stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אונורה מירבו
ביוגרפיה > לפני המהפכה הצרפתית

באוגוסט 1782 מירבו שוחרר ממאסרו. בסופו של דבר הוא הצליח לבטל את פסק דין המוות שהוצא נגדו, ואף הצליח להטיל על המרקיז דה מונייר את הוצאות המשפט. מירבו וסופי, אשר נולדה להם בת שמתה בגיל שנתיים, נפרדו בהסכמה הדדית, ובערך באותו מועד מירבו נפרד גם מאשתו, אשר סירבה לחזור אליו לאחר שחרורו. כמעט במקביל, אמו ביקשה לעזוב את אביו, והגישה תביעה משפטית לשם כך. אונורה ניצב לצד אביו, וכיוון שבמהלך הדיונים תקף באופן בוטה את המוסדות הקיימים, נאלץ לעזוב את צרפת, וקבע את מגוריו בהולנד, שם ניסה להתפרנס מכתיבה. מהולנד הוא המשיך לאנגליה, שם יצר קשר עם הויגים והתוודע לאישים בולטים בחוגיהם, כמו גם לכתביהם ולדעותיהם. כן הושפע מן הידיעות והדעות אודות המהפכה האמריקנית שאירעה זמן קצר לפני כן. תקופה זו בחייו הצטיינה בפוריות בלתי רגילה של מחשבותיו וכתביו בענייני חברה ומדינה, כולל ביקורת על המתרחש בנושאים אלה בצרפת. אלה היוו חלק מן התשתית האינטלקטואלית שביסוד המהפכה הצרפתית. באמצע העשור, לא מעט כיוון שהתקשה להתפרנס מחוץ לארצו, מירבו חזר לפריז, ושוגר על ידי משרד החוץ הצרפתי לשליחות בפרוסיה. ב-1787, לאחר שובו, פרסם את רשמיו, שלא היו חיוביים ביותר, על ההנהגה הפרוסית. המבוכה שהדבר גרם הניעה את שלטונות צרפת לצנזרם.
ביוגרפיה > תקופת המהפכה

ב-1789, כדי לדון במשבר הכלכלי החמור אליו נקלעה צרפת, כונסה אספת המעמדות.
הנצחה

שמו של מירבו מונצח בגשר מירבו.
טאג' מהאל

הטאג' מהאל (בהינדית: ताज महल באורדו ובפרסית: تاج محل) הוא מבנה מונומנטלי בעיר אגרה, אוטר פרדש, הודו. המבנה משלב מוטיבים של אדריכלות מוסלמית בעיקר בסגנון האדריכלות הפרסית עם השפעות הינדיות. זהו מאוזוליאום שבנה קיסר האימפריה המוגולית שאה ג'האן כדי להנציח את אשתו השלישית והאהובה, ארג'ומנד באנו בגום, שנקראה מומתאז מהאל.
בשנת 1983 הכריז אונסק"ו על הטאג' מהאל כאתר מורשת עולמית. בשנת 2007 נבחר הטאג' מהאל במבחן הפופולריות העממי להיות אחד משבעת פלאי תבל החדשים. בשנת 2007 בקרו באתר 3.2 מיליון מבקרים מתוכם שבע מאות אלף תיירים זרים.
משמעות השם

משמעות שם המבנה בהינדית ובאורדו היא: "כתר הארמון" (בהינדית ובאורדו פירוש המילה "מהאל" הוא "ארמון"). מקור השם בפרסית, והוא נגזר משתי מילים פרסיות: تاج (תאג') – כתר, ו-محلّ ("מחל", ההגייה בפרסית ובאורדו: "מהאל") – מקום. (משמעות המילה محل באורדו ובהינדית השתנתה במשך הזמן).
את המבנה הקים הקיסר המוגולי לזכר אשתו שכונתה מומתאז מהאל שפירושו "גבירת הארמון".
בניית הארמון

אשתו של הקיסר מתה בגיל 38, לאחר לידת בתם, אך על פי האגדה הספיקה לפני מותה לבקש מבעלה שינציח לאחר מותה את אהבתם הגדולה שתיחרט לדורות. הבעל השליט התאבל מרה על אשתו ועם קומו מאבלו ניגש לכבד את צוואת אשתו.
שאה ג'האן החל במלאכת בניית הארמון בשנת 1631, והעסיק לשם כך 20,000 עובדים במשך 22 שנה. את אבן החול האדומה לבניית הארמון הביאו בעזרת פילים מהסביבה הקרובה. השיש הלבן הובא ממאקרנה שבראג'סטאן, הג'אספר (שיש שחור) מפנג'אב ואת אבני הבהט הביאו מארצות רחוקות כגון סין, אפגניסטן, טיבט ואפילו מתימן.
הקיסר שכר את שירותיו של אדריכל נודע מפרס, וכן הביא לוטש אבן מיומן מוונציה הרחוקה. האומן היחיד שחתימתו מתנוססת על קירות הטאג' הוא אמנט חאן שירזי, אדריכל וקליגרף פרסי.
עם הזמן נוצרה אגדה לפיה לאחר שסיים האדריכל לבנות את הטאג' מהאל, כרת הקיסר את ידי האדריכל כדי שלא יוכל עוד לבנות מבנה מרהיב כזה, אך למעשה, הארכיטקט אוסטד אחמד לאהורי נפטר ב-1649, שנים לפני סיום הבנייה.
כחמש שנים אחרי השלמת הבנייה, ב-1658, תפס את השלטון אורנגזב, בנם של שאה ג'האן ומומטאז מהאל, וכלא את אביו במבצר אגרה, בארמונו ממנו ניתן לראות את הטאג' מאהל. לאחר מותו נקבר שאה ג'האן בטאג' מהאל לצד אשתו האהובה.
המשורר ההודי הגדול רבינדרנאת טאגור היטיב לבטא את משמעות המבנה ואת הרקע הסיפורי שעליו הוא נבנה, במילים: "אגל דמעה על לחי הזמן" או ב"מתת אוהב" על-פי תרגומה של פועה שלו-תרן: "לנצור לעד רסיס דמעה של אהבה".
תיאור המתחם

