stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פייתון
חבילות הרחבה

לפייתון יש מספר רב של חבילות הרחבה (packages) המוסיפות יכולות נוספות ופונקציות ספרייה חדשות.
דוגמאות להרחבות נפוצות ושימושיות:
NumPy – חבילת הרחבה מתמטית הכוללת מבנה מערכים רב-ממדיים משופר (ndarray), פונקציות מתמטיות רבות, וקטורים וכפל מטריצות, אלגברה ליניארית, טרנספורם פורייה ועוד. זוהי אחת החבילות השימושיות ביותר וחבילות הרחבה רבות מבוססות עליה.
SciPy – חבילת הרחבה למדעים מדויקים והנדסה, כוללת כלים כמו טרנספורם פורייה מהיר, כלים לעיבוד אותות, אנליזה נומרית, אופטימיזציה ועוד.
SciKit-Learn – חבילת הרחבה ללמידת מכונה ועיבוד מידע על בסיס SciPy, ידועה בקיצור כ-sklearn.
MatPlotLib – חבילת הרחבה המאפשרת יצירת תרשימים וגרפים בדומה ל־MATLAB.
Librosa – חבילה לעיבוד קובצי אודיו.
Pandas – חבילת הרחבה המיועדת לעיבוד מידע, ניהול מבני נתונים ומדע הנתונים.
TensorFlow – חבילה לבינה מלאכותית, למידה עמוקה ורשתות נוירונים מבית גוגל.
PyTorch – חבילה לבינה מלאכותית, למידה עמוקה ורשתות נוירונים בשימוש פייסבוק.
Flask – חבילת הרחבה לפיתוח צד שרת באתרי אינטרנט.
turtle – חבילת המאפשרת יצירת משחקונים קטנים ושיפור השפה.
NetworkX - ספרייה ללימוד גרפים ורשתות.
חבילות כאלו מותקנות לרוב באמצעות החבילה pip, מנהל החבילות שמגיע עם השפה:
python -m pip install PackName
כאשר את המחרוזת PackName יש להחליף בשם החבילה אותה רוצים להתקין.
על מנת להשתמש בחבילות נדרש לטעון אותן - להוסיף בראש קובץ הקוד בפקודת import את הספרייה באופן הבא:
import numpy as np
import matplotlib.pyplot as plt
import scipy as sp
שימוש בתעשייה

השפה משמשת למספר מטרות. אחד השימושים המקובלים הוא לכתיבת תוכנות שייעודן הוא זמני – לכתוב ולזרוק. מהירות הפיתוח מאפשרת ביצוע משימה כזאת בקלות רבה יותר מאשר שפות מקובלות יותר כמו ++C,‏ C,‏ Java ואחרות. הרחבה של הרעיון הזה הוא בכתיבת הוכחת היתכנות (POC - Proof Of Concept). כאשר עולה דרישה לתוכנה מסוג חדש, ויש צורך להוכיח שהרעיון ישים באופן עקרוני, אפשר לפתח את כל התוכנה במהירות בפייתון. לאחר הוכחת ההיתכנות עוברים לפיתוח בשפות אחרות, המאפשרות לעיתים ביצועים יעילים יותר, על פי הצורך. עם זאת, אין פירוש הדבר שלא נעשה בשפה שימוש לכתיבת תוכנות גדולות. דוגמאות לכך הן Zope וביטורנט.
שימוש נוסף בפייתון הוא לפיתוח אלגוריתמים בתחומי המדעים המדויקים וההנדסה, בדומה לשימוש ב־MATLAB. חבילות ההרחבה, כגון NumPy, המאפשרות עבודה יעילה עם וקטורים ומטריצות, הופכות אותה לנוחה ושימושית למטרה זו.
פייתון היא אחת מהשפות העיקריות שבהן עובדת חברת גוגל. בין השאר, הגרסה הראשונה של זחלן הרשת של מנוע החיפוש גוגל נכתבה בפייתון, כל מערכת הפיתוח של גוגל (ניהול גרסאות ובניית מהדורות) מתבצעת בטכנולוגיה מבוססת פייתון וחלק מאתריה הגדולים כגון יוטיוב כתובים בצורה כמעט גורפת בפייתון. בנוסף, באפריל 2008 הזמינה גוגל גולשים לכתוב אפליקציות פייתון ולהתקינן על מערכת שרתיה.
אנקונדה היא הפצה של שפות התכנות פייתון לתכנות מדעי (מדעי הנתונים, יישומי למידת מכונה, עיבוד נתונים בקנה מידה גדול, ניתוח ניבויי וכו'). תוכנה FreeCAD נכתבה בשפת פייתון.
עוד שימושים נוספים בפייתון הם: כריית מידע, בינה מלאכותית, טסטים, אוטומציות, מחשוב בענן, תוכנות, בניית אתרים, ו-Big data.
מקור השם

