stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאומטיכתידיים

| תאומטיכתידיים |
| --- | --- |
 Lasiognathus amphirhamphus
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: חכאים
תת־סדרה:: Ceratioidei
משפחה:: תאומטיכתידיים
שם מדעי
 Thaumatichthyidae

תאומטיכתידיים (שם מדעי: Thaumatichthyidae) היא משפחת דגי גרם מסדרת החכאים, אשר חיים רק במצולות הים ברחבי כל האוקיינוסים. משפחה זו כוללת שני סוגים ובהם 8 מינים. משפחה זו קרובה מעט למשפחת החכאים אונירודיים. דגים אלה קטנים יחסית באורך של 7.5 עד 15.5 סנטימטרים וכמו אצל חכאים אחרים הנקבות גדולות יותר מהזכרים.
המאפיין העיקרי שלהם הוא מבנה הלסתות המגושמות והארוכות יחסית שבהן שורות של שיניים מחודדות דמויות ניבים שמיועדות בעיקר לתפיסת טרף של דגים ודיונונים השוחים בקרבתם. כמו שאר החכאים הם מפתים טרף באמצעות איבר זוהר - תוצאה של נהורנות, בקצה "חכה" מאחד מקוצי סנפיר הגב שלהם.
אצל בני הסוג Thumatichthys הפיתיון מוצב ממש מתחת ללסת העליונה, כלומר בתוך פיהם. אצל הסוג Lasiognathus הפיתיון הקרן של החכה מוצבת מעל הלסתות ומשתלשלת מטה, גם נמוך יותר מטווח הלסתות, אך הם יכולים להרקיד את הפיתיון כדי שיצוף באזור הלסתות.
מיון

סוג Lasiognathus
מין Lasiognathus amphirhamphus
מין Lasiognathus beebei
מין Lasiognathus dinema
מין Lasiognathus intermedius
מין Lasiognathus saccostoma
מין Lasiognathus waltoni
סוג Thaumatichthys
מין Thaumatichthys axeli
מין Thaumatichthys binghami
מין Thaumatichthys pagidostomus
שיבי קלר

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1971 (בן 53) חיפה, ישראל
 שם לידה:  אלישיב קלר
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה
 חברת תקליטים:  הינדיק הפקות
 האתר של שיבי קלר
 
אלישיב (שיבי) קלר (נולד בכ"ד באלול ה'תשל"א, 14 בספטמבר 1971) הוא זמר ויוצר ישראלי.
קורות חייו

אלישיב קלר נולד בחיפה לאביו, הרב מיכאל קלר (בנו של הרב אהרן קלר) ולאמו - מוזיקאית חוזרת בתשובה שעלתה לישראל מארצות הברית.
בצעירותו פגש את הרב שלמה קרליבך ואף שימש כאחד מעוזריו בעת ביקוריו בארץ.
קלר כותב ומלחין את שיריו. בראיון עמו אמר כי אינו מגדיר את עצמו כמוזיקאי, אלא כמלחין ומתפלל, "השירים בדיסק הם תפילה שמוצאת ביטוי במוזיקה". מילות שיריו בחלקן מבוססות על פסוקים ובחלקן פרי עטו בהשראת המקורות היהודיים. את לחניו הוא נוהג לחבר כשהוא נמצא בהתבודדות. לדבריו, "כל הניגונים באים מהתבודדות, מלימוד התורה, מהצדיקים ומלהיות הרבה על קברות הצדיקים".
קלר מתגורר בקריית ארבע ומקורב לחסידות ברסלב.
הערות שוליים

↑  עדי (דוד) אהרון, רב אומן - ריאיון עם הזמר שיבי קלר, ספטמבר 2009
↑  יואב פרידמן, השמעה ראשונה: 2 שירים מהחדש של שיבי קלר, באתר ynet, 21 במרץ 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007500943905171  VIAF: 308279177   WorldCat (עם VIAF): 308279177
שלמה מן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1960 (בן 64 בערך)
 מדינה:  ישראל ישראל
 
שלמה מן (נולד ב-1960) הוא עיתונאי ספורט ישראלי, סופר, פרשן ומבקר תקשורת ספורט. בנוסף עוסק בהיסטוריה צבאית וחקר קרבות, ופרסם מספר ספרים העוסקים בקרבות צה"ל ברמת הגולן במלחמת ששת הימים.
ביוגרפיה

