stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פעילות חברתית אצל אנשי עסקים

ביל גייטס, 2023. פילנתרופ בנושאי מיגור עוני בעולם השלישי.
פעילות חברתית אצל אנשי עסקים היא רחבה ומגוונת, ויכולה לנוע החל מהשתתפות והנחיה של אירועי חברה והתרמה, ועד לפעילויות אקטיביות של הקמת מקומות תעסוקה כהשקעת אימפקט.
פעילות חברתית של אנשי עסקים, שלרוב השתייכו למעמד האצולה, הייתה נהוגה עוד בימי הביניים בהצטרפות לכמורה, תשלום על שטרות מחילה או הצטרפות אקטיבית למסעות הצלב. ובתקופה הוויקטוריאנית העסקת משרתים ויצירת מקומות תעסוקה כחלק מהמהפכה התעשייתית, או תעשיית הבידור.
תחומי ואופן הפעילויות

מעורבותם של אנשי עסקים בנושאים חברתיים שונים הגיעה לרוב בין אם מפניית האצולה והמלוכה בבקשה לסייע או להרגיע את ההמון כאופיום להמונים. כמו כהשקעה ואיתור הזדמנויות בשוק העבודה, כאיתור כח עבודה זול בשוק עם רמת אבטלה גבוהה; כהשקעה קפיטליסטית מסוג שנאת סיכון ביצירת מקומות עבודה חדשים על פוטנציאל רווח גבוהה בעלות שולית.
כיום מגמת מעורבותם החברתית והאקטיביסטית של אנשי העסקים מגיעה בעיקר מצורך לקדם טיפול בעניינים שעתידים להוות מכשול או לפגוע בעתידם האישי או עתיד הונם והשקעותיהם הקיימות. זאת טרם עליית הבעיות לפני השטח - כחלק מניתוחים בתחום הפסיכולוגיה חברתית והכלכלה ההתנהגותית. כדוגמת: מימון בחירות מקדימות או תעמולת בחירות של שותף פוליטי, קידום מחקר רפואי בעניין מחלה מסוימת שקיימת אצלם בפוטנציאל סיכון אישי גבוה באוניברסיטאות או מכוני מחקר. חקר אריכות החיים, או מעבר לאנרגיה מתחדשת כחלק ממאבק איכות הסביבה.
קיימים גם אנשי עסקים, לרוב מהאחוזון העליון, הפועלים מהנעה עצמית ושירות לציבור לפעול בענייני מיגור עוני, רעב ואי-צדק בעולם השלישי, ובעיקר מאינטרסים משותפים. כשפעולות חברתיות אלו מסייעות לבנות את שמם הטוב כאישיות רצויה ומותג, כמו מקדמים פתיחת אפשרויות לקידום ופיתוח עסקים נוספים ברחבי העולם. תרומות כספיות של אלו לרוב באות מתוך רצון לנפח שליטה נוסף בלאילו מטרות ילכו כספם מבחינת מיסים, וכחלק מהטבות המס על תרומות.
בעולם

ביל גייטס תרם מיליונים לחקר מחלת האיידס, כמו פיתוח מדינות עולם שלישי בנושאי גישה למים נקיים וסניטריה.
ג'יי קיי רולינג פעלה רבות למען אימהות חד-הוריות, מיגור העוני ואי-שוויון חברתי, עם דגש מיוחד על נשים וילדים. כמו תומכת במבצעי חירום בעקבות אסונות טבע.
אילון מאסק תרם רבות לפיתוח מערכות אנרגיה מתחדשת כחלק מהמאבק של איכות הסביבה.
מארק צוקרברג פעיל למיגור עוני ואי שוויון.
שייחים סעודים תורמים ומעודדים תעסוקת פלסטינים כמהגרי עבודה בענף הבנייה בערב הסעודית (-סיוע חוץ סעודי), תורמים להנהגות הרשויות הפלסטיניות לקידום פעולות המשרתות את המטרות הפלסטיניות כחלק מהסכסוך הישראלי פלסטיני. כמו פועלים ומחזיקים במניות חברות רבות הפועלות לקידום ופיתוח אנרגיה מתחדשת כתחליף עתידי לפגיעה בהכנסות הנפט הסעודי.
בסין קיימות הגבלות השתכרות, כשאלו המשתכרים מעליהם מחויבים לבצע פעולות תרומה, כהקמת עמותות, מיגור עוני, הקמת בתי חולים ועוד.
בישראל

