stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יאנוס לאסקריס
ביוגרפיה

בשנת 1453, לאחר כיבוש קונסטנטינופול על ידי צבא האימפריה העות'מאנית, נלקח לאסקריס בן ה-8 לפלופונסוס שהיה עדיין בשלטון נוצרי. ב-1460, לאחר שגם הפלופונסוס נכבש על ידי העות'מאנים, עבר לכרתים. כבר בצעירותו הגיע לוונציה, ושם פגש את בסאריון שנעשה פטרונו ומימן את לימודי הלטינית שלו באוניברסיטת פדובה.
כשבסאריון מת, לורנצו דה מדיצ'י, שליט פירנצה שנודע כפטרון של אמנים הומניסטיים רבים, הזמין את לאסקריס לפירנצה, שם החל להרצות ביוונית על כתביהם של תוקידידס, דמוסתנס, סופוקלס והאנתולוגיה היוונית לשירים ליריים. לורנצו שלח אותו פעמיים ליוון כדי לחפש כתבי יד נדירים. בפעם השנייה (1492) לאסקריס הביא איתו לפירנצה יותר ממאתיים כתבי יד מספריית מנזרי הר אתוס.
באותה השנה הנזיר הרדיקלי ג'ירולמו סבונרולה עלה לשלטון בפירנצה, לורנצו מת ולאסקריס עזב את העיר ועבר לשירותו של מלך צרפת ששלח אותו לשמש כשגריר בוונציה בין השנים 1503 ו-1508. במהלך שהותו שם הוא נעשה חבר ב"אקדמיה אלדינה", אקדמיה הומניסטית של אלדו מנוציו, שהיה גדול המדפיסים באיטליה של המאה ה-16, והתמקד בכתבים יוונים ובתרבות ההלניסטית. בין השנים 1513 ל-1518 התגורר ברומא בתקופתו של האפיפיור לאו העשירי, הראשון מבית מדיצ'י, אליה חזר למשך שנתיים ב-1523.
הוא סייע למלכי צרפת לואי השנים עשר ולפרנסואה הראשון (שהביא את הרנסאס האיטלקי לצרפת) להקים ספרייה מלכותית.
בין כתבי היד שלאסקריס הדפיס לראשונה היו: האנתולוגיה היוונית, כתביהם של הומרוס, פורפיריוס, לוקיאנוס, וארבעה מחזות של אוריפידס.
על קברו נכתב:
”לאסקריס בארץ זרה עזב את בשרו, והוא לא מאשים אותה (את הארץ) על זרותה הרבה, הוא אדם זר. הוא גילה שהיא מתוקה. אבל הוא דואג לאגאים (היוונים), כיוון שארצם לא מכסה אותם בעפר חופשי.”
חיל המשלוח הקנדי

חיילים צועדים בטורונטו, 1918
חיל המשלוח הקנדי למלחמת העולם הראשונה (באנגלית: Canadian Expeditionary Force - C.E.F) היה המסגרת הצבאית שהוקמה על ידי קנדה במלחמת העולם הראשונה כחיל משלוח על מנת להשתתף במלחמה. חיל המשלוח התחלק לגיס חי"ר לוחם, הגיס הקנדי, שלחם בחזית המערבית ולכוחות נוספים, שחלקם אף לא הגיעו לאירופה. החיל מנה 619,646 חיילים רשומים, מתוכם 142,588 מגויסי גיוס חובה. 424,589 חיילים שירתו מעבר לים (מתוכם רק 25,000 מגויסי חובה). בנקודת השיא, עם תום המלחמה, שירתו בחיל המשלוח שירות פעיל 388,038 חיילים בכל הדרגות.
רקע

השתתפותה של קנדה במלחמת העולם הראשונה החלה ב-5 באוגוסט 1914, כאשר המושל הכללי של קנדה הכריז מלחמה על גרמניה, וזאת בעקבות הכרזתה של בריטניה יום קודם לכן. לקנדה כמעט שלא היה כוח צבאי לפני מלחמת העולם הראשונה. מיד לאחר הכרזת המלחמה נפתחו תחנות גיוס ותוך חודשיים התייצבו והתחיילו 32,000 חיילים. לאחר אימון קצר בקוויבק נשלחו ראשוני החיילים של חיל המשלוח הקנדי לבריטניה, להמשך אימונים ולהצבה בחזית. חיל משלוח זה הפך לדיוויזיה הקנדית הראשונה. בספטמבר 1915, עם הגיעה של הדיוויזיה הקנדית השנייה לחזית בצרפת, נוצר "הגיס הקנדי" (Canadian Corps).
הרכב

