stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרן מור

ערך זה עוסק בשחקנית ילידת 1964. אם התכוונתם לשחקנית ילידת 1984, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1964  (בת 60) ישראל בת ים, ישראל
 שם לידה:  קרן מורנו
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1987
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב 
 בן זוג:  מנשה נוי
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה לטלוויזיה בשנים 2005, 2007, 2009
 פרופיל ב-IMDb
 
קרן מור (נולדה ב-18 במרץ 1964) היא שחקנית וקומיקאית ישראלית, זוכת שני פרסי התיאטרון הישראלי, פרס מסך הזהב ופרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה.
ביוגרפיה

מור נולדה בבת ים בשם קרן מורנו לעוזי, איש צבא קבע, ולזהבה, עובדת סוציאלית וקצינת מבחן למבוגרים.
בילדותה, הוריה עברתו את שם משפחתם למור. היא גדלה בבת ים ולאחר מכן בבסיס רמת דוד וברמת השרון והיא בוגרת תיכון רוטברג בעיר. יש לה אח קטן.
מור שילבה את שירותה הצבאי עם לימודי המשחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
קריירה > קולנוע וטלוויזיה

מור פרצה לראשונה לתודעה הציבורית בשנת 1987, כשגילמה את מגי ויינברג בסרטו של ינקול גולדווסר "אבא גנוב" לצד יהודה בארקן.
ב-1989 גילמה את פאניה בסרטו של עמוס גיתאי "ברלין ירושלים".
ב-1990 גילמה את שמרית בסרטו זוכה פרס אופיר של שבי גביזון "שורו" לצד משה איבגי.
ב-1992 שיחקה ב"מרק עוף" לצד חגית דסברג. בסרט "כבלים" לצד אריק איינשטיין ומוני מושונוב, ובסרטו של יעוד לבנון "קופסה שחורה".
פריצתה הגדולה בתחום הקומי-סאטירי, הייתה במשחקה ב"העולם הערב" וב"זהו זה!", והגיעה לשיאה בשנת 1993 כשנבחרה, לצד שי אביבי, דב נבון, רמי הויברגר ומנשה נוי, להשתתף בסדרת המערכונים "החמישייה הקאמרית". מור השתתפה לצד חבריה לתוכנית, בסרט "כלבים לא נובחים בירוק" בשנת 1996.
ב-1997 שיחקה בסרטו של מנשה נוי "פתיחה 1812" לצד עמי סמולרצ'יק וב"ביפ" לצד דפנה רכטר.
ב-1998 שיחקה בסרטו של עמוס גיתאי "יום יום" לצד חנה מרון ודלית קהן.
ב-1999 הופיעה בסרט הטלוויזיה של מנשה נוי "בטרנד".
בשנת 2000 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה הדרמטית "הבורגנים" לצד חבריה לחמישייה הקאמרית. במהלך השתתפותה בסדרה, שיחקה מור ב"בכורה" לצד דן תורן ובפרויקט הבינלאומי של סרטים המתארים את פיגועי 11 בספטמבר לצד מנשה נוי בבימויו של עמוס גיתאי.
ב-2003 שיחקה מור בסרטו של עמוס גיתאי "עלילה" לצד יעל אבקסיס וחנה לסלאו.
ב-2004 בסרטו של יוסף פיצ'חדזה "שנת אפס" לצד שרה אדלר ודני גבע. באותה שנה החלה להשתתף בסדרת המערכונים "קצרים" לצד מוני מושונוב, ריקי בליך, שמוליק לוי ויובל סגל.
ב-2005 השתתפה בסרטה של ג'ולי שלז "מוכרחים להיות שמח" לצד טל פרידמן וסיגלית פוקס.
ב-2006 שיחקה לצד רונית אלקבץ ומנשה נוי ב"פרשת השבוע".
בשנת 2008 שיחקה מור בסרטם של שלומי ורונית אלקבץ, "שבעה". באותה השנה שיחקה בסדרה "פאפאדיזי" לצד מנשה נוי ומוני מושונוב ב-yes.
בשנת 2011 שיחקה בסדרה "השנים הכי יפות" בערוץ 2. בשנה זו הגישה את הסדרה התיעודית "צו האופנה" ששודרה בערוץ 1.
בשנת 2012–2016 שודרה הסדרה הקומית "יום האם" בערוץ 2, בכיכובה של מור בתפקיד הראשי.
בנובמבר 2014 החלה להשתתף בתוכנית הבידור "הכל הולך" של "רשת" בערוץ 2. באותה השנה, השתתפה בקליפ השיר "Everybody Needs a Man" של עופר ניסים ומאיה סימנטוב.
במאי 2018 עלתה לאוויר בערוץ כאן 11 סדרה בכיכובה "הפסיכולוגית", שהייתה גרסה ישראלית לסדרת האינטרנט של ליסה קודרו, "Web Therapy" (אנ').
בפברואר 2018 עלתה לאוויר בערוץ כאן 11 הסדרה "קופה ראשית", בה מגלמת מור את דמותה של הקופאית כוכבה שביט. הסדרה הייתה מועמדת לזכייה בפרס אמי הבין-לאומי בקטגוריית "סדרת הקומדיה הטובה ביותר" של שנת 2019 אך לא זכתה.
קריירה > תיאטרון