הטאג' מהאל, ששטחו כ-700 דונם, הוא מתחם שנבנה לפי כללי הסימטריה: אזור שער מפואר, גן המחולק לארבעה רבעים (צ'אר-באג) על ידי תעלות מים, אזור מרפסת מרוצפת שבצידה המערבי מסגד פתוח הפונה למכה, בצידה המזרחי ג'וואב (מבנה דומה למסגד כתמונת ראי) ובמרכזה מבנה המאוזוליאום עצמו.
גן אור הירח נמצא מעברו הצפוני של נהר היאמונה, ורחבת הבזאר לפני שער הכניסה. המבנים עשויים מאבן חול אדומה מלבד המאוזולאום שמצופה בשיש אלבסטר.
בתרבות

עמרי גליקמן, מיכאל סוויסה ועומרי 69 סגל הוציאו שיר בשם "איצ'יקידנה" ובו הטאג' מהאל מוזכר באופנים שונים.
למשורר עמנואל יצחק לוי שיר על הטאג' מהאל בספרו "השמש שרה למלכיור".
בסדרה נמלטים בונה הגיבור מייקל סקופילד דגם של הטאג' מאהל עבור מנהל הכלא כדי ליצור עמו קשר ולהשיג ממנו טובות הנאה והטבות.
גלריה

הרחבה שסביב הטאג' מהאל
מבט מתעלת המים
מבט מקרוב על צידו של המבנה
טאג' מאהל מכיוון צפון
(לצפייה הזיזו עם העכבר את סרגל הגלילה בתחתית התמונה)
הערות שוליים

↑  = OneIndia News 3-January-2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558314005171  BnF: cb12162158x (data)  GND: 4086583-6  LCCN: sh85132019  NDL: 00954708  NKC: xx0082572  SUDOC: 030147409  TDVİA: tac-mahal  ULAN: 500304454  VIAF: 172481610   WorldCat (עם VIAF): 172481610 
ציור של הקיסר המוגולי שאה ג'האן ואשתו מומטאז לזכרה הקים את טאג' מהאל
ציור של מומתאז מהאל, גבירת הארמון
מפת מתחם הטאג' מאהל



1. גן אור הירח מצפון לנהר היאמונה

2. משטח המרפסת: המסגד (בצד המערבי), הג'וואב (תמונת ראי של המסגד, בצד המזרחי), במרכז - מבנה הקבר (המאוזוליאום)

3. הגן המרכזי

4. שער הכניסה, מבני שירות וקברים נוספים

5. בזאר
אלון שבו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ירושלים, ישראל
 סגנון בישול:  פטיסרי
 השכלה:  בית הספר לבישול בישולים, תל אביב
 מסעדות:  רשת קונדיטוריות אלון שבו
אלון שבו (נולד ב-14 ביוני 1990) הוא קונדיטור ישראלי המזוהה עם סגנון מינימליסטי, בעל רשת קונדיטוריות הנושאת את שמו ולה שלושה סניפים בתל אביב.
ביוגרפיה