מן התגייס ב-1978 לחטיבת גולני. במהלך הטירונות התגלתה אצלו בעיה רפואית, שבעקבותיה נמנע ממנו לשרת בתפקיד קרבי. מן השלים את השרות הסדיר ככתב ולאחר מכן כעורך ראשי של ביטאון חיל הים, "בין גלים".
מן ערך בעבר את מדור הספורט של מקומון "העיר" ושימש כעורך בעיתון "ידיעות אחרונות". כמו כן, ערך את תוכנית הספורט ספורT.V בטלוויזיה החינוכית הישראלית.
בשנת 2007, עת שימש כעורך במדור הספורט של "מעריב", ירש מהעיתונאים רביב שכטר ועודד קרמר את ניהול הבלוג "עומדים בשער" בתפוז אנשים המבקר את תקשורת הספורט בישראל. מן כתב בבלוג במשך מספר חודשים תחת שם העט "יגרמייסטר". במקביל לעבודתו ב"מעריב", המשיך מן את עבודת קודמיו וביקר בחריפות את תקשורת הספורט בישראל, שלדבריו "הסתאבה, התקלקלה והתמלאה אינטרסים". בעזרת קוראים שהפנו את תשומת לבו ובעזרת הדלפות ממערכות העיתונים ואתרי הספורט, כתב מן ביקורת על עיתונות הספורט במדיות השונות, כולל נגד "מעריב" שבו שימש עורך, ומיקד אותה במשלב הלשוני, בשגיאות כתיב וטעויות דפוס, מידע מוטעה, סיקור מוטה, סיקור או פרשנות הנגועים באינטרס ובשאיפתם של כלי התקשורת להשיג סקופים ובלעדיות על ראיונות המובילה לא אחת לפרסומים כוזבים או כאלה הכוללים חצאי אמיתות.
את עיקר הביקורת בבלוג הפנה מן כלפי אתר הספורט ONE אותו כינה "אתר הריכולים והמסיבות" בשל העיסוק ההולך וגובר ברכילות בתכני האתר ופתיחת מדור "גליצ'ים" שהוקדש כולו לרכילות ספורט, וכן כלפי עורכת התוכן בו, אופירה אסייג שאותה כינה בלעג "גברת התוכן". בפברואר 2008 דרש עורך דין המייצג את ONE מתפוז אנשים להסיר מהבלוג אמירות פוגעניות ולהעביר פיצוי כספי, ובהנחיית היועצת המשפטית של האתר הוסרו מהבלוג מספר פוסטים. עוד באותו חודש, לאחר שחש כי הפלטפורמה שבה הוא כותב מצרה את צעדיו, החליט לסגור את הבלוג. אולם, עורך הדין של ONE דרש ממנו בכל זאת להיחשף ומשלא השיב, תבע אותו האתר, שככל הנראה חשף את זהותו באמצעות כתובת ה-IP בה השתמש. משהבין שנחשף, חשף את דבר הכתיבה בבלוג בפני הממונים עליו במעריב ופוטר מיד.
כחודש לאחר פיטוריו ממעריב החל מן לכתוב טור קבוע באתר "העין השביעית" שתכניו דומים לתכני הבלוג "עומדים בשער". בסוף שנת 2015 יצא לחופשה בת חודשיים בשל קשיים כלכליים שאליהם נקלע האתר.
בפברואר 2015 זכתה אופירה אסייג בתביעת לשון הרע שהגישה נגדו ונגד העיתונאים עודד קרמר ורביב שכטר, ונפסק שקרמר ושכטר יחדיו ישלמו לה פיצוי של 30 אלף ש"ח בתוספת 10,000 ש"ח הוצאות משפט, ומן יישלם פיצוי של 75 אלף ש"ח בתוספת 15 אלף ש"ח הוצאות.
מאז יולי 2013 מן כותב בלוג על קרבות צה"ל ברמת הגולן במלחמת ששת הימים. הבלוג נקרא "נעמוש" על שמו של אחד המוצבים הסוריים שנכבש ב-1967. מאז פורסמו בו קרוב ל-700 פוסטים. ביוזמת הבלוג נערכים מפגשים שנתיים בתל פאחר, בהשתתפות לוחמים ומשפחות שכולות.
מן מתגורר ברעננה. הוא נשוי ואב לשניים.
הערות שוליים

↑  שלמה מן, 	בין גלים ספטמבר 1980.
↑  מעיין כהן, מכתב הגנה שהגיש העיתונאי והבלוגר שלמה מן: "ONE ואופירה אסייג בחרו להלך על הנתבע אימים כדי להשתיקו", באתר TheMarker‏, 10 ביוני 2008
↑  שוקי טאוסיג, פוקחים עין (5), באתר העין השביעית, 4 בינואר 2016
↑  אורן פרסיקו, פגיעה מצטברת ומועצמת, באתר העין השביעית, 23 בפברואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007346398405171  VIAF: 84149841998302841280   WorldCat (עם VIAF): 84149841998302841280
שריון (פוליטיקה)

