stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סימן היתק
דוגמות > דוגמה ג'

בדוגמה זו ישנו ציון קבוע ליד המפתח המציין במול על הצלילים סי, מי ולה.
הצלילים הראשון, השני והשלישי הם כולם מי \flat  מכיוון שציון ליד המפתח תקף לגבי הצליל בכל אוקטבה שהיא.
הצליל הרביעי הוא מי  \natural ; החמישי הוא מי  \flat  מכיוון שלא היה  \natural  באותו הגובה; השישי הוא  \natural  מכיוון שקדם לו  \natural  באותה התיבה ובאותו הגובה. הצלילים השביעי והשמיני הם מי \flat  מכיוון שקו התיבה מבטל את סימני ה- \natural  שהיו בתיבה הקודמת ורק סימני הקבע שליד המפתח תקפים.
שימוש במוזיקה מיקרוטונאלית

במאה ה-20, מלחינים באירופה החלו לכתוב מוזיקה הכוללת מרווחים הקטנים מחצאי טון. לשם תיווי יצירותיהם הם נאלצו להמציא סימני היתק נוספים על אלו הקונבנציונלים. מכיוון שנוצרו מספר שיטות במקביל, כיום אין שיטה אחת מוסכמת, לכן מלחינים בני זמננו ובתי הוצאה משתמשים כל אחד בשיטה המועדפת עליו.
בתמונה משמאל ניתן לראות את סימני ההיתק שהציעה מילדרד קופר על בסיס אלו שהציע ג'וזפה טרטיני בשנת 1756. סימנים אלו מאפשרים לכתוב מוזיקה הכוללת מרווחים של רבעי טון. הסימנים חצי דיאז וחצי במול מורים על הגבהה או הנמכה של צליל ברבע טון והסימנים דיאז וחצי ובמול וחצי מורים על הגבהה או הנמכה של צליל בשלושת רבעי הטון.
ישנן שיטות המאפשרות תיווי של מרווחים הכוללים שליש או שני שלישים טון.
היסטוריה של השימוש בסימני היתק

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נורמות שימוש היסטוריות

במוזיקה של המאה השש-עשרה והשבע עשרה עדיין נשמרה לעיתים קרובות המסורת של מוזיקה פיקטה, לפיה לא תמיד מציינים את סימני ההיתק בתווים מתוך הנחה כי המבצע המשכיל יידע לשנות את התו בעצמו על פי ההקשר - על פי רוב מדובר היה בהנמכת הדרגה השישית בסולם מינורי ובהגבהת התו השלישי - טרצה פיקרדית). על כל פנים, מהמאה ה-18 ואילך כבר הקפידו המלחינים, פחות או יותר, לדייק ברישום סימני ההיתק, אם כי הטרצה הפיקרדית נשארה נוהג כמעט אוניברסלי גם כאשר היא לא נכתבה בתווים.
נורמות התיווי במאות השבע-עשרה והשמונה עשרה היו שונות מעט מאלה של ימינו; צורתו של סימן ה"דיאז" הייתה לעיתים קרובות מלוכסנת ולא מאונכת (במקורות שונים סומן הדיאז ב-X). על פי רוב סימן היתק היה תקף רק עבור תו שמיד אחריו (או, אם יש חזרה על כמה תווים זהים, עבור כולם עד התו הבא). אם יש סימן היתק לפני צליל אחרון בתיבה, והתיבה הבאה נפתחת באותו צליל, לא נרשם סימן ההיתק פעם נוספת. מלחינים רבים לא טרחו להשתמש בסימן ה"בקר", ובמקום זאת ביטלו את סימן ההיתק שבמפתח באמצעות שימוש בסימן ההופכי.
ראו גם

דיאז
במול
תו (מוזיקה)
סולם (מוזיקה)
אנהרמוניה
הערות שוליים

↑  http://logic-users.org/forums/LUG/thread/49164
סימני ההיתק דיאז, במול ובקר
ביטול סימני היתק כפולים
המחשה של סימני ההיתק על מקלדת
המי שמופיע לאחר קו התיבה נשאר מי \flat  מכיוון שהוא קשור בקשת
רישום הסולם ליד המפתח
החלפת סולם. במקום הסימן  יופיעו תווי היצירה.
דוגמה א'
דוגמה ב'
דוגמה ג'
סימני היתק של רבעי טונים על פי מילדרד קופר. (משמאל לימין):
חצי דיאז ;  דיאז ;  דיאז וחצי
חצי במול ; במול ; במול וחצי
סימני היתק ליד המפתח בכוראל הראשון מתוך כוראלי שיבלר של באך. בתיווי מודרני מקובל לציין כאן שלושה במולים, אך בסביבתו של באך היה מקובל לציין את שלושת הצלילים בכל מקום על החמשה שבו הם מופיעים.
התיבות הראשונות מתוך "הקסאקורדום אפוליניס" של פכלבל. הצליל השני בשורה העליונה הוא דו-דיאז; הצליל השישי הוא דו ללא סימן, ועל פי נורמות התקופה הוא אפוא בקר.
קטע מסונטה ברה-מז'ור לכינור וקונטינואו מאת לקלר. במפתח רשומים דו-דיאז ופה-דיאז, וכדי לבטל אותם משתמש לקלר בסימן הבמול, בניגוד לנורמה המודרנית של שימוש בסימן בקר.
פאולו לינס

| --- | --- |

 לידה:  11 ביוני 1958 (בן 66) ריו דה ז'ניירו, ברזיל 
 מדינה:  ברזיל 
 שפות היצירה:  פורטוגזית 
 יצירות בולטות:  עיר האלוהים 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים 
 
