stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדראה דלאוואלה
ביוגרפיה > 2019 > מדליית ארד באליפות אירופה עד גיל 23

באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה ביבלה שבשוודיה ביולי זכה במדליית ארד בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 16.95 מטר.
באליפות העולם שנערכה בדוחה שבקטר בספטמבר סיים במקום 32 בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.09 מטר.
ביוגרפיה > 2021 > אליפות אירופה עד גיל 23

באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בטאלין שבאסטוניה ביולי זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.05 מטר.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיים במקום תשיעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.85 מטר.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, ביולי, סיים במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.25 מטר.
ביוגרפיה > 2022 > סגן אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה במינכן שבגרמניה באוגוסט זכה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.94 מטר, אחרי פדרו פאבלו פיצ'רדו מפורטוגל (17.50 מטר) ולפני ז'אן-מארק פונטוויאן מצרפת (16.94 מטר).
ביוגרפיה > 2024

באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה ביוני סיים במקום שמיני בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.90 מטר.
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט סיימה במקום 19 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.65 מטר.
ביוגרפיה > 2025 > מדליית ארד באליפות אירופה באולם

באליפות אירופה באולם שנערכה באפלדורן שבהולנד במרץ זכה במדליית ארד בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.19 מטר, אחרי בן ארצו אנדי דיאס (17.71 מטר) ומקס הס מגרמניה (17.43 מטר).
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה משולשת: 17.35 מטר (2021)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה משולשת: 17.36 מטר (2025)
המוזיאון לאמנות של ברן

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון
 כתובת:  Kunstmuseum und Kunsthistorisches Seminar (building) 
 מיקום:  ברן 
 מדינה:  שווייץ 
 מנהל:  נינה זימר
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1879
 תאריך פתיחה רשמי:  1821 
 
 קואורדינטות:  46°57′04″N 7°26′36″E﻿ / ﻿46.951111111111°N 7.4433333333333°E﻿ / 46.951111111111; 7.4433333333333
 www.kunstmuseumbern.ch
 he
 
המוזיאון לאמנויות יפות ברן, שהוקם בשנת 1879 בברן, הוא המוזיאון לאמנויות יפות של בירת שווייץ.
אוספים

אוספי המוזיאון כוללים אמנות מימי הביניים ועד ימינו, וכוללים יצירות של אמנים בולטים כגון פאול קלה, פבלו פיקאסו, אדמונד ז'אן דה פורי, פרדיננד הודלר, מרט אופנהיים, ריקו ווסמר ואדולף וולפלי. האוסף כולל למעלה מ-3,000 ציורים ופסלים, לצד 48,000 רישומים, הדפסים, צילומים, סרטוני וידאו וסרטי קולנוע.
אוספים > אוסף גורליט

במאי 2014, המוזיאון מונה ליורש היחיד בצוואתו של קורנליוס גורליט, האספן הגרמני הקשור לתגלית יצירות האמנות של מינכן ב-2012. השלטונות מצאו בבתים של גורליט במינכן ובזלצבורג יותר מ-1,400 יצירות אמנות, רבות מהן על פי החשד נגנבו מיהודי אירופה על ידי הנאצים. למוזיאון ניתנו שישה חודשים להחליט אם יקבל את הצוואה ותנאיה. ההוראה החשובה ביותר חייבה שהמוזיאון יערוך מחקר של מקור הציורים ויחזיר אותם במידת הצורך ליורשי הבעלים המקוריים. מנהל המוזיאון, מתיאס פרהנר, התחייב כי יעשה זאת אם יקבל את העיזבון. ממשלת גרמניה דחקה במוזיאון לקבל את האוסף כדי לספק מקום נייטרלי, שבו יוכל להמשיך המחקר על ההיסטוריה של האוסף. ההחלטה אם לקבל את האוסף הציבה אתגר משמעותי בפני מוזיאון ברן, כולל עבודה משפטית מקיפה, וגיוס כספים נרחב מתורמים שוויצרים כדי להימנע מהסתמכות על מימון גרמני. בנובמבר 2014, לאחר התדיינות ממושכת הצביע הוועד המנהל של המוזיאון בעד קבלת האוסף.
אוספים > אוסף קורנפלד

