stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מערך (כדורגל)
דוגמאות למערכים > 4-4-2 > 4-1-2-1-2

מערך זה, הידוע גם כ"יהלום" או "מעוין", הוא מקרה פרטי של 4-4-2. כאשר בחוליית ההגנה המגנים משמשים גם כשחקני אגף תוקפים, ואילו שני הבלמים אחראים על מרכז ההגנה. בקישור בא לידי ביטוי ה"יהלום": ישנה הפרדה בין השחקנים, כאשר תפקיד הקשר האחורי הוא לבלום התפתחות התקפות יריב, ואף לבנות התקפות חדשות. הקשר ההתקפי (הקדמי) הוא המסייע העיקרי להתקפה במרכז השדה, ושחקני האגף מסייעים להתקפה מהאגפים. באופן זה חוליית הקישור פעילה הן בהגנה והן בהתקפה יותר ממערכים אחרים. החלוצים בדרך כלל מסודרים בשורה, אך לעיתים אחד החלוצים הוא חלוץ מטרה, והוא מוצב בעמדה קדמית יותר מאשר החלוץ השני, שתפקידו מבוסס במקרים אלה על סיוע לחלוץ המטרה בהבקעת השערים.
במערך עשו שימוש מילאן, זוכת ליגת האלופות לשנת 2003 ו-2007, וריאל מדריד, אלופת אירופה בעונת 2000/01.
דוגמאות למערכים > 4-3-3

מערך זה החל לתפוס תאוצה מאז שנות השישים. נבחרת ברזיל זכתה במונדיאל 1962 בעזרת מערך זה. המערך נחשב להתקפי בכדורגל המודרני כיוון שברוב המקרים נעשה שימוש בשחקן אחד או שניים בקו ההתקפי, בניגוד לשלושה במערך 4-3-3. במערך זה נהוג להשתמש כאשר לקבוצה יש חלוצים מהירים המסוגלים לשמש גם כקשרי כנף. למערך מספר וריאציות עם מיקומים שונים של שלושת החלוצים והקשרים. להלן שתי דוגמאות:
קו התקפה רחב ומשולש קישור עם קשר אחורי - בצורה זו של המערך, החלוצים שבצדדים משמשים יותר כמסייעים לחלוץ המרכזי, ומשחקים בדומה לקשרים קיצוניים. חוליית הקישור מורכבת משני קשרים בקו האמצע וקשר אחורי.
חלוץ מטרה וקישור רחב (בתמונה משמאל) - במערך זה, שעשוי להיות יעיל יותר למרבית הקבוצות שישתמשו בו, קו ההתקפה מורכב מחלוץ חוד ומשני חלוצים הנמצאים מאחוריו בקו אופקי. חוליית הקישור מסודרת בקו אופקי מעט קדימה מקו האמצע. בניגוד לווריאציה הראשונה, משחק האגפים תלוי יותר בקישור מאשר בשחקני הקו הקדמי.
דוגמאות למערכים > 4-2-3-1

המערך הזה, שעיקרו בקישור, נפוץ בעיקר במערכים הגנתיים יותר, או בהתמקדות בקישור. במקרה שההגנה לא נועדה רק לשם הגנה, והקישור בא כדי להיות חלק ממערך ההתקפה, המערך יסודר כמו בתמונה שבצד.
המערך שבצד נוטה יותר להתקפה, כאשר הבלמים אחראים על מרכז ההגנה והמגנים משמשים בעיקר כשחקני הגנה, אך גם מסייעים לקישור. מטרתם של שני הקשרים האחוריים היא מניעת התקפות יריבות ובניית התקפות, הם לא חלק מההתקפה עצמה. הקיצוניים הם המסייעים העיקריים להתקפה, כאשר לעיתים אחד מהם אף משמש כ"חלוץ צד". הקשר ההתקפי הוא אחד משחקני ההתקפה החשובים במערך זה, ומטרתו לסייע לחלוץ או להבקיע בעצמו. החלוץ הוא חלוץ בודד, ולכן הוא חלוץ מטרה.
דוגמאות למערכים > 4-2-4

מערך זה הוצג לראשונה בגמר מונדיאל 1958. לגמר זה הביא איתו מאמן נבחרת ברזיל, ויסנטה פאולה, שיטת 4-2-4 שהייתה אמורה להתמודד עם המערך הוותיק 3-2-2-3 (W-M). המערך כולל קו הגנה חזק בן ארבעה שחקנים, שני שחקני מרכז שדה השולטים במהלך הכדור ומכוונים אותו לשני חלוצים קיצוניים ושניים מרכזיים. מערך זה דורש קשרים מהירים ובכושר טוב עקב תפקיד משמעותי הן בחלק הקדמי והן בחלק האחורי.
דוגמאות למערכים > 5-4-1

