stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוורסט
המשלחת של ג'ורג' מאלורי

ב-1924 התארגנה משלחת המחקר הבריטית השלישית להר אוורסט. ראש המשלחת היה סגן-אלוף אדוארד נורטון (Norton). ג'ורג' מאלורי מונה להיות ראש צוות המטפסים.
אחרי כמה שבועות עכוב בשל תנאי מזג אוויר קשים, הוקמו כמה מחנות אספקה בגבהים שונים, בצדו הצפוני של האוורסט. הגבוה במחנות היה מחנה 6 בגובה 8,140 מטר (26,700 רגל). ב-4 ביוני 1924 ניסו אדוארד נורטון וחבר המשלחת סומרוול (Somervell) להעפיל לפסגה ללא בלוני חמצן. סומרוול ויתר על ניסיונו בגובה 8,500 מטר בערך. נורטון המשיך לבד והגיע לגובה של 8,570 מטר (28,126 רגל). שיא גובה זה לא נשבר במשך 29 שנה עד ההעפלה לפסגה של אדמונד הילרי וטנזינג נורגיי ב-29 במאי 1953.
ב-8 ביוני 1924 ניסו ג'ורג' מאלורי ואנדרו אירווין (Irvine) להעפיל אל פסגת ההר. הם היו מצוידים בבלוני חמצן משופרים. ב-12:50 בצהרים נראו השניים בפעם האחרונה על ידי נואל אודל (Odell), מטפס תומך מהקבוצה שנמצא בגובה נמוך יותר. אודל דיווח מאוחר יותר שהם נראו ליד "מדרגת טיפוס כבירה" (כנראה "מדרגת הטיפוס הראשונה") ובאיחור בלוח הזמנים. עם זאת הם נראו לו במוכנות גבוהה. מאלורי ואירווין לא נראו יותר בחיים.
משלחת הטיפוס של 1933 מצאה את גרזן הקרח של אירווין במדרונות הגבוהים של ההר, בגובה 8,440 מטר ו-250 מטר מזרחה מ"מדרגת הטיפוס הראשונה", מקום מוזר בהתחשב במסלול הטיפוס המתוכנן.
ב-1999 התארגנה "משלחת המחקר ע"ש מאלורי ואירווין" בראשותו של אריק סימונסון (Simonson). המשלחת מצאה בלון חמצן השייך לשניים (אומת על ידי החברה שיצרה את הבלון) ליד "מדרגת הטיפוס הראשונה". גופתו של מאלורי נתגלתה בגובה 8,150 מטר (26,750 רגל), היישר מתחת לגרזן הקרח שנמצא ב-1933. לא נמצאו הוכחות כי השניים הגיעו לפסגה, או טיפסו את "מדרגת הטיפוס השנייה", המפתח למסלול זה.
ישנה תאוריה האומרת כי אירווין נשאר מאחור, מתחת ל"מדרגת הטיפוס השנייה" ומאלורי המשיך לבדו לפסגה. תאוריה זו נתמכת על ידי ראיות נסיבתיות בלבד, כגון העובדה שתמונתה של אשתו, שמאלורי הבטיח להטמין בפסגה, לא נמצאה בארנקו. כמו כן המקום בו נמצאה גופתו של מאלורי מצביע על מסלול ירידה מההר. אולם מומחים אחרים טוענים כי מאלורי לא יכול היה לטפס לבדו את "מדרגת הטיפוס השנייה" שהיא בדרגת קושי של 5.7–5.8, עם בלונים וציוד (מאלורי טיפס בסקוטלנד מדרגות בדרגת קושי של 5.8–5.9). המצלמה שיכלה לשפוך אור על התעלומה לא נמצאה.
גם אם תימצא עדות ניצחת (כגון תמונות מהפסגה) שמאלורי אכן כבש את ההר ב-8 ביוני 1924, העפלה מוצלחת נחשבת רק אם הפסגה נכבשה והמטפסים שבו לבסיסם בשלום.
ההעפלה הראשונה אל פסגת האוורסט

ב-29 במאי 1953 הניו זילנדי אדמונד הילרי והשרפה טנזינג נורגיי ביצעו את ההעפלה המתועדת המוצלחת הראשונה לפסגת האוורסט דרך הרכס הדרומי-מזרחי.
השניים היו חברים במשלחת בריטית בראשות ג'ון האנט. כשהתקרבה המשלחת אל הפסגה נבחרו מספר זוגות שניסו להגיע אליה. אחרי כישלון הזוג הראשון, עלו ב-28 במאי 1953 הילרי וטנזינג, והם הצליחו להגיע אל "פסגת העולם" למחרת בשעה 11:30. הם שהו בפסגה כרבע שעה. הילרי לחץ את ידו של טנזינג, וזה השיב לו בחיבוק חם. הילרי צילם את טנזינג מניף את דגלי האו"ם, בריטניה, נפאל והודו מעל הפסגה. עם רדתם מההר זכו הילרי והאנט (אולם לא טנזינג) בתואר האצולה סר.
במשך שנים סירבו הילרי וטנזינג לומר מי היה הראשון שהגיע לפסגה. באוטוביוגרפיה שפרסם הילרי אחרי מותו של טנזינג, הוא כתב שהוא היה זה שהניח את רגלו ראשון על הפסגה, בעוד שטנזינג היה מספר צעדים אחריו.
מחנות הבסיס

