stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לירה (כלי נגינה)

הלירה כציור על אגרטל יווני עתיק
הסרקופג המיקני מכרתים מהמאה ה-14 לפנה"ס ובו הלירה בעלת שבעת המיתרים
הלירה (ביוונית: Λύρα) הוא כלי מיתרים, מעין נבל קטן, מן החשובים ביוון העתיקה. גוף הלירה היה עשוי משריון צב ומתוכו בלטו שתי זרועות מחוברות בדומה לעול שממנו נמתחו המיתרים. מספר המיתרים נע בין 3 ל-10 ופרטו עליהם במפרט. באורגנולוגיה, הלירה מוגדרת כלאוטה (או "קתרוס"), אשר בו המיתרים מחוברים לקורת רוחב (yoke).
אזכורים שונים של כלי הנגינה בתרבות

המיתולוגיה היוונית מספרת שהרמס בנה את הלירה משריון צב בבוקר בו נולד. תמורת כלי נגינה זה, הסכים אפולו, שהיה חובב מוזיקה, להפוך את הרמס ואת אמו לאלים. כלי נגינה זה מוזכר ביצירותיו של הומרוס: האיליאדה והאודיסיה. שאול טשרניחובסקי, אשר תרגם את היצירה לעברית, כינה את הכלי "כינור".
בעיר אור העתיקה שבמסופוטמיה נחשפו לירות המתוארכות לשנת 2500 לפני הספירה.
הציור המוקדם ביותר של לירה בעלת שבעה מיתרים מופיע על סרקופג המפורסם של Hagia Triada (מקום ישוב קטן בכרתים) והיא מתוארכת לשנת 1400 לפני הספירה.
מימי הביניים משמש השם "לירה" בעיקר לכלי קשת שונים כמו "כינור הגלגל", וכינור הדומה ל"כמנצ'ה" בטורקיה. הלירה נמצאת בשימוש כיום באתיופיה, במצרים העליונה ובדרום סיני.
לפי המסורת היהודית, דוד המלך ניגן לפני שאול המלך בנבל קשתי, שהוא למעשה לירה. כלי נגינה זה מכונה "כינור דוד". כך מתואר בספר שמואל (ט"ז, כ"ג): ”וְהָיָה, בִּהְיוֹת רוּחַ-אֱלֹהִים אֶל-שָׁאוּל, וְלָקַח דָּוִד אֶת-הַכִּנּוֹר, וְנִגֵּן בְּיָדוֹ; וְרָוַח לְשָׁאוּל וְטוֹב לוֹ, וְסָרָה מֵעָלָיו רוּחַ הָרָעָה”.
סוגים של לירה > הלירה המוכרת לנו כיום

כלי מיתר דמוי כינור עם מיתרי תהודה. (נפוצה גם בטורקיה בסגנון קצת שונה)
סוגים של לירה > לירה דה בראצ'ו

לירת הזרוע (באיטלקית: lira da braccio). זהו כלי קשת, הדומה לכינור, מתקופת הרנסאנס. בעל חמישה מיתרים המתוחים מעל השחיף ושני מיתרי בורדון מחוצה לו.
סוגים של לירה > לירה דה גאמבה

לירת שוק (באיטלקית: lira da gamba). קרויה גם לירונה (באיטלקית: lirone). זהו כלי באס גדול הנתמך מתחת לצוואר המנגן ומונח בין ברכיו. הכלי הוא בעל תשעה עד חמישה עשר מיתרים ושני מיתרי בורדון.
סוגים של לירה > סוגים נוספים של לירה

לירת קופסה – תיבת התהודה שלה דמוית קופסה
לירת קערה – תיבת התהודה שלה בצורת קערה
מונחים שנקראים על שם הלירה

מכיוון שהלירה ליוותה שירה נוגה במחזות, נקראות על שמה השירה הלירית והמוזיקה הלירית. המונח אף התגלגל למונח הכללי הלועזי למילים של שיר (Lyrics), ומשמש גם בשם סגנון האומנות החזותית מופשט לירי.
לקריאה נוספת

שיה ז'ק, המוזיקה, הוצאת המרכז לתרבות ולחינוך, 1977
ג'יל רולי (עורך), ספר המוזיקה מראשיתה ועד ימינו, הוצאת יבנה, 1997
הערות שוליים

↑  אהרן שבתאי, הקוסמולוגיה והאלים האולימפיים - הולדת הרמס, בתוך: המיתולוגיה היוונית, עמ' 16–18 הוצאת מפה, תש"ס, 2000
↑  הומירוס, האיליאדה והאודיסיה, תרגום ש. טשרניחובסקי, הוצאת דביר, עמוד 173, שורה 144
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4168390-0  MusicBrainz: 21bd4d63-a75a-4022-abd3-52ba7487c2de  NDL: 00617069
לוגר

