stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היבארי מיסורה

| --- | --- |
היבארי מיסורה (תחילת שנות ה-50)
היבארי מיסורה (תחילת שנות ה-50)
 לידה:  29 במאי 1937 יוקוהמה, יפן 
 פטירה:  24 ביוני 1989 (בגיל 52) טוקיו
 שם לידה:  קאזואה קאטו
 מוקד פעילות:  איסוגו-קו, יוקוהמה, יפן
 תקופת הפעילות:  1945–1971 (כ־26 שנים)
 מקום לימודים:  Tokai University Ichihara Boyo Senior High School 
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  ג'אז, אנקה
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  יפנית 
 חברת תקליטים:  ניפון קולומביה, קולומביה רקורדס 
 בן או בת זוג:  Akira Kobayashi (1962–1964) 
 פרסים והוקרה:  People's Honour Award (6 ביולי 1989)  Japan Record Awards  חץ הזהב 
 www.misorahibari.com
 פרופיל ב-IMDb
 
היבארי מיסורה (ביפנית: 美空ひばり, מיסורה היבארי; 29 במאי 1937 – 24 ביוני 1989) הייתה שחקנית וזמרת אנקה עטורת פרסים יפנית, שהוכתרה כ"אוצר לאומי חי". אתר מכירות התקליטים הגדול HMV מיקם אותה בין 50 הזמרים הגדולים ביותר בכל הזמנים, והיא הייתה האישה הראשונה ביפן שקיבלה את "פרס הכבוד של העם" (国民栄誉賞), שהוענק בעבור תרומותיה המשמעותיות לתעשיית המוזיקה. היבארי מיסורה היא גם אחת המוזיקאיות המצליחות ביותר בעולם מבחינה מסחרית, ועד מותה היא הקליטה קרוב ל-1,400 שירים ומכרה 68 מיליון תקליטים. הביקוש לתקליטיה גבר לאחר מותה, ועד לשנת 2001 נמכרו יותר מ-80 מיליון מתקליטיה. שירת הברבור שלה, "קְווה נוֹ נַגַרֶה נוֹ יוֹ ני" (川の流れのように), מבוצע לעיתים קרובות על ידי תזמורת ואמנים שונים כהוקרה לזכרה, כולל ביצועים נודעים על ידי שלושת הטנורים, טרזה טנג, מריאצ'י דה טקליטלן (Mariachi Vargas de Tecalitlan) ולהקת שתים עשרה בנות (女子十二樂坊).
ביוגרפיה > הקריירה המוזיקלית

היבארי מיסורה נולדה כ"קאזואה קאטו" (加藤和枝) באיסוגו-קו, יוקוהמה שביוקוהמה שביפן. אביה היה מאסוקיצ'י קאטו (加藤増吉), מוכר דגים, ואמה, קימי קאטו (加藤喜美枝), עקרת בית. המוצא של אבותיה של מיסורה נתון במחלוקת. הועלו טענות שמיסורה היא ממוצא קוריאני, וכי לה ולמשפחתה החזיקו דרכונים קוריאנים. אחרים דוחים טענות אלו וטוענים כי מוצאה יפני ולא קוריאני. מיסורה הפגינה כישרון מוזיקלי מגיל צעיר. לאחר ששרה לאביה במסיבת פרידה במלחמת העולם השנייה, הוא השקיע חלק נכבד מחסכונות המשפחה בקידום הקריירה המוזיקלית של בתו. ב-1945, בהיותה בת שמונה, היא הופיעה לראשונה באולם קונצרטים ביוקוהמה, תחת השם קאזואה מיסורה (美空和枝), שם שהציעה אמה. שנה אחר כך היא הופיעה בשידור ב-NHK, הרדיו הלאומי של יפן, והכישרון שהפגינה בשירתה השאיר רושם על המלחין היפני מאסאו קוגה. הוא התייחס אליה כאל ילדת-פלא עם האומץ, ההבנה, והבגרות הנפשית של מבוגר. בשנתיים אחר-כך, התפרסמה כזמרת מוכשרת וערכה מופעים באולמות נודעים שכל הכרטיסים להם נמכרו. קריירת ההקלטות שלה החלה ב-1949, בגיל שתים עשרה, כששינתה את שם הבמה שלה ל"היבארי מיסורה", והשתתפה בסרט "נודוג'ימן-קיו ג'ידאי" (のど自慢狂時代), שהפך את מיסורה לדמות מוכרת ביפן. מאוחר יותר באותה שנה היא הקליטה את הסינגל הראשון שלה, "קאפה בוגי-ווגי" (河童ブギウギ), עבור Columbia Music Entertainment והוא הפך ללהיט מסחרי ומכר יותר מ-450,000 עותקים. אחר כך היא הקליטה את "קנאשיקי קוצ'יבואה", שהושמע באופן קבוע ברדיו והפך להיט לאומי. כשחקנית, היא השתתפה בכ-160 סרטים מ-1949 עד 1971, וזכתה בפרסים רבים. הופעתה בסרט "טוקיו קידו" מ-1950, שבו גילמה תפקיד של יתומת רחוב, סימלה הן את הקשיים והן את האופטימיות הלאומית ביפן שלאחר מלחמת העולם השנייה. הסינגל השלישי שלה היה מהסרט, והיה להיט נוסף: "ואטאשי וה מאצ'י נו קו".
כזמרת היא התפרסמה בביצועיה לאנקה, צורה סנטימנטלית של מוזיקה יפנית פופולרית, שצצה במהלך העשורים הראשונים של המאה ה-20, והייתה ידועה בשל הופעותיה החיות, ושירתה שהקיפה את רגשות הכאב של אלו הסובלים. למרות שלא הבינה אנגלית היא הקליטה ביצועים מעולים של שירי ג'אז קלאסיים.
במהלך הקריירה המוזיקלית שלה היא הקליטה 1,401 שירים, כשהשיר הנמכר ביותר היה "יאווארה" שנמכר ב-1.8 מיליון עותקים.
ב-1973 הורשע טטסויה קאטו, אחיה של מיסורה, בפעילות הקשורה לכנופיות פשע, ולראשונה מזה שמונה עשרה שנים לא כלל ה-NHK, הרדיו הלאומי של יפן, את מיסורה ב"קאוהאקו אוטה גאסן", אף על פי שהמוסד לא הודה מעולם בקשר שבין הדברים. מיסורה שנפגעה, סירבה להופיע ב-NHK שנים אחר כך.
ביוגרפיה > בעיותיה הבריאותיות ומותה

