stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'רג' גאבורי
תמצית

בשנת 1940 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית (MSZDP), הפך לתלמידו של פאל יוסטוס. מאוחר יותר נלקח לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ממנו ברח. הוא השתתף בתנועת ההתנגדות, אך לאחר השתלטות מפלגת צלב החץ נעצר ונכלא על ידי הגסטפו. בדצמבר 1944 גורש למלחנה הריכוז דכאו, לאחר מכן הועבר למחנה הריכוז טירקהיים, שם שוחרר על ידי הצבא האמריקני ולאחר מכן חזר לבודפשט דרך ברטיסלאבה.
אחרי מלחמת העולם השנייה עבד שוב בתנועה הסוציאל-דמוקרטית כמזכיר תנועת הנוער של המפלגה בבודפשט רבתי. בשנת 1950 נעצר על ידי המשטרה החשאית ההונגרית (ÁVH), נלקח לשדרת אנדראשי 60 - שמכונה היום בית הטרור (Andrássy út 60), משם נשלח לאחר מספר חודשים למאסר במחנה קישטרצ'ה. לאחר מכן נלקח למחנה עבודת הכפייה ברצ'ק (Recski kényszermunkatábor) שנחשב לגולאג ההונגרי, ממנו שוחרר בספטמבר 1953. כיועץ של יוז'ף דודאש השתתף במהפכה של 1956 (המרד ההונגרי), שלאחריה היגר לקנדה וניהל חברת מוניות. הוא מת בדצמבר 1997 בטורונטו.
קורות חיים

גאבורי נולד במשפחה יהודית. אמו הייתה גיזלה רוט, אביו היה שאנדור גרוס. היה לו אח, אנדרה. הוא היה בן תשע כשאביו הוציא אותו מה"חדר" המקומי בפוטנוק ורשם אותו לבית הספר היסודי. באחד הימים הראשונים הסתכסך עם חבר ללימודים בשם טיבדאר, אך עד מהרה התיידדו והקימו כנופיה משותפת בשם "סכנה צהובה", שבה גאבורי היה מנהיג הכנופיה וטיבדאר היה סגן מנהיג הכנופיה. עם חקיקת החוקים ה (אנטי) יהודיים החל משנת 1938, שלא איפשרו לאדם ממוצא יהודי להשלים יותר משמונה שנות לימוד וגם בית המסחר ליינות של המשפחה חויב להיסגר בשל התקנות החדשות, לכן נאלץ גאבורי בן ה-14 ללמוד מקצוע. המשפחה החליטה לשלוח אותו לגור עם דודתו בשם לינה בבודפשט.
בסוף נובמבר 1940 עבר לבודפשט והחל לעבוד במפעל עורות, שבו – מכיוון שהיה מפעל מאורגן – היו העובדים חברי האיגוד המקצועי הסוציאל-דמוקרטי. באותה תקופה עד מהרה הפך לחבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית. במרכז המפלגה ברחוב קונטי שיקר שהוא מבוגר בשנתיים וקיבל חברות במפלגה. הוא הצטרף לאיגוד המקצועי של פועלי תעשיית העור והפך חבר בקבוצת סטודנטים. באביב של השנה שלאחר מכן הוא ועמיתיו השתתפו בהדבקת כרזות נגד המלחמה.
באותה תקופה הוא גם התחנך מבחינה אידאולוגית ומכיוון שלא ידע גרמנית, הספיק לקרוא את האוטוביוגרפיה של טרוצקי "חיי" (Mein Leben) רק בעזרת מילון, וכשסיים כבר הגדיר את עצמו בתור טרוצקיסט. הודות למנהיג האיגודים המקצועיים שאנדור גנץ, הוא הוכנס לקבוצת המחקר של ה"טרוצקי ההונגרי", פאל יוסטוס. הוא הזניח את עבודתו, והעדיף להשתתף בהרצאותיו של יוסטוס, אבל הכסף שהרוויח היה חשוב לדודה, אז לאחר זמן מה כתב למשפחה בפוטנוק. למרות בקשתה של אמו, וכן הדיווחים על האירועים בפולין לאחר מספר שעות של דיונים נתנו בני המשפחה את ברכתם שיחזור לבודפשט. מאחר שלפי הרעיון של יוסטוס יגורשו קודם כל היהודים הכפריים, הוא ניסה לשכנע את אמו לנסוע לבודפשט, אך היא "חייכה ואמרה שלא יהיה גירוש". יהודי פוטנוק גורשו לאושוויץ-בירקנאו ב-14 ביוני 1944.
קורות חיים > המארב, בתי הכלא של הגסטפו

