stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלאכת ממחק
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ע"ד, עמוד ב'.
↑  סימן ש"ב.
↑  סימן שכ"ח סעיף כ"ה.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף י"א, עמוד ב'.
↑  דעת המרדכי שבת סימן שס"ב, הובא בהגהת הרמ"א על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן שכ"א, סעיף י"ט, ובמשנה ברורה וביאור הלכה.
↑  שם.
↑  כל הנידון כאן הוא רק ללא החשש של מוליד ריח ובסבונים העכשוויים שמוליד ריח, יש לשאול שאלת רב.
↑  בברית עולם "עיין במ"ב בסימן שכ"ו סק"ל".
↑  שם בשם אגרות משה.
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ע"ג, עמוד ב'.
| הלכות ואיסורי שבת |
| --- | --- | --- |
| כללים | מזיד עם התראה • מזיד • שוגג • דבר שאינו מתכוון • פסיק רישא • מלאכה שאינה צריכה לגופה • מלאכת מחשבת • שניים שעשאוה • שינוי • גרמא בשבת • מקלקל • מתעסק • חצי שיעור • מסייע אין בו ממש • פיקוח נפש דוחה שבת. |  |
| מוקצה | מוקצה מחמת גופו • מוקצה מחמת איסור • מוקצה מחמת חסרון כיס • מוקצה מחמת מיאוס • מוקצה מחמת מצווה • כלי שמלאכתו לאיסור • ביטול כלי מהיכנו • בסיס לדבר האסור • נולד • טלטול על ידי דבר אחר • מיגו דאתקצאי • גרף של רעי |  |
| שבות | שבות דשבות • אמירה לנוכרי • עובדין דחול • מראית עין • ממצוא חפצך • ודבר דבר • הכנה משבת לחול • טרחא יתירה • מקח וממכר בשבת • שכר שבת • שטרי הדיוטות • מוליד • רחיצה בשבת • רדיית הפת • גזירת סנדל המסומר |  |
| עונשים | סקילה • כרת • קורבן חטאת • מלקות • מעשה שבת |  |
| שונות | מחמר • תחום שבת • שביתת כלים • שביתת בהמתו |  |
| מלאכות שבת | מלאכות שבת |  |
| צביעת יריעות המשכן | זורע • חורש • קוצר • מעמר • דש • זורה • בורר • טוחן • מרקד • לש • מבשל |  |
| הכנת היריעות | גוזז • מלבן • מנפץ • צובע • טווה • מיסך • שתי בתי נירין • אורג • פוצע • קושר • מתיר • תופר • קורע |  |
| הכנת כיסויי עורות | צד • שוחט • מפשיט • מעבד • ממחק • משרטט • מחתך |  |
| הקמת המשכן | כותב • מוחק • בונה • סותר • מכבה • מבעיר • מכה בפטיש • הוצאה מרשות לרשות |  |
| תולדות מלאכות שבת | מפרק • השקיה • הגבנה • חליבה בשבת |  |
| הלכות עירובין | הלכות עירובין |  |
| רשויות השבת | רשות הרבים • רשות היחיד • כרמלית • מקום פטור • (מדרבנן: קרפף יותר מבית סאתיים שלא הוקף לדירה) |  |
| המלאכה והאיסורים | עקירה והנחה • הוצאה מרשות לרשות • טלטול ארבע אמות ברשות הרבים • איסור טלטול בין רשויות היחיד • איסור טלטול בין רשויות היחיד |  |
| תיקוני החצר והמבוי | עירוב (על ידי צורת הפתח, לחי או קורה) • תיקון חצרות ומבואות • עירוב חצירות • שיתוף מבואות • פסי ביראות • ביטול רשות • חילוק רשויות |  |
מיכאיל קירפונוס

| --- | --- |
מיכאיל קירפונוס
מיכאיל קירפונוס
 לידה:  12 בינואר 1892 ורטייבקה, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 נהרג:  20 בספטמבר 1941 (בגיל 49) לוחוויצה, ברית המועצותברית המועצות
 מקום קבורה:  Park of Eternal Glory 
 מדינה:  ברית המועצות 
 השכלה:  אקדמיית פרונזה 
 השתייכות:  האימפריה הרוסית צבא האימפריה הרוסית   הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1915–1941 (כ־26 שנים)
 דרגה:   גנרל-פולקובניק
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הרובאים ה-70   מפקד הקורפוס ה-49   מפקד מחוז צבאי לנינגרד   מפקד מחוז צבאי קייב   מפקד החזית הדרום-מערבית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת האזרחים ברוסיה  מלחמת החורף  מלחמת העולם השנייה קרב ברודי (1941)  קרב אומן  קרב קייב (1941)
 עיטורים
  גיבור ברית המועצות    עיטור לנין    עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה
 
