stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
8 ביוני
אירועים היסטוריים ביום זה

452 – אטילה ההוני פולש לאיטליה
793 – הפשיטה המתועדת הראשונה של ויקינגים, על מנזר באי האנגלי לינדספרן, מתחילה את עידן התפשטות הוויקינגים באירופה
1783 – הר הגעש לאקי באיסלנד מתפרץ. ההתפרצות נמשכת שמונה חודשים. 9,000 איש נהרגים ולאחר ההתפרצות מתפשט רעב במשך 7 שנים
1887 – הרמן הולרית' רושם פטנט על מכונת החישוב מבוססת כרטיסים מנוקבים
1940 – מלחמת העולם השנייה: גרמניה משלימה את כיבוש נורווגיה
1941 – מלחמת העולם השנייה: הממלכה המאוחדת פולשת לסוריה וללבנון. כוחות פלמ"ח משתתפים בפלישה
1941 – הוקם ועד חקירה ממשלתי לחקירת הפרהוד – פרעות שנערכו ביהודי בגדאד בחג השבועות תש"א, 1–2 ביוני 1941
1942 – מלחמת העולם השנייה: הגרמנים כובשים את טוברוק
1949 – ספרו של ג'ורג' אורוול, 1984, יוצא לאור
1953 – פלינט-ווסטר: 115 הרוגים בסופת טורנדו אשר מכה בעיר פלינט שבמישיגן. זהו הטורנדו האחרון שגבה יותר מ-100 קורבנות
1958 – גרמניה המערבית מנצחת את ארגנטינה בתוצאה 3 – 1 במשחק הפתיחה של מונדיאל 1958
1967 – מלחמת ששת הימים: מטוסי חיל האוויר הישראלי מפציצים ספינת ביון של חיל הים האמריקאי במה שנודע כתקרית ליברטי
1967 – מלחמת ששת הימים: צה"ל משתלט על שארם א-שייח' ועל קנטרה; המטכ"ל המצרי מוציא פקודת נסיגה כללית
1978 – מבצע שלכת: כח צנחנים וכח שייטת 13 מובלים בספינות טילים פשטו על בסיס המחבלים דהר אל בורג מדרום לצידון, גרמו ל-8 הרוגים והרסו מספר בתים. מכוח הצנחנים נפלו שני חללים
1990 – קמרון מנצחת את ארגנטינה בתוצאה 1 – 0 במשחק הפתיחה של מונדיאל 1990
2004 – התרחש מעבר נוגה על פני השמש
2015 – במהלך משפט זיבוטפסקי נגד קלינטון, פסל בית המשפט העליון האמריקאי את תקנת הקונגרס הדורשת להכיר באזרחים שנולדו בירושלים ככאלה שנולדו בישראל
2016 – בפיגוע הירי במתחם שרונה נרצחו ארבעה ישראלים ו-15 נפצעו
2024 – מבצע ארנון שבו חולצו ארבעה אזרחים מרצועת עזה
נולדו

