stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ונטוורת'
היסטוריה

שידור הסדרה החל בערוץ Soho האוסטרלי ב-1 במאי 2013. הסדרה היא חידוש של הסדרה "סוהר" (Prisoner) ששודרה בין 1979 ל-1986 בערוץ 10 האוסטרלי ("Network Ten") שזכתה למעמד אייקוני באוסטרליה. הרעיון לחידוש הועלה בידי רג ווטסון ופותח על ידי לארה ראדולוביץ' ודייוויד האנמן. זמן ההתרחשות בסדרה הוא הזמן העכשווי ובתחילתה מתמקדים בימיה הראשונים של האסירה בי סמית' (Bea Smith) בכלא ולאחר מכן להתקדמותה לראש היררכיית השליטה בבית הכלא. החל מהעונה החמישית הסדרה מוסבת לפורמט אנסמבל.
הסדרה צולמה בפרוורי מלבורן שבאוסטרליה, כך שלאחר העונה השלישית הצילומים עברו למיקום שונה באותה העיר. הסדרה קיבלה תגובות חיוביות מהמבקרים, והפרק הראשון הפך לפרימיירה מסוגת דרמה הנצפית ביותר באוסטרליה של חברת שידור זו. הסדרה נמכרה למעל 85 מדינות, וכמו כן נמכרה גם לנטפליקס (לשידור בחלק מהמדינות).
החלק הראשון של העונה השמינית שודר ב-28 ביולי 2020 והחלק השני ב-26 באוקטובר 2021. עונה זו הייתה האחרונה בסדרה.
הסדרה הועלתה לראשונה בישראל ב-16 בספטמבר 2015 ל-VOD של הוט.
שידור הסדרה

ונטוורת' מתרחשת בזמן מודרני באוסטרליה. היא עוקבת אחר חייה של בי סמית' (דניאל קורמאק) שנכנסה לכלא לראשונה אחרי שהואשמה בניסיון לרצח העלה. בי מופרדת מבתה ונשלחת למעצר בוונטוורת', שם עוברת טלטלה בהמתנה למשפט. בי מתחילה בתחתית היררכיית הכלא, ונאלצת ללמוד איך לשרוד בו.
| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (אוסטרליה)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (אוסטרליה)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 10 | 10 | 1 במאי 2013 | 3 ביולי 2013 |
|  | 2 | 12 | 12 | 20 במאי 2014 | 5 באוגוסט 2014 |
|  | 3 | 12 | 12 | 7 באפריל 2015 | 23 ביוני 2015 |
|  | 4 | 12 | 12 | 10 במאי 2016 | 26 ביולי 2016 |
|  | 5 | 12 | 12 | 4 באפריל 2017 | 20 ביוני 2017 |
|  | 6 | 12 | 12 | 19 ביוני 2018 | 4 בספטמבר 2018 |
|  | 7 | 10 | 10 | 28 במאי 2019 | 30 ביולי 2019 |
|  | 8 | 20 | 10 | 28 ביולי 2020 | 29 בספטמבר 2020 |
|  | 8 | 20 | 10 | 24 באוגוסט 2021 | 26 באוקטובר 2021 |
דמויות > אסירות

בי סמית' – דניאל קורמאק (עונה 1–4)
פרנצ'סקה דויל (מכונה "פרנקי") – ניקול דה סילבה (דמות ראשית בעונות 1–6, דמות אורח בעונה 7)
ג'קלין הולט (מכונה "ג'קס) – קריס מקוואדה (עונה 1)
אליזבת' בירדסוורת' (מכונה ליז) – סליה אירלנד (עונה 1–7)
סוזן ג'נקינס (מכונה "בומר") – קטרינה מילוסוויק (דמות משנה בעונה 1, דמות ראשית בעונות 2–8)
דורין אנדרסון (מכונה "דור") – שרינה קלנטון (עונה 1–5)
מקסין קונווי – סוקרטיס אוטו (דמות משנה בעונות 2–3, דמות ראשית בעונות 4–5)
קארן פרוקטור (מכונה "קז") – תמי מקינטוש (דמות אורח בעונה 3, דמות ראשית בעונות 4–7)
סוניה סטיבנס – סיגריד ת'ורנטון (דמות אורח בעונה 4, דמות ראשית בעונות 5–6)
אלי נובאק – קייט ג'נקינסון (עונה 4–8)
ריטה קונורס – לאה פרסל (עונה 6–8)
מארי וינטר – סוזי פורטר (עונה 6–8)
רובי מיטשל – ראריווי היק (עונה 6–8)
לו קלי – קייט בוקס (עונה 8)
רב קין – זואי טרקס (עונה 8)
ג'ודי בראיינט – ויוויאן אווסוגה (עונה 8)
דמויות > סוהרים

