stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
באוקאו
הרס באוקאו

חלק גדול מהתשתיות של העיר וסביבתה נפגעו או נהרסו במהלך המהומות שלאחר המשאל על העצמאות בשנת 1999. עם זאת, בחלק הישן של באוקאו נשארו כמה שרידים מהתקופה הקולוניאלית הפורטוגזית, כגון בתים גדולים הבנויים בסגנון קולוניאלי, כנסיות ומבני ציבור. אחד מאלה הוא פאוסאדה דה באוקאו, בית מלון ורוד וגדול שמהמסעדה שלו ניתן לראות את האוקיינוס. בבאוקאו יש כיום בית חולים, בית ספר לאחיות וברכה שחייה שבבעלות פאוסאדה דה באוקאו.
6 קילומטרים מהעיר נמצא שדה התעופה בעל המסלול הארוך ביותר במדינה והוא אחראי לקבלת המטוסים שאינם יכולים לנחות בשדה התעופה של דילי. שדה זה שימש כשדה התעופה הראשי של המדינה לפני הפלישה האינדונזית ב-1975.
החוף בבאוקאו
הכנסייה בבאוקאו
שטחי שדות בבאוקאו
מבנה מהתקופה ומהסגנון הקולוניאלי
בניין המנהלה
דייג על החוף
החלק העליון של העיר באוקאו
בקתות בחלק התחתון
בית בחוף
רחוב ממרכז העיר לחוף הים
ציור קיר
ציור קיר
ראו גם

מחוזות מזרח טימור
הערות שוליים

↑  Direcção Nacional de Estatística: 2010 Census Wall Chart (English)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475990205171
להט"ב ויהדות

מצעד הגאווה והסובלנות בירושלים בשנת 2005 במהלכו מונף שלט עם הכיתוב "ברוך אתה ה' שעשנו כרצונו" המזכירה את ברכת השחר מהיהדות.
חברי הקהילה הדתית הגאה צועדים לראשונה יחד במצעד הגאווה בתל אביב בשנת 2010
מצעד הגאווה בתל אביב, 2010
ארגון הלהט"ב "בית חברים" היהודי בצרפת, במהלך מצעד הגאווה בפריז, 2012
הציטוט המקראי על רקע דגל הגאווה בעיר אשדוד על רקע להט"בופוביה דתית, 2013
האיסורים בנוגע להומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב), נדונו עוד בתורה. במקרא נצטוו בני ישראל באיסורי משכב זכר (ויקרא, י"ח, כ"ב), ולא ילבש (איסור לגברים להתלבש ב"בגדי נשים" ולהפך). העמדה כלפי השתלבות להט"ב בקהילה הדתית שנויה במחלוקת בתוך הזרמים והקהילות: ככלל, קהילות אורתודוקסיות ובפרט חרדיות על פי רוב סגורות בפני חברים המזדהים ככאלה. קהילות מן הזרמים האחרים הן פתוחות יחסית ללהט"ב.
טרנסג'נדרים דתיים ודתיות כמעט ואינם מצויים בשיח הציבורי בחברה הדתית בישראל. כאשר כבר ישנה התייחסות, היא מוגבלת לרוב להתייחסות לנשים טרנסג'נדריות, ואילו גברים טרנסג'נדרים זוכים להתעלמות.
מעמד בהלכה > הומוסקסואליות גברית

ההלכה אוסרת על יחסי מין בין שני גברים, (לרבות הרהור עבירה), אינה מכירה בנישואים חד-מיניים.
באופן כללי, המעשה של משכב זכר זוכה לגינוי מוחלט בדברי הרבנים הרואים בו חטא חמור במיוחד. למשל, המהר"ל מפראג כותב: "ואין לך חטא והעדר מצד השלמת האדם יותר מזה", ו-"כי אין לך דבר מתועב ומגונה כמו משכב זכר".
הרבנים לרוב אינם דנים בהומוסקסואל עצמו ובסיבות שהביאו לנטייתו, אולם ישנם המוצאים דיון כזה בדבריו של הרב משה פיינשטיין, שכתב בשנת 1976 לאדם שביקש חיזוק בחזרה בתשובה מחטא של משכב זכר. הרב פיינשטיין כתב שהיצר הדוחף את ההומוסקסואל שונה מהיצר הדוחף לחטאים אחרים בכך שאין לטבע תועלת מיצר כזה, בעוד מיצר מיני הטרוסקסואלי יש לטבע את התועלת של הולדת ילדים. כמו כן, מציין הרב פיינשטיין שגם רשעים שחוטאים בחטאים אחרים מבזים את ההומוסקסואלים. אך באשר לגורם לתאווה ההומוסקסואלית הוא כותב,:
...תאוה למשכב זכור, הוא נגד עצם התאוה, וגם רשעים אין להם תאוה לזה בעצם, אלא שכל התאוה הוא רק מחמת שהוא דבר אסור, והיצר הרע מסיתו להמרות נגד רצון הקדוש ברוך הוא
מעמד בהלכה > לסביות

