stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיזיקה גרעינית
מושגי יסוד > יישומים

נשק גרעיני
פצצת אטום
פצצת מימן
כור אטומי
הסברת מנגנון הפקת האנרגיה של השמש וכוכבים אחרים.
ראו גם

אטום
מכניקת הקוונטים
חלקיק יסודי
המודל הסטנדרטי
לקריאה נוספת

דניאל אשרי, ‏פיזיקה גרעינית, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1989
הערות שוליים

↑  B. A. Zeck, A. R. Young, T. L. Womack, J. W. Wexler, Measurement of the neutron lifetime using a magneto-gravitational trap and in situ detection, Science 360, 2018-05-11, עמ' 627–632 doi: 10.1126/science.aan8895
| תחומים בפיזיקה |
| --- | --- | --- |
| פיזיקה קלאסית | אופטיקה • אלקטרומגנטיות • אסטרונומיה • אקוסטיקה • מכניקה (מכניקה קלאסית • מכניקת הזורמים • מכניקת הרצף) • תרמודינמיקה |  |
| פיזיקה מודרנית | אלקטרואופטיקה • אסטרופיזיקה • פיזיקת חלקיקים • פיזיקה גרעינית • פיזיקת מצב מעובה • פיזיקה סטטיסטית • תורת היחסות (הכללית • הפרטית) • מכניקת הקוונטים • תורת השדות הקוונטית • תורת המיתרים • פיזיקה כימית |  |
| נושאים בינתחומיים | ביופיזיקה • פיזיקה רפואית • גאופיזיקה • פיזיקה מולקולרית |  |
| היסטוריה של הפיזיקה | היסטוריה של הפיזיקה עד המאה ה-20 • התפתחות הפיזיקה במאה ה-20 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536104705171  BnF: cb11937695b (data)  GND: 4030340-8  LCCN: sh85093024  NARA: 10642231  NDL: 00917544  NKC: ph114811  SUDOC: 027306186
יחזקאל שושני

| --- | --- |

יחזקאל שושני
 לידה:  1943 תל אביב, פלשתינה (א"י)
 נרצח:  20 במאי 2008 (בגיל 65 בערך) אדיס אבבה, אתיופיה 
 ענף מדעי:  זואולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מוסדות:  אוניברסיטת ויין 
 תרומות עיקריות
 חקר פילים
 
יחזקאל שושני (באנגלית: Jeheskel Shoshani;‏ 1943 – 20 במאי 2008) היה חוקר פילים ישראלי, מהבולטים בעולם, שנרצח בפיגוע באתיופיה, בה לימד וחקר בשנותיו האחרונות.
ביוגרפיה

שושני גדל בשכונת התקווה בתל אביב, והתעניין בפילים כבר בצעירותו. שירת בצה"ל בנח"ל המוצנח. למד זואולוגיה במישיגן שבארצות הברית ונסע לחקור פילים במקומות שונים בעולם, כמו סרי לנקה וקניה. שושני לימד כ-25 שנה באוניברסיטת ויין סטייט בדטרויט שבמישיגן. הוא גם הקים עמותה של חובבי פילים בארצות הברית.
מ-1999 חי באריתריאה שבמזרח אפריקה, לימד באוניברסיטת אסמרה, וחקר פילים באזור הגבול עם אתיופיה. בעקבות הלחימה באזור, עבר בשנת 2007 לחקור פילים באתיופיה עצמה. בנוסף לימד באוניברסיטת אדיס אבבה.
שושני עסק באנטומיה ובהתפתחות האבולוציונית של פילים, השפעת השינויים האקולוגיים על אורח חייהם, גנטיקה של פילים, סיבת הנדידה שלהם, וכן הקשר בין הפיל לחיות קרובות אליו כמו שפן הסלע והתחש. הוא פעל לשימור אוכלוסייתם בפארק קפטא שירארו בגבול אתיופיה-אריתריאה, והתנגד לציד פילים, שעלול לטענתו להכחיד אותם בהדרגה ולגרום לקריסה של המערכת האקולוגית.
ב-20 במאי 2008 נרצח שושני בעת פיצוץ מיניבוס בו נסע באדיס אבבה.
ספריו

Elephants: Majestic Creatures of the Wild (עם פרנק נייט)
Elephants
The Proboscidea: Evolution and Palaeoecology of Elephants and Their Relatives (עם פסקל טסי)
הערות שוליים

1 2  עפרי אילני, פילים ללא גבולות, באתר הארץ, 12 במרץ 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432945005171  BIBSYS: 97050415  BnF: cb12349601z (data)  GND: 1158471343  ISNI: 0000 0001 0141 6508  LCCN: n92009732  RERO: 02-A003828565  SUDOC: 032472455  VIAF: 71465690   WorldCat (עם VIAF): 71465690
קרינת אלפא