מור שיחקה בהצגות תיאטרון: בתיאטרון חיפה שיחקה ב"סינדרום ירושלים" (1988), "נישואי פיגארו" (1988) ו"מרד המתים" (1989); השתתפה בטרטיף" (1989) בהבימה; שיחקה ב"טיטאניה" וב"חלום ליל קיץ" בתיאטרון צוותא; ב"הזוג המוזר" (1991), ב"בוז לירח" (1990) וב"שחור היה הלילה" בתיאטרון בית ליסין וכן שחקה ב"מירנדולינה" וב"אחים לנשק" (1991) בתיאטרון באר שבע. מור שחקה ב"בית העלים הכחולים" (1992), "מפעל חייו", "ראש משוגע", "מלאכים באמריקה" (1993), "חפץ" (1996), "מבקר המדינה" (1996), "חברות הכי טובות" (1999), "לופ", "אישה בעל בית" (2005), "לילה טוב אמא" (2006), "המלך ליר" (2007), "כסף עובר ושווא" (2009), "המאהב" (2012).
בדצמבר 2015 החלה להשתתף בהצגה של מייק ברטלט "רילוקיישן" לצד יובל שרף.
בשנת 2019 שיחקה בשנת במחזה "מיזרי".
בשנת 2020 החלה להשתתף במחזה "אלוהי הקטל" בתיאטרון הקאמרי.
בשנת 2022 גילמה את יוקסטה ב"אדיפוס" בתיאטרון הקאמרי.
בשנת 2023 שיחקה במחזה "המלך עומד למות", שעלה בתיאטרון הקאמרי בבימויו של עירד רובינשטיין.
קריירה > פרסום

בשנים 2005–2021 הובילה מור את הקמפיינים של כרטיסי האשראי לאומי קארד לצד השחקן יובל סגל ולצד הקומיקאי שחר חסון.
משנת 2022 מובילה את הקמפיין של "מור בית השקעות".
חיים אישיים

מור נשואה לשחקן מנשה נוי, אותו הכירה בתחילת צילומי "החמישייה הקאמרית", והשניים נישאו שלושה חודשים לאחר היכרותם. לשניים בת ובן.
מתגוררת בתל אביב.
פילמוגרפיה

אבא גנוב – 1987
ברלין ירושלים – 1989
שורו – 1990
מרק עוף – 1992
כבלים – 1992
נייס גיא – 1992
קופסה שחורה – 1993
החמישייה הקאמרית – 1993–1997
כלבים לא נובחים בירוק – 1996
פתיחה 1812 – 1997
יום יום – 1998
הבורגנים – 2000–2004
עלילה – 2003
שנת אפס – 2004
קצרים – 2004–2009
מוכרחים להיות שמח – 2005
תנועה מגונה – 2006
פרשת השבוע – 2006-2009
ליבינג רום – 2006
שבעה – 2008
כפיות – 2008
כרמל – 2009
השנים הכי יפות – 2011
יום האם – 2012–2016
הכל הולך – 2014–2015
חלונות – 2014
גט – 2014
פרינסס – 2015
קופה ראשית – 2018–הווה
המועדון לספרות יפה של הגברת ינקלובה – 2018
הפסיכולוגית – 2018
רכבת קלה – 2018
בוקר טוב ילד – 2019
שב"ס – 2019
מי שמע על חווה ונאווה – 2022
חומוס FULL טריילר – 2022
פרסים והוקרה

פרס התיאטרון הישראלי על משחק נשי (1995)
פרס תא המבקרים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה (1996)
פרס מסך הזהב על משחק דרמטי נשי ב"החמישייה הקאמרית" (2002)
פרס מיוחד על משחקה ב"חברות הכי טובות" (2002)
פרס התיאטרון על משחק נשי מצטיין ב"אישה, בעל, בית" (2004)
פרס האקדמיה לטלוויזיה על משחק קומי ב"קצרים" (2005, 2007, 2009)
פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה בקטגוריה אמנים ויוצרים מצטיינים (2016)
הערות שוליים