ערך זה עוסק באקדח. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מודל כלי ירי 
 תכנון:  גאורג לוגר 
 מדינה מייצרת:  הקיסרות הגרמנית 
 יצרן:  DWM, סימסון, ויקרס, מפעל הרובים המלכותי הפרוסי ארפורט, נשקיית שפנדאו, קרייגהוף, מאוזר, מפעל נשק ברן, קולט 
 מעצב:  גאורג לוגר 
 תקופת השימוש:  1898–הווה (כ־126 שנים) 
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה 
 מידע טכני
 קליבר:  7.65x21 מ"מ פרבלום, 9x19 מ"מ פרבלום 
 
אנימציה המדגימה את עיקרון הפעולה של אקדח חצי אוטומטי
לוגר (Luger), בשמו הנוסף פרבלום (Parabellum) הוא אקדח חצי אוטומטי בקוטר 9x19 מ"מ פרבלום.
היסטוריה

הוגו בורכארדט עיצב את האקדח "בורכארדט C-93" בשנת 1893, שיוצר על ידי חברת הנשק הגרמנית DWM (אנ'). לבקשת החברה, גאורג לוגר (אנ') שיפר את העיצוב של הבורכארדט ויצר את אקדח הלוגר, עליו רשם פטנט ב-1898.
האקדח נקרא תחילה בשם "פרבלום", שמקורו בביטוי הלטיני "סִי וִיס פָּאקֶם פָּרָה בֶּלוּם" (Si vis pacem, para bellum) - הרוצה בשלום ייכון למלחמה. ומאוחר יותר נקרא "לוגר" על שם ממציאו.
היסטוריה > דגמים

יוצר בכמה דגמים ומדינות על ידי יצרנים שונים משנת 1898 עד 1948.
הדגם הראשון נקרא "Parabellum Modell 1900". דגם משופר בשם "Model 1902" הוצג לאחר כשנתיים. אחריו פותח הדגם "Pistole 04" ‏(P04), אשר היה ידוע גם כ-"Marinepistole 1904" או "Marine Modell 1904", שיוצר עבור הצי הגרמני הקיסרי.
גרסאות מאוחרות יותר כללו את "Parabellum Pistole Modell von 1908" או "Pistole Modell 1908" ‏(P08), שיוצר על ידי DWM ויצרנים נוספים, ביניהם מאוזר.
דגם P08 זכה להצלחה כשיוצר כוולטר P38 (אנ').
היסטוריה > שימושים

אקדח הפרבלום הראשון אומץ על ידי צבא שווייץ במאי 1900.
ב-1904 אומץ האקדח על ידי הצי הקיסרי הגרמני ובתצורה P08, בקוטר 9x19 מ"מ על ידי צבא הקיסרות הגרמנית.
הלוגר התפרסם על ידי הגרמנים כששימש במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, ברפובליקת ויימאר בין המלחמות, וכאקדח שירות במשטרת גרמניה המזרחית שלאחר המלחמה.
בתרבות

ב-1943 כתב חיים גורי את השיר הפותח במילים ונושא את השם:
בשירו של יוסי גמזו, שהתפרסם בביצועו של יהורם גאון, "איפה הן הבחורות ההן" נכתב:
האקדח מופיע בסדרה אחים לנשק, בפרק 7, כאשר אחד מלוחמי הפלוגה, דונלד ב. הובלר, משיג אקדח כזה, מחזיק אותו בכיס מכנסיו, אך כדור שנפלט לירכו גורם למותו כתוצאה מאיבוד דם.
האקדח שימש דמויות בדיוניות מרושעות רבות בגלל שיוכו לגרמניה הנאצית ולגרמניה המזרחית.
הערות שוליים

↑  אקדחים, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
↑  CPL Donald B. “Hoob” Hoobler, באתר "Find a Grave" (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538677805171  BnF: cb119431100 (data)  GND: 4173241-8  LCCN: sh85078762  NKC: ph117729 
אקדח לוגר של אחד מחברי ארגון ההגנה במוזיאון ההגנה בתל אביב
למורים צמריים

| למורים צמריים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף לח
משפחה:: למורים צמריים
שם מדעי
 Cheirogaleidae ‏גריי, 1873

למורים צמריים (שם מדעי: Cheirogaleidae) היא משפחת למורים קטנים אנדמית לאי מדגסקר הכוללת את המינים הקטנים ביותר של פרימטים בעולם. חלקם מגיעים רק למשקל של 60 גרם וגם הגדולים מביניהם לא שוקלים הרבה יותר.
מאפיינים

הלמורים הצמריים קטנים בהרבה מקרוביהם והם ליליים בעיקרם ויוצאים לחפש חרקים, צוף או פירות בלילה בין עצי היער המדגסקרי. הם אפורים ברובם כשחלקם חומים מעט, ולכולם פרווה גדולה שהעניקה להם את שמם. זנבם יכול להגיע לאורך חצי מהגוף והוא עבה מאוד ומסייע באיזונם. בנוסף יש להם רגליים גדולות וחלק מהמינים מקפצים בעזרתם בין העצים כשהם רודפים אחרי חרקים או נמלטים מאויביהם. ביום הם ישנים בין העצים.
מיון

