stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיים שאול הורוביץ
חייו

חיים שאול הורוביץ נולד בכ"ד בחשוון תרי"ט ליצחק הורוביץ ודרעזא בת הרב אלעזר וייסמן (נכדת הרבנים אלעזר לעוו ובנו בנימין וולף לעוו) בסאנטוב (Abaujszanto) בהונגריה. למד בישיבתו של הרב יוסף דב סולובייצ'יק בוורשה, באוניברסיטאות מינכן וברסלאו (כיום ורוצלב שבפולין), וכן היה תלמידו של ישראל לוי בבית המדרש לרבנים בברסלאו. הוסמך לרבנות בידי הרב שמואל מוהליבר והרב יצחק אלחנן ספקטור. שימש 10 שנים כרב בביליץ שבפולין.
נשא לאשה את רוזה בלוך, נכדתו של משה אריה בלוך. בתו הדוויג נישאה למקס גרינוולד (גר'), נשיא מכון לאו בק בניו יורק.
החל משנת 1896 הורביץ הורה בבית המדרש בברסלאו וכיהן גם כרב המוסד.
מחקריו

מחקריו של הורוביץ התמקדו בשני תחומים. חקר הפילוסופיה הערבית והיהודית בימי הביניים. בתחום זה הוא פרסם מספר ספרים בגרמנית, לרבות מהדורה מדעית של הספר "עולם הקטן" מאת רבי יוסף אבן צדיק.
הורוביץ החל בהוצאה לאור של מדרשי ההלכה במהדורות מדעיות, תוך הסתמכות על כתבי יד וציון לחילופי נוסחאות. למהדורות אלו הוא צירף הערות וביאורים. הוא תכנן להוציא לאור את כל מדרשי ההלכה במהדורות מדעיות, אך הספיק להוציא רק את חלקם.
הספרים שהוציא לאור בעברית:
ספרי דבי רב – ספרי במדבר וספרי זוטא, לייפציג, תרע"ז.
מכילתא דרבי ישמעאל, פרנקפורט, תרצ"א (הושלם לאחר פטירתו על ידי ישראל אברהם רבין).
בנוסף, כתב ערכים באנציקלופדיה היהודית שהופיעו בשם "S. Horovitz"
לקריאה נוספת

יונה פרנקל, מדרש ואגדה, כרך 3, האוניברסיטה הפתוחה, 1996, עמ' 968 - 969
"הורוביץ, חיים שאול", האנציקלופדיה העברית (כרך מא), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשכ"ז, עמ' 872
הערות שוליים

↑  ראו: מבוא לתורה שבעל-פה, יחידות 1-2 - (עמ' 166), מאת משה וייס, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1991
↑  יעקב גולדשטיין, משפחת בעל "שערי תורה", עלי זכרון כה, עמ' כ"ה, באתר אוצר החכמה
↑  ראו את תצלום כתבי הסמיכה, באתר פורום אוצר החכמה.
↑  S. Horovitz, Jewish Encyclopedia
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262974905171  PLWABN: 9810698189405606  BIBSYS: 99044055  BnF: cb15104207z (data)  GND: 119088746  ISNI: 0000 0000 7978 1700  LCCN: nr91022197  NKC: xx0019085  NLA: 35647932  NTA: 097444626  RERO: 02-A016437316  SUDOC: 098553097  Trove: 1026111  VcBA: 495/3778  VIAF: 76612038   WorldCat (עם VIAF): 76612038
אמיר ברעם

| --- | --- |

אלוף אמיר ברעם
 לידה:  22 ביולי 1969 (בן 55) באר שבע, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה  אוניברסיטת רייכמן  הקולג' המלכותי ללימודי הגנה 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-נובמבר 1988
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
  מפקד פלנ"ט צנחנים   מפקד סיירת צנחנים   מפקד גדוד 890   מפקד יחידת מגלן   מפקד חטיבת שומרון   מפקד עוצבת חצי האש   מפקד חטיבת הצנחנים   מפקד עוצבת האש   מפקד עוצבת הגליל   מפקד הגיס הצפוני   מפקד המכללות הצבאיות   מפקד פיקוד הצפון  צה"ל סגן הרמטכ"ל
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  מבצע פנתר ורוד  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן  מלחמת חרבות ברזל
 
שגרירת ארצות הברית באו"ם, ניקי היילי, ואמיר ברעם בגבול הצפון, יוני 2017
מפקד פיקוד הצפון, אמיר ברעם, בעת בוחן רף פיקוד הצפון ליחידות לוחמות
אמיר ברעם (נולד ב-22 ביולי 1969) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף, ששירת כסגן הרמטכ"ל ומיועד לכהן כמנכ"ל משרד הביטחון הבא. קודם לכן שירת בין היתר, כמפקד פיקוד הצפון, כמפקד המכללות הצבאיות, כמפקד הגיס הצפוני, כמפקד עוצבת הגליל, כמפקד עוצבת האש, כמפקד חטיבת הצנחנים, כמפקד יחידת מגלן וכמפקד סיירת צנחנים.
אלוף אמיר ברעם
השכלה וחיים אישיים