מיסורה סבלה מבעיות בריאותיות בשנותיה האחרונות. באפריל 1987 התמוטטה מיסורה לפתע בדרכה להופעה בפוקואוקה. היא הובהלה לבית חולים, שם אובחנה כסובלת מנמק עצם (אוסטאונקרוזיס) שנגרם מדלקת כבד כרונית. הוא אשפזה בבית חולים בפוקואוקה, ולבסוף הראתה סימי החלמה באוגוסט. היא חזרה להקליט שיר חדש באוקטובר, ובאפריל 1988 הופיעה בקונצרט בטוקיו דום. למרות כאב עז ברגליה היא ביצעה במופע 39 שירים.
ניצחון זה על המחלה היה לזמן קצר בלבד. שנים של שתיית משקאות חריפים החלישו את הכבד שלה, ומצבה הידרדר. ב-24 ביוני 1989, היא מתה מדלקת ריאות לאחר שאושפזה בבית החולים בטוקיו. היא הייתה בת 52. על מותה התאבלו רבים ברחבי יפן.
החל ב-1990 משמיעים תחנות הרדיו והטלוויזיה את שירה "קְווה נוֹ נַגַרֶה נוֹ יוֹ ני" (川の流れのように) ביום הולדתה על מנת להפגין כבוד לזכרה. בסקר לאומי שערך ה-NHK ב-1997, נבחר שירה כשיר היפני הגדול בכל הזמנים על ידי יותר מעשרה מיליון איש.
ביוגרפיה > מוזיאון

ב-1994 נפתח "מוזיאון היבארי מיסורה" באראשייאמה בקיוטו. המבקרים בבניין זה עוקבים אחר ההיסטוריה של חייה של היבארי מיסורה באמצעות תצוגות מולטימדיה, פריטים שונים שהיו שייכים לה או קשורים בה. עד סגירת המוזיאון זמנית ב-30 בנובמבר 2006, לרגל שיפוצים, ביקרו במוזיאון מעל ל-5 מיליון איש. עד השלמת השיפוץ הועברו המוצגים העיקריים לאגף תקופת שוֹוָה במוזיאון אדו-טוקיו. "תיאטרון היבארי מיסורה" נפתח ב-26 באפריל 2008, ובין השאר זה המקום היחיד ביפן בו ניתן לרכוש CD של שיר של מיסורה שלא פורסם מעולם.
הערות שוליים