ב-16 באוקטובר 1944, לאחר שניסיון ההפיכה של הורטי ביום הקודם נכשל, השתלטו (בסיוע הגרמנים) אנשי מפלגת צלב החץ על השלטון. גאבורי החליט לבקר את חבריו. הוא הלך לרחוב נאג'מזה (Nagymező), אבל כשנכנס, שני גברים גררו אותו לחנות והכו אותו על ראשו. הם חשבו שהוא קומוניסט, ואז אחד מהם הפנה אקדח לראשו, והשני דחף אותו לתוך מכונית. הוא נלקח לבניין בית המדרש לרבנים בבודפשט, שם הוכנס לחדר שכבר היה עמוס בעצורים. עד מהרה זומן ופגש חוקר צורמני שהרכיב משקפי תיל וניהל שיחת חקירה:
"מה השם?"
"ג'רג' גרוס," עניתי.
"האם אתה חבר בתא הקומוניסטי ברחוב נאג'מזה?"
"לא!"
"עניתי והסתכלתי חזק בעיניו. לאחר מכן עזב ויצא מהחדר. הדלת אפילו לא נסגרה מאחוריו כשמישהו משך את הכיסא מתחתי. נאנחתי כשאחד הבלשים בעט בי בחוזקה בצד. תוריד את הנעליים והגרביים! הוא צעק. אחד הבלשים תפס אותי, שניים נוספים התחילו לעבוד על הרגליים שלי עם מקלות גומי".
לאחר מכן הוא הוכה מספר פעמים והוחזר לחדר ממנו נלקח. מאוחר יותר הובא בפני קצין גרמני, אך מאחר שלא הודה, הוא נקשר לכיסא וחושמל, אך הוא התעלף מהכאב. הדבר חזר על עצמו מספר פעמים, כיוון שעדיין לא רצה להודות המתח החשמלי הוגבר ולאחר מכן שכב מחוסר הכרה במשך מספר ימים. במשך שבוע הוא הוזן וטופל על ידי רופא, ואז נדחף למכונית ונלקח למלון הקטן בשם מג'סטיק: הוא הפך אסיר של הגסטפו .
בכלא המרתף של הגסטפו, הוא הצליח לברך מכר ותיק: הוגו נמט, לאחר מספר ימים, גאבורי נקרא ונלקח לתא עינויים, שם הוקראה הודאתו הקודמת. הם נתנו לו זמן, ולמחרת קראו לו. לאחר המכות הכמעט רגילות ומקל הגומי, צעקו לעברו: "תודה על הכל, או שנירה בך מיד! " . "אני מוכן למות", אמר, והובל לחדר אחר שבו שלושה אנשים כבר עמדו ליד הקיר, קשורים. גאבורי הוצב לידם ואז הקצין נתן את האות והאיש שלצדו נורה בראשו. ואז הם התנפלו עליהם עם רובים. לאחר מכן הכו אותו מספר פעמים, והאסירים הוסעו לאולם. הוא היה אמור לעלות על משאית בחוץ, אך נפל, הכה את ראשו במדרכה ואיבד את הכרתו. כשהתעורר מצא את עצמו בקרון בקר.
קורות חיים > דכאו וטורקהיים

בדצמבר 1944 הוא והאחרים הגיעו לווינה ולא עזבו במשך יומיים. לאחר מכן הגיעו לדכאו במסע של מספר ימים. הגרמנים גילחו אותם לקרחים ולאחר שהתפשטו לפי ההוראות הוכנסו למקלחת עם אריחים לבנים. הגרמנים נעלו בפניהם את הדלת והיסטריה כללית שררה, רבים התעלפו, אחרים התפללו לישו, למריה הבתולה, והיהודי שביניהם לה'. אולם במקום גז רצחני החלו לזרום מים חמים מראשי המקלחות. לאחר מכן חולקו המגורשים. גאבורי נשלח לצריף עשרים ושלושה. מפקד הצריף הצליח להשיג לו עבודה במפעל מטוסים ליד אאוגסבורג. הוא יצא ממחנה הריכוז במשאית וסיים את הנסיעה באחד ממפעלי מסרשמידט. מאוחר יותר הועבר משם למחנה העבודה בבורגאו. משם הוא נלקח לעבוד באגף אחר של המפעל, שבו הורכבו חלקי זנב המטוסים. יום אחד הועלו כל יהודי המחנה על משאית והובלו למחנה טורקהיים, בין האסירים היו כמה חולי טיפוס. אולם, כוחות בעלות הברית התקרבו, הם כבר היו בעיר אולם, לא הרחק מהמחנה, ומחשש שהגרמנים יהרגו את כל האסירים בטרם יצליחו להימלט - החליט גאבורי להימלט בהזדמנות הראשונה. למחרת בערב הוצאו האסירים ללא מפקד, וכשהחשיכו את האורות במחנה טיפסו הוא ושני חבריו דרך גדרות התיל שכבר לא היה מחושמלות. לאחר מספר ימים הופיעו האמריקאים על הכביש המהיר. קצין בשם בנט שיכן אותם בבאד ווריסהופן, ואחר כך הם חזרו יחד עם החיילים למחנה טורקהיים. מאוחר יותר גאבורי סייע לרופא הממונה. עד מהרה קיבל את המסמך הרשמי שהוכיח כי גורש למחנה ריכוז, מה שזיכה אותו גם בנסיעה חינם הביתה, אז הוא יצא ממינכן ברכבת לכיוון צ'כוסלובקיה. בסופו של דבר הגיע לברטיסלאבה ומשם שוב ברכבת לבודפשט.
ב-12 ביוני 1948 התאחדו שתי מפלגות הפועלים בהונגריה (MKP ו-MSZDP), ויצרו את מפלגת העובדים ההונגרית. גאבורי איבד את עבודתו, ומצא עבודה בקושי רב בחברת ייצוא היין הממלכתית. כתוצאה מהדיקטטורה הגוברת, החיים הפכו לבלתי נסבלים יותר ויותר ולכן הוא וחבריו החליטו לעזוב את הארץ. הם לא הצליחו לחצות את הגבול, נתפסו ונלקחו למעצר משטרתי. אחרי שחרורו עד מהרה החלו לעקוב אחרי גאבורי בלשים. ב-2 ביוני 1950, בשתיים בלילה, נשמעה דפיקה בדלת דירתו ולאחר שהישווה את הבלשים בדלת לאנשי הגסטפו, הם הכו אותו, הוא התעורר בחדר משרד בשדרת אנדראשי 60 מטה שרותי הביטחון.
קורות חיים > בבית הטרור