בפוליטיקה, שִרְיוּן הוא הבטחת מקום ברשימתה של מפלגה המתמודדת בבחירות לנציגיה של מפלגה מסוימת המתמודדת במסגרת אותה רשימה, למגזר מסוים, לאדם מסוים או לבעל תפקיד מסוים.
שריון ברשימה המאגדת מפלגות

שריון מקומות לנציגיה של מפלגה נעשה כאשר הרשימה מאגדת בתוכה מספר מפלגות השומרות על מעמד ומוסדות עצמאיים. רשימת ישראל אחת, שהתמודדה בבחירות לכנסת ה-15, התבססה על מפלגת העבודה, אך מספר מקומות ברשימתה שוריינו לנציגי מפלגות גשר ומימד שהתמודדו עמה ברשימה משותפת. בבחירות לכנסת ה-14 שוריינו ברשימת הליכוד מקומות למפלגות גשר וצומת.
שריון למגזרים

שריון מקום למגזר מסוים נועד להבטיח כי מגזרים שונים באוכלוסייה יזכו לייצוג ברשימת המפלגה. מפלגות המנהיגות בחירות מקדימות, דוגמת הליכוד או העבודה, שריינו ברשימותיהן במערכות בחירות שונות מקומות לנשים, עולים חדשים, מיעוטים או נציגי המחוזות השונים של המפלגה. למשל, בבחירות לכנסת ה-18 שריין הליכוד, בין היתר, את המקום ה-22 ברשימתו לנציג מחוז הצפון ואת המקום ה-23 לנציג המיעוטים, ואילו בעבודה שוריינו, בין היתר, המקום ה-12 לנציג המושבים והמקום ה-13 לנציג הקיבוצים.
במקרים מסוימים החליפה המפלגה את השריון בשיטה אחרת - הבטחת ייצוג. לפי שיטה זו, לא מוקצה מקום מסוים לבן המגזר המסוים, אלא נקבע כי רק אם לא ייבחר אף מועמד מאותו מגזר במקום גבוה יותר מהמקום שנקבע, יוקצה המקום למגזר.
שריון לאדם מסוים

שריון מקום לאדם מסוים נעשה משיקולים פוליטיים פנים-מפלגתיים. מפלגת קדימה שריינה את המקום השני ברשימתה בבחירות לכנסת ה-18 לשאול מופז, העבודה שריינה לשמעון פרס את המקום השלישי ברשימתה בבחירות לכנסת ה-16 והליכוד שריין את המקום השני ברשימתו בבחירות לכנסת ה-17 לסילבן שלום.
לעיתים משוריין מקום מסוים לאדם בשל תפקיד שהוא נושא בו. מקובל כי יו"ר המפלגה אינו מתמודד בבחירות מקדימות על מקום ברשימה, והוא מוצב במקום הראשון בה. באופן מסורתי, שריינה מפלגת העבודה את המקום השביעי ברשימתה למזכ"ל המפלגה, ובעבר שריינה גם מקום למזכ"ל ההסתדרות.
ראו גם

העדפה מתקנת
פריימריז (בחירות מקדימות)
פוליטיקה של ישראל
שוצמאנשאפט

השוצמאנשאפט (בגרמנית: Schutsmannschaft), משטרת העזר (מילולית - "יחידות מגן"; ברבים: Schutzmannschaften, ובקיצור Schuma), הייתה משטרת העזר המשותפת של שוטרים מקומיים, ששירתו באזורי ברית המועצות והמדינות הבלטיות, שכבשה גרמניה הנאצית במבצע ברברוסה במלחמת העולם השנייה. היינריך הימלר, ראש האס אס, הקים את השוצמאנשאפט ב-25 ביולי 1941, והכפיף אותה למשטרת הסדר. עד סוף 1941 שירתו כ-45,000 איש ביחידות השוצמאנשאפט, כמחציתם בגדודים. במהלך 1942 התרחבו השוצמאנשאפטן לכ-300,000 איש, כאשר הגדודים היו פחות ממחצית הכוח המקומי. בשוצמאנשאפטן היו הרבה יותר מקומיים מאשר גרמנים. ברוב המקומות היו בשוצמאנשאפטן בערך עשרה מקומיים על כל גרמני.
גדודי המשטרה המסייעים (Schutzmannschaft-Bataillonen) נוצרו כדי להיאבק בהתנגדות האנטי-נאצית בשטחים הכבושים. רבים מהגדודים הללו השתתפו בביצוע השואה ורצחו עשרות אלפי יהודים. בדרך כלל הגדודים היו יחידות התנדבותיות ולא היו מעורבים ישירות בלחימה. הוקמו כ-200 גדודים. היו כ-21 גדודים אסטונים, 47 לטבים, 26 ליטאים, 11 בלארוסים, 8 טטרים, ו-71 אוקראינים. בכל גדוד היו כ-500 חיילים באופן רשמי, אך מספר החיילים השתנה בין היחידות. אין לבלבל עם גדודי משטרת הסדר הגרמניים המקומיים (SS-Polizei-Batailone) שמשטרת הסדר הקימה בין 1939 ל-1945 והשתתפו אף הם בביצוע השואה.
משטרת הסדר ארגנה את השוצמאנשאפטן לפי לאום (משטרת עזר בלארוסית, משטרת עזר אסטונית, משטרת עזר לטבית, משטרת עזר ליטאית ומשטרת עזר אוקראינית).
ארגון

