stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחלת אגירת גליקוגן מסוג 1

| --- | --- |
 תחום:  אנדוקרינולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/119318 
 DiseasesDB:  5284
 MeSH:  D005953
 MedlinePlus:  000338
 OMIM:  232200
 סיווגים
 ICD-10:  E74.0
 
מחלת אגירת גליקוגן מסוג 1 (GSD1 = Glycogen storage disease type I) או מחלת פון-גירקה (von Gierke) היא הנפוצה מבין מחלות אגירת הגליקוגן.
המחלה עוברת בתורשה רצסיבית המתבטאת בחסר של אנזים גלוקוז-6-פוספטאז. החוסר באנזים פוגם ביכולת הכבד לייצא לדם גלוקוז שנוצר מפירוק גליקוגן ובתהליך גלוקונאוגנזה. לאחר מספר שעות צום בהן לא מתקבל גלוקוז מהמזון, אובדן שני המנגנונים המטבוליים העיקריים ליצירת גלוקוז גוררת היפוגליקמיה חמורה. בעקבות הירידה ביכולת הפירוק, גליקוגן מצטבר וגורר הגדלה של הכבד והכליות. הגדלת האיברים גוררת בעיות נוספות אצל מבוגרים. סיבוכים נוספים כוללים הצטברות חומצה לקטית הגוררת חומציות יתר בדם, והיפרליפידמיה.
הטיפול הסטנדרטי למחלה הוא אכילה שגרתית של קורנפלור או פחמימות אחרות אחת לכמה שעות(כדי לשמור על רמת הגלוקוז בדם ולמנוע הצטברות גליקוגן בכבד). למניעת הסיבוכים והבעיות הנלוות נדרשים טיפולים נוספים.
אבחון נשאות סמויה למחלה זו נעשה באמצעות בדיקת סקר גנטית.
הערות שוליים

↑  על שם הרופא הגרמני אדגר פון גירקה (1877-1945)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
יחסי אוגנדה – הממלכה המאוחדת

| יחסי אוגנדה – הממלכה המאוחדת |
| --- | --- |
אוגנדה: הממלכה המאוחדת


אוגנדה: הממלכה המאוחדת
שטח (בקילומטר רבוע)
241,038: 243,610
אוכלוסייה
50,472,568: 69,277,140
תמ"ג (במיליוני דולרים)
49,273: 3,340,032
תמ"ג לנפש (בדולרים)
976: 48,213
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

מזכיר המדינה הבריטי ויליאם הייג נפגש עם מקבילו האוגנדי סאם קטוסה בלונדון, 2013
יחסי אוגנדה–הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת לאוגנדה.
סקירה כללית

בשנות ה-60 של המאה ה-19 הגיעו לאזור אוגנדה חוקרים בריטים בחיפושיהם אחר מקורות הנילוס, ובסוף שנות ה-70 של המאה ה-19 הגיעו לאזור מיסיונרים אירופאים אשר הכירו לתושבי המקום את הנצרות. האזור הוחכר ב־1888 לחברת מזרח אפריקה הבריטית וב־1894 הפך באופן רשמי למדינת חסות של האימפריה הבריטית (אוגנדה הבריטית), כששטחים נוספים וממלכות שכנות צורפו לאזור. שטח החסות הסופי הנקרא אוגנדה נוצר ב־1914. בשנת 1962 הוענקה לאוגנדה עצמאות במסגרת חבר העמים הבריטי.
בשנות ה-60 של המאה ה-20 מחה נשיא אוגנדה מילטון אובוטה על מכירת הנשק הבריטית לדרום אפריקה. ממשלת בריטניה שמחה כאשר אידי אמין הפיל את אובוטה בינואר 1971. בריטניה הייתה המדינה הראשונה שהכירה במשטר האוגנדי החדש ובתוך כמה חודשים סיפקה לאמין סיוע צבאי. עם זאת, היחסים הידרדרו עד נקודת השבר בשנת 1972, כאשר ללא התייעצות או אזהרה, אמין גירש את האוכלוסייה ההודית של אוגנדה (כמחציתם החזיקה בדרכונים בריטיים), ואילצה את בריטניה לקבל מספר רב של פליטים למרות חוקי ההגירה המגבילים שלה. בריטניה הגיבה בכך שעצרה את כל הסיוע לאוגנדה והטילה עליה אמברגו כלכלי. בינואר 1973 אמין החזיר את הנציב העליון שלו מלונדון, הלאים אחוזות תה בריטיות וחברות אחרות (אך לא בנקים בריטיים), ואיים לגרש את 7,000 תושבי אוגנדה הבריטים. במרץ בשנה שלאחר מכן עזבו 6,000 בריטים את אוגנדה. ביולי 1976, במסגרת מבצע יונתן שביצעה ישראל באוגנדה להצלת נוסעי טיסה שנחטפה אל נמל התעופה הבינלאומי אנטבה, חיילי אמין הרגו את דורה בלוך, אישה בת ערובה שהחזיקה באזרחות בריטית וישראלית ואושפזה בקמפלה כנקמה על המבצע. לאחר הרצח בריטניה ניתקה את קשריה הדיפלומטיים עם אוגנדה. אף על פי כן, למרות גילויי הזוועה שביצעו פקידי המדינה, הממשלה הבריטית אפשרה לחברות פרטיות לספק לאמין מוצרי יוקרה ששולמו בקפה אוגנדי עד 1979.
מיד לאחר הפלת משטר אמין ב-1979, בריטניה הכירה בממשלה הזמנית והבטיחה סיוע וסיוע טכני. בהמשך תקופת הביניים שלחה ממשלת בריטניה צוות להכשרת המשטרה, יוזמה שנויה במחלוקת שלא המשיכה מאז. הרשויות הבריטיות הגיבו בזהירות להצלחתו לכאורה של אובוטה בבחירות בשנת 1980, אך לאחר ששכנע אותם במדיניותו הכלכלית הפרו-מערבית, הם תמכו בו עד הסוף המר. למרות הביקורת של ממשלות המערב על משטר אובוטה, עם היוודע התנהגותו של הצבא בכל רחבי המדינה - במיוחד במשולש לווארו - השלטונות הבריטיים עוררו תחילה מחלוקת על ההאשמות או שתקו, כפי שהגיבו בשנים האחרונות של משטר אמין. בשנת 1986, למרות תמיכתם לשעבר באובוטה, הבריטים יצרו מיד קשרים קרובים עם צבא ההתנגדות העממי שנלחם באובוטה במלחמת האזרחים האוגנדית. בנובמבר 1987 ביקר מנהיג הצבא שהפך לנשיא החדש יוורי מוסווני בלונדון, שם ניהל שיחות עם המלכה וראש הממשלה, אך במקביל המשיך לבקר את ממשלתם על כישלונה של הטלת סנקציות על דרום אפריקה.
יחסי סחר

