stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כדור (תחמושת)

כדורים בקוטר 5.56 מ"מ
חייל אמריקאי היורה ברובה M4A1 שמטול רימונים M203 הורכב תחת הקנה שלו. ניתן להבחין בתרמיל הנפלט ממנו ועודו באוויר
מימין כדור 5.56x45, באמצע התרמיל - ללא קליע, ומשמאל הקליע בלבד. זהו כדור נפוץ בשימוש צה"לי ברובה M16 וברובה תבור
כדור הוא שמה של תצורת חימוש אחידה שבה הקליע אחוד עם תרמיל המכיל את חומר הנפץ ההודף. ישנם כדורים מסוגים רבים ושונים ובקטרים שונים המתאימים לסוגים שונים של כלי נשק. תחמושת בתצורת 'כדור' משמשת בכלי נשק קלים דוגמת רובים, אקדחים, מקלעים וכו', אך גם בתותחי טנק ותותחי נ"מ. יתרונה המרכזי של תצורת ה'כדור' הוא בכך שהקליע נטען לבית הבליעה של הנשק ביחד עם תרמיל המכיל את חומר הנפץ ההודף וכך תהליך הטעינה מהיר יותר וחומר הנפץ ההודף מותאם בסוגו ובכמותו במדויק לקליע.
במרבית הכדורים המודרניים המשמשים בנשק קל ובמקלעים נעשה שימוש בתרמיל פליז, בעל כרכוב שקוע, המכיל אבק שרפה. הקליעים בכלי נשק אלה עשויים לרוב מליבת עופרת המצופה מתכת רכה, אך ישנם גם קליעים מיוחדים המיועדים למטרות ספציפיות, כדוגמת קליעים 'נותבים', המכילים חומר הבוער בזמן מעוף הקליע ומסמן את נתיבו; קליעים 'חודרי שריון', המכילים ליבת מתכת קשה (למשל, טונגסטן) ומשמשים לירי נגד מטרות משוריינות; וקליעים 'מציתים', המכילים חומר בעירה המתלקח בזמן פגיעת הקליע במטרה ומשמש להצתת מכלי הדלק שלה.
בכדורים המשמשים כתחמושת לתותח טנק הקליע הוא פגז המותאם למטרה עליה יורים, לדוגמה: חודרן קינטי, פגז נפיץ פלסטי ופגז בעל מטען חלול.
התרמיל עשוי לרוב מפליז או ממתכת דומה, בדומה לתרמיל כדורים בקוטר קטן יותר, אך בכדורי טנקים מודרניים גובר והולך השימוש בתרמילים העשויים מחומר המתכלה בתהליך הירי וכך נמנע הצורך בפינוי תרמיל מתכתי גדול ולוהט מחלל הטנק המצומצם.
בשונה מתרמילי כדור המשמשים במקלעים, לכדורים המשמשים בתותח טנק יש כרכוב בולט ובנוסף, מאחר שהם מכילים כמות גדולה בהרבה של חומר נפץ הודף, יש בתוכם מנגנון שנועד להעביר את הצתת הפיקה (כתוצאה מהנקירה בה) לכל אורך התרמיל, כדי להשיג הצתה מהירה של כל חומר הנפץ ההודף.
המונח 'קוטר הכדור' מתייחס למעשה לקוטרו של הקליע. כך של'כדור בקוטר 5.56 מ"מ' יש קליע בקוטר של 5.56 מ"מ (או קרוב מאוד לכך) ותרמיל בקוטר מעט עבה יותר.
מבנה הכדור המודרני

כדור בנוי ממספר חלקים עיקריים:
קליע - החלק שנהדף דרך קדח הקנה לעבר המטרה, לרוב עשוי מתכת וצורתו אווירודינמית. ישנם כדורים שהם חסרי קליע, כגון כדורי תחמיש, שנועד להדיפת רימון רובה המושחל על הקנה, או כדורי סרק המיועד לדמות ירי באימונים או בטקסים.
תרמיל - חלק מתכתי גלילי (העשוי לרוב סגסוגת של נחושת) שחובק את הקליע ובתוכו כמות מדודה של חומר נפץ הודף. קצהו תחתון של התרמיל מחורץ ליצירת "כרכוב". חריץ הכרכוב מאפשר חליצה מהירה של התרמיל הריק מבית הבליעה, לאחר הירי.
פיקה - חלק מתכתי הקבוע בתחתית התרמיל שבו מצוי חומר נפץ רגיש (כגון - כספית רועמת), שתפקידו להצית את אבק השריפה שבתרמיל בעת נקירה.
מבנה הכדור המודרני > שרשרת הפיצוץ בזמן נקירת הכדור