שם השפה "פייתון" נבחר כמחווה לקבוצה הקומית הבריטית "מונטי פייתון" עקב כך שחידו ואן רוסום, יוצר השפה, היה מעריץ שלהם, אזכורים למונטי פייתון מופיעים גם בקוד ובתרבות של פייתון. לדוגמה, המשתנים המטא-תחביריים שנמצאים בספרות של שפת פייתון הם "spam" ו"eggs", כאזכור לבדיחה שמופיעה בפרקים הראשונים של מונטי פייתון, במקום "foo" ו"bar" שנמצאים בשימוש ברוב שפות התכנות. בנוסף, התיעוד הרשמי של פייתון מכיל אזכורים שונים לבדיחות של מונטי פייתון.
ראו גם

Cython
IronPython
הזן של פייתון
אנקונדה (מנהל חבילות תוכנה)
הערות שוליים

↑  Python Software Foundation (PSF), באתר פייתון
↑  GitHub Language Stats, madnight.github.io
↑  Stack Overflow Developer Survey 2022, Stack Overflow (באנגלית)
↑  the development and release schedule for Python 2.7.
↑  Nuitka Home, www.nuitka.net
↑  מערכת mypy לבדיקת טיפוסים בפייתון
↑  What’s New In Python 3.10 — Python 3.10.5 documentation, docs.python.org
↑  PEP 634 – Structural Pattern Matching: Specification | peps.python.org, peps.python.org
↑  בגרסאות 2.7 ומטה יש להשתמש ב־raw_input במקום input.
↑  ראה במאמר הזה ומקורות שמובאים בתוכו
↑  Stanford BackRub Web Project
↑  Google App Engine: גוגל תארח אפליקציות רשת בשפת פייתון, לינמגזין
↑  עבור מה פייתון משמשת? מדריך למתחילים באתר קורסרה
↑  שימושים באתר הרשמי של פייתון
↑  StefanBStreet, Guido Van Rossum and the Rise of Python - CodeX - Medium, CodeX, ‏ביוני 2021
↑  Whetting Your Appetite, python.org
↑  דוגמה לשאלה ותשובות באתר stackoverflow שמשתמשים במילים הללו
↑  אזכור בספר "Learning Python: Powerful Object-Oriented Programming", אזכור בספר "Python"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563637105171  BnF: cb13560465c (data)  GND: 4434275-5  LCCN: sh96008834  NKC: ph170668  SUDOC: 051626225 
חידו ואן רוסום, ממציא השפה
קוד בשפת פייתון המתאר שימוש בשיטת מונטה קרלו לחישוב פאי.
מימוש של פונקציית פיבונאצ'י במפרש אינטראקטיבי של פייתון, המזהים צבועים לפי תפקידיהם – משתנים, אופרטורים ומילים שמורות. ניתן להבחין בשימוש בהזחה וב־tuple, אם כי ללא הסוגריים. את התוצאה לא ניתן לאחסן באף טיפוס פרימיטיבי בשפות ממשפחת ה־C.
ערי רומניה
ראו גם

אזורי המטרופולין ברומניה (אנ')
אזורי הפיתוח של רומניה (אנ')
האזורים ההיסטוריים של רומניה (אנ')
הקומונות של רומניה (אנ')
חטיבות אדמיניסטרטיביות של רומניה (אנ')
מחוזות רומניה
טוביה פרילינג

| --- | --- |

 לידה:  7 במאי 1953 (בן 71) באר שבע 
 ענף מדעי:  היסטוריה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 מנחה לדוקטורט:  יהודה באואר 
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 תרומות עיקריות
 חקר ישראל והציונות
 
טוביה פְרִילִינְג (נולד ב-7 במאי 1953) הוא פרופסור אמריטוס, לשעבר עמית מחקר בכיר במכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, ומרצה במסלול ללימודי מדינת ישראל, כולם באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
חייו, פועלו וראשית המסלול האקדמי

