stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מימונה
המימונה במרוקו > חגיגת המימונה בכפר Ait Ibrahim שבמרוקו

אחרי תפילת מנחה כלל הגברים (כולל הילדים) בכפר היו מתרכזים מסביב לסלע גדול שבמקום רב הכפר היה נותן דרשה ועובר אחד אחד, מחזיק בראשו ומברך אותו. לאחר מכן היו חוזרים לתפילת ערבית, בזמן התפילה היו נשות הבית מניחות בכניסה שני קערות, אחת עם חלב ואחת עם יין, בסיום תפילת ערבית היו חוזרים הגברים לכיוון בתי הכפר ובדרך כל גבר היה קוטף אלומת שיבולים. והם היו עוברים בית בית כלל הגברים, טובלים את השיבולים בחלב, טופחים על משקוף הדלת ומברכים את בעלי הבית. בסוף הסיור בתים כל משפחה הייתה מתרכזת בביתה, קוטפת מקל מתוך עציץ גפן, אם הבית הייתה מכינה בצק ומסובבים את הבצק עם אותו המקל שכל המשפחה תופסת בו שהילדים תופסים בו לפי סדר הגילאים שהבוגר ביותר תופס בקרבת הבצק והצעיר ביותר תופס במעלה המקל. עם הבצק היו מכינים את האוכל ליום מחרת כל משפחה לפי מסורתה (ספינג׳, מופלטות וכו...) . ביום למחרת כלל הכפר היה מתרכז בחלל מרכזי (בדרך כלל חצר בית של מישהו) וכל משפחה הייתה מביאה את האוכל שהכינה מהבצק שכלל המשפחה ערבבה[דרושים מקורות].
ראו גם

סעודת משיח
בסיסה
סהרנה
רומפלנאכט
סעודת יתרו
סיגד
לקריאה נוספת

רחל שרעבי, חג המימונה: מהפריפריה אל המרכז, הוצאת הקיבוץ המאוחד ויד יצחק בן-צבי, 2010. (הספר בקטלוג ULI)
יגאל בן-נון: על מקורותיה הראשוניים של המימונה בתוך פעמים 117 (סתיו תשס"ט), 141–166.
Juno Reactor

| --- | --- |

 מקום הקמה:  לונדון 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 סוגה:  טכנו, Electronic music 
 חברת תקליטים:  מטרופוליס רקורדס 
 www.junoreactor.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 Ben Watkins 
 
ג'ונו ריאקטור בהופעה חיה עם הרקדנית אבישג אפרתי פסטיבל אינדיגו 2012
Juno Reactor הוא הרכב גואה טראנס פסיכדלי המשלב אלמנטים שבטיים. ההרכב כולל בהווה את בן ווטקינס ומייק מקגויר ובעבר כלל גם את יוהאן בליי, סטיבן הוולק וג'נס ולדנבק. מוזיקה של ההרכב שימשה, בין השאר, בפסקול של סרטי המטריקס. באוקטובר 1997 הגיעו חברי ההרכב להופעה בסינרמה בתל אביב אך כניסתם לארץ נאסרה על ידי המשטרה בטענה שהם נתפסו בעבר משתמשים בסמים לא חוקיים. מאז התקרית הופיע ההרכב בישראל מספר פעמים.
היסטוריה > פרויקט הטיל

ההרכב נוצר במקור בשנת 1990 על ידי בן ווטקינס וסטיבן הוולק כפרויקט אמביינט ניסיוני לכתיבת מוזיקה לליווי מופע פסלים אמנותי של הפסלת נורמה פלצ'ר (חברתו של ווטקינס) שנקרא פרויקט הטיל. חלקו העיקרי של המופע היה העתק של טיל צבאי בגובה עשרים מטרים בשם "Juno Reactor" אשר הוצא משימוש אותו ניידה החבורה ברחבי לונדון תוך כדי נגינת מוזיקה של ההרכב ברמקולים - כל זאת במטרה לעורר את מודעות הציבור למלחמה גרעינית. "[זה] היה עשוי בטון כחול ונראה כמו זנב של דינוזאור שיוצא ממנו עשן" - אמר ווטקינס בראיון. בנייתו של הפרויקט נמשכה כחודש אולם המופע ארך שעות בודדות בלבד - עד שהגיעה משטרת לונדון, פירקה את הפסל ולקחה את כולם למעצר. המוזיקה שוחררה לבסוף כאלבומו השני של ההרכב - Luciana.
היסטוריה > 1993 ואחרי

