stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליאת דרור וניר בן גל
הערות שוליים

1 2 3  יואב בירנברג, חמור עבודה, חדשות, 14 בנובמבר 1988
↑  אריה יאס, קומנה של מחול, מעריב, 6 בפברואר 1986
↑  גל אלסטר, מחול - המינון הנכון - להקת המחול הקיבוצית, כותרת ראשית, 16 בנובמבר 1988
↑  מחול: תגלית - ליאת דרור וניר בן גל מוציאים את הריקוד מהנפטלין, כותרת ראשית, 22 בספטמבר 1987
אריה יאס, לרקוד בכל מחיר. גם בלי קהל, מעריב, 1 ביולי 1988
↑  עירית נחמני, דרור ובן גל לאירופה, חדשות, 24 ביולי 1988
↑  חיים נגיד, ליאת דרור וניר בן גל: מחו"ל אל חו"ל, מעריב, 10 באוקטובר 1989
↑  אלון הגר, מחול אחרון, חדשות, 6 בספטמבר 1991
↑  המחול כמאבק, חדשות, 2 ביוני 1992
↑  עמית שהם, אודישין - מפגש בין מקרר בינוני לדוב צעיר, חדשות, 24 בדצמבר 1990
אבנר ברניהמר, אין רקדנים, מעריב, 21 בדצמבר 1990
↑  גואל פינטו, יום פתוח בסטודיו של ליאת דרור וניר בן גל במצפה רמון, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2007
↑  סהר אלמוג, ליאת דרור וניר בן גל: "בהתחלה היה בכי. הילדים חשבו שזה סוף העולם", באתר Xnet‏, 2 באוגוסט 2016
↑  המופע גם צולם ויצא כקלטת וידאו -ראה: גבי אלדור, על הגבול, חדשות, 13 ביולי 1989
↑  רות אשל, מחדשים את הדירה, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2012
אייל מלובן, עכבר העיר, "לא תמיד נוכל להגיד כאן את מה שאנחנו רוצים", באתר הארץ, 7 בדצמבר 2012
טל לוין, עכבר העיר, דירת שני חדרים: איך רוקדים זוגיות?, באתר הארץ, 5 בינואר 2014
↑  ביקורות:
גל אלסטר, מחול - שכר עמלם, כותרת ראשית, 23 בנובמבר 1988
שוש אביגל, אשה, ערבי, חמור, חדשות, 6 בנובמבר 1988
רונן טל, הופעה -  בגלל הבמה, בגלל התגובות, חדשות, 15 בדצמבר 1988
↑  ביקורות:
גבי אלדור, מחול/ביקורת: חתיכת חיים, חדשות, 11 בספטמבר 1990
אליקים ירון, עניין של אהבה, מעריב, 9 בספטמבר 1990
↑   רן בראון, הגרסה השנייה של "הריקוד השלישי": כבר לא קינה על ארעיות האהבה, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2019
↑  גלעד רייך, ‏כוונות טובות, ביצוע מרושל, באתר גלובס, 9 באוגוסט 2004
↑  עכבר העיר, בכורה: "הריקוד הבלתי נראה", באתר הארץ, 18 במאי 2006
↑  ים המאירי, העיר ת"א, גבר הוא זריחה, אישה - שקיעה, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2007
חגית פלג-רותם, ‏ריפוי בתנועה, באתר גלובס, 4 בדצמבר 2007
↑  ביקורות:
יונית נעמן, קיצור תולדות הסכסוך במופע של ליאת דרור וניר בן גל, באתר nrg‏, 8 ביולי 2008
שלי קלינג, ‏פנינים לא משויפות, באתר גלובס, 9 ביולי 2008
↑  רות אשל, "אפצ'י דאון צ'י" של ליאת דרור וניר בן גל, באתר הארץ, 29 באפריל 2012
↑   רות אשל, לרחף עם להקת "אדמה", באתר הארץ, 16 באפריל 2014
↑   רות אשל, המחול החדש של ליאת דרור וניר בן גל: נושא כאוב, ביצוע מפוספס, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2016
↑  הדר שלהבת-אוריאל, ‏"מחול בגלריות, מוזיאונים, שדה חיטה, חדר אוכל, אפילו ברחוב", באתר מעריב אונליין, 12 באוקטובר 2017
↑  ביקורות:
 טל לוין, ניר בן גל וליאת דרור: הם היו פורצי דרך, היום הם מלאים בסיסמאות, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2019
מאיה נחום שחל, יצירת המחול "פראים" מעלה שאלות על חופש ונורמות חברתיות, באתר כלכליסט, 30 ביולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007595049205171
מועדון הסקי המוסקבאי

מועדון הסקי המוסקבאי (ברוסית: Московский клуб лыжников, בראשי תיבות "МКЛ"), הייתה אגודת ספורט גדולה, שהתקיימה בשנים 1895–1923, בהמשך הפכה לאגודת צסק"א.
היסטוריה

