stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נווה דוד (אתר ארכאולוגי)

| --- | --- |

מראה כללי של החפירה, סתיו 2019. המפלס התחתון מראה את שרידי המחנה האפיפלאוליתי ומתקני האבנים מעליו שייכים לתקופה הנאוליתית הקראמית
 היסטוריה
 תקופות:  התקופה האפיפלאוליתית 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°48′07″N 34°58′01″E﻿ / ﻿32.802027777778°N 34.966944444444°E﻿ / 32.802027777778; 34.966944444444
  (למפת חיפה מוגדלת) נווה דוד(למפת חיפה רגילה) נווה דוד(למפת הגליל המערבי רגילה) נווה דוד(למפת הגליל המערבי מוגדלת) נווה דוד
 
נווה דוד הוא אתר ארכאולוגי-פרהיסטורי במערב הכרמל, בתוך העיר חיפה. האתר ידוע בשל הממצאים העשירים מהתרבות הכבארית הגאומטרית, שנוצרו כ-18,000 – 15,000 שנים לפני זמננו. ציידים-לקטים בני מיננו (האדם הנבון) ישבו במחנה בתקופה זו, שלהי עידן הקרח האחרון, והותירו אחריהם קבורות, כלי אבן ועצמות מאובנות של בעלי חיים. באתר השתמרו גם ממצאים בני כ-8,000 שנה מהתקופה הנאוליתית הקראמית.
חשיבותו של האתר כפולה: זהו אחד האתרים העשירים ביותר בישראל מהתרבות הכבארית הגאומטרית. בנוסף, חקירתו מתעדת את אחד המחנות הארעיים האחרונים לפני הופעת יישובי הקבע שחלה מיד לאחר מכן, בשלב התרבות הנאטופית באותו אזור.
האתר וסביבתו

האתר ממוקם מדרום לשכונת נווה דוד בחיפה, ומכאן כינויו. הוא שוכן בשיפולי המצוק המערבי של הר הכרמל, במקום שבו נחל שיח יוצא למישור החוף ובמרחק של כקילומטר אחד מזרחית לקו החוף הנוכחי של הים התיכון, בגובה של כ-60 מטרים מעל פני הים הנוכחיים. שני מעיינות קטנים נובעים היום בנחל שיח, במרחק של כמה מאות מטרים מזרחית לאתר. בתקופת היישוב באתר, מעט לאחר שיא עידן הקרח האחרון, פני הים היו נמוכים משמעותית מהיום ומישור החוף היה רחב הרבה יותר.
הממצאים הפרהיסטוריים התגלו תחת כיפת השמיים, אך ממזרח לאתר, במעלה המדרון, קיימות כמה מערות הרוסות עם שרידים פרהיסטוריים דלים.
תולדות המחקר

האתר התגלה בשנת 1983, בעקבות סלילת הכביש הקיים במקום (רחוב המלך שלמה). עבודות העפר חתכו את המדרון שבו נמצא האתר וחשפו אדמת חרסית חומה משלהי תקופת הפליסטוקן, עשירה בכלי צור מסותתים. הסטודנט אורי וינרב מאוניברסיטת חיפה, בהנחיית הגאולוג הצרפתי אנרי לאוויל, סקר את המקום באותה שנה וזיהה נכונה את כלי הצור כשייכים לתרבות פרהיסטורית. שטח האתר הוערך כעולה על 1000 מ"ר.
בשנים 1984 – 1990 נחפר האתר על ידי דניאל קאופמן, מטעם אוניברסיטת חיפה. קאופמן חפר שטח מלבני של כ-55 מ"ר וגילה במרביתו את שכבת החרסית החומה, מופרעת בכמה מקומות בידי בורות מאוחרים בהרבה, ככל הנראה מהתקופה הכלקוליתית או תקופת הברונזה הקדומה. השכבה עשירה מאוד בכלי צור מסותתים ועצמות בעלי חיים. לפי טיפוסי כלי הצור הנפוצים, כמיקרוליתים (להבונים משובררים) בצורת טרפז או מלבן, נקבע זמנה של השכבה לאמצע התקופה האפיפלאוליתית, לשלב התרבות הכבארית הגאומטרית. שתי עצמות תוארכו בעזרת תיארוך פחמן-14 מכויל לטווח גילים של כ-16,800 – 15,100 שנים לפני זמננו. הממצא הבולט ביותר היה שתי קבורות אדם, שבאחת מהן נמצאו שברי כלי אבן.
החל משנת 2014 חודשו החפירות באתר על ידי דני נדל וראובן ישורון, מטעם המכון לארכאולוגיה ע"ש זינמן באוניברסיטת חיפה. המשלחת הרחיבה את החפירה למזרח וגילתה את המשכה של השכבה האפיפלאוליתית למזרח ולצפון. מטרות המשלחת המחודשת הן לעמוד על אופי היישוב באתר והארגון המרחבי של המחנה, לתארך באופן מדויק יותר את תקופת היישוב באתר ולחקור את הטכנולוגיה, הכלכלה והסביבה בתקופה זו.
התרבות הכבארית הגאומטרית בנווה דוד > השתמרות האתר

