stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאם ליון מקנזי קינג
ביוגרפיה > ראש ממשלת קנדה > תקופת הכהונה השלישית והרביעית

בתקופת כהונתו השלישית הצליח קינג לבסס תוכנית קצבאות זקנה ממלכתית. בפברואר 1930 מינה קינג את קיירין וילסון אותה הכיר באופן אישי, כאישה הראשונה אי פעם ששימשה כחברה בסנאט הקנדי. ממשלתו של קינג הייתה בשלטון עם תחילת השפל הגדול, וקינג הפסיד בבחירות שהתקיימו בשנת 1930, ואיש המפלגה השמרנית, ריצ'רד בדפורד בנט מונה לראש הממשלה. קינג נותר פעיל כמנהיג האופוזיציה.
בבחירות שהתקיימו בשנת 1935 זכו שוב הליברלים, וקינג שב ומונה לראש הממשלה. התקופה הקשה ביותר של השפל הגדול חלפה, וקינג ביצע תוכניות רווחה כחקיקת חוק הדיור הממלכתי ומינוי ועדת התעסוקה הלאומית. ממשלתו הקימה גם את תאגיד השידור הקנדי בשנת 1936, ואת חברת "טרנס קנדה איירליינס" (קודמתה של אייר קנדה) בשנת 1939. בשנת 1938 הפך את הבנק של קנדה מחברה פרטית לחברה ממשלתית.
עליית הנאציזם באירופה בשנים אלו, הדאיגה את קינג בעיקר בשל כך שאם בריטניה תיגרר למלחמה ביבשת, תאלץ קנדה להצטרף, כשם שהצטרפה למלחמת העולם הראשונה. במרץ 1938 בתגובה להפרת הנאצים את סעיפי הסכם ורסאי שעסקו בפירוז חבל הריין הודיע קינג לראש ממשלת בריטניה, באמצעות הנציב העליון הקנדי בלונדון, כי אם תילחם בריטניה בגרמניה עקב פעולה זו, תישאר קנדה נייטרלית. ביוני 1937 התכנסו כל נציגי הדומיניונים בלונדון להכתרתו של המלך ג'ורג' השישי. בהזדמנות זו הודיע קינג לראש הממשלה הבריטי, נוויל צ'מברלין כי קנדה תילחם רק אם תותקף בריטניה ישירות, ואם בריטניה תתערב במלחמה ביבשת, לא יוכל צ'מברלין לצפות לתמיכתה של קנדה. קינג ניצל מסע זה לאירופה על מנת לבקר את היטלר, ובכך היה לראש המדינה היחיד מצפון אמריקה שנפגש עמו. קינג תיאר את רשמיו מהיטלר ביומנו במילים – "הוא באמת אוהב את בני עמו, וארצו, ויקריב כל קורבן לטובתם". הוא חזה כי "העולם יראה אדם גדול – מיסטיקן בהיטלר. איני יכול לתמוך בנאציזם – המשטר האכזרי, דיכוי היהודים, היחס לדת וכיוצא בזה. אך היטלר, הוא עצמו, הצנוע, יעמוד יום אחד לצד ז'אן ד'ארק בין מושיעי עמם".
ב-1938 במהלך משבר חבל הסודטים שהוביל לועידת מינכן שב קינג והודיע לצ'מברלין כי אם תפרוץ מלחמה בשאלת צ'כוסלובקיה תישאר קנדה נייטרלית. קינג הביע דעתו כי יש במדיניותו של צ'מברלין סיכון לעירוב בריטניה, ובשל כך עירוב כל הדומיניונים, במשבר שאינו נוגע לחבר העמים כלל.
ביוגרפיה > ראש ממשלת קנדה > קינג ושאלת ההגירה

