stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
CONMEBOL
תחרויות הקונפדרציה > טורנירי נבחרות > טורנירי גברים

קופה אמריקה (מקביל לאליפות אירופה בכדורגל)
מוקדמות גביע העולם בכדורגל לנבחרות אמריקה הדרומית
אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 20
אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 17
אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 15
הפיינליסימה - בשיתוף פעולה עם אופ"א
כמו כן מארגנת הקונפדרציה את טורניר הידידות הסופר-קלאסיקו של האמריקות בין ברזיל לארגנטינה, כהמשך לא ישיר של גביע רוקה. CONMEBOL מארגנת גם טורנירי נבחרות בכדורגל חופים ובקטרגל.
תחרויות הקונפדרציה > טורנירי נבחרות > טורנירי נשים

אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל נשים
אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל נשים עד גיל 20
אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל נשים עד גיל 17
כמו כן מארגנת הקונפדרציה תחרות כדורגל יבשתית לנשים בקטרגל.
תחרויות הקונפדרציה > טורנירי קבוצות > טורנירי גברים

גביע ליברטדורס (מקביל לליגת האלופות)
גביע סודאמריקנה (מקביל בחלקו לליגה האירופית)
רקופה סודאמריקנה (מקביל לסופר קאפ האירופי)
גביע סורוגה בנק (מפגיש את מחזיקת הסודאמריקנה עם הזוכה בגביע הליגה היפנית).
גביע ליברטדורס עד גיל 20
כמו כן מארגנת הקונפדרציה את גביע ליברטדורס בקטרגל.
תחרויות הקונפדרציה > טורנירי קבוצות > טורנירי נשים

גביע ליברטדורס לנשים
תחרויות הקונפדרציה > טורנירי עבר

גביע הסודאמריקנה החל לפעול ב-2002, לאחר החלטה של קונפדרציית CONMEBOL לעבור למתכונת של 2 מפעלים גדולים בדומה לאופ"א באירופה, והוא מילא את מקומם של ארבעת הגביעים המשניים שנערכו ביבשת מסוף שנות השמונים ועד לאותה העת: הסופרקופה סודאמריקנה, שנועד לאלופות ההיסטוריות של הליברטדורס והתקיים בין 1988 ל-1997, גביע קונמבול, שפעל משנת 1992 ועד 1999 והיה השלישי בחשיבותו באותה העת ושני הגביעים האזוריים, גביע מרקוסור וגביע מרקונורטה, שנוסדו עם סיום הסופרקופה ופעלו במקביל בין 1998 ו-2001.
CONMEBOL ארגנה בעבר, בשיתוף פעולה עם אופ"א, את הגביע הביניבשתי ואת סופר קאפ האלופות הבין-יבשתי, ובשיתוף פעולה עם CONCACAF - את גביע אינטראמריקנה.
הערות שוליים

↑  דירוג נבחרות כדורגל גברים באתר פיפ"א
↑  דירוג נבחרות כדורגל נשים באתר פיפ"א
↑  בשיתוף עם התאחדות הכדורגל היפנית
| כדורגל בין-לאומי |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
       פיפ"א | גביע העולם | גביע הקונפדרציות | הדירוג העולמי | כדורגלן השנה        אוקיאניה: OFC – גביע אוקיאניה לאומות      אירופה: UEFA – אליפות אירופה      אסיה: AFC – גביע אסיה      אפריקה: CAF – גביע אפריקה לאומות      דרום אמריקה: CONMEBOL – קופה אמריקה      צפון ומרכז אמריקה: CONCACAF – גביע הזהב
| כדורגל נשים בין-לאומי |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
       פיפ"א | גביע העולם לנשים | אלגארבה | גביע קפריסין | הדירוג העולמי לנשים | כדורגלנית השנה                   (עד גיל 20 • עד גיל 17)        אוקיאניה: OFC – אליפות אוקיאניה      אירופה: UEFA – אליפות אירופה (עד גיל 19 • עד גיל 17)      אסיה: AFC – אליפות אסיה      אפריקה: CAF – אליפות אפריקה      דרום אמריקה: CONMEBOL – קופה אמריקה      צפון ומרכז אמריקה: CONCACAF – גביע הזהב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 16180722-7  LCCN: n91009959  VIAF: 129139389   WorldCat (עם VIAF): 129139389
אשליית גלגל העגלה

מדחף של מטוס, שצולם באמצעות מצלמה דיגיטלית
אשליית גלגל העגלה היא אשליה אופטית הגורמת לצופה לחשוב שגלגל של כלי רכב הנע קדימה מסתובב לאחור, כאשר הגלגל מגיע למהירות מסוימת.
דגימה מחזורית