ורה בנט – קייט אטקינסון (עונה 1–8)
ויל ג'קסון – רובי ג'. מגסיבה (עונה 1–8)
מת'יו פלטצ'ר (מכונה פלטץ') – ארון ג'פרי (עונה 1–3)
ג'ייק סטיוארט – ברנרד קארי (עונה 4–8)
ג'ואן פרוגוסון – פמלה רייב (דמות ראשית בעונות 2–5 ובעונה 8, דמות אורח בעונות 6–7)
מג ג'קסון – קתרין מק'למנטס (עונה 1)
אריקה דווידסון – ליאנה וולסמן (עונה 1)
אן ריינולדס – ג'יין הול (עונה 8)
זיגיה

זיגיה (ביוונית: ζυγιά) היא צמד של כלי נגינה במוזיקה העממית היוונית.
באופן מסורתי ביוון היבשתית הזיגיה ("סטריאני זיגיה" כלומר "יבשתית") מורכבת מכלי נשיפה אחד - האבוב מסוג זורנה (זוּרנאס, במלרע) או הקאראמוּדזה בנות שני הקנים ומאוחר יותר הקלרינט ("קלרינו"), ומתוף מסוג טוּמבּי או דאולי. 
באיים של יוון ובקפריסין זיגיה היא דואו של לירה שהתחלפה מאוחר יותר בכינור ("ויולי", במלרע), ושל "לאוטו", הדומה ל"עוד" או בכרתים - למנדולינה.
הזיווג בין לירה ובין לאוטו אופייני מאוד לכרתים.
על אף שהמשמעות של המילה היא קשורה ל"זוג" כלים או נגנים, המונח הרחיב לעיתים את מובנו גם לתזמורות עממיות המורכבות מיותר משני כלי נגינה : קלרינט, כינור, לאוטו וסנטור ("סנדורי"). במחוזות צפוניים, כמו אפירוס נוהגים להוסיף גם כלי הקשה: תוף מרים ("דפי" או, בתראקיה וחלק מהאיים האגאיים -"טומברלקי") או דאולי.
בדרך כלל תזמורת בת יותר משלושה נגנים כזאת נקראת ביוון היבשתית "קוּמבניה" (קומפניה). לרוב היא מורכבת מלאוטו, קלרינט וכנור.
לפעמים זיגיה יכולה להיות צמד של שתי זורנות - אחת מנגנת, והשנייה מלווה בזמזום.
הזיגיה מנגנת מוזיקה לריקודים או המלווה טקסים שונים בחיי הכפריים.
באזורים מסוימים של יוון הנגנים היו לעיתים קרובות צוענים.
ההרכב של זורנה ודאולי (דבול - בטורקית) נפוץ בארצות ים - תיכוניות רבות ובאסיה הקדמית עד לאיראן.
הרחוב הראשי של ארצות הברית

הרחוב הראשי של ארצות הברית בממלכת הקסם שבפלורידה.
הרחוב הראשי ארצות הברית - מבט מאוטובוס
הרחוב הראשי של ארצות הברית (באנגלית: Main Street, U.S.A.) הוא "ארץ" מבין ה"ארצות" או ה"אזורים" המרכיבים את הפארקים של חברת וולט דיסני ברחבי העולם.
הרחוב מבוסס על הרחוב הראשי של עירו של וולט דיסני - מרסליין שבמדינת מיזורי שבארצות הברית, בשנת 1901 - שנת לידתו של דיסני. הרחוב מעוצב כרחוב ראשי של עיר קטנה בארצות הברית בשנים הראשונות של המאה ה-20.
הרחוב מיועד, לדברי וולט דיסני, ל"כל אלה שזוכרים את הזמן הנינוח שהוא משחזר - הרחוב הראשי ישיב לנו זכרונות נעימים. ולמבקר הצעיר - זו הרפתקאה המשיבה את הזמן לאחור לשנים שבהן היה סבו נער".
ברחוב הראשי בדיסנילנד שבקליפורניה, מעל תחנת כיבוי האש, נמצאת דירתו הפרטית של וולט דיסני. הדירה סגורה לקהל, ובחלונה דולקת תמיד מנורה לזכרו.
הרחוב הראשי של ארצות הברית מצוי בדיסנילנד (וזהו הרחוב היחיד שוולט דיסני זכה לבקר בו), בממלכת הקסם שבדיסניוורלד (רחוב שונה במקצת מזה שבקליפורניה), בדיסנילנד שבפריז (רחוב הבנוי בסגנון שנות ה-20 של המאה ה-20), בדיסנילנד הונג קונג (רחוב הזהה לזה שבקליפורניה), ובדיסנילנד שבטוקיו (שם מכונה הרחוב "הבזאר העולמי" ובנוי בסגנון שונה: הרחוב כולו מכוסה גג זכוכית בסגנון ויקטוריאני על מנת להגן על המבקרים מפגעי מזג האוויר ההפכפכך באזור, וחלק מהרחוב מעוצב בסגנון שנות ה-50 של המאה ה-20).
הרחוב נבנה בשיטת פרספקטיבה מאולצת - אשליה אופטית שגורמת לחפצים או מבנים להיראות רחוקים יותר, קרובים יותר, גדולים יותר או קטנים יותר ממה שהם באמת. היא מתחמנת את התפיסה הוויזואלית האנושית על ידי חפצים בעלי קנה מידה מוכר וההבנה כי דברים רחוקים יותר נראים קטנים יותר- ולכן בגבהים העליוניים של המבנים, קנה המידה הוקטן לאלמנטים כמו לבנים, חלונות ודלתות. על מנת לגרום לרחוב להיראות ארוך יותר, ככל שמתקדמים ברחוב המבנים נעשים קטנים יותר. בנוסף, הרחוב נבנה בשיפוע קל כלפי מעלה, כדי לגרום לטירת סינדרלה שבסופו להיראות גדולה אף יותר.
בדיסנילנד

