stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קפה סוסייטי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מועדון לילה 
 כתובת:  גריניץ' וילג' 
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מייסדים:  בארני ג'וזפסון 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1938
 תאריך פתיחה רשמי:  1938 
 תאריך פירוק:  1948 
 קואורדינטות:  40°43′58″N 74°00′07″W﻿ / ﻿40.7328°N 74.0019°W﻿ / 40.7328; -74.0019
  (למפת מנהטן מוגדלת) קפה סוסייטי(למפת מנהטן רגילה) קפה סוסייטי
 
קפה סוסייטי (אנגלית: Café Society) היה מועדון ההופעות המעורב (לבנים ואפרו-אמריקאים) הראשון בארצות הברית.
היסטוריה

את המועדון פתח בארני ג'וזפסון בגריניץ' וילג' בניו יורק ב-1938, תוך קריאת תיגר על מדיניות ההפרדה הגזעית ועיצב אותו בהשראת קברטים פוליטיים-סטיריים שאפיינו את בירות אירופה לפני מלחמת העולם השנייה. במועדון הופיעו יחדיו אמנים לבנים ואפרו-אמריקאים, הקהל היה מעורב ומבקרים אפרו-אמריקאים זכו לשירות זהה לזה של לבנים, תופעה יחידה במינה באותה עת. המועדון מושווה רבות עם מועדון הכותנה בהארלם, שהציג תוכנית "שחורה", עבור קהל לבן מן המעמד הבינוני והגבוה, אך הנהיג הפרדה גזעית.
התוכניות, שכללו שירי מחאה ומערכונים סאטיריים והקהל, נחשבו לבעלי נטייה שמאלית ואף זיקה למפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית. עקב כך נרדפו בעלי המועדון ובאיו על ידי ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית. האשמתו של אחיו של בעל המועדון על ידי הוועדה ב-1947 הביאה לסגירת המועדון.
המנהל המוזיקלי של המועדון, באופן בלתי-רשמי, היה האמרגן ג'ון האמונד ובין האמנים שהופיעו בו בשנות השיא שלו, לפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה, נמנו בילי הולידיי, ששרה על במתו לראשונה את שיר המחאה "פרי מוזר", לנה הורן, פול רובסון, שרה ווהן, רביעיית גולדן גייט, קאונט בייסי, ארט בלייקי, נט קינג קול, ג'ון קולטריין, מיילס דייוויס, לאונרד פד'ר, אלה פיצג'רלד, קולמן הוקינס, ג'יימס פ. ג'ונסון, אניטה או'דיי, צ'ארלי פארקר, ג'אנגו ריינהארדט, בילי סטרייהורן, ארט טייטום, דיינה וושינגטון, הוויברז, לסטר יאנג, מרי לו ויליאמס, סיד סיזר ורבים אחרים.
רבי יהודה הנחתום

ערך זה עוסק בתנא בדור השלישי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  המאה ה-1 או המאה ה-2 ארץ ישראל (פרובינקיה יודיאה)
 הוצאה להורג:  המאה ה-2 (כנראה בסביבות שנות ה-30) ארץ ישראל (פרובינקיה יודיאה/סוריה פלשתינה)
 תקופת הפעילות:  דור שלישי לתנאים
 השתייכות:  חז"ל, תנאים, עשרת הרוגי מלכות
 בני דורו:  גמליאל דיבנה, עקיבא בן יוסף, אלישע בן אבויה
 
רבי יהודה הנחתום, היה תנא בן הדור השלישי.
רבי יהודה הנחתום אינו מוזכר במשנה כלל, ושתי מובאות מדבריו, האחת בענייני גבולות תחום עולי בבל ואחת בהלכות קדשים מופיעות בתוספתא.
מהתלמוד הירושלמי ומהמדרשים משתמע שנהרג בזמן גזרות השמד, לפי חלק מהמדרשים, נמנה בין עשרת הרוגי מלכות.
במדרש שיר השירים נאמר עליו, שמימיו לא הלך ארבע אמות בלי תורה.
כינויו

