stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוזה סלזאר

| --- | --- |

סלזאר, 2016
 לידה:  16 ביולי 1985 (בת 39) קולומביה הבריטית, קנדה
 שם לידה:  Rosa Bianca Salazar 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 מקום לימודים:  Prince George's Community College 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוזה ביאנקה סלזאר (באנגלית: Rosa Bianca Salazar; נולדה ב-16 ביולי 1985) היא שחקנית אמריקאית-קנדית, המוכרת מתפקידים כמו מריה בסדרת האנתולוגיה של FX "אימה אמריקאית: בית הרצח" (2011) ובתור זואי בסדרה "הורים במשרה מלאה" (אנ') (2011–2012).
את פריצת הדרך שלה עשתה בתור הדמות הראשית בסרט "אליטה: מלאך קרב" (2019) וידועה גם בשל כיכובה במיני-סדרה "טעם דובדבן חדש לגמרי" (אנ') (2021).
ביוגרפיה

רוזה סלאזר נולדה ב-16 ביולי 1985 בקולומביה הבריטית, קנדה והיא גדלה בוושינגטון די. סי. ובעיר גרינבלט (אנ') במרילנד. אביה של סלזאר הוא פרואני ואמה היא צרפתייה-קנדית.
היא למדה בחטיבת הביניים גרינבלט ובתיכון אלינור רוזוולט (אנ') שבגרינבלט והשתתפה במגמת התיאטרון של התיכון. בהמשך, היא למדה בקולג' הקהילתי ע"ש הנסיך ג'ורג' (אנ'), שם למדה דרמה, ולאחר מכן המשיכה בלימודי דרמה בקבוצת האימפרוביזציה Upright Citizens Brigade, שם התאמנה בשיטות משחק, אימפרוביזציה ותיאטרון.
בשנת 2009 היא עברה ללוס אנג'לס.
קריירה

