stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלווים
הערות שוליים

1 2  White, Turkey's Alevi Enigma: A Comprehensive Overview, pp.53-69
1 2  Turkey: A Country Study, Kessinger publishing, 2004, page 142
↑  Shindeldecker, Turkish Alevis Today, p.11
↑  Martin van Bruinessen, "Kurds, Turks and Revival in Turky," pp.1-9
1 2  דוד קושניר, "מיעוטים וזהות לאומית בטורקיה של ימינו," טורקיה: העבר העות'מאני והווה הרפובליקני (תל אביב: מרכז משה דין, אוניברסיטת תל אביב, 2007), עמ' 319-337
↑  Paul J. White, Turkey's Alevi Enigma: A Comprehensive Overview (Leiden: Brill, 2003), pp. 53-69
↑  Alevi Identity: Cultural, Religious and Social Perspectives:
בשנות ה-80 האלווים ניסו ליצור איחוד דתי ופוליטי ועם גדילתו של האסלאם בטורקיה האלווים הרגישו לא בנוח לכן מרביתם פנו לאידיולוגיות יותר אוניברסליות. מטרת תהליךPapers Read at a Conference Held at the
Istanbul: Swedish Research Institute in Istanbul, 1998), pp.15-96.
↑  Shindeldecker, Turkish Alevis Today,pp.13-25
↑  Shindeldecker, Turkish Alevis Today, p.42
↑  The Lion and the Gazelle (2009) dvd
↑  J Shindeldecker, Turkish Alevis Today, pp.25-35
↑  Shindeldecker, Turkish Alevis Today, pp. 47-56
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012440951105171  GND: 4232727-1  LCCN: sh2014001240 
| אסלאם |
| --- | --- | --- |
| חמשת עמודי האסלאם | שהאדה (העדות) • אלצלאה (התפילה) • אלזכאה (הצדקה) • צום • אלחאג' (העלייה לרגל) | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| פלגים עיקריים | אסלאם סוני • אסלאם שיעי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אישים מרכזיים | מוחמד • ח'ליף ושושלות הח'ליפים • נביאי האסלאם • אימאם שיעי • מהדי • בני לווייתו של מוחמד • נשות מוחמד | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| דמויות היסטוריות נוספות | פאטמה בת מוחמד • עבדאללה אבן א-זובייר • אבו להב | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| קרבות בראשית האסלאם | קרב בדר • קרב אוחוד • קרב השוחה • קרב ח'ייבר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אנשי דת (עולמא) | מאלכ אבן אנס • אל נעמאן בן ת'אבת אבו חניפה • אחמד אבן חנבל • מוחמד אבן אידריס א-שאפעי • אבן חג'ר אל-עסקלאני • אל-ע'זאלי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| ערים קדושות | מכה • אל-מדינה • ירושלים • נג'ף • כרבלא • כופה • כאט'מיה • משהד • סאמרא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| האתרים הקדושים ביותר | מסגד אל-חראם • מסגד הנביא • מסגד אל-אקצא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| חגים | הג'רה • לוח השנה המוסלמי • עיד אל-פיטר • עיד אל-אדחא • עשוראא • ארבעין • לילת אל-קאדר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| מבנים | מסגד • מינרט • מחראב • הכעבה • אדריכלות איסלאמית | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| תפקידים דתיים | אייתולה • מרג'ע • אימאם • מולא • קאדי • מופתי • מואזין |  |
| טקסטים וחוקים | קוראן • חדית' • אסנאד • מתן • תפסיר • סונה • פיקה • פתווה • שריעה |  |
| אסכולות השריעה | חנפית • חנבלית • ג'עפרית • מאלכית • שאפעית |  |
| אסכולות הכלאם | אשעריה • ג'בריה • מאתורידי • מורג'יאה • מֻעתזילה |  |
| פלגים שיעים | את'נא עשריה • אסמאעיליה • זיידים |  |
| פלגי הח'וארג' | צאפריים • אזארקה • איבאדיה |  |
| תנועות | סופיות • והאביה • סלפיה • אסלאמיזם • אסלאם ליברלי |  |
| פלגים אחרים | אומת האסלאם • חמשת האחוזים • המסורים • אחמדים • זקרי • עלווים |  |
| אמונות קשורות | באביזם • בהאאים • יזידים • סיקיזם |  |
פורטל אסלאם • מונחים בסיסיים • כל הערכים
אלווים בטורקיה
פלאיה דל כרמן

