stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מונטריי
אירועים בינלאומיים

בעשור האחרון התקיימו בעיר אירועים בינלאומיים. הכינוסים הטילו עומס כספי ניכר על העיר, אך תרמו לפיתוח התשתיות שלה. להלן רשימת האירועים:
בשנת 2002 התקיימה בעיר הוועידה של האו"ם למימון ולפיתוח (United Nation Conference on Financing for Development) בהשתתפות 50 ראשי מדינות ונציגים מ-150 מדינות. הוועידה אימצה את הסכמת מונטריי המהווה נקודת מוצא בפיתוח כלכלי ושיתוף פעולה בינלאומי.
בשנת 2004 התקיים בעיר כינוס של ארגון מדינות אמריקה ובו השתתפו כמעט כל נשיאי מדינות אמריקה.
בשנת 1986 התקיימו בעיר חלק ממשחקי מונדיאל 1986.
בשנת 2007 התקיים בעיר פורום עולמי לתרבויות (Universal Forum of Cultures).
יהדות מונטריי

ההיסטוריה של מונטריי והמדינה שבה היא מצויה, נואבו לאון, אינן חדשות ליהודים ולהיסטוריה היהודית. העיר מונטריי נוסדה למעשה מתחילתה על ידי יהודים אנוסים אשר ברחו מספרד והגיעו למקסיקו כדי לחפש שקט ושלווה מהכנסייה הקתולית ומחרבה של האינקוויזיציה. הכנסייה חששה שהגעתם של אנוסים בני דת משה תהיה גורם משפיע לרעה על האינדיאנים המקומיים, אשר לא מכבר הפכו לנוצרים טריים על ידי המיסיונרים הנוצרים.
בשנת 1526 נוסד בית הדין העליון של הכנסייה אשר שפט את הכופרים והאנוסים. אחד הסיפורים המפורסמים בעיר הוא על דמותו של הכובש והמייסד של העיר מונטריי, לואיס קרווחל, שנשלח כנציג המלך והמלכה בספרד ליישב את האזור. הוא לא ידע שבקרב משפחתו יש עדיין יהודים אנוסים אשר דבקים בדת היהודית בסתר. בשנת 1588 כל משפחתו נשפטה על כך, ואחיינו של ראש העיר נשפט ונשרף על ידי האינקוויזיציה בשנת 1596. יודעי דבר מספרים שכאשר שרפו אותו מצאו דפים של מורה נבוכים לרמב"ם מוסתרים בתוך הכובע שלו.
יש מבין תושבי המקום הוותיקים, הגויים, היודעים כי הם צאצאי יהודים. יש סברה לפיה ייתכן ומנהגים רבים שנשתמרו באוכלוסייה המקומית מצביעים על ההשפעה היהודית, החל מהדלקת נרות בתוך ארונות בקיר ועד המנהג הנפוץ באזור לאכול כבש, אשר לדעת רבים מקורו במנהגי יהודים.
פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במקסיקו יש כיום (2007) כחמישים אלף יהודים. רובם גרים בעיר הבירה מקסיקו סיטי. הקהילה היהודית במונטריי היא קהילה קטנה. הקהילה מונה 450 יהודים ב-120 משקי בית. למרות המספרים המצומצמים, הקהילה מחזיקה בית ספר יומי ל 100- תלמידים, מכיתה א' ועד כיתה ט'.
הרב אליהו בירנבוים, ראש תוכנית "עמיאל" השולחת רבנים לקהילות יהודיות ברחבי העולם, ביקר בעיר בסוף שנת 2007 וחלק את רשמיו בעיתון מקור ראשון. הוא מסכם שזו אחת הקהילות היחידות בעולם שניתן לקבוע כי רוב
ילדיה לומדים בבית הספר היהודי. כדי להגיע לאחוז הגבוה הזה משקיעה הקהילה היהודית מאמצים רבים כדי שבית הספר יהיה ברמה גבוהה מבחינה אקדמית ויהודית.
בקהילה שירת הרב קיימאן עשרות שנים. הוא הגיע למונטריי בשנת 1944. הקהילה מפעילה בנוסף לבית ספר יומי ובית כנסת גם תנועת נוער, שיעורי תורה, אטליז כשר, חנות למוצרים כשרים, מקווה ואת מוסדות הקהילה.
ערים תאומות

