stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארצות הברית במשחקים האולימפיים

ארצות הברית משתתפת במשחקים האולימפיים מאז חידושם בעת החדשה, באולימפיאדת אתונה (1896). היא נעדרה מהם מאז רק פעם אחת, כשהחרימה את אולימפיאדת מוסקבה (1980), במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן. לחרם זה הצטרפו 64 מדינות נוספות. במשחקי החורף השתתפה ארצות הברית ברציפות מאז היווסדם, באולימפיאדת שאמוני (1924).
לאורך השנים צברו הספורטאים האמריקאים 2,656 מדליות, מהן 1,070 מדליות זהב, וארצות הברית מוליכה את טבלת המדליות של כל הזמנים בהפרש ניכר מהבאות אחריה. מבין 26 האולימפיאדות בהן השתתפה, ב-18 דורגה במקום הראשון, ב-8 דורגה במקום השני ובשתיים דורגה במקום השלישי.
הענפים בהם השיגו הספורטאים האמריקאים את מירב המדליות הם אתלטיקה (828 מדליות, מהן 342 מדליות זהב) ושחייה (609 מדליות, מהן 268 מדליות זהב). בשני ענפים אלה מוליכה ארצות הברית את טבלאות המדליות של כל הזמנים, כמו גם ב-15 ענפים נוספים: קליעה (116 מדליות, מהן 57 מדליות זהב), קפיצה למים (144, 49), אגרוף (114, 50), חתירה (89, 33), כדורסל (30, 25), טניס (39, 21), כדורעף חופים (10, 6), כדורגל (8, 4), גולף (13, 5), סופטבול (5, 3) רוגבי (2 מדליות, שתיהן מזהב), קרוקט (3,1) וז'ו דה פאם (1). בתשעה ענפים נוספים מדורגת במקום השני בטבלאות המדליות של כל הזמנים: היאבקות והתעמלות מכשירים (אחרי ברית המועצות), שיט ומשיכת חבל (אחרי בריטניה), קשתות (אחרי קוריאה הדרומית), שחייה צורנית (אחרי רוסיה), בייסבול (אחרי קובה), לקרוס (אחרי קנדה). בהרמת משקולות, טאקוונדו, כדורעף ופולו מדורגת ארצות הברית במקום השלישי, ברכיבה במקום הרביעי, ובאופניים ובכדורמים במקום החמישי.
חמשת הענפים האולימפיים היחידים שנערכים בהם תחרויות כיום, ושהאמריקאים טרם זכו בהם במדליות הם בדמינטון, התעמלות אמנותית, טניס שולחן, טרמפולינה וכדוריד.
במשחקי החורף מדורגת ארצות הברית במקום השני בטבלת המדליות של כל הזמנים, אחרי נורווגיה, עם 305 מדליות, מהן 105 מדליות זהב. הענף הבולט ביותר הוא החלקה מהירה (68 מדליות, מהן 29 מדליות זהב), בו מדורגת ארצות הברית במקום השני אחרי הולנד. הענף הבולט השני הוא סקי אלפיני (47 מדליות, מהן 17 מדליות זהב), ובו מדורגת ארצות הברית במקום השלישי, אחרי אוסטריה ושווייץ. בארבעה ענפים מוליכה ארצות הברית את טבלת המדליות: החלקה אומנותית (51 מדליות, מהן 15 מדליות זהב), גלישת שלג (31 ו-14), סקי חופשי (25 ו-9) וסקלטון (8 ו-3). בשני ענפים מדורגת ארצות הברית במקום השלישי - מזחלות (אחרי גרמניה ושווייץ) והוקי קרח (אחרי קנדה וברית המועצות), ובענף נוסף, החלקה מהירה במסלול קצר, היא מדורגת במקום הרביעי. ענף החורף היחיד בו מתקיימות תחרויות כיום, ושאף ספורטאי אמריקאי לא זכה בו במדליה אולימפית הוא ביאתלון.
אירוח המשחקים

ארצות הברית אירחה את המשחקים האולימפיים שמונה פעמים: ארבע פעמים אירחה את משחקי הקיץ וארבע פעמים אירחה את משחקי החורף.
| אולימפיאדה | עיר מארחת | מועד | משלחות | משתתפים | אירועים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אולימפיאדת הקיץ 1904 | סנט לואיס, מיזורי | 1 ביולי - 23 בנובמבר | 12 | 651 | 91 |
| אולימפיאדת החורף 1932 | לייק פלאסיד, ניו יורק | 4 - 5 בפברואר | 17 | 252 | 14 |
| אולימפיאדת הקיץ 1932 | לוס אנג'לס, קליפורניה | 30 ביולי - 14 באוגוסט | 37 | 1332 | 117 |
| אולימפיאדת החורף 1960 | סקוו ואלי, קליפורניה | 18 - 28 בפברואר | 30 | 665 | 27 |
| אולימפיאדת החורף 1980 | לייק פלאסיד, ניו יורק | 13 - 24 בפברואר | 37 | 1072 | 38 |
| אולימפיאדת הקיץ 1984 | לוס אנג'לס, קליפורניה | 28 ביולי - 12 באוגוסט | 140 | 6829 | 221 |
| אולימפיאדת הקיץ 1996 | אטלנטה, ג'ורג'יה | 18 ביולי - 4 באוגוסט | 197 | 10318 | 271 |
| אולימפיאדת החורף 2002 | סולט לייק סיטי, יוטה | 8 - 24 בפברואר | 77 | 2399 | 78 |
אירוח המשחקים > אירוח משחקי החורף

