stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סקייט (SSN-578)
היסטוריה מבצעית

ב-24 בפברואר 1958 ערכה הצוללת מסע טרנס-אטלנטי תת-ימי לאי פורטלנד. לפני ששבה לבסיסה ביקרה בנמלים בצרפת ובהולנד.
ב-30 ביולי יצאה למשימה תחת כיפת הקרח של הקוטב הצפוני. הצוללת שהתה תחת הקרח במשך עשרה ימים ותשע פעמים עלתה על פני השטח. לאחר שהות וניווט של 3,900 ק"מ מתחת לפני הקרח יצאה הצוללת אל הקוטב הצפוני. ב-11 באוגוסט (שבוע ימים לאחר שה"נאוטילוס" חלפה מתחת לקוטב), עלתה הצוללת על פני הקרח בקוטב הצפוני. ב-23 באוגוסט השלימה הצוללת את משימתה עם הכנסה לנמל ברגן שבנורווגיה. הצוללת ביקרה בנמלים בהולנד, בלגיה, וצרפת לפני שובה לקונטיקט ב-25 בספטמבר.
לאחר מספר חודשי ניסויים בנמל הבית שבה הצוללת בראשית מרץ 1959 אל האוקיינוס הארקטי, בעת של קור ועובי שכבת קרח קיצוניים. הצוללת עברה 6,300 ק"מ מתחת לקרח ועלתה על גביו עשר פעמים. ב-17 במרץ עלתה על פני השטח בקוטב הצפוני ופזרה את אפרו של חוקר הקוטב סר יוברט וילקינס (Hubert Wilkins). עם שובה זכתה הצוללת בציון כוכב הארד עבור הדגמת היכולת לתפקד מתחת לקרח בעיצומו של חורף.
ב-7 ביולי 1962 יצאה הסקייט לקוטב הצפוני מנמל הבית שלה בגרוטון, במקביל יצאה הצוללת סידרגון ((USS Seadragon (SSN-584) לדרכה אל הקוטב מבסיסה בפרל הארבור. שתי הצוללות נפגשו מתחת לקרח ב-31 ביולי וביצעו תמרונים משותפים. ב-2 באוגוסט עלו שתי הצוללות יחדיו לפני הקרקע בקוטב הצפוני. התמרון המשותף היה חיוני לשיתוף הפעולה בין הצי האטלנטי לצי האוקיינוס השקט של ארצות הברית.
בין אוקטובר לדצמבר 1968 פעלה הצוללת בים התיכון, בסיפוח לצי השישי. ב-שנות השבעים פעלה מספר פעמים בתרגילי נאט"ו במסגרת "הצי הארקטי".
ב-30 באוקטובר 1986 נגרעה ממצבת כלי השיט של הצי. הצוללת פורקה ב-6 במרץ 1995.
בתרבות

הצוללת מופיעה בספרו הבדיוני של טום קלנסי מ-1993, "ללא חרטה" (Without Remorse), שעלילתו מתרחשת ב-1970.
פאול הרמן מילר

| --- | --- |

 לידה:  12 בינואר 1899 אולטן, שווייץ 
 פטירה:  12 באוקטובר 1965 (בגיל 66) בזל, שווייץ 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  שווייץ
 מקום קבורה:  Friedhof am Hörnli 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בזל 
 מנחה לדוקטורט:  הנס רופה 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1948) 
 תרומות עיקריות
 גילוי כי חומר הדי די טי (DDT) משמש כמדביר חרקים יעיל למחלות המלריה, קדחת צהובה ומחלות אחרות אשר לחרקים יש תפקיד מרכזי בהעברתן.
 
פאול הרמן מילר (בגרמנית: Paul Hermann Müller; ‏12 בינואר 1899 – 12 באוקטובר 1965) היה כימאי שווייצרי וזוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ב-1948, עבור תגליתו ב-1939 כי חומר הדי-די-טי (DDT) משמש כחומר מדביר חרקים יעיל למחלות המועברות על ידי פרוקי-רגליים, דוגמת: מלריה וקדחת צהובה.
נולד באולטן בקנטון זולותורן שבשווייץ. לאחר שקיבל ב-1925 תואר דוקטור, עבר לבזל ועבד שם עבור חברת הכימיה גייג'י (שאחרי מיזוגים היום היא חלק מתאגיד התרופות נוברטיס). ב-1935 פיתח חומר המסייע לעיבוד עורות. בסתיו 1939, בעת עבודתו בגייג'י, גילה את תכונותיו של הדי-די-טי כקוטל חרקים.
פרס נובל ניתן לו עבור "גילוי יעילות הדי-די-טי כרעל ישיר כנגד מספר סוגים של פרוקי-רגליים". הייתה זו הפעם הראשונה בה הוענק פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לאדם שאינו בעל תואר דוקטור לרפואה.
מילר רשם את הדי די טי כפטנט בשווייץ ב-1940, בארצות הברית ב-1942 ובאוסטרליה ב-1943.
מילר נפטר בבזל ב-1965.
סרגיי דורנקו

| --- | --- |

 לידה:  18 באוקטובר 1959 קרץ', ברה"מ 
 פטירה:  9 במאי 2019 (בגיל 59) מוסקבה, רוסיה 
 שם לידה:  Сергей Леонидович Доренко 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרויקורובסקויה 
 השכלה:  אוניברסיטת הידידות בין העמים של רוסיה 
 תפקיד:  עורך ראשי 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית 
 פרסים והוקרה:  מדליית מגן רוסיה החופשית 
 www.dorenko.tv
 