| --- | --- |
סמל פלאיה דל כרמן
 רצועת החוף
 מדינה:  מקסיקו מקסיקו
 מדינה:  קינטנה רו קינטנה רו
 תאריך ייסוד:  1937
 גובה:  10 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  304,942 (2020)
 קואורדינטות:  20°37′41″N 87°04′32″W﻿ / ﻿20.6281425°N 87.0755°W﻿ / 20.6281425; -87.0755 
 אזור זמן:  UTC-5
 www.solidaridad.gob.mx
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מקסיקו מוגדלת) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו פלאיה דל כרמן(למפת מקסיקו רגילה) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו פלאיה דל כרמן(למפת קינטנה רו רגילה) צ'טומל קנקון סן מיגל דה קוסומל פליפה קריו פוארטו טולום מפרץ מקסיקו  הים הקריבי  בליז ק מ פ צ' ה  גוא. יוקטןפלאיה דל כרמן(למפת קינטנה רו מוגדלת) צ'טומל קנקון סן מיגל דה קוסומל פליפה קריו פוארטו טולום מפרץ מקסיקו  הים הקריבי  בליז ק מ פ צ' ה  גואטמלה יוקטןפלאיה דל כרמן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פלאיה דל כרמן (בספרדית: Playa del Carmen) היא עיר חוף במדינת קינטנה רו שבחצי האי יוקטן, מקסיקו. העיר שוכנת לחופו של הים הקריבי.
היסטוריה

בתחילת דרכה פלאיה דל כרמן, או "פלאיה" כפי שהמקומיים מכנים אותה, הייתה עיירת דייגים קטנה.
הנמל בתחומה שימש את המעבורות לאי קוסומל השוכן מולו ורצועת החוף הגדולה שלה היוו את הסיבות המרכזיות להתפתחות העיר כאתר תיירות.
כלכלה

ההכנסה העיקרית של תושבי העיר מתבססת על תיירות.
העיר היא יעד פופולרי למטיילים מכל רחבי העולם ובמיוחד לתושבי ארצות הברית שפוקדים את המקום בגלל הקרבה הגאוגרפית.
תיירות

בשנים האחרונות, פלאיה דל כרמן מתפתחת בקצב מהיר בעקבות עלייה מתמדת בכמות התיירים.
רצועת החוף שלה היא האטרקציה המרכזית הכוללת אזורים מלאים במסעדות וגם אזורים שקטים ומבודדים יותר.
בעיר אפשרויות לינה רבות ממלונות זולים ובסיסים למלונות יוקרה וגם קיימות דירות להשכרה לתקופה קצרה.
בעיר קיים שפע של מסעדות, בתי קפה, דוכנים וסוכנויות טיולים המפוזרים ברחבי העיר.
השפעת התיירות האמריקאית מורגשת עם כניסתן של חברות ענק אמריקאיות לעיר כמו סטארבקס, הארד-רוק קפה ווולמארט.
ארצות הברית מקיימת סוכנות קונסולרית בעיר, בנוסף לשגרירות ארצות הברית במקסיקו סיטי
גאוגרפיה ומבנה העיר

העיר נמצאת במחוז התיירות הגדול של האזור שנקרא "ריביירה מאיה", ולכן פלאיה דל כרמן היא נקודת יציאה למקומות אחרים הקרובים אליה כמו באקאלר קנקון, טולום, קוסומל ואיסלה מוחרס.
הרחובות בעיר מסודרים בצורת שתי וערב כך שמאוד קל להתמצא בה.
אקלים

בפלאיה דל כרמן אקלים טרופי והטמפרטורות הממוצעות הן 24–25 מעלות צלזיוס.
העונה הגשומה מתחילה במאי ונמשכת עד דצמבר ואילו העונה היבשה מתחילה בינואר עד מאי.
הערות שוליים

↑  http://www3.inegi.org.mx/sistemas/mexicocifras/default.aspx?e=31 : INEGI
↑  קונסוליות ארצות הברית במקסיקו Locations". U.S. Department of State, United States Diplomatic Mission to Italy. Archived from the original on 18 June 2015. Retrieved 20 June 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559821305171  GND: 4337529-7  LCCN: n84054248  MusicBrainz: 5fdfbba6-c28c-4aae-bfbd-f1c810264c1a  VIAF: 125309799   WorldCat (עם VIAF): 125309799 
שער הכניסה לנמל
סניף וולמארט בעיר
מבנה רחובות העיר
ירון לונדון

| --- | --- |
לונדון בינואר 2013
לונדון בינואר 2013
 לידה:  24 באוגוסט 1940 (בן 84) כ' באב ה'ת"ש תל אביב, פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים  הגימנסיה העברית "הרצליה" 
 תקופת הפעילות:  מ-1962
 עיסוק:  מנחה טלוויזיה, עיתונאי, פובליציסט, שדרן רדיו, שחקן קולנוע, פזמונאי
 מעסיק:  ידיעות אחרונות, רשות השידור, קול ישראל, ערוץ עשר 
 בן או בת זוג:  מיכל זמיר 
 צאצאים:  דניאלה לונדון דקל 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  פרס סוקולוב (2007) 
 
