stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יועץ השקעות
יועץ השקעות פרטי

הכוונה לבעל רישיון העובד באופן עצמאי, להבדיל מבעלי רישיון העובדים במסגרת הבנקים או בתי ההשקעות.
יועץ השקעות פרטי הוא בעל רישיון מטעם רשות ניירות ערך, וכמו היועצים בבנקים, הוא מחויב להעניק שירותי ייעוץ אישיים, בלתי תלויים, ואובייקטיביים בתחום ההשקעות בניירות ערך ובנכסים פיננסיים בישראל ומחוצה לה. הייעוץ נעשה לאחר ברור מעמיק של צורכי הלקוח, לרבות בחינת רמת הסיכון המתאימה ללקוח.
המשמעות של שכירת שירותי ייעוץ השקעות אישי היא: שירות מקצועי, אישי ואובייקטיבי וכן בלתי תלוי. כמו כן, התאמה מלאה של מבנה חסכונותיו והשקעותיו של הלקוח לצרכיו האישיים כך שבדרך זו ניתן להגיע לאופטימיזציה מלאה ולתוצאות טובות יותר מכל דרך אחרת. אך לא די בכך, תפקידו של יועץ ההשקעות האישי הוא לחסוך ללקוח כסף על ידי הוזלת העמלות הבנקאיות למינימום, כמו כן, תפקידו לשמור על האינטרסים של הלקוח מפני סיכוני יתר ולא פחות חשוב גם לייצר תשואה שוטפת עבור הכספים הנזילים של לקוחותיו בעזרת בחירת נכסים פיננסים להשקעה המתאימים לצרכיו האישיים של כל לקוח ולקוח.
יועץ השקעות מול משווק השקעות

בחוק הישראלי יש התייחסות ליועץ השקעות ולמשווק השקעות. מבחינת השגת הרישיון הדבר זהה, אך בעת תפקידם יש להבדיל בין יועץ השקעות ובין משווק השקעות. יועץ השקעות אמור להיות אובייקטיבי בהמלצותיו ללקוח/למשקיע, בעוד שמשווק השקעות ינסה לשכנע את הלקוח להשקיע בהשקעה ספציפית שאליה הוא מקושר. לדוגמה משווק השקעות יכול לנסות לשכנע את הלקוח להשקיע בקרן נאמנות מסוימת, בעוד שיועץ השקעות ימליץ ללקוח להשקיע בה כאחת מתוך מספר קרנות נאמנות אשר תואמות את הפרופיל שהלקוח מחפש, במידה והיא באמת עונה על קריטריונים אלו. במידה ולא, לא ימליץ עליה יועץ ההשקעות.
ראו גם