בשנת 2011 שיחקה בארבעה פרקים של סדרת הטלוויזיה המצליחה "אימה אמריקאית: בית הרצח", וב-13 פרקים בתפקיד משני בסדרת הטלוויזיה "הורים במשרה מלאה".
בשנת 2015 שיחקה בסרט המצליח "ינשופי לילה". באותה שנה שיחקה בתפקידים משניים בסרטים "מורדים" ו"הרץ במבוך: מבחני הכווייה". בשנת 2018 שיחקה בסרט ההמשך "הרץ במבוך: תרופת המוות".
בשנת 2016 התארחה בעונה השנייה של הסדרה הקומית "כשגבר פוגש אישה", בכיכובם של ג'יי בארושל ואריק אנדרה.
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט "CHiPs". באותה שנה דיבבה בשלושה פרקים של סדרת הטלוויזיה "פה גדול".
בשנת 2018 שיחקה בסרטים "קופסת הציפורים" ו"הגננת" (אנ') של נטפליקס.
בשנת 2019 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "אליטה: מלאך קרב" של הבמאי רוברט רודריגז והמפיק ג'יימס קמרון. באותה שנה שיחקה את הדמות הראשית בסדרת האנימציה "בלתי גמור" של פריים וידאו.
בשנת 2021 שיחקה בתפקיד הראשי במיני-סדרה "טעם דובדבן חדש לגמרי" (אנ') מבית נטפליקס.
בשנת 2022 כיכבה סלאזר בתפקיד ראשי בסדרה מסוג מותחן קומי "Wedding Season" בשירות הסטרימינג של Star; חברה בת של דיסני+.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | הממלכה הסודית | נערת רולר דרבי | דיבוב |
| 2014 | Jamesy Boy | קריסטל |  |
| 2014 | משלחת חיפוש (אנ') | פוקהונטס |  |
| 2014 | Jerked | רוזה |  |
| 2015 | מורדים | לין |  |
| 2015 | Night Owls | מדליין |  |
| 2015 | הרץ במבוך: מבחני הכווייה | ברנדה |  |
| 2016 | Good Crazy | רוזה | סרט קצר; גם במאית ותסריטאית |
| 2016 | Submerged | אמנדה |  |
| 2017 | תרגיל לשוטרים מתחילים (אנ') | אווה פרז |  |
| 2018 | הרץ במבוך: תרופת המוות | ברנדה |  |
| 2018 | הגננת (אנ') | בקה |  |
| 2018 | קופסת הציפורים | לוסי |  |
| 2019 | אליטה: מלאך קרב | אליטה |  |
| 2020 | Pink Skies Ahead | אדי |  |
| 2021 | No Future | בקה |  |
| 2021 | מרסל הקונכייה עם הנעליים (אנ') | לריסה |  |
| 2022 | Chariot | מריה |  |
| 2023 | רחוק-רחוק מכאן (אנ') | אדל הרננדז |  |
| 2025 | קפטן אמריקה: עולם אמיץ חדש |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Old Friends | דוג ווקרית | סדרת רשת; פרק: "Cleaning Up" |
| 2010–2012 | CollegeHumor | דמויות שונות | סדרת רשת; 10 פרקים |
| 2011 | חוק וסדר: לוס אנג'לס (אנ') | יולנדה | פרק: "Zuma Canyon" |
| 2011 | אימה אמריקאית: בית הרצח | מריה | 4 פרקים |
| 2011–2012 | הורים במשרה מלאה (אנ') | זואי דה-האבן | 13 פרקים |
| 2012 | Car-Jumper | מינדי | סדרת רשת; פרק: "#1.1" |
| 2012 | בן וקייט (אנ') | מולי | פרק: "21st Birthday" |
| 2013 | הלו ליידיז (אנ') | האבן | פרק: "Pool Party" |
| 2013 | בגוף ההוכחה (אנ') | רמונה דלגדו | פרק: "Eye for an Eye" |
| 2015 | China, IL | בארב | דיבוב; פרק: "Magical Pet" |
| 2015 | Tim & Eric's Bedtime Stories | לוסי | פרק: "Tornado" |
| 2016 | כשגבר פוגש אישה (אנ') | רוזה/בוזה | 6 פרקים |
| 2017–2023 | פה גדול | מיס בניטז | דיבוב; 8 פרקים |
| 2019 | מסע בין כוכבים: מסעות קצרים | קפטן לין לוסרו | פרק: "The Trouble with Edward" |
| 2019–2022 | בלתי גמור (אנ') | אלמה וינגרד-דיאז | דיבוב; 16 פרקים |
| 2020 | Dirty Diana | ג'אדה | פוקאסט; פרק: "Jada" |
| 2021 | בי פלוס (אנ') | אדריאנה | 4 פרקים |
| 2021 | טעם דובדבן חדש לגמרי (אנ') | ליסה נובה | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2022 | Wedding Season | קייטי | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2023 | Pantheon | סנטורית אליין ריביירה | דיבוב; 4 פרקים |
| 2025 | ניצחון או הפסד | ונסה | סדרת אנימציה של דיסני+ |
הערות שוליים

↑  "Rosa Salazar Wiki - Net Worth, Dating, Boyfriend, Bio, Height, Age". Ranked Wiki (באנגלית). 2018-11-20. נבדק ב-2018-12-03.
↑  "Rosa Salazar: From "Abbreviated" 'Bird Box' Role to James Cameron's 'Alita'". The Hollywood Reporter. 11 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  https://www.youtube.com/watch?v=63W4pfU8l9A&feature=youtu.be&t=21
↑  "Yes, That Was Rosa!" (PDF). Greenbelt News Review. 6 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rosa Salazar Joins 'Insurgent' (Exclusive)". The Hollywood Reporter. 30 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rosa Salazar Nabs Key Female Role in 'Maze Runner' Sequel (Exclusive)". The Hollywood Reporter. 30 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Yamato, Jen (10 בינואר 2019). "Meet Rosa Salazar, the 'Bird Box' star who lends heart and soul to 'Alita: Battle Angel'". The Los Angeles Times. נבדק ב-5 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Patterson, Adreon (6 במרץ 2018). "Amazon Green-lights Its First Animated Series, Undone, From BoJack Horseman Creators". Paste (באנגלית). נבדק ב-6 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nakamura, Reid (6 במרץ 2018). "Amazon Orders First Animated Comedy Series From 'Bojack Horseman' Duo". TheWrap. נבדק ב-6 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Alexander, Julia (6 במרץ 2018). "BoJack Horseman creator lands new animated series at Amazon". Polygon. נבדק ב-6 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX6027279  BnF: cb17848585v (data)  GND: 1193529956  ISNI: 0000 0004 7907 2962  LCCN: no2019107185  NKC: xx0254137  NLK: KAC2020Q6600  NTA: 422922129  SUDOC: 23784317X  VIAF: 42156218679604740896   WorldCat (עם VIAF): 42156218679604740896
גופות כקלף מיקוח בסכסוך הישראלי–ערבי