ברעם מתגורר בבני דרור, נשוי לגלית ואב לשלושה ילדים. בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה והקולג' המלכותי ללימודי ביטחון. בעל תואר ראשון במשפטים מהמרכז הבינתחומי הרצליה ותואר שני ביחסים בין-לאומיים מקינגס קולג' לונדון.
בוגר המחזור הראשון (2015) של תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר.
לקריאה נוספת

עמוס הראל ואבי יששכרוף, המלחמה השביעית, תל אביב: ידיעות ספרים, 2004, עמ' 251, 252, 347, מסת"ב 9655117677
יאיר אנסבכר, כצל ציפור, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2009, מסת"ב 9789654828338[דרושה הבהרה]
עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון: האמת על מלחמת לבנון השנייה, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2007, עמ' 420, מסת"ב 9654824086
עמוס הראל ואבי יששכרוף, קורי עכביש, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2008, עמ' 116, מסת"ב 9654824310
2024 בטלוויזיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 2024  בטלוויזיה |  |
< · 2022 · 2023 — 2024 — 2025 · 2026 · >
כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-20 · כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-21 · פורטל הטלוויזיה
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2024 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
23 בינואר – נטפליקס רכשה תמורת 5 מיליארד דולר את זכויות השידור של תוכנית ההיאבקות "WWE Raw".
7–11 במאי – תחרות האירוויזיון התקיימה במאלמה שבשוודיה. בתחרות זכתה שווייץ, עם שירו של נמו "The Code".
27 ביוני – העימות הטלוויזיוני של נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן ודונלד טראמפ בבחירות 2024 התקיים באטלנטה.
10 בספטמבר – העימות הטלוויזיוני של סגנית נשיא ארצות הברית קמלה האריס ודונלד טראמפ בבחירות 2024 התקיים בפילדלפיה.
סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-2024

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בארצות הברית
7 באפריל – משודר הפרק האחרון של "תרגיע".
16 במאי – משודר הפרק האחרון של "שלדון הצעיר".
23 בנובמבר – משודרים שלושת הפרקים האחרונים של "ארקיין".
15 בדצמבר – משודר הפרק האחרון של "ילוסטון".
16 בדצמבר – משודר הפרק האחרון של "מה שקורה בצללים".
נפטרו

4 בינואר – דייוויד סול, שחקן וזמר אמריקאי-בריטי. מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד הבלש קנת' האץ' האצ'ינסון בסדרת הטלוויזיה "סטארסקי והאץ'" (נולד ב-1943)
13 ביוני – בנג'י גרגורי, שחקן אמריקאי. מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד הילד בריאן טאנר בסיטקום "אלף" (נולד ב-1978)
25 ביוני – ביל קובס, שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי (נולד ב-1934)
11 ביולי – שלי דובאל, שחקנית קולנוע וטלוויזיה, מפיקה, תסריטאית וזמרת אמריקאית (נולדה ב-1949)
13 ביולי – שאנן דוהרטי, שחקנית ובמאית אמריקאית (נולדה ב-1971)
18 ביולי – בוב ניוהארט, שחקן וקומיקאי אמריקאי (נולד ב-1929)
14 באוגוסט – ג'ינה רולנדס, שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקנית (נולדה ב-1930)
18 באוגוסט – פיל דונהיו, איש תקשורת, סופר ומפיק סרטים אמריקאי (נולד ב-1935)
21 באוגוסט – ג'ון איימוס(אנ'), שחקן אמריקני (נולד ב-1939)
2 בספטמבר – ג'יימס דארן, שחקן, זמר ובמאי אמריקאי (נולד ב-1936)
29 באוקטובר – טרי גאר, שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקנית (נולדה ב-1944)
2 בנובמבר – יעקב כהן, שחקן, קומיקאי, סטנדאפיסט, מדבב ומנחה טלוויזיה ישראלי (נולד ב-1958)
6 בנובמבר – יגאל שילון, איש טלוויזיה וקולנוע ישראלי (נולד ב-1946)
פרסים

