stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בונאוונטורה קאוואליירי

| --- | --- |

 לידה:  1598 מילאנו, ספרד ההבסבורגית 
 פטירה:  30 בנובמבר 1647 (בגיל 49 בערך) בולוניה, מדינת האפיפיור 
 שם לידה:  Francesco Cavalieri 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  איטליה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פיזה (1619) 
 מנחה לדוקטורט:  בנדטו קסטלי 
 מוסדות:  אוניברסיטת בולוניה (1629–1646) 
 תלמידי דוקטורט:  פייטרו מנגולי 
 תרומות עיקריות
 מנסח עקרון קאוואליירי
 
פסל בונאוונטורה קאוואליירי מאת ג'ובאני אנטוניו לבוס בארמון בררה במילאנו
בונאוונטורה פרנצ'סקו קאוואליירי (באיטלקית: Bonaventura Francesco Cavalieri;‏ 1598 – 30 בנובמבר 1647) היה מתמטיקאי איטלקי, הידוע כיום כמנסח עקרון קאוואליירי, הקובע ששני חפצים שווים בנפחם אם חתכי הרוחב שלהם שווים בשטחם בכל מקום. במציאת עיקרון זה הוא בישר, במובן מסוים, את מושג האינטגרל. כמו כן פיתח את נוסחת לוטשי העדשות.
קאוואליירי נולד במילאנו, והתחנך מגיל צעיר במנזרים ישועיים, תחילה בסאן גרלאמו במילאנו ואחר כך בפיזה. הוא למד גאומטריה באוניברסיטת פיזה. החל משנת 1632 הוא פרסם 11 ספרים. הוא היה בקשר עם גלילאו גליליי שתמך בו במחקרים המתמטיים. הוא בנה משאבה הידראולית במנזר שלו. כמו כן, פרסם טבלאות לוגריתמיות והדגיש את החשיבות של שימוש בהם לצורכי אסטרונומיה וגאוגרפיה. נפטר בבולוניה.
על שמו נקרא המכתש הירחי, קאוואלייריוס (אנ').
ראו גם

הבעיה השלישית של הילברט
אנה לסנאי

| --- | --- |

 לידה:  3 בינואר 1885 Nižný Hrušov, סלובקיה 
 פטירה:  2 באוקטובר 1966 (בגיל 81) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Moscovitz Amália 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 שפות היצירה:  הונגרית 
 תקופת הפעילות:  1915–1966 (כ־51 שנים) 
 בן או בת זוג:  אוסקר יאסי (1913–1918)  טיבור גרגיי 
 צאצאים:  Andrew Jaszi 
 
אנה לסנאי (במקור עמליה מוסקוביץ  ומכאן כינויה "מאלי" בין חבריה. בהונגרית: Lesznai Anna; ניז'ני הרושוב, 3 בינואר 1885 – ניו יורק, 2 באוקטובר 1966) הייתה משוררת, סופרת, גרפיקאית ואמנית הונגרייה-יהודייה. חברה אורחת בחוג השמונה (ציירים) (Nyolcak; פעל בשנים 1909–1919), שהיה קבוצת האמנים האוונגרדים ההונגריים המשמעותית ביותר בראשית המאה העשרים.
ביוגרפיה

אביה היה גזה מוסקוביץ, בעל אדמות יהודי ואמה הרמינה דויטש. חוויות ילדות באחוזתו של אביה ליוו אותה במשך כל ימי חייה. בילדותה למדה רקמה עממית מנשות איכרות באחוזת אביה ואחר כך למדה אומנות שימושית אצל שאנדור ביהארי בבודפשט ואצל לוסיין סימון בפריז. בן דודה לאיוש הטווני קידם את פרסום שיריה הראשונים בכתב העת הספרותי החשוב ניוגט, שהטוואני היה ממייסדיו. המשורר אנדרה אדי שם לב לכרך הראשון של שיריה (שירים חוזרים הביתה) ושיבח אותם בביקורתו. בין 1913 לבין 1918 היא הייתה אשתו של אוסקר יאסי.
היא הייתה קרובה לקבוצה האמנים של חוג השמונה (ציירים) וביניהם הציירים לאיוש טיהני, דז'ה אורבן, בלה צובל, דז'ה ציגאני רוברט ברניי, ברטלן פּוֹר (למעשה משמונת החברים בחוג שישה היו יהודים. יתרה מזאת שלושת האורחים בחוג וביניהם אנה לסנאי היו גם הם יהודים). אך היא הייתה רק חברה חיצונית, אורחת. בשנת 1911 היא הציגה במסגרת הקבוצה קישוטים פולקלוריסטיים. היא גם עיצבה את הכריכה הקדמית למהדורות הראשונות של כרכי השירה של המשורר אנדרה אדי. בין חבריה היו בנוסף לאדי, מרגיט קאפקה, בלה באלאז' וג'רג' לוקאץ'. קשרי ידידות חיברו אותה לכתב העת ניוגט, לכתב העת "המאה העשרים" ולחוג יום ראשון. בשנת 1919 היגרה לווינה והתגוררה שם. היא נישאה לצייר ההונגרי-יהודי טיבור גרגיי (גרינשטיין). בשנת 1930 חזרו לבודפשט. בשנת 1932 הייתה לה תערוכה עצמאית במוזיאון ארנסט.
בסוף שנות ה-30 של המאה ה-20 נאלצה להגר שוב מהונגריה בשל החוקים האנטישמיים, האנטי-יהודיים ומשנת 1939 התגוררה בארצות הברית. היא לימדה אמנות בניו יורק. בשנות חייה האחרונות ביקרה לעיתים קרובות בבודפשט.
עבודותיה