בשנת 2024 הוריש אברהרד וו. קורנפלד (אנ') למוזיאון חמישה ציורים, ביניהם "Junkerboden"‏ (1919) של ארנסט לודוויג קירכנר ו-"Caroline"‏ (1965) של אלברטו ג'קומטי.
ראו גם

אוסף גורליט
הערות שוליים

↑  "Press Release". www.kunstmuseumbern.ch. 7 במאי 2014. נבדק ב-17 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Nazi art' hoarder Gurlitt makes Swiss museum sole heir". BBC News. 7 במאי 2014. נבדק ב-7 במאי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Le Musée des beaux-arts de Berne légataire du « trésor nazi » de Cornelius Gurlitt". Le Monde. Reuters and AP. 7 במאי 2014. נבדק ב-18 במרץ 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Possible Rodin and Degas works found at Gurlitt home". BBC. 24 ביולי 2014. נבדק ב-24 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lane, Mary M. (20 בנובמבר 2014). "Swiss Museum Close to Accepting Trove of Nazi Art". The Wall Street Journal. p. A12. נבדק ב-13 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Swiss museum to accept Gurlitt 'Nazi art'". BBC News. 24 בנובמבר 2014. נבדק ב-29 באפריל 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Swiss dealer Eberhard Kornfeld bequeathed Kirchner, Giacometti works to Bern Kunstmuseum, The Art Newspaper - International art news and events, ‏2024-03-28 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264037505171  CANTIC: a11535313  GND: 2016799-4  ISNI: 0000 0004 0445 7024  LCCN: n50065150  NKC: ko2004209443  NLA: 36515910  VIAF: 133205934   WorldCat (עם VIAF): 133205934
אנדריי טואדר

אנדריי רארש טואדר (ברומנית: Andrei Rareș Toader; נולד ב-26 במאי 1997) הוא אתלט רומני, אלוף אירופה באולם (אפלדורן 2025) בהדיפת כדור ברזל.
ביוגרפיה

טואדר נולד ברמניקו ולצ'ה שברומניה.
ביוגרפיה > 2013 > סגן אלוף הפסטיבל האולימפי האירופי לנוער

בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך באוטרכט שבהולנד ביולי זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.53 מטר, ובמדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 56.49 מטר.
ביוגרפיה > 2014 > סגן אלוף אולימפי לנוער

באולימפיאדת הנוער נאנג'ינג שנערכה באוגוסט זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.00 מטר.
ביוגרפיה > 2015 > סגן אלוף אירופה עד גיל 20

באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה באסקילסטונה שבשוודיה ביולי זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.78 מטר.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט סיים במקום 26 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.81 מטר.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד שבסרביה במרץ סיים במקום 17 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.60 מטר.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, ביולי, סיים במקום 18 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.83 מטר.
באליפות אירופה שנערכה במינכן שבגרמניה באוגוסט סיים במקום 12 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.15 מטר.
ביוגרפיה > 2023

באליפות אירופה באולם שנערכה באיסטנבול שבטורקיה במרץ סיים במקום תשיעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.15 מטר.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט לא הצליח לקבוע תוצאה במוקדמות הדיפת כדור ברזל.
ביוגרפיה > 2024

באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה ביוני סיים במקום שביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.43 מטר.
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט סיים במקום 18 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.24 מטר.
ביוגרפיה > 2025 > אלוף אירופה באולם

באליפות אירופה באולם שנערכה באפלדורן שבהולנד במרץ זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא רומניה חדש של 21.27 מטר, לפני ויקטור פטשון משוודיה (21.04 מטר) ותומאש סטאנק מצ'כיה (20.75 מטר).
שיאים אישיים > אצטדיון

הדיפת כדור ברזל: 21.29 מטר (2021), שיא רומניה
שיאים אישיים > אולם

הדיפת כדור ברזל: 21.17 מטר (2025), שיא רומניה
ג'ורג'יה בל

ג'ורג'יה האנטר בל (באנגלית: Georgia Hunter Bell; נולדה ב-17 באוקטובר 1993) היא אתלטית בריטית, זוכת מדליית ארד אולימפית (פריז 2024) וסגנית אלופת אירופה (רומא 2024) בריצת 1500 מטר.
ביוגרפיה > 2024

באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו שבממלכה המאוחדת במרץ סיימה במקום רביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:03.47 דקות.
ביוגרפיה > 2024 > סגנית אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה ביוני זכתה במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:05.33 דקות, אחרי קיארה מגין מאירלנד ולפני אגתה גיימו מצרפת (4:05.69 דקות).
ביוגרפיה > 2024 > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט זכתה במדליית ארד בריצת 1500 מטר בשיא הממלכה המאוחדת חדש של 3:52.61 דקות, אחרי פיית' קיפייגון מקניה (3:51.29 דקות) וג'סיקה האל מאוסטרליה (3:52.56 דקות).
ביוגרפיה > 2025

באליפות אירופה באולם שנערכה באפלדורן שבהולנד במרץ סיימה במקום רביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:08.45 דקות.
חיים אישיים

בל היא בתו של העיתונאי הפוליטי אנדי בל (אנ'), ואנג'לה בל, מורה בבית ספר. יש לה שתי אחיות. ב-19 באוקטובר 2024 נישאה לג'ורג' האנטר במערב סאסקס.
שיאים אישיים

ריצת 800 מטר: 1:56.28 דקות (2024)
ריצת 1500 מטר: 3:52.61 דקות (2024), שיא הממלכה המאוחדת
ריצת 800 מטר: 2:07.12 דקות (2015)
ריצת 1500 מטר: 4:00.63 דקות (2025)
ריצת מייל: 4:23.35 דקות (2025)
ריצת 3000 מטר: 8:36.96 דקות (2025)
הערות שוליים

↑  Kelly, Guy (2024-06-22). "Georgia Bell: I did a Parkrun in 16 minutes 8 seconds – now I'm an Olympic medallist". The Telegraph (באנגלית בריטית). ISSN 0307-1235. נבדק ב-2025-03-07.
↑  Wilson, Jeremy (2024-02-28). "From Parkrun to Paris: British athlete, 30, targets Olympics after stunning run in Bushy Park". The Telegraph (באנגלית בריטית). ISSN 0307-1235. נבדק ב-2025-03-07.
↑  Ingle, Sean (2024-02-28). "Georgia Bell: from AI and parkrun to a Team GB place, and the Olympics?". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2025-03-07.
↑  Wedding Completes Amazing Year for Georgia Bell, www.chiswickw4.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14329797
הקואליציה הישראלית לטראומה

| --- | --- |
 פעילות:  קואליציית ארגוני טראומה וחוסן נפשי
 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  מרכז התקשורת, נוה אילן
 מייסדים:  המגבית היהודית המאוחדת המרכז הישראלי לטיפול בפסיכוטראומה
 נשיא:  האלוף במיל' גדעון שפר
 מנכ"ל:  טליה לבנון
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־23 שנים)
 israeltraumacoalition.org
 
הקואליציה הישראלית לטראומה היא עמותה המאגדת כ-40 ארגונים, עמותות ומשרדי ממשלה העוסקים בתחום המניעה וההתמודדות בחירום, הטיפול בטראומה נפשית ופוסט טראומה ופיתוח חוסן נפשי בקרב האוכלוסייה בישראל. מנכ"לית הארגון היא טליה לבנון. מרכז הארגון ממוקם במרכז התקשורת בנוה אילן.
היסטוריה

הקואליציה הוקמה בפברואר 2001 על ידי פדרציית ניו יורק - המגבית היהודית המאוחדת (UJA) והמרכז הישראלי לטיפול בפסיכוטראומה. לעבודת הקואליציה שותפים כ-65 ארגונים, עמותות ומשרדי ממשלה העוסקים בתחום. מועצת המנהלים של הקואליציה כוללת נציגים ממספר ארגונים מרכזיים השותפים לעבודתה, בהם נט"ל, ער"ן, סל"ע - מרכז סיוע לעולה במשבר (ע"ר), עמך, הדסה, מהות ישראל.
ביוני 2019 קיבלה הקואליציה מעמד מייעץ מיוחד למועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות.
פעילות

