stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוסדות האיחוד האירופי
הערות שוליים

↑  "Consolidated versions of Treaty on European Union and of Treaty on the Functioning of the European Union" (PDF). Eur-lex. נבדק ב-1 בדצמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hoskyns, Catherine; Michael Newman (2000). Democratizing the European Union: Issues for the twenty-first Century (Perspectives on Democratization. Manchester University Press. ISBN 978-0-7190-5666-6.
↑  Topan, Angelina (30 בספטמבר 2002). "The resignation of the Santer-Commission: the impact of 'trust' and 'reputation'" (PDF). European Integration Online Papers. נבדק ב-12 ביוני 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tobais, Troll (2 בנובמבר 2004). "We have to democratise procedures". Café Babel. אורכב מ-המקור ב-29 בנובמבר 2005. נבדק ב-12 ביוני 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Reid, Tom (2004). The United States of Europe. London: Penguin Books. p. 272. ISBN 0-14-102317-1.
מוליכות הידראולית

לחול בעל גרגרים בגדלים שונים יש מוליכות הידראולית שונה
מוליכות הידראולית היא תכונה של הקרקע המלמדת על כושר הקרקע להוליך נוזל ביחידת זמן כאשר ברוויה תכונה זו נשארת קבועה וייחודית לכל קרקע. מוליכות הידראולית היא תכונה אנאיזוטרופית, כלומר, תלויה בכיוון. אם נציף ולאחר מכן נייבש דגימת קרקע (על ידי יניקה בלחץ שלילי) נקבל שני עקומים שונים של תכולת רטיבות כתלות בלחץ. תופעה זו מכונה "היסטרזה".
המוליכות ההידראולית של הקרקע תלויה בעיקר בגודל הגרגרים ממנה עשויה הקרקע.
גודל הגרגרים מסווג לפי שלושה גדלים עיקריים: חרסית - גודל הגרגר הקטן ביותר. טין - גודל גרגר בינוני. חול - גודל גרגר גדול. ככל שיהיה גודל הגרגר ממנו עשויה הקרקע גדול יותר - כך תגדל גם המוליכות ההידראולית של הקרקע והנוזל יזרום מהר יותר דרכה. חול לדוגמה, עקב מוליכותו ההידראולית הגבוהה, משמש לטיהור מים. במפעל השפד"ן, על ידי הזרמת מי קולחין ברמת טיהור שניוני (ללא מוצקים וחומר אורגני) דרך אגני חול וחלחולם המהיר יחסית - (למים לוקח שנה להגיע אל מי התהום) מתקבלים מים ברמת טיהור שלישוני כך שניתן אפילו לשתות אותם. בפועל משמשים מי השפד"ן להשקיה באזור הנגב המערבי בלבד ואסורים לשתייה למרות שהם נקיים ומותאמים גם לשתייה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוזג הברים

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  1983
 סוגה:  משחק פעולה ממוחשב
 פיתוח:  מארווין גלאס
 הוצאה לאור:  Midway Games 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 הפצה:  Bally Midway
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  יחיד
 דירוג:  לכל הגילאים
 פלטפורמות:  מחשב אישי
 
מוזג הברים (באנגלית: Tapper) הוא משחק מחשב שנוצר בשנת 1983 על ידי מארווין גלאס. גיבור המשחק הוא ברמן. מטרת המשחק היא לחלק בירה ללקוחות חסרי סבלנות ולאסוף כוסות ריקות וטיפים ולהימנע מעימותים עם הלקוחות. בכל שלב עולה הקושי.
תיאור המשחק