↑  קרן מור חגגה 50, מי הגיע לברך?, באתר וואלה, 19 במרץ 2014
↑  Offer Nissim feat Maya Simantov Everybody Needs A Man, נבדק ב-2022-06-22
↑  International Emmy Awards (2019), IMDb
↑  ניר שאולוף, יחסי מין: מנשה נוי וקרן מור עדיין מאמינים בזוגיות, באתר nrg‏, 15 ביוני 2012;
שי הרלב, עכבר העיר אונליין, מגרש המשחקים המיני של קרן מור ומנשה נוי, באתר הארץ, 1 ביולי 2012
↑  גיל רונן, חוויה דיגיטלית-אנושית: השנה של לאומי קארד, באתר ynet, 25 בינואר 2017
↑  כפיר אדר, אחרי למעלה מעשור: MAX נפרדת מהפרזנטורים שהפכו את "לפנק, לפנק" לקאלט, באתר אייס, 13 ביוני 2021
↑  מור דרעי, עכבר העיר אונליין, קרן מור: "העירום גרם לי לזנוח את העכבות", באתר הארץ, 20 במרץ 2015
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| קודמת: 2004 - ריקי בליך ("אסתי המכוערת") | פרס האקדמיה לטלוויזיה - שחקנית בסדרה קומית  2005 - קרן מור ("קצרים") | הבאה: 2006 - אורנה בנאי ("אמא'לה") |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| קודמת: 2006 - אורנה בנאי ("אמא'לה") | פרס האקדמיה לטלוויזיה - שחקנית בסדרה קומית  2007 - קרן מור ("קצרים") | הבאה: 2008 - יעל פוליאקוב ("הכל דבש") |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2008 - יעל פוליאקוב (הכל דבש) | פרס האקדמיה לטלוויזיה - השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית  2009 - קרן מור (קצרים) | הבא: 2010 - יעל פוליאקוב (הכל דבש) |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007440846605171  ISNI: 0000 0000 9028 1926  LCCN: no2010125570  MusicBrainz: f0490009-42ee-41c5-a31d-af6063b1e8b5  SUDOC: 176370013  VIAF: 131772406   WorldCat (עם VIAF): 131772406
אמיר אשל

ערך זה עוסק במנכ"ל משרד הביטחון ומפקד חיל האוויר לשעבר. אם התכוונתם למפקד חטיבה 600, ראו .
אמיר שמעון אשל (נולד ב-4 באפריל 1959) הוא אלוף במילואים בצה"ל, שכיהן כמנכ"ל משרד הביטחון. שירת בצה"ל כראש אגף התכנון ולאחר מכן כמפקד חיל האוויר ה-17. בין היתר שימש כראש מטה חיל האוויר, ראש להק האוויר, מפקד בסיס תל נוף ובסיס רמון, רמ"ח מבצעים ומפקד טייסות 110 ו-201.
ביוגרפיה

אשל נולד ביפו. אביו הוא יחזקאל אשל (בטט), יליד עיראק, שעלה לארץ ישראל ב-1936, היה איש מערכת הביטחון בדרגת סגן-אלוף ושירת בגדוד 53 של חטיבת גבעתי במלחמת העצמאות. אמו עדנה נולדה בתל אביב למשפחת אלון (אלפירוביץ) שעלתה מרוסיה, וחלק ממשפחתה נספה בשואה. הוא גדל ברמת גן ולמד בתיכון אהל שם בעיר.
בעל תואר ראשון בלימודים כלליים מאוניברסיטת אובורן שבאלבמה ותואר שני מאוניברסיטת חיפה והמכללה לביטחון לאומי.
ביוגרפיה > כמפקד וכטייס קרב

אשל התגייס לצה"ל ביולי 1977, התנדב לקורס טיס והוסמך כטייס קרב בשנת 1979. שירת בחיל האוויר כטייס "עייט" (סקייהוק) בבסיסים עציון ורמון, נלחם במסגרת טייסת 140 כמוביל מבנה במלחמת לבנון הראשונה. במשך שנתיים שירת כמדריך בבית הספר לטיסה ובקורס אימון מבצעי, עבר הסבה למטוסי F-16 ושירת כסגן מפקד טייסת הנגב, טייסת מטוסי F-16 דגם "נץ". כיהן כראש מדור במחלקת מבצעים של חיל האוויר. בשנים 1991 עד 1993 פיקד על טייסת 110, ("אבירי הצפון") המטיסה מטוסי F-16C ("ברק") ברמת דוד. בשנים 1993 עד 1995 פיקד על טייסת 201 ("האחת"), טייסת מטוסי F-4 פנטום ("קורנס 2000") שהוצבה בבסיס תל נוף והשתתפה בפיקודו במבצע דין וחשבון. באפריל 1996 פיקד על הגזרה המזרחית בפיקוד הצפון במהלך מבצע "ענבי זעם". בשנים 1996 עד 1999 כיהן כראש מחלקת המבצעים במטה חיל האוויר בדרגת אלוף-משנה.
ב-1999 מונה למפקד בסיס רמון. בתפקידו זה השתתף, יחד עם טייס נוסף, בטיסת העברה של מסוק מדגם AH-64 אפאצ'י ("פתן") מבסיס רמון למחניים. הוא ביצע צרור צילום (פעולה בה עוברים על כלל מתגי החימוש בכלי הטיס, על מנת להבטיח בטיחות חימוש) מבלי שידע שמסוקו חמוש בטיל חי. להפתעתו, נורה ממסוקו טיל אוויר-קרקע מדגם AGM-114 הלפייר שחלף בקרבת כוח מילואים של מערך הנ"מ שהיה באימון במקום. מפקד חיל האוויר, האלוף איתן בן-אליהו, מינה ועדת חקירה חיילית בעקבות האירוע והדבר נרשם לחובתם של הטייסים. אשל קנס את עצמו בעקבות האירוע, אך קידומו לא נפגע.
בהמשך מונה למפקד בסיס תל נוף, תפקיד בו שירת למעלה משנתיים. בתפקידו זה התפרסם בתקשורת כאשר הוביל את מטס חיל האוויר מעל מחנה ההשמדה אושוויץ בירקנאו. אשל הופיע בסרטם של הבמאי חיים הכט והמפיק רואי מנדל "טיסה אחת בשבילנו" שעסק בשאלה "מדוע בעלות הברית לא הפציצו את מחנה המוות אושוויץ-בירקנאו במלחמת העולם השנייה?" ומתאר את מטס חיל האוויר מעל אושוויץ ב-2003, בו שלושה מטוסי F-15 ("בז") בהובלת אשל, אז תת-אלוף, טסו מעל המחנה, כאשר בו-זמנית מתקיימת באתר המחנה עצרת לזכר הנספים במסגרת משלחת עדים במדים. המשפט שבחר אשל להקריא בטיסה מעל שמי אושוויץ היה:
אנו טייסי חיל האוויר הישראלי, בשמי מחנה הזוועות, קמנו מאפר מיליוני הקורבנות. נושאים את זעקתם האילמת, מצדיעים לגבורתם, ומבטיחים להיות מגן לעם היהודי ולארצו - ישראל
את הרעיון למטס הגה אשל עוד בשנת 1987 כשפיקד על משלחת חיל האוויר באימון בגרמניה. בשנת 2003 כשהזמינו הפולנים את חיל האוויר לטוס בארצם באירוע בראדום במלאת 85 שנה לחיל האוויר שלהם, ביקש אשל ממפקד חיל האוויר להתנות את ההגעה במתן אפשרות לטוס מעל אושוויץ. למרות הסיכום שהמטס יהיה ברום גבוה יחסית, הפר אשל את ההסכמה והוביל את המבנה בגובה נמוך בחולפו מעל למחנה.
ב-2004 מונה לראש להק האוויר, והוביל עם תא"ל שמואל זכאי, מפקד אוגדת עזה, שינוי בתפיסת ההפעלה של כוחות אוויר ויבשה של מבצע ימי תשובה. אשל גם לחם במבצע והוביל גיחה מעל מחנה הפליטים ג'באליה. ב-2006 מונה לראש מטה חיל האוויר, ושימש בתפקיד בין היתר במלחמת לבנון השנייה ובמבצע מחוץ לקופסה. ב-27 במרץ 2008 מונה לראש אגף התכנון בדרגת אלוף.
ביוגרפיה > מפקד חיל האוויר

