stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרטת הניצחון בנתניה
גלריה

הכניסה לבונקר באנדרטת הניצחון
יום פרוץ מבצע ברברוסה והצטרפות ברית המועצות למלחמה-22/6/1941
הניצחון - 1945
הילד היהודי מגטו ורשה
הטלאי הצהוב
אושוויץ
ראו גם

אנדרטת נר הזיכרון (ירושלים)
אלנה לוונטל

| --- | --- |

 לידה:  22 בינואר 1960 (בת 64) טורינו, איטליה 
 מדינה:  איטליה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טורינו 
 שפות היצירה:  איטלקית, עברית ישראלית 
 
אלנה לוונטל (באיטלקית: Elena Loewenthal;‏ נולדה בטורינו, ב-22 בינואר 1960) היא סופרת, מתרגמת מעברית לאיטלקית, מרצה באוניברסיטה, פובליציסטית ודיפלומטית יהודיה איטלקייה.
קורות חיים

לוונטל היא בוגרת אוניברסיטת טורינו ב-1983, שם למדה ספרות עברית ותרגום. לוונטל כתבה ספרים, תרגמה טקסטים רבים מעברית, פרסמה מאמרים בעיתון לה סטמפה מטורינו, העבירה קורס של תרבות יהודית במכון האוניברסיטאי ללימודים גבוהים בפאביה ובשנים 2015 - 2017 הייתה נספחת תרבות בשגרירות איטליה בישראל.
התרגומים מעברית ממוקדים בסופרים ישראלים בולטים ובהם: עמוס עוז (13 תרגומים), דויד גרוסמן (6 תרגומים), מאיר שלו (9 תרגומים), יורם קניוק (4 תרגומים), אהרן אפלפלד (4 תרגומים), יעקב שבתאי (3 תרגומים), יהושע קנז (3 תרגומים) ועוד.
יצירותיה

ספריה של לוונטל מרוכזים סביב היהדות, ישראל והתרבות היהודית וכוללים גם ספרי בישול.
1989 Favole della tradizione ebraica (המשלים במסורת העברית).
1995 Figli di Sara e Abramo (בני שרה ואברהם).
1996 Gli ebrei questi sconosciuti. Le parole per saperne di più
1996 I bottoni del Signor Montefiore e altre storie ebraiche
Ebraismo. Storia, dottrina, diffusione 1998
Buon appetito, Elia! Manuale di cucina ebraica 1998 (בתיאבון אליה! מדריך למטבח העברי).
2000 Cucina ebraica (המטבח העברי) יחד עם רוברטה אנאו.
2002 Il bar-mitzvà (הבר מצווה) יחד עם ג'וספה לאראס ומוני עובדיה.
2002 L'Ebraismo spiegato ai miei figli
2002 Gli ebrei questi sconosciuti. Le parole per saperne di più
2002 Lo strappo nell'anima
2003 Lettera gli amici non ebrei. La colpa di Israele
2004 Attese
2005 Quando i pensieri presero la parola
2005 La nascita nella tradizione ebraica (לידה במסורת העברית).
2006 Dimenticami
2007 Scrivere di sé. Identità ebraiche allo specchio
2007 Eva e le altre. Letture bibliche al femminile (חווה והאחרות. ספרות תנ"כית על נשים).
2008 Conta le stelle, se puoi
2009 Tel Aviv. La città che non vuole invecchiare
2010 Una giornata al monte dei pegni
2011 Un'aringa in paradiso
2011 La vita è una prova d'orchestra
2012 Il mio piatto forte. La cucina ai tempi di Facebook
2012 Vita
2013 La lenta nevicata dei giorni
2014 Contro il Ziua Internațională de Comemorare a Victimelor Holocaustului Giorno della Memoria
2015 Lo specchio coperto. Diario di un lutto
פרסים

1997 הספר I bottoni del signor Montefiore e altre storie ebraiche זכה בפרס אנדרסן.
2008 התרגום לאיטלקית בשם La vita fa rima con la morte זכה בפרס "פרוצ'ידה - האי של ארתורו - אלזה מורנטה".
הערות שוליים

↑  Albo d’oro (באיטלקית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264629605171  PLWABN: 9810629986705606  BnF: cb131951003 (data)  CiNii: DA14476530  GND: 12046506X  ICCU: RAVV073848  ISNI: 0000 0003 8532 9018  LCCN: n91095484  NLK: KAC200807301  RERO: 02-A003528329  SUDOC: 035534095  VIAF: 202723662   WorldCat (עם VIAF): 202723662
אלנה חייקובה