מיכאיל פטרוביץ' קירפונוס (ברוסית -  Михаи́л Петро́вич Кирпоно́с;‏ 12 בינואר 1892 - 20 בספטמבר 1941) היה מפקד החזית הדרום-מערבית בשלבים הראשונים של מבצע ברברוסה. נהרג בקרב קייב.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

קירפונוס נולד בכפר ורטייבקה ב-12 בינואר 1892. הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית ב-1915 ושירת כחובש במלחמת העולם הראשונה. ב-1917 התגייס לצבא האדום והשתתף במלחמת האזרחים ברוסיה וב-1918 הצטרף למפלגה הבולשביקית.
הוא סיים את האקדמיה הצבאית על שם פרונזה ב-1927 ומונה לקצין המטה של דיוויזיית הרובאים ה-44. בשנים 1934–1939 היה מפקד בית הספר לקצינים בקאזאן.
הוא השתתף במלחמת החורף נגד פינלנד כמפקד דיוויזיית הרובאים ה-70. על תפקידו במלחמה הוענק לו ב-21 במרץ 1940 תואר גיבור ברית המועצות. באפריל 1940 מונה למפקד הקורפוס ה-49, וביוני אותה שנה התמנה למפקד מחוז צבאי לנינגרד.
בפברואר 1941 התמנה למפקד מחוז צבאי קייב שהפך לאחר תחילת מבצע ברברוסה לחזית הדרום-מערבית.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

יום לאחר פתיחת המתקפה הגרמנית על ברית המועצות פתחו הכוחות הממונעים של החזית הדרום מערבית במתקפת נגד על קבוצת הפאנצר הראשונה בפיקוד אוואלד פון קלייסט, במה שנודע לאחר מכן כקרב ברודי. הקרב נמשך עד 30 ביוני 1941 והסתיים בניצחון גרמני מוחץ, למרות שהסובייטים נהנו מעדיפות גדולה במספר הטנקים על כוחות קבוצת ארמיות דרום. העליונות אווירית המוחלטת של הלופטוואפה ושגיאות של הפיקוד הסובייטי בהפעלת כוחותיו חרצו את גורל הקרב.
סטלין מינה ב-10 ביולי 1941 את סמיון בודיוני כמפקד העליון של הכוחות הסובייטיים באוקראינה וכמתאם הפעולות של החזיתות הדרום-מערבית והדרומית. בנוסף הוא שלח לאוקראינה את גאורגי ז'וקוב כנציג הסטאבקה ואת ניקיטה חרושצ'וב כקומיסר פוליטי.
קרב אומן נערך בתאריכים 10 ביולי 1941 - 8 באוגוסט 1941 והסתיים בתבוסה רוסית קשה עם 200,000 אבדות  בהרוגים ושבויים לאחר שהגרמנים כיתרו את הרוסים ב"כיס" ליד העיר אומן.
היטלר החליט לעצור את המתקפה על מוסקבה ולכבוש קודם את אוקראינה. קירפונוס, בודיוני וז'וקוב בקשו מסטלין לסגת מאוקראינה ולהתייצב על קו הגנה נוח יותר אך סטלין התנגד ועשרות אלפי מתגייסים לא מאומנים המשיכו לזרום לאזור קייב.
ב-24 באוגוסט 1941 פתחו הגרמנים בקרב קייב, מתקפה על שני האגפים של הבליטה, שהוחזקה על ידי כוחות החזית הדרום-מערבית במרחב קייב. קבוצת הפאנצר בפיקוד היינץ גודריאן תקפה מכיוון צפון, בעוד קבוצת הפאנצר בפיקוד אוואלד פון קלייסט תקפה מדרום. ב-12 בספטמבר 1941 החליף סטלין את בודיוני בסמיון טימושנקו אך ללא תוצאות. ב-18 בספטמבר 1941 הושלם כיתור הכוחות הסובייטיים במרחב קייב. ב-20 בחודש נהרגו קירפונוס ורוב קציני מטה החזית במהלך ניסיון כושל לפרוץ את טבעת הכיתור הגרמנית סמוך לעיירה לוחוויצה.
לקריאה נוספת

אלכסנדר ורט: רוסיה במלחמת 1941-1945; עמ' 151-157, הוצאת מערכות, 1968
הערות שוליים

