stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גומרות הולכות

| --- | --- |

לוגו "גומרות הולכות"
 סוגה:  קומדיה, מערכונים
 יוצרים:  אסף גיל, רן דברת, דני קרפל, רני סער
 כותבים:  רן דברת, דניאל נקסטרנד
 בימוי:  רני סער
 שחקנים:  מיה דגן, איילת זורר, ענת וקסמן, דני גבע
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר פרקים:  12
 הפקה
 מפיק:  אסף גיל
 חברת הפקה:  גיל הפקות
 עורכים:  דני קרפל
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  רשת
 תקופת שידור מקורית:  2006 – 5 בפברואר 2007
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
"גומרות הולכות" היא תוכנית מערכונים ישראלית, ששודרה בשנת 2006 בערוץ 2, במסגרת זכיינית השידור רשת.
סקירה כללית

התוכנית, אשר מבוססת על תוכנית הטלוויזיה של ערוץ 4 הבריטי "Smack The Pony" (אנ'), מקבצת מערכונים הנוגעים בעולמן של נשים צעירות, בנושאים כמו זוגיות, חתונות, קריירה, סקס, טרנדים ועולם הרווקות. הגרסה הישראלית מתבססת ברובה על מבחר מערכונים מהפורמט הבריטי, לצד מספר רב של מערכונים, אשר נכתבו על ידי תסריטאים ישראליים. את המערכונים מובילות השחקניות ענת וקסמן, איילת זורר ומיה דגן, לצד דני גבע, אשר אחראי על התפקידים הגבריים. סגנון התוכנית דומה במקצת לסגנון התוכנית "קצרים".
הסדרה זכתה למדרוג (רייטינג) גבוה, שמספר פרקים השיגו מדרוג של מעל 20%.
תגובות וביקורת

התוכנית זכתה לביקורות שנויות אצל מבקרי הטלוויזיה, גואל פינטו ב"הארץ" כתב: "מדובר בתוכנית סקסיסטית, המציגה את המין הנשי כשטחי ואווילי", בשעה שאריאנה מלמד ב־ynet, הדגישה את הקונספט החינני של התוכנית. ניר קיפניס ב"גלובס" כתב: "עונה חדשה של "גומרות הולכות" החלה אמש והוכיחה שוב שבתחום הקומדיה, גם שחקניות טובות וטקסטים מושקעים יכולים לייצר בדיחות בינוניות".
הערות שוליים

↑  רותה קופפר, לאן את ממהרת, באתר הארץ, 13 ביולי 2006
↑  רותה קופפר, רצות לספר לחבר'ה, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2006
↑  רועי פינקלשטיין, יאיר לפיד חזר הישר לראש טבלת הרייטינג עם 22.1%; "גומרות הולכות" אחריו עם 21.9%, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2006
יעל גאוני, ‏מהדורת שבת של חדשות 2 מובילה עם 22.7% רייטינג, באתר גלובס, 12 בנובמבר 2006
↑  גואל פינטו, ישראלית שטחית וחרמנית, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2006
↑  אריאנה מלמד, אל תגמרו ואל תלכו, באתר ynet, 31 באוקטובר 2006
↑  ניר קיפניס, ‏עונה חדשה, בדיחות ישנות, באתר גלובס, 28 במרץ 2007
ניר קיפניס, ‏נשי ותיהני, באתר גלובס, 2 בינואר 2007
עשר הכי

| --- | --- |

לוגו "עשר הכי"
 סוגה:  דוקומנטריה, בידור, תחקירים
 יוצרים:  רוני קובן
 בימוי:  בובי לקס
 מנחים:  גדי סוקניק, סבר פלוצקר, מיקי רוזנטל, גיל זאבי
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית 
 הפקה
 חברת הפקה:  מעגלות
 עורכים:  אבי כהן, שרון זגן
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  קשת, ערוץ 2
 תקופת שידור מקורית:  28 בספטמבר 2006 – 2007
 
"עשר הכי" היא תוכנית טלוויזיה, מבית-היוצר של זכיינית ערוץ 2, "קשת", ששודרה בשנת 2007.
פירוט כללי

כל פרק של התוכנית, המוגשת על ידי גדי סוקניק, מורכב מעשר כתבות דוקומנטריות הסוקרות את עשרת הישראלים המובילים בתחום מסוים.
בפאנל התוכנית משתתפים העיתונאים מיקי רוזנטל, נחמיה שטרסלר, אמנון אברמוביץ', סבר פלוצקר וגיל זאבי.
בין התוכניות שעלו לאוויר, לפי הסדר:
עשרת האנשים הכי עשירים בישראל, שזכתה לרייטינג של 24.4%.
עשרת האנשים הכי משפיעים בישראל
עשר הפאדיחות הגדולות בהיסטוריה של ישראל
עשר התעלומות הבלתי מפוענחות של המדינה
הערות שוליים

