stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תורתו של סה-מה
הערות שוליים

↑  Sawyer, Ralph D. The Seven Military Classics of Ancient China. New York: Basic Books. 2007. p. 115–116.
↑  Sawyer, Ralph D. The Seven Military Classics of Ancient China. New York: Basic Books. 2007. p. 116–117
↑  Sawyer, Ralph D. The Seven Military Classics of Ancient China. New York: Basic Books. 2007. p. 117–118.
↑  Sawyer, Ralph D. The Seven Military Classics of Ancient China. New York: Basic Books. 2007. p. 119–120.
↑  Sawyer, Ralph D.; Mei Mei-chün Sawyer (1993). The Seven Military Classics of Ancient China. Westview Press. pp. 111–112. ISBN 0-8133-1228-0.
↑  Sawyer, Ralph D. The Seven Military Classics of Ancient China. New York: Basic Books. 2007. p. 115.
↑  Sawyer, Ralph D. The Seven Military Classics of Ancient China. New York: Basic Books. 2007. pp. 112, 114-115.
↑  Sawyer, Ralph D. The Seven Military Classics of Ancient China. New York: Basic Books. 2007. p. 112.
↑  Sawyer, Ralph D. The Seven Military Classics of Ancient China. New York: Basic Books. 2007. p. 111.
שרלוט פורטן גרימקה

| --- | --- |

 לידה:  17 באוגוסט 1837 פילדלפיה, ארצות הברית 
 פטירה:  23 ביולי 1914 (בגיל 76) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 שם לידה:  Charlotte Louise Forten 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת סיילם 
 בן או בת זוג:  פרנסיס ג'יימס גרימקה (1878–ערך בלתי־ידוע) 
 
שרלוט לואיז ברידג'ס פורטן גרימקה (באנגלית: Charlotte Louise Bridges Forten Grimké;‏ 17 באוגוסט 1837 – 23 ביולי 1914) הייתה פעילה נגד העבדות, משוררת ומחנכת. היא גדלה במשפחה אמידה שהייתה חלק מהתנועה לביטול העבדות בפילדלפיה. היא עבדה כמורה במשך שנים רבות, כולל בהוראת עבדים משוחררים במהלך מלחמת האזרחים, בדרום קרוליינה. מאוחר יותר בחייה, היא נישאה לפרנסיס ג'יימס גרימקה, איש דת פרסביטריאני שעמד בראש כנסייה גדולה בוושינגטון די סי. הוא היה אחיין של האחיות גרימקה הידועות מהתנועה לביטול העבדות, והיה בעצמו פעיל זכויות האזרח.
היומנים שלה נכתבו לפני סוף מלחמת האזרחים ופורסמו במהדורות רבות במהלך המאה ה-20, ונחשבים למסמכי תיעוד היסטורי משמעותיים ונדירים על חייה של שחורה חופשית בצפון בשנים הקודמות לשחרור העבדים.
תחילת דרכה

שרלוט "לוטי" פורטן נולדה בפילדלפיה, פנסילבניה, למרי וירג'יניה ווד (1815–1840) ורוברט ברידג' פורטן (1813–1864). רוברט פורטן וגיסו רוברט פרוויס היו מתנגדי עבדות וחברים בארגון בשם "Philadelphia Vigilance Committee", חלק מרשת סיוע לעבדים בורחים. אמה, דודותיה, וסבתה היו חברות מייסדות של איגוד הנשים נגד עבדות של פילדלפיה. גם סבה, ג'יימס פורטן, היה פעיל זכויות אזרח מוביל בזמנו, והוא היה מקור העושר של המשפחה; הוא המציא מכשיר שתרם לביצועי מפרשי ספינות, והרוויח הון של $100,000, שנחשב אז הון גדול.
בעוד שבני משפחת פורטן היו שחורים חופשיים מהצפון, מצד אמה לא היה זה המצב: אמה וסבתה יצאו מהעבדות, ואמה, מרי, הייתה בתו של בעל המטע העשיר ג'יימס קתקרט ג'ונסטון מצפון קרולינה, ונכדתו של מושל המדינה סמואל ג'ונסטון. מרי ואמה אדית ווד (1795–1846) נחשבו לרכושו של קפטן ג'יימס ווד מצפון קרוליינה.
לאדי ווד היו ארבע בנות מג'יימס קתקרט: מרי וירג'יניה, קרוליין (1827–1836), לואיזה (1828–1836), ואנני א. (1831-1879). ג'ונסטון הביא לשחרורן של אדי ובנותיה בשנת 1832, וסייע להן להתיישב בפילדלפיה בשנת 1833.
אחרי שמרי וירג'יניה ווד נישאה לרוברט פורטן ב-1836, אדי חייתה בביתם ושילמה שכירות לחתנה. כשמרי נפטרה משחפת ב-1840, אדי טיפלה בנכדתה שרלוט יחד עם דודתה הצעירה של שרלוט, בתה אנני ווד, שהייתה רק שש שנים מבוגרת ממנה. כשאדי נפטרה בשנת 1846, שרלוט גודלה על ידי קרובי משפחה שונים, ואנני אומצה על ידי חברה של המשפחה, איימי מתילדה קאסי.
מגיל צעיר, גילתה שרלוט סלידה וכעס על קיום העבדות. היא עצמה נולדה חופשייה ועשירה בצפון, אך הייתה לעיתים רואה מחלונה שיירות עבדים כבולים שברחו ונלכדו, או נחשפת באופנים אחרים לתופעה. כשהחלה לכתוב, זה היה אחד הנושאים המרכזיים בכתיבתה.
בשנת 1854, מאחר שאביה דאג שהיא בודדה מידי בפילדלפיה, שרלוט עברה למסצ'וסטס כדי לגור עם משפחת קאסי, ולמדה שם בבית ספר פרטי לנערות, שם רכשה השכלה מקיפה. היא הייתה התלמידה הלא-לבנה היחידה מבין 200 תלמידות בבית הספר. כשסיימה אל לימודיה שם, המשיכה לימודיה בספרות בבית ספר למורות. עבודתה הראשונה כמורה הייתה בבית ספר ציבורי בסיילם, מסצ'וסטס, והיא הייתה המורה השחורה הראשונה שלימדה תלמידות לבנות במערכת החינוך של סיילם.
אקטיביזם

