stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לירון בן-שלוש
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שם ההצגה/המופע | תפקיד | תיאטרון | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אבסינת | קרולינה, ראשי | תמונע בשיתוף תיאטרון הבימה | מגדה פרטאץ | מאור זגורי |
| ריצ'רד השלישי | ליידי אן | תמונע | שייקספיר | עודד ליטמן |
| מחקרים בטלקינסיס |  | תמונע | הצגת אימפרוביזציה, אשבל בשיתוף המשתתפים בקבוצת התיאטרון הנסיוני שלו | אריאל אפרים אשבל |
| חיות לילה |  | תמונע, פסטיבל נשים בחולון, תיאטרון חיפה ועוד | עינת מור | עינת מור |
| ערב נתן אלתרמן |  | המעבדה הרב תחומית ירושלים |  | גיא בירן |
| תיקון |  | פסטיבל פותחים מסך בית ליסין. קריאה |  | גורן אגמון |
| השיר הזה הוא גם שלי |  | תיאטרון אורנה פורת |  | יקי מחרז |
| 4.48 פסיכוזה |  | תיאטרון חיפה | שרה קיין | עמיר קליגר |
הערות שוליים

↑  נירית אנדרמן, "הגננת" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר מטעם פורום מבקרי הקולנוע בישראל, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2015
| פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–2010 | ריטה זוהר (1990) • דפנה רכטר (1991) • ענת וקסמן (1992) • חגית דסברג (1993) • רונית אלקבץ (1994) • חנה אזולאי-הספרי (1995) • לוסי דובינצ'יק (1996) • אסתי זקהיים (1997) • דפנה רכטר (1998) • אוולין קפלון (1999) • טינקרבל (2000) • רונית אלקבץ (2001) • אורלי זילברשץ (2002) • איילת זורר (2003) • דאנה איבגי (2004) • סיגלית פוקס (2005) • אסי לוי (2006) • רונית אלקבץ (2007) • היאם עבאס (2008) • עירית קפלן (2009) • מיה דגן (2010) |  |
| 2011 ואילך | אוולין הגואל (2011) • הדס ירון (2012) • סיון לוי (2013) • דאנה איבגי (2014) • מורן רוזנבלט (2015) • נועה קולר (2016) • שאדן קנבורה (2017) • שרה אדלר (2018) • לירון בן-שלוש (2019) • אלונה איב (2020) • ג'ונא סולימאן (2021) • ריטה שוקרון (2022) • ריימונד אמסלם (2023) |  |
לואיס הולטבי

לואיס הארי הולטבי (באנגלית: Lewis Harry Holtby; נולד ב-18 בספטמבר 1990 בארקלנץ, גרמניה) הוא שחקן כדורגל גרמני שמשחק בעמדת הקשר בקבוצת הולשטיין קיל. להולטבי שלוש הופעות במדי בנבחרת גרמניה.
קריירה

הולטבי החל לשחק בגיל ארבע במחלקת הנוער של ספרטה גרדראת', ובגיל 11 עבר למחלקת הנוער של בורוסיה מנשנגלדבך, אך משם שוחרר לאחר שלוש שנים, כיוון שלא הצליח להרשים את הצוות המקצועי של המועדון. משם הוא עבר למחלקת הנוער של אלמניה אאכן, ולבסוף עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון.
הולטבי ערך את משחק הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים של המועדון בעונת 2007/08 כאשר עלה כמחליף במשחק נגד סנט פאולי, ואת שערו הראשון במועדון הוא כבש בסוף שנת 2008 נגד מינכן 1860.
לאחר חמש שנים באלמניה אאכן, עבר הולטבי לשאלקה 04, שם חתם לחוזה של ארבע שנים, עד יוני 2013. בחודש ינואר 2010 הושאל הולטבי לבוכום עד סוף העונה, כדי שיצבור יותר ניסיון.
לאחר שחזר בחודש מאי לשאלקה, הולטבי הושאל שוב, אך הפעם למיינץ 05, למשך כל עונת 2010-2011. בסופה של אותה עונה, חזר הולטבי לשאלקה, ושיחק בה עד לינואר 2013, לאחר שבאותו חודש חתם על חוזה של ארבע וחצי שנים בטוטנהאם הוטספר האנגלית. לפי ההשערות, קיבלה שאלקה 1.75 מיליון לירות שטרלינג עבור הולטבי. ב-31 בינואר 2014 הושאל עד סוף העונה לפולהאם.
ב-1 בספטמבר 2014 הושאל הולטבי להמבורג מהבונדסליגה. ב-1 ביולי 2015 חתם באופן קבוע בהמבורג. ביולי 2019 שוחרר מהקבוצה לאחר שלא האריך את חוזהו, לנוכח כישלון הקבוצה להעפיל לבונדסליגה.
ב-2021 חתם בהולשטיין קיל מליגת המשנה בגרמניה.
קריירה > קריירה בינלאומית

