stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קפריסין הבריטית
קבלת העצמאות

ב-19 בפברואר 1959 נחתם הסכם לונדון ציריך, שקבע שקפריסין תהיה מדינה עצמאית, לאחר התנגדות בריטית וטורקית לאיחוד האי עם יוון. ב-19 באוגוסט 1960 העניקו הבריטים עצמאות לרפובליקה של קפריסין בראשה ניצב הארכיבישוף מקאריוס השלישי. בשל חשיבותם האסטרטגית נקבעו הבסיסים הצבאיים אקרוטירי ודקליה כשטחי בסיס ריבוניים בריטיים, כמובלעות בתוך השטח הריבוני של הרפובליקה.
רשימת המושלים הכלליים

| שם | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערה |
| --- | --- | --- | --- |
| מלקולם סטיבנסון | 10 במרץ 1925 | 30 בנובמבר 1926 | המושל הכללי הראשון.   לפני כן היה המזכיר הראשי (1917–1920) והנציב העליון (1920-1925) בשנות הממשל הצבאי. |
| רונלד סטורס | 30 בנובמבר 1926 | 29 באוקטובר 1932 |  |
| רג'ינלד אדוארד סטאבס | 29 באוקטובר 1932 | 8 בנובמבר 1933 |  |
| ריצ'מונד פאלמר | 8 בנובמבר 1933 | 4 ביולי 1939 |  |
| ויליאם דניס באטרשיל | 4 ביולי 1939 | 3 באוקטובר 1941 |  |
| צ'ארלס קמפבל וולי | 3 באוקטובר 1941 | 24 באוקטובר 1946 | מלחמת העולם השנייה |
| רג'ינלד פלטשר | 24 באוקטובר 1946 | 4 באוגוסט 1949 |  |
| אנדרו בארקוורת' רייט | 4 באוגוסט 1949 | 1954 |  |
| רוברט פרסיוול ארמיטג' | 1954 | 25 בספטמבר 1955 |  |
| ג'ון הארדינג | 25 בספטמבר 1955 | 22 באוקטובר 1957 | התמודד עם דיכוי המהומות |
| יו פוט, ברון קרדון | 3 בדצמבר 1957 | 16 באוגוסט 1960 | המושל הכללי האחרון |
הערות שוליים

1 2  משקיף, "הדומיניון השביעי" - הדוגמה של קפריסין, הארץ, 16 באפריל 1928
↑  ⁨מצב חירום יוכרז בקפריסין ⁩ | ⁨זמנים⁩ | 26 June 1955 | Newspapers | The National Library of Israel, באתר www.nli.org.il (באנגלית)
קלי פרטל

קלי פרטל (באנגלית: Kelly Fertel), היא שחיינית יהודיה-אמריקאית. היא אלופת המכביה העשרים (2017) ושיאנית המכביה. זוכת 7 מדליות, מהן 5 מדליות זהב.
ביוגרפיה

פרטל גדלה במיאמי, פלורידה.
בתחרויות השחייה של המכביה העשרים שנערכו בבריכת טוטו וינגייט ביולי 2017 זכתה פרטל ב-7 מדליות, מהן 5 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 4:18.19 דקות, לפני רוני בווה מישראל (4:22.48 דקות) והיילי הרצברג מארצות הברית (4:28.72 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:57.21 דקות, לפני גלי זילברברג (9:03.51 דקות) ואביטל פליישמן (9:11.72 דקות), שתיהן מישראל, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 2:15.03 דקות, לפני ליאה גולדמן (2:16.60 דקות) וג'סיקה אנטילס (2:19.28 דקות), שתיהן מארצות הברית, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 4:45.54 דקות, לפני ג'סיקה אנטילס (4:58.27 דקות) ושחר מנחם מישראל (4:59.72 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש נוסף של 8:21.73 דקות, לפני ישראל (8:27.41 דקות) וקנדה (9:04.80 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:17.62 דקות, אחרי טסיז'ה קרוסאס מארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 2:10.88 דקות ולפני שחר מנחם (2:19.23 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:50.14 דקות, אחרי ישראל שקבעה שיא מכביה חדש של 3:44.64 דקות ולפני קנדה (4:05.08 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.31 שניות.
קרב קאחול

