stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאק מור
הערות שוליים

↑  Shaq Moore, refuerzo para el CD Tenerife, clubdeportivotenerife
↑  Nashville SC land USMNT defender Shaq Moore in transfer from Tenerife, mlssoccer
↑  BERHALTER SELECTS 26-PLAYER ROSTER TO REPRESENT THE UNITED STATES IN 2024 COPA AMÉRICA באתר US Soccer,‏ 14 ביוני 2024, (באנגלית)
| נבחרת ארצות הברית – גביע הזהב 2021 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 טרנר •  2 קאנון •  3 וינס •  4 פינס •  5 צימרמן •  6 בוסיו •  7 אריולה •  8 ג'ואקיני •  9 זארדס •  10 רולדן •   11 דייק •  12 רובינסון • 13 הופה •  14 יואייל • 15 ליוויס • 16 סנדס • 17 לטגט • 18 ג'ונסון • 19 ויליאמסון • 20 מור • 21 בלו • 22 גוזאן • 23 אקוסטה • 24 קסלר • מאמן: ברהלטר |  1 טרנר •  2 קאנון •  3 וינס •  4 פינס •  5 צימרמן •  6 בוסיו •  7 אריולה •  8 ג'ואקיני •  9 זארדס •  10 רולדן •   11 דייק •  12 רובינסון • 13 הופה •  14 יואייל • 15 ליוויס • 16 סנדס • 17 לטגט • 18 ג'ונסון • 19 ויליאמסון • 20 מור • 21 בלו • 22 גוזאן • 23 אקוסטה • 24 קסלר • מאמן: ברהלטר | ארצות הברית |
| נבחרת ארצות הברית – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 טרנר •  2 דסט •  3 צימרמן •  4 אדמס •  5 רובינסון •  6 מוסא •  7 ריינה •  8 מקני •  9 פריירה •  10 פוליסיק •   11 ארונסון •  12 הורבאט • 13 רים •  14 דה לה טורה • 15 לונג • 16 מוריס • 17 רולדן • 18 מור • 19 רייט • 20 קרטר-ויקרס • 21 ואה • 22 ידלין • 23 אקוסטה • 24 סרג'נט • 25 ג'ונסון • 26 סקאלי • מאמן: ברהלטר |  1 טרנר •  2 דסט •  3 צימרמן •  4 אדמס •  5 רובינסון •  6 מוסא •  7 ריינה •  8 מקני •  9 פריירה •  10 פוליסיק •   11 ארונסון •  12 הורבאט • 13 רים •  14 דה לה טורה • 15 לונג • 16 מוריס • 17 רולדן • 18 מור • 19 רייט • 20 קרטר-ויקרס • 21 ואה • 22 ידלין • 23 אקוסטה • 24 סרג'נט • 25 ג'ונסון • 26 סקאלי • מאמן: ברהלטר | ארצות הברית |
| נבחרת ארצות הברית – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 טרנר •  2 קרטר-ויקרס •  3 ריצ'רדס •  4 אדמס •  5 א. רובינסון •  6 מוסא •  7 ריינה •  8 מקני •  9 פפי •  10 פוליסיק •   11 ארונסון •  12 מ. רובינסון • 13 רים •  14 דה לה טורה • 15 קרדוסו • 16 מור • 17 טילמן • 18 הורבאט • 19 רייט • 20 באלוגון • 21 ואה • 22 סקאלי • 23 לונד • 24 מקנזי • 25 ג'ונסון • 26 סרג'נט • מאמן: ברהלטר |  1 טרנר •  2 קרטר-ויקרס •  3 ריצ'רדס •  4 אדמס •  5 א. רובינסון •  6 מוסא •  7 ריינה •  8 מקני •  9 פפי •  10 פוליסיק •   11 ארונסון •  12 מ. רובינסון • 13 רים •  14 דה לה טורה • 15 קרדוסו • 16 מור • 17 טילמן • 18 הורבאט • 19 רייט • 20 באלוגון • 21 ואה • 22 סקאלי • 23 לונד • 24 מקנזי • 25 ג'ונסון • 26 סרג'נט • מאמן: ברהלטר | ארצות הברית |
שירין פולו

| --- | --- |

שירין פולו בציפוי ברביריס מיובשים ופיסטוקים מרוסקים
 
שירין פולו (בפרסית: شیرین پلو; באנגלית: Shirin polo) הידוע גם בתור אורז חתונה פרסי או אורז לראש השנה (של היהודים הפרסים), הוא פילאף אורז מסורתי של המטבח הפרסי שמקובל להגיש לציון אירועים מיוחדים כמו חתונות. זוהי גרסה פשוטה של morassa' polō, מילולית "אורז תכשיט".
בקהילות יהדות איראן בעולם, המנה מקושרת לרוב לחגים כמו פורים,   פסח, ראש השנה והימים הנוראים. הוא מוגש גם כאפטאר במהלך הרמדאן.
סקירה כללית

