stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביזפורטל
הערות שוליים

↑  אפי לנדא, ‏קו מנחה חונכת פורטל עסקי, באתר גלובס, 26 באפריל 1999
↑  Bizportal משיקה אתר פרסום ושיווק, באתר וואלה, 28 באוגוסט 2006
↑  ענת קם‏, כתוב על קרח, באתר וואלה, 1 בנובמבר 2009
↑  אמילי גרינצווייג‏, ערוץ הספורט ישתף פעולה עם אתר BIZPORTAL, באתר וואלה, 2 במאי 2010
↑  Bizportal רכש את אתר קהילות שוק ההון 'דיבורסה', באתר ביזפורטל, 20 ביוני 2012
↑  דוח מיידי של "קו מנחה", באתר "מאיה", 20 ביוני 2019
↑  שרון טל, אבישי עובדיה רוכש את יתר ביזפורטל מקבוצת קו מנחה תמורת 5.4 מיליון שקל, באתר אייס, 11 ביוני 2020
↑  חזי שטרנליכט מצטרף לישיר בית השקעות, באתר News1 מחלקה ראשונה, 15 באפריל 2008
↑  דוד ורטהיים‏, סגן עורך אתר כלכליסט לשעבר מונה לעורך ביזפורטל החדש, באתר וואלה, 30 בנובמבר 2017
| דגל ישראל אתרי חדשות בישראל |
| --- | --- | --- |
| אקטואליה | דבר העובדים בארץ ישראל • דיגיטל 14 • כאן דיגיטל • הארץ • המקום הכי חם בגיהנום • וואלה • זמן ישראל • חדשות 0404 • חדשות 13 • ישראל היום • ynet • כאן חדשות • מאקו • מגפון ניוז • מידה • מעריב אונליין • News1 מחלקה ראשונה • N12 • עכשיו 14 • רוטר.נט • שיחה מקומית •  שקוף • i24 News |  |
| כלכלה | ביזפורטל • גלובס • כלכליסט • TheMarker |  |
| המגזר הדתי והחרדי | בחדרי חרדים • המחדש • הקול היהודי • חרדים10 • כיכר השבת • כיפה • סרוגים • ערוץ 7 • JDN |  |
| המגזר הערבי | א-סנארה • אל-ערב • פאנט • בוקרא תקשורת |  |
| בידור ופנאי | חורים ברשת • ישראל בידור • פנאי פלוס • Xnet |  |
| מדע וטכנולוגיה וגיימינג | הידען • מזבלה • Geektime • HWzone • GamePro • Vgames |  |
| שונות | • תיק דבקה • WDG • ONE • GoGay |  |
הלוגו הראשון
סמליל ביזפורטל הקודם
בית אלומות (טבריה)

| --- | --- |

חלקו האחורי של בית אלומות בטבריה
 מידע כללי
 סוג:  בית הבראה, אתר מורשת 
 שימוש:  נטוש
 על שם:  אלומות 
 כתובת:  רח' הרמב"ם
 מיקום:  טבריה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 בעלים:  מ-1935: חאג' נימר נבולסי מ-1948: מינהל מקרקעי ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1935
 תאריך פתיחה רשמי:  1935 
 סגנון אדריכלי:  אבלק 
 
 קואורדינטות:  32°47′22″N 35°32′11″E﻿ / ﻿32.789444444444°N 35.536388888889°E﻿ / 32.789444444444; 35.536388888889
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) בית אלומות(למפת הגליל העליון רגילה) בית אלומות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית אלומות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית אלומות
 
חזיתו של בית אלומות. ניכרות המרפסות משני צידי הבניין שנבנו מאבן גיר
צידו של בית אלומות
בית אלומות (בית נבולסי) הוא בניין שנבנה בטבריה, בשנות ה-30, על ידי ערבי אמיד משכם. בהמשך הושכר המקום ושימש כבית הבראה של קופת חולים כללית לאורחים שבאו לטבול בחמי טבריה. בתקופה זו עבדו במקום בני גרעין ששהו בחוות פוריה ויועדו לקיבוץ אלומות (ומכאן שמו של המקום). במהלך מלחמת העצמאות ננטש המקום והולאם לאחר הגדרתו כנכס נפקדים. בשנים הראשונות של המדינה הוא שימש כ"מעברה" לעולים והחל משנות ה-50 אינו בשימוש. קיימות תוכניות שונות לשפץ את המקום ולחזור להשתמש בו.
ההיסטוריה של המקום

