stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ודבר דבר
האיסור > דברים המותרים לדבר בשבת

מכיוון שהאיסור הוא רק על הדיבור עצמו מותר לרמוז לפועל - אפילו בדיבור - שרוצה הוא לשכרו במוצאי שבת, ולכן מותר לשאול פועל: האם פנוי אתה במוצאי שבת? מכיוון שכל דבר שאינו משתמע מתוך הדיבור עצמו אלא הדיבור גורם לפועל להבין דבר מסוים, הוא בגדר הרהור במלאכות שבת, המותר בשבת. לעומת זאת אמירה שמשמעותה ברורה כדוגמת "היה נכון לערב", נחשבת כדיבור.
האיסור לדבר בשבת בדברים האסורים לעשותם בשבת הוא רק אם לא קיימת שום אפשרות לעשות את הדבר ללא איסור. לכן, מותר לאדם לדבר על כך שבמוצאי שבת ישהה במקום שהוא במרחק נסיעה, מכיוון שאפשר גם ללכת לשם ברגל, וגם אם המקום הוא מחוץ לתחום שבת יכול היה ללכת לשם לו היו באמצע דירות קטנות כך שהעיר תימשך עד שם, ומכיוון שיש אופן שבעולם לעשות את הדבר בהיתר, נמצא שהדבר עצמו אינו כרוך באיסור אלא רק במציאות זמנית זו, ומכיוון שזו אינה כלולה בדיבורו אלא הדבר המותר לעשותו בשבת, אין מניעה לשוחח על כך בשבת.
הערות שוליים

↑  הרב יצחק יוסף, ילקוט יוסף קש"ע, סימן שז' סעיף א'  דיני שבת התלויים בדיבור, ס"ק א'
↑  מוקד תהילים הלכות שבת - דיבורים האסורים והמותרים בשבת.
↑  שולחן ערוך הרב סימן ש"ז סעיף א'.
↑  הרב יצחק יוסף, ילקוט יוסף קש"ע, סימן שז' סעיף א' דיני שבת התלויים בדיבור, ס"ק ב'
↑  שולחן ערוך הרב סימן ש"ז סעיף ב'.
↑  סוף ספר התניא: וגם יזהר מאוד שלא לשוח שום שיחה בטלה..
↑  סוף ספר התניא שם.
↑  ספר חסידים סימן ק"י, מגן אברהם ריש סימן ש"ז, שולחן ערוך הרב סימן ש"ז ס"ה
↑  שולחן ערוך הרב סעיף י"ג.
↑  שולחן ערוך הרב סעיף י"ד.
↑  שולחן ערוך סימן ש"ז סעיף ט"ו.
| הלכות ואיסורי שבת |
| --- | --- | --- |
| כללים | מזיד עם התראה • מזיד • שוגג • דבר שאינו מתכוון • פסיק רישא • מלאכה שאינה צריכה לגופה • מלאכת מחשבת • שניים שעשאוה • שינוי • גרמא בשבת • מקלקל • מתעסק • חצי שיעור • מסייע אין בו ממש • פיקוח נפש דוחה שבת. |  |
| מוקצה | מוקצה מחמת גופו • מוקצה מחמת איסור • מוקצה מחמת חסרון כיס • מוקצה מחמת מיאוס • מוקצה מחמת מצווה • כלי שמלאכתו לאיסור • ביטול כלי מהיכנו • בסיס לדבר האסור • נולד • טלטול על ידי דבר אחר • מיגו דאתקצאי • גרף של רעי |  |
| שבות | שבות דשבות • אמירה לנוכרי • עובדין דחול • מראית עין • ממצוא חפצך • ודבר דבר • הכנה משבת לחול • טרחא יתירה • מקח וממכר בשבת • שכר שבת • שטרי הדיוטות • מוליד • רחיצה בשבת • רדיית הפת • גזירת סנדל המסומר |  |
| עונשים | סקילה • כרת • קורבן חטאת • מלקות • מעשה שבת |  |
| שונות | מחמר • תחום שבת • שביתת כלים • שביתת בהמתו |  |
| מלאכות שבת | מלאכות שבת |  |
| צביעת יריעות המשכן | זורע • חורש • קוצר • מעמר • דש • זורה • בורר • טוחן • מרקד • לש • מבשל |  |
| הכנת היריעות | גוזז • מלבן • מנפץ • צובע • טווה • מיסך • שתי בתי נירין • אורג • פוצע • קושר • מתיר • תופר • קורע |  |
| הכנת כיסויי עורות | צד • שוחט • מפשיט • מעבד • ממחק • משרטט • מחתך |  |
| הקמת המשכן | כותב • מוחק • בונה • סותר • מכבה • מבעיר • מכה בפטיש • הוצאה מרשות לרשות |  |
| תולדות מלאכות שבת | מפרק • השקיה • הגבנה • חליבה בשבת |  |
| הלכות עירובין | הלכות עירובין |  |
| רשויות השבת | רשות הרבים • רשות היחיד • כרמלית • מקום פטור • (מדרבנן: קרפף יותר מבית סאתיים שלא הוקף לדירה) |  |
| המלאכה והאיסורים | עקירה והנחה • הוצאה מרשות לרשות • טלטול ארבע אמות ברשות הרבים • איסור טלטול בין רשויות היחיד • איסור טלטול בין רשויות היחיד |  |
| תיקוני החצר והמבוי | עירוב (על ידי צורת הפתח, לחי או קורה) • תיקון חצרות ומבואות • עירוב חצירות • שיתוף מבואות • פסי ביראות • ביטול רשות • חילוק רשויות |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
ונואטו במשחקים האולימפיים

