stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיבוניסו גקסה
קריירה

גקסה התחיל את הקריירה שלו בסופרספורט יונייטד בה שיחק 6 עונות וזכה עימה בגביע ובאליפות. בשנת 2008 חתם בממלודי סאנדאונס, וכעבור שנתיים יצא לאירופה כאשר חתם בלירסה הבלגית. ב-15 במאי 2012 חזר לדרום אפריקה כאשר חתם בקייזר צ'יפס ל-3 עונות עם אופציה לעוד עונה.
ב-4 ביוני 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דרום אפריקה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006 נגד כף ורדה. גקסה נכלל בסגל הנבחרת לקראת גביע הזהב 2005, גביע אפריקה לאומות 2006, גביע הקונפדרציות 2009 ומונדיאל 2010.
ספוג

ערך זה עוסק במוצר ניקיון. אם התכוונתם לבעל החיים, ראו ספוגיים. לעיתונאי שכתב בשם עט זה, ראו .
ספוג טבעי
ספוג סינתטי
ספוג הוא עזר ניקיון טבעי או סינתטי אשר מבנהו הנקבובי מאפשר קיבולת ספיגה גבוהה של נוזלים. בשל כך הספוג משמש בעיקר ככלי לניקוי, לשטיפה או לרחצה.
מקור השם

מושאל מיוונית-עתיקה בהגיית: ספּונְגוס (σπόγγος) בהוראת ספוג, ביוונית משמש גם כמונח טכני-רפואי בהוראת בלוטת השקד.
חומרים להכנת ספוג

הספוגים הקדומים היו עשויים משרידי ספוגי ים. כיום, מרבית הספוגים אשר נמכרים בשווקים ובחנויות הם סינתטיים ועשויים מפלסטיק או מתאית. כמו כן תוכנו של פרי הלופה ממשפחת הדלועיים משמש כספוג.
ספוג רחצה

הספוג המשמש לרחצה נמצא לרוב באמבטיה או במקלחת. אופן השימוש בו נעשה על ידי שיפשוף סבון ומים על עור הגוף עד ליצירת קצף הלוכד את הליכלוך ונשטף בזרם המים אל הביוב.
ספוג מטבח

הספוגים אשר נמצאים בשימוש במטבח עשויים לשמש גם כמקום גידול לחיידקים מזיקים או לפטריות, במיוחד כאשר הספוג נותר רטוב בין שימוש לשימוש. ניתן להרוג את כל החיידקים על הספוג על ידי השריה של הספוג במים נקיים בנוסף לחימום של הספוג בתנור מיקרוגל בחום גבוה במשך שתי דקות. בעת חימום הספוג במיקרוגל הספוג חייב להיות רטוב, אחרת הספוג עלול להישרף במהלך החימום.
ראו גם

ספוגיים
ספוג ליפה שחור המשמש לרחצה
ספגטי אלה וונגולה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פסטה וונגולה 
 מוצא:  איטליה 
 מרכיבים עיקריים:  ספגטי 
 
ספגטי אַלֶה ווֹנְגוֹלֶה (באיטלקית: Spaghetti alle vongole; מילולית "ספגטי עם צדפות") למעשה עם סוג מסוים של צדפות קטנות. המנה היא מנה פופולרית מאוד ברחבי איטליה, במיוחד בקמפניה (שם הוא חלק מהמטבח הנפוליטני המסורתי).
סוגי צדפות

לצורך הכנת המנה נעשה שימוש בפאלורדה, או צדפות קונכיות שטיח (אנ'), באיטלקית: vongola verace או קונכיית הטריז הים-תיכונית הקטנה (אנ'), הידועה גם כ-Tellina או "צדפת שעועית". שני הסוגים נקראים גם אַרְסֶלֶה בליגוריה ובטוסקנה. הוונגולה הן צדפות קטנות שמבושלות עם קליפתן.
הכנה

האיטלקים מכינים את המנה הזו בשתי דרכים:
בביאנקו (בלבן), כלומר, עם שמן, שום, פטרוזיליה, ולפעמים שפריץ של יין לבן
ברוֹסוֹ (באדום), דהיינו כמו שתואר קודם, אבל עם עגבניות ובזיליקום טרי, תוספת העגבניות תכופה יותר בדרום.
באופן מסורתי, הצדפות הקטנות מבושלות במהירות בשמן זית חם שאליו מוסיפים הרבה שום. הצדפות החיות נפתחות במהלך הבישול, ומשחררות נוזל המשמש כחומר הטעם העיקרי. לאחר מכן מוסיפים את הצדפות לפסטה היציבה (ספגטי, לינגוויני או ורמיצ'לי), יחד עם מלח, פלפל שחור (או פלפל אדום), וחופן פטרוזיליה קצוצה דק.
את המנה שמדיפה ריח ים חזק אוכלים עם הצדפות הקטנות בקליפתן.
גרסאות אזוריות