ספרד ברצלונה, קטלוניה, ספרד (מ־1992)
ארצות הברית סן אנטוניו, טקסס, ארצות הברית (מ־1992)
ארצות הברית דאלאס, טקסס, ארצות הברית (מ־1992)
קנדה המילטון, אונטריו, קנדה (מ־1993)
ספרד בילבאו, חבל הבסקים, ספרד (מ־1993)
רומניה יאסי, רומניה (מ־1993)
אל סלוודור סן סלוודור, אל סלוודור (מ־1996)
קולומביה מדיין, קולומביה (מ־1996)
גואטמלה גואטמלה סיטי, גואטמלה (מ־1998)
ארצות הברית מקאלן, טקסס, ארצות הברית (מ־1999)
ספרד מונטריי, גליסיה, ספרד (מ־1999)
הרשות הפלסטינית בית לחם, הרשות הפלסטינית (מ־1999)
אינדונזיה סורבאיה, מזרח ג'אווה, אינדונזיה (מ־2001)
ארצות הברית אורלנדו, פלורידה, ארצות הברית (מ־2002)
וייטנאם הו צ'י מין סיטי, וייטנאם (מ־2013)
ארגנטינה רוסאריו, סנטה פה, ארגנטינה
ונצואלה קורו, ונצואלה
נופי מונטריי

הרי לאס מיטרס
הרי טופו צ'יקו המהווים מקור למי המותג "טופו צ'יקו"
הרי לה סילה ואוביספאדו
הערות שוליים

↑  קונסוליות ארצות הברית במקסיקו Locations". U.S. Department of State, United States Diplomatic Mission to Italy. Archived from the original on 18 June 2015. Retrieved 20 June 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564242405171  BNE: XX453077  BnF: cb121316066 (data)  GND: 4115212-8  LCCN: n79067878  MusicBrainz: cfd1e529-4ca0-4377-bb35-c1762b653d50  NARA: 10045237  NKC: xx0041013  SUDOC: 029762138  VIAF: 133678180   WorldCat (עם VIAF): 133678180
Ebonics

Ebonics (הלחם בסיסים של המילים ebony - עץ הובנה המשמש כתיאור חיובי לאנשים כהי עור ו-phonics - פוניקה, צלילי הדיבור) הוא מונח שנועד במקור להתייחס לשפתם של כל הצאצאים מעבדים אפריקאים שחורים, במיוחד ממערב אפריקה, האיים הקריביים וצפון אמריקה. המונח Ebonics נוצר בשנת 1973 על ידי קבוצה של חוקרים שחורים שלא ראו בעין יפה את המונחים השליליים המשמשים לתיאור סוג זה של שפה. מאז המחלוקת של 1996 על השימוש וההכרה בו על ידי מועצת בית הספר של אוקלנד, המונח Ebonics שימש בעיקר כדי להתייחס לאנגלית אפרו-אמריקאית כסוציולקט, ניב השונה באופן מובהק מאנגלית אמריקאית רגילה.
שימוש מקורי

המילה Ebonics נטבעה במקור ב-1973 על ידי הפסיכולוג החברתי האפרו-אמריקאי רוברט וויליאמס בדיון עם הבלשן ארני סמית' (כמו גם חוקרי שפה וחוקרים אחרים) שהתקיים בכנס בנושא "התפתחות קוגניטיבית ושפה של הילד השחור", שנערך בסנט לואיס, מיזורי. כוונתו הייתה לתת שם לשפה של אפרו-אמריקאים שהכירה בהשלכה הלשונית של סחר העבדים ונמנעה מהקונוטציות השליליות של מונחים אחרים כמו "nonstandard Negro English" (בתרגום חופשי: "אנגלית כושית לא תקנית")
אנחנו צריכים להגדיר מה אנחנו מדברים. אנחנו צריכים לתת הגדרה ברורה לשפה שלנו... אנו יודעים ש-ebony פירושו שחור ושהפוניקה מתייחסת לצלילי הדיבור או למדע הצלילים. לפיכך, אנחנו באמת מדברים על המדע של צלילי דיבור שחורים או שפה.
בשנת 1975, המונח הופיע ב-Ebonics: The True Language of Black Folks, ספר שנערך ונכתב על ידי וויליאמס:
כמונח בן שנתיים שנוצר על ידי קבוצה של חוקרים שחורים, ניתן להגדיר Ebonics כ"מאפיינים הלשוניים והפרא-לשוניים אשר מייצגים על רצף קונצנטרי את היכולת התקשורתית של צאצאי העבדים ממערב אפריקה, הקריביים וארצות הברית ממוצא אפריקאי. הוא כולל את הניבים השונים, פאטואים, ארגוטים, אידיואלקטים ודיאלקטים חברתיים של אנשים שחורים" במיוחד אלה שהסתגלו לנסיבות קולוניאליות. Ebonics שואבת את צורתו מ-ebony (שחור) ומפוניקה (צליל, חקר הקול) ומתייחסת לחקר השפה של אנשים שחורים על כל הייחוד התרבותי שלה.
כותבים אחרים הדגישו מאז כיצד המונח מייצג את השקפת השפה של אנשים שחורים כהשקפה אפריקאית ולא אירופאית. המונח לא היה פופולרי בעליל, אפילו בקרב אלה שהסכימו עם הסיבה להמצאתו. אפילו בספרו של וויליאמס, המונח Black English נפוץ הרבה יותר מהמונח Ebonics.
ג'ון באו הצהיר שהמונח Ebonics משמש בארבע דרכים על ידי חסידיו האפרוצנטריים והן:
או שהוא עשוי להתייחס למה שנחשב בדרך כלל כסוג של אנגלית:
שימוש נפוץ ומחלוקת