בג"ץ לשכת מנהלי ההשקעות בישראל נגד שר האוצר
הערות שוליים

↑  חוק ניירות ערך, התשכ"ח-1968
| ניירות ערך והשקעות בשוק ההון |
| --- | --- | --- |
| ניירות ערך הוניים | הון מניות • מניה • מניה רגילה • כתב אופציה • כתב זכויות • מניות הטבה • כתב זכויות • מניית בכורה • מניית שליטה • מניות באוצר • יחידת השתתפות • בעל מניות |  |
| ניירות ערך התחייבותיים | איגרת חוב (איגרת חוב קונצרנית • איגרת חוב ממשלתית • איגרת חוב מוניציפלית) • אג"ח אופציה |  |
| ניירות ערך אחרים | קרן נאמנות • קרן מחקה • תעודת סל • תעודת סל בחסר • קרן סל • נייר ערך המיר • המירות • אג"ח להמרה |  |
| קבוצות ניירות ערך | שטר הון • מניית בכורה |  |
| השקעות שאינן נייר ערך | מוצר מובנה • פיקדון • חיסכון • חשבון בנק • קרן הון סיכון • קרן גידור • קרן השקעות פרטיות • מימון המונים • הלוואת בעלים • קרן נדל"ן |  |
| חסכונות פנסיוניים | קופת גמל (קרן פנסיה • קרן השתלמות) • קופת גמל להשקעה • ביטוח מנהלים • קופת גמל בניהול אישי |  |
| נגזרים | אופציה • חוזה עתידי • אופציה אקזוטית (אופציה בינארית • אופציה אסייתית) • CDO • CDS • עסקת החלף |  |
| סחורות נפוצות | סחורה • זהב • כסף (יסוד) • נפט |  |
| מטבעות דיגיטליים | הצעת מטבע ראשונית • מטבע מבוזר • ביטקוין |  |
| ניתוח ניירות ערך | ניתוח טכני • מודל בלאק ושולס • בטא (מדד) • ארביטראז' • רווח למניה |  |
| בורסות מרכזיות | הבורסה לניירות ערך בתל אביב • נאסד"ק • הבורסה לניירות ערך בניו יורק • הבורסה לניירות ערך בלונדון • Euronext |  |
| מדדים מרכזיים | מדד תל אביב 35 • מדד נאסד"ק 100‏ • מדד דאו ג'ונס • CAC 40 • DAX • FTSE 100 • S&P 500 |  |
| תאגידים | מיזוגים ורכישות • הערכת שווי • בדיקת נאותות • הצעת רכש • השתלטות עוינת • רכישה ממונפת • מנוף פיננסי • דיבידנד • מיזוג חברות • פירוק חברות • דיני תאגידים • שליטה |  |
| דוחות כספיים | יחסים פיננסיים • דו"ח כספי • רואה חשבון • תקן דיווח כספי בין-לאומי • תשקיף • הערת עסק חי |  |
| רגולציה וגופים רגולטוריים | רשות ניירות ערך • רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון • הפיקוח על הבנקים • חוק ניירות ערך • הוועדה לניירות ערך ולבורסות (ארצות הברית) • מועצה לפיקוח על הביקורת בחברות ציבוריות • פדרל ריזרב • חוק גלאס-סטיגל • רפורמת בכר • חוק החברות |  |
| היסטוריה | השפל הגדול • משבר הסאבפריים • משבר מניות הבנקים |  |
| תחומים אקדמיים קשורים | מימון • חשבונאות • כלכלה • מנהל עסקים |  |
| דירוג אשראי | דירוג אשראי • דירוג אג"ח • מודי'ס • סוכנות הדירוג פיץ' • סטנדרד אנד פורס |  |
| ערכים נוספים | הנפקה • ערך ריאלי וערך נקוב • הנפקה ראשונה לציבור • השוק הראשוני • השוק המשני • בנק השקעות • חיתום • רכישה עצמית • בורסה לניירות ערך • נייר ערך • ברוקר • דילר • חוזה הפרשים • מסלקת הבורסה • נייר ערך מגובה משכנתה • איגוח • עושה שוק • מעבר לדלפק • ספר הפקודות • מכירה בחסר • שורט סקוויז • קסטודיאן • שוק המעו"ף • בקדייטינג • מידע פנים • Dark Pool • הרצת מניות • ויסות שערי ניירות ערך • סיכון אשראי • נזילות פיננסית • EBITDA • אמות מידה פיננסיות • פירמידת שליטה • עקום התשואה • אזהרת רווח |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558175105171  LCCN: sh85067705
רצח השוטרת יונה קוממי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בספטמבר 1945 כ"ה באלול תש"ה
 נרצח:  29 באוגוסט 1965 (בגיל 19) ב' באלול תשכ"ה רמת גן
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  25 באוגוסט 1963 – 29 באוגוסט 1965 (שנתיים)
 דרגה:   שוטרת
 עיטורים
   עיטור הגבורה
 
לוחית זיכרון ליונה קוממי ברחוב השוטרת ברמת גן
אנדרטה לשוטרת יונה קוממי בחצר משטרת מרחב דן
הנצחה ליונה קוממי בגינת השוטרת בשכונת עזרא
רצח השוטרת יונה קוממי היה המקרה הראשון במדינת ישראל שבו נהרגה שוטרת בעת מילוי תפקידה. ב-29 באוגוסט 1965 רצח אברהם ליס שני אנשים, ולאחר שהשוטרת יונה קוממי ניסתה לעצור אותו ירה בה למוות והתאבד. על פועלה באירוע זה קיבלה את עיטור הגבורה ממשטרת ישראל.
גיוס נשים למשטרת ישראל

למרות שעם הקמת צה"ל חל חוק גיוס חובה גם על נשים, גיוס נשים למשטרת ישראל נתקל בהתנגדות. אמנם בשנת 1948 ניסו להפעיל שוטרות בתפקידי תנועה ובתפקידים מקצועיים אחרים, אך הניסיון נכשל וכעבור זמן קצר עברו השוטרות לתפקידים משרדיים, מלבד אלו שעבדו בבתי המעצר לנשים. רק ב-1961, בעידודו של עמוס בן-גוריון שהיה מפקד מחוז תל אביב, התחיל קורס לשוטרות ו-24 השוטרות הראשונות נכנסו לתפקיד בפיקודה של מפקח נעמי שדמי.
בתחילה שירתו השוטרות בתפקידי סיור בלבד ובפיקוח על התנועה. הן לא היו חמושות ועבדו בזוגות. עם הזמן עברו קורס נהיגה וצוידו בקטנועים שהקלו על הניידות שלהן.
יונה קוממי, נולדה ב-3 בספטמבר 1945 וגדלה בשכונת עזרא בתל אביב. ב-25 באוגוסט 1963, התגייסה למשטרת ישראל. היא הייתה השוטרת הראשונה שהורשתה לרכוב על קטנוע.
אירועי הרצח

