stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד מקאלוש
לקריאה נוספת

ד"ר יצחק אלפסי, טרקליני החסידות, חלק א', 2016
ד"ר יצחק אלפסי, החסידות מדור לדור, חלק א', 1995
| שושלת נדבורנה |
| --- | --- | --- |
| אדמו"רי שושלת נדבורנה בעבר | רבי מאיר (הגדול) מפרמישלאן • רבי אהרן אריה לייב מפרמישלאן • רבי מאיר מפרמישלאן • רבי יצחק מקאליש • רבי שלמה מפרמישלאן • רבי ישכר בער לייפר (נדבורנה) • רבי אהרן אריה לייב לייפר (נדבורנה) • רבי מרדכי לייפר  • רבי ישכר בער לייפר (סאטמר) • רבי מאיר רוזנבוים (קרעטשניף) • רבי איתמר רוזנבוים • רבי אליעזר זאב רוזנבוים (קרעטשניף) • רבי שלמה איזקסון • רבי מאיר לייפר • רבי יוסף לייפר (פיטסבורג) • רבי חיים מרדכי רוזנבוים • רבי אברהם אבא לייפר • רבי אהרן יחיאל לייפר • רבי דוד משה רוזנבוים (רחובות) • רבי אליעזר זאב רוזנבוים (ראחוב) • רבי ישכר בער רוזנבוים • רבי יצחק אייזיק רוזנבוים • רבי מאיר איזקסון • רבי צבי הירש רוזנבוים • רבי ישראל רוזנבוים • רבי אשר ישעיה רוזנבוים (חדרה) • רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים • רבי נתן דוד רוזנבוים • רבי ישראל ניסן רוזנבוים • רבי יצחק אייזיק רוזנבוים (קליבלנד) • רבי מרדכי ישכר בער לייפר • רבי מאיר רוזנבוים (קראקאס) • רבי שמואל שמעלקא לייפר |  |
| אדמו"רי שושלת נדבורנה כיום | רבי אליעזר זאב רוזנבוים (נדבורנה) • רבי מנחם אליעזר זאב רוזנבוים • רבי מאיר רוזנבוים (פרמישלאן) • רבי דוד משה רוזנבוים (קריית גת) • רבי יחזקאל שרגא רוזנבוים (טערבישאן) • רבי שלום אליעזר זאב רוזנבוים • רבי חיים מרדכי רוזנבוים (טשרנוביץ) • רבי ניסן חיים רוזנבוים • רבי זיידא אליעזר זאב רוזנבוים • רבי אשר ישעיה רוזנבוים (זוטשקא) • רבי מאיר יצחק אייזיק רוזנבוים • רבי אשר ישעיה רוזנבוים (ביתר עילית) • רבי יוסף נפתלי רוזנבוים • רבי ישכר בער לייפר • רבי משה מאיר לייפר • רבי משולם אליעזר לייפר • רבי אורי לייב הכהן רוזנבוים • רבי יחיאל מאיר רוזנבוים • רבי חיים לייפר • רבי ברוך פנחס לייפר • רבי דוד צבי רוזנבוים • רבי משה רוזנבוים • רבי זונדל ישכר דב רוזנבוים • רבי יהודה רוזנבוים • רבי גדליה משה רוזנבוים • רבי שלמה רוזנבוים • רבי מרדכי רוזנבוים (ירושלים) • רבי מאיר לייפר (דינוב) |  |
| ענפים בשושלת | חסידות נדבורנה באניא • חסידות ביטשקוב • חסידות בישטינא • חסידות זוטשקא • חסידות חוסט • חסידות טמשוואר • חסידות טערבישאן • חסידות טשערנוביץ' • חסידות לינסק • חסידות מז'יבוז' • חסידות מיאלען • חסידות נדבורנה • חסידות סטניסלב • חסידות סטרוז'ניץ • חסידות פיטסבורג • חסידות פרמישלאן • חסידות קאליש • חסידות קליבלנד • חסידות קרעטשניף • חסידות ראחוב |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דולפין מצוי ארוך-חוטם

| דולפין מצוי ארוך-חוטם |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: דולפיניים
סוג:: דולפין מצוי
מין:: דולפין מצוי ארוך-חוטם
שם מדעי
 Delphinus capensis ‏גריי, 1828
תחום תפוצה


דולפין מצוי ארוך-חוטם או דולפין הכף (שם מדעי: Delphinus capensis) הוא מין של דולפין מהסוג דולפין מצוי החי בימים הטרופיים והרדודים.
מאפיינים

