stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדגרדו "דאדו" מורוני
ביוגרפיה

דאדו נולד בג'נובה, איטליה, התחיל לנגן בפסנתר בגיל ארבע, כשהוא מלמד את עצמו בהדרגה. בשנות העשרה שלו ניגן באופן מקצועי בהרכבים שונים ברחבי איטליה ובגיל 17 הקליט את האלבום הראשון שלו.
במהלך שנות ה-80 עבד דאדו בעיקר באירופה בפסטיבלים ובמועדונים, כולל תקופה ארוכה כחלק מהשלישייה של הבסיסט הקודם של דיוק אלינגטון, הבסיסט ג'ימי ווד בציריך.
הוא זכה להערכה רבה, ובגיל 25 זכה בכבוד לשמש כשופט בתחרות הבינלאומית היוקרתית לפסנתרנים על-שם ת'לוניוס מונק בשנת 1987.
דאדו עבר לארצות הברית בשנת 1991, והפך לחלק מסצנת הג'אז בניו יורק. הוא הופיע באופן קבוע בחלק ממועדוני היוקרה המפורסמים ביותר בעיר, כולל "בלו נוט", "בירדלנד", "וילג' ונגארד", במקביל, הוציא הקלטות של מספר אלבומים.
במהלך הקריירה שלו, בגיל 35, הופיע דאדו עם אגדות ג'אז כמו: פרדי האברד, קלארק טרי, זוט סימס, הארי "סוויטס" אדיסון, ריי בראון, רון קרטר, אוסקר פיטרסון, אחמד ג'מאל, האנק ג'ונס, נילס-הנינג ארסטד פדרסן, ואלווין קווין, ולאחרונה עם נגן הסקסופון האיטלקי רוסאריו ג'וליאני.
אף על פי שבסיסו באיטליה, הוא ממשיך להופיע ברחבי העולם. בשנת 2007 זכה ב"פרס הג'אז האיטלקי", כנגן הג'אז הטוב ביותר.
בשנת 2009 הוכרז דאדו כפסנתרן האיטלקי הטוב ביותר במשאל Top Jazz בחסות מגזין "Musica Jazz"
הוא מלמד פסנתר ג'אז בקונסרבטוריון קומו. עד היום הוא ניגן בלמעלה מ 50 אלבומים עבור חברות תקליטים חשובות כמו סוני, קונקורד ואחרים. נחשב לאחד מבכירי נגני הג'אז האיטלקיים החיים היום.
פרסים

נגן הג'אז הטוב ביותר בפרסי המוזיקה האיטלקיים 2007
פסנתרן הגאז הטוב ביותר על ידי המגזין Musica Jazz שנת 2009
דיסקוגרפיה

1981 - Bluesology, con N.H.O. Pedersen - Tullio De Piscopo e Franco Ambrosetti
1991 - What's New?
1995 - Insights, con Peter Washington & Jimmy Cobb
2002 - Super Star Triok, con Massimo Moriconi & Stefano Bagnoli
2003 - Defrà, con Paola Arnesano
2005 - Out of the Night
2006 - Live Conversations, con Enrico Pieranunzi
2007 - The Cube, con Tom Harrel
2007 - Humanity, con Tom Harrel
2009 - A Jazz Story Suite
2009 - Solo Dado
2010 - Shapes, con Peter Washington & Enzo Zirilli
2010 - La vita è bella, con Bob Mintzer, Riccardo Fioravanti & Joe La Barbera
2011 - Stepping on Stars, con Joe Locke & Rosario Giuliani
2011 - Live in Beverly Hills
2011 - Il pianoforte in Italia tra il jazz e il '900 eurocolto, con Alfonso Alberti
2012 - Full House, con Alex Riel & George Robert
2012 - Quiet Yesterday, con Tom Harrell & Bob Mintzer
2012 - Two Bass Hits, con Pierre Boussaguet & Ray Brown
2012 - Two for Duke, con Max Ionata
2013 - Sound, Sound, Sound
2013 - Time Will Tell, con Adrienne West
2014 - Youngbloods, con George Robert
2014 - Five for John, con Alvin Queen, Joe Locke, Marco Panascia & Max Ionata
2014 - Barber Shop, con Franco Cerri, Riccardo Fioravanti & Stefano Bagnoli
2014 - Quando m'innamoro... in duo, con Franco Ambrosetti
2014 - Two for Stevie, con Max Ionata
הערות שוליים

↑  Dado Moroni, MusicBrainz
↑  LARRY TAYLOR, Dado Moroni Trio: Dado Moroni Live In Beverly Hills, https://www.allaboutjazz.com/, ‏14 במרץ 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327136805171  BnF: cb14208838w (data)  GND: 134656156  ISNI: 0000 0000 5517 8464  LCCN: no98033405  MusicBrainz: 71d4912f-7ed1-46cc-a6b4-87734f693101  VIAF: 44510804   WorldCat (עם VIAF): 44510804
אבאקן

