stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרגימנט הארץ-ישראלי
היסטוריית שירות

ביולי 1943 עמד הגדוד השני של הרגימנט לצאת את הארץ בדרכו ללוב
בעצרת הפרידה נאם בפני החיילים משה שרתוק (לימים משה שרת), ראש המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית והבטיח לחיילים כי הסוכנות היהודית לא תרפה מן המאבק להפיכתם ליחידות לוחמות בחזית. בתום העצרת קמו החיילים לשירת התקווה ומפקד הגדוד הבריטי, קצין בדרגת קולונל, וקציניו עזבו את האולם בצורה הפגנתית. למחרת נערך בגדוד מסדר יציאה ומפקד הגדוד נזף בחיילים על שירת התקווה בערב הקודם, בעודו מטיף את לקחו פרץ כל הגדוד בניצוחו של הרס"ר ישראל כרמי (לימים תת-אלוף בצה"ל) בשירת התקווה. משלחת מקציני הגדוד היהודים התייצבה בפני הקולונל ודרשה את התפטרותו והמפקד נאלץ לבקש את סליחת הגדוד.
ערב יציאת הגדוד ללוב נערך טקס של מסירת ספר תורה לגדוד. הונפו הדגלים העברי והבריטי והושרו ההמנון הבריטי והתקווה, תוך עמידת דום של כל חיילי הגדוד, קציניו ומפקדו.
ב-6 ביולי 1943 יצא הגדוד ברכבת ללוב. החיילים הניפו את הדגל הלאומי מבעד לחלונות הקרונות ותלו על הרכבת סיסמה: "אנו נחזור - על כידונינו נביא לך דרור מולדת".
בהגיעו ללוב הוצב הגדוד במחנות בסביבת העיר בנגזי מקום בו שהו החיילים כשנה, אך שוב נכונה לחיילי הגדוד אכזבה, כאשר גם בלוב הם המשיכו לעסוק בתפקידי שמירה ושירותים. באוקטובר 1943 בתקופת חגי ראשית שנת תש"ד נערכה בגדוד מסיבת חג. באולם הונפו מספר דגלי מגן דוד. מפקד הגדוד פקד על הקצין היהודי הבכיר בוותק ובדרגה המייג'ר דן אפשטיין (לימים האלוף דן אבן) להוריד את הדגלים והללו הוסרו על ידי שוטר צבאי. בגדוד פרץ מרד שבסופו, לאחר מספר פעמים בהם הונף שוב הדגל ולאחר שהונפו הדגלים שוב בטקס חגיגי, הוטל על חיילי הגדוד לצאת מן הבסיסים למשך מספר ימים, כל החופשות בוטלו ומחיילי הגדוד נלקחה תחמושתם, אך הוטל עליהם להמשיך בפעולות שגרה ללא תחמושת. לאחר תקריות אלה נראה היה כי הבריטים נעתרו לדרישת חיילי הגדוד לצאת ולהילחם בחזית, כאשר הגדוד החל לעבור אימונים מתקדמים בנשק חדיש. למרות האימון לא נשלחו חיילי הגדוד לחזית.
ב-23 במרץ 1944 ניתנה פקודה לחיילי הגדוד הראשון ששהו בארץ ישראל להתכונן ליציאה מן הארץ. החיילים סברו כי הם יוצאים להילחם בחזית, אך לאכזבתם הוברר להם כי הם יצאו למצרים לשמירה על בסיסי הצבא הגדולים שבה. החלה תסיסה בקרב חיילי הגדוד והמפקדים הבריטים ביקשו מהם להתאזר בסבלנות. בקיץ 1944, כאשר החל המשא ומתן המדיני בין הבריטים להנהגת היישוב על הקמת בריגדה עברית, ניתנה הוראה לחיילי הגדודים, על ידי הנהגת היישוב להבליג כדי לא לפגוע במשא ומתן. הנציג הבכיר של ההגנה בגדודים, המייג'ר שלמה רבינוביץ', (לימים האלוף שלמה שמיר) ונציגי ההגנה האחרים בגדודים נאלצו להפעיל את כל השפעתם למניעת תקריות חמורות.
רק בערב ראש השנה תש"ה, ב-18 בספטמבר 1944, לקראת סיום המלחמה, הגיעה אל הגדודים ההודעה על הקמת הבריגדה היהודית, היא החטיבה היהודית הלוחמת שתהיה חטיבת חיל רגלים מורחבת עם מרכיבים אוגדתיים ותצא לשדה הקרב, אשר תוקם על בסיס שלושת גדודי הרגימנט הארץ ישראלי.
לקריאה נוספת

