stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארי ברלי
בקונסרבטוריון הלאומי, קשר עם דבוז'אק

ברלי התקבל במלגה לקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה היוקרתי בניו יורק בגיל 26. הוא השיג את המלגה בעזרת פרנסס מקדואל, אמו של המלחין אדוארד מקדואל, ובהמשך ניגן בקונטרבס בתזמורת הקונסרבטוריון. בתחילה דחתה הנהלת הקונסרבטוריון את בקשתו של ברלי להתקבל ללימודים, בטענה שציוניו נמוכים, עמדה הגב' מקדואל, (הממונה על הרישום), על כך שינסה לגשת שוב לבחינת הכניסה, והפעם קיבל את המלגה.
לפרנסתו בתקופ ת הלימודים, עבד ברלי אצל הגב' מקדואל כאיש תחזוקה. על פי השמועה, נהג ברלי, שעשה לו שם עולמי בשנים הבאות בקול הבריטון המעולה שלו, לשיר ספיריטואלז בזמן שניקה את חדרי הקונסרבטוריון, ושירתו משכה את תשומת לבו של מנהל המוסד, המלחיון הצ'כי אנטונין דבוז'אק, שביקש מברלי לשיר לפניו. ברלי אמר: "שרתי לו את שירי השחורים שלנו לעיתים קרובות מאוד, ולפני שכתב את הנושאים שלו, התמלא ברוח הספיריטואלז הישנים." דבוז'אק אמר: "במלודיות של אנשיה השחורים של אמריקה גיליתי את כל הדרוש לאסכולה גדולה ואצילה של מוזיקה."
ממה שכינה "מלודיות של שחורים" ומוזיקה של אמריקאים ילידים, לקח דבוז'אק את הסולם הפנטטוני, המופיע בכמה מקומות בסימפוניה התשיעית, "מן העולם החדש", ובראשית כל פרק של רביעיית המיתרים "האמריקאית" שלו. בסימפוניה, נושא לחליל דומה לספיריטואל "Swing Low, Sweet Chariot", שייתכן מאוד שהיה בין אלה שברלי שר לדבוז'אק.
ב-1922 כתב תלמיד אחר של דבוז'אק, ויליאם ארמס פישר את השיר דמוי-הספיריטואל "Goin' Home", המבוסס על נעימה לקרן אנגלית מתוך הפרק השני (לארגו) של הסימפוניה. אין כל ראיה לכך, שהשיר היה קיים לפני 1922, או שהמלודיה קדמה לסימפוניה (1893), אף כי שתי ההנחות הוזמו. בשנת 1893 עזר ברלי לדבוז'אק להעתיק תפקידי תווים לנגני הסימפוניה.
בשנה שלאחריה, השתתף ברלי בביצוע העיבוד של דבוז'אק לקלאסיקה של בן פנסילבניה סטיבן ק. פוסטר, "Old Folks at Home". הוא סיים את לימודיו ב-1896.
קריירת שירה

ברלי החל את קריירת השירה שלו כבריטון ברביעייה המשפחתית שלו. עד שעזב את אירי בינואר 1892, הופיע ברלי בשירה עם טובי הזמרים של העיר באירועים עירוניים ובמפגשי כנסייה. בשלהי קיץ 1892, הופיע ברלי בנורת' האדסון שבאדירונדאקס, מדינת ניו יורק, כסולן ראשון במעלה ב"בית ספר קיץ לפועלים נוצרים". תשעה חודשים אחרי הגיעו לניו יורק, הופע ברלי בשני קונצרטים של הכנסייה המטרופוליטנית בוושינגטון הבירה,
ב-1894 היה לסולן בכנסייה האפיסקופאלית סנט ג'ורג' במנהטן. היו בקהילה מי שהתנגדו להעסקת ברלי מחמת גזעו, בכנסייה שכל באיה לבנים, בתקופה שכנסיות אפיסקופליות אחרות בניו יורק אסרו על שחורים להשתתף בתפילות. ג'יי. פי. מורגן, שהיה אז חבר בכנסיית סנט ג'ורג', היה הקול המכריע בקבלת ברלי לעבודה. על אף הקשיים הראשוניים בקבלת המינוי, התקרב ברלי לרבים מן החברים במשך כהונתו הארוכה בכנסייה. הוא פרש מתפקידו זה לאחר 52 שנים, ב-1946. היה לו חלק בקביעת המסורת שהנהיגה שירת ספיריטואלז בטקס שהתקיים מדי חודש מאי, מ-1924 עד 1955. שירתו את "כפות תמר" מאת פורה הייתה למסורת של יום ראשון של הדקלים במשך 560 שנה, וראש עיריית ניו יורק, פיורלו לה גוארדיה ארגן שידור רדיו ממשרדו בשנת 1944.
בסוף שנות ה-90' של המאה ה-19 יצא לברלי שם של סולן קונצרטים, ששר לידר ואריות מתוך אופרות נוסף לשירי עם אפרו-אמריקאים. הוא שר לפני המלך אדוארד השביעי בלונדון בשנת 1908, ובקונצרטים חשובים אחרים באירופה. מ-1990 עד 1925, היה ברלי חבר גם במקהלת בית כנסת בטמפל עמנואל בניו יורק, האפרו-אמריקאי היחיד ששר שם.
הקלטות

