stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המשחקים הפאן-ערביים
תחרויות הספורט

באליפות האחרונה התקיימו 33 אירועי ספורט הנערכים במשחקים, כאשר מחשיבים את כל סוגי תחרויות האתלטיקה כאירוע אחד.
גברים:
אתלטיקה:ריצת 100 מטר, ריצת 200 מטר, ריצת 400 מטר, ריצת 800 מטר, ריצת 1000 מטר, ריצת 1500 מטר, ריצת 5000 מטר, ריצת 10000 מטר, ריצת 3000 מטר מכשולים, ריצת מרתון, ריצת משוכות של 100 ו-400 מטרים, קפיצה לגובה, קפיצה במוט, קפיצה לרוחק, קפיצה משולשת, הדיפת כדור ברזל, זריקת דיסקוס, יידוי פטיש, הטלת כידון, קרב רב, הליכה במרחקים של 20 ו-50 קילומטרים ומרוץ שליחים של 100 ו-400 מטרים.
כדורגל, כדורסל, כדוריד, שחייה, הרמת משקולות, סקווש, כדורת, ג'ודו, טאקוונדו, בדמינטון, מרוץ אופניים, ג'ודו, קראטה, היאבקות, חתירה, אגרוף, טניס, כדורמים, טניס שולחן, מרוץ סוסים, ירייה, קרב חמש מודרני, סייף, התעמלות, שיט, ושחמט.
נשים:
הנשים מתחרות באותן תחרויות כמו הגברים, מלבד השינויים הרגילים בריצות במהלך האתלטיקה. ריצת 3000 מטר, ריצת משוכות ל-100 מטרים, הליכה של 10 קילומטרים, והפתלון במקום קרב רב.
נכים:
טניס שולחן, הרמת משקולות ואתלטיקה.
רשימת התחרויות

| מספר | שנה | מיקום |
| --- | --- | --- |
| 1 | 1953 | אלכסנדריה, מצרים |
| 2 | 1957 | לבנון ביירות, לבנון |
| 3 | 1961 | מרוקו קזבלנקה, מרוקו |
| 4 | 1965 | הרפובליקה הערבית המאוחדת קהיר, הרפובליקה הערבית המאוחדת |
| 5 | 1976 | דמשק, סוריה |
| 6 | 1985 | מרוקו רבט, מרוקו |
| 7 | 1992 | סוריה (1980–2024) דמשק, סוריה |
| 8 | 1997 | לבנון ביירות, לבנון |
| 9 | 1999 | ירדן עמאן, ירדן |
| 10 | 2004 | אלג'יריה אלג'יר, אלג'יריה |
| 11 | 2007 | מצרים קהיר, מצרים |
| 12 | 2011 | קטר (מדינה) דוחא, קטר |
| 13 | 2015 | לא התקיים |
| 14 | 2023 | אלג'יריה אלג'יריה |
| 15 | 2027 | ערב הסעודית ריאד |
טבלת מדליות נוכחית

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | מדינה/ישות טריטוריאלית | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| 1 | מצרים מצרים | 504 | 319 | 162 | 985 |
| 2 | מרוקו מרוקו | 222 | 181 | 186 | 589 |
| 3 | סוריה סוריה | 213 | 216 | 263 | 692 |
| 4 | אלג'יריה אלג'יריה | 192 | 215 | 219 | 184 |
| 5 | תוניסיה תוניסיה | 162 | 150 | 201 | 503 |
| 6 | לבנון לבנון | 68 | 116 | 158 | 342 |
| 7 | עיראק עיראק | 63 | 85 | 114 | 262 |
| 8 | ירדן ירדן | 53 | 93 | 146 | 292 |
| 9 | ערב הסעודית ערב הסעודית | 46 | 76 | 87 | 209 |
| 10 | קטר (מדינה) קטר | 34 | 26 | 49 | 64 |
| 11 | כווית כווית | 16 | 33 | 86 | 135 |
| 12 | סודאן סודאן | 16 | 26 | 20 | 62 |
| 13 | לוב לוב | 13 | 17 | 36 | 66 |
| 14 | איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות | 12 | 18 | 27 | 57 |
| 15 | בחריין בחריין | 7 | 4 | 22 | 33 |
| 16 | עומאן עומאן | 5 | 7 | 10 | 22 |
| 17 | תימן תימן | 5 | 4 | 10 | 19 |
| 18 | הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית | 3 | 17 | 53 | 73 |
| 19 | סומליה סומליה | 0 | 4 | 1 | 5 |
| 20 | ג'יבוטי ג'יבוטי | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 21 | קומורו קומורו | 0 | 0 | 0 | 0 |
| 21 | מאוריטניה מאוריטניה | 0 | 0 | 0 | 0 |
הערות שוליים

