stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פונקציה אליפטית
הערות שוליים

↑  Rolf Busam (2006), Funktionentheorie 1 (בגרמנית) (4., korr. und erw. Aufl ed.), Berlin: Springer, p. 259, ISBN 978-3-540-32058-6
↑  Gray, Jeremy (2015). Real and the complex : a history of analysis in the 19th century. Cham. pp. 23f. ISBN 978-3-319-23715-2. OCLC 932002663.
↑  Adrien-Marie Legendre: Mémoire sur les intégrations par arcs d’ellipse. In: Histoire de l’Académie royale des sciences Paris (1788), S. 616–643. – Ders.: Second mémoire sur les intégrations par arcs d’ellipse, et sur la comparaison de ces arcs. In: Histoire de l’Académie royale des sciences Paris (1788), S. 644–683.
↑  Adrien-Marie Legendre: Mémoire sur les transcendantes elliptiques, où l’on donne des méthodes faciles pour comparer et évaluer ces trancendantes, qui comprennent les arcs d’ellipse, et qui se rencontrent frèquemment dans les applications du calcul intégral. Du Pont & Firmin-Didot, Paris 1792. Englische Übersetzung A Memoire on Elliptic Transcendentals. In: Thomas Leybourn: New Series of the Mathematical Repository. Band 2. Glendinning, London 1809, Teil 3, S. 1–34.
↑  Carl Gustav Jacob Jacobi: Fundamenta nova theoriae functionum ellipticarum. Königsberg 1829.
↑  Gray, Jeremy (2015). Real and the complex : a history of analysis in the 19th century. Cham. p. 96. ISBN 978-3-319-23715-2. OCLC 932002663.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553158505171  BnF: cb13319234b (data)  GND: 4134665-8  LCCN: sh85052336  NDL: 00561186  NKC: ph156664 
ממלבן לטורוס - באמצעותי הדבקת השפות הנגדיות של המלבן
פולינום ברנשטיין

פולינומי ברנשטיין לקירוב עקומה
בתחום האנליזה הנומרית, פולינום ברנשטיין, הקרוי על שם ממציאו, סרגיי ברנשטיין, הוא פולינום בתצורת ברנשטיין, כלומר הוא מהווה צירוף ליניארי של פולינומי הבסיס של ברנשטיין.
דרך יציבה מבחינה נומרית להעריך פולינומים בתצורת ברנשטיין היא בעזרת אלגוריתם דה-קסטלז'ו.
פולינומים בתצורת ברנשטיין היו בשימוש לראשונה על ידי ברנשטיין, בהוכחה קונסטרוקטיבית למשפט הקירוב של סטון–ויירשטראס. עם כניסת הגרפיקה הממוחשבת, הפכו פולינומי ברנשטיין (על הקטע החסום  [1,0]) לשימושיים וחשובים ביצירת עקומות בזייה.
הגדרה

n + 1 פולינומי הבסיס של ברנשטיין מדרגה n מוגדרים כך:
כאשר  {n \choose \nu } הוא המקדם הבינומי.
פולינומי הבסיס של ברנשטיין מדרגה n יוצרים בסיס למרחב הווקטורי  \Pi _{n} של פולינומים בדרגה של לכל היותר n.
צירוף ליניארי של פולינומי הבסיס של ברנשטיין,
נקרא פולינום ברנשטיין או פולינום בתצורת ברנשטיין מדרגה n. מקדמי  \beta _{\nu } נקראים מקדמי ברנשטיין או מקדמי בזייר.
דוגמה

