stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איוון הורטאדו

איוון חסינטו הורטאדו אנגולו (בספרדית: Iván Jacinto Hurtado Angulo; נולד ב-16 באוגוסט 1974) הוא כדורגלן עבר אקוודורי ששיחק בעמדת הבלם.
הורטאדו שיחק לאורך הקריירה בליגות הבכירות באקוודור, מקסיקו, ספרד, קטר וקולומביה. הוא זכה במהלך הקריירה בחמש אליפויות (שלוש באקוודור ושתיים בקולומביה), וידוע כאחד מגדולי שחקניה של אקוודור בכל הזמנים. לזכותו 168 הופעות במדי אקוודור, והוא שיאן ההופעות במדיה בכל הזמנים, וכן בעל מספר ההופעות הבינלאומיות הגבוה ביותר לשחקן דרום אמריקאי. הוא ייצג אותה בין היתר בשישה טורנירי קופה אמריקה ובשני טורנירי המונדיאל הראשונים בתולדותיה.
תארים

אליפות אקוודור (2): 1993, 1994
אליפות קולומביה (2): 2007 (אפרטורה), 2007 (פינאליססיון)
אליפות אקוודור: 2009
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1992 | אמלק | אקוודורליגת העל האקוודורית | 28 | 1 |
| 1993 | אמלק | אקוודורליגת העל האקוודורית | 13 | 2 |
| 1994 | אמלק | אקוודורליגת העל האקוודורית | 37 | 5 |
| 1995 | אמלק | אקוודורליגת העל האקוודורית | 24 | 2 |
| 1995/1996 | אתלטיקו סלאיה | מקסיקוליגת העל המקסיקנית | 16 | 1 |
| 1996/1997 | אתלטיקו סלאיה | מקסיקוליגת העל המקסיקנית | 29 | 0 |
| 1997/1998 | אתלטיקו סלאיה | מקסיקוליגת העל המקסיקנית | 31 | 0 |
| 1998/1999 | אתלטיקו סלאיה | מקסיקוליגת העל המקסיקנית | 13 | 1 |
| 1998/1999 | טיגרס | מקסיקוליגת העל המקסיקנית | 14 | 0 |
| 1999/2000 | טיגרס | מקסיקוליגת העל המקסיקנית | 34 | 0 |
| 2000/2001 | טיגרס | מקסיקוליגת העל המקסיקנית | 31 | 0 |
| 2001 | אמלק | אקוודורליגת העל האקוודורית | 18 | 0 |
| 2001/2002 | לה פיאדד | מקסיקוליגת העל המקסיקנית | 14 | 1 |
| 2002 | ברצלונה ספורטינג קלוב | אקוודורליגת העל האקוודורית | 22 | 0 |
| 2003 | ברצלונה ספורטינג קלוב | אקוודורליגת העל האקוודורית | 35 | 2 |
| 2003/2004 | ריאל מורסיה | ספרדליגת העל הספרדית | 15 | 0 |
| 2004/2005 | פצ'וקה | מקסיקוליגת העל המקסיקנית | 26 | 0 |
| 2005/2006 | אל-ערבי | קטר (מדינה)ליגת העל הקטרית | 13 | 3 |
| 2006/2007 | אל-אהלי | קטר (מדינה)ליגת העל הקטרית | 0 | 0 |
| 2007 | אתלטיקו נסיונל | קולומביהליגת העל הקולומביאנית | 38 | 1 |
| 2008 | ברצלונה ספורטינג קלוב | אקוודורליגת העל האקוודורית | 17 | 0 |
| 2008 | מיונאריוס | קולומביהליגת העל הקולומביאנית | 11 | 1 |
| 2009 | מיונאריוס | קולומביהליגת העל הקולומביאנית | 15 | 1 |
| 2009 | דפורטיבו קיטו | אקוודורליגת העל האקוודורית | 17 | 0 |
| 2010 | דפורטיבו קיטו | אקוודורליגת העל האקוודורית | 32 | 0 |
| 2011 | ברצלונה ספורטינג קלוב | אקוודורליגת העל האקוודורית | 41 | 0 |
| 2012 | דפורטיבו גרסיה | אקוודורהליגה האקוודורית השנייה | 18 | 4 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 602 | 25 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת אקוודור> שנה | נבחרת אקוודור> הופעות | נבחרת אקוודור> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1992 | 5 | 1 |
| 1993 | 13 | 0 |
| 1994 | 1 | 0 |
| 1995 | 10 | 1 |
| 1996 | 7 | 0 |
| 1997 | 10 | 1 |
1998: 0
| 1999 | 12 | 0 |
| 2000 | 11 | 0 |
| 2001 | 14 | 0 |
| 2002 | 14 | 1 |
| 2003 | 10 | 1 |
| 2004 | 11 | 0 |
| 2005 | 9 | 0 |
| 2006 | 7 | 0 |
| 2007 | 12 | 0 |
| 2008 | 11 | 0 |
| 2009 | 8 | 0 |
| 2010 | 2 | 0 |
| 2014 | 1 | 0 |
| סך הכול | 168 | 5 |
איוון בוסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 במרץ 1937 דטרויט, מישיגן, ארצות הברית 
 פטירה:  20 במאי 2024 (בגיל 87) סן דייגו, קליפורניה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  לה חויה 
 השכלה:  בית ספר קנברוק  Cranbrook Educational Community  Mumford High School  המכללה למשפט של אוניברסיטת המדינה של מישיגן 
 
