stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניתוח גורמים מגשש
ניתוח קדם לניתוח הגורמים > בחירת מספר הגורמים המתאים

כאשר בוחרים כמה גורמים לכלול במודל, על החוקר לשקלל הן את המידה שבה המודל מסביר טוב את המתאמים המקוריים בין משתנים לבין עצמם, כמו גם את המידה שבה המודל פרסימוני, כלומר אינו מכיל מורכבות יתר על המידה.
"אמידת יתר של מספר הפקטורים" מתרחש כאשר יותר מדי גורמים כלולים במודל. במקרה זה המודל עלול להקשות על הפרשנות התאורטית של הממצאים.
"אמידת חסר" מתרחשת כאשר מעט מדי גורמים כלולים במודל. אם לא נכללים מספיק גורמים במודל, הדבר עלול להתבטא בטעויות במודל המצומצם שנאמד. בפרט, משתנים בעלי טעינות גבוהה על גורם שאינו כלול במודל עלולים להטען באופן שגוי על גורמים שכן נכללים בו, ולבלגן את הטעינויות של שאר המשתנים. לעיתים מצב שכזה עלול לגרום לקיבוץ שני גורמים לגורם אחד.
ישנם מספר הליכים מקובלים אשר נועדו לקבוע מספר הגורמים האופטימלי. הליכים אלה אלה כוללים לדוגמה את הכלל של קייזר (Kaiser, 1960), לפיו יש לבחור את מספר הגורמים אשר כל גורם הוא בעל ערך עצמי הגבוה מ־1. לשיקול זה יש בסיס תאורטי הגורס כי על כל גורם להסביר יותר ממוצע השונות למשתנה המוסברת על ידי המשתנים המקוריים. כלל נוסף נפוץ הוא הכלל על שם קאטל (Cattell 1966) הגורס כי יש להשתמש באיור הנקרא Scree plot המציג את הערך העצמי של כל אחד מהגורמים. באיור זה לפי קאטל (1966) יש לחפש שינוי ניכר לעין (ברך) בשיפועים בין כל שני גורמים בשלשת גורמים עוקבים (לדוגמה יש להשוות את השיפוע בין הגורם הראשון לשני עם השיפוע בין הגורם השני לשלישי). כאשר נמצא שינוי שכזה, אזי יש לבחור את הגורם הראשון בשלשה. דרך נוספת לקבוע את מספר הגורמים היא הניתוח המקביל של הורן (Horn, 1965). לפי שיטה זו יש לבחון באמצעות סימולציות מבוססות פרמוטציות את הסבירות לקבלת ערך עצמי שהתקבל ב־Scree plot או גבוה ממנו באקראי. מספר הגורמים נקבע לפי המספר של הגורמים אשר לא סביר שהערך העצמי שלהם התקבל באקראי.
שימוש ברוטציה

רוטציה של הגורמים המתקבלים בניתוח הוא שלב נפוץ ב־EFA. הרוטציה מסייעת בפרשנות מטריצת הגורמים שמופקת באמצעות ניתוח הגורמים. לכל פתרון עם שני גורמים או יותר יש אינסוף כיוונים של הגורמים שיסבירו את הנתונים באותה מידה. מכיוון שאין פתרון ייחודי, החוקר חייב לבחור פתרון יחיד מתוך אינסוף האפשרויות. המטרה של הרוטציה היא לסובב את הגורמים שנמצאו במרחב רב־ממדי כדי להגיע לפתרון עם המבנה הפשוט הטוב ביותר. ישנם שני סוגים עיקריים של סיבוב גורמים: סיבוב אורתוגונלי וסיבוב אלכסוני.
שימוש ברוטציה > רוטציה אורתוגונלית

סיבובים אורתוגונליים מגבילים את הגורמים להיות מאונכים זה לזה ולפיכך הם ללא קורלציה זה עם זה. היתרון של סיבוב מסוג זה הוא הפשטות והבהירות הקונספטואלית שלו. במדעי החברה, לעיתים קרובות יש בסיס תאורטי לצפות שמבנים יהיו מתואמים זה עם זה, ולכן סיבובים אורתוגונליים עשויים להיות לא מאוד מציאותיים כי הם לא מאפשרים קורלציה בין פקטורים.
שימוש ברוטציה > סיבוב אלכסוני

סיבובים אלכסוניים מאפשרים קורלציות בין הגורמים שנמצאו. יתרון של סיבוב אלכסוני הוא בכך שהוא מייצר פתרונות עם מבנה פשוט טוב יותר כאשר גורמים צפויים להיות בקורלציה זה עם זה. סיבובים אלה עשויים לייצר פתרונות דומים לסיבוב אורתוגונלי אם הגורמים אינם מתואמים זה עם זה.
שימוש ברוטציה > פתרון לא מסובב

