stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוז'ף לנדייל
ביוגרפיה > בגלות גרמניה

בשנת 1927 עבר לברלין. בין השנים 1927 עד 1930 היה חבר במפלגה הקומוניסטית של גרמניה. הוא הקים ארכיון בליגה האנטי-אימפריאליסטית, ותרגם מאנגלית לגרמנית עבור כתב העת של "האיחוד המקצועי האדום". הוא עבד גם כמחזאי בחברות הסרטים Prometheus Film ו-Weltfilm.
ביוגרפיה > במולדת המהפכה עד למעצר

הוא הגיע למוסקבה בסוף אפריל 1930 ככתב העיתון Berlin am Morgen. מהסתיו עבד באיגוד המקצועי האדום של האינטרנציונל. הוא הפך לדרמטורג של חברת Mezrabpomfilm הסובייטית-גרמנית. בשנת 1932 התחתן עם נינה סרגייבנה קיזלוואלטר, מורה למוזיקה ולריתמיקה (אמנות התנועה). בשנת 1936 ביקש וקיבל אזרחות סובייטית. בשנים 1932–1934 היה ראש המחלקה ההונגרית של חברת ההוצאה של העובדים הזרים במוסקבה. הוא פרסם במגזין ההונגרי "פטיש ומגל" ( Sarló és Kalapács - סיפורים קצרים, עיתונאות), בשנים 1933–1934 היה העורך. הוא עבד כעצמאי מאמצע שנות השלושים (1935 או 1936).
ביוגרפיה > בגולאג

לנדייל נעצר ב-21 בפברואר 1938 בתקופת הטיהורים הגדולים ובמאי 1939 נגזר עליו בהיעדרו שמונה שנות מאסר במחנה חינוך מחדש, על ידי הוועדה החיצונית של משרד הפנים (OSO) על פי החלטה מה-23 באפריל 1939. הוא ריצה את עונשו במחנות נורילסק וקאנסק. רק אחרי שמונה שנים ועשרה חודשים שוחרר ביום האחרון של 1946. בשנים 1947–1948 הוא גר במה שנקרא "הקילומטר ה-101", 113 ק"מ ממוסקבה, באלכסנדרוב. הוא הועסק כמתרגם-מגיה ולקטור בהוצאה לאור בשפה זרה. בהתחלה נסע לעיתים קרובות למוסקבה ובילה יום או יומיים עם משפחתו. הוא כתב שני סיפורים ברוסית וסיפור קצר בשם אלקה.
באביב 1947 הגיש את בקשתו לחזרה להונגריה. בחורף 1948 הוא נבדק בביקורת בדירתו במוסקבה ונאלץ לחזור תוך 24 שעות למקום הצ'ק-אין שלו, לאלכסנדרוב. בקשתו לחזור להונגריה נדחתה באביב 1948, אך הוא לא קיבל הודעה על כך. הוא נעצר שוב ב-22 בנובמבר והועבר לכלא ולדימיר. ב-9 בפברואר 1949 הוא נידון לגלות נצחית. במרץ 1949 הוחזר לסיביר בקרון כלא. מקארובו, כפר שנמצא במרחק של 50 ק"מ מקאנסק, הוגדר כמקום מושבו. שם כתב כמעט את כל קטעי "הקוסמים" וכן את דרמת הקולנוע "שוט אלוהים". ב-1 בספטמבר 1954 גזר עליו בית המשפט העממי של מחוז דז'ירינסק בחבל המנהלי קרסנויארסק שלוש שנים במחנה עבודה. הוא שוחרר ב-23 בפברואר 1955 הוא ובת זוגו חזרו למוסקבה והגישו בקשה לטיהור שמו. הוא טוהר מכל אשמה ב-25 ביוני בשל "היעדר פשע".
סופר הגולאג ההונגרי

עם שובו להונגריה ראה את כתיבתו ואת ייעודו האנושי לספר את כל מה שחווה במחנות, בגלות. בסוף שנות החמישים עבד על יצירות שאת ניסוחיהן הראשונים כתב בסיביר. הראשון היה "מבוקר עד ערב" שהופיע. הכרך "הקוסם", שיצא לאור בשנת 1961, הכיל 5 עבודות בהן כתב על עולם המחנות הסובייטים ומחנות הכפייה.
סופר הגולאג ההונגרי > סדרת הוצאת כל עבודותיו (1970–1978)

פשיטות וינאיות (1970)
הווידויים של ריצ'רד טרנד או אנטה,...(1970)
ההתחלה מחדש (1970)
בוני גשרים (1971)
קסום (כרך 1–2, 1971)
שוט אלוהים (1972)
מכתבים לאריסטופנס (1972)
הו אמונה-ירושלים (1972)
רחוב וישגראדי (1972)
ספינות ארגונידס (1973)
על מדרגות הכנות (1974)
שמו: ברנהרד רייסיג: ארץ וחוץ לארץ (1978)
סופר הגולאג ההונגרי > יצירותיו בשפות שונות