ייתכן שהכינוי הנחתום מעיד שבמקצועו שימש נחתום.
בחרסים שנמצאו בחפירות מצדה נמצא השם "בן הנחתום" ויש ששיערו שהוא כינוי שם משפחה.
במדרש דרשו את כינויו: ”מפני שהיה מוציא דברי תורה ערבים כלחם”.
המובאות בשמו

בתוספתא במסכת מנחות, ובברייתא בגמרא, נזכרת הלכה בשם רבי יהודה נחתום בעניין קידוש קומץ המנחה, אולם יש הסוברים שהלכה זו נאמרה על ידי תנא מהדור החמישי הקרוי גם בשם זה. מוזכר בתלמוד הבבלי עוד פעם נוספת, בהקשר פסק של החכמים בנושא מסוים.
בתוספתא למסכת אהלות נאמר שרבי יהודה הנחתום העיד שאף על פי שמזרח העיר קיסרי שבצפון ארץ ישראל, טמאה בטומאת ארץ העמים, הסטיו שלה טהור.
בתלמוד הירושלמי מסופר, שרבן גמליאל הודיע לרבי עקיבא שצריך לנדותו משום שעיכב את העדים שראו את הירח בחידושו, ומנע מהם להגיע לירושלים ולהעיד. אולם, רבי יהודה הנחתום זועק וטוען: ”חס ושלום! לא נתנדה ר' עקיבא, אלא ראש גדר היה, ושלח רבן גמליאל והעבירו מראשיתו”.
מותו

בתלמוד הירושלמי מובא שיש אומרים שהמאורע שגרם לכך שאלישע בן אבויה יצא לתרבות רעה, הוא ”שראה את לשונו של ר' יהודה הנחתום נתון בפי הכלב שותת דם. אמר: "זו תורה וזו שכרה? זהו הלשון שהיה מוציא דברי תורה כתיקנן, זה הוא הלשון שהיה יגע בתורה כל ימיו זו תורה וזו שכרה? דומה שאין מתן שכר ואין תחיית המתים"”. סיפור דומה מובא בקשר למותו של חוצפית המתורגמן.
רבי יהודה הנחתום נמנה בכמה מדרשים כאחד מעשרת הרוגי מלכות. בין השאר, במדרש שיר השירים מסופר שבזמן גזירות הרומאים, הוא ברח מהרומאים, נתפס בדרך ונהרג.
במדרש תהלים מסופר שכשגזרה המלכות שיהרג רבי יהודה הנחתום, התחזה אדם בשם בר קפרא או בן קופייא לדיין, גזר שאדם אחר יהרג במקומו, וניסה להציג זאת כהריגת רבי יהודה הנחתום, ובכך להביא להצלתו. כששמעה על כך המלכות – גזרה שייהרגו שניהם.
קווי גרייהאונד

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברת-בת של FirstGroup
 מוטו:  "Greyhound, Brought to you by First"
 מייסדים:  קרל ויקמן
 תקופת הפעילות:  1914–הווה (כ־110 שנה)
 חברת אם:  FlixMobility 
 חברות בנות:  BoltBus 
 מיקום המטה:  Patriot Tower 
 משרד ראשי:  דאלאס, טקסס, ארצות הברית
 עובדים:  8,400 (2009) מהם מעל 3,000 נהגים
  
 Greyhound Lines
 
אוטובוס גרייהאונד באטלנטיק סיטי בדגם צביעה של שנות ה-2000
קווי גרייהאונד (באנגלית: Greyhound Lines, גרייהאונד הוא גזע כלבים, מילולית: "כלב ציד אפור") היא חברת אוטובוסים ציבוריים המשרתת כ-3,700 יעדים בצפון אמריקה (ארצות הברית, קנדה ומקסיקו) וקרוב לכ-25 מיליון נוסעים בשנה. החברה נוסדה ב-1914 בהיבינג, מינסוטה ובסיסה נמצא כיום בדאלאס, טקסס. בשנת 2007 נרכשה החברה האמריקאית על ידי התאגיד הסקוטי FirstGroup. החל מספטמבר 2009 מפעילה FirstGroup את המותג "גרייהאונד" גם בממלכה המאוחדת.
כמו בייסבול, פאי תפוחים וקוקה-קולה, גם חברת האוטובוסים גרייהאונד, ש־2,400 האוטובוסים שלה חורשים את ארצות הברית, היא חלק מהאתוס האמריקאי.
היסטוריה > ראשית החברה

