stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליעזר ורבקה (תבליט)

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 מעצב:  זאב רבן
 תאריך יצירה:  1912–1929
 טכניקה וחומרים:  יציקת פליז
 ממדים בס"מ
 רוחב:  20
 גובה:  11
 נתונים על היצירה
 מפעל מייצר:  משה מורו
 מספר יצירה:  B09.0880
 מיקום:  מוזיאון ישראל
"אליעזר ורבקה" הוא תבליט מפליז שיצר האמן הישראלי משה מורו, על פי רישום של זאב רבן, בין השנים 1912–1929, שנמצא באוסף מוזיאון ישראל.
תיאור

התבליט נוצר בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות על פי רישום של זאב רבן. הוא מתאר תמונה מהסיפור המקראי על מציאת אישה ליצחק, בקטע בו רבקה עושה חסד עם אליעזר עבד אברהם ומשקה אותו מכד מים. הדמויות מתוארות במרכז התבליט, וסביבן תיאור הכולל גמלים, דקלים, דמות השואבת מים מן הבאר ושיח צבר. בתחתית נמצא כיתוב "ותאמר שתה אדני ותמהר ותורד כדה על ידה ותשקהו" (בראשית, כ"ד, י"ח). במישור האחורי של התבליט מתוארת עיר מזרחית ודמות נשית נוספת, המתרחקת מן הבאר, כשכד על ראשה. מורו הפיק מן התבליט מספר לא ידוע של העתקים. בנוסף, נוצרו מן הדימוי גם חפצים אחרים, כגון סיכות ותליונים מכסף, הכוללים רק את מרכזו של התבליט.
העתקים מנחושת של התבליט יוצרו על ידי בצלאל ושימשו בתור עיטור לאלבומי תמונות. כמו כן הופקו תבליטים מברונזה.
גדעון עפרת מציין שבבצלאל זוהו דימויי מים בעיקר עם הבאר מסיפור רבקה ועם כד המים של רחל מסיפור פגישתה עם יעקב ליד הבאר כדוגמת לוחית הפליז "אליעזר ורבקה".
הערות שוליים

↑  כריכת אלבום תמונות מעור במרכזה ריקוע נחושת של "אליעזר ורבקה", בקטלוג בצלאל.
↑  אלבום תמונות משנות ה-40, באתר המכירות קדם.
↑  תבליט אליעזר ורבקה מברונזה על רקע לוח עץ, באתר ivantiques.
↑  מים חיים, באר אטומה, גדעון עפרת, 23 בדצמבר 2010.
אלביסה קדמוסטו

| --- | --- |
 לידה:  1432 ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 פטירה:  16 ביולי 1488 (בגיל 56 בערך) ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 מדינה:  הרפובליקה של ונציה 
 
אלביסה קדמוסטו (באנגלית: Alvise Cadamosto;‏ 1432 – 18 ביולי 1488) היה סוחר עבדים ומגלה ארצות ונציאני, אשר נשכר על ידי הנסיך הפורטוגלי אנריקה הספן וביצע שני מסעות מפורסמים למערב אפריקה בשנת 1455 ו-1456, בליווי קפטן גנואה אנטוניו אוטודיארה. לזכות קדמוסטו וחבריו מייחסים גילוים של איי כף ורדה והנקודות לאורך חוף גינאה, מנהר גמביה ועד נהר הגבה (בגינאה-ביסאו), זאת "הקפיצה הגדולה" ביותר בתגליות מאז שנת 1446. סיפורו של קדמוסטו על המסעות שלו, כולל התצפיות המפורטות שתיעד על חברות מערב אפריקה, הם חומר יקר ערך להיסטוריונים.
רקע

אלביסה נולד בקה דה מוסטו, ארמון בתעלה הגדולה של ונציה שממנו נובע שמו. אביו היה ג'ובאני דה מוסטו, עובד מדינה וסוחר ונציאני, ואמו אליזבת קווריני, ממשפחה ידועה בוונציה. אלביסה היה הבכור מבין שלושה בנים, ואחיו הצעירים יותר היו פיטרו ואנטוניו.
בגיל צעיר, קדמוסטו קבע את דרכו כהרפתקן וסוחר. הוא שט עם האוניות הוונציאניות בים התיכון. בין השנים 1442 – 1448, אלביסה ביצע מסעות שונים לחוף הברברים וכרתים, כסוכן מסחרי של בן דודו, אנדראה ברבריגו. בשנת 1451 התמנה לקצין של חיל הים שליווה מטען לאלכסנדריה. בשנה שלאחר מכן הוא כיהן באותה משרה במסע מוונציה לפלנדריה. עם שובו הוא מצא את משפחתו מדורדרת. אביו, שנקלע לשערוריית שוחד, גורש מוונציה ומצא מקלט בדוכסות מודנה. קרובי משפחתו של קווריני ניצלו את ההזדמנות לתפוס את רכוש משפחתו. הכישלון הזה סימן את סיכויי העתיד של הקריירה של קדמוסטו בוונציה, וככל הנראה עודד את רוח ההרפתקה שלו, בתקווה להחזיר את שם משפחתו ואת הונם בזכות מעשים גדולים משלו.
משלחות לאפריקה

