stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
This Is Me Trying
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 18 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 39 |  |
|  ארצות הברית | רולינג סטון טופ 100 | 12 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הסטרימינג לפי דרישה | 15 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הסטרימינג | 18 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | – |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד שירי הסטרימינג | 39 |  |
|  מלזיה | RIM | 18 |  |
|  סינגפור | RIAS | 15 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 126 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 30 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | – |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 40 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | — | 500,000 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 24 ביולי 2020 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | ריפבליק |  |
הערות שוליים

1 2 3  folklore, נבדק ב-2020-07-30
1 2 3  Richard LeBeau, taylor swift’s “folklore”: track-by-track review, Medium, ‏2020-08-18 (באנגלית)
1 2 3 4  Spotify Charts, www.spotifycharts.com
↑  Taylor Swift – the 1 (באנגלית), נבדק ב-2020-08-09
↑  Victoria Martinez, TRACK-BY-TRACK: Taylor Swift's 'Folklore', younghollywood.com (באנגלית)
↑  Rob Sheffield, Rob Sheffield, All 129 of Taylor Swift's Songs, Ranked by Rob Sheffield, Rolling Stone, ‏2021-10-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  Samantha Wieder, Ryan Schocket, Here Are All Taylor Swift’s Songs— From Debut To Evermore — Ranked, BuzzFeed (באנגלית)
↑  All 214 Songs Jack Antonoff Has Produced, Ranked From Worst to Best, Consequence, ‏2021-08-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  Every Taylor Swift song ranked in order of greatness, NME | Music, Film, TV, Gaming & Pop Culture News, ‏2020-09-08 (באנגלית בריטית)
↑  Josh KurpTwitter, The Best Taylor Swift Songs, Ranked, UPROXX, ‏2021-02-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  Nate Jones, All 179 Taylor Swift Songs, Ranked, Vulture, ‏2021-01-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  ARIA
↑  Rolling Stone, Rolling Stone (באנגלית)
↑  Taylor Swift, Billboard
1 2  Ashley Iasimone, All the Surprise Songs Taylor Swift Has Performed on The Eras Tour (So Far), Billboard, ‏2024-07-14 (באנגלית אמריקאית)
↑  Try the TIDAL Web Player, listen.tidal.com (באנגלית)
↑  Taylor Swift "This Is Me Trying" Sales, Chart Data, ‏24 בפברואר 2021
↑  Richard Trenholm, How to listen to Taylor Swift's surprise album, Folklore, CNET (באנגלית)
| טיילור סוויפט |
| --- | --- |
פרסים ומועמדויות • דיסקוגרפיית אלבומים • דיסקוגרפיית סינגלים • הופעות חיות • שירים • וידאוגרפיה • השפעה תרבותית • השפעה הפוליטית • תדמית ציבורית
אלבומי אולפן: Taylor Swift • Fearless • Speak Now • Red • 1989 • Reputation • Lover • Folklore • Evermore • Midnights • The Tortured Poets Department
אלבומי הוצאה חוזרת: Fearless (Taylor's Version) • Red (Taylor's Version) • Speak Now (Taylor's Version) • 1989 (Taylor's Version)
מיני-אלבומים: The Taylor Swift Holiday Collection • Rhapsody Originals • iTunes Live from SoHo • Beautiful Eyes
אלבומי הופעה: Speak Now World Tour – Live • Live from Clear Channel Stripped 2008 • Folklore: The Long Pond Studio Sessions (from the Disney+ Special) • Lover (Live from Paris)
אלבומי וידאו: Taylor Swift and Def Leppard • Journey to Fearless
סיבובי הופעות: Fearless Tour • Speak Now World Tour • The Red Tour • The 1989 World Tour • Reputation Stadium Tour • The Eras Tour
סרטים תיעודיים: Taylor Swift: Reputation Stadium Tour • Miss Americana • Folklore: The Long Pond Studio Sessions • All Too Well: The Short Film  • Taylor Swift: The Eras Tour
משפחה: אוסטין סוויפט (אח) • אוליביה בנסון (חתולה) • מרג'ורי פינליי (סבתא)
מורשת: ההשפעה של The Eras Tour • סוויפטיז • Nannaria swiftae‏ • Castianeira swiftay
מחלוקות: מולר נגד סוויפט • מחלוקת המאסטרס • מחלוקת טיקטמאסטר • מותה של אנה קלרה בנבידס
ערכים קושרים: אחוזת סמואל גולדווין • בומבלורינה • הולידיי האוס • וונדרסטראק • וונדרסטראק אנצ'נטד • טיילור סוויפט הפקות • City of Lover •‏ טיילור שיש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 918d5947-47b9-48f3-8712-5e2e96dcb353  MusicBrainz work: aef21e05-fd48-440c-beb2-6ddd2678cfbc
Black Water