האתר הארכאולוגי משקף סדרה של התיישבויות רבות באותו מקום בטווח זמן שאיננו ידוע לאשורו. מחקר גאוארכאולוגי מצא כי הממצאים באתרם וכי רמת ההשתמרות גבוהה למדי. לא נמצאו סימנים בולטים לערבוב שכבות האדמה בגלל פעילות של בעלי חיים או תהליכי סחיפה ובליה. מסקנה זו נתמכה על ידי חיבורים של עצמות בעלי חיים בהקשרן האנטומי (כלומר, עצמות שונות מאותו בעלי חיים לא התפזרו לאחר השלכתן) ועל ידי פיזור אקראי ברובו של הפריטים המאורכים. הנ"ל ברובם שוכבים אופקית ומצביעים לכל רוחות השמיים, כמצופה ממפלס חיים קדום שלא נוקה או התערבב לאחר מכן. שרידים מיקרוסקופיים של אפר ופיטוליתים, ככל הנראה מהדלקת מדורות במחנה, נמצאו במקומות מסוימים המעידים על מיקום חלק ממתקני הבעירה בעבר. למרות זאת, קשה לראות בשטח החפירה ארגון מובחן של פעילויות. החוקרים מקשרים זאת להתיישבות ארוכת טווח יחסית באתר (כמה שבועות עד חודשים); במחנות כאלה קיימים אזורי פעילות שונים אבל ההבחנה ביניהם מיטשטשת בגלל פעילות האדם.
התרבות הכבארית הגאומטרית בנווה דוד > הקבורות

שתי קבורות התגלו בחפירת קאופמן, כשמונה עד עשרה מטרים ממזרח לכביש הקיים היום. קבר 1 וקבר 2. קבר 1, השמור יותר, שייך לגבר בוגר שנטמן בבור שדופן חלקית באבנים גדולות וכוסה באבנים ובשברי כלי אבן. שני הנקברים שכבו על הצד.
התרבות הכבארית הגאומטרית בנווה דוד > טכנולוגיה וכלכלה

לפי המחקר הארכאוזואולוגי והטפונומי, תושבי האתר הסתמכו בעיקר על ציד צבי ארץ-ישראלי ויחמור פרסי. בנוסף נתפסו בעלי חיים קטנים כצב יבשה, ארנבת ושועל מצוי. עצמות סנאי זהוב שנמצאו בחפירות מצביעות על קיומו של מין זה בשלהי הפליסטוקן של הכרמל. מקצת מהמיקרוליתים באתר מפגינים סימני פגיעה שהם תוצאה של שימוש בהם לציד, כחלק מחצים או חניתות.
מחקר סימני השימוש המיקרוסקופיים ודגמי השבירה של כ-90 מיקרוליתים מהחפירה המחודשת, שנטמנו ביחד בבור קטן, אישר כי כמחציתם חוברו לקת ושימשו כחודים של כלי ציד, ככל הנראה חצים. רבים אחרים שימוש למגוון פעילויות שאינן קשורות לציד, כעיבוד עץ, קציר צמחים וחיתוך בשר. החוקרים מצביעים על הגמישות הטכנולוגית של תושבי האתר, אשר היו מסוגלים לייצר מיקרוליתים כאלה בכמויות גדולות ובממדים דומים ולשבץ אותם במגוון גדול של כלים.
על הכלכלה הצמחית והסובב הצמחי באתר לא ידוע כמעט דבר, אך שרידים מיקרוסקופיים של פיטוליתים ופחם-עץ שמתגלים בחפירה החדשה יאפשרו לחקור גם פן זה.
התרבות הכבארית הגאומטרית בנווה דוד > אמנות

חפצים סמליים נדירים למדי בשלב האמצעי של התקופה האפיפלאוליתית. שני פריטים כאלה נמצאו באתר: חלוק צור מאורך ומכוסה בקליפה גירנית, שעליה נחרטו קווים מקבילים, וחלוק נוסף עם חריטות לא מאורגנות.
התקופה הנאוליתית הקראמית בנווה דוד

