stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סם ג'ונס (מוזיקאי)
קריירה

ג'ונס נולד בג'קסונוויל שבפלורידה, וב-1955 עבר לניו יורק, שם ניגן עם בובי טימונס, טייני בראדשו, Les Jazz Modes, קני דורהאם, אילינוי ג'אקט, פרדי האברד, דיזי גילספי ות'לוניוס מונק. הקלטותיו הידועות ביותר הן שיתופי פעולה עם הסקסופוניסט קנונבול אדרלי (1959-1965). ג'ונס ניגן גם עם הפסנתרנים ביל אוונס בשנות ה-50 ואוסקר פיטרסון (1966-1970) וסידר ולטון מאוחר יותר . ג'ונס בילה את מרבית הקריירה שלו בסצנת הג'אז הניו יורקית והוא אחראי למספר סטנדרטי ג'אז, ביניהם "Del Sasser" ו-"Unit 7" שנכתבו במהלך עבודתו עם אדרלי.
הערות שוליים

↑  James Nadal, Sam Jones, All About Jazz
↑  "Down Beat Profile". Downbeat.com. 2011-06-16. אורכב מ-המקור ב-2011-06-16. נבדק ב-2012-06-25.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442353505171  PLWABN: 9810539183905606  BIBSYS: 1005308  BNE: XX982573  BnF: cb138957437 (data)  GND: 134419782  ICCU: MODV270876  ISNI: 0000 0001 1037 9550  LCCN: nr89012625  LNB: 000080416  MusicBrainz: 1789de4d-0f0c-4db9-b850-a823b945c883  NTA: 262460998  RERO: 02-A012339732  SNAC: w6863350  SUDOC: 082303983  VIAF: 10033539   WorldCat (עם VIAF): 10033539
ניגוני בעלז

מקהלת בעלז בחתונת נכד האדמו"ר, סיוון תשע"ה
ניגוני בעלז הם ניגונים חסידיים שהולחנו על ידי מלחינים מחסידות בעלז, רבים מתוכם הפכו ללהיטים ברחבי הציבור החרדי והדתי. השירים מבוצעים בסדרת תקליטים תחת השם "ניגוני חסידי בעלזא".
היסטוריה > לפני השואה

לפני השואה לא הייתה השירה נהוגה בחסידות בעלז שבגליציה, הטישים היו מיועדים בעיקרם לסעודת האדמו"ר ולאמירת דברי תורה, גם התאספויות החסידים כללו בעיקר דברי תורה בעניין עבודת ה' וסיפורי צדיקים ולא שירים. בחגים ובמועדים שמרו בחסידות על מסורת קבועה של כ-35 ניגונים מיוחדים, חלקם ניגונים עתיקים שהתקבלו מבית המגיד ממזריטש, המגיד מקוזניץ' והחוזה מלובלין ועוד, שהושרו מתוך קפידה מיוחדת. בין היתר בתפילות הימים הנוראים, בהקפות בשמחת תורה, שירת מזמור קיט בתהילים בהדלקת נרות חנוכה, ועוד. במוצאי יום הכיפורים ובשבועות התקיימו 'טישים' מיוחדים בהם היו האדמו"רים שרים ניגון בקול לפני כל הציבור, במוצאי יום הכיפורים ניגון "המבדיל" ובשבועות ניגון "ובאו כולם" מתוך הזמר "יום שבתון".
בהקפה השביעית בשמחת תורה היה מושר בחסידות ניגון חסידי עתיק שמקורו בחצרות בית צ'רנוביל, שהותאם אחר כך למילים הבה נגילה על ידי המלחין הציוני אברהם צבי אידלסון. לאחר תחילת השימוש החילוני בשיר, הורה האדמו"ר השלישי בשושלת, רבי ישכר דב רוקח, להפסיק לשיר את הניגון. במוצאי שמחת תורה תשע"ד אמר האדמו"ר הנוכחי, רבי ישכר דוב רוקח, לחסידיו כי ניתן לחזור לשיר ניגון זה "משום שהציונים כבר שכחו מזמן מניגון זה, וכבר מצאו להם ניגונים אחרים" כלשונו.
היסטוריה > לאחר השואה