↑  http://www.amman-dj.com/vb/a-t33292/
↑  http://www.sis.gov.eg/VR/arabgames/enhtml/games.htm
באטמן
היסטוריה פרסומית > יצירת הדמות

| --- | --- |
 :  ראו גם – תור הזהב של הקומיקס
בשנת 1939 צייר האמן בוב קיין סקיצות מוקדמות של הבאטמן: דמות מתנדנדת על חבל ללא גלימה או כפפות, עם מסכת עיניים, מכנסיים אדמדמים ושתי מוטות כנפיים קשיחות ככנפי עטלף. הכותב ביל פינגר הציע להיפטר מהאדמומיות ולהחליף את מעטה העיניים בברדס ואת מוטות הכנפיים בגלימה. את שם הדמות, ברוס ויין, הוא ביסס על רוברט ברוס, מלך סקוטי, ואנתוני ויין, גנרל במלחמת העצמאות של ארצות הברית. השראה נוספת באה מכיוון רצועת הקומיקס "הפנטום".
אספקטים מסוימים באישיותו של באטמן, בהיסטוריית הדמות, בעיצוב האומנותי ובציוד הושפעו מהתרבות של שנות ה-30, הכוללת סרטי קולנוע, מגזיני ספרות זולה, רצועות קומיקס, כותרות עיתונים ואפילו חלקים שבאישיותו של קיין, שכלל את הסרטים "הסימן של זורו" (1920) ו"העטלף לוחש" (1930) כהשראה. נוסף על כך, פינגר כלל את דמויותיהן של "הצל", "שרלוק הולמס" ו"דוק סאבאג'" כגורם השראה לבאטמן כאמן ההתחמקויות וכמדען.
קיין חתם על ויתור בעלות על הדמות תמורת קרדיט בכתיבת הסיפורים, קרדיט שנעלם בשנות ה-60 עת שמם של היוצרים עצמם החליפו את שמו. בסוף שנות ה-70, כאשר ג'רי סיגל וג'ו שוסטר קיבלו קרדיט על יצירת סופרמן, ויליאם מולטון מרסטון קיבל קרדיט על יצירת וונדר וומן, קיין קיבל מחווה דומה בכותרי באטמן. אולם, המזל לא שפר על פינגר, שאמנם קיבל קרדיט על יצירת דמויות נוספות בכותרי באטמן, אך לא קיבל הכרה על השותפות שביצירת הדמות עד ליום מותו בשנת 1974. ג'רי רובינסון, שעבד עימם בסיפורי הקומיקס, ציין[דרוש מקור] כי נטר טינה לקיין על כך שלא דאג למתן קרדיט נאות לפינגר.
היסטוריה פרסומית > השנים הראשונות

סיפור באטמן הראשון, "המקרה של סינדיקט הכימיקלים", פורסם בחוברת מספר 27 של קומיקס בלשים ב-30 במרץ 1939 (על החוברת רשום מאי 1939). פינגר ציין כי באטמן נכתב בהשראת הסגנון שבמגזיני הספרות הזולה, לפיכך לא היו לו כל רגשי חרטה שבהריגת פושעים. הדמות נהפכה לפופולרית, וקיבלה סדרה משלה בשנת 1940, בו בעת שהמשיכה לככב בחוברות Detective Comics. גם סופרמן וגם באטמן הפכו לדמויות הדגל של החברה, שהפכה לחברת הפרסום המשפיעה והמוֹכרת ביותר בתעשייה. שתי הדמויות הופיעו זו לצד זו בחוברות World's Finest Comics. על היוצרים נמנו מיקי ספיליין, ג'רי רובינסון ודיק ספראנג.
בחוברות הראשונות, דמותו של באטמן התפתחה בהדרגה, כאשר נוספו מספר אלמנטים לדמות שישקפו את בשלותה. חגורת האביזרים של באטמן הוצגה לאחר שני גיליונות, בחוברת מספר 29, מיד לאחר מכן באטראנג דמוי בומרנג, וכן כלי הרכב הראשון דמוי עטלף - מטוס העטלף. סיפור מקורה של הדמות הובא בגיליון מספר 33, כאשר אישיותו האפלה והקודרת של באטמן עוצבה לאחר שויין הצעיר היה עד לרצח הוריו בידי שודד. על קברם הטרי, ויין נשבע לנקום את מותם בכך שירדוף אחר כל הפושעים באשר הם למשך שארית חייו.
לקראת אמצע שנת 1940, בחוברת מספר 38, אפיוני סגנון הפאלפ שבאישיותו של באטמן התרככו עם הצגתו של רובין, שותפו הצעיר. פינגר הציע כי באטמן צריך "ווטסון" לצידו, אם כי קיין העדיף להותיר את ויין לבדו. המכירות נסקו. בגיליון הראשון של סדרת הסולו של הדמות, Batman, שניים מאויביו המושבעים הופיעו לראשונה - הג'וקר וקאטוומן, וכן נקבע כלל לפיו באטמן לא יהרוג יותר בעזרת נשק חם. נוסף על כך, בימים שלאחר מלחמת העולם השנייה, מיתוס איש העטלף המשיך להתפתח ולקבל צורה, ושם דגש יותר על פנטזיה קלילה מאשר ביקורת תרבותית.
היסטוריה פרסומית > שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60