מספר פולינומי הבסיס הראשונים של ברנשטיין הם:
תכונות

לפולינומי הבסיס של ברנשטיין התכונות הבאות:
b_{\nu ,n}(x)=0, אם  \nu <0 או  \nu >n.
b_{\nu ,n}(0)=\delta _{\nu ,0} ו  b_{\nu ,n}(1)=\delta _{\nu ,n} כאשר  \delta  היא הדלתא של קרונקר.
b_{\nu ,n}(x) יש שורש עם כפילות  \nu  בנקודה  x=0 (הערה: אם  \nu =0, אין שורש ב-0).
b_{\nu ,n}(x) יש שורש עם כפילות  \left(n-\nu \right) בנקודה  x=1 (הערה: אם  \nu =n, אין שורש ב-1).
b_{\nu ,n}(x)\geq 0 עבור  x\in [0,\ 1].
b_{\nu ,n}\left(1-x\right)=b_{n-\nu ,n}(x).
הנגזרת יכולה להיכתב כצירוף של שני פולינומים מדרגה נמוכה יותר:
 b'_{\nu ,n}(x)=n\left(b_{\nu -1,n-1}(x)-b_{\nu ,n-1}(x)\right).
האינטגרל קבוע עבור  n נתון:
 \int _{0}^{1}b_{\nu ,n}(x)dx={\frac {1}{n+1}};\forall \nu =0,1\dots n
אם  n\neq 0, אז  b_{\nu ,n}(x) בעל מקסימום ייחודי מקומי באינטרוול  [0,\ 1] ב  x={\frac {\nu }{n}}. המקסימום הנ"ל בעל הערך:
 \nu ^{\nu }n^{-n}\left(n-\nu \right)^{n-\nu }{n \choose \nu }.
פולינומי הבסיס של ברנשטיין מדרגה  n יוצרים חלוקת יחידה:
 \sum _{\nu =0}^{n}b_{\nu ,n}(x)=\sum _{\nu =0}^{n}{n \choose \nu }x^{\nu }\left(1-x\right)^{n-\nu }=\left(x+\left(1-x\right)\right)^{n}=1.
אם לוקחים את האיבר הראשון של  (x+y)^{n} כאשר y=1-x, ניתן להראות כי
 \sum _{\nu =0}^{n}\nu b_{\nu ,n}(x)=nx
האיבר השני  (x+y)^{n} כאשר  y=1-x משמש להראות כי 
 \sum _{\nu =1}^{n}\nu (\nu -1)b_{\nu ,n}(x)=n(n-1)x^{2}
A פולינום ברנשטיין ניתן להיכתב כקומבינציה ליניארית של פולינומים מדרגה גבוהה יותר:
 b_{\nu ,n-1}(x)={\frac {n-\nu }{n}}b_{\nu ,n}(x)+{\frac {\nu +1}{n}}b_{\nu +1,n}(x).
קירוב פונקציות רציפות

נניח ש-ƒ פונקציה רציפה בקטע [0,1]. נבחן את פולינום ברנשטיין להלן:
ניתן להראות כי:
מתכנס במידה שווה בקטע [0,1]. זו הצהרה חזקה יותר מאשר ההנחה שהגבול קיים בנפרד בכל ערך של x; זו תהיה התכנסות נקודתית במקום התכנסות במידה שווה. באופן ספציפי, המילים "במידה שווה" מציינות:
פולינומי ברנשטיין לכן מאפשרים דרך אחת להוכיח את משפט הקירוב של ויירשטראס שכל פונקציה רציפה ממשית על הקטע הממשי [a,b] ניתנת להערכה במידה שווה על ידי פונקציות פולינום מעל R.
טענה כללית יותר על פונקציה שגזירה ברציפות k פעמים היא:
כאשר בנוסף
הוא ערך עצמי של Bn; והפונקציה העצמית המקבילה היא פולינום מדרגה k.
קירוב פונקציות רציפות > הוכחה

נניח ש-K משתנה מקרי המפוזר כמספר ההצלחות מתוך n ניסויי ברנולי בלתי תלויים, עם הסתברות x של הצלחה בכל ניסוי; במילים אחרות, k מתפלג בינומית עם פרמטרים n ו-x. מכאן שערך התוחלת  E\left[K/n\right]=x.
בעזרת הגרסה החלשה של חוק המספרים הגדולים מתורת ההסתברות,
לכל  \delta >0. יתרה מכך, הקשר מתקיים במידה שווה ב-x, כפי שניתן להראות מההוכחה בעזרת אי-שוויון צ'בישב, אם לוקחים בחשבון שהשונות של  K/n, השווה ל- x(1-x)/n, חסומה מלמעלה על ידי  1/4n ללא תלות ב-x.
מכיוון ש-ƒ, הרציפה על תחום סגור וחסום, חייבת להיות רציפה במידה שווה על התחום, ניתן לנסח את הטענה כי
במידה שווה ב-x. אם לוקחים בחשבון ƒ חסום (בקטע נתון), ניתן לצפות ל:
במידה שווה ב-x. כאן אפשר לראות כי התוחלת מתחלקת לשני חלקים. בחלק אחד ההפרש אינו עולה על ε; חלק זה יכול לתרום יותר מאשר ε. בעל החלק השני ההפרש עולה על ε, אך אינו עולה על 2M, כאשר M מהווה חסם עליון ל-|(ƒ(x)|; חלק זה אינו יכול לתרום יותר מ-2M פעמים את ההסתברות הקטנה כי ההפרש גדול מ-ε.
לסיכום, ראינו כי הערך המוחלט של ההפרש בין התוחלות לא עולה אף פעם על התוחלת של הערך המוחלט של ההפרש, וכן כי  E\left[f\left(K/n\right)\right] הוא בדיוק פולינום ברנשטיין  B_{n}(f)(x).
ראו לדוגמה.
ראו גם

