stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לודוויג גיס
קורות חייו ופועלו

גיס למד בבית הספר המלכותי לאמנויות שימושיות (גר') והמשיך באקדמיה המלכותית לאמנויות במינכן. במהלך לימודיו החל לעבוד עבור יצרני כלי מתכת וקדרות למיניה. על פי רוב פיסל עצמים קטנים בעץ, מתכת, שנהב וחרסינה בהשראת סגנון אר נובו. בשנות מלחמת העולם הראשונה לא גויס לצבא כלוחם בשל מגבלות בריאות ועבד במפעל לייצור תחמושת. גִיס נודע במיוחד במדליות שעיצב בתקופה זו ואשר ביטאו סלידה בוטה מתחלואי המלחמה. בתום המלחמה הועסק במוזיאון התעשייה בבית הספר לאמנויות בברלין (לימים האוניברסיטה לאמנויות בברלין), שם עמד בראש הסדנה לגילוף וחריטה. משנת 1924 לימד במכללה לאמנויות שימושיות (גר') בברלין-שרלוטנבורג. ב-1931 צורף כחבר באקדמיה הפרוסית לאמנויות.
אחרי עליית הנאצים לשלטון בגרמניה נתקל בקשיים, בין היתר משום שניסה להגן על תלמידיו היהודים באקדמיה לאמנות והתנגד להחלטה ב-1934 של הוורקבונד למנוע מלא-ארים להימנות עם חבריה. עם זאת לא נפסל לחלוטין והמשיך ליצור. בין היתר נבחר לעצב את האמבלמה (אנ') של הרייכסבנק בברלין (גר') שבנייתו החלה ב-1934, סמל שכלל את הנשר הגרמני, זֵר עלי אלון וצלב קרס. עם הקמת בניין הספורט הגרמני (גר') במתחם האולימפיאדה בברלין התקבלה הצעתו לעיצוב העיט שעיטר את האולם המרכזי.
אבל הקרוסיפיקס ב-1921 לקתדרלה של ליבק הוחרם והוצב בתערוכת האמנות המנוונת שנפתחה במינכן ב-1937. ב-1938 נשללה מגיס האפשרות ללמֵד במוסד ציבורי ועוד קודם לכן סולק מהאקדמיה הפרוסית לאמנויות.
אחרי מלחמת העולם השנייה עבד כאמן עצמאי בברלין, וב-1950 קיבל משרת מורה לפיסול באקדמיה לאמנויות בעיר קלן (גר'), שבה השתקע. דגם העיט הפדרלי הגרמני, שעיצב גיס ב-1953 לבית הנבחרים (גר') בבון, הוצב ב-1999 באולם המליאה של הבונדסטאג בבניין הרייכסטאג המחודש בברלין.
לודוויג גיס מת ונקבר בקלן.
אותות הוקרה

לודוויג גיס זכה לאותות הוקרה לא מעטים. חברותו באקדמיה הפרוסית לאמנויות (גר') (אנ') מאז 1931, שנשללה ממנו ב-1937, הושבה לו והוא אף נבחר ב-1953 לחבר כבוד בה. ב-1953 התקבל כחבר כבוד לאקדמיה לאמנויות של מינכן. ב-1957 קיבל את עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית הגרמנית בדרגת "צלב הכבוד הגדול". ב-1959 התכבד בפרס קורנליוס (גר') של העיר דיסלדורף לצד הצייר אוטו דיקס. קרן LETTER (גר') מעניקה מדי שלוש שנים מלגה לפָּסַּלים של יצירות קטנות-ממדים הנושאת את שמו – "פרס לודוויג גיס לפיסול זעיר".
גלריה

"טביעת הלוסיטניה"; מדליית ברונזה, 1915
"פליטים 1914–1915"; לוחית ברונזה, 1915
זֵר כבוד לנופלים במלחמת העולם הראשונה; מתכת בציפוי כסף וזהב, 1931
העיט הפדרלי הגרמני באולם המליאה של הבונדסטאג בבון
שער כנסיית מאוריציוס הקדוש בקלן
הערות שוליים