איוון פרדריק בוסקי (6 במרץ 1937 – 20 במאי 2024) היה סוחר מניות אמריקאי, שלקח חלק בשערוריית מידע פנים בבורסה לניירות ערך בניו יורק שהתרחשה בארצות הברית באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20.
ראשית חייו וחינוך

בוסקי נולד למשפחה יהודית בדטרויט שבבעלותה היו מספר מעדניות וברים בעיר. לאחר סיום תיכון ממפורד בדטרויט הוא לקח מספר קורסים באוניברסיטת מזרח מישיגן ובאוניברסיטת מישיגן. למרות שהיה חסר תואר ראשון, הוא התקבל למכללה האקדמית למשפטים בה סיים את לימודיו בשנת 1965. בשנת 1980, הוא שימש כמורה מן החוץ באוניברסיטת קולומביה בבית הספר למנהל עסקים ובאוניברסיטת ניו יורק בבית הספר למנהל עסקים.
ב-1962 הוא נישא לסימה סילברסטיין, בתו של איל נדל"ן שבין נכסיו נכלל מלון בוורלי הילס בקליפורניה. אחרי מות גיסו, בוסקי וסימה זכו בבעלות על המלון בתום קרב משפטי מול אחייה של סימה.
קריירה

ב-1966 בוסקי ואשתו עברו לניו יורק, שם עבד בוסקי במספר חברות השקעה. ב-1975 פתח חברה משלו - איוון פ בוסקי & קומפני עם $700,000 (היה שווה ערך ל-$3.1 מיליון ב-2015) מכספי משפחתה של אשתו. עד 1986, בוסקי צבר הון של יותר מ-200 מיליון דולר על ידי הימור על השתלטויות תאגידיות עוינות ו-136 מיליון דולר ממכירת מלון בוורלי הילס. בוסקי אף הופיע על השער של טיים מגזין ב-1 בדצמבר 1986.
ב-1987 קבוצה של שותפים תבעו את בוסקי על מה שהם טענו כהטעיית מסמכי שותפות. הוועדה לניירות ערך ולבורסות (ארצות הברית) חקרה אותו על ביצוע השקעות על סמך עצות שהתקבלו מיודעי דבר בתאגידים. על סמך מידע זה הוא ביצע רכישת מניות רבות מספר ימים לפני שהתאגיד הודיע על השתלטות, וכך קצר רווחים רבים.
על אף שמידע פנימי מסוג זה היה לא חוקי, האיסור כמעט ולא נאכף עד שבוסקי הועמד לדין. בוסקי שיתף פעולה עם הרשות לניירות ערך ומסר מידע על משקיעים אחרים, כולל מידע שהוביל לתיק נגד מייקל מילקן. כחלק מהסדר טיעון, על בוסקי הוטלו מאסר של 3 שנים וחצי וכן קנס בסך 100 מיליון דולר. הוא שוחרר לאחר שנתיים ונאסר עליו לעסוק בניירות ערך.
בוסקי לא הצליח לשקם לחלוטין את המוניטין שלו לאחר ההרשעה. הוא אימץ וחיזק את יהדותו ואף השתתף בשיעורים בבית המדרש לרבנים באמריקה.
בשנת 2012 בריאיון עם הניו יורק טיימס, בן דודו של בוסקי גילה כי בוסקי חי בלה הויה, סן דייגו, קליפורניה.
חיים אישיים

ב-1991 הוא התגרש מאשתו והיא הסכימה לשלם לו כ-23 מיליון דולר ו-180,000 דולר בשנה לכל החיים. לזוג נולדו ארבעה ילדים.
נפטר ב-20 במאי 2024.
בתרבות הפופולרית > סרטים

בסרט "אושן 11" (2001), דמותו של בראד פיט, ראסטי ריאן, מכנה סוג של תרגיל עוקץ הכולל מידע פנימי בשם "בוסקי".
דמותו של גורדון גקו בסרט "וול סטריט" (1987) מבוססת לפחות באופן חלקי על בוסקי, בייחוד הנאום המפורסם שנשא על ההיבטים החיוביים של תאוות הבצע באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בטקס הסיום ב-1986 שבו אמר: "אני חושב שתאוות בצע היא דבר בריא. אתה יכול להיות חמדן, ועדיין להרגיש טוב עם עצמך".
בתרבות הפופולרית > ספרות

