stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גריוט
דמות הגריוט כיום

כיום ניתן לראות כי תפקיד הגריוט השתנה והפך לתרבותי. אם בעבר הגריוט שימש כמנהיג חברתי ויועץ פוליטי בקהילה בה הוא חי, כיום הגריוט מוכר לא רק בקרב בני השבט שלו אלא במדינות בעולם וזאת בשל התפקיד התרבותי אותו הוא ממלא כיום. הגריוטים נוסעים ברחבי העולם ועיקר עיסוקם כיום הוא ביצוע הופעות. היקף החשיפה שלהם התרחב והם מופיעים בהרבה מדינות. דוגמה לכך הוא טומאני דיאבטה (Toumani Diabaté), שבדומה לנגני גריוט אחרים, הוא צאצא לשושלת עתיקה של נגנים ששורשיה במאלי. בעשרים ושבע השנים האחרונות הוציא כחמישה-עשר אלבומים שהקנו לו פרסום ואהדה רבים גם מחוץ לארצו. אלבומו האחרון הושק בשנה שעברה, והוא כולל דואטים על כלי הקורה יחד עם בנו סידיק. כצאצאים למשפחת גריוט מפוארת, המוזיקה המסורתית של טומאני וסידיקי ממשיכה להתכתב עם מושגים היסטוריים ותרבותיים גם כיום. מעבר לעולם המוזיקה, ניתן כיום לראות את דמות הגריוט בעולם המדיה בין אם זה בסרטים בקולנוע או בסדרות בטלוויזיה.
בנוסף לתפקיד התרבותי, הגריוט כיום, לוקח חלק חשוב בכל טקס דתי ומסורתי. דמות הגריוט נוכחת ומנהלת את הטקס בין אם זה חתונה, לוויה, טבילה וכו'. כאמור, חשיבותם של הגריוטים בעולם המודרני כיום במדינות אפריקה היא עצומה. הם נקראים לכל המפגשים החברתיים והאירועים החשובים במקום מגוריהם, ובחתונות ובטקסי הענקת שם לילוד הם חלק בלתי נפרד מהאירועים עצמם. הם הראשונים שיחזיקו את הרך הנולד והאחרונים שייגעו בגופת הנפטר. כאמור, הגריוט עדין משמש כדמות חשובה בקהילה בה הוא חי, אם כי סמלית וחברתית ולאו דווקא פוליטית. ישנן מדינות אשר מספקות לוויה רשמית לגריוט חשוב שנפטר או מנפיקות בולים לזכרו. דוגמה לכך ניתן לראות במדינה מאלי, אשר לאחר פטירתו של הגריוט בנזומאנה סיסוקו (Banzumana Sissoko) הנפיקה בולים בדמותו.
גם כיום, דמות הגריוט היא דמות ציבורית וחברתית ולכן אין הוא מקבל משכורת חודשית רשמית בכל חודש. בעקבות כך, ניתן לראות כיצד אנשים גומלים לגריוטים על עבודתם בכך שמעניקים להם מתנות כגון כרטיסי טיסה, כסף, מכוניות ובתים. דוגמה נוספת לכך ניתן לראות במעריץ אשר העניק לגריוט מטוס פרטי.
דמות הגריוט כיום > הגורמים לשינויים בתפקיד הגריוט

עם כניסתו של המשטר הקולוניאלי למדינות אפריקה החלו להתערער מעמדם של משפחות האצולה והתפתחה יריבות בין האליטות המסורתיות לבין האליטות החדשות אשר נוצרו על ידי בתי הספר הקולוניאליים. בעקבות זאת, משפחות האצולה הסתמכו עכשיו יותר מתמיד על דמות הגריוט. הם הבינו כי מעמדם יכול להתעצם ולעלות רק על ידי תמיכה ולגיטימציה מהעם אשר תגיע בעקבות שבחיו, פעילותיו ופרסומו של הגריוט אודותיהם. אף האליטות החדשות הבינו כי ניתן להשיג כוח ולגיטימציה רק בעזרת הגריוט, והם אכן פנו אל הגריוטים כדי לחזק את מעמדם. הגריוטים, לא באמת ניהלו קשר ארוך טווח עם אותם אצילים, ולא באמת נחשפו במו עיניהם לשושלת ההיסטורית שלהם. בני הקהילה הבינו כי לא ניתן לסמוך על דבריהם של הגריוטים, וכי דבריהם ושיריהם אינם משקפים את האמת אודות השושלת המשפחתית של אותם אצילים.
כאמור, עמדותיהם וסיפוריהם של הגריוטים באשר לאצילים היו מלווים בעובדות ונתונים שקריים. בעקבות כך, נוצר משבר אמון בין חברי הקהילה לגריוט- אנשי הקהילה הטילו ספק בנוגע לאמיתות סיפוריהם של הגריוטים. דברים אלו הובילו לערעור מעמדו של הגריוט בקרב הקהילה ולביטול תפקידו כדמות מפתח ומנהיג פוליטי בקרב בני קהילתו.
סיבה נוספת אשר גרמה לשינוי בתפקיד הגריוט הייתה העובדה כי כוח ההכרעה ומתן הלגיטימציה למשטר עבר לכוחות הצבאיים עם כניסתו של המשטר הקולוניאלי. עם הופעתן של האליטות החדשות התהליכים והמינויים הפוליטיים בשלטון כבר לא התבססו על שושלת משפחתית. כאמור, באותה העת התפתחו הליכים פורמליים בכל הנוגע למילוי משרות ציבוריות ותפקידי מפתח בחברה. כתוצאה מכך התערער תפקידו של הגריוט, בתור הדמות אשר נותנת לגיטימציה לאצילים בקרב בני הקהילה.
הערות שוליים

