stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסטין קלייברט
קריירת מועדונים > רומא

ב-12 ביוני 2018, קלייברט השלים את המעבר לקבוצה האיטלקית, רומא עבור סכום של כ-17.25 מיליון אירו. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך כבר במשחק הראשון של העונה כאשר נכנס כמחליפו של ג'נגיז אינדר בדקה ה-70 ואף הספיק לבשל לאדין דז'קו את השער בדקה ה-89, שהעניק לרומא ניצחון 0–1 במשחק החוץ נגד טורינו. ב-2 באוקטובר, ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת ליגת האלופות, משחק שבו כבש את שערו הראשון במדי רומא בניצחון הבית 0–5 על ויקטוריה פלזן. את שערו הראשון בליגה כבש בניצחון הבית 2–3 על גנואה במסגרת המחזור ה-16, שנערך ב-16 בדצמבר. ב-19 בספטמבר 2019, קלייברט הבקיע את שערו הראשון בליגה האירופית בניצחון הבית 0–4 על איסטנבול בשאקשהיר במסגרת מחזור הבכורה של עונת 20–2019, כשקיבל בישול מניקולו זניולו בדקה ה-93.
קריירת מועדונים > ר.ב. לייפציג

ב-5 באוקטובר 2020 הושאל קלייברט לר.ב. לייפציג לעונה אחת. ב-17 באוקטובר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–2 על אוגסבורג ב-5 בדצמבר הבקיע את שערו הראשון בתיקו 3-3 נגד באיירן מינכן.
קריירת מועדונים > ניס

ב-20 ביולי 2021 הושאל קלייברט לניס לעונה אחת. ב-8 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בתיקו 0-0 נגד סטאד ריימס. ב-28 באוגוסט כבש את שערו הראשון בניצחון 0–4 נגד בורדו.
קריירת מועדונים > ולנסיה

ב-1 בספטמבר 2022 הושאל קלייברט לולנסיה לעונה אחת. ב-10 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בהפסד 2-0  לראיו ואיקאנו. ב-7 באוקטובר כבש את שערו הראשון בניצחון 2-1 על אוססונה.
קריירת מועדונים > בורנמות'

ב-23 ביוני 2023 חתם קלייברט בבורנמות'.
קריירה בינלאומית

קלייברט זומן לראשונה לנבחרת הולנד הבוגרת של המאמן רונאלד קומאן לשני משחקי ידידות בחודש מרץ 2018 נגד נבחרת אנגליה ונבחרת פורטוגל. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-26 במרץ בניצחון 0–3 על פורטוגל באצטדיון סטאד דה ז'נב כאשר הוא החליף את ממפיס דפאי ל-12 הדקות האחרונות.
חיים אישיים

יוסטין הוא בנו של כדורגלן העבר ההולנדי פטריק קלייברט, ונכדו של כדורגלן העבר הסורינאמי קנת' קלייברט.
תארים > קבוצתיים

הליגה האירופית: סגנית 2016-17
תארים > אישיים

כישרון העתיד של אייאקס: 2016-17
הערות שוליים

↑  יוסטין קלייברט (16) חותם על חוזה באייאקס
↑  יוסטין קלייברט מבקיע שלושער בדרך לניצחון מוחץ על רודה
↑  רומא מחתימה את הקיצוני של אייאקס, יוסטין קלייברט
↑  רומא 4–0 בשאקשהיר
↑  יוסטין קלייברט מצטרף לר.ב. לייפציג בהשאלה
ספורטינג ליסבון

אצטדיון ז'וזה אלבלדה, ביתה של ספורטינג
מועדון הספורט של פורטוגל (בפורטוגזית: Sporting Clube de Portugal) הוא מועדון כדורגל פורטוגלי, הידוע בפורטוגל כספורטינג, ומחוץ לפורטוגל כספורטינג ליסבון. ספורטינג היא אחת משלוש הקבוצות המובילות בפורטוגל, יחד עם בנפיקה ליסבון ופורטו. הקבוצה זכתה 19 פעמים באליפות הליגה, 17 פעמים בגביע הפורטוגלי, 9 פעמים בסופר קאפ הפורטוגלי ופעם אחת בגביע אירופה למחזיקות גביע, ב-1964. ספורטינג ליסבון היא אחת משלוש הקבוצות היחידות בפורטוגל (יחד עם בנפיקה ליסבון ופורטו) שמעולם לא ירדו לליגה השנייה.
לאורך השנים הצליחה מחלקת הנוער של המועדון לנפק שחקנים רבים וטובים, ובהם: לואיש פיגו, כריסטיאנו רונאלדו ולואיש בואה מורטה. מחלקת הנוער של ספורטינג צוינה על ידי לואיס פליפה סקולארי וחוסה פקרמן כאחת הטובות בעולם.
היסטוריה > שנים ראשונות