היא נחשבת לאחת המשוררות הטובות ביותר בהונגריה. המוטיבים העיקריים משיריה הליריים הם הגן, האדמה, העץ, הפרח ואלה מעוררים את האחדות הקדומה. היא בעצמה איירה את ספרי סיפורי הילדים שלה, והתמונות בספרים מקבלות דגש חזק יחד עם הטקסט. הרומן האוטוביוגרפי שלה, "בראשית היה הגן" מהווה זיכרון ותמונת התקופה כאחד. תמונות סיפורי הילדים שלה, עטיפות הספרים, האיורים, עבודות ההטקסטיל בעיצובה, בהן השתמשה באלמנטים דקורטיביים, בצבעים עשירים ועליזים של אמנות עממית הונגרית, הפכו אותו לנציגה בולטת של האר נובו ההונגרי. הטקסטילים שלה בסגנון אר נובו התפרסמו לרוב בכתבי עת לאמנות בת זמננו.
כתיבתה הספרותית

בשפת המקור:
Hazajáró versek. Költemények; Nyugat, Bp., 1909
A kis kék pillangó utazása (Bécs, 1913)
Mese a bútorokról és a kis fiúról; ill. szerző; Kner Ny., Gyoma, 1918
Édenkert. Versek; Kner, Gyoma, 1918
Eltévedt litániák; Libelli, Bécs, 1922
Virágos szerelem. Magyar szerelmes versek gyűjteménye; összeáll., ill. Lesznai Anna; Pantheon, Bp., 1932
Spätherbst in Eden. Roman (Kezdetben volt a kert); németből ford. Ernst Lorsy; Stahlberg, Karlsruhe, 1965
Kezdetben volt a kert. Regény; Szépirodalmi, Bp., 1966
Köd előttem, köd utánam. Válogatott versek; utószó Hajnal Anna; Szépirodalmi, Bp., 1967
A tervezés művészete. Előadások; ford. Néray Katalin; Népművelési Intézet–Városi Tanács V. B., Bp.–Hatvan, 1976 (Hatvany Lajos Múzeum füzetei)
A kis pillangó utazása Lesznán és a szomszédos Tündérországban; ill. szerző; Móra, Bp., 1978 (angolul és németül is)
Lesznai képeskönyv. Lesznai Anna írásai, képei és hímzései; összeáll. Gergely Tibor, utószó Szabadi Judit, Vezér Erzsébet; Corvina, Bp., 1978
Dolgok öröme; vál., szöveggond., utószó Vezér Erzsébet; Szépirodalmi, Bp., 1985
Idődíszítés. Mesék és rajzok; szerk. Szilágyi Judit, utószó Boldizsár Ildikó; Petőfi Irodalmi Múzeum–Hatvany Lajos Múzeum–Nemzeti Tankönyvkiadó, Bp.–Hatvan, 2007
Wahre Märchen aus dem Garten Eden; németre ford. Hecker András, Russy Ilka, szerk., előszó Fehéri György; Das Arsenal, Berlin, 2008
Sorsával tetováltan önmaga. Válogatás Lesznai Anna naplójegyzeteiből; mellékletek Török Petra; Petőfi Irodalmi Múzeum–Hatvany Lajos Múzeum, Bp.–Hatvan, 2010
Kezdetben volt a kert, 1-2.; utószó Kőbányai János; Múlt és Jövő, Bp., 2015 (Hágár)
בתרגום לעברית:
שירים בדרך הביתה. חרוזים. ניוגט, עמ', 1909
מסע הפרפר הכחול הקטן (וינה, 1913)
אגדה על רהיטים והילד הקטן.  דיומה, 1918
גן עדן. שירים ; דיומה, 1918
ליטאניות אבודות ; ליבלי, וינה, 1922
אהבה פרחונית. אוסף שירי אהבה הונגריים ; אנה לסנאי; הוצאת פנתאון, ב., 1932
Spätherbst in Eden. Roman (בהתחלה היה גן) ; תרגום מגרמנית ארנסט לורשי; שטלברג, קרלסרוהה, 1965
בהתחלה היה גן. רומן ; עמ', 1966
ערפל לפני, ערפל אחרי. שירים נבחרים ; 1967
אומנות העיצוב. מצגות ; 1976 (חוברות של מוזיאון לאיוש הטווני)
המסע של הפרפר הקטן לְלסנה ולארץ הפיות השכנות ;  1978 (באנגלית ובגרמנית כאחד)
ספר תמונות של לסנאי. כתבי אנה לסנאי, תמונות ורקמה ; טיבור גרגיי, Corvina, Bp., 1978
שמחת הדברים ;  1985
זמן קישוט. סיפורים ורישומים ; עריכה, כתיבה,  יודית סילאג'י, אחרית דבר אילדיקו בולדיז'אר; מוזיאון פטפי לספרות - מוזיאון לאיוש הטווני - 2007
Wahre Märchen aus dem Garten Eden ; מתורגם לגרמנית. עורכת הקדמה ג'רג' פהרי; דאס ארסנל, ברלין, 2008
הגורל עצמו מקועקע. מבחר מתוך היומן של אנה לסנאי ; הערות פטרה טורוק; המוזיאון הספרותי של פטפי-מוזיאון לאיוש הטווני, בודפשט-הטוון, 2010
בראשית היה גן ; אחרית דבר יאנוש קבנאי; עבר ועתיד, עמ'
לקריאה נוספת