ב-14 במאי 2012 מונה למפקד חיל האוויר והחליף את עידו נחושתן בתפקיד. בעת כניסתו לתפקיד סירב אשל לקבל רכב מתוצרת חברת פולקסווגן שמוצע לאלופי צה"ל, וזאת לאור התנגדותו לקבלת רכב מתוצרת גרמניה.
במהלך כהונתו יצא צה"ל למבצע עמוד ענן, שבו חיל האוויר נשא בעיקר עול הלחימה, הן בתקיפה באמצעות מטוסי החיל, והן בהגנה באמצעות מערכת כיפת ברזל. בתחילת המבצע נהרג בסיכול ממוקד מפקד הזרוע הצבאית של החמאס אחמד ג'עברי. בהמשך כהונתו יצא צה"ל למבצע צוק איתן, שבו לקח חיל האוויר חלק מרכזי, הן בתקיפה באמצעות מטוסי החיל, והן בהגנה באמצעות מערכת כיפת ברזל. במהלך מלחמת האזרחים בסוריה קיבל חיל האוויר אחריות על ניהול המערכה למניעת העברת אמל"ח מאיראן וסוריה לחזבאללה. במסגרתו ערך החיל תקיפות רבות של מטרות בשטח סוריה ושיירות נשק לחזבאללה. בתקופת כהונתו נקלטו בחיל מטוסי M-346 "לביא" (מטוס אימון סילוני), C-130 סופר-הרקולס, "שמשון" (מטוס תובלה) ו-F-35I אדיר (מטוס קרב חמקן) ומערכות ההגנה נגד טילים קלע דוד וחץ 3. מטוס הF-35I אדיר נקלט בחיל האוויר ב-16 בדצמבר 2016 ולמחרת טס בו אשל את טיסת הבכורה.
כהונתו של אשל הוארכה בשנה, והיא הכהונה הארוכה ביותר בתפקיד מאז פרישתו של מרדכי הוד בשנת 1973. ב-14 באוגוסט 2017 החליף עמיקם נורקין את אשל בתפקידו כמפקד חיל האוויר. עם סיום כהונתו העניק מפקד חיל האוויר של ארצות הברית לאשל את אות לגיון ההצטיינות. כמו כן קיבל במהלך כהונתו את צלב הכבוד מזהב מטעם גרמניה.
ביוגרפיה > לאחר פרישתו מצה"ל

בינואר 2019 מונה לחבר ועד מנהל בהתנדבות בעמותת "קרן רמון", זאת לבקשתה של רונה רמון לפני מותה. בפברואר 2019 מונה לדירקטור מטעם קרן פימי בחברת Bird Aerosystems.
בינואר 2020 פורסם כי הוא משמש כיועץ של בני גנץ, ראש רשימת "כחול לבן", לענייני תוכנית השלום של טראמפ. במסגרת זו פעל למנוע החלת ריבונות מיידית בבקעת הירדן וביהודה ושומרון במסגרת תוכנית המאה של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ.
ביוגרפיה > מנכ"ל משרד הביטחון

