stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הרופא במנחמיה
ההיסטוריה של המקום

מבנה המרפאה הוקם ב-1902 ויועד להיות מרפאה, מגורים של אנשי הרפואה ובהמשך גם בית מרקחת. לאורך השנים שכנו מקום רופאים שונים שחיו במקום ונתנו שירות רפואי לתושבי המושבה כמו גם לתושבי היישובים השכנים (כמו דגניה, מושבת כנרת וכן לתושבי שבטים ערבים שגרו באזור). המחלות המשמעותיות איתן התמודדו תושבי המקום היו מלריה, גרענת ומחלות מעיים. אנשי הרפואה שפעלו במושבה נתמכו, כספית, על ידי הברון רוטשילד.
אחד מאנשי הרפואה הידועים שגר במקום היה מקס מרדכי גיליות שהגיע ארצה מליטא ב-1912 והתיישב במנחמיה שם שירת עד 1935 כרוקח עד שהוחלף על ידי ד"ר צוקרמן.
כדי לסייע לבני הבית לקיים משק עזר הוקם בחצר שובך יונים (שקיים עד היום) וכן החזיקו עדר כבשים.
הבניין בעת הנוכחית

ב-1988 הוקם בבית הרופא מוזיאון שנחלק לשתי תצוגות:
אגף הרפואה המתעד את השירות הרפואי בגליל בראשית המאה ה-20 וכולל הסברים על האתרים הרפואיים שפעלו באותה תקופה, אנשי רפואה מרכזיים, סוגי מחלות שהיו נפוצות באותה תקופה ואמצעי הריפוי והציוד בו השתמשו כדי לאשפז ולרפא את החולים.
אגף ההתיישבות המתעד את חיי האיכרים במושבה.
המוזיאון פעל עד סוף 2000 וב-2015 הוא נפתח מחדש לקהל המבקרים אחרי שהושלם בו תהליך שיפוץ ושימור. המוזיאון נקרא על שם הרוקח מקס מרדכי גיליות שפעל בו מ-1912 ועד 1935.
גלריה של התצוגה הרפואית

כלי בדיקה
ציוד לטיפול בשיניים
ארון תרופות
מיקרוסקופ
לקריאה נוספת

עבר הדני, מנחמיה בת שישים [תרס"ב-תשכ"ב/ 1902- 1962], הוצאת יובל, תשכ"ג/ 1963.
הערות שוליים

↑  מקס גיליות, באתר מייהאריטאג'
↑  גיליות התפרסם ב-1921 כשנטען שהציל את מאור עיניו של משה דיין שחלה בגרענת
↑  גיליות, שהיה רוקח, ניסה לזכות בתואר רופא לאור ניסיונו הרפואי הרב אך בקשתו נדחתה על ידי ההסתדרות הרפואית
ג'ו ונוטי

| --- | --- |

 לידה:  16 בספטמבר 1903 פילדלפיה, ארצות הברית 
 פטירה:  14 באוגוסט 1978 (בגיל 74) סיאטל, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוגה:  ג'אז 
 כלי נגינה:  כינור ג'אז, כינור 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וספה (ג'ו) ונוטי (Giuseppe (Joe) Venuti;‏ 16 בספטמבר 1903 – 14 באוגוסט 1978) היה כנר הג'אז הראשון.
ביוגרפיה

ונוטי נולד במהלך הגירת הוריו מאיטליה לארצות הברית. הוא טען שנולד על האונייה שהובילה את המשפחה לאמריקה, אך ייתכן שנולד מיד לפני כן או מיד לאחר מכן.
בשנות העשרים החל לנגן ג'אז בכינור, והיה הנגן הראשון שאלתר בכלי זה באופן קבוע ולאורך זמן. יחד עם הגיטריסט וחברו מילדות אדי לאנג, השלים צמד שהיה פופולרי ביותר. גם כאשר ניגנו השניים בתזמורות ריקודים גדולות הם התבקשו לסיים כמעט כל קטע בסולו או בדואט סוחף. השניים גם הקליטו מספר תקליטים כצמד עד מותו של לאנג בשנת 1933. ונוטי עבד עם תזמורות ביג בנד רבות בהן עם בני גודמן, ביקס ביידרבק (בתזמורות של פרנק טראמבאואר ושל פול וייטמן), בינג קרוסבי, ג'ק טיגרדן ועוד והופיע גם כסולן במועדונים ועל גבי תקליטים של מוזיקה פופולרית של אותה עת. לאחר שקיעת סגנון הסווינג של התזמורות הגדולות שקעה הקריירה שלו והוא פרש מעיסוק במוזיקה.
לקראת סוף שנות השישים "התגלה" מחדש. הוא הקים צמד מצליח עם נגן הסקסופון זוט סימס והשניים הוציאו יחד מספר תקליטים. שיתוף פעולה נוסף שלו באותן שנים היה עם "ותיק" נוסף, הפסנתרן ארל היינס ובצמד כנרים עם סטפן גרפלי. הוא הופיע והקליט גם מוזיקת קאנטרי.
לקריאה נוספת