סיבוב מהופך של גלגלים מופיע בהקלטת סרטים (לקולנוע או לטלוויזיה). הוא נגרם כתוצאה מאפקט סטרובוסקופ. מצלמת קולנוע מצלמת 24 מסגרות (פריימים) לשנייה. נניח שלגלגל 6 חישורים; אם הגלגל מסתובב בכפולה מסוימת של 4 סיבובים לשנייה, החישורים של הגלגל יהיו באותו מקום בדיוק כל פעם שהסגר נפתח. הגלגל ייראה כאילו הוא חסר תנועה (אם כי ייתכן שהוא יופיע מטושטש) בזמן צפייה בסרט. אם הגלגל מאט קמעה, הוא "מפגר" אחר מהירות פתיחת הסגר. לכן הוא ייראה כאילו הוא מסתובב לאחור. אפקט דומה עשוי להתקבל מרוטור של מסוק ומדחפים של מטוס.
תופעת הסיבוב המהופך נראית גם כאשר גלגלים עם חישורים מוארים באור מלאכותי שפועל בזרם חילופין, אור שמופק ממנורות מבוססות גז טעון (כמו נורות ניאון, אדי כספית, ושפופרות פלואורסצנט), שמהבהבות בקצב כפול מתדירות קו המתח (למשל, 100 פעם בשנייה על קו שנד ב־50 הרץ). דבר זה קורה כי בכל מחזור של הזרם, המתח מגיע לשיא פעמיים (פעם בערך מתח חיובי ופעם בערך מתח שלילי), ופעמיים מתאפס, והאור משתנה בהתאם. אף על פי ש-100 הבהובים בשנייה מהירים מדי כדי שעין האדם תקלוט אותם, עדיין יכולות מנורות כאלה ליצור אפקטי סטרובוסקופ. תוצאה אפשרית נוספת של תדר זהה בין תאורה לבין מנועים חשמליים היא אשליה שהמנוע "עומד". על מנת למנוע תופעה זו, מטעמי בטיחות בעבודה, מקובל להתקין במקומות בהם יש מנועים חשמליים נגישים תאורה המחוברת לזרם חילופין תלת מופעי.
התופעה היא דוגמה ראשית למדרוג עקומות, כאשר אירוע מחזורי נדגם בתדירות הנמוכה מתדירות נייקוויסט.
תחת תאורה רציפה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תופעה דומה מצויה גם בצפייה אנושית בסביבה עם תאורה רציפה, כמו תחת אור השמש. בעבר הוצע כי התופעה מלמדת על כך שמערכת הראייה דוגמת את הסביבה מספר מוגבל של פעמים בשנייה. מחקרים מאוחרים יותר העלו כי ייתכן ואין הדבר כך. והציעו שהתופעה נגרמת מעימות בין פרשנויות חלופיות לאותו קלט חושי בשלבים מתקדמים של מערכת הראייה.
הערות שוליים

↑  Rushton W (1967). "Effect of humming on vision". Nature. 216 (121): 1173–5. doi:10.1038/2161173a0. PMID 4294734.
↑  Schouten, J. F. (1967). Subjective stroboscopy and a model of visual movement detectors. In I. Wathen-Dunn (Ed.), Models for the perception of speech and visual form (pp. 44-55). Cambridge MA: MIT Press.
↑  Purves D, Paydarfar J, Andrews T (1996). "The wagon wheel illusion in movies and reality". Proc Natl Acad Sci U S a. 93 (8): 3693–7. doi:10.1073/pnas.93.8.3693. PMID 8622999.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Kline K, Holcombe A, Eagleman D (2004). "Illusory motion reversal is caused by rivalry, not by perceptual snapshots of the visual field". Vision Res. 44 (23): 2653–8. doi:10.1016/j.visres.2004.05.030. PMID 15358060.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Kline K, Holcombe A, Eagleman D (2006). "Illusory motion reversal does not imply discrete processing: Reply to Rojas et al". Vision Res. 46 (6–7): 1158–9. doi:10.1016/j.visres.2005.08.021. PMID 16199075.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Rojas D, Carmona-Fontaine C, Lopez-Calderon J, Aboitiz F (2006). "Do discreteness and rivalry coexist in illusory motion reversals?". Vision Res. 46 (6–7): 1155–7, author reply 1158–9. doi:10.1016/j.visres.2005.07.023. PMID 16139861.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Kline KA, Eagleman DM (2008). "Evidence against the snapshot hypothesis of illusory motion reversal". Journal of Vision. 8 (4): 1–5. doi:10.1167/8.4.13.
אנימציה הממחישה דגימה בדידה, של תנועה מחזורית שתדירותה משתנה.
סוכנות ידיעות