↑  שירות גלובס, ‏שרון זגן מונתה למנהלת פיתוח התוכן של JCS הפקות, באתר גלובס, 27 באוגוסט 2008
↑  אהוד אשרי, העשירים והמשעממים, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2006
↑  יעל גאוני, ‏העשירים הכי מעניינים את הצופים: "עשר הכי" של קשת עם רייטינג של 24.4% השבוע, באתר גלובס, 3 באוקטובר 2006
↑  עכבר העיר, ד"ר, אפשר עוד 5 דקות לחיים?, באתר הארץ, 22 במרץ 2007
↑  מאי עגנון, עכבר העיר, הפדיחה של גדי סוקניק, באתר הארץ, 30 במרץ 2007
↑  גדעון לוי, רפי גינת לעניים, באתר הארץ, 21 במאי 2008
המפצחים

| --- | --- |
 יוצרים:  דוד דרעי
 בימוי:  דוד דרעי
 מנחים:  מיקי רוזנטל, רונאל פישר
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  3 (העונה הראשונה החלה בשם "המפצחים" ואחר כך בשם "גברים בשחור")
 שידור
 רשת שידור בישראל:  שידורי קשת, ערוץ 2
 תקופת שידור מקורית:  13 בינואר 2006 – 2010
 
המפצחים היא סדרת דוקו-דרמה, שעוסקת בפרשיות פשע אותן משטרת ישראל התקשתה לפענח ששדורה בשידורי קשת בערוץ 2. הסדרה משלבת ראיונות עם השוטרים ושחזורים של זירות הפשע, ומגלה פרטים שונים מתוך תיקי החקירה. העיתונאי מיקי רוזנטל יחד עם עורך הדין רונאל פישר היו המגישים ובמאי הסדרה היה דוד דרעי.
הפקה ושידור

הסדרה החלה במקור בינואר 2006 כסדרת תחקירים בהגשת רוזנטל ופישר. הפרק הראשון כלל תחקיר וריאיון עם ארקדי גיידמק. פרק זה זכה למדרוג (רייטינג) של 20.4%. חודשיים לאחר שידור פרק זה הפך גיידמק ללקוח של עורך הדין רונאל פישר. אחר כך שונה שם הסדרה ל"גברים בשחור", הפרקים הבאים כללו ראיונות בין השאר עם נירה וירון לונדון, ואסי דיין.
בתחילת 2007 הוחלט שוב להשתמש בשם "המפצחים" בסדרה חדשה על פרשיות פשע שלא פוענחו, גם בהגשת רוזנטל ופישר. הסדרה הופקה בשיתוף מחלקת הדוברות של משטרת ישראל.
הסדרה שודרה לראשונה באפריל 2007 וזכתה למדרוג (רייטינג) של כ-24%. עונתה השנייה החלה בינואר 2010.
הסדרה שחזרה כמה מן הפרשיות החריגות, המסובכות והמרתקות ביותר איתן התמודדה משטרת ישראל במהלך השנים. הסדרה נכנסה אל מאחורי הקלעים של תעלומות וסיפורים מן העבר ובצע "החייאה" לתיק החקירה באמצעות שחזורים המשלבים את צוות החקירה המקורי והדמויות הבולטות אשר הובילו לפענוח. באמצעות החוקרים הסדרה חדרה אל המימד הפסיכולוגי של החקירה וניסיונות הפיצוח, כל פרק עוסק בפשע כמעט מושלם שרק תחכום בחקירה, מניפולציות מיוחדות ופיצוח ייחודי הביאו בסופו של דבר לחשיפת הפושע וסגירת התיק. הסדרה שילבה ראיונות עם גיבורי הפרשה, שחזורים בזירת הפשע וקטעים אותנטיים ונדירים מתוך תיק החקירה.
הפרשיות

רשימה חלקית:
רצח פעילת השלום מאשה אפרתי בירושלים על ידי שמואל ברוקס (1984)
רצח משפחת מישייב ברמת אביב על ידי בן דודם (1995)
רצח כפול בקהילה הפיליפינית בתל אביב על ידי ג'וס מטיאס ובן דודו (1995)
רצח אידה ושלומית בלייכמן על ידי המדען עמירם הוכברג (1996)
רצח התייר ג'פרי האנטר על ידי דניאל עוקב (1997)
רצח בתזמורת הפילהרמונית של ראשון לציון על ידי מיכאל חרסונסקי (2000)
רציחתם של עבריינים בעולם התחתון בחיפה על ידי האסיר דוד אטיאס (2001)-(2002)
היעלמותה של התינוקת הודיה קדם בירושלים (2002)
רציחתו של המאבטח ארקדי בלובשטיין בחיפה (2005)
הערות שוליים

