stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוד גראמס
ביוגרפיה > בערוב ימיו

לאחר שהפסיד בבחירות לסנאט ב-2000 למועמד הדמוקרטי מארק דייטון, שב גראמס לעסקיו הפרטיים ובשנת 2004 היה לבעלים של שלוש תחנות רדיו בליטל פולס שבמינסוטה. ב-2006 ניסה גראמס ללא הועיל לשוב לזירה הפוליטית בסנאט האמריקאי. הוא הודיע על התמודדותו למועמדות המפלגה הרפובליקנית מול מארק קנדי וגיל גוטנכט. עם זאת, לאחר הופעות חסרות-ברק בתהליך מתן התמיכות בבחירות המקדימות, הסיר מועמדותו. גראמס לא ויתר והכריז על התמודדותו לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של מינסוטה. ג'ים אובסטראר הדמוקרטי גבר עליו בקושי.
גראמס נותר פעיל בפוליטיקה לצד שיבתו אל חייו האישיים. ב-2008 שקל להתמודד נגד הסנאטור הרפובליקני המכהן נורם קולמן בבחירות המקדימות למועמדות המפלגה, אך לבסוף נמלך בדעתו. גם ב-2010 רצה גראמס להתמודד לתפקיד מושל מינסוטה. ב-4 בספטמבר 2013 פורסם כי גראמס נאבק בסרטן המעי הגס מאז 2012 ומקבל טיפול הוספיס בביתו. ב-8 באוקטובר 2013 הכריעה אותו המחלה והוא הלך לעולמו בביתו שבקראון, בן 65 במותו.
הערות שוליים

↑  AP‏, Rod Grams, Minnesota Anchorman Turned Senator, Is Dead at 65, באתר הניו יורק טיימס, 9 באוקטובר 2013 (באנגלית)
↑  ג'ייסון דיק, Former Sen. Rod Grams Dies at 65, באתר Roll Call‏, 9 באוקטובר 2013 (באנגלית)
↑  סוכנויות הידיעות, Former Minn. Sen. Rod Grams Dies At 65, באתר CBS MInnesota‏, 9 באוקטובר 2013 (באנגלית)
↑  קווין דיאז, Former U.S. Sen. Rod Grams dies of cancer, באתר סטאר טריביון, 9 באוקטובר 2013 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2012107273  US Congress: G000367  VIAF: 251957530   WorldCat (עם VIAF): 251957530 
דיוקן רשמי של גראמס מימיו כסנאטור
קרסול

ערך זה עוסק באיבר. אם התכוונתם לקבוצת תרכובות אורגניות, ראו .
| --- | --- |

 שיוך:  free lower limb segment, ישות אנטומית מסוימת 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (349) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  tarsus 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A01.1.00.041 
 TA2 (2019):  165 
 FMA:  9665 
 קוד MeSH:  A01.378.610.050 
 מזהה MeSH:  D000842 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0003087 
 
קרסול רגל ימין
איור 1. קרסול ימין.
אישה עונדת שרשרת תכשיט על הקרסול וטבעת על אצבע כף הרגל
מפרק הקרסול (TA: Articulatio talocruralis) מחבר בין השוק לכף הרגל. הקרסול הוא מפרק סינוביאלי המסווג כמפרק ציר המתווך בין עצמות השוקה והשוקית מחד ועצם הערקום (talus) מאידך. התנועות האפשריות במפרק שלו טווחי התנועה הגדולים ביותר מבין מפרקי כף הרגל, הן כפיפה כפית (תנועה לכיוון מטה) וכפיפה גבית (תנועה לכיוון מעלה). יכולת תנועת כף הרגל בשני מישורים (מטה ומעלה וגם פנימה והחוצה) היא תוצאה של שילוב תנועות מפרק הקרסול (מטה ומעלה) ותנועות מפרק הערקום והעקב (Articulatio subtalaris; Articulatio talocalcanea, פנימה והחוצה).
הקרסול נושא למעשה את כל משקל הגוף בכל צעד, ובאותו הזמן, על הקרסול (ומפרקי כף הרגל הנוספים) להתאים לצורות קרקע שונות וכן להשתתף בהנעת הגוף. סיכומם של המאפיינים הנדרשים מהקרסול והעומסים המופעלים עליו הוא מפרק חזק ויציב בזכות מבנה עצמות המפרק והרצועות החזקות שלו, המונע על ידי שרירים חזקים, אך גם מפרק הנוטה להיפגע בתכיפות גבוהה יותר מכל מפרק עיקרי אחר בגוף.
האנטומיה של הקרסול > מפרק

