stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עיתונות מקוונת
מקורות כלכליים

תעשיית העיתונות המסורתית סובלת מקיצוץ לאורך שנים ארוכות, בעוד תחום האינטרנט הצליח למשוך מקורות כלכליים כמו פרסום, המהווה אחד המקורות הכספיים המשמעותיים ביותר של אמצעי התקשורת. עסקים רבים החלו להפנות את מרבית תקציב הפרסום מהעיתונות המודפסת לעיתונות המקוונת, וזאת מתוך הבנה שהרלוונטיות של אתרי החדשות האינטרנטיים חזקה בהרבה מהגרסה המודפסת של העיתון.
בעיתונות המקוונת צצו גם אפשרויות פרסום רבות ללא המגבלות אשר קיימות בעיתון המסורתי, שהפרסום בו מבוסס על חשיפה גדולה שפונה לקהל רחב במיוחד. לעומתו באינטרנט יש יכולת לייצר פרסום ממוקד במיוחד לקהל יעד מצומצם שאליו המפרסם מכוון. היתרונות הללו הוזילו באופן משמעותי את עלויות הפרסום שהיו יקרות בעיתונות המודפסת, הוזלה שהיטיבה עם העסקים הקטנים, שלראשונה יכלו להרשות לעצמם לפרסם ונהנו מצמיחה כלכלית רחבה. האינטרנט הפך תוך שנים ספורות למדיה החזקה ביותר בעולם הפרסום, עם תנועת משתמשים ותנועת תכנים עצומה.
בנוסף, הנהירה ההמונית של עסקים לרשת העצימה את כוחה וגרמה לירידה בחשיבות של העיתון המסורתי בקרב המוסדות הכלכלים והתרבותיים בחברה. הירידה בפרסום וברלוונטיות של העיתון המודפס היא מכה כלכלית קשה לעיתונים, אשר מעמידה בספק את כושר הישרדותם בעקבות השינויים הטכנולוגיים. ייתכן שאחרי מאה שנים מתחילת ייצור עיתונים המוניים היא מתחילה לפנות את מקומה לטובת מהפכה אחרת. עם זאת חוקרים רבים סבורים כי עד שתחום העיתונות המודפסת יעלם מן העולם ייקח זמן רב ובכל מקרה היא תשתנה בצורה ניכרת.
מקורות הכנסה נוספים של אתרי חדשות כוללים תוכן שיווקי ופתיחת כתבות למנויים בתשלום. בישראל החל אתר "הארץ" בדרישת תשלום, ואחריו הלכו בדרך זו אתר "TheMarker" ואתר "ynet".
שימוש והשפעה

הטכנולוגיה שינתה ללא הכר את צריכת המידע של המין האנושי, כולל בתחום העיתונות. אם בעבר חלק מהמידע הרחב היה בידי האליטה התרבותית-חברתית, כיום המידע הפך יותר לנחלת הכלל. העיתונות המודפסת, שהייתה במשך שנים ספקית המידע העיקרי, מאבדת את כוחה ובמידה מסוימת אף הופכת להיות בשולי ספקיות המידע, כאשר את מקומה היוקרתי וההיסטורי תופסת העיתונות המקוונת שתפוצה גדלה עם התרחבות האינטרנט.
התפתחות זו היא חלק מהדטרמיניזם הטכנולוגי שהחברה עוברת, בחיפוש פתרונות טכנולוגיים כמענה לצרכים אנושיים. כך למשל, בעבר שימשה הטכנולוגיה לפיתוח אמצעי תקשורת המונים כגון הטלוויזיה, הרדיו והעיתונות המודפסת, שדרכם צרכה החברה מידע וגיבשה בעקבות זאת אידאולוגיה משותפת כחלק מההגמוניה התרבותית. לאחר מספר עשורים, מעמדה של התקשורת כהגמוניה נחלש בעקבות מעבר החברה מחברה מגובשת לחברה אינדיבידואליסטית יותר. משום כך, הצרכנים מחפשים אפיקים חדשים, ואחת הפתרונות היותר משמעותיים, בנוסף לערוצי הלוויין והעיתונות המודפסת, היא העיתונות המקוונת שעונה על הצורך של האינדיבידואל לצרוך מידע אשר יתאים לדרישותיו. אף על פי שגם העיתונות המודפסת עונה על צורכי החברה בצורה טובה וחדשנית, המרחב האינסופי והמיידיות של חדשות הרשת עולים על החידושים שנוקטים העיתונים המסורתיים.
החברה המודרנית מנצלת את יתרונות העיתונים המקוונים ומאתגרת את תפקידו המסורתי של העיתון המודפס כספק החדשות והמידע. המשתמש יכול לבחור את החדשות שהוא צורך ולתפוס את תפקיד העיתונאי ולבנות לעצמו את תיאור המציאות על ידי עיון במסמכים נוספים שמשקפים את המציאות, כך יכול המשתמש להשוות בין כתבות שונות ולדלות את המציאות שיראה בה כנכונה ביותר, וכן לצרוך מגוון רחב יותר של סוגי אמצעים תקשורתיים כגון אודיו ווידאו, בנוסף לטקסט וצילום עיתונאי האופייניים לאמצעי התקשורת המסורתיים. היתרון החברתי-תרבותי הוא בכך שהאינטרנט מאפשר לכל אדם שברשותו מחשב להפיק "מכבש דפוס" משלו, בלוג, מה שמביא לריבוי דעות ויצירת מערכות לא מסורתיות לחדשות ומידע.
בשנת 2008 נמצאו לראשונה יותר אמריקאים שמקור החדשות העיקרי שלהם הוא האינטרנט ולא עיתונים. בשנת 2010 פורסם סקר שנערך ב-16 מדינות על שימוש יומי בעיתונות מקוונת: ישראל (59 אחוזים), טאיוואן (56 אחוזים), איחוד האמירויות הערביות (50 אחוזים), ארצות הברית (47 אחוז), ניו זילנד ושוודיה (43 אחוז); הונגריה, יפן, פולין (42 אחוז), אוסטרליה (37 אחוז); קולומביה ומקסיקו (35 אחוזים). בבריטניה, צ'ילה, קפריסין, מקסיקו ויפן הופיע המספר הגבוה ביותר, 20 אחוז ומעלה, של משתמשי אינטרנט שמעולם לא גלשו באינטרנט כדי לקרא חדשות.
ביוני 2000 נמנו בישראל 1.1 מיליון גולשים בני 13 ומעלה ש-29 אחוז מהם עשו שימוש קבוע בעיתון מקוון, ובשנת 2010 כבר היו קרוב ל-5 מיליון משתמשי אינטרנט בני 18 ומעלה ש-60 אחוז מהם גלשו לעיתונים מקוונים לפחות פעם ביום. 35.5% מהגולשים מהמגזר הערבי אף דיווחו על קריאת חדשות באינטרנט מספר פעמים ביום, אחוז כפול מהנתון במגזר היהודי (כ-17 אחוז). במגזר החרדי, שבו התלות בעיתונות החרדית הממוסדת והכפופה לכללי עריכה והוראות רבנים גבוהה יותר מבציבור הכללי, גולשים לפי הערכות משנת 2007 למעלה מ-32% מהמגזר, 24% מהם צורכים חדשות מקוונות.
שימוש והשפעה > קהל יעד