Black Water (בעברית: מים שחורים) הוא המיקסטייפ השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית טינשיי. המיקסטייפ יצא לאור ב-26 בנובמבר 2013 על ידי חברת התקליטים MBE.
רקע והפקה

המפיקה בפועל של המיקסטייפ הייתה טינשיי עצמה, תוך שמפיקים מוזיקליים כמו פרנק דוקס ובוי-1דה עזרו בהפקתו גם כן. המיקסטייפ קיבל את תואר הכסף, על כל שצבר למעלה מ-75,000 באינטרנט, מה שהופך אותו לאחד מהמיקסטייפים המצליחים ביותר של טינשיי.
המיקסטייפ היה זמין להורדה דיגיטלית כבר ב-21 בנובמבר 2013.
רשימת רצועות

| Black Water> מס' | Black Water> שם | Black Water> משך | Black Water>  | Black Water>  | Black Water>  | Black Water>  | Black Water>  | Black Water>  | Black Water>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Black Water  | 2:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Before the Storm  | 0:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Vulnerable (בשיתוף טראוויס סקוט)   | 3:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Secret Weapon  | 3:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Video Tapes  | 0:39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Midnight Sun  | 4:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | 1 for Me  | 3:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Daybreak  | 0:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Fugitive  | 2:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Stunt  | 3:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Just a Taste  | 3:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Middle of Nowhere  | 3:12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | ...Ain't Ready  | 1:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 33:04 |  |  |  |  |  |  |  |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים |
| --- | --- | --- | --- |
| עולם | 21 בנובמבר 2013 | הורדה דיגיטלית | MBE רקורדס |
הערות שוליים

1 2  Black Water, Discogs (באנגלית)
↑  Black Water by Tinashe, Genius (באנגלית)
| טינשיי |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Aquarius • Nightride • Joyride • Songs for You • 333 • BB/ANG3L • Quantum Baby |  |
| מיקסטיפיים | In Case We Die • Reverie • Black Water • Amethyst |  |
| מיני-אלבומים | Comfort & Joy |  |
| סינגלים | "2 On" • "Pretend" • "All Hands on Deck" • "Player" • "Superlove" • "Company" • "Superlove" • "Flame" • "No Drama" • "Faded Love" • "Me So Bad" • "Die a Little Bit" • "Like I Used To" • "Touch & Go" • ‏"Save Room For Us" • ‏"Rascal (Superstar)" • ‏"Dance Like Nobody's Watching" • ‏"Love Line" • ‏"Pasadena" • ‏"Bouncin" • "New to You" |  |
| סינגלים שיווקיים | "Vulnerable" • "Feels Like Vegas" • "Bet" • "Watch Me Work" • "Party Favors" • "Ride of Your Life" • "Light the Night Up" • "Like I Used To" • "Throw a Fit" • "Out Tonight" • "So Much Better" • "Stormy Weather" • "Hopscotch" • "I'm Every Woman" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Artificial People" • "Cake" • "Body Language" • "Jealous (Remix)" • "Drop That Kitty" • "All My Friends" • "Just Say" • "Duele el Corazón" • "All Caught Up" • "Freal Luv" • "Slumber Party" •  "Text from Your Ex" • "Up In This" • "Quit You" • "Might Die Young" • "Only" • "Play Fight" • "Glitch" • "Lean on Me" |  |
| סיבובי הופעות | Aquarius Tour • Joyride Tour • Tour for You |  |
| ערכים קשורים | The Stunners |  |
Nightmare Vacation

Nightmare Vacation הוא אלבום האולפן הראשון של הראפרית האמריקאית ריקו נאסטי, שיצא ב-4 בדצמבר 2020, דרך חברותת התקליטים Artist Artist Group, אטלנטיק רקורדס וחברת התקליטים שלה, Sugar Trap. האלבום כולל הופעות אורח שונות, בין היתר של הראפרים טריפי רד, אמינה, גוצ'י מיין ודון טוליבר. מבין המפיקים שהשתתפו בהפקת חלק מהשירים באלבום נמנים 100 ג’קס, Take a Daytrip ו-Avedon.
האלבום זכה לשבחים רבים, כאשר מבקרי מוזיקה רבים שיבחו את האכזריות, הכיף, האינטגרציה הז'אנרית שבו, הכוללת טראפ מטאל, וכן את הראפ של נאסטי, ואת התוכן הלירי של השירים. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים, "iPhone", "Own It", "Don't Like Me", "OHFR?" ו-"STFU", והוא כולל גם את סינגל הפריצה של נאסטי משנת 2018, "Smack a Bitch", אשר הוסמך לתואר זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי מוקדם יותר באותה שנה.
רקע והרכב