בישראל ובמדינות ערב מיוחסת חשיבות להבאת חללים לקבורה. פעמים אחדות הוחזקו גופות של חללי צה"ל בידי ארגוני טרור כקלפי מיקוח לשם שחרור אסירים שבידי ישראל. מדינת ישראל נוהגת בדרך כלל למסור לקבורה גופות מחבלים שנותרו בידיה, אך לעיתים מוחזקות גופות כקלפי מיקוח, בעיקר לשם משא ומתן על החזרת גופות של הרוגים ישראליים המוחזקים בידי ארגוני טרור.
פעמים אחדות אכן נערכו עסקאות חילופי שבויים בין ישראל לארגוני טרור שכללו, בנוסף לחילופי שבויים חיים, גם חילופי גופות. בעסקאות מעטות קיבלה ישראל רק גופות.
גופות של חללי אויב (מצבאות סדירים ומארגוני טרור) המוחזקות בישראל נקברות בדרך כלל בבתי הקברות לחללי אויב. הקבורה היא ארעית, מתוך הנחה כי גופותיהם של חללי האויב יוחזרו לארצותיהם בעתיד. הקבורה נעשית ללא טקס, בארון עם מספר סידורי, לאחר תיעוד כל פרט הקשור לזיהוי הגופה. לעיתים מעוכבת הקבורה עקב עתירת משפחות ההרוגים לקבלת הגופות.
בין 1991 ל-2008 הוחזרו כ-400 גופות בעסקאות חליפין בין ישראל לארגונים פלסטיניים וחזבאללה. נכון לשנת 2020, על פי הערכת בצלם וארגונים נוספים, ישראל מחזיקה בכמה מאות גופות של פלסטינים, בהם אסירים שמתו בכלא. חלק מהגופות נקברו ואחרות מוחזקות בהקפאה. חלק מהגופות הוחזרו בהסכם חמאס–ישראל (2025).
מדינות ערב

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הערך ממוקד במדיניות ישראל, חסר מידע על מדיניות יריבותיה.
מדינות ערב > סוריה

ב-13 בינואר 1955 התאבד בשבי הסורי חייל צה"ל, אורי אילן. עוד באותו יום הועברה גופתו לקבורה בישראל.
לאחר הוצאתו להורג של אלי כהן בסוריה ב-1965 ביקשה ישראל פעמים אחדות להביאו לקבורה בישראל, אך הסורים לא נענו לבקשה. במאי 2007 טען מונזר מוסלי, ראש לשכתו של נשיא סוריה באותה תקופה, אמין אל-חאפז, כי כהן נקבר ברובע אל-מאזה בדמשק, אך לא ניתן לאתר את קברו כיוון שנבנו עליו מאז בניינים ורחובות.
מדינות ערב > מצרים

מאיר מקס בינט, איש מודיעין ישראלי, נעצר במצרים במסגרת "העסק הביש" והתאבד בתא המעצר ב-21 בדצמבר 1954. רק כעבור חמש שנים הועברה גופתו לקבורה בישראל. משה מרזוק ושמואל עזר, שהוצאו להורג ב-31 בינואר 1955, נטמנו בבית העלמין היהודי בקהיר, וכעבור 22 שנה, בשנת 1977, הובאו ארונותיהם לקבורה בישראל.
מדיניות חזבאללה וחמאס