במאי 2020 עם כניסתו של גנץ לתפקיד שר הביטחון, מונה אשל למנכ"ל משרד הביטחון.
כמנכ"ל משרד הביטחון הוביל אשל תהליכי בניין כוח, בהם רכש מטוסי תדלוק, מסוקים וצוללות ופיתוח מערכת יירוט באמצעות לייזר.
אשל פעל לחיזוק הקשרים הביטחוניים עם מדינות רבות ברחבי העולם ובראשן ארצות הברית ומדינות הסכמי אברהם. במהלך כהונתו התרחב היצוא הביטחוני בעשרות אחוזים לשיא של 11.3 מיליארד דולר בשנת 2021.
אשל הוביל את העברת צה"ל לנגב והוצאת מחנות צה"ל ממרכזי הערים לטובת שטחי בנייה ומסחר, ואת רפורמת 'נפש אחת', לשיפור הטיפול והשירות לנכי צה"ל. בתקופתו כמנכ"ל ביצע משרד הביטחון שינוי במעמדם של יתומי מערכות ישראל, הרחיב את ההכרה בצוללי הקישון, קידם את חוק "ממדים ללימודים" ואת העלאת שכר החיילים.
בראיון בספטמבר 2022 תיאר את המב"מ, המערכה בין המלחמות למניעת התבססות איראן בסוריה. בראיון הביע תמיכה במשא ומתן שהתנהל מול לבנון סביב הגבול הימי, וטען כי חיזוק ממשלת לבנון הוא אינטרס ישראלי. אשל קבל על חוסר הסכמה מצד נתניהו לתעדף ולקצץ בתקציב הביטחון, ומנגד ציין את גנץ ואיזנקוט שביצעו תעדוף זה כרמטכלי"ם.
בנובמבר 2022, זמן קצר אחרי הבחירות לכנסת העשרים וחמש, הודיע על רצונו לפרוש מתפקידו. הוא סיים את כהונתו ב־1 בפברואר 2023.
ביוגרפיה > אחרי סיום התפקיד במשרד הביטחון

בשנת 2023 מונה לתפקיד יו"ר חברת אינטל טק, ובפברואר 2024 החל לכהן בנוסף כדירקטור בחברת רב-בריח.
חיים אישיים

אשל נשוי ואב לשלושה ילדים. מתגורר עם משפחתו במושב קדרון.
הערות שוליים

1 2 3 4  דיווח על מינוי דירקטור באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב, 1 בפברואר 2024.
↑  מערכת אתר צה"ל, הרמטכ"ל: "המילים 'רוח גבעתי' מסמלות יותר מכול את רוח הקרב של החטיבה", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 7 בספטמבר 2015.
↑  פרסום נשואין, הצופה, 2 במרץ 1958.
↑  על פי ריאיון עם אמיר אשל, בסרט "טיסה אחת בשבילנו"
↑  אלוף אמיר אשל, באתר חיל האוויר הישראלי
↑  ליעד ברקת, כל מטוסינו שבו בשלום לבסיסם, בטאון חיל האוויר גיליון 121, ‏ 01.06.1998.
↑  איך הפך אמיר אשל מטייס בינוני למפקד חיל האוויר הבא?, באתר ‏מאקו‏, 7 במאי 2012
↑  עמרי אסנהיים, ידידותי למשתבש, באתר nrg‏, 13 בינואר 2006.
↑  אסף ולדן, ‏שנים וכלום עוד לא נמחק, באתר חיל האוויר הישראלי, 25 באפריל 2004
↑  עמוס הראל, לראש אגף התכנון, האלוף אמיר אשל, יש כל מיני תוכניות איך להרתיע את איראן, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2009, "אשל מסרב להיכנס לפרטי הפרטים של המטס. 'נסעתי לפולין בשביל להביא את התמונה הזאת', הוא מסביר. 'אמרתי לטייסים: 800 שנה עשינו במדינה הזו (פולין) מה שאמרו לנו. פעם אחת נעשה מה שצריך'."
↑  אמיר בוחבוט‏, ה"גולנצ'יק" מחיל האוויר מתכונן לתפקיד חייו, באתר וואלה, 3 בפברואר 2012.
↑  עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון, האמת על מלחמת לבנון השנייה, הוצאת ידיעות ספרים, 2007, עמודים 166-165.
↑    יוסי יהושוע, על כנפי נשרים, באתר "ידיעות אחרונות", 21 במרץ 2018
↑  מינוי תת-אלוף אמיר אשל לראש אגף התכנון, 21 בפברואר 2008, באתר דובר צה"ל
חילופי מפקד אגף התכנון ומינוי מפקד הגיס הצפוני, באתר דובר צה"ל, 27 במרץ 2008.
↑  חנן גרינברג, מפקד חיל האוויר נגד מכונית הפולקסווגן, באתר nrg‏, 5 ביוני 2012
↑  שי לוי, ‏שומרים על כולנו: המפקדים שמנהלים את מבצע עמוד ענן, באתר ‏מאקו‏, 21 בנובמבר 2012
↑   עמוס הראל, מפקד חיל האוויר היוצא: ישראל תקפה כמאה פעם שיירות נשק לחיזבאללה בחמש שנים, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2017
↑  צפו: מפקד חיל-האוויר הטיס את "אדיר", באתר ערוץ 7, 27 בדצמבר 2016
↑  לילך שובל, הבחירות של איזנקוט: מינויים חדשים בצבא, באתר ישראל היום, 18 בפברואר 2015
↑  ראו טבלת מפקדי חיל האוויר לדורותיהם
↑  שחר צורני, ‏ממטוס "איתן" למדליה: שת"פ גרמני-ישראלי, באתר חיל האוויר הישראלי, אפריל 2016
↑  אמיר אשל, מפקד חיל האוויר הקודם, מונה לדירקטור בחברת בירד, באתר TechTime‏, 10 בפברואר 2019.
↑  למשלחת גנץ יצטרף האלוף במיל' אמיר אשל, באתר ערוץ 7, 25 בינואר 2020
↑  בן כספית, ‏מפקד חיל האוויר לשעבר: "הטענה שמערכת הביטחון מנעה תקיפה באיראן היא מופרכת", באתר מעריב אונליין, 23 בספטמבר 2022
↑  טל לב רם, ‏מפקד חיל האוויר לשעבר אלוף במיל' אמיר אשל מונה למנכ"ל משרד הביטחון, באתר מעריב אונליין, 18 במאי 2020
↑  בן כספית, ‏מפקד חיל האוויר לשעבר: "הטענה שמערכת הביטחון מנעה תקיפה באיראן היא מופרכת", באתר מעריב אונליין, 23 בספטמבר 2022
↑  יובל אזולאי, אחרי שנתיים וחצי: מנכ"ל משרד הביטחון אמיר אשל פורש מהתפקיד, באתר כלכליסט, 7 בנובמבר 2022
↑  יובל אזולאי, פותח דלת: אמיר אשל, לשעבר מנכ"ל משהב"ט, מונה לדירקטור ברב-בריח, באתר כלכליסט, 12 בפברואר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008981741805171  VIAF: 5971160668394403560003   WorldCat (עם VIAF): 5971160668394403560003
דני סאוסדו

