stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מורנו גרציאני
קורות חיים

מורנו גרציאני (גרסיאני) נולד בעיר שומן למשפחת נכבדים אמידה שעסקה במסחר. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נאלצה המשפחה לעזוב את העיר בשל הפגזות צבא האימפריה הרוסית. בהמשך, עם שובם לעיר כיהן אביו שמואל באגודת סיוע לפליטים יהודים מהעיר רוסה שהגיעו לעיר. מורנו גרציאני רכש השכלה יסודית בבית הספר של הקהילה היהודית. אביו של מורנו התכוון לשלוח אותו ללימודי רפואה בווינה, אך גרציאני החליט לבחור בקריירה צבאית והתקבל לבית הספר הצבאי בסופיה, אותו סיים בהצלחה ב-1896. הוא היה היהודי הראשון מעירו שבחר בקריירה צבאית בצבא בולגריה ואחד הראשונים מקרב יהדות בולגריה. ב-1906 הועלה לדרגת קפיטן והוצב בחיל המצב בעיירה אלנה שם כיהן כגזבר גדוד רגלים.
במהלך שירותו סבל מהתנכלויות רבות על רקע אנטישמי מצד תושבים בעיירה. באחד הימים נקלע למריבה עם בעל חנות בולגרי שהגיע למשרדו, וגרציאני סילק אותו מחדרו. בנו של בעל החנות ביחד עם חבורת צעירים ארבו לגרציאני ותקפו אותו. הוא נפצע ואיבד את הכרתו. לאחר מספר ימים משהתאושש שב למשרדו, ובדרך אליו הותקף שוב על ידי אותה חבורת צעירים, תוך שהם גידפו אותו בשל מוצאו והבטיחו להורגו. גרציאני שלף את חרבו, דלק אחר חבורת הצעירים, ערף בחרבו את ראשו של אחד התוקפים והניס את השאר. בעקבות האירוע הועמד גרציאני לדין צבאי, הורשע ונגזרו עליו 15 שנות מאסר. הוא ערער לערכאה צבאית עליונה. במהלך הערעור טען גרציאני כי הגן על כבודם של מדי הקצין שלו ועל כבודה של בולגריה עליה נשבע להגן. בית המשפט זיכה אותו מכל אשמה והותר לו להמשיך בשירותו הצבאי. בהמשך, מונה גרציאני למפקד גדוד חיל רגלים ובמהלך מלחמת העולם הראשונה מונה לראש המטה של דיוויזיית הרגלים ה-12 של צבא בולגריה (בול'). ב-1918 הועלה לדרגת פולקובניק. במהלך המלחמה עוטר בצלב הברזל דרגה שנייה ובסיומה השתחרר מהצבא.
ב-1924, לאחר שחרורו מהצבא הצטרף לאיגוד הקצינים והחיילים היהודים המשוחררים, אשר בראשו עמד אברהם תג'ר וכיהן בהנהלת האיגוד. בעת המשבר הכלכלי העולמי (1929) נמנה עם יוזמי הקמת בנק "נארודין טרוד" אשר בסיוע כספי של הג'וינט, העניק אשראי לבעלי עסקים מקרב הקצינים והחיילים המשוחררים אשר נקלעו לקשיים כלכליים.
בשלהי 1939 חלה מורנו גרציאני ורותק לביתו בסופיה בשל מחלתו. הוא הלך לעולמו בקיץ 1941. אף על פי שבולגריה כבר נמנתה עם מדינות הציר, החוק להגנת האומה היה בתוקף והצבא הגרמני כבר חנה על אדמת הממלכה, נערכה לגרציאני הלוויה צבאית רשמית בלווי משמר כבוד. תחילה הוצב ארונו בבית הכנסת בסופיה ומשם בלווי מאות רבות של מלווים מקרב יהודי סופיה ואנשי צבא בולגריה, הובל לקבורה בבית הקברות המרכזי.
הערות שוליים

1 2  Jacky Comforty, Martha Aladjem Bloomfield, The Stolen Narrative of the Bulgarian Jews and the Holocaust, Rowman & Littlefield, 2021, ISBN 9781793632913, pages 48–49.
↑  בטה חרלנובה, השתתפות יהודי שומן במלחמות הבלקן ומלחמת העולם הראשונה, באתר museum-shumen.eu, 2017, עמודים 282–283 (בבולגרית).
↑  אלברט רומנו, התנועה האנטישמית בבולגריה, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות–יהדות בולגריה, ירושלים, 1967 עמוד 313.
↑  בוריס מקסימוב, תולדות בני ברית בבולגריה, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות–יהדות בולגריה, ירושלים, 1967 עמוד 721.
מוזיאון לתולדות כנרת

