stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 2013/2014 בליג 1

| --- | --- |
 מארחת:  צרפת צרפת
 תקופת התחרות:  9 באוגוסט 2013 – 17 במאי 2014 (282 ימים)
 מספר משתתפות:  20
 הזוכה:  פריז סן ז'רמן
 מספר משחקים:  380
 מספר שערים:  931 (2.45 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  8,038,900 (21,155 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  שוודיה זלאטן איברהימוביץ'  (26 שערים)
 → 2012/20132014/2015 ←
 
עונת 2013/2014 בליג 1 (בצרפתית: Ligue 1, או בשמה המלא: Championnat de France de football) הייתה העונה ה-76 של התחרות המאורגנת על ידי ההתאחדות הצרפתית לכדורגל (Ligue de Football Professionnel, ובקיצור: LFP). העונה החלה ב-9 באוגוסט 2013 והסתיימה ב־17 במאי 2014.
פריז סן-ז'רמן זכתה באליפות שנייה ברציפות והרביעית בתולדות המועדון.
בסיום העונה ירדו לליג 2 הקבוצות סושו, ואלנסיין ואז'אקסיו ובמקומן עלו מהליג 2 הקבוצות מץ, לאנס וקן.
שחקנה השוודי של פריז סן ז'רמן זלאטן איברהימוביץ' זכה בתואר מלך השערים עם 26 כיבושים.
בסיום העונה יחד עם האלופה פריז סן ז'רמן, העפילה גם סגינתה מונקו לשלב הבתים של ליגת האלופות של אופ"א בעוד ליל שסיימה במקום השלישי העפילה לשלב המוקדמות השלישי בליגת האלופות.
מאחר שפריז סן ז'רמן זכתה גם בגביע הליגה, לשלב הפלייאוף של הליגה האירופית העפילה סנט אטיין שסיימה במקום הרביעי. ואילו ליון שסיימה במקום החמישי העפילה לשלב המוקדמות השלישי בליגה האירופית.
בגביע הצרפתי זכתה גנגאן ועל כן היא העפילה לשלב הבתים בליגה האירופית.
קבוצות

בליגה השתתפו 20 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית וחוץ. עבור ניצחון הוענקו שלוש נקודות, ועבור תוצאת תיקו הוענקה נקודה אחת.
הקבוצות מונקו, גנגאן ונאנט הן הקבוצות שעלו מהליג 2 הליגה הצרפתית השנייה בכדורגל, כשהחליפו את הקבוצות נאנסי, טרואה וברסט שירדו לליגת המשנה בסיום עונת 2012/2013.
| קבוצה | עיר | אצטדיון | תכולה |
| --- | --- | --- | --- |
| אוויאן | אנסי | פארק דה ספור | 15,600 |
| אזא'קסיו | אזא'קסיו | אצטדיון פרנסואה קוטי | 10,660 |
| בורדו | בורדו | מאטמוט אטלנטיק | 42,115 |
| בסטיה | בסטיה | אצטדיון ארמונד ססארי | 16,480 |
| גנגאן | גנגאן | אצטדיון דה רודורו | 18,378 |
| ואלנסיין | ואלנסיין | סטאד דו אינאו | 25,172 |
| טולוז | טולוז | האצטדיון העירוני (טולוז) | 33,150 |
| לוריאן | לוריאן | אצטדיון דה מוסטוואר | 18,890 |
| ליון | ליון | סטאד דה ז'רלן | 35,000 |
| ליל | וילנב-ד'אסק | אצטדיון פייר מורואה | 50,186 |
| מונפלייה | מונפלייה | אצטדיון דה לה מוסו | 32,900 |
| מונקו | מונקו | אצטדיון לואי השני | 18,523 |
| מרסיי | מרסיי | סטאד ולודרום | 67,394 |
| נאנט | נאנט | אצטדיון דה לה בוז'ואר | 35,322 |
| ניס | ניס | אליאנץ ריביירה | 35,624 |
| סושו | מונבליאר | אצטדיון אוגוסט בונאל | 20,005 |
| סנט אטיין | סנט אטיין | סטאד ז'ופרואה-גישאר | 41,965 |
| פריז סן ז'רמן | פריז | פארק דה פראנס | 48,583 |
| ריימס | ריימס | אצטדיון אגוסט דלאון | 21,684 |
| רן | רן | רוז'ון פארק | 29,778 |
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פריז סן ז'רמן | 38 | 27 | 8 | 3 | 84 | 23 | 61+ | 89 | העפלה לשלב הבתים בליגת האלופות |
| 3 | מונקו | 38 | 23 | 11 | 4 | 63 | 31 | 32+ | 80 | העפלה לשלב הבתים בליגת האלופות |
| 2 | ליל | 38 | 20 | 11 | 7 | 46 | 26 | 20+ | 71 | העפלה לשלב המוקדמות השלישי בליגת האלופות |
| 4 | סנט אטיין | 38 | 20 | 9 | 9 | 56 | 34 | 22+ | 69 | העפלה לשלב הפלייאוף בליגה האירופית |
| 5 | ליון | 38 | 17 | 10 | 11 | 56 | 44 | 12+ | 61 | העפלה לשלב המוקדמות השלישי בליגה האירופית |
| 6 | מרסיי | 38 | 16 | 12 | 10 | 53 | 40 | 13+ | 60 |  |
| 7 | בורדו | 38 | 13 | 14 | 11 | 49 | 43 | 6+ | 53 |  |
| 8 | לוריאן | 38 | 13 | 10 | 15 | 48 | 53 | 5− | 49 |  |
| 9 | טולוז | 38 | 12 | 13 | 13 | 46 | 53 | 7− | 49 |  |
| 10 | בסטיה | 38 | 13 | 10 | 15 | 42 | 56 | 14− | 49 |  |
| 11 | ריימס | 38 | 12 | 12 | 14 | 44 | 52 | 8− | 48 |  |
| 12 | רן | 38 | 11 | 13 | 14 | 47 | 45 | 2+ | 46 |  |
| 13 | נאנט | 38 | 12 | 10 | 16 | 38 | 43 | 5− | 46 |  |
| 14 | אוויאן | 38 | 11 | 11 | 16 | 39 | 51 | 12− | 44 |  |
| 15 | מונפלייה | 38 | 8 | 18 | 12 | 45 | 53 | 8− | 42 |  |
| 16 | גנגאן | 38 | 11 | 9 | 18 | 34 | 42 | 8− | 42 | העפלה לשלב הבתים בליגה האירופית |
| 17 | ניס | 38 | 12 | 6 | 20 | 30 | 44 | 14− | 42 |  |
| 18 | סושו | 38 | 10 | 10 | 18 | 37 | 61 | 24− | 40 | ירידה לליג 2 |
| 19 | ואלנסיין | 38 | 7 | 8 | 23 | 37 | 65 | 28− | 29 | ירידה לליג 2 |
| 20 | אזא'קסיו | 38 | 4 | 11 | 23 | 37 | 72 | 35− | 23 | ירידה לליג 2 |
סטטיסטיקות > מלכי השערים