חיל המשלוח הקנדי כלל, בנוסף לגיס החי"ר, כוחות נוספים שכללו כוחות מנהלה, רפואה וסיעוד (ובהם כ-3,000 נשים), תובלה, אספקה וחימוש, ארטילריה, פרשים קלים (חלק ניכר מהם לא הגיע לחזית), רוכבי אופניים ששימשו כרצים וחפרים. כמו כן נכללו בכוח 35,000 יערנים שעסקו בהקמת מחנות ומחסות ביערות צרפת וכריתת עצים עבור הנעת הרכבות הצבאיות הרבות של מדינות ההסכמה. החיל חולק ל-260 גדודים, חלקם התבססו על תשתית קודמת של גדודי המיליציות המקומיות בקנדה. כ-80 מהם חולקו לחמש הדיוויזיות שהרכיבו את הגיס הקנדי.
הגיוס ההתנדבותי לצבא היווה הזדמנות לשילוב ולניעות חברתית עבור מיעוטים. הגדוד ה-114 הורכב ברובו מילידים קנדיים שבעיקר נודעו כצלפים מעולים, אם כי 3,500 מהם שירתו גם במסגרות אחרות. בנוסף, התגייסו גם קנדים ממוצא אפריקאי ויפני. עם זאת, רק מעטים מבין דוברי הצרפתית התגייסו במסגרת הגיוס ההתנדבותי (וראו פולמוס גיוס החובה של 1917).
לקריאה נוספת

Dancocks, Daniel G. Spearhead to Victory – Canada and the Great War, Hurtig Publishers, 1987
Cook, Tim. At the Sharp End - Canadians Fighting the Great War 1914-1916 Vol. One, Viking Canada, 2007
Cook, Tim. Shock Troops - Canadians Fighting the Great War 1917-1918 Vol. Two, Viking Canada, 2008
Nicholson, Col. G.W.L. Canadian Expeditionary Force 1914–1919, Official History of the Canadian Army in the First World War, Queen's Printer, 1964
הערות שוליים

↑  המספרים מבוססים על חיל המשלוח הקנדי באנציקלופדיה ההיסטורית הקנדית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011046067305171  LCCN: n81063898  NKC: ko2018979162  VIAF: 147669419   WorldCat (עם VIAF): 147669419
טארטן

שלוש דוגמאות לטארטנים
טארטן הוא דוגמה מסוימת של פסים אנכיים ואופקיים במספר צבעים, המזוהה עם האומות הקלטיות ובמיוחד עם סקוטלנד. לקילטים הסקוטים כמעט תמיד יש דוגמת טארטן.
הטארטן מוכן בעזרת חוטים צבעוניים מתחלפים הנארגים בשתי וערב בזוויות ישרות אחד לשני. חוטי הערב נארגים באריגה אלכסונית פשוטה - שניים מעל ושניים מתחת לחוטי השתי. כך נוצרים פסים אלכסוניים בהם צבעים שונים מצטלבים היוצרים אשליה של צבעים חדשים המעורבבים מהצבעים המקוריים. קטעי הצבע המתקבלים חוזרים על עצמם אנכית ואופקית בדוגמה ייחודית של ריבועים וקווים הנקראת סט.
בעידן המודרני טארטנים ספציפיים מזוהים עם שבטים סקוטים או עם מוסדות הקשורים למורשת הסקוטית.
מקור

ניתוח בדים מקברים תוכארים במערב סין הראה דמיון לתרבויות האירופאיות של תקופת הברזל מהמאה ה-8 לפני הספירה, כולל דוגמאות טארטן הדומות באופן מפתיע לטארטנים קלטים מצפון-מערב אירופה. דוגמאות טארטן היו בשימוש באריגה הבריטית והאירית במשך מאות שנים. אחד הטארטנים העתיקים ביותר שנמצאו באיים הבריטים, הנקרא "סט פלקירק", מתוארך למאה השלישית לספירה והוא בעל תבנית משובצת בשני צבעים טבעיים, לבן וחום.
בדים הצבועים במספר צבעים היו בשימוש על ידי הקלטים מתקופה עתיקה, אך גיוון הצבעים היה תלוי במעמדו של הלובש. המלכים הקדומים לבשו בדים בעלי שבעה צבעים, הדרואידים שישה צבעים, והאצולה ארבעה. בסביבות תחילת המאה ה-18 הטארטנים החלו לשמש כזיהוי תושבים של מחוזות שונים. אולם הקישור בין טארטן לשבט מסוים התחיל בתקופה הרומנטית שפיארה את תרבות הרמה.
טארטנים שבטיים

מתן השמות והרישום של טארטנים שבטיים רשמיים החל ב-8 באפריל 1815, כש"אגודת הרמה של לונדון" ביקשה שכל ראשי השבטים יביאו דוגמאות של הטארטנים בהם משתמשים בשבט שלהם לצד שלטי האצולה שלהם (Coat of arms). רבים מהצ'יפים לא ידעו מה הטארטן שלהם אך כל כך רצו להשתתף באוסף שביקשו שיכינו להם טארטנים מקוריים, אותם הם רשמו בטארטנים שבטיים.
הטארטן של שבט סקוטי מסוים הוא רצף ייחודי של צבעים וגוונים המאושר על ידי אגודת השבט לשימוש על ידי חברי אותו השבט בקילטים, עניבות ופרטי לבוש וקישוטים אחרים. לכל שבט יש לפחות טארטן ייחודי אחד.
ארגייל היא דוגמת סריגה פופולרית של תבנית מעוינים, השואבת את השראתה מהטארטן של שבט קמפבל מארגייל שבמערב סקוטלנד.
טארטנים אחרים