באזור ליגוריה של איטליה, מזרחית לג'נובה, Spaghetti alle vongole (veraci) פירושו ספגטי עם צדפות קטנטנות גם כן בקליפתן (עוד יותר קטנות מהגרסה הנפוליטנית), לא יותר מגודל ציפורן ממוזערת, עם רוטב יין לבן/שום. ניתן להשתמש בלינגוויני במקום ספגטי.
מתכונים איטלקיים-אמריקאיים משתמשים לפעמים בשמנת במנה הזו, אבל באזור המקור שלה הדבר ייחשב חריג ולא מקורי. ג'יליאן ריילי (אנ') מחשיבה שמנת כזרה לרוח הבישול האיטלקי ומציינת ש"האופן שבו השמנת מדכאת את הטעם והמרקם אינו מתאים לטעם העדין ולסמיכות של פסטה".
בארצות הברית, לפעמים מוסיפים גבינה למנה, אף על פי שהאיטלקים מאמינים שהיא גוברת על הטעמים הפשוטים של הצדפות ושל שמן זית באיכות טובה.
הערות שוליים

↑  Gillian Riley, The Oxford Companion to Italian Food (Oxford University Press, 2007), entries for "Palourde", p. 355 and "Wedge Shell", pp. 578–79.
↑  Info on Spaghetti alle vongole on Italiantourism.com
↑  See, Gillian Riley's entry on "Cream" in The Oxford Companion to Italian Food, p. 147.
↑  For a discussion about the Italian dislike of putting cheese on pasta dishes with seafood from an American point of view, see Robert Trachtenberg, "Just Grate", New York Times Magazine, March 30, 2008. Trachtenberg terms the prohibition "a mantra."
לינגוויני אלה וונגולה
סיטה דווי

| --- | --- |

 לידה:  1912 הראג' הבריטי, האימפריה הבריטית 
 פטירה:  1983 (בגיל 71 בערך) הודו 
 מדינה:  הודו, הראג' הבריטי, הדומיניון של הודו 
 פרופיל ב-IMDb
 
סיטה דווי (Seeta Devi;‏ 1912–1983), אשר נולדה בשם רנה סמית', הייתה אחת הכוכבות הראשונות של הסרטים האילמים בתעשיית הקולנוע ההודית.
קריירה

ב-1925 הימנשו ראי ליהק את סמית', שהייתה אנגלו-הודית, לסרטו "Prem Sanyas", הסרט המוכר יותר בשם "האורות של אסיה". היה זה הסרט הראשון שלה בתור סיטה דווי, סרט שהפך אותה לכוכבת מיידית.
שלושה מהסרטים המצליחים ביותר שלה היו: "האורות של אסיה","שיראז" ו"פראפנצ'ה פאש". שלושת הסרטים הללו נוצרו באמצעות שיתוף הפעולה של במאי הקולנוע הגרמני פרנץ אוסטן והשחקן-מפיק ההודי הימנשו ראי, יחד עם אימלקה, חברה גרמנית. טרילוגיה ייחודית זו הייתה קשורה לשלוש דתות שונות ומבוססת על שלושה סיפורים שונים של ההיסטוריה/מיתולוגיה ההודית: "האורות של אסיה" התבסס על חייו של בודהה, "שיראז" עסק בבניית הטאג' מאהל ו"פראפנצ'ה פאש" (זריקת קוביות), התבסס על סיפור מהמהבהראטה. סיטה דווי הייתה השחקנית הראשית בכל שלושת הסרטים הללו, אם כי התפקיד בשיראז היה של "האישה האחרת".
שלושה מסרטיה המצליחים האחרים, "Durgesh Nandini", "Kapal Kundala" ו-"Krishnakanter Will" היו מבוססים על רומנים פופולריים של בנקים צ'דרה צ'טרג'י.
רבים האמינו שרנה סמית' ואחותה פרסי סמית' הופיעו לחלופין בתור "סיטה דווי".
פילמוגרפיה

Prem Sanyas (1925) (כותרת גרמנית: Die Leuchte Asiens, שם באנגלית: The Light of Asia)
קרישנקנטר וויל (1926)
Durgesh Nandini (1927)
שיראז (1928) (כותרת גרמנית: Das Grabmal einer großen Liebe)
Sarala (1928) (כותרת בהינדו: Swarnalata)
אהבות של נסיך מוגול (1928) (כותרת אורדו: Anarkali; גם 'ראג'מהאל ני ראמני')
Bhrantri (1928) (כותרת באנגלית: Mistake)
קפאל קונדלה (1929)
Prapancha Pash (1929) (כותרת באנגלית: A Throw of Dice, שם גרמני: Schicksalswürfel)
Bharat Ramani (1930) (כותרת באנגלית: The Enchantress of India)
Kal Parinaya (1930) (כותרת באנגלית: Fatal Marriage)
הערות שוליים

