stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חינוך סביבתי
החינוך הסביבתי בעולם: אבני דרך

אונסק"ו (ארגון האו"ם לחינוך סביבתי-תרבותי) והתוכנית הסביבתית של האו"ם (UNEP) יזמו שלוש הכרזות עיקריות, שמהוות את הבסיס לחינוך הסביבתי.
הכרזת סטוקהולם
בתאריכים 5–16 ביוני, 1972, נחתמה ההכרזה של ועידת האו"ם אודות 'סביבה אנושית'. מטרת מסמך זה היא "להוות השראה ולהדריך את עמי העולם בשימור ובשיבוח הסביבה האנושית"
מגילת הזכויות של בלגרד
בתאריכים 13–22 באוקטובר 1975 הוציאה הסדנה הבינלאומית לחינוך סביבתי שנתכנסה בבלגרד, יוגוסלביה 'מגילת זכויות' שהוסיפה להכרזת סטוקהולם מטרות, נושאים וקווים מנחים לתוכניות חינוך סביבתי.
הכרזת טיבילסי
הכרזת טביליסי היא למעשה עדכון של קודמותיה, ובה מדובר על 'תפקיד המפתח של החינוך הסביבתי בשימור ושיפור של הסביבה העולמית, כמו גם האיזון בהתפתחות קהילות העולם'
לקריאה נוספת

דייוויד דוניץ ואורלי פלד. (2004).שינוי מדיניות בחינוך הסביבתי: חינוך לקיימות. 'סימני חיים' כתב עת בעריכת רון פרומקין, דב חנין ואחרים, תל אביב: הוצאת בבל
הד החינוך- חינוך במשבר סביבתי, אוקטובר 2008
פרדיגמות משתנות בחינוך הסביבתי הישראלי, אילון שוורץ
הילה לרנאו, איריס אלקחר ורקפת סלע-שפי, מחאות האקלים של בני הנוער בישראל וקריאה לטיפוח האוריינות האקלימית במערכת החינוך, כתב העת "אקולוגיה וסביבה", גיליון דצמבר 2019 בנושא היערכות ישראל למשבר האקלים.
גבי ארד להב,  5 פעולות פשוטות שיהפכו את בית הספר שלכן.ם למודע סביבתית, הגיע זמן חינוך, 12 במרץ 2024
הערות שוליים

↑  אתר חווה ואדם
↑  אתר הגן הסולארי
↑  פעילויות הגן הסולארי
↑  אתר סבבה לילדים
↑  אתר הרשת הירוקה
↑  אתר החווה הכפרית
↑  יוצרים ירוק - רואים רחוק!, באתר "גרין ארט" - קיימות, אמנות וסביבה
| קיימות |
| --- | --- | --- |
| מושגי מפתח | איכות הסביבה • אקולוגיה • סביבתנות • טביעת רגל אקולוגית • מאזן אקולוגי • צדק בין-דורי |  |
| איומים | משבר האקלים • התחממות עולמית • הידלדלות שכבת האוזון • הכחדה המונית |  |
| אסטרטגיות סביבתיות | חשיבה סביבתית • קיימות מקומית • חינוך סביבתי • אקו-אנרכיזם • אקולוגיה עמוקה • עירוניות חדשה |  |
| פסולת | הפחתה במקור • קומפוסט (התכלות) • שימוש חוזר • מיחזור (מיחזור בישראל) • מדרג הפסולת • שטח הפסולת של האוקיינוס השקט  • שטח הפסולת של האוקיינוס ההודי  • שטח הפסולת הצפון אטלנטי |  |
| תשתיות ובנייה | תחבורה בת קיימא • בנייה ירוקה • תכנון רגיש למים • בנייה באדמה • בנייה תואמת אקלים |  |
| גינון וחקלאות | גינה קהילתית • גינון יובשני • חקלאות אורגנית • גידול ביו-אינטנסיבי • מזון מקומי • גינון גרילה • פרמקלצ'ר • יער מאכל • חקלאות עירונית • חקלאות בת קיימא • חומרים מזינים |  |
| אנרגיה | אנרגיה חלופית • אנרגיה ירוקה • אנרגיה מתחדשת • אנרגיה סולארית • אנרגיית רוח • אנרגיה הידרואלקטרית • RDF |  |
| כלכלה | תרבות הצריכה • מזון מהיר • שיווק ערכי • שיווק ירוק • גרינווש • פיתוח בר-קיימא • תיירות בת קיימא • השקעה אחראית • כלכלה אקולוגית • התיישנות מתוכננת |  |
| ארגונים בישראל | החברה להגנת הטבע • המשרד להגנת הסביבה • אדם טבע ודין • אקו-ויקי • חיים וסביבה • מגמה ירוקה • המרד בהכחדה • צלול |  |
| מיזמים נבחרים | אג'נדה 21 • יום ללא קניות • תערוכת קלינטק • תחבורה היום ומחר • פרויקט עדן • ביוספירה 2 • BedZED • יום איכות הסביבה העולמי • שמיטה ישראלית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550667105171  BNE: XX534987  BnF: cb12048810q (data)  GND: 4061627-7  LCCN: sh85044169  NARA: 10675831  NDL: 00952494  NKC: ph119964 
שימוש במקורות אנרגיה מתחדשים הוא אמצעי מקובל ליירוק מוסדות חינוך
הקוביות הסולאריות, מיצב להגברת המודעות לשימוש באנרגיה סולארית בעיצובו של אדריכל ד"ר יוסי קורי, הוצג בגן הסולארי משנת 2009
אימוץ