בנוסף לטארטנים השבטיים ישנם טארטנים רבים הרשומים למשפחות, מחוזות, מוסדות ואפילו מפעלי הנצחה. בנוסף דוגמאות מסוימות שמורות לשימוש על ידי יחידות מסוימות בצבא הבריטי ובצבאות של חלק ממדינות חבר העמים הבריטי. יחידות המזוהות עם משפחת המלוכה הבריטית משתמשות ב"טארטן המלכותי של סטיוארט", ללא צורך בקשר דם עם שבט סטיוארט. זהו הטארטן הרשמי של בית סטיוארט וכן הטארטן הרשמי של המלכה אליזבת השנייה כצאצאית של המלך ג'יימס הראשון.
ישנם טארטנים מסוימים לכוחות צבא כמו חיל האוויר המלכותי, לחברות מסחריות, לקבוצות אינטרס כמו אמנסטי אינטרנשיונל, לתנועות דתיות כמו הרא קרישנה, לערים, לקבוצות כדורגל ולאזורים ברחבי העולם בהם מתגוררים אנשים ממוצא סקוטי.
ישנם גם טארטנים המשמשים באופנה שלא רשומים בסקוטלנד.
הכמורה הם בעלי המקצוע היחידים המיוצגים על ידי טארטן מיוחד. האגדה מספרת כי הם היו צריכים טארטן נפרד ללבוש במקום הטארטן המשפחתי שלהם כדי שלא יותקפו על ידי חברי שבטים יריבים.
במחוזות הקלטים של קורנוול וויילס הטארטנים והקילטים אומצו כחלק מההתעוררות הקלטית של המאות ה-19 וה-20. הטארטן של מחוז נורת'מבריה (הנקרא גם "טארטן הרועה"), אחד הטארטנים העתיקים ביותר בבריטניה, הוא שכיח ונלבש בעיקר בצפון אנגליה.
המילה "טארטן" משמשת גם כתואר המרמז על מוצא סקוטי. לדוגמה, הביטוי "צבא טארטן" מתייחס לאוהדי נבחרת סקוטלנד בכדורגל.
הטארטן של שבט מקינטוש
טארטן "המשמר השחור" של שבט קמפבל ורגימנט המשמר השחור
הטארטן המלכותי של סטוארט
חבלי צרפת

צרפת מחולקת ל-18 חבלים (בצרפתית: régions), מתוכם 13 נמצאים בצרפת המטרופוליטנית ו-5 נמצאים מעבר לים. כל חבל כזה מחולק למחוזות, או בצרפתית départements, בין 1 ל-13 מהם בכל חבל.
נתונים כלליים

