stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפרלמנט של הממלכה המאוחדת

הפרלמנט של הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד (באנגלית: The Parliament of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland) הוא הרשות המחוקקת של הממלכה המאוחדת. הפרלמנט הבריטי מורכב משני גופים: בית הלורדים (הבית העליון) ובית הנבחרים (הבית התחתון), בעוד המונרך, שהוא הריבון, מהווה החלק השלישי ברשות המחוקקת, ובסמכותו שלא לחתום על חקיקה ובכך למנוע את העברתה הסופית. הפרלמנט יושב בארמון ווסטמינסטר שבלונדון.
בית הלורדים מורכב מלורדים רוחניים (בישופים אנגליקניים בכירים), מלורדים חילוניים (הממונים על ידי המונרך בעצת ראש הממשלה) ומלורדים יורשים (שיורשים את תאריהם מאבותיהם). בית הנבחרים מורכב מ-650 חברים, שנבחרים בבחירות אזוריות. ראש הממשלה הוא חבר בית הנבחרים, בעוד שאר השרים הם בדרך כלל חברי בית הנבחרים, אך אין מניעה למנות לורדים לשרים. הלורד צ'נסלור הוא חבר בממשלת בריטניה, ויש לו תפקיד מעשי.
הפרלמנט של בריטניה הגדולה הוקם בשנת 1707, עם אשרורה של אמנת האיחוד בין אנגליה וסקוטלנד, וחקיקת חוקי האיחוד של 1707. בתחילת המאה ה-19 צורפה גם אירלנד לממלכה, ובכך הוגדל הפרלמנט עוד יותר. בשנת 1922 הפכה אירלנד עצמאית, ומאז הפרלמנט הבריטי שולט על בריטניה הגדולה וצפון אירלנד.
האימפריה הבריטית, שהייתה האימפריה הגדולה בעולם, עיצבה את התרבות הפוליטית של רבות ממושבותיה; עם נפילת האימפריה והקמתן של מדינות חדשות במקום המושבות, הוקמו בתי פרלמנט דומים לזה הבריטי במבנה, בסדרי הדיון, בנוסח החקיקה ואפילו בעיצוב אולמות המליאה. על כן נקרא הפרלמנט הבריטי "אם הפרלמנטים".
באופן תאורטי, סמכות החקיקה נתונה בידי המונרך; עם זאת, המונרך מאציל את סמכותו לפרלמנט.
רקע היסטורי

בתקופת ימי הביניים היו ממלכות נפרדות באנגליה, סקוטלנד ואירלנד, ולכל אחת מהן היה פרלמנט נפרד. בשנת 1707 הוקם הפרלמנט של בריטניה הגדולה (אנגליה וסקוטלנד), ובשנת 1800 הוקם הפרלמנט של הממלכה המאוחדת (אנגליה, סקוטלנד ואירלנד).
רקע היסטורי > הפרלמנט של אנגליה

מלך אנגליה ויליאם הראשון, שעלה לשלטון בשנת 1066, הקים מועצה שסייעה לו בנושאי חקיקה. בשנת 1215 חברי המועצה החתימו את המלך ג'ון על המגנה כרטה, שחייבה את המלך לקבל את אישור המועצה המלכותית בנושאי מסים. בשנת 1265 נערכו הבחירות האזוריות הראשונות לכהונה בפרלמנט, ובשנת 1295 המלך אדוארד הראשון הקים פרלמנט שהורכב מאצילים ובכירי כנסייה, לצד נבחרי ציבור. בשנת 1327, המלך אדוארד השלישי הקים פרלמנט שהורכב משני בתים נפרדים, וקבע שחקיקת חוק תחייב אישור בשני הבתים.
בעקבות סכסוך שהיה בין המלך צ'ארלס הראשון לפרלמנט על רקע מלחמות הבישופים וגיוס כספים נוספים, החליט המלך לפזר את הפרלמנט בשנת 1629 ולא כינסו מחדש עד 1640. הפרלמנט החדש שכונה הפרלמנט הארוך והונהג על ידי הפוריטנים העביר חקיקה שמנעה את פיזור הפרלמנט ללא הסכמתו, דרשה הסכמה פרלמנטרית להטלת מיסים ואפשרה פיקוח פרלמנטרי על השרים. ההתנגשות בין תפיסות המלך והפרלמנט החריפה והביאה למלחמת האזרחים האנגלית. המלחמה הסתיימה ב-1647, ב-1649 הוצא להורג המלך צ'ארלס הראשון ועלה לשלטון אוליבר קרומוול בשנת 1653, בית הלורדים פורק, והוקם מחדש בשנת 1660. בשנת 1689, המלכים מרי השנייה וויליאם השלישי חתמו על מגילת הזכויות של הפרלמנט, שהפכה את אנגליה למונרכיה חוקתית באופן חלקי.
רקע היסטורי > הפרלמנט של בריטניה הגדולה