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1924 פראג, צ'כוסלובקיה 
 פטירה:  2 באוגוסט 2012 (בגיל 87) פראג, צ'כיה 
 מדינה:  צ'כוסלובקיה 
 מקצוע:  היסטוריונית, תופרת 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (5 בנובמבר 1991) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אלנה חייקובה
 
אלנה הייקובה (בצ'כית: Alena Hajkova; ‏11 באוקטובר 1924 – 2 באוגוסט 2012) הייתה חברה במספר ארגוני מחתרת אנטי-פשיסטיים צ'כים והיסטוריונית צ'כית, אשר עזרה ליהודים בגטו במלחמת העולם השנייה.
קורות חיים

אלנה דיבישובה נולדה בפראג בשנת 1924 למשפחה ממעמד הפועלים בוורשוביצה. בגיל 14 היא עזבה את בית הספר והלכה ללמוד לתפור. בעבודתה היא פגשה חבר יהודי, שדרכו הוצגה בפני חוג יהודי של "השומר הצעיר". ביניהם פגשה אלנה את יאני ליבוביץ' ממזרח צ'כוסלובקיה ושניהם התאהבו.
קורות חיים > פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

כבר בשנת 1940 סייעה אלנה בת השש עשרה ליהודים בשליחויות שונות כמו קניות בתקופה שבה אסור היה ליהודים להיכנס לחנויות או במשלוחים למכבסות. כאשר היהודים נדרשו לענוד טלאי צהוב, הדרישה לשירותיה של אלנה גדלה בהתמדה. היא מסרה מכתבים וכסף וחיזקה קשרים שהיהודים כבר לא יכלו לקיים ללא סיכון ניכר. כאשר החלו הטרנספורטים לטרזיינשטט בסתיו 1941, עזרה אלנה למגורשים לקבל פריטים חיוניים עבורם, ולהסתיר חפצים. חייקובה ומשפחתה עזרו למגורשים במזון ובהכנות לטרנספורט.
בהמשך, היא תמכה בחברים היהודים שהתחמקו מטרנספורט בעזרת זהות בדויה ולא יהודית. בין השאר היא השיגה מסמכי זהות עבור היהודים בכך, שנהגה לשלוף אותם מבגדי עובדים שהיו תלויים במלתחות במפעל של אביה. בין אלה שהסתתרו היה גם יאני ליבוביץ'. אלנה השתתפה ב"עזרה לחברים יהודיים" ובהתנגדויות אחרות: בחודשים הראשונים של גטו טרזינשטט היא ביקרה כמה פעמים והביאה אוכל לחבריה.
במרץ 1944 היא נעצרה ונשלחה למבצר הקטן בטרזינשטט וביולי 1944 למחנה הריכוז ראוונסבריק. לפני שחרורה באפריל 1945 היא נאלצה לעבוד בעבודות כפייה עבור תעשיית החימוש הגרמנית, חברת חסאג, במחנות הלוויין שליבן ואלטנבורג של בוכנוואלד. אלנה ברחה באפריל 1945 ממצעד המוות במהלך הפצצה בצוויקאו.
קורות חיים > לאחר המלחמה

עם חזרתה לפראג גילתה אלנה כי ארוסה יאני נעצר יחד עם מרבית חברי "השומר הצעיר" באוגוסט 1944 ונרצח באושוויץ. מאוחר יותר, היא נישאה למילוש האייק ונולדו לה שני בנים.
היא החלה ללמוד בשנת 1945 באוניברסיטה לעניינים פוליטיים וחברתיים, אך לימודיה הופסקו כאשר ילדיה נולדו. אלנה למדה היסטוריה באוניברסיטת צ'ארלס ובשנת 1960 סיימה את הדוקטורט שלה. באותה שנה החלה לעבוד במשרה מלאה כהיסטוריונית.
עבודתה המדעית נחשבה שמאלנית ואנטי-קומוניסטית. היא התמקדה באנשים מסוימים וכתבה על יהודים לוחמי קומוניזם, שלא היו פופולריים מבחינה פוליטית.
נישואיה למילוש הסתיימו בגירושים בשנת 1971.
בשנת 1989 התאחדה אלנה הייקובה עם חבריה היהודים הוותיקים, שהיגרו לישראל וארצות הברית.
אלנה המשיכה לכתוב עד שנות ה-80 לחייה ונפטרה בפראג בשנת 2012. המסמכים שלה נמצאים בארכיון הלאומי של צ'כיה.
הכרה והנצחה

