stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנחנו על המפית
פרקים > עונה שנייה

| מספר הפרק | שם הפרק | מארח\ת | תאריך שידור מקורי | דירוג | דירוג | תיאור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פריז | יריב ברבי | 7 ביולי 2019 | 3.2 |  | השף יריב ברבי נפרד ממסעדות מכוכבות מישלן כדי לפתוח את "סלטים"- מסעדה קטנה עם שניצל בלחמנייה שכבש את פריז |
| 2 | בריסל | סימונה אלחרר | 14 ביולי 2019 |  |  | השפית סימונה אלחרר נסעה בעקבות האהבה לבריסל, פתחה את "קיטצ'ן 151" וגרמה לבלגים להתאהב בשקשוקה ובחומוס |
| 3 | סידני | מייקל רנטיסי | 21 ביולי 2019 |  |  | השף מייקל רנטיסי הגיע לסידני לפני 15 שנה, ויחד עם זוגתו כריסטי הם חולשים על שתי מסעדות, קייטרינג ושני ספרי בישול |
| 4 | שנגחאי | דורון לורן | 28 ביולי 2019 |  |  | השף קונדיטור דורון סטפן לורן הגיע לשנגחאי לפני כשלוש שנים כדי ללמד את הסינים להתאהב בשקשוקה |
| 5 | ברצלונה | שי דובלרו | 4 באוגוסט 2019 |  |  | השף שי דובלרו הגשים עם זוגתו מאריה חלום: מסעדה שוקקת משלהם שלימדה את הספרדים להתמכר לחציל בטחינה |
| 6 | פילדלפיה | מייקל סולומונוב (אנ') | 11 באוגוסט 2019 |  |  | השף מייקל סולומונוב הוא השגריר הבולט ביותר של המטבח הישראלי בארצות הברית עם 5 פרסי ג'יימס בירד ו-14 מסעדות |
| 7 | ליסבון | איתמר אליהו ואלעד בודנשטיין | 18 באוגוסט 2019 |  |  | אלעד בודנשטיין ואיתמר אליהו התאהבו אחד בשני ובליסבון, ופתחו בה את מסעדת טנטורה הישראלית המצליחה |
פרקים > עונה שלישית

| מספר הפרק | שם הפרק | מארח\ת | תאריך שידור מקורי | תיאור | תיאור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ירושלים | עזרא קדם | 8 בספטמבר 2020 | השף עזרא קדם, מחלוצי המטבח החדש, מנסח את שפתו הייחודית על בסיס מסורת מטבח הררי וירושלמי |  |
| 2 | נטף (מטה יהודה) | רמה בן צבי | 15 בספטמבר 2020 | השפית רמה בן צבי, מחלוצות תאוריית ״מהשדה לצלחת״, פותחת את ביתה בנטף ואת טראומת השריפה |  |
| 3 | נצרת | לונא זרייק | 22 בספטמבר 2020 | השפית לונא זרייק נשענת על מסורת המטבח הנצרתי, ואורזת אותו באריזה עכשווית ומעודכנת |  |
| 4 | תל אביב-יפו | אסף דוקטור | 29 בספטמבר 2020 | בשיאו של סגר הקורונה, השף אסף דוקטור - שחרת על דגלו חומרי גלם מקומיים בלבד, עובר שיעור בהישרדות |  |
| 5 | חיפה | עלאא מוסא | 6 באוקטובר 2020 | השף עלאא מוסא יוצר פירוק והרכבה מחודשת של מנות מבית אימו, ומגיש אותן באווירה חיפאית הוללת |  |
| 6 | תל אביב | תומר טל | 13 באוקטובר 2020 | השף תומר טל, נציג הדור הצעיר של המטבח העכשווי, מערבב בין מסורות עדתיות, חומרי גלם מקומיים ורוח בינלאומית |  |
| 7 | בין אשדוד לבאר שבע | הדיי עפאים | 20 באוקטובר 2020 | הדיי עפאים הוא שף, חקלאי בר קיימא ויזם, שהצליח לקחת את עקרונות המשק האוטרקי וליישם אותן במפעלו. |  |
ליד המפית

"ליד המפית" הוא ספין אוף שבו השפים אשר מארחים את ברק לוקחים אותו לסיור של חמישה מקומות קולינריים בעיר שבה הם מתגוררים.
חמשת המקומות מסודרים על פי קטגוריות (הסדר משתנה מפרק לפרק):
בוקר בראנץ'
ביס בעמידה
משהו מתוק
אוכל מקומי
ארוחה שזוכרים
בעונה השלישית הקטגוריות שונו במקצת עבור כל פרק.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | סדרה עובדתית | אנחנו על המפית | מועמדות |
| 2019 | פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | סדרה עובדתית | אנחנו על המפית, עונה 2 | מועמדות |
| 2020 | פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | סדרה עובדתית | אנחנו על המפית | מועמדות |
| 2022 | פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | סדרה עובדתית | אנחנו על המפית – עונה 4 | זכייה |
הערות שוליים

