stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב מגידו
רקע

בסוף 1917 כבש הצבא הבריטי את ירושלים. ב-23 בדצמבר 1917 השלים חיל המשלוח הבריטי את משימת צליחת הירקון והרחיב אחיזתו בגזרת החוף עד צפונית לשפיים. בפברואר 1918 כבש חיל המשלוח את יריחו, והטורקים ייצבו קו הגנה חדש על העוג'א המזרחית. שני הצבאות התייצבו זה מול זה במרכז הארץ, בקו הגנה שנודע כקו שתי העוג'ות.
ההתקדמות הבריטית הושהתה במרץ 1918 לאחר שהגרמנים פתחו במתקפת האביב בחזית המערבית באירופה. אלנבי נאלץ להעביר כ-60,000 מחייליו המנוסים ואת כוח הטנקים שלו לאירופה. בהמשך קיבל אלנבי יחידות הודיות, ובמהלך קיץ 1918 הסתיים תהליך ארגון היחידות החדשות בתוך חיל המשלוח הבריטי. לקראת ספטמבר 1918 נערך אלנבי למתקפה מכרעת.
הצבא העות'מאני באזור, תחת פיקודו של אוטו לימן פון סנדרס הגרמני, היה מורכב משלוש ארמיות: הארמייה השמינית הוצבה באזור שבין החוף להרי השומרון, הארמייה השביעית (בפיקודו של מוסטפא כמאל) הגנה מהרי השומרון לנהר הירדן, והארמייה הרביעית באזור עבר הירדן. סך הכול כלל הכוח העות'מאני כ-40,000 חיילים ו-402 תותחים. החיילים העותמ'אנים סבלו ממורל ירוד, ממחלות וממחסור באספקה לאחר ארבע שנים של מלחמה. הכוחות העות'מאנים התפרסו לכל אורך קו החזית הארוך כיוון שלא ידעו היכן יתקפו הבריטים. הדבר הביא לכך שלכוחות העות'מאנים לא היו כמעט כוחות עתודה.
חיל האוויר הטורקי היה בנחיתות מוחלטת ולחיל האוויר הבריטי הייתה למעשה שליטה מוחלטת באוויר.
תוכנית ההטעיה של אלנבי

אלנבי תכנן לפרוץ את קו שתי העוג'ות במערב, היכן שפני השטח מתאימים יותר להסתערות פרשים. כדי למנוע מהעות'מאנים לזהות את המאמץ העיקרי, הכין אלנבי תוכנית מפורטת להטעיית העות'מאנים כך שידמה כאילו ההתקפה העיקרית תתבצע במזרח, במטרה לכבוש את עמאן.
לצורך הפריצה היה צריך להעביר שלוש דיוויזיות מבקעת הירדן למישור החוף. תנועת הכוחות מערבה התבצעה בלילות בלבד, ופקודות בכתב הופצו לשותפי סוד מעטים. המאהלים הבריטיים נבנו מבעוד מועד לקליטת מספר כפול של חיילים, כך שלא היה צורך בהקמת מאהלים חדשים עבור היחידות. הבריטים ניצלו את עליונותם האווירית כדי למנוע ממטוסי תצפית גרמנים ועות'מאנים להבחין במתרחש. לאורך הירקון הוקם בית ספר בריטי לגישור שעסק בבנייה ופירוק של גשרים על הירקון. משנבנו הגשרים על הירקון בימים שלפני המתקפה היה נראה הדבר שגרתי.
חלק נוסף בתוכנית כלל יצירת רושם של ריכוז כוחות בבקעת הירדן. יחידות הודיות החלו צועדות באור יום מירושלים מזרחה לבקעה, והן הוחזרו בלילה במשאיות לנקודת ההתחלה רק כדי לבצע למחרת את אותו המסלול. הוקמו מחנות חדשים וכ-15,000 דחלילי סוסים הוצבו בהם. מזחלות רתומות לפרדות העלו ענני אבק כדי ליצור רושם של פעילות רבה באזור. על הירדן הוקמו גשרים חדשים כדי לאפשר, לכאורה, מעבר כוחות.
תוכניתו של אלנבי כללה גם מספר תקיפות הסחה. ב-16 בספטמבר תקפו כוחות ערביים בפיקודו של לורנס איש ערב צומת רכבות בדרעא. תקיפה נוספת בוצעה ב-18 בספטמבר באזור בקעת הירדן.
יום לפני פתיחת המתקפה ערק חייל הודי לצד העות'מאני וסיפר להם על התוכנית, אולם העות'מאנים לא האמינו לו. תוכנית ההונאה הצליחה, והפיקוד העות'מאני לא זיהה את ריכוז הכוחות באזור החוף. אלנבי הצליח לרכז באזור המערבי כ-35,000 חיילים ו-383 תותחים מול כ-8,000 חיילים עות'מאנים וכ-130 תותחים.
מהלך הקרבות