באוגוסט 1454, בגיל 22, אלביס ואחיו אנטוניו יצאו למסע מטעם סוחר ונציאני, שהיה מיועד לאזור פלנדריה. במסע מערבה, נעצרה האוניה בגלל מזג אוויר גרוע ליד קייפ סנט וינסנט, פורטוגל. בזמן שחיכה שמזג האוויר ישתפר, הנסיך הפורטוגלי הנרי הנווט, שמושבו היה בקרבת מקום, שיגר כמה מסוכניו המסחריים, ובראשם מזכירתו אנט אנטו גונסאלבס והקונסול הוונציאני המקומי פטריציו די קונטי, כדי לעניין את הסוחרים הוונציאנים בפתיחת חוזי סחר על סוכר ומוצרים אחרים מאי מדיירה של הנסיך. קדמוסטו, "חשק לבקר באזורים אלה שהתגלו לא מכבר", פנה מיד לנסיך הנרי בבית מגוריו ברפוזיירה לבצע משלחת בשמו. הנרי שכר אותו במקום.
משלחות לאפריקה > המסע הראשון (1455)

אלביס קדמוסטו יצא לדרך ב 22 במרץ 1455 באוניה שסופקה על ידי הנסיך הנרי. הוא המשיך לפורטו סנטו ולמדיירה, ואחר כך עשה את דרכו לאיים הקנריים, ומשם המשיך דרומה. קדמוסטו שט במורד החוף המערב אפריקני עד לפתח נהר סנגל (אותו הוא מכנה "ריו דו סנגה", השימוש הראשון בשם זה.) נראה שהוא לא עצר כאן, ויעדו היה יותר דרומה, לנקודה לא ברורה מספיק - כנראה נקודת סחר של הפורטוגזים עם האפריקאיים שלפי דבריו נפתחה ב-1450. קדמוסטו ביקש לסחור בסוסים תמורת עבדים שחורים, הסחורות העיקריות במקום זה. סוסים הוערכו מאוד בחופי סנגל, ומחירם היה גבוה - בין 9 ל-14 עבדים לסוס. קדאמוסטו אמר שמכר שבעה סוסים בתמורה ל-100 עבדים.
במקום לחזור לאירופה עם המטען האנושי, החליט קדמוסטו לשוט בהמשך החוף, לעבר חצי האי כף ורדה. המטרה הייתה "לגלות מדינות חדשות" מעבר לכף, ליתר דיוק את "הממלכה המסתורית" שנקראה גמברה", שם שמע הנסיך הנרי (משבויים עבדים קודמים) כי נמצא זהב בשפע. הוא הגיע לקייפ ורדה, ביוני 1455, קדמוסטו פגש שתי ספינות פורטוגזיות, בפיקודו של אנטוניו אוסודימארה, בשירותו של הנסיך הנרי, הם הסכימו לאחד כוחות והמשיכו יחד דרומה.
לאחר עצירה קצרה בכמה איים ללא שם (ככל הנראה איל דה מדלן), הפליגו קדמוסטו, אוסודיארה והצי הפורטוגזי הקטן דרומה, במורד Petite Côte עד שהגיעו לדלתא סין-סאלום. קטע המיושב על ידי אנשי סררי (Serer). לקדמוסטו לא היה שום דבר טוב לומר עליהם, ואפיין אותם כאכזריים ועובדי עבודה זרה. קדמוסטו כתב שהוא היה זה שכינה את נהר סלום כ"ריו די ברבצ'יני", השם שיופיע על המפות אירופיות לאחר מכן. קדמוסטו ואוסודימאר ניסו להיכנס לנהר, אך החליטו במהירות לסגת כי הילידים הסרריים, התנפלו והרגו את המתורגמן שהם שלחו.
כשהם שטו דרומה, קדמוסטו ואוסודימאר גילו את שפך נהר גמביה בסוף יוני או תחילת יולי 1455. הם התחילו להפליג במעלה הנהר, אך התקדמותם התמודדה עם עוינות בלתי פוסקת מצד התושבים, אנשי המנדיקה, במעלה הנהר. הם היו נתונים להתקפות, ובקושי הגנו על עצמם ממתקפת המונים שניסתה ללכוד את האוניות שלהם. על פי מתורגמני קדמוסטו, המנדינקה האמינו שהפורטוגזים הם קניבלים, כי הם הגיעו לאזור לקנות גברים שחורים כדי לאכול אותם. קדאמוסטו, החליט להסתלק מהנהר.
בפתח נהר הגמביה ציין קדמוסטו את היעלמותו של כוכב הקוטב הצפוני באופק, ושרטט בצורה גסה את כוכבי השמיים בדרום. כנראה התיאור הראשון הידוע של קבוצת הכוכבים של הצלב הדרומי. קדמוסטו כינה אותה האוסטרו קארו דל (מרכבה דרומית).
ידוע שהצי היה שוב בפורטוגל לפני סוף השנה, שכן אנטוניו אוסודימר כתב מכתב ב-12 בדצמבר 1455 לנושיו בחזרה בגנואה, ומדווח על תוצאות המסע שלו.
משלחות לאפריקה > המסע השני (1456)