המשחק מתנהל כולו בפאב אשר מכיל ארבעה שולחנות. לקוחות רבים נכנסים לפאב באופן שוטף מצדו הימני של המסך וכולם דורשים משקאות. השחקן חייב להוציא במהירות משקאות ללקוחות בעודם מתקדמים לאורך השולחנות באיטיות לכיוון המוזג. כאשר אחד הלקוחות מצליח להגיע למוזג, הלקוח תופס את המוזג וזורק אותו - דבר אשר עולה לשחקן בנקודת חיים אחת.
המוזג משרת את הלקוחות על ידי כך שהוא ממלא ספל אחד באחד מארבעה ברזים. כאשר הספל מלא, השחקן משחרר את הברז ובאופן אוטומטי הספל מחליק על השולחן לכיוונו של הלקוח אשר מרים את הספל ושותה את המשקה. הלקוחות יתפסו ספלים שמחלקים בכיוונם, רק אם הם אינם עסוקים כבר בשתיית בירה. אם הלקוח לא תפס את הספל (משום שהלקוח עסוק בשתיית הספל הקודם או כי בשולחן לא קיים לקוח), אז הספל ימשיך להחליק עד קצה השולחן והספל יפול על הרצפה - דבר אשר יעלה לשחקן בניקוד. לאחר שהלקוח מסיים לשתות את הספל הוא מחליק את הספל חזרה למוזג. השחקן חייב לאסוף את הספלים הריקים לפני שהם מגיעים לסוף השולחן ונופלים לקרקע. ספל אשר נופל לקרקע עולה נקודת חיים אחת.
הלקוחות גם משאירים טיפים על השולחן למוזג. הטיפ יופיע רק לאחר מספר ספציפי של ספלים ריקים אשר נצרכו על ידי הלקוחות, ויופיעו במקום שבו עמד הלקוח כאשר סיים לשתות את המשקה שלו. לדוגמה, בכל רמות המשחק, הטיפ הראשון ניתן על ידי הלקוח אשר צרך שני משקאות וימצא במקום שבו הלקוח עמד. על ידי איסוף הטיפים, השחקן מרוויח נקודות.
כדי לסיים שלב, השחקן חייב לרוקן את כל הבר מהלקוחות.
ככל שהשלבים במשחק מתקדמים יותר, הלקוחות מהירים יותר ודורשים יותר שתייה, ובכך מצטמצם המרחק בין השחקן ללקוחות.
לאחר שמסיימים את כל 13 השלבים של המשחק, המשחק מתחיל מהשלב הראשון שוב, אשר קשה יותר מהפעם הראשונה עם וריאציות שונות.
הערות שוליים

↑  Espacenet - Bibliographic data, worldwide.espacenet.com
מוסדות החינוך הפוליטיים-לאומיים

מוסדות החינוך הפוליטיים-לאומיים, או נפול"ה (בגרמנית: Nationalpolitische Erziehungsanstalten; ראשי תיבות: NPEA, מוכר בקיצור Napola) היו פנימיות לתלמידי תיכון בגרמניה הנאצית. הם הוקמו כ"אתרי חינוך קהילתיים" לאחר עליית המפלגה הנאצית לשלטון בשנת 1933.
ייעוד

המשימה העיקרית של מוסדות החינוך הפוליטיים לאומיים, נפול"ה, הייתה "לחנך צעירים נציונל-סוציאליסטיים, ולאמן את הגוף והנפש לקראת שירות האנשים והמדינה." תלמידי נפול"ה נועדו להיות מנהיגי העתיד של גרמניה ולעמוד בעמדות מפתח פוליטיות, מנהלתיות וצבאיות. עד פרוץ המלחמה ב-1 בספטמבר 1939, תפקדו בתי הספר של נפול"ה כמכינות מובחרות במסגרת מערכת החינוך העל-יסודית הכללית, והושם בהן דגש מרבי על נושאים פוליטיים. בזמן המלחמה, הפכו המוסדות יותר ויותר למכינות לקראת שירות בוורמכט ובוואפן אס אס.
היסטוריה

