stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פארק לכיש

ערך זה עוסק בפארק המשתרע לאורך נחל לכיש. אם התכוונתם לרובע המגורים הנמצא מדרומו (הנקרא על שמו), ראו .
| --- | --- |

דישונים מקראיים בגן החיות של הפארק
 מידע כללי
 סוג:  פארק
 על שם:  נחל לכיש
 תאריך הקמה:  1996
 גוף מנהל:  עיריית אשדוד
 נתונים ומידות
 שטח:  650 דונם
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  צפון  אשדוד
 קואורדינטות:  31°49′01″N 34°38′59″E﻿ / ﻿31.81694444°N 34.64972222°E﻿ / 31.81694444; 34.64972222
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אשדוד מוגדלת) פארק לכיש(למפת אשדוד רגילה) פארק לכיש(למפת השפלה רגילה) פארק לכיש(למפת השפלה מוגדלת) פארק לכיש  he פארק לכישhe פארק לכישמפת  __ אשדוד (in English: Ashdod)  __ גן יבנה (in English: Gan Yavne) [‌השפלה וסביבותיה‌]מצפון וממזרח: __ מועצה אזורית חבל יבנה (in English: Hevel Yavne Regional Council) ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית באר טוביה (in English: Be'er Tuvia Regional Council) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מדשאות ופרגולה בחלקו המערבי של הפארק
נחל לכיש
פארק לכיש (ראשי תיבות "פל"א – פארק לכיש אשדוד") הוא פארק בשטח של כ-650 דונם המשתרע לאורך הגדה הדרומית של נחל לכיש, בתחומי העיר אשדוד ולפני שפך הנחל אל הים, דרומית לנמל אשדוד. אורכו של הפארק כשלושה קילומטרים ורוחבו אינו עולה על 200 מטר. הפארק כולל פינת חי גדולה.
היסטוריה

עד הקמת הפארק באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 היה יובלו של נחל לכיש בתחום העיר אשדוד מזוהם כתוצאה מהזרמת שפכים מאזורי התעשייה של העיר השוכנים מדרום ומצפון לו. בשנת 1992 עלה נחל לכיש על גדותיו והציף שכונות בצפונה של העיר אשדוד. בעקבות כך החליטה הקרן הקיימת לישראל להסדיר את אפיק הזרימה של הנחל ולשקמו. הנחל הועמק ונוקה, הביוב שזרם אליו הוסט למערכות ניקוז, נבנו במקום שתי מעגנות וגדות הנחל יוצבו על ידי צמחייה. הפארק נחנך בשנת 1996 בשיתוף פעולה של הקרן הקיימת לישראל, חברת החשמל, החברה הממשלתית לתיירות, המשרד להגנת הסביבה, בית זיקוק אשדוד ומכתשים אגן תעשיות.
לפארק שני אזורים: חלקו המזרחי נותר במצבו המקורי, השבילים אינם סלולים ובמקום עצים וצמחיית נחלים ענפה טבעית הכוללת שיטה מלבינה, אקליפטוס, קנה, סוף, פטל, רותם המדבר, לענה, אטד, תאנה וקיקיון. החלק המערבי של הפארק – למעט 500 המטרים שלפני השפך, שנותרו גם הם במצבם הטבעי – כולל מדשאות מטופחות, פינות ישיבה, גן חיות קטן שבו מספר פינות בעלי חיים (בעיקר מכפילי פרסה), פינת ליטוף, ופסלים וספסלים מעוצבים. במקום נבנה פארק אתגרי בשטח של 30 דונם המציע פעילות מגוונת בתשלום לילדים עד גיל 14. במהלך שנת 2008 נפתח במקום מרכז צפרות.
ב-3 בפברואר 2013 דווח כי חלקו הדרומי של הנחל הזדהם עד לשפכו כתוצאה מפיצוץ צינור ביוב שמשותף לחמישה יישובים בקרבת הנחל. ביוני 2014, משרד הבריאות אישר שיט בנחל לאחר שעמד בתקני הזיהום.
ב-17 ביוני 2019 פרצה שריפה בפארק לכיש בשל התלקחות קוצים וחורש. אחרי שעות הושגה שליטה על האש במקום ונמנעה פגיעה בבעלי החיים במקום.
ב-9 בינואר 2020 חווה האזור הצפות בשל גשמים עזים ו-8 כבשי בר הועברו ממקומן המקורי לאחר שנחל לכיש עלה על גדותיו והציף את חצר המחייה שלהם.
ב-2 באפריל 2021 חיבלו אלמונים בגדר של פארק החי בפארק לכיש, וגרמו להימלטות שלוש אנטילופות. שתיים מהן נלכדו מידית והשלישית נתגלתה בתעלת מים ליד יבנה.
ב-8 בפברואר 2023 הלכה לעולמה הזברה תמי שחיה בפארק מאז 1999, בגיל 26.
ב-2021 החל פיתוח רובע פארק לכיש, שייבנה סמוך לפארק מדרום.
החיות בפארק

אייל נקוד
יעל נובי
ראם סהרה
דישון מקראי
אילנד מצוי
יחמור אירופאי
זברה מצויה
יען מצוי
ארנבון מצוי
החיות בפארק > בנחל לכיש