Ebonics נשאר מונח לא מוכר עד 1996. הוא לא מופיע במהדורה השנייה של מילון אוקספורד האנגלי משנת 1989, וגם לא אומץ על ידי בלשנים.
המונח זכה לפרסום נרחב בארצות הברית עקב מחלוקת על החלטת מועצת בית הספר של אוקלנד לציין ולהכיר בשפה העיקרית (או הסוציולקט או האתנולקט) של צעירים אפרו-אמריקאים הלומדים בבית הספר, ועל ידי כך לרכוש כספים מתוקצבים כדי להקל על הוראת אנגלית סטנדרטית. לאחר מכן, המונח Ebonics הפך לפופולרי, אם כי לא יותר ממילה נרדפת לאנגלית אפרו-אמריקאית, אולי שונה בדגש על שורשיה האפריקאים ועצמאותה מאנגלית. המונח קשור למחלוקת הלאומית על ההחלטה של מועצת בית הספר של אוקלנד, שאימצה החלטה ללמד ילדים "אנגלית אמריקאית סטנדרטית" באמצעות תוכנית ספציפית עם דרישה להשתמש גם באנגלית רגילה וגם ב-Ebonics.
בעוד שרוב הבלשנים בדרך כלל נמנעים מהמונח, הוא משמש במקומות אחרים (כגון פורומים באינטרנט), לעיתים קרובות כדי ללעוג לאנגלית אפרו-אמריקאית (AAE). הבלשן האפרו-אמריקאי ג'ון מקוורטר טוען שהשימוש במונח יותר פוגע בהישגים האקדמיים של השחורים מאשר משפר אותם בכך שהחשיבה על AAE כשפה שונה לחלוטין מאנגלית משמשת רק להרחבת הפער הנתפס בין לבנים לשחורים בארצות הברית. וולט וולפרם, חוקר ותיק של AAE, מציין שהדיון בסוג זה של אנגלית "גולש לפוליטיזציה ולטריוויאליזציה על ידי המונח Ebonics עצמו".
הערות שוליים

↑  "What is Ebonics (African American English)? | Linguistic Society of America". www.linguisticsociety.org. נבדק ב-2021-08-20.
↑  Rickford, John R., What is Ebonics (African American Vernacular English)?, Linguistic Society of America.
↑  Perry, T. (1998). The Real Ebonics Debate. New York: Beacon Press. ISBN 0-8070-3145-3.
↑  Carol Cratty, Ashley Hayes and Phil Gast, CNN, "DEA wants to hire Ebonics translators", CNN, August 24, 2010. Retrieved 24 July 2016.
ולרי מייסקי

| --- | --- |

 לידה:  22 בפברואר 1942 ריגה, לטביה 
 פטירה:  2 ביוני 1981 (בגיל 39) הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 כלי נגינה:  צ'מבלו, עוגב
 
ולרי מייסקי (22 בפברואר 1942 – 2 ביוני 1981), היה נגן צ'מבלו ונגן עוגב ישראלי.
קורות חיים