סוכנות ידיעות היא ארגון שמספק תוכן חדשותי לאמצעי תקשורת. ישנן סוכנויות ידיעות שתכלית קיומן מסחרית, בעוד אחרות פועלות מטעם ממשלות למטרות הסברה.
סוכנות ידיעות מסחרית מספקת שירות לעיתונים, אתרי אינטרנט וערוצי טלוויזיה ורדיו. היא מעסיקה עיתונאים וצלמים במוקדי חדשות ברחבי העולם, כדי שייצרו כתבות ודיווחים חדשותיים. את התכנים האלה מפיצה הסוכנות למספר רב של אמצעי תקשורת, תמורת תשלום. באופן זה מקבלים אמצעי התקשורת השונים תוכן שהיה עולה להם כסף רב יותר לייצר בעצמם, לו היו צריכים להחזיק שליחים במקומות מרוחקים.
סוכנות הידיעות הראשונה הייתה סוכנות הידיעות הצרפתית, שנוסדה ב-1835. ב-1846 נוסדה Associated Press בארצות הברית, כיום סוכנות הידיעות הגדולה בעולם. Associated Press היא קואופרטיב שלא למטרות רווח והשותפים בה הם מספר רב של עיתונים וגופי תקשורת, אשר חולקים ביניהם את התוכן שהם מייצרים. גופי תקשורת אחרים, שאינם שותפים, יכולים לרכוש ממנה את התוכן שהיא מייצרת. ב-1851 נוסדה סוכנות רויטרס.
בעבר המידע היה מופץ למנויי הסוכנויות על ידי טלגרף, ולכן הן עדיין נקראות באנגלית גם בשם wire service. כיום מופץ המידע בעיקר באמצעות לוויינים ובאמצעות האינטרנט.
בין השנים 1950 ל-2006 פעלה בישראל סוכנות הידיעות עתי"ם, שהייתה סוכנות הידיעות הישראלית הראשונה. בשנת 2010 הוקמה סוכנות הידיעות תצפית.
ראו גם

תצפית - סוכנות ידיעות
הערות שוליים

↑  שאול גינזבורג, היהודי הגרמני שיסד את סוכנות הידיעות הראשונה והגדולה ביותר בעולם, הארץ, 28 ביוני 1938
↑  יעל גאוני, ‏סוכנות הידיעות עתי"ם נסגרה; העובדים נותרו ללא משכורות, באתר גלובס, 21 בדצמבר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529292205171  BNE: XX524717  BnF: cb11955005t (data)  GND: 4041059-6  LCCN: sh85091567  NARA: 10645626  NDL: 00573548  NKC: ph126655
גטו מייצ'ט

אנדרטת זיכרון לגטו
גטו מייצ'ט (ברוסית: Гетто в Молчади) היה גטו, שהקימו הנאצים ביולי 1941 במייצ'ט שבבלארוס, והוא פעל עד 18 ביולי 1942. סך הכל, נרצחו בגטו 3,665 יהודים.
היסטוריה

לפני מלחמת העולם השנייה והשואה, התגוררו במייצ'ט כ-1000 יהודים. העיר נכבשה על ידי הגרמנים ביוני 1941, וביולי של אותה השנה, הוקם בעיר גטו.
במאי 1942, היהודים נאלצו לחפור בורות, בהם, ב-15 ביולי 1942, בקבוצות של 100 עד 120 איש, נורו היהודים בגטו. לאחר מכן, הגרמנים הודיעו כי כל יהודי, שלא היה בגטו, יעבור לגטו, תובטח לו עבודה. בין 15 ביולי ל-18 ביולי, נרצחו עוד אלפי יהודים, שהגיעו לגטו מהעיירות שמסביב למייצ'ט, בנוסף ל-50 בלארוסים ו-5 או 15 שבויי מלחמה.
מאוחר יותר באותה שנה, נרצחו עוד 200 יהודים שעבדו בגטו, ולאחר סגירתו, עבדו במפעלים בעיר.
זיכרון והנצחה

בשנת 1977, הוקמה אנדרטה במייצ'ט לזכר "האזרחים הסובייטים בנרצחו בידי הנאצים". בשנות האלפיים, על האנדרטה החדשה שנבנתה לזכר היהודים שנרצחו בעיר, נחקקו המילים בבלארוסית, באנגלית ובעברית: "כאן בשנת 1942 עונו באכזריות 3,600 יהודים - תושבים מקומיים".
הערות שוליים

