זה קיבל מכה חזקה באוזנו השמאלית שהותירה נזק לשמיעתו. רובינשטיין שוחרר בתום חמישים ושלושה ימים. לאחר שחרורו עלה לרכבת, חבורת גנבים שדדו את כל חפציו ובגדיו והשליכו אותו ערום.
בין השנים 1942–1944 סייר באזורים שונים כדי למצוא נפט ומים, ביניהם קזחסטן, אוזבקיסטן, באזור בוחרה וטשקנט. שם היה לו פועל שלא הגיע ביום שבת לעבודה, רובינשטיין שאל אותו מה פשר היעדרותו והאיש ענה שהוא איננו עובד בשבתות. מיד הבין כי האיש יהודי והתוודה לפני הפועל שגם הוא יהודי, ובשבת אותו פועל לקח את רובינשטיין לבית הכנסת.
הצטרפותו לאצ"ל

לאחר המלחמה בשנת 1945 הגיע רובינשטיין לאוסטריה והיה דינמי מאוד ומלא אנרגיה- דבר זה הווה גורם למינויו למפקד האצ"ל באוסטריה. רובינשטיין לא הסכים אומנם להיקרא ה"מפקד" הוא האמין שכולם שווים ולכולם תפקיד דומה ביישוב הארץ, על אף שלא נקרא "מפקד" בפועל הוא זה שקיבל את ההחלטות.
בשנת 1946 הוא נפגש לראשונה עם שלוש אחיותיו לאחר חמש שנים של ניתוק מוחלט ממשפחתו. בהתחלה הם לא זיהו אחד את השני וכשגילו והכירו אחד את השני פרצו בבכי. רובינשטיין ואחיותיו גילו ששתיים מאחיותיו ואימו נספו בשואה ואת הזוועות שהן עברו במחנות.
בווינה לאחר המלחמה רובינשטיין היה פעיל ואחראי על מחנה פליטים של ניצולי שואה. קהילת יהודי אוסטריה בחרו בו להיות נציגם בקונגרס הציוני ה-22 בבזל בו נפגש בין היתר עם ארתור (אשר בן נתן). לאחר הקונגרס רובינשטיין גם הכיר את אשר בינוני שהיה מפקד בית"ר באוסטריה, והם דנו יחד בסוגיה הבוערת של השעה, בריחתם של יהודים לארץ ישראל.
ב-1948 לאחר הפעולה במלון זאכר ופיצוץ מלון "פארק הוטל שנבריון - Parkhotel Schönbrunn", הכיר רובינשטיין סוכן אף בי איי לו נתן מידע על הקומוניסטים, ובתמורה קיבל רובינשטיין מסמכים שאפשרו לו לנסוע מווינה לפריז. בבירת צרפת הוא נפגש עם אדון לסקל (ארתור קסטלר) שהיה מזכירו של זאב ז'בוטינסקי. רובינשטיין הקים אז באוסטריה שני משרדים של האצ"ל בזלצבורג ובלינץ, בשלבים אלו חלק מהפעילות הייתה שליחת חומר נפץ ותחמושת לישראל. באחת ההברחות נתפס חומר נפץ בידי אנשי מפא"י שהיה בגלגל הרזרבי במעבר ברנר, מעבר הרים בגבול אוסטריה ואיטליה, שניים מן הלוחמים הצליחו לברוח אולם השלישי מהם נתפס, רובינשטיין ועוד שני רוויזיוניסטים נסעו ושחררו אותו בכוח. באותה תקופה הופצצו שלושה מבנים של חיילים בריטים בווינה על ידי חיילי אצ"ל.
בנוסף, רובינשטיין פעל לפתיחת כיתות לימוד בווינה, זלצבורג ובלינץ. הפעילות לא התמקדה רק בלימוד השפה העברית, אלא גם הוכשרו לוחמים ונערכו רשימות של מועמדים לעלות על ספינת ה"אלטלנה" כאשר מרביתם היו ניצולי שואה גרמנים ואוסטרים. מפא"י ניסה להכשיל את אותו התהליך ובאותה עת נסע רובינשטיין לפריז לפגוש את ז'ורז' בידו שהיה שר החוץ. בגין אינטרסים משותפים הוא העביר דרך רובינשטיין כמות משמעותית של נשק אשר נועדה לעלות על הספינה. כאשר חזר רובינשטיין לווינה הוא שמע על הטבעתה של ספינת "האלטלנה" על ידי מפא"י.
בשנת 1949 נסע רובינשטיין לישראל כדי לעזור לחברת מקורות להובלת מי קידוחים. מנחם בגין הציע אז לרובינשטיין אות הוקרה, אך הוא נענה בשלילה. רובינשטיין ובגין היו ידידים טובים ובכל שנה נסע רובינשטיין לישראל לכבוד יום הולדתו.
הצטרפותו לאצ"ל > פעולותיו המבצעיות באצ"ל