לאחר הכתרתו של רבי ישכר דב רוקח לאדמו"ר, בשנת תשכ"ו, החל לעודד שירה בטישים ובהתאספויות חסידים. בשנת תשל"ב הקים רבי ישכר דוב את מקהלת חסידי בעלז, ששרה בטישים, באירועי ובשמחות החסידות. בתחילת דרכה שרה המקהלה ניגונים של חסידויות אחרות, כמו חסידות מודז'יץ, חסידות ויז'ניץ וחסידות רופשיץ, במקביל החל רבי ישכר דב לעודד חסידים בעלי חוש מוזיקלי להלחין ניגונים חדשים, ביניהם הרב יוסף צבי ברייער, הרב ירמיה דמן, הרב שלמה קאליש ועוד.
מדי שנה מולחנים עשרות ניגונים לימים נוראים ולכבוד שמחות בחצר החסידות, ניגונים הכוללים בדרך כלל גם מילים. בשנים האחרונות מעודד האדמו"ר הלחנת ניגונים חדשים רבים, לפעמים אף מצביע האדמו"ר על פסוקים מסוימים או קטעי תפילות ומבקש להלחין עליהם שיר.
ניגוני בעלז כוללים אלפי שירים שהולחנו משך השנים על ידי מלחיני החסידות. סגנון הניגונים רחב וכולל ניגוני שמחה, ניגוני מרש וניגונים רגועים ושקטים, כאשר גם הניגונים השמחים מתאפיינים ברצינות השזורה בהם. הניגונים ניתן לשמיעה בקו הנייעס של החסידות - "קול בעלזא". ניגונים רבים, בעיקר ניגוני השמחה, התפרסמו מחוץ לחסידות ומושרים באופן קבוע בחסידויות אחרות ובחתונות חרדיות.
מקהלת בעלז כיום מונה כ-20 אברכים וכן מקהלת ילדים ומנוצחת על ידי אלטר מאיר קאליש (אחיו של המלחין שלמה קאליש והזמר דודי קאליש).
מלחינים

מלחיני החצר העיקריים הם:
האדמו"ר, רבי ישכר דוב רוקח. אחדים מלחניו התפרסמו כלהיטים בעולם החרדי והדתי ("יהי החודש", "וחסד ה'", ועוד). גם בנו של האדמו"ר, רבי אהרן מרדכי, ונכדו ר' אלימלך נתן נטע הלחינו מספר ניגונים. גם הנכד ר' דוד מלחין שירים המושרים בתפילה.
הרב יוסף צבי בריער, ראש ישיבת בעלז בבית חלקיה ("יה אכסוף", ברכת המזון לתשב"ר, ועוד). רבים מלחניו הם יצירות מורכבות וארוכות
הרב ירמיה דמן, משגיח בישיבת בעלז בטלזסטון ("סימן טוב ומזל טוב")
הרב שלמה קליש, משגיח בישיבת נדבורנה ("תהא השעה הזאת", "פתח שערי שמים", "כי אורך ימים")
הרב פנחס פרידמן, ראש הכוללים של החסידות והחברותא של האדמו"ר
אליהו אייזנבך ("וידעו", "חסדי ה'")
יהודה איינהורן ("שומרי מצוותיה")
אליעזר קאליש (בנו של הרב שלמה, "כי אתה הוא מלך", "הקשיבה", "כתר", "אשרי מי שגדול בתורה")
פנחס ברייער (בנו של הרב יוסף צבי), ר"מ בישיבת בעלז בבית חלקיה, ומחנך ("השבעתי", "הנני בידך")
שלמה יעקב פריד, מראשי מקהלת בעלז
דודי קאליש (אחיו של הרב שלמה), משמש גם כמעבד ומנצח על תזמורות באירועים עולם החסידי
משה קאליש (בנו של מנצח המקהלה אלטר מאיר, "שימני כחותם")
אלבומים

בשנת תשל"ח יצא האלבום הראשון של החסידות, בקלטת שמע תחת הכותרת "ניגוני חסידי בעלזא". מאז יצאו כ-90 אלבומים. מרבית אלבומי החסידות הופקו על ידי יוסף משה כהנא, ורבים מהם עובדו על ידי מונה רוזנבלום. רבים מהאלבומים מופקים לרגל שמחות ואירועים בחצר החסידות.
ראו גם