ב-1993 הוציא ההרכב את הסינגל הראשון "Laughing Gas", אך אלבומם השלישי, Beyond the Infinite, הוא שזכה להצלחה גדולה ואף נחשב לאחד מאלבומי הגואה-טראנס הראשונים. האלבום הרביעי, Bible of Dreams, סימן שינוי בכיוון המוזיקלי - צמצום במקצבי הריקוד תוך הוספת אלמנטים שבטיים.
ביולי 2006 מתוכנן לצאת מיני אלבום חדש של ההרכב (תחת השם - Superman – the immaculate Crucifixion) בצמוד להשקת הסרט "Brave Story" ביפן. בכתיבת אחת הרצועות באלבום משתתף Ghetto Priest חבר ההרכב Asian Dub Foundation.
ב- 2013 אלבומו האחרון שיצא  The Golden Sun Of The Great East כלל בתוכו שיתוף פעולה עם הזמרת והמוזיקאית מגי היקרי בשיר Invisible. בנוסף מגי הייתה הזמרת בסיבוב ההופעות שלו באירופה.
מקור השם

יונו הוא שמה של אלה רומאית עתיקה. לפיכך נאמר כי שם הלהקה מסמל "תחנת כוח של הדתות העתיקות". אחד מעיצובי הלוגו של ההרכב הוא בצורת סמל המקושר עם האסטרואיד יונו.
דיסקוגרפיה > אלבומים

1993 - Transmissions
1994 - Luciana
1995 - Beyond the Infinite
1997 - Bible of Dreams
2002-1992 - Odyssey
2001 - Shango
2004 - Labyrinth
2008 - Gods & Monsters
2011 - Inside The Reactor
2012 - Inside The Reactor 2
2013 - The Golden Sun Of The Great East
דיסקוגרפיה > סינגלים

1993 - Laughing Gas
1994 - High Energy Protons
1995 - Guardian Angel
1996 - Samurai
1996 - Conga Fury
1997 - Jungle High
1997 - God Is God
1997 - GOD IS GOD!! (Front 242 Mixes)
2000 - Pistolero
2001 - Masters Of The Universe
2002 - Hotaka
2003 - Zwara
דיסקוגרפיה > הופעות חיות

2002 - Shango Tour 2001 Tokyo (Live In Tokyo)
2012 - הופעה חיה בישראל בפסטיבל אינדיגו בשבועות
הערות שוליים

↑  Ben Watkins' (Juno Reactor) interview to Special Radio., באתר Special Radio,‏ 7 באפריל 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011614402605171  BnF: cb13975426k (data)  ISNI: 0000 0001 0943 5383  LCCN: no97071799  MusicBrainz: 16231a34-9ccd-410e-8690-f74e98fe16a4  SUDOC: 131858734  VIAF: 139744350   WorldCat (עם VIAF): 139744350
טינקרבל (שחקנית)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בספטמבר 1977 (בת 47) חיפה, ישראל 
 שם במה:  Tinkerbell 
 שם לידה:  רוית רוזן 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  שחקנית וציירת
 בן או בת זוג:  אייל שיראי 
 מספר צאצאים:  3
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר 
 פרופיל ב-IMDb
 
טינקרבל הוא שם הבמה של רוית רוזן (נולדה ב-4 בספטמבר 1977), שחקנית ישראלית, זוכת פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר על תפקידה בסרט "ההסדר" של יוסף סידר.
ביוגרפיה

רוית רוזן נולדה בחיפה לליאורה, סוכנת ביטוח וירון, איש עסקים. בשנת 1994 בגיל 17 הגישה חדשות בתחנת הכבלים המקומית והשתתפה במספר סרטי סטודנטים ופיילוטים (בין השאר לתוכנית סאטירה בשם "חסילון וחומית") שלא צלחו. ב-1996 עברה לתל אביב.
קריירה > בקולנוע ובטלוויזיה