ממצאים פזורים מהתקופה הנאוליתית הקראמית, בעיקר שברי חרסים וכלי צור מעטים האופייניים לתקופה (להבי מגל, ראשי חץ וגרזן), התגלו בבורות שנחפרו לתוך השכבה האפיפלאוליתית. סגנון הקרמיקה ועיטוריה מצביעים על כך שהאתר נושב ככל הנראה בזמנה של תרבות יריחו IX של ראשית התקופה הנאוליתית הקראמית, המתוארכת באתרים אחרים לכ-8400–7500 שנים לפני זמננו. מקצת הבורות רוצפו או דופנו באבנים ורובם מלאים באבני גיר. אחד מהבורות מלא באפר ובשרידים מיקרוסקופיים של צמחים (פיטוליתים) ששימשו לבעירה. השימוש המדויק באתר בתקופה זו איננו ידוע, וייתכן שמדובר באזור מלאכה שהיה סמוך ליישוב כלשהו.
ראו גם

נחל אורן (אתר ארכאולוגי)
מערת הנחל
סולומון ר. גוגנהיים

| --- | --- |

 לידה:  2 בפברואר 1861 פילדלפיה, ארצות הברית 
 פטירה:  3 בנובמבר 1949 (בגיל 88) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  איירין רוטשילד (1895–ערך בלתי־ידוע) 
 מספר צאצאים:  3 
 
סולומון רוברט גוגנהיים (בגרמנית: Solomon Robert Guggenheim;‏ 2 בפברואר 1861 – 3 בנובמבר 1949) היה איש עסקים ואספן אמנות יהודי אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות הקמת קרן סולומון ר. גוגנהיים (אנ') ומוזיאון סולומון ר. גוגנהיים בעיר ניו יורק.
גוגנהיים נולד למשפחה שהתעשרה מעסקי כרייה. במסגרת עסקי המשפחה, הקים את "חברת הזהב יוקון" (Yukon Gold Company) שפעלה ביוקון ובאלסקה. בשנות ה-90 של המאה ה-19 החל לאסוף אמנות. אחרי מלחמת העולם הראשונה פרש מעסקיו, והתמקד באיסוף אמנות מודרנית, בהדרכתה של האמנית הברונית הילה פון ריביי. הוא יצר אוסף חשוב, ופתח את המוזיאון הראשון שלו בשנת 1939.
קורות חיים > ראשית חייו

גוגנהיים נולד בפילדלפיה, בנם של מאיר וברברה גוגנהיים ואחיהם של סימון, בנימין, דניאל וחמישה אחים נוספים. מוצא המשפחה מיהדות שווייץ ואשכנז.
לאחר לימודים בשווייץ במכון קונקורדיה בציריך, הוא שב לארצות הברית כדי לעבוד בעסקי הכרייה של המשפחה. לימים הקים את חברת הזהב יוקון באלסקה. בשנת 1891 הוא ניהל את התפנית בחברת חברת היציקה הלאומית הגדולה של מקסיקו (Compañia de la Gran Fundición Nacional Mexicana). הוא התחתן עם אירן רוטשילד, בתו של ויקטור הנרי רוטשילד, בשנת 1895. ילדיו היו אלינור (1896–1992, לימים ליידי קאסל סטיוארט לאחר נישואיה לארתור סטיוארט, הרוזן השביעי קאסל סטיוארט), גרטרוד (1898–1966) וברברה גוגנהיים (1904–1985).
הוא החל לאסוף יצירות של הציירים הגדולים בשנות ה-90 של המאה ה-19. הוא פרש מעסקיו בשנת 1919 כדי להקדיש זמן רב יותר לאיסוף אמנות, ובשנת 1926 פגש את הברונית הילה פון ריביי. בשנת 1930 הם ביקרו בסטודיו של וסילי קנדינסקי בדסאו שבגרמניה, וגוגנהיים החל לרכוש את יצירותיו של קנדינסקי. באותה שנה החל גוגנהיים להציג את האוסף לקהל הרחב בדירתו במלון פלאזה בניו יורק. גוגנהיים המשיך ברכישת יצירות אמנות, שכללו את עבודותיהם של רודולף באואר, מארק שאגאל, פרננד לאגר ולסלו מוהולי-נג'י .
קורות חיים > הקרן והמוזיאון

