stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ינה הלטאי
קורות חיים

הלטאי היה בנם הבכור של קארוי הרצל, סוחר בגדים ותבואה (1918), ושל יוספה רייך. כבר בגיל 14 פרסם את שיריו הראשונים. לאחר שעזב את לימודי המשפטים עבד כעיתונאי בעיתונים יומיים שונים, התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי והפך לסגן במילואים בשנת 1892. התקופה שלאחר מכן התאפיינה בנסיעותיו הרבות: הוא חי בפריז, בלונדון, בווינה, בברלין, באיסטנבול. את שם משפחתו הרצל שינה להלטאי בשנת 1913.
כבר בשנת 1900 עבד כמזכיר של תיאטרון הקומדיה של בודפשט ולאחר מכן כבמאי ודרמטורג בתיאטרון זה בשנים 1914–1918. משנת 1918 ניהל את ההוצאה לאור הגדולה אתנאום ופרסם כתבות בעיתון הנפוץ אשט (Az Est). בשנים 1932–1934 היה מנהל התיאטרון ההונגרי.
באוגוסט 1903 נשא לאישה את ולריה האוס (הנס). נישואיהם פורקו ב 1917 ובמאי 1923 התחתן עם לילה גאַץ'  (אילונה פרוליך), בתם של וילמוש פרוליך ופרידריקה קליין.
כמו גם על סופרים מפורסמים אחרים (פרנץ מולנר, למשל), חלו עליו החוקים נגד היהודים (החוק היהודי הראשון, השני והשלישי)  שאסרו, בין היתר להעסיקו או להוציא את יצירותיו. הלטאי החליט להסתתר. רק לקראת סוף חייו זכה בהכרה של ממש בהונגריה על עבודתו הספרותית. בשל תרגומיו הוענק לו אות לגיון הכבוד הצרפתי או המסדר הלאומי של לגיון הכבוד (בצרפתית: Ordre national de la Légion d'honneur), ובשנת 1957 פרס קושוט .
קורות חיים > שירים

1892 - Modern dalok (שירים מודרניים)
1894 - Kató (קאטו)
1913 - Fűzfasíp (משרוקית מעץ ערבה)
1947 - Elfelejtett versek (שירים שנשכחו)
1948 - Szabadság 1945. május 1. (חופש 1 במאי 1945).
קורות חיים > נובלות

1900 - Lou (לו)
1910 - Írók, színésznők és más csirkefogók (סופרים, שחקניות ונבלים אחרים)
1910 - Scherzo (סקרצו)
1911 - Színes kövek (אבנים צבעוניות)
1914 - A Tündérlaki lányok (הנערות מבית הפיות)
1915 - Lim-lom
1927 - Papírkosár (סל הנייר)
1935 - Utazás enmagam körül (מסע מסביבי)
1939 - A gyilkos is ember (גם הרוצח הוא בן אדם)
1943 - Ismeretlen ismerősök (מכרים לא מוכרים)
1946 - Ötven elbeszélés (חמישים סיפורים).
קורות חיים > רומנים

1897 - Hét sovány esztendő (שבע שנים רזות)
1911 - Az utolsó bohém (הבוהמי האחרון)
1913 - Family Hotel (מלון משפחתי)
1913 - VII. Emmánuel és kora (עמנואל השביעי ותקופתו)
1914 - Jaguár (יגואר)
1920 - A 111-es (ה-111)
1929 - Álmokháza (בית החלומות)
1931 - Ifjabb (צעיר יותר).
קורות חיים > מחזות ויצירות לתיאטרון

1925 - Arcok és álarcok (פנים ומסיכות)
1936 - A néma levente (השוחר האילם)
1939 - Az ezerkettedik éjszaka (הלילה האלף ושנים)
1943 - Lumpácius Vagabundusz, vagy a három jómadár (לומפאקיוס ואגבונדוס או שלושת הנבלים).
הערות שוליים

↑  קורות החיים של ינה הלטאי
↑   "Néma levente", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262415605171  PLWABN: 9810607476305606  BnF: cb120276006 (data)  CiNii: DA04511533  GND: 121217477  ICCU: UBOV022716  ISNI: 0000 0001 0859 6230  LCCN: n85377547  LNB: 000223486  NKC: jx20040819003  NSK: 000060274  NTA: 181604957  RERO: 02-A028797474  SELIBR: 337715  SUDOC: 06704171X  VcBA: 495/344952  VIAF: 102376569   WorldCat (עם VIAF): 102376569
פרנץ בקנבאואר