זאב שפר ספר ההתנדבות : פרשת ההתנדבות הצבאית של יהודי ארץ-ישראל במלחמת-העולם השנייה. הוצאת מוסד ביאליק, 1949.
יואב גלבר תולדות ההתנדבות. הוצאת יד יצחק בן-צבי, 1979.
ספר תולדות ההגנה, חלק ראשון כרך ג'. הוצאת עם עובד, 1972.
יוסף בנקובר חמש שנים : יומן של חייל עברי. הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1945.
מרדכי נאור ודן גלעדי ארץ ישראל במאה העשרים- מיישוב למדינה. הוצאת משרד הביטחון, 1990.
סמלי הגדוד
הגדוד השני של החטיבה היהודית הלוחמת במסדר לכבוד מלאת שנה לייסוד החטיבה. הופיע בעיתון "הגלגל" 22.11.1945
קברו של משה מלמן, חלל הרגימנט הארץ-ישראלי, בבית הקברות הצבאי ברוונה, איטליה
מתנדבים יהודים בצבא הבריטי, ירושלים, 1943.
ג'וליה גילארד

ג'וליה אלין גילארד (באנגלית: Julia Eileen Gillard; נולדה ב-29 בספטמבר 1961) היא פוליטיקאית אוסטרלית, שכיהנה כראש ממשלת אוסטרליה בשנים 2010–2013, והייתה לאישה הראשונה בתפקיד זה.
גילארד נבחרה לראשות מפלגת הלייבור האוסטרלית ב-24 ביוני 2010 והושבעה לראשות הממשלה בהמשך אותו היום. בתפקידה הקודם שימשה כסגנית ראש הממשלה תחת ראש הממשלה הקודם, קווין ראד.
ב-11 בספטמבר 2007 הייתה לאישה הראשונה למלא את תפקיד ראש הממשלה בתולדות אוסטרליה, בעת היעדרותו של ראד עקב ועידת האו"ם לאקלים בבאלי.
מלבד היותה האישה הראשונה בתפקיד ראש ממשלת אוסטרליה, רשמה גילארד תקדים נוסף: היא ראש הממשלה הראשון שמעולם לא נישא.
נעוריה ותחילת דרכה

גילארד נולדה ב-29 בספטמבר 1961 בוויילס, הממלכה המאוחדת, למשפחה ממוצא ולשי. יש לה אחות בשם אליסון הגדולה ממנה בשלוש שנים. כילדה חלתה גילארד בדלקת ריאות קשה, והרופאים יעצו להוריה לעבור לגור במקום בו האקלים חם יותר. המשפחה בחרה להגר לאוסטרליה ב-1966, והתיישבה באדלייד. אביה עבד כאח פסיכיאטרי ואימה עבדה בבית מוגן לנשים של צבא הישע. גילארד למדה יחד עם אחותה בבית הספר מיצ'ם ובהמשך בתיכון בדרום אוסטרליה. לאחר הלימודים החלה ללמוד באוניברסיטת אדלייד אך פרשה מלימודיה ב-1982 ועברה למלבורן כדי לעבוד עם אגודת הסטודנטים האוסטרלית. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת מלבורן עם תואר בוגר באמנות ובמשפטים ב-1986.
בשנת 1987 החלה לעבוד כעורכת דין בנושא דיני עבודה בחברת סלייטר וגורדון. ב-1990 בגיל 29 הצטרפה כשותפה לחברה. בראיון שנערך עמה ב-2007 אמרה: "תמיד חשבתי שאהיה מורה לאנגלית. היה מורה לאנגלית בבית-הספר במיצ'ם באדלייד שהיה אדם קפדן מאוד בנושאי משמעת, דקדוק וניקוד, אך בד בבד היה אדם מאוד נחמד. חשבתי שמורים הם אנשים טובים; הייתי סבורה כי זו תהיה עבודה מתגמלת, לראות את עיני התלמידים הצעירים בורקות לשמע רעיון חדש. שוחחתי על שאיפתי זו עם אמא של חברה לספסל הלימודים, שפסקה: 'לא, את טובה בוויכוחים ובדיונים, עליך לנסות משפטים'. אם לא הייתי משתתפת בבחירות של 1988 בהצלחה, קרוב לוודאי שהייתי עדיין בתוך ומסביב לתחום המשפטים, ייתכן שבתחום המגזר הציבורי. אולי הייתי מעבירה הרצאות, מנסה לדחוף משפטים לראשם של אחרים".
קריירה פוליטית