במקרים שבהם נפלו גופות של חיילים ישראלים בידי חזבאללה וחמאס הקפידו ארגונים אלה שלא למסור מידע על גורל החיילים, ובחרו להשאיר עמימות בנושא זה, עמימות שאפשרה להם לדרוש תמורה, בדמות שחרור אסירים, על מסירת מידע. בנסיבות אלה נאלצה ישראל להגיע בכוחות עצמה להחלטה האם בידי ארגוני טרור אלה יש חיילים חיים או הרוגים, וידיעה ודאית הושגה רק כאשר הגופות הוחזרו לישראל בתום משא ומתן על החזרתן.
הדיון בישראל בסוגיית החזקת גופות של מחבלים בא בתגובה למדיניות זו של חזבאללה וחמאס.
מדיניות ממשלת ישראל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מה קרה עד 2004?.
בשנת 2004 הגיש היועץ המשפטי לממשלה מני מזוז חוות דעת שלפיה אין להחזיק גופות מחבלים בהתבסס על צורך ערטילאי של שמירת "קלפי מיקוח" לצורכי משא-ומתן עתידי; ואולם אין לשלול אפשרות כזו ככל שיש טעמים מיוחדים להחזקת הגופות, ובכללן עסקה קונקרטית לחילופי גופות עם גורמי אויב.
בסוף 2016 החליט הקבינט המדיני-ביטחוני לעדכן את מדיניות ישראל בעניין השבת גופות מחבלים למשפחותיהם. בהחלטה ("מדיניות אחידה בטיפול בגופות מחבלים") נקבעה לראשונה מדיניות ברורה המסדירה את נושא החזקת גופות מחבלים בידי המדינה לצורכי משא-ומתן. מדיניות זו קובעת כי ככלל, גופות מחבלים תוחזרנה למשפחותיהם בתנאים מגבילים שיבטיחו את שמירת הסדר הציבורי. ואולם, לכלל האמור נקבעו שני חריגים, אשר בהתקיימם גופות המחבלים לא תוחזרנה למשפחות אלא תוחזקנה בידי מדינת ישראל בדרך של קבורה ארעית. החריג הראשון עניינו במחבלים אשר משתייכים לארגון חמאס. החריג השני עניינו בגופות של מחבלים אשר ביצעו אירוע טרור המוגדר כ"חריג במיוחד". הקבינט המדיני-ביטחוני סבר כי יש הצדקה להמשיך ולהחזיק דווקא בגופות אלה, משום שהן עשויות להיות בעלות "הקשר סמלי מיוחד", וקיימת אפשרות שהחזקתן תסייע למדינת ישראל בהשגת הסכם לחילופי גופות ושבויים עם גורמי אויב. ההחלטה התקבלה על רקע החזקת חמאס בגופותיהם של החיילים אורון שאול והדר גולדין מאז מבצע צוק איתן שנערך ביולי 2014. בתיקון להחלטה זו נקבע שיש למנוע החזרת
גופות מחבלים, ללא קשר לשיוכן הארגוני, זאת, אם המחבלים רצחו או פצעו אדם, או נשאו אמצעי לחימה (קר או חם).
החלטת הקבינט נקבעה כהחלטת מדיניות כללית, בעוד שביצוע המדיניות הוטל על המפקד הצבאי בהתאם לסמכות שנתונה לו בדין, בתקנה 133(3) לתקנות ההגנה (שעת חירום), להורות על מקום ושעת קבורתם של מתים.
בפברואר 2020 אסף דחפור של צה"ל גופת מחבל שנהרג לאחר שהניח מטען נפץ סמוך לגדר המערכת של רצועת עזה, תוך שצה"ל מונע מהפלסטינים לאסוף את הגופה. שר הביטחון, נפתלי בנט, אמר שהדבר נעשה על-פי הנחייתו, מרצון להגיע לעסקה של חילופי גופות.
מאז טבח שבעה באוקטובר מחזיק חמאס בעשרות גופות של ישראלים שננהרגו במתקפה זו. במלחמת חרבות ברזל פועל צה"ל גם לאיתור גופות ולהבאתן לקבורה בישראל. בשנת 2024 נמנעה ישראל מלמסור לקבורה את גופתו של וליד דקה, מחבל ערבי-ישראלי שמת בכלא, ונימקה זאת ברצון שגופתו תשמש קלף מיקוח לצורך עסקת חטופים עם חמאס.
מדיניות ממשלת ישראל > פסיקת בג"ץ