מספר התושבים הממוצע בחבלי צרפת המטרופוליטנית הוא קרוב ל-5,000,000. הקטן במספר תושביו הוא קורסיקה, עם 320,208 תושבים, והגדול הוא איל-דה-פראנס, בו גרים 11,959,807 תושבים. המספר בשאר החבלים נע בין שנים לשמונה מיליון. בכל אחד מהחבלים שמעבר לים מתגוררים פחות ממיליון תושבים.
| מיקום | שם | בירה | מספר מחוזות | אוכלוסייה (2022) | שטח (קמ"ר) | צפיפות (לקמ"ר) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | או-דה-פראנס או-דה-פראנס | ליל | 5 | 6,004,947 | 31,814 | 189 |
|  | אוברן-רון-אלפ אוברן-רון-אלפ | ליון | 12+מטרופולין ליון | 8,042,936 | 69,711 | 115 |
|  | אוקסיטניה (חבל מנהלי) אוקסיטניה | טולוז | 13 | 5,933,185 | 72,724 | 82 |
|  | איל-דה-פראנס איל-דה-פראנס | פריז | 8 | 12,174,880 | 12,011 | 1,021 |
|  | אקיטן החדשה אקיטן החדשה | בורדו | 12 | 6,010,289 | 84,036 | 72 |
|  | בורגון-פראנש-קונטה בורגון-פראנש-קונטה | דיז'ון | 8 | 2,805,580 | 47,784 | 59 |
|  | ברטאן ברטאן | רן | 4 | 3,354,854 | 27,208 | 123 |
|  |  גראנד אסט | שטרסבורג | 10 | 5,556,219 | 57,433 | 97 |
|  | נורמנדי נורמנדי | רואן | 5 | 3,325,032 | 29,907 | 111 |
|  | סאנטר-עמק הלואר סאנטר-עמק הלואר | אורליאן | 6 | 2,573,180 | 39,151 | 66 |
|  | פיי דה לה לואר פיי דה לה לואר | נאנט | 5 | 3,806,461 | 32,082 | 119 |
|  | פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור | מרסיי | 6 | 5,081,101 | 31,400 | 162 |
|  | קורסיקה קורסיקה | אז'אקסיו | 2 | 340,440 | 8,680 | 39 |
| סה"כ צרפת המטרופוליטנית | סה"כ צרפת המטרופוליטנית | סה"כ צרפת המטרופוליטנית | 96 | 65,627,454 | 543,941 | 119 |
|  | גוואדלופ גוואדלופ | באס-טר | 1 | 384,239 | 1,628 | 232 |
|  | גיאנה הצרפתית גיאנה הצרפתית | קאיין | 1 | 281,678 | 83,534 | 3 |
|  | מיוט מיוט | דזאודזי | 1 | 262,895 | 374 | 686 |
|  | מרטיניק מרטיניק | פור-דה-פראנס | 1 | 364,508 | 1,128 | 323 |
|  | ראוניון ראוניון | סן-דני | 1 | 861,210 | 2,504 | 344 |
| סה"כ חבלים שמעבר לים | סה"כ חבלים שמעבר לים | סה"כ חבלים שמעבר לים | 5 | 2,185,942 | 89,168 | 24 |
| סה"כ החבלים בצרפת | סה"כ החבלים בצרפת | סה"כ החבלים בצרפת | 101 | 68,035,000 | 633,109 | 105 |
תפקיד ומעמד משפטי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לחבלי צרפת אין אוטונומיה חוקתית או משפטית. הם מקבלים חלק מהמיסים הארציים ומנהלים את תקציבם באופן עצמאי במועצות אזוריות. מפעם לפעם עולות בשיח הציבורי שאלות לגבי אוטונומיה חוקתית מסוימת לחבלים, אך הנושא תמיד מאוד שנוי במחלוקת. בנוסף, הוצע להעביר ולהכליל את המועצות המחוזיות במועצות האזוריות של כל חבל, ולשמור על המחוזות כתת-חלוקה אדמיניסטרטיבית בלבד.
האחריות הכספית של החבלים היא בעיקרה להקמה ולמימון של בתי ספר. במרץ 2004 הכריזה ממשלת צרפת על תוכנית שנויה במחלוקת להעביר לאחריות החבלים גם את הניהול והמימון של סגל שלא קשור בבתי הספר. מבקרי התוכנית טוענים כי ספק אם משאבים מספקים יועברו לחבלים, וכי צעדים אלו רק יתרמו לחוסר השוויון בין החבלים.
היסטוריה > רשימת החבלים בשנים 1972–2015

| --- | --- |
 אלזס  אקיטן  אוברן  נורמנדי תחתית  בורגון  ברטאן  סאנטר  שמפאן-ארדן  קורסיקה (מעמד מיוחד)  פראנש-קונטה  נורמנדי עילית:   איל-דה-פרנס  לנגדוק-רוסיון  לימוזן  לורן  מידי-פירנה  נור-פה דה קאלה  פיי דה לה לואר  פיקרדי  פואטו-שראנט  פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור  רון-אלפ 
חבלי ארץ מעבר לים הנחשבים גם למחוז (היות שהם אינם מורכבים מתתי-מחוז):
גוואדלופ
מרטיניק
גיאנה הצרפתית
ראוניון
מיוט
היסטוריה > חבלי צרפת החל משנת 2016

במסגרת רפורמות ביזור סמכויות שהנהיג נשיא צרפת פרנסואה הולנד, עברה צרפת המטרופוליטנית חלוקה מחדש של חבלי הארץ, ובמקום 22 חבלים חולקה צרפת המטרופוליטנית ל-13 חבלים. במסגרת הרפורמה נותרו 6 חבלים ללא שינוי, ונוצרו שבעה חבלים מאיחוד בין 16 החבלים האחרים.
החבלים החדשים הם:
גראנד אסט - איחוד של החבלים אלזס, שמפאן-ארדן ולורן
אקיטן החדשה - איחוד של החבלים אקיטן, לימוזן ופואטו-שראנט
אוברן-רון-אלפ - איחוד של החבלים אוברן ורון-אלפ
בורגון-פראנש-קונטה - איחוד של החבלים בורגון ופראנש-קונטה
אוקסיטניה - איחוד של החבלים לנגדוק-רוסיון ומידי-פירנה
או-דה-פראנס - איחוד של החבלים נור-פה דה קאלה ופיקרדי
נורמנדי - איחוד של החבלים נורמנדי תחתית ונורמנדי עילית
נותרו ללא שינוי:
ברטאן
סאנטר-עמק הלואר (שינוי שם בלבד)
קורסיקה
איל-דה-פראנס
פיי דה לה לואר
פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור
חמשת החבלים מעבר לים
ראו גם