שם הציגו לו הצהרה שכבר הוכנה מראש, שעליה היה אמור רק לחתום, אך מכיוון שהואשם בריגול, הוא לא עשה זאת. אז הוא נלקח לתאו שהוקצה לו, לאחר מכן הוכה שוב הורו לו שוב ושוב: "תחתום על זה מיד!" . לאחר מספר שבועות, הובא בפני גאבור פטר (אייזנברג) ראש המשטרה החשאית ההונגרית.
"השוטרים שלי מתלוננים עליך"
"אם לא ידעת גם לי יש תלונה נגדם, אדוני - עניתי".
מיד כשהחל ב"תלונתו", נכנס לחדר קצין, מכר ותיק נוסף שלו, הוגו נמט (1915–1985), בדרגת סגן אלף. גאבורי היסס לכמה שניות ואז קפץ ממקומו:
"ובכן, נמט... עלית גבוה בדמוקרטיה העממית, בהשוואה לפעם האחרונה שראיתי אותך כשהיית מודיע של הגסטפו. למעשה, אתה לא צריך להיות מופתע שנפגשנו כאן, כי יש כאן ...".
נמט הכה אותו עד שאיבד את הכרתו. הוא התעורר בתא, ועד מהרה נכנס החוקר שלו עם ערימת ניירות ועט וביקש ממנו לכתוב בפירוט כיצד פגש את סא"ל נמט. הוא נשלח למחנה מעצר אך כעבור זמן לא רב שוחרר.
ב-23 באוקטובר 1956 (תחילת המרד ההונגרי), הוא צעד (עם חבר) לכיכר בם, הם הגיעו לשם בשעה חמש אחר הצהריים, ואחרי זה הלך גאבורי לכיכר קושוט עם הקהל. לאחר נאומו של אימרה נאג', פגשו את אלמר פלדווארי-בור, שעידכן אותם על המצור על תחנת הרדיו ההונגרי. הוא נלקח במשאית לפינת רחוב שאנדור ברודי, חייל נתן לו אקדח ותחמושת, אבל גאבורי לא נלחם.
במהומה הגדולה בתקופה זו הוא וחברו נסעו לווינה והמפלגה הסוציאליסטית הצרפתית הציעה להם דירה בצרפת. לאחר מכן, ה-CIA הזמין את ג'רג' אגרי (החבר איתו ברח) לתת הרצאות על הונגריה. אחרי ההרצאות שלו נשמעו מחיאות כפיים סוערות, אבל הקהל היה בדרך כלל מבולבל מהעובדות הקשות, ולכן גאבורי לא שש להמשיך את ההרצאות לאחר זמן מה. הם יצאו לצרפת ללא יעד מוגדר. במהלך מסעם לתוניסיה - שם פגשו גם את חביב בורגיבה, הנשיא הראשון של הרפובליקה של תוניסיה - הוא הציע לאגרי לעבור לקנדה. הם נסעו בחזרה לפריז, שם ביקשו ממנו אנשי ה-CIA לעזור להם, אך הוא סירב.
הם הגיעו למונטריאול באפריל 1957, שם עבד גאבורי בתחילה כבנאי, אחר כך מצא עבודה במפעל לשטיפת כלי מטבח תעשייתיים, לימים הפך לחייט. בכסף שחסך קנה מכונת סריגה, שעליה סרגו הוא ואשתו בגדים במשך 14 שעות ביום. הוא פיתח את העסק הזה שלו והעסיק שלושה עובדים במפעל הסריגה שפתח. לאחר שיחה אחת עם העובדים, החליט שאינו רוצה להיות לא נצלן ולא מנוצל לכן עבר עם משפחתו לטורונטו, שם הפך לנהג מונית ולאחר מכן למנהל של חברת מוניות.
יצירתו

Amikor elszabadult a gonosz (When evils were most free). ford. Halász Zoltán. Budapest: Magyar Világ Kiadó. 1991. ISBN 9637815341.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: others (link)
לקריאה נוספת

