stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארד (עיר)
הקהילה היהודית > תקופת השואה ואחריה

בתקופה הקצרה של הממשלה האנטישמית של גוגה - קוזה (סוף דצמבר 1937 עד פברואר 1938) נאסר על היהודים העיסוק במשקאות חריפים ומרבים נשללה האזרחות. החוקים האנטישמיים נמשכו גם לאחר נפילת הממשלה. בספטמבר 1940 עלה לשלטון הגנרל יון אנטונסקו שצירף לממשלתו חברי מפלגת "משמר הברזל". הוחרם רכוש יהודי (אדמות, בניינים, בתי חרושת). פקידים יהודים פוטרו. רופאים יהודים הורשו לטפל רק בחולים יהודים. יהודים נאסרו ואולצו בדרך זאת ל"מכור" את עסקיהם. נאסרה הפעילות הציונית.
יהודי הכפרים שגורשו לאראד הגדילו את מספר הנזקקים לסעד. הגברים גויסו לעבודות כפייה במקומות שונים בטרנסילבניה ובחבלים אחרים של רומניה.
הוחרמו בנייני בית האבות, בית היתומים, אבל הקהילה מצאה דרך להגיש עזרה לדייריהם.
אף על פי שהתנועה הציונית הוצאה מחוץ לחוק נמשכה פעילותה במחתרת, התרכזה בקליטת פליטים יהודים מהארצות השכנות ודאגה לעליתם במסגרת ההעפלה'. בקיץ 1944 מצאו ארבעה צנחנים יהודים מארץ ישראל מקלט ראשון באראד.
ב־1940 נאסרה על תלמידים יהודים הכניסה לבתי הספר הכלליים וכעבור שנה בעזרת תרומה מקומית נפתח בית ספר תיכון יהודי. הבניין הוחרם ב-1942 ובית הספר הועבר לבניין אחר.
בשנים 1943 - 1944 פעל בית חולים יהודי שכלל גם חדר ניתוח.
ע"פ עדות שמואל רוזנפלד במהלך מלחמת העולם השנייה, נמלטו לאראד אדמו"רים ורבנים רבים עקב היותה עיירת גבול, ביניהם אדמו"רי בית ויזניץ רבי חיים מאיר הגר ה"אמרי חיים", ובנו רבי משה יהושע הגר ה"ישועות משה". בין היתר התארחו בבית אביו - ישראל רוזנפלד.
אחרי כיבוש הונגריה על ידי הגרמנים הגיעו פליטים מצפון טרנסילבניה. אחרי ההפיכה המלכותית ברומניה באוגוסט 1944 והצטרפותה לכוחות הברית פלש הצבא ההונגרי לדרום טרנסילבניה וכבש את אראד. הכיבוש נמשך עשרה ימים ואף על פי שאייכמאן עצמו הגיע לאראד לא הספיק לבצע את תוכנית ההשמדה שלו.
אחרי המלחמה הוטל על הקהילה היהודית באראד להתמודד עם המשך ההתרוששות של יהודי אראד, תהליך שנמשך מ-1939 ולתמוך בפליטים שהגיעו לאראד, חלקם רק במעבר ומספרם הוערך ב-12000. בהגשת הסעד התגייסו הקהילה, ויצו, בני ברית, נדבנים מקומיים ונעזרו בג'וינט ובצלב האדום הבינלאומי. בתקופה שלאחר המלחמה כיסה הג'וינט כמחצית מהוצאות הקהילה. ויצו עזרה לחוזרים מהמחנות, לפליטים, ואראד היה למרכז פעילות ויצו בטרנסילבניה.
השפעת הציונות גברה בעיקר בשורות הקהילה האורתודוקסית.
ב־1947 נפתח בית חולים של הקהילה שפעילותו זכתה להערכה אבל כעבור שנה הולאם על ידי השלטון הקומוניסטי החדש. באותה שנה הולאם גם בניין בית הספר. בסוף 1948 נאסרה פעילות הג'וינט ברומניה. במאי 1948 התקיימה אספה חגיגית לציון הקמת מדינת ישראל וב־1949 נאסרה כל פעילות ציונית.
תושביה היהודים של אראד נטשו את העיר בגלי העלייה של יהודי רומניה; 1950 - 1952, 1954 - 1956, 1960 - 1965. על פי מפקד מ-1956 היו בעיר 5,179 יהודים וכעבור עשר שנים ירד מספרם ל־1862. ב-1993 היו בעיר 450 - 500 יהודים וכעבור שנתיים 350 בלבד.
ילידי המקום

קארוי מארוט, במקור קרונשטיין (בהונגרית: Marót Károly; ארד, 2 במרץ 1885 – בודפשט, 27 באוקטובר 1963) היה פילולוג קלאסי, יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים (נספח: 1945, מן המניין: 1956), זוכה פרס קושוט (1961) המקביל בהונגריה לפרס ישראל.
יוז'ף וולפנר (בהונגרית: Wolfner József; ארד, 8 בינואר 1856 – בודפשט 16 בפברואר 1932) היה מוציא לאור יהודי-הונגרי מייסד חברת ההוצאה לאור והמסחר בספרים החשובה זינגר וולפנר.
ערים תאומות