בארצות הברית
| קטגוריה/טקס | טקס פרסי גלובוס הזהב ה-82 5 בינואר 2025 | טקס פרס אמי לבידור בפריים טיים ה-77 |
| --- | --- | --- |
| סדרת הדרמה הטובה ביותר | שוגון (FX) | — |
| הסדרה הקומית הטובה ביותר | Hacks‏ (Max) | — |
| המיני-סדרה או סדרת האנתולוגיה הטובה ביותר | אייל קטן (נטפליקס) | — |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקן בסדרת דרמה | הירויוקי סנאדה – בסדרה "שוגון" בתפקיד לורד יושי טורנאגה (FX) | — |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקנית בסדרת דרמה | אנה סוואי – בסדרה "שוגון" בתפקיד טודה מריקו (FX) | — |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקן משנה בסדרת דרמה | טדאנובו אסאנו – בסדרה "שוגון" בתפקיד קאשיגי יבושיגה (FX) | — |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקנית משנה בסדרת דרמה | ג'סיקה גאנינג – בסדרה "אייל קטן" בתפקיד מרתה סקוט (נטפליקס) | — |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקן בסדרה קומית | ג'רמי אלן וייט – בסדרה "הדוב" בתפקיד כרמן "כרמי" ברזאטו (הולו) | — |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקנית בסדרה קומית | ג'ין סמארט – בסדרה "Hacks" בתפקיד דבורה ואנס (Max) | — |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקן במיני-סדרה או בסדרת אנתולוגיה | קולין פארל – בסדרה "הפינגווין" בתפקיד אוסוולד "אוז" קובלפוט / הפינגווין (Max) | — |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקנית במיני-סדרה או בסדרת אנתולוגיה | ג'ודי פוסטר – בסדרה "בלש אמיתי" הבלשית ליז דנוורס (HBO) | — |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקן משנה במיני-סדרה או בסדרת אנתולוגיה | טדאנובו אסאנו – בסדרה "שוגון" בתפקיד קאשיגי יאבושיגה (FX) | — |
| ההופעה הטובה ביותר של שחקנית משנה במיני-סדרה או בסדרת אנתולוגיה | ג'סיקה גאנינג – במיני-סדרה "אייל קטן" בתפקיד מרתה סקוט (נטפליקס) | — |
ראו גם

2024 בקולנוע
טקס פרסי אופיר לשנת 2024

| --- | --- |

 תאריך:  16 בספטמבר 2024
 מיקום:  אקספו תל אביב, תל אביב-יפו
 מנחים:  גלית חוגי
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הבמאי הטוב ביותר:  תום נשר (קרוב אלי)
 תסריט:  מאיה קניג (חלב)
 זכייה במספר הפרסים הרב:  קרוב אלי, העיר הזאת (4)
 מספר המועמדויות הרב:  קרוב אלי (12)
 →2023 2025← פרס אופיר
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-35 להענקת פרסי אופיר מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה התקיים ב-16 בספטמבר 2024 באקספו תל אביב, ולווה בשידור מיוחד של "ערב טוב עם גיא פינס".
רשימת המועמדויות הוצגה ב-15 באוגוסט. במספר המועמדויות הוביל הסרט "קרוב אלי" של תום נשר, עם 12 מועמדויות.
זוכים ומועמדים