פאולו לינס
פאולו לינס (בפורטוגזית: Paulo Lins; ‏נולד ב־11 ביוני 1958) הוא סופר ברזילאי ומחבר רב המכר "עיר האלוהים".
חייו

לינס, יליד ריו דה ז'ניירו, עבר בגיל 7, לגור בפאבלה סידאג'י ג'י דאוש (Cidade de Deus, עיר האלוהים), אשר ממערב לריו דה ז'ניירו. בילדותו היה מתוסכל והרגיש כי הוא שונה מחבריו בשל הקושי לשחק כדורגל ולרקוד סמבה. על זכרונות ילדותו נוהג לינס לספר שבגיל צעיר היה כותב כעונש חינוכי, וכן את זכרונותיו מכך שבתמונות המחזור הוא היה ה"שחור" היחיד.
בוגר לימודי ספרות, עבד כמורה בחטיבת בינים, תיכון ואוניברסיטה. בשנת 1986 כתב את הספר "על השמש" (Sobre o sol). לאחר מכן השתתף לינס בעבודה סוציולוגית שארכה 10 שנים על הפשיעה בריו דה ז'ניירו. תוך כדי כך כתב את הספר "עיר האלוהים", אשר ראה אור בשנת 1997.
בספרו זה השתמש לינס בשמות של אחדים מתושבי הפאבלה ועל כך נתבע על ידי אחדים מהם. להגנתו טען לינס כי על אף שהספר מבוסס על המציאות, כפי שהייתה לפני 25 שנים, יש לראותו כפרי דמיונו. כמו כן, בראיונותיו לעיתונות טען כי השתמש בשמות התושבים בתקווה לעורר אצלם עניין בקריאת ספרים, בלי קשר לדמויות בספר, שהן פיקטיביות. טענתו התקבלה והתביעות נדחו.
בשנת 2002 עבר הספר עיבוד קולנועי ובשנת 2003 היה פרננדו מאירלס למועמד לפרס האוסקר בקטגוריית הבמאי הטוב ביותר.
לינס הוא פרופסור באוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו (Universidade Federal do Rio de Janeiro) ומחזיק בקתדרה על שם מריו דה אנדרדה לתרבות ברזילאית במרכז ללימודי אמריקה הלטינית אשר באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. כמו כך, משמש לינס כיועץ במזכירות לקידום שוויון גזעי, המקנה העדפות לסטודנטים שחורים.
הערות שוליים

↑  "Entrevista explosiva" ריאיון עם פאולו לינס באתר Caros Amigos (בפורטוגזית)
↑  Maria Fernanda Erdelyi, "Cidade de Deus: Juiz rejeita pedido de indenização contra Paulo Lins", Revista Consultor Jurídico, 4 de agosto de 2005 (בפורטוגזית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007328022505171  PLWABN: 9810564079705606  BnF: cb13547531m (data)  GND: 129524018  ISNI: 0000 0001 0958 7125  LCCN: n97910515  NKC: pna2006327198  NTA: 170598241  SELIBR: 221936  SNAC: w62c263t  SUDOC: 050799886  VIAF: 19653316   WorldCat (עם VIAF): 19653316
עריסת חתול

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  קורט וונגוט
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני סאטירי
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1963
 מספר עמודים:  מהדורה ראשונה - 238 מהדורה שנייה - 236
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מהדורה ראשונה - הוצאת עם עובד מהדורה שנייה - הוצאת זמורה ביתן
 תאריך:  מהדורה ראשונה - 1978 מהדורה שנייה - 2001
 תרגום:  מהדורה ראשונה - אמציה פורת מהדורה שנייה - יעקב רוטבליט
 פרסים
 100 ספרי המדע הבדיוני והפנטזיה הטובים ביותר של NPR 
 סדרה
 ספר קודם:  אמא לילה 
 הספר הבא:  יברך אותך אלוהים, אדון רוזווטר 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002123137, 001895222
 