↑  "Indian Films and Western Audiences", an article by Jerzy Toeplitz, from Unesco website
↑  A slideshow from Hindustan Times website (אורכב 23.05.2008 בארכיון Wayback Machine)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 139007431  LCCN: no2009203105  VIAF: 95607072   WorldCat (עם VIAF): 95607072 
סיטה דווי בתפקיד גופה בסצנה מתוך הסרט, "Prem Sanyas" (האורות של אסיה) 1925
סאלסוואטנה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  אגם
 מידות
 שטח:  44.9618 קילומטר רבוע
 גובה:  9 מטר מעל לפני הים
 אורך:  22 קילומטר
 מידע נוסף
 ‏אגן ניקוז:  432.3515 קילומטר רבוע
 מדינות באגן הניקוז:  נורווגיה נורווגיה
 קואורדינטות:  64°42′39″N 11°33′17″E﻿ / ﻿64.7108°N 11.5546°E﻿ / 64.7108; 11.5546
  (למפת נורווגיה מוגדלת) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוסיהסאלסוואטנה(למפת נורווגיה רגילה) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוס.סאלסוואטנה
 
סאלסוואטנה הוא אגם בנפות נמסוס וניירהסן במחוז טרנדלג שבנורווגיה. עומקו המקסימלי הוא 464 מטרים, וזהו האגם השני הכי עמוק בנורווגיה ובאירופה (אחרי אגם הורנינדל). יש הטוענים שעומקו המקסימלי הוא 482 מטרים. האגם שוכן קרוב מאוד לאוקיינוס. גובה פני האגם הוא כ-9 מטרים מעל פני הים.
שטחו של האגם הוא 44.77 קמ"ר ונפחו הוא 6.87 קילומטר מעוקב. אורכו של קו החוף של האגם הוא 105.61 קילומטרים.
הערות שוליים

↑  "Fakta om stedsnavn". kartverket.no (בנורווגית). Kartverket. נבדק ב-2019-05-26.
↑  Store norske leksikon. "Salsvatnet" (בנורווגית). נבדק ב-2011-09-22.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של נורווגיה ובנושא ימות ואגמים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סיבור ארנה

| --- | --- |


 מיקום:  רוסיה סנקט פטרבורג, רוסיה
 קואורדינטות:  59°58′17″N 30°13′36″E﻿ / ﻿59.9715°N 30.2267°E﻿ / 59.9715; 30.2267
 אבן יסוד:  יוני 2010
 תקופת הפעילות:  11 בספטמבר 2013 – הווה (11 שנים)
 בעלים:  חברת הביטוח סיבור
 אדריכל:  פ. לושאקוב, נ. לושאקוב, א. ניקולאיינקוב
 קבוצות:  מועדון הכדורסל ספרטק (2013–2014) מועדון הכדורסל זניט מועדון הכדורעף זניט
 מושבים:  7,120 (כדורסל, כדורעף וכדוריד)  8,000 (אגרוף)
 http://siburarena.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) סיבור ארנה(למפת סנקט פטרבורג רגילה) סיבור ארנה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סיבור ארנה הוא מתחם רב תכליתי לקונצרטים ואירועי ספורט הממוקם על האי קרסטובסקי בסנקט פטרבורג. שימש כמגרש הבית של מועדון הכדורסל ספרטק עד 2014. לאחר הקמת מועדון הכדורסל זניט הפכה הארנה לאולם הבית של קבוצת הכדורסל החדשה ומשמש גם את מועדון הכדורעף של זניט.
היסטוריה

בספטמבר 2015, הארנה אירחה לראשונה טורניר טניס לגברים במסגרת אליפות סנקט פטרבורג הפתוחה.
ב-18 בדצמבר 2016 הארנה אירחה את אחד מתחרויות MMA הגדולות ברוסיה, במסגרת "Absolute championship berkut" שאסף קהל של יותר מ-5 אלף צופים.
בעבר, במקום שבו ניצב כיום "סיבור ארנה" שימש השטח את "האצטדיון על שם קירוב". הארנה שימשה כאולם הבית של קבוצת הכדורסל ספרטק סנקט פטרבורג בשנות התמודדותה בליגת העל הרוסית.
הערות שוליים

↑  13 стадионов, на которых играл «Зенит» в Петербурге
נץ שחור

| נץ שחור |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
סוג:: נץ
מין:: נץ שחור
שם מדעי
 Accipiter melanoleucus ‏סמית, 1830
תחום תפוצה