גילארד נחשפה לפוליטיקה בשנתה השנייה באוניברסיטת אדלייד דרך ביתו של שר רווחה מקומי והצטרפה למועדון הלייבור, שם הייתה מעורבת בקידום קמפיין נגד הקיצוץ בתקציבי החינוך. לאחר שעברה למלבורן, הפכה ב-1983 לאישה השנייה לעמוד בראש אגודת הסטודנטים האוסטרלית.
גילארד נבחרה כחברת בבית הנבחרים האוסטרלי מטעם ללור, פרבר של מלבורן, ויקטוריה בבחירות בשנת 1998. היא החליפה בתפקידה את ברי ג'ונס, שפרש מתפקידו.
ב-11 בנובמבר 1998 נאמה לראשונה בבית הנבחרים.
בשנים 2001–2003 הייתה שרת צללים למשרד האוכלוסייה וההגירה, ואחרי 2003, שרת הצללים למשרד הבריאות. החל מ-2006 הייתה סגנית ראש האופוזיציה. אחרי ניצחון הלייבור בבחירות של 2007 מונתה לממלאת מקום ראש הממשלה ושרת החינוך, הרווחה והתעסוקה בממשלתו של קווין ראד.
ביוני 2010, כשהפופולריות של קווין ראד צנחה בפתאומיות לקראת הבחירות הקרבות, החליטו ראשי הלייבור שיש להחליפו ושכנעו את גילארד להתמודד מולו. אחרי שהיא הכריזה על מועמדותה פרש ראד, וגילארד מונתה על ידי המושלת הכללית לראש ממשלה – אישה ראשונה בתפקיד ראש ממשלת אוסטרליה. שבועות ספורים אחר כך הודיעה על הקדמת הבחירות על מנת לזכות במנדט עצמאי.
בבחירות שהתקיימו ב-21 באוגוסט לא זכתה אף אחת מהמפלגות ברוב, ואחרי יותר משבועים הצליחה גילארד לגבש רוב להקמת ממשלה בעזרתם של חבר הפרלמנט ממפלגת הירוקים ושלושה מארבעת חברי הפרלמנט העצמאיים שנבחרו. בהרכבת ממשלה, שהושבעה ב-14 בספטמבר, היא קיימה את הבטחת הבחירות שלה למנות את קודמה, קווין ראד לתפקיד בכיר, ומינתה אותו לשר החוץ; הוא התפטר כשנה וחצי לאחר מכן, ב-22 בפברואר 2012, בשל חילוקי דעות עם גילארד.
ב-26 ביוני 2013 הודחה מהנהגת הלייבור כשהפסידה מול קווין ראד בהתמודדות פנימית בקרב חברי הלייבור בפרלמנט ולאחר מכן הודיעה על פרישה מהחיים הציבוריים. גילארד סיימה את תפקידה כראש ממשלת אוסטרליה יממה לאחר מכן.
לאחר פרישתה מהפוליטיקה

ביולי 2013 חתמה על חוזה לכתיבת זיכרונותיה עם הוצאת פינגווין אוסטרליה ומונתה כפרופסור כבוד באוניברסיטת אדלייד. היא הצטרפה כמרצה בכירה למרכז החינוכי האוניברסלי של מכון ברוקינגס.
בפברואר 2014 מונתה ליו"ר השותפות הגלובלית לחינוך.
הערות שוליים

↑  קרין, לינדי, (10 בדצמבר 2007). גילארד רושמת תקדים כאישה הראשונה המכהנת כראש ממשלת אוסטרליה. חדשות ABC (באנגלית).
↑  לון, סטפן, (25 ביוני 2010). "בנוגע לחתונה, נחכה ונראה", אומר בן זוגה של גילארד. The Australian (באנגלית).
1 2  (6 במרץ 2006). סיפור אוסטרלי – תמליל ריאיון עם ג'וליה גילארד. ערוץ ABC (באנגלית).
1 2  (20 בספטמבר 2004). ג'וליה גילארד באופן אישי. Counterpoint. Radio National. (באנגלית).
↑  הדר תדמור,אשר שכטר, ג'וליה גילארד: הכוכבת העולה של הלייבור באוסטרליה, באתר הארץ, 25 ביוני 2010
↑  דרמה באוסטרליה: ראש הממשלה הודחה מתפקידה, באתר וואלה, 26 ביוני 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010984234205171  AWR: AWE0230b  BIBSYS: 1579001847521  GND: 141054174  ISNI: 0000 0000 7805 2442  LCCN: n2009076144  MusicBrainz: c9de184d-1564-414b-b03b-547f200eeef7  NKC: vse20211103271  NLA: 52525351  SNAC: w68d2qct  Trove: 727096  VIAF: 120304790   WorldCat (עם VIAF): 120304790
נפקדות

ערך זה עוסק בהעדרות שלא ברשות מהצבא. אם התכוונתם לפלסטינים אשר עזבו, ברחו או גורשו מבתיהם במהלך מלחמת העצמאות, ראו .
נפקדות היא מונח צבאי-שלישותי בצבא, המיוחס לחייל אשר מבצע עבירת היעדרות משירות שלא ברשות עד מניין ימים מסוים. לפיכך, נפקדות מהווה שלב מקדים להפיכת החייל המבצע עבירה זו לעריק. המונח "נפקדות" נקבע בפקודות הצבא, וזאת על מנת לבצע הפרדה בין חיילים עריקים לבין חיילים נפקדים ולאופן הטיפול בהם.
נפקדות בצה"ל