בשנת 1997 השתתפה בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "פלורנטין" של איתן פוקס ו"מרחב ירקון" של חיים בוזגלו, ושיחקה ב"גרגר על הריס", סרט קצר בהפקתו של חגי לוי, לצד אלון אבוטבול. באותה שנה השתתפה בשני סרטים, האחד בתפקיד אורח בסרט "בן-גוריון", לצד אסי דיין ורונית אלקבץ, והשני, תפקיד יותר משמעותי בסרטו של מנשה נוי "פתיחה 1812", בו שיחקה לצד קרן מור. ב-1998 השתתפה כאורחת בסדרות הטלוויזיה "זבנג", "20 פלוס", "דו"ח איבגי סוויסה" ו"הפוך", ובתפקיד משנה בסדרה של חיים בוזגלו "זינזאנה".
בשנת 2000 שיחקה טינקרבל בסרטו של גור בנטביץ' "משהו טוטאלי" לצד מאור כהן, וכן בסרטו של יוסף סידר "ההסדר". בטקס פרס אופיר הייתה מועמדת על משחקה בשני הסרטים, וזכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר, על משחקה ב"ההסדר" שזכה בפרס הסרט הטוב ביותר לאותה השנה. בשנת 2001 שיחקה, לצד רבקה מיכאלי ואסי דיין, בסרט הדרמה "זמזום" ובסרטו של צחי גראד "ג'ירפות", שעל תפקידה בו הייתה מועמדת לפרס אופיר נוסף. בשנת 2002 שיחקה לצד גיא זוארץ בסדרת הדרמה "בקצב הקצב" ששודרה בערוץ 3, ובסרט "דירה 5C", הפקה אמריקאית-צרפתית-ישראלית בבימויו של רפאל נג'ארי.
ב-2003 שיחקה בסדרת הילדים "הילדים מגבעת נפוליאון" וב-2004 שיחקה לצד גילה אלמגור בסרטו של אסי דיין "הבשורה על פי אלוהים", ושיחקה לצד דיין בסרט "בקרוב יקרה לך משהו טוב", שגם במסגרתו הייתה מועמדת לפרס אופיר נוסף. ב-2005 הייתה אמורה להשתתף בסרטו של עמוס גיתאי "אזור חופשי", אך בשל סיבות שונות החליטה לוותר על התפקיד וכמחליפתה המליצה על חנה לסלאו. באותה השנה שיחקה בסדרת הטלוויזיה "בסימן ונוס", לצד יהודה לוי וגורי אלפי.
ב-2009 השתתפה בסרט "עיניים פקוחות" לצד זוהר שטראוס ורן דנקר, אותו סרט זכה בפרס פסטיבל הסרטים הבינלאומי בגנט, בלגיה. ב-2015 הפיקה לצד אייל שיראי את הסרט הקצר "אנטילופות", שהיה מועמד לפרס אופיר לסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר.
ב-2012 יזמה יחד עם אייל שיראי את פסטיבל הסרטים בערבה לאחר שעברה להתגורר באזור. בנוסף יצרה מסגרת סרטים קצרים לקולנוענים מתחילים.
ב-2019 שיחקה בסרטו של גור בנטביץ' "קצפת ודובדבנים".
קריירה > קריירה כציירת

בנוסף לעיסוקה כשחקנית טינקרבל עוסקת בציור, בין השאר, השתתפה ב-2008 בפרויקט ציורי הרחובות של עיריית תל אביב, הציגה עבודותיה על שערי העיתון "עכבר העיר", באתר "נענע", ובחוברות הקומיקס שיצר דודו גבע "ספרות זולה" ו"ספרות זולה 6" והציגה במספר תערוכות, הן עצמאיות והן קבוצתיות, במסגרת לימודיה במדרשה לאמנות של המכללה האקדמית בית ברל.
במרץ 2022 הציגה  ביישוב צוקים תערוכת יחיד רטרוספקטיבית, תחת השם טינקר שיראי, בה חשפה ציורים, רישומים ואיורים שיצרה לאורך כשני עשורים, כולל סדרות ציורים ורישומים על נייר, קנבס, פיסות קיר גבס (מברצלונה, ניו יורק והוד השרון), וכן פנקסים ויומנים אישיים עם שרבוטים וכתבי סתרים צפופים והפוכים.
חיים אישיים

היא נשואה למפיק אייל שיראי ואם לשלושה. מתגוררת בצוקים שבערבה מאז 2007.
הערות שוליים

