stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ד"ר נו (סרט)
מורשת

"ד"ר נו" היה הראשון מבין 25 סרטי ג'יימס בונד שהופקו על ידי איון הפקות, שהכניסו יותר מ-5 מיליארד דולר, והיא אחת מסדרות הסרטים הרווחיות ביותר אי פעם. ההערכה היא שמאז יציאתו של "ד"ר נו" לאקרנים ראתה רבע מאוכלוסיית כדור הארץ לפחות סרט אחד של ג'יימס בונד. "ד"ר נו" השיק גם ז'אנר מצליח של סרטי ריגול שזכה לשגשוג בשנות ה-60. איגוד מפיצי הסרטים בבריטניה קבע שאי אפשר להפריז בחשיבותו של הסרט לתעשיית הקולנוע הבריטית, שכן הוא, ויתר הסרטים בסדרה, "מהווים את עמוד השדרה של התעשייה".
סדרת הטלוויזיה "The Man from U.N.C.L.E (אנ')" שהופקה ושודרה ב-NBC, נחשבת ל"חיקוי הטלוויזיוני הראשון" של ג'יימס בונד. סגנון סרטי ג'יימס בונד, שמקורו בעיקר ממעצב ההפקה של "ד"ר נו" קן אדם, הוא אחד מסימני ההיכר של סדרת הסרטים, ואת השפעת עבודתו של אדם על המאורה של ד"ר נו ניתן לראות בסרט אחר שהיה שותף להפקתו, "דוקטור סטריינג'לאב".
כסרט הראשון בסדרה, מספר מרכיבים ב"ד"ר נו" תרמו לסרטים הבאים בסדרה, כולל שיר הנושא ורצף קנה האקדח, שכולם הופיעו בהם. מאפיינים אלה הופיעו גם בסרטי חיקוי, שעלו לאקרנים זמן קצר יחסית לאחר "ד"ר נו", כשהסרט "Carry On Spying (אנ')" משנת 1964 מציג את הנבל ד"ר קרואו מתגבר על ידי מספר סוכנים ובכללם צ'רלי בינד ודפני האניבוט.
מכירות הרומנים של ג'יימס בונד מאת איאן פלמינג עלו בחדות לאחר עלייתו של "ד"ר נו" ושל הסרטים הבאים לאקרנים. בשבעת החודשים שלאחר הפצת הסרט נמכרו 1.5 מיליון עותקים של הרומן. מספר המכירות ברחבי העולם צבר תאוצה לאורך שנות ה-60 כאשר "ד"ר נו" ושני הסרטים הבאים בסדרה - "מרוסיה באהבה" ו"גולדפינגר" - יצאו לאקרנים: ב-1961 נמכרו 500,000 עותקים של הספרים. המספר עלה לשישה מיליון ב-1964 ולשבעה מיליון ב-1965. בין השנים 1962 עד 1967 נמכרו בסך הכל כמעט 22.8 מיליון עותקים של הספרים.
הסרט השפיע על אופנת הנשים, כאשר הביקיני שלבשה אורסולה אנדרס בסרט "לא גרם רק למכירות של בגדי ים בעלי שני חלקים להרקיע שחקים, הוא גם הפך את אנדרס לידוענית בין-לאומית". אנדרס עצמה הודתה ש"הביקיני הפך אותי להצלחה. עקב השתתפותי ב"ד"ר נו" קיבלתי את החופש לבחור בתפקידים עתידיים [בקולנוע] ולהיות עצמאית מבחינה כלכלית". נטען כי השימוש בבגדי ים בסרט הוביל ל"השפעה הגדולה ביותר על ההיסטוריה של הביקיני".
מורשת > יום ג'יימס בונד העולמי

באוגוסט 2012 קבעה איון הפקות את 5 באוקטובר 2012 כ"יום ג'יימס בונד העולמי", חמישים שנה לאחר עליית "ד"ר נו" לאקרנים. במסגרת היום נערכו אירועים מיוחדים דוגמת פסטיבל סרטים שבו הוקרנו סרטי ג'יימס בונד, סרט תיעודי על סדרת הסרטים, מכירה פומבית מקוונת למען צדקה ואירועים נוספים שנערכו במוזיאון לאמנות מודרנית ובפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו. קונצרט מוזיקה חגיגי נערך בלוס אנג'לס, במקביל לאירועים בניו יורק. ביום יציאתו לאור של "Skyfall", שיר הנושא של סרט ג'יימס בונד מ-2012 בעל אותו השם; יצא השיר לאור בשעה 0:07 (שעון הממלכה המאוחדת).
אזכורים בטלוויזיה הישראלית

בתוכנית הטלוויזיה "זהו זה!" נעשתה גרסה פרודית על ד"ר נו. הד"ר, שגולם שם על ידי מוני מושונוב, היה מדען מרושע שעסק בבוטניקה.
בתוכנית הטלוויזיה "מתי בלש מתמטי" שמו של הנבל בסדרה היה "ד"ר לא" (שם מעוברת של ד"ר נו) וגולם שם על ידי דובי גל.
לקריאה נוספת

