stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרחון ליסטר (רכס החברה המלכותית)

ערך זה עוסק בקרחון ברכס החברה המלכותית שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  הר ליסטר 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  77°59′00″S 163°05′00″E﻿ / ﻿77.98333333°S 163.08333333°E﻿ / -77.98333333; 163.08333333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ליסטר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ליסטר
 
קרחון ליסטר  (באנגלית: Lister Glacier) הוא קרחון בצד המזרחי של רכס החברה המלכותית שבאנטארקטיקה.
הקרחון מנקז קרקס קרחוני גדול מצפון להר ליסטר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון נסקר ומופה לראשונה בשנת 1957 על ידי קבוצת חקר קרחון בלו מניו זילנד, שחקרה את אנטארקטיקה כחלק מהמשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי.
היסטוריה > מקור השם

הקרחון נקרא על שמו של הר ליסטר הסמוך.
קרלוס אלברטו פריירה

קרלוס אלברטו פריירה (פורטוגזית: Carlos Alberto Gomes Parreira; נולד ב-27 בפברואר 1943 בריו דה ז'ניירו), הוא מאמן כדורגל ברזילאי.
קריירה

פריירה הוביל חמש נבחרות שונות למונדיאל: את כווית למונדיאל 1982, איחוד האמירויות הערביות למונדיאל 1990, ברזיל למונדיאל 1994 ו-2006, ערב הסעודית למונדיאל 1998 ודרום אפריקה למונדיאל 2010.
בינואר 2003 מונה לקדנציה שלישית בנבחרת ברזיל במקומו של מריו זגאלו, במטרה להוביל את הנבחרת לגביע עולם שני ברציפות במונדיאל 2006. נבחרתו, אשר הייתה המועדפת לזכייה, הודחה מהטורניר בעקבות הפסד ברבע הגמר לצרפת, אשר המשיכה עד לגמר.
מספר ימים לאחר ההדחה, קיבל פריירה אחריות ופרש מאימון הנבחרת. בשנת 2007 הפך למאמן הראשי של נבחרת דרום אפריקה. הוא התפטר מתפקידו באפריל 2008 וחזר לקראת מונדיאל 2010 כעבור כשנה וחצי.
ב-2012 מונה למנהלה הטכני של נבחרת ברזיל. בשנת 2014 סיים את תפקידו.
הערות שוליים

↑  אלברטו השלישי של האמירויות, מעריב, 11 באפריל 1990
|}
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2007205921  VIAF: 65934021   WorldCat (עם VIAF): 65934021 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגל ברזילאי ובנושא מאמני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרחון ליין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  72°59′00″S 167°50′00″E﻿ / ﻿72.98333°S 167.83333°E﻿ / -72.98333; 167.83333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ליין(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ליין
 
קרחון ליין (באנגלית: Line Glacier) הוא קרחון יובלי, בהרי ויקטורי, אזור חוף בורכגרווינק, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון מנקז את החלק הדרומי של המורדות המזרחיים של רמת מלטה; וזורם לכיוון מזרח בין פסגת קולינס והר אלברטס.
הקרחון נשפך לקרחון בורכגרווינק.
היסטוריה > גילוי הקרחון

הקרחון מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1962.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
קנת' ליין (Kenneth Line) שהיה מהנדס ששירת במשלחת הגאולוגית של השירות האנטארקטי של ארצות הברית, באי רוזוולט, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1967–1968.
קרלוס אלברטו פניה

קרלוס אלברטו פניה (בספרדית: Carlos Alberto Peña; נולד ב-29 במרץ 1990 בסיודד ויקטוריה שבמקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני אשר משחק בעמדת הקשר בקבוצת קורקמינוס מהליגה המקסיקנית השנייה. ייצג את נבחרת מקסיקו במונדיאל 2014 ובקופה אמריקה 2016.
קרלוס פניה מוכר בכינוי "חוליט" עקב סגנון משחקו הדומה לזה של שחקן העבר ההולנדי רוד חוליט.
קריירה