מערך זה מתמקד יותר בצד ההגנתי. הוא נועד לעבות את מרכז ההגנה וזאת במצב כשידוע שהקבוצה היריבה היא קבוצה התקפית מובהקת וכזו שיש לה את היכולת להבקיע הרבה שערים. במערך זה מוצבים במרכז ההגנה שלושה בלמים, אחד אחורי ושניים קדמיים כשאחד מהם שומר אישית על החלוץ של הקבוצה היריבה. השחקנים בצידי ההגנה הם מגינים לכל דבר ויש להם את האפשרות לתמוך גם בהתקפה. בקישור מוצבים ארבעה שחקנים כששניים מוצבים בצדדים ושניים במרכז, כאשר אחד הגנתי ואחד התקפי. בהתקפה מוצב שחקן אחד שהוא החלוץ.
דוגמאות למערכים > 3-5-2 או 5-3-2

מערך זה הוא מערך קלאסי שנועד מצד אחד לנטרל צמד חלוצים איכותי בהגנה ומצד שני יציאה מהירה למתפרצות. במערך בדרך כלל יהיה בלם אחורי אחד ושניים קדמיים שישמרו אישית על צמד החלוצים של היריב, כמו כן שני שחקני כנף בצדדים יהיו יותר מגינים אבל בגלל ריבוי הבלמים יהיו חופשיים לתת תמיכה לשחקני הקישור וההתקפה. מערך זה הוא מהמערכים האהובים על שלמה שרף מאמן נבחרת ישראל בכדורגל לשעבר והוא היה נוהג להשתמש רבות במערך זה כשנבחרת ישראלית הייתה משחקת מול נבחרת עדיפה בהרבה, כולל הניצחון על צרפת 3–2.
דוגמאות למערכים > 3-4-3

מערך זה הוא מערך התקפי, קבוצות משתמשות בו בעיקר אם הן בפיגור. במערך זה 3 בלמים שנמצאים במרכז החלק האחורי, שני קשרים מרכזיים שאחראים על הנעת הכדור ומניעת הנעת הכדור מהיריב (בהגנה), שני קשרי כנף שאחראים על האגפים ו-3 חלוצים שמטרתם היא להבקיע שערים (הם בדרך כלל לא יורדים להגנה).
דוגמאות למערכים > 2-3-5

מערך 2-3-5, שנודע בתחילה בשם הפירמידה, היה המערך הנפוץ בבריטניה ובקבוצות רבות בעולם בשנות ה-90 של המאה ה-19. עם מספר וריאציות היה זה המערך הנפוץ ביותר ברמות המקצועיות עד שנות ה-40 של המאה ה-20.
היה זה המערך הראשון שהושג איזון בין הגנה והתקפה. בעת הגנה על השער, שני שחקני הגנה, המגנים, שמרו על שחקני הכנף של היריבה (שחקני ה"חיצון"), בעוד הקשרים (שנקראו אז "halfbacks") שמרו על שלושת שחקני ההתקפה האחרים. הקשר האמצעי היה שחקן מפתח במערך בכך שתפקידו היה הן ארגון התקפת הקבוצה והן שמירת החלוץ המרכזי של היריבה, שהיה אז השחקן המסוכן ביותר בכל קבוצה.
נבחרת אורוגוואי השתמשה במערך הפירמידה כשזכתה במונדיאל 1930, המהדורה הראשונה של גביע העולם. במשחק הגמר גברה על נבחרת ארגנטינה, שהשתמשה גם היא במערך.
דוגמאות למערכים > 3-2-2-3 (WM)

מערך ה-WM הומצא על ידי הרברט צ'פמן, מאמנה של ארסנל, בשנות ה-20 כתגובה לשינוי בחוק הנבדל ב-1925 - מספר שחקני ההגנה שצריכים להימצא בין שחקן התקפה המקבל לבין השער כך שלא יהיה נבדל הוקטן משלושה לשניים.
במערך החדש היו שלושה שחקני הגנה, במקום שניים - הבלם הוצג לראשונה, ומטרתו הייתה לעצור את חלוץ המטרה של היריב. בקישור מוקמו שני שחקנים, כך שחיבור קווים דמיוניים בינם לבין שחקני ההגנה ייצור צורה הדומה לאות M, ובהתקפה חמישה שחקנים, מסודרים כך שחיבור קווים דמיוניים בינם לבין עצמם ייצור צורה הדומה לאות W. המערך הציג איזון רב יותר בין ההגנה להתקפה מהטקטיקות שהיו נהוגות קודם לכן.
מערך ה-WM היה מוצלח מאוד, ובסוף שנות ה-30 כמעט כל מועדוני הכדורגל האנגלים השתמשו בו. את המערך ניתן לייצג כ-3-2-5 או 3-2-2-3.
דוגמאות למערכים > 3-2-2-3 (WM) > 2-3-2-3 (WW)