סרגיי דורנקו עם אלכסנדר פרוחאנוב
סרגיי ליאונידוביץ' דורנקו (ברוסית: Сергей Леонидович Доренко;‏ 18 באוקטובר 1959 - 9 במאי 2019) היה עיתונאי ומנחה טלוויזיה ורדיו רוסי. עיקר פרסומו בא לו מתוכנית האירוח החדשותית השבועית, שהגיש בשנים 1999–2000 בערוץ הטלוויזיה ORT.
ביוגרפיה

דורנקו נולד בקרץ', חצי האי קרים, ברית המועצות. בשנת 1982 סיים את לימודיו באוניברסיטת הידידות העממית של רוסיה (אנ') במוסקבה, ושימש כמתורגמן פורטוגזית-רוסית באנגולה. ביוני 1984 התגייס לצבא, אבל שוחרר בינואר 1985 בשל בעיות בריאות.
תוכנית האירוח שלו שפנתה למעמדות הבינוני והנמוך ברוסיה שלאחר התפרקות ברית המועצות, נקראה "התוכנית של סרגיי דורנקו", והוא זכה לאחוזי צפייה נכבדים. ביולי 1997 הוא סייע לבוריס ברזובסקי לאחר עסקת הפרטת חברת החזקות התקשורת הממשלתית "סְבְּיַאזינְוֶוסט" שנמכרה לאוליגרך ולדימיר פוטנין, במה שהייתה לדעת ברזובסקי, עסקה מכורה מראש. דורנקו האשים בתוכנית הטלוויזיה שלו את פוטנין בכך שהחזיק לצורך העסקה שלדים בורסאיים, וכי בכוונתו להוציא את הכסף מחוץ לגבולות רוסיה.
באוגוסט 2000, התוכנית של דורנקו מתחה ביקורת על הטיפול הממשלתי בפיצוץ וטביעת הצוללת הרוסית קורסק. זמן קצר לאחר מכן, התוכנית בוטלה, ודורנקו טען כי הורדת התוכנית מלוח השידורים נבעה מלחץ של הקרמלין. מנגד, אמר מנהל רשת ORT שבה שודרה התוכנית, קונסטנטין ארנסט, כי בניגוד לטענותיו הממשלה לא הייתה מעורבת בשינוי, וכי הוא קיבל את ההחלטה לבטל את התוכנית משום שדורנקו סירב להפסיק לדון בתוכניותיה של הממשלה להלאים אחוז ניכר (49%) מהחזקותיו של איל התקשורת בוריס ברזובסקי, שדורנקו נחשב למקורבו, ברשת. בעקבות המחלוקת, הפך דורנקו למבקר קולני של שלטונו של ולדימיר פוטין ונאלץ לעזוב את עבודתו בטלוויזיה הרוסית.
נפטר במוסקבה ב-9 במאי 2019.
לקריאה נוספת

דייוויד א. הופמן, האוליגרכים - המיליארדרים החדשים של רוסיה, ספריית מעריב, 2005. לפי אינדקס בעמ' 526
סרגיי ואסילייביץ' קריאקין

| --- | --- |

 לידה:  25 בינואר 1991 (בן 33) יקטרינבורג, רוסיה 
 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 ספורט
 ענף ספורט:  מרוצי אופנועי ראלי 
 
סרגיי ואסילייביץ' קריאקין (ברוסית: Сергей Васильевич Карякин; נולד ב-25 בינואר 1991, סברדלובסק, ברית המועצות) הוא נהג מרוצים רוסי, אלוף "ראלי דקאר-2017" באליפות הטרקטורונים.
השתתפות בתחרויות

הוא החל להשתתף בתחרויות גביעים מגיל 13. משתתף קבוע בגביע גביע אוראל. בשנת 2002 זכה בניצחונו הראשון בתחרות טרקטורונים אזורית. בשנת 2008, הוא היה המנצחבאליפות ה GPS אוראל על אופנועי שלג. בשנת 2009 זכה באליפות ה- GPS שלג לנייד, שלב אליפות המדינה בטרקטורונים.
בשנת 2010 הוכתר לאלוף רוסיה. בשנת 2011 הוא סיים באחד משלושת המקומות הראשונים באליפות אירופה בראלי וזכה גם בגביע קאן אם רוסיה. מאז 2015 הוא משתתף במרוצי ראלי ברוסיה בקטגוריה T3 והיה לזוכה בשלב הראשון בקטגוריה זו ברוסיה.
השתתפות בתחרויות > ראלי "דקר"

