stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רועי יתח
ביוגרפיה

יתח נולד למשפחה ציונית-דתית בעיר טבריה. התגייס לצה"ל והתנדב לשירות בגדוד 890 של חטיבת הצנחנים. ביצע קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר ושימש כמפקד פלוגה בגדס"ר צנחנים. לאחר מכן שימש כקצין אג"ם של חטיבת ביסלמ"ח. לאחר תפקיד זה עבר לשמש כסגן מפקד יחידה 636.
לאחר מכן יצא ללימודים במסגרת המכללה לפיקוד ומטה, ובשנת 2017 מונה לתפקיד סגן מפקד חטיבת יהודה. בשנת 2018 מונה למפקד יחידה 636, תפקיד בו שימש עד שנת 2020. עקב הישגים אליהם היחידה הגיעה בתקופת פיקודו, זכתה היחידה באות הערכה מבצעי מטעם הרמטכ"ל בשנת 2020, לאחר סיום תקופת פיקודו עליה.
בשנת 2020 מונה לקצין המבצעים של פיקוד המרכז. בשנת 2021 מונה לראש מטה אוגדת איו"ש והועלה לדרגת אלוף-משנה. בתחילת שנת 2024 פורסם כי ימונה למפקד בית הספר להגנת הגבולות.
חיים אישיים

יתח נשוי ואב לילדים ומתגורר בנווה דניאל.
הערות שוליים

↑  עדו בן פורת, חדש בצה"ל: מערכת דיגיטלית לניהול קרב, באתר ערוץ 7, 18 ביולי 2018
↑  אתר צה"ל, מי הם הזוכים באליפות צה"ל למפקדים? התוצאות, באתר ערוץ 7, 8 בינואר 2019
↑   רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, 23 בינואר 2020
גאלי (מחוז)

| --- | --- |
סמל גאליסמל גאלי

 מדינה:  גאורגיה גאורגיה
 חבל ארץ:  אבחזיה אבחזיה
 מושל:  בסלן ארשבה
 ערים במחוז:  גאלי, גודאווה (נכללים בשטח נפת גאלי אולם לא בשטח מחוז גאלי: טקווארצ'לי, בדיה)
 בירת המחוז:  גאלי
 שטח:  ‏ 1,003 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  30,247 (2015)
 קואורדינטות:  42°37′39″N 41°44′13″E﻿ / ﻿42.6275°N 41.736944444444°E﻿ / 42.6275; 41.736944444444 
 אזור זמן:  UTC +4
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז גאלי (באבחזית: Гал араион; בגאורגית: გალის რაიონი, גאליס ראיוֹני; ברוסית: Гальский район) הוא מחוז באבחזיה, הרפובליקה הבדלנית של גאורגיה. העיר גאלי משמשת כעיר הבירה של המחוז האבחזי. מחוז/נפה זה הוא המחוז המזרחי ביותר של אבחזיה. אוכלוסיית המחוז מונה 29,287 תושבים. מחוז גאלי האבחזי קטן מנפת גאלי הגאורגית, כיוון שהחל משנת 1955, שוכן על חלק משטח הנפה מחוז טקווארצ'לי.
הרפובליקה של אבחזיה היא אוטונומיה דה פקטו שאינה מוכרת בעולם. מכאן שגם החלוקה המנהלתית של אבחזיה למחוזות אינה מוכרת בעולם. מצד שני מוכרת החלוקה המנהלתית של גאורגיה, שעל פיה נחשבת אבחזיה עצמה למחוז בגאורגיה, וחלוקתה הפנימית לנפות, המקבילה כמעט לגמרי לחלוקת אבחזיה למחוזות, היא במעמד יתר נפות גאורגיה.
לפני מלחמת אבחזיה (1991-1992), היה מחוז גאלי מיושב כמעט כולו על ידי מגרלים, שהם תת-קבוצה אתנית של הגאורגים. במהלך הטיהור האתני של גאורגים מאבחזיה, שהתרחש בשנים 1993–1994 ושוב ב-1998, גורשו ונמלטו רוב הגאורגים מהמחוז. מאז שנת חזרו למחוז גאלי בין 40,000 ל-60,000 גאורגים, כולל אלה החוצים באופן יומיומי את קו הפסקת האש וכאלה הנודדים באופן עונתי בהתאם לצורכי החקלאות. מחוז גאלי הוא היחיד מבין מחוזות אבחזיה שבו מהווים הגאורגים את הרוב.
על פי מפקד אוכלוסין משנת 2003 שנעשה על ידי הממשל הבדלני של אבחזיה מנתה אוכלוסיית המחוז 29,287 תושבים, אולם משקיפים בינלאומיים הטילו ספק בתוצאות מפקד זה. ההערכות לגבי מספר תושבי המחוז בשנת 2006 נעות סביב ה-45,000 איש אף על פי שהממשל הבדלני אינו מסכים עם הערכות אלה וטוען כי לפחות 65,000 פליטים חזרו לביתם.
יחד עם עמק קודורי מהווה המחוז אחד ממוקדי החיכוך כאשר המצב הכללי באבחזיה עד למלחמה האבחזית השנייה בשנת 1998, שהביא להסלמת בסכסוך הגאורגי-אבחזי.
כלכלה