אינדקס ביוגרפי הונגרי. אנה לסנאי
The permanent exhibition “Crumbs of the broken cake of the world”: https://web.archive.org/web/20160816111755/http://www.hatvanymuzeum.net/en/anna-lesznai-her-lifes-work
המוזיאון למורשת יהדות דוברת הונגרית. אנה לסנאי.
Anna Lesznai in YIVO (Yivo Institute for Jewish Research): http://www.yivoencyclopedia.org/article.aspx/Hungarian_Literature
Freud Museum in UK: https://www.freud.org.uk/exhibitions/10527/painted-dreams-tales-fantasy-and-dreams-in-hungarian-art-of-the-early-twentieth-century/
הערות שוליים

↑  Képzőművészet Magyarországon
↑  Csűrös Miklós szócikke alapján,
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007576743005171  BnF: cb12966078m (data)  GND: 106370340  ICCU: UFIV064331  ISNI: 0000 0001 1064 2355  LCCN: no90002078  NTA: 166175188  RERO: 02-A018946233  RKD: 353686  SUDOC: 242142508  ULAN: 500020788  VIAF: 57099999   WorldCat (עם VIAF): 57099999
ארסיבו

ערך זה עוסק במחוז בפוארטו ריקו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ארֵסיבּוֹ (Arecibo) הוא מחוז[דרושה הבהרה] בפוארטו ריקו שנוסד בשנת 1616, 80 ק"מ מערבית לסן חואן. מתגוררים בו כ- 100,000 איש (2.5% מאוכלוסיית האי).
במצפה ארסיבו שבמחוז שוכן הרדיו-טלסקופ בעל מפתח יחיד הגדול ביותר בעולם.
ארקאה–סאמסיק

