stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרור בחסות קטר
פעילות הטרור בקטר > אל קאעדה > ג'בהת אל נוסרה

קטר תמכה גם בזרוע של אל-קאעידה בסוריה, ג'בהת אל נוסרה, מאז 2013. הקבוצה הג'יהאדית, שהוקמה במסגרת תוכניותיו של אבו בכר אל-בגדדי למדינה איסלמית בלבנט, התנתקה מ-ISIS ב-2013 בשל סכסוכי מנהיגות. הקבוצה הוכרזה כגוף טרוריסטי על ידי האו"ם, האיחוד האירופי, קנדה, ארצות הברית, ישראל, הונג קונג, שווייץ ואוסטרליה. עם זאת, קטר תמכה בה באופן רציף דרך תשלומי כופר וקמפיינים לגיוס כספים כשותף אסטרטגי בסוריה, מחויבת להדחתו של נשיא סוריה, בשאר אל-אסד.
קטר שימשה גם כמתווכת לשחרור שבויים שהחזיקה אל-נוסרה במספר הזדמנויות, בעיקר במקרה של 45 שומרי השלום הפיג'יים של האו"ם שנחטפו באוגוסט 2014 ובהחלפת השבויים בין א-נוסרה לממשלת לבנון בדצמבר 2015. קטר שילמה גם כופרים גבוהים - בין מספר מיליונים למאות מיליוני דולרים - כדי לשחרר בני ערובה שהחזיקה א-נוסרה.
בנוסף לתשלומי כופר, ממשלת קטר ואזרחים קטריים תמכו בקמפיינים גדולים לגיוס כספים שנועדו "לתמוך ברכישת נשק, מזון וציוד לא-נוסרה בסוריה", שהסתמכו לעיתים קרובות על מדיה חברתית. "מדיד אהל אל-שאם", קמפיין לגיוס כספים שהושק ב-2013 ונסגר על ידי הרשויות הקטאריות רק ב-2015, הפך ל"אחד הערוצים המועדפים לתרומות שנועדו לקבוצה".
ב-2013 הרחיבו את מדיד אהל אל-שאם לאיסוף נשק, כפי שהוכרז בפוסט בפייסבוק במאי 2013. דמויות בולטות רבות, מהקלריק המצרי ווגדי גונים ועד הקטרי העשיר עבדולעזיז בן ח'ליפה אל-עתיה, תמכו באופן גלוי בקמפיין בפרופילים החברתיים שלהם. עם זאת, הצלחת הקמפיין נקשרה בעיקר למתאמיו הישירים מ-2013 עד 2015, סעד בן סעד מוחמד שריאן אל-כעבי ועבד אל-לטיף בן עבדאללה סאלח מוחמד אל-כוארי. אל-כעבי הוא אזרח קטר שהוכרז על ידי משרד האוצר האמריקאי כמממן טרור, ופעל גם כתיווך לאיסוף כופר לחילופי בני ערובה עם א-נוסרה באוגוסט 2015. אל-כווארי, מממן נוסף מקטר ודמות מרכזית במדיד אהל אל-שאם, גם הוא הוכרז על ידי משרד האוצר האמריקאי על איסוף תמיכה כספית לאל קאעדה ולתפקידו כ"קצין הביטחון של אל קאעדה". גם דווח כי אל-כווארי שיתף פעולה הדוק עם עבדאללה ג'נים מפוז מוסלם אל-כוואר, מקטר, כדי "להעביר כסף, הודעות ותמיכה חומרית נוספת לאלמנטים של אל קאעדה באיראן", וגם סייע לג'יהאדיסטים לנסוע לאפגניסטן. ממשלת קטר לא עצרה את שני מממני הטרור אחרי ההכרזה של האוצר, ושניהם המשיכו לחיות ללא פגע במדינה עד 2015, כאשר הממשלה הקטרית הקפיאה את נכסיהם והטילה עליהם איסורי נסיעה.
פעילות הטרור בקטר > דאעש

