מינרט
מינרטים בארץ ישראל

אחד המינרטים המפורסמים בארץ קיים ברמלה, ושמו ״המגדל הלבן״, המתנשא לגובה 30 מטרים. המינרט הוקם ב-1318 בהוראת הסולטאן הממלוכי אל-מלכ אל-כאמל נאצר א-דין מֻחמד אבן קלאואן ומכיל חלקים ארכיטקטוניים צלבניים, כמו מגדל התצפית: מראשו ניתן לצפות על גזרה רחבה, מחוף הים במערב עד למרגלות הרי יהודה והשומרון, במזרח.
למתחם הר הבית ("חראם א-שריף" בפי המוסלמים) יש ארבעה מינרטים הבנויים על החומה המקיפה אותו. בקירות הצפוני והמערבי: מינרט אלפח׳ריה, שנבנה בפינה הדרום-מערבית ב-1278, ומינרט ע׳ואנימה (בני שייח' ע'אנם אבן עלי) שנבנה בפינה הצפון-מערבית בין 1297-1298 ושופץ בחלקו העליון ב-1924; שניהם נבנו מספוליה צלבנית מתוך מטרה לחגוג את הניצחון על הצלבנים. המינרטים נבנו בסגנון סורי-ריבועי, טיפוסי, עם מרפסת ואף עיטור מוקרנאס. בהמשך נבנה מינרט שער השלשלת (באב א-סלסלה) ב-1329 בקיר המערבי של הר הבית, על פתח הכניסה הראשי להר, בסגנון סורי-ריבועי, במסגרת תנופת הבנייה הממלוכית לאורך רחוב השלשלת, שמוביל למתחם המקודש. מאוחר יותר, ב-1367, האמיר סיף א-דין קטלובע'אה בנה את מינרט השבטים (אל-אסבאט). למינרט בסיס ריבועי ממלוכי, שכיום יושב עליו גוף "עפרוני" דקיק וגבוה שנבנה בתקופה העות׳מאנית (1924). למבנה זה חמש קומות ומדרגות לולייניות המובילות למרפסת המואזין, בראש המינרט; המרפסת מקורה ומעליה כיפה. המינרט דומה למבנה המינרט במצודת העיר ירושלים ("מגדל דוד") שנבנה בין 1635 ל-1665. מינרט זה יוצא דופן בבנייה הממלוכית, שאופיינה בבסיסי מינרטים מרובעים ולא מעוגלים. המינרט קרוי בשם שבטי ישראל, כי לפי המסורת המוסלמית יצאו היהודים דרך השער שבקרבתו (אל-אסבאט) בתום התפילה בבית המקדש. לפי סברה אחרת, הצריח קרוי על שם בריכת ישראל הסמוכה. (ב-2006, הודיע מלך ירדן עבדאללה השני על כוונה שטרם מומשה, להקים מינרט חמישי בסמוך למסגד מרוואן על גבי הקיר המזרחי של הר הבית, שישקיף על הר הזיתים).
בתקופה הממלוכית נבנו ברובע הנוצרי בירושלים גם שני מינרטים החובקים את מתחם כנסיית הקבר: מינרט מסגד עומר, שנבנה ב-1418, ומינרט אל-ח'נקה א-צלאחיה שנבנה ב-1341 בהוראת הסולטאן מוחמד בן קלאוון. שני המינרטים בסגנון סורי-מרובע מובהק, וניכר שנבנו כזוג. גובהם עולה על גובה כנסיית הקבר, והקו המחבר ביניהם חוצה את קבר ישו.
עם כיבוש חברון בידי צלאח א-דין ב-1188, הוא שיפץ את מתחם מערת המכפלה, ובנה מינרט בכל צד של החומה ההיקפית של המתחם, בסגנון סורי. 2 מתוך 4 המינרטים הללו שרדו עד ימינו.
המינרט של מסגד אל-מג'דל (אשקלון) נבנה ב-1300, והוא בעל חתך מצולע העושה שימוש בקשתות תלתניות ומחודדות. גם המינרט ביבנא (יבנה) בעל חתך מצולע, אך יחד עם מסגד הכפר הוא פוצץ ב־9 ביולי 1950 בהוראתו של אלוף פיקוד הדרום דאז, משה דיין, ורק בסיסו שרד.
בצפת, בירת הממלכה הממלוכית במאה ה-13, נבנה "המסגד האדום" ב-1276 בהוראת הסולטאן ביברס. ב-1671-1672 שיפץ מושל צפת, צאליח ביי, את המסגד, והוסיף לו מינרט גבוה מעל הכניסה הדרומית למסגד, מינרט שנהרס בסוף המאה ה-17. המינרט הגלילי, הנמוך, של "מסגד השוק" (שבו פועלת היום גלריית אומנות) נבנה יחד עם המסגד בתחילת המאה ה-20. מינרט מסגד אלאמיס (אלסוואקין), אף הוא בסגנון עות׳מאני, שופץ בידי הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית ב-2010.
מינרט המסגד הגדול בעזה מפורסם בצורתו הריבועית בחלקו התחתון, שהופכת למתומנת בחלקו העליון - צורה האופיינית לאדריכלות הממלוכית בארץ ישראל. המינרט בנוי מאבן מהמסד ועד הטפחות, ולו ארבעה שלבים ומרפסת תלויה בראשו. קצה המינרט עשוי עבודת עץ ואריחים, ודורש שיפוץ מתמיד. המינרט ממוקם על מה ששימש כמפרץ המזרחי ביותר של הכנסייה הצלבנית בעזה. שלושת האפסיסים החצי עגולים שימשו כבסיס למינרט.
המינרט של המסגד הגדול של שכם (אנ') נבנה במאה ה-14, ושופץ ב-1641 מחדש. המינרט נפגע קשה ברעידת אדמה שהתחוללה ב-1927, ונבנה שוב מחדש ב-1935. למינרט בסיס מצולע, גוף מתומן ומרפסת בראשו.
החל מהמאה ה-16, נבנו בארץ מינרטים דקים ו"עפרוניים", עגולים או מצולעים, ולהם 2 או 3 מרפסות. המינרטים ייצגו את האימפריה העות׳מאנית והשלטון המוסלמי בנוף המקומי. מינרטים אלה היו לרוב צנועים בצורתם, כשלכל מסגד היה מינרט אחד, כך שהמבנה השתלב בנוף הכפר המקומי. דוגמאות לצריחים כאלה ניתן למצוא ב"מסגדי הים": ביפו, בעכו ובטבריה, וכן במסגד אלאסתקלאל והמסגד הקטן בחיפה.
משנות ה-90 של המאה ה-20, החלה תופעה של החצנת והבלטת המינרט, שכללה את הגבהתו ושינוי צורתו תוך חזרה חלקית לשימוש באלמנטים שאפיינו את האזור בימי הביניים, והמתכתבים עם המסגד הגדול בדמשק המייצג את תפארת העבר האומיי. דוגמה לכך ניתן לראות במינרט המסגד בטורעאן ובמינרט מסגד ערערה בנגב. עם זאת, המינרט העות׳מאני הוא הדגם הנפוץ ברוב מסגדי הארץ, כפי שרואים לדוגמה במקאם א-נבי סעין בנצרת, במסגד כפר קאסם, במסגד סחנין ובמסגד באקה אל-גרבייה. דוגמה להכפלת המינרטים ניתן לראות במסגד באבו גוש, המסגד הגדול ביותר בארץ אחרי מסגד אל־אקצא, ובו 4 מינרטים בעלי ראש מוזהב.