עריסת חתול (באנגלית: Cat's Cradle) הוא ספר מדע בדיוני סאטירי שנכתב על ידי קורט וונגוט בשנת 1963 ועוסק בקשרים בין מדע וטכנולוגיה, דת ומצוות, נשק להשמדה המונית וסוף העולם. שם הספר הוא שמו האנגלי של המשחק המכונה בעברית "סבתא סורגת".
אוניברסיטת שיקגו, שדחתה את התזה הראשונה של וונגוט בתחום האנתרופולוגיה, קיבלה לאחר מכן את ספרו "עריסת חתול" כתזה, והעניקה לו את התואר.
עלילה

היצירה נפתחת בתקופה שבה המספר, שהוא עצמו סופר, מתכנן לכתוב ספר העוסק בדברים שאמריקאים חשובים עשו ביום שבו הוטלה פצצת האטום על הירושימה. בעודו חוקר נושא זה, המספר מתוודע לילדיו של פיזיקאי בדיוני מפורסם, פליקס הויניקר, שעזר בבניית פצצת האטום. בשנים שלאחר המלחמה פיתח אותו הויניקר חומר המכונה קרח תשע - מערכת גבישית חלופית למים מוצקים שנקודת ההתכה שלה 45.8 מעלות צלזיוס, גבוהה מטמפרטורת החדר. החומר נועד בתחילה לסייע לנחתים האמריקאים לחצות ביצות מבלי להירטב, אך מעולם לא נעשה בו שימוש למטרה זו.

הספר עוקב אחר ההיסטוריה של החומר המחולק בין ילדיו של הויניקר, שהמידע על הימצאותו גורם למדינות להילחם עליו בשיטות יוצאות דופן. בסופו של דבר משתחרר קרח תשע בחוף הים של האי הקריבי הבדיוני "סאן לורנצו", והשחרור מוביל לקטל רוב החיים עלי אדמות, שכן כל המים בעולם הופכים ממים נוזליים למצב הצבירה המוצק של קרח תשע.
בוקונוניזם

הספר מתאר דת דמיונית - בוקונוניזם, ובנוסף כמה מהעקרונות המרכזיים שבה. ביניהם:
קאראס - קבוצה של אנשים שמבלי ידיעתם שותפים לגורל אחד; קבוצה שפועלת בלא יודעין להגשים מטרה כל-שהיא של האלוהים.
גראנפאלון - קאראס מזויף; קבוצה של אנשים שמאמינים בשגגה שהם שותפים לגורל, גורל שאיננו קיים.
וואמפטר - הנקודה סביבה סובב הקאראס.
במילותיו של וונגוט (מתוך וואמפטרים, פומה וגראנפאלונים):
קורא יקר: כותרת ספר זה מורכבת משלוש מילים מספרי "עריסת חתול". וואמפטר הוא עצם סביבו חייהם של אנשים שאינם קשורים זה לזה מסתובבים. הגביע הקדוש למשל. פומה הם שקרים לא מזיקים, שנועדו להקל על נשמות פשוטות. למשל: "שגשוג נמצא ממש מעבר לפינה". גראנפאלון הוא אוסף גאה וחסר ערך של אנשים. המילים, יחד, יוצרות מטרייה טובה ככל אחרת לאוסף הביקורות והמאמרים שכתבתי, וחלק מהנאומים שנשאתי.
מספר אנשים שמאסו במה שיש לדתות הקיימות להציע, החליטו להמיר את דתם לבוקונוניזם.
תרגומים לעברית

הספר היה ספרו הראשון של וונגוט שתורגם לעברית, ב-1978. התרגום נעשה בידי אמציה פורת ויצא בהוצאת עם עובד. בשנת 2001 יצא תרגום נוסף של יענק'לה רוטבליט, בהוצאת זמורה-ביתן. הספר הוא אתגר קשה למתרגמים, בשל שפע משחקי המילים שבו, והעובדה שחלקים ממנו כתובים (במקור) בעגה בדיונית המכונה בספר "סן-לורנצית".
ראו גם

קרח תשע - להקת רוק ישראלית ששמה לקוח מהספר
פאולו די קאניו

פאולו די קאניו (באיטלקית: Paolo Di Canio; נולד ב-9 ביולי 1968 ברומא) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל איטלקי.
קריירה

