stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אימרה הרמט
הערות שוליים

↑  "Hoffmann Henrik halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 142/1902. folyószáma alatt".
↑  "Klopstock Cecília halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 739/1902. folyószáma alatt".
↑  "Első házassága". Familysearch.
↑  A házasságkötés bejegyezve a Bp. VII. ker. állami házassági akv. 137/1929. folyószáma alatt.
↑  "Halotti bejegyzés". familysearch.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4907 8790  LCCN: no2005112956  NKC: mzk2014804400  VIAF: 41583348   WorldCat (עם VIAF): 41583348
איזטה

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  איזו ריבולטה 
 אורך:  2,290 מ"מ 
 רוחב:  1,370 מ"מ 
 משקל:  770 ליברה 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 מהירות מרבית:  52 מייל לשעה 
 
איזו איזטה- הדגם המקורי
איזטה BMW
סביבת הנהג המינימליסטית-תשומת לב למנגנון החיבור הייחודי של מערכת ההגה ולוח המחוונים המחובר לדלת הקדמית ונע ביחד איתה בעת הפתיחה
מבטים שונים על האיזטה
BMW Isetta at the IAA 2009
איזטה (Isetta באיטלקית: ISO קטנה) היא דגם של מכונית מיקרו אשר נחשב למצליח ביותר מסוגו בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדגם הראשון של איזטה יוצר באיטליה בתחילת שנות ה-50 על ידי חברת איזו (ISO), אשר התמחתה בייצור מקררים, קטנועים, ורכבים קלים בני שלושה גלגלים. המטרה הייתה לייצר רכב קטן וזול בייצור המוני. האבטיפוס נבנה בשנת 1952 והתבסס על מנוע של קטנוע.
החשיפה לציבור התקיימה בתערוכת הרכב של טורינו ב-1953 והמכונית עוררה מייד תשומת לב רבה, שכן צורתה לא הייתה דומה לשום כלי רכב מוכר. היא הייתה קטנה מאוד, מעוצבת כביצה, בעלת דלת כניסה חזיתית אשר אליה מחוברת מערכת ההגה ולוח המחוונים, וגג העשוי קנבס.
בדגם הראשון כלל הציר האחורי גלגל אחד בלבד אך עקב בעיות היציבות שהתגלו הוחלף בציר אחורי בן שני גלגלים, אשר המרחק הקצר ביניהם (48 ס"מ בלבד) ייתר את הצורך בדיפרנציאל אחורי לחלוקת הכוח, ובכך הקל גם על המשקל הכולל של כלי הרכב.
איזטה הציעה שני מודלים לבחירה אשר נבדלו זה מזה ברוחב הציר האחורי. הדגם בעל הציר הרחב יותר הוצג כמתאים גם למטען מסחרי קטן וזכה לפופולריות רבה בקרב בעלי המקצוע.
בשנת 1954 התחרו מכוניות איזטה במירוץ בן 1600 ק"מ וזכו בשלושת המקומות הראשונים בקטגוריית המכונית החסכונית. כלי הרכב נסעו במהירות ממוצעת של 70 קמ"ש ואף הגיעו למהירות מקסימלית של 85 קמ"ש.
בשנים הבאות חלה נסיגה בפופולריות של איזטה באיטליה בעיקר כתוצאה מן התחרות מול הדגם החדש של פיאט ה-500. על מנת להתמודד עם קשיי המכירה באיטליה נמכרו זיכיונות ליצור ושיווק של איזטה לחברות בברזיל, צרפת ובלגיה, אולם מכירת הזיכיון המשמעותי ביותר הייתה לחברת BMW הגרמנית, אשר הפכה מאז למזוהה ביותר עם הדגם.
היסטוריה > BMW איזטה

רכישת הזכויות על הדגם ב-1955 איפשרה ל BMW לפעול לפיתוחו ולהפוך אותו למזוהה עימה לחלוטין. בשלב הראשון הוחלף המנוע המקורי במנוע בן צילינדר אחד בנפח 247 סמ"ק ו-13 כוחות סוס, ולאחר מכן הוחלפו גם רוב המכלולים המכניים של הרכב. מהאיזטה המקורית נותר רק עיצוב הבועה-ביצה החיצוני הייחודי, ומנגנון פתיחת הדלת הקדמית, אך מכלולים עיצוביים אחרים הוחלפו, כגון מיקום פנסי החזית ומבנה החלונות. בשנים הבאות הציגה BMW דגמים נוספים של איזטה בנפח מנוע של 300 סמ"ק, ואף דגם עם מנוע 600 סמ"ק ובסיס גלגלים ארוך יותר המיועד לשימוש כרכב מסחרי בעל עיצוב חיצוני קונבנציונלי.
בשנת 1962 הופסק הייצור של איזטה על ידי BMW והוחלף בדגם ה-700 כרכב הקטן של החברה.
בסך הכל יוצרו יותר מ-160,000 איזטות על ידי בעלי הזיכיונות השונים ברחבי העולם.
מאפיינים טכניים