רובינשטיין השתתף במספר פעולות מבצעיות של האצ"ל ובהן:
מטען צד- נקמה על תלייתם של שני אנשי האצ"ל. רובינשטיין קנה 6 שקים של פחם והכניס בהם חומר נפץ הניח אותם במקום ששהו בו בריטים. המטען התפוצץ אך לא דווח על הרוגים.
מכונית תופת בתחנת רכבת "גלנקו - Glencoe" – היה נזק רב אך לא היו הרוגים.
פיצוץ מלון זאכר שבווינה - שם הייתה המפקדה של הבריטים היה נזק קל אך לא היו הרוגים.
פיצוץ רכבת בתחנה בבאד גאסטיין שהובילה תחמושת של הבריטים.
פיצוץ מלון "פארק הוטל שנבריון - Parkhotel Schönbrunn" שבווינה - ששימש למטה הארצי של הבריטים. ב-19/03/1948 בסביבות השעה 22:00 בערב, רובינשטיין ועוד שני לוחמים התגנבו כדי להניח על דופן המלון 75 ק"ג של ט.נ.ט. שחולק לשלוש מזוודות, את המזוודות השעינו על הקיר החיצוני של הבניין. בשל היותו מהנדס, ידע בדיוק היכן להניח את המטענים כדי שיעשה את הנזק המרבי, שלושת הלוחמים מיהרו חזרה לרכב שחיכה עם הנהג לא רחוק משם, להפתעתם המנוע לא התניע והם החלו לדחוף את הרכב עד להתנעתו, לאחר זמן קצר שמעו מקרוב את המטענים מתפוצצים בעודם ברכב. באותו ערב יצא רובינשטיין עם שתי אחיותיו לנשף כדי שיהיה לו אליבי, שאחת מהם (אליזבט) חגגה את יום הולדתה באותו ערב. למחרת עזב את וינה עד שהשטח נרגע, דווח על נזק רב, אחד עשר פצועים מתוכם ארבעה קצינים בריטים והרוגה אחת (מנהלת המלון).
השגת נשק ואשרות לנוסעי ספינת "האלטלנה".
חייו האישיים

רובינשטיין נישא לרוז (שושנה) הוכנר ב-1954 ונולדו להם שני ילדים- ישראל איזידור וציפורה פלורנס. לאחר נישואיו, רובינשטיין עבר לגור בלימוז' והקים שם בית חרושת לבדים ובגדים. רובינשטיין נשאר לגור בצרפת כדי להיות קרוב לשלוש אחיותיו היחידות ששרדו את השואה לאחר ששתיים מאחיותיו ואימו נספו בשואה.

ב-1997 עלה רובינשטיין עם רעייתו לארץ ישראל והם עברו להתגורר בירושלים. במהלך חייו ידע רובינשטיין לדבר בשמונה שפות.
נפטר בח' תמוז התשס"ח (11/07/2008) ונקבר בהר המנוחות בירושלים, בחלקת לוחמי אצ"ל.
וו מהאן, קיסר סין

הקיסר וו מהאן (או בשמו הרשמי שְׂיָאווּ חְוָאנְגְדִי, במנדרינית: 孝武皇帝, הקיסר וו מכבד ההורים; 30 ביולי 157 לפנה"ס – 29 במרץ 87 לפנה"ס) קיסר סין השביעי לשושלת האן המערבית היה מגדולי הקיסרים הסינים אי פעם. שלטונו אשר נמשך משנת 141 ועד 87 לפנה"ס היה שיא של 54 שנים בתקופת שלטונו של קיסר סיני, שיא אשר ישבר רק 1,800 שנים מאוחר יותר בידי קאנגשי, קיסר סין לשושלת צ'ינג. למרות הישגיו הקיסר זכור גם בשל אכזריותו, רודנותו ואמונותו בכישוף אשר הובילה למוות של רבים.
הקיסר וו מהאן ביצע ארגון מחודש של האימפריה ואימץ דוקטרינה המבוססת על קונפוציאניזם. מעבר לכך הוא נודע כקיסר הראשון לכבוש מעבר לאזוריה המקוריים של סין כאשר פלש מעבר גאנסו של היום וכבש את כלל אגן טארים. בעת כיבוש זה הקיסר החל ביצירת מערכת הסחר הבין-לאומית הראשונה דרך האזור שיוודע לעתיד כדרך המשי.
שנותיו הראשונות