↑  אהוד אשרי, תחזיקו חזק, באתר הארץ, 14 בינואר 2006
↑  סמדר שילוני, וכמה ראו את גליה אלבין? 0.1%, באתר ynet, 15 בינואר 2006
↑  לי-אור אברבך‏, מרשי יענה על השאלה, באתר וואלה, 7 במרץ 2006
נועם שרביט, ‏עו"ד רונאל פישר צמח במהירות, באתר גלובס, 6 במרץ 2007
↑  אריאנה מלמד, גברים בצהוב, באתר ynet, 2 במרץ 2006
רותה קופפר, האם ירון לונדון אוהב את אשתו, באתר הארץ, 28 בפברואר 2006
↑  אהוד אשרי, חדוות ההתערטלות, באתר הארץ, 1 במרץ 2006
↑  אלון עידן, עיתון העיר תל אביב, מיקי רוזנטל בתפקיד דובר המשטרה, באתר הארץ, 20 באפריל 2007
↑  איילה צורף, המשטרה: "הסדרה 'המפצחים' - כלי לשיפור  תדמיתנו"; רוזנטל: "המשטרה לא מעורבת", באתר הארץ, 16 באפריל 2007
↑  יעל גאוני, ‏"ארץ נהדרת" בראש טבלת הרייטינג עם 30.6%; "המפצחים" מדורגת שלישית, באתר גלובס, 22 באפריל 2007
↑  לאן נעלמה הודיה קדם?, באתר ‏מאקו‏, 28 בינואר 2010
בוא אלי פרפר נחמד

| --- | --- |

כריכת הספר, יצירתה של אילזה קנטור תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 מאת:  פניה ברגשטיין 
 איורים:  אילזה קנטור 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  שיר ילדים 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1945 
 
בוא אלי פרפר נחמד הוא ספר שירי ילדים שנכתב על ידי פניה ברגשטיין, ואוייר על ידי אילזה קנטור. הספר קרוי על שם אחד השירים המופיעים בו.
הוא נכתב בשנות מלחמת העולם השנייה, ויצא לאור ב-1945. עשרות מהדורות הודפסו מאז, ודורות של ילדים דוברי עברית גדלו על שיריו.
ב-2012 הונצח הספר על בול ישראלי בסדרת "ספרות ילדים".
הספר

שירי הספר בני ארבע שורות, או מרובעים, צורה שמקורה בשירת פרס, ובפרט ביצירתו של עומר ח'יאם, אך עושים שימוש בחריזה פחות נפוצה בצורה הזו - א א ג ג (לפרה האדומה/יש עגלה קטנה חומה [א א]/את ראשה היא ליקקה/ונתנה לה נשיקה [ג ג]).
רבים משירי הספר במשקל זהה, כשבכל שורה שבע הברות. כתוצאה מהחריזה והמשקל הזהים, מנגינה לאחד מהם מתאימה גם לאחרים, יוצא מהכלל הוא השיר האוטו שלנו גדול וירוק, עם 11 הברות. לשיר זה נכתב לחן משלו.
שירי הספר עוסקים בסביבתם של ילדי הקיבוץ: העגלה ברפת, הטלה בדיר, התרנגולת ואפרוחיה, ברכת השחייה, הטרקטור בחצר והפרח בגינה, הכלב הנאמן שנובח כל הזמן, והמשאית הירוקה שמובילה תוצרת חקלאית ל"תנובה".
לצד שירי הילדים, כתבה ברגשטיין שירים שביטאו את חרדתה לגורל יהדות אירופה וגורל משפחתה שנותרה שם.
רבים משירי הספר מושרים במספר מנגינות, שנכתבו במיוחד עבורם, או אומצו משיר קיים או מלחן עממי. הלחן של פניה שלונסקי וגמן לשיר "רד אלינו אווירון" של חינגה סמילר, מוצמד לעיתים קרובות לשירים "לפרה האדומה", "יש בדיר טלה קטן", ואחרים.
לשיר "בוא אלי פרפר נחמד" חובר לחן בידי צבי בן-פורת והוצמדו לו לחנים עממיים נוספים.
לפי אתר זמרשת, שירי הספר הושרו במנגינה רוסית בשם "צ'אסטושקי", שמוכרת יותר בשירים העממיים "הסתכלו נא על הכביש" ו"קומו קומו ילדים", ולחנים נוספים נכתבו על ידי יששכר מירון, חיה גרד-בוך, בנימין עומר, מאירה קרול, זוהר ניימן, ישראלה שוורץ ויוני רכטר.
לחנים אחרים נכתבו או אומצו עבור שירים אחרים, למשל "האוטו שלנו גדול וירוק", שהותאם לו לחן שוודי.
יצירות נגזרות