Sudhalter, Richard M. Lost Chords: White Musicians and their Contribution to Jazz, 1915-1945. Oxford, 1999. ISBN 0-19-514838-X
Baxter, James. The Blue Violin - privately published 1953 biography of Joe Venuti (acquired by AB Fable Archive in March 2001).
"Violin Rhythm, a School of Modern Rhythmic Violin Playing" by Joe Venuti, edited by the Dutch composer Eddy Noordijk, published by Robbins Music Corp, 1937.
בניטו חוארס

אנדרטה לזכרו של חוארס במקסיקו סיטי
בניטו פאבלו חוארס גרסיה (בספרדית: Benito Pablo Juárez García; ‏21 במרץ 1806 – 18 ביולי 1872) היה מנהיג, פטריוט וגיבור לאומי מקסיקני. הוא כיהן כנשיא מקסיקו בין השנים 1858–1872, והיה מאדריכלי הניצחון של מקסיקו במלחמה הפרנקו-מקסיקנית.
חייו

בניטו חוארס נולד במדינת אואחאקה שבמרכז מקסיקו למשפחת איכרים. הוריו, מרסלינו חוארס ובריחידה גארסיה, עסקו בחקלאות. כשהיה בניטו בן שלוש שנים בלבד נפטרו הוריו, והוא גדל ביחד עם שתי אחיותיו - חוספה ורוסה (Josefa y Rosa) - אצל סבו וסבתו. עד שמלאו לו 12 שנים עסק חוארס הצעיר במלאכות חקלאיות, בין היתר כעובד אדמה וכרועה צאן.
בגיל 12 עבר לחיות בעיר אואחאקה עם אחותו חוספה, ששירתה כטבחית בבית משפחת מסה (Maza), משפחה עשירה מאוד ובעלת השפעה גדולה. השפה היחידה שידע חוארס לדבר באותה העת הייתה שפת אמו. אצל משפחת מסה הועסק בניטו כמשרת תמורת שכר צנוע של שני ריאל.
כשהגיע חוארס לבגרות, לקח אותו כומר פרנציסקני בשם אנטוניו סלנואבה (Antonio Salanueva) תחת חסותו והעסיק אותו כעוזרו לכריכת ספרים. סלנואבה התרשם מאוד מיכולותיו האינטלקטואליות של חוארס, יכולת הלמידה המהירה שלו וחוכמתו. לימים עזר לו סלנואבה להתקבל לסמינר העירוני באואחאקה.
ב-31 באוקטובר 1843 נשא חוארס לאישה את בתו המאומצת של אנטוניו מסה, מרגריטה (Margarita Eustaquia Maza Parada).
חוארס נחשב לנשיא המדינה הנמוך ביותר בהיסטוריה, גובהו היה 1.37 סנטימטרים בלבד.
מורשתו של חוארס

יום הולדתו של בניטו חוארס, 21 במרץ, הוא יום חופש במקסיקו ונחשב לחג לאומי. על שמו נקרא שדה התעופה הבינלאומי של מקסיקו סיטי, תחנת רכבת תחתית במקסיקו סיטי, סיודאד חוארס - עיר במדינת צ'יוואווה על גבול ארצות הברית ועוד יישובים, רחובות ומוסדות רבים ברחבי מקסיקו.
הוריו של המנהיג האיטלקי ומייסד הפשיזם, בניטו מוסוליני, קראו לבנם על שמו של חוארס.
הערות שוליים

↑  בתחילת המאה ה-19 המטבע הנהוג במקסיקו היה הריאל (Real).
↑  בתחילת המאה ה-19 בערים רבות במקסיקו היו סמינרים - הם מוסדות להשכלה גבוהה במדעי הרוח. רבים מבוגרי הסמינרים היו מגיעים בסופו של דבר להיות כמרים.
↑  מסופר כי למרות שצלפי כיתת היורים שמונתה לבצע את הוצאתו להורג של מקסימיליאן הונחו שלא לירות בראשו של הקיסר, אחד מהם בכל זאת ירה בראשו. מילותיו האחרונות היו "קרלוטה המסכנה!", שכוונו לאשתו שחיפשה עזרה עבורו בכל רחבי אירופה, ועם הישמע דבר מותו של בעלה נקלעה לשיגעון.
↑  מקסימיליאן הראשון קבור בהיכל הקבורה של שושלת הבסבורג בווינה, בירת אוסטריה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272821705171  PLWABN: 9810669345005606  BIBSYS: 90758840  BNE: XX1161786  BnF: cb12026848h (data)  CANTIC: a12314778  GND: 118640046  ISNI: 0000 0001 2142 4505  LCCN: n50038833  NARA: 10581845  NKC: jo20000080567  NLA: 35492040  NLG: 112316  NTA: 070754896  SNAC: w6513xrw  SUDOC: 028431871  Trove: 972523  VcBA: 495/70121  VIAF: 86911170   WorldCat (עם VIAF): 86911170
ג'ו לדלי