לאורך הרחוב הראשי מצויות חנויות רבות המוכרות ציוד צילום, בגדים, מזון ומתנות. כמו כן נמצא ברחוב "בית העירייה" בו ניתן לקבל מידע על הפארק ועל מופעים הנערכים בו.
בדיסנילנד > אדריכלות

על אף שמדובר בפארק שעשועים והרחוב אינו רחוב אמיתי בעיר אמיתית, מבקרי אדריכלות רואים בו דוגמה מופתית של תכנון ועיצוב חלל עירוני. עיצוב חזיתות הבתים, חתכו האופייני של הרחוב, פיתוח השטח שלו ועיצוב הנוף הכולל, תוכננו בקפידה על ידי צוות אדריכלים מלומד שהסתמך על רחובות מוצלחים ידועים ברחבי ארצות הברית והעולם. חלק מחזיתות הבניינים מרמזות על קומת מסחר מתחת מבית מגורים ססגוני אך הן אינן אלא חזיתות מדומות המכילות פונקציות מנהלתיות לטובת תחזוקת הפארק או חזיתות מדומות לחלוטין. קיומו של "לנד-מארק" (נקודת ציון בולטת) גדול וברור בקצה הרחוב, הטירה המפוארת, נותן לרחוב משמעות רבה ותחושה עירונית חזקה במיוחד.
בתכנון הבתים נעשה עיוות פרספקטיבה על ידי בניית הקומה העליונה של כל בית, מעט מכווצת יותר. עיוות זה נעשה על מנת לתת לבתים מראה מעט גבוה יותר מבלי שיהיה גבוהים יותר בפועל ויפגעו במבט הישר אל הטירה או בכמות האור המגיעה אל הרחוב.
סגנון הבתים הוא אקלקטי, ומשלב כמה סגנונות שהיו מקובלים בעיקר במערב התיכון של ארצות הברית בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, סגנון ויקטוריאני ואלמנטים שונים של כמה סגנונות אדריכליים שונים.
בדיסנילנד > תחבורה

הואיל והרחוב הראשי מצוי בכניסה לפארקים, מצויים בו אמצעי תחבורה רבים המובלים את המבקרים לאורכו של הרחוב. ברחוב עוברות מרכבה רתומה לסוסים, מכונית כיבוי ואוטובוס.
בקצה הרחוב ישנה תחנת רכבת המאפשרת גישה מהירה לארצות אחרות.
בדיסנילנד > אטרקציות וחוויות זמינות

גלריית דיסני
רכבת דיסנילנד
הסיפור של דיסנילנד מציג: רגעים גדולים עם מר לינקולן
הקולנוע של הרחוב הראשי
מצעד הצלילים של מיקי
המשחקייה של הרחוב הראשי
הדאפר דאנס
הלהקה של דיסנילנד
צרחות האלווין
חגיגות אמריקה של דיסני
האמן... בקסם החג
הקסם קורה
בדיסנילנד > אטרקציות וחוויות ישנות

עמדות פס (1955-1962)
עגלות רתומות לסוסים (1955-1960) (כיום מוחלף ב"בית האש ברחוב הראשי")
בית האש פלוס שתיים (1955-1971)
הערות שוליים

