stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאוריית הרשות המחוקקת העצמאית של המדינות
פסק דין מור נגד הרפר > רקע

לאחר מפקד האוכלוסין של שנת 2020, קיבלה קרוליינה הצפונית מושב נוסף בבית הנבחרים. בעקבות זאת, החל בית המחוקקים של המדינה, שבו יש רוב למפלגה הרפובליקנית, לערוך מפות חדשות של מחוזות הבחירה. ארגונים דמוקרטיים וחוקרים באקדמיה טענו שהמפות החדשות שהוצעו על ידי בית המחוקקים בנובמבר 2021, נועדו לתת לרפובליקנים יתרון משמעותי בבחירות לבית הנבחרים. על אף שהבחירות לנשיאות בשנת 2020 בקרוליינה הצפונית היו צמודות – מתוך קולות כלל המצביעים, דונלד טראמפ זכה ב-49.93% תמיכה לעומת 48.59% תמיכה בביידן – אנליסטים צפו שכתוצאה ממפת מחוזות הבחירה שהוצעה, רפובלקנים יזכו ב-10 או 11 מתוך 14 המושבים בבית הנבחרים ורק מחוז בחירה אחד יהיה תחרותי. המפה שהתקבלה קיבלה ציון F עקב חוסר תחרותיות מפרויקט הג'רמינדרינג באוניברסיטת פרינסטון,, בעוד מפה חלופית קיבלה ציון A, והחוקרים בפרויקט העריכו שהיא הייתה מניבה 7 מושבים בבית הנבחרים לכל אחת מהמפלגות. בעקבות כך, עתרו ארגונים שונים לבתי המשפט של קרוליינה הצפונית, בבקשה שתיפסל המפה המוצעת.
הדין הפדרלי לא אוסר על הטיה בקביעת מחוזות בחירה משיקולים פוליטיים. בפסק הדין התקדימי Rucho v. Common Cause משנת 2019, שעסק גם כן במפת מחוזות הבחירה של קרוליינה הצפונית, קבע בית המשפט העליון ברוב של חמישה שופטים מול ארבעה, שהטיה משיקולים פוליטיים-מפלגתיים מהווה שאלה פוליטית (אנ') שאינה שפיטה, זאת בניגוד להטיה על בסיס גזע שאינה חוקית. בעקבות כך, לא יכול היה בית המשפט העליון של קרוליינה הצפונית לפסול את המפות על בסיס החוק או החוקה הפדרליים. עם זאת, באפריל 2022, בית המשפט העליון של המדינה פסל את המפות ברוב של ארבעה שופטים מול שלושה, על בסיס החוקה של קרוליינה הצפונית. נימוקי השופטים התבססו על מספר סעיפים בחוקת המדינה, כולל סעיף שאומר בפשטות כי "כל מערכות הבחירות במדינה יהיו חופשיות" וסעיפים אחרים שמבטיחים הגנה שווה, אי-אפליה ואת חופש ההתאגדות. לאחר שנדחו שתי מפות שהציעו המחוקקים, קבע בית המשפט בעצמו את מפת המחוזות, פרקטיקה שמקובלת במדינות רבות במקרה שבו המחוקקים כושלים בהצגת מפה חוקית.
פוליטיקאים רפובליקניים עתרו לבית המשפט העליון של ארצות הברית בבקשה שיוציא צו עיכוב ביצוע נגד שימוש במפות שהכתיב בית המשפט של המדינה, על בסיס טיעונים הקשורים בתאוריית הרשות המחוקקת העצמאית של המדינות, אך הבקשה נדחתה. סמואל אליטו כתב בדעת מיעוט, לה הצטרפו קלארנס תומאס וניל גורסץ', שהיה נכון להוציא צו עיכוב. נימוקיו התבססו על התאוריה, ובאופן ספציפי על הטענה שסעיף הבחירות מעניק סמכות בלעדית לבתי המחוקקים של המדינה בעניין הסדרת הבחירות. ברט קוואנו כתב שהוא מסכים עם אליטו, אך לא תומך בצו עיכוב מסיבות אחרות. הצהרות אלה התפרשו כהזמנה להגשת עתירה בעניין תאוריית הרשות המחוקקת העצמאית של המדינות וכסימן לכך שקיימים לפחות ארבעה קולות בבית המשפט בעד התאוריה. בבחירות האמצע בשנת 2022, שהתנהלו על פי המפות שהכתיב בית המשפט, זכתה כל אחת מהמפלגות ב-7 מושבים בבית הנבחרים.
פסק דין מור נגד הרפר > הדיונים בבית המשפט