בשנות השלושים בזמן המשבר הכלכלי הנהיג קינג מדיניות הגירה מגבילה ביותר כלפי המבקשים להגר לקנדה. הממשלה עודדה בעיקר כאלה שראתה כמועמדים להתיישבות חקלאית, וגם אלו התקבלו למדינה במספרים מצומצמים ביותר. על רקע זה, גם לא הייתה פתיחות רבה לקבלת מהגרים פליטים, ובכללם, יהודים פליטים מאירופה. בשנים 1945-1933 קיבלה קנדה 4000 יהודים בלבד לתחומה. 
יש המאשימים את קינג בהתעלמות משיקולים הומניטריים בנוגע למדיניות ההגירה של ארצו. לעיתים רבות מזכירים אמירה של פקיד הגירה בממשלתו, משנת 1938 שהשיב לשאלה לכמה יהודים ניתן יהיה לאפשר להגר לקנדה, במילים "אף אחד זה יותר מדי" (None is too many). ממשלת קנדה בראשותו של קינג לא איפשרה הגירה יהודית המונית בשנים שבין מלחמות העולם ובתקופת מלחמת העולם. אך בכך לא הייתה יוצאת דופן מרוב מדינות העולם שהשתתפו בועידת אוויאן. יש המזכירים באשר לקינג את פגישתו עם היטלר בשנת 1937, פגישה ממנה יצא כשהוא מביע אמנם הסתייגות מדעותיו של האיש אך רושם חיובי מכישוריו כמנהיג. עם זאת, הייתה ממשלתו של קינג נחרצת במאבקה כנגד הנאציזם במלחמת העולם השנייה, ועמדה לצד בריטניה במאבק המלחמתי מתחילתו ועד לסיום המלחמה, תוך הקרבת קורבנות רבים, גם כאשר ארצות הברית שמרה על נייטרליות, וגם בימים הקשים בהם עמדה בריטניה בדד לאחר נפילת צרפת.
במהלך הביקור בברלין נפגש קינג עם שר החוץ הגרמני, הברון קונסטנטין פון נויראט. במהלך שיחתם אמר נויראט הגרמני כי "לא היה ביכולתו של קינג לגור בברלין מכיוון שיש בה יהודים כה רבים... אין כל עונג ביציאה לתיאטרון המלא ביהודים... הם משתלטים על כל העסקים, על כל הכלכלה... חייבים לגרש אותם כך שהעם הגרמני ישלוט בעצמו בעירו ובענייניו". קינג הציע לנויראט כי עליו להתגבר על דעותיו הקדומות ולקדם רצון טוב, ונויראט נראה כמסכים עמו. בהמשך הפגישה הוזמן קינג לסעודה בביתו הפרטי של נויראט ושם העיר כי מצא את מארחו "נעים מאוד".
בועידת אוויאן ב-1938 שעסקה בשאלת קליטת הפליטים היהודים, סירבה קנדה לקבל פליטים יהודים מאירופה, אלא אם כן אלו "יעסקו בחקלאות". עמדה זו לא הייתה אלא סירוב מנומס לקבל פליטים כלשהם, שכן לא היו פליטים העוסקים בחקלאות. בכך לא חרג קינג מהקו הכללי של כל המדינות שהשתתפו בוועידה, פרט לרפובליקה הדומיניקנית שמנהיגה, רפאל טרוחיו הסכים לקלוט יהודים בתקווה שאלו ישפרו את המאזן האתני בארצו לטובת בני המוצא האירופי. מדיניות זו של סירוב לקלוט פליטים יושמה במלוא חומרתה בשנת 1939, כאשר הייתה קנדה בין המדינות שסירבו לקלוט את פליטי הספינה סט. לואיס, ואלו נאלצו לשוב לאירופה, בה מצאו רבים מהם את מותם. המדיניות נמשכה עד לסיום מלחמת העולם השנייה. בשנת 1983 פרסמו ההיסטוריונים אירווינג אבלה והרולד טרופר את הספר "None is too many" (אף אחד זה יותר מדי). כותרתו של הספר לקוחה מאמרה של פקיד הגירה קנדי, שענה באמירה זו לשאלה "כמה פליטים תקלוט קנדה לאחר המלחמה". בספר מאשימים ההיסטוריונים את ממשלו של קינג באדישות לגורל היהודים באירופה. מדיניות זו אינה מיוחסת רק לקינג, אלא גם לבכירים בממשלתו, לרבות ראש מינהל ההגירה, פרדריק צ'ארלס בלייר, המושל הכללי של קנדה וינסנט מאסי, והאליטות האנגלופוניות והפרנקופוניות כאחת.
לאחר מלחמת העולם השנייה שינתה ממשלת קנדה בראשותו של קינג את מדיניות ההגירה שלה, וסייעה בקליטתם של יהודים רבים מניצולי השואה.
ביוגרפיה > תקופת הכהונה השישית, לאחר המלחמה

בבחירות שהתקיימו ביוני 1945 זכתה מפלגתו הליברלית של קינג, הגם שאיבדה חלק מכוחה, והוא נבחר לתקופת כהונה נוספת. קינג סייע לייסד את האומות המאוחדות ואף נכח במושב הפתיחה של האומות המאוחדות בסן פרנסיסקו. לאחר המלחמה פירק קינג במהירות את מנגנוני השליטה במשק ובמדינה שנוצרו בתקופת המלחמה. מיד עם סיום המלחמה הורה על הפסקת הצנזורה הצבאית. הוא החל בתוכנית אמביציונית של תיקונים חברתיים, והניח את הבסיס לצירופן של ניופאונדלנד ולברדור לקנדה. בתקופה זו החלה קנדה במעורבות במלחמה הקרה.
בנובמבר 1948 פרש קינג, והוחלף על ידי שר המשפטים בממשלתו לואי סן-לורן.
ביוגרפיה > פעולותיו העיקריות כראש ממשלה

יוזמה לסיוע פדרלי לפרובינציות
קצבאות משפחה כחלק ממדיניות חברתית-כלכלית
הובלת קנדה למלחמה מול הנאצים במלחמת העולם השנייה
ניהול מדיניות חוץ שמרכיביה הידוק הקשרים עם ארצות הברית לצד שמירה על הזיקה לבריטניה
תמיכה בהשתלבות קנדה בארגונים בינלאומיים ובהקמת מדינת ישראל
הנהגת חוק האזרחות הקנדית
ביוגרפיה > קינג ועצמאות קנדה