פרנץ בקנבאואר,1976
פְרַנְץ אָנְטוֹן בֶּקֵנְבַּאוֵּאר (בגרמנית: Franz Anton Beckenbauer;‏ 11 בספטמבר 1945 – 7 בינואר 2024) היה כדורגלן ומאמן כדורגל גרמני שכונה "הקייזר" (Der Kaiser, "הקיסר"), ונחשב לאחד מגדולי הבלמים והכדורגלנים בכל הזמנים. זכה פעמיים בכדור הזהב, והוא אחד מתשעה שחקנים שזכו גם בגביע העולם, גם בגביע אירופה לאלופות וגם בכדור הזהב. הוא הופיע 103 פעמים בנבחרת גרמניה המערבית, ושיחק בשלושה גביעי עולם ושתי אליפויות אירופה. הוא גם אחד משלושה שחקנים, (יחד עם מריו זגאלו הברזילאי ודידייה דשאן הצרפתי), שזכו בגביע העולם גם בתור שחקנים וגם בתור מאמנים; הוא הניף את גביע העולם כקפטן במונדיאל 1974, וכמאמן במונדיאל 1990. ב-2004 הופיע גם ברשימת פיפ"א 100 שנבחרה על ידי פלה.
ביוגרפיה

בקנבאואר נולד וגדל בשכונת העוני גיזינג (Giesing) במינכן. אביו עבד בדואר ופרנס את משפחתו בדוחק רב. כדי לא להרוס את נעליו נהג בקנבאואר לשחק כדורגל ברגליים יחפות. בקנבאואר הצטרף לקבוצת הילדים של SC מינכן 1906, למרות שגדל בשכונת גייסינג אשר הייתה מזוהה עם אוהדי מועדון הכדורגל מינכן 1860, בה רצה לשחק. במהלך משחק אימון של SC מינכן 1906 מול מינכן 1860 ספג בקנבאואר סטירת לחי משפילה משחקן של הקבוצה היריבה, דבר שגרם לו להחליט להצטרף דווקא לבאיירן מינכן, היריבה העירונית.
בגיל 18 התאמן בקנבאואר לראשונה עם הקבוצה הבוגרת, וב-1965 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גרמניה. שנה לאחר מכן, במונדיאל 1966 הפגין את יכולותיו, הבקיע ארבעה שערים והתפרסם בעולם. אט אט נתפר עבורו תפקיד מיוחד במגרש, הליברו, בו היטיב לנצל את תכונותיו ההתקפיות וההגנתיות. כשקבוצתו איבדה את הכדור, בקנבאואר ירד לאחור ועזר להגנה. כשהכדור הוחזק על ידי חבריו לקבוצה, הוא הצטרף להתקפה וניצל את העובדה שאיש לא שמר עליו. הצלחתו במונדיאל הביאה לו הכרה עולמית והוא הוחתם גם כשחקן קולנוע. בסוף 1968 נבחר ל"נבחרת אירופה" במשאל בין מומחי כדורגל של סוכנות הידיעות הצרפתית.
הוא שיחק בגביע העולם 1970 ובמשחק המותח בחצי הגמר מול נבחרת איטליה סדק את עצם הבריח, אך המשיך לשחק כשזרועו במתלה.
ב-1971 מונה לקפטן נבחרת מערב גרמניה. הוא הוליך את מערב גרמניה לזכייה באליפות אירופה בכדורגל ב-1972, ובגביע העולם 1974.
בנוסף, בקנבאואר הוביל את באיירן מינכן לזכייה בשלושה גביעי אירופה לאלופות (1974, 1975, 1976). ב-1977, בגיל 32, החליט לעבור ולשחק בניו יורק קוסמוס. הוא שיחק בניו יורק עד 1980 וזכה עימה בשלוש אליפויות ליגה. הוא חזר לגרמניה ושיחק בהמבורג, עימה זכה באליפות הבונדסליגה ב-1982, אז חזר לניו יורק לעונה ופרש סופית ממשחק.
בתחילת יולי 1984, לאחר התפטרותו של יופ דרוואל, בלחץ דעת הקהל ומבלי שעבר קורס מאמנים, התמנה ליועץ טכני של נבחרת מערב גרמניה, ובעצם למנהלה בפועל. במינוי זה, עקף בקנבאואר את סגני המאמן אריך ריבק והורסט קאפל, אשר על פי המסורת בגרמניה היו אמורים להחליף את המאמן המתפטר.
במונדיאל 1986 הוא הוליך את הנבחרת הלאומית לגמר, שם הפסידה לנבחרת ארגנטינה. במונדיאל 1990 זכתה הנבחרת בגביע ובקנבאואר הפך לאדם השני שזכה בגביע העולם הן כשחקן והן כמאמן (הראשון היה מריו זגאלו עם נבחרת ברזיל), ואז פרש מאימון הנבחרת.
ב-1994 התמנה למאמן באיירן מינכן באמצע העונה והביא אותה לאליפות, ושנה לאחר מכן התמנה לנשיא המועדון. מ-1998 הוא שימש גם כסגן נשיא ההתאחדות הגרמנית לכדורגל. הישגו הגדול ביותר כעסקן הוא הבאת אליפות העולם בכדורגל של 2006 לגרמניה. הוא עבר יותר ממיליון ק"מ בשנתיים במסעותיו על מנת לזכות באירוח הטורניר.
עד למותו שימש כנשיא כבוד של באיירן מינכן.
הוקרה