בית המשפט העליון הוציא צו עיון מחדש בתיק ושמע טיעונים בדצמבר 2022. אישים, ארגונים, ומוסדות רבים הגישו תצהירים לבית המשפט העליון כידידי בית המשפט. בין השאר, ארגון שמאגד את כל 50 נשיאי בתי המשפט העליונים של המדינות הגיש תצהיר שאינו תומך רשמית באף צד, אך קובע שסעיף הבחירות בחוקה הפדרלית לא מונע מחוקות המדינות להסדיר כללים הנוגעים לבחירות. קבוצה של 16 נושאי משרות רפובליקנים לשעבר הגישה תצהיר נגד התאוריה והעותרים. מושל קליפורניה לשעבר, ארנולד שוורצנגר הגיש תצהיר שמתנגד לתאוריה ומדגיש את חשיבות מערכת האיזונים והבלמים הקיימת. קבוצה של עשרה היסטוריונים של תקופת הייסוד של ארצות הברית הגישה תצהיר שמתנגד לתאוריה, וכך גם שני היסטוריונים שעוסקים בחוקות של מדינות. מרכז ברנן לצדק באוניברסיטת ניו יורק הגיש תצהיר שמזהיר מפני ההשלכות של החלטה המצדדת בתאוריה ובעותרים.
פסק דין מור נגד הרפר > הכרעת בית המשפט

נשיא בית המשפט העליון ג'ון רוברטס כתב את הכרעת הרוב, בה תמכו סוניה סוטומאיור, אלנה קגן, ברט קוואנו, איימי קוני בארט וקטנג'י בראון ג'קסון.
לקריאה נוספת

Vikram D. Amar and Akhil Amar, "Eradicating Bush-League Arguments Root and Branch: The Article II Independent-State-Legislature Notion and Related Rubbish", The Supreme Court Review (2022)
Mark Bohnhorst, Michael W. Fitzgerald, and Aviam Soifer, "Gaping Gaps in the History of the Independent State Legislature Doctrine: McPherson v. Blacker, Usurpation, and the Right of the People to Choose Their President", Mitchell Hamline Law Review (2022)
Dan T. Coenen, "Constitutional Text, Founding-Era History, and the Independent-State-Legislature Theory", Georgia Law Review (forthcoming Spring 2023)
Jason Marisam, "The Dangerous Independent State Legislature Theory", Michigan State Law Review (2022)
Michael T. Morley, "The Independent State Legislature Theory", Fordham Law Review 90 (2021), pp. 502–560
"The Independent State Legislature Doctrine, Federal Elections, and State Constitutions", Georgia Law Review 55 (2020), pp. 1–94
"The Intertextual Independent 'Legislature' and the Election Clause", Northwestern University Law Review 109(3) (2015), pp. 847–870
Hayward H. Smith, "Revisiting the History of the Independent State Legislature Legislature", St. Mary's Law Journal 53(2) (2022), pp. 445–582
בסמלה

הבסמלה כתובה בגופן נסח'י הקליגרפי, הגופן הנפוץ בטקסט הקוראני
הבסמלה (השורה הראשונה) בתוך סורת אל-פאתחה
קליגרפיה מהמאה ה-17 של ה"בסמלה", בצורת דוכיפת; דיו שחורה על נייר (אוספי האמנות האסלאמית במוזיאון פרגמון, ברלין)
הבִּסְמִלָה (בערבית: البسملة) היא הכינוי המקוצר לאימרה המוסלמית "בִּסם אללּה (אל)רחמן (אל)רחים" (بسم الله الرحمٰن الرحيم; נהגה: בסמי-ללהי ר-רחמני ר-רחים ), ומשמעותה בתרגום המקובל – "בשם אלוהים הרחמן והרחום". אמירת הבסמלה מכונה "תַסְמִיָה" (تسمية). הביטוי מופיע בקוראן בראש כל סורה (פרק), מלבד סורה מספר 9, סורת א-תַוּבַּה. כחלק מהיותה האיה (פסוק) הראשונה בסורת אל-פאתחה, היא נאמרת בתפילה האסלאמית, הצלאה, שבה נקראת הסורה, אם כי קיימת מחלוקת בין אסכולות המשפט האסלאמי בסוגיית הכללתה ובאופן הגייתה בתפילה (בקול או בשקט).
אימרה זו, שלפי המסורת האסלאמית מעניקה ברכה לאומריה, נחשבת לאחד הביטויים הדתיים הנפוצים ביותר בעולם האסלאם, היא מצוטטת כהקדמה לספרים, טקסטים ומכתבים, ונאמרת על ידי המוסלמי הדתי כברכה לפני קריאה מהקוראן, ולפני פעולות ומצבים רבים כגון אכילה, נאום, יחסי מין ושחיטה. יש הרואים בבסמלה, במיוחד בקרב המיסטיקה המוסלמית, ביטוי המתמצת את הקוראן כולו. כך, למשל, אבן ערבי כותב כי "הבסמלה היא המפתח לכל סורה".
אטימולוגיה