הקיסר וו מהאן, או כפי שנודע בצעירותו לְיוּ צֶ'ה (劉徹) היה הבן ה-11 במספר של ג'ינג, קיסר סין השישי לשושלת האן, נוסף על כך היה ליו צ'ה נינו של הקיסר גאו דזו הגדול.
על אף היותו רחוק מראשית סדר הירושה הקיסרי, פעילים ומקורבים לאביו הפכו אותו ליורש עצר בעודו בן 7. חינוכו התמקד בשני נושאים מרכזיים: דאואיזם וקונפוציאניזם מכתביהם של לאו דזה וקונפוציוס.
קיסר סין

בעודו בן 16 החל שלטונו של וו כקיסר סין לאחר מות אביו בגיל 47. ראשית היה תחת השפעתם של יועצים ורבי כוח בחצר המלוכה הסיני אך עם שנות השלושים למאה השנייה לפנה"ס לקח וו את מושכות השלטון לגמרי.
קיסר סין > מלחמותיו

השיונגנו היו קונפדרציה של שבטים נוודים שמקורם מעמים טורקיים או מונגולים מצפון לסין. פעמים רבות כוחות הנוודים יצאו לעברי סין לבזוז את אוצרותיה הרבים. בשל פשיטות הנוודים יצר צ'ין שה-חואנג, קיסר סין הראשון ומייסדה של שושלת צ'ין את החומה הגדולה של סין.
עם עלייתו של הקיסר וו מהאן לשלטון הוא הבין כי המדיניות ההגנתית של קודמיו לא תשפר את המצב ולא תביא להתקדמות ביחסי החוץ של סין.
משנת 133 לפנה"ס החלו פשיטות חוזרות ונשנות של הצבא הסיני על החזית המערבית של השיונגנו, האחרונים הרבו להתמקד בפשיטות מדרום ממלכתם ועל כן הפלישה הסינית המערבית תפסה אותם ללא כל מוכנות. הקיסר וו מהאן פעל ביד ברזל על צבאו עד אשר כבש את אגן טארים ובכך שליש מתוך כלל ממלכת השיונגנו סופחה לתוככי סין.
עד שנת 101 לפנה"ס כבש צבא סין את השטחים הנרחבים מידי השיונגנו והתקדם עד אל עמק הפרגנה (באוזבקיסטן של היום), כמו כן איחד את דרום סין מידי ממלכת נאן-יואה (גֶ'גְ'יאנְג, פֿוּגְ׳יֵין, גְ'יָאנְגְשִׂי, חוּנָאן, גְוָאנְגְדונג וגְוַאנְגשִׂי של היום) ולאחר מכן, היה וו הקיסר הראשון אי פעם לפלוש ולכבוש את וייטנאם ואת כלל החוף האסייתי אל ים סין הדרומי.
מנקודה זאת ולמשך 2,000 השנים הבאות וייטנאם תכבש ותמרוד בכיבוש הסיני פעם אחר פעם.
קיסר סין > כלכלה

עקב כלל המערכות הצבאיות, הכלכלה הסינית הייתה במצב רעוע מה שהביא את הממשלה להעלות מיסים ולייצב מונופול על מלח, ברזל ויין.
שלטונו של הקיסר וו מהאן התאפיין באי-שקט אזרחי וכלכלה מעורערת. על כן הקיסר יצר מערכת ביקור שפעלה על הבירוקרטיה המדינית והעלה לדרגים שם אנשים שדמו לו באופי נוקשה, סמכותני וחסר רחמים.
מעבר לפעולות הפנימיות מבחינה כלכלית, הקיסר וו מהאן כאמור הקים את מעבר הסחר הבינלאומי בדרך המשי. דרך המשי נעה ממערב סין בעמק הפרגנה; מצפון להינדו-כוש בטרנסאוקסאניה ומשם דרומה אל ח'וראסאן שם נפתחה הדרך אל האימפריה הפרתית ממערב (אשר ממנה עבר הסחר אל תוך המזרח התיכון והים התיכון), כמו גם נהר האינדוס ותת-היבשת ההודית ממזרח.
קיסר סין > הדת במדינה

