stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרל דורמן

| --- | --- |

 לידה:  23 באפריל 1889 אוטרכט, הולנד 
 פטירה:  28 בפברואר 1942 (בגיל 52) ים ג'אווה, אינדונזיה 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 צאצאים:  Joop Doorman 
 השתייכות:  הצי ההולנדי המלכותי 
 תקופת הפעילות:  מ-1906 
 דרגה:  Schout-bij-nacht 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 אביר במסדר הצבאי של וילם, דרגה 3 (5 ביוני 1942)  אביר במסדר האריה ההולנדי (21 באוגוסט 1941)  צלב הכסף של וירטוטי מיליטארי (17 באוקטובר 1942)  קצין במסדר אורנז'-נסאו  אביר במסדר אורנז'-נסאו  Oorlogsherinneringskruis 
 
קרל וילם פרדריק מרי דורמן (Karel Willem Frederik Marie Doorman; ‏23 באפריל 1889 – 28 בפברואר 1942) היה אדמירל הולנדי, אשר פיקד במלחמת העולם השנייה על הכוח הימי של בעלות הברית בקרב ים ג'אווה מול הצי הקיסרי היפני במרץ 1942 ונהרג במהלכו.
ראשית חייו

דורמן נולד באוטרכט למשפחה קתולית של חיילים מקצועיים. בגיל 17 החל את לימודיו במכללה של הצי המלכותי ההולנדי, וב-1910 הוסמך לקצין. בשנה שלאחר מכן יצא לאיי הודו המזרחיים ההולנדיים ושירת על סיפון אוניות שעסקו במיפוי חופי גינאה החדשה. ב-1914 שב להולנד וב-1915 אושרה בקשתו להצטרף לזרוע האווירית של הצי ההולנדי, והוא היה לאחד הימאים הראשונים שהוסמכו כטייסים. בשנים 1917-1921 שימש כמדריך טיסה ובשנים 1919-1921 פיקד על בסיס אווירי של הצי בצפון הולנד. כהכרה על היכולת הארגונית שהפגין הוענק לו ב-1922 עיטור אביר מסדר אורנג'-נסאו.
פציעת זרוע וקיצוצי תקציב אילצו את דורמן לפרוש מטיסה. מ-1921 עד 1923 למד בבית הספר הגבוה של הצי בהאג ואז הוצב במחלקת הצי בבטאוויה (לימים ג'קרטה) שבאיי הודו המזרחיים ההולנדיים. ב-1926 הוצב כקצין באונייה ושימש בה כקצין תותחנות ובהמשך כקצין הראשון. ב-1928 שב להולנד ושירת כקצין מטה במחלקת הצי בהאג.
ב-1932 קיבל דורמן לראשונה פיקוד על אונייה ופיקד על אונייה להנחת מוקשים ושתי משחתות. ב-1934 שב לתפקיד מטה בהולנד וב-1937 הועלה לדרגת קברניט ופיקד באיי הודו המזרחיים ההולנדיים על שתי סיירות. בשנת 1938 מונה למפקד הזרוע האווירית של הצי באיי הודו המזרחיים ההולנדיים.
דורמן התחתן פעמיים, ונולדו לו ארבעה ילדים (שלושה מהם בנישואיו הראשונים).
מלחמת העולם השנייה

ב-16 במאי 1940 קודם דורמן לדרגת תת-אדמירל וחודש לאחר מכן מונה כמפקד שייטת האוניות של הצי ההולנדי באיי הודו המזרחיים ההולנדיים. ספינת הפיקוד שלו הייתה הסיירת הקלה דה רויטר (De Ruyter). בראשית 1942, לאחר פתיחת המלחמה עם יפן בדרום מזרח אסיה, מונה למפקד הכח הימי בזירה של בעלות הברית - ארצות הברית, בריטניה, הולנד ואוסטרליה.
דורמן יצא בראש הכוח עליו פיקד לקרב נגד הצי היפני בקרב ים ג'אווה ב-27 בפברואר 1942. שייטת בעלות הברית הובסה בקרב זה (5 סיירות משלה טובעו לעומת משחתת יפנית אחת שניזוקה). גם הסיירת דה רויטר נפגעה מטורפדו וטבעה. דורמן יכול היה להיחלץ ממנה אך בחר להישאר על סיפונה ונספה, יחד עם מרבית אנשי הצוות.
הצי ההולנדי קרא שלוש אוניות על שמו של דורמן - ב-1946, ב-1948 וב-1991. רחוב נקרא על שמו בעיר רוטרדם ובערים נוספות ברחבי הולנד.
עיטורים ואותות שקיבל

אביר מדרגה שלישית במסדר הצבאי על שם ויליאם - הענקת העיטור לדורמן אושרה לאחר מותו, ב-5 ביוני 1942, והוא הוענק לבנו ב-1947.
אביר מסדר האריה ההולנדי (1941)
קצין מסדר אורנג'-נסאו (קודם לכן היה אביר מסדר זה)
צלב הזיכרון של המלחמה
צלב הכסף (עיטור פולני)
קייסוקה הונדה

