stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוח מבדרת
ביצועים

בין המבצעים של השיר ברוסית ניתן למצוא את אסתר ואבי עופרים, יוליה סוקולוב, דמיטרי חבורוסטובסקי, זוראב סוטקילבה(אנ'), מריה מקסקובה(אנ'), יבגני בלאייב(אנ'), ואת פבל ברנסקי.
בין המבצעים של השיר בעברית ניתן למצוא את ליאור ייני, יהורם גאון, להקת הגבעטרון ולהקת האירוסים זמרי בית אלפא.
הערות שוליים

↑  Детство Горького (1938) Марк Донской, יוטיוב, ‏27.1.2011
↑  Лемешев/Lemeszew/Lemeshev. Метелица/Мietielica, יוטיוב, ‏14.10.2007
↑  ד.מ. קלימובה, Песни русских поэтов, לנינגרד: Советский писатель, 1988, עמ' 605, כרך 1
↑  רוח מבדרת, באתר זמרשת
↑  ruach mevaderet יוליה סוקולוב - רוח מבדרת, באתר יוטיוב, ‏31.5.2021
↑  Хворостовский Вдоль по улице метелица метет | Hvorostovsky Along the street there is a snow-storm, יוטיוב, ‏2.12.20154
↑  A.Varlamov. Snowstorm, יוטיוב, ‏4.10.2014
↑  There Is a Snowstorm Along the Street, יוטיוב, ‏7.2.2017
↑  Snowstorm in the Street: Evgeny Belyaev, יוטיוב, ‏14.11.2016
↑  Pavel Baransky - 'There is a snowstorm along the street " by Varlamov 13/20, יוטיוב, ‏13.4.2012
דודג' 126

| --- | --- |

Dodge 126, שנת 1926
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Dodge Series 126  Dodge Brothers Series 126
 יצרן:  האחים דודג' אוטומוביל
 שנות ייצור:  1926–1927
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  דודג' 116
 מודל אחריו:  דודג' פאסט פור
 פלטפורמה:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 בסיס גלגלים:  2,946 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 3,479 סמ"ק, המפיק 35 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
דודג' 126 (באנגלית: Dodge 126, קרוי גם: Dodge Series 126, Dodge Brothers Series 126) היא מכונית משפחתית, אשר יוצרה במספר תצורות נוספות בין השנים 1926–1927 על ידי חברת "האחים דודג' אוטומוביל" אשר בשנת 1928 הפכה לחטיבת דודג' בקונצרן המכוניות האמריקאי קרייזלר.
סך הכול יוצרו 394,870 יחידות.
היסטוריה

חברת דודג' נוסדה בשנת 1900 על ידי האחים ג'ון פראנסיס דודג' והוראס אלגין דודג' בדטרויט שבמישיגן. בימיה הראשונים יצרה החברה חלקי מנוע ושלדה עבור תעשיית הרכב המתפתחת בעיר, בעיקר עבור החברות אולדסמוביל ופורד. למרות ההצלחה המסחרית שאפו האחים לייצר מכוניות משלהם. שאיפה זו התממשה לראשונה במכונית הראשונה, "דודג' דגם 30" (Dodge Model 30), ששיווקו ב-1915 כמתחרה יוקרתית יותר לדגם פורד מודל T הנפוץ. דגם 30 כלל כמה חידושים לאותה עת - גוף עשוי כולו פלדה, תיבת הילוכים חדשנית, ומערכת חשמל בת 12 וולט. תיבת ההילוכים והמנוע היו טובים מאלה של פורד T
(35 כוחות סוס לעומת 20).
בזכות איכות החלפים שייצרו ומעלותיה של המכונית היא הגיעה למקום שני במכירות הרכב בארצות הברית ב-1916.
באותה שנה השתמש הצבא האמריקני בהצלחה בדגם 30 בפעילותו המבצעית כנגד המהפכן המקסיקני פנצ'ו וייה.
בינואר 1920 הלך לעולמו ג'ון דודג' ובדצמבר אותה שנה נפטר גם הוראס דודג'. אלמנות השניים המשיכו בניהול החברה. דגם 30 שונה קלות ושווק כ"סדרת 116" (Series 116) אולם החברה ירדה למקום החמישי מכירות בארצות הברית ב-1925. באותה שנה מכרו אלמנות המייסדים את החברה לקבוצת משקיעים, שהחליטה, בעקבות ירידה נוספת במכירות (מקום שביעי ב-1927) למכור את דודג' ליצרן מכוניות אחר.
בשנת 1928 רכש קונצרן קרייזלר את חברת דודג' ומבחר הדגמים המיוצר ירד ל-13 בשתי קטגוריות (מ-19 דגמים בשלוש קטגוריות).
"דודג' 126"

מנוע קדמי.
מנוע בנזין 3.5 ליטר.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
תמסורת ידנית - 3 מהירויות.
בלמים - מכניים ב-2 הגלגלים האחוריים.
תצורות