למור ננסי (Cheirogaleus) - בו 6 מינים
למור עכברי (Microcebus) - בו קרוב ל-21 מינים
למור עכברי גדול (Mirza) - בו 2 מינים
סוג ומין יחיד למור ננסי שעיר אוזן (Allocebus trichotis)
למור פאנר (Phaner) - בו 4 מינים
גלריה

למור עכברי אפור
Mirza zaza
Mirza coquereli
למור עכברי רופוס
Cheirogaleus medius
לידיה טימשוק

| --- | --- |
לידיה טימשוק
לידיה טימשוק
 לידה:  21 בנובמבר 1898 ברסט, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1983 (בגיל 84 בערך) מוסקבה, ברה"מ 
 תפקידים:  רופאה 
 פרסים והוקרה:  עיטור לנין  עיטור הדגל האדום של העמל 
 
לידיה טימשוק (ברוסית: Лидия Феодосьевна Тимашук ; ‏21 בנובמבר 1898 – 1983) הייתה רופאה רוסיה שהייתה מעורבת במשפט הרופאים שנערך בשנת 1953, בסוף ימיו של סטלין. המשפט היה עלילת דם נגד רופאים יהודים בברית המועצות שהואשמו כי קשרו קשר להמתת מנהיגי ברית המועצות ונטען בו כי היא זו שחשפה את הקשר.
ראשית דרכה

לידיה טימשוק נולדה בשנת 1898 בעיר ברסט ליטובסק בבלארוס. בצעירותה, לפני מהפכת אוקטובר, החלה ללמוד בבית הספר לרפואה באוניברסיטת סמרה. בשנת 1920 גויסה להילחם במגפות הטיפוס והכולרה. לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה עברה להתגורר בעיר סנקט פטרבורג ולאחר מכן עברה למוסקבה שם השלימה את לימודי הרפואה והחלה לעבוד כרופאה בשירות הבריאות הסניטרית של הקרמלין, משכנם של שליטי ברית המועצות. במרוצת הזמן מונתה לראש המחלקה הרדיולוגית בבית החולים של הקרמלין. היא נשארה באלמוניותה במשך שלושה עשורים של עבודה. לפרסום נרחב זכתה בשנת 1953.
המשך חייה

לאחר סיום פרשת הרופאים המשיכה לידיה טימשוק לעבוד כרופאה. למרות שעיטור לנין נשלל ממנה, היא זכתה לכך שבקיץ 1954 הוענק לה "עיטור הדגל האדום של העמל" בשל מה שהוגדר כשירות ארוך ומכובד.
בקונגרס העשרים של המפלגה הקומוניסטית בשנת 1956, בנאום בו הוקיע ניקיטה חרושצ'וב את פשעי סטלין, הוא הזכיר את טימשוק כמשתפת פעולה בלתי רשמית של ארגוני הביטחון הסובייטיים בתקופת סטלין. טימשוק עצמה רצתה לטהר את שמה ושלחה מכתב לוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית, אך לא נענתה.
עד לפרישתה בשנת 1964 עבדה טימשוק בהנהלה הראשית של משרד הבריאות הסובייטי. היא מתה בשנת 1983.
vצו סובייטי מיום 21 בינואר 1953 המודיע על הענקת עיטור לנין לד"ר לידיה טימשוק, כאות הוקרה על "חשיפת הקשר נגד סטלין"
אנדריי ז'דאנוב
לקבל ולתת

לקבל ולתת הוא הסינגל השישי מתוך אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור בנובמבר 1986. השיר נכתב על ידי יונה וולך, הולחן ועובד על ידי רמי קלינשטיין.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1986)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1986)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1986)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1986)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 9 |  |
לואיזה

ערך זה עוסק בסוג של צמח. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| לואיזה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צינוראים
משפחה:: ורבניים
סוג:: לואיזה
שם מדעי
 Aloysia ‏ורדרה, 1784
לואיזה (שם מדעי: Aloysia) היא סוג ממשפחת הורבניים הכולל 35 מינים שונים. המוכר ביותר הוא לואיזה לימונית.
רוב מיני הלואיזה מזוהים כשיחים בעלי פרחים קטנים וצפופים, הזקוקים לכמות רבה של מים וחום. המינים מוכרים כעשבי תיבול. בישראל ובעולם הערבי השימוש העיקרי הוא בחליטת עלי הצמח, לרוב כתוסף לעשב לימון. באירופה משתמשים בה ליצור של תרכיזים, סורבים, גלידות ואף לרטבים אשר מוגשים עם מנות בשר. השיח מוכר ברפואה העממית והאלטרנטיבית כצמח מרפא לטיפול בהפרעות במערכת העיכול ונגד כאבי גרון.
מינים שונים