ג'וזף כריסטופר "ג'ו" לדלי (באנגלית: Joseph Christopher "Joe" Ledley, נולד ב-23 בינואר 1987) הוא כדורגלן ולשי המשחק בעמדת הקשר בניופורט קאנטרי.
קריירה

לדלי התחיל את הקריירה שלו בקארדיף סיטי. ב-21 בספטמבר 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במסגרת גביע הליגה האנגלי, כעבור חודש ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הליגה. ב-2 בנובמבר 2004 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון במשחק הליגה נגד וסטהאם יונייטד. לאחר שהציג יכולת טובה במדי הקבוצה הבוגרת בפברואר 2005 חתם על חוזה ארוך טווח בקבוצה הבוגרת. בעונת 2007/2008 העפיל עם הקבוצה לגמר גביע ה-FA בו הפסידה לפורטסמות'. בינואר 2009 נבחרת לשחקן החודש ובתום העונה אף נכלל בנבחרי העונה בליגה. בקיץ 2010 חתם בסלטיק מליגת העל הסקוטית ל-3 וחצי לאחר שסיים את חוזהו בקארדיף. ב-19 באוגוסט 2010 השתתף במשחק מוקדמות הליגה האירופאית נגד אוטרכט שהיה גם הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופאית כלשהי. בינואר 2014 חזר לאנגליה כאשר חתם בקריסטל פאלאס מהפרמייר ליג. ב-20 בספטמבר 2017 חתם בדרבי קאונטי מהצ'מפיונשיפ.
ב-6 בדצמבר 2019 חתן בצ'רלטון את'לטיק. ב-25 בפברואר 2020 חתם בניוקאסל ג'טס האוסטרלית.
ב-18 במרץ 2021, לדלי חתם בניופורט קאנטרי מהפוטבול ליג השנייה. כעבור יומיים, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1-0 ללייטון אוריינט.
לדלי שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של ויילס. ב-7 בספטמבר 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק נגד פולין במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006 כאשר הוא בן 18 וחצי. ב-17 באוקטובר 2005 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-2 נגד סן מרינו. לדלי היה שותף לעלייה של נבחרתו ליורו 2016 לראשונה בתולדותיה.
תארים

ליגת העל הסקוטית: 2011/2012, 2012/2013
הגביע הסקוטי: 2013
נבחרת העונה של פוטבול ליג צ'מפיונשיפ: 2008/2009
שחקן החודש בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ: ינואר 2009
בית הרם

נחלות שבטי ישראל
בֵּית הָרָם (גם: בֵּית הָרָן, בית רמתה, יוליאס, לִיבְיָאס או ליויאס) הייתה עיר יהודית בעבר הירדן המזרחי, מול יריחו, הנזכרת במגוון מקורות היסטוריים.
היסטוריה > במקרא

תחילה, נזכרת העיר בספר במדבר, כאחת הערים שבנו בני שבט גד בשטחי סיחון מלך האמורי: ”וַיִּבְנוּ בְנֵי גָד אֶת דִּיבֹן וְאֶת עֲטָרֹת וְאֵת עֲרֹעֵר וְאֶת עַטְרֹת שׁוֹפָן וְאֶת יַעְזֵר וְיָגְבְּהָה וְאֶת בֵּית נִמְרָה וְאֶת בֵּית הָרָן עָרֵי מִבְצָר”.
לאחר מכן, נזכרת העיר בספר יהושע כאחת הערים שבנחלת שבט גד: ”וּבָעֵמֶק בֵּית הָרָם וּבֵית נִמְרָה וְסֻכּוֹת וְצָפוֹן”.
היסטוריה > בבית שני ולאחריו

בתקופת בית שני נזכרת העיר על ידי יוסף בן מתתיהו, כאחת הערים היהודיות המרכזיות בעבר הירדן. תחילה, הוא מזכיר אותה בשמה המקראי, "בית הרם", כאשר הוא מספר שלאחר מותו של המלך הורדוס, נשרף בה ארמונו על ידי פורעים. הוא מציין כי הורדוס אנטיפס, שקיבל את הטטררכיה של עבר הירדן, הקיף את העיר "בית הרמתא" בחומה והעניק לה את השם "יוליאס", על שם ליוויה, אשתו של אוגוסטוס קיסר. נראה שתחילה נקראה העיר "ליוויאס" (Livias) ורק מאוחר יותר הוסב שמה ל"יוליאס", לאחר שליוויה אומצה למשפחתו של בעלה המנוח אוגוסטוס (משפחת היוליים), ונקראה על שמה, יוליה.
מאוחר יותר העניק נרון קיסר את יוליאס למלך אגריפס השני, יחד עם המחוז שלה בעבר הירדן, שכלל 14 כפרים סביבה.
בעת המרד הגדול כבשו הכוחות הרומיים בפיקודו של פלקידוס את העיר מידי המורדים היהודים, כחלק מכיבוש הפראיה כולה.
הסופר הרומאי פליניוס הזקן כתב בספרו "תולדות הטבע" (המאה ה-1 לספירה), כי ארץ יהודה מפורסמת בשל עצי התמר שלה, וכי התמרים הגדלים בעמקים של ארכלאיס, פצאליס וליוויאס נחשבים משובחים מאד.
ליוויאס נזכרת ברשימת ערי ארץ ישראל שערך הגאוגרף תלמי בספרו "גאוגרפיה" (אנ') (המאה ה-2), בין הערים ש"ממזרח לנהר הירדן".
זיהוי

