stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קופה ראשית – דמויות
דמויות אורחות > עונה 5

יותם (אודי פרסי) – בן זוגה של שירה (פרק 2) שמתברר שמנצל אותה לתקופת ביניים לאחר שנזרק מדירתו.
אלון ברק בתפקיד מנכ"ל של חברת הייטק שכנה לסופר.
אלעד גיטלמאכר ומני מלכה כעובדי חברת הייטק שכנה לסופר.
ד"ר רבינוביץ' (יוסי בהר) – הרופא המרדים בניתוח קיצור הקיבה של אביחי.
ניב מימוני (ידין גלמן) – בעל עסק לתחליפי גבינה טבעוניים. שירה מעמידה פנים שהוא מחזר שלה בשם "דניס קמחי" (פרק 4).
חיים אתגר (בתפקיד עצמו) – בא לשפע יששכר לנסות להתעמת עם האדם ששירה התחזתה אליו.
עמוס (ליאור אשכנזי) – לקוח המשוחח בטלפון אודות ענייניו האישיים והבעיות בנישואיו, ומרתק את העובדים והלקוחות בסופר שעוקבים אחרי סיפוריו כמו אחרי טלנובלה (פרק 5).
אביאל חזיזה (אוראל צברי) – קופאי בסופר שכל הקירחים נראים לו דומים; מתבלבל בין פרנקו לארוסה של קרובתו אתי, ופרנקו מנצל זאת כדי לקבל הנחות והטבות (פרק 6).
אתי (עדי ארד) – "ארוסתו" המדומה של פרנקו ("קובי" בפי אביאל; פרק 6).
קארין מרכוס ("קארינה"; יעל טל) – חברה בכת של טוהר כבודי, גבר מרובה נשים. מכירה את שירה מילדותן באותו שבט צופים ומושכת אותה אל הכת (פרקים 6 ו-7).
האחות נויה (מיכל כרמי) – חברה בכת של טוהר כבודי (פרקים 6 ו-7)
טוהר כבודי (שי אביבי) – ראש הכת בה חברה קארין (פרקים 6 ו-7).
אורי גבריאל בתפקיד אביה של כוכבה (פרקים 7 ו-12).
חנן בן ארי בתפקיד עצמו (פרק 8).
אדווה סרוסי (עפרי בוניאל) – קופאית ואחראית משמרת. עזבה את הסופר לאחר שאף אחד לא הגיע לחתונה שלה (פרק 9).
מענדי (חיים יניב) – עובד כללי בסופר (פרק 9).
יוחאי הלפרין (יובל סגל) – לקוח שרוצה לתת לראמזי טיפ (פרק 10).
"שבתאי הקצב הדבע" (אלי חבקוק) – קצב המפרסם את עצמו בטיקטוק ומהווה מטרת לעג עבור כוכבה, ניסים ואנטולי (פרק 10)
מילדרד (וילמה נויברט) – המנקה של שוני (פרקים 9 ו-11).
רונני ("ביצתי") (עילי רביב) - אחיין של כוכבה, ראפר. חבר בצמד "ביצתי וסולדאאוט" (פרק 11).
"סולדאאוט" (תיקי) - ראפרית. חברה בצמד "ביצתי וסולדאאוט" (פרק 11).
אהרון (ניסו כאביה) – אחד מחבריה של כוכבה (פרק 12).
ניבי שביט (אלכס זלנדר סעדון) – אחותה של כוכבה. כוכבה מכנה אותה "חלקי חילוף" (פרק 12).
מלי שמעוני (טלי בן-יוסף) - אשתו של ניסים, מאמינה אדוקה באסטרולוגיה (פרק 14).
אלכס (איציק סיידוף) - אלמן עשיר שכוכבה מחזרת אחריו, אך נרתעת מתספורת ה"קוקו-קרחת" שלו ומנסה לשכנע אותו לוותר עליה (פרק 14).
נאדיה קרן (אוריה בן ברוך) - חברתו של ראמזי (פרק 16).
צפריר זליג (יגאל זקס) - עורך דין צמרת, שאביחי שוכר כשהוא חושב שהסתבך ביחסי מרות עם שירה (פרק 15).
משה אזולאי (ליאור כלפון) - עובד ב״עוף עוף״, ספק העופות של הסופר; מעליב את עובדי הסופר, בעיקר את כוכבה, ניסים ואנטולי.
בתו של משה אזולאי (אופק בן מאיר) (פרק 17).
נכדתה של גברת בארבירו (אנה פולנסקי) (פרק 17).
פרופסור מלינגר (רוברטו פולק) - המיילד המיועד של שירה ולקוח בסופר (פרק 18).
קשרים משפחתיים