ערך זה עוסק בעיר ברוסיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
בניין העירייה של אבאקן
אבאקן (ברוסית: Абака́н; בחקסית: Ағбан או Абахан) היא עיר הבירה של רפובליקת חקסיה שברוסיה, הממוקמת לצד מפגש הנהרות יניסיי ואבאקן. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2010 חיו בעיר 165,214 תושבים, עלייה זניחה לעומת המפקד משנת 2002 לפיו חיו בעיר 165,197 תושבים, ועלייה ניכרת יותר לעומת המפקד משנת 1989 לפיו חיו בעיר 154,092 תושבים.
היסטוריה

אוסטרוג אבאקנסקי, או בשמו הנוסף אבאקנסק (Абаканск), הוקם בקרבת נהר אבאקן בשנת 1675. בשנות השמונים של המאה ה-18 הכפר אוסט-אבאקנסקוי הוקם בקרבת האוסטרוג. היישוב זכה למעמד של עיר וקיבל את שמו ב-30 באפריל 1931.
היסטוריה > גולים מסין

בשנת 1940, פועלי בניין רוסים מצאו הריסות עתיקות כאשר באו לבנות כביש מהיר שיחבר בין אבאקן לעיר אסקיז. ארכאולוגים סובייטים חפרו באתר בין השנים 1941–1945 והגיעו למסקנה כי הם גילו מבנה ייחודי ביותר לאזור: גודלו 1,500 מטרים רבועים, סגנונו סיני-עתיק, כפי הנראה מדובר בארמון מתקופת שושלת האן. זהותם של המתגוררים במבנה מפואר זה הרחק מגבולות שושלת האן נותרה תעלומה עד לעצם היום הזה. הארכאולוגית הרוסיה ל.א יבטיוחובה ציינה שלדעתה המבנה היה של לי לינג, גנרל סיני שנוצח על ידי שבטי השיונגנו בשנת 99 לפני הספירה וערק לטובת כוחותיהם. זוהי הסברה המעודפת על רוב החוקרים, אולם הועלו השערות אחרות, למשל שלו פאנג שהיה מועמד לכתר מתקופת גואנג וו-די גר במבנה.
היסטוריה > גולים מליטא

בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19, ליטאים שמרדו בשלטון הרוסי הוגלו לאבאקן בשנים 1794, 1830–1831 ובשנת 1863. בקרבת העיר הוקמו מחנות בהם שוכנו האסירים הפוליטיים הליטאים והם שועבדו במכרות פחם. לאחר מותו של סטלין, כל הגולים ממחנות הענישה נהיו לתושבי העיר.
כלכלה

בעיר קיים נמל בלב נהר אבאקן, מפעלי תעשייה, האוניברסיטה הממלכתית החקסית על שם קטנוב (רו') ושלושה תיאטרונים. כמו כן, בעיר ישנם מפעלים להנעלה, ייצור מזון וייצור מתכת.
כלכלה > תחבורה

אבאקן (יחד עם העיר טאישט) הייתה ציון דרך חשוב במסילת הרכבת אבאקן-טאישט. כיום מדובר בצומת מסילות רכבת מרכזי. את העיר משרת נמל התעופה של אבאקן.
צבא

יחידה 100 של חיל הצנחנים הרוסי הייתה מוצבת באופן קבע בעיר עד לשנת 1996.
ספורט

בנדי, הוקי קרח רוסי, הוא אחד מענפי הספורט האהודים ביותר בעיר. תחרויות הגביע הלאומי בבנדי נערכו בעיר בשנים 1988 ובשנת 2012.
גאוגרפיה > אקלים

באבאקן מזג-האוויר מקוטלג מאקלים יבשתי מדרגה Dwb ועד אקלים צחיח למחצה קר. ישנם הבדלי טמפרטורות גדולים בין העונות, תופעה טיפוסית לאזור סיביר. כמות המשקעים גדולה יותר בקיץ לעומת בחורף.
אגדת שלושה וארבעה (שיר)

| --- | --- |
 סינגל בביצוע צוות הווי חטיבת הצנחנים
 יצא לאור:  1975
 סוגה:  זמר עברי
 שפה:  עברית 
 כתיבה:   רחל שפירא
 לחן:  מוני אמריליו
 עיבוד:  מוני אמריליו
 
