stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחיר הנפט
היסטוריה > קריסת מחירי הנפט (2020)

עקב מגפת הקורונה הוטלו ברוב מדינות העולם מגבלות על טיסות, ריחוק חברתי, הסגר, עוצר וביטול אירועים. גורמים אלה הובילו לירידה משמעותית במחיר הנפט. על פי סוחרי הנפט, ירידה זו חדה יותר מזו שחוו במשבר הכלכלי העולמי (2008). במקביל החלה מלחמת מחירי הנפט בין ערב הסעודית לרוסיה (2020). קריסת המחירים הייתה חלק מהמשבר הכלכלי-עולמי.
ב-6 במרץ 2020 ירד הביקוש לנפט ל-4.5 מיליון חביות ביום פחות מהתחזיות, ומחיר הנפט הגולמי ירד ל-42.10 דולר לחבית. הירידה נמשכה, וב-8 במרץ המחיר היה 30 דולר לחבית. מחיר זה אינו מכסה את עלויות הייצור, וגרם לקשיים אצל יצרני נפט בבריטניה, ברזיל, ניגריה, ונצואלה וקנדה.
ב-20 באפריל 2020 נרשם לראשונה בהיסטוריה מחיר שלילי לחוזים עתידיים על נפט בארצות הברית, עקב ביקוש גבוה להתקני אחסון עבור עודפים גדולים של נפט שיוצר. בארצות הברית נרשמה תפוסת שיא של 57% מהתקני האחסון, וגם מדינות נוספות נתקלו בבעיה של מחסור בהתקני אחסון נפט עבור עודפי הייצור.
בניתוח הגורמים לירידת המחיר נמצא כי 69% מהנפט בארצות הברית משמש לתחבורה, 25% לתעשייה והשאר לצרכים אחרים. בנוסף לדלק לתחבורה נרשמה ירידה דרסטית גם בביקוש לדלק מטוסים, שהשפיעה אף היא על מחיר הנפט.
מחיר הנפט בישראל

מחיר הנפט בישראל נקבע על ידי משרד התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים.
מחיר הבנזין לצרכן בתחנות הדלק מורכב מן הרכיבים הבאים:
המחיר בשער בית הזיקוק (מורכב מממוצע מחירי הדלק באירופה, בתוספת עלויות הובלה)
בלו (נקבע על ידי רשות המיסים)
סל הוצאות השיווק לבנזין
מע"מ (נקבע על ידי משרד האוצר)
תוספת שירות מלא (לא נגבית בשירות עצמי).
ראו גם

גמישות (כלכלה)
משבר האנרגיה העולמי
שיא תפוקת הנפט
מחיר הגז הטבעי
אנרגיה סולארית
הערות שוליים

↑  "Oil reaches new record above $99". BBC. 21 בנובמבר 2007. נבדק ב-2007-11-29. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Oil Prices Soar Over $10 to Record $138 a barrel, CNBC, June 06, 2008
↑  Oil prices drop below $125 on weak demand
↑  The law catches up to oil
↑  Oil tumbles more than 5%, but natural gas rebounds
↑  הנפט עלה ב-7% ונסגר ב-54.44 דולר לחבית, באתר ynet, 26 בנובמבר 2008
↑  מחיר הנפט ירד ב-6.48% ל-33.87 דולר לחבית, באתר ynet, 19 בדצמבר 2008
↑  הירוקים של השכן / אינפו פרוד, איראן רוצה מחיר חבית נפט של כ-80 דולר, באתר ynet, 13 באפריל 2009
↑  http://www.nasdaq.com/markets/crude-oil.aspx
↑  מחיר הדלק בישראל, באתר משרד התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים, ‏30 באוגוסט 2016.
מחיר נומינלי של נפט בין 1861 ל-2020 מהאתר Our World in Data
גרף המתאר את השינויים במחירי חבית נפט בין השנים 1861–2008
גרף המתאר את השינויים במחירי הנפט בין השנים 2003 עד 2008
גרף המציג את מחיר הנפט הגולמי מ-1 בינואר 2019 עד 11 במאי 2020.
פילוח מרכיבי מחיר הדלק בישראל.
מוקצה מחמת גופו