דולפין מצוי ארוך-חוטם מגיע לאורך 1.9–2.5 מטרים ולמשקל 80–235 קילוגרם. הזכרים גדולים מהנקבות. כפי ששמו מרמז למין חוטם ארוך יחסית לקרובו ובכלל לדולפינים והוא בעל שיניים קטנות מרובות לאורך כל לסת. המצח רחב והסנפירים גדולים. הגוף מקושט בצבע צהוב או זהוב מהצדדים ואפור בהיר ואפור כהה מלמעלה יותר. הראש והלסתות שחורים למעט קצה החוטם הלבן.
דולפינים אלה חיים בטבע בלהקות של מאות פרטים בימים עשירים בדגה. בים הפתוח יותר נפוץ למצוא פרטים של 10–30 פרטים. הם נוטים לקפוץ מהמים הרבה ולעשות סלטות והם גם מתרגשים מנסיעה של ספינות. הם גם שוחים יחד עם דולפינים אחרים כמו נתב ועם מיני לווייתנים אחרים. הם גם מחפשים עופות ים שנוחתות באוקיינוס מספק שמצאו להקת דגים.
הדולפינים יכולים לצלול לעומק 900 מ' ולעצור את הנשימה ל-8 דקות בחיפושיהם אחר דגים שונים כמו סרדין, אנשובי, מקרל, בורי ועוד וגם דיונונים וסרטנים קטנים, בדרך כלל הם יחפשו פרטים המצויים בלהקות גדולות שמכלכלות הרבה דולפינים.
הדולפינים נמצאים בהריון 10–11 חודשים וממליטים באביב או בסתיו צעיר שאורכו 80–100 סנטימטרים ומשקלו 10 קילוגרם. הוא יכול לחיות בטבע עד 40 שנה.
הדולפינים מצויים באתרים המרוחקים אחד מהשני בימים טרופיים רדודים. הם חיים בין השאר בחופי דרום אפריקה וחופי מערב אפריקה, מערב דרום אמריקה, מרכז קליפורניה, מקסיקו המרכזית, חופי פרו, חופי יפן, קוריאה וטאיוואן. ייתכן שהם נפוצים גם ליד עומאן וליד איי ניקובר.
לא ידוע מה מצב שימורם, אך הם נפגעים מהדיג ובהרבה מקרים נתקעים ברשתות או נפצעים מקרסי צלצל.
מיון

דולפין זה מעט נדיר יותר מקרובו דולפין מצוי קצר-חוטם ובו שני תת-מינים:
D.c.capensis
D.c.tropicalis
הערות שוליים

| דולפיניים |
| --- | --- | --- |
| לווייתן דלוע-ראש (סוג ומין יחיד) | לווייתן דלוע-ראש |     |
| קטלן (סוג ומין יחיד) | קטלן |     |
| קטלן גמדי (סוג ומין יחיד) | קטלן גמדי |     |
| עבשן קטלני (סוג ומין יחיד) | עבשן קטלני |     |
| נתב | נתב גדול-סנפיר • נתב קטן-סנפיר |     |
| דולפין מצוי | דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפין מצוי ארוך-חוטם |     |
| דולפין לווייתני | דולפין לווייתני צפוני • דולפין לווייתני דרומי |     |
| דולפין הנהרות | טוקוקסי • דולפין גיאנה |     |
| סוסא | סוסא גיבן • סוסא הודי • סוסא אטלנטי • סוסא אוסטרלי |     |
| סטנלה | סטנלה מפוספסת • סטנלה ארוכת-חרטום • סטנלת קליימן • סטנלה פאנטרופית • סטנלה אטלנטית |     |
| דולפין תלום-שן (סוג ומין יחיד) | דולפין תלום-שן |  |
| דולפינן | דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • דולפינן אוסטרלי |  |
| דולפין קטן | דולפין צ'יליאני • דולפין דרום-אפריקאי • דולפין לבן-ראש • דולפין קומרסון |  |
| גרמפוס אפור (סוג ומין יחיד) | גרמפוס אפור |  |
| דולפין פראסר (סוג ומין יחיד) | דולפין פראסר |  |
| דולפין בקבוקי | דולפין פסיפי לבן-צד • דולפין מזנק • דולפין וילסון • דולפין שחור-סנטר • דולפין לבן-גב • דולפין אטלנטי לבן-צד |  |
| דולפין סלוד-סנפיר | דולפין איראוואדי • דולפין סלוד-סנפיר אוסטרלי |  |
דולפינים במבט אחורי
דוד מערבי

| --- | --- |

 לידה:  1896 יקטרינוסלב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  23 בפברואר 1945 (בגיל 49 בערך) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 
מנחם שמי, רוזנקרנץ, דוד מערבי, רדק ואורי צבעוני לפני הגיוסים לגדוד העברי. תצלום מארכיון גבריאל טלפיר, מרכז מידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים
דוד מערבי (1896 – 23 במאי 1945), היה פסל, צייר, מלחין, ואחד מחלוצי החינוך לציור ולמוזיקה בארץ ישראל.
ביוגרפיה

