stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנרי פיץ' טיילור
ביוגרפיה

טיילור נולד בסינסינטי, אוהיו בשנת 1853. הוא למד באקדמיה ז'וליאן בפריז ובשנת 1885 נסע לברביזון לצייר. הוא חזר לאמריקה בשנת 1888 או בשנת 1889, והקים את הסטודיו שלו בעיר ניו יורק.
בין השנים 1898–1908 התגורר טיילור בקוס קוב, קונטיקט. הוא היה חלק ממושבת האמנות שם. בקוס קוב יצר ציורים אך לא הציג את עבודותיו. בין ידידיו היו ג'ון הנרי טוואצ'טמן, צ'יילד האסאם, ארתור דייוויס, ג'ורג' לוקאס וולט קון; רבים ממכרים אלה מילאו תפקיד חשוב בחייו של טיילור כאמן.
טיילור התחתן עם קלרה סידני פוטר דווידג', בתו של הבישוף הנרי קודמן פוטר, ב־20 במרץ 1913. הם עברו לאחוזתה בסטטן איילנד.
תערוכת הארמורי

כפי שדווח על ידי ג'רום מאיירס באוטוביוגרפיה שלו "האמן במנהטן"
אלמר מקריי ואני הקמנו את "אגודת הפסטליסטים", להצגת רישומים ופסטלים. מבלי שהבנו זאת אז, לחברה זו היו השלכות חשובות על קורות האמנות האמריקאית שלאחר מכן. זמן מה אחר כך בגלריית מדיסון, שהנרי פיץ' טיילור היה האוצר שלה, וולט קון, אלמר מקריי ואני הצגנו את עבודותינו. כשנוסעים על ספינה יחד הופכים לידידותיים, כך במסע שלנו בתערוכה של שבועיים, לא היה חסר זמן לדבר אחד עם השני. וולט קון אמר לי - מאיירס, אתה ומקריי עשיתם רבות לאגודת הפסטליסטים'. מדוע איננו יכולים לבצע תוכנית לתערוכה גדולה?" אז הסכמנו לדבר על כך בסטודיו שלי ממול לספרייה הציבורית בניו יורק. (תאריך: 14 בדצמבר 1911) שם התקיימה הפגישה הראשונה שלנו (קון, מקריי, טיילור, מאיירס) והורכבה רשימת חברים שהביאה בסופו של דבר לארגון "אגודת הציירים והפסלים האמריקאים". כפי שמצוטט וולט קון בחוברת ההנצחה שלו, "סיפור תערוכת הארמורי": "לקבוצת ארבעת הגברים שהפעילו לראשונה את הגלגלים לא היה מושג עד לאן פעילותם תוביל."
בתערוכת הארמורי בשנת 1913 הוצגו שלושה מציוריו של טיילור: אומן, זנות, וחשיכת בוקר.
הטרגדיה בשנת 1921

בשנת 1921 טבעה אשתו של טיילור. בכותרת הניו יורק טיימס נכתב: "בתו של הבישוף פוטר טבעה. גופתה של גברת הנרי פיץ' טיילור התגלתה בביצה ליד ביתה בלונג איילנד. הייתה לה מחלה בעמוד השדרה. חושבים שהיא שהיא נפלה לבוץ ולא הצליחה להשתחרר מעצמה."
טיילור נפטר ב-10 בספטמבר 1925 בפליינפילד, ניו המפשייר.
הערות שוליים

↑  eMuseumPlus - Exhibitions | Result, emp-web-95.zetcom.ch
↑  Henry Fitch Taylor - Biography, www.askart.com
↑  "MRS. DAVIDGE WIFE OF ARTIST TAYLOR; Eldest Daughter of Bishop Potter Married to Henry Fitch Taylor on March 20". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1913-03-29. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-06-26.
↑  Myers, Jerome (1940). Artist in Manhattan. American Artists Group.
↑  Milton W. Brown, The Story Of The Armory Show, The Joseph H. Hirshhorn Foundation, New York Graphics Society 1955.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6704 4631  LCCN: no2005106778  RKD: 98060  SNAC: w6wh3swc  ULAN: 500050992  VIAF: 19419617   WorldCat (עם VIAF): 19419617 
דמות עם גיטרה, 1914
מופשט מוזיקלי
Microsoft Windows 3.x

| --- | --- |


ממשק המשתמש של Windows 3.1 בעברית
 מפתח:  מיקרוסופט
 משפחה:  Windows
 מודל קוד:  קוד סגור
 מחזור חיים:  22 במאי 1990 – הווה (34 שנים) 
 גרסה אחרונה:  3.2 ב־1994
 סוג גרעין:  DOS
 סוג רישיון:  EULA
 מצב עבודה:  נזנח ב-31 בדצמבר 2001
 אתר אינטרנט:  http://windows.microsoft.com/fr-FR/windows/history#T1=era3 
 → Windows 2.0Windows 95 ←
 