↑  בספרו של אלכסנדר ורט "רוסיה במלחמה" עמ' 156 כתוב כי היו שמועות שקירפונוס התאבד כשהרגיש שהקרב אבוד, אך אין לכך אישור ממקורות אחרים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n99022279  VIAF: 48556241   WorldCat (עם VIAF): 48556241
מור סגפי

| --- | --- |

 לידה:  5 במרץ 1825 שומוג'סיל, הונגריה 
 פטירה:  28 באוגוסט 1896 (בגיל 71) טאב, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 בן או בת זוג:  Emília Kánya 
 
מור מיהאי סגפי (בהונגרית: Szegfi Mór Mihály; שומוג'סיל, 5 במרץ 1825 – טאב, 28 באוגוסט 1896) היה אחד מ"צעירי מרץ" שהשתתפו בהכנת מהפכת 1848 בהונגריה, יהודי-הונגרי סופר, עיתונאי, מורה, מזכיר לשכת שר.
ביוגרפיה

סגפי, שנולד במשפחה יהודית ענייה בכפר קטן בדרום טרנסדנוביה למד בפראג ובברלין. בהיותו סטודנט עני פירנס את עצמו ממתן שיעורים פרטיים ומכתיבה. אחרי חזרתו הביתה לממלכת הונגריה, עד שנת 1848 היה מזכיר "האגודה היהודית להפצת השפה ההונגרית" (בקרב היהודים שדיברו אז בעיקר גרמנית ויידיש) בעיר פשט. הוא בלט בתקופה זו גם ביצירותיו הפואטיות בנושאים עממיים. סגפי שירת בתותחנים במהלך מהפיכת 1848 בהונגריה שמכונה שם "מלחמת העצמאות". הוא הועלה לדרגת קפטן בשל אומץ לבו בקרב סנט-טמאש. אחר כך נפצע והפך למזכיר של ברטלן סמרה (Szemere Bertalan) שהיה פוליטיקאי הונגרי, חבר פרלמנט, סופר, משפטן, שר הפנים של הממשלה ההונגרית האחראית הראשונה, ואחר כך ראש הממשלה השני של ממלכת הונגריה במהלך המהפכה ומלחמת העצמאות בשנים 1848-1849). אחרי כישלון המהפיכה וכניעת הצבא ההונגרי בווילאגוש הוא הסתתר תחילה ואחר כך ברח. הוא עבד בעיתונים בברלין, בפריז ובלונדון, והתפרנס שוב גם ממתן שיעורים פרטיים. לאחר הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867 זכה בתפקיד תחילה כמנסח ולאחר מכן כמזכיר במשרד המסחר, אך העדיף ללמד. הוא עשה תעודת הוראה ולימד בגימנסיה הריאלית הראשית תחילה בלבוצ'ה ולאחר מכן בקושיצה. (אז שניהם בתחומי ממלכת הונגריה). הוא פרש לגמלאות בשנת 1886 והתגורר ברייקה עם משפחתו.
סגפי כתב שירים ופרוזה בכתבי עת לספרות יפה כבר לפני מהפיכת 1848 בהונגריה. יחד עם קארוי הוגו הוא היה בין חלוצי הספרות היפה (הספרות ההונגרית-יהודית במאה ה-19) היהודים-הונגרים המוקדמים ביותר, אך קארוי הוגו היה בינלאומיסט בעוד מור סגפי היה פטריות נלהב. הוא התבטא נגד האנטישמיות של כמה מחבריו הסופרים (תמונות החיים, 1846), כתב סיפורים קצרים אופנתיים להגנת היהודים (כמו, כאמור, בתמונות החיים, 1846–1847) ובשירתו הודה בהכרה עצמית במוצאו (אני יהודי). באגודת אדה הורן פרסם את לוח השנה היהודי הראשון בשפה ההונגרית (1848). ביצירותיו הנרטיביות המאוחרות יותר הוא פנה בעניין רב לחייהם של האיכרים ההונגרים.
הוא כתב שירים, סיפורים קצרים ומאמרים ב:
תמונות מהחיים Életképek) (1847-1846)),
לוח השנה היהודי Zsidó Naptár) (1848))
מגזין האופנה (1847–1848) (Pesti Divatlap)
שליח הגברות (Hölgyfutár‏ (1853–1857))
היכל האופנה (1853) (Divatcsarnok)
הדת (1855 תרגומים) (Religió)
עיתון המשפחה (1856) (Családi Lapok)
עלון הספרות היפה (1857–1858) (Szépirodalmi Közlöny)
בעלון בית הספר התיכון הממלכתי לבוצ'ה (1877).
בית ההורים ובית הספר (1877) (A szülei ház és az iskola)
עבודותיו