| --- | --- |
 :  ראו גם – תור הכסף של הקומיקס
בשנות ה-50 פחתה הפופולריות של קומיקס גיבורי-העל. חוברות הקומיקס של באטמן המשיכו להתפרסם, והיו בין הסיפורים שספגו ביקורת תקשורתית קשה בשנת 1954 עם פרסום "פיתוי התמימים", ספרו של הפסיכולוג פרדריק ורתהם, שגרס כי צעירים חיקו את הפשעים אשר בוצעו בחוברות קומיקס, וכי מעשים אלו השחיתו את ערכי הנוער. זאת ועוד, ורתהם טען כי כללו מאפייני הומוסקסואליות. ביקורתו הובילה למחאה ציבורית ולהקמתה של "רשות האתיקה של הקומיקס". הוצגו דמויות נשיות חדשות, באטוומן ב-1956 וברברה גורדון (לימים באטגירל) ב-1961. במקביל, חוברות הקומיקס של באטמן הפכו יותר קאמפיות.
לקראת סוף שנות ה-50, נטו סיפורי החוברות יותר לעבר המדע הבדיוני, כאשר כללו לא פעם שינויי צורה וחייזרים מהחלל החיצון. בפברואר 1960, הופיע באטמן כחבר מן המניין בליגת הצדק בחוברת The Brave and the Bold #28.
היסטוריה פרסומית > אמצע שנות ה-60 עד אמצע שנות ה-80: מראה חדש והקאמפיות

| --- | --- |
 :  ראו גם – תור הארד של הקומיקס
לקראת 1964, מכירות החוברות צנחו דרמטית. העורך הראשי ג'וליוס שוורץ מונה לפקח על כותרי באטמן, שעמדו על סף ביטול, והורה על שינויים מרחיקי לכת החל מחוברת Detective Comics #327 (מאי 1964), שינויים שכונו "המראה החדש". שוורץ רצה לעצב את באטמן כדמות עכשווית, להקנות לסיפוריו מאפיינים בלשיים יותר. הבאטמוביל עוצב מחדש, כמו גם חליפתו, שנוסף לסמל העטלף שבה רקע צהוב. האלמנטים הבדיוניים שנוספו בסוף שנות ה-50 נגנזו, ומשרתו של ויין, אלפרד פניוורת', נהרג (אם כי הוחזר לאחר מכן בהתערבות המעריצים[דרוש מקור]).
סדרת הטלוויזיה של שנת 1966 השפיעה עמוקות על אופן כתיבת כותרי הגיבור. הצלחת הסדרה גרמה לנסיקה במכירות החוברות, ומספר אלמנטים מסדרת הטלוויזיה, כדמותה של באטגירל והפן הקאמפי, שולבו בקומיקס. הסדרה גם עזרה להחזרת דמותו של אלפרד על דפי הקומיקס. למרות היות הסדרה והקומיקס פופולריים בזמן זה, הגישה הקאמפית פגה לאיטה עד אשר בוטלה הסדרה בשנת 1968, מה שהוביל גם לירידה בפופולריות הקומיקס.
בשנת 1969 נעשה ניסיון להרחיק את הדמות מצידה הקאמפי ולהשיבה לשורשיה האפלים. הכותב דניס אוניל והמאײר ניל אדמס חזרו לחומרים המקוריים של השנים המוקדמות, והחל מינואר 1970 בחוברת Detective Comics #395, באטמן שב להיות דמות אפלה וקודרת. שיתוף פעולה דומה נעשה עם הכותב סטיב אנגלהרט והמאייר מרשל רוג'רס בחוברות #471-476 (אוגוסט 1977–אפריל 1978), מה שהשפיע בהמשך על סרט הקולנוע משנת 1989 ועל סדרת האנימציה "באטמן: איש העטלף". למרות ההרצה הפופולרית, מכירת החוברות המשיכה לצנוח בשנות ה-70 וה-80 עד הגיעה לשפל חדש ב-1985.
היסטוריה פרסומית > שנות ה-80 ואילך: תקופת 'האביר האפל חוזר' ואחריה

