stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צחיח אל-בוח'ארי
שם הספר

הספר מוכר כיום בשם צחיח אל-בוח'ארי. על פי אבן אל-סלאח, שמו המקורי היה الجامع المسند الصحيح المختصر من أمور رسول الله صلى الله عليه وسلم وسننه وأيامه ("האוסף המהימן המאושר המקוצר של ענייניו של שליח אללה מוחמד עליו השלום וקורותיו"). אל-בוח'ארי הזכיר את הספר בשם המקוצר "אל-צחיח" כלומר, "[האוסף] המהימן". אבן חג'ר אל-עסקלאני החליף את המילה "עניינים" (אֻמוּר) במילה "מסורות" ("חדית'").
החדית' וחשיבות צחיח אל-בוח'ארי

החדית' אינו סותר את הקוראן. מכיוון שהקוראן אינו מכיל את כל החוקים שהמוסלמים צריכים לנהוג לפיהם, המסורות משלימות את החסר. כלפי הסנה כן יש גמישות.[דרושה הבהרה] כאשר הייתה התנגשות בדעות, המומחים המוסלמים בדקו קודם כל אם למסורת יש אסנאד: אם לא היה אסנאד פסלו את המסורת ולא כללו אותה, ואם היה אסנאד בדקו גם את מהימנות מוסרי החדית' בעזרת שיטה שפיתחו. ישנם הטוענים שהייתה בכך גם התייחסות מסוימת לתוכן. X מסר מפי Y שמסר מפי Z שמסר מפי הנביא- יש כאן 3 מסירות.
איך פעלה אותה שיטה שפיתחו המומחים המוסלמים לבדיקת מהימנות המוסר, כלומר מה בדקו בבדיקתם את מהימנות המוסר:
1. ריחוק גאוגרפי בין 2 מוסרים- האם היה סיכוי שמישהו שחי בבית המדרש של בצרה באמת נסע לסוריה או לא.
2. מי היה אותו אדם ומהי מהימנותו- במהימנות הכוונה האם ידע קוראן, חדית', האם היה מלומד, כלומר האם האדם היה בעל ידע דתי.
3. לגבי הצחאבה- מה ידעו עליהם? המומחים בדקו האם המוסר תמך בנביא והאם נלחמו עבורו.
בפני מאספי הסנה, החדית' ההלכתי, היה מאגר עצום של חדית'ים. המאספים בדקו את מהימנות המוסרים לפי טוהר מהימנותם על פי כמה קיימו את מסורות האסלאם, מתי הם חיו והאם היה ריחוק גאוגרפי בין המוסרים.
מה הייתה תוצאת בדיקת המומחים את המוסרים? בהקשר זה ישנם שני קריטריונים:
1. אלתעדיל- קביעת יושרו של מוסר- קבעו את יושרו של מישהו, הצהרת יושרו.
2. אלג'רח- הטלת דופי במוסר- הטילו בו מום. ג'רח- פצע או הטיל דופי.
בסופה של שיטת ביקורת ממושכת ומדויקת זו נקבעו 3 קטגוריות של מהימנות:
מהימן- צחיח (בריא)- האסנאד מהימן.
סביר, יפה- חסן- האסנאד בסדר, הוא טוב. לא יכולים לאשר אותו ולא להפריך.
חלש- צ'עיף- לא מהימן בעליל.
כל המושגים באים מתחום הבריאות. חלק הוכרזו כמהימנים מוחלטים, חלק פחות, וחלק כלל לא. אם המוסר נקבע כלא מהימן אז החדית' לא נאמן. הייתה נטייה להציג מסורת לפי דעת קהל. מושגים אלה חשובים להמשך האסנאד. אחרי הביקורת הזו נוצרו 6 קובצי הלכה קאנוניים מהימנים מוסמכים. ששת הספרים הקאנוניים נקראים "סת אלצחאח" (ששת הקבצים המהימנים) ונקראים גם "אלכתב אלסתה" (ששת הספרים). ישנם קבצים רבים נוספים שלא עברו סינון אך הם חלק מהמסורת המוסלמית, חלקם גם קדומים יותר. שני הקבצים הקנוניים הבולטים ביותר הם של שני מחברים בני אותו דור - אלבח'ארי ומסלם. צחיח אלבח'ארי נחשב לשני בחשיבותו, אחרי הקוראן. הקבצים הקנוניים שלהם התקבלו באסלאם כחשובים ביותר אחרי הקוראן. שניהם נחשבים, אך אלבח'ארי נחשב יותר. אלבח'ארי ומסלם חיו באותה תקופה, עשו במקביל את העבודה, פרסמו את תוצאת העבודה - המסורת, כל אחד בערך 4 כרכי מסורת. שניהם מאותו דור וחיברו את אוסף המסורות. אין נימה אישית בכלל. ג'מאל אבח'ארי מת ב-256 להיג'רה, מסלם מת ב-261 להג'רה, והקובץ שכתב נקרא צחיח מוסלם. גם אלבח'רי וגם מסלם כינו את קובץ המסורות שלהם בשם "אלג'אמע אלצחיח" (אוסף המהימן). קובצי המסורות שלהם נקראים יחד בצורת זוגי: אלצחיחאן.
סקירה כללית