במהלך כהונתו הוביל קינג את קנדה ממעמד של מושבה שממשלתה אחראית בפני הכתר הבריטי למעמד של אומה אוטונומית במסגרת חבר העמים הבריטי. בשנת 1922 שקלה בריטניה להכריז מלחמה על טורקיה בעקבות "תקרית צ'אנאק" בה פגעה טורקיה בחיילים בריטים וצרפתים שהוצבו באזור הדרדנלים. קינג סירב להביע תמיכה בעמדה הבריטית מבלי להיוועץ עם הפרלמנט, בעוד שהמנהיג השמרני, ארתור מיין, תמך באופן אוטומטי בבריטניה. הבריטים התאכזבו מתגובתו של קינג, אך המשבר נפתר עד מהרה. לאחר "פרשת קינג בינג" בה סירב המושל הכללי לדרישתו של קינג לפזר את הפרלמנט ולהכריז על בחירות, דרש קינג מידה נוספת של אוטונומיה לדומיניונים. דרישה זו נענתה בהצהרת בלפור משנת 1926 בה הוצהר כי "כל אחד והאחד מהדומיניונים של האימפריה הבריטית הוא שווה במעמדו לממלכה המאוחדת וכי הממלכה המאוחדת אינה מעל הדומיניונים האחרים, אף שכל הדומיניונים מאוחדים בנאמנותם לכתר הבריטי. עוד קובעת ההצהרה שלכל דומיניון אוטונומיה מוחלטת בענייני הפנים והחוץ שלה, וכי הדומיניונים הם חברים מרצון בחבר העמים הבריטי." הצהרה זו הפכה לחוק וסטמינסטר בשנת 1931 בו קבע הפרלמנט הבריטי את עצמאותם של הדומיניונים של האימפריה הבריטית, תוך הקמת ממלכות עצמאיות בכל אחד מהדומיניונים, בהן שולט בית מלוכה המקביל למעשה לבית המלוכה הבריטית.
ב-1946 הוביל קינג את המהלך החשוב שקבע למעשה את מעמדה של קנדה כמדינה נפרדת, כאשר הביא לחקיקת חוק האזרחות הקנדי שיצר את המושג "אזרח קנדי" שלא היה קיים קודם לכן. לפני חקיקת החוק נחשבו הקנדים לאזרחים בריטים החיים בקנדה. ב-3 בינואר 1947 קינג קיבל את תעודת האזרחות הקנדית מספר 1.
ביוגרפיה > מכסים

קינג פעל להורדת מכסים עם מדינות אחרות. בראשית שנות ה-30 הוא ביקר בוושינגטון וחתם על הסכם להורדת מיסים עם רוזוולט. כן ניהל שיחות עם נציגי יפן ובריטניה על הורדת מכסים.
ביוגרפיה > מותו של קינג

קינג מת זמן קצר לאחר פרישתו, ב-22 ביולי 1950 מדלקת ריאות. תוכניותיו לשעת הפרישה, לכתוב את זכרונותיו, לא התגשמו. הוא נטמן בבית הקברות מאונט פלזנט בטורונטו. קינג לא נישא מעולם, ולא הותיר אחריו צאצאים.
ביוגרפיה > חייו הפרטיים, מורשתו ותדמיתו

קינג לא היה מנהיג כריזמטי, ולא סחף אחריו קהל מעריצים. יש המניחים כי לו היה מנסה את ידו בפוליטיקה בעידן הטלוויזיה לא היה מגיע להישגים אליהם הגיע. הוא לא הותיר אחריו ספרי זכרונות פוליטיים, כשם שהותיר צ'רצ'יל וכשם שהותירו מנהיגים אחרים בני תקופתו. הספר העיקרי שהותיר אחריו הוא "התעשייה והאנושות" משנת 1918.
זכרו מונצח כיום בקנדה באופנים שונים. דמותו מופיעה על שטר של 50 דולר קנדי, ואחוזתו הפרטית בקינגסמיר, ליד אוטווה פתוחה לציבור בחלקה. בית האחוזה בו בילה את ילדותו בקיצ'נר הפך אף הוא למוזיאון ומתקן נופש לזכרו של קינג.
קינג הותיר אחריו יומנים מפורטים, בהם רשם את הרהוריו ומעשיו בין השנים 1893 ועד מותו ב-1950. היומן הוא מסמך היסטורי רב חשיבות, שניתן ללמוד ממנו לא רק על חייו ומחשבותיו של קינג, אלא גם על המאמץ המלחמתי הקנדי ומאורעות חשובים אחרים בהם היה קינג מעורב.
עם זאת, בחלקים נרחבים מותיר היומן תמונה של קינג כאדם הנתון למוזרויות אישיות, ותחביבו הוא יצירת קשר עם המתים. בין היתר טען קינג כי יצר קשר עם לאונרדו דה וינצ'י, סיר וילפריד לורייה, אמו של קינג, וכלביו מסוג אייריש טרייר שכולם נקראו פאט. נראה כי קשר זה סיפק לו נחמה רוחנית, ולא השפיע על ענייני המדינה. עניין זה בעולם שמעבר לא היה ידוע בתקופה בה היה קינג פוליטיקאי פעיל, והתפרסם רק לאחר מותו.
קינג מעולם לא נישא, אך היו לו מספר ידידות קרובות, לרבות אישה נשואה בשם ג'ואן פטסון עמה בילה חלק מזמנו הפנוי. יש המפרשים כמה פסקאות ביומניו כעדות לכך שנעזר בשירותיהן של פרוצות. אחרים סבורים כי היה הומוסקסואל.
הערות שוליים