בסוף 2012, פניה זומן על ידי מאמן מקסיקו, חוזה טורה, לנבחרתו הלאומית בקמפיין מוקדמות מונדיאל 2014 נגד נבחרת גיאנה ב-12 באוקטובר ונגד אל סלבדור ב-16 באוקטובר.
פניה זומן לקחת חלק בגביע הזהב 2013. לאחר טורניר מאכזב עבור פניה ונבחרת מקסיקו, הם הודחו על ידי נבחרת פנמה שבסופו של דבר זכתה בסגנות.
לקראת מוקדמות מונדיאל 2014 הוא שוב זומן, הפעם על ידי מאמן הנבחרת ויקטור מנואל עבור המשחקים המכריעים נגד פנמה וקוסטה ריקה. ב-30 באוקטובר 2013, הוא כבש את השער הראשון שלו במדי הנבחרת במשחק ידידות נגד פינלנד.
תארים > מועדונים > לאון

הליגה המקסיקנית השנייה (1): 2012
ליגת העל המקסיקנית (1): 2013, 2014
קשת פרסה

קשת פרסה היא סוג של קשת מבנית דמוית פרסה, המכונה גם לעיתים "קשת מורית" או "קשת חור-מנעול". קשת הפרסה הייתה אלמנט אדריכלי נפוץ באדריכלות אסלאמית ובמיוחד באדריכלות המורית של ספרד וצפון אפריקה החל מהמאה ה-8 בתקופת ספרד המוסלמית. בקשת פרסה הבסיס צר יותר מהאזור הרחב של חצי העיגול של הקשת. הקשת עצמה יכולה להיות עגולה, מחודדת, או בעלת אונות.
קשת פרסה
היסטוריה

קשתות פרסה נבנו גם לפני התקופה האסלאמית, למשל בבפטיסטריום מהמאה ה-2 על שם יעקב הקדוש בנציבין שבסוריה. קיימות קשתות פרסה גם במבני הויזיגותים, הנוצרים ששלטו בספרד לפני הכיבוש המוסלמי של ספרד, ויש המשערים שחלק מקשתות אלה נבנו בתקופה הרומית של ספרד או אף לפניה. כך למשל בכנסייה על שם הקדושה אולליה שבלוגו בספרד הכוללת שרידי מקדש רומי עם קשת פרסה (ראו איור).
למרות הדוגמאות שלמעלה, היה זה בספרד שקשת הפרסה נפוצה ביותר והתפתחה לצורתה האופיינית החל מהמאה ה-8. קשת הפרסה אומצה ופותחה תחת השלטון המוסלמי של בית אומייה בספרד, אשר הקצינו את עקמומיות הפרסה והדגישו אותה גם לעיתים על ידי שימוש בצבעים מתחלפים לאורך הקשת. ניתן לראות זאת בקנה מידה גדול למשל במחראב שבמסגד קורדובה (ראו צילום).
סגנון זה של קשת פרסה התפשט אחר כך בכל אל-אנדלוס והאזור ואומץ גם על ידי האמירויות המוסלמיות של ספרד שבאו אחר כך - כולל בשושלות המוסלמיות של טאיפה, מוראביטון, אל-מוואחידון, ובממלכת גרנדה תחת שושלת בנו-נאסרי (למרות שהמשיך השימוש גם בקשתות רגילות ואחרות). המוזערבים (נוצרים תחת שלטון האסלאם בספרד או צאצאיהם) השתמשו בקשתות פרסה גם כאמצעי קישוטי בכתבי קודש מאוירים.
השימוש בקשת פרסה התפשט גם אל מעבר לאל-אנדלוס ונעשה בה שימוש למשל במסגד הגדול בקירואן שבתוניסיה (המחראב משנת 862), מסגד אבן טולון בקהיר משנת 879, ובמסגד מוחמד אבן חאירון משנת 866 גם בקירואן, שבו קשת הפרסה מקבלת צורה מעט מחודדת. סגנון אמנות מודחאר (מודחאר הם מוסלמים שנשארו בלי להתנצר בספרד שלאחר הרקונקיסטה) שהתפתח במאות ה-12 עד ה-17 המשיך במסורת של קשת הפרסה.
קשתות פרסה התפשטו אל מעבר לעולם המוסלמי והיו נפוצות בסגנון ה"תחייה המורית" (סגנון אדריכלי אקזוטי בעקבות התלהבות כללית מהמזרח באמצע המאה ה-19), שהיה גם בשימוש נרחב בבתי-כנסת של התקופה. קשתות פרסה חדרו גם לשימוש באדריכלות אינדו-אסלאמית בהודו, כמו בשער של מתחם קוטוב בדלהי מהמאה ה-13, ואחר כך בסגנון ה"תחייה האינדו-אסלאמית" תחת השלטון הבריטי בהודו במאה ה-19.
ראו גם