עקום בזייה
צורת לגראנז'
הערות שוליים

↑  Natanson (1964) p.6
↑  Natanson (1964) p.3
↑  Koralov, Leonid; Sinai, Yakov G. (10 באוגוסט 2007). Theory of Probability and Random Processes. Springer Science & Business Media. ISBN 978-3-540-68829-7. {{cite book}}:  (עזרה); see page 29, Section "Probabilistic proof of the Weierstrass theorem".
פולמוס אישיות לעומת מצב

בפסיכולוגיה של האישיות, הדיון בשאלת אדם מול מצב (באנגלית: person–situation debate) עוסק במחלוקת איזה מבין שני הרכיבים הוא בעל השפעה רבה יותר על התנהגותם של בני אדם: האדם עצמו, כלומר תכונות האישיות שלו, או הסיטואציות (מצבים) שבהן הוא נוכח. אסכולת פסיכולוגיית התכונות טוענת כי מבנה האישיות הוא יציב ועקבי, והוא שמנחה את התנהגותם של אנשים; לעומתה, אסכולת הסיטואציוניזם (מַצָּבַנוּת) טוענת כי התנהגותם של אנשים משתנה בסיטואציות שונות, ונקבעת בהתאם אליהן, ואיננה עקבית עם תכונות אישיות קבועות.
רקע

הוויכוח בדבר איזה גורם הוא בעל משמעות רבה יותר להבנת התנהגות – אישיות האדם או הסיטואציה שבה הוא נוכח – החל להתפתח בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20. בדומה לדיונים מכוננים אחרים, כגון הוויכוח בדבר יחסי הגומלין בין תורשה וסביבה, מאחורי כל עמדה מצויה אסכולה המצדדת בעמדתה, ורואה במושא המחקר שלה רכיב מרכזי להבנת התנהגות אנושית.
אדם

בצד אחד של הדיון הזה מצויים תומכי אסכולת פסיכולוגית התכונות וחקר האישיות, המצדדים בתפיסה שהתנהגות קשורה קשר הדוק יותר לאישיות מאשר לסיטואציות. למחקרי אישיות יש עדיפות על פני פסיכולוגיה חברתית, מכיוון שהם ותיקים ומאורגנים יותר, וישנן תכונות אישיות ספציפיות שניתן לבדוק ולהעלותן (לעומת העמימות שציינו אשר קיימת בחקר סיטואציות). ישנו קונצנזוס רחב למדי בנוגע לקבוצה קטנה של חמש תכונות מפתח המשפיעות על האישיות והאדם, בעוד המשתנים המגדירים סיטואציות ומשפיעים עליהם אינם מאורגנים באופן שיספק תובנות לגבי היבטים של סיטואציות שהם חשובים לניבוי ההתנהגויות, או כיצד הם עושים זאת.
אדם > מגבלות וביקורת

בשנת 1968 פרסם וולטר מישל (פסיכולוג) (אנ') ספר בשם ״אישיות והערכה״, בו הוא טען שההנחה לפיה התנהגותו של אדם עקבית במצבים משתנים (תפיסה שרווחה עד אז) אינה נכונה, וכי התנהגות כלל איננה עקביות דיו כדי להיות מסווגת עם תכונות אישיות.
נמצאו מתאמים נמוכים בין מדדי התנהגות ואישיות. המתאם בין האישיות וההתנהגות, לעומת ההתנהגות על פני מצבים, אינו משמעותי דיו.
התנהגות אינה עקבית בין סיטואציות, וכל יציבות ניתן לייחס לעקביות של הסיטואציה, ולא של האדם.
מצב

