stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרידה אסקובדו

| --- | --- |

 לידה:  1979 (בת 46 בערך) מקסיקו סיטי, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 מדינה:  מקסיקו 
 השכלה:  אוניברסיטת איברואמריקנה  בית הספר לעיצוב של אוניברסיטת הרווארד 
 
פרידה אסקובדו (בספרדית: Frida Escobedo; נולדה בשנת 1979) היא אדריכלית מקסיקנית. היא מעצבת ומשחזרת ספציפית מרחבים עירוניים: דיור, מרכזים קהילתיים, מקומות אמנות ובתי מלון. בעת היצירה, אסקובדו ממחישה את עבודותיה בתוך נושא כללי של זמן, אך לא בהקשר היסטורי אלא בהקשר חברתי. היא הקימה סטודיו אדריכלי ועיצוב משלה בשנת 2006 שנמצא כיום במקסיקו סיטי. אסקובדו ידוע ביצירת עבודות זמניות ואינטראקטיביות שיכולות להתאים למטרות רבות המיועדות.
בשנת 2018, היא הפכה לאדריכלית הצעירה ביותר שעבדה בגלריית סרפנטיין. עבודתה האדריכלית כוללת פרויקטים כמו החצר בלה טאלרה בקוארנבקה, בעוד שניתן לראות את יצירות האמנות שלה במקומות כמו Museo Experimental el Eco במקסיקו סיטי או מוזיאון ויקטוריה ואלברט בלונדון. אסקובדו נבחרה לאחת מ-30 האדריכלים המשפיעים ביותר בלונדון על ידי archdaily.com בזכות עבודתה בגלריית סרפנטיין.
ביוגרפיה

אסקובדו למדה תואר ראשון אדריכלות באוניברסיטה האיברו-אמריקאית ותואר שני באמנות, עיצוב והתחום הציבורי בבית הספר לעיצוב לתואר שני בהרווארד. מאז 2007 היא מלמדת באוניברסיטת האיברו-אמריקאית. היא השתתפה כשופטת בבית הספר לעיצוב בוגר הרווארד, מכללת בוסטון לאדריכלות והמכון הטכנולוגי של מונטריי במקסיקו. אסקובדו לימדה שיעורים בבית הספר לתארים מתקדמים לארכיטקטורה, תכנון ושימור של אוניברסיטת קולומביה, בית הספר לעיצוב בוגר הרווארד ובית הספר לארכיטקטורה של האגודה לאדריכלות בלונדון.
בשנת 2022 הופיעה ברשימת טיים 100 נקסט של מגזין טיים.
הערות שוליים

↑  2022 TIME100 Next: Frida Escobedo, Time (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012281373805171  BIBSYS: 1535375968485  GND: 1131114280  LCCN: no2018128357  LNB: 000344250  SUDOC: 23562439X  VIAF: 5476153834757464450007   WorldCat (עם VIAF): 5476153834757464450007
פומפוניוס מלה

| --- | --- |

 לידה:  15? אלחסירס, ספרד 
 פטירה:  המאה ה־1 רומא, האימפריה הרומית 
 ענף מדעי:  גאוגרפיה 
 
שחזור מפת העולם של פומפוניוס מלה על ידי קונרד מילר (1898).
תיאור אירופה של פומפוניוס מלה (פ. נאנסן, 1911).
פומפוניוס מלה (Pomponius Mela; המאה ה-1 לספירה) היה הגאוגרף הרומאי המוקדם ביותר.
שמו של החיבור שלו הוא De Chorographia libri III,‏ Cosmographia או De situ orbis.
מלבד החלקים הגאוגרפיים של תולדות הטבע של פליניוס הזקן (שם מצוטט מלה כבעל סמכות חשוב), חיבורו הקצר של מלה הוא המחקר הרשמי היחיד בנושא בלטינית קלאסית.
ביוגרפיה

מעט ידוע אודות המחבר, מלבד שמו ומקום הולדתו – העיר הקטנה טינגנטרה (אנ') (בימינו אלחת'ירס (Algeciras)) בדרום ספרד. את זמן כתיבת חיבורו ניתן אולי לקבוע בקירוב על פי אזכור בחיבור (III, 6, 49) של הצעה למשלחת לבריטניה של הקיסר, כמעט בוודאות זו של קלאודיוס בשנת 43 לספירה. מספר אזכורים לאירועים בתקופת שלטונו של אוגוסטוס מעידים על כך שקטע זה לא יכול להתייחס ליוליוס קיסר; במיוחד משום שהוא כולל שמות חדשים שניתנו לערים בספרד. מלה מת סביב שנת 45 לספירה.
ידע גאוגרפי