קרל ויקמן (Carl Wickman), יליד שוודיה, 1887, החל להסיע כורים בין הערים היבינג ואליס במינסוטה ב-1914 ברכב ממונע. שנה מאוחר יותר שיתף פעולה עם ראלף בוגן, שהפעיל קו דומה בין היבינג לדולות' יחדיו הקימו חברה שנקראה "חברת התחבורה מסבה" ("Mesaba Transportation Company"). בסוף מלחמת העולם הראשונה כבר היה לחברה צי בן 18 אוטובוסים והיא הרוויחה 40,000$ בשנה. ויקמן המשיך לייצר שיתופי פעולה ורכישות של קווים מקומיים ויצר רשת למדינות שכנות שהשתרעה עד החוף המערבי.
היסטוריה > שנות העשרים

ב-1921 כינה ויקמן קו בו שירתו אוטובוסים חדישים בצבע כחול-כסוף בשם החיבה "גרייהאונד" ושם זה הפך עד 1926 לשם החברה כולה - קווי גרייהאונד הצפוניים ("Northland Greyhound Lines"). באותה שנה עבר בסיס ההפעלה של החברה לעיר דולות' וויקמן מונה לנשיא החברה החדשה. ב-1927 נחנך הקו הראשון מקליפורניה לניו יורק. ב-1929 הוקמה חברת גרייהאונד הפסיפית ("Pacific Greyhound Lines"), ממיזוג של חברות הפעלה של קווים שונים באזור דרום-מערב ארצות הברית. בשנה זו עבר מטה החברה לשיקגו.
היסטוריה > שנות השלושים

השפל הגדול העיב על המשך התפתחות החברה והיא נאלצה לסגור קווים בלתי רווחיים או למכור אותם למפעילים אחרים. ב-1933 נבחרה גרייהאונד לספק הרשמי לתחבורה של התערוכה העולמית של שיקגו (1933). למרות החובות בהם שקעה החברה היא הצליחה להתאושש כתוצאה ממדיניות הניו דיל וב-1935 הציגה רווח שיא של 8 מיליון דולר. ב-1936 אפיינה החברה והזמינה מחברת ג'נרל מוטורס אוטובוס שכולו עשוי מתכת, בעל הנעה קדמית, המסוגל להובלת 37 נוסעים בישיבה. אוטובוס זה, שכונה "Super Coach", הפך לאוטובוס-הדגל של החברה. ערב מלחמת העולם השנייה שירתו קווי גרייהאונד 4,700 תחנות ברחבי ארצות הברית והחברה העסיקה כ-10,000 איש. ב-1939 התקיימה התערוכה העולמית של ניו יורק (1939) וגרייהאונד נבחרה להיות "המוביל הרשמי" של התערוכה, דבר שהפך אותה לאחד מן הסמלים הלאומיים של אמריקה. התקופה הייתה תקופת מאבק בין אנשי חברות הרכבת לבין אנשי חברות האוטובוסים, המאבק כלל שביתות תכופות וניסיונות לרכוש קווי הסעה של אוטובוסים על ידי חברות רכבת.
היסטוריה > שנות הארבעים

ב-1940 הציגה החברה את דגם ה-"Silversides" ("כסוף הצדדים"), אוטובוס המאופיין בצדדים עשויים אלומיניום נוצץ, גם הוא מתוצרת ג'נרל מוטורס. דגם ששלט בחברה כ-40 שנה. בתקופת המלחמה גויס חלק גדול מנהגי החברה ואוטובוסי החברה הובילו מגויסים ברחבי ארצות הברית.
בשנת 1946 פרש ויקמן מראשות החברה והוחלף על ידי אוסקר סיזר, אחד מנשיאי החברות המקומיות אותן רכשה גרייהאונד.
בין חידושי העשור הייתה פריסת רשת מסעדות "Post House" לשירות הנוסעים בתחנות האוטובוס. הרשת מנתה בסוף העשור 139 מסעדות ששירתו 40 מיליון נוסעים.
היסטוריה > שנות החמישים

