stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוסיין וחיד ח'וראסאני
ביוגרפיה

הוא משמש כראש הסמינר של קום. ח'וראסאני נחשב לסמכות הדתית השיעית המלומד ביותר בחיים על ידי מספר חוקרים.
ח'וראסאני נולד בנישאפור, עיר 130 ק"מ מערבית למשהד, לשיח' אסמאעיל ח'וראסאני, עולמא ונואם נערץ.
את השכלתו הדתית החל בגיל צעיר במשהד, והשלים את ההשכלה המוקדמת ולימודי השפה הערבית שלו אצל השייח' שמס ואל-מוחקי אל-מוג'אני. לאחר מכן עבר לבית הספר "מירזה ג'עפר" וסיים את לימודיו בדרג הביניים אצל שייח' חוסיין בירסי, מירזה אחמד כיפאי, אבו אל-קאסם אל-חכים אל-אילאחי ושיח' חוסיין-עלי אל-עוספיה. הוא גם השתתף בשיעורים של מירזה מהדי אל-עספהאני, השייח' מהדי אל-אישתיאני והשייח' מוחמד נהאונדי . הוא קיבל אג'אזה (בערבית: الإِجازَة, המהווה מעין אישור באסלאם למסירת טקסט) ממורו סעיד מוחמד חוג'את קו-קאמרי.
הוא עבר לנג'ף שבעיראק ב-1949 ולמד בבית הספר היזדי עשר שנים. הוא השתתף בשיעוריו של השייח' מוחמד-חוסיין נאיני במשך שנה; אבו אל-חסן אל-עוספיה לשנתיים; שייח' מוסא חונסרי במשך שש שנים; אגא דיא אל-דין אל-עיראקי, סייד ג'מאל אל-דין אל-גולפאיגאני, השייח' קדים אל-שיראזי, סייד עבד אל-האדי אל-שיראזי וסעיד מוחסין אל-חכים. הוא למד אצל סייד אבו אל-קאסם אל-כואי שתים-עשרה שנים, והפך לאחד מתלמידיו החשובים.
הוא חזר למשהד ב-1972, ולימד שם קצת פחות משנה, ולאחר מכן נסע לקום, שם קבע את מקום מושבו.
עמדתו של ח'וראסאני לגבי הממשל האיראני הייתה מעורפלת יחסית, והוא נחשב - אם בכלל - למבקר עקיף. הוא צוטט לעיתים קרובות בהרצאותיו כמי שמערער על דעותיו של המנהיג העליון של איראן.
הוא חותנו של סאדק לאריג'אני.
בשנת 2023 מתה אשתו של ח'וראסאני.
הערות שוליים

↑  Acta orientalia: ediderunt societates orientales Batava, Danica, Norvegica (באנגלית). E.J. Brill. 2007. p. 48.
↑  "al-Qa'ilun Bi A'lamiyat Ayatollah al-Udhma al-Sheikh Wahid al-Khorasani" [Declarations of Khorasani's leading religious authority]. sratali.rigala.net (בערבית). נבדק ב-2020-04-18.
↑  "Zendeginameh Ayat Allah Uzma Shaykh Vahid Khorasani" [Biography of Ayatollah Wahid Khorasani]. www.sibtayn.com (בפרסית). נבדק ב-2020-04-18.
↑  "Guzari Kutah Bar Zendegi Hazrat Ayat Allah Vahid Khurasani" [Biography of Ayatollah Wahid Khorasani]. Tebyan Foundation (בפרסית). בינואר 2018. נבדק ב-2020-04-18. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Samahat Ayatollah al-Udhma al-Sheikh Wahid al-Khorasani (Dam Dhiluh)". www.m-mahdi.info (בערבית). נבדק ב-2020-04-18.
↑  Bozorgmehr, Najmeh (29 בדצמבר 2010). "Leading cleric defies Tehran on confessions". Financial Times. נבדק ב-2020-04-18. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Robin B. Wright (2010). The Iran Primer: Power, Politics, and U.S. Policy. US Institute of Peace Press. p. 223. ISBN 978-1-60127-084-9.
↑  The Echo of Iran. Tehran. 2008. p. 23.
↑  Khamenei, Ali (2023-12-11) Message of condolence to Ayatollah Hossein Wahid Khorasani Retrieved 2024-03-08
↑  Islamic Republic News Agency, (2023-12-11) Tehran, Iran Supreme Leader issues condolences to Grand Ayatollah Vahid Khorasani Retrieved 2024-03-08
אינטואיט דום