לוח השנה והשנתון היהודי-הונגרי הראשון. (פורסם על ידי אגודת פשט, שהפיצה את השפה ההונגרית בקרב היהודים בהונגריה, בשנת 1848)
טבלת הטיות הפעלים הונגרי.Verzeichniss der ungarischen Beifügungen. פשט, 1853.
צרות קטנות, דאגות גדולות. תמונות רומן. פשט, 1856.
השכן השלישי. רומן עם. פשט, 1857. שני כרכים. (פסטר לויד 86
פלאי העולם. פשט, 1857.
למעלה ולמטה. רוֹמן. פשט, 1872. ארבעה כרכים
לקריאה נוספת

Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái XIII. (Steiner–Télfy). Budapest: Hornyánszky. 1909.
Pintér Jenő: A magyar irodalom története: tudományos rendszerezés I–VIII. Budapest: A Magyar Irodalomtörténeti Társaság Kiadása. 1930–1941. → elektronikus elérhetőség, 6. kötet, A novella és regény fejlődése c. fejezet.
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. מור סגפי
Magyar életrajzi lexikon I–IV. Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967–1994. [2]
מילפורד

| --- | --- |

 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  53°00′08″N 1°28′53″W﻿ / ﻿53.002088888889°N 1.4814°W﻿ / 53.002088888889; -1.4814 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים מילפורד(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים מילפורד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מילפורד (אנגלית: Milford) הוא כפר בדרבישייר שבאנגליה, השוכן על גדות נהר דרוונט בין דאפילד לבלפר.
היסטוריה

עד המאה ה-18 היה הכפר אוסף של בתי מגורים, ששכנו במרחק רבע מייל מדרך רומית שהתחילה במכרות העופרת של וירקסוורת' וחצתה את הנהר. הדרך עדיין קיימת, והיא עוברת לאורך גבעת צ'בין ויורדת לתוך הכפר דרך האזור המכונה גבעת סאני. ייתכן גם כי הדרך הגיעה גם עד מבצר רומי הנמצא באזור שבו שוכנת כיום העיר דרבי.
במהלך המאה ה-16 התפתחה כלכלת הכפר. ב-1554 הקים ברצ'ארד קרניך מפעל למיצוי ברזל מעפרות, וב-1581 הקים סר ג'ון זוך מטירת קודנור מפעל לייצור תיל. לאחר מכן הוקמו מפעלים נוספים מסוג זה בכפר הסמוך האת'רסייג', בו המציא הגרמני כריסטופר שוץ תהליך לייצור תיל, ובעקבות כך הוא הפך למרכז ייצור תיל והכנת מחטים.
ב-1568 רכשה המטבעה המלכותית את הזכויות על מפעליו של שוץ, והגבילה את שימושו לחברה למינרלים ולריקוע מתכות. המפעלים המשיכו לשווק את תוצרתם ליצרני המסמרים של בלפר עד שנרכשו על ידי ג'דדיה סטרוט, והם כללו שתי נפחיות וטחנת חיתוך מסתובבת, שנבנו על שתי גדות הנהר.
ב-1781 קנה סטרוט חלק מאדמות הכפר, והחל בתהליך הקמה של מפעלי כותנה ומסגרות המים לפי המודל שפותח על ידי ריצ'רד ארקרייט, עמו שיתף פעולה בבניית מפעל קרומפורד. במקביל לבניית המפעל הוקם גשר בעל שתי קשתות מקוטעות, שהורחב ב-1906. רוב הבתים מסודרים בשורות בגלל הטופוגרפיה של האזור, וחלקם היו בעבר בתי חווה שנרכשו על ידי סטרוט והפכו לבתים המיועדים לכמה משפחות. כחלק מדאגתה לרווחת הפועלים הקימה משפחת סטרוט מספר מבני ציבור ובהם בתי ספר, פאבים וכנסיית השילוש הקדוש ב-1848.
בעקבות סגירת המפעל נסגרו מספר חנויות, והאוכלוסייה הצעירה של הכפר היגרה ממנו. סטרוט המשיך להתגורר במילפורד האוס, המשמש כיום כבית אבות. רוב המבנים נהרסו בשנות ה-60 של המאה ה-20, אך רוב בתי המגורים של הפועלים עדיין קיימים.
סמואל סלייטר, אחד מתושבי הכפר, עבד אצל סטרוט ולאחר מכן הקים ברוד איילנד שבארצות הברית מפעל לפי הדגם הזה, ובכך היה לאחד מהראשונים שייבאו את שיטת ארקרייט לאמריקה.
מייטי קונג