ב-19 בספטמבר בשעה 4:30 לפנות בוקר החלה הרעשה ארטילרית בריטית על העמדות העות'מאניות באזור ואדי אל-פאליק (נחל פולג). זמן קצר לאחר מכן תקפו רגלים בריטים והודים ופרצו את קווי ההגנה. לאחר פריצת קו החזית של ואדי אל-פאליק פרצו שתי דיוויזיות רכובות (דיוויזיית הפרשים הרביעית ודיוויזיית הפרשים החמישית) של הקורפוס המדברי הרכוב בדרכם צפונה לתפוס את צומת הרכבות הראשי של עפולה כדי למנוע תגבורת וכדי לכתר את הארמייה השביעית הטורקית שישבה בשומרון. הכוחות הבריטים המשיכו להתקדם לאורך החוף באין מפריע כיוון שלעות'מאנים לא היו כוחות עתודה. עד הערב הגיעו הכוחות הבריטים לטולכרם, כשהארמייה השמינית הע'ותמאנית שהייתה פרושה בגזרה המערבית נמצאת במנוסה.
במקביל פעלה הקורפוס ה-20 על ציר ירושלים-שכם-ג'נין כדי לכבוש את שכם בה ישבה מפקדת הארמייה השביעית הטורקית.
ב-20 בספטמבר המשיכו הכוחות הבריטיים בהתקדמות מהירה מול הכוחות העות'מאנים הנסוגים. בשעות הבוקר המוקדמות אבטח כוח בריטי את המעבר בוואדי עארה. כוחות אחרים המשיכו הלאה וכבשו באותו יום את עפולה וביסאן (בית שאן). חטיבה נוספת (13) התקדמה וכבשה את נצרת, שם ישבה מפקדתו של לימן פון סנדרס. פון סנדרס עצמו ברח לדמשק עוד בשעות הבוקר באותו יום, בטרם הגיעו הבריטים לעיר. כוח בריטי אחר כבש אחר הצהריים את ג'נין.
תוך 36 שעות התקדמו כוחות הפרשים הבריטיים במתקפת בזק כ-150 קילומטרים וכיתרו את הארמיות השביעית והשמינית. הייתה זו מתקפת הפרשים הגדולה האחרונה בהיסטוריה.
בעקבות ההתקדמות של הקורפוס ה-20 על גב ההר הבין מוסטפא כמאל, מפקד הארמייה השביעית שישבה בשכם, כי הבריטים מתקדמים במהירות, החליט להסיג את כוחותיו מזרחה לכיוון ירדן. ב-21 בספטמבר זיהו מטוסי חיל האוויר המלכותי את השיירה הנסוגה במורד לכיוון נהר הירדן. המטוסים הבריטים הפציצו את השיירה העות'מאנית כאשר היא לכודה באזור נחל תרצה במלכודת טופוגרפית. באותו יום נהרגו חיילים עות'מאנים רבים ונפגעו מאות כלי רכב ותותחים.
משהגיע פון סנדרס לדמשק פקד על הארמייה הרביעית לסגת צפונה מעמאן אל דרעא ואירביד. מטוסים בריטים ואוסטרלים זינבו בארמייה הנסוגה בבהלה, תוך שהם גורמים לנפגעים רבים. כך נכבשה גם עמאן בידי הבריטים ב-25 בספטמבר.
ב-23 בספטמבר 1918 נכבשה חיפה. כוח עות'מאני נשאר להגן על העיירה סמח' (צמח) בחופה הדרומי של הכנרת, אולם כוח פרשים אוסטרליים הצליח לכבוש את העיירה ב-25 בספטמבר בקרב פנים אל פנים קשה שנודע בשם קרב סמח'. באותו היום נכבשה גם טבריה.
אחרית דבר