קצינים אמריקאיים אמרו כי תרומות ממדינות מחוץ לארצות הברית היו מקור מסורתי למימון טרור. חלק קטן מפעולות המימון של דאעש מגיע מתרומות כאלו.
עבדול כרים אל-ת'אני, חבר במשפחת המלוכה של קטר, הפעיל בית מחבוא לאבו מוסעב א-זרקאווי, מייסד אל קאעדה בעיראק, השם הקודם לדאעש. אל-ת'אני חילק דרכונים קטריים והפקיד מיליון דולר בחשבון בנק כדי לממן את אל קאעדה בעיראק.
עבד אל רחמן אל נועימי, אזרח קטרי, פעל כמתווך בין אל קאעדה בעיראק לתורמים מקטר.
בתחילת 2015 החלו שמועות נוספות על שיתוף פעולה של קטר עם דאעש. ב-11 בפברואר 2015, סודאן טריביון דיווח על הצהרות שנויות במחלוקת מאת יחיא סאדם, פקיד של תנועת השחרור הסודנית מיני מינאווי, שהאשים את קטר בתמיכה ברצח עם שבוצע על ידי מיליציות סודאניות בדרפור על ידי העברת כספים דרך הסניף הסודני של ארגון הצדקה הקטרי, פעיל בדרפור מאז 2010. סאדם טען כי ארגון הצדקה, שנראה כי חתמה על הסכם שיתוף פעולה עם הכוחות הסודאניים, "בונה מתחמי דיור באזורים מרוחקים ונטושים לאירוח ואימון קבוצות קיצוניות". יש המאמינים כי מחנות אלו מארחים לוחמי דאעש, דבר שהועלה על ידי משתתפים מקהילת המודיעין באירוע במרץ 2015 במכון האמריקאי לשלום.
בפברואר 2015, היחסים בין מצרים לקטאר הדרדרו לאחר שחיל האוויר המצרי ביצע תקיפות אוויריות על עמדות משוערות של דאעש בלוב השכנה, בעקבות כריתת ראשם של 21 נוצרים קופטים מצריים. התקיפות הוגנו על ידי אל-ג'זירה, ששידרה תמונות של אזרחים שנפגעו. בנוסף, משרד החוץ של קטר הביע מורת רוח על התקיפות. בעקבות זה טאריק עדל, נציג מצרים בליגה הערבית, האשים את קטר בתמיכה בטרור. אזרחי מצרים גם השיקו קמפיין מקוון שמגנה את ממשלת קטר. מועצת שיתוף הפעולה המפרצית דחתה את האשמות של מצרים ומזכירה הכללי שלה ראה את ההצהרות כשקריות. זמן קצר לאחר מכן, קטר החזירה את שגרירה למצרים ל"התייעצויות". ב-2017 ממשלת קטר הרשיעה 25 תומכי דאעש, רובם אזרחי קטר, במאסר עולם, עם מינימום של 25 שנים.
פעילות הטרור בקטר > חמאס

