stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תוניסיה הצרפתית
היסטוריה > טרום הכיבוש הצרפתי

בעשורים שקדמו לפלישה הצרפתית, תוניסיה הייתה פרובינציה של האימפריה העות'מאנית ונהנתה מאוטונומיה רחבה שכונתה "הביי של תוניס" שכן בארץ זו שלט הביי מוחמד השלישי.
השולט העות'מאני מינה פאשה שהיה אחראי על המחוז התוניסאי, אך הפאשה איבד שליטה במהירות למפקד הצבאי ה-דיי. הדיי הודח בסופו של דבר על ידי הביי. הסולטן של האימפריה העות'מאנית נתן לביי תואר של דיי ולאחר מכן של פאשה. ב-1705 המשרה של הפאשה נפלה לידיים של אל חוסיין לבי עלי עט טורקי שהקים שושלת ששלטה בתוניסיה במשך 250 שנה. קאדים, שהיו סוג של מושלים מקומיים, היו הדמויות החשובות ביותר בהנהלה מקומית. הממשלה המרכזית מינתה את הקאדים, אשר לרוב נבחרו מתוך משפחות גדולות וחשובות בשבט או במחוז כדי לוודא קבלת כבוד וסמכות. מתחת לקאדים היו השייחים, מנהיגי שבטים, כפרים וחלקי עיירות. גם אותם מינתה הממשלה המרכזית, אך זאת לפי המלצת הקאדים.[דרוש מקור: כל הפסקה דרושה ביסוס]
בשנת 1877 הכריזה האימפריה הרוסית על מלחמה כנגד העות'מאנים. כתוצאה מכך פרצה המלחמה העות'מאנית-רוסית שהתקיימה בין 1877–1878 וגרמה לניתוק של חלקים גדולים מהאימפריה, כולל פרובינציות צפון אפריקה ובהן תוניסיה. על כן התכנס קונגרס ברלין בשנת 1878 כדי למצוא פתרון לשאלת הגורל של האימפריה העותמאנית. בריטניה, אף שהתנגדה לפירוק מוחלט של האימפריה העות'מאנית, הציעה לצרפת את השליטה בתוניסיה שהייתה כעת שטח ללא שלטון יציב של האימפריה, בתמורה לקבלת קפריסין. גרמניה אישרה את ההצעה הבריטית מתוך חשש לתגובה נקמנית מצד צרפת בעת של סכסוך בין העמים, עם סיום מלחמת צרפת–פרוסיה. דיונים אלו התקיימו בחשאיות מאחורי גבה של ממלכת איטליה, שהתנגדה בחריפות להענקת המנדט לצרפת, בעוד שהיא טענה בעצמה לשטח זה.
היסטוריה > פלישת צרפת לתוניסיה

הצרפתים פלשו והשתלטו על תוניסיה חמישה עשורים לאחר שכבשו את אלג'יריה השכנה, בעת שכבר התנסתה צרפת והפיקה לקחים בנושא שליטה קולוניאלית במדינות צפון אפריקאיות. שתי המדינות הללו נשלטו בעבר על ידי האימפריה העות'מאנית במשך למעלה משלוש מאות שנה, ושתיהן כבר זכו באוטונומיה יחסית מהסולטאן באיסטנבול. לכן, הגעת הצרפתים לתוניסיה למעשה עיכבה באופן משמעותי את תהליך המודרניזציה שעברה תוניסיה והרחיקה את עצמאותה של תוניסיה.
לאחר שכבשו הצרפתים את תוניסיה, נטלה ממשלת צרפת את התחייבויותיה הבינלאומיות של תוניסיה. אף על פי שהצרפתים קידמו תחומים שונים בתוניסיה בהתאם להתפתחותם בצרפת כמו תחבורה, תשתיות, תעשייה ובריאות הציבור, הייתה העדפה ברורה מצד השלטון לאזרחים הצרפתים ולעסקיהם. מתוך העם התוניסאי המדוכא, צמחה תנועה לאומית חדשה ועמה גם המפלגה הסוציאליסטית בראשותו של חביב בורגיבה.
היסטוריה > תוניסיה חסות צרפת