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  היסטוריה
 כתובת:  קבוצת כנרת
 מיקום:  קבוצת כנרת 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  ארוניק ישראלי
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2006
 תאריך פתיחה רשמי:  2006 
 אדריכל:  ריכרד קאופמן
 קואורדינטות:  32°42′48″N 35°33′45″E﻿ / ﻿32.7134°N 35.5625°E﻿ / 32.7134; 35.5625
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) מוזיאון לתולדות כנרת(למפת הגליל העליון רגילה) מוזיאון לתולדות כנרת(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון לתולדות כנרת(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון לתולדות כנרת
 
המבנה המרכזי בין שלושת הבתים משמאל על הגבעה, הוא מבנה המוזיאון
מבנה המוזיאון בחזיתו האחורית. מימין למטה בית אהרון שידלובסקי המשמש כספרייה וארכיון
מייסד המוזיאון ארוניק ישראלי בחדר מס' 2 המוקדש לחוות כנרת
תוכנית המוזיאון
מודעות היסטוריות בחדר המדרגות של המוזיאון. במעלה המדרגות ניתן לראות חרכי ירי שהוכנו במבנה בשנת 1929, בעקבות מאורעות 1929. החרכים בחדר המקלחת אפשרו לאיש הגנה לשכב עם רובה.
מוזיאון לתולדות כנרת הוא מוזיאון היסטורי השוכן בקבוצת כנרת ומתעד את ההיסטוריה של הקבוצה, שבהמשך הפכה לקיבוץ, מאז הקמתה ב-2 בנובמבר 1913 בחוות כנרת, המעבר להתיישבות בקיץ 1929 על הגבעה במקומה הנוכחי ועד ימינו. המבנה והמוזיאון הוכרו כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.
היסטוריה

המוזיאון שוכן במבנה הראשון שנבנה על הגבעה שעליה וסביבה בנויה כנרת. מבנה זה הוא אחד משלושת המבנים הראשונים שנבנו על ראש הגבעה. המבנים בעלי שתי קומות וגג שטוח ותוכננו על ידי האדריכל ריכרד קאופמן.
תכנון המבנים נעשה בשנת 1926 תוך התאמתם לתנאים הטופוגרפיים של הגבעה, שגודלה הכתיב מבנים בעלי קומות. לתכנון זה הייתה התנגדות רבה של פיק"א, שרצתה שהבתים יהיו קטנים ויתאימו למשפחת איכר, וזאת מתוך רצון לראות בהתיישבות במקום כהתחלה של מושבה גדולה על אדמות כנרת-ביתניה, וזאת בניגוד לרצון של אנשי כנרת לגור יחד כקבוצה. ההתנגדות עיכבה את המשך הבנייה. רק לאחר שקאופמן הודיע שאינו מוכן לשנות את תוכניותיו כי הן היחידות המתאימות לגבעה, וכי הוא יסיר את ידיו ממנה אם יכפו עליו שינוי כה קיצוני, אושרו התוכניות. בחורף של שנת 1927 החלו בבניית היסודות למבנה. ב-13 במאי 1927 בתוך יסודות המבנה הוטמן קלף אבן הפינה עליו נכתב:
ביום שישי י"א לחודש אייר תרפ"ז השנה השמונה עשרה לעליית היהודים מחדש על מקום הזה, לעובדו ולשומרו שוב... ואחרי הרבה עמל ותלאה, זכינו להניח אבן פינה לבניין ביתנו – יעמוד איתן.
על המגילה צוינו שמותיהם של 56 חברי הקבוצה, 9 הורי חברים ו-16 ילדים.
מבנה המוזיאון הוא הבניין המרכזי מבין השלושה והוא מכונה "הבית האמצעי בראש הגבעה". הבית נבנה על ידי קבוצת הבניין של קבוצת כנרת ואוכלס ביולי 1929 על ידי המשפחות הוותיקות שעברו מחוות כנרת. לאחר מלחמת העצמאות, עברו המשפחות הוותיקות למבני שיכונים חדשים שנבנו עבורם. אל הבית בקומה השנייה עברו להתגורר משפחות צעירות. קומת הקרקע שימשה לכיתות לימוד ומגורים של ילדי הגן וכיתות ראשונות של בית הספר. בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 הפך הבית למבנה מגורים לחיילי כנרת ומועדון בילוי לחיילים. בשנות ה-80 של המאה ה-20 שימש הבית למגורי מתנדבים מחו"ל.
לאחר מכן פונה הבית ובשנת 1988 שופץ במימונו של התעשיין יוסף שידלובסקי, אחיו של חבר הקבוצה אהרון שידלובסקי. טקס הפתיחה של המבנה לאחר השיפוץ התקיים ב-6 באוגוסט 1989. במבנה שוכן גם הארכיון של הקבוצה.
הבית הצמוד אל מבנה המוזיאון מצד דרום-מערב, שהיה אחד משלושת הבתים הראשונים, הוא הבית בו גדלה נעמי שמר, המופיע במילות השיר "בבית חלומותיי אשר בראש גבעה". הבית מתוכנן לעבור שיפוץ במסגרת פרויקט לשימור מורשת נעמי שמר, יחד עם "בית שפרירי" השוכן מצפונו המשמש כמרכז מוזיקה. הבית הצפוני נפגע קשות ב-1948 במלחמת העצמאות. הוא שופץ עבר שינויים רבים ונוספה לו קומה נוספת. המבנה לא שמר על צורתו המקורית והוא משמש למגורי משפחות. בחזית המוזיאון נמצאת בריכת המים העגולה ששימשה את ילדי הקבוצה למשחקים ועליו נערכו במשך השנים חופות קידושין.
היסטוריה > הקמת המוזיאון

