stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סודי נמיר
ביוגרפיה > מנהל המרפאה בגוש קטיף

עם שחרורו מהצבא למד רפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. התמחה אצל פרופ' ג'ו הרמן, מחלוצי רפואת המשפחה בישראל. לקראת סוף לימודיו נישא לרבקה והתגורר בפתח תקווה. היה מפעילי המחאה כנגד פינוי חבל ימית. עם הקמת ישובי גוש קטיף נתבקש בידי צבי הנדל לשמש כרופא במקום ועבר בשנת 1989 עם משפחתו לנווה דקלים. תחילה עבד במרפאה בנתיבות, לאחר מכן כרופא משפחה במרפאה בנווה דקלים, ובהמשך כמנהל המרפאה.
בתקופה זו עסק באינטנסיביות ברפואת חרום והגיע בראש כוחות הרפואה לאירועי פיגועים רבים בגוש קטיף ובציר כיסופים. בשנת 2003 נמנה בין משיאי המשואות בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות בהר הרצל. אחת מפצצות המרגמה שנורו לעבר ישובי גוש קטיף נפלה בתוך ביתו. בעקבות פיגועים חוזרים ונשנים העביר לתקופה מסוימת את מרפאתו לאחד מצמתי התנועה בציר כיסופים. במהלך המחאה נגד תוכנית ההתנתקות ביצע נמיר ניתוח עור כשהוא תלוי מרגליו, כדי להמחיש לדבריו ש"הממשלה נפלה על הראש".
ביוגרפיה > לאחר ההתנתקות

כיום עובד נמיר כרופא משפחה בשירותי בריאות כללית במרפאות קדומים ואלון מורה, וכן בחדר המיון בבית החולים בילינסון. מתגורר ביד בנימין. לאחר רצח בני משפחת פוגל באיתמר עבר עם משפחתו להתגורר בהר ברכה כשנתיים.
בין השנים 2006–2016 שימש נמיר כמרצה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. הוא מתמחה במיוחד ברפואת עור. בשנת 2021 קיבל נמיר דרגת פרופסור חבר, בבית הספר ברפואת משפחה באוניברסיטת בן-גוריון.
דעותיו

עד לשנת 2015 היה חבר בוועדת האתיקה של ההסתדרות הרפואית. הוא הודח מחברותו בוועדה לאחר שכתב בפורום אינטרנטי של רופאי משפחה על רופאים להט"בים: "אני מרחם ומתפלל על כל אלו החולים בגופם ובנפשם. מקווה ומצפה לחברה מתוקנת... סוטה זה סוטה זה סוטה, אתה יכול לקרוא לו איך שאתה רוצה, זה סוטה. כל התועבה של אתמול נהיה הנורמה של היום". לאחר הדחתו פרסמו עשרות רבנים, בהם הרב חיים דרוקמן, הרב יעקב אריאל והרב צפניה דרורי, מכתב תמיכה בנמיר.
חיים אישיים

נמיר נשוי לרבקה (בקי), מורה בגמלאות, ואב לאחד עשר. תושב יד בנימין. חתנו, הרב גד מכטה, הוא מרבני היישוב עלי זהב.
פרסומים

וימל אברהם – מדריך הלכתי-רפואי למצוות מילה, 2020 (772 עמודים)
פרסומים > בין מאמריו

סדר הטיפול בפצועים בפיגוע המוני, תחומין יז, עמ' 349 והלאה
קביעת זמן המילה ע"פ משקל התינוק, תחומין כ, עמ' 342 והלאה
תפילת הרופא החוקר, אסיא עה-עו, שבט תשס"ה, עמ' 5–6
הארכת חיי החולה הסופני – רשות או חובה, אסיא יא, תשס"ט, עמ' 209–217
דרכי מסירת בשורה רעה על פי התורה, המעין [מח,ד], תמוז תשס"ח, עמ' 21–33
"צרעת" בזמן הזה – בסיס הלכתי, אסיא קא-קב, ניסן תשע"ו, עמ' 19–28
הטיפול בפצע פתוח בשבת, אסיא קט-קי, אייר תשע"ח, עמ' 21–29
לקריאה נוספת

