מגילת תענית
ביאורים

↑  המספר נתון לשינויי נוסחאות, כיוון שחלק מהמועדים לא מופיעים בחלק מכתבי היד. כך למשל כז באייר לא מופיע בכתב יד פרמה, ויב באדר לא מופיע בכתבי יד פרמה ואוקספורד (על כתבי היד השונים ראו בהמשך).
↑  כך למשל שמונת הימים הראשונים של ניסן, ושמונת ימי החנוכה הם מועדים ארוכים, בעוד ז' באייר וג' בכסלו הם מועדים בני יום אחד.
↑  הצום ("תענית" בעברית הקדומה) שימש אנשים כדי לכפר על מעשיהם הרעים או כהבעת עצב על מות קרובים.
↑  במגילה מצוינים שלושה ימים כימים בהם נבנתה חומת ירושלים. אחד מהם כנראה מציין את בניית החומה על ידי נחמיה. בנוסח הכלאיים של הסכוליון מזוהה בניית החומה של נחמיה עם ד באלול, אולם ראו אצל ורד נעם דיון בשאלה מתי בדיוק מזהה הסכוליון את בניית חומת נחמיה, וראו גם בהמשך
↑  מי שקבע את המונח "סכוליון" כשמו של הביאור היה צבי גרץ. על משמעות המילה ראו בערך סכוליה, וראו גם במאמרו של שמא יהודה פרידמן, שני ענייני חנוכה בסכוליון של מגילת תענית ('ציון עא (תשס"ו) עמודים 31–33). שני החלקים מכונים לעיתים גם "משנה" ו"גמרא", כאלגוריה ליחס שבין המשנה, לגמרא שמפרשת אותה.
↑  מבין המועדים שנמשכים כמה ימים, בא' וח' בניסן מופיע גם תאריך הסיום של המועד, ובכ"ה בכסלו מופיע אורכו של המועד (שמונה ימים)
↑  זהות המועדים בהם נכתבה התוספת, והנוסח של התוספת, משתנה בין כתבי היד.

בתלמוד הירושלמי מובאת דעתו של רבי מאיר, שמחלק בין ימים שכתוב בהם "די לא למיספד" לבין "די לא להתענות" לבין "די לא", סתם (היינו שכתוב רק "די לא"). בנוסחי המגילה שלפנינו לא נמצא "די לא" בלבד, מה שהביא מספר חוקרים לקבוע ”שלפני הירושלמי היתה המגילה יותר שלמה משלפנינו”.
↑  ראו לדוגמה את דברי הסכוליון על ח וט באדר.
↑  בן-ציון לוריא משער שעורכי הסכוליון בכוונה השמיטו את זכרם ואת משמעותם האמיתית של אירועים היסטוריים שונים, בשל המחלוקת בין הפרושים (תלמידי ריב"ז, שלדעתו היו העורכים של הסכוליון), לבין הצדוקים שהיו ממשיכיהם של מלכי בית חשמונאי, אשר רוב המאורעות במגילה אירעו בתקופתם, ולדעתו הם היו אלו שערכו את הגרסה הראשונית של המגילה.