על-פי מחקרים רבים בתחום התקשורת עולה כי התפלגות הצרכנים משתנה, יותר ויותר אנשים צעירים מסתפקים בקריאת אתרי החדשות באינטרנט. נוצר מצב שמרבית הקוראים של העיתון המודפס הם בני 50 שנים ומעלה, אשר מתקשים להתרגל לטכנולוגיה החדשה. המציאות התקשורתית בונה מצב של שני מקורות מידע בעלי אידאולוגיות שונות ותחומי עניין שונים שפונים לקהלי יעד שונים.
שימוש והשפעה > מערכת היחסים בין העיתונות המסורתית למקוונת

בראשית המהפכה ראשי העיתונים הגדולים ראו באתרי התוכן טרנד חולף אשר אינו מספק את אמינות המידע ואת חוויית המשתמש כמו העיתון המודפס, ושמבזה את יוקרתו של תוכן המידע ושאינו מדבר באותה "שפה" כמו זו שלהם. לכן הם יצאו בשיטות הדחקה שונות כדי להחריבו. הצעדים שנקטו העיתונים הוותיקים היו מגוונים. הפיתוח הטכנולוגי המואץ שהוביל לכך שכמעט בכל בית, משרד בעולם המערבי וגם במדינות נוספת האינטרנט נכנס לשימוש בהיקף אוכלוסייה רחב מאוד ולכן התנגדות העיתונים לא הצליחה. העיתונים המסורתיים אשר בתחילה עמדו נגד הפיתוח הפסידו כספים רבים וכעבור זמן מה, הבינו שהאינטרנט אינו הולך להיעלם.
מנהלי העיתונים שהתקשו לקבל בתחילה את העיתונאות המקוונת אך נאלצו ללכת בעקבותיה, ניסו לשלב בלוגרים בעיתונות המודפסת וכך גם להפך, להכניס גורמים רשמיים של העיתון לתוך מערך הבלוגים כדי להראות שהעיתון כמוסד תרבותי וחברתי לוקח חלק מהמהפכה החדשנית ולשמור על שמו של העיתון כספק חדשות.
במשך הזמן נאלצו לקיים את העיתון גם במהדורה מקוונת, שמטרתה לשמור על קשר עם הקוראים ולשם צורכי תדמית וקידום מכירות של העיתון המודפס. בדרך כלל המהדורה האינטרנטית של העיתון הייתה צמודה בתכניה למהדורה המודפסת ועם הזמן עקב התחרות הגוברת מצד העיתונים השונים נאלצו המנהלים לשנות את תוכן העיתון המקוון. השינויים כללו מבזקי חדשות בזמן אמת, מבזקים ומאמרי דעות, כל זאת נעשה לשם יצירת הבדלה בין העיתון המודפס למקוון כדי שלא תהיה תחרות בין שתי המהדורות ולשמר את ההגמוניה של המהדורה המודפסת. אך ככל שהמהדורה המקוונת הפכה לפופולרית יותר ויותר בקרב הקוראים והמפרסמים, מנהלי העיתונים נאלצו להשקיע ולשפר את הרכיב האינפורמטיבי של המהדורה המקוונת, גם אם יהיה חשש של תחרות בין שתי המהדורות. כאמור מטרתו של העיתון המקוון הוא לפרסם את העיתון המודפס ולכן יש חשיבות רבה לנקיטת צעדים אשר יעלו את הפופולריות של עיתון הרשת, כדי להביא להצלחתו של העיתון המודפס. למרות התחרות הנראית לעין, שתי המהדורות מחזקות זו את זו, מבחינה כלכלית ומשמרות את שמו היוקרתי של העיתון.
שימוש והשפעה > הטיה פוליטית

