stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית זינאתי
פקיעין

אתר המבקרים עורך סיורים מוזקליים ביישוב פקיעין. היישוב העתיק ובו תושבים דרוזים, נוצרים, מוסלמים, ויהודים. במהלך הסיורים של האתר, המבקרים עוברים בכיכר המעיין של היישוב, ובמרכז קהילתי. בסיור מדברים גם על הקשר החזק בין המקום לבין מורשתו של יצחק בן-צבי.
בית הכנסת העתיק

על פי המסורת, בית הכנסת העתיק של פקיעין, הוקם במקום בית מדרשו של רבי יהושע בן חנניה. בבית הכנסת התגלו שני לוחות הנחרטו סמוך לימי בית שני. הבניין שופץ ב-1873 מתרומתו של רפאל לוי. כיום, בית הכנסת העתיק נמצא תחת השגחתה של משפחת זינאתי, ששומרת ומתחזקת את המקום.
בית זינאתי

מרכז המבקרים, הנקרא גם בית רחל ינאית בן-צבי, היה בעברו מחסן. בשנים האחרונות, הוצאו משם חפצים רבים המיועדים לשימור. בין החפצים תמונות ישנות, כלי עבודה ישנים, ואביזרים. כל אלה מתארים את תולדותיהם של היהודים בפקיעין לאורך השנים. כיום במרכז המבקרים ישנו מוזאון. במקום ניתן לצפות גם במיצג אורקולי, ובהצגה של מרגלית זינאתי ואוריאל רוזנבאום.
מרגלית זינאתי

מרגלית זינאתי היא "שומרת הגחלת היהודית". מרגלית היא האחרונה ממשפחת זינאתי שעדיין גרה במקום. היא מספרת את סיפורה לקהל המבקרים במקום.
בשנת 2018, השנה ה-70 למדינת ישראל, נבחרה זינאתי להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות המסורתי, ואף זכתה לעיטורי כבוד מנשיא המדינה ובפרס ירושלים.
לקריאה נוספת

רבקה אלפר, אנשי פקיעין, הוצאת עם עובד, 2004
הערות שוליים

↑  חדאד, מנעם, פקיעין: אגדה, הווי ומסורת, תל אביב: עם עובד, 1987, עמ' 25.
↑  י. בן צבי, שאר ישוב, ירושלים: יד יצחק בן צבי, 1968, עמ' 51
↑  י. ברסלבסקי, לחקר ארצנו: עבר ושרידים, תל-אביב, תשי"ד, עמ' 175-170 ו-222-216
↑  אלעד בן-דרור, שומר החומות האחרון של הכפר העברי הראשון יצחק בן צבי ויהודי פקיעין, קתדרה 147, 2013, עמ' 115-148
↑  אמנון גופר, הגליל: טיול בעקבות נשיא ושטר של מאה שקל, באתר ynet, 21 בדצמבר 2009
↑  מורן אזולאי, אלה מדליקי המשואות ביום העצמאות ה-70, באתר ynet, 8 באפריל 2018
כיכר המעיין בפקיעין
שרים במערת הרשב"י
אוריאל רוזנבאום ומרגלית זינאתי
הווארד אשמן

| --- | --- |

הווארד אשמן
 לידה:  17 במאי 1950 בולטימור, מרילנד, ארצות הברית 
 פטירה:  14 במרץ 1991 (בגיל 40) ניו יורק סיטי, ניו יורק, ארצות הברית (HIV) 
 שם לידה:  Howard Elliott Ashman 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1979–1991 (כ־12 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אינדיאנה, אוניברסיטת בוסטון, Milford Mill Academy, אוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון, קולג' גודארד 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  אגדות דיסני (2001)  פרס גראמי לאלבום ילדים (20 בפברואר 1991) 
 www.howardashman.com
 פרופיל ב-IMDb
 
הווארד אליוט אשמן (באנגלית: Howard Elliott Ashman;‏ 17 במאי 1950 – 14 במרץ 1991) היה פזמונאי ומחזאי יהודי-אמריקאי שעבד בשיתוף פעולה עם אלן מנקן מספר פעמים, שהמוכרות בהן היו שלושה סרטי הנפשה של דיסני, בהם אשמן כתב את המילים ומנקן הלחין את השירים והנעימות שבסרט. אשמן ומנקן החלו את דרכם בשנת 1979 במחזמר "יברך אותך אלוהים, אדון רוזווטר", שאותו אשמן ביים וכתב. המחזמר הבא של הצמד, "חנות קטנה ומטריפה" (1982), בוים ונכתב גם כן בידי אשמן הפך להצלחה מסחררת שהובילה להפקת סרט הקאלט "חנות קטנה ומטריפה". שיתוף הפעולה הראשון של השניים עם חברת וולט דיסני היה בסרט "בת הים הקטנה" (1989), ולאחריו הסרט "היפה והחיה" (1991). לאחר מותו, נעשה שימוש בחלק משיריו של אשמן בסרט נוסף של דיסני - "אלאדין" (1992).
בשנת 2018 הופק עליו סרט תיעודי בשם "המוזיקה של הווארד".
ביוגרפיה > ראשית חייו