הוריו של טוביה פרילינג עלו לישראל מרומניה בשנת 1951 עם אחיו הבכור ושתי אחיותיו. ברומניה הם התגוררו בעיר ברלאד שעל אם הדרך בין בוקרשט ליאשי וחיו חיי משפחה יהודית אמידה. עם עלותם ארצה הם יושבו בבאר שבע, במעברת עולים. כעבור כשנה עברו לגור בדירה קטנה בשכונת העולים ג' שבחלק הנבנה של העיר. טוביה פרילינג נולד בבאר שבע כעבור שנתיים, סיים את בית הספר היסודי 'נטעים', ובסתיו 1967 החל ללמוד בפנימייה לתלמידים מחוננים על שם מיי בויאר בירושלים. התגייס לצה"ל ב-1971 לגדוד 890 בצנחנים. סיים מסלול הכשרת צנחן ושרת כמ"כ בגדוד. באוגוסט 1973 סיים קורס קציני חי"ר והוצב לשרת כמ"מ בבסיס האימונים של חטיבת גולני. במלחמת יום הכיפורים השתתף עם לוחמי גולני בשני הקרבות לכיבוש החרמון ובלחימה באזורים אחרים ברמת הגולן. שירת כסמ"פ במלחמת ההתשה שלאחר מלחמת יום הכיפורים ועד שחרורו מן הצבא הסדיר עשה כסמ"פ בגולני. את מסלולו בשירות המילואים סיים בדרגת רב-סרן.
ב-1979 סיים בהצטיינות את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת בן-גוריון בהיסטוריה יהודית וכללית. בשנים 1983-1979 שימש כמורה להיסטוריה בתיכון המקיף ג' בבאר שבע וכמנחה להוראת ההיסטוריה ביחידה להכשרת מורים באוניברסיטת בן-גוריון.
את התארים השני והשלישי עשה במכון ליהדות זמננו שבאוניברסיטה העברית. את לימודי התואר השני סיים בשנת 1984 בהצטיינות. נושא עבודת הגמר היה "תפקידו של בן-גוריון בניסיונות הצלת הילדים ובפולמוס הקליטה". את לימודי הדוקטורט סיים ב-1991. נושא עבודתו היה "בן-גוריון ושואת יהודי אירופה 1945-1939". את שתי עבודות הגמר עשה בהנחייתו של פרופסור יהודה באואר.
פרסים בהם זכה

על ספרו חץ בערפל: דוד בן-גוריון, הנהגת היישוב וניסיונות הצלה בשואה, זכה טוביה פרילינג בפרס מרדכי איש שלום, יד יצחק בן-צבי, (1999) ובפרס ראש הממשלה, (2001), הפרס הראשי של המועצה הציבורית הממלכתית להנצחת נשיאים וראשי ממשלה שהלכו לעולמם,.
פרסים נוספים בהם זכה: יד בן-גוריון, פרס דוד טוביהו; יד ושם, פרס אסתר פרנס; האוניברסיטה העברית, פרס פרידן; המכון לענייני המזרח התיכון, פרס הלל קוק. זכה בעיטור כבוד מנשיא רומניה, טריאן בססקו, על תרומתו כאחד משלושת הסגנים של פרופ' אלי ויזל בוועדה הבינלאומית לחקר השואה ברומניה.
תפקידים אקדמיים

