stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בעיר ההרגה
תרגום

הפואמה זכתה במהלך השנים למספר תרגומים. בשנת 1904, בסמוך לפרסום הפואמה, היא תורגמה לרוסית על ידי זאב ז'בוטינסקי. ז'בוטינסקי אף כתב שיר משלו כהקדמה לתרגומו. בשנת 1920 תרגם אברהם שבדרון את "בעיר ההרגה" לגרמנית שנדפס תחילה ב"ירובעל" והוצא לאחר מכן בחוברת מיוחדת. התרגום הראשון לשירי ביאליק ביידיש נעשה כנראה על ידי י. ל. פרץ שהדפיס בשנת 1903 ב"דער וועג" את תרגומו ל"בעיר ההרגה" - אולם התרגום לא היה לטעמו של ביאליק, עד שתרגם בעצמו את שירו בשם "אין שחיטה שטאָדט" (בעיר השחיטה).
בשנת 1988 תורגמה הפואמה לספרדית בשם "La ciudad del exterminio", ובשנת 1990 תורגמה לגרמנית ויידיש על ידי המתרגם והעיתונאי הגרמני, ריכרד חיים שניידר (Richard Chaim Schneider).
תיאטרון

בשנת 2011 עלתה הצגת יחיד של זהר וקסלר בעקבות הפואמה והסיפור המשפחתי האישי שלו. ההצגה העמידה במרכזה את הזהות האישית כחלק ממהלך ההיסטוריה שמקורה בפוגרום קישינב ובפואמה. במהלכה עוברים מארכיוני בית ביאליק לרחובות קישינב.
לקריאה נוספת

מיכאל גלוזמן, חנן חבר, דן מירון, בעיר ההרגה: ביקור מאוחר במלאת מאה שנה לפואמה של ביאליק, הוצאת רסלינג, 2005
נורית גוברין, 'בעיר ההרגה' בדורה ולדורות, בתוך: 'קריאת הדורות. ספרות עברית במעגליה', כרך ג', הוצאת כרמל ואוניברסיטת תל אביב, תשס"ח/2008, עמ' 185 - 195
אריאל הירשפלד, כינור ערוך - לשון הרגש בשירת ח"נ ביאליק, הוצאת עם עובד, 2011, פרק ה' - "זעם - 'בעיר ההרגה'".
שמואל ורסס, "בין תוכחה לאפולוגטיקה: 'בעיר ההרגה' של ביאליק ומסביב לה", מחקרי ירושלים בספרות עברית ט, תשמ"ו (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
יהודה ויזן, על שורות אחדות מתוך 'בעיר ההרֵגה' לביאליק, דחק, כרך יז', 2024.
הערות שוליים

↑  ח. שורר, י. קורן, ד. ויניצקי (עורכים), הפוגרום בקישינוב במלאת 60 שנה, תל אביב: הוצאת האיגוד העולמי של יהודי באסרביה, תשכ"ג 1963.
↑  עמוד השער, הסבר על תוכנו של העיתון, הזמן, 27 בנובמבר 1903
↑  בספרו של דן מירון אפשר למצוא את שני נוסחי השיר והשוואה ביניהם.
↑  חיים נחמן ביאליק, השירים, ערך והוסיף מבואות, ביאורים ונספחים: אבנר הולצמן, דביר, 2004, עמ' 253
↑  בספירות שונות מייחסים לפואמה בין אחד-עשר לשלושה-שער בתים
↑  זאב ז'בוטינסקי, "הקדמה לתרגום הרוסי של 'משא נמירוב'", תרגם מרוסית חנניה רייכמן, בתוך: זאב ז'בוטינסקי, שירים, תש"ז, עמ' רכט-רלד
↑  הצגת יחיד בעקבות ביאליק: קישינב 1903, באתר "הבמה"
| חיים נחמן ביאליק |
| --- | --- | --- |
| שירים | אל הציפור • תחזקנה • אם יש את נפשך לדעת •  הכניסיני תחת כנפך • על השחיטה • בעיר ההרגה • המתמיד • מתי מדבר • הבריכה • מגילת האש • לא זכיתי באור מן ההפקר • שיר העבודה והמלאכה • למתנדבים בעם • אכן חציר העם • ראיתיכם שוב בקוצר ידכם • שירתי • זוהר • ביום קיץ יום חום • בגינה • עציץ פרחים • שיר לחמוטל • שבת המלכה • פרש • קן ציפור • הפרח לפרפר • הפרפר לפרח • בין העצים הירקרקים‎ • היא יושבה לחלון • נדנדה • מעבר לים • מתי מדבר האחרונים • יהי חלקי עמכם • לכבוד החנוכה • בערוגת הגינה • מקהלת נוגנים • קומי צאי • יש לי גן • הקיץ גווע • אחרי מותי • לבדי •  תרזה יפה • לא ביום ולא בלילה • בין נהר פרת ונהר חדקל • בשל תפוח |  |
| סיפורים | ספר האגדה • אלוף בצלות ואלוף שום • גילוי וכיסוי בלשון • החצוצרה נתביישה • אריה "בעל גוף" • התרנגולים והשועל • שירים ופזמונות לילדים • אגדת שלושה וארבעה • ויהי היום • מסע הדג‎ • ספיח • יום השישי הקצר • מאחורי הגדר |  |
| הנצחה | קריית ביאליק • בית ביאליק • גבעת ח"ן • פרס ביאליק • כפר ביאליק • שדרות ח"ן (תל אביב) • כיכר ביאליק • מוסד ביאליק • רחוב ביאליק (תל אביב) • קמפוס ביאליק-רוגוזין • שדרות ח"ן (רחובות) • רחוב ביאליק (רמת גן) |  |
| ערכים קשורים | מאניה ביאליק‎ • אירה יאן • מרדכי עובדיהו • משה אונגרפלד • ראדי • אהל שם • עונג שבת |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581531005171 
"בעיר ההריגה" (1923), חיתוך עץ מאת יוסף בודקו
ליהי קורנובסקי

