stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנקת גבהים (סרט, 2011)
הערות שוליים

↑  "Wuthering Heights (15)". British Board of Film Classification. 23 בספטמבר 2011. נבדק ב-23 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Child, Ben (20 בינואר 2010). "Andrea Arnold takes on Wuthering Heights". The Guardian. נבדק ב-24 בינואר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Reynolds, Simon (4 באפריל 2010). "Scodelario is 'Wuthering Heights's Cathy". Digital Spy. נבדק ב-4 באפריל 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brooks, Richard (4 באפריל 2010). "Film bid to cast gypsy as Heathcliff". timesonline.co.uk. אורכב מ-המקור ב-16 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Child, Ben (23 בנובמבר 2010). "James Howson to be first black actor to play Heathcliff in film". The Guardian. נבדק ב-24 בנובמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Maher, Kevin (4 במאי 2011). "Lucy Pardee: the woman casting tomorrow's stars". The Times. נבדק ב-9 במאי 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Solomons, Jason (8 במאי 2011). "Trailer trash: Venice film festival supremo eyes up British talent, while Keira Knightley gets set to play Anna Karenina". The Guardian. נבדק ב-9 במאי 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Reese, Kyle (16 באוגוסט 2011). "TIFF 2011 Gala And Special Presentation Lineups Completed". Sound on Sight. נבדק ב-17 באוגוסט 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Reynolds, Simon (3 באוגוסט 2011). "'Wuthering Heights' date confirmed, first Heathcliff picture unveiled". Digital Spy. נבדק ב-3 באוגוסט 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Wuthering Heights". Apple Trailers. נבדק ב-28 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2012 EDA Award Nominees". awfj.org. נבדק ב-8 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lodge, Guy (5 בדצמבר 2011). "Camerimage honors DPs of 'In Darkness,' 'A Separation,' 'Wuthering Heights'". HitFix. נבדק ב-30 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Britain's big talent: Evening Standard Film Awards winners". London Evening Standard. 7 בפברואר 2012. נבדק ב-30 באפריל 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The 14th Annual Golden Trailer Award Nominees". Golden Trailer Awards. אורכב מ-המקור ב-2014-10-08. נבדק ב-30 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The 31st Istanbul Film Festival (31 March-15 April 2012)". IKSV Film. אורכב מ-המקור ב-2016-04-25. נבדק ב-30 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "IFTA Announces Nominees for the 9th Annual Irish Film & Television Awards". The Irish Film & Television Academy. 10 בינואר 2012. אורכב מ-המקור ב-2014-05-02. נבדק ב-30 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Taylor, Drew (20 בדצמבר 2011). "'Tinker Tailor Soldier Spy' & 'Drive' Lead London Film Critics Nominations". Indiewire. אורכב מ-המקור ב-2014-05-02. נבדק ב-30 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Seminci 2011 Palmarés". seminci.es (בספרדית). אורכב מ-המקור ב-2012-04-02. נבדק ב-8 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "British films fight for Golden Lion at Venice Film Festival". Metro. 5 בספטמבר 2011. נבדק ב-30 באפריל 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "La Biennale di Venezia: Official Awards of the 68th Venice Film Festival". labiennale.org. נבדק ב-8 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016013064   WorldCat (עם LCCN): no2016-013064
אנתוני יואיש

| --- | --- |

 לידה:  11 במאי 1924 Fowey, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  13 בספטמבר 2021 (בגיל 97) 
 שם לידה:  Antony Hewish 
 ענף מדעי:  פיזיקה, אסטרונומיה 
 מקום מגורים:  בריטניה
 מקום לימודים:  קולג' גונוויל וקאיוס  אוניברסיטת קיימברידג'  King's College 
 מוסדות:  מעבדת קוונדיש  אוניברסיטת ייל  Mullard Radio Astronomy Observatory 
 תלמידי דוקטורט:  ג'וסלין בל ברנל, Peter Duffett-Smith 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (1974)  מדליית יוז (1977)  מדליית אדינגטון (1969)  פרס הולווק (1974)  מדליית קרל שוורצשילד (1971)  מדליית אלברט מייקלסון (1973)  עמית החברה המלכותית 
 
אנתוני יואיש (באנגלית: Antony Hewish;‏ 11 במאי 1924 – 13 בספטמבר 2021) היה אסטרונום בריטי שזכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1974 (יחד עם שותפו מרטין רייל) עבור תפקידו בגילוים של פולסרים, כוכבים נייטרוניים מסתובבים הפולטים קרינה אלקטרו-מגנטית. יואיש זכה גם במדליית אדינגטון של האגודה המלכותית לאסטרונומיה הבריטית ב-1969, פרס הניתן עבור גילויים בתחום האסטרופיזיקה התאורטית.
ביוגרפיה