ברומן "אמריקן פסיכו" (1991), קרייג מקדרמוט זוכה בתחרות תחפושת בליל כל הקדושים כשהוא מחופש לאיוון בוסקי.
הערות שוליים

↑  The New York Jewish Week: "Is Greed Godly?" by David E. Y. Sarna December 3, 2010
1 2 3 4  Haaratz: "This Day in Jewish History / A masterful Wall Street con man is arrested - Ivan Boesky elevated insider trading to an art form.
↑  Boesky, Ivan F., Merger Mania, Holt Rinehart Winston, 1985.
1 2 3  Westchester Magazine: "Seema Boesky’s Rich Afterlife - Juggling philanthropy, business, family, and love" By Nicholas Spangler with Esther Davidowitz November 2010
↑  Ivan Boesky at the TIME archive
↑  "A group of partners filed suit against Boesky". Los Angeles Times. 24 במרץ 1987. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Article on Boesky at New York
1 2   הוא הפך לסמל של תאוות הבצע בוול סטריט. אתמול הוא מת בגיל 87, באתר TheMarker‏, 21 במאי 2024
↑  Ivan Boesky Biography at enotes.com
↑  Goldman, Ari L. "Boesky Studying Hebrew and Talmud at Seminary" New York Times (July 23, 1987)
↑  Vivian Marino THE 30-MINUTE INTERVIEW - Stuart J. Boesky New York Times (September 4, 2012)
↑  Battling Boeskys Time.
↑  "Million Idea: Use Greed For Good". tribunedigital-chicagotribune. נבדק ב-13 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Commencement Speakers". berkeley.edu. נבדק ב-13 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90260453  CiNii: DA05206921  GND: 1271892758  ISNI: 0000 0000 2475 4297  LCCN: n84144789  NDL: 00433689  NTA: 130534110  VIAF: 35859302   WorldCat (עם VIAF): 35859302
איג הגדול

| --- | --- |

 לידה:  898? פריז, צרפת 
 פטירה:  16 ביוני 956 (בגיל 58 בערך) דורדאן, צרפת 
 מקום קבורה:  בזיליקת סן-דני 
 בן או בת זוג:  הדוויג מסקסוניה Eadhild Rohaut of Maine 
 
איג הגדול (צרפתית Hugues le Grand‏, 898 - 16 ביוני 956) בנו של רובר הראשון, מלך צרפת ואביו של איג קאפה מייסד השושלת הקאפטינגית.
ביוגרפיה

הוא נולד בפריז ונשא לאישה את איאדהילד, בתו של אדוארד הזקן מלך אנגליה, שילדה לו את איג קאפה שב-987 הפך למלך צרפת ולמייסד השושלת הקאפטינגית.
ב-936, אחרי מותו של ראול, מלך צרפת, איג הגדול שהיה דוכס הפרנקים ורוזן פריז, שלט כמעט בכל האזור שבין הלואר לבין הסן - שטח מקביל לזה של נויסטריה העתיקה, להוציא את האזור שנמסר לנורמנים ב-911. הוא השתתף בקריאתם של האצילים ללואי הרביעי לשוב מאנגליה ולרשת את כתר צרפת, אך נישואיו להדוויג מסקסוניה, בתו של היינריך הראשון, מלך גרמניה, גרמו למריבה בין איג הגדול לבין לואי הרביעי.
איג הגדול נשבע אמונים לאוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ותמך בו במאבקו נגד לואי הרביעי. ב-945 כאשר לואי הרביעי נפל בשבי הנורמנים, הם מסרו אותו לאיג הגדול ששחרר אותו ב-946 בתנאי שימסור לו את עיר המבצר לאן. ב-948 איימה מועצת הכנסייה, שהתכנסה באינגלהיים שבגרמניה, לנדות את איג הגדול, אלא אם כן יסכים לשלם פיצויים ללואי הרביעי. ב-950 איג הגדול הפך לוסאל של לואי הרביעי והשיב לו את העיר לאן.
ב-954, אחרי מותו של לואי הרביעי, הכיר איג הגדול בלותר, מלך צרפת, שבתמורה העניק לו את דוכסות בורגונדיה ואת אקיטן. איג הגדול הפך לדוכס בורגונדיה, אולם לא הצליח להשתלט על אקיטן.
איי אאגארד

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  האוקיינוס הדרומי 
 קואורדינטות:  65°51′00″S 53°40′00″E﻿ / ﻿65.85°S 53.666666666667°E﻿ / -65.85; 53.666666666667
 נתונים מדיניים
 על שם:  Bjarne Aagaard 
 מגלה:  משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה 
 תאריך גילוי:  30 בינואר 1930 
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיאיי אאגארד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיאיי אאגארד
 