אבנים נחשבות למוקצה מחמת גופו, אם לא ייחדו אותן לשימוש
בהלכות שבת, מוקצה מחמת גופו הוא אחד ממיני המוקצה, שהוא - דבר שאינו לא כלי ולא מאכל אדם או בהמה, כמו למשל אבנים, עצים, חול, אבק, חתיכות זכוכית ומחט שבורה.
אם אדם רוצה לייחד אחד מאלו לשימוש בשבת, יש צורך להכינו לכך במעשה מערב שבת. שימוש אקראי באבן למשל לסגירת דלת, עדיין אינו מהווה אותה לכלי, שכן היא אינה מיועדת לתשמיש זה ואין הדרך להשתמש בה לכך, ולכן אין היא מתייחדת לשימוש זה אלא אם כן עשה בה מעשה המוכיח שהיא מיועדת לכך, למרות שמייחד אותה רק לשבת אחת, או לחלופין אם ייחד אותה לעולם לשימוש מסוים.
לעומת זאת, דברים שהדרך היא לייחד אותם לכך, כמו למשל אבן לפצח בה אגוזים, ניתן בקלות יותר לייחד לתשמיש, ודי במחשבה כדי לייחד אותם לכך, או לחלופין בשימוש חד פעמי בחפץ לצורך המטרה לה הוא מכין אותה. דוגמה נוספת היא חתיכת צמר, שדי בכך ששם אותה על פצע פעם אחת כדי שתחשב ככלי המיועד לכך, וזאת מכיוון שהדרך היא להשתמש בצמר כדי לכסות מכות ופצעים, ולכן די בשימוש חד פעמי כדי לייחד אותו בכך.
כלי

כלי אינו נחשב מוקצה מחמת גופו. כאשר כלי נמצא במהלך שלבי הייצור שלו, אם ניתן לסיים את הייצור בשלב הקיים, הוא יכול להיחשב ככלי להלכות שבת. כך כתב השולחן ערוך: ”מחט...חדשה שלא ניקבה עדיין, מותר.”
אם הכלי נשבר באופן שדרכו להיזרק, תלוי הדבר אם עדיין ניתן לעשות בו פעולה דומה לפעולה הראשונה שהייתה נעשית בו, שאז דינו ככלי, אלא אם כן זרקו אותו לאשפה לפני כניסת השבת, ואם לא ניתן לעשות בו פעולה כזו, דינו כמוקצה מחמת גופו.
במקום נזק

במקום שהמוקצה מחמת גופו עלול לגרום נזק, כמו למשל בקבוק זכוכית שנשבר במקום שאנשים מהלכים ועלולים להינזק מהם, מותר לפנותם, שכן חכמים לא גזרו על איסור מוקצה במקום כזה, וכן איסור טלטול בכרמלית הותר כדי לפנות את השברים.
גרף של רעי

בעבר, לא היו בתי שימוש, אלא היו עושים צרכים בכלי מיוחד, שהיה מאוס ועמד במקום צדדי ביותר. הצואה שבכלי, מפריעה כמובן בריחה לשהות בבית, ולכן התירו חכמים להוציא את הכלי מהבית. אם הוא במקום שהוא מפריע לו.
מותר גם להערים בעניין, אם אדם זקוק לפנות את הכלי כדי שיוכל להתפנות שם, הוא קובע את ישיבתו ליד הכלי, באופן של דירה – מעביר לשם את מיטתו או את שולחנו, ואז כאשר הכלי מפריע לו – הוא מוציא אותו.
החזרתו של הכלי מותרת רק אם יניח מים בתוכו. כך נאמר בתוספתא:
גרף של רעי ושל מימי רגלים נוטלו ושופכו ונותן לתוכו מים ומחזירו למקומו
למרות שמותר להוציא גרף של רעי מהבית, אמרו חכמים: אין עושים גרף של רעי לכתחילה, כאשר יש ברירה אין לעשות גרף של רעי ולסמוך על כך שיוציאו אותו; ולמרות זאת, אם בדיעבד עבר האדם ועשה גרף של רעי, מותר להוציאו.
לדעת ערוך השולחן יסוד ההיתר לטלטל גרף של רעי הוא משום כבוד הבריות. מסיבה זו, לדעתו, אם אפשר לטלטל את הדברים המאוסים על ידי גוי או קטן יש לעשות זאת.
לקריאה נוספת

