stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מעין אבן
בין עבודותיו בתיאטרון

| שם ההצגה | תפקיד | תיאטרון | בהשתתפות | שנת העלאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עימות | כתיבה (יחד עם מיכל אליסף) ובימוי | הבימה 4 | מעיין בלום, ליר כץ ויסמין עיון | 2024 |
| רומיאו ויוליה | בימוי, תרגום ועיבוד של המחזה מאת ויליאם שייקספיר | סמינר הקיבוצים | סטודנטיות וסטודנטים למשחק בשנה האחרונה ללימודיהם | 2024 |
| מסיבה | בימוי ומוזיקה מקורית למחזה מאת הרולד פינטר בתרגום דורי פרנס | גודמן - בית ספר למשחק בנגב | סטודנטיות וסטודנטים למשחק בשנה האחרונה ללימודיהם | 2024 |
| חתונה מאוחרת | עיבוד לתסריטו של דובר קוסאשווילי | תיאטרון הבימה בשיתוף פעולה עם תיאטרון באר שבע | צביקה הדר, אסתי זקהיים, מיכאל אלוני, יעל אלקנה, דוית גביש, עמי סמולרצ'יק, הילה שליו ואביב כרמי, בבימוי שיר גולדברג ובדרמטורגיה של שחר פנקס | 2024 |
| אשכבה (מחזה) | בימוי ומוזיקה מקורית, נכתב על ידי חנוך לוין | בית הספר הלאומי לדרמה, ניו-דלהי, הודו (NSD) | סטודנטים למשחק בשנתם האחרונה | 2023 |
| דור בא | כתיבה, משחק, במאי שותף | תיאטרון הבית | אורי גוטליב, נינה קוטלר, ליר כץ, בימוי: נעה וגנר | 2022 |
| פ.י.ת | בימוי, מוזיקה מקורית, עיבוד למשפט פיתגורס (מחזה) מאת נתן אלתרמן | פסטיבל עכו | זאב שמשוני, יניב וינוגרדסקי (זוכה פרס שחקן השנה בפסטיבל עכו), הילה לב-ארי | 2022 |
| לאן נעלמות הגרביים בכביסה | בימוי ודרמטורגיה, נכתב על-ידי לוטוס אתרוג | צוותא | לוטוס אתרוג | 2022 |
| הסוף (מחזמר) | כתיבה (יחד עם המלחין גיא וינטרוב) ובימוי | צוותא | עידן אלתרמן/מיכאל הנגבי, ג'וי ריגר/דנה פרידר, אבי דנגור, רפאל עבאס/ערן לחמן, הראל ליסמן/עמית רייס, אביב הורוביץ ומרב צברי | 2021 |
| אהבה | בימוי, מוזיקה מקורית, עיבוד לפדרה מאוהבת מאת שרה קיין | תיאטרון נוצר | אפרת ארנון, שם הלוי, נעמה מנור, רביע חורי | 2021 |
| הבלחות – פנימה | כתיבה, בימוי ומוזיקה מקורית (כחלק מערב הצגות קצרות) | תיאטרון תמונע (כחלק מפסטיבל תמונע) | תמר עמית יוסף, ג׳וי ריגר, רימון כרמי ואמיר גולדמן | 2019 |
| הנסיכה אבנר | כתיבה ובימוי | תיאטרון תמונע | ערן לחמן, רימון כרמי, מוזיקה מקורית בביצוע תומר בר (מוזיקאי) | 2019 |
| בסדר גמור – טרגדיה | כתיבה, בימוי ומוזיקה מקורית | סמינר הקיבוצים (עבודת גמר) | אדוה לוי, יוני גרין, תמר עמית יוסף ואמיר גולדמן | 2019 |
| הפמוטים של הלן | כתיבה (יחד עם המוזיקאי יונתן קרת) ובימוי | התיבה | יונתן קרת, יסמין עיון | 2018 |
| איך להיות מאושרים בעשרה שלבים | כתיבה ובימוי (הגרסה הראשונה) | מרכז הבמה, ולאחר מכן תיאטרונטו | גרסה ראשונה (מרכז הבמה): שלומי ברטונוב, מוזיקה מקורית בביצוע תומר בר ודניאל רובין גרסה שנייה (תיאטרונטו): מיכאל גורביץ' | 2017 2018 |
| החדירה | כתיבה | תיאטרון הבית, ולאחר מכן תיאטרון תמונע | גרסה ראשונה: גיא גורביץ וכרמל נצר, בבימוי נעה וגנר גרסה שנייה: אסף פרי/אמיר גולדמן וכרמל נצר, בבימוי עידו קולטון | 2017 2018 |
פרסים וציונים לשבח

2021 — במאי השנה בפרס קיפוד הזהב על בימוי הסוף (מחזמר). זאת ועוד, המחזמר גרף את פרס הצגת השנה, פרס השחקן (עידן אלתרמן) ופרס שחקן המשנה (אבי דנגור).
2020 — המופע ״הנסיכה אבנר״ שכתב וביים זכה בפרס ההצגה הנבחרת בפרס קיפוד הזהב, לצד הצגות נוספות.
2018 — ההצגה ״איך להיות מאושרים ב-10 שלבים״, אותה כתב, זכתה בצל״ש בפסטיבל תיאטרונטו.
הערות שוליים