בסיילם, שארלוט פורטן התחילה להיות פעילה בארגון למיגור העבדות, והייתה לדמות משפיעה במעגלים אקטיבסטיים, בעיקר בגיוס כספים, בניית קואליציות, ודוברות. היא ארגנה הרצאות על ידי מרצים וסופרים בולטים, כולל ראלף וולדו אמרסון וסנטור צ'ארלס סאמנר. פורטן יצרה קשרים עם פעילים אחרים, כמו ויליאם לויד גאריסון, העורך של כתב העת The Liberator, והנואמים הפעילים וונדל פיליפס, מריה ווסטון צ'פמן וויליאם וולס בראון.
בעת לימודיה, שרלוט מאסה במה שראתה בגזענות הממוסדת, הקיימת גם במרחבים לבנים-ליברליים, והחלה לכפור בכל המוסדות הלבנים-אירופאים, כולל הדת הנוצרית וחגיגות 4 ביולי (יום העצמאות האמריקאי) כ"חג צבוע".
לאחר נישואיה, פעלה רבות למען נשים ובארגוני נשים בקהילתה בפילדלפיה.
הוראה

בשנת 1856, פורטן התחילה ללמד בבית הספר היסודי על שם אפס בסיילם, המורה השחורה הראשונה במערכת החינוך שם שלימדה תלמידים לבנים. אף על פי שהתקבלה שם יפה, היא החליטה לחזור לפילדלפיה עקב מחלת השחפת. בשלב זה, היא החלה לכתוב שירה, ורבות מיצירותיה עסקו בנושאים אקטיביסטיים, ופורסמו בעיתונים שחורים וכתבי עת מתנגדי עבדות.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, פורטן הייתה המורה השחורה הראשונה להצטרף למשלחת לאיי דרום קרוליינה, שם הצבא הצפוני איפשר הקמת בתי ספר למען עבדים משוחררים. אדמות האיים, שהיו בעיקרם מטעי כותנה ואורז, חולקו על ידי כוחות הצפון לשחורים המשוחררים. היא התקבלה לעבודה זו אחרי ניסיונות רבים בהם נדחתה בשל גזעה. בסופו של דבר היא נסעה על דעת עצמה לדרום קרוליינה, מצאה משרת הוראה באופן עצמאי, וכך הגיעה לעשייה זו. פורטן התעקשה ללמד את תלמידיה השחורים היסטוריה שחורה ולא רק את ההיסטוריה הלבנה שבתוכנית הלימודים, והייתה מספרת להם על פעילים שסייעו לעבדים להימלט, כגון דודה, רוברט פורוויס, שהיה חלק מן ה-underground railroad, טוסן לוברטיר, המכונה "משחרר האיטי", שם הנהיג מרד עבדים, והפעיל הלבן ג'ון בראון, שהיה ידוע כ"ידיד השחורים".
פורטן כתבה מאסות במשך תקופה זו, תחת הכותרת "החיים באיי הים", אשר פורסמו במגזין Atlantic Monthly. בהם סיפרה בין היתר על סיפוקה מעבודתה, ועל תחושתה שהשחורים מהדרום אותם לימדה יותר נלהבים ללמוד מתלמידיה בצפון. במהלך שהותה, נרקמה חברות קרובה בינה לבין רוברט גולד שו, מפקד גדוד 54 השחור של מסצ'וסטס שנלחם באיים במלחמה. היא הייתה נוכחת כאשר ה-54 הסתער על פורט ואגנר בלילה של ה-18 ביולי 1863. שו נהרג בקרב, ופורטן התנדבה כאחות כדי לטפל בחיילים השורדים מהגדוד.
לאחר המלחמה פורטן עבדה במחלקת האוצר של ארצות הברית בוושינגטון די סי כגייסת מורים. בשנת 1873 היא הפכה לפקידה במחלקה.
חיי משפחה