ערך זה עוסק בהקניית הורות לילד לא ביולוגי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אב ובניו המאומצים
אימוץ הוא הליך המקנה לאדם מעמד חוקי של הורה על ילד שנולד לאנשים אחרים. הליך האימוץ מחייב את המאמץ לגדל את הילד המאומץ בפועל והוא מתאפשר אחרי שהאנשים להם נולד הילד, איבדו את הזכויות החוקיות עליו או נפטרו. אימוץ יכול להיעשות על ידי זוג שהילד מצטרף אל משפחתם, על ידי מבוגר שמקים משפחה חד הורית או על ידי בן זוג חדש של מי שכבר יש לו ילדים, לדוגמה, גבר שהתחתן עם אלמנה ומאמץ את ילדיה.
למרות העדר תהליך של היריון מצד בני הזוג המְאמְצים ביחס למאומץ – נהוג בעברית המודרנית (וכך ננהג גם בערך זה) לכנות את האדם המאמץ בשם "הורה" מאמץ, וזאת משום שבתום תהליך האימוץ – אין הבדל בין יחסו החוקי של ילד מאומץ כלפי האדם המאמץ אותו – לבין יחסו החוקי של ילד ביולוגי כלפי הורהו הביולוגי (אם לא ויתר על זכויותיו כלפי ילדו).
במדינות שונות חוקים שונים לאימוץ ולתהליכים שלאחר האימוץ. בחלק מהמדינות נהוג אימוץ "סגור", שבו נמנע כל מגע בין הילד המאומץ (שלעיתים אף אינו יודע שהוא מאומץ) לבין הוריו הביולוגיים (האנשים להם הוא נולד). במדינות אחרות יש דרגות שונות של "פתיחות", המאפשרת מידה מסוימת של קשר בין הילד לבין הוריו הביולוגיים.
בישראל מוסדר אימוץ ילדים בחוק אימוץ ילדים התשמ"א-1981.
סיבות לאימוץ > סיבות שכיחות למסירה לאימוץ

מרבית הילדים נמסרים לאימוץ משום שהוריהם הביולוגיים החליטו שאינם יכולים לדאוג לילד כראוי. במרבית מדינות העולם יש לרשויות החוק סמכות להפקיע ילדים מחזקת הוריהם ולמסרם לאימוץ במשפחה אחרת, או למשפחה אומנת, במקרים בהם ההורים הביולוגים אינם מסוגלים (לדעת הרשויות) לדאוג לילד כראוי. חלק קטן יחסית מהילדים המאומצים הם יתומים, שהוריהם נפטרו בטרם בגרו הילדים. ביהדות, אימוץ ילדים יתומים הוא מצווה, אם כי בשונה מהחוק בישראל ובמדינות אחרות בעולם, אימוץ על-פי ההלכה אינו מבטל את הזיקה המשפטית בין הילד לבין הוריו הביולוגיים. חלק אחר הוא ילדים שננטשו בידי הוריהם בבית-החולים לאחר לידתם, בדרך כלל משום שנולדו מחוץ לנישואין, או שנולדו בעלי מום. נטישת ילדים בבית החולים מהווה במרבית המדינות עבירה פלילית.
במקרים מסוימים ילדים אומצו על ידי משפחות לאחר שהופקעו מרשות הוריהם הביולוגיים בשל יחס פטרוני של השלטון לתרבות ההורים. האבוריג'ינים באוסטרליה סבלו בעבר ממדיניות כזו, כמו גם האינדיאנים בארצות הברית ובקנדה ועוד.
לעיתים קורה כי הורים, שמסרו את ילדיהם לאימוץ, חוזרים בהם. בחלק ממדינות העולם, חוקי האימוץ מאפשרים פרק-זמן מסוים בו יכולים ההורים הביולוגיים לשנות את דעתם ולקבל את ילדם בחזרה לחזקתם. בשנת 2004 הגיע מקרה כזה לכותרות בישראל, לאחר שאם ביולוגית ביקשה לקבל את בנה בחזרה, וההורים המאמצים התנגדו להחזירו, והתנהל מאבק משפטי בין הצדדים. למעשה, מאבקים מסוג זה אינם נדירים, אולם בדרך-כלל מוטל עליהם חיסיון משפטי מלא, מתוך שיקולי טובת הילד.
סיבות לאימוץ > סיבות שכיחות לקבלת ילד מאומץ