גולדשטוף, דוד נחום בן יעקב יוסף שערי הלכה חלק י"א
הערות שוליים

↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ש"ח, סעיף י"א
↑  ראו בשולחן ערוך, אורח חיים, סימן ש"ח, סעיף י"ב: "שירי מחצלאות, מותר לטלטלם דחזי לכסות בהו
טינופא; ואם זרקן לאשפה מבעוד יום, אסור לטלטלם", בהשוואה לסעיף יא העוסק במחט שנשברה.
↑  ארחות חיים הל' שבת אות שס"א, ונפסק בשולחן ערוך, אורח חיים, סימן ש"ח.
↑  ערוך השולחן אורח חיים סימן שח סעיף ס.
| הלכות ואיסורי שבת |
| --- | --- | --- |
| כללים | מזיד עם התראה • מזיד • שוגג • דבר שאינו מתכוון • פסיק רישא • מלאכה שאינה צריכה לגופה • מלאכת מחשבת • שניים שעשאוה • שינוי • גרמא בשבת • מקלקל • מתעסק • חצי שיעור • מסייע אין בו ממש • פיקוח נפש דוחה שבת. |  |
| מוקצה | מוקצה מחמת גופו • מוקצה מחמת איסור • מוקצה מחמת חסרון כיס • מוקצה מחמת מיאוס • מוקצה מחמת מצווה • כלי שמלאכתו לאיסור • ביטול כלי מהיכנו • בסיס לדבר האסור • נולד • טלטול על ידי דבר אחר • מיגו דאתקצאי • גרף של רעי |  |
| שבות | שבות דשבות • אמירה לנוכרי • עובדין דחול • מראית עין • ממצוא חפצך • ודבר דבר • הכנה משבת לחול • טרחא יתירה • מקח וממכר בשבת • שכר שבת • שטרי הדיוטות • מוליד • רחיצה בשבת • רדיית הפת • גזירת סנדל המסומר |  |
| עונשים | סקילה • כרת • קורבן חטאת • מלקות • מעשה שבת |  |
| שונות | מחמר • תחום שבת • שביתת כלים • שביתת בהמתו |  |
| מלאכות שבת | מלאכות שבת |  |
| צביעת יריעות המשכן | זורע • חורש • קוצר • מעמר • דש • זורה • בורר • טוחן • מרקד • לש • מבשל |  |
| הכנת היריעות | גוזז • מלבן • מנפץ • צובע • טווה • מיסך • שתי בתי נירין • אורג • פוצע • קושר • מתיר • תופר • קורע |  |
| הכנת כיסויי עורות | צד • שוחט • מפשיט • מעבד • ממחק • משרטט • מחתך |  |
| הקמת המשכן | כותב • מוחק • בונה • סותר • מכבה • מבעיר • מכה בפטיש • הוצאה מרשות לרשות |  |
| תולדות מלאכות שבת | מפרק • השקיה • הגבנה • חליבה בשבת |  |
| הלכות עירובין | הלכות עירובין |  |
| רשויות השבת | רשות הרבים • רשות היחיד • כרמלית • מקום פטור • (מדרבנן: קרפף יותר מבית סאתיים שלא הוקף לדירה) |  |
| המלאכה והאיסורים | עקירה והנחה • הוצאה מרשות לרשות • טלטול ארבע אמות ברשות הרבים • איסור טלטול בין רשויות היחיד • איסור טלטול בין רשויות היחיד |  |
| תיקוני החצר והמבוי | עירוב (על ידי צורת הפתח, לחי או קורה) • תיקון חצרות ומבואות • עירוב חצירות • שיתוף מבואות • פסי ביראות • ביטול רשות • חילוק רשויות |  |
מיקלוש קאלאי

מיקלושׁ קָאלַאי דה נוֹגְ'קָאלוֹ (בהונגרית: Miklós Kállay de Nagykálló;‏ 23 בינואר 1887, נירג'האזה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 14 בינואר 1967, ניו יורק, ארצות הברית) היה פוליטיקאי הונגרי שכיהן כראש ממשלת הממלכה ההונגרית בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

מיקלוש קאלאי נולד בנירג'האזה למשפחת אצולה רבת השפעה במחוז סבולץ'. בין 1921 ל-1929 כיהן כמושל האזורי מטעם בית המלוכה ההונגרי ובהמשך הצטרף למערכת הפוליטית ההונגרית. בין 1929 ל-1931 כיהן כשר המסחר ההונגרי ובהמשך, בין 1932 ל-1935, כיהן כשר החקלאות. ב-1935 התפטר מתפקידו לאות מחאה על מדיניותו הימנית של ראש הממשלה גיולה גמבש. קאלאי נותר מחוץ למערכת הפוליטית במשך מספר שנים, אך נעתר לבקשתו של עוצר הכתר ההונגרי מיקלוש הורטי לעמוד בראש ממשלה חדשה ולשנות את המדיניות הפרו-נאצית המובהקת של קודמו - לסלו ברדושי. ב-7 במרץ אולץ ברדושי להתפטר ולמשך יומיים מילא את מקומו שר הפנים פרנץ פישר.
ב-9 במרץ 1942 מונה קאלאי לראש הממשלה. קאלאי היה שמרן ותמיכתו בגרמניה הנאצית הייתה מסויגת. עם זאת חיילי הצבא ההונגרי המשיכו בלחימתם לצד הוורמאכט בקרבות החזית המזרחית. לאחר התבוסה בקרב סטלינגרד פתח קאלאי במשא ומתן עם נציגי בריטניה וארצות הברית והעניין הוביל לעימות מול הגרמנים. ב-19 במרץ, שנתיים אחרי מינויו, כבש הצבא הגרמני את הונגריה, הממשלה ההונגרית הודחה ומיקלוש הורטי הושם במעצר בית. דמה סטויאי מונה על ידי הגרמנים לראש הממשלה. קאלאי נמלט לשגרירות הטורקית, אך מאוחר יותר נעצר על ידי הגרמנים, נשלח למחנה הריכוז דכאו ובהמשך למאוטהאוזן. בשלהי אפריל 1945 הועבר לטירול ושוחרר ב-5 במאי 1945 על ידי חיילי הארמייה החמישית של הצבא האמריקני. ב-1946 גלה מהונגריה, השתקע בארצות הברית והתמסר לכתיבת זיכרונותיו. הוא הלך לעולמו בניו יורק ב-1967 והוא בן 80 שנים.
קאלאי והקהילה היהודית