ונואטו משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת סיאול (1988). למשחקים בהם השתתפה שלחה ספורטאים בודדים, שהתחרו בעיקר באתלטיקה, אך לעיתים גם באיגרוף, ג'ודו, חתירה, טניס שולחן וקשתות. איש מהם לא רשם הישגים משמעותיים. במשחקי החורף לא השתתפה ונואטו מעולם.
ראו גם

ונואטו במשחקים הפאראלימפיים
ונואטו במשחקים האולימפיים לנוער
ויליאם לויד ובר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 במרץ 1914 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  29 באוקטובר 1982 (בגיל 68) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  Golders Green Crematorium 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  הקולג' המלכותי למוזיקה, Mercers' School 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 בן או בת זוג:  Jean Hermione Johnstone (1942–?) 
 צאצאים:  אנדרו לויד ובר, ג'וליאן לויד ובר 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית 
 
ויליאם סאות'קומב לויד ובר (באנגלית: William Southcombe Lloyd Webber;‏ 11 במרץ 1914, לונדון - 29 באוקטובר 1982, לונדון) היה נגן עוגב ומלחין. הוא היה מנהל הקולג' המלכותי למוזיקה משנת 1964 עד מותו.
המוזיקה של ויליאם לויד ובר נהנתה מגיאות מחודשת בפופולריות, אולי הודות לפרסום שזכו לו בניו, המלחין אנדרו לויד ובר והצ'לן ג'וליאן לויד ובר. הרקוויאם של אנדרו חובר לזכר אביו.
התקופה הפלאוליתית התיכונה

בארכאולוגיה, התקופה הפלאוליתית התיכונה (באנגלית: Middle Paleolithic) היא השלב השני של התקופה הפלאוליתית (תקופת האבן הקדומה) באירואסיה וצפון אפריקה. במחקר הפרהיסטוריה של אפריקה שמדרום לסהרה קיימת תקופה מקבילה, ה-Middle Stone Age. התקופה החלה לפני כ-300,000 / 250,000 שנים והסתיימה לפני כ-50,000 עד 30,000 שנים, תלוי באזור. ככל החלוקות של תקופת האבן, התקופה הפלאוליתית התיכונה מוגדרת לפי סגנון ושיטה מסוימים של סיתות כלי אבן: שימוש נרחב בטכניקת לוולואה לסיתות כלי צור דקים שצורתם מוקפדת, כגון חוד, מקרצף, סכין ומשונן. בתקופה זו מופיעים האדם הניאנדרתלי באירופה ומרכז ומערב אסיה, כמו גם בני אדם מודרניים מבחינה אנטומית (הומו ספיינס) באפריקה ובמזרח התיכון, והאדם הדניסובי במרכז ומזרח אסיה. לראשונה מופיעה קבורה מכוונת ועדויות מעטות לשימוש בצבע ולייצור חרוזים. מוסכם כי בפרק זמן זה האדם שלט באש וצד פרסתנים גדולים כעניין שבשגרה. עם זאת, קיים ויכוח אם מדובר כבר באוכלוסיות מודרניות לחלוטין מבחינה קוגניטיבית, כפי שרואים בתקופות המאוחרות יותר.
מקור מודרניות התנהגותית