| --- | --- |
קורנובסקי בפרמיירת "שכונה", 2014
קורנובסקי בפרמיירת "שכונה", 2014
 לידה:  24 בנובמבר 1992 (בת 32) ישראל כפר סבא, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 עיסוק:  דוגמנית, שחקנית
 מקום לימודים:  תלמה ילין 
 בן זוג:  רועי ניק
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
ליהי קורנובסקי (נולדה ב-24 בנובמבר 1992) היא שחקנית, מוזיקאית ודוגמנית ישראלית.
ביוגרפיה

קורנובסקי נולדה וגדלה בכפר סבא. אביה, ד"ר יורם קורנובסקי, הוא צבר ממוצא צרפתי ופולני. משפחתה של אמה, עו"ד אוריתה (לבית ירון) הם דור רביעי בארץ. סבה היה הסופר והצייר פאול קור (מחבר ספר הילדים "כספיון הדג הקטן") שמשפחתו נרצחה בשואה באושוויץ. דודתה לימור ירון היא בת זוגו של המוזיקאי שלום חנוך. בגיל 16 עברה עם משפחתה לגבעתיים. בשנים 2007–2011 למדה בתיכון תלמה ילין שבגבעתיים במגמת מוזיקה קלאסית, כסופרנית קלאסית. זכתה שלוש שנים רצופות במלגת הצטיינות של קרן שרת, ושנתיים רצופות במלגה של קרן רונן.
ב-2011 התגייסה לצה"ל ושירתה על תקן מוזיקאית מצטיינת. ב-2015 החלה ללמוד בבית הספר למשחק יורם לוינשטיין בתל אביב. ב-2017 זכתה שוב, הפעם כשחקנית צעירה, במלגת הצטיינות של קרן שרת.
קריירה > משחק

את תפקידה הראשון והמשמעותי עשתה בסדרת הנוער של yes בערוץ דיסני ישראל "יומני החופש הגדול", שם גילמה בתפקיד ראשי את תמר גולן, הילדה המפונקת של חבורת הבנות, במשך 2 עונות בשנים 2012–2013.
ב-2014 שיחקה בסדרת הדרמה של HOT "איש חשוב מאוד", לצד יהודה לוי.
בשנים 2014–2018 השתתפה ב-3 העונות של סדרת הנעורים של HOT ששודרה בערוץ ניקלודיאון "שכונה", שיצר גיורא חמיצר, שם שיחקה בתפקיד ראשי את אגם שיינפלד, אחת מבנות הקבוצות העשירות של השכונה. במרץ 2015 יצאה עם חברי הסדרה לסבב של הופעות של "שכונה בהופעה".
בסוף 2015 גילמה את רקפת שרעבי בסדרה של yes "להרוג את הסבתא", לצד אלי פיניש, מאור שוויצר ועוד.
ב-2016 כיכבה בתור אלכס בסרטה של הגר בן אשר "הפורצת". על תפקידה בסרט זה הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר.
ב-2018 החלה לשחק בסדרת הדרמה של הוט "מלכות"; את דמותה של ספיר (נסטיה) סליוסר. באותה שנה השתתפה גם בעונה השנייה של הסדרה "כפולים" של קשת 12.
ב-2019 שיחקה בתפקיד משנה בסרט הקולנוע "נולדתי בירושלים ואני עדיין חי" שביימו יוסי עטיה ודוד אופק.
ב-2020 החלה לשחק בסדרת הדרמה של הוט "קיבוצניקים" כבת זוגו של יאיר. כן שיחקה את דריה בסרטו של איתן פוקס "סאבלט".
בנוסף ב-2020, שיחקה בתפקיד משנה בתור סופי מרציאנו בסדרת המתח "לאבד את אליס" מבית HOT3 (נמכר גם ל-Apple TV+), בכיכובה של איילת זורר.
בשנת 2021 החלה לשחק בתפקיד הראשי בסדרת הקומדיה הרומנטית "למה מי מת" מבית yes, בתור מיכל שיין החולה בסרטן ומאבדת את שיערה עקב טיפולי כימותרפיה.
ב-27 באפריל 2021 נמסר שקורנובסקי תככב בסרט המלחמה העתידי "ירושלים 67'" שיביים אמיל בן שמעון, ועלילתו מתרחשת בתקופת מלחמת ששת הימים, בו היא תגלם את דמותה של שרה, בחורה בת 30 הנקלעת לחזית בעיצומה של המלחמה.
בנובמבר 2021 פורסם כי קרנובסקי תככב בסדרה האמריקאית "Ballistic" בת ה-6 פרקים, לצדה של ג'ניפר קרפנטר.
ב-2022 שיחקה בסרט המדע הבדיוני ההוליוודי של הבמאי דייוויד קרוננברג "פשעי העתיד", בכיכובם של ויגו מורטנסן, לאה סדו וקריסטן סטיוארט.
בשנת 2023 שיחקה כלוחמת שב"כ בסדרת הדרמה "שמיים אדומים" המשודרת ברשת 13.
בשנת 2024 שיחקה בסרט "קרב אוויר" לצד דניאל ליטמן ומאור שוויצר. היא שיחקה בו כע' קצין מבצעים ואלמנתו של מפקד הטייסת שנהרג בקרב קצת לפני פריצת מלחמת ששת הימים. באותה שנה שיחקה במיני-סדרת הדרמה האמריקאית "היינו בני המזל" של רשת הולו; בדמותה של אליסקה.
קריירה > דוגמנות