4 דלתות - טורפדו ("Torpedo" (אנ')).
4 דלתות - סדאן.
2 דלתות - קופה.
2 דלתות - קבריולה.
2 דלתות - רודסטר.
4 דלתות - סטיישן.
4 דלתות - לנדולט.
2 דלתות -טנדר.
תצורות > רמות גימור

"בסיסי" (Standard), מחיר: 855 – 1,200 דולר (שנת 1926, ארצות הברית).
"Special" (רמת ביניים), מחיר: תוספת 100 דולר לדגם הבסיסי (שנת 1926, ארצות הברית).
"Custom" (רמת גימור הגבוהה ביותר).
"Deluxe/Sport" (בדגמים ספורטיביים), מחיר: הפחתה של 135 דולר מדגם הבסיס (שנת 1927, ארצות הברית).
"Deluxe sedan" (שנת 1927).
גלריה

"דודג' 126"
"דודג' 126"
"דודג' 126"
"דודג' 126", שנת 1927 בתצורה 4 דלתות סדאן
"דודג' 126", קרו גם: Dodge Brothers - טנדר
ראו גם

דודג'
קרייזלר
דודג' 30–35
דודג' פאסט פור
הערות שוליים

↑  "דודג' 126" car.info/en-se/dodge/126
↑  Beverly Kimes, Henry Clark, Standard Catalog of American Cars 1805-1942, Iola, Krause Publications Inc, 1996 ISBN 978-08-73414-28-9.
↑  טורפדו - סגנון גוף הטורפדו היה סוג של גוף רכב ששימש משנת 1908 עד אמצע שנות ה-30 של המאה העשרים, שהיה בעל פרופיל קבוע וחלק עליון רך מתקפל או ניתן להסרה. העיצוב מורכב ממכסה המנוע שהונח להיות ברמה עם קו המותניים של המכונית
↑  דודג' 126 conceptcarz.com/vehicle/z14594/dodge-brothers-series-126
↑  דודג' 126 -סטיישן rmsothebys.com/en/auctions/fl10/collector-cars-of-fort-lauderdale/lots/r459-1926-dodge-brothers-series-126-station-wagon
↑  דודג' 126 -סטיישן bonhams.com/auctions/13092
↑  "דודג' 126" טנדר כולל תמונה shannons.com.au/club/enthusiasts/ronald/garage/1927-dodge-126
רן גוראון

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1968 (בן 55) רחובות, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 תפקיד:  לשעבר מנכ"ל חברת בזק
 
רן גוראון (נולד ב-25 בדצמבר 1968) הוא מנהל ישראלי, כיהן כמנכ"ל בזק בין יוני 2022 לאפריל 2024.
ביוגרפיה

גוראון נולד ברחובות, לנעמי, מורה לחינוך מיוחד ומטפלת באומנות, ויאיר גוראון, שעבד במכון וולקני. הוא הבכור מבין ארבעה אחים. אחותו, יעל גוראון, כיהנה כמפמ"רית אזרחות במשרד החינוך. נשוי למיכל ולהם שתי בנות, מתגורר ברעננה.
בצבא שירת בגדוד 50 של חטיבת הנח"ל. גוראון למד באוניברסיטה העברית והוא בעל תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים ותואר שני במנהל עסקים (MBA). בשנת 2024 השלים את תוכנית המנהלים AMP בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד. גוראון ידוע גם כמטפס הרים חובב, ובין הישגיו שהתפרסמו, טיפוס לפסגת הקילימנג'רו ולפסגת המון בלאן.
בשנת 2002 מונה לסמנכ"ל השיווק של ברק 013. עם פרישתו בשנת 2005, מונה לסמנכ"ל השיווק בבזק, כאשר במסגרת תפקידו אף זכה בתואר "איש השיווק של השנה" לשנת 2009, לאחר שהוביל וניהל את מהלך המיתוג מחדש של בזק. בשנת 2011 מונה למשנה למנכ"ל בזק. בשנת 2015 אישר דירקטוריון בזק את מינויו של גוראון לתפקיד מנכ"ל פלאפון, ובהמשך למנכ"ל חברת בזק בינלאומי וחברת Yes. במשך 4 שנים גוראון ניהל את כל שלוש החברות במקביל (פלאפון, yes ובזק בינלאומי - הנקראות חברות אלפא) במטרה להוביל מהלך התייעלות בקבוצה. במהלך כהונתו כמנכ"ל השיקה פלאפון לראשונה בישראל את רשת דור 5, ו-yes השיקה את המעבר לתוכן על גבי האינטרנט (IP) ולא רק באמצעות לווין.
ב-12 במאי 2022 נבחר למנכ"ל קבוצת בזק. מינויו נכנס לתוקף ביוני 2022.
בתקופתו כמנכ"ל בזק עברה החברה את רף שני מיליון משקי הבית בישראל אליהם נפרסה תשתית של סיבים אופטיים. הכנסות בזק קווי לשנת 2023, בעת ניהולו, עמדו על 4.4 מיליארד ש"ח כשהרווח הנקי המתואם, חצה את רף המיליארד ש"ח.
ב-25 בפברואר 2024 הודיע גוראון על פרישתו מתפקידו כמנכ"ל, לאחר שנתיים בתפקיד ו-18 שנים סה"כ בתפקידי ניהול בקבוצה. במקום גוראון מונה ניר דוד למנכ"ל בזק
גוראון עומד בראש ועד הנאמנים של קרן המלגות יאיר גוראון (ע"ש אביו). קרן המלגות הפעלת בשיתוף מועצה אזורית ערבה תיכונה, עליה הצהיר בראיונות רבים שמהווה מקור לגאווה עבורו, מעניקה מדי שנה מלגות-מחקר בהיקף של עשרות אלפי שקלים, לסטודנטים אקדמאים לתואר שני ושלישי ולחוקרים מצטיינים במסגרת עבודת פוסט-דוקטורט, בתחומי מדעי הטבע והסביבה וחקר הערבה והמדבר, וכן מלגות לתלמידים מצטיינים מבתי הספר בערבה וסביבתה.
הערות שוליים