תומכי העמדה הסיטואציוניסטית רואים בסיטואציות ומצבים שונים גורם משמעותי בניבוי התנהגות, לעומת תכונות אופי ואישיות. לטענתם, התנהגות הפרט איננה נקבעת על-פי אופיו, אלא על-פי המצב בו הוא נמצא.
חוקרים מרכזיים בתחום, כגון וולטר מישל וריצ'רד ניסבט יצאו בביקורת כלפי לימודי אישיות וביקרו את המתאם הנמוך שנמצא בין תכונות אישיות ויכולת ניבוי התנהגות. כמה תאוריות ומחקרים קלאסיים תומכים בתפיסה זו. מוכרים במיוחד הם מחקרו של סטנלי מילגרם, אשר הראה כי אנשים מפגינים ציות רב יותר לסמכות ונכונות לפגוע בקורבן חף מפשע אם דמות הסמכות נמצאת בקרבת מקום או אם הקורבן נמצא רחוק; תאוריית אפקט לוציפר שפיתח פיליפ זימברדו על בסיס מחקריו השונים, בהם ניסוי הכלא של סטנפורד, שטען כי אין אנשים טובים או רעים, אלא כוחות סביבתיים שמשפיעים על התנהגותם של אנשים, לטוב ולרע, ואפקט הצופה מן הצד, שהראה כי אנשים נוטים פחות לעצור ולעזור לאנשים הזקוקים לעזרה כאשר הם ממהרים או כאשר ישנם צופים נוספים.
מחקרים אלה הראו כי ללא קשר לאישיות, התנהגויות ניתנות לחיזוי לפי הסיטואציות בהן הן מתרחשות.
מצב > מגבלות וביקורת

המתאמים שנמצאו במחקרים שעסקו בחקר סיטואציות, במטרה לנבא התנהגות, אינם טובים יותר מאלה של מחקרי האישיות.
חסרה בתחום טקסונומיה מעמיקה דיה של סיטואציות שונות. שדה מחקר זה טרם גיבש הגדרה ברורה של מה היא סיטואציה, ממה היא מושפעת ואיך ניתן להשוות בין סיטואציות באופן שיטתי. מספר חוקרים אפיינו גורמים המשפיעים על סיטואציות; צמצמו סיטואציות לכעשרים אשכולות מובנים היררכית, הקשורים כולם לתחום השגת מטרות; וטענו כי התנהגות נעשית דומה יותר בסיטואציות שונות כאשר הן דורשות יכולות או כישורים דומים. למרות זאת, חקר הסיטואציה עדיין פחות מוגדר מאשר חקר האישיות.
כיוונים נוכחיים במחקר

עמדה מחקרית רווחת כיום היא כי תאוריות הסיטואציה ותאוריות האישיות אינן מתחרות זו בזו, אלא מצויות באינטראקציה. מטרה מרכזית של מחקרים בתחום זה היא בחינה של סיטואציות והערכתן, כמו גם הבנת התכונות הפסיכולוגיות החשובות של סיטואציות שונות. השדה נע לעבר סינתזה של שתי התאוריות, מתוך הנחה שהאופנים בהם אנשים מפרשים וחווים סיטואציות שונות הם בעלי משמעות רבה בקביעת האופן שבו הם מתנהגים. ושני הגורמים – אדם וסיטואציה – מזינים זה את זה.
הערות שוליים

↑  Seymour Epstein, Edward J. O'Brien, The person–situation debate in historical and current perspective., Psychological Bulletin 98, 1985, עמ' 513–537 doi: 10.1037/0033-2909.98.3.513
↑  Mischel, Walter. Personality and Assessment,, London, Wiley, 1968
↑  Epstein, S. & O'Brien, E.J, The Person-Situation Debate in Historical and Current Perspective., Psychological Bulletin
↑  Funder, D.C. The Personality Puzzle., New York: W.W. Norton & Company, Inc., 2010
↑  Mischel, W. . Personality and assessment., New York: Wiley, 1968
↑  Nisbett, R. E.. The trait construct in lay and professional psychology., New York: Oxford University Press, 1980
↑  Funder, D. C., Guillaume, E., Kumagai, S., Kawamoto, S., & Sato, T., The Person-situation Debate and the Assessment of Situations, The Japanese Journal of Personality
↑  Darly, J. M., & Baston, C. D, “From Jerusalem to Jericho”: A study of situational and dispositional varibales in helping behavior., Journal of Personality and Social Psychology
↑  Funder, D. C., Guillaume, E., Kumagai, S., Kawamoto, S., & Sato, T., The Person-situation Debate and the Assessment of Situations, The Japanese Journal of Personality
↑  Reis, H. T., Reinvigorating the Concept of Situation in Social Psychology, Personality and Social Psychology Review
↑  Edwards, J. A., & Templeton, A. ., The structure of perceived qualities of situations, European Journal of Social Psychology
↑  Yang, Y., Read, S. J., & Miller, L. C, A taxonomy of situations from Chinese idioms, Journal of Research in Personality
↑  Shoda, Y., Mischel, W., & Wright, J. C, The role of situational demands and cognitive competencies in behavior organization and personality coherence., Journal of Personality and Social Psychology
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פולמוס אישיות לעומת מצב".
פלורנס נייטינגייל דייוויד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 באוגוסט 1909 אינינגטון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  23 ביולי 1993 (בגיל 83) קנסינגטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  סטטיסטיקה 
 מקום לימודים:  תיכון קוליטון (1929)  קולג' בדפורד (1931)  אוניברסיטת לונדון (1938) 
 מנחה לדוקטורט:  קרל פירסון, בירמאצ'ו 
 מוסדות:  יוניברסיטי קולג' לונדון (1932–1939)  Ministry of Supply (1939–1945)  אוניברסיטת קליפורניה בריברסייד (1967–1977)  יוניברסיטי קולג' לונדון (1945–1967) 
 תלמידי דוקטורט:  Colin Lingwood Mallows, Richard Herbert Harms, Roberta Marie Runnestrand, Arun Murlidhar Deekshit, James Allen Baldwin, John Greenville Saw, Timothy E. Paysen, Gwilym Jenkins, Floyd Dawson Maxwell 
 פרסים והוקרה:  פרס אליזבת סקוט (1992)  עמית האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה (1954)  עמיתת המכון לסטטיסטיקה מתמטית (1946) 
 בן או בת זוג:  אוולין פיקס 
 