הונדה חוגג את שערו נגד חרונינגן ב-22 באוגוסט 2009
קייסוקה הונדה (ביפנית: 本田 圭佑; נולד ב-13 ביוני 1986 בסצו, אוסקה, יפן) הוא כדורגלן יפני, המשחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ. הונדה הוא גם מאמנה של נבחרת קמבודיה. הונדה נחשב לשחקן התקפה מצטיין ולאחד השחקנים המובילים בתולדות הכדורגל היפני.
קריירת מועדונים > ראשית הקריירה

קייסוקה הונדה נולד בסטסו שבאוסקה ובכיתה ב' החל לשחק במועדון כדורגל מקומי. בשנת 1999 הצטרף לקבוצת הנערים של גמבה אוסקה, אך לא קיבל דקות משחק רבות ולא קודם לקבוצת הנוער של המועדון. לאחר מכן עבר לשחק בנבחרת בית הספר התיכון סיירו שבמחוז אישיקווה, אותה הוביל לחצי גמר אליפות בתי הספר הארצית לראשונה בתולדותיה. בזכות יכולתו בסיירו הוא סומן בשנת 2004 על ידי הליגה היפנית והתאחדות הכדורגל היפנית כאחד השחקנים המבטיחים בכדורגל היפני שלימים יובילו את נבחרת יפן. בעקבות כך, עם סיום לימודיו התיכונים הוחתם בקבוצת הבוגרים נגויה גראמפוס וכבר בעונת 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק גביע הליגה היפנית.
בעונת 2005, העונה המלאה הראשונה שלו בנגויה, הונדה לא הרשים ביכולתו וכבש שני שערים בלבד ב-31 משחקי ליגה והוביל את קבוצתו לעונה הגרועה בתולדותיה, כאשר היא מסיימת במקום ה-14 מתוך 18 קבוצות ומודחת כבר בשלב הבתים של גביע הליגה. בעונה הבאה התהפכה המגמה לחלוטין ועם שישה שערים ב-29 משחקים הוביל הונדה את קבוצתו למקום השביעי בליגה ולסיבוב החמישי בגביע היפני. עם זאת, לא שמר על יציבות ובעונה הבאה ירד לשלושה שערים ב-30 משחקים ונגויה סיימה במקום ה-11 בליגה. בסיום עונה זו עזב את יפן ועבר לאירופה, כאשר לזכותו 13 שערים ב-105 משחקים בכל המסגרות במדי נגויה.
קריירת מועדונים > המעבר לאירופה

ב-16 בינואר 2008 חתם הונדה בקבוצת פנלו מליגת העל ההולנדית. כבר במשחקיו הראשונים באירופה הפגין יכולת טובה ועד סיום העונה כבש שני שערים ב-14 משחקי ליגה, אך לא סייע רבות לקבוצתו שירדה לליגת המשנה. עם זאת, בעונה הבאה פנלו שלטה בליגת המשנה ביד רמה ובהובלתם של הונדה שנבחר לשחקן המצטיין בליגה וסנדרו קלאבו שזכה בתואר מלך השערים, זכתה הקבוצה באליפות ושבה לליגת העל לאחר עונה את בלבד. הונדה סיים במקום השישי בטבלת מלך השערים של הליגה עם מאזן מצוין של 16 שערים ב-36 משחקים.
עם תחילת עונת 2009/2010 הפגין הונדה יכולת שיא ובארבעת המשחקים הראשונים של העונה נגד HVV דן האג, פ.ס.וו. איינדהובן, אוטרכט וחרונינגן כבש חמישה שערים ובישל אחד נוסף. בעקבות הצלחתו הרבה בפנלו, הונדה זכה להערכה רבה לא רק מאוהדי הקבוצה שקינו אותו "קייזר קייסוקה" אלא גם מראשיה שהחליטו למנות אותו לקפטן הקבוצה. אף על פי כן, הונדה החליט לעזוב את פנלו ובדצמבר 2009 עבר לצסק"א מוסקבה הרוסית תמורת 6 מיליון אירו. בסך הכל סיים הונדה את שלוש שנותיו בפנלו עם 26 שערים ב-71 משחקים בכל המסגרות מתוכם 24 שערים ב-68 משחקי ליגה.
הונדה ערך את הופעת הבכורה שלו בצסק"א במשחק הראשון של שמינית גמר ליגת האלופות נגד סביליה שנגמר בתיקו 1-1. במשחק הגומלין באצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן הפגין את אחד ממשחקי השיא שלו בקריירה, כאשר בישל את שער היתרון של צסק"א לתומאש נסיד ולאחר שער שוויון של דייגו פרוטי הבקיע את שערו הראשון במדי צסק"א שהיה גם שער הניצחון שהעלה את הקבוצה לרבע הגמר לראשונה בתולדותיה. ב-12 במרץ 2010 כבש את שער הליגה הראשון שלו, כאשר בדקה השלישית של תוספת הזמן הבקיע את השער היחיד במשחק והעניק לקבוצתו ניצחון 0–1 על אמקאר פרם. בהמשך הודחה צסק"א מליגת האלופות לאחר הפסד כפול (0–1, 0-1) בצמד המשחקים נגד אינטר מילאנו ברבע הגמר.
ב-11 בדצמבר 2013 הודיעה קבוצת הכדורגל מילאן כי הונדה יעבור אליה בחלון ההעברות האירופי של חורף 2014 וילבש את החולצה מספר "10".
ב-14 ביולי 2017 חתם הונדה בפצ'וקה המקסיקנית.
באוגוסט 2018 חתם במלבורן ויקטורי מהליגה האוסטרלית שם שיחק עד תום עונת 2018/2019. ב-9 בנובמבר 2019 חתם בויטסה ארנהם ההולנדית אך שוחרר מהקבוצה לאחר ארבעה משחקי ליגה. ב-31 בינואר 2020 חתם בבוטפוגו הברזילאית. ב-4 בפברואר 2021 חתם בפורטימוננסה הפורטוגזית אך לא נרשם לליגה מכיוון שלפי חוקי הליגה ניתן להחתים שחקנים חופשיים שלפחות 3 חודשים ללא קבוצה והונדה חתם כאשר היה שחקן חופשי כאשר הוא חודש ללא קבוצה, לכן שוחרר לאחר כמה ימים. ב-13 במרץ 2021 חתם בנפטצ'י באקו עד לסוף העונה. ב-14 בספטמבר 2021 חתם בסודובה מריאמפולה הליטאית עד לסיום העונה.
נבחרת לאומית