לאחר שעבר בנבחרות הצעירות השונות של גרמניה, זומן הולטבי לסגל הנבחרת הבוגרת של גרמניה, לקראת משחק הידידות נגד שוודיה ב-17 בנובמבר 2010. את המשחק הרשמי הראשון שלו שיחק הולטבי נגד אזרבייג'ן במסגרת מוקדמות יורו 2012, ובעקבות אותו משחק, נאסר על הולטבי לשחק עבור נבחרת אנגליה (הוא בעל אזרחות אנגלית), שכן שחקן ששיחק בנבחרת לאומית אחת, לא יכול לשחק יותר באף נבחרת לאומית אחרת.
חיים אישיים

הולטבי נולד לזוג הורים בריטיים מליברפול, ולכן הולטבי הוא בעל אזרחות אנגלית.
ב-2012 הודה בראיון שהוא אוהד אברטון מושבע.
זכיות ותארים > תארים קבוצתיים

הסופר קאפ הגרמני: 2011
זכיות ותארים > תארים אישיים

מדליית פריץ וולטר, מדליית זהב עד גיל 19: 2009
הערות שוליים

↑  יעקב זיו, לואיס הולטבי סגר בטוטנהאם, באתר ספורט 2, 4 בינואר 2013
מאיר אלמלם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1977 (בן 47 בערך) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-מרץ 1996
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד הסיור המדברי  סגן מפקד עוצבת חירם  סגן מפקד חטיבת הצנחנים  מפקד חטיבת יואב  סגן מפקד אוגדת עזה
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן
 
מאיר אלמלם (נולד בשנת 1977) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה. שימש סגן מפקד אוגדת עזה, מפקד חטיבת יואב, סגן מפקד חטיבת הצנחנים ומפקד גדוד הסיור המדברי.
ביוגרפיה

אלמלם התגייס לצה"ל במרץ 1996, ושובץ בגדוד 202 בחטיבת הצנחנים. שירת כלוחם בגדוד. בסיום קורס קציני חי"ר, שב לגדוד 202 ומונה למפקד מחלקת מסלול. לאחר מכן שימש כסגן מפקד פלוגת החוד בגדוד, והשתתף בלחימה בדרום לבנון. בהמשך, אף שכבר שימש כמפקד מחלקה, התבקש לשמש כמפקד מחלקת "דרגון" בפלוגה המסייעת בגדוד. לאחר מכן שימש כסגן מפקד הפלוגה המסייעת הגדודית. בהמשך מונה למפקד פלוגת מסלול בגדוד 202, והוביל את הפלוגה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן שימש כקצין המבצעים של חטיבת הצנחנים. בהמשך שירת כמפקד פלוגה בגדוד גפן בבה"ד 1. לאחר לימודים מונה לסגן מפקד גדוד 101, וכיהן בתפקיד בין היתר במלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן שימש כמפקד מחזור "מצדה" בבא"ח צנחנים. בסיום התפקיד יצא ללימודים בפו"ם.
בשנת 2009 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד הסיור המדברי, ושירת בתפקיד עד אוגוסט 2011. בהמשך שימש כסגן מפקד עוצבת חירם בין השנים 2011–2013. לאחר מכן חזר לחטיבת הצנחנים, שם שירת כסגן מפקד החטיבה בין השנים 2013–2015, בין היתר במהלך מבצע צוק איתן. ב-26 באוגוסט 2015 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אילת, בתקופת פיקודו שונה שמה של החטיבה, לחטיבת יואב. ב-5 ביולי 2017 סיים את תפקידו, ויצא ללימודים. בשנת 2019 מונה לסגן מפקד אוגדת עזה, תפקיד בו שירת עד שנת 2020.
הערות שוליים

↑  רותם קארו ויצמן, עת פרקר, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 29 ביוני 2010
↑  אבירם אלעד‏, כשמג"ד מזיל דמעה: "בקרב אין ברירה, תהיה חזק ותתאבל אחר כך", באתר וואלה, 5 במאי 2014
↑  יואב זיתון, צפו בתיעוד נדיר: צנחנים ירו טיל "גיל", באתר ynet, 30 באוקטובר 2013
↑  יואב לימור, חזית כפולה, באתר ישראל היום, 2 באפריל 2020
מאיר אלרן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1944 (בן 80 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1962–1989 (כ־27 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה  סגן ראש אמ"ן
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים  מבצע ליטני   מבצע שלום הגליל   האינתיפאדה הראשונה     המערכה ברצועת הביטחון
 תפקידים אזרחיים
 חוקר בכיר במכון למחקרי ביטחון לאומי
 
