stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאכארי היקס
על סיפון ה"אנדוור" > היציאה למסע

החודשים הראשונים של היקס ב"אנדוור" היו שגרתיים. הוא איננו מוזכר ביומנים של קוק או של ראשי החברה המלכותית ג'וזף בנקס או סידני פרקינסון עד שה"אנדוור" הגיעה לנמל הפורטוגזי ריו דה ז'ניירו ב-13 בנובמבר 1768. שם הטיל קוק על היקס את המטלה המוגדרת הראשונה שלו: להוריד לחוף את סירת האונייה בפיקודו, ליצור קשר עם השלטונות במקום ולבקש רשות לחדש את אספקת הספינה. המשימה לא עלתה יפה, כיוון שהמשנה מלך הפורטוגזי אנטוניו רולים דה מורה סירב להאמין, שה"אנדוור" נמצאת שם במשימה מדעית. תחת זאת, נעצרו היקס והחובל הראשון צ'ארלס קלרק ועוכבו על החוף בזמן שקוק נדרש לענות על שאלות הנוגעות לספינתו, לכלי הנשק שעליה ולאנשי הסגל. הסירה הוחזרה ל"אנדוור" ללא היקס, והוא וקלרק הורשו לחזור לספינתם רק לאחר עיכוב של שעות אחדות.
ב-19 בנובמבר נשלח שוב היקס לחוף, למסור מכתב מקוק למשנה למלך. כשהגיע אל רציפי ריו, התנגד היקס לחייל פורטוגזי שעלה על סירתו וסירב להתלוות אליו, וכתוצאה מכך נעצרו הוא ואנשיו והמשמר הרחיק אותם מהחוף. הרשויות הפורטוגזיות החרימו את הסירה של "אנדוור", כלאו את צוות מלחיה ושלחה את היקס חזרה לספינה לבדו. לאחר מחאות רשמיות מצד קוק, שוחרר הצוות של היקס והסירה הוחזרה, אך ללא הדגל הימי שלה, שאבד, לטענת הפרטוגזים. השלטונות הפורטוגזיים האשימו את היקס באיום על חיי החייל שלהם ובהפגנת "רגזנות וחוצפה". הם דרשו להחזיק אותו על ה"אנדוור" ולא לשלוח אותו שוב לחוף. קוק, מכל מקום, לא סבר שבהתנהגותו של היקס היה משום התגרות ברשויות הפורטוגזיות במידה שתצדיק לשלול ממנו את השימוש בסירה ואת הפיקוד עליה.
על סיפון ה"אנדוור" > סיורים באוקיינוס השקט

לאחר היציאה מריו, הקיפה "אנדוור" את כף הורן והמשיכה מערבה לרוחב האוקיינוס השקט כדי להגיע אל טהיטי באפריל 1769. כישורי המנהיגות של היקס עמדו למבחן כאשר שלושה ימים לפני המועד המתוכנן להפלגה, ערקו שניים ממלחי "אנדוור" מן הספינה ונמלטו להרים כדי להישאר עם "נשותיהם" בנות טהיטי. קוק הסמיך את היקס לוודא את חזרתם והורה לו לחטוף את ראש השבט טוטאהה ועוד שלושה אנשים כדי לאלץ את תושבי טהיטי להסגיר את מקום המסתור של העריקים. החטיפה עלתה יפה אבל האסטרטגיה נכשלה; אנשי טהיטי הגיבו בחטיפתו של רופא הספינה, ויליאם מונקהאוז, ועוד ארבעה מאנשי צוותה, והחזקתם כבני ערובה סמוך לחוף. קוק פנה שוב אל היקס, שהוביל פלוגה חזקה של ימאים אל החוף ואיים, כי "ראשי השבט יסבלו" אם בני הערובה לא ישוחררו. האיום של היקס עשה את שלו - מונקהאוז והמלחים שוחררו, בני טהיטי מצאו את העריקים והחזירו אותם והכל הושבו ללא פגע אל ה"אנדוור", יחד עם מנחת שלום של ארבעה חזירים.
על סיפון ה"אנדוור" ניתן להיקס הקרדיט על גילוי מפרץ היקס בניו זילנד, ואחר על היותו הראשון שראה את יבשת אוסטרליה בהיקס פוינט (יבשה נצפתה במשמרת הבוקר שלו). קוק קרא לשני המקומות על שמו.
"אנדוור" עגנה במפרץ בוטני במזרח אוסטרליה ב-29 באפריל 1770. לאחר הירידה לחוף, קיבל היקס פיקוד על הקבוצה, שהייתה אחראית לאיסוף מים ועצים לחידוש המלאי באונייה. היקס יצר את המגע הראשון של המשלחת עם האסטרלים הילידים, כאשר יותר מתריסר מהם התאספו על החוף לצפות באנשיו הצוברים מים. קוק ציין ביומנו, כי "מר היקס עשה כל שביכולתו לשדל אותם להתקרב אליו, בהצעת מתנות וידידות, אך ללא הועיל, כל רצונם היה שנסתלק משם." אף על פי כן, היקס לא הרפה ובמהלך הימים הבאים הצליח ליצור קשר מספיק לתרגום מילים ספורות משפת הילידים.
מוות

