stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ונסה פאראדי
ביוגרפיה

פאראדי נולדה בסן-מור-דה-פוסה, כפר קטן בפרברי פריז שבצרפת, לאנדרה וקורין פאראדי. יש לה אחות בשם אליסון, הקטנה ממנה ב-10 שנים. בילדותה התגוררה עם משפחתה בוילייה-סיר-מארן, אף הוא כפר קטן המרוחק כ-15 ק"מ מפריז. אחותה הצעירה אליסון פאראדי היא שחקנית, הידועה בצרפת בעיקר בזכות השתתפותה בסרטי אימה צרפתיים.
פאראדי נמשכה לקולנוע מגיל צעיר, והערצתה למרילין מונרו הובילה אותה לקחת שיעורי ריקוד ופסנתר.
הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה ב-1981, בגיל 8, בתוכנית "L'École des fans". היא הקליטה את הסינגל הראשון שלה, "La Magie des surprises-parties", ב-1983, וביצעה אותו בפסטיבל איטלקי ב-1985, שבו לא הצליחה לזכות.
חיים אישיים

בשנים 1992–1997 הייתה בזוגיות עם המוזיקאי האמריקאי לני קרביץ, עמו גם שיתפה פעולה מוזיקלית.
בשנים 1998–2012 הייתה בזוגיות עם השחקן האמריקאי ג'וני דפ, ולהם שני ילדים משותפים, והבכורה מביניהם היא השחקנית לילי-רוז דפ. הם חילקו את זמנם בין בתיהם בהוליווד ובפלאן דה לה טור שבדרום צרפת. כמו כן היו בבעלותם בתים גם באנגליה, פריז ומנהטן, ואי באיי בהאמה. ביוני 2012 הם נפרדו (השניים מעולם לא נישאו).
ב-2018 היא נישאה לסופר הצרפתי-יהודי סמואל בנשטרית.
דיסקוגרפיה נבחרת > אלבומי אולפן

| שנה | שם האלבום | מיקום שיא במצעד הצרפתי | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1988 | M&J | 13 | אלבום פלטינה |
| 1990 | Variations sur le même t'aime | 6 | אלבום פלטינה |
| 1992 | Vanessa Paradis | 1 | אלבום פלטינה |
| 2000 | Bliss | 1 | אלבום זהב |
| 2007 | Divinidylle | 1 | אלבום פלטינה |
דיסקוגרפיה נבחרת > אלבומי אוסף והופעה חיה

| שנה | שם האלבום | מיקום שיא במצעד הצרפתי | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | Live | 8 | הופעה חיה, אלבום זהב |
| 2001 | Au Zénith | 19 | הופעה חיה |
| 2008 | Divinidylle Tour | 5 | הופעה חיה |
| 2009 | Best of Vanessa Paradis | 1 | אוסף, אלבום פלטינה |
דיסקוגרפיה נבחרת > סינגלים בולטים

| שנה | שם הסינגל | מיקום שיא במצעד הצרפתי | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1987 | Joe le taxi | 1 | סינגל פלטינה   מקום 3 במצעד הבריטי |
| 1988 | Manolo Manolete | 10 |  |
| 1988 | Marilyn & John | 5 | סינגל כסף |
| 1988 | Maxou | 13 |  |
| 1990 | Tandem | 22 |  |
| 1992 | Be My Baby | 5 | מקום 6 במצעד הבריטי |
| 1993 | Sunday Mondays | 41 |  |
| 2000 | Commando | 43 |  |
| 2007 | Divine idylle | 2 |  |
| 2007 | Dès que j'te vois | 6 |  |
| 2009 | Il y a | 6 |  |
| 2011 | La Seine | 9 | עם מתיו שדיד, מתוך הסרט מפלצת בפריז |
פילמוגרפיה נבחרת

חתונה לבנה (1989)
Elisa ‏(1995)
הנערה על הגשר (1999)
המלאך שלי (2004)
החתונה של טוני וטינה (2004)
שובר לבבות (2010)
מפלצת בפריז (2011)
קפה דה פלור (2013)
רק ג'יגולו (2013)
יוגה הוזרז (2016)
סכין + לב (2018)
סודות בחברה (2020)
הערות שוליים

↑  אור ברנע, ונסה פאראדי ביטלה את הופעתה בישראל, באתר ynet, 15 בינואר 2011
↑  ענבל חננאל, ברכות: ונסה פאראדי התחתנה, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 1 ביולי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432638305171  PLWABN: 9810558110905606  BIBSYS: 4075575  BNE: XX1174482  BnF: cb12502529w (data)  CANTIC: a1177504x  CiNii: DA13513992  GND: 119262398  ISNI: 0000 0001 1878 8308  LCCN: no2011048854  LNB: 000344273  MusicBrainz: 46193c80-959a-499d-b42f-f33ba7b9b18e  NKC: ola2002153436  NLK: KAC2020O6167  NTA: 102434239  RERO: 02-A003669862  SNAC: w68k81js  SUDOC: 03425045X  VIAF: 84967201   WorldCat (עם VIAF): 84967201
חוק פלאנק