נבחר כבלם בקבוצת הכדורגל של המאה. בקיץ 2010 נערך משחק ראווה לכבודו בין באיירן מינכן לריאל מדריד (ריאל ניצחה 2–4 בפנדלים בתום 120 דקות ללא גול). בשנת 2007 הוענק לו פרס לוריוס למפעל חיים.
חיים אישיים

בקנבאואר היה נשוי שלוש פעמים ויש לו חמישה ילדים. אחד מבניו, שטפן (1968–2015), היה שחקן כדורגל. הוא נישא לראשונה בספטמבר 1966, בגיל 21, עם כלה בת 21. הנישואין נערכו בחשאי בניגוד לדעת הוריו והורי אשתו.
ב-7 בינואר 2024 נפטר בזלצבורג.
נטמן בסמוך לקבר הוריו במינכן, בבית העלמין ביער פרלאך.
תארים > קבוצתיים

אליפות גרמניה (4): 1968/69, 1971/72, 1972/73, 1973/74
הגביע הגרמני (4): 1965/66, 1967/68, 1968/69, 1970/71
גביע אירופה לאלופות (3): 1973/74, 1974/75, 1975/76
גביע המחזיקות (1): 1966/67
הגביע הבין יבשתי (1): 1976
אליפות גרמניה (1): 1981/82
הליגה הצפון אמריקנית (3): 1977, 1978, 1980
גביע העולם בכדורגל: 1974
אליפות אירופה בכדורגל: 1972
תארים > מאמן

גביע העולם בכדורגל: 1990
אליפות צרפת (1): 1990
אליפות גרמניה (1): 1993/94
גביע אופ"א (1): 1995/96
תארים > אישיים

כדור הזהב (2): 1972, 1976
השחקן הצעיר המצטיין של המונדיאל: 1966
הכדורגלן הגרמני של השנה (4): 1966, 1968, 1974, 1976
פרס נשיא אופ"א: 2012
הערות שוליים

↑  תומר יצחק‏, סטירה קטנה, וזה כואב, באתר וואלה, 14 באפריל 2014
↑  ש. בן גבריאל, מערב־גרמניה - "הסוס השחור", דבר, 4 ביולי 1966
↑  ראו למשל: גרמניה – שוויץ, דבר, 13 ביולי 1966
↑  בקנבאואר – כוכב קולנוע, מעריב, 24 באוקטובר 1966
↑  נבחרו 11 הכדורלגנים הטובים ביותר באירופה, דבר, 18 בדצמבר 1968
↑  הקייזר נקרא אל הדגל, מעריב, 8 ביולי 1984
↑  בקנבאואר : "הכדורגל הגרמני הגיע לשפל החמור בתולדותיו", מעריב, 3 ביולי 1984
↑  KURT LANDAUER NAMED HONORARY PRESIDENT, FC Bayern München website, 13.11.2013.
↑  Federer wins third Laureus prize, BBC, 2 April 2007
↑  כוכב הגביע העולמי התחתן ברוב־סודיות, מעריב, 26 בספטמבר 1966
↑  ynet ספורט, בגיל 78: הכדורגלן האגדי פרנץ בקנבאואר הלך לעולמו, באתר ynet, 8 בינואר 2024
↑  Der FC Bayern trauert um Franz Beckenbauer, באיירן מינכן, ‏8 בינואר 2024 (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007319261105171  PLWABN: 9810561417105606  BIBSYS: 90850720  BNE: XX1647105  BnF: cb139295452 (data)  CiNii: DA08005154  GND: 118508067  ICCU: RLZV016189  ISNI: 0000 0003 6999 1124  LCCN: n50006964  LNB: 000267592  MusicBrainz: c6b90a93-4bcd-4916-ba81-7ca3a3d940d0  NDL: 00432673  NKC: jn20000700140  NLK: KAC201916692  NTA: 092793673  RERO: 02-A002982669  SUDOC: 120349728  VIAF: 127434279   WorldCat (עם VIAF): 127434279
גריגורי גוליצין

| --- | --- |
צילום משנת 1897 מאת הצלם דמיטרי ירמקוב
 לידה:  20 בדצמבר 1838 (יוליאני) הכפר סטארה וס, פלך סדלצק (שדליץ) בפולין הקונגרסאית, האימפריה הרוסית או הכפר גרבובו, פלך לובלין, פולין הקונגרסאית, (כיום בפולין), האימפריה הרוסית 
 פטירה:  28 במרץ 1907 (יוליאני) (בגיל 68) סנקט פטרבורג, רוסיה, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית הקברות ניקולסקויה של הלאוורה אלכסנדר נבסקי בסנקט פטרבורג 
 השכלה:  פז'סקי קורפוס (28 ביוני 1856) 
 פרסים והוקרה
 עיטור אנדריי הקדוש  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1  אות מסדר אנה הקדושה  מסדר ולדימיר הקדוש  אות המסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 1  עיטור  ולדימיר הקדוש, דרגה 3  מסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 2  מסדר סטניסלב הקדוש 
 