דוד מערבי נולד ב-1896 ביקטרינוסלב, רוסיה (כיום דניפרו, אוקראינה) לאביו בן ציון מורובניי הוא למד בבית ספר ממשלתי, ואצל אביו שעסק כמורה לעברית רכש את השפה העברית וידיע ביהדות. כבר בילדותו גילה כישרונות אמנותיים מרשימים ולמד עברית מאביו. בגיל 15, עזב את ביתו ועלה לארץ ישראל, שם התקבל ללימודים בבצלאל תחת הדרכתו של מייסד בצלאל בוריס שץ. במהלך מלחמת העולם הראשונה, שימש כשומר בתל אביב ולאחר מכן נדד ברחבי הארץ כפועל חקלאי.
התעניינותו במוזיקה הובילה אותו להשתלם בקומפוזיציה אצל יואל אנגל.
ב-1920 נשא לאשה את חנה.
בהמשך החל לעסוק כמורה לציור ולמוזיקה, תפקיד שביצע במשך 25 שנים, רובם בתל אביב. חיבר מעל לשמונים שירי ילדים, אותם לימד וביצע בבתי הספר בהם הורה. חלק משיריו הפכו לשירי עם מוכרים. הוא גם חיבר לחנים למילותיו של לוין קיפניס בספרו "מחרוזת", כמו "ט'ו בשבט" ו"גינה לי".
בתחום החינוך המוזיקלי, מערבי תרם תרומה גדולה בפיתוח והנחלת הסולפג' והקונצרטינה, כלי נגינה פופולרי באותה תקופה. בנוסף, הוא ייסד וניהל מקהלות שונות, המציגות בהפעלות פומביות ובחגיגות החגים, תוך שהפך את ביתו למרכז תרבותי חם ופתוח לאוהבי אמנות.
דוד מערבי נפטר ב-23 במאי 1945 ממחלת לב, והותיר אחריו מורשת עשירה שהשפיעה רבות על התרבות הישראלית בתחומי האמנות והמוזיקה.
שירים שהלחין

אל השדה
אל השמש
בוקר טוב הגיע
בערב מי יבוא?
גינה לי
הסתוונית
זמר לפורים
זרים לשבועות
חנוכה
כי ישכב הילד
מצות מצות לפסח
נרות חנוכה
על הרינו ביהודה
עלו עלו
קן הדרור
קשתנו על שכמנו
שיר החלוץ
שירה הנוער
הערות שוליים

1 2 3 4 5  דוד מערבי - זֶמֶרֶשֶׁת, באתר www.zemereshet.co.il
↑  4929 | Encyclopedia of the Founders and Builders of Israel, www.tidhar.tourolib.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 274930  NLI: 987007513575005171  ISNI: 0000 0004 3408 1080  LCCN: no2017021690  ULAN: 500481964  VIAF: 308267350   WorldCat (עם VIAF): 308267350
דיודת מפולת

דיודת מפולת (APD) היא התקן אלקטרוני, מוליך למחצה, רגיש מאוד, שמתבסס על האפקט הפוטואלקטרי כדי להפוך אור שמגיע אליו לאות חשמלי. דיודת המפולת יכולה להיחשב כגלאי עם הגבר מפולת. מבחינה פונקציונלית, היא נחשבת כאנלוגיה מוליכה למחצה מכפיל אור (photomultipliers).
אפקט המפולת נגרם כתוצאה מיינון: כשהדיודה מחוברת בממתח אחורי ונופל עליה מתח נמוך הדיודה כמעט ולא מוליכה כלל וזורם דרכה רק זרם זליגה. כשהשדה החשמלי בצומת p-n חזק מספיק, האנרגיה של האלקטרונים המעטים שזורמים מספיקה ליינן את האטומים בסיליקון. תהליך היינון מגביר את עצמו וגורם לעליה מהירה בזרם (בתאוריה משך הזמן לשיא הזרם הוא פיקו שנייה). אפקט המפולת אינו הרסני כל עוד הדיודה לא מתחממת יתר על המידה.
ההגבר האופייני של דיודת המפולת הוא פי 100, למרות שקיימות דיודות מפולת המיוצרות על ידי תהליכי סימום שונים, המאפשרות הגבר גבוה יותר.
דיודת זנר משיגה תוצאה דומה על ידי אפקט אחר שנקרא אפקט זנר. שני האפקטים מתרחשים בשני סוגי הדיודות אבל אחד האפקטים בדרך כלל יותר בולט מהשני.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555310905171  GND: 4166965-4  LCCN: sh85038102
גשר הרכבת הטורקי על נחל הקישון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גשר 
 מיקום:  מחוז הצפון 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  האימפריה העות'מאנית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1903
 תאריך פתיחה רשמי:  1903 
 מידע טכני
 מפתחים:  6 
 קואורדינטות:  32°43′30″N 35°05′52″E﻿ / ﻿32.72492268649°N 35.097768720689°E﻿ / 32.72492268649; 35.097768720689
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) גשר הרכבת הטורקי על נחל הקישון(למפת הגליל המערבי רגילה) גשר הרכבת הטורקי על נחל הקישון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גשר הרכבת הטורקי על נחל הקישון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גשר הרכבת הטורקי על נחל הקישון
 