לדי קאניו הייתה קריירה רבת תהפוכות, בה מצד אחד זכה בתארים רבים, אך בו בזמן היה מעורב בשערוריות רבות, הידועה שבהם, מנהגו להצדיע במועל יד בסגנון פשיסטי לעבר אוהדי יובנטוס. די קאניו ידוע בכנות ובתשוקה שלו למשחק, כמו גם לכישרון ובתעוזה שלו במגרש מחוצה לו.
די קאניו החל את דרכו בלאציו בשנת 1985, בה הוא שיחק עד שנת 1990 בקדנציה הראשונה שלו, כאשר עבר לאחת הענקיות האיטלקיות יובנטוס. די קאניו שיחק ב"גברת הזקנה" במשך 3 עונות, לאחר מכן עבר לשחק בנאפולי ולאחר מכן במילאן.
ב-1996 הצטרף די קאניו לסלטיק הסקוטית, הקבוצה הבריטית הראשונה שלו. יכולתו המצוינת בקבוצה, בה הבקיע 15 שערים ב-37 משחקים, הסבה את תשומת לבה של שפילד ונסדיי מהפרמייר ליג, שהעבירה אותו לשורותיה. באי הבריטי עמד די קאניו במרכזה של תקרית בשנת 1998, בה הוא הטיח את השופט פול אלקוק לרצפה לאחר שזה הרחיק אותו מהמשחק עם כרטיס אדום. בעקבות זאת הורחק די קאניו מ-11 משחקים ונקנס ב-10,000 ליש"ט.
בינואר 1999 עבר די קאניו לווסטהאם ועזר לה להגיע למקום החמישי ולהעפיל לגביע אופ"א. שער שכבש בבעיטת וולה נגד וימבלדון במרץ 2000 זכה בתואר שער העונה של ה-BBC, שער שעד היום נחשב לאחד הגדולים בהיסטוריה של הפרמייר ליג. באותה עונה הוא אף נבחר על ידי אוהדי הקבוצה ל"פטיש השנה" (Hammer of the Year), תואר שחקן העונה של וסטהאם.
בשנת 2001 הוא נבחר על ידי פיפ"א לקבל את פרס המשחק ההוגן. הוא זכה בפרס לאחר שבדצמבר 2000, במהלך משחק נגד אברטון, בחר די קאניו לתפוס את הכדור בידיו על מנת לעצור את המשחק במקום לנסות להבקיע שער כאשר שוער היריבה שכב פצוע על הדשא. פיפ"א תארה את הפעולה של די קאניו כ"פעולה מיוחדת של ספורטיביות".
לאחר שווסטהאם ירדה ליגה בעונת 2002/03, עבר די קאניו לשחק בצ'רלטון אתלטיק, שם הפך ליקיר האוהדים. באוגוסט 2004, הוא חזר לשחק בקבוצת נעוריו לאציו, כאשר הוא ויתר על סכומי כסף גדולים והאהדה של אוהדי צ'רלטון כדי לחזור ולעזור למועדון שנקלע לקשיים כלכליים ונזקק לעזרתו כדי לשרוד בסרייה א'.
די קאניו הוא יקיר האוהדים בלאציו, וחוץ מהתקרית המפורסמת של מועל היד, התפרסם במריבה שהייתה לו עם סימונה אינזאגי על רקע בעיטת פנדל, דבר שמאוחר יותר הביא לעזיבתו של אינזאגי לסמפדוריה והגעתו של תומאזו רוקי בהעברה במקומו. 
ביוני 2005 די קאניו חתם באס אס לאציו לעונה נוספת. בסוף עונת 2005/6 עזב די קאניו את לאציו בטונים צורמים תוך הוצאת דיבה על ראשי לאציו ומאמנו. לפני שפרש ממשחק פעיל שיחק בקבוצת סיסוקו רומא מהליגה הרביעית.
ב-31 במרץ 2013 מונה די קאניו למאמנה של סנדרלנד מהפרמייר ליג האנגלית, וזאת במקומו של מרטין אוניל שפוטר. ב-23 בספטמבר 2013, אחרי שורה של תוצאות לא טובות, פוטר די קאניו מהקבוצה.
הערות שוליים

↑  פאולו די קאניו שוב הושעה בעקבות הצדעה במועל יד, באתר ynet, 23 בינואר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nb99154717  VIAF: 36417804   WorldCat (עם VIAF): 36417804
סן אנג'לו

| --- | --- |

מרכז סן אנג'לו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  טקסס טקסס
 מחוז:  טום גרין
 ראש העיר:  Brenda Gunter
 שטח:  150.9 קמ"ר
 גובה:  562 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  99,893 (1 באפריל 2020)
  ‑ במטרופולין:  111,823 (2010)
 קואורדינטות:  31°27′N 100°27′W﻿ / ﻿31.450°N 100.450°W﻿ / 31.450; -100.450
 אזור זמן:  UTC -6
 https://www.cosatx.us/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה סן אנג'לו(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה סן אנג'לו(למפת טקסס רגילה) אוסטין יוסטון סן אנטוניו דאלאס פורט וורת' אל פאסו קורפוס כריסטי פלאנו לארדו לאבק אמרילו בראונסוויל קילין וייקו אבילין מידלנד לו. ארק. אוקלהומה ניו מקסיקו  מקסיקו מפרץ מקסיקוסן אנג'לו(למפת טקסס מוגדלת) אוסטין יוסטון סן אנטוניו דאלאס פורט וורת' אל פאסו קורפוס כריסטי פלאנו לארדו לאבק אמרילו בראונסוויל קילין וייקו אבילין מידלנד לו. ארק. אוקלהומה ניו מקסיקו  מקסיקו מפרץ מקסיקוסן אנג'לו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סן אנג'לו (באנגלית: San Angelo) היא בירת מחוז טום גרין במדינת טקסס בארצות הברית. בעיר מתגוררים 93,200 (נכון ל-2010), ובמטרופולין שלה מתגוררים 111,823 תושבים (נכון ל-2010). העיר נמצאת במערב טקסס ושוכנת על גדות נהר הקונצ'ו הצפוני, מעט לפני שהוא נשפך ביחד עם הקונצ'ו הדרומי אל נהר קונצ'ו.
היסטוריה