↑  רשימת לוחמים, באתר www.thepartisan.org
חוק גולדווטר-ניקולס

| --- | --- |
סמל ארצות הברית
 פרטי החוק
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תאריך חקיקה:  1986
 גוף מחוקק:  הקונגרס של ארצות הברית
 רקע לחקיקה:  לפתור את המתח הפנימי המובנה והיריבות המבצעית בין הזרועות השונות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית אשר גרמו לכשלים מבצעיים במהלך עימותים צבאיים.
 מטרת החוק:  הגדרת מבנה הפיקוד של הכוחות המזוינים של ארצות הברית
 משרד ממונה:  מחלקת ההגנה של ארצות הברית
 מציגי החוק:  הסנאטור בארי גולדווטר וחבר בית הנבחרים ויליאם ניקולס
 
חוק גולדווטר-ניקולס (באנגלית: Goldwater-Nichols Department of Defense Reorganization Act of 1986 -חוק גולדווטר-ניקולס בעניין הארגון מחדש של משרד ההגנה) הוא חוק פדרלי משנת 1986, המגדיר מחדש את מבנה הפיקוד של הכוחות המזוינים של ארצות הברית. החוק הקרוי על שם יוזמיו, הסנאטור בארי גולדווטר וחבר בית הנבחרים ויליאם ניקולס, זכה לרוב עצום של 95 סנאטורים ללא מתנגדים ושל 327 מחברי בית הנבחרים מול 27 מתנגדים בלבד. זהו השינוי המקיף ביותר שנערך מאז יסוד משרד ההגנה האמריקני באמצעות חוק הביטחון הלאומי משנת 1947.
המטרה העיקרית של החוק הייתה לפתור את המתח הפנימי המובנה והיריבות המבצעית בין הזרועות השונות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית אשר גרמו לכשלים מבצעיים במהלך עימותים צבאיים מאז מלחמת וייטנאם, ואשר קיבלו משנה תוקף עם כישלון הטיפול במשבר בני הערובה באיראן וכפי שבאו לידי ביטוי גם בפלישה לגרנדה[דרוש מקור].
היסטוריה

כבר במהלך מלחמת העולם השנייה התבררה בעיית השליטה על מרכיבי הכוח הצבאי האמריקני כאשר הוראותיו של המפקד העליון-הנשיא, הועברו ממנו אל מזכיר הצי בעניין הפעילות הימית, ואל מזכיר המלחמה בעניין הפעילות ביבשה ובאוויר. גבולות הסמכות והאחריות המטושטשים הובילו לבעיתיות של השליטה והבקרה על הפעילות הצבאית, וכפועל יוצא מכך גם על היעילות ואפקטיביות של ביצוע המשימות עצמן, הביאו ליצירת התפקיד המאוחד של שר ההגנה בחוק משנת 1947, ולפיו כל הכוחות המזוינים של ארצות הברית, הוכפפו לדרג אזרחי אחד בכפיפות למפקד העליון של הכוחות המזוינים –הנשיא.
הפיקוד בפועל על הכוח הצבאי היה נתון בידי המפקדים המקצועיים של הזרועות, המוכרים כמטות המשולבים. יו"ר המטות המשולבים ביחד עם הדרג האזרחי, שר ההגנה דיווחו ישירות לנשיא וקיבלו ממנו את הוראות הביצוע והפיקוח.
מבנה פיקודי מבוזר זה יצר פיתוח של תורות לחימה, הצטיידות, ופיתוח כוח אדם נפרד של כל אחת מהזרועות אשר למעשה לא היה כל קשר מבצעי ותכנוני ביניהן, ולא פתרה את בעיית התקשורת וחוסר היעילות המלווה בכשלים מבצעיים.
התפתחות הלוחמה המשולבת של כוחות יבשה אוויר וים במהלך שנות ה-70 של המאה העשרים חייב יצירת שינוי תפקודי של הפיקוד על הזרועות השונות במטרה ליצור אינטגרציה תפיסתית של מבנה הכוח אשר תוביל לתיאום ושילוב של הפעילות המבצעית בממדי הפעילות השונים.
עיקרי החוק

