stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סת
אל המדבר > סת כבעל חיים

באמנות סת הוצג כחיה מסתורית ולא ידועה, אשר תואר על ידי חוקרים בתור חית סת או היצור הטיפוני (אנ'), בעל חוטם עקום, אוזניים מרובעות זנב מפוצל וגוף כלבי או לפעמים גוף אנושי עם הראש של החיה סת. לחיה סת אין דמיון שלם עם שום יצור חי מוכר, אף על פי שהיא מזכירה שנבוב או תן, שתיהן חיות מדבריות והגזע הנפוץ יותר של שנבוב במצרים נראה אדמדם (בגלל שהפרווה הדקה שלו מאפשרת לראות את העור מתחת). הייצוג הראשון של סת נמצא בקבר מהתקופה הקדם-שושלתית המצרית (4,000 לפנה"ס-3,500 לפנה"ס) והחיה סת נמצאת על אלה של מלך העקרבים, שליט מצרי קדם-שושלתי. לפעמים הוצג באמנות המצרית בצורת חזיר.
תאוריה חדשה אומרת שהראש של החיה סת היא יצוג של מירמיוס קאנמה (סוג של דג) החי בנילוס ליד הום אימבו, אחד האתרים בהם נמצא מקדש לסת, ושני הסנפירים המרובעים הם מה שמתואר כאוזניים אצל החיה סת. למרות זאת ייתכן שחלק או כל החיה סת מבוסס על הסאלאוה, יצור כלבי מסתורי דומה, בעל זנב מפוצל ואוזניים מרובעות, שנטען שנתפס אחד מבני מינו ב-1996 על ידי קהילה במצרים העליונה. ייתכן גם שסת לא מבוסס על שום יצור חי.
אל המדבר > המאבק בין הורוס לסת

לאחר שמצרים התחתונה ומצרים העליונה אוחדו עם כיבוש החלק התחתון על ידי החלק העליון, נולד יצוג של הקונפליקט במיתולוגיה. תואר קרב ארוך וקשה בין הורוס, שהיה שליט מצרים העליונה, לבין סת, על הכתר. נאמר שבמשך אותו קרב אשכיו של סת נקרעו ממנו, ומכאן חוסר הפריון של המדבר, ואחת מעיניו של הורוס נפגמה חלקית, ולכן הירח פחות בהיר מהשמש, מכיוון, שבשלב מוקדם זה נאמר, שעין אחת של הורוס הייתה הירח והעין השנייה שמש. לבסוף כמו שתי האומות האלים התפייסו. טקסט המתאר את המאבק מופיע על הקירות הפנימיים בחצר הגדולה של מקדש אדפו.
אל המדבר > המגן של רע

בזמן שמערכת האוגדואד התבוללה עם האניאדה, עקב אי-זיהוי שגוי של אתום לרע, שנבע מהאיחוד בין מצרים העליונה והתחתונה, העמדה של סת בנושא זה הייתה בעלת חשיבות רבה. בעוד הורוס יורש את העולם מרע, סת, לשעבר האל הראשי של מצרים התחתונה, דרש תפקיד ראוי גם הוא, לכן הפך לגיבור הראשי של רע שנלחם באפפ בכל לילה בזמן שרע עשה דרכו (בתור אל השמש) בעולם השאול.
אי לכן, תואר סת פעמים רבות עומד על חרטום הדבורה של רע הודף את אפפ, בצורת נחש, צב או חיית מים מסוכנת אחרת. באופן מפתיע, רפרזנטציה בתקופה יותר מאוחרת כמו התקופה האכימדאית-פרסית במקדש 'היבוס בנווה המדבר קהרגה, סת מוצג בתפקיד זה עם ראש של בז במסווה של הורוס, למרות העובדה שסת בדרך כלל נחשב בעמדה שונה בקשר לגבורה.
התבוללות זו גרמה גם לאנוביס להשתנות, באזורים בהם סגדו לו בתור אל השאול, השינוי הוסבר היותו הבן של אוזיריס, היות שאיזיס הייתה קשורה בחיים, במקום זאת אמו של אנוביס זוהתה כנפתיס. זה הוביל להסבר שנפתיס, המתוסכלת מחוסר ההתעניינות של סת בה, התחפשה לאיזיס היותר מושכת, אבל לא הצליחה למשוך את תשומת לבו של סת עקב הנטיות ההומוסקסואליות שלו, אוזיריס הלך שולל אחר תחפושתה של נפתיס ומזיווגם נולד אנוביס.
בכמה כתבים יותר מאוחרים, כשסת לא קושר יותר עם המדבר, ולא יוחסו לו יותר גם חוסר פיריון, או הומוסקסואליות, אנוביס זוהה בתור הבן של סת ונפתיס כאשתו.
הרעיון שסת היה הומוסקסואל מבוסס בין השאר על מקרה ניסיון אונס של האחיין שלו הורוס-סה-אסט (הורוס הצעיר), בנו של אוזיריס כדי להפריך את הטענה של הנער לכתר על ידי "שיחליש אותו" (לפי הסבר אחר) ולהעניש את אוזיריס על כך ששכב עם אשתו נפתיס. בכל הנוגע למיניות או לאימפוטנציה של סת, אפשר להסתכל במיתולוגיה כדי למצוא תיאורים על הרבה נשים חלקן אלות זרות ומספר ילדים.
חלק מהנשים היותר מרכזיות של סת (חוץ מנפתיס) הן ניית' (שנאמר שאיתה הביא את סבכ), אמטכרת (שאיתה נאמר שהביא את אפוט), ענת ועשתרת (שתיהן אלות חשובות מכנען ושתיהן שוות ערך באהבה ומלחמה - שתי תכונות שסת היה ידוע בהן).
אל הרשע