1 2   רפאלה גויכמן, רן גוראון מונה למנכ"ל בזק, באתר TheMarker‏, 12 במאי 2022
1 2  דיאנה בחור ניר, "בצבא, כשפחדתי מאוד מהצניחה השנייה, אבא הפתיע והכריז: "סידרתי שאצטרף אליך לצניחה", באתר כלכליסט, 7 ביולי 2016
↑   אמיתי זיו, סבב מינויים בפלאפון: סמנכ"ל שיווק וסמנכ"ל הנדסה חדשים, באתר TheMarker‏, 5 בינואר 2016
↑  מנכ"ל בזק לשעבר על המחאה נגד ישראל: "היקף קטן ולא משמעותי", באתר אייס, 2 ביוני 2024
↑    רן גוראון, בפסגת הקילימנג'רו, באתר "ידיעות אחרונות", 10 במאי 2016
↑  שלומי דונר, רן גוראון - סמנכ"ל השיווק החדש של בזק, באתר ynet, 28 בנובמבר 2005
↑  מיכל תוסייה כהן, איש השיווק של 2009: רן גוראון, סמנכ"ל השיווק של בזק, באתר כלכליסט, 18 בינואר 2010
↑  מירב קריסטל, איש השיווק של 2009: סמנכ"ל השיווק של בזק, באתר ynet, 17 בינואר 2010
↑  גד פרץ, ‏סמנכ"ל השיווק של בזק, רן גוראון, מונה למשנה למנכ"ל, באתר גלובס, 16 במרץ 2011
↑  יניב הלפרין, ‏רן גוראון, משנה למנכ"ל בזק – מונה למנכ"ל פלאפון, באתר "אנשים ומחשבים"
↑   נתי טוקר, בזק סגרה משולש: רן גוראון מונה גם למנכ"ל בזק בינלאומי, באתר TheMarker‏, 20 בדצמבר 2018
1 2  שירי חביב ולדהורן, ‏עם 30 מיליון שקל בכיס: מה עומד מאחורי העזיבה החדשה בשוק ההון?, באתר גלובס, 25 בפברואר 2024
↑  אחרי שנתיים בתפקיד: מנכ"ל בזק רן גוראון פורש, באתר ynet, 25 בפברואר 2024
↑  ישראל וולמן, מנכ"ל בזק היוצא: "סם החיים הוא להפתיע - להביא חידושים ולא לחכות שהשוק יכתיב לך אותם", באתר ynet, 4 באפריל 2024
↑  מנכ"ל בזק ניר דוד, באתר בזק
↑  קרן יאיר גוראון
↑  מענק מיוחד של 90,000 שקל: מנכ"ל בזק מחלק מלגות, באתר אייס, 4 במרץ 2024
↑  קרן המלגות על שם יאיר גוראון | Arava
פול מקגראת'

פול מקגראת' (באנגלית: Paul McGrath; נולד ב-4 בדצמבר 1959 באילינג) הוא כדורגלן עבר אירי ששיחק בעמדת הבלם.
מקגראת' שיחק לאורך רוב הקריירה באנגליה, ורשם קדנציות ארוכות במדיהן של מנצ'סטר יונייטד ואסטון וילה. לצד יכולת גבוהה מאוד כבלם, שאף זיכתה אותו ב-1993 בתואר כדורגלן השנה בליגה האנגלית מטעם התאחדות הכדורגלנים, זכור מקגראת' גם בגלל הבעיות מהן סבל מחוץ למגרש, בהן אלכוהוליזם ופציעות ברכיים חוזרות ונשנות.
לזכותו של מקגראת' 83 הופעות ושמונה שערים במדי נבחרת אירלנד, אותה ייצג בטורניר יורו 1988 ובטורנירי המונדיאל ב-1990 ו-1994.
קריירת משחק > חיים מוקדמים ותחילת הקריירה