ניגונים חסידיים
הערות שוליים

↑  ראו בהרחבה בספר "הליכות הצדיקים" בהוצאת מכון "מעייני קודש" בעלזא, הליכות ליל שבת, ערך זמירות שבת.
↑  שכונו בחסידות "קאווע", על שם משקה הקפה שהוגש בהם למשתתפים.
↑  המזמור מכונה "תמניא אפי" ("שמונה פנים" בארמית), על שם פסוקיו המתחילים באותיות הא"ב בכפולות של שמונה.
↑  שמכונים בחסידות על שם הניגונים, "המבדיל טיש" ו"ובאו כולם טיש".
↑  עונג שבת.
↑  ראו כאן https://www.youtube.com/watch?v=_nyI26sI1Gk
↑  בחסידות בעלז נהוג לשמוח יחד עם רצינות וכובד ראש (אפילו בחג הפורים נמנעים מהוללות ושכרות יתירה), כלשון הפסוק ”וְגִילוּ בִּרְעָדָה”.
↑  ראו בווידאו הדלקת נר חנוכה בחצר בעלזא ● וידאו מיוחד באתר כיכר השבת, דקה 5:30.
↑  שלמה זינגר, הלחן של האדמו"ר מבעלזא שהקפיץ את החסידים, כעת בגירסה רשמית, באתר JDN, ‏כ״ד בסיון תשע״ח
↑  רשימת ניגוניו, בפורום היידי "אידישע וועלט פארומס" (ראו ניגונים נוספים בהמשך האשכול).
↑  חיים ברקוביץ, הפתעה בבעלזא: הנכד הלחין שיר לקראת הבר מצווה, באתר לדעת, ‏ט' אדר תשע"ג
1 2  "נועם הנשמות" - כתבה עליו באתר קו עיתונות, שבתאי פוגל, י"ז תשרי ה'תשע"ו
↑  באתר הזמנה לפיוט. הולחן לחתונת אהרן מרדכי רוקח.
↑  הולחן לבר מצווה של אהרן מרדכי רוקח.
↑  ישראל ברגר, "הנני בידך" • פנחס ברייער, המלחין של הלהיט 'השבעתי', עם שיר חדש, באתר חרדים10, ‏כ"ט טבת התשע"ה
↑  שלמה זינגר, לקראת חתונת הנכד: השיר שהולחן לבקשת האדמו"ר מבעלזא, באתר JDN, ‏י״א בסיון תשע״ח
↑  קוביס, בעלזא ומקהלת מלכות: על מה להתפלל?, באתר ערוץ 7, ‏י"ד בחשון תשע"ז
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 435e2c24-5c75-4ca3-b0c3-240905cc7040
נסיך מצרים (מחזמר)

| --- | --- |
 מבוסס על:  נסיך מצרים
 דמויות:  משה רבנו, רעמסס, ציפורה, אהרון, מרים ויוכבד
 מוזיקה:  סטיבן שוורץ 
 מקום ההתרחשות:  מצרים העתיקה
 תקופת ההתרחשות:  1392 לפנה"ס (על פי הכרונולוגיה המקראית והמסורתית) או סביבות 1531 לפנה"ס עד קריעת ים סוף(על רקע אירועי יציאת מצרים)
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 סוגה:  מחזמר
 הצגת בכורה:  2017 (ארצות הברית) 2020 (וסט אנד, לונדון)
 מספר מערכות:  3
 שפה:  אנגלית ועברית
 
נסיך מצרים (באנגלית: The Prince of Egypt) הוא מחזמר עם לחן ותסריט מאת סטיבן שוורץ, על פי ספרו של פיליפ לזבניק. בהתבסס על סרט האנימציה המקראי משנת 1998 באותו השם, המחזמר עוקב אחר חייו של משה מהיותו נסיך מצרים ועד גורלו האולטימטיבי להוביל את בני ישראל ממצרים.
עלילה

זהו עיבוד לסיפורו המקראי של משה, שגדל להיות מתינוק עברי שנסחף על הנילוס על ידי אמו יוכבד כדי להימלט מרצח עם, לנסיך מצרי מאומץ ולבסוף למושיעם של העברים מהדיכוי של אחיו, רעמסס.
הפקות > מאונטיין ויו

המחזמר ערך את הופעת הבכורה שלו בהיכל TheatreWorks עמק הסיליקון, במרכז Mountain View for the Performing Arts במאונטיין ויו, קליפורניה ב-6 באוקטובר 2017, בכוריאוגרפיה מאת שון צ'יזמן וביים סקוט שוורץ.
הפקות > קופנהגן

המחזמר עלה לבכורה הבינלאומית שלו בדנמרק ב-6 באפריל 2018 בתיאטרון פרדריציה בפרדריסיה ולאחר מכן הוצג בעונת הקיץ בבית התיאטרון המלכותי הדני בקופנהגן 2019. השיר "המכות" משמיט את המילים הנוגעות למערכת היחסים של משה ורעמסס. השיר "לשחק עם הבנים הגדולים" הושמט, כמו גם תפקידו של הוי, אולם המנגינה והטקסטים של השיר שמזכירים את שמות האלים המצריים הקדמונים נותרו חלק מהסצנה של עשר המכות.
הפקות > יוטה

ההפקה עלתה על בימת אמפיתיאטרון טוהקאן באייווינס, יוטה, מ-13 ביולי עד 20 באוקטובר 2018.
הפקות > וסט אנד