↑  ראו דוגמה לקטע הסבר קצר: ג' בכסלו, לעומת קטע ארוך: כה בכסלו
1 2  שמות הסכוליונים הם על פי הכינויים שנתנה להם ורד נעם. אוקספורד ופרמה הם שמות כתבי היד המהווים את עדי הנוסח העיקריים של החיבור, נוסח הכלאיים הוא תיאור של החיבור. נוסח הכלאיים הוא הנוסח המוכר, שהופיע בדפוסים במהדורות שאינן מדעיות
↑  הראשון מביניהם הוא החת"ם סופר, בחידושיו למסכת ראש השנה, שכתב ”נראה לי כי תרי מגילת תענית הוה א' מה שכתבו חנניה בן חזקיה וסיעתו... ואותו היה מקובל אצל חז"ל כעין ספרי המקרא ואמרו עליו דכתיב במגילת תענית. אמנם עוד אחרת הייתה מדורות שלאחריהם שהיה כעין ברייתא מסודרת לפרש מקראי מגילת תענית הנ"ל ועליה נאמר תניא במגילת תענית, ועל אותן ברייתות אפשר שיחלוק תנא עליהם כי יאמר שלא כיוון המסדר האמת בכוונת הקרא של מגילת תענית.” דברים דומים כתבו באותה תקופה גם הרב צבי הירש חיות:”מגילת תענית אשר היא עתה בידינו שתים המה אשר נספחו בזמן האחרון בספר אחד, והיינו מגלה הקדמונית אשר נכתבה על ידי תלמידי שמאי והלל...היה בה כעין פתיחה אלו יומיא דלא למספד ומקצתהון דלא להתענאה, ואחר כך מתחיל לפי סדר החדשים. ניסן מריש ירחא אתוקם תמידא... זה היה כלל ספר מגלת תענית אשר הייתה כתובה בימים קדמונים, אולם סיפור המאורע ואיזה נסים נעשו לישראל בימים הללו זה לא היה בכתב רק שנויה בע"פ כשאר משניות וברייתות ונשנו גם כן כלשון הברייתא בלשון צח ונקי. אולם בזמן האחרון... ברייתות דמגילת תענית מדברים מענייני הנסים אשר היו שנויות בעל פה גם הם נספחו למגילת תענית הקדמונה אשר הייתה כתובה והיו לאחדים המשנה דמגלת תענית עם הברייתות.”, וכן החוקר יום טוב ליפמן צונץ, שזיהה שיש במגילה ”יסודות שמוצאם מספרים קדומים אבל יש בה גם סימנים של הוספות מאוחרות”, אם כי הוא סבר שגם החלקים המאוחרים הם חלק מה"מגילה", ותיארך את עריכתה על פי התנאים המוזכרים בסכוליון, ואת חתימתה על פי המאורעות המוזכרים ב"מגילת תענית בתרא", והרב והחוקר אליקים גצל המילזאהגי שבספר ההגהות שלו על דברי צונץ עמד על שגיאותיו של צונץ בזיהוי חלקי המגילה, ועל ההבדל בין החיבור הארמי לעברי.
↑  נוסח המגילה המובא להלן הוא על פי כתב יד פרמה של המגילה, עם הערות על שינויי נוסח משמעותיים.
↑  התרגום נכתב על ידי עורכי ויקיפדיה. לאורך הדורות נכתבו תרגומים על ידי מפרשים וחוקרים. ראו בין היתר:

מנחם בן זרח, צידה לדרך, מאמר חמישי כלל ראשון, באתר היברובוקס

אברהם כהנא, ספרות ההיסטוריא הישראלית, ורשה תרפ"ב, עמודים 3-8, באתר אוצר החכמה

יום-טוב לוינסקי, ספר המועדים כרך ז: ימי מועד וזיכרון, דביר ועונג שבת תל אביב תשי"ז, עמוד 86, באתר היברובוקס

 בן ציון לוריא, מגילת תענית (התרגום פרוש לכל אורך הפרק "המועדים במגילה ועילותיהם" בראש כל פיסקא העוסקת במועד. הפרק בין עמודים 87–200 גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"

ורד נעם, מגילת תענית, בתוך: מנחם כהנא ועוד עורכים, ספרות חז"ל הארץ-ישראלית: מבואות ומחקרים, כרך א, עמודים 183–184 גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
↑  בטור זה יובאו בזיהויים המקובלים במחקר של המאורעות לזכרם נקבעו המועדים. זיהויים פחות מקובלים יובאו בהערות. שימו לב, שלפני רוב החוקרים עמד רק נוסח הכלאיים של הסכוליון, ולכן כשכתוב "כהסבר הסכוליון", הכוונה לנוסח הכלאיים.