ב-5 בנובמבר 1991 יד ושם הכיר באלנה הייקובה כחסידת אומות עולם. הטקס התקיים בפראג, צ'כיה.
הערות שוליים

1 2  (Hájková Alena (Divišová, באתר יד ושם (באנגלית)
1 2  ארכיון יד ושם
↑  Hajkova, Alena, יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811264563405606  GND: 130559814  LCCN: no91008213  NKC: jn20000401142  SUDOC: 056868391  VIAF: 67577352   WorldCat (עם VIAF): 67577352
אלכסנדר ציקלר

אלכסנדר ציקלר (בגרמנית: Alexander Zickler, נולד ב-28 בפברואר 1974 בבאד סלצונגן שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בבאיירן מינכן בעמדת החלוץ. כיום ציקלר הוא מאמן בקבוצת הנוער עד גיל 15 של רד בול זלצבורג.
קריירת מועדונים > דינמו דרזדן

ציקלר גדל בדינמו דרזדן, ושיחק 12 שנים בקבוצות הילדים והנוער של המועדון, לפני שעלה לבוגרים בשנת 1992, בגיל 18. ציקלר שיחק עונה אחת בקבוצה הבוגרת של דינמו דרזדן, וסייע לה להימנע מירידה לליגת הבונדסליגה השנייה לאחר מאבקי תחתית. ציקלר שיחק באותה עונה 18 משחקים והבקיע שלושה שערים.
קריירת מועדונים > באיירן מינכן

בשנת 1993 חתם ציקלר בבאיירן מינכן, והחל לשחק בקבוצת המילואים, בה הבקיע שישה שערים ב-21 הופעות. כבר בעונתו השנייה בקבוצה, ציקלר הפך לבורג משמעותי בקבוצה הבכירה, וזכה עמה בתארים רבים. ציקלר שיחק 12 עונות בבאיירן מינכן, זכה עמה בשבע אליפויות, ארבעה גביעים וחמישה סופר קאפ. לבד מהתארים המקומיים, ציקלר זכה בשלושה תארים בינלאומיים עם באיירן מינכן. הראשון הוא גביע אופ"א בשנת 1996 לאחר ניצחון כפול בגמר על בורדו. השני היה בשנת 2001, אז זכה ציקלר עם באיירן מינכן בליגת האלופות, לאחר ניצחון במשחק הגמר על ולנסיה, בו הבקיע בבעיטות ההכרעה לאחר שנכנס כמחליף במהלך המשחק. באותה שנה ציקלר הוסיף את התואר הבינלאומי השלישי, בזכייתה של באיירן מינכן בטורניר הגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון בגמר על בוקה ג'וניורס. ציקלר פתח בגמר ליגת האלופות 1999, בו הפסידה באיירן מינכן למנצ'סטר יונייטד משני שערים בתוספת הזמן, אך הוחלף בדקה ה-71.
ציקלר שבר את שיא ההבקעות לשחקן מחליף בבונדסליגה, כאשר כבש במדי באיירן מינכן 18 שערים ב-102 פעמים שעלה מהספסל. לרוע מזלו של ציקלר, הוא סבל מפציעות רבות, ונאלץ בשנת 2002 לעבור ניתוח להסרת גידול מהשוקה, שגרם לו להחמיץ את מונדיאל 2002. בהמשך שבר את עצם השוקה. בשנת 2005, עזב את באיירן מינכן לאחר 12 שנים, 19 תארים, 214 הופעות ו-51 שערים.
קריירת מועדונים > רד בול זלצבורג

ציקלר חתם בקיץ 2005 ברד בול זלצבורג, קבוצה שעברה מיתוג מחדש לאחר שנים רבות בתור קזינו זלצבורג, ביחד עם חברו לבאיירן מינכן, תומאס לינקה. ציקלר סייע לקבוצה לצבור כוח רב בליגת הבונדסליגה האוסטרית, ובחמש שנותיו במועדון זכה עמה בשלוש אליפויות, סיים פעמיים כמלך השערים, וזכה פעם אחת בתואר כדורגלן השנה באוסטריה, ובפרס דומה מטעם התאחדות הכדורגלנים האוסטרית. ציקלר הופיע במדי זלצבורג 137 פעמים והבקיע 56 שערים, אך לא הצליח להעפיל עם הקבוצה לליגת האלופות.
קריירת מועדונים > ל.א.ס.ק. לינץ