גרסה חדשה שתוקנה באופן משמעותי הוצגה בתיאטרון דומיניון בווסט אנד בלונדון לתצוגה מוגבלת בת 39 שבועות בין 5 בפברואר ל-31 באוקטובר 2020, עם ערב פתיחה ב-25 בפברואר 2020, בבימויו של סקוט שוורץ ובכוריאוגרפיה של שון צ'יזמן. גרסת וסט אנד כוללת עיצובי תלבושות, תפאורה, הקרנה, אשליה וסאונד וכן שיר בבכורה עולמית. בראש צוות שחקנים של 38 איש עומדים לוק בריידי (משה), ליאם טמנה (רעמסס), כריסטין אלדו (ציפורה), אלכסיה חדימה (מרים), ג'ו דיקסון (סתי), דבי קורופ (המלכה תויא), גארי וילמוט (יתרו), מרצדס צ'סמפאי (יוכבד), אדם פירס (הוטפ), טנישה ספרינג (נפרתרי) וסילאס וויאט-ברקה (אהרון). ההפקה נאלצה לצאת לפגרה ממושכת החל מ-17 במרץ לאחר 6 שבועות בלבד. זאת בעקבות פרוץ מגפת הקורונה בבריטניה שחייבה לסגור את כל התיאטראות.
המופע אמור להיפתח מחדש ב-1 ביולי 2021 והוארך ל-8 בינואר 2022.
השירים

"Deliver Us" - Yocheved, Queen Tuya, Young Miriam and Company
"Faster" - Moses, Ramses, Hotep and Company
"One Weak Link" - Seti
"Footprints on the Sand" - Moses
"Seti's Return" - Company
"Dance to the Day" - Tzipporah
"All I Ever Wanted" - Miriam, Moses, Yocheved, Seti and Queen Tuya
"Make It Right" - Ramses and Moses
"Moses in the Desert" - Moses and Company
"Through Heaven's Eyes" - Jethro and Company
"Faster (Reprise)" - Ramses and Moses
"Never in a Million Years" - Tzipporah and Moses
"Act I Finale: Deliver Us (Reprise) / All I Ever Wanted (Reprise)" - Hotep, Ramses, Nefertari, Queen Tuya, Moses, Jethro and Company
"Return to Egypt" - Tzipporah, Hotep and Company
"Always On Your Side" - Ramses and Moses
"Simcha" - Moses, Miriam, Tzipporah and Company
"Deliver Us (Reprise II)" - Aaron and Company
"The Plagues" - Moses, Hotep, Ramses, Nefertari, Miriam, Queen Tuya, Aaron and Company
"For the Rest of My Life" - Moses
"Heartless" - Nefertari
"When You Believe" - Miriam, Tzipporah, Moses and Company
"Never in a Million Years (Reprise)" - Tzipporah and Moses
"Act II Finale: When You Believe (Reprise) / Footprints on the Sand (Reprise)" - Miriam Moses, Yocheved, Tzipporah, Seti, Queen Tuya, Jethro, Aaron, Company
השירים > הקלטת שחקנים

ב-15 במרץ 2020, פלייביל הודיעה כי הקלטת צוות של הפקת וסט אנד תצא על ידי Ghostlight Records. זו תצא ב-3 באפריל 2020. האלבום היה מועמד לפרס הגראמי לשנת 2021 לאלבום התיאטרון המוזיקלי הטוב ביותר.
שחקנים

| דמות | סג הרבור (2015) | מאונטיין ויו (2017) | וסט אנד (2020) |
| --- | --- | --- | --- |
| משה רבנו | מתיו ג'יימס תומאס | דילוקשאן ג'יראטנאם | לוק בריידי |
| רעמסס | אהרון לזר | ג'ייסון גוטיי | ליאם טמן |
| ציפורה | פטינה מילר | ברנין לארק | כריסטין אלדו |
| מרים | ג'וליה מוטיקה | ג'וליה מוטיקה | אלכסיה חדימה |
| אהרון | קייל בארישיץ' | דייוויד קריין | סילאס וויאט-בארק |
| פרעה סתי | סטיבן בוגרדוס | טום נליס | ג'ו דיקסון |
| יתרו | נורם לואיס | פול-ג'ורדן יאנסן | גארי וילמוט |
| המלכה תויא | ג'וליה מורני | כריסטינה סג'וס | דבי קורופ |
| הכהן הגדול הוטפ | ריאן נואלס | וויל מאן | אדם פירס |
| נפרתרי | ג'ואנה האוורד | ג'מילה סברס-קלם | טנישה ספרינג |
| יוכבד | דסי אוקלי | איילת פירסטנברג | מרצדס צ'סמפאי |
הערות שוליים