נולד בריגה, לטביה. בתחילה למד לנגן בכינור, אך לאחר מכן פנה אל הפסנתר, הצ'מבלו והעוגב. בנוסף, למד מוזיקולוגיה. 
בשנת 1960 החל ללמוד בקונסרבטוריון של לנינגרד וסיים לימודי דוקטורט. 
תהילתו כנגן עוגב וצ'מבלו מבריק החלה והביאה אותו לביצוע קונצרטים רבים בערי ברית המועצות כמוסקבה, לנינגרד, ריגה, וילנה, נובוסיבירסק ורבות אחרות.
בשנת 1973 עלה לישראל עם אשתו מרינה ובתו, דינה. בתו השנייה, נירה-ארין, נולדה בישראל.
לאחר עלייתו לארץ החל לעבוד עם מוזיקאים ותזמורות מובילים: פנחס צוקרמן, זובין מהטה, גארי ברתיני, מנדי רודן, רודולף ברשאי, התזמורת הפילהרמונית הישראלית ואחרים.
קשרים אלה שיצר הובילו לקריירה משגשגת במערב אירופה, והוא הוזמן לפסטיבלים למוזיקה כגון: פסטיבל באך בלונדון ובאוקספורד, פסטיבל עוגב בטרוויזו, פסטיבל-רובנס, אנטוורפן וימי העוגב בדיסלדורף.
בשנת 1974 ייסד בישראל את "אגודת באך הישראלית" שערכה שני קונצרטים בחודש בהצלחה רבה. בקונצרטים אלה שולבו הרצאותיו ונוגנו בהם יצירות רבות של באך לעוגב. 
החל בשנת 1977 מייסקי היה עסוק מאוד בקונצרטים רבים ברחבי העולם. בקונצרטים אלה ניגן בעוגבים מהידועים ביותר, למשל בקתדרלות באולם ובפרייבורג שבגרמניה, בקינגס קולג' בקיימברידג', אנגליה, בקתדרלת לינץ, אוסטריה, בקתדרלת נוטרדאם בפריז, צרפת, ועוד.
בקיץ 1980 הוזמן לעבוד באקדמיית הקיץ של שטוטגרט עם המנצח הנודע הלמוט רילינג. קשר זה הניב פרויקטים רבים של המוזיקה של באך שבוצעה באירופה. 
בשנותיו האחרונות הרבה להקליט ולהופיע בקונצרטים בשידורי רדיו וטלוויזיה. הקלטותיו קיימות כיום בתקליטורים ובארכיון קול המוסיקה.
ב-2 ביוני 1981 נהרג מייסקי בתאונת דרכים במהלך סיבוב קונצרטים בגרמניה, והובא לקבורה בבית העלמין הדרום.
קורות חיים > משפחתו

היה נשוי למרינה ולהם שתי בנות.
אחיו של ולרי מייסקי הוא הצ'לן הבינלאומי הנודע מישה מייסקי אשר במשפחתו מספר מוזיקאים. אחותו הבכורה, לינה יעקבסון מאיסקי, (1938-2014) הייתה נגנית פסנתר ומלווה מקצועית, ובערוב ימיה ניהלה מוזיקלית את תיאטרון "השחר" של יוצאי אוקראינה בישראל.
בתו הבכורה, דינה מאיסקי (1970-2024) הייתה כותבת. בתו הצעירה, ארין-נירה מייסקי, היא נגנית עוגב ופסנתר, ובין השאר משמשת כנגנית העוגב של כנסיית עמנואל ביפו.
הערות שוליים

↑  הקבר של ולרי מייסקי בבית העלמין הדרום, באתר BillionGraves
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281841905171  GND: 134453077  ISNI: 0000 0000 5547 0182  LCCN: no91011622  VIAF: 31558880   WorldCat (עם VIAF): 31558880
ריימונד לפארד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באוגוסט 1927 לונדון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  22 באוקטובר 2019 (בגיל 92) אינדיאנפוליס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Raymond John Leppard 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  טריניטי קולג', Beechen Cliff School 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  צ'מבלו 
 חברת תקליטים:  פיליפס רקורדס, Erato Records 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  מפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרדו 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריימונד ג'ון לפארד (באנגלית: Raymond John Leppard;‏ 1 באוגוסט 1927 – 22 באוקטובר 2019) היה מנצח ונגן צ'מבלו בריטי. במהלך שנות ה-60 מילא לפארד תפקיד חשוב בהתחדשות העניין במוזיקה של תקופת הבארוק, בייחוד בהחייאת האופרה הבארוקית, שלפארד נמנה עם ראשוני המנצחים החשובים שהעלו אותה בתקופה המודרנית.
קורות חיים