הופעתו של המועדון קשורה לרוכבי אופניים. חברי מועדון האופניים המוסקבאי יכלו לצאת לרכיבה רק בקיץ. סקי הפך לתחלופה חורפית. הצטרפו אליהם כמה רוכבים פינים ושוודים. בחורף 1894–1895 התארגן מועדון סקי של 20 איש. באביב 1895 אושרה האמנה וב־16 (29) בדצמבר 1895 נחנך מועדון הסקי במוסקבה, עם אישור האמנה. בראש המועדון עמד איוואן רוזליאקוב משנת הקמתו עד 1899.
ב-17 בדצמבר 1895 נפתחה תחנת הסקי המרכזית של המועדון "פטרובסקאיה", שנמצאה בבית פרטי שכור באזור פארק פטרובסקי - המועדון עצמו היה ממוקם בביתן קיסרי, וגולשים התחרו בשטח הסמוך. עד מהרה הופיעה תחנת הסקי השנייה "סוקולניצ'יה" בסטרומינקה.
בשנת 1901 אנשים עזבו את המועדון במטרה ליצור ארגון ספורט חדש, אשר נקרא OLLS. באביב 1909 נוצר מועדון כדורגל, כמו ב-OLLS, שם הייתה גם קבוצת הכדורגל שהוקמה בשנת 1910. המועדון לקח חלק בליגה המוסקבאית מאז 1911. אחד משחקניה הידועים היה פיודור רימשה.
בשנת 1923 הוא הפך למועדון המרכזי על שם האינטרנציונל הקומוניסטי.
ראו גם

OLLS
הערות שוליים

1 2  А. Морозов Лыжебежцы // Московский Журнал, 21.06.2020
↑  История лыжного спорта // ski.ru
↑  From Shiryaevo Field to Neskuchny Garden: Moscow’s landmark football locations // Mos.ru, 8.11.2019
↑  А. Морозов Лыжебежцы // Московский Журнал, 21.06.2020
מוסקבה (כדורסל נשים)

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  1993 
 מדינה:  רוסיה 
 
מוסקבה (ברוסית: Москва) הוא מועדון כדורסל נשים רוסי מהעיר מוסקבה, שהוקם על בסיס בית הספר לספורט מספר 49 "טרינטה". בעונה האחרונה של הקבוצה היא הציגה את התוצאה הטובה ביותר שלה: מקום חמישי באליפות רוסיה והעפלה לגמר גביע יורוקאפ.
שמות הקבוצה

1993—2003: טרינטה («Тринта»)
2003—2004: כוכבות טרינטה («Звёзды Тринты»)
2004—2007: דינמו מחוז מוסקבה («Динамо» МО)
2007—2008: מוסקבה («БК Москва»)
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1993 על בסיס בית הספר מספר 49 "טרינטה", המכין ילדים ובני נוער לכדורסל מקצועי. הקבוצה בתחילה, עם הפסקה של 6 שנים, שיחקה בליגה הבכירה, אך כבר בעונת 2002/03, סיימה במקום השלישי וקיבלה כרטיס להשתתפות בליגת המשנה: סופרליגה ב'.
בעונה הראשונה, לאחר ששינתה את השם ל"כוכבות טרינטה", הקבוצה סיימה במקום השביעי. בעונה הבאה מועדון הנשים שינה את בסיס האימונים ממוסקבה לעיר ליוברצי, שבפרברי מוסקבה ונכללה כחלק ממועדון דינמו מחוז מוסקבה, שנשיא הכבוד שלו היה לב לשצ'נקו ובהמשך הפך למועדון הכדורסל "זניט". ההצלחה לא איחרה לבוא, בעונה אחת (2004/05) הקבוצה השיגה את הזכות להשתתף בליגה העליונה של הכדורסל הרוסי, שחקניות כדורסל צעירות ומבטיחות הבריקו בהרכב: ילנה קירילובה ילנה דנילוצ'קינה, סבטלנה מחלינה, יקטרינה נובוסלצובה, לודמילה סאפובה ואחרות.
בעונתה הראשונה בסופרליגה A, הקבוצה נקראה "דינמו" ותפסה את המקום העשירי (2005/06), בשנה הבאה הקבוצה השתתפה ביורוקאפ נשים, שם הגיעה לחצי הגמר ונבלמה רק על ידי פאנצה האיטלקית וסיימה במקום השביעי באליפות רוסיה (עונת 2006/07).
בשנת 2007, בשל בעיות כלכליות, מועדון הכדורסל דינמו מחוז מוסקבה פורק, כשמועדון הגברים אומנם מותג מחדש כ"טריומף ליוברצי", קבוצת הנשים עברה לא רק שינוי שם, אך גם עברה למוסקבה.
העונה הראשונה והאחרונה (2007/08) כמועדון "מוסקבה" הייתה המוצלחת ביותר בתולדותיה מזה מספר שנים: היא סיימה במקום החמישי באליפות רוסיה, הגיעה לגמר יורוקאפ ושוב פעם הפסידה למועדון איטלקי, הפעם "ברטה" סקיו. עד מהרה השתנה המצב הכלכלי של נותני החסות החדשים של קבוצת הכדורסל שסירבו למימון נוסף ובשנת 2008 המועדון פורק סופית.
הערות שוליים