בשנת 1937 הקים גוגנהיים את קרן סולומון ר. גוגנהיים במטרה לטפח את הערכתה של האמנות המודרנית, ובשנת 1939, הוא ויועצת האמנות שלו, הברונית ריביי, פתחו מקום לתצוגה של האוסף, מוזיאון הציור ללא אובייקטים, ברחוב 54 מזרח.  בהנחייתה של ריביי ביקש גוגנהיים לכלול באוסף את הדוגמאות החשובות ביותר לאמנות מופשטת שהיו קיימות באותה העת, כמו "קומפוזיציה 8" של קנדינסקי (1923), "ניגודיות הצורות" של ליגר (1913) ו"חלונות סימולטניים" של רובר דלונה (המוטיב השני, חלק ראשון) (1912).
בראשית שנות הארבעים צבר המוזיאון אוסף כה גדול של ציורי אוונגרד, עד שהתברר הצורך בבניין קבוע שיכלול את אוסף האמנות. ב-1943 שכרו גוגנהיים ורביי את שירותיו של האדריכל פרנק לויד רייט לתכנן בניין מוזיאון חדש. בשנת 1948 הורחב האוסף בכ-730 יצירות שנרכשו מעזבונו של סוחר האמנות קארל נירנדורף, בדגש על ציורים אקספרסיוניסטים גרמנים. באותה תקופה כלל אוסף המוזיאון קשת רחבה של יצירות אקספרסיוניסטיות וסוריאליסטיות, ביניהן ציורים של פאול קלה, אוסקר קוקושקה וז'ואן מירו.
גוגנהיים נפטר בשנת 1949 בלונג איילנד, ניו יורק. שם המוזיאון הוחלף בשנת 1952 למוזיאון סולומון ר. גוגנהיים. המוזיאון נפתח בעיר ניו יורק ב־21 באוקטובר 1959.
מורשת

בנוסף למוזיאון בניו יורק מפעילה קרן גוגנהיים, בין היתר, את מוזיאון גוגנהיים בילבאו בספרד ואת אוסף פגי גוגנהיים בוונציה, שהוקם על ידי אחייניתו של גוגנהיים, פגי גוגנהיים.
לקריאה נוספת

Davis, John H. (1994) [1989]. The Guggenheims: An American Epic. SP Books. ISBN 1561713511.
הערות שוליים

1 2 3 4  Michael Boyan (2006). "Solomon R. Guggenheim". Penn State University Libraries. אורכב מ-המקור ב-2011-11-15. נבדק ב-2011-10-21.
↑  "Irene Rothschild Guggenheim", Jewish Women's Archive, accessed May 28, 2013.
אירן רוטשילד לא הייתה קשורה למשפחת רוטשילד הבנקאים.
1 2  "Biography: Solomon R. Guggenheim". Guggenheim Foundation. נבדק ב-2011-10-21.
↑  Vail, pp. 25 and 36
1 2  Calnek, Anthony, et al. The Guggenheim Collection, pp. 39–40, New York: The Solomon R. Guggenheim Foundation, 2006
↑  Winter, Damon. "Solomon R. Guggenheim Museum", The New York Times, October 21, 2009, accessed March 7, 2012
↑  Vail, p. 333
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007446312405171  PLWABN: 9810573726305606  BnF: cb150457553 (data)  GND: 119233401  ISNI: 0000 0000 6663 2175  LCCN: n94088566  NKC: jo2016902062  NTA: 31073178X  RKD: 469163  SNAC: w69c84fx  SUDOC: 194871134  ULAN: 500117878  VIAF: 86147266865335482305   WorldCat (עם VIAF): 86147266865335482305
סאנדר ואן דורן

| --- | --- |

 לידה:  28 בפברואר 1979 (בן 45) איינדהובן, צפון בראבנט, הולנד
 שם לידה:  סאנדר קטלארס
 מוקד פעילות:  ממלכת ארצות השפלה 
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 עיסוק:  תקליטן, מפיק מוזיקלי, רמיקסר
 סוגה:  פרוגרסיב האוס, אלקטרו-האוס
 חברת תקליטים:  Doorn Records, Spinnin' Records
 שיתופי פעולה בולטים:  דימיטרי וגאס & לייק מייק, ליידבאק לוק, Swedish House Mafia, רובי ויליאמס, Yves V, Firebeatz, מרטין גריקס, DVBBS
 פרסים והוקרה:  נבל הכסף 
 sandervandoorn.com
 
סאנדר קייטלארס (בהולנדית: Sander Ketelaars; נולד ב-28 בפברואר 1979), מוכר בשם הבמה "סאנדר ואן דורן" (Sander van Doorn), הוא DJ הולנדי ומפיק אלקטרו-האוס ופרוגרסיב האוס ולשעבר יוצר טק-טראנס.
קריירה מוזיקלית