לאה נאור עשתה שימוש בשם השיר ובמילותיו בתוכנית הטלוויזיה החינוכית, "פרפר נחמד". שיר הפתיחה לתוכנית מתחיל במילים "פרפרים בכל מיני צבעים" והפזמון שלו מורכב משלוש השורות הראשונות של השיר (בתוספת המילה "אז"). נאור החליפה בשורה השלישית את המילה "תירא" במילה מוכרת יותר לילדים, "תפחד". את הלחן כתבה נורית הירש. השיר זכה למספר רב של ביצועים.
פרפרזה על השיר מופיעה בשירו של חנוך לוין, "חייל שוקולד", ופרפרזה על "האוטו שלנו" במרובע של לוין "הילד שלנו קטן וירוק".
ב-1995 הופקה קלטת וידאו לילדים בשם "בוא אלי פרפר נחמד", "ויהי ערב", "ניסע אל השדה", עם שירי הספר ויצירות נוספות של ברגשטיין בהפקת קלסיקלטת, הוצאת הקיבוץ המאוחד, וים הפקות, בהשתתפות מיקי קם, איתי שגב, אביגיל אריאלי, אביגיל הררי ורמי ברוך.
הערות שוליים

↑  הסתכלו נא על הכביש - זֶמֶרֶשֶׁת, באתר www.zemereshet.co.il
↑  בוא אליי פרפר נחמד (לחן עממי-רוסי) - זֶמֶרֶשֶׁת, באתר www.zemereshet.co.il
↑  שירי ילדים | חנוך לוין, באתר www.hanochlevin.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008980981405171 
בול דואר ישראל לציון הספר. התמונה מוצגת בשימוש הוגן
המאסטרו

ערך זה עוסק בתכנית טלוויזיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

לוגו התוכנית
 סוגה:  תוכנית מציאות
 בימוי:  סיגל שביט
 משתתפים:  ראו המאסטרו#משתתפים ואורחים
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 מפיק:  אירית אמבר
 עורכים:  סיגל שביט (עורכת ראשית) אהד אשכנזי (עורך אחראי)
 אתר צילומים:  ישראל
 מוזיקה:  גיא מזיג
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ביפ 
 רשת שידור בישראל:  ביפ, קשת 12
 תקופת שידור מקורית:  2005–2006 
 תקופת שידור בישראל:  2005 – 2005
 קישורים חיצוניים
 האתר הרשמי של התוכנית
 
המאסטרו הייתה תוכנית דוקו-ריאליטי שעקבה אחר חיי הזמר צביקה פיק. התוכנית שודרה בערוץ ביפ בשנת 2005 והחל מה-16 באוגוסט 2022 משודרת באפליקציית הסטרימינג של קשת 12 +12.
המאסטרו הייתה דוקו ריאליטי הסלב הראשון בישראל, בדומה למשפחת אוסבורן (אנ') וסללה את הדרך לתוכניות דומות בהם "הבוזגלוס" וה"גולדשטיינים".
במאית התכנית והעורכת הראשית היא סיגל שביט.
גיא מזיג כתב וגם ביצע את שיר הנושא.
עלילה

צביקה פיק הוא זמר פופ ומלחין מצליח שחי עם בת זוגו הנערה בת ה-18 שירה מנור.
התכנית התמקדה בחייו האישיים, לצד שירה ובנותיו דניאלה ושרונה. במהלך העונה התכונן פיק לתחרות קדם אירוויזיון 2005, בה הפסיד לבסוף לשירי מימון, והוצג הליך כתיבת לחן השיר והפקתו, איתור זמרות הליווי וכו'.
כמו כן, הגיע פיק לעיר הולדתו בפולין במסגרת טיול שורשים, קיבל את דמותו שהוצגה במוזיאון השעווה הישראלי במגדל שלום והגיע להצגת מרי לו.
שם הסדרה ניתן לה בעקבות ראיון שנתן פיק ובו הסביר על ההבדל בין היחס לו זכה בישראל לבין הכבוד בארצות זרות. הוא המשיך להשתמש בכינוי לאחר התכנית באופן קבוע בחברת ההפקה שלו, כשופט בכוכב נולד ועוד.
משתתפים ואורחים

צביקה פיק - זמר פופ ומלחין מצליח ונערץ בן 55, בן זוגה של שירה, אוהב גלידה ומתמודד בתחרות קדם האירוויזיון.
שירה מנור - נערה בת 18, בת זוגו של צביקה קטנה ממנו ב-36 שנים. בפרק הראשון של התוכנית מסופר כי היא וצביקה הכירו במסיבה.
אורית ברדה - סוכנת הבית.
בתוכנית התארחו רבים מחבריו, מכריו ומשפחתו של פיק כגון אימו פאולינה, בנותיו הזמרות שרונה ודניאלה, אמיר פרישר גוטמן (שבאותם הימים שמו היה אמיר פיי גוטמן), רינת גבאי ועוד.
הפקה