מרבית ההורים המאמצים מעוניינים לאמץ תינוקות בני יומם, שהם בני הגזע של ההורים המאמצים וחסרי לקות. מדינות שונות מציגות מגבלות ודרישות שונות להורים כדי שיוכלו לאמץ תינוק חסר לקות. בשל הביקוש הרב לאימוץ תינוקות חסרי לקות על מי שמאמץ אותם יש להוכיח חוסן כלכלי ולעמוד בדרישות נוספות. חלק מהסיבה לדרישות אלו הן שעל הרשויות להוכיח שהן מספקות לילדים משפחה מוצלחת יותר מהמשפחות שמהן הן מפקיעות ילדים. מנגד, הביקוש הנמוך לאימוץ ילדים שעברו את גיל חמש ולילדים בעלי מום, הופכים את הרשויות לפחות בררניות עבור המשפחות המאמצות ילדים אלה. יתרה מזו, אימוץ ילד בעל לקות מקנה במדינות רבות קצבה קבועה עבור המשפחה המאמצת והטיפולים הרפואיים של ילד שאומץ אחרי שאובחן כבעל לקות הם על חשבון המדינה.
ישנן מדינות שהחוק בהן אוסר את מסירתו לאימוץ של ילד להורים בני דת שונה מהוריו המקוריים, בין אם המאמצים הם אזרחי אותה מדינה ובין אם לא. דוגמה למדינה כזו היא הודו.
ההורים המאמצים הם בדרך-כלל זוגות נשואים חשוכי ילדים, מטעמי עקרות או מטעמי נטייה מינית. עם זאת, יש הבוחרים באימוץ מסיבות אידאולוגיות, ובהם גם אנשים שלא מעוניינים להביא לעולם ילדים ביולוגיים ודוגלים בסוג של אלהורות. מאבקים משפטיים רבים נערכים במדינות שונות בעולם כדי לאפשר גם לזוגות חד-מיניים המקיימים תא משפחתי לאמץ ילדים. בישראל, לדוגמה, התיר פסק דין ירוס-חקק נגד היועץ המשפטי לממשלה לזוג לסביות לאמץ האחת את ילדי רעותה.
הביקוש הגבוה לאימוץ ילדים והתפתחות שוק שחור בתום מלחמת העולם השנייה

בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה הביקוש לילדים מאומצים בישראל ובעולם היה גדול מאוד. הסיבות לכך היו מגוונות – נשים רבות לא יכלו ללדת בעיתן בזמן המלחמה. בעיות התזונה, התנאים הקשים של המלחמה ועבודה במפעלי תעשייה הגדילו את אחוזי העקרות. זוגות רבים במזרח אירופה, כולל יהודים איבדו את ילדיהם וניסו להקים משפחה חדשה בתום המלחמה. לאחר שהצליחו להתבסס מבחינה כלכלית פנו זוגות אלה לאימוץ ילדים, בעיקר בשנות ה-50. כמו כן בגלל פופולריות של האימוץ נעלמו עכבות חברתיות שמנעו את האימוץ גם בחברות שמרניות יותר. זמן מה לאחר המלחמה ביקוש זה לילדים קיבל מענה של יתומי מלחמה, אבל זרם זה של ילדים פסק במהירות והביקוש היה גדול בהרבה מההיצע.
בשנת 1955 העריכה העיתונאית רות בונדי כי בארצות הברית יש מיליון זוגות הורים המחפשים תינוק לאימוץ, לעומת 53 אלף תינוקות הנמסרים לאימוץ בצורה חוקית בכל שנה. דבר זה יצר שוק שחור של מאות מתווכים שונים כמו סוכנויות אימוץ, עורכי דין ואחרים לשם אימוץ תינוקות. מחיר ילד נע בין 300 עד 2,000 דולר. סוכנויות האימוץ האלה לא מצאו מספר מספיק של תינוקות לאימוץ בתוך ארצות הברית ולכן הקימו רשת ענפה לשם הברחת ילדים מקנדה. ידוע כי זוגות יהודים מארצות הברית פנו אל מוסדות הסעד בישראל בתקווה כי בישראל יהיה קל יותר להשיג ילד.
בונדי העריכה כי מספר הזוגות המבקשים לאמץ ילדים בישראל גדול פי 5 עד פי 7 ממספר הילדים שנמסרים לאימוץ בצורה חוקית. במספר מקומות בישראל ביקשו לסגור את רשימת המבקשים בגלל עודף ביקוש. כללי האימוץ דרשו פרנסה קבועה, מקום מגורים, מצב בריאותי תקין של שני ההורים ו"רמה מוסרית והשכלתית נאותה". עם זאת הורים יכלו לחכות שנים בתור לפני שקיבלו ילד, ולא היה ביטחון שיקבלו ילד כלל בגלל עודף הביקוש. מי שהתעייפו מצפייה של שנים או שחששו כי תורם יגיע רק כשיהיו זקנים מדי, ניסו להשיג ילד בדרכים אחרות – כמו רופא מיילד שנתקל באמהות לא נשואות או באמצעות מנהלת מוסד ילדים. אם ערוץ זה לא היה זמין היו הורים שפנו לשוק החופשי בניסיון לשלם למי שישיג להם ילד.
איחוד

לילדים מאומצים רבים, כמו גם להורים ביולוגיים שילדיהם נמסרו לאימוץ (ברצונם או בניגוד לרצונם), יש רצון טבעי לפגוש בבני משפחתם הביולוגית. בישראל, ילד מאומץ שהגיע לגיל 18 יכול לפתוח את תיק האימוץ הממשלתי, בו רשומים פרטי משפחתו הביולוגית, ואם גם הוריו הביולוגיים מעוניינים בכך, הוא יוכל לפגשם.
תיקי האימוץ נשמרים, בין השאר, כדי למנוע גילוי עריות שלא מדעת בין ילדים מאומצים לקרובי משפחתם הביולוגית.
אימוץ בישראל

