stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שרונה נסטוביץ'
ביוגרפיה

נסטוביץ' נולדה בבת ים, דור שישי למשפחה של מוזיקאים. למדה בית הספר רימון בין השנים 1996-1998.
ב-1994 השתתפה כזמרת בלהקת הבית בסדרת תוכניותיו של דודו אלהרר "שירים ומשהו" בערוץ הראשון.
ב-1996 השתתפה באלבום הילדים "הדרקון הלא נכון", על פי סיפור של יהונתן גפן.
ב-1998 הצטרפה כסולנית, במשך 3 שנים, ללהקת "הכל עובר חביבי" ואיתם הקליטה את האלבום "מי שמדבר על אהבה". במקביל שיחקה בהצגה "בוסתן ספרדי" בהבימה.
ב-2000 השתתפה בהקלטת האלבום של יעל גרמן "אישה של קרח, אישה של אש".
ב-2005 הוציאה את השיר "לא אומרת כלום" במסגרת פרויקט מטרופולין של עופר מאירי, ובהמשך הופק סינגל הבכורה שלה, "גבוה", שאותו כתב טל שגב. באותה שנה שיתפה נסטוביץ' פעולה עם אורן שטרית במסגרת הפרויקט "Guesthouse".
בחודש נובמבר 2006 יצא אלבום הבכורה של נסטוביץ', שנקרא בפשטות "שרונה נסטוביץ'", וכולל 11 שירים. נסטוביץ' כתבה חלק נכבד מהשירים, והאלבום כולל גם שירים שכתבו טל שגב, דני רייכנטל וארז ברזוליק. השירים הופקו על ידי אורן שטרית, דני רייכנטל, אייל קצב, זוהר בירגר ובועז וולף. האלבום מכיל גם את הקליפים לשירים "אוריאנה" ו"חופשי".
ב-2008 הקליטה נסטוביץ' ביצוע מחודש לשיר "היא לא תשוב" של להקת אתניX עבור האלבום "עבודה עברית 2", וגם שיתפה פעולה עם להקת אמסטף, בשיר "סיפור" באלבומם השני.
בתחום הדיבוב, שרונה ביצעה את שיר הפתיחה של "לאן נעלמה כרמן סן דייגו?" עם מומי לוי, וגם דיבבה בסרטים שונים כמו, בת הים הקטנה בתפקיד הנסיכה אקוואטה, בסרטי שרק את הנסיכה פיונה ואחרים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  ביוגרפיה שרונה נסטור-בן עטר, באתר qube
↑  שרונה נסטוביץ', באתר רימון
↑  פילמוגרפיה - סרטים עם שרונה נסטוביץ', באתר וואלה
↑  שרונה נסטוביץ, באתר אישים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300568805171  ISNI: 0000 0004 0364 2949  VIAF: 298601805   WorldCat (עם VIAF): 298601805
תיאודור הרצל (אוניית מעפילים)

| --- | --- |

אונית המעפילים "תאודור הרצל"
 שם צופן:  השומרת
 ארגון:  המוסד לעלייה ב'
 קורות ההפלגה
 מספר מעפילים:  2,620
 רב החובל:  (ספרדי)
 מפקד האונייה:  מוקה לימון
 גדעוני:  נחמן בורשטיין, וילי רייטר
 יום היציאה:  2 באפריל 1947
 נתוני האונייה
 סוג האונייה:  כבלרית, הוסבה ב-1937 לאניית מטען כללי
 מספנה:  Neptune Yard, Walker-on-Tyne, אנגליה
 הושקה:  12 ביולי 1907
 שם קודם:  Guardian
 תאריך רכישה:  (נחכרה)
 תפוסה:  1,768 טון
 אורך:  278 רגל
 רוחב:  36 רגל
 שוקע:  14.9 רגל
 הנעה:  שני מנועי קיטור בני 3 צילינדרים והספק נטו 265 כוחות סוס כל אחד.
 מהירות:  8 קשר
 גורלה:  הועלתה על החוף בעכו ב-1953 ונגרטה
תיאודור הרצל הייתה אוניית מעפילים שארגן המוסד לעלייה ב'. נקראה על שמו של המנהיג הציוני בנימין זאב הרצל. ב-13 באפריל 1947 נעצרה האונייה על ידי משחתות בריטיות בסמוך לחוף תל אביב ומעפיליה גורשו למחנות המעצר בקפריסין. החולים והפצועים שבהם נשלחו למחנה המעצר בעתלית.
תולדותיה > רכש וההכנות להפלגת העפלה