לאחר העלייה לרגל למכה נדד אל-בוח'ארי ברחבי האימפריה המוסלמית כדי לשמוע חדית'ים מפי מוסריהם. הוא בדק ומיין מעל ל-600 אלף חדית'ים ובעבודה של 16 שנה כינס בספרו רק 7593 חדית'ים. הספר מכסה כמעט את כל תחומי החיים במתן הדרכה נכונה של האסלאם.
הוא סיים את עבודתו סביב שנת 846, הוא בילה את 24 השנים האחרונות לחייו בביקור בערים שונות. בכל עיר בה ביקר אל-בוח'ארי התאספו אלפי אנשים במסגד הראשי אשר הקשיבו לדקלום מסורותיו. כיום, אחת הגרסאות המפורסמות ביותר של הספר היא של אל-פרברי שהיה תלמידו הנאמן של אל-בוח'ארי.
ראו גם

אסלאם סוני
אסלאם שיעי
חדית'
צחאבה
פתח אל-בארי
הערות שוליים

↑  الحديث والمحدثون(המסורת והמוסרים) - מוחמד מוחמד אבו זהו (طبعة دار الفكر العربي:פרק 1, ע' 378).
↑  אבן כת'יר, אל-בדאיה ואל-נהאיה, כרך 11, הוצ' דאר אל-פכר, עמ' 25
↑  ד. סובחי אבראהים אל-צאלח, מדעי החדית', ביירות, חלק 1, עמ' 118 (علوم الحديث ومصطلحه, صبحي إبراهيم الصالح, طبعة دار العلم للملايين, باب 1, ص' 118/الحاشية)
↑  קיצור תולדות דמשק (مختصر تاريخ دمشق) - אבן מנצ'ור، אבו אלפדל מוחמד בן מכרם בן עלי בן מנצ'ור אלאנצארי (פרק 22, ע' 27)
↑  Hadyi al-Sari, p. 10.
↑  http://demo.ort.org.il/clickit2/files/forums/105572289/876817512.pdf
↑  http://sunnah.com/bukhari
↑  Why Imam al-Firabri: The student of Imam al-Bukhari and tran, Darul Tahqiq, ‏2020-07-17 (באנגלית)
| אסלאם |
| --- | --- | --- |
| חמשת עמודי האסלאם | שהאדה (העדות) • אלצלאה (התפילה) • אלזכאה (הצדקה) • צום • אלחאג' (העלייה לרגל) | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| פלגים עיקריים | אסלאם סוני • אסלאם שיעי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אישים מרכזיים | מוחמד • ח'ליף ושושלות הח'ליפים • נביאי האסלאם • אימאם שיעי • מהדי • בני לווייתו של מוחמד • נשות מוחמד | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| דמויות היסטוריות נוספות | פאטמה בת מוחמד • עבדאללה אבן א-זובייר • אבו להב | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| קרבות בראשית האסלאם | קרב בדר • קרב אוחוד • קרב השוחה • קרב ח'ייבר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אנשי דת (עולמא) | מאלכ אבן אנס • אל נעמאן בן ת'אבת אבו חניפה • אחמד אבן חנבל • מוחמד אבן אידריס א-שאפעי • אבן חג'ר אל-עסקלאני • אל-ע'זאלי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| ערים קדושות | מכה • אל-מדינה • ירושלים • נג'ף • כרבלא • כופה • כאט'מיה • משהד • סאמרא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| האתרים הקדושים ביותר | מסגד אל-חראם • מסגד הנביא • מסגד אל-אקצא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| חגים | הג'רה • לוח השנה המוסלמי • עיד אל-פיטר • עיד אל-אדחא • עשוראא • ארבעין • לילת אל-קאדר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| מבנים | מסגד • מינרט • מחראב • הכעבה • אדריכלות איסלאמית | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| תפקידים דתיים | אייתולה • מרג'ע • אימאם • מולא • קאדי • מופתי • מואזין |  |
| טקסטים וחוקים | קוראן • חדית' • אסנאד • מתן • תפסיר • סונה • פיקה • פתווה • שריעה |  |
| אסכולות השריעה | חנפית • חנבלית • ג'עפרית • מאלכית • שאפעית |  |
| אסכולות הכלאם | אשעריה • ג'בריה • מאתורידי • מורג'יאה • מֻעתזילה |  |
| פלגים שיעים | את'נא עשריה • אסמאעיליה • זיידים |  |
| פלגי הח'וארג' | צאפריים • אזארקה • איבאדיה |  |
| תנועות | סופיות • והאביה • סלפיה • אסלאמיזם • אסלאם ליברלי |  |
| פלגים אחרים | אומת האסלאם • חמשת האחוזים • המסורים • אחמדים • זקרי • עלווים |  |
| אמונות קשורות | באביזם • בהאאים • יזידים • סיקיזם |  |
פורטל אסלאם • מונחים בסיסיים • כל הערכים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463137405171  PLWABN: 9810613616405606  BnF: cb15797192c (data)  GND: 4337110-3  LCCN: n83056202  NKC: aun2008470875  SUDOC: 060326557  TDVİA: el-camius-sahih--buhari  VcBA: 495/19029  VIAF: 209888775   WorldCat (עם VIAF): 209888775
צבי ובר