שלושת בתי הספר הראשונים של נפול"ה הוקמו בשנת 1933 בידי שר החינוך הנאצי ברנהרד רוסט בערים פלון (אנ'), פוטסדאם וקושאלין. בעוד בתי ספר רגילים היו כפופים למדינותיהם, נפול"ה היו כפופים באופן ישיר למשרד החינוך של הרייך השלישי. משנת 1936, הם היו בכפוף לקצין האס אס אוגוסט הייסמאייר ותחת פיקוחו. החל מאוגוסט 1940 ועד סוף המלחמה, נפול"ה היו חלק ממשרדו של הייסמאייר, ותחת השפעה ישירה של האס-אס, שסיפקו להם ציוד ותמכו בהם כלכלית. מטרת המוסדות הייתה להכשיר את מנהיגי העתיד, וכיוון שהשפעת האס-אס בהם הייתה רבה, הציפייה הייתה שהבוגרים יבחרו בקריירה באס-אס או במשטרה. עד שנת 1941, היו בכל גרמניה הנאצית 30 מוסדות בהפרדה מגדרית ובהם למדו 6,000 תלמידים, רובם בנים. ב-1942, מבין 33 מוסדות, רק שלושה היו לבנות. בסוף המלחמה, בשנת 1945, היו קיימים 43 בתי ספר של נפול"ה.
המבנה הארגוני במוסדות תאם את מבנה תנועות הנוער הנאציות. הייסמאייר שקל להשתמש במדים ובמבנה דומים לאלה של האס-אס, אך לבסוף שמר על המבנה הארגוני של תנועות הנוער.
בהתאם לאופייה המיליטנטי מאוד של גרמניה הנאצית, החיים במוסדות החינוך הפוליטיים לאומיים התנהלו במשמעת צבאית. רק בנים ובנות שנחשבו ל"טהורי גזע וחסרי פגמים" התקבלו למוסדות – המשמעות הייתה שילדים בעלי לקות שמיעה או ראייה לא התקבלו אליהם. כמו כן, "אינטליגנציה מעל הממוצע" הייתה חלק מדרישות הקבלה ולכן אלו שניסו להתקבל לנפול"ה נדרשו לעבור מבחני כניסה שארכו שמונה ימים.
החיים בנפול"ה היו תחרותיים ביותר, ואפילו אלימים מאוד. היה קשה מאוד להתקבל אליהם, וקשה מאוד להישאר בהם. כחמישית מכלל החניכים לא עמדו בסף הנדרש או נשלחו הביתה עקב פציעות שנגרמו בתאונות אימונים.
בנפול"ה הייתה התמקדות רבה בפוליטיקה, מתוך כוונה להפוך את החניכים למאמינים נלהבים של המשטר הנאצי והאידאולוגיה שלו. ההתמקדות הרבה בפוליטיקה באה לידי ביטוי באחוזי הקבלה הגבוהים מאוד לאס-אס בקרב חניכי נפול"ה – 13% לעומת 1.8% מכלל האוכלוסייה בגרמניה.
ראיית העולם הנאצית ראתה במוסדות החינוך הפוליטיים לאומיים חשיבות עליונה. בקרב החניכים עצמם רווחה אמונה בולטת ב"אנדזיג", הניצחון הסופי. האמונה ב"אנדזיג" באה לידי ביטוי עם ירידת גרמניה הנאצית מגדולתה, כשהמנהיגות הנאצית נאלצה לחפש בנרות אחר כוח אדם. בחודשים האחרונים של המלחמה, גויסו התלמידים המיוחסים מנפול"ה לשירות בחיל רגלים. לא היה להם ציוד או הכשרה מספקים, אך הם היו בעלי מוטיבציה רבה מאוד. על אף שהיו מצוידים בעיקר בפאנטיות עיוורת, הם הפגינו התנגדות עזה בקרבות רבים בחודשי הלחימה האחרונים. חניכים רבים ממוסדות החינוך הפוליטיים-לאומיים נהרגו בלחימה.
הערות שוליים

↑  Arnd Krüger, Breeding, Rearing and Preparing the Aryan Body: Creating the Complete Superman the Nazi Way, International Journal History Sport 16 (2), 1999, עמ' 42 – 68
1 2 3 4  Mark C. Yerger, Allgemeine-SS: The Commands, Units and Leaders of the General SS, Schiffer, 1997
↑  Bernd: Das Erbe der NAPOLA - von Christian Schneider, shoa.de, ‏October 1, 2006
↑  Nationalpolitische Erziehungsanstalten, Austrian Lexicon, ‏October 1, 2006
↑  Die Elite-Schule der Nazis
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475244605171  GND: 4171225-0  LCCN: no99014278  NKC: kn20100715005  VIAF: 130508540   WorldCat (עם VIAF): 130508540
לבוד

לבוד הוא החשבת שני חלקי מחיצה כאחד, על אף שיש ביניהם רווח מסוים (ששיעורו נקבע לפי ההלכה הרלוונטית). השימוש בלבוד הוא בעיקר בהלכות הקשורות לדיני מחיצה.
משמעותו המילולית של המושג 'לבוד' על פי רש"י היא ”דבר שמאריכין אותו על ידי סניפין”, דהיינו דבר המוארך על ידי דבר אחרים המתתחברים אליו. ישנו הסבר נוסף אותו מציע המלאכת שלמה בפירושו למשנה במסכת כלאים, בה מוזכרת המילה 'לבדים', שאותה הוא משווה עם המושג לבוד ומסביר שמשמעותה היא ”לשון אחיזה ודבוק זה בזה”.
מקור הדין

על פי הגמרא במסכת סוכה, דין לבוד אינו מפורש בתורה, אלא נאמר כהלכה למשה מסיני:
"שיעורין חציצין ומחיצין הלכה למשה מסיני", ובהמשך הסיקו שהמושג 'מחיצין' כוונתו להלכות האמורות במחיצה, ובכלל זה דין 'לבוד'.
בנוסף, בגמרא במסכת עירובין ישנה מחלוקת מהו השיעור אשר בו לכל היותר עדיין יתקיים דין לבוד. לדעת חכמים השיעור הוא שלושה טפחים, ולדעת רשב"ג השיעור הוא ארבעה טפחים. בתלמוד הירושלמי המקביל מוסברים הטעמים: לשיטת חכמים נקבע שיעור זה כיוון שזהו שיעור מספיק למעבר אדם, ולשיטת רשב"ג נקבע כך כיוון שזהו שיעור המוגדר חשוב.
שימושים בהלכה