שירין פולו מוגש בדרך כלל בחגיגות כמו חתונות, ימי הולדת וחגים. זהו אורז מאודה בסגנון פרסי ומעליו אגוזים ופירות יבשים כמו ברביריס (שיח רב-שנתי קטן, עם פרי של גרגרים אדומים וחמוצים מאוד), משמשים ותמרים.
הכנה

שירין פולו מוכן בדרך כלל בדרך הפרסית הרגילה: השרייה והרתחה, ואז ניקוז ואידוי לאחר ערבוב עם שמן בישול, זעפרן או כורכום, תבלינים ותיבול אחר. לפעמים הוא מוכן עם קרום פריך של אורז שנקרא טהדיג - tahdig (אורז פריך, הוא קרום דק של אורז מושחם מעט בתחתית סיר הבישול). כשהוא מבושל, הוא נפרש על צלחת הגשה עם תהדיג כקישוט. לאחר מכן הוא מכוסה בפירות יבשים, כגון משמש, ברביריס, תמרים, שזיפים מיובשים ואגוזים כגון פיסטוק, שקדים, אגוזי מלך או אגוזי לוז, ולפעמים קליפות תפוז. ניתן להשאיר את הפירות היבשים והאגוזים שלמים או קצוצים.
הגשה

שירין פולו מוגש לרוב עם עוף אפוי מתובל.
הערות שוליים

↑  Kamran Sharareh, From Persia to Tehr Angeles: A Contemporary Guide to Understanding and Appreciating Ancient Persian Culture, מסת"ב 161448578X, p. 80
1 2  Najmieh Batmanglij, Cooking in Iran, 2018, מסת"ב 193382395X, p. 122
↑  Margaret Shaid, The Legendary cuisine of Persia, 2001, מסת"ב 1566564131, p. 78
↑  Solomonov and Cook, Michael and Steven. Zahav. HMH.
↑  Marks, Rabbi Gil. The Encyclopedia of Jewish Foods.
↑  "Raising A Mensch". The Philadelphia Jewish Voice. נבדק ב-11 בינואר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Marks, Rabbi Gil. Olives Trees and Honey.
↑  Nathan, Joan (8 בספטמבר 1993). "At Rosh ha-Shanah Persian Jews Play Themes and Variations". The New York Times. The New York Times. נבדק ב-7 בינואר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Koenig, Leah. The Jewish Cookbook.
↑  Nathan, Joan. King Solomon's Table.
↑  Nathan, Joan. The Jewish Holiday Cookbook.
↑  Cook and Solomonov, Steven and Michael. Zahav.
השריית אורז לשירין פולו
שירין פולו עם קליפות תפוז מסוכרות
שעשועון טריוויה

שעשועון טריוויה הוא חידון שבו המתמודדים נדרשים להפגין בקיאות בפרטי טריוויה שונים.
סוגי חידות

שאלה פתוחה. דוגמה: מהי המילה הארוכה ביותר בתנ"ך?
שאלה שבה יש לבחור את התשובה הנכונה מבין תשובות אפשריות אחדות (מבחן רב-ברירתי). דוגמה: אחוז השומן הגבוה ביותר בגבינת קוטג' של "תנובה": הוא: 8, 9, 10, 12?
שאלה שמלווה בתשובה, ועל הנשאל להחליט האם זו תשובה אמיתית או שקרית.
חידוני טריוויה מתקיימים באמצעי התקשורת השונים: בעיתונים (למשל המדור "20 שאלות" במוסף "הארץ" ברדיו (בישראל בלטו בתחום זה חידוניו של שמואל רוזן)
ובשעשועוני טלוויזיה, כגון "מי רוצה להיות מיליונר", "הכספת", "החוליה החלשה", "מקבילית המוחות", "1 נגד 100" ו"המרדף".
יש גם משחקי קופסה המבוססים על תחרויות ידע של טריוויה, כגון "אוניברסלי", "טריוויה", "טריוויה-לי".
בנוסף לחידוני טריוויה כלליים, הכוללים שאלות מכל תחומי הידע האנושי, מתקיימים חידוני טריוויה בנושא מסוים, כגון מוזיקה קלאסית או התנ"ך (תחום שבו בולט חידון התנ"ך).
הערות שוליים

↑  20 שאלות, באתר "הארץ"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4274316-3  LNB: 000262233
קרן אלקלעי-גוט

| --- | --- |
קרן אלקלעי-גוט, 2013
קרן אלקלעי-גוט, 2013
 לידה:  29 במרץ 1945 (בת 79) לונדון, הממלכה המאוחדת
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת רוצ'סטר 
 מקצוע:  משוררת, חוקרת ספרות, מתרגמת, פרופסור מן המניין לספרות אנגלית.
 מעסיק:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, אוניברסיטת תל אביב 
 http://karenalkalay-gut.com/
 