"Gábori György". Petőfi Irodalmi Múzeum.
Gabori, George: Amikor elszabadult a gonosz. [When evils were most free.] Ford. Halász Zoltán. [Budapest], 1991, Magyar Világ Kiadó. ISBN 9637815341
Böszörményi Géza: Recsk 1950-1953. Egy titkos kényszermunkatábor története. 3. bőv. kiad. [Szerk. Kiczenko Judit.] Budapest, [2006], Széphalom Könyvműhely. ISBN 963 7486 35 6
ראו גם

Nagy Csaba: A magyar emigráns irodalom lexikona. Bp., 2000, Argumentum Kiadó-Petőfi Irodalmi Múzeum és Kortárs Irodalmi Központ.
Földváry-Boér Elemér: A Kiszolgáltatottak. Recski dokumentum-regény és válogatott írások. [Szerk. Csanád Béla]. Budapest, 1991, Keresztény Értelmiségek Szövetsége.
Menora; 1981. jún. 13. (Egri György)
Szivárvány; 1987/22. (Atádi J.)
Élet és Irodalom; 1989/49. (Mezei K.)
Gábori György: Ellenállás a szakszervezeti és szociáldemokrata ifjúsági mozgalomban, 1939–1945. Új látóhatár, 1976. (27. évf.) 3. sz. 221-246. o.
הערות שוליים

↑  "Recski munkatábor foglyai". Recski Szövetség Egyesület.
↑  "Raoul Wallenberg társai és ellenségei". youtube.com.
↑  "USC Shoah Foundation Institute testimony of George Gabori". United States Holocaust Memorial Museum.
↑  Németh Hugó. Kommunista hatalombirtokosok – 1956. neb.hu (Hozzáférés ideje: 2016. március 6.)
↑  Közli: Strassenreiter Erzsébet (2004). "Kéthly Anna New York-i levelezéséből (1956. november–1957. március)". Múltunk – Politikatörténeti folyóirat. 49 (1): 236.
↑  Gantner Ilona (1991-09-09). "Pokolbéli tanulságok". Népszava. 119 (211): 6.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8003 9685  LCCN: n81122992  VIAF: 77126441   WorldCat (עם VIAF): 77126441 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'רג' גאבורי".
הסוואה

חייל מוסווה ביער
לוחמי מארינס מוסווים ביער
הסוואה היא שיטה לגרום לדבר מה להיטמע בשטח מבחינה ויזואלית ולעיתים גם מבחינה אקוסטית או תרמית (בהתאם לתנאי השטח ולצורך בהסוואה). דוגמאות לשיטות הסוואה הן שינויי הצבע של הזיקית או חליפות הסוואה של לוחמים.
מטרות הסוואה

מטרתה העיקרית של ההסוואה היא למעשה לאפשר לאובייקט או לאורגניזם המוסווה להימצא בשטח בלי שיבחינו בו. במבצעים צבאיים משמשת ההסוואה את החיילים כדי שיוכלו לחדור לשטח האויב. ההסוואה משמשת גם מרגלים ובלשים כדי שיוכלו להתקרב לאובייקט או לאדם שאחריהם הם מרגלים. בטבע משמשת ההסוואה את הצמחים ובעלי החיים כדי שיוכלו לנוע בשטח מבלי שיתגלו (למשל טורפים אשר רוצים להתקרב לטרפם או נטרפים אשר רוצים להתחמק מטורפיהם).
מטרות הסוואה > הסוואה בעולם החי

ההסוואה הטבעית מתאימה לבעלי חיים וצמחים, לטורפים ונטרפים כדי שיוכלו לשרוד בטבע. בין הדוגמאות לכך:
אריות מסווים עצמם בסוואנה על ידי צבעם הזהוב כצבע הצמחייה היבשה כדי שיוכלו להתגנב מבעד לשיחים ובני-שיח עד למרחק המתאים מהנטרף.
זברות מסוות עצמן על ידי הפסים שבפרוותן המטעים את טורפיהן כך שלא יוכלו לבחור זברה ספציפית מן העדר ולטורפה.
חרקים מסווים עצמם על ידי שימוש מתוחכם בצבעים ושינויים מורפולוגיים בצורתם החיצונית כדי להתחמק מטריפתם על ידי יונקים וציפורים.
מינים של יצורי ים כמו האורקה, הפינגוויניים וכמה מיני כרישים משתמשים בהצללת צבעיהם בגווני שחור-לבן, כך שמלמעלה הם נראים כהים יותר מכפי שהם באמת.
מטרות הסוואה > הסוואה צבאית