סקירה של מקורות מידע מקוונים שנעשתה בשנת 2025 בארצות הברית העלתה שלא קיים בהם איזון. מרבית אתרי החדשות נשלטים על ידי פוליטיקת ימין, ושליטה זו מחלחלת גם לתחומים כמו ספורט, קומדיות, בידור וחינוך. כמות הצפיות בערוצי פוליטיקת ימין גבוהה לפחות פי 5 מערוצי פוליטיקת שמאל. חלק מאתרי הימין מקוטלגים בשמות כמו "קומדיה" או "ענייני חברה" שהם כביכול לא-פוליטיים, אך מקדמים תוכן פוליטי.
יתרונות

חלק ניכר מהגורמים שמאיימים על העיתונות המסורתית נובעים מיכולת של העיתון המקוון למלא את כל תפקידי העיתון הקלאסי באופן יעיל, זול יותר ופונה לאוכלוסייה רחבה יותר. זה בא לידי ביטוי בכך שהעיתון המקוון מאפשר הוצאת "עיתון ללא נייר" וחוסך עלויות בהדפסה ובהפצה. כמו כן, מעבר מעיתונות מודפסת לעיתונות מקוונת מצריך שינוי מוסדי והוספת אמצעים ויזואליים, ולכן תפקיד העיתונאי וחלוקת העבודה שונים. זה בא לידי ביטוי בהיחלשות מעמדו של העורך משום שהעדכונים הם שוטפים ונעשים מיידית, עיתונאים נדרשים לגלות מיומנויות של כתב ושדרן, כלומר פחות כישורי כתיבה ויותר כישורי הופעה מול מצלמה. יתרון נוסף של העיתון המקוון הוא אפשרות הבעת דעה ואינטראקטיביות על ידי טוקבקים. הטוקבק מעניק לקוראים הרגשה של השתתפות בתהליך הפקת התכנים.
כמו כל מהפכה שנרשמה בדפי ההיסטוריה, גם לעיתונות המקוונת יש יתרונות וחסרונות, אשר ישפיעו בצורה רבה על ההרכב החברתי-תרבותי בחברה המודרנית, ולכן הכחדתה של העיתונות המסורתית אינה רצויה. נקודת מבט אחרת רואה בעיתונות המקוונת כלי עזר לעיתונות המסורתית במאבק נגד אמצעי השידור. זה בא לידי ביטוי במספר היבטים: ראשית, האינטרנט שחרר את העיתון מאילוצי ה-deadline ושיפר באופן ניכר את יכולות העדכון, כתוצאה מכך העיתונות הכתובה מסוגלת להתמודד עם מה שנחשב לאחד היתרונות הבולטים בעבר של השידור בטלוויזיה וברדיו – המיידיות של מסירת מידע לצופים. בנוסף, האפשרות להתעדכן באמצעות העיתונות המקוונת נוחה יותר מפני שהקוראים הם אלה שמחליטים למה להיחשף לפי רצונם, בניגוד לשידור שפועל על פי לוח שידורים מוכן מראש.
בישראל > אתיקה עיתונאית

ועדת האתיקה שעוסקת בכללי האתיקה שמטילים הגבלה על העיתונות החליטה ליישם את כללי האתיקה שקיימים על העיתונות המסורתית גם על העיתונות המקוונת, אך באופן חלקי וזאת עקב השינויים הרבים שעוברים העיתונאים המקוונים ומתוך חוסר יכולת להגדיר מהו עיתון מקוון. הכללת עיתוני הרשת בחוקי האתיקה נחוצה מבחינה חברתית וגם מבחינה כלכלית.
ראו גם