סיקסק
אגמייה מצויה
סופית מצויה
שלדג לבן-החזה
שלדג גמדי
פרפור עקוד
קורמורן גדול
מגלן חום
לבנית קטנה
לבנית גדולה
אנפת לילה מצויה
אנפה אפורה
בז מצוי
צב ביצה מצוי
צבגון אדום-אוזן
נמייה מצויה
תן זהוב
אנפית בקר
אנפת מנגרובים
אנפה מסורטטת
אנפית סוף
דאה שחורת-כתף
יאורית מצרית
טבלן גמדי
צפרדע נחלים
דוחל שחור-גרון
דרור ספרדי
בולבול ממושקף
ברכייה
עקב חורף
נחש מים
קנית קטנה
סבכי טוחנים
דוכיפת מצויה
זעמן שחור
נץ מצוי
זרון סוף
סנונית רפתות
פשוש
עלווית חורף
זרון תכול
תור צווארון
חנקן נובי
רלית מים
דררה מצויה
שחף אגמים
סלעית אירופית
כחול-החזה
ביצנית לבנת-בטן
ירגזי מצוי
צופית בוהקת
שחף כוזרי
נוטרייה
עורב אפור
עלווית חורף
סבכי טוחנים
זרזיר מצוי
ברווז חד-זנב
זיקית ים-תיכונית
חרדון מצוי
שחף צר-מקור
שחף גמדי
שחף צהוב-רגל
שחף ארמני
שחפית שחורת-מקור
תמירון מצוי
גלריה

רציף עץ בנחל (הרציף נהרס בסערה בחורף 2015/2014)
יענים, דישונים וזברה
סקייטפארק
לבנית קטנה
ברווז
מבט מערבה לעבר שפך הנחל אל הים
איילים בפארק
מבט מן הגשר
הגשר
פינת הנצחה לרב-סרן חן בוכריס, בן העיר שנפל בהגנה על קיבוץ נחל עוז ב-7 באוקטובר 2023
ראו גם

תל מור
פארק אקולוגי מצודת-ים אשדוד
שמורת מבוא אשדוד
הערות שוליים

↑  ביוב מחמישה ישובים בסביבה זרם לנחל לכיש וזיהם אותו – חשש לזיהום בחופים, ‏3 בפברואר 2013, אשדוד נט
↑  עופר אשטוקר, היסטוריה: משרד הבריאות אישר את השייט בנחל לכיש!, באתר אשדוד נט, 11 ביוני 2014
↑  דוד לוי, שריפה גדולה ליד פארק לכיש; כרגע אין סכנה לפינת החי, באתר כאן דרום - אשדוד, ‏2019-06-17
↑  שריפת חורש גדולה איימה על פארק לכיש, באתר ashdodnet.com
↑  דוד לוי, הסערה נמשכת: כמויות משקעים נדירות - 140 מ"מ במושב גבעתי ו-120 בעד הלום, באתר כאן דרום - אשדוד, ‏2020-01-09
↑  אילנה קוריאל, צפו: אנטילופה רצה בכביש באשדוד, באתר ynet, 4 באפריל 2021
↑  נפרדים מהזברה האהובה תמי בפינת החי בנחל לכיש, באתר ashdodnet.com
↑  בית בפארק לכיש, באתר הסכם הגג אשדוד, ‏10 באוגוסט 2020
| אשדוד  |
| --- | --- | --- |
| ערכים ראשיים | אשדוד • רובעי העיר • תכנון העיר • אדריכלות • כיכרות |  |
| גנים ופארקים | פארק אשדוד-ים • פארק בן-גוריון • פארק אקולוגי מצודת-ים אשדוד • גן אלישבע • פארק לכיש • גבעת יונה • עד הלום |  |
| רחובות | רחוב רוגוזין • רחוב שבי ציון • מדרחוב הנביאים • שדרות בני ברית • שדרות הרצל • שדרות מנחם בגין • שדרות משה דיין |  |
| תחבורה | תחבורה ציבורית • מסוף ריביירה • מסוף בני ברית • מסוף ביג |  |
| מוסדות | מרכז כיוונים • המשכן לאמנויות הבמה • הארכיון לתולדות אשדוד • אוניברסיטת אשדוד (עתידי) • בית אריה קלנג • מוזיאון אשדוד לאמנות • אצטדיון אשדוד (עתידי) |  |
| תעשייה | נמל אשדוד • תחנת הכוח אשכול • נמל הדרום • אלתא מערכות |  |
| היסטוריה | אשדוד ים (העיר העתיקה) • תל אשדוד • תל מור • רצועת החוף |  |
| נושאים מרכזיים נוספים | העירייה ומועצת העירייה • סמל העיר • יקיר העיר אשדוד • חברת אשדוד • החברה לפיתוח אשדוד |  |
| קטגוריה ראשית | כל הערכים על העיר |  |
| גני חיות ואתרים זואולוגיים בישראל  |
| --- | --- | --- |
| ארגון גני החיות הישראלי | הספארי ברמת גן • גן החיות התנ"כי • חי פארק • חי-כיף • גן החיות הלימודי חיפה • גן גורו |   |
| גני חיות נוספים | הגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב • גן החי בפתח תקווה • פארק החי • פארק ארץ הצבי |   |
| גנים קטנים | ג'ונגל כיף • הגן הבוטני-זואולוגי בנהריה • יער הקופים • מקלט הקופים הישראלי • פארק לכיש •  מרכז הזוחלים בקצרין • מרכז הזוחלים המדברי • פארק אוטופיה |   |
| חוות זואולוגיות | חוות התנינים בחמת גדר • חוות אל היען • חוות האלפקות • חוות האנטילופות בערבה • חוות קרוקולוקו • חוות בולוטין • חוות החרקים והפרפרים הישראלית |   |
| מרכזי צפרות | פארק הצפרות אילת • התחנה לחקר ציפורי ירושלים • המרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון • פארק ראש ציפור • מרכז צפרות רמת הנגב • מרכז צפרות החולה • מקור החסידה • מרכז הצפרות וחקר הזנבנים בחצבה |   |
| אקווריומים בישראל | פארק המצפה התת-ימי באילת • אקווריום ישראל • ריף הדולפינים |   |
| החי-בר | חי-בר יטבתה • חי-בר כרמל |   |
| מקומות שנסגרו | גן החיות של תל אביב  • גני הטבע  • הדולפינריום בתל אביב • צפארי • קטיפארי • נגב Zoo • חי רמון • חוות פצאל |   |
| גני חיות חדשים | צפארי • מדבריום • גן החיות העירוני אשקלון |   |
ספסל מעוצב
פיסול בפארק
החלק המזרחי של השביל
פוניקולר