Sternekund und Reinekund: Sechs Märchen. Drezda, Verlagsanst. Proletarischer Freidenker Deutschlands, 1923
Des armen Gábor Kovács Lebenslauf. Regensburg: Habbel & Naumann Verlag, 1923
Изобретатель Андреас. Москва, Изд. ЦК МОПР, 1930
Исторический репортаж. Москва, Советская Литература, 1933
Три домны. Москва, Журн.-газ. Объединение ЦК МОПР, 1933
Visegráder Strasse. Berlin; Budapest, Dietz; Corvina, 1959
Беспокойная жизнь Ференца Пренна или стрелки указывают будущее. Москва, Иностр. лит., 1961
Batte il cuore della Cina. Milánó, Milano Nuova, 1964
Bosorák. Bratislava, Slovensky spisovatel, 1965
Dal principio alla fine. Milánó, Ferro, 1965
Sortilegio. Milano, Ferro, 1965
From beginning to end. London, Peter Owen, 1966
Prenn drifting: a novel. London, Peter Owen, 1966
Das unruhige Leben des Ferenc Prenn. Berlin, Volk u. Welt, 1966
Le pain amer. Párizs, Denoël, 1966
Die Attraktionen des Herrn Tördeky und andere Erzählungen. Reinbeck bei Hamburg, Rowohlt, 1967
Die Bekenntnisse des Richard Trend. Berlin; Weimar, Aufbau-Verlag, 1976
Čarodějník. Prága, Odeon, 1967
From beginning to end. Englewood Cliffs, Prentic-Hall, 1968
The judge's chair: A novel. London, Peter Owen, 1968
Fra begyindelsen til enden og andre fortaellinger. Koppenhága, Samleren, 1969
Acta Sanctorum and other tales. London, Peter Owen, 1970
Czarownik. Varsó, Pañstwowy Instytut Wydawniczy, 1971
Confrontation. London, Peter Owen, 1973
Confrontation. Secaucus, N. J., Citadel Press, 1973
Лицом к лицу. London, Overseas Publications Interchange Ltd, 1975
Deux communistes. Paris, Fayard, 1975
Endurance humaine. Bp., Corvina, 1976
Die Bekenntnisse des Richard Trend. Berlin; Weimar, Aufbau-Verlag, 1976
Pohnuty život Ference Prenna. Praha, Odeon, 1976
Attila – Bič Boži. Prága, Lidové nakladatelství, 1978
The Bridgebuilders. Bp., Corvina, 1979
Избранное. Москва, Худ. лит-ра, 1984
Die Kettenbrücke. Berlin. Verlag der Nation; Corvina, 1981
Gegenüberstellung. Frankfurt, Neue Kritik, 1990
Незабудки. Москва, Известия, 1990
Очная ставка. Москва, Радуга, 1990
Просроченный долг. Москва, 2016. ISBN 978-5-904280-67-3
סרטים מעבודותיו

בהתבסס על סיפורו הקצר פירוק וכריכה, ביים מיקלוס ינקסו את הסרט (1963)
ינה הורבאט עשה סרט טלוויזיה על פי סיפורו הקצר Wengraf (1968)
אני, פרנץ פרן - ביימתי סרט טלוויזיה מתוך הרומן של יוזף לנגיאל מאת מרטון קלטי (1969)
התועמלנים, סרט שחור לבן. במאי: Dezső Magyar. התסריט נכתב על ידי ארווין סינקו, יוזף לנגיאל ואחרים דזס מגייר וגאבור בודי (1969)
קסום ג. מיקלוס זניטאר עשה סרט טלוויזיה מסיפורו הקצר (1970, גישה מקוונת )
וידויים. מחזה טלוויזיה מבוסס על יצירותיו של איסטוואן אגרי יוז'ף לנדייל (1974)
רחוב וישגראדי. סרט טלוויזיה (בבימויו של יוזף רוסט, 1986)
פרגים צהובים. סרט טלוויזיה (בבימויו של Károly Esztergályos, 1989)
עבודותיו באינטרנט