ירון לונדון (נולד ב-24 באוגוסט 1940) הוא עיתונאי, פובליציסט, קריין, פזמונאי, שדרן רדיו, שחקן קולנוע וטלוויזיה ומנחה טלוויזיה ישראלי.
ראשית חייו

ירון לונדון נולד וגדל בתל אביב. אביו היה השחקן בצלאל לונדון, משחקניו הראשיים של תיאטרון "המטאטא", התיאטרון הסאטירי הראשון בא"י. סבו מאיר יעקב לונדון, היה סוחר עצים מצליח ששימש גם כרב מטעם שלטונות האימפריה הרוסית. אמו של ירון לונדון, מתיה פלדמן, הייתה מורה לעברית שעלתה לארץ ב-1924 מאוקראינה והצטרפה לגדוד העבודה. מוצא אבותיו של לונדון באוקראינה ושם משפחתו אינו מעיד על שורשים בריטיים, אלא מקורו בכך שפקידי הרישום טעו והפכו את שם המשפחה המקורי "למדן" ל"לונדון".[דרוש מקור]
לונדון התחנך בילדותו בגן הילדים של חוה ורבה בתל אביב. אחר-כך למד בגימנסיה הרצליה ובנעוריו למד בפנימייה החקלאית בכפר הירוק. יגאל מוסינזון, יוצר סדרת הספרים המפורסמת "חסמבה", יצר את דמותו של ירון זהבי, גיבור הסדרה, בהשראת דמותו של לונדון הצעיר, אשר אביו בצלאל היה ידיד של יגאל.
הוא החל את שירותו הצבאי בגלי צה"ל, ועקב מעשה קונדס של זריקת רימון עשן לתקליטיית התחנה, הודח והועבר לתפקיד סמל משמעת בבסיס של חיל החינוך. בשנת 1961, לאחר שירותו הצבאי, עבר לירושלים ללמוד גרפיקה ב"בצלאל". בשנת 1962, במהלך לימודיו, החל לעבוד כקריין חדשות ב"קול ישראל".
עבודתו כעיתונאי וכאיש טלוויזיה > פרסים

לונדון הוא חתן פרס סוקולוב למפעל חיים בתקשורת אלקטרונית לשנת 2007. בנימוקי הוועדה נכתב כי הפרס הוענק לו "על הישגיו הרבים לאורך שנים, פיתוח ז'אנרים טלוויזיוניים, הצטיינות בעריכת ראיונות ועבודה דוקומנטרית רבת פנים".
בשנת 2009 הוענק ללונדון פרס על מפעל חיים מטעם אגודת העיתונאים, יחד עם מוטי קירשנבאום וסבר פלוצקר, על תרומתם לתקשורת הישראלית. בתגובה להענקת הפרס אמר לונדון:
עבודתו כעיתונאי וכאיש טלוויזיה > ראיונות בולטים כמנחה בטלוויזיה

בשנת 1975 ראיין לונדון את הזמר ניסים סרוסי בתוכניתו "טנדו", מתח ביקורת על מילות שיריו ותהה מה סוד הצלחתו, תוך שהוא מציג את מילות שיריו באופן מגוחך. לונדון הציג את סרוסי באופן שרבים ראו כמתנשא ומזלזל. הריאיון הפך לאחד מסמלי מאבק המזרחיים נגד הקיפוח התרבותי והזלזול במוזיקה המזרחית בישראל. הקלטות ריאיון זה לא שרדו, אולם קיים מערכון של "ניקוי ראש" בכיכובו של דובי גל בו מוצג לונדון כמקנא בסרוסי. לאחר שנים הסביר לונדון את שאלותיו כמושפעות מריאיון עם שארל אזנבור בו צפה, ובו נשאל אזנבור שאלות דומות והצליח להשיב כהלכה. בשנת 2016 שב סרוסי להתראיין ולשיר בתוכניתו של לונדון.
בשנת 1992 ראיין בבית חולים את הסופר פנחס שדה, שחלה בסרטן ריאות ומת כשנה וחצי לאחר מכן. ריאיון זה הכה גלים, בעיקר בשל התייחסותו של לונדון לנושא רגיש מבחינתו של שדה - מותה של המשוררת חבצלת חבשוש.
בשנת 2008 ראיינו לונדון וקירשנבאום בתוכניתם את אורן זריף, המתיימר לטפל באנשים במצוקה נפשית ופיזיולוגית. לקראת סוף הריאיון, כינה לונדון את זריף "נוכל" ואמר שאינו מאמין בשיטות הטיפול שלו. לאחר הריאיון הוטרד לונדון באיומים על חייו באמצעות חיוג ממספרי טלפון חסויים, ובעקבות זאת הגיש תלונה למשטרה. למרות הריאיון ותקרית זו, הכריז אורן זריף בבלוג שלו מספר חודשים לאחר מכן שירון לונדון הוא המשיח, ושבכוונתו להשקיע כ-5 מיליון ש"ח בקמפיין להפצת בשורה זו.
עבודתו כפזמונאי