איילת שליסל, "דרך נמיר", שביעי גיליון 199, 3 במרץ 2016
הערות שוליים

1 2  כתבי ynet, ישראל חוגגת עצמאות 55, באתר ynet, 7 במאי 2003
↑  אוניברסיטת בן גוריון בנגב, הפקולטה למדעי הבריאות, סגל אקדמי, באתר אוניברסיטת בן גוריון בנגב
↑  Emuna Frid, פרופ' נמיר, הרופא המיתולוגי של גוש קטיף, חושף מה עושה הצבא בזמן ההמתנה, באתר TOV אקטואליה יהודית, ‏2023-10-27
↑  סודי נמיר, Evaluation of techniques for treating the bleeding wound; חגית ריטרמן, הנשק הסודי במרפאת גוש קטיף, באתר ערוץ 7, 22 ביולי 2004
↑  דביר עמר, פרופ' סודי נמיר: עשו מהמרפאה שלי אוניברסיטה לטרור, באתר ערוץ 7, 13 ביוני 2024; דביר עמר, הרופא פרופ' סודי נמיר: היו לנו נסי ניסים, 30 סנטימטרים מאתנו, באתר ערוץ 7, 17 במאי 2024
↑  חגית ריטרמן, הנשק הסודי במרפאת גוש קטיף, באתר ערוץ 7, 22 ביולי 2004; חיים שפיגל, שרשרת של ניסים, באתר בחדרי חרדים, 15 בנובמבר 2005
↑  מאת נדב שרגאי, תושבי גוש קטיף חוששים בעיקר ממרגמות, באתר הארץ, 19 בפברואר 2002
↑  משה ריינפלד, צה"ל מתכנן להרוס עשרות בתי פלשתינאים ברצועה, באתר הארץ, 17 במרץ 2002
↑  אורי גליקמן, מחאה: רופא מהגוש ערך ניתוח כשהוא תלוי, באתר nrg‏, 6 ביוני 2005
↑  ראו, לדוגמה, בתוך חוברת הכנס המדעי השנתי של איגוד רופאי המשפחה בישראל, המחלקה לרפואת משפחה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 6.7.22
↑  שילה פריד, בשבע, עניין אישי עם סודי נמיר, באתר www.inn.co.il, ‏12.03.2020
↑  רן רזניק, הרופא התבטא בהומופוביות - והודח, באתר ישראל היום, 18 באוגוסט 2015; ישי קרוב, ד"ר נמיר לא מתחרט, באתר ערוץ 7, 18 באוגוסט 2015
↑  עדו בן פורת, "רמיסת הנורמה של המשפחה המסורתית", באתר ערוץ 7, 8 בספטמבר 2015
↑  יוסי אורלב (מדור פרסומי), היא מחכה לך בצומת הכי רגיש, באתר ערוץ 7, ‏18 בדצמבר 2022
↑  יהונתן גוטליב, קפץ ראש ונחת על סלע: ניצל ממוות בג'ילבון, בירך הגומל בהר הבית, באתר ערוץ 7, ‏10 ביולי 2022
↑  דביר עמר, הרב גדי מכטה הוכתר לרב קהילה בעלי זהב, באתר ערוץ 7, 10 בספטמבר 2023
↑  סקירה על הספר בתוך מדור "נתקבלו במערכת", גיליון המעין 233 [ס, ג], ניסן תש"פ, עמ' 118
↑  גרסה מעודכנת ומתוקנת של המאמר "הטיפול בפצע מדמם בשבת", תחומין כג, תשס"ג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308613705171  ORCID: 0000-0003-2614-147X  VIAF: 297090216   WorldCat (עם VIAF): 297090216
יוסי בן טוב

| --- | --- |
יוסי בן טוב 2023
יוסי בן טוב 2023
 לידה:  1 במרץ 1962 (בן 62) תל אביב, ישראל
 שם לידה:  יוסף בן טוב
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום מגורים:  תל אביב
 פעילות בולטת:  פרסום חברתי
 ידוע בשל:  יזמות בפרסום חברתי
 מקצוע:  קופירייטר
 תפקיד:  מנהל קריאטיב
 מספר צאצאים:  3
 פרסים והוקרה:  קקטוס הזהב  הסברת חוץ במשרד החוץ
יוסף (יוסי) בן טוב (נולד ב-1 במרץ 1962 בתל אביב), הוא פרסומאי חברתי, מראשוני תחום הפרסום החברתי, רעיונאי, משורר, זמר, מלחין, מנהל קריאייטיב, פעיל חברתי ופובליציסט העוסק בכתיבת נושאים חברתיים.
ביוגרפיה

בן טוב נולד בתל אביב, גדל בשכונת התקווה והוא הבכור מבין ארבעה ילדים. הוא למד בתיכון עירוני ט' בתל אביב ושירת בחיל התותחנים.
בעקבות התאבדותו של אחיו הצעיר, הוא לקה בהפרעת דחק פוסט-טראומטית. על רקע התמודדותו האישית, ומתוך רצון להנגיש את עולם הפרסום לאנשים עם מוגבלויות, הוא הקים את משרד הפרסום החברתי הראשון בישראל.
שירה ופרוזה

בנוסף לכתיבתו הפובליציסטית, בן טוב עוסק בשירה, הלחנה, פרוזה וזמרה.
שירה ופרוזה > פרוזה