ריקו נאסטי חשפה לראשונה את שם האלבום, "Nightmare Vacation" בראיון למגזין Coveteur, בספטמבר 2019, מבלי לציין אם זה יהיה מיקסטייפ או אלבום. באוקטובר 2019, אמרה נאסטי בראיון למגזין Complex שהאלבום אמור היה לצאת בשנה הזו, אך היא דחתה זאת "בגלל גורמים שהיא לא חושפת במפורש". במקום זאת, בשנת 2019 הוציאה נאסטי את המיקסטייפ Anger Management, בשיתוף עם המפיק המוזיקלי קני ביטס, וכן שורה של כמה סינגלים שאינם מתוך אלבום על מנת "להחזיק את מעריציה". בראיון ל-NME, הסבירה נאסטי על הזמן שהושקע במהלך היצירה, והספק העצמי שהוא גורם לה, ואמרה, "עשיתי את Anger Management תוך שבוע. יצרתי את Nasty‏ (2018) ו-Sugar Trap‏ (2017) תוך כשלושה חודשים. עשיתי את Tales Of Tacobella‏ (2019) תוך חודש [...] הכנתי את האלבום הזה [Nightmare Vacation] בשנה. אני מקווה שאני לא אחת מהאנשים שעשו אותו מושלם יתר על המידה והסירו את מה שהמעריצים נהנו ממנו".
נאסטי הכריזה רשמית על האלבום ב-13 באוגוסט 2020, לצד הוצאת הסינגל הראשון ממנו, "iPhone". בהמשך, הוציאה נאסטי לוח איפור כשיתוף פעולה עם Il Makiage, ומאוחר יותר אישרה כי שמות הגוונים יהיו שמות הרצועות באלבום. במכתב שהופנה למעריציה, הסבירה נאסטי ששם הפרויקט היא אוקסימורון מטאפורי: "[...] הבינו שכל מה שאתם רוצים תוכלו להשיג! אבל דעו שיהיה טוב ורע עם הכל. בגלל זה, האלבום נקרא Nightmare Vacation. לפעמים הדברים שאתה רוצה הם לא הדברים שאתה צריך". בספטמבר 2020, חשפה כי האלבום מוכן לצאת בקרוב. בריאיון ל-Complex, אמה נאסטי כי האלבום עתיד לצאת בעונת ליל כל הקדושים, דבר שאושר בעיתון לוס אנג'לס טיימס מאוחר יותר, כ-30 באוקטובר 2020. עם זאת, בתחילת נובמבר 2020, הודיעה נאסטי כי תאריך יציאת האלבום הרשמי הוא ב-4 בדצמבר 2020. בהודעה זו, נחשפה גם עטיפת האלבום. מאוחר יותר, פרסמה נאסטי טריילר ויזואלי לאלבום, ובתחילת דצמבר, חשפה את רשימת הרצועות.
הרכב

Nightmare Vacation הוא אלבום היפ הופ המושפע ממגוון אלמנטים מוזיקליים כגון טראפ, נו-מטאל, פאנק ופאנק ראפ, אימו, באבלגאם פופ, הייפרפופ, R&B עכשווי, ואלקטרוני. מבחינה מוזיקלית, קיאן-סיאן וויליאמס מ-NME תיאר את האלבום בפשטות כ"שוגר טראפ [ז'אנר] על סטרואידים".
ריקו נאסטי עצמה תיארה את האלבום כ"גרסה מפותחת יותר של Sugar Trap [המיקסטייפ הראשון שלה, משנת 2016], כי הוא טוב ורע", וציינה שבניגוד לרוב הרפרטואר הקיים שלה, "אין בזה רוק. זו אווירה. זה גורם לך להרגיש טוב, גורם לך להרגיש מאושר". על הרעיון שמאחורי האלבום והנוכחות המוזיקלית שלו, היא אמרה: "Nightmare Vacation היא החוויה הטובה והגרועה ביותר שלך. במקרה שלי, זו מוזיקה. [...] האלבום מתנגן על הצלילים הסופר אגרסיביים האלה, יחד עם הצורות המלודיות האלה". בראיון ל-Dazed, אמרה נאסטי כי האלבום "אינו מבוסס על אסתטיקה אחת", וכי האלבום כולל "קול אחר" שפיתחה, שאינו ראפ או רוק. היא המשיכה: "זה נשמע טבעי. זה ממש אש. אני שמחה שנעלתי את עצמי באולפן ולא ויתרתי על זה".
פרסום וקידום > סינגלים