↑  נילי ברקן, ‏סידר מסתדר, באתר גלובס, 12 בדצמבר 2000
↑  נסים דיין, ‏אבל כבוד הרב, הבחור מאוהב, באתר גלובס, 29 בנובמבר 2000
↑  גואל פינטו, מי מכיר את המועמדים, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2001
↑  רוגל אלפר, שכיית חמדה תלושה, באתר הארץ, 17 בפברואר 2002
אורי קליין, חדש על המסך, באתר הארץ, 29 בינואר 2002
ניר קיפניס, ‏לא עומד בקצב, באתר גלובס, 4 בפברואר 2002
↑  גואל פינטו, אבודים בניו יורק, באתר הארץ, 28 ביוני 2002
↑  שירות גלובס, ‏יהודה לוי חשוד, באתר גלובס, 6 בנובמבר 2005
↑  גיתית גינת, עכבר העיר, עיניים פקוחות, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2009
↑  מאיה לקר, ‏"האמת, מה שיש פה – זה שאין פה", באתר ‏מאקו‏, 7 בנובמבר 2021
↑   קובי בן שמחון, טינקרבל מזמינה סטודנטים למדבר, באתר הארץ, 21 בנובמבר 2013
↑   אורי קליין, "קצפת ודובדבנים": הבמאי גור בנטביץ' מזמין את הצופים למסע לילי מסויט, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2019
↑  יעל עומר, תלויים בכיכר העיר, באתר ynet, 21 באוקטובר 2004
↑  רעות ברנע, ‏המוזות רועמות: 14 תערוכות שירחיבו לכם את הנפש בסופ"ש, באתר "Time Out ישראל", 10 במרץ 2022
 אבי פיטשון, תערוכת הבכורה הנהדרת של טינקר, באתר הארץ, 17 במרץ 2022
↑   נירית אנדרמן, כשהאוטו של טינקר ואייל שיראי התחמם, הם החליטו לעבור למדבר, באתר הארץ, 13 בנובמבר 2019
| פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–2010 | ריטה זוהר (1990) • דפנה רכטר (1991) • ענת וקסמן (1992) • חגית דסברג (1993) • רונית אלקבץ (1994) • חנה אזולאי-הספרי (1995) • לוסי דובינצ'יק (1996) • אסתי זקהיים (1997) • דפנה רכטר (1998) • אוולין קפלון (1999) • טינקרבל (2000) • רונית אלקבץ (2001) • אורלי זילברשץ (2002) • איילת זורר (2003) • דאנה איבגי (2004) • סיגלית פוקס (2005) • אסי לוי (2006) • רונית אלקבץ (2007) • היאם עבאס (2008) • עירית קפלן (2009) • מיה דגן (2010) |  |
| 2011 ואילך | אוולין הגואל (2011) • הדס ירון (2012) • סיון לוי (2013) • דאנה איבגי (2014) • מורן רוזנבלט (2015) • נועה קולר (2016) • שאדן קנבורה (2017) • שרה אדלר (2018) • לירון בן-שלוש (2019) • אלונה איב (2020) • ג'ונא סולימאן (2021) • ריטה שוקרון (2022) • ריימונד אמסלם (2023) • ליה אללוף (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15901910f (data)  GND: 142432342  ISNI: 0000 0000 8083 6510  LCCN: no2005091832  SUDOC: 08575854X  VIAF: 4669093   WorldCat (עם VIAF): 4669093
יהושע מזח

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1834 
 פטירה:  12 בפברואר 1917 (בגיל 83 בערך) 
 שפות היצירה:  עברית, יידיש 
 
יהושע בן חיים הלוי מֵזַח (גם: יהושע חאימאָוויטץ סגל ("יח"ס"); גם מייזאח; ברוסית: Мейзах;‏ 1834 – כ' בשבט תרע"ז, 12 בפברואר 1917) היה סופר, עיתונאי, פובליציסט ועורך יהודי רוסי עברי ויידי, איש תנועת ההשכלה היהודית.
תולדות חייו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נולד בעיירה שאט שבפלך קובנה של רוסיה (ברוסית: Шадов, בפולנית: Szadów; כיום שדובה (Šeduva) בליטא). קיבל חינוך יהודי, ובהמשך לימודיו נחשף לספרות תנועת ההשכלה. במשך רוב חייו נע ברחבי תחום המושב, בחצי האי קרים ובבסרביה כשהוא עוסק בהוראה ובכתיבת רשימות לעיתונות העברית תחת שם העט "שר של ים", המכתבים נדפסו בעיתונים "עברי אנכי", "המגיד", "היהדות" (עיתון ילדים קצר ימים שערך יחד עם אברהם ברוידס ב-1895) ובמאספים "האשל" ו"פרחים ושושנים". רשימותיו שילבו תיעוד עיתונאי עם פובליציסטיקה, שתקפה בדרך כלל את אורחות החיים השמרניות בקהילות היהודים. מזח כינס את רשימות "שר של ים" שלו שראו אור בגיליונות "עברי אנכי" והוציאן בחמישה כרכים (בשנים 1885 עד 1889) תחת הכותרת "האסופות, מכתבים משר של ים".
ב-1874 פרסם את ספרו הראשון "האמונה וההשכלה: שיחה בין שני רעים" כעין דיאלוג דידקטי בין שני תומכי הזרמים (וילנה תרל"ד).
בשנים 1881–1892 ערך את המאסף הספרותי "גן פרחים" ובו כינס סיפורים ודברי הגות של רבים מידידיו, סופרי תנועת ההשכלה.
בשנת 1890 חיבר את הספר העברי הראשון בנושאי תיאטרון יידיש - "במת ישחק או משא גיא חיזיון" (ורשה: דפוס בוימריטטער, תר"ן). ב-1894 הוציא אוספים מכתביו בשני כרכי מאסף בשם "האשל" (ורשה תרנ"ג-תרנ"ד).
לבסוף השתקע בעיר וילנה, ובה התגורר במשך 25 שנות חייו האחרונות. בעת שהותו בווילנה נטש את העיתונות ופרסם מאות ספרונים ביידיש ובהם סיפורים קצרים, רובם בעלי זיקה היסטורית ותוכן סנסציוני ומעשיות בעלות גוון אקטואלי ("מעשה ביכלעך"), שהיו נפוצים מאוד בציבורים יהודיים. חלק ניכר מהספרונים יצאו תחת שמות עט שונים ובשלל הוצאות ולכן לא קיים אומדן מדויק לגבי כמותם. בשנותיו האחרונות התפרנס רק ממכירת ספרונים וקונטרסים והיה כמעט לפושט יד.
ספרים עיקריים