במאה ה-17 היא קיים במקום בו נמצאת סן אנג'לו מיסיון ספרדי פרנציסקני שלא האריך ימים.
מקור ההתיישבות הוא במבצר פורט קונצ'ו שהוקם ב-1867, כחלק ממערך מבצרים שהוקם באותה תקופה כדי להגן על אזורי הספר בארצות הברית. כעבור מספר שנים אדם בשם ברת'ולומיו דה-ויט ייסד בקרבת המבצר כפר והוא קרא לו "סנטה אנג'לה" (באופן מילולי בספרדית: "אנג'לה הקדושה") כהוקרה לאשתו, קרוליינה אנג'לה. בהמשך השם עוות ל"סן אנג'לה", שם שגוי מבחינה דקדוקית ספרדית ומשמעו "אנג'לה הקדוש", ולאחר התעקשות של שירות הדואר של ארצות הברית השם שונה ב-1883 ל"סן אנג'לו", הגרסה הזכרית של השם אנג'לה, כדי למנוע את השגיאה הדקדוקית.
בערך באותו זמן סן אנג'לו הפכה לבירת מחוז טום גרין, וכמו כן היא הפכה למרכז תחבורתי אזורי בעקבות מסילות שנסללו דרכה. בתחילת המאה ה-20 התגלו באזור מצבורי נפט, דבר שתרם לגדילתה של העיר.
כלכלה

כלכלת העיר מסתמכת על הפקת נפט, חקלאות, גידול מקנה ומגזר השירותים.
חינוך

בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, ביניהם אוניברסיטת המדינה אנג'לו.
תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה האזורי סן אנג'לו, המציע טיסות אל נמל התעופה הבינלאומי דאלאס פורט וורת'.
הערות שוליים

1 2  אתר American FactFinder של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית.
1 2  אוכלוסייה במטרופולינים לפי מפקד 2010 והערכות אוכלוסייה ב-2011, לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית.
| דגל טקסס מדינת טקסס |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | אוסטין |  |
| אזורים גאוגרפיים | ביג בנד • עמק ריו גראנדה • מטרופולין דאלאס-פורט וורת'-ארלינגטון |  |
| היישובים הגדולים ביותר | יוסטון • סן אנטוניו • דאלאס • אוסטין • פורט וורת' • אל פאסו • ארלינגטון • קורפוס כריסטי • פלאנו • לארדו • לאבק • גרלנד • אירווינג • אמרילו • גרנד פריירי • בראונסוויל • פסדינה • מקיני • מסקיט • קילין |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות טקסס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552874505171  LCCN: n81027998  MusicBrainz: b656a19c-bc97-415b-b702-d3b12d58385a  NARA: 10042549  VIAF: 266394828   WorldCat (עם VIAF): 266394828
פאולו דל פוצו טוסקנלי

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1397 פירנצה, רפובליקת פירנצה 
 פטירה:  10 במאי 1482 (בגיל 85) פירנצה, רפובליקת פירנצה 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה, גאוגרפיה, רפואה, מתמטיקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פדובה 
 
פאולו דל פוצו טוסקנלי
פאולו דל פוצו טוסקנלי (באיטלקית: Paolo dal Pozzo Toscanelli‏; 1397, פירנצה – 10 במאי 1482), איש אשכולות מפורסם מתקופת הקדם-רנסאנס.
תולדות חייו

כאחד ממבשרי הרנסאנס החשובים, טוסקנלי היה בעל ידיעות מרובות בשטחי מדע רבים: מתמטיקה, רפואה, גאוגרפיה ואסטרונומיה. הוא נולד בפירנצה ועשה את לימודיו באוניברסיטת פדובה. שמו הלך לפניו כבעל גישה מדעית מקורית שנאחזה בתצפיות מדויקות. הוא סיים את לימודי הדוקטורט ברפואה בשנת 1424. חיבוריו החשובים באסטרונומיה - שאינם מושפעים רק מן התפישה התלמאית - לא נמצאו וככל הנראה אבדו לעד.
טוסקנלי תכנן את הגנומון (המחוג הניצב של שעון שמש) המפורסם שעומד עד היום בסנטה מריה דל פיורה, הקתדרלה של פירנצה. הגנומון מודד את היפוך הקיץ עד כדי מחצית השנייה, ובמהלך השנים שימש לבדיקת ותיעוד מסלול השמש.
אמריגו וספוצ'י היה בין תלמידיו.
טוסקנלי התפרסם בתצפיות וחישובים מדויקים של כוכבי שביט. בשנת 1456 הוא תיעד כוכב שביט שלימים - בעת חזרתו בשנת 1768 - התפרסם כשביט היילי.
בשנת 1474 חיבר טוסקנלי איגרת לידיד, כומר פורטוגלי בשם מרטינז, ובה הוכחה (מוטעית) שכדור הארץ קטן בשליש משיודעים כיום, ולכן הדרך הקצרה ביותר למזרח הרחוק היא דווקא מערבה מחצי האי האיברי ולא בנתיב הסובב את אפריקה. האיגרת הגיעה לאפונסו החמישי, מלך פורטוגל, וממנו לקולומבוס. כך שלמעשה הודות לחישוב המוטעה של טוסקנלי, קולומבוס "גילה" את אמריקה.
טוסקנלי מת בפירנצה, העיר שבה בילה את רוב ימיו, ב-10 במאי 1482, בגיל מבוגר מאוד יחסית לתקופתו.
מפת טוסקנלי