המוסד לעלייה ב' רכש את האונייה ("Guardian" בשמה המקורי), עשויה ברזל ובעלת שני סיפונים, בארצות הברית, באמצעות חברת יונייטד פרוט .United Fruit Co, ששימשה לכיסוי לרכישת ספינות להעפלה. האונייה נרשמה תחת דגל הונדורס בנמל פוארטו קורטז.	לבולשת הבריטית נודע על האונייה ומטרת הפלגתה, כאשר הגיעה לנמל מרסיי. על הכנתה להפלגת העפלה הופקדו המלווים גדעון שוחט (גדע), אריה ויצמן ומוקה לימון, וכן נחום כרמלי, שהיה אז בצרפת, ולצדם צוות מקומיים שעסקו בעבודות הטכניות.
ההכנות נמשכו כחודש וחצי. נעשו סידורים פנימיים ושינויים טכניים רבים כדי להסיע מספר רב של מעפילים. הובא פחם ל-14 ימי הפלגה, ועל פי הוראות אנשי המוסד לעלייה ב' במקום, כ-120 טון מים.
מפקד האונייה היה מרדכי (מוקה) לימון איש הפלי"ם, ולצדו יהושע (יוש) הלוי, אריה ויצמן, בצלאל פלדמן, חיים וינשלבוים (רימון), בני (בנימין) דוידאי (דוידוביץ) ויובל ציזלינג - כולם אנשי הפלי"ם, והגדעונים היו נחמן בורשטיין ווילי רייטר. צוות הימאים היה ספרדי.
תולדותיה > המעפילים

2,620 המעפילים היו ניצולי השואה, חברי תנועות נוער ומפלגות ציוניות מארצות אירופה בגילים 30-20; 500 מהם היו ילדים ובני נוער, שהיו תחת אחריותה של חסיה בילצקי. כשליש מהנוסעים נשים צעירות בהריון.
הם רוכזו במספר מחנות באזור פרובנס ואתרים אחרים בצרפת. חלקם הובאו ברכבת מבלגיה מבלי שהיו ברשותם תעודות. בצרפת פוזרו במקומות שונים והוסעו במשאיות לאזור ההעמסה לפני ההפלגה, בפיקוח המשטרה הצרפתית. האונייה נועדה לקלוט 3,600 נפש, ונעשו סידורים לכך, אך בגלל תנאי אוורור לקויים הועלו רק 2,600 מעפילים. לאחר שעלו לסיפון חולקו המעפילים לקבוצות על פי השתייכותם התנועתית, וראשי הקבוצות קיבלו אחריות ותפקידים.
ההפלגה

האונייה הפליגה מנמל סט (Sète) ב-2 באפריל 1947, בשעה 06:45. יצאה ללא בעיות והחלה לשוט בנתיב המתוכנן לעבר קורסיקה, מצר מסינה, כרתים, עד חופי ארץ ישראל.
מכשיר הקשר לא פעל בהתחלה. המעפילים החלו לחוש מחנק בבטן הספינה בגלל הצפיפות, ועל כן הועלו לסיפון והוקמה עבורם סככה. האונייה נטתה על צידה, והיה צורך להשליך רפסודות לים ולשמור על לחץ הקיטור למכונות. ב-6 באפריל עברו את מצר מסינה לפנות בוקר, וב-9 באפריל עברו את כרתים. רק ב-12 באפריל חודש הקשר עם מפקדת "ההגנה" בארץ ישראל.
ההפלגה > העימות עם הבריטים

ב-9 באפריל בשעה 20:30 חגו שני מטוסים בריטיים מעל האונייה. בשעה 22:30 הגיעה משחתת בריטית שהזדהתה והאירה בזרקורים. אנשיה שאלו לאן מפליגים, ונאמר להם כי זו ספינת סוחר המפליגה לפורט סעיד. ב-10 באפריל בערב שוב הופיעה משחתת שנעלמה.
ב-11 באפריל החלו להתכונן לעימות. הגיעו הוראות להתנגד לעלייה של כוחות בריטיים על הסיפון ולגרירה של האונייה בהשלכת חפצים. חולקו מקלות גומי, מסכות גז, אגרופנים, נעשה תרגול, האנשים חולקו לקבוצות ולאזורי הגנה, נוסתה האזעקה. הקשר פעל עד תחילת העימות. שתי משחתות: "היידון" ("Haydon") ו"סט ברידסביי" ("St. Bridesbey") החלו לנגוח את הספינה. המעפילים שנקבעו לכך עמדו סביב הסיפון ומנעו מהבריטים לעלות, תוך השלכת חפצים עליהם. פלדמן עלה על גשר הפיקוד ותפס את הגה הספינה. הצוות הספרדי נעלם מתוך חשש.
ב-13 באפריל נעצרה האונייה על ידי משחתות בריטיות בסמוך לחוף תל אביב. התחולל קרב אלים, שלושה מעפילים נהרגו, רבים אחרים נפצעו. הבריטים עלו תוך התזת סילוני מים, יריות מנשקם והשלכת רימוני גז. העימות נמשך כשעתיים, עד להשתלטות הסופית. המשחתת הבריטית "צ'ריטי" ("Charity") הביאה לחוף 16 מעפילים מפצועי העימות.
מבעוד מועד הוכן סליק למלווים, שנדרשו להמתין עד שיבואו אנשי ניקיון ויחלצו אותם. בסליק הכינו מים ומזון ליומיים. בפועל, חמישה מלווים התחזו לחולים והצליחו לרדת עם המעפילים, שהועברו למחנה בעתלית ואחר כך חולצו. ביניהם חיים רמון ואריה ויצמן. שלושה אחרים, מוקה לימון, יוש הלוי ובצלאל פלדמן, הסתתרו בסליק בין מכלי המים. לאחר רדת המעפילים, כאשר באו אנשי "סולל בונה" לנקות את האונייה, ניתן להם אות לצאת. השוטרים הבריטים שהיו על הסיפון חשבו שהם פועלי ניקיון.
המעפילים גורשו לקפריסין. החולים והפצועים שבהם נשלחו למחנה המעצר בעתלית.
האנייה נותרה בנמל חיפה כחלק מ"צי הצללים", וב-1953 הושטה והועלתה אל חוף הסוסים בעכו ונגרטה.
הערות שוליים