לחיצה על ההדק מטילה פטיש אשר מכה בנוקר שרוקע שקע בפיקה ומפוצץ כמות קטנה של חומר נפץ רגיש שבתוכה. פיצוץ החומר שבפיקה מצית את חומר הנפץ ההודף שבתרמיל. בעירת חומר הנפץ שבתרמיל יוצרת תגובת שרשרת כימית שגורמת לשחרור גזים בחלל התרמיל. לחץ הגזים עולה עד אשר הם הודפים את הקליע מקצה התרמיל ולתוך הקנה ומשם דרך הקנה עד שהקליע יוצא מקצה הקנה ובעקבותיו הגזים ושיירי בעירת חומר הנפץ ההודף. בכלי נשק מודרניים אוטומטיים וחצי-אוטומטיים חלק קטן מאנרגיית ההדף או חלק קטן מגזי הפליטה משמשים בתהליך הירי להחזרת המכלול לאחור כדי לפלוט מבית הבליעה את התרמיל הריק, לדרוך לאחור שוב את הפטיש ולגרוף לבית הבליעה כדור חדש ממחסנית או משרשרת כדורים.
סוגי כדורים

כדור בעל קליע מעטפת מלאה - הכדור הנפוץ ביותר. קליעו בנוי מליבת עופרת ועטוף בנחושת. קליע זה זול ופשוט ליצור, הוא מתוכנן למסלול בליסטי שטוח ומיועד לפגיעה על פי רוב במטרת אדם.
כדור נותב - שקליעו מכיל חומר בעירה הניצת בעת הירי ובוער בעת מעופו. הבעירה משמשת לסימון מסלול הקליע בזמן מעופו ולא לצורך גרימת נזק. קצהו של קליע כזה מסומן בצבע אדום.
כדור מצית - שקליעו מכיל חומר בעירה המתלקח ברגע הפגיעה במטרה. התלקחות הקליעה נועדה להצית את מכלי הדלק במטרה.
חסר קליע (ח"ק) - כדור שאין בקצהו קליע. צוואר התרמיל מצומת כך שאבק השריפה שבתוכו לא ישפך החוצה. כדור זה משמש לדימוי ירי באימונים או בטקסים. עקב היעדר הקליע, שימוש בכדור כזה בירי אוטומטי או חצי-אוטומטי מחייב מייצר לוע שהוא התקן הסותם חלקית את קצה הקנה ובכך מאפשר לחלק מגזי הבעירה לחזור לאחור ולהפעיל את מנגנון ה'פליטה-גריפה' של הנשק. לעיתים מחסניות הח"קים צרות ממחסניות רגילות, וצבועות בצבע שונה כדי לסמן שמדובר בכדורים שאינם מסוכנים.
תחמיש - כדור חסר קליע המיועד לירי של אמצעים המורכבים על קנה הרובה. נבדל מחסר הקליע בכמות אבקת השריפה היוצרת הדף חזק יותר. גם בכדור זה צוואר התרמיל מצומת כדי למנוע אובדן אבק השריפה.
חודר שריון (ח"ש) - בעל קליע העשוי סגסוגת מתכת קשיחה או המכיל ליבה קשיחה. קצה הקליע מסומן בצבע ירוק.
הולופוינט - כדור בעל קליע ממתכת רכה שבקצהו שקע. בעת פגיעת הקליע במטרה, נלחצת שפת השקע והקליע מתעוות ו'נפתח'. עיוות זה מגדיל את קוטר הקליע ויוצר לו שפות חדות, כך שבזמן מעברו של הקליע ברקמות רכות במטרה נגרם נזק רב יותר והרס רב של הרקמה. הקליע בעל טווח יעיל קצר ודיוק נמוך, בהשוואה לקליע בעל מעטפת מלאה.
קצה רך - כדור בעל קליע עופרת המצופה בנחושת מלבד בקצהו הקדמי. קצה הקליע עשוי עופרת רכה (ומכאן שמו של הכדור) ונועד להתרחב בזמן הפגיעה במטרה, כדי לגרום יותר נזק, בדומה לכדור ההולופוינט. בשונה מקליע ההולופוינט, מבנה הקליע אווירודינמי יותר ופגיעתו מדויקת מעט יותר.
דום-דום - קליע רגיל שקטמו את ראשו החד.
כדור גומי - כדור בעל קליע עופרת המצופה בשכבת גומי ונועד לפיזור מהומות אלימות מבלי לגרום להרוגים. אינו נורה מהרובה עצמו אלא מתוספת בקצהו (רומה), כאשר את ההדף מספק תחמיש.
תחמיש מוגבר - עבור רובה קלעים מסוג M16a2e3, המכונה בצה"ל A3. קצהו מסומן בצבע ירוק.
כדור פלסטיק - כדור בעל קליע עגול ועשוי פלסטיק. מטרתו לעשות נזק מופחת יחסית לכדור רגיל.
כדור ציד - כדור בעל ראש פלסטי רך מלא בכדוריות מתכת קטנות, מיועד לכוון לאזור בעל החיים ולפגוע בו, בסגנון פעולת מטען רסס אל ראש החיה, נקרא גם כדור נגד נחשים, היות שבטיולים בטבע (בישראל) הוא משמש בעיקר להריגת נחשים.
כדור טנק - כדור בקליבר גדול לירי מתותח טנק. הקליע בכדור הטנק הוא פגז מסוגים שונים (כגון חודר שריון, נפיץ או חלול) שבא ביחד עם תרמיל, שבו חומר נפץ הודף. כדור הטנק דומה במבנהו לכדור רגיל למעט גודלו העצום ומספר שינויים המתחייבים מהתאמתו לירי בתותח הטנק. בצה"ל תחמושת אחודה לטנקים מוגדרת רשמית כ"כדור" בעוד שבקרב הציבור הרחב היא נקראת בטעות "פגז".
מרבית סוגי הכדורים נועדו לפגוע פגיעה קטלנית, וקרויים אש חיה. סוגים מסוימים, כגון חסר קליע או כדור גומי, נועדו ליישומים שאינם מצריכים פגיעה, או לפגיעה קלה יחסית אשר אינה מסכנת את חייו של הנורה.
קליברים נפוצים