בבוקר 29 באוגוסט 1965 היו השוטרות יונה קוממי וגליה אגסי בסיור במרכז רמת גן, כשלפתע נשמעו יריות מבית ברחוב ביאליק מס' 22.
אברהם ליס, בן 68, מלווה בריבית, היה בפגישה עם אביגדור ופולה ליס, שני גיסים ובעלי בית מסחר לטקסטיל, שהיו חייבים לו 160,000 ל"י והתקשו להחזיר לו אותם (אין קשר משפחתי בין המלווה ללווים). במהלך ויכוח עם השניים הוא שלף אקדח שהיה ברשותו וירה בשניהם והם נהרגו במקום. לאחר מכן הוא ירד במדרגות במרוצה וחצה את רחוב ביאליק לעבר רחוב הוורדים. השוטרות יונה קוממי וגליה אגסי שלא היו חמושות רצו אחריו, וכאשר התקרבה קוממי לעברו הוא הסתובב ירה בה והרגה ומיד לאחר מכן התאבד בירייה בראשו.
אלפים השתתפו בהלוויית יונה קוממי שנערכה כעבור יומיים ב-31 באוגוסט 1965 בחלקת המשטרה בבית הקברות הצבאי קריית שאול, ובראשם המפכ"ל פנחס קופל, כל צמרת המשטרה וראשי העיריות בגוש דן.
לאחר הירצחה של קוממי הועלתה ביקורת מדוע אין השוטרות חמושות ומדוע יש לסכן אותן בשל כך.
לאחר מותה זכתה יונה קוממי יחד עם גליה אגסי בצל"ש ממפכ"ל המשטרה. בשנת 1974 הומר צל"ש זה לעיטור הגבורה, קוממי היא אחת משני שוטרים בלבד שזכו בעיטור זה (יחד עם יוסף וקיל).
הנצחה

בדצמבר 1966 הוחלף שמו של רחוב הוורדים, ל"רחוב השוטרת", ובמקום בו נרצחה יונה קוממי נחנך שלט הנצחה לזכרה.
בשכונת עזרא ניטעה "גינת השוטרת" על שם יונה קוממי. בשנת 2002 ניהלו תושבי השכונה מאבק מוצלח נגד עיריית תל אביב שרצתה להחליף את שם הגינה על שם יצחק רבין.
בחצר משטרת מרחב דן (משטרת רמת גן) הוקמה אנדרטה לזכרה של יונה קוממי.
פרס שנתי לשוטרים מצטיינים על שם יונה קוממי, מוענק מקרן של עיריית רמת גן ומועדון הבנקאים בגוש דן.
לקריאה נוספת

נעמי שדמי: מרתה ונעמי, הוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2005
הערות שוליים

↑  צפורה שחורי-רובין, ‏שיטור ומגדר: כניסתן של נשים למשטרת ישראל, 1948–1981, קתדרה 164, תמוז תשע"ז, עמ' 139–172
↑  הלווית השוטרת יונה קוממי, מעריב, 31 באוגוסט 1965
↑  קריאת רחוב של שם יונה קוממי ברמת גן, מעריב, 27 בדצמבר 1966
↑  גן ציבורי חדש בשכונת "עזרא" בת"א ע"ש השוטרת יונה קוממי, הצופה, 25 באוגוסט 1966
↑  מאבק תושבי שכונת עזרא נגד עיריית תל אביב בפרשת "גינת השוטרת"
↑  שוטר ושתי שוטרות מר"ג זכו ב"פרס יונה קוממי", דבר, 1 בינואר 1969
↑  חולקו פרסים לשוטר ושוטרת מצטיינים בר"ג, דבר, 22 בינואר 1970
פרס קוממי ז"ל לארבעה שוטרים ו-2 אנשי משא"ז, מעריב, 5 בנובמבר 1979
פריחת החזרן

פריחת במבוק
פריחת החזרן או פריחת הבמבוק היא תופעה טבעית שבה במבוקים פורחים בפריחה המונית ומסונכרנת.
התופעה

במבוקים פורחים בפריחה המונית כשכל הצמחים שהם צאצאים של אותו צמח אם פורחים ביחד במשך מספר שנים, גם אם הם נמצאים במקומות שונים ומרוחקים האחד מהשני. לאחר הפריחה הצמחים מתים לעיתים קרובות. מכיוון שבדרך כלל יער במבוק צומח מבמבוק בודד, מוות של במבוק מתרחש בשטח גדול. למיני במבוקים יש טווח רחב מאוד של תדירויות פריחה, מפעם בשנים בודדות לפעם בעשרות שנים, כאשר התדירות לא בהכרח קבועה עבור כל מין. אחד המינים עם הזמן הארוך ביותר בין פריחות הוא המין Phyllostachys bambusoides, עם תדירות של כ-120 שנה. מכיוון שלא נמצא גורם סביבתי על תזמון הפריחה, כנראה שיש מעין שעון פנימי בתאי הבמבוקים שמסמן מתי לעצור את הצמיחה ולהתחיל להשקיע אנרגיה בפריחה. המנגנון והסיבות האובולוציוניות לזה עדיין לא ידועים, אך יש מגוון השערות
השפעה