↑  הילה יחימוביץ', המשורר מעין אבן, בן 22, מנסה להבין: "למה אני לא מתאבד", באתר Xnet‏, 19 ביולי 2016
↑  קיפוד הזהב 2021: "הסוף - המחזמר" זכתה בפרס הצגת השנה, באתר וואלה, 26 בנובמבר 2021
↑  שגיא בן נון‏, "באנו לציין את הגסיסה של עולם התרבות": טקס פרסי "קיפוד הזהב" התקיים בצל המחאה, באתר וואלה, 23 בנובמבר 2020
↑  תיאטרון - זוכות תיאטרונטו 2018: עמאר וקוטלר, באתר www.habama.co.il
היסטוריה של שוודיה

הטריטוריה הנוכחית של שוודיה מיושבת מהמילניום ה-10 לפנה"ס. רשומות היסטוריות מופיעות החל מהתקופה הוויקינגית, בסביבות המאה התשיעית.
העידן הפרה-היסטורי 12,000–4,000 לפנה"ס

במשך כ-100,000 שנים, שוודיה הייתה מכוסה בשכבת קרח כחלק מעידן הקרח האחרון.
החל משנת 12,000 לפנה"ס החלו ראשוני הציידים להגר לשוודיה, והתקדמו לקראת שנת 6,500 לפנה"ס גם לחלקיה הצפוניים של שוודיה (נורלנד), ככל שהקרח נמס. ציידים אלו התקיימו בעיקר על איילים.
החל משנת 4,000 לפנה"ס החלו להתיישב חקלאים באזוריה הדרומיים של שוודיה, בזמן שהציידים המשיכו להתקיים עוד למשך זמן רב בצפונה של המדינה. הממצאים הראשונים להתיישבות, כמו כלי-חרס ותלי-קבורה, מתוארכים לתקופה זו. בנוסף, בשוודיה, כמו שכנתה נורווגיה, יש ריכוז גדול של פטרוגליפים בכל המדינה, כשהריכוז הגדול ביותר נמצא במחוז המרכז-מערבי בוֹהוּסלן (Bohuslän). למרות זאת, הציורים העתיקים ביותר נמצאו במחוז הצפוני יאמטלאנד (Jämtland). משערים שהם צוירו בשנת 9000 לפנה"ס. מצוירים בהם חיות כמו דִּישׁוֹנים, איילים, דובים וכלבי-ים. 
השנים בהן נחקקו הציורים הרבים ביותר היו 2300–500 לפנה"ס. בשנים הללו צוירו ציורי חקלאות, לוחמה, ספינות, חיות מאולפות וכו'.
העידן הוויקינגי: 793–1080

העידן הוויקינגי מתייחס לחצי השני של תקופת הברזל- בין שנת 793 לשנת 1066, בסקנדינביה. במהלך תקופה זו השוודים היו סוחרים ימיים, אשר נודעו בעיקר בכך שסחרו עד למקומות רחוקים. במאה ה-9, ורנגים פשטו והרסו את יבשת אירופה מהים השחור עד לים הכספי.
הוורנגים היו גם סוחרים. הם הקימו את קו המסחר שבין קייב לקונסטנטינופול וביססו מערכת ענפה של מאחזים ומוצבי מסחר.
ימי הביניים 1080–1523 > קבלת הנצרות

במהלך המאה ה-12, שוודיה הפכה בהדרגה לממלכה נוצרית מאוחדת, שעתידה לכלול גם את פינלנד ונורלנד (חלקה הצפוני ביותר של שוודיה).
ימי הביניים 1080–1523 > איחוד קאלמאר

המלכה הדנית מרגרט הראשונה איחדה את ארצות סקנדינביה באיחוד קאלמאר, בשנת 1397.
מתיחות מתמשכת בין הארצות ובאיחוד הובילה בסופו של דבר לקונפליקט בין השוודים לדנים במאה ה-15. התפוררותו הסופית של האיחוד במאה ה-16 הובילה ליריבות ארוכה בין דנמרק לשוודיה.
תקופת מלכי שושלת ואסה 1523–1611 > מלחמת העצמאות השוודית 1523

במאה ה-16, נלחם גוסטב ואסה על עצמאותה של שוודיה, תוך כדי הריסת ניסיון לשקם את איחוד קאלמאר, והנחת הבסיס לשוודיה המודרנית.
תקופת מלכי שושלת ואסה 1523–1611 > הקמת ה"כנסייה השוודית" 1536 (Svenska Kyrkan)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
באותו הזמן הוא נפרד מהכנסייה הקתולית וייסד את הרפורמציה הפרוטסטנטית.
עלייתה של שוודיה ככוח גדול: 1611–1718