בתקופת כהונתו של קאלאי היה מצב היהודים בממלכת הונגריה טוב יחסית ממצבם בארצות השכנות. בני הקהילה נשלחו לעבודות כפייה וזכויותיהם נשללו, אך הם לא היו נתונים לסכנת השמדה ממוסדת. עם זאת, אלפי יהודים מצאו מותם במחנות העבודה בעיקר בחזית הרוסית. קאלאי מעולם לא הסתיר את עמדותיו האנטישמיות המסורתיות, אך התנגד לפתרון הסופי והתחמק מדרישות הגרמנים לפעול בתחום זה. בשלהי דצמבר 1942 אושרה שוב העלייה מהונגריה, לאחר שהופסקה מספר חודשים קודם לכן עם ניתוק היחסים הדיפלומטיים בין הונגריה לבריטניה. ניתנה כמות מצומצמת של אשרות, תוך שיתוף פעולה בין הממשלה ההונגרית ובין משה קראוס מנהל המשרד הארצישראלי בבודפשט. עם הכיבוש הגרמני פסקה העלייה.
הערות שוליים

↑  ארז, צבי, "קאלאי ראש ממשלת הונגריה וה'ארכה' בביצוע "הפתרון הסופי", ילקוט מורשת - כרך סב', 1996, עמודים 111-145.
↑  נדיבי, איילה, המשרד הארץ ישראלי בבודפשט, באתר דעת, אוחזר ב-16 ביולי 2011.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: פרנץ פישר | ראש ממשלת הונגריה  9 במרץ 1942 – 22 במרץ 1944 | הבא: דמה סטויאי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264022405171  BnF: cb12310452h (data)  GND: 119101599  ISNI: 0000 0001 1020 1939  LCCN: no93014827  NTA: 075161737  SNAC: w6282x95  SUDOC: 100510620  VIAF: 3273307   WorldCat (עם VIAF): 3273307
מצנפת (צה"ל)

חייל ישראלי עם מצנפת
מצנפת היא כיסוי קסדה, שנמצא בשימוש צבא הגנה לישראל משנות ה-90 של המאה ה-20. ממדי המצנפת גדולים יותר מן הקסדה וצורתה אינה מוגדרת, במטרה "לשבור" את הצורה הגאומטרית המעגלית של הקסדה, אשר אינה נפוצה בטבע ועלולה לבלוט ולחשוף לוחמים מוסווים.
כוחות צה"ל השתמשו במצנפת לראשונה בגזרת דרום לבנון. לכל מצנפת ישנן שתי תבניות הסוואה, בדרך כלל - לשטח ירוק ולשטח מדברי. ניתן להוריד את המצנפת בקלות, לקפל ולחבר לקסדה.
מופתי גדול

מופתי גדול (בערבית: المفتي الأكبر, אל-מֻפתי אל-אכּבּר) הוא המופתי הראשי של מדינה. מקורה של המשרה בתקופה המודרנית הקדומה באימפריה העות'מאנית והיא אומצה אחר כך במספר מדינות מודרניות.
היסטוריה

המופתים הם מלומדים דתיים מוסלמים המוציאים חוות דעת משפטיות (פתוות) המפרשות את השריעה (החוק האסלאמי). במאה ה-15 מופתים של האימפריה העות'מאנית, אשר פעלו כמלומדים עצמאיים בתקופות קדומות יותר, החלו להשתלב בבירוקרטיה היררכית של מוסדות דת ומלומדים. האימפריה העות'מאנית הייתה זו שהחלה בנוהג של מתן הכרה רשמית ומעמד למופתי יחיד, מעל לכל האחרים, בתור "המופתי הגדול".
משרה זו נוצרה לראשונה על ידי אימפריה העות'מאנית בשנת 1433. המופתי הגדול שימש במקור כיועץ דתי אישי של הסולטאן. הוא הפך לראש העולמאא תחת הסולטאן מהמט השני ובאמצע המאה ה-16 ניתן לו הכוח למנות עולמאא אחרים.
המופתי הגדול של איסטנבול נחשב מאז סוף המאה ה-16 כראש הממסד הדתי, תחת התואר "שייח' אל-אסלאם" (בטורקית: şeyhülislam). הוא נשא באחריות בירוקרטית לגוף המלומדים הדתיים-משפטיים, וקבע פסיקות משפטיות בנוגע לענייני מדינה חשובים כמו הדחת שליטים.
נוהג זה הושאל והותאם לאחר מכן על ידי מצרים מאמצע המאה ה-19. משם התפשט הרעיון ולאחר פירוק האימפריה העות'מאנית, אומצה משרת המופתי הגדול במספר מדינות ברחבי העולם המוסלמי, לרוב בתפקיד של מתן תמיכה דתית למדיניות הממשלה, כך שכיום יש בערך 16 מדינות עם אוכלוסיות מוסלמיות גדולות שיש להן מופתי גדול. היחסים בין המופתי הגדול של כל מדינה נתונה ובין שליטי אותה המדינה יכולים להשתנות במידה ניכרת, בהתאם לאזור או לתקופה היסטורית. המופתי הגדול הוא בדרך כלל אדם הממונה על ידי המדינה, אף על פי שלמשרה אופי בחירתי או קיבוצי בכמה מדינות מודרניות.
סוגים > מופתים גדולים הממונים על ידי המדינה > האימפריה העות'מאנית