פלורנס נייטינגייל דייוויד (באנגלית: Florence Nightingale David;‏ 23 באוגוסט 1909 - 23 ביולי 1993) הייתה סטטיסטיקאית בריטית. היא נקראה כך על שם פלורנס נייטינגייל שהייתה חברה של הוריה.
ביוגרפיה

דייוויד למדה מתמטיקה במכללת בדפורד, ולאחר שסיימה את לימודיה שם קיבלה מלגת לימודים ליוניברסיטי קולג' לונדון, שם הייתה לעוזרת המחקר של קרל פירסון, ועסקה בחישובי ההתפלגות של מקדם המתאם. כשפירסון הלך לעולמו ב-1934, עברה לברקלי, שם למדה לדוקטורט בהדרכתו של ג'רזי ניימן. התואר הוענק לה ב-1938.
במלחמת העולם השנייה עבדה במשרד ההגנה הבריטי. היא בנתה מודלים סטטיסטיים שנועדו לחזות את הנזקים האפשריים במקרה שאזורים מיושבים בצפיפות, כמו למשל עיר גדולה, יופצצו. המודלים איפשרו לה להעריך את הנזקים שייגרמו לחיי אדם, מספר הפצעים ונזקים לתשתיות. על סמך תחזיות אלה, הוקצו לעיר לונדון ולערים נוספות המשאבים המתאימים למקרים של הפצצות.
לאחר המלחמה חזרה ליוניברסיטי קולג' כפרופסור לסטטיסטיקה. ב-1968 עברה לאוניברסיטת קליפורניה בריברסייד, שם מונתה לפרופסור מן המניין, ולראש המחלקה לסטטיסטיקה. לאחר פרישתה עברה לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, שם המשיכה ללמד ולעסוק במחקר בביוסטטיסטיקה.
דייוויד התעניינה גם בהיסטוריה של הסטטיסטיקה, ואת תוצאות מחקריה הציגה בספר הקלאסי Games, Gods and Gambling. במהלך הקריירה שלה כתבה 10 ספרים, ופרסמה מעל ל-100 מאמרים מדעיים. בין השותפים לפרסומים אלה נמנו קרל פירסון, ג'רזי ניימן, אוסטין ברדפורד היל, מוריס קנדל, אוולין פיקס, ורבים אחרים.
פרסים והוקרה

דייוויס הייתה עמיתת האיגוד האמריקני לססטטיסטיקה והמכון לסטטיסטיקה מתמטית. ב-1992 דייוויד הייתה הזוכה הראשונה בפרס על שם אליזבת ל. סקוט, המוענק על ידי ועדת נשיאי האגודות הסטטיסטיות (COPSS) עבור "פיתוח הזדמנויות לנשים בתחום הסטטיסטיקה".
ב-2001, ועדת נשיאי האגודות הסטטיסטיות ייסדה פרס חדש על שמה של דייוויד, המוענק פעם בשנתיים ל"סטטיסטיקאית המהווה מודל לחיקוי לנשים אחרות".. לין בילארד היא בין מקבלי הפרס.
הערות שוליים

1 2  פרס פלורנס נייטינגייל דייוויד, באתר ועדת נשיאי האגודות הסטטיסטיות (COPSS)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278249905171  CANTIC: a12235088  CiNii: DA01493413  GND: 107149256X  ISNI: 0000 0001 1496 989X  LCCN: n50056498  LNB: 000116526  MGP: 49989  NDL: 00437287  NKC: skuk0002185  NLA: 35033601  NSK: 000607675  NTA: 074819836  SELIBR: 307306  SNAC: w6909q7v  SUDOC: 08194151X  VIAF: 109037850   WorldCat (עם VIAF): 109037850
פיטר גרונוולד