ישראל גבעתיים, ישראל
סרביה זרניאנין, סרביה
הרפובליקה העממית של סין פושון, הרפובליקה העממית של סין
ישראל עתלית, ישראל
הונגריה מזהגייש, הונגריה
הונגריה הודמזוושרהיי, הונגריה
הבולים של ארד

בשלהי מלחמת העולם הראשונה הייתה העיר ארד נתונה למשך מספר חודשים תחת שלטון הצבא הצרפתי, בטרם עברה משלטון הונגריה לשלטון רומניה. במהלך תקופה זו הנפיקו שלטונות העיר בולי דואר לשימוש התושבים אשר נותקו משרותיי הדואר המרכזיים של הונגריה.
ראו גם

בית הכנסת של ארד
לקריאה נוספת

Lakatos Ottó - Aradi története, Gyulai, 1881 (תולדות ארד - בשלושה כרכים) (בהונגרית)
הערות שוליים

↑  REALITATEA EVREIASCÃ - Nr. 284-285 (1084-1085) - 11 octombrie - 6 noiembrie 2007
↑  Dr Dušan J. Popović, Srbi u Vojvodiniknjiga 2, Novi Sad, 1990, עמ' 326
↑  בריטניקה 1911, כרך ב, עמ' 312-311
1 2  בריטניקה 1911
↑  Karl Waldner, Anton Peter Petri: ' 'Contribuții la istoria orașului și a raionului Arad. Homburg/Bexbach 1993
1 2  Varga E. Árpád: Arad megye településeinek etnikai(anyanyelvi/nemzetiségi) adatai. 1880–2002 (מפקדי אוכלוסין באזורים המאוכלסים בהונגרים של רומניה בשנים 2002-1880, ארפאד וארגה (PDF;784 kB)
↑  Atlas and Gazetteer of Historic Hungary 1914/
↑  המפקד ההונגרי משנת 1910
↑  לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של רומניה - המפקד ב-2011
↑  לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה המפקד ב-2011
↑  O.Lakatos 1881
↑  בית הכנסת בארד
↑  קהילת ארד באתר בית התפוצות
↑  Névváltoztatása a M. Kir. Belügyminisztérium 131381/1902. sz. rendelete alapján.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi polgári halotti akv. 1598/1967. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-11-23.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554914205171  GND: 4079813-6  MusicBrainz: c8d064b4-e3cd-4f4a-b961-c94d26022901  NKC: ge635749  VIAF: 143988531   WorldCat (עם VIAF): 143988531 
גזה השני, מלך הונגריה
יאנוש הראשון זאפויאי, מלך הונגריה
מיכאי האמיץ, שליט ולאכיה, שכבש ב-1600 את טרנסילבניה
העתק הכרמל

הרי הכרמל
העתק הכרמל הוא שבר טקטוני בהרי הכרמל.
רקע

העתק הכרמל הוא חלק ממערכת טקטונית רחבה אשר מפרידה בין רכסי השומרון בצפון להרי יהודה בדרום. מערכת זו היא בעלת יציבות טקטונית ביחס למערכת הטקטונית בגליל מצפון, ההעתק בקטע שבין צומת העמקים לנמל חיפה (העתק יגור), חוצה תשתיות, מפעלים פטרוכימיים ושכונות מגורים.
השבר מתפצל מהבקע הסורי-אפריקני, דרך צפון השומרון, מתחיל באזור יקנעם דרך הרי הכרמל, מערבית לעיר נשר ועד מפרץ חיפה, ההעתק ממשיך עוד לתוך הים וחוצה את מדף היבשת לכיוון צפון-מערב.
סטרטיגרפיה

המבנה הסטרטיגרפי של רכס הכרמל, משני צידיו של העתק הכרמל, כולל דולומיט, אבן גיר, קירטון וחוואר מתקופת אלביאן (אנ') עד טורון.
בעמק זבולון קיים העתק (שבר) צעיר מבחינה טקטונית מתקופת נאוגן והממצאים הסטרטיגרפים שונים באופן משמעותי מהממצאים שנחשפו ברכס הכרמל. סביבת ההעתק מורכבת מאלמנטים של אבן גיר, קירטון חוואר, קונגלומרטים, וסלעי התאדות. לפי המחקר, התווספו בתקופת הפליסטוקן, לסביבת ההעתק חומר חרסיתי ואבני חול הקרובות לאבן גיר.
קווי ההעתק נמדדו במקטע השבר שבין צומת יגור בדרום-מזרח ועד לשובר הגלים בנמל חיפה שבקצהו הצפון-מערבי. מדידות אלו חושפות את המבנה הסטראוגרפי של השבר ומראות תמונה מורכבת המשתנה במרחב.
עדויות לפעילות טקטונית צעירה

מקטע יוקנעם - צומת העמקים מכיל את רוב העדויות הגיאומורפולוגיות והמורפוטקטוניות לפעילות טקטונית צעירה של העתק הכרמל באופן יחסי למקטע יגור. הממצאים הפאליאוסיסמיים לאורך העתק הכרמל הם מועטים. בשנת 2002 נחשפה מדרגה סטרטיגרפית אשר גילה הוערך לכ-35,000 שנה.
עדויות לפעילות טקטונית צעירה > מחקרים במאה ה-21