בחלקו המקורב של הקרסול נמצאים המשטחים המפרקיים של הפטישונים והפן התחתון של השוקה, כולם ממוקמים בקצוות המרוחקים של השוקה והשוקית. המשטחים המפרקיים של השוקה והשוקית מרכיבים יחדיו את צורת האות ח המופרקת עם המשטחים המפרקיים המותאמים אליה בחלקה העליון ובשני צדדיה של הערקום (איור 4), שבחלקו המרוחק של הקרסול.
חלקה הקדמי של הערקום רחב מעט מחלקה האחורי ומהמרווח שבין שתי רגלי ה-ח (הפטישונים), לכן תנועה מקסימלית לכיוון כפיפה גבית בקרסול תרחיק מעט בין הפטישונים ותגרום למעט תנועה במפרק השוקה והשוקית העליון (Articulatio tibiofibularis).
האנטומיה של הקרסול > רצועות

בחלק התיכון של הקרסול ממוקמת רצועת הדלתא (Ligamentum collaterale mediale articulationis talocruralis; Ligamentum deltoideum, איור 2). רצועת הדלתא הרחבה והחזקה נאחזת בפטישון התיכון של השוקה ומשם מתפרסת לכיוון מטה בחיבורים לעצם העקב (calcaneus), לערקום ולעצם הסירה (navicular) בתצורה דמוית משולש שהעניקה לרצועה את שמה.
בחלקו הצידי של הקרסול שלוש רצועות המחברות בין הפטישון הצידי של השוקית לערקום ולעצם העקב (איורים 1,3): רצועת השוקית והערקום הקדמית (Ligamentum talofibulare anterius), רצועת השוקית והעקב (Ligamentum calcaneofibulare) ורצועת השוקית והערקום האחורית (Ligamentum talofibulare posterius). הרצועות הצידיות של הקרסול חלשות יותר מרצועת הדלתא.
האנטומיה של הקרסול > שרירים

השרירים המניעים העיקריים של מפרק הקרסול הם:
כפיפה גבית (dorsiflexion) - השריר השוקתי הקדמי ופושט האצבעות הארוך (extensor digitorum longus). (איור 5) גידי שני השרירים (הממוקמים במדור הקדמי של השוק) נעים בקדמת הקרסול ונאחזים בחלק התיכון של כף הרגל (השוקתי הקדמי) ולרוחב גב כף הרגל עד לחלקה הצידי (פושט האצבעות הארוך נאחז למעשה בשורה האמצעית ובשורה המרוחקת של הגלילים השני עד החמישי).
כפיפה כפית (plantarflexion) - שריר הסובך (ה"תאומים") ושריר הסוליה. שני השרירים הגדולים והחזקים ממוקמים במדור האחורי של השוק. הם מתאחדים לגיד משותף, הוא גיד אכילס ונאחזים דרכו בחלקה האחורי של עצם העקב.
פגיעות נפוצות

נשיאת כל משקל הגוף על הקרסול בשילוב יכולת התנועה שלו, חושפים את הקרסול לעומסים חריגים העשויים להתבטא במספר פגיעות אורתופדיות נפוצות. פגיעות אורתופדיות בקרסול מתרחשות יותר מאשר בכל מפרק עיקרי אחר בגוף והן אופייניות לפעילות הליכה או ריצה על משטחים לא סדירים (כמו אדמת טרשים). מתוך סך הפגיעות הטראומטיות בקרסול, כ-90 אחוזים מתבטאות כנקע בקרסול.
לרוב לא יתבטאו עומסים על הצד התיכון של כף הרגל (לכיוון איברסיה) בפגיעה ברצועת הדלתא על שום חוזקה. החוליה החלשה ביותר בשרשרת היציבות התיכונה של הקרסול הוא הפטישון התיכון ולכן הפגיעה מתבטאת בשבר תלישה של הפטישון התיכון בשילוב פריקה של הקרסול (Pott's fracture). לעיתים מתווסף לשבר התלישה גם שבר בשוקית מעל למפרק השוקה והשוקית התחתון.
המבנה הרצועתי בחלק הצידי של הקרסול חלש יותר מהצד התיכון וכן הפגיעה הנפוצה ביותר בעקבות עומסים אבנורמלים על החלק הצידי של כף הרגל (לכיוון אינוורסיה) והפגיעה הנפוצה ביותר בכלל היא נקע ברצועות הצידיות: באחת מהשלוש המפורטות לעיל או ברצועת השוקה והשוקית האחורית התחתונה או בחלק מארבע הרצועות או בכולן. בפגיעה חמורה יותר ייתכן שבר-פריקה של הקרסול הכולל שבר תלישה של הפטישון הצידי.
כל אחת מהפגיעות הללו, פוגעת קשות ביציבות הקרסול והופכת אותו מועד לפגיעות חוזרות גם לאחר תקופת ההחלמה.
איורים נוספים

איור 2. קרסול ימין במבט תיכון.
איור 3. קרסול ימין במבט צידי.
איור 4. חתך חזיתי של מפרק הקרסול.
איור 5. שרירי השוק במבט קדמי.
ראו גם