| --- | --- |

 לידה:  1946 (בן 79 בערך) ה'תש"ו ברטיסלאבה, צ'כוסלובקיה 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת פוניבז' 
 מקום פעילות:  נווה יעקב, ירושלים
 השתייכות:  ליטאי
 רבותיו:  הרב יוסף שלום אלישיב   הרב יוסף דוב סולובייצ'יק   הרב מאיר ברנדסדורפר
 חיבוריו:  דברי הלכה על הלכות ברכות
 בן או בת זוג:  חנה ובר 
 
 תפקידים נוספים:  חבר בד"ץ שארית ישראל  ונשיא בית הדין "צדק ומשפט"  
 
הרב רפאל צבי ובר (נולד בכ"ח בטבת ה'תש"ו, 1 בינואר 1946) הוא רב הקהילה החרדית ליטאית בשכונת נווה יעקב בירושלים וחבר בד"ץ שארית ישראל.
קורות חייו

נולד בשנת 1946 בברטיסלבה שבצ'כוסלובקיה, ליהושע יוסף ושיינדל (שרה) ובר. בשנת 1949 עלה עם הוריו לישראל. בילדותו גר בתל אביב ולאחר מכן בבני ברק. הוא למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב, ולאחר מכן בישיבת פוניבז' וישיבת גרודנא. בסוף שנות ה-60 נישא לחנה רבקה, בתו של הרב חיים יוסף יעקבוביץ, שהיה מראשי ישיבת קול תורה.
לאחר נישואיו התגורר בשכונת בית וגן ולמד כשנתיים בישיבת בריסק. בתחילת שנות ה-80 לאחר שהוסמך למו"צ רבים מבני השכונה היו משחרים לפתחו בשאלות הלכתיות. לאחר מכן כיהן כראש כולל במספר כוללים, בשכונת בית וגן, במרכז העיר, גבעת משה, וכיום בשכונת נווה יעקב. באמצע שנות השמונים נקרא לכהן כרב הקהילה החרדית בשכונת נווה יעקב בירושלים. באותה עת הקהילה החרדית הייתה קטנה ובאזור מצומצם בשכונה, ונקראה קריית קמניץ. בתחילת שנות התשעים החלה להיבנות בסמוך לקריית קמניץ, במזרח נווה יעקב, שכונה חרדית גדולה, והרב ובר משמש גם בה כרב הקהילה האשכנזית. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 החל גם חלקה המערבי של השכונה להתחרד. במשך מספר שנים שימש כדיין בבית הדין לממונות של המועצה הדתית בירושלים.
הרב ובר מכהן כחבר בד"ץ שארית ישראל. הוא מתלמידיו המובהקים של הרב יוסף שלום אלישיב. וכאחד מראשי הרבנים מטעם לשכת הפוסקים.
משפחתו

לרב ובר 16 ילדים. גיסיו הם הרב יצחק יחיאל יעקבוביץ, שהיה רבה של הרצליה; הרב אורי קלרמן, שהיה מראשי ישיבת כנסת חזקיהו; הרב אברהם ארלנגר, שהיה מראשי ישיבת קול תורה והרב אברהם עמרם קוך שהיה מכונה הצדיק מחיפה. בנו הרב אליהו ובר הוא ראש ישיבת "הר הבית".
ספריו

דברי הלכה - על הלכות ברכות, כולל "אור יוסף", 2008
ברכת הבית (יחד עם הרב יודא טשזנר)
שיעורים בשבת - שיעורים בהלכות ומלאכות שבת, כולל "אור יוסף", 2001
אל תקרי הליכות אלא הלכות - שיעורים בהלכות בישול בשבת
הערות שוליים

