stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נצי הפת"ח
היסטוריה > הדור השני

הדור השני של נצי הפת"ח הופיע לראשונה באינתיפאדה השנייה, אז טען לאחריות משותפת עם חמאס לפיצוץ מוצב JVT ב-12 בדצמבר 2004, בה נהרגו 5 חיילי צה"ל. הארגון פעל ברצועה בלבד. אחרי מותו של יאסר ערפאת סבלו נצי הפת"ח מירידה בתמיכה בהם, לעומת חמאס. פחתו מספר התקיפות שהארגון ביצע והאחרונה שבהם הייתה ב-2005, כשאנשי הארגון חסמו כביש ברשות הפלסטינית ומנעו מבכירים לעבור בו, במחאה על כך שהארגון לא קיבל מקום במנגנוני הביטחון הפלסטיניים.
סמל

בחלקו העליון של סמל הארגון מופיע פסוק מהקוראן, מתוך סורת הניצחון (110), פס' 1: "إِذَا جَآءَ نَصْرُ ٱللَّهِ وَٱلْفَتْحُ", "כאשר יבוא הניצחון מעִם אלוהים וההכרעה". המילה בפסוק המתורגמת כ"הכרעה" (גם "ניצחון") היא "פתח" (فتح), כשמו של הארגון.
הערות שוליים

↑  הקוראן בתרגום אורי רובין
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פארק יער שהם

תבנית:פארק
מפת הפארק
מרפסת התצפית בראשה של גבעת ה"ספלולים והמדוכות"
חלק מהפסיפס ב"כנסיית בקכוס הקדוש"
פארק יער שוהם הוא פארק השוכן מזרחית ליישוב שוהם, בין כביש 444 ממערב לכביש 6 ממזרח, ובין אזור תעשייה "ברקת" מצפון לנחל בית עריף מדרום.
גאוגרפיה והיסטוריה

שטחו של הפארק כשני קמ"ר, אורכו מצפון לדרום הוא 1,750 מטרים ורוחבו ממזרח למערב 1,250 מטרים. הוא משתרע על פני מספר גבעות בגבהים של 60 עד 140 מטרים על פני הים. למרות שמו של הפארק, היער בו דליל למדי, ורובו אזור טרשי וסלעי. שביל ישראל חוצה את הפארק מצפון לדרום בחלקו המערבי.
קרן קיימת לישראל החלה להכשיר את הפארק בשנת 1987 כחלק מתוכנית "ציר הגבעות", המיועדת לקשר שטחי יער, שמורות טבע ושטחים חקלאיים, ממקורות הירקון בצפון עד פארק קנדה בדרום. ביער הוכשרו שבילי הליכה ורכיבה על אופני הרים, דרכים לרכבי שטח, ופינות לעריכת פיקניקים. שלושה מעברים ת-קרקעיים מתחת לכביש 444 מקשרים את הפארק אל שוהם. עוד הוכשרה במקום מרפסת תצפית בראשה של גבעת ה"ספלולים והמדוכות" וממנה תצפית מערבה אל מישור החוף ומזרחה לעבר הרי השומרון. בתצפית יש אתר זיכרון לסמל גיא סודאי שנפל ב-1994 בלבנון. הגבעה זכתה לשמה בשל שקעים בגדלים שונים שנחצבו בסלע. השקעים הקטנים מכונים "ספלולים", וייתכן ששמשו כמזבחות קדומים; והגדולים נקראים "מדוכות" ושימשו לכתישת גרעינים ועשבי תבלין.
בשטח הפארק התגלו שרידים ליישובים מתקופת המשנה ומתקופת התלמוד ומספר מערות קדומות. במרכזו נמצאים שרידיה של "חורבת תנשמת" שבה נחשפו שרידי כנסיית בכחוס מהתקופה הביזנטית. הכנסייה נחשפה בשנת 1995 במהלך חפירות הצלה, והיא מתוארכת למאה ה-6. שטחה כ-100 מ"ר והיא מחולקת לשלוש סיטראות על ידי שישה עמודים. בכנסייה נמצאו ריצפת פסיפס בצבעי שחור, לבן, אדום וכתום, וכתובת ביוונית לאמור "של בקכוס הקדוש", אשר הקנתה לכנסייה את שמה. בפסיפס תיאורים גאומטריים, אמפורה ממנה בוקעות זמורות עם אשכולות ענבים. במסגרת גאומטרית מעוצב קנרס (ארטישוק) עם עלים משני עבריו. ליד הכנסייה הוצב העתק פסיפס של כנסיית מידבא, בה מזוהה חורבת תנשמת עם "בתומלגזיס - Betomelgezis". ליד הכנסייה נמצאו בית בד וברכת מים. האתר מונגש ומוסדר.
בשנת 2016 אושרו עבודות פיתוח בשטח מחצבה נטושה בחלקו הדרום-מערבי של הפארק במסגרת תוכנית מהירה מועדפת לדיור. במסגרת תוכנית זו הותר להקים מתקנים ציבוריים הקשורים ביער. למרות זאת, יזמים שונים והחברה הכלכלית שוהם קידמו בהמשך תוכניות לבניית תיאטרון להופעות המונים בשטח המחצבה הנטושה ואף מחוצה לה. בעקבות מחאה של אזרחים ופעילי סביבה, הועלו חששות כי התכנית עלולה לפגוע במרקם האקולוגי העדין ביער, הסדרי התנועה ואיכות חיי תושבי האזור. באוגוסט 2023, לאחר שאלפי תומכים קראו לשיקום שמתחשב בבריאות הסביבה והתושבים, חלק מהמועמדים לבחירות למועצת שוהם הצהירו כי ייבחנו שינוי או ביטול של התכנית.
חי, צומח