במסגרת מערכת מגידו כבשו הבריטים את חלקה הצפוני של ארץ ישראל ואת עבר הירדן. מיד לאחר כיבוש עמק יזרעאל ונצרת הורה אלנבי לכוחותיו להמשיך במהירות לכיוון דמשק. דיוויזיית הפרשים הרביעית של הקורפוס הרכוב עלתה דרך צמח ודרעא כדי לחסום את המסילה החיג'זית ולחסום את הארמייה הרביעית העות'מאנית מלסגת מעבר הירדן ובקעת הירדן לכיוון דמשק. דיוויזיית הפרשים החמישית של הקורפוס הרכוב והדיוויזיה האוסטרלית עלו דרך גשר בנות יעקב לעבר קונייטרה ומשם לדמשק. ב-27 בספטמבר התחולל קרב גשר בנות יעקב, ועם סיומו המשיך כוח בריטי דרך רמת הגולן לדמשק. בחמשת הימים האחרונים של התנועה לעבר דמשק היו הקרבות הקשים ביותר, אך גם לאחר כיבוש דמשק ב-1 באוקטובר לא הירפו הכוחות הבריטיים מהטורקים והמשיכו לרדוף אחריהם עד חומס וחלב. ב-25-26 באוקטובר התנהל הקרב האחרון במסע המלחמה הזה בעיר חלב שבצפון סוריה ובכך הסתיימה מערכת מגידו והמערכה לכיבוש ארץ ישראל וסוריה. ב-30 באוקטובר נחתם הסכם הפסקת האש בין האימפריה העות'מאנית לכוחות מדינות ההסכמה.
בעקבות הניצחון קיבל אלנבי תואר אצולה, "הוויקונט הראשון אלנבי ממגידו".
לקריאה נוספת

יהודה ואלך, "קרב מגידו - ספטמבר 1918", בספר: אריה שמואלביץ' (עורך), זירת קרב - קרבות הכרעה בארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2007.
קים רייבר

| --- | --- |

 לידה:  מרץ 1969 (בת 55) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Kimberly Jayne Raver 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1975 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בוסטון  המכללה לאומנות יפה של אוניברסיטת בוסטון  Northfield Mount Hermon School 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
קים רייבר (באנגלית: Kim Raver; נולדה ב-15 במרץ 1969 בניו יורק) היא שחקנית טלוויזיה וקולנוע אמריקאית. לרייבר קריירה טלוויזיונית עשירה, היא מוכרת בין השאר בשל גילום דמותן של אודרי ריינס בסדרה "24", נייקו ראלי ב"ליפסטיק", קים זאמברו ב"משמרת שלישית" וד"ר טדי אלטמן בסדרה "האנטומיה של גריי".
ביוגרפיה

רייבר נולדה וגדלה בניו יורק. מגיל 6 עד גיל 9, היא שיחקה בסדרת הטלוויזיה "רחוב סומסום". לאחר שסיימה את תפקידה בסדרה החלה לשחק בהצגות בברודוויי. יש לה תואר באומנות מאוניברסיטת בוסטון. לאחר שגמרה את התואר, המשיכה ללמוד אצל מורה בשם ווין ונדמן. היא דוברת באופן שוטף צרפתית וגרמנית, שפה שלמדה כילדה מאמה הגרמנייה.
לרייבר ולבעלה יש שני ילדים. בנה השני נולד במהלך צילומי סדרת הטלוויזיה "ליפסטיק". רייבר חזרה לצילומים שבועות ספורים לאחר הלידה.
קריירה

כשרייבר התבגרה, היא השתתפה במספר רב של פרסומות. אך פריצתה המשמעותית הייתה כששיחקה לצד טוני גולדווין ולורה ליני במחזה בברודוויי בשם "חופשה". בעקבות חשיפה זו, היא השתתפה בסרט "סיטי הול" לצידו של אל פצ'ינו. היא גם קיבלה תפקידים ראשיים בסדרות "24" ו"משמרת שלישית". בשנת 1998 גילמה את אחת הדמויות הראשיות של קלריסה מק'אליסטר בסדרת הדרמה "השילוש הקדוש" ברשת NBC, אך בוטלה לאחר עונה אחת בשל ממוצע רייטינג נמוך.
ב-2006, היא לוהקה לסדרה "התשעה" שהתבטלה מאוחר יותר באותה שנה..
ב-2008 קיבלה את התפקיד המוביל בסדרה "ליפסטיק ג'ונגל".
בשנת 2009 הצטרפה לעונתה השישית של סדרת הדרמה הרפואית "האנטומיה של גריי" של רשת ABC, שם היא גילמה את ד"ר טדי אלטמן עד לעונה השמינית בשנת 2012. היא חזרה לגלם את טדי מעונה 15 עד הווה.
בשנת 2015 שיחקה בעונה השלישית של סדרת הדרמה "מעגל שלם" בתפקיד מדליין פולקנר.
בשנת 2017 גילמה את ד"ר ברגשטיין בסדרת הטלוויזיה "ריי דונובן" בעונתה החמישית ובאותה השנה חזרה לשחק בסדרה "האנטומיה של גריי" בעונה ה-14.
ב-2023 שיחקה את תפקיד שרה בסרט "הצמה".
הערות שוליים