העדות המוקדמת ביותר למודרניות התנהגותית מופיעה לראשונה בתקופת הפלאוליתית התיכונה. עם זאת, עדויות חד-משמעיות למודרניות התנהגותית נפוצו רק במהלך התקופה הפלאוליתית העליונה.
קבורה פלאוליתית תיכונה באתרים כמו קראפינה בקרואטיה (מתוארכת לכ-130,000 לפנה"ס) ומערות קדומים והגדי בישראל (כ-100,000 לפנה"ס) הובילו מספר אנתרופולוגים וארכאולוגים (כגון פיליפ ליברמן) להאמין שלתרבויות בתקופה הפלאוליתית התיכונה הייתה אידאולוגיה דתית מתפתחת שכללה מושגים כמו חיים לאחר המוות. חוקרים אחרים טוענים שהגופות נקברו מסיבות חילוניות.
על פי ממצאים ארכאולוגיים עדכניים מאתרי הומו היידלברגנסיס בהרי אטאפוורקה, ייתכן שהתרגול של קבורה מכוונת החל הרבה קודם לכן, בשלהי התקופה הפלאוליתית התחתונה, אך תיאוריה זו מוטלת בספק רב בקהילה המדעית. סימני חיתוך על עצמות הניאנדרטלים מאתרים שונים - כמו Combe Grenal ומקלט הסלע מולה בצרפת - עשויים לרמוז שניאנדרטלים, כמו מספר תרבויות אנושיות בנות זמננו, עשויים לבצע נטילת בשר מסיבות דתיות ככל הנראה.
העדות הודאית המוקדמת ביותר לביטוי אמנותי במהלך התקופה הפלאוליתית מגיעה מאתרים ארכאולוגיים מהזוהים עם התקופה הפלאוליתית/תקופת האבן התיכונה (אנ') כגון מערת בלומבוס (אנ') בצורת צמידים, חרוזים, סלע אמנותי, אוכרה המשמשת כצבע גוף בטקסים, אם כי דוגמאות מוקדמות יותר של ביטוי אמנותי כמו ונוס מטאן-טאן (אנ') ודפוסים שנמצאו על עצמות פילים מבילזינגסלבן (אנ') שבתורינגיה עשויות להיות מיוצרות על ידי משתמשי כלים אשליים כמו הומו ארקטוס לפני תחילתה של התקופה הפלאוליתית התיכונה. פעילויות כמו תפיסת דגים גדולים וציד חיות טרף גדולות עם כלים מיוחדים מעידות על שיתוף פעולה קבוצתי מוגבר וארגון חברתי משוכלל יותר.
בנוסף לפיתוח תכונות תרבותיות מתקדמות, בני אדם החלו גם, לראשונה, לקחת חלק בסחר למרחקים ארוכים בין קבוצות עבור סחורות נדירות (כגון אוכרה (ששימש לעיתים קרובות למטרות דתיות כגון טקסים)) וחומרים גלם בתקופת הפלאוליתית התיכונה כבר לפני 120,000 שנה. ייתכן שמסחר בין-קבוצתי הופיע בתקופת הפלאוליתית התיכונה מכיוון שמסחר בין להקות עזר להבטיח את הישרדותן בכך שאיפשר להן להחליף משאבים וסחורות כגון חומרי גלם בתקופות של מחסור יחסי (כלומר, רעב או בצורת).
ריבוד חברתי

עדויות מארכאולוגיה ואתנוגרפיה השוואתית מצביעות על כך שהאדם מהתקופה הפלאוליתית התיכונה חי בחברות-להקות קטנות ושוויוניות הדומות לאלו שהתקיימו גם בתקופה הפלאוליתיות העליונה ומספר ציידים-לקטים מודרניים כמו העמים ǃקונג (אנ') ומבוטי. הן החברות הניאנדרטליות והן החברות האנושיות המודרניות דאגו לקשישים בחברותיהן בתקופת הפלאוליתית התיכונה. כריסטופר בוהם (Christopher Boehm, 1999) שיער שייתכן ששוויוניות נוצרה בחברות הפלאוליתית התיכונה בגלל הצורך לחלק משאבים כמו מזון ובשר באופן שווה כדי למנוע רעב ולהבטיח אספקת מזון יציבה.
בדרך כלל, ההנחה הייתה שנשים אספו צמחים ועצי הסקה וגברים צדו ואכלו חיות מתות במהלך התקופה הפלאוליתית. עם זאת, סטיבן ל. קון ומרי סטינר מאוניברסיטת אריזונה מציעים שחלוקת עבודה זו מבוססת מין לא הייתה קיימת לפני התקופה הפלאוליתית העליונה. ייתכן שחלוקת העבודה המינית התפתחה לאחר מכן, לפני 45,000 שנה, כדי לאפשר לבני אדם לרכוש מזון ומשאבים אחרים בצורה יעילה יותר.
תזונה

אף על פי שליקוט וציד היוו את רוב אספקת המזון בתקופה הפלאוליתית התיכונה, החל האדם להשלים את תזונתו בפירות-ים ולייבש ולעשן בשר כדי לשמרו ולאחסנו. לדוגמה, תושבי תקופת האבן התיכונה של האזור השייך כיום לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו צדו שפמנונים גדולים באורך 1.8 מטרים בנקודות דיג נבחרות באמצעות דוקרנים כבר לפני 90,000 שנה, והניאנדרטלים וההומו סאפיינס מהתקופה הפלאוליתית התיכונה באפריקה החלו לתפוס רכיכות למאכל ולבשלן, כפי שהתגלה באתרי ניאנדרטלים באיטליה המתוארכים לכ-110,000 שנה לפני זמננו, ואתרי הומו סאפיינס מהתקופה הפלאוליתית התיכונה ב-Pinnacle Point (אנ'), באפריקה.
אנתרופולוגים כמו טים וייט סבורים כי קניבליזם היה נפוץ בחברות אנושיות לפני תחילת התקופה הפאלאוליתית העליונה, בהתבסס על הכמות הגדולה של עצמות "אנושיות שחוטות" שנמצאו ב-Neandertal ובאתרים פלאוליתיים ניאנדרטליים אחרים. ייתכן כי קניבליזם התרחש בתקופה הפלאוליתית התיכונה עקב מחסור במזון.
עם זאת ייתכן גם שקניבליזם פלאוליתי תיכוני התרחש מסיבות אשר עמדו בקנה אחד עם התפתחות פרקטיקות דתיות שחשבו שהתרחשו בתקופת הפלאוליתית העליונה. אף על פי כן, נותר בגדר הסביר שחברות פלאוליתיות תיכוניות מעולם לא נהגו בקניבליזם ושהפגיעה בעצמות האדם הייתה תוצאה של טורפים כגון שנחרב, אריות וצבועים.
טכנולוגיה