מפת טוסקנלי כוללת את אסיה, אירופה ואפריקה, את האוקיינוס האטלנטי ואת האוקיינוס ההודי. המפה שגודלה 82X41 ס"מ, נתגלתה מחדש בשנת 1941 ושמורה בימינו בספרייה הלאומית של פירנצה. לפי חישובי טוסקנלי היה היקף כדור הארץ לאורך קו המשווה רק 33 אלף ק"מ (למעשה 42 אלף ק"מ), מהם 23 אלף ק"מ יבשה (למעשה 14 אלף ק"מ) והיתר ים. כלומר, טוסקנלי סבר שהמים מכסים רק כשליש מכדור הארץ (למעשה 70 אחוזים).
העתק של האיגרת ובה הוכחתו של טוסקנלי הגיעה לידיו של כריסטופר קולומבוס בשנת 1481 והוא נטל אותה עמו במסעותיו הימיים, בדרכו מערבה בדרך הים כדי לגלות דרך חדשה לאסיה, שהובילה אותו לגילוי אמריקה בשליחות ספרד. גם פרדיננד מגלן נטל עמו את המפה שצייר טוסקנלי בשכנעו את חצר מלך פורטוגל שהמסע סביב כדור הארץ אפשרי בשל היקפו "הקצר". ייתכן שגילוי אמריקה והקפת כדור הארץ היו מתעכבים בכמה דורות אילו ידעו מלכי ספרד ופורטוגל את היקפו האמיתי של כוכב הלכת.
מפת אזור האוקיינוס האטלנטי לפי טוסקנלי על רקע מפה מעודכנת
עמוס בועז

| --- | --- |

 לידה:  1974 (בן 50 בערך) ישראל
 תחום יצירה:  עיצוב תעשייתי
עמוס בועז (נולד ב-1974) הוא מעצב תעשייתי ישראלי ומרצה במחלקה לעיצוב תעשייתי בצלאל.
ביוגרפיה

סיים תואר ראשון במחלקה לעיצוב תעשייתי בבצלאל בשנת 2000. בשנת 2004 הקים סטודיו עצמאי לעיצוב תעשייתי.
משנת 2005 הוא מרצה במחלקה לעיצוב תעשייתי בבצלאל.
לאורך השנים מתמחה בעיצוב לתחומים שונים כגון רכב, ציוד רפואי, ציוד קרבי ומוצרי צריכה.
כיום במסגרת הסטודיו מקיים שיתוף פעולה עם יצרני רכב מאיטליה ומעצב טרקטורים, קומביינים ומשאיות לחברות מרחבי העולם.
פרסים

2011 - פרס ראשון בתחרות עיצוב של משרד התמ"ת עם פרויקט "מיקסליום" של חברת לכיש תעשיות.
2010 - פרס ראשון בתחרות עיצוב של משרד התמ"ת עם פרויקט "טייגר" של חברת מדת ארמור.
2009 - פרס ראשון בתחרות עיצוב של משרד התמ"ת עם פרויקט "מיקסלנט" של חברת לכיש תעשיות.
2008 - פרס ראשון בתחרות "PRIX PIERANTONI de L'INNOVATION 2008" עם פרויקט ה"PRISTINE" של חברת ויורה.
2005 - אות העיצוב "עם פרויקט פלאפון" "EMBLAZE MUSIC BOX".
2005 - אות העיצוב לקבוצת "מסע" עם פרויקט הברזייה "מים".
2004 - פרס ראשון בתחרות עיצוב של משרד התמ"ת עם פרויקט "Kodak Thermo flex Mid".
2002 - פרס ראשון לקבוצת "מסע" בתחרות עיצוב של מפעל הפיס עם פרויקט הברזייה "מים".
1998 - פרס ראשון בתחרות עיצוב של חברת "BOSCH" עם פרויקט "נא שא".
תערוכות קבוצתיות

