stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נחל מכוך
ארכאולוגיה במערת הלוחם

בשנת 1993 ערכה משלחת ארכאולוגים של רשות העתיקות סקר ארכאולוגי בוואדי, בעיקר במטרה למצוא קטעים נוספים של המגילות הגנוזות. בסריקה של מערה קטנה במצוק הדרומי של הוואדי הם מצאו מטבע בודד מתקופת החשמונאים ופיסות בד זעירות. בעקבות הגילוי באה לאתר משלחת גדולה של ארכאולוגים לחפירה מסודרת. הארכאולוגים חשפו ערימת בדים מונחת על גבי מחצלת, ובה שלד אדם שהונח בתנוחת עובר. בזכות האקלים היבש במדבר יהודה, הקבר נשמר במצב טוב. השלד התגלה כשהוא לבוש בחצאית מעטפת, ולמותניו חגורה ארוכה ומהודרת. על רגליו היו סנדלי עור ולצדו מקל הליכה. בנוסף, נמצאה בקבר קשת מפוארת. לצד הגופה הונחה סכין עשויה צור באורך 30 סנטימטרים, סמל סטטוס באותה תקופה. הגופה נעטפה בתכריך יוצא דופן - אריג פשתן, שאורכו שבעה מטרים ורוחבו שניים, שנותר כמעט בשלמותו. בדיקת החפצים העלתה שהשלד הוא כבן 6,000 שנה, מסופה של התקופה הכלקוליתית בארץ ישראל. להערכת החוקרים, זה היה גבר אציל, גבוה מאוד לתקופתו, כ-170 סנטימטרים. הוא מת בסוף העשור הרביעי לחייו, גיל מופלג באותם ימים. בדיקת הגולגולת הראתה שאפו של האיש נטה שמאלה, כנראה בגלל שבר, וכי איבד רבות משיניו. עצמות ידיו ורגליו אופייניות לבעלי שרירים מפותחים. בסוף ימיו, הוא שבר את עצם השוקית שמעל קרסולו, ולכן נעזר במקל ההליכה. סיבת מותו אינה ברורה. מקום הקבורה ועושר החפצים שנמצאו לצד השלד מוכיחים שמדובר בשליט האזור, אולי אף בכוהן. האציל חי כנראה ביריחו או ביישוב סמוך. כיום המערה נקראת מערת הלוחם, על שם הציוד שנשא עימו האיש. המחקר על גופתו של הלוחם מהווה דוגמה למחקר במיקרו היסטוריה.
הקמת בית ספר לא חוקי בשטח השמורה

ב-2017 הקימה הרשות הפלסטינית בית ספר בלב שמורת הטבע. בית הספר נבנה במימון האיחוד האירופי וקרנות זרות נוספות, תוך פגיעה בחי ובצומח בשמורה. עמותת רגבים הגישה עתירה נגד הרשות הפלסטינית בגין הפרת חוקי הגנת הסביבה, פלישה לאדמות מדינה, והפרת חוקי התכנון והבניה.[דרושה הבהרה]
תמונות

ואדי מכוך
תצפית על האזור.
השלוחה מעל הפרסה.
תוואי הנחל בנועימה, ליד בית הכנסת בנערן
הערות שוליים