בסביבות 200,000 לפנה"ס, ייצור כלי אבן פלאוליתיים תיכוניים הולידו טכניקת ייצור כלים הידועה בשם טכניקת הליבה המוכנה (Prepared-core technique), שהייתה משוכללת יותר מטכניקות אשליות קודמות. וואלאס ושיאה מחלקים את טכניקות הליבה לשני סוגים שונים: ליבות רשמיות וליבות שימושיות. ליבות רשמיות נועדו לחלץ את הכמות המקסימלית מחומר הגלם ואילו ליבות שימושיות מבוססות יותר על צורך פונקציונלי. שיטה זו הגדילה את היעילות בכך שאפשרה יצירת נתזים מבוקרים ועקביים יותר. שיטה זו אפשרה לבני אדם מהתקופה הפלאוליתית התיכונה ליצור חניתות בעלות קצה אבן, שהיו הכלים המרוכבים הקדומים ביותר, על ידי הצמדת נתזי אבן חדים ומחודדים על מוטות עץ. נראה כי קבוצות פלאוליתיות כגון הניאנדרטלים שהיו בעלות רמה טכנולוגית פלאוליתית תיכונה צדו חיות גדולות באותה מידה כמו בני אדם מודרניים מהתקופה הפלאוליתית העליונה והניאנדרטלים בפרט צדו גם הם עם נשק הטלה.
אף על פי כן, שימוש ניאנדרטלי בנשק הטלה בציד התרחש לעיתים רחוקות מאוד (או אולי אף פעם לא) והניאנדרטלים צדו חיות גדולות בעיקר על ידי מארב ותקיפתן בנשק התכתשות כגון דקירה באמצעות חניתות במקום לתקוף אותן ממרחק עם כלי נשק. מחלוקת מתמשכת לגבי טבעם של הכלים הפלאוליתיים התיכוניים היא האם הייתה סדרה של צורות כלים ספציפיות ותפקודיות מראש או שמא היה רצף פשוט של מורפולוגיה של כלים המשקפת את מידת תחזוקת הקצוות, כפי שהציע הרולד ל. דיבל.
השימוש באש הפך נפוץ לראשונה בפרהיסטוריה האנושית בתקופת הפלאוליתית התיכונה, ובני האדם החלו לבשל את מזונם לפני כ-250,000 שנים. מספר מדענים משערים כי הומינידים החלו לבשל מזון כדי להפשיר בשר קפוא, מה שעזר להבטיח את הישרדותם באזורים קרים. רוברט ק. וויין, ביולוג מולקולרי, טען באופן שנוי במחלוקת, בהתבסס על השוואה של DNA של כלבים, שייתכן שכלבים בויתו לראשונה במהלך התקופה פאלאוליתית התיכונה בסביבות או אפילו לפני 100,000 לפני הספירה.
ראו גם

נדידת האדם הקדמון
ויאצ'סלב פלבה

ויאצ'סלב פלבה (ברוסית: Вячеслав Константинович фон Плеве‏; 20 באפריל 1846 - 28 ביולי 1904) מדינאי רוסי, שר הפנים של רוסיה בשנים 1902-1904, נרצח בהתנקשות פוליטית.
הערות שוליים

↑  עמוס אילון, הרצל, עמ' 414–419.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271888805171  PLWABN: 9810705077905606  BnF: cb12652870c (data)  GND: 1053237502  ISNI: 0000 0000 2455 8691  LCCN: n80040715  NKC: js2015890128  NTA: 120425599  SNAC: w6bk4r3r  SUDOC: 050610988  VIAF: 25899437   WorldCat (עם VIAF): 25899437
ונואטו במשחקים הפאראלימפיים