צרפת לא הגדילה את תחום השליטה שלה מעבר לאלג'יריה במשך חצי מאה. האזור הבא להתרחבות, בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-19, היה תוניסיה. לתוניס הייתה חשיבות אסטרטגית, שכן היא ממוקמת מעבר לגבול אלג'יריה, רק 150 ק"מ מסיציליה והכילה מתקני נמל טובים, במיוחד בביזרטה (עיר הנמצאת על החוף הצפוני של תוניסיה). לצרפת היו אינטרסים מסחריים עם תוניסיה, לכן גם נתנה לה הלוואה גדולה באמצע המאה ה-19.
ההזדמנות להשתלט על תוניסיה צצה בעקבות מלחמת רוסיה-טורקיה (1877–1878), שבה הובסה האימפריה העות'מאנית. צרפת לא פעלה מיד, אלא רק לאחר כמה התפתחויות. הראשונה התרחשה בשנת 1880, כשמסילת הרכבת המקשרת את העיר תוניס עם החוף הועמדה למכירה. חברה כלכלית איטלקית הצליחה לקנות את המיזם, והותירה את צרפת מודאגת מהתערבות איטלקית אפשרית.
תקרית נוספת, גם היא ב-1880, נגעה למכירת נכס שמתפרש על שטח של 100,000 דונם על ידי ראש ממשלת תוניסיה לשעבר. בריטניה ניסתה לקנות במרמה את הנכס בשם ממשלת הביי של תוניסיה אך לא הצליחה, בסופו של דבר קונים צרפתים קנו את הנכס.
הצרפתים חיפשו תקרית חדשה בשביל עילה להתערבות. במרץ 1881, תקרית בין תוניסיה לצרפת שכללה מוות של מספר תוניסאים וחיילים צרפתיים סיפקה עילה לצרפת. עד אמצע אפריל חיילים צרפתים הגיעו לתוניסיה וב-12 במאי 1881 אילצו את ביי מוחמד השלישי אס-סאדיק לחתום על הסכם בארדו המעניק לצרפת חסות על תוניסיה. גרמניה ובריטניה שמרו על שתיקה, איטליה זעמה אך הייתה חסרת אונים. ההצבעה על אמנת בארדו התקבלה בפה אחד בידי הצרפתים.
כשצרפת היא נותנת החסות לתוניסיה, הביי נשאר בתפקיד, ותוניסיה נחשבה עצמאית באופן לא רשמי, בעוד הסכמים קיימים עם מדינות אחרות נשארו בתוקף. עם זאת, צרפת השתלטה לחלוטין על ענייני החוץ, הכספים של תוניסיה ושמרה על הזכות להציב כוחות צבאיים בשטחה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

רבים מתושבי תוניסיה הביעו שביעות רצון בתבוסת צרפת לגרמניה ביוני 1940, אך המפלגות הלאומניות, שדרשו עצמאות מלאה לתוניסיה, לא הפיקו תועלת מהותית מנפילתה של צרפת. למרות מחויבותו של המנהיג הפרגמטי (מעשי) חביב בורגיבה לסיים את חסות צרפת לא היה לו שום רצון להחליף את השליטה הצרפתית בזו של איטליה הפאשיסטית או בזו של גרמניה הנאצית, מדינות שאת האידאולוגיות שלהן הוא תיעב.
הוא פחד שקשרים הדוקים מדי עם מדינות הציר (מדינות אשר תמכו בנאצים) יביאו תועלת לטווח הקצר אך יגרמו לטרגדיה לטווח הארוך. לאחר שביתת הנשק השנייה שנחתמה ביער שליד קומפיין (עיר בחבל או דה פראנס שבצרפת) בין צרפת לגרמניה, ממשלת וישי בראשות המרשל פילפ פטן שלחה לתוניסיה כפקיד דיפלומטי חדש את האדמירל ז'אן פייר אסטבה, שלא התכוון להתיר מחדש את הפעילות הפוליטית של תוניסיה. הביי מוחמד השביעי אל מונסיף פעל למען עצמאות רחבה יותר ב-1942 אך כאשר מדינות הציר נאלצו לצאת מתוניסיה ב-1943 האשימה אותו מדינת צרפת החופשית בשיתוף פעולה עם ממשלת וישי והוא הודח.
היסטוריה > סיום המנדט ועצמאות לתוניסיה