ב-8 במרץ 2008, הוציא סאנדר ואן דורן לאור את האלבום הראשון שלו, "Supernaturalistic", תחת חברת ההקלטות Spinnin' Records. האלבום כלל 13 סינגלים בסגנון הטק-טראנס.
דורן זכה בפרס "תקליטן פורץ הדרך" של שנת 2008 בפרסי מוזיקת הדאנס הבינלאומי (IDMA) לאחר שהביס תקליטנים כגון קלווין האריס, Deadmau5 ואקסוול. בנוסף לכך, הסינגל שלו, "Riff", התמודד על פרס "טראק הדאנס הטוב ביותר" אך לא זכה.
בקיץ 2010, החל דורן את התמחותו במועדון הלילה המפורסם אמנסיה, אשר נמצא באי איביזה.
במרץ 2012, הופיע דורן בפסטיבל המוזיקה "אולטרה" במיאמי ובמהלך ההופעה הציג את הסינגל החדש שלו, "Nothing Inside", בשיתוף עם הזמרת Mayaeni. השיר זכה להצלחה רבה במצעדי סינגלים במספר מדינות וגם דורג במקום הראשון באתר beatport.
קריירה מוזיקלית > דירוג ב-DJ Mag במשך השנים

2006 - מקום 32 (בכורה)
2007 - מקום 15
2008 - מקום 13
2009 - מקום עשירי
2010 - מקום 12
2011 - מקום 16
2012 - מקום 18
2013 - מקום 39
2014 - מקום 70
2015 - מקום 90
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Supernaturalistic - מרץ 2008
Eleve11 - ספטמבר 2011
דיסקוגרפיה > אלבומי מיקס

2006 - Dance Valley Festival 2006
2006 - I-D Digital Mix
2007 - Fast And Furious
2010 - From Dusk Till Doorn
2011 - Dusk Till Doorn
דיסקוגרפיה > סינגלים

Twister (תחת השם Sam Sharp)
Loaded
Punk'd
Dark Roast
Deep / In-Deep (תחת השם Sam Sharp)
Theme Song (תחת השם Sandler)
Chemistry EP (תחת השם Sandler)
Bling Bling
ERROR (תחת השם Sam Sharp)
Adrenaline / Push Off Me (תחת השם Purple Haze)
A.K.A
(S.O.S. (Message In A Bottle (תחת השם Filterfunk)
Hoover:Craft (תחת השם Sam Sharp)
Eden / Rush (תחת השם Purple Haze)
Pumpkin
Grasshopper / Grass-Hopper
By Any Demand (בשיתוף עם MC Pryme)
Riff
The Bass
Apple
Sushi
Organic (עם Marco V)
Close My Eyes (עם רובי ויליאמס ו-Pet Shop Boys)
Roundabout (תחת השם Sam Sharp)
What Say (עם Marco V)
Bastillion
Bliksem (תחת השם Purple Haze)
Ninety
Renegade
Daisy
Reach Out
Hymn 2.0 (תחת השם Purple Haze)
Daddyrock
Season (תחת השם Sandler)
(Intro (XX Booty Mix
Love Is Darkness (עם קרול לי)
Koko
Timezone (תחת השם Frederick, עם Purple Haze)
Drink To Get Drunk
Who's Wearing The Cap (עם ליידבאק לוק)
What Did I Do (בשיתוף עם קלה ולוסי טיילור)
'Chasin
Nothing Inside (בשיתוף עם Mayaeni)
Kangaroo (עם ג'וליאן ג'ורדן)
Joyenergizer
Ten (בשיתוף עם מארק נייט ולהקת Underworld)
Into The Light (עם DubVision ,Mako ומריאנה בל)
Neon
Project T (עם דימיטרי וגאס & לייק מייק)
Direct Dizko (עם Yves V)
(Right Here, Right Now (Neon
Guitar Track (עם Firebeatz)
Gold Skies (עם מרטין גאריקס ו-DVBBS)
Get Enough
THIS (עם אוליבר הלדנס)
"Rage" (עם Firebeatz וג'וליאן ג'ורדן)
"Pheonix" (עם R3hab)
"Ori Tali Ma"
"Oh Amazing Bass"
"ABC" (עם Sunnery James & Ryan Marciano)
"Lost" (עם MOTi)
"White Rabbit" (עם Pep & Rash)
"Cuba Libre"
"Tribal" (עם גרגור סלטו)
"Not Alone"
"Raise Your Hands Up" (עם Chocolate Puma)
"The Snake 2016" (עם פרד פליצ'רו)
"WTF" (עם אוליבר הלדנס)
דיסקוגרפיה > רמיקסים

Code 1 - House Music
Sander van Doorn - Dark Roast
Manny Romero - Compadre
TDR - Squelch
(FilterFunk - S.O.S. (Message In A Bottle
Armin van Buuren - Control Freak
Mohamed Sehly - Amazing Beat
Tiësto - Dance4Life
Club Scene Investigators - Direct Dizko
Technotronic - Pump Up The Jam
Sander van Doorn - Pumpkin
Mode Hookers - Breathe
Yello - Oh Yeah
Wamdue Project - King Of My Castle (מיקס קולי של סאנדר ואן דורן)
Gleave - Come With Me (עריכה של סאנדר ואן דורן)
Arctic Monkeys - When The Sun Goes Down
Sia - The Girl You Lost To Cocaine
OneRepublic - Apologize (בוטלג של סאנדר ואן דורן)
Sam Sharp - Roundabout
The Killers - Spaceman Part 1
The Killers - Spaceman Part 2
Depeche Mode - Peace
Swedish House Mafia - Miami 2 Ibiza
Lady Gaga - Marry the Night
Cybersonik - Technary
Neil Davidge - To Galaxy (סאנדר ואן דורן & ג'וליאן ג'ורדן)
The Alexsander - Output (עריכה של סאנדר ואן דורן)
הערות שוליים