ונואטו השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים בסידני (2000), כששלחה שני ספורטאים להתחרות במשחקים. במשחקי החורף לא נטלה ונואטו חלק מעולם.
אל המשחקים הפאראלימפים שנערכו בסידני בשנת 2000 שלחה ונואטו שני ספורטאים, גבר ואישה, שהתחרו במקצועות הטלת הכידון. לאחר שנעדרה מהמשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004), שבה ונאוטו ושלחה מרים כוח אל המשחקים הפאראלימפיים בייג'ינג (2008). הספורטאים הנכים אותם שלחה ונואטו מעולם לא זכו במדליה פאראלימפית, ולא הגיעו להישגים ספורטיביים משמעותיים.
ראו גם

ונואטו במשחקים האולימפיים
ונואטו במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  ספורטאי ונואטו באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי
זוהר פרסקו

| --- | --- |

 לידה:  1969 (בן 55 בערך) ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 סוגה:  ג'אז, מוזיקת עולם 
 כלי נגינה:  כלי הקשה 
 www.zoharfrescomusic.com
 
זוהר פרסקו (נולד ב-17 במרץ 1969) הוא נגן כלי הקשה ישראלי.
ביוגרפיה

החל לנגן בכלי הקשה בגיל 13.
סגנונו הייחודי מושפע ממקצבים מארצות אגן הים התיכון ואסיה, בעל סגנון אישי וייחודי בתופי מסגרת, המהווים גרסה בת זמננו לתוף מרים התנכ"י. בנוסף לכלי הנגינה האופייניים לפולקלור הטורקי הוא שולט בכלי נגינה בהם משתמשים במוזיקה מזרחית, בהם מצילות שונות, פעמוני-יד, רעשנים, קונכיות, כלי הקשה אפריקניים שבטיים ועוד.
היה חבר בלהקת "בוסתן אברהם", להקה חלוצית בתחומה אשר השתתפו בה מוזיקאים ערבים ויהודים. ניגן בלהקת "זיריאב", הרכב קלאסי ערבי טורקי בניצוחו של נגן העוד תייסיר אליאס. ניגן עם אהובה עוזרי בסיבוב ההופעות "צלצולי פעמונים". השתתף וניגן באלבומיה הבינלאומיים והישראליים של אחינועם ניני. הופיע עם גיל דור בהופעות בארץ וברחבי העולם. מנהל הפסטיבל לכלי הקשה "פעימות".
מופיע ומקליט עם האמנים אריק איינשטיין, ברי סחרוף, דויד ברוזה, אתי אנקרי, ירמי קפלן ואחרים.
וסקו אשכנזי

| --- | --- |

 לידה:  3 במרץ 1970 (בן 54) סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה 
 שם לידה:  Веселин Пантелеев Пантелеев 
 מוקד פעילות:  ממלכת ארצות השפלה 
 מקום לימודים:  האקדמיה הבולגרית הלאומית למוזיקה 
 שפה מועדפת:  בולגרית, אנגלית 
 כלי נגינה:  כינור 
 
וֶסקו (וסלין) פנטלייב אֶשכֶנזי (בהולנדית: Vesko Panteleev Eschkenazy, בבולגרית: Веско Пaнтeлeeв Ешкенази, נולד ב-3 במרץ 1970 סופיה) הוא כנר יהודי בולגרי הולנדי. יחד עם הכנר הרומני ליביו פרונארו, החל מינואר 2000 הוא מכהן ככנר ראשי של תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית באמסטרדם.
שנותיו המוקדמות ולימודיו בבולגריה

וסקו אשכנזי נולד בסופיה במשפחה של מוזיקאים ממוצא יהודי. אביו היה קלרינתן ראשון בתזמורת הפלהרמונית של סופיה, ואמו הייתה ויולנית בתזמורת האופרה.
מגיל 5 התחיל ללמוד לנגן בכינור כבר בילדותו גילה כישורים מוזיקליים מיוחדים. בגיל 11 שימש ככנר ראשי של התזמורת הפילהרמונית לילדים ונוער שבניהולו של ולאדי סימאונוב. אשכנזי סיים את בית הספר הלאומי למוזיקה ע"ש ליובומיר פיפקוב בסופיה ואחר כך את האקדמיה הממלכתית למוזיקה ע"ש פאנצ'ו ולדיגרוב בכיתת הכינור של אנגלינה אתאנאסובה ופטאר חריסטוסקוב. לבסוף מורתו, אנגלינה אתנסובה הייתה לאשתו.
חייו ופעילותו באנגליה ובהולנד