| --- | --- |

דני סאוסדו
 לידה:  25 בפברואר 1986 (בן 39) סטוקהולם, שוודיה
 שם לידה:  Daniel Gabriel Alessandro Saucedo Grzechowski 
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 מקום לימודים:  Södra Latin 
 סוגה:  פופ
 שפה מועדפת:  שוודית 
 www.dannysaucedo.se
 פרופיל ב-IMDb
 
דני סאוסדו (בשוודית: Danny Saucedo; נולד ב-25 בפברואר 1986) בסטוקהולם הוא זמר שוודי.
קריירה

ב-2006 ניגש לאודישנים של התוכנית איידול (הגרסה השוודית של אמריקן איידול), שם הגיע למקום השישי.
בסוף 2006 הוציא את הסינגל הראשון שלו, ב-2007 ייסד ביחד עם עוד שני משתתפי איידול לשעבר להקת פופ בשם "E.M.D.", הלהקה הוציאה שלושה אלבומי סטודיו, זכתה להצלחה במדינה ואף השתתפה ב-2009 בתחרות המלודיפסטיבלן, ב-2010 חברי הלהקה הודיעו על התפרקותה.
ב-2007 הוציא את אלבומו הראשון "Heart Beats" ושיר מאלבום זה "If Only You" דורג מספר אחת ברשימת השירים המושמעים בפולין וברוסיה.
ב-2008 הוא השתתף בתוכנית "Let's Dance" שמהווה גרסה מקומית ל"רוקדים עם כוכבים" ושם הגיע למקום השלישי ובאותה שנה השתתף ביחד עם זוגתו לתוכנית באירוויזיון הריקודים שנערך בסקוטלנד ושם סיימו במקום השנים עשר.
ב-2011 השתתף בתחרות המלודיפסטיבלן והגיע למקום השני ובאותה שנה שימש כדובר הניקוד השוודי בתחרות האירוויזיון.
ב-2021 השתתף בתחרות המלודיפסטיבלן והגיע למקום השביעי. הוא שב לתחרות הקדם ב-2024 עם השיר "Happy That You Found Me", שהגיע בגמר למקום השמיני.
בריטני ספירס
ביוגרפיה

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא תרגמת, פיסוק חסר וניסוחים לא אנציקלופדיים.
ביוגרפיה > 1981–1997: ילדות ותחילת הקריירה

