stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חדוה בן-ישראל
מחקריה > תחומי מחקריה

בן-ישראל עסקה בהיסטוריה הפוליטית והתרבותית של אירופה וחוגי השפעתה מהמהפכה הצרפתית ועד המאה ה-21, ובמיוחד בהיסטוריה בריטית (כולל היסטוריה אימפריאלית, דיפלומטית, תרבותית וספרותית), בחקר כתיבת ההיסטוריה (היסטוריוגרפיה), ובלאומיות השוואתית כולל הציונות. מאז עבודת הגמר שלה לתואר השני על ג'ון מילטון, התעניינה במיוחד בהשפעת הגומלין בהיסטוריה בין ספרות ופוליטיקה, בין דברים הנכתבים ודברים הנעשים. מאז אמצע המאה ה-20, הזמן בו התחילה במחקר היסטורי, התפתחו מחקרים בין תחומיים שהיום נפוצים מאוד. מילטון, מגדולי המשוררים של אנגליה, היה גם תאולוג, הוגה פוליטי, ותומך נלהב במהפכה הפוריטנית באנגליה במאה ה-17, שהייתה במובנים רבים המהפכה הדמוקרטית הראשונה בעולם המערבי המודרני. עבודת הדוקטורט על ההיסטוריוגרפיה של המהפכה הצרפתית עסקה גם היא בקשר שבין כתיבה היסטורית, והתפתחויות פוליטיות. ספרה הראשון, המבוסס על הדוקטורט, מראה כיצד הפירושים ההיסטוריים שניתנו למהפכה הצרפתית על ידי היסטוריונים היו מכריעים בהשפעה שהייתה למהפכה הצרפתית על אירופה והעולם כולו. הספר סוקר ומנתח מאות כתבים על המהפכה הצרפתית שנכתבו באנגליה במשך המאה ה-19, עוקב אחרי שיטות המחקר והשחזור, הצטברות הידע, ומבסס את הטענה שהייתה למעשה אסכולה בריטית בפרשנות של המהפכה שהייתה ספוגה בהנחות הפוליטיות, החברתיות והתרבותיות של החברה בה צמחה; והשפיעה במישרין על ההתפתחויות הפוליטיות באנגליה.
לצד נושאים אלה התרחבו תחומי מחקרה למאה העשרים, למלחמות העולם והתקופה שביניהן. היא חקרה את גורמיהן ותוצאותיהן מבחינה פוליטית ומפרספקטיבה היסטוריוגרפית. בין הנושאים העיקריים מתקופה זו עליהם פרסמה מחקרים היו הסדרי השלום אחרי המלחמה הראשונה, הפייסנות הבריטית כלפי גרמניה, הסכם מינכן, התייחסות הבריטים לאופוזיציה האנטי-היטלרית בגרמניה ועוד.
מאז שנות השמונים ועד למותה עסקה בן-ישראל בעיקר בלאומיות, אליה הובילו מחקריה הקודמים על התמוטטות האימפריות האירופיות במלחמת העולם הראשונה, והתפרקות האימפריה הבריטית אחרי מלחמת העולם השנייה. בנושא הלאומיות גישתה הייתה השוואתית, היא בחנה את חלותן של התאוריות הכוללניות על מקרים היסטוריים של לאומיות כולל הציונות, וכן את מקומה של הדת בתנועות לאומיות. בן ישראל הייתה בין מקדמי הוראת נושאי הלאומיות בארץ וכן הגישה ההשוואתית לציונות.
מאז שנת 2000 ועד למותה השתתפה בן ישראל בפרויקט מחקרי על תולדות האוניברסיטה העברית. היא הייתה חברת המערכת של הפרויקט וכן תרמה פרק על מעורבותם של האוניברסיטה, הסגל והתלמידים, בהתפתחויות הפוליטיות של היישוב, ושל המפעל הציוני, בתקופת המנדט. מחקרה בנושא זה עובד גם לספר.
מחקריה > היסטוריונים אנגלים על המהפכה הצרפתית

