stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משחטת רכבים
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  הפורום לישראל ירוקה | מחקר מגרטות רכב | דצמבר 2021, באתר online.fliphtml5.com
1 2  נטע נסים, זווית‏, משחטות הרכב שמזהמות את הגליל, באתר וואלה, 3 ביולי 2019
↑  שחר זיו, מחקר: בישראל יש 402 "משחטות רכב" לא-חוקיות הגורמות לזיהום סביבתי קשה, באתר ynet, 1 במאי 2022
↑  Vladimir Simic, End-of-life vehicle recycling - A review of the state-of-the-art, Tehnički vjesnik 20, 2013-04-15, עמ' 371–380
1 2 3  Selman Karagoz, Nezir Aydin, Vladimir Simic, End-of-life vehicle management: a comprehensive review, Journal of Material Cycles and Waste Management 22, 2020-03-01, עמ' 416–442 doi: 10.1007/s10163-019-00945-y
↑  Shin-ichi Sakai et al., An international comparative study of end-of-life vehicle (ELV) recycling systems, Journal of Material Cycles and Waste Management 16, 2014-02-01, עמ' 1–20 doi: 10.1007/s10163-013-0173-2
↑  Vladimir Simic, Interval-parameter chance-constraint programming model for end-of-life vehicles management under rigorous environmental regulations, Waste Management 52, 2016-06-01, עמ' 180–192 doi: 10.1016/j.wasman.2016.03.044
↑  Rucevska I. et al., Waste Crime - Waste Risks Gaps in Meeting the Global Waste Challenge: a Rapid Response Assessment, UNEP - UN Environment Programme, ‏2015 (באנגלית)
1 2  Christian Kitazume, Regina Kohlmeyer, Dr. Ines Oehme, Effectively tackling the issue of millions of vehicles with unknown whereabouts, Umweltbundesamt, 2020-07-06. (באנגלית)
↑  European Mobility Atlas 2021: Facts and Figures about Transport and Mobility in Europe (עמ' 42), Heinrich-Böll-Stiftung, ‏2021 (באנגלית)
↑  German Environment Agency, Illegal Treatment of End-of-Life Vehicles, Umweltbundesamt, 2022-11-25. (באנגלית)
↑  Kamilė Petrauskienė, Rasa Tverskytė, Jolanta Dvarionienė, Environmental and economic benefits of electric, hybrid and conventional vehicle treatment: A case study of Lithuania, Waste Management 140, 2022-03-01, עמ' 55–62 doi: 10.1016/j.wasman.2022.01.009
↑  Part 583 American Automobile Labeling Act Reports | NHTSA, www.nhtsa.gov (באנגלית)
↑  Aht Associates Inc. (July 1, 1999). "An Evaluation of the Effectiveness of Automobile Parts Marking on Preventing Theft: Revised Final Report" (PDF). National Institute of Justice.
↑  Jiro Hiratsuka, Naomi Sato, Hideto Yoshida, Current status and future perspectives in end-of-life vehicle recycling in Japan, Journal of Material Cycles and Waste Management 16, 2014-02-01, עמ' 21–30 doi: 10.1007/s10163-013-0168-z
↑  אנג'ל יורד משמים, מעריב, 17 בספטמבר 1990
↑  על השחיטה, הראו לי שלוש דלתות, חדשות, 25 בספטמבר 1986
↑  ישראל פרץ, עצורים נוספים בנושת המכוניות הגנובות, חדשות, 9 באוגוסט 1988
↑  עוד משחטת מכוניות, הפעם בנתניה, חדשות, 19 באוגוסט 1988
דיווחו על גניבת מכוניות ומכרו חלקיהן, חדשות, 3 באוגוסט 1989
נחשפה משחטת רכב בתל אביב, מעריב, 30 באפריל 1992
↑  "משחטת רכב" בחצר, חדשות, 25 באוקטובר 1991
↑  רענן בן צור, משחטות הרכב עוברות מהשטחים לטייבה, באתר ynet, 25 בפברואר 2005
↑  אורן אהרוני, ‏מיוחד: כך פועלת משחטת רכב בלב ישראל, באתר ‏מאקו‏, 22 בנובמבר 2009
מגרש גרוטאות רכב בכפר חארס בשומרון
נעמי ביטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1936 (בת 88 בערך) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 שם לידה:  נעמי קוֹרנברג
 לאום:  ישראלית
 תחום יצירה:  פיסול קרמי 
 
נעמי בּיטֶר (נולדה ב-1936) היא פסלת ואמנית קרמיקה ישראלית. בין השנים 1962–1999 פעלה במשותף עם נורה כוכבי בשם "נורה ונעמי".
ביוגרפיה