ניו מדיה
הערות שוליים

↑  יעקב הכט, הביטוי העצמי המקוון - המקרה של הבלוג, איגוד האינטרנט הישראלי, 2006.
↑  מור ג' (2005). הבלוגים לא מאיימים על התקשורת .18.05.2005
1 2 3 4 5 6  כספי, ד. (2007) העיתונות המקוונת בישראל – מיון ראשוני" בתוך תהילה שוורץ-אלטשולר (עורכת), עיתונות דוט.קום - עיתונות מקוונת בישראל, המכון הישראלי לדמוקרטיה ומרכז בורדה לתקשורת חדשנית באוניברסיטת בן–גוריון בנגב, 2007, עמ' 50-31
1 2  הרפר. כ (2001), וכן עיתונות בעידן הדיגיטלי ע’ 113-328. מתוך: שנער, דב (עורך), אינטרנט - תקשורת, חברה ותרבות, האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ב 2001
↑  "Tossed By A Gale". The Economist. 14 במאי 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  גל מור, סקר: כ-40 אחוז מהישראלים גולשים באינטרנט, באתר ynet, 23 ביוני 2004
↑  World Internet Project - International Report
↑  גלישה באינטרנט בחברה החרדית, באתר אנשים ישראל
↑  Kayla Gogarty, The right dominates the online media ecosystem, seeping into sports, comedy, and other supposedly nonpolitical spaces, Media Matters for America, ‏14 במרץ 2025 (באנגלית)
↑  קרמינצר מ, בירנהק מ. (2005), החלת כללי האתיקה העיתונאית על עיתונים מקוונים, תמליל מיום העיון 'העיתונות המקוונת בישראל' (פברואר 2005)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539982505171  LCCN: sh2004000803  NKC: ph625894
יזהר כהן

ערך זה עוסק בזמר ומלחין ישראלי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

יזהר כהן, 1995. צלם: גדעון מרקוביץ, אוסף דן הדני, הספרייה הלאומית
 לידה:  13 במרץ 1951 (בן 74) ישראל תל אביב-יפו, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1969
 סוגה:  רית'ם אנד בלוז, מוזיקת פופ 
 סוג קול:  בס-בריטון 
 שפה מועדפת:  עברית, אנגלית 
 פרופיל ב-IMDb
 
יזהר כהן יחד עם אחותו, ורדינה כהן, בקדם-אירוויזיון 1987
כהן במהלך מופע התרמה לחולי סרטן, 1987
יזהר כהן (נולד ב-13 במרץ 1951) הוא זמר, מלחין ושחקן ישראלי.
כהן הוא הישראלי הראשון שזכה בתחרות הזמר של האירוויזיון, ב-1978.
קורות חיים > ראשית דרכו

כהן נולד בגבעת עמל ב' (תל אביב) וגדל בגבעתיים במשפחה של זמרים ממוצא תימני. הוא בנם השלישי של הזמרים שרה ושלמה כהן (סולימאן הגדול). סבו, יעקב שלמה כהן, היה איש ציבור בארץ ישראל. דודו איתמר כהן היה סולן להקת הנח"ל בשנות ה-50. לכהן שלושה אחים: הזמר והבדרן חופני כהן, פינחס כהן, שהיה זמר בלהקה צבאית, והזמרת ורדינה כהן.
בגיל חמש צורף ללהקת הזמר המשפחתית, "להקת בני-מחול", ובהמשך היה בה לסולן.
קורות חיים > שנות ה-70

בצבא שירת בצוות הווי הנח"ל.
זמן קצר לאחר שחרורו, ב-1972 הוציא את השיר "illusions" שזכה להצלחה במצעד הלועזי של הגל הקל.
ב-1973 ביצע בפסטיבל הזמר והפזמון את השיר "שיר כלולות" של נסים אלוני ועודד לרר שהגיע למקום העשירי, אך הפך לשיר ידוע מאותו פסטיבל. באותה שנה השתתף במחזמר "לילי גם" ביחד עם רומן שרון. ממנו במיוחד זכור אחד השירים אותו ביצע "חלומות שמורים", ובסוף אותה שנה השתתף עם השיר "ירושלים האחרת" בפסטיבל הזמר המזרחי שזכה להצלחה מחוץ למסגרת הפסטיבל. הוא השתתף שוב בפסטיבל זה ב-1975 עם השיר "ערוגות הבושם" (אותו הלחין למילים של אילן גולדהירש) שהגיע למקום השני.
בשנת 1973 נטל חלק ברביעיית "הכנופיה" לצד מרגלית צנעני, רזי אמיתי ואסתי כץ. הרביעייה שרה שירי בלוז ונשמה בסגנון מוזיקה אפרו-אמריקאי של אותה תקופה, והופיעה בפני חיילים במלחמת יום הכיפורים.
במהלך שנות השבעים שיריו של כהן הושמעו בתדירות גבוהה בתחנות הרדיו בישראל. בין להיטיו ניתן למנות את "ניגונה של השכונה" מאת עוזי חיטמן שהקליט ב-1976.
באותה שנה יצא אלבומו הראשון, שנקרא "חלומות שמורים", אשר כלל את שיר הנושא, "ירושלים האחרת", "illusions" ו"בדידות" (מילים: משה בן-שאול ללחן צרפתי). ב-1977 הקליט את השיר "שדרות בגשם" שהלחין נחום היימן למילותיו של נתן אלתרמן.
ב-1978 ביצע כהן שיר מטעם חברת האוטובוסים "דן" שנקרא "המשפחה של דן" (מילים: דן אלמגור, לחן: נורית הירש).
ב-22 באפריל 1978, זכה יזהר כהן במקום הראשון, בתחרות הזמר האירופית, האירוויזיון. השיר שביצע כהן היה "אבניבי", שאת מילותיו כתב אהוד מנור ללחן ולעיבוד של נורית הירש. את השיר ביצע יחד עם אלפא ביתא שהוקמה במיוחד לערב זה וכללה את ראובן ארז, ליסה גולד רובין, נחמה שוטן, אסתר צוברי ויצחק עוקב.
כהן היה הישראלי הראשון שזכה במקום הראשון בתחרות האירוויזיון. הוא ייצג את ישראל באירוויזיון פעמיים. הפעם השנייה הייתה ב-1985 עם השיר "עולה עולה" (מילים: חמוטל בן זאב לחן: קובי אשרת) שזכה במקום החמישי.
לאחר הזכייה בתחרות הגיעה התהילה, ועימה סבב הופעות בינלאומיות שערך. כעבור שנים חשף כהן כי בתקופה זו עבר התקפי חרדה מרובים ואף התמוטטות עצבים.
קורות חיים > שנות ה-80