↑  "Kim Raver Biography". TV Guide.
↑  Nellie Andreeva, Nellie Andreeva, ‘Grey’s Anatomy’: Kim Raver To Make A Return In Season 14, Deadline, ‏2017-06-20 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 6092769  BNE: XX4615079  BnF: cb15506438z (data)  GND: 140077081  ISNI: 0000 0001 1695 3381  LCCN: no2007026602  MusicBrainz: 370c5d53-a64a-4c04-bff3-a7989989c2c3  SUDOC: 169014541  VIAF: 103385214   WorldCat (עם VIAF): 103385214
אברהם הרמן

אברהם הרמן לימינו של לוי אשכול, בעת שראש הממשלה נפגש עם נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון בבית הלבן, בשנת 1964
אברהם ("אייב") הַרמן (Harman; במקור הֶרמן, Herman; י"ח בחשוון תרע"ה, 7 בנובמבר 1914, לונדון – י"ט באדר א' תשנ"ב, 23 בפברואר 1992, ירושלים) היה דיפלומט ישראלי, שגריר ישראל בארצות הברית ונשיא האוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

אברהם הֶרמן (Herman; לימים עִברת את שמו ל'הַרמן') נולד בשנת 1914 בלונדון בירת בריטניה, בנם של צפורה וישראל. אביו, שנסמך לרבנות היה סוחר שהיגר לבריטניה בטרם מלחמת העולם הראשונה, היה פעיל ציוני ופעל למען תחיית הלשון העברית.
הרמן התחנך בחדר, ולמד עברית עם אביו. היה פעיל בתנועת נוער ציונית.
בשנת 1935 סיים לימודי משפטים והיסטוריה בוודהאם קולג' (Wadham College) שבאוניברסיטת אוקספורד, וקיבל תואר דוקטור למשפטים. באותה שנה ביקר בארץ ישראל. עם סיום לימודיו הצטרף לסגל הפדרציה הציונית בלונדון ושימש סגן עורך השבועון של הפדרציה. ב-1938 עלה לארץ ישראל. ב-1939 נשלח בשליחות ההסתדרות הציונית לדרום אפריקה ושימש מנהל מחלקת הנוער והעיתונות של הפדרציה הציונית ביוהנסבורג. בשנת 1940 חזר לארץ ישראל ומונה לראשות המדור האנגלי במחלקת הנוער והחלוץ של ההסתדרות הציונית ואחר כך היה מראשי מחלקת ההסברה שלה.
לאחר הקמת מדינת ישראל מונה למנהל קשרי חוץ של לשכת העיתונות הממשלתית. ביולי 1949 מונה לקונסול הכללי הראשון של ישראל במונטריאול שבקנדה. בשנת 1950 עבר לשמש מנהל מרכז ההסברה בניו יורק. בין השנים 1953–1955 שימש הקונסול הכללי של ישראל בניו יורק, ולאחר מכן חזר לישראל והתמנה לסמנכ"ל משרד החוץ. בשנת 1956 הושאל לסוכנות היהודית כחבר ההנהלה הציונית ושימש יו"ר מחלקת ההסברה כמינוי של מפא"י.
בין השנים 1959–1968 שימש שגריר ישראל בארצות הברית.
בסיום תפקידו בארצות הברית פרש מהשירות הציבורי. בין השנים 1968–1983 היה נשיא האוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר מכן שימש נגיד האוניברסיטה, עד פטירתו. בשנות ה-80 היה יו"ר המועצה הציבורית למען יהודי ברית המועצות.
קיבל תוארי כבוד מישיבה יוניברסיטי, אוניברסיטת ברנדייס, אוניברסיטת רוצ'סטר, אוניברסיטת ניו יורק, ברוקלין קולג', אוניברסיטת פנסילבניה ואוניברסיטת סן פרנסיסקו.
הרמן נפטר בראשית שנת 1992 בבית החולים הדסה בירושלים מסיבוכים של דלקת ריאות. בן 77 היה במותו. הוא הובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
משפחתו