מאז 2014 הוא משתתף בראלי דקר בקטגוריית הטרקטורונים, ומאז 2019 בקטגוריית רכבי השטח.
ב-2014 סיים במקום 7 בגמר, ניצחון במקטע העשירי; ימפה ראפטור 700. ב-2015 - מסיבות טכניות, לא השלים את המקטע הרביעי; ימפה ראפטור 700. ב-2016 סיים רביעי בגמר, שלישי במקטע הרביעי, שני במקטע הראשון; ימאהה.
במרוץ 2017 סיים במקום הראשון בגמר, ניצחון בשלושה מקטעים, מקום שני בשני מקטעים; ימאהה. ב-2018 בשל פציעה, הפסיק להשתתף על 44 ק"מ ותפס את המקום השני בתוצאה הכללית; ימאהה. ב-2020 השתתף בראלי דקאר בערב הסעודית, אך סיים במקום 14.
עם אלופי שחמט ולחיצה, הנושאים אותו שם כמו שלו, 2017
ענבל שגיב-נקדימון

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־20 
 מדינה:  ישראל 
 
ענבל שגיב־נקדימון היא מתרגמת מאנגלית לעברית ומרצה ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה בתל אביב לתדי ושושנה שגיב. סבה הוא שמואל שגיב (גומלסקי), שהיה עיתונאי, חוקר ספרות, מתרגם ועורך.
את התואר השני במחקר תרבות עשתה באוניברסיטת תל אביב במסלול ישיר במסגרת
התוכנית הבינתחומית למצטיינים על שם עדי לאוטמן. את עבודת התזה על תולדות המדע הבדיוני בישראל כתבה בהנחיית פרופסור גדעון טורי.
שגיב־נקדימון החלה לתרגם בשנת 1993.
היא תרגמה סיפורת, עיון וטקסטים אקדמיים במדעי הרוח והחברה.
בין תרגומיה: האוטוביוגרפיות של ברק ומישל אובמה, הביוגרפיה של אלן טיורינג,
רומנים היסטוריים כמו "האפיפיורית יוהנה"
וספרי נוער כמו "מועדון הבילוש וולס את וונג".
במקביל לעבודת התרגום שגיב-נקדימון מרצה על תרגום ומעבירה סדנאות תרגום למבוגרים ולנוער.
היא שותפה לניהול "פורום תרגום ועריכה", קבוצה מקוונת להתייעצויות מקצועיות בנושאי תרגום ועריכה.
כחובבת מדע בדיוני ופנטזיה תרגמה ספרות רבה בסוגה זו לעברית, והשתתפה בכנסים הנערכים על ידי האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה.
שגיב-נקדימון התמחתה בתלבושות היסטוריות והרצתה על שחזור אותנטי של תלבושות היסטוריות.
היא גם חוקרת את ההיסטוריה של האופנה, בעיקר במאות ה-18 עד ה-20.
היא כותבת על הנושא באתר "מה תלבשו למסע בזמן?", מרצה עליו בארץ ובחו"ל,
מייעצת על מונחי לבוש בתרגומים ומבצעת תחקיר חזותי עבור כריכות ספרים ותערוכות.
הערות שוליים

↑  שמואל שגיב, באתר library.osu.edu
↑  היחידה למחקר התרבות, באתר humanities.tau.ac.il
↑  התכנית הבין-תחומית לתלמידים מצטיינים, באתר excellent.tau.ac.il
↑  מדע בדיוני בישראל – תקציר התזה
↑  ענבל שגיב, מתרגמת, באתר ענבל שגיב, מתרגמת
↑  פורום תרגום ועריכה - אג'נדה www.agenda.co.il/171/forum | Facebook, באתר www.facebook.com
↑  עסקת הדוכסית – ענבל שגיב, מתרגמת, באתר ענבל שגיב, מתרגמת, ‏5 בנובמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306791905171  BnF: cb15061337h (data)  ISNI: 0000 0001 2129 2207  LCCN: n2011043273  VIAF: 39664660   WorldCat (עם VIAF): 39664660
עמנואל אקס

| --- | --- |

 לידה:  8 ביוני 1949 (בן 75) לבוב, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית, פולין 
 תקופת הפעילות:  מ-1973 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה, בית הספר ג'וליארד, בית ספר המקצועי לילדים 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  פולנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  פרס ג'ון ג'יי 
 emanuelax.com
 
עמנואל אקס (פולנית: Emanuel Ax; נולד ב-8 ביוני 1949) הוא פסנתרן קלאסי יהודי-אמריקאי. נחשב לאחד מהפסנתרנים הבולטים של המאה ה-21; היה הזוכה הראשון בתחרות רובינשטיין וזכה על הקלטותיו בשבעה פרסי גראמי (נכון ל-2010). אקס הוא חבר סגל בית הספר ג'וליארד בניו יורק.
תולדות חייו