פול מקגראת' נולד באילינג, לונדון לאם אירית ואב ניגרי. אביו נעלם זמן קצר לאחר תחילת ההריון, ואמו, שחששה מתגובתו של אביה להבאת הילד מחוץ לנישואים ולמערכת היחסים המעורבת עם בחור כהה עור, נסעה בהיחבא לאילינג על מנת ללדת. בגיל ארבעה שבועות מסרה בטי מקגראת' את בנה למשפחה אומנת.
בגיל חמש הושב מקגראת' לאמו לאחר שמשפחתו האומנת התקשתה בגידולו. לאחר מספר ימים נמסר פול על ידי אמו לבית יתומים. עד שהגיע לבגרות נדד מקגראת' בין בתי יתומים שונים, כשהוא זוכה לביקורים קבועים מצדן של אמו ואחותו.
ככדורגלן, מקגראת' החל את דרכו כנער בקבוצת פירס רוברס ואחריה דאלקי יונייטד, שמדיה כבר זכה למעקב מצד סקאוטים של מועדון הפאר מנצ'סטר יונייטד. בהיותו שחקן נוער חובבני עבד מקגראת' במפעל למתכת וכמאבטח בעיר דבלין, עד שלבסוף חתם על חוזה מקצועני עם קבוצת סנט פטריק אתלטיק מליגת העל האירית ב-1981.
מקגראת' שיחק בקבוצה במשך עונה אחת בלבד, עונת 1981/1982, שהייתה היחידה שלו בליגה האירית. מקגראת' הצטיין באותה העונה, ואף זכה בתואר כדורגלן העונה באירלנד מטעם התאחדות הכדורגלנים. בסך הכול כבש מקגראת' ארבעה שערי ליגה ב-26 הופעות במדיה של סנט פטריק, בטרם עזב לאנגליה.
קריירת משחק > מנצ'סטר יונייטד

העונה המוצלחת בליגה האירית הובילה את מקגראת' לחתימה במועדון הפאר מנצ'סטר יונייטד בהובלתו של רון אטקינסון, לקראת עונת 1982/1983. בשתי עונותיו הראשונות התקשה מקגראת' לתפוס מקום של קבע בהרכב, והתנדנד בין עמדת הבלם לעמדת הקשר האחורי. לבסוף פרץ מקגראת' לתודעה בעונת 1984/1985. באותה העונה היה שותף לזכייתה של היונייטד בגביע האנגלי, עם ניצחון 1-0 בהארכה על אברטון בגמר. הבלם ששיחק לצידו של מקגראת', קווין מוראן, היה למורחק הראשון בתולדות גמר הגביע האנגלי, מקגראת' סייע לקבוצתו לשמור על רשת נקייה, והפגין יכולת גבוהה שזיכתה אותו בתואר השחקן המצטיין של המשחק.
בנובמבר 1986 הוחלף אטקינסון באלכס פרגוסון, שכבר עם הגעתו למועדון היה מודאג מבעיות שתיית האלכוהול התכופה של חלק משחקניו, בהם מקגראת' עצמו, חברו הקרוב נורמן וייטסייד, ובריאן רובסון. סביב נושא השתייה והכושר הגופני נוצרו מחלוקות בין המאמן לבין מקגראת', ועם זאת, בתחילת דרכו של פרגוסון שמר מקגראת' על מקומו כשחקן הרכב קבוע והוסיף להפגין יכולת גבוהה במרכז ההגנה כאשר שיחק. הפציעות החוזרות ונשנות מהן סבל ובעיית האלכוהוליזם ממנה הוסיף מקגראת' לסבול, הביאה את פרגוסון ומנצ'סטר להציע לבלם חבילת פרישה מוקדמת כבר כשהיה בן 29. החבילה כללה פיצוי בסך 100 אלף ליש"ט בנוסף למשחק הוקרה מטעם המועדון. מקגראת' סירב להצעה, מה שהביא את פרגוסון לנסות ולמכור את הבלם, שסיים את דרכו בקבוצה עם תום עונת 1988/1989. בסך הכול בשבע עונות במדי מנצ'סטר רשם מקגראת' 163 הופעות ליגה, בהן כבש 12 שערים.
קריירת משחק > אסטון וילה