↑  ביפנית 人間国宝, נינגן קוקוהו – תואר שמוענק ביפן החל מ-1950 לאמנים בולטים בתחומים שונים, כדוגמת עשיית חרבות וקבוקי.
↑  Top 50 Singers of All Time - 29位｜HMV ONLINE
↑  国民栄誉賞受賞者リスト
↑  Hibari Misora, Japanese Singer, 52 - New York Times
↑  Nippon Columbia Co.,Ltd. | History
↑  hontoネットストア - 美空ひばり大全集 ２０世紀の宝石 全歌詩集録/ドレミ楽譜出版社編集部 - 本
↑  Nodojiman-kyô jidai (1949) - IMDb
↑  למרות השם האנגלי מדובר בחברה יפנית לכל דבר.
↑  Alan Tansman, "Mournful tears and sake: The postwar myth of Misora Hibari", a chapter in  Contemporary Japan and Popular Culture, 1966, University of Hawai'i Press, isbn=0-824818-54-7
↑  Christine R. Yano, Tears of Longing: Nostalgia and the Nation in Japanese Popular Song, page 121, 2002, Harvard University Press, isbn=0-674-00845-6
↑  http://www.japan-zone.com/news/2008/09/26/new_release_from_misora_hibari_20_years_after_her_death.shtml Japan Zone News
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279190905171  PLWABN: 9812785648805606  BnF: cb166783278 (data)  CiNii: DA03837138  GND: 143434438  ISNI: 0000 0001 1462 9959  LCCN: n84210806  MusicBrainz: ebb2a572-3424-4e2c-b468-102c4308e4c3  NDL: 00043908  NLA: 35962887  Trove: 1165067  VIAF: 102905455   WorldCat (עם VIAF): 102905455
הנרי וסטין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בדצמבר 1944 טקומה פארק, ארצות הברית
 פטירה:  20 באוקטובר 1997 (בגיל 52) פריז, צרפת
 שם לידה:  הנרי צ'ארלס וסטין
 שם במה:  הנרי "החמנית" וסטין
 מוקד פעילות:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1966 – 20 באוקטובר 1997 (כ־31 שנים)
 סוגה:  בלוז בלוז רוק בוגי ווגי דלתא בלוז
 כלי נגינה:  גיטרה גיטרה בס
 חברת תקליטים:  קפיטול רקורדס ליברטי רקורדס
 שיתופי פעולה בולטים:  Canned Heat פרנק זאפה אלברט איילר
 בת זוג:  ליסה לאק
  אתר האינטרנט הרשמי של הנרי וסטין
 פרופיל ב-IMDb
 
הנרי "החמנית" וסטין (באנגלית: Henry Vestin;‏ 25 בדצמבר 1944, טקומה פארק, ארצות הברית - 20 באוקטובר 1997 פריז, צרפת) היה גיטריסט וזמר אמריקאי, שהופיע בהרכבים ובשיתופי פעולה רבים, כשהמוכרים בהם הם Canned Heat, אלברט איילר, ופרנק זאפה. היה שותף בהקמת ההרכב המקורי וארוך השנים ביותר של Canned Heat מהקמת הלהקה ב-1966 ועד לעזיבתו ב-1969, אך המשיך לנגן עם הלהקה ב"טורים" ובסשנים רבים לאורך השנים. בשנת 2003 וסטין דורג במקום ה-77 ברשימת "100 הגיטריסטים הגדולים בכל הזמנים" של מגזין רולינג סטון.
ביוגרפיה > תחילת חייו

וסטין נולד בעיר טקומה פארק שבמרילנד, להארי ולויס וסטין. אמו הייתה עקרת בית ואילו אביו היה גאופיזיקאי ומטאורולוג ידוע (מכתש וסטין על הירח נקרא על שמו).
אהבתו של וסטין למוזיקה ובפרט לבלוז התהוותה כבר בגיל צעיר. כמו אביו, הנרי הפך לאספן תקליטים נלהב, ובסופו של דבר היה בעל עשרות אלפי תקליטים בסגנונות בלוז, הילבילי, קאנטרי וסגנונות נוספים. אביו של וסטין נהג לעודד את הזיקה של בנו למוזיקה, והיה לוקח אותו להופעות של אמני בלוז מוכרים. לרוב היו וסטין ואביו הלבנים היחידים בקהל.
בשנות החמישים המאוחרות החליטו וסטין וחבר ילדותו מפארק טאקומה, ג'ון פאיי, ללמוד לנגן בגיטרה עבור קטע של האנק ויליאמס, ולאחר מכן החלו השניים ללמוד לנגן מוזיקת בלוז וקאנטרי (גם פאיי הפך לגיטריסט ידוע בעתיד). בתחילת שנות השישים עבר וסטין עם משפחתו לקליפורניה, שם הצטרף וסטין ללהקה הראשונה שלו, "Hial King and the Newports". בטיול סוף הלימודים שלו נכנס וסטין לחנות קעקועים בלוס אנג'לס והטביע על עורו את המילים: "Living The Blues". בשנת 1969 הפכו מילים אלה לשמו של האלבום הכפול "Living The Blues". כשהיה בן שבע עשרה נהג להסתובב במועדוני בלוז בלוס אנג'לס, שם הכיר כמה אמני בלוז לעתיד. באחת הפעמים שביקר במועדון שכזה פגש במוזיקאי ג'רי מקגי, וממנו למד וסטין את סגנון שלוש האצבעות שהפך מזוהה עם וסטין במרוצת השנים.
ביוגרפיה > שנות השישים