↑  Jhon Reader, "Africa: The Hidden History", The New Work review of books, 1998
1 2 3 4 5 6 7  Thomas Hale, From the griot of Roots to the Roots of Griot: A New Look at the Origins of a Controversial African Term for Bard, Oral Tradition, 12, 1997, עמ' (2). 249-278
↑  Oliver, Paul, Savannah Syncopators: African Retentions in the Blues, Littlehampton Book Services Ltd, 1970
1 2 3  Jhon James, "THE GRIOTS OF WEST AFRICA – MUCH MORE THAN STORY-TELLERS", ‏2012
1 2 3  Schulz, Dorothea, "Praise without enchantment: Griots, broadcast media, and the politics of tradition in Mali", Africa Today, 1997, עמ' 44 (4). 443-64
↑  אדם רוטברד ואופיר בלום, קווים לדמותה של הקורה: חלומות, היסטוריה וטומאני דיאבטה - קולות מאפריקה, באתר הארץ, 25 באוקטובר 2015
↑  Origin of the Word Griot
↑  Barbara G. Hoffman, The Roles of the Griot in the Future of Mali: A Twenty-First-Century Institutionalization of a Thirteenth-Century Traditional Institution, African Studies Review 60, 2017-04, עמ' 101–122 doi: 10.1017/asr.2017.8
↑  Charry, Eric, Hip Hop Africa; New African Music in a Globalizing World, Indiana University Press: Bloomington, Indianapolis, USA, 2012
↑  Barbara G. Hoffman, Thomas A. Hale, Griots and Griottes: Masters of Words and Music, African Arts 33, 2000, עמ' 16 doi: 10.2307/3337686
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5729060  BnF: cb12650538k (data)  GND: 4242664-9  LCCN: sh95000901
מסעי הצלב הצפוניים

צפון אירופה לאחר מסעי הצלב הצפוניים
מסעי הצלב הצפוניים או מסעי הצלב הבאלטיים היו מסעי צלב אשר ערכו המלכים הקתולים של דנמרק ושוודיה והמסדרים הצבאיים הנוצריים הטבטוני והליבוני הגרמניים כנגד העמים הפגניים של צפון אירופה אשר שכנו סביב החופים המערביים והדרומיים של הים הבלטי במאה ה-12 וה-13. מסעות המלחמה הגרמניים והשוודיים כנגד הנוצרים האורתודוקסיים של רוסיה נחשבו גם הם כחלק ממסעות הצלב הצפוניים.
האבירים הטבטוניים כבשו את חופיו המזרחיים של הים הבלטי, ושלטו בו לאורך כל התקופה. ובנוסף, גם פולין בהנהגתו של המלך מיישקו הראשון קיבלה עליה את הנצרות, וכך גם הדוכסות הגדולה של ליטא.
ציוני דרך עיקריים במסעי הצלב הצפוניים העיקריים:
המסע כנגד העמים הסלביים באזור של צפון-מזרח גרמניה המודרנית (1147)
המסעות השוודיים בפינלנד (1154, 1249 ו-1293)
הכרזתו של האפיפיור סלסטינוס השלישי על מסעות הצלב בצפון (1193)
מסעי הגרמנים והדנים באזור לטביה ואסטוניה (1193–1290)
מסע הצלב הפרוסי (1222–1295)
מסעי הגרמנים נגד ליטא (1236–1316)
| מסעי הצלב |
| --- | --- | --- |
| תשעת המסעות הגדולים | מסע הצלב הראשון • מסע הצלב השני • מסע הצלב השלישי • מסע הצלב הרביעי • מסע הצלב החמישי • מסע הצלב השישי • מסע הצלב השביעי • מסע הצלב השמיני • מסע הצלב התשיעי |  |
| מסעי הצלב האחרים | מסע הצלב העממי • מסע הצלב של 1101 • מסע הצלב של הילדים • מסע הצלב הליבוני (אנ') • מסע הצלב של 1197 • מסע הצלב האלביגנזי • מסע הצלב הפרוסי • מסעי הצלב הצפוניים |  |
מיניסטרי אוף סאונד