1625 – ג'ובאני דומניקו קאסיני, אסטרונום איטלקי (נפטר ב-1712)
1738 – מארי-אנטואן קארם, שף צרפתי (נפטר ב-1833)
1810 – רוברט שומאן, מלחין גרמני (נפטר ב-1856)
1867 – פרנק לויד רייט, ארכיטקט אמריקאי (נפטר ב-1959)
1887 – טושיו שירטורי, פושע מלחמה יפני המזוהה עם הנאצים (נפטר ב-1949)
1908 – אינה קנבארו לוקאס, נזירה ברזילאית
1911 – ישראל צפריר, צלם ישראלי (נפטר ב-2016)
1916 – פרנסיס קריק, ביולוג ופיזיקאי אנגלי (נפטר ב-2004)
1917 – דוד קורן, פוליטיקאי ישראלי (נפטר ב-2011)
1918 – אסתר וילנסקה, חברת הכנסת מטעם מק"י ועורכת "קול העם" (נפטרה ב-1975)
1921 – סוהארטו, נשיא אינדונזיה (נפטר ב-2008)
1924 – דבורה קידר, שחקנית קולנוע ותיאטרון ישראלית (נפטרה ב-2023)
1925 – ברברה בוש, אשתו של הנשיא ה-41 של ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש (נפטרה ב-2018)
1927 – ג'רי סטילר, קומיקאי ושחקן קולנוע אמריקאי (נפטר ב-2020)
1928 – גוסטבו גוטיירס, כומר פרואני (נפטר ב-2024)
1930 – ישראל אומן, מתמטיקאי ישראלי, חתן פרס נובל לכלכלה
1931 – דנה ווינטר, שחקנית קולנוע וטלוויזיה בריטית-אמריקאית (נפטרה ב-2011)
1933 – ג'ואן ריברס, קומיקאית וסופרת אמריקאית (נפטרה ב-2014)
1938 – קרול מרקוביץ', זמר ושחקן תיאטרון יהודי ברומניה ובישראל (נפטר ב-2006)
1941 – אמנון ברנזון, מפיק ישראלי (נפטר ב-2018)
1947 – אריק פ. וישהאוס, ביולוג וגנטיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
1950 – סוניה בראגה, שחקנית ומפיקת קולנוע ברזילאית
1951 – בוני טיילר, זמרת וגיטריסטית ולשית
1952 – אבי רצון, כתב ופרשן ספורט ישראלי
1955 – טים ברנרס-לי, פיזיקאי, ממציא ה-World Wide Web
1956 – עודד מכנס, כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ, מגדולי השחקנים של קבוצת מכבי נתניה בכל הזמנים
1958 – איבו סאנאדר, ראש ממשלת קרואטיה
1960 – שלמה נס, עורך דין ורואה חשבון ישראלי
1962 – רני בלייר, במאי טלוויזיה ותסריטאי ישראלי
1963 – סמדר קילצ'ינסקי, שחקנית ודוגמנית ישראלית
1964 – גליה עוז, סופרת ילדים ונוער, תסריטאית ובמאית סרטים תיעודיים ישראלית
1964 – נורית בנאי קורן, במאית דיבוב, שחקנית ומדבבת ישראלית
1966 – ג'וליאנה מרגוליס, שחקנית אמריקאית
1968 – בועז פייפר, שחקן, זמר, במאי תיאטרון, מפיק ומעצב גרפי ישראלי
1968 – גלית בורג, זמרת ישראלית (נפטרה ב-2022)
1970 – גבריאל גיפורדס, פוליטיקאית אמריקאית
1976 – לינדזי דבנפורט, שחקנית טניס אמריקאית
1977 – קניה וסט, ראפר ומפיק מוזיקלי אמריקאי
1980 – יואב שוטן, תסריטאי, מחזאי, סופר ומשפטן
1980 – משה קלוגהפט, מנהל קמפיינים בינלאומי, יועץ אסטרטגי, פזמונאי ותסריטאי ישראלי
1981 – אודי כגן, קומיקאי, מוזיקאי, סטנדאפיסט, תסריטאי ועורך וידאו ישראלי
1983 – קים קלייסטרס, טניסאית בלגית
1984 – חאבייר מסצ'ראנו, כדורגלן ארגנטינאי
1986 – בן הרמנס, רוכב אופני כביש בלגי
1992 – רועי ניק, שחקן ישראלי
1994 – עדן בן זקן, זמרת ישראלית
1995 – טום גרנן, זמר-יוצר וגיטריסט אנגלי
2000 − שרלוט לורנס, זמרת-יוצרת אמריקאית
נפטרו

632 – מוחמד, מייסד האסלאם (נולד ב-570 בערך)
1042 – הארדיקאנוט, מלך אנגליה ודנמרק (נולד ב-1018 או 1019)
1376 – אדוארד, הנסיך השחור, בן של אדוארד השלישי, מלך אנגליה (נולד ב-1330)
1492 – אליזבת וודוויל, מלכת אנגליה, רעייתו של אדוארד הרביעי, מלך אנגליה (נולדה ב-1437)
1714 – סופיה מהנובר, אמו של ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה (נולדה ב-1630)
1768 – יוהאן יואכים וינקלמן, היסטוריון גרמני (נולד ב-1717)
1795 – לואי ה-17, מלך צרפת (נולד ב-1785)
1809 – תומאס פיין, סופר, הוגה דעות ומהפכן בריטי-אמריקאי (נולד ב-1737)
1845 – אנדרו ג'קסון, הנשיא השביעי של ארצות הברית (נולד ב-1767)
1876 – ז'ורז' סאנד, סופרת צרפתייה (נולדה ב-1804)
1880 – מארי, נסיכת הסה (מריה אלכסנדרובנה), רעייתו של אלכסנדר השני, קיסר רוסיה (נולדה ב-1824)
1963 – חיים בוגר (בוגרשוב), פעיל ציוני, מייסד הגימנסיה העברית הרצליה וחבר הכנסת מטעם הציונים הכלליים (נולד ב-1876)
1970 – אברהם מאסלו, פסיכולוג (נולד ב-1908)
1972 – מריה אראסוריס, חסידת אומות העולם מצ'ילה, הצילה יהודים בפריז בתקופת השואה (נולדה ב-1893)
1980 – אברהם חלפי, משורר ושחקן ישראלי (נולד ב-1906)
1998 – מריה רייכה, מתמטיקאית והארכאולוגית גרמנייה (נולדה ב-1903)
2006 – אבו מוסעב א-זרקאווי, טרוריסט ממוצא ירדני, נהרג בידי צבא ארצות הברית (נולד ב-1966)
2009 – עומר בונגו, נשיא גבון השני (נולד ב-1935)
2013 – יורם קניוק, סופר ופובליציסט ישראלי (נולד ב-1930)
2016 – מיכאל פייגה, מרצה בכיר לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב (נולד ב-1957)
2018 – אנתוני בורדיין, שף, סופר ואישיות טלוויזיונית אמריקאי-יהודי (נולד ב-1956)
2019 – נתן קמנצקי, רב ומחבר ספרים ישראלי ממוצא אמריקאי (נולד ב-1930)
2019 – יהודה טלית, איש עסקים, אמרגן ומפיק ישראלי (נולד ב-1944)
2020 – טוני דאן, כדורגלן ומאמן אירי (נולד ב-1941)
2022 – רענן לוריא, קריקטוריסט ועיתונאי ישראלי-אמריקאי (נולד ב-1932)
2022 – פאולה רגו, ציירת ומאיירת פורטוגזית (נולדה ב-1935)
2023 – פט רוברטסון, מראשי הימין הפונדמנטליסטי הנוצרי האמריקאי (נולד ב-1930)
2024 – צ'ט ווקר, כדורסלן אמריקאי (נולד ב-1940)
חגים ואירועים החלים ביום זה

