stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודה גזבר-פניגשטיין
הערות שוליים

1 2   תמר רותם, "ופלים לימון" פותח צוהר לחברה הדתית כפי שלא הכרנו בספרות הישראלית, באתר הארץ, 2 בספטמבר 2020
↑  כל המשפחות המאושרות, באתר מקור ראשון 
 ימי מילואים, באתר מקור ראשון
↑  אריאל פייגלין, 'סיפור; הגדה' - יש בו הגדה, אבל הוא ממש לא (רק) לליל הסדר, באתר ערוץ 7, 28 במרץ 2022
↑  יצחק טסלר, קריירה תקועה, שגרה שוחקת: הגדה של פסח, גרסת 2022, באתר ynet, 13 באפריל 2022
↑  דיברת אֵלַי?, באתר החאן - תיאטרון איכות בירושלים, ‏2025-05-03
↑  עמית הכט, ירושלים-מרכז שפירא-אפרת: שיחה עם יהודה גזבר פניגשטיין, באתר גרנטה בעברית, מרץ 2019
1 2    צור ארליך, ‏לראות את עצמם: מבט אחר על ההגדה של פסח, בעיתון מקור ראשון, 1 באפריל 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007402993105171  BnF: cb17902530g (data)  GND: 1221402633  ISNI: 0000 0005 0448 2024  LCCN: no2020121860  VIAF: 51152501131510681405   WorldCat (עם VIAF): 51152501131510681405
יצחק נסים

הרב יצחק נסים בעת הכתרתו לרב ראשי. מאחור: הרב יהודה לייב הכהן מימון
הרב יצחק נסים (כ"ה בכסלו ה'תרנ"ו, 12 בדצמבר 1895 – ט' באב ה'תשמ"א, 9 באוגוסט 1981) היה הראשון לציון – הרב הראשי הספרדי לישראל – בין השנים ה'תשט"ו–ה'תשל"ג, 1955–1972.
ביוגרפיה

נולד לרחמים (יליד איראן) ועמאם בבגדאד, ביום הראשון של חג החנוכה, ולכן נקרא "נסים". שמו השני  הפך לימים לשם משפחתו. למד תורה מפי הרב שמעון אגסי ומפי הרב צדקה חוצין ועוד.
עלה לארץ ישראל בשנת 1925 עם אשתו ויקטוריה, במסע שארך מספר חודשים על גבי חמורים. לאחר עלייתו לירושלים התיידד עם הרב חזקיה שבתי, הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הרב שלמה אליעזר אלפנדרי ועוד. במקביל ללימודו עסק במסחר. בשנת 1951 התמודד לכנסת השנייה כמספר שתיים ברשימת אמוני ישראל של הרב אליהו כי טוב, אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה.
בשנת 1953 התבקש על ידי הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, הרב הראשי הספרדי, להמשיך את דרכו ולכהן אחריו כראשון לציון. בשנת ה'תשט"ו (1955) נבחר להיות הרב הספרדי הראשי כשקיבל 42 קולות, בהתמודדות מול הרב יעקב משה טולידאנו רבה של תל אביב שזכה ב-27 קולות. מעמד ההכתרה התקיים בו' בניסן תשט"ו. הרב נסים נחשב על ידי החוגים החרדיים כרב ליברלי והם פעלו להחליפו.
בז' במרחשוון ה'תשל"ג (1972) הוחלפו הרב נסים והרב איסר יהודה אונטרמן על ידי הרבנים עובדיה יוסף ושלמה גורן והיו לרבנים הראשיים הראשונים שהוחלפו בחייהם.
בשנת 1976 הוענק לרב נסים תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן.
הרב נסים נפטר בתשעה באב ה'תשמ"א (1981). רעייתו ויקטוריה נפטרה בשנת ה'תשמ"ט (1988).
פועלו

בתפקידו כרב ראשי לישראל שאף הרב נסים להידברות גם עם הציבור החילוני וערך סיורים בקיבוצים.
ביתו שימש מקום מפגש לאישי ציבור, פוליטיקאים ומלומדים, בהם פרופסור גרשם שלום מהאוניברסיטה העברית ושופט בית המשפט העליון חיים כהן.
בזמן הפולמוס הגדול בנושא חוק "מיהו יהודי", פעל הרב כדי שהגדרת הלאום היהודי תיקבע לפי ההלכה ולא על בסיס הצהרת האדם שהוא יהודי. כחלק מהמאבק שלח הרב נסים מכתבים לרבני ישראל בעולם כדי שיביעו עמדתם בסוגיה זו.
בנובמבר 1957 החרים הרב נסים את טקס הזיכרון שנערך ביום הזיכרון החמישי לנשיא חיים ויצמן, מכיוון שהטקס לא נערך בהתאם למסורת ישראל.
הרב נסים סירב לצאת ולפגוש את האפיפיור פאולוס השישי בעת ביקורו בישראל בשנת 1964. המדינה התכוננה לקבל פניו בטקס ממלכתי, אשר במסגרתו היה צריך הראשון לציון ליטול חלק בקבלת פניו של האפיפיור במגידו. הרב נסים סירב, באמרו שאם עליו לצאת לקבל את פני האפיפיור, אזי על האפיפיור, כראש הדת הקתולית, להשיב ביקור לראש הדת היהודית, אחרת ייווצר הרושם שמעמד הדת היהודית נחות. במאמר ראשי בעיתון "הארץ" נכתב שכשם שביקורו של האפיפיור בארץ היה מאורע היסטורי לנוצרים, כך העובדה שהרב הראשי לא קיבל את פניו היה בו משום מעשה היסטורי ומתן תוקף לעצמאות מדינת ישראל.
התיר עליית יהודים להר הבית בכדי להראות ריבונות יהודית בהר.
בשנת 1960, ביוזמת הרב נסים, הועלו עצמותיו של הרב חיד"א לארץ ישראל והוא נקבר בהר המנוחות.
הרב נסים הקים בית מדרש להכשרת רבנים, מבוגריו הראשון לציון הרב מרדכי אליהו (אשר הקים בעצמו מאוחר יותר בית מדרש במתכונת דומה) והרב משה טופיק.
הנצחתו