בשנות החמישים ניצלה גרייהאונד את רשת האוטוסטרדות החדשה ליצירת לוח זמנים חדשני המתבסס על קווי "אקספרס". ב-1953 הציגה את ה-"Highway Traveler", אוטובוס בן 41 מושבים המצויד בבולמי זעזועים משופרים לנוחות הנסיעה המהירה ואת ה-"Scenicruiser", אוטובוס דו-קומתי בן 43 מושבים, עם תאי שירותים, מיזוג אוויר, חלונות פנורמיים ושטח גדול למטען אישי, שהפך לסטנדרט לאוטובוסים למרחקים ארוכים.
החברה החלה לשווק כרטיס "99 ימים ב-99 דולר", שמשך צעירים רבים מאירופה להשתמש בשירותיה כדי לתור את ארצות הברית, וכך נחשפו נופיה לעיני דור צעירים זה מבעד לחלונות ה"גרייהאונד", שהפך לסמל תרבותי (ראו להלן).
החברה פנתה בפרסומיה לקהל מן המעמד הבינוני והבטיחה נסיעה נוחה ומרווחת, אך ההבטחה לא מומשה והנוסעים מהמעמד הבינוני העדיפו לנסוע ברכבם הפרטי.
היסטוריה > שנות השישים

אחד הביטויים החריפים של מדיניות ההפרדה הגזעית היה במתקני גרייהאונד, בתחנות האוטובוס היו אזורי המתנה נפרדים לאפרו-אמריקאים ובתוך האוטובוסים התקיימה הפרדה, במיוחד נאכפו הכללים במדינות דרום ארצות הברית, על ידי הקהל הלבן ועל ידי נהגי האוטובוסים. אחת מהפעולות ההפגנתיות הראשונות של התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית הייתה בשנת 1961 באוטובוסי גרייהאונד, קבוצות של צעירים אפרו-אמריקאים ולבנים (שנקראו " Freedom Riders", "נוסעי החופש") נסעו במכוון תוך הפרת הסדרי ההפרדה הגזעית באוטובוסים ציבוריים אל מדינות הדרום, תוך שהם מתעמתים עם ציבור נוסעים ונהגים וזוכים לסיקור תקשורתי רחב היקף.
החברה חגגה את יובל ה-50 שלה עם רווחים של מעל 300 מיליון דולר. מאז 1961 החלה לייצר את האוטובוסים שלה בעצמה (על ידי חברת הבת MCI) וב-1968 השיקה את הדגם הראשון מתוצרתה, האוטובוס המשוכלל "סופר 7", חד-קומתי באורך של למעלה מ-13 מטר. החברה גם החלה להשקיע בחברות שונות בתחומים מגוונים מחברת ייצור הבשר "Armour" ועד חברות אשראי ועסקי החכרת מטוסים.
היסטוריה > שנות השבעים, השמונים והתשעים

ב-1971 עבר מטה החברה לפיניקס, אריזונה, עשר שנים מאוחר יותר עבר המטה לדאלאס.
האוטובוס של שנות השבעים היה MC-8 שכונה "Americruiser".
במהלך שנות השמונים נטשה החברה את הצדדים הכסופים של האוטובוסים ועברה לאוטובוסים צבועים בצבעי כחול-אפור. במהלך אותו עשור סבלה החברה משביתות נהגים, בהן שביתה ארוכה בת שבעה שבועות. בשל תקנות הגבלים עסקיים התפרקה חברת ההחזקות של גרייהאונד ונוסדה חברה בשם Dial Corporation, שאחת מהחברות בה הייתה קווי גרייהאונד, חברה-אחות נוספת הייתה יצרנית האוטובוסים MCI.
ב-1990, במהלך שביתת נהגים נוספת, חקירה בקשר להפרת חוקי עבודה וירידה בנפח הנוסעים הגישה קווי גרייהאונד בקשה להיות מוכרזת כפושטת רגל, השביתה וההליכים הסתיימו רק ב-1993. החברה נחלצה מקשייה ב-1994 ושנה לאחר מכן חתמה על הסכם עם חברת הרכבת אמטרק (Amtrak) לשירות נסיעות משולב רכבת-אוטובוס, כפתרון תעבורה יבשתי מתחרה לטיסות הפנים הזולות והנוחות. בשנים אלה סבלה גרייהאונד מתדמית ירודה, של חברה המשרתת אוכלוסיות חלשות, ובעיקר אפרו-אמריקאים והיספנים, גם יחס החברה לנוסעים היה חשדני וכרטיס הנסיעה לווה באזהרות שונות.
ב-1999 נרכשה קווי גרייהאונד על ידי חברת Laidlaw ועברה ייעול, תוך ביטול קווים, בהם קו הדגל "כביש 90" (בין שיקגו לסיאטל), צעד שזכה למחאה ציבורית עקב הבידוד שכפה על עיירות קטנות לאורך הדרך, אשר זכו בעבר לשירות אוטובוסים כלל-ארצי זמין, נוח וזול יחסית ותושביהן נאלצים לנסוע בתחבורה ציבורית חליפית מסורבלת ויקרה יותר.
היסטוריה > שנות האלפיים