משה מונטיפיורי פעל לטובת הקמת משכנות שאננים ופיתוח מקומות עבודה לאוכלוסייה שתתגורר שם. משפחת רוטשילד תורמת לקידום אוכלוסיות חלשות במדינת ישראל כדוגמת פריפריה, בניהול קרן פילנתרופית.
חיים סבן אקטיביסט בקידום שיח בנושא הסכסוך הישראלי פלסטיני בארצות הברית ובעולם.
דייוויד לואיס הקים את רשת מלונות ישרוטל במטרה לקדם מקומות תעסוקה במדינת ישראל.
המוזיאון לאמנות האסלאם הוקם על ידי ורה סלומונס לשימור אמנויות אסלאמיות ואוצרות פרטיים שעברו במשפחתה, תוך עידוד השכלה בעניין.
כחלק ממשפט נתניהו נחשפו מעורבותם של שלדון אדלסון, ארנון מוזס, שאול אלוביץ', ג'יימס פאקר, ארנון מילצ'ן במימון קידום הקריירה הפוליטית של בנימין נתניהו וטובות הנאה לאשתו שרה נתניהו.
משפחת אריסון, כחלק מבעלות על בנק הפועלים מפעילה את תוכנית "פועלים למען הקהילה", ובתוכה את תוכנית "ערך לדרך" - תוכנית פיתוח משאבים לעמותות בישראל.
לב לבייב הוא נשיא קהילת יהדות בוכרה בעולם ופועל לטובת האוכלוסיות החלשות בקהילה זו, בנותיו זכייניות מותג זארה בישראל ומכאן מעודדות קידום מקומות תעסוקה.
קרן מיראז' בבעלות דייוויד מיראז' פועלת לטובת האוכלוסיות החלשות ביהדות איראן. כמו מעניקה מלגות לימודים לבני האוכלוסייה ואוכלוסיות נוספות כמו יהדות אתיופיה.
ראו גם

איש עסקים
קרן נדבנות
אצולה
התנדבות
קריירה חברתית
הערות שוליים

↑  [Paul Vallely, [https://www.theguardian.com/society/2020/sep/08/how-philanthropy-benefits-the-super-rich How philanthropy benefits the super-rich, theguardian, 8/9/2020
1 2  Phoebe Liu, The Forbes Philanthropy Score 2023: How Charitable Are The Richest Americans?, forbes, Oct 3, 2023
↑  Chuck Collins, Helen Flannery, and Bella DeVaan, Revealing the True Cost of Billionaire Philanthropy, inequality, 20/11/2023
↑  איתי גל,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'ביל גייטס תרם 287 מיליון דולר לחקר האיידס, באתר ynet, 20 ביולי 2006
↑  Bill & Melinda Gates Foundation commits $6 million to the African Water Facility for Africa Urban Sanitation Investment Initiative, African Development Bank Group, 01-Mar-2024
↑  J.K. Rowling OBE, March 2008
↑  Vindu Goel and Nick Wingfield, Mark Zuckerberg Vows to Donate 99% of His Facebook Shares for Charity, The NewYork Times, Dec. 1, 2015
↑  דין שמואל אלמס,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'‏אנרגיה, ביטחון והייטק: פוטנציאל הקשר עם סעודיה, באתר גלובס, 4 באוגוסט 2023
↑  דין שמואל אלמס,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'‏היקף ההשקעות הסעודיות בפלסטינים נחשף: 13.6 מיליארד ד', באתר גלובס, 14 באוגוסט 2023
↑  Adnan Abu Amer,Saudi Arabia’s opening of jobs to Palestinians from Israel is a cynical political move, MEMO, June 12, 2019
↑  Individual income tax policy on charitable donations confirmed, China Tax Alert - Issue 3, January 2020, 13 January 2020
↑  מלגות רוטשילד, יד הנדיב
↑  Carly Thomas, 700 Notable Hollywood Figures Sign Open Letter in Support of Israel, hollywood reporter, October 12, 2023
↑  הלית ינאי-לויזון,'"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'‏הבונים דיוויד לואיס מייסד רשת ישרוטל, באתר גלובס, 14 באוגוסט 2011
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'נעמה ריבה,'"`UNIQ--nowiki-00000014-QINU`"'מייסדת מוזיאון האסלאם רצתה שפריטי האוסף יישארו בירושלים, כפי שעולה מעדויות, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2020
↑  חן מענית,'"`UNIQ--nowiki-00000016-QINU`"'‏כל מה שכדאי לדעת לקראת פתיחת משפטם של נתניהו, מוזס ואלוביץ׳, באתר גלובס, 24 במאי 2020
↑  פועלים למען הקהילה, בנק הפועלים
↑  ערך לדרך הכשרה וכלים לעמותות, בנק הפועלים
אילון מאסק, 2022. פילנתרופ ופעיל אנרגיה מתחדשת.
ג'יי קיי רולינג, 2010. פועלת רבות לטובת רווחת ילדים ומיגור עוני בממלכה המאוחדת.
שלדון אדלסון, 2008. פילנתרופ ופעיל ציוני.
בנצי (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דייוויד מק-קי
 איורים:  דייוויד מק-קי
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ילדים
 נושא:  פיל 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1968
 מספר עמודים:  32
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  "עם עובד" הוצאת ספרים
 תאריך:  1995
 תרגום:  אברהם יבין
 
בנצי (באנגלית: Elmer) הוא ספר ילדים, הראשון מסדרת הספרים "בנצי" שמדברת על קבלת השונה, האחר והמיוחד. הסדרה כולה נכתבה ואוירה על ידי דייוויד מק-קי, סופר ומאייר בריטי. הספר המקורי פורסם בשנת 1968, ופורסם מחדש בשנת 1989. הסדרה תורגמה ליותר מ-50 שפות. הגרסה העברית הוצאה לאור על ידי "עם עובד" הוצאת ספרים, בשנת 1995, והספר תורגם על ידי אברהם יבין.
תקציר העלילה