המועדון נוסד על ידי ז'וזה הולטראמאן רוקאט (ז'וזה אלבלדה) עם תמיכה כספית של סבו, אלפראדו אאגאסטו דאס נוים הולטראמאן, אשר היה הוויקונט של אלואלאד ושימש כנשיא הראשון של הקבוצה. המועדון הוקם ב-1902 בשם ספורט קלוב דה בלאס, שלאחר מכן השתנה למועדון כאמפו גראנד ספורטינג ב-1904, וב-1906 קיבל את שמו הנוכחי, ספורטינג קלאב דה פורטוגל.
ספורטינג שיחקה את משחק הליגה הראשון שלה (הליגה הראשונה של הכדורגל הפורטוגלי) ב-20 בינואר 1935, וניצחה 0–6 את אקדמיקה דה קוימברה. שנה לאחר מכן, ב-1936, ספג המועדון את התבוסה הקשה ביותר בתולדותיו במשחק מול פורטו, כשהקבוצה הובסה 10–1. שנה לאחר מכן נקמה בה ספורטינג כשניצחה אותה בתוצאה 9–1. בשנת 1941, בהדרכתו של המאמן ההונגרי יוז'ף סאבו, חגג המועדון את אליפות הליגה הראשונה בתולדותיו.
היסטוריה > השנים הגדולות

ספורטינג הגיעה לשיאה במהלך שנות ה-40 וה-50. הקבוצה זכתה בשבע אליפויות ליגה בשמונה עונות בין 1947 ל-1954, כולל ארבע אליפויות חסרות תקדים ברציפות.
ספורטינג וקבוצת פרטיזן בלגרד עשו שתיהן היסטוריה ב-4 בספטמבר 1955, כששיחקו במשחק הראשון אי פעם בגביע אופ"א למועדונים. ז'ואאו מרטינס כבש את השער הראשון אי פעם בתחרות, בדקה ה-14. המשחק הסתיים בתיקו 3–3. ספורטינג גם חנכה את האצטדיון החדש שלה, אצטדיון José Alvalade, ב-10 ביוני 1956, שהיה מגרשה הביתי עד 2003.
בשנות ה-60, ספורטינג השיגה הצלחה יבשתית, כשזכתה בגביע אופ"א למחזיקות גביע 1963/1964 כשניצחה במשחק הגמר בגמר את מ.ט.ק. בודפשט ההונגרית. הייתה זו הפעם היחידה שבה קבוצה פורטוגלית זכתה בתואר גביע אופ"א למחזיקות גביע.
היסטוריה > שנות הבצורת

המנג'ר האנגלי מלקולם אליסון הגיע לספורטינג ב-1981, ובהדרכתו זכה המועדון בדאבל המקומי (אליפות הליגה והגביע הפורטוגלי), ב-1982. לאחר מכן, בין 1982 ל-2000 סבלה ספורטינג מבצורת של תארים. אף על פי שניצחה את היריבה בנפיקה ליסבון 4–0 בסיכום לזכייה בסופר קאפ הפורטוגזי ב-1987, אוהדי ספורטינג נאלצו לחכות עד 1995 כדי לראות את קבוצתם זוכה בתואר נוסף לאחר שניצחה את מאריטימו 2–0 בגמר הגביע הפורטוגלי. ניצחון זה העניק לספורטינג מקום בסופר קאפ הפורטוגלי של העונה שלאחר מכן בו זכתה הקבוצה. באותה עונת 1995/1996, ספורטינג הגיעה גם לגמר הגביע הפורטוגלי אך הפסידה 3–1 לבנפיקה.
נקודות השיא של תקופה זו כללו ניצחון 1–7 על היריבה המושבעת בנפיקה ליסבון ב-14 בדצמבר 1986. ספורטינג הגיעה גם לחצי גמר גביע אופ"א ב-1991 עד שהודחה על ידי אינטר מילאנו.
היסטוריה > שנות ה-2000

בשנת 2000 זכתה ספורטינג באליפות במחזור האחרון עם ניצחון 4–0 על סלגיירוש, וסיימה בצורת של 18 שנה ללא אליפות. בעונה שלאחר מכן, ספורטינג זכתה גם בסופר קאפ אך סיימה רק במקום השלישי בליגה. בעונת 2001/2002, זכתה ספורטינג באליפות הליגה ה-18 שלה, זכתה בגביע וגם בסופר קאפ לשנת 2002.
בעונת 2004/2005 העפילה הקבוצה לגמר גביע אופ"א, אך הפסידה במשחק הגמר 1–3 לצסק"א מוסקבה הרוסית, במשחק אשר התקיים באצטדיונה הביתי, אצטדיון ז'וזה אלבלדה. הקבוצה הגיעה שוב עד לשלב חצי גמר הליגה האירופית בעונת 2011/2012 אז הודחה על ידי אתלטיק בילבאו. ספורטינג גם הגיעה לראשונה לשלב הנוקאאוט של ליגת האלופות בעונת 2008/2009, אך הובסה בשמינית הגמר על ידי באיירן מינכן עם הפסד מצטבר של 12–1. בזירה המקומית, לספורטינג לא היו הצלחות באותן שנים.
היסטוריה > בעיות כלכליות