0.22 אינץ' ("טו-טו") - באקדחים קטנים ורובי קליעה
5.56x45 מ"מ נאט"ו - ברובי סער מסוג M-16 לדוגמה.
‎.30-06 ספרינגפילד (7.62 מ"מ) - ברובים אמריקאים צבאיים עד שנות ה-70 של המאה ה-20, משמש כיום רובי ציד בארצות הברית
7.62x51 מ"מ נאט"ו (0.308 וינצ'סטר) - במקלעים בינוניים ורובי צלפים של נאט"ו, וסוגי אקדחים מסוימים
7.62x39 מ"מ - הקליבר של רובה הסער AK-47 ורובים דומים
7.92 מ"מ - ברובים גרמניים (דוגמת המאוזר K98) מתקופת מלחמת העולם השנייה ולפניה
0.338 לפואה מגנום - תחמושת שנועדה לרובי צלפים לטווחים ארוכים (1200–1500 מטר)
357. מגנום - תחמושת חזקה לאקדחים
9 מ"מ פרבלום - התחמושת הנפוצה בעולם לאקדחים ותת-מקלעים
40S&W - תחמושת לאקדחים בארצות הברית
44.מגנום (0.44 אינץ') - תחמושת חזקה במיוחד לאקדחים
0.45 ACP‏ (0.45 אינץ') - באקדח קולט M1911 ואקדחים אחרים, וכן ובתת-מקלע M1 תומפסון
0.5 AE - באקדח עיט המדבר
12.7x99 מ"מ נאט"ו (0.50 BMG) - במקלעים כבדים (בפרט M2 בראונינג) ורובי צלפים כבדים של מדינות ברית נאט"ו
ראו גם

רימפייר
סנטרפייר
קליבר
התפתחות כלי הירי
בליסטיקה
לקריאה נוספת

Eichler, Barry, Of Slings and Shields, Throw-Sticks and Javelins, Journal of the American Oriental Society, 103 (1983): 95–102.
מבנה הכדור המודרני: 1.קליע 2.תרמיל 3. אבק שרפה 4. כרכוב 5. פיקה
שרשרת כדורים של מקלע מתוך הסליק בקיבוץ יגור.
כדורי טנק מודרניים, תוצרת התעשייה הצבאית, שבקצותיהם פגזים. בקרב הציבור הרחב כדורי טנקים מכונים בטעות "פגזים", אך הפגז הוא רק החלק שעף בזמן הירי.
תחמושת נאט"ו, משמאל לימין: 7.62 מ"מ, 5.56 מ"מ, 9 מ"מ.
5 באפריל

5 באפריל הוא היום ה-95 בשנה (96 בשנה מעוברת), בשבוע ה-14 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 270 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

1526 – סבסטיאן קבוט יוצא לתור את הנהר פרנה, והוא האירופאי הראשון שמגיע לפרגוואי
1722 – יאקוב רוחבן הוא האירופי הראשון שמגיע לאי הפסחא
1879 – תחילת מלחמת האוקיינוס השקט: צ'ילה מכריזה מלחמה על בוליביה ופרו
1881 – הסכם פרטוריה – הממלכה המאוחדת מכירה בעצמאות הרפובליקה הדרום-אפריקאית
1945 – המלחמה הקרה – מנהיג יוגוסלביה טיטו, חותם הסכם עם ברית המועצות המאפשר לכוחות ברית המועצות להיכנס לשטח יוגוסלביה
1948 – מלחמת העצמאות – מתחיל מבצע נחשון (בליל 5–6 באפריל) להעברת שיירות מזון לירושלים הנצורה, המבצע הראשון בו כוחות ישראלים נקראים לכבוש שטחים ערבים ולהחזיק בהם
1951 – בני הזוג יוליוס ואתל רוזנברג, נידונים למוות באשמת ריגול לטובת ברית המועצות
1955 – וינסטון צ'רצ'יל פורש מראשות ממשלת בריטניה בגיל 81. מחליף אותו אנתוני אידן
1958 – פיצוץ מתוכנן של פסגות ההר התת-מימי ריפל רוק בקנדה, באחד הפיצוצים הגדולים בהיסטוריה
1975 – שיגור חללית סויוז 18-1 לתחנת החלל סאליוט 4 נכשל, הצוות הצליח לחזור בשלום עם תא השירות. זו הפעם הראשונה שהצוות חולץ לאחר שיגור שנכשל באמצע
1976 – הרולד וילסון מתפטר מתפקידו כראש ממשלת הממלכה המאוחדת
1976 – אירועי כיכר טיין-אן-מן (1976): בבייג'ינג מתפתחת הפגנה ספונטנית נגד "כנופיית הארבעה" בכיכר טיין-אן-מן. שלטונות סין מדכאים את ההפלגה ביד קשה וגרמו למותם של מאות אנשים
1986 – הפיגוע במועדון לה בל בברלין – פיגוע טרור בתמיכת המשטר הלובי של מועמר קדאפי בו נהרגו שלושה ונפצעו 229 אנשים
1991 – שיגור משימת מעבורת החלל אטלנטיס STS-37, כדי להכניס למסלול את מצפה קרני גמא קומפטון
1992 – 700,000 איש משתתפים בהפגנה הגדולה ביותר בוושינגטון בעד הזכות להפלות
1992 – בוסניה והרצגובינה זוכה בעצמאותה
1992 – שתי מפגינות למען שלום, סואדה דילברוביץ' ואולגה סוצ'יט, נהרגות בגשר ורבניה בסרייבו, ונהיות לחללים הראשונים של מלחמת בוסניה
1995 – משגר השביט משגר את הלווין הישראלי אופק 3, הלוויין הישראלי הראשון שהיה בעל יכולות צילום
2002 – כוחות צה"ל, הימ"מ והשב"כ צרים על ביתו של בכיר החמאס, קייס עדואן, ממתכנני הפיגוע במלון פארק. עדואן ועוד חמישה מחבלים נהרגו במהלך הפעולה, ודחפור די-9 הרס את הבית שבו התבצרו
2009 – ניסיון שיגור ראשון של המשגר הצפון קוריאני אונחה כדי לשגר את הלווין קוואנגמיונגסונג 2. השיגור נכשל
2010 – שיגור משימת מעבורת החלל דיסקברי STS-131 לתחנת החלל הבינלאומית. זו הפעם האחרונה ששוגרה מעבורת עם צוות של 7 אנשים
נולדו