בנצי הוא פיל שונה משאר הפילים, אשר טלאים צבעוניים מעטרים את גופו. הוא המצחיק שבעדר ואהוב על כולם, ולמרות זאת הוא חושש שהשוני שלו הוא דבר רע, ובכל פעם כשאחד הפילים צוחק מבדיחה שבנצי מספר, הוא חושש שהפיל צוחק עליו. בנצי יוצא למסע בו יצבע את עצמו באפור כדי להראות כמו שאר הפילים, להיות רגיל, וכשהוא חוזר לעדר אף אחד מהפילים לא מזהה אותו. הוא רואה שכולם עצובים, ואף פיל לא מחייך, ומחליט לעשות תעלול. רק אז העדר מזהה שזהו בנצי. בעודם צוחקים, מגיע ענן גשם, ושוטף את הצבע האפור מגופו, וכך חוזר להיות בנצי הצבעוני. הוא מגלה שהשוני שלו הוא מה שהופך אותו למיוחד, וזה לא דבר רע, ולומד להבין ולקבל את השוני שלו.
עיבודים בתיאטרון

ב-2004 הוציאה קבוצת התיאטרון "התיאטרון שלנו" עיבוד לספר בנצי. הוא זכה לפופולריות רבה, אך גם לביקורת על כך שהמחזה הפך על פניו את מסר הסיפור על ידי עיצוב סיום שונה. בהצגה השתתפו בין היתר: גיא פרידמן, דורית טל שליו / גילה פוליצר, נטע הבר, ערן חגי וגיל דסיאנו ביטון עם מוזיקה מקורית של יהודית רביץ.
הערות שוליים

↑  דיוויד מק-קי, בנצי, ישראל: עם עובד, 1995
↑  גלי פיאלקוב,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'בנצי: כוכב הילדים החדש או חלטורה?, באתר הארץ, 11 ביולי 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007757284005171  LCCN: nb2017014234   WorldCat (עם LCCN): nb2017-014234
עשרת הדיברות

ערך זה עוסק בעשרת הדיברות בתנ"ך. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
ציור של משה ואהרן עם לוחות הברית עליהם כתובים עשרת הדיברות
עֲשֶׂרֶת הַדִּבְּרוֹת הם רשימה של עשרה ציוויים דתיים ומוסריים, שעל פי המסופר בתורה נאמרו על ידי אלוהים לעם ישראל במעמד הר סיני. הם נמסרו למשה על ידי אלוהים כשהם כתובים על לוחות הברית ב"אצבע אלוהים". הדיברות נחשבים למצוות יסוד ביהדות, ולהן השפעה רבה על המשפט והמוסר ביהדות, בנצרות ובאסלאם.
עשרת הדיברות הן:
אָנֹכִי ה' אֱלֹהֶיךָ אֲשֶׁר הוֹצֵאתִיךָ מֵאֶרֶץ מִצְרַיִם מִבֵּית עֲבָדִים
לֹא יִהְיֶה לְךָ אֱלֹהִים אֲחֵרִים עַל פָּנָי. לֹא-תַעֲשֶׂה לְךָ פֶסֶל, וְכָל-תְּמוּנָה
לֹא תִשָּׂא אֶת שֵׁם ה' אֱלֹהֶיךָ לַשָּׁוְא
זָכוֹר אֶת-יוֹם הַשַּׁבָּת לְקַדְּשׁוֹ
כַּבֵּד אֶת-אָבִיךָ וְאֶת-אִמֶּךָ
לֹא תִרְצָח
לֹא תִנְאָף
לֹא תִגְנֹב
לֹא-תַעֲנֶה בְרֵעֲךָ עֵד שָׁקֶר
לֹא תַחְמֹד
עשרת הדיברות בחלק השני של ספר דברים, במגילה עתיקה מהמאה הראשונה לפני הספירה, שנמצאה במערות קומראן (סמוך לים המלח) בשנת 1952 ומהווה אחד מהעותקים העתיקים ביותר של עשרת הדיברות
טרמינולוגיה

עשרת הדיברות
אנוכי ה'
לא יהיה
לא תשא
זכור את
כבד את
לא תרצח
לא תנאף
לא תגנוב
לא תענה
לא תחמד
שלוש פעמים במקרא מכונים הדיברות "עשרת הדברים". הכינוי "עשרת הדיברות" הוא המונח הרווח בספרות חז"ל. שם המספר הזכרי "עשרת" מלמד על כך שצורת היחיד התקנית של "דיברות" היא "דִּיבֵּר".
נוסח הדיברות > בספר שמות

הדיברות מופיעים פעמיים במקרא, וקיימים הבדלים בין שני הנוסחים. להלן נוסח עשרת הדיברות כפי שהם כתובים בסיפור מעמד הר סיני בפרשת יתרו שבספר שמות, ומחולקים לפי המסורה היהודית (נוסח):
אָנֹכִי ה' אֱלֹהֶיךָ אֲשֶׁר הוֹצֵאתִיךָ מֵאֶרֶץ מִצְרַיִם מִבֵּית עֲבָדִים.  

לֹא יִהְיֶה לְךָ אֱלֹהִים אֲחֵרִים עַל פָּנָי, לֹא תַעֲשֶׂה לְךָ פֶסֶל וְכָל תְּמוּנָה אֲשֶׁר בַּשָּׁמַיִם מִמַּעַל וַאֲשֶׁר בָּאָרֶץ מִתָּחַת וַאֲשֶׁר בַּמַּיִם מִתַּחַת לָאָרֶץ. לֹא תִשְׁתַּחֲוֶה לָהֶם וְלֹא תָעָבְדֵם, כִּי אָנֹכִי ה' אֱלֹהֶיךָ אֵל קַנָּא, פֹּקֵד עֲוֹן אָבֹת עַל בָּנִים עַל שִׁלֵּשִׁים וְעַל רִבֵּעִים לְשׂנְאָי, וְעֹשֶׂה חֶסֶד לַאֲלָפִים לְאֹהֲבַי וּלְשֹׁמְרֵי מִצְוֹתָי. 