בקיץ 2010 עבר ציקלר לל.א.ס.ק. לינץ מליגת הבונדסליגה האוסטרית, אך לא הצליח להתבסס בקבוצה, ואחרי 15 הופעות ושער אחד, פרש מכדורגל בתום עונה אחת בגיל 37, וקבוצתו ירדה לליגת המשנה.
קריירה בינלאומית

לציקלר 12 הופעות בנבחרת גרמניה, בהן כבש שני שערים. עם זאת, מעולם לא זומן לטורניר גדול.
לאחר הפרישה

החל משנת 2012 עובד ציקלר ברד בול זלצבורג. ציקלר היה עוזר מאמן של קבוצת הנוער עד גיל 16, וכיום (2015) מאמן של קבוצת הנוער עד גיל 15.
תארים

עם באיירן מינכן:
אליפות הבונדסליגה (7): 1992/1993, 1996/1997, 1998/1999, 1999/2000, 2000/2001, 2002/2003, 2004/2005
הגביע הגרמני (4): 1997/1998, 1999/2000, 2002/2003, 2004/2005
גביע הליגה הגרמנית (5): 1997, 1998, 1999, 2000, 2004
ליגת האלופות: 2000/2001
גביע אופ"א: 1995/1996
הגביע הביניבשתי: 2001
עם רד בול זלצבורג:
אליפות הבונדסליגה האוסטרית (3): 2006/2007, 2008/2009, 2009/2010
תארים אישיים:
מלך השערים של הבונדסליגה האוסטרית (2): 2006/2007, 2007/2008
כדורגלן השנה באוסטריה: 2006
כדורגלן השנה של התאחדות הכדורגלנים האוסטרית: 2007
אלנה והסוד של אוולור

| --- | --- |
 מבוסס על:  אלנה מאוולור
 בימוי:  ג'יימי מיטשל
 הופק בידי:  ג'יימי מיטשל קרייג גרבר
 תסריט:  קרייג גרבר
 שחקנים ראשיים:  איימי קררו אריאל וינטר ג'יין פונדה
 מדבבים בעברית:  משי קלינשטיין מייה קדוש רונה בקרמן
 מוזיקה:  ג'ון קוונאו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Disney Television Animation
 חברה מפיצה:  Disney-ABC Domestic Television
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 20 בנובמבר 2016 ישראל 6 ביולי 2017
 משך הקרנה:  63 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט הרפתקאות 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אלנה והסוד של אוולור (באנגלית: Elena and the Secret of Avalor) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי בהנפשה ממוחשבת, המהווה קרוס-אובר לסדרות של דיסני ג'וניור וערוץ דיסני - "אלנה מאוולור", לה הוא מהווה פריקוול, ו"הנסיכה סופיה הראשונה".
הסרט שודר בארצות הברית בערוץ דיסני ב-20 בנובמבר 2016, ובישראל בדיסני ג'וניור ישראל ב-6 ביולי 2017.
עלילה

כשאלנה הייתה בת 16, המכשפה שאריקי השתלטה על הממלכה והרגה את הוריה של אלנה. אלנה נכלאה בתוך התליון של אוולור ואחותה איזבל וסביהן נקלעו בתוך ציור. לאחר 41 שנים, התליון הגיע לנסיכה סופיה, אשר מגלה שאלנה כלואה בתוכו. בעזרת אנשים רבים וקסם, היא עוברת הרפתקה שבסופה אלנה, איזבל וסביהן משתחררים.
צוות המדבבים > דמויות ראשיות

סופיה (בדיבוב אריאל וינטר, ובעברית מייה קדוש)
אלנה (בדיבוב איימי קאררו, ובעברית משי קלינשטיין)
שאריקי (בדיבוב ג'יין פונדה, ובעברית רונה בקרמן)
צוות המדבבים > דמויות מ"הנסיכה סופיה הראשונה"

המלכה מירנדה (בדיבוב שרה רמירז, ובעברית טליה ברקאי)
אמבר (בדיבוב דארסי רוז ביירנס, ובעברית לורן סביר)
ג'יימס (בדיבוב טיילר מרנה, ובעברית נדב ירושלמי)
רונלד (בדיבוב טרביס וילינגהאם, ובעברית מולי שולמן)
פלורה (בדיבוב ברברה דיריקסון, ובעברית הדר שחף-מעיין)
צוות המדבבים > דמויות מ"אלנה מאוולור"