האימפריה הרומית – היום השני של הווסטליה (penus vestae) לכבוד וסטה, אלת הבית והמשפחה
האי נורפוק – חג הבאונטי, לציון הגעתם של המתיישבים הראשונים
יום האוקיינוסים הבינלאומי
7 ביוני – 9 ביוני
יוני
לוח אירועים שנתי
פרנסיס קריק היה ממגלי מבנה ה-DNA
טים ברנרס-לי
מוחמד
מסיכת המוות של תומאס פיין
אברהם חלפי על הבמה
דאלואה

| --- | --- |

 מדינה:  חוף השנהב חוף השנהב
 שטח:  5,305 קמ"ר
 גובה:  299 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  421,879 (2021)
  ‑ צפיפות:  49,348 נפש לקמ"ר (2012)
 קואורדינטות:  6°53′20″N 6°26′40″W﻿ / ﻿6.88888888°N 6.444444444°W﻿ / 6.88888888; -6.444444444
 אזור זמן:  UTC
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת חוף השנהב מוגדלת) יאמוסוקרו אביג'אן קורוגו בואקה סן פדרו בונדוקו גאנה בורקינה פאסו  מאלי גינאה ליבריה מפרץ גינאהדאלואה(למפת חוף השנהב רגילה) יאמוסוקרו אביג'אן קורוגו בואקה סן פדרו בונדוקו גאנה בורקינה פאסו  מאלי גינאה ליבריה מפרץ גינאהדאלואה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דאלואה (בצרפתית: Daloa) היא עיר במערב חוף השנהב שבמערב אפריקה. היא משמשת כבירת מחוז אוט ססנדרה. העיר נמצאת 141 ק"מ מערבית ליאמוסוקרו, הבירה המנהלתית של חוף השנהב ו-383 ק"מ צפון מערבית מאביג'אן, הבירה הכלכלית של חוף השנהב.
נכון לשנת 2012, היו בעיר 261,789 תושבים. היא העיר השלישית בחוף השנהב במספר התושבים אחרי אביג'אן ובואקה ולפני יאמוסוקרו.
היסטוריה

אף על פי שצרפת השתלטה על חוף השנהב כבר ב-1842, רק ב-1905 הגיעו לעיר החיילים הצרפתיים הראשונים. כיבוש זה הוביל למרד של התושבים בשנת 1906.
לאחר תום מלחמת האזרחים הראשונה בשנת 2007, הייתה העיר בגבול שבין חלקה הדרומי של המדינה, אשר מאוכלס ברובו בנוצרים ונשלט על ידי ממשלת חוף השנהב, לחלקה הצפוני, אשר בו רוב מוסלמי ונשלט על ידי המורדים. העיר נותרה תחת שלטון הממשלה אשר דאגה לעיר שמהווה יעד חשוב בתעשיית הקקאו שמהווה שליש מכלכלת חוף השנהב. לאחר זכייתו של אלאסן ואטארה, אשר נתמך על ידי המורדים. בבחירות ב-2010, סירב הנשיא לוראן גבאגבו לוותר על השלטון, ובמרץ 2011 החלה מלחמת האזרחים השנייה במדינה. דאלואה הייתה העיר הגדולה הראשונה שנפלה לידי כוחותיו של אואטרה ב-29 במרץ, בדרך לכיבוש של כל חוף השנהב בסיוע צרפת והאו"ם.
היסטוריה > שפות

מאז עצמאותה, הצרפתית היא השפה הרשמית של חוף השנהב. הלינגואה פרנקה, שמדוברת ומובנת על רוב האוכלוסייה היא הדיולה, אולם במחוז אוט ססנדרה הלינגואה פרנקה היא הבטה (bété). הצרפתית שמדוברת בדאלואה דומה לצרפתית שמדוברת באביג'אן ומכונה צרפתית פופולרית איוורית (Français Populaire Ivoirien), היא נבדלת מהצרפתית הרשמית בעיקר בצורת ההתבטאות ולא במילים נוספות. בגלל מרכזיותה של העיר הן מסחרית והן גאוגרפית, ניתן למצוא בה דוברים של רוב השפות המדוברות בחוף השנהב, כ-60.
היסטוריה > דת