ב-13 באוגוסט 2020 הוציאה נאסטי את "iPhone" כסינגל המוביל של האלבום, לצד וידאו קליפ משלו. ב-17 בספטמבר 2020 יצא הסינגל השני, "Own It", גם כן לצד קליפ. הסינגל השלישי, "Don't Like Me", פורסם ב-22 באוקטובר 2020. הסינגל הרביעי, "OHFR?" יצא ב-11 בנובמבר 2020, יחד עם הווידאו קליפ שלו. הסינגל החמישי מתוך האלבום, "STFU", פורסם במקביל ליציאת האלבום, ב-4 בדצמבר 2020.
פרסום וקידום > שירים אחרים

השיר "Smack a Bitch" פורסם ב-13 בינואר 2018, והפך ל"סינגל הפריצה" של נאסטי. שנתיים לאחר מכן, נכנס השיר לאלבום כרצועת בונוס. הרמיקס לשיר, בהשתתפות הראפריות האמריקאיות ppcocaine, רובי רוז וסוקיהאנה משמש כרצועה האחרונה באלבום.
פרסום וקידום > הופעות חיות

נאסטי עשתה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה כשביצעה את "OHFR?", בתוכנית הלילה של ג'ימי פאלון, בינואר 2021.
ביקורות

| דירוגים מקצועיים> ציונים משוקללים.מקור | דירוגים מקצועיים> ציונים משוקללים.ציון |
| --- | --- |
AnyDecentMusic?: 7.4/10
Metacritic: 80/100
ציוני ביקורות
מקור: ציון
Clash: 8.0/10
DIY: 
אנטרטיינמנט ויקלי: B+
הגרדיאן: 
The Line of Best Fit: 8.5/10
NME: 
האובזרבר: 
Paste: 8.4/10
פיצ'פורק: 7.4/10
סלייט: 
עם יציאתו, זכה Nightmare Vacation לשבחים ממבקרי מוזיקה. ב-Metacritic, שמעניקה דירוג מתוך שקלול ביקורות שונות של מבקרי מוזיקה, קיבל האלבום ציון ממוצע של 80 מתוך 100, בהתבסס על 12 ביקורות, כאשר רובן נחשבו לחיוביות. ב-AnyDecentMusic?, זכה האלבום לציון של 7.4 מתוך 10, בהתבסס על הערכתם של מספר מבקרים. בטרם יציאתו, ציינו לוס אנג'לס טיימס ו-Uproxx את Nightmare Vacation כאחד האלבומים המצופים ביותר שלהם בסתיו 2020.
דומיניק היילי מ-Loud and Quiet תיאר את האלבום כ"קצר, אגרסיבי וכפני-פנים כמו הקלטה של סליפנוט", מה ש"משאיר אותך בתחושה שזה יכול להיות האלבום שבסופו של דבר יבסס את נאסטי כאחת מהטובות והחיוניות ביותר לסצנת הראפ הנוכחית". קנדס מקדאפי מ-Paste העניקה לאלבום ציון של 8.4 וכתבה שריקו נאסטי "מלהטטת באכזריות ובכיף" באלבום. רוברט קזנדג'יאן, כותב במגזין Clash, תיאר את האלבום גם כ"קרבי, מעצים ומהנה ללא בושה". המבקרים מטעם הגרדיאון ו-The Line of Best Fit הסכימו שהאלבום הוא הפרויקט "הכי מופרע" ו"הכי נאסטי" שלה עד כה. קיאן-סיאן וויליאמס מ-NME כתבה כי נאסטי מעבירה "תרבות וצליל נוסטלגיים תוך הפקה מודרנית וסוערת", וכי אלבום אולפן הבכורה שלה "מגבש את מעמדה ככישרון ייחודי". אלי ווטסון מ-DIY סיכמה באמירה: "נושכת ושוחקת בדרכים הטובות ביותר, Nightmare Vacation גורם לאמנית לעמוד על ההייפ שמקיף אותה במשך שנים, ולעלות עליו פי עשרה. הוא ילעס אותך וירק. אתה תאהב כל דקה בו".
מבקרי המוזיקה מהאובזרבר והגרדיאן כתבו ביקורות פחות חיוביות על האלבום. שניהם הסבירו כיצד המוזיקה של נאסטי, למרות ייחודה ורעננותה, לא חוותה התקדמות סגנונית כלשהי מהרפרטואר הקיים שלה, אלא "קיפאון".
הצלחה מסחרית

