stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריקרדו גריר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באוגוסט 1977 (בן 47) ניו יורק, ארצות הברית 
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  1.97 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת פיטסבורג
 דראפט:  לא נבחר, 2001
 קבוצות כשחקן
 2001   2001–2002   2002  2002–2003   2003–2004  2004  2004–2006  2006–2007  2007–2010 2010  2010–2014  2014–2015  2015:  לוס פרדוס   בי.סי. קייב   דיאבולוס דה לה וגה   לה האבר   לונדון טאוארס גראבלין דנקירק שטרסבורג פו אורטז מועדון הכדורסל נאנסי מועדון הכדורסל זאדאר שטרסבורג לה האבר אינדיואס דה סן פרנסיסקו
 
ריקרדו גריר (באנגלית: Ricardo Greer; נולד ב-18 באוגוסט 1977 בניו יורק, ניו ג'רזי) להורים שהגיעו מרפובליקה הדומיניקנית. הוא היה שחקן כדורסל בעיקר בליגה הצרפתית ושיחק בנבחרת הרפובליקה הדומיניקנית בכדורסל. הוא האח הבכור של ג'ף גריר.
לאחר סיום בית הספר ריקרדו גריג שיחק בקבוצת אוניברסיטת פיטסבורג. בשנת 2001 הוא השתתף בדראפט של NBA ולא נבחר. בעקבות כך הוא שיחק בקבוצה מסנטו דומינגו ובעונת 2001/2002 המשיך לבי.סי. קייב. החל מעונת 2002/2003 ריקרדו גריר שיחק בעיקר בקבוצות של הליגה הצרפתית העליונה. בתקופה זו הוא פעמים זכה באליפות הליגה (2005 ו-2008), זכייה בגביע צרפת (2007), שחקן זר המצטיין (2010), שחקן מצטיין של גמר הליגה (2005) ובמשך מספר עונות היה בצוות אול-סטאר של הליגה.
כחבר נבחרת הוא השתתף מספר פעמים באליפות האמריקות בכדורסל וזכה איתה במקום הרביעי.
החל משנת 2017 ריקרדו גריר מועסק כמאמן.
רעיון יוון הגדולה

מפת "יוון הגדולה" שהציג ראש הממשלה אלפתריוס וניזלוס ב-1919 בוועידת השלום בפריז
מפה אותה הציגו נציגי יוון בועידת השלום בפריז (1919), המציגה את שאיפותיהם הלאומיות
כרזה של אלפתריוס וניזלוס לאחר הסכם סוור, אחד משיאי ההתפשטות של רעיון יוון הגדולה
רעיון יוון הגדולה, מֶגָלִי אִידֶאָה (ביוונית: Μεγάλη Ιδέα, "הרעיון הגדול" או "רעיון הגדוּלה") הוא חזון אירדנטי לאומי יווני להחזיר את האימפריה הביזנטית לגדולתה, ולכונן מדינה בשליטת יוון שתכלול את כל האוכלוסייה היוונית הנוצרית, כולל זו שנותרה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית לאחר מלחמת העצמאות של יוון (1821–1828), ובירתה תהיה קונסטנטינופול (כיום איסטנבול). יוון הגדולה תחלוש על מערב וצפון אסיה הקטנה (חופי הים התיכון והים השחור), מקדוניה היוונית ומקדוניה הצפונית, דרום אלבניה (אפירוס ההיסטורית), דרום בולגריה (רומליה המזרחית), קפריסין וכל איי הים היוני והים האגאי, כולל כרתים. היא תהייה "יוון של שתי היבשות וחמשת הימים":  אירופה ואסיה, הים היוני, הים האגאי, הים השחור, ים מרמרה והים הלובי.
את הביטוי טבע ראש ממשלת יוון, יואניס קולטיס, בנאום שנשא ב-11 בינואר 1844 בו טען שכל היוונים נולדו חופשיים ושווים בין אם הם חיים בטריטוריה שבשליטת יוון ובין אם מחוץ לה. הביטוי היה חדש אבל המושג היה נטוע עמוק בנפש היוונית וטופח במשך 624 שנות השלטון הטורקי על ידי נבואות וחזיונות על האימפריה שתשוב לקדמותה.
החזון הוביל את הפוליטיקה היוונית הפנימית במאת שנות העצמאות הראשונות שלה, ושימש את יוון בזירה הבינלאומית על מנת להגדיר את שאיפותיה במרחב. הרעיון דעך בציבוריות היוונית לאחר "הקטסטרופה באסיה הקטנה", כפי שמכונה ביוון התבוסה ב-1922 במלחמת יוון–טורקיה, וחילופי האוכלוסין בין יוון וטורקיה, במסגרתם התכנסה רוב האוכלוסייה היוונית-נוצרית בשטח יוון הריבונית.
התפשטות יוון לפי הרעיון