חז"ל זיהו את העיר המקראית עם יישוב בן זמנם בשם "בית רמתה".
אוסביוס, בחיבורו האונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה), ציין כי "בית הרם" המקראית נקראת על ידי הסורים "בית רמתא" וכי בזמנו היא נקראת "ליויאס". אבות הכנסייה מזכירים את העיר פעמים רבות, ואצלם היא מופיעה גם בשם "ליוויאדה" (Liviada).
בתקופה הביזנטית נחשבה העיר בתחום הפרובינקיה פלשתינה פרימה והייתה בה קהילה יהודית.
הגאוגרפים המוסלמים מוקדסי ויאקות אל-חמאווי מציינים בתקופה הערבית את "בית א-רם" או "בית רמה" (בהתאמה) ככפר מפורסם בין מחוז בלקא לבקעת הירדן.
שמה של העיר הקדומה נשתמר לפי הסברה בשמה של החורבה תל א-ראמה (אנ') שבערבות הירדן, כשישה ק"מ מזרחית לנהר הירדן, מול יריחו.
באתר נמצאו שרידים החל מהתקופה הרומית, ולכן, יש המציעים כי העיר המקראית שכנה בתל הנמצא מזרחית לאתר, בו נתגלו ממצאים החל מהתקופה הכלקוליתית.
ראו גם

רמה
לקריאה נוספת

שמואל קליין, ספר היישוב, כרך א' (בערכו)
ישעיהו פרס, הערך "בית הרם", ארץ ישראל - אנציקלופדיה טופוגרפית-היסטורית, (כרך א, עמ' 82), הוצאת ראובן מס, תש"ו.
ישעיהו פרס, הערך "לִיבְיָאס", ארץ ישראל - אנציקלופדיה טופוגרפית-היסטורית, (כרך ג, עמ' 519), הוצאת ראובן מס, תשי"ב.
שמואל אפרים ליונשטאם, אנציקלופדיה מקראית, תל אביב: הוצאת מוסד ביאליק, תשי"ד, כרך ב', עמ' 71.
ד"ר פנחס נאמן, אנציקלופדיה לגיאוגרפיה מקראית, הוצאת צ'צ'יק, תשכ"ג.
הערות שוליים

1 2 3  ישעיהו פרס, בית הרם, עמ' 82.
↑  ביוונית: Ίουλιάς, Λιβιάς, במלרע.
↑  ספר במדבר, פרק ל"ב, פסוקים ל"ד–ל"ו.
↑  ספר יהושע, פרק י"ג, פסוק כ"ז.
↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים ברומאים, ספר ב, פרק ד, פסקה ב, סעיף 59.
↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים ברומאים, ספר ב, פרק ט, פסקה א, סעיף 168; קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק ב, פסקה א, סעיף 27. התעתיק ביוונית מופיע באופן שגוי "בית הרמפתא", Betharamphtha) Βηθαραμφθά; ראו: קדמוניות היהודים, ספר 18, פרק 2, פסקה 1, בויקיטקסט באנגלית).
↑  תולדות מלחמת היהודים ברומאים (תרגום אולמן), ספר שני, הערה לסעיף 252.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 20, פרק ח, פסקה ד, סעיף 159; תולדות מלחמת היהודים ברומאים, ספר ב, פרק יג, פסקה ב, סעיף 252.
↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים ברומאים, ספר ד, פרק ז, פסקה ו, סעיף 438.
↑  פליניוס הזקן, תולדות הטבע, ספר 13, פרק 9.
↑  Ptolemaeus, Geographia, V, 16:9
↑  תוספתא, שביעית, ז, ט; תלמוד ירושלמי, מסכת שביעית,  פרק ט', הלכה ב'.
↑  אוסביוס, אונומסטיקון, 48, שורה 14: Bētharam. התעתיק  אצל אוסביוס מופיע באופן שגוי: "בית רמפתא", Bethramphtha.
↑  ישעיהו פרס, ליביאס, עמ' 519
↑  ש' ליונשטאם, בית הרם, א"מ, ב, טור 71.
↑  אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו, תל אביב: הוצאת מוסד ביאליק, כרך ב', עמ' 71.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1149282983  VIAF: 18151431580456302344   WorldCat (עם VIAF): 18151431580456302344
ברולטה

"ברולטה" הוא שיר של המוזיקאים הישראלים שגב, ערן יוסף ועידו בי שהיה בעבר בהרכב עידו בי וצוקי, אשר יצא לאור כסינגל ב-11 ביוני 2023.
רקע וקבלה