המבנה הוקם ב-1935 על ידי חאג' נימר נבולסי, ערבי עשיר תושב שכם, שתכנן לגור, חלקית, בעיר. במקביל הקים נאבלוסי בתי מגורים במקומות אחרים בארץ (בית נבולסי ביפו ובית נבולסי בכפר יונה) כך שבפועל לא פקד כמעט את הבית בטבריה. עם התרחבותה של טבריה נכלל הבית בגבולות שכונת מימוניה.
ב-1942 (או 1943) השכיר נאבלוסי את המקום לקופת חולים כללית שפתחה בו בית הבראה בשם "פנסיון כנרת" עבור חולים שבאו לטבריה על מנת לטבול בכנרת ובחמי טבריה. רוב העובדים בבית ההבראה הגיעו מגרעין "אלומות" שהוקם בבן שמן, ישב, החל מ-1940 באחוזת פוריה. הנוכחות המשמעותית של חברי גרעין זה בבית ההבראה היא שנתנה לו את שמו. מעורבות זו של בנות גרעין "אלומות" בבית ההבראה נמשכה גם לאחר שב-1946 עלה הגרעין להקים את קיבוץ אלומות.
לאחר מלחמת העצמאות הולאם המקום, במסגרת חוק נכסי נפקדים, ובמהלך שנות ה-50 הוגדר כמעברה ושוכנו בו עולים חדשים עד ישובם בבתי קבע. לאחר סגירת המעברה ננטש המקום והוזנח. כדי למנוע פלישה לבניין אטם מינהל מקרקעי ישראל את הדלתות והחלונות בקומת הקרקע.
על המבנה

"בית אלומות" נחשב לאחד מהבתים הישנים היפים בטבריה. כמו הרבה בתים שנבנו באותה תקופה בטבריה הוא נבנה מאבני בזלת מסותתות ומאבני גיר לבנות ששולבו כמסגרות לחלונות ובמשקופי הדלתות. סגנון זה נקרא אבלק והוא וריאציה מקומית לסגנון בנייה ממלוכי. בחזיתו של המבנה בולטות 2 מרפסות מעוצבות עשויות מאבן גיר לבן ומהוות ניגוד למבנה העיקרי שרובו בנוי מאבן שחורה. בבית נבנו הרבה חלונות שבחלקם העליון נבנו קשתות בעזרת אבן ראשה.
תוכניות עתידיות

בשנים מאז ננטש המבנה עולות, מדי פעם, תוכניות לשיפוצו וחידוש השימוש בו למטרות שונות. בין השאר עלו תוכניות לשלבו בבית ספר לרפואה במסורת הרמב"ם וכן לשלב אותו במתחם קבר הרמב"ם הסמוך ולהפוך אותו ל"בית מורשת הרמב"ם".
ב-1999 יזמה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה של טבריה תוכנית מפורטת שאושרה ופורסמה במאי 2001 בילקוט הפרסומים ולפיה "בית אלומות" הוגדר כבניין מיועד לשימור אך התוכנית לא התקדמה.
ב-2005 פרסם מבקר המדינה דו"ח על הרשויות המקומיות ובו ביקר את עיריית טבריה על הזנחת המבנים ההיסטוריים בעיר וביניהם "בית אלומות". בתשובתה למבקר המדינה טענה העירייה כי "בית אלומות הוא מבנה מיועד לשימור במסגרת תוכנית של "המרכז ללימודי הרמב"ם", והוכנה לשם כך תוכנית שיקום מפורטת. העירייה פנתה למשרד ממשלתי ולחברה ממשלתית כדי שיחילו את תוכנית הפיתוח על המבנה. המשרד הממשלתי הודיע לעירייה כי הוא מנסה למצוא תורם למימוש התכנית".
ב-2010 אף יצא מינהל מקרקעי ישראל במכרז למכירת הבית אך נכון ל-2021 הוא עדיין שומם.
לקריאה נוספת

בנצי שושני, בתים מספרים בטבריה, "הוצאת הורדוס"
הערות שוליים

↑  בפי העם נקרא המקום "בית אלומות"
↑  בית אלומות, דבר, 2 במרץ 1941
↑  בית אלומות, הארץ, 21 במרץ 1941
↑  בית אלומות, דבר, 18 בדצמבר 1941
↑  חברי הגרעין, שעבדו בבית ההבראה, גרו בו באופן קבוע ומדי פעם היו עולים בחזרה לחוות לפוריה. תנאי המגורים הטובים והאוכל המשופר של עובדים אלו הביא למתחים בינם לבין שארי חברי הגרעין שסבלו מתנאי מחיה ירודים וממחסור באוכל
↑  חג הגידול והאיחוד בקבוצת פוריה, דבר, 7 באוקטובר 1942
↑  אתי דור-נחום, הצעה: להקים בית ספר לרוקחות בטבריה, באתר מיינט העמק, 5 בדצמבר 2011
↑  רון פז, ‏הרמב"ם ממנף את טבריה, באתר גלובס, 7 בפברואר 2010
↑  בקרוב: מרכז להנצחת מורשת הרמב"ם, באתר בחדרי חרדים, 10 ביוני 2009
↑  בתים מספרים בטבריה
מאיה גושן