קרן אלקלעי-גוט (נולדה ב-29 במרץ 1945) היא משוררת זוכת פרסים, חוקרת ספרות, מבקרת ספרות, מתרגמת ופרופסור אמריטה לספרות אנגלית באוניברסיטת תל אביב, אשר חיה בישראל וכותבת באנגלית ובעברית.
ביוגרפיה

קרן אלקלעי-גוט נולדה בעת התקיפה האחרונה של הפצצה המעופפת V1 על לונדון. היא בתם השנייה של דבורה ואריה-לייב רוזנשטיין ואחות ליוסף, אלקלעי-גוט עברה עם משפחתה בשנת 1948 לרוצ'סטר, ניו-יורק. היא סיימה בהצטיינות את לימודי התואר הראשון שלה בספרות ופסיכולוגיה באוניברסיטת רוצ'סטר ב-1966 והמשיכה ללימודי תואר שני בספרות אנגלית, אותם סיימה ב-1967. בין השנים 1967–1980 לימדה באוניברסיטה של מדינת ניו-יורק בג'נסיאו, וחזרה לאוניברסיטת רוצ'סטר להשלמת הדוקטורט שלה על תאודור רטקה. ב-1972 עלתה לישראל והחלה ללמד ספרות אנגלית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. ב-1977 החלה ללמד ספרות אנגלית באוניברסיטת ת"א עד לפרישתה לגמלאות בשנת 2014.
ב-1967 התחתנה עם ניסים אלקלעי. במהלך נישואיהם נולדו להם שני ילדים, אורית ואורן. בשנת 1978 נפרדו ובשנת 1980 התחתנה עם עזרא גוט, לו היא נשואה מאז.
ביוגרפיה > קריירה אקדמית וספרותית

אלקלעי גוט לימדה סיפרות אנגלית באוניברסיטת בן-גוריון בין השנים 1972–1976. ב-1975 החלה ללמד גם במחלקה לאנגלית של אוניברסיטת בר-אילן, שם לימדה עד 1979, וב-1977 החלה ללמד באוניברסיטת ת"א בחוג לספרות אנגלית. בשנת 1984 נסעה עם משפחתה לארצות הברית. שם שהתה כפרופסור אורח באוניברסיטת קולומביה וכתבה את הביוגרפיה שלה על המשוררת האמריקאית אדלייד קרפסי. ב-1987, עם חזרתה לישראל, החלה ללמד בסמינר הקיבוצים, שם לימדה כעשור עד 1997, וכן שבה ללמד בחוג לספרות אנגלית באוניברסיטת ת"א עד לפרישתה לגמלאות. במקביל לימדה באוניברסיטאות ומכללות נוספות.
כמבקרת ספרותית, בנוסף לביוגרפיה שכתבה על אדלייד קרפסי, כתבה אלקלעי-גוט מאמרים רבים על ספרות ושירה ויקטוריאנית ומודרנית ומשתתפת בעריכת Jerusalem Review
במקביל לעבודת המחקר הספרותי הוציאה לאור סיפרי שירה באנגלית ובתרגומים לעברית ואיטלקית ופרסמה מספר רב של שירים במקור ובתרגום לשפות אחרות בעיתונות הכתובה, באינטרנט ובהופעות.
כמתרגמת, אלקלעי-גוט תרגמה לאנגלית מאות שירים וכן מספר דרמות מאת יוצרים עברים: חנוך לוין, יהודה עמיחי, רחל חלפי, אידה צורית, דני הורוביץ, איל מגד רוני סומק, נתן זך ועוד.
ב-1980 יסדה את אגודת הסופרים כותבי אנגלית בישראל וכיהנה לסירוגין כיו"ר האגודה משנת 1992 ועד 2014 וחזרה לכהן ב-2018. אלקלעי-גוט כיהנה גם כסגנית יו"ר התאחדות אגודות הסופרים בישראל משנת 1999 ועד 2013 ומכהנת כחברת ועד באגודת הסופרים והעיתונאים כותבי יידיש. היא גם חברה באגודת הסופרים בעברית ואיגוד הסופרים.
שיתופי פעולה