1 2  הפסל, שנועד להנצחת הנופלים במלחמה, עורר מחאות וב-1922 נותץ בידי פורעים; חלקיו אוחו מחדש והוא נמכר למוזיאון של העיר שטטין שם נשמר עד שהוחרם ב-1937. בתום סבב התערוכה נגנז במחסני משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם בברלין, וככל הנראה עלה באש אחרי הפצצת הבניין במלחמת העולם השנייה; היצירה מוכרת מתצלומים
↑  נוסדה באותה שנה ביוזמתו של האדריכל פאול ברונו (Bruno Paul) ברוח האופטימיזם של ויימר והרעיונות של הוורקבונד ופעלה עד 1939
↑  הסמל מכונה בהלצה בשם "התרנגולת השמנה" (Fette Henne) וגם "העיט של גיס" (Gies-Adler).
↑  ב-1993 הוסב שמה ל"אקדמיה לאמנויות של ברלין" (גר')
↑  Ludwig Gies-Preis für Kleinplastik; בטריאנלה של 2010 זכה בפרס האמן הישראלי גיא בן-אמוץ
↑  הזֵר, דמוי עלי אלון (מסמלי הגבורה הגרמנים), הוצב ב-1931 בלב בית המשמר החדש בברלין, אבד אחרי הרס המבנה במלחמה, אותר והוא מוצג במוזיאון הגרמני להיסטוריה
↑  התצלום מההצבעה על אשרור הסכמי פריז ולונדון בפברואר 1955
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13335369q (data)  GND: 11869474X  ISNI: 0000 0000 6678 1584  KulturNav: 2b004b3d-0d84-4e9a-978b-aad71e61ae5f  LCCN: nr91020885  NKC: uk20191030341  NTA: 07050847X  RKD: 254246  SNAC: w6s26vwx  SUDOC: 070560706  ULAN: 500090527  VIAF: 62342944   WorldCat (עם VIAF): 62342944
לואיש פיליפה, נסיך הכתר של פורטוגל

לואיש פיליפה, נסיך הכתר של פורטוגל (בפורטוגזית: Luís Filipe, Príncipe Real de Portugal; 21 במרץ 1887 – 1 בפברואר 1908), היה נסיך הכתר של פורטוגל, אולם נרצח יחד עם אביו, ובעקבות כך אחיו מנואל השני עלה לשלטון.
ביוגרפיה

לואיש פיליפה נולד ב-21 במרץ 1887 בליסבון, בשם המלא לואיש פיליפה מריה קרלוס אמיליו פרנסיסקו ויקטור מנואל אנטוניו לורנסו מיגל רפאל גבריאל גונזגה חאווייר פרנסיסקו דה אסיס בנטו דה סקסה קובורג גותה א ברגנסה (Luís Filipe Maria Carlos Amélio Francisco Víctor Manuel António Lourenço Miguel Rafael Gabriel Gonzaga Xavier Francisco de Assis Bento de Saxe-Coburgo-Gotha e Bragança), לקרלוש, מלך פורטוגל ולאמלי, נסיכת אורליאן, בתם של הנסיך פיליפ, רוזן פריז ומארי איזבל, נסיכת אורליאן, ועם לידתו קיבל את התואר "נסיך ביירה".
בשנת 1889 מת סבו לואיש הראשון, מלך פורטוגל, ואביו קרלוש עלה לשלטון במקומו, ובעקבות כך קיבל לואיש פיליפה את התארים "נסיך הכתר של פורטוגל" ו"דוכס ברגנסה". בשנת 1907 פעל הנסיך כעוצר המלוכה בעוד אביו נמצא מחוץ למדינה, ובאותה שנה הוא ערך ביקור רשמי מוצלח מאוד במושבות הפורטוגזית באפריקה, והיה החבר הראשון של משפחת המלוכה שאי פעם ביקר בהן. לואיש פיליפה היה תלמידו של ז'ואקים אוגוסטו מזינהו דה אלבוקרקי, אולם כמו כל בני ברגנסה הצטיין מאוד באמנויות, אך לא בחינוכו הצבאי. באותה תקופה הציעו ללואיש פיליפה להתחתן עם דודניתו פטרישיה, נסיכת קונוט, בתם של הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן ולואיזה מרגרטה, נסיכת פרוסיה, ונכדתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.
ב-1 בפברואר 1908 בעת נסיעתה של המשפחה המלכותית בכיכר מרכזית בליסבון, נורו לעברם יריות מתוך הקהל שהצטופף בצדי הדרך. אביו המלך מת מיד, ואילו לואיש פיליפה נפצע אנושות ומת זמן קצר לאחר מכן, ובעקבות כך אחיו מנואל עלה על כס המלוכה.
לא עוצרת II

לא עוצרת II הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת הישראלית רוני. האלבום יצא לאור בשנת 2006 בתור החלק השני של לא עוצרת (2005).
רקע

ביוני 2005 הוציאה רוני את אלבום האולפן השני שלה, לא עוצרת, שנמכר בשני חלקים נפרדים. אותו האלבום כלל את הלהיט "אדוני", שכתב והלחין עבורה עברי לידר. באותה שנה הופיעה ב"פסטיגל גיבורי על" עם השיר "לא עוצרת" ופתחה את אירועי המכביה. במרץ 2006 הוציאה את הסינגל "סוכריה" מהחצי השני של האלבום לא עוצרת II. השיר במקורו הוא שיר רוסי בשם "Мой мармеладный" ששרה הזמרת הרוסייה קטיה לייל. שיר זה, אף על פי שהפך ללהיט, זכה בתואר "השיר הגרוע של השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשס"ו של גלגלצ. בהמשך אותה שנה הוציאה DVD שנקרא על קצות האצבעות, ובו נכללו קטעים מצולמים בהם דואני מדגימה כיצד לבצע את כל ריקודיה, יחד עם כל הקליפים שלה.
רשימת רצועות