לייק פלאסיד הייתה העיר האמריקנית הראשונה שאירחה את משחקי החורף, משחקי החורף של 1932. לייק פלאסיד גברה על שישה מועמדים אמריקנים נוספים (חלקם לא ערים אלא אתרי טבע) - אגם טאהו, דלות', דנוור,  פארק הר בר (אנ'), יוסמיטי ואלי ומינאפוליס, וכן על אוסלו ומונטריאול. לייק פלאסיד אירחה גם את משחקי החורף של 1980, לאחר שהייתה המועמדת היחידה. סקוו ואלי אירחה את משחקי החורף של 1960 לאחר שהועדפה על פניהן של אינסברוק (בהפרש של שני קולות), גרמיש-פרטנקירכן, סנט מוריץ וקראצ'י. סולט לייק סיטי אירחה את משחקי החורף של 2002, לאחר שגברה על סיון, אסטרסונד וקוויבק סיטי. דנוור נבחרה לארח את המשחקים ב-1976, לאחר שהועדפה על פניהן של סיון, טמפרה וונקובר, אך במשאל עם שנערך בקולורדו ב-1972 הצביעו רוב התושבים נגד עריכת המשחקים בעיר, והוועד האולימפי הבינלאומי החליט להעבירם לאינסברוק.
לייק פלאסיד התמודדה על אירוח מספר פעמים בהן נכשלה. במכרז לאירוח משחקי החורף של 1948 הפסידה לסנט מוריץ, במכרז לאירוח משחקי החורף של 1952 דורגה במקום השלישי, עם קול אחד בלבד, אחרי אוסלו וקורטינה ד'אמפצו. גם במכרז לאירוח משחקי החורף של 1956 קיבלה קול אחד בלבד, ודורגה במקום הרביעי, אחרי קורטינה ד'אמפצו, מונטריאול וקולורדו ספרינגס. במכרז לאירוח משחקי החורף של 1968 דורגה במקום השישי, אחרי גרנובל, קלגרי, להטי, סאפורו ואוסלו. גם סולט לייק סיטי ידעה כישלונות בטרם נבחרה לאירוח המשחקים. במכרז לאירוח משחקי 1972 דורגה במקום השלישי, יחד עם להטי, אחרי סאפורו ובאנף. במכרז לאירוח משחקי החורף של 1998 דורגה במקום השני, אחרי נאגנו.
ערים אמריקניות נוספות שהתמודדו על אירוח משחקי החורף ללא הצלחה:
אנקורג' דורגה במקום השישי במכרז לאירוח משחקי 1992, אחרי אלברוויל, סופיה, פאלון, לילהאמר וקורטינה ד'אמפצו. במכרז לאירוח משחקי 1994 דורגה במקום הרביעי, אחרי לילהאמר, אסטרסונד וסופיה.
קולורדו ספרינגס דורגה במקום השלישי במכרז לאירוח משחקי 1956, אחרי קורטינה ד'אמפצו ומונטריאול.
היסטוריה