לֹא תִשָּׂא אֶת שֵׁם ה' אֱלֹהֶיךָ לַשָּׁוְא, כִּי לֹא יְנַקֶּה ה' אֵת אֲשֶׁר יִשָּׂא אֶת שְׁמוֹ לַשָּׁוְא. 

זָכוֹר אֶת יוֹם הַשַּׁבָּת לְקַדְּשׁוֹ. שֵׁשֶׁת יָמִים תַּעֲבֹד וְעָשִׂיתָ כָּל מְלַאכְתֶּךָ, וְיוֹם הַשְּׁבִיעִי שַׁבָּת לַה' אֱלֹהֶיךָ. לֹא תַעֲשֶׂה כָל מְלָאכָה אַתָּה וּבִנְךָ וּבִתֶּךָ עַבְדְּךָ וַאֲמָתְךָ וּבְהֶמְתֶּךָ וְגֵרְךָ אֲשֶׁר בִּשְׁעָרֶיךָ. כִּי שֵׁשֶׁת יָמִים עָשָׂה ה' אֶת הַשָּׁמַיִם וְאֶת הָאָרֶץ, אֶת הַיָּם וְאֶת כָּל אֲשֶׁר בָּם, וַיָּנַח בַּיּוֹם הַשְּׁבִיעִי, עַל כֵּן בֵּרַךְ ה' אֶת יוֹם הַשַּׁבָּת וַיְקַדְּשֵׁהוּ. 

כַּבֵּד אֶת אָבִיךָ וְאֶת אִמֶּךָ לְמַעַן יַאֲרִכוּן יָמֶיךָ עַל הָאֲדָמָה אֲשֶׁר ה' אֱלֹהֶיךָ נֹתֵן לָךְ.
לֹא תִרְצַח. 

לֹא תִנְאָף. 

לֹא תִגְנֹב. 

לֹא תַעֲנֶה בְרֵעֲךָ עֵד שָׁקֶר. 

לֹא תַחְמֹד בֵּית רֵעֶךָ. לֹא תַחְמֹד אֵשֶׁת רֵעֶךָ וְעַבְדּוֹ וַאֲמָתוֹ וְשׁוֹרוֹ וַחֲמֹרוֹ וְכֹל אֲשֶׁר לְרֵעֶךָ.
נוסח הדיברות > בספר דברים