פעמים אחדות הוגשו לבג"ץ עתירות בדרישה למסירת גופות המוחזקות בידי המדינה לקרובי ההרוגים, לשם הבאתן לקבורה. הטענה המרכזית בעתירות היא שהחזקת גופות המחבלים בידי מדינת ישראל נעשית בהיעדר סמכות. העותרים טוענים כי אין בדין הישראלי או הבינלאומי הסדר כלשהו אשר מסמיך את המפקד הצבאי להחזיק גופות של מחבלים לצורכי משא-ומתן, בדרך של קבורה ארעית או בכל דרך אחרת. לצד טענה מרכזית זו, העותרים מוסיפים וטוענים כי החזקת גופות המחבלים לצורכי משא-ומתן היא פרקטיקה אשר פוגעת באופן בלתי מידתי בכבודם של המתים ובכבודם של בני משפחותיהם המבקשים להביאם לקבורה, ואשר מהווה ענישה קולקטיבית נגד בני משפחותיהם של המחבלים על לא עוול בכפם.
בדצמבר 2017 פסק השופטים יורם דנציגר וג'ורג' קרא (מול דעת מיעוט של השופט ניל הנדל), כי למדינה אין סמכות להחזיק בגופות מחבלים לצורכי משא ומתן, והקציבו שישה חודשים לחקיקת חוק שיעניק סמכות זו. בפסק דינו ציין השופט דנציגר:
השופט ניל הנדל סבר בדעת מיעוט שלמדינה יש סמכות להחזיק בגופות מחבלים לצורכי משא ומתן על שחרור גופות חיילי צה"ל, בהתאם לתקנות ההגנה המסמיכות את המפקד הצבאי להורות על מקום ואופן קבורתו של כל אדם וכן להורות מי יקבור אותו, משיקולים ביטחוניים. לדעת הנדל החזקת הגופות כאמצעי לשחרור אזרחים וגופות חיילי צה"ל המוחזקים בידי חמאס נחשבת לשיקול ביטחוני. בחוות דעתו הרחיב על חשיבות פדיון השבויים, כולל גופות החיילים.
על פסק הדין נמתחה ביקורת על ידי השרים נפתלי בנט, איילת שקד, יריב לוין ואביגדור ליברמן. הקבינט המדיני-ביטחוני החליט לפעול לפי המלצת היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, ולבקש דיון נוסף בבג"ץ בעניין גופות מחבלים, ועד לתום הדיון לא לקדם את החקיקה שעליה המליץ בג"ץ. ב-29 בדצמבר הגישה המדינה בקשה לדיון נוסף ובקשה לעיכוב ביצוע של פסק הדין.
בדיון הנוסף, בהרכב של שבעה שופטים בראשות הנשיאה אסתר חיות, הוחלט ברוב קולות של ארבעה נגד שלושה שופטים כי "תקנה 133(3) לתקנות ההגנה מסמיכה את המפקד הצבאי להורות על קבורה ארעית של גופות מחבלים או חללי אויב משיקולים של ביטחון המדינה ושלום אזרחיה, תוך שמירה על כבוד המת ומשפחתו, לצורכי משא ומתן להשבת חיילי וחללי צה"ל ואזרחי ישראל המוחזקים בידי ארגוני הטרור".
בספטמבר 2024 פסק בג"ץ בעתירה על החזקת גופתו של וליד דקה, מחבל שהיה אזרח ישראל, כי מדובר בהחלטה סבירה ומידתית, ושלמפקד הצבאי נתונה סמכות להורות על החזקת גופות מחבלים לצורכי משא ומתן, לרבות גופות של מחבלים שהם אזרחי ישראל.
מקרים של חילופי גופות

עסקאות חילופי שבויים בין ישראל לארגוני טרור כללו, בנוסף לחילופי שבויים חיים, גם חילופי גופות. בעסקאות מעטות קיבלה ישראל רק גופות. להלן תיאור עסקאות עיקריות.
מקרים של חילופי גופות > יוסף פינק ורחמים אלשייך

ב-17 בפברואר 1986 שני חיילי חטיבת גבעתי, יוסף פינק ורחמים אלשייך, נשבו בקרב לאחר שמחבלי חזבאללה הניחו מארב לסיור של צה"ל. במרוצת השנים הגיע לישראל מידע לא ברור על גורל החיילים. לאחר חטיפת עבד אל-כרים עובייד ב-1989 נודע מפיו כי שני החיילים כנראה אינם בין החיים. דבר מותם התברר סופית רק ב-19 בספטמבר 1991, בסיוע של שליח מטעם האו"ם. היה זה לאחר שישראל הסכימה במשא ומתן לשחרר 91 מחבלים מכלא אל-חיאם תמורת קבלת ידיעה על גורלם.
לאחר שנים נוספות של משא ומתן, ב-21 ביולי 1996, הוחזרו גופות שני החיילים לישראל, במסגרת עסקה בתיווך גרמני, בה העבירה ישראל לחזבאללה 40 עצירים לבנונים מכלא אל-חיאם (מחצית העצירים שוחררו בתמורה לשחרור 19 אנשי צבא דרום לבנון, שנחטפו על ידי חזבאללה) ואת גופותיהם של 123 מחבלים שבהן החזיקה.
מקרים של חילופי גופות > איתמר אליה