קרב קאחול (קאגול בתעתיק רוסי) היה קרב שהתרחש ב-1 באוגוסט 1770 (21 ביולי 1770 לפי הלוח היוליאני) במסגרת המלחמה העות'מאנית-רוסית, בין הכוחות של האימפריה הרוסית לבין כוח של האימפריה העות'מאנית וחאנות קרים. הקרב הסתיים בניצחון רוסי למרות נחיתות מספרית משמעותית, וכתוצאה מניצחונם, הרוסים כבשו מספר מבצרים באזור.
המפקד הרוסי פיוטר רומיאנצב ידע על העדיפות המספרית המשמעותית של הטורקים. לכן הוא החליט לנצל את תנאי השטח ולאלץ את הטורקים לנהל את הקרב בשטח בין שתי גבעות, כך שרצועת הקרב לא תהיה יותר מ-1.5 ק"מ. בתנאים אלה הטורקים התקשו לנצל את מלואו הכוח. הוא גם החליט להתחיל את הקרב ולא לתת לטורקים זמן להתארגנות מיוחדת לתנאי הקרקע במקום. את הכוח העיקרי הוא מיקם במרכז ובצד הימני של חזית הקרב. הקרב התחיל ב-5 בבוקר. כאשר הטורקים ראו כוח רוסי מתקרב הם החלו בירי תותחים ובהתקפת נגד של הפרשים. הרוסים עמדו במתקפה של הפרשים והחלו להתקרב למחנה הטורקי. ברגע המכריע רומיאנצב בעצמו ניהל התארגנות נגד המתקפות של הטורקים. הוא לקח את כוח עתודה שהיה ברשותו והם החלו בפריצה בתוך המחנה. הפריצה הצליחה והניצחון היה מוחץ.
קרב קאטר ברה

קרב קאטר ברה הוא קרב אשר התרחש בבלגיה ב-16 ביוני 1815, בין הצבא הצרפתי לצבא הבריטי ובעלי בריתו במסגרת הקואליציה האנטי-צרפתית השביעית. חשיבות הקרב היא בסמיכות לקרב המכריע ליד ווטרלו והניסיון הצרפתי להפריד בין הצבא הבריטי לצבא הפרוסי, שהובס באותו יום בקרב ליני. למרות הניצחונות הצרפתיים, הם לא הצליחו להפריד בין הצבאות והמטרה האסטרטגית לא הושגה. הצבאות התאחדו בקרב ווטרלו והביסו את הצבא הצרפתי.
התוצאות

אחרי ההפסד של הכוחות הפרוסים תחת הנהגתו של פילדמרשל בליכר, אולץ הדוכס מוולינגטון לסגת אחורה לאזור וטרלו, בו תכנן את הקרב המכריע יחד עם הכוחות הפרוסים שנסוגו.
לנפוליאון לא הייתה ברירה אלא להמשיך צפונה אחרי הצבאות המאוחדים ולהילחם על שדה הקרב שבחר הדוכס מוולינגטון בווטרלו.
קרב של שחור וכלבים

קרב של שחור וכלבים (בצרפתית:  Combat de negre et de chiens) הוא מחזה פרי עטו של המחזאי הצרפתי ברנאר-מארי קולטס. הצגת הבכורה שלו הייתה בכיכובם של מישל פיקולי ופיליפ לאוטאר בשנת 1979.
תקציר העלילה

עלילת המחזה מתרחשת באתר עבודות ציבוריות של יזמי חוץ צרפתים, באחת מארצות אפריקה המערבית. אורן בן הששים הוא מנהל העבודה באתר. קאל הוא מהנדס בשנות השלושים לחייו. קאל הרג את אחד הפועלים השחורים וזרק את גופתו לביוב. אלבורי הוא שחור שהתגנב למגורי הסגל מבלי שהשומרים הבחינו בו ודורש את גופת הפועל השחור. אורן מנסה בדרכי דיפלומטיה להסתדר עם אלבורי, בעוד שקאל זומם להרוג אותו. לאון היא אישה צרפתייה שאורן הביא איתו מצרפת, שמתיידדת עם לאון ואלבורי.
ההפקה בישראל

תרגום – דורון תבורי.
בימוי – רוני פינקוביץ'.
תפאורה – אלכסנדר ליסיאנסקי.
מוזיקה - בועז ברקת.
תלבושות - דלית ענבר.
תאורה - נתן פנטורין.
אורן, מנהל העבודה באתר – גדליה בסר.
אלבורי, שחור מקומי - ח'ליפה נאטור.
לאון, אישה שאורן הביא מצרפת – לאורה ריבלין.
קאל, מהנדס : דורון תבורי.
קרב צפין

קרב צִפין (ערבית: وقعة صفين) נערך בין צבאו של הח'ליף הרביעי עלי בן אבי טאלב לצבאו של גדול מתנגדיו, מועאויה אבן אבו סופיאן מושל סוריה. זו הייתה המלחמה הראשונה בתוך האסלאם בין שתי קבוצות יריבות.
אודות הקרב