| מיקום | שחקן | קבוצה | שערים  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | שוודיה זלאטן איברהימוביץ' | פריז סן ז'רמן | 26 |
| 2 | צרפת ויסאם בן ידר | טולוז | 16 |
| 2 | קמרון ונסן אבובקאר | לוריאן | 16 |
| 2 | חוף השנהב סלומון קאלו | ליל | 16 |
| 2 | צרפת אנדרה פייר ז'יניאק | מרסיי | 16 |
| 2 | אורוגוואי אדינסון קבאני | פריז סן ז'רמן | 16 |
| 7 | צרפת אלכסנדר לאקזט | ליון | 15 |
| 8 | צרפת בפטימבי גומיס | ליון | 14 |
| 8 | צרפת רמי קאבלה | מונפלייה | 14 |
| 10 | מאלי שייח דיאבטה | בורדו | 12 |
| 10 | טורקיה מבלוט ארדינץ' | סנט אטיין | 12 |
סטטיסטיקות > מלכי הבישולים

| מיקום | שחקן | קבוצה | בישולים  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | קולומביה חאמס רודריגס | מונקו | 12 |
| 2 | שוודיה זלאטן איברהימוביץ' | פריז סן ז'רמן | 11 |
| 3 | צרפת גרגורי סרטיק | בורדו | 10 |
| 3 | ברזיל לוקאס מורה | פריז סן ז'רמן | 10 |
| 5 | קמרון הנרי בדימו | ליון | 8 |
| 6 | צרפת יאן ז'ופרה | לוריאן | 7 |
| 7 | צרפת סדריק ברבוסה | אוויאן | 6 |
| 7 | צרפת יוהאן קבאי | אזא'קסיו | 6 |
| 7 | אלג'יריה ריאד בודבוז | בסטיה | 6 |
| 7 | דנמרק מרטין ברייטווייט | טולוז | 6 |
| 7 | חוף השנהב סרז' אורייה | טולוז | 6 |
| 7 | קמרון ונסן אבובקאר | לוריאן | 6 |
| 7 | צרפת פלורן בלמונט | ליל | 6 |
| 7 | צרפת רמי קאבלה | מונפלייה | 6 |
| 7 | פורטוגל ז'ואאו מוטיניו | מונקו | 6 |
| 7 | צרפת מתייה ולבואנה | מרסיי | 6 |
הערות שוליים