לאורך שנות השישים המוקדמות ניגן וסטין בסשנים שונים עבור מוזיקאים רבים ומפורסמים, ובסופו של דבר הוזמן על ידי פרנק זאפה לקחת חלק בהרכב שלו, The Mothers of Invention, באוקטובר 1965. אלא שוסטין לא אהב את הסגנון הפרוגרסיבי של זאפה, וכמה חודשים לאחר שהצטרף הרכב פרש, אפילו לפני שהוציאו את אלבום הבכורה שלהם. קלטות דמו שהוקלטו במהלך חזרות של הלהקה (מנובמבר 1965) וכוללות את הגיטרה של וסטין מופיעות באלבום Joe's Corsage שפורסם ב־2004 וכלל קטעים של הקלטות דמו מכל השנים.
חברו ג'ון פאיי שימש תפקיד חשוב בהקמת הלהקה Canned Heat, שכן הוא הכיר לוסטין את בוב הייט ואחיו, אלן וילסון ופרנק קוק. אף על פי שהייט ווילסון תכננו שהגיטריסט קני אדוארדס ישמש כגיטרה מובילה, לאחר שהכירו את הנרי החליטו לצרף אותו ללהקה. צירופו ללהקה קרה זמן קצר לפני פסטיבל הפופ במונטריי, שהייתה להופעת הפריצה של הלהקה. זמן קצר לאחר שיצא האלבום הראשון של הלהקה, Canned Heat, התחיל להתפרסם וסטין כגיטריסט בולט בסצנת הבלוז האמריקאית, בעיקר בשל טכניקות הנגינה הייחודיות שלו ותפקידיו המורכבים. היה לו סגנון ייחודי של נגינה, אותו אימץ במקצת מידידו ג'רי מקגי. יחד עם הלהקה הוציא ארבעה אלבומים, בהם כתב רבים מהשירים.
לצערו הרב, בשנת 1969 פרש מהלהקה שבוע לפני הופעתם בוודסטוק, ובכך פספס את ההופעה הגדולה ביותר של הלהקה אי-פעם. בשנת 1995 הוא הגיב על כך לכתב אוסטרלי, שנתיים לפני מותו, כי "לא הייתה לי עוד הופעה כזאת, וחבל שהפסדתי אותה. אבל לא יכולתי להמשיך עם הלהקה באותה תקופה". סיבת פרישתו של וסטין מהלהקה הייתה המתח בינו לבין בסיסט הלהקה, לארי טיילור. שניהם מעולם לא הסתדרו, וכשטיילור עזב את הלהקה וסטין חזר להופיע איתם; לאחר מכן וסטין עזב וטיילור חזר, וחוזר חלילה כמה שנים.
ביוגרפיה > שנות השבעים

לאורך שנות השבעים הופיע וסטין שוב עם הלהקה מספר פעמים במספר שנים שונות, אך מעולם לא חזר רשמית להיות חבר להקה קבוע. כאשר נישואיו של וסטין התפרקו בשנת 1983, הוא עזב את לוס אנג'לס ועבר לגור בחווה קטנה באורגון. במשך שנה לא עסק במוזיקה בכלל, ולאחר מכן החל לנגן עם אמנים מקומיים, כמו מייק רוסו, שהיה חבר ותיק של וסטין עוד מהזמן בו התגורר בדרום קליפורניה. יחד איתו הקים להקה מקומית שהופיעה ביישובים הסמוכים.
המוזיקאי טרי רוב (אנ') שהכיר את עבודותיו של וסטין עוד משנות השישים, פגש אותו והזמין אותו להקליט איתו בפורטלנד. יחד השניים הוציאו מספר סינגלים. הנרי ניגן עם מספר להקות עד שנות השמונים, ואז שוב מיקד את עבודתו בסשנים והקלטות לאמנים מזדמנים.
וסטין הופיע בכמה סיבובי הופעות עם Canned Heat באוסטרליה ובאירופה, שם הייתה ללהקה פופולריות גדולה מזאת שהייתה לה בארצות הברית. הוא המשיך לעזור ולנגן עם Canned Heat עד 1981, עם מותו של בוב הייט, שהיה מייסד הלהקה האחרון שנותר. הוא המשיך לשתף פעולה עם אמנים ולהקות שונים, כגון טרי רוב ו"The Vipers". הוא אף הקליט את האלבום "Guitar Gangster" עם אוון ג'ונס (אנ').
ביוגרפיה > מותו

