stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון קלי
הערות שוליים

↑  A Family Affair, ויקלי סטנדרד, 9 בנובמבר 2015
↑  טבלת מקבלי עיטורים, באתר עמותת חיל הנחתים
↑  Here’s What America’s Longest-Serving General Most Fears, ‏defenseone.com‏, 11 בינואר 2016
↑  Department of Defense Press Briefing by General Kelly in the Pentagon Briefing Room, אתר משרד ההגנה של ארצות הברית, 8 בינואר 2016
↑  Top General Says Mexico Border Security Now ‘Existential’ Threat to U.S., defenseone.com‏, 5 ביולי 2014
↑  'Hypocrisy' of legalizing pot undermines America's war on hard-core drugs, general says, ‏ militarytimes.com, ‏16 בינואר 2016
↑  ניו יורק טיימס והארץ, טראמפ: ראש הסגל ג'ון קלי יעזוב את התפקיד עד סוף החודש, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2018
↑  סוכנויות הידיעות, ‏טראמפ הודיע כי ג'ון קלי יסיים את תפקידו עד סוף השנה, באתר מעריב אונליין, 8 בדצמבר 2018
↑  ג'ון קלי באתר האוניברסיטה לביטחון לאומי
| הקבינט של ארצות הברית בממשל הראשון של דונלד טראמפ ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| בעלי תפקידים על פי חוק | בעלי תפקידים על פי חוק |  |
| סגן הנשיא | מייק פנס (2017–2021) |  |
| מזכיר המדינה | רקס טילרסון (2017–2018) • מייק פומפאו (2018–2021) |  |
| מזכיר האוצר | סטיבן מנושין (2017–2021) |  |
| מזכיר ההגנה | ג'יימס מאטיס (2017–2019) • מארק אספר (2019–2020) |  |
| התובע הכללי | ג'ף סשנס (2017–2018) • ויליאם בר (2019–2020) |  |
| מזכיר הפנים | ראיין זינקי (2017–2019) • דייוויד ברנהרדט (2019–2021) |  |
| מזכיר החקאות | סאני פרדו (2017–2021) |  |
| מזכיר המסחר | וילבור רוס (2017–2021) |  |
| מזכיר העבודה | אלכסנדר אקוסטה (2017–2019) • יוג'ין סקאליה (2019–2021) |  |
| מזכיר הבריאות ושירותי האנוש | טום פרייס (2017) • אלכס אזר (2018–2021) |  |
| מזכיר השיכון והפיתוח העירוני | בן קרסון (2017–2021) |  |
| מזכירת התחבורה | איליין צ'או (2017–2021) |  |
| מזכיר האנרגיה | ריק פרי (2017–2019) • דן ברוייט (2019–2021) |  |
| מזכירת החינוך | בטסי דבוס (2017–2021) |  |
| המזכיר לענייני חיילים משוחררים | דייוויד שולקין (2017–2018) • רוברט וילקי (2018–2021) |  |
| מזכיר ביטחון המולדת | ג'ון קלי (2017) • קירסטן נילסן (2017–2019) |  |
| הערה |  ↑  רשימה זו אינה כוללת מזכירים שכיהנו בפועל  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810597878805606  GND: 1121634788  ISNI: 0000 0004 0334 7384  LCCN: no2013048610  VIAF: 299993627   WorldCat (עם VIAF): 299993627 
קלי, 2012
מיק מולבני

מיק מולבני (באנגלית: Mick Mulvaney), או בשמו המלא ג'ון מייקל מולבני (באנגלית: John Michael Mulvaney; נולד ב-21 ביולי 1967) הוא פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הרפובליקנית, שכיהן בתפקיד השליח המיוחד של ארצות הברית אל צפון אירלנד. לשעבר ראש סגל הבית הלבן בפועל של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בשלושת החודשים הראשונים לשנת 2019.
ב-6 במרץ 2020 הודיע הנשיא טראמפ בטוויטר, כי מולבני יוחלף על ידי מארק מדוז וישמש כשליח מיוחד של ארצות הברית לצפון אירלנד. בראשית ינואר 2021 התפטר מהתפקיד. קודם ניהל את משרד הניהול והתקציב (OMB) והיה המנהל בפועל של הלשכה להגנת הצרכן הפיננסי (CFPB) מנובמבר 2017 עד דצמבר 2018.
ביוגרפיה