1365 – וילהלם השני, דוכס בוואריה (נפטר ב-1417)
1523 – בלז דה ויז'נר, דיפלומט, מומחה בהצפנה ואלכימאי צרפתי (נפטר ב-1596)
1568 – האפיפיור אורבנוס השמיני (נפטר ב-1644)
1588 – תומאס הובס, פילוסוף אנגלי (נפטר ב-1697)
1732 – ז'אן-אונורה פרגונאר, צייר צרפתי (נפטר ב-1806)
1726 – בנג'מין הריסון, מושל וירג'יניה, מחותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית (נפטר ב-1791)
1827 – ג'וזף ליסטר, רופא אנגלי ואבי שיטת החיטוי (נפטר ב-1912)
1857 – אלכסנדר באטנברג, נסיך בולגריה (נפטר ב-1893)
1879 – יהושע ברטונוב, שחקן תיאטרון, מוותיקי תיאטרון הבימה, זכה במאות פרסים, וחתן פרס ישראל לתיאטרון לשנת 1959 (נפטר ב-1971)
1900 – ספנסר טרייסי, שחקן קולנוע (נפטר ב-1967)
1908 – בטי דייוויס, שחקנית קולנוע (נפטרה ב-1989)
1908 – הרברט פון קאראיאן, מנצח אוסטרי (נפטר ב-1989)
1916 – גרגורי פק, שחקן קולנוע אמריקאי (נפטר ב-2003)
1925 – ג'נט דוויסון ראולי, גנטיקאית אמריקאית (נפטרה ב-2013)
1926 – זאב פקטור, מנהל ישראלי שכיהן כמנהל "ויטה" וממייסדי מרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל והקרן לרווחה לנפגעי השואה בישראל (נפטר ב-2015)
1926 – רוג'ר קורמן, קולנוען אמריקני (נפטר ב-2024)
1929 – איוואר גיאוור, פיזיקאי נורווגי-אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה
1930 – תהילה עופר, עיתונאית ועורכת, מחברת ספרי עיון ותיעוד, חברת פלמ"ח ופעילת ציבור
1934 – רומן הרצוג, נשיא גרמניה בין השנים 1994-1999 (נפטר ב-2017)
1937 – אריה זלינגר, שחקן ומאמן כדורעף ישראלי
1937 – קולין פאוול, יושב ראש המטות המשולבים של ארצות הברית בזמן מלחמת המפרץ, ומזכיר המדינה (נפטר ב-2021)
1940 – אריה האן, עורך דין ומזכיר הכנסת
1941 – אליהו בקשי דורון, הרב הראשי לישראל והראשון לציון (נפטר ב-2020)
1942 – פיטר גרינוויי, במאי קולנוע בריטי
1949 – שלומית כהן-אסיף, משוררת וסופרת
1949 – ג'ודית רזניק, אסטרונאוטת אמריקאית (נהרגה ב-1986)
1950 – אנייטה פלטסקוג, זמרת שוודית, חברה בלהקת הפופ לשעבר אבבא, זוכת אירוויזיון 1974 כחלק מלהקת אבבא כנציגת שוודיה
1951 – חיים רומנו, גיטריסט, מוזיקאי ומפיק מוזיקלי ישראלי
1952 – צבי זילברטל, משפטן ישראלי, שכיהן כשופט בית המשפט העליון
1953 – ראלב מג'אדלה, פוליטיקאי וחבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה
1955 – אקירה טוריאמה, אמן מאנגה יפני, יוצר המאנגה דרגון בול (נפטר ב-2024)
1955 – שולמית הלוי, משוררת וחוקרת מסורות של צאצאי האנוסים
1960 – מיטל להבי, סגנית ראש עיריית תל אביב-יפו
1962 – שרה דניוס, מבקרת ספרות והוגת דעות שוודית (נפטרה ב-2019)
1964 – מריוס לקטוש, כדורגלן ומאמן כדורגל רומני
1968 – פולה קול, זמרת-יוצרת אמריקאית
1973 – פארל ויליאמס, זמר אמריקאי
1976 – סנדי בר, דוגמנית ושחקנית ישראלית
1977 – יוני ארליך, שחקן טניס ישראלי
1982 – היילי אטוול, שחקנית קולנוע בריטית
1986 – שרון דוידוביץ', שדרן, עיתונאי, במאי טלוויזיה ומגיש ספורט ישראלי
1992 – אבישי חורי, משורר וסופר ישראלי
נפטרו