| --- | --- |
 :  ראו גם – העידן המודרני של הקומיקס
הדמות זכתה לשינוי מרענן בזכות המיני סדרה "האביר האפל חוזר" של הכותב פרנק מילר, שהורצה בין פברואר ליוני 1986. הסיפור מציג את באטמן בשנות ה-50 לחייו החוזר מפרישה בעתיד אפשרי. הרצה זו הפכה להצלחה מסחרית ולאבן יסוד בהיסטוריה של הדמות, כמו גם לשובה לפופולריות.
באותה שנה, הפך הכותב דניס אוניל לעורך הכותרים והניח את המצע לדמות לאחר אירועי המשבר בעולמות האינסופיים. אוניל פעל תחת ההנחה כי הוא נשכר לשנות את הדמות וכתוצאה מכך הותיר רושם שונה משהיה עד כה. כהשלכה של גישה חדשה זו, פרנק מילר והמאייר דייוויד מזוצ'לי יצרו את המיני סדרה "באטמן: שנה ראשונה", שסיפרה מחדש את מקור הדמות. הכותב אלן מור והמאייר בריאן בולאנד המשיכו עם הגישה האפלה הזו גם בסיפור "באטמן: הבדיחה ההורגת" משנת 1988, בה הג'וקר גורם לנכותה של ברברה גורדון וחוטף ומענה את מפכ"ל המשטרה גורדון בניסיון לדוחפו לכדי שיגעון.
שנת 1988 ראתה את מותו של ג'ייסון טוד, הרובין השני, במיני סדרה "באטמן: מוות במשפחה". שנה לאחר מכן יצא סרטו של טים ברטון, "באטמן", שנחל הצלחה בקופות והביא לעליה בפופולריות הדמות. הגיליון הראשון של הכותר אגדות האביר האפל מכר למעלה ממיליון עותקים, והיה לכותר הסולו הראשון של הדמות מזה 50 שנה.
הסיפור "Batman: Knightfall" משנת 1993 הציג את דמות הנבל ביין, הפוצע אנושות את ברוס ויין. ז'אן-פול ואלי, הידוע בכינוי עזראל, נקרא לעטות את חליפת העטלף בזמן שבאטמן מחלים אט-אט מפצעיו. הכותבים דאג מנץ, צ'אק דיקסון ואלן גרנט עבדו על הכותר ועל סדרת העלילות "באטמן: הדבקה", "באטמן: מורשת" ו"באטמן: תהפוכות" של אמצע שנות ה-90, שהובילו למיני סדרה "באטמן: שטח הפקר", אירוע קרוסאובר של כותרי באטמן שעסק בהשלכות רעידת אדמה על גות'אם, אשר נותקה מכל התערבות חיצונית בידי ממשלת ארצות הברית.
סוף שנות ה-90 ראו את יצירותיו של כותב נוסף, ג'ף לוב. לוב, יחד עם המאייר טים סייל, כתב את המיני-סדרות "באטמן: ליל כל הקדושים הארוך" ו"באטמן: ניצחון אפל", שבהן באטמן מתעמת בתחילת דרכו מול אסופת נבליו העיקריים, בעיקר דו-פרצוף. בשנת 2003 כתב לוב יחד עם המאייר ג'ים לי את המיני-סדרה "באטמן: האש", עלילה בת 12 חוברות שהציבה את באטמן וקאטוומן נגד אסופת הנבלים וכן הציגה מחדש את ג'ייסון טוד. המיני-סדרה הפכה ללהיט והגיעה למקום הראשון במכירות, לראשונה מאז Batman #500 מאוקטובר 1993, והובילה למיני-סדרה נוספת, "באטמן: מתחת לברדס" (Batman #637–650).
היסטוריה פרסומית > שנות ה-2000: מוות ושיבה לחיים

בשנת 2005, חברת DC קומיקס השיקה את All-Star Batman and Robin, סדרת כותרים העומדת בפני עצמה ואשר נכתבה בידי פרנק מילר ואוירה בידי ג'ים לי. החל משנת 2006, הכותבים גרנט מוריסון ופול דיני היו אחראים על מלאכת כתיבת Detective Comics ו-Batman. מוריסון שילב אלמנטים בדיוניים משנות ה-50, וזאת כאשר היה באטמן נתון להזיות כתוצאה מגזים מעוותי מציאות. הרצתו של מוריסון הגיעה לשיא עם עלילת "באטמן: נוח בשלום", שעימתה את באטמן מול ארגון הכפפה השחורה ודחפה אותו עד לכדי שיגעון. מיני-סדרה זו הובילה לאירועי המשבר האחרון, שבו נלחם באטמן נגד דארקסייד ולכאורה נהרג. במיני סדרה "באטמן: הקרב על הברדס", דיק גרייסון הפך לבאטמן החדש, ובנו של ברוס ויין - דמיאן - לרובין החדש. ביוני 2009, חזר ג'וד ויניק לכתוב את הסיפורים על באטמן, בעוד גרנט מוריסון הופקד על הרצת החוברת החדשה Batman and Robin.
בשנת 2010, קשת הסיפור "באטמן: שובו של ברוס ויין" ראתה את ויין עורך מסע בזמן לאורך ההיסטוריה, כאשר לבסוף הוא שב לזמן ההווה. למרות שיבתו לזהותו כבאטמן, הוא איפשר לגרייסון להמשיך ולתפקד כבאטמן. ברוס החליט לקחת את לחימתו בפשע ולהפוך אותה למאמץ גלובלי, מה שהפך לעלילה המרכזית בסדרת כותרי Batman Incorporated ("באטמן בע"מ"). חברת DC הודיעה כי גרייסון יככב בחוברות Batman, Detective Comics ו-Batman and Robin, שעה שויין יככב בשתי הסדרות החדשות Batman Incorporated ו-Batman: The Dark Knight.
בספטמבר 2011, כל חוברות גיבורי-העל של חברת DC בוטלו והחלו בהרצה מחודשת כחלק מאתחול מחודש של יקום DC בעקבות אירועי פלאשפוינט. כעת ברוס ויין הוא הדמות היחידה המזוהה עם דמות הבאטמן, והוא מככב בסדרות Batman, Detective Comics, Batman and Robin ו-Batman: The Dark Knight. דיק גרייסון חזר לזהותו כנייטווינג והוא מופיע בסדרה משלו שהחלה בכרך שלישי. סיפורי המקור של מספר דמויות שוכתבו מחדש כדי למשוך קהל קוראים חדש, וכותר Batman Incorporated ימשיך בהרצתו בשנת 2012 כדי להשלים קשת סיפור שלא הושלמה.
ביוגרפיה בדיונית

אלפרד פניוורת': אבל מדוע עטלפים, מאסטר וויין?
ברוס ווין: עטלפים מפחידים אותי. הגיע הזמן שאויבי יחלקו עמי את הפחד הזה
המקור באנגלית
Alfred Pennyworth: Why bats, Master Wayne?