כוחות שני היריבים המרים נערכו זה מול זה בשטח סורי הנקרא צִפין בשנת 657. צבאו של עלי היה גדול מאוד אם כי לא מאומן ומלוכד דיו, לעומת צבאו של מועאויה שהיה חזק ומנוסה אך קטן בהרבה. למרות זאת נלחם צבאו של עלי בנחישות, מתוך ייאוש, בנכונות לסכן הכול מתוך ידיעה שאין לו מה להפסיד. במשך זמן רב של לחימה לא הושגה הכרעה, אם כי נראה היה שידו של עלי על העליונה.
מועאויה אובד העצות פנה ליועצו עמר אבן אל-עאץ (عمر بن العاص), שנודע בכינויו "דאהִיַת אלערב" ("הערמומי שבערבים"). אבן אל-עאץ הציע למועאויה לפקוד על חייליו לשים על רומחיהם דפי קוראן כדי לסמל את אחדות בני האסלאם. חיילי צבאו של עלי סירבו להמשיך להילחם נגד ספרי הקוראן המורמים נגדם, ובעצם להילחם באלוהיהם. על מנת להכריע את הקרב, הסכימו שני המנהיגים לגשת לבוררות ולהסכמי שביתת נשק. כל אחד שלח את יועצו על מנת לנהל משא ומתן בנושא בחירת הח'ליף. עלי שלח את יועצו הבכיר, אבו מוסא אלאשערי (ابو موسى الاشعري), ואילו מועאויה שלח את "הערמומי שבערבים". השניים נכנסו להידבר באוהל, וכשהבינו שלא יגיעו להכרעה, הציע אבן אלעאץ שכל אחד מהם יצא החוצה ויתמוך באויבו, וכך יבין ההמון המוסלמי כי אפילו היועצים הבכירים ביותר מבולבלים, לאחר שהצליחו לשנות האחד את דעתו של השני. השניים יצאו מהאוהל; אלאשערי, יועצו של עלי, צעק ראשון וקרא בשמו של מועאויה, דבר שגרם להלם בקרב עלי וצבאו. מיד אחריו קרא גם אבן עאץ בשמו של מועאויה.
בעקבות זאת ניצח מועאויה בקרב צפין, אך עלי לא הסכים לקבל עליו את הדין, ולוחמיו הסכימו איתו וקראו "לָא חֻכּם אִלָא לִלָה" (אין משפט אלא לאללה). הם טענו שעלי נכנע לבוררות בשר ודם ולא לבוררות האל, שהייתה נקבעת בהמשך הקרב. אנשים אלה פרשו ממחנהו של עלי ויסדו את הכת הדתית–אופוזיציונית הראשונה באסלאם, שכונתה ח'וארג'. הם פנו אל מזרח עיראק ובסיסם היה בנהרואן. הם השליטו אנרכיה בכל הארץ במהלך מסעי השוד והביזה שניהלו. בכך, למעשה, הפך הוויכוח הפוליטי בעניין הח'ליפות לוויכוח דתי. הח'וארג' מינו להם ח'ליף משלהם תוך השקפה שלפיה הח'ליף לא חייב להיות מצאצאי הנביא, אלא יכול להיות כל אדם, אפילו עבד, ובלבד שרמתו המוסרית והדתית תהא גבוהה. הם הכריזו כ"כופר" על כל מי שלא היה מוסלמי כרצונם ונלחמו במוסלמים-כופרים אלו מלחמת מצווה - ג'יהאד. בשנת 658 יצא עלי נגדם למלחמה וערך בהם טבח גדול, אולם לא השמיד אותם לחלוטין.
בינתיים נמשך המאבק בן עלי למועאויה. מועאויה סכסך בין עלי לבין מושל מצרים, שהיה תחת חסותו של עלי, ובכך גרם להחלפת המושל במושל חלש יותר, שלמעשה הקל את השתלטותו של מועאויה על מצרים. משהכיר עלי בטעותו, שלח את מאלכ בן חארת' אלאשתר, מפקד הצבא המוכשר שלו, להחזיר את הסדר במצרים על כנו, אך בדרכו לשם הרעילו אותו שליחי מועאויה.
בשנת 658 חדר מועאויה למצרים בעזרת עמר בן אלעאץ, ובכך חתם למעשה את גורלו של עלי כח'ליף. למעשה, הפך מועאויה לשליט העליון בחלק המערבי של עולם האסלאם דאז. בשנת 660 הוא קיבל את ה"ביעה" (שבועת אמונים) בירושלים והכריז על עצמו כח'ליף. עלי, שתכנן להילחם בו, נרצח בשנת 661 בכופה, בדרכו למסגד, בידי חַ'ארֵג'י בשם אבן מֻלגַ'ם.
קנטרוזאורוס

| קנטרוזאורוס |
| --- | --- |
  שלד של קנטרוזאורוס
תקופה
יורה עליון, 155–150 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
אינפרא־סדרה:: סטגוזאוריה
משפחה:: סטגוזאוריים
סוג:: קנטרוזאורוס
מין:: Kentrosaurus aethiopicus
שם מדעי
 Kentrosaurus ‏הנינג, 1915