נץ שחור (שם מדעי: Accipiter melanoleucus) הוא מין של נץ החי ביערות אפריקה הטרופית.
זהו הנץ הגדול ביותר באפריקה ואחד מהגדולים בעולם. הוא מגיע לאורך 50 ס"מ ולמוטת כנפיים של 1 מטר. משקל הזכר 450–650 גרם, והנקבה גדולה יותר ומשקלה 750-1,020 גרם. כמשתמע משמו נוצותיו שחורות כמעט לגמרי, כשהצד החיצוני של הכנפיים לבן וכן הזנב והשת. המקור והרגליים צהובות והעיניים אדומות. בזנבו יש 3–4 נוצות אברה והוא מעופף מיומן ובעל יכולת לתמרן בתוך היערות בהם הוא חי.
תפוצה

נצים אלה מצויים באפריקה שמדרום לסהרה בעיקר במערב אפריקה, מקניה עד דרום אפריקה ומערבה עד סנגל. הם מצויים בעיקר ביערות גשם או יערות פתוחים וכן בערבות שיחים ואף בסוואנה הפתוחה. כמו כן הם מצויים בביצות, ביצות מנגרובים ובחוף הים ואף באזורים עירוניים. באזורים מסוימים כריתת היערות גורמת לצמצום מספרם.
תזונה

הנצים נוהגים לצוד בעיקר עופות עד גודל בינוני ועד גודל של 300 גרם. הם עפים בדממה בין העצים ותופסים בזריזות ציפור שהופתעה ולא נמלטה בזמן. לעיתים נדירות הם מנהלים מרדף אחרי טרפם. הטרף נקטל באמצעות הטפרים הגדולים ששוברים את צווארו או קורעים את בשרו. לעיתים הם צדים גם טרף המצוי על הקרקע.
המינים המועדפים עליהם הם יונים, שניצודות בעיקר על ידי הזכרים. הנקבות צדות יונים גדולות יותר וגם מיני פרנקולין, פנינייה (שיכולה לשקול עד 1 ק"ג) וכן דורסים קטנים יותר, לרבות נצים אחרים. לעיתים נדירות יצודו נצים אלה יונקים קטנים כמו עכברים, סנאים וגורי נמיות.
רבייה

משפחה מקננת מסתמכת על מושבות קינון של יוני סלע, שמהן היא ניזונה. הנצים ידאגו להצמיד את קניהם למושבות יונים גם אם יגיעו עד מגורי בני אדם. בדרום אפריקה, באזור כף התקווה הטובה, הם מקננים על החוף ועלולים לאבד את קניהם לאווזי היאורית האגרסיביים. על כן הם נוהגים לקנן באזורים מרוחקים יותר או לחכות לסיום עונת הקינון של האווזים.
ישנם 2 תת-מינים לנץ השחור:
Accipiter melanoleucus melanoleucus
Accipiter melanoleucus temminckii
הערות שוליים

↑  נץ שחור באתר הרשימה האדומה של IUCN
סוסה (עיר)

סוּסַה (בערבית: سُوسَة, בצרפתית: Sousse, סוּס), היא העיר השלישית בגודלה בתוניסיה ובירת המחוז הקרוי על שמה. סוסה שוכנת בחוף המזרחי של תוניסיה (המוכר בשם סאחל, ساحل), לחופי מפרץ חממת בים התיכון, כ-140 ק"מ דרום-מזרחית לבירה תוניס, והיא מכונה באופן לא רשמי "בירת הסאחל של תוניסיה". לפי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023 התגוררו בעיר 250,540 תושבים, ובמטרופולין שלה נמנו באותה עת כ-1.14 מיליון תושבים. שם העיר הוא ככל הנראה ממקור ברברי, וערים בעלות שמות דומים נמצאות בלוב ובמרוקו. בשנת 1988 הכריז ארגון אונסק"ו על רובע המדינה בעיר כעל אתר מורשת עולמית.
היסטוריה > העת העתיקה

היישוב המוכר הקדום ביותר שניצב במקום בו שוכנת סוסה, הוא העיר הפיניקית הדרומטה (Hadrumete, שמשמעותה כנראה "הדרומית"), שנוסדה במאה ה-11 לפנה"ס. הדרומטה המוכרת יותר בשמה הלטיני הדרומטום (Hadrumetum) נמנתה עם היישובים הפיניקיים החשובים בצפון אפריקה והיא נוסדה לפני קרתחדשת שהכניסה את העיר תחת חסותה במאה ה-6 לפנה"ס. במלחמות הפוניות ניצבה הדרומטום, ששמה הפך עם השנים ל"הדרומנטום" (Hadrumentum) לצידה של רומא, וכך נחסך ממנה גורלה של שכנתה קרתחדשת. העיר שגשגה תחת שליטתה של האימפריה הרומית בשל הנמל שלה ובזכות מיקומה בלב האזור הפורה של הסאחל התוניסאי, והקיסר טראיאנוס העניק לה מעמד של קולוניה. כלכלת העיר נסמכה על הפקת שמן זית, אולם בשנת 238 החריב אותה הקיסר גורדיאנוס השני לאחר ששימשה כמוקד למרד קפליאנוס, מושל הפרובינקיה הרומית נומידיה. בשנת 297 הפך הקיסר דיוקלטיאנוס את העיר לבירתה של הפרובינקיה החדשה ביזקנה והיא זכתה לתקופת שגשוג נוספת. סוסה אף הייתה למקום מושבו של בישוף.
היסטוריה > ימי הביניים