Bruce Wayne: Bats frighten me. It's time my enemies shared my dread.
ההיסטוריה של באטמן עברה מספר שכתובים אם כי כמה אלמנטים נותרו עקביים. האירוע המכונן בכל סיפורי באטמן הוא סיפור מקורו. כילד קטן צפה בהוריו נרצחים לנגד עיניו בידי שודד, חװיה שהותירה בו טראומה. בעקבות אירוע זה, הוא נשבע ללחום בפשע בגות'אם סיטי.
ברוס ויין (Bruce Wayne), איש עסקים אמיד המתגורר בגות'אם סיטי. כלפי העולם החיצון, ויין נחשב כפלייבוי חסר אחריות, שחי על חשבון הון משפחתו (שנצבר אודות להשקעות נדל"ן עוד לפני שגות'אם הפכה לעיר שוקקת חיים) ומרווחי תעשיות ויין, חברת טכנולוגיה פרטית שאותה הוא ירש. אולם, ויין ידוע גם כנדבן לצדקה, בעיקר בזכות קרן ויין. דמות הפלייבוי הנהנתן נועדה להרחיק כל חשד מזהותו הסודית, ולעיתים הוא פועל בהגזמה ובעודף ביטחון עצמי כדי לבסס אותה. אחד האמצעים להשגת המטרה היא הצטיירותו כחובב משקאות חריפים. אולם, ויין מתנזר מאלכוהול כדי לשמור על כושרו הפיזי ועל בהירות מחשבה.
בנג'מין קרני, מרצה בכיר לפסיכולוגיה חברתית באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וכן מדען קוגניטיבי בתאגיד ראנד, מציין כי אישיותו של באטמן מונעת מאנושיותו של ברוס ויין הטבועה בו, וכי באטמן הוא הכלי במאמציו של ויין להפוך את העולם לטוב יותר.
ביוגרפיה בדיונית > תור הזהב

ברוס ויין נולד לתומאס ומרתה ויין, שני אנשי חברה עשירים בגות'אם סיטי. הוא גדל לאורח חיים מפונק ופזרני באחוזת ויין עד הגיעו לגיל שמונה, שבו היה עד לרצח הוריו בידי השודד ג'ו צ'יל עת יצאו מתיאטרון. רצח הוריו הוא אירוע מכונן בחיי ברוס אשר מניע אותו להתאמן ולהכשיר עצמו כלוחם בפשע, על מנת לנסות ולמנוע את חזרתם של מקרים דומים. הוא יוצא למסע חובק עולם ולומד מספר רב של מיומנויות, בהן אמנויות לחימה ואקרובטיקה.
אחרי מספר ניסיונות כושלים לפעול באופן עצמאי, ברוס מבין כי על מנת להצליח הוא חייב להטיל מורא על הפושעים. הפתרון מגיע בדמות עטלף הפורץ אל חלון אחוזתו ומזכיר לו חוויה טראומטית שחווה כילד, כשנפל לתוך מערת עטלפים גדולה. בעקבות המאורע, מחליט ברוס להתחפש לעטלף על מנת להפחיד את הפושעים ולהסװת את זהותו האמיתית. את מערת העטלפים שתחת אחוזתו הוא הופך לבסיס פעילותו. באטמן נעשה אובססיבי בנוגע ללוחמה בפשע ואף נמצא בדילמה מוסרית מתמשכת על מנת שלא להפוך את רגשותיו וצורכו האישי בנקמה לבסיס לחימתו בפשע. אף-על-פי שהוא משתמש באלימות קשה כנגד פושעים, הוא משתדל להימנע ככל האפשר מהרג ומשימוש בכלי ירייה. דילמות אלה מוצגות פעמים רבות כמוטיב מרכזי בדמותו המורכבת.
ביוגרפיה בדיונית > תור הכסף