The James Bond films: a behind the scenes history, by Steven Jay Rubin, Westport, Conn: Arlington House, 1981
The Essential Bond, by Lee Pfeiffer & Dave Worrall, London: Boxtree, 1998
James Bond: The Legacy, by John Cork & Bruce Scivally, London: Boxtree, 2002
Film fatales: women in espionage films and television, 1962–1973, by Tom Lisanti & Louis Paul, Jefferson, North Carolina: McFarland & Company, 2002
The rough guide to James Bond, by Paul Simpson, London: Rough Guides, 2002
Bond Films, by Jim Smith, London: Virgin Books, 2002
James Bond Movie Posters: The Official 007 Collection, by Tony Nourmand, Chronicle Books, 2004
Bra: A Thousand Years of Style, Support and Seduction, by Stephanie Pedersen, Newton Abbot: David & Charles, 2004
The politics of James Bond: from Fleming's novel to the big screen, by Jeremy Black, University of Nebraska Press, 2005
Ian Fleming and James Bond: The Cultural Politics of 007, by Edward P. Comentale, Stephen Watt, Skip Willman, Indiana University Press, 2005
Licence to Thrill: A Cultural History of the James Bond Films, by James Chapman, London/New York City: I.B. Tauris, 2007
My Word is My Bond, by Roger Moore, London: Michael O'Mara Books, 2008
The James Bond phenomenon: a critical reader, by Christoph Lindner, Manchester University Press, 2009
Sean Connery; The measure of a Man, by Christopher Bray, London: Faber and Faber, 2010
The Music of James Bond, by Jon Burlingame, Oxford: Oxford University Press, 2012
Some Kind of Hero: 007: the Remarkable Story of the James Bond Films, by Matthew Field & Ajay Chowdhury, Stroud, Gloucestershire: History Press, 2015
משה בוטריל

רבי משה בוטריל (הרמ"ב, ה'ק"ן – ה'ר' לערך, 1390 – 1440) היה מחכמי ומקובלי ספרד שהתגורר בצנטירל שבספרד. חיבר מספר ספרים העוסקים בקבלה, (בעיקר מעשית) התפרסם בשל עיסוקו בפסאודואפיגרפיה.
ביוגרפיה

נולד ליצחק מבוטרֶל מצנטירל שבספרד, בספריו מזכיר את רבו 'רבי יעקב ספרדי', על פי עדותו של רבי יצחק אברבנאל השתתף בוויכוח טורטוסה. עבד כרופא. אולי בעקבות ירידתו מנכסיו. בשלב מסוים בחייו שהה באויניון.
ככל הנראה ראה בעצמו משיח. ציפורה ברודי טענה שזו טעות הנובעת מקריאה שגויה של טקסטים. חיים שירמן הדפיס מכתב מאת הפייטן רבי שלמה בונפיד בו הוא תוקף אותו בחריפות על משיחיותו.
בנו הוא רבי ליאון בוטרֶל. נכדו הוא רבי משה בוטרל הרופא.
בפירושו לספר יצירה שיבח את אריסטו, היעב"ץ בתגובה לדבריו כתב: ”פירוש בוטרי"ל על ספר יצירה שהשתטה בו מאד לקרוא בשם מלומד נכרי לתהלה ולתפארת, ולא הניח כלום לכשרים... אוי לעינים שכך רואות. מה גם להציג הדברים האלה על ספר קבלה קדמון”.
טענות לפסאודואפיגרפיה

בקרב החוקרים, הועלו טענות שונות נגדו, מזיופים שונים בספריו.
בפירושו לספר יצירה מזכיר רבי משה 27 חיבורים שאינם נזכרים במקומות אחרים. דבר זה עורר את החוקרים, שניסו לבדוק האם אכן ספרים אלו היו קיימים.
כך למשל התבטא שי"ר לאור ממצאים אלו: ”אולם נחשד האיש הזה אצלי מאד שמביא ספרים שלא היו נמצאים כלל בעולם, והרבה מהם עוד לא ראה איש, ולא שמע אותם. ולדוגמא מי ראה הספר כבודה לרבי אליעזר הקליר...” עוד לפניו החיד"א כתב ש"ר"מ בוטריל אין לסמוך עליו".
היו שניסו להצדיקו וכתבו שהסתמך בתום לב על זיופים, אך גרשום שלום ואחרים הוכיחו שזיופיו היו מכוונים.
חוץ מדברי קבלה זייף גם תשובות הלכתיות.
חיבוריו

פירוש על ספר יצירה שחיבר בשנת ה'קס"ט בפירוש משלב פילוסופיה וקבלה
שני קונטרסים הלכתיים העוסקים בקידושי כסף, נדפסו על ידי יעקב זוסמן
תשובה הלכתית העוסקת בכתובה שאבדה, נדפסה על ידי פנחס רוט
תשובה הלכתית העוסקת בביזוי תלמיד חכם נדפסה על ידי שמחה אסף
בנוסף נשארו מספר כתבי יד שלו שלא נדפסו, ביניהם חיבור על אגדות חז"ל נגד פירושיו של יהושע הלורקי.
לקריאה נוספת