שלד של קנטרוזאורוס.
שחזור אפשרי של קנטרוזאורוס.
קנטרוזאורוס (שם מדעי: Kentrosaurus) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הסטגוזאוריים שחי באפריקה ביורה עליון, כ-155 עד 150 מיליון שנה לפני זמננו. פירוש שמו "לטאה מחודדת".
תיאור

הקנטרוזאורוס היה סטגוזאור בינוני באורך 4.5-5 מטר ומשקל של כ-1,000 עד 1,500 ק"ג (טון עד טון וחצי). ראשו היה קטן ובעל מקור, והוא הילך על כל ארבע רגליו. רגליו האחוריות היו ארוכות מרגליו הקדמיות, וניצבו כשני עמודים מתחת לגופו. רגליו הקדמיות היו קצרות יותר וכנראה היו פרושות קמעה הצידה. כמו כל הסטגוזאוריים ראשו היה קטן וזנבו היה שרירי. הקנטרוזאורוס היה אוכל צמחים ואכל בעיקר צמחייה נמוכה. ייתכן שהיה יכול להזדקף על רגליו האחוריות ולהישען על זנבו, וכך להגיע לעלים בגובה של עד 3.3 מטר (11 רגל).
בדומה לשאר בני המשפחה, גם גבו של קנטרוזאורוס היה מכוסה בשני טורים של מבני עצם, שהשתנו מלוחיות יחסית שטוחות באזור הראש (כמו אצל הסטגוזאורוס) דרך לוחיות צרות ומחודדות באזור הכתפיים ועד לקוצים ודוקרנים בגב ובזנב. ככל הנראה, מבני עצם אלה שימשו אותו להגנה עצמית, אך ייתכן גם שלצורכי חיזור ותצוגה. בנוסף, בלטו מכתפיו שני דוקרני עצם ארוכים ששימשו להגנה. עורו היה מכוסה בחלקו באוסטאודרמים - לוחיות עצם מעל העור ששימשו כשריון אך גם כמאגר מינרלים לשעת חירום. זנבו של הקנטרוזאורוס היה ארוך (40 חוליות זנב) שרירי, גמיש ביותר ומכוסה דוקרנים ושימש נשק מעולה להגנה. חוקרים שחקרו את הביומכניקה של הזנב של קנטרוזאורוס שיערו שבשל גמישותו הוא יכול היה לנופף בו לאורך קשת של 180 מעלות ושמהירות הזנב המרבית בקצהו הייתה כ-50 קמ"ש. כאשר התוקף נפגע ממכת זנב של קנטרוזאורוס הדוקרנים היו חודרים לגופו ומשפדים רקמות רכות, בנוסף לחבטה שהייתה יכולה לשבור עצמות של טורפים קטנים ובינוניים. גם כאשר לא חדרו, מכות הזנב עטוי הדוקרנים יצרו חתכים בגוף התוקף כאשר הם נעו במהירות, בדומה למכת שיסוף בחרב. מכות הזנב של הקנטרוזאורוס יכלו להרוג טורפים קטנים, להפוך טורפים בינוניים לנכים ואף לגרום נזק משמעותי לטורפים גדולים. עם זאת, דוקרניו היה פחות חסונים מאלה של הסטגוזאורוס ויכלו להתעקם או להישבר כאשר פגעו בתוקף. דרך להתגבר על הזנב המתנופף של הקנטרוזאורוס הייתה לנשוך אותו בבסיס הזנב לפני שהוא מספיק להניפו או לתקופו אותו בו-זמנית מכמה כיוונים, למשל על ידי להקת טורפים. ישנה סברה שהקנטרוזאורוס נהג להסתער בריצה אחורנית תוך הנפת הזנב בדומה לדורבן, אך לא נמצא לה תימוכין במאובנים.
גילוי ושם