בשנת 1990 עבר לגור בלונדון, כדי להשלים בשנת 1992 לימודי תואר שני לסולני כינור כתלמיד של יפרח נאמן בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה. יפרח נאמן התרשם מנגינתו של אשכנזי בפסטיבל למוזיקה בורנה והזמין אותו להשתלם אצלו. אחרי שאשתו, אנגלינה התקבלה בשנת 1990 ככנרת בתזמורת רשות השידור ההולנדית בהולוורסום, בגיל 25 גם אשכנזי התקבל לאותה תזמורת כסגן של הכנר הראשי . כעבור חמש שנים זכה במשרת הכנר הראשי בקונצרטחבאו שבניצוחו של ריקרדו שאיי והמנוהלת החל משנת 2004 על ידי מאריס יאנסונס.
החל משנות ה-80 זכה אשכנזי בכמה תחרויות בינלאומיות לכינור - תחרות ע"ש "וייניאבסקי" לנוער בפולין, התחרות ע"ש קרל פלש באנגליה ותחרות נוספת בבייג'ינג.
החל משנת 2000 מנגן וסקו אשכנזי על כינור "גוארנרי דל ג'זו" משנת 1738 שאותו קיבל מקרן דויטשה בנק באמסטרדם.
אשכנזי עורך סיבובי הופעות רבות ומנהל כיתות אמן ברחבי העולם. ניגן כסולן עם התזמורת פילהרמונית של סופיה, עם תזמורת קונצרטחבאו, עם הפילהרמונית של לונדון, עם התזמורת הקאמרית האנגלית, עם התזמורת הסימפונית של מונטה קרלו, עם התזמורת הסימפונית של מקסיקו סיטי, עם התזמורת הסימפונית של פראג, עם התזמורת הקאמרית באך בברלין, עם התזמורת הסימפונית הלאומית של אירלנד וכו'. אשכנזי פעיל מאוד בזירה האמנותית בארץ הולדתו, בפסטיבלים, קונצרטים, רסיטלים, כיתות אמן .
בשנת 2010 נבחר למוזיקאי השנה של בולגריה.
וסקו אשכנזי משתף פעולה תכופות עם בן דודו, המנצח מקסים אשכנזי. גם אחיו הקטן, מרטין פנטלייב, המתגורר בגרמניה, הוא כנר ומנצח.
הוא התאלמן אחרי שאשתו, אנגלינה, נפטרה בשנת 2003 מסרטן. יש לו שני בנים: ארתור וויקטור, ובת זוג, סטניסלבה, ויולנית.
הערות שוליים

↑  Monitor 2013
↑  "סטנדרט" 2007
↑  ראיון באתר "תמה"
↑  Monitor 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 9017246  GND: 135419972  ISNI: 0000 0001 0992 5315  LCCN: n2008040360  MusicBrainz: 12564940-0ef2-49fd-b392-7a8a3fc731de  VIAF: 80172653   WorldCat (עם VIAF): 80172653
התאומים הסיאמיים מוונציה

התאומים בספרו של אוליסה אלדרובנדי Monstrorum historia
התאומים הסיאמיים מוונציה נולדו בגטו היהודי בעיר בשנת 1575, הוצגו לראווה והיו מקור לסקרנות, לחקירה מדעית ולדרשות מיסטיות ומוסריות של יהודים ונוצרים כאחד.
לידת התאומים ואחריה

התאומים נולדו ב-26 במאי 1575 בגטו ונציה לבתו של גבריאל צרפתי, אשתו של יהודי בשם פרחיה. הם היו בעלי שני ראשים, ארבע ידיים וגוף אחד מן המותניים ומטה. התאומים היו לסנסציה מיידית ויהודים ונוצרים כאחד הגיעו לבית המשפחה על מנת לחזות בפלא. לאחר שמונה ימים נפטרו התאומים.
לאחר מותם מסר אביהם את הגופה לחברת גמילות חסדים של הגטו, אך הם לא נקברו אלא שומרו בתמיסה מיוחדת והחלו להיות מוצגים לראווה בתמורה לתשלום. החברה והאב אף השיגו הסכמות של רבנים לביצוע הפעולה. אולם רבני ונציה הרב שמואל יהודה קצנלבוגן ורפאל יוסף טרווש דרשו לקבור את הגופה לפי ההלכה. הרב קצנלבוגן אף כתב תשובה הלכתית ארוכה להוכיח שהתאומים חייבים בקבורה על פי ההלכה. בסופו של דבר נקברו התאומים לאחר שנאסף "סכום נאה" לקופת הגמ"ח.
התייחסויות לתופעה