הגרמנים לא רצו להשתמש במשתפי פעולה מקומיים בקנה מידה גדול מכיוון שאלה נחשבו כלא אמינים ונחותים - תת-אדם. עם זאת, ההתקדמות הגרמנית המהירה בחזית המזרחית ומחסור בכוח אדם אילצו את הגרמנים לשקול מדיניות זו מחדש. ב-25 ביולי 1941 אישר הימלר את הקמתה של השוצמאנשאפט. בתחילה נקראה "משטרת עזר" (Hilfspolizei), אך הגרמנים לא רצו להצמיד לכוח זה תואר משטרתי מכובד. השוצמאנשאפט היה חלק ממבנה המשטרה הגרמנית ועסק במגוון נושאים, כולל פשעים יומיומיים (למעט אלה שנגעו לאזרחים גרמנים). בתחילה, חלק קטן מאנשי העזר המקומיים היו חמושים. בשל פיקוח מוגבל, במיוחד באזורים כפריים, לחברי השוצמאנשאפט היה כוח רב והיו תלונות תכופות על שחיתות והתעללות מצדם.
| אזור | גדודי משטרה | תחנות משטרה | סך הכל | משטרת סדר גרמנית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אוסטלנד | 23,758 | 31,804 | 54,984 | 4,442 |
| אוקראינה | 35,000 | 70,000 | 105,000 | 10,194 |
| מנהל צבאי | 140,000 | 140,000 | 140,000 | 14,194 |
| סך הכל | 299,984 | 299,984 | 299,984 | 28,830 |
בתחילה, השוצמאנשאפט אורגן על בסיס מבני משטרה קיימים וקבוצות אנטי-סובייטיות ספונטניות שנוצרו בתחילת הפלישה הגרמנית לברית המועצות. לדוגמה, בליטא, השוצמאנשאפט קלט יחידות שהקימה הממשלה הזמנית. בשל מעמדה הצבאי למחצה, קשרו הליטאים את גדודי המשטרה עם שאיפותיהם הלאומיות של ליטא העצמאית. הדבר גרם לקרע בשורות הגרמניות: אידאולוגים כמו היטלר והימלר לא ראו מקום ללאומיות הבלטית בתוך הרייך הגרמני הגדול, אך הנאצים נזקקו לשיתוף פעולה מקומי ונאלצו לשמור לפחות על צל של מוסדות לאומיים.
גברים מקומיים הצטרפו לשוצמאנשאפט ממגוון סיבות. לכמה מהם היה ניסיון משטרתי או צבאי, והם רצו עבודה בשכר קבוע שכללה מזון. ההצטרפות למנגנון המלחמה הגרמני סיפקה פריבילגיות והגנות לגברים ולמשפחותיהם (למשל, פטור מעבודות כפייה). תשלומי פנסיה היו זמינים לבני משפחה של ההרוגים בפעולות נגד הפרטיזנים. אחרים הונעו מסיבות אידאולוגיות (אנטישמיות, אנטי-קומוניזם, לאומיות) או מהזדמנויות לבזוז רכוש של יהודים שנרצחו. שבויי מלחמה סובייטים שנתפסו ראו בשירות בשוצמאנשאפט דרך להימנע ממחנות ריכוז. שיקולים כאלה משכו פושעים ואופורטוניסטים אחרים. רובם היו צעירים: ב-1944, כמחצית מהשוצמאנשאפט ליד מיר היו מתחת לגיל 25. הגרמנים התלוננו על חוסר הכשרה, ליקויי משמעת, ובמקרים מסוימים סירבו לספק להם נשק. במהלך 1942, בהתאם לפקודות להרחיב את השוצמאנשאפט, החלו הגרמנים לאלץ גברים להירשם לשירות וביטלו את מגבלות תקופת השירות (בהתחלה גברים נרשמו לתקופת שירות של שנה אחת או שישה חודשים). היה הבדל ניכר בעמדות של מתנדבים נלהבים מתחילת הכיבוש לבין אלה של מגויסים בכפייה מאוחר יותר. כדי להגביר את מהימנותם, הורה הימלר לארגן הכשרה של מש"קים, שתכלול חינוך פוליטי, שנמשך עד שמונה שבועות.
השוצמאנשאפטן כללו ארבעה חלקים:
Schutzmannschaft-Einzeldienst - משטרה קבועה נייחת; שוטרים בערים ובמחוזות.
Schutzmannschaft-Bataillonen - גדודי משטרה ניידים ללוחמת ביטחון נאצית.
Hilfsschutzmannschaft - יחידות מילואים - שבויי מלחמה תחת משמר ועובדי כפייה.
Feuerschutzmannschaft - כוחות כיבוי אש.
גדודי משטרה > ארגון