מאיה גושן (נולדה ב-25 ביוני 2000) היא ג'ודוקא ישראלית המתחרה בקטגוריית המשקל של עד 70 ק"ג, זוכת מדליית ארד באליפות עולם (טשקנט 2022) בקטגוריית הנבחרות המעורבות.
ביוגרפיה

בגיל 6 החלה גושן להתאמן בהתעמלות קרקע. לאימון הג'ודו הראשון בחייה הגיעה באמצעות עלון פרסום.
קריירת ג'ודו

גושן זכתה במדליית כסף באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה בפורץ' שבקרואטיה.
קריירת ג'ודו > 2022

באליפות אירופה שנערכה באפריל-מאי בסופיה שבבולגריה הפסידה בסיבוב הראשון למינל אקדניז מטורקיה.
קריירת ג'ודו > 2022 > מדליית ארד באליפות עולם בקטגוריית הנבחרות המעורבות

באליפות העולם שנערכה באוקטובר בטשקנט שבאוזבקיסטן הפסידה בשלב שמינית הגמר לסאנה ואן דייק מהולנד, לאחר שבסיבוב השני, ממנו התחילה את התחרות, ניצחה את ליאו יו-ג'ונג מטאיוואן.
בקטגוריית הנבחרות המעורבות זכתה במדליית ארד יחד עם חבריה לנבחרת ישראל, לאחר שהשתתפה בארבעה קרבות: בשלב שמינית הגמר, בו ניצחה הנבחרת הישראלית את הנבחרת האוזבקית, ניצחה את יריבתה גולנוזה מטניאזובה; בשלב רבע הגמר, בו ניצחה הנבחרת הישראלית את הנבחרת הדרום קוריאנית, ניצחה את יריבתה לי ג'ו-יון; בשלב חצי הגמר, בו הפסידה הנבחרת הישראלית לנבחרת הצרפתית, הפסידה ליריבתה מארי-איב גאייה, ובקרב על מדליית הארד נגד הנבחרת ההולנדית ניצחה את הקרב המכריע נגד יריבתה סאנה ורמיר, שהעניק לנבחרת ישראל את מדליית הארד.
קריירת ג'ודו > 2023

בגראנד סלאם אנטליה שנערך ב-31 במרץ זכתה במדליית ארד.
באליפות העולם שנערכה במאי בדוחה שבקטר הפסידה בסיבוב השני לסאקי ניזואה מיפן, לאחר שבסיבוב הראשון ניצחה את זיטה אורנלה ביאמי מקמרון.
בגראנד סלאם אולן בטור שנערך ב-23 ביוני זכתה במדליית ארד.
באליפות אירופה שנערכה בנובמבר במונפלייה שבצרפת ניצחה בסיבוב השני את אאי צונודה מספרד, ובשלב שמינית הגמר את מרים צ'נטוריה מגאורגיה. בשלב רבע הגמר הפסידה לאליסאבת טלצידו מיוון, ובקרב בית הניחומים הפסידה לאנקה פוגצ'ניק מסלובניה.
קריירת ג'ודו > 2024

באליפות אירופה שנערכה באפריל בזאגרב שבקרואטיה הפסידה בסיבוב הראשון לסבינה גרצ'אק מהונגריה.
קריירת ג'ודו > אולימפיאדת פריז (2024)

משתתפת באולימפיאדת פריז (2024).
חיים אישיים

גושן מתגוררת באבן יהודה יחד עם הוריה, צחי והילית, ושתי אחיותיה הצעירות.
פרסים

אליפות העולם
טשקנט 2022 (נבחרת מעורבת)
תחרויות מהסבב העולמי (מאסטרס, גראנד סלאם, גראנד פרי) :
גראנד סלאם אנטליה 2023
גראנד סלאם אולן בטור 2023
הערות שוליים