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  קינג קונג מאת מריאן קופר וארנסט שדסאק
 בימוי:  ארט סקוט
 הופק בידי:  דניס דה וולאנס לין הנדרסון
 תסריט:  וויליאם ג'יי קינן
 מדבבים:  דאדלי מור ג'ודי בנסון רנדי המילטון וויליאם סייג' ג'ייסון גריי סטאנפורד ריצ'רד ניומן
 מדינה:  ארצות הברית
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  16 ביוני 1998
 משך הקרנה:  78 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מייטי קונג (באנגלית: The Mighty Kong) הוא סרט הנפשה- מוזיקלי של האחים וורנר שיצא ישירות לווידאו ב-1998, הסרט מבוסס על סיפורו הקלאסי של קינג קונג. הסרט מכיל את השירים של האחים שרמן. ואת שני התפקידים הראשיים מדבבים ג'ודי בנסון ודאדלי מור (הופעתו האחרונה בסרט לפני מותו ב-2002).
עלילה

אן דארו, שחקנית ללא מזל מחפשת עבודה, פוגשת במאי סרטים בשם קארל דנהאם, אשר מציע לה עבודה בסרטו החדש. הם מתאכסנים להרפתקה ועוזבים לצילומי הסרט. הקוף שחי באיכסון עושה צרות במשך הטיול. הם מגיעים אל אי ואל הילידים של האי, אשר מתיידדים עם צוות ההפקה, הם שואלים את ההפקה אם אפשר לעזוב את אן על מנת שהם יוכלו להקריב אותה. אן אז הועלתה קורבן לקוף ענקי בשם קינג קונג אשר מביא אותה אל הג'ונגל. שם הם נלחמים בטירנוזאורוס רקס, פטרודקטילוס וגיגנטופיס והם יצאו מהאי תוך 5 דקות.
הסרט אז מציג את ההשתוללות של קונג בניו יורק סיטי. קונג לוקח את אן אל בניין האמפייר סטייט. המטוסים תוקפים את קונג עם הרובים, אולם מחטיאים רוב הזמן. כאשר כל המטוסים הופלו, הצבא שולח שני צפלינים עם רשת על מנת ללכוד את קונג. הם לכדו אותו עם הרשת בהצלחה. קונג ניסה לצאת מהרשת, אולם הרשת נקרעה וכאשר קונג מחפש את אן, הוא נופל מהרשת. הוא נחבט במרפסת וצנח לאדמה. במהלך הנפילה הוא התייפח. הכוח של קונג הסתיים שהוא התנגש הרחוב של ניו יורק. אולם למרבה המזל, קונג שרד את הנפילה.
מדבבים

קינג קונג - עצמו
ג'ודי בנסון - אן דארו
דאדלי מור - קארל דנהאם
רנדי המילטון - ג'ק דריסקול
וויליאם סייג' השלישי - רוסקו
ג'ייסון גריי סטאנפורד - ריקי
ריצ'רד ניומן - קפטן דוני אנגלהון
מדבבים > מדבבים בעברית

שרית סרי - אן דארו
עפרון אטקין - ג'ק דריסקול
לירון לב - ריקי
אלברט כהן - קפטן דוני
אוהד שחר - קארל דנהאם
שרון כהן - רוסקו / צ'יפס / דמויות שונות
איריס זינגר - נערות מופע
שמחה ברבירו - דמויות שונות
אלי לולאי - דמויות שונות
מיכה אוזין סליאן - דמויות שונות
מיצובישי G4M

מיצובישי G4M היה המפציץ העיקרי של חיל האוויר של הצי הקיסרי היפני במלחמת העולם השנייה.

המטוס היה מפציץ בינוני, דו מנועי מתוצרת מיצובישי. הכינוי הרשמי של בעלות הברית למטוס היה "בטי" (Betty) בעוד כינויו בפי היפנים היה "סיגר" (葉巻 - האמאקי), על שם צורתו הגלילית והמאורכת, או בגלל נטייתו להידלק ולהתפוצץ אפילו מפגיעות קלות יחסית.
ל-G4M היו ביצועים טובים, במיוחד בטווח הטיסה שלו שהושג בזכות מבנה קל ומינימום הגנה על צוותו ועל מכלי הדלק. תכונות אלו חשפו את חולשותיו בעימותים מול מטוסי קרב אמריקניים במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט.
תכנון ופיתוח