בדצמבר 1878, פורטן נישאה לכומר פרנסיס ג'. גרימקה, שכיהן בכנסייה הפרסביטריאנית ברחוב 15 בוושינגטון די. סי., השייכת לקהילה שחורה גדולה ומובילה בעיר. גרימקה היה האחיין המעורב גזעית של האחיות מתנגדות העבדות שרה ואנג'לינה גרימקה מדרום קרוליינה. פרנסיס ואחיו ארצ'יבלד גרימקה היו בניהם של הנרי גרימקה וננסי ווסטון (אישה של צבע). כשנישאו, פורטן הייתה בת 41 וגרימקה היה בן 28.
ב-1 בינואר 1880, נולדה לזוג בת, תיאודורה קורנליה, אבל התינוקת נפטרה כשהייתה בת פחות מחמישה חודשים.
שרלוט עבדה יחד עם בעלה בכנסייה, בעיקר בתחומי קשרי קהילה, צדקה וחינוך. היא ארגנה מיסיון נשים, ופעלה להעצמה שחורה בקהילה.
כשאחיהן של פרנסיס, ארצ'יבלד גרימקה, מונה לתפקיד קונסול ארצות הברית ברפובליקה הדומיניקנית (1894-1898), פרנסיס ושרלוט טיפלו בבתו אנג'לינה וולד גרימקה, שחייתה איתם בבירה. אנגלינה גרימקה הפכה בבגרותה לסופרת מוערכת.
פרטי חייה של שרלוט במהלך שנות ה-1880 וה-1890 מתועדים במכתבים שהתגלו בשנות ה-2000 מאת לואיזה מ. ג'ייקובס, חברתה של פורטן גרימקה, ובתה של הסופרת הנמלטת מעבדות, הארייט אן ג'ייקובס.
בית שרלוט פורטן גרימקה בוושינגטון די סי רשום כאתר מורשת לאומי.
כתיבה מאוחרת

עבודתה האחרונה של פורטן גרימקה הייתה מאסה שכתבה בתגובה למאמר מערכת בכתב העת The Evangelist ששאל בכותרתו "Relations of Blacks and Whites: Is There a Color Line in New England?" ובה נטען כי אין אפליה נגד שחורים בניו אינגלנד. פורטן גרימקה השיבה כי ישנם שחורים אמריקאים שמצליחים אף על פי שהם עומדים בפני מכשולים יוצאי דופן, ושהם פשוט מבקשים יחס הוגן ומכובד.
במהלך המלחמה כתבה שרלוט תכופות ביומניה, אך הרגל זה דעך לאיטו אחרי סיום המלחמה, אף על פי שעדיין הייתה מתעדת דברים משמעותיים בחייה, כמו מות בתה ועבודתה יחד עם בעלה.
לקריאה נוספת

Billington, Ray, ed., The Journal of Charlotte Forten: A Free Negro in the Slave Era, New York: Norton, 1981. ISBN 978-0-393-00046-7
Randall, Willard Sterne and Nahra, Nancy. Forgotten Americans: Footnote Figures who Changed American History. Perseus Books Group, United States, 1998. ISBN 0-7382-0150-2
Maillard, Mary. ""Faithfully Drawn from Real Life" Autobiographical Elements in Frank J. Webb's The Garies and Their Friends". Pennsylvania Magazine of History and Biography 137.3 (2013): 261-300. JSTOR 10.5215/pennmaghistbio.137.3.0261.
Maillard, Mary, ed. Whispers of Cruel Wrongs: The Correspondence of Louisa Jacobs and Her Circle, 1879-1911. University of Wisconsin Press, 2017. ISBN 978-0-299-31180-3. {{cite book}}: |last= has generic name (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
Shockley, Ann Allen, Afro-American Women Writers 1746-1933: An Anthology and Critical Guide, New Haven, Connecticut: Meridian Books, 1989. ISBN 0-452-00981-2
Stevenson, Brenda, ed., The Journals of Charlotte Forten, New York: Oxford Press, 1988. ISBN 978-0195052381
Winch, Julie, A Gentleman of Color: The Life of James Forten, New York: Oxford University Press, 2002. ISBN 0-198-02476-2
הערות שוליים