↑  ראו: חסיה בורנשטיין, באתר יד ושם.
↑  ים, גליונות החבל הימי לישראל, דצמבר 1953;
אוניית מעפילים - לגרוטאות, על המשמר, 5 בפברואר 1953.
האונייה בחוף, 1945
שרון לב

שרון לב (נולדה בשנת 1974), היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל לשעבר בריצת 200 מטר (1993), בריצת 400 מטר (1992, 1993 ו-1995) ובריצת 800 מטר (1999). הייתה שותפה לשיא ישראל בריצת שליחות 4x400 מטר.
ביוגרפיה

לב התאמנה בקבוצת הפועל ירושלים.
ביוגרפיה > 1991

בתחרות שנערה באתונה, יוון ביוני 1991 זכתה לב במדליית ארד בריצת שליחות 4x400 מטר, ביחד עם פועה נייגר, איריס גלעד ואורית קולודני, בשיא ישראלי חדש של 3:40.71 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-12 שנים (3:46.2 דקות).
ביוגרפיה > 1992 > אלופת ישראל

בתחרות שנערכה בתל אביב ביוני 1992 קבעה לב בריצת 200 מטר שיא אישי חדש של 24.86 שניות, התוצאה החמישית בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת ובריצת 400 מטר שיא אישי חדש של 54.57 שניות, התוצאה השנייה בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת, אחרי השיא הישראלי של אורית קולודני (53.66 שניות) והשישית בכל הזמנים. באליפות ישראל שנערכה באותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 54.61 שניות.
ביוגרפיה > 1993

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1993 זכתה לב בשתי מדליות זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 25.40 שניות ובריצת 400 מטר בתוצאה של 55.42 שניות.
ביוגרפיה > 1995

בתחרות שנערכה בינואר 1995 קבעה לב בריצת 300 מטר שיא אישי חדש של 40.20 שניות, התוצאה הרביעית בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת והשביעית בכל הזמנים.
באליפות ישראל שנערכה בשנת 1995 זכתה לב במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 55.58 שניות.
ביוגרפיה > 1999

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1999 זכתה לב במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:08.70 דקות, התוצאה השביעית בטיבה של אתלטית ישראלית באותה העת והשמינית בכל הזמנים.
ביוגרפיה > 2000

בתחרות שנערכה בטסנדרלו, בלגיה ביוני 2000 קבעה לב בריצת 800 מטר שיא אישי חדש של 2:07.30 דקות. בתחרות שנערכה בבאנסקה ביסטריצה, סלובקיה ביולי אותה שנה זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר, ביחד עם אולגה דוגדקו, נועה בייטלר ואירנה לנסקי, בשיא ישראלי חדש של 3:39.91 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-9 שנים (3:40.71 דקות).
הערות שוליים

1 2  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת שליחות 4x400 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
↑  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 200 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
↑  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 400 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
↑  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 300 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
↑  50 התוצאות הטובות בישראל - ריצת 800 מטר, באתר איגוד האתלטיקה בישראל
תפרחת

תפרחת של תורמוס ההרים.
תפרחת היא קבוצה של פרחים המסודרים על גבעול המורכב מענף ראשי או מערכת ענפים. מבחינים בין שני סוגים בסיסיים של תפרחות: תִּפְרַחַת מסוימת ותפרחת בלתי מסוימת. בתפרחת מסוימת לציר הראשי צירים משניים ובתפרחת בלתי מסוימת הציר הראשי רציף ללא צירים משניים והפרחים העליונים תמיד צעירים מהתחתונים.
סוגי תפרחת > תפרחת בלתי מסוימת