חוק פלאנק מתאר את צפיפות הספקטרום של קרינה אלקטרומגנטית הנפלטת על ידי גוף שחור בשיווי משקל תרמי בטמפרטורה נתונה, כאשר אין זרימה נטו של חומר או אנרגיה בין הגוף וסביבתו. חוק פלאנק נוסח בשנת 1900 על ידי הפיזיקאי הגרמני מקס פלאנק.
גוף שחור הוא עצם אידיאלי הבולע באופן מושלם קרינה אלקטרומגנטית בכל אורכי הגל, ללא החזרה או העברה. הגוף השחור פולט קרינה אלקטרומגנטית באופן התלוי אך ורק בטמפרטורה שלו, על פי חוק פלאנק. קרינה זו מכונה קרינת גוף שחור. הקרינה הנפלטת אינה תלויה בקרינה הפוגעת, פרט להשפעה של זו על טמפרטורת הגוף. גוף שחור אידיאלי הוא קירוב טוב לתיאור הקרינה הנפלטת מגופים חמים רבים: אור השמש, נורת להט וקרינת תת-אדום מבעלי חיים.
גוף שחור קורן בכל אורכי הגל, בעוצמה התלויה באורך הגל ובטמפרטורה, בהתאמה לחוק פלאנק. גוף שחור בטמפרטורה הנמוכה מכ-700 מעלות קלווין (430 מעלות צלזיוס) פולט מעט מאוד קרינה באור הנראה, וקורן בעיקר בתדירויות נמוכות יותר, כמו גלי רדיו, מיקרוגל ותת-אדום.
הסיבה לצורה של נוסחת פלאנק היא יצירתם של הפוטונים באנרגיות בדידות (קוונטים). הבנה זו, יחד עם הסבר האפקט הפוטואלקטרי, היוו את תחילתה של תורת הקוונטים.
בתחילה לא היה ידוע מה גורם לפליטת הקרינה באורכי הגל השונים; בתחילת המאה ה-20 פותחה נוסחה באופן אמפירי (על ידי ניסויים) המתארת את ספקטרום הפליטה של הגוף השחור, בכל אורכי הגל, עבור טמפרטורה נתונה. נוסחה זו נקראת חוק ריילי-ג'ינס על שם מפתחיה, ג'ון ויליאם סטראט ריילי וג'יימס ג'ינס:
כאשר  \ \lambda  הוא אורך הגל,  \ k_{B} הוא קבוע בולצמן ו- \ T היא הטמפרטורה בקלווין.
כאשר מבצעים סכימה על משוואה זו מאפס ועד אינסוף, מתקבל כי הפליטה הכוללת בכל אורכי הגל היא אינסופית, דבר שאינו תואם את חוק שימור האנרגיה. אי התאמה זו בין החישובים למציאות מכונה "הקטסטרופה של האולטרה סגול", מכיוון שהנוסחה כן מתאימה לאורכי הגל ארוכים יותר, אך מתבדרת בתחום של האולטרה סגול.
כתוצאה מ"קטסטרופה" זו החליטו להגביל נוסחה זו לתחום אורכי הגל הארוכים ונמצאה נוסחה חדשה לאורכי הגל הקצרים, בשם חוק וין (גם היא באופן אמפירי).
לבסוף אוחדו שתי הנוסחאות על ידי מקס פלאנק, למשוואת פלאנק:
בפיתוח נוסחה זו הניח פלאנק כי האנרגיה נפלטת מגוף שחור במנות בדידות של אנרגיה (קוונטים של אנרגיה):
כאשר  \ h הוא קבוע פלאנק,  \ \nu  היא תדירות הקרינה ו- \ n הוא מספר טבעי. כלומר, מנות האנרגיה הן כפולות של מנה בסיסית, התלויה בתדירות בלבד. הנחה זו היא אחת ההנחות הבסיסיות שהביאו לפיתוח תורת הקוונטים.
ראו גם

קרינה תרמית
הערות שוליים

↑  Max Planck ,The theory of heat radiation
1 2  חוק פלאנק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4174789-6
אלישרא

| --- | --- |
לוגו חברת אלישרא

בית אלישרא לשעבר בבני ברק
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  ליאון ריבמן, חברת AEL
 תקופת הפעילות:  1966–הווה (כ־58 שנים)
 חברת אם:  אלביט מערכות
 מיקום המטה:  חולון 
 משרד ראשי:  אזור התעשייה חולון   ישראל ישראל
 ענפי תעשייה:  תעשייה ביטחונית
 מוצרים עיקריים:  מערכות לוחמה אלקטרונית, שליטה ובקרה, מכ"ם, רכיבי מיקרוגל
 עובדים:  1,400 (2009)
  
 elbitsystems.com
 
אלישרא היא חברה ישראלית העוסקת בפיתוח ובייצור של מערכות לוחמה אלקטרונית, מערכות שליטה ובקרה מתקדמות, מערכות איסוף מודיעין ומערכות תחקור ואימון מתקדמות. כמו כן מכסה אלישרא תחומים רחבים של מומחיות בתחומי המכ"ם, אותות דיגיטליים, אנטנות חדשניות, מערכות תוכנה מתוחכמות, רכיבי מיקרוגל מתקדמים ומעגלים משולבים.
אלישרא מעסיקה למעלה מ-1400 עובדים. היא מספקת את מוצריה במעל 40 מדינות, ומכירותיה השנתיות ב-2009 נאמדו בכ-263 מיליון דולר.
היסטוריה