המשרד לסטטיסטיקה לאומית האוגנדי דיווח כי היצוא של אוגנדה לבריטניה הוכפל למעלה מפי 2 בתקופה שבין 1999 ל-2016. עם זאת, כפי שציינה אמיליה קיאמבאדה, שרת המסחר, התעשייה והקואופרטיבים, עדיין קיים חוסר איזון גדול בסחר עם בריטניה. למעלה מ-100 חברות בבריטניה פועלות באוגנדה, ביניהן טולו נפט ובנק ברקליס.
נציגויות דיפלומטיות

בריטניה מחזיקה באוגנדה נציבות עליונה בקמפלה.
אוגנדה מחזיקה בבריטניה נציבות עליונה בלונדון.
אלתמימי

| --- | --- |
 לידה:  ירושלים
 פטירה:  990 מצרים 
 
אבו עבדאללה מחמד אבן סעיד אלתמימי (בערבית: أبو عبداللة محمد بن سعيد التميمي) היה רופא ערבי מוסלמי בן המחצית השנייה של המאה העשירית, שהתפרסם בעולם האסלאם. הוא היה יליד ירושלים ובה רכש את השכלתו הרפואית. לאחר שסיים את התמחותו ברמלה, עבר בשנת 980 לערך למצרים, שם התקרב לווזיר יעקוב אבן כלס (930–991), שפעל בשליחותם של הח'ליפים הפאטמיים אבו תמים מעד אל-מועיז ובנו אלעזיז.
חיבוריו

אלתמימי כתב ספרי רפואה רבים, שמחלקם הגדול לא נותר דבר. מקורותיו של אל תמימי היו גם סופרים מהספרות הקלאסית כגלנוס ודיוסקורידס וגם מקורות מימי הביניים. חלק מספריו היו פרי עבודתו העצמית בעזרת מפגש בלתי אמצעי עם צמחי מרפא. כיוון שהוא פעל במרחב הארץ ישראלי הוא תרם רבות להכרת הצומח באזור זה בתקופתו. חלק מחיבורו הידוע "מרשד" (המדריך) נותר בכתבי יד, שטרם פורסמו, וחלקים אחרים מצוטטים על ידי סופרים מאוחרים יותר, כגון הרמב"ם ואבן אלביטאר. אלתמימי התמחה בעיקר בנושא ה"תריאק" ורפואת העיניים שהיו בשימוש בסוריה ובארץ ישראל בתקופה המוסלמית הראשונה (עד 1099).
חיבוריו של אלתמימי הם מן המקורות החשובים ביותר להכרת חומרי המרפא והמזונות שהיו בשימוש האוכלוסייה באזור סוריה-רבתי (א-שאם) בימי הביניים. זאת ועוד, המידע הנמסר בכתביו כולל תחומים רבי עניין: הריאליה, התרבות החומרית, חיי היום-יום של התושבים המקומיים ואמונותיהם. אלתמימי משלב בחיבוריו תיאורים גאוגרפיים וידיעות מקוריות יוצאות דופן על כריית מחצבים, הפקת שמנים ובשמים ומלאכות מסורתיות אחדות שרווחו בקרב התושבים, בעיקר באזור ירושלים-רבתי ואגן ים המלח.
לקריאה נוספת