השטח המצומצם של יוון בעת קבלת העצמאות הורחב במספר שלבים, בהתאם לרעיון יוון הגדולה. בשנת 1864 נחתם הסכם לונדון שהעביר את האיים היוניים משליטת האימפריה הבריטית לשליטת יוון. ב-1881 הועברה תסליה (צפון יוון) משליטת האימפריה העות'מאנית לשליטת יוון, במסגרת הסכם קונסטנטינופול שסיים שש שנות סכסוך גבול יווני-עות'מאני. הסכם בוקרשט שנחתם עם סיום מלחמות הבלקן ב-1913 העביר לשליטת יוון את אפירוס, דרום מקדוניה, דרום בולגריה, סלוניקי, קוואלה והאיים האגאיים המזרחיים. הסכם סֶוְור, שנחתם לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה העביר לשליטת יוון את מובלעת איוניה סביב איזמיר ואת תרקיה (החלק האירופי של טורקיה שבירתו אדריאנופול (אדירנה)). חלקים אלה חזרו לשלטון טורקי בהסכם לוזאן ב-1923. האיים הדודקאנסיים הועברו משלטון איטלקי ליוון במסגרת הסכם השלום בין יוון ואיטליה שסיים את מלחמת העולם השנייה.
הרעיון במאה ה-21

בשנת 2012 הכריזה מפלגת השחר הזהוב על החייאת הרעיון ועל הכוונה לחדש את האימפריה הביזנטית על ידי יצירת מדינה יוונית-נוצרית שבירתה קונסטנטינופול (איסטנבול).
הערות שוליים

↑  the constitutional ideas of el venizelos and mustafa kemal
↑  Building the nation, 1832–1913, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑  the night before the dawn historical roots of greek fascism
↑  Megali Idea – Expanding the Modern Greek State
↑  Greek far-right leader vows to ‘take back’ İstanbul, İzmir
מפת התפשטות יוון הריבונית מאז קבלת העצמאות ובהתאם לרעיון
רכס סנטינל (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק ברכס באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  4,892 מ' 
 שטח:  12,000 קמ"ר 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי אלזוורת' 
 אורך הרכס:  185 ק"מ 
 קואורדינטות:  78°10′S 85°30′W﻿ / ﻿78.17°S 85.5°W﻿ / -78.17; -85.5
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס סנטינל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס סנטינל
 
מפת רכס סנטינל
רכס סנטינל (באנגלית: Sentinel Range - מילולית: רכס השומר, או רכס הזקיף) הוא רכס הרים חשוב, שנמצא צפונית לקרחון מינסוטה ויוצר את מחציתם הצפונית של הרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
הרכס משתרע מכיוון צפון-צפון-מערב אל כיוון דרום-דרום-מזרח לאורך כ-185 ק"מ ורוחבו 30 קילומטרים (נע בין 24 ל-48 ק"מ).
פסגות רבות מתרוממות לגובה 4000 מטרים מעל פני הים, ששיאן - וינסון מסיב בחלקו הדרומי של הרכס הוא הגבוה ביותר ביבשת - ומגיע לגובה של 4892 מטרים.
גאוגרפיה

רכס סנטינל כולל קו רכס ראשי (ובו וינסון מסיב בחלקו הדרומי) ומספר רמות, קווי רכס והרים נבדלים בצדו המזרחי, בהם (מדרום לצפון): רמת פטוואר, רמת דויראן, רכס ורגאבה, גבעות פלאוורז, רמת סאליבן, רכס ברנס, רמת מגלניק, רכס פרובודה, רמות באנגי, רמות סוסטרה ורמת גרומיש.
בין הרכס לבין רכס בסטיאן מדרום-מערב מפריד קרחון נימיץ, ובינו לבין רכס הריטג' מדרום מפריד קרחון מינסוטה, הנמוך יותר.
היסטוריה > גילוי הרכס

הרכס התגלה וצולם לראשונה מהאוויר על ידי לינקולן אלזוורת' ב-23 בנובמבר 1935.
הרכס מופה לראשונה בינואר 1958 במשלחת החקר של הרי סנטינל, שבראשה עמד צ'ארלס ר. בנטלי. הרכס כולו מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1958–1961.
היסטוריה > מקור השם

