stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרון (מטבע מבוזר)
אקו-סיסטם > בלוקצ'יין טרון

הבלוקצ'יין של טרון (TRC) הוא פלטפורמה המשיגה קונצנזוס על ידי מערכת הוכחת סיכון. מחזיקי המטבע טרוניקס רשאים להקפיא את חשבונם ובכך לשים את כספם בסיכון, פעולה המקנה להם תשואת ריבית ואת הזכות להשתתף בהצבעה בה נבחרים מאמתים, קרי משתמשים המאשרים את העסקאות המבוצעות ברשת. כל שש שעות נערכת הצבעה חדשה בה נבחרים כ-27 מאמתים המאשרים את העסקאות שנעשו על גבי יומן מבוזר. בלוק חדש נוצר כל שלוש שניות ומתגמל את אלו שכרו אותו ב-16 מטבעות טרוניקס. בסך הכל מסוגלת הרשת לעמוד בעומס של כ-2000 עסקאות בשנייה.
ישנן שלוש שכבות המרכיבות את הרשת; שכבת הליבה, האחראית לפונקציות חשבונות המשתמשים, הקונצנזוס והחוזים החכמים. שכבת הזיכרון, בה מאוחסנים הבלוקים שנכרים ומצבים חדשים הנוצרים מפיצולים ברשת. שכבת היישום, המספקת גישה למפתחים ליצור יישומים מבוזרים, מטבעות, ארנקים ופרויקטים אחרים על גבי הבלוקצ'יין.
אקו-סיסטם > מטבע טרוניקס

מטבע הפלטפורמה הרשמי נקרא טרון או טרוניקס (TRX) ומשמש עבור ביצוע עסקאות וגביית העמלות הכרוכות בהן, הפקדה לשם צבירת ריבית, ותגמול משתמשים התורמים לאחזקת הרשת. בראשיתו נוסד המטבע כאסימון על רשת אתריום (ERC-20) ובשל כך היה מוגבל לכמות מקסימלית של 100 מיליארד יחידות, אולם הגבלה זו בוטלה מעצמה לאחר מעברו לבלוקצ'יין החדש של הפלטפורמה.
אקו-סיסטם > מטבעות TRC-10 וTRC-20

כל משתמש בעל חשבון ברשת טרון יכול ליצור מטבע מבוזר חדש בעלות של 1024 מטבעות טרוניקס. על אף כן, הפלטפורמה מבדילה בין שני סטנדרטים מהותיים של מטבעות הקרויים TRC-10 וTRC-20.
מטבע TRC-10 הוא מטבע מבוזר רגיל המשמש כאמצעי תשלום פשוט ותו לא, בעל עמלות עסקה נמוכות מאוד. זהו סוג פופולרי במיוחד מאחר שהוא מהיר לבנייה ואינו דורש כל ידע בתכנות.
מטבע TRC-20 הוא למעשה סטנדרט לחוזה חכם הדומה למקבילו על בלוקצ'יין אתריום, מטבע ERC-20. במילים אחרות, אלו מטבעות שתפקידם מורכב יותר ונקבע על ידי חוזה חכם. הקוד המרכיב את החוזה יוצר פרוטוקול או אוסף של חוקים המכתיבים את אופן פעולת המטבע ודרכי השימוש בו. בניית מטבעות אלו התאפשרה לאחר הטמעת המכונה הווירטואלית של טרון בבלוקצ'יין, מכונת טיורינג שלמה המאפשרת פריסה של חוזים חכמים.
להבדיל מרשת אתריום הגובה עמלות גז גבוהות כאמצעי למניעת ספאם והצפת הרשת, משתמשת טרון בהגבלות על רוחב הפס והאנרגיה כאמצעי בטיחות. עם זאת, העמלות הנגבות בגין שימוש במטבעות אלו גבוה פי 1000 מזה של סוג הTRC-10, אך עדיין נמוכות משמעותית מאלו של רשת אתריום.
יורי בויקו

יורי אנטוליביץ' בויקו (באוקראינית: Юрій Анатолійович Бойко; נולד ב-9 באוקטובר 1958) הוא מדינאי ופוליטיקאי אוקראיני. חבר הראדה העליונה של הכינוס השישי, השמיני והתשיעי (2007 -2010 ומאז 2014). גיבור אוקראינה (2004).
ביוגרפיה