פרילינג החל את עבודתו באוניברסיטת בן-גוריון כעוזר מחקר והוראה בשנת 1977 והוא לימד בה עד פרישתו ב-30 בספטמבר 2021. בין השנים 1983 ל-1991 שימש כחוקר במכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות וכראש יחידת הארכיון בו. בשמונה השנים 2001-1993 כיהן כראש מכוני בן-גוריון בקריית האוניברסיטה אשר במדרשת בן-גוריון. בשנים בהן עשה שם, ובין השאר, יזם והקים יחד עם שותפיו במכון ובמערך המחשוב האוניברסיטאי את ארכיון בן-גוריון הממוחשב. ארכיון ומרכז מידע ממוחשב מהמשוכללים בעולם, שהציע כבר אז תיעוד היסטורי בשירות מקוּון ובשיטת איחזור ממוחשב של ה'טקסט המלא'.
פרילינג יזם והיה מן הראשונים בישראל בפיתוח מאגרי מידע ממוחשבים של תיעוד היסטורי בתפיסות אחזור מתקדמות, ומרכז המידע הממוחשב שהקים עם שותפיו במכון בן-גוריון והעמיד הזדמנויות מחקריות מתקדמות בסביבה ממוחשבת ומקוּונת. כן פיתח פרילינג שיטות להוראת היסטוריה בשיטות חקר בסביבות ממוחשבות ומתוקשבות. תוכנית זאת עמדה ביסודן של עשרות השתלמויות מורים תחת השם: "המסע אל האי - סטוריה". על פועלו כראש מכוני בן-גוריון זכה בפרס ראש הממשלה להנצחת בן-גוריון לשנת 2001.
בשנים 2004-2001 כיהן כגנז המדינה. בשנות כהונתו יזם, והגיש את תוכנית האב לפיתוח מערך ארכיוני ישראל. בלב התוכנית הוצגו: בניית משכן קבע לגנזך המדינה במקום ראוי בירושלים, הקמת מערך אחסון מרכזי ומתקדם בנגב, מחשוב גנזך המדינה והעמדתו בלב רשת המחשוב של ארכיוני ישראל, הקמת התשתית והארגון לאצירת התיעוד הממוחשב של המדינה ולגלגולו מדור טכנולוגי אחד למשנהו, עדכון חוק הארכיונים וקיצור תקופת החיסיון, שינוי תקנות השמירה והביעור להרחבת היקף התיעוד הנשמר לצמיתות ולהעשרת מנעד סוגיו, והקמתה של הרשות הלאומית לארכיונים ולרשומות הציבוריות.
בשנים 2005-2004 שימש אחד משלושת סגניו של חתן פרס נובל, פרופסור אלי ויזל, בוועדה הבינלאומית לחקר השואה ברומניה.
טוביה פרילינג שימש כחוקר אורח במספר מכונים בארץ ובעולם: ב-1993-1992 במכון ללימודי היהדות באוניברסיטת מרילנד בקולג' פארק. ב-1996 במרכז ללימודי יהדות ביארנטון, אוקספורד. בשנים 2000-1999 במכון הבינלאומי לחקר השואה ביד ושם, ירושלים; ובמרכז רבין לחקר ישראל, בתל אביב; ב-2004-2002 היה עמית מחקר בכיר במרכז שלם בירושלים; ב-2007-2006 התארח במכון ללימודי שואה מתקדמים במוזיאון השואה האמריקאי בוושינגטון; ב-2008-2007 במכון ללימודי ישראל והיהדות באוניברסיטת מרילנד שבקולג' פארק, ארצות הברית. וב-
2013\2014 במכון שוסטרמן ללימודי מדינת ישראל באוניברסיטת ברנדייס, וולטהם,
מסצ'וסטס. ב-2019 – 2020 במכון ללימודים מתקדמים, ורשה, פולין (Piast = Polish Institute of Advanced Studies).
פרילינג שימש כחבר מזכירות המערכת של כתב העת עיונים בתקומת ישראל, מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב וכחבר מערכת של Shvut, המכון לחקר התפוצות, אוניברסיטת תל אביב ומכון בן-גוריון, אוניברסיטת בן-גוריון. פרילינג היה מיוזמי הקמתו של כתב העת המדעי Israel Studies,‏ The Ben Gurion research institute and Brandeis University והוא משמש כחבר המערכת שלו מאז הקמתו. Israel Studies.
פרילינג, בהיותו ראש מכון בן-גוריון, יחד עם פרופסור חנה יבלונקה, יזמו וייסדו את המסלול ל'לימודי מדינת ישראל' באוניברסיטת בן-גוריון. פעולה שהחלה כחטיבה כבר ב-1996\1995, וזכתה להכרה רשמית ב-1998.
פרילינג משמש מאז 2014 גם כחבר הנהלת המכון הבינלאומי לחקר השואה ביד ושם.
מחקריו

מחקריו של טוביה פרילינג מתמקדים במקומה של המנהיגות הציונית בתהליכי בינוי האומה והחברה ביישוב ובמדינה. במנהיגותו של בן-גוריון בתקופה הזאת, במכלול ההחלטות והמהלכים האסטרטגיים שהוביל, ביישוב ובמדינה; עוד עסק פרילינג בהרחבה במעורבותה של הנהגת היישוב בניסיונות הצלה בשואה ובהקרנתה של הסוגיה הזאת על שאלות של הזהות הישראלית. פרילינג עסק גם בתופעה שהוגדרה כפוסט ציונות ובשורשיו של הפולמוס בין מי שכונו 'ההיסטוריונים החדשים והסוציולוגים הביקורתיים' לבין 'ההיסטוריונים והסוציולוגים הממוסדים'. מאמרו: "המיליון השביעי כמצעד הרשעות והאוולת של התנועה הציונית" התפרסם ב-1992 והיה מבין הראשונים שנגעו בסוגיה זאת בגל השני של הפולמוס בראשית שנות התשעים, כך עשה במאמרו עם פרופ' יהודה באואר: 'המליון השביעי - לא תום ולא שגב'. ובכך עסק באופן מקיף בספר שערך בשם 'תשובה לעמית פוסט ציוני' שהוא אסופת מאמרים פרי עטם של חוקרים שונים. כן עסק פרילינג בשורשיו ההיסטוריים והאידאולוגיים של הוויכוח על דרכה החברתית והכלכלית של ישראל בשנים האחרונות בשני ספרים, שהם אסופת מאמרים שערך יחד עם דני גוטווין ואבי בראלי בשם "חברה וכלכלה בישראל: מבט היסטורי ועכשווי".
מחקריו > מי אתה ליאון ברז'ה? סיפורו של קאפו באושוויץ: היסטוריה, פוליטיקה וזיכרון