הפתרון הלא מסובב הוא למעשה סיבוב אורתוגונלי הממקסם את השונות של הגורמים הראשונים. הפתרון הבלתי מסובב נוטה לתת גורם כללי עם טעינות גבוהה של רוב המשתנים. פתרון זה עשוי להיות שימושי אם משתנים רבים נמצאים בקורלציה זה עם זה.
פרשנות הפקטור

טעינות הגורמים הם ערכים מספריים המציינים את החוזק והכיוון של הגורם על המשתנים. על מנת לזהות את משמעות הגורמים במודל, על החוקרים לבחון את דפוס טעינות הגורמים כדי לראות אילו פריטים בעלי טעינות גבוהה על אחד הגורמים ולקבוע מה המשותף לפריטים הללו.
הערות שוליים

↑  Cerny, C.A., & Kaiser, H.F. (1977). A study of a measure of sampling adequacy for factor-analytic correlation matrices. Multivariate Behavioral Research, 12(1), 43-47.

Dziuban, C. D., & Shirkey, E. C. (1974). When is a correlation matrix appropriate for factor analysis? Psychological Bulletin, 81, 358-361.

Kaiser, H.F. (1970). A second generation Little Jiffy. Psychometrika, 35, 401-415.
↑  Kaiser, H.F. (1960). "The application of electronic computers to factor analysis". Educational and Psychological Measurement. 20: 141–151. doi:10.1177/001316446002000116.
סוספטיביליות מגנטית

באלקטרומגנטיות, סוּסֶפְּטִיבִּילִיּוּת מגנטית, או רגישות מגנטית (לטינית: susceptibilis, "פתוח"; לרוב תסומן ב- χ) היא מדד למגנטיות של חומר. הסוספטיביליות מציינת אם חומר מסוים נמשך לתוך שדה מגנטי או נהדף ממנו החוצה. מדידות קוונטיות של סוספטיביליות מספקות גם תובנות על מבנה של חומרים, הקשרים הכימיים בהם ורמות האנרגיה.
הגדרה של עוצמת הרגישות

סוספטיביליות מגנטית היא קבוע חסר ממדים, המציין את מידת המגנטיות של חומר בתגובה להפעלת שדה מגנטי חיצוני. מונח קשור הוא כושר התמגנטות (magnetizability), היחס בין מומנט מגנטי וצפיפות השטף המגנטי. פרמטר קשור הוא חדירות, אשר מבטא את סך המגנטיזציה של חומר ועוצמתו.
את עוצמת הסוספטיביליות המגנטית הנפחית,  \chi _{V}, מגדירים במערכת היחידות הבין-לאומית:
\chi _{V}={\frac {M}{H}}
כאשר:
הערות שוליים

↑  "magnetizability, ξ". IUPAC Compendium of Chemical Terminology—The Gold Book (2nd ed.). International Union of Pure and Applied Chemistry. 1997. אורכב מ-המקור ב-2016-03-04. נבדק ב-2016-09-27.
↑  לעיתים מסמנים  \chi _{M}, כדי להבדילה מ־ \chi _{E}, שמייצג את הסוספטיביליות החשמלית
↑  O'Handley, Robert C. (2000). Modern Magnetic Materials. Hoboken, NJ: Wiley. ISBN 9780471155669.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543556705171  GND: 4168567-2  LCCN: sh85079750  NKC: ph122547
ניסוי מעבדת המוזיקה

ניסוי מעבדת המוזיקה (באנגלית: "Music Lab") הוא ניסוי בתחום מדעי ההתנהגות שבוצע בשנת 2006 במסגרת מחקר ניסיוני על אי-שוויון ועל אי-יכולת-חיזוי בשוק תרבותי מלאכותי שנערך על ידי החוקרים מתיו סלגניק, פטר דוטס, דאנקן וואטס. הניסוי בודק עד כמה קיומה של השפעה חברתית עשוי באופן פרדוקסלי להגדיל את המידע שבה ניתן לזהות בשלב מוקדם מאוד קבלת החלטה אשר בסופו של דבר מתגלה כמקובלת ביותר. החוקרים בחנו סוגיה זו על ידי יצירת "שוק מוזיקה" מלאכותי מקוון.
רקע