לפריחה ההמונית והפירות הרבים יש השלכות כלכליות ואקולוגיות ישירות. לדוגמה, כשאוכלוסיית המין Melocanna bambusoides פורחת אחת ל-30-35 שנה מסביב למפרץ בנגל, יש לכך השלכות הרסניות לתושבי האזור. המוות של צמחי הבמבוק לאחר הפריחה גורם לאבדן עצום של חומר בנייה בו התושבים משתמשים. בנוסף, הכמות הגדולה של פירות הבמבוק מובילה לגידול מהיר באוכלוסיות מכרסמים. ככל שמספר המכרסמים עולה, הם אוכלים לא רק את אותם פירות, אלא את כל מה שהם מצליחים למצוא, כולל שדות תבואה ומזון מאוחסן. המכרסמים הרבים גם מפיצים מחלות. הפריחה של הבמבוק משפיעה על מינים נוספים, שמעדיפים לאכול במבוק לא פורח, כגון הפנדה, שנעה למקומות אחרים כאשר אחוז גבוה של במבוקים פורח היכן שהיא נמצאת.
הערות שוליים

1 2  Chongyang Wu, Zhanchao Cheng, Jian Gao, Mysterious Bamboo flowering phenomenon: A literature review and new perspectives, Science of The Total Environment 911, 2024-02-10, עמ' 168695 doi: 10.1016/j.scitotenv.2023.168695
↑  Xiao Zheng, Shuyan Lin, Huajun Fu, Yawen Wan, Yulong Ding, The Bamboo Flowering Cycle Sheds Light on Flowering Diversity, Frontiers in Plant Science 11, 2020 doi: 10.3389/fpls.2020.00381/full#t3
↑  Yuji Isagi, Teruhiko Kawahara, Kouichi Kamo, Biomass and net production in a bamboo Phyllostachys bambusoides stand, Ecological Research 8, 1993-08-01, עמ' 123–133 doi: 10.1007/BF02348524
↑  Jon E. Keeley, William J. Bond, Mast Flowering and Semelparity in Bamboos: The Bamboo Fire Cycle Hypothesis, The American Naturalist 154, 1999-09, עמ' 383–391 doi: 10.1086/303243
↑  Janzen, DH. (1976). "Why Bamboos Wait so Long to Flower". Annual Review of Ecology and Systematics. 7: 347–391. doi:10.1146/annurev.es.07.110176.002023.
↑  Muli bamboo | plant | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
↑  Guochun Li, Huadong Song, Latifa A. A. Altigani, Xueli Zheng, Shuhai Bu, Changes of foraging patch selection and utilization by a giant panda after bamboo flowering, Environmental Science and Pollution Research 24, 2017-07-01, עמ' 16418–16428 doi: 10.1007/s11356-017-9164-5
תקריב של פרחי במבוק
פרחי Phyllostachys glauca
הקרן לחקר ארץ ישראל

| --- | --- |
סמל הקרן
 תקופת הפעילות:  1865–הווה (כ־160 שנה) 
 www.pef.org.uk
 
סלע שעליו סימנו אנשי הקרן בראשית המאה ה-20 נקודת יחוס למדידת גובה פני ים המלח
מפת הקרן לירושלים וסביבתה
שרטוט של הר הבית שנערך בידי וורן
שער ה-PEQSt מיולי 1900
הקרן לחקר ארץ ישראל (Palestine Exploration Fund או PEF), שכדי להבדיל בינה לבין קרנות אחרות בעלות שם דומה, יש המכנים אותה הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל היא ארגון שהוקם ב-1865 במטרה לחקור את ארץ ישראל והלבנט.
הקמת הקרן

החל מראשית המאה ה-19 נשמעו באנגליה קולות הקוראים להקמת ארגון מוסדר שיעסוק בחקר ארץ הקודש.
ניסיון ראשון להיענות לקריאות אלה נעשה בשנת 1805, עם הקמת ארגון בשם "אגודת ארץ ישראל". האגודה הייתה קצרת ימים, והפרסום הבודד שהפיקה היה חיבורו של זטצן מ-1810 "דוח קצר על הארצות הגובלות בכנרת בירדן ובים המלח". ב-1834 פורקה האגודה ושולבה בחברה הגאוגרפית המלכותית הבריטית. עם זאת היא נחשבת למבשרת הקרן לחקר ארץ ישראל.
ב-12 במאי 1865 התכנסה קבוצה של אנשי האקדמיה והכנסייה בחדר "ירושלים" שבמנזר וסטמינסטר, ובו הוחלט להקים את הקרן לחקר ארץ ישראל. מושב היסוד התקיים ב-22 ביוני של אותה שנה, והוכרזו מטרות הקרן: חקירת ארץ־ישראל מבחינה היסטורית, ארכאולוגית, אנתרופולוגית, טופוגרפית, גאולוגית, וכן מבחינת מדעי הטבע - החי, הצומח והמטאורולוגיה של ארץ־ישראל.
מיד עם הקמתה, פרשה המלכה ויקטוריה את חסותה על הקרן (חסות שנמשכה על ידי יורשיה), והארגון זכה לפופולריות רבה, אשר נבעה בין השאר מהחלטת המייסדים, כי על־אף היות רבים מביניהם אישי כנסייה, פעולות הקרן לא ישאו אופי דתי או פוליטי. אחד מהתומכים שגויסו בזכות מדיניות זו, היה משה מונטיפיורי.
אם כי הקרן ושליחיה השתדלו לדבוק במדיניות זו, אין להתכחש לעובדה שמעשי הקרן הושפעו פעמים רבות מרגשות דתיים. כך, בירושלים, ההתעניינות במבני הר הבית המוסלמים נעשתה כבדרך־אגב לחיפוש שרידי בית המקדש, ואין זה מקרה שהתערוכה בלונדון נשאה את השם "עולם התנ"ך" ולא שם כגון "פלשתינה לדורותיה".
משלחות מחקר בחסות הקרן > המשלחת הראשונה