בישראל מוסדר אימוץ ילדים בחוק אימוץ ילדים התשמ"א-1981 ומטופל על ידי השירות למען הילד. חוק עבודת נשים מקנה להורה מאמץ זכויות דומות ביסודן לאלה של הורה ביולוגי, כגון הזכות לחופשת אימוץ (המקבילה לחופשת לידה), והזכות לקיצור יום העבודה.
בישראל מיעוט יחסי של ילדים ותינוקות שנמסרים לאימוץ. כתוצאה מכך המבקשים לאמץ תינוקות נאלצים להמתין שנים ארוכות עד למימוש בקשתם. שירות האימוץ מגדיר שתי קבוצות של ילדים – תינוקות שהם ילדים מגיל 0 עד שנתיים, וילדים מעל גיל 2, קבוצה זו נקראת "צרכים מיוחדים". ילד נחשב בעל "צרכים מיוחדים" כאשר הוא מעל גיל שנתיים וזקוק להורים קבועים. יכול להיות שבנוסף הילד מתמודד עם איחור בהתפתחותו, בעיה בריאותית או כל עניין אחר שזקוק לטיפול מעל הטיפול הרגיל שהורים מעניקים לילדיהם.
בשנת 2011 ערך מכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל מחקר מלווה לתוכנית "מאימוץ ילדים לקהילת האימוץ". בעקבותיו פורסמו שני דוחות, הדוח הראשון מציג סקירת ספרות על אימוץ ילדים בסיכון ועל האפשרויות להרחבת האימוץ והשירותים התומכים באימוץ. בדוח גם מידע שעלה מראיונות עם קובעי מדיניות ואנשי מקצוע. הדוח השני מתאר מחקר איכותני על מקרי אימוץ הלכה למעשה משני מודלים של אימוץ, חדשים יחסית בארץ: אימוץ עם קשר ("אימוץ פתוח") ואימוץ על ידי משפחות אומנות. מטרתו של דוח זה היא לספק מידע שיסייע בהרחבת מענה האימוץ לילדים רבים יותר ובשיפור השירותים לתמיכה בקהילת האימוץ. בעקבות דוח זה פורסם מאמר העוסק באימוץ עם קשר.
משך ההמתנה לאימוץ ילד או תינוק: קשה מאוד לקבוע כמה זמן מועמדים ימתינו עד סיום השלבים של אבחון ואישור עד שיקבלו הצעת ילד/ה לאמץ. הדבר תלוי ביכולות ונכונות של המועמדים לאמץ מול הנתונים והצרכים של התינוקות והילדים אשר זקוקים להורים מאמצים.
קריטריונים לאישור מועמדות לאימוץ:
זוג נשוי – מגורים משותפים שנתיים לפחות.
פונים יחידים – החוק קובע כי האימוץ הוא על ידי זוג נשוי. מאמצים יחידים מועמדים לקבלת קטינים אשר לא נמצא זוג נשוי אשר הביע רצונו לאמץ את הקטין.
גיל – הפרש הגילים בין הילד ובין המבקש אינו עולה על 43 שנה לשני בני הזוג ואינו פחות מ-18 שנה.
השכלה – 12 שנות לימוד לפחות.
הכנסה – קבועה ובגובה שכר ממוצע במשק לפחות.
תנאי מגורים – סבירים, בהם אפשרות להציע לילד חדר משלו.
גיליון פלילי – ללא הרשעה בעבירה נגד קטינים ובעבירות מין או עבירות אלימות. לגבי עבירות אחרות, כל עבירה נבדקת.
בריאות – נפשית ופיזית.
תפקוד משפחתי וזוגי – תקין
תפקוד חברתי – תקין.
פתיחות ויכולת להתמודדות עם משימות האימוץ.
אימוץ בישראל > סטטיסטיקות

בשנות ה-60 אומצו בישראל כמאתיים ילדים מדי שנה. כ-80% מהילדים נולדו מחוץ לנישואין לאמהות צעירות, כשליש עד גיל 17 וכ-40% בין גיל 18–25. מספר המבקשים לאמץ היה גבוה בהרבה ממספר הילדים שנמסרו לאימוץ.
אימוץ בישראל > אימוץ חו"ל

בשל המיעוט היחסי של תינוקות הנמסרים לאימוץ, נפוץ בישראל המנהג של אימוץ ילדים ממדינות אחרות. אימוץ מסוג זה מכונה אימוץ חו"ל. הילדים המאומצים הם בדרך-כלל יתומים או ילדים שנמסרו לאימוץ במדינות נחשלות יחסית, שם הביקוש לילדים מאומצים נמוך יותר. במקרים נדירים הילדים המאומצים נקנים תמורת כסף מהוריהם הביולוגיים; במקרים נדירים עוד יותר, הילדים נחטפו מהוריהם הביולוגיים ונמסרו לאימוץ (ללא ידיעת ההורים המאמצים, שהאמינו שמדובר בילד שנמסר לאימוץ באופן חוקי, כמו למשל בפרשת קרולין ברונה).
כאשר מאמצים ילד מחו"ל לא ניתן לקבלו לפני גיל 6 חודשים, עד גיל זה יש אפשרות לאם הביולוגית להתחרט, תקנה זו מעוגנת במידע על ילדים מאומצים באמנת האג.
אימוץ בישראל > הליכי אימוץ בין ארצי