קורנובסקי דגמנה לחברת התכשיטים הישראלית "מירב שביט" ב-2013. בשנת 2014 דגמנה לחברת הביגוד הישראלית "פוקס", ובאותה שנה גם הפכה לפרזנטורית עבור חברת האופנה הישראלית "עדיקה". מאז 2017 היא מדגמנת לחברת הבגדים הישראלית "אתא". ב-2019 כיכבה לצידו של ליאור רז בפרסומת של יצרנית הבירה הישראלית "גולדסטאר", שספגה ביקורת רבה. בשנת 2021 נבחרה להיות נערת תפוזינה, ולככב בסדרת הפרסומות של יצרנית המשקאות הישראלית "יפאורה-תבורי". מאז 2022 היא הפרזנטורית של חברת מוצרי הטיפוח הטבעיים הישראלית "מייבן".
חיים אישיים

בשנים 2015–2016 הייתה בזוגיות עם השחקן עוז זהבי. השניים היו אף מאורסים כחצי שנה, אך לא נישאו לבסוף.
קורנובסקי נשואה לשחקן רועי ניק. השניים הכירו על סט הצילומים של הסדרה "קיבוצניקים", בה גילם את בעלה.
בספטמבר 2023 נולד בנם הראשון.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | הפורצת | אלכס | מועמדת פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר |
| 2018 | סיפורי יין | תמר | סרט קצר |
| 2019 | נולדתי בירושלים ואני עדיין חי | אסיה מולאן |  |
| 2020 | סאבלט | דריה |  |
| 2022 | פשעי העתיד (אנ') | דג'ונה דוטריס | סרט אמריקאי |
| 2024 | דניאל אויערבאך |  |  |
| 2024 | קרב אוויר | גליה |  |
| TBA | לשרוף את השמיים |  |  |
| TBA | ירושלים 67' | שרה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012–2013 | יומני החופש הגדול | תמר גולן | תפקיד ראשי (2 עונות) |
| 2014 | איש חשוב מאוד | ליה | 2 פרקים |
| 2014–2018 | שכונה | אגם שיינפלד | תפקיד ראשי (3 עונות) |
| 2015–2016 | להרוג את סבתא | רקפת שרעבי | תפקיד ראשי |
| 2018–2019 | כפולים | מיקה ארזי | תפקיד ראשי (עונה שנייה) |
| 2018–2022 | מלכות | ספיר (נסטיה) סליוסר | תפקיד ראשי (2 עונות) |
| 2020 | קיבוצניקים | ניקי דויטש | תפקיד ראשי |
| 2020 | לאבד את אליס | סופי מרציאנו | תפקיד ראשי |
| 2021 | למה מי מת | מיכל שיין | תפקיד ראשי |
| 2023 | שמיים אדומים | גלית נמני 'פלפלת' | תפקיד ראשי |
| 2024 | היינו בני המזל | אליסקה | מיני-סדרה אמריקאית |
| TBA | Ballistic | אניטה (קולט) | סדרה אמריקאית |
הערות שוליים