בהלכה נעשה שימוש בהלכה של לבוד בדרך כלל בדיני מחיצות, שעל אף שיש הפסק אוויר בין חלקי המחיצה מחשיבים אותה כמחיצה אחת.
דוגמאות למקומות שמשתמשים בדין לבוד:
בישיבה על כסא בזמן אבלות או בתשעה באב. בזמנים אלו יש חיוב לשבת על הקרקע, אך בזמן שהכיסא גבוה מהקרקע פחות משלושה טפחים, הרי זה נחשב כישיבה על הקרקע מדין לבוד.[דרוש מקור: לכך שיש שימוש בדין לבוד במקרים אלו]
בהכשר הסוכה נעשה שימוש בדין לבוד, כדי שהסוכה לא תיפסל ברווח שיש בסכך. ישנם דינים נוספים הרלוונטיים בסוכה, כגון הכשרת סוכה על מנת להוריד אותה מעשרים אמה, או להוסיף לה מעבר לעשרה טפחים (כיוון שאלו שיעורים הפוסלים אותה), סוכה שבה הדפנות אינן מגיעות עד הסכך (גוד אסיק) ועוד.
בדיני הוצאה מרשות לרשות, חפץ שעובר בסמוך לשלושה טפחים מהקרקע, נחשב כאילו הוא מונח על הקרקע, אף שלא נח בה, כיוון שאנו רואים את שלושת הטפחים הסמוכים לקרקע כחלק מהקרקע. לעומת זאת, חפץ שעבר בלא שנח מעל שלשוה טפחים מהקרקע, אינו נחשב כאילו נח בקרקע ('קלוטה לאו כמי שהונחה דמי')ׂ.
בדיני מקוואות בשיעור המשכת מים פסולים למקווה.
דינים נוספים

כשיש דבר המפסיק בין חלקי המחיצה, נחלקו בראשונים האם מקרה כזה נחשב ללבוד, או לא. הרשב"א הביא את דעת "רבותינו הצרפתים", שסברו שאם יש דבר שמפסיק בין חלקי המחיצה, לא ניתן לומר שזהו לבוד. ולאחר מכן כתב שהוא חולק עליהם, וסובר שאומרים לבוד אף אם יש משהוא שמפסיק בין שני החלקים שרוצים לחבר.
ראו גם

מחיצה (הלכה)
דופן עקומה
גוד אסיק וגוד אחית
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף ד', עמוד ב'.
↑  משנה, מסכת כלאים, פרק ט', משנה ט'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף ה', עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף ו', עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף ט', עמוד א'.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת עירובין,  פרק א', הלכה ג'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף י"ח, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ד', עמוד א'.
↑  בית יוסף, יורה דעה, סימן ר"א, סעיף מ"ה.
↑  המקרה בו דן הרשב"א הוא כאשר קורה שנמצאת בפתח מבוי מפסיקה בין צידה החיצוני (החלק שמבחינה הלכתית יוצר את הגבול) לבין קירות המבוי.
↑  חידושי הרשב"א למסכת עירובין דף ח עמוד ב דיבור המתחיל "לדברי המתיר אסור"
לואיס לינקולן אמרסון

לואיס לינקולן אמרסון (באנגלית: Louis Lincoln Emmerson;‏ 27 בדצמבר 1863 –  4 בפברואר 1941) היה פוליטיקאי אמריקאי מאילינוי, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אילינוי ה-27 בשנים 1929–1933.
ביוגרפיה

לואיס לינקולן אמרסון נולד באלביון, אילינוי. לאחר שהשלים את לימודיו במערכת החינוך הציבורית המקומית, הוא עבר ב-1883 למאונט ורנון, אילינוי, ופתח בקריירה כסוחר. הוא גם היה בעל השפעה בהקמתו של הבנק הלאומי השלישי של מאונט ורנון ב-1901. אל הפוליטיקה נכנס אמרסון ב-1912, כאשר התמודד ללא הצלחה על משרת גזבר מדינת אילינוי. עם זאת, ארבע שנים לאחר מכן עלה בידו להיבחר למשרת מזכיר המדינה של אילינוי, תפקיד בו הוא שימש במשך 12 שנים. ב-1928 ניצח אמרסון בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית למשרת מושל אילינוי את המושל המכהן, לן סמול, שהיה נגוע בשחיתות, והושבע לכהונתו בינואר 1929.
במהלך תקופת כהונתו התמודד אמרסון עם קשיים שהלכו וגברו כתוצאה מהשפל הגדול. למשלמי המיסים ניתנו כמה הקלות כאשר עברו צעדי חקיקה שהקלו את העונשים על איחור בתשלום המיסים ואפשרו הנפקת איגרות חוב חירום. כמו כן הונהג מס על דלקים שנועד לשיפור מערכת הכבישים, הוקמה נציבות האבטלה הראשונה, ואושרו מענקים פדרליים להשלמת נתיב המים בין הימות הגדולות למפרץ מקסיקו. אמרסון בחר שלא להתמודד על כהונה שנייה כמושל, סיים את כהונתו בינואר 1933 ופרש מן הפוליטיקה.
לואיס לינקולן אמרסון נפטר במאונט ורנון ב-4 בפברואר 1941. הוא נטמן בבית הקברות אוקווד שבעיר.
לקריאה נוספת

