stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האדס
הערות שוליים

↑  נטלי אברמס, 'Once Upon a Time' reveals season 5B's fiery villain, אנטרטיינמנט ויקלי, ‏21 בדצמבר 2015 (באנגלית)
| המיתולוגיה היוונית ודת יוון העתיקה |
| --- | --- | --- |
| אלים אולימפיים | זאוס • הרה • פוסידון • דיוניסוס • אפרודיטה • אתנה • אפולו • ארטמיס • ארס • הפייסטוס • הרמס • דמטר |  |
| אלים אולימפיים לשעבר | האדס • הסטיה |  |
| אלים כתוניים | האדס ופרספונה • גאיה • דמטר • הקטה • דיוניסוס • טרופוניוס (אנ') • טריפטולמוס (אנ') • האריניות |  |
| גיבורים | אגממנון • אדיפוס • אודיסאוס • אוינופיון • איאס • אכילס • אנטיגונה • בלרופון • דאוקליון • הקטור • הרקולס • טינדראוס • יאסון והארגונאוטים • מינוס • מנלאוס • פאריס • פריאמוס • פרסאוס • קדמוס • תסאוס • הרו ולאנדרוס |  |
| מקומות מרכזיים | אולימפוס • ארגוס • אתונה • דלפי • טרויה • טרטרוס • כיוס • לאקוניה • הלבירינת • ספרטה • השאול • תבאי • שדות אליסיום • שדות אספודל |  |
| יצורים מיתיים | אורתוס • אכידנה • אלמנטלים • ארגוס • גורגונות • גיגאנטים • האריה מנמאה • הידרה • היפוקמפוס • הרפיה • טיטאנים • טיפון • כימרה • מדוזה • מוזות • מינוטאורים • סאטירים • סטימפליה • סלמנדרה • סקילה וכריבדיס • פגסוס • קאמפה • קיקלופים • קנטאורים • קרברוס |  |
| אירועים מיתולוגיים בולטים | טיטאנומכיה • גיגאנטומכיה (גיגאנטים) • מלחמת טרויה • מסע הארגונאוטים |  |
| יצירות בולטות | האיליאדה והאודיסיאה • תאוגוניה • ארגונאוטיקה • דיוניסיאקה • ביבליותקה (פסאודו-אפולודורוס) • מטמורפוזות |  |
| סופרים | אוריפידס • אייסכילוס • אפולוניוס • אריסטופאנס • הומרוס • הסיודוס • סופוקלס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007316668405171  BnF: cb123985871 (data)  GND: 124025080  ISNI: 0000 0000 2502 6902  LCCN: no2014024174  NTA: 08619108X  SUDOC: 033083630  VIAF: 306391416   WorldCat (עם VIAF): 306391416 
"חטיפתה של פרספונה"; ציור מאת רמברנדט. הציור מתאר את המיתוס הידוע ביותר אודות פלוטו ופרוסרפינה, הם האדס ופרספונה היווניים
האדס ופרספונה, כד יווני, 430 לפנה"ס לערך
האריטי

| --- | --- |

האריטי, גנדהארה, המאה ה-2 או ה-3.
 זרם:  מהאיאנה
האריטי (בסנסקריט: हारिती, תעתיק IAST (אנ')‏: Hārītī, מילולית :"הכחולה"; בסינית: 鬼子母(神), בתעתיק פין-יין: Guǐzǐmǔ(shén) (גְווֵיְדְזְה-מוּ (שֶׁן)); ביפנית: 鬼子母神 (קישימוג'ין)) היא גם אלה נערצת וגם שדה, כתלות במסורת הבודהיסטית. היא אחת מעשרים וארבעה האלים המגינים (אנ') של הבודהיזם מזרם המהאיאנה.
בהיבטים החיוביים שלה, היא נחשבת כמגינה על ילדים, לידה קלה וגידול ילדים מאושר, בעוד ההיבטים השליליים שלה כוללים את האמונה שהיא מפעילה טרור כלפי הורים חסרי אחריות וילדים סוררים.
בבודהיזם הסיני והיפני כאחד, היא זוכה להערכה כאלה מגינה, אך במסורות עממיות רבות היא מוכרת לעיתים קרובות כשד נשי של סבל ואומללות כלפי ילדים והורים.
איקונוגרפיה

