stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דקל (מושב)
תרבות ופנאי

הקהילה בדקל מציינת את חגי ישראל באירועים וטקסים מקומיים, אשר בהכנתם מעורבות כלל משפחות היישוב בניצוחה של ועדת תרבות. בנוסף מתקיימות פעילויות לילדים ולנוער בהובלת ועדת חינוך ובליווי מדריכה בוגרת יישובית, טיולי משפחות בהובלת ועדת טיולים, וכן קיים צוות חירום ישובי פעיל ומעורב.
במרכז המושב: מגרשי ספורט, גני שעשועים, מועדון חברים, מועדון נוער, ג'ימבורי לפעוטות, בית כנסת, מדשאות רחבות, מושם דגש על טיפוח הנוי והניקיון במרחב הציבורי והן הפרטי.
בקרבת המושב מרכז שירותים "אבשלום" (500 מטר משער המושב): בריכת שחייה אזורית, מרכז קהילתי ("הדיונה") ובו ספריה, חוגים ופעילויות מגוונות לכל הגילאים, אשכול גנים לגיל הרך, מרכז בריאות של קופ"ח כללית (כולל תחנת טיפת חלב ומרכז ריפוי בעיסוק), סופרמרקט חדיש וגלידריה.
תעסוקה

במקום 72 נחלות חקלאיות, שגודל כל אחת 30 דונם. התושבים מתפרנסים מהפעלת משקים חקלאיים, שכוללים בתי צמיחה של ירקות או פרחים ומטעים שונים. בנוסף על אלה כמחצית התושבים מוצאים את פרנסתם מחוץ ליישוב בהוראה, מינהל, בריאות, הדרכה, ובמגוון מקצועות חופשיים. לאחרונה בנוסף למשקים חקלאיים ישנם חברי מושב רבים אשר הקימו מיזמים תיירותיים בעלי אופי ייחודי.
הטבות מס

בהיותו יישוב חקלאי או יישוב באזור פיתוח, עובדים המעתיקים את מקום מגוריהם ליישוב וגרים בו לפחות שישה חודשים רצופים, נהנים מכך שאם  התפטרו לשם כך מעבודתם, ההתפטרות תיחשב להם כפיטורים. בהיותו אחד מיישובי עוטף עזה, ניתן לתושביו זיכוי ממס הכנסה בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה.
ראו גם

הגדת חבל ימית
חבל ימית
מועצה אזורית אשכול
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  רשימת שמות מאת ועדת השמות הממשלתית, ילקוט הפרסומים 3165, 24 בפברואר 1985, עמ' 1492
↑  התיישבות חליפית לגרעין דקל, דבר, 25 במרץ 1980
↑  עזרא ינוב, היום תונח אבן פינה למושב דקל, מעריב, 25 בפברואר 1981
↑  תקנה 12(ב) לתקנות פיצויי פיטורים (חישוב הפיצויים, והתפטרות שרואים אותה כפיטורים), תשכ"ד-1964
↑  בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה ניתן לתושב יישוב זה זיכוי ממס הכנסה בשיעור מסוים מהכנסתו החייבת מיגיעה אישית, בתנאי שהתגורר ביישוב שנה לפחות. ראו חוברות ניכויים חודשיות - לוח עזר לחישוב מס הכנסה ממשכורת ושכר עבודה, באתר של רשות המיסים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588164505171 
מרכז המבקרים "הגדת חבל ימית" המספר את סיפור ההתיישבות ופינוי חבל ימית, שבמרכז מושב דקל
שדה במושב דקל
הילת בן קנז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1970 (בת 54 בערך) פתח תקווה, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 
הילת בן קנז (נולדה ב-1970) היא מלחינה ישראלית, זוכת פרס אנגל ליצירה מקורית בשנת 2011.
חייה > לימודים

בן קנז נולדה בפתח תקווה במשפחה מוזיקלית. בגיל שבע החלה ללמוד פסנתר. מורתה הראשונה הייתה סבתה, רעיה חביבי. היא המשיכה את לימודי המוזיקה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה שבאוניברסיטת תל אביב וסיימה את לימודיה לתואר שני במוזיקה בהצטיינות יתרה בהנחיית פרופסור לאון שידלובסקי.
חייה > יצירתה

יצירותיה של הילת בן קנז מושמעות על בימות שונות בישראל וברחבי העולם, באירופה, בארצות הברית ובמזרח הרחוק. היא השתתפה בביאנלה למוזיקה בת זמננו "זמן עכשיו" בתל אביב, בפסטיבל "קונטמפו", בחג המוזיקה הישראלית ובפסטיבל למוזיקה יהודית חדשה בלייפציג. בין ההרכבים שניגנו את יצירותיה אנסמבל מיתר, אנסמבל המאה ה-21, אנסמבל פרגמנט ועוד.
הילת בן קנז פעילה באיגוד הקומפוזיטורים בישראל כמנהלת משרד האיגוד.
רשימת יצירות