במבצע נוף פראי, שבוצע על ידי יחידת אגוז ב-12 בספטמבר 1997 בדרום לבנון, הובאו לישראל גופותיהם של שני מחבלי חזבאללה שנהרגו בקרב. התברר שאחת הגופות היא של האדי נסראללה, בנו של מזכ"ל חזבאללה, חסן נסראללה, שהיה לוחם בכוח המיוחד של חזבאללה. גופתו, ביחד עם גופות לוחמי חזבאללה אחרות, הוחזרה ללבנון בתמורה לחלקי גופתו של לוחם שייטת 13 איתמר אליה, שנהרג באסון השייטת.
מקרים של חילופי גופות > חטופי צה"ל בהר דב

ב-7 באוקטובר 2000 חטף ארגון חזבאללה שלושה חיילי צה"ל: בני אברהם, עדי אביטן ועומר סואעד, בעת שערכו סיור לאורך גדר המערכת באזור הר דב. ב-29 באוקטובר 2001 הודיע ראש אכ"א, האלוף גיל רגב, כי על סמך המידע שברשות צה"ל החיילים אינם בין החיים. בעקבות הפרסום שלל נסראללה את המידע וטען כי "הכרזת ישראל על החיילים כמתים היא משחק שלא נשתתף בו. שיגידו מה שהם רוצים. הודעתם כי הם ימשיכו עמנו במשא ומתן על בסיס ההנחה שבידינו גופות ולא אנשים חיים היא עניין שלהם".
ב-29 בינואר 2004, לאחר משא ומתן ארוך, בוצעה עסקת חילופי שבויים. בתיווכו של ראש המודיעין הגרמני הוטסו לגרמניה גופות שלושת החיילים ואלחנן טננבוים - ישראלי שנחטף והיה בשבי החזבאללה מ־16 באוקטובר 2000. במקביל שחררה ישראל 400 מחבלים פלסטיניים והטיסה לגרמניה 36 בני לאומים אחרים, רובם לבנונים; בהם מוסטפא דיראני והשיח' עבד אל-כרים עובייד, אשר הוחזקו עד אותה עת כקלפי מיקוח להחזרתו של רון ארד, והטרוריסט הגרמני סטיבן סמירק.
מקרים של חילופי גופות > אהוד גולדווסר ואלדד רגב

ב-12 ביולי 2006, נחטפו חיילי צה"ל אהוד גולדווסר ואלדד רגב, באירוע שהתחיל את מלחמת לבנון השנייה.
כשנתיים לאחר מכן, ב-16 ביולי 2008, נערכה עסקה בין ישראל לחזבאללה, שבה שחררה ישראל את הרוצח סמיר קונטאר, 4 אסירים נוספים וכ-197 גופות של מחבלי חזבאללה שנקברו ארעית בישראל. בתמורה קיבלה ישראל מחזבאללה את הגופות של רגב וגולדווסר, אם כי עד לרגע ביצוע ההסכם עצמו, לא קיבלה ישראל מידע מפורש האם הם חיים או מתים, ולא הייתה ודאות גמורה שהם אינם בחיים.
העסקה המוצעת עוררה ויכוח נוקב בישראל בנוגע למחיר ששולם וזאת לאור העובדה כי חזבאללה, בתמורה, החזיר לישראל גופות ולא חיילים חיים. מחד, נשמעה הדעה כי למרות המחיר ואף על פי שישראל קיבלה גופות, יש לצדד בעסקה וזאת כדי למנוע הישנות מקרה נוסף במתכונת מקרה רון ארד, על פיו חיילים ישראלים 'נעלמים' בשבי ארגוני טרור ללא שיש קשר עמם. מעבר לכך, המצדדים בעסקת החילופים טענו כי זוהי חובתה המוסרית של ישראל לחייליה וישראל צריכה לשלם את המחיר, הגם שאינו שיווני. מאידך נשמעה טענה כי במסגרת העסקה ישראל מאותתת ומשדרת מסר חמור, שעל פיו היא מוכנה לשלם באסירים ורוצחים חיים תמורת גופות של חייליה, תוך שבירת העיקרון של "חיים תמורת חיים ומתים תמורת מתים". שבירת עיקרון זה, כך נטען, תשמוט את המוטיבציה של ארגוני הטרור לשמור על חייהם של הישראלים החטופים המוחזקים בידם בהווה או בעתיד.
מקרים של חילופי גופות > מלחמת חרבות ברזל