יורי בויקו נולד ב-9 באוקטובר 1958 בהורליבקה. בוגר האוניברסיטה הרוסית לטכנולוגיה כימית ע"ש מנדלייב, מהנדס-כימאי-טכנולוג.
מועמד לתפקיד נשיא אוקראינה בבחירות 2019 (לפי תוצאות הבחירות תפס את המקום הרביעי). ראש הכוח הפוליטי של גוש האופוזיציה (אנ') והסיעה הפרלמנטרית שלו (ספטמבר 2014 - 20 בנובמבר 2018). מייסד ויו"ר משותף של פלטפורמת האופוזיציה - לכל החיים (אנ').
בשנים 2006–2007 בויקו היה שר הדלק והאנרגיה של אוקראינה בממשלתו השנייה של ויקטור ינוקוביץ' (אנ').
מ-24 בדצמבר 2012 עד 27 בפברואר 2014 - סגן ראש ממשלת אוקראינה. בתפקיד זה, הוא הבטיח את מילוי המשימות והסמכויות שהוקצו לקבינט השרים של אוקראינה בתחומי האקולוגיה, משאבי הטבע, האנרגיה, תעשיית הפחם והמדיניות התעשייתית. תחת אחריותו היו גם סוגיות של הבטחת יישום תוכנית הרפורמה הכלכלית לשנים 2010–2014.
משנת 2002–2005 היה יו"ר ההנהלה של החברה הגדולה באוקראינה, נפטוגז.
הערות שוליים

↑  https://file.liga.net/persons/urii-boiko
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1253692076  ISNI: 0000 0000 5429 4156  LCCN: no2008093950  VIAF: 49042565   WorldCat (עם VIAF): 49042565
טרווי (רובע)

| --- | --- |
סמל טרווי

מזרקת טרווי הנמצאת ברובע, היא אחת מסמלי העיר רומא.
 מדינה:  איטליה איטליה
 עיר אם:  רומא
 תאריך ייסוד:  המאה ה־13 
 שטח:  0.5503 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ברובע:  2,166 (31 בדצמבר 2020)
  ‑ צפיפות:  5,462 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  41°54′10″N 12°29′09″E﻿ / ﻿41.902773°N 12.485952°E﻿ / 41.902773; 12.485952 
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טרווי (באיטלקית: Trevi) הוא שמו של הרובע השני מבין רובעי העיר רומא בירת איטליה.
מקור השם אינו ידוע, וייתכן שמקורו במילה הלטינית "טריוויום" (trivium) שמשמעה "שלושה רחובות", בשל מפגשת שלושת הרחובות המובילים לכיכר דיי צ'רוצ'יפרי, הנמצאת כיום ליד כיכר טרווי. לוגו הרובע מתאר שלוש חרבות על רקע אדום, וייתכן שהחברות מסמלות את שלוש הדרכים.
היסטוריה

בתקופת הרפובליקה הרומית היה האזור בו ממוקם כיום רובע טרווי, חלק מהרובע השלישי של העיר רומא. כאשר חולקה העיר ל-14 רבעים בתקופת כהונתו של הקיסר אוגוסטוס חולק שטח הרובע לשני רבעים: הרובע השישי של רומא, שכונה לימים "אלטה סמיטה" (Alta Semita), והרובע השביעי של רומא, שכונה לימים בשם "ויה לאטה" (via Lata). חלוקת הרובע הפרידה בין אזור הגבעות בו היה ממוקם מרכז עסקים מרכזי של העיר רומא לבין אזור של וילות של עשירי רומא, על גדת נהר הטיבר.
לאחר נפילתה של האימפריה הרומית פחת מספר התושבים באזור הגבעות, ואלה התקרבו לגדת הנהר, בשל סתימת אמות המים הרומיות, והכרח לגור בקרבת הנהר על מנת להשתמש במימיו. אזור הגבעות של הרובע נותר בלתי מיושב עד תקופת הרנסאנס.
בתקופת הרנסאנס נבנו באזור הרובע רחובות חדשים, כנסיות וארמונות (ובהם ארמון הקווירינל - ששימש את האפיפיור כבניין הממשל המרכזי של רומא). בנייה זו התאפשרה בעקבות שיקום אמות המים הקדומות ובניית אקווה וירגינה בנתיב האקווה וירגו העתיקה.
בתקופת שלטונו של נפוליאון בונפרטה ברומא, לאחר כיבושה בשנת 1811 נבחרה גבעת הקווירינל על ידו כמרכז השלטון ברומא. נפוליאון לא הספיק לבנות את מבני השלטון בעיר, אולם תוכניתו הושלמה לאחר איחוד איטליה, הקמת ממלכת איטליה בשנת 1870 והפיכת רומא לבירתה - עת נבנו מספר רב של מבני ממשלה בשטחי הרובע, וארמון הקווירינל הפך לארמון המלוכה האיטלקית. לימים, בשנת 1948, עם ביטול המלוכה, הפך הארמון למשכנו הרשמי של נשיא איטליה.
בשטח הרובע נמצאת כיום מזרקת טרווי, אחת מסמלי העיר רומא. כמו כן נמצא ברובע ארמון ברבריני - הארמון הגדול והמפואר ביותר שנבנה בעיר בסגנון הבארוק. ברובע נמצאת כיכר ברבריני ובה מזרקת טריטונה מעשה ידי ג'ובאני לורנצו ברניני.
יורונימוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 במרץ 1968 Surnadal Municipality, נורווגיה 
 נרצח:  10 באוגוסט 1993 (בגיל 25) אוסלו, נורווגיה 
 שם לידה:  אוייסטיין אארסת'
 שם במה:  Euronymous 
 מוקד פעילות:  מייהם
 תקופת הפעילות:  1984–1993 (כ־9 שנים)
 עיסוק:  מוזיקאי, מפיק מוזיקלי
 סוגה:  בלאק מטאל, מטאל קיצוני
 שפה מועדפת:  נורווגית 
 כלי נגינה:  גיטרה
 חברת תקליטים:  דת'לייק סיילנס הפקות, Avantgarde Music, סנצ'ורי מדיה רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  מייהם, בורזום
 פרופיל ב-IMDb
 