הנסיך גריגורי סרגייביץ' גוליצין (ברוסית:Григорий Серге́евич Голицын, ‏ 20 בדצמבר 1838 - 28 במרץ 1907) היה גנרל ופוליטיקאי רוסי, בן למשפחת האצולה הרוסית גוליצין. בצעירותו נלחם במלחמות הקווקז. למד באקדמיה השייכת למטה הכללי של הצבא הרוסי ופיקד על מספר גדודים. בשנת 1875 התמנה כמושל מחוז אוראלסק ("אובלסט אולראלסקאיה"), פיקד על יחידות קוזקים. שימש בתפקידי מנהל באזורים שונים. בשנים 1897–1904 כיהן כמושל עבר הקווקז . מתוקף תפקידו כזה המשיך בקו מדיני עוין כלפי הארמנים, מדיניות שאומצה באותה תקופה  על ידי שלטונות רוסיה. בשנת 1903 יזם את הפקעת נכסי הכנסייה האפוסטולית הארמנית וסגירת בתי ספר ארמניים. באוקטובר 1903 נפצע קשה בניסיון התנקשות של פעיל במפלגה הסוציאל-דמוקרטית הנצ'אק 
הארמנית. .
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

סרגיי גוליצין נולד בשנת 1838 כבכור מבין ששת הילדים של הנסיך סרגיי גריגורייביץ' גוליצין (1868-1803), איש צבא וסופר רוסי, קפטן בדימוס של משמר התותחנים, ושל מריה איוואנובנה, בלידה - רוזנת אזרסקאיה, ממוצא פולני מקום לידתו אינו ודאי. משערים שנולד או באחוזת סטארה וס במחוז ונגרוב שב פלך סדלצק (שדליץ) או בכפר גרבובו במחוז לובלין שבפלך לובלין באימפריה הרוסית.
גוליצין התחנך במסגרת קורפוס נושאי הכלים של הצבא וסיים בו את לימודיו ב-16 ביוני 1856 עם דרגת "קורנט". שובץ אחר כך במשמר החיים ובהמשך ב- 25 באוגוסט 1860 התקבל לאקדמיה הצבאית על שם ניקולאי בסנקט פטרבורג. סיים את לימודיו ב אוקטובר 1860. בדצמבר 1861 הועלה לדרגת ריטמייסטר.
ביוגרפיה > הקריירה הצבאית

גולצין השתתף במלחמת הקווקז כלוחם בגדוד אדאגום בפיקוד המייג'ור פבל בביץ'. במרץ-מאי 1861 שהה בגיא אבינסק והיה מעורב בעבודות תיקון הדרכים שבין המחנה הצבאי לביצורים ניקולאייבסקי., קרימסק ואולגינסק. פיעלות זאת התלוותה בעימותים רבים עם תושבי ההר. בסוף מאי 1861 בדרך למפרץ גלנג'יק הצטיין בכיבושן של כמה עמדות של האויב ברכס קסגור. משום כך ב-16 בינואר 1861 עוטר גוליצין באות מסדר אנה הקדושה דרגת ג עם חרבות וקשת.
ב-22 בינואר 1862 קודם לדרגת לוטננט קולונל ואחרי ששירת באביב ובקיץ במטה בטביליסי, ב-16 בספטמבר הועבר לגדוד משמר החיים ביירבאן, שם התמנה למפקד פלוגת רובאים מורכבת.
במסע הצבאי בשנים 1863–1864 שבו הסתיימה מלחמת הקווקז במסגרת אותו גדוד אדאגום, לקח גוליצין חלק במסע נגד אנשי ההר באבחזיה. בין 26 בדצמבר 1862 ל -17 בינואר 1864 הוא פיקד באופן זמני על גדוד. ב-26 במאי 1864 שוחרר הבייתה לצורך חופשה. ב-2 באוקטובר באותה שנה הועלה לדרגת קולונל.
ב־10 בדצמבר 1865 התמנה גוליצין כמפקד גדוד הגרנדירים הגאורגי 14 וכיהן בתפקיד זה למשך שש שנים. על תפקודו למופת כמפקד הגדוד קיבל את אות מסדר אנה הקדושה דרגה ב עם חרבות . ב-21 בספטמבר 1871 התמנה כעוזר אישי של הצאר וב-1872 התמנה כמפקד גדוד משמר החיים הפיני. ב-30 באוגוסט 1873 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ומונה בפמליית הצאר .ב 26 באוגוסט 1876 קיבל את עיטור המסדר ולדימיר הקדוש.
ב-30 באוגוסט 1876 התמנה מושל צבאי ומפקד הכוחות באזור האורלים ומפקד צבא הקוזקים (אטמן) של האורלים. בספטמבר 1880 היה למושל זמני של אורנבורג ומפקד המחוז הצבאי אורנבורג. ב-26 בפברואר 1883 קודם לדרגת לוטננט גנרל.
אחרי שפוטר מתפקידו כמושל צבאי הוא שובץ החל מ־5 בינואר 1885 במחלקה הראשונה של הסנאט.
ב-16 בינואר 1892 נשלח לאזור טובולסק על מנת לארגן יחידת אספקה במזון. בפברואר במטרה דומה ביקר בנפות שדרינסק, קמישלובסק ויקתרינבורג שבפלך פרם, ובנפת טרואיצק שבפלך אורנבורג.
ב-1 בינואר ;1893 התמנה לחבר במועצת המדינה.
ב-14 במאי 1896 קודם בחיל הרגלים לדרגת גנרל. אחרי מותו של ס.א. שרמטייב בדצמבר 1896 התמנה גוליצין בראש המנהל הקווקזי, מפקד המחוז הצבאי הקווקזי ואטמאן של כוחות הקוזקים בקווקז.
ב־2 במאץ 1897 עזב את תפקידו בקווקז והתמנה לשליש ראשי.
ביוגרפיה > מושל עבר הקווקז