בשנים 1964–1982 עסק לונדון בכתיבת פזמונים. שירו הראשון שהתפרסם היה "בשום מקום" (לחן: אלונה טוראל) שהופיע בתקליט הבכורה של שלישיית גשר הירקון, "אהבה ראשונה". בין שיריו, כמה שהפכו ללהיטים: "שיר הטלפון", "אליעזר בן-יהודה", "גשר אלנבי", "עמיחי", "החיים היפים", "לו הייתי פיראט", "בואי לאילת", "ציף ציף מעל הרציף", "כולם חכמים כולם" ו"מרדף". לימים אמר ירון לונדון בריאיון עיתונאי כי "יש שיר אחד שהיום לא הייתי כותב, וזה 'מרדף', שנמצא בדיסק. יש בשיר הזה תיאורים עם נימות פשיסטיות שהיום לא הייתי כותב". השיר עוסק בארץ המרדפים ומביע אהדה לטורחים על הביטחון השוטף. עם מבצעי פזמוניו נמנו שלישיית הגשש החיוור, להקת הנח"ל, חוה אלברשטיין, מתי כספי והשלושרים. בשנת 2005 יצא לאור הדיסק "לו הייתי פירט", ובו אוסף פזמוניו.
כשחקן

בשנת 1979 גילם לונדון את עצמו בתפקיד משני בסרט "שלאגר", כמגיש תוכנית האירוח "עלי כותרת". בשנת 1983 כיכב בסרטו הדרמטי של יצחק (צפל) ישורון "זוג נשוי", וכן בסרט "מכת שמש" משנת 1984.
לונדון הופיע גם בקליפ של השיר "אצל הדודה והדוד" של הזמר דני סנדרסון (בבימויו של מוטי קירשנבאום), בו נזרקת לבריכה טלוויזיה שבה מופיע באותה עת לונדון. לאחר ניפוצה של הטלוויזיה, יוצא לונדון הרטוב מן הבריכה וממשיך את המשפט אותו החל כאשר היה בשידור בטלוויזיה – מיצג הרומז על עיסוקו הנרחב בטלוויזיה.
בשנת 2010 החל שידור העונה הראשונה של הסדרה "חסמבה דור 3", בה השתתף לונדון בתפקיד אורח כראש הממשלה, שמתכוונים להתנקש בחייו. ראש הממשלה, המגולם על ידי לונדון, משוחח באחד הפרקים עם מפקד חסמב"ה ירון זהבי (עודד קוטלר) ומגלה לו שהשתוקק בנערותו להצטרף לחבורת חסמב"ה. יש בכך מחווה לירון לונדון, שבהיותו נער נתן השראה לסופר יגאל מוסינזון כאשר יצר את הדמות של מפקד חסמבה. בשנת 2016 שב לונדון וגילם את ראש הממשלה באחד מפרקי הסדרה "האחיות המוצלחות שלי".
בשנת 2012 השתתף ירון לונדון בפסטיגל שנושאו היה עולם הריגול, בתור הסוכן הראשי "קונטרול". לונדון לא שיחק על הבמה במהלך המופעים, אולם קטעים בהם צולם הוצגו על מסך.
ב-2015 הופיע בתפקיד עצמו בעונה השנייה של הסדרה "שטיסל".
בשנת 2018 הופיע בתפקיד עצמו בסדרה "שטוקהולם".
כמפיק שותף

ב-14 באוקטובר 2020 הוקרן בערוץ  כאן 11 הסרט התיעודי "רצח בקולנוע צפון" על פרשת רצח המהנדס פיאטלי בבימויו של אבידע ליבני. לונדון שימש כיוצר וכמפיק שותף בסרט.
משפחתו

לונדון היה נשוי לנירה לבית שחורי, קניינית אופנה, עד לפטירתה בפברואר 2010. לזוג שלושה ילדים ובהם הקריקטוריסטית והסופרת דניאלה לונדון דקל. ללונדון בן נוסף מחוץ לנישואים, העיתונאי יואב זהבי, ממפיקת הטלוויזיה לאה זהבי.
מהעשור השני של המאה ה-21, לונדון הוא בן זוגה של הסופרת מיכל זמיר.
לונדון מתגורר בתל אביב ומגדיר עצמו אתאיסט. כמו כן הוא מחזיק בית ביישוב הקהילתי אבירים.
לקריאה נוספת

הציבור הדתי והתקשורת, מאת אפרים זורוף, בהשתתפות לונדון, נדפס בכלביא יקום, תשס"א 2001
זהות ודמוגרפיה, מאמר שפרסם לונדון בגשר, 145, תשס"ב 2002
"דתיים וחופשיים", מאמר שפרסם לונדון באסופה אנו היהודים החילוניים - מהי זהות יהודית חילונית?, עורך דדי צוקר, ידיעות אחרונות ספרי חמד, תל אביב, 2007, עמ' 23–39 (הספר בקטלוג ULI)
לקריאה נוספת > מפרסומיו של לונדון