↑  "THE PRINCE OF EGYPT Will Take World Premiere Bow in Bay Area, then Play Denmark". Broadway World (באנגלית). נבדק ב-2017-09-20.
↑  http://www.musicalschwartz.com/the-prince-of-egypt.htm
↑  "Review of new version of The Prince of Egypt, Royal Theater Copenhagen by Ungt Teaterblod (Danish".
↑  "The cast and crew of The Prince of Egypt musical talks about new visual design and new dances created for the Danish Royal Theater (Danish)".
↑  BWW Review: THE PRINCE OF EGPYT at Tuacahn is a Breathtaking Gift BWW, Retrieved September 7, 2018
↑  "The Prince of Egypt musical extends West End run | WhatsOnStage". www.whatsonstage.com (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-02-25.
↑  "The Prince of Egypt Opens February 25 in London's West End, Releases Production Photos". playbill.com (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-05-25.
↑  "The Prince of Egypt Reopens at the Dominion Theatre on 1 July | BestOfTheatre". www.bestoftheatre.co.uk (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-03-12.
↑  "Upcoming Cast Recordings". Playbill. 15 במרץ 2020. נבדק ב-19 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Prince of Egypt (Original Cast Recording)". Ghostlight Records. 3 באפריל 2020. נבדק ב-8 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2021 GRAMMYs: Complete Nominees List". 24 בנובמבר 2020. נבדק ב-24 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ART SEEN: Bay Street Theater's 24th Annual Summer Gala". hamptonsarthub.com. I Hamptons Art Hub. נבדק ב-25 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jason Gotay to Star as Ramses in PRINCE OF EGYPT Musical; Full Casting Announced!". broadwayworld.com. Wisdom Digital Media. נבדק ב-25 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
סימצ'ו איסאקוב

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  12 באוגוסט 1919 קיוסטנדיל, בולגריה 
 פטירה:  22 בינואר 1949 (בגיל 29) 
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 השכלה:  אוניברסיטת סופיה 
 
סימצ'ו (נסים) איסאקוב (בבולגרית: Симчо Ісаков;‏ 12 באוגוסט 1919 - 22 בינואר 1949) היה משורר בולגרי יהודי. חיבר שירה, פרוזה, רשימות הומוריסטיות, ורומן בחרוזים בשם "אלפרד ששון".
חייו

הוא נולד ב-12 באוגוסט 1919 בעיר קיוסטנדיל, ילד רביעי במשפחה קטנה. אביו, איסאק, היה בעל חנות בשם "פריז". בקרב הקהילה היהודית בעירו שררה אווירה ציונית, והחיים הציבוריים היהודים התרכזו סביב אגודת "מכבי" המקומית וסביב מועדון בשם "עתיד טוב" (Добро бъдеще). הוא רכש השכלה יסודית ופרו-גימנסיה בבית הספר העברי בעיר והשכלה תיכונית בבית הספר התיכון על שם נאופיט רילסקי בעירו. בכדי לסייע במימון לימודיו עבד כשולית סנדלר.
איסאקוב החל בכתיבת שירה בילדותו. בגיל 15 החל לכתוב יומן המתאר חוויות יומיום ואת הרהוריו על החיים. בשנת 1936 ציין שם, כי עליו להתחיל ללמוד עברית. בשנת 1938 ביקש להקים עיתון לתלמידים היהודים בבית הספר התיכון בו למד, אולם מנהל הגימנסיה פסל את הרעיון. במקום זאת, הצליח לקבל תמיכה מ"מכבי" עבור הוצאת ספר נפרד בשם "בריחה" (בבולגרית Бягство), שסיפר על שני ילדים יהודים. באותה שנה, הוקמה בעיר מחתרת יהודית כתגובה לעליית האנטישמיות בה. איסאקוב נודע בתור "מנהיג יהודי". באחד הלילות הותקף ממארב ונדקר.
לאחר שסיים את הגימנסיה בקיוסטנדיל בהצטיינות, החל בלימודי משפטים באוניברסיטת סופיה בלחץ משפחתו. הוא קיים את עצמו בעבודה בחנות מעילים. לאחר חקיקת החוק להגנת האומה, נאלץ איסאקוב לשוב לקיוסטנדיל, ומצא עבודה כמורה לעברית בבית ספר יהודי. איסאקוב אובחן כחולה במחלת לב, סוגיה שמנעה ממנו להשתתף בהכשרה לעלייה, ואת עלייתו.
בשנת 1943 החל איסאקוב לפרסם באופן קבוע פיליטונים בעלון הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה. במקביל, נשלח עם יהודים אחרים לעבודות כפייה במחנות עבודה במשך שלוש שנים רצופות, שם עבד בבניית כבישים וגשרים. ערב אחד בחודש מרץ 1943 חזה בגירוש יהודי מחוז תראקיה המערבית ברכבת מעל עמק קרסנה.
ימים ספורים לאחר 9 בספטמבר 1944, במופע מלא עד אפס מקום באולם המועדון העירוני של קיוסטנדיל, דיקלם השחקן סאשה סטויאנוב, לימים מנהל התיאטרון הלאומי הבולגרי, את שירו של איסאקוב "שָׁנִים של אש" (Огнени години).על שיר הפרטיזנים "סבא עם מקטרת" (Дядото с луличката) זכה איסאקוב לביקורות נלהבות ממבקר הספרות הבולט יאקו מולכוב.
בשנת 1945, לאחר שנים של עבודות כפייה במחנות עבודה, ניזוקה בריאותו של איסאקוב, ומחלת הלב שלו החריפה. בשלב זה, שלח שירים בעברית לחבר שלו בארץ ישראל, והחל לתכנן הגירה לשם.
הוא אושפז בבית חולים בעירו וב-22 בינואר 1949 מת איסאקוב ממחלתו. על פי מבקר הספרות מרדכי-מרקו אבישי, ראוי איסאקוב לכינוי "המשורר של יהדות בולגריה". בעזבונו הספרותי נותרו מאות שירים, וכן רומן בחרוזים שחיבר בגיל 22.
בשנת 1953 ראתה אור אסופה משיריו של איסאקוב, בעריכת בוז'ידאר בוז'ילוב. בשנת 1960 ראה אור בתל אביב כרך מיצירותיו בבולגרית, תחת הכותרת "כל כתביו" (Събрани съчинения), בהוצאה פרטית של סוניה בן-ישי. בשנת 1980 ראה אור בתל אביב גם הרומן בחרוזים "אלפרד ששון", בבולגרית.
בשנת 2007 ראה אור אוסף מקיף יותר, כולל הרומן בחרוזים, תחת הכותרת "יצירות נבחרות" (Избрано), בעריכת ויקטוריה אטאנאסובה. רחוב בתל אביב-יפו נושא את שמו.
איסאקוב בעברית