הקואליציה מפתחת ומוציאה לפועל, יחד עם שותפים מהארץ ומהעולם, תוכניות לטיפול בזמן חירום ולאחריו, הכשרת אנשי מקצוע ומתנדבים מתחומים שונים ומתנדבים - בהיערכות לשעת חירום, בעבודה בזמן חירום ובשיקום לאחר אירועי חירום. הקואליציה מספקת שירותים לאוכלוסייה בתחום הטראומה: מענה ישיר בתחומי החוסן הקהילתי, הכנות לקראת אירועי חירום, הכשרות והדרכות לצוותי התערבות.
מאז הקמתה סייעו ארגוני הקואליציה בקרב האוכלוסייה במהלך אירועי חירום שונים שהתרחשו באינתיפאדה השנייה, מלחמת לבנון השנייה, תוכנית ההתנתקות, והירי המתמשך על שדרות ויישובי עוטף עזה. הקואליציה תומכת ופועלת עם רשויות מקומיות לאחר אירועי פיגועים קשים בעיבוד, למידה מהאירועים ושיקום צוותים ועובדים. במבצעים מלחמתיים ובהסלמות השונות לאורך השנים - "עופרת יצוקה", "עמוד ענן", "צוק איתן", "שומר החומות" ועוד, הקואליציה הישראלית לטראומה פעלה בשיתוף משרדי הממשלה לתמיכה, קידום, עיבוד ושיקום הרשויות המקומיות, צוותי מוסדות במערכות הבריאות והרווחה.
הקואליציה מספקת שירותים לאוכלוסייה בתחום הטראומה: נותנת מענה ישיר בתחומי החוסן הקהילתי לאוכלוסיות חלשות (שירות פסיכו-סוציאלי נגיש בעת אירוע חירום ברמה אישית, משפחתית וקהילתית, תמיכה במהלך התקופה שלאחר האירוע, ואספקת מידע וחינוך לציבור כיצד להתמודד עם טראומה), מבצעת הכנות לקראת אירועי חירום (סדנאות, שיעורים ותרגול התמודדות עם מצבי חירום וטראומה בבתי ספר, מרכזים לקשישים ומוסדות קהילתיים אחרים), ומקיימת הכשרות והדרכות לצוותי התערבות בתחום.
הקואליציה פועלת ברמת הפרט, המשפחה והקהילה. השירותים ניתנים באמצעות גורמים שונים במשרד החינוך, משרד הרווחה והשירותים החברתיים, משרד הבריאות וארגונים רבים, על פי הגישה וההכשרה שגובשו בקואליציה לטראומה. המרכז מפתח שיטה להתערבות במצבי חירום ולמניעת טראומה בקרב תלמידים, כולל פעילויות להעברה בכיתות, ומכשיר את אנשי השירות הפסיכולוגי הייעוצי ואת כלל המורים ברשויות המקומיות הרלוונטיות לבצע התערבויות אלו בכיתות.
ב-2007 הקימה הקואליציה הישראלית לטראומה בשותפות עם משרדי הממשלה ובהובלת משרד רוה"מ את חמשת מרכזי החוסן של עוטף עזה - אשכול, שדרות, חוף אשקלון, שער הנגב, שדות נגב ואשכול.
ב-2014 הקימה הקואליציה הישראלית לטראומה במיזם משותף עם משרד החקלאות את מרכז החוסן לחברה הבדואית. מרכז שקיבל הכרה של הממשלה ב-2022 במסגרת החלטת הממשלה להקמת מרכזי חוסן בארץ על ידי הקואליציה הישראלית לטראומה.
ב-2017 הוקמו 4 מרכזי החוסן של יהודה ושומרון - שומרון, יהודה, בנימין ועציון.
מרכז חוסן אשקלון הוקם ב-2020 וב - 2022 מרכז החוסן אמ"ן (אופקים, מרחבים, נתיבות) הוקם ואושר על ידי הממשלה.
פעילות > פעילות בינלאומית

הקואליציה מקיימת שיתופי פעולה עם ארגונים בינלאומיים העוסקים בתחום הסיוע והטראומה, בהם ארגוני האו"ם. במהלך שנות פעילות הקואליציה הושיטו ארגוניה סיוע במספר אירועי חירום בעולם, בהם אירועי הטרור בצ'צ'ניה ובבסלאן, אסונות הטבע בסרי לנקה, בנהר המיסיסיפי ובהאיטי, והפיגועים בטולוז ובוסטון. כמו כן הקימה הקואליציה הישראלית לטראומה מרכזי חוסן בעולם בניהם אוקראינה.
ראו גם