לקט שירים, מאת יוסף הדר, משה דור, עמוס אטינגר, צייר ירון לונדון, השלושה, רמת גן 1962 (הספר בקטלוג ULI)
קישון: דו-שיח ביוגרפי, ספרית מעריב, תל אביב, תשנ"ג 1993 (הספר בקטלוג ULI)
ירון לונדון משוחח עם ילדים, עורך אחראי - יהודה שיף, כתיבה - זאב גלילי, המחשה - ג'וליאן שגראן, אביבים, תל אביב, תשנ"ד 1994
לו הייתי פירט, הקלטה, משיריו היפים של ירון לונדון, איסוף עריכה והפקה - בועז הראל, הד ארצי 2004 (הספר בקטלוג ULI)
לו הייתי פיראט - זיכרונות, הוצאת כתר, 2014 (הספר בקטלוג ULI)
קישון: שמו הולך לפניו, הוצאת כתר, 2017 (הספר בקטלוג ULI)
ג'ואן קיוזאק

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1962 (בת 62) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1979 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  גימנסיית אוונסטון  Piven Theatre Workshop 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרה קומית (2015)  פרס עולם התיאטרון (1989)  פרס אנני 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ואן מארי קיוזאק (באנגלית: Joan Mary Cusack; נולדה ב-11 באוקטובר 1962) היא שחקנית קולנוע וקומיקאית אמריקאית שהייתה מועמדת פעמיים לפרס אוסקר ומועמדת לפרסים נוספים.
ביוגרפיה

קיוזאק נולדה בניו יורק וגדלה באוונסטון, אילינוי, אמה ננסי היא מורה למתמטיקה ופעילה פוליטית ואביה דיק קיוזאק היה שחקן ובמאי קולנוע, מת בשנת 2003. לה ארבעה אחים ואחיות אן, ביל, סוזי, וג'ון קיוזאק, כולם עוסקים בתחום המשחק.
קיוזאק היא בוגרת "אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון".
לקיוזאק שני בנים מבעלה עורך הדין דיק ברוק.
קיוזאק הופיעה לראשונה על מסך הקולנוע בשנת 1980 בסרטו של טוני ביל "שומר הראש שלי". בשנה שלאחר מכן הייתה קיוזאק מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על משחקה בסרטו של מייק ניקולס, "נערה עובדת", בסרט גילמה קיוזאק את דמותה של סינתיה חברתה של טס (מלאני גריפית').
בשנת 1997 השתתפה קיוזאק בקומדיה הרומנטית "בפנים ובחוץ", בסרט שיחקה קיוזאק את אמלי מונטגומרי. על תפקידה בסרט הייתה קיוזאק מועמדת פעם נוספת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. ב-1999 דיבבה בסרט האנימציה "צעצוע של סיפור 2" את דמותה של ג'סי. ב-2010 חזרה לדבב את הדמות בסרט השלישי בסדרה, "צעצוע של סיפור 3". בנוסף שיחקה קיוזאק גם במותחן "סכנה ברחוב ארלינגטון".
בשנת 2001 כיכבה בסיטקום "מה עם ג'ואן" של רשת CBS. הסדרה ירדה מהאוויר לאחר שתי עונות.
ב-2003 גילמה קיוזאק את המנהלת הדקדקנית רוסייל מולינס בסרט "רוק בבית הספר".
בשנת 2004 השתתפה כמספרת בסדרת האנימציה "פיפ והעולם הגדול". באותה שנה שיחקה את דמותה של ג'ני פורטמן בדרמה הרומנטית "המהפך של הלן" של הבמאי גארי מרשל. ב-2005 דיבבה קיוזאק בקומדיה המצוירת "צ'יקן ליטל", את דמותה של אבי הברווזה המכוערת.
בשנת 2006 שיחקה בדרמה הקומית "חברות עם כסף" לצד ג'ניפר אניסטון. ב-2009 שיחקה קיוזאק בקומדיה "וידויים של שופהוליק", בתור ג'יין, אמה של רבקה בלומווד (איילה פישר).
כמו כן השתתפה בדרמה "שומרת אחותי" המבוססת על רומן מאת ג'ודי פיקו, בסרט גילמה את השופטת דה סלבו האחראית על התביעה המורכבת של הילדה אנה פיצג'רלד (אביגייל ברסלין) וב-2011 החלה קיוזאק לגלם את שילה ג'אקסון בסדרה "חסרי בושה", מבית "Showtime". בשנת 2012 שיחקה כרופאה בסרט "כמה טוב להיות פרח קיר".
ב-2017 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "סדרה של צרות", כשופטת שטראוס אשר גרה ברחוב מול הרוזן אולף.
ב-2019 שיחקה בסרט "כשהשלג יורד".
פילמוגרפיה