לפארד נולד בלונדון וגדל בבאת'. למד צ'מבלו וויולה בטריניטי קולג', קיימברידג', שם היה פעיל גם כמנצח מקהלה ושימש מנהל מוזיקלי לאגודה הפילהרמונית של קיימברידג'.
בשנת 1952 הופיע לראשונה בלונדון, ובהמשך ניצח על אנסמבל לפארד, שהקים בעצמו. הוא יצר קשר קרוב עם תזמורת גולדבורו, שהייתה בשנת 1960 לתזמורת הקאמרית האנגלית. הוא הופיע גם ברסיטלים כנגן צ'מבלו והיה חבר בסגל המורים בטריניטי קולג' ומרצה למוזיקה משנת 1958 עד 1968.
התעניינותו במוזיקה עתיקה הניעה אותו לערוך להוצאה מחודשת כמה פרטיטורות מאותה תקופה. בעיני מוזיקולוגים הוצאות אלה שנויות במחלוקת, אך ביצועיו היו חשובים להצגת יצירות מופת אופראיות מוקדמות לקהל הרחב. הפקתו ל"הכתרת פופאה" של מונטוורדי הוצגה בפסטיבל גליינדבורן בניצוחו, בשנת 1962. בהמשך לכך טיפל בשנים הבאות בעוד אופרות משל מונטוורדי, כמו גם באופרות של פרנצ'סקו קאוואלי.
בנובמבר 1969 הופיע לראשונה בארצות הברית כשניצח על מקהלת וסטמינסטר ועל הפילהרמונית של ניו יורק. באירוע זה הופיע גם כסולן בקונצ'רטו לצ'מבלו ברה מז'ור של היידן. בשנת 1973 התמנה למנצח ראשי של תזמורת BBC הצפונית (אחר כך הפילהרמונית של ה-BBC) במנצ'סטר, משרה בה התמיד עד 1980.
לפארד ניצח גם על "בילי באד" של בריטן במטרופוליטן אופרה ובאופרה של סן פרנסיסקו ועל אלקסטה ואלקינה באופרה העירונית של ניו יורק. כמו כן ניצח בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן ובפריז, המבורג, סנטה פה, סטוקהולם וז'נבה.
בגליינדבורן ניצח על ביצוע בכורה עולמי של "זריחת הירח" מאת ניקולס מו. משנת 1987 עד 2001 כיהן לפארד כמנהל המויקלי של התזמורת הסימפונית של אינדיאנפוליס. בשנים 2004–2006 הוא שימש יועץ מוזיקלי לתזמורת לואיוויל.
ריימונד לפארד קיבל אותות כבוד על פועלו בבריטניה ובאיטליה.
נפטר ב-22 באוקטובר 2019.
הערות שוליים

↑  Wakin, Daniel J. (2019-10-22). "Raymond Leppard, Versatile Maestro Who Led Baroque Revival, Dies at 92". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-10-23.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273027205171  PLWABN: 9810645976705606  BIBSYS: 90385908  BNE: XX856034  BnF: cb13896567x (data)  CiNii: DA04099655  GND: 103984100  ISNI: 0000 0001 1476 7665  LCCN: n81026551  LNB: 000039276  MusicBrainz: 903e2bc4-00a1-4f53-98ef-13dde0b81a2c  NKC: xx0090356  NLA: 36174383  NTA: 06998185X  SNAC: w6xw4png  SUDOC: 080563406  Trove: 1224093  VIAF: 85902840   WorldCat (עם VIAF): 85902840
הוא פשוט לא בקטע שלך

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  He's Just Not That Into You 
 בימוי:  קן קוואפיס 
 הופק בידי:  ננסי ג'ובונן, דרו ברימור 
 תסריט:  גרג בהרנדט ליז טקסילו אבי קון מארק סילברסטין
 עריכה:  קארה סילברמן 
 שחקנים ראשיים:  ג'יניפר גודווין ג'ניפר אניסטון ג'ניפר קונלי ג'סטין לונג סקרלט ג'והנסון בן אפלק קווין קונולי בראדלי קופר
 מוזיקה:  קליף איידלמן 
 צילום:  ג'ון בילי 
 מדינה:  ארצות הברית, גרמניה, הולנד 
 חברת הפקה:  Flower Films
 חברה מפיצה:  ניו ליין סינמה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 בפברואר 2009
 משך הקרנה:  129 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט דרמה, סרט שמבוסס על ספרים, דרמה קומית, מלודרמה 
 תקציב:  25,000,000 דולר
 הכנסות:  170,812,595 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   hesjustnotthatintoyou
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הוא פשוט לא בקטע שלך (באנגלית: He's Just Not That Into You) הוא סרט מסוגת קומדיה רומנטית משנת 2009, שבוים על ידי קן קוואפיס.
הסרט מבוסס על ספר בעל שם זהה, שכתבו גרג בהרנדט וליז טקסילו בהשראת שורה מתוך סדרת הטלוויזיה "סקס והעיר הגדולה".
עלילה ודמויות

העלילה מגוללת את סיפורם של תשעה אנשים בשנות העשרים והשלושים לחייהם, ומתמקדת בחוסר המזל שהם חווים בתחום הרומנטי. הסיפור כולו מתרחש בבולטימור, ובכל מערכות היחסים המתוארות בסרט, צד אחד נלהב יותר מהשני. במרכז העלילה נמצאת ג'יג'י (ג'יניפר גודווין), המפרשת שוב ושוב לא כהלכה סימנים שגברים נותנים לה.
עלילה ודמויות > ג'יג'י ואלכס