הידיעה אודות ה"מפלצת" עשתה לה כנפיים ונפוצה ברחבי איטליה וגרמניה הן בקרב הציבור הרחב והן בקרב משכילים ומלומדים. באותה עת נפוצה ההתעניינות ציבורית ב"מדע המפלצות" (טרטולוגיה, התפתחות עוברית בלתי תקינה) מתוך רצון לתעד ולסקר כל תופעה מוזרה החורגת מן הטבע, מתוך התפעמות מן הגיוון והעושר שמציע הטבע (שהזרים כמויות של מוזרויות ומפלצות מן "העולם החדש"). תיעוד בן התקופה נמצא בספרות מדעית ופופולרית באיטלקית ובגרמנית. איור של התאומים מוצג בספרו של אוליסה אלדרובנדי Monstrorum historia משנת 1642.
סמוך למועד לידת התאומים פרצה בוונציה מגפת דבר. סמיכות האירועים סיפקה שני כיווני התייחסות חדשים: התייחסות מיסטית ללידה כאות מבשר והטפה מוסרית שראתה הן בלידה הבלתי טבעית והן במגפה אות לזעם האל. החוברת בשם Discorso sopra gli accidenti del parto monstruoso nato di una Hebrea nell'anno 1575 a di xxvi Maggio ("דיון על המקרה המפלצות שנולדו בשנת 1575 ב-26 לחודש מאי") מאת ג'וזפה גרגוריו, תרמה לקישור בין המפלצות והדבר לבין המוסר הלקוי של היהודים. החוברת כוללת ציור של התאומים, הורוסקופים של יום לידתם ויום התעברות האם ודיון המתחלק לשלושה "עולמות": חומרי, שמיימי ואלוהי. הדיון החומרי מציג את הדעה המדעית המקובלת של התקופה לפיה הייתה בזרע האב כמות גדולה מדי של זרעונים בלתי נקיים. הדיון השמיימי עוסק באסטרולוגיה ומפרט מקרים נוספים של צמידות בין לידת תאומים סיאמיים ואסונות שונים לאורך הדורות. מסקנת הדיון היא שלידת תאומים זהים מנבאת אסון והיא אות לחוסר רצון משמיים. הדיון האלוהי מיועד להשמצת הדת היהודית ("הסינגוגה המושחתת"), לגינוי עיסוקם של יהודי הגטו בהלוואה בריבית ולפרשנותם המוטעית לספר דניאל.
הרופא, הפילוסוף והמקובל אברהם בן חנניה יגל מתייחס לתאומים בהרחבה בספרו "ספר גיא חיזיון" ומנסה באמצעותם לחבר את ההסבר הטבעי ואת ההסבר הקבלי ולשלב בקנה אחד את ההסברים משלושת העולמות. רוחות התאומים, שנגלות אל יגל בחיזיון טוענות, על סמך הלכת "עגלה ערופה" (דברים כ"א א-ט), שדמם של התאומים על ידיהם של פרנסי הציבור, הם ומנהיגותם אחראים לאסון שנפל על ונציה. לאחר מכן משתמש יגל בחוברת האיטלקית של גרגוריו לצורך ההסברים החומרי והשמימי, אך מרחיב לפי ניסיונו כרופא וכן בדוגמאות עצמאיות לפי דברי קסנופון ואבן רג'ל. הוא מסכם את עיסוקו בתאומים במסקנה המקובלת לדבריו הן בקבלה והן אצל אריסטו לפיה "האיש או האשה בשעת תשמיש" הם כוח המופעל על ידי הסיבות השמיימיות.
לקריאה נוספת

David B. Ruderman, Kabbalah, Magic, and Science: The Cultural Universe of a Sixteenth-Century, Harvard University Press, 1988 ISBN 978-0674496606 pp. 74-79
הערות שוליים

↑  זרע אנשים, מונקטש תרס"ב, סימן לד.
↑  יעקב בוקסנבוים (מהדיר), שו"ת מתנות באדם, בית הספר למעדי היהדות ע"ש חיים רוזנברג, אוניברסיטת תל אביב, 1983 עמ' 28, 95-6
↑  קדם בית מכירות פומביות, באתר www.kedem-auctions.com
↑  דוד רודרמן, מבוא לספר גיא חיזיון מאת אברהם בן חנניה יגל, מרכז זלמן שזר, 1997 עמוד 42
↑  דוד רודרמן, מבוא לספר גיא חיזיון מאת אברהם בן חנניה יגל, מרכז זלמן שזר, 1997 עמוד 43
התאומים הסיאמיים מוונציה, חיתוך עץ, 1575.
מאוסף משפחת נוימרק. התמונה באדיבות קדם בית מכירות פומביות.
ויליאם לוס

| --- | --- |

 לידה:  16 באוקטובר 1931 פורטלנד, ארצות הברית 
 פטירה:  9 בדצמבר 2019 (בגיל 88) Green Valley, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  פרס פיבודי 
 www.williamluce.com
 
ויליאם לוס (באנגלית: William Aubert Luce; ‏ 16 באוקטובר 1931,פורטלנד–9 בדצמבר 2019) היה תסריטאי וסופר אמריקאי. הוא זכה במספר פרסים על יצירותיו.
ביוגרפיה