עצמות שורש הרגל
אנטומיה - מונחים
שבר בקרסול
לקריאה נוספת

Moore KL, Clinically Oriented Anatomy, 3rd Ed., Baltimore, Williams & Wilkins, pp. 487-490, 1992 ISBN 068306133X
צילום רנטגן של קרסול ימין המדגים שבר בפטישון התיכון (חץ דק) של השוקה (2), שבר בפטישון הצידי (חץ עבה) של השוקית (1) ופריקה של הקרסול
רוברטס קלאווינש

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1885 רוסיה פלך ליבוניה, האימפריה הרוסית
 פטירה:  16 באוקטובר 1941 (בגיל 55) ברית המועצות גיא ההריגה בקומונרקה, ברית המועצות
 מקום קבורה:  גיא ההריגה בקומונרקה 
 מדינה:  לטביה 
 השכלה:  בית הספר הצבאי בווילנה 
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית  הכוחות המזוינים הלאומיים של לטביה הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1903–1941 (כ־38 שנים)
 דרגה:  גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הצבא
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמות העצמאות של לטביה
 עיטורים
 עיטור שלושת הכוכבים  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 3  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4  אות המסדר אנה הקדושה, דרגה 3  מסדר סנטה אנה, דרגה 2  מסדר סנטה אנה, דרגה 4  מסדר לאקפלסיס  Aizsargi Cross of Merit 
 
רוברטס קלאווינש (בלטבית: Roberts Kļaviņš;‏ 10 בנובמבר 1885 – 16 באוקטובר 1941) היה גנרל לטבי. לאחר כיבוש לטביה בידי הסובייטים ב-20 ביוני 1940 הוא מונה למפקד הזמני של הצבא הלטבי, שבהמשך שולב בתוך הצבא האדום. לאחר השילוב מונה למפקד הקורפוס ה-24. נרצח במהלך הטיהורים שנערכו בעקבות מבצע ברברוסה.
ביוגרפיה

קלאווינש נולד ב-10 בנובמבר 1885 למשפחת איכרים לטבית. ב-1903 הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית והוצב בווילנה. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה בקרבות החזית המזרחית. לאחר המלחמה, הכריזה מולדתו לטביה על עצמאות. קלאווינש התגייס לצבא הלטבי החדש והשתתף במלחמות העצמאות של לטביה. ב-2 ביוני 1922 הוא הועלה לדרגת קולונל ומונה לראש מטה משמר הגבול הלטבי. ב-1928 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-4, וב-1931 הועבר לפקד על דיוויזיית וידזמה. ב-18 בנובמבר 1931 הוא הועלה לדרגת גנרל. ב-15 במאי 1934 התחוללה בלטביה הפיכה צבאית שהעלתה לשלטון את הדיקטטור קרליס אולמניס. קלאווינש התנגד להפיכה, ופרש מהצבא. הוא החל ללמוד משפטים באוניברסיטת ורשה. בשל התנגדותו למשטרו של אולמניס הוא החל לשתף פעולה עם שירות הביון של ברית המועצות. ב-20 ביוני 1940 כבשו הסובייטים את לטביה ללא אף ירייה. קלאווינש מונה למפקד "צבא העם הלטבי", גוף זמני שהחליף את הצבא הלטבי, ונועד להשתלב בעתיד בתוך הצבא האדום. השילוב הושלם בדצמבר 1940, והצבא הלטבי הפך להיות הקורפוס ה-24 של הצבא האדום. קלאווינש מונה למפקד הקורפוס.
בעקבות מבצע ברברוסה, החלו הסובייטים במסע טיהור כנגד קצינים לא-רוסים בצבא האדום. במסגרת טיהור זה, נשלח קלאווינש למוסקבה, כביכול לשם הכשרה צבאית. בפועל, הוא נעצר מיד עם הגיעו לעיר. נערך לו משפט מזורז שבסופו נידון למוות. גזר הדין בוצע ב-16 באוקטובר 1941 בגיא ההריגה בקומונרקה.
ריק סטיין

ריק סטיין בעת הדגמת בישול
ריק סטיין (Christopher Richard (Rick) Stein) (נולד ב-4 בינואר 1947) OBE הוא שף אנגלי, מחבר ספרי בישול, בעל מסעדות ומגיש תוכניות טלוויזיה.
קורות חייו