לאחר שנדחתה על ידי קונור (קווין קונולי), מתחילה ג'יג'י להתייעץ בנושא דייטים עם אלכס (ג'סטין לונג) - בעלים של בר וחברו הטוב של קונור. ג'יג'י מוסיפה לצאת לדייטים לא מוצלחים, אך מתייעצת עם אלכס במהלכם.
היא מתחילה להאמין שאלכס מעוניין בה, עקב מספר סימנים שמצאה. בהמשך מזמין אלכס את ג'יג'י למסיבה בבית שלו; ג'יג'י, המפרשת זאת כבקשה לשמש כשותפה מארחת למסיבה, עוזרת להכין אוכל לאורחים ונשארת בסוף כדי לנקות. לאחר שכל האורחים עזבו, ג'יג'י מנשקת את אלכס. אלכס, מופתע ומתוסכל, מסביר לה שהוא אינו מעוניין בה מבחינה רומנטית. בתגובה אומרת ג'יג'י שהיא שמחה שהיא לא צינית ובלתי פגיעה כמוהו, ושאולי היא מנתחת כל דבר קטן ומביכה את עצמה בניסיון, אך היא קרובה הרבה יותר ממנו למצוא אהבה. השניים מנתקים את הקשר, אך אלכס נהפך בהדרגה אובססיבי כלפי ג'יג'י. כשג'יג'י שבה מדייט מוצלח יחסית, מגיע אליה אלכס ומתנצל בפניה. הם מתנשקים, ומאוחר יותר נראים במערכת יחסים רצינית.
עלילה ודמויות > ג'נין, בן ואנה

חברתה הטובה ביותר של ג'יג'י, ג'נין (ג'ניפר קונלי), נתקלת בקשיים בחיי הנישואים שלה. בעלה - בן (בראדלי קופר) - החל לבגוד בה עם אנה (סקרלט ג'והנסון) - מדריכת יוגה השואפת להיות זמרת.
ג'נין לא חושדת בדבר, עד שהיא מגלה חפיסת סיגריות, ומסיקה שהיא שייכת לבעלה. היא מתעמתת עם בן, שמכחיש לחלוטין שהסיגריות שייכות לו. בסופו של דבר מודה בן בפני ג'נין שבגד בה, והיא, אף על פי שבתחילה הגילוי מכאיב לה, מחליטה להציל את נישואיהם בכך שמפתיעה את בן בעבודתו ומציעה לו לשכב עמה. הפתעתה של ג'נין נחתה על בן ממש לפני שעמד לקיים יחסים עם אנה, וזו מתחבאת בארון כדי לא להתגלות על ידי ג'נין. לאחר שבן וג'נין מסיימים אנה בורחת מבן כי היא נגעלת ממנו, אך כאשר בן חוזר הביתה, הוא מגלה את בגדיו ארוזים, ולצידם קרטון סיגריות, ופתק בו מבקשת ממנו ג'נין להתגרש.
עלילה ודמויות > קונור, אנה ומרי

במהלך הרומן הסודי שלה עם בן, מקיימת אנה גם מערכת יחסים לא רשמית עם קונור, אך היא אינה מעוניינת בו כמו שהוא מעוניין בה. אנה רואה בקונור חבר קרוב, ואילו קונור מעוניין במערכת יחסים רומנטית. מיד לאחר התקרית במשרדו של בן הולכת אנה לקונור, וכשהוא מבקש ממנה להיות חברתו היא מסכימה. הסכמתה ניתנת רק בעקבות המשבר שחשה בגלל בן, וכשקונור מציע לה לקנות להם בית ולגור בו יחד, מגלה לו אנה בכנות שהיא איננה מעוניינת בו.
קונור ואנה נפרדים, אך נשארים ידידים. ובינתיים, חברתה של אנה, מרי (דרו ברימור) - שעובדת בפרסום מודעות בעיתון מקומי, ועוזרת לקונור לקדם את עסקי התיווך שלו - יוצאת (כמו ג'יג'י) עם גברים רבים (רובם דרך האינטרנט) - אך ללא הצלחה. לאחר הפרידה של קונור ואנה, מרי נתקלת בקונור באופן מקרי בבית קפה, ומציגה את עצמה, כיוון שהקשר שלהם היה טלפוני בלבד. מאז אותו מקרה הם מסתדרים ומתחילים לנהל מערכת יחסים.
עלילה ודמויות > בת' וניל