באימפריה העות'מאנית היה המופתי הגדול פקיד מדינה, והמופתי הגדול של קונסטנטינופול היה הגבוה שבהם.
סוגים > מופתים גדולים הממונים על ידי המדינה > ירושלים

לאורך כל עידן הקולוניאליזם הבריטי, הבריטים שמרו על מוסד המופתי הגדול באזורים מוסלמים מסוימים בשליטתם וכך העניקו למופתי של ירושלים את המעמד הפוליטי הגבוה ביותר בארץ ישראל. במהלך מלחמת העולם הראשונה (1914–1918) היו שני מופתים גדולים של ירושלים מתחרים, אחד שנתמך על ידי הבריטים (כאמל אל-חוסייני) ואחד על ידי האימפריה העות'מאנית (אסעד שוקיירי). כאשר ארץ ישראל הייתה תחת שלטון בריטי, המופתי הגדול של ירושלים מונה על ידי שלטונות המנדט הבריטי.
אלה העניקו לכאמל אל-חוסייני את התואר "המופתי הגדול", שלא היה קיים לפני כן בארץ ישראל, ככל הנראה על פי דוגמת מצרים, שגם שם נקבעה ההירארכיה באופן בלתי תלוי באימפריה העות'מאנית, ובראשה עמד "מופתי מצרים". התפתחות זו השפיעה באופן ניכר על מעמד המופתי של ירושלים עד תום השלטון הבריטי. ב-1921 מת כאמל, וירש אותו בתפקידו אחיו למחצה, חג' אמין אל-חוסייני.
אולם הנציב העליון הרברט סמואל סירב להעניק לו את התואר "המופתי הגדול", כפי שניתן לאחיו כאמל. בינואר 1922 נענתה הממשלה לדרישתו והעניקה לו את התואר.
בתקופת המנדט, היו בארץ ישראל בין 5 ל-8 מופתים. על פי החוק בתקופה זו, סמכותו של מופתי ירושלים לא עלתה על זו של כל מופתי אחר, והתואר "המופתי הגדול" או "המופתי של ארץ ישראל", שבו נהגו להכתיר את אמין אל-חוסייני, אין לו בסיס במשפט השרעי. עם זאת, מופתי ירושלים תמיד היה החשוב ביותר, בהיותו יושב בעיר הראשית בארץ, ובמיוחד לאחר שמשרתו נקשרה אל משרת נשיא המועצה המוסלמית העליונה. בעקבות רצח מושל הגליל לואיס אנדרוס, הודח אל-חוסייני מכל תפקידיו ובאוקטובר 1937 הוא ברח מהארץ ומשרת המופתי הגדול של ירושלים התפנתה.
ב-1948 חידשו השלטונות של ירדן את משרת מופתי ירושלים, אולם שני האישים שכיהנו בתפקיד בתקופה זו, לא נשאו עוד את התואר "המופתי הגדול".
ברשות הפלסטינית, המופתי הגדול ממונה על ידי הנשיא.
סוגים > מופתים גדולים הממונים על ידי המדינה > במדינות אחרות

ערב הסעודית - משרת המופתי הגדול של ערב הסעודית (אנ'), נוצרה בשנת 1953 והוא ממונה על ידי המלך.
ברוני - המופתי של המדינה מתמנה בידי הסולטן.
תוניסיה - על פי סעיף 78 לחוקת 2014, את המופתי הכללי של המדינה ממנה (ויכול לפטר) נשיא הרפובליקה.
סוגים > מדינות עם מופתי גדול נבחר

במדינות כמו אוסטרליה, בהן משרת המופתי הגדול (אנ') אינו מקבל חותם רשמי של הסכמה ממשלתית, ניתן לבחור באנשי דת לתפקיד על ידי פלג אחד של הקהילה האסלאמית באותה מדינה ובכל זאת לא יוכרו על ידי קהילות מוסלמיות אחרות באותה מדינה.
סוגים > מדינות עם משרת מופתי גדול קיבוצית