זהר עמר וירון סרי, ארץ-ישראל וסוריה על-פי תיאורו של אלתמימי, רופא ירושלמי בן המאה העשירית, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2004
זהר עמר, מסורת וראליה בתיאורי רופא ירושלמי מהמאה העשירית, קתדרה, 81, (1996), עמ' 34-23.
הערות שוליים

↑  זהר עמר, מסורת וראליה בתיאורי רופא ירושלמי מהמאה העשירית, קתדרה 81, 1996, עמ' 34-23
↑  זהר עמר ואפרים לב, רופאים ותרופות במאות העשירית עד השמונה עשרה, תל אביב, תש"ס, עמ' 104.
↑  זהר עמר וירון סרי, ארץ ישראל וסוריה על פי תיאורו של אלתמימי: רופא ירושלים בן המאה העשירית, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, תשס"ד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007596549105171  ISNI: 0000 0000 6162 3034  LCCN: no00027126  VIAF: 51230073   WorldCat (עם VIAF): 51230073
Msn

| --- | --- |

 סוג:  פורטל
 תקופת הפעילות:  24 באוגוסט 1995 (לפני 29  שנים, חודשיים ו־14  ימים) – הווה
 בעלות:  מיקרוסופט
 שירותים עיקריים:  חדשות, קידום מכירות
 שפות תכנות:  ASP.NET 
 il.msn.com
 
הלוגו של msn בין השנים 2000–2009
הדף הראשי של הפורטל, 2006
msn (או Microsoft Network) הוא פורטל בינלאומי של חברת מיקרוסופט. הפורטל נוסד ב-24 באוגוסט 1995. במקביל להשקת מערכת הפעלה חלונות 95.
msn מוגדר בברירת מחדל כדף הבית בכל דפדפני אינטרנט אקספלורר ומיקרוסופט אדג'.
היסטוריה

בסוף שנות ה-90, מיקרוסופט השתמשה במותג msn על מנת לקדם מספר רב של שירותי רשת, בפרט שירות דואר אלקטרוני הוטמייל ושירות מסרים מיידים - מסנג'ר.
בשנת 2003, השיקה שירות MSN בתשלום שכלול דואר אלקטרוני, אבטחת תוכנה, יומן ויישומי צילומים דיגיטליים.ב-30 באפריל 2003, MSN הכריזה על פרויקט "iLoo" ודבר גרם לבדיחות רבות לפני שהוכרז כמתיחה על ידי מיקרוסופט ב-12 במאי. ב-13 במאי, הצהרה נוספת של מיקרוסופט טענה שלמרות שהפרויקט לא היה מתיחה, הוא בוטל מכיוון שהוא לא היה מקדם מספיק את המותג של MSN. פרויקט ה-iLoo של מיקרוסופט הוכרז כ"כישלון" ביחסי ציבור ב-Online Journalism Review.
ב-2005 ביצעה מיקרוסופט ארגון מחדש של שירותי הרשת שלה והחליפה את המותג msn במותג Windows Live. באותה השנה נרכשה חברת Teleo של ונדל בראון במטרה להתחרות בסקייפ. אך ב-2011 רכשה את סקייפ עצמה וב-2013 החליטה לסגור את שירות תוכנת המסרים המיידיים מסנג'ר.
ביוני 2020, החליפה msn את העיתונאים שהעסיקה לטובת בינה מלאכותית. כ-80 משרות עורכים המועסקים בפורטל MSN ובאפליקציה Microsoft News ואוספים עבורם סיפורים מרחבי הרשת בארצות הברית ובבריטניה. הם הוחלפו על ידי אלגוריתמים שעוסק באיתור כתבות מרחבי הרשת וסידורן בעמוד הבית באופן אוטומטי.
msn ישראל