אוייסטיין אארסת' (בנורווגית: Øystein Aarseth;‏ 22 במרץ 1968 – 10 באוגוסט 1993) היה גיטריסט ומוזיקאי נורווגי שנודע בשם הבמה יורונימוס. יורונימוס היה אחד המייסדים ודמות מובילה בסצנת הבלאק-מטאל בנורווגיה בסוף שנות ה-80 ותחילת ה-90. הוא היה הגיטריסט ואחד המייסדים של להקת מייהם והיה המנהיג בה בין השנים 1984 – עד הירצחו בשנת 1993. כמו כן, יורונימוס היה המייסד ובעלים של חברת התקליטים "Deathlike Silence Productions" שהתמקדה במוזיקת מטאל, ובעל חנות התקליטים "Helvete" (משמעות השם בנורווגית "גיהנום").
יורונימוס היה "שטניסט" מוצהר והיה ידוע בשל אמירות מיזנתרופיות. הוא הציג את עצמו כמי שמנהיג קבוצה מיליטנטית בעלת מאפייני כת בשם "המעגל הפנימי של בלאק מטאל".
יורונימוס נרצח באוגוסט 1993 על ידי באסיסט להקת מייהם באותו הזמן, וארג ויקרנס, מקים להקת בורזום.
קריירה > 1984–1991 – ייסוד מייהם

אארסת ייסד את מייהם ב-1984 עם הבסיסט ניורובוצ'ר (יורן סטוברוד) והמתופף קייטיל מנהיים. באותה תקופה שם הבמה של אארסת היה "דיסטרקטור", אולם הוא החליף אותו לאחר ל"יורונימוס", אליו הוא הגיע משמו של שד מהמיתולוגיה היוונית שלהקת הבלאק מטאל Hellhammer השתמשה גם כן ככותרת לאחד השירים שלה.
קריירה > 1991–1993

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הירצחו

ב-10 באוגוסט 1993 נרצח יורונימוס על ידי וארג ויקרנס (באסיסט הלהקה באותה התקופה, והאיש שמאחורי הפרויקט בורזום), על ידי דקירות מרובות עם סכין. וארג הגיע לביתו של יורונימוס באוסלו, וקטטה התפתחה בין השניים. וארג טען שהוא רצח את יורונימוס כהגנה עצמית, מפני שנודע לו שיורונימוס התכוון לענות אותו.
הערות שוליים

1 2  Chris Campion, ‏In the face of death, מתוך הגארדיאן, 20 בפברואר 2005
↑  What drove this black-metal star to stab his bandmate 23 times? מתוך אתר lifedeathprizes.com, ‏ 2 בספטמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 3002377  KulturNav: a0207a14-bba9-4d62-bfef-899c4c180f90  MusicBrainz: 5d9313c9-3ce4-49d7-8f53-3f9e44812765  VIAF: 9905149368866985980006   WorldCat (עם VIAF): 9905149368866985980006 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יום הדין האחרון (מיכלאנג'לו)

| --- | --- |

יום הדין של מיכלאנג'לו
 מידע כללי
 צייר:  מיכלאנג'לו בואונרוטי
 תאריך יצירה:  1536-1541
 טכניקה וחומרים:  פרסקו
 ממדים בס"מ
 רוחב:  1,220 ס״מ 
 גובה:  1,370 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  הרנסאנס האיטלקי, מנייריזם 
 מיקום:  הקפלה הסיסטינית, מוזיאוני הוותיקן קריית הוותיקן
 קואורדינטות:  41°54′10″N 12°27′15″E﻿ / ﻿41.9028°N 12.4542°E﻿ / 41.9028; 12.4542
 