נעמי ביטר נולדה בירושלים בשנת 1936. אביה, פריץ קוֹרנברג, היה ארכיטקט, ואמהּ זינה ניהלה את "פנסיון קוֹרנברג" בתלפיות. בין השנים 1955–1957 הצטרפה להיאחזות הנח"ל בעין-ע'דיאן (יטבתה) שבערבה.
בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 החלה ללמוד במחזור הראשון של המחלקה לקדרות בבצלאל, שם פגשה את נורה כוכבי ופתחה עמה סטודיו משותף בבית קוֹרנברג. בשנת 1964 נישאה לבני ביטר. בשנת 1966 ערכה סיור בסקנדינביה וביקרה בבתי מלאכה לקרמיקה בדנמרק, פינלנד, שוודיה ושווייץ. בשנת 1970 עקרה כוכבי לתל אביב, אולם השתיים המשיכו לעבוד במשותף בתל אביב ובירושלים. בשנת 1988 שהתה בווירג'יניה המערבית שבארצות הברית.
השכלה

1958–1962 – המחלקה לקדרות, בצלאל, ירושלים
1963 – קורס גלזורות עם חנה צונץ, סמינר אורנים
1965–1968 – תולדות האמנות, האוניברסיטה העברית בירושלים
1968 – קורס גלזורות בהדרכת קורט אונזורג (אוסטריה), עין הוד
1968 – סדנה של קולין פירסון (אנ'), אוניברסיטת חיפה
1971 – אמנות יהודית, האוניברסיטה העברית בירושלים.
פרסים

1988 – מלגת שהייה, Virginia Center for the Creative Arts‏ (VCCA), וירג'יניה המערבית, ארצות הברית.
מצלצלים

ערך זה עוסק בשעשועון טלוויזיה אינטראקטיבי. אם התכוונתם לכסף מזומן, ראו .
| --- | --- |

 סוגה:  שעשועון טלוויזיה
 יוצרים:  9Live 
 מנחים:  לבנת קראוס גילי ברסלרמן שירלי פרקש כנרת אריאלי
 משתתפים:  קהל הצופים
 זוכים:  קהל הצופים
 פרסים:  מאות עד אלפי שקלים
 ארץ מקור:  הונגריה
 שפות:  עברית
 הפקה
 חברת הפקה:  Telemedia InteracTV
 עורכים:  אוהד שגב
 אורך פרק:  120 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 10
 תקופת שידור מקורית:  יוני 2007 – דצמבר 2008
 
מצלצלים היא תוכנית טלוויזיה מסוגת שעשועון רוויה בחידונים, ששודרה בערוץ 10 בין השנים 2007–2008 בשידור חי מבודפשט שבהונגריה. הפורמט שבו "מצלצלים" משודרת משודר באופן מקומי בכ-60 מדינות בעולם, בעיקר באירופה, כל מדינה בשפתה, ועם הצוות הלאומי שלה (מנחים ועורכי התוכנית). האולפנים, אנשי ההפקה והצלמים הם הונגרים.
הרעיון שמאחורי התוכנית היה להשתמש ב"שעות המתות" (לא פריים טיים) שבלוח השידורים, בהן כמות הצופים מועטה ומחירי הפרסום זולים, כמקור הכנסה הממומן ישירות על ידי הצופים. העיקרון הכלכלי שמאחורי התוכנית הסתמך על העובדה, שחלק מההוצאות התפעוליות של ערוץ הטלוויזיה כולל שידור בשעות בעלות מדרוג (רייטינג) נמוך, וכל הכנסה שניתן לייצר בשעות אלה, מהווה רווח נקי.
שְמה של התוכנית דו-משמעי:
"מצלצלים" בהוראת צלצול טלפון (הפועל "לצלצל", בזמן הווה, רבים). דהיינו:
מהתוכנית מצלצלים (בחזרה) אל הצופים, כדי להעלותם לשידור
הצופים מצלצלים ללא הרף אל התוכנית, בניסיון לעלות לשידור
"מצלצלים" במשמעות של (עשיית) מזומנים
רקע

מקור הפורמט הוא בשידורים של ערוץ חידונים ייעודי בשם 9Live בגרמניה, אשר התיימר להיות ערוץ החידונים הראשון בעולם. שידוריו החלו בספטמבר 2001. לאחר עלייתו של ערוץ זה, קמו ערוצים דומים נוספים ברחבי העולם, אשר שידרו אף הם תוכניות בפורמט זה. חלק מערוצים אלו שידרו באמצעות לוויין תקשורת באופן רציף לאורך כל שעות היממה, וחלקם הועברו בשעות שידור "מתות" על ידי ערוצי טלוויזיה שונים, בתמורה לחלק מהרווחים.
התוכנית הגיעה לערוץ 10 כשיתוף פעולה בין הערוץ לבין חברת Telemedia InteracTV, הרשומה בקפריסין, אשר הפורמט בבעלותה, ומפיקה את התוכנית בפועל ממרכז אולפנים אשר נמצא בבודפשט. ממרכז זה, משדרת החברה את התוכניות לכ-60 מדינות בעולם (כל מדינה והתוכנית המקומית שלה). בתחילת הדרך, שודרה התוכנית בימים ראשון עד חמישי בין השעות 13:00 ל-15:00. לאחר מכן, התוכנית שודרה בכל ימות השבוע בשעות הלילה, בסביבות השעות 00:30 עד 03:00.
התוכנית