ויליאם לוס נולד בפורטלנד. בתחילת הקריירה הוא היה נגן פסנתר וכתב מספר שירים לרבות שירים עבור דוריס דיי. הוא היה שר בעצמו, עשה מספר הופעות והקלטות של שירי מקהלה.
פריצת הדרך שלו הייתה כאשר מחזה שכתב Belle of Amherst הועלה בברודוויי בשנת 1976 תוך השתתפות של ג'ולי האריס. המחזה העולה 116 פעמים. מחזה של לוס על שרלוט ברונטה היה מוצלח ועל בסיסו צולם סרט. הוא כתב מספר מחזות נוספות שהועלו בתיאטראות ברודוויי.
מחזה Belle of Amherst הותאם לטלוויזיה. הסרט היה מועמד לקבלת פרס אמי. בשנת 1986 לוס כתב תסריט לסרט טלוויזיה The Last Days of Patton בו שיחקו ג'ורג' סי. סקוט ואווה מארי סיינט. בסרטו The Woman He Loved שיחקו ג'יין סימור, ג'יין סימור וג'ולי האריס.
בשנת 2003 לוס כתב לברית לאופרה על חייה של קלרה בראון.
ויליאם לוס קיבל פרס פיבודי בשנת 1979 ופרס אמי הבינלאומי בשנת 1987.
כ-50 שנים ויליאם לוס התגורר עם בן זוגו ריי ליואיס. בשנת 2015 הוא עבר לאריזונה. לוס נפטר בשנת 2019 ממחלת אלצהיימר.
התאומות קסלר

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1936 (גיל: 88) Nerchau, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1942 
 פרסים והוקרה:  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 אליס קסלר אלן קסלר 
 
אליס ואלן קסלר (בגרמנית: Alice und Ellen Kessler; נולדו ב-20 באוגוסט 1936) הן זוג זמרות, רקדניות ושחקניות גרמניות תאומות.
התאומות קסלר (2005)
התאומות קסלר (1965)
ביוגרפיה

התאומות קסלר נולדו בסקסוניה. בגיל 6 נשלחו על ידי הוריהן ללמוד בלט. בגיל 11 הן נכנסו לתוכנית בלט הילדים של האופרה של לייפציג, בגיל 18 הן נמלטו ביחד עם הוריהן למערב גרמניה והחלו להופיע בדיסלדורף.
מ-1955 ועד 1960 הופיעו בקברט של פריז.
באירוויזיון 1959 הן ייצגו את גרמניה, וסיימו במקום השמיני עם השיר "Heute Abend wollen wir tanzen geh'n".
ב-1960 עברו להתגורר באיטליה שם זכו לפופולריות, ב-1975 הן הופיעו על שער המהדורה האיטלקית של מגזין פלייבוי.
ב-1986 הן חזרו לגרמניה. הן זכו לפרסים ממשלת גרמניה וממשלת איטליה עבור קידום היחסים בין שתי המדינות דרך עסקי השעשועים ואומנות הבמה.
באירוויזיון לרוקדים 2007 מסרו את תוצאות הניקוד של גרמניה.
משחק

ב-1956 הופיעו בסרט האופרטה "The Beggar Student" אודות בת אצולה פולנייה המסרבת להינשא לקולונל ובתגובה הוא מתכנן לכפות עליה נישואין לעני חסר כל כנקמה.
ב-1956 הופיעו בסרט "הרוזן מלוקסמבורג" המבוסס על יצירותיו של פרנץ להאר.
ב-1958 הופיעו בסרט המוזיקלי "Gräfin Mariza".
ב-1962 הופיעו כרקדניות בסרט ההוליוודי "סדום ועמורה", באותה שנה גם שיחקו בסרט האוסטרי "Hochzeitsnacht im Paradies".
הערות שוליים

↑  Alice Kessler, Ellen Kessler, Playboy Magazine January 1975 Cover Photo - Italy, FamousFix.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810541465105606  BnF: cb160849859 (data)  GND: 10276965-5  ISNI: 0000 0001 2348 3920  LCCN: n95103992  MusicBrainz: 8b9213c7-81cd-4801-a32d-d6415dc29c4d  VIAF: 303196470   WorldCat (עם VIAF): 303196470
ויאצ'סלב מורוגוב

| --- | --- |

 לידה:  26 בינואר 1969 (בן 55) נובוסיבירסק, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות, בלארוס, רוסיה 
 מקום לימודים:  Tver Military College 
 פרסים והוקרה:  פרס TEFI  Google Trends  פרס הקרנף המוזהב  פרסי הקולנוע הלאומי הרוסי  פרס התאחדות מפיקי הקולנוע והטלוויזיה  פרסי MTV לסרטים רוסיים 
 פרופיל ב-IMDb
 
ויאצ'סלב אלכסנדרוביץ' מורוגוב (ברוסית: Вячесла́в Алекса́ндрович Муру́гов; יליד 26 בינואר 1960, נובוסיבירבסק) הוא איש תקשורת רוסי, מפיק, תסריטאי, שחקן ועיתונאי. נשיא NMG Studio (מאז 2019), סגן מנכ"ל NMG (מאז 2019), מנכ"ל אחזקות המדיה CTC Media וערוץ הטלוויזיה CTC (מאז 2016). חבר במועצת המנהלים של קרן הקולנוע הרוסי, חבר במועצת המנהלים של Emmy International, חבר האקדמיה לטלוויזיה הרוסית וחבר איגוד העיתונאים של רוסיה. הוא זכה במדליית Medaille d'Honneur MIPTV 2017 על תרומתו לפיתוח עסקי הטלוויזיה.