WW היה פיתוח של WM שנוצר על ידי המאמן ההונגרי מרטון בוקווי מי שהפך את 3-2-5 WM "במהופך". חיסרון של חלוץ מרכזי בקבוצה שלו חייב להעביר את השחקן בחזרה לקישור כדי ליצור playmaker, הקשר עם הוראה להתמקד בהגנה. זה יצר 3-2-1-4 אשר השתנה לתוך 3-2-3-2 כאשר הפסידה החזקה בכדור, ותוארה כסוג של קשר גנטי בין WM לבין 4-2-4. מערך זה שימש בהצלחה את גוסטב סבז בנבחרת הונגריה של שנות ה-50 המוקדמות.
מערכים לא קבועים - סגנונות משחק > טוטאל פוטבול

בשנות ה-70 של המאה ה-20 המציא מאמן הכדורגל ההולנדי רינוס מיכלס מערך שנודע בשם טוטאל פוטבול. פירוש הביטוי "טוטאל פוטבול" הוא שכל השחקנים משתתפים במשחק ההגנה וכל השחקנים משתתפים במשחק ההתקפה של הקבוצה. במערך זה השחקנים מחליפים עמדות במהלך המשחק ומחפים אחד על השני (כשאחד יוצא מהעמדה המקורית שלו ועד שהוא חוזר), ובנוסף גם משנים את מערך הקבוצה תוך כדי המשחק. יוהאן קרויף, שהיה אחד השחקנים תחת מיכלס, הנחיל ופיתח את שיטת הטוטאל פוטבול שאפיינה את הקבוצות בהם שיחק.
עקב שטף המשחק של הקבוצה המשתמשת במערך זה, ריבוי המסירות, ומסירות קרובות וזריזות של השחקנים, מכונית השיטה בלשון צופי הכדורגל "טיקי-טאקה" - כינוי שהיה מזוהה בעיקר עם תקופתו של ז'וזפ גוארדיולה בברצלונה שהשתמשה בשיטה המתבססת על הטוטאל פוטבול באופן בולט בשנים 2008 - 2012.
שיטה זו דורשת תיאום רב בין השחקנים, וכמו כן דורשת מהשחקנים יכולת לבצע גם תפקידים הגנתיים וגם התקפיים ברמה גבוהה במשך כל המשחק, ולכן השיטה המקורית כמעט ואינה בשימוש בכדורגל המודרני, אם כי מספר קבוצות אירופאיות מבצעות את יסודות השיטה באופן חלקי, ומנסות לפתח ולהתאים אותו לכדורגל המודרני.
מערכים לא קבועים - סגנונות משחק > בונקר

"בונקר" (באנגלית מכונה: "Park The Bus" בתרגום מילולי: "חנה את האוטובוס") הוא כינוי למערך וסגנון משחק הגנתי מתוגבר בו כמעט כל שחקני הקבוצה עוסקים אך ורק בהגנה בחצי המגרש שלהם, ולעיתים קרובות בסמוך לרחבת ה-16, וכמעט שלא יוצאים להתקפות אלא על מנת להבקיע שער בודד בהתקפה מתפרצת בצורה מהירה שתפתיע את הגנת היריבה התוקפת. הטענה העיקרית של מבקרי שיטה זו היא שכאשר הקבוצה במערך זה מחזיקה בכדור או יוצאת הקבוצה להתקפות, היא עושה זאת במטרה לבזבז את זמן המשחק ולמשוך אותו עד לשריקת הסיום, הרבה יותר מאשר היא מעוניינת להבקיע שער, והופכת את המשחק למשחק משעמם לרוב הצופים, שרובו הוא סיכול התקפות היריבה, ביצוע עבירות, ומסירת כדורים סתמיים על מנת להחזיק בכדור ולמנוע מהיריבה ליצור התקפות שיסכנו אותה. לרוב קבוצות נוטות לשחק "בונקר" בעיקר כאשר הן מתמודדות מול קבוצה עדיפה בהרבה, אך לעיתים גם קבוצה שלא נחותה בהרבה מיריבתה תשחק "בונקר" בחלק מהמשחק, הרבה פעמים לקראת סיומו, על מנת לשמור על תוצאה שטובה לה (למשל, כאשר היא מובילה בהפרש דחוק של שער אחד בלבד או שהיא מחזיקה בתיקו שיקרב אותה לזכייה בתואר בעקבות שמירה על התוצאה הנוכחית).
המאמן המוכר ביותר המזוהה עם השימוש בשיטה זו כיום הוא ז'וזה מוריניו הפורטוגלי, אם כי הרבה מאמנים לפעמים ישתמשו בשיטה זו בסיטואציות מסוימות.
ראו גם