מאיר אלרן (נולד ב-1944) הוא תת-אלוף במילואים שכיהן כסגן ראש אמ"ן. כיום הוא חוקר בכיר במכון למחקרי ביטחון לאומי.
ביוגרפיה

אלרן גדל בחיפה ולמד בבית הספר הריאלי.
ב-1962 החל ללמוד במסגרת העתודה האקדמית. עם גיוסו לצה"ל שובץ בחיל המודיעין. בהמשך השלים אלרן קורס קצינים ושירת כקצין מודיעין בחטיבת המחקר. ב-1968 נשלח לארצות הברית ללימודים על התחום הסובייטי במטרה להעמיק את הכרות חטיבת המחקר בנושא. אלרן שימש במספר תפקידי מפתח באמ"ן, תחת פיקודו של אהרן יריב. בין היתר נטל חלק במשא ומתן על הסכם השלום בין ישראל למצרים. בשנים 1978-1981 שימש ראש מחלקת הבקרה. היה ראש הזירה המערבית באמ"ן מחקר, בסוף שנות השמונים שימש כסגנו של ראש אמ"ן, אמנון ליפקין-שחק, וכסגן מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. לאחר מלחמת לבנון השנייה שימש אלרן כיועץ מיוחד לתחום המודיעין בעבור ועדת וינוגרד. בשירות המילואים נטל חלק במשא ומתן על הסכם השלום בין ישראל לירדן.
לאחר שחרורו כיהן כסמנכ"ל עיריית תל אביב-יפו ובעל חברה לייעוץ אסטרטגי. אלרן משמש כראש התוכנית לחקר החזית האזרחית והתוכנית לחקר חברה ודעת קהל בישראל במכון למחקרי ביטחון לאומי, וראש מסלול התמחות ב"ביטחון לאומי בישראל" במכללת ספיר.
לאלרן תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון ומדע המדינה מטעם האוניברסיטה העברית, תואר שני מטעם אוניברסיטת אינדיאנה ביחסים בינלאומיים וסובייטולוגיה,
ודוקטורט במדעי המדינה מטעם אוניברסיטת חיפה (2017), בנושא החוסן החברתי בתקופת האינתיפאדה השנייה.
אלרן נשוי ואב לארבע בנות.
הערות שוליים

↑  אורי דרומי, האיש שרבין הקשיב לו, באתר הארץ, 22 ביוני 2008.
↑  גיא בניוביץ', עקוב ודווח, באתר ynet, 3 בספטמבר 2010.
↑  קורות חייו של מאיר אלרן ורשימת פרסומיו בכתבי עת, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי.
↑  יוסי מלמן, המודיעין לא הגיע לחיילים בשטח, באתר הארץ, 2 במאי 2007.
למבורגיני ססטו אלמנטו

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  למבורגיני
 שנות ייצור:  (2010-2011)
 יחידות שיוצרו:  20 יחידות
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  למבורגיני רבנטון 
 מודל אחריו:  למבורגיני אגואיסטה למבורגיני וננו
 חברת אם:  קבוצת פולקסווגן
 סיווג:  מכונית על (קונספט)
 מרכב:  קופה ברלינטה, 2 דלתות
 פלטפורמה:  M4
 משקל:  999 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,560 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  5200 סמ"ק, 570 כ"ס, V10
 הילוכים:  רובוטית מצמד יחיד, 6 הילוכים
 מהירות מרבית:  350 קמ"ש (100-0 ב-2.4 ש')
 
למבורגיני ססטו אלמנטו (באיטלקית: Lamborghini Sesto Elemento; תרגום: "האלמנט השישי") היא מכונית על מתוצרת למבורגיני שיוצרה בייצור מוגבל של 20 יחידות.
חשיפה

הססטו אלמנטו הוצגה לראשונה בתערוכת הרכב של פריז 2010 ויצורה החל בשנת 2011.
עיצוב

העיצוב של הסטטו אלמנטו פנימית הוא עם פחות אופציות לנוחות אפילו השטיחים הם סוג של קצף הדבוק על סיבי הפחמן, חיצונית העיצוב שלו תפס קצת רושם בעולם.
מפרט טכני > מנוע