בשנת 439 נהרסה העיר בידי הוונדלים, אשר הקימו אותה מחדש וכינו אותה "הונריקופוליס" (Hunericopolis), על שם מלכם הונריק. אולם העיר סבלה מהתקפות שבטים מדרום, ונמלה התמלא בחול. במאה ה-6 כבשו הביזנטים את העיר ובשנת 535 העניקו לה את השם "יוסטיניאנופוליס" (Justinianopolis) או "יוסטיניאנה" (Justiniana), על שמו של הקיסר יוסטיניאנוס הראשון. העיר נכבשה שוב לאחר מצור בן חודשיים בשנת 670, הפעם בידי הערבים, אשר כינו אותה "סוסה". הערבים החריבו את העיר לחלוטין, ועל כן לא נותר בה שום שריד באתרו מהתקופה שלפני המאה ה-7. הם הקימו עיר חדשה לחלוטין, וזו הפכה לנמל הראשי של הממלכה האע'לבית בשל קרבתה לבירתה קירואן. נמלה של סוסה שימש את האע'לבים בפלישתם לסיציליה החל בשנת 827, והם שלטו בעיר עד שממלכתם נכבשה בידי השושלת הפאטמית בתחילת המאה ה-10. במאה ה-12 נשלטה העיר בידי הנורמנים, ולאחריהם על ידי השושלת החאפיזית. בתקופה זו החלה שקיעתה של העיר כאשר החאפיזים קבעו את בירתם בתוניס.
היסטוריה > העת החדשה

בין השנים 1537–1574 נשלטה העיר על ידי האימפריה הספרדית, ולאחריהן שלטו בה העות'מאנים. העיר ידעה תקופת שגשוג ונחשבה לנמל השני בחשיבותו בתוניסיה. בשנת 1770 הופצצה סוסה על ידי הצרפתים ובשנים 1784 ו-1786 על ידי הצי הוונציאני. ב-1881 נכבשה סוסה יחד עם כל תוניסיה בידי הצרפתים, נבנה בה נמל חדש שנחנך ב-1884 והיא הוכרזה באותה שנה כעיר.
אתרי העיר