ההלכה אוסרת על יחסי מין בין שתי נשים, אם כי ברמה פחותה לאיסור על משכב זכר.
בניגוד למשכב זכר לו התייחסויות מפורשות כבר במקרא, מקור האיסור על יחסי מין בין נשים הוא בדרשה על הספרא על הפסוק "כמעשה ארץ מצרים לא תעשו". התלמוד אמנם מזכיר "נשים המסוללות זו בזו", אך דוחה את דברי רב הונא שלפיו הן פסולות לכהונה. הרמב"ם הגדיר את המעשה כאסור אך שאין בו לאו מיוחד ולכן אין לוקין עליו מהתורה אך "ראוי להכותן מכת מרדות".
מעמד בהלכה > התאמות מגדריות

ההלכה אוסרת ניתוחים להתאמה מגדרית משום איסור סירוס (ולנשים משום עיקור מדברי חז"ל) ולבישת בגדים המיוחדים למגדר השני ("לא ילבש"), איסורים הרלוונטיים לטרנסג'נדרים.
קישור תופעות טבע ואיומים ביטחוניים למשכב זכור

אימרות מהתלמוד והתבטאויות של אנשי דת נגד הומוסקסואליות גברית (משכב זכור בשפת התלמוד, מעשה סדום) כוללות אמירות כי המעשה הוא חטא מדאורייתא, ומקשרים בין פעילות זו לבין אסונות טבע וסיכון של כלל הציבור.
בגמרא במסכת סוכה נאמר שליקוי החמה מתרחש כתוצאה ממספר חטאים, ביניהם משכב זכור, וכי ליקוי החמה הוא "סימן רע לעולם כולו".
בפרק התשיעי במסכת ברכות בתלמוד הירושלמי, מובאים דבריו של רב אחא כי רעידות אדמה מתרחשות בגלל משכב זכר. רבנים, חברי כנסת, ותנועות דתיות משתמשים בכתוב בתלמוד כדי לגנות להט"ב, ומשייכים רעידות אדמה ספציפיות למשכב זכור. בשנת 2023 טען ח"כ יצחק פינדרוס מיהדות התורה כי פריצות ומשכב זכור עלולה לגרור את קיצה של מדינת ישראל, ותיאר אותה כסיכון הביטחוני הגדול ביותר למדינה.
עמדות רבניות-אורתודוקסיות בימינו

ככלל, הממסד הרבני מוקיע כל ביטוי פומבי של נטייה מינית הומוסקסואליות או של ביטויי זהות מגדרית שונה, ומתנגד להכרה בזוגיות חד-מינית, במישור החוקי והתרבותי. האיסורים החלים על להט"ב מוסכמים על כלל הרבנים האורתודוקסים ולא חל שום שינוי במישור ההלכתי מאז ומעולם.
לעומת זאת בסוגיות מרכזיות הנוגעות לאדם הלהט"ב, לעצם ההכרה בקיומו ובמאוויו, להנחיות לגבי ניהול אורחות חייו, וליחס הראוי אליו מצד הקהילה, חל שינוי משמעותי החל מסוף המאה העשרים לצד הקמתם של ארגוני תמיכה עבור להט"בים דתיים בישראל. צאתו של הסרט "לפניך ברעדה" בשנת 2001, ופרויקט הסברה בקרב מטפלים ואנשי חינוך בציבור הדתי בישראל שבא בעקבותיו מהווים נקודת ציון בשינוי דעת הקהל הדתית והתייחסות הרבנים לנושא. לאחר שנת 2001 רבנים בולטים מתבטאים בפומבי על קיומם של רגשות, ומאוויים הומוסקסואלים שאינם דבר שבבחירה, והם מתחבטים בדרך הראויה להתמודד עמם.
יש רבנים שהתבטאו באופן שלילי כלפי טרנסג'נדריוּת: כתבו שיש ברצון לשינוי מין מרידה במלכות שמים, כתבו שאין להשתמש בגט בשם החדש שאימצו לעצמם מפני שזה שם שמבטא חטא גדול, או שהנחו שלטרנסג'נדר זכר לנקבה יש לפנות בלשון זכר בנימוק שהוא גבר לכל דבר, ושאין לאפשר לאיסור חמור ולחוסר דרך הארץ לנהל את שפת הדיבור. וכן יש מי שכתב שהם נחשבים 'שוטים לדבר אחד'. עם זאת, הרב יובל שרלו כתב כי "העובדה שאנו סוברים שחובה על האדם לחיות בדרך מסוימת אינה מתירה לנו להתעלם מכל עולם הקושי והכאב שהדבר יוצר".
עמדות רבניות-אורתודוקסיות בימינו > מדיניות הרבנות הראשית לישראל