"אגדת שלושה וארבעה" הוא שיר עברי שכתבה רחל שפירא והלחין ועיבד מוני אמריליו.
המשוררת רחל שפירא חיברה שיר המגולל את עלילת האגדה "אגדת שלושה וארבעה" מאת חיים נחמן ביאליק. השיר הולחן על ידי מוני אמריליו ובוצע בעיבודו של המלחין על ידי צוות הווי חטיבת הצנחנים בתוכניתם משנת -1975 "בארץ אהבתי" עם הסולנים רוחמה רז ומשה גרודר.
השיר מורכב מהקדמה מדוקלמת המשמשת מעין מבוא ומפרטת את גיבורי האגדה. החלק העיקרי כולל, ממש כמו שם השיר, ארבעה פזמונים שונים (ששתי השורות בהן זהות ואילו והשתיים הבאות שונות, בהתאם להתפתחות העלילה) כשבין ארבעת הפזמונים החוזרים משולבים שלושה בתים שונים המספרים בפירוט את סיפור העלילה. בבית האחרון ובפזמון האחרון חרגה הכותבת מתיאור העלילה הידועה והוסיפה מעין קריאת עידוד ישירה למאזין הצעיר והאביון.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1975)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1975)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1975)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1975)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | קול ישראל | 5 |  |
הערות שוליים

↑  מילות השיר "אגדת שלושה וארבעה" באתר שירונט
↑  "אגדת שלושה וארבעה"  -  צוות הווי חטיבת הצנחנים, באתר  יוטיוב
אוליגוקיפוס

| אוליגוקיפוס |
| --- | --- |

תקופה
טריאס עליון-יורה תחתון
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
תת־סדרה:: קיינודונטיים
משפחה:: Tritylodontidae
סוג:: אוליגוקיפוס
מינים
 Oligokyphus triserialis  Oligokyphus major  Oligokyphus lufengensis  Oligokyphus sp
שם מדעי
 Oligokyphus

אוליגוקיפוס (שם מדעי: Oligokyphus; משמעות השם: "חיה מעוקלת קטנה") הוא סוג של דמוי-יונק מתת-סדרת הקיינודונטיים, אשר התקיים במהלך סוף הטריאס והיורה התחתון. סוג זה הוגדר לראשונה ב-1922 בממצאים בתצורת קיינטה (אנ') באריזונה. ממצאים נוספים התגלו בגרמניה, בריטניה וסין. בסוג נכללים 4 מינים.
מאפיינים

דמוי-יונק זה היה אוכל צמחים על פי מבנה לסתותיו ושיניו והוא דמה מאוד ליונק אמיתי למעט כמה הבדלים בעצמות הגולגולת. הוא הגיע לאורך של 50 סנטימטרים בממוצע ודמה במראהו לסמור גמיש ומוארך. השיניים שלו הכילו בליטות מהלסת העליונה והתחתונה שיחד עוצבו לחתוך בעוצמה יחסית. עם זאת הוא ניזון מצמחייה והשיניים לא היו ארוכות וחדות בצורתם ורובם נעו לאורך הלסת בדומה ללסתות סוסים או פרות, אך בקדמת הלסת היו חותכות גדולות דומות לאלה של בונה. הצוואר ומפרקי הלסת היו גמישים והרגליים קצרות. ייתכן שהוא כוסה בפרווה או בשיער גס.
מעריכים שהוא התקיים בדומה למכרסם או ארנבת מודרנית וחי תחת שליטת זוחלים גדולים כמו דינוזאורים טורפים או דמויי-תנינאים. ככל הנראה הוא נכחד עם שגשוגם של צמחים בעלי פרחים, שהיו קשים מדי לעיכול עבורו.
אדמילסון

ז'וזה אדמילסון גומז דה מוראס (בפורטוגזית: José Edmílson Gomes de Moraes; נולד ב-10 ביולי 1976 בטקריטינגה שבסאו פאולו שבברזיל) הידוע בשם אדמילסון, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ממוצא איטלקי ששיחק בעמדות הבלם והקשר האחורי.
שיחק בסאו פאולו, אולימפיק ליון, ברצלונה, עימה זכה בליגת האלופות, בויאריאל ובריאל סרגוסה.
קריירה קבוצתית

אדמילסון ערך את הופעת הבכורה שלו בסאו פאולו בשנת 1994, כבלם. בזכות יכולת מרשימה, הוא התקבע כשחקן הרכב בקבוצה. בקיץ 2000 הוא חתם במועדון הצרפתי אולימפיק ליון, בה שיחק ארבע עונות וזכה בשלוש אליפויות.
אדמילסון עבר לברצלונה ב-2004. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במחזור השלישי, במשחק מול אתלטיקו מדריד. פרנק רייקארד הציב אותו כקשר אחורי בהרכב הפותח. בזמן ששיחק בברצלונה, סבל אדמילסון משתי פציעות חמורות. הוא נפצע לראשונה ב-3 באוקטובר 2004, פציעה שהשביתה אותו למשך שישה חודשים. הפציעה השנייה התרחשה בעונת 2005/06, ולמרות חומרתה הספיק להחלים ולעזור לקבוצתו לזכות באליפות הליגה ובאליפות אירופה.
ב-23 במאי הודיע אדמילסון על מעברו לוויאריאל, לאחר תום חוזהו. אדמילסון לא הצליח למצוא את מקומות בקבוצתו החדשה, וכעבור חצי עונה לא מוצלחת, שב לברזיל על מנת לשחק במדי פלמיירס.
קריירה בינלאומית