הספר, כשתבין תגדל, בהוצאת עננים 2008.
חייו האישיים

מתגורר בתל אביב, גרוש, ולו שלושה ילדים.
הערות שוליים

1 2  אושר פרסום חברתי-מסחרי בתוכניות בכבלים, באתר ynet, 3 בינואר 2006
↑  הוקם משרד הפרסום החברתי הראשון בישראל – "קהילות בע"מ", באתר גלובס, 5 באוגוסט 2004
↑  מכתב הוקרה ממשרד החוץ על הסיוע למדינת ישראל, באתר www.facebook.com
↑  ידיעה בעיתון/פקס נמר של ניר, פורום הקריאטיב הישראלי, באתר www.facebook.com
↑  מכתב מדוברת ויצ"ו העולמית.משנת 2002, באתר www.facebook.com
↑  מקאן קהילות מקימה סדנת תקשורת רביעית בבאר שבע, באתר TheMarker‏, 4 במרץ 2004
↑  מקאן קהילות ונוער במצוקה נלחמים בעוני באמצעות קמפיין טלוויזיה, באתר גלובס, 16 במרץ 2004
↑  מיטל זאדה, יוסי בן טוב מנכ"ל מקאן קהילות, באתר nrg
↑  קשת, טלעד, ערוץ 10, ו-YES תומכות בקמפיין של מקאן אריקסון למען כבדי שמיעה, באתר גלובס, 25 בדצמבר 2003
↑  רותי זוארץ, ‏התמונות מהשואה מתחלפות בציורים אופטימיים. מתוך תשדיר שירות, באתר גלובס, 4 במאי 2005
↑  ניצולי מחנות השמדה כותבים תשדיר פרסומת נגד גזענות, באתר ynet, 12 באפריל 2005
↑  טלעד ויוסי בן טוב בפרויקט משותף לפרסום חברתי, באתר ynet, 26 באוקטובר 2004
↑  יעל גאוני, ‏טלעד מציגה: תשדיר לביטול הסטיגמה על אנשים עם פיגור שכלי, באתר גלובס, 27 בינואר 2005
↑  יעל גאוני, ‏טלעד משיקה פרויקט למען הקהילה תחת השם "בא מבפנים", באתר גלובס, 26 באוקטובר 2004
↑  16,000 חתמו על כרטיס תרומת איברים בשבוע, באתר ynet, 11 באפריל 2006
↑  הודעות כלליות, נסתיימה ספירת הקולות של החותמים על כרטיס אדי בקלפיות, באתר News1 מחלקה ראשונה, 11 באפריל 2006
↑  אורן פרסיקו, "ללא מין", באתר העין השביעית, 5 במרץ 2008
↑  העיתונאית שלא יודעת לשאול, באתר הארץ, 20 בפברואר 2008
↑  נעמי לויצקי, בן טוב מגן על לויצקי. רוני אלוני סדובניק מגנה על בן טוב. אז ככה, יבוא אחד … | הפינה של נעמי - נעמי לויצקי
↑  אלכסנדר כץ‏, 300 אלף ש' לקמפיין למרכז ההשתלות אדי, באתר וואלה, 27 במרץ 2006
↑  איילה צורף, חברות יוכלו לשדרקמפיינים חברתיים בכבלים ובלוויין, באתר הארץ, 3 בינואר 2006
↑  עשרות עמותות חברתיות בעד פרסום חברתי בכבלים, באתר ynet, 22 בינואר 2006
↑  למרות הלחץ מערוץ 2: אושר פרסום חברתי בכבלים, באתר ynet, 8 בינואר 2006
↑  מכתב מטעם איגוד הפרסום על הזכיה בקקטוס הזהב, באתר www.facebook.com
↑  יוסי בן-טוב, ‏מעשים טובים והרמוניה, על סיפון הספינה הטובעת, באתר גלובס, 18 במאי 2007
↑  יוסף (יוסי) בן טוב. מתוך כתבת טלוויזיה, לראשונה בישראל חירשים כותבים קמפיין על עצמם, נבדק ב-2023-08-30
↑  הופק התשדיר השני במסגרת פרויקט "בא מבפנים", באתר ynet, 26 בינואר 2005
↑  פובליסיס אריאלי גייס לשורותיו קופירייטרית חירשת, באתר גלובס, 17 באוגוסט 2004
↑  פובליסיס אריאלי גייס קופירייטרית חירשת, באתר ynet, 15 באוגוסט 2004
↑  יוסי בן טוב, יוסי בן טוב, באתר TheMarker‏, 26 ביוני 2006
↑  יוסף בן טוב, ‏"אנשים בקושי חיים פה בשכונות; אנחנו דור 3-4 לעוני", באתר גלובס, 17 באוגוסט 2011
↑  יוסי בן טוב, צריך לדעת להיוולד טוב, באתר nrg
↑  יוסי בן טוב, שלט החוצות של אלוהים, באתר ynet, 1 בפברואר 2007
↑  מאמרים, עבדים היינו ונשארנו, באתר News1 מחלקה ראשונה, 25 באפריל 2008
↑  כשתבין תגדל: מסע אישי עם הרב הלבן / מאת יוסי בן טוב ; [איורים - מיכאל גונופולסקי ; עורכת - תמר שיטה | בן טוב, יוסי (גונופולסקי, מיכאל | גונופולסקי, מיכאל ;שיטה, תמר | הספרייה הלאומית], באתר www.nli.org.il
↑  יוסי בן טוב. כשתבין תגדל 3, נבדק ב-2023-08-29
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297805805171
האי של הרפר