ספרה הראשון של בן-ישראל (English Historians on the French Revolution), הוא עיבוד של עבודת הדוקטורט שלה וראה אור בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג' בשנת 1968 והודפס מחדש באותה הוצאה בשנת 2004. ב-1969 היא קיבלה עליו את פרס Betty Miller מטעם ה-International Council of Jewish Women והוא זכה לעשרות ביקורות של היסטוריונים ידועי שם.
בספרה הראתה כיצד לפרשנות היסטורית, שהיא בעצם טקסט כתוב, יכולה להיות השפעה מעשית על תמורות היסטוריות. ספרה היה אחד הספרים שבטאו גישה חדשה לחקר ההיסטוריוגרפיה. בעוד שהגישה המסורתית הייתה ביבליוגרפית, הצגת שורת מחקרים שונים על נושא היסטורי מסוים, והערכתם, הרי הגישה החדשה רואה בספרות ההיסטורית עצמה חלק אורגני של חיי הרוח והתרבות של תקופתם, שמשפיע על דעת קהל ועל מנהיגים והופך לגורם היכול לחולל תמורות היסטוריות ממשיות. בנושא הספציפי של פירוש המהפכה הצרפתית בן-ישראל הראתה כיצד במהלך המאה ה-19 השפיעה שורה ארוכה של היסטוריונים, על התפתחות הפוליטיקה האנגלית ועל התחלת תהליך הדמוקרטיזציה באנגליה. למשל, ויכוחים פרלמנטריים על הרחבת זכות הבחירה לשכבות חברתיות התנהלו בין הליברלים והשמרנים במונחים המציגים את לקחי המהפכה הצרפתית, כשכל צד מנסה להראות שרפורמות, או להפך - מניעת רפורמות, ימנעו מהפכה אלימה באנגליה; ויכוח היסטורי-פוליטי, בפרלמנט, בין חברי פרלמנט שהיו גם היסטוריונים, ושהוביל לחוק הרפורמה של 1832 שהרחיב את זכות הבחירה והווה צעד משמעותי בהתפתחות הדמוקרטיה המודרנית באנגליה.
כמו כן הראה מחקרה של בן-ישראל עד כמה נטועים הפירושים ההיסטוריים בתרבות של החברה בה הם צומחים. היסטוריונים לכאורה מחפשים את האמת האובייקטיבית, אבל למעשה הם נושאים בתוכם גם הנחות גלויות וסמויות שהן חלק מתרבותם. בספר היא סוקרת שורה של היסטוריונים חשובים של המאה ה-19, כמו למשל תומאס קרלייל, ג'ון וילסון קרוקר, לורד אקטון, ועוד, ומראה, בין היתר, שמתחת לחילוקי הדעות, ישנו מסד משותף של מוסכמות הנטוע בתרבות הפוליטית הבריטית, וכן בגישה היסטורית הכוללת גם שיפוט מוסרי, תכונה שציינה את ההיסטוריוגרפיה האנגלית גם בתחומים אחרים.
מחקריה > הפייסנות הבריטית כלפי גרמניה בין שתי מלחמות העולם

בן-ישראל הרבתה לעסוק בפייסנות הבריטית כלפי גרמניה. היא סברה, כי הפייסנות הייתה גורם ראשון במעלה לפרוץ מלחמת העולם השנייה, לא פחות מאשר יצר ההתפשטות הטריטוריאלית של גרמניה הנאצית, שכן היא גרמה לנאצים לצפות שבריטניה לא תגיב על הפלישה לפולין כפי שקבלה את כיבוש אוסטריה וצ'כוסלובקיה. בן-ישראל הצביעה על כך שהפייסנות הבריטית החלה מיד עם תום מלחמת העולם הראשונה וכבר בדיוני המשלחת הבריטית לועידת השלום ב-9–1918 רואים שהרוב במשלחת הוביל קו פיוס כלפי גרמניה ורצון עז להתנער מהעוינות של זמן המלחמה. בן-ישראל הצביעה על ספרו של הכלכלן ג'ון מיינארד קיינס (שהיה זמן מה חבר במשלחת) שנכתב במגמה למנוע הטלת שילומים כבדים על גרמניה. היא טענה שהפייסנות הייתה המדיניות העקבית של כל ממשלות בריטניה בין המלחמות. היא נבעה מהזעזוע העמוק מן הנזקים העצומים של המלחמה, ומהטפה של אינטלקטואלים אנגלים חשובים נגד נקמנות, ובעד פתיחת דף חדש ביחסים עם גרמניה. ברקע היו גם תחושת אשמה וחרטה על האימפריאליזם של אנגליה עצמה, וניסיון להתעלות מבחינה מוסרית מתוקפנות לאומנית. הלך רוח זה אפיין אנשים מגוונים שונים של הקשת הפוליטית והשדרות החברתיות. הרחיקו לכת בכיוון זה, מצד אחד אצולה של אינטלקטואלים פרו-גרמנים, ומצד שני אנשי השמאל הקיצוני שהיו נגד המלחמה גם בזמן שהתרחשה, ואחר כך ראו בעלית הפשיזם והנאציזם תופעות כלכליות של הון ושלטון שקימות גם באנגליה עצמה. עמדה זו של מנהיגי השמאל בבריטניה חיזקה את הפייסנות אף על פי שאחרי מלחמת העולם השנייה, השמאל בחר להציג את עצמו כחלוץ האנטי–פשיזם.
בן-ישראל הציגה את הסכם מינכן וחלוקת צ'כוסלובקיה ערב מלחמת העולם השנייה כיוזמה בריטית שחשבה על ידי כך להרגיע את דרישות היטלר, ולהביא אותו לידי שתוף פעולה. היא טענה שהיטלר זעם על הסכם מינכן שנכפה עליו והכשיל לזמן מה את כוונתו האמיתית לכבוש את כל צ'כוסלובקיה, ולקבל יד חופשית במזרח אירופה. מנהיגי השמאל הבריטי שקודם לכן ראו בהקמת צ'כוסלובקיה עם מעוט גרמני גדול בתוכה פשע, ברכו על הסכם מינכן כתיקון העוול הנורא שנעשה לדעתם לגרמניה. אחד מגדולי ההיסטוריונים הבריטים A.J.P Taylor כתב על הסכם מינכן שזה היה מעשה מוסרי למופת ביחסים בינלאומיים. אחר כך התפכחו כולם, ואחרי מלחמת העולם השנייה הפך הסכם מינכן לסמל של מדיניות שיש בה חרפה כי הסגיר עם חלש יחסית (הצ'כים), למבקשי נפשו, וגם גרם לפרוץ המלחמה.
בין מחקריה על מלחמת העולם השנייה התפרסם במיוחד מאמר על התייחסות בריטניה לאופוזיציה האנטי-נאצית בגרמניה המנסה להסביר את העובדה שבריטניה לא עודדה ולא עזרה לאופוזיציה זאת. ההסבר הוא במטרות הסותרות. למשל, מתנגדי היטלר והנאציזם השמרנים לא התכוונו לוותר על הכיבושים. אלא להחליף את השלטון של היטלר, להביא לסיום המלחמה ואולי אפילו להטותה נגד רוסיה. הרצאה על נושא זה העבירה בן ישראל בכנס בינלאומי גדול שארגנה ממשלת גרמניה ב-1984‏, 40 שנה אחרי ניסיון ההתנקשות בהיטלר, במגמה להאדיר את ה"מחתרות" האנטי-נאציות בגרמניה. המאמר פורסם באנגלית, גרמנית ועברית.
מחקריה > אירלנד