המכונית בעלת מנוע V10 מרכזי בנפח 5200 סמ"ק והספק מרבי של 570 כ"ס שבו היה שימוש גם בלמבורגיני גאיארדו. היא מאיצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 2.4 שניות ולמהירות מרבית של 350 קמ"ש. במכסה המנוע, האוויר משתחרר דרך 10 חורי משושה ייחודיים כדי לצנן את המנוע.
מפרט טכני > הילוכים

לססטו אלמנטו תיבת הילוכים רובוטית עם מצמד יחיד בת 6 הילוכים.
מפרט טכני > ביצועים

האצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 2.4 שניות ומהירות מרבית של 350 קמ"ש.
במדיה

הלמבורגיני סטטו אלמנטו הופיע בסרט "Need for Speed"(אנ') והוא מופיע במשחקי וידאו רבים כגון: אספלט 7, אספלט 8, אספלט 9, וגם במשחקי ה-Xbox של Forza.
הערות שוליים

↑  למבורגיני ססטו אלמנטו לייצור, באתר קארטיוב, ‏12 בנובמבר 2010
↑  למבורגיני חושפת בתערוכת פריז את הלמבורגיני סטטו אלמנטו, באתר קארטיוב, ‏28 בספטמבר 2010
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלי רכב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לוקאס טוריירה

לוקאס סבסטיאן טוריירה די פאסקווה (בספרדית: Lucas Sebastián Torreira Di Pascua; נולד ב-11 בפברואר 1996) הוא כדורגלן אורוגוואי, המשחק בעמדת הקשר האחורי בגלאטסראיי ובנבחרת אורוגוואי.
קריירת מועדונים > תחילת הקריירה ומעבר לאיטליה

לוקאס טוריירה נולד בעיר פראי בנטוס שבמערב אורווגואי. כנער הוא שיחק במועדון המקומי 18 דה חוליו. ב-2013 הצטרף טוריירה למועדון מונטיבידאו וונדררס. באותה שנה טוריירה עזב לאיטליה כדי להצטרף למחלקת הנוער של פסקארה.
בעונת 2014/2015 טוריירה קודם לקבוצה הבוגרת של פסקארה. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הוא ערך ב־16 במאי 2015, הוא המשיך לשחק לקראת סוף העונה וערך ארבע הופעות נוספות במדי פסקארה שנכשלה לעלות לסרייה א'.
ב-1 ביולי 2015 חתם טוריירה בסמפדוריה מהסרייה א' תמורת כ-1.5 מיליון אירו. טוריירה לא שיחק בסמפדוריה באותה עונה והוא הושאל חזרה לפסקארה.
בעונת 2015/2016 טוריירה היה אחד השחקנים החשובים בפסקארה תחת המאמן מאסימו אודו, באותה עונה הוא כבש ארבעה שערים בסרייה ב' ועזר לפסקארה להשיג את הכרטיס לסרייה א'.
בעונת 2016/2017 חזר טוריירה לסמפדוריה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במחזור הראשון מול אמפולי. באותה עונה הוא היה שחקן הרכב ושחקן חשוב בקישור של הקבוצה. בעונת 2017/2018 טוריירה היה חלק חשוב מאוד מעונה טובה של סמפדוריה, הוא כבש 4 שערים בסרייה א' והקבוצה סיימה במקום העשירי בפעם השנייה ברציפות.
קריירת מועדונים > ארסנל

לאחר היכולת הטובה שהציג טוריירה בסמפדוריה ובמונדיאל 2018, טוריירה חתם ב-10 ביולי 2018 בארסנל מהפרמייר ליג תמורת 26 מיליון ליש"ט
ב-6 באוקטובר 2020 הושאל לעונה אחת לאתלטיקו מדריד.
ב-25 באוגוסט 2021 חזר לאיטליה והושאל לפיורנטינה.
קריירת מועדונים > גלאטסראיי

ב-8 באוגוסט 2022 חתם לארבע שנים בגלאטסראיי.
קריירה בינלאומית

טוריירה ערך את הבכורה שלו במדי נבחרת אורווגואי במרץ 2018 בניצחון 0–2 על צ'כיה במסגרת גביע סין.
בעקבות היכולת הטובה שלו בעונת 2017/2018, טוריירה נכלל בסגל של אורוגוואי למונדיאל 2018. בשני המשחקים הראשונים של שלב הבתים הוא נכנס כמחליף. במשחק האחרון של שלב הבתים שבו אורוגוואי ניצחה את נבחרת רוסיה טוריירה פתח בהרכב ושיחק 90 דקות. בשלבי הנוקאאוט הוא קיבל את המקום בהרכב מהמאמן אוסקר טבארס ושיחק 90 דקות בניצחון בשמינית הגמר מול פורטוגל ובהפסד של אורוגוואי לצרפת ברבע הגמר.
נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי בטורניר מונדיאל 2022.
תארים