במדינת ישראל נוהג גיוס חובה, שאינו נעוץ רק בצורך ביטחוני אלא גם באתוס של צבא הגנה לישראל כצבא העם. על-פי אידיאל זה, תפקיד השירות הצבאי להוות בין היתר "כור היתוך", במסגרתו מגויסים נערים מכל שכבות האוכלוסייה ומשתלבים בחברה ובצבא. התפיסה הנוהגת היא אפוא שאידיאל זה, מצריך את העמדתם לדין של חיילים שאינם מתייצבים לשירות ולא קיבלו פטור חוקי, בין אם באמצעות השתמטות או באמצעות עזיבת הצבא במהלך שירות פעיל. לצורך הגשמת אידיאל זה, מעמיד צה"ל מדי שנה כ-1,300 נעדרים מן השירות לדין פלילי, מה שמביא אותם להשתחרר מן הצבא עם רישום פלילי. החל מ-2019, חלקם ישתחררו מהצבא עם רישום פלילי מופחת, המקביל בהשלכותיו לתוצאת אי-הרשעה בבית משפט אזרחי.
סעיף 94 לחוק השיפוט הצבאי קובע: "חייל שנעדר משירותו בצבא, או מהמקום שהוא חייב כדין להימצא בו אותה שעה, דינו - מאסר שלוש שנים, אלא אם הוכח כי היה לו היתר או הצדק סביר אחר לכך". מכאן, שמבחינה משפטית, ההתייחסות לעבירת ההיעדרות ולחומרתה היא אך ורק מבחינת מניין ימי ההיעדרות ללא הבחנה האם מדובר בחייל נפקד, או בחייל עריק.
לאור זאת, ועל בסיס חוק השיפוט הצבאי, נכתבו שתי פקודות מטכ"ל המתייחסות לעבירת היעדר מן השירות שלא ברשות; פ"מ 31.0513: "היעדרות משירות סדיר" ופ"מ 31.0521: "היעדרות משירות מילואים". פקודות אלו מגדירות מהו נפקד, מהו עריק ומהו אופן הטיפול בכל אחד מן המקרים הללו.
נפקדות בצה"ל > פקודות הנפקדות צה"ל

על פי פ"מ 31.0513 "היעדרות משירות סדיר" ופ"מ 31.10.21 שעניינה "היעדרות משירות מילואים", נפקד הוא אחד מאלה:
חייל שנקרא להתייצב לשירות, ולא התייצב במועד שנקבע;
חייל שעזב את יחידתו, או את תפקידו ברשות, אך לא חזר בזמן;
חייל שלא נמצא במקום שהיה צריך להימצא בו באותו זמן, לרבות חייל שיצא מן הארץ ללא קבלת היתר על-פי פקודות הצבא;
חייל שנשלח מיחידתו ליחידה אחרת ולא התייצב ביחידה החדשה במועד אשר נאמר לו.
בנוסף לטיפול המשמעתי (להלן), מגדירות פ"מ את יחסו של צה"ל לחייל הנפקד:
חייל נפקד יישפט, למעט במקרים חריגים במיוחד, בדין משמעתי ולא בבית דין צבאי. כלומר, לא יהיה לחובתו רישום פלילי, שכן רק בית הדין הצבאי יכול לגרום לרישום כזה.
חייל נפקד ימשיך לקבל שירותי רפואה מגורמי הרפואה של צה"ל באופן מלא ואף יוכל להיות מסופח ליחידת קישור רפואית (יק"ר), או למתקן אשפוז אם יהיה בכך צורך.
בפקודות צה"ל מחולקת הנפקדות לשני סוגים - נפקדות של עד 24 שעות ונפקדות של מעל ל-24 שעות.
נפקדות בצה"ל > נפקדות של עד 24 שעות

נפקדות של עד 24 שעות היא מצב בו חייל נעדר משירות שלא ברשות, לתקופה שלא עולה על 24 שעות החל מרגע תחילת היעדרותו.
חייל, אשר חזר ליחידתו לאחר היעדרות של עד 24 שעות יטופל משמעתית פי כללי דין משמעתי בצה"ל ועל פי פ"מ 31.0513 "היעדרות משירות סדיר, או על פי פ"מ 31.10.21, שעניינה "היעדרות משירות מילואים". בנוסף לטיפול המשמעתי, מגדירות הפ"מ הנ"ל את יחסו של צה"ל לחייל, המבצע נפקדות של עד 24 שעות:
חייל, אשר יורשע בעבירה של היעדר מן השירות שלא ברשות של עד 24 שעות, לא תיחשב תקופת היעדרותו כתקופה בלתי נמנית שלילית (מכונה גם תב"ן שלילי). כלומר, לא יהיה עליו לשרת את הזמן בו נעדר שלא ברשות בנוסף לתקופת הזמן אליה גויס מלכתחילה וזאת בניגוד לחייל, אשר ביצע נפקדות של מעל 24 שעות.
לא תוקפא משכורתו הצבאית של החייל, כמו גם תשלומים נוספים להם הוא זכאי במהלך תקופת היעדרות זו. כלומר, החייל ימשיך לקבל את משכורתו וכלל התשלומים להם הוא זכאי גם במהלך היעדרותו וזאת בניגוד למצב בו חייל ביצע נפקדות של מעל 24 שעות.
נפקדות בצה"ל > נפקדות של מעל 24 שעות