אלון שבו נולד וגדל בירושלים. הוריו של שבו הם בעלי קייטרינג.
הוא למד במכינה הקדם-צבאית תל"ם ושירת בצה"ל ביחידה הטכנולוגית של חיל המודיעין. עם השחרור מהצבא החל לעבוד כטבח במסעדת "השולחן" של עומר מילר. לאחר שלושה חודשים עבר למאפים וניהל את הקונדיטוריה במסעדות "חדר אוכל" ו"שולחן" של מילר. במקביל לעבודתו כקונדיטור החל ללמוד רפואת שיניים באוניברסיטת תל אביב, אך עזב את הלימודים לאחר שלוש שנים. לאחר מכן סיים לימודים בבית הספר הגבוה לקולינריה "בישולים".
ב-2018 הקים סטודיו לקונדיטוריה בפלורנטין, ולצד עבודתו בייעוץ קולינרי ופיתוח מתכונים לחברות מסחריות, גם העביר בחלל הסטודיו סדנאות לקונדיטוריה. במהלך מגפת הקורונה יצר גרסאות מקוונות לסדנאות אלה, שזכו להצלחה בציבור.
בשנת 2021 פתח לראשונה קונדיטוריה שמכרה גם לקהל הרחב, במתחם שוק העלייה. באותה שנה גם הציג בתערוכה "הנשף" במוזיאון העיצוב חולון את המיצג "חדר ההקצפות", ובפסטיבל Immersive Adventures עבד עם שוזר הפרחים רן גולן כדי לעצב במת פרחים שעליה הוגשו קינוחים שלו.
ב-2022 נפתחה החנות השנייה של שבו ברחוב שינקין בתל אביב. במקביל הודיע שבו כי בעקבות הביקוש למוצרים כשרים, החליט להפוך את החנות והקונדיטוריה שלו לכשרות, בפיקוח כשרות צהר. באותה שנה החל במיזם "שעת יפה", מחווה לשעת התה הבריטית שערך פעמיים בשבוע במלון הבוטיק ג'אפה בתל אביב. בעקבות ההצלחה של המיזם פתח ב-2024 חנות נוספת בלובי המלון.
מאז 2010 נמצא בזוגיות עם מיכאל, איש הייטק במקצועו. השניים מתגוררים בשכונת פלורנטין בתל אביב.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6   רונית ורד, אחד מהקונדיטורים המוערכים בישראל פותח לראשונה חנות לקהל הרחב, באתר הארץ, 2 ביוני 2021
↑  ראיון עם שבו, בפודקאסט הלהט"בי "יוצאות", 18 באוגוסט 2024
1 2  דלית גבירצמן, מתוק לו: ראיון עם השף קונדיטור אלון שבו, באתר "בעניינים", ‏26 באוגוסט 2017
↑  ריטה גולדשטיין, ‏אלון שבו פתח מקום, וכל שנייה שאתם לא נמצאים בו היא הפסד שלכם, באתר ‏מאקו‏, 8 ביוני 2021
↑  מאיה מאירי, ‏האיש שפתח סניף של לונדון ביפו, באתר ‏מאקו‏, 1 בספטמבר 2022
1 2 3  מאיה מאירי, ‏האיש שפתח סניף של לונדון ביפו, באתר ‏מאקו‏, 1 בספטמבר 2022
↑  מתן שרון, אלון שבו מתמקם בגינת שינקין עם סניף חדש לפטיסרי המושלם שלו, באתר אלון שבו מתמקם בגינת שינקין עם סניף חדש לפטיסרי המושלם שלו | טיים אאוט, ‏2022-12-28
↑  יהונתן גוטליב, השף אלון שבו הכריז: הפכנו לכשרים, באתר www.inn.co.il, ‏7 במרץ 2022
↑  חיליק גורפינקל, "מה שבאים לקנות אצלי עכשיו זה נחמה", באתר כלכליסט, 20 באוגוסט 2024
↑  הילה דודאל, מקום חדש של אלון שבו - ועדכונים טעימים נוספים, באתר www.israelhayom.co.il, ‏1 באוגוסט 2024
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלון שבו".
מוסלמים לשעבר

הסמליל הרשמי של הארגון "המועצה המרכזית של מוסלמים לשעבר" (אנ') שהוקם בשנת 2007
מוסלמים לשעבר או אקס-מוסלמים (בערבית: مرتدين) הם אנשים שמתקופת הינקות גדלו כמוסלמים או התאסלמו במהלך חייהם הבוגרים, ולאחר מכן בחרו להפסיק להאמין בתוכן האסלאם מסיבות שונות. קבוצת האנשים הללו, אשר ידועה במונח "כאפר" או "מֻרְתַדּ/ה", נתקלת באתגרים רבים שקשורים לתוכן, ההיסטוריה וההשלכות של האסלאם, לתרבות האסלאמית, לדין האסלאמי (שריעה) כמו גם לתרבות המוסלמית המקומית, ביחס לעזיבה של מוסלמים את האסלאם.
מאז תחילת המאה ה-21 חלה מגמה של עלייה חדה בדמוגרפיה של מוסלמים לשעבר ממדינות שונות ברחבי העולם, שהקימו תנועות ספרותיות וחברתיות משותפות, כמו גם רשתות וארגונים של תמיכה הדדית, כדי להתמודד עם הקשיים שקשורים לעזיבת האסלאם במדינות מוסלמיות, ולהגביר את המודעות לסוגיות הרבות של הפרת זכויות האדם שעומדות בפני מוסלמים לשעבר והסיבות שבגללן עזבו את האסלאם.
סיבות ותהליך עזיבת האסלאם > ח'ליל ביליסי

