סוגדיאנה
כלכלה ודיפלומטיה > מרכז אסיה ודרך המשי

: פיסת בד משי ברוקד  סוגדיאנית, מתוארכת סביב 700 לספירה.
: כוס יין סוגדיאנית, כסף עם הזהבה  בעזרת כספית. המאה השביעית לספירה.
רוב הסוחרים לא נסעו בכל דרך המשי, אלא סחרו בסחורות באמצעות מתווכים שבסיסו בעיירות נאות מדבר, כמו חוטן (אנ') או דונחוואנג (אנ'). הסוגדיאנים, לעומת זאת, הקימו רשת מסחר לאורך 1,500 הקילומטרים מסוגדיאנה לסין. למעשה, הסוגדיאנים הפנו את מרצם לסחר באופן יסודי כל כך, עד שהסאקה של ממלכת חוטן (אנ') כינה את כל הסוחרים "סולי" ("סוגדיאנים"), לא משנה מה היו תרבותם או מוצאם. הסוגדיאנים למדו להפוך לסוחרים מומחים מהקושאנים, יחד איתם הם שלטו בתחילה במסחר בעמק פרגנה ובקאנג'ו במהלך 'הקמתה' של דרך המשי. מאוחר יותר, הם הפכו למתווכים העיקריים לאחר התמוטטותה של אימפריית קושאן.
שלא כמו האימפריות של העת העתיקה, אזור סוגדיאנה לא היה טריטוריה מוגבלת בגבולות קבועים, אלא רשת של ערי-מדינה, מנווה מדבר אחד למשנהו, המקשרת בין סוגדיאנה לביזנטיון, הודו, הודו-סין וסין. את המגעים בין סוגדיאנה לסין יזמה המשלחת של חוקר הארצות הסיני ג'אנג צ'יאן בתקופת שלטונו של הקיסר וו (141–87 לפני הספירה משושלת האן. ג'אנג כתב דיווח על ביקורו באזורים המערביים של מרכז אסיה וקרא לאזור סוגדיאנה כ"קאנג'ו".
: גברים סוגדיאנים סועדים ואוכלים במשתה, מציור קיר של פנג'אקנט , טג'יקיסטן, המאה ה-7 לספירה
 : פרט של ציור קיר מהמאה ה-6 לספירה, המראה את רוכבי פילים נלחמים בטיגריסים ומפלצות.
בעקבות המשלחת והדו"ח של ג'אנג צ'יאן, היחסים המסחריים של סין עם מרכז אסיה וסוגדיאנה שגשגו, מכיוון שמשלחות סיניות רבות נשלחו לאורך המאה ה-1 לפני הספירה. ב"רשומות ההיסטוריון" שלו שפורסם בשנת 94 לפני הספירה, ההיסטוריון הסיני סה-מה צ'יין העיר כי "הגדולה מבין המשלחות הללו למדינות זרות מנתה כמה מאות אנשים, בעוד שאפילו החבורות הקטנות יותר כללו למעלה מ-100 חברים... במהלך שנה אחת בין חמש לשש עד למעלה מעשר חבורות נשלחו". מבחינת סחר המשי, הסוגדיאנים שימשו גם כמתווכים בין אימפריית האן הסינית לאימפריה הפרתית של המזרח התיכון ומערב אסיה. הסוגדיאנים מילאו תפקיד מרכזי בסיוע לסחר בין סין ומרכז אסיה לאורך דרכי המשי עוד במאה ה-10, שפתם שימשה כלינגואה פרנקה לסחר באסיה עוד במאה ה-4.
: סוחר סוגדיאני בסין, מתואר על קבר אן ג'יה  בשנת 579 לספירה.
: צלמית קרמיקה של סוחר סוגדיאני בצפון סין, שושלת טאנג, המאה ה-7 לספירה.
לאחר שאלכסנדר הגדול השתלט על סוגדיאנה, הסוגדיאנים מהעיר מרקנדה (סמרקנד) הפכו לדומיננטיים כסוחרים נודדים, ותפסו עמדת מפתח לאורך דרך המשי העתיקה. הם מילאו תפקיד פעיל בהפצת אמונות כמו מניכאיזם, זורואסטריות ובודהיזם לאורך דרך המשי. ה"סְווֵי שׁוּ" (ספר סווי) הסיני (אנ') מתאר את הסוגדיאנים כ"סוחרים מיומנים" שמשכו סוחרים זרים רבים לארצם כדי לעסוק במסחר. הם תוארו על ידי הסינים כסוחרים מלידה, שלמדו את כישוריהם המסחריים בגיל צעיר. מסתבר ממקורות, כמו מסמכים שמצאו סר אורל שטיין ואחרים, שעד המאה ה-4 ייתכן שהם קבעו מונופול על הסחר בין הודו לסין. מכתב שנכתב על ידי סוחרים סוגדיאנים משנת 313 לספירה ונמצא בהריסות מגדל שמירה בגאנסו, נועד להישלח לסוחרים בסמרקנד, והזהיר אותם כי לאחר שליו צונג (אנ') ממדינת האן-ג'או (אנ') בזז את לוו-יאנג וקיסר ג'ין נמלט מהבירה, לא נותרו שם עסקים כדאיים לסוחרים הודים וסוגדיאנים. יתר על כן, בשנת 568 לספירה, משלחת טורקו-סוגדיאנית נסעה לקיסר הרומי בקונסטנטינופול כדי לקבל אישור לסחור ובשנים הבאות שגשגה הפעילות המסחרית בין המדינות. במילים פשוטות, הסוגדיאנים שלטו במסחר לאורך דרך המשי מהמאה ה-2 לפני הספירה ועד המאה ה-10.