את הקמת המוזיאון יזם חבר כנרת ארוניק ישראלי, בנו של בן-ציון ישראלי. הדיונים בנושא הקמתו החלו בשנת 1990 ונמשכו עד שנת 1995, מועד בו אספת הקיבוץ הסכימה להקים את המוזיאון במבנה בו הוא נמצא. בהמשך נאסף החומר והושגו התקציבים. הכספים להקמת המוזיאון נתרמו על ידי קבוצת כנרת, חבריה באופן פרטי וחבריה לשעבר, מוסדות שונים וקרן יוסף שידלובסקי.
בשנת 1999 הוקמו שני הדגמים המופיעים במוזיאון, דגם חצר כנרת ודגם הקבוצה על הגבעה. בין השנים 2006-2000 הותקנה התצוגה בחדרי המוזיאון והיא כוללת 400 תמונות עם הסברים, 200 מסמכים המוצגים על גבי קירות חדרי המוזיאון, ו-100 מוצגים שונים. המוזיאון נחנך באפריל 2006.
התצוגה

המוזיאון מחולק לשני אגפים, האגף הצפוני של המוזיאון מוקדש לחוות כנרת, התקופה שקדמה להקמת קבוצת כנרת, ולקבוצת כנרת בין השנים 1929-1913 המועד בו עברה להתיישב על הגבעה. האגף הדרומי מוקדש להתפתחות הקבוצה מאז שנת 1929.
במוזיאון 10 חדרי תצוגה והוא מבוסס בעיקרו על תצוגת מסמכים ותמונות.
חדר מס' 2 - מוקדש לתקופה משנת 1908, מועד רכישת אדמת החווה, ועד שנת 1913. הוא מציג את הרכישה, פיצול האדמות לטובת הקמת קבוצת דגניה א, חוות העלמות, והקמת בית המוטור.
חדר מס' 3 - מוקדש לייסוד הקבוצה. חדר התצוגה מורכב משני חדרי משפחה מקוריים שהקיר ביניהם הורד ליצירת חדר גדול יותר. במרכז החדר דגם גדול של חצר כנרת בקנה מידה של 1:50. בחדר מוצגים הקמת הענפים החקלאיים: רפת, לול, מכוורת ועוד. תימני כנרת, הצטרפות קבוצות נוספות כמו קבוצת הר כנרת והילדים הראשונים. בחדר נמצאת פינת הנצחה המוקדשת ליוסף זלצמן, חבר הקבוצה הראשון שנרצח בשנת 1913, ולידו פינת הנצחה לאהרון שר, שנפל בשנת 1920 במאורעות תל חי.
חדר 4 - שהוא חדר משני לחדר 3, מוקדש לבניית מבני הקבוצה על הגבעה. בחדר נמצא העתק של מגילת היסוד שהוטמנה ביסודות המבנה.
חדר 5 - נמצא באגף הדרומי, גם הוא מורכב משני חדרים שאוחדו לחדר תצוגה אחד. החדר מוקדש להתפתחות הקבוצה בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20. במרכז חדר דגם של מבני קבוצת כנרת בקנה מידה של 1:500 המציג את התפתחות הקבוצה במהלך השנים עד שנת 1999. בחדר מוצגת התפתחות הענפים החקלאיים ענפי התעשייה והתיירות.
חדר 6 - הוא חדר משני לחדר 5, המוקדש  לביטחון ומלחמת העצמאות. בחדר מוצג תותח נפוליאונצ'יק.
חדר 7 - הוא חדר משני לחדר 5, מציג את התפתחות ענפי המנהלה והשירותים.
חדר 8 - החדר מוקדש להתפתחות מערכת החינוך, תחילה עם קבוצת דגניה א, ובהמשך בית ספר בכנרת, בתי התינוקות, נטיעות של חורשות, צליחת הכנרת, בניית הסכר ועוד.
חדר 9 - מוקדש לתרבות ואירועים בקבוצה, ביניהם יובל החמישים של הקבוצה, חנוכת בית בן ציון ועוד.
חדר 10 - נמצא בקומה השלישית של המבנה. החדר הוא חדר אטום ששימש כבריכת מים של המבנה והקבוצה. המבנה המרכזי היה ועדיין המבנה הגבוה ביותר בשטח, ולכן נוצלה עובדה זאת להקמת מאגר מים. בחדר זה הוכנסה מערכת ממוחשבת שבתוכה תועדו בני כנרת הנפטרים, וכן אישי ציבור שנקברו בבית הקברות של כנרת.
בנוסף נוצלו חדרי המדרגות של המבנה לתצוגה של מודעות צבעוניות שפורסמו במהלך השנים בקבוצה.
הערות שוליים