1 2  כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי, בראשון | אנחנו על המפית חוזרת בעונה שנייה, טעימה מתמיד 🔪 👨‍🍳, באתר יוטיוב, ‏4 ביולי 2019
↑  אלכסנדר כץ, האח הגדול מובילה את הרייטינג; ערב השקות פושר בכאן 11, באתר אייס, 19 ביולי 2018
↑  אלכסנדר כץ, השקה נאה ל'נינג'ה ישראל' עם 18.7% - שגברה על 'האח הגדול', באתר ice, ‏26/07/18
↑  אלכסנדר כץ, נינג'ה מובילה בפריים - אבל איבדה יחד עם האח הגדול 6 נק', באתר ice, ‏02/08/18
↑  אלכסנדר כץ, האח פתחה פער על נינג'ה; ערב נהדר לחדשות 2 בצל המתיחות, באתר ice, ‏09/08/18
↑  אלכסנדר כץ, מהפך: נינג'ה עקפה את האח הגדול – שאיבדה 3.5 נק' בשבוע, באתר ice, ‏16/08/18
↑  משה בנימין, הנינג'ות ניצחו את האח הגדול: פער של 30% בכמות הצופים, באתר אייס, 23 באוגוסט 2018
↑  אייס - www.ice.co.il, רייטינג פריים:, באתר טוויטר, ‏7 ביולי 2019
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2018–2021: סליחה על השאלה | פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה – סדרה עובדתית  2022: אנחנו על המפית | הבא: 2023: |
אוטרכט

ערך זה עוסק בעיר בהולנד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אוּטְרֶכְט (בהולנדית: Utrecht, ‏האזנהקובץ:Nl-Utrecht.ogg‏Ⓘ‏) היא העיר הרביעית בגודלה בהולנד עם אוכלוסייה של כ-368,000 איש. העיר נמצאת דרומית לאמסטרדם, מרחק של כחצי שעה נסיעה ברכבת.
העיר מפורסמת בשל קתדרלת מרטינוס הקדוש הנקראת "הדום" (הכיפה), וכן בשל היותה מרכז חברת הרכבות ההולנדית. היא סמוכה לאוניברסיטת אוטרכט, הגדולה באוניברסיטאות הולנד ונחשבת לטובה ביותר בהולנד ובמקום 47 בדירוג העולמי, ולמועדון הכדורגל אוטרכט.
היסטוריה

ראשית העיר במצודת גבול של הקיסרות הרומית על גדות הריין מסביבות שנת 47. שם המקום היה טראייקטום (Traiectum), כלומר "מעברת נהר". מאוחר יותר נוספה לשם הקידומת "ultra", כלומר "מעבר למעברת הנהר". למצודה היו חומות עץ ולצידה שכנו בעלי מלאכה, סוחרים ובני משפחות החיילים הרומים. בסביבות המאה ה-2 הוחלפו חומות העץ בחומות אבן, ששרידים מהן ניתן עדיין לראות תחת מבנים באזור כיכר הקתדרלה של אוטרכט.
באמצע המאה השנייה פלשו שבטים גרמאניים באופן חוזר ונשנה לשטחי האימפריה הרומית ובסביבות 270 הרומאים עזבו את אוטרכט. מעט ידוע על התקופה שבין עזיבת הרומאים את אוטרכט ועד סביבות 500. במאה השישית שלטו באוטרכט הפרנקים.
בימי הביניים אוטרכט הייתה העיר החשובה ביותר בצפון הולנד. ב-1122 היא קיבלה זכויות עירוניות(אנ'). בעלת הכוח הרב ביותר בעיר בתקופה זו הייתה הכנסייה הקתולית. ב-1528, הקיסר קרל החמישי הפך לשליט האזור ובנה מבצר - את וורנדנבורג על מנת לשמור על הסדר בעיר. ב-1579 חתמו שבעה מחוזות מצפון ארצות השפלה על ברית אוטרכט, לאיחוד כוחות נגד ספרד. ברית זו מסמלת את ראשית המדינה ההולנדית. ב-1580 המדינה ביטלה לחלוטין את כוחם של הבישופים (כולל זה שבאוטרכט) וכס הבישוף הוחזר לאוטרכט (אך לא לכוחו המקורי) רק ב-1853.
הסכם אוטרכט שנחתם בשנת 1713 וחוזה רסלאט שנחתם שנה לאחר מכן, הביאו לסיומה של מלחמת הירושה הספרדית.
במאה ה-19 ועם המהפכה התעשייתית הפכה אוטרכט לעיר חשובה יותר - מרכז תחבורה ורכבות והתרחבה מעבר לגבולותיה בימי הביניים.
בתקופת מלחמת העולם השנייה כבשו הגרמנים את העיר והיא שוחררה רק עם כניעתם בהולנד ב-5 במאי 1945. יומיים לאחר מכן, נכנסו כוחות הצבא הקנדי לעיר. מאז תום מלחמת העולם השנייה צמחה העיר באופן משמעותי.
במטרה להקל על מצוקה לבניית מגורים חדשה, בשנת 1971 הוקמה עיר חדשה - ניווחיין שקלטה אוכלוסייה שעברה מאוטרכט.
יהדות > בימי הביניים