Howard, Robert (1988). Mostly Good and Competent Men. Springfield, Illinois: Illinois Issues and the Illinois State Historical Society. pp. 244-251.
הערות שוליים

↑  לואיס לינקולן אמרסון, באתר Find a Grave
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010649876005171  GND: 1190100924  ISNI: 0000 0000 5058 0286  LCCN: nr95006947  SNAC: w6c55jjn  VIAF: 9732613   WorldCat (עם VIAF): 9732613
מוזדוק

מוזדוק (ברוסית: Моздок; באוסטית: ‏Мæздæг ‏האזנהקובץ:Mozdok.ogg‏Ⓘ‏, מזדג) היא עיר ברוסיה ברפובליקת צפון אוסטיה - אלניה ממוקמת על הגבול עם מחוז סטברופול. היא העיר השנייה בגודלה ברפובליקת צפון אוסטיה. פירוש השם מוזדוק בשפה הקברדינית "יער צפוף".
העיירה נחשבת לנקודה המזרחית ביותר אליה הגיעו כוחות הורמאכט ובכך לנקודה המזרחית ביותר בשטח הכיבוש הנאצי.
היסטוריה

בשנת 1749 אחד מהדוכסים המוסלמים (קניאז) של הקברדה החליט לקבל את הדת הנוצרית, ולשנות את שמו לאנדריי איוונוב קנצ'וקין (רו'). לשם כך הוא נדד עם אנשיו צפונה, ויסד את הנסיכות של מוזדוק. בחלוף השנים בעיר התיישבו מאות משפחות של קוזאקים. לאחר כיבוש וסיפוח הקווקז על ידי האימפריה הרוסית, העיר מוזדוק הפכה לאחד מתוך חמשת המרכזים האדמיניסטרטיביים של פלך הקווקז (אנ') וכך למעשה משכה אליה תושבים חדשים מכול הלאומים.
היישוב היהודי בעיר היה דל, אך בדומה לאוכלוסיית העיר היה גם כן רבגוני. קהילות ממערב אוקראינה ופולין התיישבו בעיר לאחר מלחמת העולם הראשונה. כמו כן, היו גם משפחות של יהודים הרריים שלרוב הגיעו מאזור צ'צ'ניה לאחר רדיפות ובזיזות של המקומיים. בנוסף קהילה של קרימצ'קים המיוחסים לכוזרים היו גם כן בני היישוב.
הערות שוליים

↑  אומדן מספר התושבים הקבועים של צפון אוסטיה - אלניה ב-1 בינואר 2018 (ברוסית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: e14649ab-b4fb-45a0-a571-52ac56ba69ac 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מדיירה

ערך זה עוסק בארכיפלג הנמצא בצפון האוקיינוס האטלנטי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מדיירה הוא ארכיפלג השייך לפורטוגל והנמצא באוקיינוס האטלנטי, 400 ק"מ מצפון לאיים הקנריים.
איי מדיירה (Madeira) כוללים שני איים מיושבים הנקראים "מדיירה" ו"פורטו סנטו", שלושה איים קטנים ולא מיושבים הנקראים דזרטש ושלושה איים קטנים ולא מיושבים הנקראים סלבז'יינש (אנ') הקרובים לאיים הקנריים של ספרד יותר מאשר לאי מדיירה עצמו. האיים נתגלו לראשונה ויושבו לראשונה על ידי פורטוגל ב-1418 (ראו האימפריה הפורטוגזית) ושטח זה כיום הוא מחוז אוטונומי (חבלי פורטוגל האוטונומיים).
גאוגרפיה ואקלים

פונשל, עיר הבירה של איי מדיירה, נמצאת בחוף הדרומי של האי המרכזי. הערים החשובות באיי מדיירה הן פוּנשל, פורטו סנטו המוכרת גם כ-"וילה בליירה", ריביירה בראבה, מָשִיקוּ, קאמָרה דֶה לוֹבּוּש, סנטה קרוש וקַלְיֵיטה.
הארכיפלג ממוקם 520 קילומטר מחופי אפריקה, 860 קילומטרים מליסבון, 384 קילומטרים מטנריפה ו-770 קילומטרים מסנטה מריה, האי הקרוב ביותר מבין האיים האזוריים.
האי מדיירה (אנ') הוא האי הגדול ביותר בקבוצת איים אלו, שטחו 741 קמ"ר ואורכו מגיע לכ-57 קילומטרים. אורך חופי האי כ-137 קילומטרים. פירוש שם האי הוא עץ.
האי נוצר במקור על ידי התפרצות הר געש שיצר את האי. במקום ישנם זרמי ים חמים חזקים הנובעים מזרם הגולף.
תרבות ותושבים