ההשקפות הכלליות של החיבור תואמות לאלו של הסופרים היווניים של זמנו מארטוסתנס ועד סטראבון, שככל הנראה לא היה ידוע למלה. אולם פומפוניוס הוא ייחודי בין הגאוגרפים העתיקים, בכך שלאחר שהוא מחלק את העולם לחמישה אזורים, שמתוכם רק שניים היו ניתנים למגורים, הוא טוען לקיומם של אנטיכטונים (אנ'), החיים באזור האקלים הממוזג הדרומי הבלתי נגיש לעם של אזורי האקלים הממוזג הצפוניים בשל החום הבלתי נסבל של חגורת טוריד (torrid) שמפרידה ביניהם. לגבי החלוקה והגבולות של אירופה, אסיה ואפריקה, הוא חוזר על דברי ארטוסתנס; כמו כל הגאוגרפים הקלאסיים מאלכסנדר הגדול (מלבד תלמי), הוא רואה בים הכספי כחדירה פנימה של האוקיינוס הצפוני, כמו המפרצים הפרסי והערבי (הים האדום) בדרום.
תפישותיו לגבי הודו הן נחותות לעומת אלו של כמה סופרים יווניים מוקדמים יותר; בעקבות ארטוסתנס הוא מניח שארץ זו כוללת את הזווית הדרום-מזרחית של אסיה, כאשר החוף ממשיך צפונה לסקיתיה, ואז מתעגל לכיוון מערב לים הכספי. כנהוג, הוא ממקם הרי אוראל ואת ההיפרבוראים קרוב לאוקיינוס הסקיתי. בנוגע לאירופה המערבית, הידע שלו היה די מתקדם יחסית לגאוגרפים היוונים, באופן טבעי לספרדי באימפריה הרומית. הוא מגדיר את קו החוף המערבי של ספרד וגאליה ואת הזחתו על ידי מפרץ ביסקאיה באופן יותר מדויק מארטוסתנס או סטראבון. גם ידיעותיו על האיים הבריטיים ומיקומם ברורות יותר מאלו של קודמיו. הוא הראשון לקרוא בשם את איי אורקני, אותם הוא מגדיר וממקם באופן די מדויק. לגבי צפון אירופה, הידע שלו היה פגום, אולם הוא מדבר על מפרץ גדול (קודאנוס סינוס (אנ')) לצפונה של גרמניה, שאחד מאייו הרבים, "קודנוביה", היה בגודל בולט; שם זה מופיע שוב בחיבורו של פליניוס הזקן כ"סקאטינביה". שני השמות הללו היו תרגומים לטיניים של השם הפרוטוגרמאני (אנ')‏ Skaðinawio, השם הגרמאני של סקנדינביה.
ידע גאוגרפי > שיטה ציורית

השיטה הציורית של מלה עוקבת אחר חופי האוקיינוס, בדרך של פריפלוס, כנראה משום שמקורו בדיווחי נווטים. הוא מתחיל במצר גיברלטר, ומתאר את הארצות הסמוכות לחוף הדרומי של הים התיכון; אז הוא ממשיך לסוריה ואסיה הקטנה ולים השחור, ואז חוזר לספרד לאורך החוף הצפוני של הים השחור, ים מרמרה וכו'. לאחר שעסק באיי הים התיכון, הוא עובר לעסוק באוקיינוס הליטוראלי (אנ') – למערב, לצפון, למזרח ולדרום – מספרד וגאליה להודו, ומשם לפרס, חצי האי ערב ואתיופיה; ואז שוב חוזר לספרד מסביב לדרום אפריקה. כמו רוב הגאוגרפים הקלאסיים הוא מתאר את היבשת הזו כמוקפת בים ולא כמתמשכת רחוק מאוד דרומה.
בתיאורו את סוריה, עוקב מלה אחרי קו החוף ומעניק תשומת לב מצומצמת בלבד לחלקיה הפנימיים. בתיאורו זה ניכרת תלותו במקורות יווניים עתיקים, משום שאין בו אף פרט המראה שהוא מבטא את התנאים בתקופה היוליו-קלאודית, והוא יכול היה להיכתב על ידי יווני בתקופת האימפריה הפרסית:
מאחר שמלה מציין את "פלשתינה" בנפרד, סביר יותר שהשם "יהודה" כולל כאן רק את ארץ יהודה גופא והוא לא בשימוש כאן במובן הרחב של פרובינקיה יודיאה הרומית. נראה כי השם "פלשתינה" מתייחס לרצועת החוף מהר כרמל עד מצרים. כמו כן, לאטימולוגיה שהוא מעניק לעזה אין שום בסיס.
מהדורות