גביע אנגלי: 2018/2019
אליפות ספרד: 2020/2021
אליפות טורקיה: 2022/2023
הערות שוליים

↑  Arsenal sign Lucas Torreira from Sampdoria, Sky Sports, ‏10.7.2018
↑  אורוגוואי פרסמה את הסגל הסופי: ואלוורדה, לודיירו וראמירס בחוץ, באתר וואלה, 2 ביוני 2018
↑  Se confirmó la lista de convocados para la Copa Mundial de Catar 2022 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל האורוגוואית, 10 בנובמבר 2022 (בספרדית)
לואיס האנטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 במרץ 1992 (בן 32) סידני, אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 פרופיל ב-IMDb
 
לואיס האנטר (באנגלית: Louis Hunter; נולד ב-17 במרץ 1992) הוא שחקן אוסטרלי., אשר ידוע בשל תפקידו בתור ניק סטרטוס בסדרה "משפחת פוסטר" ברשת Freeform ובשל הופעתו בתור פאריס בסדרה "טרויה: נפילתה של עיר" בנטפליקס.
ביוגרפיה

האנטר נולד בגליב, אחד מפרוורי סידני, באוסטרליה. הוא למד בבית ספר לאמנויות והחל את הקריירה שלו כאשר ששיחק בצעירותו במספר הפקות תיאטרון.
קריירה

האנטר החל את קריירת המשחק המקצועית שלו בשנת 2008 לאחר שלוהק לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "Out of the Blue". לאחר מכן הוא שיחק בהפקה הבימתית של "מלחמת השושנים" בתיאטרון הלאומי של סידני לצד קייט בלאנשט.
האנטר ערך את הופעת הבכורה מחוץ לאוסטרליה בשנת 2011 בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "המעגל הסודי". בשנת 2016 החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרה "משפחת פוסטר".
בשנת 2018 האנטר הופיע גם בסדרה ההיסטורית של נטפליקס "טרויה: נפילתה של עיר" בתפקיד פאריס.
בשנת 2021 שיחק בדמותו של ג'וש לי בסדרה הבריטית "התאמה מושלמת" של רשת נטפליקס.
חיים אישיים

מאז 2017 האנטר נמצא בזוגיות עם השחקנית והדוגמנית הגרמנייה בלה דיינה; לאחר ששיחקו יחד בסדרה "טרויה: נפילתה של עיר".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תַפְקִיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | The 7th Hunt | טום |  |
| 2015 | Killing Animals | ראיין |  |
| 2016 | Jack Goes Home | דאנקן |  |
| 2017 | The Honor Farm | ג'יי. די |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תַפְקִיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008–2009 | Out of the Blue | קייל מולרוני | 39 פרקים |
| 2011–2012 | המעגל הסודי | ניק ארמסטרונג | 7 פרקים |
| 2012 | The Woodlies | שבע נקודות | דיבוב; 7 פרקים |
| 2014 | רד בנד סוסייטי | ג'יי | פרק: "Know Thyself" |
| 2016–2018 | משפחת פוסטר | ניק סטרטוס | תפקיד חוזר (עונות 5-3); 18 פרקים |
| 2018 | טרויה: נפילתה של עיר | פאריס | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2018 | On the Ropes | לאקלן או'לירי | מיני-סדרה |
| 2021 | התאמה מושלמת | ג'וש לי | 5 פרקים |
הערות שוליים

↑  "FIVE MINUTES WITH … LOUIS HUNTER AND BELLA DAYNE". נבדק ב-14 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018144189  VIAF: 2449154075985011860005   WorldCat (עם VIAF): 2449154075985011860005
מהומות פורט סעיד

המהומות באצטדיון פורט סעיד התרחשו ב-1 בפברואר 2012. בתום משחק כדורגל בליגת העל המצרית בין הקבוצות אל-מסרי ואל-אהלי שנערך באצטדיון הכדורגל "פורט סעיד" בעיר פורט סעיד אשר במצרים פרצו מהומות בהם נהרגו 74 ומעל ל-500 נפצעו. רבבות מאוהדי אל-מסרי פרצו אל תחומי המגרש ואל יציע אוהדי אל-אהלי בתום המשחק, לאחר ניצחון הקבוצה הביתית, אל-מסרי, בתוצאה 3–1. האוהדים הסתערו לעבר שחקני ואוהדי אל-אהלי, ותקפו אותם בעזרת סכינים, חרבות, מקלות, בקבוקים וזיקוקים.
73 אנשים הואשמו במשפטים שנערכו בעקבות חקירת האירוע, ביניהם תשעה שוטרים ושני אנשי סגל מקבוצת אל מסרי. 11 נשפטו לעונש מוות, 21 זוכו ושאר 41 הנאשמים נשפטו לעונשי מאסר שנעים בין שנה אחת ל-15 שנים.
בעקבות המהומה הקשה, השביתה ממשלת מצרים את ליגת הכדורגל המקומית לשנתיים, החלטה שאף פגעה קשות בנבחרת הכדורגל המצרית, הנשענת ברובה על שחקנים מהליגה המקומית.
הרקע למהומה

