stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שוסאקו אנדו
רשימה חלקית של כתביו

白い人 "גבר לבן" (1955)
黄色い人 "גבר צהוב" (1955): נובלה הכתובה בסגנון של חליפת מכתבים בין גבר יפני שאינו ממשיך לקיים את הלכות הדת הקתולית לבין מורהו הרוחני המיסיונר הצרפתי.
海と毒薬 "הים ורעל" (1957): רומן שעובד לסרט על ידי קאי קומיי. הסיפור מתרחש בבית החולים בפוקואוקה במהלך מלחמת העולם השנייה ועוסק בניסויים הרפואיים שנערכו בו. הסיפור מבוסס על חומר עובדתי.
おバカさん (השוטה הנפלא) (1959): סיפור על צרפתי חביב ותמים המבקר בטוקיו שלאחר מלחמת העולם. מעין דמות הצלוב הבא לחיות בקרב משפחה יפנית ומתחבר אל המנודים בחברה לכלבים שוטים, לזונות ולרוצח. למרות התנהגותו החריגה מצליח להיטיב את דרכיהם של כל הנפגשים עמו.
火山 "הר געש" (1960)
"הנערה שנטשתי מאחור" (1964)
"שתיקה" (1966): פרס טאניזאקי ומועמדות לפרס נובל. הספר עוסק במיסיונרים הפורטוגזים שחדרו ליפן במאה ה-17 כשהמשטר הצבאי היפני רדף אותם ואת מאמיניהם.
死海のほとり "גדות ים המוות " (1973)
イエスの生涯 "חיי ישו" (1973)
口笛をふく時 "כשאני שורק" (1974)
王妃マリーアントワネット "מארי אנטואנט" (1979): ספר שהשפיע על המחזמר שנכתב על ידי התמלילן הגרמני מיכאל קונזה Michael Kunze.
侍 "הסמוראי" (1980)
私の愛した小説 "הרומאנים האהובים עלי" & 本当の私を求めて "החיפוש אחר האני האמיתי" (1985)
スキャンダル "סקנדל" (1986)
深い河 "נהר עמוק" (1993)
פרסים

1955 פרס אקוטהגווה על ספרו "גבר לבן"
1966 פרס טאניזאקי על ספרו "שתיקה"
1995 פרס מסדר התרבות (文化勲章)
המוזיאון

המוזיאון לספרות ע"ש שוסאקו אנדו בנגאסאקי מוקדש לסופר לחייו ועבודתו.
ביבליוגרפיה

Morton, Leith (בנובמבר 1994). The Image of Christ in the Fiction of Endō Shūsaku. Working Papers in Japanese Studies. Vol. 8. Japanese Studies Center, Monash University, Australia. {{cite book}}:  (עזרה)
Williams, Mark B. (21 ביוני 1999). Endō Shūsaku: a literature of reconciliation. Routledge. ISBN 978-0-415-14481-0. {{cite book}}:  (עזרה)
לקריאה נוספת

Phillips, Caryl (3 בינואר 2003), "Confessions of a True Believer", theguardian.com, Guardian Media Group {{citation}}:  (עזרה)
Yancey, Philip (בפברואר 1996). "Japan's Faithful Judas". Christianity Today Books & Culture|Books & Culture. 2 (1). {{cite journal}}:  (עזרה)
שחל פורת, שונית - הלוך חזור לקו השבר: זהות ביצירותיהם של אואה קזנבורו, אנדו שוסקו, אבה קובו ומישימה יוקיו בעשרים השנה שלאחר מלחמת העולם השנייה.
הערות שוליים

↑  Shusaku Endo Is Dead at 73; Japanese Catholic Novelist New York Times. September 30, 1996. Case, Eric.
↑  Williams, p. 226
↑  Morton, p. 2
↑  Morton, p. 3
↑  Williams, p. 1
↑  Williams, p. 60
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313328305171  PLWABN: 9810572412705606  BIBSYS: 98007413  BNE: XX1031919  BnF: cb11901753m (data)  CANTIC: a10471510  CiNii: DA00360367  GND: 118953575  ICCU: CFIV000152  ISNI: 0000 0001 0881 4023  LCCN: n79060716  LNB: 000094584  NDL: 00005466  NKC: jn19981000980  NLA: 35064683  NLG: 64426  NLK: KAC2018N4308  NSK: 000218629  NTA: 069516456  RERO: 02-A000057346  SELIBR: 186375  SNAC: w6s49h4r  SUDOC: 026851164  Trove: 816192  VIAF: 27064057   WorldCat (עם VIAF): 27064057
דרוזים ראשונים בתפקידים ציבוריים בישראל