בזמן התקופה האמצעית השנייה, תקופת המעבר בין המלוכה האמצעית למלוכה החדשה, הזרים המסתוריים החיקסוס, צברו כוח במצרים ושלטו משפך הנילוס ועד אווריס. הם בחרו בסת, שהיה האל הראשי של מצרים התחתונה, בתור הפטרון שלהם וסגדו לו כאל ראשי. למרות כיבוש זה, גישתם של המצרים כלפי זרים מתוארת כקסנופוביה ולבסוף הודחו החיקסוס. סת, בתור הפטרון של החיקסוס וכתוצאה משנאת המצרים לשליטים הזרים, ספג בהדרגה את האלוהיות של האלים הרשעים ובעיקר של האל אפפ.
כשסת הפך להתגלמות הרוע, תוארה דמותו כתנין וכהיפופוטם, חיות שהמצרים פחדו מהן, וכן כחמור. בתקופת הממלכה החדשה, הוא נקשר עם האלים של האימפריות החדשות שהחלו לצמוח.
מאוחר יותר היוונים קישרו את סת לטיפון בגלל ששניהם כוחות רשע, אלי סערות, בניהם של אלי הארץ, והתקיפו את האלים המרכזיים. בעקבות עלילת החמור, קישרו אותו היוונים גם לאלוהי היהודים.
האל המושיע

לעומת זאת סת גם נקשר עם אלי-סער גיבורים, למשל עם בעל הכנעני, וכמוהו תואר כבן הזוג של עשתרת וענת. בכך הוא חלק ממוטיב מלחמת אל הסער בים במזרח הקרוב הקדום.
בתרבות המודרנית

סת מופיע בסדרת הספרים "משפחת קיין והאלים המצריים" של ריק ריירדן כדמות נבל. סת הוא אחת הדמויות הראשיות בסרט "מלחמת האלים" (אנ') שיצא בשנת 2016. את תפקיד סת משחק ג'רארד באטלר.
ראו גם

סת-בעל
אלוהויות במצרים העתיקה
מיתולוגיה מצרית
מיתוס אוסיריס
לקריאה נוספת

שלומית ישראלי, המיתולוגיה המצרית, תל אביב: הוצאת מפה, תשס"ה – 2005.
הערות שוליים

↑  Raymond O. Faulkner, "A Concise Dictionary of Middle Egyptian", ISBN 0-900416-32-7, 2nd ed. 1972, p. 316.
↑  שלומית ישראלי, המיתולוגיה המצרית, עמ' 223.
↑  התפקיד "סת" בסרט "מלחמת האלים", באתר IMDb
| המיתולוגיה המצרית |
| --- | --- | --- |
| הפנתאון המצרי | אוסיריס • איסיס • אכר • אמון • אמונת • אנוביס • אפיס • עאפפ • ארבעת בני הורוס • אתום • אתון • בת • בס • בסתת • גב • הורוס • חעפי • חכא • וואדג'ת • ח'ונסו • ח'נום • ח'פרי • חתחור •  מות • מונתו • מין • מע'ת • מפדת • נו • נות • נחבת • נית • נפרתם • נפתיס • סתת • סבכ • סופדו • סח'מת • סת (סת־בעל) • ענקת • פאחת • פתח • קבוי • קוק • קטש • רע (העין של רע) • רשף • שו • תאורת • תחות • תפנות • סרקת |     |
| אתרים מיתולוגיים | בנבן |     |
| כתבים דתיים | אמדואת • כתבי הפירמידות • כתבי ארונות קבורה • ספר האדמה • ספר המערות • ספר המתים (הפפירוס של אני) • ספר הנשימה • ספר השערים |     |
| פולחן | מקדשים מצריים (מקדש לוקסור • כרנך • מקדשי אבו סימבל) • הפירמידות במצרים (הפירמידה הגדולה של גיזה) • הספינקס הגדול של גיזה • עמק המלכים • חג הסד |     |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007414178305171  GND: 118642340  LCCN: nb2018011271  SUDOC: 028874943  VIAF: 30330231   WorldCat (עם VIAF): 30330231
אייריס אפפל

| --- | --- |

 לידה:  29 באוגוסט 1921 קווינס, ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  1 במרץ 2024  (בגיל 102) פאלם ביץ', פלורידה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Iris Barrel 
 מקום קבורה:  בית הקברות בית דוד 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  המכון לאמנות יפה של אוניברסיטת ניו יורק  Putney High School 
 תחום יצירה:  עיצוב פנים, עיצוב, עיצוב אופנה, יזמות עסקית 
 