קרינת אלפא. מאטום רדיואקטיבי, מוקרן אטום הליום
קרינת אלפא (α) היא סוג של קרינה רדיואקטיבית. חלקיק אלפא מורכב משני פרוטונים ושני נייטרונים קשורים יחד על ידי הכוח החזק, והוא זהה לגרעין של איזוטופ ההליום הליום-4. חלקיקי אלפא, כמו חלקיקי בטא ובניגוד לחלקיקי גמא, הם בעלי מסת מנוחה. כאשר חלקיק אלפא נפלט מגרעין של אטום בתהליך של דעיכה רדיואקטיבית, יש לו גם אנרגיה קינטית משמעותית.
קרינת אלפא התגלתה לראשונה על ידי ארנסט רתרפורד ב-1899. ב-1909, הוכיחו רתרפורד ותלמידו תומאס רוידס (אנ') שחלקיקי אלפא הם למעשה גרעיני הליום. כאשר אטום רדיואקטיבי פולט קרינת אלפא, המספר האטומי שלו (מספר הפרוטונים בו) קטן ב-2 ואילו מספר המסה שלו (מספר הנוקלאונים בו) קטן ב-4. כך, למשל, גרעין אורניום-238 הפולט חלקיק אלפא הופך לגרעין תוריום-234:
ניתן לתאר תהליך זה גם כך:
חלקיקי אלפא נפלטים עם אנרגיה קינטית טיפוסית של כ-5 MeV עד 9 MeV. קרינת האלפא גורמת ליינון רב: בלחץ אוויר רגיל יוצרת הקרינה 105 זוגות יונים לאורך מסלול של סנטימטר אחד. בעקבות כך מאבדים חלקיקי האלפא את האנרגיה הקינטית שלהם לאורך מרחק קצר מאוד, ומסוגלים לחדור דרך דף נייר אחד בלבד או דרך 5 סנטימטרים של אוויר. לא כל גרעין הליום הנע במהירות גבוהה הוא חלקיק אלפא. את גרעיני ההליום הנוצרים במאיצי חלקיקים נוטים פחות לכנות "חלקיקי אלפא".
התפרקות אלפא

המקור הנפוץ ביותר של חלקיקי האלפא בכדור הארץ הוא התפרקות של גרעינים כבדים (כבדים מ-106 יחידות u אטומיות). זאת, משום שמקורה של התפרקות האלפא היא חוסר היציבות של הגרעין כאשר הוא נעשה גדול מדי. הגרעין הקטן ביותר שיכול לעבור התפרקות זו הוא תוריום (90 בטבלה המחזורית), עם מספר מסה של 106 עד 110. כאשר גרעין פולט חלקיק אלפא, מספר המסה של הגרעין קטן ב-4, כיוון שהוא "איבד" 4 נוקלאונים. המספר האטומי של הגרעין יורד ב-2 כתוצאה מאיבוד 2 פרוטונים. כלומר, בתהליך פליטת האלפא, האטום הופך לאטום חדש. דוגמאות לכך הם כאשר אורניום פולט קרינת אלפא והופך לתוריום, או כאשר רדיום הופך לגז רדון (בעקבות פליטת חלקיקי האלפא). לעיתים הגרעין החדש נוצר במצב מעורר, ולכן נפלטת גם קרינת גמא על מנת לשחרר את האנרגיה העודפת.
התפרקות אלפא יכולה להתרחש בגרעינים קלים יותר וקצרי חיים, כגון בריליום 11. גרעינים אלו לא נמצאים באופן טבעי בכדור הארץ, אבל ניתן לייצר אותם במעבדה.
מנגנון הייצור של התפרקות אלפא

בניגוד להתפרקות בטא, הסיבה הבסיסית להתפרקות אלפא הם איזון בין כוח אלקטרומגנטי וכוח גרעיני. התפרקות אלפא היא תוצאה של דחייה בין חלקיק האלפא לגרעין האטום, כיוון שלשניהם מטען חיובי. בפיזיקה הקלאסית, לחלקיקי האלפא אין די אנרגיה לעבור את מחסום הפוטנציאל הגרעיני שלוכד אותם באטום, התופעה הקוונטית של מנהור היא שמאפשרת לחלקיק האלפא להתנתק מהגרעין.
מאיצים

חלקיקים אנרגטיים של הליום יכולים להיווצר ממאיצי החלקיקים ציקלוטרון, סינכרוטרון ועוד, אבל בדרך כלל לא נוהגים להתייחס אליהם כאל חלקיקי אלפא.
אנרגיה וקליטה