↑  The Candian General Elections, פלסטיין בולטין, 8 בנובמבר 1925
↑  נצחום המשמרים בכנדה, דואר היום, 25 באוקטובר 1925
↑  מעמד הליברלים בקנדה, דואר היום, 17 בינואר 1926
↑  נצחון החפשנים בקנדה, דואר היום, 16 בספטמבר 1926
↑  ממשלת קנדה נצחה בבחירות, המשקיף, 28 במרץ 1940
↑  צבא קנדה מחכה לאות לשחרור אירופה, המשקיף, 12 במאי 1944
↑  לקראת הפסקת ההגירה לקנדה?, דואר היום, 14 ביולי 1930
↑  רוב למקאנזי קינג, משמר, 13 ביוני 1945
↑  התפטר מקנזי קינג ראש ממשלת קאנאדה, הצופה, 16 בנובמבר 1948
↑  קנדה נגד חוזי אוטאווה, דואר היום, 1 בדצמבר 1935
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263592205171  PLWABN: 9810609589005606  BIBSYS: 90698815  BnF: cb11951435w (data)  CiNii: DA04501482  GND: 118781111  ICCU: CUBV093982  ISNI: 0000 0000 8135 1363  LCCN: n50048099  NARA: 10582776  NDL: 00532770  NKC: mub2012702283  NLA: 35272179  NTA: 069362637  RERO: 02-A011871967  SNAC: w6cc12qn  SUDOC: 027484750  Trove: 891864  ULAN: 500274878  VcBA: 495/349463  VIAF: 56618205   WorldCat (עם VIAF): 56618205 
מקנזי קינג, 1926
קינג בחברתם של פרנקלין דלאנו רוזוולט ווינסטון צ'רצ'יל בעת שאירח את ועידת קוויבק, אוגוסט 1943
קינג ופול מרטין (האב) במושב הפתיחה של עצרת האומות המאוחדות, אוקטובר 1946
ים מרמרה

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  מרמרה 
 מיקום:  הים התיכון 
 סוג:  adjacent sea 
 מידות
 שטח:  11,350 קילומטר רבוע
 מידע נוסף
 נהר מזין:  ביגה צ'אי, מוסטפא כמאל פאשא, Gönen River, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מדינות באגן הניקוז:  טורקיה טורקיה
 קואורדינטות:  40°45′N 28°00′E﻿ / ﻿40.75°N 28°E﻿ / 40.75; 28
  (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורים מרמרה(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורים מרמרה
 
ים מרמרה, הקרוי גם ים השיש (בטורקית Marmara Denizi; ביוונית Θάλασσα του Μαρμαρά או Προποντίδα), הוא ים מוקף יבשה, בשטח של כ-11,350 קמ"ר, הנמצא בין מצר הבוספורוס (המוביל אל הים השחור) למצר הדרדנלים (המוביל אל הים האגאי ולמעשה לים התיכון).
מקור השם

ביוון העתיקה ים זה נקרא פרופונטיס (Προποντίς) מפני שהוא הים (pontic) שלפני (pro) הים השחור שדרכו עברו יורדי הים מהים האגאי.
כיום מקור השם מיוונית μάρμαρά (marmaro) שפירושו שיש על שם מחצבות השיש הרבות הקיימות במספר איים בים.
גאוגרפיה

ים מרמרה נמצא בין החלק האסייתי (אנטוליה או גם אסיה הקטנה) והחלק האירופי (תראקיה המזרחית) של טורקיה. תחת ים מרמרה עובר קו השבר הצפון-אנטולי, אשר היה מוקד לרעידות אדמה רבות בשלהי המאה ה-20, בהן רעידת האדמה באיזמיט בשנת 1999.
בים מרמרה שתי קבוצות איים עיקריות: איי הנסיכים ואיי מרמרה. באיי מרמרה מחצבות שיש רבות.
אל ים מרמרה נשפכים מספר נהרות. אלו כוללים את ביגה (גרניקוס), סורלוק, וגונן. להוציא אגן ניקוז קטן בחבל תראקיה, רוב אגן הניקוז של ים מרמרה הוא בחבל אנטוליה.
גאוגרפיה > מליחות