ברלי הסתייג מהקלטות ובמשך שנים סברו, בטעות, שאין שום הקלטה של קולו. הוא הקליט פעם אחת ב-1919, לחברה קטנה שניהל חברו ג'ורג' ברום, ושוב ב-1944 לכנסיית סנט ג'ורג'. ההקלטה מ-1919 קיימת, אבל ההקלטות המאוחרות יותר לא נמצאו מעולם.
עיבודים ויצירות מקור

בסוף שנות ה-90 של המאה ה-19, החל ברלי לפרסם עיבודים משלו לשירים קלאסיים. בסביבות 1898 החל להלחין שירים משלו, ובשלהי העשור השני של המאה ה-20 היה ברלי אחד המלחינים הנודעים ביותר באמריקה לשירים קלאסיים. החל ב-1910 עבד ברלי גם בעריכת מוזיקה לג'וליו ריקורדי, מו"ל מוזיקה איטלקי, שהחזיק משרדים בניו יורק.
ברלי פרסם כמה גרסאות לספיריטואל השחור "Deep River" ב-1916 וב-1917, ותוך זמן קצר נודע בעיבודיו לספיריטואלז לקול ופסנתר. בזכות עיבודיו היו הספייריטואלז לסוגה פופולרית בקרב זמרי קונצרטים, ותוך שנים ספורות, נהגו זמרים רבים ידועי-שם לבצע את עיבודיו של ברלי.
הפופולריות של עיבודי ברלי הגיעה לשיא בשנות ה-20' של המאה ה-20. הוא כתב מוזיקה לכמה פואמות של וולט ויטמן, וכן הוציא לאור מוזיקה לפסנתר וכינור.
ההערכות לתפוקת המוזיקה המקורית של ברלי נעות בין 200 ל-300 שירים. ב-1914 היה בין החברים המייסדים של האגודה האמריקאית למלחינים, מחברים ומוציאים לאור (ASCAP), וב-1941 קיבל מושב בחבר המנהלים שלה.
מוות

במהלך שנות ה-20 וה-30, המשיך ברלי לקדם במיוחד את הספיריטואלז, באמצעות פרסומים, הרצאות ועיבודים. תמיכתו בספיריטואלז העיבה על קריירת השירה שלו, כמו גם על עיבודי השירים הקלאסיים שעשה. הוא פרש בשנת 1946 בגלל בעיות בריאות, ובנו העביר אותו מלונג איילנד אל דיור מוגן בסטנפורד, קונטיקט, שם הלך לעולמו בגיל 82 בגלל דום לב, ב-12 בספטמבר 1949. יותר מ-2,000 אנשים באו ללוותו בדרכו האחרונה בכנסיית סנט ג'ורג'. גופתו הובאה לקבורה באירי, פנסילבניה.
לנוכח הצלחתם של רולנד הייס, מריאן אנדרסון, פול רובסון ואחרים, שברלי הדריך רבים מהם, מתעמעם תפקידו הראשוני כמי שהציב סולנים אפרו-אמריקאים על בימות הרסיטל באמריקה. רבים משיריו הקלאסיים הפופולריים מראשית המאה ה-20 אזלו ולא הודפסו שוב מאז מותו. אף על פי כן, הארי ברלי היה ונשאר אחד המלחינים החשובים ביותר של אמריקה מראשית המאה ה-20.
ב-1917 קיבל ברלי את מדליית ספינגארן, שהאגודה הלאומית לקידום שחורים (NAACP) מעניקה מדי שנה על הישג יוצא דופן של אפרו-אמריקאי. כמו כן קיבל ברלי תואר כבוד מאוניברסיטת הווארד ומן האוניברסיטה של אטלנטה.
יצירות > כינור ופסנתר

"שש נעימות מטעי כותנה" לכינור ופסנתר (1901)
"רישומים מארץ הדרום" (1916)
יצירות > פסנתר

