stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טייסת 113
עידן האוראגן > מלחמת ששת הימים

מלחמת ששת הימים נערכה ב-5 עד 10 ביוני 1967, בין ישראל למצרים, ירדן וסוריה ובמעורבות עיראק, לבנון, ערב הסעודית וכוחות נוספים.
המלחמה נפתחה במבצע 'מוקד' שנועד להשיג עליונות אווירית. לאחר המבצע התאפשר לצה"ל לתמרן במהירות ולכבוש את חצי האי סיני, את יהודה ושומרון ואת רמת הגולן. במבצע "מוקד" השתתפה הטייסת בתקיפת שדות תעופה במצרים, בירדן ובסוריה.
במהלך המלחמה ביצעה הטייסת 450 גיחות מבצעיות במשימות תקיפת שדות תעופה, סיוע קרוב ואמנעה.
ארבעה לוחמים נהרגו, אחד נפל בשבי המצרי ושבעה מטוסים נפלו.
עידן האוראגן > מלחמת ששת הימים > הפלת אוראגן מספר 12

ב-5 ביוני 1967, יומה הראשון של מלחמת ששת הימים, הופל מטוס אוראגן פגוע של הטייסת, שטס לכוון הקריה למחקר גרעיני בדימונה. הטייס סרן יורם הרפז לא הזדהה והופל על ידי סוללת טילי הוק של יטנ"מ 137 ששכנה בבסיס "מתכים" והגנה על הקריה למחקר גרעיני. הפלה זו הייתה הירי הקרבי הראשון של טיל הוק בעולם, והפלה ראשונה של מערכת טילי ההוק.
עידן האוראגן > מלחמת ההתשה

מלחמת ההתשה החלה מייד עם סיום מלחמת ששת הימים, ב-11 ביוני 1967. היא נמשכה כשלוש שנים והסתיימה ב-7 ביולי 1970. המלחמה נערכה במספר חזיתות – מצרים, ירדן, לבנון וסוריה.
במהלך המלחמה הטייסת השתתפה במשימות תקיפת מטרות קרקעיות.
עידן הנשר > הקמת הטייסת

במרס 1973 הודממו מטוסי האוראגן והטייסת נסגרה. הסגירה בוצעה כחלק מההיערכות לקליטת הנשר והעברת הקא"מ למטוסי ה"עיט". את מטוס האוראגן החליף מטוס היירוט נשר, שהורכב בתעשייה האווירית על פי תוכניות המטוס הצרפתי 'מיראז' M5'.
עידן הנשר > מלחמת יום הכיפורים

מלחמת יום הכיפורים פרצה ב-6 באוקטובר 1973 בהתקפה מתואמת של צבאות ערב כנגד ישראל בהובלתן של מצרים וסוריה. המלחמה התרחשה בעיקר בסיני וברמת הגולן ונמשכה עד 24 באוקטובר 1973.
בפתיחה המלחמה הייתה הטייסת עדיין בתהליכי הקמה, כחצי שנה בלבד לאחר קליטת מטוסי ה"נשר".
הטייסת פעלה בעיקר במשימות ירוט, ביצעה 660 גיחות מבצעיות, מתוכן 600 גיחות אוויר-אוויר ו-60 גיחות תקיפה בשתי החזיתות. הטייסת רשמה 56 הפלות של מטוסי אויב. במהלך המלחמה איבדה הטייסת לוחם צ"א אחד, סרן מנחם קשטן, שמטוסו הופל ב-16 באוקטובר 1973 מעל בסיס חיל האוויר המצרי דוורסואר.
עידן הכפיר > הקמת הטייסת

עם תחילת קליטת מטוסי ה"כפיר" C-2 בחיל האוויר הוחלט כי הטייסת תוסב מנשר לכפיר, ומטוסי הנשר יעברו לטייסת 'הנגב' 253 שהוקמה בתקופה זו.
בשנת 1976 החלה הטייסת לקלוט את המטוסים החדשים בבסיס חצור.
עידן הכפיר > מלחמת לבנון הראשונה

מלחמת לבנון הראשונה נערכה ב-6 ביוני עד 29 בספטמבר 1982. המלחמה התקיימה ברובה בשטח לבנון בין ישראל לסוריה ולארגוני טרור פלסטיניים שישבו בלבנון וביצעו פיגועים בישראל ובמדינות נוספות באותה תקופה.
במהלך המלחמה ביצעה הטייסת 273 גיחות מבצעיות במשימות יירוט, סיוע ואמנעה, תקיפת טק"א וצילום.
עידן הכפיר > ליווי סאדאת

ביקור נשיא מצרים סאדאת בישראל ב-19 עד 21 בנובמבר 1977 היה אירוע היסטורי.
רביעיית מטוסי "כפיר" של הטייסת ליוותה את המטוס המצרי בדרכו חזרה למצרים.
עידן הכפיר > סוף עידן מטוסי הקרב