שותפתה של ג'יג'י לעבודה, בת' (ג'ניפר אניסטון), גרה עם ניל (בן אפלק) במשך 7 שנים. (ניל עצמו, בנוסף, נמצא בקשרי ידידות עם בן). למרות רצונה של בת' להינשא, ניל מסרב כיוון שהוא לא מאמין שחתונה מעידה על אהבה. לאחר שהקשיבה לנאום של ג'יג'י בנוגע למערכות יחסים עם גברים, בת' נעשית מוטרדת והחלה לחשוב מחדש על יחסיה עם ניל. כשהיא חוזרת לביתה, היא שואלת את ניל אם הוא אי פעם יתחתן איתה, כשהוא לא משיב, בת' נפרדת ממנו.
לאחר הפרידה ניל עובר לגור בסירה, ובת' הולכת לביתה כדי לשמש כשושבינה בחתונתה של אחותה הצעירה. במהלך קבלת הפנים אביה של בת' חוטף התקף לב, וכתוצאה מכך בת' משגיחה על אביה באופן קבוע. בעוד היא מכינה לו אוכל, מארחת לו לחברה ומנקה את הבית, בעליהן של אחיותיה צופים בפוטבול, משחקים במשחקי וידאו, ולא נוקפים אצבע למען חמיהם. בת' מתוסכלת, אך ניל מופיע לפתע, ועוזר לה לשטוף כלים. בת' מבקרת את ניל בסירה שלו, ומספרת לו שהוא יותר בעל בשבילה מאשר מה שאי פעם יהיו בעליהם של אחיותיה. כשהם חוזרים לדירתם בת' נוזפת בניל בצחוק על שהביא זוג מכנסיים שאמרה לו להשאיר על הסירה, וניל מבקש ממנה שאם היא הולכת לזרוק אותם, שתבדוק בכיסים אולי יש שם חפצים השווים משהו. בת' מתרצה ומוצאת בכיס המכנסיים קופסה ובה טבעת יהלום, היא מסתובבת אל ניל שמציע לה להינשא לו, היא מסכימה, ומאוחר יותר הם נישאים בסירה של ניל בטקס אינטימי.
הסרט מסתיים כשבמהלך כתוביות הסיום כל דמות (בת' וניל, ג'נין, בן, קונור ומרי, אנה, ג'יג'י ואלכס) מספרת בקצרה על תוכניותיה לעתיד, או על תחושותיה בקשר לעבר.
צוות השחקנים

בן אפלק - ניל ג'ונס
ג'ניפר אניסטון - בת' מרפי
דרו ברימור - מרי האריס
ג'ניפר קונלי - ג'נין גונדרס
קווין קונולי - קונור בארי
בראדלי קופר - בן גונדרס
ג'יניפר גודווין - ג'יג'י פיליפס
סקרלט ג'והנסון - אנה מרקס
ג'סטין לונג - אלכס
קריס קריסטופרסון - רוד מרפי (אביה של בת')
ביזי פיליפס - קלי אן
סשה אלכסנדר - קתרין
הפקה

דרו ברימור שימשה כמפיקה בפועל של הסרט, באמצעות חברת ההפקות שבבעלותה Flower Films. העיר בולטימור שבמרילנד נבחרה לצילומי הסרט, כיוון שבעיר לא נערכו בעת האחרונה צילומים לקומדיות רומנטיות. בנוסף, התסריטאי מארק סילברסטין גר בעיר למשך מספר שנים, לפני שפנה ללמוד באוניברסיטה.
התאריך המקורי של היציאה לאקרנים נדחה מ-24 באוקטובר 2008 ל-13 בפברואר 2009, ואז הוקדם ל-6 בפברואר 2009.
ביקורות

הסרט קיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים. ה-Rotten Tomatoes דיווח ש43% מהמבקרים נתנו ביקורת חיוביות בהתבסס על 145 ביקורות. בעוד התסריט קיבל ביקורות מעורבות, ג'יניפר גודווין, ג'ניפר קונלי, ג'ניפר אניסטון ובן אפלק שובחו על ידי המבקרים וצוינו כבולטים בסרט.
בסוף השבוע הראשון ליציאת הסרט לאקרנים, הוא גרף 27.8 מיליון דולר והגיע למקום הראשון ב-Box Office Mojo. ב-24 ביוני 2009 הסרט גרף סך הכל ברחבי העולם 170,812,595 מיליון דולר - סכום המהווה הצלחה ביחס לתקציב המקורי - 25 מיליון דולר.
הערות שוליים