Windows 3.x הוא שמן הקיבוצי של מספר גרסאות Windows מבוססות DOS שהוציאה חברת מיקרוסופט.
חברת מיקרוסופט החליטה בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 לפתח ממשק משתמש גרפי (GUI) למחשבים אישיים. לשם כך פנתה החברה לשני מסלולים מקבילים ומתחרים:
מיקרוסופט פיתחה יחד עם יבמ את מערכת ההפעלה OS/2 ולאחר זמן פרשה מהפרויקט המשותף.
מיקרוסופט פיתחה הרחבות גרפיות למערכת ה-DOS, הרחבות אלו שזכו לשמות חלונות 1.0 וחלונות 2.0 לא זכו להצלחה מסחרית ולא היו נפוצות בשימוש.
בשנת 1990 הוציאה מיקרוסופט לשוק את חלונות 3.0 שהייתה ממשק משתמש גרפי מעל DOS, והייתה הגרסה הראשונה בה היה המשתמש יכול ליזום קבלת ממשק גרפי בעת הפעלת המחשב, ללא צורך בכתיבת פקודות. במקביל, פיתחה מיקרוסופט את מערכת NT, שגרסתה הראשונה, NT 3.1, יצאה לשוק ב-1993.
Windows 3.0

Windows 3.0 היא סביבה גרפית למחשבים שולחניים מבית מיקרוסופט שיצאה במאי 1990. גרסה זו הייתה הגרסה השלישית למשפחת חלונות של מיקרוסופט והראשונה שזכתה להצלחה מסחרית. המערכת הוחלפה על ידי סדרת חלונות 3.1x והתמיכה הרשמית הסתיימה בסוף שנת 2001.
Windows 3.0 הייתה ממשק גרפי חדש הרץ על גבי פלטפורמת DOS. המערכת כללה אפשרויות ניהול זיכרון משופרות, הרצת תוכניות MS-DOS בחלון מקומי (דבר שאפשר לבצע ריבוי משימות), מנהל יישומים ומנהל קבצים גרפיים, לוח בקרה משופר שאיפשר להתאים את עיצוב המערכת, מספר תוכניות בסיסיות כתמלילן, מברשת צבע, פנקס רשימות, רשמקול ומשחקים כמו שולה המוקשים וסוליטר.
Windows 3.0 > מערכת

דרישות המערכת הרשמיות היו כדלקמן:
מעבד 8086/8088 או דגם מתקדם יותר. עם זאת, דגמי 8088/8086 לא יכלו לתמוך בהצגת צבע מלא.
384K של זיכרון בסיס לשם עבודה ב־Real mode, עד 2 מגה בייט של זיכרון נוסף.
כונן קשיח בגודל של 6–7 מגה בייט.
כרטיס גרפי תומך CGA, EGA, MCGA, VGA, Hercules, 8514/A או XGA ומסך תואם.
MS-DOS 3.1 ומעלה.
Windows 3.0 > ניהול זיכרון

המערכת תמכה בשלוש שיטות לניהול הזיכרון:
Real mode - שיטת זיכרון זו איפשרה תמיכה בתוכניות ישנות שפותחו עבור גרסאות ישנות של חלונות. שיטה זו מאפשרת גישה ישירה לזיכרון ואינה תומכת בריבוי משימות והגנה על קטעי זיכרון. עקב השימוש ב-8 סיביות השיטה מגבילה את השימוש בזיכרון עד לגודל של 640Kb.
Standard mode - שיטת זיכרון זו המשתמשת ב-20 סיביות לייצוג כתובת בזיכרון מאפשר שימוש בטווח הכתובות הנמצא מעל 640Kb. היא תומכת בריבוי משימות ובעלת תאימות לאחור עבור תוכניות DOS.
386 Enhanced mode - שיטה זו עובדת באופן זהה ל-Standard mode אך משתמשת ב-32 סיביות לייצוג כתובת בזיכרון. השיטה מאפשרת שימוש בדפדוף כדי להאיץ את מהירות המערכת ושימוש בזיכרון וירטואלי כדי לאפשר ריבוי משימות והרצה בטוחה של תוכניות DOS.
Windows 3.0 > חלונות 3.0 מולטימדיה

מיקרוסופט הוציאה הרחבה למערכת הפעלה שנקראה Windows 3.0 with Multimedia Extensions 1.0 שתמכה בכונני CD-ROM וכרטיסי קול. התכונות מגרסה זו שולבו כחלק מחלונות 3.1.
Windows 3.1x