אקס נולד להורים ניצולי השואה בלבוב בשנת 1949. בהיותו בגיל שמונה עקרה המשפחה לוורשה ושנתיים לאחר מכן לוויניפג, קנדה. ב-1961 עבר עם משפחתו לניו יורק. מורו הראשון לפסנתר היה אביו, ואקס המשיך ללמוד מוזיקה לאורך התבגרותו. עם הגיעו לניו יורק המשיך את לימודיו בבית הספר ג'וליארד. בשנת 1974, בן 25, זכה בתחרות רובינשטיין בתל אביב והיה לראשון הזוכים בתחרות זו. הוא צוין לשבח הן על הטכניקה והן על ההבעה הלירית בנגינתו.
אקס מבצע מוזיקה מאת קשת רחבה של מלחינים מהיידן, מוצארט, בטהובן ובראהמס ועד הינדמית ומייקל טיפט. שותפו במשך שנים רבות הוא הצ'לן יו-יו מה, עמו הופיע בתקליט זוכה פרס גראמי להופעה הטובה ביותר בתחום המוזיקה הקאמרית "שלישיות קלרינט מאת ברהמס, בטהובן ומוצרט" יחד עם נגן הקלרינט ריצ'רד שטולצמן.
יחד עם מה ועם הכנר אייזק שטרן ונגן הויולה ג'ם לרדו מופיע במסגרת רביעית-פסנתר ידועה שהקליטה יצירות רבות משל ברהמס, גבריאל פורה, בטהובן, שומאן ומוצרט. על ארבעה מתקליטיו אלה זכה בפרסי גראמי. פרסי גראמי נוספים קיבל על הקלטת סונטות של היידן, קונצ'רטי של ליסט וברהמס וקטעי טנגו של אסטור פיאצולה.
אקס הביע עניין בתחום הביצוע האותנטי. במסגרת חקירת המוזיקה של שופן הקליט קונצ'רטו על פסנתר משנת ייצור 1853, דומה מאוד לזה שעליו ניגן המלחין.
לאקס הוענקה "מדליית סאנפורד" מטעם בית הספר למוזיקה באוניברסיטת ייל. המדליה מוענקת בקביעות משנת 1972 ל"אמני במה מצליחים וחברים נכבדים במקצוע המוזיקה."
אקס נשוי ליוקו נזוקי, פסנתרנית ממוצא יפני, ומתגורר בניו יורק.
סרגיי דמיטרייב

סרגיי איגורביץ' דמיטרייב (ברוסית: Серге́й И́горевич Дми́триев;‏ 1964–2022 ) היה כדורגלן סובייטי-רוסי ומאמן כדורגל רוסי. הוא שיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה

סרגי דמיטרייב נולד וגדל בלנינגרד. למד בבבית הספר לכדורגל "סמנה". בגיל 17 החל לשחק בקבוצת דינמו לנינגרד. כעבור שנה זומן על ידי פאבל סאדירין לשחק בזניט לנינגרד. דמיטרייב שיחק בשורות זניט במשך 6 שנים. זכה עם הקבוצה באליפות ברית המועצות (האליפות היחידה של זניט בתקופה הסובייטית). בתחילת 1985 זומן לסגל נבחרת ברית הומועצות. את משחקו הראשון במדי הנבחרת שיחק ב-21. בינואר 1985 נגד נבחרת יוגוסלביה. בשני בפברואר של אותה השנה הבקיע את שערו הראשון (והיחיד) בנבחרת - במשחק ידידות נגד נבחרת מרוקו. דמיטרייב היה מיועד לסגל הנבחרת למונדיאל 1986, אך באפריל 1986, באחד ממשחקי הליגה נפצע קשה (שבר בקרסול) ונאלץ להפסיק לשחק למשך תקופה ארוכה. דמיטרייב נכלל בסגל הנבחרת ליורו 1988, אך לא שותף באף אחד ממשחקי התחרות.
בשנת 1988, לאחר לכתו של המאמן פאבל סאדירין, איבד דמיטרייב את מקומו בהרכב הפותח של זניט. לכן, החליט לעזוב את זניט. הוא עבר למוסקבה, שם שיחק תקופה קצרה בדינמו מוסקבה. לאחר מכן זומן על ידי סאדירין לצסק"א מוסקבה, בה שיחק עונה אחת. בעונת 1990\1991 שיחק בספרד, בקבוצת חרס מהליגה השנייה. בתום העונה ירדה הקבוצה ליגה ודמיטרייב נאלץ לשוב לברית המועצות. הוא שיחק עונה נוספת בשורות צסק"א, במהלכה זכה עם הקבוצה באליפות האחרונה של ברית המועצות.
לאחר התפרקות ברית המועצות, עזב דמיטרייב את רוסיה ובמשך 4 שנים שיחק בחו"ל - באוסטריה, גרמניה, שווייץ וישראל (שיחק שלושה משחקים במדי הפועל אשקלון. לאחר שובו לרוסיה, חזר לקבוצת נעוריו - זניט. בהמשך שיחק בספרטק מוסקבה ובסנקט פטרבורג. את הקריירה סיים בקבוצת סבטוגורץ מהליגה השלישית.
תארים