↑  הסכמה באתר היברובוקס, בה מופיע הרב כרב קהילת קמניץ, נווה יעקב
↑  בית דין צדק שארית ישראל, באתר "עולם התורה"
↑  הרב אלישיב זצ"ל נאסף לבית עולמו, באתר הידברות
↑  חדשות אונליין ביתר עילית 24 באפריל 2017
↑  ישראל כהן, ‏חבר בד"צ 'שארית ישראל': "עוף הבראקל - כשר למהדרין", באתר כיכר השבת, 31 ביולי 2017
↑  דף הספר, בגוגל ספרים
↑  דף הספר, בגוגל ספרים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298909705171  ISNI: 0000 0000 3316 650X  LCCN: n93002056  VIAF: 31201443   WorldCat (עם VIAF): 31201443
אהלי שם (ספר)

| --- | --- |

דף השער של הספר 'אהלי שם'
 מידע כללי
 מאת:  שמואל נח גוטליב
 שפת המקור:  עברית, רוסית, אנגלית, פולנית
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1912
 קישורים חיצוניים
 היברובוקס:  36602
הספר אהלי שם הוא אינדקס של רבני קהילות ישראל בישראל ובתפוצות. הספר סודר על ידי ר' שמואל נח גוטליב.
המחבר

ר' שמואל נח גוטליב, בן דוב בער, התגורר בפינסק, ושימש שם כראש השוחטים ובודקים. היה בעל השפעה על הרב דוד פרידמן, ועמד לימינו בעבודתו בעסקנות הציבורית. היה בעל השקפות אנטי-ציוניות. יש הטוענים שהוא הגורם להתנגדות הרב דוד פרידמן.
הוצאות הספר

הספר הודפס בשנת 1912 בפינסק, בבית הדפוס של מ.מ. גלאָאֻבּעֶרמאַן. בהוצאתו הראשונה הוא קיבל הסכמות מהרב דוד פרידמן, מהרב חיים הלוי סולובייצ'יק ומהרב חיים עוזר גרודזנסקי.
מהדורת צילום יצאה בבני ברק בשנת תשמ"ו (1986) בהוצאת 'תפוצה'.
הערות שוליים

↑  עליו ראו: רבי שמואל נח גוטליב בלקסיקון הרבני "אישי ישראל".
↑  דורות האחרונים - חלק א - א-ו - איזנשטט, בנציון בן משה, 1873-1951 (page 51 of 140), באתר www.hebrewbooks.org
↑  נחמן תמיר (מירסקי) (ע), ספר פינסק, כרך ב, עמ' 563
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אהרן בן אשר

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־10 טבריה, ישראל 
 פטירה:  960 בערך
 מקום מגורים:  ארץ ישראל
 תרומות עיקריות
 חקר דקדוק עברי וחקר המסורה, ספר דקדוקי הטעמים הנקרא גם מחברת בן אשר. הוספת ניקוד, טעמים, וציוני מסורה לכתב היד כתר ארם צובא.
 
אהרן בן משה בן אשר המכונה בערבית "אבו סעיד", חי במחצית הראשונה של המאה ה-10. אהרן בן אשר נחשב לאחרון ולחשוב במשפחת בן אשר, משפחה של בעלי-מסורה, שפעלה בטבריה.
רקע

משפחתו של בן אשר פעלה בטבריה במשך חמישה או שישה דורות החל מהמחצית השנייה של המאה ה-8. מייסד השושלת היה "אשר הזקן הגדול" אשר חי לפי המשוער במחצית השנייה של המאה ה-8 והיה בן דורו של ענן בן דוד, מייסד הקראות. אהרן בן אשר היה בנו של משה בן אשר, בעל מסורה ידוע ומפורסם בפני עצמו. מועד פטירתו לא ידוע לנו, אך קולופון משנת א'ש' (1300) למלכות יונים, שהיא שנת ד'תשמ"ט (989), מציינת את שמו עם הביטוי "נוחו בגן עדן", כלומר אהרן בן אשר כבר לא היה אז בחיים.
מחלוקות המסורה

בזמנו של בן אשר חי עוד בעל מסורה ששמו משה בן נפתלי, וידוע שהיו חילוקי דעות ביניהם בנוגע למילים מסוימות ולכללים דקדוקיים מסוימים, דוגמאות:
את המילה "יששכר" יש לקרוא לפי בן אשר כ"ישכר" ואילו לפי בן נפתלי יש לקרוא "יששכר".
לדעת בן אשר האותיות ב או ל הבאות לפני מילה המתחילה בי' המנוקדת בחיריק - מנוקדות בשווא, לדוגמה: 'לְיִשְׂרָאֵל', לעומתו בן נפתלי סבור שיש לנקדן בחיריק ולהשאיר את הי' ללא ניקוד, לדוגמה: 'לִישְׂרָאֵל'.
מחלוקות המסורה > ההכרעה כבן אשר