במחקר של ח'ליל ביליסי משנת 2007 ביליסי קובע שניתן לסווג את המניעים לעזיבת האסלאם באופן רחב לשתי קטגוריות, מניעים אינטלקטואליים ואידאולוגיים או מניעים חברתיים וחווייתיים. ממצאי המחקר של ביליסי קובעים כי בקרב מוסלמים לשעבר עם מניעים אינטלקטואליים/אידאולוגיים, נראה שהדברים הבאים חשובים:
מעמד האישה באסלאם.
הפרות של זכויות האדם בתוכן השריעה (הדין האסלאמי).
סיבות שונות לבעייתיות של ספר הקוראן (אנ').
אורך חייו ודמותו של מייסד האסלאם מוחמד שמשמש כמקור השראה עבור מוסלמים (אנ').
ביקורת כלפי האסלאם כדת לא הגיונית בעלת סתירות רבות.
קללת הגיהנום הנצחית נגד בני אדם שמוגדרים כטובים אך אינם מוסלמים.
החוקים והציפיות המחמירות של האסלאם.
חוסר היותה של האסלאם כמי שפונה לקהל אתני אוניברסלי בעל תרבויות ומנהגים שונים אלא מאורח חיים בעל תרבות ערבית אתנית בלבד (ראו: שעוביה).
אמינות תוכן הקוראן (אנ') והחדית' (אנ').
בין המוסלמים לשעבר עם מניעים חברתיים וחווייתיים, ביליסי מציין את הסיבות הבאות:
מפגשים עם מוסלמים רשעים ואכזריים.
ראייה של מוסלמים בעמדות כוח כמדכאים (ד'ימי, ג'יזיה, תנאי עומר).
נחשלות בקרב מוסלמים.
התעללות בנשים על רקע מעמד האישה באסלאם על ידי מוסלמים.
התעללות בלא מוסלמים על רקע היותם "כופרים" (בערבית: كافر) על ידי מוסלמים.
מצב אשלייתי שבו מוסלמים נמצאים ביחס לתפיסה של האסלאם.
המחקר של ביליסי מייחס אפליה מגדרית ורגשות דוחים עקב חוויות ותפיסות אינדיבידואליות שליליות כמניעים הבולטים ביותר של מוסלמים לשעבר לתהליך העזיבה שלהם את האסלאם. כדוגמה לאופיים המדכא של מוסלמים או תרבויות אסלאמיות באופן כללי לדברי המשתתפים במחקר, ביליסי הצהיר כי חלק מהמוסלמים לשעבר ציטטו את החוויה של רצח העם הבנגלי בשנת 1971, שכלל רצח עם של מיליוני מיעוטים בנגלים הינדים במזרח פקיסטן על ידי הכוחות המזוינים של פקיסטן, כדוגמה לאופיים המדכא של מוסלמים בעמדות כוח. ביליסי הוסיף כי בדומה למקרים רבים אחרים של התאסלמויות, מספר ניכר של מוסלמים שגילו לראשונה אזורים נוספים שרחוקים מהגבולות שבהם גדלו במשך חייהם ונחשפו לנקודות מבט אחרות משלהם - עוזבים את האסלאם. לדברי ביליסי, הסיבות עבור עזיבת האסלאם מגיעות מאנשים מרקעים אתניים שונים וקבוצות גיל שונות מכל רחבי העולם כאשר דרום אסיה, דרום-מזרח אסיה, המזרח התיכון, צפון אפריקה והעולם המערבי הם האזורים הבולטים ביותר שבהם החלו להופיע מוסלמים לשעבר, בעוד שמין רוב המוסלמים לשעבר תואר כמשתנה ביחס לגאוגרפיה שממנה הם מגיעים.
בתור דוגמאות, ביליסי הצהיר במחקר שלו לגבי מוסלמי לשעבר שחש כי ההתעסקות של הקוראן ב-"היבטים טריוויאליים" ביחס לחייו הפרטיים של מוחמד הם "מוזרים". בדוגמה נוספת, מוסלמי לשעבר טען שהחיים שלו כמוסלמי "כפו עליו בחירות חברתיות מגבילות וגרמו לו להימנע מהזדמנויות שונות כדי למלא ציוויים אסלאמיים" בעודו גינה את מעמד האישה באסלאם ונישואי הקטינים שביצע הנביא מוחמד עם אשתו עאישה בהיותה בת 6 ויחסי מין בהיותה בת 9 כפי שכתוב בצחיח אל-בוח'ארי. לפני שהחליט לעזוב את האסלאם, מוסלמי לשעבר אחר טען בפני ביליסי כי מצא את הרעיון של "קללת גיהנום נצחית נגד בני אדם שמוגדרים כטובים אך אינם מוסלמים" כ-"נוראית".
סיבות ותהליך עזיבת האסלאם > נג'מה אל-זידג'אלי