מחקר שנערך בשנת 2006 מלמד על פעילות טקטונית בהעתק הכרמל לאורך הפליסטוקן.
באוגוסט 1984 התרחשה רעידה משמעותית בהעתק הכרמל, 5.3 מגניטודה לפי מומנט בעומק של כ-15–20 ק"מ.  מחקר ארכיאוסיסמי שנערך באותה שנה חשף נזקים במבנים בתל מגידו ויקנעם מעידים על רעידות אדמה חזקות. רעידה אחת מתוארכת לפי המחקר לסוף האלף הרביעי לפנה"ס ושתי רעידות נוספות לסוף המאה התשיעית ולאמצע המאה השמינית לפנה"ס. מאידך, העדר נזקים במבנים צלבניים מהמאה ה-13 לספירה בתל יקנעם מעידים על העדר רעידות אדמה לאורך העתק הכרמל מאז המאה ה-13 לספירה לפחות. נזקים מבניים במערת דניה בחיפה התרחשו לפי המחקר לפני כ-5000 שנה.
עדויות אלו אינן מוכיחות באופן מובהק פעילות טקטונית של העתק הכרמל וייתכן שנגרמו על ידי רעידת אדמה משמעותית שהתרחשה בשבר ים המלח.
הערות שוליים

↑  David Scarpa, THE GEOLOGY OF THE CREMISAN VALLEY, BEIT JALA, Bethlehem University Journal 9, 1990, עמ' 7–31
↑  לנא אשקר, עמוס סלמון, נעם גרינבאום, תופעות מורפוטקטוניות לאורך העתק הכרמל, באתר המכון הגיאולוגי לישראל, ‏יוני 2005
↑  לפי מחקר שבוצע על ידי גאולוג, שמיר (2006) מוקד הרעש אירע מספר ק"מ מזרחה מהעתק הכרמל, קרוב יותר להעתק גדעון שבעמק יזרעאל.
↑  Amit Segev, Geology of Mount Carmel – Completion of the Haifa region, ‏דצמבר 2014
↑  מיקומו של העתק הכרמל, עמ' 4
שפשי OSK ספינטו גאורגה

אסוצ'יאציה קלאב ספורטיב שפשי OSK ספינטו גאורגה  (ברומנית: Asociația Club Sportiv Sepsi OSK Sfântu Gheorghe ; הידוע בכינויו שפשי OSK או שפשי). הוא מועדון כדורגל מהעיר ספינטו גאורגה שבמחוז קובאסנה, רומניה, המשחק בליגת העל הרומנית בכדורגל, המועדון מארח את משחקיו באצטדיון שפשי המכיל 8,400 מקומות.
המועדון נוסד בשנת 2011, ותוך 6 שנים הגיע עד לליגת העל הרומנית והפך למועדון הראשון ממחוז קובאנסה בעל הרוב הסקלרי דובר ההונגרית המשחק בליגת העל הרומנית.
היסטוריה > הקמה ועלייה לליגה הבכירה (2011–2017)

בשנת 2011 החליטו לאסלו דיוסגי ודויד קרטש להקים מועדון כדורגל. הם בחרו את הצבעים אדום ולבן כדי לכבד את מסורות הכדורגל של ספינטו גאורגה ובחרו בשם OSK כראשי תיבות המציינים את המועדון הוותיק מספינטו גאורגה שחדל מלהתקיים, אולט ספורט קלאב (Olt Sport Klub). הם רצו ששם העיר ייכלל גם בשם המועדון, אז הם בחרו בקידומת שפשי (Sepsi) בצורה Sepsiszentgyörgy, שזהו שמה ההונגרי של העיר. על מנת שיוכלו להירשם לליגה החמישית הם חתמו על הסכם שיתוף פעולה עם מועדון ספורט נוסף מהעיר ספינטו גאורגה, קלובול ספורטיב סקולר (Clubul Sportiv Școlar) ונרשמו לליגה.
בעונת הבכורה שלהם, הם זכו בליגה החמישית של מחוז קובאסנה ועלו לליגה הרביעית. בעונתם הראשונה בליגה הרביעית הם סיימו רק במקום השני. אך עונה לאחר מכן הם סיימו במקום הראשון בליגה  וזכו להתמודד בפלייאוף העלייה לליגה השלישית מול אלופת מחוז ורנאצ'ה, סלינה גארישטאה. שפשי ניצחה בפנדלים, ועלתה לליגה השלישית. בעונה לאחר מכן סיימה שפשי במקום השלישי בליגה השלישית ולא הצליחה להעפיל לליגת המשנה. אך בעונה לאחר מכן, עונת 2015/2016 סיימה שפשי במקום הראשון בליגה השלישית והעפילה לליגת המשנה הרומנית. עונה אחת בלבד הספיקה לשפשי בליגת המשנה, היא סיימה את עונת 2016/2017 במקום השני בליגה, והעפילה לראשונה לליגת העל הרומנית לקראת עונת 2017/2018.
היסטוריה > הליגה הבכירה (2017–הווה)