בתוניסיה החלה להתרחש דה-קולוניזציה, אשר הוכיחה את עצמה כעניין ממושך ושנוי במחלוקת. בתוניסיה, לאומנים תוניסאים דרשו את החזרת ביי המודח ואת הרפורמה המוסדית, וב-1945, קבוצות המתנגדים לאוטונמיה המשיכו לגדול. בשנה שלאחר מכן, חביב בורגיבה (שהיה המנהיג העיקרי בהתנגדות לחסות צרפת) וקבוצות המתנגדים העבירו את מטרתם להשגת עצמאות לתוניסיה. מחשש למעצר בגין מעשיו, בילה בורגיבה כשלוש שנים בקהיר. שם ב-1950, הוא הוציא מנשר בן שבע נקודות שדרש את השבת הריבונות התוניסאית ובחירה באספה לאומית. הממשלה הצרפתית הכירה ברצונה של אוטונומיה, אף שהזהירה כי זו תגיע רק בזמן לא מוגדר בעתיד. בשם כך פריז הציעה שצרפת ותוניסיה יחלקו בחסות. ההסכם שנחתם שנה לאחר מכן לא סיפק את המתנגדים, ובתגובה ראשי המדינה הצרפתיים החדשים נקטו דרך קשה יותר מקודמיהם והחזיקו את בורגיבה במעצר בית מ-1951 עד 1954.
שביתה כללית ב-1952 הובילה לעימות אלים בין הצרפתים לתוניסאים. שינוי נוסף בממשלת צרפת, מינויו של מנדז-פרנס לראש הממשלה ב-1954, הביא לחזרה לגישות עדינות יותר. הנסיבות הבינלאומיות באותם הרגעים דרבנו את צרפת לפתור את הבעיה בצורה רגועה ובשלום. בנאום בתוניסיה, הכריז מנדז-פרנס על האוטונומיה של ממשלת תוניס, אף על פי שצרפת שמרה על השליטה בתחומי מינהל משמעותיים. ב-1955, בורגיבה חזר לתוניסיה בניצחון. במקביל, הופסקה חסות צרפת על מרוקו, מה שסלל את המשך הדרך לעצמאות תוניסיה. ב-1956 ביטלו הצרפתים את הסעיף של חוזה בארדו שהקים את מדינת החסות ב-1881 והכירו בעצמאותה של תוניסיה.
ארגון ואדמיניסטרציה

האמנות של לה מרסה, שנחתמו ב-1883, על ידי ביי עלי מודאת בן אל חוסיין, אפשרו לצרפת לשלם את החוב הבינלאומי של תוניסיה, ובכך הקימו רשמית את מדינת החסות הצרפתית. האמנה שללה מהביי, שהיה מנהיג תוניסאי מרכזי, את השליטה בעניינים פנימיים בכך שהתחייבה ליישם רפורמות מנהליות, משפטיות ופיננסיות שהוכתבו על ידי צרפת. פקידים צרפתיים השתמשו בשיטות מגוונות כדי לשלוט בממשלה התוניסאית. הם דחקו בביי למנות את האנשים שהיו נאמנים אישית אליו והלכו בעקבותיו בחוסר התנגדות לצרפתים לתפקידי מפתח כמו ראש ממשלה. במקביל, השיגו שליטים את פיטורי התוניסאים שהתנגדו להרחבת ההשפעה הצרפתית.
פקיד צרפתי כיהן בתפקיד המזכיר הכללי של ממשלת תוניסיה, משרד שנוצר ב-1883 כדי לייעץ לראש הממשלה ולפקח על עבודת הבירוקרטיה. מומחים צרפתיים היו אחראים לעבודות והמשרות החשובות בתוניסיה. כדי לעזור לו ליישם את הרפורמות שצוינו באמנות לה מרסה, לפקיד הדיפלומטי הצרפתי בתוניסיה היה הכוח לפרסם גזירות ביצוע ולהחליש את כוחו של הביי. כדי לייעץ לפקיד, הוקמה ב-1891 ועידה מייעצת המייצגת את המתיישבים הקולוניאליים הצרפתיים, והורחב לכלול נציגים תוניסאים ממונים ב-1907.
ארגון ואדמיניסטרציה > ממשלה מקומית

הרשויות הצרפתיות השאירו את המסגרת של הממשלה המקומית במקומה, אבל רקמו מנגנון כדי לשלוט בה. בתחילת המנדט, כ-60 קאדים נשאו באחריות לשמירת הסדר והמשמעת וגביית מיסים במחוזות שהוגדרו לפי חברות שבטית או לפי גבולות גאוגרפיים. לאחר הפלישה הצרפתית רוב הקאדים והשייחים הורשו להישאר בתפקידם ולכן רק מעט מהם התנגדו לרשויות החדשות.
כדי לשמור על שליטה ומודעות להתפתחויות מחוץ לעיר הבירה, השליטים הצרפתים של תוניסיה הנהיגו את מדיניות הפקחים (the contrôleurs civils). לפי מדיניות זאת, פקידים צרפתים פיקחו מקרוב על הקאדים והשייחים. החל משנת 1884, רשת של פקחים מדיניים אלו נפרשה מעל האדמיניסטרציה של הקאדים בכל עבר המדינה מלבד בקצוות הדרומיים. שם, עקב ההתנגדות מצד המקומיים, פקידים צבאיים צרפתים מילאו את התפקיד.
חיזוק הכלכלה התוניסאית עתירת החובות היה אחד מהעדיפויות העיקריות של פול קמבון, אשר הנהיג את תוניסיה מטעם צרפת. ב-1884 ערבה צרפת לחוב התוניסאי, ובכך הובילה לשחרור האחיזה של ועדת החוב הבינלאומית על הכספים התוניסאיים. פקידים צרפתים ערכו מעקב קפדני אחר הליכי הערכת וגביית מס, במטרה ליצור מערכת כלכלית שוויונית יותר, להביא לפיתוח בייצור ובמסחר וליצור יותר הכנסות למדינה.
ארגון ואדמיניסטרציה > מערכת המשפט