"מארץ הדרום" (1914)
מספר רב של שירים אמנותיים
הערות שוליים

1 2  אתר אפריקלאסיקל, ביוגרפיה של הארי ברלי
↑  מיטו-טיק, Music in the USA : A Documentary Companion, 2008, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, עמ' 308–316, פרק Late Nineteenth-Century Cultural Nationalism:The Paradigm of Dvorak
↑  טים ברוקס, היסטוריון טלוויזיה, "קולות אבודין: שחורים והולדת תעשיית ההקלטות, 1919-1890", עמ' 473–485, אורבנה: הוצאת אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, 2004. ההקלטה מ-1919 של "Go Down, Moses", נמצאת על התקליטור "Lost Sounds", Archeophone ARCH 1005.
↑  "H. T. Burleigh (1866-1949)" "הארי ברלי, זמר גוספל מושבע" 6 באוגוסט 2014
↑  "Harry Thacker Burleigh", Find A Grave
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284212905171  PLWABN: 9810669137905606  BIBSYS: 3096354  BNE: XX1687531  BnF: cb14839786c (data)  CiNii: DA11950588  GND: 119043211  ICCU: CUBV029579  ISNI: 0000 0001 0815 6235  LCCN: n83127097  LNB: 000331627  MusicBrainz: 3a6f928c-7989-444b-bb8f-5ba915ce83cf  NKC: mzk2009512930  NLA: 35741398  NTA: 074216376  RERO: 02-A010954619  SNAC: w6j67hms  SUDOC: 181095157  Trove: 1066386  VIAF: 94092719   WorldCat (עם VIAF): 94092719
ה'רצ"ו

ה'רצ"ו (5,296) ובקיצור רצ"ו – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-30 באוגוסט 1535 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 15 בספטמבר 1536.
המולד של תשרי חל ביום השבת, 19 שעות ו-894 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בחה. היא מעוברת, ואורכה 383 ימים.
זו שנה רביעית לשמיטה, ושנת 14 במחזור העיבור ה-279. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 4 (סימנה דיזז) במחזור השמש ה-190.
שנה זו היא שנת 1,467 לחורבן הבית, ושנת 1,847 לשטרות.
אירועים

עלייתו ארצה של רבי יוסף קארו
נפטרו

רבי עזריאל דאיינה - מחכמי איטליה בראשית המאה ה-16 (נולד כנראה לפני ה'ר"ל, 1470)
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחה, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
היסטוריה של עם ישראל
הדפסה דיגיטלית קרמית על זכוכית

הדפסה דיגיטלית קרמית על זכוכית היא פיתוח טכנולוגי, המאפשר הדפסה של תמונות, תבניות או טקסט על גבי זכוכית שטוחה וחלקה תוך שימוש בדיו קרמי. הדיו הקרמי עשוי מתרכובת של צבע פיגמנטי, אבקת זכוכית ומרכיב כוהלי.
לאחר ההדפסה על פני משטח הזכוכית, הזכוכית המודפסת מוכנסת לתנור לשם הטמעת הדיו הקרמי בתוך משטח הזכוכית והפיכתו לחלק אינטגרלי ממשטח הזכוכית.
הדפסה דיגיטלית קרמית על זכוכית פותחת בפנינו אפשרויות חדשות ושיפורים באופן הטיפול ועיצוב זכוכיות שטוחות כגון שליטה בדרגת שקיפות הזכוכית, אופן החלוקה וההחזר של האור, היכולת לחשב ולקבוע את מידת החום החודר לחלל החדר ואפילו הפחתה של היתקלויות ציפורים ואנשים בזכוכית.
היסטוריה

בשונה מנייר או קנבס, זכוכית היא חומר שקוף אשר איננו סופג צבע, לפיכך, על מנת לבצע דפוס דיגיטלי על זכוכית היה צורך להתאים את הדפוס הדיגיטלי על מנת להתגבר על המכשולים אשר הציבה הזכוכית בפני הדפוס הדיגיטלי.
עד שנת 2007, שתי הדרכים המסורתיות להדפסה על זכוכית היו הדפסת UV על פני הזכוכית והדפסת סובלימציה. הדפסת סובלימציה, אשר פותחה בשנת 1930 היא הדפסה על נייר ודיו מתאימים אשר מועברים באמצעות חום אל פני הזכוכית.
מדפסות UV הופיעו לראשונה רק באמצע שנות ה-90. בשיטת הדפסה זאת דיו מודפס ישירות על הזכוכית ומיובש על פני הזכוכית בעזרת גלי אור אולטרה סגולים.
מכיוון שבשיטה זו הדיו מודפסת על פני הזכוכית ואינה מוחדרת לתוך הזכוכית כמו הדפסה קרמית, הדפסה זאת נחשבת לפחות עמידה בעיקר בתנאי חוץ.
תהליך ההדפסה

הדפסה דיגיטלית קרמית על זכוכית מציבה מספר אתגרים אשר מוצאים מענה על ידי מספר פיתוחים טכנולוגיים. בדרגה העליונה, מדפסת להדפסה בפורמט רחב, דיו קרמי ותוכנה לעיצוב תמונות משולבים יחדיו באופן אינטגרלי כאשר כל חלק תורם את חלקו לתהליך ההדפסה.
לאחר ההדפסה על הזכוכית עם דיו קרמי, הזכוכית מולהטת על מנת ליצור היתוך בין הצבע הקרמי לזכוכית. בעקבות החום הרב בתהליך ההיתוך, קודם מתאדים חומרים אורגניים ומקשרי צבע, בשלב הבא מתבצעת ההתכה של פיגמנט הצבע בזכוכית ופיצוצים קטנים של חללים ורווחים בין חלקיקי הצבע והזכוכית שנסגרים ובשלב האחרון נוצרת שכבה חלקה בעלת התכונות והצבעים הרצויים.
תהליך היתוך מוצלח הוא כזה שבסופו מתקבל משטח זכוכית בעל עובי אחיד ללא בועיות ופיזור מדויק של הצבע בהתאם לדוגמה הרצויה.
ראו גם