האנרגיה של חלקיק אלפא שנפלט בתהליך הפירוק תלוי בזמן מחצית החיים של התהליך, שעשוי להשתנות במידה ניכרת מחומר לחומר. חלקיקי האלפא עם האנרגיה הגבוהה ביותר נפלטים מגרעינים גדולים יותר, אבל רוב חלקיקי האלפא נפלטים עם אנרגיה של 3 עד 7 MeV. אנרגיה זו היא אנרגיה רבה עבור חלקיק יחיד, אבל המסה הגדולה שלו גורמת לכך שהוא נע במהירות נמוכה יותר מכל חלקיק אחר של קרינה (למשל חלקיקי בטא ונייטרונים) - בערך חמישה אחוזים ממהירות האור. כתוצאה ממסתם הגדולה, חלקיקי האלפא נחסמים בקלות על ידי מתכות, והם יכולים לנוע רק סנטימטרים ספורים באוויר. ניתן לחסום אותם אפילו עם נייר טישו או כל חלק בגוף האדם (בערך 40 מיקרו מטר), אך אם חלקיק אלפא נבלע הוא עשוי לגרום נזק רציני לתאים. אלכסנדר ליטוויננקו שהיה מתנגד לשלטון פוטין הורעל על ידי פולוניום 210, שהוא איזוטופ רדיואקטיבי פולט קרינת אלפא, שהוחדר למזון שלו.
הגילוי והשימוש

בשנים 1899 ו-1900, הפיזיקאי ארנסט רתרפורד (שעבד באוניברסיטת מקגיל במונטריאול, קנדה), ופול ווילארד (שעבד בפריז), הצליחו להפריד את הקרינות ל-3 סוגים: קרינת אלפא, בטא, וגמא. הם עשו זאת בעזרת בדיקת השפעת השדה המגנטי על כל קרינה. קרני האלפא זוהו על ידי רתרפורד כקרניים הכי פחות חודרניות.
העבודה של רתרפורד כללה גם את מדידת מסת חלקיקי האלפא. התוצאה גרמה לו לחשוב שחלקיקי האלפא היו יוני הליום טעונים במטען חיובי. ב-1907, ארנסט רתרפורד ותומס רוידס הוכיחו לבסוף כי חלקיקי האלפא היו ככל הנראה יוני הליום. על מנת להוכיח זאת הם איפשרו לחלקיקי אלפא לחדור באמצעות צינור דרך קיר זכוכית דק מאוד וכך שיערו שאם חלקיקי האלפא הם אכן חלקיקי הליום, מספר גדול של יוני הליום יישארו בתוך הצינור. לאחר מכן, הם יצרו שדה חשמלי בתוך הצינור, שגרם לזרם אלקטרונים להשתחרר מאטומי הגז. מחקר עכשווי על הספקטרום של הגז שהתקבל הראה כי חלקיקי האלפא שהיו בתוך הצינור למעשה היו חלקיקי הליום, וכך למעשה הוכיחו שחלקיקי האלפא הם סוג של יוני הליום.
כיוון שהתפרקות אלפא נוצרת באופן טבעי, אבל גם יכולה להתרחש בתהליך מלאכותי, המחקר שלהם הוביל לידע מוקדם בפיזיקה הקוונטית. רתרפורד השתמש בחלקיקי אלפא שנפלטו מרדיום על מנת להסיק שהמודל של ג'. ג'. תומסון לגבי מבנה האטום היה לגמרי שגוי. בניסוי עלה הזהב של רתרפורד, שבוצע על ידי הסטודנטים שלו הנס גייגר וארנסט מרסדן, אלומת חלקיקי אלפא צרה נוצרה, ועברה דרך רדיד זהב צר. חלקיקי אלפא התגלו על ידי מסך אבץ גופריתי, אשר פולט הבזק של אור כאשר מתנגשים בו חלקיקי אלפא. רתרפורד הניח, שמודל האטום של תומסון נכון, כי חלקיקי האלפא החיוביים ימשיכו כמעט בקו ישר, ויהיו מוסחים רק במעט, אם בכלל.
בניגוד להשערתו, הוא מצא כי חלק מחלקיקי האלפא הוסחו בזוויות גדולות בהרבה מהמצופה, וחלקם אפילו יצרו זווית הקרובה ל-180 מעלות (כלומר כמעט חזרו אחורה). על אף שרוב חלקיקי האלפא המשיכו ישר בהתאם למצופה, רתרפורד הניח כי התנהגות חלקיקי האלפא שהוסחו במידה ניכרת הייתה תמוהה, שכן, לפי מודל תומסון חלקיקי האלפא היו צריכים להתנהג בדומה להתנהגות כדור פגז שעוקף נייר. לכן, הבין רתרפורד שמודל האטום של תומסון שגוי. הוא קבע שהמטען החיובי של האטום מרוכז באזור קטן במרכזו, ולכן בעקבות צפיפות המטען החיובי במרכז האטום חלקיקי האלפא החיוביים נדחו וחזרו כלעומת שבאו.
לפני תגלית זו, לא היה ידוע שלחלקיקי האלפא יש גם גרעין אטום, ולא היה ידוע קיומם של פרוטונים או נייטרונים. לאחר הגילוי הזה המודל של תומסון ננטש, והתפתח מודל בוהר (על שם נילס בוהר), ומאוחר יותר נוצר מודל הגל המכני המודרני של האטום.
רתרפורד המשיך להשתמש בחלקיקי אלפא לשם ייצור חומרים חדשים.
חלקיקי אנטי אלפא