וסטין נמצא בחדר מלון בפריז לאחר סיבוב הופעות לאיחוד Canned Heat עם התקף לב קשה, ב-20 באוקטובר 1997. לאחר כשעה נקבע מותו בגיל 52. גופתו נשרפה על פי בקשתו, והאפר שלו נקבר בבית העלמין בעיירה אוק היל בפרוורי העיר יוג'ין, אורגון. לאחר מותו הוקמה קרן על שמו, שתתחזק את בית העלמין בו אפרו נקבר, וכשיתאפשר תשמש להעברת חלק מאפרו למכתש וסטין שעל הירח, אשר נקרא על שם אביו ארנסט הארי וסטין.
הערות שוליים

↑  Music News, Rolling Stone (באנגלית)
↑  אלבום זה יצא רק באירופה עם חברת התקליטים ניו רוז בשנת 1988
↑  "Guitarist Henry Vestine Dead at 52", Mnblues.com, ‏2016-05-14 (באנגלית)
↑  Planetary Names: Crater, craters: Vestine on Moon, planetarynames.wr.usgs.gov
| קנד היט |
| --- | --- |
לארי טיילור • בוב הייט • פרנק קוק • אלן וילסון • הנרי וסטין • הארווי מנדל • אדולפו דה לה פארה
אלבומי אולפן: Canned Heat • Boogie with Canned Heat • Living the Blues • Hallelujah • Future Blues • Vintage • Historical Figures and Ancient Heads • The New Age • One More River to Cross • Reheated • Hooker 'N Heat
סינגלים: "Rollin' and Tumblin'" • "On the Road Again" • "Going Up the Country" • "Let's Work Together"
אלבומי אוסף: Canned Heat Cookbook • Let's Work Together: The Best of Canned Heat • Uncanned! The Best of Canned Heat • the very best of canned heat
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13999599f (data)  GND: 135320119  ISNI: 0000 0000 5516 3764  LCCN: no94000199  MusicBrainz: 87f1d57c-6197-4d54-89a8-311122526225  SUDOC: 077720822  VIAF: 19876482   WorldCat (עם VIAF): 19876482
הקורפוס ה-75 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  15 בינואר 1944 – 2 במאי 1945 (שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
 
הקורפוס ה-75 (בגרמנית: LXXV. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-15 בינואר 1944 באיטליה, וכמפקדו מונה אנטון דוסטלר. הקורפוס לחם בקרבות השונים באיטליה כחלק מפלגת הארמייה פון צנגן, ולאחר מכן כחלק מארמיית ליגוריה, וב-2 במאי 1945 נכנע לכוחות בעלות הברית.
מפקדים

אנטון דוסטלר (15 בינואר 1944 - 2 ביולי 1944)
הנס שלמר (2 ביולי 1944 - 2 במאי 1945)
המרכז היהודי ערבי לפיתוח כלכלי

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  הרצליה 
 תקופת הפעילות:  1988–2022 (כ־34 שנים) 
 
המרכז היהודי-ערבי לפיתוח כלכלי שנוסד בשנת 1988, פועל לקידום שיתוף פעולה כלכלי בין יהודים לערבים בישראל. מטרתו המרכזית של המרכז, שהוא הגוף הגדול והוותיק בישראל בתחום זה, היא לאפשר לאוכלוסייה הערבית להשתלב בצורה הטובה ביותר בכלכלה הישראלית. לצד שורה של יחידות המופעלות ישירות על ידי המרכז, ממשרדיו הממוקמים בהרצליה, כמו למשל יחידת הנשים המתרכזת בקידומן הכלכלי של נשים ערביות, המרכז פועל גם כארגון גג היוזם את הקמתם של ארגונים עצמאיים מקומיים חדשים שמטרתם העצמה כלכלית של קהילות מקומיות. המרכז מפעיל מאז 2004 קרן הלוואות לעסקים קטנים ובינוניים. הקרן מעניקה הלוואות ליזמים ערבים צעירים המתקשים לקבל הלוואות במערכת הבנקאות הרגילה.
את המרכז מנהלים במשותף חנוך מרמרי וחלמי כתאנה.
החבובות בחלל