מולבני שירת באספה הכללית של דרום קרוליינה מ-2007 עד 2011, תחילה בבית הנבחרים של מדינה ואז בסנאט. הוא שימש כחבר בית הנבחרים מ-2011 עד 2017. הוא הוכרז כמועמד לניהול משרד הניהול והתקציב של הבית הלבן על ידי הנשיא הנבחר, דונלד טראמפ בדצמבר 2016 במועמדות שאושרה על ידי הצבעה בסנאט (51-49) ב-16 בפברואר 2017. בזמן שמולבני היה ידוע בתמיכתו המוצהרת בשמרנות כספית כחבר קונגרס, הוא פיקח על הרחבת הגרעון הדרמטית כמנהל משרד הניהול והתקציב. הגירעון עלה כתוצאה מהוצאות מוגברות והפחתת מיסים שהיו גבוהות מהרגיל בתקופה של התרחבות הכלכלה האמריקאית.
ב-14 בדצמבר 2018 הכריז הנשיא טראמפ כי מולבני ייכהן בתפקיד ראש סגל הבית הלבן בפועל במקומו של ג'ון קלי החל מתחילת 2019.
ב-7 בינואר 2021 התפטר מולבני מתפקידו כשליח המיוחד של ארצות הברית בצפון אירלנד, על רקע ההסתערות על קומפלקס הקפיטול של ארצות הברית.
אזיאוטרופ

איזופרופנול/מים שיווי משקל עם אזאוטרופ
אזיאוטרופ (Azeotrope) הוא תערובת של שני מרכיבים (מולקולות) או יותר, שבהרכב ספציפי נמצאים בשיווי משקל תרמודינמי בין האדים לנוזל כך שהרכב הריכוז שווה בשתי הפאזות. מצב זה גורם לכך שלא ניתן לשנות את הרכב הנוזל בנקודת ההרכב האזיאוטרופית על ידי זיקוק רגיל או על ידי הרתחה בלבד.
כדי להגיע בכל זאת להפרדה באחוזים גבוהים יותר, כלומר להעשיר את הנוזל למרות האזיאוטרופ, ישנן מספר שיטות שבהן ניתן להיעזר:
"זיקוק אזיאוטרופי" - הוספת מרכיב שלישי לתמיסה הבינארית ובכך לשנות את יחסי כוחות האינטראקציה הבין מולקולריים ולהוריד את טמפרטורת הרתיחה.
"זיקוק במיצוי" הוספת מרכיב שלישי לא עריב (מרכיב שאינו מסיס עם תרכובת שרוצים להעשיר אך ממיס בתוכו את התרכובת שמעוניינים להרחיק בעזרת הזיקוק, כך שבכל זמן התרכובת המורחקת מתמוססת במרכיב השלישי על פי קבוע ההתפלגות וממנו מזדקקת החוצה).
"מיצוי" כאשר ניתן להשתמש במיצוי חוזר או במיצוי בקולונה וכך לעקוף לחלוטין את בעיית האזיאטרופ כיוון שההשפעה הבעייתית של הטמפרטורה נעלמת.
"זיקוק ממברנלי" שימוש בממברנה כך שאחת התרכובות תעבור והשנייה לא.
שינוי לחץ כאשר שינוי הלחץ גורם למצב שיווי המשקל להשתנות.
רקס טילרסון

רקס טילרסון ונשיא רוסיה ולדימיר פוטין, 2012
טילרסון מושבע לתפקיד מזכיר המדינה על ידי סגן הנשיא מייק פנס. מאחוריו נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ
רקס ויין טילרסון (באנגלית: Rex Wayne Tillerson; נולד ב-23 במרץ 1952) הוא איש עסקים ודיפלומט אמריקאי. כיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית בממשלו של הנשיא דונלד טראמפ. לפני כן, כיהן כיושב ראש, נשיא ומנכ"ל חברת אקסון מוביל בשנים 2006–2016.
ביוגרפיה

טילרסון נולד בוויצ'יטה פולס שבטקסס. אביו היה בכיר בצופי אמריקה (אנ') והמשפחה עברה בעקבותיו לוורנון שבטקסס, לסטילווטר שבאוקלהומה ולהאנטסוויל בטקסס בה סיים טילרסון את לימודי התיכון ב-1970. ב-1975 סיים תואר ראשון בהנדסה אזרחית באוניברסיטת טקסס באוסטין.
ביוגרפיה > קריירה עסקית

לאחר לימודיו הצטרף לחברת אקסון, ב-1977 מונה לאחראי על מספר מתקני קידוח בסמוך לטיילר שבטקסס.
ב-1989 מונה למנהל החטיבה באקסון ארצות הברית האחראית להפקת נפט וגז טבעי בטקסס, אוקלהומה, ארקנסו וקנזס. ב-1992 מונה ליועץ לענייני תפוקה בחברה. ב-1995 מונה לנשיא אקסון תימן ונשיא חברת הבת של אקסון בתאילנד. ב-1998 מונה לסגן נשיא אקסון ונצ'רס ולנשיא אקסון נפטגז, האחראית לפעילויות אקסון ברוסיה בהם בים הכספי ובסחלין. ב-1999 מונה לסגן נשיא חברת הפיתוח של אקסון מוביל וב-2001 לסגן נשיא בכיר באקסון מוביל. במרץ 2004 מונה לנשיא וחבר מועצת המנהלים של החברה. בינואר 2006 מונה ליושב ראש ומנכ"ל אקסון מוביל. ב-2009 הוביל את רכישת חברת XTO Energy תמורת כ-36 מיליארד דולר, העסקה הגדולה ביותר בתולדות החברה מאז האיחוד של אקסול ומוביל.
ביוגרפיה > קריירה ועמדות פוליטיות