מסורתו של בן אשר היא המסורת המקובלת בכלל ישראל. עם זאת הנוסח של ספרי המקרא שבידינו כיום אינו בדיוק לפי מסורת בן אשר ויש הבדלים מזעריים שאין בהם חשיבות של ממש עבור הקורא הרגיל.
כבר הרמב"ם דיבר בשבחו של אהרן בן אשר והעיד על דיוקו של כתר התורה שהגיה בן אשר "...וספר שסמכנו עליו... ועליו היו הכול סומכין - לפי שהגיהו בן-אשר ודקדק בו שנים הרבה והגיהו פעמים רבות... ועליו סמכתי בספר תורה שכתבתי כהלכתו..." (משנה תורה לרמב"ם, ספר אהבה, הלכות תפילין ומזוזה וספר תורה, פרק ח', הלכה ד'). מקובל להניח שכתר התורה שעליו דיבר הרמב"ם הוא כתר ארם צובא שנשמר בבית הכנסת בחלב. בעקבות דעתו של הרמב"ם על הכתר נכתבו עוד העתקים של המקרא על פי הכתר הזה, אם כי הנושא שנוי במחלוקת ואחרון החוקרים בדבר, קאסוטו טען כי זו טעות ואין כתר ארם צובא הוא ספרו של בן אשר.
חיבוריו של בן אשר

ספר דקדוקי הטעמים הנקרא גם מחברת בן אשר - זהו אוסף של כללים בדקדוק ובידיעת המסורה. רובו כתוב בסגנון מליצי ומחורז חוץ מקטעים שכוללים רשימות מסורה בלבד. הספר כולל שני חלקים: רשימות מסורה וענייני דקדוק, שעוסק בעיקר בתורת ההגה, תורת הכתב, תהליכי הדיבור וכן בתורת הצורות ובהבחנה בין אותיות יסוד לאותיות שימוש.
ניקוד והטעמת כתר תורה הנקרא כתר ארם צובא - כתר זה נכתב בטבריה על ידי שלמה בן-בויאעא הסופר בצורת קודקס במאה ה-10 לספירה. לאחר גמר הכתיבה הוסיף אהרן בן-אשר את הניקוד והטעמים ואת ציוני המסורה.
רשימה של שמונים זוגות מילים מן המקרא השוות בהגייתן ושונות במשמען.
הכלל על אותיות אוי"ה (כלומר אמות הקריאה אהו"י) הגורמות לפעמים לריפוי אותיות בגדכפ"ת במילה שאחריהן.
האם אהרן בן אשר היה קראי או רבני

השאלה מה הייתה אמונתו של אהרן בן אשר העסיקה חוקרים החל משנות השישים של המאה ה-19. יש הסבורים שאהרן בן אשר היה קראי ובן למשפחה קראית. בשנת 1957 פורסמה עבודתו של אהרן דותן שבה הוא טען שטענה זו אינה נכונה ובן אשר היה בן למשפחה רבנית. ניתן להתפלמס על עניין זה, אך אין ראיות חותכות לכאן או לכאן. ללא תלות בתשובה לשאלה זו, יצירתו של בן אשר מקובלת על כל היהודים, רבניים וקראים כאחד.
האם אהרן בן אשר היה קראי או רבני > טענות התומכות בהיותו קראי

רס"ג התפלמס עם החכם "בן אשר" באיגרתו "אשא משלי" ולפי הדעה שמדובר באהרן בן אשר, הרי שמכאן שהוא היה קראי.
התארים בהם מכונה אהרן בן אשר בקולופון שבכתר ארם צובא הם תארים קראיים מובהקים.
בקולפון של כתר התורה שכתב אהרן בן אשר, כתוב שהוא נכתב עבור הקהילה הקראית הירושלמית.
מתוך דרך הניקוד שלו הם מסיקים כי השקפתו של אהרן בן אשר היא השקפה הנעוצה בהלכה הקראית[דרושה הבהרה]. כמו כן, לדבריהם השקפתו שעולה מתוך "ספר דקדוקי הטעמים" על מעמד ספרי הנביאים במקרא היא השקפה קראית.
השימוש שהוא ערך במידת ה"היקש" שהיא עקרון קראי קדום מובהק מלמד לדעתם שהוא היה קראי[דרושה הבהרה].
לדעת בנימין קלאר, החיבור "שירת הגפן" שחיבר משה בן אשר, אביו של אהרן, הוא חיבור קראי מובהק[דרושה הבהרה]. אם כך לשיטתם יש להניח שגם בנו אהרן היה קראי.
ראו גם

משה בן נפתלי
כתר ארם צובא
מסורה
הנרי הורנר

הנרי הורנר (באנגלית: Henry Horner;‏ 30 בנובמבר 1878 –  6 באוקטובר 1940) היה פוליטיקאי יהודי-אמריקאי, שכיהן כמושל אילינוי ה-28 מינואר 1933 ועד מותו, היהודי הראשון שכיהן בתפקיד.
ראשית חייו