על פי החוק, אימוץ בין ארצי מבוצע אך ורק באמצעות עמותה שנקראת עמותה מוכרת, שקיבלה הרשאה מיוחדת ועמדה בתנאים שנקבעו והיא מוכרת על ידי שר העבודה והרווחה ושר המשפטים לצורך טיפול בנושא (הרחבה על עמותת אימוץ מוכרת תינתן בהמשך). עבור עמותה מוכרת נקבעו בחוק תפקידים רבים ושונים. עמותה מוכרת מצויה בפיקוח של "הרשות המרכזית לאימוץ בין ארצי", גוף השייך למשרד העבודה והרווחה.
ההתקשרות של ההורה המאמץ עם עמותה מוכרת נעשית בחוזה. במסגרת החוזה נקבעות ההתחייבויות של כל אחד מהצדדים – ההורה מצד אחד, העמותה המוכרת מצד שני; כן נקבעים האופן, המועדים והתנאים להעברת התשלום לעמותה, לעיתים תוך הפקדת חלקו בנאמנות אצל עו"ד מטעם העמותה.
לאחר התקשרות זו מתחיל הליך פרוצדורלי הכולל מספר שלבים:
בדיקת התאמתו של ההורה לאימוץ בין ארצי,
יצירת הקשר עם המדינה הזרה,
אימוץ הילד במדינה הזרה ועל-פי חוקיה,
הבאת הילד לישראל,
השלמת הליך האימוץ בישראל וגיור הילד.
גם לאחר החזרה לישראל, נמשך הקשר עם עמותת אימוץ לפחות שלוש שנים נוספות, תקופה שבה על העמותה לבצע בדיקות תקופתיות ומעקב, לשם דיווח על מצב הילד לרשויות האימוץ במדינה הזרה ובישראל.
בשל הפרוצדורות הסבוכות בהליך אימוץ ילד בחו"ל וההקשרים המשפטיים הרבים של הליך אימוץ בין ארצי, מומלץ להורה המבקש לאמץ להיעזר בייעוץ וייצוג משפטי כבר בשלב הראשוני של לפני החתימה על הסכם עם עמותת אימוץ מוכרת.
במקרים רבים הליך אימוץ מלווה בחששות ובחוסר ודאות הנובע ממורכבות הליכי אימוץ בין ארצי, מריבוי הגורמים המעורבים בו (ההורה הביולוגי, רשויות החוק במדינה הזרה וכו'), וכמובן מהאלמנטים הנפשיים והפסיכולוגיים הנובעים מעצם טיבו של הנושא – בניית תא משפחתי. ליווי משפטי יקל על חוסר הוודאות, לפחות בכל המרכיבים המשפטיים והבירוקרטים.
כפי שניתן להבין, גם כאשר נוצר קשר רגשי ונפשי עמוק בין הילד וההורה המאמץ כבר מהרגע הראשון של המפגש ביניהם – הרי עד לקבלת ה"חותמת הרשמית" והסופית, לעיתים על ההורה לעבור דרך מפותלת. הליווי המשפטי יכול להקל על ההורה לעבור דרך זו בבטחה עד לאימוץ סופי של הילד.
ראו גם

שירות למען הילד
הורות
אלהורות
אי פריון
משפחת אומנה
אימוץ בקרב הקהילה הגאה
משפחתא קהילת האימוץ של ישראל
לקריאה נוספת

פועה פרי, משולש האימוץ: הסיפור האמיתי, הוצאת גוונים, 2012.
פ. בן-חיים, במעלה ההר, סיפורו של הורה מאמץ, נקודה, 2020
הערות שוליים

↑  האקדמיה ללשון העברית טרם הציעה מונח אחר (לא מהשורש ה.ר.ה)[דרושה הבהרה] שיורה באופן כללי הן על ההורה הביולוגי והן על האדם המאמץ (באופן המשקף את מעמדם החוקי הזהה). הבעיה הלשונית הנ"ל אינה קיימת ברובן של שאר השפות, וגם לא הייתה קיימת בעברית ההיסטורית – שבזמנה טרם הושווה מעמדו החוקי של ההורה הביולוגי לזה של האדם המאמץ.[דרוש מקור]
↑  ביהמ"ש העליון: בת זוג לסבית רשאית לאמץ את ילדי בת זוגה, באתר האגודה לזכויות האזרח בישראל, ‏10 בינואר 2005
↑  אימוץ גאה: מהן אפשרויות אימוץ ילדים לזוגות חד מיניים?, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל, ‏18 ביולי 2017
1 2 3  רות בונדי, דרושים ילדים לאימוץ, דבר, 15 באפריל 1955
↑  יואה שורק, פידא ניג'ם-אכתילאת, "מאימוץ ילדים לקהילת האימוץ" חקר מקרים: אימוץ עם קשר ואימוץ על-ידי משפחות אומנות, מכון מאיירס ג'וינט ברוקדייל, 2012
↑  יוסף צוריאל, למעלה ממאתיים ילדים מאומצים, מעריב, 21 בינואר 1969
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292947705171  BnF: cb119654937 (data)  GND: 4000522-7  HDS: 025619  LCCN: sh85000978  NARA: 10638238  NKC: ph118259
דין אצ'יסון