המהדורה הראשונה של מלה פורסמה במילאנו בשנת 1471; המהדורה הביקורתית הראשונה הייתה מאת ואדיאנוס (Vadianus, בזל, 1522).
הערות שוליים

↑  מנחם שטרן - Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem, 1976, Vol. I, LVII. Pomponius Mela, p. 370
↑  Chorographla, I,11:62-64;‏ או: I, 53-55.
↑  Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. I, LVII. Pomponius Mela, p. 371
↑  Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. I, LVII. Pomponius Mela, p. 372
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265389005171  PLWABN: 9810541681105606  BIBSYS: 95003437  BNE: XX821711  BnF: cb121174358 (data)  CANTIC: a12270301  CiNii: DA0322341X  GND: 118783025  ICCU: RAVV020252  ISNI: 0000 0000 7973 2132  LCCN: n80139084  NDL: 00746935  NKC: jn19981001843  NLA: 35788266  NLG: 221655  NSK: 000233712  NTA: 070032963  RERO: 02-A000112810  SELIBR: 258152  SNAC: w6q340mz  SUDOC: 029578019  Trove: 1088255  VcBA: 495/30348  VIAF: 34489209   WorldCat (עם VIAF): 34489209 
חופי הקודאנוס סינוס (הים הבלטי הדרום-מערבי) באדום עם האיים הרבים שבו בירוק.
כריכת המהדורה של 1518.
פילוסטרטוס

ערך זה עוסק בפילוסטרטוס האתונאי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  170? למנוס, יוון 
 פטירה:  שנות ה־50 של המאה ה־3 אתונה, האימפריה הרומית 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 
פלאביוס פילוסטרטוס (ביוונית: Φλάβιος Φιλόστρατος;‏ 172/170 – 250/247 לספירה לערך), המכונה "האתונאי", היה סופיסט יווני בתקופת האימפריה הרומית.
שמו וזהותו

אי בהירות מסוימת סובבת את שמו. בחיבורו של פילוסטרטוס, "חיי הסופיסטים", ואצל יואנס צצס, ניתן לו השם הפרטי "פלאביוס". אולם אונאפיוס וסינסיוס מכנים אותו "מלמנוס", פוטיוס מכנה אותו "מצור", ומכתביו מתייחסים אליו כ"אתונאי". אביו היה סופיסט בעל חשיבות משנית ובעל אותו שם.
פילוסטרטוס נולד ככל הנראה סביב שנת 172. סביר שנולד בלמנוס, למד ולימד באתונה, ואז השתקע ברומא (שם נקרא כנראה "אתונאי") כחבר בחוג המלומדים שבו הקיפה עצמה הקיסרית יוליה דומנה, אשת הקיסר ספטימיוס סוורוס. על פי הסודא, הוא חי בתקופת שלטונו של הקיסר פיליפוס הערבי (244–249). הוא מת ככל הנראה בצור (לבנון) סביב שנת 250.
חיבורים המיוחסים לפילוסטרטוס

היסטוריונים מסכימים על כך שפילוסטרטוס כתב לפחות חמישה חיבורים:
הרויקוס (Ἡρωικός, "על גיבורים")‏ (213–214 לספירה) הוא בצורת דיאלוג בין נוסע פיניקי לבין משגיח על כרם, בנוגע לפרוטסילאוס (אנ'), הלוחם האכאי הראשון שנהרג במהלך המצור על טרויה, כפי שמתואר באיליאדה. הדיאלוג מתפתח לדיון וביקורת על הצגתם של גיבורים ואלים על ידי הומרוס, בהתבסס על סמכותו הגדולה יותר של פרוטוסילאוס המת, שחי חיים לאחר המוות ומתקשר עם המשגיח על הכרם. החיבור כולל את "שיר הלל להד" של אכילס.
חיי אפולוניוס איש טיאנה (Τὰ ἐς τὸν Τυανέα Ἀπολλώνιον; בלטינית: Vita Apollonii) נכתב בין השנים 217–238 ומספר את סיפורו של הפילוסוף והמורה הפיתגוראי, אפולוניוס איש טיאנה. פילוסטרטוס כתב את הספר עבור הקיסרית יוליה דומנה, אשתו של ספטימיוס סוורוס ואמו של קרקלה. אולם הספר נשלם לאחר מותה.
חיי הסופיסטים (Βίοι Σοφιστῶν), שנכתב בין השנים 231–237, הוא חיבור היסטורי ביוגרפי למחצה על חייהם של הסופיסטים היוונים. הספר מוקדש לקונסול בשם אנטוניוס גורדיאנוס, אולי אחד משני הגורדיאנוסים שנהרגו בשנת 238. החיבור נחלק לשני חלקים: הראשון עוסק בסופיסטים העתיקים, כגון גורגיאס, והשני באסכולה המאוחרת יותר, כגון הרודס אטיקוס. החיבור אינו ביוגרפי במובן האמיתי של המילה, אלא עשוי מרשמים ציוריים של נציגים מובילים של גישת מחשבה מלאת סקרנות ומגוונת, אך חסרה בשיטה מדעית, המעדיפה מצוינות חיצונית של סגנון על פני הישגים מוצקים של כתיבה רצינית. הפילוסוף, כפי שהוא אומר, חוקר את האמת; הסופיסט מקשט אותה ולוקח אותה כמובן מאליו. לחיבור הייתה השפעה עצומה על סופרים מאוחרים יותר, בפרט נאופלאטונים.
גימנסטיקוס (Γυμναστικός) נכתב לאחר שנת 220 ומכיל תיאורים העוסקים במשחקים האולימפיים ובתחרויות האתלטיקה באופן כללי.
מכתבים (Ἐπιστολαί, אפיסטולאי), או "מכתבי אהבה", נושמים את אווירת "הקומדיה החדשה" והמשוררים האלכסנדרונים. המכתבים הם בעיקר בעלי אופי ארוטי. תאריך פרסומם אינו ידוע.
חיבור נוסף, תמונות (Εἰκόνες, אייקונס), מיוחס בדרך כלל לחתנו, פילוסטרטוס מלמנוס.
המרד הגדול של היהודים בחיבור "חיי אפולוניוס"