| הסרט הטוב ביותר | הבימוי הטוב ביותר |
| --- | --- |
 "קרוב אלי" "בנות כמונו"  "חלב"  "חליסה"  "כביש הסרגל"  "עיד":  תום נשר – "קרוב אלי" יוסף אבו מדיעם – "עיד"  לי גילת – "בנות כמונו"  מאיה קניג – "חלב"  מיה דרייפוס – "כביש הסרגל"
השחקן הראשי הטוב ביותר: השחקנית הראשית הטובה ביותר
 שאדי מרעי – "עיד" לייב לב לוין – "נדל"ן"  עידן עמדי – "כביש הסרגל"  רועי אסף – "מופע טוטאל"  ששון גבאי – "חמדה":  ליה אללוף – "קרוב אלי" אסי לוי – "חמדה"  טלי שרון – "כביש הסרגל"  נועה קולר – "חליסה"  רבקה מיכאלי – "הנכס"
שחקן המשנה הטוב ביותר: שחקנית המשנה הטובה ביותר
 יעקב זדה דניאל – "בנות כמונו" אורי הוכמן – "הנכס"  אנטולי בליי – "חליסה"  הישאם סולימאן – "עיד"  זהר שטראוס – "סודה":  בת אל מוסרי – "בנות כמונו" דנה ברקוביץ' – "חליסה"  דריה רוזן – "קרוב אלי"  הדס ירון – "חלב"  שרה וינו אלעד – "נדל"ן"  תיקי דיין – "הטבעת"
התסריט המקורי הטוב ביותר: העריכה הטובה ביותר
 מאיה קניג – "חלב" בת אל מוסרי – "בנות כמונו"  דנה מודן, רותו מודן – "הנכס"  מיה דרייפוס – "כביש הסרגל"  תום נשר – "קרוב אלי":  שאולי מלמד – "קרוב אלי" איל סיבי – "העיר הזאת"  גיא נמש – "עיד"  מאיה קניג – "חלב"  נילי פלר, רונית פורת – "כביש הסרגל"
הסרט התיעודי הטוב ביותר: הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר
 "הדונם של סבתא" "השיבה מהפלנטה האחרת"  "טאבו: עמוס גוטמן"  "מונוגמיה"  "תמיכה מלאה":  "אני רואה אותך" "אביגיל"  "זעקות ואז שתיקה"  "#נובה"  "נורה"
הליהוק הטוב ביותר: הסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר
 חלי מון סונגו – "בנות כמונו" אורית פוקס רותם – "נדל"ן"  אסתר קלינג, חמוטל זרם קסטל –"קרוב אלי"  לימור שמילה – "עיד"  מאיה קסל – "חליסה":  "הילד" "היד של קטיה"  "יפהפייה ומוארת"  "נובי גוד"  "פרנצ'"
הפסקול הטוב ביותר: המוזיקה המקורית הטובה ביותר
 יוסי אפלבאום, עומר מור – "העיר הזאת" אבי מזרחי, רן צרויה – "כביש הסרגל"  אביב אלדמע – "חלב"  ניל גיבס, רועי מולה – "עיד"  רונן נגל, אורי צציק – "קרוב אלי":  עומר מור – "העיר הזאת" אסא רביב, תום מאירה ארמוני, הילה רוח – "חלב"  גל לב – "חמדה"  חביב שחאדה – "עיד"  עדי דויטש – "מופע טוטאל"
עיצוב אמנותי הטוב ביותר: הצילום הטוב ביותר
 ניצן ציפרוט – "העיר הזאת" איתן לוי – "סודה"  אלמוג סלע, איתמר תורן, ורה גרינלבט – "קרוב אלי"  ברק ואזן – "מופע טוטאל"  חפי בוהם – "חלב":  סער מזרחי – "מופע טוטאל" בועז יהונתן יעקב – "דניאל אויערבאך"  ירון שרף – "הנכס"  עמית יסעור – "כביש הסרגל"  עמית יסעור – "חלב"  שי פלג – "קרוב אלי"
האיפור הטוב ביותר: עיצוב התלבושות הטוב ביותר
 אורלי רונן – "מופע טוטאל" אתי בן נון – "כביש הסרגל"  סיגלית גראו – "העיר הזאת"  קארין גבע – "פינק ליידי"  קרן אסף – "קרוב אלי":  רונה דורון – "העיר הזאת" גבריאל אוריון חסון, תמר אייל – "קרוב אלי"  לאורה שיים, יסמין וולק – "מופע טוטאל"  קרן אייל מלמד – "סודה"  רייצ'ל בן דהן – "חלב"
מועמדויות מרובות

להלן הסרטים אשר מועמדים לשני פרסים או יותר:
| סרט | מועמדויות | קטגוריות |
| --- | --- | --- |
| קרוב אלי | ‏12 | סרט ‏•‏‏ בימוי ‏•‏‏ שחקנית ראשית ‏•‏‏ שחקנית משנה ‏•‏‏ תסריט ‏•‏‏ עריכה ‏•‏‏ ליהוק ‏•‏‏ פסקול ‏•‏‏ מוזיקה מקורית ‏•‏‏ עיצוב אמנותי ‏•‏‏ צילום ‏•‏‏ איפור ‏•‏‏ עיצוב תלבושות |
| חלב | ‏10 | סרט ‏•‏‏ בימוי ‏•‏‏ שחקנית משנה ‏•‏‏ תסריט ‏•‏‏ עריכה ‏•‏‏ פסקול ‏•‏‏ מוזיקה מקורית ‏•‏‏ עיצוב אמנותי ‏•‏‏ צילום ‏•‏‏ עיצוב תלבושות |
| כביש הסרגל | ‏9 | סרט ‏•‏‏ בימוי ‏•‏‏ שחקנית ראשית ‏•‏‏ שחקן ראשי ‏•‏‏ תסריט ‏•‏‏ עריכה ‏•‏‏ פסקול ‏•‏‏ צילום ‏•‏‏ איפור |
| עיד | ‏8 | סרט ‏•‏‏ בימוי ‏•‏‏ שחקן ראשי ‏•‏‏ שחקן משנה ‏•‏‏ עריכה ‏•‏‏ ליהוק ‏•‏‏ פסקול ‏•‏‏ מוזיקה מקורית |
| בנות כמונו | ‏6 | סרט ‏•‏‏ בימוי ‏•‏‏ שחקן משנה ‏•‏‏ שחקנית משנה ‏•‏‏ תסריט ‏•‏‏ ליהוק |
| העיר הזאת | ‏6 | עריכה ‏•‏‏ פסקול ‏•‏‏ מוזיקה מקורית ‏•‏‏ עיצוב אמנותי ‏•‏‏ איפור ‏•‏‏ עיצוב תלבושות |
| מופע טוטאל | ‏6 | שחקן ראשי ‏•‏‏ מוזיקה מקורית ‏•‏‏ עיצוב אמנותי ‏•‏‏ צילום ‏•‏‏ איפור ‏•‏‏ עיצוב תלבושות |
| חליסה | ‏5 | סרט ‏•‏‏ שחקנית ראשית ‏•‏‏ שחקן משנה ‏•‏‏ שחקנית משנה ‏•‏‏ ליהוק |
| הנכס | ‏4 | שחקנית ראשית ‏•‏‏ שחקן משנה ‏•‏‏ תסריט ‏•‏‏ צילום |
| חמדה | ‏3 | שחקן ראשי ‏•‏‏ שחקנית ראשית ‏•‏‏ מוזיקה מקורית |
| סודה | ‏3 | שחקן משנה ‏•‏‏ עיצוב אמנותי ‏•‏‏ עיצוב תלבושות |
| נדל"ן | ‏3 | שחקן ראשי ‏•‏‏ שחקנית משנה ‏•‏‏ ליהוק |
זכיות מרובות