שומר הראש שלי (1980)
קלאס (1983)
בת 16 הייתי (1984)
משדרים חדשות (1987)
נשואה למאפיה (1988)
נערה עובדת (1988)
אמרי לי כן (1989)
גברים אינם עוזבים (1990)
שמיים כחולים שלי (1990)
גיבור (1992)
צעצועים (1992)
החיים על פי משפחת אדמס (1993)
קורינה, קורינה (1994)
תשעה חודשים (1995)
שניים יותר מדי (1995)
הגבר הלא נכון (1996)
מפגש בגרוס פוינט (1996)
חיוך כמו שלך (1997)
בפנים ובחוץ (1997)
סכנה ברחוב ארלינגטון (1999)
תפוס את הכלה (1999)
צעצוע של סיפור 2 (1999)
נאמנות גבוהה (2000)
איפה שהלב (2000)
חג מולד שמח עם החבובות (2002) - סרט טלוויזיה
רוק בבית הספר (2003)
לוני טונס: חוזרים לאקשן (2003)
המהפך של הלן (2004)
צילום אחרון (2004)
נסיכת הקרח (2005)
צ'יקן ליטל (2005)
חברות עם כסף (2006)
עולם משלו (2007)
מלחמה בע"מ (2008)
קיט קיטרדג': נערה אמריקאית (2008)
וידויים של שופהוליק (2009)
שומרת אחותי (2009)
צעצוע של סיפור 3 (2010)
חסרי בושה - סדרת טלוויזיה (2011)
כמה טוב להיות פרח קיר (סרט) (2012)
קיטצ'ן סינק (2015)
באמאשל'ך (2017)
סדרה של צרות - סדרת טלוויזיה (2017)
פתאום משפחה (2018)
חנות חדי קרן (2019)
צעצוע של סיפור 4 (2019) - דיבוב
קלאוס (2019) - דיבוב
כשהשלג יורד (2019)
ג'רמיין פרנקו

| --- | --- |

 לידה:  10 ביולי 1967  (בת 57) ארצות הברית לונג ביץ', קליפורניה, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  תיכון אירווין, אוניברסיטת רייס 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 www.germainefranco.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'רמיין פרנקו (באנגלית: Germaine Franco) היא מלחינת סרטי קולנוע. היא החלה להלחין כסטודנטית באוניברסיטת רייס, שם סיימה את לימודיה בשנת 1984. היא הלטינית הראשונה שהצטרפה לאקדמיה האמריקאית לקולנוע.
פילמוגרפיה נבחרת

2014: ספר החיים
2017: קוקו
2018: תופסת
2019: בוסית בקטנה
2019: דורה והעיר האבודה
2019: הקאסה-גרנדה
2019: הרעשנים
2021: אנקאנטו
פרסים

2017: פרס אנני לפסקול הטוב ביותר (קוקו)
פרס גפן

| --- | --- |

לוגו פרס גפן
 תיאור:  פרס ישראלי לספרות מדע בדיוני ופנטזיה
 מדינה:  ישראל ישראל
 הגוף המעניק:  האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה 
 תקופת הפרס:  1999–הווה (כ־26 שנים) 
 נקרא על שם:  עמוס גפן 
 geffen.sf-f.org.il
 
פרס גפן הוא פרס ספרותי ישראלי שנתי לספרים ולסיפורים הטובים ביותר בתחום המדע הבדיוני והפנטזיה שראו אור בעברית באותה שנה. הפרס ניתן מטעם האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה, והוא קרוי על שם עמוס גפן, ראשון מתרגמי המדע בדיוני בישראל וממייסדי האגודה. מטרת הפרס היא "לקדם הוצאת פרסומים איכותיים בתחום היצירה הספקולטיבית".
הפרס ניתן מאז 1999 בקטגוריות הבאות: ספר מדע בדיוני מתורגם, ספר פנטזיה מתורגם, סיפור קצר ישראלי מקורי (קטגוריה זו נוספה בשנת 2002), ספר מדע בדיוני או פנטזיה ישראלי מקורי (קטגוריה זו נוספה בשנת 2003), ספר הפנטסיה או המדע הבדיוני המתורגם לילדים ונוער הטוב ביותר (קטגוריה זו נוספה בשנת 2008) והתרגום הטוב ביותר (הפרס בקטגוריה זו הוענק רק בשנת 2008).
מתכונת הפרס דומה לזו של פרס הוגו. בשלב הראשון בוחרים חברי האגודה רשימה בת חמישה מועמדים בכל קטגוריה, מבין היצירות הזכאיות שראו אור במהלך השנה (מינואר עד דצמבר בשנה שקדמה לחלוקת הפרס). בשלב השני מתקיימת הצבעה פתוחה לציבור הרחב במהלך פסטיבל אייקון בחול המועד סוכות. טקס הענקת הפרס מתקיים ביומו האחרון של הפסטיבל.
חגיגות 20 שנה לפרס