ב-25 ביוני 2004 פורסם באתר החדשות ynet על סדרת מציאות חדשה על צביקה פיק ב-20 באוגוסט פורסם באתר החדשות הארץ שדרוש לתוכנית בית מפואר בן 5 חדרים וב-25 באוגוסט שהתוכנית בוטלה.
התוכנית שודרה בשעה 22:00.
לאור הצלחת התוכנית הוחלט ב-19 ביוני 2005 על תכנון עונה שנייה לתוכנית אך למעשה זה לא צלח ולא יצאה עונה שנייה לתוכנית.
הצילומים אינם נערכו בביתו של פיק אלא בוילה שנשכרה במיוחד לתוכנית.
פרקים

מסע בעקבות השמאלץ - פיק מבקר בעיר הולדתו בפולין.
לגור איתו - חניכת סט הצילומים ברמת השרון.
הספירה לאחור - חגיגת סילבסטר בסוף שנת 2004.
דג ושמו צביקה - פיק מבקר באילת ומגלה כי חנכו זן דגים חדש על שמו בפארק המצפה התת-ימי באילת.
יהלומים לנצח - צביקה ושירה מגיעים לחתונה של פנינה רוזנבלום.
ארוחה משפחתית - חגיגות יום ההולדת לאמו של צביקה.
צביקה וחברים - האודישנים לבחירת זמרות הליווי.
סיפור הפרוורים - הצגת מרי לו.
פגוש את העיתונות - ראיון לאמיר קמינר.
קו הסיום - תחרות קדם אירוויזיון 2005.
הערות שוליים

↑  מילות השיר "המאסטרו", באתר שירונט
↑  למשל: איתי יעקב, המאסטרו שצבע את ישראל בנצנצים: פרידה מהסגנון הזוהר של צביקה פיק, באתר ynet, 14 באוגוסט 2022
↑  זוהר ישראל, סדרת מציאות חדשה על צביקה פיק, באתר ynet, 25 ביוני 2004
↑  אריק מירובסקי, דרוש: בית מפואר בן 5 חדרים לסדרת ריאליטי על צביקה פיק, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2004
↑  ענת באלינט, בוטלה תוכנית המציאות שתוכננה עם צביקה פיק, בנותיו וחברתו, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2004
↑  אהוד אשרי, פיק שואו, באתר הארץ, 27 במרץ 2005
↑  סמדר שילוני, בתכנון: עונה שנייה ל"מאסטרו", באתר ynet, 19 ביוני 2005
חוסה מוחיקה

חוסה אלברטו "פפה" מוחיקה קורדנו (בספרדית: José Alberto "Pepe" Mujica Cordano; נולד ב-20 במאי 1935) הוא פוליטיקאי מאורוגוואי, שכיהן כנשיא אורוגוואי בשנים 2010–2015. בצעירותו היה פעיל במפלגה הלאומית של אורוגוואי ובתנועת הגרילה השמאלית טופאמארוס. הוא חקלאי בהכשרתו.
ילדותו ומשפחתו

מוחיקה נולד ב-20 במאי 1935 לדמטריו מוחיקה שהיה ממוצא בסקי וללוסי קורדנו שהייתה ממוצא איטלקי.
בצעירותו, היה מוחיקה פעיל במפלגה הלאומית של אורוגוואי שם התקרב לאנריקה ארו.
אמו באה ממשפחה עניה מאד של מהגרים איטלקים מליגוריה. אמו נולדה בכרמלו, אורוגוואי(אנ'), שם הוריה החזיקו בכרם גפנים קטן. אביו היה חקלאי זעיר אשר פשט רגל מעט לפני מותו ב-1940, כאשר היה מוחיקה בן חמש.
מנהיג גרילה

בראשית שנות ה-60 הצטרף לתנועת הטופאמארוס שאך הוקמה, קבוצה פוליטית חמושה שקיבלה את השראתה מן המהפכה הקובנית. ב-1969 הוא עלה בסולם הדרגות של הארגון והגיע לעמדת מנהיגות, כשהוא מוביל את ההשתלטות האלימה על פנדו, עיר סמוכה למונטווידאו, ומאוחר יותר הורשע על ידי בית דין צבאי תחת ממשלתו של חורחה פצ'קו ארקו, אשר לשם כך צימצם את החירויות המוקנות בחוקה.
מוחיקה נתפס בידי הרשויות ארבע פעמים, והיה בין האסירים הפוליטיים אשר נמלטו מכלא פונטה קַרֶטַס ב-1971. לבסוף הוא נעצר שוב ב-1972, ונורה על ידי המשטרה שש פעמים. הוא טופל על ידי רופא בית החולים וכך ניצלו חייו. אחרי ההפיכה הצבאית של 1973(אנ'), וכינון הדיקטטורה הצבאית במדינה(אנ'), הוא הועבר לכלא צבאי, שם ריצה 14 שנות מאסר. במהלך מאסרו, רותק לתחתית אבוס להשקיית סוסים למשך יותר משנתיים. במהלך שהותו בכלא הוא נשאר בקשר עם מנהיגים אחרים של הטופאמארוס, כולל סנטור "החזית הרחבה" אלאוטריו פרננדס הוידוברו ומייסד ומנהיג הטופאמארוס, ראול סנדיק.
ב-1985, כאשר הושבה הדמוקרטיה החוקתית, נחקק חוק חנינה לפשעים פוליטיים ופשעים צבאיים דומים אשר בוצעו החל מ-1962, ומוחיקה שוחרר.
חבר פרלמנט

