ארתור פרדריק ג'יילס
בארץ ישראל

בשנת 1938 הצטרף ג'יילס למשטרת המנדט הבריטי בארץ ישראל, בה הוענקה לו דרגת רב פקד - Superintendent, והוא הוצב לבולשת הבריטית כמפקד מחלקת החקירות הפליליות, כסגנו של אלברט ג'ון קינגסלי הית', המשנה למפכ"ל המשטרה.
הגעתו לארץ הייתה בתקופת השיא של מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט. ג'יילס, שנחשב לקצין מודיעין מצטיין, יזם שיטות חדשות במאבק המתעצם של שלטון המנדט נגד ארגון האצ"ל ולאחר זמן גם נגד הלח"י, ונחשב על ידי מחתרות אלה כאויב מר שלהן.
ב-29 במרץ 1938 עצרו ערבים מונית שהסיעה יהודים ליד צפת והרגו ביריות חמישה מנוסעיה. ב-16 באפריל הותקפה מכונית ביריות מכונית ובה חמישה חברי ארגון "ההגנה", ושלושה מנוסעיה נהרגו. בין ההרוגים היה אחד מחברי פלוגת בית"ר בראש פינה. שלושה מחבריו לפלוגה, ובראשם שלמה בן-יוסף, החליטו לבצע פעולת תגמול פרטית. ב־21 באפריל 1938 הטילו השלושה רימון יד על אוטובוס ערבי בכביש ראש פינה - צפת. הרימון שהוטל על האוטובוס לא התפוצץ ואיש מהנוסעים לא נפגע. השלושה הסתתרו במערה סמוכה, אך נתפסו על ידי המשטרה הבריטית. הם הועמדו לדין ושלמה בן-יוסף נדון למוות והוצא להורג בכלא עכו. מעצרם ומשפטם של השלושה גרם להתעצמות פעולתה של הבולשת הבריטית נגד האצ"ל. החוקרים וג'יילס בראשם החלו להתארגן לפעולות נמרצות נגד האצ"ל, אך עם זאת לא זנח את איסוף המודיעין על היישוב ועל מנהיגיו. ביחס למרד הערבי סבר ג'יילס כי הבריטים ניצבים מול סכסוך מהותי, בשונה מבכירי שלטון המנדט בעבר שראו במרד הערבי בראשיתו עניין פלילי גרידא שיש לטפל בו באמצעים משטרתיים בלבד.
בשנת 1939 החל ג'יילס להוציא סיכומי מודיעין תקופתיים מפורטים על הנעשה בשני המגזרים - היהודי והערבי. סיכומיו עסקו בעיקר במדיניות הצד הערבי ובטרור הערבי ובניסיון להעריך האם הערבים יפסיקו את הטרור בזמן כינוסה של ועידת השולחן העגול שעמדה להתכנס בלונדון, כניסיון הגישור האחרון של ממשלת בריטניה בין נציגי היישוב היהודי לבין נציגי ערביי ארץ ישראל לפתרון הסכסוך היהודי-ערבי. הערכתו הייתה כי היהודים יסכימו לוויתורים אחדים בתנאי שמכסות העלייה לא תפגענה. כאשר הוועידה התכנסה חידד את הערכתו והעריך כי היהודים לא יבליגו אם תהיה פגיעה בנושא העלייה ותוגבל רכישת קרקעות על ידי היהודים. ואכן הערכתו התאמתה, ולאחר שבעקבות כישלון הוועידה פורסם ב-17 במאי 1939 הספר הלבן, שהייתה בו פגיעה חמורה במכסות העלייה והגבלה כבדה על רכישת קרקעות על ידי יהודים, נקט האצ"ל בפעולות טרור ברחבי הארץ. בעקבות זאת הגבירה הבולשת הבריטית בראשותו של ג'יילס את פעילותה במגזר היהודי ובעיקר בחוגים הרוויזיוניסטים ושלושה ימים לאחר פרסום הספר הלבן הצליחה לעצור את מפקד האצ"ל דוד רזיאל.
באותה עת התגברה גם תנועת ההעפלה, בעיקר בשל בריחת היהודים מהמדינות שהיו תחת שלטון או חסות הנאצים. אנשי משטרת המנדט והבולשת הבריטית הגבירו את מאבקם בההעפלה. ג'יילס הוצב בראש מטה הפעולה נגד ההעפלה. לרשותו עמדו סוכנים בריטים בערי הנמל באיטליה ובארצות הבלקן, ובשלב מאוחר יותר נשלחו שוטרים בריטים דוברי עברית ויידיש לפולין ולשאר ארצות אירופה כדי לארגן את הבילוש במקומות התארגנותה של ההעפלה. עד חודשי האביב של 1939 לא הצליחו אנשי המשטרה והבולשת לעצור אלא ספינות מעפילים מועטות בלבד. מאז החלו שלטונות המנדט לשכלל את רשת השמירה והתארגנה חטיבה מיוחדת של הבולשת לטיפול בהעפלה בפיקודו של קצין הבולשת רודריק כריסטופר מסגרייב, אחד מעוזריו של ג'יילס. לרשותו עמדו כמה בריטים דוברי עברית ומספר מלשינים יהודים. ספינות מלחמה וסירות משמר מהירות הוזעקו לחופי ארץ ישראל, ובחודשי הקיץ של אותה שנה הצליחה ממשלת המנדט לצמצם את תנועת ההעפלה, אולם התנועה לא נפסקה והפכה לחלק מן המאבק של היישוב בגזירות הספר הלבן.
ב-26 באוגוסט 1939 התנקשו אנשי האצ"ל בשניים מן הקצינים הבכירים במטה הבולשת, ראש המדור היהודי, שהואשם על ידי האצ"ל בעינוי עצירים יהודים, וראש המדור הערבי. האצ"ל פרסם כרוז ובו תיאור מסכת העינויים שעברו עצירי האצ"ל. לדו"ח המודיעין שהוציא ג'יילס לאחר ההתנקשות הוא צירף את תרגום הכרוז וכן אזהרה כלפי הבלשים כי אם יעזו לענות שוב עצירים יהודים דינם יהיה חמור.