האמונה וההשכלה: או, שלשה מאמרי בקרת בדרך ספור משני רעים מאמין ומשכיל, וילנה: ש"י פין וא"צ ראָזענקראנץ ומ"מ שריפטזעטצער, תרל"ד.
מכתבים משר של ים, ורשה: [חמו"ל], תרמ"ה 1884–תרמ"ט 1888.
טפח מגֻלה, ורשה: מאיר יחיאל האלטער, תרמ"ו. (סאטירה; כמעט כולה לקוחה מי"ל גורדון
במת ישׂחק: או, משא גיא חזיון, ורשה: דפוס בוימריטטער, תר"ן.
אשת חיל: איינע היסטאָרישע ערצעאהלונג אין 4 אקטען אונ 6 בילדער; פערפאסט פון יהושע מזח, ורשה: דפוס בוימריטער עט גאנשאר, תרנ"א-1890. (ביידיש) ("אשת חיל: סיפור היסטורי ב-4 מערכות ו-6 תמונות)
מעשה ביכלעך, וילנה: [חמו"ל], 1893–1914. ("ספרוני מעשיות") (3 כרכים, בכל כרך מספר חוברות.)
האשל, או (אשכול ענבים), ורשה: א’ בוימריטטער, תרנ"ג. (הוצאה ב עם הוספות ותיקונים: תרנ"ד.) (2 כרכים, התוכן: א. היהודי לופפאלד בחצר המלכות; ב. מכתבים משר שלום; ג. המלאך הגואל; ד. איזהו חכם הרואה את הנולד; ה. מקצץ בנטיעות; ו. הכליף והארבה, או, ספור בלי תכלה; ז. האציל היהודי.)
ספורי ירושלים: זעהר וואונדערליכע ספורים וואָס האָט זיך פאסירט אין הייליג לאנד ירושלים, 2 טע אויפל, וילנה: דפוס א"צ ראזענקראנץ ומ"מ שריפטזעטצער, תרנ"ד 1894. (ביידיש)
א שפאציר שיפפעל אויף דעם ים התלמוד, ורשה: דפוס א’ בוימריטטער, תרנ"ה. (מדרש)
אוצר חדש: או ספר מלים (לעקסיקאן) כולל ספורים אמרי אינשי ...; מסודרים על פי אלפא ביתא על ידי יהושע מזח, וילנה: דפוס ראזענקראנץ, תרנ"ח 1898. (חוברת)
דער אשמדי: א שרעקליכע מעשה .. אין די ציַיטען פון שלמה המלך ע"ה, וילנה: י"ל מץ, תרנ"ח.
ראו גם

שרה פייגה פונר
לקריאה נוספת

גצל קרסל, לקסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים ב', ספרית פועלים, 1967, עמ' 335.
הערות שוליים

↑  שר של ים, מכתבים משר של ים, המגיד, 16 באוגוסט 1894, בהערה
↑  חדשות בישראל, עברי אנכי, 14 בנובמבר 1884.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310575205171  PLWABN: 9810655603205606  GND: 1176044397  ISNI: 0000 0000 8199 0800  LCCN: no91003580  NTA: 302234357  SELIBR: 258027  VIAF: 11868476   WorldCat (עם VIAF): 11868476 
"הָאֵשֶל", מאת יְהוֹשֻעַ מֵזַח, 1893 ורשה. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 4
מסוף אום אל פחם

| --- | --- |
 מיקום:  אום אל פחם
 אתרים סמוכים:  אום אל-פחם, כביש 65, עיריית אום אל-פחם, קניון Seven
 שירות אוטובוסים:  ליישובי ואדי עארה, לעפולה, לנצרת, לחיפה, לתל אביב-יפו, לפתח תקווה, לחדרה ונתניה
 קואורדינטות:  32°31′54″N 35°08′59″E﻿ / ﻿32.531723°N 35.149741°E﻿ / 32.531723; 35.149741
  (למפת הכרמל מוגדלת) מסוף אום אל פחם(למפת הכרמל רגילה) מסוף אום אל פחם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מסוף אום אל פחם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מסוף אום אל פחם
 