התוכנית היא תוכנית חידונים לקהל הצופים בבית. התוכנית מוגשת על ידי מנחה צעירה ומצולמת באולפן צבעוני, כאשר המצלמה נעה ללא הרף ומשדרת דינמיות. התפאורה מצועצעת (קיטשית) ומורכבת מעצמים בגדלים שונים ובצורות גאומטריות שונות ומשונות, כאשר פעמים לא מועטות, צורתם אמביוולנטית או כלל לא מזוהה, וכוללת גם מסכי טלוויזיה שטוחים, המקרינים את אנימציית פתיח התוכנית ללא הרף. ברקע מושמעת מוזיקה קצבית, מְלֻוּוָה (מדי פעם) באפקטים קוליים, כגון קולות של רשרוש מטבעות, צלצולי טלפון ומחיאות כפיים. כל זאת, במטרה לעורר את הצופה (בשעות הלילה המאוחרות), ולתת לו הרגשה של כיף, דינמיות, עליצות כללית והרגשה שכדאי להשתתף.
רוב התוכנית מורכב ממונולוג ארוך ומאולתר של המנחה, שעיקרו שכנוע של הצופים להשתתף, וגם הסברים אודות החידות המוקרנות על המסך, אופן ההשתתפות וחוקי התוכנית. מדי מספר לא קבוע של דקות (לרוב, מדי כמה דקות, לעיתים, מדי כמה עשרות דקות (20, 30 ואפילו יותר, ולפעמים, מדי כמה שניות), נערכות שיחות טלפון קצרות של התוכנית והמנחה עם הצופים בבית, המנסים לפתור את החידות. סכומי הזכייה בתוכנית מוזכרים באופן תדיר ומופיעים באופן קבוע, גדול, ולעיתים מונפש, על המסך, על מנת לשדל את הצופים להשתתף. מספר שיחות הטלפון המועברות לאולפן מדוד מאוד, כאשר לפעמים ההפקה מנצלת פרקטיקה זו, ומנסה לשדר לצופים את ההרגשה שאין להם מתחרים בשעות הללו, ושהפרס עומד ומחכה רק להם. אפקט זה מועצם על ידי מונולוג מעודד של המנחה.
התוכנית > אופן ההשתתפות

בתחילת הדרך, שיטת ההשתתפות הייתה על ידי משלוח הודעת SMS בעלות של חצי שקל, וקבלת הודעת תשובה, הכוללת שאלת ידע כללי, שעליה יש לענות במסרון נוסף, מהר ככל האפשר, בעלות של 4.50 שקלים (סך הכול, 5 שקלים לכל ניסיון השתתפות). בעקבות ביקורת ציבורית (ראו להלן), שונתה שיטת ההשתתפות להתקשרות למספר טלפון בחו"ל, בעלות של חמישה שקלים, ומענה על שאלת ידע כללי, מהר ככל האפשר.
התוכנית > מנחות התוכנית

בחודשיה הראשונים, הוגשה התוכנית על ידי לבנת קראוס. בשלב זה, שודרה התוכנית ברצועת הצהריים וספגה ביקורות רבות. כשהתוכנית הועברה לשעות הלילה, על פי דרישת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, נוצר צורך להפוך אותה לדינמית ומשעשעת יותר. בשלב זה, התווספה לתוכנית מנחה נוספת - גילי ברסלרמן, אשר הנחתה את התוכנית עם לבנת, לסירוגין (בימים שונים). העברת התוכנית לרצועת הלילה פגעה ברייטינג התוכנית וחתכה אותו בחצי. בהמשך, צורפו מנחות נוספות: שירלי פרקש, שהנחתה את התוכנית לזמן קצר בלבד (כשבועיים-שלושה), וכנרת אריאלי, שהחליפה לבסוף את לבנת. גילי ברסלרמן שידרה את התוכנית במשך כשנה וחצי, ועזבה לטובת לימודים בישראל. כנרת אריאלי הנחתה במשך עוד כחודשיים, ולאחר מכן, הוחלט בערוץ 10 על סיום שידורי התוכנית.
ביולי 2013, כארבע וחצי שנים לאחר רדתה של התוכנית מהמסכים, חזרה התוכנית באותו פורמט, באותו ערוץ ובאותה רצועת שידור לילית תחת השם "Moon Time", אך עם מספר הבדלים: לוגו חדש, פסקול חדש, אולפן חדש, צוות הפקה חדש, מנחות חדשות, תמהיל (יחס סוּגֵי) חידות שונה ועלות השתתפות יקרה יותר עבור הצופים.
התוכנית > החידות