אייריס אפּפל (באנגלית Iris Apfel;‏ 29 באוגוסט 1921 – 1 במרץ 2024) הייתה אשת עסקים, מעצבת פנים ואייקון אופנה יהודייה-אמריקאית.
ביוגרפיה > שנות חייה המוקדמות

נולדה בשם אייריס ברל (Barrel) באסטוריה, קווינס, ניו יורק, בתם היחידה של סמואל ברל, שמשפחתו הייתה בעלת עסק לזכוכיות ומראות, וסדיה, מהגרת מרוסיה, שהייתה בעלת בוטיק אופנה. שניהם היו ממוצא יהודי. בתור ילדה, גילתה אייריס תשוקה לסטייל, נסעה ברכבת התחתית כדי לחקור את מנהטן, ובגיל 11 קנתה את הרכישה הראשונה, סיכה בחנות עתיקות. למדה תולדות האמנות באוניברסיטת ניו יורק וכן בבית הספר לאומנות באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
ביוגרפיה > קריירה

בצעירותה עבדה במגזין Women's Wear Daily, וכן עבור מעצבת הפנים אלינור ג'ונסון. בנוסף שימשה כעוזרת של המאייר רוברט גודמן.
ב-22 בפברואר 1948 נישאה לקרל אפפל (4 באוגוסט 1914 – 1 באוגוסט 2015). שנתיים לאחר מכן הם השיקו את חברת הטקסטיל Old World Weavers אותה ניהלו עד לפרישתם בשנת 1992. במהלך שנים אלו לקחה חלק בפרויקטים לעיצוב ושיקום מבנים, ביניהם הבית הלבן בתקופות כהונתם של תשעה נשיאים.
ב-2016 הופיעה בתוכניות ופרסומות טלוויזיה לרכב הצרפתי DS 3, והייתה "הפנים" של Australian brand Blue Illusion. במרץ 2016, הכריזה אפפל על שיתוף פעולה עם חברת הטכנולוגיה WiseWear בקו השיווקי Smart Jewelry.
בשנת 2019 בגיל 97 חתמה על חוזה דוגמנות, עם הסוכנות העולמית IMG.
ביוגרפיה > מורשת – תרומות משמעותיות > מוזיאון רטרוספקטיבי

ב-13 בספטמבר 2005 ערך מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק תערוכה אודות הסגנון הייחודי שיצרה אפפל בשם Rara Avis (Rare Bird): The Irreverent Iris Apfel.
ביוגרפיה > מורשת – תרומות משמעותיות > תארים ותפקידים אקדמיים

בשנת 2012, בגיל 90, הוענק לאפפל התואר פרופסור אורח באוניברסיטת טקסס באוסטין.
היא שימשה כיועצת, מומחית ומרצה אודות סגנון וענייני אופנה נוספים. בשנת 2013, בגיל 91, נכללה ברשימת "50 הנשים מעל גיל 50 הלבושות הטוב ביותר בעולם" של עיתון הגרדיאן.
ביוגרפיה > מורשת – תרומות משמעותיות > בובת ברבי

בשנת 2018, מאטל יצרה בובת ברבי בדמותה של אפפל, מה שהפך אותה לאדם המבוגר ביותר שעשה ברבי בדמותה. מאטל יצרה גם שתי בובות ברבי "מעוצבות בהשראת איריס אפפל" שהיו זמינות מסחרית.
ביוגרפיה > סרטים דוקומנטריים

אפפל כיכבה בסרט התיעודי אודות חייה "אייריס", שביים אלברט מייזלס. הסרט יצא לאקרנים באוקטובר 2014 בפסטיבל הסרטים של ניו יורק ובהמשך נקנה על ידי חברת ההפקה Magnolia Pictures לשם יצירת גרסה לתיאטרון.
אפפל כיכבה גם בסרט הדוקומנטרי "If You’re Not In the Obit, Eat Breakfast" אשר יצא לאקרנים ב-2017 כסרט טלוויזיה.
ביוגרפיה > פרסים

2016 - פרס Women Together Special Award of the Year.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בעלה, קארל אפפל, לו הייתה נשואה 67 שנים, נפטר ב-2015, שלושה ימים בטרם מלאו לו 101 שנים. השניים בחרו שלא להביא ילדים לעולם מתוך העדפה להתמקד בקריירה של אפפל.
נפטרה ב-1 במרץ 2024.
הערות שוליים