השינוי החשוב ביתר שמציג החוק הוא ההגדרה מחדש של שרשרת הפיקוד על הכוחות המזוינים של ארצות הברית.
על פי החוק שרשרת הפיקוד מתחילה בנשיא, ועוברת באמצעות מזכיר ההגנה ישירות אל מפקדי הפיקודים הקרביים (Unified Combatant Command (UCC)), תוך עקיפה של ראשי המטות המשולבים. החוק מגדיר את המטות המשולבים כיועץ המקצועי של הנשיא ושר ההגנה, והאחראים על בניין הכוח, האימונים והציוד עבור הפיקודים הקרביים.
יו"ר המטות המשולבים הפך למעשה ליועץ הצבאי העליון של הנשיא ומזכיר ההגנה ושל המועצה לביטחון לאומי, ואיפשר לו מבט רחב וראיה אסטרטגית כוללת של הפעילות הצבאית.
הזרועות עצמן הפכו לגופי תכנון של תורות לחימה וארגון של כח אדם, ציוד ואימונים עבור הפיקודים המבצעיים. ראשיהן הפכו למינהלנים ולא למפקדים בפועל של כוחות קרביים.
ברוח עקרונות החוק הוקמו פיקודים קרביים המחולקים על פי גבולות גזרה קבועים על פני אזורים שונים של כדור הארץ שהם למעשה צבאות שלמים בעלי כושר פעולה עצמאי, המורכבים מכוחות אוויר יבשה ים וכן כל הכוחות תומכי הלחימה והאדמיניסטרציה הקשורים אליהם.
בנוסף אליהם הוקמו פיקודים קרביים למשימות מיוחדות ברחבי העולם כגון: תובלה, משימות מיוחדות ואסטרטגיה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511292105171  LCCN: n86017552  VIAF: 181482453   WorldCat (עם VIAF): 181482453 
גבולות הגזרה של פיקודי הקרב האזוריים
יהושע פישל שניאורסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 ביוני 1888 קמניץ-פודולסקי, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  24 במאי 1958 (בגיל 69) 
 תקופת הפעילות:  ? – 24 במאי 1958 
 אב:  שניאור זלמן שניאורסון (רעפקא) 
 
יהושע פישל שניאורסון (ידוע כפישל שניאורסון) (ד' בתמוז תרמ"ח 1888 – ערב שבועות (ה' בסיוון) ה'תשי"ח, 24 במאי 1958) היה פסיכולוג וסופר יהודי שומר מצוות. שיטתו הפסיכולוגית מכונה "מדע האדם". ייסד תחנות טיפול לילדים יהודים בכמה מקומות באירופה.
ביוגרפיה

נולד לרב שניאור זלמן שניאורסון, שהיה הרב של הומל וסטארדוב שבאימפריה הרוסית, בנו של הרב שלום דובער שניאורסון (מרציצה), נכדו של הרב מנחם מנדל שניאורסון (הצמח צדק) מלובביץ'.
בילדותו למד בחדר המקומי ובישיבה, ובגיל 17 הוסמך לרבנות. לאחר מכן למד בגימנסיה בהומל וסיימה בדרגת 'מצטיין'. למד רפואה באוניברסיטת ברלין, קיבל תואר דוקטור באקדמיה הצבאית בפטרבורג.
ב-1920 נתמנה לפרופסור באוניברסיטה המקומית בקייב, שם ייסד פקולטה לפדגוגיה רפואית, ונעשה לדקאן שלה. ערך רבעון עברי בשם "קדימה" שהיה מוקדש לפסיכולוגיה ולפילוסופיה של הדת, ממנו יצא גיליון אחד. פרסם את ספרו "הפסיכולוגיה האינטימית של הילד" (2 חלקים), (תחילה ברוסית ולאחר מכן בגרמנית וביידיש וחלקה בעברית), וכן את ספרו "התקופה הקטסטרופאלית והדור הגדל".
ב-1921 עבר לוורשה, שם עסק בפסיכו-היגיינה לילדים ומונה כמנהל מחלקה בתחום זה. השתתף בעריכת הירחון הפדגוגי הפסיכולוגי "תרבות". בשנת 1922 עבר לברלין, יסד גם שם תחנה פסיכוהיגיינית. הוציא עם אחרים את הרבעון לסוציולוגיה ופילוסופיה של התרבות בשם "עטאס", כמו כן הוציא בגרמנית (ומאוחר יותר בעברית, ביידיש ובאנגלית) את ספרו (שהיה יסוד לשיטתו לאחר מכן, "הדרך אל האדם, יסודות "מדע-האדם הפסיכולוגי" ותורת העצבנות"), ואת הספר "דרכים חדשות בפסיכולוגיה הסוציאלית" בעברית וביידיש. באותן השנים הוציא את הרומן ההיסטורי "חיים גראביצר" ביידיש, שתורגם לאחר מכן לעברית על ידי אברהם שלונסקי בהוצאת "שוקן".
ב-1927 עבר לארצות הברית, והמשיך לעסוק בפסיכו-היגיינה לילדים. נתמנה למרצה לפסיכולוגיה בסמינריון למורים[דרושה הבהרה], והוציא רבעון ביידיש בשם "מענטש-וויססנשאפט" (חכמת אנוש). בשנים אלו הוציא לאור שני רומנים ביידיש: "קאראהאד" (מחול) ו"די אידישע נקמה" (הנקמה היהודית).
ב-1933 חזר לוורשה, שם יסד תחנה פסיכוהיגיינית על יד אגודת הבריאות 'טאז', והוציא שם בשפת היידיש את ספריו, "פדגוגיה רפואית אינטימית", "הפסיכולוגיה של ישראל והעמים", ואת הרומן "גרענאדיר שטראסע" (תורגם אחר כך לעברית בשם "יוהאן קטנר").
ב-1937 עלה לארץ ישראל והתיישב בתל אביב, שם התמנה לתפקיד ניהול פסיכולוגי וחינוכי בעיריית תל אביב. בשנים אלה טיפל בילדים בעלי פיגור. פעל למען שמירת השבת וצביונה הדתי של העיר. נפטר בערב שבועות, ה' בסיוון ה'תשי"ח, 24 במאי 1958 ונטמן בבית העלמין נחלת יצחק, סמוך לנחלת אדמו"רי צ'רנוביל.
ספריו