902 – אל-מעתדד הראשון, ח'ליף עבאסי (נולד ב-854)
1205 – איזבל הראשונה, מלכת ירושלים (נולדה ב-1172)
1419 – ויסנט פרר, נזיר מיסיונר דומיניקני מוולנסיה (נולד ב-1350)
1431 – ברנהרד הראשון, מרקיז באדן-באדן (נולד ב-1364)
1697 – קרל האחד עשר, מלך שוודיה (נולד ב-1655)
1952 – פאלא, כלבו של נשיא ארצות הברית פרנקלין רוזוולט (נולד ב-1940)
1964 – דאגלס מקארתור, גנרל בצבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה, ובמלחמת קוריאה (נולד ב-1880)
1967 – הרמן מולר, גנטיקן ומחנך אמריקאי (נולד ב-1890)
1975 – צ'יאנג קאי שק, נשיא סין, מייסד הרפובליקה של סין בטאיוואן, ונשיאה עד מותו (נולד ב-1887)
1976 – הווארד יוז, טייס, מפיק קולנוע ומיליונר אמריקאי (נולד ב-1905)
1986 – משה פרלמן, עיתונאי וסופר ישראלי, דובר צה"ל הראשון (נולד ב-1911)
1994 – קורט קוביין, מוזיקאי אמריקאי, התאבד (נולד ב-1967)
1997 – אלן גינסברג, משורר "ביט" אמריקאי יהודי (נולד ב-1926)
2001 – איאד חרדאן, ראש הזרוע הצבאית של הג'יהאד האסלאמי בג'נין (נולד ב-1971)
2002 – ליין סטאלי, מוזיקאי אמריקאי, נפטר משימוש בסמים (נולד ב-1967)
2005 – סול בלו, סופר אמריקאי יהודי, זוכה פרס נובל לספרות (נולד ב-1915)
2006 – דני אגמון, מראשוני אנשי המודיעין בפלמ"ח ובצה"ל (נולד ב-1924)
2007 – מריה גרייפ, סופרת ילדים ומדע בדיוני שוודית (נולדה ב-1923)
2008 – צ'רלטון הסטון, שחקן קולנוע אמריקאי ונשיא איגוד הרובאים הלאומי (נולד ב-1924)
2011 – ברוך שמואל בלומברג, רופא אמריקני-יהודי (נולד ב-1925)
2013 – אמנון דנקנר, עיתונאי, פובליציסט וסופר ישראלי (נולד ב-1946)
2019 – סידני ברנר, ביולוג יהודי דרום אפריקאי-אנגלי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (נולד ב-1927)
2019 – ניקולאי קובאלב, מדינאי רוסי ואיש שירות ביטחון שכיהן כמנהל שירות הביטחון הפדרלי השלישי (נולד ב-1949)
2020 – מרגרט ברבידג', אסטרופיזיקאית אמריקאית ילידת בריטניה (נולדה ב-1919)
2020 – מחמוד ג'יבריל, פוליטיקאי לובי (נולד ב-1952)
2021 – מרשל סהלינס, אנתרופולוג יהודי אמריקאי (נולד ב-1930)
2021 – פול ריטר, שחקן תיאטרון קולנוע וטלוויזיה בריטי (נולד ב-1966)
2022 – נחמיה פרסוף, שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי-אמריקאי (נולד ב-1919)
2022 – סידני אלטמן, ביולוג מולקולרי יהודי-אמריקאי, חתן פרס נובל לכימיה (נולד ב-1939)
חגים ואירועים החלים ביום זה

יום המפגש הראשון(אנ') – מצוין על ידי מעריצי "מסע בין כוכבים". מבוסס על התאריך 5 באפריל 2063 המופיע בסרט "מסע בין כוכבים: המפגש", בו חשפו הוולקנים את עצמם לראשונה בפני האנושות
4 באפריל – 6 באפריל
אפריל
לוח אירועים שנתי
אופק 3
תומאס הובס
דאגלס מקארתור
צ'יאנג קאי שק
קורט קוביין
ארטור מאס