המליחות הממוצעת של מי ים מרמרה היא כ-22 חלקים לאלף, גבוהה מעט יותר ממי הים השחור ונמוכה בכשני שלישים ממליחות אוקיינוסי העולם. אולם, בקרקעית הים רמת המליחות גבוהה יותר ומגיעה לכדי 38 חלקים לאלף, הדומה לזו של מי הים התיכון. שכבת מים עמוקה ומלוחה זו אינה עולה לפני הים. מקור עיקרי למים מתוקים בים מרמרה הם הנהרות הנשפכים אליו.
גאוגרפיה > הקרום הלבן

מאז 2007 היו התפשטויות של ריר לבן (אשר כונה "הריר הלבן") אך הבעיה בדר"כ נפתרה בעצמה והשפעותיה על המערכת הביולוגית במקום היו זניחות.
באפריל 2021  כיסתה את ים מרמרה, שכבה רירית לבנה ועבה. למרות כל המאמצים לנקות את הכתמים הלבנים שכיסו את פני הים, הם לא נעלמו.
החומר המסתורי שכיסה את פני הים היה ריר שמפרישות אצות מיקרוסקופיות החיות בים. הריר, שמרקמו ג'לטיני ועשוי בעיקר מסוכרים, מופרש באופן טבעי לאורך השנה ואינו רעיל או מזיק בדרך כלל. חיידקים החיים בים מפרקים אותו, ובתנאים רגילים הוא נעלם תוך זמן קצר ולא מצטבר לכמויות גדולות. אולם נראה כי שינויים סביבתיים הכניסו את האצות למצוקה והביאו לכך שהפרשת הריר תהיה קיצונית עד כדי כך שהחיידקים שמפרקים אותו בדרך כלל לא יצליחו להתמודד עם הכמות הרבה.
יסמין לארי

| --- | --- |

 לידה:  1941 (בת 84 בערך) Dera Ghazi Khan, פקיסטן 
 מדינה:  פקיסטן 
 השכלה:  School of Architecture, Oxford Brookes University 
 פרסים והוקרה:  מדליית הזהב המלכותית (2023)  פרס פוקואוקה לתרבות אסיה (2016)  פרס ג'יין דרו (2020)  סיטרה א-אימטיאז 
 
יסמין לארי (באורדו: یاسمین لاری; נולדה ב-1941) היא האדריכלית הראשונה בפקיסטן. היא ידועה בעיקר בשל מעורבותה במפגש בין אדריכלות וצדק חברתי. מאז פרישתה הרשמית כאדריכלית בשנת 2000, קרן המורשת של פקיסטן – ארגון לא-ממשלתי שהקימה המוכר על ידי האו"ם – לוקחת על עצמה עבודות סיוע הומניטרי ופרויקטים של שימור היסטורי בכפרים ברחבי פקיסטן. היא זכתה בפרס פוקואוקה (אנ') היוקרתי ב-2016 ובמדליית הזהב המלכותית של המכון המלכותי לאדריכלים בריטים ב-2023.
תחילת דרכה

יאסמין לארי נולדה ב-1941 בעיירה דרה גאזי חאן, בפנג'אב ובילתה את שנותיה הראשונות בלאהור וסביבתה כחלק ממשפחת עיראקי ביראדרי הנודעת – קאסטה מוסלמית סונית. אביה זפארול אחסן, היה קצין בשירות המדינה ההודי, ועבד על פרויקטי פיתוח גדולים בלאהור ובערים אחרות, דרכם נחשפה לארי לארכיטקטורה. למדה בבית הספר על שם המלכה מרי בלאהור, ובתיכון באדביסטאן-א-סופיה משום שאביה רצה שהיא תלמד גם בפרסית ובערבית. לאחר מכן היא למדה במכללת קיניירד. כשהייתה בת 15, עזבה לראשונה את פקיסטן כדי לנסוע ללונדון עם משפחתה. בתחילה באו לחופשה, אך בסופו של דבר נשארו היא ואחאיה ללמוד באנגליה. לארי לא התקבלה לבית הספר לאדריכלות, ולמדה אמנות במשך שנתיים בלונדון. לאחר מכן התקבלה לבית הספר לארכיטקטורה, באוקספורד פוליטכניק(אנ').
קריירה > אדריכלות (1964–2000)

לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר לארכיטקטורה באוקספורד ב-1964, לארי חזרה לפקיסטן בגיל 23 עם בעלה, סוהיל זאהיר לארי, ופתחה את משרד האדריכלים שלה בקראצ'י, סינד. היא הייתה האדריכלית הראשונה בפקיסטן. בתחילה, היא התמודדה עם קשיים כאשר עובדים באתרי בנייה ערערו על סמכותה או הידע שלה בגלל מגדרה.
בשנת 1969, נבחרה לארי לחברה במכון המלכותי לאדריכלים הבריטיים.
לארי תכננה פרויקטים לדיור כמו פרויקט המגורים "אנגורי באג" (Angoori Bagh) מ-1978, שנחשב לפרויקט הדיור הציבורי הראשון בקנה מידה גדול בפקיסטן, וכן מבנים מסחריים כמו מלון טאג' מאהל בקראצ'י ב-1981, מרכז הכספים והמסחר של קראצ'י ב-1989, והמטה של חברת הנפט הלאומית של פקיסטן בשנת 1991.
לארי פרשה בשנת 2000 מעיסוק באדריכלות, אך המשיכה לעסוק בפעילות שימור היסטורי בכך שהיא משמשת כיועצת של פרויקט אונסק"ו וכמנהלת של "קרן המורשת של פקיסטן".
קריירה > פעילות הומניטרית

לארי ובעלה הקימו בשנת 1980 את "קרן המורשת של פקיסטן". מאז 2010, הקרן בנתה כ-50,000 בתים למטרות הומניטריות, כמו לקורבנות רעידות אדמה והצפות. לארי מיישמת טכניקות בנייה מסורתיות וחומרים מקומיים, למשל בבנייה מחדש לאחר שיטפונות באזור עמק הסינד. בשנת 2013, היא סייעה לכפריים במחוז אווראן שנפגעו ברעידת האדמה בבלוצ'יסטן.
בשנת 2018 לארי עיצבה כיריים יעילים וחסכוניים שיתרונם על התנורים מסורתיים הוא שאינם פולטים עשן רעיל בתוך הבתים. עיצוב הכיריים זכה בפרס World Habitat באותה שנה.
פילוסופית עיצוב

על האדריכלות בדרום מזרח אסיה, אמרה לארי, "שני קצוות הספקטרום של שני העולמות שבהם אנו חיים ופועלים נתפסים בצורה הטובה ביותר במילותיהם של שני אדריכלים מפורסמים, מיס ון דר רוהה וחסן פתחי. מיס ון דר רוהה, אמן חיבור אלמנטים של בניין יחד ורב-אמן בפרטים, אמר: "אני מעוניין קודם כל בבניין טוב. ואז אני ממקם אותו במקום הכי טוב שאפשר'. לעומתו, חסן פתחי, שיותר מכל אחד אחר הילל את העממיות ודיבר על חשיבות המסורת, אמר: 'עליך להתחיל מההתחלה, לתת לבניינים החדשים שלך לצמוח מחיי היומיום של האנשים שיחיו בהם, לעצב את הבתים לפי המידה של שירי אנשים, לטוות תבנית של כפר כאילו על נולי הכפר, מודעים לעצים ולמלאכות הגדלות שם, מכבדים את קווי הרקיע וצנועים לפני עונות השנה".
היא ידועה בעיקר בזכות עבודתה במפגש בין אדריכלות וצדק חברתי.
פרסים

בשנת 2002 קיבלה הקרן למורשת של פקיסטן את פרס ההכרה של האו"ם על מאמציה ותוצאותיה לקידום שימור תרבותי והיסטורי.
בשנת 2006, זכתה לארי זכתה בפרס "Sitara-e-Imtiaz" (אנ') אחד מהעיטורים האזרחיים החשובים ביותר מטעם ממשלת פקיסטן, כהוקרה על שירותיה למקצוע האדריכלות ולשימור מורשת של אתרים היסטוריים במדינה.
בשנת 2016 קיבלה את פרס פוקואוקה לאמנות ותרבות.
ב-27 באפריל 2023 הוכרזה כזוכת מדליית הזהב המלכותית של המכון המלכותי לאדריכלים בריטים לשנת 2023.
בשנת 2025 נבחרה לקבל את פרס וולף שהוענק בישראל, אך סירבה לקבלו כאות מחאה נגד פעולות ישראל במלחמת חרבות ברזל.
חיים אישיים