יום הדין האחרון (באיטלקית: Giudizio universale) הוא ציור שיצר הצייר, הפסל, המהנדס והאדריכל האיטלקי מיכלאנג'לו בואונרוטי. ציור הפרסקו מתאר את הביאה השנייה ויום הדין בנצרות. הוא מכסה את כל קיר המזבח בקפלה הסיסטינית שבקריית הוותיקן.
בשנת 1534 אילץ האפיפיור קלמנס השביעי את מיכלאנג'לו לצייר את קיר המזבח של הקפלה הסיסטינית ולתאר בו את יום הדין. קלמנס השביעי נפטר כעבור זמן קצר, והעבודה בוצעה בימי האפיפיור פאולוס השלישי. הכנת הקיר לציור פרסקו החלה ב-1535, ולצורך כך נהרסו יצירות אמנות קודמות שהיו על הקיר, לרבות שני פרסקאות ממחזור הפרסקאות מחיי משה וישו המעטרים את קירות הקפלה. מיכלאנג'לו צייר את הפרסקו, המכיל 314 דמויות מאורגנות להפליא, בין השנים 1536 ו-1541. הפרסקו נוקה ועבר רסטורציה שהסתיימה בשנת 1994 בהובלתו של גִ׳יאַנלוּאִיגִ׳י קוֹלַאלוּצִ'י (אנ'), האחראי על רסטורציה של יצירות אומנות במוזיאוני הוותיקן.
היצירה > הפסיון של ישו

בקצה היצירה מסתעפות שתי קשתות ובהן מלאכים הנושאים סמלים חשובים המייצגים את ההקרבה שביצע ישו למען בני האדם. מצד אחד נישא המייצג את הסבל שעבר ישו בתהליך הצליבה וכתר הקוצים שעינה גם הוא את ישו, ומצד שני עמוד ההצלפה של ישו, הספוג שנכלל גם הוא בתהליך והסולם - כל אלו הם סמלים קדושים. היצירה בנויה כך שתחילה, בקצה העליון מופיעה ההקרבה של ישו, ולמטה מתבצע הצדק (מעבר החוטאים אל הגיהנום והצדיקים לגן עדן).
החלק הימני של הפסיון של ישו
החלק השמאלי של הפסיון של ישו
היצירה > המלאכים המכריזים על יום הדין האחרון

קבוצת המלאכים המכריזים על יום הדין האחרון מתוארת לפי החיזיון שמתואר בבשורה על פי מתי, פרק מספר 24 פסוקים 30–31:
"הם יראו את בן האלוהים מגיח מתוך ענניי גן העדן, עם כוח ותהילה גדולה; והוא ישלח מלאכים עם חצוצרות מרעישות, והם יאספו את בחירתו מארבעת הרוחות"
כך אכן מלווים המלאכים בחצוצרות, המעירות את המתים לגן עדן או לגיהנום - תלוי במעשיהם.
במרכז החלק האמצעי מתואר ישו, השופט העליון של יום הדין, בידו השמאלית הוא מורה על הזוכים בחיי עולם ומשלח את קללותיו באלה שדינם נחרץ לייסורי נצח. לצדו מריה ומסביבו בעיגול האבות הקדושים. הדמות המעניינת מביניהם היא זו של ברתולומיאוס הקדוש המחזיק בידו האחת את עורו המוטבע בתווי פניו המעוותים של מיכלאנג'לו ובידו השנייה את המאכלת שבה עונה. מימין לקדושים מתוארים החוטאים, שחלק מהם מחזיקים מכשירי עינויים, ומשמאל להם הצדיקים.
במרכז החלק התחתון מתוארים חצוצרנים, לימינם ניתן לראות את החוטאים נופלים אל התופת. מיכלאנג'לו מוסיף באורח בלתי סביר את דמותו המיתולוגית של כארון עם ספינתו שממנה נופלים החוטאים לממלכת השדים. משמאל מתוארת תחיית המתים ועליית הצדיקים השמיימה.
עיקר היצירה מתאר דמויות אדם שכן הנוף, הטבע והדוממים אינם חשובים לו. דמויות הנשים והגברים נראות גדולות ושריריות. היצירה מאופיינת בתנועה רבה. מיכלאנג'לו מצליח להביע את הדרמה האנושית ואופי האדם במלואם על ידי גיוון בצורות הגוף ותנועתו.
תגובות לפרסקו