בשנים 1897–1904 כיהן גוליצין כמושל עבר הקווקז
נודע לגישתו השלילית כלפי התנועה הלאומית הארמנית. א.ו.אמפיתיאטרוב ציטט אחת ההתבדחויות שלו בסוגיה: "אדאג שהארמני היחיד בטביליסי יהיה ארמני מפוחלץ במוזיאון של העיר"
העיתונאי וסילי וליצ'קו, עורך העיתון הרשמי "קווקז" הפך ליד ימינו ועמד בראש מסע תעמולה אנטיארמני. 
כבר ב-1897 פעל לסגירת בתי ספר ארמניים בהמשך גוליצין יזם חוק להפקעת נכסי הכנסייה האפוסטולית הארמנית החל מ-12 ביוני 1903. לפי החוק כל הנדל"ן וההון של הכנסייה (כולל בשטח ואראשאפאט) ושל מוסדותיה עברו לידי המדינה.
ביוגרפיה > ההתנקשות

ב-14 באוקטובר 1903 נפצע גוליצין קשות בדרך קוז'ורסקויה קרוב לטביליסי, בעקבות התנקשות בחייו מאורגנת על ידי תומכים של המפלגה הסוציאל -דרמוקרטית הארמנית "חנצ'אק".
ב-11 באוגוסט 1904 השלטון הצארי העניק לו את עיטור המסדר ולדימי הקדוש דרגה 1. הוא נשאר כמושל עד 1 בינואר 1905
עד 1906 היה חבר במועצת המדינה של רוסיה בסנקט פטרבורג כנציג של הסיעה הימנית.
גוליצין מת בסנקט פטרבורג ב־10 באפריל 1907 (28 במרץ לפי לוח השנה היוליאני). הובא לקבורה בבית הקברות ניקולסקויה שעל יד מנזר אלכסנדר נבסקי.
ביוגרפיה > חייו הפרטיים

גוליצין היה נשוי למריה, בתו של הגנרל-לטננט הרוזן   פ.ו. אורלוב-דניסוב. לזוג לא היו ילדים.
פרסים ואותות הוקרה > ברוסיה

סנטור
חבר מועצת המדינה (1893)
עיטורי המסדר אנה הקדושה דרכה 3 עם חרבות וקשת (1862); דרגה שנייה עם כתר האימפריה (1870); דרגה 1 (1881)
עיטור המסדר ולדימיר הקדוש בסנקט פטרבורג. - דרגה 3 (1876) דרגה 2 (1887); דרגה ;1 (1904)
עיטור המסדר סטניסלב הקדוש של רוסיה דרגה 1 ( 1878)
העיטור המסדר אלכסנדר נבסקי הקדוש (1895); עם שלטי יהלום (1901)
1900 אות הצטיינות על 15 שנות שירות ללא דופי
פרסים ואותות הוקרה > בחו"ל

עיטור המסדר אוסמניה דרגה 3  (1872) - מטעם האימפריה העות'מאנית
עיטור מסדר  הנשר האדום של פרוסיה דרגה 2 ; דרגה 2 עם כוכב  (1876)
עיטור המסדר פרנץ יוזף עם צלב גדול  - מטעם האימפריה האוסטרו-הונגרית (1874)
עיטור מסדר החרב של שוודיה דרגה 2  עם שלט מפקד
עיטור מסדר הכתר של ח'אנות בוכרה עם יהלומים (1897)
עיטור המסדר "איסכנדר סליס" (השמש של אלכסנדר) של ח'אנות בוכרה (1900)
חייו הפרטיים

גוליצין היה נשוי למריה לבית אורלוב-דניסוב, בתו של הלוטננט גנרל הרוזן פ. וו אורלוב-דניסוב
ראו גם

הסכסוך הארמני-אזרי (1906–1905)
לקריאה נוספת

David Marshal Lang The Armenians - a People In Exile Unwin Hyman Ltd  London1988
p.113
הערות שוליים

↑  ו. וראצ'ב. 2000 - הרוזן ויטה על אודות גוליצין]
↑  D.M.Lang 1988 עמ' 113
מכונת DNA