| --- | --- |

 תחום:  תעשיית הבידור 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מטה הארגון:  לונדון 
 בעלות:  Ministry of Sound Group Ltd. 
 מייסדים:  ג'יימס פלומבו, Justin Berkmann 
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־34 שנים) 
 www.ministryofsound.com
 קואורדינטות:  51°29′52″N 0°06′00″W﻿ / ﻿51.497777777778°N 0.1°W﻿ / 51.497777777778; -0.1
 he
 
מיניסטרי אוף סאונד (באנגלית: Ministry of Sound), המוכרת גם כ-מיניסטרי אוף סאונד גרופ (Ministry of Sound Group), היא חברת תקליטים, מולטימדיה ובידור בריטית, שבבעלותה מועדון לילה ואולפן כושר.
החברה נוסדה על ידי ג'יימס פלומבו (אנ') ב-1991.‏ ב-2008 לוהאן פרסנסר מונה כמנכ"ל החברה, ומאוחר יותר (ב-2018) מונה ליו"ר החברה.
החברה הייתה אחראית על תחנת הרדיו המקוונת, מיניסטרי אוף סאונד רדיו (אנ'), מ-1999 ועד למרץ 2016.
הערות שוליים

↑  Simpson, Dave (13 בנובמבר 2018). "How we made: Ministry of Sound". theguardian.com. ארכיון מ-2023-02-11. נבדק ב-30 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SONY MUSIC UK ACQUIRES MINISTRY OF SOUND RECORDINGS - Sony Music". Sonymusic.com. 10 באוגוסט 2016. ארכיון מ-2023-02-11. נבדק ב-25 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ministry of Sound has opened a fitness studio". Time Out London (באנגלית). ארכיון מ-2023-02-11. נבדק ב-3 באפריל 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "James Palumbo I'm going to fight for my right to party". Evening Standard. 14 בנובמבר 2013. ארכיון מ-2007-10-18. נבדק ב-20 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ministry of Sound Radio is No More". Sumo Radio. ארכיון מ-2023-02-11. נבדק ב-2023-02-11.
↑  Cridland, James (1 במרץ 2016). "Ministry of Sound Radio closes down". media.info. ארכיון מ-2023-02-11. נבדק ב-2023-02-11. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 997e411e-eafd-43c2-8bc3-40b6c172d733
מאיר סהולה

| --- | --- |
 לידה:  שנות ה־50 של המאה ה־13 
 
רבי מאיר בן שלמה אבן-סהולה (1251 לערך – לאחר 1335) הידוע גם כבן סהולה, היה מקובל ספרדי ותוספיסט מהמאה ה-13. מאיר היה ידוע בפירושו לספר הבהיר, שפרסם בשם הבדוי "אור הגנוז" ("האור הנסתר").
תולדות חייו

רבי מאיר נולד בסביבות שנת 1251 בספרד. אחיו היה הפילוסוף והמקובל יצחק אבן סהולה. בשנותיו הראשונות למד אצל רבי יהושע אבן שועיב. וכמו כן קיבל תורה אצל הרשב"א.
אחרי תקופת לימודיו אצל רבותיו, התקבל לבית הספר הקבלי בגוודלחרה, שם כתב פירוש על הסודות בפירוש הרמב"ן לתורה. יש שייחסו את החיבור לרבו אבן שועיב. בשנים 1320 עד 1325, הוא החל לכתוב תוספות משלו; אולם הוא השלים רק חלק מספר בראשית. בתקופה זו כתב גם פירוש על ספר יצירה שאותו השלים בשנת 1331. בפירוש זה, אבן סהולה מותח ביקורת קשה על דבריו של הרמב"ן על הפרק הראשון של הספר. לאחר שסיים את פירושו על ספר יצירה, החל לעבוד על פירוש ספר הבהיר שאותו סיים בשנת 1335.
אבן סהולה כתב גם פירוש קבלי על פרקי דרבי אליעזר, אך הפירוש אבד. כך גם פירוש שכתב על תלמוד ירושלמי. לאורך השנים הערותיו על ספר יצירה וספר הבהיר ספגו לא מעט ביקורת, וכך גם הועלתה הטענה שהוא ייחס לרמב"ן דעות הסותרות את דעותיו האמתיות. שלמה אלקבץ אף טען שהוא "לא מכוון לאמת". עם זאת, כמה חוקרי קבלה כמו מאיר הכהן פופרש שיבחו את אבן סהולה על פירושו לספר "יצירה", ופופרש אף השתמש בו כבסיס לפירושו שלו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Sahula, Meir ben Solomon Abi | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com
↑  Jenny Oviedo de Valeria, chrome-extension://efaidnbmnnnibpcajpcglclefindmkaj/http://www.revista-educacion-matematica.org.mx/descargas/vol6/vol6-2/vol6-2-5.pdf, Educación matemática 6, 1994-08-02, עמ' 73–86 doi: 10.24844/em0602.06
↑  פרוש סודות התורה לרמב"ן, באתר הספרייה הלאומית
↑  נתקבלו במערכת / הרב יואל קטן - מכון שלמה אומן, באתר www.machonso.org
↑  ג. ר' מאיר בר' שלמה אבי סהולה, באתר kotar.cet.ac.il
↑  הזוהר / הרב מנחם מ. כשר, באתר daat.ac.il
1 2  Meir ben Solomon Abi Sahula, www.jewishvirtuallibrary.org
↑  תלמוד ירושלמי, באתר Family Wiki
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309103905171  VIAF: 299252055   WorldCat (עם VIAF): 299252055
לכל אחד יש