באינדונזיה יש מערכת של מופתי קיבוצי, שבה משרת המופתי הגדול מוחזקת בידי מועצת העולמאא האינדונזית (Majelis Ulama Indonesia). מליאה זו יכול להוציא פתוות.
גם למלזיה יש מערכת ייחודית של מופתי קיבוצי. לתשע מ-14 המדינות המלזיות יש מלוכה חוקתית משלהן; תשע נשלטות על ידי המלך החוקתי שלהן בעוד שהמדינה מונהגת על ידי מלך שנבחר מתוך התשע. לתשעת המלכים הללו יש סמכות על עניינים דתיים בתוך המדינות שלהם: לפיכך, לכל אחת מתשע המדינות הללו יש מופתי משלהן שבדרך כלל שולט במועצה האסלאמית או במחלקה האסלאמית של המדינה. ברמה הלאומית, הוקמה מועצה לאומית של פתווה (Majlis Fatwa Kebangsaan) תחת המחלקה לקידום האסלאם של מלזיה (ג'בטאן קמג'ואן אסלאם מלזיה). המחלקה ממנה חמישה מופתים עבור חמש המדינות שאין להן מלכים. המופתים של תשע המדינות המונרכיות, יחד עם חמשת הפקידים שמונו על ידי המחלקה לקידום האסלאם במועצה הלאומית של פתווה, מוציאים ביחד את פתוות ברמה הלאומית.
בסרי לנקה יש מערכת של עולמאא קיבוצית ממסורות שונות באסלאם. לעולמאא הכללית של ציילון יש נשיא המפקח על ההחלטות, אך אין לו בהכרח סמכויות לבטל כל החלטה שהתקבלה על ידי שאר העולמאא. הרעיון דומה למערכת קואליציונית דמוקרטית.
מופתים גדולים בולטים בעבר

ערב הסעודית: מוחמד בן איברהים אל-א-שייח', 1953–1969; עבד אל-עזיז בן בז (1910–1999), 1992–1999
אוסטרליה: טאג' אלדין היללי
בנגלדש: עבול קאסים נורי; ד"ר סייד איראשאד אחמד אל בוכארי
בוסניה: (Mustafa Cerić)‏ (1993–2012)
ברוניי (המופתי הממלכתי הראשון): איסמעיל עומר עבדול עזיז
הודו: מוסטפא רזא חאן קאדרי (1950–1981); טאג'-אוס-שריה אכטר רזא חאן (נפטר ב-20 ביולי 2018)
אינדונזיה: שייח' עבדול קדיר חסן בנו של חסן בנדונג
פקיסטן: מונפי מונייב אור רחמן
דרום אפריקה: ראדהא אל האק
סוריה: אחמד כפתארו (נפטר ב-1 בספטמבר 2004)
הערות שוליים

↑  יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1918–1929, מפתחות, עמ' 276.
1 2  The Oxford Dictionary of Islam, Grand Mufti, Oxford University Press, 2014
↑  Suraiya N. Faroqhi, The Cambridge History of Turkey. The Later Ottoman Empire, 1603-1839, p. 213, Cambridge University Press 2006
↑  יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית, עמ' 152–153.
↑  אילן פפה, אצולת הארץ: משפחת אל-חוסייני, עמ' 243.
↑  צבי אל-פלג, המופתי הגדול, עמ' 17.
↑  יעקב שמעוני, ערבי ארץ ישראל, תל אביב: עם עובד, תש"ז, עמ' 82.
↑  יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית, עמ' 152, הערה 18.
↑  THE CONSTITUTION OF THE TUNISIAN REPUBLIC (Unofficial english translation), 26 January 2014, UNDP and International IDEA, Title four, chapter one, article 78
מלייה (כדורסל)

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  1991
 מדינה:  ספרד ספרד
 אולם ביתי:  אולם חאווייר אימברודה אוריץ (3,800 מושבים)
 מיקום:  ספרד מלייה, ספרד
 ליגה:  LEB Oro
 מאמן:  אלחנדרו אלקובה
 צבעי תלבושת:  כחול
 תארים
 3 גביע נסיך אסטוריאס
 אתר רשמי
 