הספר ראה אור בהוצאת רסלינג בשנת 2009 והוא עוסק בנקודות ההשקה והחיתוך שבין היסטוריה, פוליטיקה וזיכרון כפי שהן עולות מסיפור חייו ותלאותיו של ליאון ברז'ה, אחד מבניו של יצחק גרינבוים, מנהיג ציוני ידוע, שהיה לימים שר הפנים בממשלת ישראל. ליאון ברז'ה (ברגר) היה שם הקרב (nom de guerre) שאימץ לעצמו אליעזר גרינבוים בתקופת מלחמת האזרחים בספרד בה לחם, מי שהיה קומוניסט ואנטי ציוני מובהק, שהתגלגל, לאסונו ולאסונה של משפחתו, גם להיות לקאפו באושוויץ, ומי שקנה לו כבר בשלהי המלחמה שם של אדם המוקצה מחמת מיאוס. סיפור המשתרע על כארבעים שנות היסטוריה סוערות ועל פני שש ארצות: פולין, צרפת, ספרד, גרמניה, צרפת וישראל, המציג מעין רשומון של ארבעה נרטיבים מרכזיים: הקומוניסטי, החרדי, הציוני והמשפחתי, את המאבק ביניהם על ההגמוניה, ואת השימושים הנפתלים שנעשו בסיפורו ובסמל שהוא – ולהוותו ולהוות משפחתו - התגלגל להיות. מצרף זהויות של מי שהיה גם קאפו יהודי וגם קומוניסט, גם אנטי ציוני וגם חילוני מוחצן – גם שנון, חד לשון, מתנשא ואמיץ - וגם בנו של מנהיג ציוני מובהק וחשוב. דמות של יאנוס רבת פנים וחומר ביד היוצר למניפולציות ולהבניות של מציאויות ושל זיכרון מכל טעם.
הספר מושתת על תיעוד מגוון מארכיונים יישוביים וישראליים, אבל - ובעיקר - על יסוד התיעוד של שני ההליכים המשפטיים שנערכו לו אחד על ידי המפלגה הקומוניסטית הפולנית והשני על ידי רשויות החוק בפריס, שניהם לאחר מלחמת העולם השנייה. תיעוד אשר לא נתפרסם עד כה ואשר נמצא בפולין ובפריס, חשיבותו העיקרית בחשיפת הפן האחר – הפן הלא נודע ולא מוכר באישיותו של הבן – מי שאכן היה גם קאפו, ואולי גם התאכזר ליהודים חרדים, אבל מי שהיה, באותה עת, גם חלק מן המערך של הפעילות המחתרתית באושוויץ – בירקנאו. תיעוד המציג גם את פעילותם של תאי המחתרת השונים במקום הנורא הזה אבל גם את חלקו של הבן בתוכה, פעילות מגוונת ואמיצה להצלת חבריו הקומוניסטים ואסירים אחרים במחנה. סאגה אשר חלקי הגבורה בה נוכסו על ידי חבריו מן החוגים הקומוניסטים ואשר מטעמים פוליטיים ואחרים 'מחקו' אותו מן הזיכרון הקולקטיבי של קבוצתם, 'אידו' אותו ואת החלקים ההירואיים של דמותו מן העולם והותירו אותו – את הבן – ובסופו של דבר - רק עם כתמי הדם של הקאפו האכזר על ידיו ועל בגדיו.
הספר תר אחר התשובות לשאלות האם היה הבן, אם כן, מעין גיבור שייקספירי? גיבור מן הזן של מקבת'. כזה שהיה גם רשע וגם טראגי? גם מתנשא ואכזר אבל גם אמיץ? האם יכול היה להיות בעל תפקיד ראש צריף כפי שאכן ביקשו חבריו שיהיה - ולהגיע למעמד שהגיע אליו - ללא התכונות הללו? האם יכול היה לשרוד את התפקידים הנוראים הללו ללא התכונות האלה? האם עשה רק לעצמו או שעשה גם לטובת אנשיו מקורביו? האם גם הוא הוכרע בלחץ האימתני שהיה שם והיה קורבנו? האם נכונות טענותיו שנוכס מתהילתו ונותר רק עם הדם על הידיים? האם היה שונה גורלו – גם אם עשה מה שעשה – אילו לא היה הבן של אביו הפוליטיקאי המפורסם? האם היה לכעין גיבור של מעין טרגדיה יוונית?
מחקריו > 'טווה הרשתות': ד"ר יוסף (ג'ו) שוורץ ומבצעי הסיוע וההצלה של הג'וינט במלחמת העולם השנייה ובמוצאיה, ביוגרפיה מבצעית.

