stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הזירה הימית במלחמת לבנון השנייה
מפקדים במלחמה

| מפקדי צה"ל וחיל הים במלחמת לבנון השנייה> תפקיד | מפקדי צה"ל וחיל הים במלחמת לבנון השנייה> שם | מפקדי צה"ל וחיל הים במלחמת לבנון השנייה> פעילות מיוחדת | מפקדי צה"ל וחיל הים במלחמת לבנון השנייה>  | מפקדי צה"ל וחיל הים במלחמת לבנון השנייה>  | מפקדי צה"ל וחיל הים במלחמת לבנון השנייה>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | מפקדים |  |  |  |  |
| שר הביטחון | עמיר פרץ |  |  |  |  |
| הרמטכ"ל | רב-אלוף דן חלוץ |  |  |  |  |
| אלוף פיקוד הצפון | אלוף אודי אדם |  |  |  |  |
| מפקד חיל הים | אלוף דוד בן בעש"ט | יזם את פעילות ההסגר הימי |  |  |  |
| ראש מספן המטה | תא"ל יובל צור |  |  |  |  |
| ראש מספן הים | תא"ל נועם פייג |  |  |  |  |
| ראש מספן המודיעין (רמד"ן) | אל"ם רם רוטברג |  |  |  |  |
| ראש ענף במספן המודיעין | סא"ל י. | העלה עמדה אישית שיש לקחת בחשבון שחזבאללה צויד בטילי חוף ים איראניים ודרש לפרסם זאת לכלי השיט. |  |  |  |
| ראש מספן הציוד (רמצ"ד) | תא"ל עמרי דגול |  |  |  |  |
| ראש מספן כוח האדם (רמכ"א) | אל"ם עידו שבח |  |  |  |  |
| מנהל מוזיאון ההעפלה וחיל הים | תא"ל (מיל) ניר מאור | ביצע תחקיר מבצעי לאירוע היפגעות אח"י חנית. |  |  |  |
| ראש מחלקת מבצעים חיל הים | אל"ם רונן נמני |  |  |  |  |
| ראש מדור תכנון א' במחלקת מבצעים ח"י | רס"ן זיו רום |  |  |  |  |
| מפקד בסיס חיפה | תא"ל יוחאי בן יוסף |  |  |  |  |
| מפקד מספנת חיל הים | אל"ם דני פוקס |  |  |  |  |
| מפקד בסיס אשדוד | אל"ם יורם לקס |  |  |  |  |
| מפקד יחידת השליטה הימית | סאל רם אגדי |  |  |  |  |
| מפקד בה"ד חיל הים | אל"ם אילן שריקי | מונה לוועדת חקירה על היפגעות אח"י חנית |  |  |  |
| מפקד זירת ים סוף | אל"ם אורן גוטר |  |  |  |  |
| מפקד בצ"ת | אל"ם שי דוידי |  |  |  |  |
|  | יחידות מבצעות |  |  |  |  |
| מפקד שייטת ספינות הטילים | אלוף-משנה דני מעוז |  |  |  |  |
| מפקד פלגת סטי"לים 32 | סא"ל מאיר בן-צוק | נקבע כמפקד הסגר הימי בתחילת יישומו. |  |  |  |
| מפקד אח"י חנית | סא"ל י. | ריכז את בקרת הנזקים והחזיר את ספינתו לשיוט |  |  |  |
| מפקד אח"י להב | עידו בן משה |  |  |  |  |
| מפקד אח"י אילת (סער 5) | אילן לביא |  |  |  |  |
| מפקד אח"י סופה (סער 4.5) | רס"ן אופיר דוד |  |  |  |  |
| מפקד אח"י תרשיש (סער 4.5) | רס"ן גל עזרא |  |  |  |  |
| מפקד אח"י חרב (סער 4.5) | רס"ן ליאב זילברמן |  |  |  |  |
| מפקד אח"י חץ (סער 4.5) | רס"ן אורי גל |  |  |  |  |
| מפקד אח"י רומח (סער 4.5) | רס"ן רועי סלע |  |  |  |  |
| מפקד שייטת הצוללות | אל"ם ע. |  |  |  |  |
| מפקד הצוללת אח"י דולפין | סא"ל מ. | פעל בזירת הלחימה תקופות ארוכות |  |  |  |
| מפקד הצוללת אח"י לויתן | סא"ל ד. | פעל בזירת הלחימה תקופות ארוכות |  |  |  |
| מפקד שייטת 13 | אל"ם נבו ארז | חשב שיכול היה לבצע יותר[דרושה הבהרה] |  |  |  |
| מפל"ג לוחמים בשייטת 13 | סא"ל רפי מילוא | מפקד מבצע יער הנגב |  |  |  |
| מפקד כוח פשיטה | סא"ל גור שרייבמן |  |  |  |  |
|  | רס"ן שחר | כוח חילוץ במסוקים |  |  |  |
| מפל"ג ספינות הבט"ש 914 | סא"ל סמי צמח |  |  |  |  |
| מפל"ג ספינות הבט"ש 916 | סא"ל סער כרמלי |  |  |  |  |
|  | ימאים מצרים |  |  |  |  |
| רב חובל M.V. Moonlight | עבדל-חמיד עבדל-פתח | הוריד את צוותו לסירות הצלה |  |  |  |
| מנהל החברה המצרית בעלת האנייה | מוחמד אל-רדי | שלח אוניית הצלה |  |  |  |
מקורות וקריאה נוספת