גדודי המשטרה חולקו על סמך תפקידיהם העתידיים לחמש קטגוריות:
Schutzmannschaft-Front-Bataillonen (קרב)
Schutzmannschaft-Wach-Bataillonen (משמר)
Schutzmannschaft-Ersatz-Bataillonen (מילואים/החלפה)
Schutzmannschaft-Pionier-Bataillonen (הנדסה)
Schutzmannschaft-Bau-Bataillonen (בניין)
לכל גדוד נועדו להיות ארבע פלוגות ובכל אחת 124 איש, אחת עם קבוצת מקלעים ושלוש קבוצות חי"ר. במציאות, המספרים השתנו בהתאם לכל אזור בשטחים הכבושים. על הגדודים הבלטיים (ליטאים, לטביים, אסטונים) פיקד יליד המקום, ובגדודים האוקראינים והבלארוסיים היו מפקדים גרמנים. לגדודים לא היו מדים אחידים, ולעיתים קרובות השתמשו במדים של צבאות לאומיים שלפני המלחמה. הם זוהו על ידי סרט זרוע לבן שעליו היה בדרך כלל הכיתוב Schutzmann, מספר אישי ומיקום. בהוראה מס' 46, היטלר אסר במפורש על שוצמאנשאפט להשתמש בתגי דרגה גרמניים, סמל הנשר וצלב הקרס, או רצועות כתף צבאיות גרמניות. עם זאת, חברי שוצמאנשאפט היו זכאים לפרסים ועיטורים שונים, כולל צלב הברזל וצלב ההצטיינות במלחמה. אנשי שוצמאנשאפט היו חמושים בדרך כלל ברובים סובייטים שהוחרמו ולחלק מהקצינים היו אקדחים. מקלעים שימשו בפעולות אנטי-פרטיזניות ומרגמות הופעלו בשלבים המאוחרים של המלחמה. ככלל, הגדודים קיבלו אספקה בצורה גרועה, ולעיתים חסרו להם מנות מזון, שכן ניתנה עדיפות ליחידות הגרמניות שנלחמו בחזית.
גדודי משטרה > מספרי הגדודים

גדודי השוצמאנשאפט אורגנו לפי לאום: אוקראינים, בלרוסים, אסטונים, ליטאים, לטבים, טטרים. גרמנים ניסו לארגן גדודי משטרה בגנרלגוברנמן, אך לא מצאו מתנדבים ונאלצו להשתמש בכוח לשם הקמת גדוד השוצמאנשאפט הפולני היחיד - 202. לגדודים הוקצו בתחילה מספרים כדלקמן (בסוגריים: מספרים שהוקצו מחדש ב-1942; לא נעשה שימוש בכל המספרים בפועל):
נציבות הרייך (רייכסקומיסריאט) אוסטלנד: גדודים 1 עד 50
משטרת העזר הליטאית: גדודים 1 עד 15 (1–15, 250–265, 301–310)
משטרת העזר הלטבית: גדודים 16 עד 28 (16–28, 266–285, 311–328)
משטרת העזר האסטונית: גדודים 29 עד 40 (29–45, 50, 286–293)
משטרת העזר הבלארוסית: גדודים 41 עד 50 (46–49)
רייכסקומיסריאט מוסקבה: גדודים 51 עד 100
רייכסקומיסריאט אוקראינה : גדודים 101 עד 200
משטרת העזר האוקראינית (כולל יחידות טטריות)
גדודי משטרה > פעילות ותפקיד בשואה