| --- | --- |
 סוגה:  דרמה מסתורין אימה
 יוצרים:  ארי שלוסברג
 שחקנים:  ראו כאן
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  13 
 הפקה
 הפצה:  CBS מדיה ונצ'רס 
 מוזיקה:  דיוויד נסים לאורנס 
 אורך פרק:  40–44 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBS
 תקופת שידור מקורית:  9 באפריל 2009 – 11 ביולי 2009
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
האי של הרפר (באנגלית: Harper's Island) היא סדרת טלוויזיה קצרה אמריקאית מסוגות המסתורין והאימה. יוצר הסדרה הוא ארי שלוסברג. 13 פרקי הסדרה שודרו ברשת CBS בקיץ 2009.
עלילה

העלילה מתרחשת באי בשם "האי של הרפר" ומתמקדת בקבוצת דמויות של בני משפחה וידידים שהתקבצו באי לקראת חתונה של שניים מהם שמתוכננת להיערך באי.
סדרת רציחות מסתוריות מפריעה לחגיגות ומזכירה מסע רציחות שהתרחש באי שבע שנים לפני כן.
שחקנים ודמויות

איליין קסידי - אבי מילס - חברתו הטובה של החתן מילדות; תושבת האי לשעבר
כריסטופר גורהאם - הנרי דאן - החתן, ארוסה של טריש; תושב האי לשעבר
קייטי קסידי - טריש ולינגטון - הכלה, ארוסתו של הנרי
קמרון ריצ'רדסון - קלואי קרטר - שושבינה; בת זוגו של קאל
אדם קמפבל - קאל ונדוסן - בן זוגה של קלואי
סי-ג'יי טומאסון - ג'ימי מנס - בן זוגה לשעבר של אבי; דייג מקומי תושב האי
ג'ים ביבר - צ'רלי מילס - שריף האי; אביה של אבי
ריצ'רד בורגי - טומאס ולינגטון - אביהן של טריש ושיאה
ויקטור ובסטר - האנטר ג'נינגס - בן זוגה לשעבר של טריש
דין צ'קוואלה - ג'יי-די דאן - אחיו של הנרי
מאט באר - כריסטופר (סאלי) סאליבן - שושבין; חברו הטוב של הנרי
הארי המלין - מרטי דאן - דודם של הנרי וג'יי-די
ג'ינה הולדן - שיאה אלן - שושבינה; אחותה של טריש
דייוויד לואיס - ריצ'רד אלן - בן זוגה של שיאה
קסנדרה סוטל - מדיסון אלן - בתם של שיאה וריצ'רד
קלודט מינק - קת'רין ולינגטון - אמן החורגת של טריש ושיאה
ברנדון ג'יי מקלארן - דני ברוקס - שושבין; חברו של הנרי
כריס גוטייה - מלקולם רוס - שושבין; חברו של הנרי
שון רוג'רסון - ג'ואל בות' - שושבין; חברו של הנרי
אמבר בוריקי - בת' ברינגטון - שושבינה; חברתה של טריש
שרה סמית' - לוסי דאראמור - שושבינה; חברתה של טריש
בן קוטון - שיין פירס - דייג מקומי תושב האי
אנה מיי ראוטלדג' - קלי סיבר - תושבת האי
אלי ליברט - ניקי בולטון - תושבת האי; חברתה של אבי
בוורלי אליוט - מגי קרל - תושבת האי
קאלום קית' רני - ג'ון וייקפילד - רוצח סדרתי מהעבר
הפצה והזרמת מדיה

ב-2009 החלה חברת סרטי פרמאונט בהפצת מארזי DVD של הסדרה לפי אזורים. בשנים 2014-2015 הסדרה הייתה זמינה בשירות הזרמת המדיה נטפליקס. הסדרה זמינה לצפייה באמזון וידאו וב-CW Seed.
ככה זה בחיים

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD של העונה הראשונה
 סוגה:  קומדיית מצבים
 יוצרים:  ביל מרטין   מייק שיף
 שחקנים:  דונאל לוג   מייגן פרייס   קווין קוריגן   לינסי בארטילסון   גריפין פרייזן   ג'ייק בורבג'   ריצ'רד ריהל   ברט האריסון
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 מספר עונות:  5 
 מספר פרקים:  91 
 הפקה
 אתר צילומים:  Radford Studio Center 
 אורך פרק:  23 דקות
 שידור
 רשת שידור:  FOX (עונות 1–2)   The WB (עונות 3–5)
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 3   סטאר וורלד
 תקופת שידור מקורית:  10 בינואר 2001 – 28 בינואר 2005
 קישורים חיצוניים
 www.groundedforlife.com
 דף התוכנית ב-IMDb
 