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD של הסרט באנגלית
 בימוי:  טים היל
 הופק בידי:  בריאן הנסון ומרטין ג. בייקר
 תסריט:  ג'רי ג'והל, ג'ואי מזרינו וקן קאופמן
 עריכה:  מייקל א. סטיבנסון וריק פירסון
 שחקנים ראשיים:  דייב גולז, סטיב וייטמיר, ביל ברטה, פרנק אוז, ג'פרי טמבור, פ. מארי אברהם, דייוויד ארקט, ג'וש צ'ארלס, קתי גריפין, האלק הוגאן, פטל הינגל, ריי ליוטה, אנדי מקדואל
 מוזיקה:  ג'משיד שריפי
 צילום:  אלן קאסו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  חברת ג'ים הנסון
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 14 ביולי 1999
 משך הקרנה:  87 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט ילדים, סרט הרפתקאות, מדע בדיוני קומי, סרט קומדיה 
 תקציב:  24,000,000 דולר
 הכנסות:  22,323,612 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   muppetsfromspace
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
החבובות בחלל (באנגלית: Muppets from Space, "חבובות מהחלל") הוא סרט קולנוע בדיוני וקומדי, הסרט השישי בכיכוב החבובות, והראשון ממותו של יוצר החבובות, ג'ים הנסון. הסרט בבימויו של טים היל, ומיוצר על ידי חברת ג'ים הנסון, ושוחרר ב-14 ביולי 1999 לבתי הקולנוע על ידי סרטי קולומביה.
עלילת הסרט

גונזו הגדול מאז ומתמיד היה מסווג כ"יצור כלשהו", אבל כאשר הוא מתחיל לחוות סיוטי לילה על נטישה, הוא מתחיל להבין עד כמה הוא בודד בעולם. אחד הסיוטים שלו הוא שלילת הכניסה שלו לתיבת נח (המגולם על ידי פ. מארי אברהם). למחרת בבוקר, גונזו הגדול אמר לקרמיט הצפרדע שנמאס לו להיקרא יצור כלשהו. לאחר שנראה שגזע חייזרים מנסה לשלוח לו הודעות דרך קערות דגנים, גונזו מבין שהוא לא יכול להיות כל כך אחרי הכל, ועולה לגג ביתו ומתחיל לצפות לשמיים. באמצעות ברק, גונזו מתקשר עם זוג דגים באמצעות קרינה קוסמית, שמגלים לו שהוא חייזר מן החלל החיצון.
כאשר קרמיט וחבריו מסרבים להאמין לו, גונזו נמשך לציפורניו של ק. אדגר סינגר, מנהל ארגון "C.O.V.N.E.T" (ארגון ממשלתי המוסווה כמפעל מלט), שגם ידוע כמי שנתן חלק בניסיונות הקשר עם החייזרים והחושב שגונזו הוא המפתח לשכנע את הממונים לו שהחייזרים אכן למעשה קיימים. גונזו, יחד עם ריזו העכברוש, נעצרו על ידי הצבא. תעלוליו של ריזו גורמים לו ליפול לידיו של סינגר. בסופו של דבר, הוא נאלץ לעבור הכשרה עכברושית על ידי ד"ר טאקר לצד עכברושים אחרים כמו באבא עכברוש, עכברוש הנענוע, אדי המהיר ואיש ציפור. קרמיט והחבורה פועלים כדי להציל את גונזו ואת ריזו, באמצעות המצאות שד"ר בונסון וביקר יצרו, כגון הדלת בצנצנת, תרסיס ברווז גומי בלתי נראה, וספריי שליטת מוח.
סנדביץ' מדבר שואל את גונזו איפה ספינת החייזרים יכולה לנחות, וגונזו עונה בקייפ האבדון. בינתיים, החברה מגיעים לבסיס הצבאי כדי להציל את ריזו ואת גונזו. תוך כדי חילוצם, כל אחד משתמש בתרסיס הבלתי נראה, אבל הם נחשפים בסופו של דבר כאשר פוזי הדוב רוחץ את ידיו כאשר יוצא מהשירותים. כאשר סינגר שומע על הבריחה, הוא מפעיל את הסוכן המוכשר שלו, הסוכן רנטרו שמשתמש בחייזרים וראשיהם למכוניתו. כאשר מודיעים לסוכן רנטרו שמכוניתו הוחרמה בגלל דוחות חנייה, בסופו של דבר, סינגר והסוכן רנטרו משתמשים במשאית מלט.
החבובות הולכות לקייפ האבדון לאחר הצלת גונזו וריזו, יחד עם קהל צופים של חייזרים מאושרים, המחכים לבואם. הספינה מגיעה לכדור הארץ והחייזרים אשר כולם דומים מאוד לגונזו, מסבירים כי לפני שנים רבות הם איבדו אותו, אבל עכשיו הם באים לקחת אותו חזרה. לפתע, סינגר מופיע ומנסה להרוג את החייזרים, אבל בגלל הסוכן רנטרו, הוא לא מצליח. גונזו שוקל לנסוע לחלל עם החייזרים שנראים כמו גונזו, אבל הוא מבין שביתו האמיתי הוא על פני כדור הארץ עם חבריו, וסינגר הולך עם החייזרים כשגריר כדור הארץ. לפני שסינגר והחייזרים עוזבים, הם מבקשים מגונזו לבנות ג'קוזי.
הסרט מסתיים כאשר החבובות צופים בכוכבים על הגג. גונזו אומר לקרמיט שהוא תוהה מדוע משפחתו ביקשו ממנו לבנות ג'קוזי. פפה צוחק עם ריזו, כי שניהם התחזו לחייזרים ועשו את הסיפור.
שחקנים בגרסה האנגלית > החבובות