בן-ישראל הייתה בין הראשונים בארץ שחקרו את ההיסטוריה של הלאומיות האירית. אירלנד היא דוגמה קלאסית של לאומיות אנטי-קולוניאלית, ומשהגיעה לעצמאות הייתה לדגם אותו ניסו לחקות מחתרות לאומיות, כמו הלח"י (למשל שמו המחתרתי של יצחק שמיר היה מיכאל, על שם מייקל קולינס, אחד מלוחמי החירות האירים.), גם במטרות וגם בשיטות הלחימה של גרילה עירונית. במאמרה "התקוממות חג הפסחא אירלנד 1916" בדקה בן-ישראל את האסטרטגיה שאימצה המחתרת האירית בשלב זה, כשיצאה למרד שכישלונו היה מובטח, אבל כוונתו הייתה להביא בכוח ההקרבה העצמית של הלוחמים לתמורה עמוקה בדעת הקהל האירית ולהביאה להתלהבות כלל לאומית והערצה כמו דתית, ללוחמים שהוצאו להורג. המורדים ראו את קרבנם כדומה לקרבן של ישו. במאמרים אחדים השוותה בן ישראל את מקום הדת בלאומיות האירית ובציונות.
מחקריה > תולדות האוניברסיטה

במאמר על תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים, מבוסס כולו על חומר ארכיוני (ארכיון האוניברסיטה, הארכיון הציוני, הארכיון המרכזי לתולדות עם ישראל, ארכיון העבודה ועוד), יוצאת בן-ישראל נגד הגרסה הרווחת, שהאוניברסיטה בתקופת המנדט הובלה על ידי קבוצת פרופסורים מקורבים לברית שלום בראשות נשיא האוניברסיטה מאגנס, והייתה מרוחקת מהמפעל הציוני. בן ישראל טענה שתדמית זאת שגויה ובמידה מסוימת הופצה מתוך מגמות אינטרסנטיות. היא הראתה שבאוניברסיטה התקיים מגוון רחב של דעות ופעילויות פוליטיות, וכל מפלגות היישוב היו מיוצגות בה. כמו כן, בן ישראל הציגה את התרומה המדעית והמעשית העצומה של האוניברסיטה להתפתחות הכלכלה, הרפואה, ההתיישבות, החקלאות והחינוך ביישוב היהודי בארץ ישראל ואת המעורבות הגדולה של האוניברסיטה בחיי היישוב. היא טענה, שגם מאגנס וקבוצת הפרופסורים של ברית שלום האמינו שהם משרתים את הציונות האמיתית, הרוחנית לפי אמונתם, ועל כל פנים השפעתם הפוליטית באוניברסיטה הייתה אפסית לעומת ההשפעה של המוסדות הנבחרים של היישוב שייצגו את הציונות הפוליטית.
רשימת פרסומים > ספרים