↑  Julie Winch, A Gentleman of Color: The Life of James Forten, New York: Oxford University Press, 2002, 279-80
↑  http://ncpedia.org/biography/johnston-james-cathcart Johnston, James Cathcart
↑  Mary Maillard, "'Faithfully Drawn from Real Life:' Autobiographical Elements in Frank J. Webb's The Garies and Their Friends," Pennsylvania Magazine of History and Biography 137.3 (2013): 265-271.
↑  Cassey, Amy Matilda Williams 1808-1856
1 2  Brenda Stevenson, ed., The Journals of Charlotte Forten, New York: Oxford Press, 1988
↑  Terry Lee Marzell, Chalkboard Champions, Tucson, AZ: Wheatmark, 2012.
↑  Bio: "Charlotte L. Forten Grimke", Poetry Foundation
↑  "Seaside Plantation, Beaufort County (S.C. Sec. Rd. 77, St. Helena Island)". National Register Properties in South Carolina. South Carolina Department of Archives and History.
↑  Atlantic Monthly, Vol. 13, No. 79, May 1864
↑  Mary Maillard. Whispers of Cruel Wrongs: The Correspondence of Louisa Jacobs and Her Circle, 1879-1911. University of Wisconsin Press, 2017. ISBN 978-0-299-31180-3.
↑  National Historic Landmarks Program "Grimke, Charlotte Forten, House". 6 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ray Billington, ed., The Journal of Charlotte Forten: A Free Negro in the Slave Era, New York: Norton, 1981.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432024805171  BnF: cb121363177 (data)  CiNii: DA02224803  GND: 119025264  ISNI: 0000 0000 8164 0624  LCCN: n50025337  NKC: xx0323925  NLA: 35095163  NTA: 074313703  RERO: 02-A000074510  SNAC: w6tj9b3p  SUDOC: 029816742  Trove: 825106  VIAF: 91470852   WorldCat (עם VIAF): 91470852 
גרימקה סייעה בעבודת הכנסייה של בעלה בוושינגטון די סי, בכנסייה הפרסבטראנית ברחוב 15, בתמונה מסביבות שנת 1899
הכנסייה הפרסבטריאנית כיום
שרלוט פורטן גרימקה, בשנות ה-1870
בית שרלוט פורטן גרימקה
עלי ח'טיב

עלי ח'טיב (בערבית: علي الخطيب; תעתיק מדויק: עלי אלח'טיב; נולד ב-18 במרץ 1989) הוא כדורגלן פלסטיני—ערבי-ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי.
שחקן לשעבר בנבחרת פלסטין.
קריירת מועדונים

ח'טיב נולד בשפרעם, ישראל, למשפחה ערבית המגדירה עצמה גם כפלסטינית. גדל במחלקת הנוער המקומית של הפועל שפרעם, לפני שעבר למחלקת הנוער של הפועל חיפה. אולם לאחר ששיחק בקבוצות בוגרות בליגות הנמוכות בישראל – החליט ח'טיב לעבור בגיל 20 לשחק בליגת העל הפלסטינית למשך כ-3 עונות – עד שהוחתם בינואר 2012 על ידי המאמן החדש של הפועל חיפה טל בנין.
ב-4 בפברואר 2012 כבש את שערו הראשון בליגת העל הישראלית, במשחק מול הפועל פתח תקווה. ב-31 במרץ 2012 במהלך משחק מול מכבי פתח תקווה במסגרת ליגת העל, הותקף ח'טיב לאחר שריקת הסיום על ידי מאמן השוערים של מכבי פתח תקווה, עמי גניש, אשר נגח בפניו. מאוחר יותר התברר כי ח'טיב גם ספג בעיטות מעובד מכבי פתח תקווה, יגאל ממן. ממן וגניש הורשעו בעסקת טיעון במשפטם בהתאחדות לכדורגל, ולמכבי פתח תקווה הורדו שלוש נקודות ממאזנה, דבר שהוביל לבסוף לירידתה לליגה הלאומית בסיום העונה.
בקיץ 2012 חתם בקבוצת מכבי נתניה. במהלך העונה, במשחק מול בני סכנין היה מעורב בתקרית יריקה על בלם בני סכנין, עידן ויצמן. בעקבות התקרית, הורחק ח'טיב לשמונה משחקים ומכבי נתניה ניסתה להתיר עמו את החוזה, אך בסופו של דבר הוא נשאר בקבוצה, איתה ירד ליגה בתום העונה. ביולי 2013 חתם בהפועל עכו. במהלך משחק אימון לקראת פתיחת העונה הוא נגח בשחקן מכבי נתניה ויקי כחלון, ובעקבות זאת הושעה מאימוני הפועל עכו, ובסופו של דבר שוחרר מהקבוצה בטרם החלה העונה. לאחר מכן חתם במכבי אחי נצרת מהליגה הלאומית, במדיה שיחק כשנתיים.
ב-10 ביוני 2015 חזר להפועל חיפה. ב-6 בינואר 2016 חזר למכבי אחי נצרת, ושיחק עוד עונה וחצי במדיה.
ב-5 ביולי 2017 חתם לעונה אחת בהפועל חדרה, העולה הטרייה לליגה הלאומית. בעונת 2017/2018 כבש שבעה שערי ליגה מתוך 32 הופעות, ובכך סייע להפועל חדרה להעפיל לליגת העל בתום העונה. בתחילת עונת 2018/2019 ערך 11 הופעות בלבד בליגת העל במדיה.
בינואר 2019 חזר למכבי אחי נצרת, ועד תום העונה כבש חמישה שערים ב-11 הופעות בליגה הלאומית. ב-8 בינואר 2020 ניצל סעיף שחרור בחוזהו ועזב את מכבי אחי נצרת. באפריל של אותה שנה חתם באיחוד בני שפרעם מליגה ב'. באפריל 2023 רשם עם הקבוצה שתי עליות ליגה ברציפות והעפיל עם הקבוצה לליגה הלאומית. ב-5 באוקטובר 2023 הודיע על עזיבת הקבוצה.
ב-10 בדצמבר 2023 חתם בהפועל כפר סבא מהליגה הלאומית.
ב- 10 בינואר 2025 חתם בהפועל טירת כרמל מליגה ב' צפון
נבחרות פלסטין