בשנת 2011 חברי חברת STAR הבינלאומית, שהשתמשו במתקן אנרגיה בארצות הברית, מצאו חלקיק בשם אנטי-אלפא. תוצאתם פורסמה ב-24 באפריל 2011, בכתב העת NATURE. בניסוי הם השתמשו ביוני זהב שנעו במהירות הקרובה למהירות האור, התנגשו התנגשות ראש, וכך נוצרו חלקיקי האנטי-אלפא החדשים.
ראו גם

קרינת בטא
קרינת גמא
רדיואקטיביות
נוקלאון
תל עין גב

| --- | --- |

מבנה מחסנים מתקופת הברזל. ניתן לראות את עמדי התמך.
 מידות
 שטח:  30 דונם 
 היסטוריה
 תקופות:  תקופת הברזל 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°47′07″N 35°38′16″E﻿ / ﻿32.785266°N 35.637713°E﻿ / 32.785266; 35.637713
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) תל עין גב(למפת הגליל העליון רגילה) תל עין גב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל עין גב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל עין גב
 
תל עין גב, הידוע גם כח'רבת אל עשאק, הוא תל ואתר ארכאולוגי הנמצא בקיבוץ עין גב על החוף המזרחי של הכנרת, כ-2.5 קילומטרים מסוסיתא. התל מתנשא לגובה של 5 מטרים מעל סביבתו בחלקו הצפוני ומשתפל דרומה. גובהו נמוך יחסית, מאחר שלא נבנה על גבעה טבעית. שטחו כ-30 דונם. בשנת 1961 ערך באתר בנימין מזר חפירת הצלה. בין השנים 1990–2004 התקיימו באתר עשר חפירות שאורגנו על ידי תאגיד של אוניברסיטאות יפניות. החפירות העלו כי האתר היה מיושב מהמאה ה-10 ועד המאה ה-2 לפנה"ס. ראשית היישוב בעיר תקופת הברזל שלה עיר עליונה והייתה מוגנת על ידי חומת סוגרים. במאה ה-8 נחרבה העיר, ככל הנראה על ידי ממלכת אשור. באתר התקיימו יישובים בתקופה הפרסית, ההלניסטית והרומית. על דעת חוקרים מסוימים, יש לזהות את האתר עם אפק מספר מלכים.
זיהוי

את הזיהוי עם העיר המקראית "אפק" הציע משה כוכבי, מנהל חפירות האתר, כמו גם משה דותן. זהו אתר קרב בו הכה המלך הישראלי אחאב את בן-הדד השני הארמי. עד אז הזיהוי המקובל לעיר המקראית היה פיק הנמצאת כ-6 קילומטרים מזרחה, שם נמצאו שרידים אך ורק מהתקופה הרומית ואילך. החוקרים מאמינים שהשם "פיק" הוא למעשה שיבוש של "אפק" שבתל עין גב, שהועתקה בתקופה הרומית למקום חדש מזרחה, על אפיק נהר עין גב. סברה זה נתמכת גם בעובדה שתל עין גב והאתר בפיק שניהם שוכנים על נחל עין גב (ואדי פיק).
תולדות האתר

העיר בעין גב הוקמה כעיר מבוצרת בתחילת תקופת הברזל II המקבילה לתקופת המלוכה של ישראל. הקמת העיר התרחשה בין מאה ה-10 למאה-9 לפנה"ס, לאור החרסים שנמצאו בין חומותיה. עוביה של החומה הפנימית 1.7 מטר, ושל החיצונית 1.5 מטר. בין החומות מרווח של 2 מטר, כך שעובי מערכת הביוצרים הכולל הוא 5.2 מטר. החומות היו עשויה אבני בזלת והקיפו ככל הנראה בצורת מלבן את העיר העליונה אשר שימשה כנראה כמרכז מנהלי, בדומה לאתרים אחרים כמו שומרון ותל יזרעאל. העיר התחתית נמצאת במורד התל שבחלקו הדרומי, מקום המכוסה היום בבתי מגורים של קיבוץ עין גב המודרני. חומה זאת אופיינית לתקופה המקבילה למלכות שלמה. סמוך לחומה נמצא מבנה-מחסנים ובו אולמות ארוכים. ארכו 18 מטרים. במאה ה-8 לפנה"ס הוקם מבנה חדש הכולל בתוכו שני מתחמים שבתוכם שורות של עמודי תמך, בדומה למבנה שנמצא בתל הדר הסמוך. העיר חרבה במאה ה-9 לפנה"ס והוקמה מחדש עם תוכנית אחרת. החומה שופצה ונסמכה על חורבות חומת הסוגרים הקודמת. נמצא מבנה מעיר זאת שבו היו כלי פולחן וסמוך אליו נמצא קנקן שעליו כתוב באותיות ארמיות "לשקיא". מבחינה לשונית, הכתב הוא מאמצע המאה ה-9 ופירושו "לשר המשקים". רוב החרסים באתר אופייניים לארץ ישראל הצפונית אך נמצאו מספר חרסים ממקור ארמי. בחלקו הצפון מערבי של האתר נחשפו שרידי מצודה אדירה, שגודלה 60 על 60 מטרים, עובי קירותיה מטר וחצי וחלקם נשתמרו לגובה של 4 מטרים ויותר. העיר חרבה עם הכיבוש האשורי בשנת 732 לפנה"ס.
בתקופה הפרסית האתר היה מיושב ונמצאו חרסים המתוארכים למאה ה-5 לפנה"ס. היישוב עמד נטוש במשך כמה מאות שנים והוקם בו יישוב המתוארך למאה ה-2, התקופה ההלניסטית, בו בתי מגורים גדולים המסודרים על פי תוכנית ויושבים על טרסות.
לקריאה נוספת