עניינה של אלקלעי-גוט במולטימדיה הניב שיתופי פעולה ייחודיים עם אמנים יוצרים ממגוון תחומי האמנות. לאורך השנים שיתפה פעולה עם בית האופנה קום איל פו, אשר הדפיס את שיריה על גבי בגדים וכן בקטלוג הקולקציה. היא שיתפה פעולה עם רקדנים שונים, ביניהם אלכסנדרה הנדל ואיריס ארז, השתתפה במספר סרטים, אך במרכז שיתופי הפעולה המגוונים שלה, עומד קשר חזק עם עולם המוזיקה. ב-1988, החלה אלקלעי-גוט לשתף פעולה עם רונן שפירא, אשר השתמש בשירים שלה בדיסקים שהוציא ואף כתב את היצירה "Your White Skin" בהשראת אחד משיריה. במסגרת שיתוף הפעולה הזה, עבדו שפירא ואלקלעי-גוט גם עם זמרת האופרה ברכה קול והקליטו יחד יצירות רבות, רובן נגנזו. הם ממשיכים לשתף פעולה לאורך עשרים השנים האחרונות, ואף הופיעו יחד עם ברי סחרוף בבית לסין. ב-1999 הוציאה דיסק משותף עם הפסנתרנית ליז מגנס בשם "The Paranormal in our Daily Lives", בהפקתו של זיו יונתן.
בשנת 2003, מוטי שהרבני, מפיקה של להקת נושאי המגבעת והבעלים של הלייבל "פוך", שמע אותה קוראת עם שפירא וביקש ממנה להקליט את שירתה באולפן. שהרבני העביר את ההקלטות למוזיקאי רועי ירקוני, אשר הרים את הכפפה והחל להלחין אותם. יחד עם ישי זומר על בס וסמפלרים ואלקלעי-גוט בהקראת טקסטים, נולד ההרכב Thin Lips, אשר שמו נלקח מאחד משיריה של אלקלעי-גוט. ב-2004 יצא לאור הדיסק שלהם, אשר עונה לאותו שם. שיתוף הפעולה עם ירקוני נמשך והתרחב גם להרכב פאניק אנסמבל. אלקלעי-גוט ורועי ירקוני המשיכו את שיתוף הפעולה ויצרו את "Nighthawks" (נצי לילה), אשר התבססה על אוסף שירים באנגלית באותו שם. ההרכב כלל את המוזיקאים רועי ירקוני - סאמפלר וקלידים, יעל קראוס – שירה, ישי זומר – באס, גליה חי – ויולה, ארז קריאל – גיטרה, דירק קונש – חצוצרה ובוריס מרצ'ינובסקי – אקורדיון. ההופעה הוקלטה ויצאה כדיסק רשת באתר בירדסונג (birdsong).
לאחר ההופעה הראשונה בתיאטרון קליפה, הופיע ההרכב פעמיים בהד מיוזיק קלאב, במופעים משותפים עם רונן שפירא ועם ההרכב Thin Lips, וכן בתיאטרון תמונע.
בשנת 2006 העלה ההרכב ביחד עם אלקלעי-גוט מופע רב תחומי בבימויה של דלית זיו בפסטיבל ישראל, אשר שילב וידאו ארט מאת הצמד דילייט (delight - video art), ריקוד מחול מאת איריס ארז והקראת שירה מאת אלקלעי-גוט. המופע כלל שירים מולחנים ממחזור השירים Love Soup ואת היצירה Night Hawks אשר הועלה שנית במסגרת קונצרט מוזיקה נובה במוזיאון תל אביב.
אלבומו הראשון של פאניק אנסמבל, Panic Ensemble, יצא לאור בשנת 2008 בלייבל אירסיי (Earsay) מבית האוזן השלישית, והושק במופע במועדון הבארבי בתל אביב. האלבום כלל שירים כמו Love Soup, Obsessions, Jewish Women ועוד. במקביל יצא סינגל, Jewish Women,אשר כלל גם את, The Oldest Woman I Knowשני שירים נוספים של אלקלעי-גוט. ב-2011 יצא הקליפ לשיר "Obsessions", מהיוצרים אודי אסולין ואוריה נאה.
ב-2011 יצא האלבום השני, A Different Story, והופץ על ידי חברת נענע דיסק. האלבום כלל שירים כSodom, Death, וAfter Making Love.
הדיסק השלישי תוכנן ל-2021.
קרן אלקלעי-גוט וחברים, בית לוויק, 2004.
קרן אלקלעי-גוט וההרכב Thin Lips בבארבי, כפר סבא, 2004.
קרן אלקלעי-גוט בתיאטרון קליפה, 2005.
קרן אלקלעי-גוט וההרכב Thin Lips בתיאטרון קליפה, 2005.
קרן אלקלעי-גוט ורקדן בתיאטרון קליפה, 2005.
פרסים

1980 - פרס קרן תל אביב, עבור הספר "Making Love Poems"
1983 - פרס שבות, עבור הספר "פסלי חמאה"
1985 - פרס דולצ'ין לספרות ושירה
1990 - פרס World Service Poetry Award מאת ה-BBC, עבור השיר "מחיצה"
1992 - פרס התאחדות אגודות הסופרים, עבור הספר "Ignorant Armies"
1993 - פרס רחל, עבור הספר "Recipes"
1996 - פרס קרן עמוס, עבור הספר "העל-טבעי בחיי יום"
1999 - פרס קרן תל אביב, עבור הספר "אהבת בגדים ועירום"
2004 - פרס קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב, עבור הספר "תאוות שוליות"
Jewish Agency Award- as one of 100 Jews who moved from Britain to help shape the modern state of Israel - 2018.
2019 - פרס רובינליכט על תרומתה לספרות היידיש
פרסומים > בעברית > ספרים בעברית