"הבנה" (1997), סופרן ושלישיית מיתרים על פי "מועד קטן" ל"ה ומגילת איכה
רצ'יטאטיב ואריה לצ'לו (2002)
"צבעים", לצ'לו ופסנתר (2003)
"מיניאטורה" לקרן, צ'לו ונבל (2004)
"ברית 13" (2006) לסקסופון ופסנתר
"במצב רוח כרומטי" (2007-08) לקלרינט, בסון, כינור, צ'לו ופסנתר
"ירח" (2009) למילים של נתן אלתרמן, לזמרת והרכב קאמרי
פרסים ואותות הוקרה נ״ק

2002 - מקום שני בתחרות ליברסון למלחינים מטעם איגוד הקומפוזיטורים הישראלי על "הרהורים לצ'לו ופסנתר"
2009 - פרס ראש הממשלה למלחינים על "במצב רוח כרומטי"
2011 - פרס אנגל ליצירת מוזיקה מקורית. מנימוקי השופטים להענקת פרס אנגל:
[...] הילת בן קנז מוכרת זה מכבר בתור אחת המלחינות המבטיחות והמובילות בתחום הקומפוזיציה הישראלית. כישרונה הייחודי מבטא בשפה מוסיקלית עשירה ובדמיון צלילי [...] טכניקת ההלחנה שלה מגלה מיומנות ושליטה יוצאת מן הכלל בקומפוזיציה [...] על כישרונה הבולט והייחודי בתור מלחינה החליטה ועדת השופטים להעניק להילת בן קנז את פרס אנגל, על חיבור יצירת מוסיקה מקורית לשנת 2011
לקריאה נוספת

ביוגרפיה בתוכניית טקס פרסי תל אביב-יפו, 22 בנובמבר 2011
הערות שוליים

↑  תוכניית הטקס להענקת פרסי תל אביב-יפו לשנת 2011, 22 בנובמבר 2011
הלמה של אוקלידס

בתורת המספרים, הלמה של אוקלידס היא למה בסיסית הקובעת שאם מספר ראשוני מחלק מכפלה של מספרים שלמים, הוא בהכרח מחלק את אחד מגורמיה. השימוש המרכזי ביותר בלמה הוא להוכחת המשפט היסודי של האריתמטיקה.
הלמה נקראת על שמו של המתמטיקאי היווני בן המאה ה-3 לפנה"ס אוקלידס, שהלמה מופיעה כמשפט ה-30 בכרך השביעי של ספרו יסודות.
דוגמה

המכפלה  15\times 2=30 מתחלקת בראשוני 3, ולכן לפי הלמה 3 מחלק את 2 או את 15. במקרה הזה 3 מחלק את 15.
המשפט אינו בהכרח נכון כאשר המחלק הוא מספר פריק. 4 מחלק את המכפלה  6\times 2=12, אבל לא מחלק את 2 או את 6.
המשפט וההוכחה

המשפט. אם  p ראשוני ו- p|ab אז  p|a או  p|b.
ההוכחה. ראשית נגדיר  d=\gcd(p,a) (מחלק משותף מקסימלי).  d מחלק של  p ולכן מהגדרת הראשוניות  d=1 או  d=p. אם  d=p אז מכיוון ש- d|a נקבל  p|a כפי שרצינו להוכיח. אחרת,  d=1, כלומר  a ו- p מספרים זרים. לפי אלגוריתם אוקלידס קיימים  n ו- m שלמים כך ש- 1=na+mp. נכפיל שוויון זה ב- b:‏  b=nab+mpb.  p מחלק הן את  ab והן את עצמו ולכן  p|n(ab)+p(mb)=b מש"ל.
המשפט ההפוך

משפט. אם  1<p מקיים שלכל  a ו- b כך ש- p|ab, מתקיים  p|a או  p|b, אזי  p ראשוני.
נניח שלכל  a ו- b שלמים, אם  p|ab אז  p|a או  p|b. יהי  p=cd פירוק של  p. בפרט  p|cd ולכן נניח ללא הגבלת הכלליות ש- p|c. מכאן שקיים  e שלם כך ש- c=pe=cde. נצמצם ב- c:‏  1=ed.‏  d מחלק של 1 ולכן  d=\pm 1. כלומר  p=cd הוא פירוק טריוויאלי ו- p בהכרח ראשוני.
הכללות