1 2  אורית מרלין-רוזנצוייג וקרן נתנזון ויץ, ליהי קורנובסקי על ביטול החתונה עם עוז זהבי: "הבנו שלא נצליח לשרוד", באתר Xnet‏, 20 בנובמבר 2017
1 2   סמדר שיר, הלילה של ליהי, באתר "ידיעות אחרונות", 13 בינואר 2016
↑  פרח השכונות: ליהי קורנובסקי כוכבת, באתר ‏מאקו‏, 26 באוקטובר 2014
↑  לירון שמם, ‏הדבר החמוד הבא: ליהי קורנובסקי, באתר ‏מאקו‏, 11 בדצמבר 2014
↑  הוט מגזין, "הליהוקים של קיבוצניקים - הסדרה החדשה של HOT"‏, באתר "HOT Magazine"
↑  D'Alessandro, Anthony. ‘Losing Alice’ Star Lihi Kornowski Boards Six-Day War Feature Thriller ‘Jerusalem ’67’. Deadline Hollywood, April 27, 2021
↑  Fleming, Mike Jr. David Cronenberg Sets Viggo Mortensen, Léa Seydoux, Kristen Stewart For ‘Crimes Of The Future;’ NEON, Serendipity Point Firm Summer Start In Greece. Deadline Hollywood, April 29, 2021
↑  Sharf, Zack. David Cronenberg Returns: Sci-Fi Movie ‘Crimes of the Future’ Sets 30-Day Shoot in Greece. Indie Wire, April 29, 2021
↑  Hilburn, Trey III. David Cronenberg’s New Film Will Star Viggo Mortensen and Kristen Stewart. iHorror, april 30, 2021
↑  אבנר שביט‏, כל העולם מדבר על הסרט הזה - ויש בו גם כוכבת ישראלית, באתר וואלה, 24 במאי 2022
↑  יפעת הללי אברהם, ‏הקמפיין הראשון של ליהי קורנובסקי, באתר ‏מאקו‏, 23 בדצמבר 2014
↑  עינת ויינבוים, ‏ממש לא רצינו להתייחס לפרסומת הזאת, אבל עבדו עליכם, באתר "Time Out ישראל", 27 ביוני 2019
↑  ענבל אלמליח, הקאמבק משנות ה-90: זו נערת תפוזינה החדשה, באתר ישראל היום, 27 באפריל 2021
↑  ערן סויסה, פרסום ראשון: עוז זהבי שוב רווק, באתר ישראל היום, 15 בדצמבר 2016
↑  ערן סויסה, יפים ומוכשרים: קבלו את הזוג החדש בביצה, באתר ישראל היום, 27 במרץ 2019
↑  יפעת הללי אברהם, ‏רועי ניק וליהי קורנובסקי מאוהבים, באתר ‏מאקו‏, 2 ביולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011416661905171  GND: 1179209737  ISNI: 0000 0004 9584 9903  LCCN: n2019016579  SUDOC: 267598793  VIAF: 5481155191942982440000   WorldCat (עם VIAF): 5481155191942982440000
דלקת סימפונות כרונית

| --- | --- |
 תחום:  רפואת ריאות 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D029481
 סיווגים
 ICD-10:  J42
 ICD-11:  CA20.1 
 
ברונכיטיס כרוני בכלב מסוג פקינז
דלקת סמפונות כרונית (באנגלית: Chronic bronchitis) היא דלקת כרונית של הסימפונות, הנמנית עם קבוצת מחלות הCOPD. מאפייניה העיקריים הם שיעול  חודשיים עד שלושה בשנה, במשך למעלה משנתיים רצופות. ברוב המקרים זהו שיעול בוקר, שהולך ומחמיר. בשלב מוקדם יחסית מתפתחת היפוקסמיה , שמלווה ביתר לחץ דם ובאי ספיקת לב ימין. רוב חולי דלקת הסימפונות אינם מרבים בתנועה ובפעילות (ולכן משמינים), בצקתיים (בשל אי ספיקת לב ימנית) והיפוקסמיים (מכונים blue blotters).
דלקת סימפונות כרונית שכיחה בקרב מעשנים ובקרב אנשים שגרים בערים בהן יש זיהום אוויר רב. היא פוגעת לרוב באנשים בעשור החמישי לחייהם.
השפעות

המבנה התקין של דפנות הסימפונות מכיל אפיתל, תת-ריר וסחוס. התאים מפרישים ריר על פני השעריות (Cilia) של דרכי האוויר. בדלקת סימפונות כרונית נוצרת הדלקת בדפנות הסימפונות עצמן, כשהיא מלווה בהיפרטרופיה ובהיפרפלסיה של הבלוטות מפרישות הריר. כתוצאה מכך, גדלים תאי הגביע על חשבון התאים הריסניים. המדד המצביע על העלייה ברקמת הבלוטות עצמן, Reid index, מציין את היחס בין עובי הבלוטות לעובי הסימפון; כיום אינו מצוי בשימוש קליני. בנוסף לכך, קיימים ברקמה שינויים מטפלסטיים ודיספלסטיים, עד כדי התכייבות של הברונכים כתוצאה מהדלקת.
כתוצאה מהעלייה המשמעותית בהפרשת הריר, בשילוב עם עליית עובי דפנות הסימפונות, נחסמות דרכי האוויר. ברוב החולים קיימת במקביל גם נפחת המעצימה את האפקט החסימתי. עם העלייה בחסימת הסימפונות, נוצרים היפוקסיה קשה, קוצר נשימה ושיעול עם זיהומים חוזרים. הרס הרקמה גורם לעליה בלחץ הדם הריאתי, ללב ריאתי ולאי ספיקת לב ימנית.
הטיפול בדלקת הסימפונות הכרונית כולל לעיתים גם טיפול אנטיביוטי עקב הסיכוי הגדול לזיהומים חוזרים.
ראו גם