| --- | --- |

לוגו הקבוצה
 מידע על הקבוצות
 קוד UCI:  ARK
 אופניים:  BH (–2019)   קניון (2020–)
 מיקום:  צרפת צרפת
 תאריך ייסוד:  2005
 תחום:  כביש
 סטטוס:  UCI ProTeam
 צוות מקצועי ראשי
 מנהל כללי:  עמנואל הובר
 מנהל ספורטיבי:  סבסטיאן אינו   רוז'ה טרין
 שמות קודמים
 2005–2006   2007–2008   2009–2012   2013–2015   2016–2017   2017   2018   2019–:  Bretagne–Jean Floc'h   Bretagne–Armor Lux   Bretagne–Schuller   Bretagne–Séché Environnement   Fortuneo–Vital Concept   Fortuneo–Oscaro   Fortuneo–Samsic
קבוצת ארקאה–סאמסיק (בצרפתית: Arkéa–Samsic) היא קבוצת אופני כביש צרפתית, בדרג ה-UCI ProTeam, המשני לקבוצות אחרי דרג ה-UCI WorldTeam.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 2005 בשם "Bretagne–Jean Floc'h", אז הקבוצה הייתה חובבנית, רק בשנת 2011 עלתה הקבוצה לדרג הפרו קונטיננטל המקצועי. בשנת 2014 קיבלה הקבוצה את אחת מארבע ההזמנות שחולקו לקבוצות בדרג הפרו קונטיננטל לטור דה פראנס,
וערכה את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור, ומאז היא מוזמנת בקביעות למרוץ. בשנים האחרונות היא גם מוזמנת למונומנט פריז - רובה.
בשנת 2018 צירפה לשורותיה את הרוכב וורן ברגיל, שניצח את קטגוריית ההרים בטור דה פראנס 2017 ובנתה את הקבוצה סביבו. שנה לאחר מכן גם צירפה את הספרינטר הגרמני, אנדרה גרייפל, שנחשב בשיאו לאחד מהספרינטרים הטובים בעולם, לעונה אחת בלבד. ב-2019 ברגיל ניצח עבור הקבוצה את אליפות צרפת. ב-2020 הקבוצה עשתה קפיצת מדרגה נוספת מבחינת רכש, כשצירפה את נאירו קינטנה, מנצח ג'ירו ד'איטליה 2014 ווואלטה אספנייה 2016, במטרה שיהיה המוביל שלה בטור דה פראנס. הקבוצה צירפה גם אחיו, דאייר, עוד רוכבים בולטים כמו ווינר אנאקונה ודייגו רוסה והספרינטר נאסר בוהאני.
סגל הקבוצה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא סגל הקבוצה מעודכן לשנת 2022.
קולומביה וינר אנאקונה
צרפת וורן ברגיל
צרפת פרנק בונאמור
צרפת תומא בודה
צרפת מקסים בואה
צרפת נאסר בוהאני
בלגיה בנג'מין דקלרק
צרפת אנתוני דלהפלאס
צרפת אליה גסבר
צרפת דונובן גרונדה
צרפת טיבו גוורנלה
צרפת רומיין הארדי
צרפת בנואה ז'ארייר
צרפת רומיין לה רו
צרפת פלורנטין לקאמווה–למבר
צרפת קווין לדאנויי
צרפת מתיס לווה
צרפת דן מקליי
בלגיה כריסטוף נוף
פולין לוקאש אוסיאן
קולומביה נאירו קינטנה
קולומביה דאייר קינטנה
צרפת אלאן ריו
צרפת הוגו הופסטטר
צרפת קלמו רוסו
בריטניה קונור סוויפט
צרפת פלוריאן ואשו
צרפת קווין ואקווילין
הערות שוליים

1 2  כסטאז'ר החל מאוגוסט
ארסינואי השלישית

ארסינואי (ארסינואה) השלישית (ביוונית עתיקה: Ἀρσινόη;‏ 246 או 245 – 204 לפנה"ס), נודעה גם בשם "פילופטור" – אוהבת האב, הייתה מלכה מצרית מבית תלמי, בתו של תלמי השלישי ואשתו ואחותו של תלמי הרביעי, אשר שלטה במצרים בין השנים 220-204 לפנה"ס.
בסוף אוקטובר או בתחילת נובמבר של שנת 220 לפנה"ס נישאה למלך תלמי הרביעי, אחיה מאב ומאם, ולקחה תפקיד פעיל בשלטון. באותה עת היה האיש החזק בחצר המלכות באלכסנדריה השר סוסיביוס (Sosibius), יליד אלכסנדריה אשר פרש את חסותו על המלך הצעיר. סוסביוס לא התנגד למעורבותה של ארסינואי בשלטון, ובהשפעתו ערך תלמי חיסול נרחב בקרב משפחתם הקרובה והרג את אחיהם מאגאס ואת אחותם ברניקי.
ארסינואי לקחה חלק פעיל, כאמור, בהנהגה, ורכבה עם בעלה בראש כוחות הרגלים והפרשים בקרב רפיח שהתקיים ב-22 ביוני 217 לפנה"ס בין תלמי הרביעי לאנטיוכוס השלישי על השליטה בקוילה-סוריה. בקרב ניצח תלמי את אנטיוכוס וכבש מידיו את קוילה-סוריה.
בשנת 210 לפנה"ס ילדה ארסינואי לתלמי הרביעי את בנם תלמי, לימים המלך תלמי החמישי.
בשנת 206 לפנה"ס פרץ מרד נגד תלמי הרביעי בשל ההתדרדרות במצב הכלכלי במצרים, עקב הבזבזנות של החצר וההוצאות הגדולות של המלחמות. הוא נרצח בשנת 204 בידי השר סוסיביוס, וארסינואי נרצחה זמן קצר אחריו.
בונבוניירה

ערך זה עוסק בקופסת ממתקים. אם התכוונתם לאצטדיון של קבוצת הכדורגל בוקה ג'וניורס, ראו .
בונבוניירה פתוחה, עם מגוון פרליני שוקולד
בונבוניירה היא קופסה או חבילה המעוצבת בפאר ומכילה ממתקים. לעיתים קרובות מוענקת כמתנה. לרוב תוכן הבונבוניירה הוא מגוון פרליני שוקולד במבחר צורות, זיגוגים וטעמים, לעיתים ממולאים קרם שוקולד, וניל, פירות, קליפות הדרים או ליקר פירות.
בונבוניירות תעשייתיות עממיות הן לרוב קופסת קרטון המעוטרת בהדפס צבעוני. מוצרים יוקרתיים יותר נארזים בסלסילה המכוסה בצלופן צבעוני או בקופסת עץ או מתכת דקורטיבית. בחנויות שוקולד רבות ניתן לבחור אריזה וסוגי פרלינים למילוי הבונבוניירה בהתאמה אישית לפי הזמנה.
מקור המילה במילה הצרפתית "bonbonnière", הגזורה מהמילה "bon" שפירושה "טוב".
בתרבות