ייצוגים של האריטי מראים אותה בדרך כלל עם רימון מצוי כסמל לפוריות בידה הימנית, וילד קטן בזרועה השמאלית. האיקונוגרפיה של האריטי מראה קווי דמיון לאלה היוונית טיכה וייתכן שהועברה למזרח אסיה באמצעות השפעת בודהיזם-יווני (אנ'). באמנות יוונית (אנ') תוארה טיכה בנוכחות ילדים, נושאת את קרן השפע, גוברנקולום (הגה כיוון של ספינה) סמלי וגלגל המזל (אנ'); היא עשויה לעמוד על הגלגל, לנהל את כל חוג הגורל.
בבודהיזם הסיני, האריטי ידועה גם בשם חֶלִידִי (訶利帝) או חֶלִידִימוּ (訶梨帝母). במסורת הסינית, היא אחת מעשרים וארבעה האלים המגינים (אנ') (二十四諸天 Èrshísì zhūtiān), קבוצה של דהרמאפאלות (אנ') הנערצים כמגינים של בודהיסטים ושל הדהרמה. המאמינים סוגדים לפסלים של קבוצה זו (כולל האריטי) המוצבים לעיתים קרובות בתוך אולם מהאווירה (אנ') במקדשים ומנזרים סיניים. האריטי היא דמות של בפרק 26 של סוטרת הלוטוס (אנ'), והיא חשובה במיוחד לזרם ניצ'ירן בבודהיזם ביפן. בזרם שינגון (אנ') של הבודהיזם ביפן, היא נקראת קאריטי (訶利帝) או קאריטי-מו (訶梨帝母). האיקונוגרפיה שלה מבוססת בעיקר על "דאי יאקושה מיו קאנגימו נראהיני אישי ג'וג'והו"(大薬叉女歓喜母并愛子成就法).
במסורת היפנית, קישימוג'ין היא היבט של קאנון (אנ'), אלת הרחמים (ייצוג של הבודהיסטווה אוולוקיטשוורה), והיא נושאת את הכינויים "מביאה אושר" (歓喜母) ו"מעניקה ילדים ולידה קלה" (子安鬼子母神).
גלריה

פסל של גְווֵיְדְזְה-מוּ עם ילד רקשאסה (אנ') במקדש שאנחוואה (אנ') בדאטונג, מחוז שאנשי, סין
קישימוג'ין בתור שד פילגש עם תינוק. המאה ה-12–13, תקופת קמקורה. דאיגו-ג'י (אנ'), קיוטו, יפן.
מטבע של אזס (אנ') בהודו, עם דמטר/ האריטי עם ילדים המחזיקה את קרן השפע (צד הנושא) והרמס (צד הערך)
האריטי עם ילדים (מלפנים). המאה ה-1 לפני הספירה, גנדהארה.
האריטי עם ילדים (מאחור). המאה ה-1 לפני הספירה, גנדהארה.
לוח עגול עם האלה האריטי, המאה ה-1 גנדהארה
האריטי ופאנצ'יקה, המאה ה-2 - גנדהארה
פסל של האריטי יושבת עם ילדים מגנדהארה במוזיאון הבריטי, המאות ה-2–3 לספירה
פארו וארדוקשו (אנ'), גנדהארה
האריטי (גנדהארה)
לקריאה נוספת

Langenberg, Amy Paris (2013). Pregnant Words: South Asian Buddhist Tales of Fertility and Child protection, History of Religions 52 (4), 340-369
Lesbre, E. (2000). La conversion de Hārītī au Buddha: origine du thème iconographique et interprétations picturales chinoises, Arts asiatiques 55 (1), 98-119
ביאורים

↑  סמל לטבעו הגחמני של הגורל.
↑  סוג של אל זועם בבודהיזם.
1 2  רקשאסה הוא גזע של יצורים מרושעים בדרך כלל המופיעים באופן בולט בהינדואיזם, בודהיזם, ג'ייניזם ואסלאם עממי. הם מתגוררים על כדור הארץ, אך הם בעלי כוחות על טבעיים, שבהם הם משתמשים בדרך כלל למעשים מרושעים כמו שיבוש הקורבנות הוודיים או אכילת בני אדם.
↑  יאקשיני היא יאקשה ממין נקבה, קבוצה רחבה של רוחות טבע, בדרך כלל מיטיבות, אבל לפעמים שובבות או גחמניות, הקשורות למים, פוריות, עצים, יער, אוצר וטבע בראשיתי. הן מוזכרות בטקסטים הינדים, ג'ייניים ובודהיסטיים.
↑  בודהה נקבה המסמלת ומגלמת את פראז'נה פרמיטה, השלמות של חוכמה טרנסצנדנטית.
↑  אל העושר, והמלך האל של היאקשות האלוהיות למחצה בהינדואיזם.
הערות שוליים

↑  "佛教二十四诸天_中国佛教文化网". 2016-03-04. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-2021-04-27.
1 2 3  Schumacher, Mark (1995), "Kariteimo", A-Z Photo Dictionary of Japanese Buddhist Statuary, onmarkproductions.com
↑  British Museum Collection
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556411405171  GND: 119148188  LCCN: no2017102475  NDL: 00576170  VIAF: 30340331   WorldCat (עם VIAF): 30340331 
התבליט של האריטי עם ילדיה על הקיר הצפוני הפנימי של מנדוט (אנ') ליד בורובודור במרכז ג'אווה, אינדונזיה. המאה ה-9
טיירון מינגס

טיירון מינגס (באנגלית: Tyrone Mings; נולד ב-13 במרץ 1993) הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בעמדת הבלם באסטון וילה ובנבחרת אנגליה.
קריירה