המדינה של סוסה שוכנת על חוף הים וצורתה כשל מלבן שאורכו כ-750 מטר ורוחבו כחצי קילומטר. בפינתה הדרום-מערבית, על ראש גבעה, ניצבת הקסבה המהווה חלק מחומות העיר. המסגד הגדול ומצודת ריבאט, ששמשה כמאחז הצבאי העיקרי בעיר, שוכנים בפינה הצפון-מזרחית של המדינה, ולא במרכזה, כפי שמקובל בדרך כלל. נמל העיר צמוד למדינה בצידה המזרחי, ותחנת הרכבת שוכנת מחוץ לחומותיה הצפוניות. העיר החדשה התפתחה בכל הכיוונים החל בשנת 1899, אך בעיקר לכיוון צפון-מערב, לאורך חוף הים, מקום בו משתרעת הטיילת ושוכנים מלונות העיר. בעיר החדשה בתים רבים בסגנון קולניאלי צרפתי.
מצודת ריבאט (Ribat) בפינה הצפון-מזרחית של המֶדינה היא המונומנט העתיק ביותר שעומד בעיר. היא הוקמה בידי הערבים כחלק ממערך ביצורים שהשתרע לאורך כל חופי צפון אפריקה, מאלכסנדריה במזרח, ועד סאוטה במערב, ואשר נועד להגן על המדינה המוסלמית מפני הביזנטים. מקור שמה של המצודה במילה "מרבוט" (مَربوط, Marabout) המתארת איש קדוש בצפון אפריקה, והיא שימשה את חיל המצב בעיר, אך נודע לה גם ייעוד דתי כמסגד. המבנה בנוי סביב חצר מרכזית שמשלושת צדדיה השתרעו מגורי החיילים ובצידה הרביעי שכן אולם התפילה. בשנת 821 נוספו למבנה מגדל שמירה מרובע ששימש גם כמגדל תצפית וגם כמינרט. במקום שכנו גם חנויות וכן נתגלה בו גת לדריכת זיתים.
המסגד הגדול של סוסה (الجامع الأعضم, Grande mosquée) שוכן בסמוך לריבאט, בצידה הדרום-מזרחי, ולפי כתובת כופית הוא הוקם בשנת 236 להג'רה, דהיינו בשנת 850 או 851. כמו הריבאט, גם למסגד נודע ייעוד דתי והגנתי, דבר המסביר את מראהו הצבאי. אולם התפילה הורחב בשלושה שלבים בסוף המאה ה-9 בכיוון מזרח, בו קבוע הקיבלה. המגדל בפינתו הצפונית שלראשו כיפה והמשמש כמינרט, הוא תוספת מאוחרת יותר מהמחצית הראשונה של המאה ה-10, והוא נזכר בכתובת כבר בשנת 952.
הקסבה של העיר הוקמה בשנת 844 או 851 במקום הגבוה בעיר. בשנת 853 הוקם בה מגדלור בגובה של 30 מטר, המכונה "חאלף", וזה נראה היטב מכל רחבי העיר. כיום שוכן בקסבה המוזיאון הארכאולוגי של העיר שנוסד בשנת 1951 (Musée archéologique de Sousse). במוזיאון נמצא אוסף הפסיפסים השני בגודלו בתוניסיה, הכולל פסיפסים רומיים מהמאה ה-2 עד המאה ה-4, וכן חפצים שונים, אסטלות וחרסים מרחבי הסאחל התוניסאי.
לפי כתובת על החומה הדרומית של המדינה, נראה כי חומותיה שאורכן הכולל הוא 2.25 ק"מ, קיבלו את מראן הנוכחי כבר בשנת 859. חומות אלה הביאו לירידה בחשיבותה של מצודת הריבאט, וזו החלה משמשת בעיקר לייעוד דתי. בחומות מספר שערים שהידועים שבהם הם "באב אל בחר" (שער הים) בפינה הצפון-מזרחית של העיר, "באב אל ג'דיד" (השער החדש) הפונה אל הנמל במרכז החומה המזרחית, ו"באב אל ר'ארבי" (השער המערבי") בחומה המערבית.
מסגד בו פאטה (Mosquée Bu Ftata) באזור השוק בדרומה של הקסבה, נחשב למסגד העתיק ביותר בעיר. הוא הוקם בין השנים 838–841, ועל חזיתו התבליט העתיק ביותר בצפון אפריקה בכיתוב כופי.
מדרסת אל זקאק (Médersa El Zaqqaq) שוכנת בצפונה של המדינה, בסמוך למסגד הגדול. למדרסה מסגד משלה ובו מינרט מתומן בסגנון עות'מאני המעוטר בלבנים כחולות וירוקות. המדרסה שימשה כבית פרטי והפכה לבית ספר רק בתקופת החאפיזים.
הקטקומבות בסוסה שוכנות ממערב לעיר והן משתרעות על פני מחילות באורך של 5 ק"מ. המקום לא שימש כמקום מקלט לנוצרים אלא כבית קברות שבו התגלו כ-15,000 קברים. כ-100 מטר מהמחילות פתוחות לביקור ומוצגים בהן, נוסף על הקברים, גם שני שלדים.
העיר כיום

כלכלתה של סוסה מתבססת בראש וראשונה על התיירות, ולמעלה ממיליון תיירים פוקדים את העיר מדי שנה. בעיר 120 מלונות ובהם כ-40,000 מיטות. ענפים נוספים כוללים ייצור ציוד תעבורתי, מזון מעובד, שמן זית וטקסטיל.
העיר מחולקת לארבעה רבעים שלטוניים - רובע המדינה, רובע ריאד, הרובע הצפוני והרובע הדרומי (בו מתגוררת כמעט מחצית מהאוכלוסייה),. בעיר שוכנת מאז שנת 2004 אוניברסיטת סוסה (جامعة سوسة, Université de Sousse), וזו התפצלה מ"אוניברסיטת המרכז" (Université du Centre) שהוקמה בשנת 1986 במספר ערים במרכז המדינה. בשנת הלימודים 2007/8 למדו באוניברסיטה 32,622 תלמידים.
שדה התעופה הקרוב לעיר שוכן בעיר מונסתיר שמדרום לה, והיא מחוברת באמצעות מסילת רכבת המכונה "מטרו הסאחל" (Métro du Sahel) אל מונסתיר ואל מאהדיה. בנמל סוסה עברו בשנת 2006 1,691,755 טון של סחורה ו-6,940 נוסעים.
בעיר מתקיים מדי שנה קרנבל אאוסו (Carnaval Aoussou) המסמן את תחילת הקיץ. ראשיתו של הפסטיבל בשנת 1958, ובמרכזו תהלוכה ביום העצמאות של תוניסיה, החל ב-24 ביולי.
הקהילה היהודית