| --- | --- |
 :  ראו גם – תמיכת קטר בחמאס
חמאס מוכרת כארגון טרור ברוב מדינות העולם. אלו שלא, מציינות רק את הזרוע הצבאית של חמאס כארגון טרור. בדצמבר 2013, מצרים הכריזה על האחים המוסלמים כארגון טרור. חמאס, כזרוע של האחים המוסלמים, הוכרז בפברואר 2015 גם הוא כארגון טרור. ביוני 2015, בית משפט לערעורים במצרים ביטל את ההכרזה.
יותר כסף זורם מקטר לחמאס מאשר מכל מדינה אחרת. ב-2014, קטר התחייבה לתרום 400 מיליון דולר לחמאס.
בספטמבר 2014, הקונגרס קיים דיון לגבי תפקידה של טורקיה וקטר במימון טרור. חבר הקונגרס טד דויטש אמר:
"היחסים עם חלק מהמדינות האלה מורכבים... תמיכה בחמאס אינה מורכבת, ותגובתנו לתמיכתן בחמאס לא צריכה להיות מורכבת גם היא."
חבר הקונגרס טד פו אמר: "עלינו להבהיר את מסרנו: אם אתם עוזרים לממן את חמאס, תהיינה השלכות חמורות ולא נעימות. אני מקווה שקטר וטורקיה מקשיבות."
ב-2014, ראש ממשלת עיראק לשעבר נורי אל-מאליקי הצהיר שקטאר וערב הסעודית התחילו את המלחמות האזרחיות בעיראק ובסוריה, והסיתו ועודדו תנועות טרור, כמו מדינת האסלאם בעיראק ובלבנט ואל-קאעידה, תומכים בהם מדינית ובתקשורת, בכסף ובקניית נשק עבורם.
קטר מארחת באופן רציף את בכירי חמאס מאז 2012, כאשר ח'אלד משעל, המנהיג הפוליטי של חמאס, ברח מסוריה לקטר. עם זאת, משעל כבר מצא מקלט בקטאר בסוף שנות ה-90, לפני שעבר לדמשק ב-2001. במהלך העשורים האחרונים, קטר הציעה מקלט גם למספר פעילי חמאס בולטים: מסאלח אל-עארורי, מייסד זרועה הצבאית של חמאס, הידוע בכך שתכנן פיגועים מחו"ל בזמן שהתארח בקטר לאחר שעזב את טורקיה בדצמבר 2015, ועד לחוסאם בדראן, שהסית לכמה פיגועי התאבדות קטלניים במהלך האינתיפאדה השנייה ונמצא בקטאר מאז 2011. לצד טורקיה, קטר הייתה המדינה היחידה שתמכה בחמאס בזמן הדחת הרשות הפלסטינית מרצועת עזה ב-2007. מיד לאחר מכן, קטר התחייבה באופן פומבי ל-250 מיליון דולר סיוע לעזה. היחסים בין המדינה לארגון הטרור התחזקו במיוחד בין 2008 ל-2009 לאחר מספר הבעות תמיכה הדדיות, ובמיוחד לאחר שקטר גינתה את הסגר על רצועת עזה.
אמיר קטר לשעבר, חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני, היה ראש המדינה הראשון שביקר בעזה לאחר שחמאס תפס את השלטון, ב-2012. באותה הזדמנות, השליט הקטארי הודיע שקטאר תקדיש 400 מיליון דולר לסיוע ולעבודות שיקום. עד כה, קטר הוציאה מעל למיליארד דולר למאמצי הבנייה מחדש, וכך הפכה לתורם הגדול ביותר לרצועת עזה.
ביולי 2017, מנהל ה-CIA לשעבר דייוויד פטראוס חשף שקטר אירחה את ההנהגה של חמאס לבקשת ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  מממנת את חמאס אבל משרתת אינטרסים אמריקנים: מי את קטאר?, באתר ‏מאקו‏, 23 בנובמבר 2023
↑  אסף אוני,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'‏מאות מיליונים בשנה: המשחק הכפול של התורמת הגדולה לחמאס, באתר גלובס, 12 באוקטובר 2023
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000003-QINU`"'Dettmer, Jamie (2014-12-10). "U.S. Ally Qatar Shelters Jihadi Moneymen". The Daily Beast (באנגלית). נבדק ב-2024-01-20.
↑  Mick Krever,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'Qatar's Emir: We don't fund terrorists, CNN, ‏25 בספטמבר 2014'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000006-QINU`"'
↑  Analysts: Qatar supports Gaza not Hamas, Al Jazeera'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000009-QINU`"'
↑  Opinion | Club Med for Terrorists - The New York Times, web.archive.org, ‏2019-05-17'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-0000000C-QINU`"'
↑  Jamie Dettmer,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'U.S. Ally Qatar Shelters Jihadi Moneymen, The Daily Beast, ‏10 בדצמבר 2014
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000010-QINU`"'"State Dept Response to Qatar Inquiry" (PDF). house.gov. 2014-11-21. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2015-09-12. נבדק ב-2022-10-18.
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000012-QINU`"'"Sanctions, leaving military base 'possible options against Qatar'". Arab News. 27 במאי 2017. ארכיון מ-4 ביולי 2017. נבדק ב-7 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Trump escalates row by accusing Qatar of sponsoring terror, The Guardian, ‏2017'"`UNIQ--nowiki-00000014-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000015-QINU`"'
↑  משה אלעד,'"`UNIQ--nowiki-00000017-QINU`"'קטר דוהרת על כל המסילות-ידידת ארה"ב תומכת בטרור, באתר Jokopost, ‏8 באוקטובר 2014
↑  יוני בן-מנחם,'"`UNIQ--nowiki-00000019-QINU`"'הקשר של קטאר לארגוני הטרור, באתר המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, ‏15 בינואר 2017
↑  דיווח: ג'בהת א-נוסרה קיבל מקטאר 25 מיליון דולר במסגרת עסקת השבויים עם לבנון, באתר ynet, 2 בדצמבר 2015
הפרלמנט הלבנוני

| --- | --- |

 מדינה:  לבנון 
 סוג:  בית מחוקקים חד-ביתי
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  1926–הווה (כ־99 שנים) 
 הרכב
 מספר מושבים:  128 
 