פילוסטרטוס מתייחס ליהודים בחיבור "חיי אפולוניוס איש טיאנה".
פילוסטרטוס שם בפיו של הפילוסוף אופראטס הסטואי (אנ'), יריבו של אפולוניוס ואחת הדמויות הפחות מקסימות של החיבור, את הדברים הבאים בתוך נאומו בפני אספסיאנוס: "היהודים נמצאים כבר מזמן במרד, לא רק נגד הרומאים אלא נגד האנושות; וגזע שעשה את חייו נפרדים ובלתי ניתנים לפשרה, שאינו יכול לחלוק עם שאר האנושות בעינוגי השולחן ולא יכול להצטרף לנסכיהם או תפילותיהם או קורבנותיהם, נפרד מאתנו בתהום גדולה יותר מאשר מזו אשר מפרידה בינינו לבין סוסה או באקטרה או האינדים הרחוקים יותר".
פילוסטרטוס מספר על כך שבזמן ניהולו את המצור על ירושלים, שקל אספסיאנוס את הרעיון להפוך עצמו לקיסר והורה לזמן את אפולוניוס כדי לשאול בעצתו. אולם אפולוניוס סירב להיכנס ליהודה – "ארץ שתושביה טמאים הן בשל מה שעשו והן בשל מה שסבלו ממנו". קטע זה מאת פילוסטרטוס מבטא את התיעוב הפיתגוראי כלפי שפיכות דמים.
הערות שוליים

↑  הגיית השם ביוונית: פילוֹסטרטוֹס, במלעיל דמלעיל (ההטעמה בהברה השלישית מהסוף).
1 2  Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem 1980, Vol.2, CXX. Philostratus, p. 339
↑  Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol.2, CXX. Philostratus, p. 342
↑  Philostratus, Life of Apollonius 5.33–34
↑  Philostratus, Life of Apollonius 5.27
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592588805171  PLWABN: 9810659451005606  BIBSYS: 95004118  BNE: XX879327  BnF: cb13092089h (data)  CANTIC: a11741375  CiNii: DA01503200  GND: 118594044  ICCU: CFIV058110  ISNI: 0000 0004 5303 0326  LCCN: n50012277  NKC: skuk0002440  NLK: KAC201902689  NTA: 068574592  SELIBR: 258126  SUDOC: 030324149  VcBA: 495/52674  VIAF: 250889454   WorldCat (עם VIAF): 250889454
אל-בירה

| --- | --- |
סמל אל-בירהסמל אל-בירה
אל-בירה
אל-בירה
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  רמאללה ואל-בירה
 ראש העיר:  עומר חמאיל
 שטח:  22.4 קמ"ר
 גובה:  884 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  49,657 Nasamah (2021)
 קואורדינטות:  31°54′19″N 35°12′54″E﻿ / ﻿31.905141666667°N 35.214958333333°E﻿ / 31.905141666667; 35.214958333333 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.al-bireh.org
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) אל-בירה(למפת גוש דן רגילה) אל-בירה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-בירה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-בירה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אל-בירה; מראה כללי
שרידי הכנסייה הצלבנית באל-בירה בציורו של הארי פן, 1880
המסגד הגדול באל-בירה
אל-בירֶה (בערבית: البيرة) היא עיר פלסטינית השוכנת כ-15 ק"מ מצפון לירושלים. העיר שוכנת על קו פרשת המים בגובה של 884 מטרים מעל פני הים ושטחה 22.4 קמ"ר. היא צמודה ממזרח לרמאללה, ושתי הערים מהוות גוש עירוני אחד. בשנת 2007 התגוררו בעיר 39,202 תושבים. משמעות שמה של העיר הוא ה"באר" וזה מופיע בסמלה.
היסטוריה > העת העתיקה