איי אגארד (באנגלית: Aagaard Islands) המכונים גם איי בייארן אגארד (באנגלית: Bjarne Aagaard Islands ) הם קבוצת איים קטנים השוכנים ממערב לאי פרוקלמיישן, ולכף באטרבי בסמוך לחוף אנטארקטיקה, באוקיינוס הדרומי.
היסטוריה > גילוי האיים

האיים התגלו בינואר 1930 על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה (BANZARE) בפיקודו של סר דאגלס מוסון.
היסטוריה > מקור השם

מוסון נתן לארכיפלג את שמו.
מוסון קרא לאיים על שמו של ביארן אגארד (Bjarne Aagaard), היסטוריון נורווגי שעסק בחקר ההיסטוריה של אנטארקטיקה.
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע על מקור השם
אימפריות המעמקים

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  מייקל פרנץ' 
 תסריט:  רנדל פרייקס 
 שחקנים ראשיים:  אולגה קורילנקו 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין, ארצות הברית 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אימפריות המעמקים (אנגלית: Empires of the Deep) הוא סרט קולנוע מסוגת הפנטזיה, קופרודוקציה סינית-אמריקאית בתלת-ממד, בעלת תקציב של 100 מיליון דולר ונחשבת להפקה המשותפת בין ארצות הברית לרפובליקה העממית של סין מן היקרות בהיסטוריה.
הסרט נעשה בבימויו של מייקל פרנץ' ובכיכובם של אולגה קורילנקו ושי יאנפיי, המגלמים גבר צעיר ובתולת ים בסיפור אהבה שחושף עולם תת-מימי, עולם בני הים. עלילת הסרט מתרחשת על רקע הסיפור לפיו במשך אלפי שנים, אגדות על בתולות ים יפהפיות הקסימו אנשים מכל רחבי העולם. עולמן המרתק והמסתורי היה תמיד מקור לדמיונם של בני אדם. הסרט נועד כביכול לחשוף ולחקור את העולם המיסטי של בנות הים היפהפיות המפתות את הגברים.
הסרט זכה לביקורות שליליות, כבר עם פרסום הקדימון הרשמי לסרט, באוקטובר 2012. צילומי הסרט והפקתו החלו כבר בשנת 2010, אך הסרט לא יצא מעולם לאקרנים וייתכן שנגנז.
הערות שוליים

↑  דיפ שיט: הפקת הענק הסינית שוקעת למצולות, באתר ynet, 24 באוקטובר 2012
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איג קאפה, מלך צרפת

אִיג קַאפֶּה (בצרפתית: Hugues Capet;‏ 938 – 24 באוקטובר 996) היה מלך צרפת משנת 987 עד שנת 996. "קאפה" (בצרפתית Capet) פירושו "לובש הגלימה". צאצאיו של קאפה, בני השושלת הקאפטינגית וענפיה, משלו ברציפות בצרפת עד שנת 1848 (למעט בתקופת הרפובליקה הצרפתית הראשונה והקיסרות הראשונה בין 1792 ל-1815).
ביוגרפיה

קאפה נולד בשנת 938 בפריז למשפחה עשירה ורבת כוח. הוא היה בנם הבכור של איג הגדול, דוכס הפרנקים ורוזן פריז, אשר היה בנו של רובר הראשון, מלך צרפת, ושל הדוויג מסקסוניה, בתו של היינריך הראשון, מלך גרמניה. קאפה רצה להפוך לנזיר, ובשנת 980 העביר את שרידי הקדוש ואלרי לקתדרלה באמיין. לאחר שירש את אחוזותיו ותוארו של אביו, הפך לאציל החזק ביותר באותו הזמן בצרפת. איג כרת ברית עם שליטי גרמניה, ונשא לאישה את בתו של אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וכך הייתה לו השפעה רבה על המלך הקרולינגי החלש לותר. לאחר מותם של לותר ב- 986 ושל בנו לואי החמישי ב-987, שכנע אדלברון ארכיבישוף ריימס אספה של אצילים לבחור באיג קאפה כמלך צרפת. הוא הוכתר כמלך צרפת בעיר נויון, פיקרדי ב-3 ביולי 987, והיה בכך לאדם הראשון ממשפחה שאינה מלכותית שמלך בצרפת, והראשון בשושלת הקאפטינגית.
על אף שכוחו הצבאי היה מוגבל, והיה עליו לעיתים לבקש סיוע צבאי מדוכס נורמנדיה, בחירתו כמלך פה אחד העניקה לו כוח וסמכות מוסרית כלפי אציליו.
המלך איג היה בעל נכסים ליד שארטר ואנז'ו. בין פריז ואורליאן היה המלך בעל אחוזות ונכסים בגודל של 1,000 קמ"ר. אלו היו גבולות סמכותו, ואם היה מעז לצאת מהם היה בסכנת מוות. מעבר לבסיס כוח זה היו עדיין מקומות אשר לא קיבלו את סמכותו הפאודלית. באזורי הספר היו 150 צורות של מטבע, ולפחות תריסר שפות. איחוד צרפת לכלל יחידה אחת הסתבר כמשימה קשה, והמצב גרם למאבק מתמיד בין המלך ובין אציליו הפאודלים. מלכותו של קאפה התאפיינה במאבקים בלתי פוסקים בינו ובין הוסאלים שלו על גבולות אזור הסן והלואר. מעבר לכך, מינויו של ארנולף, אחיינו של דוכס לוריין, גרם לסכסוך עם האפיפיור יוחנן החמישה עשר, שעדיין היה בשיאו כאשר נפטר קאפה בשנת 996, ונטמן בבזיליקת סן-דני בפריז.
קאפה נשא לאישה את אדלאיד מאקיטן, בתו של הדוכס גיום מאקיטן. בנו, רובר השני, מלך אחריו.
בזמן המהפכה הצרפתית, כאשר רצו המהפכנים להדגיש את מוצאו של המלך לואי השישה עשר ואת היותו כאחד האדם, נקרא המלך בפיהם "האזרח קאפה" על שם אבי אבותיו, איג קאפה, אשר הוכתר כמלך בהסכמה, ולא מלך מכוח מוצאו או מכוח צו אלוהי.
ציור מהמאה ה-19 של חותמו של איג קאפה
אונונניום