איתמר אייכנר, אח"י חנית חוזרת לחזית, ידיעות אחרונות, 2 באוגוסט 2006
אריה אגוזי, בתעשייה הביטחונית חוששים מביטול עסקאות, ידיעות אחרונות, 16 ביולי 2006
יוסי יהושע ואריה אגוזי, הטיל שהפתיע את הסטי"ל, ידיעות אחרונות, 16 ביולי 2006
יוסי יהושע, שמחון שבע, איתמר אייכנר ואריה אגוזי, לוחמי הקומנדו בעורף האויב, ידיעות אחרונות, 20 ביולי 2006
צדוק יחזקאלי וענת טל שיר, חנית שבורה, ידיעות אחרונות, 21 ביולי 2006
יוסי יהושע, הקומנדו הימי דפק בדלת, ידיעות אחרונות, 6 באוגוסט 2006
ניר מאור, תמצית צוות תחקיר מבצעי אירוע אח"י חנית, 23 בספטמבר 2006 (טרם שוחרר לציבור)
יובל קרני, מלחמה בלב ים , 'בין גלים' – ביטאון עמותת חיל הים, אוקטובר 2006, עמ' 32–38
רס"ן אורי כהן, לחימה בשידור חי: על הפתיחות לתקשורת במהלך המלחמה, 'בין גלים' – ביטאון עמותת חיל הים, אוקטובר 2006, עמ' 62–63
צדוק יחזקאלי וענת טל שיר, אני מתבייש בחיל הים שלי, דברי אלוף בנימין תלם על הפגיעה באח"י חנית, ידיעות אחרונות, 1 באוקטובר 2006
עמוס הראל‏, נזיפה לשני קצינים בשל פגיעת טיל בסטי"ל במלחמה, באתר וואלה, 1 בינואר 2007
ליאת לרר, דו"ח פעילות מבצעית לשנת העבודה 2006 מדור היסטוריה חיל הים, יולי 2007 (טרם שוחרר לציבור)
אלי רהב, גאוותנו על חיל הים, אתר משמר המורשת הימית, 31 ביולי 2007
דוד בן בעש"ט, נאום מפקד חיל הים בטקס החלפת הפיקוד על החיל, 'בין גלים' – ביטאון עמותת חיל הים, אוקטובר 2007, עמ' 30–34
אלכס פישמן, אדמירל הכישלון, ידיעות אחרונות, 5 באוקטובר 2007
אלי שרביט, נמלי ים אזרחיים כמרכיב בביטחון הלאומי בראי מלחמת לבנון השנייה, מרכז המחקר המכללה לביטחון לאומי, קתדרת חייקין לגאואסטרטגיה – אוניברסיטת חיפה, 2009
נחמה דואק, מלח על הפצעים, אח"י חנית – הספינה והסמל, ידיעות אחרונות, 18 במאי 2010
בסבך הלבנון מלחמת לבנון השנייה: זיכרון, קרבות, משפחות, ירושלים: הוצאת ראובן מס, 2011, עמ' 169–171
ברית אלמוג, צוללות בחופי לבנון, 'בין גלים' – ביטאון עמותת חיל הים, אוקטובר 2016, עמ' 43–45
תבל דמרי, עשור ללבנון ה-II, 'בין גלים' – ביטאון עמותת חיל הים, אוקטובר 2016, עמ' 64–67
פסח מלובני, מצפון תפתח הרעה, הוצאת המכון לחקר מלחמות ישראל, 2014, עמ' 783–821.
אבנר ניב ואחרים, מאפס למאה בשלוש שניות, אח"י פלברה אגדות שקרו באמת בהוצאת בית החובל, 2020, עמ' 344.
נאדי בארץ הצעצועים (סדרת טלוויזיה, 2009)

| --- | --- |
 מדבבים בעברית:  אייל לייבין  עמי מנדלמן  טליה ברקאי  דן שצברג  גדי לוי  סער בדישי  נעמה אוזן  מאי יעקובסון  אורלי קטן  דדי זהר  דור סרוגו  לורה שופוב  אורן בכר  נועה בכר
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  49
 תוכנית מקור:  נאדי בארץ הצעצועים
 הפקה
 אורך פרק:  10 דקות
 שידור
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הופ!
 תקופת שידור מקורית:  20 באפריל 2009 – 6 בדצמבר 2009
 
נאדי בארץ הצעצועים (באנגלית: Noddy in Toyland) היא סדרת הנפשה ממוחשבת בריטית לילדים, המבוססת על סדרת הספרים "נדי" מאת איניד בלייטון.
הסדרה, אשר כוללת עונה אחת ו-49 פרקים, שודרה במקור בבריטניה. תקופת השידור המקורית של הסדרה היא החל מ-20 באפריל 2009 עד 6 בדצמבר 2009. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בשנת 2013 בערוץ הופ!.
עלילה