פטרוס יוהנס "פיטר" גרונוולד (באנגלית: Petrus Johannes "Pieter" Groenewald) (נולד ב-27 באוגוסט 1955) הוא פוליטיקאי דרום אפריקאי, המכהן כמנהיג חזית החירות פלוס מאז בחירתו בנובמבר 2016. את דרכו הפוליטית הוא החל כראש העיר סטילפונטין בשנת 1988. הוא ויתר על התפקיד בשנת 1989 בשל בחירתו לבית הנבחרים. גרונוולד היה שותף להקמת חזית החירות בשנת 1994, וכיהן כחבר האספה הלאומית עד לבחירתו לבית המחוקקים של פרובינציית צפון-מערב בשנת 1999. הוא שב לאספה הלאומית בשנת 2001.
ביוגרפיה

גרונוולד נולד בדרום אפריקה למשפחה אפריקאנרית. הוא השיג תואר ראשון מאוניברסיטת פוטשפרום להשכלה נוצרית גבוהה. תארים אחרים שקיבל כוללים תואר שני בתקשורת, תואר שני בניהול ופיתוח ודוקטורט בפוליטיקה.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

הוא נבחר לראשות עיריית סטילפונטין בשנת 1988. בבחירות הכלליות בדרום אפריקה בשנת 1989, נבחר גרונוולד לבית הנבחרים של דרום אפריקה עבור מחוז הבחירה סטילפונטין.
במרץ 1994 היה גרינוולד בין מייסדי מפלגת "חזית החירות", מפלגה פוליטית לזכויות מיעוטים ולאומיות אפריקאנרית. הוא נבחר לאספה הלאומית שהוקמה באפריל אותה שנה. הוא כיהן כחבר פרלמנט עד שנבחר לבית המחוקקים של פרובינציית צפון-מערב בשנת 1999. הוא כיהן שם משנת 1999 עד שחזר לאספה הלאומית בשנת 2001.
הוא מילא תפקידים שונים של מנהיגות בחזית החירות פלוס, כמו מנהיג פרלמנטרי ויו"ר פדרלי בין התאריכים 11 באוגוסט 2011 עד 12 בנובמבר 2016. הוא היה גם המנהיג של המפלגה בפרובינציית צפון מערב ממארס 1994 עד מרץ 2017.
ב־12 בנובמבר 2016 נבחר גרינוולד למנהיג חזית החירות פלוס, במקומו של פיטר מולדר, שפרש מתפקידו. עו"ד אנטון אלברטס קיבל את מקומו של גרונוולד כיו"ר הפדרלי.
הוא הוביל את חזית החופש פלוס להשיג את תוצאת הבחירות הטובה ביותר שלה בבחירות הכלליות 2019. המפלגה הגדילה את נתח הקולות שלה ל-2.38% מהקולות הלאומיים, וזכתה בעשרה מושבים באספה הלאומית. נציגותה הגבוהה ביותר באספה הלאומית מאז הקמתה בשנת 1994. בנוסף, המפלגה זכתה לייצוג בשמונה מתוך תשעת בתי המחוקקים של הפרובינציות ושיפרה במידה רבה את מעמדה בפרובינציות חאוטנג וצפון מערב.
יחסו לישראל

יחסו לישראל הוא חיובי והוא ידוע כמבקר קולני של היחס הקר של ממשלת דרום אפריקה למדינת ישראל. הוא ביקר קשות את המדיניות התמיכה של ממשלת הקונגרס הלאומי האפריקני בפלסטיניים, ואף גינה את החלטת ממשלת דרום אפריקה ב־2018 לסגור את השגרירות בישראל ולהחזיר את השגריר בעקבות העימותים בגבול ישראל-עזה. הוא גם קרא לממשלת דרום אפריקה לפנות לישראל בבקשה שתסייע לדרום אפריקה לפתח מכוני התפלה כדי להתמודד עם הבצורות הקשות באזור הכף.
הערות שוליים