שלושת המוזיקאים הכירו דרך פלטפורמת טיקטוק, שם יצרו סרטונים מוזיקליים שונים, ובעקבות זאת קבעו להיפגש באולפן. לפני צאתו, קידמו המוזיקאים את השיר בפלטפורמה, שם זכה השיר להצלחה וזכה לאלפי סרטונים העושים בו שימוש ולאהדה רבה. בהארץ נכתב כי זהו שיר האוס עם מקצב מהיר, מרקיד ובעל מילים קליטות. הצלחתו של השיר בפלטפורמת טיקטוק לפני צאתו הושוותה לזו של השיר "תיק קטן" של הראפרים נס וסטילה, שיצא מוקדם יותר באותה השנה.
הצלחה מסחרית

לאחר צאתו, נכנס השיר למקום ה-33 במצעד היטליסט של מגזין מאקו. שבוע לאחר מכן, עלה למקום התשיעי. במצעד מדיה פורסט, הגיע השיר למקום ה-13, עם כ-67 השמעות בתחנות הרדיו.
באוגוסט 2023, חברת ספוטיפיי פרסמה את נתוני ההשמעות שלה ביחס לחודשים יולי-אוגוסט, והשיר היה לשיר ה-19 המושמע ביותר בחודשים אלו בישראל.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 13 |  |
|  ישראל | היטליסט | 8 |  |
|  ישראל | העשירייה | 5 |  |
הערות שוליים

1 2 3   שירה נאות, "ברולטה", הלהיט הנוכחי של טיקטוק, נשמע כמו משהו שכבר שמעתם - וזה לא במקרה, באתר הארץ, 25 ביוני 2023
1 2  גיל משעלי, ‏"ברולטה": הלהיט הבא של ישראל מתפוצץ בטיקטוק, והוא אפילו לא יצא עדיין, באתר ‏מאקו‏, 4 ביוני 2023
↑  רינת קרמר יבלינוביץ, ‏תרימו לי להיט: אלו השירים המושמעים ביותר הקיץ, באתר "סרוגים", 31 באוגוסט 2023
ג'ו טורה

| --- | --- |

 לידה:  18 ביולי 1940 (בן 84) ברוקלין, ארצות הברית 
 עמדה:  תופס 
 מספר:  9, 15
 היכל התהילה:  נבחר בשנת 2014
 קבוצות כשחקן
 1960–1968 1969–1974 1975–1977:  מילווקי / אטלנטה ברייבס סנט לואיס קרדינלס ניו יורק מטס
 הישגים כשחקן
 9 השתתפויות במשחק האולסטאר (1963–1967, 1970–1973) 4 זכיות בוורלד סיריס (1996, 1998–2000) זכייה בתואר ה-MVP של העונה (1971) זכייה בכפפת הזהב (1965) זכייה בתואר מלך החבטות (1971)
 קבוצות כג'נרל מנג'ר
 1977–1981 1982–1984 1990–1995 1996–2007 2008–2010:  ניו יורק מטס אטלנטה ברייבס סנט לואיס קרדינלס ניו יורק יאנקיז לוס אנג'לס דודג'רס
 הישגים כג'נרל מנג'ר
 2 זכיות בתואר מנג'ר השנה (1996, 1998)
 
ג'וזף "ג'ו" פול טורה (באנגלית: Joseph "Joe" Paul Torre; נולד ב-18 ביולי 1940 בברוקלין ניו יורק) הוא שחקן ומנג'ר בייסבול אמריקאי לשעבר מליגת ה-MLB. לטורה 2,326 ניצחונות כמנג'ר והוא ממוקם במקום החמישי ברשימת המנצחים של כל הזמנים במייג'ור ליג בייסבול.
קריירה כשחקן

טורה החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת מילווקי ברייבס בה שיחק מ-1960 ועד 1968, בשנת 1969 טורה עבר לסנט לואיס קרדינלס שם שיחק עד שנת 1974. בשנת 1975 עבר טורה לניו יורק מטס בה שימש כמאמן שחקן.
קריירת המנג'ר

ב-1977 פרש המנג'ר של המטס, וג'ו טורה נבחר להחליפו, מאחר שהאמין כי לא יוכל לשמש בשני התפקידים במקביל פרש ממשחק פעיל ושימש בתפקיד המנג'ר של הקבוצה עד שנת 1981, במהלך תקופה זו לא רשם עונה עם מאזן ניצחונות חיובי. בשנת 1982 חזר טורה לאטלנטה ברייבס בתור מנג'ר וכבר בעונתו הראשונה הצעיד את הקבוצה לזכייה בראשות הבית הוא נשאר בתפקיד עד שנת 1984. בשנת 1985 עשה טורה הפסקה מאימון ועבר לשמש כשדרן ופרשן ספורט, הוא חזר לקריירת האימון רק בשנת 1990, כמנג'ר של הסנט לואיס קרדינלס. בשנת 1996 טורה עבר לניו יורק יאנקיז ובעונה הראשונה תחת הנהגתו הקבוצה זכתה בוורלד סיריס אחרי 18 שנות בצורת. בשנים 1998-2000 הוביל את היאנקיז לזכייה ב-3 אליפויות רצופות נוספות. לאחר עונת 2007 התפוטר טורה, ומונה למנג'ר של הלוס אנג'לס דודג'רס.
קריירת המנג'ר > הישגים