הרבנות במדינת ישראל אינה מוכנה לגייר גברים הומואים, מכיוון שהיא סבורה כי "אורח חיים יהודי" מתקיים רק בזוגיות של אשה וגבר, ובנוסף כיוון שהרבנות מטילה ספק בנכונותם של גברים אלו לשמור את המצוות, שזהו תנאי יסודי בגיור. בנוסף, הרבנות הראשית אינה מוכנה לגייר בגיור קטנים את בניהם ובנותיהם (שהובאו מחוץ לישראל בהליך פונדקאות) של גברים הנמצאים בזוגיות חד מינית, מכיוון שאינה סבורה שהם יחנכו את הילד לשמירת תורה ומצוות.
עמדות רבניות-אורתודוקסיות בימינו > יהדות חרדית

ככלל היהדות החרדית שוללת את הלגטימציה של נישואין חד מיניים ואינה רואה בהם דרך של נורמה. לדברי מרצים ורבנים מהמגזר, הטבע האמיתי והתקין הוא שאדם נמשך למין השני, על אנשים שנטיתם שונה עליהם להכיר בכך שיש נטיות בתוכם שאינם מיושרים עם הטבע.[דרוש מקור] היהדות החרדית רואה באיסור "ואת זכר לא תשכב משכבי אשה תועבה היא" שעל אף שהוא מופנה כלפי האקט בעצמו, אולם עצם ראיית הפסוק את הדבר כתועבה, מוכיח שהנטייה בשורש היא דבר תועבה שאין לתת לו ביטוי ויש לנסות לתקן את שורשיו.[דרוש מקור]
כמו כן המצב שבו אדם מבקש לקבל חוזק ממשהו אחר מבחינה נפשית, דבר שהוא טבע באשה,[דרושה הבהרה] אינו תקין והאדם אינו חווה את הוויתו התקינה.[דרוש מקור]
עמדות רבניות-אורתודוקסיות בימינו > יהדות חרדית > הרבי מלובביץ'

הרבי מלובביץ' סבר שיש להגדיר את הנטייה החד מינית כבעיה, ויש לנקוט בצעדים אקטיביים לשינויה. לטענתו, גם אם מדובר בנטייה מולדת, היות שהתורה מצהירה שאסור לממש את הנטייה או אפילו להרהר בכך ובנוסף היא מנוגדת לדרך התורה, ועל כן היא ניתנת לשינוי באופן דומה לנטיות ודחפים שליליים אחרים כגון קלפטומניה, וכחנות או אגרסיביות, שעל האדם לפעול לשינויים. על הציבור לעשות כל שניתן כדי לעזור לסובלים מנטייה זו לשנות את דרכם, ואסור להם לעודדה או לקבלה. מנגד, אין לבזות אדם על רקע נטייה טבעית עימה נולד.
עמדות רבניות-אורתודוקסיות בימינו > יהדות חרדית > הרב יוסף דוויק

בקיץ 2017 מסר הרב יוסף דוויק (אנ'), רבה של קהילת שער השמים בלונדון, שיעור תורני לקהילתו ובו קרא להכיר בהומוקסואלים ולקבלם באופנים מסוימים, אך ללא מתן לגיטימציה הלכתית. הדברים עוררו סערה והתנגדות חריפה בקרב רבנים חרדים בלונדון ובישראל, שחלק מהם השתלחו ברב דוויק בחריפות, טענו שאינו ראוי לתואר רב, כינו את דבריו דברי הבל ואפיקורסות, וקראו לפטרו מתפקידו. הרב דוד יוסף בתגובתו קבל על עצם העלאת הנושא בשיעור.
עמדות רבניות-אורתודוקסיות בימינו > יהדות דתית-לאומית

בראשית העשור הראשון של המאה ה-21 גבר העיסוק של רבנים שונים בנטייה המינית ההומוסקסואלית ובזהויות מגדריות טרנסג'נדריות, אך הם נשארו חלוקים עד היום לגבי טיבה של הנטייה המינית ולגבי היחס לאדם הלהט"ב בקהילה.
עמדות רבניות-אורתודוקסיות בימינו > יהדות דתית-לאומית > הרב אבינר

בשנת 2001 כתב הרב שלמה אבינר כי יש הומואים בחברה הדתית, על כל רבדיה, וכי הם לא בחרו את נטייתם המינית. אך לדבריו, "כולם בלי יוצאים מן הכלל יכולים להתרפא תוך זמן לא ארוך. על פי רוב נטייה זו היא רק סימפטום של סיבה עמוקה יותר כגון צימאון לחום ולאהבה ... הנטייה ההפוכה היא בניגוד גמור לטבע". ארגון "עצת נפש" הוקם בשנת 2001 ומציע בין היתר סדנאות והפניה לפסיכולוגים לשם ראוריינטציה מינית של בעלי משיכה תוך מגדרית.
בשנים לאחר מכן התעצם השיח הרבני בנושא. פתיחתם של אתרי שו"ת דתיים באינטרנט איפשרה קשר אנונימי עם הרבנים, שהוצפו במאות פניות מלהט"ב דתיים, רובם גברים הומואים, שביקשו הנחיה מהרבנים. רבנים החלו להיפגש עם קבוצות חברתיות של להט"ב דתיים, שהחלו מתארגנות בתקופה זו. עלוני דעה פרסמו דיונים בנושא מקומם של להט"ב בחברה הדתית. בתחילת שנת 2004 הועלה הנושא בכנס רבני מכון עמיאל. הייתה זו הפעם הראשונה שהנושא הועלה בפומבי בכנס רבני אורתודוקסי בישראל.
עמדות רבניות-אורתודוקסיות בימינו > יהדות דתית-לאומית > הרב לוביץ'