שיחק גם בנבחרת האולימפית עד גיל 23 של פלסטין, במסגרת ענף הכדורגל של משחקי אסיה (ה"אסיאדה").
בשנת 2011 זומן ח'טיב לנבחרת פלסטין הבוגרת, ואת הופעת הבכורה שלו במדיה ערך ב-23 ביולי 2011, במשחק מול תאילנד, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. את שער הבכורה שלו בבוגרים של נבחרת פלסטין הבקיע ח'טיב ב-6 בדצמבר 2011, במשחק ידידות מול בחריין. לאחר כשבוע וחצי, כבש שער מכריע מול סודאן, במסגרת טורניר הכדורגל של המשחקים הפאן-ערביים, והנבחרת עלתה לחצי-גמר.
הערות שוליים

1 2 3  AFP, Palestinian fury after player joins Israel team, באתר Yahoo News, ‏2012-01-27 (ב־)
1 2 3  Palestinian fury after player joins Israel team, Yahoo News, ‏2012-01-27 (ב־)
↑  דוד נתן ורענן בן צור, חטיב הותקף על ידי איש מכבי פתח תקווה ופונה לבי"ח, באתר ynet, 31 במרץ 2012
↑  שלמה מן, אלף מלים ונזיפה, באתר העין השביעית, 6 באפריל 2012
↑  עלי חטיב הורחק מ-8 משחקים, בית"ר ממתינה בדריכות לעונשה, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2012
↑  בעקבות התקרית: עלי חטיב הושעה, עשוי להיחתך מעכו, באתר ערוץ הספורט, 6 באוגוסט 2013
↑  הפועל חיפה: עלי חטיב ואנס דאבור חתמו, עומר פרץ קיבל הצעה רשמית, באתר וואלה, 10 ביוני 2015
↑  יגאל גולדשטיין, ‏עלי חטיב: "אני יכול לשחק בליגת העל", באתר ערוץ הספורט, 8 בינואר 2020
↑  יגאל גולדשטיין, ‏תחנה חדשה: עלי חטיב חתם בליגה ב', באתר ‏מאקו‏, 26 באפריל 2020
↑  תומר חבז, ‏חיזוק להפועל כפר סבא: עלי ח'טיב חתם בקבוצה, באתר ONE‏, 10 בדצמבר 2023
↑  היעד המפתיע של קפטן צעירי אום אל פחם עלי חטיב, באתר doublepass.sport5.co.il
חבייר מרטינז

| --- | --- |

 לידה:  7 בפברואר 1869 גוודלחרה (מקסיקו), המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 פטירה:  13 בינואר 1943 (בגיל 73) כרמל ליד הים, ארצות הברית 
 שם לידה:  Xavier Timoteo Martínez 
 מקום לימודים:  מכון האמנות של סן פרנסיסקו  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות 
 בן או בת זוג:  אלסי וייטאקר מרטינז 
 צאצאים:  Micaela Martínez DuCasse 
 