בעונתו הראשונה של הקבוצה בליגה הבכירה היא סיימה במקום ה-9 ולא הצליחה לעלות לפלייאוף. אך בעונה שלאחר מכן עונת 2018/2019 הצליחה שפשי לעלות לפלייאוף האליפות וסיימה את הליגה במקום ה-6. עונה לאחר מכן לא הצליחה לעלות שפשי לפלייאוף, אך בגביע הצליחה להעפיל עד לגמר שם הפסידה 0–1 לסטיאווה בוקרשט. בעונה לאחר מכן עונת 2020/2021 הצליחה שפשי להעפיל בפעם השנייה בתולדותיה לפלייאוף האליפות. שפשי סיימה במקום הרביעי בליגה ובמשחק הפלייאוף על הכרטיס לקונפרנס ליג ניצחה את ויטורול קונסטנצה וזכתה לראשונה לכרטיס לתחרות אירופית. שפשי הוגרלה בשלב המוקדמות השני של הקונפרנס ליג נגד ספרטק טרנבה הסלובקית, אך הודחה עקב הפסד 3–4 בפנדלים לאחר שתי תוצאות תיקו. בליגה בעונת 2021/2022 סיימה שפשי רק במקום השביעי ולא הצליחה להעפיל לפלייאוף. אך הקבוצה הצליחה באותה עונה לזכות בגביע הרומני לראשונה בתולדותיה לאחר ניצחון בגמר 2–1 על וולונטרי. שזיכה אותה פעם נוספת בכרטיס לקונפרנס ליג. המועדון המשיך וזכה גם בסופרקאפ הרומני לשנת 2022 לאחר ניצחון על האלופה צ.פ.ר קלוז'. בשלב המוקדמות השני בקונפרנס ליג הוגרלה שפשי מול אולימפיה ליובליאנה הסלובנית שפשי ניצחה בבית 3–1 והפסידה 0–2 בחוץ המשחק הלך לפנדלים בהם ניצחה שפשי 4–2 ולראשונה בתולדותיה עברה שלב במסגרת האירופית. בשלב המוקדמות השלישי פגשה שפשי את יורגודן משוודיה היא הפסידה פעמיים 1–3 והודחה. בליגה סיימה שפשי במקום ה-6. אך זכתה בגביע שני ברציפות לאחר ניצחון של 5–4 בפנדלים על אוניברסיטת קלוז'. המועדון השלים גם זכייה שנייה בסופרקאפ הרומני לאחר ניצחון על האלופה פארול קונסטנצה. בשלב המוקדמות השני של הקונפרנס ליג הוגרלה שפשי מול צסק"א סופיה מבולגריה ניצחה אותה פעמיים ועלתה לשלב המוקדמות השלישי, שם פגשה את אקטובה מקזחסטן ועברה גם אותה. ולראשונה עלתה לשלב הפלייאוף שם הוגרלה מול בודה/גלימט מנורווגיה, שפשי הפסידה בהארכה לאחר ששני המשחקים הסתיימו בתיקו.
אצטדיון > האצטדיון העירוני

כשהוקם המועדון הוא אירח את משחקי הבית שלו באצטדיון העירוני של ספינטו גאורגה. הממוקם בשכונת סימריה, ובעל קיבולת של 5,200 מושבים. אך לאחר שעלתה שפשי לליגה הבכירה ב-2017 היא נאלצה לעבור לאצטדין שעומד בתקן הרישוי של הליגה הבכירה. לכן בסתיו 2017 היא אירחה את משחקיה באצטדיון סילביו פלושטאנו בבראשוב ואת שני משחקי הבית הראשונים של 2018 באצטדיון אילי אואנה בפלוישט. בינתיים שופץ האצטדיון העירוני כדי לעמוד בדרישות הרישוי של הליגה. כמו כן, קיבולת הישיבה בו הוגדלה באותה שנה עם 1,500 מושבים שנתרמו מאצטדיון פרנץ פושקש שנהרס. וב-19 במרץ 2018 חזרה שפשי לארח באצטדיון העירוני של ספינטו גאורגה.
אצטדיון > אצטדיון שפשי

בקיץ 2018 החלה בניית אצטדיון חדשני העומד בתקנים של אופ"א עם קיבולת של 8,450 מושבים. אצטדיון שפשי החדש נפתח במשחק ליגה נגד וולנטרי בשנת 2021.
תארים > גביע

הגביע הרומני בכדורגל
זכייה (2): 2021/2022, 2022/2023
הסופרקאפ הרומני
זכייה (2): 2022, 2023
תוצאות במסגרת האירופית

בכל התוצאות (בית וחוץ) מספר השערים של שפשי מוצג ראשון.
| עונה | תחרות | שלב | מועדון | בית | חוץ | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021/2022 | הקונפרנס ליג | שלב המוקדמות השני | סלובקיה ספרטק טרנבה | 1–1 | 0–0 | 1–1 (3–4 פ) |
| 2022/2023 | הקונפרנס ליג | שלב המוקדמות השני | סלובניה אולימפיה לובליאנה | 3–1 | 2−0 | 3–3 (4–2 פ) |
| 2022/2023 | הקונפרנס ליג | שלב המוקדמות השלישי | שוודיה יורגודן | 1–3 | 1–3 | 2–6 |
| 2023/2024 | הקונפרנס ליג | שלב המוקדמות השני | בולגריה צסק"א סופיה | 4–0 | 2–0 | 6–0 |
| 2023/2024 | הקונפרנס ליג | שלב המוקדמות השלישי | קזחסטן אקטובה | 1–1 | 1–0 | 2–1 |
| 2023/2024 | הקונפרנס ליג | שלב הפלייאוף | נורווגיה בודה/גלימט | 2–2 | 3−2 (ה) | 5−4 |
יוסף יצחק שניאורסון