פוניקולר מעוף המלאכים בלוס אנג'לס שבקליפורניה.
פוניקולר (בצרפתית: Funiculaire) הוא כלי תחבורה הנמשך על ידי כבל במעלה מתלול. שיווי המשקל בין שני הקרונות מאפשר נסיעה תוך שימוש במנוע בעל הספק נמוך יחסית, שכן משקל הקרון היורד מושך כלפי מעלה את הקרון העולה. הקרונות עצמם אינם ממונעים, והמנועים המניעים את הכבל נמצאים בתחנות הקצה, בדומה לרכבל.
מקור השם

מקור המילה במילה הלטינית funiculus שמשמעה "חבל דק".
אופן הפעולה

במרבית סוגי הפוניקולרים שני קרונות רכבת מחוברים לכבל אחד ונעים לחלופין מעלה ומטה לרוב על מסילה אחת (המסילה מתפצלת במרכזה ומאפשרת מעבר הקרונות זה לצד זה), ולעיתים נדירות יותר - על שתי מסילות מקבילות זו לזו.
שימושים

פוניקולרים משמשים בעיקר במקומות בהם מדובר במדרונות תלולים בהם אחוז השיפוע של המתלול אינו משתנה (אחוז השיפוע קבוע), אחרת לא ניתן להפעיל את הפוניקולר, ויש להשתמש ברכבל.
קרונותיו של הפוניקולר מתוכננים לשיפוע המתלול בהיותם מדורגים. על ידי שימוש בקרונות הנמשכים זה אחר זה כמדרגות, כיסאות הנוסעים בתוך הקרונות נותרים אופקיים ביחס לקרקע.
פוניקולרים משמשים לתחבורה ציבורית כגון הפוניקולר של מונמארטר בפריז, הפוניקולר של מונז'ואיק בברצלונה, הכרמלית בחיפה, הטונל ופוניקולר קבאטש-טקסים באיסטנבול ו-15 הפוניקולרים הפועלים בוולפראיסו שבצ'ילה.
פוניקולרים אחרים משמשים להעלאת נוסעים במעלה הרים - כגון הפוניקולר של מונטסראט בספרד וכן הפוניקולר בסקרבורו שבאנגליה.
היסטוריה

הפוניקולרים הראשונים הונעו באמצעות לחץ מים ואפשרו העלאת והורדת אסדות נושאות סחורה במעלה ובמורד גבעות בהן נחצבו תעלות. פוניקולרים אלה נבנו במהלך המאה ה-19, בעיקר בשנות ה-30 של המאה בארצות הברית.
דוגמאות לתעלה בה עשו שימוש במנגנון זה היה רכבת אלייני פורטאג' במדינת פנסילבניה בשנת 1834 וכן בתעלת מוריס שחיברה את נהר דלאוור ונהר פאסאיק בניו ג'רזי.
מאוחר יותר נעשה שימוש בפוניקולרים על מנת להסיע נוסעים. אחת הדוגמאות הראשונות היה הפוניקולר בהר לווה שבקליפורניה שהחל לפעול ב-4 ביולי 1893.
פוניקולר ידוע נוסף הוא הפוניקולר על הר וזוב, עליו נכתב בשנת 1880 השיר פוניקולי פוניקולה. פוניקולר זה ניזוק בהתפרצות ההר בשנת 1944 ואינו בשימוש כיום.
פוניקולרים ברחבי העולם

הפוניקולר התלול בעולם הוא רכבת קאטומבה שבניו סאות' ויילס באוסטרליה, שזוויתו 52° מעלות (תלילותו 122%)
פוניקולרים בישראל