בשנות ה-50 החלו כותרי באטמן לקבל אפיונים בדיוניים. בזמן שבו בארי אלן הפך לפלאש החדש, דמותו של באטמן שוכתבה לגרסה הנחשבת כיום לגרסה מקבילה שלו מיקום מקביל, עם הקמתו של המולטי-יקום של DC. בגרסה זו (ארץ-2), ברוס ויין נשוי לסלינה קייל (קאטוומן), והוא אב להלנה ויין, הידועה בכינוי "הציידת". הלנה, יחד עם דיק גרייסון, הופכת למגינת העיר גות'אם לאחר שאביה פורש מתפקידו וממונה למפכ"ל המשטרה. באטמן פוגש ומצוות לגיבורי-על נוספים, ביניהם סופרמן לרוב. הוא הופך לחבר מייסד של ליגת הצדק ונוכח גם בהרפתקאות The Brave and the Bold, בהם הוא מצוות כל פעם לגיבור-על אחר.
בסוף שנות ה-60 עובר ויין מאחוזתו לדירת פנטהאוז במרכז העיר, ועובד לבדו כבאטמן, כאשר רובין ובאטגירל מסייעים לו לעיתים. הרפתקאותיו הופכות אפלות יותר בשנות ה-70 וה-80, ובהן מוצג הג'וקר כפסיכופת רצחני, וכן מוצגת דמותו של ראס-אל-גול, טרוריסט בן מאות בשנים המכיר את זהותו האמיתית של באטמן. בשנות ה-80 הופך דיק גרייסון לנייטווינג.
בגיליון האחרון של The Brave and the Bold בשנת 1983 עוזב באטמן את ליגת הצדק ומקים קבוצה חדשה בשם "האאוטסיידרים". הוא משמש כמנהיגה עד לחוברת מספר 32.
ביוגרפיה בדיונית > The New 52

ב-2011 אותחלו מחדש כל כותרי DC קומיקס. במסגרת האתחול ברוס ויין הוא הבאטמן היחיד, דיק גרייסון חוזר לתפקד כנייטווינג וברברה גורדון מחלימה מהשיתוק ברגליה.
בקשת הסיפור "באטמן: מסדר הינשופים" באטמן נאבק באגודת סתרים עתיקה ואגדית שמנסה להשתלט על גות'אם סיטי ולא בוחלת אף בהתנקשויות ומעשי רצח לשם כך.
אפיון הדמות

דמותו של באטמן היא של לוחם צדק אפל הנחוש באופן אובססיבי להילחם בפשע אך פועל באזורים האפורים של החוק. מאחר שאין לו כוחות-על באטמן חישל את עצמו והגיע לכמעט שלמות אינטלקטואלית וגופנית, מגובים בהון משפחתי ועצמי עצום ובמגוון רחב של אמצעי לחימה וטכנולוגיות מתקדמות. באטמן הוא שילוב של בלש, מדען, מהנדס ולוחם נינג'ה בעל אובססיה להילחם בפשע ולהגן על עירו.
הפרטים והטון של חוברות הקומיקס השתנו במשך השנים בהתאם לצוות היוצרים השונה. הכוח המניע מאחורי דמותו נובע מילדותו. בוב קיין וביל פינגר הסכימו כי אין דבר יותר טראומטי מרצח הורים מול עיני הילד שמתבונן. למרות הטראומה, ויין מקבל דחף להתאמן לשיא היכולת הגופנית ולהפוך למדען מבריק, וזאת כדי להילחם בפשע הגואה בגות'אם סיטי כבאטמן. אפיון נוסף של הדמות הוא לקיחת החוק לידיים פרטיות - כדי לעצור את המוות שהחל עם רצח הוריו, על באטמן לעבור על החוקים בעצמו. אף על פי שהדבר נכתב באופן שונה מפעם לפעם, פרטים אלו והמרכיבים העיקריים של סיפור המקור מעולם לא השתנו. סיפור המקור הוא מקור התכונות והאופי של הדמות, אשר מובאות בהרפתקאות השונות. פרנק מילר ציין כי "הדמות היא דיוניסאית, כוח של אנרכיה המאלצת את עצמה על הסדר האינדיבידואלי". באטמן, המחופש לעטלף, יוצר זהות מפחידה העוזרת לו במאבקו בפשע, פחד שמקורו במצפון האשם של הפושעים עצמם.
כישורים, יכולות ואמצעים

ישנם גיבורי-על רבים ללא כוחות-על, אך באטמן הוא הבולט שבהם. הוא מסתמך על מוחו המדהים, ידע מדעי, כישורים בלשיים, יכולת גופנית ומאגר פטנטים ואמצעי לחימה. הוא נחשב לאחד הבלשים הטובים בעולם. בסיפורו הראשון של גרנט מוריסון בעלילותיה המחודשות של ליגת הצדק מ-1996, סופרמן מתאר את באטמן כאדם המסוכן ביותר עלי אדמות, המסוגל להביס קבוצת חייזרים בעלי כוחות-על לבדו כדי להציל את חבריו השבויים. הוא אמן ההתחזות ולעיתים אוסף מידע בדמותו של מאטצ'ס מאלון, גנגסטר ידוע. באטמן מתואר גם כאמן הלחימה הטוב ביותר ביקום DC. באטמן הוא אמן ההתגנבות וההתחמקות ואחד מסימני ההיכר שלו היא יכולתו להיעלם בצללים ברגע אחד, דבר הגורם לאנשים הנתקלים בו, ובײחוד לפושעים בעלי אמונות טפלות, לחשוב שהם נלחמים ביצור על-טבעי. באטמן הוא גם אשף הבריחות ויודע להשתחרר ממלכודות רבות, לפרוץ מנעולים, להתיר קשרים ולהשתחרר מחבלים. במספר גרסאות לבאטמן יש יכולת חיקוי.
אחד מסימני ההיכר של באטמן הוא האינטלקט הגאוני שלו והיותו מוכשר במספר רב של תחומי ידע, מיומנויות וכישורים שונים. הוא גאון מדעי וטכנולוגי (אם כי בגרסאות שונות הוא מסתמך על אנשים אחרים שיתחזקו את אמצעי הלחימה וכלי הרכב שלו), בלש וקרימינולוג מומחה, ובנוסף אסטרטג מיומן ותכסיסן, יכולות המאפשרות לו לאלתר תוכניות לחימה יעילות כנגד איומים שונים, בהם נבלי-על מסוכנים. חלק נכבד מעלילותיו של באטמן מתוארים כמאבק מוחות בין באטמן לאויביו, כגון למשל המאבק באיש החידות המנסה להותיר חידות ופשעים שבאטמן לא יוכל לפתור.
כישורים, יכולות ואמצעים > תלבושת