↑  "Great Streets", Allan B. Jacobs, The MIT Press, 1993
↑  בדיסנילנד, יורודיסני ודיסנילנד הונג קונג, בקצה הרחוב ניצבת טירת היפהפייה הנרדמת. בממלכת הקסם ובדיסנילנד טוקיו, בקצה הרחוב ניצבת טירת סינדרלה.
|  אטרקציות בפארקי דיסני |
| --- | --- | --- |
| הרחוב הראשי של ארצות הברית | פנטזיה בשמים • התהלוכה החשמלית של הרחוב הראשי •  משאלות |  |
| ארץ הפנטזיה | טירת סינדרלה • מזחלות מטרהורן • הפילהרקסם של מיקי • המסע הפרוע של מר קרפד •  מעופו של פיטר פן • דרך השמים • טירת היפהפייה הנרדמת • זה עולם קטן • הרפתקאותיו הרבות של פו הדוב • מסעות הקסם |  |
| ארץ המחר | מסע דרך החלל הפנימי • אמריקה שרה • אוטופיה • משגרי החלל של באז שנות אור • קפטן איו • קרוסלת הקידמה • מעוף החלום של דלתא • מסע הצוללת בעקבות נמו • אם היו לך כנפיים • חדשנות • פיפלמובר / רשות התחבורה של ארץ המחר • סילוני הטילים / אסטרו אורביטר • מטות הטילים • הר החלל • סטאר טורס • הבריחה הגדולה של סטיץ' |  |
| ארץ המערב הפרוע | רכבת הר הרעם הגדול • אינדיאני עץ האורן • נהרות אמריקה • הר הרסס |  |
| ארץ ההרפתקאות | הרפתקאות אינדיאנה ג'ונס • מסע בג'ונגל • שודדי הקאריביים • רוחות שוצפות / אינדיאנה ג'ונס ומקדש הסכנה • חדר הטיקי הקסום |  |
| מתקנים ואזורים נוספים | מועדון 33 • ג'מבורי דובי הכפר • ארץ החיות הקטנות • פנטזמיק! • הטירה המכושפת • כיכר ניו אורלינס • שומר הזמן • כיכר החרות • עיר ההנפשה של מיקי • משלחת אוורסט |  |
הרחוב הראשי בלילה.
וינו נובילה די מונטפולצ'אנו

| --- | --- |

 סוג:  יין 
 אחוז אלכוהול:  12.5 אחוז נפח אלכוהול 
 מוצא:  איטליה 
 מועד הכנה ראשוני:  14 ביוני 1989 
 צבע:  אדום 
 
וינו נובילה די מונטפולצ'אנו (באיטלקית: Vino Nobile di Montepulciano) הוא יין אדום שלו מעמד של Denominazione di Origine Controllata e Garantita שמיוצר בכרמים המקיפים את העיר מונטפולצ'אנו, איטליה. היין נעשה בעיקר מענבי סנג'ובזה (הידועים בלשון המקום בשם פרונולו ז'נטילה), מינימום 70%, ביחד עם קאניולו נרו (20%-10%) וכמות קטנה של זנים מקומיים כמו ממולו. היין מיושן בחביות עץ אלון במשך שנתיים, ומיושן במשך שלוש שנים אם מדובר ביין ריזרבה. אין לבלבל בין יין זה לבין מונטפולצ'אנו ד'אברוצו, יין אדום שנעשה מעינב מונטפולצ'אנו באזור אברוצו במזרח-מרכז איטליה.
ההיסטוריה של וינו נובילה די מונטפולצ'אנו

וינו נובילה די מונטפולצ'אנו הוא אחד מהיינות העתיקים ביותר באיטליה.
בתיעוד משנת 789, אותו מצטט עמנואל רפטי, ב-"Dizionario Geografico Fisico Storico della Toscana", הכומר ארניפרט מציע לכנסיית סן סילבסטרו בלנצ’יניאנו (באזור אמיאטה) חלקת אדמה וכרם הנמצאים בקסטלו די פוליצ’אנו ; במסמך אחר המתוארך ל-17 באוקטובר 1350, שגם אותו מזכיר רפטי, נקבעים הכללים של המסחר ויבוא היין המופק באזור מונטפולצ'אנו.
ב-1685 מוזכר גם וינו נובילה דה מונטפולצ'אנו בידי המשורר פרנצ'סקו רדי, בנוסף לשבחים שהוא מעתיר על עבודתו של בכחוס בטוסקנה (מונטפולצ'אנו הוא מלך כל היינות !), הוא חיבר אודה לרוזן פרדריק וטרנס המוקרש כולו להילול האיכויות של יין זה.
השם וינו נובילה דה מונטפולצ'אנו הומצא בידי אדמו פנטי, עד 1930, נקרא היין רשמית "וינו רוסו צ'טו די מונטפולצ'אנו" (Vino rosso scelto di Montepulciano) אולם אדמו כינה את היין "נובילה" (אציל). ב-1925 ייצר אדמו פנטי כ-30 טון של נובילה, שכולם בוקבקו ונמכרו וזכו להערכה רבה. ההצלחה הגדולה הייתה ביריד המסחר הראשון שנערך בסיינה ב-1931, אותו ארגן Ente Mostra-Mercato Nazionale dei Vini Tipici e Pregiati, כשאדון טנקרד ביונדי סנטי, חבר ומעריץ של אדמו פנטי, אמר את המשפט הנבואי "ליין הזה נכון עתיד". פנטי נחשב ליצרן הראשון של וינו נובילה די מונטפולצ'אנו. "קנטין פנטי" גם קידם את וינו נובילה די מונטפולצ'אנו בכל רחבי תבל בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה, ובשנים של "הנס הכלכלי" בתום "מלחמת העולם השנייה באיטליה. חברות אחרות, שעד אותה עת ייצרו בעיקר קיאנטי, הלכו בעקבותיו של אדמו וייסדו ב-1937 את קנטינה סוצ’יאלה (וקיה קנטינה די מונפולצ’אנו), מתוך כוונה להקים מערכת לשיווק היין המיוצר אפילו בידי יצרנים קטנים.
היין המופק במונטפולצ'אנו המשיך לזכות להערכה במשך הזמן וקיבל את המעמד של DOC‏ (Denomination of Controlled Origin) עם DPR ב-12 ביולי 1966. הוא זכה למעמד של DOCG‏ (Denomination of Controlled and Guaranteed Origin) בידי DPR ב-1 ביולי 1980 והשתנה בידי DM ב-27 ביולי 1999.
יינות שנעשים במונטפולצ'אנו