היה נשוי לזינה הרמן (לבית שטרן), דיפלומטית וחברת הכנסת מטעם המערך, אב לשלושה:
דוד הרמן (פרופסור לחינוך, לשעבר מנכ"ל הרשות המשותפת לחינוך יהודי ציוני של ההסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית, המדען הראשי של הג'וינט וכיום ראש חבר היועצים של ההיברו יוניון קולג' בירושלים).
נעמי חזן (פרופסור באוניברסיטה העברית ובמכללה האקדמית תל אביב-יפו, חברת הכנסת, ונשיאת הקרן החדשה לישראל לשעבר)
ד"ר אילנה הרמן-בוהם (רופאה, מנהלת מחלקה פנימית ומרפאת הסוכרת בבית החולים סורוקה בבאר שבע).
הנצחה

על שמו:
ספריית הרמן למדעי הטבע בקמפוס אדמונד י' ספרא (גבעת רם) של האוניברסיטה העברית.
המכון ליהדות זמננו על שם אברהם הרמן בפקולטה למדעי הרוח של האוניברסיטה העברית.
מועדון הדיבייטינג של האוניברסיטה העברית.[דרוש מקור]
פרסומיו

מעמדה של מדינת ישראל בתפוצות: ארצות הברית, עורך: משה דייוויס, ירושלים: המכון ליהדות זמננו - האוניברסיטה העברית בירושלים (מפרסומי החוג לידיעת עם ישראל בתפוצות בבית נשיא המדינה), תשמ"ג 1983.
הערות שוליים

1 2 3 4  ד. גלעדי, פנים חדשות בהנהלה הציונית, מעריב, 8 במאי 1956
1 2  ת. לויטה, שלום מלון ריץ', מעריב, 10 ביולי 1953
↑  ח. איזק, אייב נוסע, דבר, 17 ביוני 1955
↑  יונה בן אמיתי, בשולי הקונגרס, הצופה, 7 במאי 1956
↑  אליהו סלפטר, אברהם הרמן- "המיזוג הטוב של אוכספורד ווייטצ'פל", הארץ, 5 ביוני 1959
↑  ישעיהו איבעם, מזכ"ל חדש למועצה למען יהודי בריה"מ, מעריב, 26 באוקטובר 1984
↑  המצבה ומקום הקבר של אברהם הרמן, באתר "פרויקט גלעד"
↑  David Harman Inducted onto HUC-JIR Board of Governors and as Chair of HUC-JIR Jerusalem Board of Overseers, באתר ההיברו יוניון קולג' (באנגלית).
↑  ספריית הרמן למדעי הטבע.
↑  המכון ליהדות זמננו על שם אברהם הרמן.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262194905171  PLWABN: 9810700247805606  BnF: cb15138027m (data)  GND: 116482753  ISNI: 0000 0000 6678 2165  LCCN: n84037175  NARA: 10567781  NTA: 111845289  SUDOC: 087513846  VIAF: 79062624   WorldCat (עם VIAF): 79062624
צמיחה (פסל)

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  דב פייגין
 תאריך יצירה:  1959
 טכניקה וחומרים:  ברונזה
 ממדים בס"מ
 גובה:  215
 נתונים על היצירה
 מיקום:  המשכן לאמנות על שם חיים אתר עין חרוד מאוחד שבישראל
צמיחה (1959) הוא פסל מאת הפסל הישראלי דב פייגין.
היצירה

הפסל "צמיחה" עשוי ממבנה של משולשי ברזל מכופפים, היוצרים מבנה תלת־ממדי. על אף הצורה המופשטת של העבודה הצביע גדעון עפרת, בחיבורו אודות קבוצת "אופקים חדשים", על הקשר שבין הציור והפיסול של "אופקים חדשים" לבין האמנות של הקבוצה ה"כנענית" בכל הקשור לייחס אל הנוף הארץ ישראלי. הדבר מתבטא כאן בבחירת שם העבודה על ידי פייגין, המעיד על העניין בהפשטה של תנועה, לצד רמיזה על מוטיב צמחי.
עותק אחד של הפסל נמצא באוסף המשכן לאמנות על שם חיים אתר בעין חרוד מאוחד. עותק שני, צבוע אדום ומתוארך לשנת 1987, נמצא באוסף מוזיאון פתח תקווה לאמנות ומוצב בחזיתו. צבעו האדום של עותק זה אופייני לתקופה המאוחרת בעבודתו של פייגין, בה הרבה להגדיל יצירות מוקדמות שלו.
גלריה