הונדה היה חלק מנבחרת הנוער של יפן (עד גיל 20) באליפות העולם 2005, בו הגיע הנבחרת לשמינית הגמר, אך הפסידה 0–1 למרוקו משער של מוחסין איג'ור בדקה ה-92. לאחר מכן שיחק בנבחרת יפן הצעירה (עד גיל 23) והיה גורם מרכזי בהעפלתה לאולימפיאדת בייג'ינג 2008, לאחר שכבש ארבעה שערים ב-10 משחקי מוקדמות. עם זאת, בטורניר עצמו הפגינה יפן יכולת חלשה והודחה כבר בשלב הבתים לאחר שהפסידה בכל שלושת משחקיה וסיימה עם שער זכות אחד בלבד.
ב-22 ביוני 2008 הונדה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יפן הבוגרת במשחק נגד בחריין במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. את שערו הראשון במדי הנבחרת הבקיע בניצחון 0–4 על צ'ילה במשחק הפתיחה של גביע קירין, בו זכתה יפן לאחר ניצחון בתוצאה דומה על בלגיה. לאחר מכן הבקיע שלושה שערים נוספים במשחקי הידידות נגד סקוטלנד וטוגו ובמשחק נגד בחריין במוקדמות אליפות אסיה 2011.
במונדיאל 2010 הגיע הונדה לשיאו ופרץ לראשונה לתודעה בכדורגל העולמי. הוא הוביל את יפן לניצחון 0–1 מפתיע על קמרון כבר במחזור הפתיחה של שלב הבתים, לאחר שכבש את השער היחיד במשחק בדקה ה-39 ונבחר לשחקן המצטיין. במשחק השני הנבחרת אומנם הפסידה 0–1 להולנד, אך במשחק השלישי והמכריע נגד דנמרק, הונדה שוב הצטיין והבקיע את השער הראשון של יפן בבעיטה חופשית נהדרת ולאחר שער נוסף בבעיטה חופשית של יסוהיטו אנדו, גם בישל לשינג'י אוקזאקי את השער השלישי שקבע ניצחון 1–3 והעלה את יפן לשמינית הגמר, הישג השיא של הנבחרת במונדיאל. בשלב הבא פגשו יפן והונדה את פרגוואי במה שהיה לאחד המשחקים הרעים בטורניר ובתום ההארכה שהסתיימה ב-0-0, נגשו הקבוצות לדו-קרב בעיטות עונשין. הונדה הבקיע את בעיטת העונשין שלו, הרביעית במספר, אך החטאה מוקדמת של יואיצ'י קומאנו קבעה ניצחון 3–5 של פרגוואי. יפן הודחה מהטורניר, אך עם זאת הונדה נבחר על ידי רבים לאחת התגליות הגדולות של המונדיאל.
השתתף גם במשחקי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 2014, מהם העפילה יפן למונדיאל 2014 מהמקום הראשון בבית. במונדיאל עצמו לא הצליחה הנבחרת והודחה בשלב הבתים לאחר שצברה נקודה אחת בלבד. הונדה הבקיע שער אחד מול חוף השנהב בהפסד 2:1.
קריירת אימון