תחפושתו של באטמן (שמכונה "חליפת העטלף") מכילה מאפייני עטלף על מנת להפחיד פושעים. הפרטים שבתלבושת משתנים ללא הרף בחוברות ובמדיה, אך האלמנטים הבסיסיים נותרים: גלימה ארוכה המזכירה כנפי עטלף, ברדס המכסה את פרצופו וממנו בולטים שני חודים המזכירים אוזני עטלף, סמל עטלף מסוגנן על החזה וחגורת אביזרים ואמצעי לחימה. המראה הכללי של הדמות, בעיקר צורת אוזני העטלף והגלימה, השתנה בהתאם ליוצרים.
צבעי התלבושת המקוריים הם כחול ואפור, אף על פי שסוגיית הצבעים נבעה משיטת הצביעה באותם ימים. באטמן עוצב במקור עם גלימה וברדס שחורים עם חליפה אפורה, אך סטנדרט הצביעה דרש להוסיף כחול לצבע השחור. בעוד שבקומיקס ובסדרות האנימציה המצוירות דבקו בצבעים אלה, בגרסאות הקולנוע חליפת העטלף הייתה כולה בצבע שחור או אפור-כסוף כהה, למעט החגורה הצהובה וסמל העטלף. לסמל העטלף נוסף רקע צהוב בצורת אליפסה בשנת 1964, מה שהפך לסימן המסחרי של הדמות, בדומה לסמל ה-S בצבעי הצהוב-אדום של סופרמן.
בעוד שבחלק מהגרסאות מדובר בחליפת בד רגילה, בגרסאות אחרות – דוגמת הקומיקס של פרנק מילר וסרטי הקולנוע של ברטון (באטמן (סרט, 1989) ובאטמן חוזר), נולאן (טרילוגיית האביר האפל), זאק סניידר (באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק), מאט ריבס (הבאטמן) והסרט הפלאש – חליפת העטלף היא גם שריון גוף המסוגל לבלום כדורי אקדח. בגרסת נולאן הגלימה יכולה להפוך לדאון המאפשר לבאטמן לדאות בין גגות העיר. בסרט הפלאש מ-2023 הגלימה של באטמן, בנוסף ליכולתה להפוך לדאון דמוי כנפי עטלף, היא חסינת-כדורים ובאטמן פורש אותה על מנת להגן על בארי אלן מירי כדורי רובה סער AK-47.
בנוסף לחגורת האביזרים באטמן מטמין פטנטים שונים במקומות שונים בחליפה, למקרה שיאבד את חגורתו. בכפפותיו, למשל, הוא מחביא ערכה לפריצת מנעולים ולעיתים גם שוריקן קטן בצורת עטלף. מגני הזרוע שלו, שכוללים להבים משוננים, הם לרוב משוריינים, והלהבים מאפשרים לו לחתוך וכן מספקים הגנה מפני להבי האויב. בגרסאות המדיה, באטמן מצויד בחליפות מיוחדות כדוגמת חליפת שריון ושלד חיצוני המגבירות את כוחו הפיזי (ללחימה בסופרמן וביין), חליפת סונאר, חליפה לשמירת חום גוף (ללחימה במיסטר פריז), חליפה חסינת אש, חליפת צלילה ועוד. חלק מחליפות השריון (לרוב אלה העתידניות) מעניקות לו כוח מוגבר ואף יכולת תעופה.
כישורים, יכולות ואמצעים > מערת העטלף

מערת העטלף משמשת כמרכז פיקוד למעקב מקומי וגלובלי, ובה מאוחסנים כלי הרכב שלו והגאדג'טים המשמשים אותו ללחימה בפשע וכן מזכרות שבאטמן שומר מקרבות. בחוברת הקומיקס Shadow of the Bat #45 וכן בסרט הקולנוע "באטמן מתחיל", צוין כי המערה היא חלק מרכבת המחתרת. בחוברת Batman #12 (אוגוסט-ספטמבר 1942) צוין קיומם של האנגרים תת-קרקעיים, כאשר המערה עצמה ומעבדת הפשע הוצגו בפרק השני של סרטי הטלוויזיה הקצרים משנת 1943, שנקרא "The Bat's Cave". הכניסה למערה הייתה דרך מעבר סודי החבוי מאחורי שעון אורלוגין, והיא הייתה מקום משכנם של עטלפים. אולם היה זה בחוברת Detective Comics #83 מינואר 1994 שמערת העטלף הופיעה לראשונה מעל דפי הקומיקס, והיא התפתחה בחלוף השנים להכיל גם מחשב-על ומעבדת זיהוי פלילי. במשחק ארקהם אסיילום באטמן מספר לאורקל כי הוא הקים מערת עטלף נוספת מתחת לארקהם אסיילום.
כישורים, יכולות ואמצעים > ציוד