אפרים שטרן, "האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ ישראל", כרך 3, החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, משרד הביטחון - הוצאה לאור, כרטא ירושלים, 1992
הערות שוליים

1 2  האנציקלופדיה החדשה, עמ. 1887-1889
↑  משה דותן, אפק שבגבול בין ארם לישראל ואפק שבגבול האמורי, ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, ספר נלסון גליק, 1975, עמ. 63-65
↑  דייוויד ת' סוגימוטו, "תל עין גב - דו"ח ראשוני", חדשות ארכיאולוגיות, רשות העתיקות, כרך 122, 2010
↑  משה כוכבי, עונת החפירות האחרונה בתל עין-גב – סיום פרויקט ארץ גשור, אתר רשות העתיקות
↑  משה כוכבי, "ארץ גשור - 1991-1992", חדשות ארכיאולוגיות, רשות העתיקות, כרך ק, עמ. 21-24
↑  משה כוכבי, "ארץ גשור - תולדות חבל ארץ בתקופת המקרא", ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, ספר יוסף, 1996, עמ. 189-192
בנימין קלאר

| --- | --- |

 לידה:  29 בינואר 1901
 פטירה:  13 באפריל 1948 (בגיל 47)
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום מגורים:  רומניה,ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות סנהדריה 
 פרסים והוקרה:  מחללי שיירת הדסה.
 תרומות עיקריות
 חקר השפה העברית ודקדוקה, בפרט בתקופת הביניים, וכן הספרות והשירה העברית.
 
בנימין מנחם קלאר (ט' בשבט ה'תרס"א, 29 בינואר 1901 – ד' בניסן ה'תש"ח, 13 באפריל 1948) היה חוקר הלשון והספרות העברית, מהדיר ומתרגם. מחללי שיירת הדסה.
ביוגרפיה

נולד לשרה ושלמה בכפר הליניצה (Hlinitza) בחבל בוקובינה שברומניה (כיום באוקראינה) וקיבל חינוך מסורתי. ב-1916 עבר לווינה ולמד באוניברסיטת וינה שפות שמיות, בדגש על השפה הערבית וספרות ימי-הביניים. במקביל למד בבית המדרש לרבנים שם. הוסמך לרבנות בידי אביגדור אפטוביצר ולימד בגימנסיה הראלית ובסמינר העברי בווינה.
ב-1936 עלה לארץ ישראל והחל ללמד בבית המדרש למורים "מזרחי" בירושלים (היום מכללת ליפשיץ). בהמשך החל ללמד באוניברסיטה העברית והחליף את פרופ' דוד ילין.
באמצע שנת 1947 יזמו מנהלי האוניברסיטה את העלאתו לדרגת מרצה.
תחומי מחקרו של קלאר היו השפה העברית ודקדוקה, בפרט בתקופת הביניים, וכן הספרות והשירה העברית. הוא ערך והוציא לאור מכתביהם של ר' חיים בן עטר, של רמח"ל ושל שד"ל. כן הכין מהדורה מדעית של "מגילת אחימעץ" (הכינוי שהעניק קלאר לחיבור "ספר היוחסין" לרבי אחימעץ בן פלטיאל), תעודה היסטורית חשובה מאיטליה של המאה ה-11, ושל "ספר השהם", ספר דקדוק של ר' משה בן יצחק הנשיא מאנגלטירא (אנגליה). תרגם מגרמנית שירים של גתה, כתבים של צונץ וספר ילדים בשם "ליז ולנה" (בתרגומו: רות ורנה - גרסת בנות של הולדה פון לפצוב "מקס ומוריץ" מאת וילהלם בוש), ומערבית יהודית איגרת של רבי מימון אבי הרמב"ם. הוא פרסם בגרמנית ביוגרפיה של חיים נחמן ביאליק;
באפריל 1948 היה בין העולים להר הצופים בשיירת הדסה ונהרג בהתקפה על השיירה. הותיר אחריו את רעייתו מרגלית (נפטרה ב-1994).
אוספו האישי שמור בספרייה הלאומית.
מחקריו של קלאר בלשון ובספרות נאספו לאחר מותו בידי אברהם מאיר הברמן ופורסמו בשנת תשי"ד בסיועו של הסופר והמו"ל ישראל זמורה תחת השם "בנימין קלאר, מחקרים ועיונים בלשון, בשירה ובספרות", בהוצאת מחברות לספרות.
הערות שוליים