תפרחת בלתי מסוימת (monopodial, indeterminate) היא תפרחת בה הציר הראשי של התפרחת ממשיכה לצמוח ולהוציא עוד פרחים בצידיה, מבלי להוציא פרח מסיים בקצה הציר הראשי. לתפרחת הבלתי מסוימות מגוון של צורות הכוללות:
אֶשְׁבּוֹל (spadix) - תפרחת אשכול שפרחֶיה (ללא עוקץ) יושבים על שִׁזְרָה (ציר) מעוּבּה, ולעיתים קרובות עסיסית (לדוגמה: לופיים), על פי רוב עטופה תפרחת כזאת בעלה ירוק או צבעוני המכונה מתחל, גם התפרחת הנקבית של התירס מכונה בשם אשבול.
אֶשְׁכּוֹל (raceme, adj. racemose) - תפרחת בעלת ציר ראשי, הנושא פרחים על עוקצים. כל העוקצים יוצאים מצידי ענף ראשי יחיד. הפרחים העליונים תמיד צעירים מהתחתונים.
אשכול סוכך, סוכך מדומה (corymb, corymbose) - תפרחת אשכול שבו העוקצים התחתונים ארוכים מהעוקצים העליונים, כך שהפרחים עצמם מסודרים במישור אופקי אחד כמו בחנוכיה.
סוכך (umbel) תפרחת אשכול על ציר ראשי קצר המסתיים במפרק יחיד ממנו יוצאים עוקצים הנושאים את הפרחים.
ב"סוכך פשוט", כל עוקץ נושא בקצהו פרח יחיד.
ב"סוכך מורכב", כל עוקץ נושא בקצהו סוכך קטן, הנקרא סוככון (umbellule), הנושא מספר פרחים על עוקצים.
קַרְקֶפֶת (head, capitulum) - על פי רוב תפרחת אשכול עגולה מרובת פרחים צפופים ובעלת ציר ראשי פחוס או בצורת דיסקוס או קונוס, שעליו יושבים הפרחים; לעיתים קרובות עטופה הקרקפת בבסיסה בעלי מעטפת האופיינית לצמחים ממשפַּחת המורכבים.
שיבולת (spike) - אשכול בעלת ציר ראשי, עליו יושבים הפרחים (או, במשפחת הדגניים, השיבוליות), ללא עוקצים. הפרחים העליונים תמיד צעירים מהתחתונים.
סוגי תפרחת > תפרחת מסוימת

תפרחת מסוימת (sympodium, cymose) היא תפרחת בה הציר הראשוני מסתיים בפרח קיצון, ושאר הפרחים מתפתחים על ענפים היוצאים מהציר הראשי מתחת לפרח הקיצון. לתפרחת המסוימת מגוון של צורות הכוללות:
תפרחת דוּ-בַּדית (dichasium) - צורת הסתעפות שבה פרח או תפרחת מסיימים את הציר הראשי וזוג סעיפים צדדיים ממשיכים לצמוח.
תפרחת חַד-בַּדית (monochasium) - צורת הסתעפות שבה פרח או תפרחת מסיימים את הציר הראשי וסעיף צדדי אחדש ממשיך לצמוח ומהווה את המשך הציר.
תפרחת רַב-בַּדית (pleiochasium) צורת הסתעפות שבה פרח או תפרחת מסיימים את הציר הראשי ומספר סעיפים צדדיים נושאי פרחים צומחים ועוברים את הפרח המסיים בגובהם. התפרחת דומה לסוכך, אך נבדלת ממנו בכך שהפרח או הפרחים הצעירים אינם מצויים במרכז התפרחת.
סוגי תפרחת > סוגים נוספים

אגודה (fascicle, adj. fasciculate) - קבוצה של פרחים, היוצאת מחיק העלה, אבל חסרים גם ציר וגם כל מבנה סיומת ברור.
מַכְבֵּד (panicle) - אשכול מורכב, תפרחת שבה הפרחים מסתעפים מענפים צדדיים, המסתעפים בעצמם מציר התפרחת. במילים אחרות, מכבד הוא מקבץ של אשכולות המסתעפים מציר משותף.
עָגִיל (catkin, ament) - 1. תפרַחת בעלת ציר מרכזי רָפֶה; 2. על פי רוב תפרחת מסוג שיבולת רפה של פרחים חד־מיניים המלווים על־פי־רוב חפים: העגיל נושר על־פי־רוב כחטיבה אחת.
הערות שוליים

↑  מיכאל זהרי, עולם הצמחים, עמ' 97-98
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550726605171  BnF: cb120497591 (data)  GND: 4007215-0  LCCN: sh85066121  NDL: 00565286
תלת-רגליים (דגים)

| תלת-רגליים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דגי-לטאים
תת־סדרה:: Chlorophthalmoidei
משפחה:: תלת רגליים
שם מדעי
 Ipnopidae ‏גיל, 1884

תלת-רגליים או חצובנים (שם מדעי: Ipnopidae) היא משפחת דגים ימיים מהסדרה דגי-לטאים החיים על קרקעית האוקיינוסים. במשפחה זו ארבעה סוגים. דגים אלו נוהגים לעמוד על הקרקע בעזרת סנפיר הזנב וסנפירי הגחון בדומה לשלוש רגליים ומכאן שם המשפחה.
מאפיינים