עד אמצע המאה ה-20 נהנתה ארצות הברית מדומיננטיות רבה במשחקים האולימפיים, ואף מדינה אחרת לא הצליחה להתחרות בה בהישגיה באופן עקבי. מתוך 11 אולימפיאדות שנערכו עד 1948, דורגה ארצות הברית 8 פעמים בראש טבלאות המדליות, ו-3 פעמים דורגה במקום השני, אחרי המדינה שאירחה את המשחקים (צרפת באולימפיאדת פריז (1900), בריטניה באולימפיאדת לונדון (1908) וגרמניה באולימפיאדת ברלין (1936).
השתתפותה הראשונה של ברית המועצות במשחקים האולימפיים, באולימפיאדת הלסינקי (1952), לאחר שנים ארוכות בהן סירבה לעשות כן, סימנה את סופו של עידן הדומיננטיות האמריקנית במשחקים. היריבות בין המדינות בתקופת המלחמה הקרה הגיעה גם לזירה האולימפית, שנתנה לכל אחת מהן הזדמנות להפגין את עליונותן, ולעיתים גלשה לתקריות שונות, ששיאן בחרמות ההדדיים על אולימפיאדת מוסקבה (1980) ואולימפיאדת לוס אנג'לס. בעשר האולימפיאדות שנערכו מאז החלה ברית המועצות להשתתף במשחקים ועד התפרקותה, ניצבה ארצות הברית ארבע פעמים בראש טבלת המדליות, לעומת שש פעמים שברית המועצות עשתה זאת.
עם התפרקות ברית המועצות וסיום המלחמה הקרה הגיעו לקצם ארבעה עשורים של יריבות בין-גושית במשחקים האולימפיים, והיריבות בין ארצות הברית לבין רוסיה, המדינה הגדולה ביותר שנוצרה מהתפרקות ברית המועצות, הייתה מעתה על רקע ספורטיבי. מאפיין נוסף של חילופי המשטר בגוש המזרחי היה הפסקת השימוש הממוסד בסמים (בפרט סטרואידים אנאבוליים). כתוצאה מהתפתחויות אלה, שבה ארצות הברית להיות המעצמה האולימפית העיקרית. בתוך כך, צמחה במהירות מעצמה אולימפית חדשה, סין, שאף הצליחה לחלוף על פניה באולימפיאדה אותה אירחה, אולימפיאדת בייג'ינג (2008).
ג'יימס קונולי, האלוף האולימפי הראשון בעת החדשה (קפיצה משולשת, אולימפיאדת אתונה)
השחיינים ג'וני וייסמילר ו דיוק קהנמוקו, מבכירי השחיינים באולימפיאדות בשנות ה-20 וה-30
ג'סי אוונס עומד על הפודיום באולימפיאדת ברלין, לאחר ניצחונו בקפיצה לרוחק
השחיין מארק ספיץ, שהיה הראשון שזכה ב-7 מדליות זהב באולימפיאדה אחת (מינכן 1972)
השחיין מייקל פלפס לאחר זכייתו במדליית הזהב השמינית שלו באולימפיאדת בייג'ינג; פלפס היה הראשון שרשם הישג כזה, והוא גם מחזיק בשיא מספר מדליות הזהב האולימפיות הכולל - 23
המחליק המהיר אריק היידן, הספורטאי היחיד שזכה בחמש מדליות זהב אולימפיות באולימפיאדת חורף אחת (לייק פלאסיד 1980)
השחיינית דארה טורס, שזכתה ב-12 מדליות אולימפיות בין 1984 ל-2008
האתלט קארל לואיס שזכה ב-9 מדליות זהב אולימפיות, וניצח ארבע פעמים ברציפות בקפיצה לרוחק, בין 1984 ל-1996
הטניסאיות ונוס וסרינה ויליאמס, שזכו פעמיים בטורניר הזוגות האולימפי
האתלט ראלף רוז, שזכה בשש מדליות אולימפיות בין 1904 ל-1912 ונשא את הדגל האמריקאי בטקס הפתיחה של אולימפיאדת לונדון (1908)
המחליק המהיר אפולו אונו, שזכה ב-8 מדליות אולימפיות בין 2002 ל-2010, יותר מכל ספורטאי אמריקאי אחר במשחקי החורף
גולשות הסקי האלפיני ג'וליה מנקוסו (משמאל) ולינדזי ווהן (במרכז), באולימפיאדת ונקובר
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי ענף

1 2  אי ההתאמה בין מספר המדליות לפי אולימפיאדות למספר המדליות לפי ענפים נובע ממדליה כסף בהוקי קרח ומדליית ארד בהחלקה אמנותית שהוענקו במסגרת אולימפיאדת הקיץ ב-1920
מדליות אולימפיות במשחקי הקיץ, לפי אולימפיאדה
25
50
75
100
125
150
175
200
225
250
1896
1900
1904
1908
1912
1920
1924
1928
1932
1936
1948
1952
1956
1960
1964
1968
1972
1976
1984
1988
1992
1996
2000
2004
2008
2012
2016
2020
ארד
כסף
זהב
ראו גם

ארצות הברית במשחקים הפאראלימפיים
ארצות הברית במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

1 2  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-5 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
1 2  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-5 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
שדה פרנסיס, במהלך אולימפיאדת סנט לואיס
טקס הפתיחה של אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)
הדגל האולימפי באצטדיון האולימפי באטלנטה
נשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש, מנופף לקהל בטקס הפתיחה של אולימפיאדת סולט לייק סיטי
הנרי פירס

| --- | --- |

 לידה:  7 במאי 1777 בריסטול, אנגליה
 פטירה:  30 באפריל 1809 (בגיל 31) בריסטול, אנגליה
 מידע כללי
 מדינה:  אנגליה אנגליה
 משקל:  75-83 ק"ג
 גובה:  1.72 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  איגרוף
 תת-ענף:  אגרוף במפרקים חשופים
 תקופת הפעילות:  1803–1805 (כשנתיים)
 כניסה להיכל התהילה:  היכל התהילה הבינלאומי של האגרוף (אנ')
 הישגים
 דירוג שיא:  אלוף אנגליה
הנרי "הן" פירס (באנגלית: Henry "Hen" Pearce‏; 7 במאי 1777, בריסטול, אנגליה - 30 באפריל 1809, בריסטול, אנגליה) ידוע בכינוי "The Game Chicken" היה מתאגרף אנגלי, אלוף אנגליה לשנת 1805.
ראשית חייו