ערך זה עוסק באדמו"ר מחב"ד-ליובאוויטש. אם התכוונתם לאדמו"ר מאוורוטש, ראו .
מכתב שפרסם הרב אברהם יצחק הכהן קוק בעיתון דואר היום לכבוד י"ב בתמוז תרפ"ח, יום השנה לשחרורו של רבי יוסף יצחק מהכלא הסובייטי
דרכון לטבי שהונפק בריגה לרב שניאורסון בשנת 1933
כרזה שפורסמה על ידי ישיבת תורת אמת, לקראת ביקורו של הרב שניאורסון בירושלים
הרב שניאורסון בזימון ברכת המזון בבר מצווה של נכדו בארי גוראריה
רבי יוסף יצחק שניאורסון (מכונה הריי"צ; י"ב בתמוז ה'תר"ם, 21 ביוני 1880 – י' בשבט ה'תש"י, 28 בינואר 1950) היה האדמו"ר השישי בשושלת אדמו"רי חסידות חב"ד ליובאוויטש, שבראשה עמד משנת ה'תר"ף (1920) ועד לפטירתו בשנת ה'תש"י (1950).
קורות חייו > תחילת דרכו

נולד כבן יחיד לרבי שלום דובער שניאורסון, האדמו"ר החמישי בשושלת חב"ד, ולשטערנא שרה בעיירה לובביץ' שברוסיה הצארית. הוא נקרא על שם אבי אמו, רבי יוסף יצחק שניאורסון מאוורוטש, בן הצמח צדק.
בגיל 15 החל להצטרף לאביו לאספות רבנים ברוסיה ובאירופה. בי"ג באלול ה'תרנ"ז (1897), בגיל 17, נישא לנחמה דינה שניאורסון (צר'), בת הרב אברהם שניאורסון. לאחר חתונתו מינה אותו אביו למנהל בפועל של ישיבת חב"ד "תומכי תמימים" שנוסדה באותה שנה. בשנת ה'תרע"ג (1913) היה שותף לוועד הרבנים שסייע להגנה המשפטית במשפט עלילת הדם של מנחם בייליס.
בשנת ה'תר"פ (1920), זמן קצר לאחר פרוץ המהפכה הקומוניסטית, נפטר אביו והוא התמנה למנהיגה של חסידות חב"ד-ליובאוויטש. בעקבות רדיפות הקומוניסטים את היהדות, הוא הקים בברית המועצות רשת חשאית של תלמודי תורה וישיבות. רבי יוסף יצחק הרבה לעסוק בפעילות יהודית של סיפוק צורכי דת וחינוך יהודי, באופן שלא עלה בקנה אחד עם מדיניות השלטונות בברית המועצות שדיכאה את הדת.
באדר ב' ה'תרפ"ד (מרץ-אפריל 1924) מונה לרב העיר מוסקבה על ידי באי כח ומתפללים של בתי הכנסת ובתי המדרש בעיר, לחודש.
קורות חייו > במאסר, בגלות ועזיבתו את ברית המועצות

בעקבות פעילותו הוא נאסר בט"ו בסיוון ה'תרפ"ז (1927) על ידי הג.פ.או. ודינו נגזר למוות ללא משפט. הוא מספר כי במהלך אחת מחקירותיו איים עליו החוקר באקדח באומרו: "הצעצוע הזה שינה את דעתם של רבים". השיב לו הרבי: "הצעצוע הזה יכול להרתיע מי שיש לו עולם אחד ואלילים רבים, אבל מי שיש לו אל אחד ושני עולמות - אין ה'צעצוע' הזה מפחיד כלל". אמרה זו זכתה לפרסום רב. הרבי אף נפצע בזמן מאסרו, כשהושלך על ידי סוהר בגרם מדרגות תלול, לאחר שהניח תפילין בחטף - בניגוד להוראותיו.
לאחר לחצים בינלאומיים - בהם התניית חידוש חוזה הסחר עם לטביה (מאחורי פעולה זו עמד חבר הפרלמנט היהודי בלטביה מרדכי דובין) - בוטל עונש המוות והומר לעונש גלות. הוא שוחרר מהכלא ונשלח לגלות בעיר קוסטרומה בג' בתמוז (3 ביולי). לפני שעלה לרכבת שלקחה אותו למקום גלותו, נאם אל החסידים שנאספו להיפרד ממנו, ומהות דבריו הייתה: "רק הגוף היהודי נמצא בגלות אך הנשמה היא חופשית". דברים אלו זכו לתפוצה רחבה וצוטטו על ידי רבנים בתקופת השואה כמקור השראה ועידוד.
הלחץ הבינלאומי על השלטון הסובייטי לשחרור מלא נמשך גם ממנהיגים יהודיים ולא יהודיים בארצות הברית שראו בו לוחם חופש דת, ובתאריך י"ב בתמוז (12 ביולי) הודיעו לו על שחרורו. עקב חג מקומי התבצע השחרור למחרת בי"ג בתמוז. במכתב שכתב לחסידיו לקראת יום השנה הראשון לשחרורו הוסיף: "לא אותי בלבד גאל הקב"ה בי"ב תמוז, כי אם גם את כל מחבבי תורתנו הקדושה, שומרי מצווה, וגם את אשר בשם ישראל יכונה". מאז מציינים חסידי חב"ד את ימי י"ב-י"ג בתמוז כ"חג הגאולה".
עם ביטול עונש הגלות חזר לביתו שבלנינגרד, אך מחשש שייעצר שוב עבר להתגורר בעיירה מלחובקה בפרוורי מוסקבה. חסידיו חששו שהסובייטים יאסרו אותו שוב, דובין סידר מוועד הקהילה היהודית בריגה כתב מינוי עבורו כ"רב הכולל", "לעיין ולפקח בכל אנשי היהדות דעירנו ריגא", ובזכותו קיבל היתר יציאה מרוסיה ללטביה. בשמחת תורה תרפ"ח התקיימה הפרידה הרשמית מהחסידים ברוסיה.
קורות חייו > בלטביה