פסלי חמאה - הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1983, תרגום: איל מגד, אילן שיינפלד, עודד פלד, רחל חלפי, אשר רייך, רנה קלינוב, ישראל ברמה
אתה, אני ועוד שירי מלחמה - הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1994, תרגום: סבינה מסג, אילן שיינפלד, רחל חלפי
שירים על טבעיים - הוצאת גוונים, 1990, תרגום: אורית קרוגלנסקי, עריכה: עודד פלד.
אהבת בגדים ועירום - הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999, תרגום: אורית קרוגלנסקי
תאוות שוליות - הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2004, תרגום: דפי קודיש
שומרי נעורי - הוצאת קשב,2010, תרגום: דפי קודיש
נִסים וכו' - הוצאת קשב, 2012, תרגום: מורן קורנפלד
שירת האיים הקסומים: אבולוציה של רגשות הוצאת קשב, 2014 עם עזרא גוט. תרגום: דינה מילנו
דרכים לאהובת, הוצאת קשב, 2017, תרגום: עודד פלד
ירושה. 2018. הוצאת בית לוויק
פרסומים > בעברית > מאמרים וביקורת

"ללא מוצא: בדרך הרומאית מאת אידה צורית", מעריב, 1978?
"משיכתו של השיגעון: שחור בספרות האמריקאית", פרוזה, 1981. עמ' 54.
"מודעות עד כאב: אדריאן ריץ", מאזנים, כרך LV, מס' 4–5, 1982. עמ' 4–33.
"תיאדור רטקה: משורר הטבע האבוד", מאזנים, ספטמבר 1983. עמ' 6–24.
"אפשרויות לפרייל", הדואר, אפריל 1986. עמ' 18–19.
"שומר החלומות: לנגסטון היוז", מאזניים, אפריל 1988. עמ' 37–39.
"דורותיאה קרוק-גלעד", על המשמר, מוסף שבת, 1.12.1989. עמ' 20.
"חווית השואה במוזיקת הרוק הישראלית", הדואר, 1995.
"רוק כשירה של האוונגרד", מאזנים, מאי 1999. עמ' 38–40.
"הסיפור האישי, מסה", רב קול, כרך 1, 1999. 16-17.
"לזכרו: בנימין כץ", אפיריון, כרך 80, 2003. עמ' 11–12.
"ייטס - רעב לחיים ולאהבה", פסיפס, כרך 57, 2004. עמ' 6–35.
"לרומם את החושים", אחרית דבר למבחר שירים מאת אלפרד טניסון, בתרגום אליעזרה איג-זקוב, הוצאת קשב, 2009. עמ' 101–105.
"אני שומע את אמריקה שרה -ביקורת על 'מבחר מן השירה האמריקאית החדשה, בתרגום עודד פלד", מאזניים, אפריל 1990. עמ' 46.
פרסומים > בעברית > באנגלית > ספרים באנגלית

Making Love: Poems. Tel Aviv: Achshav, 1980
Mechitza. New York: Cross-Cultural Communications, 1986
Ignorant Armies. Tel Aviv: Tentative Press, 1992
Between Bombardments. Tel Aviv: Tentative Press, 1992
Love Soup. Tel Aviv: Tentative Press, 1992
High School Girls. Tel Aviv: Tentative Press, 1992
Recipes. Tel Aviv: Golan, 1994
Harmonies/ Disharmonies. Etc. Editions, 1994
Ignorant Armies. New York: Cross Cultural Communications, 1994
Life in Israel—November 1995-1996. Whistle Press, 1997.
So Far So Good. Boulevard, 2004.
Danza del ventre a tel aviv. Kololbris, 2010
Layers. Simple Conundrums, 2012
Avra Cadivra. Amazon, 2013
2014, Simple Conundrums.The Encantadas: Evolution and Emotion
Hanging Around the House. Simple Conundrums, 2017
2020 ,A Word in Edgewise. Simple Conundrums
2020, Survivre à son histoire.Traduction : Sabine Huynh,Editions de Corlevour
דיסקוגרפיה

העל טבעי בחיי היומיום -שירים: קרן אלקלעי-גוט; פסנתר: ליז מגנס; הקלטה ומיקס: זיו יונתן (1999)
Thin Lips: Thin Lips -שירים: קרן אלקלעי-גוט; פסנתר: רועי ירקוני; בס: ישי זומר. הוצאת "פוך", (2004)
פאניק אנסמבל: מרק אהבה (Love Soup) -יצא כ-די.וי.די, (2008)
פאניק אנסמבל: נשים יהודיות (Jewish Women) -הוצאת האוזן השלישית, (2008)
פאניק אנסמבל: פאניק אנסמבל -הוצאת האוזן השלישית, (2008)
פאניק אנסמבל: סיפור אחר (אלבום) -הוצאת נענע דיסק, (2012)
Danza del ventre a Tel Aviv [Belly Dancing in Tel Aviv]: Poesie d'amore e sopravivenza [Poems of Love and Survival] [Unabridged] [Audible Audio Edition], Quondom,2012.
לקריאה נוספת