המחקר התבצע בעזרת ניסוי בו השתתפו 14,341 נבדקים, אשר חולקו באקראי לשתי קבוצות:
קבוצה 'עצמאית' וקבוצת 'השפעה החברתית'. לנבדקים במצב העצמאי לא היה מידע על בחירות השירים של הנבדקים האחרים ולכן נאלצו לקבל את החלטותיהם על השירים באופן בלעדי ולא מוטה. לעומת זאת, נבדקים במצב ההשפעה חברתית קיבלו מידע על בחירות השירים של נבדקים אחרים, ממנו הם עלולים להיות מושפעים בעת קבלת החלטותיהם.
כל הבדל בתוצאות ההצלחה של השירים בין שתי הקבוצות הללו ניתן לייחס לנוכח השפעה חברתית. למהלך הניסוי היה גם שלב נוסף, כדי לקבל תוצאות אמינות יותר בקבוצת ההשפעה החברתית, נבדקים בקבוצה זו הוקצו באופן אקראי לאחד משמונה "עולמות השפעה".
כל נבדק קיבל מידע על בחירת השירים של נבדקים אחרים רק בעולם שלו. כך נוצרו מספר רב של "היסטוריות".
כדי לקבוע עד כמה שתי הקבוצות הללו נבדלות זו מזו החל מהמצב הראשוני החוקרים לא נזקקו לחלוקת הנבדקים בקבוצה העצמאית, מכיוון שההתנהגויות של הנבדקים במצב זה נבעו אך ורק מהעדפותיהם האישיות.
שיבוץ הנבדקים נעשה כך ש-20% מהנבדקים שובצו למצב העצמאי ו-80% שובצו למצב ההשפעה החברתית (10% לכל אחד משמונת העולמות). הקצאה זו הניבה כ־700 נבדקים בכל אחד מעולמות ההשפעה חברתית ו-1,400 נבדקים במצב העצמאי.
אופי תכנון הניסוי לא היה ידוע לנבדקים. עם כניסתם לאתר הניסוי (http://musiclab.columbia.edu(הקישור+אינו+פעיל)) הנבדקים נחשפו למסך פתיחה המודיע להם כי הם עומדים להשתתף במחקר על טעם מוזיקלי ובתמורה להשתתפותם יקבלו הזדמנות להוריד מספר שירים בחינם על ידי אמנים חדשים ומבטיחים. לאחר מכן הנבדקים נתנו את הסכמתם, מילאו סקר קצר והוצג בפניהם דף הוראות. לבסוף, לנבדקים הוצג תפריט של 48 שירים.
מהלך המחקר > ניסוי 1

במהלך הניסוי הראשון השירים הוצגו בתבנית של שלושה סוגי עמודות (ראה איור 2) בסדר אקראי לכל נבדק. על ידי סדר אקראי של שירים לכל נבדק נמנעה העדפת שירים על ידי הצבתם במיקומי מסך אסטרטגיים. בנוסף, סדר שירים ספציפי נשאר קבוע במהלך הניסוי כולו עבור כל נבדק.
לנבדקים בקבוצת ההשפעה החברתית הוצג ליד כל שיר גם מונה הורדות לפי עולמו של הנבדק ואילו לנבדקים במצב העצמאי אופציה זו לא הייתה קיימת.
מהלך המחקר > ניסוי 2

במהלך הניסוי השני השירים הוצגו בתבנית עמודה אחת (ראה איור 3). לנבדקים בעולמות החברתיים הוצגו השירים מסודרים לפי מספר הורדות בעולמם בסדר יורד ולנבדקים בקבוצה העצמאית השירים הוצגו באותה תבנית של עמודה אחת, אך בסדר אקראי וללא מונה ההורדות.
תוצאות המחקר