↑  SCHIO SEAL EUROCUP WOMEN TITLE TRIUMPH IN MOSCOW
↑  Баскетбол. Тринта — школа олимпийского резерва
↑  "ИСТОРИЯ «Динамо»". אורכב מ-המקור ב-2014-08-20. נבדק ב-2012-10-28.
↑  Женский БК «Динамо» сменил название
↑  "Дочь нежна". אורכב מ-המקור ב-2012-09-02. נבדק ב-2012-10-28.
ליגת העל הרוסית בכדורסל נשים

| --- | --- |

 שם מלא:  הפרמייר-ליג הרוסי בכדורסל נשים
 כינוי:  ליגת העל הרוסית בכדורסל נשים
 תחום:  כדורסל
 ארגון:  התאחדות הכדורסל הרוסית
 מדינות:  רוסיה
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־34 שנים)
 מירב הזכיות:  אוגמ"ק יקטרינבורג
 מפעל גבוה:  יורוליג
 מפעל מקביל:  הגביע הרוסי בכדורסל נשים
 מפעל נמוך:  ליגת המשנה הרוסית בכדורסל נשים
 www.russiabasket.ru
סמל הליגה בשנים 1992 - 2016
ליגת העל הרוסית בכדורסל נשים היא אליפות רוסיה בכדורסל נשים (ברוסית: Чемпионат России по баскетболу среди женщин) והליגה הבכירה בכדורסל נשים במדינה.
מבנה

הליגה מורכבת מעשר קבוצות כדורסל הנשים הבכירות ברוסיה. כאשר שמונת המקומות הראשונים מתמודדים בטורנירי אירופה השונים, מיורוצ'לנג', יורוקאפ ויורוליג. הקבוצה שזכתה במקום אחרון בליגה מודחת לליגת המשנה בכדורסל נשים.
הקבוצות בעונת 2021/2022

אוגמ"ק יקטרינבורג
דינמו קורסק
נדז'דה אורנבורג
MBA
ספרטה אנד קיי
דינמו נובוסיבירסק
ספרטק נוגינסק
דינמו מוסקבה
יניסיי
ניקה סיקטיבקר
סמרה
אלופות הליגה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
עונה: 
| 2024 | אוגמ"ק יקטרינבורג | NIKA לוזלס | – |
| 2023 | אוגמ"ק יקטרינבורג | דינמו קורסק | – |
| 2022 | דינמו קורסק | אוגמ"ק יקטרינבורג | – |
| 2021 | אוגמ"ק יקטרינבורג | דינמו קורסק | MBA |
| 2020 | אוגמ"ק יקטרינבורג | דינמו קורסק | נדז'דה אורנבורג |
| 2019 | אוגמ"ק יקטרינבורג | דינמו קורסק | נדז'דה אורנבורג |
| 2018 | אוגמ"ק יקטרינבורג | דינמו קורסק | יניסיי קרסנויארסק |
| 2017 | אוגמ"ק יקטרינבורג | דינמו קורסק | נדז'דה אורנבורג |
| 2016 | אוגמ"ק יקטרינבורג | נדז'דה אורנבורג | דינמו קורסק |
| 2015 | אוגמ"ק יקטרינבורג | נדז'דה אורנבורג | דינמו קורסק |
| 2014 | אוגמ"ק יקטרינבורג | נדז'דה אורנבורג | דינמו קורסק |
| 2013 | אוגמ"ק יקטרינבורג | ספרטה אנד קיי | נדז'דה אורנבורג |
| 2012 | אוגמ"ק יקטרינבורג | ספרטה אנד קיי | נדז'דה אורנבורג |
| 2011 | אוגמ"ק יקטרינבורג | ספרטה אנד קיי | נדז'דה אורנבורג |
| 2010 | אוגמ"ק יקטרינבורג | ספרטה אנד קיי | נדז'דה אורנבורג |
| 2009 | אוגמ"ק יקטרינבורג | ספרטה אנד קיי | צסק"א מוסקבה |
| 2008 | ספרטק מוסקבה | צסק"א מוסקבה | אוגמ"ק יקטרינבורג |
| 2007 | ספרטק מוסקבה | צסק"א מוסקבה | אוגמ"ק יקטרינבורג |
| 2006 | צסק"א מוסקבה | אוגמ"ק יקטרינבורג | דינמו מוסקבה |
| 2005 | צסק"א מוסקבה | דינמו מוסקבה | אוגמ"ק יקטרינבורג |
| 2004 | צסק"א מוסקבה | אוגמ"ק יקטרינבורג | הכוכב הבלטי סנקט פטרבורג |
| 2003 | אוגמ"ק יקטרינבורג | צסק"א מוסקבה | דינמו אנרגיה נובוסיבירסק |
| 2002 | אוגמ"ק יקטרינבורג | צסק"א מוסקבה | דינמו מוסקבה |
| 2001 | דינמו מוסקבה | אוגמ"ק יקטרינבורג | וולוגדה |
| 2000 | דינמו מוסקבה | אוגמ"ק יקטרינבורג | וולנה סנקט פטרבורג |
| 1999 | דינמו מוסקבה | אוגמ"ק יקטרינבורג | דינמו נובוסיבירסק |
| 1998 | דינמו מוסקבה | צסק"א מוסקבה | אוראלמש יקטרינבורג |
| 1997 | צסק"א מוסקבה | אוראלמש יקטרינבורג | דינמו מוסקבה |
| 1996 | צסק"א מוסקבה | דינמו מוסקבה | אוראלמש יקטרינבורג |
| 1995 | צסק"א מוסקבה | פורס מז'ור סנקט פטרבורג | דינמו מוסקבה |
| 1994 | צסק"א מוסקבה | דינמו נובוסיבירסק | אוראלמש יקטרינבורג |
| 1993 | צסק"א מוסקבה | דינמו נובוסיבירסק | קונצרן פודולסק |
| 1992 | צסק"א מוסקבה | ניקה ניז'ני נובגורוד | פורס מז'ור סנקט פטרבורג |