דִין גוּדֶרַם אַצֶ'סוֹן (באנגלית: Dean Gooderham Acheson;‏ 11 באפריל 1893 – 12 באוקטובר 1971) היה עורך דין ומדינאי אמריקאי שכיהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית תחת הנשיא הארי טרומן. בתקופת כהונתו הוא היה שותף מרכזי בהגדרת מדיניותה של ארצות הברית כלפי ברית המועצות בראשית המלחמה הקרה. במהלך כהונתו בתפקידיו השונים השתתף בקביעת מדיניות השאל־החכר, דוקטרינת טרומן ותוכנית מרשל וכן בהקמתם של נאט"ו, קרן המטבע הבינלאומית והבנק העולמי. בתקופתו כמזכיר המדינה לקחה ארצות הברית חלק במלחמת קוריאה.
לאחר סיום תפקידו הוא המשיך להוות גורם מרכזי בממשל וייעץ לנשיאים דווייט אייזנהאור, ג'ון קנדי, לינדון ג'ונסון וריצ'רד ניקסון.
ביוגרפיה > יחסו לישראל

באוגוסט 1946, לאחר פרסום תוכנית מוריסון גריידי, תמך אצ'יסון בתוכנית הנגדית של הסוכנות היהודית, שהוצגה על ידי נחום גולדמן, מה שהיה בין הגורמים להצהרת הנשיא הארי טרומן נגד תוכנית מוריסון ובעד עלייה מיידית של מאה אלף יהודים.
בישראל התייחסו אליו כאל עוין לציונות ולמדינת ישראל.
הערות שוליים

↑  אמריקאים תומכי ג'ונסון, חרות, 2 בדצמבר 1965
↑  אצ'יסון נגד מו"מ, דבר, 5 בדצמבר 1967
↑  הנרי בראנדון, מק נמארה היה למתנגד להרחבת מלחמת וייטנאם, דבר, 1 בספטמבר 1967
↑  James Chace, Acheson: The Secretary Of State Who Created The American World, pages 424-425
1 2  מת דין אצ'יסון, דבר, 14 באוקטובר 1971
↑  תפקידה של הסוכנות בואשינגטון, דבר, 6 בנובמבר 1946
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257470705171  PLWABN: 9810564736105606  BIBSYS: 90179911  BNE: XX1171640  BnF: cb12186760h (data)  CANTIC: a11697192  CiNii: DA00540143  GND: 118643665  ICCU: SBLV280701  ISNI: 0000 0001 1071 5083  LCCN: n79043447  LNB: 000116337  NARA: 10580590  NDL: 00430929  NKC: jn20011211228  NLA: 35000733  NLK: KAC2018O2855  NSK: 000295733  NTA: 06824696X  RERO: 02-A002906634  SELIBR: 207982  SNAC: w6jm27mq  SUDOC: 032680023  Trove: 784640  VIAF: 76361317   WorldCat (עם VIAF): 76361317
24 בפברואר

24 בפברואר הוא היום ה-55 בשנה, בשבוע ה-8 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 310 ימים (311 בשנה מעוברת).
אירועים היסטוריים ביום זה

1525 – פרנסואה הראשון מלך צרפת מובס בקרב פאביה בידי קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
1645 – צבא שוודיה גובר על צבא האימפריה הרומית הקדושה בקרב ינקאו, אחד הקרבות הקשים ביותר במלחמת שלושים השנים
1711 – האופרה רינלדו של גאורג פרידריך הנדל מוצגת בהופעת בכורה בלונדון
1799 – נפוליאון כובש את עזה
1803 – בית המשפט העליון של ארצות הברית פוסק בפרשת מרבורי נגד מדיסון הקובע את עקרון הביקורת השיפוטית על חוקי הקונגרס
1848 – תחילת הרפובליקה השנייה של צרפת
1918 – אסטוניה מכריזה על עצמאותה, יום אחד לפני פלישת גרמניה
1918 – הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של עבר הקווקז מכריזה על עצמאותה
1920 – אדולף היטלר הכריז על ייסוד המפלגה הנאצית באירוע פומבי ראשון במינכן בהשתתפוץ 2,000 איש
1938 – ייצור ראשון של מברשת שיניים עשויה סיבי ניילון
1942 – אניית המעפילים סטרומה טובעת בים השחור לאחר פגיעת טיל טורפדו רוסי
1943 – מוקם גטו סלוניקי
1946 – חואן פרון, נבחר לנשיא ארגנטינה
1948 – תחילת השלטון הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה
1949 – נחתם הסכם שביתת הנשק בין ישראל למצרים ברודוס בתום מלחמת העצמאות
1955 – עיראק וטורקיה חותמות על ההסכם הראשון בדרך לכינונה של ברית בגדאד
1956 – ניקיטה חרושצ'וב נושא את "הנאום הסודי", שבו גינה את סטלין, בוועידת המפלגה הקומוניסטית הסובייטית
1966 – הפיכה צבאית בגאנה
1980 – השקל מחליף את הלירה הישראלית
2004 – 564 הרוגים ברעידת אדמה בצפון מרוקו. כ-30,000 בני אדם איבדו את בתיהם
2011 – שיגור משימת מעבורת החלל דיסקברי STS-133, המשימה האחרונה של מעבורת זו. המעבורת מביאה ציוד ואספקה לתחנת החלל הבין-לאומית
2022 – צבא רוסיה פולש לאוקראינה כחלק מהמשבר האוקראיני-רוסי (2021–2022)
נולדו