בערך זה ניתן פירוט של דרוזים בישראל שהיו הראשונים מבני עדתם שמילאו תפקיד מסוים, בתפקידים ציבוריים במדינת ישראל.
בממשלה > שרים

| שרים דרוזים ראשונים> השנה | שרים דרוזים ראשונים> התפקיד | שרים דרוזים ראשונים> הדרוזי הראשון בתפקיד | שרים דרוזים ראשונים>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | שר בלי תיק | סאלח טריף |  |
| 2017 | שר התקשורת | איוב קרא |  |
| 2021 | שר במשרד האוצר | חמד עמאר |  |
בממשלה > סגני שרים

| סגני שר דרוזים ראשונים> השנה | סגני שר דרוזים ראשונים> התפקיד | סגני שר דרוזים ראשונים> הדרוזי הראשון בתפקיד | סגני שר דרוזים ראשונים>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1971 | סגן שר התקשורת | ג'בר מועדי |  |
| 1975 | סגן שר החקלאות | ג'בר מועדי |  |
| 1995 | סגן שר הפנים | סאלח טריף |  |
| 2005 | סגן שר החינוך, התרבות והספורט | מגלי והבה |  |
| 2005 | סגן שר במשרד ראש הממשלה | מגלי והבה |  |
| 2007 | סגן שר החוץ | מגלי והבה |  |
| 2009 | סגן שר לפיתוח הנגב והגליל | איוב קרא |  |
| 2015 | סגן שר לשיתוף פעולה אזורי | איוב קרא |  |
| 2020 | סגן שר במשרד ראש הממשלה | פטין מולא |  |
בכנסת

הדרוזים נהנו לעיתים מייצוג יתר בכנסת. במהלך כהונת הכנסת השמונה עשרה הגיע ייצוגם לשיא של שישה חברי כנסת, פי שניים וחצי משיעורם באוכלוסייה. מאידך, בכנסת הנוכחית, הכנסת העשרים וחמש יש שני חברי כנסת דרוזים, חמד עמאר ממפלגת ישראל ביתנו, וב-6 בינואר 2025 נכנס לכנסת עפיף עבד ממפלגת הליכוד. חבר הכנסת הדרוזי הראשון היה ג'בר מועדי, שכיהן בכנסת השנייה ובהמשך גם בכנסת השלישית ובכנסות 5–9.
| השנה | הוועדה | הדרוזי הראשון בתפקיד |
| --- | --- | --- |
| 1996 | ועדת הפנים והגנת הסביבה | סאלח טריף |
| 1999 | ועדת הכנסת | סאלח טריף |
| 2001 | ועדה מיוחדת לבעיית העובדים הזרים | איוב קרא |
| 2003 | ועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול | איוב קרא |
במערכת המשפט

| דרוזים ראשונים במערכת המשפט> השנה | דרוזים ראשונים במערכת המשפט> התפקיד | דרוזים ראשונים במערכת המשפט> הדרוזי הראשון בתפקיד | דרוזים ראשונים במערכת המשפט>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1969 | שופט | פארס חמוד פלאח |  |
| 2018 | שופטת (אישה) | סאוסן אל-קאסם |  |
בצה"ל ובמשטרה

| דרוזים ראשונים בצה"ל ובמשטרה> השנה | דרוזים ראשונים בצה"ל ובמשטרה> התפקיד | דרוזים ראשונים בצה"ל ובמשטרה> הדרוזי הראשון בתפקיד | דרוזים ראשונים בצה"ל ובמשטרה>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1967 | מפקד גדוד בצה"ל | סעיד עבד אל-חק |  |
| 1979 | מפקד חטיבה בצה"ל | האיל סלאח |  |
| 1986 | נושא דרגת תת-אלוף בצה"ל | האיל סלאח |  |
| 2000 | נושא דרגת ניצב במשטרת ישראל | חסין פארס (משמר הגבול) |  |
| 2001 | נושא דרגת אלוף בצה"ל | יוסף מישלב |  |
| 2002 | שופט צבאי בצה"ל | זאיד פלאח |  |
מנכ"לים של משרדי ממשלה

| מנכ"לים של משרדי ממשלה> השנה | מנכ"לים של משרדי ממשלה> המשרד | מנכ"לים של משרדי ממשלה> הדרוזי הראשוו בתפקיד | מנכ"לים של משרדי ממשלה>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | המשרד לשיתוף פעולה אזורי | מג'לי והבה |  |
תפקידים אחרים

| דרוזים ראשונים בתפקידים אחרים> השנה | דרוזים ראשונים בתפקידים אחרים> התפקיד | דרוזים ראשונים בתפקידים אחרים> הדרוזי הראשון בתפקיד | דרוזים ראשונים בתפקידים אחרים>  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1975 | משיא משואה בטקס הדלקת המשואות | מוחסן דגש |  |
| 1976 | כדורגלן בליגה הלאומית בכדורגל | איוב קרא |  |
| 2017 | נושא דרגת טפסר ברשות הארצית לכבאות והצלה | ניזאר פארס |  |
| 2018 | חבר הקבינט המדיני - ביטחוני | איוב קרא |  |
ראו גם