↑  מדריך לאתרי מורשת - אתרי ביקור ומוזיאונים היסטוריים, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2019, עמ' 37
↑  ברכה חבס, החצר והגבעה סיפורה של קבוצת כנרת, הוצאת עם עובד, 1958, עמ' 229-228
מוראבה (סרביה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  185 קילומטרים
 ספיקה ממוצעת:  232 מ"ק לשנייה 
 אגן ניקוז:  37,500 קמ"ר 
 יובלים:  West Morava, South Morava, Jasenica, Resava, Lugomir, Resavčina 
 שפך:  דנובה 
 מדינות באגן הניקוז:  סרביה 
 
 
מוראבה הגדולה (בסרבית: Велика Морава) הוא נהר בסרביה, יובל של הדנובה.
בקרבת העיר סטאלאץ נפגשים הנהרות מוראבה הדרומית ומוראבה המערבית ויוצרים את מוראבה הגדולה. מוראבה הגדולה נשפך לדנובה בקרבת העיר סמדרבו ואורכו עד שם 185 קילומטרים. עם מצרפים את האורך של היובל הארוך ביותר של מוראבה הגדולה, מוראבה המערבית, האורך מגיע ל-493 קילומטרים.
לני וילקנס

| --- | --- |

לני וילקינס, 1968
 לידה:  28 באוקטובר 1937 (בן 86) ברוקלין שבניו יורק
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.85 מטרים
 מכללה:  פרובידנס קולג'
 דראפט:  בחירה שישית, 1960 סנט לואיס הוקס
 היכל התהילה:  נבחר כשחקן בשנת 1989   נבחר כמאמן בשנת 1998
 קבוצות כשחקן
 1960–1968   1968–1972   1972–1974   1974–1975:  סנט לואיס הוקס  סיאטל סופרסוניקס   קליבלנד קאבלירס   פורטלנד טרייל בלייזרס
 הישגים כשחקן
 9 הופעות במשחק האולסטאר (1963–1965, 1967–1971, 1973)   MVP של משחק האולסטאר (1971)
 קבוצות כמאמן
 1969–1972   1974–1976   1977–1985   1986–1993   1993–2000   2000–2003   2004–2005:  סיאטל סופרסוניקס   פורטלנד טרייל בלייזרס   סיאטל סופרסוניקס   קליבלנד קאבלירס   אטלנטה הוקס   טורונטו ראפטורס   ניו יורק ניקס
 הישגים כמאמן
 אליפות ה-NBA‏ (1979)   מאמן השנה (1994)   אחד מ-10 המאמנים הגדולים בתולדות ה-NBA
 קבוצות כג'נרל מנג'ר
 1985–1986:  סיאטל סופרסוניקס
Wilkens, 2013
לאונרד רנדולף "לני" וילקנס (באנגלית: Leonard Randolph "Lenny" Wilkens; נולד ב-28 באוקטובר 1937 בניו יורק, ארצות הברית) הוא כדורסלן ומאמן עבר בליגת ה-NBA. וילקנס נמצא במקום השלישי (אחרי דון נלסון וגרג פופוביץ') עם המספר הרב ביותר של ניצחונות למאמן בעונה הרגילה בהיסטוריה של ה-NBA ונבחר להיכל התהילה של הכדורסל פעמיים, הן כשחקן, הן כמאמן; כשחקן הוא נבחר ב-1989 וכמאמן ב-1998. ב-29 בנובמבר 2006 הוא התמנה לסגן יו"ר הסיאטל סופרסוניקס וב-27 באפריל 2007 הוא התמנה לנשיא פעילויות הכדורסל של הסוניקס. ב-6 ביולי 2007 התפטר וילקנס מהסוניקס.
נעוריו