באפריל 1982 השתתף בתחרות הקדם אירוויזיון בשיר "אל האור" (מילים: שמרית אור, לחן ועיבוד: קובי אושרת) שהגיע למקום השביעי בתחרות.
בדצמבר 1983 השתתף בפסטיגל מספר 3 עם השיר "פיטר פן" (מילים: חמוטל בן זאב, לחן ועיבוד: קובי אושרת) שהגיע למקום השני.
בדצמבר 1984 השתתף בפסטיגל מספר 4 עם השיר "הולכים לישון" (מילים: חמוטל בן-זאב, לחן ועיבוד: קובי אושרת) שהגיע למקום השלישי.
ב-1985 זכה בקדם אירוויזיון עם שירם של חמוטל בן זאב וקובי אשרת "עולה עולה", וייצג את ישראל בפעם השנייה באירוויזיון. השיר הגיע למקום ה-5 בתחרות. במקור נכתב השיר עבור הפסטיגל, תחת השם "הכלב ויסקי"[דרוש מקור]. אולם, כאשר האמרגן שלמה צח שמע את השיר, הוא החליט כי השיר "חזק מדי בשביל הפסטיגל", וכי הוא מתאים יותר לאירוויזיון. לשם כך שינתה חמוטל בן זאב את המילים, כדי להופכו משיר ילדים לשיר פופ.
בקיץ 1985 השתתף במחזמר "ספינת החלומות" לצד לאה לופטין, והלהיט מתוכו "ים בלילה ים ביום" (מילים: יורם טהרלב, לחן ועיבוד: רוני וייס) זכה להשמעות רבות.
באותה השנה יצא אלבומו השני - "הבטחה", אשר כלל את השיר "כמו ציפור מטורפת", אותו הלחין נחום היימן למילותיו של יצחק איינהורן, ושיר הנושא (מילים: אהוד מנור, לחן: קובי אושרת). בדצמבר אותה שנה השתתף בפסטיבל שירי הילדים מספר 16 עם השיר "ילד תימני", שהלחין למילים של חמוטל בן-זאב, ועיבוד של אורי קריב. בנוסף שר את שיר הפתיחה של התוכנית המצוירת "הדבורה מאיה" בגרסת הסרט.
כהן תרם את קולו לדיבוב דמויות בתוכנית "רחוב סומסום" וגם ביצע מספר שירים בתוכנית.
בשנת 1987 השתתף בפעם השלישית בקדם אירוויזיון בדואט עם אחותו ורדינה כהן בשיר "מוזיקה היא נשיקה לנצח"', ללחן שלו עצמו, מילים של דודו ברק, ועיבוד של רוני וייס. השיר הגיע למקום החמישי בתחרות. באותה שנה הוציא את אלבומו השלישי "צומת דרכים" שהכיל בין היתר את השירים "ערב ניגונים", "בוא ניפגש", "שחרר קצת את החבל" (שנה שנתיים...), "מרינה" (בובה בובה) ושיר הנושא. קובי אושרת עיבד והפיק מוזיקלית את האלבום, ואיתו ניגנו בהקלטות חברי להקת "ברוש" מיכה מיכאלי בבס, ונגנים נוספים.
ב-1988 הוציא את אלבומו הרביעי "יזהר" עם השירים "אדם", "אשה אחרת", "לשחרחורת", "טנגו עכשיו" (שיר בסגנון הישן של אמא ואבא), "איש בודד איש נודד".
בספטמבר 1989 הוציא את הדואט "לבקש שיר" ביחד עם שרה'לה שרון.
קורות חיים > שנות ה-90 ואילך