יוז'ף לנדייל: למדוד את העבודות שנאספו לאין שיעור
ממחברותיו של יוז'ף לנדייל, 1955-1975
יוזף לנדייל: עימות
יוזף לנדייל: פשיטות בווינה
יוזף לנדייל: שטרנקונד וריינקונד
בוני הגשרים. סיפור על רקע יצירה
רובע בודפשט 9 (1995/3) שלושה בוני גשרים (פרטים)
לורד הזקן הכועס הקטן והפרק החדש של אקטה סנטורום
יוז'ף לנדייל: ליבנה
יוז'ף לנדייל: יומנו של נושא הנשק נדולו
יוז'ף לנדייל: 13 הייקו הונגרי
לאו-סי: על מציאות הסגולה; פשטות המוסר. תרגום מאת יוז'ף לנדייל
יוז'ף לנדייל: קונצרט של יוהאן שטראוס (פרטים) // חיי האוונגליזם. 2006.
פיליפסקו // סוף המילניום. 2007. 3. sz.
NORILSK II Erzählung von Jozsef Lengyel (Die Zeit, 25.11.1966 מס '48)
יוז'ף לנדייל: יאנוס מאטיס טייטש בתערוכה הראשונה של המגזין Ma. ניוגט. 1917
יוז'ף לנדייל: Die Strasse der Flucht
פרסים

פרס אטילה יוז'ף (1957)
פרס סוט (SZOT) (1958)
פרס קושוט (1963)
הערות שוליים

↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi polgári halotti akv. 2351/1975. folyószáma alatt".
↑  "Lengyel Pál halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 338/1913. folyószáma alatt".
↑  Születése bejegyezve Marcali polgári születési akv. 101/1896. folyószáma alatt
↑  Szabó József: Lengyel József alkotásai és vallomásai tükrében. Bp., Szépirodalmi K., 1966 (Arcok és vallomások)
↑  A Tett. 1916. II. évf. máj. 6. 13. sz.
↑  1918 Szabadulás. - Bp., Krausz J. és Társa nyomdája, 1918
↑  Életem – emlékeim // Az őszinteség lépcsőin / Lengyel József. Bp.: Magvető, 1974. 405. old.
↑  Lengyel József: Bécsi portyák
↑  Botka Ferenc: A Sarló és Kalapács (1929-1937) // Jelszótól a világképig / Botka Ferenc – Bp., Kossuth, 1982, 56-92. o.
↑  MTAKK MS 5538/3
↑  A ház ma is áll, a 3. Likousinszkaja utca 26. szám alatt  ahol lakott. "Александров". otzyv.ru. אורכב מ-המקור ב-2015-09-24.
↑  РГАСПИ Ф.495. ОП.199. Д.1039. Л.091.
↑  Noteszek 1973. dec. 23. MTAKK Ms 5535/32
↑  Alka (Farkas-dakszli elmélkedései, tanításai, értékezései a kutyafajiságról, fajfölényről és főképp A KÉTLÁBÚAK TÖKÉLETES, EGYSZERŰ ÉS MAGAS DRESSURÁJÁRÓL): Lengyel József elfelejtett publikálatlan írása // Tekintet. 2006. 19. évf. 3. 9-30. o.
↑  Noteszek 1963. június 23. MTAKK Ms 5535/13
↑  Élet és Irodalom. 1957. 6. sz.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275930405171  PLWABN: 9810586151705606  BnF: cb119124359 (data)  GND: 119048922  ISNI: 0000 0001 0911 4328  LCCN: n50047499  NKC: jo20010082441  NTA: 074297341  SELIBR: 309166  SUDOC: 026983141  VIAF: 67267299   WorldCat (עם VIAF): 67267299
יוסף בן שמואל

| --- | --- |

סא"ל בן שמואל
 לידה:  1913
 פטירה:  15 בספטמבר 1995 (בגיל 82 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל, חיל הים הישראלי חיל הים
 תקופת הפעילות:  1946–1960 (כ־14 שנים)
 דרגה:   סגן-אלוף
 תפקידים בשירות
 מכונאי ראשי, מפקד מספנת חיל הים.
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות    מלחמת סיני  
 
יוסף בן שמואל (1913 - 15 בספטמבר 1995) היה מראשוני חיל הים ומבוני התשתית הטכנית שלו. החל מקצין מכונות ראשי דרך ניהול שיפוצי אניות שנרכשו ברחבי העולם ועד לתפקידו האחרון כמפקד המספנה. דרך חייו מאז נעוריו הייתה בסימן החלום הציוני: לעלות לארץ ישראל ולהיות שותף בהקמת הבית הלאומי. לשם הגשמת חלום זה הוא הכשיר את עצמו למקצוע שלהערכתו יידרש שם ואכן בכל שלב בחייו הוא היה שותף בעשייה ותרם את חלקו למדינה המתפתחת.
נעורים מחוץ ישראל