וילקנס גדל בברוקלין. אביו היה אפרו-אמריקאי ואמו ממוצא אירי. הוא למד ושיחק בתיכון הספורט המוביל בארצות הברית, Boys High.
קריירת המשחק

וילקנס שיחק במכללת פרובידנס ונבחר פעמיים, ב-1959 וב-1960 כאול אמריקן. הוא קלע בשורות המכללה 1193 נקודות והוביל אותה לגמר טורניר ה-NIT. הוא אף נבחר ל-MVP של טורניר הפיינל פור.
וילקנס נבחר במקום השישי בדראפט ה-NBA של 1960 על ידי סנט לואיס הוקס (שהפכה מאוחר יותר לאטלנטה הוקס). בהוקס הושיט לו סיוע רב בוב פטיט מה שעזר לווילקנס להתאקלם בקלות בקבוצה. הוא שיחק עבור ההוקס (1960 - 1968), הסוניקס (1968 - 1972), עבור קליבלנד קאבלירס (1972–1974) ולסיום עבור פורטלנד טרייל בלייזרס (1974 - 1975). וילקנס נבחר למשחק האולסטאר של ה-NBA תשע פעמים ואף סיים במקום השני במרוץ לתואר הMVP של עונת 1968 - 1969, אחרי וילט צ'מברלין, כשהוא קולע 20 נקודות ומוסר 9.3 אסיסטים למשחק. ב-1971 אף זכה בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר. כמו כן זכה בתואר מלך האסיסטים של ה-NBA בעונת 1969/1970. בעונתו הראשונה בסיאטל קלע 22.4 נקודות ומסר 8.2 אסיסטים למשחק ובעונתו הראשונה בקאבס קלע 20.8 נקודות ומסר 8.4 אסיסטים למשחק.
קריירת האימון

וילקנס שימש כמאמן-שחקן בשנים 1969–1972 בסיאטל ובשנתו היחידה כשחקן בפורטלנד.
וילקנס פרש ממשחק ב-1975 והיה מאמן במשרה מלאה של פורטלנד במשך שנה אחת נוספת. לאחר שנה הפסקה, הפך ב-1977 למאמן סיאטל, שם אימן במשך שמונה שנים רצופות, עד שנת 1985. ב-1979 זכה באליפות היחידה שלו (ושל סיאטל). לאחר מכן אימן את קליבלנד (1987–1993), אטלנטה (1993 - 2000), טורונטו (2000 - 2003) ואת הניקס (2004–2005). בדרך, ב-1 במרץ 1996 הוא הפך למאמן הראשון שהשיג 1,000 ניצחונות וב-1994 נבחר ל"מאמן השנה" כשהוביל את אטלנטה למאזן 57-25.
ב-9 בפברואר 2022 הוכרז כאחד מחמישה עשר המאמנים הגדולים בתולדות הNBA.
הישגים