ארטור מאס
ארטור מאס אי גווארו (בקטלנית: Artur Mas i Gavarró, נולד ב-31 בינואר 1959) הוא פוליטיקאי קטלוני, ממערך מפלגות המרכז-ימין הלאומני הקטלוני CiU ("איגוד ואיחוד"). בין השנים 2010 - 2015 היה נשיא הז'נרליטט דה קטלוניה, תפקיד הדומה לראש ממשלה בקטלוניה.
ביוגרפיה

מאס הוא אחד מארבעת בניה של משפחת תעשיינים קטלונית. הוא למד בבית ספר צרפתי בברצלונה, ולמד כלכלה באוניברסיטת ברצלונה. אחרי לימודיו עבד במגזר הפרטי, ובמגזר הציבורי בעידוד יזמות.
בין השנים 1987 ל-1995 היה חבר מועצת העיר ברצלונה מטעם מפלגת "ההתכנסות הדמוקרטית של קטלוניה" (CDC - שהיא המרכיב המוביל ב-CiU). בשנים 1995–2003 מילא תפקידים שונים בממשלות קטלוניה: שר לעבודות ציבוריות (1995 - 1997), שר הכלכלה והכספים (1997 - 2001), וראש הממשלה (תפקיד שהוא למעשה סגן ראש הממשלה, מתחת לנשיא, 2001 - 2003).
ב-2003 פרש מהפוליטיקה ז'ורדי פוז'ול, שהיה נשיא ממשלת קטלוניה מאז ייסוד הקהילה האוטונומית ב-1980. מאס ירש אותו כמנהיג מפלגת ה-CDC ומועמד ה-CiU לנשיאות הממשלה. בבחירות לפרלמנט הקטלוני שנערכו באותה שנה זכה ה-CiU במספר המושבים הגדול ביותר, אולם המפלגה הסוציאליסטית הספרדית, שזכתה במספר הקולות הגדול ביותר בבחירות, הצליחה להקים קואליציה עם מפלגות שמאל אחרות, ומאס נשאר כראש האופוזיציה. גם אחרי הבחירות שנערכו ב-2006 הצליחו הסוציאליסטים להקים את הקואליציה, אף על פי שהיו המפלגה השנייה בגודלה, גם מבחינת מושבים וגם מבחינת קולות. בבחירות לפרלמנט הקטלוני ב-28 בנובמבר 2010, שנערכו בצל המשבר הכלכלי העולמי שפגע בספרד, ולאחר שבית המשפט לחוקה של ספרד פסל ביוני חלקים מהחוקה החדשה של קטלוניה שאושרה ב-2006, זכה ה-CiU ב-62 מתוך 135 מושבי הפרלמנט, ומאס הצליח להקים קואליציה ונכנס לתפקידו כנשיא הממשלה ב-27 בדצמבר.
עם בחירתו, ועקב המרמור בקרב הציבור הקטלוני על כך שקטלוניה שהתוצר לנפש בה הוא הגבוה בספרד מממנת חלקים אחרים במדינה, הבטיח לפעול ליתר עצמאות כלכלית לקטלוניה (כולל גביית מיסים עצמאית), ולהפחית את סכום המיסים שהממשלה המרכזית לוקחת ממנה. בתחילת כהונתו המשיך מאס את הקו של מפלגתו שלא דרש עצמאות מלאה. אולם לאחר שנכשלו הדיונים על נושא המיסים עם ממשלת ספרד בתקופות כהונתם של ספאטרו ושל רחוי, ולאחר שב-11 בספטמבר 2012 כמיליון וחצי אנשים הפגינו בברצלונה למען עצמאות לקטלוניה, הצטרף גם מאס לדרישה. הוא הקדים את הבחירות לפרלמנט הקטלני בשנתיים, על מנת להשתמש בהן כמשאל עם בלתי רשמי בנושא הדרישה לעצמאות, דבר שאסור על פי חוקת ספרד. בבחירות שהתקיימו ב-25 בנובמבר ירד כוחה של מפלגתו ל-50 חברים. למקום השני עלתה מפלגת השמאל הרפובליקני של קטלוניה (ERC) שזכתה ב-21 מנדטים, שתומכת גם היא בשאיפות העצמאות. מאס הגיע להסכם עם ה-ERC, בו היא הבטיחה לתמוך בממשלתו מבחוץ, לתמוך במשאל העם וברוב הצעדים הכלכליים, זכה בהצבעת אמון ב-21 בדצמבר, והושבע לכהונה שנייה.
ב-9 בנובמבר 2014 ערכה ממשלתו משאל עם לא מחייב בקטלוניה בעניין העצמאות. משאל זה נערך חרף איסור הרשויות בספרד, ונגד מאס הוגש כתב אישום.
לאחר הבחירות בספטמבר 2015, לא קיבל מאס את תמיכת מפלגת השמאל הרדיקלי CUP בשל טענות לשחיתות במפלגתו. בינואר הושבע במקומו לנשיא קרלס פוג'דמון ממפלגתו. לאחר ההשבעה התפטר גם מהפרלמנט, אך נשאר בראשות מפלגת CDC. בכך ויתר על החסינות הפרלמנטרית שעמדה לו בעניין משאל העם.
הערות שוליים