ב-1883 נכנסו לתוקף החוק ובתי המשפט הצרפתיים, אלו פעלו במקביל לבתי הדין המוסלמיים התוניסאים. לאחר מכן, החוק הצרפתי חל על כל התושבים הצרפתים והזרים. המעצמות האירופיות האחרות הסכימו לוותר על בתי המשפט הקונסולריים שקיימו כדי להגן על אזרחיהן מפני מערכת המשפט הצרפתית. בתי המשפט בצרפת דנו גם במקרים שבהם בעל דין אחד היה תוניסאי והשני אירופי.
בית משפט ביילי (בית משפט המטפל בתיקים פליליים) פעל בפיקוח צרפתי בבירה. ב-1896 הוקמו במחוזות בתי משפט דומים, גם הם בפיקוח צרפתי.
ארגון ואדמיניסטרציה > חינוך

צרפת הביאה חידושים בתחום החינוך בתוניסיה. זאת מתוך אמונה שחינוך מודרני יכין את הבסיס ליחסים הרמוניים בין צרפת לתוניסיה ויהווה אמצעי לגישור על הפער בין התרבויות הערבו-אסלאמיות והאירופיות. מטרת בתי הספר, שלימדו נושאים מודרניים בשפה אירופאית, הייתה לפתח קבוצה של תוניסאים עם הכישורים הדרושים לאייש את הבירוקרטיה הממשלתית. זמן קצר לאחר הקמת המנדט, הדירקטוריון הצרפתי לחינוך ציבורי הקים מערכת בית ספר אחידה עבור תלמידים צרפתים ותוניסאים, שנועדה לקרב בין שני העמים. צרפתית הייתה שפת ההוראה בבתי ספר צרפתים-ערביים אלה, ותוכנית הלימודים שלהם חיקתה את זו של בתי הספר בצרפת. תלמידים דוברי צרפתית שלמדו בהם למדו ערבית כשפה שנייה. ערבוב אתני כמעט ולא התרחש בבתי ספר בערים, שבהן המשיכה דת האסלאם בתוניסיה לנהל בתי ספר יסודיים נפרדים. אמנם בתי הספר הצרפתיים-ערביים זכו להצלחה רבה יותר באזורים הכפריים, אך מעולם לא נרשמו אליהם יותר מחמישית מכלל התלמידים התוניסאים.
לקריאה נוספת

ירון צור, "צרפת ויהודי תוניסיה: המדיניות הצרפתית כלפי יהודי המדינה ופעילות העיליתות היהודיות במעבר משלטון מוסלמי עצמאי לשלטון קולוניאלי, 1873-1888", תל אביב 1988.
צ'ראלס ה. הרבר, "The French Protectorate in Tunisia, 1881-1914", לקסינגטון, קנטקי 1967.
הערות שוליים

↑  Lucius Hudson Holt, Alexander Wheeler Chilton, The History of Europe from 1862 to 1914: From the Accession of Bismarck to the Outbreak of the Great War, Macmillan, 1918, עמ' 220-221. (באנגלית)
↑  Dwight L. Ling, The French Invasion of Tunisia, 1881, The Historian 22, 1960-08-01, עמ' 396–412 doi: 10.1111/j.1540-6563.1960.tb01666.x
↑  Dwight L. Ling, The French Invasion of Tunisia, 1881, The Historian 22, 1960, עמ' 396–412
↑  Thomas Willing Balch, French Colonization in North Africa, American Political Science Review 3, 1909/11, עמ' 539–551 doi: 10.2307/1944685
↑  Thomas Willing Balch, French Colonization in North Africa, The American Political Science Review 3, 1909, עמ' 539–551 doi: 10.2307/1944685
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555904705171  LCCN: sh85138658
העמדה (מיני-סדרה, 1994)