מחוז גאלי הוא אזור חקלאי עשיר בגידולי תה, הדרים, אגוזי לוז וירקות. תחנת כוח ההידרואלקטרית שעל סכר אנגורי הוא ספק האנרגיה העיקרי לאבחזיה לגאורגיה גופא, והיא ממוקמת על קו הפסקת האש הגאורגי-אבחזי ומופעל במשותף.
לתושבי מחוז גאלי יש מידת של חופש המאפשר להם לחצות את הגבול לגאורגיה אולם המעבר כרוך בתשלום של 50 רובל. כמו כן הוטל אגרות על מעבר סחורות בין גאורגיה לאבחזיה ומכס על כניסת סחורות לאבחזיה.
תקציב המחוז לשנת 2006 היה 7.5 מיליון רובל רוסי (כ-300,000 דולר באותם ימים) כש-30% מהכנסות הבדלנים ממיסים מועברים לשלטון המרכזי בסוחומי. יתר ה-70% משמשים לתשלום משכורות, קיצבאות והוצאות מנהליות. מכך נובע כי תקציב המחוז אינו כולל הקצאה או תקבולי כספים באופן שוטף מהשלטון המרכזי, והם מתקבלים אד הוק במקרים מיוחדים. התשתיות במחוז רעועות ועל אף הסיוע ההומניטרי הבינלאומי המוגבל, ממשיכים רוב הפליטים להתגורר בבתים הרוסים ובמבנים ארעיים.
יישובים עיקריים

גאלי
גודאווה (გუდავა)
טקווארצ'לי (נכלל בשטח נפת גאלי אולם לא בשטח מחוז גאלי)
בדיה (ბედია) (נכלל בשטח נפת גאלי אולם לא בשטח מחוז גאלי)
לקריאה נוספת

רוואז גאצ'צ'ילדזה (1995), גאורגיה החדשה: מרחב, חברה ופוליטיקה, עמ' 82–84, ISBN 0890967032, (באנגלית)
הערות שוליים

↑  החל מ-23 במאי 2006 - הדיווח בעיתון regnum‏, 23.5.2006
↑  שטח הנפה על פי הנתונים הרשמיים של גאורגיה הוא 1,003 קמ"ר, אולם שטח מחוז גאלי קטן יותר.
↑  נכון לשנת 2003
↑  גלות הצ'רקסים - הגירה של ילידי הקווקז לתחומי האימפריה העות'מאנית, לאחר מהמלחמה הרוסית-צ'רקסית (1763-1864)
1 2  ‏אוכלוסיית אבחזיה, מפקדי אוכלוסייה שפורסמו על ידי הסובייטים, (ברוסית)
↑  מתוכם 19,018 מגרלים ו-36 סוואנים.
↑  מתוכם 1,796 מגרלים.
↑  ‏הערכות הדיור של מועצת הפליטים הדנית (Dansk Flygtningehjælp) במחוז גאלי באבחזיה, סוף 2005 (2006), (באנגלית)
| מחוזות / נפות אבחזיה |
| --- | --- | --- |
| מחוזות אבחזיה | אבחזיה אבחזיה מחוז גגרה • אבחזיה אבחזיה מחוז סוחומי • אבחזיה אבחזיה מחוז גודאותה • אבחזיה אבחזיה מחוז גולריפש • אבחזיה אבחזיה מחוז גאלי • אבחזיה אבחזיה מחוז אוצ'מצ'ירה • אבחזיה אבחזיה מחוז טקווארצ'לי |  |
| נפות גאורגיה | גאורגיה גאורגיה נפת גגרה  • גאורגיה גאורגיה נפת סוחומי • גאורגיה גאורגיה נפת גודאותה  • גאורגיה גאורגיה נפת גורילפש  • גאורגיה גאורגיה נפת גאלי  • גאורגיה גאורגיה נפת אוצ'מצ'ירה |  |
| גאורגיה הסכסוך הגאורגי-אבחזי אבחזיה |
| --- | --- | --- |
| מאורעות עיקריים | הטיהור האתני של גאורגים מאבחזיה • מלחמת אבחזיה • פלישת רוסיה לגאורגיה • מלחמת אבחזיה השנייה • הסכם מוסקבה (1994) • מהומות סוחומי (1989) |  |
| מוקדי סכסוך | אבחזיה עילית • מחוז גאלי • טקווארצ'לי |  |
| מעורבים בסכסוך | אבחזיה • גאורגיה • רוסיה • UNOMIG • יחסי רוסיה-גאורגיה • הממשל דה יורה של אבחזיה • כוח שמירת השלום באבחזיה |  |
| רקע | אבחזיה ססר • אבחזים • גאורגים • מגרלים • סוואנים • ממלכת אבחזיה • נסיכות אבחזיה • אבחזיה אסס"ר • מלחמת האזרחים הגאורגית |  |
| גאורגים בסכסוך | ז'יולי שרטאווה • סומבט סאקיאן • גורם גביסקיריה • ראול אשבה |  |
| אבחזים בסכסוך | סרגיי בגאפש • ולדיסלב ארדזינבה |  |
ראו גם היסטוריה של אבחזיה • היסטוריה של גאורגיה
מחוז גאלי
אזור דוברי המגרלית (בצהוב) בסמגרלו ובמחוז גאלי לאחר מלחמת אבחזיה. הקווים הצהובים המקווקווים בצהוב מציגה את האזורים באבחזיה שבהם התגוררו מגרלים לפני 1992-1993
מוחמד ג'טיי