מטוסים שתרמו לפיתוחו של הG4M היו מיצובישי G3M וקודמו מיצובשי G1M, המטוס תוכנן להיות בעל מהירות וטווח טיסה גבוהים יחסית לזמן התכנון שהחל ב-1937. כתוצאה מכך, היה החיסכון במשקל עיקרון חשוב בתכנון. המטוס תוכנן להמראה ונחיתה ממסלול יבשתי והוא נועד לתקיפות מטרות קרקע וכלי שיט.
בתחילה תכננה מיצובישי להרכיב בו ארבעה מנועים, ונעשו ניסיונות שונים שלאחריהם העדיף הצי היפני את הגרסאות בנות שני המנועים.
במהלך המלחמה נערכו שיפורים ויוצרו דגמים חדשים של המטוס בהתאם להתפתחות הטכנולוגית ובהתאם לצורכי הצבא.
היסטוריה מבצעית

טבילת האש של המטוס הייתה בהפצצת העיר האנקוי שבסין ב-13 בספטמבר 1940. הוא השתתף גם בהמשך בהפצצות בסין ותפס מקום מרכזי במערכה בפיליפינים. נעשה בו שימוש רב בתקיפת אוניות כשאחת המוקדמות והמפורסמות שבהן היא אוניית המערכה הבריטית אה"מ פרינס אוף ויילס שטובעה על ידי טורפדו ששוגר מכוח משולב של מפציצי G4M ו-G3M בדצמבר 1941. המטוס השתתף בקרב גוודלקנל בתקיפת מטרות ימיות ויבשתיות. ביומו השני של הקרב ספגו היפנים מכה קשה כש-18 מפציצים הופלו על ידי מטוסי קרב אמריקניים וכוחות נ"מ. גם בהמשך הקרב התבררה יותר ויותר פגיעותו של המפציץ והטייסות ספגו אבדות קשות.

אחת התקריות הידועות שהמטוס היה מעורב בהן, היא חיסולו של מרשל-גנרל ימי איסורוקו יממוטו שטס ב-G4M שהופל במסגרת מבצע נקם על ידי P-38 לייטנינג אמריקני.

לקראת סיום המלחמה נשא המטוס בעיקר המאמץ בקרב איי מריאנה. כמו כן, הוא שימש להטלת מטוסי הקמיקזה שלא צוידו במנוע לטיסה ארוכת טווח.
הערות שוליים

↑  ראו בלשונית "Design"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568030205171  GND: 4738471-2  LCCN: sh2003008620  NARA: 10664725  NKC: ph192883
מנו רוט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 במרץ 1868 פשט 
 פטירה:  16 בנובמבר 1935 (בגיל 67) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 
מנו רוט (בהונגרית: Róth Manó; פשט, 2 במרץ 1868 – בודפשט, 16 בנובמבר 1935) היה אומן ויטראז' וצייר זכוכית מפורסם יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה

מנו רוט הוא בנם של אמן הזכוכית ז'יגמונד רוט של מריה דוּלֶר, אחיו הצעיר בשלוש שנים של מיקשה רוט, שגם היה אמן ויטראז' וצייר זכוכית. ב־4 בדצמבר 1898, בבודפשט, התחתן עם פאני קוהן (כהן). על פי רישומי מרשם התושבים, הוא גר בסוף המאה ה-19, ברחוב ויג 6, קרוב לבית המלאכה של אחיו ברחוב קנדר. לאחר מכן עבר לרובע קבניה (רובע 10) בשנות ה-30. הוא מת משחפת בבודפשט ב-16 בנובמבר 1935 ונקבר בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בקבר המשותף לאשתו.
אם כי לא ידוע בוודאות מתי עבד תחת שמו של אחיו ומתי פעל בשמו, אבל חלונות בית הכנסת החדש של סגד (1902), חלונות אולם הטקס של הגימנסיה הקלוויניסטית של בקצ'קמט (1911), חלונות גרם המדרגות, חלומו של הצייר יוז'ף ריפל-רונאי, במוזיאון ארנסט (1912) וציורי הזכוכית של אולם הטקרלין בספא גלרט (1918) נקשרים לשמו.
לקריאה נוספת