אדריכלות אסלאמית
אמנות מוזערבית
קשת (מבנה)
אדריכלות מורית
הערות שוליים

↑  Andrew Petersen: "Dictionary of Islamic Architecture", Routledge, 1999, ISBN 0-415-21332-0, p. 24
↑  http://www.soitu.es/soitu/2009/01/30/info/1233300020_674803.html
1 2  "מילון לאדריכלות אסלאמית". אורכב מ-המקור ב-2011-05-25. נבדק ב-2008-10-30.
↑  Richard Ettinghausen, Oleg Grabar and Marilyn Jenkins-Madina, pp. 32-33, 2001, Islamic Art and Architecture: 650-1250, Yale University Press, ISBN 0-300-08869-8
חזית כנסיית אולליה הקדושה מלוגו בספרד – המאה ה-2 לספירה
קשת פרסה עם צבעים מתחלפים במחראב שבמסגד קורדובה. למעלה קשתות פרסה עם אונות בצורת תלתן.
קשתות פרסה במסגד הגדול בקירואן שבתוניסיה
קרחון ליטויה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אלסקה 
 קואורדינטות:  58°44′07″N 137°26′42″W﻿ / ﻿58.7353°N 137.445°W﻿ / 58.7353; -137.445
  (למפת אלסקה מוגדלת) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורקרחון ליטויה(למפת אלסקה רגילה) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורקרחון ליטויה(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי קרחון ליטויה(למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי קרחון ליטויה
 
קרחון ליטויה או קרחון ליטוייה (באנגלית: Lituya Glacier) הוא קרחון בשטח הפארק הלאומי גליישר ביי, במדינת אלסקה שבארצות הברית.
מוצאו של הקרחון ברכס פיירווד'ר שבהרי סנט אליאס. אורכו של הקרחון 18 קילומטרים, והוא נשפך אל מפרץ ליטויה שנפתח אל האוקיינוס השקט.
גובהו הממוצע של הקרחון 968 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1917, על ידי ג'יי. בי. מרטי ג'וניור (J. B. Mertie, Jr.) מהסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
השם אומץ רשמית בשנת 1945.
היסטוריה > רעידת האדמה והמגה-צונאמי של שנת 1958

מיקומו של הקרחון ונסיגתו, הם אחד הגורמים להיווצרותו של המגה-צונאמי במפרץ ליטויה בשנת 1958.
נסיגת הקרחון יצרה מפרץ צר וארוך (מפרץ ליטויה), שקירותיו הם מדרונות תלולים, וכניסה צרה מאוד נפתחת לאוקיינוס, ולכן עקב מפולת הסלעים, נוצר גל ההדף, שהפך למגה צונאמי (גל שגובהו 524 מטרים מעל פני הים).
לקריאה נוספת

STEVEN N. WARD, SIMON DAY, THE 1958 LITUYA BAY LANDSLIDE AND TSUNAMI — A TSUNAMI BALL APPROACH, Journal of Earthquake and Tsunami, Vol. 4, No. 4 (2010) 285–319 DOI: 10.1142/S1793431110000893
Goodwin, Robert G, THE 1958 Holocene Glaciolacustrine Sedimentation in Muir Inlet and Ice Advance in Glacier Bay, Alaska, U.S.A., Arctic and Alpine Research, vol. 20, no. 1, INSTAAR, University of Colorado, 1988, pp. 55–69, https://doi.org/10.2307/1551698.
José Manuel González-Vida, Jorge Macías, Manuel Jesús Castro, Carlos Sánchez-Linares, Marc de la Asunción, Sergio Ortega-Acosta, and Diego Arcas, The Lituya Bay landslide-generated mega-tsunami. Numerical simulation and sensitivity analysis
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  לפי מקור אחר, גובהו הממוצע של הקרחון 877 מטרים מעל פני הים
1 2 3  תיאור רעידת האדמה והמגה-צונאמי
| אתרים בפארק הלאומי גליישר ביי |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | אלסק • פיירווד'ר |  |
| הרים | אבי • ברתה • ליטויה • סולסברי • סנטינל • פיירווד'ר • קרילון |  |
| לשונות יבשה | פיירווד'ר |  |
| מפרצים | גליישר |  |
| קרחונים | ג'ונס הופקינס • ליטויה • קלארק • קרול |  |
| תצורות נוף הקשורות לקרחונים וגאומורפולוגיה קרחונית במדינת אלסקה שבארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | אמהרסט • בייקון • ביירון • ג'ונס הופקינס • ליטויה • לקונט • מטנוסקה • נאבסנה • קלארק • קלוטלן • קרסנט • קרול • סומרו • שלף |  |
| כיפות קרח | סטיקיין |  |
| פיורדים | קולג' |  |
קורפוס הפרשים הקוזאקים אס אס ה-15