עמדות כדורגל
מערך 4-4-2 ("יהלום")

מערך ה-4-2-3-1 באחת מצורותיו המוכרות בעולם
מערך הפירמידה
מערך WM
מנחם מנדל פרוש

ערך זה עוסק ברב ירושלמי במאה ה-20. אם התכוונתם לתלמיד הגר"א, ראו .
אין תמונה חופשית
הרב מנחם מנדל פרוש שו"ב (י"א בסיוון ה'תרל"ח יוני 1878 - ט"ז בחשוון ה'תשי"ג נובמבר 1952) היה מרבני שכונת שערי חסד, שוחט ובודק ראשי של ירושלים וממייסדי מערכת הכשרות בסוף המאה ה-19, ומשגיח של בית היתומים דיסקין.
היה ממקורבי הרב אברהם יצחק הכהן קוק וסייע בהקמת ישיבת מרכז הרב בירושלים.
קורות חייו

נולד בירושלים למייטא פערל ולרב גרשון פרוש, בנו של הרב נפתלי צבי פרוש, שהיה ממקימי בית החולים שערי צדק. למד בתלמוד תורה וישיבת עץ חיים והיה מקורב לרב שמואל סלנט. בשנת ה'תרס"א (1900 או 1901 לספירתם) מינה אותו הרב שמואל סלנט לשוחט ובודק (שו"ב) ראשי של הקהילה החרדית בירושלים לצד הרב אליהו ראם. בתפקיד זה שימש למעלה מיובל שנים כשהקהילות החסידיות והפרושים בירושלים הקפידו לאכול רק משחיטתו, רבים מהשוחטים בירושלים הם תלמידיו, בשל משרה זו כונה בשם המשפחה "פרוש-שו"ב".
בשנת ה'תרע"א (1910 או 1911) מונה על ידי הרב יצחק דיסקין לכהן כמשגיח של בית היתומים דיסקין.
היה ידידו של רב שכונת שערי חסד הרב יעקב משה חרל"פ שמינה אותו למסור שיעור עיוני בגמרא מידי ערב בבית הכנסת הגר"א בשכונת שערי חסד, בשיעור זה היו משתתפים רבים מתלמידי החכמים בשכונה ובסביבתה.
בשנות ה-80 של המאה ה-19 ייסד את הארגונים "קרן אגודת בני תורה" ו"בית ועד לחכמים" שמטרתם הייתה לסייע ללומדי התורה בירושלים. באותן שנים נשלח כשד"ר לארצות הברית לגיוס כספים עבור ישיבת עץ חיים ובית החולים ביקור חולים.
החל משנת ה'תר"ף נעשה לאחד ממקורביו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק בעקבות רבו הרב יעקב משה חרל"פ. ופעל למינויו כרבה של ירושלים בשנה זו, בהחתמת רוב רבני ירושלים על כתב המינוי של הרב קוק. בשנים שלאחר מכן סייע רבות בהקמת ישיבת מרכז הרב בירושלים.
נפטר בט"ז בחשוון ה'תשי"ג.
משפחתו

היה נשוי לבת דודו שינא גיטל, בתו של הרב שלמה זלמן פרוש, איתה גידל שלושה בנים ושתי בנות. בין נכדיהם הרב שלום חיים פרוש חוקר תורני ועולם החסידות, הרב דב צבי קרלנשטיין שהיה ראש ישיבת גרודנא באשדוד, ושלמה קרלנשטיין יושב ראש הסתדרות מורי אגודת ישראל.
חיבוריו

חיבר את הספר בתוך החומות ובו מספר מדורים. מדור תורני עם מערכות תורניות שכתב על הש"ס, מדור מכתבים ובו חילופי מכתבים שלו עם הרב קוק ורבנים נוספים, אוסף מסמכים ומאמרים המהווים מקור היסטורי להבנת אירועים שונים שהיו ביישוב הישן בירושלים לאורך השנים ושבהם היה מעורב במישרין או בעקיפין. חלק מספרו מוקדש לחשיפת טעויות היסטוריות שנמצאו בספריו של משה בלוי שהשפיעו על תפיסת העולם החרדית בארץ. יצא לאור בהוצאת מוסד הרב קוק בשנת תש"ח.
לקריאה נוספת

מנחם מנדל פרוש, בתוך החומות, מוסד הרב קוק, תש"ח
א. ירושלמי, עיתון המבשר - באתר שטורעם, תולדות משפחת פרוש - חלק שני, ‏י"ג בכסליו תש"ע
הרב משה צבי נריה, 'הרב מנחם-מנדל פרוש ז"ל', ליקוטי הראי"ה, כרך ג, ירושלים תשע"ה, עמ' 332–335.
מעמד האישה במיננגקבאו