הקנטרוזאורוס נתגלה ב-1909 על ידי משלחת פלאונטולוגים גרמנית כששרידיו התגלו בתצורת טנדגורו, טנזניה. הוא תואר למדע ב-1915 על ידי אדווין הנינג שגם נתן לו את שמו. שם זה עורר מחלוקת בקהילה המדעית בשל דמיונו הרב ל-Centrosaurus - דינוזאור צרטופסי מאמריקה הצפונית. בהגיה יוונית השם של שניהם נשמע כ-Kentrosaurus, דבר שאסור על פי חוקי הטקסונומיה, ולכן הנינג החליט לשנות את שמו ל-Kentrurosaurus שפירושו "לטאת זנב-מחודד" ב-1916. פרנץ נופצ'ה הציע את השם Doryphorosaurus שפירושו "לטאה נושאת רומח". בסופו של דבר, מאחר ש-Centrosaurus מאוית ב-C ומבוטא "צנטרוזאורוס" ואילו Kentrosaurus מאוית ב-K ומבוטא "קנטרוזאורוס" היה הבדל מספיק בין השמות, והשם קנטרוזאורוס נשאר השם המדעי התקף.
בתרבות

הקנטרוזאורוס מופיע בתרבות בסדרה עולם היורה: מחנה הקרטיקון בתור פרט בשם "פירס", אשר נחקר בידי ד"ר מיי טרנר. עם זאת הבוס האכזרי שלה, קאש מחליט להחליש אותו כדי שיילחם נגד טירנוזאורוסית תוקפנית והוא כמעט נהרג אך מורדם בידי רובוטים כדי לא לבזבז כסף. לאחר שנשיא "מנטה קורפ" מגיע הוא מחליט להרוג את הקנטרוזאורוס הפצוע ולחלק לטורפים כמזון, אך החבורה מצילה את "פירס". בהמשך פירס מובא לבור המים כדי להינצל מלכידה בידי דניאל אך לאחר שהוא משליט טורפים נגדם פירס נלחם ואף מצליח להפיל את הספינוזאורוס על רגליו ולברוח.
הוא מופיע בכמה משחקים של הזיכיון ביניהם: עולם היורה: המשחק, Jurassic Park: Operation Genesis‏, Jurassic World: Evolution‏, Jurassic World: Alive וכן במשחק Ark: Survival Evolved.
בעידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים נראים קנטרוזאורוסים ארוכי צוואר הגדולים בהרבה ממה שהיו באמת.
הוא מופיע בסדרה: דינו דן.
הוא מופיע גם בסדרת המשחקים: מלך הדינוזאורים וכן במשחק: "Parkasaurus".
קרל אלכסנדר, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך

קרל אלכסנדר, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך (בגרמנית: Karl Alexander Großherzog von Sachsen-Weimar-Eisenach‏; 24 ביוני 1818 – 5 בינואר 1901) היה הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך בין השנים 1853–1901.
ביוגרפיה

קרל אלכסנדר נולד ב-24 ביוני 1818 בויימאר שהשתייכה לדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, והיה בנם השני של קרל פרידריך, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ומריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתו של פאבל הראשון, קיסר רוסיה.
קרל אלכסנדר היה בידידות קרובה עם פאני לוואלד והנס כריסטיאן אנדרסן, אולם כשפרצה מלחמת שלזוויג הראשונה ניתק עמם את הקשרים.
ב-8 ביולי 1853 מת אביו קרל פרידריך, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, וקרל אלכסנדר עלה לשלטון במקומו, אולם דחה את טקס ההכתרה ליום ההולדת של יוהאן וולפגנג פון גתה ב-28 באוגוסט.
קרל אלכסנדר שיפץ את טירת וארטבורג, והיה פטרונם של ריכרד וגנר ופרנץ ליסט. בשנת 1860 ייסד קרל אלכסנדר את בית הספר לאמנות - הדוכסות הגדולה של ויימאר, ומינה למנהליו את ארנולד בקלין, פרנץ פון לנבאך וריינהולד בגאז.
במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה שמר קרל אלכסנדר על נייטרליות, ולאחר המלחמה הצטרף לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 תמך קרל אלכסנדר בפרוסיה במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה, אולם לא השתתף במלחמה באורח פעיל.
ב-5 בינואר 1901 מת קרל אלכסנדר, ובמקומו עלה לשלטון נכדו וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, מאחר שבנו מת עליו בחייו.
משפחתו