לאחר פטירתו הוקם על שמו מכון "יד הרב נסים" - מכון אקדמי תורני המשלב מכון מחקר אקדמי יחד עם בית מדרש.
על שמו רחובות בערים בני ברק, ירושלים, חיפה, חולון, רעננה ועוד, וכן בתי ספר יסודיים בערים רמלה ועפולה.
נבחר לדמות המופת של החינוך הממלכתי דתי בשנת ה'תש"ף.
משפחתו

לרב נסים היו חמישה אחים בהם שלמה ציון שנרצח באופן אכזרי בבגדאד על ידי השלטונות העות'מאנים בתחילת 1917 עם עוד 18 חלפני כספים יהודים שנעצרו באשמת שווא. יצחק נסים כתב קינה לזכר הנרצחים אותה נהגו לקרוא עוד הרבה שנים בבתי כנסת של עולי בבל בעיראק ובישראל. את הסיפור המלא ניתן לקרוא בערך יהדות בגדאד.
אחים נוספים הם הרב יחזקאל עזרא רחמים, והרב אברהם חיים רחמים, ראש ישיבה ומקובל, שהגיה את ספרי 'בן איש חי' של רבי יוסף חיים והיה תלמידו.
לרב נסים ולרעייתו נולדו ארבע בנות ושלושה בנים. בין ילדיו: פרופ' מאיר בניהו, חבר הכנסת והשר משה נסים והמפקחת על גני הילדים בירושלים וכותבת ספרי ההדרכה רות נסים.
מתלמידיו

הרב מרדכי אליהו הראשון לציון והרב הראשי לישראל
הרב עזרא בצרי - לשעבר דיין בבית הדין הרבני הגדול בירושלים
הרב משה טופיק - לשעבר דיין בבית הדין הרבני הגדול בירושלים
הרב יעקב משה הלל - מקובל וראש ישיבת 'אהבת שלום'
הרב אליהו לוי ז"ל, נכד רבי יחזקאל עזרא הלוי, ראש הכולל ביד הרב נסים לשעבר, ומחבר שו"ת משפטי אליהו ועוד
מספריו

שו"ת יין הטוב, חלק א-ב, (באתר HebrewBooks, מהדורת ירושלים ה'תשל"ט). מהדורה שלישית, ירושלים ה'תשס"ו.
לדור ולדורות - מאמרים, נאומים ומכתבי חיזוק. שלושה כרכים. יצא לאור אחרי פטירתו בעריכת הרב שמואל כ"ץ.
לכלל ולפרט - הלכות קצובות - תשובות קצרות בהלכה שהשיב בעת היותו הרב הראשי. יצא לאור אחרי פטירתו בעריכת הרב שמואל כ"ץ, שלושה כרכים.
בספר ישיבות בגדאד, נספחים ומקורות, נספח ל, נדפסו עשרות מכתבי תורה ושעה מאיתו.
בספר נחלת אבות, אוסף כתבים מגנזי משפחת ששון, נדפס אוסף גדול ממכתביו אל משפחת ששון.
הערות שוליים