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: עץ משפחת שקדי.
בסדרה ישנם מספר קשרים של משפחות אשר מופיעים בתוכנית:
אמנון טיטינסקי הוא רווק, אשר מתגורר עם אמו סוניה.
חזי כהן הוא בן דודו של אמנון.
פולה היא דודתו של אמנון (לא מוזכר אם היא אחותה של סוניה, או אם היא אמו של חזי).
כוכבה שביט היא אם לארבעה ילדים – קו-סיטל, אוצר, ג'סיקה ועוד ילד נוסף ששמו לא הוזכר במהלך הסדרה.
מדבריה ניתן להבין שהיא נכדה לסבתא פורטונה וסבתא בלומה. סבתא רבתא שלה (כנראה "סבתא פרידה") ברחה מהקוזאקים ב-1934 ועלתה לארץ ב-1948. משמות הסבתות ניתן להבין שמוצאה מעורב (אשכנזיה מצד האמא ומזרחית מצד האבא).
נתן פרנקו נשוי לשירלי, ואב לילד בשם נאור וילדה בשם מאיה.
אביחי גרציאן נשוי לעופרה, ויש להם 3 ילדים – בתם הצעירה בשם אדל ועוד שני ילדים נוספים גדולים ממנה ששמם לא מוזכר, אך מצוין שבנם הבכור נשוי ובתם האמצעית חיילת.
שירה היא בת-דודה של אבא של מאור, חברתו לשעבר של אוצר (בנה של כוכבה).
מרדכי צ'יבוטרו היה בן זוגה של סוניה טיטינסקי (אמו של אמנון) בפרקים 11 ו-12.
אנטולי ומאשה הם זוג נשוי.
נעמי לוי היא בתו של שאול לוי.
נתן פרנקו ולאה שקדי הם בני דודים שניים (השתמש בהלווייתה כתירוץ להתחמק מאספת הורים).
בת זוגו של ראמזי היא "נאדיה" (אותה רמאזי מכנה בחיבה "דלעת"). אותה מגלמת השחקנית אוריה בן ברוך.
קשרים משפחתיים > משפחתה של שוני סטרטינר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  מוש קלוגהפט  מוש קלוגהפט     |  מוש קלוגהפט  מוש קלוגהפט     |  מוש קלוגהפט  מוש קלוגהפט     |     |  שוני סטרטינר (וייס)  שוני סטרטינר (וייס)     |  שוני סטרטינר (וייס)  שוני סטרטינר (וייס)     |  שוני סטרטינר (וייס)  שוני סטרטינר (וייס)     |   |  ערן וייס  ערן וייס     |  ערן וייס  ערן וייס     |  ערן וייס  ערן וייס     |   |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |     |   |     |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  סוף  סוף     |  סוף  סוף     |  סוף  סוף     |   |  גומא  גומא     |  גומא  גומא     |  גומא  גומא     |   |  נילוס  נילוס     |  נילוס  נילוס     |  נילוס  נילוס     |   |   |   |  |  |  |  |  |
קשרים משפחתיים > משפחת עבד ראמזי

(המודגשים הופיעו בסדרה)
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |  סבא (פואד, היה רועה צאן)  סבא (פואד, היה רועה צאן)     |  סבא (פואד, היה רועה צאן)  סבא (פואד, היה רועה צאן)     |  סבא (פואד, היה רועה צאן)  סבא (פואד, היה רועה צאן)     |     |  חרירה  חרירה     |  חרירה  חרירה     |  חרירה  חרירה     |   |  מוג'דה  מוג'דה     |  מוג'דה  מוג'דה     |  מוג'דה  מוג'דה     |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  אבא (מוסא)  אבא (מוסא)     |  אבא (מוסא)  אבא (מוסא)     |  אבא (מוסא)  אבא (מוסא)     |    |  אמא (שם לא ידוע)  אמא (שם לא ידוע)     |  אמא (שם לא ידוע)  אמא (שם לא ידוע)     |  אמא (שם לא ידוע)  אמא (שם לא ידוע)     |   |   |  דוד שלא הוזכר בתוכנית  דוד שלא הוזכר בתוכנית     |  דוד שלא הוזכר בתוכנית  דוד שלא הוזכר בתוכנית     |  דוד שלא הוזכר בתוכנית  דוד שלא הוזכר בתוכנית     |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  ראמזי  ראמזי     |  ראמזי  ראמזי     |  ראמזי  ראמזי     |    |  לונה  לונה     |  לונה  לונה     |  לונה  לונה     |   |  בן דוד בלי עין  בן דוד בלי עין     |  בן דוד בלי עין  בן דוד בלי עין     |  בן דוד בלי עין  בן דוד בלי עין     |   |  נאזים  נאזים     |  נאזים  נאזים     |  נאזים  נאזים     |   |  בן דוד נוסף: בשארה עבד-ראמזי  בן דוד נוסף: בשארה עבד-ראמזי     |  בן דוד נוסף: בשארה עבד-ראמזי  בן דוד נוסף: בשארה עבד-ראמזי     |  בן דוד נוסף: בשארה עבד-ראמזי  בן דוד נוסף: בשארה עבד-ראמזי     |  |  |  |  |  |
|   |  ג'מאל  ג'מאל     |  ג'מאל  ג'מאל     |  ג'מאל  ג'מאל     |    |  פארוק  פארוק     |  פארוק  פארוק     |  פארוק  פארוק     |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  תאופיק  תאופיק     |  תאופיק  תאופיק     |  תאופיק  תאופיק     |    |  סלים  סלים     |  סלים  סלים     |  סלים  סלים     |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  קוסאי  קוסאי     |  קוסאי  קוסאי     |  קוסאי  קוסאי     |    |  מונאס  מונאס     |  מונאס  מונאס     |  מונאס  מונאס     |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  ואליד  ואליד     |  ואליד  ואליד     |  ואליד  ואליד     |     |  סוהא  סוהא     |  סוהא  סוהא     |  סוהא  סוהא     |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
כמו כן, הוזכרו בסדרה קרובי משפחתו שלא ידוע קשר המשפחתי המדויק לראמזי – איסמעיל וג'יהאד.
קשרים משפחתיים > משפחת שקדי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |  אדית וקסמן  אדית וקסמן     |  אדית וקסמן  אדית וקסמן     |  אדית וקסמן  אדית וקסמן     |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |   |  |  |  |  |  |  |
|   |   |  יששכר שקדי (מנדלבוים)  יששכר שקדי (מנדלבוים)     |  יששכר שקדי (מנדלבוים)  יששכר שקדי (מנדלבוים)     |  יששכר שקדי (מנדלבוים)  יששכר שקדי (מנדלבוים)     |     |  לאה שקדי  לאה שקדי     |  לאה שקדי  לאה שקדי     |  לאה שקדי  לאה שקדי     |   |  פניה  פניה     |  פניה  פניה     |  פניה  פניה     |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |    |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  חנן  חנן     |  חנן  חנן     |  חנן  חנן     |   |  רביד  רביד     |  רביד  רביד     |  רביד  רביד     |   |  עידו  עידו     |  עידו  עידו     |  עידו  עידו     |  |  |  |  |  |  |  |
דמויות שאינן אנשים