| --- | --- |


האינטואיט דום באוקטובר 2024
 כתובת:  3930 West Century Boulevard
 מיקום:  ארצות הברית אינגלווד, קליפורניה, ארצות הברית
 קואורדינטות:  33°56′42″N 118°20′35″W﻿ / ﻿33.945127°N 118.343102°W﻿ / 33.945127; -118.343102
 אבן יסוד:  17 בספטמבר 2021
 תקופת הפעילות:  15 באוגוסט 2024 – הווה (85 ימים)
 עלות הבנייה:  2 מיליארד דולר
 בעלים:  סטיב באלמר
 מפעיל:  לוס אנג'לס קליפרס 
 קבוצות:  לוס אנג'לס קליפרס
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לוס אנג'לס מוגדלת) אינטואיט דום(למפת לוס אנג'לס רגילה) אינטואיט דום  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אינטואיט דום (באנגלית: Intuit Dome) הוא אולם ספורט הממוקם באינגלווד שבקליפורניה. האולם מכיל 18,000 מקומות ומשמש כאולם הביתי של קבוצת הכדורסל לוס אנג'לס קליפרס מליגת ה-NBA החל משנת 2024. הקמתו של האולם לוותה במאבק משפטי מול בעלי אולם "הפורום" הנמצא בסמוך.
המתקנים באולם

האולם בן 18,000 המושבים תוכנן על ידי חברת AECOM. בנוסף לאולם הכדורסל המקום כולל גם מתקן אימון, מרפאת רפואת ספורט, משרדים, שטחי קמעונאות ורחבה חיצונית גדולה עם מגרשי כדורסל חיצוניים הפתוחים לקהל. מתקן האימון מתפרש על שטח של 7,900 מ"ר ואזור המרפאה על פני 2,300 מ"ר. 3,700 מ"ר נוספים מיועדים לקמעונאות ו-24,000 מ"ר המוקדשים למגרשי כדורסל ציבוריים.
המאבק מול "הפורום"

התוכנית להקמת האולם עוררה חשש בקרב בעלי "הפורום", בשל תחרות צפויה על אירוח אירועים והופעות. חברת מדיסון סקוור גארדן, הבעלים של "הפורום" הגישה מספר תביעות משפטיות במטרה למנוע את הקמת האולם. בדצמבר 2018 הגישה קבוצת לוס אנג'לס קליפרס תביעה נגדית נגד חברת מדיסון סקוור גארדן בטענה שניסו למנוע תחרות מול הפורום.
בדצמבר 2019 אישרה מועצת משאבי האוויר בקליפורניה (CARB) את הקמת האולם, לאחר שהעריכה את ההשפעה הסביבתית של הבנייה.
במרץ 2020 הודיע סטיב באלמר, הבעלים של קבוצת הקליפרס, על כוונתו לרכוש את הפורום תמורת 400 מיליון דולר, ובכך סיים את התביעה. בהתאם להסכם, הפורום ימשיך לארח קונצרטים, ולכל עובדי המקום שהחזיקו בעבודות בחברת מדיסון סקוור גארדן הוצעו משרות על ידי באלמר. האולם החדש שנבנה משמש כביתה של הקליפרס, כמתוכנן.
בניית האולם

ביולי 2019 הוצגה הדמיה של האולם המתוכנן. ב-17 בספטמבר 2021 חתמה חברת התוכנה האמריקאית אינטואיט על חוזה ל-23 שנים, במהלכן יקרא האולם "אינטואיט דום", על שם החברה. באותו היום החלו עבודות הבנייה באתר.
החוזה נחתם ל-23 בין הקליפרס לאינטואיט והם ישלמו 500 מיליון דולר, עלות הבנייה של האולם מוערכת ב-1.2 מיליארד דולר.
ב-15 באוגוסט 2024 נחנך האולם, בעת שאירח הופעה של הזמר ברונו מארס, שאירח את ליידי גאגא.
הערות שוליים

↑  New details of Clippers' proposed Inglewood arena complex revealed, Los Angeles Times, 20 February 2018
↑  Clippers take first steps to Inglewood arena while keeping options open, Los Angeles Dailynews, 14 September 2017
↑  Intuit Dome Fact Sheet, NBA.com
↑  Clippers unveil renderings of proposed arena, ESPN, 26 ביולי 2019
↑  Inglewood arena row: LA Clippers launch MSG countersuit, sportspromedia.com, 12 December 2018
↑  Los Angeles Clippers Owner Steve Ballmer Closes Deal To Buy The Forum From MSG – Update, Deadline.com, 4 May 2020
↑  . "L.A. Clippers Partner With Intuit And Plan High-Tech Intuit Dome, Forbes, 17 September 2021
↑  בית משלהם: הקליפרס יעברו לאולם חדש, באתר ערוץ הספורט, 17 בספטמבר 2021
↑  FOX 11 Digital Team, Intuit Dome: Bruno Mars fans have nightmarish experience at new arena, FOX 11 Los Angeles, ‏16 באוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: e4c22aab-8c53-4655-83c8-eed68a0c4d0f
יוסף קוסונוגי

| --- | --- |

 לידה:  2 באפריל 1908 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  10 במרץ 1981 (בגיל 72) 
 מקום לימודים:  האקדמיה הפרוסית לאמנות 
 פרסים והוקרה:  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול 
 