על אף שלטונו הנוקשה, הקיסר וו מהאן נודע בקידום הקונפוציאניזם להיות לדת השמרנית של המדינה. הוא לא ראה ערך ברעיון הדתי שמנהיג צריך להיות דמות אב חמה לעמו, אך כן ראה ערך רב בכתביו של קונפוציוס אשר התאימו לאמונותיו הדתיות.
כמו שהיה עם הקיסר הסיני הראשון, צ'ין שה-חואנג, הקיסר וו מהאן חיפש ללא הפסק את הדרך לחיי הנצח. מירב הטקסים הדתיים אותם הורה לתפעל היו בדרך מסוימת קשורים לחיפושו אחר חיי האלמוות, הוא בנה בניינים ומקדשים לשקם את רוחות המתים ושלח אנשיו לחפש אחר אי מיתולוגי בו חיים בני האלמוות. בראיית העולם הסיני של אותה העת, הקיסר וו מהאן כבש את רוב העולם ועל כן עשה כל שביכולתו לא לעזוב את אותו העולם.
שנים אחרונות

ארבע השנים האחרונות לחייו של הקיסר וו מהאן היו שנים של חרטה ונסיגה מדעותיו הקודמות. ממלכתו לא יכלה הייתה לשאת מדיניות אגרסיבית ונוקשה כקודם לכן והקיסר הוכרח להתחיל בתקופה של מדיניות סטטית.
בשנת 91 לפנה"ס סבל הקיסר וו מהאן אסון אישי כאשר בנו ויורשו הואשם בשגגה כי ביצע כישוף נגד אביו הקיסר. מחשש כי יוצא להורג, יורש העצר החל מרד שבסופו עשרות אלפים מתו והוא עצמו נמצא בחרבו. זמן קצר לפני מותו הקיסר מינה את אחד מילדיו בן השמונה לרשת אותו, בעת האחרון נפטר מתסבוכת רפואית, הקיסר האשים את אימו של הילד במותו וכלא אותה, לאחר מכן מתה האם מצער.
הקיסר הקיסר וו מהאן נפטר לבסוף בשנת 87 לפנה"ס.
מורשת

הקיסר וו מהאן זכור בעיקר בזכות כיבושיו הצבאיים; מכאן, התואר שניתן לו לאחר מותו, וו די, שפירושו "הקיסר הלוחם". הרפורמות המנהליות שלו הותירו חותם מתמשך על המדינה הסינית, והכרתו הבלעדית בקונפוציאניזם השפיעה באופן קבוע על ההיסטוריה של מזרח אסיה שלאחר מכן.
ראו גם

הקיסר גאו דזו
שיונגנו
צ'ין שה-חואנג, קיסר סין
שושלת האן המערבית
דרך המשי
יוסי כראדי

| --- | --- |

 לידה:  10 באוקטובר 1975 (בן 49) ה' בחשוון ה'תשל"ו אור עקיבא, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  המרכז האקדמי רופין
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד התקשוב 'איתנים'  מפקד גדוד התקשוב של עוצבת הפלדה  רע"ן מבצעים אגף התקשוב וההגנה בסייבר  מפקד המרכז ללוחמת ספקטרום  קצין הקשר של פיקוד הדרום  מפמ"ר המימד בחטיבת ההגנה בסייבר  קצין הקשר והתקשוב הראשי
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  מבצע עמוד ענן    מלחמת לבנון השנייה    מבצע צוק איתן  מבצע שומר החומות  מלחמת חרבות ברזל
 
יוסי כראדי (נולד ב-10 באוקטובר 1975) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, ששימש כקצין הקשר והתקשוב הראשי (קשר"ר). קודם לכן שרת כמפמ"ר המימד בחטיבת ההגנה בסייבר, כמפקד התקשוב וההגנה בסייבר של פיקוד הדרום ומילא תפקידי ליבה נוספים בחיל הקשר והתקשוב.
ביוגרפיה