Windows 3.1x היא סדרה של סביבות גרפיות ממשפחת Microsoft Windows למחשבים שולחניים מבית מיקרוסופט. הגרסה הראשונה בסדרה זו נקראה Windows 3.1 והיא יצאה באפריל 1992. סדרה זו זכתה לפופולריות רבה והמשיכה את ההצלחה לה זכתה Windows 3.0. זוהי מערכת ההפעלה הראשונה ממשפחת Windows שהייתה לה מהדורה עם ממשק משתמש בעברית.
פיתוח המערכת הופסק לטובת מערכת ההפעלה Windows 95 והתמיכה הרשמית בה הסתיימה בסוף שנת 2001. מיקרוסופט המשיכה למכור גרסאות של המערכת עבור מערכות משובצות מחשב עד לנובמבר 2008.
לשיפור ידידות תוכנת הפעלה המקורית פותחה חבילת Microsoft Bob.
Windows 3.1x > גרסאות

גרסת הבסיס, חלונות 3.1 (נקראה במקור יאנוס), יצאה באפריל 1992 וכללה בנוסף לתכונות שנכללו בחלונות 3.0 תמיכה בגופנים מסוג TrueType וחבילת גופנים גדולה. המערכת תמכה ב-FastDisk וכללה את מנהל המשימות ומנהל הקבצים של חלונות 3.0 אך ללא תמיכה בניהול זיכרון בשיטת Real mode.
Windows 3.1x > גרסאות > חלונות לקבוצות עבודה

חלונות לקבוצות עבודה 3.1 (נקראה במקור וינבול ולאחר מכן ספרטה) הייתה הרחבה שאיפשרה למשתמשים החברים באותו workgroup לשתף משאבים בין מחשבים באמצעות רשת. היא יצאה באוקטובר 1992 והשתמשה במנגנון Server Message Block וב-NetBIOS.
Windows 3.1x > גרסאות > גרסה 3.11 לקבוצות עבודה

הגרסה יצאה ב-11 באוגוסט 1993, ותמכה בגישה ישירה לדיסק כדי לאפשר גישה ישירה לקבצים מהרשת. הייתה זו גם הגרסה הראשונה בה חסמה מיקרוסופט הרצת קבצים במצב מיוחס. גרסה 3.11 לא תמכה בפרוטוקול TCP/IP, כדי להתחבר לרשת היה צורך להתקין תוכנות צד שלישי. באוגוסט 1994 הוציאה מיקרוסופט תוסף שאיפשר תמיכה מוגבלת ברשתות TCP/IP.
Windows 3.1x > Windows 3.2

מיקרוסופט הוציאה גרסה לשוק הסיני תחת שם המותג Windows 3.2. הגרסה כללה שינויים הקשורים לכתיבה בשפה הסינית. גרסה זו נמכרה עם גרסאות DOS המותאמות לשוק הסיני.
הערות שוליים

↑  מסיבה זו יש הקובעים כי המערכות המשתייכות לסדרה זו אינן נחשבות מערכות הפעלה
↑  https://web.archive.org/web/20090112124725/http://support.microsoft.com/kb/58317
↑  Mark Ward,‏ The end of an era - Windows 3.x, באתר BBC News,‏ 5 בנובמבר 2008
↑  Microsoft Windows Simplified Chinese 3.2 Upgrade Is Available, באתר מיקרוסופט, 30 באוקטובר 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph314887 
ממשק המשתמש של חלונות 3.0
הסמליל של Windows for Workgroups 3.11
מטילדה ג'וסלין גייג'

| --- | --- |

 לידה:  24 במרץ 1826 סיסרו, ארצות הברית 
 פטירה:  18 במרץ 1898 (בגיל 71) שיקגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פאייטוויל 
 השכלה:  Clinton Liberal Institute 
 השקפה דתית:  תאוסופי 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לנשים (1995) 
 חתימה:   
 
מטילדה ג'וסלין גייג' (באנגלית: Matilda Joslyn Gage;‏ 24 במרץ 1826 – 18 במרץ 1898) הייתה סופרג'יסטית, פעילה נגד העבדות ולמען זכויות ילידים אמריקאים. על שמה קרוי "אפקט מטילדה".
ביוגרפיה

נולדה בשם מטילדה אלקטה ג'וסלין בשנת 1826 במדינת ניו יורק. הוריה היו חברים בתנועה לביטול העבדות, הם עודדו את בתם לפעול בתחום החברתי וכן לרכוש השכלה. אביה, שהיה רופא, לימד אותה אנטומיה ופיזיולוגיה והיא נהגה להתלוות אליו לנסיעות במסגרת עבודתו.
בשנת 1845 נישאה להנרי גייג'. לבני הזוג נולדו חמישה ילדים, אחד מבניה נפטר בינקותו. בתה מוד נישאה לסופר ליימן פרנק באום מחבר הספר המפורסם "הקוסם מארץ עוץ".
ביתם של גייג' ובעלה היה ממוקם בקרבת מסילת הרכבת המחתרתית אשר שימשה למתן מחסה ומסתור לעבדים שחורים בעת הברחתם מבעליהם.
בשנת 1884 מת בעלה ממחלה קשה.
נפטרה בשנת 1898 בשיקגו, בבית ביתה מוד.
פעילות פמיניסטית