עזרה ראשונה פסיכולוגית
הערות שוליים

↑  United Nations–Israel Trauma Coalition Given Top Special Advisor Status At UN, באתר Vos iz neias,‏ 23 ביוני 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290729405171
הרשות החמישית

| --- | --- |

 מבוסס על:  Inside WikiLeaks 
 בימוי:  ביל קונדון 
 הופק בידי:  סטיב גולין, ג'ף סקול 
 תסריט:  ג'וש סינגר, David Leigh, Luke Harding, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 עריכה:  וירג'יניה כץ 
 שחקנים ראשיים:  בנדיקט קמברבאץ' (ג'וליאן אסאנג') סוניה קסידי Christoph Franken ברק אובמה (ברק אובמה) מישל אובמה (מישל אובמה) הילרי קלינטון (הילרי קלינטון) פיליפ ברת'רטון (Bill Keller) קייל סולר הירה הילמאר Cornelia Ivancan לידיה לנארד אנטולה טאובמן אדגר סלגה Peter Nzioki ג'ורג' ווקר בוש (ג'ורג' ווקר בוש) ג'יימי בלאקלי אליסיה ויקנדר (Anke Domscheit-Berg) סטנלי טוצ'י דייוויד ת'יוליס (Nick Davies) דניאל בריהל (Daniel Domscheit-Berg) אנתוני מאקי לורה ליני פיטר קפלדי (אלן רוסברידג'ר) אלכסנדר באייר (Marcel Rosenbach) מוריץ בלייבטרוי קאריס ואן האוטן (בירגיטה יונסדוטיר) אלכסנדר סידיג Joseph Muriuki דן סטיבנס (Ian Katz) Cedric Tylleman בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מוזיקה:  קרטר בורוול 
 צילום:  טוביאס שליסלר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  דרימוורקס, Anonymous Content, Reliance Entertainment, פרטיסיפנט, סרטי טאצ'סטון 
 חברה מפיצה:  שירותי ADS, אולפני וולט דיסני, דיסני+, נטפליקס, Microsoft Store 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 באוקטובר 2013 
 משך הקרנה:  124 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מתח, סרט דרמה, סרט ביוגרפי 
 מקום התרחשות:  ברלין, וושינגטון די. סי., לונדון 
 הכנסות באתר מוג'ו:   fifthestate
 דף הסרט ב־IMDb
 
הרשות החמישית (באנגלית: The Fifth Estate) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2013 בבימויו של ביל קונדון המבוסס על תסריט מאת ג'וש סינגר. הסרט מתאר את עלייתו של אתר ההדלפות "ויקיליקס" ואת הדינמיקה בין מייסדו, ג'וליאן אסאנג', לבין שותפו, דניאל דומשיט-ברג.
הסרט היה כישלון קופתי עם הכנסות בגובה 8.6 מיליון דולר בלבד אל מול תקציב של 28 מיליון דולר וזכה לתגובות ביקורתיות מעורבות על התסריט והבימוי שלו, אם כי המשחק זכה לשבחים, במיוחד הופעתו של קמברבאץ'.
עלילה

הסרט עוקב אחר הקמתו של אתר "ויקיליקס" על ידי ג'וליאן אסאנג' ושיתוף הפעולה שלו עם דניאל דומשיט-ברג. השניים חושפים סדרת הדלפות מסווגות שמטלטלות ממשלות ותאגידים ברחבי העולם. עם התרחבות פעילות האתר, מתגלעים מתחים בין אסאנג' לדומשיט-ברג בנוגע לאתיקה, שקיפות וההשלכות של פרסומיהם.
צוות השחקנים

בנדיקט קמברבאץ'– ג'וליאן אסאנג' מייסד ויקיליקס.
דניאל בריהל – דניאל דומשיט-ברג, שותפו של אסאנג'.
אליסיה ויקנדר – אנקה, בת זוגו של דומשיט-ברג.
סטנלי טוצ'י – ג'יימס בוסוול, בכיר בממשל האמריקאי.
לורה ליני – שרה שו, בכירה בממשל האמריקאי.
אנתוני מאקי – סם קולסון, עובד בממשל האמריקאי.
דייוויד ת'יוליס – ניק דייוויס, עיתונאי ב"גרדיאן".
דן סטיבנס – איאן כץ, עיתונאי ב"גרדיאן".
קאריס ואן האוטן – בירגיטה יונסדוטיר, פעילה איסלנדית.
ביקורות