ניתוח הנתונים התבצע באמצעות שני פרמטרים עיקריים:
1) הצלחה של שיר מסוים נמדדה בהתבסס על נתח השוק של ההורדות השייכות לאותו שיר. נתח השוק חושב על ידי הנוסחה הבאה :
m_{i} -אחוז נתח השוק של שיר i
d_{i}- מספר ההורדות של שיר i בעולם מסוים
\textstyle \sum _{k=1}^{S}d_{k}\displaystyle - מספר ההורדות הכולל באותו עולם
m_{i}={\operatorname {d} \!i \over \operatorname {\textstyle \sum _{k=1}^{S}d_{k}\displaystyle } \!} - חישוב נוסחתי של מדד ההצלחה עבור שיר מסוים.
על מנת לחזק זאת, אנו רואים כי ככל שנבדק נתן דירוג גבוה יותר לשיר מסוים (נמדד בדירוג כוכבים 1–5) כך גדלה ההסתברות שיוריד את השיר.
2) מדד האי שוויון של ההצלחה עם נמדד לפי מדד ג'יני .
בניסוי שלנו, מדד ג'יני מוגדר באופן הבא:
•	ככל שמקדם ג'יני קרוב ל-0, כך פיזור התוצאות אחיד יותר. כלומר השוני במספר ההורדות בין השירים קטן יחסית. או במילים פשוטות- לא היה שיר שהצליח יותר מהשאר.
•	ככל שמקדם ג'יני קרוב ל-1, כך פיזור התוצאות אינו אחיד, זאת אומרת ששיר או מספר שירים הצליחו הרבה יותר מהשאר, ככל הנראה מכיוון שישנה העדפה ניכרת כלפיהם.
בניסוי 1: ניתן לראות שהפיזור של קבוצות ההשפעה החברתית (קווים כחולים) היה יחסית קרוב לקבוצה העצמאית (קו אדום), כלומר מונה ההורדות שהוצג בקבוצת ההשפעה החברתית לא היווה הבדל משמעותי.
ניתן להסביר זאת באופן הצגת השירים אשר חולקו ל-3 עמודות שלא ממוינות על פי מונה ההורדות של כל שיר.
בניסוי 2: ניתן לראות שהפיזור של קבוצות ההשפעה החברתית (קווים כחולים) שונה מרמת הפיזור בקבוצה העצמאית (קו אדום) והוא קרוב לרמת פיזור של 1, משמע שהייתה העדפה ברורה למספר שירים מסוימים על פני השאר בקבוצות ההשפעה החברתית.
ההסבר ניתן בכך שהצגה של עמודה אחת של שירים על פי סדר יורד של מספר ההורדות, גרמה לנטייה מצד הנבדקים להוריד את השירים שהוצבו בראש העמוד, שהם גם השירים הפופולריים ביותר.
ניתוח נתונים

דרך ניתוח הנתונים התבססה על השוואה מתמדת בין שתי האוכלוסיות של המחקר (ציר X מבטא את הקבוצה העצמאית, ציר Y מבטא את קבוצות ההשפעה החברתית).
השירים מוצגים בגרף באמצעות נקודות. כל נקודה מייצגת שיר.
בנוסף, ניתוח הנתונים התבצע בנפרד לכל ניסוי ונעשה באמצעות שני מדדים:
i.	מדד m -מבטא הצלחה של שיר מסוים על פי נתח שוק.
ii.	סולם דירוג הנע בין 1 ל-48. 1 מציין את ההעדפה הגבוהה ביותר לשיר, 48 מציין את ההעדפה הנמוכה ביותר .
ניתוח נתונים > ניסוי 1

•	באיור A ניתן לראות שנתח השוק של כל שיר (מסומן בנקודה) כמעט זהה בין שתי הקבוצות כלומר הפיזור של הנקודות אחיד יחסית ומבוטא באמצעות שיפוע שהוא כמעט אלכסוני לגמרי.
•	באיור B הצלחת שיר נמדדה לפי דירוג (מ 1 עד 48) ניתן לראות כי שיר שדורג במקום מסוים בקבוצה העצמאית דורג באופן דומה בקבוצות ההשפעה החברתית כלומר התוצאות מראות כי אין שינוי בין בחירת השירים בין הקבוצה העצמאית לקבוצת ההשפעה.
ניתוח נתונים > ניסוי 2

•	באיור C ניתן לראות ששירים שנחשבו פופולריים בקבוצה העצמאית נחשבו פופולריים אף יותר בקבוצות ההשפעה החברתית. שירים שלא היו פופולריים בקבוצה העצמאית היו אף פחות פופולריים בקבוצות ההשפעה החברתית. בשאר השירים לא היה שוני משמעותי מהניסוי הראשון.
ניתן להסיק מתוצאות אלה שבניסוי השני הנבדקים בעולמות ההשפעה החברתית ראו באופן מובהק את השירים שהורדו הכי הרבה/מעט .
כתוצאה מכך השירים שהורדו הכי הרבה המשיכו להצליח ולשפר את נתח השוק שלהם והשירים שהורדו הכי מעט נחלו כישלון רב יותר והקטינו את נתח השוק שלהם.
•	באיור D ניתן להסיק גם כן שבניסוי השני הנבדקים בעולמות ההשפעה החברתית הושפעו באופן מובהק מהשירים שהורדו הכי הרבה/מעט.
הפעם הצלחתם של השירים נמדדה על ידי סולם דירוג (מ 1 עד 48) .
ניתן לראות שבגרף זה הנתונים מפוזרים יותר מגרף B וזאת מכיוון שהשינוי בבחירת השירים בין שתי הקבוצות גבר בניסוי השני.
מסקנה וערך הניסוי בהקשר רשתות חברתיות