 ממשלת נוואף סלאם (63)      הרפובליקה החזקה (19)      הכוחות הלבנוניים (14)       פוליטיקאים עצמאיים (4)       המפלגה הליברלית הלאומית (1)       גוש הנאמנות להתנגדות (15)      חזבאללה (13)       פוליטיקאים עצמאיים (2)       הפיתוח והשחרור (15)      אמל (11)       פוליטיקאים עצמאיים (3)       מפלגת התחייה (הבעת') הערבית הסוציאליסטית (1)       המפגש הדמוקרטי (8)      המפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית (6)       פוליטיקאים עצמאיים (2)       הפלנגות הנוצריות (4)       הפדרציה המהפכנית הארמנית (2) תמיכה חיצונית (48)      כוח השינוי (8)      קדמה (1)       ברית לאומית – פאולה יעקוביאן (1)       משך? (شبكة مدى, רשת צעירים – 'חילוניות, דמוקרטיה, צדק חברתי') / בירות מתנגדת  (אבראהם מנימה סוני מבירות 2),  (1)       לנו – מפלגה דמוקרטית סוציאליסטית (1)       פוליטיקאים עצמאיים (4)       גוש ברית השינוי (3)      קו אדום (1)       קדמה (1)       יסודות (1)       לבנון תחילה – פוליטיקאים עצמאיים (7)       התאמה לאומית (5)      האתיופים (2)       זרם הכבוד (1)       מפלגת האיחוד (1)       פוליטיקאי עצמאי (1)       האספה המייעצת העצמאית – פוליטיקאים עצמאיים (4)       הגוש הלאומי העצמאי (3)      תנועת מרדה (1)       פוליטיקאים עצמאיים (2)       תוכנית המולדת האנושית (3)      תוכנית המולדת (2)       פוליטיקאי עצמאי (1)       גוש התחדשות (3)      תנועת העצמאות (1)       מפלגת הדיאלוג הלאומי (1)       תנועת תמיכה – אשרף ריפי (1)       הארגון העממי הנאצריסטי – אסאמה סעד (1)       פוליטיקאים עצמאיים (11) אופוזיציה (17)      גוש לבנון חזקה (13)      הזרם הפטריוטי החופשי (12)       פוליטיקאי עצמאי (1)       אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה (1)       פוליטיקאים עצמאיים (2)       השבת לבנון (1)
 בחירות
 שיטת בחירות:  אזוריות, עדתיות
 בחירות קודמות:  15 במאי 2022
 מנהיגים
 יושב ראש:  נביה ברי, אמל מאז 20 באוקטובר 1992
 סגן יושב הראש:  אליאס נקולא בו צעב, עצמאי מאז 31 במאי 2022
 משכן
  
 קואורדינטות:  33°53′48″N 35°30′14″E﻿ / ﻿33.896775°N 35.503803°E﻿ / 33.896775; 35.503803
 אתר אינטרנט
 www.lp.gov.lb
 
בית הנבחרים (בערבית: مجلس النواب, בתעתיק מדויק: מג'לס אלנואב, בצרפתית: Chambre des députés) הוא הרשות המחוקקת הלבנונית. הוא נבחר אחת לארבע שנים בבחירות כלליות בשיטה האזורית. ייחודה של שיטת הבחירות בלבנון בכך שבכל מחוז בחירה נבחרים נציגים לפי מפתח עדתי-דתי. השיטה מגדירה את מספר הנציגים לכל מחוז לפי השתייכותם לכל אחת הקבוצות המוכרות בלבנון - נוצרים לעדותיהם השונות, מוסלמים (שיעים,  סונים ועלווים), ודרוזים.
סמכויותיו העיקריות הן בחירתו של נשיא לבנון, אישור הרכב הממשלה (ראש הממשלה והשרים נבחרים על ידי הנשיא, אך זקוקים לאישור הפרלמנט), אישורם של חוקי המדינה, וכן אישור של תקציב המדינה.
הפרלמנט שוכן במבנה שהוקם ב-1934 בתכנונו של האדריכל הארמני מארדירוס אלטוניאן.
הקצאת המושבים

שיטת הבחירות הלבנונית מתאפיינת בחלוקה העדתית שלה. לכל עדה דתית מוקצה מספר מוגדר מראש של נציגים בכל מחוז, ומכאן שגם בפרלמנט כולו. לדוגמה, במחוז הבחירה של טריפולי מוקצים 8 מושבים, מתוכם 5 לסונים, 1 לנוצרים מרונים, 1 ליוונים-אורתודוקסים ו-1 לעלווים; במחוז בינת ג'בייל נבחרים 3 נציגים, כולם שיעים.
בבחירות שנערכו בין השנים 1932–1972 (אז הופסקו הבחירות עד לתום מלחמת האזרחים), חולקו המושבים ביחס של 5:6 בין הנוצרים לבין המוסלמים והדרוזים (יחד), יחס שהתאים באופן גס לגודלן של הקבוצות. בשנות השישים הביעו המוסלמים שוב ושוב את מורת רוחם מהשיטה הקיימת, מתוך הכרה כי קצב הילודה הגבוה שלהם, במקביל להגירה השלילית של הנוצרים, הביא לשינוי יחסי הכוחות בין העדות ויצר רוב מוסלמי במדינה, שמבנה הפרלמנט לא שיקף אותו נאמנה. הפוליטיקאים הנוצרים סירבו לבטל את השיטה הקיימת או לשנותה, וסירובם היה אחד הגורמים שהוביל לפרוץ הלחימה בשנים 1975–1990. הסכם טאיף, שנחתם ב-1989 והביא לסיום מלחמת האזרחים בלבנון, שינה את יחסי הכוחות בפרלמנט והעניק ייצוג שווה לנוצרים ולמוסלמים (יחד עם הדרוזים) - 64 מושבים לכל קבוצה.
מספר הנציגים הכולל בכל מחוז בחירה נע בין 2 ל-10.
למרות החלוקה העדתית, כל חברי הפרלמנט, ללא הבדל דת, נבחרים בבחירות כלליות, וזקוקים לתמיכה גם מחוץ לעדותיהם, למעט אזורי בחירה הנשלטים על ידי בני עדה אחת בלבד.
| עדה | לפני הסכם טאיף | אחרי הסכם טאיף |
| --- | --- | --- |
| מרונים קתולים | 30 | 34 |
| יוונים אורתודוקסים | 11 | 14 |
| יוונים קתולים | 6 | 8 |
| ארמנים אורתודוקסים | 4 | 5 |
ארמנים קתולים: 1
פרוטסטנטים: 1
מיעוטים: 1
| סה"כ נוצרים | 54 | 64 |
| סונים | 20 | 27 |
| שיעים | 19 | 27 |
| עלווים | 0 | 2 |
| דרוזים | 6 | 8 |
| סה"כ מוסלמים ודרוזים | 45 | 64 |
| סה"כ | 99 | 128 |
מפלגות פוליטיות