כחלק מתהליך התכנסות משמעותי שעבר על חיל האוויר ועל צה"ל כולו החליטו על סגירת הטייסת. בחודש מאי 1986 היא ביצעה את מטס הפרידה ונסגרה.
עידן הפתן > הקמת הטייסת

בשנת 1989 הוחלט שטייסת הצרעה תוקם מחדש בבסיס רמון ותקלוט את מסוקי הקרב המתקדמים מדגם אפאצ’י AH-64A שזכו לכינוי העברי "פתן".
ב-11 בספטמבר 1990 הגיעו לארץ שני המסוקים הראשונים ולמחרת בוצעה טיסת הבכורה.
עידן הפתן > הקמת הטייסת > תאונת הססנה

ב-13 בדצמבר 1990, התרסק מסוק הססנה בו טסו חמשת חברי צוות ההקמה של טייסת הפתן הראשונה בסמוך להמראתו, כשהתנתק הקשר, הזניק המגדל שני מסוקים של הטייסת לחיפוש המטוס. בתאונה נהרגו 4 טייסים וקצינת המבצעים, כמחצית מצוות ההקמה.
עידן הפתן > החיסול הממוקד הראשון בצה"ל

מבצע הסיכול הממוקד הראשון בצה"ל נערך ב-16 בפברואר 1992 בו תקפו מסוקי הטייסת את שיירת המכוניות של מוסאווי בדרום לבנון והשלימו את המשימה בהצלחה.
עידן הפתן > האינתיפאדה השנייה

בספטמבר 2000 החל צה"ל ברצף מבצעים בגזרת יהודה, שומרון ורצועת עזה.
מערך המסק"ר ואיתו הטייסת סייעו לכוחות המתמרנים לאורך כל המבצע.
בשנים אלו ביצעה הטייסת מאות גיחות מבצעיות, נקודת המפנה ברצף המבצעים היה מבצע 'חומת מגן'.
עידן הפתן > מבצע חומת מגן

מבצע יבשתי שמטרתו פגיעה בתשתיות הטרור בשטחי הרשות הפלסטינית ביהודה ושומרון. המבצע נערך מ-30 במרס עד 20 באפריל 2002.
במהלך המבצע ביצעה הטייסת מאות גיחות מבצעיות במשימות סיכול ממוקד, סיוע לתמרון ותקיפת תשתיות.
עידן הפתן > סגירת טייסת הפתן

בשנת 2004 סגרו את טייסת הפתן לקראת פתיחתה המחודשת בתור טייסת "שרף".
עידן השרף > הקמת הטייסת

בשנת 2005 קלטה הטייסת מסוקים חדשים מדגם AH-64D אפאצ'י-לונגבואו בתצורה ישראלית ייחודית שזכתה לשם העברי 'שרף'.
רוב מסוקי ה'פתן' עברו לטייסת 190 שנמצאת באותו בסיס, וחלק עברו הסבה בארצות הברית למסוק השרף.
השרף הוא מסוק אוויוני בעל מערכות מתקדמות ובעל מגוון רחב של סוגי חימוש.
עידן השרף > מלחמת לבנון השנייה

מלחמת לבנון השנייה נערכה בין 12 ביולי ל-14 באוגוסט 2006. המלחמה נפתחה בעקבות חטיפתם של שני חיילי צה"ל – אלדד רגב ואהוד גולדווסר.
הטייסת הייתה עדיין בתהליכי הקמה וטרם הוכרזה כמבצעית באופן מלא.
במהלך המלחמה ביצעה הטייסת 441 גיחות מבצעיות במשימות סיוע לתמרון, ציד משגרי רקטות, תקיפת תשתיות וליווי מסע"ר במשימותיהם בדרום לבנון וברצועת עזה.
במהלך המלחמה איבדה הטייסת שני לוחמי צ"א שסייעו לכוח קרקעי שנקלע למצוקה בקרב אזור בינת ג'בל. בעקבות כשל מכני, המסוק איבד את הרוטור במהלך הטיסה והתרסק. אל"ם צביקה לופט וסרן תם פרקש נספו בתאונה.
עידן השרף > מבצע עופרת יצוקה

מבצע 'עופרת יצוקה' נערך בין 27 בדצמבר 2008 עד 18 בינואר 2009, למול ארגון הטרור חמאס ברצועת עזה, בעקבות ירי רקטות מתמשך מהרצועה על יישובי הדרום. המבצע כלל תמרון של כוחות צה"ל בשטח הרצועה.
במהלך המבצע ביצעה הטייסת 304 גיחות מבצעיות, שיגרה 334 טילים וירתה כ-25,000 פגזי תותח במשימות סיוע לתמרון, תקיפת תשתיות וסיכול.
עידן השרף > מבצע עמוד ענן

ב-14 בנובמבר 2012 נערך מבצע נוסף ברצועת עזה שמטרתו גביית מחיר והרתעת חמאס. המבצע נמשך מספר ימים והיה אווירי בלבד. הטייסת ביצעה 18 גיחות מבצעית.
עידן השרף > מבצע צוק איתן