כראדי נולד וגדל באור עקיבא. הוא ילדם השביעי, בן הזקונים, של ברוריה ושלום כראדי, שעלו מטריפולי שבלוב בשנת 1951. למד בבית ספר יסודי רבי עקיבא ובחטיבת הביניים תחכמוני. את שנות התיכון עשה בבית הספר אורט יד ליבוביץ בנתניה.
את שירותו בצה"ל החל כטכנאי בבה"ד 7. לאחר מכן, עבר קורס קציני קשר. במהלך מבצע צוק איתן, שירת כמפקד גדוד התקשוב של עוצבת הפלדה.
בשנת 2009 קיבל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול עם התמחות במערכות מידע מהמרכז האקדמי רופין.
בשנים 2011–2013 שירת כמג"ד 'איתנים' בו היה אחראי על פריסת ארצית של תשתיות התקשורת הנייחת והסלולרית הצבאית. הגדוד ביצע משימות מורכבות באיכות גבוהה במבצע מבצע עמוד ענן וזכה לשבחים רבים.
בשנים 2013–2015 שירת כמג"ד התקשוב של עוצבת הפלדה והוביל את מערך התקשוב במה שכונה 'המלחמה הדיגיטלית הראשונה'.[דרוש מקור][דרושה הבהרה]
בשנים 2016–2018 כיהן כמפקד מרכז הספקטרום והל"א. בתפקיד זה יזם תוכניות מבצעיות חדשניות, הוביל לאחריות לאומית של המרכז וקידם שת"פ בינלאומי.
בשנים 2018–2020 מונה למפקד הקשר והאלקטרוניקה הפיקודי של פיקוד הדרום. תפקיד בו פיתח את תפיסת הניטור והבקרה ההוליסטית ואת המאמץ השלם הכולל את לוחמת הספקטרום וההגנה בסייבר.
באפריל 2020 מונה למפמ"ר המימד של אגף התקשוב וההגנה בסייבר והוביל תחת חטיבת ההגנה בסייבר את הקמת מערך הסייבר ההגנתי בצה"ל ואת הניהול האופרטיבי של המערכה התקשובית בצה"ל.
ב-28 ביולי 2021 החל כראדי את תפקידו כקצין קשר ותקשוב ראשי (קשר"ר). עם כניסתו לתפקיד הוביל את תוכנית ההשתנות החילית בה קצין התקשוב הפך למוביל המאמץ הדיגיטלי הכולל את חמשת תחומי ה'אולימפיאדה' - תקשוב, לומ"ר, מידע, ספקטרום והגנה בסייבר. כקשר"ר הוביל את החיל במלחמת 'חרבות ברזל' בה מאמץ התקשוב תרם רבות לאפקטיביות המבצעית של צה"ל וזכה על כך לשבחים רבים.
ב-7 באוגוסט 2024, לאחר שנה בה הוביל את החיל במלחמת חרבות ברזל, סיים את תפקידו כקשר"ר ואת שירותו הצבאי, לאחר 31 שנים.
בפברואר 2025 פורסם כי הוא מועמד לראשות מערך הסייבר הלאומי.
כראדי מתגורר בקיבוץ החותרים.
הערות שוליים

↑  ירון דרוקמן, "אם מזהים מחבל - יהיה מי שיפגע בו", באתר ynet, 24 ביולי 2015
↑  אל"ם יוסי כראדי, באתר המרכז האקדמי רופין
↑  
שגיאות פרמטריות בתבנית:אתר צה"ל 
סוג לא תואם [ 3 ]  מפקד הקשר והאלקטרוניקה של פד"ם מסיים את תפקידו - בטקס מתוקשב במיוחד, באתר צה"ל, 1 באפריל 2020
↑   גל רביבו, קצין הקשר הראשי נפרד מהתפקיד ומסכם 32 שנות שירות, באתר צה"ל, 28 ביולי 2021
↑   מפקד חדש לחיל הקשר והתקשוב, באתר צה"ל, 7 באוגוסט 2024
↑  תא"ל יוסי כראדי, איגרת לחיילי ומפקדי חיל הקשר והתקשוב בסדיר ובמילואים לרגל סיום תפקיד, באתר צה"ל, 7 באוגוסט 2024
↑  המועמד לראשות מערך הסייבר: תת-אלוף (במיל') יוסי כראדי, באתר IsraelDefense, ‏19 בפברואר 2025
רפי גורן

| --- | --- |

 לידה:  6 באוגוסט 1931 תל אביב, ארץ ישראל המנדטורית הממלכה המאוחדת
 פטירה:  2 באוקטובר 2022 (בגיל 91) רחובות, ישראל ישראל
 שם לידה:  רפאל יהושע גורביץ' 
 ענף מדעי:  אגרונומיה, הורטיקולטורה 
 עיסוק:  אגרונום, בוטנאי
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מנחה לדוקטורט:  שאול מונסליזה
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 פרסים והוקרה:  פרס קיי לחדשנות  (2012) 
 תרומות עיקריות
 חקר הפיזיולוגיה של פירות הדר, הארכת חיי המדף של פירות ופרחים
 