חנוכת גשר הרכבת הטורקי על נחל הקישון
גשר הרכבת הטורקי על נחל הקישון (בתעתיק לעברית: גִ'סְר אַל-חָארִתִ'יֶּה) הוא גשר הממוקם 13 ק"מ דרומית מזרחית לחיפה. הוא בנוי מאבן מסותתת ונתמך בשש קשתות. נבנה על ידי בעלת הזיכיון השנייה לסלילת קו חיפה-דמשק החברה הבריטית S.O.R - Syrian-Ottoman Railway ("מסילת הברזל הסורית-עת'מאנית") טרם פשטה את הרגל ונטשה את המיזם.
הטורקים השמישו את הגשר הקיים והוא נחנך ב-1903  בסמוך לתחנת מספר 15, ג'למי, לטובת רכבת העמק, שלוחה של מיזם מסילת הרכבת החיג'אזית. כיום הגשר איננו בשימוש וניצב בתחום פארק העמקים.
היסטוריה

כחלק מתוואי רכבת העמק הוקמו מספר גשרים ומעברי מים על גבי נחל קישון, שהמרכזי שבהם הוא "גִ'סְר אַל-חָארִתִ'יֶּה" (ראו להלן שמות הגשר). 
גשר זה הוקם, ככל הנראה, כבר בשלב הראשון של הנחת המסילה, בסמוך לצומת ג'למה, המכונה כיום גם "צומת שער העמקים" (על כביש 70 של ימינו), מדרום מזרח לצומת, בקילומטר ה-13 של תוואי רכבת העמק מחיפה. זהו גשר אבן בעל 6 קשתות הבנוי מאבן גזית לבנה, שמור היטב, הממוקם באזור המעבר מעמק זבולון אל עמק יזרעאל רחב-הידיים.
גשר מעבר הרכבת > שמות הגשר

גשר מעבר הרכבת מעל הקישון מוזכר בספרות בארבעה שמות שונים:
גשר הקישון – על שם נחל הקישון אותו הוא חוצה.
גשר ג'למה – על שם נקודת המשטרה הבריטית 'ג'למה' (מצודת טגארט) שהוקמה בסמוך.
גשר חרתייה (בתעתיק לעברית: גִ'סְר אַל-חָארִתִ'יֶּה) – על שם גבעות חרתייה הנמצאות ממזרח (עליהם הוקם קיבוץ שער העמקים).
גשר העמקים – על שם הנקודה בה נמצא הגשר, בין העמקים זבולון ויזרעאל.
גשר מעבר הרכבת > בניית הגשר

טקס חגיגי לציון תחילת עבודות התשתית למסילה על ידי  החברה בריטית נערך ב־13 בדצמבר 1893, כשנתיים וחצי לאחר קבלת הזיכיון, "בנוכחות כ-15,000 איש" כפי שנכתב בגיליון 30 בדצמבר של עיתון "החבצלת".
ההשערה שהגשר תוכנן על ידי המהנדס גוטליב שומאכר שעבד בשירות השלטון העות'מאני בתכנון תוואי המסילה דמשק - חיפה. תכנון רוחב הגשר נקבע בהתאמה למסילת רכבת ברוחב 143.5 ס"מ, לפי התקן האירופאי.
בפועל מתחה בעלת הזיכיון הבריטית פסים רק לאורך כ־9 קילומטרים, מחיפה עד לאזור קיבוץ יגור של ימינו, והכשירה סוללה, שעליה יונחו הפסים, שנמשכה עוד 20 ק"מ נוספים מזרחה, בטרם החריפו סכסוכים שונים בין ראשי החברה, אשר הביאו להאטה בקצב (האיטי מלכתחילה) של הבנייה. במקביל קטנה חשיבותה של המסילה בשל התחרות מול המסילה הצרפתית שנבנתה זמן קצר קודם-לכן ("מסילת ביירות-דמשק"), שבנייתה כבר נשלמה, ואשר פגעה בתנועת הסחורות אל נמל חיפה ובכדאיות פרויקט הרכבת למשקיעים.
שני התהליכים הללו הביאו את חברתו של פילינג לכדי פשיטת רגל, אשר בעקבותיה בוטל זיכיון החברה להקמת המסילה, בשנת 1902 - לאחר גמר בניית הגשר וטרם הנחת המסילה.
הטורקים המשיכו בבניית המסילה, כשעל מלאכת בניית המסילה פיקח המהנדס הגרמני היינריך אוגוסט מייסנר שהיה ממונה על הקמת רשת הרכבות באימפריה העות'מאנית. המסילה, כנראה מטעמי חסכון ומהירות עבודה, נבנתה ברוחב 105 ס"מ, צר יותר מהרוחב התקני.
לפי מחקרו של יהודה לבנוני, בניית מסילת הברזל על הגשר הושלמה על ידי השלטון הטורקי בשנת 1905, כשעל מלאכת בניית המסילה פיקח המהנדס הגרמני היינריך אוגוסט מייסנר, הממונה על הקמת רשת הרכבות באימפריה העות'מאנית, ונסיעת בכורה על הגשר בקו חיפה-דמשק נערכה ב-15 באוקטובר 1905.
גשר מעבר הרכבת > מבנה הגשר