בני מיעוטים בפוליטיקה בישראל
בני מיעוטים בישראל
דרוזים בישראל
הדת הדרוזית
ערביי ישראל
בדואים בישראל
מוסלמים בישראל
צ'רקסים בישראל
הערות שוליים

↑  גדעון אלון,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'גאווה דרוזית במשכן הכנסת, באתר ישראל היום, 4 ביוני 2012
↑  טובה צימוקי,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'לראשונה: שופטת דרוזית נבחרה לבית הדין לעבודה, באתר ynet, 10 במאי 2018
אוניברסיטת קים איל-סונג

| --- | --- |


 אוניברסיטה
 על שם:  קים איל-סונג 
 תקופת הפעילות:  1 באוקטובר 1946 – הווה (78 שנים) 
 בעלי תפקידים
 סגל:  2,800 
 תלמידים
 :  10,000 
 מיקום
 מדינה:  קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית
 קואורדינטות:  39°03′29″N 125°46′06″E﻿ / ﻿39.058055555556°N 125.76833333333°E﻿ / 39.058055555556; 125.76833333333
 www.ryongnamsan.edu.kp
 he
 
אוניברסיטת קים איל-סונג (בקוריאנית: 김일성종합대학) נוסדה ב-1 באוקטובר 1946, היא האוניברסיטה הראשונה שהוקמה בקוריאה הצפונית, ונחשבת כיום לאחת מהאוניברסיטאות המובילות במדינה, בה לומדים כ-10,000 סטודנטים מדי שנה.
מתחם האוניברסיטה משתרע על שטח של כ-15 דונם במרכז פיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית.
בנוסף לאולמות הלימוד האקדמיים, מתחם האוניברסיטה כולל גם 10 בנייני משרדים, 50 מעבדות, ועוד מגוון ספריות, מוזיאונים, בית דפוס, מרכז מחקר ופיתוח, מעונות סטודנטים ואף בית חולים. במתחם פועלת גם מעבדת מחשבים, אף שבהתאם למדיניות קוריאה הצפונית ביחס לשימוש ברשת האינטרנט, הגישה לאינטרנט מהמעבדה וממוסדות האוניברסיטה מוגבלת ומנוטרת בקפידה.
האוניברסיטה קרויה על שמו של קים איל-סונג, אבי האומה והנשיא הנצחי של קוריאה הצפונית.
האוניברסיטה מדורגת במקום השני מבין כלל האוניברסיטאות בקוריאה הצפונית (לאחר אוניברסיטת פיונגיאנג למדע ולטכנולוגיה), ובמקום ה-9,837 בדירוג האקדמי העולמי.
היסטוריה

במהלך חודש יולי 1946, בתקופת השלטון הצבאי הסובייטי בקוריאה הצפונית וכשנתיים בטרם קבלת העצמאות, הוועדה העממית לענייני פנים, בראשות קים איל-סונג עצמו, התכנסה והחליטה על הקמת אוניברסיטה ראשונה מסוגה בקוריאה הצפונית (פקודה מס' 40). האוניברסיטה הוקמה שלושה חודשים לאחר מכן, ב-1 באוקטובר 1946, במתחם מיועד במרכז העיר פיונגיאנג, בירתה המיועדת של המדינה שבדרך.
בשנת 1948, ארבע מהפקולטות שפעלו באוניברסיטה (הפקולטה להנדסה, הפקולטה להנדסת תחבורה, הפקולטה לחקלאות, והפקולטה לרפואה) הופרדו מאוניברסיטת קים איל-סונג לשם הקמתן של מכללת פיונגיאנג לטכנולוגיה (קרויה כיום אוניברסיטת קים צ'אק לטכנולוגיה), אוניברסיטת פיונגיאנג לחקלאות, ואוניברסיטת פיונגיאנג לרפואה.
במהלך מלחמת קוריאה, האוניברסיטה הועברה באופן זמני למתחם חלופי, רחוק ממרכז העיר פיונגיאנג, על מנת להימנע מהפצצות חיל האוויר האמריקאי על העיר. לאחר תום המלחמה, האוניברסיטה שבה למרכז העיר פיונגיאנג.
בשנים שלאחר המלחמה, אוניברסיטת קים איל-סונג הפכה בהדרגה למרכז של ״התנגדות אינטלקטואלית״ בקוריאה הצפונית, כאשר הסטודנטים ואנשי הסגל שאפו להרחיב את היקף חופש הביטוי והמחשבה בקוריאה הצפונית, תוך התנגשות עם גורמי השלטון ומפלגת הפועלים של קוריאה, אשר ביקשו להצר את חופש הביטוי במדינה. בעקבות אירועי המרד ההונגרי של שנת 1956, שלטונות קוריאה הצפונית החלו בתהליך ״טיהור״ של האוניברסיטה, כאשר כמאה סטודנטים, יחד עם בכירים מקרב סגל האוניברסיטה, הושמו כמטרה מצד השלטון. בהמשך, הליך הטיהור התרחב גם כלפי גורמים ״חתרניים״ נוספים ברחבי קוריאה הצפונית.
עד לסוף שנות ה-70, למעלה מ-50,000 צפון-קוריאנים סיימו לפחות שנת לימודים אחת באוניברסיטה.
האוניברסיטה גם שימשה ומשמשת ככלי חשוב לאימון ולהכשרת קצינים בצבא קוריאה הצפונית. מסיבה זו, בין היתר, במהלך שנות ה-70 החלו להתקיים באוניברסיטה גם קורסים ללימוד השפה האנגלית.
ראו גם