הפארק נחשב ליער קהילתי. הוא מהווה משאב סביבתי חשוב לאיכות חיי תושבי שוהם, התורם לשיפור איכות האויר, לקיום של מגוון ביולוגי ומשמש לפעילות חברתית וחינוכית בחיק הטבע. הפארק משמש בית לחיות בר וצמחים, חלקם בסכנת הכחדה. מבין היונקים החיים בו ניתן למנות את השועל מצוי, דרבן הודי, תן זהוב, חזיר בר וצבי ארץ-ישראלי (מצוי בסכנת הכחדה עולמית). לצד שלל עצים, שיחים וגבעות טרשים, הפארק הוא גם בית גידול לצמחי בר מיוחדים היכולים לשמש כמרפא, כגון אזוב מצוי, צתרה ורודה, קורנית מקורקפת, זוטה לבנה, בבונג דו גוני ומרווה משולשת. בנוסף, הפארק משמש בית לצמחי בר פורחים כגון הרקפת המצויה, כרכום חורפי וסתוונית היורה.
פרחים נבחרים בפארק יער שהם (לפי מועד פריחתם)

| שם הפרח | תמונה | תאריכי פריחה |
| --- | --- | --- |
| חבצלת קטנת-פרחים |  | אוגוסט – ספטמבר |
| חצב מצוי |  | אוגוסט – אוקטובר |
| סתוונית היורה |  | אוקטובר – דצמבר |
| סתוונית ירושלים |  | אוקטובר – ינואר |
| נרקיס מצוי |  | אוקטובר – פברואר |
| בן-חצב סיתווני |  | אוקטובר – פברואר |
| רקפת מצויה |  | אוקטובר – מרץ |
| לופית מצויה |  | אוקטובר – אפריל |
| כרכום חורפי |  | נובמבר – פברואר |
| מרווה מצויה |  | נובמבר – מרץ |
| קורנית מקורקפת |  | מאי - אוקטובר |
הערות שוליים

↑  רשות העתיקות, כנסיית בקחוס הקדוש ליד חורבת תנשמת, באתר רשות העתיקות
↑  תוכנית תמל/1007 שוהם - תב"ע עכשיו, באתר www.tabanow.co.il
↑  מהפך היסטורי: מחצבה בת 100 שנה תהפוך לאמפי ותארח הופעות, באתר mynetmodiin, ‏2021-10-18
↑  בקרוב בשוהם - מחצבת בית נבאללה הנטושה תשוקם ותהפוך לאמפיתיאטרון, באתר www.hklshoham.co.il
↑  עצומה - כן לשיקום מאזן - לא למתחם סואן: זה בטבע שלנו!, באתר עצומה
↑  לירן וינשטיין, ‏קרב משולש: נפתח המירוץ לראשות מועצת שוהם, באתר "סרוגים", 1 באוגוסט 2023
↑  פארק יער שהם - יער קהילתי, באתר מכון דש״א - דמותה של ארץ
↑  יחידת סקרי טבע עירוני בחברה להגנת הטבע בסיוע המשרד להגנת הסביבה, סקר טבע במועצה המקומית שהם מסמך מסכם, באתר https://mapateva.org.il/, ‏ינואר 2023
↑  ד"ר יניב עובדיה, מבחר צמחי בר למרפא ביער קהילתי שוהם - קק"ל, באתר https://www.kkl.org.il/, ‏אוגוסט 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428637705171
יוסופה מוקוקו

יוּסוּפה מוּקוֹקוֹ (בגרמנית: Youssoufa Moukoko; נולד ב-20 בנובמבר 2004) הוא כדורגלן גרמני יליד-קמרון, המשחק בעמדת החלוץ בניס מהליג 1 ובנבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים

מוקוקו החל את קריירת הכדורגל שיחק בקבוצה עד גיל 13 של זנקט פאולי הגרמנית, בשנים 2014 – 2016. ביולי 2016 עבר למחלקת הנוער של בורוסיה דורטמונד, בה שיחק כשהיה בן 13 בקבוצת הנערים עד גיל 17 של המועדון. בתחילת עונת 2019 – 2020 עבר לשחק בקבוצת הנוער עד גיל 19 של המועדון כשהוא רק בן 14. במשחקו הראשון בקבוצת הנוער כבש שישה שערים. ב-17 בספטמבר 2019, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות לנוער נגד ברצלונה וכך הפך לשחקן הצעיר ביותר שהשתתף במפעל. חודש אחר כך, ב-23 באוקטובר 2019 כבש שער נגד אינטר וכך הפך גם לכובש הצעיר ביותר בתולדות ליגת האלופות לנוער.
קריירת מועדונים > בורוסיה דורטמונד

החל מינואר 2020 הורשה מוקוקו להתאמן עם קבוצת הבוגרים של המועדון. ב-21 בנובמבר 2020, יום לאחר שחגג יום הולדת 16, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת כשהחליף את ארלינג האלנד בדקה ה-85 במשחק ליגה נגד הרטה ברלין ובכך הפך לשחקן הצעיר ביותר אי פעם ששיחק בבונדסליגה כששבר את שיאו של נורי שאהין. ב-8 בדצמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות כשעלה בתור מחליף במשחק נגד זניט סנקט פטרבורג ובכך שבר שיא נוסף והפך לשחקן הצעיר ביותר ששיחק בליגת האלופות.
קריירה בינלאומית

מוקוקו שיחק בנבחרת גרמניה עד גיל 16 בצמד משחקי ידידות נגד נבחרת אוסטריה עד גיל 16, כאשר במשחק השני נבחרתו ניצחה 1–2 מצמד שערים שלו.
בורוסיה דורטמונד והתאחדות הכדורגל הגרמנית החליטו שלא להזמין אותו יותר למשחקי הנבחרת כדי לא לעורר חשד או סערה תקשורתית סביבו כי היה אז רק בן 12. מוקוקו נכלל גם בסגל נבחרת גרמניה עד גיל 21.
נכלל בסגל נבחרת גרמניה לטורניר מונדיאל 2022 ורשם הופעת בכורה במשחק הידידות מול נבחרת עומאן בכדורגל ב-16 בנובמבר 2022, מה שהפך אותו לשחקן הצעיר ביותר ששיחק בנבחרת מאז אווה זלר ב-1954. בטורניר שותף במשחק מול יפן ב-23 בנובמבר כמחליף בדקות הסיום, מה שהפך אותו לשחקן הגרמני הצעיר ביותר ששיחק בגביע העולם, בגיל 18 ושלושה ימים.
חיים אישיים

נולד וגדל ביאונדה, קמרון, עד גיל עשר בחיק סביו. אביו שהתגורר בגרמניה עוד טרם לידתו, הביא את בנו לגרמניה בקיץ 2014. למוקוקו יש ארבעה אחים. הוא מוסלמי אדוק.
למוקוקו חוזה פרסומי עם נייקי בשווי עשרה מיליון דולר.
תארים

הגביע הגרמני: 2020/21
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21: 2021
הערות שוליים

↑  Mostafa Benjamaa, Youssoufa Moukoko Scores 6 Goals in BVB U19 Debut, Ultimate Borussia, ‏2019-08-12 (באנגלית בריטית)
↑  Wöckener, Lutz (2019-09-17). "Debüt in der Youth League: Moukoko führt BVB zum Sieg über den FC Barcelona". DIE WELT. נבדק ב-2021-02-02.
↑  UEFA.com, Internazionale-Dortmund | UEFA Youth League, UEFA.com (באנגלית)
↑  Golden Boy Erling Haaland hits four as five-star Borussia Dortmund crush Hertha Berlin, bundesliga.com - the official Bundesliga website (באנגלית)
↑  UEFA.com, Moukoko becomes UEFA Champions League's youngest player, UEFA.com, ‏2020-12-08 (באנגלית)
↑  AFP, 12-year-old wunderkind nets twice in Germany U16 win, The42 (באנגלית)
↑  U17 - BVB Nachwuchs, nachwuchs.bvb.de
↑  Flick beruft Moukoko, Füllkrug und Götze in WM-Kader באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הגרמנית, 10 בנובמבר 2022 (בגרמנית)
↑  Sport1.de, BVB: Youssoufa Moukoko bekommt Millionen-Vertrag mit Nike, Sport1.de (בגרמנית)
| נבחרת גרמניה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 נוייר •  2 רודיגר •  3 ראום •  4 גינטר •  5 קהרר •  6 קימיך •  7 האברץ •  8 גורצקה •  9 פילקרוג •  10 גנאברי •   11 גצה •  12 טראפ • 13 מילר •  14 מוסיאלה • 15 זולה • 16 קלוסטרמן • 17 בראנדט • 18 הופמן • 19 זאנה • 20 גונטר • 21 גונדואן • 22 טר שטגן • 23 שלוטרבק • 24 אדיימי • 25 בלה-קוצ'אפ • 26 מוקוקו • מאמן: פליק |  1 נוייר •  2 רודיגר •  3 ראום •  4 גינטר •  5 קהרר •  6 קימיך •  7 האברץ •  8 גורצקה •  9 פילקרוג •  10 גנאברי •   11 גצה •  12 טראפ • 13 מילר •  14 מוסיאלה • 15 זולה • 16 קלוסטרמן • 17 בראנדט • 18 הופמן • 19 זאנה • 20 גונטר • 21 גונדואן • 22 טר שטגן • 23 שלוטרבק • 24 אדיימי • 25 בלה-קוצ'אפ • 26 מוקוקו • מאמן: פליק | גרמניה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1273511689  VIAF: 3298161212229240070005   WorldCat (עם VIAF): 3298161212229240070005
רמת מגשימים