הסרט קיבל ביקורות מעורבות. באתר Rotten Tomatoes, הוא מחזיק בציון של 35% בהתבסס על 186 ביקורות, עם קונצנזוס המבקרים שהסרט "מציע מעט תובנות על ג'וליאן אסאנג' או ויקיליקס". באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון ממוצע של 49 מתוך 100, בהתבסס על 46 ביקורות, מה שמעיד על "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
שמוליק דובדבני מ-ynet ציין שהסרט "הוא לא יותר מאשר שיעור דרמטי בגבולות החופש שמאפשרת הרשת" בעוד אבנר שביט מוואלה כתב שהסרט "עשוי ביעילות, אבל אין לו יותר ערך מאשר בערך ויקיפדיה".
הערות שוליים

↑  Lazarus, Susanna (6 בספטמבר 2013). "The Fifth Estate reviews: is this Benedict Cumberbatch's finest performance?". RadioTimes. נבדק ב-14 באוקטובר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  שמוליק דובדבני, הרשות החמישית: מרגש כמו ערימת מסמכים, באתר ynet, 4 בנובמבר 2013
↑  אבנר שביט‏, "הרשות החמישית": הסרט על מייסד וויקיליקס לא משעמם אבל גם לא מוצלח, באתר וואלה, 1 בנובמבר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810667465005606  BNE: XX5576793  LCCN: no2019149432  VIAF: 44157098425172552001   WorldCat (עם VIAF): 44157098425172552001
עדיה חורון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1907 קייב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  21 בספטמבר 1972 (בגיל 65 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  ראש פינה 
 השכלה:  סורבון 
 
עדיה גור, שהשתמש בשם העט עדיה חורון (או ע. ג. חורון – עדיה גור חורון, ונודע גם בשמות עדיה גורביץ'; 1907 – 21 בספטמבר 1972) היה חוקר, היסטוריון, בלשן והוגה דעות. בפרסומיו ומחקריו יצר את התשתית לתנועת הכנענים, והיה מהראשונים להביע את עמדותיה. תרם לפענוח ולפרסום הראשוני של כתבי אוגרית.
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות

חורון נולד ב־1907, בקייב בירת אוקראינה, כאדולף גורביץ', בן למשפחה יהודית אמידה. אביו, ליאון, היה בעל אדמות שכללו שמונה כפרים בפולין. אמו, רחל, הייתה למדנית וציונית, ומתה בהיותו בן שבע. דמות רבת השפעה נוספת בילדותו הייתה אומנתו הפרוסית, בת לבכיר בצבא הקייזר, שגידלה אותו תחילה ברוסיה, ולאחר מכן בשווייץ ובממלכת פרוסיה. בגיל 14, בעת שהיה במחנה צופים בצרפת, התחבר עם נער בלארוסי, שטען כלפיו כי לא יוכל להשתייך לרוסיה (האימפריה בה נולד), פרוסיה (מולדת אומנתו) או כל ישות לאומית אחרת, שכן הוא "איננו אלא יהודון מזוהם", אמירה שלדברי חורון השפיעה עליו עמוקות בהמשך. בשובו מהמחנה החליט להתעמק בשאלת מוצאו, תוך פנייה לשורשים הקלאסיים. הוא החל ללמוד עברית כדי לקרוא בתנ"ך. ב־31 בדצמבר 1921, יום השנה למות אִמו, העיד שפקדה אותו חוויה "מיסטית": העברים נגלו אליו כמציאות אחת־ויחידה, שאת כל חייו הוא עתיד להקדיש לה, ואותם עברים דמו לפרוסים־הרומאים־האכאיים יותר מאשר ליהודים כלשהם.
בגיל 17 סיים גימנסיה ממלכתית בטורינו, ועדיין לא ידע דבר על הרצל ושאלת היהודים, אך הכיר את תקופת בית ראשון הקלאסית על בוריה.
ביוגרפיה > בפריז