קדמוסטו יצא לדרך במאי 1456, הפעם לא לבד, אלא יחד עם אנטוניו אוסודימארה וספינת קרוול נוספת עם קברניט פורטוגזי - משרת נוסף של הנסיך הנרי. שלוש הספינות לא ביצעו עצירות מסחר כרגיל, והתכוונו להפליג היישר לנהר גמביה (ככל הנראה לפי הוראות הנסיך הנרי).
כשהתפתחה סערה סביב חצי האי כף ורדה, הצי הקטן נאלץ להפליג מערבה, הרחק מהחוף במשך יומיים ושלושה לילות (כ-300 מיילים), וגילה ארכיפלג שטרם נחשף של איי כף ורדה. קדמוסטו, אוסודימארה והקברניט השלישי תיצפתו על כמה מהאיים הבלתי מיושבים, והאמינו שהם ארבעה במספר, למעשה קיימים עשרה איים. הם עגנו תחילה באי שקראו לו בואונה ויסטה (בואה ויסטה), לפני שהמשיכו הלאה לאי גדול יותר, אותו כינו סן ג'ייקובו (סנטיאגו). הם מצאו את האיים לא מעניינים.
הם המשיכו לנהר גמביה, הפעם ללא התנגדות. הם הפליגו בערך 10 מיילים איטלקיים (15 ק"מ) במעלה הנהר ועגנו באי בנהר שקראו לו סנטו אנדריאה (לזכר איש צוות שנפטר, בשם אנדראה; האי כנראה הוא "אי הכלבים" המודרני).
השלישייה המשיכה במעלה הנהר ולוותה על ידי סירות קאנו עם אנשי מנדינקה. הפעם לא התפתחו פעולות איבה או מארבים. בסופו של דבר הצליחו המתורגמנים לפתות כמה מהילידים לעלות על סיפון האוניות הפורטוגזיות ונפתח קשר אתם. הילידים הזדהו כנתינים של המלך פורוסאנגולי (מהגדה הדרומית של גמביה) וכי הוא, ומרבית מלכי המנדינקה האחרים לאורך נהר גמביה, היו כולם וואסאליים של הקיסר של מאלי. נדע להם כי חלק מהמלכים המקומיים יהיו מוכנים לפגוש את הפורטוגזים. בעקבות הנחיותיהם של בני שיחו, הפליג קדמוסטו כ-60 מיילים איטלקיים במעלה נהר גמביה, והגיע למקום מגוריו של מלך המנדינקה. הם התקבלו יפה, אך היו מאוכזבים מהעדויות המעטות לכמויות הזהב הגדולות שציפו למצוא. הם עסקו בסחר פשוט עם המקומיים, וקנו את המושק, שלא יסולא בפז עבור הבשמים האירופים.
קדמוסטו וחבריו שהו שם במשך 11 יום לפני שעזבו את המקום. אבל הם חלו במלריה. ככל הנראה המגפה הזו היא שהניעה את קדמוסטו לקצר את שהותו ולעזוב את נהר גמביה, בחזרה לאוקיינוס, שם המצב השתפר.
השלישייה של קדמוסטו החליטה להמשיך ולחקור את חוף מערב אפריקה, והפליגה דרומה, והקיפה את קייפ סנט מרי וגילו כמה פתחי נהרות, באזור הגבול בין סנגל וגינאה ביסאו. מאחר שלא הצליחו ליצור תקשורת עם המקומיים, הם החליטו לחזור לפורטוגל.
חזרה לוונציה