מבצע 'צוק איתן' נערך בין 8 ביולי עד 26 באוגוסט 2014. מטרת המבצע הייתה לפגוע פגיעה משמעותית בארגון הטרור חמאס ברצועת עזה כתגובה לשיגור הרקטות המסיבי לעבר יישובי הדרום.
בלחימה זו התגלה לראשונה איום המנהרות וצה"ל התמודד עם 'אירועים מתפרצים' בשטח מדינת ישראל ועם שיגורי רקטות שהגיעו עד לטווח הטייסת והכנף.
במהלך המבצע ביצעה הטייסת 923 גיחות מבצעיות במשימות תקיפה וסיוע לתמרון של אוגדות 162, 36 ו-143, סיכול אירועים מתפרצים, תקיפת תשתיות וסיכול יעדי איש.
במהלך המבצע שוגרו ארבע פעמים טילי חום של האויב לעבר המסוקים.
עידן השרף > הפלת הכטמ"ם האיראני

ב-10 בפברואר 2018 חדר לשמי ישראל כטמ"ם איראני מדגם שאהד 141. מסוק של הטייסת הוזנק ליירוט והפיל אותו מעל שמי הגליל באזור כפר רופין. הייתה זו ההפלה הראשונה בעולם של כטמ"ם על ידי מסוק.
בתגובה לכך תקף חיל האוויר את קרון ההפעלה של הכטמ"ם. אחד המטוסים התוקפים מדגם F-16I נפגע מירי נ"מ של צבא סוריה והתרסק ליד קיבוץ הרדוף. צוות המטוס נטש בשלום.
בדרכו לנחיתה, מסוק הטייסת שהפיל את הכטמ"ם איתר את הנוטשים והכווין את מסוקי החילוץ ואת כלל הכוחות לחילוץ הטייס והנווט.
עידן השרף > מבצע שומר החומות

מבצע 'שומר החומות' נערך ב-10 עד 21 במאי 2021, למול ארגון הטרור חמאס כתגובה לשיגורי הרקטות לעבר אזור ירושלים ואזור גוש דן ובהמשך גם לעבר יישובי הדרום.
מבצע זה היה המבצע הראשון בו הכניסה הטייסת לשימוש המבצעי את מענ"ש קלע וטילי התמוז על גבי השרף בהיקפים נרחבים.
במהלך המבצע ביצעה הטייסת 90 גיחות מבצעיות למשימות תקיפת תשתיות, סיכול וסיוע לתמרון ויירוט.
עידן השרף > מבצע עלות השחר

מבצע 'עלות השחר' נערך ב-5 עד 8 באוגוסט 2022, במהלך המבצע תקף חיל האוויר הישראלי שורת מטרות המזוהות עם הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני. במבצע נהרגו תייסיר אל-ג'עברי, מפקד מרחב צפון בזרוע הצבאית של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, וח'אלד מנצור, מפקד מרחב הדרום בזרוע הצבאית של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני.
במהלך המבצע ביצעה הטייסת 14 גיחות מבצעיות למשימות תקיפת תשתיות, סיכול וסיוע לכוחות הקרקעיים.
עידן השרף > מבצע מגן וחץ

מבצע 'מגן וחץ' נערך ב-9 עד 13 במאי 2023, במהלך המבצע הרג חיל האוויר הישראלי שישה מפקדים בכירים של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני.
במהלך המבצע ביצעה הטייסת 16 גיחות מבצעיות למשימות תקיפת תשתיות, סיכול וסיוע לתמרון.
טייסת אלקטרו-אופטית

בינואר 2011 סוכמה תוכנית אב למערך המסק"ר. במסגרתה נקבע כי יש להמשיך לבנות את כוחו של המערך, על מנת לתת מענה מיטבי לשדה הקרב המתפתח.
בשנים 2013–2015 יצא לדרך פרויקט שבסיומו יותקנו בכלל מסוקי הטייסת מערכת "קלע" לשיגור חימוש אלקטרו-אופטי ממשפחת טילי SPIKE של חברת רפאל, שילוב ראשון בעולם של חימוש שאינו אמריקאי במסוקי האפאצ'י.
בינואר 2015 שוגר בהצלחה טיל ראשון בניסויים, וב-2018 בוצעה הפעילות המבצעית הראשונה. מאז שוגרו בפעילויות שונות מעל 100 חימושים אלקטרו-אופטיים.
ב-2023 בוצעה ביקורת כשירות מבצעית מלאה (FOC) למערכת הנשק.
סמל הטייסת