החידות בתוכנית מתחלקות לשני סוגים עיקריים:
חידות פשוטות - שמטרתן להראות לצופים שיש אפשרות קלה להרוויח את הפרס (הכסף). דוגמה לכך היא בקשה למצוא שם של עיר או בעל חיים כלשהו בטבלת אותיות, המופיעה על המרקע.
חידות אמביוולנטיות - הנתונות לפרשנות סובייקטיבית של הצופה, כגון סיכום של ספרות ומספרים, המצויים בתבנית גאומטרית, כאשר חלק מהספרות מוסתר חלקית, ובתמונה מופיעים סימנים, אשר ניתנים לפרשנויות שונות (כמו ספרות רומיות).
עם פתרון חידה, המנחה אינה מסבירה את הפתרון, אלא עוברת מייד לחידה הבאה. ככל שעובר הזמן, וחידה אינה נפתרת, סכומי הפרס מועלים. מדי פעם, מכניסה הפקת התוכנית אלמנט של הגבלת זמן לפתרון החידה, המוסיפה עניין ומתח. לעיתים, כאשר "נתקעים" על חידה מסוימת יותר מדי זמן, הפקת התוכנית מחליטה לעבור לחידה אחרת. גם במקרה זה, מוצג רק הפתרון הסופי, והמנחה אינה מסבירה את הפתרון.
המודל הכלכלי

התוכנית אינה מתיימרת להיות תוכנית איכות או להגיע למדרוג גבוה. מטרת התוכנית היא כלכלית – להגיע להכנסה מקסימלית ולהוצאה מינימלית.
ההכנסות מגיעות מהצופים, המבקשים להשתתף בתוכנית. כל צופה, המבקש להשתתף, משלם עלות השתתפות של 5 שקלים. הצופה מתקשר ונדרש לענות על שאלת ידע כללי, במהירות המקסימלית (ראו "אופן ההשתתפות", לעיל). הצופה שענה הכי מהר בכל תקופת זמן עולה לשידור.
על מנת לחסוך בהוצאות, וגם בהתאם לדרישות החברה המפעילה, התוכנית משודרת מאולפנים בהונגריה, אשר עלות השימוש בהם לשעה זולה ביחס לאולפנים בישראל.
ביקורת על התוכנית

בראשית דרכה, עלתה התוכנית לשידור ברצועה יומית בשעות אחר הצהריים. הקהל הישראלי, ובעיקר בני נוער, אשר לא הכיר עד כה את הפורמט הזה, הגיב בהיענות רבה. סיפורים רבים פורסמו בתקשורת על צופים, ובהם בני נוער רבים, אשר השקיעו מאות שקלים בניסיונות להשתתף בתוכנית. זאת, על אף האזהרות וההסברים כי ההשתתפות בתוכנית מוגבלת לבני 18 ומעלה.
ביקורת ציבורית רבה הושמעה באמצעי התקשורת השונים, ובאתרי הבלוגים וקטעי סאטירה שונים נוצרו בנושא זה. הביקורת הייתה על רדידות התוכנית, המניפולציות המתבצעות בה כדי להשפיע על הצופה, חוסר ההגינות בשיטת ההשתתפות, ועל תקלות טכניות. בין השאר, הוגשה תובענה ייצוגית כנגד ערוץ 10, בטענה כי נתונים טכניים מקריים משפיעים על מהירות קבלת התשובה באמצעות מסרון, ובכך הופך המשחק למשחק הגרלה, האסור על פי חוק העונשין (ת.א. 1135/07, בשא 17771/07), אך זו נמחקה מאוחר יותר.
בעקבות הביקורת, החליטה מועצת הרשות השנייה להגביל את שידור התוכנית לשעות הלילה, החל מהשעה 22:00, ובכך, למנוע, במידה מסוימת, מבני נוער לצפות ולהשתתף בתוכנית. הביקורת גרמה גם לשינוי שיטת ההשתתפות, מהסתמכות על מסרונים, למספר טלפון קווי רגיל (בחו"ל).
על אף הביקורת, התוכנית השיגה את מטרותיה, והפכה את שעות השידור המתות למקור הכנסה. בעקבות זאת, זכייניות ערוץ 2, רשת וקשת, החלו בשידור תוכניות מתחרות בפורמט דומה בשם "צלצול הכסף" (בהנחיה, לסירוגין, של שי-לי שינדלר, שרון חיימי וקרין פוזיילוב) ו"לילה לבן" (בהנחיית ירון ברובינסקי ושני שחקני משנה). זאת, חרף ניסיונותיו של ערוץ 10 למנוע מהלך שכזה.
לאחר ירידת ה"באז" סביב התוכנית, ועלייתו של ערוץ 20, אשר שידר את "האח הגדול", ההכנסות מהתוכנית פחתו. אבי אלקלעי, עורך התוכנית "מצלצלים", טען אז כי אין צידוק כלכלי להמשך שידורה של התוכנית.
פרודיה