מרב תוארי האליפות – אוגמ"ק יקטרינבורג – 14
מרב זכיות רצופות – אוגמ"ק יקטרינבורג – 11 (2009–2020)
ראו גם

אליפות ברית המועצות בכדורסל נשים
הערות שוליים

↑  Чемпионат России - Премьер-лига 2019
| כדורסל ברוסיה רוסיה |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורסל הרוסית • קבוצות • מגרשי כדורסל • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | הליגה המאוחדת של VTB • ליגת המשנה הרוסית בכדורסל • ליגת הנוער המאוחדת של VTB |  |
| תחרויות ליגה לנשים | ליגת העל הרוסית בכדורסל נשים • ליגת המשנה הרוסית בכדורסל נשים |  |
| תחרויות גביע | הגביע הרוסי בכדורסל • הגביע הרוסי בכדורסל נשים |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית (גברים) • הנבחרת הלאומית (נשים) |  |
לאורנס דה בוק

לאורנס הנרי קריסטין דה בוק (בהולנדית: Laurens Henry Cristine De Bock; נולד ב-7 בנובמבר 1992), הידוע בשם לאורנס דה בוק, הוא כדורגלן בלגי שמשחק כמגן אחורי שמאלי בקבוצת אטרומיטוס.
הוא ייצג את בלגיה בנבחרות הנוער השונות כולל בנבחרת בלגיה הצעירה. הוא זומן לנבחרת הלאומית של בלגיה, אבל עוד לא לבש את המדים הלאומיים.
קריירת מועדונים

בצעירותו, דה בוק הצטרף לקבוצת קלקן מהעיר בה נולד. אחרי שלוש שנים, עבר לסטנדרד ווטרן, שם הוא התגלה בגיל 11 על ידי סקאוטים של לוקרן. דה בוק שילב כדורגל עם לימודיו בבית הספר "טופ ספורט" בגנט.
קריירת מועדונים > לוקרן

לאחר שעבר ללוקרן, הוא תחילה שיחק בקבוצת הנוער לפני שהמאמן ג'ורג' לקנס זימן את השחקן בן ה-16 לקבוצה הבוגרת. את עונת 2009/10, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הפלייאוף. את הופעת הבכורה שלו ברמה הגבוהה ביותר ערך תחת המאמן אמיליו פררה. בעונת 2011/2012 הוא זכה עם הקבוצה בגביע הבלגי.
קריירת מועדונים > קלאב ברוז'

לאחר שנקשר עם אנדרלכט, ב-5 בינואר, דה בוק הצטרף לקלאב ברוז', שם הוא חתם על חוזה עד סוף עונת 2017, תמורת דמי העברה של 3.5 מיליון יורו. הוא שוב זכה בגביע הבלגי, הפעם עם ברוז' בעונת 2014/2015 ואחרי זה זכה באליפות הליגה הבלגית בעונת 2015/16 ובסופר קאפ ב-2016.
קריירת מועדונים > לידס יונייטד