אונונניום (Ununennium) הוא שמו הזמני של יסוד כימי משוער בטבלה המחזורית. מספרו האטומי 119, והוא עדיין לא יוצר מעולם.
לכשייוצר יהיה האונונניום יסוד מלאכותי שהוא היסוד ה-16 בסדרת היסודות העל-כבדים וה-27 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.
תצורת אלקטרונים עבור האלמנט החזוי 119 (Uue)
רקע

עד שנת 2016 הוכנו במעבדה בוודאות כל היסודות עד אוגאנסון, היסוד שמספרו האטומי 118, המסיים את השורה השביעית בטבלה המחזורית. מאמצי הכימאים החל משלב זה הם לייצר את היסוד המתחיל את השורה השמינית - היסוד ה-119.
תכונות משוערות

המדענים משערים שאי שם בתחילת השורה השמינית של הטבלה המחזורית נמצא אי של יציבות - דהיינו יסודות יציבים בעלי מחצית חיים ארוכה יחסית (וזאת בניגוד לכל שאר היסודות הכבדים המוכרים כיום).
כמו כן סביר שהאונונניום יהיה מתכת אלקלית, לאור מיקומו בטור הראשון של טבלת היסודות. יסוד זה משוער כיסוד רדיואקטיבי, המיוצר רק על ידי היתוך גרעיני.
אייל קרים

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1975–1984 2006–הווה
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלגה בסיירת מטכ"ל  מפקד סיירת צנחנים  ראש מחלקת הרבנות ברבנות הצבאית  הרב הצבאי הראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון    המערכה ברצועת הביטחון  מבצע עופרת יצוקה    מבצע צוק איתן מלחמת חרבות ברזל
 תפקידים אזרחיים
 ראש המכינה הקדם צבאית בישיבת עטרת כהנים
הרב איל קרים בשנת 1998 בעת היותו ראש מכינת עטרת ירושלים.
הרב אייל משה קרים (נולד בז' באדר א' ה'תשי"ז, 8 בפברואר 1957) הוא הרב הצבאי הראשי השביעי של צה"ל, בדרגת תת-אלוף. לפני כן שירת כראש מחלקת הרבנות ברבנות הצבאית הראשית, כמפקד פלוגה בסיירת מטכ"ל כמפקד סיירת צנחנים וכרב בישיבת עטרת ירושלים, ובמכינה הסמוכה לישיבה.
קורות חייו

גדל בגבעתיים כבן למשפחת חסידי קרלין, ולמד בישיבת בני עקיבא נחלים. באוגוסט 1975 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים ושובץ בגדוד 202. עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לצנחנים כמפקד מחלקה בגדוד 202. בהמשך שירת כמפקד פלוגה בגדוד ולקח חלק במבצע מוביל. בשנת 1981 יצא לחופשה ללא תשלום ולמד בישיבת מרכז הרב. באותה שנה נענה לפניית מפקד חטיבת הצנחנים, יורם יאיר, לשמש קצין מבצעים חטיבתי במבצע צלצל, פשיטה בעומק לבנון. לאחר המבצע המשיך קרים בתפקיד קמב"ץ חטיבת הצנחנים במלחמת לבנון הראשונה. לאחר המלחמה שירת כמפקד פלגה בסיירת מטכ"ל. בשנים 1983–1984 שירת כמפקד סיירת צנחנים. לאחר מכן השתחרר מצה"ל. בשנים 1985–2005 שימש בתפקיד פיקודי בדרגת סא"ל בעוצבת האש במילואים.
הרב קרים נשוי ואב לשישה, מתגורר בירושלים.
קורות חייו > תפקידים רבניים