בשנות ה-2000 הכניסה החברה שיכלולים כגון הדפסת כרטיס באמצעות האינטרנט, אוטובוסי יוקרה נוחים במיוחד ושירות BoltBus, המשרת את ניו יורק כבסיס ממנו יוצאים קווים למטרופולינים של וושינגטון, פילדלפיה ובוסטון, תוך שילוב אוטובוס עירוני ובין עירוני, כלומר העלאת והורדת נוסעים בתחנות-רחוב ולא בתחנות אוטובוס מרכזיות ובשיטת תמחור חדשנית לפיה נמכרים המושבים באוטובוס בכעין מכרז הנע בין דולר אחד לכיסא ל-25$, בקווים הארוכים ביותר.. שירות דומה, NeOn, מתקיים בין ניו יורק לטורונטו. האוטובוסים מאובזרים במערכת Wi-Fi לשירות אינטרנט אלחוטי חינם, שקעים למחשבים ניידים, מרחב אישי גדול ואיבזור בטיחות.
ב-2007 נרכשה קווי גרייהאונד על ידי התאגיד הסקוטי FirstGroup.
ב-2009 הכריזה חברת FirstGroup שבכוונתה להכניס את המותג גרייהאונד לשוק התחבורה הציבורית בממלכה המאוחדת.
במאי 2018 נכנסה חברת התחבורה הגרמנית FlixBus לארצות הברית, במטרה להתחרות בגרייהאונד כחברת האוטובוסים הבין-עירוניים המובילה.
היסטוריה > שנות האלפיים > גרייהאונד הממלכה המאוחדת

הכנסת אוטובוסי גרייהאונד לממלכה המאוחדת החלה בקו בין לונדון לפורטסמות' וסאות'המפטון שהחל לפעול בספטמבר 2009. החדרת המותג לממלכה המאוחדת נעשית הן במישור איכות השירות והתחרותיות מול מפעילים קיימים והן במישור הרגשי על ידי הבלטת ההקשר האמריקאי הקלאסי והתדמית המקושרת לתרבות האמריקאית. למשל, לכל האוטובוסים יהיו שמות נשים מתוך שירים אמריקאים כגון "פגי סו", "ברברה אן", "סוויט קרוליין" ועוד.
אזכורים בתרבות

הסרט "זה קרה לילה אחד" של פרנק קפרה בכיכובם של קלארק גייבל וקלודט קולבר מציג כחלק מרכזי בעלילה נסיעה באוטובוס גרייהאונד.
השיר "אמריקה" של סיימון וגרפונקל מתאר מסע ברחבי ארצות הברית בשנת 1965, אחד הבתים בו הוא:
בשירו של בילי ג'ואל "New York State of Mind" מוזכר הגרייהאונד (בשורה "I'm just taking a Greyhound on the Hudson River Line").
בסרט "ארוחת בוקר בטיפאני" מופיעה נסיעה בגרייהאונד.
בסרט "הדוור מצלצל פעמיים" מופיעה סצנה בתחנת קווי גרייהאונד ונסיעה באוטובוס גרייהאונד בקו קליפורניה.[דרוש מקור][דרושה הבהרה]
בסרט "הבוגר" מ-1967 נמלטים גיבור הסרט ואהובתו באוטובוס גרייהאונד.
הסרט "קאובוי של חצות" מסתיים בנסיעת הגיבורים באוטובוס גרייהאונד לפלורידה.
גם בוב דילן (יליד היבינג, מינסוטה בעצמו) מזכיר את הגרייהאונד בשיר "Get Your Rocks Off!‎" (בשורה: "Well, you know, we was cruisin' down the highway in a Greyhound bus").
לקריאה נוספת