מדיירה ידועה בזכות יין מדיירה (אנ') שמיוצר באי ונחשב במשך מאות שנים ליקר ערך. האי גם ידוע בפרחים  ובפירות הטרופיים שגדלים בו. בשנת 1999 הוכרז חורש הלאוריסילבה במדיירה באי כאתר מורשת עולמית.
כיום חיים במדיירה כ-250,000 תושבים בשני האיים המרכזיים. רק כ-4,800 תושבים חיים בפורטו סנטו. באי מדיירה (אנ') הצפיפות היא כ-337 איש לקמ"ר והצפיפות בפורטו סנטו היא 112. המתיישבים הראשונים באי היו ברובם פורטוגזים וכיום ניתן לראות באי רחובות, בתים ועיירות קטנות שהשאירו המתיישבים הראשונים כפי שנבנו בפורטוגל.
כריסטיאנו רונאלדו נולד, וגדל באי. ב-23 ביולי 2016 שונה שמו של נמל התעופה מ"נמל התעופה מדיירה" ל"נמל התעופה הבינלאומי כריסטיאנו רונאלדו".
בולו דה מל היא עוגה מסורתית של האי. אסורדה ומיליו פריטו הם מאכלים מסורתיים נוספים.
היסטוריה

בכתביו מתאר ההיסטוריון היווני טִימָאיוֹס מושבה קרתגית בארכיפלג, אולם חוקרים מאמינים כי במקום התקיימה מושבה פיניקית עוד בטרם ביסוס קרתגו.
הסופר הרומאי פליניוס הצעיר כתב כי צפה באיים באוקיינוס האטלנטי אשר כיום יש לשער כי אלו האיים הקנריים או איי מדיירה.
ב-1419 שלושה מבין רבי החובלים של הנסיך הפורטוגלי אנריקה הספן (ז'ואאו גונסלווש זארקו, טרישטאו ואז טיישיירה וברתולומאו פרשטרלו) הוסטו מערבה עקב סופה, וכך גילו את האיים. הקולוניזציה של האיים החלה ב-1425. ב-23 בספטמבר 1433 הופיעו האיים לראשונה במפה, במפה זו הם נקראו "אִילְיָה דָה מָדֵיירָה" ("אי העץ").
בשנת 1921 הוגלה שליט אוסטרו-הונגריה קארל הראשון למדיירה לאחר ניסיון הפיכה כושל. הוא מת באי לאחר שנה.
בשנת 1976, כתוצאה ממהפכת הציפורנים בפורטוגל, ניתנה אוטונומיה לאי.
ראו גם

האי מדיירה (אנ')
פורטו סנטו
איי סלבז'יינש (אנ')
איי דזרטש
הערות שוליים

↑  Timothy J. Coates, Convicts and Orphans: Forced and State-sponsored Colonizers in the Portuguese Empire, 1550-1755, Stanford University Press, 2001, p. 60
| מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוגנדה • אלג'יריה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בורונדי • בורקינה פאסו • בוטסואנה • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • לוב • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • מצרים • מרוקו • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניז'ר • ניגריה • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה • סיישל • סיירה לאון • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה • תוניסיה |  |
| חבלי ארץ  "לא מוכרים" | סומלילנד • רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית |  |
| שטחים תלויים | הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי • סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה • האיים הקנריים • סאוטה • מלייה • מדיירה • מיוט • ראוניון • סוקוטרה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 9cdaf9c8-4d0a-4ca6-8737-4fed25d642c5  NARA: 10044869  NKC: ge129929
מוזדליפה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  עמק, מקום קדוש 
 מיקום:  מכה 
 מדינה:  ערב הסעודית 
 קואורדינטות:  21°23′33″N 39°56′16″E﻿ / ﻿21.3925°N 39.937777777778°E﻿ / 21.3925; 39.937777777778
 he
 
מוזדליפה (בערבית: مزدلفة) הוא אזור פתוח ומישור בקרבת מכה, בעל חשיבות לחג'.
עלייה לרגל

את השהייה במוזדליפה מקדים יום ערפאת המורכב מתפילות להאדרת אללה ובקשת מחילה ממנו. לאחר שקיעת השמש ביום התשיעי בחודש ד'ו אל-חיג'ה, עולי הרגל המוסלמים נוסעים למוזדליפה, ולעיתים מגיעים רק בשעות הלילה בגלל עומסי התנועה. לאחר הגעת עולי הרגל, הם מתפללים את התפילה הרביעית והחמישית, בזו אחר זו.
הערות שוליים