↑    Heather Hodson, ‏Anything goes, The Telegraph, 3 March 2007
↑  Chanel Vargas, Iris Apfel and Her Husband Carl's Adorable Love Story, Town & Country, ‏Nov 01, 2017
↑  Iris Apfel, BoF-The Business of Fashion
1 2  Cat Clifford, Iris Apfel: 10 life lessons from a 96-year-old who is probably cooler than you, CNBC, ‏Jul 23 2021
↑  Emily Dixon, Iris Apfel, 97-year-old style icon, signs major modeling contract, CNN, ‏February 6, 2019
↑  STAFF WRITER, Rare Bird of Fashion—and Academia, Division of Textiles and Apparel -University of Texas at Austin, ‏January 5, 2012
↑  Jess Cartner-Morley, The 50 best-dressed over-50s – in pictures, theguardian, ‏29 במרץ 2013
↑  Erica Gonzales, Iris Apfel Just Became the Oldest Person to Have a Barbie Made After Her, Bazaar, ‏Mar 28, 2018
↑  איתי יעקב, כוכבת האופנה המבוגרת בעולם: איריס אפפל חוגגת יום הולדת 100, באתר ynet, 29 באוגוסט 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 7054526  BnF: cb159977137 (data)  CANTIC: a12295632  CiNii: DA09406820  GND: 119126818  ISNI: 0000 0001 1006 4188  LCCN: n92093738  LNB: 000344681  NKC: xx0089780  NTA: 303914076  RERO: 02-A024718085  SUDOC: 146119444  VIAF: 114594431   WorldCat (עם VIAF): 114594431
מיקי חיימוביץ'

| --- | --- |
צילום מ-2011
צילום מ-2011
 לידה:  15 ביוני 1962 (בת 62) תל אביב-יפו, ישראל 
 שם לידה:  מיכל חיימוביץ' 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 עיסוק:  עיתונאית, מגישת חדשות
 מעסיק:  ערוץ 2, ערוץ 10   בהווה  רדיו תל אביב
 בן או בת זוג:  אלי אילדיס (1994–2017) 
 מספר צאצאים:  2 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  haimovichmiki
 טוויטר (X):  mikihaimovich1
 
יוראי להב הרצנו ומיקי חיימוביץ' בישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא הגנת עצים 13 בפברואר 2025
מיכל "מיקי" חיימוביץ' (נולדה ב-15 ביוני 1962, י"ג בסיוון ה'תשכ"ב) היא עיתונאית, פעילת סביבה ואשת תקשורת ישראלית, אשר במשך כשנתיים הייתה גם פוליטיקאית. כיהנה כחברת הכנסת מטעם מפלגת "חוסן לישראל" בסיעת "כחול לבן" ושימשה יו"ר ועדת הפנים והגנת הסביבה וסגנית יושב ראש הכנסת.
ביוגרפיה