ב-22 בנובמבר 1865, עגנה בביירות הספינה הנושאת את אנשי משלחת המחקר הראשונה של הקרן בראשותו צ'ארלס וילסון ועסקה בסקר האזור שממזרח להר הלבנון. הסקר כלל התחקות הידרוגרפית אחר מקורותיו של הירדן, חפירות ארכאולוגיות טרומיות בכפר נחום, תיעוד מנהגי המקום בשכם ועוד. המפות ששורטטו במהלך המסע הניחו את היסודות לגולת הכותרת של ה-P.E.F, סקר ארץ־ישראל המערבית, והדגש הרב שניתן לממצא הארכאולוגי ולאתרי הקודש של שלוש הדתות, נתן את הטון למסעות שלאחריו. העלות הכוללת של המשלחת הסתכמה ב-1,150 לירה שטרלינג, ועל בסיס זה החלו גיוסיי התרומות לקראת המשלחות הבאות.
משלחות מחקר בחסות הקרן > החפירות בירושלים

בנובמבר 1866, יצאה לדרכה המשלחת השנייה. אנשי המשלחת, בראשותו של צ'ארלס וורן, הגיעו לארץ־ישראל ב-1867, ובמשך שלוש שנים חקרו את הארץ, בשימם דגש מיוחד על הארכאולוגיה של ירושלים.
בעיר דוד, גילה וורן פיר המתחבר לנקבת חזקיהו. וורן האמין שדרך פיר זה, יואב בן צרויה התגנב לתוך יבוס המבוצרת ופתח את שעריה בפני צבאות דוד, ואף הדגים זאת בכך שטיפס במעלה הפיר בעצמו. תאוריה זו החזיקה מעמד כ-130 שנה, עד שב-1995, הוחלפה בתאוריה אחרת.
וורן, שרצה לחפור בהר הבית נתקל בסירובו של הוואקף, בתוך הר הבית עצמו, נאלץ וורן להסתפק בטיפוס לתוך בורות מים קיימים, אותם מיפה בדייקנות, תרשימים אלו ממשיכים לשרת את החוקרים עד היום.
מחוץ להר הבית, לרוב הותר לו לחפור כרצונו, ווורן אכן חפר סדרה של פירים, שחלקם עדיין קיימים, ואילו חלקם "נבלעו" כאשר לימים נחפרו גן העופל ומנהרות הכותל. ממצאיו שבסביבות הר הבית כללו את שער וורן ואת 'אולם החשמונאים' השייכים כיום למתחם מנהרות הכותל.
אחד מאותם הפירים, עדיין ניתן לראות ברצפת אולם התפילה שבקשת וילסון.
כאשר לא אושר לו לחפור בסמוך לפינה הדרום-מערבית, הרחיק וורן את חפירתו מספר מטרים, וכאשר נחפרו לעומק כ-80 רגל (כ-25 מטר), החלו החופרים לחפור אופקית, תחת אפם של השלטונות, עד להגעה למחוז חפצם - כותלי הר הבית. פעולה נועזת זאת הציתה את דמיונם של רבים, ואיור חפירה זו הונצח בגאווה בשער רבעונה של הקרן.
משלחות מחקר בחסות הקרן > שאלת מיקומו של הר סיני

ב-1868 יצאה המשלחת השלישית של הקרן בראשותו של וילסון, במטרה לחקור את מדבר סיני וכן לקבוע האם ג'בל מוסא הוא הר סיני המקראי או שמא זהו ג'בל סרבל. המשלחת חקרה ומיפתה את חלקו של המדבר שבין תעלת סואץ לג'בל מוסא. כדי להשלים את החסר ולחקור את שאר מדבר סיני, יצאה משלחת נוספת בראשותו של אדוארד הנרי פלמר, שהיה חבר במשלחת הקודמת. חברי המשלחת נרצחו בידי בדואים בסיני למטרת שוד, וגופותיהם נמצאו מוטלות בערוץ ואדי סודר מאוחר יותר בידי כוחות בריטים שנשלחו ממצרים בפיקודו של צ'ארלס וורן.
משלחות מחקר בחסות הקרן > סקר ארץ־ישראל המערבית