באוגוסט 2018 מונה הונדה למאמנה ומנהלה המקצועי של נבחרת קמבודיה, במקביל להמשך קריירת המשחק שלו. על פי ההסכם עם קבוצתו, מלבורן ויקטורי, יצטרף הונדה אל נבחרת קמבודיה רק בזמן פגרות בינלאומיות ויעבוד עם הצוות המקצועי באמצעות שיחות וידאו.
חייו האישיים

אחיו הבכור של הונדה היה גם הוא כדורגלן ואף שיחק בקבוצת אויטה טריניטה מהליגה היפנית הראשונה, אך פרש ממשחק בעקבות פציעה בברכו. דודו של הונדה, דייזאבורו היה שייט שייצג את יפן באולימפיאדת טוקיו 1964, בעוד בנו של דייזאבורו ובן-דודו של קייסוקה, טאמון הונדה, השתתף בטורניר ההיאבקות חופשית בשלוש אולימפיאדות, ב-1984, 1988 ו-1992 וכיום הוא מתאבק מקצועי.
סטטיסטיקות קריירה

| מועדון | עונה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע1> הופעות | גביע1> שערים | טורניר יבשתי2> הופעות | טורניר יבשתי2> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| נגויה גראמפוס | 2004 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 |
| נגויה גראמפוס | 2005 | 31 | 2 | 4 | 0 | 0 | 0 | 35 | 2 |
| נגויה גראמפוס | 2006 | 29 | 6 | 5 | 2 | 0 | 0 | 34 | 8 |
| נגויה גראמפוס | 2007 | 30 | 3 | 5 | 0 | 0 | 0 | 35 | 3 |
| נגויה גראמפוס | סך הכול | 90 | 11 | 15 | 2 | 0 | 0 | 105 | 13 |
| פנלו | 2007/2008 | 14 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 14 | 2 |
| פנלו | 2008/2009 | 36 | 16 | 1 | 0 | 0 | 0 | 37 | 16 |
| פנלו | 2009/2010 | 18 | 6 | 2 | 2 | 0 | 0 | 20 | 8 |
| פנלו | סך הכול | 68 | 24 | 3 | 2 | 0 | 0 | 71 | 26 |
| צסק"א מוסקבה | 2010 | 28 | 4 | 1 | 0 | 4 | 1 | 42 | 6 |
| צסק"א מוסקבה | 2011/2012 | 14 | 6 | 1 | 0 | 0 | 0 | 16 | 6 |
| צסק"א מוסקבה | 2012/2013 | 23 | 7 | 3 | 1 | 2 | 1 | 28 | 9' |
| צסק"א מוסקבה | 2013/2014 | 18 | 1 | 1 | 2 | 5 | 2 | 24 | 5 |
| צסק"א מוסקבה | סך הכול | 89 | 20 | 11 | 3 | 10 | 5 | 121 | 28 |
| מילאן | 2013/2014 | 14 | 1 | 2 | 1 | 0 | 0 | 16 | 2 |
| מילאן | 2014/2015 | 29 | 6 | 1 | 0 | 0 | 0 | 30 | 6 |
| מילאן | 2015/2016 | 29 | 1 | 6 | 1 | 0 | 0 | 35 | 1 |
| מילאן | 2016/2017 | 8 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 9 | 1 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 267 | 60 | 55 | 8 | 20 | 5 | 322 | 73 |
כולל גביע הקיסר, גביע הליגה היפנית, הגביע ההולנדי, הגביע הרוסי, גביע הליגה הרוסית, הסופר קאפ הרוסי, והגביע האיטלקי.
כולל ליגת האלופות האסיאתית, ליגת האלופות האירופית והליגה האירופית.
קטריניבקה

| --- | --- |

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מחוז:  מחוז טרנופול טרנופול
 תאריך ייסוד:  1421 
 שטח:  2.75 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  391 (2001)
 קואורדינטות:  50°0′N 25°52′E﻿ / ﻿50.000°N 25.867°E﻿ / 50.000; 25.867
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםקטריניבקה(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםקטריניבקה(למפת מחוז טרנופול רגילה) טרנופול צ'ורטקוב קרמניץ בז'ז'ני זברז' טרבובליה בוצ'אץ' בורשצ'יב רובנו חמלניצקי צ'רנוביץ איוואנו-פרנקיבסק לבובקטריניבקה(למפת מחוז טרנופול מוגדלת) טרנופול צ'ורטקוב קרמניץ בז'ז'ני זברז' טרבובליה בוצ'אץ' בורשצ'יב רובנו חמלניצקי צ'רנוביץ איוואנו-פרנקיבסק לבובקטריניבקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קטריניבקה (באוקראינית: Катеринівка; בפולנית עד 1944: Katerburg, קטרבורג) הוא כפר קטן (לשעבר עיירה) בנפת קרמניץ שבמחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

היישוב נזכר לראשונה בשנת 1421, ובשנת 1780 הפך לעיירה, שנקראה על שם אשתו של בעליה. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל היישוב בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי היישוב