ארז שוייצר, בעלי הנס: על השירים של קרן אלקלעי-גוט וצביקה שטרנפלד, באתר הארץ, 11 בינואר 2012
איל פדר, "מה: פאניק אנסמבל חוזרים עם אלבום שני!", בבלוג המוזיקה אפרכסת, 05.06.2012.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257498805171  BnF: cb121753483 (data)  GND: 173854087  ISNI: 0000 0000 6644 9143  LCCN: n85176717  VIAF: 34499200   WorldCat (עם VIAF): 34499200
שירלי ארדל מייסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בינואר 1923 דודג' סנטר, ארצות הברית 
 פטירה:  26 בפברואר 1998 (בגיל 75) לקסינגטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Shirley Ardell Mason Hageman 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת מינסוטה, מאנקאטו  תיכון דודג' סנטר 
 
שירלי ארדל מייסון (25 בינואר 1923 - 26 בפברואר 1998) הייתה אישה שסבלה מפיצול אישיות, הפרעה נפשית הקרויה כיום הפרעת זהות דיסוציאטיבית. סיפור חייה עובד לספר בו העלילה שונתה כדי לטשטש את זהותה האמיתית, הספר פורסם בשנת 1973 ונקרא סיביל. שני סרטים הופקו בעקבות הספר, האחד בשנת 1976 והשני בשנת 2007. הן בספר והן בסרטים, הדמות הראשית נקראה "סיביל איזבל דורסט" כדי להגן על זהותה האמיתית, אם כי בכתוביות בסופו של הסרט משנת 2007 מוצג שמה המלא.
ביוגרפיה

מייסון נולדה וגדלה בדודג' סנטר, עיר במינסוטה, בתם היחידה של וולטר וינגפילד מייסון (נגר וארכיטקט) ומרטה אליס "מייטי" אטקינסון. אימה של שירלי שכונתה בספר "הייטי", תוארה על ידי תושבי העיר כ"מוזרה", לדברי בטי כריסטנסן שהייתה שכנתם. "היה לה צחוק כמו של מכשפה, היא לא נהגה לצחוק הרבה, אך כאשר היא צחקה הדבר נשמע כמו חריקה". בטי אף סיפרה שמרטה נהגה לשוטט ברחוב בשעות מאוחרות ולהביט בחלונות הבתים. בשלב מסוים בחייה היא אובחנה כפי הנראה כסובלת מסכיזופרניה.
מייסון סיימה את לימודיה התיכוניים בשנת 1941, והחלה ללמוד אומנות באוניברסיטת מינסוטה. בתחילת שנות החמישים מייסון עבדה כמורה מחליפה והחלה ללמוד באוניברסיטת קולומביה. במשך תקופה ארוכה סבלה מאמנזיה ומהתמוטטות רגשית, עד שהחלה בטיפולי פסיכותרפיה אצל קורנליה ווילבור. השיחות ביניהן מהוות את עיקר הספר. מהשנים 1968 עד 1973 לימדה אומנות במכללת ריו גרנדה.
כמה אנשים מעיר הולדתה שקראו את הספר סיביל, זיהו מיד את הקשר בין הדמות הספרותית לבין שירלי. באותה התקופה מייסון פתרה את הבעיות מעברה ועברה לגור במערב וירג'יניה. זמן מה לאחר מכן עברה לגור בלקסינגטון קנטקי בה חייתה בשכנות לווילבור. היא לימדה אומנות במכללה הקהילתית בעיר והציגה את עבודותיה מחוץ לביתה במשך מספר שנים.
ווילבור אובחנה כבעלת סרטן השד בשנת 1990 אך סירבה לקבל טיפול רפואי. הגידול שלה היה שפיר ונעלם. בשנה שלאחר מכן לקתה במחלת פרקינסון. מייסון עברה לגור עימה כדי לסעוד אותה עד למותה של ווילבור בשנת 1992. מייסון נפטרה בעצמה מסרטן השד ב-26 בפברואר 1998.
סיביל

ספרה של פלורה רת'ה שרייבר, סיביל - "סיפורה האמיתי של האישה בעלת 16 הזהויות", מבוסס על סיפור חייה של מייסון ובו שמות הדמויות ופרטים נוספים שונו כדי להגן על פרטיותה. לפי הספר מייסון סבלה מפיצול אישיות חריף בעקבות התעללות מינית בהיותה ילדה מצד אימה, שלפי ווילבור הייתה ככל הנראה סכיזופרנית.
הספר עובד לסרט קולנוע מצליח בו כיכבו סאלי פילד וג'ואן וודוורד בשנת 1976. הסרט קיבל גרסה מחודשת בשנת 2007 בכיכובן של ג'סיקה לאנג ותמי בלאנשרד.
מחלוקת