שני קטעים של הפרסקו עוררו תגובות עם הצגתם:
האחד, הוא דמותו של ישו שאמור על פי המסורת המקובלת לשבת בכס השופט ולהראות מבוגר עם זקן וכאן הוא מתואר כצעיר ללא זקן, בתנוחה שחציה ישיבה וחציה עמידה כאילו הוא אינו יודע האם לברך או לקלל.
השני, שעורר מחלוקת רבה יותר הוא שפע הדמויות המתוארות בעירום. אפשר למצוא לכך צידוק בכתבי הקודש שם נכתב: "עָרֹם יָצָאתִי מִבֶּטֶן אִמִּי וְעָרֹם אָשׁוּב שָׁמָה", אך הקיצוניים זועזעו מההעזה שבהצגת עירום גברי במקומות רבים כל כך, ורצו להשחית את הציור. עם מותחי הביקורת נמנה הממונה על הטקס בארמון האפיפיורי, ביאג'יו דה צ'זנה. בתגובה כלל מיכלאנג'לו בציור את דמותו העירומה של דה צ'זנה כמינוס מלך כרתים, שסביב רגליו כרוך נחש הנושך במבושיו. לאחר מותו של מיכלאנג'לו ציווה האפיפיור לכסות חלק מהעירום שבציור, והמשימה הוטלה על תלמיד של מיכלאנג'לו, דניאלה דה וולטרה (Daniele da Volterra). בהמשך כוסו דמויות נוספות, אך כיסויים אלה הוסרו בסוף המאה ה-20, ונותרו רק כיסוייו של דה וולטרה.
הערות שוליים

↑  Last Judgment Fresco, Sistine Chapel, Michelangelo: Interpretation, Analysis, www.visual-arts-cork.com
↑  Last Judgment Fresco, Sistine Chapel, Michelangelo: Interpretation, Analysis, www.visual-arts-cork.com
↑   ספי הנדלר, מירי רגב והנחש של מיכלאנג'לו, באתר הארץ, 5 ביוני 2017
↑   ספי הנדלר, מירי רגב והנחש של מיכלאנג'לו, באתר הארץ, 5 ביוני 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13184454d (data)  LCCN: n2001006186   WorldCat (עם LCCN): n2001-006186 
ברתולומיאוס הקדוש המחזיק בידו האחת את עורו המוטבע בתווי פניו המעוותים של מיכלאנג'לו ובידו השנייה את המאכלת שבה עונה.
קתרינה מאלכסנדריה, לאחר טיפולו של דה וולטרה
יום הדראג הבין-לאומי

| --- | --- |

הלוגו של יום הדראג הבין-לאומי מ-2010
 מדינה:  ארצות הברית 
 סוג:  אירוע 
 מועד
 תאריך התחלה:  16 ביולי
 תאריך סיום:  16 ביולי
 
יום הדראג הבין-לאומי (באנגלית: International Drag Day) הוא אירוע שנתי שמתקיים ב-16 ביולי, שמטרתו לחגוג ולהכיר באמנות הדראג בכל רחבי העולם.
היסטוריה

יום הדראג הבין-לאומי נוסד, על ידי אדם סטיוארט, ב-2009, באמצעות עמוד המעריצים שלו עבור דראג קווינים בפייסבוק, במטרה העיקרית לספק לאמני הדראג את המרחב לחשוף את היצירתיות והתרבות שלהם בצורה ראויה. בראיון ל-Guidetogay.com, אדם תיאר את האירוע כך: ”יום הדראג הבין-לאומי הוא יום שבו בכל העולם, בכל סצנה גאה, אנו מנצלים את ההזדמנות הזו בשביל לחגוג ולהודות לאמני הדראג שמוסיפים כל כך הרבה לחיים הגאים ולתרבות הגאה. זו הסיבה שהשקתי את הקונספט הזה. ראיתי שאין יום או אירוע כזה בפלטפורמה בין-לאומית שבה אנחנו חוגגים עם אמני הדראג.”
החזאי הבריטי, אווין אוין אוונס (אנ'), של ה-BBC נתן תחזית ב-2017, בנושא דראג קווין כמחווה למלכות הדראג שמשתתפות בהמרוץ לדראג של רו פול, כדרך להראות תמיכה בחגיגה.
פעילויות