היהודי הראשון שמוזכר ברשומות העיר הגיע ב-1231 והתנצר. יהודים נוספים הגיעו לאוטרכט כבר בימי הביניים. בתחילה גרו בעיר אבל אחר כך נאסר עליהם ללון בעיר, כי הייתה זו עיר של ארכיבישוף, אבל הם יכלו לעבוד ולסחור בעיר במשך היום והיו צריכים לעזוב אותה לפני נעילת שער העיר. הם התגוררו בעיירות מסביב, בעיקר במארסן [Maarsen]. לפני -1444 כבר גרו יהודים במרכז העיר ברחוב שכונה 'שורת היהודים' [Jodenrijdje] שם שנשתמר עד המאה ה-21 בכתיב מעט שונה. ב־1435 מינה הקיסר זיגימונד [Sigimund] את הרב אנשלם [Anschelm] לשליט עליון [ Obersten Meister ] ורב על היהודים. כמה שנים לאחר מכן ב-1444 החליטה הנהגת העיר להוציא את היהודים מהעיר, ונאסרה עליהם הכניסה לעיר. בשנת 1485 בוטל האיסור.
ב-1792 הורשו היהודים לראשונה להשתמש בבית כנסת.
במאה ה-19 הוקם באוטרכט סניף של אליאנס.
יהדות > יהדות אוטרכט במאה ה-20

לפני השואה מנתה הקהילה היהודית באוטרכט כ־10,000 איש, ורובם הגדול נרצחו בשואה. 1600 יהודים גורשו ב-1942 ו-1943, מהם חזרו פחות מ-400.
ב-1917 הצליח יושב ראש קהילת אוטרכט, עורך הדין יעקב המבורגר, להשיב לעיר את מושב הרבנות האזורית.
ב-1918 מונה הרב יוסטוס טל (1881–1954) לרב הראשי החדש, היה מאוד פעיל, ועמד לעיתים קרובות במרכזן של מחלוקות ציבוריות. היה גם חבר ב'אגודת ישראל' ומתנגד תקיף לציונות (גם אחרי מלחמת העולם השנייה), למרות שהכיר בתרומתה של הציונות בחיזוק התודעה היהודית בהולנד. הוא כתב גם הרבה פעמים נגד האנטישמיות בהולנד.
במהלך המאה ה-20 נפתחו באוטרכט סניפים של ארגונים יהודיים הולנדיים ובינ"ל, כגון 'ההתאחדות הציונית ההולנדית [NZB], 'אגודת ישראל', וגם כמה תנועות נוער ציוניות, כגון: 'בני עמינו' [Benee Ammenu], שבה היו 43 חברים בסוף 1939, 'עקיבא' עם 36 חברים, ותנועת הספורט 'מכבי'.
בשנות ה-30 הגיעו פליטים יהודים רבים מגרמניה לאוטרכט. במאי 1938 הם מנו 90 אנשים ועם הכיבוש הגרמני ב-1940 (אנ') גדל מספרם.
בית כנסת עתיק אחד שרד את תקופת השלטון הגרמני וניצב בה עד ימינו, שריד נוסף לקהילה היהודית הגדולה הוא בית הקברות היהודי בו יש קברים מתחילת המאה ה-19. כיום מתגוררים באוטרכט כמה עשרות יהודים וישראלים ובעיר פועל בית חב"ד, במתכונת מתפתחת.
תחבורה

תחנת הרכבת המרכזית של אוטרכט, הממוקמת במרכזה, היא הגדולה והעמוסה ביותר בהולנד ומהווה צומת לכל מערך קווי הרכבת במדינה.
נמל התעופה סכיפהול שליד אמסטרדם משרת את העיר.
לעיר יש נמל מסחרי הממוקם לגדת תעלת אמסטרדם–ריין. בשנת 2003 הועברו דרכו 4 מיליון טונות של מטען.
תרבות וספורט

בעיר פועל המוזיאון סנטראל מוזיאום.
קבוצת הכדורגל הבכירה באוטרכט היא אוטרכט, שהורכבה משלושה מועדוני כדורגל מקומיים שפעלו בעיר עד לשנת 1970, בה התבצע האיחוד. המועדון החשוב ביותר מבין השלושה היה DOS אוטרכט, אלופת הולנד מעונת 1957/58.
ערים תאומות

הערים התאומות של אוטרכט הן:
ניקרגואה לאון, ניקרגואה
צ'כיה ברנו, צ'כיה
אינדונזיה פקנבארו, אינדונזיה
לאוטרכט יש הסכם ידידות עם:
ארצות הברית פורטלנד, ארצות הברית
גלריה

מרכז העיר
רחוב בעיר
בית הקברות היהודי
הנצחה ליהודי אוטרכט
בית הכנסת העתיק באוטכרט
ראו גם

שואת יהודי הולנד
הערות שוליים

↑  UTRECHT, NIK (בהולנדית)
↑  Joseph Michman, Hartog Beem, Dan Michman, תרגום: Ruben Verhasselt, Utrecht,Utrecht, Pimkas, Geschieddenis van de Joodse Gemeenschap in Nederlad, 1999, Amsterdam: Contact, 1999, Pinkas, עמ' 562, ISBN 9025495133. (בהולנדית)
ברדפורד סיטי