מינגס נולד בבאת'. את קריירת הנוער עשה בסאות'המפטון ובבריסטול רוברס. ב-2013 הצטרף לאיפסוויץ' טאון מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ וערך את הופעת הבכורה שלו במשחק האחרון של עונת 2012/2013. ב-2015 עבר לבורנמות' מהפרמייר ליג בה חתם לארבע עונות. בינואר 2019 הושאל לאסטון וילה לשארית עונת 2019/2020 וביולי 2019 חתם בקבוצה לאחר שהועבר תמורת כ-20 מיליון פאונד.
מינגס זומן לראשונה לסגל נבחרת אנגליה לקראת המשחק מול נבחרת בולגריה באוקטובר 2019, במסגרת מוקדמות יורו 2020, ורשם במשחק את הופעת הבכורה שלו. ב-15 בנובמבר 2021 כבש שער בכורה בניצחון נבחרת אנגליה 0–10 על סן מרינו.
הרודף הנעלם

תקנות רודף הנעלם בפנקס סלונים עמ' 10
הרודף הנעלם היא משרה בקהילות היהודיות שתפקיד הנושא בה להגן על הקהילה על ידי חיסולים של מלשינים וכל דבר שיכול להזיק לקהילה. פעילות מחזיק המשרה הייתה נסתרת ואף אדם לא ידע מי הוא. בתנועת ההתנגדות לחסידות השתמשו ברודף הנעלם כדי לצמצם את השפעת החסידים.
היסטוריה

עדויות לרודף הנעלם נמצאות בשלוש קהילות: וילנה, מינסק וסלונים, כאשר בכל אחת מהם ניתנה פרשנות שונה לתפקיד זה.
מוטי זלקין טען שתפקיד זה היה פעיל גם ב-1836 ואף חוסל אדם אשר עסק במלשינות נגד הקהילה היהודית.
היסטוריה > מינסק

יאקוב בראפמן בספרו על קהילת מינסק הדפיס תעודה מב' באייר תקס"א בה מפורטים ההרשאות של הרודף הנעלם. שרשבסקי תקף את ספרו של בראפמן וטען שהתעודות בספר מזויפות, בין טענותיו על הספר טען שאין כזה מושג רודף נעלם, יצחק לויטץ השיב על דבריו והראה שהרודף היה קיים ומהימנותן של התעודות בספרו של ברפמאן לא מוטל בספק.
ישראל קלויזנר תרגם את התעודות, ויהושע מונדשיין הדפיסם בכתב העת כרם חב"ד, בין ההרשאות שניתנו לרודף היו, הוצאת הסרבן מהקהילה, למנוע עלייה לתורה ושאר מצוות, למנוע אפשרות השכרה, למנוע מאשתו ללכת למקוה, להטיל איסור לקנות ממנו מלאכה, להפר תנאים שנעשו איתו, לשכור עדי שקר שעשה עבירות ולהענישו.
היסטוריה > וילנה

במות הגאון מווילנא בחול המועד סוכות פסקו כל חגיגות החג, (י"ט בתשרי ה'תקנ"ח) לפי השמועות שנפוצו בין המתנגדים, החסידים לא הפסיקו את חגיגות החג ואף חגגו את מותו של הגר"א, הדבר העלה את זעמם של הליטאים וביום זה התקיימה אספה של עשרה מאנשי הקהילה (רח"ש), והם הקימו את מוסד הרודף הנעלם, תפקידו של הרודף הנעלם היה למצוא חסידים או אנשים שתמכו וסייעו להם, כשמצא אחד כזה פנה לבית הדין והם קיבלו את דבריו ללא עוררים, על האדם שנתפס היה מוטל חרם והוא הוכרז כגוי לכל דבר, לא ניתן לו מקום מגורים, לא ניתן לו משרה ותפקיד, פיתו נעשה כדין פת עכו"ם, ועוד.
התקנה הוכרזה בהושענא רבא בבית הכנסת בנוכחות כל הקהל, בתקיעות שופר, ובכיבוי נרות.
הרב שניאור זלמן מלאדי השתמש בקיומו של תפקיד זה בכדי לבקר את מתנגדי החסידות.
היסטוריה > סלונים

בסלונים התפקיד היה אחר לגמרי, בקהילה היו מספר מנויים שתפקידם היה לנהל את ענייני הקהילה, בשל החשש למעילות כספיות מינו אדם שהיה תפקידו לפקח על כל המנויים, המינוי לתפקיד נעשה על ידי גורל ורק הזוכה בתפקיד ידע שזכה בתפקיד.
לקריאה נוספת

יהושע מונדשיין, הרודף הנעלם, כרם חב"ד, כרך 4 חלק א, עמ' 101–102.
קובי בן שמחון, תולדות הגנגסטר היהודי (ראיון עם מוטי זלקין), הארץ, 23 באוקטובר 2004
יצחק לויטץ, החברות היהודית ברוסיה, העבר רבעון לדברי ימי היהודים והיהדות ברוסיה, גיליון ז, תל אביב תש"ך, עמ' 130, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
הערות שוליים