ביומיים הראשונים לאחר צאתו, Nightmare Vacation היה לאלבום השני הכי מושמע בשבועו הראשון בספוטיפיי ארצות הברית, והאלבום העשירי המושמע ביותר בשבועו הראשון בספוטיפיי העולמי. למרות הצלחתה בפלטפורמה זו, האלבום לא נכנס למצעד הבילבורד 200, אם כי הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי ה-Heatseekers.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Candy  | 2:38 |
| 2. | Don't Like Me (בהשתתפות דון טוליבר וגוצ'י מיין)   | 2:45 |
| 3. | Check Me Out  | 1:43 |
| 4. | IPHONE  | 2:38 |
| 5. | STFU  | 2:16 |
| 6. | Back & Forth (בהשתתפות אמינה)   | 3:01 |
| 7. | Girl Scouts  | 2:41 |
| 8. | Let It Out  | 2:28 |
| 9. | Loser (בהשתתפות טריפי רד)   | 2:25 |
| 10. | No Debate  | 2:13 |
| 11. | Pussy Poppin (I Don’t Really Talk Like This)  | 1:56 |
| 12. | OHFR?  | 2:00 |
| 13. | 10Fo  | 2:42 |
| 14. | Own It  | 2:09 |
| 15. | Smack A Bitch (בהשתתפות ppcocaine, Sukihana & Rubi Rose [רמיקס])   | 3:37 |
| 16. | Smack a Bitch (Bonus)  | 2:18 |
| משך כולל: | משך כולל: | 39:30 |
קרדיטים ואנשי צוות

ריקו נאסטי – שירה, כתיבה
דון טוליבר – כתיבה ("Don't Like Me")
גוצ'י מיין – כתיבה ("Don't Like Me")
אמינה – כתיבה ("Back and Forth")
טריפי רד – כתיבה ("Loser")
ppcocaine - כתיבה ("Smack A Bitch Remix")
דילן בריידי – הפקה ("Let It Out", "iPhone", "OHFR?")
טיי קיית' – הפקה
Take a Daytrip – הפקה
אבדון – הפקה ("Own It")
קמדן – הפקה ("Own It")
אלטר אגו – הפקה ("Own It")
Buddah Bless – הפקה ("Don't Like Me")
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | - |
|  ארצות הברית | מצעד ה-Heatseekers | 1 |
בובובו-בו בו-בובו

| --- | --- |
  כריכת הכרך הראשון של המאנגה בובובו-בו בו-בובו
Bobobo-Bo Bo-bobo
 סוגה:  פעולה, אנימה, הרפתקאות, פרודיה

 מאנגה
 יוצר:  יושיו סאוויי
 הוצאה:  יפן Shueisha   ארצות הברית Viz Media
 התפרסם לראשונה במגזין:  Weekly Shounen Jump
 קהל יעד:  שונן
 תקופת הפרסום המקורית:  פברואר 2001 – 14 בנובמבר 2001
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  21 כרכים

 מאנגה: שינסצו בובובו-בו בו-בובו
 יוצר:  יושיו סאוויי
 הוצאה:  יפן Shueisha   (מאנגה מקוונת) ארצות הברית Viz Media (מאנגה מקוונת)
 התפרסם לראשונה במגזין:  Weekly Shounen Jump
 קהל יעד:  שונן
 תקופת הפרסום המקורית:  19 בדצמבר 2005 – 2 ביולי 2007
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  7 כרכים

 אנימה
 אורך פרק:  25 דק'
 במאי:  הירוקי שיטאבה (Hiroki Shibata)
 אולפני אנימציה:  Toei Animation
 רשת שידור:  TV Asahi (יפן) ערוץ ג'טיקס (ישראל)
 תקופת שידור מקורית:  8 בנובמבר 2003 – 29 באוקטובר 2005
 מספר העונות:  2
 מספר הפרקים:  76
בובובו-בו בו-בובו (ביפנית: ボボボーボ・ボーボボ, נקראת גם: Bo x 7 או  Bo-bobo) היא סדרת מאנגה ואנימה יפנית סאטירית, שמתייחסת רבות לתרבות הפופולרית ביפן. הסדרה שודרה לראשונה ביפן בין השנים 2003 עד 2005. בישראל הסדרה שודרה בערוץ ג'טיקס בשנת 2007.
עלילה