↑  "23rd Annual International Dance Music Awards"
↑  "Sander van Doorn Announced as Amnesia Ibiza Resident"
↑  "2007 - Sander van Doorn - 15#"
↑  "2008 - Sander van Doorn - 13#"
↑  "2009 - Sander van Doorn - 10#"
↑  "2010 - Sander van Doorn - 12#"
↑  "2011 - Sander van Doorn - 16#"
↑  "2012 - Sander van Doorn - 18#"
↑  "2013 - Sander van Doorn - 39#"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4726895  GND: 137717903  ISNI: 0000 0000 5876 0628  LCCN: no2009039099  MusicBrainz: 733a2394-e003-43cb-88a6-02f3b57e345b  VIAF: 81865896   WorldCat (עם VIAF): 81865896
סיידו קייטה

סיידו קייטה (Seydou Keita; נולד ב-16 בינואר 1980 בבמקו שבמאלי) הוא כדורגלן עבר ממאלי ששיחק בעמדת הקשר.
סיידו הוא אחיינו של כדורגלן העבר סאליף קייטה, ובן דודו של הכדורגלן מוחמד סיסוקו.
קריירת מועדונים

קייטה גדל במחלקת הנוער של סנטר סליף קייטה. ב-1997 עבר לשחק בקבוצת הנוער של אולימפיק מרסיי במדיה גם ערך את הופעת הבכורה המקצוענית בשנת 1999. לאחר עונה אחת בקבוצה הבוגרת של מרסיי, הושאל קייטה ללוריאן, ועזר לה לעלות מהליגה השנייה לליגה הראשונה בצרפת. בעונה הבאה הפך לשחקן קבע אצלה, וזכה עמה בגביע הצרפתי. בתום העונה עבר לשחק בלאנס. קייטה שיחק בקבוצה במשך 4 עונות. הוא מונה לקפטן הקבוצה לאחר עזיבתם של ז'רום לרואה ואלו דיארה. בעונתו האחרונה, עונת 2006/2007, הבקיע 11 שערים ב-37 משחקים, ונבחר במקום השני ברשימת מצטייני הליגה הצרפתית לעונה זו.
ב-11 ביולי 2007 עבר קייטה לשחק בסביליה, הוא הצטיין במדי הקבוצה ונחשב לאחד הקשרים הטובים בליגה הספרדית לעונת 2007/2008. הוא שותף ב-31 משחקי ליגה מתוך 38 המשחקים האפשריים, בהם כבש 4 שערים. לכך הוסיף גם שלושה שערים בליגת האלופות, אחד מהם היה שער ניצחון לרשתה של ארסנל.
ב-26 במאי 2008 חתם קייטה על חוזה לארבע שנים עם ברצלונה, תמורת סכום הקרוב לסעיף השחרור שלו מסביליה. הוא היה לשחקן הראשון ממאלי ששיחק בשורות ברצלונה, וסעיף השחרור שלו נקבע 90 מיליון אירו. עד פגרת החורף שותף ב-12 משחקים בלה ליגה, שבהם הבקיע שלושה שערים - אחד מהם היה שער ניצחון על ויאריאל ואחר היה שער שוויון מול חטאפה. בהמשך העונה הוסיף לשחק ב-17 משחקי ליגה, הבקיע את שער השוויון בגומלין רבע גמר ליגת האלופות מול באיירן מינכן ונכנס כמחליף במשחק הגמר לתיירי הנרי. קייטה היה שותף עם ברצלונה בעונה זו לזכייתה בטרבל - אליפות הליגה, גביע המלך הספרדי וליגת האלופות.
בעונה הבאה, עקב היעדרותו מפציעה של אנדרס אינייסטה, תפס קייטה מקום קבע בהרכב. באוגוסט שיחק במשחקי הסופר קאפ הספרדי והאירופי, בהם קבוצתו זכתה. כבר במחזור הליגה הראשון כבש שער לרשתה של ספורטינג חיחון, ובאוקטובר הבקיע שלושער ובישל שער נוסף מול ריאל סרגוסה. מתחילת העונה ועד דצמבר הבקיע בסך הכול 6 שערי ליגה ב-15 הופעות. גם בהמשך העונה היה קייטה שחקן קבוע בחוליית הקישור של ברצלונה, לרוב לצדו של צ'אבי. קייטה עזר לקבוצה לזכות באליפות הליגה שנה שנייה ברציפות ולהעפיל עד לחצי גמר ליגת האלופות.
ב-8 ביולי 2012, עבר לדליאן ארבין מהליגה הסינית.
ב-30 בינואר 2014 חתם קייטה בולנסיה הספרדית. ב-5 ביוני 2014 חתם לעונה אחת ברומא.
נבחרת מאלי