טכנולוגיית הדפוס
צילום דיגיטלי
הדפסה על קנבס
ה'ש"ג

ה'ש"ג (5,303) ובקיצור ש"ג – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-11 בספטמבר 1542 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 29 באוגוסט 1543.
המולד של תשרי חל ביום השבת, 23 שעות ו-765 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בחג. איננה מעוברת, ואורכה 353 ימים.
זו שנה רביעית לשמיטה, ושנת 2 במחזור העיבור ה-280. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 11 (סימנה יאיבא) במחזור השמש ה-190.
שנה זו היא שנת 1,474 לחורבן הבית, ושנת 1,854 לשטרות.
נולדו

רבי חיים ויטאל
נפטרו

כ"ז בתשרי - רבי אברהם בן אביגדור, רבה הראשי של בוהמיה, ראש ישיבה ואב בית דין בפראג, ומבאר פירוש רש"י לתורה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחג, ובה 353 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
הווארד גוביוף

| --- | --- |

 לידה:  1971 
 פטירה:  מרץ 2008 (בגיל 37 בערך) 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קרנגי מלון 
 מנחה לדוקטורט:  Garth Gibson, דאג טייגאר 
 מוסדות:  חברת גוגל 
 
הווארד גוביוף (באנגלית: Howard Gobioff; ‏1971–2008) היה מדען מחשב אמריקאי, שהתמחה בחומרה ובמערכות קבצים.
לימודים וקריירה

באוניברסיטת קרנגי מלון השלים את עבודת הדוקטור שלו בנושא דיסקים מאובטחים מחוברים למערכת קבצים מבוזרת.
בשנת 1999 הצטרף לחברת גוגל, שהייתה אז חברת הזנק ובה כ-40 עובדים, ועבד על מערכת הפרסום ועל מערכת סריקת הרשת ובניית האינדקס של מנוע החיפוש. בשנת 2004, כשכיהן כמנהל מחלקת הפיתוח בגוגל, יזם והוביל את פתיחת מרכז המחקר ופיתוח של גוגל בטוקיו. על שמו (יחד עם אחרים) רשומים 11 פטנטים.
מערכת הקבצים של גוגל

גוביוף היה אחד ממתכנני מערכת הקבצים של גוגל, שהיא מערכת קבצים מבוזרת קניינית שפותחה בגוגל לשימוש החברה. במאמר המדעי שחיבר על המערכת עם עמיתיו, הוא מתאר את עקרונות התכנון שהנחו אותם, ומוסר מדדים ותרחישי שימוש מן המערכת הפועלת בגוגל. מערכת הקבצים המבוזרת של מיזם האדופ נגזרה במקורה מן העקרונות שתוארו באותו מאמר. המערכת המבוזרת, ביחד עם עקרונות חישוב מבוזר, מאפשרת חישובי ענק שלא היו אפשריים לפני כן.
קרן גוביוף

בשנת 2007, חודשים ספורים לפני שנפטר בפתאומיות מלימפומה, יסד גוביוף קרן נדבנות, והציב לה כמטרה "להפוך את העולם למקום טוב יותר". הקרן מציעה מענקים ומיקרו-מענקים בתחומי החינוך, האמנויות, וזכויות האדם. הקרן פועלת בעיקר באזור טמפה במדינת פלורידה בארצות הברית, ותומכת במגוון מיזמי אמנות בסביבה זו.
הערות שוליים

↑  http://www.pdl.cmu.edu/NASD/
↑  אחזור פטנטים על שם גוביוף
↑  https://static.googleusercontent.com/media/research.google.com/en//archive/gfs-sosp2003.pdf
↑  על אודות קרן גוביוף באתר הקרן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  dblp: g/HGobioff  MGP: 50249
הדפנדנסיות הפדרליות של ונצואלה

| --- | --- |
דגל הדפנדנסיות הפדרליות של ונצואלהדגל הדפנדנסיות הפדרליות של ונצואלה

 מדינה:  ונצואלה ונצואלה
 בירת הישות הפדרלית:  גראן רוקה
 תאריך ייסוד:  1945 
 שטח:  342.25 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בישות הפדרלית:  2,155 (2011)
 קואורדינטות:  10°55′47″N 65°21′25″W﻿ / ﻿10.929822222222°N 65.356955555556°W﻿ / 10.929822222222; -65.356955555556 
 אזור זמן:  UTC -4
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הדפנדנסיות הפדרליות של ונצואלה (בספרדית: Las Dependencias Federales de Venezuela) הן ישות פדרלית בוונצואלה. הישות כוללת את מרבית האיים של ונצואלה בים הקריבי (למעט האיים הכלולים במדינת נואבה אספרטה וכן עוד כ-90 איים קטנים המסונפים למדינות השונות) הכלולים ב-12 קבוצות. האיים מיושבים בדלילות ומתגוררים בהם באופן קבע 2,155 תושבים (נכון ל-2011), וכן עוד כמה מאות דייגים הבאים לשם בעונת הדיג.
היסטוריה