מיגס (בדיבוב כריס פרנל, ובעברית גלעד קלטר)
לונה (בדיבוב יווט ניקול בראון, ובעברית רונה בקרמן)
סקיילר (בדיבוב קרלוס אלזרקווי, ובעברית ערן מור)
איזבל (בדיבוב ג'נה אורטגה, ובעברית אליענה מגון)
פרנסיסקו (בדיבוב אמיליאנו דיאז, ובעברית אלי לולאי)
לואיזה (בדיבוב חוליה ורה, ובעברית רונה בקרמן)
אסטבן (בדיבוב כריסטיאן לנז, ובעברית גדי לוי)
נעמי (בדיבוב ג'יליאן רוז ריד, ובעברית עינת אזולאי)
מטאו (בדיבוב ג'וזף הרו, ובעברית יהונתן מגון)
אלאקאזאר (בדיבוב אנדרה סוגילוזו, ובעברית גדי לוי)
ארמנדו (בדיבוב ג'ו נונז, ובעברית דן קיזלר)
ראפה (בדיבוב אנה אורטיז, ובעברית תמי ברק)
הערות שוליים

↑  אלנה והסוד של אוולור בערוץ היוטיוב של דיסני ג'וניור ישראל
אנטוסוכוס

| אנטוסוכוס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון תחתון
מיון מדעי
משפחה:: Uruguaysuchidae
סוג:: אנטוסוכוס
מין:: Anatosuchus minor
שם מדעי
 Anatosuchus

אנטוסוכוס (שם מדעי: Anatosuchus; משמעות השם: "תנין ברווז") הוא סוג של זוחל נכחד הקרוב לתנינים מתקופת הקרטיקון. מאובניו נמצאו בניז'ר שבמדבר סהרה.
היצור התגלה בחפירות שנערכו ב־2003, על ידי החוקר האמריקני פאול סרנט, מטעם נשיונל ג'יאוגרפיק, שם הוא נמצא לצד עוד דמויי-תנינים כמו הקפרוסוכוס (תנין חזיר הבר) הקטלני והלגנוסוכוס ("תנין הפנקייק").
היה זה יצור קטן שאורכו הגיע ל־70 ס"מ. הוא נע על ארבע רגליים שהיו ממוקמות מתחת לגופו. היו לו לסתות שטוחות, חסרות שיניים ורחבות שהזכירו מקור של ברווז. בתחילה נחשב לסוג של זוחל מסוג Comahuesuchus שקרוב לתנינים המודרניים, אך בהמשך הופרד לסוג אחר. הוא דמה לארריפסוכוס שהיה קרוב אליו ואולי חי בצורה דומה.
למרות מראהו, כך נראה ממבנה הלסתות, הוא כנראה ניזון מבעלי חיים מימיים, אותם לכד ממארב בדומה לאנפות.
אנדריי סילנוב

אנדריי סילנוב (ברוסית: Андрей Сильнов; נולד ב-9 בספטמבר 1984) הוא אתלט רוסי. הוא האלוף האולימפי באולימפיאדת בייג'ינג (2008) ואלוף אירופה בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה

סילנוב נולד מחוז רוסטוב ברוסיה. הוא זכה באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2006 לאחר שקפץ לגובה של 2.36 מטר, באותה שנה השיג גם את התוצאה הטובה ביותר בענף כשקפץ לגובה של 2.37 מטר בתחרות במונקו. את שיאו האישי 2.38 מטר השיג בתחרות הסופר גרנד פרי בלונדון ביולי 2008.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכה סילנוב במדליית זהב בתוצאה של 2.36 מטר לאחר שעבר את כל הגבהים בקפיצתו הראשונה.
באליפות העולם באולם בשנת 2012 שהתקיימה באיסטנבול זכה סילנוב במדליית כסף לאחר דמטריוס צונדרוקוקיס היווני, כשעבר גובה של 2.33 מטר בניסיון השני.
ביולי 2012, סיים במקום השני באליפות רוסיה באתלטיקה, כשעבר גובה של 2.37 מטר והבטיח את מקומו באולימפיאדת לונדון. באולימפיאדה סיים במקום ה-12 בלבד.
אליפות אירופה בכדורגל נשים 1984

| --- | --- |
 מארחת:  התקיים במספר מדינות בשיטת בית-חוץ
 תקופת התחרות:  8 באפריל 1984 – 27 במאי 1984 (50 ימים) 
 מספר משתתפות:  4  (מתוך 16 משתתפות שנרשמו)
 הזוכה:  שוודיה שוודיה
 מספר משחקים:  6
 מספר שערים:  14 (2.33 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  20,720 (3,453 בממוצע למשחק)
 מלכת השערים:  שוודיה פיה סונדהאגה (3 שערים)
 שחקנית מצטיינת:  שוודיה פיה סונדהאגה
 → 1979 European Competition for Women's Football1987 ←
 