בעקבות איחוד אנגליה וסקוטלנד לממלכת בריטניה הגדולה בשנת 1707 שני הפרלמנטים הנפרדים פורקו, ופרלמנט משותף הוקם בלונדון. במהלך המאה ה-18 כוחו של הפרלמנט התחזק – אך רוב חבריו היו אצילים, הוא נשלט למעשה על ידי המלך, והבחירות הכלליות היו נגועות בשחיתות.
רקע היסטורי > הפרלמנט של הממלכה המאוחדת

בריטניה ואירלנד אוחדו בשנת 1800. בתחילת המאה ה-19 בית הלורדים נחשב לבית החזק, וחבריו שלטו גם בחברי בית הנבחרים. בעקבות רפורמות שנערכו בשנת 1832 במטרה לצמצם את התלות של בית הנבחרים בבית הלורדים, הבית התחתון התחזק.
ב-1829, לאחר מאבק שכונה "המאבק לאמנציפציה" (וזו הפעם הראשונה שנעשה שימוש במושג זה בהקשר פוליטי-מודרני) קיבל הפרלמנט את "חוק האמנציפציה הקתולי", שאיפשר לנבחרי ציבור בעלי אמונה קתולית - בעיקר מאירלנד - לממש את חובתם לייצג את הציבור שבחר בהם, מבלי שיאלצו להשבע אמונים על בסיס הגרסה האנגליקנית של התנ"ך.
באופן דומה, עד לרפורמה שהתקבלה ב-1858, לא יכלו לממש את חובתם לייצג את הציבור שבחר בהם, מועמדים יהודים שסירבו להשבע אמונים על עותק של התנ"ך בגרסת המלך ג'יימס, והדוגמה המפורסמת ביותר באותה תקופה הייתה של היהודי ליונל נתן רוטשילד, שנבחר מטעם מחוז הבחירה שלו חמש פעמים לפרלמנט אך לא הורשה לשרת את הציבור עד לרפורמה שאיפשרה לו להשבע על תנ"ך עברי.
בית הנבחרים הפך לבית החזק בתחילת המאה ה-20, ובשנת 1911 נחקק חוק שמאפשר חקיקה ללא אישור בית הלורדים. מידע עשיר על הפרלמנט ופעולתו ניתן לקבל באתר הרשמי של הפרלמנט, שבין השאר מדווח על נוהג הקיים מאז המאה ה-16, לפתוח את דיוני הפרלמנט בתפילה, שעד למאה ה-20 הייתה כל כולה נוצרית-אנגליקנית, אך שמאז ניתן לבצעה גם על פי פולחנים אחרים, וכיום היא כבר איננה בגדר חובה.
הערות שוליים

↑  יעקב כ"ץ, היציאה מהגטו - הרקע החברתי לאמנציפציה של היהודים 1770–1870, תל אביב, עם עובד 1985.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313049205171  CiNii: DA00821528  GND: 1221916-2  ISNI: 0000 0001 2181 0086  LCCN: n79017964  NKC: xx0323026  SUDOC: 02658087X  UKPARL: 4Mapsyb9  VIAF: 148513878   WorldCat (עם VIAF): 148513878
ישראל ביתנו

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 מייסד:  אביגדור ליברמן
 מנהיגים:  אביגדור ליברמן
 תקופת הפעילות:  3 בינואר 1999 – הווה (26 שנים)
 אפיון:  מפלגת ימין ציונית לאומית-חילונית
 אידאולוגיות:  ציונות רוויזיוניסטית ליברליזם כלכלי הפרדת הדת מהמדינה
 כנסות:  הכנסת 15 ואילך
 ממשלות:  29–34, 36
 אותיות:  ל
 שיא כוחה:  15 מנדטים (2009)
 שפל כוחה:  3 מנדטים (2003)
 רשימה פוליטית:  איחוד לאומי-ישראל ביתנו (2000–2006)   הליכוד ביתנו (2013–2014)
 נוצרה מתוך:  הליכוד
 סיעות שהתפצלו:  עלי"ה (2006)  גשר (2017) ישראל חופשית דמוקרטית (2022) 
 מטה:  מודיעין-מכבים-רעות
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין
 צבעים רשמיים:    כחול כהה,   כחול בהיר,   תכלת
 נציגויות בפרלמנטים
 הכנסת:  6 / 120
 
 beytenu.org.il
ישראל ביתנו היא מפלגת ימין חילונית-ציונית ישראלית אשר נוסדה בשנת 1999, ומונהגת מאז הקמתה על ידי חבר הכנסת ומייסדה, אביגדור ליברמן.
מצע