'טווה הרשתות' היא ביוגרפיה מבצעית של הרב הד"ר יוסף שוורץ, מי ששימש מנהל מערך הג'וינט באירופה ולמעשה גם בצפון אפריקה, ארצות המזרח התיכון וארץ ישראל בימי מלחמת העולם השנייה ומוצאיה. ביוגרפיה של מי ששִעֲבֵֵּד את עצמו למען המטרות אותן שרת, התגלם בתוך התפקיד אותו מילא ובו התמלא. גיבור כמעט אלמוני, שלא טרח להשאיר את גרסתו על תרומתו המכרעת לעם היהודי בתקופה הרת גורל זאת.
מסע המשתרע על פני ארבע יבשות ועשרות מדינות ומתמשך שלושים ואחת שנים של פעילות טיטנית: אחת עשרה שנים בג'וינט (JDC – Joint Distribution Committee, 1950-1939), כחמש שנים במגבית היהודית המאוחדת (UJA, 1955-1951) וכחמש עשרה שנים במפעל איגרות החוב (הבונדס, 1970-1955).
סיפור מעורבותו בכל פעולות ההצלה של יהודים, הגלויות והסמויות, ה'חוקיות' וה'בלתי חוקיות' במלחמת העולם השנייה; בארגון הגירתם של עשרות אלפי יהודים שהצליחו להבקיע אל צרפת וממנה אל ספרד ופורטוגל ודרכן אל כל ארץ שפתחה שעריה בפניהם; בתוכניות הכופר השונות להצלת יהודי אירופה, בתוכניות השונות להצלת הילדים ועוד. גורם מרכזי בטיפול במחנות העקורים ובשוהים בהם, ובמאבק המדיני שניהלה התנועה הציונית כנגד רעיון הרפטריאציה (החזרת כל הפליטים לארצות הולדתם). מי שהיה מלווהו של ארל האריסון בביקור במחנות העקורים, היה גם מנסחה של הטיוטה העיקרית של הדו"ח שהוגש לנשיא טרומן והופיע כציוני גמור בוועדות הבינלאומיות, שמונו לאחר המלחמה בשאלת ארץ ישראל. האיש שעם צוותו וארגונו מילא תפקיד מכריע גם בסיוע ובשיקום הקהילות היהודיות שבחרו להישאר בארצות הולדתם. שניתב את הג'וינט להשתתפות פעילה בהעפלה וב'בריחה', ובארגון מבצעי העלייה הגלויים והסמויים מכל ארצות אירופה, ארצות המזרח התיכון וצפון אפריקה. פעולות בשיתוף הדוק עם המוסד לעלייה ב', פעילי הבריחה, ושליחי היישוב בארצות השונות שנוהלו ביצירתיות, תעוזה ומקוריות הנראות כלקוחות מסרטי ריגול ופעולה משובחים. שעשה עם אנשיו גם בפעולות הקליטה בישראל עד שהיו למעין מח"ל ­(מתנדבי חוץ לארץ) אזרחי. סיפור, שלבד מהיותו סיפורו של שוורץ הוא גם מעין ביוגרפיה ארגונית של הג'וינט, אשר שוורץ הפך את פניו ועיצב את דמותו כארגון היוצא לעזרתו של כל יהודי בכל דרך ובכל מקום בו הוא נתון במצוקה. קורותיו בעוד כשני עשורים במגבית היהודית המאוחדת וגם במפעל איגרות החוב של ישראל - הבונדס - להבטחת הנדרש לישראל העוּבָּרית. פעילות שסימנה גם את ה'חתך הגאולוגי' של מעורבותם החשובה של יהודי ארצות הברית ביישוב ובמדינת ישראל בעשוריה הראשונים.
ככל ביוגרפיה, גם ביוגרפיה זאת מנסה למצוא תשובה לחידת אישיותם ומקומם המיוחד של גיבורי סיפורה בהיסטוריה. רמז דק כְּפִיל מוצע לקורא בשם הספר: 'טווֵה הרשַתות'.
מחקריו > ספרים שכתב

טוביה פרילינג, 2022, טווה הרשתות - ד"ר יוסף (ג'ו) שוורץ ומבצעי הסיוע וההצלה של הג'וינט במלחמת העולם השנייה ובמוצאיה, ביוגרפיה מבצעית, ארבעה כרכים, 2022, הוצאת ePublish.
טוביה פרילינג, 2015 , להלך בגדולות, שיתוף פעולה של ציונים-רוויזיוניסטים וגרמנים אנטי נאצים בניסיון להכרעת הרייך השלישי, המכון הבינלאומי לחקר השואה, יד ושם, ירושלים, 2015, עמ' 122 .
Tuvia Friling, 2014. A story of a Kapo in Auschwitz, History, Memory and Politics, University of New England Press, the Schusterman Center for Israel Studies/Brandeis University Press, 325+xiii pp.
טוביה פרילינג, 2009, מי אתה לאון ברז'ה? סיפורו של קאפו באושוויץ, היסטוריה, פוליטיקה וזיכרון, רסלינג, תל אביב, 2009.
טוביה פרילינג, 1998, חץ בערפל: דוד בן-גוריון, הנהגת היישוב וניסיונות הצלה בשואה/ המרכז למורשת בן-גוריון, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב והמכון ליהדות זמננו, האוניברסיטה העברית בירושלים, ירושלים, 2 כרכים; מהדורה שנייה 2001.
Tuvia Friling, 2005, Arrows in the Dark: David Ben-Gurion, the Yishuv Leadership, and Rescue Attempts during the Holocaust, the University of Wisconsin Press, 2 Volumes, 2005.
מחקריו > ספרים שערך