מנו רוט ויצירתו
שיקום בית הכנסת החדש בסגד, 2017
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 238/1868. folyószáma alatt".
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. X. ker. állami halotti akv. 1178/1935. folyószáma alatt.
↑  A házasságkötés bejegyezve a Bp. VII. ker. állami házassági akv. 1320/1898. folyószáma alatt.
↑  "Mano Roth (1868-1935) - Find A Grave Memorial". www.findagrave.com.
מיה פארו

| --- | --- |

 לידה:  9 בפברואר 1945 (בת 79) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם במה:  Mia Farrow 
 שם לידה:  Maria de Lourdes Villiers Farrow
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1959 
 בן או בת זוג:  פרנק סינטרה (19 ביולי 1966–16 באוגוסט 1968)  אנדרה פרווין (1970–1979)   וודי אלן (1979–1992) 
 צאצאים:  5 (ביולוגים), 9 (מאומצים)
 פרסים והוקרה:  פרס מריאן אנדרסון (2011)  פרס גלובוס הזהב (1965)  מדליית הכבוד של האליס איילנד  פרס גלובוס הזהב לכוכב החדש של השנה – שחקנית 
 http://www.miafarrow.org/
 פרופיל ב-IMDb
 
פארו בסרט "תותחי בטאסי" (1964)
פארו בסרט "תינוקה של רוזמרי" (1968)
מיה פארו (באנגלית: Mia Farrow; נולדה ב-9 בפברואר 1945) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

נולדה בשם מריה דה לורדס וילריס-פארו (Maria de Lourdes Villiers Farrow) בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, לג'ון פארו, במאי סרטים אוסטרלי, ומורין או'סאליבן, שחקנית שנודעה בעיקר בזכות תפקידה כג'יין בסדרת סרטי "טרזן".
פארו גדלה בבוורלי הילס, קליפורניה, בבית קתולי אדוק. היא תוארה על ידי משפחתה כילדה תמהונית ומלאת דמיון. כשהייתה בת שנתיים, הופיעה לראשונה בסרט תיעודי קצר, "עיסוקים לא שגרתיים" (1947). בגיל תשע היא לקתה בשיתוק ילדים (פוליו) במהלך התפרצות המחלה במחוז לוס אנג'לס. היא הוכנסה למחלקת בידוד בבית חולים למשך שלושה שבועות, ובהמשך אמרה כי החוויה "סימנה את סוף ילדותה".
בשנת 1958 עברה משפחת פארו זמנית לספרד, שם צילם אביה את הסרט "ג'ון פול ג'ונס" (1959). פארו, אז בת 13, הופיעה בסרט בתפקיד קצר. בספטמבר 1958 פארו ואחותה פרודנס נשלחו ללמוד בפנימייה המופעלת על ידי מנזר קתולי באנגליה, בזמן שאביה השלים את הפקה של הסרט "ג'ון פול ג'ונס" בלונדון. ב-28 באוקטובר, אחיו הבכור של פארו, מייקל, מת בתאונת מטוס ליד פאקוימה, קליפורניה. לאחר ההלוויה חזרה פארו לפנימייה בזמן שמשפחתה התגוררה זמנית במלון לונדון, לפני ששכרה בית בשכונת צ'לסי. אביה של פארו החל לשתות בכבדות במהלך תקופה זו. בזכרונותיה פארו כתבה על ויכוחים אלימים בין הוריה בעת ביקורים במעונם בצ'לסי.
כשפארו הייתה בת 16 היא חזרה עם משפחתה לארצות הברית והמשיכה את לימודיה במכינה קתולית בלוס אנג'לס. במהלך תקופה זו הוריה היו בקשיים כלכליים ואמה עברה להתגורר בעיר ניו יורק כדי לשחק בהפקות שונות בתיאטראות ברודוויי. אביה של פארו נשאר בקליפורניה, שם מת בשנה שלאחר מכן מהתקף לב כשהייתה בת 17. המשפחה נותרה עם מעט כסף לאחר מות אביה, מה שגרם לפארו להתחיל לעבוד כדי לפרנס את עצמה ואת אחיה. בתחילה היא מצאה עבודה כדוגמנית אופנה, לפני שהופיעה כמחליפה בהפקה בימתית בניו יורק של המחזה "חשיבותה של רצינות".
ביוגרפיה > קריירת משחק