ב-11 בינואר 2018, דה בוק חתם בקבוצת הצ'מפיונשיפ לידס יונייטד לתקופה של ארבע וחצי שנים. לידס שילמה עליו 1.7 מיליון אירו לקלאב ברוז'. דה בוק קיבל את חולצה מספר 12. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בלידס ב-20 בינואר 2018 בהפסד הדרמטי 3-4 למילוול.
דה בוק השתתף שבעה משחקים, כולל במשחק הקשה נגד דרבי קאונטי, לפני שאיבד את מקומו בהרכב הפותח לטום פירס בן ה-19.
קריירת מועדונים > לידס יונייטד > השאלות

ב-21 באוגוסט 2018, דה בוק הושאל לקבוצת אוסטנדה למשך עונה אחת. דה בוק חשף כי סירב להצעה לעבור בהשאלה לקבוצת בית"ר ירושלים מליגת העל הישראלית.
ב-2 בספטמבר 2019 הושאל לסנדרלנד, במדי הקבוצה ערך 5 הופעות ליגה. ב-13 בינואר 2020 הושאל לדן האג ההולנדית.
קריירה בנבחרת

דה בוק ייצג את בלגיה בנבחרות הלאומיות ברמות גיל שונות.
בנובמבר 2014, דה בוק זומן לנבחרת הצעירה למשחק הידידות נגד רומניה אך לא שיחק. באותו חודש הוא זומן לנבחרת הבוגרת בשל פציעתו של וינסנט קומפני בקמפיין מוקדמות יורו 2016 במשחק נגד ויילס, והוא זומן שוב במרץ 2015.
סטטיסטיקה

| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| לוקרן | 2009/10 | ליגת העל הבלגית | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 5 | 0 |
| לוקרן | 2010/11 | ליגת העל הבלגית | 25 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 27 | 0 |
| לוקרן | 2011/12 | ליגת העל הבלגית | 29 | 1 | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 35 | 1 |
| לוקרן | 2012/13 | ליגת העל הבלגית | 21 | 0 | 1 | 0 | 2 | 0 | 1 | 0 | 25 | 0 |
| לוקרן | לוקרן | לוקרן | 80 | 1 | 7 | 0 | 2 | 0 | 1 | 0 | 90 | 1 |
| קלאב ברוז' | 2012/13 | ליגת העל הבלגית | 11 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 11 | 0 |
| קלאב ברוז' | 2013/14 | ליגת העל הבלגית | 33 | 0 | 1 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 36 | 0 |
| קלאב ברוז' | 2014/15 | ליגת העל הבלגית | 36 | 0 | 5 | 0 | 13 | 1 | 0 | 0 | 54 | 1 |
| קלאב ברוז' | 2015/16 | ליגת העל הבלגית | 31 | 1 | 4 | 0 | 8 | 0 | 1 | 0 | 44 | 1 |
| קלאב ברוז' | 2016/17 | ליגת העל הבלגית | 18 | 0 | 2 | 0 | 3 | 0 | 1 | 0 | 24 | 0 |
| קלאב ברוז' | 2017/18 | ליגת העל הבלגית | 6 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 8 | 0 |
| קלאב ברוז' | קלאב ברוז' | קלאב ברוז' | 135 | 1 | 12 | 0 | 28 | 1 | 2 | 0 | 177 | 2 |
| לידס יונייטד | 2017/18 | צ'מפיונשיפ | 3 | 0 | — | — | — | — | 0 | 0 | 3 | 0 |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 215 | 2 | 19 | 0 | 30 | 1 | 3 | 0 | 269 | 3 |
תארים > תארים קבוצתיים

אליפות בלגיה
גביע בלגי
סופר קאפ
גביע בלגי
הערות שוליים

↑  "Leeds Complete Laurens De Bock Transfer". Leeds United F.C. 11 בינואר 2018. נבדק ב-11 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "REPORT: LEEDS UNITED 3-4 MILLWALL". Leeds United F.C. 20 בינואר 2018. נבדק ב-3 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Urquhart, Joe. "Leeds United fans were NOT happy with Laurens De Bock's Derby performance". YEP (באנגלית). נבדק ב-29 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hawkins, Billy (5 ביולי 2018). "BRYANSTORM! Leeds United transfer news: Whites planning summer swoop for Bristol City full-back Joe Bryan". talksport.com. Talksport. נבדק ב-5 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Belgium – L. De Bock – Profile with news, career statistics and history – Soccerway". us.soccerway.com (באנגלית). נבדק ב-2018-07-26.
↑  Verrall, John. "Laurens De Bock encouraging start to pre-season suggests Leeds United boss Marcelo Bielsa could be great for him". Here Is The City (באנגלית). נבדק ב-2018-07-26.
↑  "LAURENS DE BOCK MAKES TEMPORARY SWITCH". Leeds United.
↑  "Laurens De Bock opens up over Leeds United stint following loan move". YEO. 22 באוגוסט 2018. נבדק ב-25 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Manchester City's Vincent Kompany battling to prove fitness for Belgium". express.co.uk. 11 בנובמבר 2014. נבדק ב-13 בנובמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Belgium drop Januzaj for Cyprus, Israel Euro qualifiers". uk.reuters.com. 20 במרץ 2015. נבדק ב-13 בנובמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  הופעות בליגה האירופית
↑  הופעות בסופרקאפ הבלגי
↑  ארבע הופעות בליגה האירופית וארבע הופעות בליגת האלופות
↑  הופעות בליגת האלופות
↑  הופעה אחת בליגת האלופות ואחת בליגה האירופית
כיתתנו בלילה צועדת