עד שנות ה-70 של המאה ה-19 היו כמעט כל תושבי היישוב יהודים. מסוף המאה ה-19 חלה ירידה במספר יהודי היישוב, ובשנת 1897 נמנו בו 693 יהודים. טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בכפר כ-150 משפחות יהודיות.
בתחילת יולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בידי הגרמנים. ב-28 בפברואר 1942 גורשו יהודי היישוב לגטו לאנוביץ, ובין ה-13 ל-14 באוגוסט 1942 נרצחו יהודי היישוב יחד עם יהודים נוספים בבורות ירי. לפי דו"ח שערך הס"ד, נרצחו בבורות אלו 312 יהודים, ובהם 86 ילדים.
קצבת אזרח ותיק

קצבת אזרח ותיק (בעבר קצבת זקנה) היא קצבה חודשית המשולמת על ידי המוסד לביטוח לאומי לכל תושב ישראל שעונה על תנאי הזכאות. הקצבה נועדה להבטיח לתושבי ישראל הכנסה חודשית קבועה לעת זקנה. הקצבה משולמת החל מחודש אפריל 1954, מועד כניסתו לתוקף של חוק הביטוח הלאומי.
על קצבת הזקנה הבסיסית, האחידה והאוניברסלית, קיימים תוספים: תוספת ותק לקצבת אזרח ותיק, תוספת בעד בן זוג וילדים לקצבת אזרח ותיק, קצבת זיקנה לנכה, תוספת השלמת הכנסה לקצבת אזרח ותיק ותוספת דחיית קצבה. לצד קצבת אזרח ותיק קיימת גם קצבת שאירים.
היסטוריה

קצבת אזרח ותיק משולמת לתושבי ישראל החל מחודש אפריל 1957. הקצבה משולמת על בסיס אוניברסלי לכל מי שהגיע לגיל הזכאות המוחלט (בשנת 2021: 70 שנה), ובשנים שקודם לכן קבלתה מותנית בעמידה במבחן הכנסות. ערכה של קצבת הזקנה עמד על %7.21 מהשכר הממוצע ועם השנים נשחק כוחה כי ההצמדה שלה למדד תוספת היוקר לא צלח להדביק את העלייה ביוקר המחיה.
בשנת 1965 מאחר שהקצבת הבסיס של קצבת הזקנה לא אפשרה קיום ברמת חיים סבירה החלו להעניק הטבות סוציאליות לנזקקים שהזכאות לה הותנה במבחן הכנסות.
והיא ניתנה כתוספת לקצבת הזקנה לאזרחים ותיקים שלא הייתה להם כל הכנסה זולת קצבת הזקנה. בשנת 1966 הוקפא מדד תוספת היוקר.
בשנת 1973 נקבע מחדש בסיס הקצבה ועמד על שיעור של %15 מן השכר הממוצע במשק (לאחר מכן אף עודכן ל-16%) וכמו גם נקבעו הסדרי הצמדה חדשים כדי למנוע שחיקתה כדי להילחם בעוני.
בשנת 1980 הומרה ההטבה הסוציאלית בהשלמת הכנסה בעקבות חקיקת חוק הבטחת הכנסה לפיו ניתנת השלמת הכנסה למקבלי קצבאות זקנה ושאירים שהכנסתם נמוכה מסכום ההכנסה המזערי לקיום. כמו גם נקבע כי מתוספת השלמת הכנסה יופחתו הכנסות מפנסיה או מעבודה העולים על %13 מהשכר הממוצע (ליחיד) או %17 (לזוג). כאשר הכנסה משיעורים אלו בעבודה מובילה להפחתה של שיעור 60% ואילו מהכנסה מפנסיה העולים על שיעורים אלו מופחתת במלואה. הכנסות ממקורות אחרים, לרבות קצבאות והכנסות מהון, מופחתות במלואן מתוספת השלמת הכנסה מהשקל הראשון.
בשנים 2001–2004 נעשו שינויים נוספים בנוגע לשיעורה של קצבת הזקנה ולשיטת עדכונה:
הקצבה קוצצה ב-4% עד שנת 2006.
בסיס הקצבה הוקפא כלומר השכר הממוצע שעד אז שמש כבסיס לחישוב של קצבת הזקנה הוקפא לתקופה של שלוש שנים והבסיס שנקבע היה אחוז מהשכר הממוצע שהיה בדצמבר של שנת 2001.
שיטת עדכון קצבת הזקנה נקבע כאחוז מהסכום הבסיסי שהתעדכן על פי העלייה במדד המחירים לצרכן.
בשנת 2008 הוגדלו הקצבאות ונקבע תוספת ותק לקצבת אזרח ותיק לבני 80 ומעלה בשיעור %1 מהסכום הבסיסי. כמו גם, קצבת הבסיס ליחידה עלתה מ-16.2% ל-16.5%. לבסוף, קצבאות הזקנה והשאירים עם השלמת הכנסה הוגדלו בהתאם לגיל הזכאי.
לצד קצבה זו קיימת גמלת אזרח ותיק מיוחדת שנועדה לתת מענה לאזרחים ותיקים, בעיקר עולים חדשים שעלו לארץ מעל גיל 60 ואינם זכאים לקצבת אזרח ותיק בשלב תקופת האכשרה.
היסטוריה > שינוי שם הקצבה מקצבת זקנה לקצבת אזרח ותיק