אלישרא הוקמה בשנת 1966 תחת השם "א.אי.ל ישראל" כחברת בת של American Electronics Laboratories (AEL) Industries Inc. חברה אמריקאית שהוקמה בשנת 1950 על ידי ליאון ריבמן, מהנדס אלקטרוניקה שבזמן מלחמת העולם השנייה שירת כקצין בצי ארצות הברית ועסק בפיתוח מערכות מכ"ם. ב-1983 שינתה החברה את שמה לאלישרא. ב-1986 נרכשה אלישרא מ-AEL על ידי תדיראן, תמורת 6% ממניות תדיראן.
זלמן שלו שימש כמנכ"ל החברה במשך כעשרים שנה, מיום הקמתה ועד רכישתה על ידי תדיראן.
בשנות ה-80 עסקה אלישרא במקביל בפעילות צבאית ואזרחית, שכ-30% מהמכירות היו ליצוא. בתחום האזרחי פיתחה מערכות תקשורת, בין השאר מרכזיות טלפון פרטיות, תכנון והתקנה של מערכות טלוויזיה בכבלים ותקשורת נתונים.
בסוף שנות ה-80 עברה קבוצת תדיראן ארגון מחדש, במהלכו הופרדה הפעילות הצבאית והאזרחית, ובמסגרתו רוכזה באלישרא פעילות האלקטרוניקה הצבאית שכללה את החברות "תדיראן ספקטרלינק" ו"תדיראן מערכות אלקטרוניות". הפעילות האזרחית של אלישרא עברה לחברות "תדיראן טלקום" ו"תדיראן תקשורת" (שבהמשך מוזגה עם ECI Telecom).
ישראל פרידר כיהן כנשיא חברת "אלישרא-תדיראן מתוג ציבורי" בשנים 1986–1996.
בשנים 1999–2000 רכשה אלישרא בהדרגה את השליטה בחברת "בי.וי.אר מערכות" (B.V.R. Systems), העוסקת בפיתוח וייצור של סימולטורים ומערכות לאימון, תיחקור והדרכה. אך לאחר שלוש שנים, בעקבות הרעה משמעותית בעסקי החברה, היא נמכרה חזרה למייסד החברה אביב צידון. בי.וי.אר נרכשה לבסוף ב-2009 על ידי אלביט מערכות.
ב-2002 נרכשו מכור תעשיות (שהייתה בעלת השליטה בקבוצת תדיראן) 30% ממניות החברה בידי התעשייה האווירית לישראל בסכום של כ-100 מיליון דולר (לפי שווי חברה של 330 מיליון דולר). ב-2005 נרכשו מכור תעשיות 70% ממניות החברה בידי אלביט מערכות בסכום של 70 מיליון דולר (לפי שווי חברה של 100 מיליון דולר).
במאי 2005 התמנה יצחק גת למנכ"ל החברה. בדצמבר 2007 פורסם שגת אמר בפגישה עם קבוצת עובדים צעירים באלישרא: ”אני רוצה לראות בחברה עובדים צעירים עם שיער שחור, ולא אנשים עם שערות לבנות". גת פרש מתפקידו בפברואר 2013.
ב-2011 נרכשו מהתעשייה האווירית 30% ממניות החברה בידי אלביט מערכות בסכום של 67 מיליון דולר, בכך השלימה אלביט מערכות את רכישת מלוא הבעלות של אלישרא.
מפעלי החברה ומשרדיה היו ממוקמים בבני ברק ובשנת 2017 הועברו כל חטיבות החברה למתחם אחוד באזור התעשייה בחולון, בו היו ממוקמים כבר חברות הבת "תדיראן ספקטרלינק" ו"תדיראן מערכות". לצורך המעבר הוקם במתחם בניין חדש בשטח של כ-26 אלף מ"ר על פני שבע קומות.
חטיבות

באלישרא שלוש חטיבות:
אלישרא - עוסקת בתכנון וייצור מערכת לוחמה אלקטרונית.
תדיראן ספקטרלינק - מתמקדת בעיצוב, פיתוח וייצור מוצרי תקשורת אלחוטיים ומערכות הצלה לטייסים.
תדיראן מערכות - עוסקת במערכות לשליטה ובקרה ולוחמה אלקטרונית.
הנהלת אלישרא > מנכ"לים

זלמן שלו 1986-1966
יצחק צורן 1993-1987
אבנר רז 2003-1994
דני בירן 2005-2003
יצחק גת 2013-2005
אדגר מימון 2013-2021
אורן סבג מ-2021
הנהלת אלישרא > יושבי ראש הדירקטוריון