פארו התחילה לשחק בתחילת שנות ה-60. תפקידה המשמעותי הראשון היה בסרט "תותחי בטאסי" (1964) עליו זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקן חדש. היא זכתה לפופולריות דווקא בזכות תפקידה באופרת הסבון "Peyton Place". היא שיחקה ב-Peyton Place במשך שנתיים ופרשה מהסדרה בעקבות נישואיה לסינטרה ורצונה להתמקד בקריירה קולנועית.
בשנת 1968 השתתפה פארו בתפקיד ראשי בסרטו של הבמאי רומן פולנסקי, "תינוקה של רוזמרי", שבו גילמה אישה המשוכנעת כי התינוק שהיא נושאת ברחמה הוא בנו של השטן. מבקרי הקולנוע שיבחו את משחקה של פארו בסרט זה, גם הקהל אהב את הסרט ואת פארו בפרט.
בשנת 1972 שיחקה בסרט "העין הציבורית" (שבבריטניה נקרא: "Follow Me", ובארצות הברית: "The Public Eye") סרט רומנטי בריטי משנת בבימויו של קרול ריד, בו שיחקה יחד עם חיים טופול בתפקידים הראשיים.
בשלהי שנה זו, שיחקה בצרפתית גם בסרט הצרפתי "ד"ר פופול", קומדיה שחורה בבימויו של קלוד שברול ובכיכובו של ז'אן-פול בלמונדו.
בשנת 1974 שיחקה בסרט "גטסבי הגדול" שבוים על ידי ג'ק קלייטון, בכיכובו של רוברט רדפורד בתפקיד הראשי. את התסריט כתב פרנסיס פורד קופולה.
בשנת 1978 שיחקה בסרט הבריטי עתיר הכוכבים "מוות על הנילוס", המבוסס על ספר באותו השם משנת 1937 מאת אגתה כריסטי. הסרט צולם ברובו במצרים.
בשנות ה-80 ותחילת שנות ה-90 השתתפה פארו ב-13 סרטים של וודי אלן, שהיה אז חברה לחיים, בהם: "שושנת קהיר הסגולה" (1985), "חנה ואחיותיה" (1986), "ימי הרדיו" (1987), "ספטמבר" (1987), "פשעים ועבירות קלות" (1989), "אליס" (1990), "צללים וערפל" (1991) ו"בעלים ונשים" (1992).
פארו עבדה בתדירות נמוכה יותר בשנות התשעים, באומרה שיש לה צורך להתמסר לגידול ילדיה. עם זאת, היא הופיעה בתפקידים ראשיים בכמה סרטים, כולל הסרט "שיא האלמנות" (1994), בו כיכבה בתפקיד "מיס או'האר", הקורבן המסתורי של דמות נקמנית, מטריארכלית בכפר אירי קטן, ובקומדיה "רפסודיה למיאמי" (1995), המגלמת אם לרווקה בשנות השלושים לחייה (בגילומה של שרה ג'סיקה פרקר). לפארו היה גם תפקיד ראשי בעיבוד הקולנועי למחזה של קרייג לוקאס "Reckless", קומדיה שחורה בה גילמה אישה שבעלה שוכר רוצח שכיר נגדה.
בשנת 1997 פרסמה פארו את האוטוביוגרפיה שלה, "What Falls Away", והייתה לה הופעת קמע ששיחקה את עצמה בסרט הקומדיה הביוגרפית של הווארד סטרן, "חלקים פרטיים". לאחר מכן הופיעה בטלוויזיה בקטע קצר בסדרה "עולם הפלא של דיסני". ב-1998 הופיעה בסרט הטלוויזיה "נס בחצות", דרמטיזציה היסטורית של הצלת יהודי דנמרק שבזכותו ניצלו אלפים מביניהם, במהלך השואה. תפקידה זיכה אותה במועמדותה השביעית לגלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר, בקטגוריית המיני סדרה או סרט טלוויזיה. בשנת 1999 פארו הופיע בקומדיה "בקרוב בקרוב" וגילמה את אמה ההיפית של תלמידת תיכון.
בנובמבר 1999 חזרה פארו לברודוויי כששיחקה במחזה "מי מפחד מווירג'יניה וולף?".
בשנת 2006 שיחקה בתפקיד גברת ביילוק בחידוש של סרט האימה "אות משמיים". הסרט עצמו לא זכה לקבלת פנים אוהדת במיוחד, אך מבקרי הקולנוע ציינו את עבודתה של פארו כ"עולה על הביצוע המקורי". כמו כן, ב-2006 שיחקה בסרט האנימציה של לוק בסון, "ארתור והמינימונים".
בשנת 2008 שיחקה בתפקיד המשנה בסרט הקומי "קדימה, תריץ אחורה" בכיכובו של ג'ק בלאק, של הבמאי מישל גונדרי.
ב-2011, הופיעה בסרטו של טוד סולונדז "Dark Horse".
בשנת 2022 פארו שיחקה בסדרת הנטפליקס של ראיין מרפי "הצופה".