↑  אור המזרח, ניסן ה'תשט"ו, עמוד 59
↑  שר התורה, פרק 15 - סיפור חייו של הרב עובדיה יוסף
↑  העדה הספרדית נגד הרב ניסים, באתר מערכת שטורעם
↑  מקבלי תואר דוקטור לשם כבוד, אוניברסיטת בר-אילן
↑  אלפים בעצרת זכרון לווייצמן, הארץ, 4 בנובמבר 1957
רפאל בשן, "עלי לא יטילו אימה", מעריב, 22 בנובמבר 1957
↑  שלמה זינגר, ‏נחשף: מדוע סירב הראשל"צ הגר"י נסים זצ"ל להיפגש עם האפיפיור, באתר JDN‏
↑  הרב אלישע וולפסון, הראשל"צ הרב יצחק ניסים התיר עלייה להר הבית, באתר ערוץ 7, 20 במרץ 2019
↑  יהונתן קליין, ‏הדמות השנתית של החמ"ד: הרב יצחק נסים,  באתר כיפה, 2 ביוני 2019
| הראשונים לציון |
| --- | --- | --- |
| חכם באשי | רבי משה גאלנטי • רבי משה בן חביב • רבי אברהם רוויגו • רבי אברהם בן דוד יצחקי • רבי בנימין הכהן מעלי • רבי אליעזר נחום • רבי ניסים חיים משה מזרחי • רבי יצחק הכהן רפפורט  • רבי ישראל יעקב אלגאזי • רבי רפאל בן רבי שמואל מיוחס • רבי חיים רפאל בן אשר • רבי רפאל משה בולה • רבי יום-טוב אלגאזי • רבי משה יוסף מרדכי מיוחס • רבי מרדכי הלוי • רבי יעקב משה עייאש • רבי יעקב קוראל • רבי רפאל יוסף חזן • רבי יום טוב דאנון • רבי שלמה משה סוזין • רבי יונה משה נבון • רבי יהודה נבון • רבי חיים אברהם גאגין • רבי יצחק קוב'ו • רבי חיים נסים אבולעפיה • רבי חיים דוד חזן • רבי אברהם אשכנזי • רבי רפאל מאיר פאניז'ל • רבי יעקב שאול אלישר • רבי אליהו משה פאניז'יל • רבי נחמן בטיטו • רבי משה יהודה פרנקו • רבי נסים יהודה דנון • רבי חיים משה אלישר |  |
| ברבנות הראשית | הרב יעקב מאיר • הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל • הרב יצחק נסים • הרב עובדיה יוסף • הרב מרדכי אליהו • הרב אליהו בקשי דורון • הרב שלמה עמאר • הרב יצחק יוסף • הרב דוד יוסף |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266055505171  GND: 1053486057  ISNI: 0000 0001 1640 2969  LCCN: n85334039  NTA: 276841913  SNAC: w6kz0r19  VIAF: 50683994   WorldCat (עם VIAF): 50683994 
ביתו של הרב ברחוב דוד ילין בירושלים, שומר והפך לבית חברה קדישא
ספר אחיקר החכם

| --- | --- |

אחיקר מול מלך מצרים
 מידע כללי
 שפת המקור:  ארמית
 סוגה:  ספרות חוכמה
 הוצאה בעברית
 תרגום:  יוסף מזל, אבינעם ילין
 קישורים חיצוניים
 היברובוקס:  הספר במהדורת אבינעם ילין, פפד"מ, תרפ"ג/ 1923
פפירוס ארמי משנת 500 לפנה"ס עם סיפור אחיקר החכם במוזיאון החדש בברלין
ספר אחיקר החכם (או משלי אחיקר) הוא ספר משלים שנכתב במקור בארמית עוד בתקופת ממלכת אשור. הספר היה מוכר לחכמי יוון ולקהילות ישראל. אף על פי שאחיקר לא היה יהודי, דמותו מצאה את דרכה לספר טוביה, שם הוא מופיע כמי שנמנה עם צאצאי עשרת השבטים.
משלי המוסר שבספר משולבים בעלילה על אחיקר החצרן. אחיקר היה סופר ויועץ חכם בחצרם של סנחריב ואסרחדון מלכי אשור, וכיון שלא היו לו ילדים, הוא אימץ את אחיינו נדן, חינך אותו ולימדו דעת, כדי שיוכל למלא את מקומו כשיגדל. נדן הצליח להשתלב בחצר, אבל נהג בבוגדנות באחיקר, האשים אותו בבגידה וזייף מכתבים בשמו. אחיקר נדון למיתה, אולם הפקיד האחראי על ההוצאה להורג, שניצל בעבר בידי אחיקר, חס על חייו והוציא להורג אדם אחר במקומו.
כעבור זמן הציב פרעה מלך מצרים אתגר למלך אשור: אם יוכל מלך אשור לשלוח אדם למצרים שיבנה ארמון בין שמים וארץ יעלו המצרים מס לאשור, ואם לאו, חייבת אשור להעלות מס למצרים. מלך אשור חשב שאחיקר מת, וחשב שלא יוכל לבצע את המטלה. אך כשגילה לשמחתו שהוא חי, שלח אותו למצרים להיענות לאתגר. אחיקר מתייצב בפני פרעה, ונדרש לענות על חידות שונות כדי להוכיח את חכמתו. לאחר מכן פרעה דורש ממנו לבצע משימות שונות שנראות בלתי ניתנות לביצוע כגון כתיבת איגרת שחכמיו יודו שטרם ראו כמוה, בניית ארמון בין שמים וארץ, שזירת חבלים מחול הנהר ותיקון רחיים שבורות. אחיקר בכל המקרים מצליח להגחיך את המשימה ולבקש מפרעה את הנדרש למילויה באופן שפרעה מוותר. לאחר שפרעה נוכח כי לא יוכל לחכמת אחיקר, הוא מודה בהפסד בכבוד וממלא את התחייבותו. אחיקר מביא עמו את המס ודואג שנדן ייענש על בגידתו.
הספר מחולק לשישה חלקים, בהם מספר אחיקר משלי חכמה לנדן. החלקים הם:
אחיקר מאמץ את נדן לבן
משלי חכמה שאחיקר מלמד את נדן
נדן בוגד באחיקר ומדיח אותו מתפקידו
אחיקר חוזר לגדולתו ונשלח למצרים
אחיקר במצרים, נדן נאסר
דברי מוסר שאמר אחיקר לנדן
ספר אחיקר נמצא בפפירוס ארמי משנת 500 לפנה"ס, בין התעודות שנתגלו באי יב שבמצרים. בפפירוס זה, החלק הראשון של הסיפור מורחב מאוד במשלים ואמירות חכמה שונות. חוקרים חושדים כי חלק זה אינו חלק מן הסיפור המקורי, שכן הוא אינו מזכיר את אחיקר כלל, ודומה במהותו לחלקים מספר משלי ולמשלים בבליים ופרסיים.
הספר תורגם לעברית על ידי יוסף מזל ואחר כך על ידי אבינעם ילין.
אגדה דומה מופיעה בגמרא באגדות סבי דבי אתונא שם מסופר שהקיסר הורה לר' יהושע התווכח עם חכמי אתונה ויכוח דומה, ובסוף ניצח אותם וכנראה הרג אותם.
הערות שוליים