רפי (רפאל) גורן (6 באוגוסט 1931 – 2 באוקטובר 2022) היה אגרונום ובוטנאי ישראלי, פרופסור אמריטוס בפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית של האוניברסיטה העברית. כיהן כדיקן הפקולטה בשנים 1983–1986.
ביוגרפיה > חייו המוקדמים

רפי גורן נולד בתל אביב בשם רפאל יהושע גורביץ'. שמו האמצעי ניתן לו לזכר דודו שנרצח במהפכה הבולשביקית בבלארוס. בצעירותו עברת את שמו לגורן כחלק מהמדיניות שנהגה ביישוב. אביו, יוסף גורביץ', עלה לארץ מבלארוס בשנת 1921 והיה לצ'לן בקולנוע האילם וחבר במועדון האספרנטו ביפו.
אמו, דבורה לבית קרמר, הגיעה לארץ ישראל מהמבורג שבגרמניה בשנות ה-20 והייתה לספרית הנשים הראשונה בתל אביב. בילדותו עבר בין מספר מוסדות חינוכיים ובתי ספר. את חלק משנות התיכון עשה בבית הספר למקצועות המלאכה ע"ש לודוויג טיץ ביגור.
ב-1946 גויס להגנה ובינואר 1948 – לפלמ"ח, שם שובץ לשמש כקשרו של יגאל ידין וכרץ האישי שלו. ביוני 1948 התגייס לצה"ל, בעיצומה של מלחמת העצמאות. סיים קורס מ"כים וקורס קצינים, היה מדריך בקורס קצינים בשנת 1951, תחת פיקודו של יששכר שדמי, ושירת כארבע שנים בשירות קבע.
במהלך שירותו בפיקוד הגדנ"ע, היה בין מקימי קיבוץ באר אורה שבערבה תחת פיקודו של עקיבא עצמון, והשלים בהצלחה את בחינות הבגרות. לאחר שחרורו מצה"ל ב-1954 החל ללמוד בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית, שם עשה את כל תאריו.
ביוגרפיה > באקדמיה

את לימודי התואר השלישי בהורטיקולטורה ביצע בהנחיית פרופ' שאול (פאולו) מונסליזה. עבודת הדוקטורט שלו, שהוגשה בשנת 1963, נשאה את הכותרת "התפתחות פרי השמוטי וקשריה לתכולת הביופלבונואידים". לאחר מכן יצא לארצות הברית ושהה כעמית בתר-דוקטורט באוניברסיטת ייל בהנחיית פרופ' ארתור גולסטון.
בשנת 1966 שב לישראל והצטרף לסגל הפקולטה לחקלאות בדרגת מרצה במחלקה להדרים, בראשות פרופ' מונסליזה. ב-1969 קודם לדרגת מרצה בכיר, ב-1974 היה לפרופסור חבר, וב-1978 לפרופסור מן המניין. ב-1983 נבחר כדיקן הפקולטה לחקלאות, וכיהן בתפקיד זה כשלוש שנים.
הוא מילא תפקידים נוספים באוניברסיטה העברית: ראש החוג למטעים וצמחי נוי, מייסד המרכז האור-קולי והמרכז למחקר בהורטיקולטורה ע"ש קנדי לי, מייסד בית הספר לווטרינריה, ראש המרכז והמחלקה למטעים וצמחי נוי, יו"ר ועדת ההוראה של הפקולטה לחקלאות, מייסד היחידה ללימודי חוץ בפקולטה לחקלאות, ויו"ר הוועד המנהל של מרכז בובר ללימודי חוץ שמוזג לימים לתוך מכון מגיד ללימודי המשך וחינוך מבוגרים.
במהלך השנים כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת המדינה של מישיגן, אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, ובתחנת המחקר של משרד החקלאות האמריקאי במרילנד.
ביוגרפיה > פעילותו הציבורית