הסדרה עוקבת אחר נאדי, אשר בכל פרק עובר הרפתקה חדשה עם חבריו הטובים הגנום אוזניון, השוטר מר פלוד וטסי הדובה.
מדבבים

הדיבוב העברי ביום על ידי טל רזניק, והופק על ידי יעל אללוף.
| שם הדמות | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- |
נאדי: אייל לייבין
אוזניון: עמי מנדלמן
טסי: טליה ברקאי
מר פלוד / עכבר ממונע: דן שצברג
ניב: גדי לוי
מר מתנדנד / סליי: סער בדישי
לינדי: נעמה אוזן
לולה: מאי יעקובסון
גברת סקיטל: אורלי קטן
מר ג'מבו: דדי זהר
גובו: דור סרוגו
בנוסף, בדיבוב העברי דיבבו גם לורה שופוב, אורן בכר ונועה בכר.
ערן שנדר

ערן שנדר (נולד ב-16 בדצמבר 1951) הוא משפטן ישראלי, כיהן כפרקליט המדינה מ-1 באוגוסט 2004 עד 17 בדצמבר 2007. קודם לכן הקים את המחלקה לחקירות שוטרים (מח"ש) ועמד בראשה.
קריירה

בשנת 1976 סיים לימודי משפטים בלונדון. בשנת 1978 נמנה עם מייסדי "שלום עכשיו". בשנת 1981 הוסמך לעורך דין והחל לשמש כתובע במשטרת ירושלים.[דרושה הבהרה] ב-1982 מונה לפרקליט בפרקליטות מחוז ירושלים. בין השאר שימש כתובע במשפטו של רפאל לוי, שהואשם בקבלת שוחד במהלך עבודתו במשרד הפנים, ובמשפטו של נועם פדרמן, שהורשע במסגרת עסקת טיעון בניסיון הצתת כנסיות. בשנת 1991 נבחר להקים את המחלקה לחקירות שוטרים במשרד המשפטים, ועמד בראשה עד שנת 2003 בה הודיע על התפטרותו. לאחר סיום כהונתו החל ללמוד חינוך אנתרופוסופי בירושלים במטרה לעבור לתחום ההוראה, אך הפסיק לאחר שמני מזוז קרא לו להתמודד על תפקיד פרקליט המדינה. כהוקרה על תפקידו בהקמת מח"ש, העניקה לו התנועה למען איכות השלטון בישראל את "אות אביר איכות השלטון" לשנת 2004.
ב-1 באוגוסט 2004 מונה לפרקליט המדינה במקומה של עדנה ארבל, שמונתה לשופטת בבית המשפט העליון, ברוב של 5 מתוך 6 על ידי ועדה מיוחדת של משפטנים שהוקמה על ידי הממשלה. עד למינויו לפרקליט המדינה המינוי נעשה על ידי שר המשפטים והקמת הוועדה נעשתה כיישום המלצת ועדת שמגר, שהוקמה לאחר פרשת בר-און חברון. נגד מינויו של שנדר לתפקיד הוגשה עתירה לבג"ץ, שבה טען העותר דן רוזן, כי שנדר אינו ראוי לתפקיד לאור תפקודו בטיפול מח"ש בפרשה בה הוא (רוזן) ובת זוגו סנ"צ (כדרגתה אז) אהובה תומר היו מעורבים. העתירה נדחתה. הימין מתח ביקורת על שנדר בשל פעילות עבר שלו בשלום עכשיו.[דרושה הבהרה] העיתונות החרדית מתחה ביקורת על מינויו של שנדר בשל קשריו, לטענתה, עם האנתרופוסופיה.[דרוש מקור]
שנדר כיהן כפרקליט המדינה בתקופת ההתנתקות והורה לפתוח בחקירה בחשד להעלבת עובד ציבור נגד אליצור סגל, שכתב מאמר שביקר בחריפות את הרב הצבאי הראשי. סגל זוכה פה אחד על ידי הרכב של תשעה שופטים בבית המשפט העליון, שקבעו שמדובר במאמר פוליטי המוגן על ידי חופש הביטוי.
קריירה > לאחר סיום תפקידו בפרקליטות המדינה

במאי 2019, לצד בכירים לשעבר בפרקליטות המדינה ובייעוץ המשפטי לממשלה, חתם על גילוי דעת כנגד חקיקת פסקת התגברות והרחבת חוק החסינות.
חיים אישיים

שנדר נשוי ואב לחמישה ילדים. בתו נעמה שנדר היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה.
הערות שוליים