בשנת 1985 החל ללמוד בישיבת עטרת ירושלים. לימודיו כללו כושר לרבנות שכונה ועיר. בשנים 1995–1999 שימש כר"מ במכינה הקדם צבאית של הישיבה ולאחר מכן התמנה לראש המכינה, תפקיד שבו כיהן עד 2004. בתקופה זו היה חבר בוועדת "השילוב הראוי" (של חיילים וחיילות) של צה"ל.
קורות חייו > תפקידים רבניים > ברבנות הצבאית

משמונה הרב אביחי רונצקי לרב הצבאי הראשי, נענה קרים לפנייתו וב-2006 שב לצה"ל. עם שובו שימש כראש מינהלת השילוב הראוי, ולאחר מכן כראש ענף הלכה ברבנות הצבאית. בשנת 2010 קודם לדרגת אל"ם ושימש כראש מחלקת הרבנות ברבנות הצבאית. בתקופה זו קידם את הוצאת ספרי "תורת המחנה" של הרבנות הצבאית העוסקים בשאלות הלכתיות העולות במציאות הצבאית בנושאים כמו תפילה, שבת, עירובין ומועדים. לאחר אירוע בבה"ד 1, בו יצאו צוערים דתיים מטקס בשל שירת חיילות, כתב איגרת לרבנים בסוגיית שירת הנשים בצבא, וחיווה דעתו שבמקום לעזוב, רשאים החיילים הנוכחים במקום להסתפק בהיסח הדעת או בהשפלת מבט.
ביולי 2016 הוחלט כי ימונה לרב הראשי לצה"ל. ב-1 בדצמבר 2016 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לתפקיד.
בשנת 2020 אישר כרב הצבאי הראשי נוהל חדש של משרד הביטחון לקבורה בבתי הקברות הצבאיים של מדינת ישראל, לפיו ההפרדה בין קברי יהודים לגויים תתבסס על העמקת קברי הגויים בעשרים סנטימטרים ובנוסף הוספת חציצה בתוך קבריהם, כך שבתום הקבורה לא יהיה ניתן לראותה.
בדצמבר 2021, פורסם כי הרמטכ"ל, אביב כוכבי, האריך את כהונתו כרבצ"ר לקדנציה נוספת. ביולי 2023 האריך הרמטכ"ל, הרצי הלוי, את כהונתו כרבצ"ר בשנתיים נוספות.
קורות חייו > הסערה סביב מינוי לרב הראשי לצה"ל

בשנים 2002–2004 השיב ל-1,323 שאלות במסגרת שו"ת האינטרנט של אתר "כיפה". תשובות שהשיב לשאלות שעסקו באשת יפת תואר, בשירות נשים בצה"ל ובהומוסקסואליות, עוררו סערה תקשורתית כאשר פורסם דבר מינויו לרב הצבאי הראשי. בעקבות זאת נפגש עם ראש אכ"א, חגי טופולנסקי, ועם הרמטכ"ל, גדי איזנקוט, ופרסם הבהרה שבה כתב, בין השאר, "אני מכיר בשונות ובמגוון הקיים בין חיילי צה"ל, ובתרומה החשובה של כל חייל וחיילת המשרתים בצה"ל, ללא קשר לנטייתו המינית או לעדה והלאום אליו הוא משתייך". ב-21 בנובמבר 2016, בעקבות עתירת מרצ, הוציא בג"ץ צו על תנאי המשהה את מינוי הרב קרים לרבצ"ר, וביקש את התייחסותו לדבריו בעבר. בתצהיר לבג"ץ כתב הרב קרים, בין היתר, שטעה בכך שהשיב בתמציתיות או שלא דייק בניסוח דבריו והיה מי שנפגע מהם, ושמעולם לא כתב או חשב שמותר לחיילים לאנוס נשים במלחמה. בעקבות התצהיר הודיעו העותרות לבג"ץ שאיבדו עניין בעתירה. לאחר מכן ביטל בג"ץ את צו הביניים.
ספריו

קשרי מלחמה - שו"ת בהלכות צבא. חמישה כרכים. בהוצאת מכון מערכות ישראל, ירושלים, ה'תשנ"ט-ה'תשס"ג.
הערות שוליים