ב-8 בנובמבר 1777 הוציא קרלוס השלישי, מלך ספרד צו מלכותי לפיו האיים בשליטת ספרד בדרום הים הקריבי יהיו בתחום השיפוט של הקפיטניה חנרל של ונצואלה, היחידה המנהלית הקולוניאלית של ספרד באזור ונצואלה של היום.
לאחר מלחמת העצמאות של ונצואלה בשנות ה-20 של המאה ה-19 אזור ונצואלה, כמו גם האיים, הפך לחלק מרפובליקת קולומביה הגדולה. לאחר שוונצואלה הפכה למדינה עצמאית ב-1830 האיים עברו לשליטתה. ב-30 במאי 1845 נחתם הסכם שלום וידידות בין ספרד וונצואלה אשר בעקבותיו איזבלה השנייה, מלכת ספרד, הכירה רשמית בעצמאות ונצואלה ובכך שכל האיים שהיו שייכים לקפיטניה חנרל של ונצואלה שייכים כעת לוונצואלה העצמאית.
לאחר שבאמצע המאה ה-19 ארצות הברית החלה לכרות גואנו באיסלה דה אבס, ונצואלה החלה לתבוע מארצות הברית את הריבונות על האי. ארצות הברית הכירה בכך באופן רשמי ב-1861. הולנד תבעה לבעלות על האיים, אך היא הכירה בבעלות ונצואלה עליהם באופן רשמי ב-1865 לאחר בוררות בינלאומית.
ב-22 באוגוסט 1871, הוכרזו כל האיים של ונצואלה למעט מרגריטה, קובגואה, קוצ'ה (האיים המרכיבים את נואבה אספרטה) ואיסלה דה אבס כשייכים לטריטוריה פדרלית חדשה "קולון" על ידי נשיא ונצואלה אנטוניו גוסמאן בלנקו. ב-4 ביולי 1895, בתקופת נשיאותו של חואקין קרספו, גם איסלה דה אבס הוסף לטריטוריה. ב-16 במאי 1905 הנשיא סיפריאנו קסטרו החליט לצרף את האי קוצ'ה לטריטוריה ולהפוך את העיירה סן פדרו דה קוצ'ה שבאי לבירת הטריטוריה. ראשי מדינת נואבה אספרטה לא הסכימו למצב ובסופו של דבר האי חזר אל המדינה וכן כל הטריטוריה פורקה והאיים עברו לשליטה ישירה של הממשלה במסגרת הדפנדנסיות הפדרליות.
בעשורים שלאחר מכן היו ניסיונות של בריטניה וקולומביה לתבוע בעלות על איסלה דה פטוס וארכיפלג לוס מונחס בהתאמה, אך בסופו של דבר הם הכירו בבעלותה של ונצואלה. בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 ונצואלה חתמה על הסכמים עם ארצות הברית, הולנד וצרפת שהסדירו את גבולותיה הימיים עם המדינות האלו.
ב-2011, עבר חוק בוונצואלה לפיו יחל תהליך שבו יאורגנו הדפנדסיות בטריטוריות איים (territorios insulares) ובמחוזות משניים (distritos menores). הטריטוריה הראשונה והיחידה עד כה, טריטוריית האיים פרנסיסקו דה מירנדה, נוסדה בהמשך 2011 והיא כוללת את ארכיפלג לאס אבס, ארכיפלג לוס רוקס והאי איסלה לה אורצ'ילה.
הקבוצות המרכיבות את הישות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
  הקבוצות המרכיבות את הדפנדנסיות הפדרליות של ונצואלה
| מספר | אי או קבוצה | שטח בקמ"ר | אוכלוסייה (נכון ל-2011) | איים בקבוצה | קואורדינטות |
בתוך המדף היבשתי
| 1 | ארכילפג לוס מונחס | 0.20 | - | מונחס דל נורטה - מונחה דל אסטה - מונחס דל סור | 12°21′N 70°55′W﻿ / ﻿12.350°N 70.917°W﻿ / 12.350; -70.917 |
| 2 | איסלה לה טורטוגה | 156.60 | - | איסלה לה טורטוגה - איסלס לוס טורטוגיוס - קאיו ארדורה - לוס פלנקינס - קאיוס דה ניו מרטין - איסלוטה אל ואפור - קאיוס דה פונטה דה רנצ'וס | 10°55′N 80°31′W﻿ / ﻿10.917°N 80.517°W﻿ / 10.917; -80.517 |
| 3 | איסלה לה סולה | 0.0005 | - | איסלה לה סולה | 11°18′N 63°34′W﻿ / ﻿11.300°N 63.567°W﻿ / 11.300; -63.567 |
| 4 | ארכיפלג לוס טסטיגוס | 6.53 | 172 | איסלה קונחו - איסלה איגואנה - איסלה מורו בלנקו - איסלה רחדה - איסלה נורואסטה - פניון דה פוארה - איסלה טסטיגו גראנדה | 11°22′N 63°06′W﻿ / ﻿11.367°N 63.100°W﻿ / 11.367; -63.100 |
| 5 | ארכיפלג לוס פראילס | 1.92 | - | צ'פרה - גואקראידה - פוארטו ריאל - נבובו - קומינוטו - מקררה - גואאיריארה - לה בלנדרה - לה פצ'ה | 11°12′N 63°44′W﻿ / ﻿11.200°N 63.733°W﻿ / 11.200; -63.733 |
מחוץ למדף היבשתי
| 6 | איסלה דה פטוס | 0.60 | - | איסלה דה פטוס | 10°38′N 61°52′W﻿ / ﻿10.633°N 61.867°W﻿ / 10.633; -61.867 |
| 7 | ארכיפלג לוס רוקס | 40.61 | 1,471 | גראן רוקה - קאיו פרנסיסקי - איסלה לרגה - נורדיסקי - מדריסקי - קרסקי - דוס מוסקיסס - קאיו סל - קאיו נובה ורדה - נורונקי - אספנקי - קאיו קרנרו - קאיו סלסקי - קאיו בקבה - קאיו דה אגואה - קאיו גראנדה | 11°51′N 66°45′W﻿ / ﻿11.850°N 66.750°W﻿ / 11.850; -66.750 |
| 8 | איסלה לה בלנקייה | 64.53 | - | איסלה לה בלנקייה | 11°50′N 64°35′W﻿ / ﻿11.833°N 64.583°W﻿ / 11.833; -64.583 |
| 9 | ארכיפלג לוס ארמנוס | 2.14 | - | לה אורקייה - איסלה לוס מורוצ'וס - איסלה גרואסו - איסלה פיקו (או איסלה פנדו) - איסלה פונדאדרו - איסלה צ'יקיטו | 11°45′N 64°25′W﻿ / ﻿11.750°N 64.417°W﻿ / 11.750; -64.417 |
| 10 | איסלה לה אורצ'ילה | 40.00 | - | איסלה לה אורצ'ילה - קאיו אגואה - קאיו סל - קאיו נורסטה | 11°47′N 66°10′W﻿ / ﻿11.783°N 66.167°W﻿ / 11.783; -66.167 |
| 11 | ארכיפלגס לאס אבס | 3.35 | - | איסלה אבס דה ברלובנטו - איסלה טסורו - קאיו בובי - קאיו דה לאס בובס - איסלה אבס דה סוטבנטו - איסלה לרגה - קאיו טירה - איסלה סקיסקי - קאיוס דה לה קולוניה - איסלה מסטה - קאיו סטרנה | 12°00′N 67°40′W﻿ / ﻿12.000°N 67.667°W﻿ / 12.000; -67.667 |
באזור תהומות
| 12 | איסלה דה אבס | 0.045 | - | איסלה דה אבס | 15°40′N 67°37′W﻿ / ﻿15.667°N 67.617°W﻿ / 15.667; -67.617 |
|  | הדפנדנסיות הפדרליות של ונצואלה  | 342.25 | 2,155 |  |  |
הערות שוליים