אחד מהפיליטונים הסאטיריים של אפרים קישון עוסק בבונבוניירה המוענקת במתנה מאדם לאדם ומועברת מאירוע לאירוע, עד שהיא חוזרת, ישנה ומעופשת, לאלו שהעניקו אותה לראשונה.
אמרו לא

הגברת הראשונה ננסי רייגן נואמת באירוע קמפיין "אמרו לא" בלוס אנג'לס, 1987
אמרו לא (באנגלית: Just Say No) היה קמפיין שהובילה הגברת הראשונה של ארצות הברית, ננסי רייגן במהלך שנות ה-80 וראשית שנות ה-90 כחלק מהמלחמה בסמים בארצות הברית במטרה להניא ילדים ובני נוער מלהשתמש בסמים פסיכואקטיביים לא חוקיים על ידי הצעת דרכים שונות להגיד "לא". את הסלוגן והקמפיין הובילה ננסי רייגן.
היוזמה

הקמפיין נוצר כחלק מהתוכנית למניעת שימוש בסמים שנתמכה על ידי המכונים הלאומיים לבריאות, שנוצרה על ידי פרופסור ריצ'רד אוונס מאוניברסיטת יוסטון (אנ'). אוונס קידם תוכנית חיסון עמדות חברתית, שכללה לימוד סטודנטים כישורי עמידה בלחץ חברתי והשפעות חברתיות אחרות. הקמפיין שהובילה הגברת הראשונה כלל הגשת רעיונות לעבודות מסטודנטים. הפרסומאי ג'ורדן צימרמן (אנ'), באותה עת סטודנט באוניברסיטה, זכה בקמפיין. התנועה נגד סמים הייתה בין כישורי ההתנגדות המומלצים בתגובה ללחץ חברתי, והקמפיין הוכח ככזה שהצליח להפיץ באופן מועיל את אסטרטגיית החוסן החברתי.
ננסי רייגן הפכה למעורבת בקמפיין במהלך 1980 בביקור בדטרויט וילג' שבניו יורק. בהמשך אמרה כי באותו ביקור התרשמה מהצורך לחנך בני נוער בנושא סמים והתמכרויות. בשנת 1981 הצהירה שהדבר הטוב ביותר שתוכל לעשות הוא להעלות את המודעות לסכנות השימוש בסמים:
”ההבנה מה סמים יכולים לעשות לילדיך, הבנת לחץ חברתי וההבנה למה הם פונים לשימוש בסמים... זהו הצעד הראשון בפתרון הבעיה”.
הפעילות

הסלוגן "Just Say No" הוצג לראשונה בשנת 1982, בביקור של ננסי רייגן בבית ספר יסודי באוקלנד, קליפורניה, לאחר שנשאלה על ידי תלמידה מה לעשות אם מציעים לה סמים, ענתה גברת רייגן: "Just say no". עד מהרה הפכו ארגוני "אמרו לא" לשכיחים בהם התחייבו צעירים שלא להתנסות בסמים.
כשנשאלה ננסי רייגן על הפעילות שלה בקמפיין ענתה: "אם אפשר להציל ילד אחד, זה שווה את זה". רייגן ביקרה במרכזי שיקום מסמים וכן בתוכניות למניעת שימוש לרעה בהם; בסיוע תשומת הלב של כלי התקשורת, התראיינה רייגן בתוכניות שונות, ערכה הצהרות, וכתבה טורים. עד סתיו 1985 הופיעה רייגן ב-23 תוכניות ראיונות שונות, השתתפה כמגישה בתוכנית הבוקר של ABC, בוקר טוב אמריקה. והופיעה בסרט אמריקאי של PBS.
הקמפיין והביטוי "אמרו לא" נטמעו בתרבות הפופולרית, כששודרו פרקים של סדרות כמו על טעם ועל ריח ופאנקי השובבה שעסקו בקמפיין. הגברת רייגן כיכבה בתפקיד עצמה בתוכניות כמו שושלת כדי ללקט תמיכה לקמפיין.
בשנת 1985 התרחב הקמפיין למדינות נוספות ברחבי העולם. רייגן הזמינה את הגברות הראשונות מ-30 מדינות לבית הלבן לכנס בנושא, ובהמשך הפכה לגברת הראשונה הראשונה שהוזמנה לנאום באומות המאוחדות.
השפעות