באינדוקציה ניתן להרחיב את המשפט למספר כלשהו של גורמים במכפלה.
בתחום שלמות כללי איבר ראשוני מוגדר כאיבר שמקיים את הלמה של אוקלידס. הוכחת הכיוון ההפוך מדגימה שאיבר ראשוני הוא בהכרח אי-פריק (לא ניתן להצגה כמכפלה של גורמים לא הפיכים). לעומת זאת בתחום שלמות כללי איבר אי-פריק אינו בהכרח ראשוני. למשל ב- \mathbb {Z} [{\sqrt {-5}}] 2 אי-פריק, אבל אינו ראשוני כי אינו מחלק אף אחד מן הגורמים במכפלה:  (1+{\sqrt {-5}})(1-{\sqrt {-5}})=6.
בניסוח אלגברי הלמה של אוקלידס קובעת שבחוג המספרים השלמים כל איבר אי-פריק הוא ראשוני. טענה זו נכונה בכל תחום פריקות יחידה ובאופן כללי יותר בכל תחום gcd. כך למשל הלמה של אוקלידס תקפה גם בחוג הפולינומים במקדמים שלמים כשאת תפקיד הראשוניים תופסים הפולינומים האי-פריקים. תחום שלמות הוא תחום פריקות יחידה אם ורק אם מתקיימת בו הלמה של אוקלידס ואין בו סדרות אינסופיות יורדות של מחלקים אמיתיים.
ה'שס"ח

ה'שס"ח (5,368) ובקיצור שס"ח – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-22 בספטמבר 1607, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 10 בספטמבר 1608.
המולד של תשרי חל ביום שישי, 14 שעות ו-57 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשג. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה שישית לשמיטה, ושנת 10 במחזור העיבור ה-283. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 20 (סימנה כיוז) במחזור השמש ה-192.
שנה זו היא שנת 1,539 לחורבן הבית, ושנת 1,919 לשטרות.
אירועים

אייזיק יעקלס ממונה לראש הקהל של יהדות קרקוב (אז בקז'ימייז' שעל יד קרקוב).
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
היינריך הופמן (צייר)

| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1824 דרמשטאדט, הדוכסות הגדולה של הסן 
 פטירה:  23 ביוני 1911 (בגיל 87) דרזדן, הקיסרות הגרמנית 
 תקופת הפעילות:  1844–1911 (כ־67 שנים) 
 פרסים והוקרה:  מסדר אלברט 
 
יוהאן מייקל פרדיננד היינריך הופמן (בגרמנית: Johann Michael Ferdinand Heinrich Hofmann‏; 19 במרץ 1824 – 23 ביוני 1911) היה צייר גרמני בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. ידוע בעיקר בזכות ציוריו הרבים המתארים את חייו של ישו.
ביוגרפיה

היינריך הופמן גדל במשפחה שגילתה עניין עמוק באמנות. אביו, עורך הדין היינריך קרל הופמן (1795–1845) היה צייר בצבעי מים, אמו סופי הופמן, לבית וולהרד (1798–1854) העבירה שיעורים באמנות לפני שנישאה, וארבעת אחיו גילו כולם כישרון אמנותי. היינריך, לעומת זאת, היה היחיד שאמנות לא הייתה רק מקצוע אלא מרכז חייו.
הופמן קיבל את שיעורי האמנות הראשונים שלו מחרט הנחושת ארנסט ראוך בדרמשטאדט. בשנת 1842, הוא נכנס לאקדמיה לאמנות בדיסלדורף והשתתף בשיעורים שניתנו על ידי תיאודור הילדברנדט. מאוחר יותר הוא התקבל לסטודיו של וילהלם פרידריך שדו ושם יצר את הציור הגדול הראשון שלו: סצנה מחייו של אלבוין, מלך הלומברדים.
לאחר מכן, הוא נסע להולנד ולצרפת כדי להעשיר את לימודי האמנות. בשנת 1846 ביקר הופמן באקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן. לאחר שעבר תקופה ארוכה יותר במינכן חזר לדרמשטאדט בשנת 1848, ובאותה תקופה החל בשלב אינטנסיבי של ציור דיוקנאות.
האמן הצעיר מצא כי הפעילות הפוליטית של משפחתו פתחה לפניו דלתות רבות לאנשים בעלי השפעה. הדבר העניק לו את האפשרות ליצור דיוקנאות של מפורסמים. בשנת 1851 נסע הופמן לדרזדן לבקר בגלריה לאמנות שם.
בשנת 1853 חזר הופמן לדרמשטאדט, ובתחילת 1854 נפטרה אמו האהובה. הוא התרגש מאוד ממותה מה שנתן לו השראה לצייר את יצירתו הדתית הגדולה הראשונה: קבורת ישו.
בסתיו 1854 החל במסע לאיטליה. התחנה הארוכה הראשונה שלו הייתה בוונציה לאחר שהמשיך לפירנצה - שם שהה הופמן חודשיים - הוא נסע לרומא בינואר 1855. ההתכתבויות המקיפות עם משפחתו ודיווחי יומנו המפורטים מתעדים את דרך הציור שלו באותה תקופה. הוא התרשם עמוקות מיצירות אמנות של העת העתיקה, הנצרות והרנסאנס.
זמן לא רב לאחר הגעתו לרומא, הוא הוצג בפני פטר פון קורנליוס (1783-1867) וביקר אותו לעיתים קרובות. כשהחל את יצירת המופת "מעצרו של ישו" בשנת 1854, הגדיל את העניין של קורנליוס ובמשך 4 שנים הוא ליווה את הופמן עם עצתו וביקורתו הבונה. בשנת 1858 הסתיים הציור ונרכש על ידי הגלריה לאמנות של הדוכסות הגדולה בדרמשטאדט.
בשנת 1858 חזר הופמן לדרמשטאט ובשנה שלאחר מכן התחתן עם אליזבת ורנר. לבני הזוג לא היו ילדים.
עכשיו החלה תקופה נוספת של דיוקנאות. בנוסף, הופמן קישט מזבח גדול לכנסייה בהסן: "מדונה עם ישו התינוק והשליחים פאולוס ופיטר". זמן מה לאחר מכן צויר מזבח של כנסייה בדנמרק: "המשיח שקם לתחייה".
בשנת 1862 עברו הופמן ואשתו לדרזדן. הוא הקדיש את עצמו לז'אנר הציורים הדתיים. בשנת 1870 מונה היינריך הופמן ליורשו של פרופסור יוהאן קרל בהר מאקדמיה לאמנויות יפות של דרזדן (HfBK). בשנת 1872 העניק לו המלך יוהאן את מדליית הזהב הגדולה ובהמשך קיבל את מדליית אלברכט מהמלך אלברט.
בשנת 1891 נפטרה אשתו של הופמן וזמן קצר לאחר מכן התפטר מהאקדמיה לאמנויות יפות של דרזדן. אף שהפסיק לעבוד באקדמיה ניכר ממכתביו כי בחיים הפרטיים המשיך ליצור יצירות אמנות רבות עד למותו ב־23 ביוני 1911.
יצירה