1 2  שנדר ערן, באתר News1 מחלקה ראשונה, 14 בנובמבר 2004 - מעודכן לנובמבר 2004
↑  סטלה קורין-ליבר, ‏מנכ"ל "שלום עכשיו": "בישראל יש אליטה אחת - המתנחלים", באתר גלובס, 5 בינואר 2017
1 2  טל רוזנר, פרקליט המדינה הבא: עו"ד ערן שנדר, באתר ynet, 23 ביולי 2004
↑  שוטרי מג"ב ציוו על תושבים בחלחול להכות את אבותיהם, מעריב, 30 במאי 1984
↑  ברוך מאירי, "רפי לוי מעל באמונה של המדינה בהתנהגות מושהתת שנמשכה חודשים, מעריב, 30 ביוני 1988
↑  ברוך מאירי, פעיל כך הורשע בנסיון להצית כנסיית סנט פול, מעריב, 8 ביולי 1988
↑  יובל יועז ושירות "הארץ"‏, ערן שנדר ימונה לפרקליט המדינה הבא, באתר וואלה, 22 ביולי 2004
↑  אבירם זינו, "שנדר המתין עם הפרישה לדו"ח זיילר", באתר ynet, 19 באפריל 2007
↑  עידו באום, ערן שנדר: "עושים לינץ' בפרקליטות, העובדות לא מעניינות אף אחד", באתר TheMarker‏, 28 בספטמבר 2012
↑  אביר איכות השלטון 2004, באתר התנועה לאיכות השלטון, אורכב מן המקור בתאריך 2012
↑  מינוי פרקליט המדינה, החלטה מספר 2339 של ממשלת ישראל השלושים, משנת 2004, באתר של משרד ראש הממשלה
↑  טל רוזנר ודיאנה בחור-ניר, הממשלה אישרה: פרקליט המדינה ייבחר כמו היועמ"ש, באתר ynet, 29 בפברואר 2004
↑  בג"ץ 7177/04 דן רוזן ואחרים נ' היועץ המשפטי לממשלה ואחרים
↑  רותי אברהם, "שלום עכשיו אינה יכולה לעתור לבית משפט", באתר News1 מחלקה ראשונה, 27 בנובמבר 2007
↑  איציק וולף, פניה למזוז: חקור השרה תמיר בחשד להפרת אמונים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 19 באוגוסט 2007
↑  ניר חסון ועמירם ברקת‏, פעילי ימין ערכו "פולסא דנורא" לשרון, באתר וואלה, 26 ביולי 2005
↑  רע"פ 5991/13 אליצור סגל נ' מדינת ישראל, ניתן ב־2 בנובמבר 2017
↑  חן מענית, ‏"ביטויים פוליטיים יהיו מוגנים כמעט תמיד מהעלבת עובד ציבור", באתר גלובס, 2 בנובמבר 2017
↑  גילוי דעת מטעם בכירים לשעבר בפרקליטות המדינה ובייעוץ המשפטי לממשלה, 26 במאי 2019; גיא פלג, ‏"אסור ליטול מבית משפט את הסמכות", באתר ‏מאקו‏, 26 במאי 2019
| ראשי המחלקה לחקירות שוטרים (מח"ש) |
| --- | --- | --- |
| יושבי הראש | ערן שנדר • הרצל שבירו • אורי כרמל • קרן בר-מנחם |  |
עולם מופלא

| --- | --- |

עטיפת גרסת ה-DVD של הסדרה
 סוגה:  סדרת טבע
 יוצרים:  BBC
 כותבים:  דייוויד אטנבורו 
 בימוי:  אלסטייר פות'רגיל 
 מנחים:  דייוויד אטנבורו 
 שחקנים:  Nikolay Drozdov 
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  11
 תוכנית המשך:  עולם מופלא 2
 הפקה
 מפיק:  דייוויד אטנבורו ואליסטר פותרג'יל
 חברת הפקה:  BBC 
 הפצה:  BBC, נטפליקס 
 אתר צילומים:  אנטארקטיקה, מונגוליה, אפריקה, גינאה החדשה, מקסיקו, אתיופיה, ונצואלה, אינדונזיה 
 מוזיקה:  ג'ורג' פנטון 
 אורך פרק:  50–55 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC
 רשת שידור בישראל:  הערוץ הראשון כאן 11
 תקופת שידור מקורית:  5 במרץ 2006 – 10 בדצמבר 2006
 תקופת שידור בישראל:  31 במאי 2007 – 2007
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
עולם מופלא (באנגלית: Planet Earth) היא סדרת-טבע תיעודית שהופקה על ידי ה-BBC. הסדרה מורכבת מ-11 פרקים עיקריים, העוסקים כל אחד בסביבת מחיה אחרת בכדור הארץ, ומשלושה פרקים נוספים שעוסקים בעתידו של כדור הארץ והחיים בו. את הסדרה הפיקו דייוויד אטנבורו ואליסטר פותרג'יל. אטנבורו שימש גם כקריין הסדרה. הקריין בגרסה העברית הוא הזמר דני בסן.
הסדרה הופקה בשיתוף עם ערוץ דיסקברי ועם ה-NHK (רשות השידור היפנית), ותוארה בידי יוצריה כ"מבט כולל על המגוון הקיים בכדור הארץ". "עולם מופלא" היה מסרטי הטבע הראשונים שצולם בטכנולוגיית טלוויזיה בהבחנה גבוהה (HD), שיוצרת איכות תמונה טובה יותר. במקור, שודרה התוכנית בבריטניה במהלך שנת 2006. בישראל שודרה התוכנית ב-31 במאי 2007 בערוץ הראשון, וב-2017 בשידורים חוזרים בכאן 11. הסדרה זכתה להצלחה בישראל, והפרק הראשון שלה גרף 9.6% רייטינג, שיעור גבוה יחסית למרבית התוכניות ששודרו בערוץ הראשון. הסדרה זכתה להצלחה רבה גם בשאר העולם, ובסך הכול נמכרה ל-130 מדינות.
כל פרקי הסדרה יצאו לאקרנים גם במארז DVD, ואף ניתן לקנות בנפרד את הפסקול שלה. לסרטי ה-DVD מצורף דיסק של הסדרה העוקבת "עולם מופלא: העתיד". כמו כן יצא ספר המבוסס על הסדרה שתורגם לעברית.
שנה לאחר מכן, ב-2007, נוצר סרט קולנוע בשם "עולם גדול מופלא", המבוסס על מרבית חלקי הסרט, בדגש על שלושה יצורים חשובים ונדירים - דוב קוטב, פיל סוואנה אפריקני ולווייתן גדול-סנפיר.
עשר שנים לאחר מכן, ב-2016, שודרה סדרת המשך בת שישה פרקים לסדרה, תחת הכותרת "עולם מופלא 2". סדרה המשך נוספת - עולם מופלא 3, שודרה בסוף 2023.
הפקה ומאפיינים