תעשיית היין בעיר מונטפולצ'אנו מפיקה כמה יינות שונים:
נובלו (מופק לא רק באזור ספציפי זה)
רוסו די מונטפולצ'אנו - היין נעשה בעיקר מענבי סנג'ובזה (הידועים במקום כפרונולו ז'נטילה) (מינימום 70%) מעורבים עם קאניולו נרו (20%-10%) וכמויות קטנות של זנים מקומיים אחרים כמו ממולו. היין מיושן בחביות עץ אלון במשך שנה אחת.
נובילה די מונטפולצ'אנו
נובילה די מונטפולצ'אנו ריזרבה
גראפה – לפי החוק האיטלקי, אסור שאותה חברה תחזיק בבעלותה גם יקב וגם מזקקה, הגראפה מופק בשיתוף-פעולה, ובדרך-כלל נמכר על ידי היקב ונושא את שם היקב על התווית.
ז'אק קוסטו

| --- | --- |
ז'אק-איב קוסטו בשנת 1976
ז'אק-איב קוסטו בשנת 1976
 לידה:  11 ביוני 1910 Saint-André-de-Cubzac, ז'ירונד, צרפת 
 פטירה:  25 ביוני 1997 (בגיל 87) הרובע השבעה-עשר של פריז, צרפת 
 ענף מדעי:  אוקיינוגרפיה 
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום לימודים:  אקול נאוואל  קולז' סטניסלס בפריז 
 פרסים והוקרה:  מפקד בלגיון הכבוד (1972)  פרס קטלוניה הבין-לאומי (1991)  מדליית המייסדים (1963)  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2010)  פרס ג'ון מיור מטעם מועדון הסיירה (1976)  ידיד כבוד של מסדר אוסטרליה (26 בינואר 1990)  מדליית הווארד נ. פוטס (1970)  קצין בכיר של מסדר ההצטיינות הלאומי (19 בדצמבר 1979)  מדליית החירות הנשיאותית (23 במאי 1985)  פרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר (1955)  הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות הלאומי (1985)  פרס באפט"א למפעל חיים (1975)  פרס האוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר (1958)  Officer of the Order of Maritime Merit  צלב המלחמה 1939-1945  מדליית זהב של החברה לעידוד הקדמה  מפקד מסדר האמנויות והספרות  מדליית בנג'מין פרנקלין  פרס ג'נסיס 
 בן או בת זוג:  Simone Melchior Cousteau (12 ביולי 1937–2 בדצמבר 1990)  Francine Cousteau (28 ביוני 1991–25 ביוני 1997) 
 צאצאים:  Philippe Cousteau, Diane Cousteau, ז'אן מישל קוסטו, Pierre-Yves Cousteau 
 תרומות עיקריות
 מערכת נשימה פתוחה. נחשב לאבי הצלילה המודרנית והצילום התת-מימי.
 חתימה:   
 
ז'אק-איב קוסטו (בצרפתית: Jacques-Yves Cousteau;‏
11 ביוני 1910 – 25 ביוני 1997) היה אקולוג וחוקר ים. נחשב לאבי הצלילה המודרנית והצילום התת-מימי. הוא היה חבר באקדמיה הצרפתית, אליה התקבל ב-1989.
ביוגרפיה

קוסטו נולד בסן-אנדרה דה-קובזק שבצרפת לדניאל ואליזבת קוסטו, נפטר בפריז. היה ידוע גם כקפטן קוסטו.
המצאתו העיקרית היא מערכת נשימה פתוחה (Aqua-Lung). בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 ערך קוסטו ניסויים בצלילה במים רדודים בעזרת מסכות ושנורקל. הוא וחבריו פיתחו את מכל הצלילה הראשון שאפשר לצולל לצלול לעומק מבלי שנאלץ להיות מחובר בצינור אל ספינה שמעל ואפשר לצולל חופש רב יותר. קוסטו הפיק גם סדרות טלוויזיה בנות כמה עשרות פרקים על העולם התת-ימי.
ב-1976 חפר בספינה הטרופה מאנטיקיתרה שהתגלתה לראשונה ב-1900. הוא העלה באמצעות צוללת בתיסקף ממצאים מהספינה.
ב-1985 העניק לו נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן את מדליית החירות הנשיאותית, שהיה (ועודנו) עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר של ארצות הברית. קוסטו זכה בעיטורים נוספים בצרפת, ביניהם אות לגיון הכבוד.
ספרו בעברית