בסוסה התקיימה קהילה יהודית חשובה, שבשיאה מנתה קרוב ל-4000 יהודים והייתה הקהילה היהודית השנייה בגודלה בתוניסיה (אחרי עיר הבירה תוניס). עדויות לחיים יהודיים בסוסה מופיעים כבר בממצאים מגניזת קהיר מהמאה ה-10 והמאה ה-11, המלמדים שמספר חברים ממשפחות סוחרים גדולות חיו בעיר וכן שרבנים חשובים, כגון הרב נסים גאון, גרו בה לתקופה.
הקהילה היהודית בסוסה מוזכרת ביחד עם הקהילות היהודיות הרבות שנרדפו והוחרבו במסגרת הרדיפות האנטי-יהודיות של שושלת אל-מוואחידון במאה ה-12 בקינות שנכתבו לזכרן. לאחר נפילת השושלת הקהילה היהודית בעיר השתקמה.
מטייל הארצות ישראל יוסף בנימין העריך בשנת 1853 כי חיות בסוסה כ-400 משפחות יהודיות, מתוכן כ-150 ממוצא גראנה (יהודים מליבורנו, איטליה שהיגרו לתוניסיה בחיפוש אחר הזדמנויות כלכליות במסחר). היהודים בעיר בלטו במיוחד בתחום המסחר של שמן זית ודגנים.
הקהילה היהודית בסוסה ניהלה חיים תרבותיים ערים. בעת המודרנית מערכת החינוך היהודית בעיר כללה בית ספר אליאנס שהוקם בשנת 1885 בראשות דוד קאזס וכן מספר תלמודי תורה קטנים, אך ילדים יהודים רבים למדו גם בבתי הספר הצרפתיים בעיר. בעיר יצאה לאור עיתונות יהודית בצרפתית, ערבית יהודית ועברית שהתפרסמה ברחבי צפון אפריקה, בהם העיתון אלנג'מה ("הכוכב") בהוצאת מכלוף נג'אר שיצא לאור למעלה מ-40 שנה (1920-61) והיה מהעיתונים האחרונים בערבית-יהודית (עם נספח בצרפתית). מכלוף נג'אר ניהל גם בית דפוס גדול בעיר, שהוציא לאור ספרים ופרסומים יהודיים רבים במגוון תחומים. בין אנשי הרוח החשובים הנוספים שפעלו בעיר ישנו גם ר' שלום פלאח, עיתונאי, סופר ואיש חינוך, אשר ניסה לייסד בסוסה בית ספר שיעניק חינוך יהודי ועברי מודרני כקונטרה לחינוך הצרפתי של בתי הספר של אליאנס. פעילותו של ר' שלום פלאח בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 הניחה יסודות חזקים לפעילות ציונית ענפה שהתקיימה בעיר בשנים לאחר מכן, בין היתר במסגרת ארגון "תרחם ציון" שנוסד בעיר (1919), ובהשפעת העיתונות היהודית המקומית.
בשנות מלחמת העולם השנייה רבים מבני הקהילה נשלחו למחנות עבודה, ורבים אחרים ברחו מסוסה מפני ההפצצות על העיר והיחס הקשה שספגו מצד החיילים הגרמנים שכבשו אותה. בנוסף, קנס קולקטיבי כבד של 15 מיליון פרנק הוטל על הקהילה היהודית של סוסה על ידי הנציגים הגרמניים המקומיים ורכוש יהודי הופקע בשרירותיות.
קהילה יהודית משמעותית המשיכה להתקיים בסוסה עד עצמאות תוניסיה בשנת 1956. סביב אותה שנה החלה הגירה המונית של בני הקהילה מהמדינה, בעיקר לישראל וצרפת.
ערים תאומות

סנגל טייה, סנגל
צ'כיה פודייבראדי, צ'כיה
צרפת בולון-בילקור, צרפת
מרוקו מרקש, מרוקו
מאוריטניה אטאר, מאוריטניה
עומאן סלאלה, עומאן
אלג'יריה קונסטנטין, אלג'יריה
גרמניה בראונשווייג, גרמניה
סלובניה ליובליאנה, סלובניה
ארצות הברית מיאמי, ארצות הברית
טורקיה איזמיר, טורקיה
סוריה לטקיה, סוריה
הרפובליקה העממית של סין וויהאי, הרפובליקה העממית של סין
קנדה קוויבק סיטי, קוויבק, קנדה
הערות שוליים