יוסף קוֹסוֹנוֹגי (2 באפריל 1908 – 10 במרץ 1981) היה צייר ישראלי. הצטיין בעיקר באקוורלים.
חתן פרס דיזנגוף לציור פעמיים (1944 ו-1954).
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
קוסונגי נולד ב-1908 לאברהם, מסגר במקצועו, ולבתיה לבית ווייסמן בבודפשט בירת הונגריה.
בגיל 12 לערך התחיל לצייר. עם סיום לימודיו התיכוניים יצא לברלין, שם למד מכונאות, וגם נגינה בכינור.
במקביל, לקח שיעורים באקדמיה לציור במשך ארבע שנים.
הוא המשיך להתגורר בעיר עד עלותו לארץ ישראל דרך צרפת בשנת 1926.
בארץ החל לעבוד בבניין בתל אביב ובמשך שלוש שנים עבד כמכונאי ונהג טרקטור בפרדסי מושב גן חיים.
כעבור זמן זה עבר להתגורר בירושלים והשתתף בתערוכה ראשונה במגדל דוד.
במהלך שנות ה-20 למד אצל יצחק פרנקל, אצלו הושפע מהאמנות הצרפתית. בשנת 1929 הצטרף לקבוצת ציירים בשם "מסד" שעליה נמנו אביגדור סטימצקי, אהרן אבני, מרדכי לבנון, ישראל פלדי, צבי שור ואריה ארוך והציג בתל אביב ביחד עמם. תערוכת ציורים שלו, שכללה צבעי שמן, צבעי מים ורישומים, הוצגה בשנת 1931 בבית ליבוביץ ברחוב ביאליק 20 בתל אביב. קוסונוגי התגורר בתל אביב, בסמוך לכפר סומייל, אותו אף צייר בשנת 1930.
הוא ערך סיורים לימודיים בצרפת, הולנד, איטליה וספרד. בשנים 1949–1952 צייר תמונות מנוף עין כרם.
באירוע חנוכת מוזיאון תל אביב הציג שתי תמונות. בנוסף, הציג בחיפה ובית האמנים בירושלים ופריז, סאו פאולו, אמסטרדם, קנדה שווייץ ודרום אפריקה. הוא השתתף גם בתערוכת העשור ב-1958.
קוסונוגי פרסם מאמרים בירחון לאמנות ולספרות "גזית".
הגם שצייר מספר לא מבוטל של ציורים בצבעי שמן על בד, הוא בלט בציור בצבעי מים על נייר. הרבה לצייר את נופי הארץ, דמויות נשים ונושאים מוזיקליים.
ב-1956 עבר לגור ברובע האמנים בצפת ופתח שם גלריה ליצירותיו.
היה נשוי לתמר לבית וילקֶר ואב לשניים. בנו דורון נישא לגוני, בתו של יגאל אלון.
יוסף קוסונוגי נפטר ב-1981 ונקבר לצד אשתו (שנפטרה בנובמבר 1979) בבית העלמין קריית שאול.
יצירותיו נמצאות במוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות, מוזיאון חיפה ובמוזיאונים בטוקיו, מונטריאול ואחרים.
פרסים

1943 – פרס דיזנגוף לציור על תמונתו "אישה יושבת".
1950 – פרס נופי ים מטעם החבל הימי לישראל על תמונתו "אניות בנמל תל אביב".
1954 – פרס דיזנגוף לציור על ציור בצבעי-מים "נשים עם כדים".
1956 – פרס נורדאו.
1966 – פרס הסתדרות העובדים.
1966 - פרס בתערוכה בינלאומית, טוקיו.
1976 - פרס נורדאו.
ספריו

מנוף הארץ; בצירוף הקדמה מאת ד"א פרידמן, תל אביב: י' צ'צ'יק, תשט"ז.
ספריו שאייר:
יגאל כרמי, החמור הגבור; הציורים מאת יוסף קוסונוגי, תל אביב: (המנון), תרצ"ט. (לילדים)
מנחם צוריאל, וזה האשה: שירים; רישומים: יוסף קוסונוגי; אותיות וכתיבה גרפית: משה מנוילוביץ, צפת; תל אביב: [חמו"ל], תשכ"ז.
לקריאה נוספת