| --- | --- |

הכרזה הרשמית
 מבוסס על:  "העמדה" מאת סטיבן קינג
 סוגה:  אפוקליפסה דרמה אימה פנטזיה
 יוצרים:  סטיבן קינג 
 כותבים:  סטיבן קינג 
 בימוי:  מיק גריס 
 שחקנים:  גארי סיניס מולי רינגוולד ג'יימי שרידן רוב לאו לורה סאן ג'אקומו מיגל פרר רובי די ביל פייגרברייק קורין נמק אדם סטורק ריי וולסטון מתיו פרויר אוסי דייוויס שוויני סמית'
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  ניו יורק, קולורדו, מיין, ארקנסו, טקסס, נברסקה 
 מספר פרקים:  4
 הפקה
 מפיק:  מיטשל גאלין מייקל גורניק פיטר ר. מקינטוש בת' פרייקורן
 מפיקים בפועל:  סטיבן קינג ריצ'רד פ. רובינשטיין
 חברת הפקה:  Laurel Entertainment DawnField Entertainment Greengrass Productions
 הפצה:  CBS Television Distribution (מפיצה נוכחית)
 עורכים:  פטריק מקמהון
 אתר צילומים:  גן האלים, קולורדו ספרינגס, קולורדו אוגדן, יוטה חוות גרוב, יוטה מידווייל, יוטה סולט לייק סיטי טואלה, יוטה ליהי, יוטה מגנה, יוטה ארז פורט, יוטה פיטסבורג, פנסילבניה ניו יורק סיטי רחוב פרמאונט, לאס וגאס
 צלמים:  אדוארד ג'יי. פיי.
 מוזיקה:  וי. ג'יי. סנופי וולדן
 אורך פרק:  345 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  ABC
 פורמט (תמונה):  Color
 פורמט (קול):  סטריאו
 תקופת שידור מקורית:  8 במאי – 12 במאי 1994
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
העמדה (באנגלית: The Stand) היא מיני-סדרה מסוגת דרמת אימה, שעלתה לשידור בשנת 1994, המבוססת על רומן באותו השם מאת הסופר סטיבן קינג, שגם היה אחראי על כתיבת התסריט וגם הופיע בתפקיד משני במהלך מיני-הסדרה. מיני-הסדרה בוימה על ידי הבמאי מיק גאריס. על מנת לספק את הציפיות ממעריציו של קינג ואף מקינג עצמו, מיני-הסדרה מהווה עיבוד נאמן ברובו לספר המקורי, עם שינויים קלים בלבד שנעשו על מנת לעמוד בסטנדרטים של רשת "ABC".
מיני-הסדרה כלל אנסמבל שחקנים של יותר מ-125 דמויות בעלי תפקיד הדורש דיבור, ביניהם נמצאים גארי סיניס, מיגל פרר, רוב לאו, אוסי דייוויס, רובי די, ג'יימי שרידן, לורה סן ג'אקומו, מולי רינגוולד, קורין נמק, אדם סטורק, ריי וולסטון ומתיו פרויר. מיני-הסדרה צולמה במספר מקומות שונים וב-225 סטים. עם זאת, כל פרק קיבל תקציב של 6 מיליון דולר. על מנת להוזיל את העלות, מיני-הסדרה צולמה על סליל פילם של 16 מ"מ. מיני-הסדרה שודרה ברשת "ABC" מ-8 במאי עד ל-12 במאי 1994. מיני-הסדרה זכתה לביקורות חיוביות והייתה מועמדת לשישה פרסי אמי, וזכתה בקטגוריות האיפור ועריכת הסאונד.
צוות השחקנים והדמויות

גארי סיניס - סטיוארט "סטו" רדמן
מולי רינגוולד - פראני גולדסמית'
ג'יימי שרידן - רנדל פלאג
לורה סאן ג'אקומו - נדין קרוס
רובי די - מאמא אביגייל פרימנטל
אוסי דייוויס - השופט ריצ'רד פאריס
מיגל פרר - לויד הנרייד
קורין נמק - הרולד לאודר
מתיו פרויר - פחזבל
אדם סטורק - לארי אנדרווד
ריי וולסטון - גלן בייטמן
רוב לאו - ניק אנדרוס
ביל פייגרברייק - טום קולן
פיטר ואן נורדן - ראלף ברנטנר
בריג'יט ראיין - לוסי סוואן
ריק אבילס - איש העכברוש
מקס רייט - ד"ר הרברט דנינגר
שווני סמית' - ג'ולי לורי
סינתיה גאריס - סוזן שטרן
ריצ'רד ג'ובקס - דיק אליס
שרה שאוב - ג'ינה מקונה
ויליאם ניומן - ד"ר סומס
כרים עבדול-ג'אבר - איש המנבא את סוף העולם
וורן פרוסט - ד"ר ג'ורג' ריצ'רדסון
ג'ון בלום - סגן ג'ו-בוב
טרוי אוונס - השריף ג'וני בייקר
סטיבן קינג - טדי ויצאק
ג'ון לנדיס - ראס דור
דן מרטין - ריץ' מופאט
ג'ון דאנבר - דייב רוברטס
סם ריימי - בובי טרי
צ'אק אדמסון - בארי דורגן
קלי אוברי - דיינה יורגנס
ריי מקינון - צ'ארלי ד. קמפיון
טום הולנד - קרל הוף
דייוויד קירק צ'יימברס - בראד קיצ'נר
קתי בייטס - ריי פלוורס (ללא קרדיט)
אד האריס - ביל סטארקי (ללא קרדיט)
שרמן האוורד - ד"ר דיץ
קן ג'נקינס - פיטר גולדסמית'
ריצ'רד לינבק - פוק פרימן
סם אנדרסון - ויטני הורגן
ליאו גטר - צ'אד נוריס
פטריק קילפטריק - ריי בות'
ג'ורדן לונד - ביל האפסקומב
ג'סי בנט - ויק פאלפרי
ג'ים הייני - סגן קינגסולווינג
בילי ל. סאליבן - ג'ו
הופ מארי קרלטון - סאלי קמפיון
מרי אתל גרגורי - אליס אנדרווד
בריטני לואיס - ארלין
ביל קורסו - הגוויות (דיבוב)
פרקים