מחלת ריאות חסימתית כרונית
דלקת סימפונות חריפה
וירוסים וחיידקים במערכת הנשימה
חסימה דלקתית של הסימפונונות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000350924  NKC: ph137036 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סורין הלר

| --- | --- |

 לידה:  18 בדצמבר 1952 (בן 72)
 מדינה:  ישראל 
 
סורין הלר (נולד ב-18 בדצמבר 1952) הוא אוצר, חוקר בתחומי האמנות והמוזיאולוגיה.
ביוגרפיה

סורין הלר נולד וגדל בבוקרשט, רומניה, למשפחה ציונית ועבר רדיפות על רקע זה ברומניה. עלה לישראל עם משפחתו ב-1965, הם התיישבו בנתניה. הוריו סלבטורה וקרולה הלר. אביו פסיכיאטר, היה קצין רפואה בצבא הרומני במלחמת העולם השנייה ובישראל ניהל מחלקה בבית החולים פרדסיה בעמק חפר. אימו הייתה מראשי התנועה הסוציאליסטית ומחלוצות הפמיניזם ברומניה, ערכה את העיתון "ליברטטה".
שירת בצה"ל בתותחנים, בסדיר בשנים 1971–1974 ולחם במלחמת יום הכיפורים ושירת במילואים בשנים 1974–1994.
בוגר החוג לתולדות האמנות, מסלול חד-חוגי מורחב, אוניברסיטת תל אביב, 1980.
בשנים 1982–1986 עבד כאוצר משנה, ולאחר מכן כאוצר של מוזיאון חיפה לאמנות. בשנים 1987–1988 עבד כאוצר במוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן.
החל משנת 1988 ועד היום עובד כאוצר עצמאי, תערוכותיו מוצגות במוזיאונים שונים בישראל ומחוצה לה, ביניהם: מוזיאון תל אביב לאמנות; מוזיאון חיפה; מוזיאון לאמנות, יד ושם, ירושלים; המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן; מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד; המשכן לאמנות על שם חיים אתר, עין חרוד; הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר, אוניברסיטת תל אביב, תל אביב; המוזיאון הפתוח, פארק התעשייה עומר, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב, מוזיאון הכט, אוניברסיטת חיפה, המוזיאון הלאומי ארמון קוטרוצ'ני, בוקרשט.
אצר למעלה ממאה וחמישים תערוכות כאוצר המועסק במוזיאונים לאמנות ציבוריים.
בשנים 1995–1999 כיהן כמנהל המדור לאמנות פלסטית, אמנות לעם.
שימש כחבר הוועדה האמנותית, ובהמשך כיועץ במוזיאון ינקו דאדא, עין הוד  (2007-1992).
החל משנת 2006 ועד 2017 כיהן כמנהל תחום אמנות ומוזיאונים, עיריית רמת השרון. במסגרת תפקידו ברמת השרון הקים שתי גלריות לאמנות, האחת נחנכה בחודש מאי 2014 במתחם למורשת, תרבות ואמנות בית יד לבנים והשנייה גלריה חוצות, ויצמן, רמת השרון 2008.
החל משנת 2022 מכהן כאוצר האגף למורשת יהדות דוברת גרמנית, מוזיאון הכט, אוניברסיטת חיפה.
עסק בהוראת תולדות אמנות, אוצרות ומוזיאולוגיה: במכון לאמנות, סמינר הקיבוצים, אורנים, קריית טבעון; בHIT מכון טכנולוגי חולון; במכון אבני לאמנות, תל אביב; במדרשה לאמנות,
קלמניה, מכללת בית ברל; במכללה להוראת טכנולוגיה, תל אביב ובמסלול האקדמי המכללה למינהל, ראשון לציון.
עסק בכתיבת ביקורת אמנות בכתבי עת ביניהם: כתב העת לאמנות סטודיו, ארבע על חמש ועוד. פרסם מאמרים בקטלוגים נבחרים ובספרי אמנות. כל התערוכות לוו בקטלוגים ובהם מאמרים פרי עטו.
בעל תואר דוקטור ממטעם אוניברסיטת אנגליה ראסקין יוניברסיטי (ARU), קיימברידג' & צ'למספורד, אנגליה, 2010. נושא התזה: "עיצוב זהות של מוזיאונים פריפריאליים לאמנות בישראל במהלך שנות התשעים".
סורין הלר נשוי לאורנה זקן-הלר, כיהנה כמנהלת תנועת "אחותי - למען נשים בישראל", להם שלושה ילדים והם מתגוררים בתל אביב.
תערוכות נבחרות