| --- | --- |

 סינגל בביצוע שלומי שבת וליאור נרקיס
 יצא לאור:  2000 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  עוזי חיטמן 
 לחן:  שלומי שבת 
 
"לכל אחד יש" הוא פזמון שכתב עוזי חיטמן, הלחין שלומי שבת וביצעו ליאור נרקיס ושלומי שבת.
רקע

השיר עוסק ביחסים בין גבר לאישה והמסר בו הוא שלכל אחד יש את האחת שמתאימה לו. הוא הוקלט עבור אלבומו של נרקיס "רק איתך". בנוסף נכלל כעבור שנה באלבום דואטים של שבת "חברים". הוא נבחר כשיר השנה במצעד השנתי של רשת ג' לשנת תש"ס (2000), ובמקום השני במצעד השנתי של גלי צה"ל.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדי עשור (2000–2009)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2000–2009)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2000–2009)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2000–2009)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | פסקול העשור | 26 |  |
הערות שוליים

↑  יוסי חרסונסקי, עיון ביקורת, באתר יוסי מיוסיק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 29223bc4-6253-4587-8277-68626bf4d796 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יצחק מברך את יעקב (חרבראנד ואן דן אקהאוט)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  חרברנדט ואן דן אקהאוט 
 תאריך יצירה:  1642 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  128.3 ס״מ 
 גובה:  100.6 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  25.110.16 (מוזיאון המטרופוליטן לאמנות) 
 מיקום:  מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
 
יצחק מברך את יעקב הוא ציור שמן על בד משנת 1642 מאת הצייר ההולנדי חרבראנד ואן דן אקהאוט. הציור מתאר את יעקב הכורע לצד מיטתו של אביו העיוור, יצחק, בעוד אמו, רבקה, משגיחה על המתרחש, כאשר יעקב מקבל את הברכה שיועדה לאחיו, עשו. היצירה מצויה באוסף של מוזיאון המטרופוליטן לאמנות.
תיאור היצירה

הציור מציג באופן כפשוטו את הסיפור המקראי. יעקב לובש את "בִּגְדֵי עֵשָׂו בְּנָהּ הַגָּדֹל, הַחֲמֻדֹת", הגדולות ממידותיו, וידיו וצווארו מכוסים בעורות עיזים.  על גבו תלוי אשפת חצים של צייד, אך על הרצפה מונחת קשת רפויה, שמיתריה אינם מתוחים, דבר המרמז כי אינה שמישה. על שולחן צדדי המכוסה שטיח פרוסים מפה, כלי מלח וכד יין, לצד מטעמי הציד שהכין יעקב לאביו. הפריט הבולט ביותר על השולחן  הוא קנקן כסף של גילדת הצורפים של אמסטרדם – חפץ מפורסם שמייצג בעצמו מוטיב של אחווה. אביו של ואן דן אקהאוט היה חבר בגילדת הצורפים, וייתכן כי כלי הכסף שבציור הוא מעשה ידיו.
מקור ובעלות

מעט מאוד ידוע על תולדות הציור בשנותיו הראשונות, אך הוא נחשב לדוגמה להשפעתו של רמברנדט על ואן דן אקהאוט בראשית דרכו. היצירה נכנסה לאוסף מוזיאון המטרופוליטן בשנת 1925, כתרומה מעיזבונו של קוליס פ. הנטינגטון. המחקר הראשון אודותיה נערך בשנת 1990, אז תועדה שרשרת הבעלות עד למכירתו באוסף אליזבת ולקניר לבית הופט (1712–1796), אלמנתו של ווטר ולקניר. ייתכן כי מדובר באותו ציור שנמכר בכינוס "קונפררי פיקטורה" (Confrerie Pictura) בהאג ב-24 באפריל 1737, תחת הכותרת "יצחק מברך את בנו יעקב" מאת חרברנד ואן דן אקהאוט.
מוטיב גביע הכסף