קבוצת אל-אהלי נחשבת למועדון הכדורגל הגדול במצרים ולבעלת שם עולמי. קבוצה זו, נתמכה באופן מסורתי במשך השנים על ידי הממשל המצרי ונחשבת לשגרירת השלטון מבחינה ספורטיבית ופוליטית. אוהדיה הקיצוניים אף לקחו חלק עיקרי בארגון והגנה על כיכר א-תחריר ושלטונו של חוסני מובארכ במהלך אירועי ההפיכה במצרים ב-2011.
הרקע למהומה אינו ברור לחלוטין. משוער כי מטרת המפגעים מצד קבוצת אל-מסרי, שתמכה במתנגדי מובארכ, הייתה לנקום באוהדי אל-אהלי, תומכי מובראכ. השערה זו נשענת על ממצאי חקירת האירוע שהצביעו על אדישות וחוסר-התערבות מוחלטת של כוחות הביטחון באצטדיון, אותם כוחות אשר התעמתו עם פעילים תומכי מובארכ וביניהם קומץ אוהדי אל-אהלי, ועל סימנים נוספים אשר העידו על שיתוף פעולה מצד האחראים על אבטחת האצטדיון – כגון הימצאות כלי נשק רבים בתחומי האצטדיון ונעילת שערי היציאה ביציע אוהדי אל-אהלי.
המהומה

עוד טרם החל המשחק, אוהדי אל-מסרי פרצו לתחומי המגרש ובעקבות כך עוכבה תחילת המשחק בחצי שעה. במחצית המשחק, ולאחר כל אחד משלושת השערים שהובקעו לטובת אל-מסרי, פרצו אוהדי הקבוצה הביתית למגרש. מיד בהישמע שריקת הסיום, פרצו אלפים מאוהדי אל-מסרי אל המגרש.
בעקבות כך, שחקני קבוצת אל-אהלי הוברחו לחדר ההלבשה בליווי משטרתי. ההמון אשר פרץ למגרש היה חמוש בנשקים קרים כגון סכינים ואלות, נוסף על בקבוקים ואבנים. ההמון התקדם לעבר יציע אוהדי אל-אהלי ותקף את האוהדים הנמלטים, אשר כשלו לצאת מתחומי האצטדיון, שכן חלק משערי האצטדיון היו נעולים. כמו כן, זמן קצר לאחר פרוץ המהומה, נכבו אורות האצטדיון.
בקטטת ההמון שהתפתחה באצטדיון, נהרגו 74 איש ומעל ל-500 איש נפצעו. חלק נדקרו והוכו למוות, חלק נזרקו מהיציעים וחלק נרמסו כאשר המון אוהדי אל-אהלי נסו לכיוון שערי האצטדיון הנעולים. צבא מצרים הוזעק לעזור לכוחות המקומיים על מנת לסייע בפינוי שחקני קבוצת אל-אהלי בעזרת מסוקים, ובהמשך גם לפנות את נפגעי האירוע.
מאמן אל-אהלי דאז, מנואל חוסה (Manuel Jose), הותקף אף הוא על ידי אוהדי אל-מסרי, ולאחר המקרה, נלקח חוסה יחד עם מוחמד אבו תריכה, משחקניה הבולטים של אל-אהלי, לתחנת משטרה, שם העידו כי חזו באוהדי אל-אהלי מתים בחדר ההלבשה.
מוחמד אבו תריכה הודיע על פרישתו מכדורגל לאחר המקרה, יחד עם שני שחקנים בכירים נוספים – מוחמד ברקאת (Mohamed Barakat) ועימאד מוטאב (Emad Moteab).
מתחקור צילומי וידאו של המהומה, בולט לעין כי השוטרים שאיבטחו את המשחק לא פעלו לעצירת האירוע. עדי ראייה טענו כי המשטרה התעלמה ולא ניסתה להדוף את ההמון הפורץ ואוהדי אל-אהלי הנסים נתקלו בסירוב השוטרים לפתוח את שערי האצטדיון הנעולים. עדים אף טענו כי שוטרים נצפו פותחים את המחסומים שבין יציע אוהדי אל-מסרי ויציע אוהדי אל-אהלי.
תגובות לאירוע