מכונת דנ"א היא מכונה מולקולרית הבנויה מגדילי דנ"א. גדילי דנ"א בנויים מיחידות חוזרות של בסיסים – נוקלאוטידים, היוצרים שרשרת דנ"א. נוקלאוטידים בנויים מיחידה של סוכר, פוספט ובסיס חנקני. הידע הנרחב שיש בנוגע לדנ"א וכיצד הוא עובד, תורם רבות ליכולת השימוש בו.
פיתוח מכונות דנ"א מבוסס על שילוב של ננו חומרים, המאפשרים פיתוח מבנים ננו טכנולוגיים והתקנים ננומטריים. מבנים אלו בעלי יכולות של מכונות ביולוגיות כגון נשיאת תרופות, חיישנים ביולוגיים, ועוד. ההתעניינות הרבה במכונות דנ"א נובעת מהגודל הקטן שלהם, המבנה הצפוי מראש וכן תאימות ביולוגית גבוהה. מכונות דנ"א יכולות להתחבר לננו מודלים אחרים כמו פולימרים, חלקיקי זהב, מבני פחמן ננומטרים וכדומה. מבני דנ"א ננומטריים יכולים להיבנות בצורה עצמאית במימד יחיד, דו־ממדי, או תלת־ממדי ולשמש למספר מערכות ומטרות.
מבנה ומנגנון

מולקולת דנ"א היא פולימר סלילי הבנוי מיחידה חוזרת. רוחבו של הסליל ואורכה של היחידה החוזרת קבועים. המולקולה היא שרשרת ארוכה, שחוליותיה הם נוקליאוטידים מארבעה סוגים (אדנין, תימין, גואנין, ציטוזין), וכל נוקליאוטיד מכיל יחידה של סוכר מסוג דיאוקסיריבוז, פוספט (יחידה המכילה זרחן – קבוצה עם פונקציונליות גבוהה) ובסיס חנקני. כל חוליה מתחברת לחוליה אחרת באמצעות קשר קוולנטי בין קבוצת זרחן לקבוצת חנקן. לשרשראות דנ"א יש את היכולת להתחבר בכמה דרכים. אחת הדרכים היא באינטראקציות בין מולקלריות בין בסיסי מולקולת הדנ"א. אדנין לטימין (A-T) וגואנין לציטוזין (G-C). אינטראקציות אלו מבוססות על קשרי מימן – קשר הנובע מהבדל בקוטביות בין מימן (חיובי) לחמצן (שלילי). כאשר יש 2 שרשראות דנ"א המתחברות אחת לשנייה בקשרים אלו, נוצר סליל דנ"א.
המפתח לבניית מכונות דנ"א טמון באופן בו מעצבים את גדילי הדנ"א. עקב החיבורים הספציפיים של זוגות נוקלאוטידים, כאשר יש שרשרת אחת, הרצף של שרשרת מקבילה יהיה על פי סדר הבסיסים, והמבנה המרחבי של מכונת הדנ"א יהיה ידוע מראש בעקבות קשרים אלו.
מבני הדנ"א מוגדרים היטב, וגודלם נע בין מספר ננומטריים ועד 100 ננומטר. ישנם מספר גורמים המשפיעים על מבנה ותפקוד מכונות הדנ"א כגון אנרגיית פני שטח ומורופולגיה של הגדיל. בחלק מהמקרים, הדנ"א נמצא בגוף האדם, ומתחבר לאיברים פנימיים בתוך הגוף. לדנ"א יש אנרגיית פני שטח שיכולה להשפיע על מיקום הדנ"א באיבר. למשל, דנ"א עם מטען שלילי בפני השטח, שימושי בבלוטות הלימפה אבל לא בריאות או במוח. תכונה נוספת היא המורפולוגיה של המבנה שמאפשרת להעביר מטענים מאתרים שונים.
המבנים השונים של הדנ"א מבוססים על רצף בסיסי הנוקלאוטידים בשרשרת הדנ"א. המבנים השונים מאפשרים מגוון רחב של אבני בניין למכונות הדנ"א. למשל, שרשרת יחידה או כפולה של דנ"א בעלת תכונות גמישות ואלסטיות שונות. כאשר ישנה שרשרת יחידה של דנ"א, כלומר שאינה מתחברת לשרשרת מקבילה ואינה יוצרת סליל, השרשרת בדרך כלל גמישה יותר. זאת לעומת שרשרת כפולה, שהיא קשיחה יותר ויכולה לשמש כזרועות בעיצוב מכונות הדנ"א.
מכונות דנ"א יכולות להתחלק ל-2 קטגוריות עיקריות בהתאם למנגנון המניע שלהן. הקטגוריה הראשונה היא מכונות המושפעות מהסביבה שלהן. למכונות אלו יעילות גבוהה וכן יכולות הפיכות כך שאין בזבוז של גדילי דנ"א. הקטגוריה השנייה מורכבת ממכונות המושפעות מדלק דנ"א, כלומר, מגדילי דנ"א אחרים שבנויים במיוחד להתחבר לגדילי הדנ"א של המכונה במיקום ספציפי, וכך להתחיל את פעולתה. אף על פי שלסוג זה יש יכולת תנועה גדולה יותר וספציפיות גבוהה יותר, החסרונות של סוג זה הם זמן תגובה ארוך יותר וכן בזבוז של גדילי דנ"א. יכולת הובלת מטען של דנ"א מתבססת על מספר סוגי קשרים - קשרים קוולנטים, זיווג בסיסי נוקלאוטידים ועוד.
סוגים שונים של מכונות דנ"א