בלבנון פועלות מספר רב של מפלגות. רבות מהן אינן אלא רשימות מועמדים שנוצרות אד-הוק לקראת הבחירות ומורכבות מדמויות מפתח בעלות השפעה. מפלגות אלה, על פי רוב, אינן ממשיכות להתקיים בתום הבחירות. רשימות אחרות הן אלה המבססות עצמן סביב דמות מרכזית אחת - בדרך כלל מנהיג פוליטי או אזורי. רק מפלגות מעטות מבססות את קיומן על אידאולוגיה מוצקה, גם אם כולן טוענות לכך. ההישג הפוליטי הגדול ביותר של מפלגה אחת היה זכייה ב-12.5% מהמושבים בפרלמנט, ועד לבחירות של שנת 2005 אף קואליציה לא הצליחה להשיג יותר משליש מהמושבים בו. הבחירות של 2005 היו הראשונות בהן הושג רוב מוחלט (72 מושבים מתוך 128), שניתן לברית שהנהיג סעד חרירי; ב-36 מתוך מושבים אלה זכתה מפלגתו של חרירי זרם העתיד. חזבאללה זכתה באותן בחירות ב-14 מושבים.
שיטת הבחירה

במסגרת השיטה, כל בעל זכות בחירה בכל מחוז זכאי לבחור מספר מועמדים עד למספר חברי הפרלמנט שיבחרו בסוף. למשל, אם במחוז בחירה "ביירות 1" יבחרו 5 חברי פרלמנט - מרוני, יווני אורתודוקסי, שני ארמנים ויווני קתולי, כל בעל זכות בחירה יכול לבחור בפתק ההצבעה שלו מתמודד אחד עד חמישה מתמודדים, ובתנאי שלא ירשום יותר משני ארמנים, או יותר מאחד מבני העדות האחרות.
על שיטת הבחירה של אזורי בחירה עם מספר נציגים לכל אחד נמתחה ביקורת לאורך השנים מצד פוליטיקאים הטוענים כי הממשלה יכולה בקלות למתוח את גבולות אזורי הבחירה השונים. אזור הבחירה של בעבדה-עליי, למשל, נוצר בשנת 2000 ומאחד את האזור הדרוזי של עליי במזרח ביירות עם האזור הנוצרי בבעבדה. מצב דומה קיים בדרום המדינה, שם צריכים הנציגים הנוצרים לפנות לליבה של האוכלוסייה המוסלמית. פוליטיקאים רבים מהאופוזיציה טוענים כי בבחירות של השנים 1992, 1996 ו-2000 שונו גבולות אזורי הבחירה כך שייצרו רוב פרו-סורי. אחרים קוראים להפוך את המדינה כולה לאזור בחירה אחד (בדומה לשיטת הבחירות הנהוגה בישראל), אך שינוי כזה דורש את הסכמתם של כל הפלגים והעדות, ועל כן לא צפוי שיקרום עור וגידים.
יו"ר הפרלמנט

יו"ר הפרלמנט נבחר לכהונה של ארבע שנים, וחייב להיות מוסלמי שיעי (בהתאם לאמנה הלאומית). הוא מהווה חלק מהנהגת המדינה, לצד הנשיא (שחייב להיות נוצרי מרוני), וראש הממשלה (שחייב להיות מוסלמי סוני). סמכויותיו של יו"ר הפרלמנט נרחבות בצורה יוצאת דופן בהשוואה למדינות דמוקרטיות אחרות. שמורה לו, למשל, זכות וטו לכל הצעת חקיקה שמקבלת את אישור הפרלמנט. יו"ר הפרלמנט הנוכחי הוא יו"ר תנועת אמל, נביה ברי.
ראו גם

האמנה הלאומית (לבנון)
פוליטיקה של לבנון
בתי מחוקקים לפי מדינה
הערות שוליים

↑  סורים אורתודוקסים, סורים קתולים, אשורים, כשדים קתולים (אנ'), רומים קתולים וקופטים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310321005171  GND: 5066183-8  LCCN: n80108929  VIAF: 294846261   WorldCat (עם VIAF): 294846261
רומי טמיר