ההסוואה הצבאית מותאמת לחיילים וכלי רכב בתנאי שדה ובשטחי קרב.
בשטחים שבהם ישנה צמחייה מרובה הלוחם יעטה על עצמו חליפת הסוואה (Ghillie suit) ומדים המותאמים לצבעי הצמחייה (בגווני ירוק שונים, עם תבנית מנומרת או מפוקסלת לשבירת צורה, מצנפת לקסדה ועוד), איפור על פניו שיתאים לצמחייה ולעיתים על הביגוד עצמו יוצמדו מיני צמחים שיסוו את הלוחם בשטח. ללא הסוואה זו, הלוחם יבלוט ולאויב יהיה קל לאתר אותו בקלות. בקרב צלפים ההסוואה היא חשובה ביותר, על מנת שיוכלו לתצפת ולירות אל עבר האויב מבלי להתגלות, על כן הצלפים מצוידים בחליפת הסוואה (Ghillie suit), רשתות הסוואה בהן הם מתכסים ולעיתים גם כלי הנשק מוסווה.
הסוואה קיימת גם ברכב קרבי משוריין הצבוע בצבעי ירוק זית או חאקי בהתאם לסביבה. כך למשל, טנקים אמריקניים צבועים בצהוב בהיר כי הם מותאמים לזירת לחימה מדברית (כמו בעיראק). בצה"ל מכוסה טנק המרכבה במרקם מחוספס בצבע ירוק זית-אפור שנועד לספוח אבק וחול מהסביבה ובכך להתאים את צבע הטנק לצבע הסביבה בה הוא פועל. בדחפורי D9 צה"ליים, שבמקור מגיעים צבועים בצבע צהוב בולט, מוחלפים לוחות הפח בלוחות שריון בצבע אפור-ירוק זית הנועד להסוות אותם בשטח עירוני ובשדה הקרב. בחיל האוויר הישראלי צבועים חלק ממטוסי הקרב בתצורת הסוואה מנומרת בצידם העליון (כדי להסוותם על רקע הקרקע) ובאפור בהיר בצידם התחתון (כדי להסוותם על רקע השמים). מטוסי ה-F-15 בז שנועדו להשגת עליונות אווירית צבועים באפור-תכלכל בכל גופם, כדי להסוותם בשמיים.
חלוץ ההסוואה הצבאית היה הצייר היהודי בריטי סולומון ג'וזף סולומון, שתכנן וייעץ לצבא הבריטי בעת מלחמת העולם הראשונה.
מטרות הסוואה > היסטוריה של הסוואה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
סוגי הסוואה

הסוואה אופטית – הסוואה המתבססת על שבירת קווי המתאר והצבע של העצם המוסווה. הלוחם בשטח לובש מדים או כיסוי בצבעי השטח, עמדה מוסווית תיראה כמו פני השטח (צמחייה, סלעים וכו'). בעל החיים יעטה פרווה או שעורו יהיה בצבעי השטח (מדובר בהתאמה אבולוציונית). האורגניזם ייטמע בסביבתו וייראה כמוה כך שלא יבלוט.
הסוואה תרמית – הסוואה המתבססת על השוואת חום העצם המוסווה לחום השטח (רקע) שבו הוא נמצא. תחום זה בעייתי ומצריך שימוש בטכנולוגיות חומרים חדישות.
ראו גם

הסוואה בעולם החי
סוגים שונים של הסוואות (אנ')
הערות שוליים

↑  Cubist Slugs
| אמנות המלחמה |
| --- | --- | --- |
| אמנות המלחמה | טקטיקה • אופרטיבה צבאית • אסטרטגיה • דוקטרינה צבאית • תורת לחימה • הונאה |  |
| מושגי יסוד | לחימה • קרב • מערכה • מלחמה • מלחמה כוללת • מלחמת מנע • לוחמת חלל • לוחמה אווירית • לוחמה ימית • לוחמת תמרון • לוחמת שחיקה • לוחמה אסימטרית • מלחמה בטרור • מלחמת אזרחים • צבא |  |
| הוגים וספרים | סון דזה / אמנות המלחמה • וגטיוס / מדעי הצבא • קרל פון קלאוזביץ / על המלחמה • אלפרד פון שליפן • בזיל הנרי לידל הארט / אסטרטגיה של גישה עקיפה • מרטין ון קרפלד |  |
| טקטיקה ומערכים צבאיים | טקטיקה ומערכים צבאיים |  |
| מערכים צבאיים |  מערך ריבוע • פלנקס • טסטודו • אימפי |  |
| טקטיקה | מכה מקדימה • מלחמת בזק • מתקפת נגד • אדמה חרוכה • קרב בלימה • מצור • הסגר • תנועת מלקחיים • כיתור • איגוף • איגוף אנכי • מארב • תקיפה אווירית • הפצצה טקטית • דיכוי הגנה אווירית • הפצצה אסטרטגית • לוחמה בשטח בנוי • לוחמת מנהרות • לוחמת שריון • לוחמה הררית • לוחמה מדברית • לוחמה אמפיבית • לוחמה נגד צוללות • לוחמה ביולוגית • לוחמה כימית • לוחמת רשת ("סייבר") • לוחמה אלקטרונית • לוחמה פסיכולוגית • לוחמה משפטית • לוחמה כלכלית • לוחמה לא קונבנציונלית • הפרד ומשול • מבצעים מיוחדים • גרילה • טרור • מפת מבצע |  |
| טקטיקות של | פרשים • חי"ר • שריון • ארטילריה • לחימה אווירית • לחימה ימית |  |
| אסטרטגיה לאורך ההיסטוריה | אסטרטגיה לאורך ההיסטוריה |  |
| בעת העתיקה | הטקטיקה והאסטרטגיה היוונית • הטקטיקה והאסטרטגיה ההלניסטית • הטקטיקה והאסטרטגיה הרומית |  |
| בימי הביניים | הטקטיקה והאסטרטגיה המוסלמית • הטקטיקה והאסטרטגיה האירופאית בימי הביניים • הטקטיקה והאסטרטגיה המונגולית |  |
| בעת החדשה | הטקטיקה והאסטרטגיה האמריקאית בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה גרמנית בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה סובייטת בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה האירופית בעת החדשה • הטקטיקה והאסטרטגיה במאה ה-20 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283385905171  LCCN: sh85019164 
העוף האסוטרלי פודרגוס ינשופי מוסווה לענף
הסוואה בעולם החי - גוראל ההימלאיה על רקע מדרון הררי.
סכמה הסוואה מנומרת, נועדה להתאים לצבעי הסביבה ולשבור את צורת העצם המוסווה
סיטאר