↑  היו שהקדימו את האירוע לתקופת יוחנן כהן גדול, והיו שהקדימו את האירוע עוד יותר, לתקופת חידוש עבודת המקדש לאחר מרד החשמונאים. והיו שאיחרו אותו עד לתחילת תקופת הרומאים
↑  על השאלה מדוע קבעו חג של שמונה ימים על ניצחון זה, שלא היה בו אירוע בן שמונה ימים, ראו בין היתר: חנוך אלבק "למחלוקות הפרושים והצדוקים בענייני המקדש וקדשיו", תורה שבעל פה ה, מוסד הרב קוק, תשכ"ג עמוד כח.
↑  לגבי השאלה האם היו אלו שמונת ימי המילואים ראו אבן עזרא, רמב"ן ועוד על ספר שמות, פרק מ', פסוק ב'; רש"י אבן עזרא ועוד על ספר ויקרא, פרק ט', פסוק א'
↑  אברהם כהנא, מתרגם את המילה כ"חג", ולדעתו המשמעות היא שנקבע חג באותם ימים (היינו שהמילים "איתוקם חגא" לא מציינות לזכר איזה מאורע נקבעו הימים האלו במגילת תענית, אלא מציינות את עצם קביעת החג, בדומה ל"יום טב" בז' בכסלו
↑  היו שהסבירו שמדובר בקביעת חג כמגשר בין חנוכת המקדש בימי עזרא, לבין חג הפסח, כדי להשאיר את העם בירושלים לחגיגת הפסח, או כזכר לשבעת ימי הטהרה קודם לפסח בימי עזרא. היו שהסבירו שמדובר בימים בהם נטהרו החשמונאים מטומאת מת לאחר טיהור המקדש,  או שבימים אלו קבעו החשמונאים הלכות חדשות בנוגע להתנהלות העבודה במקדש בימי חג הפסח
↑  על השאלה מדוע פסח שני הפך מחג של יחידים (אלו שלא הספיקו להקריב קרבן פסח) לחג לאומי הוצעו כמה תשובות. לדעת בן-ציון לוריא, לאחר ניצחון החשמונאים במרד החשמונאים הם פתחו במפעל ביצורים כדי להגן על המקדש, ובשל עיסוקם הרציף בבנייה לא יכלו להקריב את הפסח בניסן, וכל העם נדחה לפסח שני, ומאז אותו מאורע הפך פסח שני לחג של כל העם. בכיוון דומה הלך אברהם ביכלר, שהציע לראות בקביעת המועד זכר לאירוע חד פעמי, אולם הוא זיהה אותו עם אירוע לא מוכר (היינו שאנחנו יודעים על קיומו אבל לא יודעים מה טיבו) מסוף תקופת בית שני. לדעת יוסף תבורי פסח שני נקבע במגילת תענית לא לציון מאורע בעבר, אלא כדי שגם אלה שאינם מקריבים באותו היום את קרבנם יחגגו בו. זאת כדי להדגיש את אופיו הציבורי של קרבן הפסח השני, כנגד המגמה שהייתה בעם לצמצם את חשיבותו עקב מיעוט המשתתפים בו.
↑  חקרא הוא שמה של מצודה שנבנתה על הר הבית בידי אנטיוכוס אפיפנס כחלק מהטלת גזירותיו. המילה "חקרא" היא הגייה הארמית של המילה היוונית "אקרא", שמשמעותה מצודה.
1 2  המועד לא מופיע בכתב יד פרמה
↑  זהו התרגום על פי ההסבר שמקובל של המועד, של ביטול מיסי הכתר. המקבלים את פירוש הסכוליון למועד כביטול העטרות בימי היוונים מתרגמים את המילה כ"כתר", או "עטרה"
↑  החוקרים שתומכים בזיהוי זה מזהים אותו עם המובא בספר מקבים, שם נאמר ”ויאלצו אותם בחג הבכוס ללכת בכלולות פרחים על ראשם, לכבוד האליל כמשפט הגויים.”.
↑  הסברים אפשריים אחרים הם אירועים נוספים של ביטול מיסים המופיעים בספרי המקבים: הצעה לביטול המיסים על ידי דמטריוס הראשון שנשלחה ליונתן הוופסי, הצעה שנדחתה על ידי יונתן; ביטול מס על ידי דמטריוס השני בתמורה לוויתורו של יונתן הוופסי על כיבוש החקרא; מכתבו של אנטיוכוס השביעי אל שמעון התרסי בו הוא מצהיר על אשרור הפטורים שנתנו ליהודים לפניו.
↑  את הקישור בין "מגדל צור" ל"בית צור" הסביר בצלאל בר כוכבא, ששמעון לא כבש את היישוב בית צור, אלא את המבצר היווני הסמוך אליו.
↑  הצעה נוספת היא לזהות את מגדל צר עם מצודת אנטוניה, שבמקום בו היא ישבה היה בעבר מגדל בשם "מגדל סטרטון", ואת הכיבוש המוזכר במגילה עם הריסת החיבור בין האנטוניה להר הבית בתחילת המרד הגדול, דבר שמנע מגסיוס פלורוס להשתלט על המקדש ולבזוז אותו, אירוע המתואר ב"מלחמת היהודים".
↑  אולם שימו לב, שלדעת כמה מהחוקרים, זהו המאורע המצוין בכ"ז באייר.
↑  הצעה חריגה הציע בן-ציון לוריא, לפיו מדובר באירוע כינוס ספרי תורה וקביעת נוסח מדויק של התורה שנעשה על ידי יהודה המכבי לאחר מרד החשמונאים. את שיטתו הוא תומך בתרגום של לשון המגילה ל”בארבעה בתמוז כונסו ספרי התורה”.
↑  יוסף תבורי משער שקביעת קרבן העצים כחג כללי נעשתה לאחר שרוב עם ישראל הוגדר כמי ש"טעה בשבטו". הסבר נוסף לקביעה דווקא של ט"ו באב כיום החג במגילה מופיע בסכוליון נוסח פרמה, שם מתואר שבעליית בני הגולה הם קבעו לעצמם את ט' באב כיום עצים, ולבני הגולה שיעלו אחריהם הם קבעו את יום ט"ו באב
↑  ראו ורד נעם, עמוד 225, דיון על מועד החג בהשוואה לעדי נוסח אחרים הגורסים "בעשרים וארבעה בטבת".
↑  כהמשך של המועד הקודם, לפי ההסבר ששם מדובר על יציאת אגריפס ואנשיו
↑  שני הסברים יחידאיים הם: 1. הסברו של שלמה צייטלין (ובעקבותיו של כהנא) שמדובר בהתנערות משלטון הרומיים בתחילת המרד הגדול והתחלת מנייה "לגאולת ישראל". 2. הסברו של בן-ציון לוריא שמדובר בהחזרה, בתקופת שמעון התרסי, של הקרקעות שנגזלו על ידי אנטיוכוס לבעליהם המקוריים.
↑  על פי המפל וורד נועם, נוסח הכלאיים למועד זה הוא גרסה חסרה של נוסח פרמה, אשר משמיטה את אזכור בניית המתחם לזונות בעזרה
↑  ההסבר הרווח הוא שמדובר בפסלי עבודה זרה, אולם ישנן גם גישות אחרות. המחלוקת מתבססת בעיקר סביב השאלה איך בדיוק להבין את המילה "סמואתא" שמשמעותה הפשוטה היא נסי צבא.
↑  היו שהציעו השערה לזיהוי היסטורי של האירוע: יוסף דרנבורג הציע שהימים האלו הם ימי התענית בשתי השנים הראשונות של הבצורת בימי חוני המעגל. זהו מועד חריג במגילת תענית, כיוון שאינו מציין הצלחה דתית או מדינית. כמו כן, על פי העולה ממסכת תענית תעניות גשמים היו דבר שכיח, ולא ברור מה מיוחד בתענית זו שלזכרה נקבע מועד. לנקודה זו הוצעו הסברים שונים. בן ציון לוריא הציע שבמקור המועד נקבע בשל אירוע אחר (מהסוג הנפוץ במגילה - הצלחה מדינית. לוריא לא מציע זיהוי ספציפי), ובמהלך עריכת המגילה שונה הטעם לקביעת ימי השמחה. עדו המפל הציע שהמועד הוא הוספה מאוחרת למגילה, אולי כשאיבה מהאוחרת מהמשנה.
↑  על השאלה מדוע פורים מופיע במגילה, אף על פי שהוא חג מקראי, עונה רבא בתלמוד הבבלי שימי הפורים נזכרו כדי לאסור את שני הימים בתענית והספד גם לחוגגים בי"ד באדר, וגם לחוגגים בט"ו באדר (שושן פורים). ורד נעם אינה מקבלת את הסברו של רבא, ומציעה שתי סיבות אחרות:
1. כיוון שפורים הוא חג מדרבנן, מעמדו לא היה מקובל בצורה מוחלטת, והיה צורך לחזק את קיומו. ייתכן אף שבחברתו של מחבר המגילה מגילת אסתר לא נחשבה כספר קדוש.
2. מטרת המגילה לא הייתה לקבוע באילו ימים אסור להתענות, אלא למנות את הימים שנעשו בהם ניסים לישראל, ולכן היא לא נמנעה מלכלול גם ניסים המוזכרים במקרא.
↑  זהו התרגום שמופיע ברוב בתרגומים של המגילה, וזוהי אחת המשמעויות הרווחות של השורש "שרו" בתרגום אונקלוס. ברוב המופעים של השורש "שרו" בתלמוד הבבלי משמעותו "התירו" (נתנו אישור), וכך הציעה ורד נעם, שהביאה את שתי האפשרויות.
↑  יוסף דרנבורג הציע שיש להגיה את הנוסח שעמד לפניו (ז' באלול) ולגרוס כ"ז באלול, כך שהמועד קרוב יותר למועד המוזכר בפסוק. ורד נעם טענה שלאור הנוסח הטוב העולה מסכוליון א', הסברו של דרנבורג אינו מסתבר.
↑  יוסף דרנבורג הציע לזהות את ט"ז באתר, יום התחלת בניית החומה, עם אותה חומה שנשלמה בז' באייר, בהסתמכו על מרחק של 52 ימים בין המועדים, בהקבלה לחומת נחמיה שבנייתה ארכה 52 ימים.
↑  את הפער בין התאריכים הציע צבי גרץ להסביר כזמן שעבר בין סיום הבנייה בפועל לבין טקס החנוכה הרשמי
↑  הצעה זו נתמכת גם בעובדה שהסיפור המובא בסכוליון על כליאת החכמים בעת מותו של ינאי ושחרורם על ידי אשתו, מופיע אצל יוסף בן מתתיהו בתיאור מותו של הורדוס, שם נאמר שמי ששחררה אותם הייתה אחותו, שלומית/שלום (שם הדומה ל"שלומציון", אשתו של ינאי, ויכול היה לתרום לבלבול).
להרחבה בנושא, ראו: טל אילן, ורד נעם, בין יוספוס לחז"ל, כרך א, "מזימתו ומותו של הורדוס/ינאי", עמ' 429–450.
↑  לא קיים זיהוי היסטורי ברור לדמויות אלו. יש סוברים שאלה שמות נוספים לפפוס ולוליינוס עצמם, שכאמור נהרגו בידי טוריינוס באותו יום, ויש סוברים שמדובר באירוע אחר שהתרחש מאוחר יותר.
↑  המשנה אמנם נערכה בימי רבי, אולם לא הועלתה על הכתב עד לימי הגאונים.
↑  מתוך כיוון זה גם עולה חריגותה של המגילה בעולם ספרות חז"ל, שמתעסק בדרך כלל בהלכה, ובאגדה ומדרש, ואילו המגילה מתעסקת בהיסטוריה.
↑  כגון מות הורדוס (מזוהה בדרך כלל כאחד משני ה"יומא טבא" המצוינים במגילה, בז בכסלו ובב בשבט, וכגון ביטול גזירות הקיסר קליגולה בכב בשבט
↑  ישנן עוד כמה דעות יחיד, בשיטת התיארוך. בער ראטנער קבע שהמגילה חוברה לכל המאוחר בתקופת החשמונאים הראשונים, כיוון שבתקופה מאוחרת יותר כבר נקבעה הלכה שאסור לספוד שלושים יום קודם הרגל, ואילו במגילה ישנם מועדים הסמוכים לרגלים, כגון א בניסן.
↑  בהתאם לגישות השונות לתיארוך העריכה
↑  כך מסכמת ורד נעם את השאלה, אולם יש הסוברים שהאיסורים במועדים נקבעו עם התרחשותם ויש הסוברים שהאיסורים נקבעו עם עריכת המגילה
↑  מסורת נוספת מייחסת את כתיבת המגילה ל"זקני בית הלל ובית שמאי", אולם מסורת זו מפוקפקת מבחינה מדעית, וככל הנראה מבוססת על שילוב של המסורות על בני משפחת בן-גוריון, עם הסיפור על הכינוס שאירע בעליית ביתם.
↑  אירוע אותו מזהה לוריא עם הניצחון שאירע ביז באדר.
↑  היינו שאיבה מ"סכוליון ערוך" אל ספרות חז"ל האחרת, ומהכיוון השני, שאיבה אל הסכוליון מתוך ספרות חז"ל המקבילה
↑  בלשון ורד נעם: מהדורה מפורשת של מגילת תענית שהייתה מונחת לפניהם ערוכה ומעוצבת – אם בכתב אם בעל פה
↑  קביעה זו עולה כיוון שפעמים רבות הגמרא מצטטת קטעים מהמגילה יחד עם קטעים מהסכוליון גם כשהמקור הנצרך לדיון הוא דווקא הסיפור בסכוליון, מה שמראה שהגמרא הכירה את הסיפורים מתוך מהדורה של ביאורים על המגילה
↑  אין הכוונה שהגמרא היא שחיברה בין התאריך במגילה למסורת על ניקנור, אלא שהניסוח של המסורת לא עמד בפני הירושלמי כפירוש על המגילה, אלא נשאב ממקור אחר בעת הדיון בירושלמי.
↑  למעט מדרש אחד, מדרש פנים אחרים על מגילת אסתר נוסח ב, שמספר שבשעת בקשתה של אסתר ממרדכי לגזור צום על היהודים בשושן, מרדכי אומר לה שאינו יכול כיוון שהימים בהם היא מבקשת לגזור צום הם ימים המופיעים במגילת תענית. ורד נעם מציינת שאין ראיה שבעל המדרש (שהוא מדרש מאוחר) ראה את המגילה, וייתכן שהוא ציטט אותה מתוך מובאה שלה בתלמוד.
↑  בכל יחידות הסכוליון המופיעות בגמרא (מלבד ביאור על י"ד בסיוון, המופיע ברמז במסכת מגילה, דף ו', עמוד א', שורד נעם סוברת שהוא מסורת ישראלית שהגיעה לבבלי, וי"ב באדר שלא נכלל בסכוליון פרמה שיש בידינו) מסורות הביאור זהות בין הבבלי לסכוליון פרמה.
↑  הנוסח כמעט זהה בשבע מהופעות הביאור, ודומה למדי בשלוש הופעות נוספות.
↑  לא ייתכן שסכוליון פרמה שאב מהגמרא, כיוון שרק כשליש מהמועדים מופיעים בגמרא. בכיוון ההפוך, הבבלי מציג יום טוריינוס (י"ב באדר), שאינו מופיע בנוסח פרמה, כך שלא ייתכן שהוא שאב מנסוח פרמה. אמנם ניתן היה להציע שהבבלי שאב מגלגול קדום של סכוליון פרמה, שנכתב קודם שבטל יום טוריינוס, אולם גם הצעה זו אינה אפשרית, כיוון שיש בסכוליון פרמה קטעי ביאור שלא מופיעים בגמרא, אף כשהמועדים עליהם הם נסובים כן מופיעים בגמרא, ואף מופיעים קטעי ביאור אחרים על אותם מועד.
↑  כגון בסכוליון א לט"ז באדר ”ששמחה לפני המקום בבנין ירושלם שנאמר בונה ירושלים ה' נדחי ישראל יכנס”, או סכוליון פ באותו מועד ”מפני שסתרוהו גוים וכשהתחילו לבנותו עשאוהו יום טוב” (וכן בסכוליון פ לד' באלול, ועם מעט הרחבות בז' באייר). או סכוליון פ לכ"ג באייר ”מפני שהיו מצירין להם לבני ירושלם ולא יכלו לצאת ולבא מפניהם ביום אלא בלילה יום שיצאו משם עשאוהו יום טוב”, ובניסוח כמעט זהה בי"ז באלול, ובכ"ח בשבט.
↑  היינו הימים ששמחתם מרובה יותר, מבטלים גם את ההספד.
↑  זו היא שיטתו של רבינו אפרים מקלעת חמאד. ישנם הסוברים שהוא גרס במגילה "דלא למספד בהון, ומקצתהון דלא להתענא בהון", גרסה שנתמכת בנוסח המגילה המצוטט במקום אחד בירושלמי. אולם הפירוש המקובל הוא שהוא פירש את דברי המגילה כך שמשמעותם היא ""אלו הימים שלא להתענות בהם, ומקצתם רק לא לספוד בהם".
↑  או קודם שנגזרה, בהתאם להסברים השונים בתהליכי הכתיבה של המגילה
↑  היינו שנכתבו לאחר הדפוס, והועתקו ממנו (או מכתב יד אחר שהועתק מהדפוס).
1 2  ורד נעם בעבודתה מבדילה בין "כתב יד פרמה", ו"כתב יד אוקספורד", לבין הנוסחים שהם מייצגים. כך למשל, ל"נוסח אוקספורד" ישנם עוד כמה עדי נוסח חלקיים, אולם הנוסח קיבל את שמו מכתב יד אוקספורד.
↑  ספר הקבלה לראב"ד, אגרת רב שרירא גאון, סדר עולם רבא, מגילת תענית, אגדה על קרני רמים, ספר הגאולה לרמב"ן, אגרת התשובה לרבינו יונה
↑  רובו של כתב היד הוא חלק הלאוים בספר מצוות גדול. בסופו נכתבו מגילת תענית ו"כללי התלמוד".
↑  דפים 1–2, 195–196 אינם חלק מכתב היד המקורי, אלא חיבורים נוספים שנכרכו יחד איתו.
↑  במאמר בו פורסם כתב יד סנט פאול כונה כתב יד אוקספורד אא, על מנת להבדילו מכתב יד סנט פאול שכונה אס.
↑  היינו: נוסח אוקספורד כתב יד סנט פאול.
↑  היינו: נוסח אקספורד כתב יד אוקספורד.
↑  מדרש שמואל, לקוטי מדרשים, תשובות על תחיית המתים מרס"ג, תשובות משו"ת הרא"ש, חדושים מספרי קבלה, סימנית שאו"ת מהרב יוסף קולון, צוואת רבי יהודה החסיד, אלפא ביתא דבן סירא, מגילת תענית, סדר עולם רבה, סדר עולם זוטא, קטעים מהזהר.
↑  ההוכחה לכך היא שבדפוס ישנן השמטות שאין בכתב היד, מה שמלמד שהוא לא הועתק מהדפוס, ובכתב היד יש השמטה שאין בדפוס, מה שמלמד שהדפוס לא הועתק ממנו.
↑  מסכתות בודדות מהתלמוד נדפסו כבר קודם, אולם התלמוד בשלמותו נדפס לראשונה בשנים ר"פ–רפ"ג.
↑  במהדורת ליכטנשטיין, שיצאה לאור ב־1935, הוא מנה 23 דפוסים של המגילה שהיו לפניו.
↑  היינו גם לאחר דפוס המבורג עוד היו מהדורות בהן לא היה הבדל החיבורים.
↑  עידו המפל ממיין את דפוסי המגילה לשלושה סוגים: דפוסים בהם נדפסה המגילה יחד עם כרוניקות שונות, בדומה לדפוס הראשון, דפוסים בהם נדפסה המגילה בפני עצמה, עם ובלי פירושים, ודפוסים עם תרגום לשפות אחרות.