אליפות אירופה בכדורגל נשים 1984, הידועה גם בשם תחרות אירופה לקבוצות נשים ייצוגיות 1984, היא אליפות אירופה בכדורגל נשים הראשונה שארגנה אופ"א. הטורניר נערך בארבע המדינות שהעפילו אליו (איטליה, אנגליה, דנמרק ושוודיה) והתקיים מ-8 באפריל עד ה-27 במאי 1984. 16 נבחרות השתתפו במשחקי המוקדמות שהחלו באוגוסט 1982 והסתיימו באוקטובר 1983. בשונה ממשחקי כדורגל רגילים, המשחקים בטורניר זה נמשכו 70 דקות בלבד ושוחקו בכדור בגודל 4 (קטן יותר מהכדור הסטנדרטי).
במשחק הגמר שנפרס על פני שני משחקים, נפגשו נבחרות אנגליה ושוודיה. בסיום שני המשחקים, נוצר שוויון בין שתי הנבחרות והמשחק הלך לדו-קרב בעיטות הכרעה, בהן ניצחה שוודיה. פיה סונדהאגה השוודית, שכבשה שלושה שערים במהלך הטורניר (כולל אחד בגמר), סיימה כמלכת השערים ואף זכתה בפרס השחקנית המצטיינת של הטורניר.
שלב הנוק-אאוט > חצי הגמר > סיבוב ראשון

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 באפריל 1984 | אנגליה אנגליה | 2–1 | דנמרק דנמרק | גרסטי רואד, קרו צופים: 10,000 שיפוט: קווין או'סאליבן (אירלנד) |
| 8 באפריל 1984 | קורל 31' דייגאן 51' |  | הינדקייר 49' (פנדל) | גרסטי רואד, קרו צופים: 10,000 שיפוט: קווין או'סאליבן (אירלנד) |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 באפריל 1984 | איטליה איטליה | 2–3 | שוודיה שוודיה | אצטדיון פלמינו, רומא צופים: 5,000 שיפוט: ורנר פוקלר (מערב גרמניה) |
| 8 באפריל 1984 | מוראצ'ה 18'  ויניוטו 31' |  | פורלוטי 21' (שער עצמי) סונדהאגה 50' בורייסון 59' | אצטדיון פלמינו, רומא צופים: 5,000 שיפוט: ורנר פוקלר (מערב גרמניה) |
שלב הנוק-אאוט > חצי הגמר > סיבוב שני

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 באפריל 1984 | דנמרק דנמרק | 0–1 | אנגליה אנגליה | אצטדיון היורינג, היורינג צופים: 1,439 שיפוט: קאיי נטרי (פינלנד) |
| 28 באפריל 1984 |  |  | במפטון 44' | אצטדיון היורינג, היורינג צופים: 1,439 שיפוט: קאיי נטרי (פינלנד) |
אנגליה ניצחה 1-3 בסיכום המשחקים.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 באפריל 1984 | שוודיה שוודיה | 2–1 | איטליה איטליה | פולקונגאבלן, לינקופינג צופים: 5,162 שיפוט: רולף הוגן (נורווגיה) |
| 28 באפריל 1984 | אוסיטלו 26'  סונדהאגה 57' |  | מוראצ'ה 50' | פולקונגאבלן, לינקופינג צופים: 5,162 שיפוט: רולף הוגן (נורווגיה) |
שוודיה ניצחה 3-5 בסיכום המשחקים.
שלב הנוק-אאוט > הגמר > סיבוב ראשון

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 21 במאי 1984 | שוודיה שוודיה | 1–0 | אנגליה אנגליה | אולבי, גטבורג צופים: 5,552 שיפוט: קס בקר (הולנד) |
| 21 במאי 1984 | סונדהאגה 57' |  |  | אולבי, גטבורג צופים: 5,552 שיפוט: קס בקר (הולנד) |
שלב הנוק-אאוט > הגמר > סיבוב שני

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 27 במאי 1984 | אנגליה אנגליה | 1–1 | שוודיה שוודיה | קנילוורת' רואד, לוטון צופים: 2,567 שיפוט: איגנסה גוריס (בלגיה) |
| 27 במאי 1984 | קורל 31' |  |  | קנילוורת' רואד, לוטון צופים: 2,567 שיפוט: איגנסה גוריס (בלגיה) |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   |  קורל   גלימור   במפטון   הנסון   דייוויס | 3–4 |  בורייסון   אנדרסון   יוהנסון   ינסון   סונדהאגה |   |
שוודיה ניצחה 4–3 בבעיטות הכרעה (לא נערכה הארכה).
הערות שוליים