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  אס אס ואפן אס אס
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 בינואר 1945 – 9 במאי 1945 (128 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  פרשים
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  הלמוט פון פנוויץ 
 מפקדים:  הלמוט פון פנוויץ
 
קורפוס הפרשים הקוזאקים אס אס ה-15 (בגרמנית: XV. SS-Kosaken-Kavallerie-Korps) היה קורפוס פרשים של הוואפן אס אס שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-2 בינואר 1945, וכמפקדו מונה הלמוט פון פנוויץ. הוא נועד לאחד את כל יחידות הפרשים הקוזאקיות שלחמו במסגרת הוואפן אס אס. קוזאקים אלו היו ברובם עריקים מהצבא האדום, ואורגנו בשתי דיוויזיות: דיוויזיית הפרשים הקוזאקים הראשונה ודיוויזיית הפרשים הקוזאקים השנייה. שתי הדיוויזיות הוצבו באזור קרואטיה, וניהלו שם קרבות כנגד הפרטיזנים היוגוסלבים של טיטו. הקורפוס נכלל במסגרת קבוצת ארמיות F, ומאוחר יותר במסגרת קבוצת ארמיות E. פנוויץ נכנע לצבא הבריטי בראש הקורפוס ב-9 במאי, לאחר שהובטח לו כי הוא ואנשיו לא יוסגרו לידי ברית המועצות. כמה שבועות לאחר מכן הפרו הבריטים את ההבטחה, והסגירו את כל הקוזאקים העריקים לידי הסובייטים. פנוויץ התלווה אל אנשיו בעונש עבודות הפרך שקיבלו, וב-1947 הוצא להורג במוסקבה.
קרחון ליליינטל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  אוטו ליליינטל 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  64°21′S 60°48′W﻿ / ﻿64.35°S 60.8°W﻿ / -64.35; -60.8
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון ליליינטל(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון ליליינטל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ליליינטל(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון ליליינטל
 
קרחון ליליינטל (באנגלית: Lilienthal Glacier ) הוא קרחון בחוף המערבי של ארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון מערב ונשפך אל קרחון קיילי, בין פסגת פילצ'ר לפסגת בולדווין.
גובה הקרחון 979 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי הפסגה

הפסגה צולמה על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בשנים 1957–1956, ומופה בעקבות תצלומים אוויר אלה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה בשנת 1960 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון (בדומה לאתרים רבים בסביבה, הנקראים על שמם של חלוצי תעופה) נקרא על שמו אוטו ליליינטל, חלוץ תעופה גרמני של טיסה בדאונים.
קשת קונסטנטינוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שער ניצחון, אתר ארכאולוגי, מקרקעין 
 על שם:  ניצחון קונסטנטינוס על מקסנטיוס בקרב גשר מילביוס
 כתובת:  via di San Greogrio, s.n.c. - Roma 
 מיקום:  צ'ליו 
 מדינה:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 25 ביולי 315
 תאריך פתיחה רשמי:  25 ביולי 315 
 קואורדינטות:  41°53′23″N 12°29′26″E﻿ / ﻿41.889828°N 12.490605°E﻿ / 41.889828; 12.490605
 אתר רשמי
  (למפת רומא מוגדלת) קשת קונסטנטינוס(למפת רומא רגילה) קשת קונסטנטינוס
 