"ככה זה בחיים" (באנגלית: "Grounded for Life"; בתרגום חופשי: "מקורקעים לכל החיים") הייתה קומדיית מצבים אמריקנית ששודרה מה-10 בינואר 2001 ועד ל-28 בינואר 2005, ברשת FOX האמריקנית (בשתי עונותיה הראשונות) ולאחר מכן ברשת WB. בישראל היא שודרה בערוץ 3 ובסטאר וורלד.
הסדרה תיארה את חייה של משפחת פינרטי, המתגוררת בסטטן איילנד שבניו יורק. סימן ההיכר הבולט של הסדרה היה שחלק מעלילת הפרק סופר תמיד על ידי הדמויות והוצג בפלשבקים. שיר הפתיחה של הסדרה בוצע על ידי הלהקה "Ween" (אנ').
הדמויות

שון פינרטי (דונאל לוג): אבי המשפחה, חובב בירה ומוזיקה. הוא וקלודיה נישאו מיד עם סיום התיכון, כיוון שזו נכנסה להריון עם לילי. בעונה השלישית הוא רכש פאב ביחד עם אדי, והם ניהלו אותו ביחד כמעט עד לסוף העונה האחרונה.
קלאודיה פינרטי (מייגן פרייס): אם המשפחה. החלה ללמוד לימודי ערב בעונות האחרונות של הסדרה. בעונה האחרונה היא הייתה הרה עם הבת הרביעית למשפחה, שנקראה בסוף גרייסי, לאחר שהשם שנבחר לה, רוז, הזכיר לכולם את הסרט טיטניק.
לילי פינרטי (לינסי בריטלרסון): הבת הבכורה. בתחילת הסדרה היא בת 14, ובסופה היא מסיימת את בית הספר התיכון ועומדת להתחיל לימודיה באוניברסיטת UCSU. היא מעודדת בקבוצת המעודדות של בית הספר, והיא נחושה להשיג אליה את תשומת לבם של הוריה באמצעות מרד נעורים. בשלב מסוים היא מתחילה לצאת עם השכן, בראד, ואף מתאהבת בו.
ג'ימי פינרטי (גריפין פרייזן): הבן השני. חכם, ציניקן וחובב של המין השני.
הנרי פינרטי: הבן השלישי. הנרי הוא ילד משונה, היפראקטיבי ומוזר. בעונה הרביעית השחקן ששיחק אותו, ג'ק בורבג', עבר עם משפחתו דירה ולכן הוא עזב את הסדרה ללא הסבר עלילתי. עם זאת, הדמויות המשיכו להזכירו מפעם לפעם, ובפרק האחרון אמר וולט ש"הנרי פה איפשהו".
אדי פינרטי (קווין קוריגן): אחיו של שון. בחור מפוזר, אדיש ולא אחראי, שגורם לבעיות רבות לשון ולמשפחתו. יש לו נטייה לצאת עם בחורות משונות. אחת מהן היא איימי המשוגעת, שהוא ושון מוכרים לה את הפאב בסוף העונה החמישית (לאחר שהיא פותחת תערוכה של תמונות עירום של אדי).
וולט פינרטי: אביו של אדי. מחנך את בני משפחתו בדרך שנויה במחלוקת; לדוגמה, באחד הפרקים מגלה אדי שהוא שמאלי, ושוולט טען בפניו במשך כל חייו שהוא בעצם ימני, משום שזה נראה לו משונה. בעונה השלישית, כשהסדרה עברה לרשת WB, נעלמה בהדרגה דמותו של וולט (אם כי הוא הופיע להופעות אורח פה ושם).
בראד או'קיף (ברט הריסון): השכן בבית ליד. מאוהב כל חייו בלילי, עד שזו מסכימה לצאת איתו והם הופכים לזוג. בראד הוא בחור חכם ו"חנון", שמתקבל עם סוף הסדרה לאוניברסיטת ייל היוקרתית. בתחילת העונה החמישית מתגלה שהוא בגד בלילי עם בחורה מ"מחנה המדע" שהוא נוהג לבלות בו בקיץ, ושבאותו זמן לילי בגדה בו עם בחור בשם ג'ואי, והם נפרדים. בראד מתחיל לצאת עם שכנה מבית סמוך אחר בשם טאיה, אולם בסופו של דבר הם נפרדים ובראד ולילי חוזרים להיות ביחד. בעונה השלישית הפכה דמותו של בראד לדמות קבועה בסדרה.
האחות הלן: נזירה המלמדת בבית הספר הקתולי שבו לומדים לילי, הנרי וג'ימי. האחות הלן היא קשוחה והיא מרבה להיכנס לקונפליקטים עם לילי.
דין פיראמאטי (מייק ווגל): מתופף בלהקה של שון ואדי. מתחיל לצאת עם לילי עד שהיא בוגדת בו עם בראד. (עונות 1–4)
מחנה רעים

| --- | --- |
 
בניין האודיטוריום והספרייה במחנה
 מידע על המבנה
 סוג:  בסיס צבאי 
 קואורדינטות:  31°21′45″N 34°26′58″E﻿ / ﻿31.3625°N 34.449333333333°E﻿ / 31.3625; 34.449333333333
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) מחנה רעים(למפת מערב הנגב רגילה) מחנה רעים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחנה רעים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחנה רעים
 