מוחמד ג'טיי קמארה (בצרפתית: Mohammed Djetei; נולד ב-18 באוגוסט 1994 ביאונדה שבקמרון) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת מכבי נתניה מליגת העל הישראלית ובנבחרת קמרון.
קריירת מועדונים

ג'טיי נולד ביאונדה שבקמרון. בשנת 2012 החל לשחק בקבוצת אינטרנשיונל ספורטינג, ובשנת 2014 עבר לקבוצת אוניון דואלה.
ב-4 ביולי 2016 חתם ג'טיי על חוזה לארבע שנים בז'ימנסטיק טרגונה מהליגה הספרדית השנייה. ב-12 באוקטובר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון על ראיו ואיקאנו בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר 1-1 בתום 120 דקות במסגרת גביע המלך הספרדי. ב-6 בנובמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 1-0 על מיראנדס במסגרת המחזור ה-13.
ב-2 בספטמבר 2019 חתם בקורדובה מהליגה הספרדית השלישית.
קריירה בינלאומית

ב-6 בינואר 2016 ערך ג'טיי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון, כששיחק 90 דקות בתיקו 1-1 נגד נבחרת רואנדה במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר גביע אפריקה לאומות 2017, אך לא שיחק בטורניר.
הערות שוליים

↑  Union of Douala rejects AS Vita Club’s offer for Mohamed Djetei באתר Cameroun Web, ‏ 7 בינואר 2016 (בצרפתית)
↑  Djetei, primer fichaje del Nàstic 2016-2017 באתר הרשמי של ז'ימנסטיק טרגונה, 4 ביולי 2016 (בספרדית)
| נבחרת קמרון – גביע אפריקה לאומות 2017 (אלופת אפריקה) |
| --- | --- | --- |
|  1 אונדואה •  2 מבוקה •  3 נקולו •  4 טייקו •  5 נגדאו-נגג'וי •  6 אויונגו •  7 אנז'י •  8 מוקאג'ו •  9 זואה •  10 אבובקאר •   11 סאלי •  12 בויה • 13 באסוגוג •  14 מנדז'ק • 15 סיאני • 16 גודה • 17 דג'אום • 18 טאמפה • 19 פאי • 20 אקמבי • 21 ג'טיי • 22 נגוום • 23 בוקווה • מאמן: ברוס |  1 אונדואה •  2 מבוקה •  3 נקולו •  4 טייקו •  5 נגדאו-נגג'וי •  6 אויונגו •  7 אנז'י •  8 מוקאג'ו •  9 זואה •  10 אבובקאר •   11 סאלי •  12 בויה • 13 באסוגוג •  14 מנדז'ק • 15 סיאני • 16 גודה • 17 דג'אום • 18 טאמפה • 19 פאי • 20 אקמבי • 21 ג'טיי • 22 נגוום • 23 בוקווה • מאמן: ברוס | קמרון |
מהמאדו דיארה

מהמאדו דיארה (בצרפתית: Mahamadou Diarra; נולד ב-18 במאי 1981 בבמאקו שבמאלי) הוא כדורגלן עבר מאלי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
ילדותו

דיארה נולד במאלי, מהמדינות העניות בעולם ב-18 במאי 1981 בעיר הבירה במאקו. את הכדורגל הוא גילה ברחובות מאלי כששיחק עם חבריו, עד אשר אחד מהם הציע לו להבחן באקדמיה של סאליף קייטה, שנחשב למועדון האפריקאי הטוב ביותר בשנות השבעים. דיארה התקבל ובגיל 12 החל לשחק באקדמיה, שם למד, בנוסף לאימוני הכדורגל, גם מקצועות כמו חשבון ואנגלית, ובכך ניצל מחיי העוני.
קריירה