צמיחה, 1987
ברזל צבוע
מוזיאון פתח תקווה לאמנות
"צמיחה" בחזית מוזיאון פתח תקווה לאמנות
הערות שוליים

↑  ראו: גדעון עפרת, "הכנעניות הסודית של "אופקים חדשים", ביקורי אמנות, 2005.
הרכב פותח

הייל בית ספר ראשון XI (פלוס מנהל בית ספר) בשנת 1907
ההרכב הפותח הם אחד עשר השחקנים העיקריים בקבוצה המובילה של ארגון, במיוחד קבוצת כדורגל או קריקט . שחקן שנחשב לחלק מרכזי בהרכב הפותח בקבוצת ה-11 הוא לרוב הבקיא ביותר בעמדה המסוימת שלו.
השם הוא התייחסות לעובדה שהם אחד-עשר השחקנים הראשונים שנבחרו לשחק בקבוצה - ענפי ספורט רבים קובעים כי למועדונים חייבים להיות קבוצות של לא פחות מ-  x מספר שחקנים, ומספר זה גבוה לרוב מ-11. לדוגמה, בליגת העל, כל מועדון צריך להגדיר סגל של 25.
ג'יילן ג'ונסון

| --- | --- |

ג'ונסון בשנת 2019
 לידה:  18 בדצמבר 2001 (בן 22) וואסה, ויסקונסין, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.03 מטרים
 מספר:  1
 מכללה:  אוניברסיטת דיוק
 דראפט:  בחירה מספר 20, 2021 אטלנטה הוקס
 קבוצות כשחקן
 2021–:  אטלנטה הוקס
ג'יילן טייריס ג'ונסון (באנגלית: Jalen Tyrese Johnson; נולד ב-18 בדצמבר 2001) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת אטלנטה הוקס מליגת ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד.
קריירת מכללות

ג'ונסון נולד וגדל בעיר וואסה שבוויסקונסין, ובשנת 2020 החל ללמוד באוניברסיטת דיוק. ב-15 בפברואר 2021, לאחר 13 משחקים עם קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה – ה"בלו דבילס" – הודיע על עזיבתו את האוניברסיטה על מנת לטפל בפציעה בכף רגלו, לקראת דראפט ה-NBA‏ 2021. בעונתו היחידה בליגת המכללות רשם ג'ונסון ממוצעים של 11.2 נקודות, 6.1 ריבאונדים 2.2 אסיסטים, 1.2 חטיפות ו-1.2 חסימות למשחק.
קריירת משחק מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 2021 נבחר ג'ונסון על ידי אטלנטה הוקס, בבחירה ה-20.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021/2022 | אטלנטה | 22 | 0 | 5.5 | 0.537 | 0.231 | 0.714 | 1.2 | 0.1 | 0.1 | 0.1 | 2.4 |
| 2022/2023 | אטלנטה | 70 | 6 | 14.9 | 0.491 | 0.288 | 0.628 | 4.0 | 1.2 | 0.5 | 0.5 | 5.6 |
| קריירה |  | 92 | 6 | 12.6 | 0.496 | 0.282 | 0.635 | 3.3 | 0.9 | 0.4 | 0.4 | 4.9 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021/2022 | אטלנטה | 2 | 0 | 4.5 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 |
| 2022/2023 | אטלנטה | 6 | 0 | 9.3 | 0.417 | 0.364 | 1.000 | 2.5 | 1.3 | 0.5 | 0.0 | 4.3 |
| קריירה |  | 8 | 0 | 8.1 | 0.370 | 0.333 | 1.000 | 1.9 | 1.0 | 0.4 | 0.0 | 3.3 |
הערות שוליים

↑  ג'ונסון עוזב את אוניברסיטת דיוק, באתר seattletimes.com,‏ 15 בפברואר 2021
↑  הסטטיסטיקות של ג'ונסון בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2021, באתר basketball-reference.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תוכנית מתאר ארצית