המסקנה הכוללת מהניסוי היא שבאוכלוסיות שבהן ההשפעה החברתית חשובה בקביעה האם פרט מחליט לאמץ אופן התנהגות מסוים או לקנות מוצר של מותג מסוים, חיזוי מדויק של החלטת הפרט קשה מאוד ואף כמעט בלתי אפשרי. עם זאת, קיומה של השפעה חברתית משמעותה כי לעיתים קרובות ניתן לחזות את ההחלטה הסופית בשלב מוקדם יחסית בעזרת תהליך הבחירה של שאר האוכלוסייה.
הערך שנגזר מהניסוי בנוגע להשפעות על דעה ברשתות חברתיות מזכיר את תופעת העדר, ככל שפרסומות וקמפיינים (אלה בדרך כלל ממומנים על ידי חברות גדולות) שנעשים בפלטפורמות החברתיות צוברים יותר פידבקים חיוביים, כך גובר משמעותית הסיכוי שאנשים שנחשפו לביקורת החיובית יבחרו לתת ביקורת חיובית גם כן, בעוד שההשפעה החברתית של ביקורת שלילית מנוטרלת על ידי אנשים המעוניינים לתקן את התוצאה השלילית.
כלומר הפרט פחות עצמאי בקבלת החלטות ממה שהיינו רוצים להאמין וחוכמת ההמונים היא לא באמת אוסף העמדות האינדיבידואליות של כל חברי הקבוצה, משום שהעמדה הפרטית שלנו מעוצבת בין היתר על ידי העמדות של אחרים בקבוצה ומשפיעה עליהן. לממצאי המחקר שלנו יש השפעות במגוון תחומים שבהם אנשים נחשפים לעמדות של אנשים אחרים ועלולים להיות מושפעים מהם, כגון הצבעה בבחירות, חיזוי שוק מניות והמלצת מוצרים. לכן אנחנו צריכים לגרום לדירוגים ברשת ולטכנולוגיות המשקללות ביקורות, להתחשב בהטיית ההשפעה החברתית, כדי שנוכל לפרש שיפוט קולקטיבי באופן איכותי ולעשות שימוש טוב יותר באינטליגנציה קולקטיבית בעתיד.
ניסוי המשך

בשנת 2007 נערך ניסוי נוסף על ידי פטר דוטס ודאנקן וואטס המתמקד באופן גיבוש הדעה של פרט דרך אמצעי המדיה.
כאן החוקרים בחנו את הרעיון, שהם מכנים "השערת המשפיעים", תוך שימוש בסדרת הדמיות מחשב של תהליכי השפעה בינאישית.
לקריאה נוספת

DUNCAN J. WATTS, PETER SHERIDAN DODDS (2007). "Influentials, Networks, and Public Opinion Formation" (PDF). Reading Research Quarterly.
איור 1: סכימה של תכנון הניסוי
איור 2: תצוגת השירים בשלוש עמודות
איור 3: תצוגת השירים בעמודה אחת
איור מספר 4: תוצאות ניסוי מספר 1
איור מספר 5: תוצאות שני הניסויים שנמדדו בעזרת מדד ג'יני
איור A,B,C,D: תיאור תוצאות הניסוי בעזרת מדד הצלחה m
סאטע אל-חוסרי

| --- | --- |

תמונתו של סאטע אל-חוסרי סביב 1920
 לידה:  1880 (על פי מקורות אחרים 1882) צנעא, תימן
 פטירה:  24 בדצמבר 1968 בגדאד, עיראק
 מדינה:  עיראק, סוריה 
 מקום קבורה:  Al Khaisaran cemetery 
 ידוע בשל:  מנכ"ל משרד החינוך העיראקי, מבולטי ההוגים של הלאומיות הערבית
 מפלגה:  מועצת האיחוד והקידמה 
 
סאטע אל-חוסרי (בערבית: ساطع الحصري, תעתיק מדויק: סאטע אל-חצרי; 1880/1882–24 בדצמבר 1968) היה מחנך, הוגה דעות וסופר ערבי. נמנה עם מקורביו של פייסל הראשון, מלך עיראק. מוכר כאחד הדוברים והמנסחים הבולטים ביותר של הלאומיות הפאן-ערבית והיה מהראשונים לעסוק ברעיונות הלאומיות הערבית והאחדות הערבית המבוססות על קשרים חילוניים של נאמנות והזדהות עם האומה הערבית. בזכות פעילותו הענפה כמנכ"ל משרד החינוך ובתפקידים בכירים נוספים במערכת החינוך העיראקית בין השנים 1921–1941, זכה לכינוי "אדריכל מדיניות החינוך העיראקית".
הגותו