טוביה פרילינג (עורך), 2003, תשובה לעמית פוסט ציוני/ ידיעות אחרונות - ספרי חמד, תל אביב.
Tuvia Friling (ed), 2004, Critique du post-sionisme, Reponse aux"nouveaux historiens" Israeliens, Editions in Press Publishers, France.
Tuvia Friling and Hanna Yablonka (eds.), 2004, Israel and the Holocaust, Israel Studies, a Series Subject, vol. 8, no. 3, Indiana University Press, USA.
Tuvia Friling, Radu Ioamid and Mihail Ionescu (eds.), 2005, The International Commission on the Holocaust in Romania Final Report, Polirom Publications, Romania.
Tuvia Friling, Radu Ioanid and Mihail Ionescu (eds.), 2005, Comisia Internationala de Studiu Holocaustului in Romania - Raport Final, Editura Polifrom, Romania.
אבי בראלי, דני גוטווין וטוביה פרילינג (עורכים), קיץ 2005, חברה וכלכלה בישראל: מבט היסטורי ועכשווי, עיונים בתקומת ישראל, סדרת הנושא, יד יצחק בן-צבי ומכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות ומורשת בן-גוריון, שדה בוקר, 2 כרכים.
Tuvia Friling, Paula Kabalo and Ariel Kleiman (eds.), 2008, David Ben Gurión: Visión y legado. Discursos, artículos y correspondencia (Spanish), Iberoamericana University Press, Mexico, 316 pp.
Tuvia Friling (Guest Editor), March 2009, special issue, The Israelis and the Holocaust, Israel Studies, Indiana University Press, (English), 174 pp.
מיכאלוולפה, גדעון כ"ץ, טוביה פרילינג [עורכים], 2014, מוזיקה בישראל, עיונים בתקומת ישראל – סדרת הנושא, מכון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 1277+ XXII עמודים.
דוד בן-גוריון, ביקורים בגיא ההריגה, זיכרונות מן העיזבון, מאי 1945 – פברואר 1946, טוביה פרילינג [עורך], 2014, ההוצאה לאור של מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שני כרכים, 1114 עמודים.
הערות שוליים

↑  האוניברסיטה העברית בירושלים - רשימת המסיימים תשמ"ה, מעריב, 22 באוגוסט 1985
↑   דינה פורת, האיש שהקדיש את חייו להצלת יהודים ולא זכה להכרה ראויה, באתר הארץ, 19 באפריל 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261445005171  PLWABN: 9810547931905606  BnF: cb13526374p (data)  GND: 132168324  ISNI: 0000 0001 1072 0982  LCCN: no98116783  ORCID: 0000-0002-5569-9678  SUDOC: 078900530  VIAF: 77467428   WorldCat (עם VIAF): 77467428
מושל כללי

מושל כללי (באנגלית: Governor General, בצרפתית: Gouverneur général) הוא המשרה הממלכתית הגבוהה ביותר בחלק מהמדינות החברות בחבר העמים הבריטי, בטריטוריות הבריטיות שמעבר לים ובמושבות הכתר הבריטיות. 14 מהמדינות החברות בחבר העמים הבריטי הן ממלכות, לכל אחת מהן יש בית מלוכה נפרד והמונרך הוא ראש המדינה. כתוצאה מההיסטוריה המשותפת שלהן כחלק מהאימפריה הבריטית כיום המונרך בכולן הוא צ'ארלס השלישי.
באופן רשמי מייצג המושל הכללי את המלך (או המלכה) היושב דרך קבע מחוץ לגבולות הממלכה. בפועל, אישורו של המלך למינוי הוא פורמלי בלבד. המושל הכללי מתמנה מבין תושבי המקום לפי המלצת הממשלה המקומית, המלצה שהמלך מקבל תמיד. תפקידיו של המושל הכללי הם בעיקר סמליים ודומים לתפקידיו של המונרך במערכת השלטונית של הממלכה המאוחדת, או של נשיא ברפובליקה פרלמנטרית.
רשימת המושלים הכלליים במדינות חבר העמים הבריטי