1 2  מאיה גושן היא ההבטחה הגדולה של הג'ודו הישראלי באתר מקור ראשון, 3 בנובמבר 2022 (בעברית)
↑  ענבר לניר זכתה באליפות אירופה עד גיל 23, באתר ערוץ הספורט, 10 בנובמבר 2020
↑  אסי ממן, נהדרת: גילי שריר זכתה בארד באליפות אירופה, באתר ynet, 30 באפריל 2022
↑  אורן אהרוני, אליפות העולם בג'ודו: מאיה גושן הודחה בשמינית הגמר, באתר ישראל היום, 10 באוקטובר 2022
↑  נדב צנציפר, מרשים: מדליית ארד לנבחרת ישראל באליפות העולם בג'ודו, באתר ynet, 13 באוקטובר 2022
↑  נדב צנציפר, ג'ודו: כסף לענבל שמש וארד למאיה גושן בגראנד סלאם אנטליה, באתר ynet, 1 באפריל 2023
↑  גושן הפסידה בסיבוב השני באליפות העולם, קוכמן וגורביץ' בראשון, באתר וואלה, 11 במאי 2023
↑  סתיו איפרגן, ג'ודו: מדליות ארד לגילי שריר ומאיה גושן בגרנד סלאם מונגוליה, באתר ynet, 24 ביוני 2023
↑  כבוד: גילי שריר השיגה מדליית כסף באליפות אירופה 2023, באתר ‏מאקו‏, 4 בנובמבר 2023
↑  אסי ממן, ‏שגיא מוקי הפסיד בקרב על הארד באליפות אירופה, באתר ONE‏, 26 באפריל 2024
↑  המשלחת הישראלית, באתר interactive.ynet.co.il (באנגלית)
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת פריז (2024)  |
| --- | --- | --- |
|  אופניים | איתמר איינהורן • רותם גפינוביץ • תומר זלצמן • מיכאל יעקובלב |  |
|  אתלטיקה | גשאו איילה • גירמה אמרה • בלסינג אפריפה • מאור טיורי • מארו טפרי • לונה צ'מטאי-סלפטר |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן |  |
|  ג'ודו | טוהר בוטבול • מאיה גושן •  רז הרשקו • ים וולצ'ק •   ענבר לניר • שגיא מוקי •  תמנע נלסון-לוי •  פיטר פלצ'יק • גפן פרימו • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • גילי שריר   נבחרת ישראל בג'ודו (טוהר בוטבול • מאיה גושן • רז הרשקו • ים וולצ'ק • ענבר לניר • שגיא מוקי • תמנע נלסון-לוי • פיטר פלצ'יק • גפן פרימו • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • גילי שריר) |  |
|  גלישת גלים | ענת ליליאור |  |
|  התעמלות אמנותית | דריה אטמנוב    נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (שני בקנוב, דיאנה סברצוב, הדר פרידמן, רומי פריצקי, אופיר שחם) |  |
|  התעמלות מכשירים |  ארטיום דולגופיאט • ליהיא רז |  |
|  טאקוונדו | אבישג סמברג |  |
|  טריאתלון | שחר שגיב |  |
|  ירי תחרותי | סרגיי ריכטר |  |
|  כדורגל | נבחרת ישראל בכדורגל (מוחמד אבו ניל, איתן אזולאי, ניב אליאסי, נועם בן הרוש, עמרי גאנדלמן, שון גולדברג, אוסקר גלוך, אושר דוידה, עדי יונה, אור ישראלוב, סתיו למקין, אלעד מדמון, עומר ניראון, ליאל עבדה, עיליי פיינגולד, איינאו פרדה, רוי רביבו, עידו שחר, דור תורג'מן) |  |
|  סיף | יובל פרייליך |  |
|  שחייה | אביב ברזלי • איתן בן שטרית • דריה גולובטי • אנסטסיה גורבנקו • אלכסיי גליבינסקי • דוד גרצ'יק • מירון חרותי • גל כהן גרומי • דניס לוקטב • אנדראה מורז • אדם מראענה • בר סולובייצ'יק • איילה ספיץ • לאה פולונסקי • רון פולונסקי • תומר פרנקל • מרטין קרטאבי |  |
|  שחייה אומנותית | שלי בובריצקי • אריאל נשיא |  |
|  שחייה במים פתוחים | מתן רודיטי |  |
|  קשתות | רועי דרור • מיכאלה משה |  |
|  רכיבה | אשלי בונד • דניאל בלומן • רובין מוהר • איזבלה רוסקוף |  |
|  שיט | עומר ורד וילנצ'יק • דור זרקה • ניתאי חסון • נועה לסרי • גל צוקרמן •  שרון קנטור •  תום ראובני • שי קקון |  |
בה"ד 7

| --- | --- |

 פרטים
 כינוי:  בה"ד 7
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:  צה"ל צה"ל
 סוג:  בסיס הדרכה
 בסיס האם:  עיר הבה"דים, מחנה גדעונים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1948–הווה (כ־77 שנים)
בית הספר הארצי לקשר, תקשוב וסייבר, המכונה בסיס הדרכה (בה"ד) 7, הוא בסיס ההדרכה המרכזי של חיל הקשר והתקשוב.
היסטוריה

בה"ד 7 הוקם בדצמבר 1948 בצריפין בשם "גבעת האלחוט" תרגום לשם האנגלי Signal-Hill, על שם תחנת רדיו בריטית שפעלה במקום בתקופת המנדט.
במרוצת השנים שונה השם ל"בית הספר הארצי לקשר" ועם הקמת אגף התקשוב בחיל, הוסב שמו ל"בית הספר למקצועות התקשוב". המחנה בצריפין בו שכן הבה"ד נקרא "מחנה הגדעונים" ע"ש אלחוטני ארגון "ההגנה" שכונו "הגדעונים".
נכון להיום הבסיס ממוקם בעיר הבה"דים, לאחר שהועתק לשם במאי 2016.
בשנותיו האחרונות בצריפין זכה הבה"ד בפרסים רבים מטעם שר הביטחון והרמטכ"ל, ביניהם, פרס על חזות הבה"ד אשר נחשב לאחד היפים והמטופחים בצה"ל ופרס על הכשרות הצי"ד והלמידה המתוקשבת.
החל משנת 2021 מפקד הבה"ד הוא שלומי קדם.
היסטוריה > תגי היחידה