בגיל 15 הגיע דיארה לנבחרת מאלי לנערים, שם הבריק באחת התחרויות, ובגיל 16 עזר לסאליף קייטה להעפיל לליגה הראשונה.
דיארה החל את הקריירה האירופית שלו בגיל 17 בקבוצת אופי כרתים היוונית, וכעבור שנה עבר לקבוצה ההולנדית ויטסה ארנהיים. התקדמותו של דיארה הצעיר נקטעה בהולנד קלות; היה לו קשה להסתגל, עד אשר קומאן, מאמנה בעבר של ויסטה, אימן אותו אישית ועזר לו להשתפר.
לאחר שנתיים בהולנד עבר דיארה לאולימפיק ליון הצרפתית תמורת 4 מיליון אירו. בתקופתו בקבוצה (השנים 2002 עד 2006) עזר לקבוצה לזכות באליפות הליגה הצרפתית ארבע פעמים ואף להגיע שלוש פעמים עד לשלב רבע גמר גביע האלופות.
בקיץ 2006 דיארה נרכש על ידי המועדון הספרדי ריאל מדריד תמורת 26 מיליון אירו (זאת לאחר שמאמנו בליון, ז'ראר הויה, דרש סכום של 40 מיליון אירו והסכים להתפשר רק לאחר משא ומתן ארוך). דיארה הוצג ב-22 באוגוסט רשמית כשחקן ריאל מדריד וזכה לחולצה מספר 6, עליה ויתר השחקן הוותיק איבן הלגרה.
דיארה זכה עם ריאל מדריד בשתי אליפויות, אחת תחת פאביו קאפלו והשנייה תחת ברנד שוסטר. בעונתו השלישית במועדון נפצע בברכו והושבת עד סוף העונה.
ב-27 בינואר 2011 חתם דיארה בקבוצה הצרפתית מונקו שם שיחק עד תום העונה בה נשרה הקבוצה לליגת המשנה. ב-26 בפברואר 2012 חתם בפולהאם האנגלית שם שיחק עד תום עונת 2012/2013.
איזבל אג'אני

| --- | --- |

צילום משנת 2018 בפסטיבל קאן
 לידה:  27 ביוני 1955 (בת 69) הרובע השבעה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Isabelle Yasmine Adjani 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1970 
 מקום לימודים:  קור פלורן 
 בן או בת זוג:  Stéphane Delajoux (2004–2009)  דניאל דיי לואיס (1989–1995)  וורן בייטי  ברונו נויטן 
 צאצאים:  Barnabé Nuytten, Gabriel-Kane Day-Lewis 
 פרסים והוקרה:  מפקד מסדר האמנויות והספרות (16 בינואר 2014)  פנטזפורטו (1983)  פרס סזאר לשחקנית הטובה ביותר (1982, 1984, 1989, 1995, 2010)  פרס השחקנית הטובה ביותר (1981)  גלובוס הקריסטל (2010)  אבירה בלגיון הצרפתי (2010)  פרס השחקנית הטובה ביותר (2010)  פרס החילוניות (2010)  דוב הכסף לשחקנית הטובה ביותר (1989)  פרס במבי (1978)  פרס דוד די דונטלו לשחקנית הזרה הטובה ביותר (1976)  פרס סוזאן-ביאנשטי (1974)  פרס איגוד המבקרים (1973)  פסטיבל הקולנוע של קרטחנה (1976)  פרס מועצת המבקרים הלאומית לשחקנית הטובה ביותר (1975)  פרס איגוד המבקרים האמריקאי לשחקנית הטובה ביותר (1975)  פרס מבקרי הקולנוע של ניו יורק לשחקנית הטובה ביותר (1975)  פרס יופיטר 
 https://www.isabelleadjani.fr
 פרופיל ב-IMDb
 
איזבל יסמין אג'אני (בצרפתית: Isabelle Yasmine Adjani; נולדה ב-27 ביוני 1955) היא שחקנית קולנוע וזמרת צרפתייה. זכתה בחמישה פרסי סזאר.
ביוגרפיה

אג'אני נולדה בפריז שבצרפת, לאב אלג'יראי-מוסלמי ממוצא קבילי, מוחמד שריף אג'אני, ולאם גרמנייה בווארית קתולית, אוגוסטה יוהנה שוויינברגר. היא החלה לשחק בגיל 12 בתיאטרון חובבים, ובגיל 14, ב-1970, הופיעה בסרטה הראשון.
לאג'אני שני בנים, האחד ממערכת יחסים שניהלה עם שחקן הקולנוע הבריטי דניאל דיי-לואיס, והשני מהבמאי הצרפתי ברונו נוייטן, איתו שיתפה פעולה בסרטים "קאמי קלודל", "Possession", "בארוקו" ו"האחיות ברונטה". אג'אני הייתה מאורסת לד"ר סטפן דלוקס ולמלחין הצרפתי ז'אן מישל ז'אר, ממנו נפרדה ב-2004. בשנת 1987 דווח בכלי תקשורת בצרפת שאג'אני גוססת ממחלת האיידס, וכדי להוכיח שהדיווח הוא שקרי, היא הופיעה בתוכנית טלוויזיה מקומית והפריכה את השמועות.
קריירת משחק