לואיזה לימונית
Aloysia gratissima
Aloysia wrightii
למורנה בירץ'

| --- | --- |
 לידה:  7 ביוני 1869 צ'שייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  7 בינואר 1955 (בגיל 85) Lamorna, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  אקדמיית קולארוסי 
 תחום יצירה:  אמנות חזותית 
 בן או בת זוג:  גרטה ולנטיין 
 
סמואל ג'ון "למורנה" בירץ' (באנגלית: Samuel John "Lamorna" Birch‏; 7 ביוני 1869 – 7 בינואר 1955) היה אמן אנגלי בצבעי שמן וצבעי מים. על פי הצעתו של האמן העמית סטנהופ פורבס, בירץ' אימץ את הכינוי "למורנה" כדי להבדיל את עצמו מליונל בירץ', אמן שעבד באותה תקופה באזור.
ביוגרפיה

למורנה בירץ' נולד באגרמונט (אנ'), צ'שייר, אנגליה. הוא היה אוטודידקט כאמן, למעט תקופת לימודים קצרה באקדמיה קולרוסי (אנ') בפריז במהלך 1895.
בירץ' התיישב בכפר למורנה (אנ'), קורנוול בשנת 1892, והתגורר בתחילה בחווה סמוכה. רבות מתמונותיו המפורסמות ביותר מתוארכות לתקופה זו ומפרץ למורנה היפה היא בדרך כלל הנושא שלהן. הוא נמשך לקורנוול על ידי קבוצת האמנים מאסכולת ניולין, אך בסופו של דבר הקים קבוצה שנייה שהתבססה סביב ביתו בכפר למורנה. הוא התחתן עם הוטון אמילי ויויאן, בתו של סוכן מכרות מקמבורן (אנ') והם התגוררו בקוטג' פלאגסטאף, בלמורנה.
תערוכות

הוא הציג באקדמיה המלכותית לאמנויות משנת 1893, נבחר כעמית (ARA) בשנת 1926 וקיבל תואר חבר האקדמיה (RA) בשנת 1934, והציג שם יותר ממאתיים ציורים.
הוא ערך את תערוכת היחיד הראשונה באגודה לאמנות יפה (אנ') בשנת 1906. כמו אמנים אחרים מבני דורו, הוא הוגדר כ"אמן חשוב" ("Artist of Note") במגזין "האמן (אנ')", מאת ריצ'רד סדון, במהדורת יוני 1944.
"למורנה בירץ' וחוגו" הייתה תערוכה במוזיאון וגלריה לאמנות ורינגטון (אנ') בקומת הביניים באוקטובר 2004. התערוכה הציגה את קשריו של בירץ' עם הנרי סקוט טיוק ותומאס קופר גוטץ' ואמנים רבים אחרים שהתיישבו במושבת האמנים ניולין (אנ') בשנים 1880–1890. בקטלוג התערוכה נאמר כי "ציירים אלה סייעו בשינוי פני האמנות הבריטית (אנ'). הדגש שלהם על צבע ואור, אמת וריאליזם חברתי הביאו למהפכה באמנות הבריטית."
הערות שוליים

↑  Austin Wormleighton; Samuel John Lamorna Birch (1995). A painter laureate: Lamorna Birch and his circle. Sansom & Co. p. 40
↑  "Biography. Lamorna Birch 1869–1955"(הקישור אינו פעיל)
↑  "S.J. Lamorna Birch, R.A.", www.racollection.org.uk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  AAG: 2441  AGSA: 2690  BnF: cb14969820h (data)  FNZA: 1382  GND: 1152031414  ISNI: 0000 0000 6661 1331  LCCN: nr93003979  NGV: 4157  NKC: xx0228634  RKD: 8537  TePapa: 208  ULAN: 500032665  VIAF: 24873811   WorldCat (עם VIAF): 24873811
לואיז שטראוס-ארנסט

| --- | --- |

 לידה:  2 בדצמבר 1893 קלן 
 פטירה:  יולי 1944 (בגיל 50) אושוויץ, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 מקום קבורה:  Jüdischer Friedhof Köln-Bocklemünd 
 מקום מגורים:  קלן 
 השכלה:  אוניברסיטת בון (1917) 
 מעסיק:  Wallraf–Richartz Museum 
 בן או בת זוג:  מקס ארנסט (1918–1926) 
 