בסדרה היו פעמים מספר שנעשתה האנשה לחפצים ויחסו להם תכונות אופי:
יולנדה (עונות 1–3) – מכונה לשטיפת רצפות נהוגה בדרך-כלל על ידי ראמזי שליוותה את הסדרה מתחילתה. בעונה 3 נפרדים ממנה בפרק על שמה, בו ראמזי מתקשה להיפרד ממנה חרף הרעש בהפעלתה, נזילת שמן ובעיות בטיחות שונות.
מלכה (עונה 2) – עגלת קניות שנגנבה בזמן שראמזי הופקד לשמור על העגלות. לטענת ראמזי, היא הכי שובבה ויש לה הזווית המדויקת של 15 מעלות.
אודליה (עונה 4) – עגלה נוספת שסוף, בנה של שוני, נתקע בה וצוות כיבוי והצלה נאלץ לנסר אותה. לטענת ראמזי מדובר באחותה התאומה של מלכה.
פורטונה (עונה 2) – מכונית ישנה מאוד מתוצרת מרצדס לכאורה שכוכבה רוכשת לעצמה. לאחר מכן מסתבר לה שהיא בכלל מתוצרת פיאט.
מנואל (עונה 3) – שפריצר של ראמזי שמוסגר כתמונה על הקיר לאחר שנים של עבודה מפרכת.
סטייסי (עונות 5,3) – מכונת שטיפת הרצפות החדשה, שהגיעה כמכונה זמנית לניסיון אך הפכה לקבועה, החליפה את יולנדה.
גילה (עונה 3, פרק 8. "סלסלות") – קולרבי מעוות, שראמזי מצא וטיפח וניסה "לשדך" אותו ללקוחות. בסוף הבין שהוא ה"חתן", ואושפז בשל הרעלת מזון, לאחר שאכל אותו.
ניקיטה (עונה 1 סופר חכם חלק א'+ב') – קופה אוטומטית אשר שירה חיבלה בה כדי למנוע פיטורין של העובדים והחלפתם במכשירים אוטומטיים
דרור (עונה 5 פרק 14) - "דרור הצרור", צרור המפתחות של ראמזי.
הערות שוליים

