stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דרור בין
ביוגרפיה > ברשות החדשנות

מאז כניסתו לתפקיד כמנכ"ל רשות החדשנות ב-2021, הוביל בין מגוון יוזמות ותוכניות לשמירה והגברה של היתרון התחרותי של האב החדשנות הישראלי. הוא נתן דגש להיערכות לגלי הטכנולוגיה הבאים ובניית תשתית מאפשרת להמשך הצמיחה של ענף ההייטק בישראל. בין היתר בתחומים כמו מימון מחקר ופיתוח (מו"פ) בחברות עתירות ידע בשלבים השונים, יצירה של תשתיות טכנולוגיות מתקדמות לשימוש התעשייה הישראלית, תוכניות למענה לאתגרי ההון האנושי בהייטק, הסדרת רגולציה שנוגעת לחדשנות טכנולוגית ולתעשיית ההייטק ועוד.
בין קידם מאז כניסתו מגוון פרויקטים בתחומי התחבורה האוטונומית, מחשוב קוואנטי, רחפנים, טכנולוגיות מזון (פוד-טק) ועוד. בין הוביל את בנייתה של התכנית הלאומית לפיתוח אקוסיסטם של טכנולוגיות אקלים (אקלים-טק) בישראל, הכולל מגוון טכנולוגיות המתמודדות עם אתגרי משבר האקלים ופועלות להפחתה של פליטות של גזי חממה או להתמודדות עם השלכות המשבר. במסגרת זו, הוביל בין ב-2022 את משלחת החדשנות הישראלית לועידת האקלים של האו"ם בשארם-א-שייח.
בתפקידו, שם בין דגש על הרחבת הגיוון של ההייטק הישראלי בשלושה היבטים - תמטי (תחומי), דמוגרפי וגאוגרפי, והוביל הקמה של מגוון תוכניות, תעסוקה ויזמות הייטק בקרב אוכלוסיות בתת-ייצוג, כגון נשים, ערבים וחרדים, וכן תוכניות הכשרה לתחומים טכנולוגיים מתקדמים. לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל, הוביל בין עם משרד האוצר תוכנית להזרמת 400 מיליון ש"ח לחברות הזנק שנקלעו לקשיים בתקופת המלחמה. בפברואר 2024, השיקה הרשות תחת בין את קרן ההזנק להשקעה כחלק מסבבי השקעות בחברות דיפ-טק, משלב הפרה-סיד, הסיד וה-A.
ב-2021 נבחר על ידי המגזין דה מארקר לרשימת 100 המשפיעים בישראל.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בין נשוי לשרית, יועצת משפטית במקצועה, אב לשלושה ילדים, וסב לנכדה אחת. הוא מתגורר ברמת השרון.
הערות שוליים

↑  מאיר אורבך, מנכ"ל רשות החדשנות: "ישראל כשלה בשילוב חרדים וערבים בהייטק", באתר כלכליסט, 25 באפריל 2024
↑  אסף צוראל, דרור בין מונה לתפקיד נשיא ומנכ"ל חברת רד תקשורת, באתר Techtime - חדשות אלקטרוניקה והייטק, ‏2012-08-08
↑  Rad חנכה את המבנה החדש שלה בבאר-שבע, באתר TechTime‏, 29 במרץ 2015
↑  דרור בין, מנכ"ל רד, ימונה למנהל רשות החדשנות הבא, באתר גלובס, 15 בפברואר 2021
↑   קורין דגני, "אקלים־טק זה הסייבר החדש, הביקושים לטכנולוגיות יהיו אדירים", באתר TheMarker‏, 30 בנובמבר 2022
↑  איזו חדשנות ישראלית תוצג בוועידת האקלים בשארם א-שייח'? -, באתר אנשים ומחשבים - פורטל חדשות היי-טק, מיחשוב, טלקום, טכנולוגיות, ‏2022-11-08
↑  ההייטק מגיע למגזר הערבי: רשות החדשנות מקימה מרכזי חדשנות, מאיצים ומועדון אנג'לים, באתר Israel Defense, ‏2022-12-08
↑  גד ליאור, שקד אילת, בשנתיים הקרובות: תוכניות לשילוב 2,000 חרדים בהייטק, באתר ynet, 26 באוקטובר 2022
↑  רשות החדשנות השיקה תוכנית להרחבת ההון האנושי בהיי-טק -, באתר אנשים ומחשבים - פורטל חדשות היי-טק, מיחשוב, טלקום, טכנולוגיות, ‏2022-11-15
↑  יניב הלפרין, תקציב הערוץ המהיר לסיוע לסטארט-אפים יגדל ל-400 מיליון ש' -, באתר אנשים ומחשבים - פורטל חדשות היי-טק, מיחשוב, טלקום, טכנולוגיות, ‏2023-10-25
↑  מאיה נחום שחל, מנכ"ל רשות החדשנות: "אנחנו במגה אירוע, הפעולות שנעשה יכריעו לאן פניו של ההייטק הישראלי", באתר כלכליסט, 15 בינואר 2024
↑  Techtime, רשות החדשנות השיקה את קרן ההזנק לחברות דיפ-טק, באתר Techtime - חדשות אלקטרוניקה והייטק, ‏2024-02-19
↑  "דרור בין". TheMarker. נבדק ב-2022-12-28.
מנזר טאקצאנג