חינוך בקוריאה הצפונית
הערות שוליים

↑  http://terms.naver.com/entry.nhn?docId=553237
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000004-QINU`"'Wingfield-Hayes, Rupert (4 במאי 2016). "A rare look inside North Korea's Kim Il Sung University". BBC News. נבדק ב-4 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000006-QINU`"'York, Rob (12 בדצמבר 2014). "Kim Il Sung University has new website". NK News. נבדק ב-7 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  דירוג אקדמי של אוניברסיטת קים איל-סונג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811544899405606  CiNii: DA00584692  GND: 10358046-3  ISNI: 0000 0001 0709 8686  LCCN: n82015443  NDL: 00699849  NLA: 36135588  VIAF: 158293165   WorldCat (עם VIAF): 158293165 
במהלך מלחמת קוריאה, הלימודים באוניברסיטה הועברו למתחם פאקסונג (בתמונה), לשם שמירה על ביטחון הסטודנטים.
טלי אורן

| --- | --- |

 לידה:  8 במאי 1977 (בת 47) ישראל תל אביב, ישראל
 סוגה מועדפת:  קומדיה
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 עיסוק:  שחקנית
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק של גילפורד 
 פרסים והוקרה:  פרס התיאטרון הישראלי 
 פרופיל ב-IMDb
 
טלי אורן (נולדה ב-8 במאי 1977) היא שחקנית, קומיקאית, מדבבת, וזמרת ישראלית. זוכת פרס התיאטרון הישראלי.
ביוגרפיה

טלי אורן נולדה וגדלה בתל אביב לאם העוסקת בהנהלת חשבונות ואב זמר ומתופף. בילדותה למדה נגינה קלאסית על פסנתר בקונסרבטוריון תל אביב ומאוחר יותר במסגרות פרטיות. בגיל שבע חלתה בתסמונת גייאן-בארה והייתה משותקת חודש וחצי. למדה במגמת המוזיקה ובהמשך במגמת התיאטרון בבית הספר לאמנויות תל אביב. את לימודי התיכון עשתה אורן בתיכון עירוני א' בתל אביב במגמת תיאטרון.
את שירותה בצה"ל עשתה בתיאטרון חיל האוויר. עם שחרורה מהצבא, הצטרפה לתוכנית הטלוויזיה "דומינו". לאחר שתי עונות בתוכנית נסעה לשנת לימודים בלונדון בבית הספר לתיאטרון מוזיקלי GSA.
קריירה > בתיאטרון