מקום שני באליפות אירופה - 1988
אליפת ברית המועצות - 1984, 1991
הגביע הסובייטי -  1991
אליפת רוסיה - 1997
עמנואל ביאר

| --- | --- |

ביאר, 2016
 לידה:  14 באוגוסט 1963 (בת 61) צרפת גסין, צרפת
 שם לידה:  Emmanuelle Marie Hélène Béart 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1972
 מקום לימודים:  Collège International Marie de France 
 בן או בת זוג:  דניאל אוטיי (10 בספטמבר 1993–21 בספטמבר 1995)  מיכאל כהן (13 באוגוסט 2008–2011)   דניאל אוטיי 
 צאצאים:  Nelly Auteuil 
 פרסים והוקרה:  קצין מסדר האמנויות והספרות (2012)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקנית הטובה ביותר (2002)  Silver Bear for Outstanding Artistic Contribution (2002)  אבירה בלגיון הצרפתי (2015)  פרס סזאר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (1987)  פרס דוד די דונטלו לשחקנית הזרה הטובה ביותר (1993)  פרס סטניסלבסקי (2010) 
 http://www.ebeart.co.uk/
 פרופיל ב-IMDb
 
עמנואל ביאר (בצרפתית: Emmanuelle Béart; נולדה ב-14 באוגוסט 1963) היא שחקנית קולנוע צרפתייה ממוצא יהודי.
קורות חיים

נולדה בשם עמנואל ביאר-חסון (Emmanuelle Béhart-Hasson) בסן טרופה שבריביירה הצרפתית. אימהּ היא ג'נבייב גַלֵאָה (צר'), דוגמנית ושחקנית ממשפחה נוצרית ממוצא קרואטי, יווני ומלטזי. אביה, גי ביאר - זמר ומשורר, יליד קהיר ובן למשפחה יהודית-ספרדית.
בנעוריה גרה תקופה קצרה בקנדה.
קריירה

ביאר החלה את קריירת המשחק שלה בסרט הקולנוע משנת 1976 Tomorrow's Children. בנעוריה היא הופיעה בתפקידים קטנים בטלוויזיה ואז הגיעה למונטריאול שבקנדה על מנת לעבוד כאומנת בטרם שבה לצרפת בשנה שלאחר מכן על מנת ללמוד דרמה בבית ספר בפריז. זמן מה לאחר מכן היא לוהקה לתפקידה הבוגר הראשון בסרט, וב-1986 הופיעה לצידם של איב מונטן ודניאל אוטיי, בסרט מאנון. עבור הופעתה בסרט היא זכתה לפרס סזאר כשחקנית המשנה הטובה ביותר בשנת 1987. היא גם הוכתרה כשחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הבינלאומי לסרטים של מוסקבה (MIFF) עבור תפקידה בסרט אשה צרפתייה מ-1995.
בנוסף לפרס שהוענק לה כשחקנית המשנה הטובה ביותר, היא הייתה מועמדת שבע פעמים לפרס סזאר כשחקנית הטובה ביותר עבור הופעותיה הבאות:
1985 - אהבה אסורה (Un amour Interdit)
1986 - L'Amour en douce
1990 - Les Enfants du désordre
1992 - דוגמנית עירום - (La Belle Noiseuse)
1993 - לב בחורף (Un Coeur en Hiver)
1996 - נלי ומר ארנו (Nelly et Monsieur Arnaud)
2001 - Les Destinées
חיים אישיים

בשנים 1993–1995 הייתה נשואה לשחקן-במאי הצרפתי דניאל אוטיי (שכיכב לצידה במאנון, אשה צרפתייה ולב בחורף), לאחר שהיו בזוגיות גם כעשור לפני כן. הייתה לאחר מכן בזוגיות עם עוד שני מפיקים. לה שלושה ילדים. ב-2008 היא נישאה לשחקן מיכאל כהן בבלגיה, והם אימצו ילד מאתיופיה. ב-2011 הם נפרדו.
היא נודעת גם בשל פעילותה החברתית. היא משמשת כשגרירת קרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים, והביעה דעתה בכלי התקשורת כנגד מדיניות החקיקה הצרפתית הנייטיביסטית, ב-1996 היא עלתה לכותרות כאשר היא הגנה על זכויותיהם של ה-"sans-papiers" (מהגרים בלתי חוקיים), היא סולקה בכוח הזרוע לאחר שקבוצתה השתלטה על כנסייה בפריז.
פילמוגרפיה > סרטים