English Historians on the French Revolution, Cambridge University Press, 1968. second edition: Cambridge University Press, 2004.
בשם האומה: מסות ומאמרים על לאומיות וציונות, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון, באר שבע, 2004.
רשימת פרסומים > ספרים ערוכים

Hedva Ben-Israel, A Goren, O. Handlin, M. Heyd, G. Mosse, M. Zimmermann (Eds.) Religion, Ideology and Nationalism, Jerusalem, Zalman Shazar Center, 1986.
רשימת פרסומים > ערכים באנציקלופדיות

מינכן, ועידת. בתוך האנציקלופדיה של השואה (כרך ג', עמ' 706–709).
טלירן-פריגור. בתוך האנציקלופדיה העברית (כרך יח', עמ' 778–779).
מהפיכה צרפתית, היסטוריוגרפיה. בתוך האנציקלופדיה העברית (כרך כב', עמ' 355–362).
פוריטניות. בתוך האנציקלופדיה העברית (כרך כז', עמ' 899–901).
לקריאה נוספת

שלמה אהרונסון, "[hhttps://web.archive.org/web/20130929211047/ttp://www.katharsis.co.il/images/magazine/Katharsis5Aharonson.pdf מחקר מעמיק על לאומיות וציונות: על ספרה של חדוה בן ישראל, בשם האומה]", קתרסיס 5 (2007), עמ' 128–139.
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "יצחק בן-ישראל (צולמן)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1424
↑  על פי עדות בן ישראל בתוכנית "שבת עולמית" (שודרה במקור ב-2019 ובשידור חוזר ב-5 בנובמבר 2022)
↑  למשל: Asa Briggs, Simon Schama, Jacque Godechot, H.R, Winkler, William Thomas, R.R. Palmer
↑ ראו למשל "משלום למלחמה וממלחמה לשלום", זמנים, 1998–9 מס. 65, עמ' 61–77.
"הרולד לסקי" ביהודים בתנועות מהפכניות, ירושלים, תשמ"ג, 180-161.
"מהיסטוריה סיפורית לניתוחית ואינטגרטיבית: סיפור מינכן כמשל", ספרות והיסטוריה, ירושלים 1999 עמ 191–206.
↑  ראו למשל: "עלייתה ושקיעתה של מדינה קטנה", מולד, מס. 32, 1974, עמ' 184–192
↑  Cross Purposes: British Reactions to the German Anti-Nazi Opposition, Journal of Contemporary History (SAGE, London, Beverly Hills and New Delhi), Vol. 20 (1985), 423-438.
↑  בנימין אקצין, לאומיות ומדינות, עם עובד, תל אביב, 1980
↑  ראו למשל: Zionism and European Nationalism: Comparative Aspects" in Israel Studies, vol 8 No. 1 2003, pp. 91-104
↑  ראו למשל: "זהות לאומית של החוקר וחקר הלאומיות", אקדמיה, מס 11 תשס"ב, עמ' 13–17
↑  "התקוממות חג הפסחא אירלנד 1916", בתוך הספר: בשם האומה: מסות ומאמרים על לאומיות וציונות, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון, באר שבע, 2004, עמ' 199–222.
↑ ראו למשל: "הכנסייה הקתולית והתנועה הלאומית האירית", כהונה ומלוכה, ירושלים, 1987, עמ' 255–268
"The Role of Religion in Nationalism:Some Comparative Remarks on Irish nationalism and on Zionism" in Religion, Ideology and Nationalism, Jerusalem 1986, pp. 321-340
"Hallowed Land in the Theory and Practice of Modern Nationalism", in Sacred Space, Shrine, City, Land, Macmillan, 1998, pp. 278-294
↑  "פוליטיקה על הר הצופים", בתוך: חגית לבסקי (עורכת), תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים - התעצמות אקדמית תוך מאבק לאומי, הוצאת מאגנס, 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310683705171  PLWABN: 9810560937105606  BnF: cb12810738n (data)  CiNii: DA04967911  ISNI: 0000 0001 0907 6667  LCCN: n83300389  NTA: 095134212  RERO: 02-A002988925  SUDOC: 069537372  VIAF: 61674566   WorldCat (עם VIAF): 61674566
מייה הורוביץ

| --- | --- |

 לידה:  23 באוקטובר 1949 (בת 75) יפו, ישראל ישראל
 ענף מדעי:  גנטיקה, אימונולוגיה 
 עיסוק:  גנטיקאית
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  מכון ויצמן למדע
 מנחה לדוקטורט:  יוסף אלוני
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב
 פרסים והוקרה:  פרס אולשוונג (2000)
 תרומות עיקריות
 חקר מחלת גושה וחלבוני EH
 