לאחר חזרתה לישראל, הייתה חלק מאנסמבל במופע ההשקה של מערכת ההפעלה חלונות XP בשנת 2001 שם גם כיכבה ב"שיר המכווצת" שהלחין דורון מדלי. בשנת 2002 שיחקה במחזמר "מרי לו" בתיאטרון הבימה. בהמשך, השתתפה בהצגות "מבקר המדינה", "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", "נפגעי חרדה", "הם יורים גם ביונים", "הכבש השישה עשר", "אבניו קיו" (תיאטרון בית ליסין), "I LOVE U לנצח, אבל..." (תיאטרון גשר), "101 כלבים דלמטיים" (הפקה פרטית), "קופקבאנה" (תיאטרון הספרייה), "ארטי נוגע בשמיים" (תיאטרון חיפה), "נשיקה בכיס" (תיאטרון אורנה פורת), המחזמר "נתתי לה חיי" משירי דני סנדרסון (תיאטרון הבימה). כמו כן, נטלה חלק בשורה של ערבים מוזיקליים כגון "שרים בכיכר", ערב מחווה לנעמי שמר בפסטיבל ישראל, ערב מחווה לנתן אלתרמן עם התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון והשתתפה בפסטיבל שירי הילדים המחודש.
בשנת 2009 השתתפה במופע "לכבוד הקיץ", ערב מחווה לשירי להקת גזוז עם רועי בר-נתן וגורי אלפי, וב-2011 השתתפה בהעלאה המחודשת של אותו מופע.
בשנת 2014 השתתפה בהצגות תיאטרון הבימה "עת דודים" בבימויו של איציק ויינגרטן ובהצגה "הקמצן" מאת מולייר, בבימויו של אילן רונן. באותה שנה החלה לשחק גם בתיאטרון חיפה במחזמר הישראלי "בילי שוורץ" בתפקיד הראשי, תפקיד עליו זכתה בפרס התיאטרון הישראלי.
בשנת 2015 שיחקה בהצגה "פאניקה" מאת רובין האודן בתפקיד דייזי (לסירוגין עם ליטל שוורץ) בתיאטרון הבימה בבימויו של אלון אופיר.
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד פלורנס בהצגה "הזוג המוזר הגרסה הנשית" מאת ניל סיימון בתיאטרון בית ליסין.
בהמשך שנת 2017 גילמה את ולמה וון טאסל במחזמר "היירספריי" בתיאטרון תל אביב.
בשנת 2018 גילמה במשך שנה את דמותה של את מיס האניגן במחזמר "אנני", בהפקתו של מאור מימון בתיאטרון תל אביב.
בשנת 2019 גילמה את דמותה של הרכילאית הדה הופר במחזמר "צ'פלין" בתיאטרון תל אביב.
בחנוכה 2019 השתתפה בפסטיגל. בנוסף, לקחה אורן חלק בקונצרט "לא רק ירוקה" המבוסס על עלילות ארץ עוץ.
ב-2020 השתתפה אורן בשנית בפסטיגל בתפקיד חוזר מפסטיגל 2019.
בשנת 2022 עלה מופע היחיד שלה, "לא מתחתנת" בבימויו של יותם קושניר. בנוסף, היא מככבת במחזמר "החבדניקים" בבימויו של אודי גוטשלק, ובמחזמר "מרי לו" על פי שירי צביקה פיק, בבימוי של צדי צרפתי.
בשנת 2023 החלה לשחק במחזמר ״מלצרית״ בתיאטרון הקאמרי בתפקיד "בקי". בצל מלחמת חרבות ברזל השתתפה לצד מיקי קם ומשי קליינשטיין בהופעה ״הקבינט הנשי״ שכתב וערך בעלה אורן יעקובי, בהפקת התיאטרון הארצי.
בשנת 2024 החלה לשחק במחזה הקומי "חתונה מושלמת" בתיאטרון הארצי מיסודו של סמי לוי בתפקיד ג'ולי החדרנית שנקלעת לתסבוכת גודלה ביום הנישואים של ביל ורייצ'ל.
באוגוסט 2024 פורסם כי תשחק בתפקיד ראשי במחזמר "אוון הנסן היקר" של התיאטרון הקאמרי בתפקיד היידי אנסן, אימו של אוון.
קריירה > בטלוויזיה ובקולנוע

בין סדרות הטלוויזיה בהן השתתפה: "חשופים", בה גילמה את הדמות סמדר גורן; "ארץ נהדרת", "שנות ה-90", "רמזור", "הפיג'מות", "השיר שלנו", "לילה גוב", "ערב וראייטי". אורן השתתפה גם בתוכניות ילדים ונוער כגון "קופיקו", "דני הוליווד", "חטף פתח", "זומזום"; "מה שלמה?", "צמר ויעלי", "מולי וצומי", "החוף של רינת", "הקלמרים", "מריו" "נעלמים", ''הסדרתיים''.
בקולנוע השתתפה בסרט "הסודות" (2007) של הבמאי אבי נשר, ובשנת 2013 בסרט המוזיקלי של איתן פוקס "בננות" לצידם של דאנה איבגי, ענת וקסמן, עפר שכטר, יעל בר זוהר ואחרים.
כמו כן, דיבבה בשורה של סרטים: "שרק השלישי", "סוד כמוס", "במבי 2", "אחי הדוב 2", "הארי פוטר", "לפגוש את הרובינסונים", "מרי פופינס חוזרת" ואת דמותה של דורי ב"מוצאים את דורי". בשנת 2012 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה הקומית "משפחה לא בוחרים" בערוץ 2 ובשנת 2013 גילמה את מיה בסדרה הקומית של ערוץ 10, "חברות" לצד מגי אזרזר, לירית בלבן וליטל שוורץ שגם יצרה את הסדרה. בנוסף ב-2017 הצטרפה לקאסט של הסדרה "ג'ינג'י", ובהמשך אותה שנה הצטרפה גם לסדרה "אחותי קפצה כיתה" שעלתה בערוץ Yes Kidz, בתפקיד מלי. באותה שנה החלה להשתתף בעונה השנייה של תוכנית האלתורים "הכל הולך" בזכיינית רשת.
בשנת 2018 דיבבה את מרי פופינס בגרסה החדשה לסרט. כמו כן שיחקה בסדרה "קופיקו" בתור שושנה בפרקים חדשים של "קופיקו במשטרה".
בשנת 2024 שיחקה בסדרת הרשת הקומית "חזרנו" לצד יניב סוויסה.
חיים אישיים

