עמאי
היחס לעמאים בנצרות > הכנסייה הקתולית > תפקידי העמאי בכנסייה הקתולית

מעורבות עמאים בכנסייה, שהחלה בשותפות בחיי הקהילה הקתולית, קיבלה במשך השנים צורות ביטוי מגוונות באמצעות ארגוני עמאים ממוסדים. ארגונים כאלו צצו החל בימי הביניים וארגונים חדשים נוסדים מדי פעם גם בימינו. דוגמאות לארגונים שמקורם בימי הביניים:
אחוות (בלטינית confraternitas) – ארגוני צדקה שמטרתם עזרה הדדית מחוץ לכנסייה. פעילות האחוות כולל תפילה משותפת, עזרה לחולים, צדקה לעניים והרמת תרומות לרכישת ציוד לכנסייה. בדרך כלל אחווה מוקדשת לקדוש או לשרידים קדושים.
קומונות – ארגונים שנוצרו מסיבות חילוניות בעידוד הכנסייה הקתולית בערים של ימי הביניים, בעיקר באיטליה, והשליטו בכוח הזרוע סדר בערים וגם מסביבן.
גילדות - אגודות של בעלי מקצוע העוסקים באותו תחום, הגילדות החלו כאחווה דתית. רובן, למעט הסתתים ויצרני הזכוכית, ניתקו את הקשר אל הדת והפכו לחוג סגור של בעלי מקצוע העוסקים באותו תחום, שמטרתו להגן על האינטרסים המשותפים שלהם ולקיים תקני התנהגות או מוסר בין חברי האגודה.
מסדרים שלישיים – מוסד הקיים (אם כי בצורה שונה) אצל הפרנציסקנים והכרמליתים. הן אצל הפרנציסקנים והן אצל הכרמליתים "המסדר הראשון" הוא מסדר הנזירים, "המסדר השני" הוא מסדר הנזירות, ו"המסדר השלישי" הוא מסדר של עמאים. את המסדר השלישי של הפרנציסקנים ייסד פרנציסקוס הקדוש ב-1226. חבריו ממשיכים לעסוק בעבודתם האזרחית, אבל חיים על פי תקנון בפיקוח והדרכה של נזירים מהמסדר הראשון. משנת 1978 מכונה המסדר השלישי "המסדר הפרציסקני החילוני". העמאים החברים במסדר השלישי הכרמליתי מכונים טרציארים ומתחלקים לשתי קבוצות. האחת מתאספת מדי חודש על מנת לקבל הרצאה רוחנית הניתנת על יד אב כרמליתי. בקבוצה השנייה חברים עמאים המקבלים עליהם את נדרי הנזירות ומתמסרים לתפקידים ציבוריים כמו ניהול בתי ספר, בתי חולים, ובתי מלאכה לנוער.
איגודי התפילות (באנגלית unions of prayer) – סוג של אחוות שקמו לראשונה במאה ה-19 העוסקות בעיקר בתפילות משותפות של עמאים כדרך לכפר על חטאים.
במאה ה-20 נוסדו מספר ארגוני עמאים למטרות שונות. בהכירו בחשיבות התופעה ועל בסיס המסמך "צו בדבר שליחותם של העמאים" המכונה Apostolicam Actuositatem שהתקבל בוועידת הוותיקן השנייה, החליט האפיפיור פאולוס השישי להקים גוף שידריך ויכוון את פעילות ארגונים אלו. "המועצה האפיפיורית עבור עמאים" (Pontificium Consilium pro Laicis) הוקמה בינואר 1967, ומדצמבר 1976 היא חלק מהקוריה (ממשלת הוותיקן). המועצה מאשרת הקמת ארגונים חדשים ומארגנת כנסים. המועצה מנהלת ומפרסמת את המדריך הרשמי "ארגונים בינלאומיים של המאמינים". בין סוגי ארגוני העמאים הקתולים המודרניים מצויים:
שליחים עמאים (באנגלית lay apostolate) – ארגונים קתוליים שתפקידם לפעול במקומות אליהם איש דת אינו מגיע או שחסר לו הידע המקצועי כדוגמת טכנולוגיית מחשב או רפואה.
הפעולה הקתולית - ארגונים קתולים הפועלים בתחום הפוליטי. הארגון הידוע ביותר הוא Azione Cattolica האיטלקי.
מוסדות חילוניים – (באנגלית secular institutes) שם כולל לארגוני עמאים שלקחו על עצמם להתקדש באמצעות שלושת הנדרים המקובלים אצל הנזירים: עוני (הינזרות מרכוש), קבלת עול משמעת וצניעות (הינזרות מיחסי מין), אבל תוך המשך חייהם בעולם החילוני מבלי להצטרף למנזר.
תנועות עמאיות כנסייתיות קתוליות (באנגלית Roman Catholic lay ecclesial movement) – קבוצות של קתולים שהתארגנו לצורך לימודי דת, פעילות תרבותית, עזרה הדדית או פעילות מיסיונרית. לא כל חבריהם הם עמאים, שכן חלק מהקבוצות כוללות כמרים כחברים בקבוצה.
כהונה כ"כומר עמאי" הוא אחד התפקידים שיכולים עמאים למלא בכנסייה הקתולית. מדובר על מילוי תפקידים שבעבר ביצעו כמרים מוסמכים בלבד וכיום מבצעים אותם עמאים שקבלו הכשרה בנושא, אך לא למדו בסמינר לכמורה ולא הוסמכו. זהו סממן של תופעת "המחסור בכמרים" שאופיינית לעולם המודרני. בארצות הברית, למשל, כמות הסטודנטים הלומדים לתפקיד "כמרים עמאים" באוניברסיטאות או בקורסי דת מיוחדים שמעבירה הבישופות גדולה פי עשרה מכמות הלומדים בסמינרים לכמורה.