עולם הדממה, עם פרדריק דימא, תרגם מצרפתית: שמואל גילאי, בהוצאת הדר.
ז'וזף מאזילייר

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1801 מרסיי, צרפת 
 פטירה:  19 במאי 1868 (בגיל 67) הרובע התשיעי של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Joseph Mazelier 
 מדינה:  צרפת 
 
מאזילייר ב"הסערה" (1835), גילף מאלוור
ז'וזף מאזילייר (בצרפתית: Joseph Mazilier;‏ 1 במרץ 1801 במרסיי – 19 במאי 1868 בפריז) היה רקדן בלט, מנהל בלט וכוריאוגרף צרפתי מהמאה ה-19. הוא נולד כג'וליו מאזאריני". בייחוד נודע בבלטים שלו "פאקיטה" (1844) ו"לה קורסר" (1856). הוא יצר את תפקיד ג'יימס בבלט הסילפידה עם מארי טליוני
בלטים

La Gypsy (1839)
La Vendetta (1839)
Le Diable amoureux (ballet)|Le Diable Amoureux (1840)
Lady Henrietta, or the Servant of Greenwich (Lady Henriette, ou la Servante de Greenwich) (1944)
à Diable à Quatre' (1845)
Paquita (1846)
Betty (1846)
Griseldis, ou les Cinq sens (1848)
Vert-vert (Green-Green) (1851)
Orfa (1852)
Aelia et Mysis, ou l'Atellane (1853)
Jovita, ou les Boucaniers (1853)
La Fonti (1855)
Le Corsaire' (1856)
Les Elfes (1856)
Marco Spada ou La Fille du Bandit (1857)
Une fête au port (1867)
תפקידים

ג'יימס בהסילפידה מאת פיליפו טליוני ב-1832
פרננדו ב"סערה" (La Tempête) מאת ז'אן קוראלי ב-1832
סטניו ב"צועניה" (La Gypsy) ב-1839
משרות אחרות בבלט

מנהל בלט האופרה של פריז מ-1839 עד 1851.
מנהל הבלט של סנקט פטרבורג מ-1851 עד 1852.
מנהל בלט האופרה של פריז מ-1852 עד 1857.
מנהל הבלט של ליון מ-1862 עד 1866.
מנהל הבלט בהתיאטרון המלכותי של לה מונה בבריסל מ-1866 עד 1867.
ז'אק רוג

| --- | --- |

ז'אק רוג ב-2004
 לידה:  2 במאי 1942 גנט, בלגיה 
 פטירה:  29 באוגוסט 2021 (בגיל 79) Deinze, בלגיה 
 שם לידה:  Jacques Rogge 
 מדינה:  בלגיה בלגיה
 ידוע בשל:  נשיא הוועד האולימפי הבינלאומי השמיני
 השכלה:  אוניברסיטת גנט  Sint-Barbaracollege 
 תקופת הפעילות:  1989–2013 (כ־24 שנים)
 מקצוע:  עסקן ספורט
 מעסיק:  אוניברסיטת גנט 
 תפקיד:  הנשיא השמיני של הוועד האולימפי הבינלאומי
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית, נצרות קתולית 
 פרסים והוקרה:  קצין בלגיון הכבוד  הצלב הגדול של אות הכתר הבלגי (2013)  honorary doctor of the Beijing Sport University (2006)  מפקד במסדר אורנז'-נסאו (26 בנובמבר 2012)  אות הקצין הגדול המוזהב על שירות הרפובליקה האוסטרית (2008)  Gouden Penning (2013)  Algerian National Order of Merit, Commander rank (22 ביולי 2007)  מסדר המלכה ילנה (20 ביולי 2011)  honorary doctorate of the University of Southern Denmark (4 באוקטובר 2013)  מסדר ידידי אוליבר טמבו (27 באפריל 2010)  הצלב הגדול של מסדר אדולף מנסאו (2 במרץ 2015)  אביר מפקד במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש (2014)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת גנט (22 במרץ 2002)  מסדר הנסיך יארוסלאב הנבון, דרגה 3 (29 בספטמבר 2006)  אלופי כדור הארץ (2007)  Knight Grand Cross of the Order for Merits to Lithuania (10 בינואר 2006)  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 1 (16 בדצמבר 2010)  אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית (6 במרץ 2006)  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3  מסדר הנסיך יארוסלאב הנבון  אות ההצטיינות של הרפובליקה האוסטרית  מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש  מסדר אדולף מנסאו  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת זמלווייס  מסדר ההצטיינות הליטאי  עיטור ההצטיינות של הרפובליקה של פולין בדרגת מפקד  עיטור הידידות (רוסיה)  מסדר אורנז'-נסאו  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פורטו  מסדר ההצטיינות של ג'מייקה  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הקתולית של לוון  מסדר הזהב האולימפי 
 חתימה:   
 