נשות מיננגקבאו בלבוש מסורתי
המיננגקבאו הם הקבוצה המטרילינאלית הגדולה בעולם. הם חיים באי מערב סומטרה ומונים כ-6 מיליון איש.
הם מוסלמים שחיים על פי האסלאם, אך גם לפי האדאת (אנ') - כללים וצווים מסורתיים. זו מערכת חברתית שבה שֵם החמולה וכל נכסיה מועברים מאם לבת והגברים עוסקים בניהול החמולה, אך דעתם מחייבת אישור של "אם המשפחה".
היסטוריה > המיתוסים לגבי מקורם של מינאנגקבאו

ההיסטוריה הקדומה של המינאנגקבאו אינה כתובה והיא הועברה בעל פה, מדור לדור, באמצעות סיפורים - טאמבו (אי'), ושירים קאבה (אי'). רק במאה ה-19 הועלו הסיפורים על הכתב ולפיהם ראשוני המינאנגקבאו הגיעו לסומטרה מדרום הודו ובראשם שתי אחיות סוּרי דירָאג'ו (אי') ואינדוֹ גֶ'ליטָה (אי'). לאחר שנים, הם עברו להתיישב במקומות נוספים ובראשן עמדה נכדתה של אינדו ג'ליטה, שנשאה את אותו שם. כלומר, התפיסה המטרילינאלית הייתה נהוגה עוד אצל המיננגקבאו הראשונים שהגיעו מהודו לאינדונזיה. מטבע הדברים הסיפורים שהועברו בעל פה מתייחסים רק באופן כללי לזמנים, מקומות, נסיבות ולאנשים.
היסטוריה > מלחמת הפדרי

בין השנים 1838-1821 התחוללה באזור מיננגקבאו מלחמת אזרחים, שנודעה בשם מלחמת פדרי (אנ'), על שם הקבוצה האסלאמית הווהאבית "פדרי" שביקשה להשליט בכוח את האסלאם הווהאבי הנוקשה ולבטל את המנהגים והמסורות הקדומות (האדאת). ה"פדרי" ניסו להכניס אנשי דת ופוסקי הלכה אסלאמית, במקום התפקיד המסורתי הדומיננטי של נשים בתרבות המיננגקבאו וכן לכפות את החוק האסלאמי לגבי ירושה (מאב לבן). בין תומכי ה"פדרי" היו גם כמה פּנגהולו (אנ') - מנהיגים קהילתיים, שציפו לשפר את מצבם הכלכלי. המלחמה הסתיימה כאשר חלק ממיננגקבאו פנו להולנדים בבקשה לעזרה ואלו חיסלו את מנהיג ה"פדרי" ועמם את התנועה. חוקרים סבורים שלמרות הכישלון, ה"פדרי" הצליחו למסד ולחזק את האסלאם כבסיס דתי-חברתי במיננגקבאו.
אדאת > היסטוריה ומושגי יסוד

כתובות אבן המתייחסות לשליט בשם אָדיטיָאוָוארמָן (אנ') מתוארכות למאה הארבע-עשרה. אדיטיאווארמן, חסיד הבודהיזם עם קשרים לממלכות של ג'אווה, ייסד את ממלכת פָּאגָארוּיוּנג (אנ') ברמות מיננגקבאו, כדי להשיג שליטה על סחר הזהב המקומי, ושלט שם בין 1347 ל-1375.
לאחר שלטונו של אדיטיאווארמן, נקבעו את האדאת (אנ'), שהם הכללים והצווים המסורתיים של מיננגקבאו ובין היתר:
הנשים הן בעלות הרכוש והוא עובר לבנותיהן אחריהן.
כל יישוב הפך לנאגארי (אנ'): כפר עם סמכות פוליטית ושיפוטית עצמאית.
כל נאגארי חוּלק לכמה סוּקוּ (אנ') חמולה, או שושלת.
בראש סוקו עמד "פּנגהולו" - מנהיג קהילה.
הגבר המנהל ודואג לאינטרסים של כל משפחה וייצוגה כלפי חוץ נקרא מאמאק (מי') והפירוש המילולי של תואר זה הוא: "אח של אמא". לפני קבלת החלטות מהותיות הוא חייב לקבל את אישרה של האם הבכירה במשפחה.
מנהיג הקהילה, הפּנגהולו הוא גבר שמינויו קיבל את אישור הנשים לאחר שבחנו אם הוא יהיה "אמא טובה". פאנגהולו מיישב מחלוקות בקהילה שלו, כמו: אדמות, זוגיות, יחסים בין משפחות, הוא מנהל טקסים והוא המומחה בהוראת ה"אדאת" לאחייניו ואחייניותיו.
הפּנגהולו משמש נציג החמולה המטריארכלית כלפי חוץ, אך בנושאים חשובים הוא נדרש לקבל את אישורן המוקדם של נשות השבט.
על פי ה"אדאת" יש לכבד את האבהות הביולוגית, אך היא משחקת תפקיד מינורי בסדר החברתי.
המטריארכית (אם המשפחה, או: אם הקהילה או: אם השבט) היא הסמכות הנשית העליונה והיא נקראת בּוּנדוֹ קָאנדוּאנג (מי'). המונח "בונדו" פירושו "אם" או "אישה מבוגרת" ופירוש המונח "קנדואנג" הוא "מכובד", "קדוש" או "אצילי".
ה"בונדו קאנדואנג" משמשת ראש המשפחה או החמולה, היא מקבלת החלטות חשובות והיא זו ששומרת ומשמרת על האדאת.
אדאת > היחס בין האדאת לדת