↑  מסכת בכורות דף ח' עמוד ב'- ט' עמוד א'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257422305171  BIBSYS: 45437  BnF: cb12535578f (data)  GND: 118643673  LCCN: n82120489  NLG: 287872  SUDOC: 034618724  VcBA: 492/1781  VIAF: 63528699   WorldCat (עם VIAF): 63528699
אורית קוטב

אין תמונה חופשית
אורית קוטב (נולדה ב-5 ביולי 1968) היא עורכת דין ישראלית. בין השנים 2016–2025 משמשת כמשנה לפרקליט המדינה לעניינים אזרחיים.
ביוגרפיה

אורית קוטב נולדה בחיפה, בת בכורה לרותי ופרופ' יאיר זקוביץ, וגדלה בירושלים. היא בעלת תואר ראשון ושני במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בוגרת מחזור 2017 של תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר.
ביוגרפיה > פרקליטות המדינה

בשנת 1994 החלה קוטב לעבוד במחוז ירושלים של פרקליטות המדינה. תחילה טיפלה בתיקים פליליים, אזרחיים ומינהליים, אולם בהמשך החלה לעסוק בעיקר בתיקים אזרחיים. לדבריה, הגיוון וההשפעה הציבורית בתחום זה מרובה יותר מאשר בתחום הפלילי.
התחום האזרחי נושק לכל תחומי החיים שלנו. בתפקיד שלנו אתה נותן מעטפת כוללת לציבור האזרחים בתחומים שמלווים את האזרח ביום יום [...] נכון שבסופו של דבר הפרשיות הפליליות מצטלמות טוב יותר, הן נשמעות יותר סקסיות. אבל [...] האזרח הנורמטיבי פוגש את התחום האזרחי בחייו - בין אם זה כדי להרחיב את ביתו, או כשבונים לצידו שכונה חדשה, או סוללים מול ביתו כביש. אנחנו נותנים לו את המענה בקטע הזה. מבחינתי, הבחירה בתחום הזה היא מובנת מאליה.
באוקטובר 2007 מונתה לעמוד בראש יחידת התביעות ומיקור חוץ, שהייתה באותה עת בהקמה ושולבה בפרקליטות. במסגרת תפקידה הפריטה בשנים הבאות תחומים שונים בעבודת הפרקליטות, שהועברו למשרדי עריכת דין פרטיים.
ב-2008 הקימה את היחידה לאכיפה אזרחית בפרקליטות המדינה ושימשה המנהלת הראשונה של היחידה לאורך שבע שנים. שימשה כנציגת שר המשפטים בהנהלת רשות מקרקעי ישראל והייתה חברת בית הדין המשמעתי של לשכת עורכי הדין במחוז ירושלים. במקביל מכהנת כעשור כיו"ר ועדת המשנה לעררים של המועצה הארצית לתכנון ולבניה.
ביוגרפיה > פרקליטת מחוז דרום

באפריל 2014 נבחרה לכהן כפרקליטת מחוז דרום (אזרחי). במסגרת תפקידה עסקה בסוגיית הבנייה הבלתי חוקית, הפלישה לאדמות מדינה במגזר הבדואי והסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב. כן ניהלה את תביעת החוב ודרישה להשבת קרקע במסגרת הליכי הקפאת הליכים נגד חברת "סיליקה דימונה", תביעה כנגד העבריין שלום דומרני על בניה בלתי חוקית שביצע, תביעה בת יותר מ-17 מיליון שקל כנגד גנבי פגזים ממחסני תחמושת של צה"ל, תביעה כנגד ניב אסרף וערן נגאוקר שדיווחו על חטיפת שווא, ועוד.
ביוגרפיה > המשנה לפרקליט המדינה לעניינים אזרחיים