אדמילסון ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ברזיל ב-18 ביולי 2000, במשחק מול נבחרת פרגוואי. הוא זכה עם הנבחרת, בה שיחקו ז'וליאנו בלטי ורונאלדיניו, חבריו העתידיים לקבוצה בברצלונה, במונדיאל 2002. בטורניר הבקיע שער במספרת מול נבחרת קוסטה ריקה. הוא נאלץ לצאת מסגל הנבחרת למונדיאל 2006 לאחר שנפצע בברך באימון לפני הטורניר.
תארים

מונדיאל 2002
אליפות מדינת סאו פאולו: 1997/1998, 1999/2000
גביע CONMEBOL:‏ 1993/1994
רקופה סודאמריקנה: 1994
טורניר ריו-סאו פאולו: 2001
אליפות צרפת: 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004
גביע האלופים הצרפתי: 2001/2002, 2002/2003
הגביע הצרפתי: 2000/2001
אליפות ספרד: 2004/2005, 2005/2006
הסופרקאפ הספרדי: 2005
ליגת האלופות: 2005/2006
הערות שוליים

↑  "I leave feeling happy after four years", אתר מועדון הכדורגל ברצלונה הרשמי, fcbarcelona.cat
| נבחרת ברזיל – מונדיאל 2002 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 מרקוס •  2 קאפו •  3 לוסיו •  4 רוקה ג'וניור •  5 אדמילסון •  6 רוברטו קרלוס •  7 ריקארדיניו •  8 ז'ילברטו סילבה •  9 רונאלדו •  10 ריבאלדו •   11 רונאלדיניו •  12 דידה • 13 בלטי •  14 אנדרסון פולגה • 15 קלברסון • 16 ג'וניור • 17 דנילסון • 18 ואמפטה • 19 ז'וניניו • 20 אדילסון • 21 לואיזאו • 22 רוג'ריו סני • 23 קאקה • מאמן: סקולארי |  1 מרקוס •  2 קאפו •  3 לוסיו •  4 רוקה ג'וניור •  5 אדמילסון •  6 רוברטו קרלוס •  7 ריקארדיניו •  8 ז'ילברטו סילבה •  9 רונאלדו •  10 ריבאלדו •   11 רונאלדיניו •  12 דידה • 13 בלטי •  14 אנדרסון פולגה • 15 קלברסון • 16 ג'וניור • 17 דנילסון • 18 ואמפטה • 19 ז'וניניו • 20 אדילסון • 21 לואיזאו • 22 רוג'ריו סני • 23 קאקה • מאמן: סקולארי | ברזיל |
אג'קס (נגמ"ש)

| --- | --- |
 נגמ"ש הלחימה אג'קס.
 מידע כללי
 סוג:  משפחת נגמ"שים
 מדינה מייצרת:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 משתמשים עיקריים:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 שנת ייצור:  2013
 דגם קודם:  רכב סיור קרבי (זחלי) (CRV)
 מידע טכני
 אורך:  7.62 מטר
 רוחב:  3.35 מטר
 גובה:  3.00 מטר
 משקל:  38 טון
 מהירות:  70 קמ"ש (כביש)
 טווח פעולה:  כ-500 ק"מ
 מנוע:  בנזין, 816 כוח סוס
 צוות:  3 בנוסף לעד 4 לוחמים
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח 40 מ"מ (CT40)
 חימוש משני:  מקלע בקליבר 7.62 מ"מ מדגם L94A1
אג'קס (באנגלית: Ajax) היא משפחת נגמ"שים תוצרת ג'נרל דיינמיקס שפותחו עבור הצבא הבריטי במהלך שנות ה-2000, והחלו להיקלט בכוחות השריון הבריטים בשנת 2020 כמחליף ל-CRV הוותיק.
בדומה למשפחת ה-CRV אותה מחליפה משפחת רכבי האג'קס, הפלטפורמה מתחלקת למספר דגמים המיועדים למגוון משימות ביחידות שונות ברחבי הכוחות הבריטיים. הדגם העיקרי, הקרוי אף הוא אג'קס, הוא נגמ"ש לחימה המצויד בצריח ותותח 40 מ"מ. הדגמים הנוספים במשפחה קרויים כולם על שם דמויות מהמיתולוגיה היוונית המתחילות באות א' וכוללים דגמי חילוץ, סיוע טכני, הנדסה ופיקוד.
למרות שהכלים הראשונים היו מתוכננים להיקלט ב-2017, אחרי עיכובים בפיתוח, ביולי 2020 נגמ"שי האג'קס הראשונים נקלטו ביחידות פרשי המשמר (משמר החיים ורגימנט הכחולים והמלכותיים) של הצבא הבריטי.
דגמים