ג'וסלין גייג' הייתה דמות חשובה בהתפתחות התנועה הסופרג'יסטית והתנועה לזכויות הנשים בארצות הברית.
בשנת 1852 נאמה את הנאום הראשון שלה בכנס השנתי של הוועידה הלאומית לזכויות נשים בסירקיוז. במשך אותו עשור נכחה במרבית הכנסים השנתיים של הוועידה. תוך זמן קצר הפכה לפעילה משמעותית בתנועה לזכויות הנשים.
בשנת 1896 ייסדה את האיחוד לזכות הצבעה לנשים (National Women Suffrage Association) יחד עם סוזן ב. אנתוני ואליזבת קיידי סטנטון. נשות ארגון זה פעלו לתיקון החוקה כדי להבטיח זכות הצבעה לנשים. ג'וסלין גייג' ארגנה מפגשים של הארגון בניו יורק ובשנת 1869 נבחרה למזכירת הסניף הניו יורקי. בשנת 1870 נבחרה לנשיאת הסניף בניו יורק ומילאה תפקיד זה עד שנת 1879.
בשנת 1871 ניסתה להצביע בבחירות בפייטוויל, ניו יורק, יחד עם נשים נוספות אולם ניסיון זה נכשל. שנה לאחר מכן סוזן ב. אנתוני הצליחה בניסיונה להצביע ונעצרה בעקבות המעשה, ג'וסלין גייג' הייתה בין התומכות באנתוני וליוותה אותה לאורך המשפט.
החל משנת 1876, יחד עם אליזבת קיידי סטנסטון וסוזן ב. אנתוני, עבדה על תיעוד תולדות התנועה למען זכות הצבעה לנשים. כתב היד שעליו עבדו כלל לבסוף שישה כרכים. ג'וסלין גייג' לקחה חלק פעיל בכתיבת שלושת הכרכים הראשונים, שבהם תועדה פעילות התנועה עד שנת 1883. הכרכים הבאים נכתבו לאחר התגלעות סכסוך בין אנתוני וג'וסלין גייג', וכן לאחר מותה של גייג'.
הייתה בין מארגנות המחאה ביום חניכת פסל החירות בניו יורק בשנת 1886. הנשים המוחות התנגדו לבחירה בייצוג מושג החירות כאישה, כאשר במציאות בהן חיו לא היה להן חופש הצבעה. הנשים המוחות לא הצליחו להשיג כרטיסים לטקס הפתיחה החגיגי, שכן הגיעו ללא ליווי של גבר. במקום זאת, הן שכרו סירה וארגנו עליה הפגנה שכללה הנפת שלטים וקריאות מחאה.
בשל הדעות הרדיקליות שלה, התגלעו סכסוכים בינה לבין פעילות אחרות בתנועה הסופרג'יסטית והיא הודרה מתוכה, בעיקר עקב הביקורת שלה כלפי השמרנות של התנועה והביקורת הגלויה שלה נגד הממסד הדתי. כמו כן תרמו להרחקתה מן התנועה דעותיה הלא שגרתיות באותה עת לגבי נושאים כגון סחר בבני אדם, זכויות עובדים ושכר הוגן, זכויות ילידים אמריקאים ושוויון בין גזעי.
בין הנושאים המרכזיים בהם עסקה במסגרת פעילותה בתנועה לזכויות הנשים הייתה הדת. היא כתבה ונאמה במסגרות שונות וביקרה את הממסד הדתי הנוצרי על יחסו המפלה כלפי נשים. בשנת 1893 יצא לאור ספרה "האישה, הכנסייה והמדינה" (Woman, Church and State), שגם בו ביקרה את הכנסייה כגוף המשמר את הפטריארכיה, והציעה אפשרויות אלטרנטיביות לרוחניות האישה. היא ייסדה את ארגון הברית הליברלית לנשים (Women’s National Liberal Union) שחברותיו נלחמו בניסיונות לאיחוד דת ומדינה. פעילותה בנושא הדת ליוותה אותה עד ערוב ימיה, במקביל לעשייתה בתחום זכויות הנשים.
פעילות נגד העבדות

ג'וסלין גייג' גדלה והתחנכה בבית שבו פעלו לביטול העבדות, המשפחה התגוררה בסמוך לאחת מתחנות מסילת הרכבת המחתרתית והוריה העניקו מחסה לעבדים שנמלטו מבעליהם. גם לאחר שנישאה, המשיכה לסייע לעבדים נמלטים יחד עם בעלה.
לאחר שחוק העבד הנמלט של שנת 1850 חוקק, חתמה ג'וסלין גייג' על עצומה שבה הצהירה כי תישא בעונש מאסר של חצי שנה ותשלם קנס כספי של אלף דולרים על כל עבד שלו תסייע, במקום לציית לחוקים החדשים.
חרף ביקורות שהושמעו כלפיה, התעקשה להשמיע את דעותיה נגד העבדות בהזדמנויות רבות.
בנאומה בוועידה לזכויות הנשים בשנת 1852 טענה כי העבדות והגבלת זכויותיהן של נשים היו שתיהן תוצרים של הפטריארכיה. עוד הסבירה בנאום כיצד הממשל האמריקאי מנשל נשים ואנשים של צבע מחירותם, עצמאותם ומזכותם לשוויון, אך כל ביקורת המופנית כלפי בעיות אלה גוררת התנגדות והאשמות על זריעת אנרכיה.
גם במהלך מלחמת האזרחים המשיכה לפעול לביטול העבדות.
פעילות למען זכויות ילידים