↑  holly-and-historical-places
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TDVİA: muzdelife 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לואי פדרב

| --- | --- |

צילום דיוקן  מאת מארי-מדלן ריניו-דיבו
 לידה:  3 ביוני 1818 ליל, ממלכת צרפת 
 פטירה:  28 בספטמבר 1889 (בגיל 71) פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  cimetière de l’Est 
 השכלה:  אקול פוליטקניק (1840)  École d'application de l'artillerie et du génie (1842) 
 תפקיד:  Grand Chancellor of the Legion of Honour (28 בפברואר 1880–28 בספטמבר 1889)  חבר האספה הלאומית הצרפתית (8 בפברואר 1871–19 בפברואר 1871)  חבר האספה הלאומית הצרפתית (2 ביולי 1871–26 באוגוסט 1871)  חבר המועצה הכללית  colonial governor of French Sénégal (1854–1861)  סנטור ברפובליקה הצרפתית השלישית (5 בינואר 1879–4 בינואר 1888)  colonial governor of French Sénégal (1863–1865) 
 פרסים והוקרה:  צלב גדול של לגיון הכבוד (3 בפברואר 1880)  המדליה הצבאית הצרפתית (30 בדצמבר 1880)  אביר במסדר התהילה התוניסאי (1869)  קצין החינוך הציבורי (1868) 
 
לואי פדרב או בשמו המלא: לואי לאון סזאר פדרב (בצרפתית: Louis Léon César Faidherbe; ‏3 ביוני 1818 – 29 בספטמבר 1889) היה גנרל
מנהל כללי וקולוניאלי ופוליטיקאי צרפתי. הוא יצר את חיל הקלעים של סנגל כשהיה מושל סנגל. הוא פיקד את הארמייה הצפונית בימי מלחמת צרפת-פרוסיה בשנים 1870–1871. אחרי שנת 1871 נבחר לחבר בית הנבחרים ואחר כך כסנטור.
ראשית חייו

פדרב נולד למשפחה ממעמד הביניים הנמוך בעיר ליל. הוא היה הילד החמישי של לואי סזאר ז'וזף פדרב, ואשתו סופי מונייר. אביו נפטר בשנת 1826 כשהיה בן שבע והוא חונך על ידי אמו. הוא קיבל את השכלתו הצבאית באקול פוליטקניק ואחר כך בבית ספר בעיר מץ. בשנים 1843–1847 שירת באלג'יר, ושנה אחת בגוואדלופ, ושוב משנת 1849 עד 1852 באלג'יר.
מערב אפריקה

בשנת 1852 הוא הועבר לסנגל כסגן מנהל של יחידת הנדסה ובשנת 1854 הועלה לדרגת ראש הגדוד ומונה למושל המושבה ב־16 בדצמבר 1861. הוא מילא תפקיד עד יולי 1865.
העבודה שעשה במערב אפריקה הצרפתית היא מורשתו החשובה ביותר. באותה תקופה צרפת שלטה בסנגל בעיקר בשטח מצומצם, שבמרכזו הייתה העיירה סן- לואי ורצועת החוף. עם זאת, חוקרים צרפתיים גילו את שפע האפשרויות לאורך נהר הניז'ר, ופדרב יצר את המסגרת הפוליטית והצבאית להוספת שטחים אלה לחסות צרפת. הוא אפילו חלם ליצור אימפריה צרפתית אפריקאית המשתרעת מסנגל לים סוף. [דרוש מקור]
כאשר התפטר מתפקידו, כבר הוקמה על ידו התשתית לשלטון צרפתי מסודר. חמישים השנים הראשונות של הקולוניאליזם הצרפתי בסנגל לא ייצר שליטה פוליטית איתנה ולא רווחים כלכליים. עם זאת, היא קבעה את העקרונות הבסיסיים לעתיד. סנגל הפכה לבסיס הצרפתי העיקרי במערב אפריקה, ולא גינאה. ההתרחבות הצרפתית כוונה אל פנים הארץ, בהתאם לחזונו של פדרב לאימפריה הצרפתית.
מערב אפריקה > שליטה בנהר סנגל