אג'קס - נגמ"ש לחימה: האג'קס הוא הדגם הראשי של המשפחה (על שמו גם שם המשפחה כולה), הוא פותח כנגמ"ש לחימה וכולל צריח ותותח אוטומטי 40 מ"מ (C40). הוא קרוי על שם איאס, מגיבורי האיליאדה, והוא מיועד להחליף בתפקידו את ה-FV104 'שימיטר' ממשפחת ה-CRV הוותיקה בתור רכב קרבי משוריין ליחידות שריון קלות או יחידות סיור משוריין.
ארס - נגמ"ש סיור וסיוע: דגם סיור וסיוע הקרוי על שם אל המלחמה ארס, הוא פותח כמחליף את ה-FV103 'ספרטן' ממשפחת ה-CRV. דגם הארס הוא למעשה נגמ"ש לניוד ממוגן של צוותים מקצועיים מסוגים שונים ולמגוון שימושים, כולל צוותי הנדסה קרבית, הגנה אווירית וצוותי סיור.
אתנה - נגמ"ש פיקוד ושליטה: דגם פיקוד ושליטה הקרוי על שם האלה אתנה, הוא פותח כמחליף את ה-FV105 'סולטן'. האתנה כולל ציוד קשר ובקרה ופותח לשמש מרכז פיקוד נייד וממוגן.
אפולו - נגמ"ש טכני: דגם טיפול, חימוש ותחזוקה הקרוי על שם האל אפולו. האפולו כולל מנוף וציוד חילוץ וטיפול ברכבים תקולים או פגועים בשדה.
אטלס - נגמ"ש חילוץ: דגם לחילוץ רק"מ בשדה הקרוי על שם אטלס, הוא פותח כמחליף את ה-FV106 'סמסון'. האטלס כולל כף קדמית והוא ערוך לגרור רכבים תקולים או פגועים בשדה.
ארגוס - נגמ"ש הנדסי: דגם הנדסה הקרוי על שם הענק המיתולוגי ארגוס.
ראו גם

נגמ"ש מרכבה
פומה
הערות שוליים

↑  מתוך "‏First Ares armoured vehicles delivered to the army", ‏27 ביולי 2020, אתר הצבא הבריטי Army.gov.uk.
↑  מתוך עמוד אודות האג'קס באתר Military-Today. אוחזר ב-15 באוגוסט 2020.
אדמתי

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  שער העמקים 
 יושב ראש:  גלעד אלטמן 
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־22 שנים) 
 אתר רשמי
 
אדמתי היא עמותה ציבורית ישראלית ללא כוונת רווח, שהוקמה בשנת 2002. העמותה מייצגת אינטרסים של 283 מושבים וקיבוצים בישראל, שעלו על הקרקע לפני הקמת המדינה. יישובי אדמתי מכל תנועות ההתיישבות מחזיקים בחוזי קק"ל, יק"א ופיק"א, אשר משקפים מדיניות קרקעית ויחסי חוכר מחכיר, המושתתים על הדדיות ועל אינטרסים לאומיים משותפים. יו"ר עמותת אדמתי הוא גלעד אלטמן.
חזון אדמתי

אדמתי שמה לה למטרה לשמר את זכויות ואת מורשת ההתיישבות החקלאית הוותיקה ואת זכויות המתיישבים, שעלו על הקרקע לפני הקמת המדינה ובטרם הוקמה רשות מקרקעי ישראל (רמ"י). שימור הזכויות והמורשת מתייחסים לבסיס ההסכמה שביסוד מעשה התיישבות ההיסטורית ולזכויותיהם הקנייניות של המתיישבים, לחוזי קק"ל, יק"א, פיק"א ולרוח הדברים של אותה תקופה.
אדמתי פועלת לכך שממשלת ישראל תבטא באופן מוחשי ומעשי את התייחסותה לפועלה ולתרומתה של ההתיישבות הוותיקה לעיצוב גבולות המדינה שבדרך, לביטחון המדינה העתידית, לשמירה על אדמות המדינה לעתיד לבוא, להשבחת הקרקע, לחינוך הדורות להקרבה לעבודה ולהגשמה, לקליטת גלי העלייה, לתנופת ההישגים העולמיים בחקלאות בקרקע ובמים.
עבודות מרכזיות בייזום אדמתי