נולדה כ"מיכל חסידה חיימוביץ'" וגדלה בתל אביב, לאביה ארנולד שעלה מרומניה ואמה סימון שעלתה מטורקיה. הייתה חניכה ומדריכה בתנועת הצופים. את שירותה בצה"ל עשתה חיימוביץ' תחילה כמ"כית, לאחר מכן יצאה לקצונה ושירתה כמפקדת פלוגה בבה"ד 12. שימשה קצינה בפינוי ימית ושירתה מספר שנים בשירות קבע.
לאחר שחרורה מצה"ל, עבדה תקופה קצרה כדיילת באל על.
חיימוביץ' בעלת תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת תל אביב. עם סיום לימודיה, פנתה לעסוק בתחום התקשורת. את דרכה בעולם הטלוויזיה החלה כתחקירנית בתוכניות "מבט שני" ו"בוקר טוב ישראל" בערוץ 1. ב-1990 החלה להגיש ולערוך את מהדורת החדשות המקומית של חברת הטלוויזיה בכבלים "מתב" ואת התוכנית "שישי-אישי" (בבימוי רון כחלילי). בהמשך מונתה לעורכת ראשית במחלקת החדשות בחברה.
ב-1994 נבחרה להגיש את מהדורת החדשות המרכזית של חברת החדשות של ערוץ 2 לצד יעקב אילון, ומאוחר יותר לצד גדי סוקניק. חיימוביץ' (לצד אילון או סוקניק) זכתה 5 פעמים בפרס "מסך הזהב" בקטגוריית "מגיש האקטואליה הטוב ביותר". הזכייה הזכורה ביותר היא זו מ-2002, השנה שבה עברה חיימוביץ' להגיש את מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ עשר, לצד אילון. כאשר עלתה לבמה כדי לקבל את הפרס, פנה סוקניק ישירות לחיימוביץ' ואמר "אני לא מבין גדול בכדורגל, אבל דבר אחד אני יודע - הרכב מנצח לא מחליפים". על כך ענתה לו חיימוביץ': "לדרבי חוקים משלו", ואחר כך הוסיפה: "אני רק מקווה, לכולנו, שבשנה הקרובה נביא לכם חדשות טובות יותר".
בנוסף להגשת המהדורה המרכזית בערוץ 10, יצרה חיימוביץ' סדרות דוקומנטריות שונות עבור הערוץ, מרביתן בנושאי חברה וצרכנות. בין הסדרות אותן יצרה לאורך השנים ניתן למנות את "על המשקל" (על תופעת ההשמנה העולמית והישראלית), "הפלא השמיני" (על הטלפון הסלולרי והשפעותיו על חיינו) ו"אמא יקרה לי" (הכותרת היא "לשון נופל על לשון" לפי שירו של משה דפנא), העוסקת בהתמודדותן של נשים שאינן מצליחות להביא ילדים לעולם ובמאבקן שלא לוותר על האמהוּת (פרק מעקב מיוחד שודר באוגוסט 2009).
בסוף 2010 הודיעה חיימוביץ' כי בכוונתה לפרוש מהגשת מהדורת החדשות המרכזית בערוץ 10, לטובת הקדשת זמן רב יותר למשפחתה. ב-6 ביוני 2011 הגישה את המהדורה האחרונה שלה ובסופה נפרדה מהצופים. מאז, מילאה את מקומה תמר איש-שלום ולאחר מכן הילה קורח.
בדצמבר 2013 החלה להגיש את תוכנית התחקירים "המערכת" ברשת, ערוץ 2, במסגרתה יצרה והגישה עשרות תחקירים עיתונאיים שהתמקדו בסוגיות חברתיות וכלכליות שונות כגון המוסד לביטוח לאומי, הפנסיה, עובדי הקבלן, הדיור הציבורי והביורוקרטיה במשרדי הממשלה. כמו כן, הובילה מספר תחקירים בנושא "המזון המזיק" תוך התמקדות בהשפעתו על תזונת ילדים, בריאותם והתפתחותם. בנוסף, יזמה תחקירים סביבתיים שונים שעסקו בבזבוז משאבים בתעשיית המזון, נזקי צריכת הפלסטיק, זיהום מי הים, תחבורה ציבורית, זיהום אוויר והשפעתו על תהליכי ההתחממות הגלובלית ועוד.
בשנת 2023 נבחרה יחד עם דניאלה לונדון דקל להיות אחת מאנשי הסביבה של האגודה הישראלית לאקולוגיה ולמדעי הסביבה. הבחירה בהן העשתה בשל התכנית "ירוקות" אותה הן מגישות ברדיו תל אביב.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

ב־7 בפברואר 2019 הודיעה כי היא מתמודדת בבחירות לכנסת העשרים ואחת במסגרת מפלגת חוסן לישראל בראשות הרמטכ"ל לשעבר בני גנץ, שהתאחדה עם מפלגת תל"ם בראשות משה יעלון, ושובצה במקום הרביעי. לאחר האיחוד עם "יש עתיד" להקמת כחול לבן, היא שובצה במקום השביעי, כאישה הראשונה ברשימה לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת. בבחירות הרשימה קיבלה 35 מנדטים, וחיימוביץ נבחרה לכנסת העשרים ואחת ולאחר מכן בסבב הבחירות הנוסף נבחרה לכנסת ה-22.
חיימוביץ' ידועה כפעילת זכויות בעלי חיים. ב-29 באפריל 2019, יום לפני השבעתה לכנסת בפעם הראשונה, ביקשה חיימוביץ' מיושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין לדאוג להחלפת מושב העור שבמקומה במליאת הכנסת, לכיסא מחומר סינתטי, והוסיפה שראוי לבחון אף החלפה עתידית של כל כיסאות המליאה. עם זאת, מנכ"ל הכנסת, אלברט סחרוביץ, דחה את הבקשה.
ב-15 במאי 2019 נאמה בכנסת והתייחסה ארוכות למשבר האקלים, וקראה להכריז על מצב חירום אקלימי. ב-21 במאי 2019 נערכה מחאה של מאות תלמידים ליד משכן הכנסת בירושלים בנושא זה. המחאה זכתה לתמיכה מתוך הכנסת, ולאחריה כתבה חיימוביץ': ”הגיע הזמן להכריז גם בישראל על מצב משבר אקלימי, לעצור את פליטת גזי החממה, לעבור לאנרגיות מתחדשות, להילחם בנזקי הפלסטיק ולשמור על בעלי החיים לפני שיהיה מאוחר מדי”
בזמן כהונת הכנסת ה-21 (הקצרה בהיסטוריה) והכנסת ה-22 בזמן ממשלת המעבר, הספיקה ח"כ חיימוביץ' לפעול בנושאי איכות הסביבה וזכויות בעלי חיים: הגישה הצעות חוק ופעלה לטובת נושאים סביבתיים כמו הזיהום במפרץ חיפה, החוק נגד המשלוחים החיים, חוק הפיקדון, חוק הפרוות, החוק נגד הרעלת אוכלוסיית הנשרים הנכחדת בישראל ועוד.
ב-27 בדצמבר 2020, לקראת הבחירות לכנסת ה-24, הוכרז שחיימוביץ' לא תכלל עוד ברשימת "כחול לבן". לפיכך, היא כיהנה בכנסת עד לסוף פעילותה של הכנסת ה-23 בראשית אפריל 2021.
ביוגרפיה > לאחר הפעילות הפוליטית