אלזוורת' קרא לרכס בשם זה, בשל היותו ניצב בולט כנגד משטח הקרח החלק שסביבו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  מידע גאוגרפי על הרכס
↑  לפי מקור אחר לגובה של 5,140 מטרים מעל פני הים
| גבעות פלאוורז |
| --- | --- | --- |
| עמקים | עמק סיקרה |  |
| רכסים | רודס |  |
| הרים | גובש • דיקי |  |
| מצוקים | נקודת אורבן |  |
| קרחונים | קרחון דייטר • קרחון האנסן • קרחון ואלוגה • הדום הקרח לארדיה |  |
| זרמי קרח | זרם הקרח רטפורד |  |
| רכס אוון |
| --- | --- | --- |
| הרים | הר אינדרביצן • הר אלן • פסגת ארסלה • פינת בוורס • פסגת לישנס • פסגת מודרן • הר סאות'וויק • פסגת סטיקל • הר סטרייבינג • פסגת פריסטרה • פסגת קארנארה • פסגת קרושה |  |
| מעברי הרים | מעבר קאסילאג |  |
| קרחונים | קרחון בולגראד • קרחון ברוק • קרחון סירמה |  |
| רמת פטוואר |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | רכס מאונטנוויו |  |
| הרים | פסגת באגרה • הר לאנדולט • פסגת לונג • הר לאנדולט • הר מאלן • פסגת מאלקוך • פסגת מארזה • פסגת מילר • פסגת ראסט • פרוז'ין |  |
| מעברי הרים | מעבר קאסילאג |  |
| קרחונים | קרחון גאבארה • קרחון דיבידיאדובו • קרחון האדמן • קרחון וסבכר • קרחון קארי • קרחון קורניקר • קרחון ראזבוינה • קרחון תומאס |  |
| רכס ורגאבה |
| --- | --- | --- |
| הרים | הר וולדרון • מצוק סיפיי • פסגת פאראנגאליצה • פסגת קושלה |  |
| מעברי הרים | מעבר מנולה |  |
| קרחונים | קרחון אוריזארי • קרחון בריסאד • קרחון דייטר • קרחון הנסן |  |
| אתרים נוספים ברכס סנטינל |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | רכס אפרלי |  |
| הרים | פסגת ארזוס • הר ברסקין • הר טיירי • הר קראדוק • מסיב קראדוק |  |
| מעברי הרים | מעבר דברן • אוכף פודגורה • אוכף פונור • אוכף פרוגלד |  |
| נונאטאקים | בידנוס |  |
| מצוקים | מצוק ויליס |  |
| קרחונים | קרחון דלה פיה • קרחון דרמה • קרחון הינקלי • קרחון צ'רבלאטי |  |
| אתרים בהרי אלזוורת' |
| --- | --- | --- |
| הרים | אוסבורן • אטקינסון • אייר • איצ'רה • אלן • אלפרינג • אנדרסון • סטולניק • פרידמן |  |
| אוכפים הרריים | אוכף קארנייר |  |
| רכסים ורמות | סנטינל |  |
| ספורט | מרתון הקרח באנטארקטיקה |  |
| קרחונים | זלצמן • מינסוטה |  |
| קרקס קרחוני | הרווי • מיסטהאונד |  |
| מקפא קרחוני | נווה דרווין |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4338994-6
רוזנות פריזיה המזרחית

רוזנות פריזיה המזרחית (בפריזית: Greefskip Eastfryslân; בהולנדית: Graafschap Oost-Friesland) הייתה רוזנות (אם כי נשלטה על ידי נסיך לאחר 1662) באזור פריזיה המזרחית בצפון-מערב המדינה הגרמנית של ימינו סקסוניה התחתונה.
היסטוריה

במקור פריזיה המזרחית הייתה חלק מהממלכה הפריזית הגדולה יותר. לפריזים לא הייתה כמעט סמכות גבוהה יותר מעליהם. אמנם היו משפחות מכובדות של ראשי השבטים (Hauptling), ששאפו להגביר את כוחם והשפעתם, בעיקר המקומית. במאה ה-15 הצליחה שושלת צירקסנה לבסס את סמכותה כמעט בכל מזרח פריזיה. בשנת 1464, אולריך הראשון ממזרח פריזיה הועלה למעמד של רוזן על ידי פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ומזרח פריזיה הפכה למחוז.
היסטוריה > מקור הרוזנות

בשנת 1430, בהנהגתו של המפקד אדצארד צירקסנה מגריציאל, נוצרה ברית-חופש נגד השליט פוקו אוקנה. יחד עם אחיו אולריך, הצליח אדצארד להדיח את סיעת אוקנה מהשלטון. לאחר נישואיו בשנת 1455 של אולריך צירקסנה עם תדה אוקנה, נכדה של אויבו, אוחדה רוב מזרח פריזיה. רק הלורדות של יבר ופרידבורג יכלו לשמור על עצמאותן. זיבט אטנה, אחיין ותומך לאולריך קיבל את הלורדויות Esens, Stedesdorf ו- Wittmund, שיצרו יחד את הארלינגרלנד. הארלינגרלנד אכן נשארה תחת הסמכות הגבוהה יותר של משפחת צירקסנה. מכיוון שאוקו הראשון טום ברוק נתן את השטח לרוזן הולנד בשנת 1381, מעמדם של שליטי מזרח פריזיה לא היה ברור. שליט מזרח פריזיה החליט לשפר את מצבו על ידי פנייה ישירה לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. כתוצאה מכך, הקיסר פרידריך השלישי העלה את אולריך בשנת 1464 לרוזן אימפריאלי. הקיסר נתן לאולריך הראשון את הרוזנות הקיסרית בנורדן, אמדן, אמיגוניאן במזרח פריזיה.
היסטוריה > איחוד הרוזנות