בתחום הפוליטי מזוהה טילרסון עם המפלגה הרפובליקנית, הוא תמך בקמפיין הבחירות לנשיאות של ג'ורג' ווקר בוש, של מיט רומני ושל ג'ב בוש, ובקמפיין של פול ראיין ושל מיץ' מקונל לקונגרס.
טילרסון תומך בהסרת החוק המונע ייצוא נפט וגז טבעי נוזלי מארצות הברית. בנושא ההתחממות הגלובלית ציין כי הוא לא רואה דרך מעשית להפחתת פליטות הפחמן דו-חמצני בלי לפגוע בצמיחה הכלכלית ובאיכות החיים, וכי אין טעם להציל את כדור הארץ אם האנושות תסבול מכך. הוא ציין כי בני האדם יסתגלו לשינויים באקלים, כפי שהסתגלו בעבר לשינויים.
ביוגרפיה > קשריו עם רוסיה

לטילרסון יחסים קרובים עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ושניהם מכירים עוד מן התקופה שבה טילרסון שימש כנשיא חברת אקסון נפטגז ברוסיה בתקופת נשיאותו של בוריס ילצין. כמנכ"ל אקסון מוביל פעל בשיתוף עם החברה הרוסית רוסנפט לקידוחי נפט באזור הארקטי. בשנת 2011 טילרסון חתם בשם חברת אקסון על הסכם עם רוסיה לקידוחי נפט באזור שערכם עשוי להגיע ל-300 מיליארד דולר. אף שפעולות הקידוח החלו בים קארה בקיץ 2014, הן הופסקו בעקבות עיצומים שהוטלו על רוסיה על רקע פלישת רוסיה לאוקראינה. הוא כיהן כחבר הנהלת לשכת המסחר ארצות הברית-רוסיה. ב-2013 העניק לו פוטין את עיטור מסדר הידידות של רוסיה.
לאחר שהוחלט למנותו למזכיר המדינה מתח ביקורת על רוסיה וציין כי הוא תומך בסנקציות נגדה עקב הסיפוח הלא-חוקי של חצי האי קרים.
פעילות ציבורית

הוא כיהן כיושב ראש מכון הנפט האמריקאי, שימש חבר מועצת הנאמנים של המרכז ללימודים אסטרטגיים ובין-לאומיים. ב-2013 נבחר לחבר האקדמיה הלאומית להנדסה. בשנים 2010–2012 כיהן כנשיא צופי אמריקה, וכן כיהן כיושב ראש קרן ההשכלה לסטודנטים אפרו-אמריקאיים (UNCF). הוא מכהן כסגן נשיא האגודה שגייסה כספים ופעלה לשיפוץ תיאטרון פורד ופתיחתו מחדש מ-2009, ומכהן במועצת נשיא אוניברסיטת טקסס באוסטין.
פעילות ציבורית > מזכיר המדינה של ארצות הברית

ב-13 בדצמבר 2016 הכריז הנשיא הנבחר של ארצות הברית דונלד טראמפ כי בכוונתו למנות את טילרסון למזכיר המדינה של ארצות הברית. הסנאט אישר את מינויו ב-1 בפברואר 2017 (ברוב של 56 תומכים מול 43 מתנגדים) והוא נכנס לתפקידו באותו היום.
ב -15 בפברואר 2017, טילרסון יצא למסע הראשון שלו לחו"ל כמזכיר המדינה, לבון, על מנת להיפגש עם שרי החוץ של ה-G20.בבון, טילרסון נפגש עם שר החוץ הרוסי סרגיי לברוב, שר החוץ הבריטי בוריס ג'ונסון, וכן עמיתיו מאיטליה, טורקיה, סעודיה, עומאן ואיחוד האמירויות הערביות. טילרסון דחק ברוסיה לסגת ממזרח אוקראינה, וציין כי "ארצות הברית תשקול לעבוד עם רוסיה כאשר נוכל למצוא תחומים של שיתוף פעולה מעשי שיועיל לאזרחים האמריקאים. היכן שלא נראה עין בעין, ארצות הברית תעמוד על האינטרסים והערכים של אמריקה ובעלות בריתה, כאשר אנו מחפשים אחר מחנה משותף חדש, אנו מצפים מרוסיה לכבד את מחויבותה להסכמי מינסק ולפעול נגד הסלמת האלימות באוקראינה ". טילרסון גם אישר מחדש את מחויבותה של ארצות הברית להגן על קוריאה הדרומית ויפן.
במרץ 2017, טילרסון עשה את המסע הראשון שלו לאסיה, כשנסע ליפן, קוריאה הדרומית והרפובליקה העממית של סין. טילרסון אמר בביקורו כי המאמצים הדיפלומטיים ב-20 השנים האחרונות לעצור את הפיתוח הגרעיני של קוריאה הצפונית "נכשלו". טילרסון הצהיר גם כי ייתכן כי ארצות הברית תצטרך לנקוט בפעולות מנע, באמירתו "בהחלט, אנחנו לא רוצים שהדברים יגיעו לסכסוך צבאי... אבל ברור שאם קוריאה הצפונית תנקוט בפעולות המאיימות על הכוחות הדרום קוריאניים או על הכוחות שלנו, אז זה ייתקל בתגובה הולמת, אם הם מעלים את האיום של תוכנית הנשק שלהם לרמה שאנחנו מאמינים שדורשת פעולה, האופציה הזאת מונחת על השולחן".
באפריל 2017, טילרסון ביקר ברוסיה ונפגש עם שר החוץ סרגיי לברוב והנשיא ולדימיר פוטין. בביקורו טילרסון הזהיר את רוסיה מהסיכון של תמיכתה בנשיא בשאר אל-אסד.
ביוני 2017 הוציא טילרסון את מיאנמר, עיראק ואפגניסטן מרשימת המדינות המעסיקות ילדים חיילים בדו"ח הסחר בבני אדם לאותה השנה.
פעילות ציבורית > מזכיר המדינה של ארצות הברית > יחסיו עם הנשיא טראמפ ופיטוריו