יוסף בן שמואל נולד ב-1913 בקרונשטאדט שבקרבת סנקט פטרבורג, ברוסיה, בשם יוסף איצוך. שם המשפחה הזה ניתן לסבו שהיה מן ה"חטופים" לצבא הרוסי.
אביו שמואל עבד כמלח באוניית נוסעים שהובילה מהגרים, בעיקר יהודים, מרוסיה לנמל ניו יורק.
עם פרוץ המהפכה הבולשביקית בשנת 1917 עברה המשפחה לגור באסטוניה.
יוסף גדל באסטוניה העצמאית אשר נוסדה עם סיום מלחמת העולם הראשונה.
עבור הקהילה היהודית תקופה זו הייתה תור הזהב וזכתה לתשומת לב בכל העולם היהודי. המדינה האסטונית העניקה לאזרחיה היהודים אוטונומיה תרבותית שבמסגרתה הוקמו מוסדות חינוך ותרבות עבריים, תנועות נוער ציוניות, ארגוני סטודנטים, ספריות ואפילו בנק.
בטאלין, הבירה, נבנה בית כנסת מפואר שבו נחוגו ברוב הדר מועדי ישראל ונערים עלו לראשונה לתורה. בנוסף, הוקם ארגון ספורט "מכבי" שטיפח את כל ענפי הספורט וחבריו השתתפו בתחרויות פנים ארציות ובינלאומיות.
האידיליה חוסלה עם הכיבוש הסובייטי של אסטוניה רבים הוגלו אז לסיביר. ושנה מאוחר יותר נרצחו כל היהודים שנותרו, כאלף איש, על ידי הנאצים ועוזריהם האסטונים.
שלושת ילדי משפחתו של שמואל איצוך למדו עברית בבית-הספר היהודי, היו חברים בתנועות נוער ציוניות וספגו גם בבית את השאיפה לעלות לארץ ישראל.
יוסף הוכשר, בטרם יעלה, למקצוע המכונאות הימית אותו למד בבית הספר למהנדסי-ים.
איצוך הפליג שנה בתפקיד של מהנדס זוטר ואחר כך התגייס לשירות חובה בחיל הים האסטוני; דבר שהתקבל בתמיהה על ידי מכרי המשפחה אבל תרם עוד נדבך לניסיונו המקצועי.
עלייה לארץ ישראל

מצויד בידע וברצון עז לתרום למולדתו החדשה עלה יוסף איצוך לארץ ישראל בשנת 1935 אחרי שנשא לאישה את דורה חיטוב, שהיגיעה בנפרד זמן קצר אחריו.
איצוך התקבל לעבודה בחברה לשירות ימי עתיד, חברת ספנות יהודית בבעלות משפחת בורכרד. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויסו אוניות החברה לשירות הצבא הבריטי והובילו אספקה וציוד צבאי בין נמלי הים התיכון, בין השאר לטוברוק הנצורה. אוניות החברה הניפו את דגל צי הסוחר הבריטי שעליו הוטבע עיגול עם השם "פלסטיין". האוניות היו חמושות בשני תותחים ומספר מכונות ירייה להגנתן. המסעות האלה נוצלו על ידי הצוות היהודי גם להעברה מחתרתית של נשק ותחמושת לידי ארגון ה"הגנה".
איצוך שרת באניות אלה בתפקיד של ממלא מקום מכונאי ראשי. בתום המלחמה נסע לאנגליה להיבחן לקבלת תעודת הסמכה פורמלית לתפקיד זה.
שירות צבאי

עם קום המדינה התגייס לחיל הים הצעיר. הוא שרת במלחמת העצמאות על אח"י וג'ווד (ק-18), קורבטה קנדית שהוסבה לשימוש כאניית-מעפילים וחזרה לתפקד כספינת מלחמה. האונייה השתתפה במספר קרבות במלחמת השחרור, וגם הייתה אחת מהספינות ששטו לקראת אוניית הנשק של האצ"ל - אלטלנה.
לאחר המלחמה, נשאר יוסף בחיל הים וקבל דרגת סגן-אלוף. הוא היה מעורב בהבאת רוב אניות המלחמה של החיל לארץ: פריגטות, אח"י נוגה והמשחתות.
לפני נסיעתו הראשונה מחוץ לישראל, בהיותו נציג רשמי של צה"ל ומדינת ישראל, נידרש לאמץ לעצמו שם עברי. באופן טבעי הוא בחר בשם בן-שמואל. בשנת 1956 כאשר חיל הים אפיין טרפדות חדשות יצא בן שמואל לליברפול ולאחר בדיקה ובחינה המליץ על מנוע "דלטיק" של חברת נפייר. מנועים אלה שפעלו בדיזל הותקנו בשלוש טרפדות שהיוו כוח משמעותי בזירה הימית במלחמת ששת הימים.