| --- | --- |

 סיווג:  קורדופוניים
 קבוצה:  כלי מיתר, כלי פריטה
 
סיטאר הוא כלי מיתר הודי עתיק. ארוך מאוד, בעל כ־20 מיתרים. פורטים עליו בעזרת מפרט הנקרא "מיזרב".
סיטאר עתיק יומין מהודו
מבנה הסיטאר
שורשי הסיטאר

השם סיטאר בא מהמילה הפרסית סֱהטָאר. סֲה פירושו שלוש ו-טָאר פירושו מיתר. כלי נגינה דומה נמצא בשימוש כיום באפגניסטן ושמר על השם הפרסי המקורי שלו. ייתכן כי שני כלי הנגינה האלה הופקו מטֶמבור הכורדי, כלי נגינה המזכיר קַתְרוֹס בלי תיבת תהודה. גם הטֶמבור והסֱטָאר היו בשימוש בפרס הטרום איסלמית ובשימוש באיראן כיום.
לחלופין, כלי הודי ותיק יותר הקרוי רוּדְרָה וִינָה דומה לסיטאר יותר בצורתו ובחשיבותו, במיוחד בשימוש בדלעת. ייתכן כי הסיטאר הופק מכלי נגינה זה, או שהסיטאר הוא מיזוג של הרוּדְרָה וִינָה וכלי נגינה המזכיר קַתְרוֹס.
מכניקת הסיטאר

אחד הסממנים המובהקים של הסיטאר, ואולי החשוב בהם הוא הסריגים המיוחדים שבשימוש הכלי. לסריגים אלה שלושה מאפיינים מיוחדים. ראשית, צורתם הקשתית והמאורכת מאפשרת מתיחה מוגברת של המיתר (Meend). מתיחה כזו משמעה צליל ממושך בטווח של 5 תווים או יותר, בהתאם לטיב הכלי ומיומנות המנגן בו. את יכולת המעבר החלק בין התווים מנצלים האמנים כדי ליצור חיקוי אפקטיבי למדי לשירה אנושית. שנית, הסריגים אינם מקובעים לאורך הצוואר. ניתן לשנות את מיקומם בהתאם לסולם בו מנגנים, וכמו כן להוסיף או להחסיר מהם. ולבסוף, צורתם הקשתית מאפשרת את הרחקת המיתרים העליונים מפני שטח הצוואר והגוף, כך שניתן במרווח שנותר להתקין סדרת מיתרים נוספת. מיתרים אלה הם מיתרים 'סימפתטים' ומספרם נע בין 9 ל 14. אלה מיתרים שאותם מכוון האמן בהתאם לצלילי היצירה אותה הוא מבקש לבצע, ובשל כך הם מהדהדים בכל פעם שאחד מהמיתרים העליונים רוטט בתדר הדומה לשלהם (ומכאן שמם). התהודה העדינה של המיתרים הסימפתטים היא זו המקנה לסיטאר את איכות הצליל הייחודית לו, אותה מתארים שומעים רבים כאיכות "אמביינטית", "מיסטית" או "מהפנטת". בנוסף, נגן הסיטאר יכול להשתמש בתכונתם של המיתרים הסימפתטים להגיב רק לצלילים המתאימים בקירוב רב לתדר אליו הם מכוונים, כדי לקבל תגובה (פידבק) שמסייעת לו להגיע לדיוק אופטימלי ולשמר אותו בזמן שהוא עובר בין צלילים באמצעות מתיחה ולא באמצעות מעבר בין הסריגים.
מכניקת הסיטאר > החלוקה התפקודית של מיתרי הסיטאר