כמו כן, פעל בוועדות למחקר של משרד החקלאות והיה פעיל בקידום תוכניות לימודים לחקלאות במשרד החינוך. בשנים 2004–2005 שימש כיו"ר ועדת ההיגוי לאיחוד המכללות בקמפוס אחוה.
בנוסף לפעילותו האקדמית, השתחרר ממילואים בדרגת סא"ל כמפקד גדוד מרחב איילון בפיקוד העורף, כמו כן, היה פעיל וחבר מזכירות בעמותה למען המבוגר (על"ה) בעיר רחובות. כיהן בהנהלות ובאגודות ידידים של גופים בתחום הבריאות, המוזיקה, השלום והביטחון. במסגרת פעילותו המוזיקלית, היה חבר בוועד המנהל של מקהלת גארי ברתיני, ניגן בפסנתר ולמד מוזיקה באוניברסיטה הפתוחה.
ביוגרפיה > לאחר פרישתו

בשנת 2000 יצא לגמלאות אך המשיך לעסוק במחקר כמעט עד שנתו האחרונה והיה לממציא עם שותפיו למחקר: פרופ' עקיבא אפלבאום, פרופ' אליעזר גולדשמידט, ד"ר משה הוברמן, פרופ' יוסף ריוב ופרופ' אדוארד ס' סיסלר. הם פיתחו חומר שבאפשרותו להגדיל את יבולי החיטה, להאריך את חיי המדף של פירות ואת חיי האגרטל של פרחים. החומר טרם עבר תהליך גמלון תעשייתי אך פעילותו הוכחה בניסויים במעבדה.
התגורר ברחובות, ונקבר בבית העלמין גורודיסקי בעיר.
מחקר

את חייו המדעיים הקדיש גורן למחקר והוראה בפקולטה לחקלאות, בתחום ההדרים ובתחומים הקשורים לפיזיולוגיה, ביוכימיה וביולוגיה מולקולרית – כל אלה בהקשר לגדילה, לפריחה ולהתפתחות פרי.
חקר היבטים שונים של בעיות הקשורות לבקרה של הביו-סינתזה ומטבוליזם של הורמונים צמחיים, במיוחד בנושא הנשירה ובקרתה. בהמשך פנה למחקר ביוכימי-מולקולרי הקשור לאיכות הפנימית של פרי ההדר, תוך התייחסות ייחודית למטבוליזם הפחמימות בפרי – עד לרמה הגנטית.
בהמשך, מחקרו עסק בפעולתו של אתילן בצמחים, בבחינת יעילותם של חוסמי אתילן בדחיית הזדקנות של צמחים, וכן בהארכת חיי המדף של פירות ופרחים. במהלך עבודתו המחקרית, פרסם למעלה מ-200 מאמרים בעיתונות המדעית הבינלאומית, כ-30 מאמרים בספרות המקצועית בישראל, וערך 4 ספרים שכינסו אסופות של הרצאות שניתנו בכינוסים מדעיים בינלאומיים.
היה חבר בשורה של אגודות מקצועיות בישראל ובעולם בתחומי הבוטניקה, ביולוגיה ופיזיולוגיה של הצמח, הורטיקולטורה וחקר פירות ההדר. הוא היה בעל שם עולמי בתחומו, הנחה תלמידים רבים לתארים מתקדמים, לימד קורסים מתקדמים, הוזמן להרצות בכנסים בינלאומיים וזכה בפרסים ובהוקרה בינלאומית על עבודתו.
חיים אישיים

היה נשוי לנורית גורן, עורכת לשונית ומתרגמת (נפטרה ב-1992), בתם של קלרה (לבית אובשני) ופנחס כחולי, שהיו בעלי חנות הספרים הראשונה בתל אביב.
הותיר שלושה ילדים, שמונה נכדים ובת זוג. בתו הבכורה, ד"ר סמדר ברסלר, היא אסטרופיזיקאית, שותפה מייסדת בחברת עורכי הפטנטים ד"ר איל ברסלר ושות'; בתו האמצעית, ד"ר איריס גורן דגן, היא רופאה העוסקת באינפורמטיקה רפואית ולשעבר שחקנית כדורסל בליגה הבכירה ובנבחרת ישראל; בנו ד"ר נמרוד גורן הוא מייסד מכון מיתווים ונשיאו, ומייסד-שותף של Diplomeds – המועצה לדיפלומטיה ים-תיכונית. בת זוגו, ד"ר הדרה כהן, היא גמלאית של המחלקה לחינוך בפקולטה לחקלאות.
דודו היה השחקן משה הלוי, שנמנה עם מקימי תיאטרון האהל, ובת-דודתו הייתה השחקנית אהלה הלוי. גיסו הוא צלם הקולנוע חנניה בר.
פרסים והוקרה