נפקדות של מעל 24 שעות היא מצב בו חייל נעדר משירות שלא ברשות לתקופה העולה על 24 שעות ועד לזמן בו הוא מוכרז כעריק. בחודש יוני 2011 עודכנה פ"מ 31.0513 "היעדרות משירות סדיר", והק"א 31.05.13 "היעדרות משירות סדיר". הפקודות המעודכנות ביטלו את סטטוס "עריק ביחידה" והגדירו מחדש את מניין הימים להכרזת עריקות. על פי הפקודות המעודכנות, נקבע כי חייל בשירות סדיר יוכרז על ידי רשויות הצבא כעריק לאחר 21 ימים ולא 45 ימים, כפי שבוצע עד כה. חייל בשירות מילואים יוגדר כעריק החל מהיום ה-15 או ה-21 להיעדרותו (בהתאם לכתוב בפ"מ שעניינה היעדרות משירות מילואים).
חייל שחוזר מנפקדות של מעל 24 שעות, יטופל משמעתית על פי חוק השיפוט הצבאי, תשט"ו-1955 או פ"מ דין משמעתי בצה"ל.
הליכי שילוב של עריקים ומשתמטים

תוכנית הליכי שילוב היא מיזם של צה"ל בשיתוף משרד הרווחה, בו מתמודד צה"ל עם בעיית ההיעדרות מן השירות של חיילים בעלי קשיים כלכליים באמצעות סיוע כלכלי, ולא באמצעות מאסרם בפועל ופיטוריהם מן השירות. הצבא מכנה את ההליכים הללו "הליכים שיקומיים", שכן הטיפול בבעיות העומדות בבסיס היעדרות החיילים מן השירות נתפסת על-ידו "שיקומי", משההיעדרות מן השירות היא עבירה פלילית. במסגרת המיזם, הושקעו תקציבים ממשרד הרווחה לטיפול בבעיות השורש המונעות מחיילים להשלים שירות תקין.
חרף אופיו הסוציאלי של ההליך, מדובר בהליך המתבצע בצל המשפט הפלילי, ובמסמך בו הציג הצבא את התוכנית נוקטים בכפל לשון, כאשר לעיתים מכונה ההליך "הליך שילוב", מונח המדגיש את אופיו הסוציאלי, ולעיתים "הסדר שילוב", מונח המדגיש את אופיו המשפטי-פלילי. החיילים בתוכנית השילוב נדרשים להתייצב לדיוני מעקב תקופתיים בבית הדין הצבאי, בכובעו כ"בית הדין המשלב".
הליכי שילוב של עריקים ומשתמטים > קבלת ההחלטה על פתיחת בית הדין המשלב

בין השנים 2018–2020, בוצעה בצה"ל תוכנית הרצה (פיילוט) במסגרתה יושמו מנגנונים לשילוב עריקים ומשתמטים בשירות תקין באמצעים שאינם עונשיים, תוך מתן סיוע כלכלי. הצבא הגדיר את התוכנית כמוצלחת, כאשר מתוך כ-200 חיילים ששולבו בתוכניות השונות, כ-70 השלימו שירות מלא והשתחררו מבלי לרצות עונש מאסר ממושך וללא רישום פלילי (כ-80 חיילים אחרים עדיין נמצאים בשירות תחת פיקוח במסגרת תוכנית ההרצה). היות שהתוכנית נמצאה מוצלחת, ב-20 ביולי 2020 צה"ל מצא לנכון להרחיב את המיזם כך שיכלול חיילים המתאימים לכך מכלל הזרועות והגופים במערכת הצבאית.
נכון לאפריל 2020, נבחנו 510 מועמדים להליכי שילוב ו-454 מהם החלו משתלבים בפרויקט. 118 חיילים סיימו את ההליך בהצלחה, 85 נשרו ו-251 עודם נבחנים.
אופי הליכי השילוב

במסגרת הליכי השילוב, עריק או משתמט שנעצר או הסגיר את עצמו, ותקופת היעדרותו מצדיקה ככלל העמדה לדין פלילי - יוכל לבקש להשתלב ב-"הליך שילוב". התוכנית מותנית במוטיבציה לשירות, ובית הדין הצבאי יפנה את החייל לבחינת התאמתו להליך על ידי מערך גחל"ת.
חרף אופיו הסוציאלי של ההליך, הפרוצדורה ההליכית עודנה מתרחשת בצל המשפט הפלילי. כך, בכל שלבי ההליך, החייל זכאי לייצוג מטעם הסנגוריה הצבאית או של עורך דין פרטי, וכן תנאי להתחלה של הליך השיקום הוא ישיבה במעצר ראשוני במתקן כליאה, שיכול להגיע עד ל-48 שעות. עוד עולה כי התחייבות החייל נושאת אופי של הסדר הקפאה, כנהוג במשפט הפלילי, שכן החייל מתחייב להימנע מביצוע עבירות פליליות וכן נדרש להתייצב לדיוני מעקב תקופתיים בבית הדין הצבאי, בכובעו כ"בית הדין המשלב". תוצאת ההליך, אף היא, נושאת אופי משמעתי-פלילי, כאשר חייל העומד בהסדר ומשלים את הליך השילוב בהצלחה, מורשע בבית הדין בעבירה שאינה נושאת רישום פלילי, ומושת עליו מאסר על תנאי.
חייל שנמצא מתאים להליך שילוב, חותם על הסדר שילוב ומקבל על עצמו את התנאים הקבועים בו, ומשוחרר ממעצרו לצורך התחלת שירותו ביחידה בה הוא משתלב. עם שובו ליחידתו, ממונה לחייל מפקד מלווה, שהוא קצין או נגד בדרגת רס"ל ומעלה. ככלל, הליך השילוב נמשך כשנה, ובמקרים המורכבים, מכונת ביחידה ועדה בהשתתפות גורמים שונים הבוחנת את הדרך הראויה לשילובו של חייל בשירות צבאי.
ראו גם