באוקטובר 2017 הופיעו דיווחים בחדשות על היחלשות היחסים בין טילרסון לבין הנשיא דונלד טראמפ. על פי דיווחי חדשות, בפגישה שהתקיימה ב-20 ביולי באותה השנה, הציע טראמפ לעלות פי עשרה את הארסנל הגרעיני של ארצות הברית, שעלותו טריליונים וייקח שנים רבות. לאחר מכן, היו דיווחים גם כי בפגישה זו טילרסון כינה את טראמפ "אידיוט".
לדברי הבית הלבן, טראמפ התקשר לטילרסון ב-9 במרץ 2018 ואמר לו שהוא יוחלף. טילרסון קטע ביקור באפריקה וחזר לארצות הברית ב-12 במרץ. ב-13 במרץ הכריז טראמפ באמצעות ציוץ בטוויטר על פיטור מזכיר המדינה טילרסון. דוברו של טילרסון, סטיב גולדשטיין (תת מזכיר המדינה לדיפלומטיה ציבורית), צוטט על ידי וושינגטון פוסט כי טילרסון לא ידע את סיבת פיטוריו ידי טראמפ ורק נודע לו על הדחתו כאשר הוא קרא את הציוץ של טראמפ המודיע כי הוא פוטר. הערכות הן כי טילרסון פוטר מתפקידו על רקע מחלוקות רבות עם הנשיא טראמפ, ובראשן בעניין השיחות עם קוריאה הצפונית, אשר תוכננו למאי 2018, להן התנגד מזכיר המדינה טילרסון.
משפחה

טילרסון נשוי בשנית לרנדה. הוא אב לזוג תאומים מרעייתו הראשונה, ולבן מרעייתו השנייה, וכן אב חורג לבנה מנישואיה הקודמים של רנדה. מתגורר באירווינג שבטקסס.
רעידת האדמה בסוריה (1202)

| --- | --- |
 סוג:  רעידת אדמה
 תאריך התרחשות:  20 במאי 1202
 מגניטודה:  7.6 בסולם מגניטודה לפי מומנט
 במדינות או באזורים:  השושלת האיובית, ממלכת ירושלים
 הרוגים:  לכל היותר 1.1 מיליון נפשות
 קואורדינטות:  33°30′N 36°00′E﻿ / ﻿33.5°N 36°E﻿ / 33.5; 36
  (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןרעידת האדמה בשארם א שייח' (1969)(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןרעידת האדמה בשארם א שייח' (1969)
 
רעידת האדמה של שנת 1202 היא רעידת אדמה שהתרחשה בסוריה ב-20 במאי 1202, כאשר מוקד רעידת אדמה היה בדרום-מערב סוריה. על פי אחת הערכות, מספר ההרוגים כתוצאה מהרעידה נאמד ב-1.1 מיליון נפשות, אם כי הערכות אחרות נוקבות במספר נמוך בהרבה. רעידת האדמה הורגשה על פני שטח נרחב, מסיציליה ועד מסופוטמיה, ומאנטוליה עד למצרים העליונה, והשפיעה במיוחד על השושלת האיובית ועל ממלכת ירושלים. הערים צור, עכו ושכם ספגו נזקים כבדים. על פי המחקר האחרון שהתבצע אודות רעידת האדמה הספציפית הזו, גודלה היה במגניטודה 7.6. מחקר מוקדם יותר, העריך שמדובר במגניטודה 7 בלבד.
תיעוד הרעידה