אורך: 2290 מילימטר
רוחב: 1370 מילימטר
משקל: 330 ק"ג
מנוע בדגם המקורי: 2 צילינדרים, 2 פעימות בנפח 198 סמ"ק. הספק: 9.5 כוחות סוס ב-4750 סל"ד.
מנוע BMW: צילינדר אחד, 4 פעימות בנפח 250 סמ"ק. 12 כוחות סוס ב-5800 סל"ד.
הילוכים: 4 קדמיים, הילוך אחורי.
בולמי זעזועים: קדמיים-טבעות גומי. אחוריים-קפיצי עלים ומוט מייצב.
בלמים: קדמיים בלבד.
מהירות מקסימלית: 75 קמ"ש
תאוצה: 0-50 קמ"ש ב-30 שניות
צריכת דלק: 25 ק"מ לליטר
אישטוואן באטורי, שליט טרנסילבניה (1529–1530)

אישטוואן באטורי שומיואי שליט טרנסילבניה (בהונגרית: Somlyói Báthory István, ‏ 1477–1532 אלבה יוליה) היה אציל הונגרי, שליט טרנסילבניה בשנים 1530-1529, אביו של השליט אישטוואן באטורי שהפך לסטפאן באטורי, מלך פולין.
ביוגרפיה

אישטוואן באטורי שומיואי נולד בשנת 1477 למיקלוש באטורי סאניסלופי (1498-1445) ולז'ופיה באנפי לושונצי. היו לו שני אחים וארבע אחיות.
ב-26 בנובמבר 1519 ניכס לעצמו באמצעות הסכם ובאמצעים צבאיים מידי הענף אצ'די של משפחת באטורי את העיר סינרוואראליה, בימינו סיאן, במרמורש, יחד עם השוק ומחצית האחוזה הנספחת לאותה עיר. באותה תקופה הפך אישטוואן באטורי למקורב של יאנוש סאפויאי. התמנה לאישפאן של המחוז סבולץ' ובשנים 1521–1522 מילא ככל הנראה תפקיד של סגן שליט (וויבוד) של טרנסילבניה. בשנת 1524 קרוביו, בניו של יאנוש באטורי סאניסלופי - פטר ואימרה - מזכירים אותו כמכהן עדיין כאישפאן של סבולץ'. ב-13 בספטמבר 1523 מינתה אותו מלכת הונגריה מריה לבית הבסבורג כאישפאן של מחוז ברג וכמפקד העיר מונקאץ'. הוא כיהן בשני תפקידים אלה עד לקרב מוהאץ'. בשנים 1523–1524 כיהן בסבולץ' יחד עם אנדראש באטורי.
בפברואר 1530 יאנוש זאפויאי, שבינתיים הוכתר למלך הונגריה, מינה את אישטוואן באטורי לשליט טרנסילבניה (וויבוד או בהונגרית - ואיידה). אחרי שהסקסונים הטרנסילבנים שלחו אגרות אמונים למלך פרדיננד הראשון, מלך הונגריה, אישטוואן באטורי אילץ אותם בכוח הזרוע לחזור בהם מהחלטתם. בשנת 1531 הצית באטורי את העיר טורדה מפני שראשיה הכריזו על נאמנות לפרדיננד.
משפחתו

אישטוואן התחתן עם קטלין טלגדי ונולדו להם 8 ילדים: ארבעה בנים וארבע בנות.
מיקלוש
קטלין
אנדראש (מת ב-1563), היה לקפטן של סאטמר, אביהם של הקרדינל אנדראש באטורי, של בולדיז'אר באטורי ושל אישטוואן באטורי, רב-אישפן של קראסנה
אנה (1570-1539), אשתו של ג'יירג' באטורי אצ'די, אמה של ארז'בט באטורי
ארז'בט (אליזבת) (1557?-1562)
קרישטוף באטורי, (1581-1530) שליט טרנסילבניה בשירות אחיו, סטפאן באטורי, מלך פולין ונסיך טרנסילבניה. היה אביו של נסיך טרנסילבניה ז'יגמונד באטורי.
סטפאן באטורי (1586-1533)
ז'ופיה באטורי - הייתה אשתו של דמטר צ'אקי, אחר כך של קֶלֶמֶן דוצי
אליפות איטליה בכדורגל 1921/1922 (FIGC)

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  1921 – 21 במאי 1922
 מספר משתתפות:  47
 הזוכה:  נובזה
 → 1920/19211922/1923 ←
 