מועדון לחייל
יצחק הרצוג נשיא מדינת ישראל באוגדת עזה במחנה רעים 7 באוקטובר 2024, מסע זיכרון לטבח 7 באוקטובר 2023.
מחנה רֵעִים הוא מחנה צבאי של צה"ל אשר ממוקם במערב הנגב, סמוך לקיבוץ רֵעִים.
הבסיס מאז שנת 2009 משמש כבסיס האם של אוגדת עזה שעברה אליו בעקבות פריסת צה"ל החדשה שהתהוותה בעקבות תוכנית ההתנתקות.
במתקפת הפתע על ישראל ב-2023 התרחש במחנה קרב בין גששי האוגדה לבין גדודי עז א-דין אל-קסאם של החמאס.
היסטוריה

ראשיתו של מחנה רעים כבסיס שהייה ארעי בתקופת ההתנתקות. מחנה הקבע הוא תוצאה של תהליך תכנון שהחל בשנת 2005 בעקבות הכוונה של צה"ל לסגת משטחי רצועת עזה. כחלק מהמהלך, הוחלט כי כל כוחות צה"ל ירוכזו בפריסה החדשה במחנה אחד. את המחנה תכנן האדריכל צבי מוססקו וחנוכתו התקיימה בשנת 2009 לאחר שמפקדת האוגדה ומפקדות החטיבות המרחביות הכפופות לה עברו לשכון בו. מבני הרווחה במחנה מומנו בעזרת תרומות של יהודים מארצות הברית באמצעות האגודה למען החייל (אדריכל מנהל: רמי יוגב).
במחנה מבני ציבור שבנייתם סובסדה באמצעות כספי תרומות שהתקבלו ממספר משפחות יהודיות בארצות הברית; סך תרומות אלה עמד על 50 מיליון שקלים מתוך 185 מיליון השקלים שעלתה הקמת המחנה כולו.
היסטוריה > קרב מחנה רעים

ב-7 באוקטובר 2023 במהלך היום הראשון למלחמת חרבות ברזל חדרו מחבלי חמאס לבסיס, רצחו לוחמים ולקחו בשבי אחדים מהם. לאחר 13 שעות של לחימה השיג צה"ל שליטה על הבסיס.
היסטוריה > לאחר הקרב

בנובמבר 2023 נחנך מחדש חדר חמ"ל לתצפיתניות של גדוד 414.
הערות שוליים

↑  יואב זיתון, בני ערובה באופקים ובארי, הושגה שליטה על מפקדת האוגדה אחרי קרבות קשים, באתר ynet, 7 באוקטובר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012737168105171
אורתודוקסיה מודרנית

|  שורשים, סיווג והנהגה |
| --- | --- |
 דת:  יהדות
 זרם:  יהדות אורתודוקסית 
 ארגונים ופעילות
 פלגים:  דתיים לאומיים  חרדים מודרניים
 