הכרמלית בחיפה נחנכה בשנת 1959. אורך מסלול הכרמלית 2000 מטר, והיא מקשרת את העיר התחתית עם שכונת הדר ומרכז הכרמל.
במתחם המגורים 'חוות הברון' שבזכרון יעקב, אשר נחנך בשנת 1991, פעלו 2 פוניקולרים לשימוש באי המתחם. בשנת 2013 ניזוק הפוניקולר הדרומי וחדל לפעול.
גלריה

פוניקולר בליסבון
פוניקולר בצ'ונגצ'ינג
פוניקולר בבודפשט שבהונגריה
הכרמלית בחיפה
פוניקולר בהר איקומה שביפן
פוניקולר בברן
פוניקולר סטארי סמוקובץ–הרבינוק בסלובקיה
פוניקולר לפטז'ין (Petřín funicular) בפראג
פוניקולר לטירת ליובליאנה (Ljubljana Castle funicular) בסלובניה
פוניקולר לטירת זלצבורג (Festungsbahn) באוסטריה
קיקינדה

| --- | --- |
סמל קיקינדהסמל קיקינדה
בניין עיריית קיקינדה
בניין עיריית קיקינדה
 מדינה:  סרביה סרביה
 פרובינציה:   וויבודינה
 מחוז:  באנאט הצפוני
 ראש העיר:  ניקולה לוקץ'
 שטח:  780 קמ"ר
 גובה:  73 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  38,065 (2011)
  ‑ במטרופולין:  59,453 (2011)
 קואורדינטות:  45°50′N 20°27′E﻿ / ﻿45.833°N 20.450°E﻿ / 45.833; 20.450
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.kikinda.org.rs
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סרביה מוגדלת) בלגרד נובי סאד  ניש קראגויבאץ סובוטיצה זרניאנין פנצ'בו צ'אצ'אק נובי פאזאר  קראלייבו קוסובו רומניה בולגריה מקדוניה הצפונית  אלבניה מונטנגרו בוסניה והרצג.  קרואט. הונגריה הים האדריאטי קִיקִינְדָה(למפת סרביה רגילה) בלגרד נובי סאד  ניש קראגויבאץ סובוטיצה זרניאנין פנצ'בו צ'אצ'אק נובי פאזאר  קראלייבו קוסובו רומניה בולגריה מקדוניה הצפונית  אלבניה מונטנגרו בוסניה והרצג.  קרואט. הונגריה הים האדריאטי קִיקִינְדָה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מבנה בית הכנסת שהיה קיים בעיר מ-1880 ועד ראשית שנות ה-50
קִיקִינְדָה (בסרבית: Кикинда, בהונגרית: Nagykikinda) היא עיר ורשות מקומית השוכנת בפרובינציית וויבודינה אשר בסרביה, בירת מחוז באנאט הצפוני, בסמוך לגבול רומניה. יש לה אוכלוסייה של בערך 40,000 איש, רובם סרבים.
היסטוריה

בתקופת שלטונה של הקיסרית מריה תרזה ועד שנת 1774 הוקם מחוז קיקינדה. תושביה באותה תקופה נהנו מפריבילגיות כלכליות ופוליטיות בתוך האימפריה האוסטרית. בסוף המאה ה-18 הייתה קיקינדה אחת היישובים המאוכלסים ביותר במחוז טורונטאל, ובשנת 1857 נבנתה מסילת הרכבת בין סגד, קיקינדה וטימישוארה. העיר נוסדה באמצע המאה ה-18 עת נשלט האזור על ידי האימפריה האוסטרית ובהמשך עברה לחזקת האימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר מלחמת העולם הראשונה סופח האזור ובכלל זה העיר קיקינדה לממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלשה גרמניה הנאצית ליוגוסלביה והכניעה את הממלכה תוך ימים אחדים. אזור קיקינדה זכה למעמד מינהלי מיוחד ונוהל על ידי נציגי המיעוט הגרמני במקום. ב-1944 שוחררה העיר ונכללה בהמשך בשטחי יוגוסלביה. לאחר פירוק יוגוסלביה נותרה קיקינדה בחזקת סרביה.
הקהילה היהודית