המפלגה רואה את עצמה כממשיכת דרכו של זאב ז'בוטינסקי וככזאת שמה דגש על שלושה עקרונות של הציונות שהיא מגדירה כערכי יסוד: עלייה, הגנה על המולדת והתיישבות. במסגרת הזו המפלגה פונה לעיתים קרובות לקהל העולים מברית המועצות לשעבר ועוסקת בבעיות הקשורות לקליטת עלייה.
בנושא המדיני, המפלגה תמכה בפתרון שתי המדינות במסגרת תוכנית חילופי השטחים שהציע לראשונה יושב ראש המפלגה אביגדור ליברמן בשנת 2004. עם זאת, בעקבות טבח שבעה באוקטובר המפלגה וויתרה על פתרון שתי המדינות, והתחילה להתנגד להקמת מדינה פלסטינית.
המפלגה שמה דגש על החזרת הביטחון האישי לאזרח ולשם כך דוגלת בשימוש בכוח צבאי למיגור הטרור הפלסטיני ובהגברה של אכיפת החוק והלוחמה בפשע. כתוצאה מכך, קראה לאורך השנים לדרישת הצהרת נאמנות מאזרחי ישראל (לרבות ערביי ישראל) תוך תגמול האזרחים הנאמנים למדינה. יושב הראש ליברמן התבטא פעמים רבות כנגד חברי הכנסת הערבים מהמפלגות שהרכיבו את הרשימה המשותפת, אותם כינה כ"מחבלים" ו"גיס חמישי" שיש "להוציא מחוץ לחוק". בכך, הסלוגן "בלי נאמנות, אין אזרחות" הפך למזוהה עם המפלגה כמו גם הגדרה של ארגוני שמאל כ"סייעני טרור".
במהלך שנות ה-20 של המאה ה-21 הוסיפה המפלגה למצע גם קו של תמיכה באקטיביזם שיפוטי, הפרדת הדת מהמדינה, התנגדות לכפייה דתית והעדפת יתר לכאורה של האוכלוסייה החרדית בישראל, ויצאה באופן ישיר נגד ההתרחקות לכאורה של מפלגת הליכוד מהמצע החילוני שפעם דגלה בו, ונגד סיאוב לכאורה של המפלגה ושל העומד בראשה, בנימין נתניהו.
היסטוריה > הקמה

ישראל ביתנו הוקמה בשנת 1999 על ידי אביגדור ליברמן, לאחר שפרש מהליכוד. בהתחלה הוקמה כמפלגת לוויין של הליכוד בעקבות דעיכה בנאמנות של מפלגת העולים, ישראל בעלייה למפלגת הליכוד. בנוסף המפלגה תמכה במועמדותו לראשות הממשלה של מועמד הליכוד, בנימין נתניהו. עם הקמתה נערכה גם ועידת הייסוד שלה. אליה חברו שני חברי כנסת ממפלגת העולים ישראל בעליה שפרשו ממנה והקימו את סיעת עלי"ה. בבחירות לכנסת החמש־עשרה שהתקיימו באותה שנה קיבלה 4 מנדטים.
היסטוריה > האיחוד הלאומי-ישראל ביתנו

בשנת 2000, התמזגה סיעת ישראל ביתנו עם סיעת הימין האיחוד הלאומי לסיעה משותפת בשם האיחוד הלאומי-ישראל ביתנו, תוך שמירה על עצמאות המפלגות המשתתפות בה.
בשנת 2001, חברה ישראל ביתנו (במסגרת הסיעה המשותפת "האיחוד הלאומי - ישראל ביתנו") לממשלת האחדות בראשות אריאל שרון. אביגדור ליברמן, שהיה מנהיג מפלגת הרוב בסיעה המשותפת, מונה לשר התשתיות (ורחבעם זאבי לשר התיירות). הסיעה החליטה על פרישה מהממשלה לאחר מסירת שכונת אבו סנינה בחברון לידי הפלסטינים ושריה התפטרו ב-16 באוקטובר 2001, אך בטרם נכנסה ההתפטרות לתוקף נרצח השר רחבעם זאבי בידי מחבלים וההתפטרות בוטלה. הסיעה, שכעת עמד בראשה ליברמן, פרשה מהממשלה במרץ 2002.
בבחירות לכנסת השש־עשרה, קיבלה רשימת האיחוד הלאומי 7 מנדטים, 3 מהם ניתנו לנציגי ישראל ביתנו. ברם, כאשר העלה ראש הממשלה אריאל שרון את תוכנית ההתנתקות פרש ח"כ מיכאל נודלמן מהמפלגה והותיר את "ישראל ביתנו" עם 2 מנדטים בלבד.
היסטוריה > רשימה עצמאית (2006-2012)