מספר שנים לאחר החזרת הדמוקרטיה, מוחיקה והטופאמארוס הצטרפו לארגוני שמאל אחרים ליצירת "התנועה להשתתפות עממית", מפלגה פוליטית אשר התקבלה לקואליציית "החזית הרחבה".
בבחירות הכלליות של 1994 נבחר מוחיקה לחבר בית הנבחרים, ובבחירות 1999 נבחר לסנטור. כוחה של "התנועה להשתתפות עממית" גדל, בין היתר עקב הכריזמה של מוחיקה, וב-2004 הפכה לסיעה הגדולה ביותר ב"חזית הרחבה". בבחירות באותה שנה נבחר מוחיקה מחדש לסנאט, והתנועה בראשותו זכתה ב-300,000 קולות. בכך ביצרה את מעמדה ככוח הפוליטי העיקרי בקואליציה והיוותה גורם חשוב בניצחונו של טאבארה ואסקס בבחירות לנשיאות.
שר החקלאות

ב-1 במאי 2005 מינה הנשיא טאבארה ואסקס את מוחיקה לשר החקלאות, משק החי והדיג. בעקבות מינויו החדש התפטר מוחיקה מתפקידו כסנאטור. הוא החזיק בתפקידו עד 2008, כאשר בעקבות החלפת קבינט התפטר מוחיקה וחזר לסנאט. ארנסטו אגצי החליף אותו בתפקיד שר החקלאות.
מועמד לנשיאות

ב-2008, הודיע מוחיקה על מועמדותו לבחירות הנשיאות שעמדו להתקיים שנה לאחר-מכן. שלב הפריימריז היה קשה, מכיוון שהנשיא המכהן טאבארה ואסקס העדיף את שר האוצר שלו, דנילו אסטורי, כמועמד לנשיאות. מועמדים שמרניים שהתחרו במוחיקה ניסו להציגו כמי שישליט במדינה שלטון טרור בסגנון של הוגו צ'אווס מוונצואלה ואוו מוראלס מבוליביה, דבר שיביא לנידוייה של אורוגוואי מן העולם המערבי. מוחיקה הכחיש את האשמות נגדו וטען בעקשנות כי ממשלה בראשותו תוביל מדיניות של ממשלת מרכז. בסופו של דבר גבר מוחיקה על מתחרהו השמרני לואיס אלברטו לאקאז'ה, בבחירות שהתקיימו בנובמבר, עם יותר מ-52% מקולות הבוחרים.
נשיאותו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נשיאותו > מדיניות כלכלית

מדיניותו הכלכלית של מוחיקה המשיכה בגישת הממשל הקודם. חלק ההוצאות החברתיות מתוך סך ההוצאות הציבוריות עלה בשנים 2004–2013 מ-60.9% ל-75.5%.
בתקופה זו שיעור האבטלה ירד מ-13% ל-7%, שיעור העניים ירד מ-40% ל-11% ושכר המינימום עלה ב-250%.
מוחיקה תמך בחיזוק כוחם של האיגודים המקצועיים. לפי הקונפדרציה הסינדיקלית הבינלאומית, אורוגוואי הפכה למדינה המתקדמת ביותר מבחינת כיבוד זכויות היסוד של העובדים, במיוחד חופש האיגודים המקצועיים, הזכות למשא ומתן קולקטיבי וזכות השביתה.
במאי 2010 הוא הודיע על הכוונה להגביל את הסודיות הבנקאית וההתחמקות מתשלומי מיסים בהתאם לסטנדרטים של ה-OECD. לפי הבנק המרכזי של אורוגוואי, כ-18% מהפקדונות בבנקים השתייכו לאזרחי חוץ, לרוב ארגנטינאים - בסך הכל 2.5 מיליארדי דולר.
נשיאותו > מדיניות חוץ

מוחיקה חידש באפריל 2010 את הסכם המסחר עם ונצואלה שחתם הנשיא הקודם טבארה ואסקס ולפיו רכשה אורוגוואי נפט בתנאים נוחים. הוא היה מקורב לנשיא הוונצואלי הוגו צ'אווס בו ראה "השליט הנדיב ביותר שידע". ב-2011 גינה מוחיקה את הפעולות הצבאיות שביצעו מדינות המערב בשטח לוב.
נשיאותו > המדיניות האזרחית