עריקות בצה"ל
עריקה
לקריאה נוספת

הדר אבירם, העדר מן השירות שלא ברשות: פתרונות מדומים לבעיה אמיתית משפט וצבא 15 התשס"א
העדר מן השירות, באתר צה"ל
אמיר שגב סרוסי, הגנה על השוויון בנטל, פגיעה במוחלשי החברה, הקונגרס הישראלי, 2022
חזית - לוחמים למעם צבא התנדבותי מקצועי | כנס החירות ה-8
הערות שוליים

↑  
שגיאות פרמטריות בתבנית:אתר צה"ל 
סוג לא תואם [ 3 ]  פקודת מטכ"ל 31.0513, היעדרות משירות סדיר, באתר צה"ל, 25 בדצמבר 1986
↑   היעדרות משירות מילואים 31.0521, באתר צה"ל, 2 ביולי 1996
↑  גלעד מורג, "שירת" יום אחד בצבא צרפת - וקיבל פטור מצה"ל, באתר ynet, 14 בפברואר 2021
↑   אורי משגב, מעקב "הארץ": האזרחית ק' נשפטה למאסר ממושך בכלא 4, באתר הארץ, 8 ביולי 2019
↑  דב חנין, מיכאל ספרד, שרון רוטברד (עורכים), משפטי הסרבנים: התובע הצבאי נגד חגי מטר, מתן קמינר, נעם בהט, שמרי צמרת, אדם מאור. התובע הצבאי נגד יונתן בן ארצי, הוצאת בבל, 2004.
↑   בית הדין המשלב - מודל לקידום שינוי בקרב נעדרים מן השירות הצבאי, באתר צה"ל, 17 באוגוסט 2020
גאליה

ערך זה עוסק בחבל ארץ ביבשת אירופה. אם התכוונתם לתא במערכת העצבים, ראו .
מפת גאליה, בסביבות 58 לפני הספירה
גאליה (בלטינית: Gallia) הוא שמו ההיסטורי, בתקופת הברזל ובתקופה הרומית, של אזור במערב אירופה החופף בגבולותיו לצרפת המודרנית ולאזורים נוספים ממערב לנהר הריין, בהם בלגיה, לוקסמבורג וחלקים מערביים של שווייץ, הולנד וגרמניה. באזור זה ישבו בתקופת האימפריה הרומית הגאלים, בני עם קלטי, שנפוצו אף מחוץ לגבולות גאליה. בין היתר, הם יישבו את המישורים בצפון איטליה, באזור שכונה על ידי הרומאים בשם גאליה קיסאלפינה (הצד הקרוב של הרי האלפים). החלק הנותר של גאליה היה "גאליה טראנסאלפינה" (גאליה שמעבר לאלפים), אלו היו שטחי גאליה שמצפון להרי האלפים ועד בלגיה של ימינו.
היסטוריה