במהלך המאה ה-17 הפכה שוודיה מממלכה צפון-אירופית קטנה, ענייה וחסרת השפעה לאחת מהמדינות החשובות בזירה המדינית באירופה, ובין השנים 1611 ו-1718 הייתה אחת המעצמות החזקות ביותר בים הבלטי, בעלת צבא יעיל ביותר. היסטוריונים שוודיים מתארים את שוודיה של אותה תקופה כאחת הדוגמאות המובהקות למדינה המנצלת כמעט את כל המשאבים העומדים לרשותה לשם ניהול מלחמה.
גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, שמלך על שוודיה בשנים 1611–1632, ניהל מלחמה ימית בכמה חזיתות. נוסף ללחימה בצי הפולני, נשקפה לשוודים סכנה גם מצד צבאות קתוליים שפלשו ליוטלנד. המלך השוודי רחש אומנם אהדה מעטה למלך דנמרק, כריסטיאן הרביעי, ושתי המדינות היו אויבות מרות זו לזו כבר מעל מאה שנים, אך הוא חשש יותר מפני נפילתן של קופנהגן וזיילאנד לידיים קתוליות. מצב שכזה היה הרה-אסון לאינטרסים של שוודיה, משום שהיה מעניק למעצמות הקתוליות שליטה על המעברים האסטרטגיים בין הים הבלטי והים הצפוני.
לאחר שניצחה במלחמות נגד דנמרק-נורווגיה, רוסיה ופולין במהלך המאה ה-17, שוודיה צברה כוח גדול, אף על פי שהיו לה בקושי מיליון תושבים. תרומתה של שוודיה לצד הפרוטסטנטי במלחמת שלושים השנים, תחת שלטונו של גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה, עזרה לקבוע את שוויון הכוחות הפוליטי והדתי באירופה.
עלייתה של שוודיה ככוח גדול: 1611–1718 > האימפריה השוודית: 1648

בסמוך לזמן חתימת ברית ברוֹמסבּרוֹ בשנת 1645, וברית רוסקילדה ב-1658, שוודיה השתלטה על מחוזות חשובים של דנמרק ונורווגיה. בעקבות שלום וסטפאליה ב-1648, שוודיה שלטה באינגריה - האזור בו סנקט פטרבורג עתידה הייתה להיבנות, באסטוניה, ליבוניה (אזור הנמצא כיום בדרום אסטוניה וצפון לטביה), ערי-חוף חשובות ומקומות נוספים בצפון גרמניה.
עלייתה של שוודיה ככוח גדול: 1611–1718 > מלחמות קרל העשירי, האחד עשר והשנים עשר > המלחמה הצפונית: 1655–1660

קרל העשירי פולש לפולין וכובש את רובה, כולל ורשה וקרקוב. לאחר מכן הוא נלחם נגד רוסיה ונגד דנמרק, ומספח לשוודיה את המחוזות הדרומיים של שוודיה שהיו בשליטת דנמרק.
עלייתה של שוודיה ככוח גדול: 1611–1718 > מלחמות קרל העשירי, האחד עשר והשנים עשר > המלחמה הצפונית הגדולה: 1700

רוסיה, סקסוניה-פולין ודנמרק-נורווגיה איחדו כוחות ב-1700 ותקפו את האימפריה השוודית. אף על פי שהמלך השוודי הצעיר, קארל השנים עשר, ניצח ניצחונות מרהיבים בשנים הראשונות של המלחמה הצפונית הגדולה, תוכניתו לתקוף את מוסקבה ולהכריח את רוסיה להיכנע הייתה שאפתנית מדי; הוא נורה במהלך המצור על מבצר פרדריקסטן בנורווגיה, ב-1718. עקב ברית השלום, הכוחות המאוחדים הצטרפו לפרוסיה ולאנגליה-הנובר, הסתיים שלטונה של שוודיה ככוח גדול, והחלה תקופה של מונרכיה מוגבלת תחת החוק הפרלמנטרי.
מונרכיה אבסולוטית: 1772

לאחר כחצי מאה של שלטון פרלמנטרי באה הריאקציה. המלך גוסטב הרביעי ביצע הפיכה לא אלימה, שהחזירה את המונרכיה האבסולוטית. מצב זה שרד עד להתערבותה של שוודיה במלחמות הנפוליאוניות, שבעקבותיהן אולצה למסור את פינלנד לרוסיה ב-1809.
האיחוד עם נורווגיה: 1814

שנה לאחר מכן, יורשו המאומץ של המלך השוודי, המרשל הצרפתי ז'אן-בטיסט ברנדוט, נבחר כיורש העצר על ידי הריקסדג. ב-1813, כוחותיו הצטרפו לברית נגד נפוליאון. בעקבות ברית קיל מסר המלך של דנמרק-נורווגיה את נורווגיה לידי המלך השוודי. למרות זאת, נורווגיה הכריזה על עצמאותה, אימצה חוקה ובחרה לה מלך חדש. שוודיה פלשה לנורווגיה על מנת לאכוף את חוקי ברית קיל, והמלחמה הקצרה, שלאחר הפלישה, הייתה המלחמה האחרונה בה שוודיה השתתפה. בשלום מוס נקבע איחוד בין שתי המדינות באוניה פרסונלית. המדינות המאוחדות החזיקו מעמד עד 1905, אז הן נפרדו עקב בקשתה של נורווגיה.
המודרניזציה של שוודיה: 1866

