stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמריקן פאי מציגים: מחנה התזמורת

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD בארצות הברית
 בימוי:  סטיב ראש 
 הופק בידי:  מייק אליוט 
 תסריט:  אדם הרץ בראד רידל
 שחקנים ראשיים:  טד הילגנברינק אריאל קבל יוג'ין לוי כריס אוון טארה קיליאן טריק ג'ונסון ג'ייסון אירלס מאט בר
 מוזיקה:  רוברט פולק 
 צילום:  ויקטור קמפר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  26 בדצמבר 2005
 משך הקרנה:  מצונזר: 87 דקות לא מצונזר: 94 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט נעורים, סרט קומדיה, קומדיה רומנטית 
 תקציב:  10 מיליון דולר
 סרט קודם:  אמריקן פאי: החתונה
 סרט הבא:  אמריקן פאי מציגים: המייל העירום
 www.americanpiemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
אמריקן פאי מציגים: מחנה התזמורת (באנגלית: American Pie Presents: Band Camp) הוא ספין אוף של טרילוגיית אמריקן פאי והסרט הראשון בסדרת "אמריקן פאי מציגים". הסרט הופץ ב-DVD בארצות הברית ב-26 בדצמבר 2005, ולא בבתי הקולנוע. הוא בוים על ידי סטיב ראש ונכתב על ידי בראד רידל. הסרט מתמקד במאט סטיפלר, אחיו הצעיר של סטיב סטיפלר מהסרטים הקודמים, אשר נשלח לתזמורת הצועדת הידועה לשמצה, בה הוא פוגש נערה שגורמת לו לשנות את התוכניות שלו.
משתתפים

מאט סטיפלר: (טד הילגנברינק)
אליס יוסטון: (אריאל קבל)
מר לוינשטיין: (יוג'ין לוי)
ברנדון ונדרקמפ: (מאט בר)
ג'ימי (ג'יימס הי פינג) צ'ונג: (ג'ן הי לי)
קלואי: (קריסטל לייטנינג)
ארני קפלוויץ: (ג'ייסון אירלס)
אריאנה: (לורן סי. מייהו)
שרי: (אנג'לה ליטל)
דניאל: (רייצ'ל ולטרי)
צ'אק שרמן / השרמינטור: (כריס אוון)
אוסקר: (עומר בנסון מילר)
אנדי: (דוסט מרץ')
ד"ר סוזן צ'וי: (לילי מרי)
אחות המחנה: (ג'ינג'ר לין)
ראו גם

אמריקן פאי (סדרת סרטים)
אניבאלה סטאבילה

| --- | --- |
 לידה:  1535 נאפולי, ממלכת נאפולי 
 פטירה:  1595 (בגיל 60 בערך) קרקוב, האיחוד הפולני-ליטאי 
 זרם:  האסכולה הרומאית 
 
אניבאלה סטאבילה (באיטלקית: Annibale Stabile, סביבות 1535 - אפריל 1595) היה מלחין איטלקי מתקופת הרנסאנס. סטאבילה היה חבר באסכולה הרומאית וכנראה היה תלמיד של ג'ובאני פלסטרינה. בעיקר פעל ברומא אבל לתקופה קצרה עקר לקרקוב שבפולין בסוף חייו.
חייו

הרשומות על ראשית חייו אינן מדויקות, אבל הוא נולד ככל הנראה בנאפולי וסביר להניח, שהיה נער מקהלה בבזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו, אחת הכנסיות החשובות ביותר ברומא, בשנים 1544-45. "אניבאלה קונטראלטו" רשום גם הוא באותה כנסייה בשנים 1555-56; כיוון שאין זה מתקבל על הדעת, שבן עשרים יירשם כקונטראלטו, ייתכן שהיה זה אדם אחר; לחלופין, יש הגורסים, שאניבאלה נולד באמצע שנות ה-40' של המאה ה-16. סטאבילה עצמו הזכיר את לימודיו אצל פלסטרינה, שהיה מאסטרו די קאפלה בבזיליקת יוחנן הקדוש ב-1555-56.
סטאבילה היה למאסטרו די קאפלה בבזיליקת יוחנן הקדוש בשנת 1575 והחזיק במשרה זו עד 1578, אז עבר למשרה דומה בקולג' הגרמני. כיוון שג'ובאני דראגוני כיהן גם הוא במשרת מאסטרו די קאפלה בסיינט ג'ון לטראן, החל ב-1576, מסתבר שהשניים היו שותפים למשרה במשך שנתיים. בשנת 1582 הוסמך סטאבילה לכומר וב-1590 החליף שוב מקום עבודה. הפעם היה למאסטרו די קאפלה ב"סנטה מריה מאג'ורה", שם הועסק משנת 1591 עד 1594. בתחילת 1595 נסע לפולין לעבוד בשירותו של המלך זיגיסמונד השלישי ואזה, שנהג להעסיק מוזיקאים איטלקים, אבל סטאבילה מת אחרי חודשיים בסך הכל בקרקוב. סיבת מותו אינה רשומה, אבל המסע לפולין לא נעדר סיכונים; גם מלחין המדריגלים הנודע לוקה מארנציו מת אחרי מסע לפולין (1599), שהרס, לטענתו, את בריאותו.
מוזיקה