ביולי 2016 נבחרה לכהן כמשנה לפרקליט המדינה לעניינים אזרחיים. במסגרת תפקידה השלימה הליך בוררות בסופו נקבע כי מפעלי ים המלח יעבירו למדינה כ-1.2 מיליארד ש"ח. המחלקה האזרחית בראשותה מייצגת את עמדת היועצת המשפטית לממשלה גלי בהרב-מיארה בבית המשפט העליון בעשרות סוגיות. כך, למשל, במאי 2017 ייצגה את עמדת המשרד, בסוגיה תקדימית ובעלת השלכ רוחב רבות, אשר קבעה אם ניתן לתבוע את חברת פייסבוק בבית משפט ישראלי. כן קוטב אחראית על המחלקה הפיסקלית בפרקליטות המדינה, העוסקת בייצוג המדינה בבית המשפט העליון בתיקי מס אזרחיים ופליליים, ובעתירות לבג"ץ בתחום המיסוי.
בדצמבר 2019, במסגרת המאבק בין שר המשפטים אמיר אוחנה והיועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט אודות מינוי ממלא מקום לתפקיד פרקליט המדינה, הציע האחרון בין השאר את קוטב כראויה לתפקיד, זאת בשים לב, לדבריו, לניסיונה בתחום הפלילי. מנגד נטען כי לקוטב אין די ניסיון פלילי לתפקיד וכי ההצעה הייתה חסרת סיכוי.
במהלך משבר קורונה, לצד ארז קמיניץ המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (משפט אזרחי), הנחתה קוטב את היועצים המשפטיים במשרדי הממשלה לתעד את כל פעולותיהם באופן יוצא דופן, ולהכין את החומרים לקראת ועדת חקירה אשר תיפתח בנושא הטיפול במשבר.
בינואר 2025 סיימה קוטב את תפקידה בפרקליטות המדינה. במקומה נתמנה לתפקיד איתן לדרר.
חיים אישיים

נשואה לכתב כאן גיא קוטב ולהם שלושה ילדים. מתגוררת במבשרת ציון.
הערות שוליים

↑  הבוגרים שלנו, באתר קרן וקסנר.
↑  נועם שרביט, ‏אורית סון מונתה למשנה לפרקליט המדינה; אורית קוטב תנהל את יחידת התביעות ומיקור חוץ, באתר גלובס, 14 באוקטובר 2007
↑  נועם שרביט, ‏הפרטת הפרקליטות: אושרו 36 משרדי עו"ד שייצגו את המדינה, באתר גלובס, 21 ביולי 2009
↑  סבב מינויים בפרקליטות המדינה האזרחית, באתר משרד המשפטים.
↑  אורי חודי, ‏המועצה הארצית לתכנון ובנייה קבעה שאין לבטל אזור תעשייה לטובת מגורים בנהריה, באתר גלובס, 22 במאי 2017
↑  מיטל ליאור-גוטמן, נדחה הערר של עיריית הרצליה על תכנית ההרחבה הענקית של מלון דן אכדיה, באתר צומת השרון-הרצליה, ‏1.5.19
↑  יובל ניסני, המאבק סביב קניון הבאר בראשל"צ: "לא מצאנו לנכון להתערב באישור התוכנית", באתר מרכז הנדל"ן, ‏02.03.20
↑  אלמוג בוקר, הצצה ראשונה: אחוזת הפאר של דומראני לפני ההריסה על רקע משפטי, באתר חדשות 13, ‏17/09/2015
↑  עו"ד אורית קוטב תהיה המשנה לפרקליט המדינה לעניינים אזרחיים, באתר כלכליסט, 20 ביולי 2016
↑  במסגרת הליך בוררות מפעלי ים המלח יעבירו למדינה כ-1.2 מיליארד ש"ח, באתר המחדש, ‏29/04/2019
↑  יאיר אלטמן, מנדלבליט לשר אוחנה: לשקול מועמדותה של ליאת בן-ארי, באתר ישראל היום, ‏22.12.2019
↑  ציוץ של עמית סגל ברשת טוויטר, 18 בדצמבר 2019.
↑  אלי ציפורי, ‏למרות הביקורת, צעדי החילוץ עומדים בסטנדרט האירופאי, באתר מעריב אונליין, 4 באפריל 2020
↑  גיא קוטב | תשע נשמות, באתר תשע נשמות, ‏3 בפברואר 2022; גיא קוטב ברשת החברתית טוויטר
מסדר הפיל

| --- | --- |

סמל מסדר הפיל
 
 אות מסדר הפיל
 פרטים
 מדינה:  דנמרק דנמרק
 סוג:  מסדר אבירים בדרג אחד
 מפקד המסדר:  מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק
 סטטוס:  מסדר פעיל
 נוסד:  1693
 הענקות
 הוענק לראשונה:  1768
 הוענק לאחרונה:  21 באוקטובר 2014 (נכון ל-16 במרץ 2015)
 היררכיה
 עיטור גבוה יותר:  אין (הגבוה ביותר)
 עיטור נמוך יותר:  מסדר דנברוו (מסדר הדגל הדני)
מסדר הפיל (בדנית: Elefantordenen) הוא מסדר האבירות הגבוה ביותר בדנמרק. שורשיו נעוצים במאה ה-15, אולם הוא קיים בפועל כמסדר מאז 1693. המסדר מוענק בעיקר לבני משפחות מלוכה ולראשי מדינות.
היסטוריה