| --- | --- |
כביש הכניסה לרמת מגשימים
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: גולן
גובה ממוצע: ‎429 מטר
תאריך ייסוד: 1968
תנועה מיישבת: הפועל המזרחי
סוג יישוב: מושב שיתופי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 821 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל העליון מוגדלת) רמת מגשימים(למפת הגליל העליון רגילה) רמת מגשימים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רמת מגשימים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רמת מגשימים32°50′41″N 35°48′29″E﻿ / ﻿32.8448259453059°N 35.807958111258°E﻿ / 32.8448259453059; 35.807958111258  heמפת היישובים של מועצה אזורית גולן (in English: Golan Regional Council) באדום - רמת מגשימים בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 5 מתוך 10

זריחה בשכונת ההרחבה של רמת מגשימים
רָמַת מַגְשִׁימִים הוא מושב שיתופי של תנועת הפועל המזרחי בדרום רמת הגולן. הוא היישוב הדתי הראשון בגולן. היישוב נמצא כשלושה קילומטרים מגבול ישראל–סוריה וכחצי קילומטר מזרחית ליישוב חספין. גובהו של היישוב הוא כ-430 מטרים מעל פני הים.
בצמוד ליישוב ממזרח שוכנת החורבה הארכאולוגית ח'ספין, המזוהה עם העיר התלמודית חספיה.
המושב הוא המזרחי ביותר ביישובי דרום הגולן, וממזרח לו נמצאות העיירות הסוריות נווא וג'אסם.
היסטוריה

רמת מגשימים עלה על הקרקע באוגוסט 1968 כהיאחזות נח"ל של התנועה הדתית-ציונית בני עקיבא. גרעין המגשימים שהקים את היישוב כלל כ-20 איש, שהתיישבו זמנית בבתים נטושים בכפר הערבי פיק. רמת מגשימים נועד להיות מושב שיתופי מבוסס על פלחה והוא קיבל עם הקמתו כ-4,700 דונם אדמה. בנוסף היה המשק אמור להיות מבוסס על מרעה בקר ולול הודים. בשלב הראשון בני הגרעין התיישבו יחד עם הגרעין שהקים אחר כך את המושב נאות גולן בבתי פיק, ופעלו כקיבוץ.
רמת מגשימים הוא מראשוני היישובים הישראליים בגולן, וראשון היישובים הדתיים בגולן. בשנת 1968 התארגן לאחר שמונה חודשים עברו למחנה צבאי סורי נטוש צמוד למקומו הנוכחי של המושב, ובקיץ 1972 עבר המושב למקומו הנוכחי. את המושב תכנן האדריכל דוד בסט.
בט' באב ה'תש"ל (11 באוגוסט 1970), בשעות אחר הצהריים, יצא משדה החמניות של רמת מגשימים ג'יפ ובו חמישה אנשים: שניים מחברי המשק, בנימין כפיר ועזריה גינסברג, ואיתם שלוש בנות גרעין 'איתן' של תנועת הצופים הדתיים מ"שבט משואות" מירושלים: יונה סובר, אילנה בולה ותמר דרור, שעלו לעבוד במושב עד למועד גיוסן. עם רדת הערב, משבוששו לחזור, החלו מחפשים אחריהם, אך רק למחרת בבוקר התברר כי הג'יפ שבו נסעו עלה על מוקש רב עוצמה, וכל נוסעיו נהרגו. על שמן של הבנות שנהרגו נקרא בית הכנסת "בית ציון ואוהל אית"ן" שבירושלים (אילנה בולה, יונה סובר, תמר נחמה דרור) וכמו כן נקרא על שמן (ועל שם אנשים נוספים) המושב אבני איתן ברמת הגולן. בנוסף הוקמה לזכר הנופלים "אנדרטת החמישה", דרומית-מזרחית לרמת מגשימים.
בסוף 1970 התחילה הקמתו של יישוב הקבע של המושב ובאותה עת החלה גם הקמתו של מאגר מים ליד המושב. המאגר התמלא לאחר חורף אחד.
במהלך נובמבר 1972 סבל המושב מהפגזות תכופות מכיוון סוריה. בהפגזה הראשונה נהרסו לולי הישוב.
בתחום היישוב הוקמה בשנת 1973 ישיבת הסדר (ישיבת הגולן), שמאוחר יותר עברה ליישוב הסמוך חיספין.
בראשית מלחמת יום הכיפורים פונה המושב, נכבש בידי הצבא הסורי בבוקר היום השני למלחמה, ושוחרר כעבור יומיים על ידי צה"ל. היישוב נפגע קשות לאחר קרב שריון שהתנהל בו. חלק מחברי המשק חזרו אליו עוד באמצע המלחמה לתחילת שיקום המקום.
בפברואר 1974 נהרגה חברת המושב אסתר (אסי) בן דוד במהלך הפגזה ארטילרית בתקופה מלחמת ההתשה שלאחר מלחמת יום כיפור.
ב-20 בנובמבר 1975 חדרה לישיבה חוליית מחבלים מסוריה. שלושת חברי החוליה רצחו שלושה חיילי ישיבות הסדר שהתארחו במושב:
בן ציון ליבוביץ', מאיר נדלר ונחום פניגשטיין, ופצעו כמה תלמידים אחרים. המחבלים הצליחו להימלט ללא פגע. ארגון החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין לקח אחריות על הפיגוע, ואף ערך טקס הוקרה למבצעי הפיגוע.
בשנת 1984, אחד ממייסדי המושב, אורי מאיר, הורשע בפרשת המחתרת היהודית. הוא נידון ל-30 חודשי מאסר במסגרת עסקת טיעון, אך נשיא המדינה חיים הרצוג חנן אותו לאחר חצי שנה.
בשנת 2003 אושרה תוכנית הרחבה של המושב המאפשרת בניית עד 250 יחידות דיור נוספות.
ב-7 בינואר 2005 נהרג בן המושב בהתפוצצות נפל פגז בעת שטייל סמוך למושב.
כלכלה

המושב התבסס עם הקמתו על משק חקלאי גדול ועל עבודת חוץ של חברים, שהכניסו את משכורתם לקופה המשותפת. כל משפחה הייתה מקבלת תקציב על פי מספר הנפשות וכפי צרכיה.
בשנת 1983 היה המושב שותף בהקמת יקב רמת הגולן.
בסוף שנות ה-80 נקלע המושב למשבר כלכלי, עקב חובות שצבר בעקבות משבר האינפלציה בישראל, יחד עם מושבים רבים אחרים בפריפריה. המושב לקח חלק בהסדר חובות המושבים. בנוסף אספת החברים של המושב החליטה על הקמת צוותי חשיבה שתפקידם היה להמליץ על שינויים באורחות החיים ביישוב. המלצות הצוותים השונים התקבלו בהצבעה בקלפי ברוב של כ-97%, ובעקבותיהם מרכיבי הצריכה ביישוב (חינוך, בריאות, דיור) עברו בחודש מאי 1991 לשיטת התשלום הישיר. מאז כל חבר צריך לשאת בעלות חינוך ילדיו, בריאות משפחתו, תחזוקת ביתו והרחבתו (קודם לכן מימן אותם המושב). חברים העובדים במושב מקבלים את שכרם מאז השינוי לפי אופי תפקידם והיקף משרתם, וחברים העובדים מחוץ למושב ("עובדי חוץ") מקבלים את שכרם ממעבידם. בוטל "התקציב האחיד" והונהגה הפרדה מוחלטת בין עסקי המושב בתחום החקלאות ובין ניהול חיי הקהילה (תרבות, בית כנסת, נוי וכדומה), שממומנים מאז ואילך מגביית תשלום אחיד מכל בית אב.
בשנות ה-90 היה המושב שותף בהקמת כפר הנופש "כינר", הסמוך למושב רמות על שפת הכנרת, המיועד לציבור הדתי המציע נופש כשר למהדרין.
בשנת 2014 נתנה רשות החשמל רישיון מותנה לחברת אנלייט אנרגיה מתחדשת להקמת חוות רוח בראשית, חווות טורבינת רוח הגדולה בישראל, שבחלקה ממוקמת על אדמות המושב. החברה להגנת הטבע התנגדה תחילה לפרויקט והקמתו התעכבה. ביולי 2018 נחתם הסכם להקמת החווה, והקמתה החלה בתחילת 2020 בעלות של 1.25 מיליארד שקל. מושב רמת מגשימים מחזיק ב-40% מהפרויקט, בשותפות עם שבעה יישובים אחרים ברמת הגולן. את הקמת הפרויקט ממן בנק הפועלים.
במושב פועל סניף של תנועת הנוער בני עקיבא.
מאז תחילת שנות ה-90 מקננים במושב בקביעות כמה זוגות של חסידות.
לקריאה נוספת

מיכה לבנה, גולן - 20 שנה ועוד 2000, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993
תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין

| --- | --- |
תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין, 2008
תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין, 2008
 תאריך ייסוד:  1952 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מיקום:  ברלין, גרמניה
 אולם קונצרטים:  הקונצרטהאוס של ברלין
 מנצח:  ג'ואנה מלוויץ
 www.konzerthaus.de
 
תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין (בגרמנית: Konzerthausorchester Berlin) היא תזמורת סימפונית מרכזית בברלין שבגרמניה.
פעילות

התזמורת נוסדה בשנת 1952 במזרח ברלין. הפילהרמונית של ברלין, שנוסדה 90 שנה לפניה, עברה למערב ברלין לאחר שבעלות הברית חילקו את העיר אחרי מלחמת העולם השנייה.
מנצחה הקודם מאז 2012 היה איוואן פישר. קודמו בתפקיד היה לותאר צגרוסק, שהתמנה לתפקיד בשנת 2006. המנצח ידוע השם ביותר לפניו היה קורט סנדרלינג.
בשנת 2019 התמנה המנצח הגרמני כריסטוף אשנבאך לתפקיד המנצח הראשי של התזמורת. בשנת 2023 נכנסה לתפקיד המנצחת והפסנתרנית הגרמניה ג'ואנה מלוויץ.
משכנה הקבוע של התזמורת הוא ה"קונצרטהאוס", אשר תוכנן על ידי האדריכל קארל פרידריך שינקל. הבניין, השוכן בכיכר ז'נדארמנמארקט שבמרכז ברלין, נהרס בזמן מלחמת העולם השנייה ונבנה מחדש בשנים 1979–1984.
התזמורת מופיעה בכ-100 קונצרטים בכל עונה. לצד יצירות המופת של המסורת הקלאסית-רומנטית, כולל הרפרטואר שלה יצירות מוכרות פחות ממכלול המוזיקה בת זמננו. התזמורת מקבלת הזמנות רבות להופעות ברחבי העולם. בשנת 2005 היא סיירה בסין, ביפן ובקוריאה. בשנת 2006 הופיעה בספרד ובדרום גרמניה.
בשנים האחרונות חל "מהפך דורות" בתזמורת, תוך פרק זמן קצר ביותר. השפעתם של נגנים חדשים וצעירים מכל רחבי העולם ניכרת בנגינתה. מאז החל בכהונתו כמנצח ראשי בספטמבר 2001, אליהו ענבל עיצב את התזמורת ופיתח ביתר שאת את צלילה הייחודי.
במהלך שנות קיומה התפתחה תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין והייתה לאבן פינה חשובה בנוף המוזיקלי הרבגוני של בירת גרמניה.
מנצחים ראשיים

הרמן הילדברנדט - 1952 - 1959
קורט זנדרלינג - 1960 - 1977
גינתר הרביג - 1977 - 1983
קלאוס פטר פלור - 1984 - 1991
מיכאל שונוונדט - 1992 - 1998
אליהו ענבל - 2001 - 2006
לותאר צגרוסק - 2006 - 2011
איוואן פישר - 2012 - 2018
כריסטוף אשנבאך - 2019 - 2023
ג'ואנה מלוויץ -  2023 - ממשיכה
הקונצרטהאוס של ברלין: אולם הבית של התזמורת
רעיה יגלום

| --- | --- |

יגלום, 1984
 לידה:  1919 ליפקאני, ממלכת רומניה 
 פטירה:  2 באוגוסט 2017 (בגיל 98 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 raya-jaglom.com/hebrew.html
 
רעיה יַגלוֹם (17 באפריל 1919 - 2 באוגוסט 2017) הייתה אשת ציבור ונדבנית ציונית ישראלית, שכיהנה כנשיאת ארגון ויצו העולמית במשך 26 שנים.
ביוגרפיה > שנותיה המוקדמות

יגלום נולדה בליפקאני שברומניה, בתם של שמואל חורש ופני (פניה) נוסינקיס. למדה באוניברסיטת צ'רנוביץ, ובמקביל השתתפה בתנועת הנוער הציונית "קדימה". עלתה לארץ ישראל ב-1940 בעזרת סרטיפיקט שקיבלה מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה > כפעילה ציבורית

מ-1941 החלה לפעול במסגרת ארגון הנשים הציוני ויצו.
מ-1947 ועד קום מדינת ישראל שירתה בארגון "ההגנה" בתפקידים בתחום הקשר וההובלה, וסייעה לפעילות ההעפלה של עולים לארץ ישראל. לאחר מכן המשיכה בפעילותה בויצו: ב-1950 נסעה בשליחות הארגון לאיסוף תרומות ברחבי אירופה ובארגנטינה, ב-1951 מונתה לחברת הנהלת ויצו בישראל, ב-1967 הייתה גזברית ויצו העולמית, ומ-1963 הייתה יו"ר הנהלת הארגון. בנובמבר 1970 נבחרה לנשיאת ויצו העולמית, וכיהנה בתפקיד עד 1996. הייתה נשיאת כבוד של הארגון.
במסגרת תפקידיה בוויצו עסקה בין השאר בהקמת מפעלים לרווחת קבוצות חלשות בקהילה ויזמה בניית מוסדות לילדים, נוער, נשים וקשישים בישראל. כן נסעה לשליחויות רבות ברחבי העולם, והקימה סניפים של ויצו בארצות הברית, הונגריה, צ'כוסלובקיה והונג קונג. בעקבות שליחות לברית המועצות החלה לפעול למען יהודי המדינה והייתה בין מקימי "המועצה למען יהודי ברית המועצות" ויו"ר "הוועדה למען אידה נודל". היא הייתה מעורבת בעסקה בעקבותיה אליהו אסאס קיבל אישור לעלות לישראל.
יגלום הייתה חברת הנהלה של הסוכנות היהודית, ההסתדרות הציונית והוועד הפועל הציוני, וחברת מועצת הקונגרס היהודי העולמי בישראל. ביוני 1967 הייתה חברת הוועדה הציבורית למלווה הביטחון. הייתה נשיאת אגודת ידידי אוניברסיטת תל אביב וסגנית יו"ר חבר הנאמנים של האוניברסיטה. כן עסקה בתרבות ואמנות והייתה פעילה בהנהלה של מוזיאון ישראל, התזמורת הפילהרמונית הישראלית ומוזיאון תל אביב. חברת ועדת פרס בגין. היא ובעלה יסדו קרן תמיכה לסטודנטים באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב, ומימנו הקמת מועדון למוזיקאים של התזמורת הפילהרמונית, ובית כנסת בבית הורים של ויצו בתל אביב.
ב-2004 ראה אור ספרה האוטוביוגרפי Raya Jaglom: Reflections on My Life & Times, וב-2009 הוא הופיע בתרגום עברי בהוצאת "קווים" בשם "זכיתי לשרת את ארצי".
בשנת תשנ"ב-1992 הוענק לה התואר יקירת העיר תל אביב. ב-1992 קיבלה תואר דוקטור לפילוסופיה לשם כבוד של אוניברסיטת תל אביב, וב-1999 קיבלה תואר כבוד נוסף מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
חיים אישיים

בשנת 2015 נחנך אודיטוריום חדש על שם רעיה ויוסף יגלום בבניין הסנאט באוניברסיטת תל אביב.
הייתה נשואה לאיש העסקים והפילנתרופ יוסף יגלום, עד למותו ב-2007. נולדו להם בן ובת: אלן (אלחנן) יגלום, איש עסקים המתגורר בשווייץ, ונורית יגלום, מעצבת תכשיטי יוקרה.
הערות שוליים

↑  גם שני הוריה עלו ארצה. אמה נפטרה ב-1956, ואביה נרצח עם אשתו ב-1974 (זוג ישישים נרצח בתל-אביב, דבר, 27 באוגוסט 1974).
↑  מבזקמפוס, אוניברסיטת תל אביב, האודיטוריום החדש ע"ש יגלום נחנך סמוך לבניין הסנאט (ארכיון)
↑  טלי ציפורי, ‏אובג'ט בעקבות אבן קיסר: תגייס עד 75 מיליון דולר בנאסד"ק, באתר גלובס, 25 במרץ 2012; טלי ציפורי, ‏מיליונרים באובג'ט: בכיר לשעבר בגולדמן זאקס וישראלי עשיר, באתר גלובס, 17 באפריל 2012; טלי ציפורי, ‏ההצלחה השקטה: סטרטסיס שווה כבר 4 מיליארד דולר, באתר גלובס, 16 בספטמבר 2013.
↑  רותם רוזנטל‏, אימי הנשיאה, באתר וואלה, 23 במאי 2006.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309902805171  ISNI: 0000 0000 4507 2738  LCCN: no2005052237  VIAF: 78511836   WorldCat (עם VIAF): 78511836 
קברם של רעיה ויוסף יגלום בבית הקברות טרומפלדור
לה (עיר)

| --- | --- |

 מדינה:  הודו הודו
 טריטוריית איחוד:  לדאק
 מחוז:  לה
 שפה רשמית:  אנגלית 
 תאריך ייסוד:  המאה ה־8 
 שטח:  45,110 קמ"ר
 גובה:  3,500 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  30,870 (2011)
  ‑ צפיפות:  0.61 נפש לקמ"ר (2001)
 קואורדינטות:  34°09′51″N 77°35′05″E﻿ / ﻿34.164166666667°N 77.584722222222°E﻿ / 34.164166666667; 77.584722222222 
 אזור זמן:  UTC+5:30
 http://www.leh.nic.in
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לדאק מוגדלת) לה(למפת לדאק רגילה) לה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לֵה (או לֵיי) (בכתב טיבטי: གླེ་) היא בירת טריטוריית האיחוד לדאק, בהודו, והעיר הגדולה ביותר בה. העיר ממוקמת בגובה של 3,500 מטר מעל פני הים, ונכון לשנת 2011 התגוררו בה כ-30,870 בני אדם, מרביתם טיבטים-בודהיסטים.
היסטוריה

העיר הוקמה בסביבות המאה ה-8 והיוותה במשך שנים רבות תחנת מעבר על דרך המסחר החשובה לאורך עמק האינדוס, בין טיבט במזרח וקשמיר במערב, וכן בין הודו וסין. במשך השנים ועד היום חיו בעיר זה לצד זה בסבלנות הדדית תושבים מדתות שונות, ובעיקר בודהיסטים טיבטים ומוסלמים.
מעל העיר מתנשא "ארמון לה" בן 9 הקומות ההרוס, שנבנה בסביבות שנת 1640, ובו התגוררה משפחת המלוכה של "ממלכת לדאק", שהתקיימה בעבר באזור. הארמון ננטש באמצע המאה ה-19, לאחר שהעיר נכבשה בידי כוחות קשמיריים ומשפחת המלוכה גלתה לעיר סטוק שבמערב נהר האינדוס. מראהו דומה לארמון הפוטאלה המפורסם בלהסה, בירת טיבט, ארמונו ההיסטורי של הדלאי למה. למרגלותיו נמצא הרובע העתיק של לה, המצוי כיום בסכנת הרס בשל האקלים הקשה והזנחה. בתקופת האימפריה המוגולית גברה ההשפעה המוסלמית באזור, בתגובה לניסיונות לכיבושים מצפון על ידי ממלכת טיבט, והיא סופחה מבחינה מנהלתית לקשמיר. כמו כן נבנה בה מסגד סוני, שקיים עד היום.
אקלים ותחבורה

האקלים בלה קיצוני. בחורף הקשה (מאוקטובר ועד מרץ) הטמפרטורה יכולה לרדת עד למינוס 18 מעלות צלזיוס, ובקיץ (ביולי-אוגוסט) היא נוסקת, ויכולה להגיע ללמעלה מ-30 מעלות. זאת אף על פי שיורדים בה רק כ-90 מילימטרים של משקעים בשנה. במרבית השנה הדרכים לעיר, מסרינגאר ומקרגיל שבקשמיר במערב וממנאלי מדרום, חסומות בגלל הצטברות השלגים ונפתחות רק לזמן קצוב בחודשי הקיץ. בעיר קיים גם שדה תעופה קטן.
דמוגרפיה

על פי נתוני 2001, כ-77% מתושבי לה הם בודהיסטים, 14% מוסלמים, 8% הינדים ו1% מדתות אחרות. העיר כוללת גם לא מקומיים רבים, כולל אנשי ממשל וסוחרים (בעיקר בחודשי הקיץ שבהן פתוחה לה לתיירות). סביב העיר ישנם כפרים רבים, ואוכלוסיית מחוז לה היא 117,000 בני אדם (2001).
תיירות

לעיר מגיעים בחודשי הקיץ המעטים תיירים רבים, ויש בה תשתית תיירותית מפותחת יחסית, הכוללת מלונות, אכסניות ומסעדות רבות, לצד שוק תוסס. רוב התיירים מגיעים לעיר על מנת לצאת לסיורים בכפרים ובמנזרים הבודהיסטיים ולטרקים בלדאק, בעמק זנסקאר ובעמק נוברה. בקרבת העיר נמצא מעבר ההרים קרדונג-לה, שנהוג לראות בו את מעבר ההרים הגבוה בעולם העביר לכלי רכב יבשתיים.
גלריה

מראה הארמון מהעיר
השוק בלה
שאנטי סטופה, שנבנתה בשנת 1983 על ידי יפן
מראה הרובע העתיק של העיר
שער העיר לה
מראה של העיר לה ופאתיה מה"שאנטי סטופה"
ארמון לה המתנשא מעל העיר
שפות אתיו-שמיות

| --- | --- |
 תפוצה גאוגרפית:  אתיופיה
 סיווג שפה:  שפות אפרו-אסיאתיותשפות שמיות? שפות שמיות מערביותשפות שמיות דרומיותשפות אתיו-שמיות
 שפה אם:  פרוטו-אתיו-שמית
 חלוקות משנה:  ? אתיו-שמיות צפוניות ? אתיו-שמיות דרומיות
 מזהים
 קוד גלוטולוג:  ethi1244
 
שפות אתיו-שמיות הן קבוצת שפות בתת-משפחה של השפות השמיות הדרומיות. הן מדוברות בעיקר באתיופיה ובאריתריאה, אך גם במדינות נוספות כמו ישראל. הן מהוות יחד עם שפות דרום-ערב העתיקות את הענף הדרומי של משפחת השפות השמיות. השפה האתיופית המדוברת ביותר היא אמהרית, עם 30 מיליון דוברים, ואחריה התיגרינית עם כ-5 מיליון דוברים. קיים ויכוח אם מקורן של השפות הוא באתיופיה או בחצי האי ערב.