וילקנס פרש ב-2005, לאחר 32 עונות אימון בהן ניהל 2,487 משחקים בעונה הרגילה ובמאזנו 1,332 ניצחונות ו-1,155 הפסדים. מספר הניצחונות של וילקנס היווה שיא NBA אשר נשבר על ידי דון נלסון ב-2010. בכל ארבע הקטגוריות האלה הוא מקום ראשון בליגת ה-NBA בכל הזמנים. וילקנס היה עוזר מאמן הדרים טים של 1992 ואימן את נבחרת 1996. וילקנס הוא אחד משלושה בלבד, לצד ג'ון וודן וביל שרמן שנבחר להיכל התהילה של הכדורסל הן כשחקן, הן כמאמן. בנוסף, וילקנס הוא גם האדם היחיד שנבחר הן לרשימת 50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA שהוכרזה ב-1996 לרגל ציון 50 שנים שעברו מאז נוסדה הליגה, הן לרשימת 10 המאמנים הגדולים בתולדות הליגה.
סטטיסטיקות כשחקן > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | דקות |  % מהשדה |  % מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1960/1961 | סנט לואיס | 74 | 25.3 | 0.425 | 0.713 | 4.5 | 2.8 | 11.7 |
| 1961/1962 | סנט לואיס | 20 | 43.5 | 0.385 | 0.764 | 6.6 | 5.8 | 18.2 |
| 1962/1963 | סנט לואיס | 75 | 34.3 | 0.399 | 0.696 | 5.4 | 5.1 | 11.8 |
| 1963/1964 | סנט לואיס | 78 | 32.4 | 0.413 | 0.740 | 4.3 | 4.6 | 12.0 |
| 1964/1965 | סנט לואיס | 78 | 36.6 | 0.414 | 0.746 | 4.7 | 5.5 | 16.5 |
| 1965/1966 | סנט לואיס | 69 | 39.0 | 0.431 | 0.793 | 4.7 | 6.2 | 18.0 |
| 1966/1967 | סנט לואיס | 78 | 38.1 | 0.432 | 0.787 | 5.3 | 5.7 | 17.4 |
| 1967/1968 | סנט לואיס | 82 | 38.6 | 0.438 | 0.768 | 5.3 | 8.3 | 20.0 |
| 1968/1969 | סיאטל | 82 | 42.2 | 0.440 | 0.770 | 6.2 | 8.2 | 22.4 |
| 1969/1970 | סיאטל | 75 | 37.4 | 0.420 | 0.788 | 5.0 | 9.1 | 17.8 |
| 1970/1971 | סיאטל | 71 | 37.2 | 0.419 | 0.803 | 4.5 | 9.2 | 19.8 |
| 1971/1972 | סיאטל | 80 | 37.4 | 0.466 | 0.774 | 4.2 | 9.6 | 18.0 |
| 1972/1973 | קליבלנד | 75 | 39.6 | 0.449 | 0.828 | 4.6 | 8.4 | 20.5 |
| 1973/1974 | קליבלנד | 74 | 33.6 | 0.465 | 0.801 | 3.7 | 7.1 | 16.4 |
| 1974/1975 | פורטלנד | 65 | 17.9 | 0.439 | 0.768 | 1.8 | 3.6 | 6.5 |
| קריירה | קריירה | 1,077 | 35.3 | 0.432 | 0.774 | 4.7 | 6.7 | 16.5 |
| אולסטאר | אולסטאר | 9 | 20.2 | 0.400 | 0.781 | 2.4 | 2.9 | 9.4 |
סטטיסטיקות כשחקן > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | דקות |  % מהשדה |  % מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1960/1961 | סנט לואיס | 12 | 36.4 | 0.380 | 0.759 | 6.0 | 3.5 | 14.2 |
| 1962/1963 | סנט לואיס | 11 | 36.4 | 0.370 | 0.755 | 6.3 | 6.3 | 13.7 |
| 1963/1964 | סנט לואיס | 12 | 34.4 | 0.448 | 0.759 | 5.0 | 5.3 | 14.3 |
| 1964/1965 | סנט לואיס | 4 | 36.8 | 0.351 | 0.828 | 3.0 | 3.8 | 16.0 |
| 1965/1966 | סנט לואיס | 10 | 39.1 | 0.399 | 0.687 | 5.4 | 7.0 | 17.1 |
| 1966/1967 | סנט לואיס | 9 | 42.0 | 0.400 | 0.856 | 7.6 | 7.2 | 21.4 |
| 1967/1968 | סנט לואיס | 6 | 39.5 | 0.440 | 0.750 | 6.3 | 7.8 | 16.1 |
| קריירה | קריירה | 64 | 37.5 | 0.399 | 0.769 | 5.8 | 5.8 | 16.1 |
מחוז לר

מחוז לֵר (בגרמנית: Landkreis Leer) הוא מחוז בסקסוניה התחתונה שבגרמניה.
גבולותיו הם (מצפון מערב בכיוון השעון) על ידי העיר אמדן, על ידי המחוזות אוריך, ויטמונד, פריזלנד, אמרלנד, קלופנבורג ואמסלנד, וגבול גרמניה עם הולנד.
המחוז ממוקם בחלק הצפוני של פריזלנד המזרחית. הנהר אמס (Ems) עובר במחוז לר, ויוצא ממחוז אמסלנד בדרום, ועוקב אחרי הדולרט, מפרץ בים הצפוני. האי בורקום (ששייך לאיי פריזיה המזרחית) מהווה גם הוא חלק מהמחוז.
בשנת 1744 צורפה פריזלנד המזרחית לפרוסיה. בשנת 1867 האזור חולק למחוזות שונים - מחוז ליר ומחוז ווינר יוסדו. בשנת 1932 נטמעו שני המחוזות הללו יחדיו.
ערים ועיריות במחוז לר