בנוסף להופעות הדראג האמנותיות, האירוע מארח פאנלים ודיבייטים לגבי זכויות ומצבם של אמני הדראג ברחבי העולם, תפקידה של אמני הדראג בקהילה הגאה, פמיניזם ונושאים אחרים, על ידי שיתוף חוויות מחיי היומיום.
שותפים

Guidetogay.com היה השותף התקשורתי הראשי לחגיגה השנתית ב-2009, כאחד מהערוצים הגדולים ביותר שהפיץ את הרעיון ברחבי העולם.
הפודקאסט ותוכנית האירוח מסן פרנסיסקו, Feast of Fun (אנ'), סייעה בקידום האירוע על ידי קיום פודקאסט בו פאוסטו פרנוס, מארק פליון והדראג קווין אליזה ג'ובאני דנו על אותו אירוע.
באוסטרליה, מלון סטונוול היה שותף לוגיסטי גדול באחת מהמהדורות, ואירח אירוע ענק במלון, בשביל לחגוג את היום.
באוסטרליה, המגזין המקוון המקומי, A Modern Gay's Guide, כיסה את הפעילויות המתרחשות ביום הזה, ברחבי האוקיינוס השקט, כולל באירוע של מלון סטונוול.
הערות שוליים

1 2  "International Drag Day – National Center for Medical Education, Development and Research". ncmedr.org (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-2019-01-07. נבדק ב-2018-06-03.
1 2 3  "International Drag Day 2009". Guide To Gay. 2017-07-17. אורכב מ-המקור ב-2019-03-27. נבדק ב-2018-07-16.
↑  "WATCH: BBC weatherman gives drag queen-themed forecast to celebrate International Drag Day". Gay Star News (באנגלית אמריקאית). 2017-07-17. ארכיון מ-2019-03-06. נבדק ב-2018-06-03.
↑  "International Drag Day at Shoreditch House - Don't Panic London". Don't Panic London (באנגלית בריטית). 2015-07-22. אורכב מ-המקור ב-2019-03-26. נבדק ב-2018-06-03.
ערך זה הוא קצרמרבנושא להט"ב ובנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יורי בזמנוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1939 מיטישצ'י, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 פטירה:  5 בינואר 1993 (בגיל 54 בערך) וינדזור, קנדה 
 מדינה:  ברית המועצות, קנדה 
 השכלה:  אוניברסיטת מוסקבה  אוניברסיטת טורונטו 
 תקופת הפעילות:  מ-1963 
 מעסיק:  ק.ג.ב., רי"א נובוסטי, תאגיד השידור הקנדי 
 
יורי אלקסנדרוביץ' בזמנוב (ברוסית: Ю́рий Алекса́ндрович Безме́нов,;‏ 11 בדצמבר 1939 – 5 בינואר 1993) היה אזרח סובייטי-רוסי שעבד בשירות הק.ג.ב. וערק למערב. בזמנוב נודע בזכות ספריו והרצאותיו בדבר ההשקפה ותפיסה העולם של ההנהגה הסובייטית ומדינות דומות אחרות במה שקיבל את השם "תורת החתרנות".
ביוגרפיה

בזמנוב נולד בברית המועצות בעיירה מיטישצ'י שליד מוסקבה. בגיל 17 החל את לימודיו באוניברסיטה הלאומית של מוסקבה שהייתה בפיקוח הק.ג.ב.. עם סיום לימודיו התחיל בזמנוב לעבוד כמתורגמן בשגרירות ברית המועצות בהודו. לאחר שנתיים הוא נקרא על מנת לשמש כתועמלן ומשתף פעולה של הק.ג.ב. בסוכנות הידיעות רי"א נובוסטי, שידיעותיה הופצו ברחבי העולם לצורכי תעמולה סובייטית, כדי למסור מידע על מדינות אחרות. ב-1969 חזר בזמנוב להודו, הפעם כסוכן KGB במסווה של עיתונאי. עם הזמן למד על דרך הפעולה של הריגול הסובייטי והחל לפקפק בשיטת המשטר הסובייטית, ועקב כך החליט לערוק למערב. בהיותו בניו דלהי התחזה בזמנוב לתייר וברח ליוון, שם הצליח ליצור קשר עם ה-CIA ולאחר מספר חקירות קיבל מעמד של מבקש מקלט ועבר לטורונטו בזהות חדשה – תומאס דייוויד שומאן – והחל לעבוד במספר חברות תקשורת עד שנהיה לעצמאי. ב-1981 עבר בזמנוב ללוס אנג'לס, ועקב האווירה השלילית שהייתה בארצות הברית באותה תקופה כלפי ברית המועצות, בזמנוב זכה להתעניינות ציבורית רבה, והחל לכתוב ספרים, לערוך הרצאות ולהופיע בתוכניות טלוויזיה, שבהם הסביר את שיטת הפעולה של הק.ג.ב., ובכלל זה את דרכי הפעולה שנוקטת ברית המועצות כדי לחתור תחת מדינות זרות, שאותן הוא כינה "שיטת החתרנות הסובייטית". דבריו קיבלו במה רחבה גם בקרב מומחים במערב.
בזמנוב חזר לקנדה ושם בילה את שנותיו האחרונות, ונפטר בשנת 1993 בגיל 54. על אף שלאחר עריקתו הוכרז רשמית בברית המועצות כחטוף, לאורך השנים קיבל בזמנוב איומים על חייו מצד ברית המועצות.
הערות שוליים