כלכלתה של שוודיה, אשר הייתה מבוססת בעיקר על חקלאות, השתנתה בהדרגה במהלך המהפכה התעשייתית: מכפרים לחקלאות פרטית; אך השינוי לא הביא שיפור כלכלי וחברתי. בין 1850 ל-1890, כמיליון שוודים היגרו לארצות הברית. המאה ה-19 סומנה על ידי הגירתם של ליברלים, ביטול מונופול הגילדות במסחר ובייצור (לטובת פרויקטים עצמאיים), תחילתן של רפורמות במס ובהצבעה, הקמת שירות צבאי לאומי ובחירת שלוש מפלגות עיקריות לממשלה: הסוציאל-דמוקרטים, הליברלים והשמרנים.
המאה העשרים

במהלך ולאחר מלחמת העולם הראשונה (בה עמדתה של שוודיה הייתה נייטרלית), שוודיה הרוויחה מהדרישה העולמית לפלדה, לגפרורים ולעוד מוצרים שוודים. הצמיחה הפוסט-מלחמתית היוותה בסיס למדיניות החברתית, המאפיינת את שוודיה המודרנית.
שוודיה המשיכה להיות נייטרלית גם במלחמת העולם השנייה. עם זאת, אלפי מתנדבים שוודים סייעו לפינלנד במלחמת החורף כנגד ברית המועצות. כמו כן, שוודיה, תחת איום של גרמניה הנאצית, אפשרה לחיילים גרמנים בלתי חמושים, בקרונות רכבת, לעשות דרכם לנורווגיה וממנה, כולל בעת הקרבות לכיבושה.
עד היום שוודיה היא אחת מהמדינות הבלתי-מזדהות.
ב-19 בנובמבר 1946 הצטרפה שוודיה לאו"ם כחברה ה-54.
המאה העשרים > חברות באיחוד האירופאי

שוודיה הפכה לחברה באיחוד האירופאי ב-1995.
משאל עם לא מחייב על אימוץ המטבע האירופי המשותף ה"אירו" נערך בשוודיה ב-14 בספטמבר 2003. הרוב (55%) הצביע נגד אימוץ האירו, ולפיכך החליטה שוודיה בשנת 2003 שלא לאמץ את האירו לעת עתה. אילו היה הרוב מצביע בעד, הייתה שוודיה מאמצת את האירו ב-1 בינואר 2006.
הערות שוליים

↑  Vasa I, Hocker, pp. 36–39; ראו גם  Jan Glete, The Swedish fiscal-military state and its navy, 1521–1721.
↑  Vasa I, Hocker, p. 47
↑  אורית זרובבל, ‏לא מוותרים על הכתר, באתר גלובס, 15 בספטמבר 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553688205171  LCCN: sh85131055
ישראלה הרגיל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1938 (בת 87 בערך) פולין פולין 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריך עלייה:  1948
 פעילות בולטת:  פיסול
 
ישראלה הרגיל (בפולנית: Israela Hargil; נולדה בשם איזָה הרניק בשנת 1938) היא פסלת ישראלית ממוצא פולני, הידועה בעבודותיה הנעשות מחומרים תעשייתיים ממוחזרים. יצירותיה מתמקדות בעיקר בנושאים של זיכרון השואה ושימוש בחומרים שנמצאו באתרי פסולת.
ביוגרפיה

הרגיל נולדה בשם איזה הרניק בשנת 1938 בברודי, פולין (כיום באוקראינה), בתם היחידה של קלמן קארל הרניק ואלזה לבית כהנא, שניהם מורים למוזיקה. אמה נרצחה עם פלישת הנאצים לברודי ביולי 1941. במהלך המלחמה הוסתרה איזָה על ידי משפחות נוצריות בעיר, בעוד שאביה נמלט ונלחם בשורות הצבא האדום. לאחר השואה, בשנת 1948, עלתה לישראל יחד עם אביה, והם התיישבו בקיבוץ רמת יוחנן, שם שינתה את שמה לישראלה.
ב-1982 קיבלו יצנטי ומריה מיקלשבסקי, שהסתירו את הרניק ואביה בזמן השואה, את תואר חסידי אומות העולם מיד ושם.
ביוגרפיה > קריירה אמנותית

לאחר שירותה הצבאי, קיבלה מלגה ולמדה אמנות ועיצוב במכון לאמנות של שיקגו ובמרכז האמנות ארקרייט בלונדון. הרגיל מתמקדת בעבודות אסמבלז', באמצעות חומרים תעשייתיים הנמצאים באתרי פסולת, תוך שהיא מדגישה את הקשר בין זיכרון והיסטוריה לחומר. רק בשנות ה-2000 החלה לשלב את נושא השואה ביצירותיה, שהוצגו בתערוכות חשובות בישראל ובעולם.
תערוכות מרכזיות