לאחר מותו של אולריך הראשון, שלטה אלמנתו תדה בשם ילדיהם, שעדיין היו קטינים. תדה הצליחה לעמוד באיומים של הדוכס שארל הנועז מבורגונדי והרוזן גרד מאולדנבורג. בשנת 1481 היא הוסיפה את הלורדות של פרדבורג לרוזנות. תחת בנה אדצארד הראשון, היו מריבות עם ראשי הארלינגרלנד ויברלנד ועם הנסיך-הבישוף של מינסטר ועיר הנזה המבורג. יברלנד והרלינגרלנד נותרו עצמאיות, אך בוטחדינגן נעשתה כפופה לסמכות מזרח פריזית.
היסטוריה > המאבק על אדמות פריזיה

מצב חדש נוצר עם מינויו של גאורג, דוכס סקסוניה לסטאדהאודר הקיסרי של פריסלנד על ידי מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. מינוי זה היה הניסיון האחרון לאחד את כל פריזיה תחת שליט אחד. הרוזן אדצארד הכיר בגאורג כאדון הפיאודלי שלו. עם זאת, פרצו מרידות בפריסלנד ובאומלנדן, חרונינגן. בשנת 1506 ביטל אדצארד את נאמנותו לגאורג, ובמקום זאת כונן ברית עם חרונינגן. אדצארד הוכר כעת על ידי הגרונינגר אומלנדן כשליטו. בשנת 1512 הוצגה העדפת הבן הבכור כדי לשמר את האחדות החדשה שנוצרה. בשנת 1515 ויתרו יורשיו של גאורג מסקסוניה על זכויותיהם בפריזלנד לדוכס קרל מבורגונדי, הקיסר המאוחר יותר קרל החמישי. הסכסוך הסתיים ב-1517 בהסכם בין אדצארד לקרל, שבו הכיר קרל בנחלותיו של אדצארד כרוזנות קיסרית.
היסטוריה > הרפורמציה

לאחר 1519 הרפורמציה הפרוטסטנטית עשתה את דרכה למזרח פריזיה, בתחילה עם השקפה סובלנית מאוד כלפי הקתוליות הרומית. לאחר שאנו השני בנו של אדצארד הראשון ירש את אביו ב-1528, החל דיכוי הקתוליות. רוב המנזרים המזרח-פריים חולנו. מלבד זאת, נוצר קרע רחב בין הלותרנים לקלוויניסטים.
היסטוריה > הסכם נישואין והתרחבות טריטוריאלית

בשנת 1517 נחתם הסכם שבו תוכננו הנישואים בין אנו השני למריה מיבר. אבל אנו השני הפר את ההסכם ובמקום זאת התחתן עם אנה מאולדנבורג ב-1529. בנישואים אלו ניתנה בוטחדינגן לאולדנבורג, ובתמורה ויתרה אולדנבורג על תביעותיה ליבר. בתגובה, גירשה מריה מיבר את הכובשים המזרח-פריזיים של יבר בשנת 1531, ובשנת 1532 היא הכירה בדוכס בורגונדי, קרל החמישי כאדון הפיאודלי שלה. הארלינגרלנד נמסרה לדוכסות חלרה.
היסטוריה > התערבות הולנדית

כוחו של הרוזן נחלש במאה ה-16, בין השאר בגלל המרד ההולנדי. העיר אמדן הפכה ליעד פופולרי עבור קלוויניסטים הולנדים שנמלטו מרדיפות דתיות בהולנד. אולם הרוזן אדצארד השני היה לותרני. בשנת 1595 התערבה הרפובליקה ההולנדית במריבה בין העיר לרוזן עם הסכם דלפסיל, שבו הכיר הרוזן הלותרני בהשפעה ההולנדית ובכנסייה הקלוויניסטית. כוחות הולנדים הוצבו באמדן ולר.
בשנת 1602, הרוזן אנו ניסה לגרש את ההולנדים בתמיכת הקיסר והמלך הספרדי, אך הוא נדחה. בהסכם חדש ב-1603 הוא נאלץ לקבל את הכיבוש ההולנדי ואת ההשלכות הדתיות לפרק זמן לא מוגדר. במלחמת שלושים השנים נכנסו חיילים קיסריים לרוזנות ב-1628. למרות שהם לא התנגשו עם החיילים ההולנדים שנכחו במחוז, המדינות הכלליות ההולנדיות הפסיקו לספק את עמק האמס.
היסטוריה > המצב לאחר 1744