לאחר סיום לימודיו הגיע לפריז והתוודע לשאלה היהודית, והיה ברור לו שפתרונה הוא במסגרת 'התחייה העברית', אך הוא "לא נזקק ל'שאלה' לצורך ה'תשובה'", ו'התחייה העברית' הייתה לו למטרה כשלעצמה. בהגיעו לפריז החל ללמוד עברית מדוברת, ובשנת 1927 התיידד עם ערי ז'בוטינסקי, בנו של מנהיג התנועה הרוויזיוניסטית זאב ז'בוטינסקי, ידידות שנותרה בעינה שנים רבים וגם קרבה בין חורון לז'בוטינסקי האב. בשנת 1929 (שנת חשיפת לוחות אוגרית), החל ללמוד בלשנות שמית בסורבון. בלימודיו הושפע רבות מפרופסור אדולף לודס ומתפיסתו על תהליך המעבר מהפוליתאיזם העברי־כנעני של ימי השופטים והמלכים בישראל וביהודה, אל המונותאיזם היהודי, שמוצאו בגלות בבל, התפתחות פולחן יהוה האוניברסלי ואכיפת הדת החדשה של שבי הגולה על "עם הארץ". השקפותיו של לודס, וכתבי אוגרית בהמשך, השפיעו על תפיסת חורון לגבי 'אחדות לשונית ותרבותית עברית' בין ישראל הקדמון ועמי הסביבה, והיו יסוד בהשקפת עולמו ההיסטורית. בהמשך, הרחיב חורון את השכלתו ולמד גם היסטוריה משווה של הדתות, מתמטיקה וסוציולוגיה, ונרשם גם לבית הספר החופשי ללימודים גבוהים. אז פגש חורון את שארל וירולו (אנ'), חושף לוחות אוגרית. וירולו, שהיה אשורולוג, לא היה בקיא בניבים שמיים מערביים, ולפענוח שפת הלוחות נעזר בתלמידו חורון. חורון לא היה אזרח צרפתי אלא החזיק בדרכון ננסן, ולכן לא היה זכאי להיות מועסק באוניברסיטה. בעקבות כך חלקו במלאכת הפענוח הוצנע, והטקסטים התפרסמו תחת שם וירולו, בתמורה להמשך העסקתו.
הידידות בין חורון וערי ז'בוטינסקי הביאה לקרבה לחוגים הרוויזיוניסטיים בפריז, ולפרק זמן אף שימש חורון כמזכירו האישי של ז'בוטינסקי. בשנת 1931 החל לפרסם מאמרים בראזסווייט הפריזאי שזיהו את הפיניקים והפונים עם העברים, עליהם חתם בכינוי "אל־ראיד" – 'הצופה' בעברית. ז'בוטינסקי האב התלהב מרעיונות אלה, ופרסם מאמר ביידיש (שתורגם לעברית בחזית העם ב־5 בפברואר 1932) בשם "ישראל וקרתגו", ובו המליץ על מאמרי חורון והסביר את הרעיון לפיו אנשי אימפריית קרתגו דיברו עברית, הפיניקים מייסדי המושבות בעבר־הים היו בני העם העברי, וחניבעל היה גיבור עברי. ז'בוטינסקי סיכם זאת כך:
בקיצור, המסקנה של אל־ראיד היא זאת: הפניקים היו "עברים" כמו שהיו כל התושבים הקדמונים של כנען וכמו שהיו בני ישראל בעצמם; מייסדי קרת־חדשת ויוצרי הספנות העולמית ומגלי מיצר גיברלטר היו לא רק "שארי בשרנו", אלא, אם אפשר להגיד כך – היינו אנו בעצמנו.
באותה שנה, בוועידה העולמית של תנועת בית"ר, דאג ז'בוטינסקי לתמיכה בייסוד תנועה בשם "ברית נוער הים – צוּר רוֹדֵי־גל", אותה הקים חורון בסוף 1930 כדי ליצור גרעין ימאים עבריים ולפתח את הרעיון הימי בקרב העם העברי "הנפוץ על גדות כל הימים". גרעין התנועה הראשון הוקם בתוניס, ליד חורבות קרת־חדשת. חברי התנועה אף תכננו לכבוש את האי טיראן כפתיחה להשתלטות על הארץ בכוח הזרוע, ותרגלו בדרום צרפת תמרונים לכיבוש ימי. לימים, בוגרי התנועה כמו ירמיהו הלפרן וזאב מלינוב (המכונאי הראשי בחברת צים) הביאו לידי ביטוי את יכולותיהם הימיות והובילו את הספנות בישראל. בשנת 1933 הציע לחורון "שלטון בית"ר" להוציא לאור כספר את סדרת מאמריו בראזסווייט, כיוון שחוברה "מתוך גישה לאומית הקרובה מאד לגישה הבית"רית בכל שאלות הלאום והמדינה", אך התכנית לא יצאה אל הפועל, בעיקר בשל חוסר יכולתו של חורון להשלים את החיבור בצורה מספקת בעיניו.
ביוגרפיה > פרישה מהתנועה הרוויזיוניסטית