פירס נולד בבריסטול, אנגליה. אביו עבד בכריית פחם ובני משפחה רבים שלו עסקו בניקוי ארובות. בצעירותו היה שוליה של קצב ולאחר מכן עסק לפרנסתו בניקוי ארובות. במסגרת עבודתו, ביקר במקומות רבים באנגליה בהם יכול היה להתאגרף ולצבור ניסיון בתחום.
קריירת אגרוף

פירס נודע בכינוי "The Game Chicken" משום שנהג לכנות את עצמו "Hen" (תרנגול בעברית) כצורת קיצור לשמו - הנרי. כנהוג בתקופתו, הוא נלחם במפרקים חשופים (ללא כפפות אגרוף. בין השנים 1803–1805, הוא ניצח בכל שמונת הקרבות בהם השתתף, ובקרב האחרון שלו - הוכתר לאלוף אנגליה.
בשנת 1803, ידידו של פירס, אלוף האגרוף המכהן של אנגליה, ג'יימס בלצ'ר שקל לפרוש מאגרוף לאחר שעינו השמאלית הוסרה לאחר תאונה. הוא הזמין את פירס לעיר מגוריו לונדון במטרה להעביר אליו את תואר האליפות מתוך מחשבה ששניהם ילידי בריסטול וכך התואר יישאר בידיו של בן עיר הולדתו. פירס נענה להצעה, הגיע ללונדון וב-3 ביוני 1803, נלחם בקרב אגרוף שנערך בפאב מול ג'ק פירבי וניצח אותו. בלצ'ר וחבריו התרשמו מפירס והחליטו לקחת אותו תחת חסותם (אחד הפטרונים היה איש הקריקט הנודע, אדוארד באד).
ב-23 בפברואר 1804 התמודד פירס מול ג'ו ברקס וניצח אותו בסיבוב ה-24 לאחר שעה ועשרים דקות. ב-20 ביולי 1805 התמודד בקרב נוסף מול המתאגרף ג'ון גלי (אנ') וניצח אותו. הקרב נערך בכלא בו גלי נכלא עקב אי תשלום חוב. הקרב הרשים מאוד את הצופים, ואחד מהם אף החליט לשלם את חובו של גלי כדי לאפשר לו להשתחרר מהכלא ולהמשיך להתאגרף. ב-8 באוקטובר 1805, התמודדו השניים בקרב חוזר ולאחר 64 סיבובים, פירס שוב ניצח את גלי. ב-8 בדצמבר 1805 התמודד פירס מול חברו והפטרון שלו, ג'יימס בלצ'ר. פירס ניצח בסיבוב ה-18 וזכה רשמית בתואר אלוף אנגליה. לאחר מכן, פרש מאגרוף עקב בעיות בריאות.
פירס חזר לבריסטול, ובה הפך לגיבור מקומי לאחר שני מקרים בהם נחלץ לעזרת הזולת: במקרה הראשון, הציל ילדה לכודה בעליית גג בוערת, ובמקרה השני הכה שלושה גברים שתקפו אישה. בבריסטול הוא התחתן אולם נישואיו התפרקו.
פירס מת ממחלת השחפת בגיל 32 ב-30 באפריל 1809.
הוקרה

בשנת 1987, נבחר להיכלל בהיכל התהילה של מגזין הזירה מטעם מגזין הזירה.
בשנת 1993, נבחר להיכלל בהיכל התהילה הבין-לאומי של האגרוף.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  Cullingford, Benita. British Chimney Sweeps: Five Centuries of Chimney Sweeping. Rowman & Littlefield, 2001. p. 99-102
1 2 3 4 5 6  Ed Schuyler, Hen Pearce the Game Chicken, champion, hero, drifter, tss.ib.tv
1 2  Henry "Hen" Pearce, The Cyber Boxing Zone Encyclopedia
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הנרי פירס".
זריקת דיסקוס

פסל של זורק דיסקוס בגנים הבוטנים בקופנהגן בדנמרק
זריקת דיסקוס, ענף ספורט אולימפי, אחד ממקצועות הזריקה שבמסגרת ענף האתלטיקה.
זריקת דיסקוס הוא אחד מענפי הספורט העתיקים ביותר והחל עוד במשחקים האולימפיים ביוון העתיקה.
בתחרות זריקת דיסקוס המתחרים זורקים דסקה עגולה מעל מגרש מסומן. למנצח מוכתר מי שזורק למרחק הגדול ביותר.
יש הבדל בין משקל הדיסקוס בין תחרות הגברים לתחרות הנשים. משקל הדיסקוס של הגברים הוא 2 ק"ג, ושל הנשים הוא ק"ג אחד.
זורק הדיסקוס אוחז בו ביד אחת מתוחה כאשר היא מורמת לצד גופו, מסתובב סביב עצמו, כדי לתת לדיסקוס תנופה, וזורק את הדיסקוס.
תיאור הדיסקוס