אליאס ניומן, Art in Palestine, ניו יורק, Siebel Company, שנת 1939.
קרל שוורץ, האמנות היהודית החדשה בארץ-ישראל, הוצאת ראובן מס, ירושלים, 1941.
חיים גמזו, ציור ופסול בישראל, הוצאת "אשכול", תל אביב, 1951. מהדורה שנייה מורחבת: ציור ופיסול בישראל, הוצאת דביר, תל אביב, 1957.
בנימין תמוז (עורך), דורית לויטה, גדעון עפרת, סיפורה של אמנות ישראל, הוצאת מסדה, 1980.
מארק שפס (אוצר), גילה בלס, יגאל צלמונה ואחרים, שנות העשרים באמנות ישראל, מוזיאון תל אביב לאמנות, 1982.
דוד גלעדי, מסילות באמנות - 82 ציירים ישראלים, יהושע אורנשטיין, הוצאת יבנה, 1989.
מאירה פרי-להמן, טובל במים, טובל באור - מאה שנות צבעי-מים בישראל, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1989.
ורדה שטיינלאוף, על גדות הירקון - נחל הירקון באמנות הישראלית, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2005.
הערות שוליים

↑  יצחק פרנל-פרנקל שחקנים,תלבושות ועיצוב במות ב"הבימה" ו"האהל" 1936-1949, ישראל: דפוס "חבצלת" הרצליה, 1993
↑  שלמה שבא, לצייר ארץ כמולדת סיפורו של דור האמנים הראשון, ישראל, 1992
↑  דוד גלעדי, מסילות באמנות 82 ציירים ישראלים, ישראל: הוצאת ספרים "יבנה" בע"מ, 1989
↑  תערוכות, הארץ, 27 בספטמבר 1931
מ. מוניה, הצייר יוסף קוסונוגי, הארץ, 9 באוקטובר 1931
↑  יוסף קוסונוגי באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 276823  NLI: 987007500714005171  RKD: 300158  ULAN: 500483764  VIAF: 308698950   WorldCat (עם VIAF): 308698950 
יוסף קוסונוגי
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
דיוקן עצמי משנות ה-30
לוחית זיכרון על ביתו של יוסף קוסונוגי בשדרות עמנואל הרומי 14 בתל אביב, שנקבעה במסגרת פרויקט הנצחת אמנים שחיו ופעלו בעיר
כריש ארך-גף

| כריש ארך-גף |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: כרישאים
משפחה:: כרישיים
סוג:: כריש
מין:: כריש ארך-גף
שם מדעי
 Carcharhinus longimanus ‏פואיי, 1861
תחום תפוצה

לסת של כריש ארך-גף.
כריש ארך-גף יחד עם להקה קטנה של דגי נווט ששוחים בחסותו.
כריש ארך-גף (שם מדעי: Carcharhinus longimanus, שם עממי: Oceanic Whitetip Shark) הוא כריש גדול (בסוג כריש) החי באוקיינוסים בעלי אקלים טרופי וממוזג. כריש זה מאופיין ומזוהה על ידי סנפיריו הארוכים, אשר קצותיהם לבנים ועגולים.
כריש אגרסיבי זה נע בצורה איטית יחסית לכרישים אחרים, אך אף על פי כן תקף אנשים רבים והוא נחשב לאחד מהמסוכנים שבכרישים, רביעי לאחר המינים עמלץ לבן, כריש טיגרי וכריש שורי, אם כי לרוב הוא מהווה סכנה לניצולים של אוניות טרופות ומטוסים שנפלו לתוך האוקיינוס.
מחקרים שנעשו לאחרונה הראו כי מספר הכרישים נמצא בירידה תלולה - סנפיריו הגדולים מהווים את המרכיב העיקרי של מרק סיני פופולרי, ובדומה לכרישים אחרים, גם כרישים ארכי-גף סובלים מלחץ הדייגים בבתי הגידול שלהם.
טקסונומיה

הכריש ארך-הגף תואר לראשונה על ידי חוקר הטבע הצרפתי רנה לסון בכתביו שנגעו לתצפיות שערך בזמן מסע שערך על אונייה בשנים 1822–1825. לסון תיאר שני פרטים שראה בארכיפלג Tuamotu בפולינזיה הצרפתית, וכינה את המין בשם "Squalus maou", שם שנגזר מהמילה הפולינזית המקבילה ל"כריש". עם זאת, תיאורו של לסון והשם שהעניק לכריש נשכחו עם הזמן.
לאחר מכן, הכריש תואר על ידי הזואולוג פליפה פואי (Felipe Poey) ב-1861, שכינה אותו בשם Squalus longimanus. שמו הספציפי של המין, longimanus, שמשמעותו בלטינית היא "ידיים ארוכות", מתייחס לגודלם של הסנפירים הצדיים. למרות שהחוקים למינוח בעלי חיים קובעים שקיימת עדיפות לשם הראשון שניתן למין, השם שהעניק לסון נשכח כאמור, ולכן השם המקובל כיום הוא Carcharhinus longimanus.
תפוצה ובית גידול