על פי מרכז המידע הפלסטיני, ב-20 בפברואר 2025 החזיקה ישראל ב-665 גופות של פלסטינים
. מספר זה אינו כולל כ-450 גופות שנוספו במלחמת חרבות ברזל .
במסגרת הסכם חמאס–ישראל (2025) הוחזרו מספר גופות לרצועת עזה.
ראו גם

עסקאות שחרור שבויים ישראלים
הערות שוליים

↑  רועי מנדל, על חלקי גופתם המתה: כשהאויב נקבר אצלך, באתר ynet, 8 ביולי 2011
↑   עמירה הס, מאז 2016 נוספו 68 גופות פלסטינים למניין שישראל מחזיקה כקלף מיקוח, באתר הארץ, 1 בדצמבר 2020.
↑  דוד שליו, הוחזרה גווית אורי אילן שנמצא תלוי בכלא דמשק, דבר, 14 בינואר 1955
↑  רועי נחמיאס ורענן בן צור, בכיר סורי: "בנינו על קברו של אלי כהן", באתר ynet, 14 במאי 2007
↑  יואל דר, אמו של משה מרזוק: לא האמנתי שאזכה, דבר, 20 באפריל 1977
↑  בג"ץ 4462/20 מוסטפא מוסא חסין עריקאת נ' המפקד הצבאי לאזור יהודה ושומרון ואחרים, ניתן ב־18 באוגוסט 2021
↑  אור יזרעאלי, ‏בנט: הנחתי לאסוף גופות. מול המחבלים נפעל בעוצמה, באתר "סרוגים", 23 בפברואר 2020
↑  ג'קי חורי, המדינה לבג"ץ: גלנט הורה לא להשיב את גופת וליד דקה כדי שתשמש קלף מיקוח, באתר הארץ, 12 ביוני 2024
↑  תלם יהב, בג"ץ: לישראל אין סמכות להחזיק גופות מחבלים לצורך מו"מ, באתר ynet, 14 בדצמבר 2017
1 2  בג"ץ 4466/16 מוחמד עליאן ואחרים נ' מפקד כוחות צה"ל בגדה המערבית ואחרים, ניתן ב־14 בדצמבר 2017
↑  רויטל חובל, יהונתן ליס, יניב קובוביץ, בג"ץ: למדינה אין סמכות להחזיק גופות מחבלים - יש לחוקק חוק או להשיבן, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2017.
↑  השר ליברמן: "השופט דנציגר החליט לעשות חגיגה - ההחלטה שערורייתית", גלי צה"ל, 18 בדצמבר 2017
↑  טובה צימוקי, איתמר אייכנר, מורן אזולאי ורענן בן צור, הקבינט: גופות המחבלים לא יוחזרו, נבקש דיון נוסף בבג"ץ, באתר ynet, 18 בדצמבר 2017
↑  דנג"ץ 10190/17 מפקד כוחות צה"ל באזור יהודה והשומרון ואחרים נ' מוחמד עליאן ואחרים, ניתן ב־9 בספטמבר 2019;
יעל פרידסון, בג"ץ שינה את החלטתו: ישראל תוכל להחזיק גופות מחבלים לצורכי מו"מ, באתר ynet, 9 בספטמבר 2019
↑  בג"ץ 3289/24 סנא דקה ואחרים נ' קובי יעקובי, ממלא מקום נציב שירות בתי הסוהר ואחרים, ניתן ב־30 בספטמבר 2024
↑  רועי מנדל, על חלקי גופתם המתה: כשהאויב נקבר אצלך, באתר ynet, 8 ביולי 2011.
↑  עמוס הראל, לחנך את צ'יקו, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2003
↑  קיימת טענה כי עיקרון זה נשבר כבר באסון השייטת, אם כי נסיבות שני המקרים שונות במידה רבה
↑  Israel holds 665 bodies of martyrs in numbered graves and morgues, The Palestinian Information Center, ‏20 בפברואר 2025 (באנגלית)
↑  Israel holding bodies of 450 Palestinians since 7 October, Middle East Monitor, ‏3 בינואר 2024 (באנגלית)
מטרו גולדווין מאייר