בנוסף לחלוקה תפקודית שבין המיתרים העליונים - 6 או 7, והמיתרים התחתונים, הסימפתטים - מהם כאמור בין 9 ל 14, אפשר להמשיך ולחלק את קבוצת המיתרים העליונים לשתי קבוצות נוספות. בקבוצה הראשונה כלולים המיתר הראשון, השני והשלישי. המיתרים בקבוצה זו הם אלו שבאמצעותם מנוגנת המלודיה. באופן מעשי המיתר הראשון הוא זה שעליו מתבצעת רוב ה'עבודה המלודית' והמיתר השלישי מאפשר הפקת צלילים נמוכים יותר או ירידה בכמה אוקטבות, בדרך כלל בשלבים המוקדמים והליריים יותר של ההופעה, שלבי ה-Alap (מילולית "הפקת נקטר"). קבוצה שנייה של מיתרים היא 3 או 4 המיתרים הנותרים, שמכוונים ברובם לצליל הבסיס - ה-SA בטרמינולוגיה ההודית, שמהווה את העוגן המלודי (ה-Tonic). השימוש במיתרים האלה, שנקראים כקבוצה מיתרי ה'צ'יקרי' (ונקראים כך בשל תנועת הפריטה המהירה עליהם שנקראת 'צ'יק'), מגוון אך בעיקר משמש לעיגון מלודי באמצעות פריטה שמדגישה קצב או אינטונציה שבוצעה בקבוצת המיתרים הראשונה. תפקיד מיוחד וחשוב שמור למיתרי הצ'יקארי בשלבי ההופעה המאוחרים - שלבי ה'קליימקס' (Jhalla). הפריטה על מיתרי הצ'יקארי בשלבים אלה היא קצבית ומהירה מאד.
מכניקת הסיטאר > חלקי הסיטאר והחומרים המשמשים ליצירתו

לסיטאר תיבת תהודה העשויה מדלעת, צוואר מוארך וחלול העשוי במקרה הטוב מעץ טיק או 'טון' (עץ הודי), סריגי מתכת, גשרים העשויים מקרן צבי במקרה המוצלח או מעצם גמל במקרה הנפוץ, יתדות להחזקת המיתרים העשויות מעץ סיסם שחור (Rosewood), וחלקים נוספים העשויים מעצם בהם חרוזים המשמשים לכיוון עדין של המיתרים, ויתד הנעוצה בתחתית תיבת התהודה המהווה עוגן לקשירת המיתרים. החומרים המשמשים לייצור המיתרים הם לרוב פלדה ופליז (כשהפליז משמש בעיקר למיתרי הבס) אך נעשה שימוש גם בתרכובות מתוחכמות יותר.
לעיתים נוהגים להוסיף בקצה העליון של צוואר הסיטאר תיבת תהודה שנייה, קטנה יותר העשויה בדומה לתיבת התהודה הראשית מדלעת, או לעיתים, כתחליף זול ומוצלח פחות, מעץ. השימוש בתיבת התהודה הנוספת נפוץ למדי, ונגני סיטאר רבים מעידים כי תרומתה לאיכות או עוצמת הצליל, ובייחוד תרומתה להגברת תהודת מיתרי הבס, משמעותית. לעומתם נגני סיטאר אחרים סבורים כי תרומת תיבת התהודה הנוספת היא מזערית לכל היותר. לדידם, הפופולריות של תיבת התהודה הנוספת נובעת מטעמים אסתטיים-אופנתיים. על כל פנים, השימוש בתיבה הנוספת מהווה קריצה צורנית לרודרה-וינה, או הבינקר - כלי נגינה בעלי תיבות תהודה כפולות, מהם שואב הסיטאר השראה לא מעטה בכל הנוגע לטכניקה והגישה הכללית של הנגן לכלי (ראה - 'שורשי הסיטאר').
טכניקת הנגינה

הדרך המסורתית להחזקת הסיטאר מחייבת ישיבה שניתן לתאר כ'חצי ישיבת לוטוס' על משטח קשיח. את תיבת התהודה מניח הנגן על כף רגל שמאל, כאשר שוק רגל ימין מונחת מעל ברך שמאל בשיכול. את הסיטאר מחזיק הנגן בזווית של כ-45 מעלות ומייצב אותו אך ורק באמצעות משקל יד ימין (הפורטת) הנחה על תיבת התהודה. באופן זה יד שמאל חופשייה לנוע לאורך צוואר הסיטאר ללא עומס משקל. 
הפריטה על המיתרים נעשית באמצעות מפרט מיוחד הנקרא 'מזרפ' הנלבש על האצבע המורה של יד ימין. המפרט עשוי מחוט ברזל מלופף ה'נתפס' בחוזקה מעל או מתחת למפרק הדיסטלי של האצבע. לרוב, מפתחים נגני הסיטאר שתי יבלות משני צדי האצבע, באותם המקומות בהם נתפס המזרפ, והלחץ המתמיד של המפרט לאורך שנים גורם לתפיחה מסוימת (שפירה לחלוטין) של קצה האצבע. בשל שתי היבלות והתפיחה נוהגים לכנות אצבע שכזו "Cobra Finger" (בחיבה).
הפריטה עצמה מורכבת משתי תנועות משלימות. האחת היא תנועת 'דה' - קמיצת כף היד לאגרוף במהלכה נפרט המיתר מ'למטה כלפי מעלה' - לכיוון כף היד, והשנייה היא תנועת ה'רה' - פשיטת כף היד ממצב קמוץ במהלכה נפרט המיתר מכיוון כף היד והרחק. נוהגים להבחין בפריטה מסוג שלישי - תנועת ה'צ'יק' השמורה לפריטה על מיתרי ה'ציקארי', אך זוהי למעשה פריטת 'רה' בעיקרה, אלא שמחייבת שינויי מסוים במיקום מפרק היד. משתי התנועות, 'דה' ו'רה' ניתן ליצור רצפים מוגדרים של פריטה בדוגמת 'דירי' - תנועה מהירה של קמיצת ופשיטת כף היד, ובדומה 'דה-רה-דה', 'ר'דה', 'דה רה דירי-דירי דה ר'דה ר'דה'.
נגני סיטאר ידועים