רומי טמיר (נולדה ב-3 ביולי 2003) היא אתלטית ישראלית, אלופת ישראל שלוש פעמים (2021, 2023 ו-2024) בקפיצה לרוחק, ופעם אחת (2023) בקפיצה משולשת. סגנית אלופת המכביה (2022) בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה

טמיר נולדה וגדלה ברמת גן, בוגרת תיכון אהל שם בעיר. מתאמנת באגודת מכבי תל אביב.
ביוגרפיה > 2019

באליפות ישראל שנערכה ביולי זכתה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 11.67 מטר, אחרי חנה קנייזבה-מיננקו (13.95 מטר) ולפני שי פרץ (11.49 מטר). בנוסף, סיימה במקום שישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.36 מטר.
ביוגרפיה > 2020

באליפות ישראל שנערכה ביולי זכתה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.22 מטר, אחרי מרינה רייבר (12.54 מטר) ולפני אודו פרשס (11.92 מטר), ובמדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של (5.65 מטר), אחרי מרינה רייבר (6.02 מטר) וג'ומאן ג'ובראן (5.67 מטר).
ביוגרפיה > 2021

באליפות ישראל שנערכה ביוני זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.94 מטר, לפני עדן פינקלשטיין (5.82 מטר) ולינוי לוי (5.72 מטר), ובמדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.31 מטר, אחרי חנה קנייזבה-מיננקו (14.04 מטר) ולפני אנג'ליקה מיטין (12.10 מטר).
ביוגרפיה > 2022

באליפות ישראל שנערכה ביוני זכתה בשתי מדליות ארד: בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.86 מטר, אחרי נועה לוי (5.90 מטר) ולינוי לוי (5.87 מטר), ובקפיצה משולשת בתוצאה של (12.01 מטר), אחרי חנה קנייזבה-מיננקו (14.15 מטר) ואנג'ליקה מיטין (12.28 מטר).
ביוגרפיה > 2022 > סגנית אלופת המכבייה

במכביה העשרים-ואחת שנערכה ביולי זכתה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.56 מטר, אחרי נועה לוי (5.91 מטר) ולפני אנג'ליקה מיטין (5.54 מטר).
ביוגרפיה > 2023

בתחרות שנערכה בקפריסין ב-1 ביולי קבעה שיא ישראל חדש עד גיל 23 בקפיצה משולשת של 13.02 מטר.
באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה באספו שבפינלנד ביולי סיימה במקום 32 בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.02 מטר.
באליפות ישראל שנערכה בהמשך החודש זכתה בשתי מדליות זהב: בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.24 מטר, לפני נועה לוי (5.97 מטר) ויעל פודה (5.53 מטר), ובקפיצה משולשת בתוצאה של (13.03 מטר), לפני אנסטסיה קורצ'אינה (12.28 מטר) ואנג'ליקה מיטין (12.06 מטר).
ביוגרפיה > 2024

באליפות ישראל שנערכה ביולי זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.30 מטר, לפני פולינה אסקינה (6.11 מטר) ולינוי לוי (6.10 מטר), ובמדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 12.98 מטר, אחרי פולינה אסקינה (13.20 מטר) ולפני אנג'ליקה מיטין (12.41 מטר).
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לרוחק: 6.30 מטר (2024)
קפיצה משולשת: 13.09 מטר (2024)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה לרוחק: 5.63 מטר (2023)
קפיצה משולשת: 12.58 מטר (2023)
הערות שוליים

↑  משה כהן,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'‏האלופה מרמת גן, באתר מעריב אונליין, 4 באוגוסט 2023
↑  גיא דר, שיא ישראלי U23 לרומי טמיר בקפיצה משולשת, מקום 13 לאדוה כהן בליגת היהלום, באתר ריצה, אופניים, טריאתלון, שחייה | שוונג, ‏2023-07-01
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14899448
ג'יימס פוקנר

| --- | --- |

 לידה:  18 ביולי 1948 (בן 76) המפסטד, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  James Sebastian Faulkner 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1970 
 מקום לימודים:  בית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס סבסטיאן פוקנר (באנגלית: James Sebastian Faulkner; נולד ב-18 ביולי 1948) הוא שחקן אנגלי. הוא מוכר ממגוון הופעותיו בטלוויזיה ובקולנוע, לרוב כשחקן משנה.
ביוגרפיה