תג הבה"ד התחלף במהלך השנים. החל מ-1979 ליחידה תג משלה.
התג ההיסטורי של חיל הקשר, שימש את בה"ד 7 בין השנים 1948–1951
תג פיקוד ההדרכה, בין השנים 1951–1979
תג עצמאי בין השנים
1979–2001
תג בה"ד 7 בין השנים
2001–2023
הכשרות בבסיס

מדי שנה עוברים בבסיס אלפי חיילים, חוגרים, קצינים וצוערים בהשלמה חיילית, המוכשרים בבסיס בתפקידי מחשוב, הגנה בסייבר, קשר ותפקידים טכנולוגיים אחרים. בסיס ההדרכה אמון על הכשרת תפקידי הקשר והטכנולוגיה של צה"ל. 

בשנים האחרונות מתפתח הבהד בתחומי הלוחמה מבוססת רשת וכן בתחום ההגנה בסייבר, התפתחות זו נוגעת בכלל תוכני ההכשרות השונות וכן בפיתוח של מקצועות חדשים ייעודיים לעיסוק בשני תחומים אלה.
בין השאר נערכים בבה"ד קורסים במקצועות הדיגיטל, מחשוב, הגנה בסייבר, תקשורת, רדיו, שו"ב, לווינות ועוד.
הכשרות בבסיס > השלמה חילית

בבה"ד מתקיימים 3 מסלולי השלמה החילית:
- השלמה קרבית של קורס קציני הקשר, האורכת 14 שבועות.
- השלמה מבצעית של תפקידי תמך באגף, האורכת 12 שבועות.
- השלמה טכנולוגית של תפקידי ההנדסה, התוכנה והסייבר באגף, האורכת 9 שבועות.
הכשרות בבסיס > מסלול קשר"גים

בין המסלולים הבולטים בבה"ד 7 הוא מסלול קשר"גים - מסלול ייעודי לתפקיד קציני תקשוב גדודיים קרביים ליחידות חי"ר ויח"ש. למסלול חשיבות רבה במסגרת תפיסת צבא יבשה דיגיטלי (צי"ד) בה דוגל צה"ל בשנים האחרונות. הקשר"ג מהווה חוליה המקשרת בין מרכז השליטה והבקרה ליחידות בשטח. בנוסף, הקשר"ג אחראי על נושא הקשר הטקטי ברמת הגדוד.
אורכו של המסלול הוא כשנה ושמונה חודשים שבמהלכם עובר החייל טירונות ברמת רובאי 05 ולראשונה טירונות זו מבוצעת בבה"ד עצמו תחת פלוגת המסלולים בענף מפקדים. הטירונות משולבת הכשרת יסוד מקצועית שבמהלכה החייל לומד את מקצוע טכנאי הקשר ובנוסף לומד על מגוון נושאים חשובים לתפקיד כגון ניווטים, לש"ב, שבוע כושר גופני במכון וינגייט והתמקצעות מוגברת בנושאי לוחמה. לאחר מכן החייל מסופח למחלקות הקשר ביחידות השדה בצה"ל וביחידות מיוחדות לארבעה חודשים, לאחר תקופת הסיפוחים יחזור החניך לביצוע קורס פיקודי שהחל מנובמבר 2018 מתבצע אף הוא בבה"ד 7 בהובלת ענף מפקדים, (בסוף הקורס הפיקודי ישנה האפשרות להפוך למ"כ בקורס על מנת לצבור ניסיון פיקודי), ולבסוף קורס קצינים במגמת להב והשלמת תקשוב קרבית[דרוש מקור].
מפקדי הבסיס לדורותיהם