בחירת הנושא על ידי בנו בן ה-21 של צורף זהב, שבחר בציור במקום בחריטה ובמלאכת הצורפות, עשויה להיות קשורה להערכה הרבה שרחשו אמני אמסטרדם לגביע הזיכרון המפורסם. ואן דן אקהאוט תיאר אותו בווריאציות שונות כאחת הדוגמאות בספר הדפסים שפרסם קורנליס דאנקרט.
תחריט (בהפוך) מאת מיכאל מייסין אחרי ואן דן אקהאוט
גביע מוזהב מכסף מאת אדם ואן ויאנן
פרט הגביע ביצירה
ואן דן אקהאוט ידוע גם בכך שהוא משתמש שוב בגביע, לפחות בארבעה ציורים אחרים:
"דוד מבטיח לבת שבע ששלמה יהיה יורשו", 1646
"ההשתלטות של סקיפיו", בערך. 1650-55
"יוסף ואחיו", 1657
"ההשתלטות של סקיפיו", 1658
הערות שוליים

↑  "Isaac Blessing Jacob". The Met. Metropolitan Museum of Art. נבדק ב-2017-08-03.
↑  "Explore Gerbrand van den Eeckhout". Rkd.nl. נבדק ב-3 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Duyvené de Wit-Klinkhamer, Th.M. (1966). "Een vermaarde zilveren beker". Nederlands Kunsthistorisch Jaarboek. 17: 91, 93. JSTOR 24705276.
↑  Liedtke, Walter (2007). Cat. no. 42. Dutch Paintings in the Metropolitan Museum of Art, Volume I. Metropolitan Museum of Art. ISBN 9781588392732.
1 2  Cat. no. 19 in Great Dutch Paintings from America 1990-1991, "return" exhibition in 1990-1991 celebrating 200 years of Dutch-US foreign relations, Mauritshuis & Fine Arts Museums of San Francisco, 1990, מסת"ב 9789066302440
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKDimages ID: 58157
יצחק מברך את יעקב (חוברט פלינק)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  חוברט פלינק 
 תאריך יצירה:  1638 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  141 ס״מ 
 גובה:  117 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  SK-A-110 (רייקסמוזיאום) 
 מיקום:  Hall 2.8
 
יצחק מברך את יעקב הוא ציור משנת 1639 מאת הצייר ההולנדי חוברט פלינק. היצירה מוצגת ברייקסמוזיאום שבאמסטרדם ומתארת את הסצנה המקראית שבה יצחק מעניק את ברכתו לבנו יעקב, אשר מתחזה לעשו. פלינק, שהיה תלמידו הראשון של רמברנדט, הושפע מסגנונו, והציור משקף את המאפיינים הבולטים של הבארוק ההולנדי, תוך שימוש בטכניקות אור וצל ליצירת דרמה חזותית.
תיאור היצירה

הציור מציג את הרגע שבו יצחק מברך את יעקב, בעוד רבקה עומדת לצידם. הסצנה מוארת באור רך המדגיש את הדמויות המרכזיות, בעוד הרקע נשאר כהה ומסתורי. יצחק יושב על מיטתו, עיניו עצומות, וגופו נתמך בכרים לבנים. ידו האחת מונחת ברכות על ידו של יעקב, בעוד ידו השנייה מרחפת מעל ראשו בתנועת ברכה. בגדיו של יצחק מרושלים, מה שמרמז על מצב בריאותו הרופף אך גם מוסיף נופך של כבוד ומעמד.
יעקב נראה דרוך ונרגש לקבל את הברכה. ידיו עטופות בכסיות עור עיזים כדי להטעות את יצחק, ואילו רבקה נוטה קדימה ומפצירה ביצחק להעניק את הברכה. פניה מביעות שילוב של דאגה ונחישות, ורמז לקשר החזק בינה לבין בעלה. הבעת פניו של יצחק משדרת יראת כבוד וריכוז עמוק, בעוד אור רך מבליט את זקנו הלבן, המעניק לו מראה סמכותי וקדוש.
ניתוח אמנותי