לפי מקורות שונים, רעידת אדמה גדולה או אוסף של מספר רעידות פגעו באזור בין השנים 1201 עד 1202. מן המקורות לא ברור אם מדובר ברעידה אחת עוצמתית מאוד או בסדרה של רעידות עוקבות שאין ביניהן כל קשר. בהתחשב בעובדה שרעידות אדמה גדולות לא פוקדות את האזור בתדירות גבוהה, סביר יותר להניח שמדובר ברעידת אדמה אחת גדולה. חוקרים אחרים הסיקו כי אירעו שתי רעידות אדמה גדולות בפרק זמן קצר אחת מהשנייה, הראשונה ב-6 ביוני 1201 והשנייה ב-20 במאי 1202.
השפעות

הרעידה הורגשה מסיציליה במערב ועד לצפון-מזרח איראן, ומקונסטנטינופול בצפון ועד לאסואן בדרום. האזורים בהם פגעה הרעידה והורגשה היטב - בסדר יורד לפי צפיפות האוכלוסייה הם: לבנון, צפון ארץ ישראל, ירושלים, ירדן, דרום טורקיה (אנטיוכיה, ממלכת קיליקיה הארמנית, מזרח אנטוליה), סיציליה, עיראק, איראן, מצרים (עד לאסואן), קונסטנטינופול ואף סאוטה שבחלקו המערבי ביותר של הים התיכון.
האזורים שניזוקו הכי קשה מכולם היו הר הלבנון, צור, עכו, בעלבכ, בית ג'ן, שכם, שטח הבניאס, דמשק, חורן, טריפולי, וחמה.
יש ארכאולוגים הסבורים שאבן הראשה בקשת השער המערבי של מצודת נמרוד נשמטה חלקית כתוצאה מרעידת האדמה הזו. אחרים המייחסים אפקט סייסמי זה של ערעור קשת השער לרעידת אדמה שהתרחשה בצפון ארץ ישראל ובלבנון בשנת 1759.
השפעות > צונאמי

גלי הצונאמי שהכו באזור ככל הנראה נצפו במזרח קפריסין ומחופי סוריה ולבנון.
השפעות > הרוגים

לפי הערכה גסה למדי, שכוללת את מניין ההרוגים כתוצאה מן הרעידה, ובכלל גם אנשים שמתו ממגפה כתוצאה מהצפה של נהר הנילוס, הרעידה קטלה את חייהם של כ-1,100,000 איש. הערכה ריאלית וזהירה יותר מציינת שסך ההרוגים מן הרעידה הגדולה נאמד בלא יותר מ-30,000 איש.
ראו גם

רעידות האדמה בצפון ארץ ישראל ובלבנון (1759)
לקריאה נוספת

Ambraseys N.N., Melville C.P., "An analysis of the Eastern Mediterranean Earthquake of 20 May 1202", In: W.H.K. Lee, H. Meyers, K. Shimazaki (eds.), Historical Seismograms and Earthquakes of the World, Academic Press, London, 1988. pp. 181–200.
הערות שוליים

↑  Susan E. Hough, Ron Avni, "The 1170 and 1202 CE Dead Sea Rift earthquakes and long-term magnitude distribution of the Dead Sea Fault Zone", Israel Journal of Earth Sciences 58(3), December 2009, pp. 295–308
↑  Ronnie Ellenblum,", Crusader castle torn apart by earthquake at dawn, 20 May 1202", Geology 26 (4), 1998, pp. 303-306
↑  רעידות האדמה ההיסטוריות של סוריה: משנת 1365 לפני הספירה ועד שנת 1900
↑   משה גלעד, לעמוד מול נוף רמת הגולן ולא להאמין: לפני 800 שנה היו כאן זברות?, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2023
↑  רעידות האדמה ההיסטוריות של סוריה: משנת 1365 לפני הספירה ועד שנת 1900
| רעידות אדמה באזור הלבנט |
| --- | --- | --- |
| העידן הקלאסי | רעידת האדמה באנטיוכיה ב-115 • רעידת האדמה ביהודה ב-130 • רעידות האדמה בגליל ב-363 • רעידת האדמה באנטיוכיה ב-526 • רעידת האדמה בביירות ב-551 |  |
| ימי הביניים | רעידת האדמה בגליל ב-749 • רעידת האדמה בדמשק ב-847 • רעידת האדמה בעכו ב-881 • רעידת האדמה בבקעת הירדן ב-1033 • רעידת האדמה במזרח הקרוב ב-1068 • רעידת האדמה בעמק הירדן ב-1138 • רעידת האדמה בחלב ב-1138 • רעידת האדמה בחמה ב-1157 • רעידת האדמה בסוריה ב-1170 • רעידת האדמה בסוריה ב-1202 |  |
| התקופה העות'מאנית | רעידות האדמה במזרח הקרוב ב-1759 • רעידת האדמה בירושלים ב-1834 • רעידת האדמה בגליל ב-1837 |  |
| העת המודרנית | רעידת האדמה ביריחו ב-1927 • רעידות האדמה בנפת שוף בלבנון ב-1956 • רעידת האדמה בשארם א-שייח' ב-1969 • רעידת האדמה במפרץ אילת ב-1995 • רעידת האדמה בטורקיה ב-2023 |  |
גייזר ויימנגו