לאחר שנים של ניהול פיננסי כושל, ספורטינג צברה חובות שעלו על 276 מיליון אירו עד 2011. גם התוצאות על המגרש היו שליליות, כאשר ספורטינג סיימה במקום השביעי בליגה בעונת 2012/2013, המיקום הנמוך ביותר של המועדון אי פעם. שינויים ניהוליים התרחשו בהפרש של חודשים או שבועות. מנובמבר 2009 עד מאי 2013, 9 מאמנים הוחלפו, ואף אחד מהם לא שרד בתפקידו יותר מעונה שלמה.
תחת המאמן לאונרדו ז'רדים בעונת 2013/2014, ספורטינג סיימה במקום השני בליגה, ובכך הבטיחה השתתפות בליגת האלופות בעונת 2014/2015 לראשונה מזה חמש שנים, אך לא צלחה את שלב הבתים כאשר סיימה שלישית לאחר צ'לסי ושאלקה 04 ונשרה לליגה האירופית, בשלב 32 הגדולות בליגה האירופית פגשה ספורטינג את וולפסבורג אך הפסידה בסיכום שני המשחקים והודחה.. כמו כן בעונת 2014/2015 זכתה ספורטינג בגביע הפורטוגלי ה-16 בתולדותיה, שהיווה התואר הראשון של המועדון מזה שבע שנים. בעונת 2015/2016 ספורטינג אמנם לא זכתה בתואר, כאשר סיימה במקום השני בליגה עם 86 נקודות, שתי נקודות אחרי בנפיקה, אך שברה את שיא הנקודות שלה בליגה. בעונת 2016/2017 הצליחה ספורטינג להעפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות אך סיימה במקום האחרון בבית והודחה. כאשר בליגה היא סיימה במקום השלישי. בעונת 2017/2018 העפילה ספורטינג פעם נוספת לשלב הבתים של ליגת האלופות, בו היא סיימה במקום השלישי אחרי ברצלונה ויובנטוס ולפני אולימפיאקוס ונשרה לליגה האירופית שם עברה את אסטנה הקזחית בשלב 32 הגדולות, ואת ויקטוריה פלזן הצ'כית בשלב שמינית הגמר, ברבע הגמר התמודדה ספורטינג מול אתלטיקו מדריד שניצחה את ספורטינג בסיכום שני המשחקים והמשיכה עד לזכייה בתואר. בליגה סיימה ספורטינג פעם נוספת במקום השלישי. בעונת 2018/2019 השתתפה ספורטינג בליגה האירופית וסיימה את שלב הבתים במקום השני בבית אחרי ארסנל ולפני וורסקלה פולטבה מאוקראינה וקראבך מאזרבייג'ן. אך בשלב 32 הגדולות הפסידה ספורטינג לויאריאל והודחה. כשבליגה היא סיימה במקום השלישי בפעם השלישית ברציפות. אך לאחר 3 שנים ללא תואר הצליחה ספורטינג לזכות בגביע הפורטוגלי ה-17 בתולדותיה. בעונת 2019/2020 השתתפה ספורטינג בליגה האירופית היא שוב סיימה שנניה בבית הפעם אחרי ל.א.ס.ק. לינץ האוסטרית, ושוב הודחה בשלב 32 הגדולות הפעם נגד איסטנבול בשאקשהיר הטורקית בליגה סיימה ספורטינג רק רביעית.
היסטוריה > 2021–הווה