רעידת אדמתי - מבצעי היוון למגזר העירוני למגורים - עבודת מחקר של אדמתי, מאת עו"ד רון רוגין
פס"ד הקשת הדמוקרטית המזרחית: מפולת של טעויות  - עבודת מחקר של אדמתי, מאת עו"ד רון רוגין
דין אחד לחוכרים הוותיקים במגזר העירוני ובמגזר הכפרי-חקלאי - היחידה השלישית בעבודת המחקר של אדמתי, מאת עו"ד רון רוגין
הזכויות בחלקת המגורים במושבים ובקיבוצים - עבודת מחקר של אדמתי, מאת עו"ד אמיר קמינצקי
אוליית'ה

| --- | --- |
דגל אוליית'הדגל אוליית'ה

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  קנזס קנזס
 ראש העיר:  John Bacon
 תאריך ייסוד:  1857
 שטח:  161.57 קמ"ר
 גובה:  316 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  140,545 (דירוג: 191 בארצות הברית, 2019)
  ‑ צפיפות:  880.5 נפש לקמ"ר (2019)
 קואורדינטות:  38°52′51″N 94°48′11″W﻿ / ﻿38.8808°N 94.8031°W﻿ / 38.8808; -94.8031 
 אזור זמן:  שעון מרכז ארצות הברית
 https://www.olatheks.org
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוליית'ה(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוליית'ה(למפת קנזס רגילה) טופיקה ויצ'יטה מנהטן האצ'ינסון דודג' סיטי נברסקה מ י ז ו ר י  אוקלהומה ק ו ל ו ר ד ו אוליית'ה(למפת קנזס מוגדלת) טופיקה ויצ'יטה מנהטן האצ'ינסון דודג' סיטי נברסקה מ י ז ו ר י  אוקלהומה ק ו ל ו ר ד ו אוליית'ה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אוליית'ה (באנגלית: Olathe) היא העיר הרביעית בגודלה בקנזס שבארצות הברית המהווה למעשה פרבר של קנזס סיטי. נכון לשנת 2019, אוכלוסיית העיר משוערת כ-140,000 תושבים.
מבחינה כלכלית, המעסיקים המרכזיים בעיר הם החברות גרמין והאניוול, וכן מערכות החינוך והרפואה המקומיות.
היסטוריה

ההתיישבות באזור החלה בשנת 1857. המתיחות הבין-גזעית ששררה באותה העת בארצות הברית הובילה בין השאר גם למהומות אלימות באות' בשנויה הראשונות. מהומות אלו נרגעו עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית בשנת 1861. בשנות המלחמה פעל בעיר בסיס של צבא האיחוד. בשנת 1862 צבא הקונפדרציה ניסה לכבוש את העיר ללא הצלחה.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 נסללה מערכת כבישים חדשה שקישרה את העיר לקנזס סיטי וגרמה לצמיחה מואצת בעיר.
אוגוניוק

| --- | --- |

עותק של אוגוניוק משנת 1899
 מו"ל:  Pravda, Kommersant publishing house 
 תאריכי הופעה:  1899–הווה (כ־125 שנים) 
 שפה:  רוסית 
 מדינה:  רוסיה 
 ISSN:  0131-0097, 1606-4615
 www.kommersant.ru/ogoniok/
 