אנתוני יואיש נולד בקורנוול שבאנגליה ב-11 במאי 1924, הצעיר מבין שלושה אחים. אביו היה בנקאי. הוא גדל בניוקוואי בחוף האטלנטי, ושם התפתחה אהבתו לים ולסירות. יואיש התחנך בבית הספר הפרטי בטאוטון שבאנגליה. בשנת 1942 התקבל לתואר ראשון במכללת גונביל וקיז באוניברסיטת קיימברידג'. לימודיו הופסקו בעת מלחמת העולם השנייה. במשך שלוש שנים, בין השנים 1943 עד 1946, עבד במפעל המלכותי למטוסים (Royal Aircraft Establishment) בפארנבורו ובעבד במפעל לחקר הטלקומוניקציה במלברן. במלברן, בזמן שחקר מכשירי מכ"ם מוטסים, פגש לראשונה את מרטין רייל, שבהמשך חלק איתו את פרס נובל.
עם סיום המלחמה, ב-1946, יואיש חזר לקיימברידג' וסיים את לימודיו ב-1948. מיד לאחר סיום לימודיו הצטרף לצוות המחקר של מרטין רייל במעבדת קוונדיש בקיימברידג'. הייויש התחתן ב-1950, וב-1952 סיים את לימודי הדוקטורט והתקבל כעמית מחקר בקולג' גונוויל וקאיוס ובאוניברסיטת סיוס. ב-1961 עבר לאוניברסיטת צ'רצ'יל שם הוביל את לימודי פיזיקה. הוא בחקר ולימוד באוניבסיטה בין השנים 1961–1971, וקיבל תואר פרופסורה ברדיו-אסטרונומיה בשנת 1971. אחרי שמרטיין רייל חלה ב-1977, יואיש הוביל את קבוצת רדיו-אסטרונומיה של אוניברסיטת קיימברידג' והיה ראש שמצפה כוכבים מולארד לרדיו-אסטרונומיה עד שיצא לגמלאות בשנת 1989.
פעילות מדעית

בראשית דרכו כחוקר, הייויש חקר במפעל המלכותי למטוסים (Royal Aircraft Establishment) במפעל חקר הטלקומוניקציה במלברן. שם היה מעורב בייצור במכשירים נגד מדידת מכ"ם מוטס. מחקרו הראשון של הייויש היה מעורב בהתרבות של קרינה דרך מדיה שקופה הומוגנית, הוא פיתח את תאוריית שבירת המסכים והסדרתם בהדרגה, והקים מד התאבכות לרדיו בשביל למצות את רעיונותיו.
הייויש פיתח את רדיו-טלסקופ, Interplanetary Scintillation Array, מערך צמצום בין-פלנטרי מתייחס לתנודות אקראיות בעוצמת גלי הרדיו ממקור שמימי, בטווח הזמן של מספר שניות.
הייויש הצליח לעשות מדידות חלוצי הגובה והסולם הפיזי של ענני פלזמה ביואוספירה וגם כדי להעריך את מהירויות הרוח באזור זה. אחרי מחקרו בקיימברידג' ב-1964 על הבהוב בין כוכבים הוא פיתח שיטות דומות להפוך את המדידות מבוססות על הקרקע של הרוח הסולרית ושיטות אלה אומצו בארצות הברית, יפן והודו בשביל תצפיות ארוכות טווח. הייויש הראה איך אפשר להשתמש בהבהוב בין כוכבים בשביל להשיג רזולוציה אופטית גבוהה ברדיו ואסטרונומיה שישתווה למד התאבכות עם קו התחלה של 1000 ק"מ- משהו שלא הושג בתחום הזה, זה היה בשביל למצות של הטכניקה הזאת על מספר גדול של רדיו גלקסיה. הוא הגה את הרעיון של אנטנת מערך בשלבים ענקיים לסקר שמיים מרכזיים, זה דרש יכולות אינסטרומנטליות שונות לחלוטין מאלה של טלסקופ רדיו קיים, כלומר רגישות גבוהה מאוד באורכי גל ארוכים ויכולת רב-קרן לסקרי שמיים חוזרים ונשנים על בסיס יום-יום.
הישגים בולטים

ב-1974, אנטוני יואיש ומרטין רייל זכו במשותף בפרס נובל בפיזיקה "על מחקריהם החלוציים באסטרופיזיקה של רדיו: רייל על התצפיות וההמצאות שלו, ובמיוחד על טכניקת סינתזת הצמצם, ועל יואיש לתפקידו המכריע בגילוי פולסרים". זו הייתה הפעם הראשונה שזכה בפרס על אסטרונומיה תצפיתית.
כמו כן, יואיש זכה במדליית אדינגטון על ידי החברה המלכותית אסטרונומי בשנת 1969; מדליית זהב של דלינגר על ידי האיגוד הבינלאומי של מדע הרדיו בשנת 1972; אלברט א' מייקלסון מדליה על ידי פרנקלין המכון בשנת 1973, מדליית יוז על ידי החברה המלכותית בשנת 1977.
בשנת 1968, נבחר יואיש עמית של החברה המלכותית (FRS) ובשנת 1998, עמית של המכון לפיזיקה.
נפטר ב-13 בספטמבר 2021.
אנתוני טורפל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בינואר 2000 (בן 24) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 עיסוק:  שחקן קולנוע וטלוויזיה
 פרופיל ב-IMDb
 