סטיין נולד באוקספורדשייר באנגליה. הוא בוגר ניו קולג' באוקספורד. לאחר לימודיו הוא התיישב בעיירת החוף פדסטאו שבמחוז קורנוול, בה כ-3,000 תושבים בלבד, שם בילה חופשותיו כילד.
בשנת 1974 סטיין החל בעסקי המזון. הוא מתמחה בעיקר במאכלי דגים והיום הוא מפעיל במקום שלוש מסעדות, ביסטרו, בית קפה, חנות מעדני דגים, חנות לדברי מאפה ובית ספר לבישול. השפעתו על כלכלתה של פדסטאו כה גדולה, עד שלעיתים הוא מכונה בשם "פדסטיין".
לצד עסקיו סטיין הפך למגיש טלוויזיה פופולרי של תוכניות מזון, ודמותו נראית לרוב לצד כלבו מסוג ג'ק ראסל טרייר. סטיין כתב והגיש מספר סדרות בישול ברשת הטלוויזיה BBC, ביניהן: "טעם הים של ריק סטיין", "פירות הים", "מסע פירות ים", "מזון טרי", "מדריך לאוהבים על פירות ים", "גיבורי אוכל" ובשנת 2005, "מסע צרפתי" שבו יצא למסע גסטרונומי החוצה את צרפת על גבי דוברה מבורדו למרסיי. תוכניתו האחרונה היא סיור גסטרונומי באגן הים התיכון. כל אחת מן הסדרות לוותה בספר בישול. ספרו של סטיין "בישול פירות ים אנגלי" זכה בשנת 1989 בפרס ספר הבישול הטוב של השנה.
ספריו

English Seafood Cookery, 1988 - (Glenfiddich Cook Book of the Year 1989)
Beach to Belly, 1994 (foreword)
Taste of the Sea, 1995 (André Simon Cook Book of the Year 1996)
Good Food Award Best Cookery Book, 1995/1996
Rick Stein Fish, 10 Recipes 1996
Fruits of the Sea, 1997 (ISBN 0-563-38457-3)
Rick Stein’s Seafood Odyssey, 1999 (ISBN 0-563-55186-0)
Rick Stein’s Seafood Lovers’ Guide, 2000 (ISBN 0-563-48871-9)
Rick Stein’s Seafood, 2001
Gourmand World Cookbook Awards, 2001 - winner of category: Best Seafood and Fish in English & - winner of category: Best in the World Fish and Seafood (German translation – Gold medal - Gastronomische Akademie Deutschland 2003)
My Favourite Seafood Recipes, 2002 (Marks and Spencers cookery book)
Rick Stein’s Food Heroes, 2002 (Gourmand World Cookbook Awards 2002 - winner of category: Best Local Cookery Book - winner of category: Best Cookery Book of the Year in Great Britain)(Jacob’s Creek World Food Media Awards 2003 - Silver for best hard cover recipe book)
Rick Stein’s Guide to the Food Heroes of Britain,(ISBN 0-563-52175-9) 2003 (Gourmand World Cookbook Awards 2003 - winner of category: Best Guide)
Rick Stein’s Food Heroes, Another Helping, 2004
Rick Stein's Seafood - Complete Seafood - James Beard Foundation Award 2005 for Cook Book of the Year
Rick Stein's Complete Seafood (ISBN 1-58008-568-7)
Rick Stein's Mediterranean Escapes (ISBN 0-563-49366-6), 2007
Rick Stein Coast to Coast (ISBN 9781846076145), 2008
ריצ'רד גולדסטון

| --- | --- |

ריצ'רד גולדסטון
 לידה:  26 באוקטובר 1938 (בן 85) בוקסבורג, דרום אפריקה 
 מדינה:  דרום אפריקה 
 השכלה:  אוניברסיטת ויטווטרסראנד 
 תפקידים בולטים:  תובע פלילי 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס הצדק וזכויות האדם ע״ש תומאס דוד (2005)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת גלאזגו  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרינסטון  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת דיוק  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ברנדייס  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת נוטרדאם  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קייפטאון  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת יוהנסבורג  חבר האקדמיה למדע של דרום אפריקה 
 
ריצ'רד ג'וזף גולדסטון (באנגלית: Richard Joseph Goldstone, במקור Goldstein; נולד ב-26 באוקטובר 1938) הוא משפטן יהודי דרום אפריקאי, שכיהן כשופט לשעבר בבית המשפט החוקתי של דרום אפריקה. עמד בראש צוות הבדיקה של האו"ם בנושא העימות בעזה. שימש שנים ארוכות כחבר בחבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית בירושלים.
משפחתו

גולדסטון נולד בבוקסבורג שעל יד יוהנסבורג לבנג'מין הארי גולדסטון ולקתרין ג'ייקובסון. גולדסטון הוא דור שלישי למשפחה דרום אפריקאית ממוצא אנגלי-ליטאי מעורב, אבי אמו היה אנגלי וסבו השני היה ליטאי שהיגר במאה ה-19. משפחתו לא הייתה דתייה, אולם הוא זוקף לזכות היהדות את השקפותיו המוסריות, לאור הרדיפות הרבות מהם סבלו היהודים לאורך ההיסטוריה.
הוא נשוי לנולין גולדסטון (נולדה נולין ברמן), אותה פגש בעת לימודיהם באוניברסיטה בשנת 1960. לזוג שתי בנות, אחת מהן התגוררה בישראל. גולדסטון מגדיר עצמו ציוני, וכשופט שאב השראה מפסיקותיו של אהרן ברק.
עבודתו המשפטית בדרום אפריקה