אוגוניוק (ברוסית: Огонёк) הוא שבועון רוסי, שמופיע ברציפות (למעט הפסקה בימי מהפכת אוקטובר ומלחמת האזרחים) זה שלוש תקופות היסטוריות: בשלהי תקופת האימפריה הרוסית, תקופת ברית המועצות ותקופת הפדרציה הרוסית שלאחר פירוק ברית המועצות.
השבועון אוגניוק, שמשמעות שמו ברוסית הוא "להבה קטנה", החל להופיע ב-21 בדצמבר 1899. השבועון זכה לפופולריות רבה ברוסיה בשל צילומי הצבע, הכתבות וכן דברי השירה והספרות שהתפרסמו בו.
בימי מהפכת אוקטובר נסגר השבועון, כעיתונים וכתבי עת אחרים ברוסיה באותה עת. אף על פי שבראשית שנות העשרים הייתה תחייה לעיתונות הרוסית, לא היו הביטאונים החדשים שנוסדו באותה עת יכולים להיות תחליף לאוגוניוק הפופולרי מתקופת המשטר הישן, כך שבשנת 1923 נקבצו מספר עיתונאים וכותבי מאמרים, בראשותו של עיתונאי נודע בשם מיכאיל קולצוב והחליטו להחיות את אוגוניוק, שהחל להופיע מחדש ב-1 באפריל 1923.
קוסטלוב אמר: "החלטנו לעשות ניסיון ולבחון האם נוכל לייסד כתב עת סובייטי תחת השם הישן". הניסיון הצליח. דחוקים בחדר קטן במוסקבה, הצליחו אנשי צוות ההפקה לחדש את הופעת אוגוניוק, שהודפס על נייר פשוט והופיע פעם בשבוע או בעשרה ימים. בסוף שנת 1923 הגיעה תפוצת השבועון ל-42,000 עותקים. שנה לאחר מכן גדלה התפוצה ל-125,000, ובשנת 1925 הגיעה לחצי מיליון עותקים.
באותה תקופה התגבש הקו של השבועון: שימוש בשפה הרוסית ברמה ספרותית, בשילוב עם דרגה מסוימת של חצי רשמיות סובייטית. גם תבניתו של השבועון התגבשה: תמונת שער של אישיות מפורסמת וקטעי ספרות ושירה בכל גיליון, לעיתים סיפור בלשי בהמשכים ותמונות צבע ברמה אמנותית. באמצעות רפרודוקציות צבעוניות של תמונות אמנות שהופיעו בו הביא השבועון מספר רב של אנשים למגע עם תרבות העולם והתרבות הרוסית, יחד עם ציורים סובייטים רשמיים למחצה. השבועון היה אחד הגורמים לעליית הרמה התרבותית של העם הרוסי.
בימי מלחמת העולם השנייה הביא השבועון כתבות מצולמות מכל החזיתות, וגיליונותיו מאותה תקופה מהווים תעודה היסטורית על מהלך המלחמה. בזמן המלחמה הופצו גיליונות השבועון באופן סדיר בארץ ישראל. ככל הנראה הגיע השבועון לארץ ישראל דרך פרס. השבועון זכה אז לתפוצה רבה ביישוב, שרבים מאנשיו שלטו בשפה הרוסית.
לאחר הקמת מדינת ישראל המשיך השבועון להיות נפוץ במדינה, ביחד עם פרסומים אחרים מברית המועצות שהופצו בארץ באמצעות "סוכנות לפק".
בשנות ה-70 תפוצת השבועון הגיע ל-2 מיליון עותקים ובשנת 1990 אף ל-4 מיליון.
בתקופת שלטונו של ליאוניד ברז'נייב, שבה חלה נסיגה במהלך לקראת יתר חופש בברית המועצות, חלה גם נסיגה בפתיחות של השבועון. בתקופת הפרסטרויקה שהונהגה בימי שלטונו של מיכאיל גורבאצ'וב חזר השבועון להיות המוביל בדרך לדמוקרטיה והוא פתח שעריו לדור חדש של כותבים ואמנים והיו אלה ימי הזוהר שלו.
השבועון המשיך להופיע לאחר פירוק ברית המועצות. בשנת 1995 הונהגו בעיתון שיטות הדפסה חדשניות ושימוש בגרפיקה ממוחשבת והוא התקרב ברמתו לעיתונות המערב. תפוצת השבועון בשנת 2010 הייתה קצת מעל 60 אלף עותקים.
השבועון מהווה לנותן החסות של פרס שוער השנה ברוסיה.
אוליגוקן

היונק דמוי-הקרנף הנכחד מטמינודון (Metamynodon)
אוליגוקן היא התקופה הגאולוגית האחרונה בפלאוגן שבעידן הקנוזואיקון. משך תקופתה 12 מיליוני שנים, מלפני 33.9 מיליוני שנים עד לפני 23.03 מיליוני שנים.
השם הוטבע על ידי היינריך ארנסט בייריך, ד"ר לפלאונטולוגיה באוניברסיטת ברלין, בשנת 1854. מקור השם מיוונית עתיקה: ὀλίγος - מעט, καινός - חדש.
האוליגוקן נחשבת תקופת זמן חשובה בקשר בין העולם הקדום והטרופי של תקופת אאוקן לבין המערכת האקולוגית המודרנית יותר של המיוקן. בתקופה זו גדל שטח העשב על חשבון היערות הטרופיים, שמעתה שטחם הצטמצם לאזור קו המשווה.
תחילת האוליגוקן מסומן באירוע הכחדה המונית, המכונה Grande Coupure (מצרפתית: "השבר הגדול"), אם כי הכחדה זו קטנה משמעותית מאירועי הכחדה גדולים בהרבה (כמו הכחדת פרם-טריאס ואחרות). בהכחדה זו נפגעו בעיקר בעלי-חיים ימיים (כמו משפחת הלווייתנים הקדומים). סיום האוליגוקן והמעבר למיוקן אינו מוגדר בצורה חד-משמעית, אך בכללות הוא מעבר מתקופת האוליגוקן החמה למיוקן הקרה יותר.
האוליגוקן עצמו מחולק לשני גילים: צ'אטיאן ורופליאן.
בישראל קיימים מספר אתרים ובהם סלעים מתקופת האוליגוקן: שמורת מצליח ליד מושב מצליח, נחל שחם מערבית לצומת חולדה (מדרום לכביש 411), ובאזור מושב לכיש.
ראו גם

לוח הזמנים הגאולוגי
הערות שוליים

↑  אוליגוקן באתר המילון האטימולוגי המקוון
↑  שמורת מצליח, באתר טבע ונופים בישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562793705171  BnF: cb11933326q (data)  GND: 4172553-0  LCCN: sh99011709  NDL: 00574606  NKC: ph117683 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוגול גאימיש

