stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הכיוון ההפוך

| --- | --- |
 סוגה:  תוכנית אירוח 
 מנחים:  פייסל אל-קאסם 
 ארץ מקור:  קטר 
 שפות:  ערבית 
 שידור
 רשת שידור:  אל-ג'זירה 
 תקופת שידור מקורית:  1997–הווה 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
הכיוון ההפוך (בערבית: الاتّـجاه الـمُعاكس, תעתיק: "אלאִתִּג'אהּ אלמֻעאכִּס") היא תוכנית ראיונות ודיונים בערוץ הלוויין אל-ג'זירה (الجزيرة) המשדר חדשות ואקטואליה מדוחה, בירת קטר. מנחה התוכנית הוא דוקטור פייסל אל-קאסם, דרוזי יליד סוריה, בעל אזרחות בריטית ותואר דוקטור לספרות אנגלית.
ראו גם

אל-ג'זירה
פייסל אל-קאסם
ופא סולטאן
הערות שוליים

↑  התוכנית המלאה בתרגום לעברית, באתר יוטיוב
↑  העימות בתרגום לעברית, באתר יוטיוב
↑  , יוטיוב
↑  טוויטר, 20.4.20
↑  , טוויטר
עמית מאיר

עמית מאיר (נולד ב-7 בינואר 2001) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי בהפועל רמת גן.
קריירת מועדונים

מאיר גדל במחלקות הנוער של הפועל ראשון לציון והפועל תל אביב.
ב-30 במאי 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב, בניצחון 1–2 על מכבי חיפה במסגרת עונת 2019/2020 בליגת העל. בסך הכול ערך תשע הופעות ליגה בעונה זו.
ב-2 בספטמבר 2020 חתם במכבי פתח תקווה. ב-12 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–2 על הפועל כפר סבא במסגרת עונת 2020/2021 בליגת העל. בסך הכול ערך 23 הופעות ליגה בעונה זו.
ב-8 ביוני 2022 חתם בהפועל חיפה. ב-11 בינואר 2023 הושאל למכבי בני ריינה. ב-14 ביוני התיר את חוזהו בחיפה וחתם לשלוש שנים בבני יהודה תל אביב, אך ב-31 ביולי חתם לעונה במכבי בני ריינה. באוגוסט 2024 שב לבני יהודה תל אביב אך שוחרר לאחר חודש וחתם בהפועל רמת גן.
הערות שוליים

↑  עמית קרקו ומאור רחמני, ‏עמית מאיר חתם במכבי פ"ת, חלוץ פולני בדרך, באתר ONE‏, 2 בספטמבר 2020
↑  דורון בן דור, ‏ממשיכה להתחזק: עמית מאיר חתם בהפועל חיפה, באתר ONE‏, 8 ביוני 2022
↑  איציק כלפי ודורון בן דור, ‏בעיות ברישומו של טיידי, מאיר חתם גם הוא בריינה, באתר ONE‏, 11 בינואר 2023
↑  יניב טוכמן‏, עמית מאיר התיר את חוזהו בהפועל חיפה וחתם בבני יהודה, באתר וואלה, 14 ביוני 2023
↑  רענן ברנובסקי‏, ריינה עדיין לא אושרה בבקרת התקציבים, עמית מאיר חתם, באתר וואלה, 31 ביולי 2023
↑  תומר חבז, ‏המגן דולב אזרואל חתם על חוזה בבני יהודה, באתר ONE‏, 2 בספטמבר 2024
↑  תומר חבז, ‏חיזוק משמעותי: עמית מאיר חתם בהפועל רמת גן, באתר ONE‏, 3 בספטמבר 2024
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עמית מאיר".
הטירה הנעה (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  הטירה הנעה 
 בימוי:  הייאו מיאזאקי
 הופק בידי:  טושיו סוזוקי
 תסריט:  הייאו מיאזאקי  מבוסס על הספר של הסופרת דיאנה וין ג'ונס
 עריכה:  טקאשי סאיאמה 
 מוזיקה:  ג'ו היסאישי
 צילום:  אטסושי אוקוי 
 מדינה:  יפן 
 חברת הפקה:  סטודיו ג'יבלי 
 חברה מפיצה:  טוהו, HBO Max 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  יפן 20 בנובמבר 2004 ישראל 7 ביולי 2005 (הגרסה המדובבת והגרסה המקורית)
 משך הקרנה:  118 דקות
 שפת הסרט:  יפנית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט דרמה, סרט מדע בדיוני, אנימה ומאנגה מסוגת הפנטזיה, סרט הרפתקאות, סרט אנטי־מלחמתי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   howlsmovingcastle
 פרסים:  מועמדות לפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר פרס נבולה לתסריט הטוב ביותר
 www.ghibli.jp/works/howl/
 דף הסרט ב־IMDb
 
הטירה הנעה (ביפנית: ハウルの動く城, תעתיק: הַאוּרוּ נוֹ אוּגוֹקוּ שִירוֹ), או הטירה הנעה של האוול, הוא סרט  של הבמאי הייאו מיאזאקי שיצא לאקרנים ב-2004. הסרט הוא עיבוד של "הטירה הנעה", ספר הרפתקאות מאת הסופרת הבריטית דיאנה וין ג'ונס, שמגולל את סיפורה של סופי, החיה בעולם של כשפים וקוסמים.
בפרשנותו לספר שינה מיאזאקי מספר פרטים: הדמויות מאופיינות בצורה שונה, העלילה מתפתחת לכיוונים שונים, הדגשים מושמים על דברים שונים ומובילים למסר שונה, הזמן והתקופה שונים (העתידניות בסרט), בסרט אין כמעט דגש על הרקע המשפחתי של הדמויות וכו'.
הספר עובד לתסריט על ידי הייאו מיאזאקי, סינדי לואיס יואיט ודונלד ה. יואיט; הופק על ידי טושיו סוזוקי וסטיב אלפרט; את הדיבוב לדמויות עושים צ'יאקו באישו, טקורה קימורה וטטסויה גשואין.
תקציר העלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
סופי, נערה בת 18, מופנמת בעלת ביטחון עצמי ירוד מעט, נולדה כבת בכורה מבין שלוש בנות ובכך נידונה לחיים של בינוניות: בעוד אחיותיה ואימה מעדיפות לבלות בנעימים, היא עצמה מעדיפה לעבוד שעות נוספות בחנות הכובעים אשר אותה מנהלת ושאביה ניהל אותה בעבר. יום אחד היא פוגשת בקוסם צעיר ונאה הלוקח אותה לטיול מעל גגות העיר בריחוף. היא מוזהרת שהקוסם עלול היה להיות האוול, הנוהג לחטוף את לבבותיהן של נערות יפות ולאכלם, אך היא פוטרת את האזהרה בטענה שהאוול רודף אחר נשים יפות בלבד והיא איננה מחשיבה את עצמה כאישה יפה. חייה משתנים בערבו של אותו היום, כאשר מכשפת הביצות נכנסת לחנות הכובעים אותה היא מנהלת, ומטילה עליה כישוף שהופך אותה לזקנה בת 90. סופי מבינה שהיא לא יכולה להישאר בחנות ככה, לוקחת צידה לדרך ויוצאת לכיוון ההר. בעודה מטפסת בקושי רב על ההר היא פוגשת בדחליל בעל ראש לפת (הנסיך ג'וסטין) אשר עוזר לה להגיע לטירה מוזרה אשר זזה ממקומה בעזרת רגליים של תרנגול אך נראית מוזנחת ומקרטעת. בטירה השייכת להאוול הקוסם יפה התואר, היא נתקלת במרקל הילד, המשמש כשולייה לקוסם ובקליציפר שד האש אשר גם גרים שם. בטירה היא למעשה מוצאת מעין מקלט ומתנדבת לנקות ולשפץ את הטירה למורת רוחם של האוול, מרקל וקליציפר. הטירה מלאה חידות ומסתורין. בטירה מעל דלת הכניסה ישנו גלגל קסמים שסיבובו גורם לכך שאפשר לעבור דרך דלת הטירה ולצאת דרך דלת אחרת במקום שונה (מיקום הדלת תלוי בצבע הגלגל שפונה כלפי מעלה). עם הזמן סופי מתמקמת בטירה והופכת את עצמה למנקה של המקום.
סופי, ביחד עם האוול נלחמים בשדים ובמפלצות וסופי נאלצת להתמודד עם השדים הפנימיים של האוול.
הסופרת אף כתבה ספר המשך ששמו "מגדלים פורחים באוויר", בו האול וסופי משחקים תפקיד משני, אך נאמר בו שסופי והאול התחתנו ואף נולד להם ילד ששמו מורגן.
דמויות

סופי האטר (בתעתיק מדויק מיפנית: סופי האטה) – נערה בת 18 ביישנית ומופנמת שהופכת לזקנה בת 90 בגלל כישוף, ולומדת להתגבר על מגבלות גופה החדש. חשבה שעקב כך שהפכה לזקנה לא ירצה האוול לאכול את לבבה. במהלך הסרט, מתאהבת היא בהאוול למרות שלא תיארה לעצמה שזה יקרה, והם אף מתנשקים בסצנה הסופית.
האוול (האורו) – מכשף שנודע ביופיו המרהיב, בכוחו האדיר, ובאכילת לבבותיהן של נערות, בסרט מתואר האוול כאחד שלא יכול לחיות ללא יופיו, ואף מסתיר בעזרתו את הבעיות הפנימיות של עצמו, כאשר היה ילד, עשה עסקה עם שד האש קליציפר, ולמעשה ״העניק״, או, ״החליף״ בו את ליבו. האוול משתמש בכישופיו כדי לעזור במלחמה שמוצגת בסרט, בכך שהופך למפלצת, כאשר שימוש מופרז בכישוף, עשוי לביא לאבדן גופו האנושי.
קליציפר (קרוסיפא) - שד האש של האוול שמניע את הטירה הנעה. עושה עסקה עם סופי, שהיא תבטל את החוזה שלו עם האוול, והוא יחזיר אותה להיות צעירה.
מרקל (מרקורו) - ילד בן 11 המשמש כשולייתו של האוול, וגר גם הוא בטירה הנעה.
מכשפת הביצות - המכשפה שהטילה על סופי את הכישוף בגלל קנאה להאוול.
פאני - אמא החורגת של סופי
לטי - אחותה של סופי.
"לפת"/הנסיך ג'וסטין - נסיך שקולל והפך לדחליל אותו מחלצת סופי משיח בו הוא תקוע, ומסוגל לעמוד ולנתר בעצמו.
מאדאם סאלימן - המכשפה הפרטית של המלך, דואגת שהאוול יעבוד בשירות המלך.
המלך - המלך של קינסבירי.
הין - הכלב המרגל של מאדאם סאלימן.
אנשי גומי - המשרתים של מכשפת הביצות. עשויים מחומר צמיגי דמוי גומי.
ראש העיר - ראש עיר משופם אשר מופיע בתור אורח בסרט שמרקל מדבר איתו.
מדבבים

| טבלת דמויות ומדבבים ביפנית, אנגלית, ועברית> דמות | טבלת דמויות ומדבבים ביפנית, אנגלית, ועברית> מדבבים ביפנית | טבלת דמויות ומדבבים ביפנית, אנגלית, ועברית> מדבבים באנגלית | טבלת דמויות ומדבבים ביפנית, אנגלית, ועברית> מדבבים בעברית |
| --- | --- | --- | --- |
| האוול | טקויה קימורה | כריסטיאן בייל | אסף פריינטא |
| סופי | צ'יאקו באישו | אמילי מורטימר (סופי הצעירה), ג'ין סימונס (סבתא סופי) | אניה בוקשטיין / סיון שביט |
| קלציפר | תאטסויה גשיאוין | בילי קריסטל | עידו מוסרי |
| מכשפת הביצות | אקיהירו מיווה | לורן באקאל | יעל עמית |
| מרקל | ריונושוקה קאמיקי | ג'וש האצ'רסון | גל ענבי |
| מאדאם סאלימן | הארוקו קאטו | בליית' דאנר | עדנה גורן |
| הנסיך ג'סטין/לפת | יו אויזומי | קריספין פרימן | אסף קורמן |
| לטי | יאיואי קאזוקי | ג'נה מאלון | עדי קוזלובסקי |
הין: דאיג'ירו האראדה
| המלך | אקיו אוהטסוקא | מארק סילברמן |  |
| ראש העיר |  |  | דב רייזר |
הערות שוליים

↑  הטירה הנעה, באתר Seret.co.il | אתר סרט
↑  Howl’s Moving Castle | Netflix, www.netflix.com (באנגלית)
| הייאו מיאזאקי |
| --- | --- | --- |
| סרטים: תסריט ובימוי | לופן ה-III: טירתו של קליוסטרו • הנסיכה מעמק הרוחות • הטירה המרחפת • השכן הקסום שלי טוטורו • שירות המשלוחים של קיקי • חזיר באוויר • הנסיכה מונונוקי • המסע המופלא • הטירה הנעה • פוניו על הצוק ליד הים • הרוח העולה • הילד והאנפה |  |
| סרטים: תסריט | לחישת הלב • הלקחנים – עולמה הסודי של ארייטי • תצפית על גבעת הפרגים |  |
| סדרות טלוויזיה בבימויו או בהשתתפותו: | קונאן ילד העתיד • האסופית • לופן השלישי |  |
| מאנגה | הנסיכה מעמק הרוחות • עידן הספינות המעופפות • המסע של שונה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007413025505171  BnF: cb15000432k (data)  GND: 1041701381  MusicBrainz work: e6508454-5a99-480c-8a1a-260f975240d0  SUDOC: 090242254  VIAF: 225395383   WorldCat (עם VIAF): 225395383
אווה זלר

אווה זלר (בגרמנית: Uwe Seeler;‏ 5 בנובמבר 1936 – 21 ביולי 2022) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעמדת החלוץ. זלר שיחק בקבוצת המבורג ושימש קפטן נבחרת מערב גרמניה במשך שמונה שנים. נחשב לאחד מטובי הכדורגלנים הגרמנים בהיסטוריה. נכלל ברשימת 125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם של פלה.
קריירה > מועדונים

ב-1954, לאחר מספר שנים במחלקת הנוער של המבורג, ערך זלר את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת. היה זה במסגרת משחק של הגביע הגרמני, בו ניצחה המבורג 8:2, וזלר התכבד לכבוש ארבעה שערים לזכותה. מאותו משחק, נשאר זלר נאמן להמבורג במשך כל הקריירה שלו, אף על פי שקיבל הצעות רבות ממועדונים איטלקיים וספרדיים. במקביל, הוא המשיך לעבוד לאורך כל חייו כאיש מכירות בעיר.
בשנותיו הראשונות של זלר בהמבורג, לא הייתה קיימת ליגה גרמנית אחת, אלא מספר ליגות במחוזות המדינה השונים. המבורג, ששיחקה בליגה של מחוז צפון, שלטה בה ללא עוררין וקטפה את רוב האליפויות האזוריות. זלר ידע לנצל זאת היטב, והוביל את המבורג ל-100 שערי ליגה כמעט בכל עונה. הוא עצמו כבש 267 שערים ב-237 משחקי ליגה בלבד, וב-1960 זכה עם הקבוצה באליפות המדינה לאחר ניצחון 3:2 על פ.צ. קלן. באותה שנה ובעקבות הישגיו, זכה זלר בפעם הראשונה בפרס כדורגלן השנה בגרמניה. בנוסף, הוא סיים במקום השלישי בהצבעה על פרס כדור הזהב.
שנה לאחר האליפות, הוביל זלר, יחד עם אחיו דיטר, את המבורג לחצי גמר גביע אירופה, שם הודחה על ידי ברצלונה. ב-1963, שלושער של זלר בגמר הגביע הגרמני נגד בורוסיה דורטמונד, העניק להמבורג גביע ראשון בתולדותיה. עונה לאחר מכן, הוקמה הבונדסליגה, וזלר סיים כמלך השערים של העונה לאחר שכבש 30 שערים ב-30 משחקים. באותה עונה, הוא אף זכה בפעם השנייה בתואר כדורגלן השנה בגרמניה.
בשנת 1968 הגיע זלר עם המבורג עד לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע, שם הפסידה למילאן. הוא סיים כמלך השערים של המפעל באותה שנה, עם 8 כיבושים. לאחר עונה זו, לא הגיע זלר לעוד הישגים משמעותיים עם המבורג, ובסוף עונת 1971/1972 הודיע על פרישתו. 406 השערים שכבש בליגה הגרמנית, מציבים אותו במקום השני בדירוג הכובשים בכל הזמנים, אחרי גרד מילר.
קריירה > נבחרת מערב גרמניה

את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מערב גרמניה, ערך זלר ב-16 באוקטובר 1954, בהפסד 3:1 לצרפת. שער הבכורה שלו הגיע כמעט ארבע שנים לאחר מכן, בניצחון 3:1 על ארגנטינה במסגרת שלב הבתים של מונדיאל 1958. בטורניר זה, כבש זלר עוד שער אחד נגד צפון אירלנד, ומערב גרמניה סיימה במקום הרביעי. למונדיאל 1962 הגיע זלר כאחד מכוכבי הנבחרת הגרמנית, אך הנבחרת הודחה כבר ברבע הגמר על ידי יוגוסלביה. זלר כבש שני שערים במהלך הטורניר - נגד שווייץ ונגד צ'ילה.
במונדיאל 1966 שנערך באנגליה, הגיע זלר לאחד משיאי הקריירה שלו. הוא שימש כקפטן והוביל את הנבחרת הגרמנית עד לגמר הטורניר, שם היא נעצרה על ידי המארחת, באחד ממשחקי הכדורגל השנויים במחלוקת בהיסטוריה של גביע העולם. שנים לאחר מכן, תמונתו המפורסמת של זלר יורד חפוי ראש מהמגרש לאחר ההפסד בגמר, נבחרה לתמונת המאה על ידי המגזין "קיקר". זלר כבש שני שערים במהלך הטורניר (אחד נגד ספרד ואחד נגד אורוגוואי) ואף נבחר להרכב המצטיינים.
הטורניר הבינלאומי האחרון של זלר היה מונדיאל 1970 שנערך במקסיקו. גם בטורניר זה הוא שימש כקפטן הנבחרת, והוביל את הגרמנים עד לחצי הגמר, שם הם נעצרו על ידי איטליה, במשחק שידוע היום כ"משחק המאה". גם בטורניר זה כבש זלר שני שערים, והיה לשחקן הראשון שכובש צמד בארבעה מונדיאלים שונים. בנוסף, הוא היה לכדורגלן הראשון ששיחק 20 משחקים במסגרת גביע העולם, וכיום הוא מדורג במקום הרביעי במספר דקות המשחק בטורניר זה (אחרי ליונל מסי, פאולו מלדיני ולותר מתאוס). זמן קצר לאחר המונדיאל, הודיע זלר על פרישה מהנבחרת הלאומית, כשלזכותו 43 שערים ב-72 הופעות.
לאחר הפרישה

עם פרישתו ב-1972, העניקה לו התאחדות הכדורגל הגרמנית את תואר "קפטן הכבוד" של הנבחרת הגרמנית. בזמן קבלת התואר, היה זלר לכדורגלן השני בלבד שזוכה לכבוד זה, אחרי פריץ ואלטר ב-1954. בשנת 2003, קיבל זלר את תואר "אזרח של כבוד" של העיר המבורג, והיה לספורטאי הראשון שזוכה בתואר זה. שנה לאחר מכן, נכלל זלר ברשימת 125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם של פלה, ובשנת 2005 הוצב פסל ענק של כף רגלו הימנית מחוץ לאצטדיונה של המבורג.
ב-1995, מונה זלר לנשיא קבוצת נעוריו - המבורג, וכיהן בתפקיד כשנתיים וחצי. הוא התפטר עקב שערורייה פיננסית, עליה לקח אחריות. למרות התפטרותו, נמצא כי זלר לא היה מעורב באי-סדרים כלשהם.
נפטר ב-21 ביולי 2022.
הערות שוליים

↑  קרל סטוקרמנס,‏ IFFHS' Century Elections, באתר RSSSF‏, 30 בינואר 2000
1 2  מיכאל יוכין‏, מיוחד: דירוג 20 החלוצים הכי גדולים בתולדות הבונדסליגה, באתר וואלה, 7 בדצמבר 2013
↑  ארנאב בוסה,‏ THT Heroes: Uwe Seeler – An Ode To Uns Uwe, באתר The Hard Tackle‏, 13 בנובמבר 2011
↑  לירן שכנר, כל העולם במה, באתר ספורט 1, 12 ביוני 2014 (מאורכב בארכיון האינטרנט)
| נבחרת מערב גרמניה – מונדיאל 1958 (מקום רביעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 הרקנראט •  2 ארהרדט •  3 יוסקוביאק •  4 אקל •  5 ווברס •  6 שימניאק •  7 שטולנוורק •  8 ראן •  9 ואלטר •  10 שמידט •   11 שפר •  12 זלר • 13 קלודט •  14 צ'יסלארצ'יק • 15 קלבסה • 16 שטורם • 17 שנלינגר • 18 הופמן • 19 פטרס • 20 נובר • 21 זאוויצקי • 22 קוויאטקובסקי • מאמן: הרברגר |  1 הרקנראט •  2 ארהרדט •  3 יוסקוביאק •  4 אקל •  5 ווברס •  6 שימניאק •  7 שטולנוורק •  8 ראן •  9 ואלטר •  10 שמידט •   11 שפר •  12 זלר • 13 קלודט •  14 צ'יסלארצ'יק • 15 קלבסה • 16 שטורם • 17 שנלינגר • 18 הופמן • 19 פטרס • 20 נובר • 21 זאוויצקי • 22 קוויאטקובסקי • מאמן: הרברגר | מערב גרמניה |
| נבחרת מערב גרמניה – מונדיאל 1962 |
| --- | --- | --- |
|  1 טילקובסקי •  2 ארהרדט •  3 שנלינגר •  4 שולץ •  5 וילדן •  6 שימניאק •  7 קוזלובסקי •  8 האלר •  9 זלר •  10 ברולס •   11 שפר •  12 נובאק • 13 קורביוהאן •  14 ורנר • 15 גיזמן • 16 שטורם • 17 קראוס • 18 הרמן • 19 שטרהל • 20 פולמאר • 21 זאוויצקי • 22 פהריאן • מאמן: הרברגר |  1 טילקובסקי •  2 ארהרדט •  3 שנלינגר •  4 שולץ •  5 וילדן •  6 שימניאק •  7 קוזלובסקי •  8 האלר •  9 זלר •  10 ברולס •   11 שפר •  12 נובאק • 13 קורביוהאן •  14 ורנר • 15 גיזמן • 16 שטורם • 17 קראוס • 18 הרמן • 19 שטרהל • 20 פולמאר • 21 זאוויצקי • 22 פהריאן • מאמן: הרברגר | מערב גרמניה |
| נבחרת מערב גרמניה – מונדיאל 1966 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 טילקובסקי •  2 הוטגס •  3 שנלינגר •  4 בקנבאואר •  5 שולץ •  6 ובר •  7 ברולס •  8 האלר •  9 זלר •  10 הלד •   11 אמריך •  12 אובראט • 13 הורניג •  14 לוץ • 15 פאטזקה • 16 לורנץ • 17 פול • 18 זילוף • 19 קראמר • 20 גרבובסקי • 21 ברנרד • 22 מאייר • מאמן: שן |  1 טילקובסקי •  2 הוטגס •  3 שנלינגר •  4 בקנבאואר •  5 שולץ •  6 ובר •  7 ברולס •  8 האלר •  9 זלר •  10 הלד •   11 אמריך •  12 אובראט • 13 הורניג •  14 לוץ • 15 פאטזקה • 16 לורנץ • 17 פול • 18 זילוף • 19 קראמר • 20 גרבובסקי • 21 ברנרד • 22 מאייר • מאמן: שן | מערב גרמניה |
| נבחרת מערב גרמניה – מונדיאל 1970 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 מאייר •  2 הוטגס •  3 שנלינגר •  4 בקנבאואר •  5 שולץ •  6 ובר •  7 פוגטס •  8 האלר •  9 זלר •  10 הלד •   11 פיכטל •  12 אובראט • 13 מילר •  14 ליבודה • 15 פאטזקה • 16 לורנץ • 17 להר • 18 זילוף • 19 דיטריך • 20 גרבובסקי • 21 מנגליץ • 22 וולטר • מאמן: שן |  1 מאייר •  2 הוטגס •  3 שנלינגר •  4 בקנבאואר •  5 שולץ •  6 ובר •  7 פוגטס •  8 האלר •  9 זלר •  10 הלד •   11 פיכטל •  12 אובראט • 13 מילר •  14 ליבודה • 15 פאטזקה • 16 לורנץ • 17 להר • 18 זילוף • 19 דיטריך • 20 גרבובסקי • 21 מנגליץ • 22 וולטר • מאמן: שן | מערב גרמניה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118760483  ISNI: 0000 0000 4187 7408  LCCN: n2004112836  SUDOC: 112467164  VIAF: 188151630   WorldCat (עם VIAF): 188151630
שמעון ביטון (בית שמש)

| --- | --- |

 לידה:  דצמבר 1931 (בן 93) ה'תרצ"ב אולד חסאן, מרוקו
 מדינה:  ישראל 
 רבותיו:  הרב יהודה שושנה, הרב דוד לעסרי, הרב מרדכי קורקוס, הרב מכלוף אבוחצירא והרב חיים רפאל שושנה
 חיבוריו:  מלאכת שמעון; שמע בני
 אב:  הרב יצחק ביטון
 
 תפקידים נוספים:  רב העיר בית שמש, סופר בית הדין במרקש
 
הראשון לציון הרב שלמה משה עמאר בביקורו אצל הרב שמעון ביטון, אפריל 2022
הרב שמעון ביטון (נולד בדצמבר 1931, ה'תרצ"ב) הוא רב ישראלי-מרוקאי, המכהן מאז 1984 כרבה של בית שמש (מ-2015 באופן לא רשמי).
תולדות חייו > במרוקו

נולד בכפר אולד-חססאן במחוז סוס בדרום מרוקו לרב יצחק ביטון, שהיה רב וראש ישיבה בכפר תיזגין (לימים הרב המחוזי באזור תארודנת), ולמימה בת המקובל הרב יעיש קריספין, הרב האזורי בתארודנת. בצעירותו עבר עם משפחתו למרקש. בשנת ה'תש"ו (1946) בערך החל ללמוד בישיבת רבי אברהם אזולאי במרקש אצל הרבנים יהודה שושנה ודוד לעסרי, וחודשים ספורים אחר כך מינה אותו הרב שושנה ללמוד אחר הצהריים עם התלמידים את השיעור. שנה לאחר מכן למד במחזור הראשון של ישיבת אוצר התורה שהוקמה במרקש.
לאחר פטירת אביו בח' באב ה'תש"ט (1949), נאלץ לתור אחר פרנסה עבורו ועבור אחותו הקטנה (אמו נפטרה שנים רבות לפני כן). לשם כך נדד לאגאדיר, ולמד שחיטה בכפר סמוך, ובמקביל לימד בבית הספר של כי"ח. לאחר גמר לימודיו בקיץ ה'תש"י (1950) עבר לכפר תיזגין שבו כיהן אביו כרב, שם שימש כשוחט וכמלמד תלמידים. בחורף ה'תשי"א (1951) שב למרקש ללמוד מפי רבי יהודה שושנה ורבי אלעזר מור יוסף, וכן למד עברית מפי הרב חיים רפאל שושנה, ששלח אותו ללמד במקומו את בני העשירים. באותה התקופה הכיר אותו אב בית הדין של מרקש הרב מכלוף אבוחצירא, ולקחו כמלמד פרטי לבנו. באייר ה'תשי"ב (1952) מינה אותו הרב אבוחצירא לסופר בית הדין, והפך ליד ימינו של הרב אבוחצירא. במקביל החל ללמוד חושן משפט אצל סגן הראב"ד, הרב מרדכי קורקוס. הוא שימש גם כגובה עבור השלטון הצרפתי של המיסים המוטלים על שטרות הנחתמים בבית הדין, כדוגמת צוואות ושטרי מכר, וכן כאפוטרופוס כללי ליתומים. במסגרת תפקידו, הגה פתרון משפטי לרישום בטאבו של נכסי יהודים שלא היו להם שטרי קניין משום שהנכסים עברו בירושה במשך דורות רבים, ורצו למוכרם כדי לעלות לישראל. הוא קיבל אות הצטיינות מטעם הרשויות על התנהלותו. בשנת ה'תשט"ו (1955) התמנה גם לחזן בבית הכנסת "עטיא" במרקש.
תולדות חייו > בישראל

בחורף ה'תשכ"ה עלה לישראל דרך מרסיי, יחד עם בן דודו וגיסו הרב עמינדב קריספין. הוא התגורר תחילה בלוד, שם היה בקשרים טובים עם הרב יצחק אבוחצירא, והתמנה ביוזמתו לרב בית הכנסת האלג'יראי בעיר. באותה השנה התמנה למנהל מחלקת הכשרות בבית שמש, ומאוחר יותר גם למנהל מחלקת נישואין ולרב בית כנסת "הזוהר" בשכונת משק עזר בעיר. בשנת ה'תשמ"ד נסמך לרבנות עיר על ידי הרבנים יצחק חזן, משה מלכה, שלום משאש ויוסף קאפח, וסמיכתו אושררה על ידי הרב הראשי לישראל מרדכי אליהו. בקיץ של אותה השנה ניצח בבחירות לתפקיד הרב הראשי לבית שמש, לאחר פטירתו של הרב יוסף בוסקילה. הוא ייסד כולל אברכים (בתחילה עמד בראשו הרב יעקב זמיר עד שהתמנה לדיין).
בשנת ה'תשע"ה יצא לגמלאות מכהונתו הרשמית, אך ממשיך לכהן כרב העיר באופן לא רשמי.
ספריו

מלאכת שמעון - שאלות ותשובות ומאמרים בהלכה.
שמע בני - על חמישה חומשי תורה והספדים.
לקריאה נוספת

הרב שמעון ביטון, זה ספר תולדות אדם, בתוך: "שמע בני", תשע"ג, עמ' ו-מה.
הערות שוליים

↑  ראו: חכם יעיש קריספין, באתר "החכם היומי"
↑  סוף לסאגה: הגר"ש ביטון יישאר רב העיר בית שמש, אתר "לדעת", כ"ח אייר תשע"ה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303714805171  LCCN: n2016035178  VIAF: 297707522   WorldCat (עם VIAF): 297707522 
הרב ביטון ביולי 2022
אנסטסיה גורבנקו

נבחרת ישראל בשחייה שהשתתפה באליפות העולם ובאליפות אירופה בשחייה לנוער 2019. עומדים מימין: מירון חרותי, יונתן קופלב, רון פולונסקי, מיכאל לייטרובסקי, לאה פולונסקי, איתי גולדפדן, יעקב טומרקין, המאמן ניקיטה שקילנקו, המאמן חנן שטרלינג, המאמנת לודמילה זליצ'ונוק. יושבים מימין: דניאל נמיר, תומר פרנקל, אנדראה מורז, אנסטסיה גורבנקו, דניס לוקטב וגל כהן גרומי
אנסטסיה (נסטיה) גּוֹרְבֶּנְקוֹ (נולדה ב-7 באוגוסט 2003) היא שחיינית אולימפית ישראלית, סגנית אלופת העולם, אלופת העולם בבריכת 25 מטרים, 6 פעמים אלופת אירופה, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה.
גורבנקו היא סגנית אלופת העולם (דוחה 2024) ואלופת אירופה (בלגרד 2024) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, אלופת עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) במשחה ל-50 מטר חזה ובמשחה ל-100 מטר מעורב אישי, ובכך הייתה לשחיינית הישראלית הראשונה והיחידה שזכתה בתואר עולמי. היא זכתה שלוש פעמים ברציפות באליפות אירופה (בודפשט 2021, רומא 2022 ובלגראד 2024) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, אלופת אירופה בבריכת 25 מטר (קאזאן 2021) ואלופת אולימפיאדת הנוער (בואנוס איירס 2018) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי. שיאנית ישראל ב-10 משחים אישיים, בסגנונות חזה, גב, חופשי ומעורב אישי. היא השחיינית הישראלית הראשונה שעלתה לגמר אולימפי בשחייה (אולימפיאדת טוקיו 2020) במשחה ל-100 מטר גב.
ביוגרפיה

גורבנקו נולדה בחיפה להורים שעלו מאוקראינה וגדלה בקריית ים. אמה לריסה, מורה לחינוך מיוחד בבית הספר קדימה, ואביה ולדימיר גורבנקו איש מחשבים, שבעברו היה שחיין ושחקן כדורמים באוקראינה ועודד אותה להתאמן בשחייה. היא התחילה להתאמן בשחייה כבר בגיל 9, ובמקביל התאמנה בהתעמלות אמנותית. בגיל 12 החליטה להתמקד רק בשחייה. התאמנה בקבוצת מכבי קריית ביאליק בהדרכתה של לודמילה זליצ'ונוק תוך כדי לימודים בכיתת ספורט בחטיבת הביניים אפק בקריית ביאליק. חברה הקרוב מתן אנגרסט, שלמד איתה בבית הספר, נחטף לעזה במהלך מתקפת הפתע של החמאס וגורבנקו בחרה להקדיש לו את מדליית הכסף בה זכתה באליפות העולם בקטר בפברואר 2024. מספטמבר 2018 החלה להתאמן באקדמיית השחייה במכון וינגייט, בהדרכתם של המאמנים לוקה גברילו, אהוד סגל ולירן וקנין. במקביל לאימונים ולתחרויות בארץ ובחו"ל, המשיכה את לימודיה בתיכון בית חינוך משותף חוף השרון, ליד שפיים והשלימה תעודת בגרות מלאה.
קריירה > 2017 > הפסטיבל האולימפי האירופי לנוער

בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער, שנערך בעיר גיור שבהונגריה ביולי 2017, זכתה גורבנקו במדליית כסף, במשחה שליחים משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:59.99 דקות. בנוסף, סיימה במקום 12 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:04.87 דקות, במקום 12 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:22.53 דקות, במקום 14 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:36.67 דקות, ובמקום חמישי במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:38.86 דקות.
באליפות ישראל, שנערכה באותה שנה, זכתה ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:36.03 דקות, אחרי לאה פולונסקי ממכבי חיפה (2:33.86 דקות) ולפני גלי פסקרה ממכבי פארק מים רעות (2:37.22 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:18.91 דקות, אחרי לאה פלונסקי 2:17.86 דקות ולפני ג'סיקה אנטילס מהפועל ירושלים (2:21.03 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:13.12 דקות, אחרי לאה פולונסקי (1:11.56 דקות) וניקול ברקוביץ' מהפועל קריית אתא (1:11.93 דקות). בנוסף, סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי, בתוצאה של 2:07.29 דקות.
קריירה > 2018

באליפות אירופה בשחייה לנוער, שנערכה בהלסינקי שבפינלנד ביולי 2018, קבעה גורבנקו בשלב חצי הגמר במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, שיא ישראלי חדש לגילאי 15 - 18 של 2:13.88 דקות, 59 מאיות משיא ישראל של עמית עברי ותוצאה שהייתה מספיקה לה לזכייה במדליית זהב, אך בשלב הגמר היא פסלה, לאחר שנגעה שנייה בסיום המשחה. בנוסף, סיימה במקום רביעי במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי, בתוצאה של 3:31.74 דקות. כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 55.44 שניות. גורבנקו הגיעה למקום חמישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:29.31 דקות, בשלב חצי הגמר קבעה שיא ישראלי חדש לגילאי 15 ו-16 של 2:29.17 דקות, 14 מאיות משיא ישראל של יוליה בנך ובמקום 11 במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 15 - 18 של 56.51 שניות.
שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, סיימה במקום 15 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:16.84 דקות, בשלב המוקדמות קבעה תוצאה של 2:15.49 דקות, ועלתה לשלב חצי הגמר מהמקום ה-12. בנוסף, סיימה במקום 24 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:31.70 דקות, ובמקום 31 במשחה ל-100 מטר חזה, בשיא ישראלי חדש לגילאי 15 - 16 של 1:09.44 דקות. כמו-כן, השתתפה ב-4 משחי שליחות ושליחים משולב. היא סיימה במקום 11 במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם אנדראה מורז, עמית עברי ולאה פולונסקי בתוצאה של 3:45.59 דקות. כשחיינית שנייה, קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 55.25 שניות ובמקום 13 במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם שחר מנחם, עמית עברי ואנדראה מורז בשיא ישראלי חדש של 4:07.18 דקות. כשחיינית שנייה, קבעה ב"זינוק שליחות" במשחה החזה תוצאה של 1:10.86 דקות. במקום שמיני במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי, ביחד עם דוד גמבורג, זיו קלונטרוב ואנדראה מורז בתוצאה של 3:29.73 דקות, כשחיינית רביעית קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 55.18 שניות, ובמקום שביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם דניס לוקטב, דניאל נמיר ואנדראה מורז בתוצאה של 7:40.07 דקות, כשחיינית שלישית קבעה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 2:02.47 דקות.
קריירה > 2018 > מדליית זהב באולימפיאדת הנוער

באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) שנערכה באוקטובר, זכתה גורבנקו במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ובשיא ישראלי חדש של 2:12.88 דקות, שיפור לשיא בן 6 השנים של עמית עברי (2:13.29 דקות). בנוסף, סיימה במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.88 שניות, במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:14.24 דקות, ובמקום 17 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:33.13 דקות.