סמל הטייסת הוא צרעה על רקע ברק אדום בעיגול שחור. ניתן להבחין בדמיון הרב לסמלה של טייסת האוראגנים הצרפתית "Escadrille SPA 89 "Guêpe (טייסת SPA 89 "צרעה") של להק־יירוט Escadron de Chasse 1/12 Cambrésis. טייסי חיל האוויר נחשפו לסמל בשנת 1955, בתקופת הסבתם לאוראגנים בצרפת והחליטו לאמץ את סמל הטייסת הצרפתית ואת כינוייה.
סמל טייסת 89 "צרעה" של להק־יירוט 1/12 "קמברסי" של
חיל האוויר הצרפתי
סמלה הקודם של טייסת 113
סמלה הנוכחי של טייסת 113
מפקדי הטייסת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| בני פלד | 1955 - 1956 |  |
| מרדכי הוד | 1956 | מלחמת סיני |
| יעקב אגסי | 1956 - 1957 |  |
| ג'ו אלון | 1957 - 1959 |  |
| רפי הר-לב | 1959 - 1961 |  |
| ארלוזור זוריק לב | 1961 - 1962 | הצטיידות בעוד 24 מטוסים רכש עודפים מצרפת מבצע עקד |
| עמוס לפידות | 1962 - 1965 |  |
| גיורא רם-פורמן | 1965 – 1967 |  |
| יוסף סלנט | 1967 - 1969 | מלחמת ששת הימים |
| גיורא אורן | 1969 - 1971 | מלחמת ההתשה |
| יעקב גל | 1971 - 1974 | מלחמת יום הכיפורים |
| אילן גונן | 1974 - 1977 |  |
| ישראל בהרב | 1977 - 1980 | מלחמת של"ג. לבנון הראשונה |
| דן שיאון | 1980 - 1982 | מלחמת של"ג |
| דוד תבור | 1982 - 1985 |  |
| אורי בקל | 1985 - 1986 | סגירת הטייסת עם מטוסי הכפיר. סיום תקופת הכנף הקבועה |
| משה כהן | 1989 - 1992 | קליטת האפאצ'י - פתן |
| אליק אופיר | 1992 - 1994 |  |
| צביקה לופט | 2000 – 2002 | נהרג במלחמת לבנון השנייה |
| טל זהרוני | 2002 – 2004 |  |
| ניר נין נון | 2004 - 2005 | תקופת כהונה אחרונה כטייסת "פתן" |
| ניר נין-נון | 2006 – 2008 | תקופת כהונה ראשונה כטייסת "שרף" |
| נמרוד שפרוני | 2008 - 2010 | מבצע עופרת יצוקה |
| סא"ל א' | 2010 - 2012 |  |
| סא"ל ד' | 2012 - 2014 |  |
| מתן עדין | 2014 - 2016 |  |
| סא"ל ל' | 2016 - 2018 |  |
| סא"ל ע' | 2018 - 2021 |  |
| סא"ל ע' | 2021 - היום |  |
הערות שוליים

↑  אורגן מעל לכור - הפלת אורגן 12, באתר מרקיע שחקים.
↑  נועם גוטמן, ‏מאז ועד הוק, באתר חיל האוויר הישראלי, ביטאון חיל האוויר, גיליון 162, אפריל 2005. ראו בפרק הפלות ראשונות.
↑  הגיחה האחרונה של הרפז, באתר בטאון חיל האוויר.
↑  בעברית אין מילה מקבילה שמתארת במדויק את המונח הצבאי הצרפתי Escadron. המשמעות היא "טייסת־על" או להק המורכב ממספר טייסות־משנה או גפים (המכונים בצרפתית Escadrille או SPA) שייעודם הוא אחיד, כמו להק־יירוט (Escadron de Chasse), להק־סיור (Escadron de Reconnaissance) או להק־תובלה (Escadron de Transport). שיטת הארגון של חיל האוויר הצרפתי השתנתה מספר פעמים מאז הוּקם החיל, כך שטייסות־על אלו, הורכבו לעיתים מ-2 טייסות משנה ולעיתים מ-3 טייסות משנה.
| טייסות חיל האוויר הישראלי |
| --- | --- | --- |
| מטוסי קרב |  הפטישים (69) •  הקרב הראשונה (101) •  הנמר המעופף (102) •  העקרב (105) •  חוד החנית (106) •  אבירי הזנב הכתום (107) •  העמק (109) •  אבירי הצפון (110) •  הדרקון המעופף/ הטייסת האדומה (115) •  אריות הדרום (116) •  הסילון הראשונה (117) •  העטלף (119) •  אבירי הזנב הכפול (133) •  נשר הזהב (140) •  התוכי המנפץ (149) •  האחת (201) •  הנגב (253) •  מרכז המדינה (254) |  |
| מסוקים |  הצרעה (113) •  מובילי הלילה (114) •  דורסי הלילה (118) •  ציפורי המדבר (123) •  החרב המתהפכת (124) •  המסוקים הקלים (125) •  מגע הקסם (190) •  מגיני המערב (193) |  |
| תובלה, כיבוי, בקרה ומודיעין |  הגמל המעופף/ הטייסת הראשונה (100) •  הפילים (103) •  ענקי המדבר (120) •  הנחשון (122) •  אבירי הציפור הצהובה (131) •  מלכי האוויר (135) •  ההוקאיי (192) •  טייסת הכיבוי (249) |  |
| כלי טיס מאוישים מרחוק |  עוף החול (144) •  האיל הנוגח (147) •   ציידי הצללים (160) •  הנחש השחור (161) •  ציפורי האש (166) •  המל"טים הראשונה (200) •  הנשר הלבן (210) •  הברון האדום |  |
| טייסות מדמי טיסה |  טייסת מאמני כטב"ם ומסוקים (320) •  טייסת מאמני קרב (420) |  |
| ניסוי |  טייסת מרכז ניסויי טיסה (5601) |  |
| כנף 2 | טייסת 150 • טייסת 199 • טייסת 248 |  |
| הטייסות הראשונות | טייסת תל אביב (1) • טייסת הנגב (2) • טייסת הגליל (3) |  |
יחסי הודו–שווייץ

