הוראת כימיה
הוראת כימיה בבתי ספר תיכוניים בישראל > שילוב נושאי התעשייה הכימית בתוכנית הלימודים בכימיה

מתחילת שנות השבעים החלה מגמה בהוראת המדעים בכלל ובהוראת הכימיה בפרט, להדגיש את הפן היישומי של התיאוריות, העקרונות והמושגים הנלמדים ולהתאימם לסביבה הטכנולוגית והתעשייתית המתפתחת. המטרה הייתה להראות את הרלוונטיות של הידע הנרכש לחיי היומיום של התלמידים ולסביבתו הקרובה ולקשר את הוראת תחום התוכן עם המדע השימושי והיישומים המעשיים.
אין מלמדים את המדעים השונים רק כדי להקנות ידע מדעי ולהכין את התלמידים לקראת לימודים גבוהים או קריירה בתחום המדע, אלא כדי להכין את התלמיד להיות אזרח בר אוריין בחברה המודרנית המתבססת על ידע מדעי וטכנולוגי.
בתחילה נעשה שילוב הפן היישומי בלימודי המדע על ידי דוגמאות ש"נזרעו" לאורך פרקי הלימוד. כך גם נעשה בספרי הלימוד המסורתיים בכימיה בהם שולבו דוגמאות מהתעשייה הכימית במהלך הפרקים השונים במטרה להצביע על ההשלכות המעשיות והיישומיות של התאוריות והעקרונות הכלליים שנלמדו.
בתחילת שנות השמונים החלה להתפתח מגמה שונה שהתמקדה בשילוב פרקי לימוד שלמים במבוססים על אירועים תעשייתיים (case studies). הנושאים שנבחרו היו רלוונטיים ומתאימים לאוכלוסיות השונות והדגישו את הקשר בין המדע לטכנולוגיה ולחברה. תוך כדי העיסוק באירוע התעשייתי התלמיד לומד עקרונות ומושגים כלליים בכימיה.
תהליכים מקבילים התרחשו גם בהוראת הכימיה בארץ, כאשר בתחילה שולבו דוגמאות מעולם התעשייה הכימית בפרקים העוסקים בעקרונות כימיים (נצר 60, נצר 75). בשלב מאוחר יותר נכתבה יחידת לימוד קצרה בנושא הדשנים ותעשיית האמוניה (הופשטיין, 1977) שהייתה במשך שנים רבותחלק בלתי נפרד מתוכנית הלימודים של כל תלמידי הכימיה (ברמת 3 יח"ל). לאחר מכן נכתבה (נאה, 1982) יחידת בחירה לתלמידים המתמחים בכימיה (5 יח"ל), המציגה בקצרה שלושה מפעלים תעשייתיים הנוגעים לתחומים שונים של התעשייה הכימית בארץ. בסוף שנות השמונים, יחד עם שינוי התפיסה לגבי ספרי הלימוד בכימיה ושינויים בנעשו בתוכניות הלימודים כדי להתאימם למגמות ולשינויים שהתרחשו בעולם, הוחל בפיתוח יחידות לימוד חדשות לתלמידים במתמחים בכימיה (5 יח"ל). יחידות לימוד אלו התמקדו בנושאים תעשייתיים ובמפעלים מוגדרים (case studies), תוך כדי התבססות על רציונאל המנסה להציג דרך סיפורה של תעשייה אחת, הניתן בצורה מעמיקה ומקיפה, תמונה כללית של העקרונות עליהם מבוססת התעשייה הכימית. תוך כדי לימוד הנושא יישמו התלמידים עקרונות ומושגים שנלמדו בכל פרקי הכימיה השונים ולפיכך היוותה יחידת לימוד זו מעין יחידה מסכמת אשר נלמדת בשנת הלימודים האחרונה בתיכון.
יחידות לימוד אלו הוסיפו את הפן היישומי, הקנו מושגים בסיסיים ועקרונות חשובים בעולם התעשייה הכימית ושילבו יחיד עם ההיבטים המדעיים גם היבטים טכנוולוגיים, חברתיים וסביבתיים (STSE).
נושאי יחידות הלימוד נבחרו על פי הקריטריונים הבאים:
התעשיות התאימו מבחינת הנושאים בהן עסקו לתכנים שנלמדו בתוכנית הלימודים בכימיה.
התעשיות היו מרכזיות וחשובות בכללכלת המדינה.
המפעלים היו מוכנים לשתף פעולה וראו חשיבות בפרויקט חינוכי זה.
המפעלים שנבחרו היו ממוקמים באזורים שונים בארץ.
יחידת לימוד אחת פותחה בנושא תעשיית הדשנים והתמקדה במפעל חיפה כימיקלים לשעבר-היום קבוצת חיפה (קסנר, 1988) והשניה בנושא תעשיית הברום ותרכובותיו התמקדה במפעל תרכובות ברום ברמת חובב ובמפעלי ים המלח (קסנר, 1990).
בשנת 1992 הפך נושא התעשייה הכימית לנושאי חובה לתלמידים המתמחים בכימיה (5 יח"ל). במסגרת זו התלמידים למדו אחד משני הנושאים לעיל ונבחנו עליו בבחינות הבגרות.
בסוף שנות התשעים נכתבו מהדורות מעודכנות ורחבות יותר ליחידות לימוד אלו (קסנר 1998, קסנר 2000) שבטאו הן את המגמות החדשות והשינויים שחלו בתעשיות הכימיות והן את ההתפתחות והשינויים שחלו בסגננו הלימידה ובתפיסות ההוראתיות. השוני הבולט ביותר בתכנים הוא שילוב רחב של נושאים סביבתיים והדגשת חשיבות השמירה על איכול הסביבה והבטיחות. השוני הבולט ביותר בסגנון הלמידה הוא פיתוח הלימוד העצמאי, פיתוח חשיבה ביקורתית (למשל על ידי התייחסות לכתבות עיתונות ולאירועים אמיתיים), פיתוח חשיבה רבת משתנים (למשל שילוב שיקולים מתחומי המדע, הטכנולוגיה, הכלכלה והסביבה לצורך פתרון בעיות) ויכולת להתמודד עם בעיות הדורשות חשיבה ברמה גבוהה וידע מתחומים שונים (למשל משימון תכנון ודיון בבעיות אתיות ומוסריות).
החל משנת הלימודים תשנ"ט התחילו בשילוב הדרגתי של יחידת לימוד ראשונה בנושא תעשייתי לתלמידים שלא בחרו להתמחות במדע-תלמידי מוט"ב (מדע וטכנולוגיה בחברה) בשם "הזהב השחור". יחידת לימוד זו עסקה בנפט ובתעשייה הפטרוכימית (שני, 1999).
במסגרת תוכנית מטמו"ן - מדע וטכנולוגיה בחטיבת הביניים, נכתבה יחידת לימוד בנושא תעשיית הצבעים בשם "דרך הצבע-מערכות בתעשייה" (סער וקסנר, 2000).