לואיז שטראוס-ארנסט (באנגלית : Luise Straus-Ernst ‏ ; 2 בדצמבר 1893 – יולי 1944), הידועה גם בשם לואיז ארנסט, לואיז שטראוס, לואיז ארנסט - שטראוס, או לואיז ארנסט - שטראוס, הייתה היסטוריונית אמנות, סופרת, עיתונאית ואמנית יהודיה-גרמניה, שלעיתים משתמשת בכינוי הדאדאיסטי אמנותי Armada von Duldgedalzen.
היא הייתה אשתו הראשונה של הצייר והפסל הסוריאליסטי מקס ארנסט ואמו של הצייר ג'ימי ארנסט. בני הזוג נפרדו ב-1922 והתגרשו סופית ב-1926 והבן נשאר עמה בקלן.
עם עליית הנאצים לשלטון, היגרה לצרפת ב-1933. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היא לא הצליחה להימלט יותר ומצאה מקלט בבית מלון באלפ-דה-הוט-פרובנס, צרפת, יחד עם קבוצת מהגרים יהודים נוספים. שם היא כתבה את האוטוביוגרפיה שלה "Nomadengut". כתב היד שרד ופורסם בשנת 2000.
ב-28 באפריל 1944 היא נעצרה בפשיטה וב-30 ביוני גורשה לאושוויץ, שם נרצחה בתאריך לא ידוע.
הערות שוליים

1 2 3  Eva Weissweiler, Notre Dame de Dada. Luise Straus-Ernst – das dramatische Leben der ersten Frau von Max Ernst. Kiepenheuer & Witsch, Cologne, 2016, ISBN 978-3-462-04894-0
↑  Ute Remus, Sollst je du sollst du Schwänin auf dem Ozean. Hommage an Lou Straus-Ernst ("Sollst je du sollst du Schwänin auf dem Ozean" is a line from the poem "Armada Duldgedalzen" (1920) by Johannes Theodor Baargeld) ("Should you ever be, should you be a swan on the ocean. A trubute to Luise Straus-Ernst), ISBN 3-932050-23-1
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007380298305171  PLWABN: 9810570118505606  GND: 121642402  ISNI: 0000 0000 5540 2702  LCCN: nr00031406  NTA: 298266628  SUDOC: 156537265  VIAF: 78823791   WorldCat (עם VIAF): 78823791
לוגניים

| לוגניים |
| --- | --- |
 אגוז הקיא
תקופה
מתחילת המיוקן עד ההווה כ-22,000,000–0 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: גנציינאים
משפחה:: לוגניים
שם מדעי
 Loganiaceae ‏מרטיוס, 1827

Geniostoma ligustrifolium
Labordia triflora
לוֹגָנִיִּים (שם מדעי: Loganiaceae) הם משפחה של צמחים בעלי פרחים המסווגת בסדרה גנציינאים. המשפחה כוללת עד 13 סוגים, הנפוצים ברחבי האזורים הטרופיים בעולם. אין מאפיינים מורפולוגיים גדולים המבדילים בין הטקסונים הללו מאחרים בסדרת הגנציינאים.
תיאור

הם בעיקר צמחים מעוצים: עצים, שיחים או מטפסים, לעיתים נדירות צמחים עשבוניים. מינים מעטים הם אפיפיטים. למינים מסוימים יש קוצים. רוב העלים מסורגים ותמימים. רוב עלי הלוואי קיימים.
לעיתים רחוקות המינים הם דו-ביתיים מאותו מין. הפרחים הם בדרך כלל הרמאפרודיטים, בעלי 4–5 עלי גביע מאוחים. עלי הכותרת מתמזגים לצינור כותרת. יש רק עיגול עם ארבעה או חמישה אבקנים פוריים. העלי בנוי משני עלי שחלה המתמזגים לשחלה עלית ברובה בעלת שתי מגורות המכילה ביציות רבות.
הפרי הוא הלקט, ענבה או בית גלעין. לפעמים הזרעים מכונפים.
חברים רבים במשפחת הלוגניים הם רעילים ביותר, וגורמים למוות על ידי פרכוסים. תכונות רעילות אלו נובעות בעיקר מאלקלואידים כמו אלה שנמצאים בסוג סטריכנוס. גם גליקוזידים נמצאים כלוגאנין (אנ') בסטריכנוס.
משפחת הלוגניים נפוצה כמעט בכל העולם אך נעדרת מאירופה. המינים שלה מצויים בעיקר באזורים הטרופיים והסובטרופיים. מגוון רחב של מינים מצויים באוסטרליה ובקלדוניה החדשה.
טקסונומיה

סיווגים קודמים במשפחה כללו עד 29 סוגים. מחקרים פילוגנטיים הוכיחו שלוגניים עם הגדרה רחבה זו היו מכלול פוליפילטי, וסוגים רבים הועברו מהלוגניים למשפחות אחרות (לעיתים בסדרות אחרות), כדוגמת ערבזיים, Gelsemiaceae (אנ')‏, Plocospermataceae (אנ')‏, Tetrachondraceae (אנ')‏, Buddlejaceae (אנ') וגסנריים (אנ'). שיטות סיווג מסוימות, בעיקר זו של הבוטנאי הארמני-סובייטי ארמן טחטג'אן (אנ'), מפרקות עוד יותר את הלוגניים שנותרו, לארבע משפחות: Strychnaceae‏, Antoniaceae‏, Spigeliaceae ו-Loganiaceae.
טקסונומיה > סוגים במשפחה