| לא עוצרת II> מס' | לא עוצרת II> שם | לא עוצרת II> משך | לא עוצרת II>  | לא עוצרת II>  | לא עוצרת II>  | לא עוצרת II>  | לא עוצרת II>  | לא עוצרת II>  | לא עוצרת II>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | לא עוצרת  | 2:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | סוכריה  | 3:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | מכתב פרידה  | 3:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | בוא כבר  | 3:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | עולם דיגיטלי  | 3:46 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | מנגינה שקטה  | 3:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | נסיכת פופ (רצועת בונוס)   | 3:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 22:07 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  גיא ליכטנטל, ג'ורג' סמואלסון, הנרי, פיני ארונבייב
↑  רוני – II לא עוצרת
1 2  לא עוצרת, 2006-01-01, נבדק ב-2023-12-17
↑  רוני דואני - סוכריה, נבדק ב-2023-12-17
↑  Катя Лель - Мой мармеладный, נבדק ב-2023-12-17
↑  רוני דואני | qube.co.il, באתר www.qube.co.il
כריסטיאן השביעי, מלך דנמרק

כריסטיאן השביעי (בדנית: Christian VII;‏ 29 בינואר 1749 – 13 במרץ 1808) משושלת אולדנבורג היה מלך דנמרק ונורווגיה ודוכס שלזוויג והולשטיין. שלטונו של כריסטיאן השביעי היה בצלה של מחלת נפש ממנה סבל.
קורות חייו מתוארים בספרו של הסופר השוודי פר אולוב אנקוויסט, משנת 1999 "ביקורו של רופא המלך" (יצא בעברית בהוצאת כתר, בשנת 2006). וכן בסרט הדני "סיפור מלכותי".
ביוגרפיה

כריסטיאן השביעי נולד ב-29 בינואר 1749 בארמון כריסטיאנסבורג שבקופנהגן, לפרדריק החמישי, מלך דנמרק וללואיז, נסיכת בריטניה, בתם של ג'ורג' השני, מלך בריטניה וקרולינה, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך. יורש קודם לכתר, גם הוא כריסטיאן, נפטר בילדותו שנתיים לפני הולדתו של כריסטיאן השביעי. אמו, המלכה לואיזה נפטרה בגיל 27, כשהיה בן שנתיים. אביו נישא שוב בשנה שלאחר מכן ליוליאנה מריה מבראונשווייג-וולפנביטל. מנישואים אלו נולד אחיו החורג של כריסטיאן השביעי, פרדריק, נסיך הכתר של דנמרק.
כריסטיאן השביעי, כמו דמויות נוספות במשפחתו, חונך ביד קשה, ובהמשך סבל מבעיות נפשיות עד סוף חייו, דבר שמנע ממנו לכהן כשליט דנמרק הלכה למעשה.
אביו נפטר בשנת 1766 וכריסטיאן בן ה-17 הפך למלך.
נישא לבת דודו בת ה-15 הנסיכה קרוליין מתילדה, נסיכת בריטניה, אחותו של ג'ורג' השלישי, מלך בריטניה. טקס הנישואין נערך בארמון כריסטיאנבורג ב-8 בנובמבר 1767. במהלך נישואי כריסטיאן לקרולינה מתילדה נולדו שני צאצאים: המלך העתידי פרדריק השישי, מלך דנמרק והנסיכה לואיזה אוגוסטה, נסיכת דנמרק, שהסברה המקובלת היא שאיננה בתו של המלך.
רופאו הגרמני האישי של המלך, הרוזן יוהאן פרידריך שטרואנזה הפך ליועצו החשוב, אך למעשה ניצל את התלות שנוצרה בינו ובין המלך, הפך לשליטה של דנמרק דה פקטו וניסה להוציא לפועל רפורמות מקיפות ברוח ההשכלה. הוא היה גם מאהבה של המלכה קרוליין מתילדה, והסברה היא שהוא אביה של בתה. שטראונזה ומתילדה היו שותפים לדעות אותן ניסה שטראונזה להנחיל.
נישואי כריסטיאן השביעי הסתיימו בשנת 1772, לאחר ששטרואנזה הודה כי קיים יחסים לא הולמים עם המלכה. שטראונזה (יחד עם אנוולד ברנדט) נידון לעונש מוות, וראשו נכרת בשנת 1772. בהמשך גם המלכה הודתה ביחסיה עם שטרואנזה, הנישואים פורקו והמלכה גורשה מחצר המלכות.
כשנתיים לאחר מכן, כריסטיאן השביעי לא היה כשיר לנהל את הממלכה, ולכן אחיו למחצה פרדריק, נסיך הכתר של דנמרק הוכרז כיורש העצר; למעשה, אמו של פרדריק הייתה זו שניהלה את ענייני הממלכה. בשנת 1784 ביצע בנו של כריסטיאן - פרדריק הפיכה שלטונית, ותפס את השלטון.
כריסטיאן מת ב-13 במרץ 1808 בגיל 59 משבץ ונקבר בקתדרלת רוסקילדה.
הערות שוליים