הגדודים לא היו מוגבלים במיקומם וניתן היה להעביר אותם למקומות רחוקים מחוץ לארצם. גיבוש הגדודים היה איטי במיוחד בבלארוס, ולכן מיקומם הראשון של רבים מהם היה בארצם. אחת המשימות הראשונות של הגדודים הייתה הוצאה להורג המונית של יהודים. הגדודים, שהוצמדו לאיינזצגרופן לפי הצורך, ריכזו יהודים, הוציאום להורג וקברו את גופותיהם. למשל, לפי הערכה, השוצמנשאפט הליטאי הרג 78,000 יהודים בליטא ובבלרוס. ההוצאות להורג ההמוניות פסקו ברובן עד סוף 1941. עד אז נעצרה ההתקדמות הגרמנית בברית המועצות ופקידים נאצים שקלו להשתמש בגדודים למשימות צבאיות. פרנץ ולטר שטאלקר ביקש להשתמש בהם כדי לשחרר את הארמייה ה-16 בכיס דמיאנסק. היטלר סירב. בהנחיה מס' 46 מאוגוסט 1942 הוא הסכים לחזק ולהגדיל את השוצמנשאפט, אך להשתמש בו רק ללוחמה ביטחונית נאצית ולמטלות עזר אחרות מאחורי קווי החזית. חלק מהגדודים המשיכו להשתתף בביצוע פשעי השואה (שמירה או חיסול גטאות). כ-12,000 גברים שמרו על עובדי כפייה (שבויים סובייטים, אזרחים, יהודים) שעבדו ב-Durchgangsstrasse IV, דרך מרכזית מלמברג לסטלינו (כיום דונייצק). סוגיית שיתוף השוצמנשאפט בלחימה נדונה מחדש לאחר קרב סטלינגרד. כמה גדודי שוצמנשאפט באסטוניה, לטביה, אוקראינה ומקומות אחרים אורגנו מחדש לדיוויזיות ואפן אס-אס עם סמלים לאומיים.
עריקים היו בעיה קבועה. לדוגמה, כ-3,000 גברים נטשו את השוצמנשאפט הליטאי בין ספטמבר 1943 לאפריל 1944. לאחר המלחמה, רבים מחברי השוצמנשאפט לשעבר ברחו למערב. סקר שנערך בקרב כ-200 גברים כאלה העלה שיותר מ-30% מהם נמלטו מהאזור הסובייטי. השלטונות המערביים גילו פחות עניין בחברי השוצמנשאפט מאשר בנאצים גרמנים ולא העמידו אותם לדין. ברית המועצות רדפה את חברי השוצמנשאפט ולעיתים קרובות גזרה עליהם מוות. לדוגמה, בליטא, 14 גברים נידונו ל-25 שנים בגולאג ב-1948, 8 גברים נידונו למוות ב-1962, ואדם אחד הוצא להורג ב-1979. לאחר התפרקות ברית המועצות, היו כמה חברים לשעבר בשוצמנשאפט שאזרחותם נשללה על ידי ארצות הברית או קנדה וגורשו חזרה למדינותיהם.
דרגות

| אסטונית, לטבית, ליטאית> (יוני 1942) | אסטונית, לטבית, ליטאית> (נובמבר 1942) | אוקראינית, ביילורוסית> (יוני 1942) | אוקראינית, ביילורוסית> (יותר מאוחר) | דרגה שוות ערך במשטרת הסדר | דרגה שוות ערך בצבא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שוצמן | שוצמן | שוצמן | שוצמן | קאדט, חניך (Anwärter) | איש ביטחון (Schütze) |
| תת-טוראי (Unterkorporal) | אוברשוצמן (Oberschutzmann) | תת-טוראי (Unterkorporal) | תת-טוראי (Unterkorporal) | סמל, מש"ק (Unterwachtmeister) | גפרייטר |
| תת-טוראי דרגה שנייה (Vizekorporal) | רווייר-אובר-שוצמן (Revieroberschutzmann) | תת-טוראי דרגה שנייה (Vizekorporal) | תת-טוראי דרגה שנייה (Vizekorporal) | סמל ראשון (Rottwachtmeister) | אוברגפרייטר |
| רב-טוראי | האופט-שוצמן | רב-טוראי | רב-טוראי | רב-סמל (Wachtmeister) | Unteroffizier |
| סמל (Vizefeldwebel) | סמל מחלקה (שטאב-שוצמן) | סמל (Vizefeldwebel) | סמל (Vizefeldwebel) | רב-סמל ראשון (Zugwachtmeister) | פלדוובל |
| רב-סמל פלוגתי (Kompaniefeldwebel) | רב-סמל מחלקתי (Revierstabsschutzmann) | רב-סמל פלוגתי (Kompaniefeldwebel) | רב-סמל פלוגתי (Kompaniefeldwebel) | רב-סמל בכיר (Hauptwachtmeister) | אוברפלדוובל |
| סגן משנה (Zugführer) | סגן משנה (Leutnant) | סגן משנה (Zugführer) | סגן (Oberzugführer) | סרן | סרן |
| סגן (Oberzugführer) | סגן (Oberleutnant) | סגן (Oberzugführer) | סגן (Starshiy Lieutenant) | אובר-לויטננט | אובר-לויטננט |
| סרן (Kompanieführer) | סרן | סרן (Kompanieführer) | סרן (קפיטן) | סרן (Hauptmann) | סרן (Hauptmann) |
| מג"ד (Batallionsführer) | רב-סרן | Bataillonsführer | רב-סרן | רב-סרן | רב-סרן |
|  | אוברסטלויטננט |  |  | אוברסטלויטננט | אוברסטלויטננט |
כוחות מקבילים