השטח נפל בידי פרוסיה ב-1744. בעקבות "אמנת אמדן" שנחתמה ב-14 במרץ 1744 בין העיר אמדן לפרידריך השני, מלך פרוסיה, הורשה האחרון לצעוד ללא התנגדות אל מזרח פריזיה, כאשר הרוזן האחרון קרל אדצארד מת ב-25 במאי ללא ילדים.
ב-1807 היא סופחה לצרפת ונוספה לממלכת הולנד הנפוליאונית כמחוז מזרח-פריזיה. לאחר שצרפת סיפחה ישירות את הממלכה ב-1810, השטח הפך לחלק מהמחוז הצרפתי אמס-מזרחי. בשנת 1815 ניתן השטח לממלכת הנובר. כיום השטח הוא חלק ממדינת סקסוניה התחתונה הגרמנית.
רחפן כסוף

| רחפן כסוף |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: חניתאים
משפחה:: דאוניים
סוג:: רחפן
מין:: רחפן כסוף
שם מדעי
 Parexocoetus brachypterus ‏ריצ'רדסון, 1846

רַחְפָן כָּסוּף (שם מדעי: Parexocoetus brachypterus) הוא מין של דג גרם קטן ממשפחת הדאוניים הידוע ביכולתן לדאות מעל האוקיינוס. כמו שאר הדגים ממשפחתו הוא לא באמת יכול לעוף.
הרחפן מגיע לאורך של 110–130 מ"מ כשהנקבות גדולות וארוכות מעט יותר מהזכרים. בניגוד לדגים מעופפים אחרים הוא בעל זוג "כנפיים" אחד המורכב מסנפירי חזה גדולים בעוד סנפירי האגן קצרים מכדי ללכוד אוויר. עם את סנפיר הגב ארוך מאוד ובעל קצוות אדומים. זנבו דמוי המזלג עוזר לו להאיץ בעת הצורך.
הוא חי ברחבי הימים והאוקיינוסים השונים, לעיתים הרחק מאוד מהחוף. הוא חי בעיקר במימי האוקיינוס ההודי, האוקיינוס השקט והאוקיינוס האטלנטי. במערב האוקיינוס האטלנטי הוא מצוי בין פלורידה לברזיל, במפרץ מקסיקו ובים הקריבי. הדג מצוי בעיקר סביב האזור הטרופי.
דג זה ניזון בעיקר מזואופלנקטון אך גם מקשקשי דגים אחרים ומאצות סרגסום. הדג עצמו מכלכל טורפים רבים כמו מיני דיונונים, מדוזות, דגים טורפים כמו טונה ורעמתן כחלחל וכן עופות ימיים. הוא גם נידוג למאכל אנושי. הדג מגיב למתקפות עליו באמצעות קפיצות מהירות עם זנבו ותפיסת תאוצה היכולה לשאת אותו לטווח של כמה קילומטרים מעל טורפיו (למעט עופות הים). בנוסף לטורפים הוא משמש כפונדקאי לטפילים כמו השווה הרגלאים Glossobius parexocoetii.
בעת ההשרצה הדגים מתקהלים יחדיו בקבוצות של עד כמיליון פרטים. בניגוד לדגים מעופפים אחרים הוא לא מחפש דברים צפים להדביק עליהם ביצים והללו יכולות לצוף לבדם.
ריקרדו ביסוניירו

| --- | --- |
ריקרדו ביסוניירו
ריקרדו ביסוניירו
 לידה:  9 בפברואר 1923 רומא, ממלכת איטליה ממלכת איטליה
 פטירה:  13 במרץ 2018 (בגיל 95) רומא, איטליה איטליה
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 השתייכות:   הצבא המלכותי האיטלקי  צבא איטליה
 תקופת הפעילות:  1943–1988 (כ־45 שנים)
 דרגה:   גנרלה די קורפו ד'ארמטה
 תפקידים בשירות
 ראש מטה ההגנה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית  מדליית זהב לכבוד תקופת שירות ארוכה בצבא איטליה  Commemorative medal of the war period 1940-43  Maurician medal  מדליית ברונזה לגבורה צבאית  צלב ההצטיינות במלחמה  Commemorative medal of the war of liberation  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
ריקרדו ביסוניירו (באיטלקית: Riccardo Bisogniero‏; 9 בפברואר 1923 – 13 במרץ 2018) היה גנרל איטלקי אשר כיהן כמפקד הקרביניירי בין השנים 1984–1986, וכראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין 1986–1988.
ביוגרפיה