| יחסי הודו–שווייץ |
| --- | --- |
הודו: שווייץ


הודו: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
3,287,263: 41,277
אוכלוסייה
1,454,183,987: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,549,919: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,441: 99,060
משטר
רפובליקה פדרלית סוציאליסטית: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי הודו–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של הודו לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

בין הרפובליקה של הודו לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של הודו לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים קרובים ודינמיים מאוד במסגרתם מתקיימים שיתופי פעולה בתחומים רבים כגון מדע, תרבות וחינוך.
שווייץ הכירה בעצמאותה המלאה של הודו מהממלכה המאוחדת בשנת 1947 לאחר שזו קיבלה את עצמאותה. במהלך הסכסוך על בנגלדש בין השנים 1971 עד 1976 ייצגה שווייץ את האינטרסים ההודיים בפקיסטן ואת הפקיסטניים בהודו. הודו מחזיקה שגרירות בברן בירת שווייץ וקונסוליה כללית בז'נבה.
בשנת 1851 נוסדה חברת המסחר השווייצרית "וולקארט" בבזל ובמומבאי במקביל. היא התפשטה בפעילותה לכל תת-היבשת ההודית והיא נעשתה לאחד מסמלי ההיכר של שווייץ בתת-היבשת ולאחד מהפתחים הגדולים של אנשי שווייץ למעורבות בכלכלה ההודית.
יחסים כלכליים

הודו היא שותפת הסחר הרביעית בגודלה של שווייץ באסיה והגדולה ביותר באזור דרום אסיה. שווייץ נוהגת לייצא להודו בעיקר מתכות, ציוד אלקטרוני, מוצרי פרמצבטיקה וכימיקלים. שווייץ נוהגת לייבא מהודו בעיקר כימיקלים, טקסטיל, מתכות ומוצרים חקלאיים. כ-250 חברות שווייצריות הן בעלות נוכחות בהודו.
שווייצרים בהודו

על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בהודו שש מאות ושישים אזרחים שווייצרים. בין האזרחים השווייצרים המתגוררים בהודו נמצאים גם מאה שישים וחמישה אזרחים המחזיקים אזרחות כפולה (דרכון הודי לצד דרכון שווייצרי).
נציגויות דיפלומטיות

הודו מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה. הודו מיוצגת בשווייץ גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בז'נבה.
שווייץ מיוצגת בהודו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בניו דלהי, בירת המדינה. שווייץ מיוצגת בהודו גם בדרג הקונסולרי באמצעות ארבע קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בערים: בנגלור, צ'נאי, קולקטה, ומומבאי.
יחסי סנט וינסנט והגרנדינים – צרפת

| יחסי סנט וינסנט והגרנדינים – צרפת |
| --- | --- |
סנט וינסנט והגרנדינים: צרפת


סנט וינסנט והגרנדינים: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
389: 643,801
אוכלוסייה
100,441: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,066: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,613: 45,527
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה נשיאותית למחצה

יחסי סנט וינסנט והגרנדינים–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין סנט וינסנט והגרנדינים לבין הרפובליקה הצרפתית.
סקירה כללית

משלחת מסנט וינסנט והגרנדינים, בהובלת שר הבריאות, השתתפה בכנס COP21 שהתקיים בלה בורז'ה מ-30 בנובמבר עד ל-12 בדצמבר 2015 ונושאו היה התנגדות להתחממות הגלובלית ושינוי האקלים. סנט וינסנט והגרנדינים, כמו רוב שכנותיה הקריביות, חתמה על הסכם פריז מוקדם מאוד והייתה אחת הראשונות בעולם לעשות כן.
המדינה נמצאת תחת פיקוח של היועץ הצרפתי לשיתוף פעולה אזורי שמקום מושבו בסנט לוסיה. צרפת מחזיקה סניף של אליאנס פרנסאייז (משרד ובית ספר לתרבות הצרפתית) בקינגסטאון, ברוב שנות הלימודים בבית הספר לומדים בין 200 ל-300 תלמידים. רוב הסיוע הצרפתי בסנט וינסנט והגרנדינים נעשה דרך האיחוד האירופי באמצעות קרן הפיתוח האירופית (EDF).
ייצוג