↑  ארכיון אוסף בנימין קלאר, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311788905171  PLWABN: 9810685982305606  GND: 124043755  ISNI: 0000 0000 6679 8044  LCCN: no2003105209  NTA: 186328834  SUDOC: 192376179  VIAF: 3395188   WorldCat (עם VIAF): 3395188
מסיבת נקניקיות

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  קונרד ורנון, גרג טירנן 
 הופק בידי:  אוון גולדברג סת' רוגן מייגן אליסון
 תסריט:  אוון גולדברג סת' רוגן אריאל שפיר
 שחקנים ראשיים:  קריסטן ויג ג'ונה היל ביל היידר סת' רוגן ג'יימס פרנקו מייקל סרה פול ראד אדוארד נורטון סלמה הייק דני מקברייד קרייג רובינסון ניק קרול דייוויד קרומהולץ
 מדבבים:  קריסטן ויג (Brenda Bunson) דייוויד קרומהולץ סלמה הייק פול ראד מייקל סרה דני מקברייד לורן מילר שוגר לין ברד סת' רוגן ניק קרול אדוארד נורטון קרייג רובינסון ג'ונה היל ג'יימס פרנקו טומי צ'ונג ביל היידר 
 מוזיקה:  אלן מנקן
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Nitrogen Studios Canada (אנ') annapurna Pictures (אנ') Point Grey Pictures (אנ') Sony Pictures Imageworks (אנ')
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  טקסס14 במרץ 2016 (SXSW) ישראל11 באוגוסט 2016 ארצות הברית12 באוגוסט 2016
 משך הקרנה:  83 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  הרפתקאה-קומדיה, פרודיה
 תקציב:  19 מיליון דולר
 הכנסות:  $140,705,322
 הכנסות באתר מוג'ו:   sausageparty
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מסיבת נקניקיות (באנגלית: Sausage Party) הוא סרט אמריקאי שיצא לאקרנים באוגוסט 2016. זהו סרט באנימציית תלת־ממד המיועד לקהל מבוגר, מסוגת הרפתקאה-קומדיה. הסרט בוים על ידי גרג טירנן וקונרד ורנון, ונכתב על ידי אוון גולדברג, קייל הנטר, סת' רוגן ואריאל שפיר.
את הדמויות הראשיות בסרט מדבבים סת' רוגן, קריסטן ויג, ג'ונה היל, מייקל סרה, ג'יימס פרנקו, דייוויד קרומהולץ, ניק קרול ואדוארד נורטון.
הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים (SXSW) ב-14 במרץ 2016 והוקרן לראשונה בישראל ב-11 באוגוסט ובארצות הברית ב-12 באוגוסט 2016. הסרט נועד להיות פרודיה לסרטי דיסני ופיקסאר והיה סרט האנימציה האמריקאי הראשון עם סיווג צפייה R מאז "סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר" משנת 1999, והסרט האמריקאי הראשון שנעשה באנימציית תלת־ממד עם סיווג זה.
עלילה

הסרט עוסק בנקניקייה בשם פרנק, אשר חי בסופרמרקט עם סוגי מזון נוספים. פרנק מאוהב בלחמניית נקניקיות בשם ברנדה אך הם מופרדים זה מזו משום שהם סגורים באריזותיהם. חייהם של המצרכים בסופרמרקט שלווים, ומטרתם היא להירכש על ידי לקוחות להם הם קוראים "אלים". בנוסף, הם קוראים לביתם של הלקוחות "המעבר הנשגב" וסבורים שהאלים במעבר הנשגב ידאגו להם ויטפחו אותם. לשמחתם של קבוצת מצרכים הם אכן נרכשים על ידי אישה, אך ביציאתם מן הסופרמרקט שרשרת אירועים מובילה לכך שפרנק וברנדה מאבדים את האריזות שלהם ונשארים בסופרמרקט יחד עם אביזר היגיינה לנשים בשם דוש אשר חפץ לנקום בפרנק ובברנדה על כך שמנעו ממנו להירכש על ידי הלקוחה. כאשר המצרכים מגיעים לביתה של הלקוחה, הם נדהמים לגלות את האמת - שהם עומדים להיאכל. הם מבינים זאת כאשר האישה מכינה מהם ארוחה, ומשווים זאת לעינויים ולמוות. פרנק וברנדה יוצאים יחד עם בייגל יהודי ולאפה (לוואשי) ערבית למסע בסופרמרקט. מי אש, בקבוק רום ישן שלעולם לא מתקלקל מגלה לפרנק שהאלים אינם דואגים למצרכים אלא הורגים (אוכלים) אותם. לבסוף פרנק מגלה לכל המצרכים את האמת ויחד הם גוברים על האלים וחיים יחד בשלווה בסופרמרקט. בסוף הסרט מי אש מגלה לברנדה, וואש, סמי, טריסה, ברי ופרנק שהם לא אמיתיים ושכל המצרכים הם דמויות אנימציה.
ב-2024 עלתה סדרת טלוויזיה בת 8 פרקים בשם "מסיבות נקניקיות-פודטופיה" עם עלילת המשך לסרט כשפרנק, ברנדה, סמי וברי מנסים להקים חברת מזון משלהם.
שחקנים