עקב החינוך שקיבל ועבודתו כפקיד עות'מאני, האמין אל-חוסרי לפני מלחמת העולם הראשונה בנאמנות לאימפריה העות'מאנית. לאחר התבוסה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה הלאומיות הטורקית והערבית נעשו דומיננטיות בטורקיה ובמרחב דובר הערבית בהתאמה, והעות'מאניוּת שבה האמין אל-חוסרי עד כה פסקה להיות אפשרות ריאלית, והוא הפך לאחד הדוברים הבולטים של הלאומיות הערבית למשך שארית חייו.
אל-חוסרי הלך בדרכם של פילוסופים גרמנים מהזרם הרומנטי, כדוגמת פיכטה והרדר, שהגותם היוותה את התשתית התאורטית ללאומיות הגרמנית. כמותם, אל-חוסרי האמין שהלאום הוא ישות אורגנית שמעוצבת על-ידי הטבע וההיסטוריה. בניגוד להוגים צרפתיים ובריטים, האמינו ההוגים מהזרם הגרמני שהלאום הוא שיוצר את המדינה ולא להפך. שני המרכיבים העיקריים להחייאת הלאום וליצירת זהות לאומית משותפת הם הלשון וההיסטוריה הלאומיות, וחוסרי ייחס חשיבות רבה לשני מרכיבים אלה בהגותו:
"...(היסטוריה ולשון משותפות) מהוות את היסוד ליצירת אומה. האיחוד בין שני המרכיבים הללו מוביל להיתוך של רגשות ושאיפות, של סבל ותקוות ושל תרבות. כך, אנשים רואים עצמם כבני אומה מאוחדת הנבדלת מאומות אחרות... השפה היא נשמתה וחייה של האומה, ההיסטוריה היא הזיכרון והשכל שלה."
אל-חוסרי ראה בשפה הערבית ובהיסטוריה של הערבים שני מרכיבים בגדולתו של העם הערבי. השפה הערבית התפתחה בלב המדבר הערבי המבודד, ולכן היא טהורה וחפה מהשפעות חיצוניות. ההיסטוריה הערבית, שהחלה הרבה לפני הולדת הנביא מוחמד, מפוארת ומלאה בהצלחות ובניצחונות.
לתפישתו של אל-חוסרי, הדרך המרכזית להקניית לשון לאומית והיסטוריה לאומית לבני הלאום היא חינוך. מכאן נגזרת החשיבות הרבה של החינוך הלאומי בהגותו ובפועלו:
"המטרה הבסיסית של הוראת היסטוריה בבתי הספר היסודיים היא ללמד את ההיסטוריה של המולדת ואת העבר של האומה. המטרה הסופית לכך היא חיזוק הרגשות הלאומיים והפטריוטיים בלבבות התלמידים. לכן, ההיסטוריה של עיראק ושל האומה הערבית צריכה להיות ליבת הוראת ההיסטוריה... הרעיונות של אחדות העולם הערבי וערביוּתה של עיראק צריכים להילמד באופן ברור ישר מההתחלה."
כמו ההוגים הגרמניים מהם הושפע, אל-חוסרי לא ראה בזהות לאומית דבר שכפוף לרצון חופשי. לטעמו, הלאומיות והתרבות הן דברים שמוכתבים על-ידי דברים שלפרט אין שליטה עליהם, כמו שפת האם וההיסטוריה. על כן, גם אלה הדוברים ערבית אך מתכחשים להיותם חלק מהלאום הערבי, הם, לשיטתו של אל-חוסרי, חלק מהלאום הערבי. מעבר לכך, על הפרט להקריב את טובתו וחירותו האישית למען הלאום. אל-חוסרי כותב זאת בצורה חד משמעית:
"... פטריוטיות ולאומיות מעל הכל ולפני הכל... אפילו מעל ולפני החופש."
בכתביו, גילה אל-חוסרי יחס עוין לדת, אולי בשל החינוך החילוני שקיבל מגיל צעיר, מה שגרם לו לראות בדת כזהות המתחרה בזהות הלאומית. הוא צפה שהסולידריות הדתית תפסיד ללאומיות התרבותית-חילונית. אחד האמצעים הרטוריים שבאמצעותם ביקש אל-חוסרי להמחיש את החלפת הסולידריות הדתית בזהות לאומית-חילונית הוא השימוש במושג "אל-אומה" (האומה) באופן לאומי-חילוני. אם משמעותו המקורית של המושג "אל-אומה אל-אסלאמיה" (האומה האסלאמית) היא קהילה שחבריה מאמינים בערכי האסלאם ובאים מרקעים תרבותיים, לשוניים ואתניים שונים, אצל אל-חוסרי "אל-אומה אל-ערביה" (האומה הערבית) היא אומה על-פי הדגם הגרמני המאוחדת בלשון ובהיסטוריה שלה. אל-חוסרי הדגיש את ההבדל בין הערביות לבין האסלאם ואת העובדה שהערבים התקיימו הרבה לפני הופעת האסלאם. הישגי האסלאם הם רק עוד ראייה לגאונותם של הערבים. זו גם הסיבה שלתפישתו ערבים נוצרים הם חלק אינטגרלי מן האומה הערבית.
השפעה וביקורת