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־13 
 פטירה:  1251 
 מדינה:  האימפריה המונגולית האימפריה המונגולית
 בן או בת זוג:  גויוק חאן 
 
 
אוגול גאימיש או אוגול קאימיש (מתה בשנת 1251) הייתה אשתו של גויוק חאן, ולאחר מות בעלה, הייתה לחאטון (נקבה המשמשת כחאן) האימפריה המונגולית בין השנים 1248-1251.
חייה

היא נלקחה לאישה לגויוק חאן שהיה נכדו של ג'ינגיס חאן, לאחר כיבוש השבט שלה, בידי המונגולים בראשות ג'ינגיס חאן.
אוגול ילדה לגויוק שני ילדים: קויה ונקו.
| האימפריה המונגולית |
| --- | --- | --- |
| מונחים | מונחים |  |
| תארים | כגן • חאן • חאטון • חאנום • ג'ינונג • נויאן • טארקאן |  |
| צבא | יארליק • יאם • אורדה • פקס מונגוליקה • יאסה • קורילטאי • פאיזה • מאנגוד • טומן • קשיג |  |
| פוליטיקה • ארגון • חיים | פוליטיקה • ארגון • חיים |  |
| נושאים | Tug Banner • פלישות וכיבושים מונגוליים • החותם הקיסרי • המבנה הארגוני-טקטי של הצבא המונגולי • דת באימפריה המונגולית • המבנה החברתי-כלכלי של האימפריה-המונגולית |  |
| ח'אנויות | שושלת יואן שושלת יואן (1271–1368) • אורדת הזהב אורדת הזהב (1242–1502) • השושלת האילח'אנית השושלת האילח'אנית (1256–1335) • צ'אגאטאי (חאנות) צ'אגאטאי (1260–1687) |  |
| ערים מרכזיות | אלמליק • אוורגה • אזוב • בוכרה • בולגר • חרחורין • חאנבאליק • מג'אר • מראגה • קרשי • סראי-ג'וק • סראי • סמרקנד • שאנגדו • סולטאניה • תבריז • אובק • חאג'יטרחאן |  |
| פלישות • כיבושים • קרבות | פלישות • כיבושים • קרבות |  |
| מרכז אסיה | סיביר (1207) • קארה חיטאי (1216–18) •  ח'ווארזם (1218–1221) |  |
| מזרח אסיה | מערב שיה (1205 / 1207 / 1209–10 / 1225–27) • צפון סין ומנצ'וריה (1211–34) •  דרום סין (1235–79) • ממלכת דאלי (1253–56) • טיבט (1236 / 1240 / 1252) • קוריאה (1231–60) • יפן (1274 / 1281) • סחלין (1264–1308) |  |
| דרום-מזרח אסיה | בורמה (1277 / 1283 / 1287) • ג'אווה (1293) • וייטנאם (1257 / 1284–88) • בורמה (1300–02) |  |
| דרום אסיה | הודו (1221–1327) |  |
| אירופה | גאורגיה (1220–22 / 1226–31 / 1237–64) • צ'צ'ניה (1237–1300s) • בולגריה של הוולגה (1229–36) • רוס (1223 / 1236–40) • פולין ובוהמיה (1240–41) • הונגריה (1241-42) • בולגריה (1242) • ליטא (1258-59) • פולין (1259–60) • תראקיה (1264-65) • הונגריה (1285–86) • פולין (1287–88) |  |
| המזרח התיכון | אנטוליה (1241–43) • עיראק (1258) • הלבנט (1260-1323) • ארץ ישראל (1260 / 1300) |  |
| מלחמות אזרחים | חלוקת האימפריה-המונגולית • מלחמת האזרחים הטולויית (1260–64) • מלחמת ברקה-הולאגו (1262) • מלחמת קאידו-קובלאי (1268–1301) • מלחמת אסן בוקה-איורברוואדה (1314–1318) |  |
| אישים מרכזיים | אישים מרכזיים |  |
| חאנים גדולים | ג'ינגיס חאן • טולוי (עוצר) • אוגדיי חאן • טורגנה חאטון (עוצרת) • גויוק חאן • אוגול גאימיש (עוצרת) • מונגקה חאן • קובלאי חאן |  |
| חאנים | צ'יוצ'י • בורטה • באטו חאן • סרטק חאן • אורדה חאן • ברקה • טוקטה • עוז בג חאן • צ'אגאטאי חאן • דווה • קבק • הולאגו • אבקה • ארגון |  |
| אנשי צבא | סובוטאי • דז'ב • מוקאלי • נגודר • בואורצ'ו • גואו קאן • בוקולה • ג'למה • צ'ילוון • אג'ו • באיין מבאירין • קדן • בורולדאי • נוגאי חאן |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.