על אף הצעה מצד מאמנו לשעבר אטקינסון שאימן אז את שפילד ונסדיי, חתם מקגראת' באסטון וילה. העסקה התבצעה ב-3 באוגוסט 1989, לקראת עונת 1989/1990, והוערכה בכ-400 אלף ליש"ט. על אף הפציעות שליוו אותו עוד מימיו ביונייטד, הפגין מקגראת' יכולת גבוהה לאורך כל תקופתו באסטון וילה וזכה להערכה גבוהה הן מחבריו והן מאוהדי הקבוצה. כבר בעונת הבכורה תחת המאמן גרהאם טיילור, הייתה קרובה אסטון וילה לזכייה באליפות אנגליה, כשסיימה שנייה בלבד אחרי ליברפול.
עזיבתו של טיילור בתום העונה לטובת אימון אנגליה הביא לירידה תלולה ביכולתה של הקבוצה, ועם זאת שמר מקגראת' על מקומו הקבוע בהרכב והיה מהטובים בשורות קבוצתו. לאחר עונה קשה בתחתית, שב מקגראת' לשתף פעולה עם אטקינסון, מאמנו הראשון במנצ'סטר. בעונת 1992/1993, עונתה הראשונה של הפרמייר ליג, סיימה אסטון וילה כסגנית האלופה פעם נוספת, הפעם תחת מנצ'סטר יונייטד. מקגראת' הפגין יכולת גבוהה מאוד באותה העונה, וההערכה מצד חבריו למקצוע התבטאה בתואר כדורגלן השנה בליגה האנגלית מטעם התאחדות הכדורגלנים, שהוענק למקגראת' בסיום אותה העונה. התואר בלט במיוחד בהתחשב בעובדה כי הוא הוענק לשחקני הגנה לעיתים נדירות, ומקגראת' היה לשחקן ההגנה האחרון שזכה בתואר עד לזכייתו של ג'ון טרי ב-2005.
עונה לאחר מכן, בעונת 1993/1994, הניף מקגראת' תואר ראשון עם אסטון וילה, כשקבוצתו זכתה בגביע הפוטבול ליג. מקגראת' פתח בהרכב קבוצתו בגמר מול קבוצתו לשעבר, מנצ'סטר יונייטד, בו ניצחה אסטון וילה בתוצאה 3-1. שנתיים אחר כך זכו מקגראת' וקבוצתו בגביע הליגה פעם נוספת, הפעם לאחר 3-0 על לידס יונייטד בגמר. בתום העונה סיים מקגראת' את דרכו בקבוצה, לאחר שבע עונות מוצלחות בהן ערך 253 הופעות ליגה וכבש תשעה שערים. הוא נחשב עד היום לאחד מגדולי שחקני הקבוצה בכל הזמנים.
קריירת משחק > שלהי הקריירה

לקראת עונת 1996/1997 הצטרף מקגראת' בן ה-37 לדרבי קאונטי, בעונתה הראשונה בפרמייר ליג. באותה העונה ערך מקגראת' 24 הופעות ליגה, וסייע לקבוצתו לסיים את העונה במקום ה-12 בטבלה.
בתחילת עונת 1997/1998 הושאל לחודשיים לשפילד יונייטד מליגת המשנה, במה שהייתה התנסותו הראשונה בקבוצה שאינה מהליגה הבכירה. לאחר שבע הופעות בחודשיים של השאלה, עבר בהעברה חופשית לשפילד. הוא הוסיף חמש הופעות ליגה נוספות, ומשחקו האחרון היה בחודש נובמבר של אותה העונה. בסיום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 39.
קריירת משחק > נבחרת אירלנד