דאלואה, כעיר גבול בין החלק הדרומי, הנוצרי, של חוף השנהב לחלק הצפוני, המוסלמי. יש קהילות גדולות של נוצרים ומוסלמים. דאלואה היא מקום מושבה של דיוקסיה החל משנת 1955, ובעיר נמצא גם מסגד גדול.
ערים תאומות

צרפת פו, צרפת
ברזיל קמפינאס, ברזיל
הערות שוליים

↑  הערכת כמות תושבים לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של חוף השנהב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557747105171  LCCN: n85189146  NKC: ge1148950  VIAF: 129073797   WorldCat (עם VIAF): 129073797
אדמאר פאברי

| --- | --- |
הפרוטומה של אדמאר פאברי על קיר ארמון האתנה בז'נבה
הפרוטומה של אדמאר פאברי על קיר ארמון האתנה בז'נבה
 לידה:  המאה ה-14 לה רוש-סור-פורון, רוזנות ז'נבה, כיום בצרפת
 פטירה:  8 באוקטובר 1388 אביניון, מדינת האפיפיור, כיום בצרפת 
 תפקיד:  בישוף רומי-קתולי של סן-פול-טרואה-שאטו (10 בנובמבר 1378)  בישוף קתולי של ז'נבה (12 ביולי 1385–אוקטובר 1388)  בישוף טיטולרי של בית לחם (13 בנובמבר 1363)  פריור 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 
אדמאר פאברי (בצרפתית:Adhémar Fabri, נפטר ב-1388) היה כומר שכיהן ב-1385-1378 כבישוף של סן-פול-טרואה-שאטו במאה  ומ-1385 ועד יום מותו כבישוף ז'נבה. ה-14 כבישוף ז'נבה.
קורות חייו > ילדות וצעירות

אדמאר  או אמאר (Aymar) נולד במאה ה-14 בלה רוש-סור-פורון ברוזנות ז'נבה.
לפעמים הוא מכונה אדמאר דה לה רוש, בעקבות כתובת בקתדרלת ז'נבה
(בלטינית:Adhemarus de Ruppe, episcopus Gebennesis)
   
תאריך לידתו אינו ידוע. הוא מוזכר לראשונה בתעודות ב-1353 .היה בן למשפחת הנכבדים פאברי או פאבר  מלה-רוש -סור פורון בסבואה עילית 
ב-1378 מינה אותו האפיפיור אורבנוס השישי כבישוף בית לחם הכבושה וב-1377-1366 ועד יום מותו כיהן כבישוף ז'נבה.
קורות חייו > הקריירה הכנסייתית ופוליטית

אדמאר השתייך למסדר המטיפים או הדומיניקנים.ב-1353 הוזכר לראשונה כראש מנזר ("פריור") וכיהן בתפקיד זה עד 1357. ב-1365 ידוע שכיהן בכומר ברומיאי
ב-1363 התמנה על ידי האפיפיור אורבנוס השישי  כבישוף של בית לחם בארץ הקודש הכבושה, כשמושבו היה בקלאמסי, מחוז נייבר בבורגונדיה.
וב-1377-1366 נודע כסגן הבישוף של ז'נבה. 
ב-1378 התמנה כבישוף של סן-פול-טרואה-שאטו במחוז דרום של ימינו .בעקבות 
הסכיזמה הגדולה מינויו התעכב וביולי 1385 בעת מצור ז'נבה  היה ליורשו של ז'אן דה מורול כבישוף ז'נבה 
הוא היה לכומר מוודה של האנטי-אפיפיור קלמנס השביעי וטשהה בתקופתו בחצר האנטי-אפיפיור באביניון
ב-1387 קבע  אדמאר פאברי  את "חירויות אדמאר פברי" („Franchises d’Adhémar Fabri")
קורות חייו > החירויות של אדמאר

מניתוח התעודות יוצא שכבישוף לא ביקר בז'נבה אלא פעם אחת. 
אולם נכנס להיסטוריה של העיר כשהעניק לתושביה את הזכות לגבות ריבית על ההלוואות, דבר שהיה נחוץ לייצוא סחורות. בכך הוא התעלם מהכלל הדתי שלפיו הזמן שייך לאלהים  ולבני האדם אסור להפיק רווח ממנו.  עם זאת הוא קבע שהריבית תהיה צנועה. .באותה תקופה זכותם זו של תושבי ז'נבה הייתה ייחודית בכל העולם הנוצרי. ב-1387 פרסם אדמאר אמנה שהכירה בז'נבה כרפובליקה אזרחית. העיר חייבת לו את אמנת החירויות שהתפרסמה ב-23 במאי 1387.
האמנה אושרה ב"בולה" של האפיפיור פליקס החמישי
החירויות המצוינות באמנה הפכו בהמשך לקודקס החירויות של העיר ז'נבה וכל אזרחי העיר ראו לנכון לעיין בה.
קורות חייו > סמל (הרלדיקה)