בתקופת מלוכתו של כריסטיאן הראשון, מלך דנמרק (1426–1481) נוסד מסדר דתי שנקרא האחווה של אם האלוהים. חברי המסדר היו מהאריסטוקרטיה הדנית ומספרם הוגבל לחמישים. סמל המסדר הראה את מריה הבתולה מחזיקה את בנה על רקע חצי ירח וקרן שמש. הסמל היה תלוי משרשרת שחוליותיה עשויות בצורת פיל, בדומה לשרשרת המסדר כיום. ב-1536, לאחר הרפורמציה הפרוטסטנטית שהייתה חזקה בדנמרק, בוטל המסדר, אך אות בצורת פיל פונה ימינה עדיין חולק כאות כבוד על ידי פרדריק השני, מלך דנמרק (1534–1588).
המסדר נוסד בצורתו הנוכחית ב-1 בדצמבר 1693 על ידי כריסטיאן החמישי, מלך דנמרק (1646–1699), כשהוא כולל רק מעמד אחד של אבירים שמספרם כ-30, בנוסף למפקד המסדר שהוא המונרך ולילדיו. אבירי המסדר כונו לעיתים "האבירים הכחולים" על שם סרט האות, בדומה ל"אבירים הלבנים" של המסדר הנמוך יותר - מסדר הדגל הדני, גם הם על שם צבע הסרט. מעמד המסדר תוקן ב-1958 בצו מלכותי כך שגם נשים יכולות להימנות עליו.
מינוי

המונרך הדני הוא ראש המסדר. חברי המסדר הם בני משפחת המלוכה הדנית, מלכים ויורשי עצר של מדינות אחרות וראשי מדינות אחרות. לעיתים נדירות מוענק האות גם לאזרחים. הפעם האחרונה שהדבר אירע, היה ב-2000, עת צורף למסדר מרסק מק-קינה מולר, תעשיין גדול ונדבן דני.
במסדר מעמד אחד של אבירים, שבעת קבלתם את התואר נכללים גם בסגל הראשון של סדרי הקדימה הממלכתיים הדניים ונוסף לשמם התואר "הוד מעלתו" או "הוד מעלתה".
אותות המסדר

שרשרת המסדר עשויה זהב. חוליותיה עשויות צורת פיל ומבצר לסירוגין. על הכיסוי הכחול שעל גבי הפילים מופיעה האות D, שמייצגת את דנמרק. על פי תקנון המסדר, השרשרת יכולה להיענד רק בראש השנה, במהלך טקס ראש השנה המלכותי וביום הולדתו של המונרך.
תג המסדר הוא פיל עשוי אמייל לבן עם מעטה כחול וקישוטי זהב. גודלו כ-5 ס"מ. הפיל נושא על גבו צריח משמר מאמייל אדמדם מקושט ביהלומים בתחתית ובחלקו העליון. מצחו של הפיל מקושט גם הוא ביהלום ושתי עיניו עשויות יהלומים. מאחורי ראשו יושב מורי שנוהג את הפיל ומחזיק בידו מטה זהב. בצידו האחד של הפיל יש צלב עשוי מחמישה יהלומים מרובעים גדולים ומצידו השני מונוגרמה מוכתרת של המונרך המכהן בעת חלוקת העיטור. בראש המגדל קבועה טבעת זהב, ובה מחובר הפיל לשרשרת. כיום נמצאים ברשות המסדר, במשרדיו או אצל האבירים, 72 פילים כאלה. יחד עם מספר לא ידוע של פילים שמוצגים במוזיאונים ברחבי העולם, מוערך מספרם הכולל ב-100 בערך.
כוכב המסדר הוא בעל שמונה זרועות ובמרכזו צלב על רקע אמייל אדום. בעבר היה משובץ הצלב ביהלומים, אולם כיום הוא מעוטר בחרוזים כסופים וסביבו מעין עיטור של עלי דפנה כסופים גם הם. הכוכב נענד על צד שמאל של החזה.
האבנט עשוי משי בצבע תכלת. רוחבו 10 ס"מ לגברים ו-6 ס"מ לנשים והוא נענד על הכתף השמאלית. האבנט והשרשרת אינם נענדים יחד. אם האבנט הוא זה שנענד, הפיל תלוי ממנו ומשתלשל בגובה המותן.
בעבר לבשו אבירי המסדר באירועים חגיגיים במיוחד כגון הכתרות מלכים, בגדים ייחודיים נוספים, כגון כותונת, נעליים וכובע בעל נוצת יען, אולם הם אינם בשימוש עוד.
במותו של אביר במסדר, חוזרים האותות למסדר. היוצא מן הכלל היחיד לחוק זה הוא נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר, שהאותות שלו מוצגים בספרייה הנשיאותית שלו.
ראו גם