|  מספר פרק |  שם הפרק באנגלית |  שם הפרק בעברית |  בימוי |  כתיבה |  תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | The Plague | המגפה | מיק גאריס | סטיבן קינג | 8 במאי 1994 |
| 2 | The Dreams | החלומות | מיק גאריס | סטיבן קינג | 9 במאי 1994 |
| 3 | The Betrayal | הבגידה | מיק גאריס | סטיבן קינג | 11 במאי 1994 |
| 4 | The Stand | העמדה | מיק גאריס | סטיבן קינג | 12 במאי 1994 |
שידור

רשת "ABC" החליטה לשדר את מיני-הסדרה במהלך מאי 1994 משתי סיבות; מכיוון שהיה מדובר באחד מחודשי הסוויפס והחודשים המוקדמים ביותר שבהם לא שודרו פרקים חדשים מתוכניות טלוויזיה אחרות. כל ארבעת החלקים נצפו על ידי כ-19 מיליון בתי אב; כאשר החלק הראשון קיבל דירוג של 21.0/32, החלק השני קיבל דירוג של 21.0/32, החלק השלישי קיבל דירוג של 20.1/31, והחלק הרביעי קיבל דירוג של 20.0/31.
ביקורת

ברשימת מיני-הסדרות הטובות ביותר של סטיבן קינג של ניו יורק אובסרבר "משנת 2014, מיני-הסדרה דורגה במקום השני, בדיוק מאחורי "זה". באותה הרשימה מיני-הסדרה זכתה לשבחים בשל ביצועיהם של השחקנים המשתתפים בה.
מיני-הסדרה זכתה לביקורות חיוביות מרוב המבקרים. ג'ון ג'יי. אוקונור מ"ניו יורק טיימס "כתב," הרבה זמן וכסף הושקעו בהפקה הזו, ורואים את זה ממש על המסך... הבעיה המציקה שעומדת במרכז העמדה היא שברגע שהסיפור מתמקם כבר בשלב מוקדם בהתנגדויות הסכמטיות של טוב מול רע, אמא אבגיל הזקנה והמתוקה מול פלאג השטני, המונוטוניות מתחילה לחלחל דרך יסודות העלילה... מבולבלת, בוודאי, אבל... העמדה מספיק חכמה כדי לגרום לך לתהות מה יכול לקרות בהמשך."
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד/ים | תוצאה | הערה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 | פרס ארטיוס | הליהוק הטוב ביותר למיני-סדרה | לין קרסל | זכייה |  |
| 1994 | פרס אמי | פרס אמי לבידור בפריים טיים לעריכת הסאונד הטובה ביותר למיני-סדרה או לסרט | גרנד מקסוול, מייקל רוסצ'אק, ריצ'רד שקסניידר, דון סאמר | זכייה |  |
| 1994 | פרס אמי | פרס אמי לבידור בפריים טיים לאיפור הטוב ביותר למיני-סדרה, לסרט או לספיישל | סטיב ג'ונסון, ביל קורסו, דייוויד דופויס, ג'ואל הארלו, קמיל קלווט | זכייה |  |
| 1994 | פרס אמי | פרס אמי לבידור בפריים טיים לבימוי אמנותי הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט | נלסון קואטס, ברטון רנצ'ר, מייקל פרי, סוזן בנג'מין | מועמדות |  |
| 1994 | פרס אמי | פרס אמי לבידור בפריים טיים לצילום הטוב ביותר במיני-סדרה מיני או בסרט | אדוארד ג'יי. פיי. | מועמדות |  |
| 1994 | פרס אמי | פרס אמי לבידור בפריים טיים למיני-הסדרה הטובה ביותר | ריצ'רד פ. רובינשטיין, סטיבן קינג, מיטשל גאלין, פיטר ר. מקינטוש | מועמדות |  |
| 1994 | פרס אמי | המוזיקה הטובה ביותר למיני-סדרה, סרט או ספיישל (דרמטי) | וי. ג'יי. סנופי וולדן | מועמדות |  |
| 1995 | פרס גילדת שחקני המסך | הביצועים הטובים ביותר של שחקן בסרט טלוויזיה או במיני-סדרה | גארי סיניס | מועמדות |  |
הפצה למדיה ביתית