דני בירן 2005-1997
יוסי אקרמן 2012-2006
הערות שוליים

↑  יובל אליצור, ליאון ריבמן מבקש לרכוש את קונצרן תדיראן מידי כור, מעריב, 14 ביוני 1990
↑  מחזור של 50 מיליון דולר באלישרא (א.אי.ל), דבר, 4 באוקטובר 1983
↑  אורי גינוסר, חברת אלישרא עוברת לבעלות מלאה של תדיראן, מעריב, 13 בנובמבר 1986
↑  'אלישרא': הבן גדול כמו אבא, כותרת ראשית, 16 במאי 1984
↑  עדנה ארידור, יצוא אלישרא – 26 מיליון דולר, חדשות, 27 בדצמבר 1984
↑  אריק שמר, "לא לשחוט את התרנגולת המטילה ביצי זהב", מעריב, 12 במאי 1986
↑  יוסף מעין, "תדיראן רק נראתה מפוארת", מעריב, 18 במאי 1990
↑  יואב יצחק, צו לעובדי אלישרא להמשיך בעבודה, מעריב, 8 בפברואר 1989
↑  הסיפור שלא נגמר: אביב צידון עומד להשתלט על בי.וי.אר מערכות, באתר גלובס, 19 בנובמבר 2003
↑  נתן שבע, אלביט מערכות רוכשת את בי.וי.אר תמורת 34 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 20 ביולי 2009
↑  אמנון ברזילי, כור והתע"א הסכימו על רכישת 30% מאלישרא, באתר הארץ, 2 ביוני 2002
1 2  אלביט מערכות השלימה את רכישת אלישרא ב-136 מ' דולר, באתר הארץ, 30 במרץ 2011
↑  תני גולדשטיין, מנכ"ל אלישרא: "לא רוצה בחברה עובדים עם שיער לבן", באתר ynet, 6 בדצמבר 2007
↑  יובל אזולאי , ‏עובדי אלישרא מתכוונים לעצור את המעבר למתחם החדש בחולון, באתר גלובס, 5 בספטמבר 2016
↑  מיכל מרגלית , ‏עוגן נדל"ן תבנה לאלביט מערכות בניין שני בחולון ב-250 מ' ש', באתר גלובס, 16 בינואר 2012
↑  עידו אלון, אבנר רז התפטר מאלישרא; עתיד להתמנות למנכ"ל לומניס, באתר הארץ, 20 במרץ 2003
↑  אורה קורן, יצחק גת מחליף את דני בירן כמנכ"ל אלישרא, באתר הארץ, 2 במאי 2005
↑   חיים ביאור, בעקבות המיזוג הצפוי עם אלישרא: עובדי תדיראן מערכות פתחו בעיצומים, באתר TheMarker‏, 2 במאי 2014
2 בדצמבר

2 בדצמבר הוא היום ה-336 בשנה (337 בשנה מעוברת), בשבוע ה-49 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 29 ימים.
נולדו

1760 – ג'ון ברקינרידג', סנאטור מטעם קנטקי והתובע הכללי של ארצות הברית (נפטר ב-1806)
1761 – לואי-ניקולא רובר, מהנדס מכונות צרפתי, ממציא שיטת ייצור הנייר המודרנית (נפטר ב-1828)
1825 – פדרו השני, קיסר ברזיל (נפטר ב-1891)
1859 – ז'ורז' סרה, צייר צרפתי (נפטר ב-1891)
1868 – פרנסיס ז'ם, משורר צרפתי (נפטר ב-1938)
1891 – אוטו דיקס, צייר גרמני (נפטר ב-1969)
1899 – ג'ון ברבירולי, מנצח בריטי (נפטר ב-1970)
1902 – אליעזר ליבנה, פוליטיקאי ועיתונאי ישראלי (נפטר ב-1975)
1914 – נחמיה ארגוב, שלישו הצבאי של דוד בן-גוריון (התאבד ב-1957)
1920 – שרה אורה הלר וילנסקי, חוקרת מחשבת ישראל, פרופסור בחוג למחשבת ישראל באוניברסיטת חיפה (נפטרה ב-2022)
1923 – מריה קאלאס, זמרת אופרה יווניה ילידת ארצות הברית (נפטרה ב-1977)
1923 – תאודור הולדהיים, מלחין ומתמטיקאי ישראלי (נפטר ב-1985)
1923 – משולם ריקליס, איש עסקים ישראלי-אמריקני (נפטר ב-2019)
1923 – שלמה סמסון, ניצול השואה ממקימי קיבוץ שלוחות
1924 – אלכסנדר הייג, איש צבא ופוליטיקאי אמריקאי (נפטר ב-2010)
1927 – רלף בירד, כדורסלן אמריקאי (נפטר ב-2007)
1928 – ירג דמוס, פסנתרן אוסטרי (נפטר ב-2019)
1931 – מאסאקי האצומי, המייסד וראש ארגון אמנויות הלחימה בוג'ינקאן של שיטת הנינג'יטסו
1934 – אפרים הלוי, ראש "המוסד" וראש המועצה לביטחון לאומי
1936 – מנחם פרידמן, פרופסור במחלקה לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת בר-אילן (נפטר ב-2020)
1936 – עקיבא נוף, עורך דין, חבר הכנסת ופזמונאי ישראלי
1938 – דוד גורפינקל, צלם קולנוע ישראלי
1938 – לואיס ארטימה, כדורגלן ארגנטינאי
1939 – הארי ריד, פוליטיקאי אמריקאי (נפטר ב-2021)
1944 – איברהים רוגובה, פוליטיקאי אלבני והנשיא הראשון של קוסובו (נפטר ב-2006)
1944 – יהודה טלית, איש עסקים, אמרגן ומפיק ישראלי (נפטר ב-2019)
1946 – ג'אני ורסצ'ה, מעצב אופנה (נפטר ב-1997)
1949 – יותם ראובני, משורר, סופר, מתרגם ומו"ל ישראלי (נפטר ב-2021)
1956 – דורית זילברמן, סופרת וחוקרת ספרות ישראלית
1957 – גיל אלקבץ, אנימטור, קריקטוריסט ומאייר ישראלי (נפטר ב-2022)
1968 – לוסי לו, שחקנית אמריקאית
1969 – נתיב רובינזון, מנחה טלוויזיה ושדרן רדיו ישראלי
1970 – רון שחר, שחקן ודוגמן ישראלי
1973 – גרנט ואהל, עיתונאי ספורט אמריקאי ופרשן ספורט ברשת CBS Sports (נפטר ב-2022)
1973 – יאן אולריך, רוכב אופניים גרמני
1973 – מוניקה סלש, טניסאית אמריקאית ממוצא הונגרי ילידת סרביה
1977 – קרין אלדאה, עיתונאית, מגישת רדיו, עורכת תוכן, מבקרת קולנוע וטלוויזיה, אושיית רשת וסופרת ישראלית
1978 – נלי פורטדו, זמרת
1978 – ציפי חוטובלי, חברת הכנסת מטעם הליכוד, עורכת דין, פובליציסטית ואשת תקשורת
1978 – כריס וולסטנהולם, חבר להקת מיוז
1979 – עמית תמיר, כדורסלן ישראלי
1981 – בריטני ספירס, זמרת, רקדנית, מעצבת אופנה ושחקנית אמריקאית- בין לאומית
1981 – שרדי ג'בארין, שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע, במאי ויוצר ערבי-ישראלי
1981 – דניאל פראניץ', שחקן כדורגל קרואטי
1981 – לסלי אן ברנדט, שחקנית קולנוע וטלוויזיה דרום אפריקנית
1983 – ארון רוג'רס, שחקן פוטבול אמריקאי
1991 – צ'ארלי פות', זמר אמריקאי
1998 – ג'וס וורלד, ראפר, זמר ופזמונאי אמריקאי (נפטר ב-2019)
נפטרו