הגוף הדתי של עבודתו של הופמן זכה לחשיבות בשנים האחרונות. אחת הסיבות לפופולריות הגוברת של יצירות האמנות שלו היא פרסום ציוריו ורישומי העיפרון המתארים את חייו של ישו המשיח בהופעתו השנייה של ישו.
היינריך הופמן היה אחד הציירים הבולטים של תקופתו. The Sunday Strand - באותה תקופה כתב עת בריטי פופולרי מאוד - מתאר אותו כצייר הגרמני המשפיע ביותר. סגנון הציור של הופמן היה ייחודי בדרכו שלו אך עם זאת הוא ביסס את עבודתו על האמנות המסורתית של ציירים גרמנים, הולנדים ואיטלקים ישנים.
בהיותו ברומא הוא גם בא בקשר עם תנועת הנצרתיים - במיוחד בהשפעתו של קורנליוס - אך לאורך כל חייו הוא נשאר נאמן לדוגמאות הגדולות של הרנסאנס. ציורי דת תופסים את הבמה המרכזית בעבודתו של הופמן; אך הוא גם יצר דיוקנאות ותמונות רבות המתארות נושאים מיתולוגיים והיסטוריים.
גלריה

ישו בגת שמן
ישו במקדש
ישו
ישו והמלך הצעיר
הערות שוליים

↑  NDB (Neue Deutsche Biographie) Vol. 9, p. 458
↑  Saur Allgemeines Künstlerlexikon, bibliographical index A-Z 1999-2000, Vol. 5, p. 24
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810713265105606  BnF: cb12099578s (data)  CiNii: DA09439772  GND: 116951400  ICCU: NAPV121115  ISNI: 0000 0001 1490 5714  LCCN: no2011027078  NLA: 60597815  NTA: 113279523  RERO: 02-A000080891  RKD: 290868  SNAC: w63r29v1  SUDOC: 029350638  Trove: 1821383  ULAN: 500020504  VcBA: 495/2568  VIAF: 40143124   WorldCat (עם VIAF): 40143124
היינריך החמישים ואחד, נסיך רויס-אברסדורף

היינריך החמישים ואחד, נסיך רויס-אברסדורף (בגרמנית: Heinrich LI. Reuß zu Ebersdorf;‏ 16 במאי 1761 – 10 ביולי 1822) היה נסיך רויס-אברסדורף משנת 1779 ועד למותו בשנת 1822.
ביוגרפיה