סת' רוגן - פרנק, נקניקייה
קריסטן ויג - ברנדה, לחמנייה לנקניקיות
ג'ונה היל - קרל, נקניקייה
ביל היידר - משחק בתפקיד כפול, בתור גואקמולה ובתור בקבוק ישן של ליקר
מייקל סרה - ברי, נקניקייה קטועת ראש.
ג'יימס פרנקו - דראגי, בנאדם
דני מקברייד - דבש חרדל
קרייג רובינסון - גרגרים, קופסת גרגרים
פול ראד - מנהל החנות
דייוויד קרומהולץ - וואש, לוואשי
ניק קרול - דוש, הנבל. רודף אחר ברנדה, וואש, סמי, טרשה, ברי ופרנק.
אדוארד נורטון - סמי, בייגל יהודי.
סלמה הייק - טרשה, טאקו ממין נשי, לסבית.
אנדרס הולם - טרוי, נקניקייה
קונרד ורנון - גליל נייר טואלט
גרג טירנן - תפוח אדמה אירי
סוכר לין בירד - גזר גמדי ועוגיות
לורן מילר - קמיל טוה וטמפון
סקוט אנדרווד - טווינק, חטיף מסטיק, חבילה של מסטיק סטיבן הוקינג.
איאן ג'יימס קורלט - תפוח, שוש, מטעם ושקית מזון של כלבים
וינסנט טונג - פילסיטז צ'יפס, מיץ בקופסה ורום ג'מייקני
הפקה

רוגן הצהיר שעבד במשך 8 שנים על הסרט אולם היו לו חששות משום שאף אולפן לא הסכים לאמץ את הפרויקט, בטענה שהוא מציג נקודת מבט בעייתית. רוגן השיב שכוונת הסרט היא לחשוב  "מה אם לאוכל שלנו היו רגשות?". אוון גולדברג חשף את הפרויקט ב-24 בספטמבר 2013. בתחילה קהל הצופים חשבו שזו מתיחה של אוון, אך לאחר מכן גילו שאכן זה פרויקט אמיתי.
ב-24 בספטמבר 2013 הוכרז כי סרטי סוני ו-Annapurna Pictures יממנו את הסרט, גרג טירנן וקונרד ורנון ינהלו את הפרויקט, ואוון גולדברג, סת' רוגן ומייגן אליסון יהיו המפיקים.
ב-29 במאי 2015 הוכרז כי הסרט יצא לאור ב-3 ביוני 2016, אך בהמשך התאריך השתנה ל-12 באוגוסט 2016, ועוד באותו החודש נודע שדני מקברייד ואנדרס הולם ישתתפו בסרט.
הפצה

התאריך המתוכנן הראשון להפצה היה ב-3 ביוני 2016, אך בהמשך התאריך נשתנה ל-12 באוגוסט 2016.
הסרט הוקרן ב-South by Southwest ב-14 במרץ 2016 לאחר שקוצצו קטעים מן הסרט. באותו חודש הטריילר הראשון של הסרט הופץ לקהל הרחב וקיבל תגובות חיוביות.
חנוך לב-כוכב

חנוך לב-כוכב (24 ביולי 1928 – 21 בפברואר 1970) היה לוחם הפלמ"ח ופעיל ציבור, ראש המועצה האזורית גן רווה ומנכ"ל משרד העבודה. נרצח בפיגוע במטוס סוויסאייר מעל שמי שווייץ.
ביוגרפיה