"העמדה" יצא לראשונה במהדורת DVD כ"מהדורה מיוחדת" בארצות הברית ב-26 באוקטובר 1999, והכיל רק רצועת שמע של Dolby Digital 2.0 בשפתו המקורית וללא כתוביות. כאשר מיני-הסדרה נכלל במהדורת DVD יחד עם הסרטים "לאנגולירס" (1995) ו"שנות הזהב" (1991) ב-25 בספטמבר 2007, נוספו לו דיבובים ספרדיים ופורטוגזיים ברצועת השמע של Dolby Digital 2.0. ב-18 ביוני 2013, זכה "העמדה" למהדורת DVD משלו.
מיני-הסדרה הופצה במהדורת DVD בבריטניה ב-5 באפריל 2004, בדנמרק ב-9 באוקטובר 2007, ובפינלנד ב-10 באוקטובר 2007. מהדורת ה-DVD בבריטניה כללה רצועות שמע של Dolby Digital 2.0 באנגלית, צרפתית, גרמנית וספרדית; עם כתוביות בתרגום לאנגלית, גרמנית, פורטוגזית, ספרדית, קרואטית, צ'כית, דנית, עברית, איסלנדית, נורווגית, פולנית, סלובנית, שוודית וטורקית. המהדורות הדניות והפיניות כללו את אותן רצועות השמע כמו המהדורה הבריטית (בתוספת של דיבוב איטלקי) אך כללו הבדלים משמעותיים בכל הקשור לכתוביות.
מיני-הסדרה זכתה למהדורת Blu-ray בספרד ב-18 בספטמבר 2019; בארצות הברית ובקנדה ב-24 בספטמבר 2019; בגרמניה ב-26 בספטמבר 2019; בבריטניה ב-7 באוקטובר 2019; בפינלנד, נורווגיה ושוודיה ב-14 באוקטובר 2019; ובדנמרק ב-17 באוקטובר 2019.
ראו גם

פנדמיה
מצב הטבע
לקריאה נוספת

Beeler, Michael (April 1994a). "TV Horror Epic: The Stand". Cinefantastique. Vol. 25 no. 2. pp. 8–9, 11, 14, 17–18, 22.
Beeler, Michael (April 1994b). "Working with Stephen King". Cinefantastique. Vol. 25 no. 2. pp. 16–17.
Bernstein, Abbie (September 1994). "Stand and Deliver". Bloody Best of Fangoria. Vol. 13. pp. 18–23, 75.
Gagne, Paul (Spring 1981). "Stephen King". Cinefantastique. Vol. 10 no. 4. pp. 9–10.
Gagne, Paul (September 1982). "Creepshow". Cinefantastique. Vol. 13 no. 1. pp. 16–34.
Warren, Bill (May 1994a). "The Long Road to The Stand". Fangoria. No. 132. pp. 28–33.
Warren, Bill (June 1994b). "Stephen King Takes The Stand". Fangoria. No. 133. pp. 40–45, 82.
Wiater, Stanley (June 1980). "Stephen King and George Romero: Collaboration in Terror". Fangoria. No. 6. pp. 26–27.
Wood, Gary (April 1994). "Development Movie Hell". Cinefantastique. Vol. 25 no. 2. pp. 19–21.
הערות שוליים