הגותו של אל-חוסרי זכתה לשבחים רבים על מקוריותה והשפעתה לאורך השנים. כתביו העניקו השראה לתאורטיקנים לאומיים-ערבים רבים, בין השאר למישל עפלק, הוגה האידאולוגיה הבעת'יסטית, שתפסה בסופו של דבר את ההנהגה בעיראק ובסוריה. הכתבים שפרסם היו מהמשפיעים ביותר בתקופתם בעולם הערבי והפכו לקריאת חובה בבתי הספר, באוניברסיטאות ובשורות המפלגות הלאומיות. הוא כונה "הפילוסוף של הלאומיות הערבית" ואף "פיכטה הערבי". דוגמה מיידית להשפעת הגותו של אל-חוסרי על האליטה העיראקית הייתה במהפכת "הריבוע המוזהב", שנעשתה על-ידי קצינים בצבא העיראקי שהושפעו מרעיונותיו של אל-חוסרי.
אולם ההישגים העיקריים של אל-חוסרי היו בתחום החינוך. ראשית, בתקופתו חלה גדילה ניכרת במספר התלמידים בבתי הספר ובמוסדות להשכלה גבוהה בעיראק. שנית, באמצעות המדיניות שהתווה, מי שיהיו בבגרותם לאליטות הפוליטיות והצבאיות של עיראק הפכו מחויבים לחזון של עיראק חזקה ומאוחדת שנועדה להוביל את העולם הערבי כולו.
על אף ההישגים הרבים, הגותו ופועלו של אל-חוסרי ספגו ביקורת רבה. אחת הביקורות הבולטות היא התלישות של אל-חוסרי עצמו והגותו מהעולם הערבי בכלל ומעיראק בפרט. העובדה שאל-חוסרי דיבר ערבית במבטא טורקי, ביחד עם כך שנתפש בעיראק כמערבי מדי, חילוני מדי ומסוגר בעצמו, הובילה לכך שהוא נתפש כנטע זר בנוף העיראקי והערבי. ההשראה שאל-חוסרי שאב מרעיונות אירופאיים הובילה לביקורת רבה על הגותו בשנות ה-50 וה-60. מבקריו הציגו את הלאומיות כרעיון מערבי שאינו מתאים למזרח התיכון. על אף יומרתה לאותנטיות, עם כישלון הלאומיות הפאן-ערבית בשנים אלה היא הוצגה יותר ויותר כייבוא כושל מהמערב ואפילו כניסיון של המערב להכשיל את העולם הערבי ולזרוע בו סכסוכים פנימיים.
ביקורת מסוג אחר התמקדה בפרקטיקה של מדיניות החינוך שהנהיג אל-חוסרי. לטענת המבקרים, תוכנית הלימודים שאל-חוסרי התווה לא סיפקה לתלמידי עיראק חינוך פרקטי, כלומר חינוך לחיי יום-יום טובים יותר. תוכנית הלימודים שלו, שעוצבה בהשראת תוכניות החינוך הלאומית הצרפתית והעות'מאנית בתקופה שלאחר התנזימאת, שמה דגש על שיעורי היסטוריה לאומית ולשון ערבית על חשבון מקצועות מעשיים יותר.
ביקורת אחרת התמקדה באופי המתבדל והמסוגר שאל-חוסרי ביקש מהעולם הערבי לאמץ, כפי שניתן לראות למשל ביחסו העוין לשיעים, שאמנם היו חלק מהלאום הערבי, אך נחשדו מצדו בהעדפת האינטרסים הדתיים והעדתיים שלהם על פני האינטרס הלאומי. אל-חוסרי סלד מכל גורם, פנימי או חיצוני, שהחזיק בערכים שהיו לא מספיק ערביים בשבילו. סלידה זו מכל מה שזר עלולה להוביל מצד אחד לפילוג והחלשת המדינה העיראקית ומצד שני לפגיעה ביחסיה עם שכנות לא-ערביות כמו איראן.
ראו גם