↑  A nationality, not a nation, האקונומיסט, 1 ביולי 2010
↑  קטלוניה ניצחה את מדריד, במגרש הפוליטי, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2010
↑  רפאל מינדר, Catalonia Vote Reflects Desire for Less Obligation to Madrid, באתר הניו יורק טיימס, 28 בנובמבר 2010
↑  אדר פרימור, מנהיג הבדלנים בקטלוניה: בתוך כשנתיים נזכה בעצמאות, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2012
↑  בחירות בקטלוניה: מכה לנשיא התומך בעצמאות, באתר ynet, 25 בנובמבר 2012
↑  Mas is re-elected President of the Catalan Government and promises to call for a self-determination vote, באתר סוכנות הידיעות הקטלונית cna,‏ 21 בדצמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810530052505606  BNE: XX1258965  CANTIC: a1042586x  GND: 1015793231  ISNI: 0000 0001 1450 9893  LCCN: n2003043237  NSK: 000604271  SUDOC: 091935202  VIAF: 87021685   WorldCat (עם VIAF): 87021685
הארנה לכדורסל (לונדון)

| --- | --- |

 מיקום:  הפארק האולימפי, לונדון
 קואורדינטות:  51°32′55″N 0°00′50″W﻿ / ﻿51.5486°N 0.0139°W﻿ / 51.5486; -0.0139
 תקופת הפעילות:  יוני 2010 – הווה (כ־14 שנים)
 נהרס:  2013
 בעלים:  London Organising Committee of the Olympic and Paralympic Games 
 מפעיל:  Barr Construction
 אדריכל:  וילקינסון אייר אדריכלים 
 מושבים:  כדורסל 12,200
 www.london2012.com/venues/basketball-arena
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסהארנה לכדורסל(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסהארנה לכדורסל(למפת רובע ניוהאם רגילה) הארנה לכדורסל(למפת רובע ניוהאם מוגדלת) הארנה לכדורסל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ארנת הכדורסל (באנגלית: The Basketball Arena) היה מתקן ספורט זמני שהוקם עבור אירוח משחקי הכדורסל והכדוריד, של תחרויות המשחקים האולימפיים שנערכו בלונדון, בירת הממלכה המאוחדת, בשנת 2012. המתקן נבנה בצורה שאפשרה פירוק מלא ושימוש חוזר בחלקיו או מחזורם לאחר תום התחרויות. בשנת 2013 פורק המתקן וחלקיו הועמדו למכירה.
תיאור המתקן

המתקן היה אחת מארבע ארנות (מתחמי תחרויות) שנבנו במיוחד עבור המשחקים האולימפיים. בשונה ממתקני אולימפיאדת בייג'ינג שנערכה בשנת 2008, אלו מתקנים מודולריים, אשר בתום התחרות הועברו לאתרים אחרים ברחבי הממלכה המאוחדת (וזאת מאחר שבאזור לונדון רבתי אין מחסור במתקני ספורט).
המתקן הכיל כ-12,000 מקומות לצופים, וצפוי לארח את משחקי חצי הגמר והגמר בכדורסל, וכדוריד.
במהלך המשחקים הפאראלימפיים אירח המתחם את משחקי הכדורסל והרגבי, ובמהלך משחקים אלה יהיו באולמות מקומות ל-10,000 צופים.
תכנון המבנה הושלם בחודש ביוני 2008, ובנייתו אושרה בנובמבר 2008.
באוקטובר 2008, בשל השפל הכלכלי, הוצע להעביר את משחקי הכדורסל והכדוריד לארנה של ומבלי ובכך לחסוך סכום של 90 מיליון ליש"ט, אולם במרץ 2009 הוחלט להמשיך בבניית הארנה.
בניית המתקן נמשכה כ-15 חודשים והושלמה ביוני 2010.
הערות שוליים

↑  פול קלסו, העברת משחקי הכדורסל לארנת ומבלי יכולה לחסוך 90 מיליון ליש"ט, הטלגרף, 2 באוקטובר 2008
| אתרי אולימפיאדת לונדון (2012) |
| --- | --- | --- |
| האזור האולימפי | האצטדיון האולימפי • מרכז ספורט המים • ולופארק • ריברבאנק ארנה • הארנה לכדורסל • קופר בוקס • הארנה לכדורמים |  |
| אזור הנהר | מרכז התערוכות אקסל • צפון גריניץ' ארנה • פארק גריניץ' • קסרקטיני חיל התותחנים המלכותי |  |
| אתרים אחרים בלונדון | אצטדיון ומבלי • הארנה של ומבלי • אצטדיוני הטניס בווימבלדון • מגרש הקריקט לורדס • ריג'נטס פארק • רחבת משמר הסוסים • הייד פארק • מרכז התערוכות ארלז קורט • מסלול המרתון |  |
| אתרים מחוץ ללונדון | מרכז החתירה במים סוערים עמק לי • אגם דורני • אקדמיית השיט הלאומית ויימות' ופורטלנד • טירת האדלי |  |
| אצטדיוני כדורגל | אצטדיון ומבלי • האמפדן פארק • אצטדיון המילניום • אולד טראפורד • סנט ג'יימס פארק • ריקו ארנה |  |
האולם בעת משחק כדורסל
הנריק לארסן