בימי שלטונו, באוקטובר 2012 הצביע הפרלמנט של אורוגוואי על התרת ההפלות המלאכותיות במדינה. בניגוד לנשיא הקודם, שהטיל וטו על החוק, מוחיקה אישר אותו.
אורוגוואי הפכה למדינה השנייה אחרי קובה שאישרה הפלות חופשיות.
באפריל 2013 הפרלמנט אישר סופית גם את הנישואים של זוגות חד-מיניים.
ביוני 2012 הציע ממשלתו להתיר ולהסדיר את מכירת מריחואנה במדינה. על אף ביקורות בעולם בירך מוחיקה על צעד זה. ב-6 במאי 2014 חתם מוחיקה על החוק ללגליזציה של הקנאביס והסדיר את כל שרשרת הפקתו על תחת סמכות המדינה.
ב-22 במרץ 2012 בטקס בארמון הפרלמנט מוחיקה הכיר בנאום באחריות המדינה להפרות זכויות האדם בימי הדיקטטורה. נכחו במעמד בין היתר, המשורר חואן גלמן ואחייניתו, מקרנה גלמן, בת להורים שנעלמו אחרי מעצרם במונטווידאו.
נשיאותו > סגנון חייו כנשיא

מוחיקה הצטיין בסגנון חיים עממי, רחוק מהפאר הכרוך בתפקיד הנשיאותי. הוא העדיף שלא לגור בארמון הנשיאותי אלא להתגוור בחווה הקטנה של אשתו, בפרברי מונטווידאו.
הוא המשיך לגדל פרחים יחד איתה לצורכי פרנסה, ותרם 92% משכרו הנשיאותי לתוכנית לדיור ציבורי חברתי, בעוד ששמר לעצמו בערך משכורת שווה לשכר הממוצע בארצו, כ-900 אירו לחודש. אבטחת הזוג הנשיאותי הופקדה על שני שוטרים.
נכסי הזוג הסתכמו ב-2012 ב-4.2 מיליון פסוס (ב-170,000 אירו). רכושו האישי היחיד היה הרכב פולקסוואגן מסוג חיפושית.
מוחיקה הצהיר על היותו אתאיסט.
בימי גל הכפור הכבד שפקד את ארצו ביוני 2012, רשם מוחיקה את ארמון הנשיא ברשימת הבתים המוכנים לארח חסרי בית.
ב-2014 התראיין בסרטו של יאן-ארתוס ברטאן "Human" וקרא לחיים צנועים והגבלת הצמיחה.
בתום כהונתו כנשיא ב-1 במרץ 2015 השאיר את כלכלת המדינה במצב טוב יחסית, והיציבות חברתית במדינה עלתה על זו של המדינות מסביב.
לאחר הנשיאות

לאחר תום נשיאותו ב-2015 חזר מוחיקה לכהן כחבר הסנאט של אורוגוואי. הוא לא השלים את כהונתו, והחליט להתפטר מטעמי תשישות ב-2018, בגיל 83, ולשוב לחוותו. הוא הודיע כי אין בכוונתו לקבל פנסיה מהמדינה.
חייו האישיים

מוחיקה נשוי לסנאטורית לוסיה טופולנסקי, בת למשפחה ממוצא פולני, לוחמת טופאמארוס לשעבר ופעילה פוליטית ידועה, איתה התחתן בשנת 2005, אחרי שנים אחדות של חיים משותפים.
לזוג אין ילדים והם חיים בחווה בפאתי מונטווידאו, שם הם מגדלים פרחים למחייתם. אשתו היא בעלת החווה שבה הם גרים.
דמותו במדיה האמנותית

1997 - בסרט התיעודי הגרמני "טופאמארוס" בבימוי ריינר הופמן והיידי ספקוניה, התראיין מוחיקה וחברי טופאמארוס לשעבר בקשר לתולדות ארגונם
2015 - הסרט התיעודי הגרמני של היידי ספקוניה Pepe Mujica – Der Präsident - מציג קטעים מחיי היום-יום של מוחיקה כנשיא
2018 - סרט התעודה "פפה" (El Pepe, una vida suprema) בבימוי אמיר קוסטוריצה
הסרט העלילתי האורוגוואי "לילה של 12 שנים" (La noche de 12 años) בבימוי אלווארו ברכנר - על חייו של מוחיקה ועוד שבעה אסירים פוליטיים אחרים בתנאי כליאה קשים ביותר נתונים להתעללויות וטמונים בבורות בודדים
הערות שוליים