חיים גראביצר - סיפורו של נופל, נדפס לראשונה ביידיש, ברלין 1922–1926. תורגם לעברית בידי אברהם שלונסקי ונדפס לראשונה בתל אביב, 1940. מהדורה חדשה מוערת עם 'אחרית דבר על המחבר' מאת נתנאל לדרברג, הוצאת ידיעות אחרונות 2013
האישיות והחברתיות בתקופת הילדות, (הפסיכולוגיה הקיבוצית של הילדים ותורת החברתיות התרבותית)
הדרך אל האדם, יסודות מדע-האדם הפסיכולוגי ותורת העצבנות
כוחה של סניגוריה, סיפור המלשינות על חסידי חב"ד, מבוא מאת אהרן צייטלין, הוצאת יבנה, תשכ"ז
חזיונות היסוד בחיי הנפש של הילדים, (הריפוי של הילדים העצבניים והריפורמה של ההפסקה), הוצאת יזרעאל, 1968
נקמה יהודית, הוצאת יבנה, 1958
שמחת היצירה והעצבנות בחיי הילד, הוצאת יזרעאל
פסיכולוגיה היסטורית של השואה והתקומה, מסות ומחקרים
יוהאן קטנר, רומאן, תורגם לעברית בידי רפאל חסמן ועובד על ידי המחבר, הוצאת יזרעאל, 1976
הרופא והפילוסוף, סיפור פלאים על הרופא יונה גיטל, הוצאת יזרעאל, 1976 מהדורה חדשה מוערת עם 'אחרית דבר על הספר ועל המחבר' מאת נתנאל לדרברג, הוצאת ידיעות אחרונות 2017
פסיכולוגיה פדגוגית עברית, מחקרים בפסיכולוגיה האינטימית, הוצאת יזרעאל, 1968
שמחת היצירה והעצבנות בחיי הילד, הוצאת יזרעאל
קאראהוד, (תעיותיו ותהיותיו של אברהם-איטשה הפרוון), תורגם לעברית בידי שמשון מלצר, הוצאת יזרעאל, תשל"א
סיפורי התגלות חסידיים, הוצאת יזרעאל, 1976. יצא לאור מחדש בשנת 2009 על ידי 'מכון כפלים'.
אני מאמין
לקריאה נוספת

נחום אריאלי, אזכרה: מחברים שנפטרו בשנת תשי"ח; יהושע פישל שניאורסון, בתוך: ארשת: ספר שנה לחקר הספר העברי, כרך א, עמ' 503.
הערות שוליים

↑  חקוק על מצבתו
↑  פריט Q90392481 בוויקינתונים
↑  ראו להלן בעץ המשפחה
↑  פרופ' שניאורסון למנוחות, חרות, 17 במאי 1958, עמ' 4
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304243205171  PLWABN: 9810531100105606  GND: 120455285  ISNI: 0000 0001 2085 9259  LCCN: nr94015893  NTA: 071335560  RERO: 02-A013963250  SUDOC: 24411529X  VIAF: 100332097   WorldCat (עם VIAF): 100332097 
כריכת החוברת של דר' שניאורסון בנושא "על הילדים הפרובלמתיים בתל אביב" משנת 1938
רליש

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  רוטב לתיבול, רוטב, סלט 
 מרכיבים עיקריים:  מלפפון 
 
שלושה סוגי רלישים לליווי מוצר קמח תירס (בצד ימין למעלה) מהמטבח האפריקאי
רֶליש (מאנגלית: relish) הוא קונדימנט מבושל וכבוש העשוי מירקות חתוכים, פירות, מלפפונים חמוצים או עשבי תיבול.
לרליש סוגים שונים במבחר מטבחים בעולם, ביניהם הצ'אטני ההודי (רוטב מתובל שמוגש לרוב עם מאכלים מהמטבח ההודי) והרליש הצפון אמריקאי(ריבת מלפפונים חמוצים שמוגשת עם נקניקיות או המבורגרים). בצפון אמריקה, המילה "רליש" משמשת לעיתים קרובות כדי לתאר מגוון סוגים של קונדימנט שעשוי מלפפון חמוץ קצוץ דק, שמיר ותבלינים מתוקים.
סקירה