היקס מת מזיהום ריאתי ב-26 במאי 1771, יום השנה השלישי למינויו ללייטננט על סיפון ה"אנדוור". כפי שרשם קוק ביומנו, הסיבה למותו של היקס הייתה שחפת, שבה לקה עוד לפני שהפלגנו מאנגליה, כך שאפשר להגיד באמת ובתמים, שמאז היה גווע והולך, אף כי החזיק מעמד יפה למדי עד שהגענו לבאטביה. גופתו נטמנה בים לא רחוק מחופי האי סנט הלנה שבדרום האוקיינוס האטלנטי, במה שקוק תיאר כ"הטקסים הרגילים".
הנצחה

זכרו של היקס מונצח בכתובת שעל גבי מצבת זיכרון בפוינט היקס, בה נאמר, "לייטננט ג'יימס קוק, הצי המלכותי, מן ה"אנדוור", צפה לראשונה את אוסטרליה מנקודה זו, שאותה כינה פוינט היקס על שמו של לייטננט זאכארי היקס, הראשון שראה את היבשה." כתובת דומה מתנוססת על מצבת זיכרון
באתר ביתון לשעבר של היקס בגרייט אייטון שבצפון יורקשייר. רחוב מתעקל בפרבר של מלבורן, אנדוור הילס, נושא את השם "סהרון זאכארי היקס".
הערות שוליים

↑  http://nla.gov.au/nla.news-article17137751 .
↑  Smith, Keith Vincent (בינואר 2003). "1770: The Endeavour Lists: Forgotten Words from Botany Bay". Australian Quarterly. Australian Institute of Policy and Science. 75 (1): 32–37, 40. נבדק ב-26 בספטמבר 2013. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1801 7298  NKC: ola2016914263  Trove: 1474614  VIAF: 168949439   WorldCat (עם VIAF): 168949439 
המשנה למלך פורטוגל אנטוניו רולים דה מורה, שבפקודתו עוכב היקס פעמיים בריו דה ז'ניירו.
מפרץ היקס בחוף המזרחי של ניו זילנד, נצפה לראשונה על ידי זאכארי היקס ב-31 באוקטובר 1769.
ויויאן מינג

| --- | --- |

 לידה:  19 באוקטובר 1971 (בת 52) 
 ענף מדעי:  בינה מלאכותית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו  אוניברסיטת קרנגי מלון 
 פרסים והוקרה:  100 Women
 
ויויאן ל'אקווייר מינג (נולדה ב-19 באוקטובר 1971) היא מדענית מוח תאורטית ומומחית לבינה מלאכותית אמריקאית. בשנת 2017 היא נבחרה לאחת ממאה נשים משפיעות על ידי ה-BBC, וכאחת המנהיגות המשמעותיות בקהילת הלהט"ב על ידי פייננשל טיימס.
השכלה וקריירה מוקדמת

מינג דיברה רבות על המאבק האקדמי שלה בתחילת חייה, מה שהוביל אותה בסופו של דבר לעזוב את האוניברסיטה. לאחר שנאבקה בדיכאון, ניסיון התאבדות והיותה חסרת בית היא חזרה כעבור עשר שנים וקיבלה תואר ראשון בהצטיינות במדעי המוח הקוגניטיביים מאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו בשנת 2000. מינג זכתה בתואר שני (2003) ובתואר דוקטור (2006) בפסיכולוגיה באוניברסיטת קרנגי מלון, במקביל לתוכנית למדעי המוח החישוביים במרכז לבסיס העצבי של הקוגניציה. היא זכתה במלגה לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד ובאוניברסיטת ברקלי, שם כיהנה מאוחר יותר כמדענית מחקר וחוקרת אורחת.
קריירה

מינג הייתה מעורבת בארגונים שונים המאתגרים מדיניות חינוך ובריאות. היא הקימה את צוות החשיבה סוקוס, שמתייעץ על בינה מלאכותית, מדעי המוח ורפורמת חינוך. היא הוכיחה כי למדדים המשמשים לעבודה השפעה מוטעה על הצלחת מקום העבודה. היא עבדה עם Accenture על האופן שבו הם יכולים להכשיר את הצוות להיות יצירתי יותר.
מינג פרסמה מחקרים על AI בחינוך ויצרה את "Muse", כלי מבוסס למידת מכונה להורים. כלי זה כולל המלצות על פעילויות מבוססות מחקר לתמיכה ביצירתיות, מוטיבציה ואינטליגנציה רגשית של צעירים. היא הובילה מחקר שהראה כי מבנים פסיכולוגיים כגון מטה -קוגניציה, יכולת חברתית-רגשית, יצירתיות וסקרנות משפיעים באופן משמעותי על תוצאות חיים ארוכות טווח כמו בריאות, פרודוקטיביות, השגת חינוך ושביעות רצון מחיים.
קריירה > מעורבות והכרה ציבורית