הפקת הסדרה ארכה למעלה מחמש שנים, ובוצעה על ידי המפיק אליסטר פותרג'יל וצוותו, שאחראים גם לסדרה המוצלחת הכוכב הכחול. הקריין הראשי של הסדרה בגרסה המקורית הוא סר דייוויד אטנבורו, שדרן טלוויזיה פופולרי וחלוץ בתחום סרטי הטבע, ואת המוזיקה שמלווה את פרקי הסדרה הלחין ג'ורג' פנטון. במהלך צילום הסדרה, ביקר הצוות ב-62 מדינות, והצילומים נערכו ב-204 אתרים טבעיים שונים ברחבי העולם. ההפקה כולה ארכה יותר מ-5 שנים, ובכללן יותר מ-2,000 ימי צילומים. הפקת הסדרה עלתה כ-13 מיליון לירות שטרלינג, שהן כ-26 מיליון דולרים.
הסדרה מורכבת מ-11 פרקים עיקריים. הפרק הראשון מהווה סקירה כללית של הסדרה, על ידי תיאור של כל סביבות המחיה השונות שעליהן יוסבר ביתר-פירוט בפרקים הבאים. המעבר מקצה אחד של כדור הארץ לקצהו השני והסקירה של סביבות המחיה השונות והייחודיות של כדור הארץ ממחישים לצופה את המגוון העשיר של צורות חיים ונופים הקיימים בכדור הארץ כולו. כל אחד מ-10 הפרקים הבאים מתמקד באחת מהסביבות הטבעיות הקיימות בכדור הארץ וסוקר את מאפייניה, נופיה, את האתגרים הטבעיים המצויים בה ואת המגוון של הפאונה והפלורה החיים בה, ודרכי הישרדותם.
הפקת הסדרה כללה שימוש בטכניקות צילום ייחודיות ובטכנולוגיה חדשנית. היה זה בין הפעמים הראשונות שכמה מהתנהגויות בעלי החיים, הנופים ותופעות הטבע שנראו בסדרה צולמו ותועדו. בין התנהגויות הייחודיות שצולמו במהלך הסדרה ניתן למנות את המרדף של קבוצת זאבים מצויים אחרי אייל הצפון - שצולם מן האוויר; את נמר השלג שרדף אחרי עז מבריגה בהרי ההימלאיה; את גורי דוב הגריזלי שיוצאים ממאורתם לאוויר העולם בפעם הראשונה; את מקוק הסרטנים שצולל מתחת למים; ואת למעלה ממאה דגי המפרשן שניצודו בבת-אחת. בסיטואציות מסוימות בסדרה נעשה שימוש בהשלמת תמונה על ידי מחשב כדי לאפשר הצגת תמונה רציפה.
כמה מפרקי הסדרה, ובייחוד פרקים 6–11, מציגים סיטואציות קשות לצפייה מעולם הטבע, דוגמת פיל בודד שמותקף באכזריות על ידי קבוצת אריות או דוב קוטב שמנסה לתקוף מושבת ניבתנים ללא הצלחה ולבסוף מוכרע על ידי הרעב, התשישות והחבלות הגופניות. פאתרגיל אמר כי הוא ביקש מה-BBC להציג אזהרה הולמת לפני שידור קטעים אלו.
11 הפרקים העיקריים בסדרה ממעטים להתייחס לבעיות איכות סביבה עולמיות שנגרמות כתוצאה מנזקי האדם, דוגמת התחממות עולמית, אובדן בתי גידול, בעלי חיים בסכנת הכחדה ועוד. דייוויד אטנבורו אמר כי הדבר נעשה בכוונה תחילה, מפני שהיוצרים העדיפו לסקור את המגוון והיופי שבכדור הארץ. מכל מקום, חלקה השני של הסדרה, "עולם מופלא: העתיד" - המורכב משלושה פרקים, מתייחס בהרחבה לשימור הטבע, להשפעות האדם על בתי הגידול השונים ולאפשרות לחיות לצד הטבע מבלי להזיק לו.
הערות שוליים