MVP של ה-MLB לשנת 1971
נבחרת האולסטאר של הנשיונל ליג 9 פעמים - 1963, 1964, 1965, 1966, 1967, 1970, 1971, 1972, 1973
פעמיים מאמן השנה באמריקן ליג - 1996 ו-1998
ג'ו טונר

ג'וזף סמואל טונר (באנגלית: Joseph Samuel Toner;‏ 30 במרץ 1894 - נובמבר 1954) היה כדורגלן צפון אירי ששיחק בעמדת הקיצוני השמאלי.
ביוגרפיה

טונר נולד בקאסלוולאן שבמחוז דאון, והחל את הקריירה שלו בבלפסט יונייטד. באוגוסט 1919 הוא הצטרף לארסנל, וערך את הופעת הבכורה במשחק מול אברטון ב-11 באוקטובר. הוא שיחק באופן לא סדיר בשתי עונותיו הראשונות, ולבסוף החל להתבלט בעונת 1921/1922. הופעת הבכורה שלו בנבחרת צפון אירלנד הייתה בתיקו 1 - 1 בבלפסט מול נבחרת ויילס ב-4 באפריל 1922. הופעתו השנייה הייתה גם כן מול ויילס, ונערכה במשחק שהתנהל ברקסהאם.
בעונת 1922/1923 ובזו שלאחריה השתתף טונר בשמונה משחקים בלבד, בעיקר בגלל התחרות העזה עם ג'ימי פטרסון וסמסון היידן על המקום בהרכב. הוא חזר להרכב בעונת 1924/1925, אך הודח ממנו לאחר הפסד ביתי להאדרספילד טאון בתוצאה 0 - 5. הוא השתתף בארבעה משחקי נבחרת נוספים כשהיה בארסנל, אך בינואר 1926 עזב לסנט ג'ונסטון לאחר שהרברט צ'פמן, המאמן החדש של ארסנל, החליט כי הוא לא זקוק לו. הוא השתתף במאה משחקים בדיוק (89 בליגה ו-11 בגביע ה-FA), והבקיע במשחקי הליגה שישה שערים.
הוא השתתף בארבעה משחקי נבחרת נוספים כשהיה בסנט ג'ונסטון, כולל מול נבחרת אנגליה ונבחרת סקוטלנד במסגרת אליפות הבית הבריטית של 1927. הוא נאלץ לפרוש לאחר שסבל משבר ברגלו, ולאחר מכן חזר לצפון אירלנד והחל לאמן במועדון הכדורגל קולריין, כאשר פעם אחת הוא עלה כשחקן מחליף.
טונר ייצג את המחוז שבו נולד בענף ההרלינג, והשתתף במשחקי כדורגל גאלי מטעם המועדון המקומי של קאסלוולאן.
לקריאה נוספת

ג'ף האריס וטוני הוג, Arsenal Who's Who,‏ Independent UK Sports,‏ 1995 (ISBN 1-899429-03-4)
בניטו גארסיה

בניטו גארסיה קאנו (בספרדית: Benito García Cano,‏ 3 באפריל 1915 – 24 באוגוסט 1999) היה כדורגלן ספרדי ששיחק בעמדת הבלם בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20 שנודע בשמו הפרטי, בניטו. שיחק שש שנים במדי ברצלונה, עמה זכה בגביע הספרדי ובאליפות ספרד. כמו כן היה גם מאמן כדורגל ויזם, מהמקימים של רשת חנויות ספורט, "בניטו ספורטס".
קריירה