↑  פרק "אחות של ראמזי", פרק 2, עונה 2.
↑  פרק 2 בעונה 3.
↑  קופה ראשית עונה 2🛒 | אחות של ראמזי - פרק 2 בשידורי בכורה ביוטיוב 🔥, נבדק ב-2024-03-13
1 2  עונה 4, פרק 5 "האקדמיה ללשון"
↑  ניר וולף, "קופה ראשית": קרן מור בשיא תפארתה, באתר ישראל היום, 27 ביולי 2021
1 2  עונה 2, פרק 5: "הדרבי הגדול".
↑  עונה 1, פרק "ראמזי מאוהב"
↑  במציאות השתתפה מולדובה באירוויזיון לראשונה בשנת 2005.
↑  לפי עונה 3, פרק 7: "הפצוע המולדבי"
↑  פרק 3, "טיטינסקים לא קונים בעונה"
↑  עונה 3, פרק 18: "מאשה חודש תשע"
1 2  עונה 3 פרק 19: "חנוכה"
1 2 3  עונה 4, פרק 6: "אבא של נעמי"
↑  כאן דיגיטל, כאן 11, איך קוראים לשחקנית שמשחקת את החברה של ראמזי?, באתר פייסבוק, ‏18 לפברואר 2025
↑  הוזכר בפרק "ראמזי יוצא לחופש"; פרק 9 עונה 1, וכן בפרק "ראמזי ושודדי העגלות", פרק 17 עונה 2.
↑  הוזכר בפרק "ראמזי יוצא לחופש"; פרק 9 עונה 1, וכן בפרק "ראמזי ושודדי העגלות", פרק 17 עונה 2.
1 2 3 4  הוזכרה בפרק "קוקו וקוקו", פרק 2 עונה 3.
↑  הוזכרה כסבתו בעונה 3, פרק "ראמזי טהור לעד"
↑  הוזכרה כסבתו בעונה 3, פרק "ראמזי טהור לעד"
↑  הוזכר בפרק "סיפורי-סבתא", פרק 7 עונה 2.
↑  הוזכר בפרק "סיפורי-סבתא", פרק 7 עונה 2.
↑  הופיעה בפרק "אחות של ראמזי", פרק 2, עונה 2.
↑  הופיעה בפרק "אחות של ראמזי", פרק 2, עונה 2.
↑  הוזכר בפרק "נס בקצבייה", פרק 2 עונה 1.
↑  הוזכר בפרק "נס בקצבייה", פרק 2 עונה 1.
↑  הוזכר בפרק "סופר-פוד", פרק 4 עונה 2.
↑  הוזכר בפרק "סופר-פוד", פרק 4 עונה 2.
↑  הוזכר בפרק "המרצדס", פרק 9 עונה 2.
↑  הוזכר בפרק "המרצדס", פרק 9 עונה 2.
↑  הוזכרו בפרק "בוקר של פיגוע", פרק 3 עונה 1.
↑  עונה 4, פרק 9
קולר בדמות "שירה"
שורוש בדמות "ראמזי"
ז'אן קלווין

| --- | --- |

 לידה:  10 ביולי 1509 נואיון, פיקרדיה, ממלכת צרפת 
 פטירה:  27 במאי 1564 (בגיל 54) ז'נבה, רפובליקת ז'נבה 
 שם לידה:  Jehan Cauvin 
 מדינה:  רפובליקת ז'נבה, ממלכת צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות דה רואה 
 השכלה:  Collège de la Marche  האוניברסיטה הישנה של אורליאן  אוניברסיטת בורז'  Collège de Montaigu  אוניברסיטת אורליאן 
 השקפה דתית:  קלוויניזם 
 בן או בת זוג:  Idelette de Bure Stordeur 
 חתימה:   
 
ז'אן קלווין
ז'אן קלווין (בצרפתית: Jean Calvin; ‏10 ביולי 1509 – 27 במאי 1564), תאולוג ומשפטן צרפתי בן המאה ה-16 שהיה לאחד הרפורמטורים החשובים של הדת הנוצרית, וממוביליה של תנועת הרפורמציה הפרוטסטנטית. אבי הקלוויניזם, זרם דתי חשוב הקרוי על שמו.
ביוגרפיה > ילדות

ז'אן קלווין נולד בנויון (Noyon), עיירה בישופית קטנה במחוז פיקרדי, השוכנת על שפת נהר ורסה (Verse) צפונית מזרחית לפריז. בתקופת ילדותו של קלווין הבישוף של נויון ישב בקתדרלה גותית בת כמאתיים שנה במרכז העיירה, קתדרלה שבנייתה נסתיימה בסוף המאה ה-12.
ז'ראר, אביו של ז'אן, החזיק בקתדרלה במשרה פקידותית-כנסייתית כנוטריון ורשם הקתדרלה. בישוף נויון היה כפוף למלך צרפת דאז, לואי ה-12 לבית ולואה, יותר מאשר לאפיפיור יורשו של פטרוס ברומא. זאת בעקבות מאבקים שהחלו כמאתיים שנים לפני הולדת קלווין (סביב 1300) בין פיליפ הרביעי והאפיפיור בוניפקיוס השמיני. הקרע הזה בין המלוכה הצרפתית לבין הכס הקדוש ברומא, אותו החריף הקרע המערבי באפיפיורות התמתן מעט ב-1516, כאשר פרנסואה הראשון ביטל את הסנקציה של ברוז' בתמורה לסמכות למנות בישופים בתחומי ממלכתו.
אמו של קלווין, ז'אן לה פרנק, בת למשפחה עירונית מכובדת, מתה בעודו צעיר. אביו התחתן שנית, ומאחר וייעד את שלושת בניו לכמורה שלח את קלווין, הילד בן השש, להתחנך אצל משפחת אצולה שהתגוררה בשכנות, שם זכה לחינוכו הייסודי. בהיות קלווין ילד בן שמונה, פרסם בוויטנברג נזיר אוגוסטיני בן 34 בשם מרטין לותר את 95 התזות היוצאות נגד האינדולגנציות – מכירת מחילה תמורת כסף, ונגד הרעיון של סמכות אפיפיורית על נשמות המתים בפורגטוריום, הממתינות להיכנס בשערי גן עדן. התזות שמו דגש על אופייה הרוחני של הגאולה הנוצרית ואת מרכזיותם של כתבי הקודש. כעבור שלוש שנים, לאחר סדרה של ויכוחים תאולוגיים עם הכנסייה, הוחרם לותר (1520), אך הדי הפולמוס הדהדו בכל יבשת אירופה.
ביוגרפיה > נעורים

ב-1521 שלח אביו של קלווין את הילד בן ה-12, אותו יעד לכמורה, לאוניברסיטה בפריז, המרוחקת כשלושה ימי מסע מנויון. שם סיים קלווין את לימודי תואר הבוגר בתאולוגיה והחל ללמוד לתואר מוסמך. בשנה שבה החל קלווין את לימודי הכמורה בפריז, הוציא לאור בוויטמברג מלכיור לוטר (Lotter) את הביבליה הגרמנית של לותר – תרגום שנועד לאפשר לאנשים שאינם קוראים לטינית גישה לכתבי הקודש – ב-3,000 עותקים. שנות העשרים של המאה ה-16, השנים אותן בילה קלווין בפריז, היו השנים בהן החלה לפרוח תעשיית הדפוס ברחבי הערים הגדולות של אירופה. קלווין נולד רק כ-50 שנים לאחר הדפסת הביבליה הראשונה של תנ"ך גוטנברג בלטינית, אך עד 1500 כבר הודפסו באירופה יותר מ-20 מיליון ספרים, וקצב מכבשי הדפוס הלך וגבר.
אחד מבתי הדפוס הראשונים שנבנו מחוץ לדוכסויות הגרמניות היה בית הדפוס של הסורבון, הפקולטה לתאולוגיה של אוניברסיטת פריז. בית הדפוס התמחה בעיקר בספרי דת ומדעי הרוח. הרעיונות של התקופה, שקיבלו ביטוי באותם צמתים קריטיים של מידע בבתי הדפוס, הגיעו אל בין כותלי האוניברסיטה הפריזאית בה למד קלווין. הספרים המודפסים האיצו את מהירות התפשטותם של רעיונות, ואת מידת החשיפה אליהם.
ביוגרפיה > נעורים > השפעות הומניסטיות

את עיקר ההשפעה על אישיותו ספג קלווין מרעיונות שנמצאו מחוץ לכיתות הלימוד, השפעה שיצרה קונפליקט מתמיד בחייו, קונפליקט שבו מול הדוגמה של התאולוגיה הכנסייתית הממוסדת היו השפעות אקלקטיות(אנ') של הומניזם אוונגלי ורוחניות בסגנון רנסאנסי, רעיונות אותם ללא ספק קרא עם חבריו לאחר שעות הלימודים. כמאה וחמישים שנה לאחר הולדת ההומניזם הפלורטיני, הכתבים והתרגומים של פטרארקה, ברוני, וואלה ואחרים היו נפוצים על גבי מהדורות מודפסות ברחבי היבשת. הוגים ברחבי היבשת ספגו רעיונות וקדמו את רעיונותיהם שלהם: ב-1500 פרסם ארסמוס את "הפתגמים", ב-1511 את "בשבחי הכסילות", וב-1516 מהדורה משלו לברית החדשה. באותה שנה פרסם מקיאוולי את "הנסיך" ותומאס מור כתב את "אוטופיה". כל זאת בטרם מלאו לקלווין עשר שנים.
בתקופה שקלווין פקד את אוניברסיטת פריז, גם כתביהם של הומניסטים צרפתיים התפרסמו ברחבי העיר, ביניהם גרגנטואה ופנטגרואל של רבלה וכתביו של ז'ק לפבר, שלימד בפקולטה לפילוסופיה בפריז עד לפני שקלווין הגיע לאוניברסיטה והיה באותה תקופה במנזר סן ז'רמן. לפבר כתב על הפרדה בין לימודי דת ולימודים סכולסטיים. ארסמוס, וכמוהו גם לפבר, דיברו בשבחה של חזרה לכנסייה הקדומה, וזאת על ידי ידיעה בלתי מתווכת של שפות הקודש – עברית יוונית ולטינית – וחיים על פי הביבליה (העיקרון שהופיע בתזות של לותר כ-Sola Scriptura).
ב-1528, בטרם מלאו לקלווין 20, החליט אביו שמטעמים כלכליים מוטב יהיה שבנו ילמד משפטים. כך, בטרם סיים את לימודי הכמורה, נסע קלווין לבתי הספר בבורז'ה ואורליאן כדי ללמוד להסמכה לעריכת דין. שנים מאוחר יותר כתב קלווין במבוא לפרשנות שכתב על ספר תהילים:
"מתוך צייתנות לרצונו של אבי, עזבתי את לימודי הפילוסופיה (חלק מלימודי הכמורה) ופניתי ללימודי המשפטים. עשיתי כמיטב יכולתי – אבל בסופו של דבר האל שינה את כיוונם של חיי. כוח עליון הטה את מוחי העיקש להיות נכון לקבל את האלוהות האמיתית מבעד לסבך האמונות התפלות באפיפיורות שבהן הייתי שקוע עד אז"
היסטוריונים ותאולוגים מייחסים לקלווין רגע דרמטי של המרה: הגילוי – הרגע שבו זורחת האמת על הרפורמטור-לעתיד – הוא חשוב לצורך בניית נראטיב דתי של רפורמציה, או מנהיגות דתית. נראה גם שקלווין עצמו, ברטרוספקטיבה מגמתית על חייו, מספר את התפתחות חייו הדתית סביב 'רגע המרה' שכזה, אך נראה שהייתה בחייו תמורה הדרגתית, שילוב איטי של רעיונות שהתגבשו בסופו של דבר לכלל האג'נדה הפילוסופית-דתית של קלווין. לדבריו, קלווין עצמו, בדברו על 'המרה', לא דיבר על שינוי באמונה או על התגלות טרנסנדטלית, אלא התכוון אך ורק להתחדדות של התהיות והשאלות שעניינו אותו.
ביוגרפיה > בגרות

במהלך לימודי המשפטים, בהיותו כבן 20, נפטר אביו, כי הוא נעלב אחרי שהוחרם על ידי הכנסייה בעקבות ויכוח עם קבוצת אנשי כנסייה בקתדרלה שבה עבד.
על אף שקלווין עזב את אוניברסיטת פריז שהתאפיינה במחקר ביקורתי נוקב, הוא לא הפסיק לעסוק בכתבי הומניסטים, הרצה במנזר אוגוסטיני באורליאן על רטוריקה, ובגיל 23 אף פרסם פרשנות לנאומו של סנקה על מידת הרחמים. בפרשנותו הוא אף עקץ את ארסמוס, שכתב גם כן על סנקה והחמיץ, לדעתו, כמה ניואנסים.
נראה שקלווין ניסה לגבש לעצמו חברוּת בקולגיום הכותבים ההומניסטיים, ואף עשה שימוש ביכולת הכתיבה והשנינה המרשימה שלו למטרה זו. הרפורמטור בעל התדמית החמורה והענווה לעתיד כתב בדריכות לחבריו בפריז כדי לשאול כיצד נתקבל פרסומו על סנקה בקרב קהל הקוראים.
ביוגרפיה > בגרות > החזרה לפריז

עם סיום לימודי המשפטים ב-1532 חזר קלווין לאוניברסיטת פריז לזמן קצר, וביסס את מעמדו כעמוד תווך בתנועת רפורמה שמדברת בגנות האפיפיורות. בסוף 1533, הוא סייע לרקטור האוניברסיטה, ניקולאס קופ, לכתוב נאום תאולוגי אשר מתח ביקורת על מצב הכנסייה. אך בטרם נישא הנאום, השתנתה הרוח הסובלנית שנשבה בצרפת מכיוון השלטון.
למעשה, כבר ב-1523 הועלה על המוקד בפריז הפרוטסטנטי הראשון, ז'אן ואלייה. אך למרות רדיפות השלטון, 'התקשורת המודפסת הלותרנית' שנשבה מגרמניה מאז 1517 תפסה לה אחיזה הולכת וגוברת בקרב צרפתים, בעיקר באזורי עוני ובקרב קבוצות שהיו מסוכסכות עם המשטר. (אלה נקראו מאוחר יותר הוגנוטים, וקיבלו עליהם יותר מעקרונותיו של קלווין על פני אלה של לותר, והפכו במהרה לכוח פוליטי חתרני, שנרדף מאז ואילך על ידי המונרכיה הצרפתית, בהפוגות, דרך מלחמות הדת וטבח ליל ברתולומיאוס הקדוש עד האדיקט מנאנט ב-1598, ולאחר ביטולו נרדפו שוב, עד המהפכה הצרפתית ב-1789).
אם עד 1534 זכו קלווין ומרבית חבריו באוניברסיטת פריז לחופש יחסי בפעילותם האקדמית-תאולוגית, הרי שבאוקטובר אותה שנה, בעקבות לילה שבו נתלו ברחבי העיר כרזות שתקפו את המיסה הקתולית (בין היתר על דלת חדר השינה של פרנסואה הראשון) החמירו הרדיפות, וקלווין בן ה-25 מצא עצמו בזרם של פליטים שעזבו את תחום שלטונו של מלך צרפת על רקע דתי.
מרבית הפליטים הגיעו לשטרסבורג, אז עיר חופשית בשולי האימפריה הרומית הקדושה המפוררת, שם יסד מרטין בוצר, נזיר דומיניקני לשעבר שהוחרם על ידי הכנסייה, כנסייה רפורמית. בוצר היה דמות בעלת השפעה רבה יחסית בחוגי הרפורמציה, ובין היתר ניסה בעבר לפשר בין מרטין לותר והרפורמטור השווייצרי אולריך צווינגלי מציריך, שהתקוטטו ביניהם על משמעות הטרנסובסטנציאציה בטקס האוכריסטיה: לותר טען שעל אף שאכן אין הלחם הופך לבשרו של הצלוב, הרי שהצלוב נמצא פיזית בתוך לחם, וסביבו. צווינגלי טען שהלחם והיין הם ייצוג סמלי של גופו של ישו, ולא המהות עצמה. פלוגתא דתית זו, שאולי נראית למתבונן מבחוץ כמה בכך, כסכולסטיקה תאולוגית מיותרת, פילגה את הפורשים מהכנסייה הקתולית ללותרנים ורפורמים. גם לאחר שצווינגלי נהרג ב-1531 בצאתו ככומר לוחם לקרב, כשציריך הותקפה על ידי קנטון סמוך, סירב ממשיכו בולינגר לפשרה שהציע בוצר.
על אף שרוב הפליטים נמלטו לשטרסבורג, העדיף קלווין לנסוע למו (Meaux) שבצרפת, שם פגש את ז'ק לפבר. ייתכן שבשלב זה קלווין כבר גמר אומר לעזוב את הכנסייה, והפגישה עם לפבר נועדה לנסות ולהשפיע על הכומר ההומניסט הזקן, שכתביו השפיעו עליו כה רבות בהיותו סטודנט בפריז, שיצטרף אליו בעזיבתו. סביר יותר שקלווין חשש מהגלות, וניסה להצטרף לכנסייתם של לפבר ותלמידו בריקונה, שכיהן כבישוף מו. השניים הללו החלו לבצע רפורמות בדיוקסיה מעת מינויו של בריקונה לבישוף. כנראה לא צלחה לו דרכו, אם בשל אי הסכמה תאולוגית ואם בשל בעיות של חול, וקלווין לא התיישב שם, אלא המשיך לבזל. כעבור שנתיים הואשמו גם הכמרים בדיוקסיה של מו בפרוטסטנטיזם, ולפבר נמלט לשטרסבורג.
ביוגרפיה > בגרות > גלות

בבזל, שהייתה כבר פרוטסטנטית לותרנית, נשמרה סובלנות תאולוגית ותרבותית עד כדי כך שאף ארסמוס, הומניסט אוונגלי שלא פרש מהכנסייה הרומית, העדיף לעבור אליה מפרייבורג הקתולית. לשם גם ברח ניקלאס קופ, רקטור האוניברסיטה בפריז עמו עבד קלווין.
מעתה ואילך קלווין התגעגע תמיד לצרפת. אפילו בכתביו המאוחרים הוא היה גאה בהיותה של הכנסייה הצרפתית גאליקנית, ולפיכך כפופה לאפיפיור ברומא רק ככל שהיא רואה לנכון. בהיותו בגלות, הוא תמיד חש בין זרים, תלוש ומנוכר. דבר זה השפיע גם על מידת האחריות שראה לנכון לקחת על כתפיו בפיתוח משנתו שניתקה את צאן מרעייתו מהכנסייה הרומית. תהליך הדרגתי זה התרחש במקביל להתרחקותו של קלווין ממכורתו ומכור מחצבתו: "הגלות עצמה היא כאובה, ומתיקות אדמת המולדת קושרת את כל האנשים לאדמתם". קלווין ראה את עצמו במידה רבה כאברהם, שנשלח על ידי אלוהים מארץ מולדתו בארם נהריים לכנען, ולא היסס לקרוא לחבריו שנותרו בפריז להצטרף אליו. אך הוא גם לא היסס לכתוב להם שהעזיבה לא תהיה לטובת סיר הבשר, ושהאנשים בסביבתו הם גסים, בורים, ושהשלטון "מעמיד מבחנים קשים מאוד בדרכו של נוצרי השואף לאמת" – תיאור שמאפשר לנו הצצה על האופן שבו חש קלווין את הגולה.
מכיוון שנשללה מקלווין בגלותו הנחמה שבקרובים וחברים שהיו לו בפריז, ניתן להסיק שמרגע גלותו חש קלווין כי יותר ויותר כי הוא עומד למבחן ישירות מול האל, באינטנסיביות שהיא רבה יותר מאדם אחר ששרוי בקרב קרוביו וחבר מרעיו. שלא כמו מבחן החברות ההומניסטי של הפרשנות שכתב לסנקה, מבחן שעליו יכול היה לקבל תשובה על פי תגובת הקוראים – הרי שבמבחן זה 'השופט' שתק, ומכיוון שכך – לא נותר לקלווין אלא להניח כל העת את הרע מכל.
בבזל, עדיין 'ארסמיאני' בדעותיו במידה רבה, ניסה קלווין להבהיר לעצמו את עמדותיו התאולוגיות על ידי כתיבה. הכתיבה שימשה עבורו מעין 'מנוף מינכהאוזני', כמו עבור אינטלקטואלים רבים אחרים, באופן כזה שדברים שהוא עצמו כתב קידמו את דעותיו המתקצנות והולכות.
בתחילה כתב הקדמה לתרגום צרפתי לתנ"ך שכתב בן דודו, פייר אוליווטאן, הקדמה שביטאה לראשונה סלידה מפורשת מהשחיתות הכנסייתית. לאחר מכן החל בכתיבת חיבור תאולוגי שנקרא מוסדות הדת הנוצרית, חיבור שכתיבתו נסתיימה בסוף 1535, והודפס מעט לאחר מכן. 'מוסדות' הושפע מאוד מלותר, וקלווין אף הודה בכך. אם כי לותר מכנה אותו שטן, קלווין אומר שהוא רואה בלותר אחד מעמודי התווך של הרפורמציה. לא אבי הרפורמציה, אלא אחד מאבותיה.
ההקדמה ל'מוסדות' מהווה פנייה למלך צרפת פרנסואה הראשון להפסיק את הרדיפות אחר פרוטסטנטים. בדיעבד קלוויניסטים מסבירים את אופייה המתון של המהדורה הראשונה בכך שקלווין ביקש שתתקבל על דעתו של המלך. אף על פי כן אפשר להניח כי המתינות מעידה עדיין על החיפוש העצמי של קלווין, על העובדה שקלווין, גם ב-1536 בבזל, עוד לא הגיע למשנתו התאולוגית הסופית.
כעבור כמה חודשים עזב קלווין בן ה-27 את בזל, נסע לאיטליה, חזר, הסתכן במסע לפריז לסידור ענייניו האישיים, ולבסוף החליט לצאת צפונה לכיוון שטרסבורג. הטריד אותו הצורך להביא תועלת. אותו אידיאל ארסמיאני, והומניסטי בכלל, ששולל את הלמדנות לשמה, את העיסוק בלימוד טהור, את ה-vita contemplativa. כל השכלתו, כך גרס, ניתנה לו רק כדי שיוכל להביא תועלת לזולת. זה היה אחד הכוחות שדחפו אותו לכתוב, וזה היה אחד הכוחות שדחפו אותו לעזוב את בזל ולחפש לעצמו קהילה משלו. בדרכו לשטרסבורג הפריסה של נציגי השלטון והמצב הצבאי כפו עליו מעקף גורלי מדרום, מעקף שהביא אותו לז'נבה.
ביוגרפיה > בגרות > ז'נבה