אנשי מקצוע שונים ביקרו את מצבה הנפשי של שירלי ואת הטיפול שקיבלה מווילבור. הפסיכיאטר הרברט שפיגל נפגש עם שירלי כאשר ויילבור הייתה בחופשה, וטען כי זו האחרונה מנצלת את שירלי לטובת רווח כספי. לדבריו, שירלי הייתה היסטרית וווילבור היא זו שגרמה לה להאמין שהיא סובלת מהפרעת פיצול אישיות.
מבקרים אחרים טענו כי שירלי סבלה מאנמיה ממארת או מהפרעה פסיכוגנית. חלקם טענו ששירלי וווילבור הונו את הציבור ועשו הון מתעשייה המושתת על זיכרון מודחק. מנגד, היו עיתונאים שהשיגו את הקלטות הטיפול בין שירלי לבין ווילבור, ניתחו אותם ואמרו שאין בהן שום מרמה וששירלי אכן התגברה על ההפרעה שלה.
הערות שוליים

↑  http://www.startribune.com/the-minnesotan-behind-sybil-one-of-america-s-most-famous-psychiatric-patients/414787024/
↑  http://www.newsweek.com/unmasking-sybil-165174
↑  https://www.aceweekly.com/Backissues_ACEWeekly/010802/cover_story010802.html
↑  https://www.nytimes.com/2011/10/16/magazine/a-girl-not-named-sybil.html?_r=0
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447526705171  ISNI: 0000 0000 8004 4126  LCCN: no2006069427  NTA: 352785470  VIAF: 78535141   WorldCat (עם VIAF): 78535141
שלום דנגור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1832 
 פטירה:  1916 (בגיל 84 בערך) 
 מקום קבורה:  סואץ 
 תקופת הפעילות:  ?–1916 
 רבותיו:  הרב עבדאללה סומך
 שם השושלת:  משפחת דנגור
 רב העיר סואץ (1907 - 1916)
 רוכש אדמות קיבוץ נירים
 
הרב שלום דנגור (1832, בגדאד — 1916, סואץ) היה דיין בעיראק ורב העיר סואץ שבמצרים, רוכש אדמות קיבוץ נירים.
ביוגרפיה

נולד בבגדאד שבעיראק. למד בצעירותו אצל הרב עבדאללה סומך. שימש כדיין לזמן קצר, ולאחר מכן כיהן כרב במצרים בשנים 1897–1904. כיהן כרב העיר סואץ משנת 1907 ועד מותו.
הרב, שהיה ציוני בעמדותיו, ביקר בארץ ישראל 5 פעמים (בין 1899 ל-1914), ורכש אדמה במערב הנגב. על אדמה זו הוקם לימים קיבוץ נירים, שעבר אחר-כך צפונה. המקום כונה "דנגור" ומוצבת בו כיום אנדרטת נירים (דנגור) לזכר הרוגי הקרבות שהתנהלו בו במלחמת העצמאות.
הרב, אוהב אדמת הארץ, ציווה בצוואתו לקברו באדמות אשר רכש בנגב, אך בשל מלחמת העולם שפרצה אז והקרבות שנערכו בנגב וסיני, נקבר בעיר סואץ.
ביוגרפיה > משפחתו

צאצאיו חיים כיום באנגליה ונמנים עם משפחות בעלי ההון. צאצאים נוספים ממשפחתו הרחבה עלו לארץ ישראל בעלייה מעיראק בשנת 1951 וחיים כיום בישראל. אחיו, דוד, עלה לישראל מעיראק בשנת 1955 לאחר שריצה שלוש שנות מאסר בכלא המקומי בשל השתתפות בהפגנות בפוגרום הציוני[דרושה הבהרה] שהתרחש שם. הוא התגורר בחולון, שם נפטר.
הערות שוליים

↑  בשלושה ראשים יצאו מגבולות, משמר, 8 באוקטובר 1946
↑  מיכאל יעקובסון: סקירה אדריכלית על האנדרטה באתר 'חלון אחורי', 2 בפברואר 2014
↑  עזרא ריבליס, ואהבת לארצך במוך  ("דנגור"- מנין?), על המשמר, 21 בנובמבר 1975
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שושנה זובוף

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1951 (בת 72) 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה חברתית, work management, שינוי טכנולוגי, computerization, טכנולוגיית מידע, אוטומציה, טכנולוגיה וחברה 
 מקום מגורים:  נובלבורו 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת שיקגו 
 מנחה לדוקטורט:  הרברט קלמן 
 מוסדות:  מרכז ברקמן קליין לאינטרנט וחברה באוניברסיטת הארוורד (2014–2015)  בית הספר לעסקים של הרווארד (1981)  אוניברסיטת הרווארד 
 פרסים והוקרה:  פרס אקסל שפרינגר (2019) 
 בן או בת זוג:  ג'יימס מקסמין 
 shoshanazuboff.com
 
