ספטון דלמר
ביוגרפיה > דלמר וישראל

ספטון דלמר היה בארץ ישראל באוקטובר ובנובמבר 1938, בימי מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט. בביקורו בארץ נכרך שמו של דלמר במשפטו של ג'ון ויליאם פוקס, הפקיד הראשי במנהלת מחוז יפו, שהואשם בבית המשפט המחוזי בתל אביב כי הדליף לעיתונאים תמורת תשלום את תוכנו של דו"ח ועדת וודהד לפני פרסומו הרשמי של הדו"ח. נטען כי דלמר היה אחד מן העיתונאים האלה, אך הנאשם זוכה בינואר 1939. במאמר שכתב בעיתונו סיפר דלמר כי בביקורו בארץ הוא התרשם מהטרור שהטילו אנשי המופתי חאג' אמין אל-חוסייני על האוכלוסייה הערבית בארץ. דלמר ראיין את אחד מבני משפחת נשאשיבי, המתנגדת למופתי, שאמר לו כי לא ניתן להתנגד למופתי ולהישאר בחיים. באותו מאמר סיפר גם כי מארץ ישראל הגיע ללבנון. הוא מצא כי ביירות מלאה בפליטים ערבים מארץ ישראל, וציין כי הם נסו לא מפני היהודים או הבריטים, אלא מפני הערבים.
שבוע ימים לאחר תחילת מלחמת העצמאות, ב-7 בדצמבר 1947, הגיע דלמר לארץ ישראל. אף על פי שלא היה עוין את היישוב היהודי ואת הציונות, ראה לנגד עיניו, ראשית לכול, את האינטרס הבריטי ואת המדיניות של רשת עיתוני ביברברוק, שטענו כי המדיניות של השלטונות הבריטים בארץ נוטה לטובת הצד היהודי. בכתבותיו התלונן כי השלטונות נגררו על כורחם לפעול ליישום החלטת החלוקה בשל הצורך לשמור על הסדר בארץ עד לחודש מאי 1948. הוא הצביע על היחס הקשה לערביי שייח' מוניס, שנכלל בהחלטת החלוקה בתחומי המדינה היהודית, מצד הרשויות היהודיות. כן טען כי על הבריטים לחוש לעזרת ערביי העיר העתיקה. בהמשך המלחמה היה דלמר בין החותמים על עצומות תמיכה בפליטים הערבים.
לאחר סיום המלחמה, ב-4 ביולי 1949, שב דלמר למדינת ישראל. הפעם הביע עמדה התומכת במדינה היהודית וגינה את משרד החוץ הבריטי על כי באמצעות שידורי הבי בי סי מקפריסין הוא רוצה להסית את הערבים נגד המדינה.
באוקטובר 1955 הגיע דלמר פעם נוספת לישראל. היה זה בתקופה של מתיחות רבה בגבולות המדינה. לאחר ביקורו בקיבוץ נחל עוז תיאר דלמר בעיתונו את עמידת הגבורה של חברי הקיבוץ ואת אורח חייהם השליו וכתב:
בינואר 1956 ביקר דלמר בממלכת ירדן. בכתבותיו מירדן גילה כי שלטונות הממלכה חשפו תא פרו-מצרי בלגיון הערבי שנועד לבצע פעולות חבלה בישראל. דלמר אף דיווח לקוראיו כי הנספח הצבאי המצרי בירדן גורש מהממלכה לאחר שנודע כי הציע שוחד לקצינים מן הלגיון ולשרים בממשלת ירדן, בניסיון לגרום לסילוקו של גלב פאשה הבריטי מהפיקוד על הלגיון. לאחר ביקורו בירדן הגיע דלמר לביקור של שבוע ימים בישראל.
בראשית ינואר 1962 ערך ערוץ הטלוויזיה של ה-BBC תוכנית בסדרה "אלה הם חייך" (This is Your fife) על ספטון דלמר. מתכונת התוכנית, שגרסה ישראלית שלה בשם "חיים שכאלה" שודרה גם בקול ישראל ובהמשך בערוץ הראשון, היא הזמנתו של אדם ידוע לאולפן באמתלת שווא ואז להפתיעו בהבאתם לאולפן של חברים, ידידים ועמיתים מתחנות חייו השונות, ובאמצעותם לספר את סיפור חייו. לתוכנית הובאו במיוחד מישראל העיתונאי נתן גורדוס ורעייתו, אשר דלמר עזר להם להיחלץ מפולין לאחר פלישת הנאצים. הם סיפרו איך דלמר הצילם מהגסטפו, העבירם במכוניתו לאורך פולין והבריחם לרומניה, ממנה הגיעו לארץ ישראל.
באותו חודש פרסם דלמר כתבה בסאנדיי טלגרף על השירותים החשאיים של ישראל וקרא להם "השירות החשאי שנאצר ירא מפניו". בכתבה, שהשתרעה על פני עמוד שלם, סקר דלמר את הזרועות השונות של השירותים. סוד הצלחתם, לדבריו, הוא המידע שמעבירים להם יהודים ברחבי העולם, כולל מנאט"ו. לדבריו הדבר ידוע לאנשי השירותים החשאיים של מדינות המערב, אך הם מעלימים עין בכך בגלל חשיבות המידע שמעבירה להם ישראל השאוב ממקורותיה היהודיים בגוש המזרחי, ולא פחות מכך בשל ניתוחי מצב שעורכים מומחים ישראליים שמוצאם מארצות אלה. כתבת המשך בנושא זה הכתיר דלמר בכותרת "הבדווים של בן-גוריון". דלמר סיפר כי בעזרת סוכנים חשאיים ישראלים, הפועלים במדינות ערב, שולטים שליטה מוחלטת בשפה הערבית ונראים כבדווים לכל דבר, ידע בן-גוריון מראש את מה שנפל על נאצר כהפתעה, פירוק הרפובליקה הערבית המאוחדת, ופרישתה של סוריה מהברית עם מצרים.