במאה ה-16 החל האסלאם להתפשט בסומטרה ובין היתר גם במיננגקבאו ובתוך פחות ממאה שנים כל המיננגקבאו התאסלמו. מקורה של דת האסלאם בחצי האי ערב, במאה ה-7 ומטבע הדברים, כמו בדתות אחרות, המציאות וחיי היומיום שנהגו קודם לכן, משתקפים במידה מסוימת גם בדת. הקוראן קורא לשוויון בין המינים, כמו "אחד מאותותיו הוא שיצר לכם נשים כעצם מעצמכם למען תדבקו בהן, והשכין ביניכם אהבה וחמלה..." וכן: "העושים טוב, זכר או נקבה, ויש בלבם אמונה, כל אלו ייכנסו לגן עדן" ובחדית' אף מוזכר כמה פעמים שגברים ונשים הם שני חצאים שווים של יחידה אחת, אלא שמאחר ומדובר בשני מינים שונים במבנה גופם ובאופיים, כל מין נועד למטרה אחרת והוא תורם למשפחה ולקהילה באופן שונה. יש אף פסוק בקוראן: "הגברים מופקדים על הנשים, בתוקף כל אשר רומם בהם אלוהים את אלה על אלה..." ובחדית' כתוב: "גבר הוא האפוטרופוס של משפחתו, משק ביתו ואחראי על נתיניו. אישה היא האפוטרופוס של בית בעלה ושל ילדיו ואחראית עליהם...". באסלאם, כמו ברוב העולם הגבר מקנה לילדיו את שם משפחתו והם מתייחסים אליו.
על אף שיש, לכאורה, התנגשות ערכים בין דת האסלאם לבין האדאת של מיננגקבאו, הם מצאו דרך לקיים את שתי תפיסות עולם אלו, זו לצד זו. רוב הגברים והנשים מקפידים על חמש תפילות ביום, צמים במהלך חודש הרמדאן ושואפים לעלות לרגל למכה. לכל שכונת מיננגקבאו יש מקום תפילה בשם מוּסאלָה (מי') שבו מתפללים גברים ונשים יחד, אך בשני אזורים שונים. אחוז גבוה מהנשים והנערות עוטות מטפחת לראשן. עם זאת, רוב המיננגקבאו מכבדים ונוהגים על פי ה"אדאת" (המסורת שקדמה לאסלאם) ובעיקר בכל הקשור למעמד האישה.
יש אנשי דת אסלאמיים רואים את מנהגי מיננגקבאו ככלי לארגון קהילת מיננגקבאו, בהתאם לשריעה.
אדאת > היחס בין האדאת לאינטרס הממלכתי

לצד ההתנגשות בין ה"אדאת" לאסלאם, קיימת "התנגשות ערכים" גם עם המדינה. משרד הרווחה האינדונזי (PKK) רואה את האישה, כמי שתומכת את בעלה ומשפחתה, כחלק מהמאמץ לפיתוח המדינה. על פי התוכניות של אינדונזיה לנשים יש חמש חובות עיקריות של נשים: להיות תומכת נאמנה לבעלה, לטפל במשק הבית, "לייצר את הדורות הבאים", לגדל את ילדיה כראוי ולהיות אזרח טוב". על כך יש להוסיף שחוק הנישואין האינדונזי משנת 1974 מגלם בתוכו את התפיסה האסלאמית ש"'הבעל הוא ראש המשפחה והאישה היא אם הבית".
בני המיננגקבאו, כחלק מאינדונזיה, נחשפים לתרבות הכללית וה"אדאת" מתנגשים עם רצונם להיות חלק מהקהילה. המשמעות היא לחץ "אזרחי" על המיננגקבאו לזנוח את האדאת.
נישואים