בסוף 1993 הוציא את אלבומו החמישי "לגעת במים לגעת ברוח". באלבום זה הלחין כהן שני שירים - "נדר" שכתב אברהם שלונסקי ו"ילדות מאוחרה" שכתב שמוליק קלוסקי. השירים שבלטו במיוחד באלבום זה הם "האדם" (מילים: מאיר גולדברג, לחן: קורין אלאל), "תפילה בדרך" (מילים: שמעון פרס, לחן: קובי אושרת), "שבים מקווים" (מילים: ארז ברזוליק לחן: נינו אורסיאנו) שיר הנושא (מילים של יצחק איינהורן, לחן: נחום היימן) ו"אני ודבורה הגדולה" (מילים: קובי לוריא, לחן: קורין אלאל) שנכתב לזכר השחקנית דבורה בקון במלאת עשר שנים למותה, ושכהן היה חבר קרוב שלה. גדי גולמן עיבד את שירי האלבום.
ב-1996 שב להשתתף בקדם אירוויזיון בפעם הרביעית בדואט עם אלון ז'אן בשיר "אלפיים", שהגיע למקום העשירי בתחרות.
בשנים האחרונות עוסק כהן, בנוסף לשירה, גם בתכשיטנות והוא יוצר ומשווק תכשיטים בחנותו שנקראת "יזהר כהן Jewelery".
במאי 2019, לקראת תחרות האירוויזיון, הוציא סינגל בשם "Blue Jeans and Bloody Tears". השיר נוצר על ידי מערכת בינה מלאכותית שלמדה מאות שירי אירוויזיון. השיר זכה בשני פרסי LOVIE ובפרס WEBBY כיצירת אינטרנט חדשנית.
בנוסף באירוויזיון 2019 שהתקיים בתל אביב, ישראל הגיש כהן את תוצאות הניקוד הישראלי.
בשנת 2020 השתתף בתוכנית המציאות "הזמר במסכה" בקשת 12, בתור השור, והודח חמישי.
בשנת 2024 השתתף בעונה השלישית של "רוקדים עם כוכבים" בקשת, והודח שמיני.
חיים אישיים

לכהן בת בשם אליה שנולדה ב-6 באפריל 1997, אותה הוא מגדל בהורות משותפת עם דיאנה צרפתי, מפיקת אירועים.
כהן סב לנכדה.
מתגורר בתל אביב.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

חלומות שמורים (1976)
Make A Little Love (עם להקת אלפא ביתא) (1978) [בין-לאומי]
הבטחה (1985)
צומת דרכים (1987)
יזהר (1988)
לגעת במים, לגעת ברוח (1993)
אגדה ישראלית (2000 - אלבום קאברים משולש)
דיסקוגרפיה > אוספים

להיטים (1978)
להיטי זהב (חלק א') (1989)
הערות שוליים

1 2  בנו של סולימן כבש את אירופה, מעריב, 10 באוקטובר 1978
↑  יניב הלפרין, האיש שהביא לנו גאווה, GoGay,‏ 29 במאי 2001; יזהר כהן: "לא צריך להוריד תחתונים בשביל הקהל", GoGay,‏ 21 בספטמבר 2013; הילה יחימוביץ', הבת של יזהר כהן: "ההורים שלי לא היו בזוגיות, אבל אנחנו גרים יחד", באתר Xnet‏, 23 באוגוסט 2017.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297765905171  BnF: cb16588733b (data)  GND: 134349008  ISNI: 0000 0003 6587 1395  MusicBrainz: 124fa000-44ae-4171-bbd0-c5d000a616a6  VIAF: 231157395   WorldCat (עם VIAF): 231157395
צעצוע של סיפור 4

| --- | --- |

 בימוי:  ג'וש קולי 
 הופק בידי:  ג'ונאס ריברה
 תסריט:  אנדרו סטנטון וסטפני פולסום
 עריכה:  אקסל גדס 
 מדבבים:  טום הנקס טים אלן אנני פוטס טוני הייל ג'ורדן פיל קיגן-מייקל קיי
 מוזיקה:  רנדי ניומן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני וולט דיסני אולפני פיקאסר
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 21 ביוני 2019 ישראל 20 ביוני 2019
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  סרט הנפשה
 תקציב:  200 מיליון דולר
 הכנסות:  1.073 מיליארד דולר (13 בנובמבר 2019)
 הכנסות באתר מוג'ו:   pixar2017
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר
 סרט קודם:  צעצוע של סיפור 3
 סרט הבא:  צעצוע של סיפור 5 (מבחינה עלילתית) שנות אור (מבחינה צילומית)
 סרטים בסדרה:  צעצוע של סיפור (זיכיון)
 www.pixar.com/toy-story-4
 דף הסרט ב־IMDb
 
צעצוע של סיפור 4 (באנגלית: Toy Story 4) הוא סרט קולנוע בהנפשה ממוחשבת של אולפני פיקסאר. הסרט יצא לאקרנים בשנת 2019, והוא הרביעי בסדרת סרטי "צעצוע של סיפור". ביולי 2017 פורסם שג'וש קולי יביים את הסרט ולא ג'ון לאסיטר, שביים את שני הסרטים הראשונים בסדרה. הסרט הוכרז רשמית על ידי מנכ"ל דיסני בוב אייגר במהלך מפגש עם משקיעים בסוף שנת 2014.
הסרט הוא השני בסדרה שזכה בפרס האוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר, בו זכה בטקס פרסי אוסקר ה-92.
הסרט עלה בדיסני+ לכבוד השקתה בישראל ב-16 ביוני 2022.
עלילה