בפרשת ואתחנן שבספר דברים, בתוך נאומו לעם, מזכיר משה את מעמד הר סיני ומצטט את עשרת הדיברות. ישנם שינויים רבים בנוסח הדיברות בין שני המופעים, וההבדלים העיקריים הם במצוות השבת:
| ספר שמות פרק כ' | ספר דברים פרק ה' |
| --- | --- |
(ה) וְעֹשֶׂה חֶסֶד לַאֲלָפִים לְאֹהֲבַי וּלְשֹׁמְרֵי מִצְוֹתָי:  (ז) זָכוֹר אֶת יוֹם הַשַּׁבָּת לְקַדְּשׁוֹ: (ח) שֵׁשֶׁת יָמִים תַּעֲבֹד, וְעָשִׂיתָ כָּל-מְלַאכְתֶּךָ: (ט) וְיוֹם הַשְּׁבִיעִי שַׁבָּת לַיהוה אֱלֹהֶיךָ לֹא תַעֲשֶׂה כָל מְלָאכָה אַתָּה וּבִנְךָ וּבִתֶּךָ עַבְדְּךָ וַאֲמָתְךָ וּבְהֶמְתֶּךָ וְגֵרְךָ אֲשֶׁר בִּשְׁעָרֶיךָ: (י) כִּי שֵׁשֶׁת יָמִים עָשָׂה ה' אֶת הַשָּׁמַיִם וְאֶת הָאָרֶץ אֶת הַיָּם וְאֶת כָּל אֲשֶׁר בָּם וַיָּנַח בַּיּוֹם הַשְּׁבִיעִי עַל כֵּן בֵּרַךְ ה' אֶת יוֹם הַשַּׁבָּת וַיְקַדְּשֵׁהוּ: (יא) כַּבֵּד אֶת אָבִיךָ וְאֶת אִמֶּךָ לְמַעַן יַאֲרִכוּן יָמֶיךָ עַל הָאֲדָמָה אֲשֶׁר ה' אֱלֹהֶיךָ נֹתֵן לָךְ: (יב) לֹא תִרְצַח לֹא תִנְאָף לֹא תִגְנֹב לֹא תַעֲנֶה בְרֵעֲךָ עֵד שָׁקֶר: (יג) לֹא תַחְמֹד בֵּית רֵעֶךָ לֹא תַחְמֹד אֵשֶׁת רֵעֶךָ וְעַבְדּוֹ וַאֲמָתוֹ וְשׁוֹרוֹ וַחֲמֹרוֹ וְכֹל אֲשֶׁר לְרֵעֶךָ::  (י) וְעֹשֶׂה חֶסֶד לַאֲלָפִים לְאֹהֲבַי וּלְשֹׁמְרֵי מִצְוֹתָו \{מִצְוֹתָי\}: (יא) שָׁמוֹר אֶת יוֹם הַשַּׁבָּת לְקַדְּשׁוֹ כַּאֲשֶׁר צִוְּךָ ה' אֱלֹהֶיךָ: (יב) שֵׁשֶׁת יָמִים תַּעֲבֹד, וְעָשִׂיתָ כָּל-מְלַאכְתֶּךָ: (יג) וְיוֹם הַשְּׁבִיעִי שַׁבָּת לַה' אֱלֹהֶיךָ לֹא תַעֲשֶׂה כָל מְלָאכָה אַתָּה וּבִנְךָ וּבִתֶּךָ וְעַבְדְּךָ וַאֲמָתֶךָ וְשׁוֹרְךָ וַחֲמֹרְךָ וְכָל בְּהֶמְתֶּךָ וְגֵרְךָ אֲשֶׁר בִּשְׁעָרֶיךָ לְמַעַן יָנוּחַ עַבְדְּךָ וַאֲמָתְךָ כָּמוֹךָ: (יד) וְזָכַרְתָּ כִּי עֶבֶד הָיִיתָ בְּאֶרֶץ מִצְרַיִם וַיֹּצִאֲךָ ה' אֱלֹהֶיךָ מִשָּׁם בְּיָד חֲזָקָה וּבִזְרֹעַ נְטוּיָה עַל כֵּן צִוְּךָ ה' אֱלֹהֶיךָ לַעֲשׂוֹת אֶת יוֹם הַשַּׁבָּת: (טו) כַּבֵּד אֶת אָבִיךָ וְאֶת אִמֶּךָ כַּאֲשֶׁר צִוְּךָ ה' אֱלֹהֶיךָ לְמַעַן יַאֲרִיכֻן יָמֶיךָ וּלְמַעַן יִיטַב לָךְ עַל הָאֲדָמָה אֲשֶׁר ה' אֱלֹהֶיךָ נֹתֵן לָךְ: (טז) לֹא תִרְצַח וְלֹא תִנְאָף וְלֹא תִגְנֹב וְלֹא תַעֲנֶה בְרֵעֲךָ עֵד שָׁוְא: (יז) וְלֹא תַחְמֹד אֵשֶׁת רֵעֶךָ וְלֹא תִתְאַוֶּה בֵּית רֵעֶךָ שָׂדֵהוּ וְעַבְדּוֹ וַאֲמָתוֹ שׁוֹרוֹ וַחֲמֹרוֹ וְכֹל אֲשֶׁר לְרֵעֶךָ:
על פי טבלת ההשוואה ניתן לראות שהשינויים העיקריים הם:
באיסור עבודת אלילים, מִצְוֹתָי מגוף ראשון הופך בכתיב למִצְוֹתָו בגוף שלישי, אף שהקרי אינו משתנה.
בעניין השבת:
זכור בספר שמות לעומת שמור בספר דברים.
בספר שמות הבהמה איננה מפורטת לעומת הפירוט שקיים בספר דברים "שורך וחמורך".
בדיברות בספר דברים קיים הסבר למנוחת העבד והבהמות של האדם.
הבדל בנימוק של מצוות השבת, בעוד שבדיברות בספר שמות הנימוק הוא שביתת האל במעשה בראשית וברכתו של היום, בלוחות השניים הנימוק הוא הוצאת האל את ישראל ממצרים מעבדותם.
בכיבוד אב ואם, נוסף ציווי של האל בדיברות בספר דברים, וכן הנימוק למען ייטב לך, על אריכות הימים המוזכרת בדיברות של שמות.
באיסור עדות שקר, מתחלף השקר בשוא בספר דברים.
באיסור לא תחמוד, בספר שמות מוקדם ביתו של הרֵע לאשתו, לעומת ספר דברים שם הסדר הוא הפוך. בספר דברים מתחלף לא תחמוד אחד בלא תתאוה. וכן נוסף האיסור על שדה שאיננו נזכר בספר שמות.
בספר דברים האיסורים של החלק השני בלוחות מתחברים על ידי וו החיבור.
בשנים מהדיברות בספר דברים (שבת וכיבוד אב ואם) מחוזק או מדויק האיסור באמצעות המשפט "כאשר ציוך ה' אלוהיך".
נוסח הדיברות > הסיבה להבדלים

הוגים שונים נתנו הסברים נוספים לכך שיש הבדלים בין הנוסחים.
נוסח הדיברות > הסיבה להבדלים > פרשנויות מסורתיות