1103 – טובה, קיסר יפן (נפטר ב-1156)
1304 – אבן בטוטה, מגלה ארצות מוסלמי (נפטר ב-1377)
1413 – לודוביקו, דוכס סבויה (נפטר ב-1465)
1463 – ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה, פילוסוף והומניסט איטלקי (נפטר ב-1494)
1500 – קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (נפטר ב-1558)
1536 – האפיפיור קלמנס השמיני (נפטר ב-1605)
1557 – מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (נפטר ב-1619)
1744 – בר יצחק בר, מנהיג יהדות לורן, פעיל להשגת אמנציפציה ליהודים בצרפת, ומראשי הסנהדרין של פריז. (נפטר ב-1828)
1786 – וילהלם גרים, אחד מהאחים גרים (נפטר ב-1859)
1842 – אריגו בויטו, משורר ומלחין (נפטר ב-1918)
1874 – משה סמילנסקי, משורר ופובליציסט עברי (נפטר ב-1953)
1878 – פליקס ברנשטיין, מתמטיקאי יהודי גרמני (נפטר ב-1956)
1885 – צ'סטר נימיץ, מפקד הצי האמריקני באוקיינוס השקט בעת מלחמת העולם השנייה (נפטר ב-1966)
1906 – יוסף סרלין, שר וחבר הכנסת מטעם הציונים הכלליים וגח"ל (נפטר ב-1974)
1922 – פנינה זלצמן, פסנתרנית ישראלית (נפטרה ב-2006)
1922 – ריצ'רד המילטון, אמן פופ ארט בריטי (נפטר ב-2011)
1923 – דייוויד סויר, צ'לן אמריקאי (נפטר ב-2010)
1929 – אורי אורלב, סופר ומתרגם ישראלי (נפטר ב-2022)
1930 – אביעזר יערי, איש צבא ישראלי
1932 – זל מילר, פוליטיקאי ומחבר אמריקאי (נפטר ב-2018)
1932 – מישל לגראן, מלחין, מעבד, מנצח ופסנתרן צרפתי (נפטר ב-2019)
1938 – רחל הרמתי, עורכת ומפיקה של תוכניות בידור וזמר עברי
1940 – דניס לאו, כדורגלן סקוטי (נפטר ב-2025)
1942 – ג'ו ליברמן, פוליטיקאי אמריקאי והיהודי הראשון שהיה מועמד לתפקיד סגן הנשיא (נפטר ב-2024)
1946 – רוני שורוק, כדורגלן ישראלי, אשר שיחק בהכח רמת גן, מכבי חיפה והפועל כפר סבא
1947 – שמואל ארד, אלוף בצה"ל, מפקד חטיבת הצנחנים, מפקד עוצבת האש, קצין חי"ר וצנחנים ראשי, ראש חטיבת המבצעים ומפקד פיקוד העורף (נפטר ב-2003)
1948 – דניס ווטרמן, שחקן וזמר אנגלי (נפטר ב-2022)
1949 – רזי ברקאי, איש תקשורת ישראלי, שדרן בגלי צה"ל
1951 – דבורה בקון, שחקנית קולנוע ישראלית (נפטרה ב-1983)
1951 – יעקב גלעד, פזמונאי ומפיק מוזיקלי ישראלי
1953 – מריו זוכוביצקי, כדורגלן ארגנטינאי-ישראלי (נפטר ב-2021)
1953 – מירי שטראוס טללים, אמנית רב-תחומית
1955 – סטיב ג'ובס, מנכ"ל אפל וממקימיה (נפטר ב-2011)
1955 – אדי ג'ונסון, כדורסלן אמריקאי (נפטר ב-2020)
1955 – אלן פרוסט, מגדולי נהגי המרוצים בפורמולה 1 ואלוף העולם 4 פעמים
1956 – ג'ודית באטלר, אקדמאית פמיניסטית אמריקאית
1957 – ימין מסיקה, במאי, צלם, עורך ומפיק ישראלי
1958 – אלי גוטמן, מאמן כדורגל ישראלי
1959 – חיים אידיסיס, תסריטאי, מחזאי ובמאי ישראלי
1960 – נורית קורן, חברת הכנסת מטעם הליכוד
1963 – גדעון עמיחי, איש פרסום ישראלי
1965 – ניצן הורוביץ, עיתונאי ופוליטיקאי ישראלי
1965 – הילה אלפרט, עיתונאית, שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית
1966 – בן מילר, קומיקאי ושחקן אנגלי
1966 – בילי זיין, שחקן אמריקאי
1967 – פרננדו טחרו, שחקן ספרדי
1968 – מיץ' הדברג, סטנדאפיסט אמריקאי (נפטר ב-2005)
1971 – דיון תומאס, כדורסלן אמריקאי-ישראלי
1974 – גילה גמליאל, חברת הכנסת מטעם הליכוד
1977 – פלויד מייוות'ר, מתאגרף אמריקאי
1980 – שינסקה נקאמורה, מתאבק ב-WWE
1981 – לייטון יואיט, טניסאי אוסטרלי
1984 – עידו רוזנברג, שחקן תיאטרון וטלוויזיה, מדבב ובמאי ישראלי
1986 – קרולינה פיהלגס, משוררת ומתרגמת אסטונית
1989 – טרייס סיירוס, זמר אמריקאי
1991 – דר זוזובסקי, דוגמנית ושחקנית טלוויזיה ישראלית
1995 – יואב רוטמן, שחקן טלוויזיה, תיאטרון וקולנוע ישראלי
נפטרו