↑  ערוץ 1 רכש סדרת טבע מבית ה-BBC, באתר Bizportal
↑  רותה קופפר, רייטינג גבוה ל"עולם מופלא" בערוץ 1, באתר הארץ, 10 ביוני 2007
1 2  תוכנית הטלוויזיה "Radio Times" של ה-BBC, בין ה-4 בנובמבר ל-10 בנובמבר 2006
↑  Planet Earth (BD & HD DVD) in April. DVD Times. פורסם ב-13 במרץ 2007.
| דייוויד אטנבורו |
| --- | --- | --- |
| משפחה | פרדריק אטנבורו (אבא) • ריצ'רד אטנבורו (אח) • מייקל אטנבורו (אחיין) • ג'ון אטנבורו (אח) |  |
| פילמוגרפיה | פילמוגרפיה |  |
| סדרת החיים | החיים עלי אדמות (1979) • הכוכב החי (1984) • מעגל החיים (1990) • החיים במקפיא (1993) • חייהם הסודיים של הצמחים (1995) • חיי הציפורים (1998) • חיי היונקים (2002) • החיים בסבך (2005) • החיים בדם קר (2008) |  |
| סדרות נוספות | חידת גן החיות (1954-1963) • עולם הטבע (1983-הווה) • העדן הראשון (1987) • העולמות האבודים, החיים הנכחדים (1989) • חיי בר מיוחדים (1995-הווה) • מצב הכדור (2000) • הכוכב הכחול (2001) • עולם מופלא (2006) • עולם מופלא: העתיד (2006) • צ'ארלס דרווין ועץ החיים (2009) • האירועים הגדולים של הטבע (2009) • חיים מופלאים (2009) • ראשית החיים (2010) • מדגסקר (2011) • עולם קפוא (2011) • אטנבורו: 60 שנה בטבע (2012) • אפריקה (2013) • עליית בעלי החיים (2013) • סיפור החיים (2014) • המצוד (2015) • שונית המחסום הגדולה (2015–2016) • עולם מופלא 2 (2016) • הכוכב הכחול 2 (2017) • שושלות (2018) • כוכב הלכת המופלא (2019) • ההוכחות לשינויי האקלים (2019) • שבעה עולמות, כוכב אחד (2019) • הוכחות להכחדה (2020) • כוכב מושלם (2021) • החיים בצבע (2021) • הכוכב הירוק (2022) • כוכב פרהיסטורי (2022) • עולם קפוא 2 (2022) • איים פראיים (2023) • עולם מופלא 3 (2023) |  |
| סרטי ותוכניות תלת-מימד | מפלצות מעופפות 3D‏ (2010) • מלך הפינגווינים (2011) • ממלכת הצמחים 3D‏ (2012) • גלאפגוס (2013) • המוזיאון להיסטוריה של הטבע בחיים (2014) • כיבוש השמים (2015) • החיים הזוהרים (2016) • החיים בכוכב הלכת שלנו (2020) • היום האחרון של הדינוזאורים עם דייוויד אטנבורו (2022) |  |
| שמות שנקראו להוקרתו | כדנית אטינבורו • קיפודן חרטומני אטנבורו • Auroralumina • אטנבורוזאורוס |  |
בבונים זנובים ברמת אתיופיה. צולמו בפרק על ההרים.
נוף מאגם באיקל. צולם בפרק על המים המתוקים.
מערת לצ'וגיה. צולמה בפרק על המערות.
דיונות החול העצומות במדבר נמיב. צולמה בפרק על המדבריות.
לווייתנים גדולי סנפיר סועדים במימי אנטארקטיקה. צולמו בפרק על עולמות הקרח.
ביזון אמריקני. צולם בפרק על המישורים הגדולים.
פילי יער בקרחת יער. צולמו בפרק על יערות הגשם.
עמלץ לבן מנסה לתפוס גור דוב ים בדרום אפריקה. צולם בפרק על הימים הרדודים.
יערות סקויות עצומות בקליפורניה. צולמו בפרק על היערות העונתיים.
כריש לווייתני שוחה. צולם בפרק על מעמקי האוקיינוסים.
הכנסת השבע עשרה

| --- | --- |

 ממשלות:  הממשלה השלושים ואחת
 תקופת כהונה:  17 באפריל 2006 – 24 בפברואר 2009  (שנתיים)
 מערכת בחירות:  28 במרץ 2006
 הנהגה
 יו"ר הכנסת:  דליה איציק
 ראש הממשלה:  אהוד אולמרט
 ראש הקואליציה:  אביגדור יצחקי, אלי אפללו ויואל חסון
 ראש האופוזיציה:  בנימין נתניהו
 הרכב הכנסת
 
 סיעות הקואליציה:  מספר חברי הקואליציה 78       קדימה (29)       העבודה-מימד (19)       ש"ס (12)       ישראל ביתנו (11)       גיל (7)
 מספר חברי הקואליציה:  78 / 120
 סיעות האופוזיציה:  מספר חברי האופוזיציה 42      הליכוד (12)       האיחוד הלאומי-מפד"ל (9)       יהדות התורה (6)       מרצ-יחד (5)       רע"מ-תע"ל (4)       חד"ש (3)       בל"ד (3)
 מספר חברי האופוזיציה:  42 / 120
 מפלגת השלטון:  קדימה
 