Carlton Jackson, Hounds of the Road: History of the Greyhound Bus Company, Popular Press 1, 1984 ISBN 978-0879722715
Grady Hall Morgan, Memoirs of a Greyhound Bus Driver, Infinity Publishing, 2005 ISBN 978-0741424655
James Inman, Greyhound Diary, Lulu.com, 2006 ISBN 978-1411649224
הערות שוליים

1 2  The Greyhound has landed, הודעת חברת FirstGroup,‏ 19 באוגוסט 2009
↑  נכון ל-2009 ירד המספר ל-1,200 אוטובוסים
1 2 3  אמריקה-טיול באוטובוס, "מסע אחר"
↑  Greyhound Bus Drivers End 3-Year Strike With New Pact
↑  The Greyhound doesn't stop here anymore:Recent cuts in bus service isolate riders in smaller towns, As Greyhound Cuts Back, The Middle of Nowhere Means Going Nowhere
↑  Beating $4 Gas with a $1 Bus
↑  Laidlaw International Announces Agreement to Be Acquired by FirstGroup
↑  Is German FlixBus the fix for Canada's bus woes?
↑   אקונמיסט, האוטובוס הגרמני יוצא לכבוש את כבישי אמריקה, באתר TheMarker‏, 30 במאי 2018
↑  Riding the Greyhound, באתר ה-BBC
↑   "זה קרה לילה אחד", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  בפסקה האחרונה מופיעים האזכורים התרבותיים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4425199-3  LCCN: n83030371  VIAF: 123190297   WorldCat (עם VIAF): 123190297 
אוטובוס לסינסינטי, 1939
"כסוף צדדים" משנת 1948
אוטובוס גרייהאונד בתחנה בסיילם (אורגון), 1964
‏Americruiser
‏BoltBus, 2008
אוטובוס Scenicruiser בספר ילדים משנות החמישים, "האוטובוס האהוב על אמריקה"
רוז'אי

רוז'אי (בהונגרית: Rozsály) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית רוז'אי קטנה בעשרות השנים האחרונות, מ-713 תושבים בשנת 1990 עד 702 תושבים בשנת 2020.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מתקופת הברונזה.
יהודי רוז'אי

יהודים חיו ברוז'אי בתקופות זמן שונות. ליד בית העלמין הרפורמי של הכפר קיימות כ-15 מצבות רעועות שמעידות על קיום של בית קברות יהודי בכפר. בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 27 |  |
| 1880 | 45 | 530 |
| 1910 | 22 |  |
| 1920 | 21 |  |
| 1930 | 23 |  |
| 1941 | 19 | 745 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  בית הקברות היהודי ברוז'אי
↑  תיעוד יהודי רוז'אי שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת פהרגיארמט |
| --- | --- | --- |
| יישובים | פהרגיארמט • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • הרמאנסג • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טיוודר • טוניוגמטולץ' • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • אוסקה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן |  |
רואטוזאורוס

| רואטוזאורוס |
| --- | --- |
 בהשוואה לאדם
תקופה
יורה תיכון, 171–167 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
אינפרא־סדרה:: זאורופודה
סוג:: רואטוזאורוס
שם מדעי
 Rhoetosaurus