| --- | --- |
 סינגל בביצוע תזמורת צה"ל
 יצא לאור:  15 במאי 1948 
 סוגה:  מוזיקה צבאית 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  אברהם ברוידס 
 לחן:  מרק לברי 
 
כיתתנו בלילה צועדת הוא שיר שנכתב ב-15 במאי 1948 על ידי אברהם ברוידס והולחן בידי מרק לברי. לחן נוסף חיבר יואל ולבה. הלחן של לברי הוא חלק מהמארשים של תזמורת צה"ל.
על יצירת השיר סיפר לברי לחוקרת הזמר העברי ציפי פליישר:
לשיר ארבעה בתים, עם פזמון חוזר הפותח את השיר ונכלל גם לאחר הבית השני והבית הרביעי. בכל בית ארבע שורות בחריזה מסורגת. עיקר בתי השיר עוסקים בכיתת חיילים דרוכה לקרב, ורק בבית האחרון משתנה אופי השיר, במילים" "יֵשׁ אַחַת אֵי שָׁם בַּמּוֹלֶדֶת / אֲשֶׁר אֲהַבְנוּהָ כָּל כָּךְ".
השיר פתח שנים רבות את שידורי גלי צה"ל עד שהוחלף בשנת 1963 במארש צה"ל של יואב תלמי.
הערות שוליים

↑  ציפי פליישר, התפתחותו ההיסטורית של שיר העם העברי, עמ' 332
מאסטריכט (כדורגל)

סמל העיר מאסטריכט
מועדון הכדורגל החברתי מאסטריכט (בהולנדית: Maatschappelijke Voetbal Vereniging Maastricht) הוא מועדון כדורגל הולנדי מהעיר מאסטריכט שמתמודד בליגה ההולנדית השנייה. נוסד ב-2 באפריל 1902. עד עונת 2010/11 נקרא בשם MVV (הולנדית: Maastrichtse Voetbal Vereniging). הקבוצה משחקת את משחקי הבית באצטדיון דה גסלט, עם קיבולת של 10,000 צופים.
מכיוון שהלוגו שלהם מבוסס על סמל העיר, מלאך שמחזיק מגן אדום עם כוכב לבן, הם מכונים "דה סטרנדראגרס" (de Sterrendragers, "עוטי הכוכבים") ובניב מקומי, "Us MVV'ke" ‏("MVV הקטן שלנו"). עד 2011, המועדון היה רק "מועדון הספורט של מאסטריכט" (Maastrichtse Voetbal Vereniging), עד שהשם הרשמי שונה.
בעונת 2016/17 שיחק המועדון בליגה ליגת המשנה ההולנדית וסיים במקום ה-7. ההישג הגבוה ביותר באליפות הולנד הוא המקום הרביעי בעונת 1956/57. הישג השיא של הקבוצה בגביע ההולנדי הוא העפלה לשלב רבע הגמר חמש פעמים (1963, 1977, 1985, 1996, 2006).
אצטדיון הקבוצה

בימים הראשונים MVV החליפה מגרש לעיתים קרובות, והתחילה במשחקי קידום מכירות בכיכר Vrijthof. הם עברו למסלול אופניים בקצה העיר, לפני שסוף סוף יצרו מגרש משלהם במיקום בושפורט. האצטדיון קיבל את אותו השם. טוענים ששחקני MVV הראשונים עצמם השתילו את הדשא כדי ליצור מגרש משחקים. בהמשך נבנו יציעים, שופרו והוגדלו בתקופות שונות.
בינואר 1962 הקבוצה עברה למקום הנוכחי בשטח גסלט (Geusselt). שוב, שם המיקום הפך גם לשם האצטדיון. הגסלט הוקם מחדש בהזדמנויות שונות. בשיפוץ מרכזי ראשון הוסר המסלול האתלטי, המגרש הוזז והיציעין שנבנו צמצמו את מספר המושבים וכיום האצטדיון יכול להכיל כ-10,000 איש.
סגל > שחקנים נודעים בעבר ובהווה

בלגיה אריק גרטס
דנמרק קנת פרז
קנדה ריצ'רד הייסטינגס
הולנד וילפרד באומה
הולנד ווילי ברוקומפ
הולנד בארי הולשוף
פינלנד טימו סטאוויצקי
רוסיה אריק קורצ'אגין
תארים

