stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליזבת קיידי סטנטון
פילוג אידאולוגי בין התנועה לביטול העבדות לתנועת לזכויות הנשים

אחרי מלחמת האזרחים האמריקאית, סטנטון ואנתוני עזבו את התנועה לביטול העבדות בעקבות התנגדותן לתיקון ה-14 וה-15 לחוקת ארצות הברית שנתנו זכות הצבעה לגברים אפרו-אמריקאים בלבד. לטענתן, זכות ההצבעה לגברים שחורים הובטחה כבר בתיקון ה-13 לחוקה ואם תתאפשר רק זכות הצבעה לגברים, הדבר ירחיק עוד יותר הסיכויים שנשים יקבלו זכות הצבעה. סטנטון העריכה שאם המילה "זכר" תכנס לחוקה, "ייקח לנו לפחות מאה שנה להוציא אותה". הן היו מאוכזבות מהקולגות מהתנועה לביטול העבדות שזנחו את המאבק למען זכויות נשים. בסופו של דבר, הרטוריקה של סטנטון נגד זכות ההצבעה לאפרו-אמריקאים קיבלה גוונים גזעניים. סטנטון טענה שנשים בעלות זכות הצבעה אשר הן בעלות "רכוש, חינוך ועידון" נדרשות לאזן את הצבעתם של עבדים לשעבר ומהגרים ש"העוני, הבורות וההשפלה [שחוו בחייהם]" עשויים להשפיע בצורה שלילית על מערכת הפוליטית האמריקאית. בהזדמנות אחרת אמרה סטנטון שזו "שאלה רצינית אם מוטב שנעמוד בצד ונראה את 'סמבו' (אנ') [כינוי גנאי לאפרו-אמריקאים] נכנס לממלכה [קבלת זכויות האזרח] לפנינו". ב-1869 במפגש טעון בין סטנטון ופרדריק דאגלס, שעד אז היו בעלי ברית, השמיעה סטנטון שוב טיעונים גזעניים ובתגובה לכך אמר דאגלס: "כאשר נשים, בשל היותן נשים, היו נרדפות ברחבי הערים ניו-יורק וניו-אורלינס; כאשר הן היו נגררות מהבתים והיו תולים אותן על עמודי תאורה; כאשר היו קורעים את הזרועות של הילדים שלהן ומרוצצים את המוח שלהם על המדרכה; כשתהיו אובייקטים לעלבון וזעם על כל צעד ושעל; כאשר תמצאו בסכנה משום שהבתים שלכן עלולים להישרף ... אז תהייה הדחיפות לקדם הצבעה שווה לשלנו."
למרות התבטאויותיה הגזעניות, סטנטון האמינה בזכות בחירה אוניברסלית, לגברים ונשים, שחורים ולבנים. כשדיברה בעד זכות הבחירה לנשים שחורות, טענה כי מניעת זכות הצבעה דן אותן לשעבוד משולש, שגברים לא מכירים: עבדות, מין וגזע.
חבר הקונגרס הרפובליקני, תדיאוס סטיבנס, מפנסילבניה ותומך בתנועה לביטול העבדות, הסכים עם תפיסתה של סטנטון שזכות ההצבעה צריכה להיות אוניברסלית. בשנת 1866, סטנטון, אנתוני וסופרג'יסטיות נוספות, ניסחו עצומה הדורשת זכות הצבעה ללא התחשבות במין או גזע. העצומה הוצגה בקונגרס על ידי סטיבנס. אך על אף מאמצים, התיקון הארבע עשרה התקבל ב-1868 ונשים לא קיבלו אז את זכות ההצבעה.
הוויכוח בתוך תנועת הנשים בנוגע לזכות ההצבעה לגברים אפרו-אמריקאים הוביל לפילוג והקמת שני ארגונים. אנתוני, סטנטון ואחרות הקימו את האגודה הלאומית למען זכות הבחירה לנשים (NWSA - The National Woman Suffrage Association), מאוחר יותר באותה השנה, "האגודה האמריקנית לזכות הבחירה לנשים" (The American Woman Suffrage Association) הוקמה על ידי ג'וליה וורד האו, לוסי סטון ואחרות. ה-NWSA דרש זכות בחירה אוניברסלית, ובהשפעתה של סטנטון, שילב גם דרישה לשינוי במספר סוגיות הנוגעות לזכויות נשים שנחשבו רדיקליות בקרב חברי התנועה השמרנית; למשל, שינוי חוקי גירושין, הרחבת אפשרויות התעסוקה של נשים ושינוי חוקי ירושה ומיסוי וזכותן של נשים לשרת כמושבעים. ה-NWSA זכה לפחות תמיכה ומימון מאשר הארגון שתמך בזכות ההצבעה לגברים שחורים. ב-1890 שני הארגונים התאחדו לאגודה האמריקאית למען זכות ההצבעה לנשים (National American Woman Suffrage Association) וסטנטון הייתה לנשיאה הראשונה של הארגון.
כתיבה

סטנטון הרבתה לכתוב. היא כתבה מאמרים, מאמרי דעה, ויחד עם אנתוני הוציאה לאור עיתון שבועי, "המהפכה (The Revolution)", שיצא לאור בניו יורק בין ינואר 1868 לפברואר 1972. השבועון התמקד בזכויות הנשים, ובמיוחד בזכות הבחירה לנשים, אך הוא גם כיסה נושאים נוספים, כמו פוליטיקה, תנועת הפועלים ופיננסים. אנתוני ניהלה את ההיבטים העסקיים, בשעה שסטנטון ערכה את העיתון יחד עם הכומר פרקר פילסברי, תומך במאבק לסיום העבודות ובזכויות נשים.
כתיבה > תנ"ך האישה

"תנ"ך האישה" (The Woman's Bible) הוא ספר עיון בן שני חלקים שנכתב על ידי סטנטון ו-26 נשים. מטרתה של סטנטון הייתה ליזום מחקר ביקורתי של טקסטים תנ"כיים המשמשים בסיס לדיכוי נשים במטרה להוכיח כי לא הרצון האלוהי משפיל נשים, אלא הרצון הגברי לשליטה. היא ניסתה לקבל את עזרתן של כמה מלומדות בעברית ויוונית, אך כמה מהן דחו אותה, מחשש שמא ייפגע שמן. נשים אחרות פחדו לפרש את התנ"ך מסיבות דתיות. הספר פורסם ב-1895 וב-1897 ואתגר את העמדה המסורתית, כי נשים צריכות להיות כפופות לגבר, אך לא טען כי נשים שוות לגברים. באמצעות הספר היא ביקשה לקדם תאולוגית שחרור רדיקלית נוצרית, המדגישה את ההתפתחות האישית. תנ"ך האישה עורר מחלוקת רבה ואנטגוניזם עם פרסומו, אך הפך לרב מכר. פעילות למען זכות הבחירה לנשים, שחששו כי הספר יפגע במאבקן ובאגודה האמריקאית למען זכות ההצבעה לנשים יזמו דיון בספר שאנתוני לא הצליחה למנוע אותו. הן הוציאו גינוי רשמי לספר והדגישו שהאגודה לא תומכת בביקורת של סטנטון על הנצרות הממוסדת.
כתיבה > תולדות מתן זכות הבחירה לנשים

הספר "תולדות מתן זכות ההצבעה לנשים" (History of Woman Suffrage) הייתה יוזמה משותפת של סטנטון, אנתוני, מטילדה ג'וסלין גייג' ואידה הוסטד הארפר. הספר פורסם בשישה כרכים בין השנים 1881 עד 1922, והוא מתאר את ההיסטוריה של תנועה למתן זכות הבחירה לנשים, בעיקר בארצות הברית. התכנון המקורי היה לכתוב פרסום צנוע שהתפתח לספר בן 5,700 עמודים שכתיבתו נמשכה אחרי מותן של אנתוני וסטנטון. הספר הציג את תפיסת עולמן של אנתוני וסטנטון.
פטירה ומורשת

אליזבת קיידי סטנטון נפטרה ב-26 באוקטובר 1902 מאי ספיקת לב, 18 שנה לפני שנשים קבלו זכות בחירה בארצות הברית. היא נקברה לצד בעלה בבית קברות בברונקס, ניו יורק.
דעותיה פורצות הדרך והשנויות במחלוקת בנושא דת, תעסוקת נשים ומעמד האישה במשפחה, הובילו לכך שסוזן ב. אנתוני נתפסה כמייסדת התנועה לזכות הבחירה לנשים. הספר "תנ"ך האישה", שהיה שנוי במחלוקת גרם להתרחקות של סופרג'יסטיות צעירות מסטנטון וחיזק את מקומה של אנתוני כמנהיגה המוכרת יותר של תנועה. ב-1923, בחגיגת יום השנה ה-75 לוועידת סנקה פולס, רק האריוט סטנטון בלאץ' הדגישה את המקום המרכזי של אמה בהנעת תנועת הנשים. בהמשך השנים היא קיבלה הכרה. ב-1975 ביתה של סטנטון קיבל מעמד של אתר היסטורי לאומי.
לקריאה נוספת

אילנה פרדס, הבריאה לפי חוה, הקיבוץ המאוחד, 2006, עמ' 17–20. (הספר בקטלוג ULI)
Elisabeth Griffith, In Her Own Right: the Life of Elizabeth Cady Stanton, Oxford University Press, 1985 (הספר בקטלוג ULI)
Harriet Sigerman, Elizabeth Cady Stanton: the Right is Ours, Oxford University Press, 2001 (הספר בקטלוג ULI)
Judith Wellman, The Road to Seneca Falls: Elizabeth Cady Stanton and the First Woman's Rights Convention, University of Illinois Press, 2004 (הספר בקטלוג ULI)
Ellen Carol DuBois (ed.), Richard Candida Smith (ed.), Elizabeth Cady Stanton, Feminist as Thinker: A Reader in Documents and Essays, New York University Press, 2007 (הספר בקטלוג ULI)
Sue Davis, The Political Thought of Elizabeth Cady Stanton: Women's Rights and the American Political Traditions, New York University Press, 2008 (הספר בקטלוג ULI)
Ann D. Gordon, The Selected Papers of Elizabeth Cady Stanton and Susan B. Anthony, Rutgers University Press, 2013 (הספר בקטלוג ULI)
Tracy A. Thomas, Elizabeth Cady Stanton and the Feminist Foundations of Family Law, New York University Press, 2016 (הספר בקטלוג ULI)
אמנות הארץ (פסטיבל)

| --- | --- |
 סוג:  פסטיבל אמנויות 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  תחנת הכוח רדינג 
 מייסדים:  קבוצת אינטלקט
 מועדים
 תאריכי פעילות:  2002–2008 (כ־6 שנים) 
 
אמנות הארץ היה פסטיבל אמנות שנמשך ערבים אחדים ונערך בעיר תל אביב-יפו, אחת לשנה, בחול המועד סוכות בין השנים 2002–2008. באירוע התקיימו מיצבים, מיצגים וסדנאות יצירה לילדים ובמקביל הוצעו למכירה עבודות אמנות בדוכנים מסחריים ששכרו אמנים וגלריות בפסטיבל. האירוע שהתקיים בחסות עיתון הארץ, משך אליו עשרות אלפי מבקרים מדי יום.
היסטוריה

בחמש שנותיו הראשונות התקיים הפסטיבל בתחנת הכוח רידינג, סמוך לנמל תל אביב המשופץ, כחלק ממהלך חשיפת הנמל על ידי עיריית תל אביב. בשנתו השישית, 2007 הפסטיבל שינה מיקום והתקיים לראשונה בנמל יפו, שבאותם ימים היה בתהליך שיקום ושימור.
מטרת האירוע, אליו הכניסה הייתה חופשית, הייתה להוציא את האמנות מהמוזיאונים ומהגלריות למפגש בלתי אמצעי בין אמנות ישראלית עכשווית לבין הקהל הרחב. מוזיאונים וגלריות, ביניהם מוזיאון ישראל, מוזיאון הרצליה, המשכן לאמנות עין חרוד, אמנות לעם והמרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית בחולון הציגו עבודות בפסטיבל.
בין אוצרי האירוע היו רותי דירקטור, דורון רבינא, טל בן צבי ואורי דסאו.
ביקורת

בשנה הראשונה שלו עורר הפסטיבל ביקורת רבה מצד אנשים מעולם האמנות, שהתלוננו על חוסר בתיחום הברור בין היצירות ה"אמנות הגבוהה" שהוצגו בתוך המבנה. בשנה השנייה היה בידול ברור בינם לבין העבודות שבתערוכה, עקב הביקורת. באתר הוצבו דוכני שתייה ומזון, מה שעורר ביקורת על רמת המסחריות שגברה במובנים רבים על רמת התרבות שהתיימר לספק האירוע.
אלמנטים גנטיים ניידים

אלמנטים גנטיים ניידים (באנגלית: Mobile genetic elements, ובקיצור: MGEs) הם סוג של חומר גנטי אשר יכול לנוע בתוך הגנום, או יכול להיות מועבר מזן אחד או להשתכפל לזן אחר. MGEs נמצאים בכל היצורים. בבני אדם, MGEs מהווים כ-50% מהגנום. ל-MGEs תפקיד מובהק באבולוציה. אירועים של שכפול גן יכולים לקרות גם דרך מנגנון של MGEs .MGEs יכולים גם לגרום למוטציות באזורי קידוד החלבון, אשר משנה את פונקציית החלבון. בנוסף, הם יכולים גם לארגן מחדש גנים בתוך הגנום המארח. אחת הדוגמאות של MGEs בהקשר האבולוציוני היא שגורמים ארסיים וגנים של MGEs אשר יש להם עמידות לאנטיביוטיקה יכולים להיות מועברים לחיידקים שכנים. גנים חדשים שנרכשו באמצעות מנגנון זה יכולים להגביר עמידות על ידי צבירת פונקציות חדשות או נוספות. מצד שני, MGEs יכול גם להקטין את העמידות על ידי החדרת מחלות לאללים או מוטציות.
סוגים של אלמנטים גנטיים ניידים

טרנספוזונים הם רצפי DNA שיכולים לנוע מאתר לאתר בתוך הגנום, הכוללים רטרוטרנספוזונים ודנ"א טרנספוזונים.
רטרוטרנספוזונים הם הסוג הנפוץ ביותר של טרנספוזונים ביונקים. תעתיק רנ"א של MGEs מועתק על ידי רוורס -טרנסקריפטאז, ולאחר מכן, רצף ה-DNA יכול להיות מוכנס בחזרה למיקום אקראי בגנום.
דנ"א טרנספוזונים הם קטעי דנ"א שיכולים לעבור למיקום חדש על ידי אסטרטגית "גזור והדבק".
פלסמידים של חיידקים הם אלמנטים גנטיים הניתנים להעברה באמצעות קוניוגציה. זה מנגנון של העברת גנים אופקית שחיידקים יכולים לשתף גורמים ארסיים וגנים עמידים לאנטיביוטיקה.
בקטריופאג' כמו; Mu, אשר משתלב באופן אקראי לתוך הגנום על ידי התמרה.
קבוצה I ו-II אינטרונים הם תוצר משחבור עצמי בתעתיקים המארחים, הם מתנהגים כמו ריבוזימים שיכולים לפלוש ל tRNA, rRNA, ולחלבון המקודד גנים בחיידקים.
דוגמאות ממחקרים

מערכות CRISPR-Cas בחיידקים ובארכאונים הם מערכות חיסון אדפטביות המגנות מפני השלכות קטלניות מ MGEs. באמצעות השוואות גנומיות וניתוחים פילוגנטים, חוקרים מצאו כי גרסאות של CRISPR-Cas קשורות עם סוגים שונים של MGEs כגון טרנספוזונים. בנוסף, CRISPR-Cas שולט בהתרבות הטרנספוזונים.
MGEs כגון פלסמידים על ידי transmission אופקי הם בדרך כלל מועילים לאורגניזם. היכולת של העברת פלסמידים (שיתוף) חשובה בנקודת מבט אבולוציונית. Tazzyman ו Bonhoeffer מצא כי קיבעון (קבלה) של הפלסמידים המועברים באורגניזם חדש היא חשובה בדיוק כמו היכולת להעביר אותם. לפלסמידים הניתנים להעברה הסתברות קיבעון גבוה יותר, ואילו לאלמנטים גנטיים מזיקים הניתנים להעברה יש הסתברות קיבעון נמוכה יותר כדי להימנע מקטלניות לאורגניזמים המאחר.
טרנספוזיציה על ידי הטרנספוזונים היא מוטגן. לפיכך, אורגניזמים התפתחו כדי להדחיק את אירועי הטרנספוזיציה, וכישלון להדחיק את האירועים גורם לסרטן בתאים סומטיים. Cecco et al מצא כי אצל עכברים בגילאים מוקדמים שעתוק של רטרוטרספוזון הוא מינימלי, אבל בגיל מתקדם מוגברת רמת השעתוק. בגיל הזה, תלוי ברמת הביטוי של הטרנספוזון, הוא מופחת על ידי דיאטת הגבלת קלוריות.
מחלות

התוצאה של אלמנטים גנטיים ניידים יכולה לשנות את דפוסי התעתוק, אשר לעיתים קרובות מוביל להפרעות גנטיות כגון כשל חיסוני, סרטן השד, טרשת נפוצה וטרשת אמיוטרופית צידית. אצל בני אדם, סטרס יכול להוביל להפעלת טרנזקציות של MGEs הקשורות  לניוון נוירוני, כגון רטרו-וירוס אנדוגני.
הערות נוספות

סך כל האלמנטים הגנטיים הניידים בתוך הגנום יכול להיקרא mobilome.
ברברה מקלינטוק זכתה בשנת 1983 בפרס נובל בפיזיולוגיה או רפואה "עבור גילוייה של אלמנטים גנטיים ניידים".
אלמנטים גנטיים ניידים משחקים תפקיד קריטי בהתפשטות של גורמים ארסיים, כגון exotoxins ו exoenzymes, בקרב חיידקים. אסטרטגיות כדי להילחם בזיהומים חיידקיים מסוימים הן מיקוד הגורמים הארסיים הספציפיים, ובתור גורמים אלו הוצעו אלמנטים גנטיים ניידים.
לקריאה נוספת

Miller, W. J.; Capy, P., eds. (2004), Mobile genetic elements : protocols and genomic applications, Humana Press, ISBN 1-58829-007-7
Shapiro, J.A., ed. (1983), Mobile genetic elements, Academic Press, ISBN 0-12-638680-3
הערות שוליים

↑  Mu, X.; Ahmad, S.; Hur, S. Endogenous Retroelements and the Host Innate Immune Sensors. pp. 47–69. doi:10.1016/bs.ai.2016.07.001.
↑  Singh, Parmit Kumar; Bourque, Guillaume; Craig, Nancy L.; Dubnau, Josh T.; Feschotte, Cédric; Flasch, Diane A.; Gunderson, Kevin L.; Malik, Harmit Singh; Moran, John V. (2014-11-18). "Mobile genetic elements and genome evolution 2014". Mobile DNA. p. 26. doi:10.1186/1759-8753-5-26.
↑  Richardson, Sandra R.; Garcia-Perez, José Luis; Doucet, Aurélien J.; Kopera, Huira C.; Moldovan, John B.; Moran, John V. (2015-03-05). "The Influence of LINE-1 and SINE Retrotransposons on Mammalian Genomes". Microbiology Spectrum. doi:10.1128/microbiolspec.mdna3-0061-2014. PMC 4498412.
↑  Hsu, Ellen; Lewis, Susanna M. The Origin of V(D)J Diversification. pp. 133–149. doi:10.1016/b978-0-12-397933-9.00009-6.
↑  Rankin, D. J.; Rocha, E. P. C.; Brown, S. P. (בינואר 2011). "What traits are carried on mobile genetic elements, and why?". Heredity. pp. 1–10. doi:10.1038/hdy.2010.24. PMC 3183850. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hausner, Georg; Hafez, Mohamed; Edgell, David R. (2014-03-10). "Bacterial group I introns: mobile RNA catalysts". Mobile DNA. p. 8. doi:10.1186/1759-8753-5-8.
↑  Peters, Joseph E.; Makarova, Kira S.; Shmakov, Sergey; Koonin, Eugene V. (2017-08-29). "Recruitment of CRISPR-Cas systems by Tn7-like transposons". Proceedings of the National Academy of Sciences. pp. E7358–E7366. doi:10.1073/pnas.1709035114. PMC 5584455. PMID 28811374.
↑  Tazzyman, Samuel J.; Bonhoeffer, Sebastian (2013). "Fixation probability of mobile genetic elements such as plasmids". Theoretical Population Biology. pp. 49–55. doi:10.1016/j.tpb.2013.09.012.
↑  De Cecco, Marco; Criscione, Steven W.; Peterson, Abigail L.; Neretti, Nicola; Sedivy, John M.; Kreiling, Jill A. (2013). "Transposable elements become active and mobile in the genomes of aging mammalian somatic tissues". Aging. pp. 867–883. doi:10.18632/aging.100621.
↑  Antony, Joseph M; Marle, Guido van; Opii, Wycliffe; Butterfield, D Allan; Mallet, François; Yong, Voon Wee; Wallace, John L; Deacon, Robert M; Warren, Kenneth (באוקטובר 2004). "Human endogenous retrovirus glycoprotein–mediated induction of redox reactants causes oligodendrocyte death and demyelination". Nature Neuroscience. pp. 1088–1095. doi:10.1038/nn1319. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Nobel Prize in Physiology or Medicine 1983". nobelprize.org.
↑  Keen, E. C. (בדצמבר 2012). "Paradigms of pathogenesis: Targeting the mobile genetic elements of disease". Frontiers in Cellular and Infection Microbiology. 2: 161. doi:10.3389/fcimb.2012.00161. PMC 3522046. PMID 23248780. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541503505171 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אנדרטת אלברט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פסל 
 על שם:  אלברט, נסיך סקסה-קובורג-גותה 
 כתובת:  גני קנזינגטון 
 מיקום:  הסיטי של וסטמינסטר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – יולי 1872
 תאריך פתיחה רשמי:  יולי 1872 
 אדריכל:  ג'ורג' גילברט סקוט 
 סגנון אדריכלי:  התחייה הגותית 
 קואורדינטות:  51°30′09″N 0°10′40″W﻿ / ﻿51.502413377526°N 0.17774243767051°W﻿ / 51.502413377526; -0.17774243767051
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסאנדרטת אלברט(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסאנדרטת אלברט(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיאנדרטת אלברט(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיאנדרטת אלברט
 
האנדרטה לזכר הנסיך אלברט או אלברט ממוריאל (באנגלית: Albert Memorial) היא אנדרטה בגני קנזינגטון בלונדון שבאנגליה, מול האלברט הול.
היסטוריה

האנדרטה נבנתה לבקשת המלכה ויקטוריה לזכרו של בעלה, הנסיך אלברט סקס קובורג גות'ה, לאחר מותו בשנת 1861 ונחנכה ב-1872. את האנדרטה תכנן האדריכל סיר גילברט סקוט בסגנון גותי. במרכזה נמצא פיסלו של הנסיך אלברט, הפונה דרומה לעבר האלברט הול, וכן פסלים המייצגים את יבשות אירופה, אסיה, אפריקה, והאמריקות.
מסביב לפסל תגליף שעליו 169 דמויות.
בשנות ה-90 החל שיפוץ של האנדרטה, והיא נוקתה ונצבעה מחדש. בעת ניקוי הפסל התברר כי הוא נצבע בשחור, והיה בצבע זה במהלך 80 השנים שקדמו לשחזור. בתחילה חשבו כי הפסל נצבע בשחור במהלך מלחמת העולם הראשונה כדי להגן עליו מהפצצות צפלין גרמניות, אולם בדיקה שנערכה העלתה כי הפסל נצבע קודם למלחמה, כנראה כדי להגן עליו מזיהום האוויר.
גלריה

האנדרטה לזכר הנסיך אלברט
"אסיה"
"אפריקה"
ארנולד מסואסון

| --- | --- |

 לידה:  1040 אודנארדה, בלגיה 
 פטירה:  1087 (בגיל 47 בערך) Oudenburg, בלגיה 
 מדינה:  צרפת 
 תפקיד:  בישוף דיוקסי (1081) 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 
ארנולד מסואסון (צרפתית: Arnoult de Soissons; הולנדית: Arnold van Soissons; נולד ב-1040 באודנארדה - מת ב-1087 באודנבורג), המכונה לעיתים גם ארנולד מאודנארדה (צרפתית: Arnoult d'Audenarde) או ארנולף הוא קדוש בכנסייה הקתולית.
ארנולד נולד באודנארדה, כיום חלק מבלגיה, והיה חייל לפני שהחליט להפוך לנזיר ולהצטרף למנזר מדרדוס הקדוש בסואסון (כיום בצרפת).
הוא נחשב לקדוש המגן של קוטפי הכשות ושל מבשלי הבירה בבלגיה, וקיימת חברת בירה אמריקנית על שמו.
אפילפסיה כללית

| --- | --- |
 תחום:  נוירולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D004829
 סיווגים
 ICD-10:  G40.4 
 
אפילפסיה כללית הידועה גם כאפילפסיה כללית ראשונית או אפילפסיה אידיופתית היא סוג של אפילפסיה המאופיינת על ידי פרכוסים כלליים בלא סיבה נראית לעין. פרכוסים כלליים, בניגוד לפרכוסים חלקיים הם סוג של התקפים שמשבשים את ההכרה ומפריעים לפעילות החשמלית של כל המוח או חלק נרחב ממנו. ניתן לראות זאת באלקטרואנצפלוגרם, EEG.‏
אפילפסיה כללית היא ראשונית כשהאפילפסיה מאובחנת  כמצב המקורי עצמו, בניגוד לאפילפסיה משנית שמתרחשת כסימפטום של מצב מאובחן ידוע.
איך היא מתבטאת

פרכוסים כלליים יכולים להיות או מסוג התקף ניתוק, התקף מיוקלוני, התקפים קלוניים, פרכוס טוני-קלוני או התקף א-טוני.
פרכוסים כלליים מתרחשים בסינדרומים שונים של פרכוסים כולל: אפילפסיה מיוקלונית, עוויתות תורשתיות של יילודים, התקפי ניתוק, אינפנטיל ספאזם (תסמונת וסט), אפילפסיה מיוקלונית של גיל הנעורים ותסמונת לנוקס-גסטו
פרוגנוזה

רוב סוגי האפילפסיה הכללית מתחילים בילדות. בעוד שיש חולים שנרפאים מן האפילפסיה בהגיעם לגיל ההתבגרות ולא נזקקים יותר לתרופות, הרי אצל אחרים היא נשארת לכל החיים ולכן הם נזקקים לטיפול רפואי במשך כל החיים ולהשגחה.
טיפול

הטיפולים באפילפסיה כללית כוללים סוגים שונים של תרופות. תרופות בהן משתמשים הן:
קארבאמזפין (טגרטול)
אוקסקארבאזפין (טרילפטל)
למוטריג'ין (למיקטל)
לבטיראצטם (קפרה)
פניטואין (אפנוטין)
טופירמאט (טופמקס)
ולפוראט (דפלפט)
הערות שוליים

↑  http://www.med.nyu.edu/cec/epilepsy/types/primary_generalized.html
↑  http://www.nervous-system-diseases.com/primary-generalized-epilepsy.html
↑  http://www.pediatricservices.com/prof/prof-05.htm
↑  טגרטול
↑  אוקסקרבזפין
↑  למיקטל
↑  קפרה
↑  אפנוטין
↑  טופמקס
↑  דפלפט
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אנדרטת אדמס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מצבה, אתר הנצחה 
 על שם:  Marian Hooper Adams 
 כתובת:  בית הקברות רוק קריק 
 מיקום:  וושינגטון די. סי. 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1891
 תאריך פתיחה רשמי:  1891 
 חומרי בנייה:  ארד, גרניט 
 יוצר:  אוגוסטוס סיינט-גודנס, סטנפורד וייט 
 קואורדינטות:  38°56′51″N 77°00′37″W﻿ / ﻿38.9475°N 77.010277777778°W﻿ / 38.9475; -77.010277777778
  (למפת מחוז קולומביה מוגדלת) וירג'יניה מרילנדאנדרטת אדמס(למפת מחוז קולומביה רגילה) וירג'יניה מרילנדאנדרטת אדמס
 
אנדרטת אדמס (באנגלית: Adams Memorial) היא מצבה הנמצאת בחלקה E בבית הקברות רוק קריק (מאנגלית:rock creek cemetary) שבוושינגטון די. סי. בארצות הברית. חלקה המרכזי של המצבה הוא פסל יצוק מברונזה של הפסל האירי אמריקאי אוגוסטוס סיינט-גודנס. הפסל מתאר דמות מכוסה בבד, אשר יושבת כשגבה אל קיר גרניט.
היסטוריה

האנדרטה נבנתה בשנת 1891, והקמתה הוזמנה על ידי הנרי אדמס, סופר, עיתונאי והיסטוריון אמריקאי, על מנת להנציח את אשתו, קלובר הופר אדמס.
הנרי אדמס הנחה את סיינט-גודנס להתבסס בעיצוב הפסל על דמויות מן האמנות הדתית הבודהיסטית. הדמות שפיסל סיינט-גודנס שאבה השראה מגלימותיו של קאנון, שמו היפני אוולוקיטשוורה, הבודהיסטווה של החמלה, ובמיוחד מהקונטרסט בין גלימותיו הנשפכות לדמותו השקטה והיציבה כפי שהופיע בציורו של קאנוֹ מוֹטוֹנוֹבּוּ. כמו כן, ייתכן כי סיינט-גודנס הושפע מאמנות הקבורה הפריזאית, בעקבות שהותו בצרפת.
השם שהוענק לדמות המתוארת בפסל על ידי סיינט-גודנס עצמו הוא ”מיסתורין העולם הבא ושלום האלוהים הבלתי-נתפס” ("The Mystery of the Hereafter and The Peace of God that Passeth Understanding"), אך הוא מוכר יותר בקרב הציבור בכינוי "יגון" ("Grief"). אדמס לא היה מרוצה מהכינוי שדבק בפסל, ובשנת 1908 שלח מכתב לבנו של סיינט-גודנס, בו הוא ביקש ממנו שימנע מהציבור להעניק כינויים לפסל. אדמס אף טען כי סיינט-גודנס התכוון שהפסל יהווה שאלה בלתי פתורה, ולכן אין לכנותו בשם ספציפי.
הפסל זכה לפרסום ונודע בחשיבותו בהיסטוריית הפיסול האמריקאית, והפופולריות שלו היוותה מקור השראה למספר העתקים, והמפורסם בהם הוא הפסל "Black Aggie" (מילולית: אגי השחורה), אשר נקנה על ידי הגנרל האמריקאי פליקס אגנוס והוצב על חלקת הקבר שלו במרילנד בשנת 1925.
החל מ-16 במרץ 1972 נוספה אנדרטת אדמס למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים של ארצות הברית (National Register of Historic Places).
גלריה

הציור היפני שנחשב מקור ההשראה המרכזי לאנדרטה
הערות שוליים

↑  Field, Cynthia R. (1995). "The Adams Memorial". Smithsonian Preservation Quarterly. The Smithsonian Institution Office of Architectural History and Historic Preservation. Retrieved on 2007-01-17
↑  Mills, Cynthia J. (Summer, 2000). "Casting Shadows: The Adams Memorial and Its Doubles". American Art (Smithsonian American Art Museum) 14 (2): 2–25.
אלק בולגאר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 ביולי 1883 קושיצה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  26 ביוני 1955 (בגיל 71) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 בן או בת זוג:  Stephani Elza 
 
אלק בולגאר (במקור ברויאר, בהונגרית: Bolgár Elek; שמותיו הספרותיים הבדויים שלו היו גאבור בלוג, וילהלם באומן, .B.E, פטר קלמן, קלמן קרקדיארטו, ק.ק., גאשפאר סבני (קושיצה, 3 ביולי 1883 – בודפשט, 26 ביוני 1955) היה עורך דין, היסטוריון, דיפלומט, פרופסור באוניברסיטה הונגרי-יהודי, חבר קבוע באקדמיה ההונגרית למדעים (26 ביוני 1949). הוא היה מן המרצים בחוג יום ראשון.
ביוגרפיה

בולגאר נולד במשפחה יהודית כבנם של אדולף ברויאר ומגדולנה טייטלבאום. הוא סיים לימודי משפטים באוניברסיטת קלוז' בשנת 1906 והצטרף לתנועת העבודה. בהמשך עבד זמן מה כעיתונאי במספר עיתונים יומיים ושבועונים. חברותו עם ארווין סבו, איש העיתון "המאה העשרים" ולאחר מכן מנהל ספרייה, קירבה אותו עוד יותר לתנועת העבודה ולשמאל. ב-29 באוקטובר 1908 הוא נשא לאישה את ארז'בת שטרן, בתם של גוסטב שטרן ותרזה הרצוג. הם התגרשו בשנת 1914. בשנים 1907 עד 1911 בולגאר התגורר בארצות הברית ובשווייץ. בארצות הברית הוא ערך את העיתון של "מפלגת העבודה הסוציאליסטית של אמריקה" בשפה ההונגרית בשם "רצון העם" (Népakarat). בשנת 1910 בברן סיים דוקטורט בפילוסופיה. בשנה שלאחר מכן חזר להונגריה והחל לעבוד ככותב מצעים למדיניות חברתית, ובהמשך הפך למורה במכללה לאמנויות. לצד אלה כתב מאמרים בסוציולוגיה, שפורסמו בכמה עיתונים.
בשנת 1918 הצטרף למפלגת הקומוניסטים בהונגריה. בפברואר 1919 התמנה לחבר המערכת של "העיתון האדום" ("העיתון האדום" היה עיתון קומוניסטי משפטי. הוא פורסם לראשונה בהונגריה ב־7 בדצמבר 1918, בארבעה עמודים, פעמיים בשבוע, וסוף ינואר 1919, שלוש פעמים בשבוע). לאחר הכרזת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית שימש כשגריר בווינה. במהלך כהונתו התרחש "שוד בנקגאסה", שבמהלכו נחטף בולגאר עם שני עובדי השגרירות (שוד בנקגאסה, או פוץ' בנקגאסה, היה פיגוע פוליטי בשגרירות הונגריה באוסטריה במהלך הרפובליקה הסובייטית ההונגרית בשנת 1919. במהלך השוד נחטפו כמה בני ערובה על ידי קבוצת קציני צבא הונגרים תומכי הוועדה האנטי-בולשביקית ושדדו סכום ניכר של כסף). לאחר חזרתו להונגריה מונה כסגן קומיסר לענייני חוץ. כמו כן מונה על ידי המועצה הממשלתית המהפכנית כפרופסור באוניברסיטה וכמנהל המכון לחקר המטריאליזם ההיסטורי.
לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית היגר לח"ל. משנת 1922 במשך 15 שנים השתתף בתנועות מקומיות בווינה ובברלין. משנת 1937 עבד כפרופסור באוניברסיטת רוסטוב בברית המועצות ועסק בעיקר בסוגיות של היסטוריה דיפלומטית. הוא שב להונגריה בשנת 1944 בחסות הצבא האדום הסובייטי. בשנת 1946 התמנה למזכיר המדינה לענייני חוץ של הונגריה (שר החוץ). בשנים 1947–1949 היה שגריר הונגריה בפראג, ואחר כך בין 1949 - 1951 היה שגריר הונגריה בלונדון. משנת 1951 ועד מותו היה בתפקיד הוראה באוניברסיטת בודפשט.
כתביו

הונגרים באמריקה (ניו יורק, 1908);
מערכות הצבעה ובחירות (בודפשט, 1908);
Krieg und Proletariat (וינה, 1924);
מדיניות גרמניה בהונגריה במסמכים דיפלומטיים גרמניים סודיים : (1937-1942) (בודפשט, חברת הוצאת Szikra, 1947);
סוגיות עקרוניות בהתפתחות הקפיטליזם בארצות הברית לאור הספרות ההיסטורית הסובייטית (בודפשט, 1954);
מחקרים נבחרים (בודפשט, 1958).
ראו גם

יוזף קובץ ': מסמכים של ספרות הונגרית סוציאליסטית בעיתונות ההונגרית האמריקאית 1920–1945. (עמ '1977)
אריק מולנר: אלק בולגאר (כוכב, 1955, מס '8) )
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967
לקסיקון של תולדות תנועת העבודה Munkásmozgalom-történeti lexikon. Szerkesztette Vass Henrik – Bassa Endre – Kabos Ernő. Budapest: Kossuth Könyvkiadó.