537 – האפיפיור סילבריוס
1463 – אלברכט השישי, ארכידוכס אוסטריה (נולד ב-1418)
1547 – הרנאן קורטס, מצביא ספרדי וכובש מקסיקו (נולד ב-1485)
1594 – גרארדוס מרקטור, גאוגרף פלמי (נולד ב-1512)
1774 – יוהאן פרידריך אגריקולה, מלחין ונגן עוגב גרמני (נולד ב-1720)
1814 – המרקיז דה סאד, סופר צרפתי (נולד ב-1740)
1859 – ג'ון בראון, פעיל פוליטי אמריקאי, מתנגד לעבדות ומבין הגורמים למלחמת האזרחים האמריקנית (נולד ב-1800)
1892 – דוד שלוש, ראש ישיבה במרקש שבמרוקו
1918 – אדמון רוסטאן, משורר ומחזאי צרפתי (נולד ב-1868)
1931 – ונסן ד'אנדי, מלחין ומורה צרפתי (נולד ב-1851)
1942 – אלימלך לאווי (הראשון), רב, אב בית דין וריש מתיבתא של קהילת נירטאש והאדמו"ר השני מטאש (נולד ב-1865)
1944 – פיליפו תומאזו מארינטי, משורר איטלקי יליד מצרים (נולד ב-1876)
1969 – קלימנט וורושילוב, פוליטיקאי ואיש צבא סובייטי יליד אוקראינה (נולד ב-1881)
1980 – רומן גארי, סופר צרפתי, יליד ליטא (נולד ב-1914)
1987 – יעקב בוריסוביץ' זלדוביץ', פיזיקאי סובייטי, יליד בלארוס (נולד ב-1914)
1990 – אהרן קופלנד, מלחין אמריקאי (נולד ב-1900)
1997 – ענת אלימלך, שחקנית ודוגמנית ישראלית (נולדה ב-1974)
2007 – עדה מכנס, אשת חברה ישראלית, מייסדת אגודת אל סם (נולדה ב-1924)
2008 – אודטה, זמרת-יוצרת, גיטריסטית, שחקנית ופעילת זכויות האזרח אפרו-אמריקאית (נולדה ב-1930)
2010 – ליאור בוקר, קצין אגף המבצעים של המחוז הצפוני במשטרת ישראל (נולד ב-1954)
2017 – נאוה סמל, משוררת, סופרת, מתרגמת ומחזאית ישראלית (נולדה ב-1954)
2018 – אלי שילר, חוקר ירושלים וארץ ישראל, מורה דרך, עורך, מייסד ובעלים של הוצאת אריאל ומחברם של עשרות מאמרים (נולד ב-1938)
2019 – אברהם דר, איש הפלמ"ח והפלי"ם, קצין בחיל המודיעין ותעשיין (נולד ב-1925)
2019 – ריצ'רד איסטון, שחקן קנדי (נולד ב-1933)
2020 – ואלרי ז'יסקר ד'אסטן, נשיא צרפת (נולד ב-1926)
2020 – רייפר ג'ונסון, אתלט אמריקאי, אלוף אולימפי, שיאן עולם בקרב עשר ושחקן קולנוע (נולד ב-1935)
2020 – הלנה עמרם, שדכנית ויועצת זוגיות ישראלית (נולדה ב-1949)
2021 – דרלין הארד, טניסאית אמריקאית (נולדה ב-1936)
2021 – גדעון פרל, רב היישוב אלון שבות וממייסדיו (נולד ב-1940)
2021 – לורנס ויינר, אמן יהודי אמריקאי (נולד ב-1942)
2021 – דיאנה ג'י גלאגר, סופרת אמריקנית (נולדה ב-1946)
2021 – רוני אפטה, פרופסור לאימונולוגיה (נולד ב-1949)
2024 – אלי לנצמן, היסטוריון ישראלי של אמנות יפן ומזרח אסיה (נולד ב-1936)
2024 – הלמוט דוקאדאם, כדורגלן רומני ששיחק בעמדת השוער ונשיא קבוצת סטיאווה בוקרשט (נולד ב-1959)
חגים ואירועים החלים ביום זה