הנרי הורנר נולד בשיקגו בשם הנרי לוי כבנם של סולומון אברהם לוי ודילה הורנר. הוא שינה את שם משפחתו להורנר לאחר שב-1883 התגרשו הוריו. הוא למד באוניברסיטת שיקגו, ולאחר מכן בקולג' למשפטים שיקגו-קנט של המכון הטכנולוגי של אילינוי, וב-1898 השלים לימודי תואר במשפטים. הוא הוסמך כעורך דין, ובשנים 1915–1931 כיהן כשופט שלום.
מושל אילינוי

ב-1932 נבחר הורנר כמושל אילינוי. הוא כיהן בתפקיד בתקופה הקשה של השפל הגדול. בשל המשבר הפיננסי בו הייתה אילינוי שרויה במהלך תקופת כהונתו הראשונה, הוא נאלץ לבקש מהאספה הכללית של אילינוי להעביר חוק לגביית מס הכנסה. ב-1933 הוא חתם על חוק לגביית מס קנייה בשיעור התחלתי של שני אחוזים. הוא גם חתם ב-1935 על חוק שהגדיל את מס הקנייה לשיעור של שלושה אחוזים.
ממשלו של הורנר עמד בסימן של יושרה ושל מחויבות חזקה הן לניהול פיננסי שמרני והן לצורכי העניים ולצורכי מוסדות המדינה. התעקשותו לבלום את השחיתות והקפדתו על כך ששכירי המדינה לא יהיו בני חסותם של פטרונים פוליטיים הכניסו אותו לעימותים עם הממסד הפוליטי של המפלגה הדמוקרטית בשיקגו שהונהג על ידי פטריק נאש וראש העיר אדוארד ג'וזף קלי. בבחירות המקדימות של 1936 הם תמכו ביריבו, שאותו הביס הורנר בסיוע קולות רבים מדרום המדינה.
בנובמבר 1936 נבחר הורנר לכהונה שנייה, והיה נחוש בדעתו להביס את המנגנון של קלי ונאש. הוא תמך בבחירתו של סקוט ו. לוקאס ב-1938 לסנאט של ארצות הברית במקומו של הסנאטור הפורש ויליאם ה. דיטריך, שנודע כאנטישמי וכפרו-גרמני.
מותו

הורנר לקה בשבץ מוחי ארבעה ימים לפני בחירות אמצע הכהונה של 1938, ולאחר מכן בילה חמישה חודשים בהחלמה בפלורידה לפני ששב לאילינוי, מאוחר מדי כדי לנהל את המערכה שהוא תכנן נגד בחירתו לכהונה נוספת של קלי. בריאותו של הורנר התדרדרה במשך השנה הבאה עד שבקיץ 1940 הוא קרס. הוא שהה בהחלמה בכפר וינטקה ובהיילנד פארק מיוני ועד למותו.
הנרי הורנר נפטר בווינטקה ב-6 באוקטובר 1940. במקומו הושבע סגנו ג'ון הנרי סטליי, שהיה אחד מיריביו הפוליטיים הגדולים ביותר. הוא נטמן בבית הקברות היהודי זאיון גרדנס בשכונת דאנינג בשיקגו.
הנצחתו

הורנר היה חבר בקהילת טמפל ברית שלום בספרינגפילד. מחנה קיץ באינגלסייד, פרבר של שיקגו, קרוי מחנה הנרי הורנר. הורנר, שהיה רווק עד יומו האחרון, אסף מזכרות הקשורות לאברהם לינקולן והוריש אותם לתושבי אילינוי. אוסף הורנר שוכן כיום ומוצג בחלקו בספרייה והמוזיאון הנשיאותיים על שם אברהם לינקולן (אנ') שבספרינגפילד. פארק הורנר בשיקגו, ששטחו 55 אקרים (222,000 מ"ר) גובל בצפון בשדרת מונטרוז, בדרום בדרך אירווינג פארק, בשדרת קליפורניה במערב וביובלו הצפוני של נהר שיקגו במזרח. בפארק ניצבת האנדרטה המדינתית לזכרו של המושל הורנר. רשות השיכון של שיקגו בנתה את בתי הנרי הורנר, מיזם שיכון ציבורי בחלקה המערבי של העיר, וב-1957 הוא נקרא על שמו של הורנר.
לקריאה נוספת

Thomas B. Littlewood, Horner of Illinois, Northwestern University Press, 1969.
Charles J. Masters, Governor Henry Horner, Chicago Politics, and the Great Depression, Southern Illinois University Press, 2007.
Howard, Robert (1988). Mostly Good and Competent Men. Springfield, Illinois: Illinois Issues and the Illinois State Historical Society. pp. 252-259.
הערות שוליים