ערים: בורקום, לר, ווינר.
מועזות אזוריות: הסל, יומיי.
מועצות מקומיות: בונדה, ימגום, מורמרלנד, אופלנגן, וסטאופרלדינגן.
מחוז לימריק

מחוז לימריק (באנגלית: County Limerick, באירית: Contae Luimnigh) הוא אחד ממחוזותיה הדרומיים של אירלנד. המחוז שוכן במרכזה של פרובינציית מנסטר. שטחו של המחוז 2,686 קמ"ר, (העשירי בשטחו באירלנד) ואוכלוסייתו כ-184,000 נפש (השביעי באירלנד).
למחוז לימריק אין גבול ימי, והוא מוקף כולו במחוזות אחרים. עם זאת, יש למחוז גישה לים דרך הנהר שאנון העובר בתחומו, ושפכו לאוקיינוס האטלנטי. בצפון גובל המחוז במחוז קלייר, בצפון מזרח במחוז טיפררי, בדרום במחוז קורק, ובמערב במחוז קרי.
המחוז נקרא על שם העיר הראשית בו, לימריק, שבסביבתה מרוכזת רוב האוכלוסייה (כ-50,000 בעיר, וכ-90,000 באזור המטרופוליטני). לימריק היא בירת המחוז והיא העיר הרביעית בגודלה באירלנד.
גלריה

טירת המלך ג'ון על גדת הנהר שאנון בעיר לימריק
נוף מישורי טיפוסי למזרח לימריק, באזור בו מגדלים בקר לחלב
מחוז מאווי

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  הוואי הוואי
 בירת המחוז:  ואיילאוקו 
 תאריך ייסוד:  1905 
 על שם:  מאווי 
 שטח:  6,213 קמ"ר
 גובה:  975 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  164,754 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  20°52′04″N 156°37′01″W﻿ / ﻿20.86774°N 156.61706°W﻿ / 20.86774; -156.61706 
 אזור זמן:  UTC-10
 https://www.mauicounty.gov/
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז מאווי (באנגלית: Maui County) הוא מחוז שהוקם ב-1905 במדינת הוואי שבארצות הברית. האיים העיקריים במחוז הם: מאווי, לאנאי, מולוקאי וקאהולאווה. במפקד האוכלוסין של שנת 2000 נמצא כי במחוז 128,094 תושבים ובשנת 2006 הוערך כי יש במחוז 141,320. שטח המחוז עומד על כ-6,213 קמ"ר שמתוכם 3,002 קמ"ר הם יבשה.
ערים תאומות

למחוז יש 21 ערים תאומות שהן:
צרפת אלבי, צרפת.
ארצות הברית סמואה האמריקנית, ארצות הברית
פרו ארקיפה, פרו
הפיליפינים באקארה, הפיליפינים
סקוטלנד אמבו, סקוטלנד
פורטוגל פונצ'אל, פורטוגל
יפן הצ'יג'וג'יאמה, יפן
הרפובליקה העממית של סין האינאן, הרפובליקה העממית של סין
יפן הירארה, יפן
ספרד מדריד, ספרד
הפיליפינים מנילה, הפיליפינים
הרפובליקה הסינית מחוז פינגאטואנג, הרפובליקה הסינית
הפיליפינים פורוטו פרינססה, הפיליפינים
צ'ילה אי הפסחא, צ'ילה
הפיליפינים קואזון, הפיליפינים
הפיליפינים סאן ז'ואן, הפיליפינים
פורטוגל סאן מיגל (אנ'), פורטוגל
הפיליפינים סאנטייגו, הפיליפינים
הפיליפינים מחוז זאמבאלס, הפיליפינים
הרפובליקה העממית של סין זאונגשאן, הרפובליקה העממית של סין
מקסיקו אגם צ'אפאלה, מקסיקו
מוצרי מעברות

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1963–הווה (כ־61 שנים)
 מיקום המטה:  מעברות 
 ענפי תעשייה:  תעשיית המזון 
  
 maabarot.co.il/en/
 
מוצרי מעברות בע"מ היא חברה פרטית ישראלית העוסקת בפיתוח, ייצור ושיווק מזון ותוספי מזון לבני אדם ולבעלי חיים. החברה נמצאת בבעלותו המלאה של קיבוץ מעברות, ושם שוכנים גם משרדיה.
היסטוריה