בשנת 2016 יזם המוסד לביטוח לאומי החלפה של המושג "קצבת זקנה" במושג "קצבת אזרח ותיק", בנימוק "הסתבר כי השימוש במונח "קצבת זקנה" יוצר אצל מרבית האוכלוסייה קונוטציות שליליות וסטריאוטיפים המובילים לפגיעה ברגשות האוכלוסייה הבוגרת". יוזמה זו אושרה בכנסת בפברואר 2017, בתיקון לחוק הביטוח הלאומי.
הצמדות שנעשו לקצבת זקנה

בשנת 1973 הוצמדה קצבת הזקנה לשכר הממוצע במשק מתוך תפיסה שיש להתאים את רמתה לרמת החיים של כלל האוכלוסייה שממשיכה לעלות.
בשנים 2001 הוחלפה ההצמדה לשכר הממוצע, בקצבה זו ובעוד רבות מקצבאות המוסד לביטוח לאומי, להצמדה למדד המחירים לצרכן, שבדרך כלל עלייתו מתונה מאשר העלייה בשכר הממוצע. בשנות ה-50 היה גובה הקצבה רבע מהשכר הממוצע במשק, אך מאז היא נשחקה וגובהה בשנת 2020 היה רק 14.2% מהשכר הממוצע.
תנאי הזכאות

לקבלת קצבת הזקנה זכאי תושב ישראל שנולד בישראל או שעלה לישראל לראשונה לפני גיל 60–62, והוא עונה על תנאי הזכאות. טווח הגילאים לתחילת קבלתה של הקצבה נע בין 62–70.
תנאי הזכאות לקצבת אזרח ותיק:
התושב היה מבוטח בענף ביטוח אזרחים ותיקים של המוסד לביטוח לאומי במשך תקופת אכשרה.
התושב הגיע לגיל המזכה בקצבה, שהוא 62 שנים לאישה ו-67 שנה לגבר
עד גיל 70 קבלת הקצבה מותנית במבחן הכנסה, כלומר מי שהכנסתו מעבודה (אך לא מפנסיה) גבוהה מרף מסוים, אינו זכאי לקצבה. התקופה שבין גיל הזכאות המותנית לקצבה ובין גיל הזכאות המוחלטת קרויה "הגיל המותנה".
סכום הקצבה

סכום הקצבה תלוי בהרכב משפחה ובגיל, והוא צמוד לעלייה במדד המחירים לצרכן ומתעדכן מדי ינואר (אין עדכון בשנה שבה המדד היה שלילי). סכומי הקצבה הבסיסיים, החל מינואר 2019 הם:
| הרכב משפחה | סכום בש"ח |
| --- | --- |
יחיד/ה: 1,535
יחיד/ה בן/בת 80 ומעלה: 1,622
זוג: 2,307
זוג, שהזכאי לקצבה הוא בן 80 ומעלה: 2,394
יחיד/ה + ילדה: 2,021
זוג + ילד/ה: 2,793
יחיד/ה + שני ילדים ויותר: 2,507
זוג + שני ילדים ויותר: 3,279
כאמור על סכום קצבת הזיקנה הבסיסית מתווספים סכומים נוספים של תוספות לקצבה.
סכום הקצבה > תוספת דחיית קצבת זיקנה

תוספת דחיית קצבת זיקנה היא תוספת לקצבה הבסיסית שמוענקת למי שקבלת הקצבה נדחתה לו עקב השתכרות מעבודה מגיל הזכאות המותנה ועד לגיל הזכאות המוחלט.
שיעורה של תוספת דחיית הקצבה הוא 5% מקצבת הזקנה בגין כל שנה של דחיית תשלום קצבת הזקנה, עד לשיעור מרבי של 25% מקצבת הזקנה. מאחר שגיל הזכאות המותנה וגיל הזכאות המוחלט עלו בהדרגה תשלום תוספת דחיית קצבת זיקנה הצטמצם. בשנת 2009 רק 5.13% ממקבלי קצבת הזקנה קיבלו תוספת דחיית קצבת זקנה שגובהה הממוצע עמד על 2.3% מקצבת הבסיס.
סכום הקצבה > תוספת ותק