מקגראת' ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אירלנד ב-5 בפברואר 1985, תחת המאמן אואן הנד, במשחק ידידות מול איסלנד בדבלין. מקגראת' עלה כמחליף בדקה העשירית של ההתמודדות, במשחק בו נוצחה נבחרתו 2-1.
תחת המאמן ג'ק צ'רלטון, היה מקגראת' לחלק מהנבחרת שהובילה את הכדורגל האירי לתקופה מוצלחת. עומס הכישרונות בחלק האחורי של הנבחרת האירית, ומנגד היכולת הגבוהה של מקגראת', הביאו להצבתו של מקגראת' בעיקר בקישור האחורי בתחילת דרכו בנבחרת. עם שמונה הופעות במסגרת מוקדמות יורו 1988, סייע מקגראת' לנבחרתו להעפיל לראשונה לטורניר גמר ראשון כלשהו. מקגראת' זומן על ידי צ'רלטון לסגל לקראת טורניר יורו 1988 בגרמניה המערבית, ופתח במרכז הקישור האירי בניצחון המפתיע 1-0 על אנגליה במשחק הפתיחה. מקגראת' לא שותף בשוויון 1-1 מול ברית המועצות, ושב להרכב בהפסד 1-0 להולנד במשחק הנעילה של הבית. אירלנד לא העפילה לשלב הבא, לאחר שסיימה במקום השלישי בבית.
לאחר ההשתתפות ההיסטורית ביורו, הוביל צ'רלטון את אירלנד למונדיאל 1990 באיטליה, הראשון בתולדות הנבחרת. מקגראת', עם חמש הופעות בטורניר המוקדמות, זומן על ידי צ'רלטון לסגל האירי. מקגראת', עדיין בחוליית הקישור, לא החמיץ אף דקת משחק של אירלנד בטורניר, ושיחק לכל אורך חמשת משחקיה. אירלנד פתחה עם שלוש תוצאות תיקו, כשפתחה עם 1-1 מול אנגליה, המשיכה בשוויון 0-0 מול מצרים, ובמשחק השלישי נפרדה בשוויון 1-1 מול הולנד. על אף שסיימה את שלב הבתים ללא ניצחון, העפילה אירלנד לשמינית הגמר מהמקום השני בבית. בשלב זה פגשה אירלנד את רומניה, במשחק שהסתיים בשוויון 0-0 לאחר הארכה. מקגראת' לא היה שותף בדו-קרב הפנדלים, שהסתיים בתוצאה 5-4 לזכות האירים. אירלנד סיימה את דרכה בטורניר בשלב רבע הגמר מול איטליה, בו ניצחה המארחת 1-0.
ב-1992 רשם מקגראת' ארבע הופעות כקפטן הנבחרת, עם פרישתו של מיק מקארתי. עם תשע הופעות במוקדמות מונדיאל 1994, ועדיין תחת צ'רלטון, העפיל מקגראת' עם נבחרתו למונדיאל שני ברציפות. הוא זומן לטורניר הגמר על ידי צ'רלטון, והשתתף בטורניר על אף שסבל מכאבים בעקבות וירוס בכתף. משחק הפתיחה של אירלנד בטורניר הסתיים בניצחון 1-0 על איטליה, במה שנחשב לאחד ממשחקיו הטובים של מקגראת' במדי אירלנד. במהלך המשחק, ועל אף שסבל מכאבים קשים בברכיו ובכתפו, עצר מקגראת' את רוברטו באג'ו, אז מטובי החלוצים בעולם. זכורה התקפה אחת של האיטלקים בה בלם מקגראת' פעמיים את באג'ו, וכשהוא על ברכיו עצר בפניו בעיטה של רוברטו סיניורי. אירלנד ומקגראת' נוצחו 2-1 על ידי מקסיקו במשחק השני, וסיימו בשוויון 0-0 מול נורווגיה. מקגראת' פתח גם בהפסד 2-0 להולנד בשמינית הגמר, שסיים את דרכה של אירלנד בטורניר.
מקגראת' עוד הספיק לרשום עשר הופעות בקמפיין מוקדמות יורו 1996, שהסתיים בהדחה בפלייאוף על ידי ההולנדים. משחקו האחרון במדי אירלנד היה ב-11 בפברואר 1997, בשוויון 0-0 מול ויילס במשחק ידידות. הוא סיים את דרכו בנבחרת כאחד מגדולי שחקניה בכל הזמנים, עם 83 הופעות בהן כבש שמונה שערים.
תארים

הגביע האנגלי: 1984/1985
גביע הפוטבול ליג (2): 1993/1994, 1995/1996
תארים אישיים
כדורגלן השנה בליגה האנגלית (התאחדות שחקני הכדורגל): 1992/1993
כדורגלן השנה בליגה האירית (התאחדות שחקני הכדורגל): 1981/1982
חבר בהיכל התהילה של הכדורגל האנגלי (החל מ-2015)
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | בגביע> הופעות | בגביע> שערים | בגביע הליגה> הופעות | בגביע הליגה> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1981/1982 | סנט פטריק אתלטיק | אירלנדליגת העל האירית | 26 | 4 |  |  |  |  | 26 | 4 |
| 1982/1983 | מנצ'סטר יונייטד | אנגליההליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 14 | 3 | 1 | 0 | 1 | 0 | 16 | 3 |
| 1983/1984 | מנצ'סטר יונייטד | אנגליההליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 9 | 1 | 0 | 0 | 3 | 0 | 12 | 1 |
| 1984/1985 | מנצ'סטר יונייטד | אנגליההליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 23 | 0 | 7 | 2 | 2 | 0 | 32 | 2 |
| 1985/1986 | מנצ'סטר יונייטד | אנגליההליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 40 | 3 | 4 | 0 | 9 | 1 | 53 | 4 |
| 1986/1987 | מנצ'סטר יונייטד | אנגליההליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 35 | 2 | 1 | 0 | 4 | 0 | 40 | 2 |
| 1987/1988 | מנצ'סטר יונייטד | אנגליההליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 22 | 2 | 0 | 0 | 2 | 1 | 24 | 3 |
| 1988/1989 | מנצ'סטר יונייטד | אנגליההליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 20 | 1 | 5 | 0 | 1 | 0 | 26 | 1 |
| 1989/1990 | אסטון וילה | אנגליההליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 35 | 1 | 5 | 0 | 7 | 0 | 47 | 1 |
| 1990/1991 | אסטון וילה | אנגליההליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 35 | 0 | 2 | 0 | 7 | 0 | 44 | 0 |
| 1991/1992 | אסטון וילה | אנגליההליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 41 | 1 | 5 | 0 | 2 | 0 | 48 | 1 |
| 1992/1993 | אסטון וילה | אנגליהפרמייר ליג | 42 | 4 | 4 | 0 | 4 | 1 | 50 | 5 |
| 1993/1994 | אסטון וילה | אנגליהפרמייר ליג | 30 | 1 | 2 | 0 | 12 | 0 | 44 | 1 |
| 1994/1995 | אסטון וילה | אנגליהפרמייר ליג | 40 | 0 | 2 | 0 | 7 | 0 | 49 | 0 |
| 1995/1996 | אסטון וילה | אנגליהפרמייר ליג | 30 | 2 | 4 | 0 | 6 | 0 | 40 | 0 |
| 1996/1997 | אסטון וילה | אנגליהפרמייר ליג | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 |
| 1996/1997 | דרבי קאונטי | אנגליהפרמייר ליג | 24 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 26 | 0 |
| 1997/1998 | שפילד יונייטד | אנגליההליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 12 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 14 | 0 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 478 | 25 | 44 | 2 | 70 | 3 | 592 | 30 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת אירלנד> שנה | נבחרת אירלנד> הופעות | נבחרת אירלנד> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1985 | 7 | 0 |
| 1986 | 6 | 1 |
| 1987 | 7 | 2 |
| 1988 | 6 | 0 |
| 1989 | 7 | 1 |
| 1990 | 9 | 0 |
| 1991 | 7 | 1 |
| 1992 | 8 | 1 |
| 1993 | 6 | 1 |
| 1994 | 8 | 0 |
| 1995 | 9 | 1 |
| 1996 | 2 | 0 |
| 1997 | 1 | 0 |
| סה"כ | 83 | 8 |
חופמי תלת-צווארון