.
במסגרת הסדרתם של תכנון ובנייה בישראל, תוכנית מתאר ארצית (בראשי תיבות: תמ"א) היא תוכנית החלה על כל שטח מדינת ישראל והיא משפיעה גם על התכנון המחוזי והמקומי, ועל נושאים בעלי חשיבות ציבורית כמו עקרונות בינוי ושימוש בחופים, דרכי תחבורה ועוד נושאים שיש להם חשיבות כלל ארצית. תוכנית המתאר הארצית משמשת גם את הוועדות המחוזיות והמקומיות ומנחה אותן בעבודתן. ככלל, תוכנית המתאר הארצית קובעת מפרטים תכנוניים ברמה עקרונית וכללית. מטרתן של תוכניות מתאר מחוזיות ומקומיות וכן של  תוכניות מפורטות היא להוסיף תכנון ספציפי, מפורט ומדויק על התכנון הכללי יותר של תוכנית המתאר הארצית, תוך עמידה על הדרישות המפורטות בה.
הוראות תוכנית מתאר ארצית על־פי חוק התכנון והבנייה הן:
ייעוד הקרקע ושימושה תוך שמירה על ייעוד חקלאי של קרקעות המתאימות לכך.
אזורי תעשייה ושטחי הפקת מחצבים.
התוויית רשת הדרכים הראשיות, קווי מסילות ברזל, קווי אספקה ארציים, נמלים, עורקי אספקת המים הארציים, אגמי אגירה, תחנות כוח, רשת החשמל, שדות תעופה ודרכי הגישה האווירית אליהם.
שטחי נופש, יעוד קרקע ושימור קרקע.
שמירה על עתיקות, מקומות קדושים, ערכי נוף.
תחזית השינויים באוכלוסייה, גודלם הצפוי של יישובים ומיקומם של יישובים חדשים, סוגיהם וגודלם.
תוכניות מתאר ארציות נידונות על ידי המועצה הארצית לתכנון ולבנייה ומאושרת על ידי ממשלת ישראל. גם לתוכניות הנידונות על ידי הוועדה לתשתיות לאומיות יש מעמד של תוכניות מתאר ארציות, וגם הן מאושרות על ידי הממשלה.
תוכנית האב הארצית הראשונה לאחר קום המדינה

תוכנית האב הארצית הראשונה של מדינת ישראל פורסמה בשנת 1951 בספר תכנון פיזי לישראל ומכונה בשם "תוכנית שרון", כיוון שהאדריכל אריה שרון עמד באותה עת בראש אגף התכנון שהכין את התוכנית. העקרונות עליהם התבססה התוכנית היו פיזור האוכלוסייה בנגב והגליל ויצירת רשת היררכית של יישובים, עיירות וערים.
ראו גם

המועצה הארצית לתכנון ובנייה
הוועדה לתשתיות לאומיות
הערות שוליים

↑  ענת בר כהן, הליך החקיקה של חוק התכנון והבנייה בהקשרם של "מוסדות התכנון" (פרק ב' לחוק) ו"תכניות" (פרק ג' לחוק), עבודת דוקטורט, אוניברסיטת בר אילן
↑  המועצה הארצית לתכנון ובנייה הורתה על הקמת תוכנית מתאר ארצית כוללת למדינת ישראל- תמ"א 1, באתר משרד הפנים
↑  גיא ליברמן, ‏1 במקום 300: אושרה תמ"א 1 שמאחדת מאות תוכניות בנייה, באתר גלובס, 4 ביוני 2019
צפע פיאה

| צפע פיאה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: צפעיים
תת־משפחה:: צפעי פיאה
סוג:: צפע פיאה
מינים
 Azemiops feae  Azemiops kharini
שם מדעי
 Azemiops ‏בולנז'ר, 1888

צפע פיאה (שם מדעי: Azemiops) הוא סוג יחיד בתת-משפחת צפעי פיאה (Azemiopinae), של נחשים ממשפחת הצפעיים ושונים משאר מיני המשפחה. בסוג שני מינים.
מאפיינים

נחשים ארסיים אלה חיים רק ביערות בדרום-מזרח אסיה, סין, טיבט, מינמאר ווייטנאם. הם מגיעים לאורך 70-78 ס"מ ובעלי קשקשים אפורים עם ראש צהוב גדול ובולט ועיניים קטנות.
נחשים אלה מסוגלים לתנאים הרריים קשים עד לגובה 1,000 מטר ומעדיפים להימצא בשדות אורז או אזורים פתוחים. הם הורגים את טרפם הכולל בעיקר יונים קטנות על ידי הכשה ארסית, אך אינם קטלניים לאדם.
מיון