↑  קובי בן שמחון, תולדות הגנגסטר היהודי (ראיון עם מוטי זלקין), הארץ, 23 באוקטובר 2004
↑  יאקוב ברפמאן, ספר הקהל, חלק ב תעודה 155, 156.
↑  и шерешевский, о книге kaгaлa herepбyгь, 1872
↑  יצחק א. לויטץ, לבקרת ספר הקהל של ברפמן, ציון, שבט תרצ"ח חוברת ג-ב עמ' 170-178, באתר JSTOR
↑  הארכיון הציוני, P 16 קופסה 8
↑  הוועדה הייתה אחראית על מינוי רב חזן שוחט ונקראה על שם כן
↑  אגרות הקודש אגרת עד
↑  קלמן ליכטנשטיין, פנקס סלונים א, תל אביב חש"ד, פרק יא, עמ' לב, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  תוכן הכתבה הועלה פה
יארמולינצי

יארמולינצי (באוקראינית: Ярмолинці) היא עיירה במחוז חמלניצקי שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
היישוב נמצא כ-30 ק"מ מפרוסקורוב. דרכו עובר כביש ארצי ז'יטומיר - צ'רנובצי.
תולדות היישוב

האזכור הראשון של ירמולינצי הוא משנת 1400. באותה תקופה האזור היה חלק של האיחוד הפולני-ליטאי. בשנת 1407 ויטאוטאס הגדול העניק את היישוב לאציל הונגרי. בשנת 1455 הוענקו ליישוב זכויות עיר. לאחר חלוקת פולין האזור עבר לשליטת האימפריה הרוסית.
בין הבניינים הבולטים ביישוב כנסייה שבנייתה החלה ב-1793 והסתיימה כעבור כ-100 שנים.
ב-5 ביולי 1920 בכניסה לעיירה נהרג ישראל פרידלנדר וצוותו.
החל משנת 1923 היישוב היה מרכז של ראיון יארמולינסקי שבאוקראינה הסובייטית. יחידה מנהלית זו בוטלה בשנת 2020.
בשנת 1959 בעיירה התגוררו 6,880 תושבים.
תולדות היישוב > יהודי יארמולינצי

התיישבות יהודית בעיירה החלה במהלך המאה ה-18.
חיים קורן היה רב היישוב בתחילת המאה ה-20.
בשנת 1939 התגוררו ביארמולינצי 1,264 יהודים והם היו 61% מכלל אוכלוסיית היישוב. באותה תקופה יארמולינצי היו מרכז של מועצה יהודית מקומית. לפי השערה בזמן כיבוש הגרמני בעיירה היו כ-1,000 יהודים. בקיץ הוקם יודנראט וכבר ב-9 ביולי החלו הוצאות להורג. בהמשך במקום הוקם גטו. באוגוסט 1942 כ-400 יהודים נשלחו למחנה עבודה בפרוסקורוב. בסוף אוקטובר 1942 החלו הוצאות להורג של תושבי הגטו ויהודים שהובאו מהסביבה. באקציה זו נהרגו כ-6,400 יהודים.
פורט וילה

פורט וילה (באנגלית: Port Vila) היא עיר הבירה של ונואטו. העיר ממוקמת על החוף הדרומי של האי Éfaté.
במהלך מלחמת העולם השנייה פורט וילה הייתה בסיס אווירי אמריקני. בשנת 1987 ציקלון פגע קשות בעיר.
בפורט וילה ישנם שדה תעופה ונמל ימי חשובים שהופכים את פורט וילה למרכז כלכלי מסחרי. בעיר, נכון ל-2008, חיים כ-39,800 תושבים.
היסטוריה

האזור היה מיושב בידי מתיישבים מלזיים במשך אלפי שנים, ייתכן כי המתיישבים הראשונים הגיעו למקום באמצעות סירות קאנו לפני כ-3,500 שנה, מגינאה החדשה ומאיי שלמה.
בשנת 2004 נערכו חפירות ארכאולוגיות במקום, ונמצאו בו שרידים של אתר קבורה הכולל 25 מערות המכילות כ-36 גולגולות המשויכות לתרבות לפיטה.
המתיישבים האירופאים הראשונים הגיעו לפורט וילה בשנת 1606, כשמשלחת פורטוגזית שבראשה עמד פדרו פרננדש דה קיירוש. לאחר זמן קצר עזבו המתיישבים, וחזרו רק בשנת 1774, עם משלחת בראשות לואי אנטואן דה בוגנוויל. בשנה זו ג'יימס קוק קרא לאיים "ההברידים החדשים", שם שנותר עד שזכו בעצמאות.
ערים תאומות

הערים התאומות של פורט וילה הן:
רוסיה סנקט פטרבורג, רוסיה
הרפובליקה העממית של סין שנגחאי, הרפובליקה העממית של סין
ונואטו לוגנוויל, ונואטו
הערות שוליים