גולדסטון סיים בשנת 1962 לימודי משפטים בהצטיינות באוניברסיטת ויטווטרסראנד ביוהנסבורג ועבד כעורך דין בעיר זו. בשנת 1980 מונה לשופט מחוזי בפרובינציית טרנסוואל. בשנת 1989 מונה לשופט בערכאת הערעור של בית המשפט העליון.
גולדסטון עמד בראש ועדת חקירה על אלימות ציבורית והפחדה, שנודעה בשם "ועדת גולדסטון". הוועדה פעלה להפגת פרץ האלימות בדרום אפריקה שהחל לקראת סוף שלטון האפרטהייד. גולדסטון שימש נשיא המכון הלאומי למניעת פשיעה ושיקום עבריינים בדרום אפריקה, וכן ראש מועצת המנהלים של המכון לזכויות האדם בדרום אפריקה.
החל משנת 1994 ועד לשנת 2003 שימש שופט בבית המשפט החוקתי של דרום אפריקה.
כשכיהן כשופט בערכאת הערעור העליונה של דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד אישר הוצאה להורג של 28 שחורים על עברות אלימות ועונש מלקות לארבעה שחורים. באחד מפסקי הדין כתב גולדסטון כי "הגרדום הוא העונש היחידי שעשוי להרתיע רוצחים". כמו כן שלח למאסר ילד בן 13 שהפגין נגד האפרטהייד. בתגובה לפרסום מידע זה ב"ידיעות אחרונות", במאי 2010, אמר גולדסטון כי מאז ומתמיד היה נגד עונש מוות, אך בתקופת האפרטהייד היה עליו לכבד את חוקי המדינה, וסיפר כי מעולם לא הפלה נאשמים שחורים אף שלעיתים נאלץ לקיים חוקים שהתנגד להם מוסרית.
משפטן בינלאומי

מ-15 באוגוסט 1994 ועד ספטמבר 1996 גולדסטון היה התובע הראשי בבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר (ראו גם גרובן מאליץ') ובבית הדין הפלילי הבינלאומי לרואנדה. בשנת 1997 מונה לחבר ועדה בינלאומית שמונתה על ידי ממשלת ארגנטינה לבדיקת הפעילות הנאצית במדינה החל משנת 1938. בשנים 1998 - 2001 עמד בראש ועדת בדיקה בינלאומית על קוסובו. בשנת 2004 מונה על ידי מזכיר האו"ם קופי ענאן כחבר בוועדת פול וולקר כדי לחקור את תוכנית נפט-תמורת-מזון של האו"ם בעיראק.
צוות הבדיקה על מבצע עופרת יצוקה

ב-3 באפריל 2009 מונה גולדסטון לעמוד בראש צוות הבדיקה של האו"ם למבצע עופרת יצוקה, שהוקם לבדיקת פעילות צה"ל במבצע עופרת יצוקה ולמעשי החמאס שהובילו למבצע (צוות שנודע בשם ועדת גולדסטון). ב-15 בספטמבר פרסם האו"ם את דו"ח צוות הבדיקה.
הדו"ח מותח ביקורת על התנהגות ממשלת ישראל בעת מבצע עופרת יצוקה. בדו"ח קבע צוות הבדיקה כי התקפות צה"ל על מבני ממשל ועל מתקני משטרה בתחומי רצועת עזה מהווים למעשה התקפה צבאית על אזרחים, האסורה על פי החוק הבינלאומי.
צוות הבדיקה סקר בדו"ח את התקפות הטילים והמרגמות מתוך רצועת עזה על ריכוזי אוכלוסייה ישראלים, באופן מיוחד על שדרות וקיבוץ ניר-עם, התקפות אשר גרמו להרג שלושה אזרחים בתקופה הנבחנת בדו"ח, כאלף פצועים ופגועי הלם, וכן להפרעה משמעותית בשגרת החיים. הדו"ח קובע כי התקפות אלה של ארגונים פלסטיניים, אשר כוונו נגד ריכוזי אוכלוסייה, עומדות בניגוד לחוק הבינלאומי.
גולדסטון הסביר את רצונו לעמוד בראש צוות הבדיקה בכך "שהמניע העיקרי שלי הוא לעשות משהו, אפילו קטן, לטובת תהליך השלום".
ממשלת ישראל, צה"ל ומשרד החוץ טענו שהדו"ח אינו מאוזן, מסולף, "שקר מרושע"  וגורם נזק למדינת ישראל ולמלחמה בטרור. כמו כן פרסם צה"ל דוח החולק על ההאשמות בדו"ח גולדסטון על פגיעה מכוונת באזרחים ותשתיות אזרחיות. בתחילת 2010 פרסמו צה"ל והפרקליטות הצבאית דו"ח החוקר את טענות דו"ח גולדסטון ומתנגד לטענות הדו"ח על פגיעה מכוונת של צה"ל באזרחים חפים מפשע ובתשתיות אזרחיות. הדו"ח נמסר לבכירים באו"ם וחלקים ממנו דלפו לעיתונות לפני שפורסם רשמית.
ב-1 באפריל 2011 פרסם גולדסטון מאמר בעיתון "וושינגטון פוסט" תחת הכותרת "בחינה מחדש של דו"ח גולדסטון על ישראל ופשעי מלחמה". במאמרו טען גולדסטון כי לוּ נהנה משיתוף פעולה מצד ישראל ולוּ "ידע אז מה שיודע היום", היו מסקנות הדו"ח שונות. במיוחד התייחס גולדסטון להאשמה ב"פשעי מלחמה לכאורה", שהופנו נגד ישראל. עוד טען גולדסטון במאמרו כי מועצת זכויות האדם של האו"ם מוטה לרעת ישראל, וכי ישראל חקרה את מעשיה, בעוד החמאס מאן לעשות כן.
ראו גם