סגן שר הבריאות המצרי צוטט כאומר "זהו האסון הגדול ביותר בהיסטוריה של הכדורגל המצרי".
ראש המועצה הצבאית העליונה במצרים, הגנרל מוחמד חוסיין טנטאווי, הקים בתגובה לאירוע ועדת חקירה דחופה יום לאחר המקרה, ב-2 בפברואר 2012, על מנת לדון בתגובה למקרה.
משחקי ליגה סמוכים למועד המהומה בוטלו וב-10 במרץ 2012, התאחדות הכדורגל המצרית הודיעה כי המשך עונת הכדורגל מבוטל.
עונת הכדורגל העוקבת נפתחה כסדרה, לצד החמרות בנוהלי ביטחון המשחקים, ונאסר על אוהדים להגיע למשחקים עד דצמבר 2014, אז הוסרה החמרה זו.
בריאיון לתקשורת הבריטית, קפטן נבחרת אל-מסרי, כרים זקרי (Karim Zekri), טען כי המשטרה והצבא הלהיטו את הטבח. עוד טען כרים כי היו גורמים רבים אשר הצביעו כי הטבח היה מתוכנן.
מנואל חוזה, מאמן אל-אהלי, חיזק את דבריו של כרים והעיד כי ביציע הצפוני באצטדיון נתלה שלט שכיתובו "We are going to kill you all". עוד הוסיף ואמר כי המהומות פרצו על בסיס פוליטי. הטבח חל בציון שנה למהומות בכיכר תחריר, מהומות שפרצו על ידי קבוצה של תומכי-מובארק, המזוהים פוליטית עם קבוצת אל-אהלי.
משפטי הנאשמים

73 נאשמים, ביניהם 9 קציני משטרה ו-2 אנשי סגל מועדון אל-מסרי, הואשמו בהריגת 72 אוהדי אל-אהלי. ב-26 בינואר 2013, התכנס בית המשפט הפלילי בפורט סעיד, מסיבות ביטחוניות, באקדמיית המשטרה בעיר, פסק הדין המקדמי גזר עונשי מוות על 21 מהנאשמים. עבור 52 הנאשמים הנותרים, נדחה מתן גזר הדין ל-9 במרץ 2013.
בעקבות פסיקת השופט, פרצה מהומה באולם, כאשר בני משפחות הנידונים למוות מבכים על גזר הדין, בו בזמן שאוהדי אל-אהלי חגגו את הפסיקה. לאחר מכן, עברו קומץ אוהדי אל-אהלי לעבר משכן שר הפנים להפגין בקריאה לפסק דין דומה עבור קציני המשטרה המואשמים. בהפגנה זו התעמתו באלימות המפגינים עם כוחות המשטרה במקום, וכוחות המשטרה פיזרו את ההפגנה בעזרת גז מדמיע.
תושבי פורט סעיד ראו בפסיקה החלטה פוליטית שנועדה לדכא את הצד הפוליטי אליו משתייך המועדון אל-מסרי, ולא גזר דין הוגן. גורמים פוליטיים רבים בפורט סעיד הביעו את מחאתם על פסק הדין בתקשורת. חלק ממשפחות הנגזרים לדין התאגדו יחד עם אוהדים קיצוניים של קבוצת אל-מסרי מחוץ לכלא בו נכלאו הנידונים למוות, בזמן שקבוצה נוספת חסמה את רחוב מוחמד עלי הראשי אשר מוביל למשרדי השלטון האזורי בפורט סעיד. קבוצה שלישית השביתה מפעל טקסטיל גדול שמעסיק 20,000 עובדים.
לצד הפגנות אלו, פרצו מהומות בין תומכים בנאשמים ובין כוחות הביטחון קרוב לבית הכלא הכללי בפורט סעיד, בהן נהרגו שני קציני משטרה ו-40 אזרחים, נוסף על 250 פצועים.
ב-9 במרץ 2013, אישר בית המשפט את 21 עונשי המוות שנגזרו. באשר ל-52 הנאשמים הנותרים: חמישה נשפטו למאסר עולם, עשרה נאשמים, ביניהם שני קציני משטרה, נשפטו ל-15 שנות מאסר, שישה נאשמים נשפטו ל-10 שנים, שניים נשפטו 5 שנים ונאשם אחד נשפט לשנת מאסר אחת. בין המורשעים היו המנהל הכללי של מועדון אל-מסרי, וראש מערך האבטחה של המועדון. 28 הנאשמים הנותרים זוכו, ביניהם 7 קציני משטרה. בעקבות הגזרי הדין, הוגשו ערעורים על ידי ההגנה והתביעה.
ב-6 בפברואר 2014, בית המשפט לערעורים הורה על משפט חוזר ל-64 מהנאשים, ואישר את גזרי הדין לתשעה מהנאשמים, שנשפטו לתקופות של 1–10 שנים.
ב-9 ביוני 2015, גזר בית המשפט עונשי מוות על 11 מהנאשמים, זיכה 21 ופסק עונשי מאסר של 5–15 שנים על 32 הנאשמים הנותרים.
ערכאות נוספות אישרו 10 מתוך 11 עונשי המוות שנגזרו, והורו על משפט חוזר לנאשם שהורשע שלא בפניו. כמו כן, חמישה מתוך שישה נאשמים שנשפטו, שלא בפניהם, ל-10 שנות מאסר זוכו, ולאחד קוצר העונש ל-5 שנים.
הערות שוליים