אליפות איטליה בכדורגל 1921/1922 (FIGC) הייתה עונה בשנים אלו של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-1921 והסתיימו ב-1922. בעקבות כך שבעונת 1920/1921 השתתפו מעל ל-80 קבוצות, הקבוצות החזקות דרשו להקטין מספק קבוצות שמשתתפים בתחרות. הקבוצות האחרות התנגדו לכך מחשש לעתידם. ראשי התאחדות הכדורגל האיטלקית הכינו מתווה לשינוי, אך הוא לא זכה לרוב בהצבעה שמוסדות הארגון. כתוצאה מכך, רוב הקבוצות החזקות פרשו מהארגון והקימו ארגון חליפי. לאור כך, בעונת 1921/1922 התקיימו שתי תחרויות "אליפות" במקביל: אחת של איגוד הכדורגל האיטלקי (ליגת הCCI) והשנייה היא הנ"ל, הליגה של התאחדות הכדורגל האיטלקית (ליגת הFIGC). לאחר סוף העונה הנושא סודר, מספר הקבוצות בתחרות הוקטן ו"איגוד הכדורגל האיטלקי" פורק לאחר שנה אחת בלבד בה הפעיל ליגת כדורגל.
בתחרות השתתפו 47 קבוצות. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
קבוצת הכדורגל נובזה זכתה באליפות בפעם הראשונה והיחידה בתולדות המועדון.
מהלך התחרות > פיימונטה

ליגת מחוז פיימונטה. בליגה זו השתתפו 5 קבוצות: יו אס טורינז, פסטורה טורינו, ולנזאנה, ג'יסי קפוצ'ינו ורצ'לי ונובזה, שזכתה בראשות הביתה ועלתה לשלב חצי הגמר הארצי.
מהלך התחרות > ליגוריה

ליגת מחוז ליגוריה. בליגה זו השתתפו 6 קבוצות: ג'יסי גנואה, ספאס גנואה, ססטרסה, ריברלוסה, ספרנצה סאבונה, וסיימפרדארנייס, שזכתה בראשות הביתה ועלתה לשלב חצי הגמר הארצי.
מהלך התחרות > לומברדיה

ליגת מחוז לומברדיה. ליגה זו חולקה לארבעה בתים: א', ב', ג' וד', של ארבע קבוצות בכל בית. לאחר מכן נעשה בית של "סיבוב אחרון" בו השתתפו כל מנצחות הבתים משם עלו לתחרות הארצית.
שלב ראשון: חלוקה לבתים
בבית א' השתתפו: וארזה, סארונו, צ'יאסו וקומו, שזכתה בראשות הביתה ועלתה לשלב הבא.
בבית ב' השתתפו: סטאליבו, אטאלנטה, טרביגלייז וקרמונזה שזכתה בראשות הבית ועלתה לשלב הבא.
בבית ג' השתתפו: קאסטגיו, יובנטוס איטליה, מונצה ואנטוריה גוליארדו שזכתה בראשות הבית ועלתה לשלב הבא.
בבית ד' השתתפו: איי.סי. ליברטאס, פרו פטריה א ליברטאטה, פאביה ואספריה קומו שזכתה בראשות הבית ועלתה לשלב הבא.
שלב שני: בית הגמר
בשלב זה השתתפו כל אלופות הבתים מהסיבוב הקודם. מתוכן סיימה אספריה קומו במקום הראשון ועלתה לשלב חצי הגמר הארצי.
מהלך התחרות > ונטו

ליגת מחוז ונטו. בליגה זו השתתפו 6 קבוצות: שיאו, לגנגהאז, טריביזיו, בנטנגודי ורונה, אודינזה, ופטרארצ'ה פאדובה, שזכתה בראשות הביתה ועלתה לשלב חצי הגמר הארצי.
מהלך התחרות > אמיליה-רומאניה

ליגת מחוז אמיליה-רומאניה. ליגה זו חולקה לשני בתים: א' (3 קבוצות) וב' (4 קבוצות). לאחר מכן נעשה בית של "סיבוב אחרון" בו השתתפו כל מנצחות הבתים משם עלו לתחרות הארצית.
שלב ראשון: חלוקה לבתים
בבית א' השתתפו: יו.אס. מנטובנה, פארמה ופיאקנזה, שזכתה בראשות הביתה ועלתה לשלב הבא.
בבית ב' השתתפו: רג'אנה, קארפי, ספאל ווירטוס בולוניה שזכתה בראשות הבית ועלתה לשלב הבא.
שלב שני: בית הגמר
בשלב זה השתתפו כל אלופות הבתים מהסיבוב הקודם. מתוכן סיימה ספאל במקום הראשון ועלתה לשלב חצי הגמר הארצי.
מהלך התחרות > טוסקנה

ליגת מחוז טוסקנה. בליגה זו השתתפו 6 קבוצות: סי אס פירנצה, פראטו, ויארגו, ליברטאס פירנצה, לוקה ופרו ליבורנו, שזכתה בראשות הביתה ועלתה לשלב חצי הגמר הארצי.
מהלך התחרות > חצי הגמר

