stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות לעיריית תל אביב-יפו (2024)

תרשים של תוצאות הבחירות
הבחירות לעיריית תל אביב-יפו נערכו בתל אביב-יפו במסגרת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל. הבחירות נועדו להיערך ב-31 באוקטובר 2023, ט"ז בחשוון ה'תשפ"ד, אך עקב מלחמת חרבות ברזל אישרה הכנסת את דחיית הבחירות ל-30 בינואר 2024, ומאוחר יותר, ב-31 בדצמבר 2023, אישרה הממשלה דחייה נוספת של הבחירות ל-27 בפברואר 2024, י"ח באדר א' ה'תשפ"ד. בחירות אלו הן הבחירות ה-22 שנערכות בתל אביב מאז הקמת העיר ב-1909. במהלך הבחירות הועמדו לבחירה 31 המושבים במועצת העיר, ותפקיד ראש עיריית תל אביב, בו מכהן רון חולדאי חמש קדנציות, זה 25 שנים.
רקע לבחירות

הנושאים המרכזיים בבחירות, כפי שנסקרו בתקשורת, הם יוקר המחיה בעיר, הבטחת העירייה לדיור בר השגה, קורקינטים ואופניים חשמליים במרחב הציבורי ואופייה החילוני של העיר. בנוסף, הבחירות נערכות במהלך המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע, ולאור טענות בדבר השפעתה השלילית על השלטון המקומי ועצמאותו ועל ערכים ליברליים במדינת ישראל.
רקע לבחירות > משך כהונתו של חולדאי והריצה בבחירות הארציות

במהלך הקדנציה הקודמת לבחירות, התנהל המשבר הפוליטי בישראל במסגרתו ראש העירייה המכהן, רון חולדאי, הכריז על התמודדות בבחירות לכנסת העשרים וארבע בראשות מפלגת "הישראלים", שביטלה התמודדותה לפני מועד רישום המפלגות עקב הצלחה מועטה בסקרי הבחירות. בעקבות הכרזת חולדאי על ריצתו לכנסת נפתח "מיני מרוץ" לראשות העירייה בציפייה להחליפו בבחירות מיוחדות. במסגרת מרוץ זה נטען שחולדאי "ויתר על תל אביב" והכריזו לראשונה חלק מהמועמדים במרוץ ב-2023, כגון עמוס שפירא. מספר התבטאויות של חולדאי במהלך הקמפיין לבחירות הארציות אוזכרו על ידי מתחריו בבחירות המקומיות. הן הסבר מועמדותו כנגד בנימין נתניהו משום ש"הגבלת קדנציות בממשלה היא דבר שחייבים לעשות אותו להגנת הדמוקרטיה במדינת ישראל", התבטאות שאוזכרה כנגדו כמי שמחזיק 25 שנים בתפקיד ראש העירייה, אף שחולדאי עמד על ההבדלים בין מספר קדנציות בשלטון עירוני לעומת שלטון מדיני. והן התבטאות על כך ש"השלמתי עם סיום הפרק בחיי", כשנשאל על סיום תפקידו הצפוי בראש העירייה. התבטאויות שנוצלו על ידי יריביו הפוליטיים המקומיים, שחלקם אף הכריזו שלא יכהנו יותר משתי קדנציות.
רקע לבחירות > מאבקים קואליציוניים ופיטורי סגני ראש העירייה

בחודשים שקדמו לבחירות, התעמת חולדאי מול סגניו מהמפלגות המתחרות. ראובן לדיאנסקי, מיטל להבי וציפי ברנד. לדיאנסקי טען לקראת הבחירות שחולדאי "מפקיר את העיר" ויש לשמור על המרחב הציבורי חילוני וליברלי, וציין למשל את נוכחות דוכני חב"ד במרחב הציבורי בעיר, הקמת והרחבת ישיבת "מעלה אליהו" הדתית-לאומית בעיר, שנטען שמטרתה "התנחלות בלבבות ושינוי צביון העיר", או קיום אירועים בהפרדה מגדרית בשטחים ציבוריים שבבעלות העירייה. למאבקים אלו הייתה שותפה גם סגנית ראש העירייה מטעם סיעת מרצ, מיטל להבי. למרות התנגדותו בתחילה, בסוף חולדאי ניאות לדחות את תוכנית העברת הישיבה, פעולה שנטענה כמונעת מרצון לחזק את התמיכה בו בחוגים חילוניים בעיר לקראת הבחירות. לדיאנסקי אף פנה לחולדאי בבקשה לממן את פרויקט "שבת ישראלית", שאיפשר הפעלה של מספר מוסדות תרבות בעיר, מתקציב העירייה לאחר שהתקבל קושי לקבל תקציב מדיני מהממשלה. חולדאי, מנגד, האשים את לדיאנסקי בשנאה לדתיים. על רקע הוויכוח ביניהם על טענת לדיאנסקי שחולדאי פועל לחיזוק גורמים משיחיים ומיסיונריים בתל אביב, הודיע לדיאנסקי ב-5 ביוני 2023 שיתמודד על ראשות העיר נגד חולדאי. כעבור שלושה ימים חולדאי פיטר את לדיאנסקי מתפקידיו השונים בעירייה, תוך שאמר שהיה מצופה מלדיאנסקי להתפטר בעצמו.
חולדאי נקלע לעימותים מתוקשרים גם מול סגנית נוספת, ציפי ברנד ממפלגת רוב העיר, הנחשבת גורם לעומתי לראש העירייה מתוך הקואליציה. בינואר 2021 פיטר את ברנד לראשונה, אחרי שלטענתו פעלה "על דעת עצמה ובניגוד להנחיות העירייה", אך הושבה לתפקידה כעבור כשנה, בנובמבר 2021. ב-7 בספטמבר 2022 הכריזה ברנד על כוונתה לרוץ לראשות העיר מול חולדאי תוך העברת ביקורת על התנהלותו וכן בניסיונות לביצוע "סיכול פוליטי". בעקבות כך פיטר אותה חולדאי פעם נוספת. כעבור כחודשיים פוטרה מי ששימשה כעוזרת האישית שלה בעירייה, בטענה שהיא פעילה פוליטית בעקבות שיתוף פוסטים של ברנד ברשתות החברתיות. ברנד הודחה בעבר מתפקידיה בוועדת החינוך העירונית על רקע התנגדותה להחלטות הקואליציה.
רקע לבחירות > קשיי תחבורה ועיכובים בתשתיות