ביום חמישי, כ"ד בתשרי ה'תרפ"ח (שלהי 1927) יצא הרב שניאורסון ברכבת מרוסיה, והגיע למחרת לריגה שבלטביה יחד עם משפחתו המצומצמת, כשהוא סובל מחבלות שחבלו בו צוות בית הסוהר הסובייטי, אך ללא מזכיריו חיים ליברמן שעדיין היה בגלות, ויחזקאל פייגין שנותר ברוסיה. הוא ראה את מושבו בריגה כזמני אך הוא גר בה כשש שנים עד שלהי ה'תרצ"ג (1933).
בחודשים שבט ואדר ה'תרפ"ח נסע לבקר את קהילות החסידים בווילנה, בפולין, בוורשה ובאוטבוצק. בביקורים אלו נאם בציבור וקיבל את החסידים לשיחות אישיות ("יחידות"). בתקופה זו עסק גם בעזרה ליהודי רוסיה, בהשגת תקציב לשם כך מארגון הג'וינט, ומיהודים ברחבי העולם, ולקראת פסח ה'תרפ"ט הצליח לשלוח 28 קרונות רכבת מלאים מצות כשרות לפסח באישור השלטון הסובייטי.
קורות חייו > בלטביה > מסעו לארץ ישראל

בחודש אב ה'תרפ"ט (1929) ערך מסע לארץ ישראל לבקר במקומות הקדושים. הוא יצא מריגה בכ"ב תמוז, ברכבת דרך ברלין ווינה לאיטליה, באונייה לאלכסנדריה, מצרים, וממנה הגיע ברכבת לארץ ישראל בב' מנחם-אב. תחילה ביקר בירושלים ונפגש עם הרבנים הראשיים, רבני העדה החרדית, והעסקנים הדתיים. לאחר מכן נסע לצפון וביקר במירון, צפת, ראש פינה וטבריה. לאחר מכן ביקר בקהילה היהודית בחברון, בה הייתה קהילה של חסידי חב"ד ואף זכה באישור מיוחד להיכנס למערת המכפלה בהשתדלותו של הרב ישראל זיסל דבורץ. מחברון שב לירושלים ונפגש עם שופט בית המשפט העליון גד פרומקין ונסע איתו לביקור במקוה ישראל, תל אביב, פתח תקווה ובני ברק. בכל מקום שביקר נערכה לו קבלת פנים המונית, הוא נשא דברים לפני הקהל ובכמה מקומות מסר דרשה ("מאמר") מתורת חב"ד. לאחר מכן נפגש עם משלחות מקומיות ואף קיבל אנשים לשיחות אישיות.
ביקורו בארץ ארך כשבועיים ובט"ז באב יצא לאלכסנדריה, ממנה המשיך באונייה לבאדן שבגרמניה בה שהה כעשרה ימים, ממנה נסע לפריז ליום אחד ומצרפת יצא בו' באלול למסע בן כשנה בארצות הברית.
קורות חייו > בלטביה > מסעו הראשון לארצות הברית