ב-6 בדצמבר 2016 פורסם שאורן נפרדה מהתסריטאי והמחזאי אורן יעקובי, לו הייתה נשואה במשך 13 שנים, במהלכן נולדו לזוג שני ילדים, אך בשנת 2017 חזרו השניים לחיות יחד.
אורן מתגוררת בתל אביב.
הערות שוליים

1 2  שגיא בן נון‏, הזוכים הגדולים בפרסי התיאטרון 2016: "בילי שוורץ" ו"רומיאו ויוליה", באתר וואלה, 20 במאי 2016
יעקב בר-און,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'‏מהפך בפרסי התיאטרון: לראשונה יותר זכיות לתיאטראות הפריפריה מל"הבימה" ו"הקאמרי", באתר מעריב אונליין, 20 במאי 2016
↑  עידן בן טובים, "בלי זה לא היה Toy ולא Unicorn": הסיפור מאחורי המחזמר הסודי של Windows XP בעברית, באתר Geektime, ‏29 בדצמבר 2023
↑  "מלצרית", אתר הקאמרי
↑   חזרנו - סדרת רשת, ביישום טיקטוק
↑   חזרנו - סדרת רשת קומית, ברשת החברתית אינסטגרם
↑  ערן סויסה,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'טלי אורן ובעלה אורן יעקובי נפרדו, באתר ישראל היום, 6 בדצמבר 2016 (הידיעה השנייה במדור)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2021: גיורא חמיצר | פרסי נבחרי השנה של פרוגי – אייקון השנה   2022: טלי אורן  | הבא: יפורסם בהמשך |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007336605905171  VIAF: 174149366399085602011   WorldCat (עם VIAF): 174149366399085602011 
טלי אורן וגלעד קלטר בהצגה "I LOVE YOU לנצח, אבל...", תיאטרון גשר, 2010
טלי אורן, נוי הלפרין ומשי קלינשטיין, מתוך מחזמר "מלצרית", 2024
ורנר פנטון

| --- | --- |

 לידה:  13 בפברואר 1926 Brahesborg, דנמרק 
 פטירה:  5 בספטמבר 1998 (בגיל 72) קופנהגן, דנמרק 
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 מקום מגורים:  שווייץ, צרפת 
 השכלה:  האקדמיה הדנית המלכותית לאמנויות יפות (1951)  Odense Tekniske Skole (1947) 
 תקופת הפעילות:  1946–1998 (כ־52 שנים) 
 מעסיק:  Hochschule für Gestaltung Offenbach 
 פרסים והוקרה:  Poul Henningsen prize (1967)  חבר החברה המלכותית לאמנויות 
 www.verner-panton.com
 
"כסא פנטון" (1959).
ורנר פנטון (בדנית: Verner Panton‏; 13 בפברואר 1926 – 5 בספטמבר 1998) היה מעצב פנים ומעצב תעשייתי דני. עבודתו פורצת הדרך, החל משנות השישים של המאה ה-20, השתמשה במגוון חומרים חדשניים לתקופתו ובצורות אמנותיות רדיקליות.
חייו

פנטון נולד בשנת 1926 בברהסבורג (Brahesborg-Gamtofte) שבאי פונן (Fünen), דנמרק. בין השנים 1944-1945 עשה את שירותו הצבאי באודנסה. במקביל החל ללמוד הנדסת בנייה באוניברסיטה הטכנית בעיר. הוא סיים את לימודיו בשנת 1947. בין השנים 1947-1951 למד אדריכלות באקדמיה הממלכתית לאמנויות בקופנהגן (Det Kongelige Danske Kunstakademi). ב-1950 נשא לאישה את טובי קאמפ (Tove Kemp), בתו החורגת של המעצב פול הנינגסן (Poul Henningsen), נישואים שהחזיקו זמן קצר בלבד.
בין השנים 1950-1952 עבד פנטון במשרדו של המעצב ארנה יאקובסן, שנודע בעיצוב ריהוט חדשני. ב-1955, לאחר שפתח משרד עצמאי, הושקה סדרת הריהוט הראשונה בעיצובו "כיסא הרווק" (Bachelor-Chair) בידי חברת פריץ הנסון (Fritz Hansen).
ב-1957 עיצב פנטון "בית סופשבוע" (Weekend house) - מבנה טרומי, בעל גג קמור, העשוי עץ ומתכת. המבנה סימן את ענינו של פנטון בחיפוש אחר פתרונות סביבתיים מודולריים. בין הביטויים המעניינים של חיפוש זה היו מערכת ריהוט מתנפחת (1960 העשויה מיריעות פלסטיק. "נוף פנימי" (Landscaped interior; 1965-1967) - מערכת ריהוט הניתנת לסידור מחדש ו"מגדל מגורים" (Living Tower; 1968-1969) - מערכת ישיבה סביבתית עשויה פוליאוריטן מוקצף.
כמעצב פנים התנסה פנטון בתכנון סביבות שלמות, המדגימות עיצוב רדיקלי המושפעות מסגנון הפופ ארט הפסיכדלי. סביבות אלו כללו שילוב של חומרים שונים, קווים מעוגלים ודגמים צבעוניים. דגם מרכזי שעיצב כלל שימוש בעיגולים דקורטיביים והופיע על גבי טפטים ובדים במבחר חללים ציבוריים כגון מלונות. בין הסביבות הידועות שעיצב היה חלל ארגון הטקסטיל הגרמני (Deutscher Textilverband; 1966) במינכן, שעוצב בעזרת בדים וכורסאות המסודרות בגריד.
בשנת 1998 זכה פנטון באות כבוד (knight's cross of the Dannebrog order) מידי מלכת דנמרק.
ורנר פנטון מדגים את הישיבה ב-"מגדל מגורים" (1968-1969). 2 אלמנטים עשויים פוליאוריטן מוקצץ מכוסה בד אדום על מסגרת עץ.
בית פרטי בעיר בינינגן (Binningen) שווייץ (1972-1987).
שלדת רכב