מועדון כדורסל מלייה (בספרדית: Club Melilla Baloncesto) הוא מועדון כדורסל ספרדי ממלייה המשחק ב-ליגת ה-LEB. היא הקבוצה היחידה בספרד ששיחקה בכל עונות הליגה השנייה.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1991. בעונתו הראשונה, שיחק בליגה השנייה עם השם של אוניקאחה מלייה כקבוצת מילואים של קבוצת ליגת העל אוניקאחה מאלגה. אף על פי שירדה ליגה, נשארה מלייה בליגה לאחר התרחבותה ל-31 קבוצות.
בשנת 1996, מלייה הפכה לאחד המועדונים המייסדים של ליגת ה-LEB. בשנת 1999, המועדון זכה בתואר הראשון שלו על ידי זכייה בגביע נסיך אסטוריאס לאחר שניצח את מנורקה בגמר, והיה קרוב לעלות לליגה הראשונה, אך הקבוצה הודחה בסיבוב האחרון של הפלייאוף על ידי בראוגן.
בשנת 2001, מלייה זכתה שוב בגביע הנסיך, כשהפעם ניצחה את באסקט מנרסה בפיינל פור ששוחק בביתה. לאחר מספר שנים לא מרשימות, ב-2008 הגיע המועדון שוב לסיבוב האחרון בפלייאוף העלייה אך הפסיד לאליקנטה במחזור האחרון. שנה אחת לאחר מכן, למרות זכייתה השלישית בגביע ולמרות היותה הקבוצה המובילה בסיום העונה הסדירה, הודחה בחצי גמר פלייאוף העלייה על ידי פורד בורגוס.
ב-2013 המועדון הודח לראשונה אי פעם מה-LEB Oro, אך נשאר בליגה לאחר שנשאר מקום פנוי. שלוש שנים מאוחר יותר, ב-2016, המועדון הצליח לעלות לליגה הראשונה,  אך ויתר על הזכות כדי עקב חוסר האפשרות למלא את התנאים הדרושים.
| עונה | רמה | ליגה | מקום | נ'–ה' | גביע | גביע |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991–92 | 2 | פרימיירה דיויסיון | 14 | 11–29 |  |  |
| 1992–93 | 2 | פרימיירה דיויסיון | 25 | 17–19 |  |  |
| 1993–94 | 2 | פרימיירה דיויסיון | 23 | 17–13 |  |  |
| 1994–95 | 2 | EBA | 6 | 15–11 |  |  |
| 1995–96 | 2 | EBA | 4 |  |  |  |
| 1996–97 | 2 | LEB | 7 | 20–13 |  |  |
| 1997–98 | 2 | LEB | 12 | 11–17 | גביע הנסיך | רבע גמר |
| 1998–99 | 2 | LEB | 3 | 22–12 | גביע הנסיך | זכייה |
| 1999–00 | 2 | LEB | 5 | 20–13 | גביע הנסיך | חצי גמר |
| 2000–01 | 2 | LEB | 12 | 11–19 | גביע הנסיך | זכייה |
| 2001–02 | 2 | LEB | 7 | 17–18 |  |  |
| 2002–03 | 2 | LEB | 11 | 13–17 |  |  |
| 2003–04 | 2 | LEB | 10 | 16–18 |  |  |
| 2004–05 | 2 | LEB | 12 | 14–20 |  |  |
| 2005–06 | 2 | LEB | 15 | 14–20 |  |  |
| 2006–07 | 2 | LEB | 13 | 15–19 | גביע הנסיך | חצי גמר |
| 2007–08 | 2 | LEB | 10 | 15–19 |  |  |
| 2008–09 | 2 | LEB Oro | 3 | 26–12 | גביע הנסיך | סגנות |
| 2009–10 | 2 | LEB Oro | 4 | 29–14 | גביע הנסיך | זכיות |
| 2010–11 | 2 | LEB Oro | 11 | 14–20 |  |  |
| 2011–12 | 2 | LEB Oro | 3 | 27–21 |  |  |
| 2012–13 | 2 | LEB Oro | 12 | 6–20 |  |  |
| 2013–14 | 2 | LEB Oro | 11 | 10–16 |  |  |
| 2014–15 | 2 | LEB Oro | 9 | 13–17 |  |  |
| 2015–16 | 2 | LEB Oro | 2 | 31–10 | גביע הנסיכה | סגנות |
| 2016–17 | 2 | LEB Oro | 7 | 19–18 |  |  |
| 2017–18 | 2 | LEB Oro | 3 | 29–19 |  |  |
| 2018–19 | 2 | LEB Oro | 4 | 24–16 |  |  |
| 2019–20 | 2 | LEB Oro | 6 | 15–9 |  |  |
תארים והישגים > גביעים

גביע נסיך אסטוריאס: (3)
1999, 2001, 2010
הערות שוליים

↑  "Melilla logra la segunda plaza de ascenso tras superar la prórroga oscense" (בספרדית). ACB.com. 27 במאי 2016. נבדק ב-27 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, July 2021)
↑  "Comunicado oficial: Inscripción de Quesos Cerrato Palencia y Melilla" (בספרדית). ACB.com. 14 ביוני 2016. נבדק ב-16 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, July 2021)
מערכות 1793 במלחמות העצמאות הצרפתיות

מלחמות העצמאות הצרפתיות הסלימו מחדש עם תחילת 1793. המדינות החדשות הצטרפו לקואליציה הראשונה, ימים לאחר הוצאתו להורג של המלך לואי ה-16 ב-21 בינואר, היו ספרד ופורטוגל. ב-1 בפברואר הכריזה צרפת מלחמה על בריטניה והולנד.
שלוש מעצמות אחרות נכנסו לשטח דובר צרפתית מכריע בחודשים הבאים, מה שגרם לצרפת לגייס, בפנים הארץ, צבא של 1,200,000 חיילים. היעקובינים שהתחזקו מאוד הוציאו להורג אלפי מתנגדים מוכחים וחשודים, בשלב הסופי של שלטון האימה. הכוחות האנטי-מהפכנים מסרו את טולון לבריטניה וספרד ב-29 באוגוסט, ולכדו בנמל חלק גדול מהצי הצרפתי, כאשר העיר נכבשה מחדש על ידי דוגומייר (בסיועו של נפוליאון בונפרטה הצעיר) רק ב-19 בדצמבר. בין החודשים הללו ניצחה בקרב על הגבול הצפוני, בספטמבר, צרפת, שראתה את הסרת המצור הבריטי בעיקר על דנקרק. השנה הסתיימה בכך שממשלת צרפת, הוועידה הלאומית, שהניחה את היסודות לרפובליקה הצרפתית הראשונה, יצאה לדרך בשנה הבאה, לאחר שהדפה התקפות מדרום ומדרום-מזרח אך נכשלה במתקפתה לכיוון פיימונטה (לכיוון טורינו).
מסעות המלחמה