נאווי פילאי
הערות שוליים

↑  גולדסטון: תפישתי בעניין פשעי מלחמה מבוססת על השואה, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2009
↑  אנשיל פפר, בתו של ריצ'רד גולדסטון: אלמלא אבי עמד בראש ועדת החקירה - המסמך היה חמור אף יותר, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2009
↑  Richard J. Goldstone appointed to lead human rights fact-finding mission on Gaza conflict. באתר האו"ם
↑  PHR Board of Directors,‏ Justice Richard J. Goldstone, באתר PHR
↑  Ashley Rindsberg,‏ UN's Goldstone Sent 13-Year-Old Boy to Prison for Protesting Apartheid, באתר The Huffington Post,‏ 19 בנובמבר 2009
↑  גולדסטון שלח עשרות שחורים לתלייה, באתר "רשת" 
עקיבא אלדר, ריצ'רד גולדסטון ל"הארץ": רק ישראל מפקפקת ביושרי, באתר הארץ, 6 במאי 2010
↑  אורי בלאו, ריצ'רד גולדסטון: ישראל מבודדת את עצמה, באתר הארץ, 11 ביוני 2009
↑  'My father is a Zionist, loves Israel', ג'רוזלם פוסט, 16 בספטמבר 2009
↑  פנחס וולף‏, צה"ל יציג הוכחות מצולמות נגד גולדסטון, באתר וואלה, 24 בינואר 2010
↑  Richard Goldstone, 'Reconsidering the Goldstone Report on Israel and war crimes', April 1, 2011
↑  המאמר בתרגום עברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305148305171  BIBSYS: 1019101  BnF: cb133228304 (data)  GND: 102835908X  ISNI: 0000 0001 1700 6343  LCCN: nr94028333  NKC: mub2012721429  NTA: 109551966  SNAC: w6qg0j17  SUDOC: 03558467X  VIAF: 117719743   WorldCat (עם VIAF): 117719743
ריק סניידר

ריצ'רד דייל "ריק" סניידר (באנגלית: Richard Dale "Rick" Snyder; נולד ב-19 באוגוסט 1958) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית. כיהן כמושל מישיגן משנת 2011 עד 2019.
ביוגרפיה

סניידר נולד וגדל בעיר באטל קריק שבמישיגן. ב-1975 סיים תואר ראשון באוניברסיטת מישיגן, ב-1979 תואר MBA במנהל עסקים וב-1982 תואר JD במשפטים. כמו כן הוא רואה חשבון מוסמך. הוא עבד בפירמת ראיית החשבון PWC ונהייה בה לשותף. ב-1991 מונה לסמנכ"ל תפעול בחברת המחשבים Gateway שבסיסה בקליפורניה וב-1996 מונה למנכ"ל החברה. ב-1997 חזר למישיגן והקים קרן הון סיכון ובהמשך הקים חברת השקעות וכן חברה לשירותי בריאות מקוונים.
ב-2010 זכה בבחירות למשרת מושל מישיגן ברוב של 58%. הוא הושבע לתפקיד ב-1 בינואר 2011. בנובמבר 2014 זכה בבחירות לכהונה נוספת ברוב של 51%. כמושל נחל הצלחה בשיקום דטרויט מהמשבר הכלכלי בצעדים שכללו הכרזה על מנהל חירום והעברת הניהול הפיננסי לטיפולו. עם זאת, בינואר 2016 התגלתה עופרת במי השתייה של העיר פלינט, מה שגרר ביקורת על תפקודו של סניידר בעת המשבר.
סניידר הוא מתון ועמדותיו ממוצבות במרכז המפה הפוליטית.
סניידר נשוי לסו, אותה הכיר בעת עבודתו ב-PWC, ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  Rick Snyder, eyeing 2016, to take Detroit success story on the road, אתר politico, ‏10 בדצמבר 2014
↑  Michigan governor under fire over emails about water crisis,‏ CBS News, 21 בינואר 2016
↑  Rick Snyder Has A Chris Christie Problem, אתר fivethirtyeight.com, ‏29 באפריל 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1195249136  LCCN: no2011043091  VIAF: 169013786   WorldCat (עם VIAF): 169013786
רפלקס אוקולו-קרדיאלי

| --- | --- |
 שיוך:  רפלקס 
 מזהים
 מזהה MeSH:  D012024 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0034938 
 