↑  יעקב ארז, מ"ישיבת נחלים" לפשיטה בארנון, מעריב, 22 באוגוסט 1980.
↑  עמוס הראל, "עשה לך קרב", הארץ, 10 במרץ 2000.
1 2 3 4  תשובה המדינה לעתירה בבג"צ, באתר srugim
↑  עפרה לקס, מופת בחייו ובמותו – בגליון השבוע, באתר ערוץ 7, 13 בנובמבר 1987.
↑  קלמן ליבסקינד, "הערכים התהפכו לנו". ראיון פרידה מהרבצ"ר, באתר nrg‏, 21 במאי 2010
↑  שמעון כהן, 'הארץ' פועל להרחקת הציבור מהיהדות, באתר ערוץ 7, 21 באפריל 2013.
↑  הרבנות הצבאית, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 29 באוקטובר 2012.
↑  עוזי ברוך, "הארץ" מזועזע מפסק ההלכה של הרבנות הצבאית, באתר ערוץ 7, 21 באפריל 2013.
↑  צבי שיימן, ‏מול כל המקטרגים: הרב אייל קרים מונה לרבצ"ר, באתר "סרוגים", 1 בדצמבר 2016
↑  "הרב הצבאי הראשי לשעבר: חושש שהורים שכולים ירצו להוציא את יקיריהם מהקבר", באתר תאגיד השידור הציבורי, 03 בנובמבר 2020
↑  עדו בן פורת, פרסום ראשון: הוארכה כהונת הרבצ"ר תת-אלוף הרב איל קרים, באתר ערוץ 7, 14 בדצמבר 2021
↑  כפי שנחשף בכיפה: כהונתו של הרב הצבאי הראשי תוארך,  באתר כיפה, 17 ביולי 2023
↑  תשובות של הרב קרים באתר "כיפה"
↑  יפת תואר שבתורה - שאלה ותשובה, באתר "כיפה"
↑  גיוס בנות - שאלה ותשובה, באתר "כיפה"
↑  הומוסקסואליות - שאלה ותשובה, באתר "כיפה"
הומוסקסואליות 2 - שאלה ותשובה, באתר "כיפה"
↑  יואב זיתון, הרב הצבאי המיועד: כולם תורמים, ללא קשר לנטייתם, באתר ynet, 13 ביולי 2016
↑  נועם אמיר, ‏בג"ץ דחה זמנית את מינויו של אייל קרים לרב הצבאי הראשי, באתר מעריב אונליין, 21 בנובמבר 2016.
↑  גיל קלנר, ‏הרב אייל קרים בתצהיר לבג"צ: "מודה. טעיתי", באתר "סרוגים", 23 בנובמבר 2016
↑  נחמן גור, הח"כיות של מרצ משכו את העתירה כנגד הרבצ"ר אייל קרים: "ניצחנו", באתר חרדים10, 27 בנובמבר 2016.
| הרבנות הצבאית |
| --- | --- | --- |
| תחומי סמכות | הלכה צבאית • גיור חיילים מעוניינים • כשרות בצה"ל • נישואין לחיילים המעוניינים • קבורת חללים • כתיבת ובדיקת ספרי תורה, תפילין, מזוזות ומגילות לבסיסי צה"ל |    |
| רבנים צבאיים ראשיים | הרב שלמה גורן • הרב מרדכי פירון • הרב גד נבון • הרב ישראל וייס • הרב אביחי רונצקי • הרב רפי פרץ • הרב אייל קרים |    |
| חזנים צבאיים ראשיים | משה קראוס • אברהם כרמל • אריה בראון • חיים ויינר • שי אברמסון |    |
| ערכים קשורים | השירות הדתי • קורס רבנים צבאיים • מקהלת הרבנות הצבאית |    |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007569948005171  ISNI: 0000 0000 4647 208X  LCCN: no99061382  VIAF: 41477907   WorldCat (עם VIAF): 41477907
אורי זך

| --- | --- |

 לידה:  31 באוקטובר 1976 (בן 47)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 עיסוק:  נגן, מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי
 סוגה:  פופ
 כלי נגינה:  קלידים, פסנתר, אקורדיון
 בת זוג:  מירי מסיקה
 צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
אוֹרִי זך (נולד ב-31 באוקטובר 1976) הוא מוזיקאי, מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה

בוגר בית הספר למוזיקה "רימון". לפרסומו הראשון זכה זך בשנת 2005, כאשר הפיק ועיבד יחד עם שמוליק נויפלד את כל שירי אלבום הבכורה של אשתו הזמרת מירי מסיקה. באלבום ניגן זך בפסנתר ובקלידים, ואף הלחין את השיר "שני כוכבים" ("רחוק מכאן") למילותיו של ארז ברזוליק עם מסיקה עצמה. באותה שנה אף הפיק ועיבד את אלבום הבכורה של אוהד חיטמן, וניגן גם בו בקלידים.
בשנת 2006 הפיק ועיבד את שירי אלבום הבכורה של איה כורם, ואת האלבום "ככה מקרוב" של ניר סנדץ'. לאלבום הבכורה של הראל סקעת, שיצא באותה שנה, הלחין ועיבד זך את השיר "הרוח תשנה את כיוונה" למילותיה של אסתר שמיר. כמו כן באותה שנה ניהל מוזיקלית את המחזמר "כמו בסרט".
בשנת 2007 יצא האלבום השני של מסיקה, "שלום לאמונות", אשר גם בו הפיק ועיבד זך את כל השירים. באלבום זה הלחין את השירים "אסופים" (למילותיו של מוטי פרלמן) ו"שירה" לו גם כתב את המילים. בסוף אותה שנה הפיק את אלבומה של יעל נחשון, "פנייך". במאי 2010 הוציא זך סינגל בכורה כזמר, "בלגאן", שכתב והלחין בעצמו. בפברואר 2019, הפיק את השיר "מנגנת בי" של אריק סיני, אותו כתב שי רותם והלחינו עמרי קסטן ולירון בן שמעון.
כיום זך מנגן בהופעות של דני רובס ובהופעות של מירי מסיקה, לה נישא בשנת 2005. זך הוא גם המפיק המוזיקלי במספר תוכניות טלוויזיה, ביניהן גם "בית ספר למוסיקה". בנוסף, מלמד ומרכז את מסלול הפקה מוזיקלית בבית הספר למוזיקה של הקריה האקדמית אונו.
חיים אישיים

ב-2005 נישא לזמרת מירי מסיקה. ב-3 ביולי 2010 נולדה בתם הבכורה, וב-13 בספטמבר 2013 נולדה בתם השנייה.
מתגורר בקריית אונו.
אלבומים בהפקתו

"אוהד חיטמן" (2005)
"מירי מסיקה" (2005)
"איה כורם" (2006)
"ככה מקרוב" - ניר סנדץ' (2006)
"מקסימום בסוף ניפול" - תמיר חיטמן (2007)
"שלום לאמונות" - מירי מסיקה (2007)
"פנייך" - יעל נחשון (2007)
"משהו חדש מתחיל" - דני רובס (2008)
"שפה זרה" - איה כורם (2008)
"מה שבאור נעלם" - ירדן בר-כוכבא ודידי שחר (2009) (ארבעה שירים)
"חדשות טובות" - מירי מסיקה (2010)
"קצת אחרת" - רוני דלומי (2010)
"מלך" - מירי מסיקה (2012)
"סימנים על החול" - מירי מסיקה (2014)
איי אוקלנד

איי אוקלנד (באנגלית Auckland Islands; במאורית Motu Maha) הם קבוצת איים (ארכיפלג) ממקור געשי באוקיינוס השקט, השוכנים במרחק של 465 ק"מ מהאי הדרומי של ניו זילנד ונמצאים בשליטתה. האיים הם אתר מורשת עולמית מאז שנת 1998, וזאת כחלק מהאיים הסאב-אנטארקטיים של ניו זילנד, ושטחם המשתרע על פני 606 קמ"ר תופס את מרבית שטחם של כל האיים הסאב-אנטארקטיים של ניו זילנד, המכסים ביחד שטח של 764.58 קמ"ר. למרות שטחם הניכר יחסית אין האיים מיושבים.
גאוגרפיה

איי אוקלנד כוללים את האיים הבאים:
האי אוקלנד - צורתו של אי זה כצורת האות "ג", שטחו 510 קמ"ר - הגדול באיי אוקלנד ואורכו 42 ק"מ. הוא מתאפיין בקו חוף משונן ומפורץ, בצוקים תלולים ובטופוגרפיה טרשית. הנקודה הגבוהה באי היא בפסגת קוורן (Cavern Peak) הנישאת לגובה של 650 מטר. בצידו הדרומי הוא שולח שני חצאי איים הסוגרים על מפרץ צר המכונה "נורת' ארם" (North Arm - "הזרוע הצפונית"). מפרץ זה נפתח אל מיצר הים "קרנלי הרבור" (Carnley Harbour), המפריד בין האי אוקלנד לאי השני בגודלו בקבוצה - האי אדמס. מצר הים הוא שרידיו של הר געש כבוי ושני האיים שסביבו הם שרידי שפתיו של הלוע.
האי אדמס (Adams Island ) הוא האי השני בגודלו באיי אוקלנד, והוא משתרע על שטח של 100 קמ"ר. אדמס הררי מהאי אוקלנד ופיסגתו בהר דיק (Mount Dick) נישאת לגובה של 660 מטר.
איי דיסאפוינטמט (Disappointment Island או "איי האכזבה") היא קבוצת איים קטנים השוכנת כ-8 ק"מ מערבית לאי אוקלנד.
האי אנדרבי (Enderby Island) שוכן קילומטר בודד צפונית-מזרחית לאי אוקלנד.
באיי אוקלנד מספר איונים וצוקים סלעיים נוספים, רובם בקרבת חופיו של האי אוקלנד.