גשר זה, בנוסף לגשר נוסף הסמוך לו ומעברי מים אחרים שנבנו על גבי נחל הקישון, נבנו בבנייה מאסיבית עם קשתות ענק, מתוך הבנה שאחת למספר שנים הקישון עולה על גדותיו ומציף שטחים נרחבים מצידיו (המקרה המתועד האחרון היה בחורף 1992).
הגשר נבנה משש קשתות בנות 6 מטרים (20 רגל), והוא ממוקם מדרום לגשר-הדרך, המיועד לכלי-רכב, ואשר נבנה מאוחר יותר (בתקופת המנדט הבריטי).
הגשר בנוי מאבני גזית לבנות, ורוחבו נקבע בהתאמה למסילת רכבת ברוחב 143.5 ס"מ, לפי התקן האירופאי.
תחנת רכבת (תחנה 15 - ג'למי) חניית גשר הקישון/חניית עין גנים

בסמוך לגשר הרכבת, בחלקה הצפון-מערבי, ניצבה חניית עין-גנים. בדו"ח סיכום פעולותיה של חברת S.O.R בשנת 1899, מופיע כי קיים תכנון להקמת תחנה/חנייה שתקרא 'חניית חרתייה'. בשנת 1929 נקבעה באותה נקודה 'חניית גשר הקישון' או בשמה הרשמי 'חניית דרך ג'נין'/'חניית דרך עין גנים'.
בנקודת החנייה נבנה מאוחר יותר מחסן לעצי הסקה שעובדו מעצי אלון במנסרה שישבה באזור קיבוץ אלונים. בהמשך, עם כינון המנדט הבריטי בארץ ישראל, הוקמה במקום עמדת שמירה בריטית.
ראו גם

גשר הכביש הבריטי
לקריאה נוספת

מרדכי נאור, בחזרה לרכבת העמק, הוצאת ספריית יהודה דקל, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2009
דוד תירוש, רכבת העמק, הוצאת החברה להגנת הטבע, 1988
יהודה לבנוני, מ"חמורו של הסולטן" ל"רכבת העמק", הוצאת ארז הלבנון, 2015
יאיר ספרן, מסילות הברזל בארץ הגליל ובשוליה, חיפה - ביטאון העמותה לתולדות חיפה, גיליון 3, נובמבר 2005, עמ' 2
הערות שוליים

↑  על שם כפר האריסים, חַארִתִ'יֶּה, שהתקיים בסמוך עד לגאולת הקרקע על ידי יהושע חנקין. חַארִת' בערבית הוא 'חוֹרֵשׁ' – כינויו של אריס, המעבד את אדמת בעל הקרקעות וחולק עימו את יבולה.
↑  דוד תירוש, רכבת העמק, החברה להגנת הטבע, 1988, עמ' 70
↑  אסף זלצר, עמק יזרעאל וכל נתיבותיה, ירושלים: הוצאת יד בן צבי, 2007, עמ' 143
↑  ד"ר מרדכי נאור, בחזרה לרכבת העמק, ישראל: ספריית יהודה דקל המועצה לשימור אתרים, 2009, עמ' 11
↑  יהודה לבנוני, מ"חמורו של הסולטן" ל"רכבת העמק", כרך א', ראשון-לציון: הוצאת "ארז הלבנון", 2015, עמ' 303
↑  מר נחום לוי, הקים את עמותת "תחנת רכבת העמק", פעל לשימור תחנת הרכבת באלוראי ומדריך סיורים במקום.
| רכבת העמק |
| --- | --- | --- |
| מסילות קשורות | מסילת הרכבת החיג'אזית • מסילת הרכבת דרעא–צמח • מסילת העמק • מסילת השומרון • הרכבת הצבאית העות'מאנית | תחנת חיפה מזרח |
| אישים | לורנס אוליפנט • עבדול חמיד השני • יהודה לבנוני • יעקב מושלי • היינריך אוגוסט מייסנר • קלוד קונדר • ברוך קטינקא • גוטליב שומאכר | תחנת חיפה מזרח |
| ארגונים ומוסדות | הרכבת המנדטורית • משמר הרכבת • משפחת סורסוק | תחנת חיפה מזרח |
| תחנות | אל חמה • אלרואי • בית שאן • חיפה מזרח • חיפה מרכז • כפר יהושע • עפולה • צמח | תחנת חיפה מזרח |
| גשרים | אל חמה • נהר הירדן • נחל יששכר • נחל קישון • נחל תבור | תחנת חיפה מזרח |
| אירועים | ליל הגשרים • ליל הרכבות • קרב סמח' | תחנת חיפה מזרח |
| הנצחה | חצר גשר הישנה • מוזיאון רכבת ישראל • רכבת האלונים • רכבת העמק (סרט) | תחנת חיפה מזרח |
מסילת הרכבת על הגשר, 2019
אחת מקשתות האבן של הגשר
חורבות חניית עין גנים, 2019
דז'ה מרקוש (מנצח)

זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |

 לידה:  15 בדצמבר 1869 פשט 
 פטירה:  20 בספטמבר 1948 (בגיל 78) בודפשט, הרפובליקה ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 בן או בת זוג:  Ilonka Szoyer 
 צאצאים:  Ily Márkus-Szoyer 
 
דז'ה מרקוש (בהונגרית: Márkus Dezső; פשט, 15 בדצמבר 1869 – בודפשט, 20 בספטמבר 1948) היה מנצח, מנהל תיאטרון ומורה יהודי-הונגרי. אחיהם של האדריכל גזה מרקוש והעיתונאי מיקשה מרקוש.
קורות חיים

דז'ה מרקוש נולד במשפחה יהודית, בנם של איגנץ מרקוש, סוחר זכוכית, ושל אנה (נינה) קוֹהְן (הגרסה ההונגרית-אוסטרית לכהן). הוא למד מוזיקה באקדמיה הלאומית למוזיקה לימים קיבל את השם האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט ולאחר מכן בווינה, שם היה תלמידו של הנס שמידט ורוברט פוקס. הוא התכונן להיות פסנתרן והופיע כתלמידו של אימרה סקיי בשנת 1879, ואחר כך היה תלמידו של פרנץ ליסט. בהמשך עבד כמנצח, תחילה בבאד אישל ומשנת 1893 ב"תיאטרון העם" בבודפשט. בין השנים 1895 עד 1898 היה הקורפטיטור (פסנתרן חזרות) של בית האופרה של בודפשט, ואז ב-1898 עבר לפראג, ומשנת 1901 לאמסטרדם, משם חזר ב-1903.
בין 1903 לבין 1911 הוא שוב היה מנצח בבית האופרה. עד 1911 ניצח בכמה הופעות בכורה, בהן שמשון ודלילה של קאמי סן-סנס, ולה בוהם של פוצ'יני. בשנת 1911 ייסד את להקת "אופרת העם" של בודפשט (לימים תיאטרון ארקל), בה היה גם המנהל עד 1914. משנת 1918 היה המנהל המוזיקלי הראשי של "תיאטרון העיר" (Városi Szinház), משנת 1921 היה מנצח האופראי של התיאטרון ולבסוף משנת 1926 הוא שוב היה המנהל המוזיקלי הראשי. לאחר פרישתו לימד פיתוח קול. תלמידיו כללו בין היתר את אנה באתי, מריה נמט ואת בתו שלו. הוא נפטר בבודפשט ב-20 בספטמבר 1948.
אשתו, אילונה סויר, הייתה זמרת אופרה ואופרטה, לה נישא ב-19 ביוני 1905 בבודפשט.
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II. עורך ראשי. אגנש קניירש. בודפשט, 1967-1969.
לקסיקון אמנות הבמה הונגרי . עורך ראשי. ג'רג' סקיי. בודפשט, 1994.
לקסיקון המשחק ההונגרי.אלאדר שופפלין. בודפשט, איגוד השחקנים הלאומי והמכון לפנסיה, 1929.
לקסיקון יהודי הונגרי. אד. פטר אויווארי. בודפשט, 1929. עמ '576. גישה מקוונת
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 1406/1869. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 700/1905. folyószáma alatt".
דוד חשמל

דוד חשמל הוא דוד חימום המשתמש באנרגיה חשמלית לחימום מים. הדוד נועד לשימוש ביתי, תעשייתי וכן לשימושים נוספים. שיטת חימום זו נפוצה מאוד במשקי בית במדינת ישראל בחודשי החורף בהם לא ניתן להשתמש באנרגיה סולארית (דוד שמש) לחימום המים.
בדרך כלל בדוד שמש קיימת גם האפשרות לחמם את המים באמצעות גוף חימום חשמלי.
מבנה הדוד > מכל המים