↑  אירועים שתועדו בסרט הדני "סיפור מלכותי" שיצא לאקרנים ב-2012.
| מלכי דנמרק |
| --- | --- | --- |
| מלכים קדומים | (הארדיקאנוט הראשון) • גורם הזקן • האראלד "כחול השן" • סוון פורקברד • האראלד השני • קנוט הגדול • הארדיקאנוט • מגנוס הטוב • סוון השני • האראלד השלישי • קנוט הרביעי • אולף הראשון • אריק הראשון • נילס • אריק השני • אריק השלישי • סוון השלישי • קנוט החמישי • ולדמר הגדול • קנוט השישי • ולדמר השני • ולדמר הצעיר • אריק הרביעי • אַבֶּל • כריסטופר הראשון • אריק החמישי • אריק השישי • כריסטופר השני • אריק כריסטופרסן • ולדמר השלישי • תקופת ביניים • ולדמר הרביעי • אולף השני • מרגרטה הראשונה |  |
| בית פפאלץ-ניומרקט | אריק מפומרניה • כריסטופר מבוואריה |  |
| בית אולדנבורג | כריסטיאן הראשון • הנס • כריסטיאן השני • פרדריק הראשון • כריסטיאן השלישי • פרדריק השני • כריסטיאן הרביעי • פרדריק השלישי • כריסטיאן החמישי • פרדריק הרביעי • כריסטיאן השישי • פרדריק החמישי • כריסטיאן השביעי • פרדריק השישי • כריסטיאן השמיני • פרדריק השביעי |  |
| בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרברג-גליקסברג | כריסטיאן התשיעי • פרדריק השמיני • כריסטיאן העשירי • פרדריק התשיעי • מרגרטה השנייה • פרדריק העשירי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307236105171  PLWABN: 9810573631305606  BIBSYS: 90730251  BNE: XX1002437  BnF: cb136215746 (data)  GND: 118930915  ISNI: 0000 0001 2125 3822  KulturNav: 8f2d81a8-a61e-4db5-a048-315d84637afd  LCCN: n79013837  LNB: 000237267  NARA: 10582262  NKC: xx0204920  NTA: 074848615  SELIBR: 257331  SNAC: w6n30jc9  SUDOC: 078600332  TePapa: 68731  ULAN: 500255537  VIAF: 27243178   WorldCat (עם VIAF): 27243178
לאוניד שוורצמן

| --- | --- |

 לידה:  30 באוגוסט 1920 בלארוס הסובייטית (1919–1937) מינסק, בלארוס 
 פטירה:  2 ביולי 2022  (בגיל 101) רוסיה מוסקבה, רוסיה 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 מקום קבורה:  Zarechye 
 השכלה:  המכון לקולנוע על שם גרסימוב 
 תקופת הפעילות:  1951–2010 (כ־59 שנים)
 פרסים והוקרה:  אמן העם של הפדרציה הרוסית, עיטור אלכסנדר נבסקי, אמן העם של ברית המועצות
 
לאוניד אהרונוביץ' שוורצמן (ברוסית: Леонид Аронович Шварцман;‏ 30 באוגוסט 1920, מינסק – 2 ביולי 2022, מוסקבה) היה אנימטור ואמן יהודי-רוסי. עבד בסטודיו סויוזמולטפילם, במוסקבה במשך כל הקריירה שלו, שם שימש כארט דירקטור בסרטים המצוירים "צ'בורשקה", "38 תוכים", "אנטילופת הזהב", "פרח הארגמן", "מלכת השלג" ועוד סרטים רבים אחרים.
ביוגרפיה > תחילת חייו

לאוניד שוורצמן נולד בשם ישראל אהרונוביץ' שוורצמן למשפחה יהודית דתית בעיר מינסק. אביו עבד כמנהל חשבונות בבית חרושת ללבנים, אך מת מתאונת דרכים כאשר לאוניד היה בן 13 בלבד. סבו וסבתו מצד אמו היגרו לארצות הברית בשנת 1924, מה שהותיר את משפחתו במצב כלכלי קשה והוא נאלץ לדאוג לצורכי אחיו ואחותו. אמו של שוורצמן גוועה ברעב במצור על לנינגרד.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1945 כאשר היה חסר בית, נרשם למכון לקולנוע על שם גרסימוב, ובשנת 1951 כשסיים את לימודיו במכון הקולנוע, החל לעבוד בסויוזמולטפילם, שם עבד במשך כל הקריירה שלו. שוורצמן השתתף ביצירת 70 סרטים באולפן זה.
שוורצמן ידוע כיוצר הוויזואלי של הדמות צ'בורשקה. שוורצמן אהוב ברחבי אמריקה ואירופה, ואהוד אפילו ביפן בעקבות השפעתו על במאי האנימה הידוע ביותר, ומייסד סטודיו ג'יבלי, הייאו מיאזאקי, מיאזאקי סיפר שהוא התחיל לצייר שוב בעקבות עבודתו של לאוניד שוורצמן על מלכת השלג. ביום הולדתו ה-100 תיאר אותו ולדימיר פוטין, כאיש עם כישרון יוצא דופן. נערך טקס במוסקבה לרגל יום הולדתו ה-100.
בשנת 2002 הוענק לו תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית בגיל 82.
לאוניד שוורצמן נפטר  ב-2 ביולי 2022 בבית חולים במוסקבה מדום לב, בגיל 102.
פוטין עם שוורצמן בשנת 2016
לודוויג החמישי, דוכס בוואריה