תפקיד הבכורה של פוקנר בקולנוע היה בשנת 1972 בסרט "הוואלס הגדול" כשגילם את יוזף שטראוס. סרטים נוספים בהם השתתף היו "אלבינו" (Whispering Death), ‏"Minder on the Orient Express", ‏"Zulu Dawn" בו גילם את דמותו של טיינמות' מלוויל (אנ'), וכן בשני סרטי ברידג'ט ג'ונס גילם את הדוד ג'פרי. ב-1976 גילם את אגריפס הראשון בסדרת הדרמה של ה-BBC "אני, קלאודיוס", וב-1981 גילם את דמותו של אלדוס האקסלי בסרט "Priest of Love".
ב-1988 השתתף בעיבוד לספר "כלבם של בני בסקרוויל" בו גילם את סטייפלטון לצידו של ג'רמי ברט כשרלוק הולמס. ב-1991 שיחק בתפקיד אלכס מאיר, מנהל תחנת כוח גרעינית בלארקסוקן, בעיבוד ל-"Devices and Desires" מסדרת ספר אדם דלגליש של פ.ד. ג'יימס. בסרט היטמן שיחק בתפקיד הסוכן סמית'. בסדרת הטלוויזיה "קובינגטון קרוס", בהפקה בריטית/אמריקאית, גילם את ברון ג'ון מולנס. הוא דיבב את סוורוס סנייפ במשחקי הווידאו של הארי פוטר. בסרט "סוכן סמוי קודי בנקס 2" כיכב בתפקיד לורד קנוורת'.
ב-2008 גילם את הקרדינל רהדס (Rhades) במותחן הגרמני "Bibelkode". הוא גילם את דמותו של האפיפיור סיקסטוס הרביעי (פרנצ'סקו דלה רוברה) בסדרת הדרמה "הסודות של דה וינצ'י". ב-2014 השתתף בעונה החמישית של סדרת הדרמה התקופתית עטורת השבחים "אחוזת דאונטון" בתפקיד לורד דניאל סינדרבי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1972 | הוואלס הגדול | The Great Waltz | יוזף שטראוס |  |
| 1974 |  | The Abdication | מגנוס דה לה גרדי |  |
| 1974 | תקוות גדולות | Great Expectations | בנטלי דרמל |  |
| 1975 |  | Conduct Unbecoming | אדוארד מילינגטון |  |
| 1976 | אלבינו | Whispering Death | טריק |  |
| 1979 |  | Zulu Dawn | לוטננט טיימות' מלוויל |  |
| 1980 |  | Flashpoint Africa | רמון |  |
| 1981 |  | Priest of Love | אלדוס הקסלי |  |
| 1983 | יוריקה | Eureka | רוג'ר |  |
| 1989 |  | The Shadow Trader |  |  |
| 1992 |  | Carry On Columbus | טורקוומדה |  |
| 1996 | שחקן סדרתי | Crimetime | קראולי |  |
| 2001 |  | Burning Down the House | האל לנדר |  |
| 2001 | יומנה של ברידג'ט ג'ונס | Bridget Jones's Diary | הדוד ג'פרי |  |
| 2003 | אחוזת אהבה | I Capture the Castle | אוברי פוקס-קוטון |  |
| 2004 | ברידג'ט ג'ונס: עובדות החיים | Bridget Jones: The Edge of Reason | הדוד ג'פרי |  |
| 2004 | סוכן סמוי קודי בנקס 2 | Agent Cody Banks 2: Destination London | קנוורת' |  |
| 2005 | משחק אותה קובריק | Colour Me Kubrick | אוליבר |  |
| 2006 |  | The Conclave | קרדינל גוויליאם ד'אסטוטוויל |  |
| 2006 | שומר המדינה | The Good Shepherd | לורד קופר |  |
| 2007 | היטמן | Hitman | סמית' ג'יימיסו |  |
| 2008 | הג'וב הבריטי | The Bank Job | גאי סינגר |  |
| 2011 | אקס-מן: ההתחלה | X-Men: First Class | מנהל בנק שווייצרי |  |
| 2016 |  | Underworld: Blood Wars |  |  |
| 2016 | ברידג'ט ג'ונס בייבי |  | הדוד ג'פרי |  |
| 2017 | פצצה אטומית | Atomic Blonde | סוכן C |  |
| 2017 | הדיוקן האחרון | Final Portrait | פייר מאטיס |  |
| 2018 | פאולוס, שליח ישו | Paul, Apostle of Christ | פאולוס |  |
| 2022 |  | The Devil Conspiracy | קרדינל ונסיני |  |
| 2023 |  | Awareness | אל אמריקנו |  |
| 2024 |  | Chief of Station | ויליאמס |  |
| 2025 |  | The Last Supper | קיפא |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1976 | אני, קלאודיוס | I, Claudius | הורדוס אגריפס | מיני-סדרה |
| 1978 | הייזל | Hazel | גורדון גרגורי |  |
| 1985 |  | The Bill | סידני שרמן | בפרק "Burning the Books" |
| 1992 | לאבג'וי | Lovejoy | אלפרדו פריירה | בפרק "Friends in High Places" |
| 2010 | בן חור | Ben Hur | מרסלוס | מיני-סדרה |
| 2013–2015 | הסודות של דה וינצ'י | Da Vinci's Demons | האפיפיור סיקסטוס הרביעי | סדרת טלוויזיה; 24 פרקים |
| 2014 | אחוזת דאונטון | Downton Abbey | לורד סינדרבי | סדרת טלוויזיה (4 פרקים) |
| 2016 | משחקי הכס | Game of Thrones | רנדל טארלי | בפרק "Blood of My Blood" |
| 2018 | גבעת ווטרשיפ | Watership Down | פרית | בפרק "The Journey" |
| 2020 | רצח אופי | The Alienist | קורנליוס ונדרבליט | בפרק "Angel of Darkness: Memento Mori" |
| 2020 |  | Wizards: Tales of Arcadia | המלך ארתור |  |
| 2021 |  | Tribes of Europa | ג'נרל קמרון |  |
| 2022 | סוסים איטיים | Slow Horses | צ'ארלס פרטנר |  |
הערות שוליים