אחרי ביצוע תוכנית ההתנתקות התפלגה ישראל ביתנו מסיעת האיחוד הלאומי, מתוך מחשבה שריצה בנפרד בבחירות תגדיל את כוחן של שתי המפלגות. ההיגיון שעמד מאחורי הנחה זו היה, שלמרות הקרבה בין ישראל ביתנו לאיחוד הלאומי מבחינת הדעות, הרי ששתי המפלגות פונות לקהלים שונים לגמרי: בעוד ישראל ביתנו פונה בעיקר אל ציבור העולים ואל הציבור הימני-חילוני, הרי שהאיחוד הלאומי פונה בעיקר לציבור הדתי. בבחירות לכנסת השבע עשרה ישראל ביתנו התמודדה עצמאית. בין המצטרפים הבולטים למפלגה היה בכיר השב"כ לשעבר ישראל חסון. הפעם הציג מצע המפלגה את רעיון תוכנית חילופי השטחים. לקראת הבחירות חתמה ישראל ביתנו על הסכם עודפים עם הליכוד. בבחירות לכנסת השבע עשרה זכתה ישראל ביתנו להצלחה גדולה, כאשר עלתה מ-3 מנדטים (שני חברי הכנסת שנשארו בסיעה ויגאל יאסינוב שפרש ממפלגת שינוי וחבר למפלגה) בכנסת היוצאת ל-11 מנדטים. הפרש הקולות בין המפלגה לבין הליכוד, עמד על 116 קולות בלבד.
ב-30 באוקטובר 2006 הצטרפה המפלגה לממשלת ישראל השלושים ואחת בראשותו של אולמרט. ראש הסיעה, אביגדור ליברמן מונה לסגן ראש הממשלה והשר לעניינים אסטרטגיים וחבר הכנסת יצחק אהרונוביץ' מונה לשר התיירות. ב-16 בינואר 2008 הודיע יו"ר המפלגה, אביגדור ליברמן, כי המפלגה פורשת מהשותפות בממשלה בעקבות ועידת אנאפוליס והדיון בסוגיות הליבה של הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
לקראת הבחירות לכנסת ה-18 הצטרף עוזי לנדאו להנהגת המפלגה. בשבועות שלפני הבחירות ניבאו לה הסקרים גידול מרשים במספר המנדטים, כאשר אחד הסקרים אף ניבא לה 21 מנדטים. בסופו של דבר זכתה המפלגה ב-15 מנדטים. ב-16 במרץ 2009 חתמה מפלגת ישראל ביתנו על הסכם קואליציוני עם מפלגת הליכוד, שמקנה לישראל ביתנו את תיק החוץ לאביגדור ליברמן, ואת התיק לביטחון הפנים (יצחק אהרונוביץ'), את תיק התשתיות הלאומיות (עוזי לנדאו), את תיק התיירות (סטס מיסז'ניקוב) ואת תיק הקליטה (סופה לנדבר). כמו כן מונה מטעם ישראל ביתנו סגן שר במשרד החוץ (דני אילון), והושגו הסכמות בנושאי הדת והמדינה.
באפריל 2011 התכנסה ועידת המפלגה השלישית בבנייני האומה בירושלים והייתה הראשונה שהייתה פתוחה לתקשורת. על הבמה מאחורי פודיום הנאומים עמדה הכרזה "מילה זו מילה!" באוקטובר 25, נתניהו וליברמן הודיעו על איחוד תנועותיהם לקראת הבחירות בינואר 2013.
היסטוריה > הליכוד - ישראל ביתנו

ב-25 באוקטובר 2012 הודיעו בנימין נתניהו ואביגדור ליברמן על רשימה משותפת של "הליכוד" ושל "ישראל ביתנו", שנקראה "הליכוד - ישראל ביתנו", לקראת הבחירות לכנסת ה-19. בבחירות זכתה הסיעה המשותפת ב-31 מנדטים, מתוכם 11 מטעם ישראל ביתנו.
מבנה

הגוף העליון במפלגה הוא ועידת המפלגה שמתכנסת אחת לארבע שנים. בוועידה בוחרים הצירים את מוסדות המפלגה וביניהם בית הדין של המפלגה, הוועדה המתמדת, הוועדה המוניציפלית, מבקר הפנים ויו"ר המרכז.
ראש המפלגה

| מס' | דיוקן | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | אביגדור ליברמן  | 1999 | מכהן |
תוצאות בחירות

| בחירות | ראש הרשימה | מושבים | +/- | קואליציה/אופוזיציה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | אביגדור ליברמן | 4 / 120 |  | אופוזיציה (1999-2001) | במהלך הקדנציה התאחדו יחד עם האיחוד הלאומי לסיעת איחוד לאומי-ישראל ביתנו |
| 1999 | אביגדור ליברמן | 4 / 120 |  | קואליציה (2001-2002) | במהלך הקדנציה התאחדו יחד עם האיחוד הלאומי לסיעת איחוד לאומי-ישראל ביתנו |
| 1999 | אביגדור ליברמן | 4 / 120 |  | אופוזיציה (2002-2003) | במהלך הקדנציה התאחדו יחד עם האיחוד הלאומי לסיעת איחוד לאומי-ישראל ביתנו |
| 2003 | אביגדור ליברמן | 3 / 120 | 1 | קואליציה (2003-2004) | כחלק מהאיחוד הלאומי |
| 2003 | אביגדור ליברמן | 3 / 120 | 1 | אופוזיציה (2004-2006) | כחלק מהאיחוד הלאומי |
| 2006 | אביגדור ליברמן | 11 / 120 | 8 | אופוזיציה (2006) |  |
| 2006 | אביגדור ליברמן | 11 / 120 | 8 | קואליציה (2006-2008) |  |
| 2006 | אביגדור ליברמן | 11 / 120 | 8 | אופוזיציה (2008-2009) |  |
| 2009 | אביגדור ליברמן | 15 / 120 | 4 | קואליציה |  |
| 2013 | אביגדור ליברמן | בתחילת הקדנציה:11 / 120בסוף הקדנציה:13 / 120 | 2 | קואליציה | כחלק מהליכוד ביתנו (עד-2014) |
| 2015 | אביגדור ליברמן | 6 / 120 | 7 | אופוזיציה (2015-2016) | במהלך הקדנציה ח"כ אורלי לוי אבקסיס פרשה מהסיעה והסיעה ירדה ל-5 מנדטים |
| 2015 | אביגדור ליברמן | 6 / 120 | 7 | קואליציה (2016-2018) | במהלך הקדנציה ח"כ אורלי לוי אבקסיס פרשה מהסיעה והסיעה ירדה ל-5 מנדטים |
| 2015 | אביגדור ליברמן | 6 / 120 | 7 | אופוזיציה (2018-2019) | במהלך הקדנציה ח"כ אורלי לוי אבקסיס פרשה מהסיעה והסיעה ירדה ל-5 מנדטים |
| 2019א | אביגדור ליברמן | 5 / 120 |  | בחירות בזק |  |
| 2019ב | אביגדור ליברמן | 8 / 120 | 3 | בחירות בזק |  |
| 2020 | אביגדור ליברמן | 7 / 120 | 1 | אופוזיציה |  |
| 2021 | אביגדור ליברמן | 7 / 120 |  | קואליציה |  |
| 2022 | אביגדור ליברמן | 6 / 120 | 1 | אופוזיציה |  |
תרי עשר