| חופמי תלת-צווארון |
| --- | --- |
 חופמי תלת-צווארון
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חופמיים
סוג:: חופמי
מין:: חופמי תלת-צווארון
שם מדעי
 Charadrius tricollaris ‏וייו, 1818

חופמי תלת-צווארון  (שם מדעי: Charadrius tricollaris) הוא מין של חופמי קטן, בעל תפוצה נרחבת ברוב מזרח ודרום אפריקה ומדגסקר, וניתן למצוא אותו בעיקר בנהרות, בריכות ואגמים. מין זה לעיתים רבות נצפה בתור פרט בודד, אך לעיתים הוא מתלהק ללהקות קטנות. הוא צד חרקים, תולעים וחסרי חוליות אחרים. הוא דוגר על הקרקע, כמו מרבית מיני החופמים. קריאתו החופמי תלת-צווארון היא שריקה חדה.
ב-12 באפריל 2020 אותר לראשונה חופמי תלת-צווארון בישראל, בבריכות הדגים של קיבוץ מעיין צבי. במערב הפלארקטי היה מוכר עד אז רק ממצרים, שם נצפה מספר פעמים מאז 1993. ב-2009 נמצא זוג עם 2 צעירים, ומאז נצפה מקנן בקביעות.
תיאור

אורכו של החופמי תלת-הצווארון הבוגר הוא כ-18 סנטימטרים. יש לו זנב וכנפיים ארוכות שמבדילות אותו משאר החופמיים. חלקו העליון הוא חום, וחלקו התחתון הוא לבן חוץ משני פסים שחורים על החזה אשר מופרדים על ידי פס לבן ונותנים למין זה את שמו.
דגם הראש בולט. עם כיפה שחורה, פס גבה לבן שנמתח מהמצב הלבן עד לאחורי הצוואר, ופנים אפורות אשר נעשות חומות בצוואר. טבעת העין ובסיס המקור השחור אדומים.
הזוויגים זהים, ואין הבדל בין הזכר לנקבה אשר ניתן לראותו בשדה.
הערות שוליים

↑  חופמי תלת-צווארון באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  אילנה קוריאל, לראשונה: חופמי תלת צווארון נצפה בישראל, באתר ynet, 13 באפריל 2020
↑  Haas, Marcel & Legrand, Vincent & Monticelli, David., Three-banded Plovers breeding at Aswan, Egypt, in 2009, Dutch Birding 32(2):126-128
ישיבת תורת חיים (מוסקבה)

ערך זה עוסק בישיבת תורת חיים במחוז מוסקבה. אם התכוונתם לישיבת תורת החיים ביד בנימין, ראו .
| --- | --- |

 ישיבה
 השתייכות:  חרדים ליטאים
 תקופת הפעילות:  1989–הווה (כ־35 שנים)
 מייסדים:  הרב משה סולובייצ'יק הרב אלכסנדר אייזנשטט
 בעלי תפקידים
 ראש הישיבה:  הרב משה לבל
 מיקום
 מיקום:  מחוז מוסקבה, רוסיה
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  55°37′48″N 38°10′24″E﻿ / ﻿55.629941974901°N 38.173253320957°E﻿ / 55.629941974901; 38.173253320957
  (למפת מחוז מוסקבה מוגדלת) בלאשיחה חימקי פודולסק קורוליוב קולומנה סרפוחוב אורחובו זויבו  סרגייב פוסאד קלין דובנה ולדימיר ריאזאן טולה קלוגה ס. טבר ירוסלבל איוואנובו מוסקבהישיבת תורת חיים(למפת מחוז מוסקבה רגילה) בלאשיחה חימקי פודולסק קורוליוב קולומנה סרפוחוב אורחובו זויבו  סרגייב פוסאד קלין דובנה ולדימיר ריאזאן טולה קלוגה ס. טבר ירוסלבל איוואנובו מוסקבהישיבת תורת חיים
 