אורכם יכול להגיע ל-10-40 ס"מ והם בעלי גוף מוארך, ראש קטן עם חוטם ארוך וסנפירים דמויי-רגליים הבולטים מתחת לגום ועוזרים להם לנוע על הקרקעית ביעילות וגם לשחות, צורתם מזכירה מעט מניפה. גם הזנב בעל אונות העוזרות להתהלך על הקרקעית. הדג מחפש מזון שנופל מלמעלה בעזרת חוש ריחו המפותח, אך העיניים זעירות. הוא ניזון מיצורי ים קטנים אך גם מנבלות.
הם מצויים על קרקעית הים של האוקיינוס ההודי, האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט ונח על הקרקעית.
סוגים

Bathymicrops
Bathypterois
Bathytyphlops
Ipnops
תחמוצת

תחמוצת (בלועזית: אוקסיד, Oxide) היא תרכובת של יסוד או חומר עם חמצן. מקור השם "תחמוצת" הוא מהמילה "חמצן".
תחמוצות רבות נוצרות בתהליך הבעירה.
שמות התחמוצות בעבר היו בפורמט של דו-תחמוצת הפחמן, למשל; מאז שנות ה-70 נהוג להשתמש בפורמט פחמן דו-חמצני. תחמוצת של יסוד אנאורגני נקראת אנהידריד (אם כי במונח זה משתמשים בעיקר לציון תחמוצות אורגניות).
תרכובות ידועות רבות הן תחמוצות. חול, זכוכית וקוורץ, למשל, מורכבים מאותו החומר: צורן דו-חמצני. חומר זה, הקרוי גם סיליקה, מופיע בלא פחות מ-17 צורות גבישיות שונות, רבות מהן אבנים יקרות למחצה, כגון אופאל.
חלודה גם היא תחמוצת: ברזל חמצני; היא נוצרת כשברזל "בוער" באטיות, כלומר – מתרכב עם החמצן שבאוויר.
גופרית דו-חמצנית נוצרת בשרפה בלתי-מלאה של תרכובות גופרית הנמצאות בדלק ישן. גז זה נפלט לאוויר ומתרכב עם מים ליצירת חומצה גופריתית; חומצה זו חודרת לאדמה כשהיא מעורבת בגשם תוך גרימת נזקים סביבתיים, תופעה הנקראת גשם חומצי.
חנקן חמצני הוא מולקולת איתות בעלת חשיבות עליונה ביצורים חיים. באדם הוא משמש כנוירוטרנסמיטר (כלומר, משמש להעברת אותות כימיים בין נוירונים – תאי עצב) וכן הוא גורם להתרחבות של כלי הדם ולפיכך – להורדת לחץ הדם בשעת הצורך. פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה ניתן ב-1998 לשני מדענים שגילו את תפקידיו אלו של החנקן החמצני בגוף.
סידן חמצני ידוע יותר בשם סיד יבש או ליים. זוהי האבקה ממנה מכינים את נוזל הצביעה הלבן.
ראו גם

תרמיט
חומצה
שרונה פיק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בפברואר 1980 (בת 44) רמת השרון, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  זמרת, מלחינה
 פרופיל ב-IMDb
 
שרונה פיק (נולדה ב-9 בפברואר 1980) היא זמרת ומלחינה ישראלית, נודעה בעיקר כחלק מההרכב "האחיות פיק", שבו פעלה יחד עם אחותה הצעירה דניאלה.
ביוגרפיה

פיק נולדה ברמת השרון, בת לזמר צביקה פיק ולפזמונאית מירית שם-אור. הוריה התגרשו בילדותה. בנוסף לאחותה דניאלה יש לה אח נוסף, בנלי, הגדול ממנה.
שרונה ודניאלה פיק פעלו כהרכב פופ מצליח בשם "האחיות פיק" בין השנים 2003–2005. את הסינגל הראשון שלהן, "זאת אהבה", הוציאו בנובמבר 2002. הסינגל המוכר ביותר שלהן הוא "השיר הזה", אותו הוציאו בשנת 2003. בשנת 2004 הוציאו מיני-אלבום, גם הוא בשם "השיר הזה". האלבום נמכר ביותר מ-20,000 עותקים וזכה באלבום זהב. באמצע 2005, זמן קצר לאחר השתתפותן בתחרות הקדם אירוויזיון, פורק ההרכב, והשתיים פנו לקריירות שירה נפרדות.
פיק החלה לעבוד על אלבום פופ, שמועד הוצאתו נדחה שוב ושוב על ידי חברת התקליטים אן אם סי. האלבום מעולם לא יצא, אך היא הוציאה מספר סינגלים ממנו – "טומי", "למה לא", "מזרח וירג'יניה" ו"באופן זמני", שזכו להצלחה חלקית בלבד, ולא הצליחו לשחזר את ההצלחה של הסינגלים המשותפים של השתיים. במקביל עבדה פיק על אלבום לועזי שיועד להפצה בארצות הברית. כמו כן הקליטה סינגל בשם "אהבה מחשמלת" יחד עם רנו פסקאל, במסגרת תוכנית הטלוויזיה שלו בערוץ ביפ. בשנת 2007 הוציאה סינגל נוסף לרדיו – "מתלבטת". הסינגל לא זכה להצלחה מרובה. באותה התקופה התחילה לעבוד על אלבום חדש, שהיה אמור לצאת בלייבל של אביה, צביקה פיק. האלבום טרם ראה אור.
בנוסף לפעילותה כזמרת, הלחינה וכתבה שירים לזמרות כמו אישתאר, מיכל אמדורסקי ושרית חדד. בשנת 2008 הקליטה פיק גרסת כיסוי לשיר "חולצה כחולה", עבור הפרויקט המוזיקלי "עבודה עברית".
במרץ 2009 השתתפה בתוכנית המציאות "האח הגדול VIP" לצד אחותה דניאלה.
חיים אישיים

ביוני 2011 התחתנה עם איש המלונאות דניאל פדרמן, בנו של המיליארדר מיקי פדרמן. להם שלושה ילדים משותפים.
הערות שוליים

↑  ליאורה גולדנברג-שטרן, ‏צביקה פיק קיבל בשורה מרגשת! יש לו נכד נוסף, באתר מעריב אונליין, 16 בדצמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296135305171  ISNI: 0000 0000 6815 5325  MusicBrainz: 25c374e2-286f-4afa-94c1-08d5743f668c  VIAF: 97300962   WorldCat (עם VIAF): 97300962
שיטת ליט"ף

ליט"ף (ראשי תיבות של למידה יחידנית, טיפולית, פעילה) היא שיטה להוראת הקריאה שפותחה על ידי נירה אלטלף על בסיס הספר "מעשה ההוראה" מאת ציפורה כץ. השיטה מבוססת על שלוש רמות של שליטה: הצגה, זיהוי והכרה.
השיטה מבוססת על ההנחה שהפענוח הוא המפתח להבנת הנקרא ולשם כך הילד צריך לפענח את סימני הכתב.
לשם רכישת מיומנות זו נעשה שימוש במילים ידועות ומשמעותיות המהוות בסיס לפענוח של מילים חדשות. על בסיס המילים המפוענחות אוטומטית התלמיד עושה השלכה למילים חדשות.
השיטה מבוססת על הגישה הסינתטית והגלובלית כאחד. המורה כותב את המילה, ומפרק אותה על פי שלבים מהברה לפונמה ועד לחלוקה לעיצורים ולתנועות.
התלמיד לומד שמילים מורכבות מהברות. באותה הדרך התלמיד רוכש מילים שמרכיבות משפט או טקסט קצר. לשם הקניה נבחרו מילים ובאמצעותן מלמדים את תהליך הפירוק וההיגוי של העיצורים. המילים המוקנות משמשות אמצעי להקניית התהליך ולא מטרה בפני עצמן. הן בעלות משמעות וקרובות לעולמו של התלמיד. מבנה המילה יהיה תוצר של התנועות העיצורים והצירופים אותם נבחר להקנות.
השיטה מאושרת על פי אגף ספרי לימוד משרד החינוך אישור מס' 2499.
בתחילת שנת 1983 זכתה מפתחת השיטה נירה אלטלף ב"פרס החינוך" בבית הנשיא בירושלים.
הנחות היסוד של הגישה החינוכית

כל ילד יכול ללמוד לקרוא בהבנה: גם הילדים החריגים.
יכולת הקריאה חשובה להתפתחות האינטלקטואלית והחברתית וכן לדימוי העצמי של הילד. לכן ישנה חשיבות להקדשת זמן להוראת הקריאה.
ככל שהילד יקרא באופן עצמאי מוקדם יותר, כך הוא ירכוש הרגלי קריאה נכונים, ייהנה מהקריאה ויעשיר עצמו באוצר מילים מוקדם יותר.
המורה חייב לחפש דרכים לקידום כל תלמידי הכיתה בקריאה.
מטרות השיטה

השלמת תהליך הקריאה עד סוף כיתה א'- כל תלמיד בקצב האישי שלו לפי יכולתו.
עידוד כתיבה חופשית
פיתוח וטיפוח כושר ההבעה בעל פה
לעורר בתלמיד סקרנות אינטלקטואלית
העקרונות בגישה החינוכית:
מתן ביטוי ליצירתיות של התלמיד ושל המורה
שילוב אסטרטגיות הוראה- למידה
אמונה ביכולתו של כל תלמיד ללמוד לקרוא בהבנה
המללת תהליכי הלמידה
התחשבות בשונות
חינוך לקראת לומד עצמאי
בקרה ומעקב אחר הישגי התלמיד
אופן ההקניה