מייה הורוביץ (נולדה ב-23 באוקטובר 1949) היא גנטיקאית ישראלית ופרופסור אמריטה בבית הספר שמוניס למחקר ביו-רפואי וחקר הסרטן באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

מייה הורוביץ נולדה ביפו.
את לימודיה לתואר ראשון בביולוגיה עשתה במסגרת העתודה האקדמית באוניברסיטה העברית בירושלים והשלימה אותם בשנת 1970 בהצטיינות. מיד לאחר מכן המשיכה ללימודי תואר שני בגנטיקה, אף הם באוניברסיטה העברית, בהנחייתו של פרופ' עמירם רונן, ואותם סיימה בשנת 1972 בהצטיינות. בשנים 1972–1974 שירתה בצה"ל.
לאחר שחרורה מצה"ל החלה את לימודיה לתואר שלישי בגנטיקה, אותו עשתה במכון ויצמן למדע בהנחייתו של פרופ' יוסף אלוני. נושא עבודת הדוקטורט שלה שהוגשה בשנת 1980, היה "חקר ההיווצרות והעיבוד של RNA בנגיפי SV40 ופוליומה".
באותה שנה עברה הורוביץ למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, שם הייתה לעמיתה בתר-דוקטורית במרכז לחקר הסרטן, בהנחייתו של פרופ' פיליפ שארפ. בשנת 1983, עם חזרתה לישראל, הצטרפה למחלקה לאימונולוגיה כימית במכון ויצמן למדע, שם קודמה לדרגת מדענית בכירה בשנת 1985, וב-1988 לדרגת פרופסור חבר.
בשנת 1989 הצטרפה למחלקה לאימונולוגיה ולחקר התא באוניברסיטת תל אביב. שם, קודמה הורוביץ לדרגת פרופסור מן המניין בשנת 1998, ובשנים 1999–2003 שימשה כראש המחלקה.
במשך השנים שימשה כחוקרת אורחת באוניברסיטת ניו יורק, במעבדות לביולוגיה ימית בוודס הול ובאוניברסיטת רוקפלר.
הורוביץ נשואה ואם לשלושה, מתגוררת ברמת השרון.
מחקר

מחקרה של הורוביץ התמקד בשני אפיקים מרכזיים. באפיק האחד, היא חוקרת את מחלת גושה, מחלה גנטית אוטוזומלית רצסיבית הנגרמת על ידי הפחתה בפעילות של האנזים הליזוזומלי גלוקוצרברוזידאז. הורוביץ קבעה את קיומם של שני גנים ואת הרצף שלהם: גן הגלוקוצרברוזידאז ופסאודוגן, הזהה לו ב-96%, אך אינו מקדד לחלבון. בהמשך זיהתה מספר מוטציות המופיעות בחולי גושה, וקבעה תדירות של מוטציות באוכלוסיות היהודית והלא-יהודית בישראל. כמו כן פיתחה הורוביץ דרך לקבוע פעילות של חלבוני גלוקוצרברוזידאז מוטנטיים בתרביות רקמה. בהמשך הראתה יחד עם קבוצתה כי גלוקוצרברוזידאז מוטנטי מוכר כבלתי-מקופל באברון התאי הנקרא רשתית תוך-פלזמית, האחראי על קיפול חלבונים. כתוצאה מכך החלבון המוטנטי לא מובל לליזוזומים ושוהה ברשתית התוך-פלזמית, מה שגורם לעקה.
באפיק השני, הורוביץ וקבוצתה גילו משפחה של חלבונים המשתתפים באנדוציטוזה ובשינוע בין-תאי, הנקראים חלבוני EHDs. מבין ארבעה חלבונים הידועים בקבוצה (EHD4-EHD1) נחקרו לעומק שלושה במעבדתה של הורוביץ, ונמצא תפקידם בשרשרת ההובלה התוך-תאית.
לאחרונה, מתרכזת מעבדתה של הורוביץ בהבנת הקשר בין מחלת גושה למחלת פרקינסון. מחקרים שנעשו בישראל ובמדינות אחרות הצביעו על כך שנשאות של גן מוטנטי לגלוקוצרברוזידאז מהווה גורם סיכון להתפתחות מחלת פרקינסון, שהיא מחלה נוירודגנרטיבית הנובעת ממוות של תאים דופמינרגיים במוח ומתבטאת בבעיות תנועה: תנועה איטית, רעד ונוקשות שרירים. הורוביץ הראתה, תוך שימוש בזבוב התסיסה דרוזופילה מלנוגסטר, כי ביטוי של חלבוני גלוקוצרברוזידאז מוטנטיים בתאים הדופמינרגיים במוח מוביל להופעת סימנים פרקינסוניים בזבוב. נוסף על כך, הראתה מעבדתה כי שימוש במולקולה קטנה, אמברוקסול, העוזרת בקיפול החלבון המוטנטי ברשתית התוך-פלזמית, ומשמשת לכן כפתרון פרמקולוגי, מאטה משמעותית את התפתחות הסימנים הפרקינסוניים.
הורוביץ פרסמה למעלה מ-100 מאמרים בכתבי עת מקצועיים.
פרסים והוקרה