כריש ארך-גף שוכן במים עמוקים ופתוחים בכל רחבי העולם, בטמפרטורות הגבוהות מ-18 מעלות צלזיוס. הוא מעדיף טמפרטורות מים שבין 20 ל-28 מעלות צלזיוס, ונוטה להימנע מכניסה לימים בעלי טמפרטורות נמוכות יותר. בעבר היה נפוץ מאוד ומבוזר, וגם כיום הם מאכלסים רצועה רחבה מסביב לעולם. עם זאת, המחקרים האחרונים מצביעים על ירידה משמעותית במספרם. ניתוח של יומני אוניות באזור צפון-מערב ומרכז האוקיינוס האטלנטי בין השנים 1992 ו-2000 מצביע על ירידה של 70% במספר הפרטים במהלך תקופה זו.
ניתן למצוא אותם בכל רחבי העולם בין קווי רוחב 45° צפון ו-43° דרום. אף על פי כן, בשנת 2004, נמצא כריש ארך-גף מת בחוף המערבי של שוודיה - הרבה מעבר למה שנחשב הגבול הצפוני של בית הגידול הטבעי שלו.
הכריש מבלה את מרבית זמנו בשכבה העליונה של האוקיינוס - בעומק של עד 150 מטר - והוא מעדיף אזורים עמוקים המרוחקים מהחוף. על פי ניתוח יומני האוניות, נראה כי קיים קשר הדדי בין המרחק מהחוף לבין גודל האוכלוסייה - ככל שמתרחקים מהחוף, כך אוכלוסיית הכרישים גדולה יותר. לפעמים מתקרב הכריש לחוף, לסביבה שבה עומק המים הוא 37 מטר בלבד, בעיקר ליד איים באמצע האוקיינוס, כגון הוואי, או בחופים שבהם יש מדף יבשתי. הוא בדרך כלל מתבודד, אף שנצפו התקהלויות בסביבת מזון. בשונה מבעלי חיים רבים, אין לכריש ארך-גף מחזור יומי - הוא פעיל גם ביום וגם בלילה. הוא שוחה לאט עם סנפירי החזה פרושים לצדדים. חרף ההתרחקות מבני מינם, הם מסתובבים לעיתים עם דגי נווט, רעמתן כחלחל, ודגי רמורה.
אנטומיה וצורה

המאפיין הבולט ביותר של הכריש ארך-הגף הוא סנפיריו הצדיים והגביים הארוכים דמויי הכנף. סנפיריו גדולים משמעותית מאלו של כרישים אחרים, והם בולטים בצורתם המעוגלת. אפו של הכריש מעוגל. עיניו מעגליות, והן בעלות קרום מצמוץ (Nictitating membrane).
גופו של הכריש ארך-הגף דומה לגוף הטיפוסי של הכרישים במשפחת הכרישיים, על אף שהוא מעט שטוח יותר, והוא בעל מראה מגובנן קמעא. בטנו של הכריש לבנה, וצבעו של גבו משתנה בהתאם לאזור החיות שלו - הוא עשוי להיות בצבע ארד, חום, כחלחל או אפור. גודלו המרבי של הכריש הוא ארבעה מטרים, למרות שלרוב אורכו אינו עולה על שלושה מטרים. משקלו המרבי הוא 170 קילוגרם. הנקבה גדולה יותר מהזכר.
מרבית הסנפירים של הכריש (גביים, צדיים, ירכיים וסנפירי הזנב) הם בעלי קצוות לבנים, אף על פי שמאפיין זה עשוי לא להתקיים אצל כרישים צעירים או אצל חלק קטן מהבוגרים. בנוסף לקצוות הלבנים, הסנפירים עשויים להיות בעלי גוון מנומר, ועל סנפיריהם של הכרישים הצעירים עשויים להופיע כתמים שחורים. לכריש מספר סוגי שיניים: השיניים שבלסת התחתונה בעלות קצה משונן, הן קטנות באופן יחסי וצורתן דמוית משולש. מצדו האחד של הסימפיזיס (Symphysis) נמצאות 13 שיניים, ומצדו האחר 15. השיניים שבלסת העליונה משולשות גם הן, אולם הן גדולות ורחבות יותר, וקצותיהן מחודדים לחלוטין. באופן דומה, מכל צד של הסימפיזיס נמצאות 14 או 15 שיניים בלסת זו.
תזונה

תת-המין C. longimanus ניזון בעיקר מדיונונים ודגי גרם בעלי העצמות. עם זאת, הדיאטה שלהם יכולה להיות יותר מגוונת ופחות בררנית - הם נצפו אוכלים גם טריגונים, צבי ים, עופות ים, חלזונות, סרטנים, פגרים ממחלקת היונקים, ואפילו זבל שנזרק מספינות. דגי גרם מהם הם ניזונים כולל אלפיזאוריים, דגי משוט, ברקודות, צניניתיים, רעמתניים, שפודניים, טונות, ומקרלים. שיטות הטריפה והאכילה העיקרית היא לנעוץ שיניים בקבוצה של דגים ולשחות עם פה פתוח לתוך להקות של טונה. כאשר הוא צד מזון עם מינים אחרים, הוא הופך להיות אגרסיבי, ולעיתים אף תוקף את "אחיו" לצייד.
התנהגות