הקהילה היהודית בעיר נוסדה בראשית המאה ה-19. ב-1824 נמנו בעיר 198 יהודים שהיוו 1.6 אחוזים מאוכלוסיית העיר. יהודי העיר עסקו במסחר ומקצתם היו רופאים ורוקחים. ב-1880 נמנו בקיקינדה 658 יהודים ובעיר הוקמו בית כנסת לקהילה ובית עלמין. ב-1921 מנתה הקהילה 551 נפשות וב-1940 התגוררו בקיקינדה 512 יהודים.
לקהילת קיקינדה השתייכו מספר משפחות מכפרי הסביבה. בכפר מוֹקְרִין(אנ') נוסדה קהילה יהודית באמצע המאה ה-19. הוקם בית עלמין יהודי וב-1876 הוקם בית כנסת. ב-1940 נמנו בכפר 38 יהודים. יהודי הכפר נרצחו כולם בשואה. ב-1948 נהרס מבנה בית הכנסת. עד 1935 קהילת נובי קנז'באץ נסמכה על קהילת קיקינדה. כמו כן יהודי טוֹרְדָה(אנ') ובָּאשֶייד(אנ'). בטורדה נמנו בפרוץ מלחמת העולם השנייה 10 יהודים ובבאשייד מספר דומה. בבָּאנָאטְסְקוֹ אָרָאנְגֶ'לוֹבוֹ(אנ'), נוסדה קהילה באמצע המאה ה-19. בית כנסת הוקם ב-1880. הקהילה חרבה בשואה. ב-1948 נהרס מבנה בית הכנסת. גם יהודי הכפר פָּאדֶיי(אנ') השתייכו לקהילת קיקינדה. קהילה שם נוסדה במאה ה-19. בית הכנסת הוקם ב-1880. בפרוץ מלחמת העולם השנייה, נמנו שם 28 יהודים. הקהילה חרבה בשואה. ב-1947 נהרס מבנה בית הכנסת. יהודי צ'וֹקָה(אנ') השתייכו לקהילת קיקינדה. בצ'וקה הוקם בית כנסת ב-1900. יהודי הכפר נרצחו בשואה. ב-1941 נהרס מבנה בית הכנסת.
ב-1941, לאחר כיבוש יוגוסלביה בידי גרמניה הנאצית, התגוררו בקיקינדה 299 יהודים. בהמשך, גורשו בני הקהילה, רובם למחנה הריכוז סיימישטה, ורק 16 מהם ניצלו. ב-1947 הוקם בעיר גלעד לזכר יהודי העיר שנרצחו בשואה. בראשית שנות ה-50 הרסו הרשויות את מבנה בית הכנסת. ב-2003 חודשה הפעילות הקהילתית, עת התגוררו בעיר כ-20 יהודים ונערכו פעילויות תרבותיות שחלקן עסקו בהנצחת הנספים בשואה.
ילידי המקום

אישטוואן זאדור, בשמו הקודם אישטוואן וייס (בהונגרית: Zádor István; קיקינדה, 15 בינואר 1882 – בודפשט, 24 במאי 1963) היה גרפיקאי, צייר, צייר דיוקנאות יהודי-הונגרי, ניצול שואה. זוכה פרס קושוט.
ערים תאומות

נורווגיה נרוויק, נורווגיה.
ישראל נוף הגליל, ישראל.
בוסניה והרצגובינה ביחאץ', בוסניה והרצגובינה.
בוסניה והרצגובינה פריידור, בוסניה והרצגובינה.
רומניה רשיצה, רומניה.
רומניה ז'ימבוליה, רומניה.
רומניה מדג'ידיה, רומניה.
הונגריה קישקונפלג'האזה, הונגריה.
הונגריה קונדורוש, הונגריה.
הונגריה נאג'דובוש, הונגריה.
הונגריה סולנוק, הונגריה.
סלובקיה ז'ילינה, סלובקיה.
בולגריה סיליסטרה, בולגריה.
הערות שוליים

↑  היסטוריה של קיקינדה, באתר tiszai.ertekek.hu (בהונגרית).
1 2 3  הקהילה היהודית בקיקינדה, באתר savezscg.org, אוחזר ב-27 באפריל 2014 (באנגלית).
↑  קהילת קיקינדה, באתר jewishgen.org, אוחזר ב-27 באפריל 2014 (באנגלית).
1 2  אתרי מורשת יהודית בסרביה, באתר jewish-heritage-europe.eu (באנגלית).
↑  Martin Gilbert, ‏The Routledge Atlas of the Holocaust, הוצאת Routledg, לונדון, 2002, עמוד 59.
↑  מצבת זיכרון ליהודי קיקינדה, יוגוסלביה, שנספו בשואה, בארכיון בית לוחמי הגטאות, אוחזר ב-27 באפריל 2014 (באנגלית).
↑  Days of Jewish culture in Kikinda, באתר joz.rs, אוחזר ב-27 באפריל 2014 (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537846505171  GND: 4475539-9  LCCN: n94043560  NKC: ge567039  SUDOC: 094470464  VIAF: 151425267   WorldCat (עם VIAF): 151425267
רחוב אלנבי

| --- | --- |

רחוב אלנבי בקטע משדרות רוטשילד ועד חוף הים, 2014
 מידע כללי
 על שם:  הגנרל הבריטי אדמונד אלנבי
 אורך:  2.8 ק"מ 
 מיקום
 עיר:  תל אביב-יפו
 רובע:  5
 שכונה:  מרכז העיר
 קואורדינטות:  32°04′02″N 34°46′17″E﻿ / ﻿32.06733889°N 34.77127778°E﻿ / 32.06733889; 34.77127778
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) רחוב אלנבי(למפת תל אביב רגילה) רחוב אלנבי(למפת גוש דן רגילה) רחוב אלנבי(למפת גוש דן מוגדלת) רחוב אלנבי  he רחוב אלנביhe רחוב אלנבימפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רחוב אלנבי הוא רחוב מרכזי בתל אביב הנקרא על שמו של אדמונד אלנבי. הרחוב משתרע מכיכר הכנסת בצפון-מערב, הצמודה לחוף הים, ועד לכיכר המושבות מרכז-מזרח, שמעבר לה רחוב העלייה. חלקו הדרומי של הרחוב מקביל לרחוב הרצל ובקרבת הים הרחוב ניצב אל קו החוף כשבכיכר מוגרבי קיימת "ברך" היורדת לים. הרחוב מהווה גבול בין רובע לב תל אביב ממזרח ובין שכונת כרם התימנים הנמצאת מערבית לו בחלקו הצפוני.
היסטוריה