בשנת 2018, במלאת 20 שנה לקיום הפרס, נערכה הצבעה מיוחדת לפרס רטרו גפן. המועמדים לפרס זה היו כל הספרים והסיפורים שהיו בין המועמדים לפרס גפן בכל שנות קיומו. סדרות ספרים אוגדו למועמדות יחידה. ההצבעה התקיימה באותה המתכונת של ההצבעות לפרס גפן, כאשר בשלב הראשון בחרו חברי האגודה את חמשת המועמדים הסופיים, ובשלב ב' בחרו באי פסטיבל אייקון את הזוכה בכל קטגוריה.
באותה השנה נחשף בטקס חלוקת הפרס הלוגו החדש. הלוגו הוותיק בו היו מצוירים אסטרונאוט ואלפית הנושאים אשכול ענבים, המזכיר את דימוי שנים עשר המרגלים, הוחלף בלוגו החדש בו אשכול ענבים העשוי כוכבים מרחף מעל לספר פתוח. את הלוגו החדש עיצבה שירי ישועה.
בנוסף, הוציאו האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה והוצאת גרף אנתולוגיה של 17 הסיפורים הקצרים שזכו בפרס גפן עד לשנת ה-20 לפרס.
ראו גם

פרס עינת
האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה
ביאורים

↑  לפרס הועמדו יצירות זכאיות שפורסמו בין השנים 1997–2003.
↑  לפרס הועמדו יצירות זכאיות שפורסמו בשנים 2003–2004.
↑  לפרס הועמדו יצירות זכאיות שפורסמו בשנים 2005–2006.
↑  לפרס הועמדו יצירות זכאיות שפורסמו בשנים 2019–2020.
↑  לפרס הועמדו יצירות זכאיות שפורסמו בשנים 2021–2022.
דן פוגלמן

| --- | --- |

 לידה:  19 בפברואר 1976 (בן 49) River Vale, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  Pascack Valley High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
דן פוגלמן (באנגלית: Dan Fogelman; נולד ב-19 בפברואר 1976) הוא תסריטאי, במאי ומפיק קולנוע אמריקאי. בין התסריטים שכתב נמנים הסרטים "מכוניות", "בולט", "פלונטר" ו"טיפש, מטורף, מאוהב". כמו כן, יצר את הסיטקום "השכנים", את סדרת הפנטזיה-קומית המוזיקלית "גלוואנט" משנת 2015, את סדרת הדרמה "החיים עצמם" ואת סדרת הדרמה על עולם הבייסבול "פיץ" משנת 2016.
ביוגרפיה

פוגלמן גדל במשפחה יהודית שאותה תיאר כ"משפחה לא מתפקדת באופן חינני" בעיירה ריבר וייל, ניו ג'רזי. הוא למד בבית הספר התיכון Pascack Valley שבעיירה הסמוכה הילסדייל ולאחר מכן המשיך ללימודים באוניברסיטת פנסילבניה, שם סיים את לימודיו בשנת 1997.
בשנת 2012 כתב את קומדיית הקולנוע אימא מלווה, שהתבססה על מסע חוצה-ארצות שערך עם אמו ג'ויס מניו ג'רזי ללאס וגאס. בסרט כיכבו ברברה סטרייסנד וסת' רוגן בתפקידי אם ובנה היוצאים למסע דומה.
אביו, מרטי, היווה השראה לשמו של אב המשפחה בסיטקום "השכנים", שאותו יצר פוגלמן. גם אחותו שימשה השראה לדמות הבת במשפחה שבמרכז הסדרה.
חיים אישיים

פוגלמן נשוי לשחקנית קייטלין תומפסון, המגלמת את מדיסון בדרמת המשפחה "החיים עצמם". לשניים בן, שנולד בשנת 2020.
הערות שוליים