הרב רונן לוביץ', רב היישוב ניר עציון, מרבני "צהר", כתב כי "חשוב להסביר שלא דיברה תורה כנגד היצר אל בן אותו המין, כי אם נגד הוצאתו מן הכוח אל הפועל", ו-"גם אם קשה לשנות או לשרש נטייה מינית, הרי שאפשר וצריך להדחיק אותה". הוא הדגיש כי "צעירים שומרי מצוות המגלים נטיות הומוסקסואליות [...] במקרים רבים הם שואפים לשאת אישה ולהקים משפחה למרות נטייתם המינית, והם משוועים לקבלת תמיכה והכוונה מתאימים. יש לעודד אותם ולהעניק להם יחס חיובי אוהב".
עם זאת, הוא אמר שלאחוז ניכר מההומוסקסואלים, טיפולי המרה לא יועילו ואף עלולים להזיק: "העובדה שהדבר אסור, עדיין אינה מהווה סיבה להתייחס בצורה שוללנית ובוודאי לא פוגענית כלפי ההומוסקסואל [...] באחוז ניכר מההומוסקסואלים, טיפולי המרה לא זו בלבד שלא יועילו, אלא אפילו עלולים לגרום נזק נוסף [...] אנחנו צריכים לומר (להומוסקסואל הדתי): [...] אתה חבר מקובל בקהילה שלנו, אנחנו מתייחסים אליך כאל כל אחד אחר [...] אתה חלק מהמניין, אתה עולה לתורה, אתה חבר בקהילה הדתית לכל דבר".
עמדות רבניות-אורתודוקסיות בימינו > יהדות דתית-לאומית > הרב שרלו

הרב יובל שרלו, גם הוא מרבני "צהר", הוא מהרבנים הבולטים שעוסקים בנושא הומואים ולסביות בחברה הדתית. הרב שרלו מקבל את עצם קיומה של נטייה מינית, ואת קיומו של מרכיב גנטי בנטייה. הוא גם מקבל את העובדה שרבים מהלהט"ב אינם יכולים לשנות או לדכא את נטייתם המינית. הוא רואה בכך דילמה בלתי פתורה, שאין לה פתרון הלכתי. הוא מנחה להט"ב המסוגלים לכך להיכנס לקשר נישואין עם בן המין השני אך אוסר עליהם להסתיר את הנטייה המינית מבן הזוג לעתיד.
הרב שרלו מזהיר מפני הסיכונים הכרוכים בטיפולי ההמרה אותם מציע ארגון "עצת נפש":
אם הייתם שואלים אותי לפני שש שנים האם יש בכלל דבר תופעה כזו שנקראת נטייה הפוכה, הומוסקסואליות, ומשיכה לגברים וכדומה, אני חושב שהייתי עונה את התשובה השכיחה מאוד בעולם ובוודאי בעולם של הרבנים: אין כזה דבר! כלומר, יש שניים שלושה ארבע משוגעים, מערביים, יוונים, פוסט מודרניים וכדומה, מפגינים, גאוותנים, לא משנה כרגע באיזה ביטוי נשתמש, שהם סתם מורדים ובא להם לעשות את ההיפכא מסתברא ולהיות אחרים, ושבכלל זה לא נושא שבכלל יש לדון בו [...] המהפכה התחוללה בגלל שני עניינים: האחד זה האינטרנט. כל הרבנים שעוסקים באתרי התשובות באינטרנט, פתאום נחשפו להיקף עצום של מכתבים ושל שאלות, ושל טענות, ושל בכיות, כאשר המכנה המשותף המאוד מאוד חזק בהם היה כנות [...] עד היום היה לי קשר עם לפחות 300 חבר'ה במגזר שלנו [...] והדבר השני שנעשה בצורה מאוד משמעותית הוא ב"לפניך ברעדה" [...] אני חושב שזה בהחלט נושא שנמצא על השולחן, והוא נמצא משתי סיבות:
אני מוכרח לומר, שגם מבחינה שאני צריך לומר לעצמי, בבניין האמונה שלי, איפה אחד המקומות הכי נוקבים שאנחנו עומדים בו מול הקדוש ברוך הוא, זה באמת השאלה שאנחנו עומדים לדון בה הערב. שאלה שהיא לא פתורה...
עמדות רבניות-אורתודוקסיות בימינו > יהדות דתית-לאומית > רון יוסף