מסוף אום אל-פחם הוא מסוף אוטובוסים מרכזי הממוקם בכניסה לעיר אום אל-פחם. המסוף מהווה מוקד תחבורתי חשוב עבור תושבי העיר והאזור, וממנו פועלים קווי שירות מגוונים: קווים עירוניים המשרתים את שכונות העיר, קווים אזוריים ליישובי ואדי עארה, וקווים בין-עירוניים המחברים את העיר עם מטרופולין חיפה, אזור השרון, תל אביב וגוש דן, וכן עם יעדים בצפון הארץ.
.
קווי אוטובוס במסוף

| קו | מפעילה | מסלול | הערות נוספות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2 | קווים | מסוף אום אל פחם - אל גדוע - אל ביר - מסוף אום אל פחם | ♿🔄 |
| 3 | קווים | מסוף אום אל פחם - אל באטן - לב העיר - מערבי - אל באטן - מסוף אום אל פחם | ♿🔄 |
| 4 | קווים | מסוף אום אל פחם - אל גדוע - שרפה - אל גדוע - אל ביר - מסוף אום אל פחם | ♿🔄 |
| 6 | קווים | מסוף אום אל פחם - צומת אום אל פחם - עין גראר - לב העיר - ביס אלאקואס | ♿ |
| 38 | קווים | מסוף אום אל פחם - ואדי עארה - ערערה - עין אל-סהלה - אל-עריאן |  |
| 39 | קווים | מסוף אום אל פחם - מועאוויה |  |
| 44 | קווים | מסוף אום אל פחם - ואדי עארה - באקה אל-גרבייה - ג'ת |  |
| 45 | קווים | מסוף אום אל פחם - ואדי עארה - פרדס חנה-כרכור - תחנת הרכבת בנימינה |  |
| 46 | קווים | מסוף אום אל פחם - ואדי עארה - צומת כרכור - צומת גן שמואל - חדרה | מגיע לרכבת חדרה |
| 62 | קווים | מסוף אום אל פחם - מעלה עירון - צומת מגידו - סאלם - זלפה |  |
| 133 | קווים | מסוף אום אל פחם - ואדי עארה - באקה אל-גרבייה - צומת השרון - נתניה | מגיע לרכבת ספיר |
| 241 | קווים | מסוף אום אל פחם - ואדי עארה - ערערה - כפר קרע - גן השומרון - פרדס חנה-כרכור - ג'סר א-זרקא |  |
| 246 | סופרבוס | מסוף אום אל פחם - זלפה - סאלם - צומת מגידו - עפולה | מגיע לתחנה מרכזית עפולה |
| 247 | סופרבוס | מסוף אום אל פחם - צומת מגידו - עפולה | מגיע למרכז רפואי העמק |
| 248 | סופרבוס | ערערה - ואדי עארה - מסוף אום אל פחם - צומת מגידו - מחלף שער העמקים - מחלף יגור - חיפה | מגיע למרכזית המפרץ |
| 296 | סופרבוס | מסוף אום אל פחם - צומת מגידו - מחלף שער העמקים - מחלף יגור - נשר - חיפה | מגיע לטכניון ואוניברסיטת חיפה |
| 299 | קווים | מסוף אום אל פחם - ואדי עארה - מחלף קסם - תל אביב-יפו | איסוף בתוך העיר, מגיע לתחנה המרכזית החדשה של תל אביב |
| 391 | קווים | מסוף אום אל פחם - ואדי עארה - כפר קרע - מחלף קסם - מחלף ירקון - פתח תקווה |  |
קווי אוטובוס במסוף > קווים שעוצרים בצומת אום אל פחם