הסבר שמופיע במדרש ובתלמוד הוא שהנוסחים השונים נאמרו שניהם על ידי אלוהים בבת אחת במעמד הר סיני. הסבר זה קיבל ביטוי כשיבוץ בפיוט לכה דודי של רבי שלמה אלקבץ "שָׁמוֹר וְזָכוֹר בְּדִבּוּר אֶחָד / הִשְׁמִיעָנוּ אֵל הַמְּיֻחָד".
הסבר נוסף מופיע בתלמוד, לפיו הנוסח שבספר שמות הוא הנוסח שנכתב בתחילה בלוחות הברית, לעומת הנוסח שבספר דברים שהוא הנוסח שנכתב בלוחות השניים, שנכתבו לאחר שמשה שבר את הלוחות הראשונים בעקבות חטא העגל.
הסבר שלישי לפי המסורה, מצוי בתלמוד הבבלי ונשנה בקבלה ובחסידות, שספר דברים כולו הוא "שורש" התורה שבעל-פה והוא למעשה פירוש לשאר התורה, וכך גם הדיברות בפרשת ואתחנן, הן פירוש לדיברות בפרשת יתרו.
הפרשן אברהם אבן עזרא כתב כי הביטוי "כאשר ציווך ה' אלוהיך" שמופיע בספר דברים, מלמד על כך שהנוסח שם לא נועד להיות ציטוט מדויק של עשרת הדיברות שבפרשת יתרו.
נוסח הדיברות > הסיבה להבדלים > הסברים מודרניים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
חלק מחוקרי המקרא הסיקו מן ההבדלים בין הנוסחים שבמקור נכתבו כל עשרת הדיברות בצורה קצרה ותמציתית, והאריכות נוספה בשלבים מאוחרים יותר. דוגמה להצעה מחקרית לשחזור הנוסח המקורי של הדיברות היא:
אנוכי ה' אלהיך; לא יהיה לך אלוהים אחרים על פני; לא תעשה לך פסל; לא תשא את שם ה' אלוהיך לשווא; זכור את יום השבת לקדשו; כבד את אביך ואת אמך; לא תרצח; לא תנאף; לא תגנוב; לא תענה ברעך עד שקר; לא תחמוד.
נוסח הדיברות > בנוסח השומרוני

בעשרת הדיברות נמצא ההבדל המשמעותי ביותר בין נוסח שומרון של התורה, המשמש את קהילת השומרונים, לבין נוסח המסורה. בספר השומרוני כתובה מצווה נוספת בסוף הרשימה, והיא נחשבת על ידי השומרונים לדיבר העשירי. אחרי רשימת הדיברות המקובלת, נכתב בספר השומרוני קטע נוסף המורכב משני קטעים שנלקחו מספר דברים (י"א, כ"ט–ל', כ"ז, ד'–ח') שכולל את הציווי לכתוב את דברי התורה על מונומנט עשוי אבנים: "והיה כי יביאך ה' אלוהיך אל ארץ הכנעני אשר אתה בא שמה לרשתה, והקמת לך אבנים גדלות וְשַׂדְתָּ אוֹתָם בַּשִּׂיד, וְכָתַבְתָּ עַל הָאֲבָנִים אֶת כָּל דִּבְרֵי הַתּוֹרָה הַזֹּאת. וְהָיָה בְּעָבְרְכֶם אֶת הַיַּרְדֵּן תָּקִימוּ אֶת הָאֲבָנִים הָאֵלֶּה אֲשֶׁר אָנֹכִי מְצַוֶּה אֶתְכֶם הַיּוֹם בהרגרזים (כך כותבים השומרונים את שמו של הר גריזים; בכתוב המקביל בנוסח המסורה: "בְּהַר עֵיבָל"), ובנית שם מזבח לה' אלוהיך מזבח אבנים. לא תניף עליהם ברזל, אבנים שלמות תבנה את מזבח ה' אלוהיך, וזבחת שלמים ואכלת שם. ושמחת לפני ה' אלוהיך, ההר ההוא בעבר הירדן, אחרי דרך מבוא השמש בארץ הכנעני הישב בערבה מול הגלגל אצל אלון מורא, מול שכם". (ספר 'ואלה שמות' פרק כ', פסוקים 17א-17ו).
דיבר נוסף זה מהווה בסיס לאמונתם שהר גריזים נבחר להר שלגרסתם בחר בו ה' לבנות עליו את המקדש.
פרשנות הדיברות ביהדות