בין תערוכותיה הבולטות:
פוטוארוזיה (2007), בית האמנים, תל אביב
עקבות וסימנים (2019), תערוכה וירטואלית
רורשאך כאן ועכשיו (2016), בית האמנים, תל אביב
חייה האישיים

הרגיל מתגוררת ברמת גן, יוצרת בסטודיו בכפר אז"ר, ומרבה להציג בתערוכות יחיד וקבוצתיות. היא נשואה ואם לשלוש בנות.
הערות שוליים

1 2  ישראלה הרגיל, באתר מרכז המידע לאמנות ישראלית
1 2 3  איזה הרניק (ישראלה הרגיל) שרדה בזהות בדויה אצל משפחת מיקלאשווסקי בברודי, באתר יד ושם
↑  ישראלה הרגיל – תערוכות ועבודות בתצוגה מתמדת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 273775  NLI: 987007284322005171  ISNI: 0000 0000 9231 4226  LCCN: no2010123720  ULAN: 500485156  VIAF: 135285213   WorldCat (עם VIAF): 135285213
רפאל סופרמן

| --- | --- |

רפאל סופרמן תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  אוגוסט 1879 Lypovets Raion, אוקראינה 
 פטירה:  אפריל 1956 (בגיל 76) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 מעסיק:  די ולט 
 תפקיד:  חבר מועצת העיר (1922–1928) 
 מפלגה:  הציונים הכלליים 
 
רפאל סופרמן (Raphael Soferman, ח' באלול ה'תרל"ט, אוגוסט 1879 - י"ג באייר ה'תשט"ז, אפריל 1956) היה מחנך, פעיל ציוני וסופר.
שימש כמחנך בשפה העברית בפולין, אוקראינה, אוסטריה וישראל, פרסם מאמרים ציוניים, ייסד את הסתדרות המורים העבריים בפולין, היה חבר מועצת עיריית תל אביב בשנים 1922–1928, היה עורך השבועון "הציוני הכללי" ופרסם מספר ספרי לימוד.
תולדותיו > באירופה

רפאל סופרמן נולד בעיירה קונילוי שבמחוז קייב (אוקראינה) בח' באלול ה'תרל"ט (1879), לאביו, יצחק אייזיק ולאמו חסיה בת דב בר רוזנברג.
סופרמן גדל בבית הורי אמו בכפר וורונויה, במחוז אומן, מאחר שהתייתם מאימו בגיל 4. קיבל חנוך מסורתי ותורני בחדר, אצל מלמדים פרטיים ובישיבה. למד גם לימודי חול.
בראשית תרנ"ו עבר ללבוב על מנת להמשיך בלימודיו. שם ייסד אגודה בשם "דוברי עברית". בתרנ"ז נבחר להיות מזכיר הכבוד העברי בוועד המרכזי של ציוני גליציה ובוקובינה, שבראשו עמדו אדולף שטנד, ד"ר אברהם קורקיס ושלמה שילר. ערך הרצאות בסביבה, בשליחות הוועד, בנושאי הציונות והשפה העברית, לקראת כינוס הקונגרס הציוני הראשון.
בימי שהותו בלבוב שימש ככתב של השבועון "די ולט" ("העולם") וגם של "המגיד" הקרקובי. כמו כן, שימש כעורך המדור הספרותי בעיתון ציוני ביידיש.
בראשית תר"ס החל לעבוד כמזכיר חברת "אהבת ציון" בטרנוב (מייסדתה של המושבה "מחניים"). בתחילת תרס"א עבר לווינה, והחל ללמוד באוניברסיטה פילוסופיה, היסטוריה וסוציולוגיה. בתרס"ה חזר לגליציה והתחיל לעסוק בהוראה עברית.
על פי בקשת ועד הקהילה ברוהאטין, ייסד ב-1906 סופרמן בעיר בית ספר עברי וניהל אותו במשך כחמש שנים. שם עסק מלבד עבודתו בבית הספר גם בעבודה ציונית מקיפה בערי גליציה ובוקובינה.
בראשית תרס"ו יזם את הקמת הסתדרות המורים העברים.
בשנת תרס"ז נשא לאשה את מטילדה בת יצחק לאנדא. הבית שלהם היה אחד משני הבתים באוסטריה, ששפת הדבור בהם הייתה עברית. בשנה זו נבחר לנשיא הסתדרות המורים העברים, ובתפקיד זה עמד עד עלותו לארץ ישראל. עד שנת תרס"ט הצליח לייסד, מתוקף תפקידו, 42 בתי ספר חדשים.
בשנים תרס"ט-תר"ע חיבר ביחד עם חברו להוראה צבי שרפשטיין, ספר למוד בעברית לשתי שנות הלמוד הראשונות בשם "שפתנו".
בתרע"א התיישב בברודי, הוציא שבועון ציוני ביידיש "העברי", ושימש בו כעורכו, עד עלייתו ארצה.
תולדותיו > בארץ ישראל