1496 – אברהרד הראשון, דוכס וירטמברג (נולד ב-1445)
1530 – פרופרציה דה רוסי, פסלת איטלקייה (נולדה ב-1490)
1563 – פרנסואה, דוכס גיז (נולד ב-1519)
1704 – מארק אנטואן שרפנטייה, מלחין צרפתי (נולד ב-1643)
1810 – הנרי קוונדיש, כימאי בריטי (נולד ב-1731)
1828 – ג'ייקוב בראון, הגנרל המפקד של צבא ארצות הברית (נולד ב-1775)
1852 – אית'ן אלן בראון, מושל אוהיו השביעי (נולד ב-1776)
1856 – ניקולאי איוונוביץ' לובצ'בסקי, מתמטיקאי רוסי (נולד ב-1792)
1953 – גרד פון רונדשטט, גנרל נאצי בכיר (נולד ב-1875)
1967 – פרנץ וקסמן, מנצח ומלחין פסקולים יהודי-אמריקאי (נולד ב-1906)
1971 – מאיר אילן, אלוף בצה"ל, ממייסדי חיל התותחנים (נולד ב-1918)
1974 – בנימין זאב פון וייזל, ממייסדי התנועה הרוויזיוניסטית (נולד ב-1896)
1993 – חיים לייב פקריס, מחלוצי המחשוב בישראל (נולד ב-1908)
1993 – בובי מור, כדורגלן אנגלי (נולד ב-1941)
1994 – דינה שור, זמרת ושחקנית אמריקאית (נולדה ב-1916)
2001 – קלוד שאנון, אבי תורת האינפורמציה (נולד ב-1916)
2007 – מרדכי ברויאר, רב ישראלי, זוכה פרס ישראל (נולד ב-1921)
2007 – אברי גביש, מאמן שחייה ישראלי (נולד ב-1927)
2008 – מיכאל בן-נפתלי, ספורטאי ספורט נכים ישראלי (נולד ב-1921)
2009 – יהודה רצהבי, חוקר לשון וספרות עברית (נפטר ב-1916)
2018 – שמואל אוירבך, ראש ישיבה ומנהיג בציבור הליטאי (נולד ב-1931)
2019 – אנטואן גיזנגה, פוליטיקאי קונגולזי (נולד ב-1925)
2020 – קתרין ג'ונסון, מתמטיקאית אפרו-אמריקאית, שתרמה תרומה מכרעת להצלחתן של הטיסות המאוישות של נאס"א (נולדה ב-1918)
2020 – קלייב קאסלר, סופר אמריקאי, שעסק גם בארכאולוגיה ימית ובחשיפת כלי שיט טבועים (נולד ב-1931)
2021 – מנפרד גרסטנפלד, סופר, פובליציסט, היסטוריון, חוקר השואה והאנטישמיות, כלכלן ואקולוג ישראלי (נולד ב-1937)
2021 – רונלד פיקאפ, שחקן אנגלי (נולד ב-1940)
2022 – ג'ון לאנדי, אצן ופוליטיקאי אוסטרלי (נולד ב-1930)
2022 – סאלי קלרמן, שחקנית קולנוע וזמרת אמריקאית (נולדה ב-1937)
2022 – קאתלין נורד, שחיינית ממזרח גרמניה (נולדה ב-1965)
2022 – ויטלי סקקון, מהנדס קרבי ימי אוקראיני (נולד ב-1996)
2024 – עוזי פלד, איש תקשורת ישראלי (נולד ב-1937)
2024 – צ'רלי ביטון, פעיל חברתי ישראלי וחבר הכנסת מטעם חד"ש, ממייסדי הפנתרים השחורים (נולד ב-1947)
2025 – רוברטה פלאק, זמרת אמריקאית בסוגות מוזיקת נשמה, ג'אז, פולק ורית'ם אנד בלוז (נולדה ב-1937)
חגים ואירועים החלים ביום זה

אסטוניה – יום העצמאות
מקסיקו – יום הדגל
רומניה – דראגובטה (חג האהבה)
23 בפברואר – 25 בפברואר
פברואר
לוח אירועים שנתי
אבן בטוטה
קרל החמישי
וילהלם גרים