רואטוזאורוס (שם מדעי: Rhoetosaurus) הוא סוג של דינוזאור מקבוצת הזאורופודים אשר חי ביורה התיכון שלפני 167–171 מיליון שנה. מאובניו התגלו ב-1926 בתצורות אבני חול בקווינסלנד, מזרח אוסטרליה, מבין הבודדים שבזאורופודים שנמצאו באוסטרליה. הוא נקרא על שם הטיטאן רואטוס (אנ') מהמיתולוגיה היוונית.
זאורופוד זה היה פרימיטיבי יחסית והיה קרוב מעט לוולקנודון מאפריקה והוא הגיע לאורך 15 מטרים ולמשקל של מעל 9 טונות. כמה חוקרים רואים במבנה עצמותיו דמיון לאלה של הצטיוזאוריים או של השונוזאורוס ורואים בו קרוב אליהם, אך לרוב הוא נחשב פרימיטיבי יותר. עם זאת הוא רחוק מהפרוזאורופודים ובשל גודלו נחשב לזאורופוד אמיתי.
קפה נמרוד

| --- | --- |

סניף קפה נמרוד במרכז הכרמל, חיפה, יולי 2020
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  אהוד שגב ודוד אייל
 תקופת הפעילות:  2010, ישראל ישראל – הווה
 ענפי תעשייה:  רשת בתי קפה
  
 אתר הרשת
 
קפה נמרוד היא רשת בתי קפה ישראלית.
היסטוריה

הרשת הוקמה בשנת 2010 על ידי אהוד שגב וחבר ילדותו דוד אייל, לזכר אחיו של אהוד, נמרוד שגב, שנהרג במלחמת לבנון השנייה. הסניף הראשון הוקם בנמל תל אביב. בשיאה מנתה הרשת 10 סניפים שהופעלו על ידי זכיינים. בכל סניף הוצבה תמונתו של נמרוד.
בשנת 2019 דווח על קשיים כלכליים אליהם נקלעה הרשת. בשנת 2020 דווח על סגירת הרשת בעקבות משבר הקורונה. חלק מזכייני הסניפים של הרשת בחרו להמשיך לפעול לאחר פירוקה כבתי קפה עצמאיים הממשיכים לשאת את השם "קפה נמרוד".
הערות שוליים

1 2 3 4  מיה איידן, "מקום של הנצחה": המאבק להצלת רשת בתי הקפה שהוקמה לזכר לוחם, באתר חדשות 13, 25 ביוני 2020
↑  רעות סהר‏, פרויקט ההנצחה הגיע לסיומו: רשת קפה נמרוד נסגרת, באתר וואלה, 25 ביוני 2020
↑  אילנה שטוטלנד, ‏הכסא הריק: "קפה נמרוד" שהוקמה לזכר חלל צה״ל סוגרת את סניפיה, באתר מעריב אונליין, 28 ביוני 2020
פינת הנצחה בקפה נמרוד, מרכז הכרמל
קתרין מונביוט

קתרין מונביוט (באנגלית: Katherine Monbiot;‏ 1964–1997) הייתה ספורטאית אנגלייה שעסקה בענף הורדת הידיים, אלופת העולם בהורדת ידיים לשנת 1993.
מונביוט הייתה תזונאית טבעונית שעסקה בניקוי מעיים (אנ'), וכיהנה בתפקיד יו"ר האיגוד הבינלאומי לטיפולי מעיים (The International Colonic Association). כמו כן, עבדה כהידרותרפיסטית בקליניקת הייל בלונדון.
בשנת 1993 השתתפה במספר תחרויות להורדת ידיים. באליפות בריטניה שנערכה באילפורד, היא הגיעה למקום שלישי בקטגוריה 60 ק"ג, יד ימין. כמו כן השתתפה באליפות אירופה להורדת ידיים שנערכה בלונדון, וזכתה במקום שני.
באוקטובר 1993, השתתפה באליפות העולם להורדת ידיים (אנ') שנערכה באדמונטון, קנדה וזכתה באליפות בקטגוריית משקל 55 ק"ג.
בשנת 1997, בגיל 33, החליקה באמבטיה ומתה מפציעה.
הערות שוליים