1 2 3  Pfefferman, Naomi (10 בספטמבר 2012). "'The Neighbors': Aliens next door". The Jewish Journal. אורכב מ-המקור ב-22 באוקטובר 2016. נבדק ב-14 בדצמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Youngmisuk, Ohm.
↑  Gladstone, Douglas J. "This Is Us Is Back (Now Stop Sobbing); NJ native Dan Fogelman never imagined his hit series This Is Us would make viewers cry so much.", New Jersey Monthly, October 6, 2017.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012503052205171  PLWABN: 9810704335905606  BNE: XX4822236  GND: 1011852179  ISNI: 0000 0001 1774 4178  LCCN: no2007018799  MusicBrainz: 61304420-f8fe-477e-ba89-fd66f96492b3  NKC: xx0200785  SUDOC: 168518023  VIAF: 90699133   WorldCat (עם VIAF): 90699133
BT (מוזיקאי)

| --- | --- |
BT בשנת 2018
BT בשנת 2018
 לידה:  4 באוקטובר 1971 (בן 53) רוקוויל, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 מקום לימודים:  מכללת ברקלי למוזיקה, Walter Johnson High School 
 סוגה:  אלקטרוניקה, IDM, ברייקביט, האוס פרוגרסיבי, מוזיקת טראנס, מוזיקת אמביינט 
 כלי נגינה:  כלי מקלדת 
 חברת תקליטים:  רפרייז רקורדס, פרפקטו רקורדס, Armind 
 www.btmusic.com
 פרופיל ב-IMDb
 
בריאן ויין טרנסאו (באנגלית: Brian Wayne Transeau; נולד ב-4 באוקטובר 1971), הידוע בראשי התיבות כ-BT, הוא מוזיקאי, דיי ג'יי, זמר, פזמונאי, מפיק מוזיקלי, מלחין וטכנאי קול אמריקאי. בתור אמן בז'אנר המוזיקה האלקטרונית, הוא מיוחס כחלוץ של סגנונות הטראנס ומוזיקת הדאנס האינטליגנטית שסללו את הדרך ל-EDM, ול"מתיחת המוזיקה האלקטרונית עד לנקודת השבירה הטכנית שלה". ב-2011, הוא הועמד לפרס גראמי לאלבום הדאנס/אלקטרוני הטוב ביותר.
BT מחזיק במספר פטנטים על חלוצות הטכניקה שהוא מכנה "עריכת גמגום". BT הוכנס לספר השיאים של גינס על שירו "Somnambulist (Simply Being Loved)", שנחשב לשיר עם מספר העריכות הקוליות הגבוה ביותר בכל הזמנים (6,178 עריכות). במהלך הקריירה שלו, עבד עם מאות מוזיקאים ולהקות ביניהם Death Cab for Cutie, פיטר גבריאל, דייוויד בואי, מדונה, ארמין ואן ביורן, סטינג, דפש מוד, טורי איימוס, אן סינק, דה רוטס, גורו, בריטני ספירס, פול ואן דייק וטייסטו.
פסקול לסרטים, טלוויזיה ומשחקי וידאו

BT החל להלחין פסקולים לסרטים בשנת 1999 עם הסרט Go. מאז הוא הלחין יותר מתריסר סרטים, כולל מהיר ועצבני, מונסטר, עקיצה ב-60 שניות, לארה קרופט: טומב ריידר ו-Catch and Release. הפסקול שלו לסרט חמקן כלל את השיר She Can Do That, עם קולות שירה מובילים של דייוויד בואי. הוא הפיק את הפסקול לסרט זולנדר משנת 2001, אך ביקש להסיר את שמו מהפרויקט. הקטעים שהלחין הושלמו על ידי המלחין דיוויד ארנולד. בנוסף, BT הלחין מוזיקה עבור הסרטון הקצר של פיקסאר Partysaurus Rex, שיצא בשנת 2012 לצד המהדורה התלת-ממדית של מוצאים את נמו.
BT הלחין גם פסקולים למשחקי הווידאו Die Hard Trilogy 2: Viva Las Vegas (2000), Wreckless: The Yakuza Missions (2002), FIFA Football 2002 (2002), Need for Speed: Underground (2003), Tiger Woods PGA Tour 2005 (2004), Burnout Revenge (2005), Need for Speed: Most Wanted (2005), EA Sports Active 2 (2010) ו-TopSpin 2K25 (2024). בנוסף, הוא יצר את צליל ההתראה הרשמי באורך שנייה אחת עבור אפליקציית Circa News. בשנת 2013, הלחין את הפסקול לסדרת הדרמה Betrayal, ששודרה במשך 13 פרקים ברשת ABC.
הערות שוליים

1 2  "Would You Want to Hear This New Circa News Sound Whenever News Breaks?"
↑  Silver, Curtis. "BT Talks These Hopeful Machines, Math and Inspiration". Wired (באנגלית אמריקאית). ISSN 1059-1028. נבדק ב-2024-10-26.
↑  "Interview: Brian Transeau – Singer, Songwriter and Producer,"
↑  Method and apparatus for digital audio generation and manipulation (באנגלית), נבדק ב-2024-10-26
↑  Music, LiveAbout (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810560172805606  BNE: XX1606563  BnF: cb139811903 (data)  GND: 135173965  ISNI: 0000 0001 1848 315X  LCCN: no99024309  MusicBrainz: 88e2147d-0332-46f6-85b2-b5f463ba957b  SUDOC: 118782037  VIAF: 169614975   WorldCat (עם VIAF): 169614975