↑  פרלברג ועמיתיו, הירדן הדרומי – מנחל בזק עד ים-המלח (עמ' 48), באתר מכון דש"א, ‏יוני 2018
↑  מאת ליאור קודנר, מטבע שהתגלה במקרה הוביל לחשיפת שלד בן 6,000 שנה, באתר הארץ, 10 במרץ 2003
↑  מערת הלוחם - מכלול קבורה בן 6000 שנה במדבר יהודה באתר רשות העתיקות
↑  https://www.antiquities.org.il/article_heb.aspx?sec_id=17&sub_subj_id=181#:~:text=ואדי%20אל%2Dמכוך%20תחתון%2C%20מערה%2013%2DII%20(מערת%20הלוחם)
↑  https://rotter.net/forum/scoops1/20342.shtml שובו של הלוחם מיריחו
↑  מיכל צ'ין, ‏במימון אירופי: בית ספר פלסטיני לא חוקי בשמורת טבע ישראלית, באתר ‏מאקו‏, 19 בנובמבר 2019
↑  עתירה נגד הרש"פ: הקימה בית ספר בשמורת טבע, באתר ערוץ 7, 19 בנובמבר 2019
|  שמורות טבע בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן | אירוס הביצות נוב • אלי על • בריכת בראון • גמלא • הר אביטל • הר חרמון • הר חרמונית • הר פרס • הר שיפון • יער אודם • יער יהודיה • נחל גילבון • נחל משושים • נחל הבניאס • מג'רסה • סוסיתא |  |
| צפון | אבוקה • אלון • אלונה • אלוני אבא • אלוני בית קשת • נחל בית העמק • בריכת פסוטה • אלוני ברעם • אלוני יצחק • בוריקה • גאון הירדן •  החולה • הר ארבל • הר חורשן • הר יונה • הר מירון • הר שכניה • חוטם הכרמל • חוף דור-הבונים • חורבת קרתא • חורשת טל • חי-בר כרמל • מערת פער •  נחל בזק • נחל בצת • נחל דישון • נחל הקיבוצים • נחל כזיב • נחל מערות • נחל עמוד • נחל ראש פינה • נחל שניר • נחל שרך • נחל תבור • נחל תות • נחל עיון • עין אפק • עין ארובות • עין נוטרה • עין נימפית • עין תאו • פארק הכרמל • ראש הנקרה • רמות מנשה • תל דן • תל אנפה • תל סהרון • תל שמרון |  |
| מרכז | ביצת זיתא • בני ציון (חרוצים) • בריכת דורה • בריכת יער • גבעת האירוסים • גדור • געש • האירוסים • הדסים • המסרק • חולות ניצנים • מבוא אשדוד • חורבת מדרס • חורבת סעדים • מערת אבשלום • מערת התאומים • נאות קדומים • נחל דולב • נחל כפירה • נחל פולג • נחל קטלב • נחל שורק • נחל התנינים • עינות גיבתון • שער פולג |  |
| יהודה | אלוני שמואל • אל כנוב • הר הטייסים • ואדי מכוך • נחל אוג • נחל בזק עילי • נחל פרת • עינות צוקים • קנה וסמר |  |
| השומרון | הר כביר • יער אום צפא • יער ריחן • נבי רביח • נחל פצאל • נחל קנה • עינות זרקא • רכס טמון • ביצת ואדי מלחה • בור הציפורים • נחל שילה עילי |  |
| הנגב | בקעת תמנע • בתרונות רוחמה • גבעות להב • הבשור • המכתש הגדול • המכתש הקטן • הר הנגב • הר חירן • הר עמשא • הרי אילת • חולות משאבים • חולות סמר • חוף האלמוגים • חי-בר יטבתה • מכתשים בנגב • מצוק הצינים • נחל גרר • נחל ערוגות • נחל עשוש • נחל צין • עין גדי • ערבת עברונה • פארק הלס • פורה |  |
| שמורות ימיות | איי חוף ראש הנקרה • ים ראש הנקרה-אכזיב • שקמונה • ים ראש הכרמל • ים דור-הבונים • ים שקמה • איי חוף דור-מעגן מיכאל • ים גדור • ים האלמוגים • חוף האלמוגים • הים הדרומי • הפרעת פלמחים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007373342905171  VIAF: 45151963641400311834   WorldCat (עם VIAF): 45151963641400311834 
בית הספר הפלסטיני שהוקם בלב שמורת נחל מכוך.
בוחן ביצועים

בוחן ביצועים (באנגלית: Benchmark; בתעתיק: בֶּנְצְ'מַרְק) הוא מונח בתחום המחשבים המציין מבחן להערכת והשוואת ביצועי מחשב, או אחד מרכיביו.
רוכשי מחשבים ורכיבי מחשב מעוניינים לקבל מדד לביצועים של המוצר, הן מבחינת ביצועים מרביים שיכולים להיות אפשריים בתנאים מסוימים, והן בהשוואה יחסית למוצרים מקבילים תחת תנאים דומים. בוחני ביצועים מאפשרים הערכת ביצועים באמצעות כלי אחיד או כלי השואף להיות מציאותי או הוגן בין תנאי בדיקה שונים.
יצרני המחשבים מפרסמים אמנם תוצאות בדיקות שהם עצמם מבצעים למוצריהם, אולם בדיקות אלו לא נעשות בתנאים זהים, ורוכשי המחשבים מפקפקים באובייקטיביות של מבחני היצרן. לכן, נוהגים גופים חיצוניים הנחשבים כאובייקטיביים לבצע מבחני השוואה. רוב עיתוני המחשבים המקצועיים עורכים בדיקות בוחן ביצועים ויש גיליונות אשר מבחנים אלו וניתוחם הוא עיקר תוכן הגיליון.
מדידת ביצועיו של מחשב אינה פשוטה, ומצריכה הגדרה מדויקת של אופן המדידה. מדידה פשוטה יחסית היא מספר פקודות המכונה שמבצע המחשב בשנייה. אלה נמדדו בשתי יחידות מידה: MIPS או FLOPS.
מהירות השעון של המחשב משמשת אף היא להערכת ביצועי המעבד.
בנוסף על האמור לעיל, משתמשים במונח בנצ'מרק גם כשיטה מובנית לשיפור הביצועים בארגון בדרך של הבנת תהליכים ושיטות עבודה המתבצעים בגופים אחרים או ביחידות אחרות שבאותו ארגון והטמעתם בארגון.
ראו גם

בנצ'מרק (כלכלה)
OTR-23 אוקה

| --- | --- |
OTR-23 Oka, National Museum of Military History, Bulgaria
OTR-23 Oka, National Museum of Military History, Bulgaria
 מידע בסיסי
 קוד נאט"ו:  SS-23 Spider
 ייעוד:  מודל נשק 
 ארץ ייצור:  ברית המועצות ברית המועצות
 יצרן:  Votkinsk Machine Building Plant 
 פיתוח:  KBM
 תקופת השירות:  1979–1987 (כ־8 שנים)
 משתמשים:  הכוחות המזוינים של ברית המועצות 
 פלטפורמת שיגור:  9P71 TEL
 מאפיינים כלליים
 משקל:  4,360 ק"ג
 ממדים
 אורך:  7.53 מטר
 קוטר:  0.89 מטר
 ביצועים
 טווח:  מקסימלי- 400 ק"מ
 
OTR-23 אוקה היא מערכת טילים אשר יוצרה בברית המועצות בין השנים 1979–1987, ה-OTR-23 אוקה החליף את ה-'Scud B'. המערכת הזאת שיפרה את יכולותיה הגרעיניות של ברית המועצות, משום שהוא יכלה לתקוף כעת מטרות קטנות יותר כמו שדה תעופה עם נשק גרעיני. המערכת פותחה במשרד לתכנון בעיר קולומנה והיית המיוצרת בעיר ווטקינסק שבאודמורטיה.
ה-OTR-23 אוקה היה כלי יעיל משום שהיה קשה ביותר לזהות אותו ולפגוע בהגנות ולסייע לתקיפה.
אורך השירות של ה-OTR-23 אוקה היה קצר, בברית המועצות היו מאוכזבים בגלל הטווח הקצר של הטיל (400 ק"מ מקסימום, בארצות הברית מעריכים שהטווח המקסימלי של הטיל היה הרבה יותר רחוק).
בשנת 1987 פנה מיכאיל גורבצ'וב לג'ורג' שולץ ואמר שהוא היה באופן חד צדדי מוציא את ה-OTR-23 אוקה משירות אם זה יגרום לארצות הברית לפנות את כל הכוחות הגרעיניים שלה מאירופה, אבל בפועל, ה-OTR-23 אוקה היה אחד הכלים הנערצים בצבא האדום.
באפריל 1990 ברית המועצות הודיעה שהיא מעבירה את כל 120 OTR-23 למדינות ברית ורשה (ליתר דיוק היא העבירה את הכלים ל:צ'כוסלובקיה, בולגריה ומזרח גרמניה), לפי הראיות הכלים הועברו עם ראשי נפץ קונבנציונלים בלבד.
גרסאות הטילים

הטיל 9M714B בעל ראש נפץ גרעיני המגיע למקסימום 500 ק"מ
הטיל 9M714F בעל ראש נפץ קונבנציונלי השוקל 450 ק"ג המגיע ל-450 ק"מ
הטיל 9M714K בעל פצצת מצרר השוקל 750 ק"ג ומגיע ל-300 ק"מ
משתמשים

ברית המועצות ברית המועצות – כל היחידות הושמדו כחלק מההסכם פירוק נשק גרעיני לטווח בינוני
מזרח גרמניה מזרח גרמניה – היחידות הושמדו בשנת 1990
בולגריה בולגריה – היחידות הושמדו בשנת 2002
צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה – עברו לצ'כיה וסלובקיה
צ'כיה צ'כיה – היחידות הושמדו בשנת 1990
סלובקיה סלובקיה – היחידות הושמדו בשנת 2000
דיוויזיית הפאנצר השלישית (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  שריון
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  15 באוקטובר 1935 – 8 במאי 1945 (9 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
דיוויזיית הפאנצר השלישית הייתה דיוויזיה משוריינת של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה נחשבה לאחת מיחידות השריון האיכותיות והמנוסות בצבא גרמניה הנאצית והיא שירתה לאורך המלחמה במספר מערכות עיקריות, בהן המערכה בפולין, המערכה על צרפת והמערכה בחזית המזרחית.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-15 באוקטובר 1935, יחד עם הדיוויזיה הראשונה והשנייה. אלו שלוש דיוויזיות השריון הראשונות בצבא הגרמני תחת סמכות זרוע השריון הצעירה בורמאכט ותחת פיקוד ארנסט פסמן. יחידות הדיוויזיה השתתפו במלחמת האזרחים בספרד, באנשלוס ולאחר מכן בסיפוח חבל הסודטים בשנת 1938. בתחילת דרכה הורכבה דיוויזיית פאנצר השלישית מחטיבת רובאים (חי"ר) וחטיבת שריון. בכל חטיבה שני רגימנטים. בנוסף לרגימנט ארטילריה, ומספר יחידות סיוע דיוויזיוניות.
עם תחילת מלחמת העולם השנייה והמערכה בפולין בספטמבר 1939, הייתה הדיוויזיה אחת מבין שש דיוויזיות משוריינות. הדיוויזיה השתייכה במהלך המערכה לקורפוס ה-19, כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות צפון. הדיוויזיה נטלה חלק בלחימה במרכז פולין תחת פיקודו של לאו גייר פון שוופנבורג. ב-17 באוקטובר 1939 מונה הורסט שטומפף למפקד הדיוויזיה.
במאי 1940 הדיוויזיה לחמה תחת הקורפוס ה-16 בפיקודו של אריך הפנר, כחלק מהארמייה השישית והשתתפה בקרב ז'מבלו. בשלב השני לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת הארמייה השישית.
לאחר ניצחון המערכה בצרפת וארצות השפלה, רגימנט השריון השני שלה, צורף לדיוויזיה משוריינת חדשה (הדיוויזיה הקלה ה-5), ודיוויזיית פאנצר השלישית קיבלה במקומו את רגימנט הרובאים (חי"ר) ה-394. מהלך דומה התרחש ברוב דיוויזיות הפאנצר - שכן הפיקוד הגרמני העדיף להגדיל את מספר דיוויזיות הפאנצר תוך צימצום מרכיב השריון בדיוויזיות הקיימות.
במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, והשתתפה בקרב סמולנסק ובכיתור הגדול בקייב. ב-1 באוקטובר 1941 מונה הרמן בריית למפקד הדיוויזיה, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה. במרץ 1942 לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-17, במסגרת הארמייה השישית באזור חרקוב. בקיץ 1942 השתתפה הדיוויזיה במבצע מקרה כחול, כחלק מהקורפוסים ה-51 וה-8, ולאחר מכן הועברה לקורפוס הפאנצר ה-40 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, עמו לחמה בקרב על קווקז. ב-1 באוקטובר 1942 מונה פרנץ ווסטהובן למפקד הדיוויזיה, ופיקד עליה במהלך הנסיגה מהקווקז ולאחר מכן במהלך קרב קורסק, כחלק מקורפוס הפאנצר ה-48 במסגרת ארמיית הפאנצר הרביעית. ב-25 באוקטובר 1943 מונה פריץ ביירליין למפקד הדיוויזיה, ופיקד עליה במהלך קרב דנייפר ומבצע דנייפר-קרפטי, כחלק מקורפוס הפאנצר ה-24, ובהמשך לחם עימה בקרב קורסון-צ'רקאסי כחלק מקורפוס הפאנצר ה-3. ב-5 בינואר 1944 מונה רודולף לאנג למפקד הדיוויזיה, וב-25 במאי החליפו וילהלם פיליפס. הדיוויזיה לחמה בקרבות באוקראינה, ובספטמבר 1944 הועברה לפיקוד הארמייה השנייה, ולחמה עימה בקרב על נארבה. ב-1 בינואר 1945 מונה וילהלם זות למפקד הדיוויזיה, ופיקד עליה בקרבות בהונגריה. ב-19 באפריל 1945 מונה פולקמאר שנה למפקד הדיוויזיה, ופיקד עליה בקרבות באוסטריה עד סוף המלחמה, אז נכנע לכוחות בעלות הברית.
מבנה

1939:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  רגימנט השריון ה-5  רגימנט השריון ה-6  רגימנט הארטילריה ה-75 |  |  |  |  רגימנט הרובאים ה-3  גדוד הסיור ה-3 |  |  |  |  גדוד הנדסה קרבית ה-39  גדוד קשר ה-39 |  |
1943:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  רגימנט השריון ה-6  רגימנט הארטילריה ה-75  גדוד נגד טנקים ה-543 |  |  |  |  רגימנט הפאנצרגרנדיר ה-3  גדוד סיור ה-3  גדוד נגד מטוסים ה-314 |  |  |  |  רגימנט הפאנצרגרנדיר ה-394  גדוד הנדסה קרבית ה-39  גדוד קשר ה-39 |  |
סמל הדיוויזיה לאורך השנים:
‏קרב קורסק
‏1943
מפקדים

| מפקד | תקופת כהונה |
| --- | --- |
ארנסט פסמן: 15 באוקטובר 1935 - 30 בספטמבר 1937
לאו גייר פון שוופנבורג: 1 באוקטובר 1937 - 7 באוקטובר 1939
הורסט שטומפף: 7 באוקטובר 1939 - ספטמבר 1940
פרידריך קיהן: ספטמבר 1940 - 4 באוקטובר 1940
הורסט שטומפף: 4 באוקטובר 1940 - 13 בנובמבר 1940
ולטר מודל: 13 בנובמבר 1940 - 1 באוקטובר 1941
הרמן בריית: 1 באוקטובר 1941 - 1 באוקטובר 1942
פרנץ ווסטהובן: 1 באוקטובר 1942 - 25 באוקטובר 1943
פריץ ביירליין: 25 באוקטובר 1943 - 5 בינואר 1944
רודולף לאנג: 5 בינואר 1944 - 25 במאי 1944
וילהלם פיליפס: 25 במאי 1944 - 1 בינואר 1945
וילהלם זות: 1 בינואר 1945 - 19 באפריל 1945
פולקמאר שנה: 19 באפריל 1945 - 8 במאי 1945
לקריאה נוספת

Martin Windrow, The Panzer Divisions, UK: Osprey Publishing, 1972.
פאנצר סימן 4 של הדיוויזיה, צרפת, 1940.
זחל"ם Sd.Kfz. 251 פיקוד של אחת מיחידות הדיוויזיה במהלך מבצע ברברוסה, יוני 1941.
מבנה דיוויזיות השריון הגרמניות במהלך המערכה בפולין.
בית הכנסת מעלם

| --- | --- |

בית הכנסת מעלם, איסטנבול
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  איסטנבול 
 מדינה:  טורקיה 
 קואורדינטות:  41°02′26″N 28°57′13″E﻿ / ﻿41.04055556°N 28.95361111°E﻿ / 41.04055556; 28.95361111
 =   (למפת איסטנבול מוגדלת) בית הכנסת מעלם(למפת איסטנבול רגילה) בית הכנסת מעלם
 
בית הכנסת מעלם (בטורקית: Maalem Sinagogu) הוא בית כנסת הממוקם על המדרונות המשקיפים על קרן הזהב שליד בית האבות היהודי ברובע האסקוי (אנ') באיסטנבול, טורקיה. זהו בית הכנסת היחיד שנותר פעיל באזור שבו היו בעבר יהודים רבים מהעדה הקראית. בית הכנסת פתוח לביקורים בימי חול, ומתקיימות בו תפילות שבת באופן קבוע.
היסטוריה

בית הכנסת מעלם נפתח לקהל בשנת 1754. הוא נבנה מחדש בשנת 1931 על ידי יהודי איטליה, לאחר שהמבנה המקורי נהרס. בית הכנסת שופץ בין השנים 1992–1994 לאחר שהוא היה נטוש במשך שנים. בין השנים 2003–2007 בית הכנסת היה סגור מטעמי ביטחון. רק לאחר שהוסדרו סידורי הביטחון נפתח בית הכנסת לתפילות. בית הכנסת ניצב בתוך חצר מוגנת בחומה גבוהה. שני עמודי שיש תומכים את מבואת הכניסה, הנפתחת לאולם גדול, כמעט מרובע, עם שישה עמודים. הבימה עומדת באמצע האולם ולה צורה של ספינה, כמו בבית הכנסת אהדריה. מתחת לכיפה קטנה עם עיטורי פרחים, נמצא ארון הקודש, שדלתות העץ שלו בעלות פיתוחים מוזהבים. קירות האולם טויחו בצבע בהיר המנוגד לצבע ספסלי העץ הכהים. לאחר השיפוץ צבע פנים האולם הוחלף לצבעים שבין כחול שמיים ללבן. בשיפוץ חודש הצבע של חלק מקישוטי הקיר.
ראו גם

יהדות טורקיה
רשימת בתי הכנסת בטורקיה
הערות שוליים

↑  Jewish Sites of Istanbul, grande flânerie, ‏19 במאי 2018 (באנגלית)
↑  "Chief Rabbinate of Turkey (Türkiye Hahambaşılığı)". אורכב מ-המקור ב-25 בספטמבר 2011. נבדק ב-30 במרץ 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  jhe, Turkey: Synagogue returned to Jewish community, Jewish Heritage Europe, ‏13 באפריל 2017 (באנגלית)
↑  eskapas, Synagogues in Istanbul - Jewish Community in Istanbul, Eskapas, ‏17 במרץ 2021 (באנגלית)
↑  The Golden Horn: Hasköy - jewish heritage, history, synagogues, museums, areas and sites to visit, JGuide Europe (באנגלית)
אפולו 14

אפולו 14 הייתה המשימה המאוישת התשיעית מתוך 12 בתוכנית אפולו. משימה זו ביצעה את מה שתוכנן למשימת אפולו 13, שלא הצליחה לנחות על הירח. במשך שתי הליכות ירח, שני האסטרונאוטים אספו דגימות קרקע, צילמו תמונות, וחקרו את מכתש הקונוס הסמוך. משימה זו מפורסמת בשתי חבטות הגולף של האסטרונאוט אלן שפרד, בסוף הליכת הירח השנייה.
המשימה

המשימה שוגרה ב־31 בינואר 1971, בשעה 4:03:22 שעון החוף המזרחי של ארצות הברית. היא נחתה בהצלחה באזור הנקרא "רמות פְרָה מַאוּרוֹ", 49.3 קילומטר מצפון למכתש פרה מאורו, ב־5 בפברואר בשעה 8:37:10 GMT, במרחק 50 מטרים מנקודת המטרה. רמות פרה מאורו הן תצורה גאולוגית המכסה חלקים נרחבים מהשטח שסביב ים הגשמים, המכתש הגדול ביותר על הירח. משערים שנוצר כתוצאה מהתנגשות של מסה גדולה מאוד עם הירח, בתקופה בה נוצרה מערכת השמש. ככל הנראה רמות פרא מאורו מורכבות מחומר שנזרק מתוך ים הגשמים בזמן הפגיעה. מכתש פרה מאורו הוא מכתש צעיר יותר, שנוצר באזור מאוחר יותר. אזור זה עניין מדענים במיוחד לאחר שססמוגרף שהניחו האסטרונאוטים של אפולו 12 במרחק 177 קילומטר משם הראה רעידות באופן קבוע מדי חודש, כאשר הירח היה בפריגרי שלו. הם שיערו שמקור הרעידות במכתש פרה מאורו.
5 שעות ו־23 דקות לאחר הנחיתה, החלה הפעילות החוץ רכבית הראשונה. מצלמת טלוויזיה צבעונית שהייתה מותקנת על רכב הנחיתה צילמה את שני האסטרונאוטים יורדים אל פני השטח. הצוות הציב את דגל ארצות הברית, מתקן ניסוי לבדיקת הרכב רוח השמש, הקים אנטנת תקשורת, הציב מחזיר אור לייזר, וחבילת ניסויים. הצוות גם פרק מרכב הנחיתה מתקן שכונה "מעביר ציוד מודולרי" (modularized equipment transporter), שהיה בעיקרו עגלה דו־גלגלית שנמשכה עם ידית על ידי אחד האסטרונאוטים, ושימשה להעמסת ציוד ששימש למחקר המדעי.
הליכת הירח השנייה נוצלה לבדיקות גאולוגיות במכתש הקונוס, הסמוך למקום הנחיתה. הציוד הדרוש כבר הועמס על עגלת הציוד. הטיפוס על שולי המכתש סיפק ניסיון בהליכה בשטח הררי, בתנאי כבידה של שישית מכוח הכבידה של כדור הארץ. במהלך פעילות זו נאספו דגימות של קרקע הירח, שהושלכה מתחתית ים הסערות, בעומק 164 ק"מ מתחת לפני הירח. בנוסף, שפרד ומיטשל צילמו את מכתש פרא מאורו מהשוליים שלו. פעילות זו נמשכה 4 שעות ו־20 דקות, ובמהלכה עברו האסטרונאוטים מרחק של כ־3 ק"מ.
הצוות עסק גם בפעילות רצינית פחות על הירח. שפרד הביא עמו ראש של מקל גולף אותו חיבר למוט איסוף הסלעים ושני כדורי גולף. שפרד הכה בכדורים ביד אחת עקב מגבלת חליפת החלל, וטען כי הכדור השני עף למרחק של "מיילים על מיילים" תחת כוח המשיכה החלש, אולם מאוחר יותר הודה כי הכדור עבר לא יותר מ-400 מטרים. לאחר מכן זרק מיטשל את המוט בהטלת כידון.
בזמן שמפקד המשימה וטייס נחתת הירח היו על פני הירח, טייס תא הפיקוד סטיוארט רוזה ביצע ניסויים במסלול. הוא צילם אתרי נחיתה אפשריים למשימות הבאות; צילם תופעות אסטרונומיות כגון אור הזודיאק; בדק את היכולת של פני הקרקע להחזיר שידורי רדיו בתדרי S ו-VHF; בדק שינויים בשדה הכבידה של הירח; וצילם את פני הירח ממרחק 60 מייל ימי.
הצוות עזב את פני הירח ב־6 בפברואר בשעה 18:48 GMT, לאחר 33 שעות על פני הירח. לאחר שהתחברו לתא הפיקוד שהמתין במסלול ועברו אליו, מודול הירח הושלך ופגע בין נקודות הנחיתה של אפולו 12 ואפולו 14. הפגיעה הורגשה על ידי סייסמוגרפים שהיו בשתי הנקודות עד שעה וחצי לאחר הפגיעה.
תא הפיקוד נחת באוקיינוס השקט במרחק קילומטר מאזור הנחיתה המיועד, ב־9 בפברואר בשעה 20:24 GMT, וחולץ על ידי ה-USS New Orleans.
הצוות > אלן שפרד

מפקד המשימה. האמריקני הראשון בחלל, במשימת מרקורי 3 (בחללית פרידום 7). שירת בנאס"א בשנים 1959–1974. לפני קבלתו לנאס"א, היה טייס קרב וטייס ניסוי בחיל הים האמריקני. שפרד נבחר לשמש כטייס חלל באפריל 1959, במסגרת תוכנית מרקורי, תוכנית החלל הראשונה של ארצות הברית. ב־5 במאי 1961 הוא הפך לאמריקני הראשון בחלל, בחללית פרידום 7. ב־1963 נבחר לשמש כמפקד המשימה הראשונה של תוכנית ג'מיני, אך בשנת 1964 התגלתה אצלו בעיה רפואית באוזן הפנימית, שפגעה בתפקודו ומנעה ממנו לטוס במהלך שנות השישים. משנת 1963 שימש כחבר בכיר בצוות המעקב והפיתוח של תוכניות החלל המאוישות וראש משרד האסטרונאוטים.
במאי 1969 עבר ניתוח לתיקון הפגם באוזנו, וחזר לטוס. הוא מונה למפקד משימת אפולו 13 - אך עקב צורך באימונים נוספים, הוא וצוותו התחלפו עם אנשי הצוות של משימת אפולו 14. בתום אפולו 14 חזר לתפקידו כראש משרד האסטרונאוטים, והחזיק בתפקיד זה עד שפרש מנאס"א ומהצי ב־1 באוגוסט 1974.
הצוות > סטיוארט רוזה

(16 באוגוסט 1933 - 12 בדצמבר 1994) טייס תא הפיקוד. בוגר במדעים בהצטיינות בהנדסת אווירונאוטיקה מאוניברסיטת קולורדו. התגייס לחיל האוויר ב־1953. בין 1962 ל־1964 היה טייס ניסוי בבסיס חיל האוויר אולמסטד בפנסילבניה. בין 1965 ל־1966 היה טייס ניסוי בבסיס חיל האוויר אדוארדס. היה גם טייס קרב על מטוסי F-84 ו־F-100 בבסיס לאנגלי בווירג'יניה. היה אחד מ-19 האסטרונאוטים שנבחרו באפריל 1966. לאחר אפולו 14, שימש טייס גיבוי של מודול הפיקוד באפולו 16 ואפולו 17, וצורף לתוכנית מעבורת החלל עד פרישתו מנאס"א ב־1976. לאחר מכן התמנה לסגן נשיא לפעולות בינלאומיות של חברת יו. אס. אינדסטריז ונשיא חברת הפיתוח במזרח התיכון של יו. אס. אינדסטריז, ביוון. בתפקיד זה היה אחראי על ניהול פעולות החברה במזרח התיכון והתאמת המוצרים לאזור. בין 1977 ל־1981 היה סגן נשיא של חברה לפיתוח נדל"ן, ומאז ועד מותו היה נשיא ובעלים של חברה פרטית.
הצוות > אדגר מיטשל

ד"ר אדגר דין "אד" מיטשל (17 בספטמבר 1930 - 4 בפברואר 2016) טייס נחתת הירח. בוגר במדעים בניהול תעשייתי מהמכון הטכנולוגי של קרנגי, 1952. בוגר במדעים בהנדסת אווירונאוטיקה מבית הספר לבוגרים של הצי, 1961. דוקטור במדעים באווירונאוטיקה ואסטרונאוטיקה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, 1964. התגייס לצי האמריקאי ב־1952. שנה מאוחר יותר, סיים קורס קצינים. ב־1954 סיים את בית הספר לטיסה והוצב בטייסת הסיור ה־29 באוקינאווה. בין 1957 ל־1958 הטיס מטוסי A3 בטייסת התקיפה הכבדה 2 שהוצבה על נושאות המטוסים USS BON HOMME RICHARD ו־USS TICONGEROGA. עד 1959 היה טייס בפרויקט מחקר בטייסת הפיתוח האווירי 5. בין 1964 ל־1965 היה ראש מחלקת ניהול הפרויקט של משרד השדה של הצי של המעבדה המאוישת הלווינית. ב־1966 נבחר לאסטרונאוט. היה טייס גיבוי של רכב הנחיתה הירחי של אפולו 10. לאחר אפולו 14 הוצב כטייס גיבוי של רכב הנחיתה הירחי של אפולו 16.
הצוות > צוות גיבוי

יוג'ין סרנן - מפקד
רונלד אוונס - טייס
ג'ו אנגל - טייס יחידת נחיתה
פנורמה של אזור הנחיתה של אפולו 14
הערות שוליים

↑  אבי בליזובסקי, ‏אדגר מיטשל, האסטרונאוט השישי שנחת על הירח מת בגיל 85, באתר "הידען", 7 בפברואר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4776874-5  LCCN: no2001053678   WorldCat (עם LCCN): no2001-053678 
שיגור משימת אפולו 14 על גבי משגר סטורן V ב-31 בינואר 1971.
תלונות ח׳ע־ח׳פר־רע־סנב

תלונות ח׳ע־ח׳פר־רע־סנב, המכונה גם קינות ח׳ע־ח׳פר־רע־סנב, היא טקסט מצרי עתיק מסוף תקופת הביניים הראשונה או תחילת הממלכה התיכונה. הטקסט נרשם על לוח כתיבה, מה שמרמז כי הוא נחשב כטקסט לבית הספר והוא מוצג כיום במוזיאון הבריטי. התיארוך אינו מבוסס כעובדה, אך סבורים שהוא קרוב לתקופת זמן זו וכתיבתו של ח׳ע־ח׳פר־רע־סנב (אנ') מספרת סיפור של סבל. הפרשנות של הטקסט נתונה לפולמוס אקדמאי. חוקרים מאמינים שיצירה זו היא חיבור ספרותי או יצירה על הסוגיות במצרים סביב תקופת שלטונו של ח׳ע־ח׳פר־רע־סנב.
הממלכה התיכונה (2055–1650 לפני הספירה)

תקופת הממלכה התיכונה הייתה תקופה של איחוד מחדש, שנמשכה כ-400 שנה. זאת לאחר התבוסה של מנתוחוטפ השני (אנ') מהשושלת העשירית (אנ') של הרקליאופוליס. בעוד שניתן להגדיר את הממלכה הקדומה על ידי הקברים והפירמידות הגדולות שלה, הממלכה התיכונה לא החזיקה במאפיין כזה והייתה יותר זמן תחת תקופת שינויים. הממלכה התיכונה הייתה תקופה של מלכים חזקים והתפשטות צבאית אל נוביה התחתונה בהנהגת מלכי השושלת השתים עשרה סנוסרת הראשון וסנוסרת השלישי. תחת שלטונה של השושלת השלוש עשרה היו מלכים רבים והכס הועבר משליט לשליט, אך "דימוי הכאוס הזה סותר, לעומת זאת, על ידי התיעוד העכשווי על פקידי החצר". הממלכה התיכונה נחשבת על ידי חוקרים רבים כתקופה יציבה של מלכים רבי עוצמה עד לתחילת שלטונה של השושלת השלוש עשרה, שתעביר בסופו של דבר את מצרים לתקופת הביניים השנייה.
ספרות הממלכה התיכונה

הממלכה התיכונה ידועה בפיתוח התרבותי שלה, ויצירות הספרות של תקופה זו יכונו מאוחר יותר כקלאסיקות על ידי המצרים. לספרות הייתה השפעה חזקה ו"רבות מהיצירות המוכרות היום נוצרו בתקופת הממלכה התיכונה, ומאוחר יותר ראו המצרים בכמה מהן כקלאסיקות". הכתבים בממלכה העתיקה היו מוגבלים במקצת, אך זה השתנה באמצע תקופת הממלכה התיכונה. ממלכה אשר הצליחו להתפתח בה סוגות שונות. תקופת הממלכה התיכונה אופיינה ביצירתיות שלא הייתה אפשרית קודם לכן בהיסטוריה המצרית.
פרשנות

תלונות ח׳ע־ח׳פר־רע־סנב נחשבו כחיבור ספרותי. מכיוון שהכתיבה הייתה ככל הנראה בתקופת שלטונם של סנוסרת השלישי או אמנמחת השלישי, היא נתפסת כספרות מכיוון שהראיות מצביעות על שגשוג של מלכויות אלה. מרים ליכטהיים מאמינה שהתלונות אינן אלא ספרות, אם כי היא משאירה דלת פתוחה לביקורת פוליטית אפשרית. אלן גרדינר פירש את היצירה וגם ראה בה לא יותר מאשר חיבור ספרותי ו"מבחינתו היצירה אינה הישג גדול". הראיות הראו שמצרים הייתה, במידה רבה, במצב שגשוג בתקופה בה סוברים שנוצר הטקסט. חוקרים אחרים חשים שהכתיבה טומנת בחובה מסר חזק ומשמעותי יותר.
יאן אסמאן (אנ') למשל מאמין שהיצירה הזו על ח׳ע־ח׳פר־רע־סנב (אנ') היא ביטוי לבעיה שרק מחברים חשים, והבעיה הזו היא הלחץ ליצור משהו חדש. ח׳ע־ח׳פר־רע־סנב רואה את "חוסר המקוריות בקרב בני זמנו" ומודע מאוד לחזרתיות של זמנו ורוצה לומר משהו חדש. אסמאן ממשיך ואומר כי "הפייטן מגלם ומבצע מסורת, מחבר משנה אותה על ידי הוספה".
יצירה מקוטעת?

ללא כל ראיה חדשה לא ניתן לומר בוודאות, אך בהתחשב בעובדה שהיצירה שבידינו היא בת 20 שורות בלבד, מעידה על כך שלוח הכתיבה הוא רק חלק מהיצירה המקורית. קשה להאמין ש"המוניטין של ח׳ע־ח׳פר־רע־סנב היה צריך להישען על יסוד כה רצוץ". עדות נוספת היא העובדה שח׳ע־ח׳פר־רע־סנב "נכלל ברשימת החכמים השמורה בפפירוס צ'סטר ביטי הרביעי, וברשימה דומה כתוב על קיר קבר בסקארה". לסופר הנערץ היו יצירות ידועות יותר או שהתלונות שלו היו במקור יצירה גדולה יותר והדהימה את המצרים העתידיים במבט לאחור על יצירתו.