זכייה: 1984, 1997
זכייה: 1970
הערות שוליים

↑  "Meer dan één eeuw veerkracht" (בהולנדית). mvv.nl. אורכב מ-המקור ב-2013-08-20. נבדק ב-2013-07-25.
אצטדיון דה גסלט במאסטריכט.
מאט מקגורי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 באפריל 1986 (בן 38) מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 מקום לימודים:  קולג' אמרסון  תיכון לגארדיה 
 פרופיל ב-IMDb
 
מת'יו דייוויד "מאט" מקגורי (באנגלית: Matthew David "Matt" McGorry; נולד ב-12 באפריל 1986) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי-יהודי. הוא ידוע בעיקר בשל גילום הדמויות של ג'ון בנט בסדרת הדרמה קומית של נטפליקס, "כתום זה השחור החדש", ואשר מילסטון בסדרת הדרמה המשפטית של רשת ABC, "המדריך לרוצח".
ביוגרפיה

מקגורי נולד וגדל במנהטן, ניו יורק, והחל להופיע בגיל תשע. לאחר שסיים את לימודי התיכון בניו יורק, החל ללמוד באמרסון קולג' בבוסטון, מסצ'וסטס. לפני שפתח בקריירת משחק, מקגורי עבד בין היתר כמאמן אישי, כותב טור דעה בענייני בריאות במזין הלייפסטייל "Men's Journal" ומפתח גוף.
מאט מגדיר עצמו כפמיניסט ומתעניין בנושאים חברתיים שונים, כמו גם חבר בתנועה הפוליטית "התנועה לפירוק המשטרה".
קריירה

בשנת 2011 מקגורי עשה את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה באופרת הסבון של רשת ABC, "לחיות את החיים". הוא מאוחר יותר הופיע עם תפקידי אורח קטנים בסדרות "מבוקש", "אחת שיודעת", "רופא להשכיר" ו"אלמנטרי".
ב-2013, קיבל תפקיד משנה בתור הסוהר ג'ון בנט בסדרת הדרמה קומית של נטפליקס, "כתום זה השחור החדש" שנוצרה על ידי ג'נג'י כהן ומבוססת על ספרה האוטוביוגרפי של פייפר קרמן. דמותו שבה לתפקידי אורח בעונה השנייה והשלישית של הסדרה.
בשנים 2014-2020 הוא גילם במשך שש עונות את דמותו של הסטודנט למשפטים אשר מילסטון בסדרת הדרמה המשפטית "המדריך לרוצח" שיצרה והפיקה שונדה ריימס עבור רשת הטלוויזיה ABC.
בשנת 2018 שיחק בסרט הקומדיה "סטפ סיסטרס"; סרט מקורי של הזרמת המדיה נטפליקס.
בשנת 2020 שיחק בסרט הדרמה של הבמאי פרנטיס פני "בוסר"; גם הוא סרט של נטפליקס, שם שיחק בתפקיד של הרווארד, חברו ללימודים של אלייז'ה (מאמדו אצ'יי). לאחר מכן, המשיך לשחק בהפקות מקוריות של נטפליקס, בין היתר בקומדיה הרומנטית משנת 2021; "טוב על הנייר" בדמותו של בראט, דודן של אנדראה (אלייזה שלזינגר).
בשנת 2022 כיכב בסדרת האימה והמסתורין "ארכיון 81" בדמותו של מארק היגינס, מנחה פודקאסט הפאונד פוטג' העל-טבעי "אותות מסתוריים". הסדרה עלתה לסטרימינג של נטפליקס ב-14 בינואר וקיבלה ביקורת אוהדות לרוב.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Thursday | גריי מלקולם |  |
| 2010 | Afghan Hound | טום |  |
| 2015 | סטוקר | מייקל |  |
| 2015 | How He Fell in Love | טרוויס |  |
| 2015 | Loserville | קייסי האריס |  |
| 2018 | סטפ סיסטרס | דיין |  |
| 2020 | בוסר | הרווארד |  |
| 2020 | מכירה אחרונה | אנדי |  |
| 2021 | טוב על הנייר | בראט |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | לחיות את החיים | ספיידר מן | 3 פרקים |
| 2011 | מבוקש | חובש מס' #1 | פרק: "Foe" |
| 2012 | אחת שיודעת | קונה אישי | פרק: "Crazy, Cupid, Love" |
| 2012 | רופא להשכיר | חובש | פרק: "You Give Love a Bad Name" |
| 2013 | אלמנטרי | השוטר סם קלצ'קו | פרק: "Details" |
| 2013–2015 | כתום זה השחור החדש | ג'ון בנט | תפקיד משני (עונות 3-1); 25 פרקים |
| 2014–2020 | המדריך לרוצח | אשר מילסטון | תפקיד ראשי (6 עונות); 90 פרקים |
| 2015 | Public Morals | מר פורד | פרק: "A Fine Line" |
| 2022 | ארכיון 81 | מארק היגינס | תפקיד משני; 8 פרקים |
הערות שוליים