על התוכנית נעשו מספר פרודיות, בהן הפרודיה של הצמד שוגר זאזא, "מצלצלים עובדים עליכם בעיניים".
הסרטון הפרודי יצא בשנת 2008 וזכה למאות אלפי צפיות.
צפיות הסרטון צוחק גם על נשיא ארצות הברית באותה תקופה "ג'ורג' בוש הבן" ואף גם על המדינה "הונגריה" שהיא הייתה בעלת התוכנית
ראו גם

Moon Time - תוכנית דומה, אף היא מהונגריה
הערות שוליים

↑  זאת למרות, שבתחילת דרכה של התוכנית, הצופים לא התבקשו לצלצל אל התוכנית, אלא לשלוח הודעות SMS.
↑  יותר מדי זמן יכול להיות גם מעל לשעה וחצי - כמעט כל משך שידור התוכנית!
↑  לי-אור אברבך, סופרים את המצלצלים, באתר nrg‏, 24 בדצמבר 2007
↑ פארודיות:
"מצלצלים" זו עבודה בעיניים - סרטון פלאש הומוריסטי אודות "מה שבאמת קורה מאחורי הקלעים של מצלצלים", מאת צמד הקומיקאים והאנימטורים: Sugar Zaza
מערכון עם המנחה "לבנת קראוס" - מערכון מתוך התוכנית ארץ נהדרת
"זהבה בן" מנחה את מצלצלים - מערכון מתוך התוכנית "דבר עם הסוכן שלי" בהנחיית אסי עזר
"צופה מצלצלים" מתקשר לתוכנית של ליאור שליין - קטע מתוך התוכנית הלילה עם ליאור שליין
↑  מירב קריסטל, למה אתם לא עונים?, באתר ynet, 10 ביולי 2007
↑  ליטל דוברוביצקי ומירב קריסטל, תביעה: "מצלצלים" מטעה את הצופים, באתר ynet, 1 באוקטובר 2008
↑  אורלי פלג-מזרחי, ‏נמחקה בקשה לתביעה ייצוגית נגד ערוץ 10 והתוכנית "מצלצלים", באתר גלובס, 1 במאי 2008
↑  החלטות מועצת הרשות - פרוטוקול ישיבת ועדת טלוויזיה, מתאריך 4 בדצמבר 2007
↑  ענת קם‏, SMS לא רק בכוכב נולד, באתר וואלה, 17 באפריל 2008
↑  יעל גאוני, ‏ערוץ 10 מנסה למנוע מזכיינית ערוץ 2 קשת לעלות תוכנית מתחרה ל"מצלצלים", באתר גלובס, 14 במאי 2008
↑  איתי גודר, הודעת ניתוק: "מצלצלים" ו"צלצול הכסף" יורדות מהמסך, באתר nrg‏, 18 בדצמבר 2008
↑   "מצלצלים" עובדים עליכם בעיניים, סרטון בערוץ "Sugar Zaza", באתר יוטיוב (אורך: 09:48)
מנחות מצלצלים הראשונות והוותיקות ביותר - לבנת קראוס (משמאל) וגילי ברסלרמן (מימין). המנחות נדרשו לדבר מדי לילה כשעתיים ללא הפסקה וללא טקסט כתוב מראש.
נחש ים צבי (מין)

| נחש ים צבי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פתניים
סוג:: נחש ים צבי
מין:: נחש ים צבי
שם מדעי
 Emydocephalus annulatus ‏קרפט, 1869

נחש ים צבי (שם מדעי: Emydocephalus annulatus) הוא מין של פתן ים ממשפחת הפתניים החי בימים הטרופיים של צפון אוסטרליה וכמה מאיי האוקיינוס השקט כמו הפיליפינים וקלדוניה החדשה. הנחש מצוי בעיקר סביב שונית המחסום הגדולה וים טימור, אך לא במפרץ קרפנטאריה.
תיאור

נחש זה יכול להגיע לאורך של 103 ס"מ, אם כי לרוב קטן יותר. הוא בעל קשקשים עבים בצבע כחול כהה עד שחור וביניהם רצועות לבנות או צהובות. הנחש מותאם לחיים בים והוא יכול לאגור חמצן בריאותיו לזמן ממושך, נוסף על יכולת לספח חמצן דרך עורו. בניגוד לנחשי ים אחרים הוא איבד את ניבי הארס שלו ופיתח ראש עבה יותר, חוטם קטן כשל צב ושיניים קטנות אך חזקות.
ממחקר התברר שנחשים בעלי צבע עכור יחסית, ההופך ליותר דהוי וכהה יושפע בהדרגה מכמות רבה יותר של אצות החיות על עורו וגם פוגע במהירות הנחש. לעומת זאת נחשים בעלי מופעים בהירים יותר היו פחות פגיעים לאצות, אם כי האצות אינם פוגעות באורח חייהם קשה והם בעיקר מטרד.
נחש זה ניזון בעיקר מביצים של דגי שונית כמו שוניתיים, קברנוניים וקרנוניים ועוד, אשר מטילים את ביציהם סמוכים לאלמוגים נוקשים ואצל המינים הקטנים גם בין סדקים ונקיקים צרים. בשל כך הנחש צריך ראש עבה כדי להימנע מפגיעות ומבנה היכול לחלץ ביעילות את הביצים מהנקיקים. הפרטים הגדולים יותר יחפשו ביצים באזורים פתוחים יותר מבין הסלעים, מאחר שאלה קשים יותר מהגעה. נחשים אלה אינם תחרותיים ביותר ובניגוד לנחשים אחרים הם נאלצים לאכול לעיתים תכופות.
הנחשים מתרבים במים ומשתמשים בפרומונים כדי לאתר בני זוג פוטנציאליים. הנקבות יותר גדולות מהזכרים והם משריצות במים צאצאים חיים.
תפוצת הנחש בטבע רחבה והיא איננו בסכנה, אם כי חלה באזורים מסוימים ירידה באוכלוסייה עקב הפרעה של מתרחצים אנושיים, פגיעה בבתי הגידול עקב תיירות, הלבנת אלמוגים הפוגעת בטרפו של הנחש.
הערות שוליים