אל-בירה זוהתה עם העיר התנכית בארות שבנחלת שבט בנימין:
"וַיִּסְעוּ בְנֵי-יִשְׂרָאֵל, וַיָּבֹאוּ אֶל-עָרֵיהֶם--בַּיּוֹם הַשְּׁלִישִׁי; וְעָרֵיהֶם גִּבְעוֹן וְהַכְּפִירָה, וּבְאֵרוֹת וְקִרְיַת יְעָרִים."
בארות יושבה גם בתקופת שיבת ציון לאחר השיבה מגלות בבל:
"וְאֵלֶּה בְּנֵי הַמְּדִינָה, הָעֹלִים מִשְּׁבִי הַגּוֹלָה, אֲשֶׁר הֶגְלָה נבוכדנצור (נְבוּכַדְנֶצַּר) מֶלֶךְ-בָּבֶל, לְבָבֶל; וַיָּשׁוּבוּ לִירוּשָׁלִַם וִיהוּדָה, אִישׁ לְעִירוֹ... בְּנֵי קִרְיַת עָרִים כְּפִירָה וּבְאֵרוֹת, שְׁבַע מֵאוֹת וְאַרְבָּעִים וּשְׁלֹשָׁה."
אוסביוס תיאר את המקום ככפר גדול בדרך לאמאוס, כמרחק של 11 ק"מ מירושלים.
היסטוריה > ימי הביניים

בעת הכיבוש הערבי את ארץ ישראל העיר לא הוזכרה; אך הצלבנים הקימו בסביבתה מספר יישובים; בהם בירה (Birra), ו"קסטרום מהומריה" (מסגד בלטינית) או "מהומריה מיור" (Castrum Mahomeriae או Mahomeria Major), שחשיבותם במיקומם על הדרך הראשית המחברת בין ירושלים לשכם. באתר ניצבו כנסייה, אכסניה ומצודה, ולפי המסורת הנוצרית הלטינית ניצבה זו במקום בו גילו מרים, אם ישו ויוסף הקדוש, כי ישו הילד לא שב עימם לנצרת אלא נותר בבית המקדש. הם נאלצו לשוב לירושלים וגילוהו בין המורים.
הנוסע בנימין מטודלה עבר על פני אל-בירה בשנת 1170, והוא מכנה אותה בשמה הצלבני "מהומריה לגראנד" (Mahomerie la Grande; Magnor Mahomerie).
לאחר קרב חיטין ב-1187 חרבה בירה, ונותרה בידיים מוסלמיות גם לאחר שירושלים שבה לידי הצלבנים ב-1229. בסוף המאה ה-12 או בתחילת המאה ה-13, הוקם על ידי הכובשים המוסלמים מסגד בסמוך להריסות הכנסייה, או שזו הוסבה למסגד, והיישוב התחדש סביבו. עוד קם במקום ח'אן אשר שימש את הנוסעים בדרך מירושלים לשכם עד שחרב. ייתכן שהיישוב שב לידיו של ריצ'רד מקורנוול ב-1241, או לידי הטמפלרים ב-1243; אך כך או כך, הוא אבד שוב ב-1244 עם פלישת הטורקים הח'וואריזמים. ב-1514 קרסו קמרונות הכנסייה, ואך קירותיה והקצה המזרחי שלה נותרו על כנם.
במאה ה-18 הפך הכפר לאחד מ-24 כפרי הכס שבהם ישבו מוח'תארים בארמון, או מצודה ושלטו על האזור.
היסטוריה > העת החדשה