חלוקה מנהלית של צרפת
הערות שוליים

↑  Populations légales des régions en 2022 − Populations légales 2022 | Insee, www.insee.fr
↑  חוק מספר 2015-29 מה-16 בינואר 2015 מאתר החוקים הצרפתי
| חבלי צרפת |
| --- | --- | --- |
| חבלים בצרפת המטרופוליטנית מ-2016 | או-דה-פראנס • אוברן-רון-אלפ • אוקסיטניה • איל-דה-פראנס • אקיטן החדשה • בורגון-פראנש-קונטה • ברטאן • גראנד אסט • נורמנדי • סאנטר-עמק הלואר • פיי דה לה לואר • פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור • קורסיקה |  |
| חבלים בצרפת המטרופוליטנית עד סוף 2015 | אוברן • איל-דה-פראנס • אלזס • אקיטן • בורגון • ברטאן • לורן • לימוזן • לנגדוק-רוסיון • מידי-פירנה • נור-פה דה קאלה • נורמנדי עילית • נורמנדי תחתית • סאנטר • פיי דה לה לואר • פואטו-שראנט • פיקרדי • פראנש-קונטה • פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור • קורסיקה • רון-אלפ • שמפאן-ארדן |  |
| חבלים מעבר לים | גוואדלופ • גיאנה הצרפתית • מרטיניק • ראוניון • מיוט |  |
| קולקטיבים מעבר לים | פולינזיה הצרפתית • סן-פייר ומיקלון • ואליס ופוטונה • סן ברתלמי • סן מרטן |  |
| טריטוריות מעבר לים | הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת (ארץ אדלי • איי אפארסה • סן פול ואמסטרדם • איי קרגלן • איי קרוזה) |  |
| מעמד מיוחד | קלדוניה החדשה • קליפרטון |  |
חבלי צרפת עד ה-31 בדצמבר 2015
חטפית שחורת-עורף

| חטפית שחורת-עורף |
| --- | --- |
 חטפית שחורת-עורף
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: חטפיתיים
סוג:: חטפית
מין:: חטפית שחורת-עורף
שם מדעי
 Ficedula hypoleuca ‏פאלאס, 1764
תחום תפוצה


Ficedula hypoleuca hypoleuca
חטפית שחורת-עורף (שם מדעי: Ficedula Hypoleuca) היא מין ציפור קטנה ממשפחת החטפיתיים. משמעות שמה המדעי הוא "זוללת תאנים לבנת-גחון": Ficedula – ציפור קטנה שאוכלת תאנים, אף על פי שמדובר בחטפית שניזונה מחרקים ועכבישים, Hypo -מתחת, leuca-גחון/בטן.
תפוצה ומגמות אוכלוסין

החטפית דוגרת ביערות פתוחים במרבית אירופה, היא נודדת דרומה בחורף לאפריקה. בישראל היא חולפת נדירה למדי בכל חלקי הארץ בעיקר באביב.
רבייה

חטפיות שחורות-עורף מנהלות את מערכות יחסיהן כך שלזכר יש שתי נקבות. לאחר שהנקבה הראשונה הטילה ביצים, הזכר יוצא לכבוש לעצמו טריטוריה חדשה, ואליה הוא מזמין את הנקבה המשנית. לאחר שהזכר מזדווג עם הנקבה המשנית הוא שב לנקבה הראשונה ועוזר לה לגדל את הגוזלים.
תפקידה של הנקבה הוא לדגור על הביצים, ותפקידו של הזכר הוא לשמור על הנקבה ועל צאצאיו מפני אויבים למיניהם.
מראה חיצוני

הדומה בין הנקבות לזכרים הוא עורפם השחור. באביב חלקי גופו העליונים של הזכר הבוגר שחורים, מצחו וחלקי גופו התחתונים לבנים, כתם לבן מקשט את מרכז הכנף. הנקבה מתאפיינת בכך שיש לה כתם לבן המקשר את הכנף וזה המבדיל אותה מהסוגים השונים של החטפיות. בנוסף, לנקבה צבעים בהירים יותר, חלק גופה העליון חום אפרפר, והתחתון לבנבן אפור. הכתם הלבן שבכנפה צר מזה של הזכר. בחורף ובסתיו צבעי הזכר דומים במקצת לצבעי הנקבה, אך הוא נבדל לעיתים בזנב עליון שחור. בקיץ ניתן לראות אצל הבוגרים כתם גדול באחת הכנפיים ועוד כתם גדול ליד האף. בנוסף, חלקיו העליונים שחרחרים או חומים-אפורים כהים.
זיהוי החטפית