היינריך נולד ב-16 במאי 1761 בזאלבורג-אברסדורף שהשתייכה לרוזנות רויס-אברסדורף, להיינריך העשרים וארבעה, רוזן רויס-אברסדורף ולקרולינה ארנסטינה, רוזנת ארבאך-שנברג, בתם של גאורג אוגוסט, רוזן ארבאך-שנברג ופרדיננדה הנרייטה, רוזנת שטולברג-גדרן. שלא כמו אצל רוב שליטי אירופה, המספר הסודר שנוסף לשמו לא סימל שהיו כל כך הרבה שליטים עם השם הזה לפניו, אלא לפי המסורת, כל הגברים בבית רויס נקראו בשם היינריך, ומוספרו לפי סדר הלידה במשפחה באופן כללי. בנסיכות רויס הקו הצעיר, שיטת המספור הייתה לאפס בכל תחילת המאה.
בשנת 1779 מת אביו, והיינריך ירש את נחלותיו ותאריו. ב-9 באפריל 1806 שודרגה הרוזנות למעמד של נסיכות, ובשנת 1807 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה של הריין. בשנת 1815 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה של הריין. ב-10 ביולי 1822 מת היינריך, ובנו היינריך השבעים ושניים, נסיך רויס-אברסדורף ירש את נחלותיו ותאריו.
משפחתו

ב-16 באוגוסט 1791 התחתן היינריך עם הרוזנת לואיזה פון הוים, בתם של גוטהלף אדולף, רוזן הוים וסופיה אוגוסטה, רוזנת שטולברג-רוסלה, ממנה נולדו לו שלושה ילדים:
קרולינה, נסיכת רויס-אברסדורף (1792–1857).
היינריך השבעים ושניים, נסיך רויס-אברסדורף (1797–1853).
אדלהייד, נסיכת רויס-אברסדורף (1800–1880), התחתנה עם היינריך השישים ושבעה, נסיך רויס הקו הצעיר.
היירופאנטיס

היירופאנטיס (ביוונית עתיקה: ἱεροφάντης, ברומאניזציה: Hierophantēs) הוא אדם המביא את בני הקהילות אמוניות-פולחניות אל הנוכחות של מה שנחשב לקדוש.
כהונה יוונית

הוא תואר שניתן לכהן דת ביוון העתיקה, במיוחד לכהן הראשי של פולחן המסתורין האלאוסיני, אחד מפולחני המסתורין הידועים ביותר של יוון העתיקה. כהן זה היה אחראי על גילוי סמליהם הקדושים במהלך הטקסים, ולעיתים קרובות היה אדם זקן ורווק שנבחר ממשפחת אאומולפידס (Eumolpids) ששימשה לתפקיד זה בירושה. במהלך הטקסים, ההיירופאנט לבש כתר וגלימה ארוכה ומקושטת בסגול.
המונח

היירופאנט מגיע מהשפה היוונית, ומשמעותו "מגלה דברים קדושים". במהלך הטקסים, הוא היה מכריז שכל האנשים הלא טהורים יישארו מחוץ לאזור הטקסים והיה מציג את הסמלים הקדושים לצופים.
בעת המודרנית

הקשרים מודרניים, המונח היירופאנט משמש לעיתים גם לתיאור דמויות חשובות ומובילות בתחום הדת או המוסר. לדוגמה, בקלפי הטארוט, כרטיס ההיירופאנט מייצג מסורות, ערכים מוסריים והדרכה רוחנית.
בקלפי הטארוט של ריידר-וייט ובחפיסות דומות, "היירופאנט" (המכונה בטארוט דה מרסיי כ"פופ" במשמעות לאפיפיור) הוא אחד מעשרים ושניים הקלפים של הארקנה הגדולה, ומייצג התאמה לסטנדרטים חברתיים או כיבוד הסדר המוסרי החברתי הקיים. כהדרכה לידע, תובנה וחכמה, בקריאה בטארוט הוא עשוי, לדוגמה, לייצג כהן, מלומד, מטפל או מורה, ויכול להיות דומה לקלפי הנזיר או מלך הגביעים.
ארתור אדוארד וייט כתב שההיירופאנט:
"...מסמל גם את כל הדברים הצודקים והקדושים בצד הגלוי. ככזה, הוא ערוץ החסד השייך לעולם המוסדות להבדיל מעולם הטבע, והוא מנהיג הגאולה למין האנושי בכלל. הוא הסדר והראש של ההיררכיה המוכרת, שהיא השתקפות של סדר היררכי אחר וגדול יותר; אבל ייתכן שהפונטיף ישכח את משמעות מצבו הסמלי ויפעל כאילו מכיל בתוכו את כל מה שסמלו מסמל או מבקש להראות. הוא אינו, כפי שנחשב, פילוסופיה - אלא אם כן מדובר בצד התאולוגי; הוא אינו השראה; ודת איננה, אף על פי שהוא אמצעי לביטויה."
הערות שוליים