: מטבע סוגדיאני, המאה ה-6, המוזיאון הבריטי.
: מטבע סוגדיאני בהשפעה סינית , ממחוז קלפין , המאה ה-8, המוזיאון הבריטי.
סויאב (אנ') וטלאס בקירגיזסטן של ימינו היו המרכזים הסוגדיאנים העיקריים בצפון ששלטו בנתיבי השיירות של המאות ה-6 עד ה-8. האינטרסים המסחריים שלהם היו מוגנים על ידי הכוח הצבאי המתחדש של הגקטורקים, שהאימפריה שלהם נבנתה על כוחו הפוליטי של אשינה (אנ') ועל כוחם הכלכלי של הסוגדיאנים. למעט כמה הפסקות, הסחר הסוגדיאני נמשך עד המאה ה-9. לדוגמה, גמלים, נשים, נערות, כסף וזהב נתפסו מסוגדיאנה במהלך פשיטה של קפגאן קגאן (אנ') (692–716), שליט החאנות הטורקית השנייה (אנ'). במאה ה-10 שולבה סוגדיאנה באימפריה האויגורית, שעד 840 הקיפה את צפון מרכז אסיה. חאנות זו השיגה משלוחים עצומים של משי מיסים של שושלת טאנג בתמורה לסוסים, והם הסתמכו על הסוגדיאנים שימכרו חלק גדול מהמשי הזה מערבה יותר. פיטר ב. גולדן כתב שהאויגורים לא רק אימצו את הכתב ואת האמונות הדתיות של הסוגדיאנים, כמו מניכאיזם, בודהיזם ונצרות, אלא גם הסתכלו על הסוגדיאנים כ"מנטורים", תוך שהם מחליפים אותם בהדרגה בתפקידיהם כסוחרים בדרך המשי וספקי תרבות. גאוגרפים מוסלמים (אנ') מהמאה ה-10 הסתמכו על תיעוד סוגדיאני המתוארך לשנים 750–840. לאחר שהאימפריה האויגורית הגיעה לקיצה, עבר משבר על הסחר הסוגדיאני. בעקבות הכיבוש המוסלמי של טרנסאוקסאניה במאה ה-8, חדשו הסאמאנים את המסחר בדרך הצפון-מערבית המובילה לממלכת הכוזרים ולהרי אורל ולדרך הצפונית-מזרחית לעבר השבטים הטורקים הסמוכים.
במהלך המאה ה-5 וה-6, רבים מהסוגדיאנים התגוררו באזור מסדרון חשי (אנ'), שם שמרו על אוטונומיה במונחים של ממשל והיה להם מנהל רשמי ייעודי המכונה סאבאו (אנ'), מה שמעיד על חשיבותם למבנה החברתי-כלכלי של סין. ההשפעה הסוגדיאנית על הסחר בסין באה לידי ביטוי גם במסמך סיני המפרט את המיסים ששולמו על סחר השיירות באזור טורפאן (אנ') ומראה כי בעשרים ותשע מתוך שלושים וחמש העסקאות המסחריות היו מעורבים סוחרים סוגדיאנים, וב-13 מקרים הן הקונה והן המוכר היו סוגדיאנים. סחורות שהובאו לסין כללו ענבים, אלפלפה וכלי כסף סאסאניים, וכן מכלי זכוכית, אלמוגים מהים התיכון, פסלונים בודהיסטיים מפליז, בד צמר רומי וענבר בלטי. אלה הוחלפו בנייר סיני, נחושת ומשי. במאה ה-7, הצליין הבודהיסטי הסיני שוואנדזאנג ציין תוך הסכמה שנערים סוגדיאנים למדו קרוא וכתוב בגיל חמש, אף על פי שמיומנותם הופנתה למסחר, מה שאכזב את שוואנדזאנג המלומד. הוא גם תיעד את הסוגדיאנים עובדים במקצועות אחרים כמו חקלאים, אורגי שטיחים, יצרני זכוכית ומגלפים בעץ.