צרפת אינה מיוצגת בסנט וינסנט והגרנדינים בדרג השגרירות אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בקסטריז, בירת סנט לוסיה. לעומת זאת, בדרג הקונסולרי צרפת מיוצגת בסנט וינסנט והגרנדינים וזאת באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה בקינגסטאון, בירת המדינה.
סנט וינסנט והגרנדינים אינה מיוצגת בצרפת כלל.
ישראל שכטר

ישראל שכטר (7 בדצמבר 1847, פוקשאן, נסיכות מולדובה – 1912) היה ממייסדי המושבה זכרון יעקב.
קורות חייו

נולד בעיר פוקשאן, בנסיכות מולדובה, מאוחר יותר חלק מרומניה. אביו, יצחק הכהן, חסיד חב"ד מאזור ווהלין, התיישב עם אשתו חיה רחל בפוקשאן כדי לשמש שוחט בקהילה המקומית, ושם נולד שכטר, יחד עם אחיו התאום שניאור זלמן הידוע יותר כסלומון שכטר, חוקר חשוב במדעי היהדות ובמיוחד של גניזת קהיר, מייסד ונשיא איחוד בתי הכנסת של אמריקה (United Synagogue of America), מנהלו של בית המדרש לרבנים באמריקה (ה-JTS) בניו יורק ומורה דרכה של התנועה הקונסרבטיבית ביהדות.
שכטר סיים בית ספר יהודי בפוקשאן, הוכשר כשוחט וקיבל סמיכה לרבנות בשנת 1881. נשא לאישה את מרים-צביה לבית שטיינברג (1856–1892). בפוקשאן נולדו לזוג בן ובת. היה חבר ב"אגודת ישוב ארץ-ישראל", ובשנת 1882 המשפחה עלתה בעלייה הראשונה לארץ ישראל והייתה חלק מהקבוצה שהקימה את המושבה "זמארין", שכעבור כשנתיים עברה לחסות הברון רוטשילד ושמה הוסב לזכרון יעקב על שם אביו של הברון. לזוג נולדו עוד ארבע בנות. לאחר פטירת מרים צביה ב-1891 נשא ישראל את האלמנה טובה אברמוביץ (1867–1938) ולזוג נולדו ארבעה ילדים. בנוסף לאשתו טובה היו 3 בנים מנישואיה הראשונים. לפרנסתם הקימו משק חקלאי המבוסס על גידול בעלי חיים, פרדס, מטעים וכרמי יין ומאכל. את ענבי היין היו מגדלים בשיטת גידול "גביע", בה הגפן תומכת בעצמה, ולא על ידי הדליה, בגידולי בעל (ללא השקיה).
ישראל שכטר היה פעיל ציבור מרכזי בזכרון יעקב, חבר בהנהלת חברה קדישא, ובוועד המושבה.
קורות חייו > משפחתו

בתו לאה נישאה לצבי נשרי. בתם הייתה הסופרת רינה הברון, אמו של העיתונאי אביב הברון. בת נוספת, מרים גבע, הייתה אמו של האמן הקריקטוריסט דודו גבע.
בנו אבא שכטר היה פעיל ציבור, וראש המועצה הראשון של זכרון יעקב.
בתו דבורה הייתה אמו של ההיסטוריון של העולם הקלאסי ישראל שצמן.
הערות שוליים

↑  היסטוריה של העיר פוקשני, באתר jews-focsani.com
↑  מועצה מקומית זכרון יעקב - היסטוריה, באתר המועצה המקומית זכרון יעקב
1 2  שכטר ישראל וטובה, באתר אנשי העלייה הראשונה, ‏2022-08-26
↑  שכטר ישראל מרים וטובה באתר הוועד החקלאי, (אורכב 13.12.2022 בארכיון Wayback Machine)
ישראל שלום יוסף השיל

רבי ישראל שלום יוסף השיל (חשוון ה'תרי"ג - כ"ט באב ה'תרע"א) היה אדמו"ר חסידי, החמישי בשושלת אפטא-זינקוב.
ביוגרפיה

רבי ישראל שלום יוסף נולד בשנת ה'תרי"ג לרבי אברהם יהושע העשיל, האדמו"ר הרביעי בשושלת אפטא-זינקוב וללאה רחל בתו של רבי שלום יוסף פרידמן האדמו"ר מרוזין. נישא בזיווג ראשון לשרה רבקה בתו של רבי הרב אברהם יעקב פרידמן (האדמו"ר מסדיגורה) ובזיווג שני לבת שבע טריינא בתו של רבי יעקב שמשון חודורוב מבאהופולי. עם פטירת אביו בי"ט בתשרי ה'תרמ"א נקרא רבי ישראל שלום יוסף כדי למלא את מקומו במז'יבוז' שם כיהן במשך כשלושים שנה כאדמו"ר החמישי מאפטא-זינקוב. היו לו כתבי מגידות של חסידים מהרבה ערים שמסב והיה נוהג לערוך מסעות של חיזוק אצל חסידיו.
רבי ישראל שלום יוסף נפטר בכ"ט באב ה'תרע"א ונטמן באוהל אדמו"רי ויז'ניץ בסמוך לרבי מנחם מנדל הגר, אבי חסידות ויז'ניץ. בנו רבי אברהם יהושע השיל מילא את מקומו כאדמו"ר ממז'יבוז'-טרנופול והשישי בשושלת אפטא-זינקוב. בנו רבי יצחק מאיר מילא את מקומו בעיר מזבוז כאדמו"ר ממזבוז.
דברי תורתו כונסו בספר "שורש ישי".
צאצאיו