ערך זה עוסק בכדורגלן דני. אם התכוונתם לכדורגלן שוודי, ראו .
הנריק לארסן (בדנית: Henrik Larsen;‏ נולד ב-17 במאי 1966) הוא כדורגלן עבר דני וכיום מאמן כדורגל.
לארסן נולד בלינגבי שבדנמרק. שיחק בלינגבי בולדקלאב ובפ.צ. קופנהגן המקומיות לאורך הקריירה שלו. כמו כן, שיחק השחקן מחוץ לדנמרק בפיזה האיטלקית, אסטון וילה האנגלית וואלדהוף מנהיים הגרמנית. כמו כן זכה עם נבחרת דנמרק ביורו 1992 שהייתה תחת הדרכתו של המאמן ריצ'רד מולר נילסן והיה מלך השערים של הטורניר עם שלושה שערים, תואר אותו שיתף עם דניס ברגקאמפ ההולנדי, תומאס ברולין השוודי וקרלהיינץ רידלה הגרמני. לארסן נכלל בסגל הנבחרת גם ביורו 1996 כאשר בטורניר זה גם ערך את הופעתו האחרונה במדי נבחרת דנמרק ובסך הכל שיחק 39 משחקים במדי נבחרתו בהם כבש חמישה שערים.
אחרי שסיים את קריירת המשחק שלו עבר לארסן לקריירת אימון ואימן תחילה את הקבוצה הדנית אולסטיקה. לאחר שנתיים בקבוצה, קיבל הצעה לאמן את נבחרת איי פארו בכדורגל ועבר לאמן את הנבחרת הקטנה במשך שלוש שנים בין 2002 ל-2005, במהלכן אף שיחק מול נבחרת ישראל במוקדמות מונדיאל 2006 כאשר במשחק שנערך באיי פארו ניצחה ישראל 0–2 ובמשחק הגומלין ברמת גן ניצחה ישראל 1–2, משחק בו הבקיעה הנבחרת מאיי פארו את אחד מארבעת שערי הזכות שלה בטורניר המוקדמות כולו. לאחר מכן עבר לארסן לאמן את הקבוצה הדנית קוגה בלקלאב כשבתווך היה המנג'ר הטכני של הולבק, גם היא מדנמרק.
תארים

גביע דנמרק בכדורגל: 1985, 1990, 1997
ליגת העל הדנית: 1992
אליפות אירופה: 1992
פארק ירוחם

תבנית:פארק
פארק ירוחם הוא יער אורנים, שניטע על ידי הקק"ל, מסביב לערוצו העילי של נחל רביבים, בסמוך לעיירת הפיתוח ירוחם שבנגב. יער האורנים משתרע על פני כ-500 דונם, משולבים בו גם עצי פרי המושקים במי קולחין, וכן ניתן למצוא בו פינות חמד לפיקניקים.
במרכז היער שוכן אגם ירוחם, אגם מלאכותי עונתי באפיק נחל רביבים. האגם נוצר לאחר סכירת נחל רביבים בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20 והיה אמור לאגור מי שיטפונות לשימוש חקלאי. עד מהרה התברר כי אין די במי השיטפונות באזור כדי למלא את האגם, וכי הוא מתייבש בקיץ. יתר על כן, מי הביוב של ירוחם גלשו מבריכות החמצון הסמוכות והפכו את האגם למפגע אקולוגי. בשנות ה-80 של המאה ה-20 נעשה ניסיון לפתח תיירות סביב הפארק, וכחלק מהמאמץ הופרד מהאגם אגמון קטן המתקיים כל השנה. עם פתיחת מפעל טיהור השפכים של ירוחם, בשנת 2006, השתפרה איכות המים של שני גופי המים.
נושא שיקום האגם היה מרכזי בקמפיין הבחירות למועצה של ברוך אלמקייס, אך האגם לא שוקם בתקופת כהונתו.
אגם ירוחם, אפריל 2014
אגם ירוחם בליל ירח, אוגוסט 2016
תיירות אקולוגית בפארק

הפארק והאגם הם תחנת עצירה לציפורים נודדות, כאשר חלקן אף נשארות באגם למשך העונה. בנוסף הפארק מהווה אזור מחיה למגוון גדול של בעלי חיים וצמחים. בשנת 2009 הוקם מרכז "דוכיפת" לצפרות ואקולוגיה בשטח הפארק. המרכז, אשר אוסף מידע לגבי הציפורים העוברות בשטח הפארק, הוא אחת מארבע תחנות טיבוע ארציות (שלוש האחרות נמצאות בירושלים, החולה ואילת). בשנים 2014 ו-2015 מרכז "דוכיפת", בשיתוף עם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב וארגונים רבים נוספים, קיים אירוע "ביו בליץ" (אנ'), שבו מזהים מספר גדול ככל הניתן של מינים שונים של בעלי חיים, צמחים ופטריות. זוהי הפעם הראשונה שבו קויים האירוע בישראל. באירוע בשנת 2014 זוהו 531 מינים.
ראו גם

אגן ירוק
צפרות
הערות שוליים

↑  גלעד כרמלי, ביקור בפארק ירוחם - נווה המדבר הכי יפה שלא הכרתם, באתר ynet, 8 בנובמבר 2019