הציפור יושבת בתנוחה די מאוזנת, צדי הזנב לבנים והחלקים התחתונים לבנים. חשוב לשים לב לכמות הצבע הלבן הגלוי בבסיס הנוצות כשהכנף סגורה.
ציפור קולנית, קריאת האזהרה היא "פיק פיק פיק...". קריאת הקשר (דרך דיבור עם ציפור אחרת) היא צקצוק שקט "טק טק טק..". שירתה רמה וקצבית ומושמעת לעיתים קרובות (נמשכת כ-2 שניות).
חטפית שחורת-עורף בישראל

החטפית היא ציפור נודדת. בארץ ישראל ניתן לראותה בסתיו בחודשים אוקטובר עד נובמבר ובאביב ממרס עד אפריל.
הערות שוליים

↑  חטפית שחורת-עורף באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4  מגדיר הציפורים של ישראל - חטפית שחורת-עורף, באתר פורטל צפרות
↑  ר. ענבר, ציפורי ארץ ישראלי כרך ב, הוצאת יבנה, 1976 תשל"ו
1 2  הציפורים המדריך השלם לציפורי אירופה בישראל, הקיבוץ המאוחד ולקסיקון מפה, 2003
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חולופניצ'י

| --- | --- |

 מדינה:  בלארוס בלארוס
 מחוז:  מינסק (מחוז) מינסק
 מחוז משנה:  קרופקי
 גובה:  186 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,353 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  54°31′02″N 28°57′23″E﻿ / ﻿54.517222222222°N 28.956388888889°E﻿ / 54.517222222222; 28.956388888889 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בלארוס מוגדלת) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהחולופניצ'י(למפת בלארוס רגילה) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהחולופניצ'י(למפת מחוז מינסק רגילה) מינסק בוריסוב סליהורסק מלדזייצ'נה ז'ודזינה סלוצק ויטבסק מוהילב הומל ברסט גרודנו ליטאחולופניצ'י(למפת מחוז מינסק מוגדלת) מינסק בוריסוב סליהורסק מלדזייצ'נה ז'ודזינה סלוצק ויטבסק מוהילב הומל ברסט גרודנו ליטאחולופניצ'י  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חולופניצ'י (בבלארוסית: Халопенічы, חלופניצ'י; ברוסית: Холо́пеничи; ביידיש: חאלאפעניץ) היא עיר במחוז המשנה קרופקי שבמחוז מינסק, בבלארוס.
מיקום גאוגרפי

היישוב ממוקם כ-27 ק"מ צפונית לעיירה קרופקי. 22 ק"מ דרומית-מערבית לעיר נובולוקומל, ו-129 ק"מ צפונית-מזרחית לבירת המדינה מינסק.
היסטוריה > הדוכסות הגדולה של ליטא

באמצע המאה ה-15, העיר הייתה בשטח מחוז אורשה בדוכסות הגדולה של ליטא, ובבעלות הנסיך פיודור דובגובד. לאחר מותו של דובגובד, עברה העיר לרשות הנסיך הגדול קז'ימייז' הרביעי. האזכור הראשון בכתב של חולופוניצ'י מתוארך לשנת 1451, כאשר מסר אותה קז'ימייז' כמחוות הוקרה לקנצלר מיכאיל קזגילוביץ' יחד עם מספר כפרים במחוז לוקומל. בשנת 1476 עברה חולופניצ'י לרשות אחיינו של קזגילוביץ', ניקולס ונותרה בידי צאצאיו.
לאחר חלוקת פולין הראשונה בשנת 1772, שבעקבותיה הפכה אורשה לחלק מהאימפריה הרוסית, קיבלה חולופניצ'י זכויות עיר והיא הפכה להיות בירת שרידי מחוז אורשה.
היסטוריה > האימפריה הרוסית

כתוצאה מחלוקת פולין השנייה בשנת 1793, הפכה חולופניצ'י לחלק מהאימפריה הרוסית, והייתה אז למרכז חולופניצ'י ברובע בוריסוב.
בשנת 1844 היו בחולופניצ'י 586 צמיתים, 5 משפחות אצילים, 6 משפחות בורגניות, 105 משפחות יהודיות, 2 בתי ספר יהודיים, כנסייה, בית כנסת. בשנת 1897 היו בחולופניצ'י 2,254 תושבים, היו בית כנסת וכנסייה, בית ספר ציבורי, בית חולים, משרד דואר וטלגרף, 15 חנויות ושני ירידים שנתיים.
בשנת 1900 היו ביישוב 255 משקי בית, 2,193 תושבים. בשנת 1917 היו 413 משקי בית, 1,923 תושבים. בפברואר–נובמבר 1918, במהלך מלחמת העולם הראשונה, נכבשה העיר על ידי כוחות גרמנים.
היסטוריה > ברית המועצות