גייזר ויימנגו בזמן התפרצות
גייזר ויימנגו בסביבות 1910
מקומו של הגייזר ב-2011
גייזר ויימנגו (באנגלית: Waimangu) הוא גייזר הממוקם בניו זילנד, ליד הר רוטורואה. אחת מהתפרצויותיו, שקרתה ב-1904, היא הגבוהה ביותר שאירעה: שיא גובה המים אז היה 457 מטרים.
היסטוריה

רוב סביבתו של הגייזר נהרסה בהתפרצות הר געש סמוך לשנת 1886.
הגייזר נוצר בשנת 1900 ובכל התפרצויותיו שיא גובה המים היה גבוה מהרגיל.
ב-31 באוגוסט 1903 נהרגו ארבעה תיירים, בעת התפרצות של הגייזר.
הגייזר נאטם בעקבות מפולת סלעים בשנת 1904.
הערות שוליים

↑  United Press Association (31 באוגוסט 1903). "WAIMANGU GEYSER - 1903". New Zealand Disasters and Tragedies. נבדק ב-21 בינואר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של ניו זילנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ריינס פריבס

ריינולד ריצ'רד "ריינס" פריבס (באנגלית: Reinhold Richard "Reince" Priebus; נולד ב-18 במרץ 1972) הוא עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, לשעבר ראש סגל הבית הלבן תחת הנשיא דונלד טראמפ.  קודם לכן כיהן כיו"ר הוועדה הרפובליקנית הלאומית וכיו"ר המפלגה בוויסקונסין.
ביוגרפיה

פריבס, בנם של ריצ'רד ודימיטרה, נולד בניו ג'רזי וגדל בקנושה שבוויסקונסין. ב-1994 סיים תואר ראשון בהצטיינות במדע המדינה ואנגלית מאוניברסיטת ויסקונסין–וייטווטר. במהלך לימודיו היה נשיא אגודת הסטודנטים וראש תא המפלגה הרפובליקנית. לאחר הלימודים עבד עבור ועדת החינוך של האספה הלאומית של ויסקונסין (בית הנבחרים של המדינה), ולאחר מכן בבית המשפט לערעורים של ויסקונסין, בבית המשפט העליון של ויסקונסין, ובבית המשפט הפדרלי של מחוז דרום פלורידה. ב-1998 סיים תואר JD בהצטיינות במשפטים באוניברסיטת מיאמי. בתקופת לימודיו כיהן כראש נציגות הסטודנטים של בית הספר למשפטים. הוא שב לוויסקונסין ועבד כעורך דין בפירמת עורכי הדין Michael Best & Friedrich LLP בה נהיה שותף ב-2006.
ב-2004 התמודד מטעם המפלגה הרפובליקנית לסנאט של ויסקונסין, אך הפסיד לסנאטור המכהן. הוא שימש גזבר וסגן יו"ר המפלגה הרפובליקנית בוויסקונסין. ב-2007 נבחר ליו"ר המפלגה בוויסקונסין, הצעיר ביותר לכהן בתפקיד זה. ב-2009 מונה ליועץ המשפטי של הוועדה הרפובליקנית הלאומית. הוא התפטר מתפקידו בדצמבר 2010 לקראת התמודדותו ליו"ר הוועדה, ובינואר 2011 נבחר לתפקיד אחרי שגבר על אן וגנר. בינואר 2013 ובינואר 2015 נבחר לכהונות נוספות כיו"ר הוועדה. במהלך תפקידו הוביל את שיקום המפלגה ויציאתה מחובות. הוא מקורב לפול ראיין לו סייע להיבחר לראשונה לקונגרס ב-1998, והשניים תמכו לאורך השנים זה בזה בגיוס כספים ובמערכות בחירות, וכן למושל ויסקונסין סקוט ווקר.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 הגן על בחירתו של דונלד טראמפ כמועמד המפלגה לנשיא, חרף קולות שקראו לוועדה להתנער ממנו. לפריבס נזקפת בניית המנגנון ומתן הגיבוי המפלגתי שסייע לטראמפ להיבחר כנשיא, ולמפלגה הרפובליקנית לשמור על הרוב בסנאט ובבית הנבחרים של ארצות הברית. לאחר הבחירות החליט טראמפ למנותו לראש סגל הבית הלבן, והוא נכנס לתפקידו ב-20 בינואר 2017.
ב-28 ביולי 2017 מינה הנשיא טראמפ את ג'ון קלי לתפקיד ראש סגל הבית הלבן, במקומו של פריבס, שנאלץ לעזוב את תפקידו. כהונתו של פריבס בתפקיד הייתה הקצרה ביותר עבור ראש סגל הבית הלבן למעט כהונות ביניים של ממלאי מקום.
לאחר שירותו בממשל מונה לנשיא והאסטרטג הראשי בפירמת עורכי הדין Michael Best & Friedrich, הוא התגייס לשירות המילואים בצי ארצות הברית, וכן מונה לפרשן פוליטי ברשת CBS.
פריבס נשוי לסאלי, ואב לבן ובת. הוא שימש נשיא התזמורת הפילהרמונית של קנושה ומכהן כחבר הוועד המייעץ שלה. הוא חבר הוועד המייעץ של מרכז Care Net בקנושה, ארגון תמיכה לנשים בהיריון הפועל למניעת הפלות מלאכותיות.
הערות שוליים