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מנזר בודהיסטי טיבטי, מקדש בודהיסטי 
 מיקום:  פארו
 מדינה:  בהוטן
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  המאה התשיעית (כמערת מדיטציה)  1692 (כמנזר) – 1692
 תאריך פתיחה רשמי:  1692 
 סגנון אדריכלי:  בהוטני
 
 קואורדינטות:  27°29′30″N 89°21′48″E﻿ / ﻿27.491666666667°N 89.363333333333°E﻿ / 27.491666666667; 89.363333333333
  (למפת בהוטן מוגדלת) טהימפהו פונצ'ולינג פונקה סמדרו ג'ונגר טשיגנג ואנגדי פודרנג טונגסה שרפנג סין הודומנזר טאקצאנג(למפת בהוטן רגילה) טהימפהו פונצ'ולינג פונקה סמדרו ג'ונגר טשיגנג ואנגדי פודרנג טונגסה שרפנג סין הודומנזר טאקצאנג
 
מנזר טקצאנג (בדזונגקה: སྤ་གྲོ་སྟག་ཚང་, בתרגום לעברית: קן הנמר), הוא אתר בודהיסטי קדוש הממוקם על צלע הצוק של עמק פארו העליון בבהוטן. האתר נחשב לידוע מבין שלוש עשרה מערות קן הנמר בטיבט ההיסטורית שבהן פדמאסמבהאבה (יוגי ורב-אמן טנטרה, אשר הביא את הבודהיזם הטנטרי לטיבט) תרגל ולימד את וג'ריאנה (זרם בודהיסטי נפוץ).
במאה התשיעית לספירה האתר היה מערה, בה נהג פדמאסמבהאבה לעשות מדיטציה ולהתאמן עם תלמידיו. המנזר נבנה מאוחר יותר, בשנת 1692, סביב המערה. לפדמאסמבהאבה מיוחסת הכנסת בודהיזם וג'ריאנה לבהוטן, שהייתה אז חלק מטיבט. בשל כך, המנזר מוקדש לפדמאסמבהאבה, וידוע גם בשם "מקדש הגורו בעל שמונה השמות" המתייחס אליו.
עם השנים נהפך המנזר לאייקון התרבותי של בהוטן. פסטיבל פופולרי דתי בבהוטן, המכונה צ'שו, הנערך לכבוד פדמאסמבהאבה, נחגג בקרבתו.
היסטוריה > רקע ואגדות אודות המנזר

על פי אגדה אחת, פדמאסמבהאבה (הגורו) ריחף אל האתר כשהוא רכוב על גבה של נמרה. לפי אגדה נוספת, אשתו לשעבר של שליט אזורי נעשתה לתלמידה של הגורו בטיבט, הפכה עצמה לנמרה והובילה את הגורו על גבה מטיבט, ולאחר מכן נגלה הגורו בשמונה צורות התגלמות והפך את המקום לקדוש. לאחר מכן, המקום זכה לכינוי "קן הנמר".
החל מהמאה ה-11, נזירים וטיבטים רבים אחרים הגיעו למנזר על מנת לעשות בו מדיטציה. מהידועים שבהם הוא מילארפה (1040–1123), אחד המורים הרוחניים הבודהיסטים המפורסמים ביותר בבודהיזם הטיבטי. בין המאות ה-12 ל-17, לאמות רבים שהגיעו מטיבט הקימו מנזרים בקרבתו. המנזר נותר בסמכותם של לאמות קתוגפה במשך מאות שנים, עד אמצע המאה ה-17.
היסטוריה > מהמאה ה-17 ועד היום: המנזר המודרני

במאה ה-17, מגלה ידוע בשם פמה לינגפה מבומטהאנג ייסד מנזרים רבים באזורים שונים בבהוטן. עם הזמן, קיבל לינגפה סמכויות שלטוניות בבהוטן ונודע בכינוי "שבדרונג". השבדרונג קיווה להקים מבנה קדוש בטקצאנג, וזאת בשל הזדהותו עם הזרם הבודהיסטי אותו הוביל פדמסבהאבה. בין השנים 1644–1646 פלשה טיבט לבהוטן, אשר נבלמה על ידי בהוטן. שבדרונג ביקש לבנות מקדש בטקצאנג כדי לחגוג את הניצחון, אותו ייחס לאלוהות שמקורה בטקצאנג. לאחר מותו, יורשו היחיד של שבדרונג, נגוואנג נמגיאל, החליט להגשים את החזון האמור, בשעה שעמד במערה המשקיפה על עמק פארו. בשנת 1962 הניח נמגיאל את היסודות לבניית המנזר הקיים כיום.
היסטוריה > שרפה