ה"Armorial genevois" ‏ (1849) מציין שהבישוף  השתמש  
בסמל הרלדי המורכב מכוכב עם שמונה קרניים.  אחרי שרכשה את נחלת בניין ( Begnins) בחבל וו (Vaud)  ערכה משפחת פברי שינויים בסמל זה. 
על החותם של הבישוף פברי נכתב: ADEMARII : DEI : GRACIAI : EPI : GEBENNENSISI (של אדמאר, בחסד האל בישוף ז'נבה). באמצע החותם מצוירת דמותו של פטרוס הקדוש, הפטרון של קתדרלת ז'נבה ומתחתיה דמות הבישוף משתחווה ומשני צידיו - מגינים.
הנצחה

על קיר האתנואם של ז'נבה הוצבה פרוטומה של פאברי
רוחוב בז'נבה ורחוב בלה רוש-סור-פורון נושאים את שמו
ביליוגרפיה

C. Lapaire et al., Libertés, franchises, immunités, us et coutumes de la ville de Genève, Ausstellungskat. Genf, 1987, (lat. Text mit franz. Übersetzung)
לקריאה נוספת

Joëlle Kuntz - O scurtă istorie a Elveției
L'histoire suisse  en un clin d'oeil תרגום לרומנית על ידי אורליה נסטאסה, RAO, București 2011 עמ' 76-75
הערות שוליים

↑  Jean Louis Grillet Dictionnaire historique, littéraire et statistique des départements du Mont-Blanc et du Léman, contenant l'histoire ancienne et moderne de la Savoie, et spécialement celle des personnes qui y étant nées ou domiciliées, se sont distinguées par des actions dignes de 
mémoire, ou par leurs succès dans les lettres, les sciences et les arts Puthod 1807 p.212-214
↑  Jean-Daniel Blavignac Armorial genevois. Essai historique sur les armoiries, les sceaux, les milices et les sociétés militaires, les uniformes et les bannières, les médailles et les monnaies de Genève, depuis l'époque la plus ancienne jusqu'à nos jours 1849, pp.245-247
1 2  J.Kuntz 2011 עמ' 75
↑  J.Kuntz 2011 עמ' 76
1 2 3  Grillet עמ' 214
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 144012057  HDS: 013118  VIAF: 392158491051911920007   WorldCat (עם VIAF): 392158491051911920007 
חותמו של אדמאר פאברי
זילופה

| --- | --- |
סמל זילופהסמל זילופה

 מדינה:  לטביה לטביה
 תאריך ייסוד:  1900 
 שטח:  4.69 קמ"ר
 גובה:  120 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,271 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  56°23′08″N 28°07′21″E﻿ / ﻿56.385555555556°N 28.1225°E﻿ / 56.385555555556; 28.1225 
 http://www.zilupe.lv
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לטביה מוגדלת) ריגה דאוגבפילס ילגבה יורמלה לייפאיה אלוקסנה ונטספילס יקבפילס רזקנה ולמיירה בלארוס רוסיה אסטוניה ליטא הים הבלטיזילופה(למפת לטביה רגילה) ריגה דאוגבפילס ילגבה יורמלה לייפאיה אלוקסנה ונטספילס יקבפילס רזקנה ולמיירה בלארוס רוסיה אסטוניה ליטא הים הבלטיזילופה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
זילופה (Zilupe; בלטגלית: Sīnuoja, מהמילה "סינה", גבול. בגרמנית: Rosenau. ברוסית: Розеново) היא עיירה בלטביה, ליד נהר זילופה, על הגבול עם רוסיה. בשנת 2020 גרו בה 1,343 נפש. תחנת הרכבת של זילופה היא התחנה האחרונה בקו הרכבת ריגה-זילופה, אחד מקווי מסילת הברזל הארוכים ביותר בלטביה.
היסטוריה