עלילת הסדרה מתרחשת במאה ה-31 לספירה, בעולם שנמצא תחת שליטת אימפריית מרגריטה, ששליטה, הקיסר טסורו טסורינה הרביעי, מחליט להפוך את כל אזרחיה לקירחים. בחור אמיץ ותמהוני בשם בובובו-בו בו-בובו מחליט להילחם בצבא הקיסר, שנשלח לבצע משימה זו, ולמנוע מהם לגנוב את שיער בני האדם. בו-בובו משתמש במתקפת שיער האף המיוחדת שלו כדי להילחם בהם. בהמשך הסדרה מצטרפים אליו נער בשם הפוקו-מארי, נערה בשם ביוטי ואדם בשם דון פטש. ביחד החבורה עוברת הרפתקאות רבות.
הדמויות והמדבבים בגרסה העברית

בובובו-בו בו-בובו (אלדד פריבס)
ביוטי (דון לני-גבאי)
דון פטש (עפרון אטקין)
גייזר (דניאל זילברשטיין)
גנרל ג'יגלר (עמי מנדלמן)
סופטון (גיא רושיניאק)
האטנקו (ירון מנשה)
דנגאקו-מן (יובל גרבש)
סוזו (אורלי תגר)
קפטן בטל-שיפ (יורם יוספסברג)
בולדיבולד הרביעי (שרון בורגאוקר)
הקריין (לירון ברנס)
ומדבבים נוספים: אמנון וולף, תום שוורצברג, אסתי ברעד-פורים, עדי וייס, מירון אהרונוביץ', נורית בנאי קורן, עידו דנקנר, בני אדלר, צביקה שוורצברג, דור סרוגו, מייקי אריאל, דנה שחר, נמרוד דדו, טליה ברקאי, ניר רון, יהויכין פרידלנדר, נדב טל, יזהר פינק, ויפה גבאי.
דיבובה של הסדרה בישראל נמשך עד פרק 26. החל מפרק 27 והלאה, הסדרה המשיכה בשפה האנגלית, בתוספת כתוביות בעברית.
ליגת העל האוסטרלית בכדורגל

| --- | --- |

 תחום:  כדורגל 
 ארגון:  התאחדות הכדורגל האוסטרלית 
 מדינות:  אוסטרליה אוסטרליה ניו זילנד ניו זילנד
 קונפדרציה:  AFC (אסיה)
 קבוצות:  12
 מירב הזכיות:  סידני (5 זכיות)
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־20 שנה) 
 אלופה נוכחית:  וסטרן יונייטד (2021/2022)
 מפעל מקביל:  הגביע האוסטרלי
 אתר רשמי
 
ליגת העל האוסטרלית (באנגלית: A-League) היא ליגת הכדורגל הבכירה באוסטרליה ובניו זילנד, המנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל האוסטרלית. הליגה הוקמה בשנת 2004, כממשיכתה של ה-NSL, הליגה האוסטרלית הבכירה החל משנת 1977. העונה הראשונה של הליגה החדשה הייתה עונת 2005/2006, והחלה בחודש אוגוסט 2005.
הליגה במתכונתה הנוכחית כוללת תריסר קבוצות, שמתוכן אחת עשרה קבוצות מאוסטרליה ואחת מניו זילנד. נותנת החסות הרשמית לליגה היא חברת איסוזו, ושמה של החברה מופיע בשמה הנוכחי הרשמי של הליגה, איסוזו איי-ליג (ISUZU A-League).
כל עונה משוחקת בין החודשים אוקטובר למאי, וכוללת 26 מחזורי ליגה סדירה, ולאחריה טורניר פלייאוף גמר בהשתתפות שש המדורגות ראשונות בעונה הסדירה, ובסיומו משחק הגמר על תואר האליפות. המדורגת ראשונה בתום העונה הסדירה זוכה בתואר הפרמיירשיפ, בעוד המנצחת בפלייאוף מוכתרת לאלופת העונה, וזוכה בתואר הצ'מפיונשיפ. בדומה לליגת ה-MLS האמריקאית, וכן ליגות נוספות באוסטרליה ובארצות הברית, בליגה האוסטרלית אין יורדות ועולות בתום כל עונה. הקבוצות המדורגות ראשונות בכל עונה מעפילות (לסיבובים שונים על פי דירוגן הסופי) לליגת האלופות האסיאתית.
מאז הקמת הליגה, זכו 7 קבוצות שונות בתואר הפרמיירשיפ (אליפות העונה הסדירה), ו-6 קבוצות שונות זכו באליפות ובתואר הצ'מפיונשיפ.
היסטוריה > טבלת אליפויות ליגת ה-NSL האוסטרלית