פלינק מעניק לפרשה המקראית פרשנות הרמונית ואידילית, תוך הדגשת ערכים משפחתיים ומוסריים. בניגוד לאמנים אחרים שתיארו את הרגע כמלא מתח ומרמה, פלינק בוחר להציג את הברכה כמעמד אינטימי ומלא חסד. השפעתו של רמברנדט ניכרת במיוחד בשימוש החזק בקיארוסקורו (ניגודי אור וצל) המדגישים את הפנים והמחוות הרגשיות של הדמויות. הקשר בין יצחק לרבקה מוצג כחיובי וללא ניכור, בהתאם למסורת ההולנדית של המאה ה-17, שבה יצחק ורבקה נתפסו כזוג לדוגמה. הציור משקף גם את ההעדפה של בני המעמד הבורגני באותה תקופה לתמונות המדגישות ערכי משפחה ונאמנות.
הקשר התרבותי והפרשני

בפרשנות היהודית, פרשת ברכת יצחק נתפסת לעיתים כמורכבת מבחינה מוסרית, בשל המרמה הכרוכה בה. לעומת זאת, בעולם הנוצרי התפתחה מסורת פרשנית המדגישה דווקא את החסד וההשלמה שבתהליך הברכה. פלינק מצטרף לגישה זו, ומתאר את יעקב כרך לבב המקבל את ברכתו ללא כל רמז למרמה או אשמה. בכך משתקפת הגישה ההולנדית הרואה באירוע טקס העברה בין-דורי, שבו ברכת האב מוענקת לבנו מתוך קבלה ושקט נפשי.
הערות שוליים

1 2  "rijksmuseum.nl". נבדק ב-2013-05-13.
1 2 3 4  יעל מאלי, אמנות כפרשנות: פרשת השבוע בראי האמנות, תל אביב, ידיעות אחרונות, 2017, עמ' 67–68
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKDimages ID: 2797
חוק הנוער (טיפול והשגחה)

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  5 ביולי 1960
 תאריך חקיקה עברי:  י' בתמוז ה'תש"ך
 גוף מחוקק:  הכנסת הרביעית
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 311, עמ' 52
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים
 מספר תיקונים:  23
 נוסח מלא:  חוק הנוער (טיפול והשגחה), תש"ך-1960
 
חוק הנוער (טיפול והשגחה), תש"ך-1960 אושר בכנסת הרביעית בשנת 1960, והוא קובע כיצד יש לטפל בקטינים נזקקים בעלי קשיים במשפחה כגון אלימות במשפחה, הזנחה, אי תפקוד הורי וכדומה, וכיצד יש להשגיח על קטינים אלה.
קטין נזקק

קטין מוגדר על ידי רשויות הרווחה במדינת ישראל "נזקק" אם מתקיים אחד מהתנאים הבאים:
אין אדם מבוגר שישמש לו כאפוטרופוס
האפוטרופוס אינו מסוגל לטפל בקטין ולהשגיח עליו, או שהוא מזניח את תפקידו כמטפל ומשגיח
הקטין עבר על החוק ולא החל נגדו הליך פלילי
הקטין נמצא משוטט, מקבץ נדבות או עוסק ברוכלות, בניגוד לחוק עבודת הנוער, תשי"ג-1953.
הקטין נתון להשפעה רעה, או חי באזור שבו מתבצעות עבירות רבות
שלומו הנפשי או הגופני של הקטין נפגע או נמצא בסכנה מכל סיבה שהיא
הקטין נולד כשהוא סובל מתסמונת חסר בסם (סינדרום גמילה)
אחריות ההורים

ההורים אחראיים על ילדיהם בשל היותם האפוטרופוסים הטבעיים שלהם. בדרך כלל, החוק מכבד את האוטונומיה שלהם ושולל התערבות של גורמים חיצוניים ביחידה המשפחתית.
עם זאת, אוטונומיה זו אינה מוחלטת, והיא משועבדת לצורכי הילד. אם ההורה אינו מקיים את חובתו, או משתמש לרעה בסמכותו באופן המסכן את הילד או פוגע בו, על המדינה יהיה להתערב ולגונן עליו. כלומר, זוהי סמכותם של בתי המשפט ורשויות הסעד להתערב בנסיבות מסוימות במשפחה אם הדבר הכרחי לשם שמירה על שלומו של הקטין.
אחריות ההורים > מקרים שבהם לא נשמרת האוטונומיה של ההורים

המדינה מתערבת בחייו של הקטין במקרים שבהם ההורה אינו מקיים את חובותיו למען הילד בצורה המבטיחה את שלומו ורווחתו. המקרים הנפוצים הם אלימות במשפחה (בין ההורים לבין עצמם או כלפי הילד), שימוש בסמים או צריכה מופרזת של אלכוהול מצד אחד ההורים לפחות. מקרה נוסף מתקיים כאשר האחראי על הקטין מזניח את הטיפול וההשגחה עליו, או ששלומו הנפשי או הגופני של הקטין נפגע או עשוי להיפגע מכל סיבה, והקטין מסרב לקבל טיפול מן האחראי עליו, או שהאחראי מסרב להעניק את הטיפול. במקרים אלו, התערבות המדינה לטובת הגנת הקטין ושמירה על זכויותיו נחשבת להכרחית.
ההתערבות מתבצעת על ידי עובדים סוציאליים, אשר בעזרת גיבוי של רשויות הסעד ובתי המשפט, רשאים להעביר את הקטין לפנימייה, לבית יתומים או למשפחת אומנה.
דרכי טיפול והשגחה