המשמר הוולוני - יחידת משטרה משתפת פעולה בבלגיה הכבושה בידי גרמניה
הערות שוליים

1 2  Schiessl 2009, p. 39.
1 2 3 4 5 6 7 8  Breitman 1990.
↑  Dean 2003, p. 60.
1 2 3  Arad 2009, pp. 107–108.
1 2  Browning 2002, p. 257.
↑  Stankeras 2008, p. 459.
1 2  Jurado & Thomas 2012, p. 12.
↑  26 battalions were planned for Estonia, but only 21 were actually formed.
↑  Jurado & Thomas 2012, p. 20.
↑  Bubnys 1991.
↑  The short-lived 13 battalions of the Lithuanian Territorial Defense Force were numbered as Schutzmannschaft battalions 241–243 and 301–310, but the force is usually not included in discussions about the Lithuanian Schutzmannschaft.
↑  Jurado & Thomas 2012, p. 36.
1 2  Abbott 1983, pp. 15–16.
↑  Abbott & Pinak 2012, p. 38.
↑  Goldhagen 2007, pp. 181–282.
1 2 3 4  Dean 2003, p. 69.
↑  Schiessl 2009, p. 38.
1 2  Arad 2009, p. 106.
↑  Dean 2003, pp. 70–71.
↑  Bubnys 1998, pp. 133–134.
1 2 3  Schiessl 2009, pp. 41–43.
1 2  Dean 2003, p. 73.
↑  Dean 2003, pp. 66–67.
↑  Bubnys 1998, p. 116.
↑  Dean 2003, p. 72.
↑  Arad 2009, p. 109.
1 2 3 4  Abbott 1983, p. 15.
↑  Stankeras 2008, p. 465.
↑  Bubnys 2017, p. 304.
↑  Dean 2003, p. 68.
↑  Bubnys 1998, pp. 126–127.
↑  Niewiński 2005, p. 491.
↑  Stankeras 2008, pp. 464–465.
↑  Bubnys 2000, p. 32.
↑  Dean 2003, p. 66.
↑  Schiessl 2009, p. 46.
↑  Angrick 2008, pp. 212, 218.
↑  Bubnys 1998, p. 138.
↑  Rudling 2011.
↑  Stoliarovas 2008, pp. 63–64.
↑  Stoliarovas 2008, pp. 65–66.
1 2 3  Niglas & Hiio 2006, p. 833.
1 2 3  Mollo 1992, pp. 24–26.
אנשי גדוד 115 - שוצמאנשאפט אוקראיני - אוחזים בדגל עם סמל אוקראינה
תאומים (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  איוון רייטמן 
 הופק בידי:  איוון רייטמן 
 תסריט:  ויליאם דוויס ויליאם אוסבורן טימוטי האריס הרשל ווינגרוד
 עריכה:  דון קמבן, שלדן קאן 
 שחקנים ראשיים:  ארנולד שוורצנגר דני דה ויטו קלי פרסטון נחמיה פרסוף מורי צ'ייקין
 מוזיקה:  ז'ורז' דלרו
 צילום:  אנדז'יי ברטקוביאק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 בדצמבר 1988
 משך הקרנה:  105 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט חבר'ה, סרט מדע בדיוני, סרט קומדיה 
 תקציב:  15,000,000‏$
 הכנסות:  216,614,388‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   twins
 דף הסרט ב־IMDb
 
תאומים (באנגלית: Twins) הוא סרט קומי משנת 1988 בבימויו של איוון רייטמן ובכיכובם של ארנולד שוורצנגר ודני דה ויטו.
תקציר העלילה