אשמן נולד בבולטימור, מרילנד, בנם של שירלי תלמה (לשעבר גלאס) וריימונד אלברט אשמן, אשר עבר במפעל ליצור גביעי גלידה. אביו היה ממוצא הונגרי. משפחתו הייתה יהודית. אשמן החל את לימודיו באוניברסיטת בוסטון ומכללת גודארד, ולאחר מכן המשיך לקבלת תואר שני מאוניברסיטת אינדיאנה בשנת 1974.
ביוגרפיה > קריירה

לאחר שסיים ללמוד באוניברסיטת אינדיאנה בשנת 1974, עבר אשמן לגור בניו יורק ועבד כעורך בGrosset & Dunlap (חברה בת של "ברטלסמן"). שני המחזות הראשונים שלו; Cause Maggie's Afraid of the Dark ו-Dreamstuff לא זכו לאהדת הקהל וקבלו בקורות מעורבות. מחזו The Confirmation הופק ב-1977 בתיאטרון פרינסטון מקארטר בכיכובו של הרשל ברנרדי. בשנת 1977 הפך לבמאי האמנותי בתיאטרון WPA בניו יורק.
אשמן עבד לראשונה עם אלן מנקן בשנת 1979 במחזמר "יברך אותך אלוהים אדון רוזווטר", המבוסס על ספר בעל שם זהה. נוסף על כך, שיתפו פעולה במחזמר "חנות קטנה ומטריפה", כאשר אשמן שימש כבמאי, פזמונאי וליבריתן, מחזמר אשר זיכה אותו במספר פרסים.
אשמן היה הבמאי, הליריקן והמחבר של המחזמר חייכי משנת 1986 מברודוויי (עם מוזיקה מאת מרווין האמליש). בנוסף לזאת, בשנת 1986, אשמן כתב את התסריט עבור עיבוד הקולנוע של פרנק אוז למחזמר "חנות קטנה ומטריפה", ובנוסף כתב שני שירים חדשים; "Some Fun Now" ו-"Mean Green Mother From Outer Space", כאשר השיר האחרון היה מועמד לאוסקר.
בשנת 1986, אשמן התבקש לכתוב שיר עבור הסרט "אוליבר וחבורתו" של חברת וולט דיסני. בזמן אותו הפרויקט, נודע לו על פרויקט נוסף; הסרט "בת הים הקטנה", הסרט הראשון מזה 30 שנה המבוסס על אגדה. אשמן, יחד עם אלן מנקן, כתבו את כל השירים עבור הסרט. אשמן הפך לאחד מהאנשים המשמעותיים בתחילת הרנסאנס של דיסני. אשמן ניהל פגישות ואמר איך כל סצנה אמורה להיראות הוא אף היה מוערב בדמותה של אריאל וביקש מהאנימטור הראשי שאריאל צריכה להיות עם עיניים כחולות. הוא ידע בדיוק איך כל סצנה אמורה להיראות ולהתבצע ומדוע על חברת דיסני להמשיך להפיק סרטים מוזיקליים.
נוסף על כך, היה בעל סמכות וטו בהחלטות על ליהוק המדבבים, הנגנים והמלווים. "בת הים הקטנה" יצא בנובמבר 1989 וזכה להצלחה מסחררת. אשמן ומנקן קבלו שתי מועמדויות לפרס גלובוס הזהב ושלוש מועמדויות עבור פרס האוסקר שתיים עבור השירים "נשק אותה" (Kiss the Girl) ו"בתוך הים" (Under the Sea), כאשר האחרון זכה גם בפרס, בנוסף לפס הקול של הסרט.
בשנת 1988, עת שעבד על "בת הים הקטנה", אשמן הציע לחברת דיסני לעשות עיבוד מוזיקלי מונפש של "אלאדין". לאחר שכתב מספר שירים עם שותפו אלן מנקן והצעה למבנה הסרט, נכתב תסריט בידי לינדה וולברטון, אשר כתבה גם את התסריט עבור היפה והחיה. אז הבמאים ג’ון מוסקר ורון קלמנטס הצטרפו להפקה. הסיפור עבר מספר רב של שינויים וחלק מהדברים שהופיעו ברעיון הראשוני נגנזו. מתוך 16 השירים שהכינו אשמן ומנקן עבור הסרט "אלאדין", נכללו בסרט המוגמר רק שלושה משיריו של הווארד, אשר הופץ לאחר מותו.
במהלך שלבי ההפקה המוקדמים של "אלאדין", אשמן ומנקן החלו לסייע בהצלת ההפקה של "היפה והחיה", אשר נפל בהפקות בהיותו סרט לא מוזיקלי. אשמן, שהעדיף להתמקד ב-"אלאדין", הצטרף בעל כורחו. באותו הזמן מצבו הבריאותי החל להתדרדר עקב מחלתו. לבסוף, הספיק להשלים את מילות השירים של "היפה והחיה" לפני שנכנע למחלתו. הסרט הופץ מספר חודשים לאחר מותו והוקדש לזכרו. יחד עם מנקן, זכה אשמן בשני פרסי גראמי, שני פרסי גלובוס הזהב ובשני פרסי אקדמיה. כשאשמן "קיבל" את פרס האקדמיה השני שלו עבור הסרט "היפה והחיה", ויליאם פ. "ביל" לאוץ’ שותפו ובן זוגו לחיים, קיבל את הפרס במקומו.
ביוגרפיה > מחלתו ומותו