הקתדרה ע"ש צ'ארלס רבסון במכון ויצמן למדע (1985–1989)
פרס לוינסון לביולוגיה (1989)
פרס מ' גרוטו מטעם חברת טבע והאקדמיה הישראלית הלאומית למדעים (1996)
פרס אולשוונג מטעם האפוטרופוס הכללי (2000)
הפרס השנתי ע"ש ז'קלין סרוסי לחקר הסרטן (2004)
מאמרים נבחרים

Horowitz, M., Wilder, S., Horowitz, Z., Reiner, O., Gelbart, T, Beutler, E. The human glucocerebrosidase gene and pseudogene: Structure and evolution. Genomics, Vol.4, 1988 (pp.87-96).
Firon, N., Eyal, N., Kolodny, E.H., Horowitz, M. Genotype assignment in Gaucher disease by selective amplification of the active glucocerebrosidase gene. Am. J. Hum. Genet., Vol.46, 1990 (pp.527-542).
Horowitz, M., Tsuri, G., Eyal, N., Berebi, A., Kolodny, E.H., Brady, R.O., Barton, N.W., Zimran, A. Prevalence of nine mutations among Jewish and non-Jewish Gaucher patients. Am. J. Hum. Genet., Vol.53, 1993 (pp.921-930).
Zimran, A., Horowitz, M. RecTl - A complex allele of the glucocerebrosidase gene associated with a mild clinical course of Gaucher disease. Am. J. Med. Genet. Vol.50, 1994 (pp.74-78).
Galperin, E., Benjamin,, S. Rapaport, D., Rotem-Yehudar, R., Horowitz, M. EHD3 - a protein that resides in recycling vesicular and tubular membrane structures and interacts with EHD1. Traffic. Vol. 3, 2002 (pp. 575-89).
Ron, I., M. Horowitz. ER retention and degradation as the molecular mechanism underlying Gaucher disease heterogeneity. Hum. Mol. Gen. 2005 15 (pp. 2387-2398).
Benjamin, S., Weidberg, H., Rapaport, D., Pekar, O., Nudelman, M., Segal, D., Hirschberg, K., Katzav, S., Ehrlich, M. and Horowitz, M. EHD2 mediates trafficking from the plasma membrane by modulating Rac1 activity. Biochem J. 2011 439 (pp.433-442).
Pekar O., Benjamin, S., Weidberg, H., Smaldone S., Ramirez F. and Horowitz, M. EHD2 shuttles to the nucleus and represses transcription. Biochem J. 2012 444 (pp.383-94).
Maor, G., Filocamo, M., Steller, H., Segal, D. and Horowitz, M. Unfolded protein response in Gaucher disease: From Human to Drosophila. Orphanet J of Rare Dis 2013 8 (pp.140-54).
Bendikov-Bar, I., Rapaport, D., Larisch, S. and Horowitz, M. Parkin-mediated ubiquitination of mutant glucocerebrosidase leads to competition with its substrates PARIS and ARTS. Orphanet Journal of Rare Diseases 2014 9: 86.
Maor, G, Rapaport, D. and Horowitz, M.: The effect of mutant GBA1 on accumulation and aggregation of a-synuclein. Human Molecular Genetics 2019 28 (pp.1768-1781).
Cabasso O., Krivoruk, O, Pasmanik-Chor, M., Mirzaian, M., Ferraz, M., Aerts, J. and Horowitz, M. Drosophila melanogaster mutated in its GBA1b ortholog presents neuronopathic Gaucher-like disease. Journal of Clinical Medicine 2019, 8, pii: E1420.
Braunstein, H., Papazian, M., Maor, G., Lukas, J., Rolfs, A. and Horowitz, M. Misfolding of Lysosomal α-Galactosidase A in a Fly Model and its Alleviation by the Pharmacological Chaperone Migalastat. International Journal of Molecular Sciences 2020, 21: 7397.
קלונידין

| --- | --- |

 
 שם IUPAC
 N-(2,6-dichlorophenyl)-4,5-dihydro-1H-imidazol-2-amine
 שמות מסחריים בישראל
 קלוניריט, נורמופרסאן
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C9H9N3Cl2 
 מסה מולרית:  230.093 גרם למול
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמן מחצית חיים:  12-16 שעות
 הפרשה:  בשתן (72%)
 בטיחות
 מעמד חוקי:  בישראל נמכר כתרופת מרשם
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון B3 (אוסטרליה), קטגוריית סיכון C 
 מזהים
 קוד ATC:  N02CX02, S01EA04, C02AC01 
 מספר CAS:  4205-90-7
 PubChem:  2803
 ChemSpider:  2701
 