הבסמלה היא צורת המקור של הפועל بَسْمَلَ (בַּסְמַלַ: "אמר 'בִּסם אללּה (אל)רחמן (אל)רחים'"), ונחשבת לצורה נדירה של שורש מרובע (ب. س. م. ل) אשר נוצר כאיחוד של ארבעת העיצורים הנשמעים בביטוי המקוצר של הבסמלה: بسم الله (בשם אללה). שיטה זו מתקיימת גם בפועל حَمْدَلَ (חַמְדַלַ), שצורת המקור שלו היא حَمْدَلَة (חַמְדַלַה) ומשמעותו אמירת "אלחמדוללה".
בכתיבת הבסמלה נהוג להסיר את האות אליף של המילה הראשונה באימרה, אִסְם (اسم, "שם"), ובכך לחבר את אות היחס בא ישירות לאות השנייה במילה, סין. עדות שניתנת לצורת כתיבה חריגה זו היא השמטת האליף מהסבר של עומר בן אל-ח'טאב, המצוטט בחדית', כיצד לכתוב את הבסמלה: "האריכו את הבאא, הבליטו את שיני הסין ועגלו את המים".
הבסמלה בקוראן

הבסמלה מופיעה בראש כל פרקי הקוראן, המכונים סורות, מלבד הסורה התשיעית, סורת א-תובה. בצורתה המלאה, הבסמלה מופיעה בתוך הטקסט הקוראני פעם אחת בלבד, בסורת א-נַמְל (הנמלים) ה-27 במספר, בה הביטוי מופיע במכתבו של שלמה למלכת שבא. סך הכל הבסמלה מופיעה בגרסתה המלאה 114 פעמים בקוראן. בכל 113 המופעים של הביטוי בראש סורות הקוראן, היחידה שבה הביטוי נחשב לחלק אינטגרלי מתוך הסורה היא סורת אל-פאתחה, הסורה הפותחת של הקוראן, שחשיבותה הרבה היא גם בהיותה חלק מהתפילה המוסלמית.
היותה של הבסמלה חלק אינטגרלי מתוך סורת אל-פאתחה וחלק מההתגלות האלוהית אינו ברור לעיני כל מלומדי הדת המוסלמים. בעבר הייתה מחלוקת בנושא בין קוראי הקוראן של מכה וכופה, אשר סברו כך, לעומת אנשי אל-מדינה, בצרה וסוריה, אשר ראו בה לא יותר מברכה ואמצעי הפרדה בין הסורות השונות. מייסד האסכולה החנפית אבו חניפה תמך בגישה השנייה, ואנשי אסכולה זו לא קוראים בקול את הבסמלה במהלך התפילה. הצלחת הגישה הנוכחית נובעת בחלקה מהדומיננטיות שזכתה לה הגרסה המודפסת של הקוראן בקהיר (1924 והלאה) ברחבי העולם המוסלמי.
באשר להיעדרותה של הבסמלה מהסורה התשיעית, סורת א-תובּה, חלק מהפרשנים העלו את הסברה כי היא למעשה חלק מהסורה הקודמת לה, סורת אל-אנפאל, ואחרים טענו כי התוכן שבו עוסקת הסורה, איומיו של אללה כלפי עובדי האלילים, לא מתאים שייפתח בביטוי המביע את רחמנות האל. טענה נוספת שהועלתה היא כי הסורה נתגלתה לנביא מוחמד לקראת מותו, ועל כן לא הספיק להכניס את הבסמלה לסורה.
הבסמלה בקוראן > פרשנות מודרנית