↑  גיא אלסטר‏, חיסול יתושים ופיטורים בטוויטר: ההשפלה שהעביר טראמפ את ראש הסגל המודח, באתר וואלה, 29 ביולי 2017
1 2  How to Get Trump Elected When He's Wrecking Everything You Built, בלומברג, 26 במאי 2016
↑  Chairman Priebus leads RNC revival: From $23M in the red to $7M in the black, ‏thehill.com‏, 16 בפברואר 2012
1 2  The Cheesehead Mafia: Paul Ryan and the Rise of Wisconsin Republicans, האטלנטיק, 29 באוגוסט 2012
↑  Priebus pick a big boon for Ryan, פוליטיקו, 13 בנובמבר 2016
↑  Reince Priebus’ moment, פוליטיקו, 10 בנובמבר 2016
↑  Donald J. Trump, I am pleased to inform you that I have just named General/Secretary John F Kelly as White House Chief of Staff. He is a Great American...., @realDonaldTrump, ‏2017-07-28
| הקבינט של ארצות הברית בממשל הראשון של דונלד טראמפ ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| בעלי תפקידים על פי חוק | בעלי תפקידים על פי חוק |  |
| סגן הנשיא | מייק פנס (2017–2021) |  |
| מזכיר המדינה | רקס טילרסון (2017–2018) • מייק פומפאו (2018–2021) |  |
| מזכיר האוצר | סטיבן מנושין (2017–2021) |  |
| מזכיר ההגנה | ג'יימס מאטיס (2017–2019) • מארק אספר (2019–2020) |  |
| התובע הכללי | ג'ף סשנס (2017–2018) • ויליאם בר (2019–2020) |  |
| מזכיר הפנים | ראיין זינקי (2017–2019) • דייוויד ברנהרדט (2019–2021) |  |
| מזכיר החקאות | סאני פרדו (2017–2021) |  |
| מזכיר המסחר | וילבור רוס (2017–2021) |  |
| מזכיר העבודה | אלכסנדר אקוסטה (2017–2019) • יוג'ין סקאליה (2019–2021) |  |
| מזכיר הבריאות ושירותי האנוש | טום פרייס (2017) • אלכס אזר (2018–2021) |  |
| מזכיר השיכון והפיתוח העירוני | בן קרסון (2017–2021) |  |
| מזכירת התחבורה | איליין צ'או (2017–2021) |  |
| מזכיר האנרגיה | ריק פרי (2017–2019) • דן ברוייט (2019–2021) |  |
| מזכירת החינוך | בטסי דבוס (2017–2021) |  |
| המזכיר לענייני חיילים משוחררים | דייוויד שולקין (2017–2018) • רוברט וילקי (2018–2021) |  |
| מזכיר ביטחון המולדת | ג'ון קלי (2017) • קירסטן נילסן (2017–2019) |  |
| בעלי תפקידים ברמת קבינט | בעלי תפקידים ברמת קבינט |  |
| מנהל הסוכנות להגנת הסביבה | סקוט פרואיט (2017–2018) • אנדרו וילר (2018–2021) |  |
| מנהל משרד הניהול והתקציב | מיק מולבני (2017–2020) • ראסל ווט (2020–2021) |  |
| ראש המודיעין הלאומי | דן קואטס (2017–2019) • ג'ון רטקליף (2020–2021) |  |
| ראש ה-CIA | מייק פומפאו (2017–2018) • ג'ינה הספל (2018–2021) |  |
| נציב הסחר של ארצות הברית | רוברט לייטהייזר (2017–2021) |  |
| שגרירת ארצות הברית באומות המאוחדות | ניקי היילי (2017–2019) • קלי קרפט (2019–2021) |  |
| מנהלת הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית | לינדה מקמהן (2017–2019) • ג'וביטה קרנזה (2020–2021) |  |
| ראש סגל הבית הלבן | ריינס פריבס (2017) • ג'ון קלי (2017–2019) • מארק מדוז (2020–2021) |  |
| הערה |  ↑  רשימה זו אינה כוללת מזכירים שכיהנו בפועל  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 112163107X  ISNI: 0000 0004 9783 9549  LCCN: no2016162458  VIAF: 5500148209312300460004   WorldCat (עם VIAF): 5500148209312300460004
גל החום בצפון אמריקה (2021)