במשפחת הלוגניים ישנם 13 סוגים עם כ-420 מינים:
אנטוניה Pohl : הוא מכיל רק את המין:
Antonia ovata: הוא נפוץ באמריקה הדרומית.
Bonyunia‏ R. H. Schomb. ex Progel: ארבעת המינים נפוצים באמריקה הדרומית.
Gardneria‏ Wall.: חמשת המינים הם גדלים בהודו, מרכז יפן וג'אווה.
Geniostoma‏ J. R. Forst. & G.Forst.: כ-24 מינים נפוצים במלזיה, ניו זילנד, יפן וטהיטי.
Labordia‏ Gaudich.:‏ 16 המינים נמצאים רק בהוואי.
Logania‏ R.Br.: כ-35 המינים נפוצים באוסטרליה ובניו זילנד.
Mitrasacme‏ Labill.: מתוך כ-54 המינים, 48 גדלים באוסטרליה, 43 רק שם. ישנם מינים גם במזרח אסיה, הודו-סין, ניו זילנד וקלדוניה החדשה.
Mitreola‏ L.: שבעת המינים נמצאים באפריקה, אסיה, העולם החדש ואיי האוקיינוס השקט. ישנם ארבעה סוגים בסין.
Neuburgia‏ Blume: עשרת עד שנים עשר המינים מופיעים במלזיה ובאיי האוקיינוס השקט.
Norrisia‏ Gardner: שני המינים היחידים נמצאים במערב מלזיה.
Spigelia ‏ L. : כ-50 המינים נפוצים באזורים הנאוטרופיים.
Spigelia genuflexa‏ Popovkin & Struwe גדל במזרח ברזיל.
סטריכנוס L.: כ-190 המינים נמצאים באזורים טרופיים עד חמים-ממוזגים ברחבי העולם. כ-75 מינים גדלים באפריקה. מינים מסוימים משמשים כעץ או כצמחי נוי. ההשפעות הרפואיות של מינים מסוימים נחקרו.
Usteria ‏ Willd. מכיל מין אחד:
Usteria guineensis : הוא מופיע באפריקה הטרופית ויש לו פרחים זיגומורפיים עם אבקן אחד בלבד.
גלריה

Strychnos spinosa, עץ ופירות
הפרי של Strychnos spinosa
Spigelia marilandica
Antonia ovata
Strychnos colubrina
הערות שוליים

↑  Rajesh Bhati, Anupama Singh, Vikas Anand Saharan, Veerma Ram, and Anil Bhandari, Strychnos nux-vomica seeds: Pharmacognostical standardization, extraction, and antidiabetic activity
↑  Family Loganiaceae R. Br. ex Mart., nom. cons.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533701705171
לכתחילה אריבער

ניגון לְכַתְּחִילָה אַריבֶּער הוא ניגון חב"ד ללא מילים. המיוחס לרבי שמואל שניאורסון (המהר"ש), האדמו"ר הרביעי בשושלת חסידות חב"ד לובביץ'. שמו של הניגון הוא בשפה היידיש ומשמעותו בעברית היא "לכתחילה מלמעלה".
שמות נוספים של הניגון: ניגונו של הרבי מהר"ש וכן ביידיש איינס צווי דריי פיר.
מקור

בספר התולדות של רבי שמואל, אשר נערך בידי רבי מנחם מנדל שניאורסון, מתואר כי רבי שמואל שניאורסון הבחין בתווי ניגון מסוים, אשר הודפסו בסוף הספר "הון יקר" מאת הרב מהמאה ה-18, עמנואל חי ריקי, ובהשראת אותו ניגון, הלחין את הניגון. תיאור זה הובא גם ברשימות של הרבי מלובביץ', עם שינויי ניסוח מסוימים.
תווי הניגון מופיעים בספר הניגונים - חב"ד מספר ק"פ (180). מחבר "ספר הניגונים", המוזיקאי שמואל זלמנוב, כלל בספר צילום של אותו דף מהחיבור "הון יקר", וציין את דברי המחבר ב"ספר התולדות". עוד הוסיף, כי רבי שמואל היה מחבב את הזה ומורגל בפיו לשררו בכל הזדמנות שבת קודש ויום טוב ויומא דפגרא.
אודות