↑  נחש ים צבי  באתר הרשימה האדומה של IUCN
נים (משחק)

| --- | --- |

 כללי
 סוגה:  חידה מתמטית 
 מספר שחקנים:  2–2
 
נים הוא משחק אסטרטגיה מופשט לשני שחקנים שמשוחק עם ערמות גפרורים. חוקי המשחק הם שבכל תור יכול שחקן לקחת  כל מספר גפרורים שהוא אבל רק מערמה אחת.  המנצח במשחק הוא מי שלוקח את הגפרור האחרון.  מקורות המשחק כנראה עתיקים מאוד.  לנים תפקיד חשוב בתורת המשחקים הקומבינטורית הנובע ממשפט ספרג-גרונדי הקובע שכל משחק אסטרטגיה שוויוני שקול אליו.
היסטוריה

מקורות המשחק עלומים, אך הוא כנראה שוחק כבר מימי קדם.
האזכור הראשון שלו בספרות האירופאית בא מהמאה ה-16, ושמו ניתן לו כנראה על ידי המתמטיקאי צ'ארלס ל. בולטון שגם ניסח את אסטרטגיית הניצחון במשחק.
אסטרטגיית הניצחון בנים

אסטרטגית הזכייה במשחק נים היא דוגמה יפה לשעשועי המתמטיקה החבויים במשחקי חשיבה, והיא גם בסיס לפתרון של משחקים נוספים רבים. האסטרטגיה מבוססת על כך שבמשחקים מסוגו של נים, שבהם לשני השחקנים יש אותן אפשרויות, אזי כל מצב משחק ניתן לסווג בתור מצב מנצח (השחקן שהתור שלו ינצח בוודאות אם ישחק כהלכה), או מצב מפסיד (השחקן שהתור שלו יפסיד בוודאות אם יריבו ישחק כהלכה). כדי לאבחן אם מצב במשחק נים הוא מנצח או מפסיד, יש לכתוב בשלב הראשון את מספר הגפרורים שבכל ערמה בבסיס בינארי, כלומר באמצעות החזקות של 2 שמהם המספר כתוב. לדוגמה אם כרגע יש שלוש ערימות שבהם 3, 7, 8 גפרורים אזי נכתוב זאת כך:
3=1+2 (בכתיב בינארי 0011)
7=1+2+4 (בכתיב בינארי 0111)
8=8 (בכתיב בינארי 1000)
בשלב הבא יש לבצע פעולת או מוציא (XOR) שבה חזקה שמופיעה פעמיים תימחק, ואז יש לסכם את החזקות שנותרו:
0=1+2 (בכתיב בינארי 0000)
4=1+2+4 (בכתיב בינארי 0100)
8=8 (בכתיב בינארי 1000)
סכום הנים של המצב בדוגמה הוא 12=4+8. אם סכום הנים של מצב הוא 0, אז זהו מצב מפסיד, אחרת זהו מצב מנצח. המהלך המנצח הוא המהלך שמביא את המצב למצב בעל סכום נים 0. בדוגמה זו, המהלך המנצח הוא להוריד 4 גפרורים מהערמה השלישית ולהביא את המשחק למצב:
3=1+2 (בכתיב בינארי 011)
7=1+2+4 (בכתיב בינארי 111)
4=4 (בכתיב בינארי 100)
תחפושות ווריאציות