ישנם שני מחנות בסיס משני הצדדים של הר האוורסט. מחנה הבסיס הדרומי ממוקם בנפאל בגובה של 5,364 מטר מעל פני הים (28°0′26″N 86°51′34″E﻿ / ﻿28.00722°N 86.85944°E﻿ / 28.00722; 86.85944), ומחנה הבסיס הצפוני ממוקם בטיבט בגובה 5,150 מטרים מעל פני הים (28°8′29″N 86°51′5″E﻿ / ﻿28.14139°N 86.85139°E﻿ / 28.14139; 86.85139﻿ (North Base Camp)). שני מחנות הבסיס הם למעשה "כפרי" אוהלים גדולים, השוכנים בתוך סביבה מוגנת ממזג האוויר, ומשמשים בפועל כאתרי קמפינג עבור כל מטפסי ההרים שעושים דרכם לפסגה הגבוהה בעולם.
בעוד שאל מחנה הבסיס הדרומי ניתן להגיע רק בהליכה, אל מחנה הבסיס הצפוני שנמצא בצד הסיני של ההר יש גישה לרכבים מכביש המוביל אל מחנה הבסיס הצפוני. הטרק אל מחנה הבסיס הדרומי הוא אחד הטרקים הפופולריים ביותר בהרי ההימלאיה ומבצעים אותו כאלף מטיילים מדי שנה. מטפסי ההרים שמגיעים למחנות הבסיס של הר האוורסט נדרשים להישאר במחנות הבסיס כמה ימים על מנת להתאקלם לתנאים כדי לצמצם את ההשפעות של מחלת הגבהים אשר שכיחה במיוחד בעת טיפוס לגובה.
ישראלים על האוורסט

הישראלי הראשון שהעפיל לפסגת האוורסט היה דורון אראל, בשנת 1992, במסגרת משלחת בין-לאומית. אראל טיפס מן הצד הדרומי, הנפאלי. הוא המשיך, לאחר מכן, והיה לישראלי הראשון שהשלים את הטיפוס על שבע הפסגות הגבוהות בכל היבשות.
בשנת 2012 ניסה נדב בן-יהודה להעפיל לפסגה בעודו בן 24, ובכך להיות הישראלי הצעיר ביותר שעשה זאת. כ-300 מטרים לפני הפסגה נתקל בן-יהודה במטפס טורקי מחוסר הכרה, זנח את מטרתו והחל לסייע לו, תוך שהוא מסכן את עצמו. על מעשה זה הוענק לו אות מופת בטקס אות הנשיא למתנדב.
במאי 2021, הישראלית הראשונה דניאל וולפסון העפילה לפסגת האוורסט.
תאריכים משמעותיים בתולדות ההעפלה לאוורסט