חבייר מרטינז (באנגלית:Xavier Martínez‏;  7 בפברואר 1869 - 13 בינואר 1943) היה אמן בקליפורניה שפעל בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. הוא היה דמות בוהמיינית ידועה בסן פרנסיסקו, ובחצי האי מונטריי ואחד ממייסדי ארגוני אמנים בקליפורניה והגלריה לאמנות. הוא צייר בסגנון טונאליסטי וגם ייצר תחריטים מכסף.
ילדות בגוודלחרה

הוא נקרא במקור חבייר טימוטאו מרטינז ואורוזקו, אך מאוחר יותר כינה את עצמו חבייר טיזוק מרטינז. הוא נודע לחבריו בשם "מרטי." מרטינז נולד בגוודלחרה בשנת 1869 לאב מקסיקני ואם ספרדית. מרטינז החל לצייר את חבריו ומוריו בגיל צעיר בזמן שלמד בבית ספר ציבורי. לאחר הלימודים עבד בכריכת ספרים של אביו ועזר בהדפסה. הוא למד צרפתית וכתב שירה. הוא התפעל משיריו של גתה, שילר ומשוררים צרפתיים שונים.
ראשית חייו

בביוגרפיה שלו מציין מרטינז שבגיל עשר אימו גרמה לו למודעות ראשונה לכך שקיים קצב וסדר ביקום. בגיל 13 החל ללמוד ב Liceo de Varones, שם למד ארכאולוגיה פרה-קולומביאנית ומורשת תרבותית. הוא הצטיין בעיצובים ובאמנויות של האינדיאנים.
כאשר אמו הביולוגית מתה כשהיה בגיל 17, הוא נלקח על ידי אישה אריסטוקרטית בשם רוזליה לאבסטידה דה קוני (1844–1897), שהייתה נשואה לאמריקאי, אלכסנדר ק. קוני (1847–1930) שעבד במקסיקו. כאשר מונה אלכסנדר קוני לקונסול הכללי של מקסיקו ועבר לסן פרנסיסקו בשנת 1886, מרטינז הלך בעקבותיהם והפליג לשם בשנת 1893.
עם הגעתו לסן פרנסיסקו, בשנת 1893 נרשם מרטינז לבית הספר לעיצוב בקליפורניה, (SFAI). בשנת 1895 הוא קיבל את מדליית הזהב בציור וביקורת טובה על עבודתו. הוא סיים את לימודיו בשנת 1897, עבד זמן קצר כעוזר לראש המכון, ארתור פרנק מתיוס, והיה חבר במועדון הבוהמי.
מרטינז נסע לפריז לבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות (אקול דה בוז אר) בשנת 1897. בשנת 1898 שלח מספר ציורים של נופי פריז חזרה לתערוכה בסן פרנסיסקו. הוא נהנה מחברתו של אנרי מאטיס וסיים את לימודיו בשנת 1899. בשנת 1900 הוא זכה בציון מכובד בתצוגה המקסיקנית בתערוכה הבינלאומית של פריז.
חזרה לסן פרנסיסקו

בשנת 1901 הוא חזר לסן פרנסיסקו, והצטרף לסטודיו עם גוטרדו פיאצוני ובאותה שנה הפך לאזרח של ארצות הברית. הוא התפרסם כצייר פורטרטים, אך המשיך לצייר נופים טונאליסטיים. בשנה שלאחר מכן הוא עזר לייסד את אגודת אמני קליפורניה עם האמנים פיאצוני, מיינרד דיקסון, צ'ארלס פיטר נילסון, ארתור פוטנאם ואמנים אחרים שעזבו את האגודה לאמנות בסן פרנסיסקו. התערוכה הראשונה והיחידה שלהם כללה שבע עשרה יצירות של מרטינז, בעיקר סצנות צרפתיות. ב-1904 החל לחלוק את סטודיו עם מיינרד דיקסון והם נסעו ביחד לאריזונה ולמקסיקו, באפריל 1905.
בשנת 1905 בילה חודשיים בגוודלחרה עם מיינרד דיקסון. עם שובם לסן פרנסיסקו ערך מספר תערוכות, וגם הציג תערוכת יחיד בניו יורק, בדגש על ציוריו האחרונים ממקסיקו.
חיים אישיים

לאחר רעידת האדמה של 1906 עבר מסן פרנסיסקו לפיידמונט, קליפורניה, ופגש את אלסי וייטאקר מרטינז, הצעירה ממנו ב -20 שנה, בתו של הסופר הרמן וייטאקר. ב־17 באוקטובר 1907 הם נישאו באוקלנד. לאחר ירח הדבש בכרמל החלו בבניית סטודיו בפיידמונט. במהלך הקיץ של 1909 עד 1914, הם שכרו בית בכרמל כדי שמרטינז יוכל ללמד שיעורי אמנות במלון דל מונטה.
למרטינז נולדה בת מיקאלה מרטינז. היא הפכה לאמנית, למדה ציור אצל ויקטור ארנאוטוב ופיסול אצל רלף סטקפול. מאוחר יותר למדה חיתוך אבנים אצל רות קרייבט. בשנת 1923 נפרדו אלסי וחבייר מרטינז. בשנת 1944 נישאה לאמן רלף דוקאס ושינתה את שמה למיקאלה מרטינז דוקאס.
קריירה