בי"ב באלול ה'תרפ"ט הגיע לארצות הברית. מטרת מסעו, שארך כשנה, הייתה כפולה: לגייס כספים ליהודי רוסיה ולעורר את יהודי ארצות הברית ללמוד תורה ולקיים מצוות. הוא ביקר בקהילות יהודיות בתשע מדינות. בחודש תשרי שהה בברוקלין וביקר בברונקס.
בי"ג בכסלו נסע לפילדלפיה ושהה שם חודש. בבואו לפילדלפיה ערכו לכבודו טקס בהיכל העצמאות של ארצות הברית, הושיבו אותו על הכיסא שעליו ישב הנשיא הראשון ג'ורג' וושינגטון והוא נשא שם נאום קצר בשבח ארצות הברית וחיזוק היהדות. הוא הובל במכונית בתהלוכה לפעמון הדרור שעליו הוא הניח זר כשהוא מכריז כי "חופש המבוסס על דת הוא החופש הכי חזק". במשך החודש הוא נסע פעמיים ליום לניו יורק להשתתף באספה שארגנו לכבודו ובוועידת רבנים.
בי"ב בטבת נסע מפילדלפיה לבולטימור, מרילנד לשלושה שבועות. בכ"ז בטבת נסע לימים אחדים לעיר הבירה וושינגטון, ובה' בשבט חזר למנהטן שבניו יורק לשבועיים. בי"א בשבט הגיע ברכבת לשיקגו לחודש. משיקגו נסע לכמה ימים (ט'-י"ב באדר) למילווקי, וויסקונסין.
עקב חולשתו שב לניו יורק למספר שבועות, ומשם יצא בכ"ט בניסן לדטרויט. בו' באייר נסע לסנט לואיס עד ט"ו באייר. בי"ט בסיוון נסע לבוסטון והסביבה עד ג' בתמוז. בדרך חזרה לניו יורק עצר בווסטר, מסצ'וסטס לשעה קלה ונאם לפני קהל יהודי שבא לקבל את פניו, ובהמשך בתחנת הרכבת בספרינגפילד באו רבני העיר לקבל את פניו, ובאותו ערב ערכו אירוע בעיר בהשתתפותו.
את מסעו בארצות הברית סיים בביקור בבית הלבן בפגישה עם הנשיא הרברט הובר בי"ד בתמוז, ובפגישה הודה הרבי לנשיא על מתן חופש דת ליהודי ארצות הברית.
במקומות ביקורו נפגש הרב שניאורסון עם הקהילה היהודית ועם אנשי ציבור וממשל, חברי קונגרס, שופטים וראשי ערים. השתתף במגביות לעזרת יהודי רוסיה, בהם הצלחתו הייתה מוגבלת בגלל השפל הכלכלי ששרר באותה תקופה בארצות הברית. בנאומיו בציבור ובשיחות אישיות עורר על הקמת שיעורי תורה, קיום המצוות ושמירת שבת. כמו כן הקים אגודות נשים שומרות טהרת המשפחה וסניפים של "אגודת חב"ד". במשך הביקור בחן את האפשרות להתיישב בארצות הברית, אך בסופו של דבר נמנע מכך. לאחר ששב לריגה ערך אספה כללית של רבני לטביה לדיון בשיפור מצב היהדות במדינה.
בראש חודש אדר תרצ"א נסע לביקור בן תשעה ימים לרקשיק שבליטא. בכל יום קיבל קהל לשיחות אישיות משעות הצהריים עד שעות הלילה המאוחרות. מלבד חסידי חב"ד בעיר באו יהודים מכל החוגים מהעיר עצמה כמו הנהלת ותלמידי ארגון יבנה בליטא, אנשים רבים מעשרות עיירות הסביבה כגון קובנה, תלמידי ישיבות מהערים פוניבז' וטלז. לקבוצת נשים שדרשה שיחה לנשים בלבד מסר הרב שניאורסון נאום מיוחד, שבעקבותיו נוסד בעיר ארגון נשים לשמירת טהרת המשפחה.
באותה תקופה סבל מאובדן תחושה ברגלו, ובקיץ ה'תרצ"א נסע להתרפאות במרחצאות מרינבד, כשבדרכו ביקר בישיבות חב"ד בפולין - בוורשה ובאוטבוצק.
בתחילת שנת תרצ"ב הקים סניף של ישיבת "תומכי תמימים" בריגה, והביא מליטא את הרב מרדכי פוגרמנסקי, תלמיד ישיבת טלז לעמוד בראשה. הישיבה התקיימה כשנה בלבד.
קורות חייו > תקופת פולין

באלול ה'תרצ"ג עבר לוורשה ושנתיים מאוחר יותר עבר לעיירה הסמוכה אוטבוצק.
בשנת ה'תרצ"ט (1939) ייסד את אגודת חסידי חב"ד.
בדצמבר 1939 חולץ מוורשה הכבושה בידי חבורת קצינים מהאבווהר (שירות הביון הגרמני) שמונו למבצע זה על ידי אדמירל וילהלם קנריס ושבראשם עמד קצין נאצי שאביו היה יהודי. הרב שניאורסון היגר לארצות הברית בכ"ד באדר א' ה'ת"ש (4 במרץ 1940).
קורות חייו > תקופת ארצות הברית

בט' באדר ב' ה'ת"ש (19 בפברואר 1940) הגיע הרב שניאורסון באנייה מסטוקהולם לניו יורק. תקופה קצרה לאחר הגעתו רכש את בנין 770 המפורסם, שם התגורר בשנותיו האחרונות. המקום הפך למרכז העולמי של חב"ד.
עם בואו יסד שלשה מוסדות מרכזיים: מרכז הישיבות תומכי תמימים ליובאוויטש בארצות הברית וקנדה בניהול חתנו הרב שמריהו גוראריה, מרכז לענייני חינוך, ומחנה ישראל בניהול חתנו רבי מנחם מענדל שניאורסון. מרכז הישיבות הקים 13 סניפים ברחבי ארצות הברית וסניף במונטריאול, קנדה. בנוסף יסד את הוצאת הספרים קה"ת, את ארגון של"ה ופעילות "מסיבות שבת". מאז פעל רבות לחיזוק יהדות ארצות הברית, עורר את התודעה לציפייה לביאת המשיח כשטבע את הסיסמה "לאלתר לתשובה - לאלתר לגאולה" (מיד לתשובה - מיד לגאולה).
הרב שניאורסון תיקן ללמוד חת"ת - חומש יומי עם רש"י, תהילים יומי, ותניא יומי.
בתש"ט הקים את היישוב כפר חב"ד בישראל.
נפטר בשבת פרשת בא, י' בשבט ה'תש"י (1950) במרכז חב"ד העולמי – 770. הלווייתו התקיימה למחרת, והוא נקבר בחלקת אגודת חסידי חב"ד בבית הקברות מונטיפיורי בקווינס שבניו יורק. על קברו הוקם אוהל מיוחד. את מקומו בנשיאות חב"ד ליובאוויטש, ירש חתנו, רבי מנחם מנדל שניאורסון.
קורות חייו > משפחתו