קשת קונסטנטינוס בציורו של קאנאלטו מ-1742

קשת קונסטנטינוס (בלטינית: Arcus Constantini) היא שער ניצחון הממוקם בעיר רומא בין הקולוסיאום לבין גבעת הפאלאטיום.
הקשת, אשר נחנכה בשנת 315 לספירה, הוקמה כדי לציין את הניצחון של קונסטנטינוס על מקסנטיוס בקרב גשר מילביוס ב-28 באוקטובר, שנת 312 לספירה. בעקבות ניצחון זה, הושלמה השתלטותו של קונסטנטינוס על הקיסרות הרומית, שלטון אשר החליף את שלטון הטטררכים.
הקשת, אשר גובהה הוא 21 מטרים, רוחבה 25.7 מטרים, ועומקה 7.4 מטרים, עוצבה במתכונת של שלוש קשתות פנימיות, מהן הקשת מרכזית גדולה יותר (בגובה של 11.5 מטרים ובאורך של 6.5 מטרים). בחזית השער, הנמצא באורכו של המבנה, מוצבים ארבעה עמודים מדומים הנשענים על גבי מבנה הקשת. מבנה זה דומה למבנה של "שער ספטימיוס סוורוס", הממוקם בקצה הצפון מזרחי של פורום רומאנום ברומא. סברה אשר העלו חוקרים טוענת כי חלקה התחתון של הקשת עושה שימוש במונומנט ישן יותר, כנראה מתקופתו של הקיסר אדריאנוס
בתקופת ימי הביניים, נמצאה הקשת בשטחה של אחת מן המשפחות הרומאיות העתיקות. עבודות שיקום ראשונות בוצעו בקשת במאה ה-18 והאחרונות שבהן נערכו בשלהי שנות ה-90 של המאה העשרים.
הכתובות בקשת קונסטנטינוס

במרכז החזית של הקשת, מעל הקשת המרכזית, נקבעה כתובת בשפה הלטינית, העשויה אותיות ברונזה. למרות שאותיות אלו לא שרדו ניתן לקרוא את הכתובת בעזרת סימני החיבור של האותיות לקשת. הכתובת מופיע באופן דומה בשני צדדיה של חזית הקשת. נוסח הכתובת ותירגומה:
"IMP · CAES · FL · CONSTANTINO · MAXIMO · P · F · AVGUSTO · S · P · Q · R · QVOD · INSTINCTV · DIVINITATIS · MENTIS · MAGNITVDINE · CVM · EXERCITV · SVO · TAM · DE · TYRANNO · QVAM · DE · OMNI · EIVS · FACTIONE · VNO · TEMPORE · IVSTIS · REM-PUBLICAM · VLTVS · EST · ARMIS · ARCVM · TRIVMPHIS · INSIGNEM · DICAVIT"
"האימפרטור והקיסר, פלביוס קונסטנטינוס הגדול האדוק והמבורך, (מקדישים את השער) הסנט והעם הרומאי, בזכותו, [הוא] המונחה על ידי האלוהי, ובזכות גדולת חשיבתו, העביר את המדינה [משלטון] הטיראנים וכל ההולכים בעקבותיהם באותה עת, בעזרת צבאו וכוחו הצודק, הקשת המעוטרת בזרי ניצחון".
בכתובת זו ניתן למצוא רמזים והקשרים למסורות הנוצרית המוקדמת, אשר שרדו עד לימינו בעיקר בכתביהם של לקנטיוס (Lactantius) ואוזביוס מקיסריה. על פי אותן מסורות, התגלה לקונסטנטינוס לצבאו צלב זוהר בשמים, ומתחתיו הכתובת "בסימן זה תנצח". עוד באותו הלילה נגלה ישו לקונסטנטינוס בחלום, כשהוא אוחז בצלב. בחלום הורה לו ישו להשתמש בצורה זו בעת מלחמותיו. למחרת בבוקר, הורה קונסטנטינוס לצבאו לפעול על פי חלומו, והתקין על מגיני החיילים את סימן הצלב, ופנה לכבוש את רומא, וליטול לידיו את תואר קיסר רומי המערבית. מסורות כגון אלו חושפות את השימוש של השלטון במסורות אלו לשם קבלת לגיטימציה עצמית.
כתובת נוספת הממוקמת בתוך חלל הקשת המרכזית מציגה את קונסטנטינוס כמביא שלום ושלווה לעיר: LIBERATORI VRBIS — FUNDATORI QVIETIS ("משחרר העיר - מייסד השלום")
מעל כל אחת מן הקשתות הקיצוניות שבמבנה חרוטה כתובת המרמזת לנו על תאריך הקמתה של הקשת - VOTIS X — VOTIS XX ;SIC X — SIC XX
("שבועה חגיגית ליום השנה העשירי; ליום השנה העשרים"). יום השנה העשירי לשלטונו של קונסטנטינוס, שלטון אשר החל בשנת 306, נחגג ברומא בקיץ של שנת 315. הקשת, כנראה, נחנכה במסגרת חגיגות אלו.
הערות שוליים