↑  Eberhard J. Wormer, Das magische Spiegelspiel, Orthopädie & Rheuma 27, 2024-02, עמ' 64–65 doi: 10.1007/s15002-023-4768-2
דקל (סרט)

| --- | --- |

דקל (סרט)
 בימוי:  אלכסנדר דומוגארוב הבן
 הופק בידי:  רובן דישדישיאן
 שחקנים ראשיים:  לאוניד באסוב ויקטור דוברונראבוב ולדימיר אילין ולריה פיודורוביץ' יאן צפניק
 מוזיקה:  איוואן בורליאייב 
 מדינה:  רוסיה, יפן 
 חברת הפקה:  Mars Media Entairtainment Flagman קרן הקולנוע הרוסי מוספילם Heisei Project Co.
 חברה מפיצה:  רוסיה סנטרל פרטנרשיפ Reflexion Films יפן Tokyo Theatres Co Inc Amedia Okko רוסיה-1
 הקרנת בכורה:  רוסיה 11 במרץ 2021
 משך הקרנה:  110 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט לכל המשפחה, סרט דרמה, סרט הרפתקאות 
 תקציב:  95 מיליון רובל
 הכנסות:  338 מיליון רובל
 סרט הבא:  Palma 2 
 akita-movie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
דקל (ברוסית: Пальма) הוא סרט קולנוע מותחן דרמה-קומית רוסי משנת 2021, המבוסס על מקרה אמיתי. השחקנים הראשיים בסרט הם כלבת רועה גרמני בשם "ליליה" המגלמת את הכלב "דקל" והילד לאוניד באסוב. משתתפים בו בין היתר השחקנים ויקטור דוברונראבוב, ולדימיר אילין, ולריה פיודורוביץ', יאן צפניק ועוד. הסרט צולם ברוסיה.
הסרט שהיה אמור לצאת לאקרנים ב-4 ביוני 2020, הוקרן לבסוף במרץ 2021, לאחר שיציאתו נדחתה בעקבות השפעות מגפת הקורונה ברוסיה.
רקע

הסרט מבוסס על מקרה אמיתי של כלבת רועה גרמני בשם "דקל" שנשכח בשדה התעופה דמודדובו. הטייס שגילה את הכלב ונקשר אליו - ויאצ'סלב אלכסנדרוביץ' ולנטיי בשנת 1967 היה בן 44. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה טייס קרב, הופל בשנת 1943 והגיע למחנה הריכוז דכאו, ממנו נמלט. לאחר המלחמה הוא עבר את כל הבדיקות וחזר לטוס בטייסת המחלקה הגאולוגית הלשכה הממשלתית ייניסיי-סטרוי, אך בשנת 1950 נעצר ונידון לעשר שנים במושבת עונשין בגין תסיסה אנטי-סובייטית. בשנת 1961 מעמדו שוקם והוא וחזר לתפקיד.
לאחר פרסום כתבה בקומסומולסקאיה פרבדה נמצא גם הבעלים לשעבר של הכלבה, אך הוא לא חזר לכלבה. בנורילסק נמסרה לטייס ולנטיי פיסת נייר מכוסה באותיות חסומות ללא חתימה. בהערה נכתב כי לפני שנה ושמונה חודשים, מי שכתב אותה טס ממוסקבה ליניסיי דרך נורילסק. סימני הכלבה: אוזן שמאל קרועה ועין שמאל חולה. פרט זה נתן סיבה להניח כי הבעלים לשעבר של הכלבה באמת כתב את הפתק: בכתבה לא נאמר כי עינה של הרועה הגרמנייה נפצעה. הטייס ויאצ'סלב ולנטיי לא יכול היה לקחת את הכלבה לעצמו בגלל הנסיעות המתמידות שלו. לכן דיילת בשם ורה קוטליארבסקאיה לקחת חסות על הכלבה.
הכלבה נהגה לעמוד ליד המטוסים, בכל רגע מוכנה לברוח. בידיעה על חוסר האמון של הכלבה, ורה קוטליארבסקאיה לקחה חופשה והתיישבה בוונוקובו למשך חודש. האישה זכתה באמון הכלבה, שבילתה את הטיסה ממוסקבה לקייב בהשפעת כדורי שינה בחברת בעלים חדש וטרינר. כשהתעוררה הכלבה בדירת קוטליארבסקאיה, היא לא גילתה תוקפנות, אלא ניסתה כל הזמן לברוח. הבעלים החדש הייתה צריכה לשמור על מרפסת וחלונות סגורים. כעבור חצי שנה הכלבה התרגלה לבית החדש. מאוחר יותר היא ילדה והפסיקה לנסות להימלט.
עלילה

ברית המועצות, שנת 1977. איגור פולסקי טס במסגרת עבודתו ממוסקבה לירוואן ונאלץ להשאיר את הכלבה הרועה גרמנית שלו בשם "דקל" על המסלול: בשל אי הבנה, לכלבה אין אישור רפואי. דקל מסתתרת בשדה התעופה ופוגשת מטוסים בכל יום על המסלול בתקווה שהבעלים שלה יחזור באחד מהם. אך הזמן עובר ... הכלבה הופכת לקמע של שדה התעופה ומוצאת את עצמה במרכז כל האירועים החשובים בחיי הנוסעים ועובדי שדה התעופה. קוליה בן ה-9, שאחרי מות אמו מגיע לאביו, הטייס ויאצ'סלב לזרב שפוגש את דקל והופך לחברה הטוב ביותר. לזרב יצטרך להרוויח את אמונו של בנו בכך שהוא יבחר בחירה קשה בין קריירה למשפחה ויחליט מה לעשות כשבעליה האמיתיים של דקל יחזור.
שחקנים ודמויות