לאוס – היום הלאומי
איחוד האמירויות הערביות – היום הלאומי
היום הבינלאומי לציון ביטול העבדות (אנ')
1 בדצמבר – 3 בדצמבר
דצמבר
לוח אירועים שנתי
2 בדצמבר 1804 - נפוליאון מכתיר את עצמו לקיסר צרפת הראשון
האסטרונאוטים בזמן תיקון טלסקופ החלל האבל
הרנאן קורטס
ג'ון בראון
רוברט מונדבי

| --- | --- |

 לידה:  18 ביוני 1913 וירג'יניה, ארצות הברית 
 פטירה:  16 במאי 2008 (בגיל 94) Yountville, ארצות הברית 
 שם לידה:  Robert Gerald Mondavi 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  St. Helena Cemetery 
 השכלה:  אוניברסיטת סטנפורד  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  תיכון לודי 
 בן או בת זוג:  Margrit Mondavi 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של קליפורניה (2007)  לגיון הכבוד 
 
שרדונה מעמק הנאפה 2005, יין של יקב רוברט מונדבי
רוברט ג'רלד מונדבי (באנגלית: Robert Gerald Mondavi; ‏18 ביוני 1913 - 16 במאי 2008) היה מהכורמים המובילים בקליפורניה. שיפוריו הטכניים והאסטרטגיות השיווקיות שלו, הביאו הכרה עולמית ליינות עמק הנאפה בקליפורניה. הוא קידם במיוחד את ייצורם ושיווקם את היינות המתויגים כזניים, על פני אלו המתויגים כאזוריים, מה שהפך, בסופו של דבר, למקובל ביינות. מכון רוברט מונדבי למדעי היין והמזון באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס, נפתח באוקטובר 2008, לזכרו.
היסטוריה משפחתית

הוריו של רוברט מונדבי היגרו מאזור מארקה באיטליה והתיישבו בעיר היבינג, שבמינסוטה. רוברט ג'רלד מונדבי נולד בווירג'יניה, מינסוטה. ממינסוטה עברה משפחת מונדבי ללודי, קליפורניה, שם הוא למד בבית הספר התיכון לודי. בלודי, אביו צזאר, הקים עסק מצליח לאריזת פירות בשם C. Mondavi and Sons, אריזת ומשלוח ענבים לחוף המזרחי. מונדבי סיים את לימודיו באוניברסיטת סטנפורד ב-1937, עם תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים. בסטנפורד היה חבר אחוות "פי סיגמא קאפא". ב-1943, הצטרף מונדבי לאביו ואחיו פיטר, לאחר שהמשפחה רכשה מידי ג'יימס מופיט את יקב צ'ארלס קרוג הנמצא בסנט הלנה, קליפורניה. את היקב ייסד צ'ארלס קרוג ב-1861.
לאחר ריב בינו לבין אחיו על ניהול יקב קרוג, פוטר מונדבי ב-1965 וכתוצאה מכך הקים יקב משל עצמו באוקוויל קליפורניה, כנראה מתוך כעס. כיום יקב רוברט מונדבי שוכן בין אוקוויל ורותרפורד קליפורניה (אף על פי שמטה התאגיד נמצא סמוך לסנט הלנה).
ב-1966 הוא ייסד את יקב רוברט מונדבי בעמק הנאפה במטרה להפיק יינות שיתחרו עם המשובחים ביינות אירופה. רוברט מונדבי הוא היקב הגדול הראשון שנבנה בעמק הנאפה לאחר תקופת היובש. חלק מקרקע הכרם המקורית של מונדבי כוללת את To Kalon (מונח יווני שמשמעו "היפה"), הכרם המקורי שייסד ה.וו. קראב ב-1868. היקב נושא את שמו של מונדבי שהפיק יין באיכות גבוהה.
ב-1967, האישה שלימים תהפוך לאשתו השנייה, מרגיט (קלנברגר) ביבר מונדבי, הצטרפה ליקב. הם התחתנו ב-1980 בפאלם ספרינגס, קליפורניה, כמעט מיד לאחר גירושיו מאשתו הראשונה, מרג'ורי אלן (דקלוסין) מונדבי.
ההיסטוריה של היין