| מדינה | תואר | החל משנה | המושל הכללי הנוכחי |
| --- | --- | --- | --- |
| קנדה קנדה | המושל הכללי של קנדה | 1867 | מרי סיימון |
| אוסטרליה אוסטרליה | המושלת הכללית של אוסטרליה | 1901 | סם מוסטין |
| ניו זילנד ניו זילנד | המושלת הכללית של ניו זילנד | 1917 | דיים סינדי קירו |
| ג'מייקה ג'מייקה | המושל הכללי של ג'מייקה (אנ') | 1962 | סר פטריק אלן |
|  איי בהאמה | המושל הכללי של איי בהאמה (אנ') | 1973 | סר קורנליוס אלווין סמית' (אנ') |
| גרנדה (מדינה) גרנדה | המושל הכללי של גרנדה (אנ') | 1974 | דיים ססיל לה גרנאד |
|  פפואה גינאה החדשה | המושל הכללי של פפואה גינאה החדשה (אנ') | 1975 | סר בוב דדיי (אנ') |
| איי שלמה איי שלמה | המושל הכללי של איי שלמה (אנ') | 1978 | סר דייוויד וונאגי (אנ') |
| טובאלו טובאלו | המושל הכללי של טובאלו (אנ') | 1978 | טופיגה וואוולו פלאני (אנ') |
|  סנט לוסיה | המושל הכללי של סנט לוסיה (אנ') | 1979 | סר ארול צ'ארלס (אנ') |
|  סנט וינסנט והגרנדינים | המושל הכללי של סנט וינסנט והגרנדינים | 1979 | דיים סוזן דאגן (אנ') |
| אנטיגואה וברבודה אנטיגואה וברבודה | המושל הכללי של אנטיגואה וברבודה (אנ') | 1981 | סר רודני ויליאמס (אנ') |
| בליז בליז | המושל הכללי של בליז (אנ') | 1981 | דיים פריולה צלם (אנ') |
| סנט קיטס ונוויס סנט קיטס ונוויס | המושל הכללי של סנט קיטס ונוויס (אנ') | 1983 | סיר מרסלה ליבורד (אנ') |
ראו גם

משנה למלך
גלעד מרגלית

| --- | --- |

 לידה:  1959 חיפה, ישראל 
 פטירה:  23 ביולי 2014 (בגיל 55 בערך) 
 ענף מדעי:  היסטוריה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  משה צימרמן, דן דינר 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה 
 פרסים והוקרה:  פרס בהט (2007) 
 
גלעד מרגלית (1959, חיפה – 23 ביולי 2014) היה פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת חיפה. מומחה להיסטוריה גרמנית בתקופת העת החדשה. חקר את ההתמודדות עם העבר הנאצי בגרמניה שלאחר מלחמת העולם השנייה: גילויי אנטישמיות, מדיניותה של גרמניה ויחסה כלפי מיעוטים אתניים, בהם סינטי ורומה (צוענים), טורקים ויהודים.
ביוגרפיה

מרגלית נולד בחיפה. אביו יוסף מרגלית כיהן כנשיא בית המשפט המחוזי בחיפה. בשנת 1984 סיים בהצטיינות לימודי תואר ראשון בחוג להיסטוריה כללית באוניברסיטה העברית בירושלים והמשיך ללימודי תואר שני, שאותם סיים בהצטיינות בשנת 1989. בשנת 1996 השלים את עבודת הדוקטור באוניברסיטה העברית, בהנחיית פרופ' משה צימרמן מהאוניברסיטה העברית ופרופ' דן דינר מאוניברסיטת תל אביב, עליה זכה בפרס טלמון.
מרגלית כיהן כפרופסור במחלקה להיסטוריה כללית באוניברסיטת חיפה. נמנה עם הגרעין המייסד של המרכז ללימודי גרמניה ואירופה (HCGES) באוניברסיטת חיפה ואף כיהן כסגן ראש המרכז. המרכז הוקם באוקטובר 2007, כפרויקט משותף של אוניברסיטת חיפה ושירות החילופין האקדמי הגרמני (DAAD) במטרה להגביר את ההיכרות של חוקרים, סטודנטים והקהל הרחב עם גרמניה בת זמננו ולעודד מחקר והוראה רב-תחומיים בהקשר הגרמני-אירופי. בשנת 2008 כיהן כחבר בוועדת ההיגוי האקדמית של מכון בוצריוס לחקר החברה וההיסטוריה הגרמנית בת זמננו.
גלעד מרגלית נפטר ביולי 2014 מסרטן, בגיל 55, והובא למנוחות בבית העלמין שבקיבוץ עין כרמל. אב לבן ולארבע בנות.
מחקריו וספריו

מחקרו של מרגלית מתמקד בהיבטים שונים של ההתמודדות הגרמנית לאחר המלחמה, ובתהליכי ההמשגה של העבר הנאצי. מחקריו בוחנים את מגוון הביטויים המשקפים את התמודדות הגרמנית עם אותו עבר.