העיירה החלה להתגבש לראשונה במהלך בניית קו הרכבת ונטספילס - מוסקבה בשנת 1900, סביב התחנה שקיבלה את השם רוזנובה, על שם בעל הקרקע לשעבר. ליד התחנה הוקם יישוב קטן של סוחרים ועובדי רכבת. בשנת 1908 כבר הייתה ברוזנובה מחלקת משטרה, בית ספר וסניף דואר.
פיתוח ההתיישבות הופרע על ידי מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1918 נהרס גשר הרכבת מעל נהר זילופה. משנת 1918 ועד 1920 הייתה רוזנובה - כמו כל מזרח לטביה - תחת שלטון סובייטי. בינואר 1920 רוזנובה שוחררה על ידי צבא לטביה בשלב האחרון של מלחמת העצמאות הלטבית .
לאחר שהפך לחלק מרפובליקת לטביה שונה שם היישוב, והוא נקרא על שם נהר זילופה. בתקופה שבין מלחמות העולם הייתה זילופה מרכז חשוב באזור. בשנת 1925 הוענק לה מעמד של כפר וב-1931 - זכויות עיר. תושבי זילופה עסקו בעיקר במסחר ובחקלאות. בשנת 1930 הופעלו טחנת מים ומנסרה בזילופה, וכן בית חולים קטן וכ-120 חנויות.
במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה זילופה כבושה על ידי הצבא הגרמני מ-6 ביולי 1941 עד 18 ביולי 1944 ונוהלה כחלק של נציבות הרייך אוסטלנד. כל יהודי העיירה נרצחו וחלק ששרדו הועברו ללודזה ונרצחו שם.
לאחר מלחמת העולם השנייה נפתחו סניפים של מפעלים גדולים בזילופה. אלה כללו בית מלאכה לייצור מתכות, מפעל טקסטיל קטן ומאפייה.
העיירה נמצאת בסמוך לכביש A12, שלאחר מעבר הגבול לרוסיה הופך לכביש המהיר M9, שניהם חלק מכביש E22 האירופי.
לאחר שלטביה קיבלה עצמאות בשנת 1991 ליד זילופה הוקם מעבר גבול עם רוסיה.
הערות שוליים

↑  "ISG020. Population number and its change by statistical region, city, town, 21 development centres and county". Central Statistical Bureau of Latvia. 2020-01-01. נבדק ב-2021-02-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7842328-4  LNB: 000040381  VIAF: 236197875   WorldCat (עם VIAF): 236197875
ג'פנה

| --- | --- |

 מדינה:  סרי לנקה סרי לנקה
 מחוז:  מחוז הצפון
 ראש העיר:  אי. ארנולד
 שפה רשמית:  טמילית 
 תאריך ייסוד:  1621 
 שטח:  20.2 קמ"ר
 גובה:  5.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  88,138 (2012)
 קואורדינטות:  9°39′53″N 80°01′00″E﻿ / ﻿9.6647222222222°N 80.016666666667°E﻿ / 9.6647222222222; 80.016666666667 
 אזור זמן:  UTC +5:30
 https://jaffna.mc.gov.lk/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סרי לנקה מוגדלת) קולומבו סרי ג'ייוורדנפורה קוטה  קאנדי טרינקומלי קאלמונאי אנוראדאפורה קורונגלה רטנאפורה גאלה בדולה מפרץ בנגל ג'פנה(למפת סרי לנקה רגילה) קולומבו סרי ג'ייוורדנפורה קוטה  קאנדי טרינקומלי קאלמונאי אנוראדאפורה קורונגלה רטנאפורה גאלה בדולה מפרץ בנגל ג'פנה(למפת מחוז הצפון רגילה) מנאר צ. מע. צפון-מרכז המזרחג'פנה(למפת מחוז הצפון מוגדלת) מנאר צפון-מערב צפון-מרכז המזרחג'פנה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ג'פנה (בסינהלית: යාපනය; בטמילית: யாழ்ப்பாணம்; באנגלית: Jaffna) היא עיר במחוז הצפון (אנ'), סרי לנקה. באזור העיר, נמצאים אוניברסיטת ג'פנה (אנ'), המכללה ההינדית ג'פנה (אנ'), המכללה המרכזית ג'פנה (אנ').
גאוגרפיה

העיר ממוקמת כ-305 ק"מ מבירת סרי לנקה, סרי ג'ייוורדנפורה-קוטה. בנוסף, העיר נמצאת על חצי האי ג'פנה (אנ').
תנועה ותחבורה

העיר ממוקמת ליד הכבישים הלאומיים A9‏, AB16‏, AB17‏, AB18‏, AB19‏, AB20‏, AB21‏, B165‏, B198‏, B305‏, B315 ו-B399. בנוסף, באזור העיר, פועל נמל התעופה הבין-לאומי של ג'פנה (אנ').
אקלים

| אקלים בג'פנה> חודש.שיא טמפרטורה מרבית (C°).טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).שיא טמפרטורה מזערית (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בג'פנה> ינואר.35.0.28.5.23.0.16.6.69.6 | אקלים בג'פנה> פברואר.35.6.29.9.22.6.16.2.37.2 | אקלים בג'פנה> מרץ.37.8.31.8.23.4.16.6.19.1 | אקלים בג'פנה> אפריל.38.7.33.4.25.6.21.0.43.4 | אקלים בג'פנה> מאי.37.8.33.3.26.9.21.2.46.3 | אקלים בג'פנה> יוני.36.7.32.7.26.9.21.1.23.2 | אקלים בג'פנה> יולי.36.1.32.6.26.2.22.4.40.5 | אקלים בג'פנה> אוגוסט.35.8.32.4.25.9.20.4.47.8 | אקלים בג'פנה> ספטמבר.36.7.32.1.25.7.21.5.75.4 | אקלים בג'פנה> אוקטובר.35.0.30.8.24.7.20.0.249.8 | אקלים בג'פנה> נובמבר.35.8.29.3.23.9.18.2.356.1 | אקלים בג'פנה> דצמבר.32.2.28.3.23.6.17.8.294.5 | אקלים בג'פנה> שנה.38.7.31.3.24.9.16.2.1,302.9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
ערים תאומות