לודוויג החמישי, דוכס בוואריה (מאי 1315–18 בספטמבר 1361), היה מרקיז ברנדנבורג בין השנים 1323–1351, ודוכס בוואריה בין השנים 1347–1361.
ביוגרפיה

לודוויג נולד במאי 1315 ללודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ובאטריצ'ה משוויידניץ, בתם של בולקו הראשון, דוכס שוויידניץ וביאטריקס מברנדנבורג.
בשנת 1323 העניק לו אביו את מרקיזות ברנדנבורג, שאותה ירש בשנת 1320, לאחר שהיינריך השני, מרקיז ברנדנבורג-שטנדאל שהיה האחרון מבית אסקניה בברנדנבורג מת ללא יורשים, והתעלם מטענותיו של רודולף הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג לזכותו על הירושה. על מנת לחזק את שליטתו בצפון גרמניה, התחתן לודוויג עם מרגרט מדנמרק, בתם של כריסטופר השני, מלך דנמרק ואופמיה מפומרניה, אולם לודוויג נאלץ בשנת 1325 לדכא מרד נגדו בברלין ובקלן. בשנת 1328 פרץ סכסוך בינו לדוכסי פומרניה, וכתוצאה מכך פרצה שנה מאוחר יותר מלחמת פומרניה-ברנדנבורג שנמשכה עד לשנת 1333, ובסיומה ויתר לודוויג על תביעתו בפומרניה.
בשנת 1338 חתם לודוויג על הצהרת רנזה, ובה הכירו הנסיכים הבוחרים בזכויות הקיסר נגד האפיפיור בנדיקטוס השנים עשר. בשנת 1340 מתה אשתו מרגרט מדנמרק, אולם גם לאחר מותה נשאר לודוויג ביחסים טובים עם בית המלוכה הדני, ואף סייע יחד עם יוהאן השלישי, רוזן הולשטיין-פלן לגיסו ולדמר הרביעי, מלך דנמרק לתפוס את השלטון. באותה שנה איחד אביו לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה מחדש, לאחר מותו של יוהאן הראשון, דוכס בוואריה.
ב-10 בפברואר 1342 התחתן לודוויג עם מרגרטה, רוזנת טירול, בתם של היינריך, מלך בוהמיה ואדליידה מבראונשווייג, ללא שבוטלו נישואיה ליאן ז'ינדריך, מלך בוהמיה. בעקבות כך הטיל האפיפיור קלמנס השישי חרם על לודוויג שנתמך על ידי הבישופים של בריקסן וטרנט, אולם לודוויג נתמך על ידי אביו לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וויליאם איש אוקאם ומרסיליו מפדובה התאולוגים הפרנציסקנים שהתירו נישואים אזרחים, וכך הצליח לודוויג להשיג שליטה ברוזנות טירול.
לאחר מות אביו בשנת 1347 שלטו לודוויג ואחיו בכל הנחלה במשותף, ובשנת 1349 חולקה בחוזה לנדסברגר דוכסות בוואריה מחדש בין האחים, לבוואריה העליונה ובוואריה התחתונה, ולודוויג יחד עם אחיו לודוויג השישי, דוכס בוואריה ואוטו החמישי, דוכס בוואריה קיבלו את בוואריה העליונה.
בשנת 1347 הדף לודוויג מתקפה של קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לעבר טירול, ובשנת 1348 פתח במרד נגדו בתמיכת דנמרק ופומרניה. המרד החל לאחר שוולדמאר המתחזה טען שהוא ולדמאר, מרקיז ברנדנבורג-שטנדאל, וזכה לתמיכת קרל הרביעי. המלחמה נמשכה עד לשנת 1350, ובמהלכה איבד לודוויג חלק משטחי ברנדנבורג והרס רב נגרם במדינה.
בדצמבר 1351 מסר לודוויג את מרקיזות ברנדנבורג לאחיו לודוויג השישי, דוכס בוואריה, בתמורה לשליטתו בבוואריה העליונה לבדו. בשנת 1356 הסתכסך לודוויג שוב עם קרל הרביעי, לאחר שבבולת הזהב קבל אחיו לודוויג השישי ומרקיז ברנדנבורג תואר נסיך בוחר, ואילו לודוויג לא קיבל שום מעמד בתהליך הבחירות.
לודוויג שמר על יחסים טובים עם בית הבסבורג, ובשנת 1352 סייע לאלברכט השני, דוכס אוסטריה נגד הקונפדרציה השווייצרית. בשנת 1359 השיא לודוויג את בנו מיינהארד השלישי, רוזן גוריציה-טירול למרגרטה מאוסטריה, בתו של אלברכט השני, דוכס אוסטריה, ומשום כך ביטלו בני בית הבסבורג את הנידוי שהוטל עליו ועל אשתו.
ב-18 בספטמבר 1361 מת לודוויג, ובנו מיינהארד השלישי, רוזן גוריציה-טירול ירש את נחלותיו. כעבור שנתיים מת מיינהארד ללא יורשים, ובעקבות כך ירש שטפן השני, דוכס בוואריה את בוואריה העליונה, ואילו רודולף הרביעי, דוכס אוסטריה ירש את רוזנות טירול.
משפחתו