אנתוני ג'וזף  טורפל (באנגלית: Anthony Turpel; נולד ב-26 בינואר 2000) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה

טורפל נולד ב-26 בינואר 2000 בלוס אנג'לס, קליפורניה. יש לו אחות גדולה.
כשהיה בן 5, הוא הופיע בהפקה מקומית למחזה "הקוסם מארץ עוץ" כאחד מגמדי המנצ'קין. אנתוני רצה לעשות יותר ולכן הוא החל להופיע ביותר הצגות והתחיל לקחת שיעורי משחק ואף קיבל סוכן.
קריירה

הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה הייתה בשנת 2015 בסדרת הילדים והנוער האמריקאית "הסוכן הנרי" בתפקיד סטיב. באותה שנה התארח בסדרות הטלוויזיה "קומדי באנג! באנג!" ו"במשפחות הכי טובות".
בין השנים 2016–2018 שיחק באופרת הסבון, "צעירים חסרי מנוח". הוא הופיע ב-95 מפרקי הסדרה. על משחקו בסדרה היה מועמד לפרס אמי לבידור בפריים טיים בקטגוריית השחקן הצעיר יוצא מן הכלל בסדרת דרמה לשנת 2017.
בשנת 2019 הופיע בשני פרקים של הסדרה "מוקד 911". באותה שנה הופיע בסדרת הטלוויזיה "נקמתה של ניק" של שירות הזרמת המדיה "נטפליקס".
בשנת 2020 החל לשחק בתור אחת הדמויות הראשיות בסדרת הטלוויזיה מבית הולו, "באהבה, ויקטור", סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת קומדיית נעורים-להט"בית המהווה ספין אוף לסרט "באהבה, סיימון" משנת 2018. טורפל השתתף בסדרה במשך כל שלוש עונותיה.
בשנת 2021 שיחק בתפקיד אורח בסדרת הדרמה "החיים עצמם" של רשת NBC.
בשנת 2022 שיחק טורפל לראשונה בסרט "Play Dead", מותחן אימה לצדו של ג'רי אוקונל. באותה שנה ביצע הופעת אורח בסדרת המדע-בדיוני "זינוק לאתמול" מבית NBC; זהו חידוש לסדרה באותו שם מאת דונלד בליסאריו אשר שודרה ב-NBC בשנים 1989–1993.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2022 | Play Dead | טי.ג'יי אלברייט |  |
| TBA | The Hermit | אריק |  |
| TBA | Baby Blue | בראדלי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Comedy Bang! Bang! | דילן דארסי | פרק: "Ty Burrell Wears a Chambray Shirt & Clear Frame Glasses" |
| 2015 | הסוכן הנרי | סטיב | פרק: "My Phony Valentine" |
| 2015 | במשפחות הכי טובות | מקס | פרק: "Babe Secret Phone Germs" |
| 2016–2018 | היפים והאמיצים | אר.ג'יי פורסטר | 95 פרקים מועמד פרס אמי לבידור בשעות היום לשחקן צעיר בדרמה (2017) |
| 2019 | מוקד 911 | פרדי | 2 פרקים |
| 2019 | נקמתה של ניק | וויל | 4 פרקים |
| 2020–2022 | באהבה, ויקטור | פליקס ווסטון | תפקיד ראשי (3 עונות); 28 פרקים |
| 2021 | החיים עצמם | מנהל במה | פרק: "Brotherly Love" |
| 2022 | זינוק לאתמול | רוי באקל | פרק: "Stand by Ben" |
הערות שוליים

↑  Erik Pedersen, Deadline, Deadline, ‏4 בundefined 2018
↑  Brett White, Who Is Will on 'No Good Nick'?, Decider, ‏3 ביולי 2019
↑  Interview: Love, Victor's Anthony Turpel - Brief Take, Brief Take, ‏3 במאי 2020
ארכיון הארמון (שוודיה)

| --- | --- |
הכניסה לארכיון
הכניסה לארכיון
 מידע כללי
 סוג:  ארכיון 
 מדינה:  שוודיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1893
 תאריך פתיחה רשמי:  1893 
 קואורדינטות:  59°19′38″N 18°04′16″E﻿ / ﻿59.3273°N 18.0711°E﻿ / 59.3273; 18.0711
 he
 