באטמן משתמש במגוון רחב של גאדג'טים ופטנטים מותאמים מראש במלחמתו בפשע, כאשר העיצובים שלהם דומים לצורת עטלף. היסטוריון באטמן, לי דניאלס, נותן את הקרדיט להצגתה של חגורת האביזרים לגרדנר פוקס בחוברת Detective Comics #29 (יולי 1939) כמו גם לנשק הראשון - הבאטראנג, בומרנג דמוי עטלף. באטמן שומר על ציוד השטח שלו בחגורת אביזרים, הידועה בכינוייה באנגלית Utility Belt, הנושאת במשך השנים אינספור אמצעי לחימה. אמצעי לחימה אלו נישאים כקפסולות בתאים מיוחדים או בכיסים קטנים. בין היתר הוא משתמש גם ברובה חבלים, נפצים ושוריקנים, באטראנגי נפץ, שוקר חשמלי, רימוני גז וערכה לפריצת מנעולים.
רובה החבלים הוא אחד הגאדג'טים החשובים והאופיינים ביותר של באטמן: מדובר במשגר היורה חבל ובקצהו אנקול (קרס טיפוס) וכולל גם כננת המושכת את באטמן למעלה כאשר הקרס נתפס במטרה. רובה החבלים מאפשר לו לטפס על גורדי השחקים בגות'אם סיטי ולדלג בין גגות הבניינים בעיר, אך משמש גם ללחימה בפושעים. ברוב הגרסאות אין התייחסות למגבלות טכנולוגיות, פיזיקליות וריאליות של רובה החבלים ולבאטמן יש בפועל מלאי בלתי מוגבל של חבלים ורובה החבלים שלו תמיד טעון ומוכן לפעולה.
יוצא מן הכלל הוא השימוש בנשק חם, כלל אותו באטמן אוכף באדיקות, היות שנשק חם הוא שהרג את הוריו. אמנם תיאורים מודרניים של הדמות מציגים את כלי הרכב שלו חמושים במקלעים אך באטמן מקפיד להשתמש בהם רק נגד חפצים (כגון פריצת מכשולים או נטרול כלי רכב אחרים) ולא כדי להרוג. במשחק "באטמן: ארקהם נייט", באטמן משתמש בתחמושת חיה כנגד טנקים שנשלטים בשליטה מרחוק, מאחר שאין בתוכם בני אדם שעשויים למות. כמו כן, הבאטמוביל מוגנת בשדה חשמלי וכאשר עבריין בא איתה במגע, הוא מתחשמל ומועף הרחק.
כישורים, יכולות ואמצעים > כלי רכב

באטמן מצויד במגוון כלי רכב. המפורסם מכולם הוא הבאטמוביל, אך לבאטמן גם יש מטוס, סירת מרוצים, צוללת ואופנוע. באטמן משתמש בכלי רכב אלו להתנייד ברחבי גות'אם סיטי אך גם להילחם בפושעים. רובם ממוגני ירי וחמושים במגוון פטנטים כגון מקלעים, רובה חבלים, מערכות שליטה ובקרה מתקדמות, מערכות קשר ועוד. בגרסאות מדיה מסוימות, באטמן מרבה להשתמש בדאונים המעוצבים ככנפי עטלף גדולות על-מנת לדלג בין גגות גות'אם. בחלק מהגרסאות (כדוגמת הסרט "באטמן מתחיל") הדאון הוא חלק אינטגרלי מהגלימה שבחליפתו.
רכבו העיקרי הוא הבאטמוביל - המתואר לרוב צבוע בצבע שחור או כחול כהה וכולל כנפונים המזכירים כנפי עטלף. זהו רכב מהיר ומכונית משוריינת שבה פטנטים שונים, כגון רובה חבלים, מחשב, פצצות עשן, נהיגה בשלט רחוק ועוד. במהלך השנים השתנה עיצובה במדיות השונות - החל במכונית ספורט מסוגננת, עבור ברכב שטח (למשל בטרילוגיית הסרטים של נולאן) וכלה בטנק כבד (למשל ברומן הגרפי באטמן: האביר האפל חוזר מאת פרנק מילר).
במשחק הווידאו "באטמן: ארקהם אסיילום" מוצגת הגרסה "הקלאסית" של הבאטמוביל המזכירה את המכונית שהופיע בסדרה המצוירת. במשחק "באטמן: ארקהם נייט", הבאטמוביל נראית כמו הגרסה שהופיעה בטרילוגיית סרטי "באטמן" של כריסטופר נולאן.