ארצות הברית סטרלינג הייטס, מישיגן, ארצות הברית
בריטניה קינגסטון (אנ'), בריטניה
גלריה

הגלריה הציבורית בג'פנה
מסגד בג'פנה
כנסיית סיינט ג'יימס, ג'פנה
מבצר ג'פנה
חוף הים בג'פנה
לקריאה נוספת

Fabry, Philippe (2003). the Essential guide for Jaffna and its region. Negombo: Viator Publications. ISBN 955-8736-01-5.
Fernando, A. D. N. (1987). Peninsular Jaffna from ancient to medieval times, Its significant historical and settlement aspects,. Journal of the Royal Asiatic Society.
Pujangga, Putra (1997). A requiem for Jaffna. London: Anantham Books. ISBN 1-902098-00-5.
Kanagasingam, Rajkumar (2007). German Memories in Asia. Bloomington, Indiana, USA: AuthorHouse. ISBN 978-1-4343-1582-3.
Kannangara, E. T. (1984). Jaffna and the Sinhala Heritage. Homagama.
Tambiah, H. W.. (2004). The laws and customs of the Tamils of Jaffna. Colombo: Women's Education and Research Centre.
הערות שוליים

1 2 3  Jaffna, Jaffna (באנגלית)
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  "World Weather Information Service – Jaffna". World Meteorological Organisation. ארכיון מ-2018-11-20. נבדק ב-9 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ever Recorded Daily Extreme Values" (PDF). Department of Meteorology. אורכב מ-המקור (PDF) ב-29 בדצמבר 2009. נבדק ב-8 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564532505171  BNE: XX5682284  BnF: cb131774271 (data)  GND: 4436804-5  LCCN: n81063327  NKC: ge445117  SUDOC: 035260424  VIAF: 168085174   WorldCat (עם VIAF): 168085174 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אברהם חלפי

| --- | --- |

אברהם חלפי, 1951. צילום: בנו רותנברג.
 לידה:  17 במרץ 1906 כ' באדר ה'תרס"ו האימפריה הרוסית, דגל לשימוש פרטי (1914–1917) לודז', האימפריה הרוסית
 פטירה:  8 ביוני 1980 (בגיל 74) כ"ד בסיוון ה'תש"ם ישראל תל אביב-יפו, ישראל
 סוגה מועדפת:  תיאטרון, שירה
 מדינה:  האימפריה הרוסית, פלשתינה (א"י), פולין, ישראל 
 תקופת הפעילות:  1925–1980 (כ־55 שנים)
 פרסים והוקרה:  פרס אוסישקין (1970)  פרס הלוי (1973)  פרס היצירה לסופרים עבריים (1975) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אברהם חלפי בתפקיד התך בהצגת מגילת פורים, האהל, 1938
לוחית זיכרון על ביתו של חלפי ברח' ישראלס 10 בתל אביב
שיר משירי חלפי באנדרטה לנופלים במערכות ישראל בצלפון
אברהם חלפי (כ' באדר ה'תרס"ו, 17 במרץ 1906 – כ"ד בסיוון ה'תש"ם, 8 ביוני 1980) היה משורר ושחקן תיאטרון ישראלי. חבר בסגל השחקנים של תיאטרון האוהל ותיאטרון הקאמרי.
ביוגרפיה