למשחק נים ישנן מספר תחפושות - כלומר משחקים שלכאורה נראים שונים אך למעשה הם אנלוגיים לו.
נים חיילים - על גבי לוח שחמט מונחים בכל טור חייל לבן וחייל שחור.  השחקן הלבן בתורו יכול להזיז את החייל שלו כמה מהלכים שהוא רוצה למעלה באותו טור כל עוד הוא לא מתנגש בחייל השחור. השחקן השחור יכול לבצע את אותה פעולה בכיוון ההפוך (למטה). המשחק אנלוגי לנים, כאשר כל טור מהווה ערמת גפרורים ומספר הגפרורים בערמה נקבע לפי מספר המשבצות שבין החייל הלבן לחייל השחור.
נים כיס - על שורת משבצות מונחים מטבעות. בכל תור שחקן יכול להזיז מטבע כל מספר של משבצות ימינה כל עוד הוא לא מתנגש במטבע אחר. כאשר המטבע מגיע לקצה הימני המטבע נופל לתוך כיס. השחקן שמפקיד את המטבע האחרון בכיס מנצח.
למשחק אין ספור וריאציות, הבולטות ביניהן:
גרסת המיזר (Misere) - בגרסה זו השחקן שלוקח את הגפרור האחרון מפסיד. הצעצוע פופיט נמכר תחילה כמשחק בגרסה זו של נים, בשם "אחרון מפסיד".
פוקר נים - בגרסה הזאת שחקן שומר את הגפרורים שהוא לקח, ובכל תור הוא יכול, במקום לקחת גפרורים, להוסיף לאחת הערמות מספר כלשהו מהגפרורים שהוא לקח.
הנים של ויתופ - במשחק זה ישנן שתי ערמות ובכל תור מותר לקחת כל מספר גפרורים שהוא מערמה אחת, או מספר זהה של גפרורים משתי הערמות.
משחקי ערמות נוספים - ישנן וריאציות שבהן ניתן לפצל ערמה על ידי לקיחת גפרורים מאמצע הערמה, וכן משחקים שבהם מותר רק לקחת לכל היותר מספר מסוים של גפרורים מתוך הערמה.
ראו גם

משפט ספרג-גרונדי
משחק צ'ומפ
נים חיילים
משרד התרבות, המדיה והספורט (הממלכה המאוחדת)

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תחום שיפוט:  הממלכה המאוחדת 
 סוכנות בת:  Horserace Betting Levy Board 
 תאריך הקמה:  1997
 ממשלה:   ממשלת בריטניה
 שר:  ליסה ננדי
 מטה מרכזי:  וייטהול, לונדון
 www.gov.uk/dcms
 
משרד התרבות, המדיה והספורט (באנגלית: Department for Culture, Media and Sport) הוא משרד בממשלת בריטניה האחראי על תמיכה בתרבות, אומנויות, תקשורת, ספורט, תיירות וחברה אזרחית בכל חלקי אנגליה – מתוך הכרה במעמדה המוביל בעולם של בריטניה בתחומים אלה ובחשיבותם של מגזרים אלה בתרומה כה רבה.
בראש המחלקה עומדת מזכירת המדינה לענייני תרבות, מדיה וספורט ליסה ננדי.
סוכנויות בת

למשרד התרבות, המדיה והספורט מספר סוכנויות המסייעות לו בביצוע עבודתו:
סוכנויות בת > גופים מחלקתיים

מועצת האמנויות של אנגליה
הוועדה המארגנת של ברמינגהם למשחקי חבר העמים
מכון הסרטים הבריטי
הספרייה הבריטית הלאומית
המוזיאון הבריטי
ועדת ההימורים
הוועדה ההיסטורית למבנים ומונומנטים באנגליה
המוזיאון הציבורי והפארק הציבורי הורנימן
מועצת הימורי מרוצי סוסים
מוזיאון המלחמה האימפריאלי
הגלריה הלאומית
קרן הזיכרון למורשת לאומית
הקרן הלאומית לקהילה של מפעל הפיס
המוזיאונים הלאומיים של ליברפול
גלריית הדיוקנאות הלאומית
מוזיאון הטבע
מוזיאון הנשק המלכותי
המוזיאונים המלכותיים של גריניץ'
מוזיאון המדע
המוזיאון של סר ג'ון סואן
הרשות לבטיחות מגרשי ספורט
רשות הספורט הבריטית
מוזיאון ויקטוריה ואלברט
סוכנויות בת > גופים ייעוץ לגופים ציבוריים שאינם מחלקתיים

המועצה המייעצת לתיעוד וארכיונים לאומיים
ועדת הביקורת על ייצוא יצירות אמנות וחפצים בעלי עניין תרבותי
הוועדה הלאומית לתיאטראות
ועדת הערכת אוצר
סוכנויות בת > תאגיד ציבוריים

רשות השידור הציבורית של בריטניה BBC
ערוץ 4
הארמונות המלכותיים ההיסטוריים
הפארקים המלכותיים
הערות שוליים

↑  About us, GOV.UK (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  UKPARL: 9jP4tIjR
נעמי בן נתן שחורי

אין תמונה חופשית
נעמי בן נתן שחורי (נולדה ב-1947) היא מפיקה ובמאית של סרטי תעודה.
ביוגרפיה