↑  Yuri Bezmenov: Psychological Warfare Subversion & Control of Western Society (Complete), נבדק ב-2024-01-22
↑  אידיוטים שימושיים - עדות של איש קג"ב לשעבר, באתר מלקטת
↑  איך להרוס מדינה, נבדק ב-2024-01-25
יבגני זנן

| --- | --- |

 לידה:  5 בפברואר 1998 (בן 26) סנקט פטרבורג, רוסיה 
 הישג בולט:  אלוף אירופה עד גיל 12 לשנת 2009, אלוף ישראל עד גיל 14 לשנת 2011
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן (החל מ-2020)
 מד כושר מרבי:  2537 (אוגוסט 2021)
 מד כושר נוכחי:  2476 ‏(אוקטובר 2024)
 מדינה:  רוסיה, ישראל
 
יבגני זנן (נולד ב-5 בפברואר 1998 בסנקט פטרבורג, שברוסיה) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת רב-אמן.
נכון לנובמבר 2021, מדורג במקום ה-13 בישראל לפי מד כושר.
ביוגרפיה

עלה לישראל בשנת 2010, התגורר בבאר שבע ולמד במקיף א' באר שבע. משחק בליגה הלאומית מאז שנת 2011: תחילה כחבר מועדון באר שבע, אחר כך כנציג את מועדון אליצור פתח תקווה, ומשנת 2016 כחבר מועדון ראשון לציון.
בשנת 2009 זכה באליפות אירופה עד גיל 12.
הישגים בולטים

2009 - בגיל 11, חלק את המקום הראשון באליפות רוסיה עד גיל 12, לאחר שצבר 7 נקודות מ-9 אפשריות
2009 - זכה באליפות אירופה עד גיל 12, כנציג רוסיה, לאחר שצבר 7 נקודות מ-9 אפשריות
2010 - בגיל 12, צבר 4 נקודות מ-9 באליפות ישראל הכללית, שנערכה בחיפה, אפשריות וניצח את אלוף ישראל לשעבר, נתן בירנבוים
2011 - בגיל 13, זכה במקום הראשון באליפות ישראל עד גיל 14, שנערכה בפתח תקווה, לאחר שצבר 7.5 נקודות מ-9 אפשריות
2011 - השתתף במשחקי הליגה הלאומית בקבוצת מועדון באר שבע, וצבר 7.5 נקודות מ-11 אפשריות. סיים בתיקו עם אלוף ישראל באותה שנה, רב-אמן ויטלי גולוד
2016 - היה שותף לזכייתה של ישראל באליפות אירופה עד גיל 18 לקבוצות, שנערכה בסלובניה
2016 - בגיל 18, היה ממצטייני הליגה הלאומית, לארח שצבר 8 נקודות מ-10 אפשריות וניצח, בין היתר, את רבי האמנים אילן מנור ואליק גרשון, לשעבר אלוף ישראל
2017 - היה שותף מרכזי לזכייתו של מועדון השחמט ראשון לציון בגביע המדינה, לאחר שצבר 4.5 מ-5 נקודות וניצח, בין היתר, את רבי האמנים בוריס קנצלר ואלון גרינפלד, לשעבר אלוף ישראל
2017 - סיים במקום תשיעי בתחרות בסרביה, לאחר שצבר 6.5 מ-9 אפשריות, כולל ניצחון וארבע תוצאות תיקו מול רבי-אמנים.
קבלת דרגות בינלאומיות