מפקד בה"ד 7 הוא קצין בדרגת אלוף-משנה. מפקד הבה"ד כפוף פיקודית לקצין הקשר והתקשוב הראשי.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| שם המפקד | תקופת הכהונה | הערות | תמונה |
| משה גדרון | 1952–1953 | לימים ראש אכ"א |  |
| אורי גורן | 1954–1956 |  |  |
|  | 1956–195X |  |  |
| ארנון איתן | 1964–1965 |  |  |
| אליעזר (מונטי) הררי | 1966–1967 |  |  |
| זהבי יעקב | 1967–1970 |  |  |
| פנחס (פיני) שחר | 1970–1974 |  |  |
| זהבי יעקב | 1974–1976 |  |  |
| נחום עמינדב מזרחי | 1976–1979 |  |  |
| ישראל שחם | 1979–1981 |  |  |
| אברהם קיים | 1981–1983 |  |  |
| שלמה וקס | 1984–1986 | לימים קצין קשר ותקשוב ראשי |  |
| שלום ארד | 1986–1987 |  |  |
| גרשון רוטשילד | 1988–1990 |  |  |
| אילן חורש | 1990–1993 |  |  |
| יוסי מורגנשטרן | 1993–1995 |  |  |
| שרלי קסלסי | 1995–1997 |  |  |
| ארנון זו-ארץ | 1997–1999 | לימים קצין קשר ותקשוב ראשי |  |
| מאיר לוי | 1999–2001 |  |  |
| דודו גבע | 2002–2005 |  |  |
| שמוליק קינן | 2005–2009 | לימים קצין קשר ותקשוב ראשי |  |
| מאיר (מייקה) מסטאי | 2009–2010 | לימים רח"ט תקשוב מז"י |  |
|  מיקי (מיכאל) בוסקילה | 2010–2012 |  |  |
| ניצן עמר | 2012–2015 | לימים ראש חטיבת ההגנה והמשנה לראש מערך הסייבר הלאומי |  |
| שרון ניר | 2015–2016 | מפקדת ראשונה בתולדות הבה"ד לימים יועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר |  |
| חיים אבודרהם | 2016–2019 |  |  |
| נועם אסידו | 2019–2021 |  |  |
| שלומי קדם | 2021–2024 | מפקד בה"ד 7 במהלך מלחמת חרבות ברזל |  |
הערות שוליים

↑  מורשת חיל הקשר והתקשוב בה"ד 7 בית היוצר למצוינות, חוברת מקורות(הקישור אינו פעיל, 26.8.2020)
↑  לא עוד בה"ד 7: מחנה גדעונים הועבר ליחידת הלוחמה האלקטרונית, אנשים ומחשבים, מאי 2016
↑  רשימת תפקידים בחיל(הקישור אינו פעיל, 26.8.2020), אתר חיל התקשוב
↑  בפעם הראשונה - מפקדת לבהד 7, באתר News1 מחלקה ראשונה, 28 בינואר 2015
↑   אלוף משנה שלומי קדם נכנס לתפקידו כמפקד בה"ד 7, באתר צה"ל, 5 באוגוסט 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007370725805171 
הכשרת אלחוטני מורס בבה"ד 7, 1959
בית השייח מוראד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית באר, גלריה 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־19
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־19 
 מידות
 קומות:  2 
 
 קואורדינטות:  32°03′05″N 34°46′54″E﻿ / ﻿32.051348°N 34.78164°E﻿ / 32.051348; 34.78164
  מפת מיקום  מפה דינמית #invoke:תבנית חוזרת tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הסביל בחזית המזרחית, הפונה לרחוב
בית השייח מוראד או הבית האדום הוא בית באר ברחוב ישראל מסלנט בשכונת שפירא בתל אביב, המשמש כמרכז תרבות ואמנות.
היסטוריה

הבית הוקם בסוף המאה ה-19 בראש גבעה ממערב לנחל איילון, בסמוך לדרך שחיברה בין דרך סלמה לדרך לוד. בתחילה הוקמו הבאר, הבריכה, בית האריזה, בית המגורים, האורוות והסביל שפנה לדרך, ובראשית המאה ה-20 נוספה קומת המגורים השנייה. בתחילה פעלה הבאר באמצעות אנטיליה. המים נשאבו לבריכה, וממנה הושקו הפרדסים שסביב הבית באמצעו תעלות. בשנות ה-40 של המאה ה-20 הותקנו בבאר משאבות המופעלות במנוע דיזל, אך אלה לא הספיקו לפעול במשך זמן רב, שכן הירידה ביצוא פרי ההדר בעקבות מלחמת העולם השנייה הביאה להפסקת פעילות הפרדס.
ארבעה מבנים היסטוריים בתל אביב-יפו כונו בשם "הבית האדום". בית נוסף שכונה בשם זה היה "בית יצקר" ביפו שבו נרצחו בידי פורעים ערבים בפרעות תרפ"א ב-2 במאי 1921 יוסף חיים ברנר וחבריו.
לא ידוע מי היו בעליו המקוריים של הבית, אך ידוע כי ב-1943 היה רובו בבעלות מוסטפא איוב אל עסאווי, ומקצתו בבעלות סעיד אבו ג'ולה. בשלהי תקופת המנדט הבריטי שימש הבניין את המשטרה הבריטית לחקירות. במלחמת העצמאות ננטש הבית מדייריו, ושוכנו בו עולים חדשים. הפרדסים שסביבו נעקרו, ובמקומם נבנו בשנות ה-50 שיכונים כחלק מהרחבתה של שכונת שפירא. בהמשך שכנו בבית גם בתי מלאכה שונים, בהם מפעל לבורסקאות, וחלקים ממנו שימשו ועודם משמשים למגורים. לאורך השנים סבל הבניין מהזנחה רבה, חלקים ממנו קרסו או נהרסו, ובריכת המים שלו התמלאה בפסולת. מאז 1964 הוצאו צווי הריסה לחלקים ממנו, אך כיום הוא מיועד לשימור.
המבנה מחולק לשני מתחמים. המתחם הדרומי כלל את בית האריזה וחצר ששימשה בהמות. בכניסה לחצר זו שער גבוה שאפשר כניסתם של גמלים. המתחם הצפוני, שבו גם הייתה הבריכה, שימש למגורי המשפחה. הקומה התחתונה פשוטה יחסית, והיא מאופיינת בקמרונות. הקומה השנייה, המאוחרת, מפוארת מהקומה התחתונה, והיא כוללת ציורי קיר, מרצפות מעוטרות ומעקות מפורזלים. הציורים נוספו בין השנים 1910 ל-1912. חלקם כוסו בצבע עם השנים ואחרים נהרסו בדליקה שפרצה בבית, אך המרצפות שרדו. קירות המבנה נבנו מסלעי כורכר, שכוסו בטיח. הקומה השנייה כוסתה בטיח אדום, והיא שהעניקה למבנה את כינויו. קומה זו נבנתה בחלקה מבטון. בחומה הפונה לרחוב הוקם סביל מפואר לשימוש העוברים והשבים, וסביל נוסף, קטן יותר, פנה לחצר הפנימית. סביב הפרדס ננטעו עצי שיטה מלבינה.
בשנת 2016 נחנך במקום מרכז תרבות ואמנות.
גלריה