לאחר שובו בשנת 1456, המשיך קדמוסטו להתגורר בפורטוגל במשך שנים רבות, וכנראה המשיך לעסוק, במישרין או בעקיפין, בסחר המערבי אפריקני. לא ידוע אם קדמוסטו עצמו ביצע סיורים נוספים לאורך החוף האפריקני. קדמוסטו הצהיר בבוטות כי לא היו מסעות אחרים בעלי חשיבות על ידי מישהו לאחר שנת 1456, עד המשלחת של פדרו דה סינטרה בשנת 1462.
פטרונו של קדמוסטו, הנסיך הנרי הנווט, נפטר בנובמבר 1460 והמונופול על הסחר האפריקני חזר לכתר הפורטוגזי ומבצעיו הועברו בהדרגה מלגוס לליסבון. ככל הנראה קדמוסטו לא ראה עתיד ועזב את פורטוגל וחזר לוונציה בפברואר 1463. על פי ההערכה, קדמוסטו הביא עמו כתבים, בולי עץ וכמה מפות ימיות. קדמוסטו השתמש באלה כדי לחבר את מפת הניווט המפורסמת שלו באמצע שנות ה -60. על פי ההערכה, הוא העביר חלק ניכר מהחומר העיקרי שלו לקרטוגרף הוונציאני גרציוסו בנינקסה, כאשר בנינקסה המשיך לייצר אטלס בשנת 1468, המתאר את החוף המערבי אפריקני ברמת דיוק גבוהה.
הספר שכתב ומפת הניווט יוצרה ככל הנראה במאמץ לפרסם את הישגיו ולהציל את שם משפחתו. עם שובו, הצליח קדמוסטו לשחזר חלק מהרכוש של משפחתו מקרובי משפחתו של קווריני, וכמה שנים לאחר מכן התחתן עם אליזבטה די ג'ורג'יו ונייר, אשת אצולה עשירה אך בריאות שברירית - היא נפטרה בלי שילדה לו ילד. הוא חזר למסחר, בספרד, אלכסנדריה, סוריה ואנגליה. בנוסף אליהם פיתח קריירה דיפלומטית ומינהלית עבור הרפובליקה של ונציה.
הספר הנווט

עבור היסטוריונים של התגליות הפורטוגליות בתקופת הנרי הנווט, התיאורים של אלביס קדמוסטו, "הנווט" (The Navigazioni) הוכחו כמסמך שלא יסולא בפז. הדיווחים של קדמוסטו, הכרוניקה של גומס דה זוררה וזכרונותיו של דיוגו גומס, הם כמעט כל מה שנשאר מהתיעוד הכתוב על התגליות הנריקניות. ואכן, עד לפרסום "דקאדאס דה אסיה" של ז'ואו דה בארוס בשנת 1552, Navigazioni של קדמוסטו הייתה היצירה היחידה שפורסמה באירופה על התגליות הפורטוגזיות. קדמוסטו הדגיש את תפקידו המרכזי של הנסיך הנרי, וסייע בבניית דמותו של נסיך הנווט לדורות הבאים. בהשוואה לאחרים, היסטוריונים מעריכים את האמינות והפרטים שסיפק קדמוסטו, שהעניקו מבט עשיר וברור יותר על אופן פעולתו של "המפעל ההינריאני".
הכתבים של קדמוסטו בעלי חשיבות רבה גם עבור היסטוריונים של אפריקה. המספקים את הדו"חות המפורטים הראשונים שנכתבו על אזור סנגמביה, מעבר לשוליים שנגעה במאה שנה קודם לכן על ידי ההיסטוריון הערבי אבן בטוטה. קדמוסטו נתן סיכום של הידע האירופי על מערב אפריקה. הוא מתאר את האימפריית מאלי ואת הסחר הטרנס-סהרי. איך שיירות של ברבריים נושאים את המלח הסהרי ממלחות מדבריות כמו טגאזה (טגאצה) לערים גבולות כמו טימבוקטו. הוא הסביר כיצד הזהב שיוצא מלב מאלי יוצא בשלושה חלקים, האחד לקוצ'יה (קוקיה) ואז מזרחה אל מצרים, השני דרך טימבוקטו לטו (טואט) ואז צפונה לכיוון תוניסיה, חלק שלישי, גם דרך טימבוקטו, עובר מערבה להודן (Ouadane) ומיועד למרוקו, שחלקו חורג לאזור הפורטוגזי בארגין.
אחרית ימיו

בשנת 1481 נבחר אלביס קדמוסטו למפקד צי הספינות של אלכסנדריה הוונציאנית, וסיים את הקריירה הימית שלו באותן אוניות בהן התחיל. הוא נפטר בשנת 1483 בעודו בשליחות דיפלומטית לרוביגו כדי להעריך את השלל שרכשה הרפובליקה הוונציאנית לאחר ניצחונם על ארקול הראשון, דוכס פרארה במלחמת פרארה.
המורשת

לא נראה כי היה תיעוד של תגליות פורטוגזיות לפני אלביס קדמוסטו מעבר לדלתא סין-סלום. נוסעים פורטוגזים לפניו, לא הצליחו לחדור לתוך הנהרות שגילו, בגלל התקפות הילידים השונים - כפי שקרה ל במסעו הראשון. קדמוסטו לא רק הפליג דרומה יותר מכל אחד אחר אלא גם הצליח להיכנס ולעלות בנהר גמביה. הוא נחשב לאירופאי הראשון (יחד עם אנטוניו אוסודימארה וחבריהם האלמונים) שהפליג במעלה גמביה. לא בטוח מה גרם לשינוי הגישה של הילידים.
ברגע שפתחו את נהר הגמביה, קדמוסטו ואוסודימאר הובילו את ההישג הגדול הבא של תגליות הנריקניות באפריקה - איי כף ורדה, נהר קאסמנס, קייפ רוקסו, נהר קאצ'ו ולבסוף נהר הגבה ואיי ביסגוס. אורכו של החוף שגילו בשנת 1456 היה הגדול ביותר בעידן התגליות הפורטוגזי מאז 1446. כמעט אותו חוף יסקר שוב על ידי דיוגו גומס בסביבות 1458.
הערות שוליים

↑  http://www.bookrags.com/biography/alvise-da-cadamosto/
↑  Verrier, F. (1994) "Introduction", in Voyages en Afrique Noire d'Alvise Ca'da Mosto (1455 & 1456). Paris: Chandeigne.
↑  Verrier (1994: p.7).
↑  Verrier, 1994: p.8
↑  Russell (2000: p.292) for the identities of the Henry's emissaries.
↑  הציטוטים בהמשך מקדמוסטו מיוחסים לרשימת המקורות ותרגומים השונים שלו שמופיעים באנגלית, איטלקית וצרפתית Cadamosto, in Kerr, p.204
↑  Quintella (1839: p.114) follows Gois's dating, placing Cadamosto's first trip in 1445. See the review in Cortesão (1931:p.27)
↑  Verrier (1994: p.136), Russell (2000: p.299-300).
↑  Cadamosto (Kerr, p.237; Ital: p.114; Port, p.49)
↑  s proposed in Kerr (p.238n) and Verrier (1994: p.139). Russell (2000: p.304
↑  Cadamosto (Kerr, p.239; Ital, p.115; Port: p.51).
↑  Cadamosto (Kerr, p.243; Ital: p.116r ; Port: p.57
↑  Cadamosto (Kerr, p.244; Ital: p.116r Port: p.57
↑  See Mauro (1988) for a fuller discussion.
↑  Kerr (p.248), LeGrand (1928: p.442), Teixera da Mota (1946), Verrier (1994: p.141).
↑  Cadamosto (Kerr, p.249; Ital: p.118 Port. p.63
↑  Kerr, p.249-50
↑  Brotton (1998: p.60); Russell, (2000: p.341)
↑  A. da Mosto (1883), Verrier (1994: p.14)
↑  Cadamosto (in Kerr, p.215; Ital: p.108; Port: p.21)
↑  Cadamosto (Kerr, p.218; Ital: p.110; Port: p.25)
↑  Verrier (1994: p.15)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274445605171  PLWABN: 9810599491605606  BIBSYS: 23545  BNE: XX4793128  BnF: cb134825730 (data)  CiNii: DA00908772  GND: 118675400  ISNI: 0000 0001 0861 649X  LCCN: n82155071  NKC: jo2010577131  NLA: 35791475  NTA: 128643315  RERO: 02-A017978780  SNAC: w6ms5r9c  SUDOC: 03547971X  Trove: 1089558  VcBA: 495/36447  VIAF: 162004   WorldCat (עם VIAF): 162004 
מפת חוף גינאה ואיי כיף ורדה, משנת 1771
מפת השפך של נהר גמביה 1732
דמותו של הנרי הנווט, יזם לגילויי ארצות חדשות, ושולט בסחר בין יבשתי. פורטוגזי, 1470 בערך.
אל-ערבי אל-ג'דיד

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  עזמי בשארה
 תקופת הפעילות:  מרץ 2014 – הווה (כ־10 שנים)
 מיקום המטה:  לונדון, בריטניה
 בעלות:  חברת "פדאאת מדיה" (בתעתיק: פצ'אא'ת מידיא)
 ענפי תעשייה:  מדיה חדשותית 
 מנכ"ל:  עבד אל-רחמן אל-שייאל
  
 newarab.com
 
אל-ערבי אל-ג'דיד (הערבי החדש, בערבית: العربي الجديد, באנגלית: The New Arab) היא חברת חדשות פאן-ערבית שבסיסה בלונדון ואשר נמצאת בבעלות חברת המדיה הקטרית "פדאאת מדיה" (תעתיק מדויק: פצ'אא'את מידיא; בערבית: فضاءات ميديا). היא השיקה אתר חדשות בערבית במרץ 2014 ועיתון יומי בערבית בספטמבר 2014. הגרסה האנגלית של אתר האינטרנט נקראת The New Arab.
בשנת 2015 השיקה פדאאת מדיה את רשת הטלוויזיה אל-ערבי (Al Araby) כתחרות לאל-ג'זירה, הנחשבת על ידי הבי-בי-סי כמוּטֵית בעד תנועת האחים המוסלמים והענף הפלסטיני שלה, חמאס.
היסטוריה

אל-ערבי אל-ג'דיד הוקם במרץ 2014 כפרויקט מדיה חדש במימון חברת האחזקות הקטרית הפרטית "פדאאת מדיה". היא השיקה את אתר האינטרנט בערבית "אל-ערבי אל-ג'דיד" במרץ 2014 ועיתון יומי בערבית באותו שם בספטמבר 2014. האתר באנגלית נקרא The New Arab ("דה ניו ערב", "הערבי החדש").
ד"ר עזמי בשארה, פלסטיני נוצרי המתגורר בדוחא, חבר כנסת לשעבר, מנהל את אל-ערבי אל-ג'דיד. אל-ערבי אל-ג'דיד פועל כיום ברחבי העולם, עם יותר מ-150 עובדים בשלושה משרדים בביירות, בדוחא ובלונדון.
עיתונאים של אל-ערבי אל-ג'דיד, כולל בשארה, היו יעדים להתקפות מצד האקרים המזוהים עם "פרויקט רייבן" של חברת דארק-מאטר גרופ, יוזמה של איחוד האמירויות שמטרתה לטרגט טלפונים ניידים של אנשי תקשורת אשר לדעת איחוד האמירויות נתמכו על ידי קטר.
עמדה עיתונאית/עריכתית

בשארה תיאר את גוף החדשות כ"עצמאי יחסית" בהקשר של העולם הערבי. לדברי בשארה, "לפעמים העיתון עשוי להיות רגיש לגבי מה לא להגיד, כי אתה לא שם לך למטרה להתגרות באנשים שמממנים אותך".
במסגרת המחלוקת לאחר הפיצוץ בבית החולים הערבי אל-אהלי, במהלך מלחמת ישראל-חמאס ב-2023, אל-ערבי אל-ג'דיד הציג גרסה מורכבת של האירועים באתר האינטרנט באנגלית, בעוד האתר בערבית האשים את ישראל בפיצוץ והוקיע את נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן על אימוץ הנרטיב הישראלי.
בעלות וכספים

חברת החדשות נמצאת בבעלות פדאאת מדיה הקטרית. עבד אל-רחמן אל-שייאל הוא מנכ"ל העיתון. פדאאת מדיה היא חברת השקעות במדיה ערבית.
הערות שוליים

↑  "www.alaraby.co.uk – Independent Journalism for a New Arab world". 30 במרץ 2014. נבדק ב-5 בדצמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rebecca Hawkes (26 בינואר 2015). "Qatar's latest channel Al Araby launches from London". Rapid TV News. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Kilani, Feras (2014-11-28). "Qatar's Al-Araby Al-Jadeed: Will new media venture silence suspicions?" (באנגלית בריטית). BBC News. נבדק ב-2022-06-26.
↑  "New Arabic daily newspaper launches". The Media Network: Middle East. 4 בספטמבר 2014. נבדק ב-4 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dominic, Ponsford (6 בינואר 2016). "Saudi Arabia, UAE and Egypt block London-based pro democracy news website". {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Schectman, Joel (2019-04-01). "Special Report: U.S. hackers helped UAE spy on Al Jazeera chairman, BBC host". Reuters. נבדק ב-28 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Pacchiani, Gianluca (2023-10-18). "Arab press largely unswayed by Israeli evidence terror rocket caused hospital blast". Times of Israel. נבדק ב-28 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Abdulrahman Elshayyal". Galilee Foundation. נבדק ב-4 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Fadaat". Fadaat Media. נבדק ב-2 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Fadaat Media breaks silence over reported al-Jazeera job losses". Alaraby. 1 באוקטובר 2015. נבדק ב-2 בנובמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mustafa, Sumaya. "Fadaat Media Ltd: www.alaraby.co.uk - Independent Journalism for a New Arab world". GlobeNewswire. אורכב מ-המקור ב-11 בדצמבר 2018. נבדק ב-2 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
אלייז'ה קלי

| --- | --- |

קלי, 2008
 לידה:  1 באוגוסט 1986 (בן 38) LaGrange, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 מקום לימודים:  Troup County High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלייז'ה קלי (באנגלית: Elijah Kelley; נולד ב-1 באוגוסט 1986) הוא שחקן, זמר ורקדן אמריקאי. הוא הופיע בסרטים "רוקדים", "היירספריי", "המשרת" ובסדרת הטלוויזיה "סטאר".
ביוגרפיה

קלי נולד וגדל בלגרנג', ג'ורג'יה. בתיכון השתתף בקבוצת התיאטרון. בילדותו שיחק בפרסומות של קוקה-קולה ושיחק תפקיד בסרט "משפחתה של אמא פלורה". הוא גם הופיע במקהלת הכנסייה, מקהלת הגוספל עם משפחתו. הוריו, עברו איתו ללוס אנג'לס לאחר שסיים את לימודיו בתיכון כדי להתמקד במשחק ושירה.
קריירה

בשנת 1998, כאשר היה בן 12, הוא קיבל את תפקידו הראשון במיני-סדרה של CBS, "המשפחה של אמא פלורה" המבוססת על הרומן באותו שם מאת אלכס היילי ודייוויד סטיבנס שפורסם שנה לפני כן.
בשנת 2000 שיחק בתפקיד קטן בדרמה הקומית "28 ימים" בכיכובה של סנדרה בולוק, בתפקיד דרנל, בנה של הדמות אותה מגלמת מריאן ז'אן-בפטיסט.
בשנת 2007 שיחק קלי בעיבוד הקולנועי של היירספריי. גם הופעתו וגם הסרט זכו לביקורות חיוביות.
בשנת 2015 לוהק קלי לתפקיד הדחליל בהפקה הטלוויזיונית של הקוסם מארץ עוץ של רשת NBC
בשנת 2017 לוהק קלי לצד לוק ג'יימס בתפקיד חוזר בעונה השנייה של הדרמה המוזיקלית של לי דניאלס "סטאר" ששודרה ברשת FOX.
בשנת 2018 הוא לוהק לתפקיד של הזמר ריקי בל במיני-סדרה "סיפורו של בובי בראון".
פילמוגרפיה

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | 28 ימים | דארנל |  |
| 2006 | רוקדים | דנג'ו |  |
| 2006 | השמיים נופלים | לירוי רייט |  |
| 2007 | היירספריי | איי ג'יי סטאבס |  |
| 2008 | Rome & Jewel | בן |  |
| 2012 | זנבות אדומים | סמואל "ג'וקר" ג'ורג' |  |
| 2013 | המשרת | צ'רלי גיינס |  |
| 2014 | Boys of Abu Ghraib | טונדה |  |
| 2015 | קסם מוזר | סאני | דיבוב |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | Mama Flora's Family | ווילי הצעיר | מיני-סדרה |
| 1999 | שיעור לפני המוות | קלרנס | סרט טלוויזיה של HBO |
| 2005 | המגן | ג'ימון | פרק: "Grave" |
| 2005 | כולם שונאים את כריס | מלצר | פרק: "Everybody Hates the Babysitter" |
| 2006 | מספ7ים | אנתוני | פרק: "The OG" |
| 2009 | כסף, דארלינג | אלון אלדר | פרק: "The Facts" |
| 2015 | הקוסם לייב! | דחליל / מקלות איש החווה # 3 | ספיישל טלוויזיוני של NBC |
| 2017 | The New Edition Story | ריקי בל | מיני סדרה |
| 2017–2018 | סטאר | אנדי | תפקיד חוזר (עונות 3-2); 19 פרקים |
| 2018 | סיפורו של בובי בראון | ריקי בל | מיני סדרה |
| 2019 | Tales | פול | פרק: “Brothers” |
הערות שוליים

↑  Barnes, Brad (20 ביולי 2007). "LaGrange to honor local 'Hairspray' star". Ledger-Enquirer. אורכב מ-המקור ב-27 בינואר 2013. נבדק ב-21 ביולי 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Eisner, Ken (19 ביולי 2007). "Hairspray's Kelley energized by cast". Straight.com. נבדק ב-21 ביולי 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Elijah Kelley: Whoa, Who's That Kid?". 19 ביולי 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Philadelphia, Desa (15 ביולי 2007). "Elijah Kelley has the total package". {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, December 2015)
↑  "Elijah Kelley to Play Seaweed in Hairspray Film". BroadwayWorld.com. July 3, 2006. Retrieved July 2, 2007.
↑  Prudom, Laura (13 באוגוסט 2015). "'The Wiz': Common, Ne-Yo, Elijah Kelley Join NBC Live Musical". Variety. נבדק ב-19 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wendy Williams (2017-01-17), New Edition Story, נבדק ב-2017-10-20
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1335118896  ISNI: 0000 0000 5142 1041  LCCN: no2007084473  MusicBrainz: 910ffd64-6956-4f87-ad60-3b67dcdd4022  VIAF: 41622603   WorldCat (עם VIAF): 41622603 
זמרים אפרו-אמריקאים
אמפורה פאן-אתנאית

אמפורה פאן-אתנאית
אמפורה פאן-אתנאית היא טיפוס של כד יווני אשר נוצר באטיקה.
באמפורות הפאן-אתנאיות, צד אחד תמיד הציג את האלה אתנה מחזיקה חנית ומגן, עם רגל אחת קדימה. היא מופיעה כמגינה על העיר האהובה עליה, אתונה. דוגמה לכך היא האמפורה הפאן-אתנאית ממוזיאון המטרופולין בניו יורק. פעמים רבות מתווסף הכיתוב "TONAΘENEΘENAΘΛON", המתרגם ל"אני מהמשחקים באתונה". בצד השני היה תיאור של האירוע התחרותי שבגינו ניתן הפרס.
כיום מהוות האמפורות הפאן-אתנאיות את העדות החזותית החשובה ביותר בכל הנוגע לאתלטיקה וספורט יווני עתיק. מדובר בכלים גדולים, אשר הכילו לעיתים 39 ליטר של שמן זית מעצי הקודש אשר היה הפרס למנצחים בתחרויות הפאנאתנאיה. הפרס הזה היה נחשק ביותר, וישנן עדויות של אמפורות פאן-אתנאיות שתוקנו בזהירות, על אף שכבר לא יכלו להכיל נוזלים.
ראו גם

קדרות יוון העתיקה
פאנאתנאיה
ספורט ביוון העתיקה
הערות שוליים

1 2  Stephen G. Miller, Ancient Greek Athletics, New Haven: Yale University Press, 2004, עמ' 10, ISBN 0-521-82093-6 hardback
אליעזר ויצטום

אין תמונה חופשית
אליעזר ויצטום (נולד בשנת 1949) הוא פסיכיאטר בכיר וסופר המכהן כפרופסור מן המניין באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ופועל במרכז לבריאות הנפש בבאר שבע ובמרכז לבריאות הנפש "עזרת נשים" בירושלים.
מהלך חייו

נולד בעפולה ב-1949. נכד למשפחה ממייסדי עפולה. אביו היה מהנדס העיר עפולה ואמו גננת וציירת. לאחר סיום לימודיו בבית הספר התיכון בעפולה התקבל ללימודים בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. במסגרת לימודיו עסק בחקר מחלת שושנת יריחו. לאחר שסיים את לימודי הרפואה וההתמחות, למד כשומע חופשי במשך כשנתיים באוניברסיטה העברית היסטוריה של עם ישראל וכן גאולוגיה וארכאולוגיה של ארץ ישראל. את שירותו בצה"ל עשה במסגרת חיל הרפואה בענף בריאות הצבא; במהלך שירותו עסק בפיתוח חיסון לשושנת יריחו ולמחלות נגיפים אחרות.
לאחר סיום שירותו הצבאי התמחה ויצטום בפסיכיאטריה בבית החולים עזרת נשים בירושלים, שם פגש לראשונה את האוכלוסייה החרדית והתמחה בטיפול בה ובבעיותיה הייחודיות. לאור ניסיונו בטיפול באוכלוסייה זאת הוציא בשנת 2001, ביחד עם עמיתו למחקר פרופ' דוד גרינברג, ספר על נושא זה בשפה האנגלית בהוצאת אוניברסיטת ייל. בהמשך הרחיב את תחום עבודתו גם אל עולי חבר המדינות ועולי אתיופיה.
מאז ראשית שנות השמונים עובד ויצטום כפסיכיאטר בכיר במרכז הקהילתי לבריאות הנפש "עזרת נשים" בירושלים, ומשנת 1994 עובד גם במרכז לבריאות הנפש באר שבע, והוא פרופסור מן המניין לפסיכיאטריה בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בן דודו הוא מגיש ועורך החדשות דוד ויצטום.
נושאי מחקריו

נושאים נוספים שעסק בהם ויצטום במחקריו ובספריו היו:
השפעת מלחמות ישראל על המצב הנפשי של האוכלוסייה ותופעות הלם קרב.
אובדן ושכול בחברה הישראלית.
מחקרים ביוגרפיים על מצבם הנפשי של אישים בהיסטוריה כדוגמת המלך הורדוס וסדאם חוסיין.
סינדרום ירושלים, תוך התייחסות לסינדרום דומה גם בערים נוספות בעולם.