ביסוניירו נולד ברומא ב-9 בפברואר 1923. ב-1943 הוא התגייס לצבא המלכותי האיטלקי ושרת בחיל הברסליארי. זמן קצר לאחר שהתגייס, כבשו הגרמנים את איטליה וביסוניירו הצטרף לכוחות הפרטיזנים שלחמו בהם עד סיום המלחמה. לאחר המלחמה, השלים את הכשרתו הצבאית, ושימש בעצמו כמורה בבית הספר למלחמה. בין 1967–1970 הוא שימש כנספח צבאי בבלגרד. לאחר מכן הועלה לדרגת טנטה קולונל ומונה למפקד גדוד הברסליארי ה-8. באוקטובר 1974 הוא הועלה לדרגת גנרל די בריגדה ובשנים הבאות מילא תפקידי מטה בכירים במטה הכללי. ב-1981 הוא הועלה לדרגת גנרל די דיוויזיוני ומונה למפקד הקורפוס ה-3. ב-20 בינואר 1984 הוא מונה למפקד הקרביניירי. ב-9 בינואר 1986 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) הוא כיהן בתפקיד עד 31 במרץ 1988.
רומן הרצוג

רומן הרצוג  (בגרמנית: Roman Herzog;‏ 5 באפריל 1934 – 10 בינואר 2017) היה פוליטיקאי גרמני מטעם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית, כיהן כנשיא גרמניה השביעי בין השנים 1994-1999. היה לנשיא גרמניה הראשון אשר נבחר לאחר איחודה של גרמניה בשנת 1990, והיה למנהיג השני מאז תום מלחמת העולם השנייה אשר כיהן כראש מדינת גרמניה המאוחדת.
ביוגרפיה

רומן הרצוג נולד בעיר לנדסהוט במדינת בוואריה בשנת 1934. בשנת 1957 החל ללמוד משפטים במינכן. בשנת 1964 בעקבות מאמר אשר פרסם, הוענק לו התואר פרופסור. עד לשנת 1966 לימד באוניברסיטת מינכן, עת החל ללמד משפטים ומדע המדינה כפרופסור מן המניין באוניברסיטה החופשית של ברלין. בשנת 1969 קיבל תפקיד באוניברסיטה בשפייר וכיהן כנשיא האוניברסיטה בשנים 1972-1971.
בשנת 1973 החל את הקריירה הפוליטית שלו כנציג מדינת ריינלנד-פפאלץ במושב הבונדסטאג[דרושה הבהרה] בבון. בשנת 1978 החל לכהן כשר התרבות והספורט בממשלת באדן-וירטמברג. בשנת 1980 נבחר ללנדטאג (Landtag; הפרלמנט המדינתי) של מדינת באדן-וירטמברג שם כיהן כשר הפנים.
בשנת 1983 התמנה הרצוג לשופט בבית המשפט החוקתי הפדרלי של גרמניה (Bundesverfassungsgericht) בעיר קרלסרוהה, כאשר בשנים 1994-1987 שימש בנוסף גם כנשיא בית המשפט, עד אשר נבחר לנשיא גרמניה על ידי האספה הפדרלית (Bundesversammlung) בשנת 1994. בתפקיד זה כיהן עד לשנת 1999 עת הוחלף על ידי יוהאנס ראו.
בשנת 1994 השתתף הרצוג בטקס ההנצחה של יום השנה החמישים למרד גטו ורשה אשר התקיים בעת הכיבוש הנאצי של פולין. בנאומו שיבח רבות את הלוחמים המורדים וביקש סליחה "בעבור מה שנעשה על ידי הגרמנים".
רעיות ובנות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אליזבת גאסקל 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1864 
 
רעיות ובנות הוא ספרה האחרון של אליזבת גאסקל שנכתב בין השנים 1864 ל-1866 בירחון "קורנהיל".
הוא נכתב בסלון של נשים שהנחתה אותה מרי אליזבת מוהל.
כאשר גסאקל נפטרה ב-1865, הספר עדיין לא היה שלם לכן השלים אותו פרידריק גרינווד.
הסיפור מגולל את סיפורה של מולי שהיא הייתה בת יחידה לרופא אלמן שגרה בפרובניציה הבריטית ב-1830, בשלהי אנגליה.
עיבודים לטלוויזיה

היו מגוון עיבודים לטלוויזיה בעיקר בערוץ BBC.
הייתה גרסה ל"רעיות ובנות" בשנת 1971.
הגרסה האחרונה הייתה ב-1999 – מיני סדרה בארבעה פרקים בכיכובם של מייקל גמבון וג'סטין ואדל.
עיבודים נוספים ליצירה

ליצירה זו עדיין אין תרגום לעברית לעומת יצירותיה האחרות של גאסקל "צפון דרום" ו"קונפורד", שיצאו כספרים בהוצאת "הכורסא".
הערות שוליים