בליל טקס פרסי האוסקר ה-62, כאשר זכו אשמן ומנקן בפרס האוסקר עבור המוזיקה של הסרט "בת הים הקטנה" ובעבור השיר "בתוך הים", אשמן סיפר למנקן שקיבל תוצאות חיוביות על הימצאות נגיף האיידס בגופו. הוא אובחן כחולה איידס בשנת 1988, במהלך ההפקה של "בת הים הקטנה". במהלך ההפקה של "היפה והחיה", אמני ההנפשה של חברת דיסני הוטסו לעבוד עם אשמן בביתו בפישקיל, ניו יורק, שם נוכחו לגלות את מצב מחלתו המתקדם. אשמן נעשה חלש יותר ויותר אך נשאר פעיל לכל אורך ההפקה והמשיך בכתיבת השירים. לאחר ההקרנה הראשונה של "היפה והחיה" ב-10 במרץ 1991, אמני ההנפשה ביקרו את אשמן בבית החולים. משקלו היה 80 פאונד, הוא התעוור ובקושי יכול היה לדבר. אמני ההנפשה והמפיק דון האן סיפרו לו כי הסרט זכה לשבחים מהקהל. ב-14 במרץ, אשמן, בגיל 40 הלך לעולמו מסיבוכים הנובעים ממחלת האיידס, בעיר ניו יורק. מחווה לאשמן נכללה בסוף כתוביות הסיום של הסרט "היפה והחיה" ובה נכתב: "לידידנו, הווארד, שהעניק לבת ים את קולה ולחיה את נשמתו, נהיה אסירי תודה לעד. הווארד אשמן: 1950-1991". אשמן נאבק על חייו לצד בן זוגו ביל לאוץ’, אחותו שרה אשמן-גיליספי ואמו שירלי תלמה גלאס. מקום קבורתו של אשמן בגן הזיכרון "אוהב שלום" בבולטימור, מרילנד. להאשמן קרובי משפחה רחוקים המתגוררים בחלקם בארצות הברית ובישראל
מעבודותיו

"יברך אותך אלוהים, אדון רוזווטר" (1979) (פזמונאי, ליבריתן ובמאי)
"חנות קטנה ומטריפה" (1982) (פזמונאי, ליבריתן ובמאי)
"חייכי" (1986) (פזמונאי, ליבריתן ובמאי)
"חנות קטנה ומטריפה" (1986) (פזמונאי ותסריטאי)
"אוליבר וחבורתו" (1988) (מילים לשיר "אי שם בניו יורק סיטי")
"בת הים הקטנה" (1989) (פזמונאי, מפיק, אחראי דיאלוגים)
"היפה והחיה" (1991) (פזמונאי, מפיק בפועל) ("הוקדש לזכרו")
"אלאדין" (1992) (מילים לשירים "לילות ערב", "ג’יני - לא היה לך חבר כמותי", ו-"הידד לנסיך עלי").
"היפה והחיה" (2017) - עיבוד לייב-אקשן של סרט ההנפשה המקורי משנת 1991. נעשה שימוש חוזר בשיריו, כולל שורות גנוזות בשירים "גסטון", "שיר ההמון" ו-"היפה והחיה" (פזמונאי, לצד טים רייס)
הערות שוליים