קיר כורכר מכוסה חלקית בטיח בחצר הדרומית
החצר הדרומית
פתח הכניסה של מתחם המגורים בקומה השנייה. בסמוך לקשתות ניתן להבחין בשרידי ציורי הקיר המקוריים
פתח הבאר ששימשה את דיירי הבית
מרצפות בבית
בריכת המים שמולאה בפסולת
הערות שוליים

↑  אלי אלון, הבית האדום בשכונת שפירא בתל אביב, באתר News1 מחלקה ראשונה, 21 במאי 2017
לקטאז

Lactase tetramer, E.Coli.
לקטאז (בקיצור LCT) הוא אנזים ממשפחת β-גלקטוזידאז המופרש על ידי בלוטות באזור המכונה "ברש בורדר" במעי הדק בתגובה לשתיית חלב המכיל את סוכר החלב - לקטוז.
תפקידו של הלקטאז הוא לפרק לקטוז לשני חד-הסוכרים המרכיבים אותו, גלוקוז וגלקטוז. יונקים מייצרים את הלקטאז בינקות כדי להזין עצמם באמצעות יניקה וממשיכים לייצר את האנזים כל עוד הם ממשיכים לשתות חלב. בני אדם רבים, מיעוט באוכלוסיות ממוצא אירופאי, ואוכלוסיות שלמות ממוצאים אחרים, חדלים בשלב מוקדם בחייהם להיזון ממוצרי חלב, הלקטאז מפסיק להיווצר בגופם, סוכר החלב, הלקטוז ממשיך כמות שהוא בלתי מפורק אל המעי הגס, שם הוא מתפרק בדרך של התססה בעזרת חיידקים בעיקר מסוג של אי קולי (Escherichia coli) המצויים שם. תופעות הלוואי של פירוק זה הן גזים (בעיקר מתאן ופחמן דו-חמצני). מחסור קיצוני בלקטאז עשוי להוביל לכאבי בטן ולשלשול. מסיבה זאת חברות תרופות שונות מייצרות טבליות לקטאז בשביל בני אדם שלא מייצרים מספיק לקטאז בעצמם, על מנת לפצות על המחסור.
מכניזם של פירוק לקטוז
שיתוק ילדים

.
| --- | --- |

נגיף הפוליו
 תחום:  מחלות זיהומיות 
 מיקום אנטומי:  מערכת העצבים ההיקפית 
 גורם:  נגיף הפוליו 
 תסמינים:  חולשת שרירים, חום, הקאה, meningism signs, שיתוק, paresis, שלשול 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/306440 
 DiseasesDB:  10209
 MeSH:  D011051
 MedlinePlus:  001402
 סיווגים
 ICD-10:  A80, B91
 ICD-11:  1C81 
 