מרטינז היה אחד מקבוצת אמנים שהוזמנו ליצור גלריה לאמנות במלון דל מונטה של מונטריי בשנת 1907. הוא החל ללמד כמורה מחליף לציור ביוני 1909 בבית הספר לאמנות ומלאכה בקליפורניה (CSAC) בברקלי.
הוא פרסם מספר מאמרים בנושא תולדות האמנות במגזין בוגרי CSAC. הוא פרש רשמית בספטמבר 1942.
הוא לימד שיעורי קיץ באזור מונטריי בין השנים 1910 עד 1914. משנת 1915 עד סוף שנות העשרים הדריך את שיעורי הקיץ שלו מפידימונט.
בשנת 1914 הגיעו האימפרסיוניסטים צ'יילד האסאם ואדוארד סימונס לפיידמונט כדי לצפות בציורי המדבר של מרטינז. בשנה שלאחר מכן הציג בתערוכה הבינלאומית של פנמה פסיפיק ובמוזיאון פארק גולדן גייט בסן פרנסיסקו. לאורך תקופה זו היו לו תערוכות בניו יורק, פילדלפיה וסן פרנסיסקו.
בשנת 1939 הציג את הדיוקן של אלסי בתערוכת הבינלאומית של שער הזהב (GGIE).
מרטינז נבחר בשנת 1940 לייצג את קליפורניה בהיכל התהילה ביריד העולמי של 1940 בניו יורק.
הערות שוליים

1 2  Shields, Scott A. (2006). Artists at Continent's End: the Monterey Peninsula Art Colony, 1875–1907. Crocker Art Museum and University of California Press.
↑  Morseburg, Jeffrey (August 6, 2011). "The Dark Beauty of Xavier Martinez". Xavier Martinez. Wordpress
1 2  Edwards, Robert W. (2012). Jennie V. Cannon: The Untold History of the Carmel and Berkeley Art Colonies, Vol. 1. Oakland, Calif.: East Bay Heritage Project. pp. 251, 298, 493–499, 690
↑  Hagerty, Donald L. (2010). The Life of Maynard Dixon. Gibbs Smith. pp. 62–63
↑  Alissandra Dramov, Carmel-By-The-Sea, the Early Years (1903-1913): An Overview of the History of the Carmel Mission, the Monterey Peninsula, and the First Decade of the Bohemian Artists’ and Writers’ Colony, AuthorHouse, 2013-12-27, ISBN 978-1-4918-2413-9. (באנגלית)
↑  Micaela Martinez DuCasse - Biography, www.askart.com
↑  American Art Annual, 18, 1921, p. 189.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1146234678  ISNI: 0000 0000 6629 6095  LCCN: nr2003030935  SNAC: w6w67r6d  ULAN: 500025326  VIAF: 24546327   WorldCat (עם VIAF): 24546327 
חבייר מרטינז, אחר הצהריים
המודל ההיוריסטי-סיסטמטי של שלי צ'ייקן

המודל ההיוריסטי-סיסטמטי של שלי צ'ייקין (Shelly Chaiken) מהווה מודל מרכזי בתחום עיבוד המידע. המודל גורס שהאדם מעבד מידע שהוא מקבל בשני אופנים. אופן העיבוד הראשון הוא היוריסטי, כלומר, האדם נשען על רמזים חיצוניים (כמו שטף דיבורו או מראהו של האדם המספק את המידע) או ניסיון עבר. אופן העיבוד השני הוא סיסטמטי, כלומר, האדם מתייחס לתוכן המידע עצמו. כמו כן, המודל מציין את מוטיבציית האדם כגורם נוסף המשפיע על עיבוד המידע. כאשר מוטיבציה גבוהה תוביל לעיבוד סיסטמטי ומוטיבציה נמוכה תוביל לעיבוד היוריסטי. לפי המודל, לאדם יש נטייה לעבד את המידע באופן היוריסטי מכיוון שהוא מעוניין לחסוך עד כמה שניתן במשאבים העומדים לרשותו, ולכן, הוא משתמש בעיקרון הנקרא עיקרון "הכמות המספקת" הגורס שהפרט מאזן בין שימוש מינימלי במשאביו לבין סיפוק המוטיבציות שלו.
רקע