בעונת 2020/2021 נכשלה ספורטינג מלהעפיל לשלב הבתים של הליגה האירופית לאחר שהפסידה ל.א.ס.ק. לינץ אך העונה שהחלה בכישלון הסתיימה בקול תרועה כאשר ספורטינג זכתה באליפות ה-19 בתולדותיה וסיימה בצורת של 19 שנים נטולות אליפות. כאשר ב-31 ביולי 2021 זכתה גם בסופר קאפ התשיעי שלה לאחר ניצחון 2–1 על מחזיקת הגביע ספורטינג בראגה.
בשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2021/2022 סיימה ספורטינג במקום השני בבית אחרי אייאקס ולפני בורוסיה דורטמונד ובשיקטש והעפילה לשלב שמינית הגמר בפעם הראשונה מאז עונת 2008/2009, שם הודחה על ידי מנצ'סטר סיטי בתוצאה 0–5 בסיכום שני המשחקים. בליגה לא הצליחה להגן ספורטינג על תוארה כשסיימה שנייה אחרי פורטו. בעונת 2022/2023 בליגת האלופות סיימה ספורטינג במקום השלישי בבית אחרי אחרי טוטנהאם ופרנקפורט ולפני מרסיי, ונשרה לליגה האירופית שם הדיחה את מיטיולן הדנית בשלב הנוקאאוט הראשוני, בשמינית הגמר פגשה ספורטינג את ארסנל אותה הדיחה בפנדלים. והודחה רק ברבע הגמר לאחר שהפסידה ליובנטוס בסיכום שני המשחקים. את העונה בליגה סיימה ספורטינג במקום הרביעי.
אצטדיון

ספורטינג משחקת באצטדיון ז'וזה אלבלדה, שנבנה לקראת יורו 2004. ב-2005 אירח האצטדיון את משחק גמר גביע אופ"א בו הפסידה ספורטינג לצסק"א מוסקבה על אף יתרון הביתיות.
סגל שחקנים

נכון ל-1 בספטמבר 2024
שחקנים ידועים

אירלנד פיל באב
דנמרק פטר שמייכל
בולגריה קרסימיר בלאקוב
ניגריה עמנואל אמוניקה
ברזיל מאריו ז'ארדל
ברזיל פאביו רושמבק
מרוקו מוסטפא חאג'י
צרפת פלורן סינמה פוניול
פורטוגל בטו
פורטוגל ז'ואאו מאוטיניו
פורטוגל הוגו ויאנה
פורטוגל ז'ואאו ויירה פינטו
פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו
פורטוגל לואיש פיגו
פורטוגל ליידסון
פורטוגל פאולו סוזה
פורטוגל פדרו ברבוסה
פורטוגל ריקרדו
פורטוגל ריקרדו סה פינטו
פורטוגל ריקרדו קוורסמה
פורטוגל ברונו פרננדש
פורטוגל רפאל ליאו
תארים

אליפות פורטוגל: 20
1940/1941, 1943/1944, 1946/1947, 1947/1948, 1948/1949, 1950/1951, 1951/1952, 1952/1953, 1953/1954, 1957/1958, 1961/1962, 1965/1966, 1969/1970, 1973/1974, 1979/1980, 1981/1982, 1999/2000, 2001/2002, 2020/2021, 2023/24
הגביע הפורטוגלי: 17
1940/1941, 1944/1945, 1945/1946, 1947/1948, 1953/1954, 1962/1963, 1970/1971, 1972/1973, 1973/1974, 1977/1978, 1981/1982, 1994/1995, 2001/2002, 2006/2007, 2007/2008, 2014/2015, 2018/2019
הסופר קאפ הפורטוגלי: 9
1982, 1987, 1995, 2000, 2002, 2007, 2008, 2015, 2021
גביע הליגה הפורטוגלית: 4
2017/2018, 2018/2019, 2020/2021, 2021/2022
גביע אירופה למחזיקות גביע :1
1964
הערות שוליים

↑  חזרה לימים הגדולים: ספורטינג ליסבון אלופת פורטוגל, באתר ynet, 12 במאי 2021
↑  Equipa principal, www.sporting.pt (ב־European Portuguese)
| ליגת האלופות 2024/25 |
| --- | --- | --- |
| דרג א' | ספרד ריאל מדריד (אלופה מכהנת) • אנגליה מנצ'סטר סיטי • גרמניה באיירן מינכן • צרפת פריז סן-ז'רמן • אנגליה ליברפול • איטליה אינטר מילאנו • גרמניה בורוסיה דורטמונד • גרמניה ר.ב. לייפציג • ספרד ברצלונה |  |
| דרג ב' | גרמניה באייר לברקוזן • ספרד אתלטיקו מדריד • איטליה אטאלנטה • איטליה יובנטוס • פורטוגל בנפיקה ליסבון • אנגליה ארסנל • בלגיה קלאב ברוז' • אוקראינה שחטאר דונצק • איטליה מילאן |  |
| דרג ג' | הולנד פיינורד • פורטוגל ספורטינג ליסבון • הולנד פ.ס.וו. איינדהובן • קרואטיה דינמו זאגרב • אוסטריה רד בול זלצבורג • צרפת ליל • סרביה הכוכב האדום בלגרד • שווייץ יאנג בויז ברן • סקוטלנד סלטיק |  |
| דרג ד' | סלובקיה סלובן ברטיסלאבה • צרפת מונקו • צ'כיה ספרטה פראג • אנגליה אסטון וילה • איטליה בולוניה • ספרד ז'ירונה • גרמניה שטוטגרט • אוסטריה שטורם גראץ • צרפת ברסט |  |
מונוקיני