זמן קצר לאחר עזיבתה את הכנסת, החלה לשמש בהתנדבות יושבת ראש הוועד המנהל של מרכז השל לקיימות.
משנת 2022 היא מגישה ברדיו תל אביב את התוכנית "ירוקות", שעוסקת בקיימות, יחד עם הסופרת ובעלת טור ב"ידיעות אחרונות" דניאלה לונדון דקל.
ביוגרפיה > חיים אישיים

חיימוביץ' הייתה נשואה בשנית למגיש הטלוויזיה אלי אילדיס, ולהם שני ילדים. בספטמבר 2017, הודיעו הזוג על פרידה לאחר 23 שנות נישואים.
בעשור השלישי של המאה ה-21, חיימוביץ' בזוגיות עם המוזיקאי עדי רנרט ולאחר שנים של מגורים בתל אביב, מתגוררת בגבעת עדה.
עמדותיה

חיימוביץ' תומכת בצמצום צריכת מזון מן החי ובהפחתת השימוש במשאבי טבע מתכלים כגון נפט ופחם ובמעבר לאנרגיה ירוקה. היא עוסקת בהגברת המודעות למשבר האקלים, בדגש על שימוש בתחבורה ציבורית וצמצום זיהום האוויר. בנוסף, חיימוביץ' מתנגדת לפגיעה במערכת האקולוגית הימית, בדגש על שימור החופים וטיפוחם, ומתנגדת לזיהום מי הים על ידי מפעלי תעשייה שונים.
חיימוביץ' פעילה להפחתת אכילת בשר ממניעים מצפוניים וסביבתיים ועוסקת רבות בזכויות בעלי חיים. היא ערכה את ספר המתכונים "אוכל למחשבה" בשיתוף עם תמי גרייניק. חיימוביץ היא צמחונית 31 שנה, ובשנת 2012 הפכה לטבעונית. לאחר עזיבתה את תפקיד מגישת החדשות, החלה בהובלת קמפיין להנהגת "יום שני ללא בשר" ("Meatless Monday") בישראל, שלוחה של הפרויקט הבינלאומי להימנעות מאכילת בשר במשך יום אחד בשבוע. כיו"ר ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, החלה לקדם את היוזמה להנהגת יום עבודה אחד בשבוע מהבית.
הערות שוליים