↑  Classement - {0}, Ligue1 (בצרפתית)
↑  Classement buteurs - Ligue 1 Uber Eats, Ligue1 (ב־)
↑  Classement passeurs - Ligue 1 Uber Eats, Ligue1 (ב־)
| עונות בליגה הלאומית של צרפת ובליג 1 |
| --- | --- | --- |
| ליגה לאומית | 1932/1933 • 1933/1934 • 1934/1935 • 1935/1936 • 1936/1937 • 1937/1938 • 1938/1939 • 1945/1946 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 • 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 |  |
| Division 1 | 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 |  |
| ליג 1 | 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
אצטדיון מישיגן

| --- | --- |

אצטדיון מישיגן בעת משחק פוטבול
 כינוי:  "הבית הגדול"
 מיקום:  אן ארבור, מישיגן, ארצות הברית
 קואורדינטות:  42°15′57″N 83°44′55″W﻿ / ﻿42.265833333333°N 83.748611111111°W﻿ / 42.265833333333; -83.748611111111
 אבן יסוד:  12 בספטמבר 1926
 תקופת הפעילות:  1 באוקטובר 1927 – הווה (97 שנים)
 שופץ:  2010
 הורחב:  1928, 1949, 1955, 1992, 1998, 2010
 עלות הבנייה:  950000 דולר (בניה מקורית) 268 מיליון דולר (שיפוץ 2010)
 בעלים:  אוניברסיטת מישיגן
 מפעיל:  אוניברסיטת מישיגן
 משטח:  דשא מלאכותי FieldTurf
 אדריכל:  אוסבורן הנדסה 
 קבוצות:  נבחרות אוניברסיטת מישיגן בפוטבול ובענפים נוספים
 מושבים:  107,601 (רשמי)
 אתר רשמי
 he
 
אצטדיון מישיגן (באנגלית: Michigan Stadium), הידוע בכינויו המקובל הבית הגדול (באנגלית: The Big House) הוא אצטדיון המשמש בעיקר למשחקי פוטבול, הנמצא בקמפוס אוניברסיטת מישיגן באן ארבור, מישיגן, ארצות הברית.
זהו האצטדיון הגדול ביותר בארצות הברית בפרט וביבשת שאינה אסיה בכלל, והשלישי בגודלו בעולם. קיבולתו הרשמית היא 107,601 צופים, אך שיא הקהל בפועל במשחק באצטדיון עולה על 114,000. הוא משמש כבית לנבחרת הפוטבול של האוניברסיטה מאז פתיחתו ב-1927, ושל נבחרת הלקרוס שלה מאז 2012. בנוסף, אירח האצטדיון מספר אירועי ספורט גדולים בענפים אחרים, כמו "הצינה הגדולה בבית הגדול", משחק ההוקי קרח עם הקהל הגדול בהיסטוריה. בתחום האקדמי, נערכים באצטדיון כל טקסי הסיום השנתיים של האוניברסיטה והענקת הדיפלומות.
האצטדיון נבנה מראש עם יסודות שמאפשרים להרחיבו לקיבולת של כ-200,000 צופים במידה ויוחלט כך.
היסטוריה

לפני היווסדו של אצטדיון מישיגן, שיחקה נבחרת הפוטבול של האוניברסיטה באצטדיון בעל תכולה של 40,000 צופים, שהיה קטן מלהכיל את הקהל הרב שהגיע למשחקים. פילדינג יוסט, מנהל תוכנית הספורט של האוניברסיטה, שכנע את פרנסיה שיש להקים אצטדיון חדש אחרי שהרחבה של האצטדיון הישן התגלתה כקטנה מדי גם היא.
ב-1926 הונחה אבן הפינה לאצטדיון החדש, שתוכנן להיות בעל קיבולת של 72,000 מקומות, אך עוד תוך כדי בנייתו הורחבה קיבולתו ל-84,401. יסודותיו תוכננו כדי לאפשר להרחיבו בעתיד לקיבולת שתגיע לכ-200,000 צופים.
ב-1 באוקטובר 1927 שוחק המשחק הראשון באצטדיון החדש, כאשר אוניברסיטת מישיגן הביסה את אוניברסיטת אוהיו וסליאן 0:33. שלושה שבועות לאחר מכן נחנך האצטדיון בטקס רשמי, וגם במשחק שלאחר הטקס - נגד אוניברסיטת המדינה של אוהיו - ניצחה מישיגן 0:21.
ב-1930 עשה האצטדיון היסטוריה כאשר הפך לאצטדיון הראשון בארצות הברית שהותקנו בו לוחות תוצאות אלקטרוניים.
האצטדיון עבר מאז מספר הרחבות, כאשר ההרחבה שעבר ב-1955 הביאו אותו לראשונה לקיבולת של מעל 100,000 צופים. המשחק נגד אוניברסיטת אינדיאנה ב-27 בספטמבר 1975 היה משחק הפוטבול האחרון שבו נכחו פחות מ-100,000 צופים באצטדיון. מאז ועד היום, לכל משחק ביתי של אוניברסיטת מישיגן מגיעים למעלה מ-100,000 צופים.
בין 2007 ו-2010 עבר האצטדיון שיפוץ מסיבי, יחד עם הרחבתו לתכולתו הנוכחית. במסגרת השיפוץ הורחבו המעברים והמושבים, הוכנסו לשימוש תא עיתונאים חדש, 83 תאי צפייה מפוארים, ואלפי מושבים חדשים שהביאו את תכולתו הרשמית ל-109,901 מושבים. עם זאת, השיפוץ זכה לביקורות, בעיקר בשל חוסר הקצאה מספקת של מקומות לאנשים עם מוגבלויות. בעקבות תובענה ייצוגית בנושא, הכריזה האוניברסיטה על הקטנה בתכולתו של האצטדיון כדי לאפשר עוד מקומות לאנשים עם מוגבלויות. ב-2015 תוקנה תכולתו הרשמית של האצטדיון והועמדה על 107,601 מושבים.
ב-4 בספטמבר 2010 נחנך האצטדיון המחודש במשחק פתיחת העונה מול אוניברסיטת קונטיקט. האצטדיון נחנך ללא מערכת תאורה קבועה. מערכת התאורה התווספה מאוחר יותר ונחנכה באירוע היסטורי אחר באצטדיון - "הצינה הגדולה בבית הגדול", משחק הוקי קרח בו הביסה אוניברסיטת מישיגן את יריבתה המושבעת, אוניברסיטת המדינה של מישיגן, 0:5. במשחק נכחו 104,173 צופים על פי נתוני ספר השיאים של גינס, ובכך הפך המשחק למשחק ההוקי קרח עם הקהל הגדול ביותר בהיסטוריה.
ב-10 בספטמבר 2011 נקבע שיא הקהל באצטדיון, כאשר 114,804 צופים נכחו במשחק מול אוניברסיטת נוטרדאם.
מושבים ומשטח

המושבים המקוריים כשנפתח האצטדיון ב-1927 היו מושבי עץ. הם הוחלפו במושבי מתכת בשיפוץ הראשון שעבר האצטדיון ב-1949.
תכולת האצטדיון הרשמית אינה מעוגלת למאה שלמה, אלא מוגדרת כמאה שלמה ועוד אחד - וזאת באופן מכוון. המושב העודף האחד שמור כביכול לפריץ קריזלר, שהיה מאמן הפוטבול של המכללה בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20, מאמן מהפכן שהיה הראשון להשתמש בשיטה המקובלת כיום של קבוצות שונות להגנה והתקפה. עם זאת, לקריזלר לא "שמור" מושב אחד קבוע ומסוים.
בין 1927 ו-1969 משטח האצטדיון היה משטח דשא טבעי. ב-1969 הוחלף המשטח לראשונה לדשא מלאכותי, אך הדשא המלאכותי גרם לפציעות ולבעיות מפרקים לשחקנים, והוא הוחלף שוב לדשא טבעי ב-1991. הדשא הטבעי לא נקלט טוב באדמת האזור, ובסופו של דבר הוחלף ב-2003 בדשא מלאכותי מסוג FieldTurf - דשא מלאכותי המותאם במיוחד למגרשי ספורט.
שיאי קהל

ב-10 בספטמבר 2011 נקבע שיא הקהל באצטדיון, כאשר מישיגן גברה על אוניברסיטת נוטרדאם 31:35 לעיני 114,804 צופים. זהו שיא הקהל למשחק פוטבול מכללות כלשהו בארצות הברית מאז שהוחל במדידה מדויקת של כמות הצופים ב-1948. באותה עונה קבעה אוניברסיטת מישיגן גם את שיא הקהל העונתי של המכללות בארצות הברית - 112,179 צופים בממוצע למשחק.
ב-10 בדצמבר 2010 ניצחה נבחרת ההוקי קרח של האוניברסיטה את נבחרת אוניברסיטת המדינה של מישיגן 0:5 לעיני 104,173 צופים לפי מדידת אנשי ספר השיאים של גינס - משחק ההוקי קרח עם הקהל הגדול בהיסטוריה, תוך ניפוץ השיא הקודם שעמד על 77,803 ונקבע בגרמניה. השם הרשמי של האירוע היה "הצינה הגדולה בבית הגדול". על פי נתוני האוניברסיטה נמכרו למשחק 113,401 כרטיסים.
ב-1 בינואר 2014 נערך באצטדיון משחק ה"וינטר קלאסיק" השנתי של ליגת ה-NHL. במשחק שיחקו שתיים מהקבוצות הפופולריות בליגה - דטרויט רד וינגס וטורונטו מייפל ליפס, מתוך כוונה לשבור את שיא הקהל למשחק הוקי קרח שקבע משחק "הצינה הגדולה בבית הגדול". למשחק נמכרו 105.491 כרטיסים, ובכך נקבע שיא מכירת כרטיסים למשחק NHL, אך בשל תנאי מזג אוויר קשים שגרמו לאיחור בכניסת חלק גדול מהקהל לא התבצעה סריקה מלאה של הכרטיסים, ולכן לא הייתה אפשרות למדוד את כמות הקהל בפועל. לפיכך לא הצליחה ליגת ה-NHL במשימתה לשבור את השיא הרשמי לקהל במשחק הוקי קרח. במשחק ניצחו המייפל ליפס 2:3 לאחר דו-קרב מכות עונשין.
ב-2 באוגוסט 2014 נשבר באצטדיון שיא הצופים למשחק כדורגל בארצות הברית, כאשר 109,318 צופים חזו בניצחונה של מנצ'סטר יונייטד בתוצאה 1:3 על ריאל מדריד במסגרת טורניר גביע האלופות הבינלאומי.
הערות שוליים

↑  University reaches settlement in Big House lawsuit עיתון מישיג'ן דיילי, 9 במרץ 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285423805171  LCCN: sh2005004819 
משחק החנוכה הרשמי של האצטדיון בו התמודדה נבחרת הפוטבול של אוניברסיטת מישיגן מול נבחרת אוניברסיטת המדינה של אוהיו, 22 באוקטובר 1927
האצטדיון לאחר השיפוץ הגדול ב-2010
"הצינה הגדולה בבית הגדול"
פיוטר שמשין

| --- | --- |

 לידה:  10 בינואר 1811 סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  6 בפברואר 1895 (בגיל 84) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית עלמין סמולנסקי 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1838) 
 תחום יצירה:  ציור 
 פרסים והוקרה:  מדליית זהב גדולה של האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1836)  מסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 2 (1883)  עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה  Order of Saint Anna, 2nd class with crown  עיטור  ולדימיר הקדוש, דרגה 3  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
פיוטר שמשין (ברוסית: Пётр Михайлович Шамшин‏; 10 בינואר 1811 – 6 בפברואר 1895) היה צייר רוסי של סצנות היסטוריות ודתיות בסגנון אקדמי.
ביוגרפיה

אביו, מיכאיל ניקיטיץ' שמשין היה צייר שלימד באקדמיה הקיסרית לאמנויות.  בגיל עשר הוא נכנס לבית הספר היסודי באקדמיה ולמד אצל פיוטר באסין. ב-1836 הוענקה לו מדליית זהב גדולה על תיאור הטבח בילדיו של ניובה על ידי ארטמיס ואפולו.
הוא סיים את לימודיו ב-1838 עם תואר "אמן" ומדליית זהב קטנה על סצנה מהאיליאדה. התואר שלו כלל מלגה ללימודים באירופה, והוא נסע לאיטליה ונשאר שם שבע שנים. לאחר שחזר, הוא הפך למורה באקדמיה. הוא קיבל תואר "אקדמאי" ב-1844 על ציוריו של הגר במדבר ופיוטר הגדול מציל חיילים טובעים ליד אחוזתו.
הוא זכה בתואר פרופסור בשנת 1853 על הגרסה שלו לתחיית המתים. שש שנים מאוחר יותר, עקב שינויים באקדמיה, הוא דורג מחדש כ"פרופסור חבר". בשנת 1863, הוא הפך ל"פרופסור מלא". לאחר שמילא תפקיד זה במשך עשרים שנה, הוא מונה לרקטור לציור ופיסול.
בין תלמידיו הידועים ביותר היו אייזק אשכנזי, וסילי סאווינסקי, ויקטור בוברוב ווסילי סרגייביץ' סמירנוב. זמן קצר לפני מותו, עקב חוק חדש באקדמיה, הוא פוטר מחמת גיל.
הוא נקבר בבית העלמין סמולנסקי. קברו לא השתמר.
רוב יצירותיו היו דתיות בטבען וניתן לראותן בקתדרלת איסק הקדוש ובקתדרלת ישו המושיע. הוא גם צייר עבור כנסיות קטנות יותר ברחבי רוסיה, אך חלק מהיצירות הללו אבדו או נהרסו במהלך התקופה הסובייטית המוקדמת.
גלריה

פיטר הגדול מציל את הטובעים בלאהטי, 1844
רקדנית מטרסטוורה, 1840
כיבוש קאזאן, 1894
הערות שוליים

↑  Art-каталог: живопись и графика - художник - Шамшин Петр Михайлович (1811-1895), www.art-catalog.ru
↑  ЖЗЛ (ПЕТР ШАМШИН. ПРОФЕССИЯ ПО НАСЛЕДСТВУ). Обсуждение на LiveInternet - Российский Сервис Онлайн-Дневников, www.liveinternet.ru
↑  ЭСБЕ/Шамшин, Петр Михайлович — Викитека, ru.wikisource.org (ברוסית)
פאול ולקרס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 במרץ 1891 קיל, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  25 בינואר 1946 (בגיל 54) ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית  רייכסווהר ורמאכט ורמאכט
 תקופת הפעילות:  1910–1946 (כ־36 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-78 מפקד הקורפוס ה-27
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
פאול גוסטב ולקרס (בגרמנית: Paul Gustav Völckers;‏ 15 במרץ 1891 – 25 בינואר 1946) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

ולקרס נולד בקיל ב-15 במרץ 1891. ב-3 במרץ 1910 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית כפהנריך (צוער). הוא הוצב ברגימנט החי"ר המגדבורגי ה-27 (המגדבורגי ה-2 - "לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה"). ב-20 במרץ 1911 הוא הועלה לדרגת לויטננט. בהמשך הוא הועבר לרגימנט החמישי של המשמר, ולחם עמו במלחמת העולם הראשונה. הוא נפצע קשה ב-11 באוקטובר 1914. לאחר החלמתו, ב-26 בפברואר 1915, הוא מונה למפקד פלוגה. ב-18 ביוני של אותה שנה הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט. הועלה לדרגת האופטמן ב-20 ביוני 1918, ומונה למפקד סוללה בגדוד הארטילריה ה-23 ב-28 ביולי של אותה שנה. ב-15 בנובמבר, הוא מונה למפקד הגדוד השני ברגימנט ה-26 (המגדבורגי ה-1 - הנסיך לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו). במהלך המלחמה הוא עוטר בשתי הדרגות של צלב הברזל. לאחר המלחמה ופירוקו של הצבא הקיסרי, הוא הצטרף לרייכסווהר כמפקד פלוגה. הוא שרת ביחידות שונות, ושימש גם כמורה בבית הספר לחי"ר בדרזדן. ב-1 במרץ 1931 הוא הועלה לדרגת מיור. כאשר הרייכסווהר הפך לוורמאכט, הוא הפך למפקד גדוד ב-1 ביולי 1934 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-1 בפברואר 1937 הוא הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-115.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוצב הרגימנט של ולקרס על הגבול עם צרפת. לאחר מכן הוא לחם עמו במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. באמצע אוקטובר 1940 הוא מונה למפקד הבריגדה ה-15. ב-1 בינואר 1941 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-15 באפריל של אותה שנה נשלח ולקרס לממלכת בולגריה כראש צוות היועצים הגרמניים שנשלחו לסייע לבולגרים. בסוף 1941 הוא עבר לפקד על הדיוויזיה ה-78. הוא לחם במבצע ברברוסה, וב-1 באפריל 1942 הוענק לו הצלב הגרמני בזהב. ב-1 בספטמבר הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט. ב-11 בדצמבר הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באפריל 1943 הוא ויתר על תפקידו והועבר לכוחות העתודה. ב-8 ביולי הוא מונה למפקד הקורפוס ה-27, וב-21 באוקטובר הוחלף בתפקידו בידי וינצנץ מילר. הוא חזר לתפקיד ב-26 באוקטובר וב-1 בספטמבר הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. הוא לחם עם הקורפוס שלו במבצע בגרטיון וב-9 ביולי 1944 הוא נפל בשבי הסובייטי. במהלך תקופת שביו, הוא היה חבר באיגוד הקצינים הגרמנים וכן בוועד הלאומי למען גרמניה החופשית. הוא נפטר בשבי הסובייטי ב-23 בינואר 1946.
פדרו החמישי, מלך פורטוגל

פדרו החמישי, מלך פורטוגל (פורטוגזית: Pedro V de Portugal; ‏16 בספטמבר 1837 - 11 בנובמבר 1861) היה מלך פורטוגל בין השנים 1853–1861.
חייו

פדרו החמישי נולד בליסבון ב-16 בספטמבר 1837, לפרננדו השני, מלך פורטוגל ומריה השנייה, מלכת פורטוגל, בתם של פדרו הראשון, קיסר ברזיל ומריה לאופולדינה מאוסטריה.
בשנת 1853 מתה אמו מריה השנייה, מלכת פורטוגל, ופדרו עלה לשלטון במקומה, אולם בשנתיים הראשונות אביו שלט כעוצר במקומו. פדרו היה מלך חרוץ, אשר תחת הדרכת אביו ביקש לעשות מודרניזציה רדיקלית במדינה ובתשתיות הפורטוגזיות. תחת שלטונו נסללו כבישים ומסילות ברזל, נמתחו קווי טלגרף, ונעשו שיפורים במערך הבריאות. הפופולריות שלו גדלה כאשר במהלך מגפת כולרה בין השנים 1853–1856, ביקר פדרו חולים, חילק מתנות וניחם חולים.
בשנת 1858 התחתן פדרו עם סטפני, נסיכת הוהנצולרן, בתם של קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן ויוזפינה, נסיכת באדן, אך לא היו לבני הזוג ילדים.
ב-11 בנובמבר 1861 מת פדרו החמישי בליסבון כתוצאה ממגפת כולרה, שממנה מת גם אחיו פרננדו, נסיך פורטוגל, ואחיו לואיש הראשון, מלך פורטוגל עלה לשלטון במקומו.
עונת 2013/2014 בלה ליגה

| --- | --- |
חגיגות הניצחון
 תקופת התחרות:  17 באוגוסט 2013 – 18 במאי 2014 (275 ימים) 
 מספר משתתפות:  20
 הזוכה:  אתלטיקו מדריד
 מספר משחקים:  380
 מספר שערים:  1045 (2.75 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו   (31 שערים)
 השחקן המצטיין:  פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו
 → 2012/20132014/2015 ←
עונת 2013/2014 הייתה העונה ה-83 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-17 באוגוסט 2013 והסתיימה ב-18 במאי 2014.
הליגה כללה 20 קבוצות. שלוש הקבוצות האחרונות ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
על ניצחון במשחק ליגה מוענקות שלוש נקודות.
מליגת המשנה עלו אלצ'ה, ויאריאל ואלמריה.
אתלטיקו מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם ה-10 בתולדות המועדון. היא זכתה בהסופר קאפ הספרדי תוך ניצחון על ריאל מדריד בסיכום מפגש כפול בזכות חוק שערי חוץ- 1:2, 1:1.
ריאל סרגוסה, דפורטיבו לה קורוניה ומיורקה ירדו לליגת משנה בסוף העונה משומש בדיטו.
כדורגלנים מצטיינים

"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק:  כריסטיאנו רונאלדו (פורטוגל פורטוגל), ריאל מדריד, שכבש 31 שערים. בנוסף לכך זכה רונאלדו גם בנעל הזהב האירופית במשותף עם לואיס סוארס מהפרמייר ליג.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק העונה:  טיבו קורטואה (בלגיה בלגיה), אתלטיקו מדריד, שספג 24 שערים ב-37 משחקים. קורטואה זכה בפרס בפעם השנייה ברציפות.
"פרס סארה" לכדורגלן ספרדי שכבש מספר מרבי של שערים במהלך העונה הוענק:  דייגו קוסטה (ספרד ספרד), אתלטיקו מדריד, שכבש 27 שערים.
פרסי LFP הוענקו ל:
השחקן המצטיין:  כריסטיאנו רונאלדו (פורטוגל פורטוגל)
השוער המצטיין:  קיילור נבאס (קוסטה ריקה קוסטה ריקה)
הבלם המצטיין:  סרחיו ראמוס (ספרד ספרד)
הקשר המצטיין:  לוקה מודריץ' (קרואטיה קרואטיה)  אנדרס אינייסטה (ספרד ספרד)
החלוץ המצטיין:  כריסטיאנו רונאלדו (פורטוגל פורטוגל)
המאמן המצטיין:  דייגו סימאונה (ארגנטינה ארגנטינה)
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אתלטיקו מדריד (אלופה) | 38 | 28 | 6 | 4 | 77 | 26 | 51 | 90 | העפלה לליגת האלופות |
| 2 | ברצלונה | 38 | 27 | 6 | 5 | 100 | 33 | 67 | 87 | העפלה לליגת האלופות |
| 3 | ריאל מדריד | 38 | 27 | 6 | 5 | 104 | 38 | 66 | 87 | זכייה בגביע המלך הספרדי העפלה לליגת האלופות |
| 4 | אתלטיק בילבאו | 38 | 20 | 10 | 8 | 66 | 39 | 27 | 70 | העפלה לליגת האלופות |
| 5 | סביליה | 38 | 18 | 9 | 11 | 69 | 52 | 17 | 63 | העפלה לליגה האירופית |
| 6 | ויאריאל | 38 | 17 | 8 | 13 | 60 | 44 | 16 | 59 | העפלה לליגה האירופית |
| 7 | ריאל סוסיאדד | 38 | 16 | 11 | 11 | 62 | 55 | 7 | 59 | העפלה לליגה האירופית |
| 8 | ולנסיה | 38 | 13 | 10 | 15 | 51 | 53 | 2- | 49 |  |
| 9 | סלטה ויגו | 38 | 14 | 7 | 17 | 49 | 54 | 5- | 49 |  |
| 10 | לבאנטה | 38 | 12 | 12 | 14 | 35 | 43 | 8- | 48 |  |
| 11 | מאלגה | 38 | 12 | 9 | 17 | 39 | 46 | 7- | 45 |  |
| 12 | ראיו ואיקאנו | 38 | 13 | 4 | 21 | 46 | 80 | 34- | 43 |  |
| 13 | חטאפה | 38 | 11 | 9 | 18 | 35 | 54 | 19- | 42 |  |
| 14 | אספניול | 38 | 11 | 9 | 18 | 41 | 51 | 10- | 42 |  |
| 15 | גרנדה | 38 | 12 | 5 | 21 | 32 | 56 | 24- | 41 |  |
| 16 | אלצ'ה | 38 | 9 | 13 | 16 | 30 | 50 | 20- | 40 |  |
| 17 | אלמריה | 38 | 11 | 7 | 20 | 43 | 71 | 28- | 40 |  |
| 18. | אוססונה | 38 | 10 | 9 | 19 | 32 | 62 | 30- | 39 | ירדה ליגה |
| 19. | ריאל ואיאדוליד | 38 | 7 | 15 | 16 | 38 | 60 | 22- | 36 | ירדה ליגה |
| 20. | ריאל בטיס | 38 | 6 | 7 | 25 | 36 | 78 | 42- | 25 | ירדה ליגה |
סטטיסטיקה > מלכי השערים

| # | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו | ריאל מדריד | 31 |
| 2 | ארגנטינה ליונל מסי | ברצלונה | 28 |
| 3 | ספרד דייגו קוסטה | אתלטיקו מדריד | 27 |
| 4 | צ'ילה אלכסיס סאנצ'ס | ברצלונה | 19 |
| 5 | צרפת כרים בנזמה | ריאל מדריד | 17 |
| 6 | מקסיקו קרלוס ולה | ריאל סוסיאדד | 16 |
| 6 | צרפת אנטואן גריזמן | ריאל סוסיאדד | 16 |
| 6 | ספרד אריץ אדוריס | אתלטיק בילבאו | 16 |
סטטיסטיקה > מלכי הבישולים

| # | שחקן | קבוצה | בישולים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארגנטינה אנחל די מריה | ריאל מדריד | 17 |
| 2 | ספרד קוקה | אתלטיקו מדריד | 13 |
| 2 | ספרד ססק פברגאס | ברצלונה | 13 |
| 4 | ווילס גארת' בייל | ריאל מדריד | 12 |
| 4 | מקסיקו קרלוס ולה | ריאל סוסיאדד | 12 |
| 4 | ספרד מרקל סוסאטה | אתלטיק בילבאו | 12 |
| 7 | ארגנטינה ליונל מסי | ברצלונה | 11 |
| 8 | קרואטיה איבן רקיטיץ' | סביליה | 10 |
| 8 | צ'ילה אלכסיס סאנצ'ס | ברצלונה | 10 |
| 10 | צרפת כרים בנזמה | ריאל מדריד | 9 |
| 10 | פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו | ריאל מדריד | 9 |
סטטיסטיקה > פרס זאמורה

| # | שחקן | קבוצה | ספיגות | משחקים | ממוצע |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בלגיה טיבו קורטואה | אתלטיקו מדריד | 24 | 37 | 0.65 |
| 2 | ספרד גורקה אירייסוס | אתלטיק בילבאו | 32 | 33 | 0.97 |
| 3 | ספרד דייגו לופז | ריאל מדריד | 36 | 36 | 1.00 |
| 4 | קוסטה ריקה קיילור נבאס | לבאנטה | 39 | 36 | 1.08 |
| 5 | ספרד סרחיו אסנחו | ויאריאל | 41 | 35 | 1.17 |
פרסי הלה ליגה > שחקן החודש

| חודש | שחקן | מועדון |
| --- | --- | --- |
| ספטמבר | ברזיל דייגו קוסטה | אתלטיקו מדריד |
| אוקטובר | ספרד קוקה | אתלטיקו מדריד |
| נובמבר | פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו | ריאל מדריד |
| דצמבר | מקסיקו קרלוס ולה | ריאל סוסיאדד |
| ינואר | קרואטיה איוואן רקיטיץ' | סביליה |
| פברואר | ברזיל ראפיניה | סלטה ויגו |
| מרץ | קוסטה ריקה קיילור נבאס | לבאנטה |
| אפריל | אורוגוואי דייגו גודין | אתלטיקו מדריד |
| מאי | אורוגוואי דייגו גודין | אתלטיקו מדריד |