תפקידו האחרון בחיל- הים היה מפקד מספנת חיל הים. בשנים - 1957–1960, המספנה התפתחה בצורה נכרת. ממצב שבו שיפוצים פשוטים היו נעשים בעלות יקרה במספנות הצי הבריטי במלטה, עברו למצב שבו שיפוצים כללים של משחתות נעשו בארץ. המספנה נערכה גם לשיפוצי צוללות.

עם פרישתו של בן שמואל לגמלאות, כתב לו מפקד החייל, יוחאי בן נון, מכתב פרידה שמתוכו מצוטטות השורות הבאות: ”עקבתי מקרוב אחרי עבודתך בתקופת שיפוץ המשחתות באנגליה והתרשמתי עמוקות מהיסודיות והמסירות בהם ביצעת את עבודתך כקניין מכונות בכיר בצוות הטכני. לא הייתה עבודה שהייתה כבדה מדי לכתפיך ולא הייתה עבודה שהייתה מלוכלכת מדי לידיך. בתקופה בה פיקדת על 'יחידת אחזקה ימית' עלתה בה הרמה המקצועית וגולת הכותרת הייתה ללא ספק שיפוץ המשחתות בארץ.”
קבלת אות מלחמת העצמאות מידי אלוף-משנה שמואל טנקוס 1951.
הכנת אח"י נגה (ק-22) בארצות הברית, 1952
יוסף בן שמואל, שני מימין בשורת היושבים, בקורס פיקוד מתקדם בבסיס ההדרכה בחיל הים 1954.
בן שמואל (ראשון מימין) עם קבוצת קצינים בביקור בפריגטה אח"י מזנק (ק-32) בהגיעה לשארם א-שייח' 25 בדצמבר 1956.
יוסף וישראל בן שמואל, אב ובנו קצינים במשפחת בן שמואל 1962.
תפקידים אזרחיים

לאחר שחרורו מצה"ל ב-1960 הגיע לצי"ם.
בתחילה הפליג כמכונאי ראשי על אניות נוסעים, בהמשך היה מפקח שלהן בחוף.
לאחר חיסול ענף הנוסעים עבד כמפקח בטיחות עד לפרישתו לגמלאות. ב-1978.
בן-שמואל איצוך נפטר ב-1995 ונטמן בבית העלמין בקריית טבעון. על מצבתו נחקקו המלים: "אשר עשה את חלומו במו חייו" -ציטטה מתוך השיר "חלום" של יונתן רטוש.
דרך חייו מאז נעוריו הייתה בסימן החלום הציוני: לעלות לארץ ישראל ולהיות שותף בהקמת הבית הלאומי. לשם הגשמת חלום זה הוא הכשיר את עצמו למקצוע שלהערכתו יידרש שם ואכן בכל שלב בחייו הוא היה שותף בעשייה ותרם את חלקו למדינה המתפתחת.
בנו ישראל בן שמואל הוא בוגר מחזור ה' של בית הספר לקציני ים עכו ושירת גם הוא בתחום הטכני בחיל הים.
מקורות וקריאה נוספת

אריה בר-ציון,	הממשיכים במסורת הים,	 'מערכות ים' 60, יולי 1962, עמ'	23.
ראו גם

מתנדבי היישוב לצי המסחרי המגויס
מתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי
מספנת חיל הים
הערות שוליים

↑  עומדים מימין לשמאל: אריה ברוש, לא ידוע, אריה פלדי, לא ידוע, בנימין תלם, יצחק דביר והדר קמחי. יושבים מימין לשמאל: אליהו אורן, יוסף בן שמואל, חיים רפאלי, מפקד הקורס אלכס שור, סגן מפקד הקורס יעקב עציון, יהושע (שוקה מקובר) מרום ואדם ענב.
יהל מלמד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בינואר 2001 (בן 23) כוכב יאיר, ישראל
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  1.99
 מספר:  12
 קבוצות כשחקן
 2019– 2022  2022 - 2023   2023 -:  מכבי עירוני רעננה   הפועל גליל עליון  מכבי עירוני רמת גן
 
יהל מלמד (נולד ב-5 בינואר 2001) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד במכבי עירוני רמת גן. בעבר שימש כקפטן נבחרת העתודה.
קריירה