↑  Gerardo Cummings, Theresa Hurley, Mothers and Daugthers in Post-Revolutionary Mexican Literature, Hispania 89, 2006-05-01, עמ' 307 doi: 10.2307/20063296
↑  מאת רותה קופפר, ראשיתו של הסוף הטוב, באתר הארץ, 10 במרץ 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 98bcd8f1-8879-499e-8dc1-4cbee6c93c23  MusicBrainz work: 812730c2-251d-4e9d-996b-5cdfc5ed0c8d
רון דבני

| --- | --- |

 לידה:  29 ביולי 1979 (בן 45) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
רון דבני (2020)
רון דבני (נולד ב-29 ביולי 1979) הוא מפיק טלוויזיה, במאי, צלם, עורך וידאו, ומפיק מוזיקלי ישראלי. חבר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזה והבעלים של חברת ההפקות "אפולו יזמות והפקות בע"מ".
ביוגרפיה

דבני נולד וגדל בשכונת רמת אביב ג' שבתל אביב.
יצר, הפיק, צילום וערך את הסדרה הדוקומנטרית המשטרתית "אנשי החוק" עבור yes והפיק את העונה הראשונה והשנייה שלה, הסדרה "אנשי החוק" שודרה בערוץ yes stars Action.
בתחום המוזיקה

בגיל 14 הקים את להקתו הראשונה, "אופוריה" שם שימש כמתופף, הלהקה ערכה חזרות במקלט ביתו, שהפך בהמשך לאולפן חזרות והקלטות מקצועי בשם "בומרנג הפקות". בין השנים 1995-2003 הקליט והפיק אמנים ועבד עם סאבלימינל והצל, יוסלס איי די, שי להב, דן תורן ואם סי שירי, במהלך שנים אלו צבר דבני ניסיון רב כמוזיקאי טכנאי קול, זמר ומפיק מוזיקלי אשר הוכיח את היותו אוטודידקט, בשנת 2004 הקים רון לייבל בשם בו מיוזיק בשותפות חברת התקליטים "עננה" שבבעלותו של יניב דוידסון, שם הפיק דבני שירים ואלבומים לשי עמר, רואי לוי (חבר שוטי הנבואה), ניצן אשל ומיטל דה רזון הבינלאומית.
בשנת 2005 הפיק רון את תחרות המוזיקה "אורבן מוטו מיוזיק", בה שימש גם כשופט, לצד אביב גפן ובימים אלה מפיק את פסטיבל בסוודר, פסטיבל הופעות למען הנזקקים.
בתחום המוזיקה > דיסקוגרפיה > סינגלים

2014 - שמיכה
2015 - ממשיך
2018 - אל תרגיש מוזר
2020 - עד שיהיה לי טוב, בהפקת גיא מר
2021 - לשרוט את הנצח, למילים של "שיר בשבילך" של דן תורן
בתחום המוזיקה > משחק

בשנים 2015-2000 שיחק בתפקידים שונים:
"אנטנה" - סרט קולנוע
"Joseph: Dreamer/Redeemer" - סדרה אמריקאית
"אחת אפס אפס" - סדרת טלוויזיה
"התאבדות" - סרט קולנוע
"אניגמה" - סדרת טלוויזיה
"תיק סגור" - סרט קולנוע
"כנפיים" - ערוץ 1
"הפיג'מות" - ערוץ הילדים
"מיכאלה" - ערוץ 3
רוס פרטרידג'

| --- | --- |

פרטרידג', 2015
 לידה:  26 בפברואר 1968 (בן 56) קינגסטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 בת זוג:  ג'ניפר לפלור (אנ')
 פרופיל ב-IMDb
 
רוס פרטרידג' (באנגלית: Ross Partridge; נולד ב-26 בפברואר 1968) הוא שחקן קולנוע, במאי ותסריטאי אמריקאי.
ביוגרפיה

הוא נולד ב-26 בפברואר 1968 בקינגסטון שבניו יורק. הוא החל לשחק ב-1991, לרוב בסרטי חברת ההפקות "Trigger Street Productions" של השחקן והמפיק קווין ספייסי.
ב-1991 שיחק בסדרה הברק המבוססת על הקומיקס פלאש. בשנה לאחריה שיחק בסדרה זינוק לאתמול ובסרט הפעולה עצמאי בשטח בתפקיד רוברט. בשנה לאחר מכן שיחק בסרט האימה "Amityville: A New Generation" בתור הדמות הראשית, קייס טרי.
בשנת 1997 שיחק בסרט המדע הבדיוני של סטיבן ספילברג פארק היורה: העולם האבוד בתור איש המזהה את איאן מלקולם (ג'ף גולדבלום) ברכבת ומתלוצץ איתו.
בשנת 2001 הופיע בסדרת הדרמה המשטרתית חוק וסדר וב-2004 הופיע בסדרה CSI.
ב-2007 שיחק בסדרה כשהעולם מסתובב בתור מילו שאוגנסי. שנה לאחר מכן שיחק בסרט האימה ליל הבכורה כאיש עסקים. לאחר שנתיים שיחק בקומדיה "Feed the Fish".
בשנת 2015 שיחק בסרט הדרמה הסוד שבעיניים (אנ') בתור אליס. באותה שנה ביים והפיק את סרט הדרמה "Lamb" והוא מככב בו בתור דייוויד למב. שנה לאחר מכן שיחק בבסרט הסוריאלסטי "הלב הפגום של באסטר", ובסדרה "דברים מוזרים" בתור לוני באיירס, אביהם של ויל וג'ונתן באיירס. על עבודתו בסדרה זכה לשבחים ופרסים.
בשנת 2023 גילם את דון מידלטון במיני-סדרה "דייזי ג'ונס והסיקס" של שירות הזרמת המדיה "אמזון פריים וידאו".
חיים אישיים