קייטה הצטיין במדי נבחרת מאלי הצעירה שסיימה במקום השלישי במונדיאל הנוער בשנת 1999. קייטה אף נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר. קייטה היה שותף במשחקי הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2008, שבו נבחרתו הודחה כבר בסיבוב הראשון.
בטורניר שנערך שנתיים לאחר מכן נכלל קייטה פעם נוספת בסגל נבחרתו. במשחק נגד נבחרת אנגולה הבקיע צמד שעזר לקבוצתו לחזור מפיגור 0–4 לתיקו 4-4. גם בטורניר זה הודחה נבחרת מאלי בשלב הבתים.
תארים

עם לוריין:
גביע המלך הצרפתי - 2002
עם סביליה:
הסופרקאפ הספרדי - 2007
עם ברצלונה:
אליפות ספרד - 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011
גביע המלך הספרדי - 2008/2009, 2011/2012
ליגת האלופות - 2008/2009, 2010/2011
הסופרקאפ הספרדי - 2009, 2010, 2011
הסופרקאפ האירופי - 2009, 2011
גביע העולם לקבוצות - 2009, 2011
עם נבחרת מאלי:
מקום שלישי בגביע העולם עד גיל 20 - 1999
תארים אישיים:
כדור הזהב בגביע העולם עד גיל 20 - 1999
הערות שוליים

↑  ברצלונה הודיעה על שחרורו של קייטה שצפוי לחתום בסין, באתר ערוץ הספורט, 8 ביולי 2012
נמל התעופה הבין-לאומי ררוטונגה

נמל התעופה הבין-לאומי ררוטונגה (באנגלית: Rarotonga International Airport) הוא נמל התעופה הראשי של איי קוק.
מבנה

נמל התעופה ממוקם ליד אוורואה, כ-3 קילומטרים מהחוף הצפוני של ררוטונגה. תאריך פתיחת שדה התעופה אינו ידוע, אך ידוע שהוא שימש בסיס של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. שדה התעופה נפתח בשנת בינואר 1974 לתנועת נוסעים.
ב-2003 הטרמינל ואזור הצ'ק אין בנמל התעופה עברו שיפוץ בהיקף של כ-650,000 דולרים אמריקאים. גם בשנים 2010–2009 עבר הטרמינל שיפוץ ונפתח הטרמינל החדש. שיפוץ הטרמינל נמשך כשנה ועלות השיפוץ הייתה כ-8.5 מיליוני דולרים אמריקאים.
מהנמל פועלות טיסות ליעדים באיי קוק וכן לניו זילנד, אוסטרליה, פולינזיה הצרפתית ולוס אנג'לס.
גלריה

נמל התעופה מהאוויר בזווית נוספת.
בואינג 767 של אייר ניו זילנד חונה בנמל התעופה.
סאב 340 של אייר ררוטונגה חונה בנמל התעופה.
איירבוס A320 של אייר ניו זילנד חונה בנמל התעופה.
סאב 340 של אייר ררוטונגה מחכה לאישור המראה.
בואינג 777 של אייר ניו זילנד חונה בנמל התעופה.
מטוס עומד לנחות בשדה התעופה, מבט מתא הטייס.
הערות שוליים

↑  כתבה על השיפוץ באתר ממשלתי
↑  כתבה על השיפוץ באתר חדשות
סלאח א-דין (מחוז)

| --- | --- |
 מדינה:  עיראק עיראק
 בירת המחוז:  תיכרית
 שטח:  24,751 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  1,408,200 (2011)
 קואורדינטות:  34°27′00″N 43°35′00″E﻿ / ﻿34.45°N 43.583333333333°E﻿ / 34.45; 43.583333333333 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז סלאח א-דין (בערבית: محافظة صلاح الدين) הוא מחוז בעיראק. המחוז משתרע על 24,363 קמ"ר ונכון לשנת 2003 מונה אוכלוסייתו 1,042,200. המחוז נקרא על שם אבי השושלת האיובית, צלאח א-דין, שנולד במקום.
בירת המחוז היא העיר תיכרית, עיר גדולה נוספת היא העיר סאמרא. עד 1976, המחוז היה חלק ממחוז בגדאד.
במחוז נמצא הכפר אל-עוג'ה, בו נולד סדאם חוסיין.
סיימון קספה