מרבית הידע על גאליה מגיע ממקורות ארכאולוגיים. המקור הכתוב העיקרי להיסטוריה של הגאלים הם כתביו של פוסידוניוס מאפמאה שצוטטו על ידי טימגנס, יוליוס קיסר, ההיסטוריון היווני דיודורוס סיקולוס וסטרבון.
בתקופת הברונזה המאוחרת יושבו האזורים של מזרח ודרום צרפת על ידי תושבים שדברו שפה פרוטו-קלטית המכונים בני תרבות אורנפילד (המאה ה-12 – המאה ה-8 לפנה"ס) מהם התפתחה תרבות האלשטאט שהתאפיינה ביכולת לייצור ועיבוד ברזל. עד שנת 500 לפנה"ס הפכה תרבות זה לתרבות השלטת במרבית שטחה של צרפת (למעט אזור האלפים והקצה הצפון מערבי).
ברקע של תרבות האלשטאט החלה מתפתחת במאות ה-7 וה-6 לפנה"ס תרבות קלטית קונטיננטלית מוקדמת המכונה תרבות לה טנה שספגה השפעה ניכרת מהתרבויות המפותחות של היוונים, הפיניקים והאטרוסקים והחלה מתפשטת לאורך נהרות הסיין, הריין והאלבה. עד לסוף המאה ה-5 לפנה"ס התפשטה תרבות לה טנה בכל שטחה של גאליה וגם באזורים נוספים באירופה.
במאות ה-4 וה-3 לפנה"ס התפשטו הגאלים הרבה מעבר לשטחה של גאליה הרומאית (אזור צרפת ובלגיה) ואף ישבו באזורים בצפון איטליה תוך שהם מהווים איום ישיר על האימפריה הרומית המתהווה. באזור ישבו לצדם בני עמים נוספים, כגון היונים והפיניקים שהתבססו לאורך חוף הים התיכון והקימו ערי נמל ונקודות מסחר כגון מסיליה (מרסיי של היום). בנוסף לכך לאורך החוף הדרום המזרחי התערבבו עמים ליגורים עם הקלטים ליצירת תרבות קלטית-ליגורית.
במאה ה-2 לפנה"ס דרום מזרח גאליה (לאורך חוף הים התיכון) הפכה לאזור מפותח ומשגשג כלכלית, בצפון גאליה לעומת זאת נודעו מספר ערים שכללו את העיר המבוצרת אוואריקום (כיום בורז') עיר גדולה בת כ-40,000 תושבים, ואת הערים קנבאום (אורליאן), אוטריקום (שארטר) והאופידום ביבראקטה וכן מבצרים נוספים בהם השתמשו בזמן מלחמה. הערים המשגשגות של גאליה הים תיכונית הותקפו על ידי קואליציה של ליגורים וגאלים, ותושבי מסיליה פנו לעזרתה של רומא. הרומאים התערבו בסכסוך בגאליה ב-125 לפנה"ס וב-121 לפנה"ס השתלטה רומא על האזור הים תיכוני של גאליה שסופח לאימפריה הרומית וכונה בהמשך גאליה נארבוננסיס.
היסטוריה > מלחמת גאליה

גאליה נכבשה על ידי יוליוס קיסר בשנים 58 - 50 לפנה"ס וסופחה לאימפריה הרומית. מלחמתו של יוליוס קיסר עלתה בחייהם של גאלים רבים, ורבים אחרים נמכרו כעבדים. הגאלים שנותרו הפכו לחלק מהאימפריה הרומית. בירת גאליה בימי הרומאים הייתה אופידום בשם לוגדונום (כיום ליון). לאחר הכיבוש, שימשה גאליה את הרומאים גם כ"ארץ גזירה" אליה הגלו יריבים פוליטיים, כך לאחר שהדיח אוגוסטוס קיסר רומא את ארכלאוס נשיא העם ביהודה מכיסאו, הגלה אותו לגאליה, בה מת ארכלאוס בשנת 16 לספירה והוא בן 39.
הגאלים נטמעו תוך כמה דורות בתוך האימפריה הרומית ותוך 200 שנה איבדו את זהותם הקלטית. הגאלים סיפקו חיילים ואפילו קיסרים לשליטה באימפריה. התרבות הקלטית של הגאלים נטמעה אף היא בתרבות היוונית-רומית של הכובשים; לא נותרו ממנה שרידים של ממש, והמעט הידוע מתבסס בעיקר על מקורות רומאיים. במקביל, נאבקו הרומאים בדרואידיות. גאליה הייתה חלק נאמן ואינטגרלי מהאימפריה הרומית. בעת משבר המאה השלישית קם בפרובינקיה ובסביבותיה שלטון עצמאי (המכונה "האימפריה הגאלית" במחקר לצורכי נוחות) קצר-ימים שנמשך למעלה מעשור, אך זה לא נבע בשום אופן משאיפות גאליות ייחודיות אלא ממניעיו הפוליטיים של המצביא פוסטומוס.
היסטוריה > תקופת האימפריה הרומית המאוחרת

במאה החמישית לספירה, פלשו לאימפריה הרומית שבטים גרמאניים והביאו לנפילתה. בין הפולשים היו גם הפרנקים, שהתיישבו בגאליה. בעקבות כך, נטמעו התושבים הגאלים בתוך אותם השבטים.
המושל הגאלו-רומי העצמאי האחרון היה סיאגריוס, שאת ממלכתו כבש כלוביס הראשון.
בתקופת שלטונו של כלוביס הראשון, נעלם השם "גאליה" ובמקומו נכנס לשימוש השם "ממלכת הפרנקים" (Regnum Francorum) או "פרנקיה" (Francia). השם מבטא את תפיסת הממלכה בתקופה זו כממלכה של אוכלוסייה ולא של שטח.
"גאליה" נשאר שמה של צרפת בלטינית, במקביל לחלופות: "פרנקיה" ו"פרנקו-גאליה" (Francogallia, "גאליה הפרנקית").
לאורך המאות ה-6 וה-7, נמשך תהליך המיזוג בין האוכלוסייה הגאלו-רומית המקומית לאוכלוסייה הפרנקית (שהחל עוד לפני שלטון כלוביס הראשון, בצורת נישואי משפחות), עד שבסופו של דבר היו לחברה אחת.
ראו גם