בגיל 18 התפרסמה אג'אני בצרפת וברחבי העולם בדמותה של אדל הוגו, בתו של הסופר והפוליטיקאי הצרפתי ויקטור הוגו, בדרמה הביוגרפית של פרנסואה טריפו "סיפורה של אדל ה.". תפקיד זה, שזיכה את אג'אני בביקורות מצוינות ובמועמדויות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס סזאר, סלל את דרכה להוליווד.
ב-1976 שיחקה במותחן הפסיכולוגי של רומן פולנסקי "הדייר", שבו שיחקה לצד פולנסקי.
ב-1978 שיחקה בסרט הפעולה והמתח האמריקאי "הנהג".
את הכרת הקולנוע הצרפתי קיבלה אג'אני בשנת 1981 כשזכתה בפרס סזאר ובפרס פסטיבל קאן בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר על תפקידיה בסרטים "Possession" ו"רביעייה". ב-1983 קיבלה אג'אני פרס סזאר שני על הופעתה בדרמת הפשע, על פי ספרו של סבסטיאן ז'אפריסו, "קיץ קטלני".
ב-1985 כיכבה בסרט המתח של לוק בסון "רכבת תחתית", לצד של כריסטופר למברט
ב-1987 כיכבה לצד וורן בייטי ודסטין הופמן בקומדיה "הבטלנים מאישתר".
ב-1989 שיחקה אג'אני והייתה שותפה פעילה בהפקת הדרמה הטראגית "קאמי קלודל", המבוססת על חייה של הפסלת והמעצבת הגרפית קאמי קלודל. הופעתה כדמות הראשית בסרט זיכתה את אג'אני בפרס "דב הכסף" לשחקנית הטובה ביותר במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, בפרס סזאר שלישי ובמועמדות שנייה לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
ב-1994 גילמה אג'אני את דמותה של מרגו דה ולואה, נסיכת צרפת בהפקה "המלכה מרגו" וזכתה בפרס סזאר הרביעי שלה.
ב-2009 שיחקה אג'אני בסרט הדרמה "יום החצאית" (אנ'), עליו קיבלה את פרס סזאר החמישי שלה. על משחקה בסרט זה זכתה גם בפרס לומייר.
במרץ 2018 הגיעה לישראל לשחק לצד ז'ראר דפארדיה במחזה "מכתבי אהבה".
בשנת 2023 שיחקה בקומדיית הפשע "גנָבות" שכתבה וביימה מלאני לורן עבור נטפליקס.
פילמוגרפיה נבחרת

סיפורה של אדל ה. (1975)
הדייר (1975)
בארוקו (1976)
הנהג (1978)
נוספרטו הערפד (1979)
האחיות ברונטה (1979)
קוורטט (1981)
קיץ קטלני (1983)
רכבת תחתית (1985)
אישתר (1987)
קאמי קלודל (1988)
המלכה מרגו (1994)
נשות השטן (1996)
נסיעה טובה (2003)
מר איברהים (2003)
יום החצאית (2009)
גנָבות (2023)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