תלמידי הישיבה בפתח הישיבה בשנות התשעים
ישיבת תורת חיים (Торат Хаим) היא ישיבה חרדית-ליטאית הממוקמת בפרברי העיר מוסקבה, בירת רוסיה.
תולדות הישיבה

בשנת תשמ"ט (1989), כשהשלטון הקומוניסטי בברית המועצות החל להתרופף, נשלחו למוסקבה, ביוזמתו של הרב משה סולובייצ'יק מציריך, הרב אלכסנדר אייזנשטט והרב יצחק זילבר לבדיקת האפשרות להקמת הישיבה במקום. בהמשך הקים הרב סולובייצ'יק בציריך ועד במטרה לנהל את פעילות הישיבה.
במשך שנותיה שינתה הישיבה את פניה ואת מיקומה כמה וכמה פעמים. תחילה שכנה בדירות שונות בעיר מוסקבה, ובהמשך התמקמה במתחמים שיועדו לבתי הבראה, מחוץ לעיר. היום שוכנת הישיבה באזור כפרי, בבניין שנרכש לשם כך, בסמוך לכפרים פפובקה וחריפן בראיון רמנסקי שבמחוז מוסקבה.
הרב יצחק זילבר נהג להגיע לישיבה בחגים - פסח וסוכות. בשנותיו האחרונות היה מגיע אליה בפסח הרב משה שפירא.
הר"מים בישיבה הם רבנים מישראל המגיעים במהלך השנה לתקופות של שבועיים בכל חודש ומתחלפים ביניהם. בעבר לימדו בה הרבנים: שמעון פוזנר (שאף שימש בה כראש ישיבה), אלכסנדר אייזנשטט, דוד קרוגר, יעקב סקובן, שמעון סוסקין, צבי פטלס ואלכסנדר חייט. נכון ל-2013 מלמדים הרבנים: מרדכי קולביאנסקי, אליהו טבגר, אליהו נחמן ווגנפירר, ומשה אקסלרוד.
לאחר פטירת הרב משה סולובייצ'יק ופירוק הוועד בציריך התמנה הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן לנשיא הישיבה, והרב משה לבל לתפקיד ראש הישיבה. מנהל הישיבה הוא הרב אלכסנדר אייזנשטט.
הלימודים בישיבה מיועדים לצעירים, תושבי חבר המדינות. נכון ל-2013 לומדים בה כשישים תלמידים. הם מגיעים אליה, בדרך כלל, אחרי סיום הלימודים בבית הספר בגיל 17–20. כרוב רובם של יהודי ברית המועצות לשעבר, מגיעים התלמידים אליה ללא רקע תורני כלשהו ואף ללא ידיעת השפה העברית. הם שוהים בה 3–4 שנים בממוצע. רובם נשלחים לאחר מכן לישיבות חרדיות בישראל, אנגליה וארצות הברית, וחלקם ממשיכים את לימודם בכולל במוסקבה.
תוכנית הלימודים בישיבה דומה לתוכנית הלימודים בישיבות וכוללת שיעורים בגמרא בחומש, בהלכה ובמוסר. היום מחולק לשלושה סדרי לימוד עצמי בחברותא והתלמידים מחולקים לפי רמות.
התלמידים יוצאים לביתם, לתקופת בין הזמנים, רק פעמיים בשנה - שבועיים אחרי פסח ושבועיים אחרי סוכות. בשאר ימות השנה, כולל חגים, נמצאים התלמידים בישיבה. יהודים רבים מתושבי מוסקבה והסביבה נוהגים להגיע לישיבה לשבתות ולחגים כדי לשמוע את השיעורים והשיחות הנמסרים בימים אלה.
בכל שנה עורכת הישיבה בחול המועד סוכות בירושלים כנס למאות בוגריה בישראל. חלק מבוגרי הישיבה עוסקים בהרבצת תורה ובקירוב רחוקים ברוסיה ובישראל - במסגרת הארגון "תולדות ישורון", בכולל "ברכת יצחק" במוסקבה, בכולל בסראטוב, בישיבה ליוצאי רוסיה בווינה ועוד.
בשנת 2006 הוציא הרב צבי פטלס ספר ברוסית בשם "המאושרים - יומנו של מלמד". הספר מתאר ברובו את הווי החיים בישיבה מנקודת ראותו של ר"מ בישיבה, החל משנותיה הראשונות סמוך לנפילת ברית המועצות.
תלמידי הישיבה בתחילת שנות התשעים.
הרב משה לבל במרכז. מימין יושב רייכמן.
לימוד בישיבה. יושב בקצה השולחן הרב צבי פטלס.
חתונה של אחד מבני הישיבה
תלמידי הישיבה מאזינים לשיעור גמרא (ה'תשע"א - 2011)