המכל הוא בדרך כלל בצורת גליל מוארך העשוי מפלדה עמיד בפני לחץ מים שסביבו גליל פח מגולוון כאשר ביניהם קיים חומר בידוד תרמי מפוליאוריתן מוקצף (בעבר השתמשו לצורך הבידוד בצמר סלעים). חלקו הפנימי של דוד הפלדה מצופה בחומר מבודד שנועד למנוע התפתחות קורוזיה וחלודה. מצויים בשוק מספר ציפויים: ציפוי צבע (פנולי או אפוקסי), ציפוי מלט (פוליטון) וציפוי אמייל[דרוש מקור].
מבנה הדוד > גוף חימום

גוף חימום חשמלי לדוד עשוי מצינורית שמיוצרת מנחושת או מנירוסטה בקוטר של כ-8 מ"מ. בתוך הצינורית מושחל חוט להט בצורה ספירלית אשר מבודד ממגע בצינורית על ידי אבקה דחוסה. בקצות חוט הלהט מותקנים קצוות מוליכים עם ראשי הברגה שאליהם מחברים את כבלי הזינה המגיעים לדוד. כל דודי השמש בישראל מכילים גוף חימום. כיום, רובם המכריע של גופי החימום הם גופי חימום טבולים, כלומר: באים במגע עם המים. עקב קשיות המים בישראל, נוצרת על גוף החימום שכבת אבנית (כדוגמת גוף החימום בקומקום), אשר גורמת עם הזמן להתנגדות גוברת והולכת של חוט הלהט והוא נשרף (בדומה לחוט להט של נורת ליבון).
מבנה הדוד > שרוול חימום מהיר

מוכר גם כ"חמם" או "מאיץ חום", הוא התקן המורכב בתוך דוד החימום הגורם לתהליך חימום מהיר של המים ובכך מסייע לחיסכון בחשמל.
ההתקן מורכב מצינור מתכת מעובה אשר בחלקו התחתון מנוקבים פתחים, והוא הולך וצר בכיוון חלקו העליון. ההתקן מורכב בתחתית הדוד כך שחלקו העליון מגיע כמעט עד לצינור היציאה של המים החמים הממוקם בחלקו העליון של הדוד. בתוך ההתקן, בחלקו המעובה, מותקן גוף החימום עצמו . עם הפעלת הדוד מתחממים המים שבקרבת גוף החימום ועולים במהירות כלפי מעלה לכוון פתח היציאה של הדוד. מהירות החימום והחיסכון בחשמל מושגים כתוצאה מכך שאין צורך לחמם את כל המים שבדוד, אלא רק את הכמות הקטנה שבתוך הצינור המעובה.
דולפין פסיפי לבן-צד

| דולפין פסיפסי לבן-צד |
| --- | --- |
  השוואה בין גודלו של דולפין פסיפסי לבן-צד לבין גודלו של אדם
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: לווייתני שיניים
משפחה:: דולפיניים
סוג:: דולפין בקבוקי
מין:: דולפין פסיפסי לבן-צד
שם מדעי
 Lagenorhynchus obliquidens ‏גיל, 1865
תחום תפוצה


דולפין פסיפי לבן-צד (שם מדעי: Lagenorhynchus obliquidens), מין של יונק ימי ממשפחת הדולפיניים. חי במימיו הצפוניים של האוקיינוס השקט. לאוכלוסייה גודל משוער של כמיליון פרטים.
טקסונומיה והיסטוריה

כינויו של הדולפין ניתן לו על ידי המדען תיאודור ניקולס גיל, אחד מחברי ארגון הסמית'סוניאן, ב-1865. מבחינה מורפולוגית הוא דומה לדולפין המזנק, החי בדרום האוקיינוס השקט. ניתוח גנטי שנערך על ידי פרנק צ'יפריאנו גילה כי שני המינים התפצלו זה מזה לפני כשני מיליוני שנים.
למרות סיווגם לסוג דולפין בקבוקי, בדיקה מולקולרית הוכיחה שהם אמורים להיות בני הסוג דולפין קטן (Cephalorhynchus).
תיאור

הסנטר, הגרון והבטן לבנים, המקור, הסנפירים, הגב וסנפיר הגב אפורים כהים ובנוסף כתמים בצבעי אפור בהיר בצדדים. הנקבות שוקלות 150 ק"ג והזכרים 200 ק"ג. הזכרים יכולים להגיע לאורך של 2.5 מטרים, והנקבות - ל-2.3 מטרים. יש להם בממוצע 60 שיניים. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל שבע שנים. ההיריון אורך כשנה בממוצע. תוחלת החיים - כ-40 שנים.
תפוצה ומקום חיות