msn ישראל הוקמה ב-1999, בהשקעה של 7 מיליון דולר, כשותפות בין חברת מיקרוסופט העולמית שהחזיקה 49.9% מהמיזם וחברת אינטרנט זהב (שהייתה אז בשליטת איש העסקים שאול אלוביץ') שהחזיקה 50.1%. באותה עת, הודיעה מיקרוסופט גם על תוכנית להקמת מיזם שיעסוק בהפצה והפעלה של טכנולוגיה לגישה לאינטרנט, יחד עם חברת הטלוויזיה בכבלים מת"ב (מיזם שלא הבשיל לבסוף). בין השאר הציעה msn ישראל את שירות הוטמייל בעברית, אתר מסחר אלקטרוני ומנוע חיפוש שהחזיק בכ-35% מהשוק בישראל בשנת 2003. באותה שנה גם דיווחה על הכנסות של כ-5 מיליון דולר, כולם מפרסום התכנים באתר הופקו על ידי חברת בת של אינטרנט זהב "סמייל מדייה".
בין 2005 לבין 2007, רוב שירותי msn מותגו תחת השם החדש Windows Live.
בפברואר 2007, השיקה עיצוב חדש לעמוד הבית עם דגש על תוכן מקורי. לצורך כך גייסה לצוות האתר עשרות כתבים ועורכים על מנת לייצר כתבות וקטעי וידאו מקוריים.
ביולי 2008 רכשה מיקרוסופט את חלקה של אינטרנט זהב במיזם. פירוק השותפות נובע, בין היתר, מאסטרטגיה שעליה הוחלט במיקרוסופט, ולפיה הפורטל יתמקד באפליקציות, שירותי רשת וכלים טכנולוגיים, ולא בתכנים. עקב כך פוטרו כשליש מעובדי הפורטל, שעסקו ביצירת תוכן מקורי.
מנובמבר 2009 חתמה MSN ישראל על הסכם שיתוף פעולה עם אתר נענע10. על פי ההסכם כל התכנים באתר MSN היו לקוחים מאתר נענע10. כמו כן, כל המשתמשים באתר נענע10 יכלו לקבל חשבון מיקרוסופט, אשר יוכל לשמש אותם גם לשירותי Windows Live, Xbox, msn, Office Online, Outlook.com ומסנג'ר. האתר בעיצוב החדש הושק בפברואר 2010. באפריל 2010 בהמשך שיתוף הפעולה בין נענע10 לבין msn ישראל הוקם גוף הפרסום MASA. במאי 2012 פורקה השותפות עם אתר נענע.
בינואר 2011 השיק ערוץ E! (אז תחת השם Eonline), במסגרת שיתוף פעולה עם MSN ישראל, את האתר הרשמי שלו בישראל תחת פורטל msn. האתר בעברית פסק לפעול לאחר מספר שנים.
ממאי 2012 MSN ישראל חתמה על שיתוף פעולה עם פורטל וואלה למכירת שטחי פרסום ואספקת תוכן. שיתוף פעולה זה פסק בשנת 2014 כאשר msn העולמית עברה לעיצוב אחיד של האתרים בכל המדינות בה היא פועלת, כולל ישראל. התוכן בmsn ישראל נלקח מאתרי חדשות שונים בישראל והוא מופעל באמצעות שירות Microsoft Start.
שירותים עיקריים

Outlook.com – שירות דואר אלקטרוני (Hotmail לשעבר)
סקייפ – תוכנת מסרים מיידיים
בינג – מנוע חיפוש (msn search, live search, windows live search לשעבר)
OneDrive – שירות אחסון ענני המספק נפח אחסון של 5 ג'יגה-בייט בחינם.
msn toolbar ו-bing toolbar – סרגלי כלים לדפדפן אינטרנט אקספלורר.
מדינות בהן קיים שירות MSN

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אפריקה: דרום אפריקה  מגרב אמריקה: ארגנטינה  ברזיל  מקסיקו  קנדה זמין בשפות: צרפתית ואנגלית.  ארצות הברית זמין בשפות: ספרדית ואנגלית. msn USA משמש גם כ msn העולמי.  קוסטה ריקה  קולומביה  צ'ילה  פרו  ונצואלה אוסטרליה: אוסטרליה  ניו זילנד |  אירופה והמזרח התיכון: ישראל  מדינות ערב  אוסטריה  בלגיה זמין בשפות: הולנדית וצרפתית.  דנמרק  פינלנד  צרפת  גרמניה  יוון  אירלנד  איטליה  הולנד  בריטניה  טורקיה  שווייץ זמין בשפות: גרמנית וצרפתית.  שוודיה  ספרד  רוסיה  פורטוגל  פולין  נורווגיה |  אסיה: סין תחת כללי הצנזורה של סין, ועל כן msn אינו חסום בסין.  הונג קונג  הודו  אינדונזיה  יפן  קוריאה הדרומית  מלזיה  הפיליפינים  סינגפור  טאיוואן  תאילנד |  |  |  |  |  |
מתחרים עיקריים

יאהו!
גוגל
אנני ז'ירארדו

| --- | --- |
צילום משנת 2005 בטקס חלוקת פרסי סזאר
צילום משנת 2005 בטקס חלוקת פרסי סזאר
 לידה:  25 באוקטובר 1931 הרובע העשירי של פריז, צרפת 
 פטירה:  28 בפברואר 2011 (בגיל 79) הרובע העשירי של פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 שם לידה:  Annie Suzanne Girardot 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  1955–2008 (כ־53 שנים) 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר הלאומי הגבוה לאמנות הדרמה  Cours Viriot 
 בן או בת זוג:  רנטו סלבטורה (6 בינואר 1962–27 במרץ 1988) 
 צאצאים:  Giulia Salvatori 
 פרסים והוקרה:  פרס דוד די דונטלו לשחקנית הזרה הטובה ביותר (1977)  פרס סזאר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2002)  Molière Award for Best Actress (2002)  פרס סזאר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (1996)  פרס סזאר לשחקנית הטובה ביותר (1977)  אבירה בלגיון הצרפתי (1999) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנני ז'ירארדו (בצרפתית: Annie Girardot בשמה המלא  אנני סוזן ז'ירארדו‏, ההיגוי של שמה הפרטי הוא אני ,נולדה ב-25 באוקטובר 1931, נפטרה ב–28 בפברואר 2011) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון צרפתייה, אחת הדמויות האהודות של הקולנוע הצרפתי בשנות השישים והשבעים של המאה ה-20. נחשבה מעין "אנטי-סטאר", בעלת קול צרוד ובעלת קסם אישי למרות שלא ניחנה ביופי הקלאסי של כוכבות הקולנוע הגדולות. שיחקה תפקידים קומיים ודרמטיים וגילמה פעמים רבות את "האישה שממול": גיבורות בעלות אופי ומעמדות חברתיים מגוונים.
ילדותה, לימודיה ותחילת הקריירה

אנני ז'ירארדו נולדה בפריז בשנת 1931 כבת שנייה מבין שני ילדים של המזכירה ריימונד ז'ירארדו, המכונה "מגי", מתוך קשר ללא נישואין. האב, גבר ממוצא בלגי, נשוי, בן למשפחה אמידה, לא הכיר בילדה ונפטר כשהייתה בת שנתיים. לאנני היה גם אח, ז'אן, גדול ממנה בחמש שנים. האם התקשתה לגדל לבד את שני ילדיה, ועל מנת לפרנסם עשתה הסבה מקצועית למיילדות. הצלחתה במקצוע הביאה לבחירתה כיושבת ראש איגוד המיילדות של צרפת. עד גיל חמש נמסרה אנני למשפחה אומנת - רופא ואשתו. ב-1936 חזרה לגור אצל אמה אליה נקשרה בצורה הדוקה. כשפרצה מלחמת העולם השנייה, התגוררו ז'ירארדו ומשפחתה ביישוב בנוביל (Bénouville) בנורמנדי, באגף של טירה שהיה מיועד לאמהות חד-הוריות. בלילות הוזעקה אמה תכופות ליילד בבתי תושבות הסביבה, דבר שהוסיף לחרדת הנטישה של הילדה. בימי הפלישה לנורמנדי הסתתרה המשפחה מפני ההפצצות, יחד עם תושבים רבים אחרים, בין הצוקים של קן שבמחוז קלבדוס ובמערות של ה"פלאטו" (רמה) בקולומבל. גם כאן לא חדלה אמה לעמוד לשירות היולדות במקום, ואנני, שחששה להישאר לבד והייתה חרדה לשלום אמה, התלוותה אליה לעיתים קרובות. הגרמנים ציוו על האזרחים לעזוב את המקלטים הזמניים בצוקים ביולי 1944, והמשפחה החלה לנדוד במסע חזרה לפריז, לשם הגיעה רק בסמוך ליום השחרור.
אחרי סיום התיכון "הלן בוּשֶה" בפריז, חזרה אנני ז'ירארדו לנורמנדי על מנת ללמוד, כדוגמת אמה, בבית ספר לסיעוד בקאן. אולם האם והחבר שלה, שהשתכנעו בכישרון הנערה, הביאו אותה לשיעורים פרטיים אצל שחקן התיאטרון אנרי בוסק, ובשנת 1949 רשמו אותה ל"קונסרבטוריון ברחוב בלאנש" בפריז (בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות ולטכניקות הבמה"). ז'ירארדו התקבלה שם כתלמידה של ז'אן מאייר ובאותה כיתה למד גם ז'אן-פול בלמונדו. בתקופה זו הופיעה בערבים תחת שם הבמה אנני ז'ירארדו במועדוני קברט ובהם "לה רוז רוז'", ("הוורד האדום") במונמארטר, ו-"לה לאפן אז'יל" ("הארנב הזריז"). כמו כן היא השתתפה במופעי רוויו כגון "דוגודו" עם להקתו של רובר דרי (Dhery).
את לימודיה בקונסרבטוריון היא סיימה עם שני פרסי הצטיינות בקומדיה הקלאסית (ב"פונדקאית" מאת גולדוני) ובקומדיה המודרנית, והחל משנת 1954 היא הועסקה בלהקה של הקומדי פראנסז. ב-1956 התלהב ממנה ז'אן קוקטו כששיחקה לצידו של רובר הירש במחזה שלו "מכונת הכתיבה". הוא קרא לה "הטמפרמנט הדרמטי היפה ביותר שלאחר המלחמה" והשווה אותה לשחקנית המפורסמת רז'אן.
המשך הקריירה בקולנוע ובתיאטרון

את תחילת דרכה בקולנוע עשתה בסרט Treize à table (שולחן לשלושה עשר) של אנדרה אינבל בשנת 1954. בסרט של לאו ז'ואנון  L'Homme aux clefs d'or (האדם עם מפתחות הזהב)  שיחקה לצד פייר פרנה וב-1956 זכתה על תפקיד זה בפרס סוזן ביאנקטי שנועד לכישרונות מבטיחים. בשנת 1957 הודיעה שאינה מוכנה להישאר חברה קבועה בלהקת ה"קומדי פראנסז" ועזבה על מנת לעבוד בתעשיית הקולנוע. עם זאת לא הפסיקה כל חייה לשחק בתיאטרון. היא שיחקה בסרטים פופולריים רבים, רובם מהסוגה של "סרי נואר" (Série noire) של "סרטי בלשים". כך למשל - בסרטים (Le rouge est mis) של ז'. גראנז'ייה וב"מגרה מכין מלכודת" (Maigret tend un piège) של ז'. דלנואה (1958), בשניהם יחד עם ז'אן גאבן.
לוקינו ויסקונטי הכיר אותה כשביים את ההצגה "נדנדה בשניים" בה שיחקה לצידו של ז'אן מארה. מאוחר יותר ליהק אותה ויסקונטי באחד מתפקידיה המפורסמים ביותר - נדיה הזונה - בסרטו רוקו ואחיו Rocco e suoi fratelli) 1960) ‏ שבו יופייה של הגיבורה מעורר קנאה רבה בין שני האחים - רוקו וסימונה. סימונה, המגולם על ידי רנאטו סלבאטורי, אונס אותה. במציאות, בשנת 1962, הפך רנאטו סלבאטורי לבעלה של אנני ז'ירארדו והם חיו ביחד רק עד 1968, ומעולם לא התגרשו. רנאטו סלבאטורי, שנפטר ב-1988, נשאר למרות זאת הגבר של חייה. לבני הזוג נולדה בת, ג'וליה סלבאטורי (ילידת 1962).
אנני שיחקה במקביל בצרפת ובאיטליה שהפכה בשבילה למעין מולדת שנייה. יחד עם בעלה שיחקה ב"סמוג" ב-1962, ב"החברים" וב"יום הקצר ביותר" בשנת 1966 ובסרטים של חוזה ג'ובאני - "החשד" (Le soupçon ) ו"הצועני" (Le gitan). אחרי השתתפות בסרטים שונים ומשונים, מהם גדולים ומהם בינוניים, נקלעה למשבר זמני בשנים 1965–1966 כשחדלה זמנית מלהופיע בסרטים. אבל הקריירה שלה זינקה מחדש בסוף שנות השישים כאשר הפכה לשחקנית הפופולרית ביותר. מסרטים קלילים יותר בבימוים של מישל אודיאר, קלוד ללוש, אנדרה קאיאט עברה לשחק גם בסרטים הנחשבים יומרניים יותר כמו "דילינג'ר מת" ו"Il seme dell'uomo" של מרקו פררי (1969). ז'ירארדו הייתה השחקנית הצרפתית הראשונה שגילמה על המסכים נשים בתפקידים של רופאה, עורכת דין או חוקרת משטרה. סרטה המפורסם ביותר באותן שנים היה "למות מאהבה" (Mourir d'aimer), סרט שמבוסס על דרמה אמיתית, בו גילמה מורה בתיכון המפתחת רומן עם תלמיד, על רקע מהומות הסטודנטים במאי 1968 בפריז.
החל משנת 1974 ועד 2002 שיחקה על במות התיאטרון את התפקיד מאדאם מרגריט במחזה בעל אותו השם מאת רוברטו אטאידה. תפקיד זה הפך לאחד מסימני ההיכר האמנותיים שלה. ז'ירארדו, שהתרגלה להבטיח לבני משפחתה ומקורביה רמת חיים טובה, לרכוש דירות פאר במקומות היקרים ביותר בפריז (בפלאס דה ווז'), נלחצה מאוד, כעדות בתה, בתקופות שבהן החוזים איתה התחילו להצטמצם.
בזכות אישיותה הכובשת נמשכו אליה גברים רבים  - ביניהם קלוד ללוש, ז'אק ברל, ברנאר פרסון (איתו הייתה בקשר ממושך יותר) ובוב דקו. בנוסף לקריירה כשחקנית כתבה ג'ירארדו שלושה ספרים שהתפרסמו בשנים 1994-1984.
בשנת 2006 חשפה בתה היחידה, ג'וליה סלבאטורי, בפני המגזין פארי מאץ' שהחל משנת 2003 לקתה אמה במחלת אלצהיימר. השחקנית המשיכה בכל זאת להופיע בתוכניות טלוויזיה עד שנת 2007. בשנת 2007 ג'וליה כתבה ספר על התמודדות המשפחה עם מחלתה של אנני ז'ירארדו, תחת הכותרת "הזיכרון של אמא". בשנת 2008, עקב החמרת מחלתה, התאשפזה אנני ז'ירארדו בסנטוריום לטיפול סיעודי. אנני ז'ירארדו נפטרה בפריז ב-28 בפברואר 2011 ונקברה בפר לשז.
סרטיה

אנני ז'ירארדו שיחקה ב 124 סרטים - מהם 12 בשנות ה-1950, 39 בשנות 1960, 21 בשנות ה-1970, 15 בשנות ה-1980, 12 בשנות 1990 ו 14 בשנות ה-2000
מבחר סרטים:
רוקו ואחיו Rocco et ses frères  1960
Smog 1961
Le mari de la femme à barbe  1963
Trois chambres à Manhattan 1965
Vivre pour vivre 1967
Elle boit pas, elle fume pas, elle drague pas mais elle cause  1970
La vieille fille  1972
Elle cause plus elle flingue 1972
La gifle  1974
Docteur Françoise Gailland 1975
Cours après moi que je t’attrape  1976
Tendre poulet 1977
La Zizanie 1978
Cause toujours, tu m’intéresses 1978
On a volé la cuisse de Jupiter 1980
Adieu Blaireau  1985
Il y a des jours… et des lunes 1990
Merci la vie 1991
1995   Les Misérables   (עלובי החיים)
T’aime 2000
המורה לפסנתר La pianiste  2001
מחבואים Caché 2005
C’est beau une ville la nuit 2006
קופסאות Boxes  2007
כמו כן שיחקה ב-53 סרטי טלוויזיה בין השנים 1955 ל-2007.
הוקרה

1956: פרס סוזאן ביאנקטי לכישרונות צעירים עבור משחקה בL'homme aux clés d'or
1965: גביע וולפי לשחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה עבור משחקה בסרט של מרסל קרנה "3 חדרים במנהטן", לפי רומן של ז'ורז' סימנון.
1968 פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל של מאר דל פלאטה עבור תפקידה בסרט "Vivre pour vivre" (לחיות בשביל לחיות) בבימויו של קלוד ללוש, ולצידם של איב מונטאן וקנדיס ברגן.
1977 פרס דוד די דונטלו לשחקנית הזרה הטובה ביותר, עבור תפקידה בסרט Cours après moi que je t'attrappe ,
1977: פרס סזאר לשחקנית הטובה ביותר, כשגילמה את התפקיד המרכזי בסרט "דוקטור פרנסואז גאיאן" (Dr. med. Françoise Gailland).
1989 פרס d'or 7 עבור תפקידה בסרט le Vent des moissons
1996: פרס סזאר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור השתתפותה (כ"מאדאם תנארדייה") בסרט "עלובי החיים של המאה ה-20" -(Les Misérables du XXe siecle) של ללוש
2002: פרס סזאר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור משחקה בסרט "המורה לפסנתר".
2002: פרס מולייר לשחקנית הקומדיה הטובה ביותר בהצגה Madame Marguerite ופרס מולייר למפעל חיים.
ספרים

Paroles de femmes 1984
1989 Vivre d'aimer
1994 Ma vie contre la tienne
לקראיה נוספת

Christian Dureau, Annie Girardot — Aimer pour vivre, Éditions Didier Carpentier, Paris, 2010  .  ISBN 978-2-84167-668-2)
הערות שוליים

↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007423848105171  PLWABN: 9810561256205606  BIBSYS: 2137395  BNE: XX1604006  BnF: cb11905058c (data)  CiNii: DA03987425  GND: 118970208  ISNI: 0000 0001 2277 8348  LCCN: n81072357  LNB: 000002097  MusicBrainz: 1baeec41-7e83-42f3-af37-03f96313e3d0  NKC: jn20000601825  NLA: 36257372  NLK: KAC2020M9392  NTA: 072293217  RERO: 02-A003299097  SNAC: w6bg5phn  SUDOC: 027574873  Trove: 1237938  VIAF: 29534506   WorldCat (עם VIAF): 29534506
ימאהה מוטור

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בטוקיו (7272) 
 מייסדים:  גניצ'י קוואקאמי
 תקופת הפעילות:  1 ביולי 1955 – הווה (69 שנים)
 חברת אם:  ימאהה 
 חברות בנות:  MBK  Yamaha Motor Taiwan 
 מיקום המטה:  Iwata 
 משרד ראשי:  שיזוקה-קן, יפן
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב, הנדסת מכונות 
 מוצרים עיקריים:  אופנועים, טרקטורונים, אופנועי ים, מוצרים ימיים, גנרטורים חשמליים
 הכנסות:  1,375 מיליארד ין יפני (2006)
 רווח:  64 מיליארד ין יפני (2006)
 אנשי מפתח:  טאקאשי קאג'יקאווה
 עובדים:  39,381 (2006)
  
 www.yamaha-motor.co.jp
 
ימאהה YA-1, מודל 1956
ימאהה מוטור (Yamaha Motor Co., Ltd) היא חברה יפנית ליצור אופנועים, מוצרים ימיים, גנרטורים חשמליים ועוד. החברה הוקמה ב-1955 לאחר שגניצ'י קוואקאמי שהיה בנו של יושב ראש תאגיד ימאהה התבקש להפריד את פעילות הייצור בתחום המנועים מייצור כלי הנגינה. שתי החברות הפכו מאז לישויות נפרדות, אך הלוגו של יצרנית האופנועים נותר זהה לזה של חברת האם וכך נשמר הקשר לעולם המוזיקה עקב שלושת הקולנים המופיעים בו.
ימאהה היא יצרנית האופנועים השנייה בגודלה בעולם, אחרי הונדה, היפנית גם כן. במרכז היפני מתוכננים ומיוצרים מדי שנה עשרות דגמי אופנועים המיועדים למכירה בשוקי בעולם. בנוסף, מתוכננים ולעיתים אף מיוצרים דגמים ייחודיים בשווקים בעלי נפח מכירות גדול כדוגמת ארצות הברית, מזרח אסיה ואף איטליה.
כיום מייצרת ימאהה מגוון מוצרים רחב, אך לפי נתוני שנת 2006 רוב המכירות היו עדיין בתחום האופנועים (כ-55 אחוז), כשאחריו ממוקם התחום הימי (18 אחוז) ותחום המנועים (בעיקר גנרטורים, כ-17 אחוז). שאר המכירות הן בתחומים תעשייתיים אחרים כדוגמת מסוקים קלים בלתי מאוישים.
היסטוריה > תחילת הדרך

הכוונה לייצר מוצרים המבוססים על מנועים החלה עוד לאחר מלחמת העולם השנייה כשקוואקאמי חיפש שימושים לציוד המכני שנותר בימאהה ונועד לייצור מדחפים בזמן המלחמה. סדרת בדיקות ותכנון שארכו שנים הובילו להחלטה לייצר את ה-YA-1, אופנוע עם מנוע 125 סמ"ק, חד צילינדרי מסוג שתי פעימות. זה היה אופנוע בעל דמיון רב לאופנוע אחר בשם RT125 של היצרן הגרמני DKW. עד מהרה החל תהליך פיתוח עצמאי ותוך שנתיים יוצר ה-YD-1 עם מנוע דו צילינדרי, דו פעימתי, בנפח 250 סמ"ק. ב-1960 החלה החברה בייצור סירות מנוע ומנועים לשימושים אחרים ובכך יסדה את העיסוק בתחומים המרכזיים שמלווים אותה מאז.
כבר מתחילת דרכה השתתפה ימאהה במרוצי אופנועים וב-1962 היא זכתה באליפות יפן הראשונה בקטגוריות 250 ו-350 סמ"ק. שנה לאחר מכן היא ניסתה את כוחה באופן סדיר ברמה העולמית במרוצי הגרנד פרי וב-1964 זכתה לראשונה באליפות עולמית בקטגוריית ה-250, עם הרוכב הבריטי פיל ריד שזכה עבורה בעוד ארבע אליפויות עולם בשנות ה-60 של המאה ה-20.
אופנועי המרוץ והאופנועים הסדרתיים שימאהה ייצרה בשנים אלו התבססו כולם על מנועי שתי פעימות. בניגוד להונדה שהתמחתה באותן שנים באופנועי ארבע פעימות, התמחתה ימאהה בשתי פעימות ואף הכריזה ב-1964 על מנוע שתי פעימות שצויד לראשונה (באופנועים) במערכת אוטומטית לערבול השמן והדלק. עד אז היה מקובל לערבב את השמן והדלק לפני מילוי מכל הדלק. ב-1970, לאור דרישה גוברת מארצות הברית, השוק הגדול ביותר של ימאהה, היא ייצרה את דגם ה-XS1. היה זה לראשונה אופנוע עם מנוע ארבע פעימות ובנפח גדול משמעותית של 650 סמ"ק, בהשוואה למקסימום 350 סמ"ק עד אז. הכניסה לתחום מנועי ארבע פעימות הסתברה בדיעבד כמאוחרת מדי ובמשך כל שנות ה-70 לא הצליחה ימאהה להדביק את הפער מהונדה בתחום האופנועים בעלי המנועים הגדולים.
בין השנים 1970–1967 ייצרה יצרנית הרכב היפנית טויוטה  בשותפות עם "ימאהה מוטור"  את מכונית הספורט בסגנון גראן טוריסמו "טויוטה 2000GT"