לפני תשע שנים, וודי ובו פיפ הצילו את מכונית השלט של אנדי, RC, מסחף בסופה, רגע לפני שבו ומנורתה נתרמו לבעלים חדשים. וודי היה שבור לב, אך בו קיבלה את גורלה כחלק מחיי הצעצועים. וודי שקל את הצעתה של בו להצטרף אליה, אך לבסוף החליט להישאר ושיתף אותה בפרידה מרגשת.
בהווה, לאחר שאנדי, העומד לעזוב לקולג', תרם את צעצועיו לבוני, וודי מתקשה להסתגל למצב החדש, שכן בוני כמעט ואינה מראה עניין בו והצעצועים שלה כבר בחרו מנהיג משלהם. כשהיא יוצרת בובה ממזלג פלסטיק בגן, היא מתעוררת לחיים כפורקי. פורקי חווה משבר קיומי, ורואה את עצמו כזבל ולא כצעצוע. כאשר פורקי הופך לצעצוע המועדף על בוני, וודי מנסה למנוע ממנו לזרוק את עצמו לפח.
כשהמשפחה של בוני יוצאת לטיול ברכב הקמפינג, פורקי קופץ מחלון הרכב, ווודי קופץ אחריו. כשהם הולכים לפארק, וודי משכנע את פורקי שמקומו עם בוני, ופורקי מתגבר על משברו הקיומי. כשהם עוברים ליד חנות עתיקות, וודי מזהה את המנורה של בו בחלון ונכנס פנימה למצוא אותה. הם נתקלים בבובת דיבור בשם גבי גבי וחבריה הבובות הבטונועיסטים, שמנסים לקחת את תיבת הקול של וודי כדי להחליף את הקול השבור של גבי. וודי מצליח להימלט, אך פורקי נלקח בשבי אצל גבי. בגינה סמוכה, וודי מתאחד עם בו והכבשים שלה, שהפכו ל"צעצועים אבודים", חופשיים מבעלים ויכולים לעשות כרצונם, יחד עם חברתם החדשה גיגל מקדימפלס. הם מסכימים לעזור לוודי לחלץ את פורקי.
באז שנות-אור, שמנסה למצוא את וודי, הולך לאיבוד בפסטיבל נודד ונתקל בצעצועי פרס בשם באני ודאקי. הם מוצאים את וודי ובו, שלוקחת אותם לצעצוע אופנוען פעלולים קנדי בשם דיוק קאבום. הם מנסים להציל את פורקי אך כמעט נהרגים בידי החתול של בעלת החנות. הצעצועים מסרבים לחזור כי המצב לא שווה את הסיכון, אך וודי, שנואש להרגיש נחוץ לבוני, מעליב את בו בטעות ומותיר את באז ואותה מאחור. הוא נותר לבד לנסות להציל את פורקי, אך כאשר הוא מתעמת עם גבי, היא מסבירה כי אין לה כוונה רעה וכי במשך יותר מ-60 שנה היא חיפשה אהבה של ילד. וודי מסכים לתת לגבי את תיבת הקול שלו, אך הילדה בה חשקה מסרבת לקבלה.
וודי משאיר את פורקי מאחור בחנות העתיקות ומשכנע את גבי לשוב עם בוני אליו הביתה. בו, קאבום ושאר החבורה חוזרים ועוזרים להם להימלט, ווודי ובו מתפייסים. ג'סי מגייסת את הצעצועים של בוני כדי להסיט את רכב הקמפינג בחזרה ליריד. בדרך, גבי מבחינה בילדה אבודה ביריד ונפרדת מהחבורה כדי לנחם אותה עד שהוריה יגיעו, ובכך מוצאת בית חדש.
וודי, שהתאהב בבו, מהסס לעזוב אותה שוב. באז מרגיע אותו שבוני תהיה בסדר בלעדיו ושהוא יכול לפתוח פרק חדש בחייו עם בו. וודי מעביר את כוכב השריף לג'סי ונפרד לשלום מחבריו בפרידה מרגשת. זמן מה לאחר מכן, בוני יוצרת בן זוג לפורקי מסכין פלסטיק, בזמן ש"הצעצועים האבודים" מטיילים עם הפסטיבל ועוזרים לצעצועי פרסים למצוא בעלים.
צוות המדבבים