עם סלילתו בשנת 1911 במסגרת ההתרחבות הראשונה של תל אביב נקרא הרחוב "דרך הים". בשנת 1918 שונה שם הרחוב ונקרא על שמו ולכבודו של הגנרל אדמונד אלנבי על ידי מאיר דיזנגוף.
בשנת 1922 הוקם קזינו גלי אביב על קו המים במפגש הרחוב עם רציף הרברט סמואל. הקזינו עמד בחלקו מעל הים. נטען שהיזמים התנו הקמתו בהסטת רחוב אלנבי[דרוש מקור], שעבר עד אז במקביל לים, אל הקזינו.
ב-10 ביוני 1923 בשעה 19:00 אירע "הנס הגדול" - הארת רחוב אלנבי בחשמל שסופק מתחנת הדיזל שהקים פנחס רוטנברג.
בעבר שימש רחוב אלנבי כמרכז המסחרי של העיר וכרחוב הראשי החדש של העיר, במקום רחוב הרצל, רחובה הראשון של העיר. בין השאר אירח את אירועי ה"עדלאידע" המפורסמים של תל אביב המנדטורית. כמו כן ב-20 שנותיה הראשונות של מדינת ישראל אירח הרחוב את מצעדי צה"ל, שהיו אירוע חשוב שנערך בכל יום עצמאות, ובו היו מתקהלים רבבות אזרחים ברחוב, כמו גם בהמשכו הצפוני ברחוב בן-יהודה. בסמוך לרחוב אלנבי (בפינת רוטשילד) הוכרזה מדינת ישראל, ובו ובסביבתו התרחשו החגיגות העיקריות סביב אירוע זה.
בקצהו הנושק לים כיום מלונות פשוטים, ולאורכו - פאבים, מועדונים, חנויות הלבשה והנעלה, ובתי קפה - כל אלה משרתים אוכלוסיות מגוונות של ישראלים, תיירים, עובדים זרים וגם צעירים רבים.
סמיכותו למרכזי תרבות תל אביביים וללב העיר מחד, ולשוק הכרמל ולתחנה המרכזית מאידך, הפכוהו לציר חשוב ומרכזי גם בתל אביב של ימינו. ברחוב נסלל נתיב תחבורה ציבורית בשני הכיוונים, דבר שהקל באופן משמעותי על עומסי התנועה[דרוש מקור].
כחלק מהעבודות להקמת הקו הסגול של הרכבת הקלה בתל אביב, רחוב אלנבי נחסם בהדרגה לתנועת כלי רכב: תחילה נחסם בין כיכר הכנסת לכיכר מוגרבי בדצמבר 2021, לאחר מכן בין כיכר מוגרבי לכיכר מגן דוד בפברואר 2023, שלב משמעותי היה מכיכר מגן דוד לרחוב מונטיפיורי באוגוסט 2023 ובמאי 2024 נחסם הקטע מרחוב מונטיפיורי לרחוב יהודה הלוי.
בתום העבודות, אמור הרחוב להפוך למדרחוב עם רכבת קלה בדומה לרחוב יפו בירושלים.
רחוב אלנבי בשנות העשרים בגלויה של האחים אליהו
בית הוועד הפועל של ההסתדרות. משכנה ההיסטורי של מפקדת "ההגנה" הארצית
שוטרי משטרת המנדט הבריטי חוסמים את רחוב אלנבי בעת הפגנה נגד גזירות הספר הלבן
קולנוע מוגרבי במפגש הרחובות אלנבי ובן יהודה
רחוב אלנבי בראשית ימיו מגלויה מתקופת המנדט
אתרים חשובים לאורך הרחוב