בשנת 1973 תרגם המשורר רפאל אליעז מבחר משירת איסאקוב, אשר פורסם בשם "אנדרתא: מבחר שירים", בהוצאת טרקלין.על שמו נקרא רחוב ותחנת רכבת חדשה ביפו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  „Симчо Исаков: Живот и творчество“, д-р Сами Шаков. – В: Симчо Исаков, „Избрано“, ИЦ „Шалом“, София, 2007, стр. 5 – 16
1 2  אלברט רומנו, משוררים וסופרים, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 523–528.
↑  כרזה זו באוסף הספרייה הלאומית מעידה על אירוע לרגל פרסום הספר.
↑  „Симчо Исаков – един забравен поет“, Нели Бънкова. – В: Симчо Исаков, „Избрано“, ИЦ „Шалом“, София, 2007, стр. 235 – 237
↑  רחוב נסים איסקוב, באתר tlv-streets.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522810305171  VIAF: 308264007   WorldCat (עם VIAF): 308264007 
מודעה על מותו של איסאקוב, מטעם הוועד המרכזי של יהודי בולגריה
סו טג'י אנד בויז

| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  1992–1996 (כ־4 שנים)
 זרם:  קיי-פופ
 סוגה:  ראפינג 
 חברים
 סו טג'י יאנג היון-סוק לי ג'ונו
 חברים לשעבר
 סו טג'י יאנג היון-סוק לי ג'ונו
 
סו טג'י אנד בויז (באנגלית: Seo Taiji and Boys. בקוריאנית: 서태지와 아이들) הייתה להקה דרום קוריאנית שפעלה בין השנים 1992 ל-1996. שלושת חברי הלהקה, סו טג'י, יאנג היון-סוק ו-לי ג'ונו, התנסו בז'אנרים רבים ושונים של מוזיקה מערבית פופולרית. הלהקה זכתה להצלחה רבה ונחשבת לחלוצה בשינוי תעשיית המוזיקה הדרום קוריאנית. השימוש בראפ במוזיקה פופולרית קוריאנית ושימוש בביקורת חברתית, למרות הלחץ של ועדות האתיקה והצנזורה שהיו באותו זמן, היו לכמה מהיסודות שהשפיעו על הלהקות שקמו אחריה. הקמת הלהקה נחשבת לציון הדרך הראשון בתעשיית הקיי-פופ, הן מפני השפעתה הרבה, והן משום האלמנטים שאפיינו את הלהקה ועמדו מאחורי הצלחתה: מוזיקה ניסיונית, שילובם של מגוון ז'אנרים וראפ יחד עם מוזיקה קוריאנית, שילוב של כוריאוגרפיה מרשימה בריקודים, וסגנון לבוש ייחודי. דברים אלו הפכו למאפיינים יסודיים בתעשיית הקיי-פופ.
הלהקה זכתה בפרס הגדול בטקס פרסי המוזיקה של סיאול ב-1992 וגם ב-1993 באפריל 1996 דיווח בילבורד ששלושת האלבומים הראשונים של הלהקה נמכרו כל אחד בלמעלה מ-1.6 מיליון עותקים, והרביעי נמכר בקרוב לשני מיליון, מה שהפך את כל הארבעה לאלבומים הנמכרים ביותר בדרום קוריאה, נכון לאותו זמן.
התפרקות הלהקה