במאי 2017 מינג העבירה שיחת TED על איך להפוך לאדם טוב יותר. היא דיברה על למידת מכונה באוניברסיטת Singularity בברזיל. היא דיברה על בינה מלאכותית ורשתות עצביות באקדמיה האירי המלכותית ובחברה המלכותית בשנת 2018. היא הופיעה בפודקאסט של מגזין PC. היא הופיעה ברדיו BBC 4 וב-NPR
הערות שוליים

↑  Vara, Vauhini (8 במאי 2017). "We Will Literally Predict Their Life Outcomes". Wired. נבדק ב-30 באפריל 2019. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Costa, Dan (30 בינואר 2017). "Fast Forward: Scientist, AI Expert, Entrepreneur Vivienne Ming". PC Magazine. אורכב מ-המקור ב-1 באפריל 2019. נבדק ב-30 באפריל 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jenny, Anderson (7 במרץ 2016). "A scientist calculated the cost of not being a straight man, and she wants a tax cut". Quartz. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Carnegie Mellon University Center for the Neural Basis of Cognition (CNBC)".
1 2  Sample, Ian (2018-12-07). "Technologist Vivienne Ming: 'AI is a human right'". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2018-12-11.
↑  "Vivienne Ming: 'The professional class is about to be blindsided by AI'". Financial Times (באנגלית בריטית). 2018-07-27. נבדק ב-2018-12-11.
↑  "Socos Labs - Vivienne". sites.google.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-12-11.
↑  Dr Vivienne Ming (1 בינואר 2012). "Modeling Student Conceptual Knowledge From Unstructured Data Using A Hierarchical Generative Model". University of Colorado. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jenny Anderson (14 במרץ 2018). "Can an AI-powered bot help parents raise better humans?". Quartz. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dr Vivienne Ming (22 ביוני 2016). "Secrets Of Successful Kids: Grit, Purpose, And Artificial Intelligence". Aspen Ideas. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Anya Kamenetz (8 ביוני 2016). "Apps That Aim To Give Parents 'Superpowers'". NPR ED. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Using deep learning to forge a deeper relationship with your children". CBC Canada Radio. 9 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  TEDx Talks, Making a better person | Vivienne Ming | TEDxBerkeley, נבדק ב-2018-12-11
↑  Singularity University, Vivienne Ming | Machine Learning & Artificial Intelligence | SingularityU Brazil Summit, נבדק ב-2018-12-11
↑  O’Connell, Claire (2017-07-03). "Dr Vivienne Ming: Mashing up tech for humans". Silicon Republic (באנגלית). נבדק ב-2018-12-11.
↑  "Fast Forward: Scientist, AI Expert, Entrepreneur Vivienne Ming". PCMag UK (באנגלית בריטית). 2017-01-30. נבדק ב-2018-12-11.
↑  "Apps That Aim To Give Parents 'Superpowers'". NPR.org (באנגלית). נבדק ב-2018-12-11.
↑  "BBC Radio 4 - Best of Today, You and AI". BBC (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-12-11.
וסילי איבנוביץ' צ'פאייב

| --- | --- |

 לידה:  9 בפברואר 1887 Budayka, Cheboksary volost, האימפריה הרוסית 
 נהרג:  5 בספטמבר 1919 (בגיל 32) Lbishchensky uyezd, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, הרפובליקה הרוסית, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית 
 כינוי:  צ'פיי (Чапай)
 צאצאים:  Aleksandr Chapayev, Arkady Chapayev 
 השתייכות:  האימפריה הרוסית צבא האימפריה הרוסית  הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1908–1919 (כ־11 שנים)
 דרגה:  מפקד חטיבה
 תפקידים בשירות
 מפקד יחידות שדה רגליות
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת האזרחים ברוסיה
 עיטורים
 עיטור גאורגיוס הקדוש  עיטור הדגל האדום
 הנצחה
 רחובות, יישובים, פסלים
 
וַסִילִי אִיבָנוֹבִיץ' צָ'פַּאיֶב (ברוסית: Василий Иванович Чапаев;‏ 9 בפברואר 1887 – 5 בספטמבר 1919) היה חייל בצבא האימפריה הרוסית ולאחר מכן מפקד בצבא האדום.
על אף הישגיו הצנועים יחסית בקרבות, צ'פאייב הפך לאחד מהגיבורים המזוהים ביותר של הצבא האדום במלחמת האזרחים ברוסיה בזכות הספר שכתב עליו הפוליטרוק ששירת ביחידתו דמיטרי פורמנוב והסרט "צ'פאייב" שצולם על פיו וזכה להצלחה עצומה ברוסיה וגם להכרה בינלאומית. צ'פאייב – יחד עם כמה מחבריו ליחידה – היו גם לנושאן של בדיחות רוסיות רבות.
ביוגרפיה