בחצי הגמר עלו כל האלופות המחוזיות ל-2 בתים (א' וב') של שלוש קבוצות בכל בית.
בבית א' השתתפו: פרו ליבורנו, פטרארצ'ה פאדובה ונובזה שסיימה בראשות הבית ועלתה לשלב הגמר.
בבית ב' השתתפו: אספריה קומו, ספאל וסיימפרדארנייס שסיימה בראשות הבית (בזכות משחק העפלה אחרי שוויון בבית) ועלתה לשלב הגמר.
מהלך התחרות > הגמר הארצי

משחקי הגמר הראשונים נערכו ב-7 במאי וב-14 במאי 1922, שניהם הסתיימו בתוצאה 0-0 ולכן נערך משחק גמר אחד חוזר לקביעת האלופה.
משחק הגמר החוזר והאחרון נערך ב-21 במאי 1922 בו ניצחה נובזה (אלופת מחוז פיימונטה) את סיימפרדארנייס (אלופת מחוז ליגוריה), בתוצאה 2:1 וזכתה באליפות איטליה הארצית של התאחדות הכדורגל האיטלקית.
אליפות איטליה הפתוחה (טניס)

| --- | --- |

 מיקום:  רומא, איטליה
 מקום הטורניר:  פורו איטליקו
 משטח:  משטח חימר
 האתר הרשמי
 הסבב העולמי לגברים (ATP)
 קטגוריה:  טורניר מאסטרס
 הגרלה:  56S / 28Q/ 24D
 סך פרסים:  €4,872,105
 הסבב העולמי לנשים (WTA)
 קטגוריה:  טורניר פרמייר 5
 הגרלה:  56S / 28Q/ 28D
 סך פרסים:  $3,351,720
 
אליפות איטליה הפתוחה בטניס (Italian Open; נקראת באיטלקית Internazionali d'Italia או מטעמי חסות Internazionali BNL d'Italia) הידועה גם בשם רומא מאסטרס לטורניר הגברים, היא טורניר טניס שנתי הנערך ברומא, איטליה. האליפות היא אחד מהטורנירים היוקרתיים ביותר שמשוחקים על משטח החימר, שנייה רק לאליפות צרפת הפתוחה: טורניר הגברים הוא מסבב המאסטרס העולמי 1000 של ה-ATP, ואילו טורניר הנשים הוא טורניר פרמייר 5 בסבב ה-WTA. טורנירי הנשים והגברים שוחקו בשבועות נפרדים עד שנת 2011, ומאז אוחדו והם משוחקים בו-זמנית. הטורניר נערך בשבוע השני של חודש מאי, ונחשב לטורניר הכנה לאליפות צרפת הפתוחה, המתחילה כשבוע לאחר סיומו.
שיא הזכיות לגברים שייך לרפאל נדאל עם עשרה תארים, ובנשים לכריס אוורט עם חמישה בסך הכל.
היסטוריה

אליפות איטליה הראשונה בטניס נערכה בשנת 1930 במועדון הטניס בעיר מילאנו ביוזמתו של הרוזן אלברטו בונקוסה. הזוכים הראשונים ליחידים היו ביל טילדן ולילי אלברס. הטורניר נערך במילאנו עד 1934. בשנת 1935 האליפות עברה למתחם הספורט פורו איטליקו (Foro Italico) ברומא, בו הוא נערך עד היום. לא נערכו טורנירים בין 1936 ל-1949 בשל מלחמת העולם השנייה. התחרות חודשה ב-1950 ומאז נערכה בכל שנה עד היום (2018).
זוכי העבר

רשימת הזוכים המובאת כאן היא מתחילת העידן הפתוח בטניס, בשנת 1969.
הערות שוליים

↑  אליפות איטליה הפתוחה: עובדות ומספרים באתר Tennis 365
↑  על ההיסטוריה של אליפות איטליה הפתוחה באתר הרשמי
↑  רשימת הזוכים באתר הטורניר הרשמי
אל אלטו

| --- | --- |
דגל אל אלטודגל אל אלטו
אל אלטו. ברקע הר הואיינה פוטוסי
אל אלטו. ברקע הר הואיינה פוטוסי
 מדינה:  בוליביה בוליביה
 מחוז:  לה פס
 פרובינציה:  פדרו דומינגו מורילו
 תאריך ייסוד:  1985 
 שטח:  363 קמ"ר
 גובה:  4,150 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  842,378 (2012)
  ‑ צפיפות:  2320.6 נפש לקמ"ר (2012)
 קואורדינטות:  16°31′0″S 68°10′0″W﻿ / ﻿16.51667°S 68.16667°W﻿ / -16.51667; -68.16667
 אזור זמן:  UTC-4
 www.elalto.gov.bo
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בוליביה מוגדלת) סוקרה לה פאס קוצ'במבה סנטה קרוס פוטוסי טרינידד סאלאר דה אויוניברזיל פרגוואי ארגנטינה צ'ילה פרואל אלטו(למפת בוליביה רגילה) סוקרה לה פאס קוצ'במבה סנטה קרוס פוטוסי טרינידד סאלאר דה אויוניברזיל פרגוואי ארגנטינה צ'ילה פרואל אלטו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אל אלטו (בספרדית: El Alto), היא העיר השנייה בגודלה בבוליביה, הממוקמת במחוז פדרו דומינגו מורילו ברמת אלטיפלאנו.
גאוגרפיה