שלדת רכב שעליה מורכבים מתלים, מערכת פליטה, ותיבת ההיגוי
שלדת משאית מסוג "Volkswagen 13-130"
שלדת דגם "Porsche 962C" (אנ')
שלדת רכב (באנגלית: Chassis, כינוי עממי: "שאסי", מצרפתית) היא מבנה פלדה התומך את החלקים השונים המרכיבים כלי רכב. השלדה מהווה מרכיב חיוני לכל כלי התחבורה. המונח "שלדה" משמש גם לתיאור המבנה התומך של מכונות.
השלדה מורכבת משלדת בסיס הנמצאת בגחון הרכב, ועליה מותקנת שלדת המרכב, שהיא מעין קונכייה מרכזית העוטפת את תא הנוסעים.
המבנה הבסיסי של שלדת הבסיס מורכב משתי קורות אורך ומספר קורות רוחב. על שלדת הבסיס מורכבים מכלולי רכב שונים כגון הגלגלים, המנוע ותיבת ההילוכים.
שלדה של אמצעי תחבורה מחויבת להיות עם מספר זיהוי ייחודי החרוט על גביה,  בכדי שתהייה אפשרות לזהות את המקור, היישום והמאפיינים של כלי הרכב (בישראל: מספר שלדה).
מקורה של המילה "שאסי" היא מהשפה הצרפתית, בה המילה "CHASSIS" היא תרגום לביטוי שלדת רכב.
שלדת רכב

השלדה (קרויה גם: "בסיס הרכב", "מסגרת השלד") היא מסגרת של אובייקט מלאכותי, התומך את כלוב הנוסעים. דוגמה לשלדה היא מסגרת רכב, החלק התחתון של רכב מנועי, שעליו מותקן גוף הרכב, ובנוסף מכלולים נוספים: מנוע, דיפרנציאל, המתלים, הילוכים, גלגלים ולעיתים אפילו מושב הנהג (סוגי משאיות וטרקטורים)[דרוש מקור].
גוף תחתון אשר בדרך כלל אינו הכרחי ליושר המבנה, בנוי על השלדה כדי להשלים את מבנה הרכב.
בשל עומסים כבדים ושימוש קבוע בעבודה, מארז המכונית יהיה שונה עבור כלי רכב מסחריים.
מעבר לתפקיד השלד המרכזי יש לשלדה תפקיד בטיחותי חשוב בהגנה על תא הנוסעים במקרה תאונה או התהפכות – ספיגת המכה והאנרגיה והפחתת עוצמת המעיכה.
חבלה בשאסי כתוצאה מתאונה עלולה לעוות את המכונית ולהוציא את המכונית מהאיזון המקורי והמדויק שלה דבר העלול לגרום לפגיעה ביציבות ובהתנהגות בכביש, לשחיקת צמיגים לא אחידה ולבעיות נוספות.
בין החומרים מהם בנויה שלדת רכב נכללים פלדה, אלומיניום, יצקת, פלסטיק. בדגמי מכוניות מרוץ תוספות של: פחמן, ("Elektron alloy") (אנ'), טיטניום.
סוגי מארזים (שלדות)