↑  Maria Letizia Conforto et al., Adriano e Costantino. Le due fasi dell'arco nella Valle del Colosseo, Milano 2001
↑  תרגום מילולי מאנגלית
↑  inspired by the divine
↑  דוגמה לתפיסת האמנות הביזנטית כ'דרדור' ניתן למצוא בספרו של ארנסט גומבריך (Gombrich) "קורות האמנות", בו הוא מתאר את האמנות הביזנטית כמשלבת "תערובת מוזרה של שיטות פרימיטיביות ושיטות מתוחכמות" שהן המשך של האמנות היוונית. ראו: גומבריך, א.ה., קורות האמנות, הוצאת ספרים עם עובד, ת"א, 1993, עמ' 90.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537189105171  GND: 4220595-5  LCCN: sh92005501  NKC: ph1035273 
מדליון ובו לונה נוהגת במרכבה ומתחתיו תבליט של קונסטנטינוס העוזב את העיר מילאנו. הצד המערבי של הקשת

תיארוך של עיטורי הקשת לפי תקופות קיסרים
קרחון לינדר

ערך זה עוסק בקרחון שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  71°41′00″S 163°03′00″E﻿ / ﻿71.68333333°S 163.05°E﻿ / -71.68333333; 163.05
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון לינדר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון לינדר
 
קרחון לינדר (באנגלית: Linder Glacier) הוא קרחון יובלי תלול ברכס לאנטרמן, בהרי באוורס, באזור חוף פנל שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 13 קילומטרים.
הקרחון מנקז את המורדות הדרומיים של הר ברנשטיין; הקרחון זורם לכיוון דרום ונשפך אל קרחון האנטר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בשנים 1960–1962.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שם לוטננט מייקל איי. לינדר (Michael A. Linder), מחיל המילואים של צי ארצות הברית, שהיה קצין התקשורת וקצין המנהלה של תחנת מקמרדו בעונת החורף (החוף האנטארקטי) של 1967.
בדומה לשמו של קרחון האנטר, גם שם קרחון זה נקרא על שם קצין בתחנת מקמרדו.
קורוקו זהוב-ראש

| קורוקו  זהוב-ראש |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: טרוגונאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טרוגוניים
סוג:: קורוקו
מין:: קורוקו  זהוב-ראש
שם מדעי
 Pharomachrus auriceps ‏ג'ון גולד, 1842
תחום תפוצה


קורוקו זהוב-ראש (שם מדעי: Pharomachrus auriceps) הוא מין בסוג קורוקו, המצוי ביערות לחים ממזרח פנמה לצפון בוליביה.
מאפיינים