הבחירות נערכות על רקע עיכובים ארוכים בפתיחת והפעלת הרכבת הקלה בתל אביב. תלונות על השפעות הבנייה ברחבי העיר, והשפעותיה על איכות החיים בעיר ועל התעבורה בה הוזכרו תקופה ארוכה לפני הבחירות וגם לקראתן.
בעיתונות נטען כי במטרה למנוע עיכובים יתרים בתקופה לפני הבחירות, העירייה עיכבה מספר פרויקטים של בינוי תשתיות, ביניהם עיכובים של סלילת נתיבי תחבורה ציבורית, נתיבי אופניים, ועיכוב עבודות הרכבת הקלה ברחוב אלנבי, שעשויות להוביל לעיכוב ארוך שנים בפרויקט הרכבת הקלה כולו.
הבחירות לראשות העירייה

בתחילת המירוץ, לפי סקרים שנערכו מטעמו, נראה היה שסיכוייו של חולדאי להיבחר פעם שישית נמוכים היות ש-63% מתושבי העיר הביעו חוסר שביעות רצון מתפקודו. אולם, בעקבות המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע ומעורבותו של חולדאי בה, השתפרה עמדתו והסתמן שיהפוך למועמד המוביל, כאשר ציפי ברנד הייתה המתמודדת המובילה הבאה. עם הכרזתה של ברביבאי על כוונתה להתמודד, סקר מטעם חדשות 12 הראה שזכתה ל-22% אחוזי תמיכה, מיקום שני אחרי חולדאי שזכה ל-29% אחוזי תמיכה.
הבחירות לראשות העירייה > מועמדים

עם הכרזתו של חולדאי על ריצה לכנסת בבחירות הארציות ב-2021, החל "מיני מרוץ" לראשות העירייה. אז הכריז לראשונה עמוס שפירא על כוונתו להתמודד לתפקיד. סגני ראש העירייה וחבריו לקואליציה הכריזו על כוונתם להתמודד בשלהי 2022 ותחילת 2023. עו"ד ראובן לדיאנסקי, סגן ראש עיריית ת"א וראש רשימת "חי - חילונים ירוקים" הודיע ב-5 ביוני 2023 שיתמודד לראשות העיר, לדיאנסקי מוביל את האג'נדה החילונית-ליברלית ואת הנושאים הירוקים בתל אביב. ב-20 ביוני 2023 הכריז יובל צלנר על התמודדתו לראשות העירייה, תחת הסיסמה "תל אביב נפרדת", שפורסמה על שלטים ברחבי העיר. לאור רקע המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע, הפרסום גרם לבלבול בדבר כוונותיו. למחרת, ב-21 ביוני הכריזה שרת הכלכלה לשעבר אורנה ברביבאי, לאחר חודשים שבהם התמודדותה הוטלה בספק, שתתפטר מתפקידה כחברת כנסת ותתמודד מטעם מפלגת יש עתיד על ראשות העירייה מול חולדאי. ברביבאי זכתה לתמיכתו של ראש המפלגה, יאיר לפיד, שטען שהמפלגה מתמקדת בבחירות בערים הליברליות. טענתה המרכזית של ברביבאי נגד חולדאי הייתה שלאחר 25 שנות שלטון עליו לפנות את מקומו. ב-21 בספטמבר 2023 הכריז חבר מועצת העיר ת"א, עו"ד אמיר בדראן על התמודדותו לראשות העיר, כאלטרנטיבה לחולדאי וברביבאי.
הבחירות לראשות העירייה > מועמדים > מועמדים שהכריזו על התמודדותם