משפחת האישה במינאנגקבאו "קונה" את החתן המיועד ומחירו נקבע על ידי משפחתו והוא מושפע מרמת השכלתו, הצלחתו העסקית ועושרו. ככל שעולה יכולתו לתרום לעושרה של משפחת הכלה, מחירו יעלה. אם משפחת החתן מעוניינת בכלה, והיא באה ממשפחת דלת אמצעים, הורי הכלה ישלמו כפי יכולתם לשלם. במקרים כאלו, משפחת הכלה עשויה להיעזר במשפחה המורחבת, הן לקנייה והן למהלך החתונה ובמיוחד ל"תהלוכת החתונה".
תהליך החתונה כולל מספר שלבים:
מארֶסֶק (אנ'): הגעת משפחת הכלה למשפחתו החתן המיועד. לאחר ההסכמה אף צד אינו רשאי לבטל את ההסכם.
מאהאנטה סיריאה (אנ'): תהלוכה שבה החתן לעתיד מבקש ברכה מאמהותיו או מדודיו, וגם מאחי אביו. החתן נושא עמו מחצלת מעלי דקל (כעין יצוע) וטבק או סיגריות.
באבאקו (אנ'): תהלוכה שבה אוספים את הכלה לעתיד כדי לקחת אותה לבית משפחת אביה.
מאלאם באינאן (אנ'): טקס של הצמדת חינה לציפורניה של הכלה לעתיד. הטקס יתקיים יום לפני טקס החתונה.
מאלאם באג'אפואיק (אנ'): תהלוכה, בשעת ערב, שבה החתן נאסף ונלקח לבית הכלה כדי לטקס הנישואין. בתהלוכה משתתפים רבים מאנשי הקהילה, צועדים כשהם נושאים על ראשם מאכלים וממתקים.
פִּידָאטוֹ אָדָאת (אנ'): נאומים טקסיים הנישאים על ידי גברים המשתמשים בשפה מסורתית מליצית. לנאומים יש מבנים קבועים למדי, כדי להביע כבוד למסורת ולמנהגים של הקהילה. הכרה וכבוד לאבות, זקנים ומנהיגים שתרמו לקהילה והלכו לעולמם, איחולים לזוג הצעיר וכן הדרכה ועצות לדרכם החדשה ברוח מיננגקבאו..
ירושה

כדי לפתור את ההתנגשות בין מצוות האסלאם שבה בנים יורשים פי שניים מבנות ומנגד על פי האדאת, הירושה עוברת בין דורות הנשים, המיננגנקבאו מבחינים בין ירושה גבוהה לנמוכה. "ירושה גבוהה" היא הבית, הקרקע והרכוש, העוברים בין נשים ואילו "ירושה נמוכה" היא מה שאב מעביר לילדיו מתוך השתכרותו המקצועית.
בגדי נשים

בקרב מיננגקבאו יש כ-800 קהילות, והן נבדלות זו מזו גם בתלבושות נשיות מסורתיות ובעיקר בצבעים, קישוטים ואביזרי לבוש. את המכנים המשותפים אפשר לראות בלבושן של הנשים שעומדות בראש המשפחה (או השבט, או הקהילה) - ה“בונדו קאנדואנג”:
טֶנגקלוּק (tengkluk): כיסוי ראש מסוגנן בצורת קרני תאו, שמסמל על פי האגדה את מקורם של המיננגקבאו.
קוּרוּנג (אנ'): שמלה באורך בינוני, רקומה בחוטי זהב, הממחישה את הטבע היפה של מערב סומטרה. הצבעים המקובלים, על פי אזורים שונים, הם: שחור, אדום, כחול כהה או סגול, המסמלים את החוזק והאומץ של נשות הבונדו קאנדואנג. החפתים וקצות השמלות, תמיד רקומים ומסמלים את הגבול, לרצונה החופשי של הבונדו קאנדואנג בהתנהלותה ובקבלת ההחלטות, ל"אדאת".
סֶלֶנדָאנג (selendang): צעיף המושלך על הכתף הימנית, המסמל את האחריות המוטלת על הבונדו קאנדואנג.
סוֹנגקֶט (אנ'): בד ארוג הנלבש מתחת לקורונג מהמותניים ועד הקרסוליים. על הסונגקט רקומים פרחים, עלים או דוגמאות גאומטריות, בחוטי כסף או זהב, שמסמלים את הידע וחוכמתה של הבונדו קאנדואנג.
תכשיטי זהב: שרשרת זהב מסמלת שהבונדו קאנדואנג היא שומרת הנכסים של השבט וצמיד מסמל את הקשר שלה ל"אדאת".
הערות שוליים