המונוקיני, שעוצב על ידי רודי גרנריך ב-1964 וכולל תחתון צמוד קצר ושתי רצועות היוצאות ממנו, היה בגד הים הטופלס הראשון שעוצב עבור נשים. העיצוב המהפכני והשנוי במחלוקת שלו כלל תחתון, ש"נמשך מהסרעפת עד לחלק העליון של הירך" והיה "מוחזק על ידי שרוכי נעל שיוצרים את הקולר סביב הצוואר." ישנם המייחסים את העיצוב של גרנריך ליזמות, ואחרים מתייחסים אליו כסמל של המהפכה המינית.
גרנריך עיצב את המונוקיני כמחאה נגד חברה מדכאת. בתחילה הוא לא התכוון לייצר את המונוקיני בצורה מסחרית, אולם שוכנע על ידי סוזנה קירטלנד מהמגזין האמריקאי Look להפוך אותו לזמין לציבור. כאשר התמונה הראשונה של פגי מופיט לובשת את העיצוב פורסמה ב-"Women's Wear Daily" ב-3 ביוני 1964, היא עוררה מחלוקת רבה בארצות הברית ובמדינות אחרות.
גרנריך מכר כ-3,000 דגמים, אבל רק שניים מהם נלבשו בציבור. הראשון נלבש בפומבי ב-22 ביוני 1964 על ידי קרול דודה בסן פרנסיסקו במועדון הלילה "קונדור", וסימן את תחילתו של עידן מועדוני הטופלס בארצות הברית, והשני בחוף בשיקגו, ביולי 1964, על ידי טוני לי שלי, שנעצר בעקבות כך.
מספר יצרנים וקמעונאים מתייחסים לעיצובים מודרניים של המונוקיני כבגד ים-טופלס, ביקיני טופלס או יוניקיני.
סקיצה של דגם המונוקיני שיצר גרנריך
נערה לבושת מונוקיני
סקיצה של דגם נוסף של המונוקיני
הערות שוליים

↑  "Monokini". Free Dictionary. נבדק ב-20 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rosebush, Judson. "Peggy Moffitt Topless Maillot in Studio". Bikini Science. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-22 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Alac, Patrik (2012). Bikini Story. Parkstone International. p. 68. ISBN 1780429517.
↑  "Bikini Styles: Monokini". Everything Bikini. 2005. אורכב מ-המקור ב-2012-07-29. נבדק ב-13 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nangle, Eleanore (10 ביוני 1964). "Topless Swimsuit Causes Commotion". Chicago Tribute. נבדק ב-20 באוגוסט 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Fit Celebrates the Substance of Style". Elle. 5 ביולי 2009. נבדק ב-23 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bay, Cody (16 ביוני 2010). "The Story Behind the Lines". נבדק ב-22 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Rudi Gernreich Book". אורכב מ-המקור ב-10 במרץ 2014. נבדק ב-11 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Monokini". נבדק ב-20 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bikini Science". Bikini Science. אורכב מ-המקור ב-2010-01-08. נבדק ב-2012-11-12.
מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב - קו המטרו M2

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר:   תל אביב-יפו, גבעתיים, רמת גן, בני ברק, פתח תקווה, גבעת שמואל, חולון
 שם המערכת:  מטרו תל אביב
 מידע על ההקמה
 חברה בונה:  נת"ע
 פתיחת הקו:  2032
 מידע על הקו
 אורך הקו:  26 קילומטרים
 צבע על המפה:  כתום
 מספר נוסעים ביום:  540,000 (משוער)
 מספר התחנות:  22
 תרשים הקו
   לחצו כדי להקטין חזרה   לחצו להגדלה    תרשים של מערך הדנקל בגוש דן: רכבת (בשחור), הרכבת הקלה - הקו האדום (באדום), הרכבת הקלה - הקו הירוק המתוכנן (בירוק), הרכבת הקלה - הקו הסגול המתוכנן (בסגול), שלושת קווי המטרו M1 (בכחול), M2 (בכתום), M3 (בצהוב). 
 