ב-8 באוקטובר 1842 התחתן קרל אלכסנדר עם סופיה, נסיכת הולנד, בתם של וילם השני, מלך הולנד ואנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
קרל אוגוסט, נסיך הכתר של סקסוניה-ויימאר-אייזנך (1844–1894)
מריה אלכסנדרינה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך (1849–1922), התחתנה עם היינריך השביעי, נסיך רויס.
אנה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך (1851–1859)
אליזבת זיבילה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך (1854–1908), התחתנה עם יוהאן אלברכט, דוכס מקלנבורג-שוורין.
קנט סטיוארט קול

| --- | --- |

 לידה:  יולי 10, 1900 איתקה, ניו-יורק
 פטירה:  אפריל 18, 1984  (בגיל 7) לה הויה, קליפורניה
 ענף מדעי:  ביופיזיקה, מדעי המוח
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קורנל
 מוסדות:  אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת שיקגו  Institute of Advanced Study  המכון האוקיינוגרפי בוודס הול  Naval Medical Research Center 
 תלמידי דוקטורט:  David E. Goldman 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1941)  המדליה הלאומית למדעים (1967)  חבר זר של החברה המלכותית (27 באפריל 1972)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 בת זוג:  אליזבט אוונס רוברטס
 צאצאים:  2
 תרומות עיקריות
 משוואת קול, קיבוע מתח בתאים.
 
קנת סטיוארט קול (באנגלית: Kenneth Stewart Cole;‏ 10 ביולי 1900 – 18 באפריל 1984) היה ביופיזיקאי אמריקאי שתואר על ידי חבריו כ"חלוץ ביישום מדע הפיזיקה לביולוגיה". לקול הוענק המדליה הלאומית למדע בשנת 1967.
ביוגרפיה

הוא נולד ב-10 ביולי 1900 באיתקה, ניו יורק, לצ'ארלס נלסון קול, מורה ללטינית באוניברסיטת קורנל ומייבל סטיוארט. לקנת היה אח צעיר יותר, רוברט ה. קול, איתו היה ביחסים קרובים מאד לאורך כל חייו למרות הפרש גיל גדול. הם היו אפילו שותפים לארבעה מאמרים שפורסמו בין השנים 1936 ל-1942
בשנת 1902 עברה המשפחה לאוברלין, אוהיו, כאשר אביו קיבל תפקיד במכללת אוברלין. בשלב מאוחר יותר התמנה אביו לדיקן במכללה. קול סיים את לימודי התואר הראשון במכללת אוברלין ב-1922, והמשיך ללימודי דוקטורט בפיזיקה באוניברסיטת קורנל בהנחיית פלויד ק. ריכטמייר. הוא קיבל את התואר דוקטור בפיזיקה ב-1926. במהלך לימודיו בילה מספר תקופות של חופשת הקיץ בעבודה במעבדת ג'נרל אלקטריק ב-Schenectady, ניו יורק.
בשנת 1932 התחתן קנת קול עם אליזבת אוונס רוברטס, עורכת דין. בשנים מאוחרות יותר עסקה עבודתה בעיקר בזכויות אזרח, ובשנת 1957 היא הצטרפה לצוות הנציבות של ארצות הברית לזכויות האזרח
קול הצטרף לסגל של אוניברסיטת קולומביה ב-1937 ונשאר שם עד 1946. הוא היה קשור מקצועית גם לבית החולים הפרסביטריאני ולקרן גוגנהיים ללימודים מתקדמים באוניברסיטת פרינסטון ולאחר מכן לאוניברסיטת שיקגו.
מ-1949 עד 1954 הוא היה המנהל הטכני של המכון לחקר הרפואה הימית בבת'סדה, מרילנד. בשנת 1954 הפך לראש המעבדה לביופיזיקה של המכון הלאומי לרפואה (אנ'), למחלות נוירולוגיות ועיוורון.
לקול הייתה תרומה חשובה לגילוי המנגנון היוני מאחורי הדחף העצבי המשמש להולכת האותות בתאי העצב, תגלית שזיכתה מאוחר יותר בפרס נובל את אלן ל. הודג'קין ואנדרו פ. האקסלי ב-1963. קול נבחר כעמית של האגודה האמריקנית לפיזיקה ב-1931, חבר באקדמיה הלאומית למדעים ב-1956, ועמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים ב-1964 הוא זכה במדליה הלאומית למדע בשנת 1967, ובציטוט מההמלצות לפרס, נכתב: "כתוצאה מעבודתו אנו יודעים הרבה יותר על אופן פעולת מערכת העצבים." בשנת 1972 הוא מונה לחבר בחברה המלכותית של לונדון. האגודה הביופיזיקלית מעניקה עד היום את מדליית קנת ס. קול למדען מצטיין החוקר את קרום התא.
בשנת 1980 הוא הפך לפרופסור נלווה במחלקה למדעי המוח במכון סקריפס לאוקיינוגרפיה בסן דייגו. היה לו בן, רוג'ר בריילי קול, ובת, שרה רוברטס קול.
הוא מת ב-18 באפריל 1984 בלה הויה, קליפורניה.
מודל חשמלי של רקמה