↑  Tunisia: Municipal Division (Governorates and Municipalities) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
↑  Advisory body evaluation
↑  Sousse: Catacombs
↑  ARRONDISSEMENTS MUNICIPAUX
↑  אתר האוניברסיטה
↑  אתר נמל סוסה
↑  Haim Saadoun. "Sousse." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548066305171  BnF: cb11937943x (data)  GND: 4118914-0  LCCN: n80050193  MusicBrainz: 3fc7a6f5-6889-46ed-ac9b-c29dba7ae019  NARA: 10046329  NKC: ge1039539  SUDOC: 027309061  TDVİA: suse  VIAF: 76145424523286831333   WorldCat (עם VIAF): 76145424523286831333 
פסיפס של ראש המדוזה מהמאה ה-2 המוצג במוזיאון הארכאולוגי של סוסה
המדינה והנמל בסוסה מכיוון הים. הקסבה ניצבת על הגבעה
המדינה של סוסה (1916)
הריבאט
מראה המסגד הגדול מהצריח של מצודת ריבאט
חומות העיר
הטיילת וחוף הים בעיר החדשה
שער העיתון אלנג'מה, 1920
סיביטי

| --- | --- |
 מדינה:  הרפובליקה של קונגו הרפובליקה של קונגו
 מחוז:  לקומו
 גובה:  531 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  23,752 (2012)
 קואורדינטות:  3°41′06″S 13°21′04″E﻿ / ﻿3.685°S 13.351111111111°E﻿ / -3.685; 13.351111111111 
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה של קונגו מוגדלת) ברזוויל פואנט נואר אימפפונדו אוואנדו גבון קמרון רמ"א הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  קבינדה האוק. האטלנטי סיביטי(למפת הרפובליקה של קונגו רגילה) ברזוויל פואנט נואר אימפפונדו אוואנדו גבון קמרון רמ"א הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  קבינדה האוק. האטלנטי סיביטי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סיביטי (בצרפתית: Sibiti) היא עיירה הממוקמת במחוז לקומו ברפובליקה של קונגו. נכון לשנת 2012, מתגוררת בה אוכלוסייה של 23,752 תושבים.[דרוש מקור]
גאוגרפיה

העיירה ממוקמת בגובה של 400 מטר מעל פני הים, לב אגן הקונגו, כ־200 קילומטרים מחופי האוקיינוס האטלנטי וכ־220 קילומטרים מצפון־מערב לברזוויל, בירת המדינה.
תחבורה

במזרח העיירה ישנו שדה תעופה קטן בעל רחבת חניה לארבעה מטוסים. כמו כן, העיירה מחוברת לרשת הכבישים הלאומית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 236898180   WorldCat (עם VIAF): 236898180 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סמל ארצות הברית

| --- | --- |

 גרסאות
 
 צידו האחורי של החותם
 פרטים
 המחזיק בסמל:  ארצות הברית 
 תאריך אימוץ:  1782
 התקנים
 ציצה:  שלושה עשר כוכבים מחומשים מסודרים בצורת כוכב משושה בעל הילה
 מגן:  שדה ארז'ן, צ'יף אזור, שישה פסים גולס
 תומכים:  עיטם לבן-ראש
 מוטו:  לטינית: E pluribus unum (מתוך רבים אחד)
 אלמנטים נוספים:  העיטם מחזיק בטפריו הימניים ענף עץ זית עם שלושה עשר עלים ושלושה עשר זיתים, בטפריו השמאליים הוא מחזיר בשלושה עשר חיצים. בצד האחורי: פירמידה לא גמורה, מעליה עין נתונה בתוך משולש מוקף הילה.
 פרטים נוספים
 שימוש:  דרכוני ארצות הברית
 
סמל ארצות הברית, או לפי שמו הרשמי החותם הגדול של ארצות הברית (באנגלית: The Great Seal of the United States), הוא החותם הרשמי לאישור מסמכים המוצאים על ידי הממשלה של ארצות הברית. השם מתאר הן את החותם עצמו והן את סמל המדינה (אף שהחותם לא אומץ מעולם רשמית כסמל המדינה). החותם היה בשימוש לראשונה בשנת 1782.
צורת החותם > קדמת החותם

במרכז החותם ניצב עיטם לבן-ראש, הציפור הלאומית של ארצות הברית, שכנפיו פרוסות לצדדים ומעל ראשו 13 כוכבים. העיטם מחזיק ב-13 חצים המסמלים את המלחמה בכפתו השמאלית, ובענף עץ זית ובו 13 עלים ו-13 זיתים המסמלים את השלום. העיטם מביט לעבר כפתו הימנית – דבר המסמל את העדפת השלום על המלחמה. העיטם מחזיק במקורו את המוטו: "E Pluribus Unum" (בלטינית: "מתוך רבים אחד"). המספר 13 מייצג את שלוש עשרה המושבות הראשונות.
על חזהו של העיטם מגן הדומה לדגל ארצות הברית – בשני הבדלים: אין כוכבים על חלקו הכחול של המגן, ואילו 13 הפסים האדומים והלבנים מסודרים כך ששני הפסים החיצוניים הם לבנים, בניגוד לדגל בו הם אדומים. סידור זה נאמן לחוק הטינקטורה האוסר ציור צבע על גבי צבע והוא נועד למנוע את מגע בין הצבע האדום לצבע העיטם שסביבו. ששת הפסים האדומים ושבעת הפסים הלבנים מסמלים את שלוש עשרה המושבות.