| --- | --- |

 
 סוגה:  כתבי קודש 
 סדרת ספרים:  נביאים
 הספר הקודם:  יחזקאל
 
תְּרֵי עֲשַׂר הוא אחד מעשרים וארבעה ספרי התנ"ך. כפי ששמו מורה (תְּרֵיסָר, שְׁנֵים־עָשָׂר בארמית) הספר כולל שנים־עשר ספרי נבואה קצרים שקובצו לספר אחד כדי שלא יאבדו מפאת קוצרם (בלשון התלמוד הבבלי: "איידי דזוטר מירכס" – מתוך שקצר יאבד).
ספר זה מופיע בתנ״ך אחרי ספר יחזקאל (מיקום זה נקבע על ידי בעלי המסוֹרָה, על פי המסרנים המאוחרים) ונכלל בחטיבת הנביאים האחרונים.
סדר הספרים

ספרי הנבואה בתרי עשר אינם מסודרים בסדר כרונולוגי. עם נביאי תקופת בית ראשון מזוהים למשל, עמוס, יונה, הושע וצפניה, אולם מבחינה כרונולוגית עמוס מוקדם יותר מהושע אך מופיע בסדר הספרים אחריו. ספר עובדיה מתקופת הבית השני, אך הוא מופיע לפני ספר צפניה מתקופת הבית הראשון. בנוסף על כך, ישנם ספרים שבהם אין ציוני זמן, ורק על פי לשונם ורקעם ניתן לשער את זמנם, למשל: יואל, עובדיה, נחום, חבקוק ומלאכי.
סדר הספרים בנוסח המסורה הוא: הושע, יואל, עמוס, עובדיה, יונה, מיכה, נחום, חבקוק, צפניה, חגי, זכריה ומלאכי.
ואילו תרגום השבעים מציע סדר מעט שונה: הושע, עמוס, מיכה, יואל, עובדיה, יונה, נחום, חבקוק, צפניה, חגי, זכריה ומלאכי.
חגי, זכריה ומלאכי נחשבים לנביאים האחרונים שאחריהם 'פסקה הנבואה' (תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף י"ד, עמוד ב'). הנביאים הללו עוסקים בתקופת הבית השני, בקשיים הכרוכים בבניין המקדש השני ובסדרי הפולחן בו.
קיבוצו ועריכתו של ספר זה מיוחסים בתלמוד (תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ט"ו, עמוד א') לאנשי הכנסת הגדולה והסיבה העיקרית בקביעת סדר זה היא סמיכות הפרשיות.
נביאי תרי עשר