על פי המחקר של נג'מה אל-זידג'אלי, למרות הגבלות בסיכון גבוה, מוסלמים לשעבר בחברות ערביות יכולים להצליח להקים קהילות מקוונות ולחלוק רעיונות מאתגרים שמחלחלים ברחבי מדינות ערב. אל-זידג'אלי מצהירה כי מוסלמים לשעבר, בעקבות למידה קפדנית של תוכני האסלאם, מגיעים למסקנה שהם "לא עומדים יותר בהיסטוריה, בספרים ובעקרונות של האסלאם" מתוך "כבוד לאנושות ולהגיון". אל-זידג'אלי אומרת שהקהילה המוסלמית לשעבר מגוונת, בעוד שחצי ממנה מתנצר. בעוד שדוח המדיה החברתית הערבית 2018 הצביע על השתתפות נמוכה יותר של נשים ערביות ברשתות החברתיות, אל-זידג'אלי טוענת שפעילים רבים מתוך המוסלמים לשעבר הן נשים מערב הסעודית ומכווית, בעוד שאינטראקציות הדדיות ואירועים פוליטיים וחברתיים בחברות ערביות מובילים למחזוריות של שיח בקרב מוסלמים לשעבר. ברשתות החברתיות מוסלמים לשעבר מפרסמים תוכן של הומור, סאטירה, עובדות, תיקונים, שאלות רטוריות ועוד לגבי האסלאם, בעוד שבתחילת המגמה של המוני המוסלמים לשעבר בתחילת שנות ה-2000, הקוראן עצמו לא היה נתון תחת ביקורת. עם זאת, אל-זידג'אלי טוענת כי המעמד הזה השתנה עם הזמן וכעת כלל הטקסטים האסלאמיים הן בקוראן והן בחדית' פתוחים לביקורת על ידי מוסלמים לשעבר.
אקטיביזם של מוסלמים לשעבר לדברי אל-זידג'אלי כולל:
ערעור והכפשת עקרונות מפוקפקים בספרות האסלאמית, לרבות בקוראן, בחדית' ובהיסטוריה של האסלאם.
העלאה לדיון של התנהגויות תרבותיות מפוקפקות באסלאם בהם האידאולוגיה הנפוצה של הגדרה עצמית בתור מוסלמי תחילה ורק לאחר מכן כבן אדם, תפקידים מגדריים לא הוגנים בין גברים לנשים או תרגול הבעת חוסר האמפתיה "שאמאטה" (תרגול של מציאת שמחה בסבל של אחרים, בערבית: الشماتة).
העלאה ושיתוף סרטונים, עובדות, ציטוטים וספרים בנושאים רלוונטיים של קולות ערביים ובינלאומיים שונים שמתמקדים בהתמודדות עם תכנים אסלאמיים מפוקפקים שמוטבעים באופן נרחב בקרב מוסלמים באמצעות תוכניות הלימודים בבתי ספר והספרות האסלאמית.
ערעור על ההיסטוריה המוצגת באופן מסורתי באסלאם.
השתתפות בדיבייט ציבורי מקוון או פנים אל פנים מול מוסלמים.
מתן לייקים ושיתופים של תכנים מארגונים מקוונים של מוסלמים לשעבר.
שיתוף הודעות פרטיות אנונימיות של מוסלמים לשעבר במדינות עוינות.
סיבות ותהליך עזיבת האסלאם > דוגמאות לספקות של מוסלמים לשעבר

מאמר באתר החדשות "Firstpost" (אנ') על מוסלמים לשעבר בהודו מאת העיתונאי תופייל אחמד (אנ') במאי 2017 הציג מרואיין הודי מוסלמי לשעבר שלא היה יכול להאמין שאללה שהוא "כל כך גדול לא יהיה בעל חוש של הוגנות והוא ישלח את כל הילדים הלא מוסלמים לגיהנום על היותם כופרים", כמו גם ביקורות כלפי מנהגים אסלאמיים שונים מאת מרואיינים אחרים, בהם: איסור על הטלות ספק ביחס לתכנים באסלאם, תרגול שנאה כלפי כופרים, שנאה למיני בעלי חיים מסוימים כמו כלבים (אנ') ועוד. בדוגמאות שצוטטו במחקרן של טימו פאוהא ואטפה אגאיי משנת 2018, כאשר ספקנים השוו את האסלאם לאמונות אחרות, הם שקלו את האפשרות שהאמונות האחרות צודקות, למדו כתבי קודש שונים אחרים והיו פתוחים לשאלות. במחקר של סיימון קוטי משנת 2015 רבים מהמרואיינים המוסלמים לשעבר ציינו שאללה "שלא נראה כמספק הוכחה מוצקה לקיומו" שרוצה "לשלוח את כל מי שמטיל בו ספק לתקופת זמן של נצח בגיהנום" גם אם הם אנשים מוסריים שמנהלים אורח חיים טוב "אינו תואם את התכונות של חסד או הוגנות שנוהגים לייחס לאלוהים". דוגמאות נוספות לשאלות מעוררות ספק שהועלו על ידי מוסלמים לשעבר ספק במחקר של סיימון קוטי בשנת 2015 נגעו לאופן מדוע "האל האסלאמי נראה קנאי, חסר ביטחון ודורש סגידה כל הזמן", איסור על קיום יחסים רומנטיים עם בני דתות אחרות עבור נשים מוסלמיות בניגוד לגברים מוסלמים, עונשים אכזריים על כפירה באסלאם ועוד.
קוטי מתאר המחקר שלו שרבים מהמוסלמים לשעבר שהיו אדוקים בטקסים הדתיים שלהם עשו זאת בין היתר כדי לרצות את היקרים להם. עם זאת, ברגע שהם למדו ובדקו לעומק את כתבי הקודש האסלאמיים, הם נתקלו בהמון מעשים "בלתי מוסברים מפוקפקים ומטרידים שנעשים בשם אללה" כגון קטעים אלימים שבהם אללה "זורק כופרים שהיו בני אדם טובים במשך חייהם לנצח לגיהנום" או טבח אנשי השבט היהודי בני קורייט'ה בצפון חצי האי ערב במהלך קרב השוחה כחלק מחייו של מייסד האסלאם מוחמד, שנאלצו להיכנע במהלך הקרב למוסלמים ותחת פיקודו של מוחמד כמעט כלל הגברים היהודים מתוך השבט נרצחו בעריפת ראש מלבד כמה שנאלצו להתאסלם בכפייה, בעוד שאלף נשים וילדים מבני השבט נשבו, אולצו להתאסלם ונמכרו לעבדות או ציון של אירועי טרור אסלאמי מודרניים שהיו מונעים או מוצדקים (ג'יהאד) על ידי כתבי קודש אסלאמיים כ-"מלחמה נגד כופרים". במהלך דיון פאנל של מוסלמים לשעבר מצפון אמריקה באוניברסיטת קולורדו בולדר, נשים מוסלמיות לשעבר מלבנון וערב הסעודית הצהירו שהבריחה ממדינות המוצא שלהן התרחשה בעקבות "חיים תחת שליטה יום-יומית מלאה בדיכוי מגדרי, בידוד והתעללות מצד המשפחות והקהילות באמצעות נרטיבים אסלאמיים".
סיבות ותהליך עזיבת האסלאם > אתגרים בילדות ובשנות התבגרות