הדולפין הפסיפי לבן-הצד חי במים ממוזגים שבצפון האוקיינוס השקט. הוא אינו מרחיק דרומה יותר מים סין הדרומי (דרום-מזרח אסיה) במזרח ואזור קליפורניה במערב. אוכלוסיות ניתן למצוא גם בים אוחצוק וים יפן.
אוכלוסיות הדולפינים באמריקה נודדות- בחורף, הם נמצאים באזור קליפורניה, ובקיץ הם נודדים צפונה לאזור אורגון ווושינגטון.
הדולפינים מסתדרים היטב בשבי, וכ-50 דולפינריומים מכילים מספר פרטים של דולפין פסיפי לבן-צד.
הערות שוליים

↑  דולפין פסיפסי לבן-צד באתר הרשימה האדומה של IUCN
| דולפיניים |
| --- | --- | --- |
| לווייתן דלוע-ראש (סוג ומין יחיד) | לווייתן דלוע-ראש |     |
| קטלן (סוג ומין יחיד) | קטלן |     |
| קטלן גמדי (סוג ומין יחיד) | קטלן גמדי |     |
| עבשן קטלני (סוג ומין יחיד) | עבשן קטלני |     |
| נתב | נתב גדול-סנפיר • נתב קטן-סנפיר |     |
| דולפין מצוי | דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפין מצוי ארוך-חוטם |     |
| דולפין לווייתני | דולפין לווייתני צפוני • דולפין לווייתני דרומי |     |
| דולפין הנהרות | טוקוקסי • דולפין גיאנה |     |
| סוסא | סוסא גיבן • סוסא הודי • סוסא אטלנטי • סוסא אוסטרלי |     |
| סטנלה | סטנלה מפוספסת • סטנלה ארוכת-חרטום • סטנלת קליימן • סטנלה פאנטרופית • סטנלה אטלנטית |     |
| דולפין תלום-שן (סוג ומין יחיד) | דולפין תלום-שן |  |
| דולפינן | דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • דולפינן אוסטרלי |  |
| דולפין קטן | דולפין צ'יליאני • דולפין דרום-אפריקאי • דולפין לבן-ראש • דולפין קומרסון |  |
| גרמפוס אפור (סוג ומין יחיד) | גרמפוס אפור |  |
| דולפין פראסר (סוג ומין יחיד) | דולפין פראסר |  |
| דולפין בקבוקי | דולפין פסיפי לבן-צד • דולפין מזנק • דולפין וילסון • דולפין שחור-סנטר • דולפין לבן-גב • דולפין אטלנטי לבן-צד |  |
| דולפין סלוד-סנפיר | דולפין איראוואדי • דולפין סלוד-סנפיר אוסטרלי |  |
דיזל (חברה)

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  רנזו רוסו 
 תקופת הפעילות:  1978, איטליה איטליה – הווה
 חברת אם:  OTB Group 
 מיקום המטה:  Breganze 
 קואורדינטות:  45°41′30″N 11°33′42″E﻿ / ﻿45.691672°N 11.561608°E﻿ / 45.691672; 11.561608 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הביגוד 
 מוצרים עיקריים:  ג'ינס, דנים, ביגוד 
  
 www.diesel.com
 he
 
דיזל (Diesel S.p.A.) היא חברת עיצוב אופנה איטלקית שהוקמה בשנת 1978. היא ידועה ביותר בבגדיה המותאמים לפלח השוק הצעיר, במיוחד ג'ינסים, אך היא מוכרת כיום מוצרים רבים משעוני יד ועד בשמים. החברה בבעלות פרטית של מייסד החברה רנזו רוסו ובסיסה נמצא בעיר מולבנה בצפון איטליה. שווי החברה מוערך ב-1.2 מיליארד אירו והיא מעסיקה כ-3,300 עובדים. מוצרי קו הבישום שלה שייכים לחברת לוריאל.
החברה פועלת ביותר מ-80 מדינות.
ב־1976 החל רוסו לעבוד ביצרנית האופנה מולטקס שבעליה היה אדריאנו גולדשמיט. לאחר שנתיים שבהם עבד בחברה, רכש 40% ממנה הודות בעזרת הלוואה מאביו ושם החברה שונה לדיזל. ב־1985 רכש את יתר ההחזקות בחברה מגולדשמיט תמורת 500,000 דולר. ב־1986 מכירות החברה עמדו על 2.8 מיליון דולר, ושנה אחר כך עמדו על 25.2 מיליון דולר.
החברה התפרסמה בפרסומות פרובוקטיביות, כדוגמת פרסומת המציגה תאונת דרכים שהנפגעים לבושים בבגדי המותג דיזל.
הערות שוליים

↑  Clare O’Connor (6 במרץ 2013). "Blue Jean Billionaire: Inside Diesel, Renzo Rosso's $3 Billion Fashion Empire". Forbes Magazine. נבדק ב-23 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  פז חסדאי‏, מעושרים: סקיני ג'ינס, באתר וואלה, 17 באפריל 2013
ערך זה הוא קצרמרבנושא טקסטיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.