2022 "בעקבות הזיכרון האבוד", תערוכה קבוצתית, מוזיאון בר-דוד לאמנות ויודאיקה, קיבוץ ברעם, קט.
2015 יונתן גולד │ אסי משולם, בין אתוס למיתוס, מוזיאון הכט, אוניברסיטת חיפה, חיפה, קט.
2014 "אשכול מאשכול - סיפור אישי", יד לבנים רמת השרון הגלריה לאמנות, אוצרת אורחת יונה לוי גרוסמן.
2013 "קל מחומר – אמנות הנייר בישראל 2", מוזיאון ארץ-ישראל, תל אביב, תל אביב, קט.
2012 "זוכרים את בועז" תערוכה לזכרו של בועז טל, בית האמנים, תל אביב.
2011 אהרן בצלאל – שישים שנות יצירה, בית האמנים, ירושלים, קט'.
2010 עמי שביט – איקונוגרפיה אחרת, מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, קט'.
2008 ביאנלה רמת השרון לאמנים צעירים 2008, רמת השרון, קט‘.
2007 מקס ליברמן - "בבואת נפשו", עבודות על נייר, תערוכת יחיד, מוזיאון הכט, אוניברסיטת חיפה, קט'.
2006 Lanterna Magica" – אור מטאפיזי בצילום ישראלי", תערוכה קבוצתית, מוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית, קט‘.
2005 אביבה מרגלית – אישי, מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, קט‘.
2004 אבישי אייל – ארץ שמן, המשכן לאמנות ע"ש חיים אתר, מוזיאון עין חרוד, עין חרוד, קט'.
2003 תערוכת פרס האמן הצעיר, מפעל המלגות של קרן התרבות אמריקה ישראל, המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן.
2002 הביאנלה השנייה לקרמיקה ישראלית, מוזיאון ארץ-ישראל, תל אביב, קט‘.
2001 לאה ניקל: "דפים, מחברות, עבודות על נייר 1950 – 2000", המוזיאון הפתוח, גן התעשייה עומר, קט‘.
2000 רותי אגסי: "מפרץ אפולוניה", מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, קט‘.
1999 יובל שאול: 1996 – 1999", מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, קט‘.
1998 גרי גולדשטיין: "חדשות טובות הגורמות לאושר", מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, קט‘.
1997 "אנרגיה", אירוע אמנותי, מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, קט‘.
1996 רם סמוכה: "תחש", במסגרת אירועי "ארטפוקוס", מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, קט‘.
1995 מקטעים, תערוכה קבוצתית, מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, קט‘.
1994 סימן קריאה, תערוכה קבוצתית, במסגרת אירועי "ארטפוקוס", מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, קט‘.
1993 מרסל ינקו: תצוגת הקבע, מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, קט‘.
1992 ”פיסול כתיאטרון“, תערוכה קבוצתית, מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד, קט‘.
1991 ”דומסטיקה“, תערוכה קבוצתית, בית האמנים, תל אביב, קט‘.
1990 אירן פשיק ויגאל עוזרי: "חומר הופך לאור, אור הופך לחומר", המשכן לאמנות, מוזיאון עין חרוד, קט‘.
1989 לאה ניקל: "ציורים", מוזיאון ערד.
1988 נופים, תערוכה קבוצתית, גלריה הקיבוץ, תל אביב, עלון.
1987 "ציור ציטטה ציור", המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן, קט‘.
1986 ראובן רובין: "הדיוקן ביצירתו", מוזיאון חיפה לאמנות חדשה, עלון.
1983 הרמן שטרוק, בשיתוף עם י' ניקולאו, מוזיאון חיפה לאמנות חדשה, קט‘.
מבחר תערוכת אשר הפיק במסגרת תפקידו כמנהל המדור לאמנות פלסטית, אמנות לעם:
1998 ז'אק ז'אנו: בית החיים, תערוכה ניידת, אוצרת זהבה גולדברג, פתיחה, גלריה ע"ש רחל וישראל פולק, קלישר 5, תל אביב.
1997 "ממציאות, מציאות בדויה בצילום הישראלי", תערוכה קבוצתית ניידת, אוצרים: מוניקה לביא ועופר זאבי, פתיחה, הגלריה של הסדנה לאמנות, יבנה.
1996 "אורי צייג: דרבי לוד 96", תערוכה במסגרת אמן בקהילה, רשת המתנ"סים, לוד.
הערות שוליים

↑  "אשכול מאשכול - סיפור אישי" הגלריה לאמנות רמת השרון
מוזיאון הכט

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לארכאולוגיה ואמנות
 כתובת:  אוניברסיטת חיפה
 מיקום:  חיפה 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  ראובן הכט
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1984
 תאריך פתיחה רשמי:  1984 
 
 קואורדינטות:  32°45′49″N 35°01′05″E﻿ / ﻿32.763477777778°N 35.017977777778°E﻿ / 32.763477777778; 35.017977777778
 mushecht.haifa.ac.il
  (למפת חיפה מוגדלת) מוזיאון הכט(למפת חיפה רגילה) מוזיאון הכט(למפת הגליל המערבי רגילה) מוזיאון הכט(למפת הגליל המערבי מוגדלת) מוזיאון הכט
 