ארכיון הארמון (בשוודית: Slottsarkivet) הוא ארכיון השוכן בארמון סטוקהולם, מעונה הרשמי של משפחת המלוכה השוודית.
הארכיון נוסד ב-1893 ומאז 1964 הוא מנוהל על ידי הארכיון הלאומי של שוודיה.
הארכיון מכיל אוספים שונים של הארמון ובית המלוכה מאז 1800. הארכיון של בית המלוכה בתקופה שלפני כן שוכן בסניף של הארכיון הלאומי באי קונגסולמן, הוא איננו ארכיון ציבורי ושימוש בחומריו מותנה באישור של משפחת המלכוה.
במקום נמצאת גם ספרייה.
אנה (סרט קצר)

| --- | --- |

יבגניה דודינה בפריים מתוך הסרט
 בימוי:  אור סיני
 הופק בידי:  לאה טוניק
 תסריט:  אור סיני
 עריכה:  נוי ברק
 שחקנים ראשיים:  יבגניה דודינה מיקי לאון אלון דהן דניאל ברוסובני קאי פקר אורי גבריאל
 מוזיקה:  רן בגנו
 צילום:  סער מזרחי
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2015
 משך הקרנה:  24 דקות
 שפת הסרט:  עברית, רוסית
 סוגה:  דרמה
 פרסים:  פרס אופיר 
 
אנה הוא סרט גמר קצר משנת 2015 שכתבה וביימה אור סיני. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה. זוכה תחרות ה-הCinéfondation לסרטי סטודנטים בפסטיבל קאן, ציון לשבח בפסטיבל טורונטו ופרס אופיר לסרט הקצר הטוב ביותר לשנת 2016.
תקציר העלילה

יום קיץ חם ובפעם הראשונה מזה שנים אנה נשארת לבד, בלי ירדן, הבן שלה. אנה יוצאת למסע קטן בתוך העיירה בה היא חיה, ומנסה למצוא גבר שיכול להעניק לה מגע, גם אם רק לרגע אחד קצר.
הרעיון של הסרט נבע מתוך הרצון של הבמאית לדבר על צורך מיני נשי, והרצון לעשות חיבור בין בדידות ומיניות נשית.
הפקה

הסרט נכתב במהלך לימודיה של סיני בסם שפיגל. הוא הופק בתמיכתו ובסיוע של קרן רבינוביץ.
פרסים ופסטיבלים נוספים

בשנת 2016 זכה 'אנה' בפרס הראשון במסגרת סרטי הסטודנטים של פסטיבל קאן. הסרט זכה בפרס אופיר של האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה לסרט הקצר הטוב ביותר, 2016, ובפרס הסרט הטוב בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטיות וסטודנטים תל-אביב.
פרסים:
הפרס הראשון בפסטיבל הסרטים קאן, Cinéfondation, צרפת, 2016
הסרט הקצר הטוב ביותר, פרס אופיר, האקדמיה הישראלית לקולנוע, 2016
פרס הסרט הטוב ביותר, התחרות הישראלית, פסטיבל הסטודנטים ת"א, 2016
פרס ציון לשבח בפסטיבל הסרטים הבינלאומי טורונטו, קנדה,2016
פרס הבימוי בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים Early Bird בסופיה, בולגריה, 2016
פרס חביב הקהל בפסטיבל הסטודנטים הבינלאומי ISFVF, בייג'ינג, סין, 2016
פרס ראשון בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בפואטייה, צרפת, 2016
פרס סרט סטודנט קצר הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים ברומא, איטליה RIFF,2016
פרס ראשון בפסטיבל הבינלאומי לסרטים קצרים Mecal Pro, ברצלונה, 2017
אלסנדרו קוסטקורטה

אלסנדרו קוסטקורטה (באיטלקית: Alessandro Costacurta; נולד ב-24 באפריל 1966) הוא כדורגלן עבר איטלקי אשר שיחק בעמדת הבלם בקבוצת מילאן ונבחרת איטליה.
קריירה

קוסטקורטה הפך שחקן קבוע בנבחרת איטליה לאורך שנות ה-90, כולל במונדיאל 1994 ובמונדיאל 1998. הוא פרש מנבחרת איטליה ב-1998 כשהוא מחזיק ב-59 הופעות בינלאומיות. קוסטקורטה אף החמיץ את גמר מונדיאל 1994 בעקבות השעיה.
במהלך כל הקריירה שלו שיחק אלסנדרו במילאן, במדיה זכה ב-7 אליפויות איטליה, ובחמש גביעי אירופה לאלופות.
משחקו האחרון של קוסטקורטה נערך באצטדיון סן סירו מול קבוצת אודינזה, לפני המשחק נערך טקס לכבודו, ובמהלך המשחק כבש שער מפנדל. הוא הוחלף לקול תשואות הקהל.
בשנת 2008 מונה למאמן קבוצת מנטובה מהליגה האיטלקית הרביעית, אך סיים את תפקידו כעבור שנה.
תארים