צידיו של הדיסקוס התקני עשויים אחד החומרים הבאים: פלסטיק, עץ, מתכת, פיברגלס או סיבי פחמן. לעיתים משתמשים בדיסקוס מגומי קשיח.
שולי הדיסקוס עשויים ממתכת, ופנים הדיסקוס אף הוא מתכת, שמהווה את משקל הדיסקוס.
שולי הדיסקוס וצידיו מוכרחים להיות חלקים, ללא בליטות, קצוות חדים, חריצים או שקעים, שעלולים לשמש כאמצעי אחיזה לאצבעות.
חוקים

את הדיסקוס זורק מתחרה העומד בתוך מעגל בקוטר 2.5 מטר. המעגל נמוך מהרצפה ב-20 מילימטר, ורצפתו בטון. לזורק אסור לצאת מתחום המעגל או לגעת ברגליו ברצפה המוגבהת לפני נחיתת הדיסקוס. על הדיסקוס לנחות בשטח הנוצר מזווית של 34.92 מעלות- ה"סקטור". אזור הזריקה מוקף גדר גבוהה על מנת להבטיח את ביטחון הסובבים.
לא קיימים חוקים לגבי אופן הזריקה של הדיסקוס.
לאחר נחיתת הדיסקוס, נמדד המרחק בין קצהו הקדמי של תחום המעגל, למקום הנחיתה הראשוני של הדיסקוס. למקום שבו נעצר הדיסקוס בסוף אין משמעות.
זריקה פסולה אינה נמדדת.
ברוב התחרויות מוקצבים שלושה או שישה ניסיונות זריקה לכל מתחרה. המתחרה שזרק את הדיסקוס למרחק הגדול ביותר באחד מן הניסיונות מוכרז כמנצח. לשאר ניסיונות הזריקה יש משמעות רק במצב של שוויון (תיקו). במקרה כזה, ישמשו הזריקות האחרות כשוברי שוויון, ובתחרות ינצח המתחרה שהוא גם בעל הזריקה השנייה בטיבה.
שיא עולם

שיא העולם לנשים בזריקת דיסקוס שייך לגבריאלה ריינש (גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית) – 76.80 מטר (1988)
שיא העולם לגברים בזריקת דיסקוס שייך למיקולאס אלקנה (ליטא ליטא) – 74.35 מטר (2024)
אלופים אולימפיים (טוקיו 2020)

האלופה האולימפית בזריקת דיסקוס היא  ולארי אולמן (ארצות הברית ארצות הברית) - 68.98 מטר.
האלוף האולימפי בזריקת דיסקוס הוא דניאל סטול (שוודיה שוודיה) - 68.90 מטר.
אלופי עולם (בודפשט 2023)

אלופת העולם בזריקת דיסקוס היא לאולאוגה טאוסאגה (ארצות הברית ארצות הברית) - 69.49 מטר
אלוף העולם בזריקת דיסקוס הוא דניאל סטול (שוודיה שוודיה) - 71.46 מטר
שיא ישראל

סיוון ג'אן ממכבי בני הנגב באר שבע קבעה ב-16 בפברואר 2008 שיא ישראלי חדש של 59.92 מטר
איגור אברונין ממכבי תל אביב קבע ב-1 ביוני 1991 שיא ישראלי חדש של 62.24 מטר
עשר זורקות הדיסקוס הטובות בכל הזמנים

| דירוג | תוצאה | שם האתלטית | מדינה | מקום | תאריך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 76.80 מטר | גבריאלה ריינש | מזרח גרמניה מזרח גרמניה | נויברדנבורג | 9 ביולי 1988 |
| 2 | 74.56 מטר | זדנקה סילבה | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | ניטרה | 26 באוגוסט 1984 |
| 3 | 74.56 מטר | אילקה וילודה | מזרח גרמניה מזרח גרמניה | נויברדנבורג | 23 ביולי 1989 |
| 4 | 74.08 מטר | דיאנה גנסקי | מזרח גרמניה מזרח גרמניה | קרל-מרקס-שטאדט | ביוני 20, 1987 |
| 5 | 73.84 מטר | דניאלה קוסטיאן | רומניה רומניה | בוקרשט | 30 באפריל 1988 |
| 6 | 73.36 מטר | אירנה מזיסקי | מזרח גרמניה מזרח גרמניה | פראג | 17 באוגוסט 1984 |
| 7 | 73.28 מטר | גלינה סבינקובה | ברית המועצות ברית המועצות | דונצק | 8 בספטמבר 1984 |
| 8 | 73.23 מטר | צבטנקה חריסטובה | בולגריה בולגריה | קאזאנלק | 19 באפריל 1987 |
| 9 | 73.10 מטר | גיזלה באייר | מזרח גרמניה מזרח גרמניה | ברלין | 20 ביולי 1984 |
| 10 | 72.92 מטר | מרטינה הלמן | מזרח גרמניה מזרח גרמניה | פוטסדאם | 20 באוגוסט 1987 |
עשרת זורקי הדיסקוס הטובים בכל הזמנים