הקמפיין אכן הצליח להעלות את המודעות הציבורית לשימוש בסמים, אם כי לא נמצא קשר בינו לבין הירידה בשימוש בהם. על אף שהשימוש בסמים פחת באופן משמעותי במהלך נשיאותו של רייגן, ייתכן כי זהו מתאם אקראי.
הערות שוליים

1 2  Mrs. Reagan's Crusade, קרן הנשיאות של רונלד רייגן, Wayback Machine
↑  First Lady Biography: Nancy Reagan, firstladies
↑  Tribute To Nancy Reagan (Part 1), Jamiedreams, יוטיוב, 27 באפריל 2007
↑  Diff'rent Strokes, IMDb
↑  Monitoring the Future Survey: High School and Youth Trends, National Institute on Drug Abuse
↑  Interview: Dr. Herbert Kleber, PBS
ננסי רייגן מארחת את ועידת הנשים הראשונות למניעת שימוש בסמים, 1985
ננסי רייגן באירוע קמפיין בבית הלבן, 1986
ננסי רייגן בהצהרה לאומה במהלך הקמפיין, 14 בספטמבר 1986
חפצים שיוצרו במהלך הקמפיין במוזיאון רייגן
אנטואן קואזוו

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1640 ליון, ליונה, ממלכת צרפת 
 פטירה:  10 באוקטובר 1720 (בגיל 80) פריז, ממלכת צרפת 
 תקופת הפעילות:  1660–1720 (כ־60 שנה) 
 זרם באמנות:  בארוק, סגנון לואי ה-14 
 יצירות ידועות:  Fame Riding Pegasus, Mercury Riding Pegasus, Shepherd with Flute 
 
אנטואן קואזוו (בצרפתית: Antoine Coysevox; ‏ 1640, ליון – 1720, פריז) היה פסל צרפתי שפיסל בסגנון הבארוק.
קורות חייו

קואזוו בן של פסל ממשפחה שהיגרה מפראנש-קונטה. פיסל את עבודתו הראשונה: המדונה בגיל שבע עשרה.
קואזוו הגיע לפריז בשנת 1657 והצטרף לסדנה של לואי לרמברט, הכשיר את עצמו בנוסף על ידי העתקה של פסלים רומאים כולל ונוס דה מדיצ'י וקסטור ופולוקס.
בשנת 1667 קיבל הזמנה מאת הבישוף של שטרסבורג ליצור פסלים עבור אחוזתו בסאברן.
קואזוו חזר בשנת 1671 לפריז, פרוטומה שיצר של צייר המלך שארל לה ברן הבטיחה את קבלתו לאקדמיה המלכותית לפיסול, והפך לחלק מצוות בולט של פסלים, ציירים ומעצבים של שארל לה ברן אשר בין השנים 1685 - 1677 יצרו ופסלו בארמון ורסאי ובגן הפסלים שלו.
קואזוו התקדם בהירארכיה האמנותית בשנת 1678 הפך לפרופסור באקדמיה המלכותית לפיסול ובשנת 1702 הפך למנהלה. והדריך את ניקולה קוסטו ואת גיום קוסטו האב.
גלריה

אלגוריה של תהילה- הרוכב על פגסוס במוזיאון הלובר
פוסידון במוזיאון הלובר
פאן במוזיאון הלובר
אלגוריה של תהילה- הרוכב על פגסוס, העתק בגני טווילרי
העתק קסטור ופולוקס בארמון ורסאי
פרוטומה של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת בחדר השינה של המלך בארמון ורסאי.
פסל לואי הארבעה עשר, מלך צרפת במוזיאון קרנוולה
אסטריסק

| --- | --- |

 מפתח:  חברת דיג'יום וקהילת תוכנה חופשית
 מחזור חיים:  1999–הווה (כ־25 שנים) 
 גרסה אחרונה:  21.4.3 (5 בספטמבר 2024) 
 מערכת הפעלה:  דמויי־יוניקס
 נכתבה בשפות:  C 
 סוג רישיון:  GPLv2, עם החרגות
 קוד מקור:  https://github.com/asterisk/asterisk 
 קטגוריה:  טלפוניה
 asterisk.org
 
אסטריסק (באנגלית: Asterisk) היא תוכנה חופשית למרכזיית טלפוניה. היא משמשת הן לטלפוניית IP והן לחיבור ל־PSTN.
מקור השם הוא במילה האנגלית לתו כוכבית (*). שהוא אחד המקשים על לוח הטלפונים ומשמש לכל מיני פעולות מיוחדות. כמו כן בסביבת יוניקס התו משמש כתו "ג'וקר" שיכול להחליף כל תו אחר. אסטריסק נועדה להיות תוכנה גמישה שתוכל לעשות "כל דבר".
המתחזקת העיקרית של אסטריסק היא חברת דיג'יום, אשר נוסדה על ידי מרק ספנסר, הכותב המקורי של אסטריסק שהוא גם מחברה המקורי של Pidgin. אסטריסק מפותחת בעיקר על לינוקס אך גם מערכות דמויות־יוניקס אחרות: FreeBSD, OpenBSD, Solaris, Mac OS X ו־NetBSD.
יכולות