בית הכנסת הארתודוקסי המודרני "קשר ישראל" (אנ') במשכנו הראשון בג'ורג'טאון. 1915
יהדות אורתודוקסית מודרנית (באנגלית: Modern Orthodox Judaism) היא זרם ביהדות האורתודוקסית הדוגל בשילוב של יהדות על פי ההלכה עם ערכים ואורחות חיים של העולם המודרני. האורתודוקסיה המודרנית רווחת בקהילות היהודיות בעולם המערבי, בעיקר בקרב יהדות ארצות הברית, וקשורה בקשר הדוק לחלקים מסוימים מן הציונות הדתית הרווחת בישראל וגם לחלק מהחרדים-המודרניים.
האורתודוקסיה המודרנית שהתפתחה בגרמניה חולקת מקורות משותפים עם הנאו-אורתודוקסיה שהתפתחה במרכז אירופה בראשית המאה ה-19, ומשלבת אלמנטים מגישותיהם של מבשריה, הרב שמשון רפאל הירש ("תורה עם דרך ארץ") ורבי עזריאל הילדסהיימר. הרבנים הירש והילדסהיימר פעלו, כל אחד בדרכו, לגישור בין המודרניזציה ליהדות האורתודוקסית כתגובת נגד לצמיחת היהדות הרפורמית בגרמניה באותה עת. עם זאת, מרבית ממשיכי הנאו-אורתודוקסיה בני-זמננו בוחרים לבדל עצמם מן האורתודוקסיה המודרנית, להיצמד לחרדיות ולמצב את גישתם כשמרנית יותר ביחסה אל ההלכה.
האורתודוקסיה שהתפתחה בהונגריה וגליציה שנודעה בדפוס התנהגות שמרני-סתגרני, שהוקמה על ידי החתם סופר ("חדש אסור מן התורה") פעלה כנגד הרפורמה בעזרת: מנהגים, חומרות ונהגים חברתיים, שעוצבו כנגד אותם "מחדשים".
האורתודוקסיה המודרנית יונקת בעיקר מפילוסופיית "תורה ומדע" בגישתו של הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, הנחשב מנושאי הנס המובהקים של זרם זה ביהדות האורתודוקסית. הזרם המתון של הציונות הדתית בישראל, להוציא את החרדים הלאומיים, נחשב במובנים רבים כמהדורתו הישראלית של הזרם האורתודוקסי המודרני. בהגדרה מצומצמת יותר, המבחינה בין הדגש הלאומי הבולט בציונות הדתית לבין הפתיחות האוניברסלית של האורתודוקסיה המודרנית, מיוצגת האורתודוקסיה המודרנית בישראל בידי חלק צר יותר של הציונות הדתית. בין נציגיו הבולטים ניתן לכלול את זרם ישיבת הר עציון, תנועת הקיבוץ הדתי, תנועת נאמני תורה ועבודה, תנועות הפמיניזם הדתי ועוד.
מוסד החינוך וההשכלה המרכזי של האורתודוקסיה המודרנית בארצות הברית הוא הישיבה יוניברסיטי בניו יורק, מוסד המהווה סמל לגישה זו ביהדות. האוניברסיטה חרתה על סמלה את המוטו "תורה ומדע". במסגרת המוסד פועלת ישיבת רבינו יצחק אלחנן.
מרבניה המרכזיים של האורתודוקסיה המודרנית בארצות הברית ובישראל: הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, הרב אהרן ליכטנשטיין, הרב יהודה עמיטל, הרב נחום לאם, הרב צבי שכטר, הרב מרדכי ויליג, הרב שלמה ריסקין.
ראש ממשלת ישראל לשעבר, נפתלי בנט, התחנך בביתו על ברכי הזרם הזה.
יועצו הבכיר של הבית הלבן בממשל טראמפ, ג'ארד קושנר (חתנו של נשיא ארצות הברית דונלד טארמפ) ואשתו איוונקה טראמפ חברים בזרם. הדוגמנית האמריקאית קרלי קלוס, גיסתו-דרך-אחיו הצעיר ג'ושוע קושנר, התגיירה לאחר-מכן אף היא, אם כי היא עשתה זאת למען האח הצעיר לבית משפחת קושנר.
הרבנות הראשית בישראל (שנשלטת מסורתית על ידי החרדים) הודיעה כי היא לא-מכירה בגיורים המקלים הללו של האורתדוקסיה-המודרנית.
ראו גם

תורה עם דרך ארץ
אורתודוקסיה פתוחה
יהדות קונסרבטיבית
יהדות רפורמית
לקריאה נוספת

אפרים חמיאל, הדרך הממוצעת: ראשית צמיחת הדתיות המודרנית, כרמל, 2011.
אפרים חמיאל, "האמת הכפולה": עיונים בהגות הדתית המודרנית במאה התשע עשרה ובהשפעתה על ההגות היהודית במאה העשרים, כרמל, 2016.
אליעזר שביד, בין אורתודוקסיה להומניזם דתי: המגמות העיקריות נהגות היהודית הדתית של המאה העשרים, מכון ון ליר והקיבוץ המאוחד, 2003.
עופר חן, המשכיות ומפנה: מגרמניה לארץ ישראל – האורתודוקסיה המודרנית לנוכח האתגר הציוני, הקיבוץ המאוחד, 2015.
הערות שוליים

1 2 3  Man from longtime S.F. family now a settlement leader, J. the Jewish News of Northern California, ‏8 October 2010
1 2  הארץ, איוונקה טראמפ מתגיירת למען החבר היהודי שלה, ג'ארד קושנר, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2008
| זרמים ביהדות |
| --- | --- | --- |
| אורתודוקסים | חרדים (חסידים • ליטאים • חרדים ספרדים) • דתיים לאומיים (חרדים לאומיים) • אורתודוקסים מודרניים • נאו-אורתודוקסים |  |
| ליברלים | רפורמים • קונסרבטיבים (נאולוגים) • רקונסטרוקציוניסטים • התחדשות יהודית • חילונים-הומניסטים |  |
| תקופת בית שני | פרושים • צדוקים • איסיים • בייתוסים • תרפויטים • נצרות קדומה |  |
| ימי הביניים והעת החדשה המוקדמת | רבניים • קראים • שבתאים • פרנקיסטים |  |
| יהדות אורתודוקסית |
| --- | --- | --- |
| זרמים | חרדים (חסידים • ליטאים • חרדים ספרדים) • דתיים לאומיים (חרדים לאומיים) • אורתודוקסיה מודרנית • נאו-אורתודוקסיה |  |
| ארגונים רבניים | ק"ק כנסת ישראל • OU‏ • אגודת הרבנים • מועצת גדולי התורה • הרבנות הראשית לישראל • אגודת הרבנים בפולין • העדה החרדית • התאחדות קהלות החרדים • חבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי • התאחדות הרבנים • ועידת רבני אירופה • מועצת חכמי התורה • מרכז רבני אירופה |  |
| הגות | עיקרי האמונה היהודית • תורה מן השמים • נצחיות התורה • אמונת חכמים • דעת תורה • טיעון העד (יהדות) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008146674305171  LCCN: sh2018001466
אלדורדו (ברלין)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  עסק, מועדון להט"בי, גיי בר 
 כתובת:  Motzstraße 15, Berlin, Lutherstraße 31/32, Berlin 
 מיקום:  ברלין 
 מדינה:  רפובליקת ויימאר 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1926
 תאריך פתיחה רשמי:  1926 
 