2009 - אמן פיד"ה
2017 - אמן בינלאומי
2020 - רב-אמן.
מבחר תחרויות בהן השתתף

אליפויות ישראל בשנים: 2014, 2016 ו-2018
אליפות אירופה בשחמט 2015.
הערות שוליים

↑  טבלת התוצאות של אליפות אירופה עד גיל 12 בשנת 2009, באתר צ'סרזלטס (באנגלית)
↑  יוחנן אפק, הנבחרת הצעירה - אלופת אירופה! באתר האיגוד הישראלי לשחמט, 17 ביולי 2016
יוהאן גאורג יעקבי

| --- | --- |

 לידה:  2 בספטמבר 1740 דיסלדורף, דוכסות ברג, האימפריה הרומית הקדושה
 פטירה:  4 בינואר 1814 (בגיל 73) פרייבורג, הדוכסות הגדולה של באדן
 מדינה:  גרמניה 
 לאום:  גרמניה גרמניה
 מקום קבורה:  Alter Friedhof 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן, אוניברסיטת הלמשטדט 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 סוגה:  שירה 
 בן או בת זוג:  מריה אורסולה יעקבי 
 צאצאים:  פריץ יעקבי 
 
יוהאן גאורג יעקבי (בגרמנית: Johann Georg Jacobi;‏ 2 בספטמבר 1740 - 4 בינואר 1814) היה משורר גרמני.
ביוגרפיה

יוהאן גאורג הוא אחיו הבכור של הפילוסוף פרידריך היינריך יעקבי.
יעקבי למד תאולוגיה ומשפטים, ואף היה פרופסור לפילוסופיה. בשנת 1776 הוא פגש את יוהאן וילהלם לודוויג גליים ועד מהרה נהיה לחברו. גליים עזר ליעקבי להפוך למשורר מצליח ומוערך.
יעקבי נפטר ב 1814, ובהלוויתו נכחו אישים וקהל רב.
יהודה רוזאניס

| --- | --- |
 לידה:  1657 ה'תי"ז 
 פטירה:  13 באפריל 1727 (בגיל 70 בערך) כ"ב בניסן ה'תפ"ז קונסטנטינופול, האימפריה העות'מאנית 
 מקום פעילות:  קושטא
 תקופת הפעילות:  ? – 13 באפריל 1727 
 תפקידים נוספים:  חכם באשי 
 תלמידיו:  רבי יעקב כולי, רבי חיים קמחי.
 חיבוריו:  משנה למלך על משנה תורה לרמב"ם, פרשת דרכים
 חכם באשי
 
הרב יהודה רוזאניס (ה'תי"ז, 1657 – כ"ב בניסן ה'תפ"ז, 1727) היה רב ופוסק נודע מהעיר קושטא, חיבר ספרים שונים, המפורסם והמשפיע שבהם הוא משנה למלך על משנה תורה לרמב"ם.
ביוגרפיה

נולד בקושטא לרב שמואל. חותנו היה רבי אברהם ב"ר מאיר רוזאנוס (הזקן), שבכמה פעמים מזכיר רבי יהודה מהערותיו בספריו. רבו היה רבי שמואל הלוי שמוזכר בכמה מקומות בספריו לצד רבו של רבי שמואל, המהרי"ט. הרב רוזאניס הקים ישיבה אליה נהרו תלמידים רבים והיה פוסק ואב בית דין. לפרנסתו עסק רבי יהודה במסחר ובנקאות. מתלמידיו הבולטים היו הרב יעקב כולי (שימש כעורך ומו"ל של ספריו) רבי דוד פאלקון (בעל הפירוש "בני דוד" על הרמב"ם) וחיים קמחי.
רבי יהודה היה מתנגד חריף לשבתי צבי והשבתאות, וחתם על כתבי חרם כנגד נתן העזתי, נחמיה חיון וחיים מלאך.
מוזכר בפוסקים בתואר "הרב תנא"..
ספריו

רוב כתביו נגנבו, כך ע"פ עדות תלמידו ומסדר כתביו רבי יעקב כולי. מהספרים שיש בידינו כיום ידועים:
משנה למלך על משנה תורה לרמב"ם.
פרשת דרכים - חקירות בעניינים שונים.
דרך מצוותיך - אודות מנין המצוות והמחלוקות בעניינים אלו. בחיבור זה הוא משווה את מניין המצוות של הרמב"ם בספר המצוות, הרמב"ן בהשגותיו על הרמב"ם שם, והסמ"ג. הוא מראה כיצד לכל השיטות מתקיים המניין של תרי"ג מצוות, רמ"ח מצוות עשה ושס"ה לאוין, ומבאר כיצד העקרונות של כל שיטה מיושמים בפרטי מניין המצוות של אותה שיטה.
הערות על ספר החינוך - יצא לאור בפרנקפורט שעל האודר, ה'תקמ"ג. בשל שיבושים שחלו בהם, ערכם רבי חיים דב שעוועל, ויצאו לאור על ידי מוסד הרב קוק, ירושלים, ה'תשי"ב.