↑  WORLD ARMWRESTLING FEDERATION RESULTS (1990-1999), THE ARMWRESTLING ARCHIVES, thearmwrestlingarchives.com
↑  History of the program, cleanseforhealth.org
↑  Emma Cook (20 באוגוסט 1995). "A gut reaction to the nineties". The Guardian. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Researched by David Horne and assisted by Nick Hall, Mark Cook & Neil Pickup. "BRITISH ARMWRESTLING CHAMPIONSHIPS TOP 3 RESULTS". נבדק ב-6 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "EAF EUROPEAN CHAMPIONSHIPS RESULTS (1991-1999)". www.thearmwrestlingarchives.com. נבדק ב-7 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה) באתר רשום שזכתה מקום שני בקטגוריה 80 ק"ג, יד ימין, וזה נראה טעות לאור העובדה שבשאר התחרויות השנה הייתה במשקל נמוך יותר
↑  Champion of the world, The Vegan, Winter 1993, Page 4
1 2  Obituary Katherine Monbiot, The Vegan, Summer 1997הספד עמ' 6, ידיעה על מותה עמ' 7
↑  "1993 WAF World Championships". The Canadian Arm wrestling  Federation. אורכב מ-המקור ב-2018-07-25. נבדק ב-6 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קתרין מונביוט".
רוז'ה גימן

| --- | --- |

 לידה:  11 בינואר 1924 דיז'ון, צרפת 
 פטירה:  21 בפברואר 2024  (בגיל 100) סן דייגו, קליפורניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Roger Charles Louis Guillemin 
 ענף מדעי:  רפואה, פיזיולוגיה, אנדוקרינולוגיה 
 מקום מגורים:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מונטריאול  אוניברסיטת בורגון  lycée Carnot 
 מוסדות:  קולז' דה פראנס (1960)  מכון סאלק לביולוגיה (1970) 
 תלמידי דוקטורט:  Wylie Vale 
 פרסים והוקרה:  פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי (1975)  מפקד בלגיון הכבוד (2015)  פרס דיקסון ברפואה (1977)  המדליה הלאומית למדעים (1976)  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1977)  פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (1974)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 
רוז'ה שארל לואי גימן (בצרפתית: Roger Charles Louis Guillemin;‏ 11 בינואר 1924 – 21 בפברואר 2024) היה רופא ומדען מוח צרפתי. הוא זכה במדליה הלאומית למדעים בשנת 1976, ובפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1977 יחד עם אנדרו שלי, על תיאור הורמון פפטידי המופק במוח.
ביוגרפיה

גימן נולד בדיז'ון שבצרפת. הוא למד באוניברסיטת בורגונדי שבצרפת, ובשנת 1949 קיבל תואר דוקטור לרפואה מהפקולטה לרפואה בליון. הוא עבר לקנדה על מנת לעבוד עם הנס סלייה במכון לרפואה ניסויית וכירורגיה באוניברסיטת מונטריאול, שם קיבל תואר דוקטור ב-1953. באותה שנה היגר לארצות הברית כדי להצטרף לסגל בית הספר לרפואה ביילור שביוסטון. בשנת 1965 קיבל אזרחות אמריקנית. ב-1970 הוא עזר להקים את מכון סאלק בלה הויה שבקליפורניה, שם עבד עד לפרישתו בשנת 1989.
גימן ואנדרו שלי גילו את מבנה ה-TRH וה-GnRH במעבדות שונות. תהליך הגילוי המדעי במעבדתו של גימן היה נשוא מחקר שנערך על ידי ברונו לאטור וסטיב וולגר, כפי שפורסם במעבדת החיים.
גימן חתם יחד עם זוכי פרס נובל נוספים על עצומה המבקשת משלחת של הוועדה לזכויות הילדים של האו"ם לבקר את גנדן צ'ואקי ניאמה, צעיר טיבטי שנמצא במעצר בית בסין מאז 1995, אשר הוכרז על ידי הדלאי לאמה ה-14, טנזין גיאטסו, כגלגול של הפאנצ'ן לאמה (התואר השני בחשיבותו מבין רשויות הדת בטיבט).
נפטר בסן דייגו, קליפורניה שבארצות הברית ב-21 בפברואר 2024.
פרסים והוקרות

האקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית), 1974
פרס קרן גרדנר, 1974
פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי, 1975
פרס דיקסון לרפואה, 1976
פרס פסאנו למדעי הרפואה, 1976
המדליה הלאומית למדעים, 1976
פרס האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, 1977
פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, 1977