סטאבילה כתב מיסות, מוטטים, תחינות, מזמורי תפילה ושאר יצירות קודש, בתשעה פרסומים נפרדים. שניים מקבצי המיסות שלו יצאו לראשונה לאור בוורשה ב-1979, בשם Msze królewskie (מיסות מלכותיות), שחיבר למעסיקו זיגיסמונד השלישי. אחת המיסות שלו - "מיסה קנטנטיבוס אורגניס" כתובה להרכב יוצא הדופן של 12 קולות עצמאיים ונוצרה בשיתוף פעולה עם פלסטרינה ואחרים. רק הקיריה, קרדו וקרוציפיקסוס נותרו מיצירה זו.
סגנונו של סטאבילה היה דומה לזה של פלסטרינה, בייחוד במוזיקה הווקאלית שלו. אף כי כרגיל נהג לכתוב מוזיקה מורכבת פחות מבחינה קונטרפונקטית מזו של מורו, הרי מדי פעם חרג ממנהגו וכתב קאנון, בייחוד במוטטים שלו. המוזיקה החילונית שלו, בעיקר מדריגלים, נשאה לא פעם אופי קליל, מאפיין יוצא דופן לגבי חבר באסכולה הרומאית, שהמוזיקה שלה הצטיינה במקרים רבים ביראת קודש, אם לא חומרה.
סטאבילה הוציא לאור שלושה ספרי מדריגלים. את השני בשלושה כתב יחד עם ג'ובאני מריה נאנינו (1581). כל שלושת הקבצים האלה התפרסמו בוונציה, סביבה ידידותית יוצר להוצאת מוזיקה חילונית קלה, והמרכז הפעיל ביותר להוצאת מוזיקה באיטליה של סוף המאה ה-16.
לקריאה נוספת

Ruth I. DeFord: "Annibale Stabile", Grove Music Online, ed. L. Macy (Accessed March 12, 2006), (subscription access)
Gustave Reese, Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. ISBN 0-393-09530-4
רות א. דה-פורד: "אניבאלה סטאבילה", מילון גרוב המקוון למוזיקה בעריכת ל. מייסי
גוסטב ריז, "מוזיקה ברנסאנס", ניו יורק, נורטון ושות' 1954
אנדרואיד סטודיו

| --- | --- |

 גרסה אחרונה:  2024.2.1 (1 באוקטובר 2024) 
 סוג רישיון:  אפאצ'י 2.0, תוכנה חינמית 
 אתר רשמי
 
אנדרואיד סטודיו (באנגלית: Android Studio) הוא סביבת הפיתוח המשולבת הרשמית (IDE) עבור מערכת ההפעלה אנדרואיד של גוגל, הבנויה על תוכנת IntelliJ IDEA של JetBrains ותוכננה במיוחד לפלטפורמה של אנדרואיד. הוא זמין להורדה ברוב מערכות ההפעלה, בהן Windows, MacOS ולינוקס או כמנוי מאז שנת 2020.  זהו תחליף לכלי הפיתוח שנקרא בקיצור E-ADT בתור ה-IDE (סביבת הפיתוח המשולבת הרשמית) העיקרית לפיתוח אפליקציות אנדרואיד מקוריות.
Android Studio הוכרז ב-16 במאי 2013, בכנס Google I/O. זה היה בשלב תצוגה מקדימה של גישה מוקדמת החל מגרסה 0.1 במאי 2013, לאחר מכן נכנס לשלב הבטא החל מגרסה 0.8 אשר שוחררה ביוני 2014.הגרסה הראשונה היציבה שוחררה בדצמבר 2014, החל מגרסה 1.0.
ב-7 במאי 2019, שפת התכנות קוטלין החליפה את Java כשפה המועדפת על גוגל לפיתוח אפליקציות אנדרואיד. יש לכך כמה סיבות, אחת מהן שרבים מחשיבים את קוטלין לשפה קלה יותר.  Java עדיין נתמך, וכך גם C++.
מאפיינים

התכונות הבאות מסופקות בגרסה היציבה הנוכחית:
תמיכת בנייה מבוססת Gradle
Refactoring ספציפי לאנדרואיד ותיקונים מהירים
כלי מוך כדי לתפוס ביצועים, שימושיות, תאימות גרסאות ובעיות אחרות
יכולות אינטגרציה וחתימת אפליקציות של ProGuard
אשפים מבוססי תבניות ליצירת עיצובים ורכיבים נפוצים של אנדרואיד
עורך פריסה עשיר המאפשר למשתמשים לגרור ולשחרר רכיבי ממשק משתמש, אפשרות לתצוגה מקדימה של פריסות בתצורות מסך מרובות
תמיכה בבניית אפליקציות Android Wear
תמיכה מובנית עבור Google Cloud Platform, המאפשרת אינטגרציה עם Firebase Cloud Messaging (קודם לכן 'Google Cloud Messaging') ו-Google App Engine
מכשיר וירטואלי של אנדרואיד (אימולטור) להפעלה וניפוי באגים באפליקציות.
Android Studio תומך בכל אותן שפות תכנות של IntelliJ (ו-CLion ) למשל Java, C++ ועוד עם הרחבות, כגון Go ;  ו-Android Studio 3.0 ואילך תומכים ב-Kotlin  ובכל המרכיבים של Java 7 וקבוצת המשנה של המרכיבים Java 8 המשתנות לפי גרסת הפלטפורמה." IntelliJ קובע כי Android Studio תומך בכל הגרסאות Java שפורסמו, ו-Java 12, לא ברור באיזו רמה Android Studio תומך בגרסאות Java עד Java 12 (התיעוד מזכיר תמיכה חלקית ב-Java 8). לפחות כמה מרכיבים עד Java 12 ניתנות לשימוש באנדרואיד.
לאחר סיום של האפליקציה אפשר להעלות אותה לAndroid Studio, ולפרסם אותה בחנות Google Play. האפליקציה חייבת להיות בהתאם למדיניות התוכן למפתחים של חנות Google Play.
היסטוריית גרסאות

להלן רשימה של המהדורות העיקריות של Android Studio:
| גִרְסָה | תאריך הוצאה |
| --- | --- |
1.0: דצמבר 2014
1.1: פברואר 2015
1.2: אפריל 2015
1.3: יולי 2015
1.4: ספטמבר 2015
1.5: נובמבר 2015
2.0: אפריל 2016
2.1: אפריל 2016
2.2: ספטמבר 2016
2.3: מרץ 2017
3.0: אוקטובר 2017
3.1: מרץ 2018
3.2: ספטמבר 2018
3.3: ינואר 2019
3.4: אפריל 2019 
3.5: אוגוסט 2019
3.6: פברואר 2020
4.0: מאי 2020
4.1: אוקטובר 2020 
4.2: מאי 2021 
Arctic Fox (2020.3.1): יולי 2021 
Bumblebee (2021.1.1): ינואר 2022 
Chipmunk (2021.2.1): מאי 2022 
Dolphin (2021.3.1): TBD
דרישות מערכת

|  | Microsoft Windows | מק | לינוקס |
| --- | --- | --- | --- |
| גרסת מערכת הפעלה | Microsoft Windows 8/10 (64 סיביות) | MacOS 10.14 (Mojave) ומעלה | כל הפצת לינוקס של 64 סיביות התומכת ב-Gnome, KDE או Unity DE; GNU C Library (glibc) 2.31 ואילך |
זיכרון גישה אקראית (RAM): 8 GB או יותר
אחסון דיגיטלי חינם: 8 GB של שטח דיסק פנוי מינימום
רזולוציית מסך מינימלית: 1280 x 800 רזולוציית מסך מינימלית
אלה הן הדרישות עבור סביבת הפיתוח והAndroid SDK + Android Emulat.
Windows: x86_64 ארכיטקטורת מעבד; דור שני של Intel Core ומעלה, או מעבד AMD עם תמיכה ב-Windows Hypervisor;
x86_64 ארכיטקטורת מעבד; דור שני של Intel Core ומעלה, או מעבד AMD עם תמיכה ב-Windows Hypervisor;
MacOS: שבבים מבוססי ARM, או דור שני של Intel Core ומעלה עם תמיכה ב-Hypervisor. מִסגֶרֶת;
לינוקס: ארכיטקטורת מעבד x86_64; דור שני של Intel Core ומעלה, או מעבד AMD עם תמיכה בווירטואליזציה של AMD (AMD-V) ו-SSSE3;
Windows: מעבד עם תמיכה ב-UG (אורח בלתי מוגבל);
Intel Hardware Accelerated Execution Manager ( HAXM ) 6.2.1 ואילך (מומלץ HAXM 7.2.0 ואילך).
לשימוש בהאצת חומרה יש דרישות נוספות ב-Windows וב-Linux:
מעבד אינטל ב-Windows או Linux: מעבד אינטל עם תמיכה בפונקציונליות של Intel VT-x, Intel EM64T (Intel 64), ו-Execute Disable (XD) Bit;
מעבד AMD ב-Linux: מעבד AMD עם תמיכה בווירטואליזציה של AMD (AMD-V) והרחבות SIMD משלימות 3 (SSSE3) ;
מעבד AMD ב-Windows: Android Studio 3.2 ומעלה ו-Windows 10 באפריל 2018 מהדורה ומעלה לפונקציונליות של Windows Hypervisor Platform (WHPX).
כדי שזה יעבוד עם אנדרואיד גרסה 8.1 וAPI רמה 27 ותמונות מערכת ברמה גבוהה יותר, בנוסף מצלמת אינטרנט מחוברת חייבת להיות בעלת יכולת ללכוד פריימים של 720p.
גרסאות

https://developer.android.com/studio#downloads אנדרואיד סטודיו פלטפורמות של הורדה
https://developer.android.com/studio/terms.html אנדרואיד סטודיו תנאי השימוש
https://android-developers.googleblog.com/2013/05/android-studio-ide-built-for-android.html ההכרזה של אנדרואיד סטודיו בכנס Google I/O.
https://developer.android.com/studio
https://venturebeat.com/2014/12/08/google-releases-android-studio-1-0-the-first-stable-version-of-its-ide/ ההודעה של אנדרואיד סטודיו על הגרסה החדשה היציבה
https://techcrunch.com/2019/05/07/kotlin-is-now-googles-preferred-language-for-android-app-development/ ההעדפה של קוטלין כשפת תכנות
https://www.androidauthority.com/develop-android-apps-languages-learn-391008/ הסבר על השפות תכנות
https://techcrunch.com/2013/05/15/google-launches-android-studio-a-development-tool-for-apps/ ההשקה של אנדרואיד סטודיו
https://developer.android.com/kotlin קישור לקוטלין
https://developer.android.com/studio/write/java8-support המרכיבים שלJava 8
https://jakewharton.com/androids-java-9-10-11-and-12-support/ אנדרואיד התמיכה של הגרסאות השונות של JAVA
https://appetiser.com.au/blog/google-android-studio-3-4-now-available-heres-whats-new/ מה חדש בגרסה 3.4
https://android-developers.googleblog.com/2020/10/android-studio-41.html גרסה 4.1
https://androidstudio.googleblog.com/2021/05/android-studio-42-available-in-stable.html גרסה 4.2
https://developer.android.com/studio/releases/emulator#27-1-10
אנגולם

| --- | --- |
סמל אנגולםסמל אנגולם
הקתדרלה של אנגולם
הקתדרלה של אנגולם
 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  אקיטן החדשה אקיטן החדשה
 מחוז:  שראנט
 ראש העיר:  Xavier Bonnefont
 שטח:  21.85 קמ"ר
 גובה:  27–130 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  41,086 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  1,973 נפש לקמ"ר (2008)
 קואורדינטות:  45°38′56″N 0°09′39″E﻿ / ﻿45.6489°N 0.1608°E﻿ / 45.6489; 0.1608
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.angouleme.fr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי אנגולם(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי אנגולם(למפת אקיטן החדשה רגילה) בורדו אז'ן באיון פריגו פו לימוז' טיל גרה פואטייה לה רושל ניור פיי דה לה לואר סאנטר-עמק הלואר אוברן רון-אלפ  אוקסיטניה ספרד מפרץ ביסקאיה אנגולם(למפת אקיטן החדשה מוגדלת) בורדו אז'ן באיון פריגו פו לימוז' טיל גרה פואטייה לה רושל ניור פיי דה לה לואר סאנטר-עמק הלואר אוברן רון-אלפ  אוקסיטניה ספרד מפרץ ביסקאיה אנגולם  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אַנגוּלֵם (בצרפתית: Angoulême) היא עיר בדרום-מערב צרפת, בירת מחוז שראנט. אוכלוסייתה כיום היא כ-50,000 נפש בלבד, אך בעבר הייתה עיר בעלת מעמד וחשיבות גבוהה בהיותה צומת דרכים מרכזי. מתקיים בה מרכז מנהלי, מסחרי ודתי באופן רצוף במשך למעלה מאלפיים שנה. העיר ידועה במיוחד בשל הקתדרלה הרומנסקית שלה, הקתדרלה של אנגולם ובשל היותה מרכז הקומיקס של צרפת. בין 1515 ל-1589 נשאו מלכי צרפת בתואר דוכס אנגולם (שושלת ולואה-אנגולם).
היסטוריה > מימי הביניים עד המאה ה-20

העיר מוזכרת על ידי גרגוריוס מטור, המוסר כי היא הייתה דיוקסיה (מושב בישוף) מן המאה ה-3. בשנת 507 לאחר שנכבשה מן הויזיגותים על ידי קלוביס הראשון. בהמשך עברה העיר לידי הנורמנים במאה ה-9.
מאז המאה ה-9 הייתה העיר רוזנות. כאשר נשא ג'ון, מלך אנגליה את איזבלה מאנגולם, יורשת הרוזנות, הפכה העיר לנחלת הכתר האנגלי. ב-1220, לאחר מותו של המלך ג'ון, נישא איזבלה ליו דה לוזיניאן והעיר עברה לנחלת משפחתו עד מותו ללא יורשים של האחרון בשושלת ב-1302, אז שבה העיר לנחלת הכתר. מייסד בית ולואה, שארל, רוזן ולואה היה רוזן אנגולם. ב-1360 הועברה העיר, במסגרת הסכם ברטיני, לידי בית פלנטג'נט. ב-1378 שחרר את העיר שארל החמישי, מלך צרפת מידי השלטון הבריטי וב-1394 עברה הרוזנות לידי בית אורליאן.
אחד מיורשי הרוזנות היה ב-1515 לפרנסואה הראשון, מלך צרפת. הוא הפך את מעמד העיר לדוכסות והעניקה לאמו, לואיז, נסיכת סבויה. בעת מלחמות הדת בצרפת סבלה העיר ממצור חוזר ונשנה ועברה בין הצדדים. ב-1568 נכבשה על ידי ההוגנוטים בראשות גאספאר דה קוליני השני ולאחר מכן שבה הדוכסות לרשות הכתר. מ-1515 ועד הכחדותה של שושלת ולואה ועליית בית בורבון ב-1589 נקראה שושלת מלכי צרפת שושלת ולואה-אנגולם ומלך צרפת נשא בתואר דוכס אנגולם. הדוכס האחרון של אנגולם היה לואי-אנטואן (נפטר ב-1844), בנו של שארל העשירי, מלך צרפת, הוא הוכרח לוותר על תוארו ב-1830.
היסטוריה > המאה ה-20

בעקבות היותה של העיר צומת דרכים חשוב, הפכה במאה ה-20 לצומת מסילות רכבת מרכזי בו מתחברת המסילה מנמל לה רושל למסילת פריז-בורדו.
לאחר כיבוש צרפת במלחמת העולם השנייה הייתה העיר בשטח הכיבוש הגרמני. יהודי העיר והסביבה גורשו למחנות ריכוז מתחנת הרכבת שלה. חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית חיבלו ברכבות ובתחנת הרכבת, לזכרם ולזכר יהודי העיר, הוצבה בתחנה אנדרטה. בהמשך הפציצו בעלות הברית את התחנה לקראת הפלישה לנורמנדי.
אתרים

האתר המרכזי בעיר מבחינה תיירותית ודתית הוא הקתדרלה של אנגולם המוקדשת לפטרוס הקדוש. הקתדרלה שהוקמה במאה ה-12, היא דוגמה לאדריכלות ואמנות רומנסקית.
אתרי העיר התיירותיים המרכזיים מלבד הקתדרלה הם החומות והביצורים, ארמון העירייה והממשל המקומי מן המאה ה-19 (hôtel de ville) פרי תכנונו של האדריכל פול אבדי שאף ערך את השיפוץ בקתדרלה והשוק העתיק.
מרכז קומיקס

העיר מיצבה עצמה כבירת הקומיקס של צרפת. יש בה מוזיאון קומיקס חשוב, ניצב בה פסל של הרז'ה, יוצרה של דמות הקומיקס טינטין, ומ-1974 מתקיים בה פסטיבל הקומיקס השני בגדלו באירופה (אנ') המעניק גם פרס חשוב בתחום. המרכז הלאומי לקומיקס ותמונות (CNBDI) שבאנגולם הוא ספריית הפקדה רשמית ליצירות קומיקס בצרפת וסניף של הספרייה הלאומית של צרפת.
ערים תאומות

הערים התאומות של אנגולם הן:
בריטניה ברי (אנ'), בריטניה
קנדה שיקוטימי (אנ'), קנדה
רוסיה גלנז'יק (אנ'), רוסיה
גרמניה הילדסהיים, גרמניה
ארצות הברית הופמן אסטייטס, שיקגו, ארצות הברית
מאלי סגו (אנ'), מאלי
רומניה טורדה (אנ'), רומניה
ספרד ויטוריה, ספרד
הערות שוליים

↑  דיוקסיית אנגולם באנציקלופדיה הקתולית
↑  על פסטיבל הקומיקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566710705171  BNE: XX6073334  BnF: cb152484540 (data)  GND: 4079784-3  LCCN: n81071978  MusicBrainz: d4d7d119-bb72-4dcc-8213-09b53b18c1b1  NKC: ge128668  SUDOC: 02839593X  VIAF: 137216647   WorldCat (עם VIAF): 137216647
אנרגטיק מינסק

"אנרגטיק מינסק (רשמית: "אנרגטיק-BDU"; בבלארוסית: Энергетык-БДУ) הוא מועדון כדורגל בלארוסי מהעיר מינסק, שנוסד בשנת 1996. מארח את משחקיו באצטדיון "BDU". הישג השיא של המועדון הוא מקום 10 בליגת העל (בעונת 2020) והעפלה לחצי גמר גביע בלארוס.
שמות הקבוצה

1996–1997 – זבזדה
1998–2004 – זבזדה-VA-BDU
2005–2017 – זבזדה-BDU
2017–הווה – אנרגטיק-BDU
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1996 ונכנס לליגה השנייה, משם כעבור כמה שנים עלתה לליגה הראשונה, ולאחר מכן לליגת העל. המועדון בילה ארבע שנים בליגה הבכירה. המועדון כל הזמן נאבק על הירידה ולבסוף ירד לליגה השנייה, שם שיחק בשנים 2008-2013.
בעונת 2013 נאבק המועדון על העפלה לליגה הראשונה. בסוף העונה איבד את המקום השני לקבוצת "נאמן מוסטי" והוא עצמו סיים במקום השלישי. עם זאת, לאחר שנמאן סירבה לעלות בפברואר 2014, מועדון אנרגטיק עדיין קיבל את ההזדמנות לשחק בליגה הראשונה. במרץ 2014 המועדון נרשם לליגה הראשונה.
בעונת 2014 הרכב הקבוצה נותר כמעט ללא שינוי מהעונה הקודמת והקבוצה סיימה את העונה במקום התשיעי. בעונת 2015 נוספו לקבוצה מספר שחקנים מנוסים. הקבוצה פתחה את העונה בביטחון והייתה בין מוליכות הטבלה, אך אז המשחק החל לדעוך והמועדון סיים את העונה במקום העשירי. בשנת 2017 הקבוצה שינתה את שמה ונודעה בשם "אנרגטיק-BDU". בעונת 2018 הקבוצה סיימה במקום השני בליגה הראשונה, ובכך זכתה שוב בכרטיס לליגה הבכירה בבלארוס. בעונת 2019 הקבוצה סיימה במקום ה-12 בליגה העליונה ועונה לאחר מכן סיימה במקום העשירי.
בעונת 2022 סיימה כסגנית אלופת הליגה, במה שהיה להישג השיא בתולדותיה.
אצטדיון הקבוצה

המועדון מארח את משחקי הבית שלו באצטדיון המרכז הרפובליקני לאימונים אולימפיים בכדורגל של אוניברסיטת בלארוס. הקיבולת שלו עומדת על 1,500 מושבים. במאי 2020, המועדון עבר לארח באופן זמני במגרש מולודצ'נו.
הערות שוליים

↑  "Звезда-БГУ" переименована в "Энергетик-БГУ"
↑  «Звезда-БГУ» может выступить в первой лиге в сезоне-2014
↑  Всем 16 командам первой лиги сегодня были выданы лицензии для участия в чемпионате Беларуси
↑  РЦОП по футболу БГУ (Минск)
אניס פארקר

אניס דאנֵט פארקר (באנגלית: Annise Danette Parker; נולדה ב-17 במאי 1956) היא פוליטיקאית אמריקאית מהמפלגה הדמוקרטית, שכיהנה כראש עיריית יוסטון, טקסס, בשנים 2010–2016. היא כיהנה בתפקיד מבקרת העיר משנת 2003, וחברה במועצת עיריית יוסטון משנת 1997. פארק היא לסבית מוצהרת הראשונה לכהן בתפקיד.
ביוגרפיה

אניס פארקר נולדה וגדלה בספרינג בראנץ' שביוסטון לאב שעבד בצלב האדום ולאם מנהלת חשבונות. בשנת 1971, בהיותה בת 15, עברה עם משפחתה לבסיס צבאי אמריקאי שבמנהיים שבמערב גרמניה למשך שנתיים. בגרמניה היא התנדבה בבית חולים, ועבדה בספרייה הצבאית במסגרת ארגון נוער של הצלב האדום.
בשנת 1978 סיימה את לימודיה לתואר ראשון באנתרופולוגיה וסוציולוגיה באוניברסיטת רייס שביוסטון. לפני כניסתה לחיים הציבוריים עבדה פארקר בתעשיית הדלק (נפט וגז) במשך למעלה מ-20 שנה, מהן 18 שנים בחברת האנרגיה מוסבצ'ר (Mosbacher Energy). בנוסף, הייתה שותפה עסקית בחנות ספרים. בשנת 1986 הייתה נשיאת הוועידה הפוליטית של קהילת הלהט"ב ביוסטון. משנת 1995 עד 1997 שימשה כנשיאת המינהל האזרחי בנירטאון יוסטון. פארקר חברה במועצת המנהלים של מוזיאון השואה שביוסטון. פארקר ובת זוגה משנת 1990, קאתי הובארד, מגדלות יחד את שני ילדיהן אשר אימצו.
בבחירות לראשות עיריית יוסטון שנערכו בנובמבר 2009 זכתה פארקר במקום הראשון אך לא זכתה ברוב של הבוחרים. בדצמבר נערך הסיבוב השני שבו התמודדה מול היועץ המשפטי של העיר, ג'ין לוק. היא זכתה בתמיכתם של 53% מהבוחרים, ובכך הייתה ב-2 בינואר 2010 לאישה השנייה בהיסטוריה של העיר הרביעית בגודלה בארצות הברית המכהנת בתפקיד, וראש העיר הראשונה שהיא לסבית מוצהרת בעיר בסדר גודל כזה בארצות הברית.
סיימה את תפקידה בינואר 2016, ובמקומה נבחר הדמוקרט סילבסטר טרנר.
הערות שוליים