סאמי שווכת
הערות שוליים

↑  Malik Mufti, Sovereign Creations: Pan-Arabism and Political Order in Syria and Iraq, (Ithaca, NY: Cornell University Press, 1996) p. 28.
↑  Bassam Tibi, Arab Nationalism, (London: Macmillan, 1990), p. 118.
↑  Sami Zubaida, The Fragments Imagine the Nation: The Case of Iraq, In International Journal of Middle East Studies, 34:2 (2002), p. 213.
↑  Simon, p. 29.
↑  William L. Cleveland, The Making of an Arab Nationalist Ottomanism and Arabism in the Life and Thought of Sati' Al-Husri, (Princeton Studies on the Near East, 2015), p.45.
↑  Simon, p. 69.
↑  Clevealand, p. 178.
↑  Mufti, p. 28-29.
↑  Zubaida, p. 212.
↑  Simon, p. 73-78
↑  Tibi, p. 121-122
↑  Cleveland, p. 176-177.
↑  Adeed Dawisha, Arab Nationalism in the Twentieth Century: From Triumph to Despair, (Princeton, N.J: Princeton University Press, 2003), p. 68
↑  Dawisha, p. 73-74
↑  Dawisha, p. 70-71
↑  Dawisha, p. 56-74.
↑  Tibi, p. 118-122.
↑  Simon, p. 76.
↑  Mufti, p. 29.
↑  Simon, p. 77.
↑  Dawisha, p. 51
↑  Mufti, p. 71
↑  Simon, p. 31.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280865205171  PLWABN: 9810584240505606  BIBSYS: 90534296  BnF: cb10653443b (data)  GND: 118708325  ICCU: PALV065684  ISNI: 0000 0001 1771 7882  LCCN: n85079252  NLA: 35094329  NTA: 071551808  RERO: 02-A013504893  SELIBR: 34470  SUDOC: 071542981  Trove: 824875  VIAF: 79014314   WorldCat (עם VIAF): 79014314
סוי בוי

סוי בוי (באנגלית: Soy boy – ילד סויה) הוא בטוי סלנג וכינוי גנאי המשמש כדי לתאר גברים חסרי מאפיינים גבריים. המונח נושא קווי דמיון רבים והושווה למונחי הסלנג: קאקולד (או קאק), Low-T או היפוגינדיזם ("טסטוסטרון נמוך") – מונחים המשמשים כעלבונות לגברים נשיים בעיקר בקהילות מקוונות.
המונח מבוסס על נוכחות פיטואסטרוגן איזופלבון בפולי סויה, מה שהוביל כמה לטעון שמוצרי סויה מעודדים נשיות גברים שצורכים אותם, אף שזוהי תיאוריה ללא ביסוס מדעי מספיק על קשר בין צריכת פיטואסטרוגני סויה וטסטוסטרון, רמות אסטרוגן או איכות הזרע.
ביולוגיה

מוצרי סויה מכילים כמויות גבוהות של פיטואסטרוגנים. מכיוון שהם דומים מבחינה מבנית לאסטרדיול (הורמון נשי עיקרי) ויש להם פעילות בקולטן לאסטרוגן, הועלו חששות שהוא עלול לפעול כמשבש אנדוקריני המשפיע לרעה על הבריאות. אולם בית הספר לבריאות של הרווארד ציין כי "ישנם גורמים רבים המקשים על בניית הצהרות גורפות לגבי ההשפעות הבריאותיות של סויה".
שימוש

המונח משמש לעיתים קרובות כינוי על ידי טרולי אינטרנט. לעיתים קרובות הוא מכוון לאנשי שמאל, לטבעונים, לליברלים חברתיים או לקבוצות אחרות. המונח שימש גם בוויכוחים מקוונים על המשיכה האופנתית של "Cargo shorts", שהם מכנסיים המגיעים עד הברך, הנחשבים בעלי מראה נשי ולא אתלטי, וכן חיוך שנקרא "פרצוף סויה" או "חיוך סוילנטי", אשר הוא משחק מילים בסרט הדיסטופי Soylent Green משנת 1973.
ראו גם

זכר אלפא
אינסל
סקסיזם