גולת הכותרת של פעילות הקרן הייתה מפעל המיפוי הגדול שלה, בו מופתה כל ארץ ישראל שממערב לנהר הירדן, מנהר הליטני שבצפון ועד נחל באר שבע שבדרום.
ארץ ישראל חולקה בין הקרן לחקר ארץ ישראל לבין החברה האמריקנית לגאוגרפיה, והוחלט שהקרן לחקר ארץ ישראל תמפה את ארץ־ישראל שממערב לירדן, בעוד החברה האמריקאית תעסוק במיפוי ממזרח לירדן.
הסקר הסתמך על מידע קודם, כגון המפות המדויקות של קו החוף הארץ־ישראלי, שנכללו, בתוך מפות הצי הבריטי, ושורת מדידות הגובה שנעשו על ידי וילסון, במטרה למדוד את גובהם של ים המלח ובריכות שלמה.
משלחת הסקר פעלה בין השנים 1871–1878. בתחילה הוביל את המשלחת קפטן ר. אי סטיוארט (R. E. Stewart), ולאחר שהלה חלה במלריה, החליפו קלוד קונדר. לאחר שקונדר נפצע במהלך מתקפה של תושבי צפת, החליפו הוריישו קיצ'נר כראש המשלחת.
תוצאות הסקר פורסמו בתור מפה, שמפאת גודלה היה צורך לחלקה לעשרים וששה חלקים, בתוספת ל-6 ספרים, הכוללים תיאורים של המקומות הנראים במפה. המשלחת מיפתה גם את הדרכים הרומיות בארץ ישראל.
פעילות הקרן במאה ה-20

הקרן בשנים האחרונות עוסקת במתן מענקים לחוקרים בתחומי העניין של הקרן ובפרט בחקר המזרח הקרוב.
לקרן אוסף הכולל מפות, מסמכים וממצאים ממחקרים ומשלחות בעבר הזמין לעיון חוקרים.
בנוסף הקרן מארגנת אירועים, הרצאות וימי עיון בתחומי העניין של הקרן וממשיכה להפיק את ביטאון הקרן.
פעילות הקרן במאה ה-20 > ביטאון הקרן

Palenstine Exploration Fund Quarterly Statment, או בקיצור PEQSt, יצא לאור לראשונה ב-1865. ב-1938, כאשר הוחלט לאחֵד בין ביטאון הקרן לבין דיווחי בית הספר הבריטי לארכאולוגיה, הושמטו המילים Fund ו-Statmente משם הביטאון, והוא מתפרסם ככותר Palestine Exploration Quarterly, ומוכר ב-PEQ. על אף שמו, כתב העת חדל ב-1942 להיות רבעון והוא רואה אור במתכונת חצי שנתית.
לקריאה נוספת

יהושע בן אריה, ארץ ישראל במאה הי"ט, גילויה מחדש, כרטא, 1970.
יהושע בן אריה, ‏המוסדות הזרים לארכאולוגיה ולחקירת ארץ-ישראל בתקופת המנדט, חלק א, קתדרה 92, יוני 1999, עמ' 135–141, 172-160
ג'ון ג'יימס מוסקרופ, ‏זרים בשערייך: חיל ההנדסה המלכותי ו'הקרן הבריטית לחקירת ארץ-ישראל', 1870-1865, קתדרה 103, מרץ 2002, עמ' 68-53 (תורגם מאנגלית ונערך בידי עידן ירון)
רועי מרום, תרומת ספרות הנוסעים וה-Palestine Exploration Fund לחקר ארץ-ישראל במאה התשע-עשרה, רוח מזרחית 12, נובמבר 2010, עמ' 3–12.
John James Moscrop, Measuring Jerusalem: the Palestine Exploration Fund and British Interests in the Holy Land, London: Leicester University Press, 1999
הערות שוליים