רליש מורכב בדרך כלל מחתיכות ירק או פרי שבשל גודלן ניתן להבחין בהם ברוטב. ניתן להשתמש גם בעשבי תיבול, וחלק מסוגי הרליש, כגון כרמולה, מוכנים באמצעות עשבי תיבול ותבלינים. הרליש יכול להיות מורכב מסוג אחד או משילוב של ירקות ופירות, קצוצים גס או דק; המרקם ישתנה בהתאם לחיתוך, בדרך כלל הרליש אינו חלק כמו קטשופ. לרליש יש בדרך כלל טעם חזק המשלים או מוסיף למזון איתו הוא מוגש.
בארצות הברית

בארצות הברית, הרליש המסחרי הנפוץ ביותר עשוי ממלפפונים כבושים ונמכר בתור רליש חמוצים. שתי גרסאות מובילות הן: רליש המבורגר (רליש חמוצים על בסיס קטשופ או רוטב) וריליש נקניקיות (רליש חמוצים על בסיס רוטב או חרדל). רליש מסחרי נוסף זמין בארצות הברית הוא תבלין מבוסס תירס. החברות היינץ, Vlasic וקלאוסן ידועות בארצות הברית כיצרניות של מלפפונים כבושים ורליש חמוצים. רליש בסגנון שיקגו הוא תבלין חמוצים מתוק המהווה מרכיב סטנדרטי בנקניקייה בבסגנון שיקגו. רליש חמוצים הוא מרכיב חשוב בסוגים רבים של הגרסה האמריקאית של רוטב טרטר.
מחוץ לארצות הברית

רליש נקניקיות מוגש בדרך כלל עם קומפלטוס צ'יליאני (סלנג מקומי לנקניקייה), הידוע גם בשם סלסה אמריקנה (רוטב אמריקאי) או בשם אמריקנה.
גלריה

צ'אטני קוקוס-מנגו
ג'נטלמנ'ס ריליש
מסטרדה תוצרת בית
לקריאה נוספת

Alfeld, B.E.S. (2008). Pickles to Relish. Pelican Publishing Company. ISBN 978-1-4556-1043-3. נבדק ב-3 בנובמבר 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
הערות שוליים

↑  Amelia Jeanroy, Karen Ward, Canning and Preserving For Dummies, John Wiley & Sons, 2009-09-08, ISBN 978-0-470-50455-0. (באנגלית)
קיופולו (Кьопоолу)מהבלקן עשוי פלפל אדום, חצילים ושום
האיש הקטן והעלמה הקטנה

| --- | --- |

כריכת המהדורה השנייה. האיור הוא של הורסט למקה
 מידע כללי
 מאת:  אריך קסטנר
 שפת המקור:  גרמנית
 סוגה:  ספרי ילדים
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1967
 מספר עמודים:  מהדורה ראשונה - 208 מהדורה שנייה - 175
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת אחיאסף
 תאריך:  מהדורה ראשונה - 1968 מהדורה שנייה - 2007
 תרגום:  מהדורה ראשונה - אלה אמיתן מהדורה שנייה - מיכאל דק
 סדרה
 ספר קודם:  האיש הקטן
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001144366, 002261314, 002294621, 002061209, 002680179, 002561609
האיש הקטן והעלמה הקטנה (בגרמנית - Der Kleine Mann und die Kleine Miss), הוא ספר המשך לאיש הקטן מאת אריך קסטנר.
הספר יצא לאור ב-1967 והוא מספריו האחרונים של קסטנר. בישראל יצא בתרגום לעברית של אלה אמיתן ב-1968 ובתרגום של מיכאל דק ב-2007.
עלילת הספר