איגוד הכדורגל של ברדפורד סיטי (באנגלית: Bradford City Association Football Club, או בקיצור ברדפורד סיטי) הוא מועדון כדורגל אנגלי מהעיר ברדפורד שבמערב יורקשייר, המשחק בליגת הפוטבול ליג השנייה, שהיא הדרג הרביעי במבנה הליגות של אנגליה. בעברה הקבוצה שיחקה בליגה הראשונה, ואף זכתה בגביע ה-FA.
היסטוריה > השנים הראשונות (1903 - 1939)

הקבוצה נוסדה בשנת 1903 לאחר שקבוצת הרוגבי של העיר - "מנינגהאם FC" הומרה להיות קבוצת כדורגל. במשחקה הראשון, הפסידה ברדפורד סיטי 0-2 לגרימסבי טאון. הקבוצה החלה לשחק בליגה השנייה באצטדיון ואלי פארייד בו היא משחקת עד היום. בשנת 1908 הקבוצה זכתה לראשונה באליפות הליגה השנייה וקודמה לליגה הראשונה. עונת 1911/1912 הייתה הטובה ביותר בתולדות המועדון כשאת הליגה הקבוצה סיימה במקום החמישי - מיקום השיא שלה ובנוסף זכתה בגביע האנגלי בפעם היחידה בתולדותיה, כשגברה בגמר על ניוקאסל יונייטד בתוצאה 1-0. עשר עונות מאוחר יותר, בסוף עונת 1921/1922 הקבוצה ירדה חזרה אל הליגה השנייה ולא שבה לליגה הבכירה במשך 77 שנים. לאחר חמש עונות בהן הקבוצה סיימה בחלק התחתון של הטבלה, היא ירדה לליגה השלישית מחוז צפון, בסיום עונת 1926/1927. עונה אחת מאוחר יותר היא חזרה לליגה השנייה. לאחר עשר שנים נוספות בליגה השנייה, במהלכן סיימה הקבוצה לרוב בתחתית, בעונת 1936/1937 ברדפורד שבה לליגה השלישית. בעונת 1938/1939 הקבוצה זכתה בגביע הליגה, ונותרה מחזיקת הגביע במשך שבע שנים נוספות במהלך מלחמת העולם השנייה, משום שבשנים אלו לא נערכו משחקים.
היסטוריה > העלייה והירידה (1945 - 1984)

לאחר המלחמה הקבוצה נחלשה וסיימה במשך עשר העונות הבאות בחלק התחתון של הטבלה. בעונת 1958/1959 מחוז הצפון ומחוז הדרום של הליגה השלישית אוחדו לכדי ליגה אחת, וברדפורד, אשר סיימה בעונה שעברה בחלק העליון של הטבלה, החלה לשחק בליגה השלישית המאוחדת. בעונת 1961/1962 הקבוצה זכתה בקידום לליגת המשנה, למרות שהובסה באחד המשחקים בתוצאה 1-9 לקולצ'סטר יונייטד. בעונת 1963/1964, הקבוצה רשמה שיא ניצחונות, 25 במספר, אך למרות זאת לא זכתה בקידום לליגה הראשונה. בעונה הבאה, מאמן הקבוצה, גרנוויל היר מת מהתקף לב באחד האימונים, וכתוצאה מכך הקבוצה חוותה שלוש שנים קשות, שבסיומן, ירדה שוב לליגה השלישית. בעונת 1971/1972 הקבוצה ירדה לליגה הרביעית לראשונה בתולדותיה. בסוף עונת 1976/1977 הקבוצה שבה לליגה השלישית, אולם לאחר עונה אחת בלבד, ירדה לליגה הרביעית. לאחר ארבע עונות בליגה הרביעית הקבוצה שבה לליגה השלישית בתום עונת 1981/1982. בעונה הבאה, הקבוצה נכנסה לקשיים כלכליים וכינסה נכסים. הקבוצה הייתה על סף פירוק אך ניצלה בידי יו"ר המועדון לשעבר סטאפורד הגינבות'האם וחבר מועצת המנהלים לשעבר, ג'ק טורדוף. כדי להשתתף בעונה הבאה בליגה השלישית, נאלצה הקבוצה למכור מספר שחקני מפתח ובינם את כוכבה הגדול ושחקן נבחרת צפון אירלנד - בובי קמפבל. למרות מכירת השחקנים, הקבוצה השתפרה ואף נלחמה על הקידום לליגה השנייה - אותו השיגה עונה מאוחר יותר.
היסטוריה > ההשתפרות וההעפלה לפרמייר ליג (1985 - 1999)

בעונת 1984/1985, במשחק האחרון של העונה, בו הקבוצה העפילה לליגה השנייה, אחד מאוהדי הקבוצה זרק סיגריה לכוס פוליסטירן שנפלה מתחת ליציע אל תוך ערימת פסולת, שנשרפה ושרפה את היציע. באירוע זה, שקיבל את השם אסון ברדפורד סיטי, נספו 56 אנשים ויותר מ-200 נפצעו. הקבוצה זכתה באליפות הליגה וקודמה לליגה השנייה. ברדפורד לא שיחקה באצטדיונה במשך 19 חודשים, אך למרות זאת כמעט והעפילה לליגה הראשונה, כשהפסידה את הקידום במחזור האחרון. כעבור שנתיים, הקבוצה ירדה חזרה לליגה השלישית. בעונת 1994/1995 הקבוצה הגיעה לפלייאוף ההעפלה לליגה השנייה וניצחה בגמר את נוטס קאונטי בתוצאה 1-0. בעקבות הניצחון הקבוצה קודמה לליגה השנייה. לאחר עונה אחת בתחתית הליגה, שחקן העבר במועדון, פול ג'ואל מונה למאמן והוביל את הקבוצה לפרמייר ליג לראשונה בתולדות המועדון לאחר שסיימה את העונה במקום השני. בעונתה הראשונה בפרמייר ליג, ברדפורד סיימה מקום אחד מעל הקו האדום, לאחר שניצחה במחזור האחרון את ליברפול.
היסטוריה > הקשיים הכלכליים וההידרדרות (2000-היום)

בעונה הבאה ג'ואל עזב את המועדון, ועוזרו כריס הצ'ינס מונה למאמן. הקבוצה תחת הצ'ינס הידרדרה עד למקום האחד לפני האחרון - דבר אשר גרם לפיטורו של הצ'ינס. המאמן הבא, ג'ים ג'פריס, לא הצליח להציל את הקבוצה מירידה לצ'מפיונשיפ. לאחר הירידה הקבוצה נכנסה לקשיים כלכליים ולחובות של קרוב ל-13 מיליון פאונד. לאחר שנתיים נשרה הקבוצה ליגה פעם נוספת - לפוטבול ליג הראשונה. בסוף עונת 2006/2007 נשרה הקבוצה לליגה הרביעית לאחר 26 שנים של היעדרות. בחודש ינואר 2013 רשמה הקבוצה הישג חסר תקדים כשהעפילה לגמר גביע הפוטבול ליג והייתה השנייה שעושה זאת, בעודה משחקת בליגה הרביעית. בדרך לגמר גברה ברדפורד על מספר קבוצות מהפרמייר ליג: ניצחון 4-2 על ויגאן את'לטיק בפנדלים בשמינית הגמר, ניצחון 3-2 על ארסנל בפנדלים וניצחון 4-3 במצטבר בשני המשחקים נגד אסטון וילה. בגמר הקבוצה פגשה את סוונסי סיטי, אף היא מהפרמייר ליג, והפסידה 5-0. בסוף עונת 2012/2013 העפילה הקבוצה לגמר הפלייאוף על העלייה לפוטבול ליג הראשונה, בו גברה 3-0 על נורת'האמפטון טאון. מאז ועד עונת 2018-19 שיחקה הקבוצה בפוטבול ליג הראשונה, בסיומה ירדה לליגה הרביעית. בינואר 2015 עוררה הקבוצה הד תקשורתי לאחר שהביסה 4-2 את צ'לסי בגביע ה-FA. בשמינית הגמר הקבוצה פגשה את סנדרלנד, גם היא מהפרמייר ליג, וניצחה אותה בתוצאה 2-0. ברבע הגמר פגשה ברדפורד את רדינג, אז בליגה הראשונה. המשחק הראשון נגמר בתוצאה 0-0, ובעקבות זאת נערך משחק חוזר, בו הפסידה ברדפורד 3-0 וסיימה את דרכה בטורניר.
בסיום עונת 2018-19 נשרה ברדפורד לליגת הפוטבול ליג השנייה, לאחר שש שנים בהן שיחקה בליגה השלישית.
תארים > ליגות

הליגה האנגלית השנייה (2):
אלופה - 1907/1908
סגנית - 1998/1999
הליגה האנגלית השלישית (2):
אלופה - 1984/1985
סגנית - 1995/1996
הליגה האנגלית הרביעית (1):
סגנית 1980/1981
הליגה השלישית מחוז צפון (1):
אלופה - 1928/1929
תארים > גביעים

גביע ה-FA (פעם אחת):
זכייה - 1911
גביע הפוטבול ליג (1):
סגנית - 2013
גביע הליגה השלישית מחוז צפון (2):
זכייה - 1938
סגנית - 1939
שיאים

ניצחון שיא בליגה: 11-1 על רות'רהאם יונייטד בליגה השלישית מחוז צפון, 25 באוגוסט 1928
ניצחון שיא בגביע האנגלי: 11-3 על וולקר סלטיק בסיבוב הראשון, 1 בדצמבר 1937
הפסד שיא בליגה: 0-8 למנצ'סטר סיטי בליגה השנייה, 7 במאי 1927/1-9 לקולצ'סטר יונייטד הליגה הרביעית, 30 בדצמבר 1961
הפסד שיא בגביע האנגלי: 1-6 לניוקאסל יונייטד בסיבוב השלישי, 7 במרץ 1963/0-5 לברנלי בשמינית הגמר, 3 בפברואר 1960/0-5 לטוטנהאם הוטספר בסיבוב השלישי, 7 בינואר 1970
הכי הרבה צופים במשחק ביתי: 39,146 במשחק נגד ברנלי בסיבוב הרביעי של הגביע, 11 במרץ 1911
הכי הרבה משחקים ללא הפסד: 21, בין 1968 ל-1969
רצף הניצחונות הכי ארוך: 10, בין 1983 ל-1984
הכי הרבה הופעות: קס פוד - 574
הכי הרבה שערים: בובי קמפבל - 143
הכי הרבה שערים בעונה: דוד ליין - 36, 1961/1962
הרכישה הכי יקרה: דוד הופקין מלידס יונייטד, 2.5 מיליון ליש"ט, יולי 2000
המכירה הכי יקרה: דס המילטון לניוקאסל יונייטד, מרץ 1997, אנדי אובריאן לניוקאסל יונייטד, מרץ 2001 - 2 מיליון ליש"ט
הכי הרבה שערי ליגה בעונה אחת: 194 בליגה השלישית מחוז צפון, 1928/1929
הכי הרבה נקודות בעונה אחת: 96 בליגה השלישית, 1984/1985
שחקנים מפורסמים

אירלנד פיל באב
אירלנד פרנק סטייפלטון
אנגליה ריי וילסון
אנגליה ג'ורג' סווינדין
אנגליה לורי סקוט
אנגליה לי שארפ
אוסטרליה מארק שוורצר
רומניה דן פטרסקו
ראו גם

אסון ברדפורד סיטי
מועדון הכדורסל אוסטנדה

מועדון הכדורסל טלאנט אוסטנדה (בהולנדית: Basket Club Oostende) היא קבוצת כדורסל בלגית מהעיר אוסטנדה, המתמודדת בליגת העל הבלגית, הליגה הבלגית הולנדית בכדורסל ובליגת האלופות.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1970 תחת השם מועדון הכדורסל אוסטנדה. לזכותו נזקפים 23 אליפויות ו-21 גביעים. במשך השנים הוחלף שם הקבוצה בעקבות הסכמי חסות.
הקבוצה משתתפת במסגרות האירופאיות מאז שנת 1985. בין היתר השתתפה ב: גביע קוראץ', גביע ספורטה, גביע יול"ב, יורוצ'לנג' סופרוליג והיורוליג.
בעונת 2010/11 הגיעה הקבוצה עד לפיינל פור של היורוצ'לנג' והפסידה בחצי הגמר לקבוצת קרקה נובו מסטו, אך ניצחה במשחק על המקום השלישי את ספרטק סנקט פטרבורג.
בעונת 2011/12 זכתה הקבוצה באליפות לאחר ניצחון 2-3 בסדרת הגמר מול קבוצת ספירו שרלרואה. בעונת 2012/13 זכתה הקבוצה בדאבל השישי בתולדותיה, לאחר ניצחון בגמר הפלייאוף 0-3 מול קבוצת בלפיוס מונס-אנו וניצחון בגמר הגביע מול קבוצת אוקפי אלסטר. בעונת 2013/14 זכתה הקבוצה בדאבל השביעי לאחר ניצחון בסדרת הגמר 2-3 מול קבוצת אוקפי אלסטר. בגמר הגביע ניצחה הקבוצה את אנטוורפ ג'יינטס 79-88.
אולם הבית של המועדון הוא הסלאוטר ארנה, שהוקם בשנת 2006 ומכיל 5,000 מקומות ישיבה.
היסטוריה > שחקני עבר בולטים

בלגיה תומאס ואן דן שפיגל
ארצות הברית טיטוס אייבורי
ארצות הברית ג'ון ג'רום
ארצות הברית מרקוס פייזן
תארים והישגים

הליגה הבלגית :
אליפות (25): 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1988, 1995, 2001, 2002, 2006, 2007, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024
הגביע הבלגי :
זכייה (20): 1962, 1979, 1981, 1982, 1983, 1985, 1989, 1991, 1997, 1998, 2001, 2008, 2010, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2021
הסופרקאפ הבלגי :
זכייה (12):1981, 1982, 1988, 1989, 1998, 2000, 2006, 2014, 2015, 2017, 2018, 2021
יורוצ'לנג' :
חצי גמר: 2011
BNXT
אליפות (1): 2024
סגנית (1) 2023
פסיכו (תוכנית טלוויזיה)

| --- | --- |

 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 שידור
 רשת שידור:  רשת 13 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
פסיכו היא תוכנית טלוויזיה ישראלית העוסקת בטלפתיה, בהנחייתו של נמרוד הראל ובהשתתפות אורח של אמיר לוסטיג, המשודרת החל מאוגוסט 2012 בערוץ 2 במסגרת שידורי רשת. במסגרת התוכנית, הראל מבצע פעילויות של אחיזת עיניים, טלפתיה, דמיון מודרך NLP וסוגסטיה על אנשים ברחוב.
דובוני אכפת לי בארץ הפלאות

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  הרפתקאות אליס בארץ הפלאות מאת לואיס קרול
 בימוי:  ריימונד ג'פליס 
 הופק בידי:  מייקל הירש, פטריק לוברט, קלייב א. סמית' 
 תסריט:  פיטר סודר 
 עריכה:  אוון לנדיס
 שחקנים ראשיים:  בוב דרמר   טרייסי מור   קולין פוקס
 מוזיקה:  פטריסיה קאלן
 מדינה:  קנדה 
 חברת הפקה:  Nelvana 
 חברה מפיצה:  Cineplex Odeon Films 
 הקרנת בכורה:  7 באוגוסט 1987
 משך הקרנה:  78 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט ילדים, סרט פנטזיה, קרוסאובר 
 תקציב:  5 מיליון דולר
 הכנסות:  6 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   carebears3
 סרט קודם:  דובוני אכפת לי: דור חדש
 דף הסרט ב־IMDb
 
דובוני אכפת לי בארץ הפלאות (באנגלית: The Care Bears Adventure in Wonderland) הוא סרט הנפשה קנדי משנת 1987, אשר מבוסס על דובי הצעצוע מסדרת הצעצועים "דובוני אכפת לי", ועל הספר "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" מאת לואיס קרול.
זהו הסרט השלישי והאחרון שמבוסס על דור זה, לאחר הסרטים "דובוני אכפת לי - הסרט" ו"דובוני אכפת לי: דור חדש".
תקציר העלילה

לאחר שהארנב הלבן, דודו של ארנב לב-שובב, מבקר בארץ אכפתיה, הוא נותן לחבריו הדובונים והדודנים משימה חשובה, למצוא את נסיכת הלבבות האבודה אליס, אשר עשויה להיות מלכה בארץ הפלאות, אחרת הקוסם המרושע ישב על כס המלכות. דוב קוטר, דוב לב-טוב, דוב מזל-טוב, אריה לב-אמיץ, פיל רחב-לב, ארנב לב-שובב והארנב הלבן חפשו בכל רחבי העולם את הנסיכה, אך ללא הצלחה. קוטר מצא ילדה אשר הזכירה את הנסיכה, אליס. דובוני אכפת לי החליטו שאליס תהיה הנסיכה עד שימצאו את הנסיכה האמיתית. החבורה התפצלה בידי עוצמתו של הקוסם, דבר אשר גרם לקוטר, לב שובב והארנב הלבן לקפוץ אל מחילת הארנב כדי להגיע לארץ הפלאות.
בארץ הפלאות, החבורה של לב טוב קבלה הוראות הגעה מפי הזחל. הקוסם שולח את עוזריו דים ודאם כדי לתפוס את אליס באמצעות שני רובוטים ענקיים, אולם דובוני אכפת לי הביסו אותם עם קרן אור. החבורה של קוטר התאחדה עם האחרים כאשר חתול צ'שייר מופיע, בתור ראפר. החתול מפצל את החבורה לשניים: לב טוב, רחב לב, אליס והארנב הלבן הלכו אל ארמון הלבבות, ואילו לב אמיץ, קוטר, מזל טוב ולב שובב הלכו לחפש את הכובען המטורף, אשר יודע איפה הנסיכה נמצאת. הקוסם תפס את אליס והסביר לה מה הולך לקרות שהוא ימלוך בארץ הפלאות שתהיה יותר רצינית ונשלטת. אליס ברחה ורצה אל חדר המלכות של מלכת הלבבות אשר הסכימה לקבל אותה כבתה. החבורה של לב אמיץ מצאה את הכובען המטורף אשר לוקח אותם אל מערת הג'אברווקי, שם הנסיכה האמיתית כלואה בכלוב. קוטר הציל את הנסיכה, אולם הג'אברווקי נעקץ ברגלו והדובוני אכפת לי הוציאו את הקוץ. כאות תודה, הג'אברווקי, אשר נקרא "סטן", החליט לעזור להם להגיע אל ארמון הלבבות.
ביום הכתרת הנסיכה, הקוסם החליט לחבל במבחני ההכתרה של אליס, על מנת להוכיח שהיא לא הנסיכה האמיתית. אליס טיפסה על הר על מנת להביא מים מהמעיין, עם עזרה מלב טוב ורחב לב. אולם, אליס נתנה את מי המעיין לחד-קרן פצוע. מרוב כעס, הקוסם ציווה שאליס תגרום לפרחים לפרוח באופן קסום. הנסיכה לפתע הופיעה בהפתעה וגרמה לפרחים לפרוח. הקוסם, שלא האמין שהנסיכה חזרה, הודה בטעות על חטיפתה ונתפס על פשעו. דובוני אכפת לי, אליס, ותושבי ארץ הפלאות עצרו את הקוסם אולם כאשר הג'אברווקי הופיע, הקוסם השתגע ונאסר. הנסיכה הוכתרה בתור המלכה החדשה, והיא עזרה לאליס ולדובוני אכפת לי לחזור לביתם בשלום.
חגי לוין

| --- | --- |

 לידה:  28 ביולי 1978 (בן 46) רחובות, ישראל 
 לאום:  ישראל ישראל
 לימודי רפואה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תפקידים:  פרופסור לאפידמיולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, רופא בכיר בהדסה עין כרם, יו"ר איגוד רופאי בריאות הציבור, ההסתדרות הרפואית בישראל
 
חגי לוין (נולד ב-28 ביולי 1978) פרופסור ישראלי לרפואה, מומחה בבריאות הציבור. משמש כפרופסור מן המניין לאפידמיולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, כרופא בכיר בבית הספר לבריאות הציבור של האוניברסיטה העברית בירושלים והדסה עין כרם, וכ-Adjunct Assistant Professor במחלקה לבריאות הציבור, הפקולטה לרפואה בבית החולים מאונט סיני, ניו-יורק.
ביוגרפיה

נולד וגדל בעיר רחובות. הוא בוגר בית הספר התיכון ע"ש אהרון קציר ברחובות. במסגרת מסלול עתודה אקדמית, למד בין השנים 1996–2003 בבית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים והשלים את התארים .B.Med.Sc (בהצטיינות) ו-M.D.‎. במקביל ללימודי הרפואה, השלים גם תואר ראשון (B.A.‎) בהצטיינות בתוכנית הבין-תחומית למצטיינים "אמירים" במדעי הרוח. בנוסף הוא מחזיק בתואר שני בהצטיינות יתירה בבריאות הציבור (M.P.H.‎) מאוניברסיטת תל אביב. לוין התגייס לצבא כרופא צבאי ושירת בבסיס האימונים של חטיבת הצנחנים (בא"ח 35). הוכשר כרופא מומחה בבריאות הציבור בענף בריאות הצבא בצה"ל, שם שימש גם כראש מדור אפידמיולוגיה. במהלך ההתמחות הושאל ללשכת הבריאות אשקלון, למרכז הרפואי סורוקה ולהנהלת משרד הבריאות. במסגרת השאלתו למשרד הבריאות ריכז את המענה לשפעת הפנדמית ("שפעת החזירים"). לאחר שחרורו מצה"ל בשנת 2012 (בדרגת רס"ן), נקלט לסגל בית הספר לבריאות הציבור של האוניברסיטה העברית בירושלים והדסה. הקים את מסלול ההתמחות בבריאות וסביבה ועמד בראשו עד שנת 2019. בוגר תוכנית עמיתים למנהיגות סביבתית של מרכז השל. משמש כעורך בעיתון המדעי "Human Reproduction".
לוין נשוי ואב לשלושה ילדים. אביו הוא פרופ׳ עלי לוין, מומחה לאנטנות במכללת אפקה להנדסה, אמו עליזה לוין, היא עורכת דין, ולו חמש אחיות. מתגורר ברחובות.
תחומי מחקר והישגים מחקריים

מחקריו של פרופ' לוין עוסקים בתחומים בעלי השלכות ישירות על מדיניות. הוא פרסם מאמרים רבים בנושא השפעת הסביבה על בריאות האדם, לרבות השפעות של כימיקלים במוצרי צריכה, חומרי הדברה, זיהום אוויר ואקלים.
ערך מחקרים בתחום השפעות מוצרי טבק על הבריאות ואסטרטגיות מניעה. פיתח תוכנית לגמילה מעישון בעזרת הודעות טקסט - סמס הפסק, בעברית ובערבית ואף תוכנית ייעודית לחיילים.
בשנת 2017 היה לוין חוקר מוביל במטה אנליזה על מחקרי ספירת זרע. הסקירה מצאה שספירת הזרע של גברים במדינות מערביות ירדה ב-50-60% במהלך העשורים האחרונים.
תפקידים ציבוריים > יו"ר איגוד רופאי בריאות הציבור

מאז שנת 2008 פעיל (בהתנדבות) במסגרת ועד איגוד רופאי בריאות הציבור בתפקידים שונים. בשנת 2019 הוא נבחר כיו"ר האיגוד. בספטמבר 2024 נבחר לתקופת כהונה נוספת. במסגרת תפקידיו היה שותף משמעותי במאבק למען
חיזוק טיפות החלב, הגנה על מעמד רופאי בריאות הציבור, חוק איסור פרסום טבק, השוואת המס על הטבק לגלגול, חקיקת סימון תזונתי על מוצרי מזון, ועוד.
תפקידים ציבוריים > יו"ר איגוד רופאי בריאות הציבור > תפקודו במשבר הקורונה

היה חבר בקבינט המומחים של מגן ישראל, והיה אחד ממקימי הקבינט האזרחי, קבוצת מומחים א-פוליטית הפועלת ממרץ 2020. בזכות פעילותו בכנסת הורחבה מגבלת 500 מטר ל-1000 מטר.
ב-9 בינואר 2021 התפטר מתפקידיו כיו"ר איגוד רופאי בריאות הציבור וחבר ועדה המייעצת למטה "מגן ישראל". למחרת הודיע על הצטרפותו למפלגת תל"ם – תנועה לאומית ממלכתית בראשות משה יעלון. שלא התמודדה לכנסת ה-24 לבסוף. באוקטובר 2021 נבחר מחדש ליו"ר האיגוד.