קלונידין (באנגלית: Clonidine; שמות מסחריים: קלוניריט Clonnirit, נורמופרסאן Normopressan) היא תרופה ותיקה לטיפול ביתר לחץ דם, ADHD, והתקפי חרדה.
מסווגת כתרופה המפעילה את הרצפטור האנדרגני אלפא 2, ומעכבת את מערכת העצבים הסימפתטית.
שימוש

הורדת לחץ דם, טיפול בכאב נאורופטי, טיפול בהרעלת אופיואיד, טיפול בהזעת יתר בשינה, חומר הרדמה ווטרינרי, טיפול בהתקפי חרדה, וטיפול בנדודי שינה. אושר על ידי ה-FDA לטיפול ב-ADHD.
דרך פעולה

קלונידין מוריד לחץ דם על ידי הפעלת הרצפטורים האדרנרגיים מסוג אלפא 2 במוח, הקשר בין קלונידין לרצפטור גורם לירידת רמות הסידן בעצב הקדם-סינפטי, דבר הגורם לירידת כמות השחרור של הנוירוטרנסמיטר נוראדרנלין.
תופעות לוואי

תופעות הלוואי השכיחות מאוד (מעל 10% מהמשתמשים) הן: סדציה (נמנום, טשטוש, עייפות) סחרחורת בעת קימה לעמידה (כתוצאה מירידה חדה בלחץ הדם) ויובש בפה. תופעות לוואי ששכיחותן 1%–10% כוללות: דיכאון, בעיות שינה, כאב ראש, עצירות, בחילות, כאבים תחת האוזן (מבלוטות הרוק) הקאות, בעיות בזקפה, עייפות. תופעות לוואי פחות שכיחות כוללות: תפיסה מוטעית של המציאות, הזיות, סיוטים, שינויי תחושה בידיים וברגליים, דפיקות לב איטיות, תסמונת ריינו (בעיה בזרימת הדם לאצבעות הידיים והרגליים), פריחה, גרד, אורטיקריה (חרלת) תחושה כללית רעה. ותופעות לוואי נדירות (פחות מ-1 ל-1000) כוללות: הגדלת השדיים בגברים, יובש בעיניים, דפיקות לב לא רגילות ולא סדירות, יובש בריריות האף, נשירת שיער, עליה ברמת הסוכר בדם. תופעות לוואי ששכיחותן טרם נקבעה כוללות: בלבול, ירידה בחשק המיני, טשטוש ראייה, דלקת כבד (הפטיטיס) שיכולה להתבטא גם בבדיקות דם לתפקודי כבד ואצירת נוזלים (בצקות).
תופעת לוואי חמורה אחרת היא אפקט הריבאונד (rebound effect) וחזרת התסמינים ביתר עוז עם סיום הפעילות של התרופה.
הריון

מסווג על ידי ה-FDA כתרופה מקטגוריה C.
הערות שוליים

1 2  מעבדות רפא בע"מ, עלון לצרכן - קלוניריט, באתר מאגר התרופות, משרד הבריאות, ‏15/03/2015
↑  מעבדות רפא בע"מ, עלון לצרכן - נורמופרסאן, באתר מאגר התרופות, משרד הבריאות, ‏15/03/2015
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מלכה מוצ'ניק

אין תמונה חופשית
מלכה מוצ'ניק היא פרופסור חברה (בגמלאות) במחלקה ללשון העברית ולשונות שמיות באוניברסיטת בר-אילן.
ביוגרפיה

מלכה מוצ'ניק למדה את שלושת תאריה באוניברסיטת בר-אילן. את התואר הראשון, בלשון עברית ובלשנות כללית, השלימה בשנת 1982. את התואר השני בלשון עברית השלימה בשנת 1986. עבודת המוסמך שלה עסקה בנושא "הבעות זמן, מודוס ואספקט בעברית החדשה", ונכתבה בהנחייתה של פרופ' אורה שורצולד. גם את עבודת הדוקטור שלה, שהוגשה בשנת 1992 ועסקה בנושא "הבדלי לשון בין גברים לבין נשים בעיתונות העברית", כתבה בהנחייתה של פרופ' אורה שורצולד.
כיהנה עד פרישתה בשנת 2017 כמרצה במחלקה ללשון העברית ולשונות שמיות באוניברסיטת בר-אילן, והייתה ראש המחלקה בשנים 2010–2012.
שימשה במשך השנים בתפקידים ציבוריים מגוונים: נשיאת "האגודה לחקר שפה וחברה", מייסדת ועורכת "עיונים בשפה וחברה", חברה בוועדת המקצוע להוראת העברית, וחברה בוועדת המינוח לטכנולוגיית המידע של האקדמיה ללשון העברית. החל משנת 2020 היא משמשת כנשיאת "האגודה הישראלית לבלשנות יישומית" (איל"ש).
ספריה