א. אמונה בלבדית באל אחד, שהוציא את ישראל ממצרים
הפרשנים דנו רבות מדוע לא מדובר בפסוק באלוהי העולם בורא שמים וארץ אלא באלוהי ישראל המוציאם ממצרים. ריה"ל ראה בזה התייחדות לאומית של ישראל כעם בחירה, פרשנים אחרים ראו את המחויבות המיוחדת של עם ישראל בשל העובדה שאלוהים שחררם מבית עבדים.
ב. איסור עשיית אלילים ועבודתם ובכלל זה איסור עשיית פסל ותמונה
איסור עבודת אלילים הוא להרחיק מהתרבות הפגנית, ומהמנהגים האליליים שהיו במרחב התרבותי ש"בראו" את הכוחות העליונים בצלם בני האדם. לעומת התרבות האלילית שהייתה ברובה פלורליסטית ופנתאיסטית, מתגלה היהדות כדת מונותאיסטית מובהקת, שבה לאל אין ביטוי גשמי ייחודי.
ג. איסור על נשיאת שם יהוה לשווא
חז"ל פירשו את הדיבר הזה באיסור להישבע בשמו של ה' לשווא או להזכיר את שמו של ה' לשווא, אך פרשנים נוספים הוסיפו שאפשר גם לראות בו איסור לבוא בשמו ולהתחזות לנציגו עלי אדמות כאשר האדם אינו בא בכוונה שכזו, או להתפלל ולברך ללא שום כוונה.
ד. זכירת השבת וציווי על מנוחה ואיסור כל מלאכה
הטעם במצווה זו של ההשבתה הוא מנוחת אלוהים לאחר ששת ימי הבריאה, וזיכרון יציאת מצרים. יום השבת גרם להומניזציה של האדם ולפינוי מעט זמן לשאר רוח.
ה. כיבוד הורים
השכר המובטח למצווה זו הוא אריכות ימים על אדמת ארץ ישראל. אף שלכאורה נראה שמדובר במצווה שבין אדם לחברו, בחלוקה היהודית היא מצויה בטור של בין אדם למקום. המהר"ל מסביר שההורים ביחס לבניהם, הם מעין "אלוהים פרטים" של האדם, מכיוון שהם בוראים אותו, נותנים לו קיום ועמידה בעולם ומטמיעים בו את אישיותם, ואף מחנכים אותו לאמונה באל אחד.
ו. איסור רציחה
איסור הרציחה הוא קצר וקולע ללא נתינת טעם כפי שמופיע בפרשת נח. הקיצור באיסורים החברתיים בולט ומייחד אותם. על פי הרשב"ם רציחה היא גרימת מוות לזולת ללא סיבה, לעומת הריגה שכוללת גם גרימת מוות עם סיבה וגם ללא סיבה. גם החזקוני מבדיל וסובר כי רציחה היא גרימת מוות שלא כדין, לעומת הריגה שכוללת נטילת חיים כדין ושלא כדין. על פי הפרשנים לא רק רציחה ישירה אסורה אלא גרימת מוות של אדם באמצעות אמירה או הימנעות מנתינת עדות שתציל את חיי הזולת.
ז. איסור ניאוף עם אשת איש
הניאוף נחשב לאחד מהעבירות החמורות, כמעט כמו רציחה, מפני שהוא מחלל את הנישואין והמשפחה ומקפדן. על פי רשי ורמב"ן מדובר רק באשת איש. לעומת זאת על פי אבן עזרא, ספורנו וחזקוני מדובר בכל איסורי העריות.
ח. איסור גנבה
על פי פרשנות חז"ל מדובר בחטיפת בני אדם וסחר בהם, "גונב איש ומכרו", ולא בגנבה של רכוש עליה מופיע איסור נפרד (ספר ויקרא, פרק י"ט, פסוק י"א).
ט. איסור עדות שקר בבית משפט
עדות שקר עלולה לגרום למותם או גזלתם של חפים מפשע, ולכן צריכה להיות זהירות מיוחדת להגיע אל חקר האמת.
י. איסור לחמוד את רכוש הזולת
איסור החמידה הוא האיסור לחשוק ולהתאוות לרכוש הזולת, וכן לחשוק באשתו. יש מן הפרשנים (חזקוני) שסברו שהחמידה איננה רק הרהור סתמי העולה בלבו של האדם לרצות ברכוש הזולת, אלא כוללת תכנון וחרישת מחשבות להעביר את רכוש הזולת אליו. איסור החמידה הוא החותם של הלוח השני, כי הוא למעשה עלול לגרום לעבור על ארבעת הדיברות הקודמים: ניאוף, רצח, עדות שקר וגנבה.
פרשנות הדיברות ביהדות > חלוקת הדיברות לקבוצות

חמשת הדיברות הראשונים הם מצוות שבין אדם למקום, וחמשת האחרונים הם מצוות שבין אדם לחברו.
שני הדיברות הראשונים כתובים בגוף ראשון, ואילו כל השאר בגוף שלישי, דבר שגרם לחז"ל לומר שרק שני הדיברות הראשונים נאמרו לעם ישראל מפי ה', והשאר נאמרו למשה שמסר אותם לישראל. הדיבר הראשון והדיבר האחרון הם "מצוות שבלב", בניגוד לשאר הדיברות שהם מצוות שבמעשה. הפרשנים האריכו כדי לבאר כיצד ניתן לצוות להאמין, ולצוות שלא לחמוד.
לפרשנותו של המהר"ל (תפארת ישראל פרק ל"ו) החלוקה היא לשתי מערכות (חמישה מול חמישה) כאשר בכל מערכה יש מעבר מהכבד אל הקל במקביל למערכה השנייה. חמשת הדיברות הראשונים הם בהקשר האלוהי, ואילו חמשת הדיברות האחרונים הם בהקשר האנושי. כך למשל, הדיבר הראשון במערכה הראשונה ("אנוכי ה'") הוא על עצם האמונה באלוהים ועצם קיום האל בעיני האדם והאיסור על "רציחתו"; כנגדו ניצב הדיבר השישי "לא תרצח" (שהוא הראשון במערכה השנייה), הנוגע לעצם קיומו של האדם ואיסור לבטל את חייו ולקפדם.
מאפייני הדיברות