ספירס נולדה בעיירה מק'קומב במיסיסיפי שבארצות הברית, ללין איירן, סופרת ומפיקה, ולג'יימס פארנל ספירס, קבלן. לספירס אח בכור, בריאן ג'יימס, ואחות הקטנה ממנה, ג'יימי לין ספירס, שחקנית וזמרת. היא גדלה בקנטווד שבלואיזיאנה. האזור בו נולדה וגדלה נכלל בחגורת התנ"ך, ומאופיין בשמרנות חברתית נצרות פרוטסטנטית-אוונגליסטית חזקה. היא הוטבלה לכנסייה הבפטיסטית הדרומית, ושרה כילדה במקהלת הכנסייה. בגיל 23–25 למדה קבלה.
בגיל שלוש החלה ללמוד ריקוד בקנטווד, ונבחרה להופיע כסולנית ברסיטל השנתי. בגיל חמש שרה את השיר "?What Child Is This" (אנ') בטקס סיום שנה בגן הילדים. במהלך ילדותה קיבלה שיעורי התעמלות ופיתוח קול, וזכתה בתחרויות רבות במדינה ובתחרויות כישרונות לילדים. היא סיפרה על שאיפתה כילדה, "הייתי בעולם משלי, [...] גיליתי מה אני רוצה לעשות כבר בגיל צעיר מאוד".
בגיל שמונה ראו הוריה מודעה בעיתון מקומי על מבחני בד לתוכנית טלוויזיה בשם "מועדון מיקי מאוס". ספירס נבחנה ונותרה בין ארבעת הנבחרים האחרונים מתוך 12,000 נבחנים. היא בלטה בנוכחות הבימתית שלה, אך נדחתה עקב גילה הצעיר. למרות זאת, מפיק בחברת וולט דיסני, שהבחין בפוטנציאל הקיים בספירס, החליט לסייע לה במציאת סוכן בניו יורק. בעקבות הצעת המפיק עברו ספירס ואִמה לניו יורק. לאחר מכן החלה ספירס ללמוד אמנויות במה, וכעבור פרק זמן קיבלה את התפקיד המקצועי שלה כאשר נבחרה להוביל בתפקיד הראשי של טינה דנמרק באוף ברודוויי במחזה "!Ruthless"(אנ'). היא גם הופיעה כמתחרה בתוכנית הטלוויזיה הפופולרית "Star Search" (אנ') והופיעה במספר פרסומות. בדצמבר 1992 ניגשה למבחני הבד של "מועדון מיקי מאוס" בפעם השנייה והתקבלה. היא החלה להופיע לצד כריסטינה אגילרה, ג'סטין טימברלייק, ראיין גוסלינג וקרי ראסל. לאחר שהמופע בוטל ב-1996, חזרה להתגורר במיסיסיפי ונרשמה לאקדמיית פרקליין שבמק'קומבוס.
ביוני 1997, לאחר ניהול משא ומתן עם לו פרלמן, הוחלט לצרף את ספירס ללהקת בנות בשם "Innosense"(אנ'). לאחר מכן שאל לין את חבר המשפחה, עורך הדין לארי רודולף, על דעתו והוחלט לנסות להשיג חוזה חלופי לספירס כסולנית. היא הקליטה קלטת דמו, בה ביצעה את השיר "I Have Nothing" של ויטני יוסטון. בעקבות התעניינות בקלטת מצד מנהלי חברות התקליטים, ניגשה למבחן בד בפניהם. היא עברה בהצלחה את מבחן הבד הרביעי והאחרון לחברת תקליטים ג'ייב רקורדס, והוחתמה על חוזה הקלטות. חברת ההקלטות אמרו כי הקהל רוצה להקות פופ כמו "בקסטריט בויז" ו"ספייס גירלז", "ולא יהיו עוד זמרות כמו מדונה, דבי גיבסון וטיפאני". בתחילת 1998 טסה לשוודיה להקליט לאלבום הבכורה שלה, והחלה לעבוד עם המלחינים והמפיקים מוזיקליים מקס מרטין, דניז פופ ורמי יעקוב.
ביוגרפיה > 2001–2003: Britney, Crossroads

ב-7 בספטמבר 2001 ספירס הוזמנה להופיע עם זמר הפופ מייקל ג'קסון בהופעה חד פעמית בסיבוב הופעות שלו "Michael Jackson: 30th Anniversary Celebration", ספירס וג'קסון ביצעו את הסינגל "The Way You Make Me Feel".
באותה שנה חתמה ספירס עם חברת פפסי על קמפיין פרסום בהשתתפותה, הקמפיין נמשך כשנה וחצי וממנו הרוויחה בין 9 ל-12 מיליון דולר. במהלך הקמפיין הקליטה שירים למען פפסי והצטלמה במספר פרסומות. בין פרסומותיה המיוחדות לפפסי הייתה פרסומת גמר המונדיאל, עם השיר "Right now" שאף הפך ללהיט והופץ לרדיו במדינות אחדות ונכלל באלבום אוסף המונדיאל של שנת 2002. אחת מהפרסומות הועלתה לאתר YouTube ומספר צפיותיה עומד על כ-77 מיליון, פרסומת זו צולמה בשיתוף הזמרות פינק וביונסה, ושלושתן שרות את הלהיט "We Will Rock You".
במקביל החלה להקליט את אלבומה השלישי. לקראת סוף השנה, השתתפה בביצוע מחודש לשיר "What's Going On", במקור של מרווין גיי, לצד אמנים מצליחים נוספים שתרמו את ההכנסות מהסינגל למשפחות של קורבנות פיגועי 11 בספטמבר ולמען המאבק במחלת האיידס.
במקביל להקלטת אלבומה השלישי, החלה גם בצילומים לסרט הקולנוע הראשון בכיכובה "קרוסרודס". התסריט נכתב ב-2001 על ידי שונדה ריימס. הסרט מתאר 3 נערות בוגרות תיכון מג'ורג'יה במסען ברחבי ארצות הברית. הסרט היה מועמד לשתי קטגוריות ב-"Mtv Movie Awards".
ב-30 באפריל 2003 הוענק לספירס בת ה-21 כוכב על שמה בשדרת הכוכבים של הוליווד וכך, הפכה ספירס לאדם הצעיר ביותר המחזיק בכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
ספירס הייתה מעורבת בהלחנה של מרבית השירים באלבומה השלישי; "Britney". הסינגל שליווה את האלבום "I'm a Slave 4 U", זכה להצלחה רבה. האלבום עצמו נמכר ביותר ממיליון עותקים בשבוע הראשון למכירה בארצות הברית, ונכנס למקום הראשון במצעד הבילבורד. באותו זמן, החלה לצאת עם זמר הפופ המצליח ג'סטין טימברלייק. האלבום קודם על ידי סיבוב ההופעות "Dream Within a Dream Tour". בחלק השני של סיבוב ההופעות, לאחר הפרידה המתוקשרת מג'סטין טימברלייק, שילבה ספירס מספר שירים חדשים במופע, אותם היא כתבה והלחינה בעצמה. מהאלבום יצאו 7 סינגלים ועד היום נמכרו כ-15 מיליון עותקים שלו בעולם.
ביוגרפיה > 2004–2005: In the Zone ונישואין