שלי צ'ייקין (אנ') היא חוקרת בתחום ההשפעה החברתית שהתמחתה במחקר עמדות, שיפוט חברתי ושכנוע, בעיקר בעובדה שבמצבים שונים אנשים מעבדים מידע בצורה שונה. לאור זאת, היא פיתחה את המודל היוריסטי-סיסטמטי.
רקע > תאוריות עיבוד מידע

תאוריות עיבוד המידע מתמקדות בהתייחסות הפרט לאירועים סביבתיים, אופן קידוד מידע שנלמד, השוואתו למידע הקיים בזיכרון ושליפתו בעת הצורך. התאורטיקנים טוענים שהפרט בוחר להתייחס למאפיינים מסוימים של הסביבה, מנתח מידע שמוצג בפניו, משווה אותו למידע שרכש בעבר ומסדר את המידע על מנת לתת לו משמעות. חלק מהתאוריות משתייכות לתת-קבוצה של תאוריות עיבוד מידע והן נקראות תאוריות דו-מסלוליות.
רקע > תאוריות דו-מסלוליות

תאוריות דו-מסלוליות גורסות שתהליכים מנטליים של האדם, הנמצאים בבסיס שיפוטים חברתיים, מתחלקים לשתי קטגוריות: תהליכים אוטומטיים ותהליכים נשלטים. לתהליכים אוטומטיים ישנם ארבעה תנאי תפעול: (1) הם מתרחשים באופן בלתי נשלט, (2) דורשים מעט משאבים קוגניטיביים, (3) לא ניתן לעצור אותם באופן רצוני ו-(4) הם מתרחשים מחוץ למודעות האדם.
לתהליכים נשלטים ישנם גם ארבעה תנאי תפעול: (1) הם מופעלים באופן רצוני, (2) דורשים משאבים קוגניטיביים רבים, (3) ניתן לעצור אותם באופן רצוני ו-(4) פועלים במסגרת מודעות האדם.
בעבר תאוריות אלה התמקדו בתופעות של תחומים ספציפיים כמו: שכנוע, סטריאוטיפים ודעות קדומות ויחסים של עמדות והתנהגות, אך בעשור האחרון תאוריות אלה עשו מעבר לחיפוש וזיהוי עקרונות כלליים שאינם קשורים לתחום ספציפי מסוים. אחד התחומים המרכזיים שתאוריות אלו התמקדו בעבר היה של שכנוע וכיצד זה השפיע על עיבוד מסרים חברתיים.
תאוריות דו-מסלוליות של תופעה ספציפית > תופעת השכנוע

מחקר שנעשה בתחום השכנוע בוחן שינוי עמדות הפרט בשל עיבוד מידע. בדרך כלל, זה מתרחש בנושא שעליו מתבססת העמדה. שני המודלים המרכזיים שחקרו את תופעת השכנוע היו המודל הדו-מסלולי של החוקרים ריצ'רד א. פטי וג'ון קסיופו והמודל היוריסטי-סיסטמטי של החוקרת שלי צ'ייקן. השאלה העומדת בבסיס מודלים אלה היא כיצד היבטים שונים של מסר שכנועי (כגון: טענות המסר או אטרקטיביות האדם המעביר את המסר) ישפיעו על אפקטיביות המסר ועל עיבודו.
תאוריות דו-מסלוליות של תופעה ספציפית > המודל היוריסטי-סיסטמטי של שלי צ'ייקן

המודל הושפע רבות מעולם התאורטי של שכנוע ושינוי דעות. מחקרים ותאוריות רבים הראו ששינוי דעות מושפע לא רק מתוכן המסרים המוצגים במהלך שיח בין שני אנשים אלא גם מהאנשים המעבירים אותם, וכן מהמוטיבציות של הפרט. המודל מבחין בין שני תהליכי עיבוד המשפיעים על שיפוט המסר אותו מקבל הפרט מאדם אחר: תהליך עיבוד היוריסטי ותהליך עיבוד סיסטמטי. באמצעות תהליכי עיבוד אלה הפרט מפתח עמדות על מסרים שונים שהוא מקבל מסביבתו. ניתן להתייחס לשני תהליכים אלה כשני קצוות של אותה סקאלה – תהליך עיבוד היוריסטי הנמצא בצד אחד של הסקאלה ותהליך עיבוד סיסטמטי הנמצא בצד השני שלה. אף על פי שמדובר בסקאלה, שני תהליכים אלה יכולים לפעול בו זמנית. עצם העובדה שהפרט מעבד מידע באופן סיסטמטי אינו מונע ממנו לעבד מידע באופן היוריסטי. מודל זה פותח כנגד הדעה הרווחת שהייתה קיימת בשנות ה-60 וה-70 של המאה הקודמת ששיפוט ופיתוח עמדות נעשה על ידי בחינה רציונלית ומדוקדקת בלבד של מידע שכנועי.