כיפתו הזהובה מבדילה את הקורוקו זהוב-הראש משאר מיני הקורוקו. צבעיה של הנקבה עזים פחות, ובנוצותיה יש יותר גוון חום מבנוצותיו של הזכר. הקורוקו ניזון בעיקר מפירות, אך גם מחרקים. מחוץ לעונת הרבייה, זהו בדרך כלל מין יחידאי ושקט.
הקורוקו ים זהובי-הראש הם מונוגמיים; הזכר מחזר אחרי הנקבה על ידי תפיסת טריטוריה ושירה על מנת לפרסם זאת. הם מקננים בדרך כלל בחורים טבעיים בעצים, שאותם הם מרחיבים בעזרת מקורם, או בחורים שהם "חפרו" בעצמם. הנקבה מטילה 1–2 ביצים כחולות בהירות. היא והזכר לסירוגין דוגרים עליהן במשך כ-18–19 ימים, אם כי פרק הזמן בו הנקבה דוגרת על הביצים גדול משל הזכר. הגוזלים פורחים מהקן כ-25 עד 30 ימים לאחר הבקיעה; הפלומה נושרת כ-3 ימים לפני הפריחה.
אורכו של הקורוקו זהוב-הראש הוא כ-33 עד 36 ס"מ (לא כולל הזנב, שאורכו כ-10 ס"מ), משקלו כ-154 עד 182 גרם, ומוטת כנפיו כ-30 עד 36 ס"מ. בדומה לשאר מיני הקורוקו, כנפיו וחזהו ירוקים בוהקים, ועשויים להיראות כחולים מזוויות מסוימות. לזכר יש כיפת נוצות זהובה-הבהירה, בעוד לכיפת הנקבה יש גוון חום יותר. המקור קצר ורחב. הפרטים מתת-המין P. a. hargitti שונים מאלה של תת-המין השלט: זנבם ארוך יותר, ולנוצותיהם יש גוון זהוב יותר.
הקורוקו זהוב-הראש הוא עוף שקט, שיושב לעיתים קרובות בלי לזוז כמעט ובלי להשמיע קול. כשהוא קורא, קריאותיו, שנשמעות למרחוק, נשמעות כמו שריקה של נץ ("ווי-וו, ווי-וו..."); הקורוקו חוזר על שריקה זו 6–8 פעמים ברציפות. קריאה נוספת שהקורוקו משמיע נשמעת כמו צהלת סוס ("ווי-די-די-די-דיר").
הקורוקו זהוב-הראש נפוץ יחסית בתחום תפוצתו, ולכן מסווג במצב שימור ללא חשש ברשימה האדומה של ארגון IUCN.
הערות שוליים

↑  קורוקו  זהוב-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קורוקו מצויץ

| קורוקו מצויץ |
| --- | --- |
 קורוקו מצויץ בנאפו, אקוודור
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: טרוגונאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טרוגוניים
סוג:: קורוקו
מין:: קורוקו מצויץ
שם מדעי
 Pharomachrus antisianus ‏ד'אורביני, 1837
תחום תפוצה


קורוקו מצויץ (שם מדעי: Pharomachrus antisianus) הוא מין של קורוקו, המצוי בבוליביה, קולומביה, פרו, אקוודור וונצואלה. סווג טקסונומית לראשונה על ידי חוקר הטבע הצרפתי אלסיד ד'אורביגני ב-1837.
מאפיינים

אורכו של קורוקו בוגר הוא כ-33 עד 34 ס"מ. ראשו וגבו של הזכר ירוקים-מתכתיים, בעוד חזהו ובטנו אדומים. מעל מקורו הכתום יש לקורוקו המצויץ ציצה. הוא המין היחיד בעל ציצה כזו במשפחתו. הביב שלו לבן. בשונה מהזכר, ראשה וחזה של הנקבה חומים, ומעל מקורה אין ציצה.
בתי הגידול המועדפים עליו הם יערות טרופיים או סובטרופיים הרריים עם רמת לחות גבוהה. הרום בו הוא מצוי הוא בין 1,200 ל-3,000 מטרים מעל גובה פני הים.
הקורוקו הוא אוכל פירות בדרך כלל, אך הפרטים הבוגרים מאכילים את גוזליהם במינים שונים של פרוקי רגליים וחולייתנים.
הערות שוליים

↑  קורוקו מצויץ באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ראדום (התקן)