יסמין לארי מתגוררת בקראצ'י, פקיסטן. הייתה נשואה להיסטוריון והסופר סוהיל זהיר לארי שנפטר בשנת 2020 ממחלת הקורונה. הם נישאו בשנת 1961 ויש להם שלושה ילדים. אחותה היא הפוליטיקאית הפקיסטנית נסרין ג'ליל (אנ').
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Pakistani architect Yasmeen Lari wins the Jane Drew Prize 2020, Dezeen, ‏2020-01-30 (באנגלית)
↑  Asif Noorani, Fighting on different fronts, DAWN.COM, ‏2012-10-29 (באנגלית)
1 2 3 4 5  Laila Kazmi, Women of Pakistan - Yasmeen Lari, Jazbah Magazine., ‏2008 (ארכיון)
1 2 3  Wainwright, Oliver (2020-04-01). "The barefoot architect: 'I was a starchitect for 36 years. Now I'm atoning". The Guardian. נבדק ב-2023-06-05.
↑  Anadil Iftekhar, The Queen Of Architecture, You! The New Woman Lifestyle, ‏2014-09-11 (ארכיון)
↑  Yasmeen Lari, ArchNet
↑  Jaime Gillin, Q&A with Pakistan's First Female Architect, Dwell, ‏2012-07-02
↑  Wainwright 2020.
↑  Sana Jamal, Pakistani woman architect Yasmeen Lari wins prestigious Jane Drew Prize, gulfnews, ‏2020-01-28 (באנגלית)
↑  Katharine Keane, Pakistan's First Female Architect Yasmeen Lari Awarded Jane Drew Prize, Architect, ‏January 30, 2020
1 2  Al Jazeera’s Rebel Architecture: Episode 2, “The Traditional Future”, ArchDaily, ‏2014-08-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  Pakistan Chulahs: The smokeless stoves empowering women and changing lives, World Habitat
↑  Susie, In conversation with ... Yasmeen Lari, Parlour, ‏2018-08-30 (ב־Australian English)
↑  About Us | Heritage Foundation of Pakistan, www.heritagefoundationpak.org
↑  Yasmeen LARI, Fukuoka Prize (באנגלית)
↑  Royal Institute of British Architects, RIBA (27 באפריל 2023). "Royal Gold Medal 2023 recipient: Yasmeen Lari". Royal Institute of British Architects. p. 1. נבדק ב-27 באפריל 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑   נעמה ריבה, האדריכלית הפקיסטאנית יסמין לארי סירבה לקבל את פרס וולף, באתר הארץ, 15 במרץ 2025
↑  Masood, Salman (2021-01-21). "Suhail Zaheer Lari, Force for Preservation in Pakistan, Dies at 84". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-06-05.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007350857005171  GND: 1027513204  ISNI: 0000 0000 2870 8108  LCCN: n85258181  NKC: ntk20241215579  NTA: 080573657  SNAC: w6109pzc  SUDOC: 191849332  ULAN: 500069904  VIAF: 33446338   WorldCat (עם VIAF): 33446338 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יסמין לארי".
יופי מסוכן (סרט, 2024)

| --- | --- |

כרזת הסרט הרשמית
 בימוי:  קוראלי פארז'ה 
 הופק בידי:  טים ביבן, אריק פלנר 
 תסריט:  קוראלי פארז'ה 
 עריכה:  קוראלי פארז'ה ז'רום אלטבט ולנטין פרון
 שחקנים ראשיים:  דמי מור מרגרט קוואלי דניס קווייד כריסטיאן אריקסון ג'וזף בלדרמה הוגו דייגו גרסיה בפסקה זו 4 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 צילום:  בנג'מין קראקון 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת צרפת צרפת
 חברת הפקה:  Working Title Films, בלקסמית 
 חברה מפיצה:  שירותי ADS, MUBI 
 הקרנת בכורה:  19 במאי 2024 (פסטיבל קאן) ארצות הברית 20 בספטמבר 2024
 משך הקרנה:  141 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה, סרט אימה מדע בדיוני, אלימות גופנית-ביולוגית, סרט סטירי, סרט דרמה, סאטירה 
 מקום התרחשות:  הוליווד 
 הכנסות:  77 מיליון דולר
 פרסים:  פרס התסריט הטוב ביותר של פסטיבל קאן 
 דף הסרט ב־IMDb
 
יופי מסוכן (באנגלית: The Substance, בתרגום חופשי לעברית: החומר) הוא סרט אימה-סאטירי משנת 2024, אשר נכתב ובוים על ידי קוראלי פראז'ה שגם הייתה שותפה בהפקה. בסרט מככבים דמי מור, מרגרט קוואלי ודניס קווייד. הסרט הוא קופרודוקציה בינלאומית בין הממלכה המאוחדת לצרפת. עלילת הסרט עוקבת אחר ידוענית דועכת (מור) שמחליטה להשתמש בסם בשוק השחור, חומר משכפל תאים שיוצר באופן זמני גרסה צעירה וטובה יותר של עצמה (קוואלי). עם זאת, הסם גורם לתופעות לוואי בלתי צפויות.
הסרט הוקרן בבכורה עולמית ב-19 במאי 2024 בפסטיבל קאן ה-77, שם זכה בפרס התסריט הטוב ביותר. הסרט עלה לאקרנים בבריטניה ובארצות הברית ב-20 בספטמבר 2024 בשירות Mubi, והוא עתיד לעלות לאקרנים בצרפת תחת Metropolitan Filmexport ב-6 בנובמבר 2024. בישראל הסרט הוקרן בבכורה ב-2 בנובמבר 2024 בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה. גרסת הסרט שהופץ בישראל קצרה ב-7 דקות מהמקור, וחסרים בה קטעים מהמערכה האחרונה של הסרט.
עלילה