ב-19 באפריל 1998, פרצה שרפה במבנה הראשי של מתחם המנזר, שהכיל ציורים, חפצים ופסלים יקרי ערך. ככל הנראה השריפה נגרמה מקצר חשמלי או מנורות שהאירו את השטיחים התלויים במנזר. אחד הנזירים מת במהלך השרפה. עבודות השיקום בוצעו בעלות מוערכת של 135 מיליון נגולטורם (המטבע הרשמי של בהוטן), השווים לכ-1.65 מיליון דולר אמריקאי. ממשלת בהוטן ומלך בהוטן, ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק, פיקחו על שיקום המנזר הפגוע בשנת 2005.
מבנה המנזר

המנזר ממוקם כ-10 קילומטרים מצפון לעיר פארו ותלוי על צוק רעוע בגובה 3,120 מטרים מעל פני הים, ו-900 מטרים מעל העמק. מדרונות הסלע תלולים במיוחד (כמעט אנכיים) ומבני המנזר בנויים בתוך הסלע. למתחם המנזר יש גישה מכמה כיוונים, ביניהם שביל צפון-מערבי דרך יער, ומצפון, מעל הרמה הסלעית. מסלול פרדות המוביל אל המנזר עובר ביער אורנים המעוטר בצבעוניות ובדגלי תפילה. ברבים מימות השנה, ניתן לחזות בעננים העוטפים את המנזר.
מבני המנזר מורכבים מארבעה מקדשים עיקריים וממעונות שהותאמו למדפי הסלע, למערות ולשטח הסלעי. מיקומו המסוכן על צלע ההר, הביא לכך שנאמר עליו כי "הוא נצמד לצלע ההר כמו שממית". הכניסה למערה הראשית במנזר היא דרך מעבר צר. והיא מכילה תריסר תמונות של בודהיסטוות ומנורות המהבהבות מולן.
כלל המבנים במתחם מחוברים ביניהם באמצעות גרמי מדרגות החצובים בסלע, יחד עם מספר גשרי עץ רעועים. כל מבנה כולל מרפסת, המביטה מלמעלה אל נופו הציורי של עמק פארו.
מבנה המנזר > מבנים אחרים בתוך המתחם

בסמוך למנזר נמצאת פסגת האורגיאן, בה מצוי גלגל תפילה קטן. הגלגל מופעל על ידי נזיר ותיק, מהדהד בפעמונים הנשמעים מדי יום בשעה 4 לפנות בוקר. בסמוך לו נמצא מקום מגוריו של לאמה מרכזי, קארמה תופדן צ'וקי נינצ'י.
הערות שוליים

↑  Lopen Kunzang Tinley (2008). Seeds of Faith: A Comprehensive Guide to the Sacred Places of Bhutan. Vol. V1. Thimphu: KMT Publishers. pp. 121–130. ISBN 978-99936-22-42-0.
1 2  Khenchen Palden Sherab Rinpoche, The Eight Manifestations of Guru Rinpoche, (May 1992), https://turtlehill.org
↑  "The Ultimate Guide to Hiking to the Tiger's Nest, Bhutan".
↑  "Padmasambhava the Precious Guru of Tibetan Buddhism".
↑  Williamson, Teresa Rodriguez (2007). Fly Solo: The 50 Best Places on Earth for a Girl to Travel Alone. Perigee. p. 170. ISBN 978-0-399-53310-5. נבדק ב-2010-03-12.
↑  "Things to Know about Tshechu Festival in Bhutan".
1 2  Pommaret, Francoise (2006). Bhutan Himalayan Mountains Kingdom (5th ed.). Odyssey Books and Guides. pp. 136–7.
1 2  Pommaret, Francoise (2006). Bhutan Himalayan Mountains Kingdom (5th ed.). Odyssey Books and Guides. pp. 136–7.
↑  Shaw, Brian (2003). The Far East and Australasia, 2003. Bhutan: Early History. Routledge. pp. 180–181. ISBN 1-85743-133-2. נבדק ב-2010-03-12.
↑  Ardussi, John A. (1999). "Gyalse Tenzin Rabgye and the Founding of Taktsang Lhakhang" (PDF). Journal of Bhutan Studies. Thimphu: Centre for Bhutan Studies. 1 (1): 28. נבדק ב-2010-03-12.
↑  Crossette, Barbara (1998-04-22). "Fire Destroys Famed Monastery in the Himalayas". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-06-11.
↑  Harrison, Peter (2004). Castles of God: fortified religious buildings of the world. Boydell Press. pp. 268–270. ISBN 1-84383-066-3. נבדק ב-2010-03-12.
↑  "Druk Path Trek". נבדק ב-2010-03-07.
↑  Rosner, Victor (1980). A Quiver Full of Arrows. D.S.S. Publications. p. 155. נבדק ב-2010-03-12.
גלגל התפילה בסמיכות למנזר
רונן אקרמן