צינורות סריג / מרותך - מסגרת צינור מורכב מכמה צינורות עיקריים, מאופיין על ידי גמישות ועמידה בלחץ. מבנה נוסף של צינורות סריג: הצינורות העיקריים שבהם הוא מורכב מקושרים על ידי צינורות קטנים אחרים, היוצרים מבנה קלוע משולש המגביר את הכוח והנוקשות של המסגרת.
מסגרת מודפסת - משמשת בעיקר ל-אופנועים
מסגרת המונוקוק - נקראות כך משום שהן אלמנט ייחודי עם פונקציה תומכת ויכולה לכלול חלק מגוף הרכב. משקלן נמוך, ועלותן נמוכה יותר לעומת המסגרת המסורתית, אך סוג זה דורש תחליף תכוף יותר, שכן מדובר בחלקים שבירים יותר שקשה לתקנם. הם משמשים במכוניות ובמשאיות קטנות בלבד ומשנת 1980 גם על מספר סוגי רכבי שטח, כגון ה-"לאדה ניבה" (אנ') הרוסית.
מסגרת מעורבבת / מפורקת (בחלקו עם צינורות, מרותך מודפס חלקית) - מסגרת זו מורכבת חלקית רק מצינורות וחלקית מצלחות יצוק, מחוברים יחד על ידי ברגים. סוג מארז זה מצליח לשלב את היתרונות של שתי המערכות, וכתוצאה מכך יצורו פחות יקר מאשר מסגרת צינור.
סוגי מארזים (שלדות) > צורות מסגרת שלדה

המסגרת, בהתאם לאופן ביצועה, יכולה להיות:
היקפית - המסגרת ממוקמת באופן חיצוני ככל האפשר, כדי להגדיל את הנוקשות של הרכב
יהלום - המסגרת נשארת פנימית ככל האפשר בעקבות הקווים האפשריים הישרים ביותר
אומגה (Ω) - לוקח את שמו מן הצורה שלו. בדרך כלל מסגרות של אופניים
מסגרת שני חלקים - מסגרת המורכבת משני חלקים רחוקים זה מזה, אבל מחוברת על ידי המנוע. מיושמת באופנועים
המנוע, בהתאם ליחסים עם המארז, יכול להיות:
מנוע מוביל, בדרך כלל הוא תומך מסגרת.
מנוע תלייה, המנוע אינו מעורב בעבודת המסגרת, צורה זו מציגה את הפתרון המסורתי הנפוץ ביותר.
בניית המסגרת קובעת את מאפייניה, כגון:
צורת הסעיף - יכול להיות אליפסה, עגול, מרובע, מלבני, כפול T או C עם סרנים קשיחים פנימיים, הוא קובע את התגובה מהכיוונים השונים של הכוחות המיושמים: עם קטע מעגלי ללא קשר לכיוון, בכל שאר הקטעים, שאין להם את אותו רגע של אינרציה בכיוונים השונים, אנו נוטים לשים את הכיוון של האינרציה בכיוון שבו נמצא הכוח הקיים, כדי להפחית את סטית עקב הכיפוף. מסיבה זו, במסגרות של אופני הספורט, קורות המסגרת (הכבלים הנמצאים בתוכה) הן בעלות צורה מלבנית, כאשר הצד הארוך יותר מונח באופן אנכי לאספלט (צורך לתמוך בכוחות ההאצה וההאטה), בעוד שהצד הצר ממוקם כמעט אופקית (צורך לתמוך רק את הכוחות של השינויים בכיוון).
עובי - הגדלת כוח ונוקשות
מידות - המונח "מידות" מגדיר את ההגדלה, באופן יחסי של הממדים הליניארים של המסגרת
דרגות חומרות פגיעה בשלדה

לפי הוראות משרד התחבורה הישראלי חייבים מכוני בדיקה לקטלג פגיעות שלדה לפי שלוש דרגות:
פגיעה בעלת משמעות שולית שהיא למעשה פגיעה קלה בקצה השלדה שאין לה כל השפעה על ביצועי המכונית
פגיעה בעלת משמעות נמוכה, כלומר פגיעה בשלדה שהתרחשה מעבר לקו גלגלי המכונית (בחלק הקדמי או האחורי שלה).
פגיעה בעלת משמעות גבוהה, או במילים פשוטות מכה קשה שעוצמתה שינתה את המיקום היחסי של שני הסרנים במכונית, והיא עלולה להשפיע על הבטיחות.
לפי תקנה חדשה משנת 2014, כל כלי רכב שעבר תאונה שגרמה לנזק בטיחותי, יירשם ברישיון הרכב כהערה. נזק בטיחותי הוגדר בחוק "נזק שגרם לעיוות, הסטה, סדק או שבר מהותיים, באחד מעמודי המרכב או במסגרת גג המרכב, וכן באחת מקורות השלדה הקדמית או האחורית."
תמונות
שלדת רכב
שרטוט שלדת משאית
שלדת רכב של "BMW i3"
שלדת טנדר מסוג "Nissan Navara" (אנ') מתוצרת ניסאן
שלדת רכב צבאי מדגם "Pfingsttreffen Puetnitz 2018, Ribnitz-Damgarten"
שלדת משאית מתוצרת "Tatra"
שלדת רכב תלת אופן
ראו גם

מתלה (רכב)
תובה