1 2  מפקד האוכלוסין והדיור הלאומי ה-14 - תוצאות עבור הדפנדנסיות הפדרליות, מכון הסטטיסטיקה הלאומי של ונצואלה (בספרדית).
↑  לא כלול במפה, נמצא צפונית בהרבה מתחומי המפה.
↑  במספר זה נכללים גם שני איים השייכים כעת למדינת אנסואטגי.
| מדינות ונצואלה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אמסונאס • אנסואטגי • אפורה • ארגואה • בוליבר • ברינס • גואריקו • דלטה אמקורו • ורגאס • טאצ'ירה • טרוחיו • יארקוי • לרה • מונגס • מירנדה • מרידה • נואבה אספרטה • סוליה • סוקרה • פורטוגסה • פלקון • קוחדס • קרבובו |  |
| ישויות פדרליות נוספות | הדפנדנסיות הפדרליות • מחוז הבירה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 53ee3820-3b6e-4824-9f0d-96f1e973792c
הדומיניון

| --- | --- |
לוגו הדומיניון
לוגו הדומיניון
 הופעה ראשונה:  עונה 2 של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9"
 נתונים
 מנהיג הגזע:  "המייסדים"
 טריטוריית מגורים:  רביע גמא
הדומיניון (באנגלית: Dominion) היא אימפריה צבאית בעולם הבדיוני של "מסע בין כוכבים" המורכבת ממספר רב של גזעים של חייזרים שונים, המבוססים ברביע גמא. אימפריה זו הופיעה לראשונה בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", ושימשה בה כיריבתה העיקרית של פדרציית הכוכבים המאוחדת.
חברי הדומיניון