התכנון של מכונות דנ"א שואף לפתח מערכות דמויות חיים על ידי שילוב תגובות חומצת גרעין הניתנות לתכנות. ניתן לסווג מכונות דנ"א לשתי קטגוריות עיקריות בהתאם למנגנוני ההפעלה וההנעה שלהן. הקטגוריה הראשונה מורכבת מננו-מכונות המופעלות על ידי גדילי דנ"א/רנ"א שמתחברים ספציפית למיקומי ההפעלה ומאתחלים את התנועה של המכונות. לסוגים אלה של ננו-מכונות יש יכולת תנועה וסגוליות גבוהה יותר, יש להם חסרונות, כמו יצירת פסולת וזמן תגובה ארוך יותר. הקטגוריה השנייה כוללת ננו-מכונות שניתן להפעיל על ידי גורמים סביבתיים, כגון טמפרטורה וחומציות. למכונות אלו יש יתרונות של יעילות גבוהה ותכונות הפיכות, ללא יצירת פסולת.
סוגים שונים של מכונות דנ"א > פינצטת דנ"א

פינצטת דנ"א היא מכונת דנ"א המבוססת על היברידיזציה. בשנת 2000 נבנתה פינצטת הדנ"א הראשונה אשר הופעלה על ידי גדילי דנ"א. פינצטת דנ"א מורכבת משתי זרועות כפולות המחוברות על ידי גדיל בודד קצר הפועל כציר גמיש. הזרועות מסתובבות בחופשיות בצורה פתוחה של פינצטה שנסגרת רק כאשר נוסף גדיל אשר יכול לעבור היברידיזציה עם קצוות הפינצטה (גדיל הסגירה). הפתיחה המחודשת של הפינצטה מתבצעת על ידי גדיל נוסף המתחבר לאחיזה של גדיל הסגירה לפינצטה.
סוגים שונים של מכונות דנ"א > הולכי דנ"א

הולכי דנ"א הם סוג של מכונות דנ"א אשר מסוגלות לזוז לאורך מסלול ליניארי שמורכב מחומצת גרעין, בעזרת 'רגליים' של המכונה אשר מתנתקות מהמסלול זו אחר זו ומתקדמות עליו. אסטרטגיה אחת לשליטה בתזוזה היא שימוש בגדילי בקרה שצריך להוסיף באופן ידני לרצף. גישה אחרת היא להשתמש באנזימי רסטריקציה או בדה-אוקסי-ריבוזימים כדי להדביק את הגדילים ולגרום להליכון לנוע קדימה, וכך יש לו את היתרון של פעילות עצמאית.
סוגים שונים של מכונות דנ"א > מתגי צילום דנ"א המופעלים על ידי אור

אחת ממטרות הפיתוח של ננו-מבני דנ"א הניתנים לשליטה היא יצירת מכשירים אופטיים, למשל, מתגי אור. חוקרים פיתחו שני מוטות ננומטריים מזהב שהורכבו על גבי פיגום אוריגמי מדנ"א שניתן להגדרה מחדש, כדי ליצור ננו-מבנה פלסמוני. ננו מבנה פלסמוני מאפשר פתיחה וסגירה של המבנה באמצעות הארה של אור וכיבוי. מיתוג הפיך של המצבים הפתוחים והנעולים של הננו-מבנה הפלסמוני הושג על ידי החלפת אור אולטרה-סגול עם קרינת אור גלוי. אור יכול "לכתוב" ו"למחוק" באופן הפיך את מצבי הקונפורמציה של הננו-מבנה. מערכת ננו פלסמונית זו מספקת את התכונות הייחודיות של כתובת אופטית, הפיכות וניתנות לשינוי, שהן חיוניות לפיתוח של מכשירים מולקולריים אופטיים עם פונקציות רצויות.
סוגים שונים של מכונות דנ"א > מנועי דנ"א המופעלים על ידי יוני מתכת

מנועי דנ"א הם חיבורים של גדילי דנ"א או חלקי עיצוב מסוימים, כגון חלקים שלובים זה בזה באופן מכני אך לא מחוברים ישירות, המגבילים את טווח התנועה של הרוטור. המתקן תוכנן להגביל בחוזקה את התנועה של מודול רוטור לדרגת סיבוב אחת של חופש, למעשה ללא הגבלה של טווח הסיבוב הזוויתי. המכשיר הסיבובי נבנה משלושה מרכיבי אוריגמי דנ"א רב שכבתיים שונים: יחידת רוטור, ושני אלמנטים מהדקים שיצרו מיסב סרן. בריכוזי מגנזיום נמוכים, הרוטור עובר תנועות סיבוביות אקראיות, והסיבוב מוצג באמצעות מיקרוסקופ פלואורסצנטי, כאשר ידית הארכובה מסומנת בצורה פלואורסצנטית בשני הקצוות.
שימושים ביולוגיים למכונות דנ"א