בפתיחת השנה בחר דומורייה להתעלם מהפקודות מהממשלה בפריז להגן על בלגיה ובמקום זאת החל בפלישה להולנד, בתקווה להפיל את הסטאדטהאודר ולהקים רפובליקה עממית בגיבוי צרפת. בעקבות כך, הוא כבש את ברדה בבראבנט והתכונן לחצות להולנד וללכוד את דורדרכט. עם זאת, הצבאות שנותרו בבלגיה ספגו מספר תבוסות, כגון על ידי האוסטרים הבאאכן וליאז' והסירו את המצור של מירנדה על מאסטריכט. דומורייה נאלץ על ידי הממונים עליו לחזור לבלגיה ולתפוס פיקוד במערכה בפלנדריה.
לאחר תבוסה בניירווינדן, נאלץ דומורייה לסגת מבלגיה. לאחר מכן הוא עשה הסכם עם האוסטרים למסור להם כמה מבצרי גבול בתמורה להפוגה שבה יוכל לצעוד על פריז ולהחזיר את המלוכה לפי חוקת 1791. עם זאת, הוא לא הצליח להבטיח את נאמנות חייליו, והוא ערק לקווים האוסטריים במקום להיעצר על ידי היעקובינים.
במקביל, עורר כוחם ההולך וגובר של הרדיקלים בפריז מרד במחוזות, כאשר תושבי ליון ומרסיי מרדו וההוונדים הקימו צבא כדי לתקוף את השלטון המרכזי ולפתוח בתקשורת עם בריטניה. צבאות ספרדים חצו את הפירנאים, צבאות סרדיניה (בעיקר פיימונטה-סבויה) חצו גבולות אלפיניים שונים, וצבאות אוסטריה כבשו את ואלנסיין ואילצו את צבאות הצפון לסגת בחזרה לכיוון פריז. בריטניה הורתה על מצור ימי על צרפת ב-31 במאי.
הממשלה המהפכנית הכינה התגייסות מלאה של האומה, ללא רחמים כלפי אויבים פנימיים או חיצוניים. על פי תולדות המהפכה הצרפתית של מיגנט: "לרפובליקה היו בקרוב מאוד ארבעה עשר ארמיות ו-1,200,000 חיילים. צרפת, בזמן שהפכה למחנה ולבית מלאכה לרפובליקנים, הפכה במקביל לכלא למי שלא קיבל את הרפובליקה". הם המשיכו לדכא את קאן, ליון ומרסיי, אף על פי שהכוחות האנטי-מהפכניים מסרו את טולון לבריטניה וספרד ב-29 באוגוסט, וכתוצאה מכך נלכד בנמל חלק גדול מהצי הצרפתי. העיר נכבשה מחדש על ידי דוגומייר (בסיוע של נפוליאון בונפרטה הצעיר) רק ב-19 בדצמבר.
בספטמבר ניצח ניקולס הושאר את הדוכס מיורק בהונדשווט, ואילץ אותו לנטוש את המצור על דנקרק. באוקטובר ניצח ז'אן-בטיסט ז'ורדן, המפקד על צבאות הצפון, בקרב וואטיניס ועבר למתקפה, אך לא השיג הישגים גדולים לפני החורף.
בפירנאים סיימו הצבאות הצרפתיים את השנה בעמדות הגנה ליד הגבול, בעוד שבגבול האלפיני נכשלה פלישה צרפתית לפיימונטה.
מעין (כתב עת)

| --- | --- |

 סוגה:  שירה 
 תאריכי הופעה:  2005–הווה (כ־19 שנים) 
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ישראל 
 www.maayanmagazine.com
 
מעין הוא כתב עת לשירה וספרות היוצא לאור החל משנת 2005 ופרסם עד כה 15 גיליונות. עורכיו הם רועי צ'יקי ארד והמשורר-קולנוען יהושע סימון. הכותבים רובם ילידי שנות השבעים עד התשעים. כתב העת מציג את עצמו כ"חלון ראווה לשירה חדשה", על כן רבים בו השמות החדשים והלא-מוכרים, חלקם צעירים מאוד. לצד כתב העת מופצים "מערבון", מגזין עצמאי לקולנוע, "החדש והרע", מגזין לאמנות, וחוברות שירה שיצאו בהוצאת "מעין".