המורה כותבת על הלוח טקסט קצר בצורה הברתית.
המורה שואלת את התלמידים: "איפה כתוב..." (שלב הזיהוי) המילים בקטע נקראות הברה אחר הברה. בהמשך- מציאת מילים חדשות מההברות שנלמדו.
כמו כן יינתנו הדגשים שונים למרכיבים של המלילה: הבהרה פותחת וסוגרת, עצורים מתוך הברות סגורות, עיצורים מנוקדים, פירוק של הברות פתוחות.
דרכי ההוראה

ההוראה היא פרונטלית בקבוצות קטנות. המשך ההקניה יכול להיעשות באופן אינדיבידואלי. לצורך תרגול יש חוברות המתחילות בשלבי המוכנות ומסתיימות בחוברות לביסוס קריאה אליהן מגיעים התלמידים לקראת סוף השנה. השיטה מאפשרת לכל תלמיד להתקדם בקצב אישי, ישנה ניידות בין קבוצות ההקניה. קיימים אמצעי הוראה רבים, חוברות, משחקים וספרונים. כמו כן יש מדריך למורה בו מוצעות מספר פעילויות.
יתרונות הגישה

הגישה משלבת בתוכה את שלוש דרכי ההוראה:
פרונטלית, קבוצתית ויחידנית.
הגישה היא אינדיבידואלית ומעמידה את הילד במרכז.
כל ילד מתפתח על פי כישוריו הקצב שלו וסגנון הלמידה.
שיטת ההוראה מבוססת על הפעלת התלמידים באופן עצמאי כאשר:
העבודות מותאמות לרמת התלמיד
ההוראות הכתובות בחומר הלמידה מוסברות היטב
משימות חדשות בעבודה עצמית מבוססות תמיד על מיומנויות שנלמדו קודם לכן
תוכנית להמשך ההוראה מותווית על פי הישגי התלמיד במבדקים שנערכים לו
השיטה היא מהירה ויסודית ללימוד קריאה בשל הרכבת מילה חדשה מתוך מילים מוכרות.
בבדיקה שערך משרד החינוך בראשות ד"ר גילי שילד נמצא כי ליט"ף היא התוכנית המקדמת ביותר את התלמידים ברכישת מיומנויות הקריאה[דרוש מקור]
ספרי השיטה (המיועדים לכיתות א-ב) הם הספרים הזולים ביותר מבין כל החברות המאושרות על ידי משרד החינוך[דרוש מקור].
חסרונות הגישה

אחרי התנסות בשיטה התעוררה ביקורת עליה, הן מצד מורים והן מצד הורים, על שאינה ממלאת את ייעודה בגלל:
קושי במעקב קולקטיבי בו זמנית בעת הקניה ובעת עבודה עצמית.
השיטה לא מתאימה ל:
ילדים שזקוקים ללמידה פרטנית בלבד, כיוון שההקנייה הכיתתית והקבוצתית לא מתאימה להם.
ילדים בעלי בעיות בזיכרון חזותי, שאינם יכולים לזכור את המילים הגלובליות ולשייך את ההברות למילים אלה.
ילדים בעלי קושי בתפיסה חזותית שאינם ערים לשוני בין האותיות והמילים.
ילדים בעלי קושי בתפיסה השמיעתית, שמתקשים באבחנה בין צלילים דומים, תיווצר בעיה בשלבים האחרונים של השיטה.
השיטה מתאימה לילדים בעלי מוכנות חזותית ושמיעתית
ראו גם

הגישה הסינתטית פונטית ללימוד קריאה
הערות שוליים

↑  רימונה שיף, פרס לבעלת תוכנית ליט"ף ללימוד קריאה, מעריב, 2 בינואר 1983
↑  מתוך אתר אורייאנית
.http://cms.education.gov.il/NR/rdonlyres/CA3B40AB-8E25-4C50-9E38-200D347C996C/99429/kriaaAB.doc.
תרנגול פולני