↑  כתבות מסקרות את האירוע בתקשורת הישראלית https://news.walla.co.il/item/2505532, https://sports.walla.co.il/item/2595673 https://www.haaretz.co.il/news/world/middle-east/1.1631678
1 2  כתבה באתר BBC News http://www.bbc.com/sport/football/18862638
↑  כתבה באתר Time http://world.time.com/2012/02/01/port-said-stadium-disaster-whats-behind-egyptian-soccers-bloodiest-day/
1 2 3 4  כתבה באתר אל-ג'זירה http://www.aljazeera.com/indepth/opinion/2012/04/201247144949904754.html
↑  כתבה מסקרת על האירוע באתר Tagesschau (בגרמנית) https://www.tagesschau.de/thema/
↑  כתבה מסקרת על האירוע באתר Dailymail  http://www.dailymail.co.uk/news/article-2095579/Egypt-football-violence-Riot-spreads-thousands-protesters-clash-police-Cairo.html
↑  כתבה מסקרת על האירוע באתר Guardian https://www.theguardian.com/world/2012/feb/02/egypt-football-violence-knives-swords?newsfeed=true
↑  http://english.ahram.org.eg/NewsContent/1/64/33589/Egypt/Politics-/Egypt-military-rulers-accused-of-instigating-Port-.aspx
↑    Telegraph staff and agencies, ‏Egypt football riot: Al-Ahly coach Manuel Jose says he saw fans dying, The Telegraph, 2 February 2012
↑    Telegraph staff and agencies, ‏Egypt football riots: three Egypt internationals retire after mass deaths in stadium riot, The Telegraph, 2 February 2012
↑  כתבה מסקרת על האירוע באתר The New York Times http://www.nytimes.com/2012/02/02/world/middleeast/scores-killed-in-egyptian-soccer-mayhem.html
1 2  כתבה מסקרת על האירוע באתר CNN http://edition.cnn.com/2012/02/02/world/africa/egypt-soccer-deaths-color/index.html
↑  כתבה מסקרת על האירוע באתר ESPN https://archive.today/20150204113316/http://espn.com/sports/soccer/story/_/id/7532975/the-politics-egypt-football-riot-brent-latham
↑  כתבה מסקרת על האירוע באתר BBC http://www.bbc.com/sport/football/173ראיון==> ריאיון24997
↑  כתבה מסקרת על האירוע באתר RTE https://www.rte.ie/news/2012/0201/311794-egypt/
↑  כתבה המסקרת את הליגה המצרית באתר BBC http://www.bbc.com/news/world-middle-east-31252429
↑  ריאיון עם כרים זקרי באתר The guardian https://www.theguardian.com/world/2012/feb/05/egypt-football-massacre-police-arab-spring
↑  סרטון המתעד את הקראת פסק הדין https://www.youtube.com/watch?v=1PGFgndIXGk
↑  כתבה המסקרת את ההפגנות באתר Ahram Online http://english.ahram.org.eg/NewsContent/6/51/63324/Sports/Egyptian-Football/Ahly,-Ultras-Ahlawy-hail-Port-Said-court-ruling-.aspx
↑  כתבה נוספת המסקרת את ההפגנות באתר Ahram Online http://english.ahram.org.eg/NewsContent/1/64/63335/Egypt/Politics-/Ahly-Ultras-protest-at-MOI,-clashes-erupt-.aspx
↑  כתבה מסקרת באתר Egypt Independent http://www.egyptindependent.com/anger-and-joy-follow-port-said-football-massacre-verdict/
↑  כתבה מסקרת באתר Ahram Online http://english.ahram.org.eg/News/63308.aspx
↑  סיכום גזר הדין באתר Ahram Online http://english.ahram.org.eg/News/66482.aspx