אליזבת ספרקל, שחקנית זוכת פרס אוסקר שעברה המפואר מאחוריה, מפוטרת ביום הולדתה החמישים מתוכנית האירובי אותה הנחתה. הארווי, מפיק התוכנית, מסביר לה שהיא מבוגרת מדי. בדרכה הביתה דעתה של אליזבת מוסחת בשל שלט חוצות והיא נקלעת לתאונת דרכים. בבית החולים אח רפואי צעיר מתייחס אליה בצורה מוזרה, ודוחף דיסק און קי אל כיס המעיל שלה. ביציאה מבית החולים היא פוגשת חבר ילדות בשם פרד, הוא נרגש לפגוש אותה ומעניק לה את מספר הטלפון שלו.
בבית מחברת אליזבת את הדיסק, ומתוודעת לנסיוב שמכונה The Substance (בעברית: החומר). הוא יוצר גרסה צעירה וטובה יותר של המשתמש, אבל באופן שמשאיר גם את הגרסה המקורית. בין שתי הגרסאות מתקיים מצב של סימביוזה. כאשר האחת ערה השנייה מחוסרת הכרה, והגרסה הצעירה מקבלת על בסיס יומי נסיוב מייצב שמופק מהגוף המבוגר. על פי כללי החומר חובה להחליף בין הגרסאות אחת לשבעה ימים.
אליזבת מזמינה את החומר ויוצרת גרסה צעירה בהרבה של עצמה. הגרסה הצעירה מכנה את עצמה סו, ומצליחה בקלות להתקבל כמחליפה של אליזבת בתוכנית האירובי. בעוד סו מצליחה בחייה, מתקדמת במהירות בקריירה ומקיימת מערכות יחסים עם כמה גברים, אליזבת המתסוכלת מבלה את חייה בשעמום ואכילה רגשית. סו מתחילה להשתמש ביותר ויותר מייצב על מנת להתקיים כמה שיותר ימים, כשהיא עוברת בכך על כללי ההחלפה הרשמיים. אליזבת המתוסכלת יוצרת קשר עם הספק שמדגיש כי שתי הגרסאות הן בעצם אישה אחת ועליה לשאת באחריות, אך מציג בפניה את האפשרות לעצור לחלוטין את השימוש בחומר ולהפסיק את קיומה של סו, דבר שאליזבת בוחרת שלא לעשות.
אליזבת יוצרת קשר עם פרד ואף קובעת עימו דייט, אך מאבדת את ביטחונה ברגע האחרון כשהיא מבחינה בפוסטר עם דמותה הזוהרת של סו. היא נשארת בבית שרויה בדיכאון גובר.
ככל שהזמן חולף סו משתמשת ביותר חומר מייצב, ובכך גורמת להזדקנות מואצת של אליזבת ואף להשחתת גופה. שתי הגרסאות אינן מרוצות האחת ממעשיה של רעותה וממשיכות להתלונן בקביעות בפני הספק, שמוסיף להדגיש בפניהן כי שתיהן הן בעצם אישה אחת.
סו נבחרת לארח ספיישל חי בסילבסטר, תפקיד שנחשב להישג מזהיר. בערב הספיישל המייצב שברשותה נגמר. היא מתקשרת לספק ומתחננת לעזרה, אך הוא מבהיר כי אין לה כל דרך לייצר עוד חומר אלא אם תשוב לגופה של אליזבת.
סו נאלצת לחזור ולהפעיל את אליזבת, כעת גיבנת חסרת שיער ומעוותת לחלוטין. אליזבת המבועתת מחליטה להפסיק לחלוטין את השימוש בחומר ומזמינה את הנסיוב שיסיים את קיומה של סו, אך נרתעת ברגעים האחרונים ולא מזריקה את כולו. פעולותיה של אליזבת גורמות לכך שסו מתעוררת לראשונה כאשר אליזבת ערה גם היא, היא מבחינה בנסיוב הביטול ומבינה שאליזבת ניסתה להפסיק את קיומה. היא תוקפת את אליזבת בחמת זעם והורגת אותה, ואחר כך יוצאת כדי להנחות את הספיישל.
ללא אליזבת גופה של סו לא מצליח להמשיך להתקיים, ואיבריה מתחילים לנשור בזה אחר זה. היא שבה לבית ומנסה בכוחותיה האחרונים ליצור גרסה נוספת של עצמה באמצעות החומר. במקום זאת היא יוצרת הכלאה גרוטסקית ומעוותת של שתי הגרסאות.
הגרסה המעוותת לובשת את השמלה של סו ויוצאת להנחות את הספיישל, כשהיא מניחה על פרצופה מסכה מאולתרת של אליזבת ספרקל שהיא למעשה תמונה מנייר. כשהיא עולה לבמה ומנסה לדבר אל הקהל המסכה נושרת, והקהל המבועת קורא להרוג אותה. גבר עורף את ראשה, וגופה מתיז דם על הקהל. שיירי היצור נמלטים מהאולפן, ופניה המקוריות של אליזבת שבות ומופיעות עליהם. היא זוחלת לעבר הכוכב שלה בשדרת הכוכבים של הוליווד, מתבוננת מעלה כשהיא מדמיינת זרקורי תהילה, מחייכת ונמסה. מעט הדם שנשאר מנוקה באגביות על ידי מנקה רצפות למחרת בבוקר.