בי"ח באדר תרע"ב (1912) עלה עם משפחתו לארץ ישראל, והתיישב בצפת. שם פתח שני בתי ספר, לנערים ולנערות, ששפת הלמודים בהם הייתה עברית. בבית הספר עבד כמנהל במשך שנתיים.
בתחילת תרע"ד, בפרוץ מלחמת השפות, התמנה על ידי ועד החנוך העברי בראשותו של דוד ילין למשרת מורה ראשי בסמינר לגננות בירושלים. בתרע"ח עבר לתל אביב וקבל משרת מורה להיסטוריה כללית וישראלית, תנ"ך ותלמוד, בכיתות העליונות של הגימנסיה העברית "הרצליה", שם לימד עד גיל 70. היה פעיל במשך כמה שנים בהנהלת ספריית "שער ציון". היה חבר בארגון בני ברית.
מיום היווסד הסתדרות הציונים הכלליים בארץ ישראל, נבחר לחבר במוסדותיה המרכזיים והיה פעיל בהם. במסגרת זו, נבחר להיות חבר מועצת עיריית תל אביב בשנים 1922–1928 ושנה אחת שימש גם כחבר הוועד הפועל שלה. במועצה השלישית היה גם ראש מחלקת החנוך של עיריית תל אביב.
בשנת 1922 הוציא לאור את הספר "הנביא עמוס", בהוצאת "תלפיות" (ירושלים).
בשנים תרצ"ד-תרצ"ה היה עורך השבועון "הציוני הכללי" שיצא לאור עם הופעת העיתון היומי "הבקר".
בתרצ"א פרסם את ספרו "מקורות לתולדות התנועה המשיחית בישראל" עם מבואות והערות היסטוריות (בהוצאת אמנות). בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 ערך את ספרי ההיסטוריה הכללית: "תולדות העמים בזמן החדש" מאת יעקב טורי ודן ה. שמידט, בהוצאת יבנה.
לרפאל ולמטילדה סופרמן היו שלושה ילדים: שרונה סופרמן-בינימיני (ד"ר לפילוסופיה, מורה לתנ"ך ולדברי הימים בגימנסיה העברית "הרצליה"), נדב סופרמן (רופא נשים, מנהל מחלקה בבית החולים לנשים וליולדות הקריה בתל אביב ומנהל בית החולים) ואמנון סופרמן (מהנדס-בנאי, מייסד הוצאת כרטא).
סופרמן נפטר מסרטן בי"ג באייר ה'תשט"ז, 1956, בגיל 77. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
מספריו

שפתנו: ספר לימוד השפה העברית על פי השיטה הטבעית, רפאל סופרמן, וצבי שרפשטיין הוצאת השרון, פשמישל 1909, 128 עמודים‏
הנסיעה אל הירח, מאת קרל מיר למגו ; תרגם ועבד במלואים ושנויים על ידי רפאל סופרמן, הוצאת אמנות, תל אביב, תר"ץhttps://merhav.nli.org.il/primo-explore/search?sortby=rank&vid=NLI&lang=iw_IL, merhav.nli.org.il (באנגלית)
הנביא עמוס, רפאל סופרמן, הוצאת השתלמות, ירושלים, 1915. 16 עמודים
מקורות לתולדות התנועה המשיחית בישראל מאחרי גרוש ספרד ופורטוגל ועד ימינו, אמנות, תל אביב, 1930, 32 עמודים
תולדות העמים בזמן החדש: ספר עזר ללמוד ההיסטוריה הכללית, מאת יעקב טורי ודן ה. שמידט ; ערוך בידי רפאל סופרמן, הוצאת יבנה, תל אביב, תשי"ב-תשי"ז, 3 כרכים: 232; 338; 210 עמודים
הערות שוליים

↑  ר. סופרמן, השקפה ציונית - אספת ציוני גליציה בלבוב המגיד, 31/7/1899
↑  העיר רוהאטין, באתר מרכז מורשת יהדות פולין
↑  קול קורא להקמת "אגודת מורים עבריים" בגליציא המצפה, 15/12/1905
↑  מאיר העניש, אספת המורים העבריים בסטניסלאו, המצפה, 12.1.1906
↑  ברכות לחתונת הסופר הנכבד רפאל סופרמן עם מרת מטיל לנדא, המצפה, 10/8/1906
↑  הודעות הוועד של אגודת המורים העבריים באוסטריה, המצפה, 11/1/1907
↑  נפתלי זיגל, משדה הספרות והמדעים - שפתנו, המצפה, 22/10/1909
↑  נפתלי זיגל, עיון בספרים חדשים, המצפה, 15/7/1910
↑  האספה השנתית של חברת "בית אחד-העם", דואר היום, 29/1/1936
↑  ש. בס, השלם, לזכרו של זכריה שפירה ז"ל, דואר היום, 22/11/1934
↑  ידיעות ספרותיות, דאר היום, 21/7/1922
↑  ספרים שנתקבלו במערכת, דואר היום, 26/7/1933
↑  יוחנן פורבינסקי, ספר חדש להיסטוריה כללית, חרות, 5/3/1954
↑  רפאל סופרמן נפטר, דבר, 24/4/1956
↑  רפאל סופרמן למנוחות, דבר, 25/4/1956
↑  ספר רוהטין, בשולי הדברים, דבר, 26/3/1963
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304983005171  SUDOC: 242063497  VIAF: 97542468   WorldCat (עם VIAF): 97542468
קווארי