רון יוסף הוצג כרב האורתודוקסי הראשון בישראל שנקט עמדה חיובית ואף הצהיר על יציאה מהארון במסגרת תוכנית התחקירים "עובדה" בשנת 2009, שעסקה בטיפולי המרה. לדבריו הוא מכהן כרב קהילה של יוצאי תימן בנתניה, ומשמש כיו"ר ארגון הלהט"ב הדתי, הו"ד, שהפיק את מסמך העקרונות. עלו חשדות האם אכן הוא מוסמך לרבנות, והאם אכן משמש הוא כרב קהילה.
לפי השקפת יוסף,
האיסור ההלכתי היחיד שקיים הוא על משכב זכר (ולא, איני עובר על האיסור). ההלכה אינה נגד הנטייה של האדם, והחיוב הוא התמודדות האדם עם יצריו (לא רק המיניים) בהתאם לדרך ההלכה.
עוד אמר כי הוא,
תומך באמירה מפורשת כי קיימת אפשרות לחיות חיים דתיים גם עם נטייה הומוסקסואלית, ורואה בזוגיות חד-מינית ומונוגמיה (בהתאם לאיסורים ההלכתיים הקיימים של משכב זכור) כדרך אפשרית [...] זוגיות חד-מינית איננה עבירה הלכתית, והיא אחת האופציות העומדות בפני ההומוסקסואל.
עמדות רבניות-אורתודוקסיות בימינו > יהדות דתית-לאומית > הרב מדן

הרב יעקב מדן, ראש ישיבת הר עציון כתב במאמר שפורסם ב-"מקור ראשון" כי,
שאלה קשה מאין כמותה היא מהו גבול הקרבה המותר בין שני חברים לחיים. התורה אוסרת במפורש, ובאיסור חמור ביותר, את המגע המיני. קרבה פחותה ממנו מדין סייג נידונה מעט בחז"ל ובהלכה, ואין בה כדי למלא שולחן ערוך מסודר. לדעתי, ניתן למשוך את גדרי האיסור עד קצה גבול החומרה, אך דומה שאין להחמיר עם מי שאין פורקן כשר לכוחותיו המיניים, שהרי כל חומרה עלולה להוליד קולא אצל מי שיתייאש מיכולתה של ההלכה לענות על צרכיו הבסיסיים. השאלות דורשות שיקול דעת גדול ועמוק, ודומה שיפה עשו רבני דורנו שלא ניסחו משנה ברורה וסדורה בעניין, והותירו שיקול דעת של בדיקת כל מקרה לגופו על פי מצבו של השואל. מכל מקום, קיימת ציפייה מכל בעל נטיות הפוכות לאמץ לעצמו רב תלמיד חכם וירא שמים
עמדות רבניות-אורתודוקסיות בימינו > יהדות דתית-לאומית > הרב נבון

הרב חיים נבון הדגיש שאין לכנות אנשים בעלי נטייה חד-מינית "סוטים", או בכינויי גנאי אחרים. הוא אימץ את ההבחנה, שהציע הרב רונן לוביץ, בין הנטייה לבין המעשה. מסקנתו הייתה שלהט"ב דתיים שאינם עוברים על איסורי תורה. הם גיבורים; ובנוגע ללהט"ב העוברים על איסורי תורה, כתב נבון כי כשם שלמדו הדתיים לחיות לצד מחללי שבת ובועלי נידות, כך ילמדו לחיות גם לצד הומוסקסואלים.
לצד זאת, נבון מדגיש שההלכה היהודית אינה עומדת להשתנות בנושא זה. הוא טען ששומרי מצוות צריכים להציע אמפתיה, אך לא לגיטימציה. על כך הוסיף, שיש להתנגד לתרבות הלהט"ב, אם זו שיקוף של התאוריה הקווירית, הכוללת ערעור על הדיכוטומיה גבר/אישה, זכר/נקבה, ולמעשה ערעור על עצם המושג של זהות מינית ומגדרית. בהקשר זה קבע נבון כי הפסוק העומד על סדר היום העכשווי אינו "ואת זכר לא תשכב משכבי אישה" אלא "לא יהיה כלי גבר על אישה". לאו דווקא בהתייחסות לתרחיש הספציפי המתואר בו, אלא מחמת הערעור על הזהות המינית ועל מוסד המשפחה.
לגבי הדרישה לנישואין חד-מיניים טען נבון שזו אינה דרישה לשוויון זכויות, אלא ניסיון לשנות את הגדרתו של המוסד החברתי הנושן ביותר של האנושות. נבון השווה זאת להומאופת התובע מהמדינה לכנות אותו "דוקטור לרפואה". בלי קשר לוויכוח על ערכה של הומאופתיה, כתב נבון, התואר "ד"ר לרפואה" מיוחד מזה דורות רבים לרפואה הקונבנציונלית. ובדומה, מוסד הנישואין מתאר מימים-ימימה ברית שיש בה גבר ואישה.
עמדות רבניות-אורתודוקסיות בימינו > יהדות דתית-לאומית > הרב הראל