כריש ארך-גף נוהג בדרך כלל להתבודד ולנוע באיטיות. אף שאינם נחשבים לכרישים מהירים, הם מסוגלים לפרוץ בשחייה מהירה בפתאומיות. פעמים רבות ניתן לצפות בהם מתחרים על מזון זמין עם כרישים אחרים ממין כריש משי, כשהם מפצים על השחייה הנינוחה באמצעות התנהגות אגרסיבית.
כאשר מספר פרטים נפגשים במקור מזון יכול להתרחש מה שקרוי "טירוף אכילה". כריש ארך-גף הוא טורף תחרותי ואופורטוניסטי אשר יעדיף לנצל בכל מחיר את משאבי המזון הקרובים על פני הימנעות מצרות לטובת ארוחה קלה יותר בעתיד.
בשונה ממינים אחרים, לא נראה כי קיימת הפרדה לפי מין או גודל. כריש ארך-גף מתלווה לעיתים ללהקת דגי טונה או להקת דיונונים לאורך מרחק רב. בנוסף, הוא מתלווה למיני לווייתנאים כגון דולפינים וגלובי שחור כאוכל נבלות. היצר להלוות ללהקות דגים כה חזק, עד כי הם יתלוו גם לספינות וכלי שיט אחרים. כאשר ציד לווייתנים נעשה במים חמים, היו כרישים ארכי-הגף אחראיים פעמים רבות לנזק שנעשה לאותן ספינות.
מין דג שנצפה בצמוד לכריש זה במקרים רבים הוא נווט כלל-ימי.
רבייה

עונת הייחום מתחילה בתחילת הקיץ בצפון-מערב האוקיינוס האטלנטי ובדרום-מערב האוקיינוס ההודי, אולם נצפו נקבות הרות באוקיינוס השקט בכל עונות השנה, דבר המצביע על תקופת ייחום ארוכה יותר באזור זה. עובר הכריש מתפתח וניזון (באמצעות שק השליה) בתוך רחם הדומה לרחם של יונק. תקופת ההריון היא שנה אחת. מספר הוולדות נע בין אחד ל-15, כאשר אורכו של הוולד בעת ההמלטה כ-60 סנטימטר. הצעיר הזכר מגיע לבגרות מינית כשאורכו כ-175 סנטימטר, והצעירה - 200 סנטימטר.
תקיפות אנשים

כריש ארך-גף תוקף לעיתים נדירות אנשים, כשמרבית המתקפות מתרחשות בלב ים. הידועה בתקיפות אלה היא של הספינה "אינדיאנפוליס".
הסיירת שהפליגה ב-16 ביולי 1945 לאי טיניאן שבאוקיינוס השקט והפליגה חזרה מגואם ללייטה, ב-30 ביולי בשעה 00:14, בים הפיליפינים, טובעה בידי צוללת יפנית. מתוך 1,199 מלחים וקצינים שהיו על סיפון ה"אינדיאנפוליס", רק 317 שרדו לבסוף את המתקפה היפנית ואת ארבעת הימים בים הכרישים. היסטוריונים אינם יודעים לומר בוודאות כמה מלחים נטרפו למוות וכמה מתו בהתקפה היפנית עצמה, או טבעו, אך ההערכות על מספר ההרוגים במתקפת הכרישים נעות בין 50 ל-150, כשהשאר נהרגו מהתקיפה, מטביעה ומהיעדר מזון או מים.
בלילה הראשון, ניזונו הכרישים בעיקר מגופותיהם הצפות של המלחים, שלא שרדו את הפיצוץ על הספינה. בהמשך, נמשכו הכרישים גם אל הניצולים. ראשונים הותקפו הפצועים, שהכרישים קלטו את ריח הדם שלהם ממרחק מאות מטרים מהספינה הטובעת. אחר כך הותקפו גם הבריאים. רק כעבור ארבעה ימי אימה הבחינו האמריקאים בחבריהם הניצולים. מטוס ימי, הצניח למלחים מזון וסירות הצלה, והטייס נחת על המים כדי להבהיל את הכרישים ולסייע לניצולים. לרוב כרישים אלה אינם נחשבים מהווים איום כלפי בני אדם, אך באזור זה כנראה שורץ מספר גדול של כרישים ארוכי-גף.
תקיפה ידועה נוספת של ארוכי-גף קרתה לחופי דרום אפריקה, בה הספינה הבריטית RMS נובה סקוטיה (אנ') שהכילה 1,052 אנשים הופצצה בידי צוללת גרמנית ב-28 בנובמבר 1942, מה שגרם למותם של מספר אנשים. אלה ששרדו נהרגו מטביעה, יובש ורעב אך רבים מהם נטרפו בידי כרישים ארוכי גף ורק 192 אנשים שרדו.
גם במקרים אחרים כרישים ארוכי-גף תקפו צוללנים מתקרבים, כשבין השאר נחשד ארך-הגף בתקיפות בשארם א-שייח' (שכנראה קרתה מעמלץ כחול). עם זאת לא נרשמו הרבה תקיפות של הכריש מאז מלחמת העולם השנייה ורק 5 תקיפות קטלניות התרחשו עד 2009.
הערות שוליים