להלן הסרטים אשר זכו בשני פרסים או יותר:
הערות שוליים

1 2  מאיה גדש, ‏טקס פרסי אופיר 2024: תום נשר מובילה, מועמדות ליהב וינר שנרצח ב-7/10, באתר מעריב אונליין, 14 באוגוסט 2024
↑  האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה (2024-08-15), הכרזת המועמדויות לגמר תחרות אופיר 2024 - סרטון מונגש, נבדק ב-2024-08-17
| פרס אופיר |
| --- | --- | --- |
| פרסי קולנוע | הסרט העלילתי הטוב ביותר • הסרט העלילתי הטוב ביותר מסלול פרינג' • הבימוי הטוב ביותר • התסריט הטוב ביותר • השחקן הראשי הטוב ביותר • השחקנית הראשית הטובה ביותר • שחקן המשנה הטוב ביותר • שחקנית המשנה הטובה ביותר • הצילום הטוב ביותר • העריכה הטובה ביותר • הליהוק הטוב ביותר • העיצוב האמנותי הטוב ביותר • עיצוב התלבושות הטוב ביותר • האיפור הטוב ביותר • המוזיקה המקורית הטובה ביותר • הפסקול הטוב ביותר • הסרט התיעודי הטוב ביותר • הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר • הסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר • פרס על מפעל חיים • פרס על הישגים מקצועיים בקולנוע • פרס על מצוינות |  |
| טקסים | 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| זוכים בעלי ערך | במאים • עורכים • מלהקים • מוזיקאים • מפעל חיים • סרטים • עיצוב אמנותי • עיצוב פסקול • עיצוב תלבושות • צלמי קולנוע • שחקנים בתפקיד ראשי • שחקנים בתפקיד משני • תסריטאים • הישגים מקצועיים |  |
המסגד הלבן (רמלה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מסגד 
 מיקום:  רמלה 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1268
 תאריך פתיחה רשמי:  1268 
 אדריכל:  עומר השני 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות אומיית
 
 קואורדינטות:  31°55′39″N 34°51′58″E﻿ / ﻿31.9276°N 34.866°E﻿ / 31.9276; 34.866
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) המסגד הלבן(למפת גוש דן רגילה) המסגד הלבן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המסגד הלבן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המסגד הלבן  he המסגד הלבןhe המסגד הלבןמפת  __ רמלה [‌למפה דינמית של השפלה וסביבותיה‌]מצפון: __ לוד, __ מועצה אזורית שדות דן ממזרח: __ מועצה אזורית חבל מודיעין ממזרח, מדרום וממערב: __ מועצה אזורית גזר ממערב: __ באר יעקב tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
המגדל הלבן
המגדל הלבן מכיוון הכביש
שרידי המסגד
שרידי המסגד
הנוף מהמגדל הלבן מזרחה. ברקע נראים מפעלי נשר, מט"ש איילון והרי השומרון
המסגד הלבן (ערבית: الجامع الأبيض, "אלג'אמע אלאביד") ברמלה הוא מבנה אסלאמי קדום, ששורשיו נעוצים בראשית המאה ה-8, בתקופת שלטונם של ח'ליפי בית אומיה. המסגד עבר מספר שינויים במהלך השנים, והבולט שבהם הוא הקמת המינרט הידוע בשם "המגדל הלבן" שנוסף לו בתקופה הממלוכית. שמו המדויק של המסגד הוא "ג'אמע ארבעין אל מוע'זי", כלומר "מסגד ארבעים הלוחמים" (של מוחמד) שעל פי מסורת מימי הביניים המאוחרים, נקברו בתחומי המסגד הלבן. המסורת הנוצרית ייחסה למסגד את מקום קבורתם של ארבעים המרטירים מסיוואס שבטורקיה.
היסטוריה

על-פי המקורות ההיסטוריים, סלימאן אבן עבד אל מלכ, בונה רמלה, החל להקים בה מסגד שבנייתו נשלמה לאחר מותו, על ידי אחיו השאם. המסגד מוזכר בספרות בפשטות כמסגד של רמלה, ללא כל שם תואר. אף על פי שהראשון שקרא למסגד הלבן בשם זה היה ההיסטוריון מוקדסי בסוף המאה ה-10, מקובל להניח כי המדובר באותו מסגד, ונראה כי את ראשית המסגד יש לייחס לשנות העשרים והשלושים של המאה ה-8. שמו של המסגד ניתן לו בשל העובדה שהוא היה מכוסה בשיש לבן. מוקדסי, שזכה לראות את הבניין בתפארתו כתב:
המסגד הלבן שנמצא בשוק הוא גדול ונאה יותר מהמסגד של דמשק. אין עוד מיחראב גדול יותר בכל ארצות האסלאם או דוכן תפילה העולה על זה של רמלה, מלבד דוכן התפילה שבירושלים...
המסגד חרב כמעט לחלוטין ברעידות האדמה של 1033 ו-1068, ושוב במהלך התקופה הצלבנית. המסגד והצריח שוקמו מחדש בתקופה הממלוכית, ואז גם נבנה המגדל הלבן. עם ירידת קרנה של העיר רמלה נעזב המסגד וחרב, ורק המגדל הלבן ומספר חורבות נותרו במקום.
עד לשנות ה-80 של המאה ה-20 התקיימו חגיגות "נבי סלאח" שנמשכו 4 ימים בסמוך למגדל הלבן ברמלה. המועד המדויק היה נקבע בהתאם למועד של "שבת האור" של הנוצרים (6 ימים לאחריה). במהלך ארבעת ימי החגיגה התקבצו אלפי מוסלמים מרחבי הארץ (לרבות יהודה, שומרון ועזה - באותה תקופה היה מעבר חופשי), אשר נהנו מיריד צבעוני, קולני וריחני. ילדי רמלה והסביבה, מכל הדתות, נהגו להגיע ליריד וליהנות מדברי המתיקה הייחודיים שנמכרו במקום. חגיגות אלו מתבטאות גם באגדה שאותה מביא זאב וילנאי על אנשי לוד שנתקנאו ברמלה והחליטו לגנוב את המגדל. כדי לעשות זאת התייעצו עם שייח' זקן שהיתל בהם ונתן להם חבלים לגרור בהם את המגדל. החבלים היו עשויים גומי מה שנתן ללודאים תחושה שאכן המגדל מתקרב והם התקדמו לכיוון לוד בקריאות "ג'אמע א-רמלה בתקרב" (מגדל רמלה מתקרב). הד לאגדה זאת ניתן למצוא אף בימינו בשיר על המגדל המתקרב של הזמר הירדני עומר אל-עבללאת (אנ').
ארכאולוגיה

החפירות הארכאולוגיות במקום התעכבו עד שנת 1984, ויעקב קפלן היה הארכאולוג הראשון שחפר במקום. קפלן זיהה שלושה שלבי בנייה במסגד: הראשון, שנבנה ישירות על גבי החולות שנתנו לרמלה את שמה, השני, שניכר היטב בסטייה בת 6 המעלות באולם התפילה, שבו נוסף האגף המערבי, והשלישי, שבו התווסף המגדל הלבן:
השלב הראשון של המסגד הדגיש את הרוחב על חשבון האורך, ובכך מאפשר לכמות גדולה יותר של מתפללים להתקרב אל קיר הקיבלה. תוכניות מעין אלה היו מקובלות במסגדים בני התקופה והאזור. את החצר הפנימית, שאורכה היה כ-2/3 מאורך החצר כיום, הקיפה אכסדרת עמודים, והכניסה לחצר הייתה בצלע המזרחית, במה שהיה מחצית הקיר.
השלב השני נעשה בשנת 1190, בימי צלאח א-דין. השיפוץ, שנעשה הכרחי לאחר חורבנם של חלקים נרחבים ברמלה ברעידת האדמה שפקדה את האזור ב-1033, מתואר אף במקורות ההיסטוריים, וחלקי המסגד הנראים כיום הם שרידים לשיפוץ זה. מרים רוזן-איילון הצביעה על הניגוד בין דברי מקדסי, המהלל את יופיו של המחראב, לבין המחראב הפשוט, הנמצא שם כיום, ולפיכך הציעה שלב בנייה שבין לשלבים הראשון והשני של קפלן, שהתרחש לאחר רעידת האדמה של שנת 749, ושימר את התוכנית המקורית של המסגד.
השלב השלישי הוא בניית המגדל הלבן בתקופת הממלוכים.
שלב אפשרי נוסף, שתיארוכו קשה במיוחד שלב הקמת מאגרי המים. בריכת הקשתות ברמלה, בה נעשה לראשונה בעולם שימוש שיטתי בקשת המחודדת, היא המבנה הבודד בארץ ישראל שניתן לשייכו בוודאות לתקופה העבאסית וזאת על פי כתובת שהתגלתה באתר ומציינת את שנת 789 כשנת הבנייה. אם כי בתוך המאגרים שבמסגד לא התגלו ממצאים המסייעים בתיארוכו, הדמיון הרב לברכת הקשתות מצביע על כך שהמדובר בתוספת עבאסית למבנה, דבר המצביע על כך שהשלב השני של המסגד אכן נבנה במחציתו השנייה של המאה ה-8. בהזדמנות זו, הורחבה חצר המסגד צפונה.
המבנה

המסגד, בעל תוכנית הקרקע המלבנית, השתרע על שטח 93x84 מטר. מרבית השטח נתפס על ידי חצר. בצידה הדרומי של החצר שכן אולם מקורה, ובו קיר הקיבלה שבאמצעיתו המחראב. בצמוד למרכזו של הקיר הצפוני של המסגד ניצב המגדל, ובמרכזה של החצר שלושה מאגרי מים תת-קרקעיים בעלי קיבולת של כאלפיים ממ"ק כל אחד, הקשורים לאמת המים שהקים סלימאן עם ייסוד העיר. עוד נמצא בחצר מבנה נוסף שעל מהותו נחלקים החוקרים. המבנה המסיבי, שרק יסודותיו נחשפו, היה בצורת ריבוע שאורך צלעותיו שמונה מטרים, וסביב לו הייתה מעין מדרכה מוגבהת. קפלן שיער כי המדובר בסביל, אך הוא לא היה בטוח בכך.
מספר הצעות הועלו לגבי שימושו של המבנה, ובהן בית אוצר, ואף שריד למינרט בן המאה ה-13
המגדל הלבן

המגדל הלבן, שהוקם בשנת 1318 על ידי הסולטאן אל מלכ אל נאצר מוחמד בן קלאון, הוא מהאלמנטים הבולטים ביותר בנופה של רמלה. מאז ימי הביניים נודע המגדל גם בשם "מגדל הארבעים", וההיסטוריון והשופט מוג'יר א-דין כתב אודותיו כדלקמן:
"ובנה בו (במסגד) הסלטאן אל מלכ אל נאצר מחמד בן קלאון צריח והוא מפלאי עולם בצורתו ובגובהו והזכירו הנוסעים שהוא מן הדברים שאין להם אח ורע."[דרוש מקור]
המגדל הרשים את הבריטים עד כדי כך ששלטונות המנדט הבריטי בחרו בשנת 1927 בתמונתו כדי לעטר שטרות כסף של לירות ארץ ישראליות בערכים שונים וזאת בצד מבנים אחרים כמו מערת המכפלה,קבר רחל והר הבית. כמו כן לא נבנו במשטרת רמלה הסמוכה מגדלים, כדי שלא יאפילו עליו.
המגדל מתנשא לגובה של 30 מטרים, ובנוי מאבני גזית בגווני לבן-צהבהב, בשילוב של שיש לבן במקומות שונים, לרוב בשימוש משני. אורך כל אחת מצלעות המגדל הוא כשבעה מטרים, ובשלוש קומותיו הראשונות, הוא מחוזק על ידי זוג אומנות אחוזות בכל צלע, המעבות את בסיסו לכדי שמונה מטרים. פתח הכניסה פונה דרומה. מבחוץ, המגדל נראה כמחולק לשישה מפלסים, אולם מבפנים הוא מחולק אף לתתי-קומות, המחוברות ביניהן ב-119 מדרגות (כיום ניתן לטפס 111 מתוכן).
בדרך כלל נטען שהמגדל נועד להיות מינרט, אך דעה זו מעוררת קשיים בשל גובהו העצום העולה על זה של צריחי מסגדים המוכרים לנו. למגדל קירות עבים במיוחד, חלונותיו עוצבו כחרכי ירי ולכל אחת מקומותיו נקבעו עיטורים שונים. לפני דלתו נבנתה קשת מקדימה האופיינית לשערים מבוצרים. תפקידה היה ליצור פתח עילי כדי לירות במנסה לפרוץ את השער או לשפוך על ראשו נוזלים רותחים. המבנה בוצר במכוון. מעל הכניסה הותקן חדר קטן המאפשר גישה אל אשנב ההגנה והמעקה שלידו. מסדרונות שתי וערב, החוצים את מבנהו של המגדל, מאפשרים קשר מהיר, ראייה לכל הצדדים וגישה אל חרכי הירי. מראש המגדל תצפית מצוינת לכל הכיוונים. מאפיינים אלה מתאימים לביצור צבאי יותר מאשר לתפקוד דתי. התצפית מראש המגדל אפשרה גילוי אויב מתקרב כבר ממרחק רב. סביר על כן שסיבת הקמת המגדל הייתה קודם כל צבאית, גם אם שימש לתכלית דתית בחיי היומיום.
ליד פתח הכניסה אל המגדל קבועה כתובת הקדשה שתרגומה כדלהלן:
בשם אללה הרחמן והרחום. את מסגדי אללה יכונן וישמור רק המאמין באללה וביום האחרון והמקיים את התפילה והנותן צדקה והירא את אללה לבדו (קוראן, סורה 9, פסוק 18). ציווה על בניית המָאְדָ'ה המבורכת הזאת אדוננו הסולטאן, אל־מלכ אל־נאצר, המלומד, הצודק, הלוחם במלחמת הקודש, הלוחם בגבולות, מגן הספר, סולטאן האסלאם והמוסלמים, מחייה הצדק בקרב הברואים, ממית הכופרים והפוליתאיסטים, מלך הערבים והפרסים, השולט על האומות, משגיח על ארצות אללה, שומר על העולם הזה ומגן על הדת, אבו אל־פתח מחמד, בן אדוננו הסולטאן השהיד, אל־מלכ אל־מנצור סַיִף העולם הזה והדת, קלאון אל־צלאחי, שותף של אמיר המאמינים, יאריך אללה את ימיו ויפיץ את דגליו ונסיו באמצעות הניצחון. בנייתה (של המאד'נה) הסתיימה באמצע חודש שעבאן, שנת 718 (אמצע אוקטובר 1318)
בסמוך למגדל ניצב מבנה קטן בו מראים המוסלמים את קברו של נבי סאלח. נבי סאלח נזכר בקוראן שבע פעמים כאדם שקרא לתושבי מדאאן סאלח לחזור בהם מעבודת האלילים ולהאמין באללה לבדו. כאשר סירבו נהפכה עליהם הארץ והם מתו כולם. עד 1948 היה הקבר יעד לעלייה שנתית לרגל של אלפים, אך כיום מבקרים אותו עולי רגל מוסלמים במספר קטן בימי שישי.
לקריאה נוספת

מרים רוזן-איילון, "לתולדות המסגד הלבן", קדמוניות 135, החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה ורשות העתיקות, ירושלים, תשס"ח
קטיה ציטרין-סילברמן, "מינרט המסגד הלבן - התבוננות מחודשת", קדמוניות 135, החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה ורשות העתיקות, ירושלים, תשס"ח
ירון טוראל, המגדל של רמלה, משקפיים 23, תשנ"ה/1995.
הערות שוליים

↑  רוזן-איילון, שם; ציטרין-סלברמן, שם.
↑  במסגד אל-אקצא
↑  תרגומם של דברי מוקדסי לעברית לקוח מאלי שילר, "ארץ ישראל ואתריה בתיאורי עולי רגל מוסלמים", אריאל 59, הוצאת אריאל, ירושלים, תשמ"ח, עמוד 63
↑  אלפי מוסלמים בחגיגות "נבי סאלח" ברמלה, על המשמר, 28 באפריל 1968
↑  זאב וילנאי, אגדות ארץ ישראל חלק ב', ישראל: קרית ספר, 1988, עמ' 19-20
↑  לתרגומם של מספר מקורות, ראו שילר, שם.
↑  אייל מירון, רמלה וכל נתיבותיה, ישראל: יד יצחק בן צבי, 2019, עמ' 89-90
↑  רוזן-איילון, שם
↑  Andrew Petersen, The towns of Palestine under Muslim rule AD 600-1600, British Archaeological Reports, Oxford, 2005, pg. 97
↑  Denys Pringle, The churches of the Crusader Kingdom of Jerusalem: A corpus vol. II, Cambridge University Press, Cambridge, 1998,  pg. 185
↑  ציטרין-סלברמן, שם
↑  זאב וילנאי, חגיגת נבי סאלח ברמלה, דבר, 16 באפריל 1936
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007380696205171