מוצרי מעברות הוקמה בשנת 1963, כמפעל לייצור תכשירים וטרינריים, תחליפי חלב לעגלים ולטלאים, על בסיס ידע שנרכש ממפעל "אסיא" (שלימים מוזג לתוך טבע תעשיות פרמצבטיות). פעילות זו המשיכה לעבוד כשותפות עם מפעל "אסיא" עד שנת 1988.
בשנת 1975 נכנסה החברה אל תחום הייצור מזון לחיות מחמד (לכלבים וחתולים) דרך חברת "ביופט" עם המותגים "בונזו" ו"לה קט".
בשנת 1981 החלה החברה לייצר מוצרי מזון לתינוקות, תחת המותג "מטרנה", על בסיס ידע שנרכש מחברה שווייצרית. המוצר פותח ושווק בשותפות עם מפעל התרופות של קיבוץ מעבורת "תרימה". הוא זכה להצלחה רבה והפך למוצר העיקרי של החברה, וקו מוצרי מטרנה הורחב. בשנת 1997 הקימה מעברות חברת הפצה משותפת עם חברת דנשר, במטרה לחסוך בעלויות ההפצה. ב-2002 עברה פעילות ההפצה לחברת דיפלומט אחזקות. בשנת 2008 נמכרו 51% ממניותיה של פעילות מטרנה לחברת "אסם", תחת חברה חדשה שהוקמה בשם "מטרנה תעשיות", שאסם הייתה לבעלת השליטה בה. בשנת 2017 נמכרה ל"אסם" יתרת הבעלות כך שהגיעה להחזקה מלאה במטרנה.
בשנת 1993 הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב והפכה לחברה ציבורית. ב-2004 הנפיקה החברה בבורסה גם איגרות חוב. בשנת 2019 הגיש הקיבוץ הצעת רכש למניות הציבור שהתקבלה והחברה חזרה להיות חברה פרטית.
בשנת 2000, בשיא בועת הדוט-קום, השקיע החברה בחברת הזנק בשם "מליוריס", שעסקה בפיתוח תוכנה למטרות אבטחת בתים ומתקנים, תוך שימוש ברשת האינטרנט להעברת תצלומי וידאו ואירועים בזמן אמת, אולם לאחר שנתיים מכרה את חלקה בהפסד.
בשנת 2003 רכשה מוצרי מעברות את הבעלות המלאה בחברת "ג'ונסון יבואנים", העוסקת ביבוא שימורי מזון לישראל. ב-2006 רכשה "ג'ונסון יבואנים" את חברת המזון האורגני "אדמה".
בשנת 2004 נכנסה החברה לתחום תוספי התזונה והוויטמינים שרכשה את פעילות יצרנית תוספי המזון "אלטמן רוקחות טבעית". שנה אחר כך רכשה 51% מפעילות יצרנית תוספי המזון 'טעם טבע', ומיזגה את שתי החברות לחברה אחת בשם "אלטמן בריאות". ב-2008 רכשה חברה נוספת בתחום, "אנליט", תמורת 14.7 מיליון שקל.
בשנות ה-2000 החלה החברה בפעילות בינלאומית. ב-2004 חברת הבת "מסטיבק", חתמה על הסכם עם חברה מאיטליה לייצור ושיווק מקומי של חיסון לפרות. שיתוף פעולה שנועד להתגבר על מגבלות האיחוד האירופי ליבוא תרכיבי חיסון וצורך ברישוי מקומי באירופה. ב-2006 רכשה פעילות
בתחום המזון לחיות מחמד בטורקיה, כולל מפעל ייצור. ב-2011 רכשה יצרנית תוספי מזון בפולין. ב-2017 רכשה 40% ממניותיה של חברה צרפתית לייצור חומרי גלם מאצות.
תחומי פעילות

ייצור, יבוא ושיווק מזון ומוצרים לחיות מחמד.
ייצור, יבוא, שיווק והפצה של תוספי תזונה, ויטמינים ומינרלים, תכשירים הומאופטיים, קוסמטיקה טיפולית.
פעילות חקלאית וטרינרית של ייצור תחליפי חלב לעגלים, טלאים וגדיים.
ייצור חומרי גלם המשמשים לתעשיות המזון, תוספי המזון והקוסמטיקה.
מדילינק - אתר לסחר מקוון של מוצרי בריאות ופארמה.