ורקינגטוריקס
אסטריקס
ורגוברט
הערות שוליים

↑  ראשיתה של אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ב, יחידה 3 (כתבה: אורה לימור), עמ' 59.
↑  ראשיתה של אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ב, יחידה 3 (כתבה: אורה לימור), עמ' 63.
| היסטוריה של צרפת |
| --- | --- | --- |
| גאלים | גאליה • גאלים • גאליה נארבוננסיס • גאליה אקוויטניה • מלחמת גאליה • גאליה בלגיקה |  |
| פרנקים | פרנקים • האימפריה הפרנקית • השושלת המרובינגית • השושלת הקרולינגית • האימפריה הקרולינגית • פרנקיה המערבית |  |
| צרפת המלוכנית | ממלכת צרפת • צרפת בימי הביניים • צרפת בעת החדשה המוקדמת • המהפכה הצרפתית |  |
| קיסרות צרפת | הרפובליקה הראשונה • הקיסרות הראשונה • הרסטורציה של ממלכת צרפת • המונרכיה של יולי • הרפובליקה השנייה • הקיסרות השנייה • הרפובליקה השלישית • צרפת של וישי |  |
| צרפת אחרי מלחמת העולם השנייה | צרפת החופשית • הממשלה הזמנית • הרפובליקה הרביעית • הרפובליקה החמישית |  |
פורטל צרפת צרפת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810611949305606  BnF: cb15322908h (data)  GND: 4019150-3  HDS: 044232  NDL: 00562252  NKC: ge129178  VIAF: 242520115   WorldCat (עם VIAF): 242520115
מדינות הקיסרות הגרמנית

מדינות הקיסרות הגרמנית
הקיסרות הגרמנית כללה 25 מדינות וטריטוריה אימפריאלית, הגדולה שבהן הייתה פרוסיה. למדינות אלו, או Staaten (או Bundesstaaten, כלומר מדינות הפדרציה, שם שנגזר מהקונפדרציה הקודמת של צפון גרמניה; הן נודעו כ-Länder בתקופת רפובליקת ויימאר) לכל אחת מהן היו קולות בבונדסרט, מה שהעניק להן ייצוג ברמה הפדרלית.
כמה ממדינות אלה זכו בריבונות בעקבות פירוק האימפריה הרומית הקדושה. אחרות נוצרו כמדינות ריבוניות לאחר קונגרס וינה ב-1815. שטחים לא היו בהכרח צמודים, כמו בוואריה או אולדנבורג – רבים מהם היו קיימים בכמה חלקים (מובלעות), כתוצאה מרכישות היסטוריות, או, במקרים אחדים, מחלוקות של ענפי המשפחה השלטת.
ממלכות

ממלכת בוואריה
ממלכת פרוסיה (בעצמה מחולקת למחוזות; כולל דוכסות סקסוניה-לאוונבורג שנשלטה באיחוד אישי עד שסופחה ב-1 ביולי 1876)
ממלכת סקסוניה
ממלכת וירטמברג
הדוכסויות הגדולות

הדוכסות הגדולה של באדן
הדוכסות הגדולה של הסן
הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין
הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שטרליץ
הדוכסות הגדולה של אולדנבורג
הדוכסות הגדולה של סקסוניה-ויימאר-אייזנך (רשמית הדוכסות הגדולה של סקסוניה משנת 1903)
דוכסויות

דוכסות אנהלט
דוכסות בראונשווייג
דוכסות סקסוניה-אלטנבורג
דוכסות סקסוניה-קובורג-גותה
דוכסות סקסוניה-לאוונבורג (עד 1876)
דוכסות סקסוניה-מיינינגן
נסיכויות

נסיכות ליפה-דטמולד
נסיכות רויס-גרה (הענף הצעיר)
נסיכות רויס-גרייץ (הענף הבכיר)
נסיכות שאומבורג-ליפה
נסיכות שוורצבורג-רודולשטאדט
נסיכות שוורצבורג-זונדרסהאוזן
נסיכות ולדק ופירמונט
ערים חופשיות וערי הנזה

בשונה מהמונרכיות הנזכרות לעיל, ערי המדינה הללו היו מאורגנות מבחינה חוקתית כרפובליקות.
עיר ההנזה החופשית ברמן
עיר ההנזה החופשית המבורג
עיר ההנזה החופשית ליבק
טריטוריה אימפריאלית

בשונה מכל שאר המדינות המרכיבות שהוזכרו לעיל, אזור זה, הכולל טריטוריה שנמסרה על ידי צרפת ב-1871 לאחר צרפת-פרוסיה, נוהל לראשונה ישירות על ידי הממשל המרכזי, אך קיבל אוטונומיה מוגבלת ב-1911 עם פרלמנט מדינה נבחר משלו.
אלזס-לורן
הדגלים והסמלים של כל המדינות, הטריטוריה האימפריאלית של אלזס-לורן והפרובינציות הפרוסיות
רונדלים של מדינות גרמניה