מעשיו של פדרב לא היו רעיונות מקוריים שלו, אלא היו יישום של "התוכנית משנת 1854". התוכנית הייתה שורה של הוראות שניתנו למושל של סנגל, שנוצרו למעשה בחברת הספנות מורל בבורדו, שהיו לה אינטרסים גדולים בסחר הימי דרך סן-לואי. התוכנית פירטה הקמת מבצרים לאורך נהר סנגל לשם הפסקת השליטה האפריקאית בסחר גומי האקציאה מתוך הארץ. פדרב דחף לבנות ביצורים נוספים, עובדה שגרמה לחיכוכים עם המושל הצרפתי דאז. בסופו של דבר, החליף אותו פדרב.
בתוך שלושה חודשים ממינויו למושל, החלו לעבוד על הקמת המבצר הראשון בסדרת המבצרים היבשתיים במעלה נהר סנגל ליד מפלי פילו (1855). בשנת 1860 בנה פדרב סדרה נוספת של מבצרים בין מדינֶה לסן-לואי, כשהוא עורך מבצעים צבאיים נגד שבטים מוריים צפונית לנהר סנגל, שגבו בעבר מיסים על סחורות שהגיעו לסן-לואי מתוך הארץ.
באותה העת, התעמתו כוחות הצבא הצרפתי עם שליטים מקומיים, לאורך נהר הניז'ר. באמצעות שליחים יצר פדרב קשר עם המדינות המקומיות והצליח לחתום על אמנות חסות עם חלק מהן, בעיקר עם המדינות החלשות יותר באזור צפון סנגל.
מערב אפריקה > מלחמה עם הטוקולור

להשלמת משימתו, לפחות בחלקה הראשון, הוא היה צריך להתגבר על התנגדויות במיוחד של אל חאג' עומר טאל, השליט המוסלמי של מדינות מרכז נהר הניז'ר. על ידי הקמת המאחזים הצרפתים בחלק העליון של נהר הסנגל ובמיוחד על ידי שבירת המצור של עומר טאל על פורט מדינה, פדרב עצר את השפעת השליטים המוסלמים. הוא השיג יתרון על עומר בשנת 1860 והביא את הצרפתים למגע עם נהר הניז'ר. הוא גם הכניס תחת חסות צרפת את השטח השוכן בין נהר סנגל לנהר גמביה.
מערב אפריקה > מלחמה עם אנשי עם הסרר

בקרב לוגנדם (18 במאי 1859), פדרב פתח במלחמה נגד אנשי שבט סרר. לאחר ניצחונו, הוא נתן את ההוראה לשרוף את כפרי אחת הפרובינציות. ממשלת צרפת בפריז מתחה עליו ביקורת על ביצוע מערכה צבאית ללא קבלת אישור. כדי לענות על הביקורת הוא טען כי הוא כבש שטחים שהיו שייכים לצרפת מאז 1679. היסטוריונים כמו מרטין א. קליין מציינים כי פדרב רק שיחק במילים וקיבל החלטות פוליטיות בסנגל בלי שום סמכות כלשהי. ממלכת סן ואף אחת ממחוזותיה מעולם לא הייתה שייכת לצרפת.
כלכלה

סן-לואי הועמדה תחת שלטון צבאי רשמי, והוקם משם קשר טלגרפי וחיבור למושבות צרפת האחרות באי גורה וברופיסק. בשנת 1857 צרפת הטילה מצור על האזור, ושיבצה מחדש את בירתו כעיר קולוניאלית החדשה שקבלה את השם דקר. לאחר מכן החלו העבודות בהקמת מסילת הברזל דקר - סן-לואי, לאורך נהר סנגל אל תוך פנים הארץ.
הפרויקטים הגדולים של פדרב כללו בניית גשרים ומציאת מים מתוקים. ייעודה של סן-לואי כפתח לסחר של צרפת אל פנים אפריקה החל לדעוך עם התרחבות השלטון הקולוניאלי הישיר. הגישה לנמל של סן-לואי הפכה לחשובה יותר בעידן ספינות הקיטור והשלמת מסילת הרכבת דקר-סן-לואי בשנת 1885. כלומר המדינה השכירה את הנמל שלה. חברות צרפתיות גדולות מהעיר בורדו, השתלטו על רשתות הסחר של פנים אפריקה, ונעזרו באנשי הביניים בסחר במעלה הזרם.
פדרב פיתח את השליטה הצרפתית על עיבוד אדמה עונתי בקנה מידה גדול בסמוך למבצרים ולאחר מכן לאורך קווי הרכבת. מערכת זו פותחה לראשונה בקאיור, ואז התפשטה לאורך מסילות הברזל. כך נוצרה תבנית הגירה של כוח עבודה עונתי ברחבי מערב ומרכז אפריקה עד למאה העשרים.
לאחר התבוסה של נפוליאון השלישי וצבאו הקיסרי הצרפתי בידי הצבא הפרוסי בקיץ 1870, קראו מחדש לשירות בצרפת לקצינים ותיקים שיחליפו את אלה שנפלו בקרבות. פדרב התגייס וקיבל לפקד על חטיבה שהיו בה חיילים צעירים וחסרי ניסיון. הם סבלו מחורף קשה וממורל נמוך בשנת 1870/1. הכוחות שלו לא עמדו מול ההתקפות הגרמניות. הוא קיבל הוראה לתקוף את הפרוסים, אך לא יכול היה להתגבר עליהם. הוא נסוג ובסופו של דבר כוחותיו הושמדו.