1 2  HISTORY OF VANUATU, https://thehavannah.com/
↑  Stuart Bedford, [https://www.shh.mpg.de/1331526/bedford_cultural_homogeneity_and_linguistic_diversity.pdf Cultural homogeneity and linguistic diversity: evidence from
the Islands of northeast Malakula, Vanuatu], The Australian National University
| בירות מדינות וטריטוריות באוקיאניה |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה | אוסטרליה: קנברה • נורפוק: קינגסטון |  |
| מלנזיה | איי שלמה: הוניארה • ונואטו: פורט וילה • מזרח טימור: דילי • פיג'י: סובה • פפואה גינאה החדשה: פורט מורסבי • קלדוניה החדשה: נומאה |  |
| מיקרונזיה | איי מריאנה הצפוניים: קפיטל היל • איי מרשל: מג'ורו • גואם: האגטנה • מיקרונזיה: פליקיר • נאורו: יארן (בירה דה-פאקטו) • פלאו: נגרולמוד • קיריבטי: דרום טאראווה |  |
| פולינזיה | איי קוק: אוורואה • הוואי: הונולולו • ואליס ופוטונה: מאטה אוטו • טובאלו: פונאפוטי • טונגה: נוקואלופה • טוקלאו: (לכל אטול מרכז אדמיניסטרטיבי משלו) • ניואה: אלופי • ניו זילנד: ולינגטון • סמואה: אפיה • סמואה האמריקנית: פאגו פאגו, פאגאטוגו (מושב הממשלה) • פולינזיה הצרפתית: פפאטה • פיטקרן: אדמסטאון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562127105171  BnF: cb12490144w (data)  GND: 4301367-3  LCCN: n82273396  MusicBrainz: 4c52e180-c624-48bb-9be5-adca3360f864  SUDOC: 186419414  VIAF: 157138293   WorldCat (עם VIAF): 157138293 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרודו בגינס

| --- | --- |

פרודו בגינס מגולם על ידי אלייז'ה ווד
 יוצרים:  ג'. ר. ר. טולקין 
 גילום הדמות:  אלייז'ה ווד, איאן הולם 
 מידע
 מקום לידה:  הפלך 
 גזע:  הוביט
 מין:  זכר
 מקצוע:  היסטוריון (תרם להרחבת  הספר האדום של מחוז המערב)
 כלי נשק:  חרב קצרה "עוקץ"
 אזרחות:  הפלך 
 מקום מגורים:  Bag-End 
 דמויות קשורות
 משפחה:  בילבו בגינס (דוד) 
 חברים:  סם גמג'י, גנדלף, פיפין ומרי, אראגורן
 אויבים:  סאורון, גולום 
 
פרודו בגינס (באנגלית: Frodo Baggins) הוא אחת הדמויות הראשיות בספר "שר הטבעות" מאת ג'ון רונלד רעואל טולקין. פרודו הוא הוביט, שלפי עלילת הספר נולד ב-22 בספטמבר בשנת 2968 לעידן השלישי. הוא אחיינו ויורשו של בילבו בגינס, גיבור הספר "ההוביט". מסעו של פרודו לעבר הר האבדון עם הטבעת האחת הוא אחד משלושת קווי העלילה העיקריים של הספר.
עלילה > כינון אחוות הטבעת

פרודו הוא בנם של דרוגו בגינס ופרימולה ברנדיבק. הוא התייתם בצעירותו כשהוריו טבעו בנהר וגדל והתחנך אצל דודו, בילבו בגינס, במעון בג אשר בשדרת בגשוט בהוביטון, כפר בנפה המערבית של הפלך, מקום מושבם העיקרי של ההוביטים בארידור. לבילבו לא היו ילדים משלו והוא התעתד ואכן הוריש את כל הונו, כולל טבעת קסם, לפרודו. טבעת זו (המוכרת גם כ"הטבעת האחת") היא חפץ קסום שיצר שר האופל סאורון. בעזרתה יכול סאורון לשלוט על טבעות כוח אחרות ולהעצים את כוחו עד כדי השתלטות על העולם. הטבעת ניטלה בעבר מסאורון על ידי איסילדור בן אלנדיל, מלך גונדור בקרב דגורלד, שבו הופל סאורון. הטבעת אבדה לאיסילדור ונמצאה לאחר 2,500 שנים על ידי הוביט בשם דיאגול, שנרצח על ידי חברו סמיאגול, אותו השחיתה עד כדי הפיכתו ליצור "גולום", במשך 500 שנים, עד שנטשה אותו ונמצאה על ידי בילבו במסעו המתואר בספר ההוביט.
המלחמה המתקרבת לעולם עם חזרתו של סאורון שמה את פרודו בסכנה גדולה מכוחותיו של שר האופל, המנסים להשיג את הטבעת. בעצתו של גנדלף ברח פרודו יחד עם ידידו ששימש גם כגננו, סמוויז גמג'י, המוכר יותר בשמו המקוצר "סאם". לאחר מכן חברו אליהם פרגרין טוק (המוכר יותר כ"פיפין") ומריאדוק ברנדיבאק (המוכר כ"מרי"), ולאחר מכן חבר אל ארבעתם, בעיירה ברי השכנה לפלך, הנוטר אראגורן (הידוע בפי זרים בכינוי "הפסען"). במהלך מסעם לריוונדל, בזמן ששהו בפסגת הרוחות, נדקר פרודו על ידי אחד מרפאי הטבעת, עבדיו החזקים והנאמנים ביותר של שר האופל, בפגיון מקולל אשר כמעט הביא אותו להפוך לרפא כמוהם. לאחר מסע מאומץ ניצל פרודו ממוות אודות לטיפול המסור של האלפים, אליהם הספיקו הוא וידידיו להגיע בזמן. צלקת הפציעה המקוללת תישאר לו לנצח.
בריוונדל התכנסה מועצה של גדולי העולם שבה מוחלט להקים חבורה נבחרת, המכונה "אחוות הטבעת" שמטרתה השמדת הטבעת על ידי התכתה באש הר האבדון. בהר זה חישל סאורון את הטבעת האחת, ולכן זה היה המקום היחיד שבו ניתן היה להשמידה. אלרונד, שליט ריוונדל, קבע שאחוות הטבעת תכלול תשעה חברים. מלבד פרודו שנקבע כנשא הטבעת, כללה החבורה נציגים של גזעים נוספים העוינים את שר האופל: שלושת ההוביטים סאם, מרי ופיפין; בורומיר המצביא, בנו של עוצר גונדור ואראגורן הנוטר מהדונאדין המייצגים את בני האדם; לגולאס עלף (בן הלילית); גימלי הגמד וגנדלף הקוסם האיסטרי, שגופם הוא גוף אנושי אך רוחם רוח מיאר.
עלילה > מסעו של פרודו