תוספת ותק היא תוספת לסכום הבסיסי של קצבת אזרח ותיק בהתאם לוותק של מקבל הקצבה כמבוטח בביטוח הלאומי.
עד דצמבר 2016 בגין כל שנת ביטוח שמעל ל-10 שנות הביטוח הראשונות שולמה תוספת ותק בשיעור של 2% מהקצבה הבסיסית, עד לתוספת מרבית של 50%. בשל הפערים התעסוקתיים בין נשים לגברים, בשנת 2009 עמד שיעור הגברים הזכאים לתוספת קצבה על 93.1% ואילו הנשים על 72.6%.
בשנת 2017 החל מהלך לצמצום הדרישה לוותק התחלתי, צעד שבא להיטיב בעיקר עם עולים חדשים. בשנה זו חושבה תוספת הוותק כבר מהשנה שמעל ל-9 שנות הביטוח הראשונות. בשנת 2018 שולמה תוספת ותק בגין כל שנת ביטוח שמעל 4 שנות הביטוח הראשונות, והחל מינואר 2019 משולמת תוספת ותק בשיעור של 2% עבור כל שנת ביטוח, החל משנת הביטוח הראשונה. התוספת המרבית לא השתנתה, ונותרה 50%.
לקריאה נוספת

רות בן-ישראל (2012), ביטחון סוציאלי - כרך ג, האוניברסיטה הפתוחה, רעננה
הערות שוליים

↑  חוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], תשנ"ה-1995, פרק י"א: ביטוח זקנה וביטוח שאירים (החל מסעיף 238.)
↑  תוספת השלמת הכנסה לקצבת אזרח ותיק, באתר המוסד לביטוח לאומי
↑  י.שדמי, מה-1 באפריל 1957 15 אלף יקבלו קיצבת זקנה, מעריב, 11 באוקטובר 1956
↑  תזכיר חוק הביטוח הלאומי (תיקון החלפת המונח "קצבת זקנה" במונח "קצבת אזרח ותיק") (תיקון מס'...), התשע"ו-2016, הופץ ב-11 בינואר 2016  באתר החקיקה הממשלתי
↑  חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 192), התשע"ז-2017, ס"ח 2606 מ-27 בפברואר 2017
↑   נורית וורגפט, המדינה רואה בזקנים טרף קל ולכן עושקת את קצבאות הזיקנה, באתר הארץ, 19 בפברואר 2024
↑  פרופ' יאיר זימון ועודד שורר, מי אשם בשחיקת קצבאות הזקנה ל-18% מהשכר הממוצע?, באתר כלכליסט, 30 באוגוסט 2020
↑  תנאי זכאות, באתר המוסד לביטוח לאומי
↑  סכומי הקצבה, באתר המוסד לביטוח לאומי
↑  תוספת דחיית קצבה, באתר המוסד לביטוח לאומי
↑  תוספת ותק לקצבת אזרח ותיק, באתר המוסד לביטוח לאומי
↑  סקירה שנתית
קרל גרוסברג

| --- | --- |

 לידה:  6 בספטמבר 1894 אלברפלד, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  19 באוקטובר 1940 (בגיל 46) לאן, צרפת 
 מקום לימודים:  באוהאוס 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם 
 
קרל גרוסברג (בגרמנית: Carl Grossberg‏; 6 בספטמבר 1894 – 19 באוקטובר 1940) היה צייר גרמני. בציורי שמן וצבעי מים, הוא צייר נופי ערים, ייצוגים תעשייתיים וטכניים. עם תפנית ניכרת לאובייקטיביות החדשה, אולמות ייצור ודימויים של המכונות שימשו מוטיבים מרכזיים.
ביוגרפיה

לאחר בית הספר היסודי למד גרוסברג בבית הספר התיכון בלנפ. משנת 1913 למד אדריכלות באאכן, אך עבר לדרמשטאדט כעבור שנה.
בשנת 1915 זומן גרוסברג לשירות צבאי - על פי הדיווח שלו - נלחם כקצין בחזית, נפצע וחזר למולדתו בשנת 1918. בראשית 1919 המשיך בלימודיו; בתחילה כסטודנט של ולטר קלם באוניברסיטה לאמנויות יפות בוויימאר, ואז מאמצע 1919 עד 1921 כסטודנט של ליונל פיינינגר בבאוהאוס. שם עבד בין היתר. עם ציור, אמנות דקורטיבית ואמנות מרחבית, לפני שעבר להתגורר בוירצבורג בשנת 1921.
זמן קצר לאחר מכן פגש את טילדה שוורץ, לה נישא בשנת 1923. נולדו להם שתי בנות, אחת מהן הייתה הציירת והמעצבת אווה גרוסברג. בשנת 1926 ערך גרוסברג תערוכת יחיד ראשונה בשטוטגרט, שהפכה אותו למפורסם. אחר היה התערוכה עברה לגלריה נירנדורף בברלין.
בשנת 1929 השתתף בתערוכה "אובייקטיביות חדשה" במוזיאון סטדליק באמסטרדם, וכעבור שנתיים הוא קיבל את פרס רומא. משנת 1933 עבד גרוסברג על יישום "התכנית התעשייתית" שלו - מחזור תמונות שהיה אמור לייצג חתך רוחב של הענפים הכלכליים החשובים ביותר בגרמניה. הפרויקט נותר בלתי ממומש. שנה לאחר מכן קיבל גרוסברג את ההזמנה לציור קיר מונומנטלי (45 × 12 מטר) לתערוכה "העם הגרמני - העבודה הגרמנית". באותה שנה הוצגה התערוכה של גרוסברג בחברת קסטנר בהנובר, ואחריה רטרוספקטיבה במוזיאון פולקוואנגן באסן בשנת 1935.
ב־25 באוגוסט 1939 קיבל גרוסברג צו גיוס והוצב כקצין כיבוש בפולין.
בזמן חופשה בגרמניה נהרג בתאונת דרכים ביער קומפינה.
יצירה

בעבודתו הציורית של גרוסברג בראשית שנות העשרים, עדיין שלטו נופי ערים. המבנים דמויי אבן הבניין מוצגים בצבעים בהירים וססגוניים ומגלים את עושר הפרטים האופייניים לגרוסברג המאוחר יותר. מאמצע שנות העשרים, גרוסברג העצים את הצגת הציוד הטכני, שההיבט העיצובי שלו הושג יותר ויותר בראייה הנדסית.
בתקופה זו נוצרו מה שמכונה "תמונות החלומות" שלו, בהן הוא מעשיר את המכונות באלמנטים סוריאליסטיים ומרחיב אותן לחלל אמנותי המופעל באופן סמלי (דוד קיטור עם עטלף 1928). עטלפים, קופים וציפורים מאכלסים את מבני התעשייה של גרוסברג ומזכירים קולוניזציה מחודשת של המודרניות באמצעות צורות חיים טרום-חברתיות (רנסאנס 1929).
רק בתחילת שנות השלושים זנח גרוסברג את "תמונות החלומות" שלו. חללי הפנים הטכנולוגיים בלטו בתקופה זו, ללא כל אביזרים. דודים גדולים במיוחד עם פיגומים ומערכות צינורות המקיפים אותם בזווית ישרה הם מוטיבים המגדירים תמונה (הדוד הצהוב 1933; בית זיקוק נפט 1933), כמו גם קונסטרוקציות כונן או גלגל תנופה (גלגל תנופה עם חגורת כונן 1934).
האתוס האדריכלי של גרוסברג מעביר מבנים תעשייתיים למונומנטים מבודדים ומלאכותיים. החדרים משתרעים ומסודרים על פי היבטים מכניים בלבד. כאן מתגלגלים הדימויים הרחוקים, הנמצאים בתת-קרקע, אותה סטריליות נצחית שמעידה בסופו של דבר על מקוריותו של קרל גרוסברג ומבססת את תהילתו כצייר תעשייתי וכאמן של העת החדשה.
הערות שוליים

↑  Sergiusz Michalski, New objectivity: painting, graphic art and photography in Weimar Germany 1919-1933, Köln; Los Angeles: Taschen, 2003, ISBN 978-3-8228-2372-9. (בenglish)
↑  Collection: Dietlinde Hamburger Collection of Carl Grossberg Papers, 1914-1999 | HOLLIS for, hollisarchives.lib.harvard.edu
↑  Carl Grossberg. Retrospektive zum 100. Geburtstag, Von der Heydt-Museum, Wuppertal, in der Kunsthalle Tübingen, Kunsthalle zu Kiel, im Sinclair-Haus, Bad Homburg
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442990405171  BnF: cb16597054b (data)  GND: 119178893  ISNI: 0000 0000 6678 7425  LCCN: nr95005759  NKC: jo2006333877  RKD: 34248  SNAC: w63c0m2w  SUDOC: 174600461  ULAN: 500001902  VIAF: 72198351   WorldCat (עם VIAF): 72198351
קטרינה פריירה

| --- | --- |
קטרינה ב-Família Superstar
קטרינה ב-Família Superstar
 לידה:  13 ביוני 1990 (בת 34) מטוסינוס, פורטו, פורטוגל
 שם לידה:  קטרינה פריירה דה סילבה
 מוקד פעילות:  פורטוגל
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  פופ
 שפה מועדפת:  פורטוגזית
 כלי נגינה:  קול
 http://www.catarinapereira.pt.vc/
קטרינה פריירה דה סילבה (באנגלית: Catarina Pereira da Silva; נולדה ב-13 ביוני 1990) הידועה גם כקטרינה קלאו, היא זמרת שחקנית ודוגמנית פורטוגלית. קטרינה התמודדה בפסטיבל דה קנסאו 2010, כמו גם בפסטיבל 2014, עם השירים "Canta Por Mim" ו-"Mea Culpa" בהתאמה, וסיימה במקום השני בשני הפסטיבלים.
בשנת 2014 הוציאה אלבום בשם Mea Culpa, בו נכללו בין היתר, שני השירים עימם הופיעה בפסטיבלים.