קבוצת מדענים מנסה סוג חדש של הפריית מבחנה במטרה ליצור את האדם המושלם, כאשר הזרע נלקח ממספר גברים שנחשבים לעילית בתחומם (אתלטים, מדענים וכדומה). שלא כמתוכנן נולדים תאומים שאינם זהים כלל. התאומים מופרדים, התינוק שמיועד להיות "האדם המושלם", ג'וליוס בנדיקט (שוורצנגר), גדל על אי ולומד שפות, ספרות ומדעים. לעומתו, התינוק ה"לא מוצלח", וינסנט בנדיקט (דה-ויטו), נמסר לבית יתומים ולאחר עזיבתו את בית היתומים הוא מסתבך עם העולם התחתון.
ג'וליוס, עוזב את האי על מנת לפגוש את אחיו, ולאחר שהוא מוצא אותו הוא משכנע אותו למצוא ביחד את אמם. במהלך חיפושיהם הם לומדים להכיר האחד את השני. הם מוצאים את מי שחושבים שהיא אמם בכפר אומנים אך מתברר להם שהאישה שהם חושבים לאמם נפטרה. וינסנט גונב מכונית ומגלה במקרה שתא המטען במכונית מכיל המצאה טכנולוגית גנובה שמסייעת בתפעול מטוסים בשווי חמישה מיליון דולר.
וינסנט יוצר קשר עם פושע שמשלם לו על ההמצאה ובעל המכונית שהיה אמור לקבל את הכסף רודף אחרי וינסנט, ג'וליוס שניחן בחוש למצוא את אחיו התאום מוצא אותו וביחד הם מביסים את בעל המכונית מחזירים את הכסף ומגלים שאמם לא נפטרה כפי שחשבו.
שמואל אברהם אבא הגר

| --- | --- |

האוהל על קברו
 לידה:  ה'תרכ"ה
 פטירה:  ל' בשבט ה'תרנ"ה (בגיל 30 בערך)
 מקום פעילות:  ויז'ניץ, הורודונקה
 השתייכות:  תנועת החסידות
 תחומי עיסוק:  חידושי תורה על מועדים וימים
 חיבוריו:  שפתי צדיק
 אב:  ברוך הגר 
 
הרב שמואל אברהם אבא הגר (1865, ה'תרכ"ה - 24 בפברואר 1895, ל' בשבט ה'תרנ"ה) היה רב ואדמו"ר בעיר הורודנקה. היה בנו של הרב ברוך הגר האדמו"ר מוויז'ניץ.
ביוגרפיה

הרב שמואל אברהם אבא הגר נולד בשנת ה'תרכ"ה בעיירה ויז'ניץ שבבוקובינה שבאימפריה האוסטרית (כיום באוקראינה) לרב ברוך הגר שהיה האדמו"ר השני בשושלת חסידות ויז'ניץ והרביעי לקוסוב-ויז'ניץ, ולציפורה שפירא, בתו של הרב אריה לייב שפירא מז'יטומיר ונכדתו של הרב פנחס שפירא מקוריץ.
לאחר מות אביו, הרב ברוך הגר בכ' בכסלו ה'תרנ"ג, נתמנה הרב שמואל אברהם אבא לכהן כרב בעיר הורודנקה. בעת כהונתו ברבנות חיבר את הספר "שפתי צדיק" על השבתות והמועדים וראשי החודשים, ונדפס כשנה לאחר פטירתו. כשנתיים בלבד לאחר מינויו לרב בעיר נפטר הרב שמואל אברהם אבא הגר בל' בשבט ה'תרנ"ה, ואת מקומו ברבנות מילא אחיו הרב יחיאל מיכל הגר.
משפחתו

הרב שמואל אברהם אבא הגר היה נשוי לרבנית הינדא מטיל, בת הרב משה מרדכי טברסקי (האדמו"ר מקארוב). בנותם:
חנל'ה הגר, אשת הרב מנחם מענדיל דוד חודורוב מקולומיאה.
אדל הגר, אשת הרב ישראל שלום יוסף הגר (זיווג ראשון) בן הרב חיים הגר מאנטניא.
שמאעה

בתי השכונה למרגלות בית החולים לחולי עיניים
השכונה ב-1964
שמאעה (גם "שמאע", שם רשמי: "שערי ציון") הייתה שכונה יהודית בגיא בן הינום, אשר בחלק מבתיה שוכן היום הסינמטק של ירושלים. היא נוסדה למרגלות בית החולים למחלות עיניים סנט ג'ון, והשתרעה בעיקר על קרקעית העמק עד מרגלות הר ציון.
שם השכונה

שמה הרשמי של השכונה היה אמנם "שערי ציון", ואולם בציבור נודעה השכונה בעיקר בשם שמאעה (או "שמעא"). מקור השם אינו ברור כל צרכו, אולם רבים מייחסים אותו, בעקבות החוקר גוסטב דלמן, לשיבוש של שמו הצרפתי של חקל דמא, האתר ההיסטורי הנוצרי המצוי במורד העמק, כמה מאות מטרים מדרום למקומה של השכונה בעבר.
אין קשר בין שמה של השכונה לשמו של "מרכז מסחרי שמאע" שהוקם בסמוך לה בשנות העשרים של המאה ה-20 ונקרא על שם מייסדו, אליהו יוסף שמאע. בשנת 1958 החליטה עיריית ירושלים במסגרת הענקת שמות עבריים לשכונות בירושלים, להסב את שם השכונה ל"שמעה", על שם אחיו של דוד המלך, ואולם השינוי לא נקלט בציבור.