מלמד נולד והתחנך בכוכב יאיר והחל לשחק שם כדורסל. בהמשך עבר למחלקת הנוער של מכבי עירוני רעננה. בעונת 2019/2020 בליגת העל לנוער, הוביל את רעננה למקום הראשון בסיום העונה הסדירה. בפלייאוף הוביל את הקבוצה לחצי גמר, בו הפסידה 1–3 בסדרה להפועל תל אביב בהובלתו של ים מדר. בתום העונה נבחר מלמד לחמישיית העונה.
בעונת 2019/2020, עלה מלמד לבוגרים של רעננה. עונת 2020/2021 הייתה עונה הפריצה של מלמד, כששותף ב-34 משחקים בהם העמיד ממוצעים של 6.5 נקודות, 4.3 ריבאונדים ו-1.2 אסיסטים ב-20.3 דקות למשחק. בעונת 2021/2022 שותף ב34 משחקי ליגה בעונה הסדירה ובבית התחתון והעמיד 9.9 נק', 4.4 ריב' ו2.2 אסיסטים ב-30.1 דק' בממוצע.
ביוני 2022 חתם בהפועל גליל עליון מליגת העל.
בתחילת עונת 23/24 חתם במכבי עירוני רמת גן.
בנבחרת ישראל

מלמד היה חלק מכלל הנבחרות הצעירות של ישראל, עם הנבחרת הנוער העפיל לדרג א' בשנת 2019 ובנחרת העתודה שימש כקפטן הנבחרת בצ'לנג'ר 2021 דרג א'. אז העמיד ממוצעים של 13.2 נק', 4.8 ריב', 2.6 אסיסטים ו-1.6 חטיפות.
הערות שוליים

↑  מצטייני העונה - מחוז צפון, באתר ספסל, ‏10 באפריל 2019
↑  יהל מלמד מצטרף להפועל גליל עליון
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים ובנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי בוסניה והרצגובינה – צרפת

| יחסי בוסניה והרצגובינה – צרפת |
| --- | --- |
בוסניה והרצגובינה: צרפת


בוסניה והרצגובינה: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
51,197: 643,801
אוכלוסייה
3,158,147: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,055: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,567: 45,527
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה נשיאותית למחצה

יחסי בוסניה והרצגובינה–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין בוסניה והרצגובינה לבין הרפובליקה הצרפתית.
היסטוריה

הדיאלוג הפוליטי-מדיני בין צרפת לבוסניה והרצגובינה החל עם עצמאותה של המדינה ומעולם לא פסק, אפילו בשנות מלחמות יוגוסלביה. במהלך מלחמת בוסניה (1992–1995), צרפת עשתה מאמצים פוליטיים, דיפלומטיים וצבאיים חזקים (כוחות האו"ם, כוח הגנה של האו"ם) כדי לשמור על השלום באזור. טיוטת הסכם דייטון ששמה קץ לסכסוך אושרה בדייטון, אוהיו, ארצות הברית וההסכם עצמו נחתם בפריז ב-14 בדצמבר 1995.
מעורבותה של צרפת בהלך הרוח במדינה נמשכה גם במהלך שנות השיקום, לרבות באמצעות השתתפותה במשימות של שמירת שלום (כוח האכיפה, כוח הייצוב, EUFOR Althea). למרות שהנוכחות הצבאית של צרפת הגיעה לסיומה, היא ממשיכה לקחת חלק במועצת יישום השלום (PIC), גוף הדרכה פוליטי במטרה לשמור על השלום באזור.
ייצוג

בוסניה והרצגובינה מיוצגת בצרפת בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בפריז, בירת המדינה.
צרפת מיוצגת בבוסניה והרצגובינה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בסרייבו, בירת המדינה.
יחסי בוסניה והרצגובינה – סן מרינו

| יחסי בוסניה והרצגובינה – סן מרינו |
| --- | --- |
בוסניה והרצגובינה: סן מרינו


בוסניה והרצגובינה: סן מרינו
שטח (בקילומטר רבוע)
51,197: 61
אוכלוסייה
3,158,147: 33,579
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,055: 1,855
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,567: 55,254
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי בוסניה והרצגובינה–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים שבין בוסניה והרצגובינה לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
סקירה כללית

ב-1996 הוציאו שתי המדינות הצהרה על כינון יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות, ההצהרה לא סונכרנה בין שתי המדינות ולא הופיעה באותו הזמן (סן מרינו ב-11 באפריל, בוסניה והרצגובינה ב-31 במאי).
ב-2 באוגוסט 2011 חתמו שתי המדינות על הסכם לקידום השקעות אזרחי מדינה אחת בשנייה ועיגונן. ב-28 בנובמבר 2013 הסכם בנוגע לתובלה במרחב הבינלאומי אומץ על ידי שתי המדינות.
ייצוג

סן מרינו מיוצגת בבוסניה והרצגובינה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בסרייבו, בירת המדינה.
בוסניה והרצגובינה אינה מיוצגת בסן מרינו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי, הגורם המייצג שלה הוא שגרירותה ברומא, בירת איטליה.
יהל וילן