אל אלטו נחשבת כיום כאחד המרכזים העירוניים בעלי הצמיחה המהירה ביותר בבוליביה, עם אוכלוסייה של 974,754 לשנת 2011.
כמו כן, אל אלטו היא המטרופולין הגבוה ביותר בעולם, בגובה של 4,150 מטר.
מטרופולין אל אלטו- לה פאס, מורכב מהערים אל אלטו, לה פאס וויאצ'ה מהווה את האזור העירוני המאוכלס ביותר של בוליביה, עם גודל אוכלוסייה של 2.3 מיליון תושבים.
בעיר שוכן נמל התעופה הבין-לאומי אל אלטו, נמל התעופה הבינלאומי הגבוה בעולם.
אל באנו

| --- | --- |

 לידה:  20 במאי 1943 (בן 81) Cellino San Marco, איטליה 
 שם לידה:  Albano Antonio Carrisi 
 שם במה:  Al Bano 
 מוקד פעילות:  איטליה, אלבניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1966 
 סוגה:  מוזיקת פופ, שאנסון 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 חברת תקליטים:  HMV, Durium, פנטזי רקורדס 
 בן או בת זוג:  רומינה פאואר (26 ביולי 1970–2012) 
 צאצאים:  ילנייה קאריזי, Yari Carrisi, קריסטל קאריזי, Romina Carrisi 
 www.albanocarrisi.eu
 פרופיל ב-IMDb
 
אל באנו
אלבאנו (אל באנו) קריזי (באיטלקית: Albano Carrisi; נולד ב-20 במאי 1943) הוא זמר איטלקי.
ביוגרפיה

אלבאנו נולד בעיירה צ'לינו סאן מרקו (Cellino San Marco) שבדרום איטליה, שם הוא עדיין גר.
אמו קראה לו "אלבנו" מכיוון שכאשר נולד, אביו נלחם בשורות הצבא האיטלקי באלבניה, במלחמת העולם השנייה.
ב-1966 התפרסם כזמר בפסטיבל "דה-לה רוזה", ובטלוויזיה. ב-1968 זכה בתחרות הזמר "Disco per l'Estate" (תקליט לקיץ) עם השיר "Pensando a te" (חושב עלייך) והקליט כמה שירים כגון: "La siepe" (הגדר) ו-"Nel sole" (בשמש).
ב-26 ביולי 1970 נשא אלבנו לאישה את רומינה פאוור (Romina Power). רומינה ואלבנו החלו בקריירה משותפת, שנמשכה כמעט 30 שנה. הם היו פופולריים במיוחד באיטליה ובגרמניה. ב-1976 השתתפו בתחרות האירוויזיון עם השיר "We'll Live It All Again". ב-1982 זכה השיר "Felicità" ("אושר") במקום השני בפסטיבל סאן רמו. ב-1984 זכה שירם "Ci sarà" ("יהיה") במקום הראשון בפסטיבל סאן רמו. ב-1985 ייצגו שנית את איטליה בתחרות האירוויזיון עם השיר "Magic Oh Magic".
אלבנו חזר לקריירה כסולן ב-1996 עם השיר "È la mia vita" (אלה חיי).
אף על פי שאלבנו התגרש מרומינה ב-1999, יש להם בן, יארי, ושלוש בנות, ילנייה (Ylenia), שנעלמה בניו אורלינס בשנת 1994, קריסטל ורומינה (ג'וניור).
בפברואר 2007, כחלק ממסע ההופעות העולמי שערך קאריזי, הופיע הזמר בפני אולם מלא בהיכל התרבות בתל אביב.
אלה טרסובה

| --- | --- |

 לידה:  25 בינואר 1898 (יוליאני) קייב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  5 באפריל 1973 (בגיל 75) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית הקברות ודנסקויה 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 תקופת הפעילות:  מ-1916 
 בן או בת זוג:  איוואן מוסקבין (1936–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין  עיטור אות הכבוד  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית  מדליה להנצחת 800 שנים לייסוד מוסקבה  עיטור הדגל האדום של העמל  גיבור העמל הסוציאליסטי  האמנית העממית של ברית המועצות  עיטור לנין  עיטור מהפכת אוקטובר 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלה טרסובה (ברוסית: Алла Тарасова; ‏25 בינואר (6 בפברואר) 1898 – 5 באפריל 1973) הייתה שחקנית תיאטרון רוסי וסובייטי. היא זכתה חמש פעמים בפרס סטלין (1941,1946 (פעמיים), 1949,1947) והוענק לה תואר אמן העם (1937). על פעילותה בתחום התיאטרון הוענקו לה מספר עיטורים וכן תואר גיבור העמל הסוציאליסטי בשנת 1973.
חייה