7 אליפויות איטליה
5 גביעי אירופה
4 הסופר קאפ האירופי
הגביע איטלקי
5 סופרקאפ איטלקי
2 גביע העולם לקבוצות
אצטדיון פאנאתינאיקו

| --- | --- |

 על שם:  המשחקים הפאן-אתנאיים 
 כתובת:  Λεωφόρος Βασιλέως Κωνσταντίνου 
 מיקום:  אתונה שביוון
 קואורדינטות:  37°58′06″N 23°44′28″E﻿ / ﻿37.968333333333°N 23.741111111111°E﻿ / 37.968333333333; 23.741111111111
 תקופת הפעילות:  329 לפנה"ס – הווה (כ־2,353 שנים)
 שופץ:  1895
 הורחב:  140
 עלות הבנייה:  1,000,000 דרכמה (נכון ל־1896) 
 בעלים:  Hellenic Olympic Committee 
 מפעיל:  Hellenic Olympic Committee 
 אדריכל:  אנאסטאסיוס מטאקסס ארנסט זילר
 מושבים:  80,000
 www.panathenaicstadium.gr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אתונה מוגדלת) אצטדיון פאנאתינאיקו(למפת אתונה רגילה) אצטדיון פאנאתינאיקו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון פאנאתינאיקו (ביוונית: Παναθηναϊκό στάδιο) המכונה גם הקאלימארמארון (יוונית: Καλλιμάρμαρο, "יפה השיש") באתונה שביוון, הוא האצטדיון המרכזי היחיד בעולם שנבנה כולו בשיש לבן. השיש הובא מהר פנטליקון.
היסטוריה

האצטדיון שימש ביוון העתיקה כאתר המשחקים הפאן-אתנאיים, שנערכו לכבוד האלה אתנה. בתקופה הקלאסית של יוון היה האצטדיון בנוי עץ. בשנת 329 לפנה"ס הקים ליקורגוס את אצטדיון השיש, והוא הורחב על ידי הרודס אטיקוס  בשנת 140 לספירה, על מנת שיוכל להכיל 50,000 צופים.
שרידי האצטדיון העתיק נחשפו בשנת 1870 והאצטדיון שוקם מחדש בשנת 1895 על מנת לשמש כאצטדיון אולימפי במשחקים האולימפיים הראשונים בעת המודרנית בשנת 1896. שיקום האצטדיון נערך במימונו של ג'ורג' אברוף (ועל כן פיסלו מוצב בכניסה לאצטדיון), על פי תוכניות של האדריכלים אנאסטאסיוס מטאקסס וארנסט זילר, ויש בו מושבים ל-80,000 צופים. האצטדיון נבנה על פי מידותיו העתיקות, ולא בהתאם לסטנדרטים מודרניים שטרם נוסחו בעת שיקומו.
האצטדיון ממוקם בין הגבעות של ארדטוס ואגרה.
כיום משמש האצטדיון לטקסים רשמיים ולחגיגות הנערכות לאחר ניצחונות של קבוצות יווניות. בשנת 1997 שימש האצטדיון לטקס הפתיחה של אליפות האתלטיקה העולמית.
במהלך אולימפיאדת אתונה שנערכה בשנת 2004 שימש האצטדיון את תחרויות הירי בחץ וקשת, וכן שימש כנקודת הסיום של ריצות המרתון לגברים ולנשים.
בשנת 2011 נערך באצטדיון טקס פתיחת "הספיישל אולימפיקס", הטורניר האולימפי לבעלי מוגבלויות שכליות שהתקיים באתונה.
תמונה פנורמית של האצטדיון
תחרות קשתים במהלך אולימפיאדת אתונה 2004, באצטדיון.
אלסנדרו פניצארדי

| --- | --- |

 לידה:  1853
 פטירה:  1928 (בגיל 75 בערך)
 מדינה:  ממלכת איטליה 
 השתייכות:   הצבא המלכותי האיטלקי
 דרגה:  לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 הנספח הצבאי בפריז מפקד הקורפוס ה-11
 
אלסנדרו פניצארדי (באיטלקית: Alessandro Panizzardi‏; 1853–1928) היה לוטננט גנרל בצבא המלכותי האיטלקי, אשר פיקד על הקורפוס ה-11, אולם נודע בעיקר בשל התקופה בה שימש כנספח הצבאי האיטלקי בפריז, אשר במהלכה היה מעורב בפרשת דרייפוס.
ביוגרפיה