ב-1968 הוא ייצר יין סוביניון בלאן יבש מיושן בחביות עץ, שהיה זן בלתי פופולרי בקליפורניה באותה עת, וכינה אותו בשם "פומה בלאן" (Fumé Blanc). היין נחל הצלחה ובאותה תקופה, הפך פומה בלאן למילה נרדפת לסוביניון בלאן.
מונדבי פיתח בהצלחה מספר יינות עילית שזכו להצלחה בקרב קונסוארים וייננים כאחד. ב-1979, הוא בנה את יקב וודברידג' מונדבי בלודי, קליפורניה ופיתח אותו למוביל מבין יינות העילית הפופולריים. הוא גם ביצע מיזם משותף ביחד עם הברון פיליפ דה רוטשילד, הבעלים של שאטו מוטון רוטשילד ויחדיו הם הקימו את יקב אופוס וואן (Opus One Winery) ומאז שנות התשעים הוא הקים מיזמים משותפים ביחד עם שותפים מקומיים באירופה, דרום אמריקה ואוסטרליה.
אנשי תעשיית היין גילו עניין בסיפורו של מונדבי ובחברת היין שלו והוא הפך לנושא שיחה ומודל הצלחה בשנות התשעים.
בטעימת היין האירופאית הגדולה של 1997 ‏(Grand European Jury Wine Tasting of 1997), שרדונה רזרב רוברט מונדבי דורג במקום הראשון.
ב-2005 רוברט מונדבי ואחיו הצעיר פיטר ייצור יחדיו יין בפעם הראשונה מאז הריב ביניהם. הם השתמשו בענבים מהכרמים של שתי המשפחות והפיקו חבית אחת של ממסך קברנה, אותה מכרו תחת השם "אנקורה אונה וולטה, (Ancora Una Volta, שמשמעו "שוב").
מורשתו

כתב העת דקנטר בחר ברוברט מונדבי ל"איש השנה" שלו בשנת 1989. האוטוביוגרפיה שלו "בצירים של הנאה" (Harvests of Joy) ראתה אור ב-1998. ב-2003 מונדבי הביע את צערו ומתח ביקורת על בניו בשל האסטרטגיה העסקית שלהם שהדגישה את יינות "וודברידג'" ו"קוסטל" הבלתי יקרים ונתנה להם עדיפות על-פני יינות מובחרים, ובכך גרמו לשם החברה לאבד את זיהויו עם יינות משובחים להם נקשר שמו בעבר. הוא אמר, "אנחנו צריכים להשיב לעצמנו את הדימוי, והדבר יכול לארוך זמן".
בשל תרומתם של רוברט ומרגריט מונדבי, נקרא על-שמם "מרכז מונדבי" (Mondavi Center) באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס בדייוויס, קליפורניה. השניים היו המיטיבים העיקריים של "קופיה: המרכז האמריקאי ליין, מזון, ואמנויות" שנוסד בנובמבר 2001 בנאפה, קליפורניה.
רוברט ומרגריט היו התומכים המייסדים של בית האופרה של עמק הנאפה מהמאה ה-19 ושל בית הספר אוקסבואו, בית ספר חדש לאמנויות שמעניק מלגות והדרכה באמנות לסטודנטים בשנותיהם הראשונות בתיכון. הם גם תרמו כספים לשם שיחזורו של תיאטרון לינקולן ביוטוויל, קליפורניה ותמכו במרכז האמנות קנטור באוניברסיטת סטנפורד בפאלו אלטו, קליפורניה.
מונדבי הוכנס להיכל התהילה של אנשי העסקים האמריקאים בארצות הברית ב-1991.
ב-5 בדצמבר 2007, מושל קליפורניה ארנולד שוורצנגר והגברת הראשונה מריה שרייבר הכניסו את מונדבי להיכל התהילה של קליפורניה, השוכן במוזיאון להיסטוריה, נשים ואמנויות של קליפורניה.
היכל התהילה של הייננים

רוברט מונדבי הוכנס להיכל התהילה של הייננים של המכון הקולינרי של אמריקה ב-2007. הבחירה הייתה מבוססת על משאל בקרב שבעים עיתונאי יין. החלטתם לבחור במונדבי הייתה בזכות תרומתו לתעשיית היין של קליפורניה במהלך חייו.
האנשים שהוכנסו ביחד עם מונדבי ב-7 במרץ 2007 היו אגוסטון הרסזתי, אנדרה טלישצ'ף, ז'ורז' דה לאטור, צ'ארלס קרוג, גוסטב נייבאום, האחים טימותי מיינארד אמרין, ברברה תרופ והרולד אולמו.
מותו