אלה טרסובה נולדה בשנת בקייב למשפחת פרופסור באוניברסיטת קייב. בשנת 1914 המשפחה עברה למוסקבה. אלה התחילה ללמוד משחק במוסד שבשנת 1916 התפתח ל"סטודיו ה-2 של התיאטרון האמנותי". כבר באות ה שנה אלה טרסובה החלה לשחק על במת התיאטרון האמנותי של מוסקבה. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה היא השתתפה בסבב הופעות ביחד עם חלק משחקני התיאטרון כולל הופעות באירופה ובארצות הברית. בשנת 1925 היא חזרה למוסקבה והתקבלה לתיאטרון מחדש. תחילה היא גילמה בתפקידים זוטרים אך בשנת 1933 הייתה לה הצלחה גדולה במחזה על פי אלכסנדר אוסטרובסקי ועם הזמן היא גדלה לשחקנים הראשית של התיאטרון.
לאלה טרסובה הייתה הצלחה מיוחדת במחזות של אנטון צ'כוב. במקביל לעבודה בתיאטרון טרסובה הצטלמה במספר סרטים.
בשנים 1951–1955 היה כהנה כמנהלת של התיאטרון האמנותי של מוסקבה ובשנים 1970–1973 היא הייתה יושב ראש ארגון ותיקי התיאטרון.
בשנות ה-60 היא הפסיקה להופיע על הבמה ועברה לבית הספר למשחק ליד התיאטרון.
טרסובה נפטרה במוסקבה ב-5 באפריל 1973 ונטמנה בבית העלמין נובודוויצ'יה.
חייה > חיים אישיים

טרסובה התחתנה שלוש פעמים. בעלה הראשון היה קצין צי הקיסרי. בשנת 1936 היא עזבה אותו והתחתנה עם איוואן מוסקבין שהיה שחקן תיאטרון לצידה. בשנת 1943 הם התרגשו ובשנת 1945 טרסובה התחתנה לקצין חיל האוויר הסובייטי.
היה לה בן מהנישואים הראשונים.
אייל וולקוביץ'

| --- | --- |

אייל וולקוביץ'
 לידה:  27 במאי 1987 (בן 37)
 מדינה:  ישראל ישראל
אייל וולקוביץ' (נולד ב-27 במאי 1987) הוא איש תקשורת, שדרן רדיו ומגיש טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה

אייל וולקוביץ' נולד ברמת גן, אחותו היא העיתונאית אורית נבון.
וולקוביץ' מגיש את המצעד של רדיו לב המדינה 91 FM "חם בשטח", וכן מגיש בטלוויזיה (ערוץ 10, ערוץ 1).
את דרכו הרדיופונית החל, כשהיה בן 15, בהגשת תוכנית בידור שבועית ברדיו האינטרנטי WFM, השייך לציבלין תקשורת. התוכנית שודרה מדי שבוע במשך כשנתיים. בהמשך גם הגיש פינות בתוכניות של שמוליק טיאר ואיריס קול (רדיו ללא הפסקה) וכן דמויות שונות ב"לא רוצים לישון" (גלי צה"ל).
ב-2004 החל לשדר בתחנת הרדיו "קול חי" תוכניות מוזיקה, קד"מים והגשת חדשות, והיה אחראי בין היתר על הפקת תוכניות באותו הרדיו (דברמן בהגשת אריאל ברמן, והמהדורה המרכזית בהגשת מרדכי לביא).
ב-2005 התגייס לצה"ל תוך שהוא ממשיך לסירוגין לשדר באותה התחנה, מצטרף לצוות הכותבים של "יתוש בראש", התוכנית המיתולוגית שחזרה לשידור באותה התקופה בערוץ 23, ומקים יחד עם נועם פורר את פורום רדיו באתר תפוז.
ב-2008 החל לצלם כתבות וידאו עבור אתר nrg של "מעריב" ושידר את תוכנית הבוקר של רדיו 10 בניו יורק לקהילה היהודית. התוכנית כוללת את כותרות העיתונים מישראל בשילוב מוזיקה חדשה. כשנה לאחר מכן, ב-2009, עבר לכתוב במדור "יהדות" של ynet, ובעקבות כך גם להגיש פינת תרבות בתוכניתו של ישי לפידות "חמישה בעקבות פרשה".
ב-2010 החל להגיש גם את פינת הגאדג'טים של התוכנית "המהדורה" במסגרת רצועת זאפ לראשון בערוץ 1, מדי יום רביעי.
בשנת 2011 הגיש מדי יום את תוכנית הבידור היומית "עד הבית" ברדיו האזורי "גלי ישראל" בכל יום בין 16:00-18:00.
משנת 2012 משדר וולקוביץ' את המצעד המרכזי במוזיקה הישראלית של רדיו לב המדינה, 91FM.
בשנת 2017 החל לשחק בחבורת תריג בתפקיד דידי יחד עם יהודה שוקרון
אל אנקנטו