| קווארי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
תת־מחלקה:: כיסאים
על־סדרה:: כיסאים אוסטרלים
סדרה:: טורפי כיס
משפחה:: נמיות כיס
תת־משפחה:: דסיורים
סוג:: קווארי
מין:: קווארי
שם מדעי
 Dasyuroides byrnei ‏ספנסר, 1896
תחום תפוצה


הקווארי (שם מדעי: Dasyuroides byrnei; קרוי גם חולדת כיס זנב-מברשת), הוא מין של טורף כיס קטן דמוי חולדה ממשפחת נמיות הכיס, האנדמי ליבשת אוסטרליה ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית בשנת 1896 על ידי הביולוג הבריטי וולטר בולדווין ספנסר, וקרוב מבחינה גנטית וחיצונית לסוג מולגרה. בעבר היה מקובל לפצל את הקווארי ל-2 תת-מינים, אולם חלוקה זו אינה קיימת עוד.
אנטומיה

הקווארי הוא בין טורפי הכיס הגדולים במשפחת נמיות הכיס לאחר הדסיור המנומר, נמיית הכיס והשד הטסמני: אורכו הכולל 24–32 ס"מ (ראש וגוף 13–18 ס"מ, זנב 11–14 ס"מ) ומשקלו 70–140 גרם; בכך הוא מתקרב לגודלה של חולדה מצויה. הזכרים גדולים יותר מהנקבות.
הפרווה של הקווארי רכה וצפופה ומורכבת משערות קצרות; היא דלילה יחסית באזור הראש ובפרט באוזניים. הפרווה בהירה בדרך כלל עם צבע אפרפר-צהבהב, אך לעיתים היא עשויה להיות אפורה כהה עם גוון חום דהוי. הבטן, המפשעה, הגרון, הסנטר והגפיים של הקווארי בצבע לבן בוהק, וסביב העיניים יש לו טבעות לבנות בולטות. האוזניים, החוטם וכפות הרגליים בצבע ורדרד, ועל החרטום יש לעיתים פס שחרחר דהוי.
לקווארי מבנה גוף גוצי ושמנמן, ראש רחב וחרטום מחודד. האוזניים הדקיקות שלו גדולות ורחבות ולהן צורה משולשת. יש לו עיניים גדולות, שחורות ובולטות, וחוטם קטנטן וריבועי המוקף בשפם דקיק וארוך במיוחד. הירכיים שלו גדולות ורחבות, והרגליים האחוריות ארוכות באופן ניכר מהקדמיות ומקנות לו תנוחה שפופה; לרגליים הקדמיות חמש אצבעות לעומת ארבע אצבעות ברגליים האחוריות. השיניים והטפרים שלו קצרים וחדים.
סימן ההיכר הבולט של הקווארי הוא זנבו העבה והייחודי; חציו הקדמי של הזנב בצבע צהבהב, בעוד שחציו האחורי מתאפיין בציצת שיער שחורה דמוית מברשת, אשר גדולה אף יותר משל מיני המולגרה.
תפוצה

הקווארי אנדמי לאוסטרליה, בה הוא מצוי באזור מצומצם יחסית בדרום קווינסלנד וצפון אוסטרליה הדרומית. התפוצה הגאוגרפית שלו היא בעיקר באזור הגאוגרפי המכונה ארץ הערוצים (Channel Country), וכן בדרום שפלת עשב-מיטשל ומזרח מדבר סימפסון המקיפים את ארץ הערוצים. דיווחים של זואולוגים משנות ה-60 של המאה ה-20, מצביעים על כך שטווח התפוצה שלו השתרע בעבר על כל החלק המזרחי של אגן אגם אייר, ובחלקים נרחבים של מדבר סימפסון כולל בטריטוריה הצפונית. שרידים ומאובנים של הקווארי מצביעים על כך שהתפוצה ההיסטורית שלו הייתה רחבה ביותר והשתרעה עד לרכס פלינדרס ומישור נולבור לאורך החופים של דרום אוסטרליה.
הקווארי שוכן בבית גידול המכונה גיבר (gibber) שהוא סוג של מדבר המכוסה בסלעים וחלוקי נחל וקשור באופן הדוק למניפת סחף הנוצרת מזרימת נחלים. בתוך הגיבר, הקווארי מצוי בעיקר בטלאים של מרעה, תלוליות חול קטנות ואדמה רכה או ביצתית לאורך ערוצי הנחל שבהם הוא יכול לחפור מאורות ולמצוא את מזונו בנקל; בתקופות בצורת, הקווארים מתקבצים בטלאים הנזכרים. מלבד הגיבר, ניתן למצוא את הקווארי גם בערבות עשב צחיחות למחצה.
מצב שימור