סיימון קספה (1909–1933) היה יהודי תושב חרבין, מנצ'וריה, שנחטף לצורך כופר נפש, עונה ונרצח על ידי כנופיית פושעים פשיסטים בהשפעת המנהיג הרוסי הלבן הגולה קונסטנטין רודזייבסקי (אנ'). החקירה על היעלמותו ומותו של סיימון בוצעה למראית עין על ידי השלטונות היפניים, שחיזרו אחרי הקהילה הרוסית הלבנה במטרה שיעודדו את האידאולוגיה האנטי-קומוניסטית שלהם, דבר שעורר סנטימנט אנטי-יפני בקרב הקהילה היהודית של מנצ'וקאו ואת בריחתם של כמעט 70% מהיהודים בחרבין.
קספה היה בנו של ג'וזף קספה, הבעלים של "בית המלון מודרנה" (Hôtel Moderne) שבחרבין, יחד עם רוב בתי הקולנוע והתיאטראות של העיר. ג'וזף קספה נמלט מרדיפות ברוסיה, ועבר לחרבין ב-1907. בתחילה ג'וזף היה חסר אזרחות, לאחר מכן הוא השיג אזרחות צרפתית עבור משפחתו. סיימון קספה גדל בחרבין, נסע בקביעות לצרפת כדי ללמוד בקונסרבטוריון של פריז, והיה פסנתרן מוכשר.
חטיפה ורצח

באוגוסט 1933 נחטף סיימון קספה, כשחזר מטיול עם חברתו. התוקפים שלו התקרבו מאחור, תפסו אותו ולקחו אותו לאתר במרחק של כ-36 מיל (58 קילומטרים) ממערב לעיר.
למחרת, ג'וזף קספה קיבל שטר כופר בדרישה של 100,000 דולר. הוא יצר קשר עם הקונסול הצרפתי המקומי, ששכנע אותו לעכב את תשלום הכופר והבטיח לשתף פעולה עם החקירה של השלטונות היפניים. חודש לאחר מכן, הוא קיבל חצי אוזן מדממת, אך שוב הומלץ לו שלא לשלם את הכופר. גופתו של סיימון קספה נמצאה על ידי המשטרה ב-3 בדצמבר. החוטפים הרעיבו והכו אותו, חתכו את אוזניו, תלשו את ציפורניו והכריחו אותו להחזיק את ראשו בתוך חור חשוך וקר באדמה כשהטמפרטורות ירדו ל-20 ו-30 מעלות מתחת לאפס. הוא הוצא להורג בירייה בראשו.
אחרית דבר

אלפי מפגינים מקהילות רבות השתתפו בהלווייתו של קספה. להפגנות של הקהילות היהודיות בחרבין ושנגחאי בפני סגן שר החוץ היפני, ממורו שיגמיטסו, לא הייתה השפעה.
החוטפים נעצרו אך שוחררו למחרת. לאחר הרשעותיהם, הובא השופט הסיני באשמת בגידה. החוטפים נשפטו מחדש, נמצאו אשמים ונידונו ל-15–20 שנות מאסר. מספר שבועות לאחר מכן, השלטונות נענו בחיוב לבקשת רודזייבסקי לשחרורם בטענה שהמזימה, שהגה הסגן שלו מרטינוב, הונעה רק על ידי אג'נדה "פטריוטית".
עד אמצע שנות ה-30, האוכלוסייה היהודית של חרבין ירדה בחצי בגלל שפל כלכלי ואירוע החטיפה של סיימון קספה. תושבים אלה עברו לשנגחאי, לערים סיניות אחרות שאינן בשליטת יפן, או אפילו חזרה לברית המועצות, למרות העובדה שרבים הגיעו לסין כשהם נמלטים מהרדיפות שם.
ראו גם

קהילת יהודי חרבין
הערות שוליים

1 2  Strangers always: a Jewish family in wartime Shanghai' by Rena Krasno. Published by Pacific View Press, 1992. מסת"ב 1-881896-02-1,
1 2  MY CHINA: Jewish Life in the Orient 1900-1950 by Yaacov Liberman. Gefen Publishing House, Ltd.
↑  Dubois, Thomas David, Rule of Law in a Brave New Empire: Legal Rhetoric and Practice in Manchukuo. Law and History Review 26.2 (2008): 48 pars. 1 May 2009
1 2 3 4 5 6 7  Tokayer, Marvin and Mary Schwartz. The Fugu Plan. New York: Weatherhill Inc., 1979. pp53-55.