בפתחת רחוב אלנבי כיכר הכנסת, שצורתה חצי משושה והיא נפתחת אל הים. משני צדדיה תכנן האדריכל יוסף נויפלד שני מבנים בסגנון אדריכלי זהה, עם חזית של עמודים וגמלונים. קומת העמודים במגדל האופרה משחזרת את רכיב הגמלונים שאפיין את בניין קולנוע "קסם" שעמד במקום ואת גמלוני המבנה בגדה שממול. במהלך 1949 התנהלו במבנה הקולנוע ישיבות הכנסת הראשונה ובמלון "סן רמו" במגרש הצמוד לו התארחו לשכות חברי הכנסת והמזנון ששרת אותם. בניין הקולנוע שימש כמשכנה של האופרה הישראלית משנת 1958. קרוב אל הכיכר נמצא בית אוסישקין בפינת רחוב הירקון.
ברחוב אלנבי 13 (פינת הירקון) התגוררו בשנים 1923–1934 ברל כצנלסון ובת זוגו לאה מירון.
בבית מספר 30 שכנה הצלמנייה, חנות הצילום הראשונה של תל אביב, אשר הנציחה את מורשתו של הצלם רודי ויסנשטיין.
במפגש רחוב אלנבי עם רחוב בן-יהודה נמצאת כיכר ב' בנובמבר. בכיכר זו עמד קולנוע מוגרבי, שנהרס בשנות ה-80, אשר העניק לכיכר את השם הבלתי רשמי "כיכר מוגרבי". ממול עומד בניין גדול אשר אכלס את משרדי חברת "צים".
ברחוב אלנבי 54 הייתה מעבדת רדיו של "ההגנה", כפי שכתוב על שלט זיכרון מול הבית.
בבית מספר 58 היה קולנוע אלנבי. בהמשך פוגש רחוב אלנבי בכיכר מגן-דוד את שוק הכרמל ואת הרחובות: שינקין, המלך ג'ורג' ונחלת בנימין.
ברחוב אלנבי 72 שכנה במשך כשבעים שנה הוצאת הספרים סיני. בעשור הראשון של המאה ה-21 היא העתיקה את משכנה למדרחוב נחלת בנימין הסמוך.
באלנבי 105 עמד בזמנו בית משפחתו של יהושע חנקין.
במספר 110 שוכן בית הכנסת הגדול. אבן הפינה הונחה ביהודה הלוי ב-1913, אך לבסוף הוקם בית הכנסת ברחוב אלנבי ובנייתו נשלמה רק ב-1925, לאחר סיוע כלכלי של הברון רוטשילד. במקור תוכנן הבניין על ידי האדריכל יהודה מגידוביץ' שתכנן מבנים רבים לאורכו של הרחוב.
בהמשך חוצה הרחוב את שדרות רוטשילד. בפינה ניצב בית לדרברג, ובפינה אחרת הוקם מגדל מאייר ברוטשילד, שהוא הבניין השני הגבוה בישראל המשמש למגורים בלבד, בגובה של כ-158 מטרים. בקומת הקרקע של המגדל נפתח בינואר 2017 מתחם מסעדות גדול בשם "שוק רוטשילד אלנבי".
בהמשך חוצה הרחוב את רחוב לילינבלום ורחוב יהודה הלוי וממשיך עד לכיכר המושבות. במרתף הפסאז' שברחוב אלנבי 111, דרומית לשדרות רוטשילד, פעל קולנוע "תמר", שהיה הקולנוע הראשון שהקרין סרטים ברצף במשך כל שעות היום, החל מ-10 בבוקר. הקולנוע שנפתח בשנות החמישים של המאה ה-20, נחנך בסרט "האדם השלישי" ובהמשך הוקרנו שם סרטי איכות רבים. ברבות הימים הפך לקולנוע של סרטים פורנוגרפיים. בפסאז' שאחריו פעלה הבורסה לניירות ערך בתל אביב. באזור מפגש הרחובות אלנבי ויהודה הלוי מתוכננת אחת מתחנות הרכבת הקלה הגדולות ביותר שתשרת את באי המע"ר שבאזור.
באלנבי 115 עמד מלון הרצליה בשנים 1926–1929, בית הוועד הפועל של ההסתדרות (עד שעבר לרחוב ארלוזורוב) לצד מערכת העיתון דבר (עד שעברה לרחוב שינקין), והמרכז הארצי של מפקדת "ההגנה" וההעפלה. בשנת 1968 הוקם במקומו בית מנורה מבטחים ובכניסה לוחית זיכרון למבנה ההיסטורי.
לאורך הרחוב נפרשו דוכני כותבי בקשות.
מזרקת כיכר הכנסת, מגדל האופרה משמאל, מאחוריו בית אוסישקין, וברקע בית מגדלור
בית לדרברג נבנה בסגנון אקלקטי במרכז ההיסטורי של תל אביב, רחוב אלנבי פינת שדרות רוטשילד, 2022
הרחוב בתרבות