↑  2013 Uefa Women's Competitions, באתר אופ"א
| אליפויות אירופה בכדורגל נשים |
| --- | --- | --- |
| טורנירי גמר | פאן-אירופי 1984 • נורווגיה 1987 • מערב גרמניה 1989 • דנמרק 1991 • איטליה 1993 • פאן-אירופי 1995 • נורווגיה ושוודיה 1997 • גרמניה 2001 • אנגליה 2005 • פינלנד 2009 • שוודיה 2013 • הולנד 2017 • אנגליה 2022 • שווייץ 2025 |  |
| טורנירי מוקדמות | 1984 • 1987 • 1989 • 1991 • 1993 • 1995 • 1997 • 2001 • 2005 • 2009 • 2013 • 2017 • 2017 • 2022 • 2025 |  |
אלברטו קובה

אלברטו קוֹבָה (באנגלית: Alberto Cova;‏ 1 בדצמבר 1958) הוא אתלט עבר איטלקי שהתחרה בריצות ארוכות. אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984), אלוף עולם (הלסינקי 1983) וזוכה באליפות אירופה באתלטיקה במדליות זהב (אתונה 1982) וכסף (שטוטגרט 1986) בריצות 10,000 מטר.
ביוגרפיה

אלברטו קובה נולד ב-1958 בעיר אינבריגו (אנ') שבמחוז קומו, איטליה. את הקריירה הספורטיבית שלו החל ב-1981 ועד פרישתו ב-1988 הפך לאלוף אולימפי ואלוף עולם. בנוסף היה קובה 14 פעמים אלוף איטליה באצטדיונים, באולמות ובמרוצי שדה. קובה אימץ סגנון ריצה שאיפשר לו לשמור כוחות לאורך המירוץ ולפתוח בספרינט לקראת קו המטרה. סגנון זה איפשר לו לזכות באליפות העולם ב-1983 ובאולימפיאדה ב-1984.
אחרי פרישתו מספורט נבחר לחבר מועצה במחוז אוליגאטו קומסקו (אנ'). ב-1994 נבחר כציר בבית המחוקקים כנציג מחוז אוליגאטו קומסקו מטעם מפלגת פולו דלה ליברטה. ב-1996 ניסה להיבחר שנית אך נכשל.
קריירה ספורטיבית > 1981

בגביע אירופה באתלטיקה (אנ') שנערכה בזאגרב, יוגוסלביה סיים קובה במקום השישי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:45.48 דקות.
קריירה ספורטיבית > 1982

באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה במילאנו, איטליה זכה קובה במדליית כסף בריצת 3000 מטר בתוצאה של 7:54.12 דקות אחרי פטריס אילג (אנ') ממערב גרמניה (7:53.50 דקות) ולפני ואלרי אברמוב (אנ') מברית המועצות (7:54.46 דקות).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון זכה קובה במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 27:41.03 דקות לפני ורנר שילדאואר (אנ') ממזרח גרמניה (13:30.03 דקות) ודייוויד מורקרופט (אנ') מבריטניה (13:30.42 דקות). באותה אליפות התחרה קובה גם בריצת 5000 מטר אולם נפסל בסיום הריצה לאחר שנמצא שדחף רץ אוסטרי באגרסיביות רבה מדי במהלך הריצה.
קריירה ספורטיבית > 1983 > אלוף עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד זכה קובה במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 28:01.04 דקות לפני ורנר שילדאואר (אנ') (28:01.18 דקות) והנסיורג קונצה (אנ') (28:01.26 דקות), שניהם ממזרח גרמניה.
בגביע אירופה באתלטיקה שנערכה בלונדון, בריטניה זכה במדליית כסף בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 28:02.13 דקות אחרי ורנר שילדאואר (אנ') ממזרח גרמניה (28:02.11 דקות) ולפני ואלרי אברמוב (אנ') מברית המועצות (28:02.87 דקות). כמו כן זכה במדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:55.59 דקות אחרי תומאס ווסינגהאגה (אנ') ממערב-גרמניה (13:48.72 דקות) ודמיטרי דמיטרייב (אנ') מברית המועצות (13:49.27 דקות).
במשחקי הים התיכון שנערכו בקזבלנקה, מרוקו זכה קובה במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:57.77 לפני פיליפוס פיליפי (אנ') מיוון (13:59.37 דקות) ואנטוניו פרייטו (אנ') מספרד (13:59.91 דקות).
קריירה ספורטיבית > 1984 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת לוס אנג'לס זכה קובה במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 27:47.54 דקות לפני מייק מקלאוד מבריטניה (28:06.22 דקות) ומייק מוסיוקי מקניה (28:06.46 דקות).
קריירה ספורטיבית > 1985