↑  "Alumni - IIT Chicago-Kent College of Law - Illinois Institute of Technology".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262981105171  GND: 133079295  ISNI: 0000 0000 6686 9578  LCCN: no93029104  SNAC: w6p090bx  VIAF: 35634491   WorldCat (עם VIAF): 35634491
עמית אהרוני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בפברואר 2002 (בן 22) תל אביב, ישראל
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.87
 מספר:  13, 10
 קבוצות כשחקן
 2019–2020 2020–2022  2022–2023 2023 2023– 2024  2024-:  מכבי תל אביב אליצור עירוני נתניה עירוני נס ציונה מכבי עירוני רמת גן הפועל גלבוע גליל אליצור עירוני נתניה
 הישגים כשחקן
 אליפות ישראל (2020)  אליפות הליגה הלאומית בכדורסל (2023)
 
עמית אהרוני (נולד ב-9 בפברואר 2002) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הרכז באליצור עירוני נתניה מליגת העל בכדורסל. אהרוני הוא בנו של שחקן העבר והמאמן אורן אהרוני.
קריירה

אהרוני החל את דרכו כששיחק במחלקת הילדים של מכבי תל אביב. הוא שיחק בקבוצת הנוער של המועדון, אותה אימן אביו אורן. בשנת 2018 הוא זכה עם הקבוצה באליפות המדינה. באותה שנה הקבוצה הפסידה במשחק גמר הגביע להפועל עמק יזרעאל. ב-20 בדצמבר 2018 הגיע אהרוני יחד עם תיכון חדש לגמר ליגת העל לתיכונים, שם קלע 4 נקודות ומסר 8 אסיסטים אשר סייעו לקבוצתו לנצח את תיכון כצנלסון ולזכות באליפות. עונה לאחר מכן סייע אהרוני לקבוצת הנוער לזכות בדאבל לאחר ניצחון 3–0 בסדרת הגמר על הפועל תל אביב.
בעונת 2019/2020 עלה אהרוני לסגל הבוגר של מכבי תל אביב ושיחק לסירוגין בקבוצת הנוער. בקבוצת הבוגרים הוא שותף במשחק בודד בו עלה לדקה. בתום העונה זכה אהרוני עם הקבוצה באליפות.
ב-3 ביולי 2020 חתם אהרוני באליצור עירוני נתניה מהליגה הלאומית. בקבוצה שותף ב-35 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 6.9 נקודות, 4.9 אסיסטים ו-2.7 ריבאונדים ב-27.8 דקות למשחק. בתום העונה עלה אהרוני עם נתניה לליגת העל, אך בסופו של דבר הקבוצה לא עברה בבקרה התקציבית ואהרוני המשיך לעונה נוספת בנתניה בליגה הלאומית. בעונתו השנייה בקבוצה שותף ב-14 משחקים בעונה הסדירה לפני שנפצע וגמר את העונה, במהלך המשחקים בהם שותף העמיד ממוצעים של 9.6 נק', 4 אסיסטים ו-2 ריבאונדים ב-24.4 דק' למשחק.
ביוני 2022 חתם על חוזה לשנתיים בעירוני נס ציונה מליגת העל.
בפברואר 2023 שוחרר מנס ציונה לאחר שלא הרבה לקבל דקות משחק וחתם במכבי עירוני רמת גן מהליגה הלאומית, איתה זכה באליפות ועלה לליגת העל עונה שנייה ברציפות.
ב-31 ביולי 2023 חתם אהרוני לשנתיים בהפועל גלבוע גליל מהליגה הלאומית.
ב - 22 ביולי 2024 חתם אהרוני באליצור עירוני נתניה מליגת העל בכדורסל
הערות שוליים

↑  בפעם השנייה ברציפות: מכבי תל אביב אליפות ליגת העל לנוער, באתר וואלה, 25 במאי 2018
↑  אילון סלוס, גמר גביע המדינה לנוער ע”ש יגאל דר: הפועל עמק יזרעאל גברה על מכבי ת”א 83–93 וזכתה בגביע, באתר איגוד הכדורסל בישראל, ‏25 במרץ 2018
↑  אסי ממן, ‏תיכון חדש אלופת התיכונים לאחר 67:96 על כפ"ס, באתר ONE‏, 20 בדצמבר 2018
↑  אור שקדי‏, כדורסל נוער: מכבי תל אביב השלימה זכייה בדאבל, באתר וואלה, 29 במאי 2019
↑  יעקב מאיר, עולה כיתה: עמית אהרוני ישחק באליצור נתניה, באתר ישראל היום, 3 ביולי 2020
↑  ספי פסטרנק, אליצור נתניה וגליל עליון עלו לליגת העל בכדורסל, באתר ynet, 15 ביוני 2021
↑  נועה פופלינגר, ‏מתחזקת: עמית אהרוני חתם בנס ציונה, באתר ערוץ הספורט, 22 ביוני 2022
↑  תומר גבעתי, כפי שפורסם לראשונה ב״ישראל היום״: עמית אהרוני חתם במכבי רמת גן, באתר ישראל היום, 14 בפברואר 2023
↑  נועה פופלינגר, ‏עמית אהרוני חתם לשנתיים בגלבוע/גליל, באתר ערוץ הספורט, 31 ביולי 2023
↑  עמית אהרוני על סף סיכום באליצור נתניה, באתר ערוץ הספורט, 8 ביולי 2024
ליאור חכמון

| --- | --- |

 לידה:  16 בדצמבר 1985 (בן 39) ישראל
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.02 מטר
 קבוצות כשחקן
 2003–2004   2004–2005   2005–2008   2008–2009   2009–2010   2010–2011   2011–2012   2012–2013:  ברק נתניה   א.ס. רמת השרון   ברק נתניה   עירוני רמת גן   ברק נתניה   הפועל ירושלים   ברק נתניה   הפועל אילת
 הישגים כשחקן
 תגלית העונה בליגה הלאומית (2007)
ליאור חכמון (נולד ב-16 בדצמבר 1985) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד.
קריירה

את דרכו בכדורסל החל חכמון בקבוצת הנוער של ברק נתניה, איתה זכה בגביע המדינה לנוער בעונת 2003/2002, שלאחריה עלה לקבוצת הבוגרים של נתניה (דאז בליגה הארצית). לאחר עונה אחת בנתניה עבר לא.ס. רמת השרון מליגת העל, אך לא קיבל דקות משחק ולכן החליט לחזור לנתניה בעונה הבאה. לאחר העונה ברמת השרון זומן לסגל נבחרת העתודה של ישראל לקראת אליפות אירופה 2005, אך גם בה לא קיבל דקות משחק וקלע רק 2 נקודות בכ-4 דקות משחק בממוצע.
גם בעונת 2005/2006 במדי נתניה מיעט לשחק ורק בעונה שלאחר מכן, הרביעית שלו בבוגרים החל לקבל דקות משמעותיות ולהוות גורם משמעותי בקבוצה. הוא קבע ממוצעים מצוינים של 8.9 נקודות ו-7 ריבאונדים בכ-16.7 דקות למשחק בלבד. בעונה שלאחר מכן השתפר אף יותר והעלה את ממוצעיו ל-12.8 נקודות ו-6.8 ריבאונדים למשחק. נתניה שסיימה את העונה הסדירה במקום הראשון בליגה הייתה המועמדת הראשית יחד עם מכבי חיפה לעלות לליגת העל, אך הפסדים בסדרת חצי הגמר נגד אותה מכבי חיפה ובסדרה על מקומות 3-4 נגד עירוני קריית אתא השאירו אותה עונה נוספת בליגה הלאומית.
בעונת 2008/2009 עלה שוב לליגת העל וחתם בעירוני רמת גן. גם עונה זו לא הייתה מוצלחת במיוחד עבור חכמון. אומנם הוא היה אחד הישראלים הבולטים ברמת גן, אך יכולת קבוצתית חלשה הובילה אותה למאבקי הישרדות צמודים במשך כל העונה, כאשר רק ניצחון בסדרת הירידה נגד עירוני קריית אתא מבטיח לה הישארות בליגה.
בעונת 2009/2010 שב לנתניה שבעונה הקודמת העפילה לליגת העל. בנתניה הפגין את יכולת השיא שלו בקריירה והיה מלך הסלים הישראלי של הקבוצה ואחד הישראלים הבולטים בליגה. עם ממוצעים של 6 נקודות ו-3.3 ריבאונדים הוא הוביל את קבוצתו לחצי גמר גביע המדינה, שם הפסידה נתניה למכבי תל אביב, למקום החמישי בליגה בסיום העונה הסדירה ולהעפלה לפיינל פור, לאחר ניצחון 1-3 בסדרת רבע גמר הפלייאוף נגד מכבי חיפה. בפיינל פור הפסידה נתניה בחצי הגמר למכבי תל אביב ובמשחק על מקומות 3-4 להפועל ירושלים וסיימה עונה מצוינת במקום הרביעי. בעקבות יכולתו בעונה זו נכלל בסגל המורחב של נבחרת ישראל למוקדמות אליפות אירופה 2011, אך לאחר מספר שבועות נופה ולא לקח חלק בקמפיין עצמו.
בעונת 2010/2011 שיחק חכמון בהפועל ירושלים.
לקראת עונת 2011/2012 חתם חכמון שוב בקבוצת נעוריו ברק נתניה, אך נפצע וגמר את העונה בשלב מוקדם של העונה.
בעונת 2012/2013 חתם בהפועל אילת.