ישנן מספר גרסאות לגבי מקום הולדתו של צ'פאייב. לפי המהדורה משנת 1930 של האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה, צ'פאייב נולד בעיר בלקובו (Балаково) שבמחוז סמרה. משפחתו אכן התגוררה בבלקובו בין השנים 1897–1908, אך באחת מן ההקרנות הראשונות של הסרט "צ'פאייב", בני הכפר בּוּדַיְקָה (Будайка) בצ'ובשיה (כיום חלק מהעיר צ'בוקסרי) זיהו אותו - אף על פי שזה היה שחקן, ואכן נמצאו מסמכים שלכאורה מאשרים זאת. אביו של צ'פאייב היה ממוצא ארזיה ואמו ממוצא רוסי וצ'ובשי.
צ'פאייב גויס לצבא האימפריה הרוסית בשנת 1908. נלחם במלחמת העולם הראשונה, עוטר בארבעה עיטורי גאורגי הקדוש על הצטיינות בקרבות והועלה לדרגת רב-סמל. ב-1917 הצטרף למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית, ובמלחמת האזרחים שפרצה בעקבות מהפכת אוקטובר לחם לצד האדומים. מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-138 בבחירות דמוקרטיות שהונהגו אז בצבא האדום. היחידות תחת פיקודו כבשו מידי הצבא הלבן את הערים סמרה, וולסק (Вольск), וסיזרן (Сызрань) וקבעו בהן את המשטר הסובייטי. כן השתתפו בהתקפות על הערים אורנבורג ואורלסק (Уральск).
בנובמבר 1918 נשלח צ'פאייב ללימודים במטה הכללי של הצבא האדום, אך בינואר 1919 חזר לחזית. חייליו הביסו שלוש אוגדות של הצבא הלבן וכבשו את העיר אופה, ועל כך זכה צ'פאייב בעיטור הדגל האדום.
בסוף קיץ 1919 עבר הרגימנט של צ'פאייב לחזית אורל. ב-5 בספטמבר יחידתו נמצאה בעיירה לבישצ'נסק (Лбищенск) ומנקודה זו עקבותיו של צ'פאייב אבדו; ביום הזה כנראה מצא את מותו. נסיבות מותו המדויקות אינן ידועות. ברור שהמקום הותקף על ידי קוזאקים שלחמו לצד הצבא הלבן. על פי התיאור בספר של פורמנוב ובסרט על פיו, צ'פאייב טבע כשניסה לחצות בשחייה את נהר אורל. לפי גרסתם של שני חיילים הונגרים אשר שירתו ברגימנט של צ'פאייב, הוא נורה על גדת הנהר. החיילים ניסו להעביר את מפקדם הפצוע לגדה השנייה, ושם ראו שהוא מת וקברוהו. הגדה שבה הוא נקבר, לפי גרסה זו, מוצפת היום. בכל מקרה, מעולם לא התקבלה ידיעה רשמית על כך שגופתו נמצאה.
השפעה תרבותית

הרומן "צ'פאייב" נכתב בשנת 1923 על ידי הפוליטרוק דמיטרי פורמנוב ששירת עמו. על פי האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה, פורמנוב הציג את צ'פאייב כגיבור רומנטי המוביל את מרד העם הפשוט למען ניצחון המהפכה הקומוניסטית. על אף היותו ספר עלילתי, התבססותו על אירועים אמיתיים ותמיכת הממשלה בו גרמה לכך שאנשים רבים ראו בו ביוגרפיה מהימנה של צ'פאייב והאנשים בסביבתו, אך ידוע שאין הדבר כך - חלק מהדמויות בספר דמיוניות, ותיאורי הקרבות אינם מדויקים.
הסרט "צ'פאייב", המבוסס על הרומן של פורמנוב, יצא בשנת 1934 וזכה להצלחה עצומה בתוך ברית המועצות. הוא זכה אף בכמה פרסים בינלאומיים, וקיבע את דמותו של צ'פאייב כאחד החיילים הרוסים הידועים ביותר אי פעם.
ממשלת ברית המועצות טיפחה את מורשת צ'פאייב - על שמו נקראו יחידות בצבא האדום, רחובות בעשרות יישובים, ואף כמה יישובים שלמים. כמו כן, הוקמו מספר אנדרטאות להנצחתו.
בד בבד עם הזיכרון החיובי על צ'פאייב הגיבור, דמותו שימשה גם השראה ליצירות תרבות עממיות: צ'פאייב ודמויות ראשיות אחרות מהסרט עליו הפכו לגיבורים של מאות בדיחות, שלרוב הציגו אותם כבורים נלעגים. בנוסף, בשם "צ'פאייב" כונה משחק לוח נפוץ בקרב ילדי רוסיה, שבו שני מתחרים מנסים להקיש על כלי דמקה ולהעיף מהלוח את כלי היריב.
בשנת 1996 יצא רומן מאת ויקטור פלווין "צ'פאייב והריק", המתאר את צ'פאייב כמעין מורה רוחני המדריך את חבריו ליחידה ברזי זן-בודהיזם. הספר משלב הן קטעים שונים, לעיתים כפרודיה, מתוך ספרו של פורמנוב והן קריצות לבדיחות המאוחרות יותר על צ'פאייב וקרוביו.
לקריאה נוספת