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברת הפקות
 מייסדים:  מרקוס לואו, לואיס מאייר 
 תקופת הפעילות:  17 באפריל 1924 – הווה (100 שנה)
 חברת אם:  אמזון
 חברות בנות:  MGM Worldwide Television  American International Pictures  סרטי אוריון  Rede Telecine 
 מיקום המטה:  לוס אנג'לס 
 משרד ראשי:  בוורלי הילס, קליפורניה, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  בידור וקולנוע
 מוצרים עיקריים:  סרטי קולנוע תוכניות טלוויזיה
 עובדים:  400 (נכון ל-2006)
  
 www.mgm.com
 
מטרו גולדווין מאייר (באנגלית: Metro Goldwyn Mayer, בראשי תיבות: MGM) היא חברה אמריקאית להפקת סרטי קולנוע וטלוויזיה שנוסדה בשנת 1924 כתוצאה מאיחוד אולפני מטרו ואלפניהם של סמואל גולדווין ולואי ב. מאייר על ידי מרקוס לואו, בעל רשת בתי קולונוע לואו, שביקש להשתלט על כל שרשרת הייצור וההפצה של סרטים. החברה מוכרת לצופי הקולנוע בסמל האריה השואג המופיע בתחילת סרטיה.
בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20 הייתה MGM האולפן ההוליוודי הגדול ביותר. בשנות ה-50 היא איבדה את מעמדה וסבלה בין היתר מהחלטה רגולטורית שאילצה אותה להיפרד מרשת בתי הקולנוע שלה.
ב-1981 השתלטה MGM על חברת יונייטד ארטיסטס שעמדה על סף קריסה, לאחר שהסרט שערי החופש שהפיקה כשל. עלותו חסרת התקדים של הסרט, כ-40 מיליון דולר אמריקני (המקבילים ל-120 מיליון דולר של שנת 2006), מול כישלונו בקופות עם הכנסה של כ-3.5 מיליון דולר, הביאו מעבר לנזק הפיננסי, ליחסי ציבור גרועים ותאגיד האם של האולפנים, טרנסאמריקה קורפוריישן, יצא מעסקי הפקת הסרטים ומכר את האולפנים ל-MGM שלמעשה סגרו את האולפנים. מאוחר יותר החייתה MGM את יונייטד ארטיסטס כחברה בת.
בשנת 2005 עברה MGM לבעלות שותפות שבראשה עומדת סוני אמריקה וחברת קומקאסט.
אולפני MGM מחזיקים ספרייה בת למעלה מ-4000 סרטים, אותם הם משדרים בערוץ טלוויזיה הנמצא בבעלות MGM ומופעל בכ-120 מדינות.
בדצמבר 2020, עקב מגפת הקורונה ועלייה בשירותי הסטרימינג, MGM העמידה את החברה שלה למכירה. במאי 2021 חברת אמזון רכשה את אולפני MGM תמורת 8.45 מיליארד דולר על מנת להביא את מגוון הסרטים והסדרות של החברה לשירות הסטרימינג פריים וידאו. ב-17 במרץ 2022 הרכישה הושלמה.
תוצרי החברה

החברה הפיקה שניים מסרטי ג'יימס בונד.
סמליל החברה

לאורך השנים הסמליל של החברה לא השתנה רבות באופן כללי מבחינת מוטיבים, למעט וריאציות שקיבל בכל סרט שיצא. הוא כולל סליל סרט צילום מוזהב, המתלפף לאורך תחתית הסמליל ומקיף, ובמרכזו אריה בזמן שאגה שכונתה שאגת ליו האריה (על שם אחד האריות שצולמו). שם החברה מוצג בצורת קשת מלמעלה, ומתחת נראית מסכת זהב (שבהתחלה הייתה אדומה) עם עלי דפנה. על הסרט המתלפף מעל לאריה רשומות המילים הלטיניות ARS GRATIA ARTIS, "אומנות לשם האומנות". בתקופה מסוימת, בזמן שליאו שאג, התחלפה דמותו בסמליל אריה שרעמתו מוקפת בקו מעוגל דמיוני.
מבחר סרטים וסדרות טלוויזיה שהפיקה חברת MGM

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
טום וג'רי
שיר אשיר בגשם
סרטי האחים מרקס (מאז 1935)
בן חור
בית גוצ'י
ג'יימס בונד
שיגעון בחלל
הקוסם מארץ עוץ
סטארגייט
סטארגייט SG-1
חלף עם הרוח
12 המושבעים
רוקי
משחק ילדים (סרט, 1988)
משפחת אדמס (סרט, 2019)
משחק ילדים (סרט, 2019)
הפנתר הוורוד