חלפי נולד בעיר לודז' בפולין לשמואל ופייגה חלפי. לפי האנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו נולד חלפי ב-1 במרץ 1904, ועל פי תעודת הנישואים שלו, שנמצאה בארכיון המדינה, נולד בין 1903–1904. אך על פי עדותו של חלפי עצמו, בטופס בכתב ידו המצוי בארכיון גנזים, נולד ב-17 במרץ 1906. אחיו, המשורר שמשון חלפי, העיד שהסיבה לשני תאריכי לידה הרשמיים היא ניסיון זיוף שביצע אביו כדי להערים על השלטונות בפולין ולהימנע מגיוס לצבא, וכי תאריך הלידה הנכון הוא 1906.
בשנת 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, עברה משפחתו לאימפריה הרוסית, תחילה למינסק ואחר כך לאומן. חלפי למד בגימנסיה רוסית ושיחק בלהקת חובבים. ב-1922 חזר עם משפחתו לפולין, לעיר ברסט ליטובסק.
ב-31 ביולי 1924 עלה לארץ ישראל באונייה קוריניליה. בהגיעו לארץ הצטרף ל"גדוד העבודה" ועסק בחקלאות. ב-1925 התקבל לסטודיו של תיאטרון אֹהֶל, קולקטיב שהקימה ההסתדרות ושחקניו עבדו לפרנסתם בסלילת כבישים, ואת תפקידו הראשון על הבמה קיבל בהצגה "דייגים" שהועלתה ב-5 במרץ 1927. חלפי המשיך להיות בקולקטיב "אֹהֶל" עד שנת 1952, אז פרש ושנה אחר כך עבר לתיאטרון הקאמרי. הופעת הבכורה של חלפי בקאמרי הייתה ב-28 ביוני 1953, בתפקיד ראשי בהצגה "תעלולי נאסר א- דין". (שיחק כנאסר א- דין). בקאמרי גילם כשישים תפקידים שונים, כאשר בין תפקידיו הידועים נמנים: הפָּקיד אקאקי אקאקייביץ' בשמצ'קין בהצגה "האדרת" (1956) והאישון בהצגה "עוץ לי גוץ לי".
ב-1972 שיחק בתפקיד הראשי בסרט "פלוך" בבימויו של דן וולמן, על פי תסריט מאת חנוך לוין.
בשנת 1926 החל חלפי לכתוב שירה, ועד 1932 כתב בשפה הרוסית, כשהוא חותם על שיריו "א. אדם חלפי". שיריו הראשונים בעברית פורסמו ב-1933 בכתב העת "כתובים", ובשנת 1939 יצא לאור קובץ ראשון משיריו "מזווית אל זווית". בגיל 29, בשנת 1935, נישא לרופאה ילידת וינה, אנטוניה שולטס (בורשטיין), אך נפרד ממנה כשנה לאחר הנישואין (על פי העתקי תעודות מארכיון המדינה). זמן קצר לפני מותו התחתן עם השחקנית הצעירה כרמלה גיא (חלפי).
חלפי נפטר בתל אביב ב-8 ביוני 1980 בגיל 74 ונקבר בבית העלמין קריית שאול.
אחיו הצעיר הוא המשורר שמשון חלפי, אביה של המשוררת רחל חלפי. אחותו היא פנינה קונסטנטינר-גלעד.
שירתו

החל מאמצע שנות ה-30 נמנה חלפי עם חבורת המודרניסטים "קבוצת שלונסקי-אלתרמן", ושיריו התפרסמו בעיתון "דבר" ובכתבי עת. החל מקום המדינה זכתה שירתו להערכה רבה יותר מאשר קודם לכן.
דן מירון כתב: "לכל אורך התפתחותה עומדת שירת חלפי בסימן של כפילות: קביעות והמשכיות לעומת שינוי והתחדשות. שירה זו בלתי משתנה מבחינה תמטית. מתחילתה ועד סופה היא נותרה שירה הגותית-קונטמפלטיבית, שבה תוהה ״אני״ מבודד, ״חולם בסתר יחידותו״ כפי שניסח זאת המשורר, מושלך אל תוך חלל נפשי-קיומי לא מוגדר או הרוס, צופה מתוכו בעצמו, ומחפש ללא הרף דרכים ליציאה מעצמו אל הזולת האנושי, ואל ״אינפניו״ של אלוה, שיותר משהוא קיים הוא מבוקש... נגעה שירתו בעצבים החשופים של ציבור הקוראים יותר משעשתה זאת שירתם של בני דורו וקבוצתו."
ארכיונו מצוי במכון גנזים אשר בבית אריאלה בתל אביב.
שיריו המולחנים

ביולי 1948 התפרסם בעיתון "במחנה" שיר מפרי עטו, "שיר הכד", בסמוך לפרסום מילות השיר הוא הולחן על ידי מרדכי זעירא.
לזמר אריק איינשטיין היה קשר מיוחד לחלפי ששימש סנדקו בברית המילה ושהיה חבר לעבודה של אביו, השחקן יעקב איינשטיין. ב-1988, הוציא איינשטיין אלבום משירי אברהם חלפי. על מצבתו של איינשטיין חרוטה שורה משיר של חלפי: "אני מצמצם את עצמי כדי נקודה אלמונית, שלא להטריד בגופי מלכויות".
"עטור מצחך"

יוני רכטר הלחין כמה משיריו של חלפי ובהם: "עטור מצחך", "סתו יהודי", "צער לך", "שיר על יונה בְּחלוני" ועוד.
לבקשתו של אריק איינשטיין הלחין מיקי גבריאלוב את השיר השיר על התוכי יוסי שחלפי כתב בשנת 1935.
מילות "עטור מצחך" נכתבו בידי חלפי בסוף שנות החמישים של המאה ה-20. השיר הולחן כ-20 שנה לאחר מכן בידי יוני רכטר, ופורסם לראשונה ב-1977 במסגרת אלבומו של אריק איינשטיין "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ג'". השיר נחשב לאחד מהשירים הידועים והבולטים ביותר בזמר העברי.
הסרט "חייו מלאי שיר" של אורי משגב (2014) עוסק בכתיבת השיר.
פרסים

1963 – פרס קוגל .
1970 – פרס אוסישקין.
1972 – פרס ואלנרוד.
1973 – פרס הלוי (על פעילותו החשובה ורבת התועלת לתיאטרון לילדים ונוער).
1978 – פרס חומסקי לשירה.