רפלקס אוקולו-קרדיאלי (אוקולו = קשור לעין, קרדיאלי = קשור ללב) הוא ירידה בקצב הלב כתגובה למשיכת שריר חוץ עיני או הפעלת לחץ על גלגל העין. הרפלקס מתווך על ידי קשרים עצביים בין עצב גולוגולת מספר חמש (טריגמינאלי) לבין עצב גולגולות מספר עשר (העצב התועה, או עצב הוואגוס) המפעיל את מערכת העצבים הפאראסימפתטית. מסלולי הקלט של הרפלקס יוצרים סינפסה עם הגרעין הויסצרלי המוטורי של העצב התועה הנמצא בתצורה הרשתית שבגזע המוח. מסלולי הפלט נישאים משם על ידי העצב התועה אל האזור בלב השולט על הקצב (SA Node).
הרפלקס האוקולו-קרדיאלי עשוי להיות רגיש במיוחד אצל תינוקות וילדים. על כן, בניתוחי עיניים בפרט לתיקון פזילה אצל ילדים, על הרופא המרדים להשגיח מפני האטת קצב הלב או הפרעות קצב אחרות תוך כדי הניתוח. במקרה של הפעלת הרפלקס על המרדים לבקש מן המנתח לחדול מן הגירוי העיני הגורם לכך. במידה והפרעת הקצב נמשכת הרופא המרדים יכול לתת תרופה כגון אטרופין הפועלת נגד מערכת העצבים הפאראסימפתטית ומגבירה את קצב הלב.
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רומנסקה

רומנסקה היא תבנית שירית, שהייתה פופולרית בסוף המאה ה-16 וראשית המאה ה-17. בעיקר הייתה מקובלת על מלחינים איטלקים בראשית תקופת הבארוק.
הרומנסקה, שמקורה בספרד בשם "גוארדמה לאס ואקאס", מורכבת מרצף של ארבעה אקורדים עם בס פשוט, חוזר על עצמו, המספק בסיס לווריאציות ואלתורים. השיר "Greensleeves" הוא דוגמה מפורסמת לרומנסקה.
"רומנסקה" הוא גם שמם של שני הרכבים לביצוע מוזיקה עתיקה: את הראשון, "לה רומנסקה", הקים ג'ון גריפיתס בשנת 1978 באוסטרליה; את השני, "רומנסקה", הקים נייג'ל נורת' בשנת 1988 באנגליה. שני ההרכבים מתמחים בביצוע אותנטי בכלי פריטה עתיקים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רחמים קומפורט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בינואר 1930 ט"ו בטבת ה'תר"ץ ממלכת בולגריה סופיה, בולגריה
 פטירה:  9 באוקטובר 2012 (בגיל 82) כ"ב בתשרי ה'תשע"ג
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:    ניצב
 תפקידים בשירות
 מפקד מרחב ירושלים  מפקד מחוז הדרום
 
רחמים קומפורט (15 בינואר 1930 - 9 באוקטובר 2012) היה ניצב במשטרת ישראל.
קומפורט שירת למעלה משלושה עשורים במשטרת ישראל. הוא היה מפקד תחנת אור יהודה, וראש מדור חקירות במחוז תל אביב. בשנת 1972 שימש סגן מפקד מרחב יפו. בסוף שנת 1972 הועלה לדרגת סגן ניצב. בשנים 1975–1980 היה מפקד מרחב יפו. במרץ 1980 נתמנה למפקד מרחב ירושלים וביוני 1980 הועלה לדרגת תת-ניצב. בתפקיד זה התמודד עם ההפגנות בכביש רמות ונגד החפירות בעיר דוד והשתתף בשנת 1983 בחקירת גנבת אוסף השעונים מהמוזיאון לאמנות האסלאם. בשנת 1984 השתתף אישית בחקירה לגילוי חברי ארגון ט.נ.ט וכנופיית ליפתא. לקראת סוף שנת 1984 מונה לסגן מפקד המחוז הדרומי.
בשנים 1985–1990 עמד בראש מחוז דרום. בעקבות מהומות הר הבית באוקטובר 1990 ודו"ח ועדת החקירה בראשותו של צבי זמיר הקדים במספר חודשים את פרישתו. לאחר שסיים את תפקידו הובילו מסקנות הוועדה בהדרגה להקמת מחוז ירושלים תוך פיצולו ממחוז דרום. בשנת 1991 יצא קומפורט לגמלאות. נפטר ב-9 באוקטובר 2012 ונטמן בבית הקברות הצבאי קריית שאול.
הערות שוליים