בשנת 1324 התחתן לודוויג עם מרגרט מדנמרק, בתם של כריסטופר השני, מלך דנמרק ואופמיה מפומרניה, אולם לא היו לו ילדים ממנה.
ב-10 בפברואר 1342 התחתן לודוויג עם מרגרטה, רוזנת טירול, בתם של היינריך, מלך בוהמיה ואדליידה מבראונשווייג, ממנה היו לו 4 ילדים:
הרמן מבוואריה (1343–1360)
מיינהארד השלישי, רוזן גוריציה-טירול (1344–1363)
בת מתה
בת מתה
לאוניד רדזיחובסקי

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1953 (בן 70) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 השכלה:  הפקולטה לפסיכולוגיה של אוניברסיטת מוסקבה (1975)  Lyceum "Second school" 
 תפקיד:  חבר הדומה הממלכתית 
 
לאוניד אלכסנדרוביץ' רדזיחובסקי (ברוסית: Леонид Александрович Радзиховский; נולד ב-1 בנובמבר 1953) הוא פובליציסט, מדען-פסיכולוג ועיתונאי רוסי-יהודי.
רדזיחובסקי בעל טור בעיתון רוסיסקאיה גאזטה, ומשתתף קבוע בתוכניות של תחנת הרדיו "הד מוסקבה".
קורות חיים

רדזיחובסקי נולד במוסקבה למדען אלכסנדר פרידנשטיין (רו').
למד בפקולטה לפסיכולוגיה באוניברסיטת מוסקבה, וסיים את לימודי ב-1975. אחר כך עבד במכון המחקר לפסיכולוגיה כללית ופדגוגית של האקדמיה למדעי הפדגוגיה של ברית המועצות. שם סיים עבודת דוקטורט המוקדשת למחקריו של לב ויגוצ'קי.
בין השנים 1992–1993 הוא היה פרשן פוליטי בערוץ 1, אוסטנקינו. ב-1995 החל לעבוד כפרשן פוליטי של תחנת הרדיו "הד מוסקבה".
ב-5 באפריל 1995 הפך לחבר הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית (הדומה הראשונה).
בשנת 1996 כתב נאומים של המועמד לנשיאות הפדרציה הרוסית אלכסנדר לבד.
חתן פרס "איש השנה" של פדרציית הקהילות היהודיות של רוסיה (2005).
הערות שוליים

↑  http://www.intelros.ru/pdf/Rus_Jornal/52_eng/5.pdf
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסים ובנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לוחמה ממוקדת רשת

לוחמה ממוקדת רשת (באנגלית: Network-centric warfare) היא גישה צבאית המדגישה את השימוש בטכנולוגיות מידע ורשתות תקשורת לשיפור שיתוף הפעולה והביצועים הצבאיים. מטרתה היא ליצור כוח לוחם גמיש, מהיר ויעיל יותר על ידי אינטגרציה ושיתוף מידע בזמן אמת בין יחידות צבאיות שונות.
רקע היסטורי

הרעיון של לוחמה ממוקדת רשת התפתח בשנות ה-90 בארצות הברית כתוצאה מהתקדמות בטכנולוגיות מידע ותקשורת. ה-NCW מבוססת על הרעיון שחיבוריות ושיתוף מידע יכולים להעניק יתרון אסטרטגי משמעותי לכוחות הלוחמים.
עקרונות עיקריים

רישות: כל החיילים והיחידות מחוברים ברשתות תקשורת.
שיתוף מידע: כל המידע זמין לכל היחידות בזמן אמת.
מודעות מצב משופרת: היכולת להבין את מצב הקרב בצורה טובה יותר.
שיתוף פעולה והתקפה מתואמת: תכנון וביצוע פעולות בצורה מתואמת ומדויקת.
יישומים ויתרונות