בשנת 2016 נישא לשחקנית ג'ניפר לפלור (אנ') לאחר 10 שנות זוגיות.
ריינר צובל

ריינר צובל (בגרמנית: Rainer Zobel, נולד ב-3 בנובמבר 1948 בורשטט שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בקבוצת באיירן מינכן מהבונדסליגה בעמדת הקשר, ומאמן בקבוצת אל גונה מהליגה המצרית השנייה בהווה.
קריירה

צובל שיחק כנער במועדון הספורט אולצן, ובגיל 20 עבר להנובר 96, בה שיחק 66 משחקים וכבש ארבעה שערים בשתי עונות. בשנת 1970 עבר צובל לבאיירן מינכן, והיה חלק מהקבוצה שזכתה שלוש פעמים ברציפות בגביע אירופה לאלופות, בין השנים 1974-1976. צובל זכה עם באיירן מינכן בטורניר הגביע הביניבשתי בשנת 1976 לאחר ניצחון בגמר על קרוזיירו, ובנוסף, זכה בשלוש אליפויות בבונדסליגה ובגביע אחד. צובל שיחק 180 משחקים במשך שש עונות בבאיירן מינכן, והבקיע 19 שערים. בסוף שנת 1976 פרש מכדורגל והחל בקריירת אימון ענפה.
צובל לא שיחק בנבחרת מערב גרמניה הבוגרת, אך היה חלק מהנבחרות הצעירות.
קריירת אימון

צובל החל לאמן בשנת 1982 בטאוטוניה אולצן, ובהמשך אימן קבוצות רבות בכל רחבי הגלובוס, מוכרות יותר ופחות, כשטוטגרטר קיקרס, קייזרסלאוטרן, נירנברג, אל-אהלי, דינמו טביליסי ועוד. החל משנת 2013 מאמן צובל באל גונה מהליגה המצרית השנייה, עמה ירד ליגה בתום עונת 2014.
תארים

עם באיירן מינכן:
אליפות הבונדסליגה (3): 1971/72, 1972/73, 1973/74
גביע אירופה לאלופות (3): 1973/74, 1974/75, 1975/76
הגביע הביניבשתי: 1976
הגביע הגרמני: 1970/71
קתרינה טבשניק

קתרינה אולכסנדריבנה טבשניק (באוקראינית: Катери́на Олекса́ндрівна Та́башник; נולדה ב-15 ביוני 1994) היא אתלטית אוקראינית, זוכת מדליית ארד באליפות אירופה באולם (איסטנבול 2023) בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה

טבשניק נולדה בחרקוב שבאוקראינה.
ביוגרפיה > 2013

באליפות אירופה באולם שנערכה בגטבורג שבשוודיה במרץ סיימה במקום 18 בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.80 מטר.
ביוגרפיה > 2013 > אלופת אירופה עד גיל 20

באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה ברייטי שבאיטליה ביולי זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.90 מטר.
ביוגרפיה > 2018

באליפות אירופה שנערכה בברלין שבגרמניה באוגוסט סיימה במקום חמישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.94 מטר.
ביוגרפיה > 2019

באליפות אירופה באולם שנערכה בגלאזגו שבממלכה המאוחדת במרץ סיימה במקום רביעי בקפיצה לגובה של 1.97 מטר.
ביוגרפיה > 2023 > מדליית ארד באליפות אירופה באולם

באליפות אירופה באולם שנערכה באיסטנבול שבטורקיה במרץ זכתה במדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.94 מטר, אחרי בת ארצה ירוסלבה מהוצ'יך (1.98 מטר) ובריט ורמן מהולנד (1.96 מטר).
משפחתה

ב-18 באוגוסט 2022 נהרגה אמה בהפצצה על חרקוב על-ידי הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לגובה: 1.95 מטר (2017)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה לגובה: 1.99 מטר (2019)