לרחוב אלנבי שמור מקום מיוחד בתרבות הישראלית. אופיו של הרחוב כרחוב ראשי בתל אביב הכולל מגוון של מוסדות תרבות, חנויות מסוגים שונים ומועדונים, ועצם מרכזיותו והיותו גם ציר תנועה חשוב, הביאו לאזכורים רבים בתחום התרבות.
קולנוע מוגרבי למשל הוזכר בשירים עבריים שונים כגון "הילד ניסים" של נתן אלתרמן ו"חמסינים במשלט" של נעמי שמר. רחוב אלנבי עצמו הוזכר בשירו של חיים חפר "חדווה הקטנה" בביצוע בצל ירוק.
רחוב אלנבי הוא זירת ההתרחשות המרכזית של הסרט הקומי הישראלי "תעלת בלאומילך", פרי יצירתו ובימויו של אפרים קישון אשר צולם בשנת 1969, בתקופה שבה נחשב אלנבי לרחובה הראשי של תל אביב ושימש גם עורק תחבורתי חשוב, לפני שהוגבלה בו תנועת רכב פרטי בשעות העסקים (הגבלה שהחלה בתחילת שנות ה-70). הסרט מתאר עבודת-חפירה שערורייתית המתבצעת ללא תכנון מוקדם בקטע הרחוב בואכה הים. החפירה מתפשטת, מתעצמת ומחבלת בשגרת חיי התושבים וגורמת למהומה רבה ולמחלוקות בין אגפים שונים של עיריית תל אביב והמשטרה. לקראת סוף הסרט פורצים מי הים לתעלה שנחפרה לאורך הרחוב ושמו מוסב בטקס חגיגי ל"תעלת אלנבי".
חלקים מרחוב אלנבי נראים גם במספר רב של סרטים ישראלים אחרים המתרחשים בתל אביב.
הרחוב מוזכר גם בשירים עבריים מודרניים למרות שאופיו השתנה במשך השנים מרחוב ממלכתי לרחוב של חנויות זולות ומועדוני לילה. שירים אלה כוללים לדוגמה את "מתחפר באלנבי" של מוניקה סקס, "אלנבי" של הכובעים, "מלכה" של טיפקס, "אלנבי 79" של הג'ינג'יות, "המאה העשרים" של מיקה קרני (המזכיר גם את מועדון "המנזר") ו"עריסת יהלום" של גבריאל בלחסן.
מועדוני החשפנות ומקומות הבילוי הזולים של הרחוב הם הרקע לרומן "אלנבי" מאת גדי טאוב, שיצא לאור ב-2008 ועובד בשנת 2012 לסדרת דרמת פשע רומנטית בימויו של אסף ברנשטיין תחת אותו שם "אלנבי".
בגרסה העברית הרשמית הראשונה של משחק המונופול, משנות ה-60, היה רחוב אלנבי הרחוב היקר ביותר על הלוח (השני היה רחוב דיזנגוף).
ראוי לאזכור גם הביטוי "מי פנוי באלנבי?" – ציטוט מתוך שיחות אופייניות בקשר בין נהגי מוניות בתל אביב. ביטוי זה הפך למעין מטבע לשון הומוריסטי בהקשרים שונים.
הבית באלנבי 52 מופיע במקום מרכזי בספרה של נאוה מקמל-עתיר, "הנערה במרפסת ממול".
"הבית ברחוב אלנבי" הוא ספר שירים מאת הסופר אבי לויתן.
ראו גם

רחובות תל אביב-יפו
הערות שוליים

↑  אילן שחורי, רחוב אלנבי בת"א חוגג 100 שנים, באתר "תל אביב שלי"
↑  עדי רובינשטיין, רגע לפני שהוא נסגר: מבט נוסטלגי על רחוב אלנבי, באתר ישראל היום, 10 באוגוסט 2023
↑  אלי שאלתיאל, פנחס רוטנברג, כרך א', עמ' 330, הערה 145
↑   יפעת ראובן, עד 2027, אולי: רחוב אלנבי בתל אביב ייחסם הערב לתנועה לחלוטין, באתר TheMarker‏, 2 במאי 2024
↑  גיא נרדי, ‏התחייה של אלנבי: כך ייראה המהפך של הרחוב העמוס בת"א, באתר גלובס, 25 בינואר 2022
↑  אניטה שפירא, ברל, חלק א', עמ' 297
↑  משכנה החדש של החנות ברחוב טשרניחובסקי 6
↑  חן בן יוסף, עכבר העיר אונליין, מצטרף לחגיגה: שוק רוטשילד אלנבי נפתח, באתר הארץ, 17 בינואר 2017
↑  אלן היימן, האתמול נפגש עם היום, מעריב, 28 בינואר 1949
כותב בקשות באתר נוסטלגיה ישראלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011213411305171 
כיכר הכנסת ומגדל האופרה בקצה רחוב אלנבי, יולי 2023
אנסו

ערך זה עוסק במעגל. אם התכוונתם לדינוזאור, ראו .
Ensō‏ (2000) מאת קאנג'ורו שיבאטה. חלק מהאמנים מציירים אנזו פתוח, אחרים מציירים אותו סגור בקצהו
בזן בודהיזם, אנסו (円相, "מעגל") הוא מעגל המצויר בכתב יד במשיחת מכחול 'חסרת עכבות'. "מעגל הזן", בשמו השני מבטא רגע בו הנפש חופשייה לתת לגוף ליצור.
סמל האנסו מסמל הארה טהורה, כוח, אלגנטיות, את היקום ו'מו' (ריקות). ציור אנזו הוא תרגול משמעתי של אמני טכניקת ציור הדיו "סומי-אי" (墨絵). הכלים והשיטה של ציור האנסו זהים לאלה המשמשים לקליגרפיה יפנית מסורתית - מכחול (筆) ונייר "וואשי" . סימן האנזו מצויר לרוב במשיחת מכחול יחידה, כשהציור נעשה לפי כללי הקליגרפיה היפנית (סושו 草書) משיחת המכחול נעשית באִבְחָה אחת. ברגע שהאנזו צויר, אין לשנות אותו. צורת משיחת האנסו מעידה על אופי היוצר שלו ועל ההֶקשר של היצירה בתקופה קצרה ורציפה של זמן. ציור אנסו היא מטלה רוחנית שניתן לבצע אפילו פעם ביום.