הרב ארלה הראל עוסק בנושאי להט"ב והתארח בכנס פומבי שארגנו חברותא וארגון הלל, לצד הומואים ולסביות, שם התלונן על גישה חסרת אחריות להומוסקסואליות:
”כל רב בישראל צריך למחות נגד אותם אנשים חנטרישים שבשם ההלכה פוגעים באנשים אחרים ומנצלים תמימות […] מדברים על נושא שאינם מבינים בו […] כמעט כל הרבנים שאני מכיר לא הוכשרו מעולם להתמודד עם הומוסקסואליות, הם לא מבינים בזה שום דבר […] הנזקים שהם עושים נוראים ואיומים והמחאה שצריכה להיות פה היא מחאה מאוד מאוד חריפה” (הרב ארלה הראל בכנס חברותא וארגון הלל, 2011)
לדברי הרב הראל על כל הומו ולסבית דתיים מוטלת חובה דתית לשנות זאת באמצעיים פסיכולוגיים, אך יש חלק מסוים שלא מצליח להשתנות, ובמקרים אלה הוא מציע שידוך בין הומו ללסבית ואף פתח מיזם שידוכים למטרה זו. הוא אומר לזוגות מראש שעליהם להציג את כוונותיהם באופן ברור, והוא אף משדך בין בני זוג בהתאם לציפיותיהם המיניות. בראיון הזכיר גם אפשרות של נישואים פתוחים בהסכמה הדדית: "העבירה היא, אם כך, רק בין האדם לבוראו ולא בין האיש והאיש. כמובן האפשרות הטובה ביותר היא שיבחרו להתגבר על יצרם ולא לבחור באפשרות הזאת". כשנשאל על האפשרות של בגידה, השיב כי חוסר נאמנות יכול לקרות בכל נישואים, כולל אלה של לסביות והומואים. הוא הודה ששניים מתוך שנים עשר הזוגות ששידך מאז שנת 2005 התגרשו, אך מאידך התפאר במקרי הצלחה, כגון בעל שאשתו חלתה וסעד אותה בבית החולים במסירות במשך שנה, או זוגות שהחלו ליהנות מקיום יחסי מין. מאז 2011 החל להיות שותף למיזם בארגון "כמוך".
הרעיון להציע פתרון להומואים ולסביות בחברה הדתית המבוסס על נישואים ביניהם זכה להסכמות של הרבנים מנחם בורשטין, חיים דרוקמן, יעקב אריאל, רא"ם הכהן, יובל שרלו ואליקים לבנון.
מנגד, זכה הרעיון להתנגדות מצד ארגוני הקהילה הדתית הגאה חברותא ובת קול, וכן מצד הארגון עצת נפש. הרב שלמה אבינר גם התנגד לרעיון ואמר: ”שידוך בין הומו ללסבית לא מביא אושר, [...] כדי לגדול באופן בריא, ילד צריך הורים שאוהבים האחד את השנייה, ולא זרים זה לזה. הרעיון לשדך בין הומואים ללסביות עלה בעבר ולא הניב פירות של אושר - לא אצל הזוגות ולא אצל הילדים”.
הרב פוירשטיין הסתייג מהמהלך ואמר כי אף כי ידוע לו על הומואים ולסביות הבוחרים להינשא, הוא מתנגד לכל מהלך חיצוני לעידוד נישואים שכאלה בהיעדר בסיס רגשי ונפשי עמוק לקשר.
עמדות רבניות-אורתודוקסיות בימינו > יהדות דתית-לאומית > הרב מלמד