קלווין סיפר בזיכרונותיו מאוחר יותר כי התכוון לשהות בז'נבה לילה אחד, בעילום שם, ולהמשיך הלאה. אך נוכחותו בז'נבה נתגלתה לגיום פארל, מנהיג הרפורמציה בז'נבה, והלה הגיע לפגשו. תיאור עצמי זה תואם את הנרטיב ההומניסטי של איש דעת וספר שנמשך לעשייה הפוליטית בניגוד לכוונתו.
פארל היה להוט לקדם את האמונה, ומיד משך בכל חוט אפשרי כדי להשאירני בז'נבה ולסייע בעבודת הקודש. כאשר שטחתי בפניו את כוונתי להקדיש את זמני ללימודי קודש הוא איים להטיל את המארה על ראשי על כל שאני מסרב להושיט עזרה כאשר זו כה נחוצה.
ז'נבה הייתה עיר גדולה, שמנתה כ-10,000 תושבים. מבחינה פוליטית הבישופות של ז'נבה הייתה כפופה לדוכס של סאבויה, מפיימונטה שמדרום לה. כשקלווין הגיע לעיר, תושביה היו שרויים במאבק מתמשך להשתחרר מעול הדוכס, וגייסו עזרה מהעיר הפרוטסטנטית הסמוכה – ברן. השחרור הפוליטי של הז'נביינים היה תלוי במידה רבה בהמרה דתית. הבעיה הייתה שבהיעדר רפורמטורים מקומיים בעלי שיעור קומה, תושבי העיר תלו את הרפורמה הדתית בגולים צרפתיים, דוגמת פארל וקלווין. אי הרצון להישלט על ידי סאבויה לא הפך את האופציה של שליטה על ידי מנהלנים דתיים רפורמיסטים צרפתיים לקוסמת במיוחד.
מסוף 1536 ועד 1538 (וקלווין עוד אינו בן 30) ניסו השניים לאזן את הרפסודה הרעועה של הרפורמה בז'נבה. השניים נאבקים על הזכות הבלעדית למינוי כמרים ולהטלת חרמות בקהילתם, זכות שלא ניתנה להם, וגרמה לקלווין תסכול רב. במאי 1538 כרתו הז'נביינים ברית עם פלג של אנבפטיסטים גולים שגם כן מצאו מקלט בעיר, מתוך כוונה לשמר לעצמם חירות רבה יותר מזו שהאקטיביזם הדתי של קלווין אפשר להם.