| תאריך | המטפסים | יחוד ההעפלה |
| --- | --- | --- |
| 4 ביוני 1924 | אדוארד נורטון | הגיע לגובה של 8,570 מטר (28,126 רגל). |
| 8 ביוני 1924 | ג'ורג' מאלורי ואנדרו אירווין | גופתו של ג'ורג' מאלורי נמצאה על ההר ב-1999. עדיין יש מחלוקת האם הגיע לפסגה, למרות הממצאים מהציוד שנמצא על הגופה, אשר יכולים לאושש את ההגעה. |
| 29 במאי 1953 | הניו זילנדי אדמונד הילרי והשרפה טנזינג נורגיי | ההעפלה המתועדת המוצלחת הראשונה לפסגת האוורסט דרך הרכס הדרומי-מזרחי. |
| 16 במאי 1975 | ג'ונקו טבאי מיפן | האישה הראשונה בעולם שהגיעה לפסגת האוורסט, דרך הרכס הדרומי-מזרחי. זאת במסגרת משלחת נשים יפניות. |
| 5 באוגוסט 1978 | פטר הדלר מאוסטריה וריינהולד מסנר מאיטליה | טיפוס ראשון לפסגה ללא בלוני חמצן דרך הרכס הדרומי-מזרחי. |
| 20 באוגוסט 1980 | ריינהולד מסנר מאיטליה | הראשון שהגיע לפסגה בטיפוס סולו. מסנר טיפס לבדו במשך שלשה ימים, החל ממחנה הבסיס בגבה 6,500 מטר, וללא שימוש בבלוני חמצן, וכבש את הפסגה דרך האוכף הצפוני. |
| 10 במאי 1990 | פיטר הילרי | כיבוש פסגה ראשון על ידי בן של מטפס כובש פסגה. פיטר הילרי, בנו של סר אדמונד הילרי מניו זילנד. |
| 21 במאי 1992 | דורון אראל | הישראלי הראשון שהעפיל לפסגת האוורסט במסגרת משלחת מטפסים רב לאומית. הוא המשיך, לאחר מכן, והיה לישראלי הראשון שהשלים את הטיפוס על שבע הפסגות הגבוהות בכל היבשות. |
| 1995 | ג'ורג' מאלורי | הנכד של ג'ורג מאלורי, כובש את הפסגה. |
| 10 במאי 1996 | ראשי הקבוצות רוב הול וסקוט פישר ועוד שישה חברי צוות | האסון באוורסט. 8 מטפסים נהרגים ביום אחד עקב סופה בלתי צפויה בפסגה, ביניהם שני המדריכים הנחשבים ביותר בעולם, רוב הול וסקוט פישר. |
| 6 במאי 1999 | השרפה באבו צ'ירי | "מבלה" 21:30 שעות על פסגת האוורסט. שיא שהייה. |
| 21 במאי 2004 | השרפה פמבה דורג'י | כובש את הפסגה בזמן שיא של 8:10 שעות. הישג זה נחשב לאחד הכבירים ביותר בתולדות ספורט טיפוס ההרים. פמבה דורג'י נשא את אשתו מוני מולפטי על פסגת האוורסט. |
| 25 במאי 2008 | בהדור שרצ'אן מנפאל | כבש את הפסגה בגיל 76, והיה לאדם המבוגר ביותר שכבש את האוורסט. |
| 22 במאי 2010 | ג'ורדן אלכסנדר רומרו מקליפורניה | כבש את הפסגה בגיל 13, והיה לאדם הצעיר ביותר שכבש את האוורסט. |
| 11 במאי 2011 | אפא שרפה | כובש את פסגת האוורסט בפעם ה-21. שיא מספר הטיפוסים על ידי מטפס יחיד. |
| 18 במאי 2014 | מדריכי טיפוס נפאלים | 16 מטפסים נהרגו ו-9 נפצעו במפולת שלגים (אנ'). |
| 25 באפריל 2015 |  | 20 מטפסים נהרגו ו-80 נפצעו במפולת שלגים שנגרמה כתוצאה מרעידת אדמה בעוצמה 7.5, מה שנחשב לאסון הגדול ביותר בתולדות ההר (אנ'). |
| 19 במאי 2016 | קונטל ג'וישר מהודו | הטבעוני הראשון שכובש את ההר האוורסט |
ראו גם

אולימפוס מונס – ההר הגבוה במאדים ובכל מערכת השמש.
סרטי פרמאונט – לוגו החברה הוא הר האוורסט
אוורסטינג – אתגר רכיבה על אופניים
K2
לקריאה נוספת

מיק קונפרי, אוורסט 1953: הסיפור המלא של ההעפלה אל הפיסגה, תל אביב: ספרי עליית הגג, 2013.
ניק הייל, "אוורסט 2006: הסיפור האמיתי של עונת טיפוסים קטלנית", תל אביב: הוצאת מטר, 2009.
הערות שוליים

↑  No Longer Everest but Mount Qomolangma, people
↑  האוורסט נמוך ממה שחשבתם, באתר וואלה, 9 באוקטובר 2005
↑  Mount Everest: China and Nepal agree on new, taller height, גרדיאן, 8 בדצמבר 2020
↑  רויטרס, מי רוצה את הגופות שהורדו מהאוורסט?, באתר ynet, 6 ביוני 2019
↑  Katie Serena, The Bodies Of Dead Climbers On Everest Are Serving As Guideposts, All That's Interesting, ‏2017-09-18 (באנגלית)
↑  Khadka, Navin Singh (2019-03-21). "Melting glaciers reveal Everest bodies". BBC News (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-04-28.
↑   משה גלעד, עכשיו, יותר מתמיד, קשה להגיע אל פסגת ההר הגבוה בעולם, באתר הארץ, 13 ביוני 2020
1 2 3  כיבוש פסגת האוורסט, באתר www.damada.co.il
↑  אות מופת על מעשה יוצא דופן למען החברה – באתר נשיא מדינת ישראל
↑  כרמית ראובן, פרס יעניק אות מופת למטפס שהציל אדם באוורסט, באתר ynet, 28 במאי 2012
↑
משה גלעד, מטפסת ההרים דניאל וולפסון העפילה לפסגת האוורסט, באתר הארץ, 23 במאי 2021
*  איילת שני, המוח משתבש, אתה הופך לחיה. זה מה שקורה כשמגיעים לפסגת האוורסט, באתר הארץ, 8 בנוני 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560299005171  BNE: XX451838  BnF: cb15289744k (data)  GND: 4040417-1  LCCN: sh85045978  NARA: 10038395  NDL: 00628288  NKC: ge128521  NLG: 58027  NLK: KSH1998036955  NSK: 000604412  SUDOC: 02763857X  VcBA: 497/4190  VIAF: 304910632   WorldCat (עם VIAF): 304910632 
שירטוט מבנה ההר וסביבתו – מבט על
מחנה הבסיס הדרומי בנפאל