תחת שלטון המנדט הבריטי השתייכה אל-ביר לנפת רמאללה ואוכלוסיית היישוב גדלה. ב-1922 התגוררו בו 1,479 תושבים. במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 541 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 2292 תושבים, מהם 248 נוצרים והשאר מוסלמים.
בשנת 1928 הוקמה באל-בירה מועצה מקומית ומונה לה ראש מועצה. ב-1961 מנתה העיר 14,510 תושבים ובמהלך העשור הראשון של המאה ה-21 הגיעה אוכלוסייתה לכ-40,000 נפש. יחד עם רמאללה, מהווה אל-בירה מרכז שלטוני של הרשות הפלסטינית בגדה המערבית, וחלק ממשרדי הממשלה שוכנים בה.
ישראל הפקיעה מאל-בירה 346 דונם קרקע לצורך בניית ההתנחלות בית אל בשנת 1977, ועוד 780 דונם לצורך בניית ההתנחלות פסגות ב-1981.
ב-7 ביוני 1988 נדקר ראש העירייה, חסן טויל, בידי אלמונים בחזית בניין העירייה.
ב-27 במרץ 2022 נבחר לראשות העירייה אסלאם אל-טויל, שבוע לאחר שהושם במעצר מנהלי.
בנובמבר 2024 הוצתו 17 מכוניות בעיר בפעולת תג מחיר ולצדן רוססה הכתובת "על יו"ש - מלחמה". בסרטון ממצלמות אבטחה נראית קבוצה של רעולי פנים מציתים מכוניות ונמלטים. האש התפשטה במהירות לעבר המבנים הסמוכים.
ארכאולוגיה

בכתב העת Historical Biology שפורסם ב-2022, דווח כי בחצר בית בעיר נמצאו מאובני עקבות של דינוזאורים על פני משטח סלע גיר, אשר שקע במהלך תקופת הקרטיקון התחתון (Early Cretaceous), בקרקעית ים רדוד לפני כ-100 עד 110 מיליוני שנים.
ספורט

בשנת 2010 הושלמה בניית אצטדיון כדורגל בן 7,000 מושבים באל-בירה, במימונה של פיפ"א, כחלק מתוכנית לעידוד הכדורגל הפלסטיני. ממשלות צרפת וגרמניה השתתפו במימון בניית היציעים. תושבי ההתנחלות פסגות, הסמוכה לאצטדיון, עתרו לבית המשפט הגבוה לצדק וביקשו להרוס את האצטדיון, אך העתירה נדחתה והאצטדיון פעיל. באצטדיון משחקת קבוצת הכדורגל מרכז שבאב אל-אמערי, הוא מארח את משחק גמר גביע פלסטין.
באל-בירה נמצאים גם המרכז הפלסטיני לג'ודו, קראטה והתעמלות אירובית.
עיר תאומה

ארצות הברית ינגסטאון, אוהיו, ארצות הברית
הערות שוליים

↑  דוח הלשכה הפלסטינית לסטטיסטיקה (2007)
↑  Corpus inscriptionum Arabicarum Palaestinae, (CIAP), משה שרון
↑  יהושע פראוור, תולדות היהודים בממלכת הצלבנים, עמ' 196.
↑  Macalister, R. A. Stewart; Masterman, E. W. G., "Occasional Papers on the Modern inhabitants of Palestine, part I & part II"., Quarterly Statement - Palestine Exploration Fund., 1905, עמ' 356-343
↑  Mills, Census of Palestine, 1931, page 48
↑  ידיעה בניו-יורק טיימס, 8.6.1988
↑   ג'קי חורי, רעולי פנים הציתו מכוניות בעיר ליד רמאללה וריססו את הכתובת: "על יו"ש - מלחמה", באתר הארץ, 4 בנובמבר 2024
↑  אור אליאסון, עקבות דינוזאורים התגלו סמוך לרמאללה, באתר ynet, 26 באוקטובר 2022
↑  נרי ברנר, כדורגל משני צידי הגדר, באתר ynet, 6 באוגוסט 2011
↑  יוני מנדל, שג'אעיה או חאן יונס: מי תהיה אלופת הליגה הפלסטינית בכדורגל?, באתר "שיחה מקומית", 17 באפריל 2015
| דגל פלסטיןיישובי נפת רמאללה ואל-בירה |
| --- | --- | --- |
| ערים | אל-בירה • ביתוניא • רוואבי • רמאללה |   |
| מועצות מקומיות | אל-איתיחאד (ביתילו, דיר עמאר, ג'מאלא) • א-זיתונה (מזרעה אל-קיבליה, אבו שוחידם) • ביר זית • בית ליקיא • בני זייד (דיר ע'סאנה, בית רימא) • בני זייד א-שרקייה (עארורה, מזארע א-נובאני) • דיר ג'ריר • דיר דיבוואן • חרבתא אל-מצבאח • מזרעה א-שרקיה • נעלין • סילוואד • סינג'יל • תורמוס עיא |   |
| כפרים | אבו קש • אום צפא • א-לובן אל-ע'רבי • אל-ג'אנייה • אל-מוע'ייר • אל-מידיה • בודרוס • בורקה • בית סירא • ביתין • בית עור אל-פוקא • בית עור א-תחתא • בלעין • ג'יפנה •דורא אל-קרע • דיר אבו משעל • דיר איבזיע • דיר א-סודאן • דיר ניזאם • דיר קדיס • ח'ירבת אבו פלאח • ח'רבת'א בני חרית • טייבה • טירה • יברוד • כובאר • כפר מאליכ • כפר ניעמה • כפר עין • נבי סאלח • סאפא • סורדא • עאבוד • עבוין • עג'ול • עטארה • עין יברוד • עין עריכ • עין סיניא • עין קיניא • קיביה • קראוות בני זייד •  ראס כרכר • רמון • רנתיס • שוקבא • שיבתין |   |
| מחנות פליטים | אל-אמערי • ג'לזון • קדורה • קלנדיה |   |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566800705171  VIAF: 141915319   WorldCat (עם VIAF): 141915319 
תצלום אוויר של אל בירה
פרחיה בן ניסים