Demain les mômes (1975)
Premiers désirs (1983)
אהבה אסורה (Un amour Interdit) (1984)
(L'Amour en douce (1984
מאנון (Manon des Sources) (1986)
Date with an Angel (1987)
À gauche en sortant de l'ascenseur (1988)
Les Enfants du désordre (1990)
Il Viaggio di Capitan Fracassa (1991)
רקדנית עירום (La Belle Noiseuse) (1991)
Le bateau de Lu (1991)
לב בחורף (Un cœur en hiver) (1992)
La Belle Noiseuse: Divertimento (1992)
Rupture(s) (1993)
L'Enfer (1994)
נלי ומר ארנו (Nelly et Monsieur Arnaud) (1995)
Le dernier chaperon rouge (1996)
משימה בלתי אפשרית (1996)
Le Dernier Chaperon rouge (1996)
Don Juan (1997)
Le Temps retrouvé (1999)
Elephant juice (1999)
La Bûche (1999)
Les Destinées (2000)
Voyance et manigance (2001)
(La Répétition (2001
8 נשים (Huit Femmes) (2002)
Searching for Debra Winger (2002)
Histoire de Marie et Julien (2003)
נטלי... (2003)
מפלט זמני (Les Égarés) (2003)
A boire (2004)
Un fil à la patte (2005)
L'Enfer (2005)
גיהנום (L'Enfer) (2005)
A Crime (2006)
Les Témoins (2007)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

Raison perdue (1984)
Zacharius (1984)
La femme de sa vie (1986)
Marie-Antoinette, reine d'un seul amour (1989)
ד'ארטניאן ושלושת המוסקטרים (מיני-סדרה) (2005)
הערות שוליים

↑  הביוגרפיה של עמנואל ביאר (1965-)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327882905171  PLWABN: 9810655692605606  BIBSYS: 98029182  BNE: XX1177286  BnF: cb139247818 (data)  CANTIC: a10279556  CiNii: DA16282976  GND: 123915945  ISNI: 0000 0001 1468 0666  LCCN: no94030454  LNB: 000223468  MusicBrainz: e4963f03-e10a-4ec1-a68e-b1d0cf079fcf  NDL: 00620304  NKC: xx0084785  NLA: 35344488  NLK: KAC2020L4479  NTA: 157259471  RERO: 02-A020185350  SNAC: w6w107kr  SUDOC: 088005860  VIAF: 14348634   WorldCat (עם VIAF): 14348634 
ביאר, 2004
פאול ואנר

פאול ואנר (בגרמנית: Paul Wanner; נולד ב-23 בדצמבר 2005 בדורנבירן שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת פ.צ. היידנהיים מהבונדסליגה.
קריירת מועדונים

ואנר גדל במחלקות הנוער של FV ראבנסבורג ובאיירן מינכן. ב-7 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של באיירן מינכן, בהפסד 2-1 לבורוסיה מנשנגלדבך במסגרת המחזור ה-18 בבונדסליגה לעונת 2021/2022. זימון זה לקבוצה הבוגרת על ידי המאמן יוליאן נגלסמן, הגיע בעקבות העובדה שרבים משחקני הקבוצה נדבקו באותו זמן בנגיף הקורונה. בסך הכל ערך ארבע הופעות ליגה בעונה זו. ב-12 באוקטובר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בניצחון 4-2 על ויקטוריה פלזן במסגרת שלב הבתים לעונת 2022/2023. במשחק מול פלזן, היה ואנר לשחקן הצעיר ביותר שלבש את מדי באיירן מינכן במסגרת ליגת האלופות.
בספטמבר 2023 הושאל ואנר לאלוורסברג, העולה החדשה לבונדסליגה השנייה. ואנר רשם עונה טובה עם אלוורסברג, בה הבקיע שישה שערים וסיים עם הקבוצה במקום ה-11.
בקיץ 2024 חזר ואנר לבאיירן מינכן, והושאל שוב לעונה אחת, הפעם לפ.צ. היידנהיים מהבונדסליגה.
סרגיי וינוגרדוב

| --- | --- |

 לידה:  1 ביולי 1869 (יוליאני) Nekrasovskoye, רוסיה 
 פטירה:  5 בפברואר 1938 (בגיל 68) ריגה, Interwar Latvia 
 מקום קבורה:  Pokrov Cemetery 
 מקום לימודים:  בית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אימפרסיוניזם 
 
סרגיי ארסניביץ' וינוגרדוב (ברוסית: Сергей Арсеньевич Виноградов ;1 ביולי 1869 (יוליאני) –  5 בפברואר 1938) היה צייר אימפרסיוניסטי רוסי-סובייטי; ידוע בציור נופים, וסצנות ז'אנר ודיוקנאות.
ביוגרפיה

אביו היה כומר כפרי. בין השנים 1880–1889 למד בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה אצל אילריון פרינישניקוב, ולדימיר מאקובסקי ו-וסילי פולנוב, שהשפיעו רבות על סגנונו. בשנת 1888 הוענק לו התואר "אמן". בשנה שלאחר מכן, הוא עבר לאקדמיה הקיסרית לאמנויות; למד עם בוגדן וילוולדה וקרל וניג.
לאחר סיום לימודיו נסע לחרקוב ללמד בבית ספר למסחר. הוא חזר למוסקבה ב-1896 ומצא עבודה עבור המו"ל אלכסיי סטופין. בשנת 1896, הוא הפך למורה באוניברסיטה הממלכתית לאמנויות ותעשייה על שם סטרוגנוב במוסקבה (תפקיד שהחזיק בן עד 1913). שנתיים לאחר מכן, הוא החל להציג עם הנודדים. בשנת 1903, הוא הפך לאחד ממייסדי "איחוד האמנים הרוסים". הוא נכנס "לאקדמיה" ב-1912 והפך לחבר באקדמיה ב-1916.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוא התגורר בגורצוף, קרים, בדאצ'ה בבעלות קונסטנטין קורובין. כשהיה שם, הוא התמקד בציור סצנות צבאיות ועיצוב כרזות. לאחר המלחמה סייע בקישוט הקרמלין במוסקבה, לרגל יום השנה הראשון למהפכה הבולשביקית.
בשנת 1923, הוא עזר בארגון תערוכה נודדת של אמנות רוסית וליווה את התערוכה להצגתה הראשונה בניו יורק. עם שובו התיישב בריגה, שם לימד בתחילה באולפנה של ניקולאי בוגדנוב-בלסקי, ולאחר מכן הקים בית ספר פרטי משלו.
למרות שהתרכז בציור בנופים, פעל גם בז'אנרים אחרים; במיוחד סדרה של דיוקנאות המתארים את הכמרים בקתדרלת המולד.
בתחילת שנות ה-30, הוא כתב סדרת זיכרונות על תולדות האמנות הרוסית שלפני המהפכה שפורסמו בסגודניה.
הוא מת מדלקת ריאות ב-1938.
הערות שוליים

1 2  Kenneth, Sergei Vinogradov, www.rusartnet.com (באנגלית בריטית)
1 2  Русские художники. Виноградов Сергей Арсеньевич., www.artsait.ru
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1013198298  ISNI: 0000 0001 2212 7553  LCCN: no2002065273  LNB: 000245699  MusicBrainz: f47d6d33-3d58-42a5-a7cb-fe353bc96552  NKC: js2009523770  NTA: 071501428  RKD: 81171  SUDOC: 149649606  ULAN: 500042143  VIAF: 75987219   WorldCat (עם VIAF): 75987219 
סרגיי וינוגרדוב, פוסטר מלחמת העולם הראשונה
סרגיי וינוגרדוב, כפריות, 1927
סנדרה איזבאשה

סנדרה רלוקה איזבאשה (ברומנית : Sandra Raluca Izbașa;‏ נולדה ב-18 ביוני 1990) היא מתעמלת רומניה. היא אלופה אולימפית בתרגיל קפיצות (לונדון 2012) ובתרגיל קרקע (בייג'ינג 2008), סגנית אלופת העולם בתרגיל קורה (אורהוס 2006) ואלופת אירופה בעלת 12 מדליות מהן 7 זהב.
ביוגרפיה > 2006 > אלופת אירופה

באליפות אירופה בהתעמלות שנערכה בוולוס, יוון באפריל 2006 זכתה איזבאשה ב-3 מדליות, זהב, כסף וארד. מדליית זהב, בתרגיל קרקע בתוצאה של 15.550 נקודות. מדליית כסף, בתחרות הקבצתית ומדליית ארד בתרגיל קורה בתוצאה של 15.300 נקודות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי בתרגיל קפיצות בתוצאה של 13.950 נקודות.
ביוגרפיה > 2006 > סגנית אלופת העולם

באליפות העולם שנערכה באורהוס, דנמרק באוקטובר אותה שנה זכתה איזבאשה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בתרגיל קורה בתוצאה של 15.500 נקודות ומדליית ארד, בתחרות קרב רב אישי בתוצאה של 60.250 נקודות. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בתחרות הקבוצתית, במקום שישי בתרגיל קרקע בתוצאה של 15.375 נקודות ובמקום שמיני בתרגיל קפיצות בתוצאה של 14.562 נקודות.
בגביע העולם שנערך בגלאזגו, הממלכה המאוחדת בנובמבר אותה שנה האי זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בתרגיל קרקע בתוצאה של 15.300 נקודות ומדליית ארד, בתרגיל קורה בתוצאה של 15.025 נקודות.
ביוגרפיה > 2007

באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת במרץ 2007 איזבאשה התחתרה זכתה איזבאשה  במדליית ארד, בתרגיל קרקע בתוצאה של 14.950 נקודות. נוסף לכך היא סיימה במקום חמישי בתרגיל קורה בתוצאה של 14.950 נקודות ובמקום שישי בתרגיל קפיצות בתוצאה 13.397 נקודות,
באליפות אירופה שנערכה באמסטרדם, הולנד באפריל אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות כסף, בתחרות קרב רב אישי בתוצאה של 59.900 נקודות ובתרגיל קורה בתוצאה של 15.525 נקודות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני בתרגיל קפיצות בתוצאה של 13.975 נקודות
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בספטמבר אותה שנה זכתה איזבאשה במדליית ארד בתחרות הקבוצתית. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני בתרגיל קרקע בתוצאה של 14.525 נקודות ובמקום תשיעי בתחרות קרב רב אישי בתוצאה של 59.225 נקודות.
ביוגרפיה > 2008

באפריל, איזבאשה השתתפה באליפות אירופה לנשים בהתעמלות מכשירים בצרפת. השיגה ציון של 15.075 נקודות בתרגילי קפיצות, 15.350 נקודות בתרגילי קורה, וציון של 15.750 נקודות בתרגילי הקרקע שזיכה את המשלחת הרומנית במקום הראשון בפעם הראשונה. בתחרויות המסכמות, הגיעה למקום השני בתרגילי הקורה בציון של 15.450 נקודות ולמקום הראשון בתרגילי קרקע בציון של 15.775 נקודות.
בסוף אפריל, השתתפה באליפות העולם להתעמלות מכשירים בקוטבוס, גרמניה. הגיעה למקום השלישי בתרגילי הקורה בציון 15.300 נקודות ולמקום ראשון בתרגילי הקרקע בציון של 15.300 נקודות.
ביוגרפיה > 2008 > אלופה אולימפית בתרגיל קרקע

באוגוסט, איזבאשה השתתפה באולימפיאדת הקיץ בבייג'ינג, סין. הגיעה לציון של 15.100 נקודות בתרגילי קפיצות, 15.600 נקודות בתרגילי קורה, ולציון של 15.550 נקודות בתרגילי הקרקע שזיכו את המשלחת הרומנית במקום השלישי. באופן פרטני, היא דורגה במקום השמיני מכל המתעמלות עם ציון משוקלל של 60.750 נקודות וזכתה במדליית זהב עבור תרגילי הקרקע עם ציון של 15.650 נקודות.
בדצמבר, השתתפה באליפות העולם להתעמלות מכשירים במדריד, ספרד. הגיעה למקום הרביעי בתרגילי הקורה עם ציון של 14.925 נקודות ולמקום השלישי בתרגילי הקרקע עם ציון של 15.000 נקודות.
ביוגרפיה > 2009

באפריל, איזבאשה השתתפה באליפות אירופה להתעמלות מכשירים במילאנו, איטליה. היא הגיעה למקום השביעי בתרגילי הקרקע ובציון של 13.900 נקודות.
בקיץ 2009 התמקדה בלימודיה אותם סיימה בממוצע של 9.71 (מתוך מקסימום של 10). לאחר הבחינות נרשמה לפקולטה לספורט וחינוך גופני בקלוז' נפוקה.
בספטמבר, איזבאשה קרעה את גיד האכילס שלה בזמן שביצעה תרגיל קרקע ופצעה גם את ידה בנפילתה. היא סיפרה: "לא הבנתי מה קרה. שמעתי רעש וחשבתי שמקורו מהרצפה". היא נלקחה לבית חולים ועברה ניתוח כדי לרפא את הגיד.
ביוגרפיה > 2010

בספטמבר, איזבאשה חזרה לעולם הספורט והשתתפה באליפות העולם בהתעמלות מכשירים בגנט, בלגיה. זכתה במקום הראשון בתרגילי הקרקע עם 14.325 נקודות. איזבאשה אמרה: "(התחרתי) עם רגשות כה רבים. זאת הייתה תחרות בה התחלתי מההתחלה, התחלה חדשה בה צעדתי קדימה כדי לראות היכן אני. מקום ראשון הוא רק צעד קטן בשלב החזרה לתחרויות".
עוד באותו החודש, השתתפה בתחרויות הלאומיות ברומניה בעיר רסיטה. דורגה שנייה בתרגילי הקפיצות עם 14.400 נקודות, שנייה בתרגילי הקורה עם 14.800 נקודות וראשונה בתרגילי הקרקע עם 15.150 נקודות.
באוקטובר השתתפה באליפות העולם בהתעמלות מכשירים ברוטרדם, הולנד. בתרגילי קפיצות השיגה 14.700 נקודות, על הקורה 14.333 נקודות, ו-14.200 נקודות בתרגילי הקרקע שזיכו יחד את המשלחת הרומנית במקום הרביעי. בתחרויות האחרונות, דורגה שביעית בתרגילי הקרקע עם 13.983 נקודות. לפני התחרות אמרה: "אני לא מתכננת לזכות במדליות (אישיות). בשבילי הדבר החשוב ביותר הוא לחזור לתחרות ולעזור לנבחרת שלי. העובדה שאני יכולה להושיט יד ולעזור לבנות בנבחרת התחרות משנה מאוד. צפיתי במספר הקלטות של מתעמלות אמריקאיות ורוסיות. המתעמלות חזקות והתחרות תהיה מאוד גבוהה".