| --- | --- |

 ארץ מוצא:  פולין פולין? הולנד הולנד?
 שימושים:  נוי, בשר, ביצים
 תכונות
 משקל:  זכר: 2.75 ק"ג  נקבה: 2 ק"ג
 מיון
 משפחה:  פסיוניים
 מין:  תרנגול בנקיבה
 שם מדעי:  Gallus gallus
תרנגול פולני הוא גזע של תרנגול אירופאי המפורסם בציצת הנוצות שעל ראשו. התיאור הוודאי הראשון של גזע זה מגיע מהולנד, אך ארץ המוצא שלו אינה ברורה. גם מקור השם של הגזע אינו ידוע; למרות שלכאורה הגזע קרוי על שם מדינת פולין, ייתכן שמקור השם הוא מהמילה "פול" שפירושה "ראש" בהתייחס לציצת הנוצות על ראשו שמזכירה את הכובע של החיילים הפולנים. גזע זה הוכרז כתרנגול גזעי במהלך המאה ה-16, ונטען שבשרו וביציו טעימים יותר מהתרנגול הרגיל.
התרנגול הפולני מפורסם כאמור בציצת הנוצות שעל ראשו; ציצה זו עשויה לכסות את מרבית הראש ולהגביל את שדה הראייה של התרנגול, ועקב כך גם עשויה להשפיע על מצב הרוח שלו. לפיכך, תרנגולים מאולפים עשויים להיות ביישנים ולהיבהל מקולות בקלות עקב אי יכולתם לבחון היטב את הסביבה. לתרנגול הפולני יש כרבולת קטנה דמוית מסרק קטן בצורת V, ולרוב היא מוסתרת על ידי ציצת הנוצות שבראש. הסנטר ותנוכי האוזניים קטנים למדי ועלולים להיות מוסתרים על ידי ציצת השיער והזקן. הכרבולת והסנטר בצבע אדום בהיר-בורדו והתנוכים לבנים. אצל גזע זה ניתן למצוא פרטים מזוקנים, לא מזוקנים או עם נוצות פרועות.
אף שבתחילה גידלו אותן עבור ביציהן, התרנגולות הפולניות גודלו במשך מאות שנים בעיקר כעופות נוי. בעקבות כך, נדיר שהתרנגולת מגזע זה תלך לדגור על ביציה מעצמה, ויש צורך במדגרה.
תיאודור הילדברנדט

| --- | --- |

 לידה:  2 ביולי 1804 שצ'צ'ין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  29 בספטמבר 1874 (בגיל 70) דיסלדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 הושפע על ידי:  וילהלם פרידריך שדו, Johann Gottfried Niedlich 
 יצירות ידועות:  The Newa river at St. Petersburg in Winter 
 
פרדיננד תיאודור הילדברנדט (בגרמנית: Ferdinand Theodor Hildebrandt ‏; 2 ביולי 1804 – 29 בספטמבר 1874) היה צייר גרמני. הוא היה נציג חשוב של בית הספר לציור בדיסלדורף.
ביוגרפיה

הילדברנדט נולד בסטטין כבן לאמן, והלך לאקדמיה לאמנות בברלין בגיל שש עשרה בשנת 1820. כאן היה תחילה תלמידו של יוהאן גוטפריד נידליך, ומשנת 1823 של וילהלם פרידריך שדו. כששדו מונה לאקדמיה לאמנות בדיסלדורף בשנת 1826, עבר הילדברנדט לשם יחד עם יוליוס היבנר, קרל פרידריך לסינג, היינריך מוק, כריסטיאן קוהלר וקרל פרדיננד זון. לאחר סיום לימודיו בדיסלדורף, הוא קיבל שם עבודה כעוזר מורה בשנת 1832. ארבע שנים לאחר מכן מונה לפרופסור, וככזה הפך עם הזמן למרצה רב השפעה בבית הספר לציור בדיסלדורף.
הילדברנדט מילא תפקיד מרכזי בהקמת עמותת האמנים מלקסטן.
בשנת 1854 חלה במחלת נפש ומאז הצליח לעבוד במשרה חלקית בלבד. משנת 1866 עד 1869 הוביל שוב כיתת אמן. אך לאחר שהוא שרד מחלת מוח ממושכת, הוא כבר לא השיג את יכולתו הקודמת. בשנים האחרונות לחייו הוא היה חולה מאוד ואף תמונה לא צוירה.
הילדברנדט נפטר בגיל 70 ב־29 בספטמבר 1874 בדיסלדורף ומצא את מקום המנוחה האחרון שלו בבית העלמין בגולצהיים.
חרקים

הוא ביצע מחקר שיטתי על החרקים של דיסלדורף והסביבה החל במאה ה-19. תיאודור הילדברנדט ויוליוס אדוארד ברסלמן (1810–1872), מורים בבית הספר החופשי האוונגליסטי בדיסלדורף, חקרו את החיפושיות של דיסלדורף משנת 1830 ואילך.
ב"סקירה כללית על החיפושיות של מחוז הריין" מאת ארנולד פורסטר, שפורסם בשנת 1847, נרשמו 2747 מינים של חיפושיות, 1400 מהם בעיר דיסלדורף, כאשר הילדברנדט וברסלמן היו מקור המידע. הילדברנדט היה בעל אוסף גדול של חיפושיות. בשנת 1851 ביקר אותו הסטודנט גוסטב קראץ מבון, שבשנת 1856 הפך לחבר מייסד של "האגודה האנטומולוגית ברלין".
לתיאודור הילדברנדט היו שמונה ילדים, שלושה בנים וחמש בנות. בתו פרידריקה אוגוסט (נולדה ב-27 באוגוסט 1837) הפכה גם לציירת. היא נישאה לווילהלם אדוארד ווס בשנת 1861. בנו יוהאן מריה הילדברנדט (1847–1881) הפך לבוטנאי וחוקר.