↑  נצ"מ קומפורט ימונה מפקד מרחב ירושלים, מעריב, 18 בפברואר 1980
↑  קציני משטרה הועלו בדרגה, דבר, 18 בדצמבר 1972
↑  רכוש גנוב נתגלה הבוקר, מעריב, 15 בנובמבר 1978
↑  קצין משטרה התחזה לעיתונאי, דבר, 27 במאי 1979
↑  ראובן שפירא, נצ"מ קומפורט למרחב ירושלים, דבר, 18 בפברואר 1980
↑  ראובן שפירא, המינויים ההדשים הצפויים במשטרה הפתיעו המחוזות, דבר, 10 במרץ 1980
↑  דרגת תנ"ץ לרחמים קומפורט, מעריב, 12 ביוני 1980
↑  צבי זינגר, בשבת שוב התעופפו אבנים בכביש רמות, מעריב, 18 במאי 1980
↑  החפירות בעיר דוד נמשכו ללא תקלות, דבר, 8 בספטמבר 1981
↑  10,000 בהפגנת שחר של חרדים בירושלים, דבר, 21 ביולי 1983
↑  אילן בכר, החשודים: רצינו להפחיד את הערבים, מעריב, 10 באפריל 1984
↑  מחץ מבצע, מעריב, 17 באוגוסט 1984
↑  מצבתו של קומפורט באתר Billiongraves.
קלנג'ין

בני הקלנג'ין (Kalenjin) הם קבוצה אתנית שמקורה באזור נהר הנילוס, המאכלסת את רוב אזור עמק השבר הסורי-אפריקאי (באנגלית: Rift Valley province) שבקניה. לפי מפקד האוכלוסין שנערך בקניה בשנת 2009, אנשי הקלנג'ין מונים מעט יותר מ-4.9 מיליון נפשות. זוהי הקבוצה האתנית השלישית בגודלה בקניה, אחרי ה-קיקויו (באנגלית: Kikuyu) וה-לוהיה (באנגלית: Luhya). קבוצה אתנית זו נודעה בריבוי הרצים למרחקים ארוכים שיצאו ממנה וזכו במדליות באולימפיאדות ואליפויות העולם באתלטיקה.
קבוצה אתנית זו מורכבת מתשעה שבטים שונים, הכוללים את:
קיפסיגיס (Kipsigis)
נאנדי (Nandi)
קייו (Keiyo)
מאראקוות (Marakwet)
סבאות (Sabaot)
פוקוטס (Pokots)
טוגן (Tugen)
טריק (Terik)
אוגייק/דורובו (Ogiek/Dorobo)
מוצאם של אנשי הקלנג'ין

ישנן ראיות המצביעות על כך שמקורם של אנשי הקלנג'ין במזרח אגן הנילוס התיכון, הנמצא דרומית לנהר עבאי (מאמהרית: ዓባይ, באנגלית: Abbai) שמקורו בנהר הנילוס הכחול - דרום סודאן כיום. בימי קדם הקלנג'ין לא הוכרו כקבוצה אתנית בפני עצמה אלא היוו חלק מקבוצה רחבה יותר של אנשים שמקורם באזור הנילוס - אנשי הנילוס (Nilotic people).
בתחילת המאה השביעית לפני הספירה, קבוצות אתניות שמקורן בנהר הנילוס ובכללן אנשי הקלנג'ין של ימינו, החלו לנוע דרומה לכיוון עמק השבר שבקניה. הגעת קבוצות אלה לקניה התרחשה מעט לפני הגעתו של הברזל למזרח אפריקה. מחקרים בני ימינו אשר נתמכים על ידי נרטיביים היסטוריים ממגוון תתי השבטים של הקלנג'ין, מעידים על כך שאזור טולוטאב/טולופ קוני (Tulwetab/Tuluop Kony) הוא נקודת ההתיישבות המקורית של אנשי הקלנג'ין בקניה. הם התיישבו לצד קבוצות אתניות שונות והושפעו מקבוצות אלה רבות, בייחוד בכל הנוגע לשפתם ואימוץ מנהג השחתת איבר המין הנשי ולמילת גברים.
דרך חיים מסורתית

מאז שהגיעו לקניה ועד שנת 1500 לערך, אנשי הקלנג'ין היו רועים ונוודים. הם גידלו בקר, כבשים ועזים ועיבדו חיטה ודוחן. הם כבשו חלקים מאזור קניה המערבית ועמק השבר, ועדיין מהווים רוב אתני במקומות אלה. טריטוריית הקלנג'ין בשלמותה לא הוכרה כיישוב גאוגרפי, אך היישובים של מגוון תתי השבטים של הקלנג'ין היו מוכרים לסביבתם.