ז'אק רוג (בהולנדית: Jacques Rogge, נהגה "רוֹכֶה"; 2 במאי 1942 – 29 באוגוסט 2021) היה עסקן ספורט בלגי, שכיהן כנשיא הוועד האולימפי הבינלאומי ה-8 משנת 2001 עד שנת 2013.
קריירה

רוג נולד בעיר גנט שבבלגיה. בצעירותו למד רפואה באוניברסיטת גנט והוכשר כאורתופד.
התחרה בשיט באולימפיאדות מקסיקו סיטי 1968, מינכן 1972 ומונטריאול 1976. כמו כן שיחק רוגבי בנבחרת הרוגבי הבלגית.
בין השנים 1989 ל-1992 כיהן רוג כנשיא הוועד האולימפי הבלגי, והחל מ-1989 עד 2001 כיהן כנשיא הוועדים האולימפיים האירופיים. ב-2001 נבחר לנשיא הוועד האולימפי הבינלאומי.
ב-6 באוקטובר 2010 ביקר רוג בישראל ונפגש עם נשיא מדינת ישראל, שמעון פרס.
באולימפיאדת לונדון 2012 סירב להזכיר את טבח הספורטאים במינכן שאירע ב-1972 ולאפשר דקת דומייה לציון 40 שנה לטבח וזאת חרף לחץ כבד מצד ישראל, ארצות הברית וגרמניה, את סירוב זה הסביר בכך שלדבריו "אין לערב פוליטיקה באולימפיאדה".
רוג סיים את תפקידו כנשיא הוועד האולימפי הבין-לאומי בספטמבר 2013, ובכינוס הוועדה נבחר נשיא חדש - תומאס באך מגרמניה.
נפטר ב-29 באוגוסט 2021. הותיר אחריו אישה, אן, ושני ילדים.
הערות שוליים

↑  בעז גורן, ‏פרס: התקווה של ילד עני להצליח - דרך הספורט, באתר ‏מאקו‏, 6 באוקטובר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810614902505606  BnF: cb15622949m (data)  GND: 132568292  ISNI: 0000 0001 1482 9264  LCCN: nr2002016054  LNB: 000309714  NTA: 315750693  SNAC: w6h73m3t  SUDOC: 068974345  VIAF: 163063177   WorldCat (עם VIAF): 163063177 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וינזור מקיי

| --- | --- |

 לידה:  26 בספטמבר 1869 ספרינג לייק, ארצות הברית 
 פטירה:  26 ביולי 1934 (בגיל 64) ברוקלין, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות אברגרינס 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קלירי  אוניברסיטת מזרח מישיגן 
 תחום יצירה:  קומיקס, הנפשה 
 יצירות ידועות:  נמו הקטן, גרטי הדינוזאור 
 פרסים והוקרה:  פרס וינזור מקיי (1974)  היכל התהילה של ויל אייזנר (1996) 
 צאצאים:  בוב מקיי 
 חתימה:   
 
וינזור מקיי, 1906
וינזור מקיי (באנגלית: Winsor McCay;‏ סביבות 1867 – 26 ביולי 1934) היה קריקטוריסט ואנימטור אמריקאי, הידוע בעיקר על יצירת הקומיקס "ליטל נמו" (1905–1914; 1924–1926) וכן הקומיקס ואחד מסרטי ההנפשה הראשונים, "גרטי הדינוזאור" (1914). בנוסף כתב תחת שם העט סילאס (Silas) את הקומיקס "Dream of the Rarebit Fiend"‏ (1904–1925).
קריירה

בצעירותו עסק מקיי ביצירת כרזות ובהופעה במופעים במרכזים קהילתיים קטנים. ב-1898 החל לאייר עבור עיתונים ומגזינים שונים. ב-1903 הצטרף לצוות העיתון "ניו יורק הראלד" ובו פרסם רצועות קומיקס כגון "Little Sammy Sneeze" ו-"Dream of the Rarebit Fiend", שזכו לפופולריות. ב-1905 החל לפרסם את רצועת הקומיקס "ליטל נמו", קומיקס בסגנון ארט נובו אודות ילד קטן וחלומותיו ההרפתקניים.
מקיי נחשב מחלוצי סרטי ההנפשה בארצות הברית. בשנים 1911–1921 יצר במימון עצמי עשרה סרטים, בהם "גרטי הדינוזאור". על סרטו השאפתני והפטריוטי "The Sinking of the Lusitania"‏ (1918) עבד עם צוותו במשך 22 חודשים, אך הסרט לא זכה לפופולריות כמו סרטיו הקודמים. דמותו של גרטי הדינוזאור זכתה לפופולריות ולביקורות חיוביות, ובהמשך לאזכורים רבים במחוות קולנועיות שונות. היוצר וולט דיסני תיאר את יצירותיו של מקיי כמקור השפעה משמעותי על עבודתו.
מקיי היה נשוי למוד לאונור מקיי, ונולדו להם בן ובת. הוא מת בניו יורק ב-1934. לאחר מותו יצירותיו כמעט ולא נשמרו; רבות מהן עלו באש בשריפה שפרצה בביתו בסוף שנות ה-30, ועבודות נוספות נמכרו על ידי צאצאיו. מבין עבודותיו, נשמרו סרטי "גרטי הדינוזאור" בצורה הטובה ביותר, והסרט הראשון בסדרה נמצא כיום בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  לידתו לא נרשמה באופן מסודר, תאריכי לידה נוספים המיוחסים לו הם 1869 ו-1871
↑  עמוד הקומיקס המלא בויקישיתוף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007376795905171  BNE: XX891363  BnF: cb119137581 (data)  CiNii: DA0716560X  GND: 132201666  ISNI: 0000 0001 1579 0250  KulturNav: 38ab4585-5ddb-4ffc-b153-1e28e2eef6f5  LCCN: n50011701  MusicBrainz: b6b4aac3-47e2-4295-8353-8805cea06447  NKC: js20060205017  NTA: 071414819  RKD: 307495  SNAC: w62v2tvz  SUDOC: 026999676  ULAN: 500126109  VIAF: 100255827   WorldCat (עם VIAF): 100255827 
"גרטי הדינוזאור" כדמות אורחת ברצועת הקומיקס הקודמת לו, "ליטל נמו", 1913
ויקטור אפנסייב