לאחר שמקסי, שגובהו 5 סנטימטר, מצליח לברוח משבי חוטפיו ברנהרד ואוטו, הוא חוזר אל פטרונו הקוסם פרופסור יוקוס בן פוקוס (בתרגומה של אמיתן הוא נקרא כשף רשף). שני החוטפים מושמים בבית סוהר אך נמלטים משם במבצע מתוכנן של סניור לופז.
סיפור חייו של מקסי מתפרסם ברחבי העולם ומפיק סרטים אמריקאי מחליט להפיק על כך סרט טלוויזיה. המפיק משלם לפרופסור סכום כסף גדול עבור זכויות ההסרטה.
בינתיים מוזמנים הפרופסור ומקסי על ידי המלך בלעם לעיר ברגינזונה ומתקבלים בכבוד מלכים. מקסי מקבל מבני המלך מתנה בצורת בית מיניאטורי בו יוכל מקסי לגור.
בכסף שקבל הפרופסור מהמפיק הוא קונה חווילה גדולה ליד לוגאנו שם הוא מתגורר עם ידידתו קופצת הטרמפולינה רוזה מרציפן ועם מקסי.
הסיפור של מקסי מוקרן בטלוויזיה ברחבי העולם. גמדה מפיירבנקס באלסקה בשם גברת סימפסון, מתקשרת לפרופסור ואומרת לו שיש לה בת בשם אמילי (מילי) שגובהה 5 ס"מ כגובהו של מקסי.
הן מוזמנות לחווילה ושם מסתיים הסיפור ב"הפי אנד". מקסי ומילי הופכים להיות זוג ומתגוררים בבית המיניאטורי בגינת החווילה והפרופסור מתחתן עם רוזה מרציפן.
הארי נייקוויסט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בפברואר 1889 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, שוודיה 
 פטירה:  4 באפריל 1976 (בגיל 87) הרלינגן, ארצות הברית 
 שם לידה:  Harry Theodor Nyqvist 
 ענף מדעי:  תורת האינפורמציה 
 מקום מגורים:  שוודיה, ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דקוטה הצפונית (1915)  אוניברסיטת ייל 
 מנחה לדוקטורט:  Henry Andrews Bumstead 
 מוסדות:  AT&T (1917–1934)  מעבדות נוקיה בל (1934–1954) 
 פרסים והוקרה:  Rufus Oldenburger Medal (1975)  מדליית ה-IEEE (1960)  מדליית סטיוארט באלנטין (1960) 
 
הארי תאודור נייקוויסט (באנגלית: Harry Theodor Nyquist; ‏7 בפברואר 1889 – 4 באפריל 1976) היה פיזיקאי ומהנדס חשמל שוודי־אמריקאי, בעל תרומות חשובות לפיתוח תורת האינפורמציה.
קורות חייו

נולד בוורמלנד, שוודיה, ללארס נייקוויסט (1847) וקטרינה אריקסדוטר (1857). היגר לארצות הברית ב-1907. למד לתואר ראשון ושני בהנדסת חשמל באוניברסיטת דקוטה הצפונית. קיבל תואר דוקטור בפיזיקה מאוניברסיטת ייל בשנת 1917. עבד במחלקת המחקר של AT&T עד שנת 1934 והמשיך כשזו הפכה למעבדות בל, עד פרישתו בשנת 1954.
זכה במדליית הכבוד מטעם איגוד מהנדסי החשמל והאלקטרוניקה (IEEE) בזכות "תרומות יסודיות להבנה כמותית של רעש תרמי, שידור מידע, ומשוב שלילי". באוקטובר 1960 קיבל מדליה מטעם מכון פרנקלין עבור "ניתוחיו התאורטיים והמצאותיו הפרקטיות בתחום מערכות תקשורת ב-40 השנים האחרונות, ביניהם, עבודתו המקורית בתאוריות שידור טלגרף, רעש תרמי במולכים חשמליים, ובהיסטוריה של מערכות משוב". בשנת 1960 קיבל את מדליית ה-IEEE וב-1969 קיבל מדליה מטעם האקדמיה הלאומית להנדסה.
לאחר פרישתו התגורר בפאר שבטקסס ונפטר ב-4 באפריל 1976.
תרומותיו למדע

כמהנדס במעבדות בל, נייקוויסט תרם רבות בנושא רעש תרמי (הקרוי רעש ג'ונסון-נייקוויסט), יציבותם של מגברי משוב, טלגרפיה, פקס, טלוויזיה ובעיות תקשורת אחרות. פיתח יחד עם הרברט איווס את מכשיר הפקס הראשון של AT&T שיצא לציבור ב-1924. ב-1932 פרסם מאמר קלאסי על יציבותם של מגברי משוב. קריטריון היציבות של נייקוויסט מופיע עד היום בכל ספר לימוד על תאוריית איזון משוב.
עבודתו התאורטית המוקדמת על קביעת רוחב פס מינימלי לשידור אינפורמציה הניחה את היסודות לפיתוחים המאוחרים יותר של קלוד שאנון ולתורת האינפורמציה.
ב-1927 קבע כי מספר הפעימות שניתן לשדר בטלגרף ביחידת זמן מוגבל לפעמיים רוחב הפס. נייקוויסט פרסם את תוצאותיו במאמר "Certain topics in Telegraph Transmission Theory" בשנת 1928. החוק הוא אנלוגי לקריטריון נייקוויסט-שאנון בתורת הדגימה.
ראו גם

תדר נייקוויסט
דיאגרמת נייקוויסט
רעש ג'ונסון
קריטריון נייקוויסט ל-ISI