כאשר עובד סוציאלי לחוק הנוער סבור שיש להגדיר קטין כ"נזקק", תחת תנאים מסוימים, הפקיד רשאי לבצע את הפעולות הבאות:
לתת לקטין או לאחראי עליו כל הוראה שדרושה לטיפול בקטין, בתנאי שהוראה זו מקובלת על בית המשפט
לבקש מידיד של המשפחה שישמור על הקטין, ישמש לו כאפוטרופוס חוקי ויחנך אותו
להעמיד את הקטין תחת חסותו של פקיד סעד
להוציא את הקטין מהמסגרת המשפחתית שלו ולהעביר אותו לחסותה של משפחת אומנה, או כל רשת סעד אחרת
להורות כי הקטין ילך לטיפול
להורות על אבחון של איידס אצל הקטין
טיפול פסיכולוגי או פסיכיאטרי בקטין

חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, ה'תשכ"ב-1962, מקנה שיקול דעת רחב לבית המשפט לצורך מתן צו לטיפול פסיכולוגי, וקובע כי פקיד הסעד הוא זה שיפנה לבית המשפט לצורך מתן צו כזה.
החוק קובע את התנאים הבאים לצורך מתן הצו:
בית המשפט נוכח כי הקטין הוא נזקק
בית המשפט קיבל מפקיד הסעד תסקיר מתאים
ניתנה לקטין ולפקיד הסעד הזדמנות להוכיח את טענותיהם בבית משפט (עם זאת, בית המשפט יכול להימנע מלהזמין את הקטין אם יש חשש לשלומו)
בית המשפט קיבל חוות דעת מפסיכולוג שבדק את הקטין
על סמך חוות הדעת של הפסיכולוג, נוכח בית המשפט כי הקטין זקוק ליפול נפשי
בנוסף, קטין יכול לבקש לאשפז את עצמו לצורך קבלת טיפול פסיכיאטרי, בתנאי שהוא בן חמש עשרה לפחות, ושהוכח כי הוא מודע להשלכות של בדיקה זו.
הערות שוליים

↑  להרחבה על התערבות זו, ראו: נתנאל ר. בושרי (2019), קטינים במשפט: מתלות לעצמאות, פרק י"ב: קטין נזקק, 599–618 (הוצאת שהם)
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
הצבע ארגמן (סרט, 2023)

ערך זה עוסק בסרט. אם התכוונתם לספר, ראו .
| --- | --- |
כרזת הסרט בעברית
כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  "הצבע ארגמן" מאת אליס ווקר   "הצבע ארגמן" מאת ברנדה ראסל, אלי ויליס, סטיבן בריי ומרשה נורמן
 בימוי:  בליז בזאוול
 הופק בידי:  קווינסי ג'ונס, סטיבן ספילברג, Scott Sanders, אופרה וינפרי 
 תסריט:  מרקוס גרדלי 
 עריכה:  ג'ון סקר
 שחקנים ראשיים:  פנטייז'ה ברינו-טיילור   קולמן דומינגו   טראג'י פ. הנסון   קורי הוקינס   דניאל ברוקס   H.E.R.   האלי ביילי    סיארה   לואיס גוסט ג'וניור   דייוויד אלן גריר   אוונג'אנו אליס   דיון קול   אליזבת מארוול   ג'ון באטיסט
 מוזיקה:  ברנדה ראסל   סטיבן בריי   סיידה גארט
 צילום:  דן לאוסטסן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אמבלין אנטרטיינמנט   Harpo Films   Scott Sanders Productions
 חברה מפיצה:  אולפני האחים וורנר
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 20 בדצמבר 2023   ישראל 8 בפברואר 2024
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט היסטורי, סרט התבגרות, סרט מוזיקלי 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הצבע ארגמן (באנגלית: The Colour Purple) הוא סרט דרמה מוזיקלי אמריקאי שמבוים על ידי בליז בזאוול ועובד למסך על ידי מרקוס גרדלי על פי מחזמר באותו שם משנת 2005, המבוסס בתורו על רומן המכתבים באותו השם זוכה פרס פוליצר של אליס ווקר משנת 1982. סרט זה הוא גם העיבוד הקולנועי השני לרומן, לאחר עיבודו הקולנועי של סטיבן ספילברג משנת 1985. אל הפקת הסרט שבו ספילברג וקווינסי ג'ונס, יחד עם מפיקי המחזמר סקוט סנדרס ואופרה וינפרי, שאף גילמה את דמותה של סופיה בעיבוד הקולנועי המקורי.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-20 בדצמבר 2023. בישראל, הסרט עלה לאקרנים ב-8 בפברואר 2024.
רקע עלילתי