הזוג המושלם (2024)
דיסקוגרפיה

"Pull marine" - הופק ונכתב על ידי סרז' גינסבורג
הערות שוליים

↑  עירית שמגר, הנסיכה השחורה, מעריב, 16 בדצמבר 1987
↑  איי.פי, איזבל אדג'אני וז'אן מישל ז'אר נפרדים, באתר הארץ, 28 ביוני 2004
↑  משה נתן, הסגידה לדת האהבה - "סיפורה של אדל" - סרטו של פרנסוא טריפו בהשתתפות איזבל אג'אני, מעריב, 27 במאי 1976
↑  נתן גרוס, בקולנוע - דירות אימים אלה.... "הדייר", על המשמר, 13 במאי 1977
↑  משה אורן, מישהו חייב למעוד, על המשמר, 15 בספטמבר 1978
בלי מד מהירות - "הנהג" (ארצות הברית), "העולם הזה", גיליון 2142 מ-20 בספטמבר 1978, עמוד 45
זאב רב-נוף, קאובוי על מכונית, דבר, 15 בספטמבר 1978
↑  השחקנית הטובה ביותר לפי הסזאר היא איזאבל אדז'אני. הפרס ניתן לה על המישחק ב"קיץ קטלני", חדשות, 5 במרץ 1984
↑  בעיכוזים ובהפגנות - "קיץ קטלני" (צרפת, 1983), "העולם הזה", גיליון 2408 מ-26 באוקטובר 1983, עמוד 47
↑  תמר גלבץ, קולנוע - בועת סבון צרפתי "רכבת תחתית", במאי, מפיק ותסריטאי: לוק בסון, עיצוב תפאורה: אלכסנדר טראונר, שחקנים: איזאבל אדג'אני, כריסטופר למברט, מישל גלאברי, כל העיר, 3 בינואר 1986
רחל נאמן, טרזן במטרו, כותרת ראשית, 27 בנובמבר 1985
↑  רחל נאמן, קולנוע - סוף ציטוט - 'הבטלנים מאישתר' -הכישלון המפואר האחרון שהוליווד הפיקה בעלות של 40 מיליון דולר (לא כולל פרסום והפצה) הוא, באורח מפתיע, גם סרט מעניין, כותרת ראשית, 16 בדצמבר 1987
נסים דיין, גמלים, תרבושים ותככים - "הבטלנים מאישתר", חדשות, 10 בדצמבר 1987
↑  יעל ישראל, קולנוע - אשה קשה - "קאמי קלודל" (צרפת 1988), במאי: ברונו נויטן, שחקנים: איזאבל אדז'אני, ז'ראר דפארדיה, לורנש גבריל, אלן קוני, קאתרין בורמן, כל העיר, 14 באפריל 1989
עדנה פיינרו, רומן למשרתות - "קאמי קלודל" (צרפת 1988), "העולם הזה", גיליון 2692 מ-5 באפריל 1989, עמוד 20
↑  גל אוחובסקי, המועמדים - המועמדים רשימת המועמדים לאוסקר 90' הוכרזה אתמול, חדשות, 15 בפברואר 1990
↑  עכבר העיר, ז'ראר דפרדייה ואיזבל אדג'ני מגיעים לבמות ישראל, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2017
↑  אורלי אלוז, סרט על האחיות ברונטה, מעריב, 24 במאי 1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450487905171  PLWABN: 9810574971205606  BIBSYS: 90850124  BNE: XX1173753  BnF: cb12584861b (data)  CANTIC: a11220624  CiNii: DA10059622  GND: 118846108  ICCU: RAVV093939  ISNI: 0000 0001 2122 0369  LCCN: n82025613  LNB: 000252775  MusicBrainz: b7e9b00d-328e-4be1-b145-5ff372eba522  NDL: 00620247  NKC: xx0034128  NLA: 36521232  NLK: KAC2020L4396  NTA: 095249419  RERO: 02-A002908960  SNAC: w64n0101  SUDOC: 053423232  Trove: 1270112  VIAF: 16107486   WorldCat (עם VIAF): 16107486
רודרקשה

| רודרקשה |
| --- | --- |
 עץ רודרקשה
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי הפרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: חמציצאים
משפחה:: Elaeocarpaceae
סוג:: Elaeocarpus
מין:: רודרקשה
שם מדעי
 Elaeocarpus ganitrus ‏דון, 1831
רודרקשה (שם מדעי: Elaeocarpus ganitrus) הוא עץ הגדל בעיקר במדינת אנדרה פרדש שבהודו. פירות העץ משמשים לפולחן הפוג'ה עבור מאמיני ההינדואיזם. המאמינים נוהגים לייבש את הפירות, לחורר אותם ולהכין מהם מחרוזות תפילה לשימוש בטקס.
מחרוזות הרודרקשה, הנקראות "מאלה" ("מחרוזת" בהינדית), מיוצרות בגדלים שונים ונבדלות זו מזו במספר החריצים שעל הפירות. אם מספר החריצים לא חורג מהרגיל (בסביבות 5-3), תהיה זו מחרוזת פשוטה וזולה לקאסטות הנמוכות. במידה ויש מיעוט או ריבוי ניכר בחריצים, ייחשבו החרוזים לנדירים ויקרים וישמשו את הברהמינים, או ימכרו לבעלי ממון.
פרי רודרקשה נדיר עם 14 חריצים
בית הכנסת חברת ש"ס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 שימוש:  בית כנסת
 כתובת:  רחוב חברת ש"ס 7
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1911
 תאריך פתיחה רשמי:  1911 
 קואורדינטות:  32°03′43″N 34°45′47″E﻿ / ﻿32.062055555556°N 34.763027777778°E﻿ / 32.062055555556; 34.763027777778
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בית הכנסת חברת ש"ס(למפת תל אביב רגילה) בית הכנסת חברת ש"ס(למפת גוש דן רגילה) בית הכנסת חברת ש"ס(למפת גוש דן מוגדלת) בית הכנסת חברת ש"ס  he בית הכנסת חברת ש"סhe בית הכנסת חברת ש"סמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית הכנסת חברת ש"ס הוא בית כנסת פעיל בשכונת נווה צדק, שבתל אביב. בית הכנסת נוסד בשנת ה'תר"ן (1890) והיה לבית הכנסת הראשון שקם בשכונה.
שם בית הכנסת נקרא על שם 'ששה סדרי משנה' (=ש'שה ס'דרים). מאוחר יותר נקרא אף שם הרחוב בו שוכן בית הכנסת על שמו 'חברת ש"ס'.
בית הכנסת ובית המדרש היו פעילים עד שנת 1975. בשנים לאחר מכן לאחר שהיה מוקד למחלוקות משפטיות באשר לזהות הבעלים ולניסיון השתלטות בכוח הזרוע של בעלי אינטרסים נדלניים בשכונה, החייאת ההקדש בשמו קם ופעל בית הכנסת ומינוי נאמני הקדש חדשים על ידי בית הדין הרבני אפשרו לשקם, מכל מתחם ההקדש המקורי שכלל חצר ובניינים נוספים, רק את בית הכנסת והפעלתו מחדש.
היסטוריה