בשנת 1974 טען מודרניסט אסלאמי, ביוכימאי מצרי בשם רשאד ח'ליפה כי גילה את צופן הקוראן, צופן מתמטי המבוסס על המספר 19 שחבוי בקוראן, ומתבסס בין היתר על הבסמלה. ח'ליפה הסתמך על סורה 74, איה 30, כדי להוכיח את משמעות המספר: "תשעה עשר שומרים שמנו עליו".
דוגמאות לצופן זה ניתנו בכך שהבסמלה מורכבת מ-19 אותיות בדיוק; המילה הראשונה של הבסמלה, איסם (שם), ללא התכווצותה, מופיעה 19 פעמים בקוראן; והמילים השנייה, השלישית והרביעית (אללה, רחמן, רחים) מופיעות בקוראן רק מספר פעמים שיכול להתחלק ב-19 (2698, 57, 114 בהתאמה).
פרשנות המושגים "רחמן" ו"רחים"

על פי הפרשנות המוסלמית המקובלת לשני הביטויים המקבילים "רחמן" ו"רחים" המופיעים בבסמלה, מילים אלה נובעות מאותו שורש - רח"מ, כלומר במשמעות של רחמנות, ומכאן התרגום הכפול של "רחמן ורחום". לפי הפרשנים המוסלמים, המושג "רחמן" הוא כינוי בלבדי לאללה, בעוד "רחים" יכול לשמש כתואר הן עבור אללה והן עבור בני אדם. קיימת גם פרשנות נוספת לשני המושגים, כזו שאינה מקובלת בקרב המוסלמים, ולפיה "א(ל)־רחמן" מתייחס לשמו של אל שהיה נפוץ באמונת הערבים בתקופה הטרום־אסלאמית, המכונה "תקופת הג'אהיליה" (קרי, "בַּעֲרוּת") בקרב המוסלמים. כך, למשל, מוסיילִמה, בן זמנו של מוחמד, שטען אף הוא לנבואת האל, התייחס לאלוהיו בשם "א(ל)־רחמן"; בני מכה, כאשר באו לחתום על הסכם חודיבייה, התנגדו שתיכתב בו הבסמלה ובה השם "א(ל)־רחמן", ובמקום זאת הופיע בהסכם הכינוי "باسمك اللهم" ("בִּסְמִכָּ אללהוּמָה", "בשמך, אלוהים"). פרשנות כזו, שכאמור אינה מקובלת על המוסלמים, תשנה את צורת התרגום של הבסמלה ל"בשם אללה, הרחמן הרחום".
השימוש בבסמלה

כאמור, בעקבות היותה של הבסמלה חלק אינטגרלי מ"סורת אל־פאתחה", לפי הפרשנות המקובלת כיום באסלאם, היא נאמרת על ידי המוסלמים במהלך התפילה המוסלמית, המבוצעת חמש פעמים ביום. בנוסף לכך, לבסמלה מקום מכובד ביותר בתרבות המוסלמית, והמזרחן הגרמני שטפן וילד אף מגדיר אותה כ"ביטוי הדתיות הנפוץ ביותר בעולם המוסלמי ובמהלך הדורות".
לפי המסורת המוסלמית, לכל פעולה חשובה יש להקדים את הבסמלה, אלא אם כן נקבע אחרת. כך, למשל, לפני התפילה עצמה – אז נאמר ה"תכביר", "אללה אכבר". מסורות חדית' רבות מדגישות את יכולותיה המבורכות של אמירת הבסמלה, ומן הצד השני את הבעייתיות שבאי אמירת הבסמלה, ולפיהן, פעולה חשובה שלא תיאמר לפניה הבסמלה לא תהיה מבורכת על ידי האל. הבסמלה אם כך נאמרת במצבים רבים, כך למשל לפני אכילה, יציאה למסע, נשיאת נאום, שחיטה ועוד. חדית' שמביא אל-בוח'ארי באוסף החדית'ים שלו "צחיח אל-בח'ארי", הנחשבים לאמינים ביותר במסורת המוסלמית (יחד עם "צחיח מוסלם"), קובע כי יש להגיד את הבסמלה אף לפני קיום יחסי מין. הבסמלה גם מצוטטת בהקדמה לספרים, מכתבים וטקסטים רשמיים, ומשמשת כמוטיב מרכזי ביותר בקליגרפיה המוסלמית.
אמירת הבסמלה בגרסה המקוצרת שלה מהווה תנאי לשחיטה כשרה לפי המשפט האסלאמי. הווריאציה המקובלת ביותר היא אמירת "ביסמיללה ואללה אכבר" לפני השחיטה. המקור למנהג זה נובע לפי המשפט האסלאמי ממספר פסוקים בקוראן, ובהן סורה 6 אל-אנעאם, פסוק 118: ”אכלו מאשר הוזכר עליו שם אלוהים, אם מאמינים אתם באותותיו”. חכמי הדת של המשפט האסלאמי חלוקים ביניהם בשאלה לגבי חובת אמירת הבסמלה לפני השחיטה. האסכולות החנפית, המאליכית והחנבלית מחייבים את אמירתה. לעומתן האסכולה השאפעית מגדירה את התסמיה כ"מֻסְתַחַב" (مستحب, "רצוי") אך לא חובה. יחד עם זאת, רוב העולמא מתירים שימוש בבשר שנשחט ללא אמירת הבסמלה, אם הדבר נעשה שלא במכוון. בנוסף, על הבסמלה להיאמר באופן נפרד על כל חיה שנשחטת, ולא באופן כללי. המזרחן יצחק גולדציהר טוען כי מנהג זה מושפע מהמצווה היהודית של אמירת ברכה לפני השחיטה.
על שם הבסמלה נקרא גם טקס מוסלמי הנהוג בהודו ובפקיסטן, הנקרא "טקס ביסמיללה" ואשר מציין את תחילת לימוד קריאת הקוראן של הילד או הילדה בגיל ארבע.
ראו גם

אסלאם - מונחים
תכביר
אלחמדוללה
שהאדה
לקריאה נוספת

Philippe Gignoux & Hamid Algar, "BESMELLĀH", in: Encyclopædia Iranica, Vol. IV, Fasc. 2, pp. 172-174
William A. Graham, "Basmala", in: The Encyclopedia of the Qur'an (ed. Jane Dammen McAuliffe), vol. 1, Leiden: Brill, 2001, pp. 207-211
B. Carra de Vaux, "Basmala", in: Encyclopaedia of Islam, second edition, vol. 1, Leiden: Brill, 1986, pp. 1084-1085
Stefan Wild, "BASMALA", in: The Qura'n: an Encyclopedia (ed. Oliver Leaman), New York: Routledge, 2006, pp.115-116
Ignác Goldziher, "BISMILLĀH", in: Encyclopædia of Religion and Ethics (ed. James Hastings), vol. II, New York: Charles Scribner's Sons, 1926, p. 666-668
Karin Almbladh, "The "Basmala" in Medieval Letters in Arabic written by Jews and Christians", Orientalia Suecana LIX (2010), pp. 45-60
Najam Haider, "In the Name of God", in: The Origins of the Shī'a: Identity, Ritual, and Sacred Space in Eighth-Century Kūfa, New York: Cambridge University Press, 2011, pp. 57-94
לרשימה נרחבת של דוגמאות לשימוש בבסמלה ראו:
מאמר דתי על "סגולות הבסמלה", מאת עבד אל-מג'יד אלעדאוי בספרו "כתאב א(ל)תחפה אלמרצ'יה פי אלאח'באר אלקדסיה", מעמ' 3, מובא מתורגם לאנגלית ועם הערות אצל:
הערות שוליים

↑  שאחת ממשמעויותיו היא "אמירת 'בשם אללה'" (تسمية, במילון ערבי-עברי מאת מנחם מילסון, המבוסס על מילון איילון-שנער).
1 2  Stefan Wild, "BASMALA", in: The Qura'n: an Encyclopedia (ed. Oliver Leaman), New York: Routledge, 2006, p.115
1 2  Juan Eduardo Campo, Basamala, in:, Encyclopedia of Islam, New York: Facts on Files, 2009, p. 94
↑  אבן ערבי, אל-פתוחאת אל-מכיה, כרך שמיני, קהיר: אל-היאה אל-מצריה אל-עאמה ללכתאב, 1983, עמ' 343.
↑  "بَسْمَلَ", במילון ערבי-עברי מאת מנחם מילסון, המבוסס על מילון איילון-שנער.
1 2  J.A. Haywood & H.M. Nahmad, A New Arabic Grammar of the Written Language, London: Lund Humphries, 1965, p. 263
↑  William A. Graham, "Basmala", in: Encyclopaedia of Islam, third edition
↑  מתרגום הקוראן לעברית של אורי רובין (תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, 2016), סורה 27, עמ' 307, פס' 29-30: ”אמרה (מלכת שְבָא) הוטל אלַי מכתב נכבד. משלמה הוא, וזה לשונו: בשם אללה הרחמן והרחום”.
↑  Stefan Wild, "BASMALA", The Qura'n: an Encyclopedia, p.116; B. Carra de Vaux, "Basmala", in: Encyclopaedia of Islam, second edition, vol. 1, Leiden: Brill, 1986, p. 1084
↑  William A. Graham, "Basmala", The Encyclopedia of the Qur'an, p. 209; אורי רובין, הקוראן, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, 2005, עמ' 152, בהערה מס' 1.
↑  Farid Esack, "Quran", in: Encyclopedia of Islam and the Muslim World (ed. Richard C. Martin), vol. 1, New York: Macmillan Reference USA, 2004, p. 564
↑  Rashad Khalifa, Computer Speaks: God's Message to the World, First Edition, Islamic Productions, 1981-06-01, ISBN 978-0-934894-38-8. (באנגלית)
1 2  Stefan Wild, "BASMALA", The Qura'n: an Encyclopedia, p.115
1 2  B. Carra de Vaux, "Basmala", Encyclopaedia of Islam, second edition, p. 1084
↑  B. Carra de Vaux, "Basmala", Encyclopaedia of Islam, second edition, p. 1085; William A. Graham, "Basmal", The Encyclopedia of the Qur'an, p. 209
↑  צחיח אל-בוח'ארי, כתאב אל-ודוא, 8; B. Carra de Vaux, "Basmala", Encyclopaedia of Islam, second edition, p. 1084
↑  William A. Graham, "Basmala", in: The Encyclopedia of the Qur'an (ed. Jane Dammen McAuliffe), vol. 1, Leiden: Brill, 2001, p. 211
1 2  Nurit Tsafrir, "The attitude of Sunni Islam toward Jews and Christians as reflected in some legal issues", Al-Qantara XXVI, 2 (2005), pp. 317-319
↑  לפי תרגום אורי רובין לקוראן, עמ' 117
1 2  Ignác Goldziher, "BISMILLĀH", in: Encyclopædia of Religion and Ethics, vol. II, New York: Charles Scribner's Sons, 1926, p. 667
↑  להרחבה על הגישה השאפעית ראו: Is Saying the Basmala Obligatory When Slaughtering? Clarification of the True Shafi’i Opinion באתר Shafii Fiqh.com
↑  Rachana Chakraborty, "Beginnings of Muslim Women’s Education in Colonial Bengal", History Research 1 (2011), p. 79; Carolyn Black, Pakistan - The Culture, New York: Crabtree Publishing Company, 2003, p. 14
↑  ראו  דוגמה לטקס ביסמיללה, סרטון  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284788505171  GND: 4489164-7  LCCN: sh85012131  TDVİA: besmele
מוטי אשכנזי

| --- | --- |

אשכנזי מתראיין, אפריל 2007
 לידה:  1940 (בן 85 בערך) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   סרן
 תפקידים בשירות
 מפקד מוצב בודפשט תעלת סואץ
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 
מוטי (מרדכי) אשכנזי (נולד ב-1940) הוא קצין מילואים בדרגת סרן במלחמת יום הכיפורים שפיקד על מעוז בודפשט, המעוז הצפוני ביותר בקו בר-לב, והיחידי שלא נפל לידי המצרים. לאחר המלחמה הוביל את תנועת המחאה נגד הנהגת המדינה.
ביוגרפיה

אשכנזי נולד בחיפה, למד בבית הספר החקלאי כדורי, והיה חבר בתנועת המחנות העולים. בשנת 1958 התגייס לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל, התנדב לצנחנים ושירת בגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר אשכנזי מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לצנחנים כמפקד מחלקה בגדוד הנח"ל המוצנח והשתחרר בדרגת סגן. במלחמת ששת הימים שירת בגדוד 68 של החטיבה הירושלמית והשתתף בקרבות שחרור ירושלים.
ביוגרפיה > כניסה לפעילות פוליטית

זמן קצר ביותר לאחר מלחמת ששת הימים, לקח אשכנזי חלק פעיל בהקמת התנועה לשלום וביטחון, שדגלה בהקמת ישות פלסטינית עצמאית לצד ישראל. לקראת הבחירות לכנסת השביעית ב-1969, החלו קולות בתנועה קוראים להפיכתה למפלגה והתמודדות בבחירות. אשכנזי, שהתנגד נחרצות למהלך זה, פרש מהתנועה. המפלגה החדשה לא עברה את אחוז החסימה ובכך למעשה סיימה את דרכה. בראשית העשור הבא, התגייס אשכנזי יחד עם סטודנטים נוספים, לסיוע לקבוצת צעירים משכונת מוסררה בירושלים במאבקם לשוויון. קבוצה זו כינתה עצמה בהמשך "הפנתרים השחורים". משהושם דגש על ה"עוינות לאשכנזים", פרש אשכנזי באזהרה כי מדובר ב"כישלון מובנה מראש".
בשנים 1972–1973, בתקופה שקדמה למלחמת יום הכיפורים, פרסם אשכנזי שורה של מאמרים שהזהירו מפני מלחמה עקב התפתחותה של "תורת המלחמה בשלבים" במצרים, שהניעה בהמשך את מטרותיו האסטרטגיות המוגבלות של אנואר סאדאת במלחמה. מאמר כזה, שהצביע על המשמעויות של מדיניות אסטרטגית זו ומזהיר מסכנת ההתעלמות ממנה, נדחה על ידי גרשון ריבלין, עורך רבעון משרד הביטחון "מערכות", בנימוק שאינו מתאים לעיתון זה. אשכנזי, שנואש מלנסות להשפיע על תפיסתה של החברה הישראלית את מצבה בגבול הדרומי, החליט לפנות ישירות למפקדי הצבא. בתחילה פנה למפקד החטיבה הצפונית בתעלה סואץ ומשחש כי אין מקשיבים, פנה למפקדיו הישירים בגדוד 68, גדוד המילואים בו שירת. לדבריו, נכשל כישלון חרוץ. למרות זאת, המשיך מוטי אשכנזי להתריע בפניו מפקדיו ערב המלחמה עד לפרוץ הקרבות ממש, אז שימש כמפקד מוצב בודפשט כאיש מילואים. מאמרו על "האסטרטגיה והטקטיקה של המלחמה בשלבים" התפרסם כשנה לאחר המלחמה, ב-6 בדצמבר 1974 בעיתון "מעריב".
ביוגרפיה > מלחמת יום הכיפורים

בספטמבר 1973 גויס למילואים יומיים לפני ראש השנה תשל"ד, והגיע עם יחידתו למוצב, שהיה במצב גרוע כתוצאה מההזנחה של קו המעוזים מאז תום מלחמת ההתשה. מהרגע בו קיבל מוטי את המוצב ועד הרגע בו החלה ההתקפה המצרית, דיווח מוטי שוב ושוב בפני מפקדיו על המוצב המוזנח ועל תגבור כוחות מצרי, ונתקל באוזניים ערלות ובזלזול. יחד עם-זאת אשכנזי שיפר את מיגון המוצב ככל שהיה ניתן באמצעים שעמדו לרשותו. במהלך ששת הימים הראשונים של המלחמה לחם יחד עם חייליו, ועם שני טנקים בלבד (מגדוד 9) שנשלחו לסייע. אף על פי שכותר בשלב מוקדם, עמד מוצב "בודפשט" שעליו פיקד מוטי אשכנזי בהפגזות קשות עד היום השישי של המלחמה (11/10) ואז הוחלף בחיילים מקורס מ"כים מגדוד 906 של הנח"ל שהתמודדו עם הפגזות קשות ובהתקפה של פלוגת קומנדו מצרי שנהדפה, והמעוז נשאר בשליטה ישראלית למשך השבועות הבאים עד להפסקת האש. מתוך כ-250 אנשי גדוד המילואים שאייש את מוצבי התעלה, כ-60 איש נפלו, 30 מתוכם מפלוגתו של אשכנזי. כ-60 איש נוספים מהגדוד נפלו בשבי, נפצעו או היו נעדרים. מוצב בודפשט היה המוצב היחידי מכל מעוזי "קו בר-לב" שלא נכבש במהלך המלחמה.
ביוגרפיה > תנועת המחאה

אשכנזי התפרסם לאחר שחרורו משירות המילואים בפברואר 1974. הוא סבר שמהלכי הנהגת המדינה במלחמה היו כושלים, ובמיוחד דרש את התפטרותו של שר הביטחון משה דיין. הוא הכריז על שביתת רעב בת 48 שעות והתייצב להפגין מול משרד ראש הממשלה בגפו. מחאתו של אשכנזי, שהתחיל כמפגין בודד, תפסה תאוצה ועם הזמן הצטרפו אליו רבבות אזרחים וחיילי מילואים שהגיעו ישר מהחזית, שקראו להתפטרות הממשלה. בהפגנה ב-24 במרץ 1974 כבר השתתפו 6,000 איש.
מחאתו של אשכנזי התרחשה במקביל לדיוני ועדת אגרנט שקבעה כי ראשי הצבא אחראים למחדל אך פטרה את ההנהגה המדינית. כמו כן, ב-31 בדצמבר 1973, התקיימו הבחירות לכנסת השמינית שתוצאותיהן שמרו על סטטוס קוו בהנהגת המדינה. למרות תוצאות הבחירות שהשאירו את אותה הנהגה על כנה, יצא אשכנזי במחאתו נגד דיין ובזמן שביתת הרעב אף נקרא להיפגש איתו בתיווכו של פרופסור נתן רוטנשטרייך. דיין טען שתוצאות הבחירות מוכיחות שאשכנזי טועה. במידה רבה ניתן לומר שמחאת אשכנזי הצליחה בסופו של דבר, כיוון שראש הממשלה גולדה מאיר התפטרה במאי 1974, חודשיים בלבד לאחר הקמת ממשלתה החדשה. למרות התפטרות גולדה מאיר ומשה דיין, חזר להפגין ביוני 1974. תנועת המחאה, שלמעשה הורכבה ממספר תנועות עם סדר-יום שונה, דעכה לאטה עד היעלמותה באוגוסט 1974, ארבעה חודשים לאחר התפטרותה של גולדה מאיר. עם זאת אשכנזי המשיך במחאה. ב-6 באוקטובר 1974, הפגין ביום השנה למלחמה, בתביעה לחקור את מחדלי המלחמה במלואם ולהיערך לבחירות חדשות תוך חצי שנה.
בנובמבר 1975 עתר לבג"ץ בדרישה ששר הביטחון והרמטכ"ל יבצעו תחקיר מקיף על כל הליקויים שנתגלו במלחמה, ולפעול על פי המלצות ועדת אגרנט לחשיפת כל הכשלונות והליקויים. העתירה נדחתה.
ביוגרפיה > המשך הקריירה

לאחר הפגנות המחאה הודח אשכנזי מתפקידו כמפקד פלוגה. במשך 11 שנה גם לא זומן למילואים. אשכנזי המשיך להיות מעורב במשך השנים בפעילות מחאה ציבורית. במקביל הקים מפעל, אחר כך עסק לפיתוח וייצור משחקים, ושימש מדי פעם כיועץ אסטרטגי לגופים שונים.
בתחילת 1980 הוביל מחאה נגד ראש הממשלה מנחם בגין, ותוכנית האוטונומיה שקידם באותה עת, בתגובה קיבל איום על חייו.
בשנת 1982 הגיש עתירה לבג"ץ שתחייב את המדינה להשתתף במימון גן חובה גם לאמהות העובדות כעצמאיות.
בינואר 1989 הוביל מחאה נגד הריבית הגבוהה במשק.
בשנת 1990 היה שותף לתנועת המחאה לשינוי שיטת הממשל בישראל, יחד עם אבי קדיש, אליעד שרגא ואחרים. תנועת מחאה זו הביאה לחקיקת חוק הבחירה הישירה לראשות הממשלה ב-1992.
בעקבות האינתיפאדה השנייה קידם גרסה של תוכנית הקונפדרציה לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
בשנת 2002, לקראת הבחירות לכנסת השש עשרה היה שותף להקמת מפלגת "להב"ה - לשוויון הזדמנויות בחברה הישראלית". המפלגה זכתה ב-1,181 קולות בלבד.
ב-2003 יצא לאור ספר שכתב על קורותיו במלחמת יום הכיפורים בשם "הערב בשש תפרוץ מלחמה".
באוגוסט 2006 הצטרף לתנועות המחאה שהפגינו בירושלים לאחר מלחמת לבנון השנייה.
באוגוסט 2011 היה אחד הנואמים בהפגנת מחאת האוהלים שנערכה בכיכר המדינה.
החל משנת 2017 היה שותף בפעילות המחאה נגד היועץ המשפטי לממשלה. בינואר 2018 נאם בהפגנה של תנועת המחאה בכיכר הבימה בתל אביב.
ב-2019 רץ לבחירות לכנסת ה-21 במפלגת צדק חברתי.
ראו גם

אלימלך אברהם
לקריאה נוספת

מוטי אשכנזי עם ברוך נבו ונורית אשכנזי, הערב בשש תפרוץ מלחמה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2003.
איתן הבר וזאב שיף, "לקסיקון מלחמת יום הכיפורים", הוצאת דביר זמורה-ביתן, 2003, עמוד 64.
משה לבנה, ישראל שלנו, תנועת המחאה לאחר מלחמת יום הכיפורים, סיפור מחאת הדור האבוד, הוצאת אפי מלצר, 2019