רבי מנחם מנדל שניאורסון, הרבי השביעי של חב"ד, היה ככל הנראה זה שהנחיל את ביצוע הניגון הרווח בקרב חסידי חב"ד. בתקופת כהונתו, בעת ששרו החסידים את הניגון בהתוועדויות, אשר נערכו במרכז חב"ד העולמי – 770, הוא הורה להם בתנועות ראשו, לחזור על תנועה זו שוב ושוב. אדווין סרוסי ציין כי מספר החזרות שסימן הרבי לחסידים לא היה אקראי אלא מכוון לעשרה חזרות, ולעיתים רחוקות יותר אף לעשרים. על פי רשימותיו, רבי מנחם מנדל שניאורסון למד את תווי הניגון מפי סבו, מאיר שלמה ינובסקי, שהיה מחסידי רבי שמואל.
חסידי חב"ד נוהגים לנגן את הניגון בהתוועדויות, כחלק מ"סדר ניגוני האדמו"רים", במהלכם מנוגנים ניגונים המזוהים עם אדמו"רי חב"ד, ניגון כנגד כל אדמו"ר. בנוסף, נוהגים לשיר אותו בהתוועדויות בתאריכי הולדתו ופטירתו של מחבר הניגון.
שמות הניגון

הניגון היה מוכר בשם "ניגונו של אדמו"ר מהר"ש" (ביידיש: "דעם רבינ'ס מוהר"ש ניגון"), או "איינס, צוויי, דריי, פיר" (בעברית: "אחת, שתיים, שלוש, ארבע") על שם הקצב בבית השני. רבי יוסף יצחק שניאורסון הגדיר את הניגון בתואר "ניגון אין סוף".
במהלך ימי כהונתו כאדמו"ר, נהג רבי מנחם מנדל שניאורסון לכנות את הניגון בתור "ניגון לכתחילה אריבער" על שם פתגם של רבי שמואל, ומאז השתרש שם זה.
ניתוח מוזיקלי

חוקר המוזיקה היהודית, אדווין סרוסי, כתב כי בנוסף לפירוש הרוחני, ניתן לפרש את הפתגם של רבי שמואל גם באופן מוזיקלי: התנועה המלודית בחלקו הראשון של הניגון, מגיעה לצליל הגבוה ביותר בתו מי באוקטבה הגבוהה, כבר בהתחלה, ומשם יורדת המנגינה, עד לתו מי הנמוך בסופו של החלק הראשון. עלייה לצליל הגבוה ביותר כבר בתחילת הניגון איננה אופיינית לניגוני חב"ד, בהם השיא המלודי נבנה בהדרגה.
סרוסי הוסיף כי ההגדרה של הניגון "ניגון אין סוף", קשור ככל הנראה, לחזרות הרבות על התנועה הראשונה מתוך חלקו השלישי של הניגון.
עיבודים מוזיקליים

בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 הופיע השיר באלבום "ניגוני חב"ד" 2 של ניח"ח, ב-2010 הופיע באלבום 'אוסף ניגוני חב"ד הגדול' של המוזיקאי הישראלי חנן בר סלע, ב-2011 הופיע באלבום משה לאופר מנגן חב"ד 1.
באפריל 2020 בוצע על ידי הזמר האמריקאי בני פרידמן, ובספטמבר של אותה שנה בוצע גם על ידי הזמר שמחה פרידמן.
מקור המונח "לכתחילה אריבער"

המונח "לכתחילה אריבער" מקורו בפתגם חסידי שהובא באגרת של רבי יוסף יצחק שניאורסון, השישי בשושלת. את הפתגם הוא מייחס לאביו, אדמו"ר הרש"ב, אשר שמע זאת מפי רבי שמואל:
”ה"עולם" סבור, שכאשר אי אפשר לעבור מלמטה, יש לעבור מלמעלה, ואני סבור, שמלכתחילה יש לדלג מלמעלה - יש לכתחילה לפעול בחזקה, לא להרתע מכלום, ולפעול את הדבר הנצרך. וכשעושים זאת, הקדוש ברוך הוא עוזר”.
רבי מנחם מנדל שניאורסון פירש כי משמעות הרוחניות של הפתגם היא ציוו לכל יהודי, על כך שאין הוא צריך להתחשב בהפרעות שנגרמות לעבודת ה' (מלמטה למעלה), אלא לעבוד את האלוהים באופן שאין הוא מתחשב בהם, אלא מתמקד בקיום המצוות ובלימוד התורה (לכתחילה מלמעלה).
מברשת שיער

מברשת שיער
מברשת שיער היא מברשת המשמשת להברשת השיער של בני אדם או בעלי חיים במטרה לטפח את השיער ולעצבו. הברשת השיער מאפשרת החלקתו של השיער ושחרור קשרים בשיער.
למברשת השיער ידית אחיזה, והיא עשויה חומרים שונים. בסיס המברשת והידית עשויים לרוב פלסטיק, אולם בעבר היו עשויות עץ, מתכת או שנהב. שערות המברשת אף הן עשויות כיום ניילון ובעבר היו עשויות שיער של בעלי חיים (חזירי בר וסוסים) או פלדת אל חלד.
בשנת 1854 נרשם הפטנט הראשון העוסק במברשת שיער מודרנית, בארצות הברית (פטנט מספר D645).
מברשת שיער עשויה שיער בעלי חיים (שיער חזיר בר), וידית פלסטיק
מברשת שיער עגולה עשויה פלסטיק, המשמשת בעיצוב שיער.
ראו גם