הספינה ממעגן מיכאל בתצוגה
אגף האמנות
אוסף גלוסקמאות במוזיאון הכט
אסמים לאחסון תבואה ממצודה ישראלית בנגב מתקופת הברזל, 700-800 לפנה"ס. האסמים נמצאו מחוץ למצודה שנבנתה ככל הנראה בימי עוזיהו, סמוך לצומת דרכים חשוב.
מוזיאון הכט (באנגלית: Hecht Museum) הוא מוזיאון המציג ממצאים ארכאולוגיים, הנמצא בתוך אוניברסיטת חיפה. המוזיאון נחנך בשנת 1984 ביוזמתו של ד"ר ראובן הכט, מייסד "ממגורות דגון" בחיפה וממייסדי חבר הנאמנים של האוניברסיטה.
היסטוריה

גולת הכותרת של פעילותו למען האוניברסיטה, שבין היתר כללה הקמת קתדרה ע"ש ראובן הכט לציונות והיסטוריה והקמת מוסד הרצל לחקר הציונות ולימודה, הייתה הקמתו של המוזיאון. מימי נעוריו גילה ד"ר הכט עניין בארכאולוגיה של ארץ ישראל ובמשך כשישים שנה שקד לאסוף פריטים ארכאולוגיים, המייצגים את התרבות החומרית של ארץ ישראל בתקופות הקדומות. במיוחד גילה עניין בממצאים שייצגו את התקופות שהייתה להן משמעות היסטורית בתולדות עם ישראל, הווה אומר למן התקופה הכנענית ועד לשלהי התקופה הביזנטית. ד"ר הכט שהצטיין בפעילותו הציונית, האמין שהארכאולוגיה היא אחד הביטויים החשובים של הציונות, וכי הממצאים הקדומים הם הוכחה לקשר בין העם היהודי לארץ ישראל.
תצוגות הקבע בארכאולוגיה

ארכאולוגיה של ארץ-ישראל: התצוגה מבוססת על האוסף הפרטי של ד"ר ראובן הכט, וכוללת פריטים המייצגים את הארכאולוגיה של ארץ-ישראל מהתקופה הכלקוליתית ועד שלהי התקופה הביזנטית.
תצוגות נושאיות: מטבעות היהודים, חותמות שמיים מערביים, משקולות, תכשיטים, צעצועים, נרות שמן, ממצאים מחפירות הר הבית בירושלים, ממצאים ממצרים העתיקה וממצאים המייצגים את תרבות האטרוסקים. אוסף מהמוזיאון כולל גם מטבעות השייכות למטמון עספיא שנמצא בשנות ה-60 של המאה ה-20.
תעשיות ומלאכות קדומות: התערוכה מתמקדת בשבע מלאכות קדומות: חרושת העץ, חרושת האבן, חרושת המתכת, מלאכת הזכוכית, מלאכת הפסיפס, מלאכת הכתב ומלאכת הרופא. התערוכה מתייחסת אל שיטות הייצור של מלאכות אלה וכן מוצגות שיטות מחקר המאפשרות להבין את דרכי הייצור של החפצים הקדומים. במרכז חלל זה משולבת רצפת פסיפס מ"בית לאונטיס", בית-כנסת מהתקופה הביזנטית שנחשף בבית-שאן בשנות השישים של המאה העשרים.
פניקים בחוף הצפוני של ארץ-ישראל בתקופת המקרא – התערוכה מתמקדת בתרבות החומרית של הפיניקים, תושבי ערי החוף באגן המזרחי של הים התיכון, שבמרוצת האלף הראשון לפנה"ס פשטו מאזור זה מערבה לאיי וחופי הים התיכון. התערוכה מבליטה, בין השאר, את תרומתם של הפיניקים לפיתוח האדריכלות הימית ולפיתוח האלפבית וכן מבליטה את עובדת היותם סוחרים יורדי-ים.
הספינה העתיקה ממעגן מיכאל: בתצוגה מוצגת הספינה העתיקה שהתגלתה במעגן מיכאל. הספינה שאורכה 13 מטרים, היא בת 2,400 שנים; נשתמרו עוגן העץ שלה, כלי נגר הספינה ומטען הספינה. הספינה התגלתה בים בעומק של כשני מטרים, מול חוף קיבוץ מעגן מיכאל. היא נחשפה ונחפרה במהלך שנות ה-80 ועברה תהליך שימור שנמשך שבע שנים במעבדות השימור של אוניברסיטת חיפה.
תצוגות הקבע באמנות

ציור צרפתי 1930-1830: אסכולת ברביזון, אימפרסיוניזם, פוסט אימפרסיוניזם והאסכולה של פריז.
אמנות יהודית מאמצע המאה ה-19 וראשית המאה ה-20: אמנים מהולנד, גרמניה ומזרח אירופה.
אוסף אוסקר גז: אמנים יהודים שנספו בשואה: התערוכה מבוססת על האוסף שנתרם לאוניברסיטת חיפה בסוף שנות השבעים על ידי משפחת גז השווייצרית. האוסף כולל ציורים ופסלים של שמונה-עשר אמנים יהודים אשר מותם בשואה קטע את פעילותם היצירתית.
אודיטוריום המוזיאון