עם יציאת החבורה הוחלט שחבריה ישמרו על פרודו ויגיעו יחד למורדור שבה נמצא הר האבדון. גנדלף הוביל את החבורה לעבר קאראדראס, ההרים המושלגים, אך הם לא יכלו לעבור שם בגלל קשיי הדרך שהוכפלו על ידי קסם זדוני. אי לכך, נאלצה החבורה לחפש את דרכה בממלכת הגמדים במוריה. במוריה גילתה החבורה שממלכת הגמדים הושמדה והותקפו על ידי אורקים ועל ידי באלרוג, שד אש. החבורה ניסתה לברוח, אך השד השיגם. גנדלף נאבק בבאלרוג, אך זה הפילו לתהום מוריה וחברי האחווה חשבוהו למת. ביציאתם ממוריה נכנסו ללות'לוריין - "פרח היהלום" - ממלכתה של גלדריאל גבירת לוריין, ושהו אצלה לזמן מה. לאחר מכן שטו בסירות האלפים אל החוף המזרחי של נהר האנדואין, אך שם הם נתקלו באורקים. בעודם נערכים לקרב מול האורקים, בורומיר, שחמד את הטבעת במשך זמן רב, ניסה ליטול אותה בכוח מידי פרודו. לכן, פרודו הסתלק מהחבורה וסם בעקבותיו, ונאלצו להמשיך לבדם את המסע למורדור. שאר חברי האחווה נפוצו: בורומיר נהרג בהגינו על מרי ופיפין, וחברי האחווה הנותרים רדפו אחרי האורקים ששבו את מרי ופיפין, על מנת להצילם.
בעוברם את רכסי אמין מואיל פגשו פרודו וסאם את גולום, שהפך למדריכם של ההוביטים בדרכם למורדור. גולום הובילם דרך הביצות המתות לעבר השער השחור הניצב בקדמת מורדור. לאחר שהבינו ההוביטים כי המעבר דרך השער יוביל למותם, החליטו לעקוב אחר גולום כדי לעבור במעבר אחר לתוך מורדור: קירית אונגול. בדרכם למעבר זה הנמצא בעמק מורגול, היה על החבורה לחצות את איתיליה.
באיתיליה פגשו השלושה את פאראמיר שר גונדור, בן העוצר דנתור ואחי בורומיר. פאראמיר אסר את ההוביטים ואת גולום. הוא חקר את שני ההוביטים והסיק כי פרודו נושא את טבעת הכוח, אך לא לקח אותה למרות הפיתוי הרב שהיא הציגה. לאחר שפאראמיר שחררם המשיכו ההוביטים וגולום בדרכם לעמק מורגול.
השלושה הגיעו למינס מורגול. גולום הורה להם להמשיך במדרגות המתפתלות, ומשם להמשיך למנהרה, בלי ליידע אותם על כך שבתוך המנהרה חיה שילוב, עכבישה ענקית, משום שזמם לקחת את הטבעת מפרודו אחרי ששילוב תהרוג אותו. שילוב לכדה את פרודו, אך הוכנעה באומץ על ידי סאם. סאם חשש שפרודו מת, ולכן לקח את הטבעת למשמר והתחבא. עם בוא האורקים הבין כי פרודו לא מת, ולכן עקב אחרי האורקים בעת שהם נושאים את פרודו למבצרם. הוא הציל את פרודו ומשם הם המשיכו במסעם להר האבדון.
דרכם להר האבדון נחסמה על ידי אורקים רבים, אולם בשלב זה יצאו חבריו של פרודו בראש צבא גדול ממינאס טירית כדי להסיח את דעתו של סאורון ולרוקן את אדמותיו משומרים. בבואם להר האבדון לא רצה פרודו להשמיד את הטבעת, טען שהיא שלו וענדה על אצבעו. גולום, שתקפם מוקדם יותר, צץ בתוך ההר וביתר בנשיכה את אצבעו של פרודו כדי להשיג את הטבעת. לאחר שהשיג את הטבעת, החל גולום לצהול ונכנס לשיכרון חושים, שבמהלכו מעד ונפל לתוך האש עם הטבעת יחד. לאחר היתוך הטבעת נהרסה ממלכתו של סאורון וצריח ברד דור קרס.
לאחר השמדת הטבעת חילץ גנדלף, בעזרת עיטי הענק, את ההוביטים מהר האבדון. פרודו לקח חלק בהכתרת אראגורן, ופנה לריוונדל כדי לבקר את דודו. אחר ביקורם בריוונדל יצאו ההוביטים וגנדלף בדרכם לברי, ובסמוך לכך נפרדו דרכיהם. בבואם לפלך נוכחו ההוביטים כי סרומן השליט באזור שלטון פחד. במהרה עודדו ההוביטים מרד נגדו ומשרתיו האנושיים. אחר הצלחת המרד נרצח סארומן בידי משרתו גרימה. פרודו עמל על כתיבת הספר האדום של מחוז המערב. את ספר זה הותיר פרודו, כמו יתר רכושו, לסאם. פרודו ובילבו הפליגו מהארץ התיכונה בשנת 3021 לעידן השלישי (היא השנה האחרונה לעידן השלישי) אל ולינור, עם גנדלף, גלדריאל ואלרונד.
הדמיית חרבו של פרודו "עוקץ", שניתנה לו על ידי בילבו בגינס, זוהרת בכחול בנוכחות אורקים
אוהב להיות בבית