↑  ארה"ב: יוסטון בחרה לראשונה ראש עיר לסבית, באתר וואלה, 13 בדצמבר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w69s5vxw
אן איגרטיבורו

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1969 (בת 55) Elorrio, ביסקאיה, ספרד 
 שם לידה:  Anne Igartiburu Verdes 
 מדינה:  ספרד ספרד
 השכלה:  אוניברסיטת דואסטו  אוניברסיטת חבל הבסקים 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 מעסיק:  Castilla-La Mancha Media, Arrasate Telebista, Radio Televisión Madrid, Atresmedia, Mediaset España, EITB Media, RTVE 
 בן או בת זוג:  Pablo Heras-Casado (2015–2021) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרסי אונדאס  Antena de Oro 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  anneigartiburu
 טוויטר:  anneigartiburu_
 
אן איגרטיבורו (בספרדית: Anne Igartiburu; נולדה ב-16 בפברואר 1969) היא מנחת טלוויזיה ספרדייה.
ביוגרפיה

איגרטיבורו נולדה בחבל הבסקים, היא למדה שיווק תעשייתי.
ב-1993 החלה לעבוד בטלוויזיה המקומית של העיר שלה, לאחר מכן החלה לעבוד ב-"EITB", רשת השידור הטלוויזיה הציבורית של חבל הבסקים ואז בערוץ הטלוויזיה "Telecinco".
ב-1997 החלה להנחות את תוכנית חדשות הבידור "Corazón" ב-"Televisión Española", הטלוויזיה הציבורית של ספרד.
ב-2002, 2003 ו-2004 הייתה מגישת הניקוד של ספרד באירוויזיון.
ב-2003 שיחקה בסרט "El lápiz del carpintero" המבוסס על סיפור של הסופר הספרדי מנואל ריבאס.
מ-2005 ועד 2009 הנחתה את "Mira quién baila", התוכנית "רוקדים עם כוכבים" של ספרד.
מ-2005 היא מנחה את שידורי שנים עשר ענבי המזל מפוארטה דל סול.
ב-2006 הנחתה את "Gala 50 años de TVE", תוכנית ספיישל לציון יובל שנים ל-Televisión Española.
ב-2009 שיחקה את התפקיד הראשי של פסנתרנית בסרט "La felicidad perfecta".
בשנים 2010–2012 וב-2014 ו-2016 הנחתה את האירוע הבוחר את נציגות ספרד לאירוויזיון.
היא זכתה בפרס הטלוויזיה "Antena de Oro".
אניבאלה זואילו

| --- | --- |
 לידה:  1537? רומא, מדינת האפיפיור 
 פטירה:  1592 (בגיל 55 בערך) לורטו, איטליה 
 מוקד פעילות:  מדינת האפיפיור 
 צאצאים:  Cesare Zoilo 
 
אניבאלה זויאלו (באיטלקית: Annibale Zoilo, נולד ב-1537 בקירוב, מת ב-1592) היה מלחין וזמר איטלקי מן האסכולה הרומאית של שלהי תקופת הרנסאנס. הוא היה בן זמנו של פלסטרינה וכתב מוזיקה בסגנון דומה מאוד לשלו, מלחין בולט ומנצח מקהלה ברומא בסוף המאה ה-16.
חייו

זואילו נולד ברומא, אבל אין תיעוד רב לשנות חייו הראשונות. ב-1558 הוא מופיע ברשומות כזמר ב"קאפלה ג'וליה" (הקאפלה היוליאנית) וב-1561 כבר כיהן כמאסטרו די קאפלה של "סן לואיג'י דה' פראנצ'זי"; העובדה, שהתקדם במהירות רבה כל כך למשרת חשיבות כזאת מלמדת, שכנראה היה זמר עוד לפני האזכור הראשון שלו בקאפלה ג'וליה. הוא המשיך להחזיק במשרתו בסן לואיג'י דה' פראנצ'זי עד 1566, ומשנת 1567 עד 1570 היה מאסטרו די קאפלה בסיינט ג'ון לאטרן, אחת המשרות המוזיקליות היוקרתיות ביותר ברומא. ב-1570 החליף אותו הצרפתי ברתולומאו רוי וזואילו עבר לשיר בקול אלט במקהלת הקאפלה הסיסטינית, שם נשאר עד יולי 1577, אז פרש עקב מחלה. באוקטובר, מכל מקום, החלים די הצורך לקבל את מינוי האפיפיור גרגוריוס השלושה-עשר, יחד עם פלסטרינה, לעריכה ותיקון המוזיקה לספר התפילות הרשמי, לצד מוזיקה ליטורגית אחרת של הכנסייה.
זואילו תפס עוד משרות עם תום הקריירה שלו בקאפלה הסיסטינית, ביניהן מאסטרו די קאפלה בקתדרלת טודי, משנת 1581, מינויו המתועד הראשון מחוץ לרומא; ב-1584 תפס משרה דומה ב"סאנטה קאזה, בלורטו. נוסף לתעסוקה כמנצח מקהלה במקומות שונים, נקשר שמו ב-Oratorio di SS Trinità dei Pellegrini e Convalescenti ברומא, ארגון ששילם לו בכמה הזדמנויות, אולי בעד יצירות מוזמנות. זואילו מת בלורטו. הסיבה לעזיבתו את רומא, עיר הולדתו ומחוז הצלחתו כזמר ומנצח מקהלות, אינה מופיעה ברשומות, אבל הוא המשיך לחבר מוזיקה בשביל מקהלת הקאפלה הסיסטינית עד 1582.
המוזיקה שלו