↑  Ruth Kark, Haim Goren, "Pioneering British exploration and scriptural geography: The Syrian Society/The Palestine Association", The Geographical Journal, vol. 177, no. 3, 2011, pp. 264–274
↑  Albert Glock, "Cultural Bias in the Archaeology of Palestine", Journal of Palestine Studies, 1995
↑  הגיליון הראשון
↑  פירוט הגיליונות האחרונים
| ידיעת ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| כללי | ארץ ישראל • ידיעת ארץ ישראל • מחקר אזור בארץ ישראל |  |
| תחומי מדע | היסטוריה • גאוגרפיה • גאולוגיה • אקלים • החי • הצומח • הצפרות בישראל |  |
| תחומי הפעילות | לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה • של"ח וידיעת הארץ • סדרות חינוך • לימודי ארץ ישראל • חוגי סיירות • החקלאות בישראל |  |
| מוסדות | בתי ספר שדה • האגודה הגאוגרפית הישראלית • החברה ההיסטורית הישראלית • החברה המזרחנית הארץ-ישראלית • החברה להגנת הטבע • החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה • המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל • המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן • המכון לארכאולוגיה (אוניברסיטת תל אביב) • המכון לארכיאולוגיה ע"ש זינמן • המכון לארכיאולוגיה גלילית • המכון ללימודי ים ע"ש ליאון רקנאטי • המרכז הבינלאומי לשימור ע"ש העיר רומא • המרכז למיפוי ארץ ישראל • המרכז למיפוי ישראל • העמותה הישראלית לפרהיסטוריה • הקרן לחקר ארץ ישראל • יד יצחק בן-צבי • מכון אבשלום • מכון ישראלי לארכאולוגיה • רשות העתיקות • רשות הטבע והגנים |  |
| מסלולים מסומנים | שביל ישראל • שביל ישראל לאופניים • שביל ירושלים • שביל הגולן • שביל הסנהדרין • שביל גולני • שביל הים • סובב כנרת |  |
| חוקרי ארץ ישראל | בנימין מטודלה • אשתורי הפרחי • יהוסף שוורץ • אברהם משה לונץ • אברהם יעקב ברור • זאב וילנאי • יוסף ברסלבי • שמריה גוטמן • צבי אילן • יוסי בן-ארצי • אורי דביר • ספי בן-יוסף • שמואל אביצור • ברוך ספיר • מורה דרך |  |
| ספרי יסוד | ארץ-ישראל: ספר-המסעות • מדריך ארץ ישראל • אנציקלופדיה אריאל • מדריך ישראל • כל ארץ ישראל • אנציקלופדיה לתולדות ארץ-ישראל • אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266379005171  BnF: cb12749886d (data)  CiNii: DA08437534  GND: 1017247-6  ISNI: 0000 0004 0424 4213  LCCN: n50082482  NKC: zmp20211130683  NLA: 35406581  SUDOC: 073325538  VIAF: 124949009   WorldCat (עם VIAF): 124949009
שובי נפשי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 ישיבה
 השתייכות:  חרדים
 בעלי תפקידים
 ראש הישיבה גבוהה:  עזריאל מנצור
 מיקום
 מיקום:  הבעש"ט 2, ירושלים
 מדינה:  ישראל
 קואורדינטות:  31°47′23″N 35°13′12″E﻿ / ﻿31.7898226°N 35.2200108°E﻿ / 31.7898226; 35.2200108
 shuvinafshi.org
 he
 
שובי נפשי היא ישיבת מקובלים ומכון להוצאת ספרים בירושלים בראשות הרב עזריאל מנצור.
ישיבה

בישיבה עשרות תלמידים, והיא מגדירה עצמה כישיבת מקובלים, בה לומדים קבלה החל משעה 4 בבוקר, ולאחר תפילת שחרית מתפצלים הלומדים למספר מסלולים: לימודי קבלה, לימוד גמרא, ולימוד למבחני הוראה ודיינות. הישיבה שוכנת ברחוב הבעש"ט 2 פינת רחוב הרב יוסף חיים זוננפלד בירושלים.
מכון הוצאת ספרים

המכון עוסק בהוצאת ספרי קודש מדפוסים ישנים וכתבי יד רבים הנמצאים בספריית המכון. המכון הגיה והוציא לאור עשרות ספרים, ביניהם הוצאה מחדש של ספרי הרב חיים פאלאג'י. עוד הוציא המכון ספרים מאת רבי מאיר ביקייאם, הרב יונתן אייבשיץ, הרב חיים ויטאל תלמיד האר"י הקדוש, הרב אליהו דוד רבינוביץ תאומים האדר"ת רבה הראשי של ירושלים חמיו של הראי"ה קוק, ועוד. ההוצאה הוקמה לפני כ-25 שנה, ומלבד הוצאה מחדש מספרים וכת"י ישנים היא מוציאה לאור את הקובץ "ארזים" ובו מאמרים מאת אנשי הישיבה ועלון שבועי בשם שִׂפְתֵי יְשֵׁנִים ובו קטעים חדשים מכתבי יד.
הערות שוליים

↑   ישיבת שובי נפשי (ירושלים), המכון להוצאת ספרים, דף שער בספרייה הלאומית
↑  שם העלון הוא על פי הפסוק במגילת שיר השירים (פרק ז פסוק י); "וְחִכֵּ֕ךְ כְּיֵ֥ין הַטּ֛וֹב הוֹלֵ֥ךְ לְדוֹדִ֖י לְמֵישָׁרִ֑ים דּוֹבֵ֖ב שִׂפְתֵ֥י יְשֵׁנִֽים׃"
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישיבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311511305171  ISNI: 0000 0001 0697 8534  LCCN: nr00014311  VIAF: 143503388   WorldCat (עם VIAF): 143503388
אוטופיה