רשימת אבירי המסדר בקטגוריה:אבירי מסדר הפיל
הערות שוליים

↑  מסדר הפיל, פרדריק השני בטירת רוזנברג
↑  תמונת הכוכב באתר טירת רוזנברג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4659956-3  NKC: ph565169 
סרט וכוכב המסדר עם עיטור הפיל
שרשרת המסדר
סגן מושל וירג'יניה

| --- | --- |

סגנית המושל סירס, 2022
סגנית המושל סירס, 2022
 איוש נוכחי:  וינסום ארל-סירס
 תאריך כניסה לתפקיד:  15 בינואר 2022
 דרכי מינוי:  בחירות ישירות
 תחום שיפוט:  וירג'יניה וירג'יניה
 כפוף:  מושל וירג'יניה
 מעון:  קפיטול מדינת וירג'יניה
 מושב המשרה:  ריצ'מונד, וירג'יניה
 משך כהונה קצוב:  ארבע שנים
 ייסוד המשרה:  1852
 איוש ראשון:  שלטון ליק
  אתר האינטרנט הרשמי של סגן מושל וירג'יניה
סגן מושל וירג'יניה (באנגלית: Lieutenant Governor of Virginia) הוא הבכיר השני במעלתו ברשות המבצעת בקהיליית וירג'יניה שבארצות הברית, אחרי מושל וירג'יניה. סגן המושל נבחר אחת לארבע שנים יחד עם המושל והתובע הכללי. מכיוון שסגן המושל נבחר בנפרד מהמושל, ייתכן כי השניים יכהנו מטעם שתי מפלגות שונות.
סגן המושל משמש כנשיא הסנאט של וירג'יניה והוא הראשון בסדר הירושה למשרת המושל. אם המושל נפטר, מתפטר או עוזב את תפקידו מסיבה אחרת, סגן המושל מתמנה למושל. בווירג'יניה, המושל אינו יכול לכהן בשתי כהונות רצופות, אך סגן המושל רשאי ואין עליו הגבלת כהונה.
סגנית המושל ה-42 והנוכחית של וירג'יניה היא וינסום ארל-סירס, המכהנת מטעם המפלגה הרפובליקנית.
היסטוריה

החל משנות ה-30 של המאה ה-17, פקידי ממשל שונים במושבת וירג'יניה מונו מטעם המלוכה הבריטית כדי לסייע למושלי המושבה בביצוע תפקידם. פקידים אלה כונו במשותף "מועצת המושל" או "מועצת המדינה". אחד מחברי המועצה מונה כסגנו של המושל, ונשא את סמכויות המושל בהיעדרו. חוקת וירג'יניה (אנ') משנת 1776 ביטלה מוסד זה.
חוקת וירג'יניה של 1851 יצרה את המשרה המודרנית של סגן המושל. היא קבעה כי בעל התפקיד ייבחר בבחירות ישירות והעניקה לו את התפקיד הסטטוטורי של נשיא הסנאט של וירג'יניה. מכוח תפקיד זה החליף סגן המושל את יושב ראש הסנאט, שנבחר עד אז על ידי חברי הסנאט ושימש כפקיד הממונה עליהם משנת 1776 ועד 1852.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית התקיימו בווירג'יניה שתי ממשלות שונות, ובהתאם לכך מונו שני סגני מושל שונים. בין השנים 1865 ל-1870 מונו סגני המושלים על ידי הגנרל המפקד של המחוז הצבאי הראשון (אנ'). בשנת 1870 התקבלה וירג'יניה מחדש לאיחוד הפדרלי, ומאותה שנה נבחרו סגני המושל בבחירות ישירות. באותה שנה אימצה המדינה חוקה חדשה שהעניקה לסגן המושל את הסמכות להצביע במקרים של שוויון קולות בסנאט.
דאגלס ויילדר, שהושבע לתפקידו בשנת 1986, היה סגן המושל האפרו-אמריקאי הראשון של וירג'יניה. וינסום ארל-סירס, שנכנסה לתפקיד בינואר 2022, היא האישה הראשונה שנבחרה לתפקיד.
כשירות

על מנת לכהן כסגן מושל וירג'יניה, על המתמודד לתפקיד להיות:
אזרח ארצות הברית,
תושב ומצביע רשום של קהיליית וירג'יניה לפחות בחמש השנים שקדמו למועד הבחירות,
בן שלושים לכל הפחות.
בחירות

בווירג'יניה נערכות בחירות חוץ-שנתיות (אנ'), דהיינו בחירות בשנים אי-זוגיות שלא מתקיימות בהן הבחירות לנשיאות ארצות הברית או בחירות אמצע הכהונה. הבחירות במדינה מתקיימות בשנה שלאחר הבחירות לנשיאות ולפני בחירות האמצע (למשל 2021, 2025, 2029 וכן הלאה). לפי חוק, טקס ההשבעה לתפקיד של סגן המושל מתקיים ביום שבת שלאחר יום רביעי השני בחודש ינואר שאחרי הבחירות.
על פי החוק, סגני המושל נבחרים בנפרד מהמושלים הן בבחירות המקדימות והן בבחירות הכלליות. משמעות הדבר היא שייתכן מצב שבו המושל וסגנו יגיעו ממפלגות שונות; הפעם האחרונה בה אירע מקרה שכזה היה בין השנים 2006–2010, כאשר סגן המושל הרפובליקני ביל בולינג (אנ') כיהן תחת המושל הדמוקרטי טים קיין.
במקרה של שוויון בין שני מועמדים או מחלוקת על תוצאות הבחירות, תתכנס ישיבה משותפת של האספה הכללית של וירג'יניה כדי להכריע את המחלוקת את השוויון בהצבעה.
הערות שוליים