| --- | --- |

חריגות טמפרטורת אוויר ברחבי צפון אמריקה ב-27 ביוני 2021, בהשוואה לקו הבסיס של 2014–2020
 סוג:  גל חום
 תאריך התרחשות:  2021 
 תאריך התחלה:  21 ביוני 2021
 תאריך סיום:  יולי 2021 
 משך האסון:  21 ביוני 2021 – יולי 2021 (כ־11 ימים) 
 במדינות או באזורים:  קנדה קנדה   ארצות הברית ארצות הברית
 הרוגים:  1,408 (הערכה)
 
גל החום בצפון אמריקה (2021) היה גל החום הקיצוני ביותר שנמדד אי פעם בצפון היבשת ושהשפיע רבות על תושבי מערב האוקיינוס השקט ומערב קנדה. בפרט בצפון קליפורניה, איידהו, מערב נבדה, אורגון ווושינגטון בארצות הברית, כמו גם קולומביה הבריטית ובהמשך גם באלברטה, מניטובה ובטריטוריות הצפון מערביות, ססקצ'ואן ויוקון.
גל החום גרם למספר רב של שריפות ענק, אשר הובילו לשיבוש נרחב באזור. אחת מהן הרסה במידה רבה את ליטון שבקולומביה הבריטית, המקום בו נקבעה הטמפרטורה הגבוהה ביותר בקנדה. החום גרם גם לפגיעה בתשתיות הכבישים והרכבות, סגירת עסקים, שיבוש אירועי התרבות והביא להמסה נרחבת של גושי שלג, שחלקם הביאו לשיטפונות.
רקע

ב־23 ביוני הזהיר שירות מזג האוויר הלאומי של ארצות הברית ה-NWS, מפני גל חום מתקרב בצפון מערב האוקיינוס השקט, שאת מקורו ניתן לייחס לגשמים בסין. שם עלה האוויר החם והלח ולבסוף נשאב על ידי זרם הסילון שהוביל אותו מזרחה מעל מים קרירים יותר. כאשר זרם אוויר זה נתקל באזור לחץ גבוה במפלס העליון, המכונה גם רכס, הוא החל להתעוות באופן משמעותי ב-25 ביוני, ואילץ להכיל את אזור הלחץ הגבוה מדרום לנפתול זרם הסילון.
תנאים אלה פינו מקום לחסימת רקס (אנ') מסיבית. במצב זה, אזור בלחץ גבוה נשאר שם זמן רב ואינו מאפשר לציקלונים לעבור דרכו, מה שהיה יכול לקרר את האזור. מכיוון שצפון מערב האוקיינוס השקט, בדיוק כמו דרום מערב, חווה תנאי בצורת קשים, האוויר החם שכבר התחמם מהר מהרגיל, שהעצים את הרכס בצורה כה חזקה, גרם לכיפת חום (אנ').
לאחר שכיפת החום ריחפה מעל קולומביה הבריטית וצפון מערב ארצות הברית במשך מספר ימים, היא החלה לנוע מזרחה, ושברה שיאים ממזרח להרי הרוקי, במיוחד בחלקים הצפוניים של מחוזות הערבה.
הטמפרטורות

רוב צפון מערב האוקיינוס השקט, הידוע בדרך כלל במזג האוויר הממוזג שלו בחודש יוני, מדד טמפרטורות מרביות של 20–35 מעלות צלזיוס מעל הרגיל במהלך גל החום. למעשה, הטמפרטורות היו כל כך חריגות שהשפל הלילי היה גבוה יותר מהטמפרטורות הגבוהות הממוצעות שהאזור הזה בדרך כלל מרגיש בעונה זו של השנה.
הטמפרטורות > קנדה

הטמפרטורות הגבוהות ביותר של גל החום נרשמו בקולומביה הבריטית, אך גם מחוזות ושטחים אחרים סבלו. נכון ל-29 ביוני נקבעו 103 שיאי חום בכל הזמנים ברחבי מערב קנדה. ב-29 ביוני הטמפרטורה בליטון שבקולומביה הבריטית הגיעה ל-49.6 מעלות צלזיוס. הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה אי פעם בקנדה. טמפרטורה זו נמדדה לאחר קביעת שיאים חדשים ברציפות של 46.6 ב-27 ביוני ו-47.9 ב-28. ביוני.