1 2  הוא פשוט לא בקטע שלך Box Office Mojo‏ 4 ביוני 2009
1 2  "הצילומים המושלמים בבלטימור עבור 'הוא פשוט לא בקטע שלך'" The Baltimore Sun‏ 2 בפברואר 2009
↑  'הוא פשוט לא בקטע שלך' בקרוב!
↑  'הוא פשוט לא בקטע שלך' (2009):ביקורת Metacritic ‏CNET Networks‏ 6 בפברואר 2009
↑  ביקורות סרטים:הוא פשוט לא בקטע שלך IGN ‏ Rotten Tomatoes‏ 6 בפברואר 2009
↑  http://www.metacritic.com/film/titles/hesjustnot
↑  http://www.jackiekcooper.com/MovieReviews/HesJustNotThatIntoYou.htm
גלות

ערך זה עוסק בגלות באופן כללי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
גלות (באכדית: Galitu – גירוש, הגליה) היא עקירה, בדרך כלל מאולצת, של אדם או קבוצה ממולדתם. ההגליה נחשבת עונש חמור ביותר ועד למאה העשרים אף שימשה לעיתים קרובות כתחליף לעונש מוות.
מפה המתארת את הגליות תושבי ממלכת ישראל על ידי האשורים.
ההגליה נחשבת עונש חמור במיוחד בשל העובדה שהגולה מנותק ממשפחתו (אלא אם כן היא מוגלית יחד עמו) ומתרבותו ונאלץ להסתדר בסביבה שהיא לעיתים קרובות עוינת. ההגליה משמשת לעיתים קרובות כדרך למנוע ממנהיגים בלתי רצויים להשפיע על הציבור.
בעת העתיקה השתמשו אימפריות כגון אשור, בבל ורומא בהגליה המונית של עמים שלמים כעונש על מרידות בהן וזאת מתוך הנחה כי עם המנותק מארצו יתפורר ויעלם. מרבית העמים אכן לא שרדו בעקבות ההגליה, כשהחריג הבולט הוא עם ישראל שהצליח בחלקו לשרוד לאחר גלות בבל, וגלות רומי. פרס לעומת זאת נקטה בטכניקה הפוכה של החזרת עמים גולים כדרך להבטחת נאמנותם לאימפריה.
לפי התורה וההלכה על הורג נפש בשגגה לגלות לעיר מקלט עד מותו של הכהן הגדול. עניין זה ניתן להבין או בתור עונש, או בתור כפרה.
בעת החדשה השתמשו אימפריות רבות בהגליה של מנהיגי מדינות שכבשו ושל פושעים. כך הוגלה נפוליאון לאי אלבה ולאחר מכך לסנט הלנה וכך נוסדה אוסטרליה כמושבת עונשין של האימפריה הבריטית.
בתקופה המודרנית נעשה שימוש נרחב בחילופי אוכלוסין שהם סוג, מוסכם אמנם, של הגליה המונית. יוסיף סטלין הגלה עמים שלמים לסיביר בשל חששו משיתוף פעולה שלהם עם גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. גם מדינות הציר ובמיוחד גרמניה הנאצית השתמשו בהגליות המוניות. לאחר מלחמת העולם השנייה, התקבלה אמנת ז'נבה הרביעית האוסרת על גירוש תושבי שטח כבוש.
לאחר מלחמת העולם השנייה חלה ירידה חדה בהגליות לארצות זרות וזאת בעקבות התפתחות התקשורת שאפשרה לגולים להישאר בקשר עם הקהילות מהן הוגלו. עם זאת הגליה פנים מדינית לאזורים נידחים נשארה טכניקה פופולרית של ענישה במדינות דיקטטוריות.
ראו גם

אוסטרקיזם
לקריאה נוספת

ארנולד איזן, גלות, בתוך: ארתור א. כהן ופול מנדס-פלור (עורכים), לקסיקון התרבות היהודית בזמננו: מושגים, תנועות, אמונות, הוצאת עם עובד, תל אביב, תשנ"ג, 1986. עמ' 68–72
אבראהים האשם

אבראהים האשם (ערבית: ابراهيم هاشم, 1888-1958) היה פוליטיקאי ירדני ממוצא פלסטיני ששימש חמש פעמים כראש ממשלת ירדן. כהונתו הראשונה, בשנים 1933–1938, הייתה כאשר עבר הירדן הייתה חלק מהמנדט הבריטי. בזמן כהונתו השנייה, בשנים 1945–1947, זכתה ממלכת ירדן בעצמאותה. שלוש כהונותיו האחרונות היו תחת שלטון המלך חוסיין, בשנים 1955–1958. נרצח כראש ממשלה בזמן מהפכת 14 ביולי 1958 בעיראק.