↑  'Orange Is The New Black' Actor Matt McGorry: 'I AM A FEMINIST', 03/06/2015, huffingtonpost.com
↑  2=HILLARY BUSIS, 'Orange Is the New Black': Matt McGorry on playing cute guard Bennett and being a piece of meat, July 29 2013, ew.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5629498  LCCN: no2015040788  VIAF: 315190304   WorldCat (עם VIAF): 315190304
מוזס קיפטנוי

מוזס קיפטנוי (אנגלית: Moses Kiptanui; נולד ב-1 באוקטובר 1970) הוא אתלט ורץ למרחקים בינוניים וארוכים קנייתי, שמתמחה בעיקר בריצת 3000 מטר מכשולים. בריצה זו דורג במקום הראשון בעולם בין השנים 1991 - 1995, וכן זכה באליפות העולם שלוש פעמים. קיפטנוי הוא גם הרץ הראשון בהיסטוריה שירד מתחת לשמונה דקות בענף זה.
קריירה

קיפטנוי נולד במחוז מאראקוות, קניה, ומשתייך לבני הקלנג׳ין.
הוא פרץ לתודעה העולמית בשנת 1991, כאשר עד אז היה ספורטאי אלמוני יחסית. בשנה זו ניצח במספר תחרויות גראנד-פרי. בייחוד זכורה ריצתו במירוץ בציריך, בה נפל על המשטח בהקפה האחרונה, אך עדיין ניצח את המירוץ בקלות. קיפטנוי ידוע כספורטאי בעל ביטחון עצמי גבוה במיוחד, שגובל בשחצנות. הוא לא נעזר במאמן, אלא אימן את עצמו והניע עצמו באמצעות אמונה עצמית חזקה.
כצפוי, זכה קיפטנוי בשנת 1991 באליפות העולם באתלטיקה 1991 בטוקיו בריצת 3,000 מטר מכשולים. עם זאת, בשנת 1992 לא היה חבר בנבחרת הקנייתית לאולימפיאדת ברצלונה, שכן נכשל, להפתעת רבים, במבחנים לנבחרת שנערכו בניירובי.
קיפטנוי התאושש במהרה מאכזבה זו ומעט אחרי האולימפיאדה קבע שיא עולמי בריצת 3,000 מטר של 7:28:96 בתחרות בקלן שבגרמניה. שלושה ימים לאחר מכן הוא שבר שיא עולמי נוסף, הפעם בריצת 3,000 מטר מכשולים, בתחרות בציריך וקבע אותו על 8:02:08. שנה לאחר מכן, ב-1993, הוא הגן בקלות על תואר אליפות העולם בריצת 3,000 מטר מכשולים בתחרות שנערכה בשטוטגרט, גרמניה.
בשנת 1995 שבר קיפטנוי את השיא העולמי בריצת 5,000 מטר בתחרות שברומא, וקבע את שיאו על 12:55:30. באותה שנה זכה קיפטנוי באליפות העולם בריצת 3,000 מטר מכשולים בפעם השלישית ברציפות, וגם קבע שיא עולמי נוסף בריצה זו - 7:59:18. זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה בה אדם כלשהו ירד משמונה דקות בריצה זו.
בשנת 1996, באולימפיאדת אטלנטה, סיים שני בלבד במקצה ל-3,000 מטר מכשולים, לאחר שג׳וסף קטר (באנגלית: Joseph Keter), רץ קנייתי נוסף, ניצח בתחרות זו. שנה לאחר מכן, לא הצליח קיפטנוי לזכות באליפות עולם רביעית ברציפות ב-3,000 מטר מכשולים, בתחרות שנערכה באתונה, אך זכה במדליית כסף. אלוף העולם לשנה זו היה וילסון בויט קיפקטר (באנגלית: Wilson Boit Kipketer), רץ נוסף מבני הקלנג׳ין.
קיפטנוי עדיין היה פעיל בשנת 2001 בכוונה לנסות להתחרות במשחקי חבר העמים ב-2002 (באנגלית: Commonwealth Games), אך לבסוף לא השתתף בתחרות זו. לאחר פרישתו היה קיפטנוי מאמן ריצה וכן כיהן כיו״ר מחוז מאראקוות באיגוד האתלטיקה של קניה.
זאת ועוד, הקים ארגון הצדקה Shoe4Africa, אשר תומך במשפחות אפריקאיות, בית ספר על שמו של קיפטנוי על מנת להנציח את הישגיו. בית הספר נפתח בשנת 2012 במחוז מאראקוות ומכיל 8 כיתות, בהן לומדים כ-320 תלמידים.