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  20 באוגוסט 1963 רחובות
 פטירה:  18 באוקטובר 2022 (בגיל 59)
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  תל אביב-יפו 
 תקופת הפעילות:  1988–2022 (כ־34 שנים)
 מקצוע:  צילום
 ronenakerman.com
 
רונן אקרמן (20 באוגוסט 1963 – 18 באוקטובר 2022) היה צלם תיאטרון ואופנה ישראלי. עסק בפרסום ותדמית לידוענים מעולמות הבידור והפוליטיקה.
ביוגרפיה

אקרמן נולד ברחובות לאב מנהל בכיר בחברת "הזרע" ולאם מדענית במכון ויצמן למדע. בגיל חמש התגרשו הוריו, ורונן ושתי אחיותיו נשארו לגור עם האב. ב-1976 עבר רונן עם אביו למושב קדרון. האב אשר דחף את אקרמן ללמוד צילום כתחביב. ב-1978 כשנה לאחר נישואיו מחדש של אביו, נולד אחיו הצעיר, רפאל.
אקרמן שירת שנת שירות בגרעין עודד וחמש שנים כקצין קבע בחיל האוויר.
ביוגרפיה > בריאותו

באוקטובר 2018 אובחן כחולה ב-ALS.
אקרמן השתתף בפרויקט מיקרוסופט "Voice Typing Project", המותאמת לאנשים חולי ALS או מחלות ניוון שרירים אחרות.
כארבע שנים לאחר שאובחן, הודיע באוגוסט 2022 על פרישה לאחר מעל שלושה עשורים. נפטר ממחלתו ב-18 באוקטובר 2022, והובא למנוחות בבית העלמין של מושב קדרון.
קריירה מקצועית

אקרמן התחיל מ-1988 בצילום הצגות בבית צבי, ובקריירה מקצועית בתחום. בהמשך צילם בידיעות אחרונות, בחברות אופנה, עבד עם מגזינים, סוכנויות דוגמנות ומעצבי אופנה, ערך הפקות אופנה, עסק בצילומי סטילס כיחסי ציבור לתוכניות טלוויזיה וכבלים שונות, וצילם את כמה מעטיפות האלבומים המשמעותיים של התקופה. רונן עבד גם עם משרדי פרסום וחברות יחסי ציבור ותדמית.
בשנת 2000 היה הצלם הרשמי של משלחת ישראל למרוקו, בראשות בנימין בן אליעזר.
מאז 2005 ועד זמן קצר לפני מותו היה צלם הבית של "קשת 12".
אקרמן התפרסם בצילום שער שלו ב-2016 בשבועון פנאי פלוס עם מירי רגב שזכה להצלחה רבה. בנוסף צילם לראשונה את קרן פלס, הראל סקעת ורוני דלומי בתחילת דרכם המקצועית ועוד.
חלק מתצלומיו מתועדים בספריה הלאומית.
היה בעל סטודיו לצילום בבית מגוריו. נמנה עם צוות המורים במרכז הארצי ללימודי צילום סטודיו גברא.
קריירה מקצועית > חיים אישיים

אקרמן היה הומו מוצהר, לאחר שבצעירותו הסתיר את זהותו המינית, ועסק גם בנושא הגילנות בקהילה הגאה.
יצירתו

ספרו "The Israelis".
יצירתו > תערוכות

אפריל 2015 אוצר התערוכה "זרמים בזמן" חברת החשמל לישראל.
בינואר 2019 ולמשך כחצי שנה, צילם גברים מהקהילה הגאה והתכוון לפתוח את התערוכה #40MENOVER40 – ארבעים פורטרטים של גברים מעל גיל 40. בפורייקט הציג צילומים רגישים, בלי פילטרים או פוטושופ, גברים מצליחים מהקהילה ורלוונטיים למרות גילם. כל ההכנסות מהתערוכה אמורות להיות מוקדשות לעמותת "ישראלס" לחקר ה-ALS בישראל. עקב מגפת הקורונה וגילוי מחלתו, התערוכה נדחתה, ונפתחה ב-18 בנובמבר 2021 ביום הגבר הבין־לאומי, במלון "הוטל בובו" מקבוצת מלונות בראון.
הערות שוליים