ראווי שנקר, ניקהיל בנרג'י, ויליאת חאן, שאהיד פרווז, ג'ורג' האריסון.
ראו גם

סטאר
סרוד
ציור של אישה המנגנת בסיטאר
טכניקת הנגינה בסיטאר
דוקטרינת המולדת הכחולה

מפת המים שבהם נדרשת שליטה טורקית
דוקטרינת "המולדת הכחולה" (בטורקית: Mavi Vatan, "מאבי וטאן") היא דוקטרינה צבאית אסטרטגית של טורקיה, שמשמעותה ביסוס השליטה הימית של טורקיה בשטחי הים התיכון, לרבות בהיבט הצבאי והאנרגטי, שמטרתה לספק לטורקיה עצמאות אנרגטית וצמיחה כלכלית, והפיכתה למעצמה ימית אזורית.
תיאור כללי

את דוקטינת "המולדת הכחולה" הגה אדמירל טורקי לשעבר בשם ג'ם גורדניז (Cem Gürdeniz), כשהציג את הרעיון לראשונה במהלך סימפוזיון שנערך בשנת 2006 בפיקוד המרכזי של חיל הים הטורקי. גורדניז שירת בחיל הים הטורקי עד 2012, והוא בעל ניסיון מבצעי ופיקודי נרחב. בתפקידו האחרון שימש כראש אגף אסטרטגיה ותכנון בצי הטורקי.
לפי דוקטרינה זו, לטורקיה עומדת הזכות לבעלות על שטח ימי נרחב המשתרע על פני הים התיכון, הים האגאי והים השחור, עומד לפי גורדניז על כ-462,000 קמ"ר, ובין היתר כולל בתוכו שטחי מים כלכליים השייכים לקפריסין ולאיים יווניים כמו רודוס, קסטלוריזו או כרתים. הדוקטרינה מבקשת למעשה לשנות את הסטטוס קוו הקיים שאותו גורדניז רואה כהשפלה של הסכם סוור, הסכם כניעתה של האימפריה העות'מאנית למעצמות בתום מלחמת העולם הראשונה וקמה במטרה לבטל ההשפעות של הסכם לוזאן שנכפה על הטורקים בשנת 1923.
דוקטרינת "המולדת הכחולה" הציבה יעדים לבסיס השליטה הטורקית בשני מעגלים. המעגל הראשון כולל את שלושת הימים המקיפים אותה – הים התיכון, הים האגאי והים השחור. המעגל השני והאסטרטגי כולל את ים סוף, הים הכספי, והים הערבי לרבות המפרץ הפרסי.
ב-31 באוגוסט 2019 נשא נשיא טורקיה, רג'פ ארדואן נאום בטקס הענקת התעודות לבוגרי האקדמיה הימית, כאשר מאחוריו מוצגת מפת "המולדת הכחולה".
רקע

בצל התפרקות ברית המועצות ובמקביל התעצמותה הכלכלית והדמוגרפית של טורקיה, עלו צרכיה האנרגטיים, ודלק וגז נתפסו כמנוף כלכלי עבורה, כאשר מקורות האנרגיה שלה עד אותה עת היו ממקורות ייבוא חיצוני בלבד. ספקיות האנרגיה המרכזיות של טורקיה הן רוסיה, איראן, עיראק ולוב. ממדינות אלו ייבאה טורקיה בשנת 2018 למעלה ממיליון חביות נפט ביום ולמעלה מ-51 מיליארד קוב של גז.
ההיתלות וההתבססות על מקורות אנרגיה זרים הטילה על טורקיה מחויבות מדינית מול מדינות אלו. שרשרת של שינויים ואירועים גאופוליטיים במזרח התיכון בליווי השאיפה לעצמאות אנרגטית יצרו את התשתית לניסוח דוקטרינת "המולדת הכחולה".
השתלשלות אירועים > טופוגרפיה יבשתית וגבולות ימיים

לאור הטופוגרפיה היבשתית הייחודית רצופת ההרים של טורקיה, המורכבת משני חצי איים - גליפולי ואנטוליה (אסיה הקטנה), מוקנה לה יתרון הגנתי מובהק מפני תקיפות קרקעיות. טורקיה ניחנת בשטח נרחב של מוצא לים בר-ניצול לצרכים ביטחוניים, כלכליים ומשאביים. גבולה הימי הנרחב שמשתרע על פני שלושה ימים הוא מחד גיסא בבחינת הזדמנות אסטרטגית, ומאידך - נקודת תורפה שיש להגן מפניה.