תת-משפחת צפעי פיאה (Azemiopinae)
סוג צפע פיאה (Azemiops )
מין Azemiops feae
מין Azemiops kharini - התגלה ב-2013
הערות שוליים

↑  צפע פיאה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282440505171
קלאן

בסוציולוגיה, קלאן (תת-שבט) הוא קבוצת שארות של אנשים בעלי קרבה ביולוגית לאב ראשוני אחד, שחי לפני כמה וכמה דורות. פעמים רבות מורחב המושג "קלאן" וכולל גם משפחות קטנות, שנהפכו לבנות חסות של המשפחה הגדולה המקורית. בחברות רבות מקובל להינשא בתוך קבוצת הקלאן. לעיתים קרובות מתגלעות יריבויות בין קלאנים שונים הסמוכים זה לזה, ומתפתח מעגל דמים של איבה בין הקלאנים, שעלול להימשך שנים ארוכות.
עד לאמצע המאה העשרים, היה לקלאן תפקיד כלכלי משמעותי ביותר בחיים של כל פרט מפרטיה. הקלאן הקצתה לפרט את הקרקע שממנה הוציא את פרנסתו, התמודדה נגד חמולות אחרות על משאבים, וחברי הקלאן דאגו לפרנסתם ובריאותם של האחרים. במהלך המאה העשרים, עקב תהליכים של עיור ותיעוש, השתנה הרכב הקלאן, והשפעתו על חיי הפרט פחתה.
בשבטי בנטו שבדרום-מערב יבשת אפריקה, מקובל קלאן אֵאַנְדָה הנוהג לפי ייחוס מטריליניאלית אשר לפיה אדם יורש נכסים בעלי נחשבים לחפצי קודש, ובפרט מרעה ומקנה, לפי הייחוס האימהי שלו, למשל מדודיו מצד האם.
בישראל

בקרב ערביי ארץ ישראל, בדומה לאזורים נוספים במזרח התיכון, המילה המקבילה ל"קלאן" בערבית היא "עשירה", אם כי לעיתים קרובות מתקיים שימוש בהקשר זה בעברית במילה "חמוּלה". בקרב ערביי ישראל השתמר מבנה הקלאן גם בתחילת המאה ה-21, והפרטים נוטים להזדהות באמצעות ה"קלאן" שלהם. בהתאם, יש מספר יישובים ערביים ששימרו מבנה של קלאן, בפרט בקרב תת-המגזר הבדואי (ראו: הפזורה הבדואית בנגב) אך מבנה שכזה רווח עד ימינו גם בקרב שאר המגזר המוסלמי והערבי.
על פי מחקר שנעשה על ידי פרופ' אבי בן בסט וד"ר מומי דהן, ערביי ישראל ממשפחות מסוימות נוטים להצביע למועמד מהחמולה שלהם בבחירות לרשויות המקומיות. כמו כן, התגלה ששיעור ההצבעה הממוצע בכפרים ובערים הערביים הללו הגיע אף ל-90%, עקב החשיבות העזה שמייחסים התושבים הערבים לתמיכה במועמד של משפחתם.
ראו גם

שבטי קייס וימן
רצח על חילול כבוד המשפחה
הערות שוליים

↑  הם היו פלחים: עיונים בהתפתחות החברתית של הכפר הערבי בישראל, הקיבוץ המאוחד, 1964
↑  אבי בן בסט, מומי דהן ואסטבן קלור, ייצוגיות ויעילות ברשויות המקומיות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283793105171  BnF: cb133188384 (data)  GND: 4148062-4  LCCN: sh85026553  NDL: 00571344  NKC: ph284013
אקטה קריסטלוגרפיקה

| --- | --- |
 מו"ל:  ויילי-בלאקוול 
 תאריכי הופעה:  1948–הווה (כ־76 שנים) 
 שפה:  אנגלית, שפות מרובות 
 מדינה:  אנגליה, ממלכת דנמרק 
 ISSN:  0365-110X, 1600-8642
 journals.iucr.org
 
אקטה קריסטלוגרפיקה (בלטינית: Acta Crystallographica) הוא קבוצה של כתבי עת מדעיים בתחום הקריסטלוגרפיה, שהמאמרים בהם עוברים ביקורת עמיתים, והיוצאים לאור מטעם האיגוד הבינלאומי לקריסטלוגרפיה. אקטה קריסטלוגרפיקה החלה ככתב עת בודד בשם זה ב-1948.