הקווארי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), לאור ירידה מתמדת במספריו, איומים רבים על בית הגידול ותנודות קיצוניות במספריו כתוצאה מתנאי האקלים. בעתיד, המין צפוי להיות מושפע לרעה מההתחממות הגלובלית בדמות התכווצות בית הגידול אשר מצומצם בלאו הכי. האוכלוסייה של הקווארי צנחה באזורים שבהם ישנה רעייה איטנסיבית של בעלי חיים מבויתים כבקר וצאן, והוא נעלם כתוצאה מכך באזורים מסוימים.
על כך יש להוסיף את האיומים הישירים מצד השועל האדום וחתול הבית שהובאו על ידי האדם ליבשת, וכן את ההשפעה המזיקה של הארנבון המצוי, ארנבת אירופאית, חולדה ארוכת-שיער והארבה אשר פוגעים בצורה קשה בפלורה המקומית וגורמים בעקיפין לצמצום המיקרופאונה האוסטרלית (מכרסמים קטנים וחרקים) אשר ניזונת מהצומח ומשמשת כטרף לקווארי.
הקווארי נחשב למין מאוים בחוק האוסטרלי, ומצוי במספר אזורים מוגנים. האוכלוסייה העולמית של הקווארי נאמדת בפחות מ-10,000 בוגרים ומושפעת מתנאי האקלים: כמות משקעים גבוהה תוביל לעלייה מהירה במספרים, ובצורת תוביל לצניחה חדה.
קווארי
נוף אופייני לבית הגידול של הקווארי.
פוחלץ של הקווארי.
בורנמות' (כדורגל)

מועדון כדורגל בורנמות' (אנגלית: A.F.C. Bournemouth) הוא מועדון כדורגל מקצועני מהעיר בורנמות' שבאנגליה.
מגרשה הביתי של הקבוצה מאז הוא אצטדיון דין קורט הממוקם בפרברה של העיר, בוסקומב. כינויו של המועדון הוא הדובדבנים, כינוי שנבע מצבע החולצות של הקבוצה, שעד לשנת 1971 היה אדום עם שרוולים לבנים. החל מאותה שנה, צבעי המועדון התחלפו לאדום עם פסים שחורים, בדומה לתלבושת של קבוצת מילאן האיטלקית. בין השנים 2004 ל-2006, צבעי החולצות הוחלפו באדום חלק, אך לאחר מכן הפסים השחורים הוחזרו לבקשת האוהדים.
לקראת עונת 2013/2014 הצליחה הקבוצה להעפיל לליגת המשנה, בפעם השנייה בתולדותיה, ובאותה עונה השיגה את מיקום השיא שלה בהיסטוריה, המקום העשירי. מחזור אחד לסיום עונת 2014/2015 העפילה בורנמות' לראשונה בתולדותיה לפרמייר ליג.
היסטוריה > השנים המוקדמות

על אף שתאריך היווסדו המדויק של המועדון אינו ידוע, ישנן הוכחות להקמתו בסתיו 1899, בשם מועדון הכדורגל בוסקומב. החל משנת 1910, הקבוצה החלה לשחק במגרש משלה, הקרוי אצטדיון דין קורט על שם נשיא הקבוצה. באותו הזמן זכתה הקבוצה בכינוייה, הדובדבנים, כשלמקור הכינוי ישנן שתי סברות. הראשונה גורסת כי השם נקבע עקב צבעי מדי הקבוצה האדומים-לבנים, והשנייה עקב כך שהמגרש החדש של הקבוצה נבנה בסמוך למטעי דובדבן. הקבוצה החלה להתחרות בגביע ה-FA בשנת 1913. בשנת 1923 שינתה הקבוצה את שמה למועדון הכדורגל בורנמות' ובוסקומב, על מנת להפכו למייצג יותר את המחוז כולו. באותה שנה החלה להתחרות באופן מקצועני בליגה השלישית.
בשנת 1972, החליפה הקבוצה את שמה למועדון הכדורגל בורנמות'. שינוי זה נעשה לצרכים מסחריים, והקבוצה עדיין הייתה רשומה תחת שמה הישן. שנה קודם לכן החליפה הקבוצה את מדיה, והוספו אליהם פסים שחורים על הרקע האדום, כך שהתלבושת דמתה לזו של קבוצת מילאן האיטלקית. באותה תקופה, הוחלף גם סמל המועדון. ברקע הסמל הוספו הפסים השחורים שהוספו למדים, ובמרכזה הוצג פרופיל של כדורגלן הנוגח בכדור, כמחווה לכוכב הקבוצה בשנות ה-50 וה-60, דיקי דאוסט.