נולד בחיפה לרחל ויוסף, וגדל בשכונת קריית חיים. למד בבית הספר הריאלי העברי בעיר והיה חניך ומדריך בשבט משוטטי בכרמל של הצופים העבריים. ב-1946 הצטרף להכשרה מגויסת מטעם הצופעם בקיבוץ עין גב, שם התגייס לפלמ"ח. במלחמת העצמאות לחם במסגרת חטיבת יפתח בחזית הגליל, ברמלה, בלוד ובנגב.
לאחר שוך הקרבות ב-1949 נמנה עם יוצאי חטיבת יפתח שהקימו את קיבוץ פלמחים (קיבוץ הצופים ד'). לב כוכב שימש כגזבר הקיבוץ ובא-כוחו (מזכיר חוץ). ב-1958 נבחר לעמוד בראשות המועצה האזורית גן רווה. בתפקיד זה כיהן עד שנת 1963. לאחר מכן למד משפטים וכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים, והוסמך כעורך דין. היה שותף בוועדה שהסדירה את מעמדם המשפטי של הקיבוצים.
בשנת 1961 התמנה לראש לשכתו של שר העבודה יגאל אלון. לאחר מכן שימש כסמנכ"ל המשרד, ובין 1966 ל-1968 שימש כמנכ"ל. יזם את הקמתו של "המרכז הבינלאומי לחקר קהילות כפריות שיתופיות" (סירקו"ם) בפריז, שאליו שותפות מדינות רבות בעולם, ועמד בראש המרכז עד יום מותו. היה חבר מרכז מפלגת העבודה.
ב-1968 שב לעבודה בקיבוץ, בין השאר כמנהל בית הספר המקומי, כעובד מטבח וכמנהל חשבונות.
בשבת, 21 בפברואר 1970 (ט"ו באדר א' ה'תש"ל) עלה בציריך על טיסה 330 של סוויסאייר לכיוון שדה התעופה לוד. לאחר המראת המטוס, התפוצץ מטען חבלה שהוחדר לתא המטען של המטוס על ידי מחבלי ארגון החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית של אחמד ג'יבריל. המטוס התרסק על אדמת שווייץ, וכל 47 נוסעיו נספו. גופותיהם של הישראלים שנספו במטוס הובאו לקבר אחים בהר המנוחות בירושלים.
הותיר אחריו את אשתו שוש ושני ילדים.
הנצחה

מצבה לזכרו הוקמה בבית הקברות בקיבוץ פלמחים. שמו מונצח גם באנדרטת חללי פעולות האיבה והטרור בישראל בהר הרצל ובאנדרטה לנופלי קיבוץ פלמחים.
קיבוץ פלמחים והמשפחה הוציאו את ספר הזיכרון "חנוך".
הערות שוליים

↑  קבוץ הצופים ד', על המשמר, 18 בנובמבר 1949
↑  הוקם מכון לשמוש יעיל במים בגן-רוה, דבר, 22 בנובמבר 1957
↑  חנוך לב כוכב, סירקו"ם מהו?, למרחב, 23 במרץ 1970
↑  מנכ"ל משרד העבודה פורש מתפקידו, למרחב, 29 באוקטובר 1968
↑  מצבתו בקבר האחים, באתר Billiongraves
↑  מצבתו בפלמחים, באתר Billiongraves
בייארד טיילור

| --- | --- |

 לידה:  11 בינואר 1825 כיכר קנט, ארצות הברית 
 פטירה:  19 בדצמבר 1878 (בגיל 53) ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Longwood Cemetery 
 שפות היצירה:  אנגלית, גרמנית 
 בן או בת זוג:  Marie Hansen-Taylor (1857–?) 
 צאצאים:  Lillian Bayard Taylor Kiliani 
 חתימה:   
 
בייארד טיילור (באנגלית: Bayard Taylor;‏ 11 בינואר 1825 – 9 בדצמבר 1878) היה סופר, מבקר ספרות, מתרגם ודיפלומט אמריקאי.
ביוגרפיה

טיילור נולד בעיירה בפנסילבניה למשפחת קווייקרים. הוא התחיל לכתוב שירה בגיל צעיר ואת ספרו הראשון פורסם בשנת 1844.
את הכסף שהוא קיבל ממכירת הספר, בייארד טיילור ניצל למימון נסיעה לאירופה בה הוא טייל כשנתיים. דיווח על המסע פורסם בעיתונות בארצות הברית ובשנת 1846 יצאה לאור ספר שמאגד את המאמרים שכתב במהלך הנסיעה. בשנת 1848 הוא נשלח על ידי הוראס גרילי לקליפורניה במטרה לתת דיווח על הבהלה לזהב. בדרך חזרה הוא עבר דרך מקסיקו. בשנת 1850 טיילור פסרם ספר על המסע למקסיקו וספר זכה לפופולריות רבה בארצות הברית ובבריטניה.
בשנת 1849 ביירד טיילור התחתן, אך כעבור שנה אשתו נפטרה משחפת.
בשנת 1851 הוא הגיע למצרים והמשיך לארצות נוספות באזור. הוא היה בין הראשונים שניסו חשיש ותיארו את השפעתו. בשנת 1852 טיילור היה בסין ושם הצטרף למשלחת של מת'יו פרי ביפן.
בשנת 1853 טיילור חזר למולדת וערך מסע הרצאות על ארצות בהם ביקר.
בשנת 1856 טיילור חזר לאירופה ובשנת 1857 התחתן עם מריה הנסן.
בשנת 1862 טיילור החל לעבוד במחלקת המדינה של ארצות הברית ונשלח לנציגות ארצות הברית ברוסיה. בשנת 1864 הזוג חזר לארצות הברית ובילה מספר שנים במסעות במערב.
בשנת 1870 בייארד טיילור פרסם את ספרו ג'וזף וחברו: סיפור מפנסילבניה.
בשנת 1878 אושר מינוי של באיירד טיילור לשגריר בברלין. לאחר מספר חודשים בתפקיד הוא נפטר.
טיילור תרגם את פאוסט לאנגלית ותרגום זה עבר מספר מהדורות, אחרונה בשנת 1973.