ביל ברטה – פפה, בובו הדב, גוני פיאמה, באבא העכברוש, רולף הכלב
קווין קלאש – קליפורד, קרטר
פרנק אוז – מיס פיגי, פוזי הדב, חיה, סם העיט
כריסטינה דונלי – באב האיל
דייב גולז – גונזו הגדול, וולדורף, הטבח השוודי, ד"ר בנסון, זוט ואיש הציפור
אדם האנט – סקוטר
ג'ון קנדי – ד"ר שיניים
ג'ון הנסון – סוויטמס
בריאן הנסון – ד"ר פיל ואן ניוטר, סל מינלה, הסנדביץ' המדבר
פטר לינז – שייקס העכברוש
דרו מייסי – אדי המהיר
ג'רי נלסון – רובין הצפרדע, סטטלר, סופר-גונזו, פלויד פפר
סטיב וייטמיר – קרמיט הצפרדע, ריזו העכברוש, ביקר, בין הארנב
שחקנים בגרסה האנגלית > בני אדם

ג'פרי טמבור – ק. אדגר סינגר
פ. מארי אברהם – נח
דייוויד ארקט – ד"ר טאקר
רוב שניידר – מפיק טלוויזיה
אנדי מקדואל – שלי סנייפס
האלק הוגאן – האיש בשחור
ריי ליוטה – שומר השער
קתי גריפין – השומרת (התאומה של חיה)
ג'וש צ'ארלס – הסוכן ביקר
פטל הינגל – גנרל לופט
הפקה > כתיבה

הטיוטה הראשונה של הסרט נוצרה על ידי הבמאי קירק תאצ'ר ונקראה "החבובות בחלל", כמו שם הסרט. בתסריט, חייזרים חוטפים את קרמיט, משום שהם מאמינים שהוא צריך להיות מנהיגם, מה שמוביל את שאר החבובות להציל אותו. לאחר מכן, שונה הסרט למצבו הנוכחי.
הפקה > מוזיקה

זהו היה סרט החבובות הראשון שלא היה סרט מוזיקלי עם מוזיקה מסורתית ומקורית, בחירת המוזיקה לסרט הייתה פסקול, בעיקר מוזיקה קלאסית ולפעמית רצועות פאנק. שירים אחדים נוצרו מחדש על ידי אמנים, כמו "כוכוב זוהר" של האחים דאסט, ו"דאז" של G. Love and Special Sauce. רסה של השיר "אור פלאש" של להקת הפרלמנט עודכנה על ידי ג'ורג' קלינטון והפכה לדואט של פפה מלך החסילונים בשם "אור-כוכב".
שחרור

לדברי בריאן הנסון, הסרט תוכנן על ידי חברת הנסון לעלות בבתי הקולנוע בחורף, בסביבות פברואר 2000, אבל סרטי קולומביה רצו שהסרט יהיה אחד מהסרטים הגדולים שלהם ששוחררו בקיץ, מה שזרז את הפקת הסרט וגרם לו לפחות פרסום. כמו כן, תהליך הפקת הסרט הואץ בגלל עניין התחרות עם הסרטים "טרזן" ו"המפקח גאדג'ט".
שחרור > הכנסות

"החבובות בחלל" נחשב לכישלון תיאטרלי. הסרט הכניס רק 22,300,000 דולר ברחבי העולם, אף על פי שהתקציב להפקת הסרט היה 24,000,000 דולר.
שחרור > ביקורת

הביקורות עבור הסרט היו מעורבות, עם דירוג של 63% שאהבו, ו-56 ביקורות שלא אהבו כלל ("החבובות בחלל" קיבל את הביקורת הכי נמוכה מכל שאר סרטי החבובות, שהגיעו לפחות ל-68% שאהבו).
רוג'ר איברט משיקגו סאן-טיימס נתן לסרט דירוג 2 כוכבים (מתוך 4) וסיכם את הביקורת כך שאמר כי "החבובות מהחלל הוא סרט לא כל כך טוב, ואני מקווה הם יחזרו לאופנה". מצד שני, רובן ראוזי מלוס אנג'לס טיימס נתן ביקורת חיובית ואמר "עשרים שנה לאחר החבובות - הסרט, ושלושים שנה מתחילת רחוב סומסום, עדיין יש את החיים היצירתיים והמצחיקים של החבובות. בקפידה, הם יוכלו בקלות רבה לבדר ולחנך את ילדי הדור השלישי ואת ילדי הדור הרביעי. הקסם חזר".
שחרור > מדיה ביתית