בית הכנסת נוסד בשנת ה'תר"ן (1890) ביום ל"ג בעומר, על ידי הרב זאב וולף גרינוולד, שהיה יו"ר ועד הקהילה ביפו והמושבות. הוא אף היה זה שארגן את חבורת הלומדים בבית כנסת, ומפעם לפעם נשא שם דרשות, וכן מסר שם שיעורי תורה שונים.
בית הכנסת

בית הכנסת נבנה בבית שהיה בבעלות משפחת קראפט, שמסרו אותו כהקדש לניהולם של נאמני ההקדש 'עמותת חברת ש"ס' שבראשה עמד הרב זאב וולף, על מנת שהמקום ישמש כבית כנסת וכבית מדרש. בלוח הקבוע בבית הכנסת נכתב כך:
חרות על הלוח לזכר עולם שם הנדיבים, המנוח מו"ה חיים דוב ב"ר עוזר אליהו קראפט ז"ל... ולה'בחלמ זוגתו הצנועה מרת זעלדע נליקא בת ר' מרדכי הכהן ת"י. שנתנו במתנה גמורה לצמיתות הבית והחצר הזה עם כל הבנינים הנמצאים בו, גם ש"ס עם אלפסי דפוס וילנא מכורך עור ועוד ספרים הרבה להחברת ש"ס הנוסדה על ידי הרב של החברה מו"ה הרב זאב וואלף גרינוואלד ביום ל"ג בעומר שנת תרע"א פעה"ק יפו תובב"א
במקורו בית הכנסת כלל מבנה וחצר כפי שנזכר בלוח ההנצחה. חצר בית הכנסת הייתה צמודה לביתו של אחיו של הראי"ה קוק, שאול חנא קוק, ומצידו המזרחי גבל בית הכנסת בביתו של משה גרינשטיין.
בית הכנסת שוכן ברחוב 'חברת ש"ס' בבית מספר 7. בבית הסמוך (חברת ש"ס 5) גרו עד שנת 1988 יוסף ופסיה צייגר, שמשי בית הכנסת. בית הכנסת הוא חלק מבלוק התחום בין הרחובות עין יעקב, מגדל, המרד וחברת ש"ס. בבלוק זה היו גם בית הרב גרינברג, בית משה גרינשטיין, בית הרב שאול חונא קוק ובתי אייזנר.
במשך השנים פלשו מפירי חוק לבית. מעמדו החוקי של המבנה נידון בערכאות שיפוטיות. האמן חוני המעגל נינו של הרב גרינוואלד, השקיע רבות על מנת לדאוג לכך שהמקום ימשיך לתפקד לתפקד כבית כנסת ובית מדרש, אך הפסיד אותו בבית המשפט לטובת באי כוח ההקדש. הבית זכה לשיפוץ בשנת 2013, בזכות מאמציו של חוני המעגל, ושל דניאל רוימי ששומר על בית הכנסת.
כיום בית הכנסת פועל כמקום תפילה ופתוח כל שעות היממה, אבל הזנחה ארוכת שנים הותירה אך מעט מן הפאר של המבנה וחצרו. האתר זקוק לשיקום ארון הקודש ושיחזור עבודות אלומיניום וציורי הקיר מיוחדים שעיטרו את קירותיו.
הערות שוליים

↑  תמונת הלוח
↑  סיור - חברת ש"ס, נווה צדק, באתר איגוד בתי הכנסת העולמי.
↑  שמואל אדלמן, מי יציל את בתי הכנסת בנווה צדק?, 6 בספטמבר 2007, באתר ערוץ 7.
קוטה (ראג'סטאן)

| --- | --- |

 מדינה:  הודו הודו
 מדינה:  ראג'סטאן
 תאריך ייסוד:  1631 
 שטח:  527 קמ"ר
 גובה:  271 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,001,694
 קואורדינטות:  25°11′N 75°50′E﻿ / ﻿25.18°N 75.83°E﻿ / 25.18; 75.83 
 אזור זמן:  UTC+5:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ראג'סטן מוגדלת) ג'איפורקוטה(למפת ראג'סטן רגילה) ג'איפורקוטה(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיקוטה(למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיקוטה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קוטה (בהינדי: कोटा) היא עיר הממוקמת בדרום מזרח מדינת ראג'סטאן שבהודו. העיר ממוקמת כ-240 קילומטרים דרומית לבירת המדינה ג'איפור, על גדות נהר צ'מאל. על פי נתוני מפקד האוכלוסין של 2011 חיו בעיר מעט מעל מיליון תושבים, מה שהופך אותה לעיר ה-46 בגודלה בהודו.
אקלים

הטמפרטורה בקוטה נותרת גבוהה יחסית לאורך כל השנה. עונת הקיץ ארוכה, חמה ויבשה ומתחילה מסוף מרץ ונמשכת עד סוף יוני. הטמפרטורות הממוצעות בחודשים מאי ויוני היא מעל 40 מעלות צלזיוס, ומגיעה לעיתים אף קרוב ל-45 מעלות צלזיוס. עונת המונסונים מגיעה לאחר מכן והיא מאופיינת בטמפרטורות נמוכות יחסית, אך גם בלחות גבוהה יותר וגשמים סוערים תכופים. המונסונים שוככים באוקטובר ובעקבות כך והטמפרטורה עולה שוב. עונת החורף קצרה ומתונה והיא מתחילה בסוף נובמבר ונמשכת עד סוף פברואר. הטמפרטורה הממוצעת בעונת החורף נעה בין 26.7 מעלות צלזיוס ל־12 מעלות צלזיוס. עונת החורף עשויה להיות העונה המוצלחת ביותר לבקר בקוטה בשל החום הכבד שמאפיין את עונת הקיץ.
וינפילד סקוט הנקוק

| --- | --- |

 לידה:  14 בפברואר 1824 מונטגומריוויל, פנסילבניה
 פטירה:  9 בפברואר 1886 (בגיל 61) גברנרז איילנד, ניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות מונטגומרי, פנסילבניה 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית 
 מפלגה:   המפלגה הדמוקרטית
 בת זוג:  אלמיירה רוסל
 חתימה:   
 
וינפילד סקוט הנקוק (באנגלית: Winfield Scott Hancock;‏ 14 בפברואר 1824 – 9 בפברואר 1886), היה קצין בצבא ארצות הברית ומועמדה של המפלגה הדמוקרטית לתפקיד נשיא ארצות הברית ב-1880. הוא שירת בצבא במשך ארבעים שנה, ושירת במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, וכגנרל בצבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית. הוא כונה "הנקוק המצוין" בקרב חבריו לצבא, והיה ידוע בשל פיקודו על קרב גטיסברג ב-1863. היסטוריון צבאי כתב שאף גנרל לא יכול היה לשלוט על החיילים במהלך הקרב בעזרת נוכחותו בלבד טוב יותר מהנקוק. אחר טען שכישוריו הטקטיים גרמו לו להיות אהוד בקרב חבריו לצבא, שבגללם כונה "הרעם של ארמיית הפוטומק". הוא המשיך בשירותו הצבאי לאחר מלחמת האזרחים, והשתתף בשיקום הצבאי של דרום ארצות הברית ובפעולות שיטור בגבול המערבי.
המוניטין של הנקוק כגיבור קרב גטיסבורג, יחד עם תמיכתו בזכויות המדינות ונאמנותו לאיחוד, גרמה לו להיחשב למועמד נשיאותי אפשרי. יושרו עמד בניגוד לשחיתות של אותה התקופה, והנשיא רתרפורד הייז שיבח אותו על כך. כשהדמוקרטים בחרו בו להיות מועמדם ב-1880, הוא ניהל מסע בחירות תקיף, אולם נוצח במירוץ צמוד בידי המועמד הרפובליקני, ג'יימס גרפילד.
נעוריו ומשפחתו

וינפילד סקוט הנקוק ואחיו התאום הילרי בייקר הנקוק, נולדו ב-14 בפברואר 1824, בכיכר מונטגומרי, פנסילבניה, כפר קטן שהיה צפון מערבית לפילדלפיה. התאומים היו בניהם של בנג'מין פרנקלין הנקוק ושל אליזבת' הוקסוורת' הנקוק. וינפילד נקרא על שם וינפילד סקוט, גנרל בולט במהלך מלחמת 1812.
המשפחה חיה כמה דורות באזור, והיו ממוצא אנגלי, סקוטי וולשי. בנג'מין היה מורה כשבניו נולדו. כמה שנים לאחר לידתם, הוא העביר את המשפחה לנוריסטאון, בירת המחוז, והחל ללמוד משפטים. בנג'מין היה גם דיקון בכנסייה הבפטיסטית והשתתף במועצה המקומית כנציג של המפלגה הדמוקרטית.
הנקוק למד באקדמיה של נוריסטאון, אבל עבר אל בית ספר ציבורי כשזה נפתח בסוף שנות השלושים. ב-1840, חבר הקונגרס ג'וזף פלורנס החליט להכניס אותו לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית שבוסט פוינט. הנקוק לא התבלט יותר די באקדמיה, וסופח אל חיל הרגלים.