הושע בן בארי: פעל בתקופת ירבעם בן יואש מלך ישראל. עיקר הספר הוא נבואות תוכחה ופורענות על עם ישראל.
יואל בן פתואל: ישנן דעות שונות בחז״ל לגבי מקומו ותקופתו, שלא צוינו בתנ״ך. עוסק בנבואה על ארבה שיגיע לארץ ישראל, ובנבואות על אחרית הימים.
עמוס: חי בממלכת ישראל וכמו הושע בתקופת ירבעם בן יואש מלך ישראל. הספר עוסק בתוכחה ובפורענות, בעיקר על ממלכת ישראל, אך בשונה מהושע מזכיר גם ממלכות שונות ובהן ממלכת יהודה.
עובדיה: ישנן דעות שונות לגבי תקופתו, ועל פי חז"ל היה גר אדומי. עוסק בנבואת פורענות על אדום לעתיד לבוא. זהו הספר הקצר ביותר מבין תרי־עשר ובתנ"ך בכלל (פרק אחד בלבד). רבים סוברים שחלקו נכתב בתקופה הפרסית (הבית השני), שכן הוא עוסק בנבואת אחרית ימים.
יונה בן אמיתי: סיפורו של יונה בן אמיתי, על פי המדרש תלמידו של אלישע. היחיד מספרי תרי עשר המובא כסיפור, ולא כנבואה.
מיכה המורשתי: ניבא בימי יותם, אחז וחזקיהו, נבואות על ישראל ויהודה.
נחום האלקושי: ניבא כמה עשרות שנים לפני חורבן בית ראשון נבואת פורענות על העיר נינוה.
חבקוק: לא צוינה תקופתו. נבואה קצרה על חורבן ממלכת בבל, לאור חוסר הצדק שבהצלחתם נגד ממלכת ישראל או יהודה. ומזמור שבח והלל קצר. הלשון היא עברית קדומה הדומה לזה שבספר איוב ולשפה הכנענית לבנונית.
צפניה בן כושי: ניבא בימי יאשיהו. מיוחס לחזקיה המלך. נבואת חורבן ערי פלשת וממלכות מואב ועמון, תקומת ישראל ויהודה בירושלים, ועל אחרית הימים בה יכירו העמים כולם בה׳.
חגי: מנבא על שבי ציון ששבו מן הגלות בבבל, ומעודד אותם לבנות את המקדש השני למרות הקשיים הכלכליים שפקדו אותם בארץ.
זכריה בן ברכיה: מנבא אף הוא בסמוך לסיום בניית המקדש השני, ומבטיח כי עם סיומו יחזור השפע הכלכלי לארץ, ושבי ציון יזכו בברכת ה׳.
מלאכי: ביקורת על הכהנים ופועלם הרע, והבטחת טובה באחרית הימים למעטים משארית ישראל המושארים חיים לשם ההכרה בו.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף י"ד, עמוד ב'
| ספרי התנ"ך |
| --- | --- | --- |
| תורה | בראשית • שמות • ויקרא • במדבר • דברים |  |
| נביאים | יהושע • שופטים • שמואל (א' וב') • מלכים (א' וב') • ישעיהו • ירמיהו • יחזקאל • תרי עשר (הושע ⁃ יואל ⁃ עמוס ⁃ עובדיה ⁃ יונה ⁃ מיכה ⁃ נחום ⁃ חבקוק ⁃ צפניה ⁃ חגי ⁃ זכריה ⁃ מלאכי) |  |
| כתובים | תהילים • משלי • איוב • שיר השירים • רות • איכה • קהלת • אסתר • דניאל • עזרא ונחמיה • דברי הימים (א' וב') |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12008278v (data)  GND: 4031058-9  LCCN: n79092998  SELIBR: 337200  SUDOC: 028199065  VIAF: 186714731   WorldCat (עם VIAF): 186714731
ורסצ'ה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  אופנה, עיצוב פנים, בישום
 מייסדים:  ג'אני ורסצ'ה
 תקופת הפעילות:  1978, איטליה איטליה – הווה
 מיקום המטה:  מילאנו, איטליה
 קואורדינטות:  45°28′58″N 9°11′41″E﻿ / ﻿45.482851°N 9.194717°E﻿ / 45.482851; 9.194717 
 משרד ראשי:  מילאנו, איטליה
 שליטה בחברה:  דונטלה ורסצ'ה
 בעלות:  דונטלה ורסצ'ה
 ענפי תעשייה:  אופנה
 מוצרים עיקריים:  בגדים, תיקים, תכשיטים, נעליים, אקססוריז
 הכנסות:  1.7 מיליארד אירו (לשנת 2017)
 רווח:  340 מיליון
 מנכ"ל:  Jonathan Akeroyd 
 עובדים:  550
  
 www.versace.com
 he
 
ורסצ'ה (באיטלקית: Versace) הוא בית אופנה עלית יוקרתית וחברה איטלקית. החברה הוקמה על ידי ג'אני ורסצ'ה בשנת 1978.
היסטוריה