למכונות דנ"א יש פוטנציאל רב ליישום בתחומי רפואה, מתן תרופות, אבחון מחלות ושימוש כחיישן ביולוגי, מאחר שלמבני ננו-דנ"א אתרי זיקה מוגדרים היטב במרחב ותכונות שהוגדרו בעבר באמצעות ננו-חלקיקים פונקציונליים, חומרים היברידיים אלו מציגים חישה מולקולרית רגישה ורב-תכליתית.
שימושים ביולוגיים למכונות דנ"א > חישה אלקטרוכימית

מכונות דנ"א לרוב מועדפות לשימוש כחיישנים אלקטרוכימיים, עקב האינטראקציות הביולוגיות שהן יכולות לקיים והיכולת לכמת אותן. מנגנון חישה אלקטרוכימית מבוסס על שטף אלקטרונים שמוביל ליצירת סיגנל או תגובה הנמדדת על ידי חיישן אלקטרוכימי. מנגנון זה רגיש ביותר ויכול להתקיים גם בסביבה עכורה ובממדים קטנים יותר של חיישנים. באופן כללי למכונות ננומולקולריות יש יכולת מיקוד גבוהה וניתן להשתמש בהן לאיתור ואבחון מחלות. למכונות דנ"א המבוססות על מנגנון חישה אלקטרוכימית יש הצלחה אבחנתית גבוהה. בשימוש במכונות אלו, הרגישות האבחנתית מוגברת בזכות תגובות הגברה המופעלות על ידי כמויות קטנות של אנליטים. דנ"א יכול להשתנות כאשר הוא נחשף לגורמים משפיעים כגון pH, אור, טמפ', פפטידים ועוד. מכונות דנ"א גם כן ישנו את המבנה ואו הקונפיגורציה שלהן לפי תנאים אלו, ולכן הן יכולות לבצע מספר פעילויות שונות בהתאם לתנאי הסביבה. בזכות הפונקציונליות המשתנה, למכונות דנ"א חשיבות גדולה בתחום הרפואה.
שימושים ביולוגיים למכונות דנ"א > חישה חיסונית

מכונות דנ"א יכולות לשמש כחיישנים לנוגדנים עצמיים. נוגדנים עצמיים מיוצרים על ידי מערכת החיסון ומכוונים נגד מרכיבים נורמליים כגון תאים וחלבונים בגוף האדם. הנוגדנים יכולים לספק מידע על מחלות מסוימות בשלבים מוקדמים. לפיכך זיהוי נוגדנים עצמיים צריך להיות מהיר, קל, רגיש ודורש ציוד טוב ומומחים מנוסים. עם זאת, עדיין יש צורך בפיתוח שיטות להאצה של תהליך זיהוי הנוגדנים העצמיים והוזלתו. כיום, חיישני חישה אלקטרוכימית נראים כאופציה מבטיחה בשל השימוש הקל, העלות הנמוכה והרגישות הגבוהה.
במחקר שבוצע בשנת 2015 הציגו מכונת דנ"א בעלת רגישות גבוהה מאוד. המכונה מאוקטבת על ידי חומצות גרעין וחלבונים. כאשר המכונה נקשרת למולקולת המטרה נוצרת תזוזה של 'זרוע', אשר קוטעת מאות אוליגונוקלאוטידים ברי זיהוי. כך מקישור יחיד בין המכונה למולקולת המטרה נוצרת תגובה משמעותית הניתנת לזיהוי.
שימושים ביולוגיים למכונות דנ"א > הסעת תרופות

כפי שכבר צוין, דנ"א הוא חומר ביולוגי מתכלה בעל תאימות כימית גבוהה לגוף האדם. חומצות גרעין הן בעלות מטען שלילי ולכן בלתי ניתנות למעבר דרך ממברנות תאים. לעומת זאת, למכונות דנ"א יתרונות ההופכים אותן למבטיחות כמערכות להסעת תרופות: ביוקומפטיבליות, קיבולת גבוהה להעמסת תרופות, יציבות בתנאים פיזיולוגיים ומבנה צפוי ומוגדר היטב. מכונות דנ"א יכולות לבצע מספר מגוון של משימות מסובכות בתוך תאי הגוף ולהוות מערכות חכמות להסעת תרופות, במיוחד תרופות נגד מחלת הסרטן.
שימושים ביולוגיים למכונות דנ"א > סיכונים

רעילות מכונות הדנ"א טרם ידועה ונדרש לחקור אותה לפני שימושים ביולוגיים עתידיים. הנושא המדאיג ביותר הוא חדירת המכונות לרקמות ותאים וגרימתן לדגרדציה של פונקציות ביולוגיות. סיכון נוסף שקיים הוא חדירת המכונות לגרעין התא ושילובן עם הגנום. הדבר אמנם בלתי סביר אך אם יקרה התוצאות עלולות להיות קטלניות. לפיכך על מכונות דנ"א להיות מתוכננות כך שלא יהוו סכנה לשימושים ביולוגיים.
ראו גם

מכונה מולקולרית
מנוע מולקולרי