הרב אליעזר מלמד סוקר את היחס של התורה לנטיות חד מיניות בספרו 'שמחת הבית וברכתו'. עיקר הספר עוסק במצוות עונה ופרו ורבו מפרספקטיבה כללית, בלי קשר לסוגיית הלהט"ב. אחד מהפרקים עוסק באיסורי הרהור בעריות, אוננות ויחסים חד מיניים.
לגבי עצם הנטייה, הרב מלמד אינו מכריע בשאלה העובדתית האם נטייה חד-מינית היא מולדת, אך טוען שלאקלים החברתי והמוסרי יש השפעה גדולה לא פחות על ההיתכנות למימוש הנטייה. הוא מדגיש כי יש להדריך בעלי נטייה כזו ליידע את הוריהם וכן עם רב או מדריך, כדי לפרוק מעט מהסבל וכדי להיעזר בהם למציאת הדרך הנכונה להתמודדות.
הרב מלמד מציין שגם לבעלי נטייה חד מינית יש מצווה להתחתן עם בן זוג מהמין השני ולקיים את מצוות הנישואין ופרו ורבו. למתקשים לגלות תשוקה לבני המין השני קובע הרב מלמד שקיימת מצווה להשתדל להטות את נטייתם. עם זאת, כל זמן שהאדם חש שלא יוכל לקיים את חובותיו במסגרת הנישואין, לרבות היכולת לשמח במצוות עונה - הרי לתפישתו הוא אנוס ופטור ממצוות אלה. על איש ואשה שבחרו להתחתן ולהקים משפחה המבוססת על חברות, תוך קיום מצוות עונה כפי יכולתם, אף על פי שלכל אחד מהם נטייה חזקה לבני מינו, מכריז הרב מלמד שהם "עושים מאהבה ושמחים בייסורים, ועליהם הכתוב אומר 'וְאֹהֲבָיו כְּצֵאת הַשֶּׁמֶשׁ בִּגְבֻרָתוֹ'".
לגבי השאלה האם לגלות במפגשים שלפני החתונה על נטייה חד מינית, מחלק הרב מלמד לפי רמת הנטייה: אם בוודאות האדם יודע שיש בו תשוקה גם למין השני - לא צריך לספר בפגישות על נטייתו, ואם יש לו ספק שמא לא יוכל לגלות מספיק תשוקה עבור קיום מצוות עונה - יש לספר לפני הנישואין, כיוון שזה פרט חשוב שהצד השני צריך חופש בחירה מלא לגביו.
הרב מלמד סובר שלחוטאים במשכב זכור יש להתייחס בצורה לא יותר חמורה מלמחללי שבת. מצד אחד, מדובר באיסור חמור ויש להשתדל להניא את החוטאים מהאיסור כשיש אפשרות לכך. מצד שני, יש לאהוב גם את מי שאינו מתגבר על יצרו ולדעת שיש ערך גדול לכל מצווה שהוא מקיים. הרב מלמד גם תומך בקבלתם של החוטאים לקהילות דתיות, כדי שיוכלו ללמוד תורה ולקיים מצוות ככל יכולתם, כל עוד הם לא מתריסים או מחצינים את נטייתם.
עמדות רבניות-אורתודוקסיות בימינו > יהדות אורתודוקסית בארצות הברית > מסמך עקרונות מאת רבני ארצות הברית

ביולי 2010 פורסם בארצות הברית מסמך עקרונות העוסק ביחס ההלכתי והחברתי הראוי כלפי להט"ב יהודים דתיים, עליו חתמו עשרות רבנים אורתודוקסים מארצות הברית ומישראל, הנמנים עם הזרם האורתודוקסי-מודרני. עיקרי המסמך הם:
ההלכה אוסרת מעשים הומוסקסואלים, אך לא נטייה או משיכה לבני אותו המין.
בעלי נטייה הומוסקסואלית אינם מחויבים דתית לפנות ל"טיפולי המרה" אם לדעתם הם חסרי תועלת או מסוכנים, וזאת בשל העמדה שהטיפולים אינם יעילים ויש בהם פוטנציאל לפגיעה.
יהודי עם נטיות הומוסקסואליות יתקבל כחבר מלא בבית הכנסת ובבית הספר הקהילתי והיחס אליו יהיה זהה לזה שזוכים לו אחרים. עם זאת, עליו לקבל על עצמו למלא את כל החובות הנגזרות מחברוּת זו, לרבות אלה שנוצרו על ידי נורמות קהילתיות או עקרונות יהודיים רחבים שהם מעבר להלכה הפורמלית[דרושה הבהרה].
יש להשאיר לבעלי נטייה הומוסקסואלית את ההחלטה האם לחשוף את זהותם המינית, ואין לחשוף אותה ללא הסכמתם.
אין לתת גושפנקא לטקסי מחויבות או נישואים של בני זוג מאותו מין.
על הקהילות להפגין רגישות ולקבל באופן מלא ילדים ביולוגים או מאומצים של הומואים פעילים, בבית הכנסת ובבית הספר.
יש לעודד הורים ובני משפחה של יהודים הומוסקסואלים לעשות כל מאמץ כדי לשמור על קשרי משפחה תקינים עם ילדיהם.
אין לעודד יהודים בעלי נטייה הומוסקסואלית בלעדית לנישואים הטרוסקסואלים, בשל הסיכון שהדבר כורך לאהבה נכזבת, בושה, חוסר יושרה ונזקים אחרים. במקום זה יש לכוון יהודים אלה לדרכים משמעותיות בהם תהיה תרומה לחברה היהודית הכללית[דרושה הבהרה]. אם ישנה כוונה לנישואים כאלה, ישנה חובה שבן הזוג המיועד יהיה מודע לנטייה המינית של בן זוגו.
על הגרסה הסופית של המסמך חתמו, בין היתר, נשיא הסתדרות הרבנים דאמריקה (RCA), הרב שמואל גולדין, וראש קהילת ישורון במנהטן - מהחשובות והמשפיעות בארצות הברית - הרב יחזקאל לוקשטיין. כמו כן חתומים עליו: רבנים מישיבה יוניברסיטי ומישיבת חובבי תורה – "מוסדות הדגל" של האורתודוקסיה המודרנית בארצות הברית. מישראל חתומים הרב שלמה ריסקין, הרב יובל שרלו, הרב ד"ר בני לאו, הרב דוד ביגמן, הרב ד"ר שאול פרבר, עו"ד ד"ר אביעד הכהן ואחרים.
עמדות ביהדות הרפורמית