בגביע אירופה באתלטיקה שנערכה במוסקבה, ברית המועצות זכה קובה במדליית זהב בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 28:51.46 דקות לפני ורנר שילדאואר (אנ') ממזרח גרמניה (28:56.57 דקות) וכריסטוף הרלה (אנ') ממערב-גרמניה (29:02.92 דקות). כמו כן זכה במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:05.45 דקות לפני תומאס ווסינגהאגה (אנ') ממערב-גרמניה (14:05.72 דקות) וסטיה האריס מבריטניה (14:06.25 דקות).
קריירה ספורטיבית > 1986

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה זכה קובה במדליית כסף בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 27:57.93 דקות אחרי סטפנו מיי (אנ') (27:56.79 דקות) ולפני סלבטורה אנטיבו (אנ') (28:00.25 דקות), כל שלושת הזוכים מאיטליה. כמו כן סיים קובה את ריצת 5000 מטר במקום שמיני בתוצאה 13:35.86.
קריירה ספורטיבית > 1988

באולימפיאדת סיאול השתתף קובה בתחרות בריצת 10,000 מטר אולם נכשל במקצה המוקדם ולא הגיע לגמר.
אותות הערכה

קובה התקבל להיכל התהילה של איטליה (אנ')
אביר במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית (2010)
לקריאה נוספת

אלברטו קובה, דאריו ריצ'י Con la testa e con il cuore, הוצאת Sperling&Kupfer, ‏2020 (ביוגרפיה)
הערות שוליים

↑  לפני שנפסל נרשמה לזכותו של קובה התוצאה של 13:27.65 דקות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14354564
איש: ברזל

| --- | --- |

הפסל מוצג בכיכר ויקטוריה שבמרכז ברמינגהאם, ברקע בניין עיריית ברמינגהאם
 מידע כללי
 פַּסל:  אנטוני גורמלי 
 תאריך יצירה:  1993 
 טכניקה וחומרים:  ברזל 
 ממדים בס"מ
 גובה:  6 מ' 
 נתונים על היצירה
 משקל:  6 טונה 
 קואורדינטות:  52°28′46″N 1°54′11″W﻿ / ﻿52.47948°N 1.90306°W﻿ / 52.47948; -1.90306
  (למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי איש: ברזל(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי איש: ברזל
 
איש: ברזל (באנגלית: Iron: Man) המכונה גם "איש הברזל" (The Iron Man) הוא פסל מעשה ידי הפסל אנטוני גורמלי המוצב בכיכר ויקטוריה שבמרכז ברמינגהאם, בסמוך לבניין עיריית ברמינגהאם. במקור נקרא הפסל 'ללא שם'.
תיאור היצירה

היצירה ניצוקה בבית היציקה של ברדלי ופוסטרז (Bradley and Fosters Castings) שבוילנהול, והוצבה במקומה בשנת 1993 כמתנה לעיר ברמינגהאם מאת בנק לוידס TSB (היצירה הוצבה למול הבניין ששימש בעבר את ההנהלה הראשי של הבנק).
הפסל, המתאר איש כבול בכבלי פלדה, שנוי במחלוקת מאז הקמתו. הפסל נועד לתאר את המהפכה התעשייתית ואת השפעתה על אזור ברמינגהאם, אולם הצופים בפסל נוטים לשייך להשפעה זו גוון שלילי ולא חיובי.
בפסל ניתן לראות את קצוות חלקי התבנית באמצעותם בוצעה היציקה. בעוד שלרוב נהוג להסיר שוליים בולטים אלה, גורמלי ביקש שלא להסירם במטרה שהן תהוונה חלק מהיצירה. כמו כן רגליה של הדמות מוסתרות מתחת לאדמה, כלומר בסך הכל גובהו של הפסל קרוב ל -7 מטרים.
יש גרסה גדולה יותר לפסל זה, העשויה מגרניט ארקטי שהוצבה בפיורד בנורווגיה. שמו של פסל זה הוא 'האמן',  וגובהו 10 מטר.
הערות שוליים

↑  Ten Unusual Facts About The Iron: Man Statue, Midland Metro Alliance