שחורי נולדה ברומניה להורים ניצולי שואה. עלתה לארץ עם הוריה ב-1958. גדלה ברמת גן, שם למדה בתיכון חדש. בוגרת החוגים לספרות אנגלית ותרבות צרפת באוניברסיטת תל אביב. שחורי החלה את דרכה בתחום הקולנוע והטלוויזיה ב-1973 כמפיקה במשרד התל אביבי של ערוץ הטלוויזיה הגרמני ה-ZDF, ולאחר מכן כמפיקה ובמאית עבור הטלוויזיה ההולנדית (1976–1978). בהמשך ערכה עבודות תחקיר ובימוי עבור הטלוויזיה הישראלית, ה-BBC ותחנות טלוויזיה אמריקאיות (1978 - 1980). בשנת 1980 נסעה לארצות הברית ככתבת ומפיקה עבור ערוץ ZDF במשרדיו אשר בצפון אמריקה - וושינגטון.
משנת 1983 ואילך, שחורי פעילה כמפיקה, במאית ומנהלת בחברות "בלפילמס", "סרטי בלבו" ו"בלשיר אינטרנשיונל". במסגרות אלה הפיקה עשרות סרטי תעודה, המתאפיינים בשיתופי פעולה בינלאומיים עם 
ערוצי טלוויזיה איכותיים באירופה ובארצות הברית.
פעילותה הבינלאומית המרכזית של שחורי היא בתחום סרטי התעודה, בו רכשה מוניטין והכרה כמפיקה וכחברת ההנהלה העולמית ונציגת ישראל, מאז 1995, של ארגון INPUT, המאגד את הפסטיבל הנודד של עורכי התוכן בערוצי הטלוויזיה ברחבי העולם. בשנת 2005 נבחרה כנשיאת INPUT העולמית.
במקביל, פעלה שחורי בתחומי מדיניות התקשורת ושימשה בשנים 2000–2001 כסמנכ"ל הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, וקידמה מדיניות שידור נאורה.
שחורי היא מורה להפקה בחוג לקולנוע ולטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
משנת 2004 ועד שנת 2006 עמדה שחורי בראש המסלול החדש והייחודי למפיקים יזמים בבית הספר סם שפיגל, ובשנת 2006 היא שימשה כמנהלת בפועל של בית הספר, עם יציאתו של המנהל והמייסד רנן שור לשנת שבתון. 
בשנת 2007 החלה לנהל את בית הספר לקולנוע שבמדרשה לאומנות בבית ברל.
ב-2016 זכתה לפרס מפעל חיים מטעם פורום היוצרים הדוקומנטריים.
נעמי שחורי מתגוררת בתל אביב עם בעלה, כתרי שחורי, מפיק ומנהל קרן הקולנוע הישראלי.
מעבודותיה כמפיקה

"יד ושם" (2004) – הפקת כ-100 סרטים קצרים למוזיאון החדש להנצחת השואה של יד ושם.
"עבדי החרב" (2003) – טרילוגיה על המנהיגות הישראלית עבור ערוץ 8, ה-BBC, ARTE – צרפת ועוד.
"82'" (Catch 82) (2002) – סדרה דוקומנטרית על מלחמת לבנון (עורכת סדרה).
"הסוד" (2001) – סרט תעודה, ערוץ 8, בימוי: רונית קרצנר.
"לוצ'אנו בריו" (2000) – סרט תעודה על המלחין האיטלקי, 60 דקות.
"המתנחלים" (2000).
"ארבעה חברים" (1999) – 60 דקות, דוקומנטרי.
הפקת 5 פרקים בסדרה התיעודית "תקומה" של הערוץ הראשון במלאת 50 שנה למדינה (1995 - 1997).
"החלום של פנחס" (1997) – סרט תיעודי בבימוי רות ולק.
מעבודותיה כבמאית

"הבריחה" (1999) – תיעודי, 60 דקות.
"7 ימים בנובמבר" (1995 - 1996) – 75 דקות.
"שוקן, על גבול הקונצנזוס" (2020) – 75 דקות.
הערות שוליים

↑  וואלה ברנז'ה‏, פרס מפעל חיים לבימאית והמפיקה נעמי שחורי, באתר וואלה, 6 בנובמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308687505171  PLWABN: 9810655615005606  GND: 1061641287  ISNI: 0000 0000 4728 8647  VIAF: 297833825   WorldCat (עם VIAF): 297833825
סודה בנת זמעה

| --- | --- |

 לידה:  589 מכה, ערב הסעודית 
 פטירה:  1 בספטמבר 674 (בגיל 85 בערך) אל-מדינה, ח'ליפות אומיה 
 מדינה:  ח'ליפות ראשידון 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 בן או בת זוג:  As-Sakran ibn Amr (ערך בלתי־ידוע–ערך בלתי־ידוע)  מוחמד (619–632) 
 
סודה בנת זמעה (בערבית: سودة بنت زمعة) הייתה אחת מנשותיו של הנביא מוחמד.
סודה בנת זמעה הייתה אחת הנשים הראשונות שהיגרו לחבש למען האסלאם. היסטוריונים מוסלמים מתארים אותה כאישה גבוהה בעלת עור כהה.