בניטו החל את הקריירה שלו במספר קבוצות קטנות. תחילה בבטיס דה קווטרו קמינוס, בהמשך בפניה אלברס דה מדריד ולאחר מכן בנסיונל מדריד. ב-1938 שיחק בקרטחנה, וכעבור שנה חתם בשורות ברצלונה, מהקבוצות הבכירות בכדורגל בספרד. בעונת 1940/1941 החל לשחק באופן תדיר בהגנת הקבוצה. בעונת 1941/1942 התקשתה ברצלונה בליגה והייתה על סף ירידה לליגה השנייה, אך בזכות מספר ניצחונות במחזורי הסיום של העונה נמנעה מכך. חרף חוסר ההצלחה בליגה, זכתה ברצלונה בסוף העונה בגביע הספרדי. במשחק הגמר שנערך ב-21 ביוני 1942 נגד אתלטיק בילבאו פתח בניטו בהרכב ברצלונה וסייע לקבוצתו לנצח 4–3 בהארכה. בעונת 1944/1945 ערך 5 הופעות בליגה ולקח חלק בזכייתה של ברצלונה באליפות השנייה בתולדותיה. בסיום העונה, בגיל 30, פרש ממשחק.
בניטו אמנם לא היה קטלאני, אך בזכות תקופתו בברצלונה, בירת קטלוניה, זכה להשתתף במשחק ידידות של נבחרת קטלוניה ב-1942.
לאחר שפרש ממשחק, החל בניטו לעסוק כמאמן כדורגל. במהלך השנים אימן באופן בלעדי קבוצות ברחבי קטלוניה, כולן בליגות הנמוכות בספרד. תחילה אימן ארבע שנים את סנט אנדראו שמברצלונה, והוא הוביל אותה להעפלה לליגה השנייה ב-1950. בעונת 1951/1952 אימן את בדלונה שבקרבת ברצלונה, גם היא בליגה השנייה, אך בסיום העונה ירדה הקבוצה לליגה השלישית. בהמשך אימן את טראסה ומנרזה, לשתיהן עזר לזכות באליפות הליגה השלישית, אאורופה ולסיום מטארו. ב-1961 חדל מעבודתו כמאמן.
ב-1943, עוד בזמן שהיה שחקן ברצלונה, הקים ביחד עם חברו לקבוצה מריאנו מרטין רשת חנויות ספורט שזכתה להצלחה לאורך השנים ונודעה בהמשך בשם "בניטו ספורטס". ב-24 באוגוסט 1999 הלך בניטו לעולמו, בגיל 84.
תארים > כשחקן

אליפות ספרד: 1944/1945
הגביע הספרדי: 1941/1942
תארים > כמאמן

אליפות הליגה השלישית בספרד: 1949/1950
אליפות הליגה השלישית בספרד: 1953/1954
אליפות הליגה השלישית בספרד: 1955/1956
לקריאה נוספת

Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas (2015). Gran diccionari de jugadors del Barça (בקטלאנית). Editorial Base. ISBN 978-84-16166-62-6.
Antoni Closa, Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Any 1999. Editorial Jaume Rius. ISBN 8492294434
הערות שוליים

↑  ¿Quienes somos? Un recorrido en el tiempo, אתר Benito Sports
↑  Muere Benito, defensa histórico de los años 40,‏ מונדו דפורטיבו, 26.8.1999, עמ' 11
ג'ורג'ינה קוונדיש, הדוכסית מדבונשייר

| --- | --- |

ג'ורג'ינה קוונדיש, הדוכסית מדבונשייר - יהושע ריינולדס
 לידה:  7 ביוני 1757 אלת'ורפ, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  30 במרץ 1806 (בגיל 48) בית דבונשייר, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Georgiana Spencer 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, ממלכת בריטניה הגדולה 
 מקום קבורה:  קתדרלת דרבי 
 מפלגה:  המפלגה הוויגית 
 בן או בת זוג:  ויליאם קוונדיש, הדוכס החמישי מדבונשייר (7 ביוני 1774, 5 ביוני 1774–30 במרץ 1806)  צ'ארלס גריי, רוזן גריי השני 
 
ג'ורג'ינה קוונדיש, הדוכסית של דבונשייר (באנגלית: Georgiana Cavendish, Duchess of Devonshire‏; 7 ביולי 1757 – 30 במרץ 1806) הייתה אשת חברה, אייקון אופנה, סופרת ופעילה פוליטית. נולדה למשפחת האצולה בית ספנסר, עם נישואיה הצטרפה לבית קוונדיש. היא הייתה אשתו הראשונה של ויליאם קוונדיש, הדוכס החמישי מדבונשייר, ואמו של הדוכס השישי מדבונשייר.
כדוכסית החמישית מדבונשייר היא משכה תשומת לב רבה וזכתה לתהילה במהלך חייה. בשל יופייה, היותה בעלת כריזמה ומעמדה באצולה של אנגליה, השפיעה על סגנון האופנה הרווח, הובילה מסעות פרסום פוליטיים, והייתה ידועה בפרשיות האהבים שניהלה, במפגשים החברתיים שבהם בלטה ובנטייתה להימורים.
היא הייתה דודה של אבות אבותיה של דיאנה, הנסיכה מוויילס. חייהן הושוו רבות בשל הטרגדיה שחוו שתיהן.
על סיפור חייה נעשה הסרט הדוכסית.
ברטה ימפולסקי

| --- | --- |

 לידה:  1934 (בת 90 בערך) פריז, צרפת 
 תחום יצירה:  בלט קלאסי 
 בן או בת זוג:  הלל מרקמן 
 
מרקמן וימפולסקי בסטודיו של ולנטינה ארכיפובה-גרוסמן, ספטמבר 1953. אוסקר טאובר, מתוך ארכיון ברטה ימפולסקי והלל מרקמן
ברטה יַמפּוֹלסקי (נולדה ב-1934) היא רקדנית וכוריאוגרפית ישראלית, מייסדת הבלט הישראלי יחד עם בעלה הלל מרקמן.
מבחר מיצירותיה