באגף החדש של המוזיאון אודיטוריום מפואר, בעל איכויות אקוסטיות ייחודיות, ובו 380 מקומות ישיבה. באודיטוריום הותקן עוגב חלילים ששוחזר מחלקי עוגבים ששימשו במאה ה-20 בכנסיות בארץ. העוגב נרכש בידי ד"ר הכט לשם הצבתו באודיטוריום שתכנן לבנות, שכן קיווה שהאודיטוריום שיתווסף למוזיאון ישמש מרכז לאירועי תרבות, שיהווה השלמה לאווירה המיוחדת ולאופי המיוחד של המוזיאון, המשלב ארכאולוגיה ואמנות.
מרכז מחקר ולימוד

המוזיאון משמש מרכז לימוד ומחקר לסטודנטים ולסגל האקדמאי ומרכז לימודים והעשרה בתחומי הארכאולוגיה, האמנות, המקרא וההיסטוריה לתלמידי בתי ספר, חיילים, גמלאים, מורים וגורמים נוספים בקהילה. המוזיאון עורך תחרות שנתית בתחומי האמנויות הפלסטיות, המיועדת לתלמידי תיכון במחוז הצפון, לחיילים וחיילות בכל רחבי הארץ, ולסטודנטים בחוג לאמנות ומדור באוניברסיטת חיפה. קרן הכט מעניקה מלגות לזוכים בתחרות וכן מלגות לסטודנטים הלומדים לתארים מתקדמים בחוגים לארכאולוגיה, ציוויליזציות ימיות, מקרא, לימודי ארץ ישראל, תולדות עם ישראל ותולדות האמנות. המוזיאון מקיים כנסים, ימי עיון, השתלמויות והרצאות, מוציא לאור קטלוגים לתערוכות בארכאולוגיה ואמנות, ואת כתב-העת "מכמנים", המיועד למחקרים בארכאולוגיה ולפרסום חפצים מאוסף המוזיאון.
כתב עת מכמנים

המוזיאון מפרסם כתב עת בשם "מכמנים" המשמש במה לפרסום חפצים נבחרים מאוסף המוזיאון, וכן במה לסוגיות שונות בארכאולוגיה של ארץ ישראל. כתב העת הוא מדעי ומפורסמים בו מאמרים בעברית ובאנגלית. למאמרים בעברית ניתן תקציר באנגלית ולמאמרים באנגלית תקציר בעברית. עד כה פורסמו 29 חוברות.
דרך הדורות

ביוזמת המוזיאון, הוקם בסמוך לאוניברסיטת חיפה אתר "דרך הדורות". האתר מצוי בשטח פארק הכרמל, מדרום לאוניברסיטה, ליד חורשת הארבעים.
את הרעיון הגה ד"ר הכט בשנת 1975 כפארק מוזיאוני שיכלול מבנים משוחזרים אותנטיים. אל הפארק הועברו מבנים קדומים שעמדו בפני סכנת הרס, ביניהם מבני מגורים וקבורה מרמת מטרד בנגב, אסמי תבואה ממצודה בנגב מתקופת הברזל ובתי בד מקסטרא הקדומה שבמורדות המערביים של חיפה. שביל משולט מוביל בין המבנים.
הכניסה לדרך הדורות היא מכביש 672. לבאים מחיפה, פניה ראשונה שמאלה לאחר האוניברסיטה.
אירועים

בינואר 2020 עמד המוזיאון במרכז שערורייה לאחר שהנהלת המוזיאון ביטלה שיח גלריה עם האמן סאהר מיערי, עקב היותו אמן פלסטיני.
בשנת 2024 מדיניות המוזיאון לאפשר נגישות למוצגים והצבתם שלא בארון תצוגה שמור אפשרה שבירת כד עתיק בן כ-3,500 שנה על ידי ילד בן 4
לקריאה נוספת

רחל חכלילי, מוזיאון ראובן ועדית הכט באוניברסיטת חיפה, בתוך: אריאל, גיליון 37–39: חיפה ואתריה, עמ' 147–150
הערות שוליים

↑  מוזיאון הכט – אגף משאבי אנוש – אוניברסיטת חיפה
↑  ARToday, אוניברסיטת חיפה החליפה את מנהלת מוזיאון הכט לאחר שזו ביטלה שיח גלריה עם אמן פלסטיני, באתר ARToday, ‏2021-06-30
↑  אלכסנדרה לוקש, "הילד ששבר קנקן בן 3,500 שנה מוזמן לסיור במוזיאון, אנו נתקן את הפריט", באתר ynet, 27 באוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265591005171  CiNii: DA15032237  ISNI: 0000 0001 2336 7778  LCCN: n86106801  VIAF: 139640331   WorldCat (עם VIAF): 139640331