בינואר 1996, בתקופת השיא שלה, הלהקה הודיעה על פרישה. חבר הלהקה לי הצהיר מאוחר יותר שסו קיבל את ההחלטה לפרק את הלהקה תוך כדי הקלטת אלבומם הרביעי, להפתעתם הרבה של יאנג ושלו. הודעת הלהקה על הפרישה הייתה אכזבה עצומה עבור מיליוני מעריצים בקוריאה. אלבום האוסף של הלהקה Goodbye Best Album יצא מאוחר יותר באותה שנה.
סו פנה לארצות הברית זמן קצר לאחר מכן, בעוד לי ג'ונו ויאנג היון-סוק הקימו חברות תקליטים מיד לאחר פרישתם. יאנג הצליח בהקמת YG Entertainment, אחת משלוש חברות התקליטים הגדולות במדינה. סו חזר למוזיקה בקוריאה שנתיים לאחר מכן עם קריירת סולו מצליחה מאוד והוא מכונה כיום "נשיא התרבות" בדרום קוריאה. בשנת 2007, כל ארבעת האלבומים של הלהקה נכללו ב-100 אלבומי הפופ המובילים על ידי העיתון Kyunghyang Shinmun
בשנת 2014, כשנשאל על מפגש איחוד אפשרי של הלהקה, סו חשף ששלושת החברים דיברו על כך לעיתים קרובות. עם זאת, הוא אמר:
המכשול הגדול ביותר עבורנו הוא שבעבר הצגנו הופעות ממש יפות, שהמעריצים זוכרים, אבל אם נחזור להיות ביחד עכשיו אני חושש שאנחנו עלולים לאכזב, אז אני לא בטוח. חסר לי יותר ויותר ביטחון עצמי ככל שאני מתבגר. אני לא חושב שאוכל לרקוד כמו בעבר.
השפעת הלהקה

על ידי שילוב אלמנטים המוזיקליים חדשים יחד עם מוזיקת הבלדה הקוריאנית, הלהקה סיפקה את הבסיס להכלאה של המוזיקה של קוריאה עם המוזיקה המערבית, והביאו לייסוד הקיי-פופ המודרני. דבר זה, והבאת הריקוד לקדמת הבמה היו לאבני היסוד של הפופולריות של מוזיקת הפופ הקוריאנית, במיוחד בקרב מאזינים צעירים. היא גם קידמה את היכולת של מוזיקת הפופ הקוריאנית לחדור לשווקים זרים במה שנודע מאוחר יותר בשם הגל הקוריאני. Doobo Shim, חוקר תרבות אסיה, מייחס ללהקה את יצירת "סגנון הפופ הקוריאני המובהק" שהפך לנפוץ. יתרה מכך, הלהקה נבחרה למוצר התרבותי הקוריאני החשוב ביותר בסקר שנערך על ידי המכון למחקר כלכלי של סמסונג ב-1997.
חברי הלהקה פעלו ככלי לשינוי בתוך קוריאה, ואתגרו את חוקי הצנזורה כמו גם את ההגמוניה של רשתות הטלוויזיה על שוק המוזיקה. בשנת 1995 דרשה ועדת האתיקה של השידור הקוריאנית שהם ישנו את המילים של השיר "Shidae Yugam". דבר זה עורר מחאות, והביא לביטול מערכת הקדם-צנזורה של המוזיקה בקוריאה. בנוסף, סו לא נאלץ להסתמך על רשתות טלוויזיה בשל העובדה שהיה בבעלותו אולפן משלו. אוטונומיה זו אפשרה לו להביא תת-תרבויות, כמו מטאל כבד, לקדמת הבמה של התרבות הפופולרית ולאתגר נורמות חברתיות נפוצות. הצלחתה העצמאית של הלהקה הפחיתה את כוחן של רשתות הטלוויזיה להכתיב אילו אמנים יופיעו בתוכניות, והביאה להגברת ההשפעה של חברות תקליטים וסוכנויות כישרונות. חברות כאלה הובילו להקמה של הלהקות הבאות בקיי-פופ.
בנוסף, סגנון הלבוש של חברי הלהקה עמדה בניגוד חד למוסכמה באותה תקופה. הסגנון של חברי הלהקה נע בין לבישת ז'קטים מחויטים וחולצות מכופתרות מסודרות לבין אופנת רחוב. הם שילבו תלבושות עממיות קוריאניות מסורתיות יחד עם קילטים סקוטיים, והציגו מגוון תרבויות. הם היו חלוצים במה שנקרא "מראה הסנובורד", שכלל משקפי שמש כהים, כובעי סקי ומעילים גדולים. יתרה מכך, ההופעה של חברי הלהקה עם ראסטות ב-1993 גרמה לאיסור ריאקציוני של הלהקה בטלוויזיה הלאומית. היבט נוסף של הפופ הקוריאני שהלהקה השפיעה עליו היה הריקוד. הלהקה הייתה הראשונה שהפכה את הריקוד למאפיין דומיננטי בהופעות על ידי שילוב של ברייקדאנס.
מינטונס