↑  Dr Petrus Johannes Groenewald, pa.org.za
↑  FF Plus leader Mulder steps down, https://www.enca.com/
↑  Abridged CV's of the first 25 candidates on the FF Plus' National Candidate list, https://www.vfplus.org.za/
1 2 3  Dr Pieter Groenewald, https://www.vfplus.org.za/ (באפריקאנס)
↑  Groenewald replaces Mulder as FF Plus leader, https://www.news24.com/
↑  FF Plus defies expectations, https://www.businesslive.co.za/
↑  Underdog FF+ grows stronger, polls show, https://www.enca.com/
↑  Freedom Front Plus grows in the Northern Provinces, https://www.sabcnews.com/
↑  Pieter Groenewald, ANC boycotts Israel but stays friendly with Venezuela, https://www.politicsweb.co.za/
↑  Pieter Groenewald, ANC must not interfere with Israeli issue, https://www.politicsweb.co.za/
↑  FF Plus calls on govt not to downgrade Embassy in Israel, https://www.sabcnews.com/
↑  Watersekerheid word deur ANC se politieke voorkeure bedreig, https://www.vfplus.org.za/, ‏2018-05-22 (באפריקאנס)
נרסיס לוון

| --- | --- |

 לידה:  15 באוקטובר 1833 Uerdingen, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  6 בינואר 1915 (בגיל 81) פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות של מונמארטר 
 השכלה:  תיכון הנרי הרביעי 
 תפקיד:  municipal councillor of Paris 
 מפלגה:  הברית הרפובליקאית דמוקרטית 
 
נרסיס לוון (בצרפתית: Narcisse Leven; ‏1833–1915) היה עורך דין ופעיל חברתי יהודי-צרפתי.
ביוגרפיה

למד בפקולטה למשפטים בפריז. היה מזכירו של אדולף כרמיה במשך חמש שנים, ואחד הפעילים בקבוצת האופוזיציה נגד נפוליאון השלישי. בתקופת מלחמת צרפת–פרוסיה שימש כמזכיר הכללי של משרד המשפטים הצרפתי אך עזב עם פרישתו של השר אדולף כרמייה ומאז סירב לכל משרה ממשלתית.
ב-17 במאי 1860 ייסד יחד עם אישים נוספים, בהם: קרל נטר, איזידור כאהן, ז'ול קארוואלו, אז'ן מנואל (אנ') ואלי-אריסטיד אסטרוק (צר'), את ארגון "כל ישראל חברים" (כי"ח); ושימש כמזכיר כללי, סגן נשיא (1883–1898) וכנשיא מ-1898 עד מותו.
היה גם נשיא מועצת המנהלים של יק"א.
הכפר נרסיס(אנ') שבמניטובה שבקנדה קרוי על שם נרסיס לוון, מכיוון שסמוך לו הייתה נקודת התיישבות יהודית בשם "בנדר המלט"(אנ'), שהוקמה בידי יק"א, כחלק מההתיישבות היהודית בערבות קנדה בשנים 1880–1910[דרוש מקור]. לזכרו חילק כי"ח את "פרס נרסיס לוון".
בנו ז'ורז' לוון גם שימש כנשיא "כל ישראל חברים" עד מותו ב-1941.
נכדו היה גוסטב לוון, שעמד בראש חברת פרייה והקים את קרן רש"י.
הערות שוליים

↑  האזכרה לפטירת נרסיס לוז., החרות, 17 במרץ 1915
↑  LEVEN, NARCISSE - JewishEncyclopedia.com, www.jewishencyclopedia.com
↑  אליעזר ליבנה, עם תום מעגל האמניסיפציה, הארץ, 1 באוקטובר 1965
↑  שמואל לופו, לזכר נרסיס לון, החרות, 26 במרץ 1915
↑  הידועות המקוות מאת המשלחת, הארץ, 18 באוגוסט 1930
↑  פרס נרסיס לוון - לז'אן בורדיילט, למרחב, 18 בדצמבר 1969
↑  אברהם אלמליח, ג'ורג' לוין ז"ל - נשיא כל ישראל חברים - 1868–1941, הארץ, 21 באוגוסט 1941
↑  יאיר שלג, רש"י נוגס בש"ס, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2001
↑  ליאור דטל, הקרן של מייסד מותג המים פרייה השקיעה 150 מיליון דולר ב-2009, באתר TheMarker‏, 1 בספטמבר 2010
אורן מג'ר, "אנחנו מביאים עשירים לשטח - והם לא מודעים לצורכי החברה", באתר TheMarker‏, 16 ביולי 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264447005171  BnF: cb14480608g (data)  GND: 11696104X  ISNI: 0000 0000 6657 5844  LCCN: no90016387  NTA: 194458091  SUDOC: 155583239  VIAF: 37142884   WorldCat (עם VIAF): 37142884 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פינגואקולה

| --- | --- |

 תחום:  רפואת עיניים 
 קישורים ומאגרי מידע
 DiseasesDB:  10046
 MeSH:  D059407
 MedlinePlus:  001025
 סיווגים
 ICD-11:  9A61.0 
 