| --- | --- |
 מדינה:  קולומביה קולומביה
 מחוז:  מחוז אמסונאס
 גובה:  140 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  10,724 (2015)
 קואורדינטות:  1°44′52″S 73°12′31″W﻿ / ﻿1.7477777777778°S 73.208611111111°W﻿ / -1.7477777777778; -73.208611111111 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קולומביה מוגדלת) בוגוטה מדיין קאלי ברנקייה קרטחנה סנטה מרתה לטיסיהונצואלה ברזיל פרו אקוודור פנמה קוסטה ריקה  ניקרגואה הים הקריבי האוקיינוס השקט אל אנקנטו(למפת קולומביה רגילה) בוגוטה מדיין קאלי ברנקייה קרטחנה סנטה מרתה לטיסיהונצואלה ברזיל פרו אקוודור פנמה קוסטה ריקה  ניקרגואה הים הקריבי האוקיינוס השקט אל אנקנטו(למפת אמסונאס רגילה) לטיסיה לה פדררה לה צ'וררה פרו ברז. ואופס קקטה פוטו.אל אנקנטו(למפת אמסונאס מוגדלת) לטיסיה לה פדררה לה צ'וררה פרו ברזיל ואופס קקטה פוטומאיואל אנקנטו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אל אנקנטו (בספרדית: El Encanto) היא עיר[דרושה הבהרה] שנמצאת במחוז אמסונאס בקולומביה.
העיר נמצאת כ-400 ק"מ מהגבול של קולומביה עם ברזיל וכ-3 ק"מ מהגבול של קולומביה עם פרו. העיר נמצאת כ-3 ק"מ מהנהר פוטומיו.
הענף הכלכלי העיקרי באל אנקנטו הוא חקלאות וצריכת מזון: ציד, דיג, בננות ויוקה.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 23 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא ינואר (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יוני (20 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 4,221 מילימטרים בשנה. חודש יולי הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (427 מ"מ גשם), וחודש אוגוסט הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (273 מ"מ גשם).
הערות שוליים

↑  "La Chorrera". Gobernación del Amazonas. 1 במאי 2015. אורכב מ-המקור ב-2017-10-07. נבדק ב-2019-01-24. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Resultados y proyecciones (2005-2020) del censo 2005". DANE. 1 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Corregimiento - El Encanto". amazonas.gov.co. 1 באפריל 2016. אורכב מ-המקור ב-2017-10-07. נבדק ב-2019-01-24. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בקולומביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איזט האירוביץ'

איזט האירוביץ' (בבוסנית: Izet Hajrović; נולד ב-4 באוגוסט 1991) הוא כדורגלן בוסניאקי המשחק באריס סלוניקי ונבחרת בוסניה והרצגובינה. האירוביץ' משחק בעמדת הקיצוני. ידוע בזריקות חוץ ארוכות ובבעיטות חופשיות.
קריירה

האירוביץ' היה תשע שנים באקדמיה של גראסהופרס ציריך, את רובם בילה לצד אחיו סיאד האירוביץ'. בעונת 2009/2010 עלה לקבוצת הבוגרים. הוא שימש בעיקר כקשר התקפי וכקיצוני ימני. ב-7 בינואר 2014, חתם בגלאטסראיי ל-4.5 שנים תמורת 3.5 מיליון אירו. האירוביץ' ערך את הופעת הבכורה שלו העונה נגד בורסאספור, כאשר נכנס כמחליף במחצית השנייה בניצחון ביתי 0-6. ב-5 בפברואר הוא הבקיע את השער הראשון שלו בניצחון 0-3 נגד טוקאטספור במסגרת הגביע הטורקי. לאחר שלא קיבל את הכספים המגיעים לו מגלאטסראיי, הוא פנה לפיפ"א בנושא ופיפ"א אישרה לו לעזוב את המועדון ללא תמורה. ב-10 ביולי 2014 חתם בורדר ברמן ל-4 שנים. ב-31 באוגוסט 2015 הושאל לאייבר הספרדית עד לסיום העונה. בתום תקופת ההשאלה חזר לורדר ברמן. ב-31 בינואר 2018 חתם האירוביץ' לשנה וחצי בדינמו זאגרב.
ב-14 בנובמבר 2012, הוא ערך את הופעת הבכורה הבינלאומית הבכירה שלו עבור נבחרת שווייץ, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-83 במשחק ידידות נגד תוניסיה. מאחר ששיחק עבור הנבחרת רק במשחק ידידות, על פי חוקי פיפ"א הוא היה יכול להתחרט ולשחק עבור נבחרת אחרת, וב-13 באוגוסט 2013 אישרה פיפ"א את בקשתו לשחק עבור נבחרת בוסניה והרצגובינה. ב-26 באוגוסט זומן לראשונה לסגל נבחרת בוסניה לקראת צמד המשחקים נגד סלובקיה. ב-10 בספטמבר 2013, הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת בניצחון 1-2 נגד סלובקיה.
חייו האישיים