פניצארדי הוצב בשגרירות איטליה בפריז ב-1891, וזמן קצר לאחר הגיעו התפתחה ידידות קרובה בינו לבין הנספח הצבאי הגרמני מקסימיליאן פון שוורצקופן. מכיוון שפניצארדי היה הומוסקסואל ושוורצקופן היה ביסקסואל, הם הפכו עד מהרה לנאהבים והתראו כמעט מדי יום. פניצארדי נהג לחתום על מכתביו לשוורצקופן בשם "אלכסנדרין". שוורצקופן ופניצארדי עסקו, בנוסף לתפקידיהם הרשמיים, גם בריגול עבור ארצם. לעיתים קרובות הם החליפו ביניהם מידע. המודיעין הצרפתי ידע על הקשר ביניהם, וכן על פעולות הריגול שלהם, ועקב אחרי התקשורת ביניהם באמצעות הסוכנת מארי באסטיאן.
ב-26 בספטמבר 1894 הצליחו הצרפתים להשיג את "הבורדרו" - מסמך שנגנב בידי באסטיאן מסל הניירות של שוורצקופן וממנו השתמע כי פועל מרגל בצבא הצרפתי. על סמך חשדות קלושים ביותר, נעצר אלפרד דרייפוס קצין יהודי צעיר שהיה חף מפשע. שורצקופן ופניצארדי הופתעו כליל כשהתפרסמה בעיתונים האשמתו של דרייפוס. שניהם סברו בתחילה שאולי דרייפוס פעל ישירות דרך המטכלי"ם שלהם ולא דרכם, ולפיכך מיהרו ליצור עמם קשר. ב-2 בנובמבר כתב פניצארדי לקומנדו סופרמו ברומא מברק בנוסח: "אם לקפיטן דרייפוס אין כל קשר אתכם רצוי להורות לשגריר לפרסם הכחשה רשמית, כדי למנוע פרשנות העיתונות". עוד באותו היום הגיע מרומא התשובה: "למטכ"ל האיטלקי ולכל השירותים הקשורים אתו לא היה כל קשר, לא במישרין ולא ולא בעקיפין, עם הקפיטן דרייפוס". המברק הראשון נקלט בידי המודיעין הצרפתי, אך לא המברק השני. בתחילה לא ייחסו לו חשיבות, אולם בהמשך עתיד "מברק פניצארדי" להפוך לאחד המסמכים החשובים בפרשה. בשל טענות חלק מהעיתונים כי דרייפוס ריגל עבור איטליה, הוציאה ממשלת איטליה הכחשה רשמית. עם זאת, מכיוון שאיטליה הייתה חברת הברית המשולשת, הציבור הצרפתי לא האמין להצהרה. היו אפילו שמועות כי דרייפוס נגרר לעולם הריגול בידי מרגלת איטלקייה שפיתתה אותו.
בהמשך, כאשר החלו לבנות התיק המשפטי כנגד דרייפוס, נמצא מכתב נוסף אשר נודע בכינוי "המנוול ד". מדובר בפתק ששוורצקופן שלח לפניצארדי ואשר נכתב בו: "מצורפות בזה שתים עשרה מפות הכוונה של העיר ניס שאותו מנוול 'ד' מסר לי בעבורך". האות "ד" עוררה את תשומת לבם של ז'אן סאנדהר ואנשי צוותו, אשר החליטו ש"ד" הכוונה לדרייפוס. לאמיתו של דבר, הפתק נשלח עוד ב-1892 כוונתו היא לפקיד בשם דובואה, אשר מכר לגרמנים תוכניות של ביצורי ערים. סאנדהר ידע על סחר התוכניות הזה, וידע שדרייפוס לא קשור אליו, אולם החליט להתעלם מכך. כמו כן נמצא מכתב נוסף מפניצארדי לשוורצקופן אשר נודע כ"מכתב ד'אביניון" או "מכתב הדן בצווי הגיוס" (מוצג בתבנית בצד שמאל). במכתב זה, הזכיר פניצארדי כי לשוורצקופן ישנו ידיד בצבא הצרפתי.
כאשר הפרשה הסתבכה עוד יותר, החליט קצין המודיעין הצרפתי אובר-ז'וזף אנרי לזייף מכתב מפניצארדי לשוורצקופן אשר בו נאמר: "ידידי היקר, קראתי שאחד הצירים [בבית הנבחרים הצרפתי] עומד להגיש שאילתא בעניין דרייפוס. אם יבקשו ברומא הסברים נוספים אגיד שמעולם לא היו לי שום קשרים עם היהודי הזה. זה מובן. אם ישאלו אותך, אמור כך, כי אסור שיידע איש אי פעם מה אירע לו. - אלכסנדרין." המסמך הפך לנשק העיקרי כנגד דרייפוס, ופרסומו הביך מאוד את שוורצקופן ופניצארדי. שוורצקופן סבר שפניצארדי עבד עם דרייפוס בלי להודיע לו, והקשר ביניהם התנתק. ב-1898 חזר פניצארדי לאיטליה, ורק שנה לאחר מכן נחשף שהמסמך מזויף.
פניצארדי המשיך להתקדם בצבא האיטלקי, ובסופו של דבר הגיע לדרגת לוטננט גנרל ופיקד על הקורפוס ה-11. הוא נפטר ב-1928.
לקריאה נוספת