ערך זה עוסק במושג. אם התכוונתם לפירוש אחר, ראו .
חיתוך עץ מאת אמברוזיוס הולביין (אנ') עבור הספר אוטופיה מאת תומאס מור
גן עדן עלי אדמות מאת היירונימוס בוש
תור הזהב מאת לוקס קרנאך
השמים והארץ החדשים בביבליה פרוטסטנטית אוטופיאנית
ניסיון שנעשה להקים יישוב אוטופיאני בניו-הרמוני, אינדיאנה, על פי רעיונותיו של רוברט אוון
ישוב אוטופיאני פיני בשם 'סואינטולה' בבריטיש קולומביה, קנדה.
מכונות תעופה אוטופיאניות מתחילת המאה העשרים
נווה הוטה נוסדה בשנות החמישים בקרקוב שבפולין. היא משמשת כדוגמה בלתי גמורה של עיר אידיאלית.
אוּטוֹפְּיָה הוא מונח שנטבע על ידי תומאס מור ב־1516 המתאר "חברה מושלמת". מעיקרו זהו מבנה אינטלקטואלי טהור, המציין סדר חברתי אידיאלי, המתקיים במקום לא מוכר. סדר זה הוא מרוחק בזמן ובמקום, ואינו בר-קיימא במציאות החברתית הקיימת, וזמן מימושו נקבע לעתיד לבוא ואולי אף מחוץ לכדור הארץ. אוטופיה היא מילה ביוונית שהתגלגלה ללטינית ופירושה "שום מקום".
כיום, במובן הכללי והמקובל ביותר שלו, מתייחס המונח לחברה מושלמת והיפותטית. הוא מתייחס לתיאור מצב שנתפס על ידי הוגיו כרעיון טוב אך בלתי-ישים מבחינה חברתית, כלכלית או פוליטית, או שיישומו כרוך בשינויים חברתיים קשים לביצוע.
תיאורים של חברות אידיאליות נכתבו דורות רבים, בכל התרבויות, עוד לפני שנטבע המונח "אוטופיה". הסוגה הספרותית העוסקת באוטופיה, מטרתה היא להציג חזון או למתוח ביקורת על המצב הקיים. אף כי אוטופיות נחשבות כרעיונות אידיאליסטיים או אופטימיסטיים בלתי-אפשריים למימוש (בחלק מהמקרים – גם על ידי הוגי האוטופיות עצמם), היו במהלך הדורות ניסיונות לממש אוטופיות במידה מסוימת של הצלחה.
לא זאת בלבד שחזון זה מלווה את כל התרבויות והזמנים, אבל אוטופיה גלובלית של שלום עולמי נתפסת אצל אנשים מסוימים כסופה האולטימטיבי והבלתי נמנע של ההיסטוריה האנושית.
האוטופיה על פי תומאס מור

המונח "אוטופיה" נטבע על ידי הפילוסוף, הסופר, המשפטן והפוליטיקאי תומאס מור בשנת 1516 בספרו (שנכתב בלטינית): De Optimo Reipublicae Statu deque Nova Insula Utopia ("על-אודות הרפובליקה הטובה הנמצאת באי החדש אוטופיה") או, בקיצור 'אוטופיה'. בספרו של מור, "אוטופיה" הוא בעצם שמו של אי מבודד שעליו הוקמה רפובליקה אידיאלית. בכותרת הספר יש הד לחיבור "הפוליטאה" של אפלטון, שבתרגומו ללטינית נקרא "הרפובליקה".
מור עצמו ביאר את השם אוטופיה, וכתב שגזר אותו משורשים יווניים באופן שאפשר יהיה לפרשו בשני אופנים: Eutopia – "מקום טוב", או "Outopia" – "שום-מקום" ("מקום שאינו קיים"). הספר כולו מתאר את החברה האידיאלית על האי הדמיוני. התיאור הוא ספק-רציני ספק-סאטירי, והוא כולל רמזים והתייחסויות סמויות לכתבים קלאסיים (יווניים ולטיניים), שעסקו בתיאור החברה האידיאלית, ושנפוצו בין המשכילים במערב אירופה בימיו של מור.
בספרו, מתאר תומאס מור חברה המסודרת באופן רציונלי. את הסיפור מביא כביכול מגלה הארצות שגילה אותה – רפאל היתלודיאוס (שם שגזור מיוונית ואפשר לתרגמו כ"פטפטן" או "קשקשן"). אוטופיה היא רפובליקה שבה כל הרכוש מוחזק במשותף. בנוסף, קיימים בה מעט חוקים, ואילו אין בה עורכי דין. כמעט ואין היא שולחת את אזרחיה להילחם, אך היא שוכרת שכירי חרב מאזרחי המדינות הקרובות בכדי להתגונן.
יש להניח כי מור, אדם נוצרי קתולי דתי שהתלבט פעם האם להצטרף לכנסייה ככומר, קיבל השראה מחיי הנזירים כשהוא תיאר את אופייה של החברה האוטופית. מור חי בתקופה שבה השראתו של הרנסאנס החלה לפעול באנגליה, והאידיאלים של ימי הביניים הישנים – כולל האידיאל הנזירי – החלו להיסדק. כמה מרעיונותיו של מור משקפים נוסטלגיה לעבר ימי-ביניימי זה. ספרו היווה השראה לרדוקסיונים שנוסדו בידי הישועים על מנת לנצר ו"לתרבת" את הגואראנים.