מסרק
מייבש שיער
ללא אכזריות

תווית הארנב
ללא אכזריות (באנגלית: Cruelty-free) היא תווית של התנועה לזכויות בעלי חיים המשמשת לסימון מוצרים ופעילויות שאינם כרוכים בהרג בעלי חיים או בגרימת נזק להם. במוצרים המשווקים בישראל מופיע בדרך כלל בצד התווית הכיתוב "לא נוסה על בעלי חיים".
היסטוריה

המושג ללא אכזריות נטבע לראשונה בידי מוריאל דואודינג ב-1959 כאשר ניגשה ליצרני פרווה מלאכותית ובקשה מהם שישתמשו בתווית "יופי ללא התאכזרות", ולאחר מכן הקימה ארגון באותו שם. המושג היה בשימוש נפוץ במיוחד בארצות הברית בשנות ה-70.
ניסויים

בתעשיות שונות (כגון תעשיית הקוסמטיקה והתרופות), ארנבים, חולדות, עכברים, שרקנים מוכרחים לאכול או לשאוף כימיקלים, או לעבור שפשוף חומרים קוסמטיים על עורם המגולח, עיניהם או אוזניהם במשך תקופת זמן של 28 עד 90 ימים, כדי לבדוק את היתכנותן של תגובות אלרגיות. לאחר מכן, החיה מומתת ובודקים את גופתה כדי לראות מה ההשפעות של הרכיבים על האיברים הפנימיים של אותה חיה. בניסויים אחרים, חולדות מואכלות בחומרים קוסמטיים, בניסיון לבדוק השפעה על גורמים מסרטנים וסרטן.
אלו אשר עומדים מאחורי המושג ללא אכזריות לרוב מתנגדים לניסויים בבעלי חיים.
ניסויים > אלטרנטיבות

בהתאם להתפתחות הטכנולוגיה, ניסויים בבעלי חיים שחלף תוקפם מוחלפים בכאלו מהירים יותר, זולים יותר ומדויקים יותר. מתנגדים לאלטרנטיבות לניסויים בבעלי חיים טוענים כי שימוש בבני אדם יהיה יקר ויאט את הניסוי. דוגמה לאלטרנטיבה לניסויים בבעלי חיים, נלקחים תאים מרקמה שלאפידרמיס אנושי, אשר משמשים בבדיקות קוסמטיות, והתוצאות יותר רלוונטיות לשימוש אנושי. שיטות אלטרנטיביות אחרות לוקחות רקמות אנושיות ועושות עליהן ניסויי אין ויטרו. כיום, בעקבות התפתחות במדעי המחשב, ישנם ניסויים שעושים על רקמות וירטואליות במחשבים. ניסויים אלו – מעבר לכך שמצילים את חייהם של חיות רבות – נותנים תוצאות יותר מדויקות ורלוונטיות לבני האדם.
מוצרים

יצרניות רבות מייצרות ומשווקות מוצרים ללא אכזריות, בהם מוצרי קוסמטיקה, מוצרי טיפוח, חומרי ניקוי, בגדים, נעליים, קונדומים (אשר לפעמים מצוי בתוכם קזאין) ונרות (אשר לרוב מיוצרים משעוות דבורים). ארגונים למען זכויות בעלי חיים תומכים במוצרים אלו ומפרסמים רשימות של מוצרים שלא נוסו על בעלי חיים.
מאז שנות ה-90, סמל של ארנב, או "הארנב הקופץ", הוא הסמל המקובל לציון מוצרים ללא אכזריות. במוצרים המשווקים בישראל בדרך כלל מופיע לצד הסמל הכיתוב "לא נוסה על בעלי חיים".
אירועים

שבוע לאומי ללא אכזריות הוא מאורע בבריטניה המתרחש פעם בשנה ומאורגן בידי הארגון הבריטי למניעת ניתוח בעלי חיים בעודם בחיים (BUAV). למשל, בשנת 2006 התרחש השבוע הלאומי ללא אכזריות בתאריכים 17–23 ביולי.
אירועים דומים כוללים את שבוע הצמחונות הלאומי, שבוע הטבעונות הבריטי ויום הטבעונות העולמי, אשר מתרחש כל שנה ב-1 בנובמבר.
דיון ציבורי

המשפטן אסף הרדוף טען שפגיעות רבות בבעלי חיים הן חוקיות, בהן סחר בפרווה, שימוש במוצרי קוסמטיקה שנוסו בבעלי חיים וגידול עגלי חלב, אך הן לא משקפות קונצנזוס חברתי ומן הראוי לבדוק אותן מחדש.
הערות שוליים

↑  אסף הרדוף, "התעללות ראויה"? בין צער בעלי חיים לעונג האדם, באתר הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה, ‏2016.