אסטריסק היא מרכזייה. ככזו היא יודעת לנתב שיחות, לשמור ולנתב דואר קולי, ליצור שיחות ועידה, לנהל תורים ("אנא המתן ותענה בהקדם"), ופעולות מרכזיה נוספות. ליתר דיוק, אסטריסק אינה מרכזיה אלא ערכה ליצירת מרכזיות. כלומר קל מאוד ליצור בעזרתה את המרכזיה הרצויה.
הדרך הפשוטה ביותר לתכנת את אסטריסק היא על ידי שינוי ה־dialplan שלה, כלומר - מה צריך לעשות עם כל שיחה בכל מצב נתון. יש לאסטריסק כמה דרכים לכתוב את התוכניות הזו: תוכניות פשוטות שמתארות אותה שורה אחרי שורה, תחביר דמוי C בשם AEL, וכן תוכניות קטנות בשפת לואה. לחלופין אפשר להשתמש בממשק AGI, שבו תוכנית חיצונית מדברת עם אסטריסק דרך הקלט הסטנדרטי והפלט הסטנדרטי (דומה ל־CGI, אולם יותר אינטראקטיבי). אפשר לשלוט על אסטריסק גם דרך ממשק המנהל (Manager Interface) - תוכנית מתחברת לפורט 5038, יכולה לקבל הודעות על מה שקורה במרכזיה ויכולה לשלוח פקודות לביצוע.
אסטריסק כוללת תמיכה במגוון פרוטוקולי VoIP - בראש ובראשונה SIP וכן פרוטוקול IAX (שנועד לשמש לתקשורת בין מרכזיות אסטריסק). היא תומכת בצורה סבירה גם ב־H.323, Jingle, MGCP ו־SCCP. להבדיל מתוכנות כגון SER, אסטריסק אינה פרוקסי של פרוטוקול SIP. כלומר אין מדובר ב"צינור" שמעביר את הבקשה עם מינימום שינויים. אסטריסק בנויה על מנת להתערב.
אסטריסק כוללת תמיכה בעברית. קובצי שפה בעברית אינם חלק מההפצה הרשמית אמנם ניתן להשיגם באתר קהילת המשתמשים הישראלים של המיזם.
רישיון

אסטריסק מפותחת לפי תנאי רישיון GPL (גרסה 2), אולם בתוספת מספר החרגות:
יש לאפשר שימוש בספריות OpenSSL ו־OpenH323 אשר להן רישיונות לא תואמים לרישיון ה־GPL.
יש לאפשר לדיג'יום להרשות שימוש בתוספות קנייניות כראות עיניה.
הכנסותיה של דיג'יום נובעות בין היתר ממכירת תוספים קנייניים לאסטריסק. לדיג'ום ישנה גם גרסה קניינית של הקוד של אסטריסק. לשם כך היא דורשת מכל מי שתורם קוד לפרויקט הרשאה לשנות את רישיונו.
הערות שוליים

↑  ראו דוגמאות באתר החברה.
↑  ראו גם סוגיות רישוי באתר החברה.
↑  ראו הנחיות למפתחים באתר החברה.
אסטריקס באולימפיאדה

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  רנה גוסיני
 איורים:  אלבר אודרזו
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  קומיקס
 מקום התרחשות:  אתונה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1968
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  דליה פלד מוציאים לאור בע"מ
 תאריך:  1993
 תרגום:  אורה כהן כץ, אביטל ענבר.
 סדרה
 סדרת ספרים:  אסטריקס
 ספר קודם:  מגינו של המנהיג 
 הספר הבא:  אסטריקס והקלחת 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001862005
 
אסטריקס באולימפיאדה (בצרפתית: Astérix aux Jeux olympiques) הוא הספר ה-12 בסדרת הקומיקס הצרפתית "אסטריקס". הספר נכתב על ידי הסופר רנה גוסיני ואויר על ידי אלבר אודרזו.
עלילה