בשנת 1935 ייסד ז'בוטינסקי את "ההסתדרות הציונית החדשה", לאחר פרישתו הזועמת מן ההסתדרות ה"ישנה". בקונגרס היסוד הכריז ז'בוטינסקי על ברית עם היהדות הדתית. בנאומו כנגד ההחלטה אמר "עלינו להתנער מן הניסוחים הציוניים שאבד עליהם הכלח. אין להצניע מאחרי צעיף יהודי את מעש הולדתה של אומה חדשה, מתוך ניסיון לשכנע עולם־ומלואו כי סוף־סוף קורה דבר־מה יהודי בפלשתינה, שעה שקורה – סוף־סוף – דבר מה עברי בכנען", וחתם במשפט "אינני יהודי מיבנה אלא עברי משומרון!". לפי בנו ערי, ז'בוטינסקי האב ביקש שגם מתנגדי הדת יצביעו בעד ההחלטה כדי להדגיש את אופייה הטקטי ולא־מחייב; אולם חורון, יחד עם עוד אחד־עשר צירים בלבד, הצביע נגד ופרש מהתנועה. הקשר עם ז'בוטינסקי לא נותק, ובסוף המעשה אמר לו זאב "לך, אם כן, בדרך מצפונך; ואף אם עלינו להיפרד, תהיה כל הערכתי שמורה לך". התכתבויות ענפות בין חורון לז'בוטינסקי נשמרו אף משנת 1938.
מעט לפני פרישתו מהתנועה הרוויזיוניסטית, החל להתגבש סביב חורון חוג אינטלקטואלי הנקרא "שֵם". לצד חורון פעל בחוג במסירות ג'רוג' בלומברג, מהגר יהודי־רומני שנפגש עם חורון בתיווך בוריס סוברין. החוג כלל משכילים יהודים שדחו את היהדות הגלותית אך נדחו על־ידי הלאומיות בארצות מגוריהם (בעיקר צרפת), ומתוך כך הלאום העברי היה להם פתרון מוצלח. בלומברג אמר אז לחורון: "הודות לך אני שומע במקום צעקות רבנים את הפעמונים של פילי חניבעל!".
בקיץ 1936 סיים חורון תואר שני בבלשנות ובתולדות הדתות. הוא החל בכתיבת תזה לתואר דוקטור, אך פרוץ מלחמת העולם השנייה מנע ממנו את הגשתה. תקופה זאת הוא נתקל בקשיי פרנסה, והחליף תדיר מקומות עבודה.
בשנת 1938 פגש חורון את אוריאל הלפרין, המשורר שנודע לימים כיונתן רטוש. השניים נפגשו עוד בביקור אוריאל בפריז בשנת 1930, אך הפעם המפגש ביניהם הוליד ידידות מתמשכת. במפגש נחשף רטוש לתפיסה העברית, אליה יקדיש את חייו ומרצו, ולימים יתאר אותה כ"הלם משחרר". כך החלה הפריה הדדית בין השניים למשך שנה וחצי, עד שנקטעה בשל מלחמת העולם השנייה, עת רטוש מיהר לשוב לארץ וחורון התגייס לצבא צרפת, ושירת בו כקצין. לאחר תבוסת צרפת, הגיע חורון לארצות הברית באמצעות אחת מכ־5,000 האשרות שחילקה למלומדים, שם עבד כמרצה במכללות, ולאחר המלחמה גם ניהל משרד תרגומים במזכירות האו"ם.