1 2  מיקי חיימוביץ', במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
↑  @mikihaimovich1, ״אמא, ציונית אמיתית עלתה לבד מטורקיה ומרגישה היום מבורכת.״, באתר טוויטר, ‏30 באפריל 2019
↑  100 שנות צופים, באתר ynet, ‏2019-02-14 (ארכיון)
↑  אילן לוקאץ', ‏מיקי חיימוביץ' חוגגת 50 ונזכרת בימית, באתר ‏מאקו‏, 7 ביוני 2012
↑  רז שכניק, מיקי חיימוביץ' פורשת מהגשת החדשות בערוץ 10, באתר כלכליסט, 20 בדצמבר 2010
↑  רומי בן צבי, זווית, 22 הנבחרים: אלו אנשי הסביבה של ישראל השנה, באתר ynet, 6 באוקטובר 2023
↑  יובל קרני, מיקי חיימוביץ' מצטרפת לגנץ, באתר ynet, 7 בפברואר 2019
↑  יוני גבאי, ‏מיקי חיימוביץ לא מרוצה מכיסא העור: "זה צער בעלי חיים", באתר כיכר השבת, 29 באפריל 2019
↑  מישאל לוי, ‏מנכ"ל הכנסת מסרב להחליף כסא לח"כ מיקי חיימוביץ, באתר כיכר השבת, 30 באפריל 2019
↑  נאום הבכורה של מיקי חיימוביץ', בעמוד הפייסבוק של מיקי חיימוביץ', 21 במאי 2019
↑  עפר לבנת, ‏הצעירים בדרך לכנסת: מחאת תלמידים נגד משבר האקלים, באתר מעריב אונליין, 21 במאי 2019
↑  שביתת תלמידים למען האקלים, כחלק ממחאת הנוער העולמית, בעמוד הפייסבוק של מור גלבוע, 21 במאי 2019
↑  התמודדות עם המשבר הסביבתי ובראשו משבר האקלים, בעמוד הפייסבוק של יעל כהן-פארן, 21 במאי 2019
↑  בני הנוער הגיעו למחות מול משכן הכנסת, בעמוד הפייסבוק של מיקי חיימוביץ', 21 במאי 2019
↑  חברת הכנסת מיקי חיימוביץ' הודיעה כי לא תתמודד ברשימת כחול לבן לכנסת, באתר הארץ, 27 בדצמבר 2020
1 2 3 4  תחיה ברק, מיקי חיימוביץ': "אמא חסרה לי מאוד. לא היה לנו קלוז'ר", באתר ynet, 30 בינואר 2023
↑  מיקי חיימוביץ' ואלי אילדיס החליטו לפרק את החבילה, באתר מעריב אונליין, 18 בספטמבר 2017
↑  ערן סויסה, אחרי 23 שנים: מיקי חיימוביץ' ואלי אילדיס מתגרשים, באתר ישראל היום, 18 בספטמבר 2017
↑  ליאורה גולדנברג-שטרן, ‏הופתענו לגלות על המקום הלא שגרתי בו עברה לגור מיקי חיימוביץ', באתר מעריב אונליין, 13 בספטמבר 2024
↑  יוסי ענבר, שחר בוקמן, הפוליטיקה של הפסולת – ריאיון עם חה"כ מיקי חיימוביץ', אקולוגיה וסביבה 11, 19 בינואר, 2021
↑  אביב לביא, ‏צמחונות להמונים, באתר ‏מאקו‏, 7 ביוני 2012
1 2  תמר איש שלום, מיקי חיימוביץ' - מהדסק לקידום הצמחונות: "החדשות היו לי לזרא", באתר nana10‏, 26 בנובמבר 2012
| יושבי ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת |
| --- | --- | --- |
| יושבי ראש ועדת הפנים (1949–1974): | בנימין מינץ • יוסף ספיר • נחום חת • יעקב ריפתין • מרדכי סורקיס |  |
| יושבי ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה (1974–2006): | יוסף תמיר • יורם ארידור • שלמה הלל • שושנה ארבלי-אלמוזלינו • דב שילנסקי • יהושע מצא • סאלח טריף • מיכה גולדמן • דוד אזולאי • משה גפני • יורי שטרן • ראלב מג'אדלה |  |
| יושבי ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה (מ־2006): | ראלב מג'אדלה • אופיר פינס-פז • דוד אזולאי • אמנון כהן • מירי רגב • דודי אמסלם • יואב קיש • מיקי חיימוביץ' • סעיד אלחרומי • וליד טאהא • יעקב אשר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312671005171  VIAF: 297578947   WorldCat (עם VIAF): 297578947
אלברידג' אייר ברבנק

| --- | --- |

 לידה:  10 באוגוסט 1858 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, ארצות הברית 
 פטירה:  21 באפריל 1949 (בגיל 90) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 
אלברידג' אייר ברבנק, באנגלית, Elbridge Ayer Burbank (10 באוגוסט 1858 - 21 באפריל 1949) היה אמן אמריקאי שצייר יותר מ-1200 דיוקנאות של אינדיאנים מ-125 שבטים. הוא למד אמנות בשיקגו ובשנות ה-30 לחייו נסע למינכן, גרמניה, ללימודים נוספים עם אמנים גרמנים מפורסמים.
ראשית חייו

אלברידג' נולד ב-10 באוגוסט 1858 בהרווארד, אילינוי, לאנה מריה (אייר) ואבנר ברבנק. לאחר שלמד בבתי ספר ציבוריים, הוא החל לימודי אמנות באקדמיה לעיצוב בשיקגו, שם הושפע מלאונרד פולק וסיים את לימודיו ב-1874.
דודו מצד אמו, אדוארד אי. אייר, היה איש עסקים מצליח, נדבן למוזיאונים ואספן עתיקות. הוא אסף ספרים, כתבי יד מקוריים וחומרים אחרים הקשורים להיסטוריה ולאתנולוגיה של עמים אינדיאנים בזמן המפגש עם האירופאים. האוסף שלו, היה אחת מהתרומות הראשונות לספריית ניוברי בשיקגו, ויש שם מספר יצירות של ברבנק.
קריירה

הוא צייר או רשם יותר מ-1,200 אינדיאנים מ-125 שבטים. במשך תקופה של מספר שנים, הוא בילה חודשים רבים בתחנת סחר, שם צייר אינדיאנים. היישוב ברבנק, אוקלהומה, נקרא על שמו.
בשנת 1910, עורך ה-The Harvard Independent ציין: "אף אמן אחר במדינה לא נהנה מההזדמנויות שחווה מר ברבנק - ציור הדיוקנאות של האינדיאנים. הוא תיאר גם את נוף ארצם, את מנהיגי האינדיאנים הידועים שהיו פעם באמריקה, שהולכת ומשתנה במהירות. בעשרים השנים האחרונות נסע מר ברבנק ממחנה למחנה בין הילידים של צפון-מערב ודרום-מערב, וצייר ברצף את כל הלוחמים הגדולים שכושרם הפך את שמותיהם למפורסמים בתולדות אמריקה.
ברבנק היה בשתי תקופות של לימודים במינכן, גרמניה, עם אמנים בולטים. בשנים 87–1886 למד אצל פול נאווין ופרדריק פהר. הוא חזר כעבור שנתיים, ולמד מ-1889- 1890 אצל טובי רוזנטל. הוא גם נסע לקארדיף, ויילס.
כמבוגר, ברבנק אובחן עם הפרעה דו קוטבית, שכונתה אז "מאניה דיפרסיה". הוא טופל בכמה מרפאות במהלך חייו. הוא אושפז במשך עשר שנים בבית החולים הממלכתי לחולי נפש בנאפה, קליפורניה.
הוא מת ב-21 באפריל 1949, בסן פרנסיסקו, קליפורניה, לאחר שנפגע ונפצע קשה מרכבל ב-27 בינואר. הוא נקבר לראשונה בסן פרנסיסקו, קליפורניה, אך שרידיו נקברו מחדש ברוקפורד, אילינוי. בשנת 1984 העבירו קרובי משפחה את שרידיו והם נקברו מחדש בבית הקברות מאונט אובורן, הרווארד, אילינוי.
הערות שוליים