נישא לבת דודתו בדרגה שנייה נחמה דינה (צר'). לבני הזוג נולדו שלוש בנות: חנה, שנישאה לרב שמריהו גוראריה. חיה מושקא, שנישאה לרבי מנחם מנדל שניאורסון (לימים האדמו"ר השביעי של חב"ד-לובביץ'). ושיינא, שנישאה למנחם מנדל הורנשטיין, ושניהם נספו בשואה, שיינא בתאריך ב' בתשרי ה'תש"ג ומנחם מנדל הורנשטיין בכ"ה בחשוון ה'תש"ג.
היסטוריוגרפיה

רבי יוסף יצחק הרבה לעסוק בהיסטוריה של חסידות חב"ד. כבר מילדות רשם בהוראת אביו את הסיפורים ששמע ממנו, מסבתו הרבנית רבקה, אשת אדמו"ר המהר"ש, וחסידים זקנים נוספים. בשיחות שנשא ובאיגרותיו הוא מרבה לתאר את הדורות הקודמים של החסידות ואת מנהגי אבותיו. חלק גדול ממנהגי חב"ד כיום מבוסס על עובדות שסיפר. שלא כמקובל בקרב אדמו"רים, הוא חיבר ספר העוסק בתולדות החסידות, בשם "ספר הזיכרונות". חוקרים חלקו על אמינותה של ההיסטוריוגרפיה שלו.
חיבוריו > מאמרים - דרושי חסידות חב"ד

כחמשת אדמו"רי חב"ד שלפניו נהג הריי"צ לומר, דרושי חסידות בשבתות, חגים, ומועדי חב"ד. הדרושים, או "מאמרים", מבוססים על דרושים שאמרו האדמו"רים שלפניו. חלקם אף רשם בכוונה למסור לדפוס. מאמרים אלו נאספו בסדרת ספרי המאמרים לפי סדר אמירתם, ונסדרו לדפוס במהדורות מוערות.
ספר המאמרים - סדרה המונה כ-18 כרכים. מסודרת על פי סדר השנה (זאת אומרת, על פי זמני אמירתם, כל כרך לערך שנה או שנתיים).
ספר הקיצורים, קיצורי הספר שערי אורה, קה"ת, ברוקלין ה'תש"ח
חיבוריו > שיחות

הרב שניאורסון אמר את שיחותיו ביידיש ובשפה זו גם נרשמו על ידי החסידים ונדפסו. רק חלק קטן מהשיחות הוגה על ידו. חלק מהשיחות יצאו לאור בשעתן בסמיכות לזמן אמירתם בקופיר או בדפוס, בסדרת חוברות שנקראה "לקוטי דיבורים" שנלקטה לאחר מכן בשני כרכים. לאחר מכן נאספו השיחות ונערכו לדפוס על סדר השנים במהדורות מוערות ומתוקנות. חלק מהספרים אף תורגם לעברית ויצא לאור בספרים בפני עצמם.
לקוטי דיבורים - שיחותיו ברבים שהוגהו על ידו. שני כרכים (ביידיש). (בתרגום לעברית הם שלשה כרכים). (הספר בקטלוג ULI)
ספר השיחות תר"פ-תרפ"ז, בעריכת הרב אהרון לייב רסקין, קה"ת, הוצאה שנייה ומתוקנת, ברוקלין ה'תשס"ד. בתחילת הספר מבוא: "סקירה קצרה מדברי ימי כ"ק אדמו"ר מוהריי"צ נ"ע בתקופת תר"פ-תרפ"ז". (הספר בקטלוג ULI)
ספר השיחות תרפ"ח-תרצ"א, בעריכת הרב אהרון לייב רסקין, קה"ת, הוצאה שנייה ומתוקנת, ברוקלין ה'תשס"ב. בתחילת הספר מבוא: "סקירה קצרה מדברי ימי כ"ק אדמו"ר מוהריי"צ נ"ע בתקופת תרפ"ח-תרצ"א".
ספר השיחות תרצ"ו-חורף ת"ש, בעריכת הרב אהרון לייב רסקין, קה"ת, ברוקלין ה'תשמ"ט.
ספר השיחות קיץ ת"ש-תש"ב, קה"ת, ברוקלין ה'תשמ"ו.
ספר השיחות תש"ג-תש"ה, קה"ת, ברוקלין ה'תשמ"ו. (הספר בקטלוג ULI)
ספר השיחות תש"ו-תש"י, בעריכת הרב אהרון לייב רסקין, קה"ת, ברוקלין ה'תשס"א.