יהל וילן (נולד ב-1 בינואר 1968) הוא דיפלומט ישראלי, המכהן כשגריר ישראל בסרביה ובמונטנגרו. וילן כיהן בעבר גם כשגריר ישראל בקניה, אוגנדה, טנזניה, מלאווי וסיישל.
ביוגרפיה

וילן נולד ב-1 בינואר 1968, בקיבוץ נגבה.
ב-1995 וילן החל לעבוד במשרד החוץ הישראלי. בשנת 1997, מונה לממלא מקום השגריר הישראלי בקינשאסה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. השגרירות הואמנה גם על רואנדה, בורונדי והרפובליקה של קונגו.
ב-1998, וילן מונה למזכיר שני בשגרירות ישראל בהאנוי, בירת וייטנאם. ב-2001, מונה לקונסול לענייני הסברה בקונסוליה הישראלית בניו יורק, וב-2005, וילן מונה לסגן השגריר הישראלי בבודפשט, הונגריה. ב-2008, הוא מונה לסגן שגריר ישראל בפולין. בין השנים 2011–2015, עבד כסגן שגריר ישראל בהודו.
ב-2015 מונה וילן לשגריר ישראל בניירובי, בירת קניה. וילן הואמן גם על אוגנדה, טנזניה, מלאווי ואיי סיישל. במסגרת תפקידו, וילן יזם את ביקורו של ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו ביבשת אפריקה. זה הביקור הראשון של ראש ממשלת ישראל באפריקה מאז שנות ה-80. בנוסף, וילן יזם את טקס הזיכרון לציון 40 שנים למבצע יונתן בנמל התעופה הבינלאומי אנטבה. בטקס נכחו נתניהו ונשיא אוגנדה, יוורי מוסווני.
בשנת 2020, וילן מונה לשגריר ישראל בסרביה ובמונטנגרו.
חיים אישים

וילן נשוי לשירי ואב לארבעה בנים. וילן הוא נכדו של יעקב וילן, שהיה מפקד הקרבות בקיבוץ נגבה בעת מלחמת העצמאות, ואחיינו של חבר הכנסת לשעבר אבשלום וילן.
הערות שוליים

↑  אריק בנדר, ועדת המינויים העליונה של משרד החוץ החליטה על מינוי מספר שגרירים חדשים, מעריב, 5 ביולי 2020
↑   אמיר אורן, נתניהו המריא לאפריקה: ישתתף היום בטקס לציון המבצע באנטבה, באתר הארץ, 4 ביולי 2016
↑  מינויים בשירות החוץ, אתר משרד החוץ
יהלום (שיר)

יהלום הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אגם בוחבוט. השיר יצא לאור ב-31 בינואר 2021 על ידי חברת התקליטים "z.i הפקות". השיר נכתב והולחן על ידי עידו נצר, עמית מרדכי וים רפאלי.
רקע

השיר נחשב לשיר פופי עם סממנים פמיניסטים. השיר היה לשיר הראשון שבוחבוט הוציאה תחת מיתוג שמה החדש, "Agam". אתר מאקו השווה את אחת התלבושות שבוחבוט לבשה בקליפ לזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 3 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 3 |  |
הערות שוליים

↑  ספי קרופסקי, שנת המועבט: מצעד 40 שירי הפופ הכי טובים שיצאו בתשפ"א, באתר טיים אאוט, ‏5 בספטמבר 2021
↑  ממתגת מחדש: אגם בוחבוט בסינגל "יהלום"
↑  בדרך להפתעות נוספות: אגם בוחבוט מציגה את "יהלום", באתר ‏מאקו‏, 31 בינואר 2021
↑  מדיה פורסט - המצעד הישראלי השבועי
↑
| אגם בוחבוט |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | אין קונספט |  |
| מיני אלבומים | Sold Out בלב • איפי ללב שבור |  |
| סינגלים | "כמו בריו" • "ארטיק מסטיק" • "אצל הדודה והדוד" • "לוקה" • "בננות" • "לימונדה" • "סופות" • "יהלום" • "כל העולם" • "מגבות" • "באתי להציל אותך" • "בשורות טובות" • "יותר חזק מה" • "קופידון" • "איפה אתה" • "לא שומעת" • "אהובי" • "נאדי באדי" • "אתה" |  |
| השתתפות בסינגלים | "דובשנייה" • "מנגלים" |  |
| שירים אחרים | "טרנטולה" |  |
| פילמוגרפיה | בית ספר למוסיקה • הבנים והבנות • תברחו • כפולה |  |
יחסי ליכטנשטיין–ספרד

| יחסי ליכטנשטיין–ספרד |
| --- | --- |
ליכטנשטיין: ספרד


ליכטנשטיין: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
160: 505,370
אוכלוסייה
39,935: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
7,365: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
184,417: 32,996
משטר
מונרכיה חוקתית