↑  בסדרה בשמו המקובל באנגלית: הרוד אגריפה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810597294905606  BnF: cb15527790j (data)  GND: 1058114689  ISNI: 0000 0000 7848 3162  LCCN: nr2003031096  NKC: xx0159585  SUDOC: 233970878  VIAF: 76261596   WorldCat (עם VIAF): 76261596
דאנסטן הקדוש

| --- | --- |

 לידה:  909 גלסטונברי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  19 במאי 988 (בגיל 79 בערך) קנטרברי, ממלכת אנגליה 
 חג:  19 במאי 
 
דאנסטֶן (באנגלית: Dunstan;‏ 909 לערך - 19 במאי 988) הוא קדוש נוצרי. דאנסטן היה אב מנזר במנזר גלסטונברי, לאחר מכן  הבישוף של ווסטר (Worcester), הבישוף של לונדון, והארכיבישוף מקנטרברי. בנוסף שימש כיועץ לבית המלוכה. הוא שיקם את המנזרים באנגליה וביצע רפורמות נרחבות בכנסייה האנגלית.
תקופת השפעתו מקבילה למלוכה של אדגר השליו, אשר החזיר אותו מגלות וקידם אותו בתפקידי בכנסיה, וההבנה ששררה בין השניים תרמה רבות לאחדות ושגשוג בממלכת אנגליה.
במאה ה-11 כתב אוסברן את קורותיו ותיאר את דאנסטן כאמן וקליגרף. הוא היה הקדוש הפופולרי ביותר באנגליה במשך כמעט מאתיים שנה, וזכה לתהילה בזכות הסיפורים על העורמה והתושיה שגילה מול השטן שוב ושוב. על פי אחד מהסיפורים, החל את חייו כמפרזל, והצליח לכפות על השטן שלא לפקוד את אלה אשר משתמשים בפרסה. מאז, משמשת למאמינים פרסה כסגולה למזל.
בשנת 988 מת בקנטרברי. יום חגו מתקיים ב-19 במאי.
סולומון דניאל

סולומון דניאל (נולד ב-21 ביולי 1991) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי בהפועל כפר שלם.
קריירה

דניאל החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי קריית גת. בשנת 2010 הצטרף למ.ס. קריית גת מליגה ב', בה שיחק שנתיים, עד לאיחוד עם מכבי קריית גת לעירוני קריית גת. ב-14 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 על הפועל ערד. שבוע לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–3 נגד אותה היריבה, הפעם במסגרת גביע המדינה.
בקיץ 2014 הושאל למכבי קריית מלאכי במדיה רשם שלושה שערים ב-26 משחקים, אך הקבוצה נשרה לליגה ב' לאחר שהתחילה את העונה עם מינוס תשע נקודות. בסיום העונה חזר לקריית גת ששיחקה אז בליגה הלאומית.
בקיץ 2016 חתם בהפועל רמת השרון. ב-12 בספטמבר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה הלאומית בניצחון 1–2 על הפועל רמת גן.
בקיץ 2017 חתם בבית"ר תל אביב רמלה, בה שיחק שנתיים, ואף מונה לקפטן המועדון בעונה השנייה.
ב-12 ביולי 2019 הצטרף להפועל חדרה מליגת העל. ב-24 באוגוסט 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל בתיקו 1-1 עם מ.ס. אשדוד. כעבור שנה חזר לרמת השרון בליגה הלאומית.
בקיץ 2021 חזר לליגת העל כאשר חתם בהפועל נוף הגליל. ב-6 בינואר 2022 חתם בהפועל ירושלים.
ב-29 במאי 2022 חתם בהפועל אום אל-פחם.
ב-31 באוגוסט 2023 חתם בבני יהודה תל אביב.
ב-10 בספטמבר 2024 חתם בהפועל כפר שלם.