↑  "Howard Ashman Biography (1950–1991)". Filmreference.com. נבדק ב-2012-01-14.
↑  Don Hahn interview: Beauty And The Beast, Howard Ashman, The Lion King, South Park and Frankenweenie, Den of Geek (באנגלית)
↑  Marvin Glassman, 'Beauty' cast member proud of her Jewish roots, sun-sentinel.com
↑  "Aladdin: Crew Reunion". Animated Views. נבדק ב-2009-05-31.
↑  Top 10 Notable People Who Died From AIDS
1 2  Blau, Eleanor. "Howard Ashman Is Dead at 40; Writer of 'Little Shop of Horrors'", New York Times, March 15, 1991
↑  לפי תרגומו של ישראל אובל בגרסת ה-DVD של הסרט
↑  Wilson, Scott. Resting Places: The Burial Sites of More Than 14,000 Famous Persons, 3d ed.: 2 (Kindle Location 1746). McFarland & Company, Inc., Publishers. Kindle Edition.
| הווארד אשמן |
| --- | --- | --- |
| מחזות זמר | יברך אותך אלוהים, אדון רוזווטר (1979) ‏•‏‏ חנות קטנה ומטריפה (1982) ‏•‏‏ חיוך (1986) ‏•‏‏ היפה והחיה (1994) ‏•‏‏ בת הים הקטנה (2007) ‏•‏‏ אלאדין (2014) |  |
| סרטים מוזיקליים | חנות קטנה ומטריפה (1986) ‏•‏‏ אוליבר וחבורתו (1988) ‏•‏‏ בת הים הקטנה (1989) ‏•‏‏ היפה והחיה (1991) ‏•‏‏ אלאדין (1992) ‏•‏‏ היפה והחיה (2017) ‏•‏‏ אלאדין (2019) ‏•‏‏ בת הים הקטנה (2023) |  |
| אלבומי פסקול | The Little Mermaid (1989) ‏•‏‏ Beauty and the Beast (1991) ‏•‏‏ Aladdin (1992) ‏•‏‏ Beauty and the Beast (2017) ‏•‏‏ Aladdin (2019) |  |
| כותב | Part of Your World ‏•‏‏ Under the Sea ‏•‏‏ Kiss the Girl ‏•‏‏ Belle ‏•‏‏ Be Our Guest ‏•‏‏ Beauty and the Beast ‏•‏‏ Friend Like Me |  |
| ערכים קשורים | אלן מנקן ‏•‏‏ המוזיקה של הווארד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007435032405171  PLWABN: 9810669951005606  BNE: XX1305748  BnF: cb14007413v (data)  GND: 134599071  ISNI: 0000 0001 1652 1394  LCCN: n78033738  MusicBrainz: 7a45c6ea-bb66-4e85-8643-271658fe935e  NKC: pna2010568332  NLK: KAC2018M5381  NTA: 073586161  SNAC: w6xx586d  SUDOC: 110302966  VIAF: 265031685   WorldCat (עם VIAF): 265031685
בכל זאת אינני נפרד

בכל זאת אינני נפרד הוא אלבומו השני של הזמר והיוצר טל סונדק. את השירים כתב גאבור ארדש - נער יהודי בן 13 מבודפשט, אשר נספה בשואה.
רקע

גאבור ארדש נער בן שלוש-עשרה, הרגיש שהוא נחנק, שלאחר חודשים ארוכים במחבוא, הקירות סוגרים עליו, שהוא חייב לנשום אוויר צח. למחרת, 31 בדצמבר 1944, ימים מעטים לפני שחרור בודפשט, לא עמד עוד בסבל ופרץ החוצה. אמו ארז'בט דלקה אחריו, והם נפלו בידיהם של אנשי צלב החץ ששוטטו ברחובות בודפשט.
במותו הניח גאבור יותר משלושים שירים שכתב על פתקים בשפת אמו. סבו וסבתו שניצלו, מצאו את הפתקים שכתב וחיברו אותם לכדי ספר שירים. בשנת 1957 עלו הסב בן ה-92 והסבתא בת ה-84 לארץ עם משפחתם, לנגד עיניהם עמדה מטרה אחת: לפרסם את שיריו של נכדם בעברית. אך כעבור שנתיים הלכו לעולמם מבלי שהתגשם חלומם.
הזמר והיוצר טל סונדק איבד את אחותו שרון, אשר נפטרה ביום השואה לאחר שנלחמה שנים רבות במחלת הסרטן. לאחר מותה, יום השואה קיבל משמעות נוספת עבור סונדק והוא החליט להנציח את אחותו בפרויקט יוצא דופן על ידי טקסטים של משורר צעיר שנספה בשואה. הוא פנה ל"יד ושם" וביקש שיעבירו לו חומרים של ילדים שכתבו שירים בתקופת השואה וקיבל לידיו שישה ספרים, ביניהם מצא ספר שירים ששמו "בכל זאת אינני נפרד", ספרו של גאבור אֵרדֵש, נער יהודי שנרצח בשואה בהונגריה כשהיה רק בן 13.
טל חיפש יצירה המביעה געגוע, כאב ואובדן שיוכל להלחין ולבצע. ספר שיריו של גאבור ארדש שתורגם לעברית בידי דני נוימן שבה את לבו. הוא גילה נער שניחן ברגישות גבוהה, והרבה לעסוק בשיריו במשמעות החיים והמוות. וששירתו היא תעודה היסטורית שבה משתקפת רגישותו ועומק מחשבתו בתקופה הקשה.
כחלק מהעבודה על הפרויקט, סונדק חיפש שארי בשר של גאבור בישראל. להפתעתו גילה את מריאן מילר (בת דודתו הראשונה של גאבור) ששרדה את השואה כשהייתה ילדה ולימים היא זו שהוציאה את שירי בן דודה גאבור לאור.
הפצה

האלבום יצא בינואר 2017 בהוצאת "יד ושם" ובאדיבות קרן אריסון, שראתה בפרויקט זה ערך עליון לחברה.
האלבום יצא לחנויות במארז מיוחד שכלל בנוסף לאלבום השירים גם את ספר שיריו של גאבור וכן תוכנית חינוכית מיוחדת על הסיפור והשירים שנכתבה על ידי בית הספר להוראת השואה ב"יד ושם". האלבום חולק בבתי הספר העל-יסודיים בישראל ולמדריכי המסע לפולין. האלבום הוליד מופע של טל ומריאן. מופע שרץ בכל הארץ. מול בני נוער, משלחות לפולין, אנשי צבא ומשטרה, צמרת המוסד ועוד ועוד.
ביקורות

האלבום והמופע זכו לחשיפה רבה בתקשורת ולשבחים רבים מצד המבקרים.
"ראוי ומרגש, לא הותיר עין יבשה" - עמוס אורן, הבמה
"ממליץ להאזין לדיסק החדש של סונדק בו הוא מתגלה במלוא תפארתו, כישרונו וקולו" - דורון אורסיאנו, מעריב
"סונדק הלחין יפה את השירים ושר אותם ברגש ובתשוקה" - תימורה, גלובס
"טל סונדק שר בצורה מרגשת ושירתו ערבה ונעימה מומלץ לצפייה במופע ובהאזנה" - דורון גל, אלי ליאון - ביקורת
האלבום נבחר בעיתון מעריב כאחד מחמשת האלבומים המשמעותיים שיצאו באותה שנה
רשימת השירים באלבום

| שיר | אורך | מילים | תרגום לעברית | לחן | עיבוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מאז שארזת את כנפייך | 04:16 | רחל שפירא |  | טל סונדק | קורין אלאל |
| העבר המאושר | 04:33 | גאבור ארדש | דני נוימן | טל סונדק | קורין אלאל |
| החיים | 03:47 | גאבור ארדש | דני נוימן | טל סונדק | קורין אלאל |
| נר הנשמה | 03:13 | גאבור ארדש | דני נוימן | טל סונדק | קורין אלאל |
| מכתב לאמי היקרה | 03:31 | גאבור ארדש | דני נוימן | טל סונדק | קורין אלאל |
| נס | 04:37 | גאבור ארדש | דני נוימן | טל סונדק | קורין אלאל |
| חלום בהקיץ | 03:42 | גאבור ארדש | דני נוימן | טל סונדק | קורין אלאל |
| מילת פרידה | 03:39 | גאבור ארדש | דני נוימן | טל סונדק | קורין אלאל |
| מצבה עלי קבר | 03:18 | גאבור ארדש | דני נוימן | טל סונדק | קורין אלאל |
| בכל זאת אינני נפרד | 04:10 | גאבור ארדש | דני נוימן | טל סונדק | קורין אלאל |
וידאו קליפים

מאז שארזת את כנפייך (עורך - אלעזר מאק), סרטון  באתר יוטיוב
החיים (עורך - עמית דקל), סרטון  באתר יוטיוב
בכל זאת אינני נפרד (עורך - עמית דקל), סרטון  באתר יוטיוב
הערות שוליים

↑  עמוס אורן, מוזיקה - טל סונדק שר גאבור ארדש: ראוי ומרגש, באתר www.habama.co.il
↑  הו גאולה | המוזיקאי טל סונדק הלחין את שיריו של הילד-משורר היהודי גאבור ארדש, שנספה בשואה, והתוצאה עדינה ורגישה, באתר גלובס, 20 באפריל 2017
ג'ון לג'נד

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1978 (בן 46) ספרינגפילד, ארצות הברית 
 שם לידה:  ג'ון רוג'ר סטיבנס
 שם במה:  John Legend 
 מוקד פעילות:  ספרינגפילד, אוהיו, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פנסילבניה, North High School 
 סוגה:  R&B, היפ הופ סול, סול,  ניאו סול, פיוז'ן ג'אז
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  GOOD Music Sony Music
 בן או בת זוג:  כריסי טיגן (2013–?) 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי לתגלית השנה (2006)  Primetime Emmy Award for Outstanding Special Class Program  פרס טוני לחידוש הטוב ביותר למחזה  פרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר  פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר (22 בפברואר 2015)  NAACP Image Award for Outstanding Music Video  דוקטור לשם כבוד של מכללת ברקלי למוזיקה 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון לג'נד (באנגלית: John Legend; נולד ב-28 בדצמבר 1978) הוא מוזיקאי, זמר, פזמונאי, ושחקן אמריקני. לג'נד זכה ב-12 פרסי גראמי, שני פרסי אמי, בפרס גלובוס הזהב ובפרס האוסקר; בכך היה לאפרו אמריקאי הראשון לזכות בEGOT. 
בשנת 2017 דורג על ידי הטיים מגזין כאחד ממאה האנשים המשפיעים בעולם.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2004: Get Lifted
2006: Once Again
2008: Evolver
2013: Love in the Future
2016: Darkness and Light
2020: Bigger Love
2022: Legend
דיסקוגרפיה > אלבומים משותפים

2010: Wake Up! (עם דה רוטס)
הערות שוליים

↑  ראיון עם ג'ון לג'נד, בעמוד הפייסבוק של Institute for Middle East Understanding, 20 בספטמבר 2021.
| ג'ון לג'נד |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה
| אלבומי אולפן | Get Lifted • Once Again • Evolver • Wake Up! • Love in the Future • Darkness and Light • A Legendary Christmas • Bigger Love |  |
| אלבומי הופעה | Live at SOB's • Solo Sessions Vol. 1: Live at the Knitting Factory • Live from Philadelphia |  |
| סינגלים | "Ordinary People" • "So High" • "Save Room" • "P.D.A. (We Just Don't Care)" • "Stereo" • "Green Light" • "Everybody Knows" • "Wake Up Everybody" • "When Christmas Comes" • "Tonight (Best You Ever Had)" • "All of Me" • "You & I (Nobody in the World)" • "Glory" • "Love Me Now" • "Beauty and the Beast" • "Preach" • "Conversations in the Dark" • "Minefields" • "Hallelujah" |  |
| שיתופים פעולה | "Getting Nowhere" • "Lay Me Down" • "Like I'm Gonna Lose You" • "One Man Can Change the World" • "Higher" |  |
| שירים אחרים | "It's Alright" • "Listen" |  |
| ערכים קשורים | חג מולד אגדי עם ג'ון וכריסי • ההמצאה הקסומה של ג'רוניקוס ג'אנגל |  |
| זוכי אמי, גראמי, אוסקר וטוני |
| --- | --- | --- |
לפי השנים שעברו מאז קבלת הפרס הראשון ועד קבלת הפרס האחרון
| פרסים תחרותיים | ריצ'רד רוג'רס (1945–1962) ‏•‏‏ הלן הייז (1932–1976) ‏•‏‏ ריטה מורנו (1961–1977) ‏•‏‏ ג'ון גילגוד (1961–1991) ‏•‏‏ אודרי הפבורן (1953–1994) ‏•‏‏ מרווין האמליש (1973–1995) ‏•‏‏ ג'ונתן טוניק (1977–1997) ‏•‏‏ מל ברוקס (1967–2001) ‏•‏‏ מייק ניקולס (1964–2001) ‏•‏‏ וופי גולדברג (1985–2002) ‏•‏‏ סקוט רודין (1984–2012) ‏•‏‏ רוברט לופז (2004–2014) ‏•‏‏ ג'ון לג'נד (2006–2018) ‏•‏‏ אנדרו לויד ובר (1980–2018) ‏•‏‏ טים רייס (1980–2018) ‏•‏‏ אלן מנקן (1990–2020) ‏•‏‏ ג'ניפר הדסון (2006–2022) ‏•‏‏ ויולה דייוויס (2001–2023) |  |
| פרסי כבוד | ברברה סטרייסנד (1963–1970) ‏•‏‏ לייזה מינלי (1965–1990) ‏•‏‏ ג'יימס ארל ג'ונס (1969–2011) ‏•‏‏ הארי בלפונטה (1953–2014) ‏•‏‏ קווינסי ג'ונס (1964–2016) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007391906505171  PLWABN: 9812567276705606  BIBSYS: 6060894  BNE: XX5707857  BnF: cb145856123 (data)  GND: 133896269  ICCU: UBOV004633  ISNI: 0000 0000 7987 4464  LCCN: no2004109348  MusicBrainz: 75a72702-a5ef-4513-bca5-c5b944903546  NKC: xx0030966  NLA: 40580169  NLK: KAC200508211  NTA: 288569806  RERO: 02-A013129349  SUDOC: 157227278  VIAF: 24847386   WorldCat (עם VIAF): 24847386
ברגוזאר קורל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באוגוסט 1982 (בת 42) איסטנבול, טורקיה 
 שם לידה:  Bergüzar Gökçe Korel 
 מדינה:  טורקיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מימר סינאן 
 בן או בת זוג:  האליט ארגנץ' (2009–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ברגוזאר קורל (בטורקית: Bergüzar Gökçe Korel Ergenç, נולדה ב-27 באוגוסט 1982) היא שחקנית טורקייה.
ביוגרפיה

קורל נולדה באינסטבול וגדלה בעיירה אולוס (Ulus) באזור בשיקטאש. היא למדה בקונסרבטוריון ובמחלקה לתיאטרון באוניברסיטת מימאר סינאן (מוסד ידוע לאומנויות בטורקיה, שקרוי על שם הארכיטקט של הסולטאן סולימאן המפואר). את הופעת הבכורה שלה כשחקנית עשתה בסדרה "עמק הזאבים: עיראק". הופעתה הראשונה בטלוויזיה הייתה בשנת 1998. בשנים 2011 - 2012 היא שיחקה כתפקיד אורח בסדרה "הסולטן". בשנת 2009 נישאה לשחקן הטורקי הליט הרגנץ' (השחקן המגלם את הסולטן סולימאן המפואר בסדרה "הסולטאן"). לאחר שנה, בפברואר 2010, נולד בנם המשותף, עלי. היא שיחקה גם בהופעה חד פעמית בסדרה "הסולטאן" לצד בעלה. הסדרה שפרסמה ושידכה בין שניהם, "אלף לילה ולילה", פופולרית במיוחד בעולם הערבי.
ברגוזאר כיכבה גם כדוגמנית בפרסומות שונות בטורקיה, כמו פרסומת לחברת "פאנטן".
אביה של ברגוזאר קורל היה השחקן והבמאי טאנז'ו קורל, שהלך לעולמו מסרטן בשנת 2005 והוא כמעט בן 61. הוא למד בתיכון בגאלאטאסראי, ולאחר מכן באוניברסיטת גרנובל בצרפת. הוא החל לשחק בגיל 22, בסרט הטורקי "אשקייה" (בנדיט), ומאז לא חדל לשחק בסרטים טורקיים, בשנות השישים והשבעים בעיקר. בשנות התשעים החל לביים סרטים. הוא היה נשוי לשחקנית-דוגמנית חולייה דארג'אן ולהם היו שתי בנות: ברגוזאר וזיינפ.
חולייה דרג'אן, אשתו, נולדה בשנת 1951 והיא עודנה שחקנית טורקייה. היא הייתה במקור דוגמנית, שבגיל 16 התחרתה על הופעה בשער המגזין הטורקי "סס". היא הפכה גם לשחקנית, ושיחקה בסרטים בעיקר בשנות השישים והשבעים, בהם סרטים שהופיע בהם גם בעלה (היא הכירה אותו על הסט של אחד הסרטים). בשנות האלפיים שיחקה ועודנה משחקת בטלנובלות טורקיות. היא צעירה מבעלה בשבע שנים, ויש להם שתי בנות: זיינפ, ילידת 1977, וברגוזאר, ילידת 1982.
תפקידים

1999 Şen Olasın Ürgüp
2006 עמק הזאבים: עיראק
2009 Aşk Geliyorum Demez
2021 תקועים לחוד
בטלוויזיה
קרדאיי (2015-2012)
פרסים

2006 "Altın Kelebek" (Golden Butterfly) Best Actress
2007 "RTGD" (Radio Television Press Association) TV Star award
2008 "Zodiac Schools" Most Successful Actress
2010 "Lion Max" Best Children's Program
2012 "RTGD" (Radio Television Press Association) Actress of the Year
2012 "Ayaklı Gazete" Newspaper Best Drama Actress
2012 "YBTB" Actress of the Year
2013 "Altın Kelebek" (Golden Butterfly) Best Actress
2013 "Ayaklı Gazete" TV Stars Best Actress
2013 Oscars of Media Best Actress
2013 Golden Lion Awards Best Drama Series Actress
בית אמידים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 כתובת:  רח' אלי כהן 
 מיקום:  אשקלון 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 סגנון אדריכלי:  הסגנון האקלקטי בארץ ישראל 
 מידות
 קומות:  2 
 
 קואורדינטות:  31°40′11″N 34°35′14″E﻿ / ﻿31.66969°N 34.58721°E﻿ / 31.66969; 34.58721
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) בית אמידים(למפת השפלה רגילה) בית אמידים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית אמידים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית אמידים  he בית אמידיםhe בית אמידיםמפת  __ אשקלון [‌למפה דינמית של השפלה וסביבותיה‌]מצפון, ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית חוף אשקלון ממערב: הים התיכון tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית אמידים הוא בניין דו-קומתי מפואר ברחוב אלי כהן באשקלון. במרכזו רחבה, שבה שכנה בעבר בריכת מים. סביב הרחבה המרכזית נבנו חדרים למטרות שונות. הבניין מהווה שריד לימי זוהרה של העיירה מג'דל (אשקלון כיום) בתקופת המנדט הבריטי (1917 - 1948).
הבניין נבנה בראשית תקופת המנדט הבריטי, בעזרת טכנולוגיות מודרניות ומסורתיות, שהעניקו לו פאר רב ביחס לבתים בסביבה הצפופה והבנויה בבתים חד-קומתיים. בזכות הפאר, זכה בפי תושבי אשקלון לתואר "בית המושל", וזאת על אף כי מעולם לא שמש בתפקיד זה.
לאחר כיבוש העיר בידי צה"ל, הושכר המבנה בשנים 1950 עד 1972 למועצת פועלי אשקלון. המועצה הקימה בבניין בשנים 1950 עד 1960 סניף טיפת חלב ומרפאה של קופת חולים הכללית.
משנת 1964 עד שנת 1988 שכנו במבנה מחסנים ובתי מלאכה קטנים עד שנעזב ונידון להריסה. בהוראת ראש העיר בני וקנין, נמנעה הריסתו.
סגנון הבנייה