 → הכנסת השש עשרה הכנסת השמונה עשרה ← 
הכנסת השבע עשרה, שהרכבה נקבע בבחירות לכנסת השבע עשרה, הושבעה ב-17 באפריל 2006 (י"ט בניסן ה'תשס"ו, ד' חול המועד פסח).
זקן חברי הכנסת ביום השבעתה היה, כמו בעשור שלפני השבעתה, חבר הכנסת שמעון פרס מסיעת קדימה, בן ה-82 (ביום ההשבעה), שהיה גם ותיק חברי הכנסת (כיהן בה החל מהכנסת הרביעית בשנת 1959). צעיר חברי הכנסת היה חבר הכנסת אלכס מילר מסיעת ישראל ביתנו, שהיה בן 29 ביום ההשבעה.
ב-4 במאי 2006 (ו' באייר ה'תשס"ו) הציג אהוד אולמרט את ממשלתו בפני הכנסת ה-17, וזכה לאמונם של 67 חברי כנסת ממפלגות קדימה, גיל, העבודה וש"ס. כמו כן, באותו היום נבחרה פה אחד יו"ר הכנסת, דליה איציק. איציק היא האישה הראשונה (ועד כה האחרונה) מאז הקמת הכנסת שכיהנה כיו"ר הכנסת.
כהונתה של הכנסת ה-17 הסתימה עם השבעת הכנסת השמונה עשרה, ב-24 בפברואר 2009.
מצב פוליטי והרכבת הממשלה > תוצאות הבחירות לכנסת השבע עשרה

קדימה - 29 מושבים
העבודה-מימד - 19 מושבים
ש"ס - 12 מושבים
הליכוד - 12 מושבים
ישראל ביתנו - 11 מושבים
האיחוד הלאומי-מפד"ל - 9 מושבים
גיל - 7 מושבים
יהדות התורה - 6 מושבים
מרצ-יחד - 5 מושבים
רע"מ-תע"ל - 4 מושבים
חד"ש - 3 מושבים
בל"ד - 3 מושבים
מצב פוליטי והרכבת הממשלה > גושים פוליטיים

| גוש | רשימות | מושבים |
| --- | --- | --- |
| גוש המרכז | קדימה, גיל. | 36 מושבים |
| גוש הימין | הליכוד, ישראל ביתנו, האיחוד הלאומי - המפד"ל. | 32 מושבים |
| גוש השמאל | עבודה - מימד, מרצ - יחד. | 24 מושבים |
| חרדים | ש"ס, יהדות התורה. | 18 מושבים |
| ערבים | רע"מ-תע"ל, חד"ש, בל"ד. | 10 מושבים |
הרכבת הממשלה ה-31

הנשיא משה קצב הטיל על אהוד אולמרט את הרכבת הממשלה. אולמרט יכול היה להרכיב ממשלת ימין לאומית ברוב של 74 ח"כים, אך עקב התנגדות המחנה הלאומי לכלול את תוכנית ההתכנסות בקווי היסוד של הממשלה, העדיף אולמרט להרכיב ממשלה בעזרת מפלגת העבודה, ולהציב את קדימה כסמן הימני של הממשלה.
אחרי משא ומתן קצר, כשעיקר המחלוקת הוא סביב תיק האוצר אותו רצתה מפלגת העבודה, הוחלט על חלוקת התיקים כאשר ש"ס, גיל, ומפלגת העבודה חתמו על הסכם קואליציוני. הצטרפות ישראל ביתנו ויהדות התורה נראתה קרובה. כ-5 חודשים לאחר הבחירות הצטרפה ישראל ביתנו אל הממשלה.
אירועים מרכזיים

הכנסת יצאה לפגרת קיץ בת 3 חודשים ב-19 ביולי 2006, כפי שנקבע מראש. עם זאת, מספר חברי כנסת מתחו על כך ביקורת, ואף פנו אל יושבת ראש הכנסת, דליה איציק, לדחות את הפגרה כל זמן שמלחמת לבנון השנייה נמשכת. איציק דחתה את פנייתם, אך נתנה אישור מיוחד לקיים את דיוני ועדות הכנסת ללא הגבלה לכל אורך הפגרה בשל המצב. עד לפגרה הוגש מספר שיא של הצעות חוק (כ-1500, יותר ממחצית החוקים שהוגשו בכנסת ה-14 בכל תקופת כהונתה).
בחודש אוקטובר 2006 נפתח מושב החורף של הכנסת בסימן הצטרפות מפלגת ישראל ביתנו לקואליציה ומינויו של אביגדור ליברמן לשר בממשלה. בעקבות מינויו של ליברמן התפטר השר אופיר פז פינס מהממשלה. באפריל 2007 פורסם דו"ח הביניים של ועדת וינוגרד שגרר אחריו סדקים קטנים בקואליציה ואת התפטרותו של השר איתן כבל. בהצעת אי אמון נעדרו מאולם המליאה מספר חברי הקואליציה מסיעת העבודה-מימד.
ב-1 ביוני 2007 החליף איל ינון בתפקיד מזכיר הכנסת את אריה האן שמילא את התפקיד במשך 10 שנים. שנה קודם לכן החליטה יו"ר הכנסת, דליה איציק, לפצל את התפקיד לשניים, כאשר מזכיר הכנסת יהיה אחראי על הניהול הפרלמנטרי ומנכ"ל הכנסת על הפן הניהולי של המשכן. לתפקיד מונה אבי בלשניקוב.
אירועים מרכזיים > בחירת נשיא המדינה