| --- | --- |

 לידה:  31 בדצמבר 1948 (בן 75) בריאנסק, ברית המועצות
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית ורוסקוסמוס
 לאום:  ברית המועצות סובייטי/רוסיה רוסיה
 השכלה:  Kacha Higher Military Aviation School of Pilots (1970)  המכון לתעופה במוסקבה (1980) 
 עיסוק בעבר:  טייס
 תקופת השירות:  1985–2006 (כ־21 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  555 ימים, 18 שעות, 34 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  7
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  38 שעות 4 דקות
 משימות
 סויוז TM-11, סויוז TM-18, סויוז TM-29, סויוז TM-33, סויוז TM-32
 עיטורים
      לגיון הכבוד   עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה 2,3
 
ויקטור אפנסייב (ברוסית: Виктор Михайлович Афанасьев; ‏נולד ב־31 בדצמבר 1948) הוא קוסמונאוט סובייטי ורוסי שטס ב-4 משימות חלל כמפקד צוות לתחנת החלל מיר ולתחנת החלל הבין-לאומית.
ביוגרפיה

ויקטור אפנסייב נולד בבריאנסק למשפחת פועל. בשנת 1966 הוא גויס לצבא ברית המועצות ועבר קורס טיס. בשנים 1970–1976 הוא היה טייס ביחידת חיל האוויר הסובייטי שהוצבה בגרמניה המזרחית. בשנת 1976 הוא נשלח לקורס הסבה למטוס "סוחוי Su-7" ו-"סוחוי Su-17". הוא שירת כטייס ניסוי. בשנת 1980 הוא סיים לימודי הנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטה.
בשנת 1985 אפנסייב נכלל ביחידת הקוסמונאוטים והחל הכנות לטיסות במסגרת מעבורת החלל בוראן. תוכנית זו בוטלה והוא עבר להכנות לטיסות לתחנת החלל מיר.
בשנת 1990 אפנסייב שוגר לחלל כמפקד בטיסה סויוז TM-11. החללית התחברה בהצלחה לתחנת החלל מיר וצוות החל בביצוע מחקרים כמשלחת מס' 8. במהלך שהייה בתחנת החלל אפנסייב ביצע פעילות חוץ רכבית 4 פעמים. הוא חזר לאחר 175 ימים.
בשנת 1994 הוא ביצע טיסה בחללית סויוז TM-18 כמפקד צוות. הם התבחרו לתחנת החלל מיר בה כבר פעלה משלחת מס' 14. לאחר ביצוע חפיפה היא עדבה את תחנת החלל ומשלחת מס' 15 בפיקוד אפנסייה החלה את פעילותה. אפנסייב חזר לכדור הארץ לאחר 182 ימים.
בשנת 1999 אפנסייב היה מפקד צוות של סויוז TM-29. החללית התחברה לתחנת החלל מיר בה כבר פעלה משלחת מס' 26 בפיקוד גנאדי פדאלקה. לאחר הליך של העברת אחריות החלה עבודה סדירה של משלחת מס' 27 בפיקוד אפנסייב. במהלך טיסה זו הוא 3 פעמים ביצע פעילות חוץ רכבית ושהה בחלל 188 ימים. הוא חזר לכדור הארץ בחללית סויוז TM-29 ביחד יתר חברי משלחתו.
עד לשנת 2001 אפנסייב היה מפקד צוות של סויוז TM-33 לתחנת החלל הבין-לאומית. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 8 ימים.
החל משנת 1998 אפנסייב היה סגן מפקד יחידת הקוסמונאוטים. הוא סיים את השירות בשנת 2006 ויצא לגמלאות. הוא מתגורר בעיר הכוכבים.