↑  כריש ארך-גף באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  Cathleen Bester, Oceanic Whitetip Shark, Florida Museum of Natural history
↑  אוריה כנף‏, סיפורה של מתקפת הכרישים הנוראה בהיסטוריה - וואלה חדשות, באתר וואלה, 17 באוגוסט 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581437605171
חואן נגרין

חואן נגרין (ספרדית: Juan Negrín López; ‏ 3 בפברואר 1892 - 12 בנובמבר 1956) היה מדינאי ספרדי, פרופסור לפיזיולוגיה במדריד, מראשי ממשלות ספרד.
שנותיו הראשונות

חואן נגרין נולד באיים הקנריים למשפחה עשירה מהמעמד הבינוני. לאחר סיום לימודיו התיכוניים בגיל 16 הוא נסע לגרמניה ללימודים גבוהים, שם למד במספר אוניברסיטאות. את הדוקטורט שלו עשה באוניברסיטת לייפציג ובמרץ 1922 נתמנה לפרופסור לפיזיולוגיה באוניברסיטת מדריד שם הוא ארגן מעבדה לפיזיולוגיה. בשנת 1929 הצטרף למפלגה הסוציאליסטית הספרדית וזוהה עם מחנהו המרכזי של אינדאלסיו פרייטו. הוא נבחר לפרלמנט בשנת 1931 כנציג האיים הקנריים ובספטמבר 1936 התמנה לתפקיד שר האוצר בממשלת החזית העממית של פרנסיסקו לרגו קבלרו. בימים הראשונים של מלחמת האזרחים, נהג נגרין לצאת לרחובות מדריד ולפטרל ביחד עם חיילי המיליציות, על מנת למנוע מעשי רצח ללא משפט.
הערות שוליים

↑  Juan Negrín. A physician and a prime minister (1892-1956), דף על תערוכה על נגרין באוניברסיטת ולנסיה
↑  Michael Richards, A Time of Silence, Cambridge University Press, 1998, עמודים 32-33
↑  Burnett Bolloten, The Spanish Civil War: Revolution and Counterrevolution, UNC Press, 1991, pages 486-487
↑  Burnett Bolloten, The Spanish Civil War: Revolution and Counterrevolution, UNC Press, 1991, pages 509-513
↑  Burnett Bolloten, The Spanish Civil War: Revolution and Counterrevolution, UNC Press, 1991, page 582
↑  George Richard Esenwein, The Spanish Civil War: A Modern Tragedy, Routledge, 2005, pages 246-247 and 252
↑  Burnett Bolloten, The Spanish Civil War: Revolution and Counterrevolution, UNC Press, 1991, pages 617-618
↑  Chronology of the Spanish Civil War, אתר ספרטקוס
↑  George Richard Esenwein, The Spanish Civil War: A Modern Tragedy, Routledge, 2005, pages 246-247
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265974605171  PLWABN: 9810602719605606  BNE: XX4578686  BnF: cb12342821f (data)  CANTIC: a10739907  GND: 118785826  ISNI: 0000 0001 2281 7511  LCCN: n85084441  NKC: skuk0000995  NTA: 067545785  SUDOC: 032389396  VcBA: 495/328013  VIAF: 276905109   WorldCat (עם VIAF): 276905109
תסמונת קריגלר–נג'ר