קול הביא את השכלתו בפיזיקה לרקמה הביולוגית. הוא טען כי ניתן לראות ברקמה מעגל חשמלי בעל תכונות של התנגדות חשמלית וקיבול:
הפיזור והספיגה שלו מיוצגים על ידי הנוסחה האמפירית:
\epsilon ^{*}-\epsilon _{\infty }={\dfrac {\epsilon _{0}-\epsilon _{\infty }}{1+(i\omega \tau _{0})^{1-\alpha }}}
במשוואה הזו  \epsilon ^{*} הוא הקבוע הדיאלקטרי המורכב,  {\epsilon _{0}} ו  \epsilon _{\infty } הם הקבועים הדיאלקטריים "סטטיים" ו"תדר אינסופי",  \omega =2\pi  פעמים מהתדירות, ו  \tau _{0} הוא זמן הרפיה כללי. הפרמטר  \alpha  יכול להניח ערכים בין 0 ל-1, הערך הקודם נותן את התוצאה של Debye עבור דיאלקטריות קוטביות. ביטוי זה מחייב שהמיקום של הקבוע הדיאלקטרי במישור המורכב יהיה קשת מעגלית עם נקודות קצה על ציר הממשיים ומרכזה מתחת לציר.
ראוי להדגיש שמודל קול הוא מודל ניסיוני של הנתונים הנמדדים. הוא יושם בהצלחה על מגוון רחב של רקמות במהלך 60 השנים האחרונות, אך הוא אינו נותן מידע על הגורמים הבסיסיים בבסיס התופעות הנמדדות.
מספר מקורות בספרות משתמשים בצורה של משוואת Cole הכתובה במונחים של Impedence במקום ה-complex permittivity. העכבה  Z ניתן ע"י:
Z=R_{\infty }+{\frac {R_{0}-R_{\infty }}{1+({\tfrac {jf}{f_{c}}})^{1-\alpha }}}
איפה  R_{0} ו  R_{\infty } הן ההתנגדויות בתדר אפס (כלומר DC) ובאינסוף, בהתאמה.  f_{c} מכונה לעיתים קרובות התדר האופייני. התדירות האופיינית אינה זהה כאשר הניתוח מתבצע במונחים של ה-complex permittivity. פירוש פשוט של המשוואה לעיל היא במונחים של מעגל שבו התנגדות  S נמצא בטור עם קבל  C והשילוב הזה ממוקם במקביל להתנגדות  R. במקרה הזה  R_{0}=R ו  R_{\infty }\ ={\tfrac {RS}{R+S}}. אפשר להראות ש  f_{c} ניתן על ידי  f_{c}={\tfrac {1}{2\pi C(R+S)}}.
מדידות חשמליות ברקמות

בסדרה של מאמרים בשנות ה-30 - 1940, הוא תיאר ניסויים על התכונות החשמליות של רקמות חיות, כמו ניטלה (אנ'), ביצי צפרדעים, ובאופן המפורסם ביותר, האקסון הענק של דיונונים. קול היה זה שהציג לאלן הודג'קין בעת שזה ביקר במעבדתו בוודס הול ב-1938, את האקסון הענק עליו נעשתה העבודה המפורסמת.
איור 4 של משמש לעיתים כייצוגים אמנותיים של ביופיזיקה. הוא גם הופיע, מסובב 90 מעלות, בדירות שוודיות כאמנות מודרנית.
קיבוע מתח

קיבוע מתח הוא שיטה ניסיונית המשמשת אלקטרופיזיולוגים למדוד זרמים יוניים דרך הקרום של תאים אקסיטביליים כמו תאי עצב, בעוד המתח על פני קרום התא נשמר קבוע באמצעות מעגל משוב אלקטרוני. הרעיון לשיטה מיוחס לקנט קול וגורג' מרמונט, שפיתחו את השיטה באביב 1947. הם הכניסו אלקטרודה לאקסון הענק של הדיונון והזרימו דרכה זרם. קול עצמו הבין כי ניתן להשתמש בשתי אלקטרודות ומעגל משוב כדי לשמור את המתח בין שני צידי קרום התא קבוע ברמה הנקבעת על ידי הנסיין, ובכך לבודד ולמדוד את הזרם העובר דרך הרקמה. קול שהבין את פריצת הדרך שבידיו, עבד באינטנסיביות לרשום זרמים יוניים. אלן הודג'קין בביקורו אצל קול נחשף לשיטה, ויישם אותה במהירות עם עמיתיו האקסלי וכץ, והוכיחו את המנגנון היוני מאחורי הדחף העצבי בדסרה של 5 מאמרים בשנת 1952, תגלית עליה קיבלו את פרס נובל.
הערות שוליים