ב-1 בינואר 1919 הפכה העיירה לחלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית, במחוז בוריסוב שבמחוז מינסק. בשנת 1923 היו 413 משקי בית, 1923 תושבים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, בין 1 ביולי 1941–29 ביוני 1944, הייתה חולופניצ'י תחת כיבוש גרמני. היישוב שוחרר ב-29 ביוני 1944. בחזיתות נהרגו 137 בני אדם, במאבק הפרטיזני נהרגו 24. לאחר השחרור הוקם מחדש בית החולים. בשנת 1944 נהרסה כנסיית ההנחה חלקית מירי ארטילריה של כוחות סובייטים. לאחר המלחמה המשיכה הכנסייה להידרדר. בשנות ה-50 החלו לפעול כבול ומאפייה. מאז 20 בינואר 1960 כחלק ממחוז קרופסקי, מרכז מועצת הכפר וחוות המדינה "חולופניצ'י".
הקהילה היהודית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
יהודי העיירה הוכנסו לגטו (רו') ובספטמבר 1941 נורו.
הערות שוליים

↑  150 пытанняў і адказаў з гісторыі Беларусі / Уклад. Іван Саверчанка, Зьміцер Санько. — Вільня: Наша Будучыня, 2002.— 238 с. ISBN 9986-9229-6-1.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009624074405171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בבלארוס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הנדריק ויסט

הנדריק יוזף ויסט (בגרמנית: Hendrik Josef Wüst; נולד ב-19 ביולי 1975) הוא פוליטיקאי גרמני המכהן כיום כראש הממשלה של מדינת נורדריין-וסטפאליה. הוא חבר ב-CDU, המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית. באוקטובר 2021, הוא החליף את ארמין לאשט כמנהיג המפלגה המקומית, ותחת הנהגתו זכתה המפלגה באחוז הקולות הגבוה ביותר בבחירות למדינת נורדריין-וסטפליה ב-2021.
ראשית חייו

ויסט נולד בשנת 1975 בעיירה רידה בנורדריין-וסטפאליה, אביו היה נציג מכירות של מכונות טקסטיל ואמו עבדה בקצביה. ב-1995, לאחר סיום התיכון, הוא החל ללמוד משפטים באוניברסיטת מינסטר, והוסמך כעורך דין בשנת 2003.
קריירה פוליטית > ראשית הקריירה

בגיל 15, ייסד ויסט את הסניף המקומי של ה-JU, איחוד הנוער, אגף הנוער של האיחוד הנוצרי-דמוקרטי (ה-CDU) בעיר הולדתו. בשנת 1994, הוא נבחר למועצת העיר רידה. הוא כיהן כיושב ראש איחוד הנוער בנורדריין-וסטפאליה משנת 2000 עד 2006, מה שהעמיד אותו כחלק מרכזי בהנהגת המפלגה הנוצרית-דמוקרטית במדינה תחת היושב ראש יורגן ריטגרס.
קריירה פוליטית > חבר פרלמנט המדינה, 2005-2021

בבחירות 2005 נבחר ויסט לראשונה לפרלמנט של נורדריין-וסטפאליה. בנוסף לעבודתו הפרלמנטרית, הוא הועסק בסוכנות יחסי הציבור יוטופ (Eutop) משנת 2000 עד 2005.
משנת 2006 שימש ויסט כמזכיר הכללי המפלגה במדינה, בהנהגתו של ריטגרס. ב-2010 התפטר מתפקידו. הוא הגיש את התפטרותו לאחר שפורסם כי המפלגה נתנה הטבות לריטגרס, אז ראש ממשלת נורדריין-וסטפאליה, בתמורה להטבות כלכליות, בעקבות הפרשייה, התפטר ריטגרס אף הוא מתפקידיו כראש הממשלה ויושב ראש המפלגה.
משנת 2010 עד 2017, עבד ויסט עבור הסניף המקומי של איגוד המו"לים הגרמני ועבור גוף שידור פרטי.
משנת 2013, כיהן ויסט כמנכ"ל לובי עסקי בתוך המפלגה הנוצרית-דמוקרטית. ב-2017, לאחר הבחירות לפרלמנט במדינה, שימש ויסט כחלק מצוות המפלגה במשא ומתן על ההסכמים הקואליציוניים עם המפלגה הדמוקרטית החופשית בראשות כריסטיאן לינדנר. הוא הוביל את משלחת מפלגתו בוועידות לענייני כלכלה ומדיניות האנרגיה; אנדראס פינקווארט כיהן עמו בראשות הוועדות מטעם הדמוקרטיים החופשיים.
בשנת 2017, מונה ויסט לשר התחבורה. בשנת 2021 ספג ויסט ביקורת קשה על תפקודו כשר התחבורה בעת אסון השיטפונות, ויסט עצמו דחה חלק מהטענות נגדו כאילו הוא שהה בחופשה בעת האסון.
קריירה פוליטית > ראש ממשלת נורדריין-וסטפאליה, 2021–הווה