וסילי איבנוביץ' צ'פאייב, ביוגרפיה באתר ממשלת צ'ובשיה (ברוסית)
הערות שוליים

↑  Эрзянь Масторонть седейсэ. Имена их бессмертны: Килангонь тешкст, нурька статьят ине эрзятнеде / Нуянь Видяз. — Саранск, 2007. (ברוסית)
↑  Гибель Чапая: Версия киношная и правдивая, Советская Чувашия, В. Островский, 15.10.2004 (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425460205171  PLWABN: 9810684970805606  BNE: XX886393  BnF: cb15014838x (data)  GND: 130825239  ISNI: 0000 0000 2029 0309  LCCN: n50036514  NKC: mzk2002110364  NLA: 50769650  NTA: 070824819  SUDOC: 137354258  Trove: 1508396  VIAF: 8501670   WorldCat (עם VIAF): 8501670
ז'ולי קלארי

מרי ז'ולי קלארי (בצרפתית: Marie Julie Clary‏; 26 בדצמבר 1771 - 7 באפריל 1845) הייתה אשתו של ז'וזף בונפרטה - אחיו של נפוליאון בונפרטה. בין השנים 1806–1808 שימשה כמלכה הרעיה של נאפולי וסיציליה, ובין 1808–1813 כמלכה הרעיה של ספרד. אחותה הייתה דזירה קלארי - אשתו של קרל הארבעה עשר, מלך שוודיה.
משפחתה

ז'ולי ילדה לז'וזף שלוש בנות:
ז'ולי (1796)
זנאיד (1801-1854)
שרלוט (1802-1839)
זואי קרבונופסינה

זואי קרבונופסינה (ביוונית: Ζωή Καρβωνοψίνα, שפירושו "בעלת העיניים השחורות כפחם") הייתה אשת הקיסר ועוצרת ביזנטית. אשתו הרביעית של הקיסר לאון השישי ואמו של הקיסר קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס, ששימשה כעוצרת במקום בנה מ-914 עד 919.
ביוגרפיה

אין מידע על חייה של קרבונופסינה לפני שנת 905 ואחרי 919.
זואי קרבונופסינה הייתה אחיינית של האדמירל הימריאוס (אנ') והייתה לה קרבה להיסטוריון תאופאנס המודה.
קרבונופסינה, שהייתה פילגשו של הקיסר ליאו השישי, ילדה לו בן, לימים הקיסר קונסטנטינוס השביעי, בסוף שנת 905. ליאו הששי שהיה נואש לבן יורש נשא אותה לאשה ב-9 בינואר 906. הפטריארך של קונסטנטינופול, ניקולס מיסטיקוס (אנ'), התנגד לנישואין, שהיו בניגוד לכללי הכנסייה האורתודוקסית. הקיסר נאלץ להדיח אותו, ולמנות פטריארך אחר שאישר את הנישואין.
ליאו נפטר ב-912. במקומו הוכתר אחיו הצעיר אלכסנדר (אנ'). זה החזיר את ניקולס מיסטיקוס לתפקיד הפטריארך ואת קרבונופסינה סילק מהארמון.
כעבור שנה, ב-913, מת אלכסנדר, ובנה של קרבונופסינה הוכתר במקומו, והיא הוחזרה לארמון, אולם הפטריארך מיסטיקוס המשיך לרדוף אותה. הוא קיבל את אישור הסנאט והכנסייה להדחתה, ואילץ אותה לעבור למנזר, ושימש כעוצר לקיסר הצעיר, אך כעבור שנה, ב-914, הצליחה קרבונופסינה להדיח את מיסטיקוס, וחזרה לארמון כעוצרת, כאשר היא נהנית מתמיכת המנגנון האימפריאלי, ובפרט מגיבויו של המפקד הצבאי הבכיר, לאו פוקס (אנ').
במהלך שנות עוצרותה נחלו הצבאות הביזנטיים כישלונות צורבים כנגד הבולגרים בצפון והערבים במזרח. כתוצאה מכך התחזקו יריביה מבית וב-919 הודחו קרבונופסינה וגם תומכה העיקרי לאו פוקס. את השלטון תפס מפקד הצי, האדמירל רומנוס לקפנוס (אנ') שלימים גם הוכתר כקיסר. קרבונופסינה אולצה לחזור למנזר.
ולנטינה מונטה