פרס זלמן יעקבזון למחקרים מקוריים בענף ההדרים (1963)
פרס ג'ייקובס (1964)
חבר כבוד בחברה הישראלית לעצי פרי נדירים (1986)
מחזיק הקתדרה להורטיקולטורה ע"ש ג'יימס דה רוטשילד (1987)
עמית החברה האמריקאית למדעי ההורטיקולטורה (1993)
פרס קיי לחדשנות (2012)
עמית החברה הבינלאומית לציטרוקולטורה (2012)
מאמרים נבחרים

Li, C.Y., D. Jacob-Wilk, G.Y. Zhong, R. Goren, D. Holland. 1998. A full-length cDNA encoding an ethylene receptor ERS homologue from citrus. (Accession Number AF092088). Plant Physiol.118:1534.
Van Praag E. P. Gonzalez, A. Brune, R. Goren, U. Zehavi, E. Echeverria. 1998. Fru-2,6-P2 and citrate: interacellular distribution in citrus tissues and effect on grapefruit leaf PEP. Bioch. Mol. Biol. & Mol. Biol. International. 44:117-125.
Goren, R., M. Huberman, U. Zehavi, M. Chen-Zion and E. Echeverria. 2000. Sugar utilization by citrus juice cells as determined by [14C]-sucrose and [14C]-fructose feeding analyses. Plant Physiol. Biochem. 38:507-515.
Kapri, R.,E. Dahan, A. Sadka, U. Zehavi and R. Goren. 2000. Cloning and characterization of PPi-phosphofructokinase from citrus fruit. In: Goren, R and E.E. Goldschmidt, (eds). Acta Hortic. 535:113-118.
Winer, L, R. Goren and J. Riov. 2000. Stimulation of the oxidative decarboxylation of indole-3-acetic acid in citrus tissues by ethylene. Plant Growth Regulation 32: 231-237.
Zhong, G.Y., M. Huberman, X. Feng, E.C. Sisiler, D. Holland, and R. Goren, 2001. Effect of 1-methylcyclopropane on ethylene-included abscission of citrus leaves and leaf explants. Physiol. Plant. 113:134-141.
Zhong, G.Y., R. Goren, J. Riov, E.C. Sisler, and D. Holland, 2001. Characterization of an ethylene-induced esterase gene isolated from Citrus sinensis by competitive hybridization. Physiol. Plant. 113: 267-274.
R. Goren, M. Huberman and E.E. Goldschmidt. 2004. Girdling: Physiological and horticultural aspects. In Horticultural Reviews (J. Janick, Ed) John Wiley & Sons, Inc.30:1-36
E.D. Sisler, T. Alwan, A. Apelbaum, M. Serek and R. Goren. (2003). 1-Substituted cyclopropenes: Effective blocking agents for the ethylene receptor in plants. Plant Growth Regulation 40:223-228
הערות שוליים

↑   רפי גורן, גם "תלמיד חלש" יכול, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2016
1 2 3   עופר אדרת, הגביר את תפוקת החיטה והאריך את חיי הפירות, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2022
↑  ⁨⁨שני תוארי "דוקטור לפילוסופיה" במדעי החקלאות, באתר על המשמר⁩, ‏18 בדצמבר 1963⁩
1 2 3  עמוס דה וינטר, איך נפרדים מחבר?, באתר עת ההדר, ‏28 בנובמבר 2022
↑  פרסים לחוקרים צעירים בענף ההדרים, באתר למרחב, ‏30 באוקטובר 1963
↑  פרופ' רפי גורן, מהחזון אל המציאות, באתר העמותה למען המבוגר ברחובות
↑  נעמי דרום, הפנסיונרים שמאריכים את חיי הצמחים, באתר TheMarker‏, 22 ביוני 2012
1 2  מודעת אבל על פטירתו של רפי גורן, באתר אבלים, ‏2 באוקטובר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279761005171  BIBSYS: 90744490  CiNii: DA12896411  ISNI: 0000 0003 9337 7669  LCCN: n90657903  NTA: 106044036  VIAF: 287683602   WorldCat (עם VIAF): 287683602
מרקוס רשפורד

מרקוס רשפורד (באנגלית: Marcus Rashford; נולד ב-31 באוקטובר 1997) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקיצוני והחלוץ באסטון וילה מהפרמייר ליג בהשאלה ממנצ'סטר יונייטד ובנבחרת אנגליה.