| קבוצה | זכיות | סגנויות | עונות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| סידני יונייטד | 4 | 3 | 1977, 1980, 1981, 1982 |
| מארקוני סטאליונס | 4 | 3 | 1979, 1988, 1989, 1992/1993 |
| סאות' מלבורן | 4 | 2 | 1984, 1990/1991, 1997/1998, 1998/1999 |
| אדלייד סיטי | 3 | 2 | 1986, 1991/1992, 1993/1994 |
| סידני אולימפיק | 2 | 4 | 1989/1990, 2001/2002 |
| מלבורן נייטס | 2 | 3 | 1994/1995, 1995/1996 |
| פרת' גלורי | 2 | 2 | 2002/2003, 2003/2004 |
| וולונגונג וולבס | 2 | - | 1999/2000, 2000/2001 |
| סנט ג'ורג' | 1 | 1 | 1983 |
| בריזבן סטרייקרס | 1 | - | 1996/1997 |
| אפי"א ליכהארט | 1 | - | 1987 |
| ברונסוויק יובנטוס | 1 | - | 1985 |
| ווסט אדלייד | 1 | - | 1978 |
| וסטרן יונייטד | 1 | - | 2021/2022 |
| סידני יונייטד | - | 3 | - |
| היידלברג יונייטד | - | 2 | - |
| פרסטון ליונס | - | 1 | - |
| קרלטון | - | 1 | - |
| פרמאתה פאואר | - | 1 | - |
היסטוריה > ייסוד ה -A-League

באפריל 2004 הוקמה רשמית ה-A-League, כממשיכת דרכה של ליגת ה-NSL. הוחלט כי הליגה תשוחק במעמד שמונה קבוצות, מתוכן אחת מכל אחת מהערים סידני, מלבורן, אדלייד, בריזבן, פרת', ניוקאסל, קבוצה אחת ממדינת ניו זילנד, וקבוצה נוספת על פי ההצעה הטובה ביותר. מועד פתיחת הליגה שנקבע היה אוגוסט 2005.
עד לחודש יוני 2004 הוגשו עשרים הצעות, וחודש לאחר מכן הפכו 12 מתוכן להצעות סופיות. ב-1 בנובמבר של אותה השנה נחשפו שמונה המתמודדות בעונת הבכורה, שכללו בין היתר שלוש קבוצות מליגת ה-NSL שפורקה - אדלייד יונייטד, ניוקאסל ג'טס ופרת' גלורי. אליהן הצטרפו קווינסלנד רואר וניו זילנד נייטס, ממשיכות דרכן של בריזבן ליונס ושל ניו זילנד פוטבול קינגז מה-NSL, וכן המועדונים החדשים סנטרל קוסט מארינרס, מלבורן ויקטורי וסידני. בהתאם למדיניות הליגה "עיר אחת -קבוצה אחת", קיבלה כל אחת מן הקבוצות חמש שנות בלעדיות בעירן. מטרת ההסכם הייתה לאפשר לכל אחת מן הקבוצות לפתח את עצמה באזורה ללא תחרות מקומית.
ב-26 באוגוסט 2005, 16 חודשים לאחר פירוקה של ה-NSL, נפתחה עונת הבכורה של ליגת העל האוסטרלית החדשה.
היסטוריה > התפתחות

ב-20 במרץ 2007 פורסם כי קבוצת ולינגטון פיניקס תחליף את ניו זילנד נייטס החל מעונת המשחקים 2007/2008. הליגה הורחבה לקראת עונת 2009/2010, והצטרפו אליה שתי קבוצות חדשות - גולד קוסט יונייטד ונורת' קווינסלנד פיורי (בעקבות כך שינתה קווינסלנד רואר את שמה לקבוצת בריזבן רואר, שכן היא לא ייצגה עוד את קווינסלנד באופן בלעדי). ב-12 ביוני 2009 זכתה מלבורן הארט (כיום מלבורן סיטי) בזיכיון להצטרף לליגה החל מעונת 2010/2011, מה שהוביל להרחבת הליגה ל-11 קבוצות באותה העונה.
בין החודשים מרץ 2011 ל-פברואר 2012, איבדו שתי קבוצות (נורת' קווינסלנד פיורי וגולד קוסט יונייטד) את זיכיונן בעקבות קשיים כלכליים, מה שהוביל את הפסקת השתתפותן בליגה. החל מעונת 2012/2013 הצטרפה לליגה קבוצה חדשה מסידני, וסטרן סידני וונדררס, ושוב מספר הקבוצות התאזן כך שבליגה השתתפו עשר קבוצות.
בפברואר 2018 הודיעה הנהלת הליגה על הכוונה להרחיבה ל-12 קבוצות עד לעונת 2019/2020.
שיטת התחרות

הליגה האוסטרלית במתכונתה הנוכחית כוללת שני שלבים, עונה סדירה ופלייאוף גמר, ומשוחקת ביון החודשים אוקטובר למאי.
שיטת התחרות > העונה הסדירה

העונה הסדירה של הליגה האוסטרלית משוחקת בעיקר בחודשי הקיץ האוסטרלים, בין תחילת אוקטובר לאפריל. העונה כוללת שלושה סיבובים ו-27 מחזורים. על מנת לשמור על איזון והגינות, קבוצה שאירחה שניים משלושת המשחקים מול יריבתה, תארח אחד בעונה הבאה, ולהפך. שיטת הניקוד הסטנדרטית כוללת שלוש נקודות לניצחון ונקודה לתוצאת תיקו. הקריטריונים לדירוג בסוף העונה, במקרה של שוויון נקודות בין שתי קבוצות או יותר, בסדר יורד:
פער שערים
מספר שערי זכות
מספר הנקודות במפגשים הישירים
פער השערים במפגשים הישירים
מספר שערי הזכות במפגשים הישירים
המספר הנמוך יותר של כרטיסים אדומים לחובת כל קבוצה
המספר הנמוך יותר של כרטיסים צהובים לחובת כל קבוצה
הטלת מטבע
הקבוצה שסיימה בראש הטבלה בתום העונה הסדירה, מוכתרת לאלופת הפרמיירשיפ, וזוכה בצלחת הפרמיירשיפ. שש הראשונות מעפילות לפלייאוף הגמר על תואר האליפות. כמו כן, הליגה מנוהלת בשיטת הזיכיונות, כך שאין יורדות או עולות, ואין פלייאוף ירידה.
שיטת התחרות > הפלייאוף

שש הראשונות בעונה הסדירה מתחרות ביניהן בשיטת פלייאוף על הזכות לשחק בגמר העונה, ובאפשרות לזכות בתואר האליפות (הצ'מפיונשיפ). הפלייאוף משוחק לאורך שלושה שבועות, בשיטת הכרעה במשחק בודד.
הפלייאוף מוכרע באופן הבא, על פי שבועות:
שבוע 1: הפלייאוף נפתח במפגש ישיר בין המדורגות 3 ו-6, ובין המדורגות 4-5.
שבוע 2: המדורגות 1 ו-2 בתום העונה הסדירה מצטרפות לתחרות. המדורגת ראשונה מארחת את המנצחת מהשבוע הראשון שסיימה במקום נמוך יותר בעונה הסדירה, בעוד המדורגת שנייה מארחת את המנצחת מהשבוע הראשון שסיימה במקום גבוה יותר בעונה הסדירה.
שבוע 3: משחק הגמר על תואר האליפות בין מנצחות מפגשי השבוע השני.
שיטה זו אינה נהוגה ברחבי אירופה, אך מתכתבת עם חוקי הליגה הקודמת, ה-NSL, וכן תחרויות ספורט נוספות באוסטרליה.
משחק הגמר הגדול מתרחש בביתה של המדורגת גבוה יותר מבין השתיים בתום העונה הסדירה. היצא מן הכלל לחוק זה הוא במדיה והתאחדות הכדורגל מחליטה כי אצטדיון הקבוצה המארחת אינו מתאים לאירוח הגמר. מקרה מסוג זה התרחש בעונת 2007/2008, כאשר סנטרל קוסט מארינרס, שסיימה ראשונה בעונה הסדירה, העפילה לגמר מול ניוקאסל ג'טס, אך אצטדיונה שמכיל עשרים אלף מקומות ישיבה היה קטן מדי לדרישותיה של ההתאחדות. הגמר הועתק לאצטדיון הכדורגל בסידני, והסתיים בניצחונה של ניוקאסל ג'טס בתוצאה 1-0.