↑  Ronen Akerman Photographer - רונן אקרמן צלם פרסום ותדמית on Instagram • Photos and Videos, באתר www.instagram.com (באנגלית)
1 2 3 4  חגית רון רבינוביץ', תמונת מצב: קרב חייו של רונן אקרמן, באתר ישראל היום, ‏15/10/2020
↑  רונן אקרמן פרוייקט מערכת מיקרוסופט Voice Typing Project, נבדק ב-2022-08-02
↑  נעמה ברקן, עומר אדם בן 15, דצה על שולחן הניתוחים: בחזרה לארכיון הצילומים של רונן אקרמן, באתר ynet, 2 באוגוסט 2022
1 2 3  40 גברים מעל 40: התערוכה החדשה של רונן אקרמן | mako גאווה, באתר ‏מאקו‏, 12 בנובמבר 2021
↑  אודות רונן אקרמן, באתר www.ronenakerman.com
1 2  אמיר קמינר, הצלם רונן אקרמן חלה ב-ALS: "אמרתי לעצמי אצלם עד שלא אוכל יותר", באתר ynet, 11 בנובמבר 2021
1 2  גיא פינס, זאת לא תהיה התערוכה האחרונה. מצדיעים לאחד והיחיד, באתר קשת 12, ‏12/12/2021
↑   רונן אקרמן (1963-2022), דף שער בספרייה הלאומית
↑  Tel Aviv over the rainbow, Placerile lui Noe, ‏2013-08-14 (באנגלית אמריקאית)
1 2  זרמים בזמן - תערוכה קבוצתית, באתר www.artbeat.co.il
↑  זרמים בזמן - אוצר התערוכה רונן אקרמן, באתר zramim (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498535005171  VIAF: 308255169   WorldCat (עם VIAF): 308255169
לידיה פואט

| --- | --- |

 לידה:  26 באוגוסט 1855 Perrero, איטליה 
 פטירה:  25 בפברואר 1949 (בגיל 93) דיאנו מרינה, איטליה 
 מדינה:  איטליה 
 השכלה:  אוניברסיטת טורינו 
 השקפה דתית:  התנועה הוולדנסית 
 www.lidiapoet.it
 
לידיה פואט (באיטלקית: Lidia Poët;‏ 26 באוגוסט 1855, פררו, מחוז פיימונטה – 25 בפברואר 1949, דיאנו מרינה) הייתה עורכת הדין האיטלקייה האישה הראשונה בהיסטוריה של איטליה, חלוצה לשחרור נשים ובין היוצרים של חוק המאסר המודרני. נידוייה מלשכת עורכי הדין בטורינו, הוביל לתנועה ציבורית שקראה לאפשר לנשים לעסוק בעריכת דין ולמלא תפקידים ציבוריים באיטליה.
קריירה

פואט נולדה ב-1855 בכפר טראוורס, כיום חלק מהעיר פררו, בעמק גרמנאסקה, מחוז פיימונטה. סבא רבא שלה, מתיאו, היה איש חימוש בצבא בית סבויה וסבא אחר היה מקורב לנפוליאון בונפרטה. בתם הקטנה, לאחר ארבעה בנים ושלוש בנות, של ג'ובאני פייטרו ומריאנה ריצ'רד, אמידים ובעלי קרקע חקלאית.
כנערה נשלחה על ידי משפחתה האמידה להתחנך בפנימיה לבנות בעיר אובון (Aubonne) בשווייץ וללמוד גרמנית ואנגלית. בשנת 1871 קיבלה תעודת הסמכה לשמש כמורה בבית ספר. לאחר ששכנעה את משפחתה לאפשר לה לימודים גבוהים, התקבלה לבית הספר התיכון GB Beccaria. אחר כך, היא למדה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת טורינו, וקיבלה את התואר הראשון במשפטים ב-17 ביוני 1881. נושא התיזה שלה לתואר היה "לימוד על מצבן של נשים ביחס למשפט חוקתי ולמשפט מנהלי בבחירות". במשך השנתיים הבאות, היא התמחתה ברפואה משפטית במשרדו של עורך דין וסייעה בארגון ישיבות בתי הדין. לאחר מכן היא עברה את הבחינה התאורטית והמעשית של מסדר הפרקליטים של טורינו, ואושרה ברוב של 45 קולות מתוך 50 ונרשמה ברשימת הפרקליטים (albo degli avvocati) ב-9 באוגוסט 1883.
עם זאת, רישומה של אישה כעורכת דין "לא מצא חן בעיני" משרד התובע הכללי (procuratore generale), שהגיש תלונה לבית המשפט לערעורים בטורינו. למרות תגובות, טיעונים ודוגמאות של סנגורים במדינות אחרות (כגון זו של קלרה ס. פולץ מארצות הברית), טען התובע הכללי בטורינו, שעל פי חוק ותקנת הציבור נאסר על נשים להשתייך ללשכת עורכי הדין, "המיליציה טוגאטה". בית המשפט לערעורים מצא לאחר מכן כי הרישום אינו חוקי. לאחר מכן ערערה פואט לבית המשפט, אך החלטת בית המשפט אושרה.
התפתח ויכוח ציבורי, כאשר 25 עיתונים איטלקיים תמכו בקריאה לאפשר לנשים למלא תפקידים ציבוריים ורק שלושה התנגדו. המתנגדים טענו כי הגברים היחידים שתמכו בתפקידים ציבוריים של נשים היו בעצמם בני פרישות לא נשואים. מורה באוניברסיטת פדובה בשם טברני ראיין את ויליאם וולדורף אסטור, ודיווח כי השר אמר, "שדעת הקהל של האמריקאים אינה בעד מימוש מקצועות על ידי נשים, באשר לרופאות, עורכי דין וכו'..., מתאמנים באמריקה, אינם שייכים לא לאריסטוקרטיה של כסף ולא לזו האינטלקטואלית."[דרוש מקור] עם זאת, טברני עצמו העדיף לאפשר חיים ציבוריים לנשים, שכן לדעתו הדבר יציל את 250,000 הנשים האיטלקיות שלא ניתן להשיא, שאם החברה לא תיתן להן תפקיד, יעבירו את חייהן כניהיליסטיות.[דרוש מקור]
כל זאת, לצד שאלות משפטיות וחברתיות מרכזיות, כגון האם הבעל יישא באחריות לסניגוריה העוסקת בתביעה נגד אשתו, והאם בספר החוקים נועדו המילים בלשון זכר לחול על גברים בלבד.
חייה המאוחרים