ראדומים מסתירים אנטנות סיגינט בבסיס אשלון במינוויט-היל, יורקשיר
חיילים אמריקאים מסיירים ליד ראדומים בבסיס ביפן
ראדום (באנגלית: Radome, קיצור של Radar dome – כיפת מכ"ם) הוא כיסוי להגנת אנטנה.
ראדום עשוי מחומר החסין לגשם ושאינו מפריע למעבר גלי רדיו, לרוב פיברגלס. הוא משמש בעיקר להגנה מפגעי מזג אוויר, כגון קורוזיה ממשקעים, לחץ הנובע מהצטברות קרח על האנטנה וכוחות שמפעילה הרוח על הרפלקטור.
תפקיד נוסף לראדום הוא הסתרת אנטנות צלחת המשמשות לאיסוף מודיעין אותות (סיגינט) או אנטנות לממסר תקשורת צבאית, מהסיבות הבאות:
הסתרת מטרת היירוט אליה מכוונת האנטנה.
הסתרת ממדי הרפלקטור והזן שבאמצעותם ניתן לחשב את התדר (או אורך הגל) שאליו מותאמת האנטנה.
הסתרת האנטנה (שנחשבת לרכיב רך ופגיע) באמצעות הצבת ראדומי דמה ריקים במטרה להגדיל שרידותה להתקפת אויב.
במקרים רבים, ראדומים נבנים בצורה של כדור, שהיא אופטימלית בנפחה ושטחה למטרת קירוי של אלמנט המסתובב לכל הכיוונים. ראדומים רבים משתמשים בכיפה גאודזית על מנת לבנות את צורת הכדור העוטפת את האנטנה.
במטוסים ובטילים, המכ"ם נמצא בדרך כלל בחלק הקדמי. לכן, בנוסף להגנה שהוא מספק, הראדום מתוכנן בצורה אווירודינמית על-מנת להפחית את הגרר שיוצרת אנטנת המכ"ם.
קרלוס סאבדרה לאמאס

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1878 בואנוס איירס, ארגנטינה 
 פטירה:  5 במאי 1959 (בגיל 80) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 מדינה:  ארגנטינה 
 מקום קבורה:  בית הקברות לה רקולטה 
 השכלה:  אוניברסיטת בואנוס איירס  התיכון הלאומי של בואנוס איירס  האוניברסיטה הלאומית של לה פלאטה 
 מעסיק:  אוניברסיטת בואנוס איירס, האוניברסיטה הלאומית של לה פלאטה 
 תפקיד:  חבר בית הנבחרים של ארגנטינה (1912–1915)  חבר בית הנבחרים של ארגנטינה (1908–1912)  Minister of Foreign Affairs and Worship (1932–1938)  minister of Justice and Human Rights of Argentina (20 באוגוסט 1915–12 באוקטובר 1916)  שגריר 
 מפלגה:  המפלגה האוטונמיסטית הלאומית 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לשלום (1936) 
 
קרלוס סאבדרה לאמאס (בספרדית: Carlos Saavedra Lamas;‏ 1 בנובמבר 1878 – 5 במאי 1959) היה פוליטיקאי ומשפטן ארגנטינאי, והלטינו-אמריקאי הראשון שזכה בפרס נובל לשלום, בשנת 1936. נודע במיוחד כשר החוץ של ארגנטינה וכפרופסור במשפטים שהיה מומחה בדיני עבודה ובמשפט בינלאומי.
נולד בבואנוס איירס. קיבל דוקטורט בהצטיינות יתרה משפטים מאוניברסיטת בואנוס איירס בשנת 1903. לאחר מכן נסע לפריז. שם נהפך לפרופסור והחל לעסוק בהוראה, קריירה שנשכה למעלה מ-40 שנה. חזר לארגנטינה וחנך באוניברסיטה בבירה קורסים במשפטים ובסוציולוגיה. לבסוף נהפך לנשיא באוניברסיטה. נחשב למסור מאוד בענייני דיני עבודה.
באותן השנים החל את הקריירה הפוליטית שלו. בשנת 1907 התמנה למנהל עיריית בואנוס איירס ושנה לאחר מכן נבחר לפרלמנט. בשנים 1907–1908 היחסים הארגנטינאים עם איטליה עלו על השרטון, ולאמאס פתר את המשבר כיועץ לא רשמי.
בשנת 1915 התמנה לשר המשפטים והחינוך וקידם רפורמות רבות.
בשנת 1932 מונה לשר החוץ, והחזיק בתפקיד זה במשך שש שנים. במהלך כהונתו לאמאס נחשב לדמות מאוד דומיננטי ביבשת, נכח במפגשים בינלאומיים רבים והכניס את מדינתו לחבר הלאומים ואף נבחר לנשיא הארגון בשנת 1936. בשנת 1935 ניהל מגעים בין בוליביה לפרגוואי על מנת לסיים את מלחמת הצ'אקו, והצליח במשימתו.
בשנת 1938 עזב את משרד החוץ וחזר לאקדמיה.
נפטר בגיל 80 בשנת 1959 משטף דם פנימי במוח.