רבי אברהם יהושע העשיל, אדמו"ר ממז'יבוז'-טרנופול (נרצח בשואה, בד' ניסן ה'תש"ג).
רבי יצחק מאיר השיל, אדמו"ר ממז'יבוז'-חיפה.
רבי משה השיל (נרצח בשואה ה'תש"ג).
חוה שרה השיל, אשת רבי מרדכי שלמה פרידמן (אדמו"ר מבויאן-ניו יורק).
מירל השיל, אשת רבי מרדכי שלום יוסף פרידמן (אדמו"ר מסדיגורה-תל אביב).
לאה רחל השיל (נרצחה בשואה), אשת רבי שמואל פיינר מקראקא.
חיה מרים סימא.
ראו גם

מז'יבוז'
חסידות אפטא-זינקוב
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: רבי אברהם יהושע העשיל (מז'יבוז') | אדמו"רי אפטא-זינקוב | הבא: רבי אברהם יהושע העשיל (מז'יבוז', השני) רבי יצחק מאיר השיל (מז'יבוז-חיפה) |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007400886705171  VIAF: 52156130867058310131   WorldCat (עם VIAF): 52156130867058310131
ישראל שיינפלד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביולי 1976 (בן 48) רמת גן, ישראל 
 עמדה:  סנטר 
 גובה:  2.09 מטרים
 מכללה:  רייט סטייט
 קבוצות כשחקן
 1996–1997  1997–1998 1998–2001  2001–2005  2005–2006  2006  2006–2007  2007  2007–2008   2011 2011–2012  2012–2015:  מכבי רמת גן   הפועל תל אביב   רייט סטייט ריידרס   הפועל תל אביב   אולימפיה לאריסה   מכבי ראשון לציון  צסק"א סופיה   אגלאו   הפועל באר שבע בני שמעון   הפועל כפר סבא   רמת השרון   מכבי פתח תקווה
 
ישראל שיינפלד (נולד ב-1 ביולי 1976) הוא כדורסלן עבר ישראלי, בגובה של 2.09 מטר ששיחק בעמדת הסנטר, בין היתר בהפועל תל אביב (שם שימש כקפטן) ובנבחרת ישראל.
קריירה

גדל ברמת גן ושיחק במחלקת הנוער של הפועל תל אביב.
בעונת 1996/1997 רשם 3 הופעת במדי הקבוצה הבוגרת של מכבי רמת גן. בהמשך חזר להפועל תל אביב אך לא שיחק. בשנת 1998 השתתף במדי נבחרת ישראל הצעירה באליפות אירופה עד גיל 22 (אנ').
בשנת 1998 עבר שיינפלד למכללת רייט סטייט האמריקאית, ושיחק במדי קבוצת רייט סטייט ריידרס (אנ') במשך שלוש שנים. בעונתו האחרונה קלע שיינפלד 14.7 נקודות (ב-59 אחוז מהשדה ו-80 אחוז מהקו) וקלט 6.1 ריבאונדים למשחק. לאחר שהכריז על עזיבת המכללה, יצא שיינפלד לשחק בבויוס דה גויאמה מהליגה הפורטוריקנית, המתקיימת בחודשי הקיץ.
בשנת 2001 חזר להפועל תל אביב. במהלך שנותיו הראשונות במועדון לא הצליח להשאיר את חותמו ומיעט לשחק וקלע בממוצעים של 5.2 ו-2 נקודות למשחק. בעונת 2004/2005, כששאול אייזנברג הפך לבעל שליטה במועדון, הוא הסתכסך עם שיינפלד, קפטן הקבוצה. במרץ 2005 עזב שיינפלד את הקבוצה בטריקת דלת, לאחר שאייזנברג האשים אותו שהדליף מידע לתקשורת שהקבוצה אינה משלמת לשחקניה את שכרם. כן כינה אותו אייזנברג "סוס מת". שיינפלד תבע את אייזנברג, ולאחר 4 שנים פסק בית המשפט כי חוזהו הופר, ופסק לטובתו 610 אלף ש"ח, שישולמו באופן אישי מכיסו של אייזנברג.
ביולי 2005 חתם שיינפלד באולימפיה לאריסה (אנ') מליגת העל היוונית בכדורסל. שיינפלד פתח את העונה בצורה חזקה עם ממוצע של 9 נקודות ו-3.4 כדורים חוזרים במדי קבוצתו בגביע האתגר, אך בליגה היוונית מיעט לשחק, ולא מצא את מקומו בקבוצה. בנוסף לכך, לא שולמו לו שתי המשכורות. במרץ 2006 הגיע עם הקבוצה להסכמה על התרת חוזהו. סך הכול שיחק שיינפלד בממוצע כעשר דקות בליגה היוונית, קלע 4.2 נקודות ואסף 1.4 ריבאונדים. לאחר שחזר לישראל הצטרף למכבי ראשון לציון ושיחק במדיה 13 משחקים בהם קלע בממוצע של 3.4 נקודות למשחק.
בספטמבר 2006 חתם שיינפלד בצסק"א סופיה (אנ') הבולגרית, יחד עם עוד שני ישראלים: ליאור ליובין ודיון תומאס ותחת המאמן הישראלי יעקב ג'ינו. בדצמבר 2006 פוטר ג'ינו, והקבוצה שחררה את שלושת הישראלים. על שיינפלד נאמר כי לא עמד בדרישות המקצועיות. ב-12 משחקי ליגה בסופיה קלע שיינפלד בממוצע 4.8 נקודות והוריד 2.8 ריבאונדים.
כשבוע לאחר שחררו מסופיה, חתם שיינפלד באגאלו היוונית (אנ'), אולם כחודש בלבד לאחר מכן שוב שוחרר. בארבעה משחקים בליגה היוונית שותף בממוצע למשך 14 דקות וחצי, בהן קלע 4 נקודות והוסיף 1.7 ריבאונדים.
לאחר שחררו הצטרף להפועל באר שבע בני שמעון מהליגה השנייה, זו הייתה קבוצתו השלישית בשנת 2007. בעונתו הראשונה העפילה הקבוצה לפלייאוף העליון, שם הודחה בידי אליצור מכבי נתניה. בתום העונה, נתגלעו חילוקי דעות בינו לבין ההנהלה. לאחר שעזב את באר שבע פרש מכדורסל מקצועני.
בנבחרת ישראל קלע שיינפלד 65 נקודות ב-25 הופעות בנבחרת ושיחק באליפות אירופה 2001 ו-אליפות אירופה 2003.
לאחר הפרישה