| --- | --- |

בילירובין
 קישורים ומאגרי מידע
 DiseasesDB:  3176
 MeSH:  D003414
 OMIM:  218800
 סיווגים
 ICD-10:  E80.5
תסמונת קריגלר–נג'ר (באנגלית: Crigler–Najjar Syndrome) היא הפרעה גנטית נדירה, אוטוזומלית רצסיבית, אשר משפיעה על המטבוליזם של בילירובין, באופן בו נוצרת צהבת שאינה המוליטית אשר עלולה לגרום לנזק מוחי אצל תינוקות.
תסמונת זו מחולקת לשני סוגים, סוג 1 וסוג 2 (קשה פחות).
בתסמונת זו, ישנה הפרעה בתפקוד של האנזים אשר יודע לצמד את הבילירובין לחומצה גלוקורנית, האנזים UDPGT. ללא אנזים זה, בילירובין לא יוכל להיות מסיס ולהתפנות מהדם, והוא יישאר לא מצומד. רמתו תעלה מעבר לנורמה והוא יצטבר במוח ובגרעיני הבסיס. 
ולגרום למצב של kernicterus, שקיעה של חומר צהוב במוח.
אם לא תטופל תסמונת זו בזמן, בעיקר בסוג 1 של המחלה, תיווצר חירשות ופיגור, והתינוק ימות עד גיל שנה.
|  | סוג 1  (type 1) | סוג 2  (type 2) |
| --- | --- | --- |
| פעילות האנזים UDPGT | האנזים לא מתבטא כלל. | האנזים מתבטא, אולם ברמה מאוד נמוכה |
| טיפול בפנוברביטל (מעורר אינדוקציה של האנזים) | אין יעילות בטיפול על ידי פנוברביטל | יש תגובה לטיפול בפנוברביטל- ירידה של בין 20% ל-35% בבילירובין הלא מצומד. |
| טיפולים אחרים | טיפול באור (photo therapy)- זהו הטיפול העיקרי, ניתן להוריד 10% מכמות הבילירובין הלא מצומד, פלסמהפורסיס, השתלת כבד | בהתאם לחומרה של המחלה |
| רמת הבילירובין הלא מצומד | מעל 20 מ"ג לד"ל | מתחת ל-20 מ"ג לד"ל |
האפונים

התסמונת נקראה לפי שם רופאי הילדים האמריקאים שתיארו אותה: ג'ון פילדינג קריגלר (2018-1919) וויקטור אסד נג'ר (2002-1914), האחרון ממוצא לבנוני.  .
הערות שוליים

↑  Crigler JF Jr, Najjar VA (בפברואר 1952). "Congenital familial nonhemolytic jaundice with kernicterus; a new clinical entity". American Journal of Diseases of Children. 83 (2): 259–60. ISSN 0096-8994. PMID 14884759. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Who Named It
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
Cibus Pluxee

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  ירון קומרוב, משה קריינר
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־26 שנים)
 מיקום המטה:  נתניה 
 משרד ראשי:  המלאכה 5, נתניה
 בעלות:  קונצרן Sodexo (אנ')
 ענפי תעשייה:  הטבות לעובדים; הזמנת אוכל ממסעדות; סליקת תשלומים למסעדות ולרשתות מזון; שוברים ברשתות נוחות; מזון ופארם
 מוצרים עיקריים:  כרטיס סיבוס לעובדי הייטק ולעובדי מדינה; אפליקציית סיבוס; אתר סיבוס; שוברי רכישה
 עובדים:  170
  
 cibus.pluxee.co.il
 
תלושי סיבוס שהיו בשימוש עד 2002. שווי התלוש הכתום נקבע על 32 ש"ח
סמליל החברה תחת בעלות המשביר לצרכן
Cibus Pluxee (בתעתיק: "סיבוס פלאקסי") היא חברה המספקת הטבות לעובדים, הזמנת ארוחות במשלוח ותשלומים במסעדות, וכן רכישה ברשתות מזון, נוחות ופארם.
נכון ל-2023, סיבוס משתפת פעולה עם כ-9,000 מסעדות ומספקת שירותים לכ-4,000 חברות וארגונים במגזר ההייטק ובמגזר הציבורי, שבהם כ-420,000 עובדים ועובדות.[דרוש מקור]
מנכ"ל החברה החל מ-2021 הוא איתן זינגר.
היסטוריה

סיבוס נוסדה כסטארטאפ ב-1998, על ידי ירון קומרוב ומשה קריינר. מטרתה הייתה לחבר בין מעסיקים למסעדות באזור התעשייה של הרצליה, כדי לספק לעובדים ארוחות בדרך יעילה וקלה, הן במשלוחים והן בישיבה במסעדות. כעבור ארבע שנים, ב-2002, הוחלפו שוברי הנייר ששימשו את לקוחות החברה בכרטיסי הסעדה המכונים "כרטיס סיבוס". ב-2008 רכשה קבוצת המשביר לצרכן 50% מהחברה תמורת 4.1 מיליון ש"ח, וב-2009 רכשה 34.6% נוספים, תמורת 4.1 מיליון ש"ח.
כעבור ארבע שנים ב-2012 נמכרה סיבוס שנית, כעת לקונצרן Sodexo הבינלאומי תמורת 105 מיליון שקל, ששיקפו למשביר לצרכן תשואה של כ-1,000% על הרכישה שבוצעה ב-2008. בעת המכירה החזיקה קבוצת המשביר לצרכן 81% מהחברה.
ביוני 2023 עברה החברה מיתוג מחדש, ושינתה את שמה ל-"Cibus Pluxee", כחלק ממהלך ספין-אוף של חברת האם Sodexo שבוצע באותה שנה, בו פוצלה פעילות מחלקת השוברים וההטבות לחברה נפרדת, בשם Pluxee.