אוהב להיות בבית הוא אלבום האולפן ה-24 של הזמר אריק איינשטיין, בשיתוף המוזיקאי מיקי גבריאלוב, שיצא בנובמבר 1986.
זהו שיתוף הפעולה הרביעי של איינשטיין וגבריאלוב, לאחר ששיתפו פעולה באלבומים "בדשא אצל אביגדור", "סע לאט" ו"חמוש במשקפיים".
כל שירי האלבום הולחנו ועובדו על ידי גבריאלוב, למעט השירים "אין לו זמן" שהולחן על ידי יצחק קלפטר ועובד על ידי קלפטר וגבריאלוב ו"שכשנבוא" שהלחין היווני ארגיריס קונדיס. איינשטיין כתב שבעה משירי האלבום, כשאת השאר כתבו אברהם חלפי ועלי מוהר. בין השירים הבולטים באלבום: "שכשנבוא" (במקור שיר יווני שתורגם על ידי עלי מוהר), "אוהב להיות בבית" ו"השיר על התוכי יוסי".
אלבום זה היה האלבום הראשון של זמר ישראלי שיצא על גבי תקליטור. מאחר שבזמן הוצאת האלבום עוד לא הוקם מפעל לייצור תקליטורים בישראל, התקליטורים נוצרו במפעל של סוני באוסטריה ויובאו לארץ.
עטיפת האלבום

על עטיפת האלבום מוצג ציור שיצר יורם לוקוב שציור קודם שלו הופיע גם הוא על עטיפת אלבומו של איינשטיין ישן וגם חדש 20 שנה קודם לכן. בציור מתואר איינשטיין כשהוא יושב יחף ורכון על שולחן הכתיבה. מבעד לדלת המרפסת ניבט נוף עירוני. הציור שנעשה בהשראת שירי האלבום כולל רמיזות ישירות לכמה משירי האלבום, ובהם "שיר על התוכי יוסי", "יושב מול הנייר" וכן "אוהב להיות בבית". באלבום איורים נוספים שיצר המעצב מנחם רגב.
רשימת רצועות

מילות השירים נכתבו על ידי אריק איינשטיין, המוזיקה לשירים הולחנה על ידי מיקי גבריאלוב (למעט היכן שמצוין אחרת).
| אוהב להיות בבית> מס' | אוהב להיות בבית> שם | אוהב להיות בבית> מילים | אוהב להיות בבית> לחן | אוהב להיות בבית> משך | אוהב להיות בבית>  | אוהב להיות בבית>  | אוהב להיות בבית>  | אוהב להיות בבית>  | אוהב להיות בבית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | לטפטף טיפה  |   |   | 03:40 |  |  |  |  |  |
| 2. | שכשנבוא  | ארגיריס קונדיס, תרגום:עלי מוהר | ג'ורג' ברטזוס | 03:57 |  |  |  |  |  |
| 3. | מנסה לראות את הדברים הטובים  |   |   | 03:56 |  |  |  |  |  |
| 4. | אוהב להיות בבית  |   |   | 04:30 |  |  |  |  |  |
| 5. | השיר על התוכי יוסי  | אברהם חלפי |   | 04:25 |  |  |  |  |  |
| 6. | לכל זמן  |   |   | 04:55 |  |  |  |  |  |
| 7. | יושב מול הנייר  |   |   | 05:05 |  |  |  |  |  |
| 8. | היום השיר שלי עצוב  |   |   | 05:20 |  |  |  |  |  |
| 9. | אין לו זמן  |   | יצחק קלפטר | 04:10 |  |  |  |  |  |
| 10. | אחכה  | עלי מוהר |   | 03:05 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 43:03 |  |  |  |  |  |
קרדיטים