2010 - “Israeli Design” במוזיאון העיצוב חולון
2009 - Israeli Design” in Israel by the Israel design Community
2007 - "AGRITECHNICA 2007" held in HANOVER GERMANY presenting the " RMH MIXELLENT"
2007 - “PLASTO ISPACK” in Israel by the Israel Ministry of Trade and Labor
2007 - “Israeli Design in Israel by the Israel design Community"
2005 - “PromiseDesign” in “DesignMay”, ברלין
2005 - “PromiseDesign” in “Triannale”, טורינו
2003 - “Head Guard” by the Bezalel Academy of Art & Design, Department of Industrial Design
2003 - “Designers Process” by the Bezalel Academy of Art & Design, Department of Industrial Design
פרויקטים

2007 - מיקסלנט של חברת RMH-קומביין להאכלת פרות.
2010 - טרקטור לחטיבת עצים של חברת LKT.
2004-2013 - משאית אטמוס עבור אלביט מערכות.
2004-2013 - אטמוס תותח מתנייע עצמאי של חברת אלביט מערכות.
2011 - מיקסליום של חברת RMH-קומביין להאכלת פרות.
2010 - רכב ממוגן טייגר של MDT ARMOR וחברת TEXTRON האמריקאית.
2012 - אבנר רכב ממוגן של MDT ARMOR.
2010 - טיטן - כלי רכב אישי חשמלי, מתקפל ומתפרק של "צרעה מערכות אקטיביות".
2009 - מלגזה לטעינת פצצות למטוס F22 עבור חברת BL.
גלריה

אורפלה מגנט קונספט לטרקטור עתידני 2010
אורפלה "קנטאור" קונספט ל"טלה-הנדלר" 2012
אורפלה 612 קונספט למלגזה עתידית 2010
קונספטים לטרקטור פורשה 2010 סקיצות בפוטושופ
אורפלה טינו 588-קונספט למערבל בטון עצמאי 2011 דימויים בסוליד וורקס ופוטושופ
אורפלה "סי אל" מערכת לחלוקת והעמסת מכולות 2012
סיינט פול

ערך זה עוסק בעיר הבירה של מדינת מינסוטה, ארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סיינט פול (באנגלית: Saint Paul) היא עיר הבירה של מדינת מינסוטה שבארצות הברית, והעיר השנייה מבחינת מספר תושביה במדינה אחרי מיניאפוליס. בעיר מתגוררים 308,096 תושבים (הערכה ל-2019). העיר היא עיר הבירה של מחוז רמזי. העיר סמוכה לעיר מיניאפוליס, ושתי הערים מהוות למעשה מטרופולין אחת, הידועה בכינויה "הערים התאומות" (Twin Cities).
היסטוריה

באזור בו ממוקמת העיר סיינט פול, התגוררו במאה הראשונה שבטי אינדיאנים. שרידי תילי הקבורה של שבטים אלה מצויים כיום בפארק אינדיאן מאונדס. מאוחר יותר אינדיאנים משבט הדקוטה, שהתגוררו באזור בין השנים 1600 לערך, ועד שנת 1837, השתמשו באותם תילי קבורה לקבור את מתיהם.
בראשית המאה ה-19 הגיעו לאזור סוחרי פרווה, מגלי ארצות ומיסיונרים מארצות הברית, והקימו במקום את פורט שנלינג. כמו כן הגיעו לאזור מתיישבים ממוצא צרפתי, מקנדה. מרבית המתיישבים באזור התגוררו בסמוך לנהר המיסיסיפי ונהר מינסוטה שאיפשרו מסחר במורד הנהר.
בשנות ה-20 של המאה ה-19 פרח המסחר באזור, וחוזה משנת 1837 בין הנרי סקולקראפט ושבט הדקוטה הביא לגירושם של האינדיאנים מהאזור. בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-19 כונה היישוב "Pig's Eye" ("עין החזיר") על שם פונדק מקומי. בשנת 1841 הוקמה בעיירה כנסייה שנקראה סיינט פול, ושם העיירה שונה לשם הכנסייה. בשנת 1847 הוקם בית הספר הראשון בעיירה, ובשנת 1856 הוקם בית הכנסת הראשון בעיירה.
טריטוריית מינסוטה הוקמה בשנת 1849 והעיירה סיינט פול נקבעה כבירתה. הצעה משנת 1850 להעביר את הבירה לעיר סיינט פיטר נדחתה ברוב קטן ביותר בבית המחוקקים של הטריטוריה (הנציג ג'ון רולט נעדר ברגע ההצבעה והכריע את הכף).
פיתוחן של מערכת מסילות ברזל שהגיעו אל העיר איפשרו את פיתוחה הכלכלי. בשנת 1854 היישוב הוכרז רשמית כעיר.
גאוגרפיה