מבט על הר האוורסט מכיוון טיבט.
סנוקר

ערך זה עוסק במשחק שולחן. אם התכוונתם לסרט בורקס ישראלי, ראו .
שחקן סנוקר מכה בכדור הלבן באמצעות מקל המשחק ובסיוע מקל-עזר
סנוקר (Snooker) הוא משחק ממשפחת משחקי הביליארד, הנערך על גבי שולחן מוארך מצופה בבֵּיז (בד ארוג דמוי לבד) בצבע ירוק, כשבארבע פינות השולחן ובמרכז כל דופן ארוכה ישנם "כיסים" (סך הכל שישה). מידותיו של שולחן סנוקר תקני הן 3.7 מטרים אורך ו-1.8 מטרים רוחב. כלי המשחק הם מקל ארוך עשוי עץ (שאורכו הסטנדרטי הוא 147 סנטימטרים) וכדורי ביליארד: כדור לבן אחד, 15 כדורים אדומים שערך כל אחד מהם נקודה אחת, ושישה כדורים בעלי צבעים שונים: צהוב (ערכו 2 נקודות), ירוק (3), חום (4), כחול (5), ורוד (6), ושחור (7). מטרת המשחק היא להכניס את הכדורים לכיסים באמצעות הכדור הלבן ובעזרת מקל העץ בלבד ולצבור יותר נקודות מהיריב, כל זאת לפי סדר וחוקי המשחק. שחקן מנצח משחקון (באנגלית: Frame) לאחר שצבר יותר נקודות מיריבו. שחקן מנצח משחק (באנגלית: Match) לאחר שניצח מספר משחקונים מוסכם מראש לפני יריבו. רצף הנקודות הגבוה ביותר הניתן להגיע במשחק הסנוקר הוא רצף של 147 נקודות (באנגלית: Maximum Break), רצף זה מכונה "רצף מרבי", "רצף מקסימלי", "מקסימום" או "147".
משחק הסנוקר פותח על יסוד משחקי ביליארד קדומים יותר על ידי קציני הצבא הבריטי בהודו, והפך לפופולרי במדינות רבות הדוברות אנגלית, כמו גם בחלק ממדינות חבר העמים הבריטי. בשלהי המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 החל המשחק לצבור פופולריות במזרח אסיה ובעיקר בסין. שחקני סנוקר מקצוענים מן השורה הראשונה עשויים לצבור זכיות כספיות בשווי מיליוני לירות שטרלינג במהלך הקריירה.
שלוש התחרויות החשובות והיוקרתיות ביותר בעולם הסנוקר הן טורנירי הכתר המשולש: אליפות העולם בסנוקר, אליפות בריטניה וטורניר המאסטרס. שלושת הטורנירים משודרים באופן ישיר ומלא ברשת ה-BBC הבריטית וכן על ידי יורוספורט.
היסטוריה

ההשערה המקובלת היא כי מקורו של משחק הסנוקר הוא במחצית השנייה של המאה ה-19. משחקי ביליארד היו אותה עת בילוי חביב לשעות הפנאי על קציני הצבא הבריטי שהוצבו בהודו, ובמקום פותחו מספר גרסאות למשחקי הביליארד המסורתיים עד לאותה עת. אחת הגרסאות, אשר פותחה ככל הנראה בשנת 1874, או 1875, על ידי קציני הצבא הבריטי שהוצבו בג'בלפור, הייתה הוספת כדורי משחק צבעוניים לכדורים האדומים והכדור השחור שהיו נהוגים עד אז במשחקי פול. המצאת המשחק מנוכסת בעיקר לקצין הצבא הבריטי, סר נוויל פרנסיס פיצג'רלד צ'מברלין. שם המשחק "סנוקר" גם הוא ממקור הצבא הבריטי, והיה כינויים של צוערים צעירים בשנתם הראשונה, או אנשי צוות בלתי מנוסים.
משחק הסנוקר הלך והתפשט בשלהי המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. בשנת 1916 התקיימה לראשונה אליפות אנגליה לחובבים בסנוקר, הנערכת עד היום, והיא תחרות הסנוקר הוותיקה ביותר בעולם. בשנת 1919 הוקם ארגון BA&CC, ובאותה שנה נקבעו על ידו חוקי משחק הסנוקר הרשמיים. בשנת 1927 נערכה לראשונה אליפות העולם בסנוקר, בארגונו של שחקן הסנוקר האנגלי ג'ו דייוויס, אשר תרם לפיתוחו המקצועני של משחק הסנוקר. משנת 1927 עד 1946, זכה ג'ו דייוויס בכל אליפויות העולם בסנוקר שהתקיימו, עם 15 זכיות במספר, (שיא מספר הזכיות באליפות העולם בסנוקר בכל הזמנים אשר לא נשבר עד היום). בשנת 1950 שידרה רשת ה-BBC סנוקר בטלוויזיה בפעם הראשונה, וב-22 בינואר 1955 ביצע ג'ו דייוויס לראשונה בהיסטוריה רצף מקסימלי מאושר של 147 נקודות, כשהתמודד במשחק ראווה מול וילי סמית' האנגלי בהיכל "לסטר סקוור" שבלונדון. בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 הייתה ירידה בפופולריות של משחק הסנוקר. בשנת 1969 החליט דייוויד אטנבורו, שהיה אז בעל תפקיד בכיר ברשת ה-BBC, לשדר בטלוויזיה את טורניר הסנוקר Pot Black, זאת כדי להדגים את הפוטנציאל הגלום בשידורי צבע בטלוויזיה. הוא שיער כי שולחן המשחק הירוק, ועליו כדורים במגוון צבעים ידגים היטב את יתרונות שידורי הצבע. שידורים אלה זכו לאחוזי צפייה גבוהים מאוד, ובתקופה מסוימת הייתה תוכנית הסנוקר השנייה באחוזי הצפייה בתחנת BBC Two. העניין במשחק הלך וגבר ואליפות העולם בסנוקר בשנת 1978 שודרה במלואה לראשונה בהיסטוריה של האליפות.
החל משנות ה-80 שידורי משחק הסנוקר זוכים לאחוזי צפייה נכבדים בבריטניה, אירלנד ומדינות נוספות מחבר העמים הבריטי, ורוב הטורנירים המקצועניים משודרים בטלוויזיה. החל משנת 2006 מוטלות בבריטניה מגבלות על פרסום מוצרי טבק, ועקב כך הופסקה תמיכתם הכספית בתחרויות הסנוקר המקצועניות. מאז, במקום חברות הסיגריות והטבק, נותני החסות הראשיים של התחרויות המקצועניות הן לרוב חברות הימורים. בתחילת המאה ה-21 החלה עליית עניין במשחק הסנוקר במזרח אסיה ובעיקר בסין, ואל חוג שחקני הסנוקר המקצועניים הבכירים הצטרפו שחקנים ממזרח אסיה.
משחקון הסנוקר הארוך ביותר ששודר בטלוויזיה בהיסטוריית המשחק נערך בסיבוב הראשון של אליפות סין הפתוחה 2008 בין שון מרפי לדייב הרולד, הנערך במשך 93 דקות ו-12 שניות.
מקורותיו של משחק הסנוקר, כמשחק שהיה נהוג בקרב קצינים בצבא האימפריה הבריטית, ניכרים עד ימינו. שחקני סנוקר מקצוענים נדרשים לקוד התנהגות ספורטיבית של ג'נטלמנים בריטים, ואף לקוד לבוש אשר היה מקובל בקרב הקצונה הבריטית בשעות הפנאי. לבושם של שחקנים מקצוענים בסבב הוא נעליים כהות, מכנסי חליפה שחורים, חולצה מכופתרת, עניבת פרפר, ווסט. בעשור הראשון של המאה ה-21 הביעו חלק מהשחקנים דעה כי יש להתיר קוד לבוש פחות קפדני.
כללי המשחק

מטרת המשחק היא לצבור ניקוד גבוה יותר מהיריב על ידי הטבעת הכדורים באמצעות הכדור הלבן אל ששת כיסי השולחן, לפי סדר חוקי. בתחילת המשחק מסודרים הכדורים בסדר הנראה בתמונה משמאל. על השחקן שתורו ראשון (נקבע בהטלת מטבע) לפגוע בלפחות כדור אדום אחד, כשקו האמצע של הכדור הלבן אינו חוצה את סימון ה-D. לאחר המכה הראשונה ופתיחת הכדורים האדומים, כל אחד משני השחקנים מכה בתורו פעם אחת בכדור הלבן באמצעות מקל המשחק, על מנת להטביע את אחד הכדורים האדומים אל אחד הכיסים. כאשר שחקן הטביע כדור אדום לאחד הכיסים, הכדור נותר בכיס, השחקן צובר נקודה אחת ומקבל הזדמנות להטביע את אחד מהכדורים הצבעוניים האחרים לאחד הכיסים, כשאסור לו שוב לגעת באופן ישיר ו/או להטביע את כל אחד מהכדורים האדומים הנמצאים על השולחן (עבירה שמעניקה ליריב שבע נקודות). כאשר השחקן הטביע כדור צבעוני לכיס, הכדור מונח שוב במקומו המקורי והשחקן צובר את מספר הנקודות הספציפי של הכדור אותו הטביע: צהוב (ערכו 2 נקודות), ירוק (3), חום (4), כחול (5), ורוד (6), ושחור (7). לאחר מכן על השחקן להטביע לכיס כדור אדום נוסף ולאחר מכן כדור צבעוני נוסף, וכן הלאה. תהליך של הטבעת כדור אדום ואחריו כדור צבעוני לכיסים, נמשך עד אשר השחקן נכשל בניסיונו להטביע את אחד הכדורים, והתור עובר לשחקן השני. המשחק נמשך באופן זה עד אשר הוטבעו כל 15 הכדורים האדומים אל הכיסים ועל השולחן נותרו רק שישה כדורים צבעוניים. בשלב זה, המטרה היא להטביע את הכדורים הצבעוניים לכיסים, לפי הסדר: צהוב, ירוק, חום, כחול, ורוד, ושחור. כדור צבעוני המוטבע אל הכיס בשלב זה לא מוחזר שוב אל השולחן. לאחר שהוטבע הכדור השחור האחרון אל הכיס, השחקן בעל הניקוד הגבוה יותר משני השחקנים זוכה במשחקון. קיימת אף אפשרות של הפסד משחקון על ידי ויתור המשחקון במצב בו הפרש הנקודות בין שני השחקנים גבוה ממספר הנקודות המקסימלי של הכדורים הנותרו בשולחן.
ניתן לצבור נקודות משחק אף כאשר היריב מבצע עבירה על כללי המשחק. עבירות המזכות בנקודות הן מגוונות, בהן: פגיעה בכדור צבעוני כאשר על השחקן לפגוע בכדור אדום וההפך, הכנסת הכדור הלבן לאחד הכיסים, אי-פגיעה בכדור חוקי, ועוד. מספר הנקודות הנצברות ליריב עקב ביצוע עבירה תלוי בסוג העבירה ונע בין 4 ל-7 נקודות.
כאשר שחקן ביצע עבירה, ולשחקן שאליו עובר התור לא קיימת אפשרות לפגוע באופן ישיר בלפחות כדור חוקי אחד לשני צדדיו באופן מלא עקב חסימתו על ידי כדורים אחרים, מוענק לשחקן "כדור חופשי" (באנגלית: Free Ball): השחקן רשאי לפגוע או להטביע כל כדור צבעוני שאינו כדור אדום, והטבעתו תחשב ככדור אדום שערכו נקודה אחת. לאחר הטבעת כדור חופשי, על השחקן לפגוע או להטביע כל כדור צבעוני שאינו כדור אדום, כאשר ערכו יהיה מספר הנקודות המלא, ולאחר הטבעתו על השחקן לפגוע או להטביע כדור אדום, וכן הלאה.
כללי המשחק > משחק מקצועני

מערכה אחת (החל מן המצב שבו הכדורים מונחים בעמדת הפתיחה ועד לסיום המערכה) נקראת "משחקון" או "פריים" (באנגלית: Frame). משחק מורכב ממספר משחקונים אשר נקבע מראש, והשחקן הראשון שמנצח את מספר המשחקונים המבוקש מנצח את המשחק כולו. ברוב ההתמודדויות המקצועניות, ניצחון במשחק דורש ניצחון בחמישה משחקונים. התמודדות זו נקראת "הטוב מתשעה משחקונים אפשריים", כיוון שתשעה הוא מספר המשחקונים הגבוה ביותר האפשרי להתקיים במשחק זה (תוצאה סופית של 4–5). שלבי הגמר של הטורנירים המקצועניים מוכרעים לרוב בשיטת "הטוב מ-17 משחקונים אפשריים" (ניצחון בתשעה משחקונים) או "הטוב מ-19 משחקונים אפשריים" (ניצחון בעשרה משחקונים). באליפות העולם בסנוקר, הסיבוב הראשון משוחק בשיטת "הטוב מ-19 משחקונים אפשריים" ואילו גמר אליפות העולם משוחק בשיטת "הטוב מ-35 משחקונים אפשריים" (ניצחון ב-18 משחקונים), ונערך במשך יומיים.
במשחקים מקצועניים וחובבים כאחד, מנוהל המשחק על ידי שופט, המכריע תמיד בכל מחלוקות המשחק. השופט קורא בקול את מספר הנקודות שצבר שחקן ברצף ואת צבעי הכדורים בהם השחקן בוחר להכות, ומחזיר את הכדורים הצבעוניים שהוטבעו או יצאו מהשולחן בחזרה למקומם החוקי.
בקרב שחקנים מקצוענים נהוג לשחק את המשחק על פי קוד התנהגות ספורטיבי, ובו שחקן אשר ביצע עבירה אשר נעלמה מעיני השופט, מכריז עליה מיוזמתו, מכיר במכות יפות של יריבו, ומתנצל על מכות שבהן הוטבע כדור לכיס באופן מקרי. התנהגות לא ספורטיבית, כך למשל, כששחקן משתהה בבחירת מכה, או במכה עצמה, מעבר לדקות ספורות, תניב אזהרה של השופט ובמקרים חמורים אף הפסד במערכה. במקרים מסוימים השופט פוסק לטובת "כדור ביד" כאשר הלבן נכנס לכיס (השחקן רשאי להניח את הכדור בנקודה הנוחה לו).
רצף

"רצף" (באנגלית: Break) הוא בין המונחים הנפוצים ביותר במשחק הסנוקר, המתייחס למספר הנקודות הרצופות שצבר שחקן אחד בתור אחד (ללא התחשבות בנקודות המגיעות מעבירות היריב). רצף הנקודות המקסימלי במשחק הסנוקר הוא רצף של 147 נקודות (באנגלית: Maximum Break). רצף זה מתקבל כאשר כל כדורי המשחק מוטבעים בזה אחר זה ברציפות, כשכל כדור אדום שערכו נקודה אחת מוטבע, מוטבע אחריו כדור שחור שערכו שבע נקודות, ולאחר מכן מוטבעים כל הכדורים הצבעניים לפי הסדר החוקי (הטבעת 15 כדורים אדומים, 15 כדורים שחורים ושישה כדורים צבעוניים). רצף זה מכונה "147" או "מקסימום". הרצף המקסימלי המתקבל כאשר בתחילת הרצף מוטבע כדור חופשי, ולאחר מכן מוטבע כדור שחור, הוא רצף מקסימלי של 155 נקודות. 
על ידי ריקון שולחן מלא של 16 כדורים אדומים ניתן להגיע לרצף מקסימלי של 155 נקודות. רצף מקסימלי של 155 נקודות הוא למעשה רצף הנקודות הגבוה ביותר אשר ניתן להגיע במשחק הסנוקר. רצף זה לא הושג בתחרות רשמית מעולם.
כלי עזר

כלי עזר למשחק הסנוקר כוללים קוביית גיר למריחה על חוד המקל לצורך דיוק המכה, מקלות-עזר מסוגים שונים (הנדרשים בשולחן בגודל מלא לצורך הכאה בכדור מרוחק, פרט למקרה של תחרות בין יריבים שגובהם המינימלי גבוה מ-1.95 מטרים שבו השימוש בהם אסור), תבנית משולשת לסידור הכדורים האדומים בעמדת הפתיחה, ולוח תוצאות. ממדיו הגדולים של שולחן סנוקר בגודל מלא מגבילים את האתרים שבהם ניתן להציב שולחנות כאלה. בעוד ששולחנות למשחקי ביליארד אחרים נפוצים בפאבים רבים בבריטניה, שולחנות סנוקר מוצבים בדרך כלל בבתים פרטיים, או באולמות ציבוריים המיוחדים למשחק הסנוקר. ניתן לשחק סנוקר אף על שולחנות בממדים קטנים יותר.
תחרויות וגופים מפקחים

הגוף המנהל והמפקח על תחרויות הסנוקר המקצועניות ורשמיות בעולם הוא התאחדות הביליארד והסנוקר המקצוענית העולמית (באנגלית: World Professional Billiards and Snooker Association, ר"ת WPBSA), אשר נוסדה בשנת 1968 וממוקמת בעיר בריסטול שבאנגליה. יושב ראש ההתאחדות הנוכחי הוא שחקן סנוקר העבר האנגלי ג'ייסון פרגוסון. שלוחה של ההתאחדות - החברה המסחרית "World Snooker", הממוקמת באותה הכתובת של ההתאחדות, ואשר WPBSA מחזקיה ב-26 אחוזים ממניותה, מארגנת את סבב הסנוקר המקצועני העולמי (באנגלית: World Snooker Tour) ואחראית על מכירת הכרטיסים באופן בלעדי. נשיא חברת "World Snooker", ובעליה של חברת "Matchroom Sport", המארגנת אירועי ספורט נוספים ברחבי העולם הנוסדה בשנת 1982, ואשר מחזיקה ב-51 אחוזים ממניות "World Snooker", הוא בארי הרן האנגלי, אשר כיהן גם בעבר כיושב ראש WPBSA, כאשר בנו, אדי הרן, משמש כיושב ראש "Matchroom Sport" ומנהל את ענייני החברה השוטפים. מנכ"ל "World Snooker” הנוכחי הוא סטיב דוסון מאנגליה. ראש ועדת שחקני הסנוקר ונציג השחקנים מול ההתאחדות הנוכחי, הוא שחקן הסנוקר האנגלי ואלוף העולם בסנוקר לשנת 2005 שון מרפי. הגוף המנהל והמפקח על ארגון תחרויות הסנוקר לחובבים בעולם הוא הפדרציה הבינלאומית לביליארד וסנוקר (באנגלית: International Billiards and Snooker Federation, ר"ת IBSF), אשר הוקמה בשנת 1971 וממוקמת כיום בעיר דובאי שבאיחוד האמירויות הערביות.
החל מה-3 במאי 1975, קיים הדירוג הרשמי של WPBSA, המדרג את שחקני הסנוקר בעולם. דירוג שחקני הסנוקר העילי בדרך כלל כולל את 16 השחקנים המובילים בדירוג העולמי. השחקנים היחידים שדורגו במקום הראשון בעולם בדירוג שחקני הסנוקר העולמי הם 12 במספר (נכון ל-2 בדצמבר 2024): סטיבן הנדרי (דורג במקום הראשון בעולם במשך 471 שבועות), רוני או'סאליבן (389), סטיב דייוויס (365), ריי רירדון (362), מארק סלבי (350), ג'ון היגינס (197), מארק ויליאמס (176), ג'אד טראמפ (134), ניל רוברטסון (69), קליף ת'ורברן (56), מארק אלן (16), ודינג ג'ונווי (3). המדורג הראשון בעולם הנוכחי הוא ג'אד טראמפ.
שיאן מספר הזכיות של טורנירי דירוג מקצועניים עולמיים בכל הזמנים הוא רוני או'סאליבן, עם 41 זכיות של תוארי דירוג רשמיים.
כיום מספר התחרויות בעונת 2024/2025 של סבב הסנוקר העולמי הוא 23 (18 טורנירי דירוג (טורנירים המשפיעים על דירוג השחקנים) וחמישה טורנירים ללא דירוג). האירוע החשוב ביותר בעולם הסנוקר, והאחרון שבעונת סבב הסנוקר העולמי הוא אליפות העולם בסנוקר (באנגלית: World Snooker Championship), הנערכת מדי שנה מאז שנת 1927 (למעט שנות מלחמת העולם השנייה והשנים 1958–1963). מאז שנת 1977 ועד היום, האליפות נערכת כל שנה ברציפות באולם תיאטרון הקרוסיבל (Crucible Theatre) בעיר שפילד שבאנגליה. זכייה באליפות העולם בסנוקר מזכה את האלוף ביוקרה רבה ובפרס הכספי הגדול ביותר בעולם הסנוקר המקצועני: 500,000 פאונד (נכון לשנת 2024). שיאן מספר הזכיות באליפות העולם בסנוקר בכל הזמנים הוא ג'ו דייוויס מאנגליה, עם 15 זכיות במספר. שיאני מספר הזכיות באליפות העולם בסנוקר בתקופה המודרנית הם סטיבן הנדרי ורוני או'סאליבן, לכל אחד מהם שבע זכיות במספר. אלוף העולם בסנוקר הנוכחי הוא קיירן וילסון מאנגליה (2024).
אליפות העולם בסנוקר משודרת בשידורים ישירים ברשת ה-BBC הבריטית, וכן על ידי יורוספורט. כמו כן, בישראל, רוב הטורנירים המקצועניים משודרים בשידורים ישירים בטלוויזיה בתחנת יורוספורט.
ראו גם

ביליארד
סנוקר ים
הערות שוליים

↑  Take snooker to the world, BBC Sport, 5-02-2002
↑  China in Ding's hands, BBC Sport, 22-01-2007
↑  Where does Ronnie rank?, BBC Sport, 21-02-2005
↑  ההיסטוריה של המצאת הסנוקר באתר ערוץ ההיסטוריה
↑  Billiards Association and Control Club
↑  History, WPBSA (באנגלית)
↑  To tie or not to tie, that’s the question, Stephen Hendry snooker blog
↑  World Snooker Federation Championships, WPBSA, ‏2018-01-11 (באנגלית)
↑  About us, Matchroom (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)
↑  https://wpbsa.com/doherty-to-lead-new-players-body
↑  Ranking Records, WPBSA (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551051705171  BnF: cb12011859r (data)  GND: 4279369-5  LCCN: sh85123764  NKC: ph448240 
סידור הכדורים על השולחן בעמדת הפתיחה במשחק הסנוקר
הדגמת מכת פתיחה במשחק סנוקר
סיריל האריס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בספטמבר 1936 
 פטירה:  13 בספטמבר 2005 (בגיל 68) 
 מדינה:  דרום אפריקה 
 השכלה:  המכללה ללימודי יהדות בלונדון 
 תקופת הפעילות:  ? – 13 בספטמבר 2005 
 
סיריל קיצ'נר האריס (19 בספטמבר 1936 - 13 בספטמבר 2005) היה הרב הראשי של "התאחדות בתי הכנסת האורתודוקסים של דרום אפריקה" משנת 1987 עד 2004.