אריק איינשטיין: שירה, מילים (חוץ מ-2, 5 ו-10)
מיקי גבריאלוב: גיטרה אקוסטית, גיטרה 12 מיתרים, גיטרה בס, קולות רקע, הפקה מוזיקלית
יוני רכטר: פסנתר קלאסי, סינטיסייזר
אלון אולארצ'יק: גיטרה בס
יצחק קלפטר: גיטרות
מאיר ישראל ואלון הלל: תופים, כלי הקשה
ירוסלב יעקובוביץ': סקסופונים
יהודה פוליקר: בוזוקי, בגלמה
עדי רנרט: קלידים
אברהם פלדר: חצוצרה
רביב גזית: סינקלוויר, קורצוויל
חזי דוידיאן: סיטאר
מיכאל תפוח: מפיק
יורם לוקוב: ציור עטיפה
מנחם רגב: עיצוב עטיפה, איור בפנים העטיפה
גיא יפה: טכנאי הקלטה
רפי פרסקי: עוזר טכנאי הקלטה
להיות אבא

"להיות אבא" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אליעד נחום. את השיר הוציאה ב-2 בפברואר 2025 לאור חברת התקליטים D-Music כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
על השיר

"להיות אבא" נכתב על ידי נועם חורב, והולחן על ידי סתיו שמש ואליעד נחום. על הפקתו המוזיקלית היה אחראי אלון פרץ. השיר מתאר את חוויית האבהות כתהליך למידה מתמשך, מלא בחששות, ניסיונות והתמודדויות. הדובר מודה שאיש לא הכין אותו לתפקיד, והוא מגלה אותו דרך החוויות המזדמנות עם ילדו. השיר מציג את הקשר הרגשי העמוק בין אב לבנו, תוך הדגשת האחריות הרבה המוטלת עליו – הדאגה, הלילות ללא שינה והשיחות הפנימיות עם עצמו ועם אלוהים. לצד הפחדים והטעויות, האבהות מוצגת כדרך של צמיחה הדדית, שבה גם האב לומד, מתנסה ונותן את כולו. הווידאו קליפ הרשמי של השיר הורכב מסרטונים שונים של אבות ישראלים עם ילדיהם.
ביקורות והצלחה מסחרית

מבקר המוזיקה הישראלי יוסי חרסונסקי העניק לשיר שלושה כוכבים מתוך חמישה וכתב: ”המוזיקה כמו בשירים סנטימנטליים של אבות על ילדים מינורית ונוגה. שירת העצב משקפת רגשות של אהבה, התרגשות, עדינות ולעיתים גם חרדה ואחריות חדשה. מבחינת הסגנון, אפשר לזהות בשיר רכות ומלודיות האופיינית לבלדות כאלו”.
"להיות אבא" הפך ללהיט ברחבי מדינת ישראל. הוא הגיע למקום השביעי במצעד הפזמונים השבועי של "מדיה פורסט ישראל", המבוסס על נתוני איירפליי בתחנות הרדיו.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2025)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2025)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2025)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2025)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1  |  |
הערות שוליים

↑   אליעד - להיות אבא, סרטון  באתר יוטיוב
↑  להיות אבא – אליעד נחום, באתר של יוסי חרסונסקי
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, מיקום השיא נקבע בשבוע 9 של שנת 2025
| אליעד נחום |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | סימן • אור • תמיד חלמתי • מסע • בין עולמות |  |
| אלבומי הופעה | לייב פארק 2023 |  |
| ערכים קשורים | NMC • שמש |  |
| אליעד נחום – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| סימן | "סימן" • "מקלט" • "חופשי" • "אחרון הימים" • "מתוק כשמרלי" |  |
| אור | "אור" • "רוחות" • "אם ניגע" • "מיאמי" • "נוסע" |  |
| תמיד חלמתי | "לנשום" • "תמיד חלמתי" • "זמן" • "סוף השבוע" • "שמיים" • "מקום אחר" |  |
| מסע | "מסע" • "איפה את" • "מורידים את הירח" • "יום הולדת" • "השקט שלך" • "בת 28" • "אל תגלי" • "Never Fall" • "אין מאושר ממני" |  |
| סינגלים אחרים | "רוץ קדימה ילד" • "Cure the Corona" • "להיות אבא" |  |