המוזיקה של זואילו דומה בסגנונה לזו של פלסטרינה בשימוש שהיא עושה בקווים קונטרפונקטיים זורמים בשופי, עם טקסט מבטא ברורות, כמעט ללא זכר לכרומטיות הנסיונית והיסודות המרקמיים המופיעים במוזיקה של צפון איטליה או נאפולי באותה תקופה. מוזיקת הקודש שלו כתובה לארבעה ולשמונה קולות וכוללת מיסות, מוטטים, מזמורים, רספונסורות (תשובות העדה בתפילה), תחינות, סופראג'ה (תפילת הכומר) ושאר מוזיקת קאפלה ווקאלית.
נוסף למוזיקת הקודש שלו, הוציא זואילו לאור שני ספרי מדריגלים. אחד המדריגלים שלו,Chi per voi non sospira, זכה לפרסום בלתי מבוטל כשהודפס בקבצים רבים; נוסף לכך, הוא שימש את וינצ'נצו גליליי ב- Fronimo: dialogo ... sopra l'arte del bene intavolare
בטבלטורה ללאוטה.
לקריאה נוספת

Harry B. Lincoln: "Annibale Zoilo", Grove Music Online, ed. L. Macy (Accessed June 24, 2006), (subscription access)
Gustave Reese, Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. ISBN 0-393-09530-4
הארי ב. לינקולן: "אניבאלה זואילו", מילון גרוב המקוון בעריכת ל. מייסי.
גוסטב ריז, "מוזיקה ברנסאנס", ניו יורק, נורטון ושות' 1954.
אינטגרל לא אמיתי

בחשבון אינפיניטסימלי, אינטגרל לא אמיתי או אינטגרל מוכלל מהווה הכללה מתמטית של האינטגרל המסוים לקטעים לא סופיים ולפונקציות בלתי-חסומות בקטעים פתוחים או חצי פתוחים. באופן אינטואיטיבי, ברור ששטח של פונקציה לא חסומה או של פונקציה בקטע אינסופי, הוא שטח שמכסה קבוצה לא חסומה ולכן ברור שלא מדובר בשטח המוכר לנו מחיי היומיום, אלא בגבול שמוגדר להיות השטח. אם הגבול הנ"ל קיים, האינטגרל מתכנס. אחרת, האינטגרל מתבדר.
אינטגרל מוכלל בקרן אינסופית
אינטגרל מוכלל של פונקציה לא חסומה
כל ההגדרות שנביא כאן עבור אינטגרלים לא אמיתיים בקטעים חצי פתוחים מימין, אנלוגיים להגדרות עבור קטעים חצי פתוחים משמאל.
אינטגרלים לא אמיתיים של פונקציות לא חסומות > ניסוח פורמלי

תהא  f\, פונקציה המוגדרת בקטע  [a,b)\, ובלתי חסומה שם. אם  f\, אינטגרבילית רימן בכל קטע סגור החלקי לקטע  [a,b)\, ואם קיים הגבול  \lim _{t\to b^{-}}\int _{a}^{t}f(x)\,\mathrm {d} x\,, אז נאמר כי  f\, אינטגרבילית במובן המוכלל בקטע  [a,b)\, והגבול הנ"ל יקרא האינטגרל המוכלל או האינטגרל הלא אמיתי של  f\, בקטע  [a,b)\, וסימונו יהיה  \textstyle \int _{a}^{b}f(x)\,\mathrm {d} x\,. כמו כן, נאמר גם כי אינטגרל זה מתכנס. אחרת, אם גבול זה לא קיים, נאמר שהוא מתבדר.
דוגמה: חישוב האינטגרל הרחק מאפס מראה כי  \int _{0}^{1}{{\,\mathrm {d} x} \over {x^{t}}} מתכנס אם ורק אם  t<1\,.