1 2  O'Connor, John J. (May 6, 1994). "TV Weekend; A Plague and Its Effects". The New York Times.
↑  Margulies, Lee (May 18, 1994). "TV Ratings : Stephen King Miniseries Stands Alone". LA Times.
↑  Carmody, John (May 11, 1994). "THE TV COLUMN". Washington Post.
↑  Carmody, John (May 18, 1994). "THE TV COLUMN". Washington Post.
↑  "Stephen King Miniseries, Ranked". Observer. June 25, 2014. Retrieved June 26, 2019.
↑  The Stand, retrieved October 24, 2018
↑  "1994 Artios Awards". The Casting Society of America. 2017.
↑  "Stephen King's The Stand - Awards & Nominations". Academy of Television Arts & Sciences.
↑  "The Inaugural Screen Actors Guild Awards". SAG-AFTRA.
↑  "The Stand DVD Release Date October 26, 1999 (Special Edition)". Blu-ray.com. Retrieved November 27, 2019.
↑  "Stephen King's The Langoliers / The Stand / Golden Years DVD Release Date September 25, 2007". Blu-ray.com. Retrieved November 27, 2019.
↑  "The Stand DVD Release Date June 18, 2013 (Stephen King's The Stand)". Blu-ray.com. Retrieved November 27, 2019.
1 2  "Stephen King's The Stand DVD Release Date April 5, 2004 (United Kingdom)". Blu-ray.com. Retrieved November 27, 2019.
1 2  "The Stand DVD Release Date October 9, 2007 (Stephen King's The Stand / Opgøret) (Denmark)". Blu-ray.com. Retrieved November 27, 2019.
1 2  "The Stand DVD Release Date October 10, 2007 (Tukikohta) (Finland)". Blu-ray.com. Retrieved November 27, 2019.
↑  "Stephen King's The Stand Blu-ray Release Date September 18, 2019 (Apocalipsis) (Spain)". Blu-ray.com. Retrieved November 27, 2019.
↑  "Stephen King's The Stand Blu-ray Release Date September 24, 2019". Blu-ray.com. Retrieved November 27, 2019.
↑  "Stephen King's The Stand Blu-ray Release Date September 24, 2019 (Canada)". Blu-ray.com. Retrieved November 27, 2019.
↑  "Stephen King's The Stand Blu-ray Release Date September 26, 2019 (Das letzte Gefecht) (Germany)". Blu-ray.com. Retrieved November 27, 2019.
↑  "Stephen King's The Stand Blu-ray Release Date October 7, 2019 (The Original Mini-Series) (United Kingdom)". Blu-ray.com. Retrieved November 27, 2019.
↑  "The Stand Blu-ray Release Date October 14, 2019 (Stephen King's The Stand) (Finland)". Blu-ray.com. Retrieved November 27, 2019.
↑  "The Stand Blu-ray Release Date October 14, 2019 (Stephen King's The Stand) (Norway)". Blu-ray.com. Retrieved November 27, 2019.
↑  "The Stand Blu-ray Release Date October 14, 2019 (Stephen King's The Stand) (Sweden)". Blu-ray.com. Retrieved November 27, 2019.
↑  "The Stand Blu-ray Release Date October 17, 2019 (Stephen King's The Stand) (Denmark)". Blu-ray.com. Retrieved November 27, 2019.
משפחת אדמס (סדרת טלוויזיה, 1992)

| --- | --- |

סמליל הסדרה
 מבוסס על:  "משפחת אדמס" מאת צ'ארלס אדמס
 שיר הנושא:  "משפחת אדמס"
 סוגה:  אנימציה פנטזיה קומדיה שחורה מדע בדיוני
 בימוי:  רוברט אלוורץ (עונה 1) דון לאסק (עונה 1) קארל יורבנו (עונה 1) אמורי רון מייריק (עונה 2) ריי פטרסון (מפקח במאים)
 מדבבים:  ג'ון אסטין דיק בילס קרול צ'אנינג ג'ים קאמינגס דבי דריברי ג'יני אליאס פאט פראליי ננסי לינרי אדי מק'לארג רוב פאולסן ריפ טיילור
 פסקול:  גאי מון מאט מובארק ג'ון זוקר
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  21
 הפקה
 מפיק:  רון מיריק קרניה קמנסקי
 מפיקים בפועל:  דייוויד קירשנר מארק יאנג
 חברת הפקה:  האנה-ברברה
 הפצה:  האחים וורנר טלוויזיה 
 עורכים:  גיל איברזון טום גליסון טים אייברסון
 מוזיקה:  ויק מיזי 
 אורך פרק:  כ-23 דקות בערך
 שידור
 רשת שידור:  ABC
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 2 (קשת)
 תקופת שידור מקורית:  12 בספטמבר 1992 – 6 בנובמבר 1993
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
משפחת אדמס (באנגלית: The Addams Family) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מונפשת המבוססת על דמויות שהופיעו ברצועות קומיקס באותו השם מאת צ'ארלס אדמס. הסדרה הופקה על ידי חברת האנה-ברברה ושודרה ברשת "ABC" למשך שתי עונות מ-12 בספטמבר 1992 ועד ל-6 בנובמבר 1993. מפיקי הסדרה החליטו להפיק אותה בעקבות התחייה לה משפחת אדמס זכתה לאחר הצלחת הסרט משנת 1991. בסדרה בישראל שודרה בשנת 1998 בערוץ 2 בזכיינית  קשת בשעות הבוקר המוקדמות.