לאחר הפרישה החל שיינפלד לעבוד כיזם נדל"ן.
בשנת 2011 חזר שיינפלד מפרישה לשחק בצורה חובבנית בליגות נמוכות, ובתוך כך שיחק בהפועל כפר סבא, רמת השרון ומכבי פתח תקווה, עד שבשנת 2015 פרש מכדורסל באופן סופי.
הערות שוליים

↑  ישראל שיינפלד סיכם בהפועל תל אביב, באתר ynet, 20 באוגוסט 2001
↑  מארק שון, ביה"ד: שאול אייזנברג חייב אישית בחובות לשחקני הפועל ת"א בעבר, באתר כלכליסט, 23 באפריל 2009
↑  שגיא ניר‏, ישראל שיינפלד שוחרר מלאריסה, באתר וואלה, 7 במרץ 2006
↑  שגיא ניר‏, נסגרה המושבה הישראלית בצסק"א סופיה, באתר וואלה, 27 בדצמבר 2006
↑  אהרל'ה ויסברג, דיווח: ישראל שיינפלד בדרך החוצה מאגלאו, באתר ynet, 31 בינואר 2007
↑  אהוד כהנים, מעשיית שיינפלד, ב"ש והרכב השכור, באתר ynet, 17 ביוני 2008
↑  דותן לוי, כדורסלן העבר עולה להתקפה: ישראל שיינפלד מארגן קבוצת רכישה בהוד השרון, באתר כלכליסט, 1 ביוני 2011
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 2001 (מקום עשירי) |
| --- | --- | --- |
|  1 שיינפלד •  2 גורדון •  3 שארפ •  4 תורג'מן •  5 ליובין •  6 קוז'יקרו •  7 ניסים •  ‏8‏ ‏טפירו‏‏  •‏ 9 ספר • 10 פלג • 11 גרין • 12 מזרחי • מאמן: קצורין  |  1 שיינפלד •  2 גורדון •  3 שארפ •  4 תורג'מן •  5 ליובין •  6 קוז'יקרו •  7 ניסים •  ‏8‏ ‏טפירו‏‏  •‏ 9 ספר • 10 פלג • 11 גרין • 12 מזרחי • מאמן: קצורין  | ישראל |
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 2003 (מקום שביעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 כץ •  2 הלפרין •  3 שארפ •  4 מזרחי •  5 שיינפלד •  6 שלף •  7 בורשטיין •  ‏8‏ ‏טפירו‏‏  •‏ 9 ספר • 10 קוז'יקרו • 11 גרין • 12 גורדון • מאמן: קצורין  |  1 כץ •  2 הלפרין •  3 שארפ •  4 מזרחי •  5 שיינפלד •  6 שלף •  7 בורשטיין •  ‏8‏ ‏טפירו‏‏  •‏ 9 ספר • 10 קוז'יקרו • 11 גרין • 12 גורדון • מאמן: קצורין  | ישראל |