ז'אן דניס ברדן, פרשת דרייפוס, עם עובד, 2003.
מאיר קוטיק, פרשת דרייפוס, מלא, 1982.
הערות שוליים

↑  ברדן, עמ' 78.
↑  ברדן, עמ' 121.
↑  קוטיק, עמ' 48.
↑  ברדן, עמ' 129.
↑  הכוונה לשאילתא שהגיש הציר אנדרה קאסטלן ב-18 בנובמבר 1895 (הוא הודיע עליה חודשים קודם לכן כך שלאנרי היה די זמן להכין את המסמך).
↑  מאמר באיטלקית
אתר ניסוי (פסל)

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  קרסטן הלר
 תאריך יצירה:  אוקטובר 2006
 טכניקה וחומרים:  מתכת ופיברגלס
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מוזיאון טייט מודרן לונדון שבבריטניה
אתר ניסוי (באנגלית: Test Site) הוא פסל מעשה ידי הפסל קרסטן הלר, אשר הוצג באולם הטורבינה של מוזיאון טייט מודרן בלונדון שבממלכת המאוחדת בין אוקטובר 2006 וה-9 באפריל 2007. פסל זה היה השביעי מבין הפסלים של "סדרת יוניליוור" שהוכנו עבור אולם זה במימון חברת יוניליוור.
תיאור היצירה

היצירה כללה חמש מגלשות מתכת ופיברגלס שקוף – שתי מגלשות מהקומה השנייה של המוזיאון, אחת מהקומה השלישית, אחת מהרביעית ואחת מהחמישית. המגלשות המתפתלות אפשרו למבקרים לגלוש במורדן עד לאולם הטורבינה הנמצא בקומת הקרקע של המוזיאון.
היצירה היוותה למעשה יצירה המשלבת את הצופה עם המתקן – הצופה המביט ביצירה חווה למעשה את היצירה כיצירה דינמית – הכוללת כאחד המרכיבים בה את הגולשים מחד, או כיצירה רגשית – ההנאה של הגלישה ביצירה (תוך שהצופה מהווה אחד ממרכיבי היצירה).
אליהו קלצקין

| --- | --- |

רבי אליהו קלצקין בערוב ימיו בארץ ישראל (צילום: צדוק בסן)
 לידה:  8 באוגוסט 1852 כ"ב באב תרי"ב 
 פטירה:  22 במאי 1932 (בגיל 79) י"ז באייר תרצ"ב 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מקום פעילות:  לובלין וירושלים
 תקופת הפעילות:  ? – 22 במאי 1932 
 השתייכות:  רבני ליטא
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה, פסיקה, דרשות
 
רבי אליהו קלצקין (קלאצקין; ברוסית: Елья Кляцкин; כ"ב באב תרי"ב, 8 באוגוסט 1852, אושפול, פלך קובנה, רוסיה (ליטא) – י"ז באייר תרצ"ב, 22 במאי 1932, ירושלים) היה רב ופוסק הלכה, רבה של לובלין ושל קהילות נוספות. חיבר ספרים רבים, ספרי שו"ת ודרשות.
מחיבוריו

אמרי שפר,  ורשה תרנ"ו
אבן הראשה, ורשה תרמ"ז
אבן פנה, פיוטרקוב תרס"ז
דבר הלכה, לובלין תרפ"א
מילואים לדבר הלכה, לובלין תרפ"ג
חיבת הקדש, ירושלים תרפ"ו
דברים אחדים, ירושלים תרפ"ט
מלואי אבן ומלואת אבן, לובלין תרפ"ה
לקריאה נוספת

יעקב קלצקין, "אב ובנו", זוטות, ברלין: אשכול, תרפ"ה.
יעקב קלצקין, "אבי, ר' אליהו קלצקין", כתבים; הביא לבית הדפוס: אברהם קריב, תל אביב: עם עובד, תשי"ג, עמ' 304–319.
תולדות המחבר בתוך ספר אבן פנה, ירושלם : מכון שמעתתא, תשפ"ג.
הערות שוליים