מקורות מדווחים כי במשך כל חייה, פואט הייתה פעילה בתנועת הנשים הבינלאומית.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היא בחרה שוב במחויבות. היא הפכה לאחות מתנדבת בצלב האדום האיטלקי והייתה חברה בוועד הפליטים של עיריית פינרולו.
לפי חוק מ-17 ביולי 1919, נשים הורשו לכהן בתפקידים ציבוריים מסוימים. שנה לאחר מכן, בגיל 65, פואט נרשמה לבסוף בתפקיד עורכת דין בטורינו.
בתרבות הפופולרית

בשנת 2023 הוציאה נטפליקס סדרת דרמת פשע היסטורית עם מאפיינים קומיים, בת שתי עונות ובכל אחת מהן ששה פרקים, בשם "החוק על פי לידיה פואט". השחקנית מטילדה דה אנג'ליס מגלמת בה את לידיה פואט, הדמות הראשית בסדרה. הסדרה מתארת (בחוסר דיוק) את הקשיים שעימם נאלצה לידיה פואט להתמודד.
לקריאה נוספת

Cristina Ricci, "Lidia Poët. Vita e battaglie della prima avvocata italiana, pioniera dell'emancipazione femminile", Graphot & LAR Editori, Torino 2022 Ferd. Santoni de Sio, La Donna e l'Avvocatura, Rome, 1884 (2 voll.)
Montgomery H. Throop, "Woman and the Legal Profession," Albany Law Journal (Dec. 13, 1884), 464-67
Marino Raichich, "Liceo, università, professioni: un percorso difficile," in Simonetta Soldani, ed., L'educazione delle donne: Scuole e modelli di vita femminile nell'Italia dell'Ottocento (Milan, 1989), 151-53
Clara Bounous, La toga negata. Da Lidia Poët all’attuale realtà torinese (Pinerolo 1997)
James C. Albisetti, "Portia ante portas. Women and the Legal Profession in Europe, ca. 1870-1925," Journal of Social History (Summer, 2000)
הערות שוליים

↑  המידע על פי הכתוב בספר ובאתר שהוקם לזכרה, באיטלקית כאן
↑  המידע על פי ביוגרפיה שלה, באיטלקית כאן
↑  המידע על פי ביוגרפיה שלה, באיטלקית כאן
↑  המידע על פי הכתוב בספר ובאתר שהוקם לזכרה, באיטלקית כאן
↑  המידע על פי הכתוב בספר ובאתר שהוקם לזכרה, באיטלקית כאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1257337149  ISNI: 0000 0000 2280 2240  LCCN: n00100268  VIAF: 30775636   WorldCat (עם VIAF): 30775636
רות לינדנר (תרזה קוז'מינסקה)

| --- | --- |

רות לינדנר חסידת אומות העולם עם בנה הפעוט, בעלה ויז'י קוז'מינסקי בנה החורג
 לידה:  6 ביולי 1918 פולין
 פטירה:  25 בפברואר 1999  (בגיל 80)
 מקום קבורה:  חלקת חסידי אומות העולם בית הקברות קריית שאול תל אביב
 מדינה:  פולין 
 מידע חסידת אומות העולם
 סטטוס היסטורי:  שרדה
 שנות הפעילות:  ? – 24 בפברואר 1999
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (16 בפברואר 1965) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  רות לינדנר
 
רות לינדנר (תרזה קוז'מינסקה) (בפולנית: Teresa Koźmińska; ‏7 ביוני 1918 – 24 בפברואר 1999) הייתה חסידת אומות העולם מפולין, שהצילה יהודים בתקופת מלחמת העולם השנייה ולאחר המלחמה קשרה את גורלה עם מדינת ישראל.
פעילותה להצלת יהודים בתקופת השואה

תרזה קוד'מינסקה, אחות במקצועה, הייתה נשואה למהנדס מבוגר ממנה בשנים רבות ואם לתינוק, שהתגוררה בוואוור, פרבר של העיר ורשה, יחד עם יז'י קוז'מינסקי בנה החורג בן ה-18.
בסוף שנת 1942 פנה נציג ארגון ז'גוטה ליז'י שהיה פעיל במחתרת הפולנית ארמייה קריובה, וביקש ממנו להסתיר יהודים שברחו מגטו ורשה. יז'י הסכים, ובאפריל 1943, בעקבות מרד גטו ורשה וחורבן הגטו, הגיעו אליהם בני משפחת גלזר שהכירו את יז׳י כאשר נהג להביא מזון לגטו. הם הוסתרו בבונקר מוסתר היטב שהוכן במיוחד עבורם מתחת לבית משפחת קוז'מינסקי. במשך הזמן הגיעו למחבוא פליטים יהודים נוספים, והסתתרו במקום לרוב לתקופות קצרות. תרזה, שהייתה אז אם לתינוק, ויז'י טיפלו ביהודים שהסתתרו ועשו כל שביכולתם להבטיח את שלומם תוך סיכון חייהם. הם הונחו על ידי התחושה שיש צורך להילחם באויב משותף ומעולם לא ציפו לתמורה כלשהי.
בתחילת 1944 נעצר יז'י ונשלח, לאחר שנחקר ועונה, לאושוויץ ולמטהאוזן. תרזה המשיכה לטפל לבד ביהודים אשר במחבוא. בספטמבר 1944, באותו הזמן אזל כספה, והיא נאלצה למכור חפצי בית כדי שתוכל להמשיך לטפל ביהודים. כאשר הגיע הצבא האדם לפאתי וורשה ועם נסיגת הגרמנים הם פקדו על התושבים לפנות את האזור. בעלה ואביה של תרזה עזבו, אך היא לא נשמעה לצו והחליטה להישאר יחד עם בנה הפעוט ועם היהודים שהסתתרו בבונקר. תוך כדי ההפצצות והשריפות ועם נסיגת הגרמנים, היא יצאה באומץ מביתה כדי למצוא מזון עבור היהודים שהסתתרו אצלה.
לאחר המלחמה

יז'י שרד את המחנות וחזר לוורשה, עיר הולדתו, תרזה נפרדה ממנו לאחר המלחמה והיהודים שהוסתרו בדירתה של תרזה שרדו ושוחררו על ידי הצבא האדום בספטמבר 1944, ולאחר המלחמה עלו רובם לישראל.
בשנת 1964 הוזמנה לישראל לבקר את משפחת גלזר, והחליטה להישאר. היא התגוררה בנתניה ועבדה כאחות בבית חולים מאיר בכפר סבא. ב-1966 השלימה תהליך גיור, החליפה את שמה לרות ונישאה ליהודי. בנה, שנותר לאחר המלחמה בפולין, עלה בעקבותיה ב-1976 והקים משפחה בישראל.
רות לינדנר נפטרה ב-24 בפברואר 1999, בגיל 81.
הכרה והנצחה

ב-16 בפברואר 1965 הכיר יד ושם ברות לינדנר (תרזה קוז'מינסקה) כחסידת אומות העולם. שמה נחקק בקיר הכבוד, ביד ושם בירושלים, והיא השתתפה גם בטקס חנוכת הכיכר ע"ש חסידי אומות העולם בתל אביב בנוכחות שבח וייס. בשנת 1987, הוכרה כיקירת העיר תל אביב, והיא מונצחת באתר אינטרנט שהקים נכדה אדם.
סיפורה של רות לינדנר נחקר גם במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורה של רות. קברה אותר בבית הקברות קריית שאול בתל אביב בחלקת חסידי אומות העולם.
הערות שוליים

1 2 3  משפחת קוז'מינסקי – חסידי אומות העולם, באתר "פולין – לא מה שחשבתם"
↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
שלט זיכרון בגן חסידי אומות העולם ביד ושם
תעודת כבוד לחסידת אומות העולם רות לינדנר
תמונת המצבה על קברה של חסידת אומות העולם רות לינדנר
באת'

באת' (באנגלית: Bath) היא עיר במחוז סאמרסט שבדרום-מערב אנגליה, השוכנת במרחק 156 קילומטרים מערבית ללונדון ו-21 קילומטרים דרומית-מזרחית לבריסטול. אוכלוסיית העיר מונה 101,557 תושבים (נכון לשנת 2021)‏. באת' קיבלה את הצ'רטר המלכותי מהמלכה אליזבת הראשונה ב-1590, והפכה לרובע מחוזי ב-1889, כאשר הופרדה ממחוז סאמרסט שבו שכנה. העיר נכללה בתחום שיפוטו של מחוז אייבון (Avon) שהוקם ב-1974, ומאז ביטולו ב-1996 היא חלק מהרשות היוניטרית באת' וצפון-מזרח סאמרסט.
העיר הוקמה בעמק נהר אייבון, מסביב למעיינות החמים היחידים במדינה. בתקופה הרומית נבנו בסמוך למעיינות מרחצאות רומיים ומקדש, והרומאים קראו לה "אקווה סוליס" (Aquae Sulis המים של סוליס). בתקופה הג'ורג'יאנית הפכה באת' לאתר נופש פופולרי, ובשל כך הורחבה במידה ניכרת. מאותה תקופה נותרו מבנים רבים שנבנו מאבן באת' בסגנון ג'ורג'יאני. באת' נחשבת לאחת הערים היפות באנגליה בזכות השילוב והתיאום בין הסגנונות האדריכליים הרבים המצויים בה.
ב-1987 הכריז אונסק"ו על באת' כאתר מורשת עולמית, ובנוסף ב-2021 היא נכללה באתר מורשת עולמית נוסף בשם ערי הספא הגדולות של אירופה יחד עם עשר ערים נוספות ברחבי היבשת. יש בה מספר רב של תיאטראות, מוזיאונים ומתקני תרבות אחרים, שבזכותם הפכה לאתר תיירות פופולרי עם כ-3.8 מיליון מבקרים בכל שנה. בעיר יש גם שתי אוניברסיטאות וכן בתי ספר אחדים ומכללות. הצמיחה הכלכלית והטכנולוגית שממנה נהנית באת' מאפשרת לה לספק מקומות עבודה רבים עבור התושבים המתגוררים בה ובאזור המקיף אותה.
גאוגרפיה ואקלים > גאוגרפיה פיזית

באת' שוכנת בתחתית עמק נהר אייבון, בסמוך לקצה הדרומי של הקוטסוולדס, רכס גבעות אבן גיר שהוכרז כאזור בעל יופי טבעי יוצא דופן על ידי הגוף האחראי על שמירת הטבע באנגליה (Natural England). העיר משתרעת על פני 29 קילומטרים רבועים של שטח שרובו גבעות. הגובה המרבי של באת' הוא 238 מטרים ברמת לנסדאון (Lansdown).
הגבעות המקיפות את באת' גורמות לרחובותיה להיות תלולים, ולאשליה אופטית כאילו המבנים "מטפסים" על המדרונות. מישור ההצפה של נהר אייבון, הזורם דרך מרכז העיר, נמצא בגובה 17.1 מטרים מעל פני הים. מערכת סכרים הסדירה את זרימת הנהר דרך ערוץ מים רצוף, לאחר שקודם לכן הוא היה אוסף נחלים המופרדים על ידי ביצות ובריכות מים. למרות זאת, עד לביצוע עבודות למניעת שיטפונות בשנות ה-70 היו מתרחשות מספר הצפות בפרקי זמן קבועים, שפגעו קשות במבנים השוכנים בחלק הנמוך של העיר.
המים הנובעים מהאדמה כמעיין גאותרמי הם במקור מי גשמים שירדו על גבעות מנדיפ (Mendip Hills). המים מחלחלים דרך האקוויפרים של אבן הגיר עד לעומק שבין 2,700 ל-4,300 מטרים, בו האנרגיה הגאותרמית גורמת לעליית הטמפרטורה שלהם לטווח שבין 64°C ל-96°C. בהשפעת הלחץ עולים המים החמים לכיוון פני הקרקע דרך סדקים ובקיעים באבן הגיר. המים נובעים בטמפרטורה של 46°C בקצב של 1,170,000 ליטרים ליום דרך העתק פניקוויק (Pennyquick fault ). ב-1983 נחפר בור ספא חדש, וממנו נשאבו מי שתייה נקיים עבור חדר המשאבות. אין הגדרה ברורה שלפיה ניתן להבחין בין מעיין חם לבין מעיין גאותרמי אחר, אך לפי מדדים אחדים, המעיינות בבאת' הם היחידים מסוגם בממלכה המאוחדת. שלושה מן המעיינות הללו מזינים את הספא "תרמה באת' ספא" (Thermae Bath Spa), שנפתח בשנת 2006 בעלות של 45 מיליון לירות שטרלינג ובכך הביא לסיומה של תקופה בת 28 שנים שבה לא היה ספא פעיל בעיר.