במקביל לפעילותה בתחום זכות ההצבעה לנשים, גילתה עניין רב בזכויות האירוקוי ובפרט נשות האירוקוי. היא חשה הזדהות עם אורח החיים והפילוסופיה של השבטים וכתבה מספר מאמרים אודות חייהם במדינת ניו יורק, בהם גם ביקרה את היחס האלים והמפלה מצד הממשל האמריקאי כלפי האוכלוסייה הילידית. כמו כן הצביעה על הבדלים בין היחס לנשים וזכויותיהן אצל האירוקוי ובחברה האמריקאית הכללית. בשבטי האירוקוי היה לנשים מעמד שווה לזה של הגברים והן לקחו חלק בקבלת ההחלטות ואף שימושו יועצות לראש השבט. לנשים הייתה בעלות על רכושן, הן קיבלו הגנה מפני אלימות, ובמקרים בהן נפרדו בני הזוג קיבלו חזקה על ילדיהן.
ג'וסלין גייג' סברה כי ניתן ללמוד מאורח חיי האירוקוי כיצד להנהיג שווין מגדרי בחברה ושאפה ליצור שיתופי פעולה בין הנשים הילידיות לבין הסופרג'יסטיות.
כהוקרה על פועלה, היא צורפה באופן סמלי לשבט הזאב של המוהוק בשנת 1893 ואף הוענק לה שם ילידי, קה-רון-איאן-הא-וי, שמשמעותו "זו שאוחזת בשמיים".
כתיבתה

לאורך מרבית חייה עסקה ג'וסלין גייג' בכתיבה. כתבה שירה, יומני מסע, סיפורים קצרים וכתבות עיתונאיות. החל משנות ה-50 של המאה ה-19 החלה לעבוד ככתבת בעיתון. בשנים מאוחרות יותר בחייה כתבה כתבות רבות בהן התנגדה ישירות ליחס הממשל האמריקאי לילידים, בעיקר לנשים ילידות. כמו כן כתבה מספר ספרי עיון במהלך חייה.
תרמה רבות לכתיבת שלושת הכרכים הראשונים (מתוך שישה) של הספר "תולדות זכות ההצבעה לנשים" (History of Woman Suffrage) משנת 1881, יחד עם סוזן ב. אנתוני, אליזבת קיידי סטנטון ונשים נוספות. בספר מתוארות קורותיה של התנועה הסופרג'יסטית, בעיקר בארצות הברית דרך הצגת נאומים, מכתבים, מסמכים רשמיים וזיכרונות וחוות דעת של נשים. ציר הזמן המתואר בספר מתחיל בניסיונות המוקדמים של נשים להשיג שוויון זכויות, דרך קום התנועה לזכות הצבעה, אירועים כגון מלחמת האזרחים והישגי הנשים בחקיקה.
בספרה משנת 1893 "האישה, הכנסייה והמדינה" (Woman, Church and State), טענה כי הכנסייה תורמת להחלשת אוכלוסיות מוחלשות ולחיזוק קבוצות חזקות, תוך שימת דגש על הדומיננטיות של גברים. במקביל תיארה סוגיות ברוחניות של נשים והציעה אלטרנטיבה שבה תותר להן האפשרות לחקור את הרוחניות שלהן ואת השקפותיהן הדתיות.
אפקט מטילדה

אפקט מטילדה מתייחס להטיה שיטתית נגד נשים במדע, במסגרתה מדעניות מקבלות הכרה פחותה על מחקריהן או שעבודתן מיוחסת לעמיתיהן הגברים.
המונח נטבע בשנת 1993 על ידי מרגרט רוסיטר, היסטוריונית של המדעים מאוניברסיטת קורנל אשר חקרה את תולדות הנשים במדע. רוסיטר חיפשה שם לתופעה שאותה חקרה ולאחר שנתקלה בסיפור חייה של ג'וסלין גייג' החליטה לקרוא לאפקט על שמה. הבחירה לקרוא לתופעה על שם ג'וסלין גייג' התקיימה בין היתר מתוך זיקה למאמרה משנת 1893 "האישה כממציאה" שבו טענה כי ההגמוניה האמריקאית מפלה נשים מדעניות ואינה כוללת אותן בקרב המדענים והממציאים הנחשבים של האומה. כמו כן הצביעה על נטייתם של מדענים בני התקופה לייחס לעצמם המצאות ותגליות של חוקרות נשים.
הערות שוליים