בנובמבר 2003 יצא לאור אלבומה הרביעי של ספירס; In the Zone, האלבום הגיע ישירות לפסגת הבילבורד 200 ויותר מ-950,000 מעותקים נמכרו בשבוע הראשון. בעקבות כך, שברה ספירס את שיא "הזמרת הצעירה ביותר" עם 4 אלבומים במקום הראשון במצעד. נכון להיום מכירותיו של האלבום ברחבי העולם עומד על יותר מ-10,000,000 עותקים.
ב-14 באוקטובר 2003 יצא לאור הסינגל הראשון מהאלבום, "Me Against the Music" בשיתוף מדונה. השיר היה מקום ראשון בדנמרק אוסטרליה, אירלנד, ספרד, והונגריה ונהפך לשיר הראשון של ספירס שכבש את מצעד שירי הדאנס של בילבורד וזכה בפרס שיר הדאנס של השנה בטקס פרסי הבילבורד 2004. ב-3 בינואר 2004 בילתה ספירס בפאב בלאס וגאס עם חבר ילדות, ג'ייסון אלן אלכסנדר. השניים שתו, הלכו לכנסייה בשם "A Little White Chapel", והתחתנו בזריזות. 55 שעות לאחר האירוע כשהתפכחו הגיעו השניים לבית הדין לענייני משפחה בלאס וגאס וביטלו את נישואיהם.
ב-13 בינואר יצא לאור הסינגל השני מהאלבום, "Toxic". השיר הפך להצלחה בין לאומית, והסינגל קיבל מעמד פלטינה כפול באוסטרליה ומשולשת בארצות הברית, ו-8 מיליון עותקים שלו נמכרו ברחבי העולם. השיר זכה בפרס "בחירת הנוער", היה מועמד 4 פעמים לפרס ה-VMA, וזיכה את ספירס בפרס גראמי הראשון שלה בקטגוריית "שיר הדאנס הטוב ביותר". במצעדים הגיע למקום הראשון ב-16 מצעדים שונים, והקליפ לשיר קיבל כ-250 מיליון צפיות ב-YouTube, ובשנת 2010, נבחר על ידי MTV לשיר הפופ הסקסי והמצליח של העשור. סיבוב ההופעות הבא נקרא "The Onyx Hotel Tour". ספירס הסבירה ש"אוניקס" היא אבן שחורה המאירה את כל העומד לידה וגורמת לו להבריק וכך היא מרגישה על הבמה, זוהרת ומוארת. המופע המושקע ביותר של ספירס ארך זמן רב יותר מהרגיל.
במהלך הסיבוב יצא הסינגל השלישי; "Everytime", שיר אוטוביוגרפי שנכתב והולחן על ידי ספירס. השיר הגיע למקום הראשון בבריטניה ואוסטרליה וקיבל מעמד פלטינה ב-3 מדינות. באותה תקופה החלה ספירס לצאת עם קווין פדרליין, אחד מרקדני הליווי שלה, שהיה אז נשוי ואב לילדה וציפה לתינוק נוסף. השניים יצאו קרוב לשנה, והתחתנו בספטמבר 2004 בטקס צנוע.
הסינגל הרביעי מהאלבום היה אמור להיות "Outrageous". במהלך הצילומים לקליפ נפלה ספירס ופצעה את ברכה. היא נאלצה לעבור ניתוח מסובך ולבטל את כל ההופעות והאירועים הצפויים לה, ולכן צילומי הקליפ נעצרו. הסינגל יצא רק בארצות הברית ויפן ולא זכה להצלחה. בסופו של דבר הקליפ, שאורכו היה דקה וחצי, נכלל כבונוס ב-DVD שהוציאה מאוחר יותר. את שנת 2004 חתמה ספירס בזכייה בפרס הזמרת הטובה ביותר בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה. באותה שנה זכתה גם בתואר "הבחורה הסקסית ביותר לשנת 2004" על ידי מגזין FHM.