דגם המבנה - מבנה דו קומתי בעל רחבה מרכזית שסביבה חדרים - תואם את הסגנון עירוני-עות'מאני בארץ ישראל.
סגנון הבניה של בית האמידים הוא סגנון אקלקטי, המאפיין את הבניה שהייתה אופיינית בארץ ישראל בשנות העשרים של המאה ה-20.
חומרי הבנייה ותקופת הבנייה

חומר הבנייה מעיד בדרך כלל על גיל המבנה. שלד המבנה עשוי בטון יצוק – רצפה, עמודים וחגורות. השימוש בבטון מזוין ממנו בנוי שלד המבנה, החל בשנים 1913-1912 (בית הבטון הראשון), הבטון היה זול ונפוץ במיוחד מראשית המנדט הבריטי. הקירות בנויים אבן כורכר בין עמודי הבטון. השימוש בבלוקים מכורכר מעורר את ההנחה שהמבנה נבנה בסביבות שנות העשרים המוקדמות של המאה ה-20.
בחזית המזרחית של המבנה מתגלה חתך רצפת הבית. בעבר, הבית הוגבה מהקרקע הנוכחית בכחצי מטר. לפי איתור מדרגות במפה היסטורית, נראה שזה גם היה המצב המקורי. מסד הבית מורכב מאבני כורכר גדולות. מעליהן יצוקה רצפת בטון בעובי כ-40 ס"מ. זהו בטון באיכות נמוכה, עשיר בצדפים, העשוי מחול מקומי. על יציקת רצפת הבטון הונחו מרצפות בטון בגודל 20X20 ס"מ.
אלמנטים במבנה > הריצוף

אלמנט מסורתי בבניין, שהיה נפוץ כבר בסוף המאה ה-19 בארץ ישראל, הוא ריצוף שטיח בסגנון האר-נובו - סגנון אדריכלי שהיה בשימוש בשנים 1910-1890, בשלהי התקופה העות'מאנית, ובארץ ישראל השימוש בו נמשך לתוך שנות העשרים של המאה ה-20, בתקופת המנדט הבריטי. סגנון זה מאופיין בצורות א-סימטריות ודו-ממדיות, ובקישוטים עם שימוש מרובה בקו מעוגל ואורגני ובמוטיבים מהטבע (בעיקר פרחים ועלים). גודל המרצפות 20X20 ס"מ. בבית נמצא דגם פרחוני זהה לדגם שנמצא בבית בליפתא מסוף המאה ה-19.
אלמנטים במבנה > אלמנטים נוספים במבנה

במבנה חצר פנימית המעידה על פאר הבית בעבר. בחצר ארבע קשתות מחודדות, שיוצרות ארקדה. בחצר נשאר שריד המעיד על הימצאותן של בריכה ומזרקה.
במבנה מצוי גם חדר מדרגות פנימי - אלמנט שחדר לבניה בסוף המאה ה-19 וצבר תאוצה בראשית המנדט הבריטי.
המבנה כולל חדרי שירותים בשתי הקומות, גרם מעלות פנימי, וגג מבנה שטוח המוקף במעקה בטון מסוגנן.
תוכנית שימור והצעות לשימוש במבנה

המבנה הוכרז כמיועד לשימור, והוכנה עבורו תוכנית שימור. במרץ 1992 הכין האדריכל אלכסנדר אוקוניב ממנהל ההנדסה בעיריית אשקלון תוכנית לשיקום המבנה, אך התוכנית לא יצאה אל הפועל.
הועלתה הצעה להפוך את המבנה למוזיאון לתולדות אשקלון, או לבית לאמני העיר ולאמנים מאזור הדרום והנגב, שישמש לאירוח ולהצגת עבודותיהם.
לקריאה נוספת

ששון אבי, קציר טל, 2011, בית אמידים במג'דל, אשקלון, תיק תיעוד היסטורי ואדריכלי.
ממן סמי, תשס"א, בית האומנים במגדל - אשקלון, עבודה סמינריונית לתואר שני, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן.
קרויאנקר, 1985, אדריכלות בירושלים הבנייה הערבית מחוץ לחומות, הוצאת כתר.