שיתוק ילדים (פוליומייליטיס, Poliomyelitis) או בקיצור פוליו היא מחלה של מערכת העצבים, הנגרמת על ידי נגיף הפוליו. המחלה מועברת מאדם לאדם, בעיקר באמצעות מחזור צואה-פה. הסימפטומים של המחלה לא מופיעים אצל כ-90% מהחולים בה, אולם אם הנגיף חודר למחזור הדם החולים עשויים לסבול ממגוון רחב של סימפטומים. בכאחוז אחד מההידבקויות חודר הנגיף למערכת העצבים המרכזית, פוגע בנוירונים מוטוריים, וגורם לחולשה ולשיתוק רפה או שיתוק חד וקשה במערכת השרירים. סוגים שונים של שיתוק יכולים להיגרם מכך כתלות בעצבים שנפגעים. פוליו הפוגע בחוט השדרה הוא הצורה הנפוצה, ומתאפיין בפגיעה א-סימטרית הכוללת לרוב את הרגליים. במקרים חמורים, כמו בשיתוק הסרעפת ושרירי הנשימה הבין צלעיים, המחלה עלולה לגרום אף למוות.
במדינות רבות חוו התפרצות של שיתוק ילדים בשנות החמישים, בעיקר באפריקה ובמדינות הים הקריבי, אך גם בחלק ממדינות ארצות הברית, כמו גם ביוון, פינלנד שווייץ וישראל.
בעבר היה שיתוק הילדים מהמחלות הנפוצות בעולם, והביא למותם של רבים עד לפיתוח החיסון נגדה בראשית שנות החמישים של המאה העשרים. נכון לתחילת 2019 הוכחדו זנים 2 ו-3 של הפוליו וישנם עשרות חולים בשנה בזן 1.
היסטוריה

ארכאולוגים מוצאים עדויות לפגיעות נגיף הפוליו באנושות עוד משחר ההיסטוריה. תחריטים וציורי קיר מתקופת מצרים העתיקה מתארים אנשים בעלי גפיים פגועות, וילדים הנעזרים במקלות מגיל צעיר. הראשון שאבחן את המחלה היה יעקב היינה (אנ') ב-1840 ואחריו קארל אוסקר מדין (אנ') ב-1890 ולכן במשך שנים נקראה המחלה מחלת היינה-מדין. הראשון שבודד את הנגיף היה קרל לנדשטיינר ב-1908. אף על פי שלפני סוף המאה ה-19 לא היו ידועות מגפות גדולות של פוליו, במהלך המאה ה-20 היה הפוליו אחת ממחלות הילדות הקשות ביותר. מגפות פוליו הטילו מום בהמוני אנשים, בעיקר בילדים צעירים; המחלה גרמה לשיתוק ולמוות במהלך רוב ההיסטוריה האנושית.
נגיף הפוליו התקיים במשך אלפי שנים כפתוגן אנדמי עד 1880, כאשר התחוללו באירופה מגפות גדולות; זמן קצר לאחר מכן מגפות הופיעו גם בארצות הברית. ב-1910 חלק ניכר מהעולם חווה גידול ניכר במספר מקרי הפוליו ומגפות פוליו היו לאירוע שכיח, בעיקר בערים במהלך חודשי הקיץ. מגפות אלו - שהותירו המוני ילדים ומבוגרים משותקים - הניעו מדענים במירוץ לפיתוח חיסון למחלה. במהלך שנות החמישים פותח חיסון לנגיף, שלזכותו נזקף צמצום של מספר החולים במחלה בעולם מדי שנה מרבבות לסביבות אלף. מיזמי חיסון בהובלת ארגון הבריאות העולמי, יוניצ"ף וארגון רוטרי עשויים להביא להכחדה עולמית של המחלה.
הסיבוכים האפשריים של פוליו

שיתוק גף - אצל חלק קטן מהנדבקים פחות מ־1% מופיעה מחלת שיתוק כמה ימים לאחר שחולפים התסמינים דמויי השפעת. השיתוק הוא לרוב באחת הרגליים. הוא מופיע באופן פתאומי ולרוב מחמיר בתוך כמה ימים. שלב השיתוק נמשך כמה חודשים שבמהלכם עשוי לחול שיפור בחולשת השרירים, אך יותר ממחצית החולים שלקו בשיתוק נותרים עם שיתוק חלקי או מלא.
שיתוק בעצבי הגולגולת - שעלולים לגרום להפרעות בראייה ובבליעה.
שיתוק בשרירי הנשימה - שעלולים לגרום לצורך בהנשמה מלאכותית.
דלקת קרום המוח - הוא סיבוך נוסף נדיר .
כ־25% מהחולים סובלים מסיבוך מאוחר של המחלה שנקרא post-polio syndrome ובקיצור PPS. הסיבוך הזה עלול להופיע עשרות שנים לאחר המחלה הראשונית. אנשים שהחלימו או שהיו במצב יציב עלולים לסבול שוב מחולשת שרירים, מחולשה כללית ומכאבי מפרקים ואף להגיע לנכות מלאה ולהיות מרותקים לכיסא גלגלים.
פוסט פוליו סינדרום Post Polio Syndrome

תקופה ארוכה מאז נדבק החולה בווירוס הפוליו עלולה המחלה לתקוף בשנית. המחלה לא תוקפת את כל נפגעי הפוליו, אלה שנפגעים סובלים מירידה נוספת בתפקודי שרירים וכן עלולים לחוות בעיות עצביות והשפעות נפשיות קשות ביותר. לא ידוע על טיפול תרופתי, אלא רק בתחום של טיפולים תומכים ופיזיותרפיה.