יחסי ליכטנשטיין–ספרד הם היחסים בין נסיכות ליכטנשטיין לבין ממלכת ספרד.
יחסים דיפלומטיים

לליכטנשטיין יש שגרירים רק באוסטריה, בבלגיה, בגרמניה, בוותיקן, בשווייץ ובארצות הברית, יחד עם מספר שליחים לארגונים בינלאומיים. על פי הסכם משנת 1919 בין ליכטנשטיין ושווייץ, שגרירי שווייץ מוסמכים לייצג את ליכטנשטיין במדינות ובמצבים דיפלומטיים, אלא אם כן ליכטנשטיין תבחר לשלוח שגריר משלה. בהתאם לכך שגרירות שווייץ בספרד מייצגת גם את ליכטנשטיין, ואילו שגרירות ספרד בשווייץ מטפלת גם ביחסים הדיפלומטיים עם ליכטנשטיין.
על פי נתונים מקומיים, נכון ל-31 בדצמבר 2014 התגוררו בתחומי הנסיכות אוכלוסייה של 366 ספרדים, ואילו 34 תושבי ליכטנשטיין התגוררו בספרד. הגירה ספרדית לליכטנשטיין היא חדשה יחסית, ורוב המהגרים היגרו בין השנים 1990–2000. רובם הגיעו מאזור קנטבריה, ובמיוחד מאסטוריאס וגליסיה, והם עוסקים בעיבוד תעשיות מוצרים, בנייה תעשייתית וחקלאות.
יחסי בוסניה והרצגובינה – קרואטיה

| יחסי בוסניה והרצגובינה – קרואטיה |
| --- | --- |
בוסניה והרצגובינה: קרואטיה


בוסניה והרצגובינה: קרואטיה
שטח (בקילומטר רבוע)
51,197: 56,594
אוכלוסייה
3,158,147: 3,868,460
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,055: 82,689
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,567: 21,375
משטר
רפובליקה

יחסי בוסניה והרצגובינה–קרואטיה הם יחסי החוץ בין בוסניה והרצגובינה לרפובליקת קרואטיה. המדינות המודרניות היו שתיהן חלק מיוגוסלביה. רוב האוכלוסייה בשתי המדינות מדברת אחת מהניבים של סרבו-קרואטית. שתי המדינות חולקות גבול משותף של 932 קילומטרים.
היסטוריה

בוסניה והרצגובינה וקרואטיה היו שתיהן חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית עד לאחר מלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן הצטרפו למדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים, אשר חברה לממלכת סרביה ולממלכת מונטנגרו, להקמת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, אשר הפכה בשנת 1929 לממלכת יוגוסלביה. במהלך מלחמת העולם השנייה היו שטחי שתי המדינות תחת שליטת המדינה העצמאית של קרואטיה, מדינה גרורה של גרמניה הנאצית שהונהגה על ידי תנועת האוסטאשה הקרואטית הפשיסטית. לאחר המלחמה הן שבו להיות חלק מיוגוסלביה בראשותו של טיטו.
בראשית שנות התשעים היו שתי המדינות מעורבות במלחמות יוגוסלביה, סכסוכים חמושים שבאו בעקבות התפרקות יוגוסלביה לחמש מדינות ריבוניות: בוסניה והרצגובינה, קרואטיה, הרפובליקה של מקדוניה, סלובניה והרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה (שהפכה בשנת 2003 לסרביה ומונטנגרו, והתפרקה בשנת 2006). הקרואטים, הבוסניאקים והסרבים (כולל הקרואטים-בוסנים והבוסנים-סרבים) נלחמו זה בזה בבריתות לא יציבות בסדרת קונפליקטים. מרבית המלחמות אירעו בשטחה של בוסניה והרצגובינה, שם הקימו הקרואטים את הקהילה הקרואטית של הרצג-בוסניה. עם זאת, לאחר המלחמות שמרו בוסניה והרצגובינה וקרואטיה על אותו גבול שהיה להם בתקופת יוגוסלביה, ובעקבות הסכם דייטון בוסניה והרצגובינה חולקה לשתי ישויות על בסיס שלושת העמים: רפובליקה סרפסקה (לסרבים) והפדרציה של בוסניה והרצגובינה (לבוסנים והקרואטים). על פי ספר העובדות העולמי 7,269 פליטים קרואטים עדיין מתגוררים בבוסניה והרצגובינה ו-31,600 איש הם עקורים מבוסניה. ב-2009 חאריס סילייג'יץ', חבר נשיאות בוסניה והרצגובינה מטעם הבוסניאקים, הביע ביקורת על הסכם דייטון ותוצאותיו.