↑  The Governor’s Council, באתר Encyclopedia Virginia‏, 7 בדצמבר 2020 (באנגלית)
↑  Lieutenant Governors of Virginia, באתר Encyclopedia Virginia (באנגלית)
1 2  Lieutenant Governor of Virginia, באתר Ballotpedia (באנגלית)
↑  Section 13. Lieutenant Governor; election and qualifications, באתר Virginia Laws (באנגלית)
פאולה אהרונסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בנובמבר 1908 המבורג, גרמניה
 פטירה:  9 באוקטובר 1998 (בגיל 89) תל אביב, ישראל
 שם לידה:  פאולה שאלתיאל
 תחום יצירה:  קדרות
 
פאולה אהרונסון (27 בנובמבר 1908 - 9 באוקטובר 1998) הייתה אמנית קרמיקה ילידת גרמניה, מחלוצות אמנות הקרמיקה הישראלית.
ביוגרפיה

פאולה אהרונסון נולדה בשנת 1908 בהמבורג, גרמניה למשפחה מסורתית. את הכשרתה האמנותית הראשונה קיבלה בבית הספר לאמנות שימושית בהמבורג, שם למדה אורנמנטיקה במשך שלוש שנים אצל פרידריך אדלר. לאחר שלוש שנים בבית הספר למדה, בהשפעת משפחתה, במשך סמסטר בבית הספר למסחר בעיר ועבדה בחנות לעיצוב פנים. בחנות זו נחשפה לכלי קרמיקה בעיצובו של אוטו דוגלס דוגלס-היל (Otto Douglas Douglas-Hill), שהשפיעו על החלטתה ללמוד עיצוב קרמי. אהרונסון למדה באופן חלקי באקדמיה לאמנות בברלין אצל דוגלס-היל, אולם לאחר כתשעה חודשים נרשמה ללימודים מלאים בבית הספר לקרמיקה האלה, בו לימדו מרגריטה פרידלנדר (Marguerite Friedlaender) ופרנץ וילדנהיין (Frans Wildenhain), זוג אמני קרמיקה, מבוגרי המחזור הראשון של באוהאוס. שיטת הלימוד בהלה הושפעה מאוד מרוח הבאוהאוס ויצרה סינתזה בין אומנות מסורתית לתעשייה.
בשנת 1932 ביקרה בארץ ישראל, ופגשה את חוה סמואל. 
בשנת 1933 עלתה לארץ והצטרפה לבית המלאכה של סמואל בירושלים.
בשנת 1934 נישאה לרודי (שמואל) אהרונסון, יליד 1907 בקניגסברג והשניים עברו לראשון לציון.
שם הקימו מפעל לייצור קרמי בשם "כד וספל", שהיה המפעל הראשון בארץ ישראל לייצור כלי קרמיקה. תוצרת המפעל כללה מגוון של כלים שימושיים וחפצי נוי, שנעשו בטכניקות שונות שהמרכזיות בהן היו יציקה קרמית בתבנית ועיצוב ועיטור כלים העשויים באובניים. בעוד אהרונסון התמחתה בשימוש באובניים ויצרה כלים שונים, בהשפעת הפונקציונליות של תנועת הבאוהאוס, סמואל התמחתה בעיטורם בסצנות בעלות גוון מזרחי. בשנת 1936 עברה עם בעלה לתל אביב והפסיקה את עבודתה במפעל. בשנת 1951 חזרה לעבוד בשותפות עם סמואל. בראשית שנות החמישים עבדה עם אהרון כהנא, שהקים בית מלאכה בשם "בית היוצר".
בשנת 1960 החלה ללמד קדרות וקרמיקה בתיכון עירוני מקצועי י"ד - ויצו צרפת בתל אביב. היא המשיכה בהוראה עד לשנת 1971. 
לאחר מות בעלה, בשנת 1961, הקימה בדירתה בתל אביב סטודיו לקרמיקה, בו פעלה עד לשנותיה האחרונות. 
לאהרונסון ולבעלה נולדו שלושה בנים. בנה הבכור הוא פרופ' נדב אהרונסון.
לימודים

אורנמנטיקה, אצל פרידריך אדלר, בית הספר לאמנות שימושית, המבורג
בית ספר למסחר, המבורג
לימודי קרמיקה, אקדמיה לאמנות, הרדנברג שטראסה, ברלין
בית הספר לקרמיקה, Burg Giebichenstein Art School, האלה
1933 הכשרה כמתנדבת במחלקת הגבס, בית החרושת אקבי (Ekeby), אופסולה, שוודיה
הוראה, הטכניון, חיפה
הוראה

1960-1971 בית הספר ויצו צרפת
לקריאה נוספת

"פאולה אהרונסון", קדרות, מס' 3, פברואר 1977, עמ' 24–28
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 553247