האירוביץ' הוא בן להורים בוסנים שעברו בשנת 1980 מביילו פולה, לסרייבו, ובשנת 1987 עברו לשווייץ. אחיו הצעיר, סיאד האירוביץ' המשחק בגראסהופרס ציריך.
סטטיסטיקה > סטטיסטיקת מועדונים

נכון ל-8 במאי 2016
| מועדון | עונה | ליגה> משחקים | ליגה> שערים | גביע> משחקים | גביע> שערים | גביע הליגה> משחקים | גביע הליגה> שערים | אירופה> משחקים | אירופה> שערים | סה"כ> משחקים | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גראסהופרס ציריך | 2009/2010 | 1 | 0 | – | – | – | – | – | – | 1 | 0 |
| גראסהופרס ציריך | 2010/2011 | 21 | 5 | 3 | 2 | – | – | 1 | 0 | 25 | 7 |
| גראסהופרס ציריך | 2011/2012 | 21 | 1 | 3 | 4 | – | – | – | – | 24 | 5 |
| גראסהופרס ציריך | 2012/2013 | 33 | 8 | 4 | 2 | – | – | – | – | 37 | 10 |
| גראסהופרס ציריך | 2013/2014 | 15 | 6 | 3 | 0 | – | – | 4 | 0 | 22 | 6 |
| גראסהופרס ציריך | סה"כ | 91 | 20 | 13 | 8 | 0 | 0 | 5 | 0 | 106 | 28 |
| גלאטסראיי | 2013/2014 | 8 | 0 | 3 | 1 | – | – | 13 | 1 | 2 | 0 |
| גלאטסראיי | סה"כ | 8 | 0 | 3 | 1 | 0 | 0 | 2 | 0 | 13 | 1 |
| ורדר ברמן | 2014/2015 | 19 | 1 | 3 | 1 | – | – | – | – | 22 | 2 |
| ורדר ברמן | סה"כ | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| אייבר | 2015/2016 | 7 | 0 | 2 | 1 | – | – | – | – | 9 | 1 |
| סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | 99 | 20 | 16 | 9 | 0 | 0 | 7 | 0 | 119 | 29 |
תארים

גראסהופרס ציריך
הגביע השווייצרי: 2012/2013
אירפאן קהבצ'י

אירפאן קהבצ'י (בטורקית: İrfan Kahveci; נולד ב-15 ביולי 1995) הוא כדורגלן טורקי המשחק בעמדת הקשר בפנרבחצ'ה.
קריירת מועדונים

קהבצ'י התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של גנצ'לבירלי. בעונת 2013/2014 הושאל להאסטפה מהליגה השלישית עד לסיום העונה, במדיה כבש 4 שערים ב-34 משחקים. ב-29 באוגוסט 2014, קהבצ'י ערך את הופעת הבכורה שלו בגנצ'לבירלי בתיקו 1-1 נגד ריזספור. ב-9 בנובמבר, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד קסימפשה.
ב-26 בדצמבר 2016, קהבצ'י חתם לארבע וחצי שנים באיסטנבול בשאקשהיר. ב-2 בדצמבר 2020, קהבצ'י הבקיע שלושער בהפסד 3–4 לר.ב. לייפציג במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות.
ב-31 בינואר 2021, קהבצ'י חתם בפנרבחצ'ה לארבע וחצי שנים תמורת 7 מיליון אירו.
קריירה בינלאומית

ב-31 באוגוסט 2016, קהבצ'י זומן לראשונה לסגל נבחרת טורקיה לקראת משחק ידידות נגד רוסיה. ב-23 במרץ 2018, קהבצ'י ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד אירלנד. ב-20 ביוני 2021, קהבצ'י הבקיע בהפסד 1–3 לשווייץ במסגרת יורו 2020. נכלל בסגל נבחרת טורקיה ליורו 2024.
תארים

ליגת העל הטורקית: 2019/2020