| --- | --- |

אגרטל במיוליקה ויקטוריאנית צבעונית מזוגגת עופרת, עוצב על ידי קרייה-בלס. Albert-Ernest Carrier-Belleuse .1868.
 נתונים כלליים
 מייסדים:  Thomas Minton & Joseph Poulson
 תקופת הפעילות:  1793–2005 (כ־212 שנים)
 מיקום המטה:  Stoke-upon-Trent 
 משרד ראשי:  סטפורדשייר, אנגליה
 מוצרים עיקריים:  כלי חרס, מיוליקה, פסיפס
 
מינטונס הייתה חברה מרכזית בקדרות סטפורדשייר, "מפעל הקרמיקה המוביל באירופה במהלך התקופה הוויקטוריאנית", עסק עצמאי מ-1793 עד 1968. היא הייתה מובילה בעיצוב קרמי, עבדה במספר גופי קרמיקה שונים, טכניקות דקורטיביות ופוטפורי מפואר של סגנונות - צורות רוקוקו עם מוטיבים מזרחיים, צורות קלאסיות עם עיצובים מימי הביניים וגבולות אר-נובו היו בין הרבים מהמוצרים הנפלאים שלה." בנוסף לכלי חרס ופסלים, החברה הייתה יצרנית מובילה של אריחים וקרמיקה אדריכלית ואחרת, שייצרה עבודות הן עבור ארמון וסטמינסטר (בתי הפרלמנט) והן עבור הקפיטול של ארצות הברית.
המשפחה המשיכה לשלוט בעסק עד אמצע המאה ה-20. למינטונס היה המגוון הרגיל של סטפורדשייר של שמות חברות ומסחר לאורך השנים, והמוצרים של כל התקופות מכונים בדרך כלל כ"מינטון", כמו כן "מינטון סין", או "מינטונס", הסימן המשמש ברבים הוא Mintons Ltd שהיה שם החברה משנת 1879 ואילך.
היסטוריה > מ-1793 עד 1850

הפירמה החלה בשנת 1793 כאשר תומאס מינטון (אנ') ייסד את מפעל החרס שלו בסטוק-אפון-טרנט (אנ'), סטפורדשייר, אנגליה בשם "תומאס מינטון ובניו", שייצר כלי חרס. הוא יצר שותפות בשם Minton & Poulson, בסביבות 1796, עם ג'וזף פולסון שייצר חרסינה מאפר עצמות (אנ') שהיא סוג של קרמיקה המורכבת מאפר עצמות, חומר פלדספאתי וקאולין. כשפולסון מת ב-1808, מינטון המשיך לבדו, השתמש בכלי חרס של פולסון מסוג סין עד 1816. הוא בנה סדרת כלי חרס (מסוג סיני) חדשים ב-1824.
מוצרי המינטונס המוקדמים היו בעיקר כלי שולחן ביתיים סטנדרטיים בכלי חרס מודפסים או צבועים בכחול, כולל דפוס הערבה הפופולרי. הייצור של החרס הסיני הופסק ב-1816 לאחר מותו של ג'וזף פולסון ב-1808, והחל מחדש בכלי חרס חדשים ב-1824.
הפורצלן המוקדם של המינטונס "עוטר בסגנון ריג'נסי המאופק", חלק גדול ממנו רק עם דפוסי שוליים ולא סצנות מצוירות במלואן, ובכך שמר על המחירים שלו בהישג יד של חלק גדול יחסית ממעמד הביניים.
למינטון היו שני בנים, תומאס והרברט, שהוכנסו לשותפות ב-1817, אך תומאס עבר לכנסייה והוסמך לכומר ב-1825. הרברט עבד בעסק מאז 1808, כשהיה בן 16, בתחילה כאיש מכירות נודד. במותו של מינטון האב ב-1836, ירש את העסק בנו הרברט מינטון (1793–1858), שלקח את ג'ון בויל כשותף לעזרה בשנת מותו של אביו, בשים לב לגודל העסק. בשנת 1842 הם נפרדו. הרברט פיתח טכניקות ייצור חדשות ולקח את העסק לתחומים חדשים, בעיקר כולל ייצור אריחים אנקוסטיים דקורטיביים (אריחי אנקאוסטיק הם אריחי קרמיקה שבהם הדוגמה או הדמות על פני השטח אינם תוצר של הזיגוג אלא של צבעי חימר שונים). דרך הקשרים שלו עם אדריכלים ומעצבים מובילים, כולל אוגוסטוס פוגן (אנ'), וסיפרו שגם עם אלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותה.