המשבר האוקראיני-רוסי (2021–2022)
המתח וההכנות למלחמה: ינואר–פברואר 2022

בינואר 2022 הזהיר נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן מפני פלישה רוסית לאוקראינה, שתהיה "הרסנית" עבור רוסיה, וקרא להמשך המגעים הדיפלומטיים.
בתחילת ינואר, בשל הפגנות בקזחסטן, ארגון האמנה לביטחון משותף, ברית צבאית אזורית בהובלת רוסיה, שלח כוחות צבא למדינה לבקשת הנשיא הקזחי הסמכותני. ההתערבות הגיעה בזמן שבמערב חששו מפני מעורבות רוסית באוקראינה, גם היא רפובליקה סובייטית לשעבר.
ב-14 בינואר, מתקפת סייבר הורידה יותר מתריסר אתרי אינטרנט ממשלתיים של אוקראינה. לפי גורמים אוקראינים, הותקפו כ-70 אתרי אינטרנט ממשלתיים, כולל משרד החוץ, קבינט השרים ומועצת הביטחון וההגנה. רוב האתרים שוחזרו תוך שעות. אוקראינה האשימה את רוסיה, שהכחישה את ההאשמות. דווח על מתקפה נוספת כעבור חודש. אוקראינה רמזה שרוסיה הייתה מעורבת.
מדינות כמו ארצות הברית, בריטניה ושְלוש המדינות הבלטיות העבירו נשק לאוקראינה, כדי לעזור לה להתגונן מפלישה רוסית אפשרית. בתחילת חודש פברואר נחתו לראשונה כ-300 חיילי צבא ארצות הברית באזור פולין, רומניה וגרמניה, יחד עם ציוד צבאי רב ומתקדם. כמו כן, הודיעה ארצות הברית כי תשלח 3,000 חיילים נוספים לפולין, בנוסף ל-1,700 לוחמים שכבר נשלחו לשם ימים קודם לכן. נשלחו גם מטוסי קרב שטסו בשמי פולין. המאמצים הדיפלומטיים נמשכו. באמצע החודש הוכרז בקייב הסכם בין פולין, אוקראינה ובריטניה שמטרתו שיתוף פעולה בנושאי אבטחת מידע, אבטחת אנרגיה ומאבק בדיסאינפורמציה. האיחוד האירופי סיפק גם סיוע כלכלי.
ב-10 בפברואר, עשרות אלפי חיילים רוסים פתחו בתרגיל משותף עם צבא בלארוס. אוקראינה, שפתחה גם היא בתרגיל צבאי, טענה שרוסיה מנעה את השיט בים אזוב ובים השחור בשל תרגיל ימי נפרד שבו פתחה. רוסיה הצהירה שהכוחות הרוסיים בבלארוס ישובו לבסיסי הקבע שלהם אחרי שהתמרונים המשותפים יסתיימו ב-20 בפברואר. בפועל הם לא הושבו.
עד 12 בפברואר הוצבו 150,000 לוחמים רוסים במערב רוסיה, בבלארוס ובחצי האי קרים (שרוסיה סיפחה מאוקראינה ב-2014). במקביל לעלייה במתיחות, מדינות צימצמו את פעילות השגרירויות, והדיפלומטים הרוסים באוקראינה התחילו לעזוב את אוקראינה. מדינות שונות, ובהן ארצות הברית, פרסמו אזהרות מסע לאוקראינה – וקראו לאזרחיהן לעזוב את שטח המדינה.
ב-14 בפברואר דובר הקרמלין אמר שהיחסים בין רוסיה לארצות הברית הגיעו לנקודת שפל. מדינות ה-G7 תמכו באוקראינה והצהירו שהן ערוכות להטיל עיצומים במקרה של פלישה. באותו יום, רשת CBS דיווחה שתמונות לוויין הראו שכוחות רוסיים עזבו את נקודות הכינוס, והתקדמו ל"עמדות תקיפה" בגבול אוקראינה.
למחרת, רוסיה טענה שחלק מהכוחות שהתאמנו ליד הגבול עם אוקראינה שבו לבסיסיהם. נאט"ו אמרו מנגד שהם לא ראו סימנים בשטח לצמצום הנוכחות הצבאית הרוסית בגבולות אוקראינה. באותו יום, הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית אישרה ברוב בקשה מנשיא רוסיה ולדימיר פוטין להכיר בישויות הבאות כמדינות עצמאיות: הרפובליקה העממית של דונצק והרפובליקה העממית של לוהנסק.
ב-15 בפברואר דווח כי כוחות רוסיים החלו לנוע לעבר גבול אוקראינה.
יום הפלישה האפשרית, 16 בפברואר, הוכרז באוקראינה כ"יום האחדות", יום מפגן פטריוטי, ובו הונפו דגלי הלאום. באותו היום, באיחוד האירופי הזהירו שרוסיה נערכה לסיפוח אזורים במזרח אוקראינה.
למחרת, נציגי הרפובליקה העממית של חבל לוהנסק טענו לירי מצד אוקראינה. ברקע נאמר במערב שוב ושוב כי מוסקבה והמורדים מתכוונים לביים התקפה של צבא אוקראינה על הבדלנים בחבל המריבה דונבאס, וכך לספק לרוסיה תירוץ לפלישה לאוקראינה. אוקראינה הכחישה וטענה שבוצע ירי עליה. באותו היום, גירשה רוסיה את סגן השגריר האמריקאי. במערב טענו כי רוסיה לא נסוגה ואף הגדילה את הנוכחות הצבאית בגבול בכ-7,000 חיילים.
אף שהפסקות האש הופרו פעמים רבות בשנים הקודמות, מקור דיפלומטי אמר לרויטרס כי העימותים ב-16 בפברואר היה הגדולים ביותר מאז 2015 – השנה שבה נחתמו הסכמי מינסק. למחרת, ראשי הרפובליקות העממיות של דונצק ולוהנסק הודיעו על פינוי נרחב של אזרחים לדרום רוסיה וקראו לכל הגברים לשאת נשק. במערב חשדו שרוסיה יצרה הידרדרות מכוונת – כחלק ממבצע דגל כוזב – והפיצה מידע כוזב. בארצות הברית, העריכו שרוסיה ריכזה בין 169 אלף ל-190 אלף חיילים ליד אוקראינה, לעומת 100 אלף ב-30 בינואר.
ב-18 בפברואר, ראשי הרפובליקות העממיות הכריזו על גיוס כללי. למחרת, הבדלנים החלו להפגיז את החיילים האוקראינים, וכתוצאה מכך נהרגו שני חיילים וארבעה נפצעו. אוקראינה טענה ששכירי חרב רוסים הגיעו למזרח אוקראינה במטרה לעורר פרובוקציות, תוך שיתוף פעולה עם הכוחות המיוחדים של רוסיה. בעבר, שכירי החרב של קבוצת וגנר פעלו למען רוסיה באזור.
מגעים דיפלומטיים נמשכו. אוקראינה ניסתה ליזום התייעצויות במסגרת מזכר בודפשט. נשיא אוקראינה זלנסקי רצה שהמערב יחיל עיצומים קשים על רוסיה עוד לפני שפוטין ייזום פלישה.
נשיא צרפת הודיע כי הוא מארגן פגישה בין נשיא ארצות הברית לנשיא רוסיה, בכדי להביא לסיום המשבר בדרכי שלום. שני הנשיאים הודיעו ב-21 בפברואר שהם מסכימים עקרונית להשתתף בפגישה. אוקראינה תמכה. בפועל, רוסיה הודיעה על הכרה בעצמאות של שתי הרפובליקות העממיות. ארצות הברית ומדינות נוספות טענו שפוטין כבר קיבל החלטה לפלוש. הצעד גרר גינויים והטלת עיצומים. האיחוד האירופי החליט להטיל עיצומים על בכירים מעורבים. נאסרו השקעות אמריקאיות ברפובליקות הבדלניות. באותה העת, 70% מצבא רוסיה שהה ליד הגבול עם אוקראינה. פוטין הורה להכניס חיילים לרפובליקות.
ביידן תיאר זאת כהתחלה של פלישה רוסית לאוקראינה ואמר שיוטלו עיצומים על בכירים ומוסדות ברוסיה. אוקראינה החליטה להכריז על מצב חירום. באותו יום, רוסיה פינתה את שגרירות רוסיה בקייב ובוצעה מתקפת סייבר על אוקראינה. יום קודם, דווח באוקראינה שתועדו 72 הפרות נוספות של הפסקות האש מצד כוחות הנתמכים על-ידי רוסיה, מתוכן ב-53 השתמשו בנשק האסור לפי הסכמי מינסק.