"ואריאציות סימפוניות" למוזיקה מאת צזאר פרנק
"גוונים" פרדריק שופן
"בית ברנרדה אלבה" סורינאש
"וארייציות דבוז'אק" (עליה זכתה בפרס הכוריאוגרף הזר הטוב ביותר בסנטיאגו), "ללא שם" גוסטב מאהלר
"שניים שניים וכולם" פליקס מנדלסון
"הרמוניום" ג'ון אדמס
"אופוס 1" אנטון וברן
"מפצח האגוזים", "היפהפייה הנמה" צ'ייקובסקי
"סינדרלה" סרגיי פרוקופייב
"היפהפייה הנמה" צ'ייקובסקי
"רומיאו ויוליה" סרגיי פרוקופייב
"גורה לידר" ארנולד שנברג
"כתוב בחול" מוזיקת קולאז'
"לרקוד לפי שירים" מתי כספי ולאונרד כהן
"מארשים הצדעה לצה"ל"
פרסים

1981 - פרס הכוריאוגרף הזר הטוב ביותר, סנטיאגו דה צ'ילה
תשנ"ט 1998 – פרס שר החינוך התרבות והספורט למפעל חיים במחול
תשס"ו 2005 – פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה (למפעל חיים)
תשס"ז – פרס שרת התרבות והספורט ליצירה
תשע"ג 2012 – דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
לקריאה נוספת

ברטה ימפולסקי: האופטימיים, הוצאת ידיעות אחרונות * ספרי חמד, 2018.
הערך "ברטה ימפולסקי" בלקסיקון החיפאים, אישים ודמויות בחיפה, מאת ד"ר שי חורב, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 189, 2018, חיפה.
הערות שוליים

↑  נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1799–1948, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, עמ' 236
↑  תצלומים - ראשית הדרך - אוסקר טאובר, ארכיון ברטה ימפולסקי והלל מרקמן, הספרייה הלאומית
1 2  נעמה לנסקי, אגדה חיה ובועטת, באתר הארץ, 6 בספטמבר 2011
↑  ברטה ימפולסקי, האופטימיים, ראשון לציון: ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2018, עמ' 56
↑  תצלומים - תקופת הלימודים והריקוד באירופה - צלמים שונים,  ארכיון ברטה ימפולסקי והלל מרקמן, הספרייה הלאומית
↑  אלעד סמורזיק, הזמן האבוד של רנה בלום, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2011
↑  ערב באלט של 1965 באופרה, הַבֹּקֶר, 18 בינואר 1965
1 2 3  טלילה בן-זכאי, ברטה והלל ואהבת המחול, מעריב, 22 באוגוסט 1975
↑  לאן הערב, חולון, מעריב, 24 בינואר 1967
↑  ברטה רצתה מאוד ילד, אבל הסברתי לה שלא יהיה לה זמן לטפל בו, נעמי לבנון קשת, לאשה, 07.07.2001, עיתונות עברית - להקת הבלט הישראלי - 2000–2012, ארכיון ברטה ימפולסקי והלל מרקמן, הספרייה הלאומית
↑  הבלט הקלאסי, מעריב, 6 בנובמבר 1968
↑  ברטה ימפולסקי, האופטימיים, ראשון לציון: ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2018, עמ' 91
↑  יוסי תבור, FROM BEING CINDERELLA TO "CINDERELLA" 20 YEAR OF CLASSICAL BALLET IN ISRAEL, Israel Dance Annual, The Israel Dance Society & Friends of the Dance Library of Israel, 1987
↑  תוכניות - 'מפצח האגוזים', ארכיון ברטה ימפולסקי והלל מרקמן, הספרייה הלאומית
↑  מודעה, חדשות, 25 בנובמבר 1985
לפצח את מפצח האגוזים, הארץ, 18 ביולי 1985
↑  היפהפייה הנמה, ארכיון ברטה ימפולסקי והלל מרקמן, הספרייה הלאומית
↑  "הבלט הישראלי" יעלה את "אונייגין", באתר הארץ, 11 באפריל 2001
↑  שיר חכם, ברטה ימפולסקי תובעת את הבלט הישראלי, באתר הארץ, 26 במרץ 2013
↑  ליטל דוברוביצקי, מייסדי הבלט הישראלי יפוצו ב־1.8 מיליון שקל: "פגיעה בכבודם", באתר ynet, 20 בספטמבר 2018
↑  ארבע כוריאוגרפיות להקת הבלט הישראלי (בבית הבימה בתל אביב), עיתונות מקומית - עד שנות ה-80, ארכיון נעמי אלסקובסקי, הספרייה הלאומית
↑  חיים נגיד, רומיאו ויוליה במאה ה-21, מעריב, 20 בנובמבר 1990
↑  עלון - '30 לבלט הישראלי', ארכיון ברטה ימפולסקי והלל מרקמן, הספרייה הלאומית
1 2 3  הזמנות - פרסים שהוענקו לברטה ימפולסקי, ארכיון ברטה ימפולסקי והלל מרקמן, הספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415864305171  ISNI: 0000 0000 4510 0727  LCCN: n97866551  VIAF: 1772745   WorldCat (עם VIAF): 1772745 
ברטה והלל מרקמן, מייסדי הבלט הישראלי