דרכי התצורה של מלים בעברית בת-זמננו (מדריך דידקטי לקורס), תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה 1993.
דקדוק בקלי-קלות (ספר עזר ללומדי עברית), בני ברק 1995.
לשון, חברה ותרבות (מהדורה מעודכנת), רעננה: האוניברסיטה הפתוחה 2021.
The Gender Challenge of Hebrew, Leiden & Boston: Brill 2015.
Elective Language Study and Policy in Israel: A Sociolinguistic and Educational Study (Malka Muchnik, Marina Niznik, Anbessa Teferra & Tania Gluzman). London & New York: Palgrave & Macmillan 2016.
ספרים בעריכתה

(עם רפאל ניר) דרכי התצורה של מלים בעברית בת-זמננו (מקראה), תל אביב 1993.
פסיפס – השפעת הלעז על העברית בת-זמננו (לקט מאמרים), תל אביב 1995, גיליון 2.
(עם דב שחור, אהרן מונדשיין ואורה שורצולד) תלפיות יא – לכבוד פרופ' מנחם צבי קדרי, תל אביב 2000.
(עם יצחק שלזינגר) למ"ד לאיל"ש – קובץ מחקרים במלאת שלושים לאגודה הישראלית לבלשנות שימושית, ירושלים 2003.
(עם צבי סדן) מחקרים בעברית החדשה ובלשונות היהודים – מוגשים לאורה (רודריג) שורצולד, ירושלים 2012.
מנחם דור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  יולי 1901 
 פטירה:  מרץ 1998 (בגיל 96) 
 ענף מדעי:  זואולוגיה
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 בן או בת זוג:  מירי דור (?–1945)  רבקה דוידית (?–1970) 
 
מנחם דור (קלוגהויפט) (יולי 1901 – 16 במרץ 1998) היה זואולוג ישראלי. חקר גם מורפולוגיה וגם התנהגות בעלי חיים, וסבר כי תוקפנות אינה מצויה בקרבם בתנאים נורמליים. כנער, הושפע מהשקפותיהם של קרופוטקין ושל פרודון, אותם ניסה לשלב עם הציונות.
ביוגרפיה

מנחם ישעיה שמואל קלוגהויפט נולד בט"ו באב תרס"א 1901 בגליציה, אז תחת שילטון אוסטריה, לרחל לבית רוטנברג ודוד קלוגהויפט.
הוא ביקר לראשונה בארץ בגיל 19, לאחר שהתנגדות הוריו לכך הוסרה בשל שביתת רעב. בביקור ראשון זה עבד בחקלאות בפתח תקווה, אך חש ניכור מחילוניותם ובורגונתם של עמיתיו. בתחילת שנות ה-30 עלה לארץ ישראל.
בשנת 1935 נסע ללמוד זואולוגיה באוניברסיטת סורבון בפריז ביחד עם חברתו (לימים אשתו) המשוררת מירי דור (1910–1945) (בתם של פנינה ויחיאל היילפרין ואחותם של יונתן רטוש ועוזי אורנן).
עם שובו לארץ ישראל היה חבר קיבוץ גניגר, שם גם ערך מחקרים בזואולוגיה. אחרי פטירת אשתו, המשיך להיות חבר קיבוץ וחוקר טבע, והקים בגניגר ביתן למחקר על עכברי שדה (1947). לאחר קום המדינה עזב את הקיבוץ ועבר לגור בחיפה, שם המשיך במחקריו והקים על הכרמל, בגן האם, גן חיות קטן. כעבור שנים נשא לאישה את חברתה של מירי דור, הסופרת והמחנכת רבקה דוידית (1908–1970).
דור היה בין מייסדי מכללת בית ברל, בשנת 1954 בנה את מכון הטבע במכללה ולימד שם. עוזרו היה הזואולוג יגאל סלע. כעבור עשרות שנים עזב את המכללה. בשנת 1980 התמנה ד"ר עוזי פז למנהל מכון הטבע, ויזם פיוס בין דור לראשי המכללה; נערך טקס חגיגי בו מכון הטבע נקרא על שמו של ד"ר מנחם דור.
במסגרת מחקריו זיהה את זני הדגים שוניתית מירי (Neopomacentrus miryae) שאותו קרא על שם אשתו המנוחה ובר-שפתן מסורטט (Minilabrus striatus). הדג Orthrias dori נקרא על שמו.
מנחם דור נפטר בי"ח באדר תשנ"ח (1998) ונטמן בהר הזיתים.
מספריו

"לקסיקון זואולוגי," 2 כרכים, הוצאת דביר, 1965.
"החי בימי המקרא המשנה והתלמוד", הוצאת גרפאור-דפטל, 1997, 275 עמודים