ב-5 באוקטובר 2021, דווח כי ויסט יקבל את אישורו של לאשט לרשת את מקומו כראש ממשלת נורדריין-וסטפאליה וכיושב ראש המפלגה הנוצרית-דמוקרטית. ב-23 באוקטובר הוא נבחר לראשות המפלגה במדינה.
ב-27 באוקטובר 2021, מונה ויסט על ידי הפרלמנט כראש ממשלת נורדריין-וסטפאליה.
כאחד מנציגי המדינה בבונדסראט מאז 2021, ויסט מכהן בוועדת החוץ וההגנה. במהלך שנתו הראשונה כשר-נשיא, הוא שימש גם כנציב גרמניה לענייני תרבות במסגרת האמנה על שיתוף פעולה צרפתי-גרמני. בנוסף, ויסט מונה על ידי מפלגתו כנציג לוועידה הפדרלית לבחירת נשיא גרמניה ב-2022.
במאי 2022, המפלגה הנוצרית-דמוקרטית קיבלה את אחוז הקולות הגבוה ביותר בבחירות למדינה, מה שהפך את ויסט למועמד המוביל לראשות הממשלה. עבור הקמפיין, הוא שכר את יועציה לשעבר של אנגלה מרקל אווה כריסטיאנסן וקלאוס שילר.
כיום, העיתונות הגרמנית רואה בוויסט כמועמד פוטנציאלי מטעם מפלגתו לתפקיד הקנצלר בבחירות המתוכננות לסוף 2025.
עמדותיו

ויסט משתייך לאגף השמרני של המפלגה הנוצרית-דמוקרטית. בשנת 2007 פרסמה קבוצה של פוליטיקאים שמרנים, כולל ויסט ומי שיהיה בעתיד ראש ממשלת בוואריה, מרקוס זדר, ספר לבן בשם "שמרנות אזרחית מודרנית" (Moderner bürgerlicher Konservatismus), שתואר כ"אות מרי" על ידי הפרנקפורטר אלגמיינה צייטונג. בנייר העמדה מתואר כי בניגוד לשורשים הליברליים והחברתיים של מפלגות האיחוד (ה-CDU וה-CSU), הבורגנות השמרנית אינה מקבלת משקל שווה ויותר "נדחקת לרקע מכיוון שהקואליציה הגדולה כופה פשרות רבות. עם זאת, דגש פומבי על שורשיה הבורגניים-שמרניים של המפלגה הוא בעל חשיבות מרכזית ליכולת האיחוד להשגת רוב". מאוחר יותר חזרו בהם חלק מחברי הקבוצה מהמאמר. פרסום המסמך הוביל לייסוד ברית "קשר איינשטיין", קואליציה שמרנית בתוך המפלגה.
בעקבות ביקורת על המאזן המגדרי הלקוי בקבינט של אולף שולץ, הציע ויסט כי המפלגה הנוצרית-דמוקרטית תריץ מטעמה אישה לבחירות בנשיא גרמניה ב-2022.
חיים אישיים

בשנת 2008 נישא ויסט לקתרינה סטרטינג וב-2021 נולדה לזוג בת. הוא מחזיק ברישיון ציד מאז 2007 וידוע כחובב ציד נלהב.
תפקידים נוספים > תאגידים

קרן RAG, חבר לשעבר במועצת הנאמנים (מאז 2021)
תפקידים נוספים > ארגונים ללא מטרות רווח

הקרן לירושלים, יושב ראש הנציגות הגרמנית (מאז 2023)
פרס השלום של וסטפאליה, חבר מועצת השופטים (מאז 2022)
הקרן הגרמנית לאזרחות פעילה ולהתנדבות (DSEE), חבר במועצת הנאמנים (מאז 2021)
קרן פיתוח ושלום (SEF), יו"ר לשעבר של חבר הנאמנים (מאז 2021)
קרן היינץ קון, יו"ר לשעבר של חבר הנאמנים (מאז 2021)
קרן התרבות של מדינות גרמניה (KdL), חבר המועצה (מאז 2021)
קרן התרבות הפדרלית הגרמנית, חבר במועצת הנאמנים
קרן האומנות NRW, לשעבר יו"ר מועצת הנאמנים (מאז 2021)
קרן נורדריין-וסטפאליה לסביבה ופיתוח (SUE), יו"ר מועצת המנהלים לשעבר (מאז 2021)
קרן ברוסט, חבר במועצת הנאמנים
המוזיאון הגרמני, חבר במועצת הנאמנים
המטבח האינדונזי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  המטבח האסייתי 
 מוצא:  אינדונזיה אינדונזיה
 
המטבח האופייני לאינדונזיה הוא אחד מהמטבחים המגוונים והעשירים ביותר בשיטות בישול שונות, פרודוקטים ומתכונים, חלקית בגלל שהמדינה האינדונזית מתפרשת על כ-6,000 איים מאוכלסים, ובחלקם התפתחו מסורות בישול נפרדות לחלוטין. סיבה נוספת היא מיקומה וקשריה עם העולם החיצון שהובילו לכך שמטבחה ותרבותה הושפעו מהודו, סין, הלבנט, דרום אירופה ואפילו העולם החדש.