עלילת הסרט מגוללת את סיפור חייה ומאבקיה של אישה אפרו-אמריקאית שחיה בדרום ארצות הברית בתחילת המאה ה-20.
הוא מתאר את סיפורה של סלי האריס, נערה אפרו-אמריקאית בג'ורג'יה של 1909, שחווה אלימות וניצול מצד אביה ולאחר מכן מתחתנת כפייה עם חקלאי מקומי. הסרט עוקב אחרי מסעה הארוך של סלי לעצמאות ושחרור רוחני, במהלך השנים, דרך קשריה עם נשים אחרות בחייה, כולל הזמרת הג'אז העצמאית Shug Avery. העלילה מגיעה לשיאה בשחזור הקשר בין סלי לאחותה נטי, ובפתיחת חנות למכירת מכנסיים, סמל לעצמאותה וחוזקתה החדשים.
צוות השחקנים

פנטייז'ה ברינו-טיילור – סילי האריס
פלישיה מפאסי – סילי, בצעירותה.
סיארה – נטי האריס
האלי ביילי – נטי, בצעירותה.
קולמן דומינגו – אלברט מר ג'ונסון
לואיס גוסט ג'וניור – אלברט מר ג'ונסון, בזקנותו.
טראג'י פ. הנסון – שוג אייברי
קורי הוקינס – הארפו
דניאל ברוקס – סופיה
H.E.R. – סקוויק
דייוויד אלן גריר – הכומר אייברי
אונג'אנו אליס – מאמא
טמלה ג'יי מאן – הגברת הראשונה
דיון קול – אלפונסו
סטיבן היל – באסטר
אליזבת מארוול – מיס מילי
ג'ון באטיסט – גריידי
הפקה > פיתוח

ב-2 בנובמבר 2018, הוכרז כי אולפני "האחים וורנר" ו"אמבלין אנטרטיינמנט" שוקדים על פיתוח עיבוד קולנועי למחזמר המבוסס על רומן המכתבים המצליח "הצבע ארגמן", לאחר שכבר עיבדו לראשונה את הרומן לקולנוע בשנת 1985, וכי על הפקת העיבוד יהיו אמונים סטיבן שפילברג, קווינסי ג'ונס, סקוט סנדרס ואופרה וינפרי. ב-24 באוגוסט 2020, נמסר כי על כתיבת התסריט יהיה אמון התסריטאי מרקוס גרדלי ועל הבימוי, בליז בזאוול. וינפרי שיבחה את הבחירה בבזאוול כבמאי, לאחר שהיא והמפיקים ראו את עבודתו על הסרט "The Burial of Kojo", ואמרה כי "כולם נדהמו מחזונו הייחודי של בליז כבמאי ומצפים לראות כיצד הוא יביא את הדור הבא של הסיפור האהוב הזה לחיים." כמו כן, הוכרז כי להפקת הסרט יצטרפו אליס ווקר, רבקה ווקר, קריסטי מקוסקו קריגר, קרלה גרדיני ומרה ג'ייקובס.
הפקה > ליהוק

באוגוסט 2021, נמסר על ליהוקו של קורי הוקינס לתפקיד ראשי בסרט. באותו חודש, נמסר כי הזמרת H.E.R. תופיע בסרט בהופעת בכורתה כשחקנית. בפברואר 2022, נמסר על ליהוקם של טראג'י פ. הנסון, פנטייז'ה ברינו-טיילור, דניאל ברוקס, קולמן דומינגו והאלי ביילי. במרץ 2022, נמסר על ליהוקם של לואיס גוסט ג'וניור, דייוויד אלן גריר, טמלה ג'יי מאן, פלישיה מפאסי, דיון קול, סטיבן היל וסיארה לצוות השחקנים. באפריל 2022, נמסר על ליהוקם של אונג'אנו אליס, אליזבת מארוול וג'ון באטיסט לצוות השחקנים.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט החלו במרץ 2022. הצילומים התקיימו בין היתר בחוף דריפטווד שבאי ג'קיל בין ה-16 במרץ ל-25 במרץ.
הפקה > מוזיקה

על הלחנת המוזיקה עבור הסרט יהיו אמונים מלחיני המחזמר המקוריים, ברנדה ראסל וסטיבן בריי, וסיידה גארט (שמחליפה את המלחינה אלי ויליס, שנפטרה).
הפצה

הסרט עלה לאקרנים בבתי הקולנוע ב-20 בדצמבר 2023.