שושנה זובוף (באנגלית: Shoshana Zuboff; נולדה ב-18 בנובמבר 1951) היא אשת אקדמיה אמריקאית, מרצה בפקולטה למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד בתחומי פסיכולוגיה חברתית, פילוסופיה וטכנולוגיה. חיברה מספר ספרי עיון, שהמפורסם בהם הוא "עידן קפיטליזם המעקב" שראה אור בשנת 2018.
במאמריה ובספריה טבעה זובוף מונחים חדשים רבים, המשמשים גם חוקרים אחרים. בין המונחים שטבעה נמנים “קפיטליזם מעקב”, “כוח אינסטרומנטרי”, “חלוקת הלמידה בחברה”, “כלכלות פעולה”, “אמצעי לשינוי התנהגות”, “תרבות המידע”, “עבודה בתיווך מחשב”, "אינפורמטינג" (להבדיל מאוטומציה), ”הפשטת עבודה” ו"אינדיבידואליזציה של הצריכה”.
זובוף קיבלה תואר דוקטור בפסיכולוגיה חברתית מאוניברסיטת הרווארד, ותואר שני בפילוסופיה מאוניברסיטת שיקגו. משנת 1981 היא מרצה בפקולטה למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד.
בעידן המכונה החכמה

בשנת 1988 ראה אור ספרה הראשון של זובוף, In the Age of the Smart Machine: The Future of Work and Power, מחקר על טכנולוגיית מידע במקומות עבודה. בספר היא מנתחת מצבים במקומות עבודה בהם באים לידי ביטוי הידע, הסמכות והכוח של העובדים, ובין השאר מתארת שימוש בטכנולוגיית מידע לביצוע אינפורמטיזציה (להבדיל מאוטומציה), והבנייה חברתית של הטכנולוגיה.
אחד המונחים המרכזיים המוטבע בספר הוא "אינפורמטינג", תהליך שמתרגם פעילויות, אירועים וחפצים לנתונים (שם אפשרי בעברית הוא "הנתנה"), ובכך מאפשר לארגון לכמת את פעילויות העובדים ואת ביצועי החברה. לנתונים אלה יש השפעה חיובית ושלילית כאחד. מצד אחד נתונים אלה משמשים להתייעלות, בכל דרגי הניהול של החברה. מאידך, נרשמו מקרים בהם השתמשו בנתונים לרעת העובדים בחברה.
כלכלת התמיכה

בשנת 2002 ראה אור ספרה The Support Economy: Why Corporations Are Failing Individuals and the Next Episode of Capitalism, שכתבה יחד עם בעלה ג'יימס מקסמין. הספר הוא פרי מחקר רב-תחומי המשלב היסטוריה, סוציולוגיה, ניהול וכלכלה. בספר היא מתארת כיצד מודלים עסקיים חדשים המציבים במרכזם את האינדיבידואציה של הצריכה גורמים לקריסתם של עסקים רבים ולאובדן האמון בין הציבור לבין התאגידים המסחריים הגדולים.
על פי התאוריה המתוארת בספר, יידרשו משאבים רבים כדי ליצור "מרחב אינדיבידואלי" המכיל מוצרים ושירותים המותאמים לכל לקוח.
קפיטליזם המעקב

זובוף טבעה את המושג "קפיטליזם מעקב" במאמר משנת 2014. מושג זה מתאר כלכלת שוק שבה ארגונים גדולים אוספים מידע רב על הרגלי המשתמשים שלהם, לעיתים ללא ידיעתם, ולאחר מכן משווקים מידע זה לחברות פרסום. זובוף פרסמה מאמרים נוספים בנושא זה, ובשנת 2018 ראה אור הספר The Age of Surveillance Capitalism: The Fight for a Human Future at the New Frontier of Power.
בספר מובאות דוגמאות רבות לאיסוף מידע מסוג זה, למשל פרשת קיימברידג' אנליטיקה. לפי זובוף, איסוף נתוני משתמשים הוא פגיעה בפרטיות וביסודות הדמוקרטיה, ונדרשים הגבלים עסקיים ומשפטיים שיגבילו את יכולות האיסוף של החברות ואת יכולתן להשתמש בנתונים שאספו.
בין השאר היא מגדירה בספר את המושג "כוח אינסטרומנטרי", הדומה לכוח טוטליטרי, אך נובע מהיכולת של ארגון טכנולוגיית מידע לבצע פעולות מעקב ואיסוף מידע בקנה מידה גדול, ולאחר מכן להשתמש בו.
במאמר בנושא זה שפרסמה זובוף בשנת 2019 בניו יורק טיימס היא מבקרת בחריפות את קפיטליזם המעקב. היא כותבת: ”קפיטליזם המעקב אינו תורם דבר לאתגרים דחופים כמו פיתוח אנרגיה מתחדשת, מיגור הרעב בעולם, ריפוי סרטן, ניקוי האוקיינוסים מפלסטיק או עידוד ההוראה והרפואה. במקום כל אלה אנו רואים הון עצום וכוח חישובי בלתי נתפס המוקדשים לחיזוי ההתנהגות האנושית למטרות רווח.”