בשורות הצבא של הדומיניון, וכן במוסדות האזרחיים שלו, חברים מספר רב של מינים, הפזורים על פני מספר רב של כוכבי-לכת. מעט מאוד ידוע לגבי המנגנון הפנימי של הדומיניון, אלא רק שהג'מהדאר והוורטה ממלאים את עיקר תפקידי החיילים והמנהלים (בהתאמה).
בין מינים החברים בדומיניון ניתן למצוא את הבאים:
חברי הדומיניון > המייסדים

"המייסדים" הוא הכינוי של מייסדי ושליטי הדומיניון. כל המייסדים משתייכים לגזע מסתורי של משני צורה הנקרא מִשְׁתַּנִּים.
בעבר, המִשְׁתַּנִּים סבלו מרדיפות גזעיות מצד גזעים שאינם-משני-צורה (המכונים "מוצקים" על ידי המייסדים), עד אשר מצאו מחבוא על כוכב מרוחק ברביע גמא, בו הם חיים יחדיו בצורתם הטבעית-הנוזלית, כחלק מ"הקשר הגדול". את "הדומיניון" הם הקימו מתוך שאיפתם להשליט "סדר" על רביע גמא ועל כל מי שעלול לפגוע בהם, כאמצעי להגנה על עצמם כנגד הרדיפה הנרחבת שהם התמודדו בעבר.
חברי הדומיניון > וורטה

וורטה הוא גזע של חייזרים המשרתים את המייסדים של הדומיניון, להם הם סוגדים כאלים. לרוב, תפקידיהם כוללים משרות ניהוליות בכירות, דיפלומטים או קצינים המופקדים על יחידות צבאיות של ג'מהדאר. הוורטה הם דמויי-אדם, המתרבים על ידי שיבוט. הם בעלי עור לבן, שיער שחור ועיניים בהירות בצבע לילך ובהשוואה לבני אדם - יש להם חוש שמיעה מפותח מאוד, אולם חושי ראייה וטעם ירודים מאוד, והם חסינים בפני רוב סוגי הרעלים.
חברי הדומיניון > ג'מהדאר

הג'מהדאר הוא גזע אשר הונדס גנטית על ידי המייסדים, על מנת שאלו ישמשו כחייליו (אין זה ידוע אם היה קיים גזע חייזרים בעבר אשר שונה גנטית ונהיה לג'מהדאר, או שמלכתחילה הם עוצבו במלואם על ידי המייסדים). בהיותם מהונדסים גטית לשרת את המייסדים, הג'מהדאר מאופיינים בכוח ובנחישות, כולם זכרים, ומוחדרת בהם האמונה כי "ניצחון הוא חיים". כמו כן, מוחדרת בהם התמכרות לסם המכונה "קטרסל לבן" (סם שאי-נטילתו לאורך זמן תגרום למוות). חייהם קצרים, בתוך שלושה ימים מלידתם הם כבר בוגרים ומוכנים לקרב ומאמינים כי המייסדים הם אלוהיהם ולכן אינם מסוגלים לפגוע בהם.
חברי הדומיניון > מינים נוספים

"ציידים"
סקריאה
קרימה
היסטוריה מוקדמת

הדומיניון הוקם כ-2,000 שנה לפני האירועים המתרחשים ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", על ידי משתנים - גזע חייזרים בעלי יכולת שינוי צורה, כאמצעי להגנה על עצמם כנגד הרדיפה הנרחבת שהם התמודדו איתה מצד גזעים דמויי-אדם (אותם הם מכנים "מוצקים"). המשתנים הנדסו גנטית מספר גזעים המשועבדים להם, על מנת שישמשו להם כחיל רגלים של האימפריה החדשה שלהם. יצירות גנטיות אלו החלו לכנות את יוצריהם - המשתנים - בשם "המייסדים".
מלחמת הפדרציה-דומיניון

שנת 2373 - ההתעצמות לקראת המלחמה
שנת 2374 - מלחמה כוללת
שנת 2375 - שלהי המלחמה וסיומה
לאחר המלחמה

מעמדו של הדומיניון כישות מדינית בסיום המלחמה מעולם לא נדון ב-"מסע בין כוכבים". תנאי ההסכם הסופי שהביא לסיום המלחמה מעולם לא הוצגו. ניתן להניח כי בסיומה של המלחמה - הדומיניון עדיין מחזיק שטחים נרחבים ברביע גמא. חזרתו של אודו אל תוך "הקשר הגדול" נועדה, בחלקה, כדי לחלוק עם המשתנים האחרים את המידע שיש לו על האופן שבו המלחמה הסתיימה וכן מה שהוא למד, מחייו לצד המוצקים: מן הסתם, חזרתו תשנה את המטרות ואת הטקטיקות של המייסדים למערכת המאפשרת למשתנים ולמוצקים לחיות בשלום זה לצד זה, בניגוד לאסטרטגיה של שליטה, שהופעלה עד כה.
אחת מן המייסדים; מתוך פרק סיום עונה 4 של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
הגזרה המזרחית במבצע שלום הגליל