היהדות הרפורמית מקבלת להט"בים באופן מלא. רבני התנועה משיאים זוגות בני אותו המין, ובמוסדות התנועה מכשירים רבנים ורבניות להט"בים. דוגמה בולטת לכך היא קהילת בית משפחה הפרו-להט"בית הממוקמת בוושינגטון די. סי. בארצות הברית.
היהדות הרפורמית קוראת את הפסוק ”וְאֶת זָכָר לֹא תִשְׁכַּב מִשְׁכְּבֵי אִשָּׁה תּוֹעֵבָה הִוא” (ויקרא י"ח, כב), כמתייחס למין פולחני שהיה נהוג במקדשים הכנעניים, ועיקרו עבודת אלילים. על פי היהדות הרפורמית איסור זה אינו רלוונטי לגברים הומואים בימינו.
עמדת היהדות הרפורמית נקבעה לאחר תהליך שינוי עמוק ושל בחינה מחדש של נושא היחס להומואים וללסביות בקהילות היהודית. התהליך החל בשנות השבעים של המאה העשרים, והגיע להבשלה בעשור הראשון של המאה העשרים ואחת. שינוי עמדות זה מתבסס על התפיסה המדעית המודרנית של נטייה מינית ושל זהות מגדרית, והושפע על ידי תהליכים חברתיים בחברה היהודית האמריקאית, שבה היהדות הרפורמית היא הזרם הדומיננטי והגדול ביותר.
בשנות השמונים החלו סמינרים לרבנים רפורמים לקבל הומואים ולסביות לשורותיהם, ובשנות התשעים פסקה המועצה העליונה של הרבנים הרפורמים בארצות הברית, כי אין להבדיל בין רבנים על סמך נטייתם המינית, וכי "כל היהודים שווים מבחינה דתית, ללא קשר לנטייתם המינית". בשנת 1998 אישרה היהדות הרפורמית עריכת טקסי זוגיות לזוגות גברים, ולזוגות נשים. בשנת 2000 הונהגו טקסי נישואין לכל דבר גם בין זוגות חד מיניים. בשנת 2005 הוקם "המכון ליהדות ונטייה מינית" על מנת לקדם שילוב של הומואים ולסביות ואנשים טרנסג'נדרים בקהילות היהודיות.
ב-6 אפריל 2021 נבחר לכנסת מטעם מפלגת העבודה הרב הרפורמי, גלעד קריב, ממנהיגי היהדות הרפורמית בישראל ומחוצה לה המשתתף במצעדי גאווה ותומך ידוע בקהילה הגאה.
עמדות ביהדות הרקונסטרוקציוניסטית

יהדות רקונסטרוקציוניסטית רואה בהומוסקסואליות ובביסקסואליות כביטוים נורמלים של מיניות, והיא מקדמת בברכה להט"ב לקהילות הרקונסטרוקיביות ומאפשרת להם להשתתף באופן מלא בכל היבט של החיים. מאז 1985, בית הספר הרבני הרקונסטרוקטיבי מקבל אליו מועמדים להט"בים גלויים לתוכנית הרבנים והחזנים שלו. ב-1993, ועדת התנועה הנפיקה את "הומוסקסואליות ויהדות: העמדה הרקונסטרוקטיבית". התאחדות הרבנים הרקונסטרוקטיבית (RRA) עודדה את חבריה לערוך נישואים/טקסי מחויבות של בני אותו המין, אף על פי שהיא לא דרשה זאת מחבריה. ב-2007, התאחדות הרבנים הרקונסטרוקטיבית בחרה כנשיאה את הרבה טובה שפיצר (Toba Spitzer), הלהט"בית הגלויה הראשונה שעמדה בראש התאחדות רבנים בארצות הברית.
בשנת 2013 התאחדות הרבנים הרקונסטרוקטיבית בחרה לנשיאה את הרב ג'ייסון קליין (Jason Klein), הלהט"ב הגלוי הראשון שנבחר לעמוד בראש התאחדות רבנית ארצית של אחד מהזרמים היהודיים הראשיים בארצות הברית. בנוסף באותה שנה נבחרה הרבה דבורה וקסמן (Deborah Waxman) כנשיאת בית הספר הרבני הרקונסטרוקטיבי, המשמש כאיחוד קהילות וסמינר לרבנים. כנשיאה, היא האישה הראשונה והלסבית הראשונה לעמוד בראש איחוד קהילות יהודי, וכן הרבה הראשונה והלסבית הראשונה העומדת בראש סמינר יהודי.