מרואיינת מוסלמית לשעבר במחקר של סיימון קוטי פירטה את הפחד של "אש הגיהנום וזעמו של אללה שמוטלים על מוחות מוסלמים צעירים" שהשפיעו על כך שבסופו של דבר היא האמינה שהבריונות שהיא חוותה בתקופת הבית ספר שלה עשויה להיות "תוצאה של הטלת הספק שלה באסלאם". מרואיין מוסלמי לשעבר אחר הצהיר בפני קוטי לגבי הפחד משייטן (אנ') (שד שמסית בני אדם לבצע חטאים, בערבית: شَيْطَان) והאיום שלאחר מכן מהנוהג של גירוש שדים כדי "להסית ילדים מלהטיל ספק באסלאם". מרואיינת נוספת של קוטי אמרה שהיא "פחדה לשאול שאלות על האסלאם" כי "לימדו אותה שלא לחקור", אבל כשהשאלות והספקות שלה עלו, היא לא הרגישה בטוחה לדון בהם עם אף אחד, מהורים ועד מורים, מאחר שהיא "לא ידעה איך הם יגיבו". לדברי קוטי, הפחדים הללו בקרב ספקנים מתקופת הילדות נמשכים גם לבגרות.
סיבות ותהליך עזיבת האסלאם > השפעות מדעיות וספרותיות

ח'ליל ביליסי מצהיר שהעזיבה של האסלאם מושפעת עמוקות מיצירות ספרות שונות, כולל אלה של הסופרים המוסלמים לשעבר טסלימה נסרין (אנ') מבנגלדש וסלמאן רושדי מהודו, כמו גם פילוסופים ומדענים שונים בהם קרל סייגן.
סיבות ותהליך עזיבת האסלאם > חיים כפולים

לדברי הסופרת הפקיסטנית פרזנה חסן מוסלמים רבים לשעבר נאלצים להסתיר את חוסר האמונה שלהם מבני המשפחה הקרובים, מהחברים והקהילות שלהם, מאחר שהם חוששים לקבל דחייה חברתית. חסן אומרת כי מוסלמים לשעבר צריכים לחיות "חיים כפולים" מתוחים במיוחד אם הם מוקפים בבני משפחה מוסלמים אדוקים, שכתוצאה מכך הם מחויבים להעמיד פנים שהם "מוסלמים תרבותיים" שמשתתפים בכל הציוויים שנראים לעין של האסלאם, תוך כדי שהם שומרים את היותם מוסלמים לשעבר בסוד.
סיימון קוטי מצהיר כי מוסלמים לשעבר שלא הצהירו בפומבי שהם עזבו את האסלאם צריכים להתמודד עם עמדות לא מרוצות מצד הקרובים שלהם כלפי אי ציותם לעקרונות שונים של האסלאם, בעוד "שלשקר, להסתיר ולהתנהג בצורה שהיא לא אותנטית" נותרת משימה קשה עבור מוסלמים לשעבר תחת מעקב חברתי תמידי של המשפחה, החברים והקהילה המקומית. ההשפעה הנפשית של המאמץ הזה להסתיר את המחשבות האמיתיות שלהם הופכת לכבדה עבור אנשים רבים, ובכך, הופכת את תהליך עזיבת האסלאם לארוך טווח, מפרך ותובעני מבחינה פסיכולוגית. מכיוון שהחברה לעיתים קרובות סביב מוסלמים לשעבר מחזיקה בדעה שפעולות כמו עזיבה של האסלאם הן חטא חמור, הדבר גורם לחרדה מוגברת ותחושת אשמה בקרב מוסלמים לשעבר פוטנציאלים, בעוד שחוסר היכולת שלהם להביע את הרגשות הללו לאדם קרוב מובילה לתחושות של חוסר ודאות, אשמה, ספק עצמי, בדידות ודיכאון, כאשר חוסר מגע עם אנשים בעלי דעות דומות והיעדר רשתות תמיכה מחריפים את התחושות.
מחקרו של ח'ליל ביליסי מציג שמוסלמים לשעבר שמסתירים את הזהות שלהם נוטים בדרך כלל להסתיר את תהליך עזיבת האסלאם שלהם בעיקר מחשש לפגיעה על רקע טרור אסלאמי, או מאחר שהם אינם רוצים ליצור פירוק פוטנציאלי של יחסים עם אדם שהם אוהבים. אל-זידג'אלי מצהירה שמאז תחילת המאה ה-21 רשתות חברתיות שנוסדו כמו פייסבוק, וואטסאפ וטוויטר החלו לספק מרחב בטוח למוסלמים לשעבר שמסתירים את הזהות שלהם להביע את הזהות שלהם באמצעות טכנולוגיה, שהובילו מוסלמים לשעבר למלא תפקידים אנונימיים בולטים של שינויים חברתיים שהתרחשו במאה ה-21 במדינות המפרץ הפרסי בעלות אחוזי הפנאטיות הגבוהים ביותר.
סיבות ותהליך עזיבת האסלאם > חיים כפולים > רדיפה והפרה של זכויות אדם