| מועמד> דיוקן | מועמד> שם (שנת לידה) | רשימה | רשימה | תאריך הכרזה | ביוגרפיה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רון חולדאי (1944) |  | תל אביב אחת | 23 בפברואר 2022 | מכהן כראש העירייה תל אביב-יפו 25 שנים, מאז 1998, אז נבחר לראשונה. |
|  | אורנה ברביבאי (1962) |  | יש עתיד | 21 ביוני 2023 | חברת הכנסת לשעבר מטעם מפלגת יש עתיד. כיהנה כשרת הכלכלה והתעשייה בממשלה ה-36. כיהנה כראש אגף כוח האדם, בדרגת אלוף, והיא הקצינה הראשונה בתולדות צה"ל שנשאה דרגה זו במינוי קבע. בעת הגשת הרשימות, המועמדת ציפי ברנד, סגנית ראש העיר לשעבר, הודיעה על חבירה לברביבאי ופרישה מהמרוץ. |
|  | יובל צלנר (1978) |  | תל אביב עצמאית | 20 ביוני 2023 | ח"כ לשעבר ממפלגת קדימה בכנסת ה-18 ובכנסת ה-19, יזם נדל"ן. |
הבחירות לראשות העירייה > מועמדים > מועמדים שהוצעו כאפשריים

רוני גמזו – מנהל בית החולים איכילוב ששימש בעבר כפרויקטור המאבק במגפת הקורונה בישראל. ב-2022 ציין בריאיון לפודקאסט של נדב פרי ש"אינו שולל התמודדות מול חולדאי".
מאי גולן – ב-5 במרץ 2023 דווח שגולן, שרה בלי תיק במשרד ראש הממשלה, הייתה במגעים מול בנצי גופשטיין ואנשי שטח בליכוד ושקלה לרוץ לראשות העירייה כנציגתו המרכזית של "גוש הימין".
ציפי לבני – על אף שהכחישה את כוונותיה להתמודד לראשות העירייה, שמה של לבני עלה באופן עקבי כמועמדת פוטנציאלית לתפקיד, ואף שביכולתה להגיע לאחוזי תמיכה גבוהים המסוגלים להתחרות בחולדאי המכהן.
הבחירות לראשות העירייה > מועמדים שפרשו

עמוס שפירא, שהכריז ב-28 במרץ 2022 על התמודדות לראשות העיר, הודיע ב-20 באוגוסט 2023 כי הוא פורש מהמרוץ ותומך באורנה ברביבאי.
אסף זמיר – זמיר התמודד בעבר בבחירות ב-2018, זכה ל-34% מהקולות אך הפסיד לראש העירייה המכהן. זו הייתה הפעם היחידה מאז נבחר חולדאי לראשות העירייה שבה זכה בפחות מ-50% מהקולות. ב-28 באוגוסט הודיע על חבירה לחולדאי כמספר 2.
ראובן לדיאנסקי – חבר מועצת העיר שכיהן גם כסגן ראש העירייה. עורך דין. הודיע על פרישתו מהמרוץ, אך רץ למועצת העיר ברשימת חי - חילונים ירוקים.
ציפי ברנד – חברת מועצת העיר וכיהנה כסגנית ראש העירייה. בעברה הייתה עיתונאית, מפיקה ובמאית סרטים דוקומנטריים, זוכת פרס אמי. ביום הגשת הרשימות הודיעה על פרישה מהמרוץ, ועל ריצה משותפת יחד עם אורנה ברביבאי, במקום השני ברשימתה.
ליאור קיי אבישי – עובד סוציאלי ופעיל חברתי.
אמיר בדראן – חבר מועצת העיר ת"א, עורך דין. הודיע על פרישתו מהמרוץ, אך רץ למועצת העיר בראשות רשימת כולנו העיר.
הבחירות לראשות העירייה > סקרים

סקרים שנערכו בתחילת 2023 הראו שמרבית תושבי העיר, 63%, אינם שבעי רצון מתפקודו של ראש העירייה המכהן, חולדאי. בסקר שנערך בשלהי יוני השתפר מצבו של חולדאי, אז רק 47% מתושבי העיר הביעו שאינם שבעי רצון מתפקודו, שיפור שיוחס לפעילותו של חולדאי במסגרת המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע. באותו סקר 45% מתושבי העיר הביעו התנגדות לריצתו של חולדאי לכהונה שישית.
| תאריך> תאריך.  | מפרסם> מפרסם.  | מכון מחקר> מכון מחקר.  | מקור> מקור.  | המועמדים ושיעורי התמיכה שלהם> רון חולדאי.  | המועמדים ושיעורי התמיכה שלהם> עמוס שפירא.  | המועמדים ושיעורי התמיכה שלהם> ציפי ברנד.  | המועמדים ושיעורי התמיכה שלהם> ליאור קיי אבישי.  | המועמדים ושיעורי התמיכה שלהם> ראובן לדיאנסקי.  | המועמדים ושיעורי התמיכה שלהם> יובל צלנר.  | המועמדים ושיעורי התמיכה שלהם> אורנה ברביבאי.  | המועמדים ושיעורי התמיכה שלהם> אחר/לא יודע.  | המועמדים ושיעורי התמיכה שלהם> . |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 30 ביוני | חדשות 12 | מדגם |  | 29% | 5% | 8% | – | 2% | 5% | 22% | 29% |  |
הבחירות למועצת העיר ה-22

מועצת העיר תל אביב-יפו מונה 31 חברים, המספר המקסימלי האפשרי למועצת רשות מקומית בישראל. מועצת העיר ה-21, המוחלפת בבחירות אלו, מונה 12 סיעות שהן: תל אביב אחת, רוב העיר, אנחנו העיר, מרצ תל אביב-יפו, גמלאים (רשימה משותפת של כח לגמלאים ו"תל אביב בטוחה"), חי - חילונים ירוקים, מאמינים (רשימה משותפת של הבית היהודי, יהדות התורה ויחד), ש"ס, יאפא (רשימה של ערבים תושבי יפו), יש עתיד והליכוד.
הסיעות הגדולות במועצה היוצאת, "תל אביב אחת" בראשות רון חולדאי ו"רוב העיר" בראשות אסף זמיר, שהיה מתחרו העיקרי של חולדאי בבחירות הקודמות, הודיעו על התמודדות ברשימה משותפת בראשות חולדאי ובה זמיר יוצב במקום השני. חן אריאלי, סגנית ראש העיר מטעם "רוב העיר" במועצה היוצאת, הודיעה ב-21 באוגוסט על התמודדות ברשימה עצמאית אך סמוך לסגירת הרשימות היא התאחדה עם חולדאי וזמיר והוצבה שלישית ברשימה המשותפת. שותפה נוספת ברשימה היא מפלגת העבודה הישראלית ומועמדותיה, ביניהן חברת המועצה מאיה נורי שובצו ברשימה.
במרץ 2023 מיטל להבי נבחרה לקדנציה נוספת כיו"ר מרצ תל אביב-יפו וצפויה לעמוד בראש הרשימה. ב-30 באוגוסט 2023, מפלגת מרץ, מפלגת המחאה נגד המהפכה המשפטית "חוזה חדש", ומפלגת "הירוק במרכז", חברו לריצה בסיעה משותפת.
את רשימת "חי - חילונים ירוקים" הוביל ראובן לדיאנסקי, שמשמש כחבר מועצת העיר מאז שנת 2008 ושימש כסגן ראש העיר תל אביב בין בשנים 2019 - 2023. כמספר 2 ברשימה הוצב אברהם פורז שכיהן כחבר כנסת מטעם מפלגת שינוי ושר הפנים.
ב-1 באוגוסט הצביעה האספה הכללית של תנועת "עיר סגולה" של עומדים ביחד על התמודדות כרשימה בבחירות למועצת העיר. בספטמבר 2023 נרשמה רשימת "כולנו העיר" – רשימת משותפת שכוללת את "אנחנו העיר", "עיר סגולה" ו"עיר ירוקה", כמתמודדת לבחירות.
ב-21 בספטמבר הודיע יו"ר "תקווה חדשה" גדעון סער כי מפלגתו תתמוך במועמדות של יובל צלנר לראשות העיר, ושרשימתו של צלנר למועצה תיקרא מעתה "תקווה חדשה לתל אביב". ברשימה ישובץ יו"ר תקווה חדשה בתל אביב זוהר טל במקום השני.
עוד נרשמו "הרשימה השווה" המורכבת כולה מנציגי קהילת הלהט״ב, רשימת "חרות" ובה פעילים משכונות דרום תל אביב ורשימת הגמלאים.
רשימת "מאמינים" התמודד פעם נוספת בראשות חיים גורן.
רשימת "יש עתיד" בראשות אורנה ברביבאי התאחדה עם רשימת "תל אביבים" בראשות ציפי ברנד, כאשר ברנד שובצה במקום ה-2 ברשימה ומועמדים נוספים מטעמה שובצו במקומות 6 ו-7, כאשר הובטח לברנד תפקיד סגנית ראש עיר. במקומות אלה שובצו שחר לוי ואבי גרייניק, בהתאמה. בהמשך הודיעה מפלגת ישראל ביתנו על תמיכה בברביאי לראשות העירייה ועל ריצה משותפת כאשר נציגיה שובצו במקום 4 ו-8.
חזיר הבית

.
קולו של החזיר נקרא בעברית נחירה ונכתב כ"אוינק" או כ"חרר"
חזיר Tamworth
חזירים צעירים בחווה
עדר חזירים בספרד
חזירים מגזע Meishan
חזיר מסוג Potbelly, המראה השמנה אופיינית
חזרזיר
בשר חזירים במדריד
החזיר, או חזיר הבית (שם מדעי: Sus scrofa domesticus או Sus domesticus) הוא תת-מין של המין חזיר בר, ממשפחת החזיריים, אשר בוית על ידי האדם. ישנם למעלה מ-100 גזעים של חזיר הבית.
לפי ממצאים ארכאוזואולוגיים החזיר היה אחת מחיות המשק הראשונות שבויתו על ידי האדם, ככל הנראה לפני כ-10,000 שנים במזרח התיכון. באופן היסטורי גודַל חזיר הבית בדיר, אך לאחר המהפכה התעשייתית עבר עיקר גידולו במדינות המפותחות לחוות תעשייתיות.
עיקר השימוש בו הוא כחיית משק, לשם אכילתו, ושימושים נוספים כוללים איתור חומרי נפץ ופטריות כמהין, וכחיית מחמד. על פי הערכות ארגון המזון והחקלאות של האו"ם, ברחבי העולם קיימים כיום כ-920 מיליון פרטים, שקרוב למחציתם חיים ברפובליקה העממית של סין. תושבי סין גם אוכלים כמחצית מכ-100 מיליון טון של בשר חזיר הנצרך בשנה בעולם.
עם מאכלי בשר חזיר נמנים צ'וריסו, נקניקיית קארי ובייקון. חזירי בית שברחו מהשבי ועברו תהליך התפראות (Feral, חזרה לטבע) גורמים לנזקים סביבתיים חמורים, למשל בניו זילנד.
אטימולוגיה וסמנטיקה

המילה "חזיר" קיימת בצורה דומה בשפות שמיות אחרות. באכדית humşîru או hamşêru, בארמית חזירא, ובערבית ח'נזיר (خنزير). נקבת החזיר נקראת "חזירה" ואילו גור החזיר נקרא "חזירון" או "חזרזיר".
שתי חיות קיבלו את שמן מהחזיר. הקביה כונתה "חזיר הים" מכיוון שכאשר הובאה לאירופה מאמריקה הדרומית, האירופאים מצאו שהקול שהשמיעה דומה לנחירות החזיר. הטפיר כונה "חזיר הפיל" מאחר שהוא דומה לחזיר במראהו, ובייחוד באפו, ברגליו ובעורו. שמן של שלוש מחלות נגזר משם החזיר – חזרת (Mumps), חזירית (Scrofula) וחזירית העור (Scrofulodorma).
מקורות ותפוצה

חזיר הבית בוית מחזיר הבר במזרח התיכון (אזור הלבנט או אנטוליה), לפני כ-10,000 שנה, במהלך התקופה הנאוליתית, מעט לאחר ביות הצאן והבקר. בתקופה זאת מוצאים עצמות חזיר רבות בכפרים נאוליתיים, אשר מעידות על הקטנה בגודל הגוף, התקצרות החוטם ותמותה מוגברת של בעלי חיים צעירים. אלה מאפייני הביות העיקריים, המבדילים את חזיר הבית מחזיר הבר. עם זאת, קיימות טענות לניהול מוקדם עוד יותר של חזירי בר לפני ביותם המלא, למשל באתר הלאן שמי (טורקיה) לפני כ-11,500 שנה ובקפריסין, לשם הובאו חזירים בערך באותו זמן. משוער כי חזיר הבר בוית לאחר מכן באופן נפרד בסין, ואולי אף בוית בשבעה מועדים נפרדים ברחבי העולם. עדויות DNA שמוצו ממאובני שיניים ולסת תחתונה של חזירים נאוליתיים באירופה מצביעים על כך שמוצאם במזרח הקרוב. הבאתם של החזירים המבויתים לאירופה הובילה לביות חזירי הבר המקומיים, דבר שבא לידי ביטוי במאגר הגנים של חזירי הבית האירופאים. לפי עדויות היסטוריות, חזירים נוספים הובאו לאירופה במאות ה-18 וה-19 מאסיה, והורבעו עם חזירי הבית המקומיים. השימוש בחזירי הבית היה בעיקר לצריכת בשרם ונעשה גם שימוש בעורם, בעצמותיהם, בשומנם ובשערותיהם. החזירים הובאו לאמריקה מאירופה על ידי ארננדו דה סוטו, ומגלי ארצות ספרדים אחרים זמן מועט לאחר גילוי אמריקה. כיום תפוצתו של חזיר הבית היא גלובלית, וכוללת את כל היבשות למעט אנטארקטיקה, ואיים מיושבים רבים כאי הצפוני והדרומי של ניו זילנד, גינאה החדשה ומדגסקר.
גידול

במדינות מתפתחות, ולעיתים קרובות גם במדינות מפותחות, מרחב המחיה של חזיר הבית הוא בשדה או בחצר. לפעמים נותנים לחזירי הבית לְשַׁחֵר אחר מזון ביער, תחת השגחתו של רועה חזירים. בעולם המתועש גידול החזיר עבר מהדיר אל החוות התעשייתיות, ובכך עזר להגדיל את תפוקת הייצור, אך גם הביא לפגיעה ברווחת חיי החזירים.
יכולות קוגניטיביות

חזיר הבית ידוע כחיה אינטליגנטית, והוא ניתן לאילוף בדומה לכלב ואף יכול לעלות עליו בביצועים מסוימים. לדוגמה, במחקרים שנעשו באוניברסיטת פנסילבניה למדו חזירים להשתמש בחוטמם כדי להניע ג'ויסטיק המניע סמן על צג מחשב. לאחר מכן ניתנה לחזירי הבית משימת זיכרון – הוצג להם שרבוט ולאחר שהוא הוסר הוצג אותו שרבוט ולצידו שרבוט שונה. החזיר זכה באוכל, כגון M&M's, כאשר הזיז את הסמן אל השרבוט שהופיע לפני כן. בדומה לשימפנזה, חזיר הבית למד את כללי המשימה לאחר 5 עד 10 ניסיונות. במחקרים מדעיים נעשה שימוש במראה כדי לבחון מידת מודעות בקרב בעלי חיים, ובניסוי שנערך באוניברסיטת קיימברידג' למדו חזירי בית מידע בזכות שימושם בהשתקפויות, אך לא הוכח כי החיה זיהתה את עצמה בראי. במחקר אחר, חזירי הבית הראו התנהגות של מעקב אחר חזירים אחרים המראים סימנים שהם נעים לעבר מזון, שבתורם הראו ניסיונות להתחמק מהחזיר הדולק אחריהם.
כמזון

בעברית מודרנית מכונה לעיתים בשרו של החזיר "בשר לבן", והוא מוכן מחלקים שונים של הבשר, ובהם צלעות, צוואר, סינטה, פילה וירך. ישנם מספר סוגים שונים של בשר חזיר מעושן ובהם בייקון, שינקן ופרושוטו. חלקים אחרים של החזיר שמשמשים למאכל הם הכבד, המעיים וחלקי פנים. ישנו גם שימוש בראשו של החזיר לייצור ג'לי לשימור. בשר החזיר זול יחסית, מכיוון שהחזיר מגיע בקלות למשקל גבוה, והיותו אומניבור מאפשרת גמישות בהזנתו. לא מקובל לחלוב את נקבת החזיר, כי חלבה מועט והוא מספיק בדרך כלל רק להאכלת החזרזירים. בשר חזיר הוא הבשר הנאכל הנפוץ בעולם ומהווה כ-38% מכל צריכת הבשר העולמית. על פי משרד החקלאות של ארצות הברית סך צריכת בשר החזיר העולמית בשנה הוא 98.9 מיליוני טון, כאשר תושבי הרפובליקה העממית של סין צורכים 52.5 מיליוני טון, ולאחריהם תושבי האיחוד האירופי (20.1) וארצות הברית (9). צריכת בשר החזיר העולמית עלתה ב-20% בין השנים 2002 ל-2006.
כחיית מחמד ועבודה

בסוף המאה ה-20 החלו גזעים מסוימים של החזיר הביתי לשמש כחיית מחמד פופולרית במדינות המערב. הגזעים הנפוצים למטרה זו הם Pot bellied pig ו-Juliana. גזעים אלו נוטים להיות קטנים בהרבה מחזירי חווה, אך גודלם הסופי עולה בדרך כלל על הציפיות של הבעלים, דבר שמוביל לעיתים קרובות לנטישת החיה או למסירתה. באירופה וצפון אמריקה נפוצים בתי מחסה לחזירים נטושים (Pig sanctuary), שמהווים בעצם מוסד דומה לכלבייה.
בזכות חוש הריח המפותח של חזיר הבית נעשה בו שימוש לאיתור חומרי נפץ ופטריות כמהין.
ביהדות ובאסלאם

החזיר מוזכר בתורה ברשימת הבהמות הטמאות האסורות במאכל. הוא נחשב בתנ"ך לסמל של כיעור, מיאוס וגסות כפי שמבוטא למשל בספר ישעיהו פרק ס"ה פסוק ד': ”הַיֹּשְׁבִים בַּקְּבָרִים וּבַנְּצוּרִים יָלִינוּ, הָאֹכְלִים בְּשַׂר הַחֲזִיר (ופרק) וּמְרַק פִּגֻּלִים כְּלֵיהֶם” ובספר משלי: ”נֶזֶם זָהָב בְּאַף חֲזִיר – אִשָּׁה יָפָה וְסָרַת טָעַם” (פרק י"א, פסוק כ"ב).
בימי הבית השני נתקנה תקנה מיוחדת האוסרת גם על גידול חזיר, ונאמר: "ארור שיגדל חזיר". החזיר היה אחד מסמליו של הלגיון העשירי שנטל חלק משמעותי בהחרבת ארץ ישראל במרד הגדול ובמרד בר-כוכבא, וחז"ל השתמשו בקונוטציה השלילית של חזיר כדי לתאר את רומי.
האיסור על אכילת חזיר וגידולו הפך עם השנים לאחד הסמלים הדתיים והלאומיים היהודים והוא סמל לטומאה ומאכלות אסורות, ועל כן יש כאלו אשר נמנעים מלהזכיר אף את השם "חזיר", ועושים במקומו שימוש בכינוי "דבר אחר".
גם בימינו ההקפדה עליו, גם בקרב מסורתים וחילונים, שכיחה יותר מההקפדה על מצוות אחרות. בישראל, הטאבו היהודי הבולט על החזיר קיבל גם ביטוי ב"חוק איסור גידול חזיר", האוסר על גידול חזירים, ובחוק הרשויות המקומיות (הסמכה מיוחדת), תשי"ז-1956, המסמיך רשות מקומית להתקין חוק עזר עירוני שיגביל או יאסור מכירת בשר חזיר ומוצריו הנועדים לאכילה. סוגיית מכירת בשר חזיר וגידול חזירים בישראל כיום מעוררת מחלוקת, וחזירים מגודלים למאכל, למשל בקיבוץ להב, אשר פועל בו מכון למדע ולמחקר החי, המגדל כ-2,000–3,000 חזירים בהתאם להיתר גידול חזירים במוסדות מדע ומחקר המופיע בחוק הישראלי. כ-60% מחזירים אלה מוגדרים כ"עודפים" ונשלחים למפעל הבשר של הקיבוץ.
חזיר הבית נאסר לאכילה על ידי מספר דתות נוספות ובהן האסלאם. בקוראן המילה חזיר משמשת בהשאלה כסמל למיאוס ותיעוב, כדי לתאר את "אנשי הספר" – ”האנשים אשר אררם [=קיללם] אלוהים, ואשר חרה אפו בהם, שם לקופים ולחזירים.”
ראו גם

קוני-קוני – תת-מין של חזיר הבית.
מבצע זיפי חזיר
הערות שוליים

↑  איך עושה כבשה באתר "השפה העברית"
1 2 3  מילון אבן שושן, כרך א', הוצאת קריית ספר, 1993
↑  Zeder, M. A. (2006). Central questions in the domestication of plants and animals. Evolutionary Anthropology: Issues, News, and Reviews, 15(3), 105-117.
↑  Vigne, J. D., Zazzo, A., Saliège, J. F., Poplin, F., Guilaine, J., & Simmons, A. (2009). Pre-Neolithic wild boar management and introduction to Cyprus more than 11,400 years ago. Proceedings of the National Academy of Sciences, 106(38), 16135-16138.
↑  BBC NEWS | Science/Nature | Pigs domesticated 'many times'
↑  Tags: Probing Question | Penn State University(הקישור אינו פעיל, 13.1.2020)
↑  "חזירים לומדים מה מייצגת השתקפות במראה ובמשתמשים בכך כדי לרכוש ידע", פורסם ב-2009(הקישור אינו פעיל, 13.1.2020)
↑  "חזירים מוכיחים את חוכמתם, ואף את גנדרנותם", מאמר בניו יורק טיימס
↑  ספר ויקרא, פרק י"א, פסוק ז'
↑  תלמוד בבלי, מסכת מנחות, דף ס"ד, עמוד ב'
↑  מדרש ויקרא רבה, י"ג, ה'
↑  דף שבועי של הפקולטה למדעי היהדות באוניברסיטת בר-אילן באתר אוניברסיטת בר-אילן
↑  תמר נהרי‏, מי מרוויח מהניסויים בחזירים בקיבוץ להב?, באתר וואלה, 7 בפברואר 2002
↑  "אנשי הספר" הוא כינוי ליהודים ולנוצרים המאמינים באל אחד אך כופרים באסלאם.
↑  סורת אל-מאידה, פסוק 60, בתרגום רקנדורף
↑  Pigs: Webster's Quotations, Facts and Phrases, עמוד 382, הוצאת ICON Group International, Inc, 2008
1 2 3  למה יהודים שונאים חזירים?, באתר אנימלס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012438274805171  BnF: cb11938317z (data)  GND: 4053848-5  HDS: 013946  LCCN: sh85131235  LNB: 000099298  NKC: ph115875
אימונואסיי

אימונואסיי (Immunoassay) היא סוג בדיקה ביוכימית המודדת את נוכחותן או ריכוזן של מקרומולקולות או מולקולות קטנות בתמיסה, באמצעות השימוש בנוגדנים (בדרך כלל) או באנטיגנים (לפעמים). המולקולה המזוהה באמצעות אימונואסיי מכונה אנליט (Analyte), והיא במקרים רבים חלבון, על אף שייתכנו סוגי חומרים אחרים, ובלבד שהם יגיבו לנוגדנים או לאנטיגנים. אנליטים בנוזלים ביולוגיים כגון סרום או שתן נמדדים לעיתים קרובות באמצעות אימונואסיי למטרות מחקר רפואי או למטרות בדיקות מעבדה רפואית.
אימונואסיי עשוי להגיע בתצורות ובווריאציות שונות. ניתן לבצע בדיקות אימונואסיי במספר שלבים תוך הוספת מגיבים (ריאגנטים) שאותם שוטפים או מפרידים בשלבי בדיקה שונים. מבחני אימונואסיי רב שלביים מכונים לעיתים אימונואסיי מפריד או אימונואסיי הטרוגני. בדיקות אימונואסיי מסוימות ניתן לבצע בפשטות על ידי ערבוב מגיבים עם הדגימה, תוך ביצוע מדידה פיזיקלית. בדיקות כגון אלה קרויות בדיקות אימונואסיי הומוגניות או לעיתים נדירות יותר אימונואסיי לא מפריד.
לעיתים קרובות משתמשים בבדיקות אימונואסיי בכילים (קליברטורים), שהם תמיסות הידועות כמכילות את האנליט הנבדק, בריכוז ידוע בדרך כלל. השוואה בין התגובות של הדגימה הנבדקת כנגד תגובת הכיל מאפשרת פענוח עוצמת האות במונחים של נוכחות או ריכוז של האנליט בדגימה.
עקרון

באימונואסיי מסתמכים על היכולת של נוגדן לזהות ולקשור מולקולה מסוימת בתוך מה שעלול להיות תערובת מורכבת המכילה סוגים שונים של מולקולות. המולקולה אליה נקשר הנוגדן מכונה באימונולוגיה אנטיגן והשטח על אנטיגן אשר אליו נקשר הנוגדן נקרא אפיטופ.
במקרים מסוימים של בדיקות אימונואסיי יכול האנטיגן לשמש לזיהוי נוכחות של נוגדנים, המזהים אנטיגן, בתמיסה. במילים אחרות, בחלק מבדיקות האימונואסיי עשוי האנליט להיות נוגדן ולא אנטיגן.
בנוסף לקשירה של נוגדן אל האנטיגן שלו, תכונת המפתח השנייה של כל אימונואסיי הוא יצירת אות (סיגנל) הניתן למדידה בתגובת הקישור. ברוב בדיקות האימונואסיי, מעורב קישור כימי של סמן כלשהו הניתן לגילוי לנוגדנים או לאנטיגנים. קיים מספר גדול של סמנים שונים באימונואסיי המודרני, והם מאפשרים דרכי זיהוי באמצעים שונים. סמנים רבים משמשים לזיהוי כיוון שהם פולטים קרינה, מייצרים שינוי בצבע בתמיסה, זורחים (פלואורסצנציה) תחת אור, או פולטים אור (לומינסנציה).
היסטוריה

האימונואסיי הראשון נזקף לזכותם של רוזלין זוסמן יאלו וסולומון ברזון בשנת 1950. יאלו קבלה פרס נובל על עבודתה בפיתוח האימונואסיי הראשון בשנת-1977, והפכה בכך לאישה האמריקאית השנייה שזכתה בפרס.
האימונואסיי הפך להרבה יותר פופולרי ופשוט לביצוע כאשר התפתחו טכניקות קישור כימיות של אנזימים לנוגדנים שפורסמו בשנות ה-1960 המאוחרות.
בשנת 1983 המיר פרופסור אנתוני קמפבל באוניברסיטת קרדיף יוד רדיואקטיבי ששימש באימונואסיי עם אקרידינום אסתר שמייצר הארה: כמילומינסצנציה (chemiluminescence). סוג זה של אימונואסיי נמצא כיום בשימוש, בכ-100 מיליון בדיקות מעבדה רפואית בכל שנה ברחבי העולם, מה שמאפשר לקלינאים למדוד מגוון רחב של חלבונים, פתוגנים ומולקולות אחרות בדגימות דם.
עד שנת 2012, נאמדו רווחי תעשיית האימונואסיי המסחרי בכ 17 מיליארד דולאר אמריקני, ונחשבו אז כבעלי סיכויי צמיחה שנתית בטווח של כ-2 עד 3 אחוזים.
סמנים

בתבחיני אימונואסיי שונים משתמשים במגוון רחב של סמנים שונים על מנת לאפשר זיהויים של נוגדנים ואנטיגנים. הסמנים מקושרים בדרך כלל באופן כימי או מצומדים אל הנוגדן או אל האנטיגן הרצוי.
סמנים > אנזימים

אחד הסמנים הפופולריים ביותר באימונואסיי הוא השימוש באנזימים. באימונואסיי שבהם משתמשים באנזימים מכונים ELISA [אליזה] (- enzyme-linked immunosorbent) או לפעמים בפשטות אימונואסיי אנזימטי (EIAs).
אנזימים המשמשים ב-ELISA מסוימים כוללים פראוקסידז (HRP), אלקלין פוספטאז (AP), או גלוקוז אוקסידאז. אנזימים אלה מאפשרים לעיתים קרובות זיהוי מאחר שהם מייצרים שינויי צבע בנוכחות מגיבים (סובסטרטים) מסוימים. במקרים מסוימים, אנזימים אלה נחשפים לחומרים כימיים הגורמים להם לייצר אור או כמילומינסצנציה.
סמנים > איזוטופים רדיואקטיביים

ניתן לשלב איזוטופים רדיואקטיביים כסמנים באימונואסיי ואז הם קרויים רדיואימונואסיי (RIA). קרינה רדיואקטיבית הנפלטת מקומפלקס נוגדן-אנטיגן קשור ניתן לגילוי בקלות, וברמת רגישות גבוהה באמצעות שיטות מקובלות.
הרדיואימונואסיי פותחו כאימונואסיי המוקדמים יותר, אולם הם מוצאים בהדרגה מהמחזור ומוחלפים בסוגי אימונואסיי אחרים, בשל הקשיים הבטיחותיים וסיכוני קרינה רדיואקטיבית לסביבה ולעובדי המעבדה שעובדים עמם, כפי שהוצג בעבודות אחדות.