↑  . A. Burbank, “Famous War Chiefs I Have Known and Painted-Chief Blue Horse (Ogallalla (sic) Sioux)” at http://www.D50.org/Burbank/Years/1910/1910_HI_Chief_Blue_Horse.htm
↑  Burbank Among the Indians, Caxton Press, 1944. Placed online with permission of Caxton Press
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1021245666  ISNI: 0000 0000 6704 7840  LCCN: n92003114  PIC: 284212  RKD: 14085  SNAC: w6z33b9v  SUDOC: 18972465X  ULAN: 500016304  VIAF: 23787949   WorldCat (עם VIAF): 23787949 
צ'יף הסוס הכחול, 1898
תאוריות קשר הקשורות לחיות בישראל

תאוריות קשר הקשורות לחיות בשימוש צבאי בישראל הן טענות  לשימוש ישראלי בחיות הבר לתקיפת אזרחים ולמטרות ריגול הנפוצות בדרך כלל בעולם המוסלמי.
עופות

עופות מטובעים לרוב עם מכשירי מעקב שם GPS או טבעות זיהוי כדי לעקוב אחר תנועותיהם לצורך מטרות כתיעוד נדידה. הרזולוציה הגבוהה של מסלולים המתקבלים ממערכת התומכת ב-GPS יכולים לאפשר שליטה הדוקה יותר על מחלות מידבקות המועברות על ידי בעלי חיים כגון זן H5N1 של שפעת העופות.
לדברי אוהד הצופה, אקולוג עופות ברשות הטבע והגנים, הרעיון שציפורים מתויגות משמשות לריגול הוא אבסורדי. "ציפורים וחיות בר אחרות שייכים לכולנו ואנחנו חייבים לשתף פעולה", קבע. "בורות גורמת לאמונות המטופשות הללו שהן משמשות לריגול".
עופות > בזים

הבזים הופכים נפוצים בישראל ובטורקיה במהלך עונת הרבייה.
ב-2013, בז שעל כף רגלו נמצא תווית ישראלית, התגלה על ידי כפריים בנפת אלזי שבטורקיה. צוות רפואי מאוניברסיטת פיראט (אנ') זיהה את הבז כ"מרגל ישראלי" באחד ממסמכיהם. חרף כך, לאחר בדיקות רפואיות מעמיקות, שכללו סריקות של קרני רנטגן, לא נמצא כי הבז נושא עמו כל ציוד חשמלי. לא הוגשו כל כתבי אישום, והבז הורשה להמשיך במעופו.
עופות > שרקרקים

במאי 2012 מצאו כפריים מדרום העיר גזיאנטפ שבטורקיה שרקרק מצוי. על כף רגלו של השרקרק נמצאה תווית מישראל, שנעשה בה שימוש על ידי חובבי טבע כדי לעקוב אחרי מסלול מעופו של השרקרק. הכפריים חששו, כי השרקרק עלול לשאת עמו צ'יפ זעיר מבית קהילת המודיעין הישראלית כדי לרגל באזור. ראש המנהלה המחוזית לטבע ולבעלי חיים בגזיאנטפ, אקיף אסלאנפאי, בחן את גופתו של השרקרק. הלה טען כי הוא מצא ש"אפו של השרקרק שונה ובהירה הרבה יותר מאפיהם של שרקרקים אחרים" וש"היא תוכל לאפשר הקלטה וצילום, כפי שעושה ישראל פעמים רבות". יחידה אנטי-טרוריסטית החלה להתערב בנושא, עוד לפני שמשרד החקלאות הטורקי הודיע לכפריים כי יש נוהג להצמיד טבעות לרגליהן של ציפורים נודדות כדי לעקוב אחרי מעופן.
כתב ה-BBC, ג'ונתן הד (אנ'), כתב את דעתו בנושא התקרית: "תאוריות קשר בלתי סבירות יכולות להתפתח בקלות בטורקיה, ובמיוחד כאשר מדובר בישראל".