| קו | מפעילה | מסלול | הערות נוספות |
| --- | --- | --- | --- |
| 298 | מטרופולין | אום אל-פחם - צומת אום אל פחם - ואדי עארה - כפר קרע - טייבה - טירה - בית ברל |  |
| 720 | נסיעות ותיירות נצרת | באקה אל-גרבייה - ואדי עארה - צומת אום אל פחם - צומת מגידו - מכללת עמק יזרעאל - נצרת |  |
| 750 | נסיעות ותיירות נצרת | כפר קרע - ואדי עארה - צומת אום אל פחם - צומת מגידו - מכללת עמק יזרעאל - נצרת |  |
| 821 | אגד | עפולה - צומת מגידו - צומת אום אל פחם - ואדי עארה - חדרה - כביש 4 - צומת השרון - רעננה |  |
| 825 | אגד | עפולה - צומת מגידו - צומת אום אל פחם - ואדי עארה - מחלף נתניה - מחלף הסירה - תל אביב-יפו |  |
| 833 | נסיעות ותיירות נצרת | נוף הגליל - מכללת עמק יזרעאל - צומת מגידו - צומת אום אל פחם - מחלף נתניה - מחלף הסירה - תל אביב-יפו | מהיר, מגיע למסוף 2000 |
| 834 | אגד | צומת אשדות יעקב - צמח - כנרת - יבנאל - כפר כמא - כפר תבור - עפולה - צומת מגידו - צומת אום אל פחם - ואדי עארה - מחלף נתניה - מחלף הסירה - תל אביב-יפו | ⬅️ ימי שבת וראשון בלבד |
| 840 | אגד | קריית שמונה - חצור הגלילית - טבריה - מחלף גולני - כפר תבור - עפולה - צומת מגידו - צומת אום אל פחם - ואדי עארה - מחלף נתניה - מחלף הסירה - תל אביב-יפו | בשעות הערב בלבד |
| 869 | סופרבוס | עפולה - צומת מגידו - צומת אום אל פחם - ואדי עארה - מחלף קסם - מחלף ירקון - פתח תקווה - מחלף גהה - מחלף גבעת שמואל - רמת גן, מחלף בר-אילן - בית חולים תל השומר |  |
| 870 | אגד | עפולה - צומת מגידו - צומת אום אל פחם - ואדי עארה - צומת להבים - באר שבע |  |
| 953 | אגד | עפולה - צומת מגידו - צומת אום אל פחם - ואדי עארה - מחלף חמד - ירושלים |  |
| 955 | אגד | נוף הגליל - נצרת - מכללת עמק יזרעאל - צומת מגידו - צומת אום אל פחם - ואדי עארה - מחלף חמד - ירושלים |  |
| 959 | אגד | טבריה - מחלף גולני - כפר תבור - עפולה - צומת מגידו - צומת אום אל פחם  - מחלף חמד - ירושלים | בשעות הערב בלבד |
יקי דסא

| --- | --- |

 לידה:  4 בינואר 1955 (בן 69) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
יקיר (יקי) דסא (נולד ב-4 בינואר 1955) הוא משורר וסופר ישראלי.
ביוגרפיה

דסא נולד וגדל בעיר חיפה, בנם הצעיר של ניסים דסה ושל אורה לבית רבינו. בוגר תיכון הנדסאים בחיפה.
בגיל 16, בשל המצב הכלכלי הקשה בבית, פרש דסא מלימודיו והחל לעבוד בבית דפוס בעיר, עד גיוסו לצה"ל בשנת 1972.
במהלך שירותו שימש מדריך קשר בבסיס האם של המשטרה הצבאית, עד שחרורו בשנת 1975.
בשנת 1980, נרשם דסא ללימודי ערב בבית הספר בית ארדשטיין שבחיפה, בסיומם הוציא תעודת בגרות מלאה. במקביל ללימודיו, פרסם דסא ספרי שירה, את הספר "גומות" בהוצאת אור עם הוציא בשנת 1984, את הספר "נשים אחרות" בהוצאת עקד הוציא בשנת 1985 ואת הספר "ביקור עצמי" בהוצאת אל"ף הוציא בשנת 1986.
ספריו "נשים אחרות" ו"ביקור עצמי", זכו בסיוע של קרן עמו"ס ירושלים וספרו "ביקור עצמי" אף זכה בסיוע של קרן תרבות חיפה.
באותן השנים, ערך אירועי שירה בקפה ריץ המיתולוגי, שבמדרחוב נורדאו, חיפה.
בשנת 1987 עבר להתגורר בירושלים ולאחר שנולדו ילדיו, החל לכתוב ספרי ילדים שהודפסו ונמכרו במספר מהדורות.
דסא גרוש ולו 3 ילדים. מתגורר בעיר חיפה.
ספריו

גומות, הוצאת אור עם, 1984
נשים אחרות, הוצאת עקד, 1985
ביקור עצמי, הוצאת אל"ף, 1986
ברוגז שולם לעולם, הוצאת לילך 1993
מעשה באצבעות, הוצאת לילך 1995
פורים בגן שלנו, הוצאת לילך 1998
סורגי הנפש, הוצאת דרך המילים 2021
הערות שוליים

↑  יקיר דסא - קו האושר / תחרות השיר המרגש 3, באתר אולפני שיר
↑  עמוד סופר, באתר סימניה
↑  יקיר (יקי) דסא, באתר דרך המילים
↑  הספר גומות, באתר הוצאת אור-עם
↑  הספר גומות, באתר סימניה
↑  ביקורת על ספרו של יקיר דסא, באתר סופרים
↑  ספרים חדשים: עיון ראשון , מעריב, 30 בינואר 1986
↑  יקי דסא - סופר, באתר gayart
↑  מעשה באצבעות, באתר גוגל בוקס
↑  פורים בגן שלנו, באתר bookme
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007417624205171  ISNI: 0000 0000 2825 0141  LCCN: n86062017  VIAF: 13790218   WorldCat (עם VIAF): 13790218 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יקי דסא".
וילהלם אונזורגה

| --- | --- |

 לידה:  8 ביוני 1872 גרפנהיישן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  1 בפברואר 1962 (בגיל 89) מינכן, גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת היידלברג 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 
 