העיר סיינט פול ממוקמת במזרח מרכזה של מדינת מינסוטה. שטחה של העיר 145.5 קמ"ר מהם 136.7 קמ"ר שטחי יבשה ו-8.8 קמ"ר (6.07%) שטחי מים.
נהר המיסיסיפי גובל בשטחה של העיר מדרום-מזרח, מדרום-מערב וממערב.
בשל המבנה המנהלי של העיר (ראה בהמשך), והעצמאות של השכונות השונות בניהול אורח החיים בהם, כונתה העיר "חמש עשרה ערים קטנות עם ראש עיר אחת".
שכונות העיר העיקריות הן:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  פארק סנט אנטוני (Saint Anthony Park)  פארק מריאם (Merriam Park)  פארק הילנד (Highland Park)  באטל קריק (Battle Creek)  פארק קומו (Como Park)  דייטונס באף (Dayton's Bluff) |  מרכז העיר (Downtown)  האיסט סייד רבתי (Greater East Side)  מקאליסטר גרובלנד (Macalester-Groveland)  נורת' אנד (North End)  פיין - פאלן (Payne-Phalen)  סאמיט היל (Summit Hill) |  סאמיט - יוניברסיטי (Summit-University)  האמלין מידווי (Hamline-Midway)  תומאס דייל (Thomas-Dale (אזור המכונה גם "עיר הצפרדעים" -"Frogtown"))  הווסט אנד ("the West End")  הווסט סייד (West Side) |
שכונת ה"ווסט סייד" על אף שמה ("הצד המערבי") ממוקמת למעשה בדרום העיר, ומקור שמה לא בהיותה במערב העיר, אלא ממערב לנהר המיסיסיפי.
אוכלוסין

| שנה | אוכלוסין |
| --- | --- |
1860: 10,401
1870: 20,030
1880: 41,473
1890: 133,156
1900: 163,065
1910: 214,744
1920: 234,698
1930: 271,606
1940: 287,736
1950: 311,349
1960: 313,411
1970: 309,980
1980: 270,230
1990: 272,235
2000: 287,151

על פי הערכה בשנת 2018, בעיר מתגוררים כ־307,695 תושבים ב-112,109 נכון למפקד משנת 2010 ישנם בעיר 111,001 משקי בית ו- 59,689 משפחות. צפיפות האוכלוסייה היה 5,484.2 תושבים לקילומטר רבוע (2,117.5 / ק"מ 2 ). היו 120,795 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 2,323.9 לקילומטר מרובע (897.3 / ק"מ). הנתון הגזעי של העיר היה 60.1% לבן, 15.7% אפריקאים אמריקאים, 1.1% אמריקאים ילידים, 15.0% אסייתים, 0.1 % תושב האי השקט, 3.9% מגזעים אחרים ו -4.2% משני גזעים או יותר. אנשים היספנים או לטיניים מכל גזע הם 9.6% מהאוכלוסייה.
כאמור, נכון למפקד זה היו 111,001 משקי בית מתוכם 30.4% ילדים מתחת לגיל 18 שגרים איתם, 34.1% היו זוגות נשואים שגרים יחד, 14.8% היו בעלי בית נשים ללא בעל נוכח, 4.9% היו בעלי בית גברים ללא אשה נוכחת, ו- 46.2% היו לא משפחות. 35.8% ממשקי הבית היו מורכבים מאנשים פרטיים ו 8.5% - אנשים גרו לבד בגיל 65 ומעלה. גודל משק הבית הממוצע היה 2.47 וגודל המשפחה הממוצע היה 3.33.
במפקד זה הגיל הממוצע בעיר היה 30.9 שנים. 25.1% מהתושבים היו מתחת לגיל 18; 13.9% היו בין הגילאים 18-24; 29.6% היו בין 25 ל -44; 22.6% היו בין 45 ל 64; ו -9% היו בני 65 ומעלה. הנתון המגדרי של העיר היה 48.9% גברים ו 51.1% נשים.
אוכלוסין > דת

מרבית תושבי העיר הם נוצרים, מחציתם קתוליים ומחציתם משתייכים לכתות פרוטסטנטיות שונות. בעיר מספר קטן של בתי כנסת, מסגדים ומקדשים בודהיסטים.
ממשל > ממשל מקומי

בראשות העיר עומד כיום מלווין קרטר. ראש העיר נבחר בבחירות כלליות הנערכות ברחבי העיר (אזור בחירה אחד לצורך בחירת ראש העיר). חברי מועצת העיר נבחרים מתוך 7 אזורי בחירה ברחבי העיר. חברי המועצה נבחרים לכהונה של ארבע שנים.
בנוסף למועצה הכלל עירונית, מחולקת העיר סיינט פול מאז שנת 1975 ל-17 רבעים, שכל אחד מהם מנוהל על ידי מועצת הרובע. המועצות מקבלות תקציבים ממועצת העיר אולם ביכולתם להשיג תקציבים עצמאיים. למועצות סמכויות רבות בקביעת שימושי הקרקע ברובע.
סיינט פול לא בחרה ראש עיר רפובליקני מאז 1952.