בתי משפט במלזיה סירבו לאשר שינויי דת או נישואים למי שאינם מוסלמים לאורך השנים בין היתר עבור אזלינה ג'ילני, שהורשתה לשנות את השם שלה ללינה ג'וי (אנ'), אבל לא את סמן הדת שלה בתעודת הזהות לנצרות. במקרה אחר, נראישה בוכרי נאלצה להגיש צו הביאס קורפוס נגד ההורים שלה ולברוח ממלזיה כדי להתחתן עם הבן זוג הלא מוסלמי שלה. במקרה נוסף ממלזיה, רבתי מסוסאי גדלה בתור הינדית על ידי סבתא שלה לפני שההורים שלה התאסלמו. עם זאת, כאשר מסוסאי נישאה לבן הזוג ההינדי שלה וביקשה לשנות את רישום הדת שלה להינדואיזם, הרשויות במלזיה דחו את הבקשה שלה וחטפו ממנה את הבת שלה ומסרו אותה לאמה המוסלמית בתגובה. באוגוסט 2021, מוסלמי לשעבר מקרלה, שידוע כיוטיובר מפורסם ועבד במשך שנתיים בדובאי, נעצר ונידון לשלוש שנות מאסר בגין ביקורות על תוכני הקוראן והחדית' שהביע בחשבון היוטיוב שלו בעבר על ידי הרשויות של איחוד האמירויות הערביות בטענה של "חילול הקודש" של האסלאם לאחר שעובדים זרים מוסלמים מקרלה הגישו נגדו תלונה במשטרת דובאי.
הקמת תנועות

המונח "תנועת המוסלמים לשעבר" משמש לתיאור התנועה החברתית של יחידים וקבוצות שהתנערו מאמונה בתוכן האסלאם, ושואפים לנרמל התנגדות ועזיבה של האסלאם בעולם המוסלמי, ולספק תמיכה במוסלמים לשעבר אחרים שביצעו את המעשה או נמצאים בתהליך העזיבה על ידי רשתות תמיכה. על רקע סקר מטעם מרכז המחקר פיו משנת 2017 בנושא, העיתון וול סטריט ג'ורנל פרסם מאמר שבו קבע כי כמאה אלף בני אדם בארצות הברית עשויים לעזוב את האסלאם מדי שנה, בעוד שגם אם מתאסלמים יצטרפו במספרים דומים, אלו שיעזבו ישפיעו בסופו של דבר על מעמד האסלאם במדינה יותר ממה שיעשה כל מתאסלם. אקטיביזם של מוסלמים לשעבר כולל שימוש בסדרה של עיתונים, התכנסויות ציבוריות בברים, בתי קפה ומסעדות כמו גם פלטפורמות מקוונות. לדברי פרזנה חסן, אקטיביזם של מוסלמים לשעבר גורם לעולם המוסלמי "להתמודד עם התבוננות פנימית לגבי השלכות שונות של האסלאם על העולם".
הקמת תנועות > רקע > פסוקי השטן (1988–2000)

התנגדויות של מוסלמים ברחבי העולם לפרסום פסוקי השטן (1988) מאת הסופר המוסלמי לשעבר סלמאן רושדי שהובילה בהמשך למה שנודע כ-"שערוריית פסוקי השטן" (אנ') בקנה מידה עולמי, הניעו את הסופר והפעיל ההודי אבן ווראק לכתוב את הספר שלו "למה אני לא מוסלמי" בשנת 1995 בהגנה על רושדי וכופרים מוסלמים לשעבר אחרים, ובהמשך גם לכתיבה של שורת ספרים מטעמו שמבקרים את הקוראן ומייסד האסלאם מוחמד. 3 שנים לאחר מכן ייסד ווראק ומוסלמים נוספים לשעבר את ארגון הסופרים "המכון לחילון החברה האסלאמית" כדי לתמוך באינטרסים של כופרים באסלאם ולהביע במשותף ביקורת על האסלאם.
הקמת תנועות > רקע > השפעת המדינה האסלאמית (1999–הווה)