ליליה - דקל
לאוניד באסוב - קוליה
ויקטור דוברונראבוב - אביו של קוליה
ולדימיר אילין - עובד שדה התעופה
יאן צפניק - איגור פולסקי, בעליו המקוריים של דקל
ולריה פיודורוביץ'
הערות שוליים

1 2  דקל
↑  "Это не русский "Хатико": чем интересен фильм "Пальма"
המאסף (פירוש למשנה)

המאסף הוא כינויו של פרשן אלמוני, הפרשן הקדום ביותר שפירושו השלם לכל שישה סדרי משנה נשתמר. הוא מכונה כך בשל המילים אמר המאסף הפותחות את הפירוש.
זהות מחבר

לגבי זהות המחבר נחלקו הדעות. אחרוני החכמים הנזכרים בפירוש הם רבי יצחק אלפסי (הרי"ף) ורבי נתן מרומי, בעל "הערוך". לדעת מתרגם החיבור הרב יוסף קאפח, וכן פרופ' אליעזר שלוסברג, חיבר את הפירוש אחד מקדמוני חכמי תימן שחי סביב שנת 1100. לדעתו של פרופ' שמחה אסף, המלקט הוא חכם מחכמי מצרים קודם לזמנו של הרמב"ם, וחי בשנים 1105-1170.
גילוי הפירוש והוצאתו לאור

הפירוש יצא לראשונה בהוצאת "אל המקורות" בשנת ה'תשט"ו, תחת השם: "פירוש שישה סדרי משנה שפירש רבינו נתן אב הישיבה [בארץ ישראל]". שם זה לקוח מכתב היד שעליו התבסס הספר. עם זאת, המחבר אינו רבי נתן אב הישיבה, שהרי בהקדמת החיבור כתב המחבר שצירף בחיבור את פירושי רבי נתן עם פירושים נוספים מספרייתו. מנחם צבי פוקס הראה כי פירוש רבי נתן עצמו (שלא שרד לימינו) אינו אלא ביאור מילים קשות.
כתב היד שעליו התבססה ההוצאה נמצא על ידי הרב יחיא קאפח ונכדו הרב יוסף קאפח בין ספרים וקטעי דפים שנגנזו בבית קברות בצנעא בירת תימן, כפי שמתאר הנכד בהקדמתו לפירוש. הרב יוסף קאפח העתיקו כמה פעמים עוד בתימן. המהדורה האמורה כוללת את תרגומו, בתוספת מבוא, הערות וציונים של הרב מרדכי יהודה ליב זק"ש. בספר היובל לרב קאפח, הנקרא "לראש יוסף", פרסם מנחם צבי פוקס עוד מפירושיו של המאסף בתרגומו של יוסף טובי. עם השנים התגלו כתבי יד נוספים ומדויקים יותר של הפירוש שעדיין לא תורגמו ולא יצאו לאור.
תוכן הפירוש

בולטת זיקתו של המאסף לתורת חכמי בבל למרות שגם התלמוד הירושלמי היה לפניו, אותו הוא מכנה "הגמר הא"י" או "תלמוד ארץ ישראלי".
במסכת שביעית כתב:
הנני להזכירו, שכל המתעלם מלימוד משפטי הקרבנות ומשפטי בניין בית המקדש וכליו, ומצוות התלויות בארץ ישראל, הרי הוא מן הכופרים, שנאמר: "עוזבי ה' השוכחים את הר קדשי".
חלק מפירושי גאוני בבל המובאים בפירושו של המאסף אינם מוכרים ממקור אחר. לצד פירושיו, כתב המאסף גם מבואות לכמה מן המסכתות, ומבואו לכל הפירוש כולל את השתלשלות מסירת התורה מימות משה רבנו ועד חתימת התלמוד.
לקריאה נוספת

מ"צ פוקס, "המשנה בתימן – כתוב יד מפירוש רב נתן אב הישיבה", אסופות ח (תשנ"ד), עמ' קסג.
הערות שוליים