| דירוג | תוצאה | שם האתלט | מדינה | מקום | תאריך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 74.35 מטר | מיקולאס אלקנה | ליטא ליטא | רומנה | 14 באפריל 2024 |
| 2 | 74.08 מטר | יורגן שולט | גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | נויברדנבורג | 6 ביוני 1986 |
| 3 | 73.88 מטר | וירגיליוס אלקנה | ליטא ליטא | קובנה | 3 באוגוסט 2000 |
| 4 | 73.38 מטר | גרד קנטר | אסטוניה אסטוניה | הלסינגבורג | 4 בספטמבר 2006 |
| 5 | 71.86 מטר | יורי דומצ'ב | ברית המועצות ברית המועצות | מוסקבה | 29 במאי 1983 |
| 5 | 71.86 מטר | דניאל סטול | שוודיה שוודיה | בוטנאריד | 29 ביוני 2019 |
| 7 | 71.84 מטר | פיוטר מלכובסקי | פולין פולין | הנלו | 8 ביוני 2013 |
| 8 | 71.70 מטר | רוברט פזקוש | הונגריה הונגריה | סומבטהי | 14 ביולי 2002 |
| 9 | 71.50 מטר | לארס רידל | גרמניה גרמניה | ויסבאדן | 3 במאי 1997 |
| 10 | 71.32 מטר | בן פלקנט | ארצות הברית ארצות הברית | יוג'ין, אורגון | 4 ביוני 1983 |
ראו גם

זורק הדיסקוס
התפתחות שיא העולם בזריקת דיסקוס (ויקיפדיה אנגלית)
הטלת כידון
קזחסטן

מסגד חזרט סולטאן בזמן בנייתו בעיר אסטנה
הקתדרלה האורתודוקסית נוצרית באוסקמן
תזמורת בלבוש מסורתי לחג הנורוז הנחגג במדינה
חוף אגם ג'סיביי בצפון המדינה
דרכון קזחי
רפובליקת קזחסטן (בקזחית: Қазақстан Республикасы; ברוסית: Республика Казахстан) היא מדינה השוכנת בעיקרה במרכז אסיה, כשחלקה הקטן נמצא באירופה. קזחסטן היא המדינה התשיעית בגודלה בעולם מבחינת השטח, והמדינה הגדולה ביותר בשטחה שהיא ללא מוצא לים.
קזחסטן הוקמה ב־1936 כרפובליקה בברית המועצות, וב-16 בדצמבר 1991, בעקבות התפרקות ברית המועצות, הפכה למדינה עצמאית.
חלק מארסנל הנשק הגרעיני של ברית המועצות הוחזק בקזחסטן. עם פירוקה של ברית המועצות ב-1991 הועבר הארסנל הזה לידי רוסיה, וקזחסטן חתמה על האמנה הבינלאומית למניעת הפצת נשק גרעיני (NPT).
המדינה גובלת ברוסיה בצפון ובמערב, ברפובליקה העממית של סין במזרח, בקירגיזסטן ובאוזבקיסטן בדרום, בטורקמניסטן בדרום-מערב, בים הכספי במערב וכמעט גובלת במונגוליה במזרח, אך מופרדת ממנה על ידי סין ורוסיה. בנוסף שטחה של העיר בייקונור וסביבתה (כולל מתקן החלל) נמצא בשליטה ומינהל של רוסיה לאחר שזו שכרה אותו עד לשנת 2050.
רוב שטחה של קזחסטן הוא מדבריות וערבות. קזחסטן היא המדינה הגדולה ביותר באזור מרכז אסיה.
השפה הרשמית היא קזחית, ממשפחת השפות הטורקיות, הנכתבת באותיות קיריליות, אך מרבים להשתמש גם בשפה הרוסית המשותפת לכלל חלקי האוכלוסייה. הממשלה החליטה כי בשנת 2025 יוחלפו בכתיבת השפה הקזחית האותיות הקיריליות באותיות הלטיניות. בשנים האחרונות גובר העניין במדינה בלימוד השפה האנגלית.
רוב תושבי קזחסטן הם מוסלמים, והיא אף חברה בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
היסטוריה

קזחסטן הייתה בעבר חלק מהקיסרות הצארית הרוסית. היא סופחה לאימפריה במהלך המאה ה-18-המאה ה-19. בעקבות המהפכה הקומוניסטית היא הוכרזה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית, אחת מ-15 הרפובליקות שהרכיבו את ברית המועצות. במהלך תקופת שלטונו של סטלין הייתה ידועה בעיקר בשל מתקני הענישה שבה. אליה נשלחו עמים מגורשים.
מאוחר יותר התנהלו על אדמת קזחסטן מספר פרויקטים סובייטים שאפתניים. החשוב שבהם הייתה תוכנית החלל הסובייטית שהתנהלה מקוסמודרום בייקונור שנמצאת מזרחית לימת אראל בדרום קזחסטן. מבסיס זה שוגר לחלל ספוטניק הלוויין הראשון בעולם בשנת 1957, וממנו יצא יורי גאגרין למסע הראשון של אדם בחלל בשנת 1961.
קזחסטן הכריזה על עצמאות בשנות התשעים המוקדמות, מיד לאחר התמוטטות ברית המועצות. ב-10 בדצמבר 1997 קזחסטן העבירה את בירתה מאלמטי לאק-מולה, שמאוחר יותר שונה שמה לאסטנה. לאחר הכרזתה כעיר הבירה עברה העיר תנופת בנייה מרשימה של מבני ציבור.
בעשור השני והשלישי של המאה ה-21 פרצו מהומות מחאה כנגד השלטון. במהומות של סוף שנת 2021, שפרצו על רקע שינויים במחירי הדלק, הגדיר השלטון את המוחים כ"טרוריסטים", ביקש וקיבל סיוע צבאי מרוסיה, והנחה את החיילים לפתוח באש חיה על המפגינים. על פי הערכות שפורסמו בכלי בתקשורת, לאחר 9 ימים של מהומות נפצעו כ-1,000 מפגינים ונעצרו כ-8,000. לאחר המהומות, הוצע לשנות את חוקת המדינה. ביוני 2022 אושרו שינויים בחוקה.
תחבורה

במדינה יש מערכת של מסילות ברזל ורכבות המובילות לערים ראשיות. נמלי התעופה הבינלאומיים הראשיים של קזחסטן הם נמל התעופה אלמטי ונמל התעופה אסטנה.
חברת התעופה הלאומית של קזחסטן היא אייר אסטנה, בעבר פעלה גם חברת אייר קזחסטן, אך הממשלה סגרה אותה.
פוליטיקה

מאז צאתה לעצמאות, עם התפרקות ברית המועצות, התקיים בה משטר אוטוריטרי למדי, ובמשך 28 שנה, עד ל-2019, היא הונהגה על-ידי השליט נורסולטן נזרבייב. לפני פרישתו מתפקיד הנשיא סימן נזרבייב את קאסים-ג'ומארט טוקאייב כיורשו, ואחר כך הוא מונה לתפקיד.
מקובל לחשוב שקזחסטן היא דמוקרטית יחסית[דרוש מקור] לשאר מדינות מרכז אסיה, עם זאת הקהילה הבינלאומית וארגונים לא ממשלתיים מעלים האשמות על הפרת זכויות אדם מצד השלטון. התקשורת מוחזקת על ידי קרוביו של הנשיא, והם מגבילים את זמן המרקע שניתן למתנגדיו. סוכנות הביון הקזחית "ברלאו" היא מחלקת המודיעין של ק.נ.ב - הוועדה לביטחון לאומי של קזחסטן האחראית לביטחון פנים. זהו השירות החשאי של קזחסטן מאז 1991 והוא החליף את האגף הקזחי של הקג"ב הסובייטי.
בבחירות בשנת 1999, שנערכו שנתיים לפני מועדן המקורי, ניצח נורסולטן נזרבייב בהפרש גדול והמשיך את כהונתו הארוכה כנשיא שהחלה בשנת 1990. רבים האשימו אותו בזיוף ובנקיטת אמצעים לא הוגנים לקידום מועמדותו.
ב-2007 נערכו, לראשונה בתולדות המדינה, בחירות יחסיות לבית הנבחרים. מפלגת השלטון נוּר-אוֹטַאן זכתה בניצחון גורף עם 88% מן הקולות. בבחירות הבאות, ב-2011, גרפה המפלגה 95.54% מהקולות, כאשר אחוזי ההצבעה עמדו על 89.9. הוא נבחר שוב ב-2015, אך במרץ 2019 הודיע על התפטרותו וסמכויות הנשיא הועברו לידי יושב ראש הסנאט הקזחי, קאסים-ג'ומארט טוקאייב.
נזרבייב קיים פעילות בינלאומית בנושאי דת, הכוללת קיום ועידה בין דתית תלת-שנתית בארמון השלום וההתפייסות בבירה אסטנה. השלטון מנסה לקדם ערכים של רב-תרבותיות והבנה בין בני הדתות השונות בגלל אופייה הפלורליסטי של החברה הקזחית.
נזרבייב המשיך להחזיק בהשפעה מתוקף תפקידו כיו"ר מועצת הביטחון ו"מנהיג האומה", תואר המקנה לו סמכויות נרחבות וחסינות מהעמדה לדין. כהונתו כיו"ר נקבעה הכהונה לכל החיים אך הוא הוחלף בטוקאייב בעקבות הפגנות בשנת 2022.
הרפובליקה של קזחסטן מקיימת יחסים דיפלומטיים עם כל מדינות האו"ם. מדיניות החוץ של קזחסטן נקבעת על ידי הנשיא והפרלמנט של המדינה ומיושמת על ידי משרד החוץ.
השותפים הגאופוליטיים העיקריים של קזחסטן הם רוסיה, האיחוד האירופי, סין, יפן, ארצות הברית והנמרים האסיאתיים.
כמו כן, מאז שנת 2005 קזחסטן החלה בתהליכי אינטגרציה תרבותית וכלכלית עם מדינות ומחוזות טיורקיות בפדרציה הרוסית (יאקוטיה, אלטאי, טיבה, חקסיה, אויגוריה וכולי).
קזחסטן היא חברה בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה, בארגון שיתוף הפעולה מרכז אסיה, מועצת המדינות דוברות טורקית, חבר העמים, ארגון האמנה לביטחון משותף, תוכנית השותפות הפרטית עם נאט"ו (מאז 1994), האיחוד הכלכלי האירואסייתי, ארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה, פורום התייעצות לשיתוף פעולה באסיה, ארגון הסחר העולמי (מאז 2015) וכולי.
כלכלה

לאחר פירוקה של ברית המועצות נפתחו אפשרויות חדשות למסחר בינלאומי עבור המדינה העצמאית שזה עתה קמה. קזחסטן היא בעלת עתודות נפט גולמי, מינרלים רבים ומתכות שונות. למדינה גם פוטנציאל חקלאי גדול המצוי בערבות שלה שבהן מגדלים תבואה המשמשת לתצרוכת מקומית ולייצוא וגם צאן. בהרים בדרום מגדלים תפוחים ואגוזים.
הסקטור התעשייתי של קזחסטן נשען על כריית מינרלים ועל בניית מכונות כמו טרקטורים, מכונות חקלאיות, ציוד ומכשירים לצורכי צבא. אוצרות הטבע של המדינה כוללים: נפט וגז טבעי, פחם, בריט, טונגסטן, כרומיט, אורניום, נחושת, עופרת, אבץ, מוליבדן, בריליום, טיטניום, זהב וברזל. היא אחת היצואניות הגדולות בעולם של נפט, גז טבעי ואלומיניום. בהתאם להערכות בשטח קזחסטן נמצאים כ-3% מעתודות הנפט העולמי. בהפקת נפט מעורבות מספר חברות מקומיות, חברות בינלאומיות גדולות מארצות הברית ואירופה אך גם חברות קטנות יחסית דוגמת קבוצת אסקום ממולדובה.
פרוק ברית המועצות והצניחה בדרישה למוצרים הכבדים שייצרה קזחסטן הביאו להתכווצות חדה בכלכלתה מאז 1991. ברפורמות שבין השנים 1995 לבין 1997 הפריטה הממשלה במהירות את מרבית נכסיה, שעברו לידיים פרטיות. בשנת 1996 נחתם חוזה להקמת צינור נפט משדה טנגיז שבמערב קזחסטן לים השחור, וכך הבטיחה הממשלה יצוא נפט קבוע לשנים הקרובות. כלכלת קזחסטן צנחה בשנת 1998 עקב ירידת מחירי הנפט והמשבר הכלכלי ברוסיה שהחל באוגוסט באותה שנה - "משבר הרובל".
בשנת 1999 מחירי הנפט היו בעליה. בנוסף, פיחות במטבע ויבול חיטה מוצלח היטיבו עם המדינה. קצב הצמיחה הכלכלי מאז ועד 2008 היה גבוה יחסית. בסוף 2008, עם הירידה במחירי הנפט והסחורות והמשבר הכלכלי העולמי חלה ירידה בהיקף היצוא וירידה חדה יותר בהיקף התמורה לייצוא.
בשנת 2010 נאמד היקף התוצר המקומי גולמי של כלכלת קזחסטן בכ-137 מיליארד דולר, כאשר התוצר במונחי כוח קנייה נאמד בכ-194 מיליארד דולר - בשנה זו צמחה הכלכלה בשיעור של 7% בהשוואה לשנת 2009. בין השנים 2000–2007 גדל התוצר של קזחסטן בשיעור שנתי ממוצע של כ-10%. יצוא הסחורות עלה בשיעור שנתי ממוצע של 23% כשבתוך ארבע שנים בלבד הכפיל את עצמו פי 2.5. לתנודות בשערי הנפט השפעה מתמשכת על חוזקה של הכלכלה במדינה.
בשנים האחרונות נעשו ניסיונות לפתח גם את תעשיית התיירות בקזחסטן. הוקמו מלונות חדשים ונערכו הקלות בתנאי קבלת ויזת ביקור למדינה.
רמת השחיתות השלטונית במדינה היא גבוהה (בשנת 2004 קזחסטן הייתה במקום 122 מ-146 מדינות ובשנת 2017 במקום 122 מ-180 מדינות). לצורך המלחמה בשחיתות הוקמה הלשכה הלאומית למלחמה בשחיתות.
שרותי תקשורת טלפון ואינטרנט מסופקים על ידי קזחטלקום שהיא חברה ממשלתית ונכללת בין החברות הגדולות במדינה.