 פרסים והוקרה
 אות הזהב המפלגתי  צלב ההצטיינות במלחמה  צלב הכבוד  אות השירות הארוך של המפלגה הנאצית  טבעת הכבוד של האס אס  צלב הברזל 
 
וילהלם אונזורגה (בגרמנית: Wilhelm Ohnesorge;‏ 8 ביוני 1872 – 1 בפברואר 1962) היה פוליטיקאי גרמני ברייך השלישי שישב בקבינט של היטלר. בשנים 1937–1945 שימש גם כשר וכפקיד ברייכספוסט, שירות הדואר הגרמני, לאחר שהחליף את פאול פון אלץ-ריבנאך כשר. לצד תפקידיו כשר, אונזורגה עסק באופן משמעותי במחקרים הנוגעים להתפשטותה וקידומה של המפלגה הנאצית באמצעות הרדיו, וכן בפיתוח פצצת אטום גרמנית.
ביוגרפיה

אונזורגה נולד בגרפנהיינישן שבפרובינציית סקסוניה הפרוסית. הוא החל לעבוד במשרד הדואר הקיסרי בשנת 1890. בהמשך למד פיזיקה בקיל ובברלין, לפני שהפך לראש שירות הדואר במטה הקיסרי במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1920 פגש לראשונה את היטלר בשנת 1920, והם הפכו לחברים טובים. זמן קצר לאחר מכן הצטרף למפלגה הנאצית (חבר מס' 42), והקים את הסניף הראשון שלה מחוץ לבוואריה, בדורטמונד. בשנת 1929 הפך לנשיא המשרד המרכזי של הרייכספוסט, שירות הדואר המרכזי של גרמניה. עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, אונזורגה מונה למזכיר המדינה ודה פקטו פיקח על הרייכספוסט. הוא התערב במיוחד למען הפצת תעמולת המפלגה הנאצית ומטרותיה באמצעות שירות הדואר הגרמני. משנת 1937 קיבל את תפקיד שר הרייכספוסט, לאחר התפטרותו של פאול פון אלץ-ריבנאך.
אונזורגה פעל להפצת התעמולה המפלגתית דרך הטלגרף והרדיו. הוא נודע כמי שבמידה רבה בזכותו הפך הדבר לאפשרי מבחינה טכנית. ידוע שהוא גם תרם רבות למחקר לקראת פצצת אטום גרמנית, למרות שתפקידו כשר שירות הדואר הגרמני דרש את מרבית זמנו. הוא הציג עיצובים ותרשימים רבים של רעיונותיו להיטלר עצמו, עמו פיתח חברות אישית.
במהלך תהליך הדה-נאציפיקציה לאחר המלחמה הוצגו אישומים נגדו, בהיותו חבר מוביל במפלגה. עם זאת, מסיבות לא ידועות, האשמות אלה בוטלו מאוחר יותר, ואונזורגה לא נענש על מעורבותו בפשעי הנאצים.
חייו שלאחר המלחמה נותרו מסתוריים. הוא מת ב-1 בפברואר 1962 במינכן בגיל 89.
הערות שוליים

↑  "William Ohnesorge (postal official)". נבדק ב-16 בדצמבר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Henry Picker Hitler's table discussions in the leader's headquarters. 1997
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810632457005606  BnF: cb16682378x (data)  GND: 117112356  ISNI: 0000 0000 3589 3671  LCCN: n2005036538  SNAC: w6jt40xp  VIAF: 45072080   WorldCat (עם VIAF): 45072080
מנזר סנט ברוקארדוס

| --- | --- |

מערת המנזר
 מידע כללי
 סוג:  מנזר לשעבר 
 מיקום:  חיפה
 מדינה:  ישראל ישראל
 בעלים:  המסדר הכרמליתי
 זרם:  הכרמליתים
 הקמה ובנייה
 תאריך פתיחה רשמי:  התקופה הצלבנית
 חומרי בנייה:  אבן גיר
 
 קואורדינטות:  32°48′04″N 34°58′24″E﻿ / ﻿32.801055555556°N 34.973388888889°E﻿ / 32.801055555556; 34.973388888889
  (למפת חיפה מוגדלת) מנזר סנט ברוקארדוס(למפת חיפה רגילה) מנזר סנט ברוקארדוס(למפת הגליל המערבי רגילה) מנזר סנט ברוקארדוס(למפת הגליל המערבי מוגדלת) מנזר סנט ברוקארדוס
 
מנזר סנט ברוקארדוס הוא מנזר כרמליתי נטוש אשר נעול על ידי דלת מתכת במערת קומתיים בנחל שיח שבחיפה, המנזר נבנה כבר בתקופה הצלבנית, וכיום הוא משתייך למסדר הכרמליתי.