ב-8 ביולי 2006 נודע על פגישה שקיים הנשיא קצב עם היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, ובה התלונן על ניסיון סחיטה כלפיו מצד עובדת לשעבר במשרדו, על רקע איום בהגשת תלונה על הטרדה מינית, אך עד מהרה הפך הנשיא ממאשים לנאשם. סערה תקשורתית פרצה, ובעיתונים פורסמו עדויות של מספר נשים שעבדו עמו לאורך השנים ותיארו הטרדות מיניות ועבירות מין אחרות מצדו. ב-23 באוגוסט החלה חקירתו האישית של הנשיא קצב.
ב-25 בינואר אישרה ועדת הכנסת את בקשתו של קצב לנבצרות זמנית, לתקופה מרבית של שלושה חודשים, וסמוך לסיום תקופה זו אושרה לו נבצרות נוספת, עד לסיום כהונתו כנשיא, עם תום שבע שנות כהונה (על פי הלוח העברי) ב-15 ביולי 2007. עד לתום כהונת קצב כיהנה כנשיאת המדינה בפועל יושבת ראש הכנסת, דליה איציק.
ב-13 ביוני בחרה הכנסת לכהונת נשיא מדינת ישראל בשמעון פרס, שהודיע כי יתמודד כשבועיים בלבד לפני מועד הבחירות. ב-15 ביולי נשבע פרס אמונים בטקס חגיגי במליאת הכנסת. בנאום ההשבעה שלו אמר פרס:
בלבי דרות היום יחד שמחה לקראת האתגר שהטלתם עלי - ועמה עצבות של שעת פרידה. אני עוזב את הבית הזה, לבה הפועם של הדמוקרטיה הישראלית, אחרי שחבשתי את ספסליו 48 שנים - יותר ממחצית חיי. אהבתי את עוצמתו מחרישת האוזניים, את הוויכוחים הגדולים, את סערת הנפש, את ההתפייסויות הבלתי-צפויות, ואני יודע שהבית הזה מסוגל לקבל החלטות היסטוריות גם כאשר הדמוקרטיה יוקדת. אני יודע שאני עובר עתה מהזרוע המבצעת לכתף המלכדת. שוב אינני שליח מפלגה אלא נאמן העם, שליח של כל אזרח מאזרחי המדינה. מרגע זה אהיה כתובת לכל אזרח ואזרחית במדינת ישראל, עולל ותינוק, איש ואשה, פה לדך ולזקן. ביתי יהיה פתוח לכולם, ידי תהיה מושטת לכל אחד מהם...חברי הכנסת, הרשו לי להישאר אופטימי; הרשו לי להיות חולם בעמו. הרשו לי להציג את הצד הטוב שבמדינתנו, וגם אם לעתים האווירה סתווית, וגם אם היום-יום נראה מדי פעם אפרורי, הנשיא שבחרתם לעולם לא יתעייף מלעודד, לעורר, להזכיר כי האביב ממתין לנו בפתח - האביב בוא יבוא.
אירועים מרכזיים > הנושא החברתי

בכנסת ה-17, לעומת קודמתה, הגוש הסוציאליסטי היה חזק יותר מהגוש הקפיטליסטי. תקוות גדולות נתלו ב"מחנה החברתי" שכלל את חברי סיעת העבודה-מימד בראשות עמיר פרץ, מפלגת גיל וש"ס. אולם עם כינון הממשלה ה-31 מונה פרץ, נושא "הדגל החברתי" בבחירות, לשר הביטחון, בעקבות התנגדות ראש הממשלה למנותו לשר האוצר, תפקיד שבו יכול היה ליישם את מדיניותו הכלכלית. חברי "המחנה החברתי" העדיפו פעמים רבות שלא ליצור משברים קואליציוניים, ולהישאר כפופים למשמעת הקואליציונית. רובם תמכו בהחלטות כמו העלאת מחירי הלחם ודחיית העלאת שכר המינימום, למרות הבטחותיהם במערכת הבחירות, ואף על פי שהעלאת שכר המינימום הופיעה בקווי היסוד של הממשלה.
עם זאת, במהלך כהונת הכנסת נחקקו מספר חוקים "חברתיים" דוגמת החוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה, לצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) המעניק תוספת שכר למשתכרים מתחת לסף שכר מסוים שנקבע על ידי המדינה, חוק הזכות לעבודה בישיבה הקובע כי על מעסיק להעמיד לרשות עובדו מקום ישיבה, אלא אם כן הוכח שביצוע העבודה אינו מאפשר ישיבה, וחוקים מגדריים כמו הארכת חופשת הלידה מ-12 שבועות ל-14, איסור פיטורי עובדת במהלך טיפולי פוריות לקראת הילד הראשון, או השני, והארכת תקופת האפשרות לפיטורים במהלך חופשת הלידה.