לוחמה ממוקדת רשת מאפשרת קבלת החלטות מהירה ומדויקת יותר, תיאום פעולות ברמה גבוהה, ושיפור הביצועים בשדה הקרב. היא כוללת שימוש בכלים טכנולוגיים מתקדמים כמו מערכות מידע גאוגרפיות (GIS), אינטרנט של הדברים (IoT) ורשתות חיישנים.
דוגמאות ויישומים

שימוש ברשתות חיישנים לזיהוי איומים בזמן אמת.
מערכות ניהול קרב המספקות תמונה כוללת לכל מפקד בשטח.
שימוש במערכות מידע גאוגרפיות למעקב אחרי כוחות וניתוח השטח.
ביקורת ואתגרים

יש ביקורת על התלות הגבוהה בטכנולוגיה, שעלולה להיות פגיעה להתקפות סייבר ולכשלים טכניים. כמו כן, ישנן שאלות על האינטגרציה וההתאמה של לוחמה ממוקדת רשת לכוחות צבאיים שונים ולאתגרים מבצעיים מגוונים.
השפעות על תחומים אחרים

הגברת היעילות התפעולית והלוגיסטית בצבאות מודרניים.
השפעה על פיתוח מערכות תקשורת אזרחיות.
ראו גם

לוחמת רשת
לוחמת מידע
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7644558-6
לא פלוג רבנן

| --- | --- |
 תלמוד בבלי:  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ק"ז, עמוד א'. תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף נ"ב, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף נ"ג, עמוד ב'
 
לא פלוג רבנן (בעברית: לא חילקו חכמים) הוא כלל הלכתי לפיו, גזירות חז"ל תקפות אף במקרה שסיבת התקנה אינה קיימת.
דוגמאות

יש שנוהגים לברך על הדלקת נרות שבת רק לאחר ההדלקה, בניגוד לכלל האומר שיש לברך על המצווה עובר לעשייתן, מטעם שסוברים שעל ידי הברכה מקבלים את קדשות השבת, ונאסרים בעשיית מלאכה, ובכלל זה נאסרים בהדלקת הנר. בין הנוהגים לברך לאחר הדלקת נר-שבת, יש הנוהגים כך גם ביום טוב, אף שביום טוב ניתן להדליק אף לאחר כניסתו, וטעמם משום "לא פלוג רבנן", ויש הנוהגים ביום-טוב לברך קודם ההדלקה, שכן העברת אש לצורך, מותרת בו.
גזרו שלא לעלות על אילן בשבת, שמא יתלוש ענף. ואולי באילן שאין בו ענפים מותר לעלות, כיוון שלא יבוא העולה בו לתלוש ענפים, לא פלוג רבנן ואסור.
טעם נטילת ידיים של הבוקר הוא משום שנעשה כבריה חדשה, ואם ניעור כל הלילה ואינו נעשה כבריה חדשה יש שיטות שעדיין צריך ליטול ידיו שחרית כי כיון שתקנו ליטול ידיו שחרית לא פלוג רבנן.
בדאורייתא

המהרש"א כתב שאף בדאורייתא מצינו כעין זה בדין תשלום חמישה על גניבה וטביחה של שור. בתלמוד שם נאמר כי טעם ההבדל בין שור לשה הוא שבגניבת השה הגנב התבזה כיון שהרימוֹ על כתפיו. וכתב במהרש"א שאף שור קטן שנושאו על כתפיו היה ראוי שישלמו עליו ארבעה ולא חמישה, משום ש"לא פלוג אורייתא".
לקריאה נוספת

רבי מלאכי הכהן מליוורנו, יד מלאכי ירושלים: מכון ירושלים תשע"ו, כללי התלמוד כלל שנז-שס
הרב יעקב חיים סופר, נר יהודה, ירושלים תשנ"ו, סימן ט"ו
הערות שוליים

↑  טורי זהב על השולחן ערוך אורח חיים ד
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ע"ט, עמוד ב'
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
לוחמה מדברית

לוחמה מדברית (באנגלית: Desert Warfare) היא לוחמה בשטחים מדבריים, בהם במרבית הזמן האקלים הוא חם ויבש. אופי הלוחמה המדברית מעמיד אתגרים נוספים מעבר ללחימה עצמה, בהם התמודדות עם תנאי השטח, מזג האוויר וקושי בלוגיסטיקה ואספקה.
מאפיינים וטקטיקות