תמונה זו פותחה על ידי הצלם מהתשליל ב-1932, שנת פטירת הרב קלצקין. על פי הרשום בקטלוג הספרייה הלאומית, היא צולמה כנראה שנים אחדות קודם, עבור חוברת תעמולה של בית היתומים דיסקין, שהרב קלצקין היה חבר הנהלתו.
↑  תמונה זו פותחה על ידי הצלם מהתשליל ב-1932, שנת פטירת הרב קלצקין. על פי הרשום בקטלוג הספרייה הלאומית, היא צולמה כנראה שנים אחדות קודם, עבור חוברת תעמולה של בית היתומים דיסקין, שהרב קלצקין היה חבר הנהלתו.
↑  כלשונו: "קונטרס שיטות לבאר בדרך פשוט דתנאי ואמוראי הש"ס לטעמייהן אזלי במחלוקותיהם"; הוא הדפיס לימים קטעים לדוגמה מחיבורו זה בהקדמת ספרו "אבן הראשה".
↑  א"ז רבינוביץ, "זכרונות", כתבים מקובצים, כרך ג, תל אביב: ועד היובל (דפוס אחדות), תרצ"ה, עמ' 316 (המאמר פורסם במקור בכתב העת מאזנים ד (תרצ"ג) בעקבות מותו של אליהו קלצקין.
↑  ביהדות ליטא באותה תקופה נישואים בגיל צעיר כזה היו בגדר הנורמה. עשירים שאפו להשיא לבנותיהם עילויים מפורסמים, תמורת נדוניה גדולה. בנוסף, מקובל היה שאבי הכלה ייתן לחתנו הצעיר "קעסט" (קֶסט) – מזונות, ובכלל זה מגורים – על מנת שזה יעסוק בלימוד התורה עוד מספר שנים מבלי לדאוג לפרנסה.
↑  מנדל סודארסקי מצטט את הרב חיים הלר, שטען כי גדולי המתמטיקאים בפטרבורג הודו כי הם עומדים לפניו (בהיותו בשנות העשרים לחייו) כתלמידים לפני רבם (סודארסקי, "יעקב קלצקין און זיין רבנים-משפחה", בתוך: ליטע, כרך ב; עורך: חיים לייקאוויטש, תל אביב, פארלאג י.ל. פרץ, 1965, עמ' 777).
1 2  "יעקב קלצקין", גנזים: קובץ לתולדות הספרות העברית בדורות האחרונים, ה (תשל"ז 1977), 42.
↑  על הרב ברוך מרדכי ליבשיץ ומשפחתו ראו: הלל נח מגיד שטיינשניידער, יעקב קלאצקי, עיר ווילנא', חלק א, וילנה: דפוס האלמנה והאחים ראם, תר"ס, עמ' 164, באתר היברובוקס.
↑  בשנת תרמ"ז, לפני הדפסת הספר, כתב לו אחיו רבי אברהם קלצקין (חסיד חב"ד בעצמו): "וגם אבקש עצה ותחבולה אשר יוזכר שם כבוד אדמו"ר הגאון בעל צמח צדק אשר היה גאון אמיתי וחסיד ועניו, מהראוי להזכירו... ואם רצונך נוטה לזה הודיענו נא ונשלח איזה עניין מדברי רבינו נבג"מ [=נשמתו בגנזי מרומים] ותוכל להזכירו בשם רבינו ואין בזה תפיסה למתנגדים, כי הלא תוכל להתנצל... ושערי תירוצים לא ננעלו". ולאחר הדפסת הספר במכתב מיום ג' בשבט תרמ"ח הוא התרעם: "אינו נושא ונותן בדברי אדמו"ר ז"ל (הצמח צדק) אשר זה נחשב בפה להתנגדות גדולה להעלים עין מדבריו מכל וכל". המכתבים מצוטטים אצל: משה זעירא, "רבי אליהו קלצקין - אב"ד לובלין", ישורון טו, עמ' תשסג, הערה 69.
↑  כתב הרבנות שמור בספריה הלאומית בירושלים, וצילום שלו נדפס אצל זעירא "רבי אליהו קלצקין - אב"ד לובלין", ישורון טו, עמ' תשסד.
↑  ראה הצפירה (יב ניסן תר"ס) עמ' 315-314 וכן מכתב שכתב לגיסו בו הוא מבסס את יחסו האוהד לציונות על מקורות בדברי "הש"ס, השולחן ערוך ורבותינו הראשונים והאחרונים", לעומת ה"עקשות, הוויכוח בפטפוטי דברים של אותם שבדו להם" את אותן הטענות נגד הציונות.
↑  שם אשתו על פי הכתובה, השמורה בספריה הלאומית (ראו תמונה).
↑  על מהלך הלוויה, ופרטים מעיתונות התקופה, ראו עוד: אבישי אלבוים, מה קרה בהלויית הרב אליהו קלצקין?, "עם הספר", 14/05/2012.
↑  ראו, שערי ציון שנה 12 ניסן-סיוון תרצ"ב, עמ' לא-לב, באתר היברובוקס
↑  ארכיון אליהו קלצקין, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301031105171  GND: 1053446837  ISNI: 0000 0001 3949 9388  LCCN: no92019305  NTA: 301908273  VIAF: 183267695   WorldCat (עם VIAF): 183267695 
הכתובה השלישית של רבי אליהו קלצקין