ורסצ'ה פתח את חנותו הראשונה במילאנו בשנת 1978 והחנות הפכה להצלחה מיידית. כיום ורסצ'ה הוא מבתי האופנה המובילים בעולם. בשנת 1994 השיק ורסצ'ה את קולקציית השעונים הראשונה של המותג. בשנת 1997 נרצח ורסצ'ה על ידי אנדרו קונאנן. אחותו דונטלה ואחיו סנטו תפסו פיקוד והפכו למנהלים הראשיים של החברה. בתה של דונטלה, אלגרה ורסצ'ה, היא הבעלים של 50 אחוז מהחברה כפי שכתב ג'יאני בצוואתו. המותג עצמו מורכב מקווי אופנה שונים הפונים למגזרים שונים אך ביחד מרכיבים את המותג הכולל. בנוסף לביגוד ואביזרי אופנה המותג כולל גם מלון שנקרא "Palazzo Versace" שנפתח בשנת 2000 באוסטרליה. מלון נוסף נפתח בדובאי בסוף שנת 2013. הקו המרכזי של המותג נקרא Versace Couture והוא כולל בגדים, תכשיטים, שעונים, מוצרי קוסמטיקה, בשמים, תיקים ורהיטים. בשנת 2010 נחשף מכשיר סלולרי שעוצב על ידי ורסצ'ה. 
המותג מושפע בעיקר מהמיתולוגיה היוונית והים התיכון וניכר שמרבית ההיסטוריה העיצובית נשענת על ידי מוטיבים חוזרים של תקופות היסטוריות שונות. הלוגו והסמל המסחרי של המותג נותן כבוד למדוזה ולסמלים של ממלכת צרפת והים התיכון. בית האופנה נותן דגש למוטיבים אדריכלים בהשארת קווי עיצוב של מנזר סנט הארלי בדרום צרפת הידוע באדריכלות ים תיכונית עם מוטיבים של המיתולוגיה היוונית.
בית האופנה ידוע בקרב מפורסמים רבים כגון: אליזבת הרלי, ג'ניפר לופז, סינדי קרופורד, קתרין זיטה-ג'ונס, ביונסה נואלס, ליידי גאגא, ואלטון ג'ון. הייחוד של ורסצ'ה מבתי אופנה אחרים הוא השימוש התדיר שלו במפורסמים בפרסומות שלו. חלק מהאנשים שהיו הפנים של המותג במהלך השנים היו מדונה, בריטני ספירס, כריסטינה אגילרה, דמי מור, אשטון קוצ'ר, ואיאן סומרהולדר. כיום הפנים של המותג היא השחקנית והדוגמנית ג'נוארי ג'ונס.
עיצובי עבר של ורסצ'ה

עיצוב של ורסצ'ה, 2007
עיצוב של ורסצ'ה משנות ה-90 המוקדמות
עיצוב של ורסצ'ה בצבעים בולטים
ציון חגי

| --- | --- |

 לימודי רפואה:  אוניברסיטת תל אביב
 התמחות:  מיילדות וגינקולוגיה
 תפקידים:  גינקולוג 
 
ציון חגי (נולד בשנת 1950) הוא רופא ישראלי, מומחה למיילדות וגינקולוגיה במרכז הרפואי קפלן, ראש החוג למנהל מערכות בריאות במרכז האקדמי פרס ברחובות ויושב ראש ההסתדרות הרפואית בישראל.
ביוגרפיה

סיים את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1979-1985 התמחה בתחום המיילדות והגינקולוגיה בבית החולים סורוקה בבאר שבע. עם סיום ההתמחות נסע לארצות הברית, שם ביצע תת-התמחות בתחום רפואת האם והעובר באוניברסיטת ייל, ניו הייבן, קונטיקט.
לאחר חזרתו ארצה, בשנת 1990, מונה למנהל היחידה להריון בסיכון גבוה במרכז הרפואי קפלן ברחובות. בשנת 1996 מונה למנהל חטיבת נשים ויולדות בקפלן, תפקיד אותו מילא במשך 21 שנים, עד אפריל 2017. תחת ניהולו זכתה החטיבה פעמיים בתואר המערך המצטיין בבתי החולים של שירותי בריאות כללית בהתייחס למדדים קליניים, הוראה, פרסום מחקרים וחדשנות רפואית.
חגי פרסם מעל 100 מחקרים רפואיים מקוריים שהתפרסמו בכתבי עת ובעיתונות הבינלאומית ועיקרם עוסק בתחום רפואת האם והעובר וסיבוכי הריון בכלל ובסוכרת הריונית בפרט.
במסגרת פעילותו באיגוד המקצועי למיילדת וגינקולוגיה נבחר חגי לכהן כיו"ר החברה הישראלית לרפואת האם והעובר ואף כיהן בעברו כיו"ר החברה הישראלית לאנדוסקופיה גניקולוגית.
לאחר שמונה למנהל חטיבת נשים ויולדות נבחר לכהן גם כיו"ר ועד הרופאים במרכז הרפואי קפלן, ובתפקיד זה מכהן עד היום. בשנת 2014 נבחר לתפקיד של יו"ר ועד חטיבת הרופאים בבתי החולים של שירותי בריאות כללית, במסגרתו ייצג 14 בתי החולים מול הנהלת שירותי בריאות כללית.
חגי משמש גם כמנהל החינוך הרפואי במרכז הרפואי קפלן, ובמסגרת זו אחראי על ההתמחות והסטאז' בכלל בית החולים.
במאי 2018, לאחר שהוסכם כמועמד יחיד, נבחר ליו"ר הר"י בלא שיוצבו מתמודדים מולו, ונכנס לתפקיד זה ב-1 באוקטובר 2018.
במרץ 2020, עם הכניסה למשבר הקורונה, הוביל פרופ' חגי את המשא ומתן עם הממשלה על הסכם קיבוצי זמני, שאיפשר את המעבר למשמרות עבודה של 12 שעות מבלי לפגוע בשכר הרופאים.
במאי אותה שנה, עם הירידה במספר החולים והסימנים שמעידים על חזרה לשגרה, ניצל פרופ' חגי את הסכם הקורונה כדי לקדם פיילוט לבדיקת משמעות קיצור משך התורנות במרכז הרפואי שיבא. במקביל, הנחה פרופ' חגי להקים את הוועדה העליונה לבחינת מתכונת עבודת הרופאים ואופי התורנויות בבית החולים, שתדון בין היתר בקיצור משך התורנות של רופאים מתמחים, העומד כיום על 26 שעות.
חיים אישיים