לוחמה מדברית מאופיינת בתנאי שטח המקשים על מאמץ התמרון ומגבילים את העבירות, מחד, לצד שטחים פתוחים המסייעים לתנועה מהירה ולתמרון נרחב אך ניתנים לגילוי ומונעים תנועה בהסתר, מאידך.
בנוסף תנאי אקלים המאופיינים בתנודות טמפרטורה וסופות חול מגבילים את הראות ומכבידים על הפעלתם ואחזקתם של הנשק והציוד. העדר מקורות מים ומקומות יישוב מצריך הצטיידות במלאי גדול של אספקה.
שממת המדבר מחייבת השתלטות על אתרי מפתח להבטחת השליטה על משאבים חשובים (בעיקר מים נקיים) ועל היכולת לקיים את אספקת הצבא.
העיקרון המנחה בניהול לוחמה מדברית מודרנית הוא להשמיד את האויב בטווח הרחוק ביותר. בדרך כלל, תמונות לוויין משמשות לאיסוף מודיעין אודות התנהלות כוח האויב. לאחר מכן נערכות תקיפות אוויריות ארוכות טווח כדי להשמיד כוחות אלה - כמו גם את תשתית התקשורת שלהם - כדי לשבש את מערכת הפיקוד והשליטה של האויב ולמנוע ממנו את יכולת התמרון. יחידות תמרון קרקעיות של שריון כבד וחי"ר ממוכן עוברות דרך או עוקפות עמדות אויב, באמצעות מערכות בקרת אש מתוחכמות להשמדת נכסי אויב בטווחים ארוכים במיוחד (עד 4 ק"מ במצב כינון ישיר).
מאפיינים וטקטיקות > התקפה

גם במדבר התקפה היא צורת הלחימה העיקרית. היא מכוונת להשמדת האויב ולתפיסת אתרים ושטחים חיוניים: צמתים, יישובים ומקורות מים. המרחבים הפתוחים, קשיי ההסוואה והפריסה הרחבה של מוצבי האויב, מכתיבים קצב התקפה גבוה בחזית רחבה ולעומק רב. קרב התקפה ייפתח על ידי מסע התקרבות, אשר בשל המרחקים הגדולים וקשיי ההסתר נחשב לקשה. למסע זה ינוצלו הלילות ותנאי ראות גרועים. ככלל ינועו הכוחות בצירים נפרדים, כאשר רוחב החזית ייקבע בהתאם לפריסת היעדים. התנועה במדבר מחייבת אבטחת אגפים ועורף יותר מאשר בתנאים רגילים. חלק מהכוח יוקצה למשימות איגוף ותפיסת אתרים חיוניים בעורף האויב. לאחר ההבקעה יפתחו הכוחות בתמרונים בעומק מערך ההגנה לכיתור האויב והשמדתו. האבק הנוצר בעת התנועה ומסכי העשן יסייעו לביום איגופים ותמרונים אחרים לצורך הסחה. ניידות חיונית למלחמת מדבר מוצלחת ומיקום עמדות הטנקים חשוב יותר מהחזקה בשטח בפועל.
מאפיינים וטקטיקות > ניידות

המפתח להצלחה בלוחמה מדברית הוא ניידות. הטקטיקות ששימשו לניצחון על עיראק במלחמת המפרץ היו תנועות איגוף רחבות ומהירות דומות לאלה שבוצעו על ידי מונטגומרי ורומל במהלך המערכה במדבר המערבי. הדוקטרינה של כוחות הקואליציה שהתמקדה בשיפור הניידות סללה את הדרך לניצחון המוחץ.
מאפיינים וטקטיקות > הגנה

קרב ההגנה הוא פעולה זמנית גם בלוחמת מדבר במהלכו נערכים הכוחות מחדש ולאחר מכן עוברים להתקפה. ההגנה במדבר תושתת על ההיאחזות בצמתים, מעברים ומתקנים חיוניים.
מאפיינים וטקטיקות > פשיטות

פשיטות בעומק האויב לצורך השמדת מתקנים חיוניים מאפשרות פעולה מהירה ומפתיעה. שטחי הכינוס יורחקו מהיעד יותר מהמקובל בתנאים רגילים בגלל תנאי תצפית טובים.
ראו גם

המערכה במדבר המערבי
קבוצת המדבר ארוכת הטווח
לקריאה נוספת

לוחמת מדבר בצבא הסובייטי, צבי גולדמן, הוצאת מערכות
מדריך שדה ללוחמה מדברית, צבא ארצות הברית (DESERT OPERATIONS (FMFM 7-27
הערות שוליים

↑  OXFORD university press, Desert Warfare, Encyclopedia.com, ‏אוקטובר 2020 (באנגלית)
↑  Department of the Army
US Marine Corps, [https://armypubs.army.mil/epubs/DR_pubs/DR_a/pdf/web/fm90_3.pdf#page= DESERT
OPERATIONS] (עמ' IV), armypubs, FM 90-3/FMFM 7-27, ‏24 לאוגוסט 1993 (באנגלית)
חייל בריטי עם נשקו הדרוך במהלך מבצע "מגן המדבר"
טנק צ'לנג'ר 1 במהלך מלחמת המפרץ
ניו זילנדים בקבוצת המדבר ארוכת הטווח בצפון אפריקה