1 2  Matilda Joslyn Gage, National Park Service
1 2 3 4  Gage, Matilda Joslyn, Free Thought Trail
1 2 3  Who was Matilda Joslyn Gage?, The Matilda Joslyn Gage Foundation
1 2  Clarissa Hayes, Matilda Joslyn Gage, First Wave Feminists, ‏2019
↑  Civil Disobedience by Voting, 1868-1873, New York Heritage
↑  Matilda Joslyn Gage - Women’s Rights Activist, Women of Courage Profiles
1 2  Mary E. Corey, Matilda Joslyn Gage: Writing and "Righting" the History of Woman Suffrage, Education and Human Development Faculty Publications 7, 2001
↑  Becky Little, The Statue of Liberty Has Long Been a Magnet for Protest, History Stories, ‏2018
↑  Public Demonstrations, New York Heritage
↑  Donna Ditota, Matilda Joslyn Gage directed the women’s suffrage movement from her Fayetteville home. Then she was written out of history, Syracuse.com, ‏2020
1 2  Hampton, Hayes, The Crack between Nature Illusory and Nature Real: Matilda Joslyn Gage's Visions of Feminist Spirit., 1995
↑  Matilda Joslyn Gage, National Women's Hall Of Fame
1 2  Katie Masi, Historical Abolitionist of the Month: Matilda Joslyn Gage, Human Rights First, ‏2015
↑  Susan Ingalls Lewis, Matilda Joslyn Gage:  New York’s Neglected Suffragist, New York Rediscovered
↑  Matilda Joslyn Gage, Discovering New York Suffrage Stories
1 2  Sally Roesch Wagner, How Native American Women Inspired the Women’s Rights Movement, National Park Service
↑  כתבי מטילדה ג'וסלין גייג' בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
↑  History of Woman Suffrage, Britannica
1 2  The Matilda Effect, ‏2019Canadian Association of University Teachers
↑  Susan Dominus, Women scientists were written out of history, it's Margaret Rossiter's lifelong mission to fix that, Smithsonian Magazine, ‏2019
↑  “The Matilda Effect”: How Pioneering Women Scientists Have Been Denied Recognition and Written Out of Science History, Open Culture, ‏2018
↑  The Matilda effect - Where did all the great women go?, Philonomist, ‏2019
↑  Matilda Joslyn Gage, Woman as an Inventor, The North American Review, University of Northern Iowa, עמ' 478-489
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460347805171  BNE: XX1709775  CiNii: DA10590148  GND: 123227704  ISNI: 0000 0000 8232 3663  LCCN: n80038097  NDL: 01038679  NLA: 35109024  NLG: 127918  NTA: 071079211  SELIBR: 382684  SNAC: w6v807r3  SUDOC: 084149493  Trove: 829265  VIAF: 52591635   WorldCat (עם VIAF): 52591635 
דיוקן של גייג', 1887
שלט שהוצב מחוץ לבית בו התגוררה ג'וסלין גייג'
שיין (סרט)

ערך זה עוסק במערבון בשם Shane. אם התכוונתם לדרמה ביוגרפית בשם Shine, ראו .
| --- | --- |

 מבוסס על:  Shane 
 בימוי:  ג'ורג' סטיבנס 
 הופק בידי:  ג'ורג' סטיבנס 
 תסריט:  A. B. Guthrie Jr., ג'ק שר, ג'ק שפר 
 עריכה:  ויליאם הורנבאק 
 שחקנים ראשיים:  ג'ק פאלאנס Nancy Kulp אלן לד George J. Lewis אמיל מאייר אלן קורבי Steve Raines דייוויד לאד Beverly Washburn Ewing Miles Brown ג'ון דיירקס דוגלאס ספנסר אדגר ביוקאנן ברנדון דה ווילד ואן הפלין ג'ין ארתור לאונרד סטרונג אדית אוונסון אלישה קוק הבן בן ג'ונסון Alana Ladd ג'ורג' סטיבנס 
 מוזיקה:  ויקטור יאנג 
 צילום:  לויאל גריגס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  פרמאונט, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  23 באפריל 1953 
 משך הקרנה:  118 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מערבון, סרט דרמה, סרט רומנטי, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  ויומינג 
 פרסים:  פרס אוסקר לסינמטוגרפיה, צבע (לויאל גריגס)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 סרט הבא:  Shane 
 דף הסרט ב־IMDb
 
שיין (באנגלית: Shane) הוא מערבון אמריקני מ-1953 שהפיק וביים ג'ורג' סטיבנס על פי תסריט שכתב גאת'רי, בהתבסס על רומן בעל אותו שם אותו כתב ג'ק שפר. כוכבי הסרט הם אלן לאד, ג'ין ארתור וואן הפלין, ובו משחקים גם ברנדון דה ווילד, איליישה קוק, ג'ק פאלאנס ובן ג'ונסון. הצלם הוא לויאל גריגס ומלחין הפסקול הוא ויקטור יאנג.
עלילה