פינגואקולה (לועזית: Pinguecula) היא סוג נפוץ של ניוון לחמית העין.
סימנים וסמפטומים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
פינגואקולה נראית כחומר צהבהב לבנבן על לחמית בסמוך ללימבוס (המפגש בין הקרנית ולובן העין). (להבדיל מפטריגיום, פיברוזיס בצורת טריז העשוי לגדול על גבי הקרנית) - לפינגואקולה בדרך כלל אין סימפטומים. התופעה נפוצה ביותר באקלים טרופי ויש קשר ישיר עם חשיפה לקרינת UV.
פרוגנוזה וטיפול

פינגואקולה עשויה לגדול באיטיות עם הזמן, אולם מדובר במצב שפיר, שבדרך כלל אינו דורש טיפול. דמעות מלאכותיות עשויות לעזור במידה וקיימת אי-נוחות. לעיתים הפינגואקולה עלולה להיות מודלקת, מצב הנקרא פינגאוקוליטיס. הסיבה והגורמים לתופעה זו אינם ידועים. במידה והדלקת גורמת לאי נוחות או לבעיה קוסמטית, ניתן לטפל בה עם תרופות אנטי-דלקטיות, כמו פרדניזולון. כמו כן, ניתן להסיר את הפינקואגולה על ידי פרוצדורה כירורגית במקרה של אי נוחות קוסמטית.
תנאים קשורים

פינגואקולה מהווה אחת מהאבחנות של limbal nodule. תיתכן שכיחות מוגברת במחלת גושה.
הערות שוליים

↑  "pinguecula" at Dorland's Medical Dictionary
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
חיים ביבס

חיים בִּיבּס (נולד ב-1 בדצמבר 1969) הוא ראש עיריית מודיעין-מכבים-רעות מאז שנת 2008, מכהן כיו"ר מרכז השלטון המקומי בישראל מאז 2014 ויו"ר דירקטוריון החברה למשק וכלכלה של השלטון המקומי ודירקטור במפעל הפיס. בעבר שימש חבר המועצה להשכלה גבוהה וחבר דירקטוריון ברשות העתיקות.
ביוגרפיה

ביבס נולד וגדל בבית שאן, בנם של לילי (לבית לוי) וסלומון ביבס, ילידי מרוקו שעלו ארצה ב-1955. בשנת 1997 עבר להתגורר במודיעין. הוא נשוי ליפית ואב לשלושה ילדים. ביבס הוא אחיינו מצד אימו של סגן ראש הממשלה לשעבר דוד לוי ובן-דודם של אורלי לוי-אבקסיס וז'קי לוי. התחנך בתנועת הנוער הלאומי והצטרף לשורות תנועת הליכוד כנער בן 18. לאחר שחרורו מצה"ל, הקים את תנועת הנוער הלאומי בבית שאן, ובשנת 1998 שימש כחבר מליאת המועצה הציבורית לחילופי משלחות וצעירים לפיתוח קשרים בינלאומיים.
ביבס בוגר תואר ראשון באוניברסיטת חיפה בחוג למדעי המדינה, עם התמחות במנהל ציבורי, סוציולוגיה ויחסים בינלאומיים ובעל תואר שני במנהל ציבורי ושלטון מקומי מאוניברסיטת בר-אילן, בו ערך עבודת מחקר בנושא רפורמה בשלטון המקומי וניהול עיר מקצועי. ביבס, סגן-אלוף במיל', שימש מפקד גדוד 'זמן יקר', אשר אמון על הכשרות לקורסי קצינים, מ"כים ואימוני מילואים.
את דרכו בשירות הציבורי החל כמנהל פרויקטים בתחום בינוי ופיתוח ארצי וכמנהל פרויקטים של תחום איכות הסביבה ותחבורה בשלטון המקומי, ולאחר מכן עסק בתחום בינוי מוסדות חינוך ומבני ציבור ברשויות רבות בישראל. בשנת 2000 הקים את ועד הורי גני הילדים במודיעין, בשנת 2003 נבחר לראשונה כחבר מועצת העיר מודיעין-מכבים-רעות. בחלקה השני של הקדנציה כיהן כסגן ומ"מ ראש העיר בהתנדבות.
לקראת הבחירות לראשות הליכוד (פריימריז) בשנים 2007, 2012, 2013 ו-2015 מונה לעמוד בראש המטה של בנימין נתניהו לכנסת ולראשות הממשלה.