↑  http://www.lostiempos.com/diario/actualidad/internacional/20100301/ex-guerrillero-jose-mujica-asume-como-nuevo-presidente-(הקישור אינו פעיל, 5.11.2024)de_59739_107627.html Ex guerrillero José Mujica asume como nuevo Presidente de Uruguay.
↑  , Tupamaros revolution - La revolución imposible, Maria Ximena Alvarez
↑  Mallinder, Louise. "Uruguay's Evolving Experience of Amnesty and Civil Society's Response".
↑  El 13 de junio de 1968: hace 40 años nació el Pachequismo, Espectador.com
↑  "The Tupamaros".
↑  Hennigan, T. (12 באוקטובר 2009). "Ex-guerrilla who sought to overthrow state is now set to run it". IrishTimes.com. ארכיון מ-2012-09-14. נבדק ב-31 באוקטובר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ley 15.737". .parlamento.gub.uy. אורכב מ-המקור ב-2013-07-09. נבדק ב-2012-11-12.
↑  "Uruguay - Broad Front". Countrystudies.us. נבדק ב-2012-11-12.
↑  Mujica en "El Pato Encadenado", LARED21, ‏2010-02-18 (בספרדית)
↑  http://edant.clarin.com/diario/2004/11/01/elmundo/i-02601.htm Carlos Mujica, de tupamaro en los años 70 a nuevo líder del Senado
↑  http://www.elespectador.com/noticias/elmundo/articulo-346533-suerte-de-chavez-suerte-de-muchos-presidente-(הקישור אינו פעיל, 5.11.2024)de-uruguay La suerte de Chávez es la suerte de muchos: presidente de Uruguay
↑  World's 'poorest' ex-president Mujica turns down pension, BBC, ‏15 באוגוסט 2018 (באנגלית)
↑  כתבה בעיתון El Observador
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: טאבארה ואסקס |  נשיא אורוגוואי ה-40  2010–2015  | הבא: טאבארה ואסקס |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007456697305171  PLWABN: 9810535578705606  autores.uy: 6640  BIBSYS: 1470399609819  BNC: 000745482  BNE: XX4616195  BnF: cb171442359 (data)  CANTIC: a12260551  CiNii: DA18458086  GND: 132202034  ISNI: 0000 0001 1458 2732  LCCN: nb2001008851  NDL: 001166295  NLK: KAC201603759  NTA: 336579918  RERO: 02-A026481568  SUDOC: 081448422  VIAF: 164105107   WorldCat (עם VIAF): 164105107 
מוחיקה עם נשיא ארצות הברית ברק אובמה, 2014
מי מה מו

| --- | --- |
 שיר הנושא:  מי מכיר את החיות?
 משתתפים:  נורית בנאי קורן
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית, אנגלית, ספרדית, טורקית, פולנית, רומנית, ערבית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  26
 הפקה
 חברת הפקה:  ברוש הפקות פיל אנימציה
 אורך פרק:  5 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ הופ! ערוץ לולי
 תקופת שידור מקורית:  1 בספטמבר 2006 – הווה
 
מי מה מו היא סדרת טלוויזיה מונפשת ישראלית לילדים ששודרה בערוץ הופ! ברצועת הופל"ה ובערוץ לולי באנגלית ובשפות אחרות הסדרה מכונה בשם "the cow goes moo".
עלילה

העלילה עוקבת אחר מספר חיות ומלמדת מה הן אוכלות איזה קול הן משמיעות איפה הן גרות ומשהו מיוחד שקשור רק אליהן.
חיות

להלן רשימה של חיות המופיעות והמסופרות בסדרה כל חיה מופיעה בפרק אחד בלבד.
פרה
איילה
דג
צב
אריה
ציפור
סוס
תרנגול
פיל
ברווז
דוב
קוף
חתול
צפרדע
גמל
עכבר
כלב
ארנב
נמלה
קנגורו
פרפר
.כבשה
חמור
היפופוטם
דבורה
חילזון
כותרת הסדרה מקושטת בקישוטים של פרוות חיות המילה ''מי'' מקושטת עם פסים של טיגריס (למרות שהוא לא הופיע באחד הפרקים) המילה ''מה'' מקושטת בצמר של כבשה והמילה ''מו'' כתמים של פרה בשפות אחרות בכותרת מקושטת בכתמים של פרה.
קרדיטים

רשימת הקרדיטים מתוך הסדרה בעברית. בשפות אחרות (אנגלית ספרדית טורקית וכו') תיאורי התפקידים ברשימה שונים במקצת.
תסריט: דנה שץ
לחנים, עיבודים וניהול מוזיקלי: צליל בירן
בימוי : יפתח גורפיין
עריכת תוכן: אפרת עמית
עיצוב ואנימציה: יפתח גורפיין
אנימטורית: אירה גולין
פיתוח אנימציה: יפתח גורפיין
עריכת סאונד: אולפני דאבי דאב
עיצוב פסקול: עמי אופיר
במאית קולות: אורלי קטן
קריינית: נורית בנאי קורן
דיבוב חיות: גיורא קנת וצליל בירן
טכנאי הקלטה: ג'ינו קמבוס, חגית פרץ, אנדרי איבנוב
מנהלת הפקת דיבוב: ענבר שטגר-עזרא
ייעוץ לשוני: ניצה פלד
ייעוץ פסיכולוגי התפתחותי: אודי וולפה
מפיקת פוסט: טל שלם
עורכת תוכן ראשית: הילי חורב קסוטו
מפיקה ראשית: זהבה שקל