קו המטרו M2 הוא קו רכבת תחתית עתידי במטרופולין תל אביב שמתוכנן כחלק ממטרו תל אביב.
הקו

קו M2 הוא קו עתידי המשתלב בדנקל, הקו עתיד להיות רכבת עירונית בהפרדה מלאה (ממונהר או על גבי גשרים) דבר שיאפשר נסיעה במהירות גבוהה בהרבה מקו רכבת קלה.
היסטוריה

תכנון מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב החל בשנות ה-90 של המאה ה-20 עם הקמת חברת נת"ע, התוכניות כללו שמונה קווי רכבת קלה עיליים עם מקטעים תת-קרקעיים מסוימים, עם זאת במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 לאחר שחלק מקווי הרכבת הקלה כבר עברו את שלב התכנונים התברר כי המערכת לא תוכל לעמוד ביעדים שנדרשו לה והוחל בתכנון מערכת שתשתלב במערכת הרכבת הקלה ותיתן מענה טוב יותר. בספטמבר 2016 פרסמה חברת נת"ע מכרז לתכנון שלשה קווי רכבת תחתיים. בפברואר 2017 אושרה עקרונית התוכנית הכוללת את שלושת הקווים.
ב-20 במאי 2020 הוצג תוואי הקו בפני הוועדה לתשתיות לאומיות, עוד נקבע כי העבודות להקמתו תבוצענה באמצעות מכונה לכריית מנהרות. בשנת 2023 הוכרזו הזוכים במכרז לתכנון והקמה של הקו.
ב-1 במאי 2024 אישרה הממשלה את תוואי הקו.
תוואי

הקו יעבור בדרום העיר פתח תקווה ובמרכז גבעת שמואל, לאחר מכן יחצה את העיר בני ברק בדרומה, ממזרח למערב, ואת העיר גבעתיים. בהמשך הוא יעבור במרכז העיר תל אביב (באזור מחלף השלום). התחנה הסופית של הקו עתידה להיות ממוקמת בבית החולים וולפסון בחולון.
תחנות

לאורך הקו מתוכננות תחנות רבות וביניהן שתי תחנות באזור אוניברסיטת בר-אילן, תחנה אחת בה יפגוש הקו את קו M3 (כפר גנים) ותחנה נוספת בה יפגוש הקו את קו M1 (השלום). כמו כן צפויה תחנה בכיכר מגן דוד בה יפגוש את הקו הסגול ותחנה באזור גשר יהודית (גשר יצחק נבון) בה יפגוש את הקו האדום.
| שם התחנה> זרוע מרכזית | רשות מקומית> זרוע מרכזית | תיאור מקום> זרוע מרכזית | מועד פתיחה> זרוע מרכזית | הערות> זרוע מרכזית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אזור התעשייה סגולה | פתח תקווה | אזור התעשייה סגולה, תחנת הרכבת פתח תקווה – סגולה |  |  |
| סירקין צפון | פתח תקווה, גבעת השלושה |  |  |  |
| סירקין דרום | פתח תקווה, כפר סירקין |  |  |  |
| פתח תקווה - מזרח | פתח תקווה | בית ספר ברנר, קניון סירקין, בית ספר שובו |  |  |
| עיריית פתח תקווה | פתח תקווה | קניון לב העיר, עיריית פתח תקווה, בית משפט לנוער, קניון כיכר העיר |  |  |
| ארלוזורוב | פתח תקווה |  |  |  |
| בן-גוריון | פתח תקווה | בית ספר בן-גוריון, מרכז פיס, קניון גנים, כיכר הרב גורן |  |  |
| כפר גנים | פתח תקווה |  |  | קישור לקו המטרו M3, בנוסף מתוכננת הארכה של הקו הסגול עד לתחנה זו. |
| אוניברסיטת בר-אילן | גבעת שמואל, רמת גן | תיכון גבעת שמואל, אולפנת אמי"ת, תיכון אמי"ת גוש דן, אוניברסיטת בר-אילן |  | קישור שני לקו המטרו M3 |
| כהנמן | בני ברק | רחוב כהנמן |  |  |
| חזון איש | בני ברק | בית העלמין בני ברק, סמינר לבנות אור החיים, מרכז חסידות נדבורנא |  |  |
| הרא"ה | רמת גן |  |  |  |
| כצנלסון | גבעתיים |  |  |  |
| כיכר נגה | גבעתיים |  |  |  |
| תחנת רכבת השלום | תל אביב-יפו | תחנת רכבת השלום, מתחם עזריאלי, שרונה, הקריה |  | קישור לקו המטרו M1, קישור לרכבת ישראל |
| החשמונאים |  | קניון TLV, מתחם שרונה, סינמטק תל אביב, עירוני א, מגדל החשמונאים, מגדל עזריאלי שרונה, מגדלי הארבעה, תחנת רכבת השלום |  | קישור לקו האדום |
| הבימה |  | היכל התרבות, בית ציוני אמריקה, סינמטק תל אביב. |  | קישור לקו הירוק |
| כיכר מגן דוד |  | כיכר מגן-דוד, שוק הכרמל, מסוף כרמלית |  | קישור לקו הסגול |
| כרמלית |  | מסוף כרמלית, גן הכובשים, שוק הכרמל |  |  |
| שלבים | תל אביב-יפו | אצטדיון בלומפילד, מרכז דניא |  |  |
| נס לגויים | תל אביב-יפו |  |  |  |
| בית חולים וולפסון | חולון, תל אביב-יפו | בית חולים וולפסון, תחנת הרכבת חולון – וולפסון |  | קישור לרכבת ישראל |
ראו גם

מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב - קווי מטרו
מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב - קו המטרו M1
מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב - קו המטרו M3
מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב - קווי רכבת קלה
הערות שוליים

↑  גיא נרדי, ‏קו המטרו M2 נחשף בפני הוועדה לתשתיות לאומיות, באתר גלובס, 20 במאי 2020
↑  אסף זגריזק, ‏בעלות של 8 מיליארד שקל: נבחרו הזוכים במכרז תכנון וניהול המטרו, באתר גלובס, 20 באוגוסט 2023
↑  יובל שדה, מפתח תקווה ועד חולון: הממשלה אישרה את תוואי קו המטרו M2, באתר כלכליסט, 1 במאי 2024
הארכיון הקווירי האירי

| --- | --- |

 מדינה:  אירלנד 
 תקופת הפעילות:  1980–הווה (כ־45 שנים) 
 קואורדינטות:  53°20′28″N 6°15′16″W﻿ / ﻿53.341111111111°N 6.2544444444444°W﻿ / 53.341111111111; -6.2544444444444
  (למפת דבלין מוגדלת) הארכיון הקווירי האירי(למפת דבלין רגילה) הארכיון הקווירי האירי
 
הארכיון הקווירי האירי (באנגלית: Irish Queer Archive; באירית: Cartlann Aerach na hÉireann; בראשי תיבות: IQA) הוא ארכיון באירלנד, שמכיל אוסף מקיף של חומרים שקשורים לספרות להט"ב, ללימודים קווירים ולתרבות להט"ב באירלנד. הארכיון הוקם ב-1980 על ידי הארגון החוץ-ממשלתי האירי National LGBT Federation (אנ').
בין חומרי הארכיון, נמצאים גזרי עיתונים, כתבי עת וגליונות להט"בים, ואוסף של תמונות, קטעי וידאו, עלונים, כרזות ותגים משנות ה-60 של המאה ה-20, בין היתר של תחרות מיס אירלנד האלטרנטיבית (אנ'), פסטיבל הקולנוע הלהט"בי Gaze, הארגון החוץ-ממשלתי האירי National LGBT Federation, מצעד הגאווה בדבלין (אנ') והעיתון היומי האירי Gay Community News (אנ').
לאחר קשיים כלכליים של הארגון National LGBT Federation לשמור על הארכיון, הועבר הארכיון ב-16 ביוני 2008 לספרייה הלאומית של אירלנד.
ראו גם

ארכיון הסרטים במינכן
הערות שוליים

1 2  Irish Queer Archive donates ‘massive collection’ to the National Library of Ireland - from Pink News - all the latest gay news from the gay community - Pink News, web.archive.org, ‏2008-11-05
1 2  Queer times - Lifestyle - Independent.ie, web.archive.org, ‏2012-10-18
1 2  nli, Irish Queer Archive, www.nli.ie (באנגלית)
מריאן פיית'פול

| --- | --- |

פיית'פול מופיעה בתוכנית טלוויזיה הולנדית, 1966
 לידה:  29 בדצמבר 1946 המפסטד, לונדון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  30 בינואר 2025 (בגיל 78) לונדון, הממלכה המאוחדת
 מוקד פעילות:  לונדון
 תקופת הפעילות:  1964–2025 (כ־61 שנים)
 מקום לימודים:  St Joseph's College 
 סוגה:  רוק פופ בלוז ג'אז פאנק
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  דקה רקורדס, דרים רקורדס, איילנד רקורדס 
 בן או בת זוג:  ג'ון דנבר (1965–1966) בן ברירלי (1979–1986) ג'יורג'יו דלה טרצה (1988–1991)  מיק ג'אגר (1966–מאי 1970) François Ravard (1994–2009) 
 צאצאים:  ניקולאס דנבר, קורינה ג'אגר 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  מפקד מסדר האמנויות והספרות (מרץ 2011) 
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
מריאן פיית'פול (באנגלית: Marianne Evelyn Gabriel Faithfull;‏ 29 בדצמבר 1946 –  30 בינואר 2025) הייתה זמרת ושחקנית בריטית בעלת קריירה שהתפרסה על פני ארבעה עשורים. יצירתה כזמרת פופ בשנות ה-60 הואפלה על ידי התמכרותה לסמים. לאחר היעלמות ממושכת במהלך שנות ה-70, בשל קשיים אישיים שכללו כמה שנות מגורים ברחוב ותהליך גמילה ארוך, חזרה פיית'פול עם יותר ניסיון וקול שונה, והייתה לאחת הזמרות המצליחות ובעלות כוח העמידות הרב ביותר. במהלך כל שנות עבודתה, השתנו התדמית והסגנון של פיית'פול פעמים רבות. היא התנסתה בסגנונות מוזיקליים שונים ועבדה עם מגוון רחב של מוזיקאים, בהם דייוויד בואי, בק, ניק קייב, מטאליקה ואחרים.
תולדות חייה