| --- | --- |

ולנטינה מונטה ב-2014
 לידה:  1 במרץ 1975 (בת 49) סן מרינו סן מרינו, סן מרינו
 מוקד פעילות:  סן מרינו 
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  ג'אז, פופ, פאנק
 סוג קול:  סופרן 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  Jupiter Records
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
ולנטינה מונטה (באיטלקית: Valentina Monetta; נולדה ב-1 במרץ 1975) היא זמרת מסן מרינו.
מונטה ייצגה את סן מרינו באירוויזיון בשנים 2012, 2013, 2014 ו-2017.
ביוגרפיה

מונטה נולדה וגדלה בסן מרינו. היא נולדה לאם מסן מרינו ולאב איטלקי, הצעירה מבין שני אחים. היא סיימה את לימודיה בבית-הספר "ג'ובאני דה רימיני" שברימיני בו היא ניגנה בפסנתר ושרה מגיל צעיר. היא החלה את קריירת השירה שלה בגיל 20 אז הייתה חברה במספר להקות. היא השתתפה בתוכנית המציאות "פופ איידול" האיטלקית בשנת 2001.
ביוגרפיה > השתתפויות באירוויזיון > 2008

בשנת 2008 מונטה הגישה את השיר "Se non ci sei tu" ("אם אתה לא שם") לוועדה הלאומית של רשת השידור של סן מרינו, SMRTV, על-מנת לייצג את סן מרינו באירוויזיון 2008. אולם רשת השידור בחרה את הלהקה מיודיו לייצג אותה באותה שנה.
ביוגרפיה > השתתפויות באירוויזיון > 2012

ב-14 במרץ 2012 הודיעה רשת השידור של סן מרינו כי היא בחרה במונטה לייצג את סן מרינו באירוויזיון 2012 שנערך בבאקו שבאזרבייג'ן עם השיר "Facebook Uh, Oh, Oh" ("פייסבוק, הו, הו, הו"). אולם, ב-18 במרץ, מספר ימים לאחר פרסום השיר, הודיע איגוד השידור האירופי כי השיר מכיל פרסומת לרשת החברתית פייסבוק, ולכן לפי חוקי התחרות, שאוסרים על מסרים מסחריים, נאלצו לשנות את מילות השיר ואת שמו.
לסן מרינו ניתנה האפשרות להחליף את השיר לגמרי ולשלוח את מונטה עם שיר אחר לתחרות או לשנות את מילות השיר ולהוציא ממנו כל אזכור לפייסבוק, לא יאוחר מה-23 במרץ 2012. ב-22 במרץ הודיעה רשת השידור כי היא שינתה את מילות השיר ואת שמו ל- "The Social Network Song (OH OH – Uh - OH OH)" ("שיר הרשת החברתית"), שרובו נשאר זהה, מלבד שמו ומהאזכור הישיר לרשת החברתית פייסבוק.
באותה שנה הגיעה מונטה לביקור בישראל. היא השתתפה בתוכנית חגיגית של חובבי אירוויזיון בערוץ הראשון ונסעה לאחר מכן לכותל המערבי כדי לטמון שם פתק. במסגרת הביקור, מונטה פגשה את להקת איזבו שייצגה את ישראל באותה השנה.
באירוויזיון, מונטה הופיעה במקום האחד-עשר בסדר ההופעות של חצי הגמר הראשון שנערך ב-22 במאי, בו הגיעה למקום ה-14 עם 31 נקודות, ובכך כשלה להעפיל לשלב הגמר.
ביוגרפיה > השתתפויות באירוויזיון > 2013

רשת השידור של סן מרינו הודיעה ב-30 בינואר 2013 כי היא בחרה בוולנטינה מונטה לייצג את מדינתה בפעם השנייה ברציפות בתחרות האירוויזיון 2013 שנערכה במאלמה שבשוודיה עם השיר "Crisalide (Vola)" ("גולם") שנכתב על ידי מאורו באלסטרי והולחן על ידי ראלף סיגל (שבין היתר כתב והלחין שירים רבים לזמרים באירוויזיון, וכן את השיר איתו השתתפה מונטה באירוויזיון 2012).
בתחרות, מונטה הופיעה שנייה בסדר ההשמעה של חצי הגמר השני, שנערך ב-16 במאי 2013, אולם כשלה שוב להעפיל לשלב הגמר כשקיבלה 47 נקודות וסיימה במקום ה-11 בשלב חצי הגמר.
הופעתה של מונטה דורגה במקום השני על ידי ה-OGAE, כאשר למקום הראשון הגיעה דנמרק אשר זכתה באותה שנה עם השיר "Only Teardrops".
ביוגרפיה > השתתפויות באירוויזיון > 2014

ב-2014 נבחרה מונטה לייצג את סן מרינו באירוויזיון 2014 בפעם השלישית ברציפות, דבר שהפך אותה להיות הזמרת הרביעית שמשתתפת בתחרות 3 פעמים ברציפות. לפניה עשו זאת אודו יורגנס שייצג את אוסטריה בשנים 1964, 1965 ו-1966 בה זכה; ליס אסיה שייצגה את שווייץ בשנים 1956 בה זכתה, 1957 ו-1958; קורי ברוקן שייצגה את הולנד בשנים 1956, 1957 בה זכתה ו-1958.
בתחרות, הופיעה מונטה במקום השנים עשר בסדר ההשמעה של חצי הגמר הראשון, עם השיר "Maybe" ("אולי"), איתו העפילה לראשונה לשלב הגמר כאשר קיבלה 40 נקודות והגיע למקום העשירי. בשלב הגמר, שנערך ב-10 במאי הופיעה מונטה במקום העשרים וחמישה בסדר ההשמעה וסיימה במקום ה-24 עם 14 נקודות.
ביוגרפיה > השתתפויות באירוויזיון > 2015

בווידאו שפורסם בערוץ היוטיוב הרשמי של האירוויזיון, מונטה אמרה כי ייתכן והיא תייצג את סן מרינו בפעם הרביעית ברציפות באירוויזיון, ובכך תיכנס לספרי ההיסטוריה של האירוויזיון בתור הזמרת שהשתתפה הכי הרבה פעמים ברציפות בתחרות. במאי 2014 דיווחה רשת השידור של סן מרינו כי מונטה לא תחזור לתחרות ב-2015. מאוחר יותר פרסמה מונטה באינסטגרם כי אכן אינה מתכוונת לשוב לתחרות עוד לעולם וכי זו הייתה החלטה שלה.
ב-2 בפברואר 2015 דווח כי מונטה תקריא את הניקוד של סן מרינו בתחרות האירוויזיון 2015 שתיערך בווינה שבאוסטריה.
ביוגרפיה > השתתפויות באירוויזיון > 2017

SMRTV, רשות השידור של סן מרינו, הודיעה כי מונטה תייצג את סן מרינו באירוויזיון 2017, אך הפעם בדואט, יחד עם ג'ימי וילסון. מונטה ווילסון הופיע בחצי הגמר השני, שנערך ב-11 במאי, כשיר העשירי בסדר ההופעות. בתום שלב ההצבעות, התברר כי לא נבחרו להעפיל לשלב הגמר.
דיסקוגרפיה > אלבומים

Il mio gioco preferito
יצא ב-19 בספטמבר 2011
La storia di Valentina Monetta
יצא ב-7 ביוני 2013
Sensibilità (Sensibility)
יצא ב-4 באפריל 2014
הערות שוליים

↑  אסף נבו, ‏הו, ולנטינה ולנטינה, מי היה מאמין, באתר ‏מאקו‏, 2 במאי 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1064186114  ISNI: 0000 0004 6158 7626  MusicBrainz: be1c85df-33ee-4694-acea-400517384be2  VIAF: 313259472   WorldCat (עם VIAF): 313259472
ויויאן ווינג-ווה ים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בפברואר 1963 (בת 61) הונג קונג, האימפריה הבריטית 
 ענף מדעי:  כימיה, הנדסת חשמל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הונג קונג 
 מוסדות:  אוניברסיטת הונג קונג 
 פרסים והוקרה:  פרס לוריאל-אונסק״ו לנשים במדע (2011)  מדליית יובל המאה (2005)  Ludwig Mond Award (2015) 
 hub.hku.hk/cris/rp/rp00822
 
פרופסור ויויאן ווינג-ווה ים (באנגלית: Vivian Wing-Wah Yam; בסינית: 任詠華) נולדה ב-10 בפברואר ב-1963 בהונג קונג. פרופסור ווינג-ווה ים היא פרופסור לכימיה ולאנרגיה באוניברסיטת הונג קונג והחברה הצעירה ביותר שנבחרה להיות באקדמיה הסינית למדע, (בגיל 38 בלבד). ב-2011, זכתה ווינג-ווה ים בפרס לוריאל-אונסק"ו לנשים במדע על עבודתה בנושא חומרים הפולטים אור ודרכים שונות של תפיסת אנרגיה סולארית בעזרתם.
קורות חיים

ווינג-ווה ים נולדה בהונג קונג הבריטית, אימה הייתה עקרת בית ואביה היה מהנדס אזרחי. פרופסור ים השלימה את לימודי התואר הראשון בשנת 1985 ואת הדוקטורט לכימיה בשנת 1988, שניהם באוניברסיטת הונג קונג. בשנים אלו עבדה וחקרה במעבדתו של פרופסור צ'אי מינג-שי שהיווה לה מנטור לעבודתה.
פרופסור ווינג-ווה ים נשואה לפטריק שינג-טאט אותו הכירה במעבדה של פרופסור מינג-שיי וערכה איתו מחקר משותף, לזוג שתי בנות.
קריירה

בשנת 1988 הפכה ווינג-ווה ים לחברת סגל זוטר במחלקה למדע יישומי, באוניברסיטה הפוליטכנית של הונג קונג; באותה תקופה לא היו מתקנים להוראת כימיה בכל העיר הפוליטכנית של הונג קונג. ווינג-ווה ים פעלה לשיפור מצב זה. החל מפעולות כמו הזמנת ספרי הכימיה הראשונים לספריות לפעולות כמו הזמנת הכימיקלים הראשונים לפיתוח דרכי ההוראה בכימיה באזור. עבודתה של ים נמשכה באוניברסיטת קלטק בקליפורניה, שם הצטרפה לחוג לכימיה והמשיכה את התמחותה האקדמית.
בשנת 1990 ווינג-ווה ים המשיכה את התמחותה באימפריאל קולג' בלונדון. שם בשנים 1991–1992 עבדה ביחד עם חתן פרס נובל לכימיה ג'פרי וילקינסון.
בהמשך, כאשר שחזרה לאוניברסיטת הונג קונג, עלתה בדרגה האקדמית למרצה בכירה ב-1995. פרופסור ווינג-ווה ים מונתה כיו"ר פרופסור בשנת 1999. כיום, ווינג-ווה ים היא פרופסור לכימיה ואנרגיה וראש מחלקה זאת באוניברסיטת הונג קונג.
פרופסור ווינג-ווה ים נבחרה לחברת האקדמיה הסינית למדעים בשנת 2001 בגיל 38 כחברה הצעירה ביותר באקדמיה. האחרון שנבחר לאקדמיה הסינית למדעים לפניה היה המנטור שלה צ'אי. בנוסף, ווינג-ווה ים נבחרה להיות חברה זרה באקדמיה הלאומית האמריקאית למדעים בשנת 2012.
קריירה > מחקר

פרופסור ים ראתה את המחקר כחלק מהותי ועיקרי מחייה.
"לעשות מחקר זה כמו לאכול אורז, לשתות מים ולישון כל יום. זה חלק מהחיים."
תחומי המחקר שלה כוללים כימיה אורגנית ואורגנית-מתכתית, כימיה סופרא מולקולרית וחומרים פונקציונליים מולקולריים מבוססי מתכת לחישה, אלקטרואופטיקה ומחקר אנרגיה.
המחקר העיקרי שלה עוסק בדיודות אורגניות פולטות אור שהן בהירות ויעילות יותר מאשר הדיודות הפולטות אור אחרות. תגליותיה בכימיה מאפשרות ליצור תצוגות יעילות יותר עבור טלפונים ניידים ומחשבים ניידים כדי ליצר OLED ניידים מהחומרים הללו. תחליפים לפלסטיק, זכוכית או חומרים חריגים יותר. בערך חמישית מהאנרגיה בעולם מושקעת בתאורה. תגליות על חומרים אלו יאפשרו יצירת תאורה יעילה יותר תשפיע באופן משמעותי על צריכת החשמל בעולם. היא מאמינה בתאוריית הקוונטים הפנימית ומצביעה על כך שאנחנו עשויים לפתח מנורות המבוססות על מתכת המכילה כימיקלים יעילים.
פרסים

2012 - נבחרה ווינג-ווה ים לחברת חוץ של האקדמיה הלאומית למדעים (NAS), ארצות הברית.
2001 נבחרה ים להיות חברה (אקדמית) באקדמיה הסינית למדעים (CAS).
2006 - נבחרה ים להיות חברה של TWA, האקדמיה העולמית למדעים (לשעבר האקדמיה למדעים לעולם המתפתח).
ווינג-ווה ים היא כלת פרס L'ORÉAL-UNESCO(אנ') לנשים במדע (FWIS לשנת 2011, של קרן UNESCO-L'ORÉAL).
2011 - זכתה בפרס "Ho Long Ho Lee" להתקדמות מדעית וטכנולוגית, של קרן "Ho Long Ho Lee".
ים זכתה בפרס על תרומתה הכימיה של סין נפט וכימיה של החברה הסינית לכימיקלים (CCS) ב-2014.
פרס " RSC Ludwig Mond" (אנ') בחברה המלכותית לכימיה, בבריטניה הוענק לה בשנת 2015.
ווינג-ווה ים זכתה פרס של נשים יוצאות דופן ויזמות נשים לשנת 2008, עמותת נשים מקצועיות ויזמיות בהונג קונג.