הליגיונר קסיוס קליאוס (מבוסס על שמו האמיתי של המתאגרף מוחמד עלי, קסיוס קליי), מהמחנה הצבאי שליד הכפר הגאלי, נבחר להתחרות במשחקים האולימפיים. בחירה זו שימחה מאוד את מפקדו, הקנטוריון סרנוס אוילוס, שקיווה שניצחון באולימפיאדה יגרום ליוליוס קיסר לקדם אותו. בתחילה היה קליאוס בטוח בניצחונו, אך לאחר שפגש את אסטריקס ואובליקס ונוכח בכוחם המופלא התערער ביטחונו העצמי וכתוצאה מכך גם כושרו הגופני הפך לירוד. על מנת לעודד אותו פנה סרנוס אוילוס אל מנהיג הכפר הגאלי וביקש "לעזוב אותו במנוחה".
לתדהמתו החליטו בני הכפר להתחרות גם הם באולימפיאדה, עקב הניצחון שמבטיח להם שיקוי הפלא, ובחרו את אסטריקס ואובליקס לנציגי הכפר. לאחר שהסביר להם שההשתתפות באולימפיאדה מותרת להלנים ורומאים בלבד, הסביר אסטריקס שגם בני הכפר הגאלי נחשבים לרומאים לאחר שגאליה נכבשה על ידי רומא. כאשר קסיוס קליאוס שומע על כך הוא שוקע בדיכאון ומפסיק להתאמן, אך בעידודו של אוילוס הוא נוסע בכל זאת לאולימפיאדה. גם אסטריקס ואובליקס מפליגים ליוון בליווי כל בני הכפר, ובטרם ההגעה לאולימפיה מבקרים באתונה ובאקרופוליס.
באולימפיה מתברר שחל איסור על שתיית סמים ממריצים (ובכללם גם שיקוי הפלא) לפני התחרויות, ומתחרה שיעבור על איסור זה ייפסל. על אובליקס שורה השפעת השיקוי באופן תמידי, ולכן הוא פורש מהתחרויות. אסטריקס מסרב לפרוש. הוא מחליט להירשם רק לתחרויות הריצה, ולנסות לנצח ללא השיקוי.
בתחילה היוונים מנצחים בכל המשחקים, וחברי הוועד האולימפי חוששים שאם המשחקים לא יהיו מגוונים הם יחדלו לעורר עניין. לכן הם מחליטים לקיים תחרות ריצה בה ההשתתפות מותרת לרומאים בלבד. ללא השיקוי אסטריקס חסר סיכוי לנצח, ולכן הגאלים מחליטים להפיל את הרומאים בפח: לרמוז להם היכן נמצאת קדירת שיקוי הפלא.
בתחרות הריצה, הרומאים ניצחו את אסטריקס בהפרש גדול והפגינו ביצועים מדהימים. אך לפני קבלת הפרסים גרם להם אסטריקס להוציא לשון. לשונותיהם היו צבועות בכחול. אשפיקס ציין בפני השופטים שמהל צבע בשיקוי הפלא, כך שמי ששתה מהשיקוי לשונו הפכה לכחולה. כך נפסלו כל המשתתפים בתחרות מלבד אסטריקס והוא הוכתר למנצח.
אסטריקס אמנם זכה בכף התמר, אבל הוא העניק את הפרס לקסיוס קליאוס, משום שלדבריו הוא "זקוק לו יותר ממנו". תקוותו של סרנוס אוילוס התממשה, ולאחר שהציג את כף התמר בפני קיסר הוא קודם לדרגת טריבון.
עיבוד קולנועי

בשנת 2008 יצא הסרט אסטריקס ואובליקס באולימפיאדה, סרט לייב אקשן שמבוסס על הספר. בנוסף על עלילת הספר, מצטרף לחבורה בנסיעתם לאולימפיה גאלי בשם "Lovesix" (חולה-אהביקס, בתרגום חופשי) שמתחרה על ליבה של נסיכת יוון עם ברוטוס, הבן המתנקש של יוליוס קיסר. ז'ראר דפרדייה חזר לגלם בפעם השלישית את אובליקס.
הערות שוליים

↑  Asterix v12: "Asterix at the Olympic Games" - PIPELINE COMICS, www.pipelinecomics.com, ‏2018-04-10 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14573759b (data)
ארמן-עמנואל ויניירו דו פלסי, דוכס רישלייה החמישי

אַרְמַן-עמנואל וִינְיֶירוֹ דוּ פְּלֶסִי, דּוּכָּס רִישֶׁלְיֶיה החמישי (בצרפתית: Armand-Emmanuel de Vignerot du Plessis, Duc de Richelieu; 25 בספטמבר 1766 –  17 במאי 1822) היה מדינאי צרפתי במהלך הרסטורציה של בית בורבון. הוא נודע בתואר של הרוזן של שינון (אנ') עד 1788, ולאחר מכן דוכס פרונסאק (אנ') עד 1791, אז ירש את אביו כדוכס רישלייה (אנ').
כמלוכן (אנ'), במהלך מלחמות המהפכה הצרפתית והמלחמות הנפוליאוניות, שירת כקצין בכיר בצבא האימפריה הרוסית, והגיע לדרגת מייג'ור גנרל. לאחר הרסטורציה של בית בורבון, הוא חזר למולדתו והיה פעמיים ראש ממשלת צרפת.