מריאן איילין פיית'פול נולדה בהמפסטד, לונדון. אביה, רוברט גלין פיית'פול היה קצין בצבא הבריטי ומרצה באוניברסיטה. לפיית'פול אילן יוחסין מכובד מצד אימה, אווה אריסו, ברונית אוסטרית, שאימה הייתה יהודייה. בצעירותה הייתה אווה בלרינה ונהגה לעבוד עם הצמד הגרמני ברטולט ברכט וקורט וייל. הדוד רבה של אווה הוא הסופר לאופולד פון זאכר-מאזוך.
לאחר שהוריה התגרשו, עברה פיית'פול עם אמה, לרדינג, ברקשייר. בתקופת לימודיה הייתה חברה בחוג תיאטרון.
קריירה מוזיקלית וחיים אישיים > שנות השישים

הקריירה המוזיקלית של פיית'פול החלה בשנת 1964, כשהייתה בת 18, בהופעות בבתי קפה כזמרת פולק. הפריצה הגדולה שלה הייתה במסיבה שבה נכח האמרגן של הרולינג סטונז, אנדרו לוג אולדהם, וראה אותה מופיעה. הוא הכיר בינה לבין חברי הלהקה, שכתבו בשבילה את הסינגל הראשון שלה, As Tears Go By. במהרה זכתה פיית'פול להצלחה כזמרת, והניבה להיטים נוספים שהעלו את מעמדה בקרב ז'אנר מוזיקת הפופ, בהם הסינגלים המצליחים This Little Bird, Summer Nights ו-Come and Stay With Me.
בשנת 1965, בהיותה בת 19, נישאה פיית'פול לאמן ג'ון דונבאר, ובאותה שנה נולד בנם, ניקולאס. הנישואין היו קצרי טווח, ככל הנראה בעקבות התמכרותו של דונבאר להרואין. לאחר הגירושין עברה לשהות בביתם של חבר הרולינג סטונז בריאן ג'ונס וזוגתו אניטה פלנברג. באותה תקופה החלה במערכת יחסים מתוקשרת במיוחד עם סולן הלהקה הידוע, מיק ג'אגר. השניים יצאו לאורך שנות השישים המאוחרות, אך בשנת 1967 החלה הזוגיות להיפגע, כאשר בעת שהייתם בביתו של קית' ריצ'רדס, המשטרה פשטה על המקום בחיפוש אחר סמים. פיית'פול נמצאה כשהדבר היחידי לגופה היה שטיח. בשנת 1968, כאשר כבר נהייתה מכורה לסם הקוקאין, איבדה פיית'פול את התינוקת שלה ושל ג'אגר שברחמה, לה נתנה את השם קורינה. שנה מאוחר יותר, זמן קצר לאחר מותו הפתאומי של בריאן ג'ונס, עברה פיית'פול בעצמה ניסיון התאבדות כושל, לטענתה בעקבות היחס הצונן שעוררה הטרגדיה של ג'ונס בשאר חבריו.
המעורבות של פיית'פול בחייו של ג'אגר זכתה לביטוי באחד השירים המפורסמים של הרולינג סטונז, Sympathy for the Devil, המופיע באלבום Beggars Banquet. השיר עצמו הושפע מהספר "האמן ומרגריטה" של מיכאיל בולגקוב, אותו הציגה פיית'פול בפני ג'אגר. שני שירים נוספים שהופיעו באלבום אחר של הלהקה, Sticky Fingers, הושפעו מפיית'פול. הראשון הוא Wild Horses, כאשר השורה המרכזית בשיר, "סוסי פרא לא יוכלו לגרור אותי מפה" נאמרה מפי פיית'פול לאחר שיצאה מתרדמת בעקבות מנת יתר. כמו כן השיר Sister Morphine נכתב בידי פיית'פול, אם כי לא זכתה לקרדיט עליו עם צאת האלבום. שנים מאוחר יותר כאשר פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה, יצאה פיית'פול נגד ג'אגר וריצ'רדס בעקבות אי מתן תמלוגים על השיר, בתקופה בה הייתה חסרת בית ועמוק במאבק מול התמכרות שלה להרואין.