זר מסתורי שקורא לעצמו שיין (אלן לאד) מגיע לעמק במערב ארצות הברית. במהרה מתברר שהוא אקדוחן, והוא מוצא את עצמו נסחף לריב בין החוואי הפשוט ג'ו סטארט (ואן הפלין) לבין ברון הבקר רב-העוצמה רופוס רייקר (אמיל מאייר), שרוצה להוציא בכוח מאדמתו את סטארט וכל חוואי אחר בעמק. שיין מקבל עבודה כעובד משק שכיר, ומגלה שג'ואי (ברנדון דה ווילד), בנו הצעיר של סטארט, מתיידד עמו ונמשך לכוחו ולמיומנותו בירי באקדח. שיין עצמו נמשך בניגוד לרצונו למריאן (ג'ין ארתור), אשתו המקסימה והנאה של סטארט.
כשהמתח גובר בין הפלגים, רייקר שוכר את ג'ק וילסון (ג'ק פאלאנס), אקדוחן מיומן. אחרי שוילסון הורג חוואי נוסף (איליישה קוק) שהתנגד לו, מחליט ג'ו סטארט לקחת על עצמו את המשימה להרוג את וילסון ורייקר ולהציל את העיר, אולם, שיין עוצר בעדו ומתעקש לעשות זאת במקומו. סטארט ושיין מתקוטטים לגבי מי ילך ויתעמת עם וילסון, שיין משתמש בחוסר ברירה באקדחו ומכה בראשו של ג'ו, ביודעו שזוהי הדרך היחידה שתמנע מג'ו להתמודד עם רייקר ולהיהרג. מכאן שיין הולך להתעמת עם וילסון בעימות המכריע שמביא את הסרט לשיאו, הוא הורג אותו ואת רייקר, אך נפצע תוך כדי קרב היריות. אחרי שהוא מדרבן את ג'ואי הצעיר לגדול, להיות חזק ולטפל בשני הוריו, רוכב שיין למקום לא ידוע.
כששיין רוכב הלאה, ג'ואי קורא לו, "לאבא יש דברים שהוא רוצה שתעשה! ואמא רוצה אותך. אני יודע שהיא רוצה." הסרט מסתיים כשג'ואי צועק "שיין! תחזור", בעודו צופה בשיין הרוכב לעבר ההרים.
תהליך ההפקה

אם כי הסרט הוא בדוי, מרכיבים מהתפאורה לקוחים מקרב ג'ונסון קאונטי של ויומינג. הרקע הטבעי הוא הערבות הגבוהות ליד ג'קסון הול, ויומינג וצילומים רבים מציגים את רכס טיטון המתגלה לעין במרחקים. צילומים נוספים נערכו ביער הלאומי סן ברנרדין, באייברסון ראנץ', קליפורניה צ'טסוורת ובאולפני סרטי פרמאונט בהוליווד, קליפורניה.
הבמאי ג'ורג' סטיבנס ליהק במקור את מונטגומרי קליפט לתפקיד שיין, ואת ויליאם הולדן לתפקיד ג'ו סטארט. כשהתברר ששניהם אינם פנויים, הסרט כמעט שננטש. סטיבנס ביקש מראש האולפנים, פרנק פרימן, רשימת שחקנים זמינים שיש להם חוזים. בתוך שלוש דקות, הוא בחר את אלן לאד, ואן הפלין וג'ין ארתור.
אף על פי שהסרט צולם בין יולי לאוקטובר 1951, הוא לא יצא לבתי הקולנוע עד 1953, בגלל מלאכת העריכה הרבה שביצע הבמאי סטיבנס. עלותו של הסרט הייתה כה גבוהה בשלב מסוים, שפרמאונט נשאו ונתנו עם הווארד יוז, שמאוחר יותר משך את ידיו מכך. האולפנים חשו שהסרט לעולם לא יכסה את הכספים שהושקעו בו. למעשה, בסופו של דבר הסרט הכניס רווחים נאים. סיפור אחר מוסר שפרמאונט עמדו להפיץ את הסרט כ"עוד מערבון" כשיוז צפה בטיוטת הסרט והציע לרכוש אותו בו במקום מפרמאונט עבור חברת RKO שלו. הצעתו של יוז גרמה לפרמאונט לשקול מחדש את אופן הפצתו של הסרט ולעשות זאת בקנה מידה נרחב.
ג'ין ארתור לא הייתה הבחירה הראשונה לגלם את דמותה של מריאן, הבחירה המקורית לתפקיד הייתה קתרין הפבורן. חרף העובדה שהיא לא שיחקה בסרט בחמש השנים שקדמו לכך, ארתור קיבלה את התפקיד לפי בקשתו של סטיבנס שעמו היא עבדה על שני סרטים קודמים שלה, The Talk of the Town ‏ (1942) ו-The More the Merrier ‏(1943), עליו קיבלה את המועמדות היחידה שלה לפרס האוסקר. הופעתה בשיין הייתה הפעם האחרונה ששיחקה בקולנוע (כשהסרט צולם היא הייתה בת 50 שנה, מבוגרת בהרבה משני הכוכבים הגברים ששיחקו לצידה), אם כי היא הופיעה אחרי כן בתיאטרון ובסדרת טלוויזיה קצרת ימים.
ג'ק פאלאנס התקשה ברכיבה על סוסים, בעוד אלן לד התקשה בירי באקדח. הסצנה בה שיין מתרגל ירי לפני ג'ואי דרשה 116 צילומים. הסצנה שבה ג'ק פאלאנס מעפיל על הסוס הייתה למעשה סצנה שבה הוא צולם יורד מהסוס, אבל הציגו אותה אחורנית. כמו כן, המבוא המתוכנן המקורי שבו וילסון דוהר לתוך העיר הוחלף בזה שהוא פשוט צועד ביחד עם סוסו, שנדמה כמשפר את הכניסה על יד כך שהוא הופך אותו למאיים יותר.
הקרנת הסרט החלה בעיר ניו יורק באולם המוזיקה רדיו סיטי ב-23 באפריל 1953. לפי ה-Motion Picture Daily, "ביום הפתיחה במיוזיק הול האולם היה כמעט מלא. הקהל הריע בסיום קטע הקרב ושוב בתום הסרט."
הקרנת הסרט הסתיימה ב-20 במאי 1953 כשהוא צבר הכנסות של $114,000 ברדיו סיטי.
פרסים ומועמדויות

זכיות
פרס האוסקר: הצילום הטוב ביותר, בצבע, לויאל גריגס; 1954.
מועמדויות
פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, ג'ק פאלאנס;
פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ברנדון דה ווילד;
פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, ג'ורג' סטיבנס;
פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, ג'ורג' סטיבנס;
פרס אוסקר לתסריט הטוב ביותר, גאת'רי 1954.
ב-1993 בחר ארכיב הסרטים הלאומי של ארצות הברית בסרט שיין לשימור בידי ספריית הקונגרס בשל היותו "בעל חשיבות תרבותית, היסטורית או אסתטית".
הסרט ממוקם במקום ה-69 ברשימה המקורית של "100 הסרטים האמריקאיים הטובים ביותר בכל הזמנים" של מכון הסרטים האמריקאי, כשהרשימה עודכנה ב-2007, הוא עלה למקום 45.
ביוני 2008 הכריז מכון הסרטים האמריקני על רשימת ה-10 הטובים ביותר מעשר" - עשרת הסרטים הטובים ביותר בעשר סוגות סרטים אמריקאיות "קלאסיות" - אחרי משאל של 1,500 אנשים מקהיליית הסרטים. שיין נבחר למקום השלישי בקטגוריית המערבונים.
הכרה ממכון הסרטים האמריקני
מקום 69 ברשימת 100 הסרטים הטובים ביותר ב-100 השנים האחרונות שהורכבה בשנת 1998.‏
רשימת הגיבורים והנבלים הנבחרים בקולנוע האמריקני ב-100 השנים האחרונות,
שיין, גיבור, מקום 16.
מקום 47 ברשימת הציטטות הנבחרות מהסרטים האמריקנים ב-100 השנים האחרונות.
"Shane. Shane. Come back!"
מקום 53 ברשימת 100 הסרטים האמריקניים מעוררי ההשראה ביותר ב-100 השנים האחרונות.
מקום 45 ברשימת 100 הסרטים הטובים ביותר לשנת 2007.
מקום 3 בקטגוריית מערבונים - ברשימת 10 הסרטים הטובים ביותר ב-10 סוגות קולנועיות נבחרות בקולנוע האמריקני.
הערות שוליים

↑   "שיין", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
1 2  "Para. Wide-Screen At Music Hall for Premiere of 'Shane'". Motion Picture Daily, April 8, 1953
↑  מכון הסרטים האמריקני מכתיר את 10 הסרטים הטובים ביותר ב-10 סוגות קלאסיות ComingSoon.net .‏17 ביוני 2008
↑  המערבונים הטובים ביותר, אתר מכון הסרטים האמריקני (afi.com)
↑  AFI's 100 YEARS...100 MOVIES
↑  AFI's 100 YEARS...100 HEROES & VILLAINS
↑  AFI's 100 YEARS...100 CHEERS
↑  AFI's 100 YEARS...100 MOVIES 10TH ANNIVERSARY EDITION
↑  TOP TEN WESTERN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009959919705171  BnF: cb14665058h (data)  GND: 4739787-1  LCCN: nr00007884  SUDOC: 184192986  VIAF: 175709747   WorldCat (עם VIAF): 175709747 
ג'ין ארתור בשיין