החבובות בחלל פורסמו ב-26 באוקטובר 1999 בקלטות וידאו ביתיות וב-DVD. בשנת 2011, הסרט יצא ב-DVD באוסף כפול עם הסרט "החבובות כובשות את מנהטן". גרסת בלו ריי שוחררה ב-16 באוגוסט 2011 והיא זהה ל-DVD.
בישראל, הסרט הופץ ל-DVD, ב-2000, אך לא הוקרן מעולם בבתי קולנוע.
הערות שוליים

1 2  הוצאות והכנסות הסרט "החבובות בחלל", באתר Box Office Mojo
| ג'ים הנסון |
| --- | --- | --- |
| סדרות טלוויזיה | רחוב סומסום (1969-רץ) • החבובות (1976-1981) • הפרוגלים (1983-1987) • חבובוטף (1984-1991) • סיפורי עמים (1987-1988) • חבובוטף (2018-2022) |  |
| סרטים | החבובות - הסרט (1979) • תעלול החבובות הגדול (1981) • הקריסטל האפל (1982) • החבובות כובשות את מנהטן (1984) • המבוך (1986) • מזמור חג המולד של החבובות (1992) • החבובות באי המטמון (1996) • החבובות בחלל (1999) • שנות הביצה של קרמיט (2002) • החבובות בארץ עוץ (2005) • החבובות (2011) • החבובות - מבוקשות (2014) • החבובות: האחוזה הרדופה (2021) |  |
| החבובות | החבובות |  |
| דמויות מרכזיות | קרמיט • מיס פיגי • פוזי הדוב • גונזו • סקוטר • רולף הכלב • חיה • הטבח השוודי • סטטלר ווולדורף • דמויות נוספות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 80d6f67c-3e0a-496e-8d15-4b8fa3227380
הלוגנציה

תגובת הלוגנציה אופיינית
הלוגנציה (בעברית: הִלְגּוּן) היא תגובה כימית שבה אטום אחד של מימן בפחמימן מוחלף באטום הלוגן (פלואור, כלור, ברום או יוד) לדוגמה ברומינציה היא סוג של הלוגנציה.
בכימיה אורגנית הלוגנציה אפשרית כתוגבת התמרה וכתגובת סיפוח.
בתגובת התמרה אטום ההלוגן מחליף (מתמיר) את אחד המימנים במולקולת הפחמימן ויוצר הלואלקן, תוך יצירת קשר מימן-הלוגן:
R-H + X2 → R-X + HX
כאשר: R הוא הקבוצה הפונקציונלית ו-X מסמל את ההלוגן. חץ התגובה מתרחש תחת הארה באור על-סגול (UV) או בחימום.
למשל הלוגנציה של מתאן (CH4) עם כלור (Cl2) תיתן כלורומתאן (אנ') (CH3Cl) ומימן כלורי (HCl):
CH4 + Cl2 → CH3Cl + HCl
בתגובת סיפוח אטומי ההלוגן שוברים את קשר ה-pi, ומצטרפים לאטומי הפחמן שמשני צידי הקשר הכפול (אנ') שנפתח:
R1=R2 + X2 → XR1-R2X + HX
כאשר: R1 ו-R2 הן שתי הקבוצות הפונקציונליות שביניהן הקשר הכפול.
גם התרכובות של הלוגנים עם מימן יכולות לגרום להלוגנציה בתגובת סיפוח:
R1=R2 + HX → HR1-R2X
על פי כלל מרקובניקוב, אטום המימן יסתפח לאטום הפחמן שאליו קשור המספר הגדול יותר של אטומי מימן; ואילו אטום ההלוגן יסתפח לאטום הפחמן השני.
הערות שוליים

↑  הִלְגּוּן במילון כימיה אורגנית (תשנ"ב), באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548385205171  GND: 4292867-9  LCCN: sh85058507 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
היאצינט פון שטראכוויץ

| --- | --- |

גנרל היאצינט פון שטראכוויץ
 לידה:  30 ביולי 1893 גרוסשטיין, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  25 באפריל 1968 (בגיל 74) טרוסטברג, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1912–1945 (כ־33 שנים)
 דרגה:   גנרל לויטננט (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית פאנצר להר
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון חרבות ויהלומים   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   אות הפציעה בזהב
 
גנרל היאצינט גראף שטראכוויץ פון גרוס-צאוכה אונד קמינץ (בגרמנית: Hyacinth Graf Strachwitz von Groß-Zauche und Camminetz;‏ 30 ביולי 1893 – 25 באפריל 1968) היה מפקד בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, ואחד מהבודדים שקיבלו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים.