stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עלי גרוס
תערוכות > איור

תולדותיו של דוד הקטן; העיבוד העברי של החרוזים: מתנת המשורר ש. שלום; הציורים מאת עלי גרוס, ירושלים: בית חנוך עורים לבית ישראל בירושלים, [תש"-?].
Immanuel Harussi, A Nation’s Home; English adaptation by D. Maaravi; designs by Elly Gross, Jerusalem: Youth Department of the Keren Hayesod, 1942.
Let’s Push the Clock Back; illustrations by Elly Gross, New York: United Jewish Appeal, 1948.
עולם מספר: מבחר מעשיות ושיחות של עמי העולם; ברר ונִסח: אשר ברש; צירה: עלי יערי, תל אביב: י' שרברק, תשי"ב.
לוין קיפניס, עלי באר: מחזיה; ציורים: עלי יערי; מנגינות: עמנואל עמירן, ירושלים: ר' מס ('הבה נציגה: מחזות לבתי ספר, לנער ולעם'), 1954.
תערוכות > קטלוגים

גיל וייסבלאי (עורך), עלי גרוס: אותיות ועיטורים: מלאכת הספר של עלי גרוס; אוצרי התערוכה: גיל וייסבלאי ועידו ברונו; הקטלוג: כתיבה ועריכה: גיל וייסבלאי, ירושלים: הספרייה הלאומית, 2012. (התערוכה: ניסן–סיוון תשע"ב)
לקריאה נוספת

עֶלי גרוס, לעיצובה של מעטפת ספר, הספר בישראל, 1960.
הערות שוליים

↑  ארכיון עלי גרוס, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 649875  NLI: 987007282983505171  BnF: cb16682768q (data)  ISNI: 0000 0003 8150 4077  LCCN: no2012104749  VIAF: 261005786   WorldCat (עם VIAF): 261005786
שניר משען

שניר משען (נולד ב-13 בנובמבר 1988) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת המגן, וכיום עוזר מאמן בקבוצת הפועל עכו.
קריירה

משען התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי חיפה, וב-28 בפברואר 2007, ערך את הופעתו היחידה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, כשפתח בהרכב במשחק מול מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו. לאחר שסיים את גיל הנוער שוחרר מהמועדון וחתם בהפועל רעננה ששיחקה אז בליגה הלאומית. ב-9 באוגוסט 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירת הבוגרים, בהפסד 1–4 להפועל עכו במסגרת גביע הטוטו. משען ערך 20 הופעות במדי הקבוצה בעונה זו, ובסופה העפיל עמה לליגת העל לראשונה בתולדותיה, אך עונה לאחר מכן לא זכה לדקות משחק.
בקיץ 2010 חזר משען לליגה הלאומית כאשר חתם במכבי עירוני בת ים, ולאחר עונה אחת חתם בקיץ 2011 בהפועל כפר סבא. בקיץ 2012 חתם משען בקבוצת הפועל עכו. ב-15 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 5–1 נגד בני סכנין, ובסך הכל שיחק שלוש שנים בקבוצה.
ב-14 ביולי 2015 חתם משען על חוזה לעונה אחת עם אופציה לשנתיים נוספות בבית"ר ירושלים. ב-8 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב בניצחון 0-1 על הפועל כפר סבא בגביע הטוטו. למרות שפספס את רוב משחקי העונה בשל פציעה, הגיע משען לסיכום על הארכת חוזהו בעונה נוספת. ב-30 ביוני 2016 ערך את הופעת הבכורה האירופית שלו, בתיקו 0–0 נגד סלובודה טוזלה במסגרת הסיבוב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית. למרות שהושג סיכום על הארכת חוזהו, בשל חילוקי דעות עם הנהלת הקבוצה סיים משען את דרכו בבית"ר ירושלים.
ב-17 באוגוסט 2016 חתם משען לעונה אחת בהפועל אשקלון. הוא שוחרר בתום עונה אחת בה ערך 21 הופעות ליגה.
לאחר שנה שלא שיחק, בעונת 2018/2019 החל לשמש כעוזר מאמן בקבוצת הפועל עכו, וב-9 בספטמבר 2018 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
הערות שוליים

↑  אופיר סער‏, בית"ר ירושלים: שניר משען חתם לעונה עם אופציה לשנתיים נוספות, באתר וואלה, 14 ביולי 2015
↑  אופיר סער‏, הפועל אשקלון: שניר משען חתם לעונה אחת, באתר וואלה, 17 באוגוסט 2016
↑  אסי ממן, ‏שניר משען פרש: אין כואב מהרגע שהגוף אומר די, באתר ONE‏, 9 בספטמבר 2018
גרהרד רוזנקרנץ

אין תמונה חופשית
גרהרד רוזנקרנץ (24 ביוני 1900 – 1 באוגוסט 1979) היה רופא פנימי ישראלי, ייסד וניהל את המחלקה הפנימית בבית חולים הכרמל, היה ממייסדיו ומנהלו הראשון של בית חולים הכרמל (1970–1945).
ביוגרפיה

רוזנקרנץ נולד ב-אינסטרבורג גרמניה. למד רפואה בקניגסברג, מינכן, לייפציג ודרזדן שם סיים את לימודיו בשנת 1925.
בין השנים 1933 – 1925 עבד כרופא פנימי באינסטרבורג.
בשנת 1933 עלה לארץ ישראל עם רעייתו עליזה ובתו רות. השתקע בחיפה. התקבל לעבודה בקופת חולים כרופא מחליף, בהמשך עבד כרופא בקיבוצים.
לאחר מספר שנים מונה לסגן רופא מחוזי של קופת חולים כללית בחיפה.
רוזנקרנץ יזם את הקמת "בית חולים הכרמל" ומונה למנהלו הראשון בשנת 1945, תפקיד אותו ביצע במשך 25 שנים. במקביל לעבודתו כמנהל בית החולים מונה רוזנקרנץ למנהל מחלקה פנימית כ-60 מיטות אשפוז.
רוזנקרנץ פרש לגמלאות בשנת 1970. לאחר שיזם את הקמת "בית חולים הכרמל" החדש, שכנע את משה סורוקה שלבית חולים הכרמל במתכונתו המצומצמת אין זכות קיום וצריך לבנות בית חולים כללי גדול, או לסגור אותו לאלתר.
במרכז קופת חולים הוחלט להתחיל בבניית בית חולים "הכרמל" חדש. רוזנקרנץ השתתף בתכנון בית החולים החדש שנפתח בשנת 1976.
רוזנקרנץ נפטר ב-1979.
חיים אישים

ב-4 באפריל 1948 איבד את בתו היחידה רות ואת נכדתו אילנה בת 11 החודשים בקרב משמר העמק במלחמת העצמאות.
הניח בן ובת (כרמלה 1958–2009) מאשתו השנייה פרנציסקה.
הערות שוליים

↑  "רופאיה של ארץ ישראל 1948-1799", נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, ערך : רוזנקרנץ גרהרד, עמוד 390
↑  בית חולים הכרמל היסטוריה
↑  תיירת בעיר, פרק ט"ז בית החולים הוותיק - חורב 2, אמירה קהת
↑  אילנה אפרתי אתר ההגנה
↑  טור' רות אפרתי רוזנקרנץ אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל, משרד הביטחון
בן מלכה

בן מלכה (נולד ב-6 בדצמבר 1989) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

מלכה גדל בחיפה ושיחק במחלקות הנוער של מועדון הכדורגל נווה יוסף. עם סיום גיל הנוער חתם בהפועל כפר סבא מהליגה הלאומית. אחרי שלוש שנים במועדון, בהן רשם 55 הופעות ליגה וכבש ארבעה שערים, חתם בקיץ 2011 בקבוצת הפועל רמת השרון מליגת העל, במדיה שיחק עונה אחת וערך 26 הופעות, בהן שער ליגה אחד. בקיץ 2012 חתם בהפועל רעננה מהליגה הלאומית, ועמה העפיל לליגת העל. לאחר חצי עונה בליגת העל, בפברואר 2014 חתם מלכה עד תום העונה בקבוצת מכבי נתניה, וסייע גם לה להעפיל לליגת העל לאחר שערך 13 הופעות במדיה וכבש שער אחד.
בתחילת עונת 2014/2015 החל מלכה להתאמן בבית"ר ירושלים, ובחלון ההעברות של ינואר 2015 חתם רשמית במועדון עד לתום העונה. ב-10 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כשעלה כמחליף במשחק מול מול מ.ס. אשדוד שהסתיים בתיקו 3-3. בסך הכל ערך מלכה שלוש הופעות במדי בית"ר ירושלים, ובתום העונה שוחרר מהמועדון.
ב-1 ביולי 2015 חתם מלכה בהפועל פתח תקווה, לאחר שירדה לליגה הלאומית. לאחר עונה אחת עבר לשחק במכבי הרצליה.
בקיץ 2017 חתם בהפועל אכסאל מליגה א' ועלה איתה לליגה הלאומית. ב-5 בפברואר 2019 חתם בהפועל אשקלון.
ב-25 ביוני 2019 מלכה חתם בהפועל אום אל-פחם. ב-27 באוגוסט 2019 שוחרר מהפועל אום אל פחם וחתם בהפועל בקה אל גרבייה בה שיחק שני משחקים בלבד עד שעזב להפועל כפר כנא, במדיה שיחק עד ינואר 2020 ושוחרר לבקשתו בגלל קיצוץ כספי שהתרחש בקבוצה.
ב-22 בינואר 2020 מלכה חתם בעירוני קריית אתא.
ב-21 באפריל 2023 פרש מלכה ממשחק פעיל.
ב-15 בפברואר 2024 מונה מלכה למשרת עוזר המאמן בקבוצת הפועל עכו מהליגה הלאומית, תחת הדרכתו של  המאמן אלון זיו. ב-01 ביולי 2024 חתם לעונה נוספת בשורות המועדון וישמש כעוזרו של שלומי דורה.
הערות שוליים

↑  שלמה וייס‏, לאומית: בן צעירי צפוי לסגור בהפועל אום אל פאחם, גם אחיו לירוי יצטרף?, באתר וואלה, 25 ביוני 2019
↑  מיכאל וייסרמן, בן מלכה חתם בהפועל כפר קנא, באתר דאבל פס, 6 באוקטובר 2019
↑  אוהד רון, בן מלכה חתם בקרית אתא, באתר גולר, 22 בינואר 2020
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "בן מלכה".
אליעזר זמלר

אליעזר זמלר
תעודת ההצטיינות שקיבל אליעזר זמלר ממשרד המלחמה הבריטי
אליעזר זמלר "קפטן ג'קסון" (10 בספטמבר 1920 - 26 בינואר 1987) היה ממתנדבי היישוב לצבא הבריטי במסגרתו לחם בצפון אפריקה וביוון שם אף נפל בשבי הגרמני. לוחם במחתרת אצ"ל במסגרתה השתתף במספר רב של פעולות כולל בקרב לשחרור יפו.
ביוגרפיה > נעוריו

נולד ב-1920 בפולין למשה ופסיה זמלר, אח לחנה ושלום. המשפחה עלתה ארצה ב-1923 והתיישבה בתל אביב. למד בבית ספר יסודי תחכמוני. כשהתבגר עבד כאופה במאפיה של הוריו. ב-1938 נרצח אביו, כשהוא בן 42, על ידי ערבים בזמן שהוביל לחם לחנויות.
ביוגרפיה > שירותו בצבא הבריטי

בינואר 1940 התנדב זמלר לשירות בחיל החפרים שבצבא הבריטי שם הוצב ביחידת תחבורה. תחילה נשלח עם יחידתו לצפון אפריקה שם השתתף בקרבות המדבר המערבי ובמרץ 1941 נשלח למערכה ביוון שם נפלה יחידתו בשבי הגרמני ואנשיה נכלאו במחנה שבויים. לאחר 6 שבועות ברח זמלר מהמחנה תוך שהוא נצמד לתחתיתה של משאית שיצאה מהמחנה. אחרי תקופת נדודים ארוכה נפל בשבי הצבא האיטלקי וגם משם ברח לאחר מספר חודשים והמשיך בנדודיו עד שהגיע לקו הכוחות הבריטים. לאחר תקופת מנוחה קצרה הוחזר ליחידתו במצרים ומשם נשלח ארצה, צורף לרגימנט הארץ ישראלי והוצב כקורפורל בחיל המצב הבריטי שבסיסו היה ליד תחנת הכוח רדינג.
על אומץ ליבו בקרב ביוון זכה לציון לשבח מטעם בית המלוכה ומשרד המלחמה הבריטי.
ביוגרפיה > פעילותו באצ"ל

זמלר הצטרף לאצ"ל כבר בגיל 17. לאחר חזרתו ארצה מהשבי ביוון ועוד בזמן ששירת בצבא הבריטי, חידש את קשריו עם האצ"ל. עם סיום מלחמת העולם השנייה הגבירה מחתרת אצ"ל את פעילותה מול השלטונות הבריטים וזמלר לקח חלק בפעילות זו. הוא השתמש בדרגתו וברכב הצבאי שקיבל כדי להעביר נשק עבור הארגון. לצורך פעולות אלו השתמש זמלר בשם "קפטן ג'קסון" תוך ניצול מראהו והאנגלית הטובה שלו (אותה למד בזמן שירותו) כדי להוליך שולל שוטרים בריטים במחסומי הדרכים. במסגרת פעילותו במחתרת השתתף זמלר במספר רב של פעולות שם ניצל את ידיעת האנגלית ומראהו הסקוטי כדי להטעות את הבריטים:
מבצע החרמת נשק ממחנה הצבא הבריטי בראש העין (ינואר 1945).
מבצע החרמת נשק ממחנה תל נוף (29 בינואר 1946)
שימש כנהג משאית בפעולה להחרמת פגזי מרגמה מרכבת בריטית כשחנתה ליד בנימינה (אפריל 1948)
החרמת נשק ממחנה 80 (6 באפריל 1948)
ב-8 במרץ 1946 נתפס זמלר כשהוא נוהג ברכב צבאי ובו ציוד צבאי אותו ניסה להבריח. זמלר נכלא והועמד למשפט בפני בית משפט צבאי בירושלים וזאת בהתבסס על תקנות חירום שהחיל השלטון הבריטי. בתחילת המשפט סירב זמלר להיות מיוצג על ידי עורך דין וסירב לענות לשאלות בית המשפט בטענה שאינו מכיר בו ובתקפותם של חוקי החירום. בסופו של דבר גזרו עליו השופטים 12 שנות מאסר. פסק דין זה אושר לאחר מספר ימים על ידי המפקד הצבאי העליון בארץ. זמלר נכלא בבית הסוהר המרכזי בירושלים יחד עם עוד מספר לוחמי מחתרת. בעקבות מהומות בין האסירים היהודים והערבים הועברו האסירים היהודים למחנה המעצר בעתלית שם ארגן זמלר בריחה יחד עם עוד 4 אסירים.
ביוגרפיה > פעילותו במלחמת העצמאות

ב-25 באפריל 1948 היה זמלר בין הלוחמים של האצ"ל שהשתתפו בפעולה לשחרור יפו. בפעולה זו נהג 3 ימים ללא הפסקה במשוריין שכונה "הצפרדע" כשברוך וינר (קונוס) משמש כמקלען ברוב הזמן ובכך סייעו משמעותית להצלחת הפעולה. בהמשך השתתף בקרבות לשחרור הכפר יהודייה (כיום יהוד) ורמלה. הוצב כנהג תובלה ועם כוחות צה"ל הגיע לנגב ועד עוג'ה אל-חפיר.
ביוגרפיה > לאחר קום המדינה

לאחר מלחמת העצמאות עבד זמלר תקופה ארוכה בחברת תה"ל בתפקידים שונים (מחלקת התחבורה, התקנת משאבות מים בסיני, מתקן ההתפלה ברידינג ועוד).
פרטים אישיים

זמלר נישא למאשה ולזוג נולדו 3 ילדים. נפטר ב-1987, והובא למנוחות בבית העלמין הדרום .
לקריאה נוספת

משה בן-שאול, מעלות לוחמים - עשרים ושלשה פרקי לוחמים, הוצאת הדר, 1967, עמודים 246–257
הערות שוליים

↑  משה זמלר מתל-חיים, הצופה, 6 באוקטובר 1938
↑  החרמת נשק ממחנה הצבא בראש-העין, מכללת דעת
↑  במהלך הנסיגה מהמחנה נתקעה המשאית עם הנשק המוחרם והלוחמים נטשו אותה על גבי ג'יפ
↑  נתפשה מכונית נשק, דבר, 10 במרץ 1946
↑  נתפסה מכונית נשק עם סימני החי"ל, המשקיף, 10 במרץ 1946
↑  הציוד כלל נשק, תחמושת, חומרי נפץ, מדים ותעודות צבאיות
↑  זמלר נידון ל-12 שנות מאסר, הַבֹּקֶר, 24 באפריל 1946
↑  א. זמלר נידון ל-12 שנות מאסר בלי יחס מיוחד, הצופה, 24 באפריל 1946,המשך
↑  קורפורל זמלר נדון ל-12 שנות מאסר, המשקיף, 24 באפריל 1946
↑  החייל זמלר ל-12 שנה, דבר, 24 באפריל 1946
↑  דין זמלר אושר, הַבֹּקֶר, 17 במאי 1946
↑  במשוריין היו 2 אנשי צוות: נהג ומקלען
↑  נפטר אליעזר זמלר - ג'קסון, מעריב, 28 בינואר 1987
אברהם שרוני

| --- | --- |

אברהם שרוני בתקופת השירות הצבאי
 לידה:  2 באפריל 1918 כ' בניסן תרע"ח בגדאד, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  30 באוגוסט 2012 (בגיל 94) י"ב באלול תשע"ב ישראל 
 תאריך עלייה:  1934
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   ההגנה  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1936–1970 (כ־34 שנים)
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 ממלא מקום מפקד ש.מ. 2  מפקד מדור "חיבור" ביחידה 515  ראש מערך ההדרכה של יחידה 8200
 עיטורים
 פרס ביטחון ישראל
 
אברהם שרוני (2 באפריל 1918 - 30 באוגוסט 2012) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה ששירת ביחידה 8200, הקים בה את מערך ההדרכה, וזכה בפרס ביטחון ישראל. הוא מחברו של מילון שרוני, מילון ערבי-עברי שיצא לאור בהוצאת משרד הביטחון.
ביוגרפיה

שרוני נולד בבגדאד שבעיראק, בנם של דינה ומאיר שעשוע. אמו הייתה בתו של מנהיג הקהילה, הרב שמעון אגסי. למד בכותאב (תלמוד תורה) ובתיכון היהודי "שָמָש" אותו סיים בגיל 16 לאחר שהוקפץ כיתה פעמיים. ב-1931 היה ממקימי תנועת הנוער הציונית "אחיעבר". ב-1934 עלה לארץ ישראל עם חבריו, החבורה התמקמה במושבה רעננה ועסקה בנטיעה ועיבוד פרדסים. בפרוץ מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט הצטרף לארגון "ההגנה" והשתתף בפעולות הגנה מפני שבט אבו כישכ. לפרנסתו עבד כפועל בהנחת קווי תשתית וסלילת כבישים בשרון. עבר לקיבוץ אשדות יעקב ולימד ערבית בקיבוץ וביישובים סמוכים, ב-1937 עבר לטבריה ולימד ערבית ב"בית הספר התיכון בגליל" ובבית הספר העממי על שם הרמב"ם. ב-1938 שינה את שם משפחתו ל"שרוני". ב-1939 החל ללמוד בהתכתבות הנדסת חשמל במכון הבריטי לטכנולוגיית הנדסה (BIET).
ב-1942 גויס על ידי יגאל אלון למחלקה הסורית בפלמ"ח, שאלון עמד בראשה. עבר קורס אלחוט בצבא הבריטי ופעל במסווה בביירות ובדמשק. במהלך משימותיו בדמשק נתפס ונכלא בחשד לריגול אך שוחרר לאחר התערבות של הבריטים. בשובו לארץ ישראל למד שפה וספרות ערבית באוניברסיטה העברית בירושלים. לימד ערבית בתיכון "סליגסברג" בירושלים, בבית הספר הריאלי בחיפה ובתיכון בקריית מוצקין. במקביל הצטרף למנגנון הקבע של "ההגנה", שירת כמפקד חוליית האלחוט בירושלים ולאחר מכן מפקד חוליית ההאזנה בחיפה, שהאזינה לתקשורת שעברה דרך מרכזת הטלפונים הבין–לאומית שבעיר.
במלחמת העצמאות השתלטה "ההגנה" על תחנת הקשר הערבית בחיפה והמכשור במקום הביא לקפיצה ביכולות החוליה. שרוני הצליח לפענח שידורים מוצפנים של הצבא הירדני והצלחתו הביאה להעברתו למפקדת יחידת האזנה של צה"ל בבית האדום בתל אביב. הוא עסק בפענוח תשדורות הלגיון הירדני והצבא המצרי וייסד קורס הדרכה לחוליות האזנה ניידות. לאחר המלחמה מונה לראש מדור עיבוד בשירות מודיעין 2, בשנת 1952 שימש במשך שלושה חודשים ממלא מקום מפקד היחידה עד כניסתו לתפקיד של אברהם אילוני שסיים קורס קצינים. בשנות החמישים ייסד מערך קורסים קדם צבאיים בו למדו החניכים ערבית לקראת שירותם ביחידת ההאזנה, וטיפח את מערך מגמות המזרחנות בבתי הספר התיכוניים.
ב-1963 זכה צוות בראשותו ממדור "חיבור" ביחידה, שכלל גם את רס"ן שאול שמאי, רס"ן יצחק עמבר, רס"ן עזרא סופר ורס"ר זאב חוסני, בפרס ביטחון ישראל הודות לעבודתם המסורה שזיכתה את מערכת הביטחון להישגים חשובים.
ב-1963 מונה שרוני להקים את ענף ההדרכה ולרכז את פעולות ההכשרה ביחידה. הוא קידם את מערך הקורסים הקדם צבאיים, הקים תוכנית לימודים משולבת ערבית ומתמטיקה במסגרת העתודה האקדמית וקורסים להכשרת אלחוטנים, קציני בינה רשתית, מפענחי צפנים ומתרגמים. לאחר הקמת בה"ד 15 ייסד בו את ענף מקצועות. בסוף 1971 פרש משירות הקבע אך המשיך לשרת במילואים ביחידה.
לאחר שחרורו הקים באוניברסיטת תל אביב את היחידה להוראת ערבית למשרתי ציבור. ב-1976 פנה אליו אל"ם אפרים לפיד וביקש ממנו לעמוד בראש צוות הוצאה לאור של מילון ערבי-עברי, שנודע לימים כמילון שרוני. כתיבת המילון נמשכה מפברואר 1977 עד יולי 1980. עיכוב בניקוד המילים הביא לדחייה בהוצאתו לאור עד 1987, תחילה במהדורה ארוכה בת שלושה כרכים, וב-1991 במהדורה מקוצרת בת כרך בודד. גם לאחר הוצאתו לאור של המילון המשיך שרוני באיסוף מילים נוספות למילון, ובעשרים השנים שחלפו מאז צאתו לאור נוספו למילון כ-3,000 ערכים חדשים וכ-12,000 משמעויות חדשות לערכים קיימים.
בשנת 2008, בהגיעו לגיל 90, הועלה לדרגת אלוף-משנה.
ב-1950 נישא שרוני לעדנה גולומב, עולה חדשה מארצות הברית ששירתה אף היא ביחידת ההאזנה, ולזוג ארבעה ילדים.
ביוגרפיה > קרן שרוני

בשנת 2019 הוקמה ביוזמת המשפחה "קרן שרוני" על שמו במרכז למורשת המודיעין. בראש הקרן עמד תא"ל (מיל') ד"ר אפרים לפיד. מטרות הקרן הן לעודד אנשים ומעשים בתחומים של הוראת השפה הערבית לדוברי עברית במערכות החינוך וההדרכה בארץ; לקדם את ידע השפה הערבית ושפות מזרח-תיכוניות נוספות; לקדם את נושא המילונאות בשפות הערבית והפרסית ולהגיהן; לטפח פעילות יצירתית לשיפור תפעול המודיעין ועשייה אישית או קבוצתית שיש בה תרומה לקהילה בהקשר המודיעיני.
אירוע ראשון בו חולקו פרסים של הקרן נערך במרכז למורשת המודיעין ב-11 באפריל 2019. בראש חבר השופטים עמד תא"ל (מיל') ראובן ירדור והיו חברים בו פרופ' אליעזר שלוסברג, ד"ר חיים ניסים, וסא"ל (מיל') ז'קלין בן בסט. הזוכים בפרס היו פרופ' מנחם מילסון, האח יוחנן אליחי, המורה מנאל תתר עיסאוי, המורה יצחק רוטנשטרייך, ד"ר אתי אמויאל, וחן ראובני.
בפעם השנייה, ב-19 במאי 2021, חילקה הקרן ארבע מלגות, על פי המלצת חבר השופטים בראשות תא"ל (מיל) דני הררי, לגב' סונדוס אלחות, לד"ר אלון פרגמן, לרועי שלומי ולרות בן אבי על מפעל חיים. הם נבחרו לציון תרומתם לקידום החינוך וטיפוח השפה הערבית, הן במסגרת מערכת החינוך והן באקדמיה.
יו"ר הקרן עתה היא סא"ל (מיל') קרן בר, בוגרת יחידה 8200. הקרן מפרסמת אחת לשנה הזמנה להצגת מועמדות לקבלת המלגות.
גלריה

הרמטכ"ל חיים בר לב עם סגל בכיר ביחידה 8200 כשנקראה עוד 848.
אברהם שרוני מגיש לנשיא יצחק הרצוג את המילון הערבי-עברי בעריכתו, 1987.
שרוני מגיש למפקד יחידה 8200, תא"ל אהרן זאבי-פרקש את המילון הערבי-עברי מהדורה מקוצרת בעריכתו, 1992.
יצחק רבין וראש עירית ירושלים טדי קולק מבקרים את שרוני ביריד הספרים בו מוצג המילון הערבי-עברי בעריכתו של שרוני, 1993.
ביאורים

↑  מימין: חיים רוטמן, אברהם שרוני, יצחק מאירי, חיים סטרנין, עודד זך. ראשון משמאל שלמה ענבר, מפקד היחידה.
הערות שוליים

↑  לזכרו של אברהם שרוני, מבט מל"מ 66, יוני 2013, עמוד 38
↑  אפרים לפיד, הקרן ע"ש אל"מ אברהם שרוני ז"ל חגגה אירוע ראשון שבמרכזו טיפוח הערבית והתגוננות מסיבר, רואים מל"מ 55, המרכז למורשת המודיעין, יוני 2019, עמ' 6
↑  אפרים לפיד, "קרן שרוני" - מקדמים את השפה הערבית בחברה הישראלית, רואים מל"מ 64, המרכז למורשת המודיעין, מאי 2021, עמ' 12
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475448205171  GND: 1127656287  ISNI: 0000 0000 3986 1431  LCCN: n87937151  VIAF: 6467894   WorldCat (עם VIAF): 6467894
אושרי רואש

אושרי רואש (נולד ב-25 ביולי 1988) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדות הבלם והקשר האחורי בקבוצת הפועל חיפה.
קריירה

רואש גדל במחלקת הנוער של הפועל חיפה, ובשנת 2006 זכה עם קבוצת הנוער באליפות ליגת העל לנוער, תחת הדרכתו של המאמן שלומי דורה, ולצידם של רן אבוקרט, רן יצחק ושמעון הרוש. לאחר עונה זו זומן רואש לקבוצת הבוגרים וב-19 במאי 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקריירה, במשחק מול הפועל נצרת עילית בליגה הלאומית. בעונת 2007/2008 הפך לשחקן הרכב בקבוצה, ובעונה שלאחר מכן סייע לה להעפיל לליגת העל.
רואש שימש כקפטן הנבחרת הצעירה, וערך 19 הופעות במדיה, בהן כבש שער אחד. באוקטובר 2010 זומן לראשונה לנבחרת ישראל על ידי מאמן הנבחרת לואיס פרננדס, אך לא יכול היה לשחק עקב פציעה.
ב-27 בדצמבר 2012 כבש רואש את שערו הראשון בקריירה, במשחק מול מכבי תל אביב במסגרת גביע הטוטו. בעונת 2012/2013 זכה עם הפועל חיפה בגביע הטוטו. ב-7 בדצמבר 2013 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–3 להפועל באר שבע. רואש שימש כקפטן הפועל חיפה ושיחק במועדון עד עונת 2016/2017, אשר בסופה פרש ממשחק פעיל.
האלברד

סוגים שונים של האלברדות
ההאלברד (Halberd, נקרא גם "אלברדה") הוא נשק מוט ארוך שהומצא על ידי השווייצרים בימי הביניים והיה לאחד מנשקי המוט הנפוצים והפופולריים בימי הביניים והרנסאנס. השם האלברד בא מגרמנית, המילה Halm פירושה "מוט" ואילו המילה Barte פירושה "גרזן". וכשמו כן הוא, ההאלברד הוא מוט ארוך הכולל גרזן, חוד גדול הכולל גם ווים נוספים בקצהו. ההאלברד התגלה כנשק יעיל ביותר, בייחוד כנגד פרשים כבדים העטויים בשריון כבד (ובפרט שריון לוחות) ונהפך לנשק פופולרי ונפוץ בכל רחבי אירופה. ההאלברד עדיין נמצא בשימוש טקסי אצל המשמר השווייצרי של הוותיקן.
מבנה

ההאלברד מורכב מ-2 חלקים:
מוט ארוך - מוט ארוך העשוי מעץ מחוזק, בדרך כלל באורך של 2 עד 3 מטרים.
ראש קרבי - הכולל גרזן, חוד חנית וחודים נוספים (העשויים מפלדה).
הראש הקרבי של ההאלברד בא במגוון רב של תצורות ועיצובים שונים, המשותף לכולם הוא שהם כללו שלושה כלי הנשק שהותקנו על הראש:
להב גרזן שנועד לבקע שריונות ומטרות. הסוג, הצורה והגודל של הלהב השתנו בצורה ניכרת מעיצוב לעיצוב.
להב ישר או "מקור" (beak) שנועד לחדור שריון לוחות במכת הנפה. לעיתים נוסף גם קרס מעוקל (וו) קטן מעל להב זה על מנת לאפשר הפלת פרש מסוסו.
קצה מוארך ומחודד מפלדה או להב חנית (בצורת עלה) שנועד לאפשר להשתמש בהאלברד כרומח, כלומר: נשק לדקירה על ידי נעיצה.
לעיתים קרובות המוט של ההאלברד חוזק בחישוקי מתכת, על מנת שלא יהיה אפשר לחתכו לחלקים באמצעות חרב. תוספת זו אפשרה להשתמש במוט ההאלברד על מנת לחסום התקפות אויב (למעט התקפה של גרזן קרב כבד שיכלה לבקע גם מוט-מחוזק), דבר שהגדיל את יעילותו בשדה הקרב.
בעקבות יעילותו של ההאלברד התפתחו מגוון נשקי מוט, כל אחד מהם עם ראש קרב שונה לחלוטין, שכלל חוד דקירה ומגוון קרסים, להבים וחודים שנועדו לשמש כ"פותחני קופסאות" כנגד שריוני לוחות.
שימוש בקרב

ההאלברד היה זול יחסית לייצור ושימושיו בשדה הקרב היו מגוונים ביותר. במקור, ההאלברד התפתח ממוט-גרזן עם להב כבד, והמוט הארוך סיפק מנוף למכה - דבר שהגביר מאוד את עוצמת הביקוע שלה. בתוספת כוח המשקל של הלהב הכבד, יכל הגרזן של ההאלברד לבקע גם דרך שריון לוחות (ובקלות רבה דרך שריון שרשראות), אותם לבשו האבירים בשדה הקרב. בהמשך התכנון של ההאלברד התעדן, להב הגרזן קטן, וחלו התפתחויות בחודים הנוספים שהותקנו אליו. התפתחויות אלה נועדו לאפשר לנושא ההאלברד להילחם גם בנושאי חניתות ורמחים, וכן בחיילים רגליים.
חוד חנית מוארך איפשר לנושאי ההאלברד ליצור מערך פלנקס קטלני, כאשר ההאלברד שימש כנשק נעיצה ודקירה לכל דבר. הלהב האחורי אפשר חדירה של שריון עבה ובכך אפשר לבצע "וידוא הריגה" באבירים שנפלו מסוסם. בחלק מההאלברדים הותקן גם קרס קטן, שנתפס היטב בשריון של אביר, ואפשר לנושא ההאלברד להפילו מסוסו ולמשוך אותו על הקרקע.
שיפורים נוספים כללו כאמור את חידוד ראש החנית והארכתו, וכן הוספת חישוקי מתכת סביב מוט העץ, שאפשרו לו לחסום מכות של כלי נשק אחרים כגון חרבות. שיפורים אלה הגדילו את היעילות של ההאלברד בקרב ונושא האלברד מיומן נחשב ליריב קטלני וראוי לכל נושא נשק אחר.
היסטוריה

ההאלברד הומצא במאה ה-14 בידי השווייצרים. בגרסה הראשונה שלו ההאלברד היה פשוט מוט-גרזן מוארך עם להב כבד וחוד מקביל למוט. בהמשך באו השכלולים שהביאו אותו אל צורתו המוכרת. הראשונים להשתמש בו היו חיל הרגלים השווייצרי שהקימו יחידות של נושאי האלברד, שהיו חמושים בנוסף בחרבות קצרות, על מנת להדוף התקפות של פרשים כבדים ולהפלת אבירים מסוסם, בעיקר מצד בית המלוכה של הבסבורג.
נשק זה זכה להצלחה רבה בשדה הקרב וקנה לעצמו מוניטין מאיים. עדות מקרב מורגרטן, בו שימש הנשק בידי השווייצרים, מתארת:
השווייצרים (Schwtzois) היו חמושים בכלי נשק מעוררי בעתה, הידועים כאלברדות, ולמרות שאויביהם נשאו כלי נשק חדים כתער, הם חתכו אותם לחתיכות.
ההאלברד שימש בקרבות רבים כנגד האוסטרים (כגון קרב Sempach) ועשה בהם שמות.
במאה ה-15 הוא קיבל את צורתו המוכרת והפופולרית ונהפך לנשק מוט נפוץ בכל רחבי אירופה. בעקבות יעילותו של ההאלברד התפתחו מגוון נשקי מוט, כל אחד מהם עם ראש קרב שונה לחלוטין, אך עדיין כולל חוד דקירה ומגוון קרסים, להבים וחודים שנועדו לשמש כ"פותחני קופסאות" כנגד שריוני לוחות.
לקראת סוף המאה ה-16 ותום הרנסאנס החל ההאלברד, כמו רוב כלי הנשק של ימי הביניים להידחק הצידה לטובת רובי אבק השרפה. השימוש בו הפך להיות בעיקר טקסי (מסדרי שמירה למיניהם ומצעדי ניצחון) ואילו נשק המוט העיקרי שנותר בשדה הקרב היה הרומח הפשוט.
בימינו, ההאלברד עדיין נמצא בשימוש טקסי אצל המשמר השווייצרי של הוותיקן.
ראו גם

נשק מוט
מוט-גרזן
האלברד (שוודיה, המאה ה-16). ניתן להבחין במגוון העיצובים, בייחוד בלהבי הגרזן ובקרס האחורי.
ציור של שכירי חרב שווייצרים נושאים אלברדות, רמחים וחרבות קצרות
חייל במשמר השווייצרי של הוותיקן נושא האלברד
אלי לוונטל

אלי (אלימלך) לוונטל (נולד ב-18 במרץ 1953) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר בהפועל חיפה ובנבחרת ישראל, וכיום משמש כפרשן.
קריירה

לוונטל גדל בשכונת קריית אליעזר והחל את דרכו בקבוצת הנערים של הפועל חיפה. בגיל 17 בלבד, הצטרף לשורותיה של קבוצת הבוגרים שבה כיכבו כבר שנים: יוחנן וולך, יצחק אנגלנדר ואבא גינדין. באותן שנים, רק שני שחקני נוער הצליחו לפלס דרכם מהנוער ל'הרכב המשוריין', לוונטל ויוסי ליפשיץ. לוונטל הפך מהרה לשחקן אהוד על אוהדי הקבוצה אשר שיחקה באצטדיון קריית חיים לעיני למעלה מ-15,000 אוהדים בכל משחקיה הגדולים. לוונטל היה שותף מלא לזכייה בגביע המדינה תחת שרביטו של המאמן יעקב גרונדמן בשנת 1974.
בעונת 1974/1975 נאבקה הפועל חיפה עם הפועל באר שבע על תואר האליפות ופגשה את יריבתה העירונית מכבי חיפה במשחק גורלי עבורה. גם עבור מכבי היה זה משחק מכריע, שכן כל תוצאה פרט לניצחון משמעותה ירידה לליגה השנייה. לוונטל הצטיין במשחק ואף הבקיע, ולולא ביטול מאוחר יותר של משחק אחר שהתקיים במחזור על ידי ההתאחדות לכדורגל, הייתה מכבי חיפה יורדת לליגה השנייה. לוונטל הפך לשנוא האוהדים אחרי אותו דרבי בקריית חיים לעיני 16,500 צופים. אוהדי מכבי כעסו, ולוונטל, אשר התחתן שבוע לאחר מכן, זכה לחתונה מתוקשרת ומאובטחת היטב תוך חשש לחייו.
בשנת 1978, שער שהבקיע לוונטל נגד מכבי תל אביב גרם להישארותה של הפועל חיפה בליגה. לאחר עזיבתם של מספר שחקנים בולטים בקבוצה נחלשה הפועל חיפה, ולא עלה בידו של לוונטל להשאיר את הקבוצה בליגה הראשונה. לוונטל הספיק לשחק בבית"ר ירושלים, מכבי שפרעם ובית"ר חיפה לפני שפרש ממשחק פעיל.
לזכותו של לוונטל 25 הופעות בנבחרת ישראל, ובמדיה כבש שער אחד, במשחק ידידות מול נבחרת ארצות הברית שנערך באצטדיון וסרמיל בשנת 1975. הוא אף זכה לשחק באולימפיאדת מונטריאול בשנת 1976, ואת הופעתו האחרונה בנבחרת ערך במשחק מול נבחרת קוריאה הדרומית בסיאול, במסגרת מוקדמות מונדיאל 1978.
לאחר שפרש שימש כמאמן קבוצת הנוער של הפועל חיפה. לוונטל מועסק כנהג אגד, מקצוע אשר התחיל כבר בתחילת שנות ה-70. מתחילת שנות האלפיים כותב לוונטל טור שבועי במדור הספורט של מקומון ידיעות תקשורת, "ידיעות המפרץ". כמו כן, משמש פרשן בתוכניות הספורט של רדיו חיפה.
ראו גם

ישראל במשחקי אסיה