| --- | --- |
 מדינה:  השושלת האיובית, הסולטנות הממלוכית
 מקום פעילות:  פוסטאט, מצרים
 רבותיו:  רבי חננאל בן שמואל, רבי אברהם בן הרמב"ם
 בני דורו:  רבי דוד הנגיד, רבי שלמה פטיט
 חיבוריו:  פירוש על הלכות הרי"ף
 אב:  רבי ניסים
 חותנים:  רבי חננאל בן שמואל
 
רבינו פרחיה בן ניסים היה מחכמי פוסטט שבמצרים במאה השלוש עשרה. כתב פירושים על הלכות הרי"ף.
ביוגרפיה

לא ידועים פרטים רבים על תולדותיו של רבי פרחיה. רבינו פרחיה היה בן אחותו של רבי חננאל בן שמואל וכשגדל התחתן עם בת דודתו, (בתו של רבי חננאל) כך שהוא היה גם אחיין וגם חתן של רבי חננאל. בתו השנייה של רבי חננאל נישאה לרבי אברהם בן הרמב"ם ולכן היה רבי פרחיה גם גיסו של רבי אברהם בן הרמב"ם ודודו של רבי דוד הנגיד. ככל הנראה למד רבינו פרחיה אצל חותנו רבי חננאל וגיסו רבי אברהם, במקום אחד בפירושו הוא אף מעיד על הנהגה הלכתית שראה אצל גיסו רבי אברהם.
בשנת ה'מ"ו (1286) חתם רבינו פרחיה יחד עם אחיינו רבי דוד הנגיד ועוד חכמים על החרם שהכריז ראש הגולה ישי בן חזקיה על רבי שלמה פטיט מעכו שהתנגד לכתביו של הרמב"ם.
רבינו פרחיה כתב פירושים להלכות הרי"ף כמו חותנו רבי חננאל בן שמואל. בפירושיו לרי"ף מביא רבינו פרחיה פעמים רבות את פירושי הרמב"ם לש"ס שהיו בידו.
בגניזה הקהירית שרדו חלקים מפירושיו על הלכות הריף למסכתות שבת, יבמות ועבודה זרה בכתב ידו של רבינו פרחיה עצמו.
בנוסף לפירושים ששרדו בכתב ידו שרד גם פירוש על כל מסכת שבת שבסופו כתוב "סליקא מסכת שבת שליקטתי פירושה מפירוש רבינו פרחיה" שהוא כנראה ליקוט שנעשה מתוך כתב יד שלם של פירוש רבינו פרחיה על שבת שהיה בידיו של המעתיק ברכות בן שר שלום הכהן.
חלקים מפירושו של רבינו פרחיה נדפסו על ידי רבי מסעוד חי רקח בתוך ספרו מעשה רקח, במקום אחד הוא מציין (כנראה על פי קולופון שהיה בכתב היד שברשותו) שרבינו פרחיה כתב את פירושו על מסכת שבת בשנת ה'ז' (1247).
הערות שוליים