לעלייתו של ארגון הטרור האסלאמי שנוסד בשנת 1999, המדינה האסלאמית, שהכריז על ח'ליפות אסלאמית ביולי 2014 וביצע מאז הקמתו באמצעות עשרות אלפי הפעילים שלו סדרת מעשי טרור, טבח, רצח עם ועבדות מינית שיטתית כלפי לא מוסלמים תוך כדי ציטוט פסוקים שכתובים בקוראן והחדית' כהצדקה למעשים, נראתה השפעה עצומה על מוסלמים ברחבי העולם בתהליך ההתנתקות שלהם מהאמונה בתוכן האסלאם לאורך השנים. בתקופה שבין 2014 ל-2019 נראתה עלייה במספר המוסלמים הכורדים שהמירו את אמונתם לזורואסטריות, האמונה המקורית של אבותיהם האתניים שהייתה קיימת באזור לפני הכיבוש המוסלמי של פרס על ידי פולשים ערבים מח'ליפות ראשידון בין שנת 632 לספירה עד 651 לספירה, שהוביל לנפילת האימפריה הסאסאנית ולדעיכת הדת הזורואסטרית. הזינוק תואר בעיקר כמי שנוצר לאחר "עדות לשנות האלימות והברבריות" שבוצעו על ידי הפעילים המוסלמים של הארגון באזורים השונים עם נוכחות כורדית.
הקמת תנועות > רקע > בעקבות פיגועי 11 בספטמבר (2001–2006)

מתקפות הטרור האסלאמי של ארגון הטרור אל-קאעידה ב-11 בספטמבר 2001 (שידועות בכינוי פיגועי 11 בספטמבר) על מגדלי התאומים ומרכז הסחר העולמי בעיר ניו יורק והפנטגון בוושינגטון די סי. שהובילו להרג של 2,977 איש והפכו לפיגועי הטרור הגדולים ביותר בהיסטוריה של האנושות, השפיעו באופן חסר תקדים על מגמת כפירות בתוכן האסלאם ועל התפשטות של מוסלמים לשעבר ברחבי העולם, שהאיצו את תהליך נטישת האמונה שלהם באסלאם, או סימנו את המאפיין הראשון של הטלת ספק לגבי אמונה בתוכן הקוראן והחדית', בעקבות התבססות על טקסטים אסלאמיים שבהם השתמשו המחבלים בפיגועים כדי להצדיק את התקפות הטרור נגד כופרים. עלי סינה (אנ'), מוסלמי לשעבר שהתנצר, ייסד בעקבות האירועים את האתר חופש אמונה בינלאומי (FFI) באוקטובר 2001. באותן שנים, הסופר אבן ווראק ליקט בספר שלו "עזיבת האסלאם: הכופרים מדברים" (אנ') משנת 2003 אוסף של סיפורים של עזיבת האסלאם ממוסלמים לשעבר ממדינות שונות בעולם.
בעקבות סדרת אירועים של טרור אסלאמי שראתה כולל ילדים להורים מוסלמים שמעודדים את פיגועי 11 בספטמבר לאחר שבדקו שאכן ניתן למצוא את ההצדקות של המחבל הסעודי אוסאמה בן לאדן לכך בפסוקי הקוראן, מדענית המדינה ומבקשת המקלט אייאן חירסי עלי מסומליה, עזבה את האסלאם בשנת 2002 והפכה לאחת מהמבקרים הידועים ביותר של האסלאם בעולם. בגלל העוינות הגלויה שלה לנוכחות האסלאם בספרה הציבורית בהולנד, שבה הפכה לחברת בית הנבחרים בשנת 2003, חירסי עלי החלה לקבל איומי מוות רבים על העזיבה והביקורת שלה על האסלאם מצד מוסלמים מקומיים ומחוץ לשטחי המדינה, שהגיעו לשיאן ברצח הבמאי ההולנדי תאו ואן גוך ב-2 בנובמבר 2004 (על ידי מחבל מוסלמי ממרוקו) שאיתו הפיקה את הסרט הביקורתי כלפי האסלאם, "כניעה" (אנ') שיצא לאור באותה שנה. מאמרים של ביקורות כלפי האסלאם מטעם חירסי עלי לאורך השנים קובצו מאוחר יותר לשני אוספים, "מפעל הבן: על נשים, אסלאם והיטמעות" (אנ') משנת 2002 ו-"הבתולה הכלואה" (אנ') משנת 2004, שהפך לרב מכר בינלאומי ותורגם למעל 10 שפות שונות עד מאי 2006. בעקבות פרסום האוספים, בשנת 2006 סוגיות סביב קשיים שאיתם מתמודדים מוסלמים לשעבר בהם העיתונאי האיטלקי ויליד מצרים מג'די עלאם (אנ'), נכנסו לשיח היום יומי בצרפת שהתבטאו בין היתר בדיון הביקורת על האסלאם של המורה לפילוסופיה הצרפתי רוברט רדקר (אנ') ביומון לה פיגארו.