הרב נפתלי יעקב הכהן, "משה בוטריל", אוצר הגדולים אלופי יעקב, חיפה, תשכ"ז–תש"ל, חלק ו, עמודים שח-שי, באתר היברובוקס
רבינו משה בוטריל בפורום אוצר החכמה
ציפורה ברודי, ר' משה בוטריל, פירושו לספר יצירה ודמותו של אבו אהרן, ספר זיכרון לגרשום שלום, האוניברסיטה העברית בירושלים, תשס"ז, 159-206, (להורדה)
רבי משה בוטריל "היושב על כסא ההוראות למופת ואות": טקסטים חדשים - פנחס רוט, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 54:20)
ספר יצירה, עם פירוש ר' משה בוטריל, הוראדנא תקסו, באתר היברובוקס
מידע על משה בוטריל בקטלוג הספרייה הלאומית
הערות שוליים

↑  פירושו על ספר יצירה
↑  רבי יצחק אברבנאל, ישועות משיחו, העיון השלישי הפרק השני
↑  יעקב זוסמן, שני קונטרסים בהלכה מאת ר' משה בוטריל, קבץ על יד, טז [ב], עמ' 299, באתר אוצר החכמה
↑  יעקב זוסמן, שני קונטרסים בהלכה מאת ר' משה בוטריל, קבץ על יד, טז [ב], עמ' 323–324, באתר אוצר החכמה
↑  יעקב זוסמן, שני קונטרסים בהלכה מאת ר' משה בוטריל, קבץ על יד, טז [ב], עמ' 306, באתר אוצר החכמה
↑  שמחה אסף, תקופת הגאונים וספרותה, עמ' שכד
↑  נחמיה בריל, המשיח מציזנרוש, המגיד, 26 ביוני 1878
↑  ציפורה ברודי, ר' משה בוטריל, פירושו לספר יצירה ודמותו של אבו אהרן, ספר זיכרון לגרשום שלום, האוניברסיטה העברית בירושלים, תשס"ז, עמ' 47-48
↑  חיים שירמן, תולדות השירה העברית בספרד הנוצרית ובדרום צרפת; ערך, השלים וליווה בהערות: עזרא פליישר, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשנ"ז 1997, עמ' 640
↑  יעב"ץ, מור וקציעה, סימן רכד
↑  שי"ר, תולדות רבינו סעדיה גאון, דפוס הצפירה, ורשה תרע"ג, הערה 47
↑  מאיר בניהו, רבי חיים יוסף דוד אזולאי, מוסד הרב קוק, ירושלים תשכ"ט, חלק ב, עמ' תקסה
↑  גרשם שלום, 'על נביאותו של ר' עזרא ממונקונטור', תרביץ ב (תרצ"א), עמ' 244–245; 'פרקים מתולדות ספרות הקבלה', קריית ספר ד (תרפ"ח), עמ' 300; 'האם נתגלה עזבון הסודות של אבו אהרן הבבלי?', תרביץ לב (תשכ"ג), עמ' 259–262
↑  כמו שהביא בפירושו על ספר יצירה פ"א מ"ז.
↑  יעקב זוסמן, שני קונטרסים בהלכה מאת ר' משה בוטריל, קבץ על יד, טז [ב], עמ' 269–342, באתר אוצר החכמה
↑  פנחס רוט, תשובה הלכתית לרבי משה בוטריל, אוקימתא, גיליון ה, תשע"ט, 134-125
↑  שמחה אסף, תשובות גאונים בתוך גנזיו של ר' משה בוטריל, תקופת הגאונים וספרותה, ירושלים: מוסד הרב קוק תשט"ו, עמ' שכג, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr2004029874  VIAF: 52430162   WorldCat (עם VIAF): 52430162
תורת חב"ד לבני הישיבות

| --- | --- |
 פעילות:  הפצת תורת חב"ד
 מדינה:  ישראלישראל
 מטה הארגון:  רח' צעירי חב"ד 1, כפר חב"ד
 סינוף ארצי:  צעירי אגודת חב"ד
 מקום פעילות:  ישראל ישראל
 מנכ"ל:  משה שילת
 תקופת הפעילות:  2001–הווה (כ־24 שנים)
 האתר הרשמי
 
תורת חב"ד לבני הישיבות הוא ארגון המסונף לצעירי אגודת חב"ד בישראל שבסיסו בכפר חב"ד, הפועל במטרה להפיץ את תורת חסידות חב"ד, בעיקר בקרב ישיבות המזוהות עם הציונות הדתית, בעזרת שיעורים, התוועדויות, הוצאה לאור של עלונים ושל ספרים ועוד.
היסטוריה

הארגון הוקם בשנת תשס"א על ידי הרב משה שילת. בתחילת דרכו קיים הארגון בעיקר שיעורי תורה והתוועדויות בישיבות הסדר. בשנת 2004 נרשם הארגון כעמותה.
בחודש תמוז תשס"ח הקים הארגון את מרכז "נשמתא דאורייתא" בשכונת קריית משה בירושלים, הכולל ספריה וחדרי שיעורים לעילוי נשמת חללי הפיגוע בישיבת מרכז הרב.
משרדי הארגון ממוקמים ליד מרכז צעירי אגודת חב"ד בישראל, מאז תשפ"ג נקרא הבניין חב"ד לצעירים בישראל על שם יוסף ספרא. נכון לשנת 2018, המחזור השנתי של העמותה עמד על כ-11 מיליון שקלים.
אלבומי צמאה

ב-2015 התחיל הארגון להוציא סדרת אלבומים של ניגוני חב"ד בשם ״צמאה״. האלבומים מופקים על ידי המוזיקאי נאור כרמי. בביצוע הניגונים משתתפים זמרים ואמנים ידועים, דתיים וחילונים, בהם: רמי קלינשטיין, אברהם פריד, אהוד בנאי, אביתר בנאי, ברי סחרוף ואחרים. נכון ל-2021 יצאו לאור שישה אלבומים.
אירועי י"ט בכסלו - יריד החסידות ומופעי צמאה

בשנים תשס"ה-תשס"ח ארגן הארגון התוועדות מרכזית לכל בני הישיבות בי"ט בכסלו בישיבת תומכי תמימים המרכזית בכפר חב"ד, בשנת ה'תשס"ז נערכה לראשונה התוועדות מרכזית בבנייני האומה בהשתתפות הרבנים מרדכי אליהו, יואל כהן ויצחק מנחם וינברג, בתשס"ח נערכו 130 התוועדויות בישראל, שבהן השתתפו כ-10,000 בני ישיבות.
משנת תשס"ט מתקיים אירוע מרכזי במרכז הקונגרסים בירושלים, שהפך עם השנים ל'שבוע החסידות', המוקדש לתורת החסידות. בשבוע זה מתקיימים כנסים והתוועדויות לגברים ולנשים, בהשתתפות הרב יהושע שפירא, הרב שבתי סלבטיצקי, הרב מיכי יוספי, הרב יצחק גינזבורג, הרבנית ימימה מזרחי ועוד. הרב יואל כהן השתתף בהתוועדויות עד לפטירתו בתשפ"א.
החל משנת תשע"א מתקיימת במקום גם מכירת ספרים בתחום החסידות, הכוללים סוגות שונות: אבות החסידות, החסידות לענפיה, חסידות חב"ד, הגות חסידית, סיפורת חסידית וספרי ילדים, במחירים אטרקטיביים לציבור. בשנת תשע"ז נמכרו במהלך ימי המכירות קרוב ל-500,000 ספרים, משתתפים ביריד הספרים בעיקר יהודים דתיים וחרדים.
החל משנת ה'תשע"ד מתקיימות במסגרת האירועים מדי שנה כעשר הופעות מוזיקליות בשם 'צמאה', ונוטלים בהן חלק האמנים המשתתפים באלבומי צמאה, בשנת ה'תשפ"ג הופיעה לנשים הזמרת יובל דיין. בשנת תשע"ו עמד מספר המשתתפים על כ-60,000, בתשע"ז כ-70,000 איש ובתשע"ט שוב כ-60 אלף. כמו כן התקיימו גם מספר מופעים של צמאה בקיץ לסטודנטים וכן אירוע בתל אביב.
לב לדעת ותוכנית לבנות

בשנת תשע"א יסד הארגון תוכנית רב שנתית ללימוד עצמי בתורת חסידות חב"ד בשם לב לדעת. התוכנית מיועדת לאברכים ולבחורי ישיבות. יחידות הלימוד נערכו על ידי צוות בראשות הרב יואל כהן. התוכנית כוללת מבחנים, ומי שעוברים אותם בהצלחה מקבלים מלגות ושוברי קנייה. בתוכנית מופעלת רשת כוללי ערב לאברכים, ללימוד חסידות בעיון. את הפעילות מנהל הרב מאיר אליאני.
במקביל מתקיימת תוכנית לימוד שנתית עבור בנות מכללות ואולפנות בשם "מעיינותייךְ". בתוכנית שני מסלולים: לימוד ספר התניא, והמועדים בחסידות. מתקיימים ערבי עיון בנושא. את הפעילות מנהלת חיה וולס.
פרסומים > מגזינים

החל משנת תשס"ד מוציא הארגון ארבע פעמים בשנה מגזין לבני הישיבות הציוניות בשם מעיינותיך - למחשבת חב"ד. לציבור החרדי מוציא הארגון החל משנת תשע"ו ארבע פעמים בשנה את המגזין אור וחיות.
פרסומים > הוצאת ספרים מעיינותיך

הארגון מפעיל בית הוצאה לאור בשם "הוצאת ספרים מעיינותיך" המוציא לאור ביוגרפיות, ספרי הגות ומחשבה מקוריים המבוססים על תורת חב"ד ומהדורות מבוארות של ספרי תורת אדמו"רי חב"ד. בין השאר ראו אור הספרים:
הראשון - דמותו ומשנתו של שניאור זלמן מלאדי. השביעי - דמותו ומשנתו של רבי מנחם מנדל שניאורסון.
התורה שלי, חומש מבואר ומאויר לילדים, בשיתוף צעירי אגודת חב"ד, יצא לאור על חומשים בראשית - דברים. התהילים שלי, ספר תהילים בפורמט צבעוני ומוסבר.
סדרת ספרי חסידות מבוארים; כתר שם טוב המבואר שני כרכים המבארים את תורתו של הבעל שם טוב. מגיד דבריו ליעקב המבואר - חלק ראשון בסדרה. דרך מצותיך המבואר ארבעה כרכים.
ליקוטים מספרי הרבי מליובאוויטש: אוצר לקוטי שיחות, שישה כרכים על סדר פרשיות השבוע; וכרכים נוספים לפי נושאים: כלל ישראל, לשיטתייהו – יסודות בשיטות תנאים ואמוראים, ביאורי רש"י על פירוש רש"י לתורה, תשובה ולימוד התורה. אוצר רשימות - מבחר חידושי תורה וקטעי יומן. אוצר אגרות קודש, מבחר מכתבים. שני כרכים אוצר התוועדויות מתורת מנחם. אוצר מאמרי חסידות.
ביאורים של הרב יואל כהן: ביאור על קונטרס ענינה של תורת החסידות של הרבי מליובאוויטש; סוגיות בחסידות; המועדים בחסידות. להבין ולהשכיל 2 כרכים ובהם ביאור לשמונה מאמרי חסידות של הרבי מליובאוויטש. בדרכי החסידות - 2 כרכים על דרכי החסידים וסיפורי חסידים שאמר בהתוועדויותיו. כולו אורה - שני כרכים ביאורים מתוך תורתו של הרבי מליובאוויטש על פרשת השבוע. ביאוריו על ספר התניא: אגרת התשובה, שער היחוד והאמונה.
פתקים משולחנו של הרבי, תשובות קצרות של הרב שניאורסון ובהן עצות והדרכות, 3 כרכים, מהדורה נוספת ב-2 כרכים על סדר נושאים.
התוועדות, שמונה כרכים, עם הרבנים עדין אבן ישראל (2 כרכים), שבתי סלבטיצקי (2 כרכים), זלמן גופין, חיים שלום דייטש (2 כרכים) ויוסף יצחק ג'ייקובסון.
חלקי ה' אמרה נפשי, חמישה מאמרי חסידות של  הרבי מלובביץ' עם ביאור של הרב יהושע שפירא.
מהדורה מחודשת של ספרי היסוד של הסיפורת החסידית: שבחי הבעל שם טוב - סיפורי הבעל שם טוב ותולדות הקמתה של תנועת החסידות, בית רבי, קורות חייהם של שלושת האדמורי"ם הראשונים בשושלת חב"ד.
אסופת שיחות ומכתבים מהרבי מליובאוויטש לנשים ונערות: את עלית, על כלנה. נשים מספרות על הקשר האישי שלהן עם הרב שניאורסון - הרבי שלי.
שווה לכל נפש - סדרת מאמרי חסידות בלשון עברית עכשווית, בנושא חגים, תפילה, עבודת ה', פרקי אבות והגדה של פסח בעריכת הרב משה שילת
ביאורים על ספר התניא: דרך ארוכה וקצרה, פרקים בתניא - ביאור על התניא בעריכת מעיין הנדלר. תניא לאנשים כמוך וכמוני תשובות על 100 שאלות בחיי היהדות על בסיס התניא, מאת הרב אליעזר שם-טוב ודובי ליברמן. פגישות עם התניא - שתי נפשות מאת הרב שמואל רסקין.
להבין חסידות - מושגי יסוד בעולם המחשבה החסידי, מאת הרב מנחם ברוד.
חלק מספריו של הלל צייטלין - בפרדס החסידות, בפרדס הקבלה, מבוא לחסידות ולדרכה של חב"ד
שבעה רועים - 2 כרכים של תולדות נשיאי חב"ד מעובדים בשפה שווה לכל נפש בעריכת בנימין ליפקין ויאיר וינשטוק, תשפ"ב (2021)
המאורות הגדולים- תולדות חייהם של הבעל שם טוב והמגיד ממזריטש בעריכת בנימין ליפקין ויאיר וינשטוק, תשפ"ג (2022)
סוד הגלות והגאולה - הרב יוסף יצחק ג'ייקובסון, תשפ"א (2020)
נשמתא דאורייתא - ביאור תורת חסידות חב"ד לתלמוד בבלי, ב"כ, ה'תשפ"ג-ה'תשפ"ד
פרקי אבות-דרך לבנים - שיעורים בפרקי אבות מהרב שבתי סלבטיצקי, ה'תתשפ"ד
הערות שוליים

1 2  דף העמותה באתר גיידסטאר
↑  אלפים חגגו בהתוועדות המרכזית בירושלים, כסלו תשס"ח אתר col.
↑  ב'תורת חב"ד לבני הישיבות' מסכמים את י"ט כסלו כסלו תשס"ח col.
↑  שיחת השבוע, בתשע"ד נערכו לחצי מיליון ספרים.
↑  עיתון בשבע גיליון 724.
↑  שבועון כפר חב"ד גיליון מספר 1784 עמודים 24-29.
↑  חב"ד כובשת את בנייני האומה, באתר ‏מאקו‏, 1 בדצמבר 2015
↑  בלתי נתפס: המארגנים התפללו ל-50,000 בפועל השתתפו 70,000 באתר col.
↑  שעה זוגית סיון רהב מאיר וידידיה מאיר - 30.11.18, אודות מופע צמאה 2018 מדקה 33:45 עד דקה 50:20, באתר glz.co.il
↑  צמאה תשע"ט - טיקצ'אק, באתר 19kislev.co.il (ארכיון)
↑  אתר התוכנית
↑  לב לדעת, סרטונים בערוץ היוטיוב.
↑  אתר התוכנית
↑  נכון לטבת תשפ"ד יצאו 73 גיליונות ארכיון גיליונות מעיינותיך
↑  פרשה לדוגמה פרשת פקודי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007363607005171 
משמאל לימין: אברהם פריד, נאור כרמי וחיליק פרנק במופעי 'צמאה' בבנייני האומה בי"ט בכסלו ה'תשע"ד
עזיזי דיעי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1911 ה'תרע"ב ג'רבה
 פטירה:  2 במרץ 1999 (בגיל 88 בערך) ט"ו באדר ה'תשנ"ט
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת פורת יוסף
 מקום מגורים:  חצור הגלילית
 תקופת הפעילות:  ? – 2 במרץ 1999 
 רבותיו:  הרב מרדכי סגרון
 אב:  יוסף דיעי
 אם:  אסתר דיעי
 צאצאים:  12 ילדים, ביניהם מרדכי דיעי
 
הרב עזיזי דיעי
הרב עזיזי דיעי (ה'תרע"ב, 1911 - ט"ו באדר ה'תשנ"ט, 1999) היה רבה של חצור הגלילית במשך 45 שנים, בין השנים 1951 ועד 1996.
מילא תפקידים נוספים כמו: רב מקומי ואזורי, מורה בבית הספר הראשון, אחד ממייסדי הוועד המקומי הראשון בחצור, חבר מועצת עירייה מטעם הפועל המזרחי והמפד"ל, ממייסדי המועצה הדתית בחצור ועוד.
פועלו בתוניסיה

דיעי עזיזי נולד בשנת 1911 (תרע"ב) באי ג'רבה שבדרום תוניסיה להוריו אסתר ויוסף דיעי. הוא הוסמך לרבנות בהיותו בן 22, על ידי הרב מרדכי סגרון בתוניסיה.
הרב דיעי שימש כמנהיג רוחני בקהילת חאג'ב אל עיון בדרום תוניסיה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, כאשר הגרמנים כבשו את תוניסיה, ניצל הרב ארבע פעמים מהאויב הנאצי שרדף אותו בשל היותו נתין בעל דרכון בריטי.
הרב דיעי ומשפחתו היו מן הראשונים שעזבו את חאג'ב אל עיון, וב־1949 החלו את מסעם ארצה ממניע דתי.
העלייה לישראל ולחצור הגלילית

בשנת 1950 הרב דיעי ומשפחתו הגיעו עם אניית המעפילים נגבה למחנה העולים שער העלייה ולמעברת פרדס חנה. הרב הראשי הספרדי בן-ציון מאיר חי עוזיאל הציע לרב דיעי לשמש רבה של באר שבע, אך הרב דיעי התעקש להצטרף בשנת 1951 למשפחות העולים שהכיר בהפלגה ונשלחו למעברת ראש פינה. עם פינוי תושבי מעברת ראש פינה לחצור ב־1953 היה הרב חלק מהגרעין המייסד של חצור ושימש רב מקומי ואזורי, בהמשך לתפקידו זה במעברת ראש פינה. הוא היה ממקימי הוועד המקומי הראשון שקידם הקמת רשות מקומית עצמאית, שימש בו נציג הפועל המזרחי והיה בעל כוח פוליטי בהיותו לשון מאזניים בין חברי מפא"י לחברי אחדות העבודה. עם היות חצור מועצה מקומית ב־1956 שימש חבר מועצה מטעם המפד"ל עד 1965, ובמשך השנים היה שותף לקואליציה בראשות מפא"י אף שימש כסגן יו"ר המועצה, הלל לנדסמן איש קיבוץ איילת השחר ששימש כראש המועצה המקומית הראשון בחצור בין השנים 1956 ל-1966. נוסף על כך, היה ממייסדי המועצה הדתית ב־1962 ועמד בראשה עד 1991, שאז פוצלו תפקידי הרבנות והמועצה הדתית. הוא המשיך לשמש רב היישוב עד 1996. בנו, הרב מרדכי דיעי, החליף את הרב בתפקיד רב המקום, ונכדו הרב עוזיאל דיעי (45) משמש כיום כרבה של חצור לאחר שכהן עשרים שנה כרב בעיר רחובות.
הרב עזיזי היה ממקימי המקווה ובית העלמין הראשון בחצור. הוא יזם את הקמת המועצה הדתית בחצור ועסק בענייני דת וקהילה, בשמירת שבת בחצור ובמניעת חילול שבת בפומבי. בין פעילויותיו נמצא גם קביעת יום ההילולא לחוני המעגל.
הגותו ומפעלי הנצחה של הרב

הרב חיבר את הספר "דעה והשכל" (1990) בספר זה כלולים חלק מחידושיו שכתב אותם עוד בתוניסיה בכתבים שהושמדו בתקופת מלחמת העולם השנייה בכיבוש הגרמני ובתוספת לחידושיו שהגה בשנים האחרונות.
הקמת ישיבה וכולל "שערי דעה" בתקופתו של ראש המועצה יוסי אלול, הסמוכה לבית הכנסת הראשון בחצור שהיה בזמנו לכלל העולים "שבת אחים".
ב-2007, נחנך רחוב "שדרות הרב עזיזי" ברחוב שבו נמצא ביתו של הרב. עד היום מתקיימת מסורת של חידון תנ"ך מקומי בחצור, שאותו יזם ומארגן הבן, דיעי ציון, לזכרו של אביו.
הערות שוליים

1 2  שמחה גואטה-בוקובזה, המנהיגות המתווכת של הרב עזיזי בחצור, 1951-1965, עיונים 35, 2021, עמ' 61-86
↑  אסתר בוטבול, 'תולדות קהילת חאג'ב אל עיון, עבודה סמינריונית, האוניברסיטה הפתוחה, רעננה, 1988
↑  עירית אברמסקי־בליי, פנקס הקהילות לוב-תוניסיה, ים ושם, תשנ"ז, עמ' 351-357
↑  דביר עמר, תחת אבותיו: הרב עוזיאל דיעי נבחר לרב חצור הגלילית, באתר ערוץ 7, 21 במאי 2023
↑  עזיזי דיעי, דעה והשכל — דברי הגות ומחשבה מערכות ודרשות, חצור הגלילית: אגודת שערי דיעה, תשנ"ב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289108205171  ISNI: 0000 0000 3786 7856  LCCN: n98050555  VIAF: 26378765   WorldCat (עם VIAF): 26378765
קרול או'דלה

קרוּל או'דלה (באירית: Cearbhall Ó Dálaigh ‏ 12 בפברואר 1911 – 21 במרץ 1978) היה מדינאי אירי שכיהן כנשיא אירלנד החמישי בין השנים 1976-1974. או'דלה התפטר ב-1976 עקב התנצחות עם הממשלה. בנוסף לתפקידו כנשיא הייתה לו קריירה משפטית מרשימה כתובע הכללי של אירלנד וכנשיא בית המשפט העליון.
ראשית חייו

קרול או'דלה נולד בעיר בריי שבמחוז ויקלו לאב שהיה בעל חנות עם מידת התעניינות מועטה בפוליטיקה. הוא היה הבן השני במשפחה וכן היו לו שתי אחיות צעירות ממנו. הוא למד בבית ספר לבנים ומאוחר יותר בבית ספר קתולי. בעת לימודיו באוניברסיטת דבלין הוא היה בעל תפקיד במועדון הוויכוחים ההיסטורי והספרותי של האוניברסיטה. כמו כן הוא שימש כעורך הלשון האירית של העיתון הארצי The Irish Press.
קריירה

לאחר סיום לימודיו האקדמאים הצטרף או'דלה למפלגת פיאנה פול ושירת בהנהגת המפלגה בשנות השלושים. ב-1946 הוא מונה להיות התובע הכללי של אירלנד על ידי הטישך (ראש הממשלה) איימון דה ואלירה ושימש בתפקיד זה עד 1948. לאחר כישלונו להיבחר הן לסנאט האירי, הבית העליון והן לדאל אירן, הבית התחתון של הפרלמנט בבחירות של 1948 ו-1951, הוא מונה מחדש להיות התובע הכללי וב-1953 הוא מונה להיות השופט הצעיר ביותר של בית המשפט העליון. פחות מעשור לאחר מכן הוא מונה להיות נשיא בית המשפט העליון ביוזמתו של ראש הממשלה דאז, שון למס. בשנות צעירותו הוא היה שחקן חובב נלהב והתיידד עם השחקן סיריל קיוזאק. מסופר שהשניים העמידו משמרת מחאה מול אירוע הקרנת הבכורה של הסרט "דארבי אוגיל והאנשים הקטנים" (Darby O'Gill and the Little People) שהוקרן בדבלין ב-1959, מתוך תחושתם שהסרט הציג את העם האירי בצורה סטריאוטיפית. יחד עם זאת, אין מקורות מהזמן ההוא המעידים על התרחשותו של אירוע זה.
ב-1972 הציע ראש הממשלה ג'ק לינץ' למפלגות האופוזיציה להסכים למועמדותו של או'דלה כנשיא לקראת סיום תקופת כהונתו השנייה של דה ואלירה ביוני בשנה שלאחר מכן. יחד עם זאת, מפלגת פינה גייל, שהייתה בטוחה בהצלחתו של מועמדה טום או'היגינס בבחירות לנשיאות ב-1973 (הוא כמעט והביס את דה ואלירה בבחירות של 1966), דחתה את ההצעה. בכול אופן, מועמדה של מפלגת פיאנה פול, ארסקין המילטון צ'ילדרס ניצח במרוץ לנשיאות.
כאשר הצטרפה אירלנד לשוק האירופי המשותף, מינה ג'ק לינץ' את או'דלה כשופט שייצג את אירלנד בבית הדין האירופי לצדק. עם מותו של הנשיא צ'ילדרס באופן פתאומי ב-1974 היה או'דלה המועמד המוסכם לתפקיד על כל המפלגות.
נשיא אירלנד

כהונתו של או'דלה כנשיא הייתה שנויה במחלוקת. מחד, הוא היה אהוד בקרב דוברי השפה האירית ובקרב אמנים שיצרו בה וזכה לכבוד מצדם של רפובליקנים. מאידך, יחסיו עם ממשלת הקואליציה ועם חובבי השפה האנגלית, במיוחד עם קונור קרוס או'בריין וליאם קוסגרייב, היו מתוחים מאוד.
החלטתו להפעיל את סמכותו להעביר נוסח הצעת חוק לעיונו של בית המשפט העליון כדי לבחון את התאמתו לחוקה, גרמה לו להתעמת עם הקואליציה של מפלגת פיאנה גייל ושל מפלגת הלייבור. בעקבות רציחתו של שגריר בריטניה באירלנד, כריסטופר אברט ביגס, על ידי הצבא האירי הרפובליקני ב-23 ביולי 1976, הודיעה הממשלה על כוונתה להכריז על מצב חירום לאומי. או'דלה העביר את הצעת החוק ליישום מצב החירום לבית המשפט העליון. בית המשפט העליון אישר שהחוק מתיישר עם החוקה וב-16 באוקטובר חתם עליו הנשיא. באותו יום נהרג שוטר מהגארדה שיכנה (משטרת אירלנד) מפצצה שהפעיל הצבא האירי הרפובליקני במונטמליק (Mountmellick). שרים בממשלה ראו בצעדיו של או'דלה ככאלה שעודדו את ביצוע ההרג. ביום המחרת תקף שר ההגנה, פאדי דונגן, באוזני קציני צבא בכירים, את הנשיא על כך שהפנה את הצעת החוק לבית המשפט העליון. מתוך עיון במסמכיו האישיים של או'דלה ניתן לראות שהוא החשיב את מערכת היחסים בינו (המפקד העליון של כוחות ההגנה של אירלנד) לבין שר ההגנה, כ"חסרי תקנה" עקב ההערות שהשמיע על הנשיא באוזני צמרת הצבא. דונגן הציע שהוא יתפטר, אך ראש הממשלה קוסגרייב סירב לקבל את התפטרותו. היה זה הקש ששבר את או'דלה, שסבר שקוסגרייב נכשל גם בחובתו החוקתית לעדכן את הנשיא באופן סדיר. הוא התפטר ב-22 באוקטובר 1976, "כדי להגן ולשמור על הכבוד והעצמאות של הנשיאות כמוסד". בתפקיד הנשיא ירש אותו פטריק הילרי.
קרול או'דלה הלך לעולמו ב-1978, פחות משנתיים לאחר התפטרותו מתפקיד הנשיא. הוא נקבר בסנים (Sneem) שבמחוז קרי.
הערות שוליים

↑  "Cearbhall Ó Dálaigh". Áras an Uachtaráin. Retrieved 8 July 2010.
↑  "Biography of O'Daly, Carroll (Cearbhall Ó Dálaigh)". Archontology.org. Retrieved 9 July 2010.
↑  "Programme 4: Garda Michael Clerkin". RTÉ News.
↑  "My part in downfall of a President over the 'thundering disgrace' debacle". Irish Independent. 6 January 2007.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ארסקין המילטון צ'ילדרס | נשיא אירלנד  1974-1976 | הבא: פטריק הילרי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 137897316  ISNI: 0000 0000 6688 0208  LCCN: n83236122  VIAF: 55536556   WorldCat (עם VIAF): 55536556
נפוחיתיים

| נפוחיתיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: נפוחיתאים
משפחה:: נפוחיתיים
שם מדעי
 Tetraodontidae ‏בונפרטה, 1832
תחום תפוצה


Canthigaster valentini
Canthigaster solandri
Omegophora armilla
נפוחית לִבנת־כתמים (Arothron hispidus)
נפוחית הכוכבים (Arothron stellatus)
נַּפּוּחִיתִיִּים (שם מדעי: Tetraodontidae) היא משפחה של דגים מקריני סנפיר המשתייכים לסדרת הנפוחיתאים. דגים אלו נפוצים בעיקר באזורים הטרופיים, ובישראל בעיקר במפרץ אילת. בישראל מיני המשפחה מכונים בסלנג "אבו נפחא", כינוי שמקורו בערבית.