↑  שלמה דב גויטיין, רבי חננאל הדיין הגדול ביר' שמואל הנדיב, מחותנו של הרמב"ם, תרביץ נ ה'תשמ"א, עמ'394.
↑  שיטת הקדמונים, מסכת שבת דף קלז עמ' ב, באתר היברובוקס
↑  נוסח החרם באתר דעת
↑  נדפס בשם "פירוש האמיתי לרבינו פרחיה" בתוך "שרידים מפירושי הראשונים על התלמוד והרי"ף למסכת שבת מגניזת קהיר"
↑  צפונות גיליון י, טבת תשנ"א, באתר היברובוקס
↑  נדפס במוריה שנה כג עמ' יד
↑  נדפס בתוך שיטת הקדמונים על מסכת שבת
↑  מעשה רוקח על הרמב"ם הלכות שבת פרק י
| הראשונים לפי אזור גאוגרפי |
| --- | --- | --- |
| אשכנז | רבי משולם בן קלונימוס • רבנו גרשום מאור הגולה • רבי שמעון הגדול • רבי יצחק הלוי • רבי יעקב בן יקר • ריב"א • ראב"ן • רבי אליעזר ממיץ • ראבי"ה • רבי יהודה החסיד • רבי אלעזר מגרמייזא (הרקח) • רבי יצחק אור זרוע • מהר"ם מרוטנבורג • רא"ש • המרדכי • הגהות מיימוניות • תשב"ץ קטן • רבי אליעזר מטוך • רבי יצחק מדורא • האגודה • מהר"ם ס"ל • מהרא"ק • מהר"י טירנא • מהרי"ל • מהר"י וייל • תרומת הדשן • ראשונים נוספים |  |
| צרפת | רש"י • בעלי התוספות (רשב"ם • רבנו תם • ר"י הזקן • ריצב"א • רבי שמשון משאנץ) • בעל התרומה  • רבי משה מקוצי • רבי יחיאל מפריז • יצחק מקורביל (הסמ"ק) • רבנו פרץ • חכמי איוורא • רבי שמשון מקינון •  ראשונים נוספים |  |
| אנגליה | תוספות חכמי אנגליה • רבנו תם מאורליינש • רבי משה מלונדריש • רבי ברכיה מניקולא • רבי אליהו מנחם מלונדריש • רבי יעקב חזן מלונדון • ראשונים נוספים |  |
| פרובאנס | בעל האשכול • יוסף אבן פלאת • בעל העיטור • בעל המאור • הראב"ד • רבי יהונתן מלוניל • המנהיג • בעל שיטת ריב"ב • בעל ההשלמה • רבי שלמה מן ההר • רבי אברהם מן ההר • המאירי • רבי אהרון הכהן מלוניל • ראשונים נוספים |  |
| ספרד | ארבעת השבויים • רבי חנוך בן משה • רבי שמואל הנגיד • רי"ץ גיאת • רבי יצחק הברצלוני • רבי יהודה הברצלוני • רי"ף • ר"י מיגאש • רמ"ה • רבי שמואל הסרדי • רמב"ן • רבי יונה גירונדי • רא"ה • רשב"א • ריטב"א • רבי יהודה בן הרא"ש • רבנו ירוחם • מהר"ם חלאווה • אבודרהם • רבי יעקב בעל הטורים • ר"ן • רבי יוסף חביבא • רבי שמואל ירונדי (אוהל מועד) |  |
| איטליה | רבי משולם בן קלונימוס • רבי נתן מרומי (הערוך) • רבי ישעיה די טראני • רבי אליעזר בן שמואל • ריבב"ן • שבלי הלקט • ריא"ז • מהרי"ק • ראשונים נוספים |  |
| צפון אפריקה | ארבעת השבויים • רבנו חננאל • רב ניסים גאון • רי"ף • רבנו אפרים • רבי יהודה הכהן אבן סוסאן • רבי יוסף אבן עקנין • שמואל אבן ג'אמע • רבי זכריה אגמאתי • ריב"ש • רשב"ץ • רבי ישועה הלוי • רבי אפרים אנקוה |  |
| תימן | בעלי אלשרח (רבי חנניה בן ישועה • רבי נתנאל בן ישעיה • רבי זכריה הרופא • רבי סעדיה עדני • רבי דוד הלוי חמדי • רבי דוד עדני • רבי אברהם בן שלמה |  |
| מצרים | רבי שמריה בן אלחנן • רבי שמואל בן חנניה הנגיד •  רמב"ם •  רבי חננאל בן שמואל • רבי אברהם בן הרמב"ם • רב יוסף ראש הסדר • רבי פרחיה בן ניסים •  רבי דוד הנגיד • רבי תנחום הירושלמי • רבי יעקב אלאמשאטי • רבי יהושע הנגיד • רבי דוד ברבי יהושע הנגיד • ראשונים נוספים |  |
ראשונים נוספים תנאים • אמוראים • סבוראים • גאונים • ראשונים • אחרונים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499219605171  LCCN: n88291150  VIAF: 43411797   WorldCat (עם VIAF): 43411797
עיתונות ללא כוונת רווח

עיתונות ללא כוונת רווח היא מודל עיתונות אשר ממומנת ברובה על ידי תרומות וקרנות. מודל זה של עיתונות צמח על רקע הירידה בהכנסות העיתונות למטרות רווח, והודות למממנים אשר ראו צורך בעיתונות המשרתת אתהאינטרס הציבורי, כדוגמת עיתונות חוקרת. עיתונות מסוג זה פועלת באופן המיטבי כאשר היא שקופה בנוגע לגורמים המממנים שלה, וכאשר ישנם מספר רב של מממנים.