| דמות | דיבוב בגרסה האנגלית | דיבוב בגרסה העברית |
| --- | --- | --- |
| שריף וודי | טום הנקס | דרור קרן |
| בו פיפ | אנני פוטס | אילנית גרשון |
| באז שנות-אור | טים אלן | אלון נוימן |
| פורקי (בגרסה העברית מזלגוני) | טוני הייל | דני לשמן |
| דאקי הברווז | קיגן-מייקל קיי | רובי מוסקוביץ |
| באני הארנב | ג'ורדן פיל | אסף פריינטא |
| דיוק קאבום | קיאנו ריבס | עידו מוסרי |
| גאבי גאבי | כריסטינה הנדריקס | נועה לפידות |
| גיגל מקדימפלס | אל מאקי | ספיר דרמון |
| בוני אנדרסון | מדליין מקגרו | עמרי שני |
| אמא של בוני | לורי אלן | חגית דסברג |
| אבא של בוני | ג'יי הרננדז | שרון כהן |
| הכלב סלינקי | בלייק קלארק | אלברט כהן |
| ג'סי | ג'ואן קיוזאק | מאיה מיטלפונקט |
| רקס | וולאס שון | ליאור זוהר |
| האם | ג'ון רצנברגר | דידי גת |
| מר ראש תפוד | דון ריקלס | דב רייזר |
| גברת ראש תפוד | אסטל האריס | חגית דסברג |
| עין-השור | פרנק ולקר |  |
| החייזרים | ג'ף פידג'און | יאור יעקב |
| מר פריקלפנטס | טימותי דלטון | אוהד שחר |
| טריקסי | קריסטן שאל | לורן סביר |
| באטרקאפ | ג'ף גרלין | גיל וסרמן |
| דולי | בוני האנט | איה שבא |
| בילי, גוט וגראף | אמילי דייוויס |  |
| אנדי | ג'ון מוריס ג'ק מקגרו (בתפקיד אנדי בן ה-10) | גבריאל כהן |
| אמו של אנדי | לורי מטקאלף | לרה אקסלרוד |
| מרגרט, מנהלת חנות העתיקות | ג'ון סקוויב | ענת ניב |
| קומבט קרל (קארל הקרבי) | קארל ות'רס | שמעון סמיט |
| מיס וונדי, הגננת של בוני | ג'וליאנה הנסן | לרה אקסלרוד |
| מלפאנט ברוקס (מל-פיל ברוקס) | מל ברוקס | שרון כהן |
| צ'יירול ברנט (כיסא-רול ברנט) | קרול ברנט | ענת וקסמן |
| קרל ריינסורס (קרל הקרנף) | קרל ריינר | דודו ניב |
| בייטי וייט | בטי וייט | ענת ניב |
| הרמוני | ג'וליאנה האנסן | עלמה כהן |
| אמא של הרמוני | פטרישיה ארקט | הילה סורג'ון פישר |
| ילדה אבודה | מאליה ברגס-גוד | נעמה ארד |
| אקסל | ביל היידר | אורי זלצמן |
| שדרן ערוץ קאבום | פלי | רועי ברקוביץ' |
הפקה

האישור הראשון לסרט ניתן כאשר טום הנקס נשאל על ידי עיתונאי האם מתוכנן חלק נוסף לסדרה. הנקס השיב בחיוב, ולאחר שפורסמה הכתבה ננזף על ידי המחלקה המשפטית של חברת דיסני בטענה כי הוא חתום על הסכם סודיות וכי נאסר עליו להסגיר פרטים על הסרט, או אף להזכיר כי הסרט עתיד לצאת, וזאת מכיוון שהדבר משפיע על מחיר המניה של החברה. הנקס, בתגובה, התנצל אך ציין "היי, אני וודי!", אמירה הרומזת כי דיסני אינה יכולה לתבוע אותו.
כשנשאל אחד מבכירי חברת פיקסאר, אד קטמול, מדוע החליטה החברה לשנות את הקונספט של הסדרה וללכת לכיוון עלילתי רומנטי במקום להמשיך בקו סרטי ההרפתקאות הסביר קטמול כי ”במקרה של צעצוע של סיפור הייתה לנו טרילוגיה מושלמת. במקרה כזה אתה לא יכול לומר 'אוקיי, נמשיך לשלב הבא.' סגרנו הכול היטב. בשלב הזה אתה חייב ללכת לכיוון אחר לגמרי ולגלות הכל בצורה שונה לחלוטין.”
באקספו 2015 נחשפה שעלילת הסרט תתרחש שבע שנים לאחר עלילת הסרט השלישי בסדרה, ותתמקד בסיפור אהבתם של וודי ושל בו פיפ. דמותה של בו פיפ לא הופיעה בסרט השלישי מפני שנמכרה. בסרט הרביעי ייצאו וודי ובאז שנות-אור למסע בחיפוש אחריה. ג'ון לסטר וג'ים מוריס, נשיא פיקסאר, ציינו כי הסרט לא יהיה המשך לסרט השלישי, אלא יהיה פרק נפרד בסדרה.
דון ריקלס היה אמור לדבב את מר ראש תפוד, אולם, ריקלס נפטר ב-6 באפריל 2017 ולא הספיק להקליט את הדיאלוגים לסרט לפני מותו. לפי הבמאי ג'וש קולי, פיקסאר תשתמש בחומרים של ריקלס שלא נעשו בסרטים הקודמים ובעוד פרויקטים של "צעצוע של סיפור".
יציאה לאקרנים

הסרט אמור היה לצאת לאקרנים ב-16 ביוני 2017, אך ב-8 באוקטובר 2015 הוחלט לדחות את תאריך ההפצה ל-15 ביוני 2018, ולשבץ בתאריך המקורי את מכוניות 3. ב-26 באוקטובר 2016 נדחה תאריך ההפצה של הסרט פעם נוספת, ל-21 ביוני 2019, והתאריך הקודם ניתן לסרט משפחת סופר-על 2 שהיה בשלבי הפקה מתקדמים יותר.