חגי הוא תושב רחובות, נשוי ואב לשלושה וסב לארבעה נכדים.
הערות שוליים

↑  אדיר ינקו, ועדה לבחינת אורך משמרות המתמחים: "לקצר את התורנויות", באתר ynet, 26 במאי 2020
↑  פרופ' ציון חגי, יו"ר הר"י, בכינוס הוועדה העליונה לבחינת מתכונת עבודת הרופאים ואופי התורנויות בבתי הוחלים, באתר youtube
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חיים מן

| --- | --- |

 לידה:  1867 
 פטירה:  20 בדצמבר 1944 (בגיל 77 בערך) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תקופת הפעילות:  ? – 20 בדצמבר 1944 
 מעסיק:  ישיבת עץ חיים 
 אב:  יעקב מן 
 
הרב חיים מן (ז' בתשרי תרכ"ח, אוקטובר 1867 – ד' בטבת תש"ה, 20 בדצמבר 1944) היה ראש המלמדים בתלמוד תורה עץ חיים בירושלים, מייסד ונשיא "ועד איחוד המלמדים" בעיר.
תולדותיו

נולד בעיר העתיקה בירושלים, בנו של הרב יעקב מן ואסתר חשא, בת יצחק חשין. התחנך אצל אביו, שלימד אותו בתלמוד תורה של ההונגרים. לאחר מכן היה תלמידו של הרב נפתלי הרץ הלוי.
בשנת תרמ"ו (1886), בהיותו כבן שמונה עשרה, נישא לרחל, בתו הבכורה של משה ריבלין (נכדו של משה ריבלין ואחיו של יוסף ריבלין). כעבור שנה מונה למלמד בתלמוד תורה שבשכונת מזכרת משה. משם עבר לבית המוסר שבחצר שטרויס, ומשם לתלמוד תורה עץ חיים. שימש כמלמד בתלמוד תורה זה במשך למעלה מחמישים וחמש שנה, מתוכן כמה שנים כיהן כראש המלמדים. במשך שנות כהונתו בתלמוד תורה לימד אלפי תלמידים, מהם צמחו גדולי תורה ורבנים מפורסמים.
היה ידוע בשנינותו. למשל, לעיתים היה אומר לתלמיד את המשפט: "אני יודע שאתה יודע שאני יודע שאתה לא יודע".
היה ממייסדי "איחוד המלמדים", שאיחד את מלמדי כל בתי התלמוד תורה בירושלים, ועמד בראש האיחוד עד פטירתו. הארגון דאג לזכויותיהם הכלכליות ולתנאיהם החומריים של המלמדים.
היה "ממונה" בכולל רייסין, ותקופה מסוימת ניהל את המוסד. כמו כן היה חבר ההנהלה וגבאי בחברה קדישא בירושלים.
נפטר בשנת תש"ה, ונקבר בהר הזיתים. בשעת ההלוויה הוכרז על הקמת "קרן פרסים" על שמו לתלמידים מצטיינים של תלמוד תורה עץ חיים, והיא פעלה במשך שנים. בני המשפחה התלבטו מה לכתוב על מצבתו ופנו לראש ישיבת עץ חיים הרב איסר זלמן מלצר. הוא נטל עט ונייר וכתב עליו: "גדול מרביצי התורה בדורנו".
משפחתו

היה אב לארבעה בנים ושש בנות. בנו, הרב יהודה לייב מן, היה מזכיר תלמוד התורה עץ חיים ואחד המלמדים בו. אחד מחתניו היה הרב ברוך אבא רקובסקי, שכיהן כרב השכונות אבן ישראל עזרת ישראל בירושלים (אביו של הרב יעקב מן רקובסקי, שהיה רב המרכזים הרפואיים הדסה בירושלים).
אחיו היה יצחק דוד מן, הבעלים של חברת "מן-ברמן" ואביו של פרופסור קלמן יעקב מן. גיסו היה נפתלי צבי פרוש-גליקמן (אף הוא חתנו של משה ריבלין).
נכד נוסף היה משה יוסף מן ששימש במשך עשרות שנים כמנכ"ל בנק טפחות ולאחר מכן מנכ"ל בנק המזרחי. משה מן עסק שימש עשרות שנים בהתנדבות בתפקידי יו"ר ועד ההנהלה של בית החולים שערי צדק ושל בית החולים עזרת נשים, חבר הנהלת אוניברסיטת בר-אילן, וחבר הנהלת קרן לירושלים
רביטל ויטלזון-יעקבס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1979 (בת 46 בערך) תל אביב
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  כפר הרא״ה 
 עיסוק:  סטנדאפיסטית, סופרת ועיתונאית
 שפות היצירה:  עברית 
 מספר צאצאים:  5 
 www.revitelzon.com
 
רביטל ויטלזון-יעקבס (נולדה בשנת 1979) היא סטנדאפיסטית, סופרת ועיתונאית ישראלית.