 קואורדינטות:  52°29′53″N 13°20′56″E﻿ / ﻿52.498055555556°N 13.348888888889°E﻿ / 52.498055555556; 13.348888888889
  (למפת ברלין מוגדלת) אלדורדו(למפת ברלין רגילה) אלדורדו
 
אלדוראדו (גרמנית: Eldorado) היה מועדון לילה מפורסם, שפעל בברלין בתקופת רפובליקת ויימאר, לפני העידן הנאצי ומלחמת העולם השנייה . מופע הקברט במועדון אלדורדו, הפך לחלק בלתי נפרד מהאיקונוגרפיה הפופולרית של רפובליקת ויימאר. המועדון, נודע כאחד מהיעדים המרכזיים של קהילת הלהט"ב בעיר. הוא הפך לאגדה בזכות האווירה הפתוחה והליברלית, היותו מקום מפגש הומוסקסואלי גלוי, ומופעי הדראג שהיו במקום.
התלבשות בבגדי המגדר השני, הייתה נסבלת במקום, למרות שהייתה אסורה באופן חוקי (הן בפומבי והן בפרטיות), ברוב מדינות המערב, כולל בברלין, באותה עת.
היסטוריה

אלדורדו נפתח בשנת 1926 בשכונת שנברג, שהייתה באותה תקופה מרכז החיים ההומוסקסואליים של ברלין. המקום היה ידוע בכך שאירח מופעי דראג שנמשכו אליהם תיירים רבים, וכן את אנשי האליטה של ברלין. המועדון הפך לסמל החופש התרבותי של רפובליקת ויימאר, והשמועות על קיומו הביאו אליו מבקרים מכל העולם.
אופיו ופעילותו

בתוך המועדון ניתן היה למצוא שילוב יוצא דופן של אנשי החברה הגבוהה לצד אנשי השוליים החברתיים, כולם חוו את האווירה המיוחדת ששררה במקום. מופעי הדראג כללו אמנים מפורסמים באותה תקופה, והתלבושות הנוצצות וההפקות התיאטרליות הפכו את אלדורדו למוקד תרבותי יוצא דופן.
סגירת המועדון

עליית המפלגה הנאצית לשלטון בשנת 1933 שמה קץ לעידן החופש התרבותי של ברלין.
המשטר הנאצי ראה בהומוסקסואליות "איום על התרבות והגזע הגרמני", ומשנת 1933 החל לרדוף הומוסקסואלים באופן שיטתי. הרדיפה כללה מעצרים של מי שחשוד בהומוסקסואליות (ללא צורך ב"ראיות"), כליאה במחנות ריכוז, עינויים ולעיתים הוצאה להורג. סעיף 175 בחוק הפלילי הגרמני שנחקק לראשונה ב-1871, עם איחוד גרמניה, כבר אסר על יחסים הומוסקסואליים בין גברים, אך לא כלל רדיפה. לעומת זאת, תחת המשטר הנאצי, החוק הוחמר בשנת 1935, ופרשנותו הורחבה כדי להעניש מגוון רחב יותר של התנהגויות הומוסקסואליות, גם ללא מגע מיני בפועל. הרחבת הפרשנות אף עודדה הלשנות על אזרחים שיש חשד שהם הומוסקסואלים.
מועדון האלדורדו נסגר כחלק מהמאבק של הנאצים נגד חיי הלילה ההומוסקסואליים בעיר. המקום הפך למשרד מטעם המפלגה הנאצית. התרבות הלהט"בית בברלין נעלמה בתקופה זאת, וגם לאחר המלחמה נדחקה לשוליים במשך עשרות שנים.
חשיבות תרבותית

על אף סגירתו, אלדורדו נחשב היום לסמל חשוב בתולדות התרבות הלהט"בית העולמית. הוא תואר בספרים, סרטים, ותערוכות רבות כמקום שבו יכלה קהילה מודרת למצוא מקלט וחופש לביטוי עצמי.
אלדורדו מהווה עדות הן לכוח התרבותי של ברלין בתקופת רפובליקת ויימאר, והן לכוח הדיכוי שהופעל לאחר מכן.
הסרט הדוקומנטרי משנת 2023 "אלדורדו: כל מה שהנאצים שונאים" מתאר את המועדון והתקופה.
הערות שוליים

↑  Kuhrt, Aro (2015-07-01). "Das Eldorado". Berlin Street (בגרמנית). ארכיון מ-2015-07-29. נבדק ב-2021-04-14.
↑  A Peek Inside Berlin's Queer Club Scene Before Hitler Destroyed It, www.advocate.com (באנגלית)