במבצע שלום הגליל, שהחל את מלחמת לבנון הראשונה, הייתה בגזרה המזרחית לחימה בין צה"ל לצבא סוריה. מטרת צה"ל בגזרה זו הייתה להגיע לבקעת הלבנון ולפחות לכביש ביירות-דמשק, תוך גירוש צבא סוריה מלבנון. המטרה לא הושגה. הצבא הסורי אמנם הוכה על ידי צה"ל בקרבות, אולם צה"ל לא הגיע לכביש ביירות דמשק ולאחר הפסקת האש התחפרו כוחות צבא סוריה בלבנון.
סדר הכוחות > צה"ל

כוחות צה"ל בגזרה המזרחית של לבנון היו תחת פיקוד גיס 446. הייתה זו הפעם הראשונה בה הפעיל צה"ל מפקדת גיס במלחמה. מפקד הגיס היה יאנוש בן גל, סגנו - אהוד ברק וקצין המבצעים של הגיס - עמרם מצנע. הגיס כלל שלוש אוגדות שריון, ושני כוחות עצמאיים שפעלו בגזרה המרכזית. הכוחות הוכנסו ללחימה במדורג, הן בשל גיוס יחידות המילואים והן בשל ניסיון ישראלי למנוע כניסת סוריה ללחימה, ניסיון שהסתיים עם מבצע תקיפת סוללות הטילים הסוריות בבקעת הלבנון ב-9 ביוני.
הכוחות שהיו בגזרת הקרב היו:
אוגדה 90 – בפיקוד גיורא לב, כללה 3 חטיבות שריון וחטיבת חי"ר ממוכן:
חטיבה 399 בפיקוד מיקי שחר
חטיבה 14 בפיקוד דוד שובל
חטיבה 943 בפיקוד נחמן ריבקין
חטיבת צנחנים 623 בפיקוד נחמיה תמרי
אוגדה 880 - בפיקוד יום-טוב תמיר, כללה 3 חטיבות שריון.
חטיבה 645 בפיקוד אמציה אטלס
חטיבה 767 ("עוצבת עשת") בפיקוד חיים כץ
חטיבה 656 בפיקוד חגי גולן
אוגדה 252 - בפיקוד עמנואל סקל, הייתה הכוח הצה"לי המזרחי ביותר, וכללה 2 חטיבות שריון וחטיבת חי"ר.
חטיבה 7 בפיקוד איתן קינן
חטיבה 401 בפיקוד עוזי לבצור
גדוד שריון מחטיבה 514
חטיבת בה"ד 1 בפיקוד שמואל ארד (בהמשך הועברה החטיבה לאוגדה 90)
כמו כן כללה האוגדה את גדוד שקד וכוח של סיירת מטכ"ל
שני כוחות עצמאיים, בפיקוד דני ורדי ויוסי פלד, שהיו תחת פיקוד הגיס, פעלו בגזרה המרכזית, באזור המורדות המזרחיים של ג'בל בארוכ ואגם קרעון.
ב-11 ביוני השתתפו אוגדה 90 ואוגדה 880 בקרב סולטאן יעקוב שהסתבך והפך לקרב חילוץ, לצורך חילוץ הגדוד (גדוד 362 מחטיבה 399) השתתפו כוחות ארטילריה רבים שסיפקו ארגז אש:
אגד 454 - אגד ארטילרי של אוגדה 90 בפיקוד אהוד בכר
אגד 209 - אגד ארטילרי של אוגדה 252 בפיקוד דורון קדמיאל
אגד 449 - אגד ארטילרי של אוגדה 880 בפיקוד פרנקו גונן
אגד 219 - אגד ארטילרי של פיקוד הצפון בפיקוד אמנון אופק
גדוד "חביב" - גדוד בן שתי סוללות של רקטות 290 מ"מ בפיקוד יאיר קורן
סדר הכוחות > הצבא הסורי

הכוח העיקרי של צבא סוריה בגזרה המזרחית בלבנון היה:
הדיוויזיה הראשונה. הדיוויזיה כללה באזור הלחימה:
חטיבת שריון 91
חטיבת שריון 76
חטיבה ממוכנת 58
חטיבת שריון 51
חטיבה ממוכנת 62
ב-10 ביוני תגברו הסורים את כוחותיהם, על מנת למנוע את ניתוק כוחותיהם שבלבנון. הכוח שנשלח היה:
הדיוויזיה השלישית, שהייתה מצוידת בטנקי T72. הדיוויזיה כללה:
חטיבת שריון 81
חטיבת שריון 65
חטיבה ממוכנת 21
חטיבת שריון 47