↑  Goldman, D.E. 1985. Kenneth S. Cole 1900-1984. Biophysical Journal 47:859-860
1 2  "Kenneth Cole, 83, Scientist, is Dead". New York Times. 20 באפריל 1984. Kenneth S. Cole, winner of the National Medal of Science and a pioneer in the study of the electrical properties of nerves and other living cells, died Wednesday at the Wesley Palms Retirement Home in La Jolla, California He was 83 years old. Dr. Cole, known as the father of biophysics, was one of the first scientists to apply the concepts and techniques of physics to the study of the excitation and response of living cells. His studies of electrical resistance in nerve cells, especially those of squid, laid the foundation for the rapid advance of neurophysiology in the 1930s and 1940s. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Schwan HP. 2001. The concept of bioimpedance from the start: evolution and personal historical reminiscences. Proc. IX Bioimpedance Conf., Oslo, Norway
1 2  Huxley, Andrew. "Kenneth Stewart Cole". נבדק ב-2007-06-14.
↑  "APS Fellow Archive". American Physical Society. (search on year 1931 and institution Columbia University)
↑  "Kenneth S. Cole". National Academy of Sciences. נבדק ב-18 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Book of Members, 1780–2010: Chapter C" (PDF). American Academy of Arts and Sciences. נבדק ב-18 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brown, B H; Smallwood, R H; Barber, D C; Lawford, P V; Hose, D R (1999). Medical Physics And Biomedical Engineering. Turtleback Books. p. 736. ISBN 9780613919692.
↑  Cole, K. S.; Curtis, H. J. (1938-09-20). "Electric Impedance of Nitella During Activity". The Journal of General Physiology. 22 (1): 37–64. doi:10.1085/jgp.22.1.37. ISSN 0022-1295. PMC 2213729. PMID 19873091.
↑  Cole, Kenneth S.; Guttman, Rita M. (1942-05-20). "Electric Impedance of the Frog Egg". The Journal of General Physiology. 25 (5): 765–775. doi:10.1085/jgp.25.5.765. ISSN 0022-1295. PMC 2142534. PMID 19873312.
1 2  Cole, K. S.; Curtis, H. J. (1939-05-20). "Electric Impedance of the Squid Giant Axon During Activity". The Journal of General Physiology. 22 (5): 649–670. doi:10.1085/jgp.22.5.649. ISSN 0022-1295. PMC 2142006. PMID 19873125.
↑  Cole, K. S.; Hodgkin, A. L. (1939-05-20). "Membrane and Protoplasm Resistance in the Squid Giant Axon". The Journal of General Physiology. 22 (5): 671–687. doi:10.1085/jgp.22.5.671. ISSN 0022-1295. PMC 2142005. PMID 19873126.
↑  "Kacy Cole". www.sas.upenn.edu. נבדק ב-2023-05-06.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007388389005171  GND: 1023781301  ISNI: 0000 0001 2013 2025  LCCN: n81114170  NTA: 073542091  SNAC: w66q2bhj  SUDOC: 117842052  VIAF: 108513692   WorldCat (עם VIAF): 108513692 
מודל של מעגל חשמלי עם מרכיבים של התנגדות וקיבול המייצג את הרקמה.
תרשים סכמטי של מעגל קיבוע מתח.
קוסמה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1979
 פטירה:  10 בפברואר 2003 (בגיל 24 בערך) גואה, הודו
 שם לידה:  אביחן ליבנה
 מוקד פעילות:  קריית ביאליק, ישראל
 תקופת הפעילות:  2000–2003 (כ־3 שנים)
 עיסוק:  תקליטן, מפיק מוזיקלי
 סוגה:  טראנס פסיכדלי, פרוגרסיב טראנס, מוזיקה אלקטרונית, גואה טראנס, אמביינט
 חברת תקליטים:  HOMMEGA
 Cosma באינטרנט
 חברים
 אביחן ליבנה
 
קוסמה (באנגלית: Cosma;‏ 1979 – 10 בפברואר 2003) הוא שם הבמה של אביחן ליבנה - יוצר מוזיקת טראנס ישראלי יליד קריית ביאליק.