הציוויים נאמרו כחוקים אפודיקטיים שאינם מותנים בנסיבות מיוחדות כל שהן, הם מנוסחים בלשון נוכח ורובם מנוסחים בדרך שלילה. הציוויים מציינים את תביעתו של אלוהים מבני עמו הבאים עמו בברית, בקביעת תנאים המחייבים את כל אחד מהם.
הפסוקים הראשונים בעשרת הדיברות כתובים כדיבור אלוהי בגוף ראשון: "אנוכי ה' אלוהיך אשר הוצאתיך", "לא יהיה לך אלוהים אחרים על פני", "אנוכי ה' אלוהיך אל קנא". לעומת זאת, מהדיבר העוסק בנשיאת שם ה' לשווא והלאה הדיברות מתייחסים לאלוהים בגוף שלישי: "אשר ישא את שמו לשווא", "ששת ימים עשה ה'", "ברך ה' את יום השבת ויקדשהו". על פי זה נאמר בתלמוד שהפסוקים הראשונים נאמרו ישירות מפי אלוהים, בניגוד לדיברות הבאים. פרשנים מאוחרים יותר ביארו שהכוונה היא שבדיברות הבאות הם רק שמעו שאלוהים מדבר עם משה בלי שהבינו מה נאמר, ולאחר מכן משה אמר לעם מה אמר לו אלוהים. ויש אומרים שכל הדיברות נאמרו לישראל, והעובדה שהדיבר השלישי, הרביעי והחמישי מנוסחים בגוף שלישי אינה מעידה על כך שלא ה' אמר אותם, שכן ישנם מקרים רבים בהם ה' מדבר על עצמו בגוף שלישי.
חלוקת הדיברות > חלוקת הדיברות לעשרה

במקרא נאמר כמה פעמים שמספר הדיברות הוא עשרה ("עשרת הדברים"), אולם החלוקה המדויקת לעשרה אינה חד-משמעית. ניתן להצביע באופן מובהק על תשעה דיברות מובחנים בלבד, וניתנו פרשנויות שונות איזהו העשירי. תשעת הדיברות המובהקים הם: איסור עבודה זרה, איסור נשיאת שם ה' לשווא, שבת, כיבוד אב ואם, לא תרצח, לא תנאף, לא תגנוב, לא תענה ברעך עד שקר ולא תחמוד.
החלוקה לפרשות פתוחות וסתומות בנוסח המסורה מחלקת את עשרת הדיברות לעשר פרשיות, כשהפרשיה הראשונה מתחילה ב'אנכי ה' אלוהיך' ומסתיימת ב'ולשומרי מצותי', והפרשיה התשיעית, "לא תחמוד בית רעך", מסתיימת באמצע הפסוק ואחריה מופיעה הפרשיה העשירית, הפותחת במילים: "לא תחמֹד אשת רעך" (כך בפרשת יתרו. בפרשת ואתחנן הנוסח הוא כאמור "ולא תתאוה" כך שההבדל בין הפרשיות בולט יותר). חלוקת נוסח המסורה היא גם החלוקה שהתקבלה על הנצרות הקתולית. לעומת זאת, הנצרות הפרוטסטנטית מחלקת את המצווה הראשונה לשניים: "לא יהיה לך אלוהים אחרים על פני", ו"לא תעשה לך פסל". הפרשנות המקובלת ביהדות שונה מהפרשנות העולה לפי נוסח המסורה - כמו גם משתי הפרשנויות הנוצריות, ורואה את ההקדמה לדיברות כדיבר נפרד: "אנוכי ה' אלוהיך אשר הוצאתיך מארץ מצרים מבית עבדים". מוני המצוות ראו בהקדמה זו את המצווה להאמין באלוהים.
המספר עשר חוזר על עצמו כמה פעמים: על פי פרשנות חז"ל את המקרא, העולם עצמו נברא בעשרה מאמרות, והמצרים קיבלו עשר המכות בשל סירובם לשחרר את ישראל. בספרות הקבלה מתואר שהעולם מונהג בעשר ספירות. מספר זה חוזר על עצמו בתורה שבכתב ובתורה שבעל פה, עוד כמה וכמה פעמים. למרות זאת, מספר ה"לאוים" (איסורים) חוזר בעשרת הדיברות 12 פעמים ועל פי הצעתו של הרב יואל בן נון ניתן להראות את חלוקת המצוות באופן ברור יותר באמצעותם. על פי חלוקת האיסורים לשישה על כל לוח, ששת הלאווים הראשונים נותנים מסגרת למצוות שבין האדם לאל, וששת האחרונים למצוות שבין אדם לחברו. זאת במקביל לחלוקה הרווחת של 5 דיברות לכל לוח, שבה הלוח הראשון מערב מצוות משני הסוגים והשני מכיל רק מצוות שבין אדם לחברו.
חלוקת הדיברות > החלוקה לפסוקים

ישנן שתי מסורות יהודיות שונות בנוגע לחלוקת עשרת הדיברות לפסוקים. המסורת הבבלית מחלקת את הדיברות לעשרה פסוקים, המתאימים לחלוקה היהודית של עשרת הדיברות, אך בכך יוצרת פסוקים חריגים באורכם – פסוק אחד בן 64 מילים ושניים בני 50 מילים, ולעומת זאת שלושה פסוקים בני 2 מילים בלבד. בניגוד לכך, המסורת הארץ-ישראלית מחלקת את הדיברות לשנים עשר משפטים בעלי אורך רגיל. חלוקה זו מחברת בפסוק אחד את ארבעת הדיברות הקצרים: "לא תרצח, לא תנאף, לא תגנוב, לא תענה ברעך עד שקר", ולעומת זאת הדיברות הארוכים מורכבים בה מכמה פסוקים נפרדים. בחלוקה זו, הפסוק הראשון, שמתחיל ב"אנוכי ה' אלוהיך", כולל גם את מה שנחשב במסורת היהודית לתחילת הדיבר השני: "לא יהיה לך אלוהים אחרים על פני".