↑  שמחה אסף, "פירוש ששה סדרי משנה לרבינו נתן אב הישיבה", קריית ספר י (תרצ"ג), עמ' 381–388.
↑  ראה מאמרו: המשנה בתימן; כתוב-יד מפירוש רב נתן אב הישיבה. פורסם באסופות כרך ח
| פרשני המשנה |
| --- | --- | --- |
| פרשנות ימי הביניים | המאסף • פירוש ריבמ"ץ לסדר זרעים • פירוש המשנה לרמב"ם • פירוש ר"ש • פירוש הרא"ש |  |
| פרשנות העת החדשה | פירוש רע"ב • תוספות יום טוב • עיקר תוספות יום טוב • מלאכת שלמה • תפארת ישראל • קב ונקי • כף נחת |  |
| פרשנות מודרנית | חנוך אלבק • פינחס קהתי • משנת ארץ ישראל |  |
המפלגה הלאומית הבריטית

| --- | --- |
לוגו המפלגה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 מייסד:  John Tyndall 
 מנהיגים:  אדם ווקר
 תקופת הפעילות:  1982–הווה (כ־42 שנים)
 אידאולוגיות:  לאומנות לבנה אירוסקפטיות אנטי-גלובליזציה
 מטה:  וולשפול, וויילס
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין קיצוני
 ארגונים בינלאומיים:  יורונט 
 צבעים רשמיים:  אדום, לבן וכחול
 נציגויות בפרלמנטים
 חברי פרלמנט:  0 (בית הנבחרים), 0 (בית הלורדים), 2 (הפרלמנט האירופי) 
 www.bnp.org.uk
 
המפלגה הלאומית הבריטית (באנגלית: British National Party או BNP) היא מפלגת ימין קיצוני לאומנית בריטית.
פעילות

המפלגה הוקמה על ידי ג'ון טינדל (John Tyndall) ב-1982 תוך מיזוג מספר מפלגות פוליטיות והונהגה על ידי ניק גריפין מ-1999 ועד 2014.
BNP היא בעלת מדיניות בולטת נגד מהגרים לבריטניה וקוראת לפינוי עם פיצוי למהגרים אשר יחזרו לארץ מולדתם. לפי המפלגה, חסימת הגירה תוביל לחיסכון של בניית דירות באזורים ירוקים. המפלגה מתנגדת לנישואים חד מיניים וללהט"ב ולטענתה בריטניה צריכה לחזור למסגרת המשפחה המסורתית. המפלגה תומכת בעונש מוות, אירוסקפטיות, ביטוח בריאות בחינם לכל אזרחי בריטניה, אנטי-גלובליזציה ולאומיות לבנה. המפלגה מתנגדת לבניית מסגדים חדשים במדינה ולכל סוג של תעודת זהות ביומטרית. פרשנים פוליטיים טוענים כי המפלגה היא פשיסטית (או נאו-פשיסטית) ואנטישמית - אך המפלגה מכחישה זאת. אפילו גורמים שמרניים כמו למשל ראש הממשלה דייוויד קמרון ביקרו את המפלגה. כיום המפלגה מתנערת מן הדימוי האנטישמי שדבק בה ובין מועמדיה יש אשה יהודייה - פטרישה ריצ'רדסון.
ביולי 2014 פרש גריפין מתפקידו והוחלף על ידי אדם ווקר (Adam Walker), מורה לשעבר אשר נאסר עליו ללמד שוב בבריטניה לצמיתות לאחר שהורשע באשמת שימוש במחשבי בית ספר לשם צריכת חומר גזעני.
נכון לינואר 2015, במפלגה חברים כ-500 חברים (לעומת 4,220 חברים בדצמבר 2013). למעשה, אין למפלגה כוח - למפלגה אין נציגים כלל בפרלמנט האירופי, אספת לונדון או בבית הנבחרים הבריטי. למפלגה 2 מושבים בלבד ברשויות המוניציפליות (מתוך 21,871 נציגים בכל בריטניה). לטענת אנשי המפלגה, נמנע ממנה להתמודד באופן דמוקרטי בשל רדיפות השלטונות.
היירוקלס

סוסיאנוס היירוקלס (Sossianus Hierocles; פעל סביב שנת 303 לספירה) היה אריסטוקרט רומאי ובעל תפקיד רשמי. הוא שימש כמושל בסוריה תחת הקיסר דיוקלטיאנוס בזמן כלשהו בשנות ה-290. לאחר מכן התמנה למושל ביתיניה. הוא זכור בעיקר בגלל פעילותו האנטי-נוצרית בביתניה, שם חיבר מאמר ביקורת על הנצרות בשם "אוהב אמת".
בפברואר 303 הוצאו צווי "הרדיפה הגדולה" נגד הנוצרים. היירוקלס נהג לאכוף את הגזרות הללו בלהיטות בתפקידו כמושל ביתיניה, ושוב בעת ששימש כמושל מצרים בסוף שנות ה-300 או תחילת שנות ה-310. ידוע לנו על פעילותו בעיקר דרך הערות מקריות בחיבוריו של הסופר הנוצרי לקטאנטיוס (אנ'), "על מותם של הרודפים" ו"המוסדות האלוהיים" (אנ') ובחיבוריו של אוסביוס מקיסריה, על "המרטירים של ארץ ישראל" (אנ') ו"נגד היירוקלס". כתובות בתדמור משמרות את פרטי הקריירה המוקדמת שלו.