רוברט מונדבי הלך לעולמו בביתו ביוטוויל ב-16 במאי 2008, הוא היה בן 94 במותו.
ועידת TED

| --- | --- |


 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  ניו יורק 
 בעלות:  Sapling Foundation 
 מייסדים:  ר'יצ'ארד סול וורמן 
 תקופת הפעילות:  23 בפברואר 1984 – הווה (40 שנה) 
 ted.com
 
ביל קלינטון נואם בוועידת TED,‏ 2007
ועידת TED (ראשי תיבות באנגלית של: Technology, Entertainment, Design; טכנולוגיה, בידור, עיצוב) היא ועידה אקדמית שנתית העוסקת במגוון רחב של נושאים, בהם מדע, אמנות, עיצוב, פוליטיקה, חינוך, תרבות, עסקים, טכנולוגיה ועוד. המוטו של הוועידה הוא "Ideas Worth Spreading" (בתרגום חופשי לעברית: "רעיונות ששווה להפיץ").
האירוע מאורגן על ידי "TED Foundation", מוסד ללא כוונות רווח שהמטה שלו נמצא בניו יורק. אוצֵר TED מאז 2001 הוא כריס אנדרסון.
היסטוריה

TED נוסדה על ידי ריצ'רד שאול וורמן והנרי מרקס בשנת 1984. הוועידה הראשונה נערכה במונטריי, קליפורניה. המטרה הייתה לכנס כמה מהמוחות הגדולים שעבדו באותה עת על פרויקטים חדשניים. בוועידה הראשונה השתתפו כ-250 איש, והוצג בה בין השאר המחשב החדש מדגם "מקינטוש", ונציג חברת סוני דיבר על הפיתוח החדש שבו התרכזו אז מאמצי החברה, מדיה חדשה שנקראה "קומפקט דיסק" שהחברה "צופה לה עתיד מזהיר". מאז 1990, הוועידה נערכת מדי שנה.
בשנת 2001 העביר המייסד ריצ'רד וורמן את האחריות על הוועידה ליזם הבריטי כריס אנדרסון. בנובמבר 2001 עברה הבעלות לעמותת "קרן ספלינג" תמורת 6 מיליון ליש"ט. עמותה ללא כוונת רווח שהקים אנדרסון.
בשנת 2005, ביוזמתו של אנדרסון, נוספה ועידת אחות המוכוונת לקהל בינלאומי יותר בשם TEDGlobal. היא נערכה, בסדר כרונולוגי: באוקספורד, אנגליה (2005), בארושה, טנזניה (2007, שכותרתו TEDAfrica), שוב באוקספורד, אנגליה (2009 ו-2010) ובאדינבורו, סקוטלנד (2011, 2012 ו-2013), בריו דה ז'ניירו, ברזיל (2014), בלונדון, אנגליה (2015), ושוב בארושה, טנזניה (2017).
החל משנת 2006 ההרצאות ניתנות לצפייה חינם ברשת האינטרנט, באתר הרשמי, בערוץ יוטיוב וב-iTunes. מאותה שנה הועלו לאינטרנט למעלה מ-900 הרצאות, והן זוכות לפופולריות גדולה מצד גולשים מרחבי העולם. במאי 2009 החל אתר הוועידה בפרויקט תרגום, שבמסגרתו מתרגמים מרחבי העולם (מעל 25,000 נכון לנובמבר 2016) כ-102,000 סרטונים ב-113 שפות (נכון לנובמבר 2016). בעברית יש מעל 3,500 סרטונים מתורגמים (נכון לאוקטובר 2020). בניגוד לנוהג, הרצאתו של ניק האנאוור משנת 2011 לא הועלתה לרשת. בהמשך, הרצאה אחרת שלו הועלתה לרשת בשנת 2014.
בשנת 2009 הועבר מקום כינוס הוועידה ללונג ביץ', עקב הפופולריות הרבה לה היא זוכה. ובשנת 2014 היא עברה לוונקובר בקנדה.
בשנת 2015, צוות TED כלל 180 איש בעיר ניו יורק ובוונקובר. ב-1 ביולי 2019 הועברה הבעלות מ"קרן ספלינג" ל-"TED Foundation" כדי ליישר קו עם שם המותג TED ולהקל על התורמים לחבר בין תרומות לקרן והוועידה.
פרס TED

החל משנת 2005 מוענק פרס TED מדי שנה לשלושה אנשים, ואיתו מענק כספי על סך 100,000 דולר לאדם. זוכי הפרס הם:
2005: בונו, אדוארד בורטינסקי ורוברט פישל
2006: קמרון סינקלייר, ג'האנה נוג'אים ולארי בריליאנט
2007: ביל קלינטון, אדוארד א' וילסון וג'יימס נכטאווי
2008: קארן ארמסטרונג, ניל טורוק ודייב אגרס
2009: סילביה ארל, ג'יל טארטר וחוזה אנטוניו אברו
החל משנת 2010 מוענק פרס TED מדי שנה לאדם בודד, וב־2013 המענק כספי הוגדל לסכום של מיליון דולר. זוכי הפרס הם:
2010: ג'יימי אוליבר
2011: ג'יי-אר
2012: סיטי 2.0
2013: סוגטה מיטרה
2014: שרמיין גוץ'
2015: דוד אברהם ישי (אנ')
2016: שרה פרקק
2017: ראג' פנג'אבי