1 2 3  Universitas Islam Negeri Sultan Syarif Kasim Riau (האוניברסיטה האסלאמית הממלכתית), ADAT DAN ISLAM DI MINANGKABAU, repository.uin-suska.ac.id
1 2  Alexander Stark, The Padri Movement and The Adat, MJSSH, June 2023
1 2 3  Elliot, Minangkabau Culture (West Sumatra) : History And Geography, ‏2019-10-06
↑  Indonesia, Minangkabau, Nadia Ferroukhi
1 2  Where Girls Run the World: Stories From the World’s Largest Matrilineal Society | Athena, athenaga.com
↑  (סורת הרומאים [30]:21)."
↑  סורת הנשים [4]: 124
↑  STATUS OF WOMEN VIS-A-VIS MEN, www.spiritofislam.co.in
↑  סורת הנשים [4]: 31
↑  Sahih al-Bukhari, “Obey Allah and obey the Messenger and those of you who are in authority…”, sunnah.com
↑  מהשורש הערבי: ص-ل-ه שהוראתו תפילה
↑  Bhanbhro, Sadiq. "Indonesia's Minangkabau culture promotes empowered Muslim women". The Conversation. ארכיון מ-19 באוגוסט 2019. נבדק ב-19 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Redaksi, Adat dan Hukum Syara’ Dalam Perspektif Masyarakat Aceh dan Minang, The Tapaktuan Post, ‏2021-02-21
1 2  Ahmad Hakam, Contested Gender Roles and Relations in Matriarchal Minangkabau, MUQODDIMA Jurnal Pemikiran dan Riset Sosiologi 2 (1), 2021, עמ' 46-37
1 2  Mengenal Budaya Adat Minang dan Beragam Tradisinya yang Unik, www.orami.co.id, ‏2021-12-08
↑  Shapiro, Danielle (2011-09-04). "Indonesia's Minangkabau: The World's Largest Matrilineal Society". The Daily Beast (באנגלית). נבדק ב-2024-05-16.
↑  Woman Centeredness | Peggy Reeves Sanday, web.sas.upenn.edu
↑  Alemora Hadiz, Female Wisdom of West Sumatra: The Story Behind the Bundo Kanduang Dress, SAGE II Vacation Home, ‏2018-03-17 (ב־)
1 2 3  Sitto Rahmana, Syafruddin Nurdin, Eka Putra Wirman, MINANGKABAU WOMEN'S MOVEMENT FOR THE PROGRESS OF
WOMEN'S EDUCATION IN WEST SUMATERA, HUMANISMA: Journal of Gender Studies Vol. 05, No. 01,, January – June 2021
↑  Puti Yasmin, 5 Tokoh Perempuan Sumatera Barat, Salah Satunya Rasuna Said, detiknews, ‏13 Feb 2020
↑  HR Rasuna Said, Sang Orator Ulung, Republika Online, ‏2014-10-03 (באינדונזית)
↑  Hajjah Rangkayo Rasuna Said (1910-1965) - Find a..., www.findagrave.com (באנגלית)
↑  Liputan6.com, Siti Manggopoh, Diusulkan Menjadi Pahlawan Nasional, liputan6.com, ‏2001-06-17 (באינדונזית)
↑  Liputan6.com, Mengunjungi Masjid Siti Manggopoh, Saksi Bisu Perang Belasting, liputan6.com, ‏2020-08-24 (באינדונזית)
קבוצת אמהות "בונדו קאנדואנג"
נשות מיננגקבאו מבשלות בחברותא
חתן וכלה בטקס הנישואין
המסגד על שם סיתי מנגפו
נערת מיננגקבאו בלבוש מסורתי "מודרני"
רוּמה גָאדָאנג (אנ')
מעשה באדם

מעשה באדם הוא האלבום השלישי של המוזיקאי, המשורר, המלחין, הזמר ושדרן הרדיו הישראלי בני בשן שיצא ב-8 במאי 2009. הסינגל הראשון מהאלבום הוא "67", ואחריו הגיע "יברך מבורך".
שירי האלבום

| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | שקט  |   |   | 4:26 |
| 2. | 67  |   |   | 3:39 |
| 3. | בדרכים  |   |   | 3:47 |
| 4. | בכל הכוח  |   |   | 4:46 |
| 5. | 5326100303091080  |   |   | 4:18 |
| 6. | מים  |   |   | 4:56 |
| 7. | ולא  |   |   | 2:39 |
| 8. | אחת, שתיים, שלוש  |   |   | 4:34 |
| 9. | נורת הקסמים  |   |   | 3:34 |
| 10. | תתקרב  |   |   | 3:22 |
| 11. | לחייך  |   |   | 4:55 |
| 12. | אלוהים הטוב  |   |   | 1:37 |
| 13. | ולא סגרתי  |   |   | 2:34 |
| 14. | יברך המבורך  |   |   | 3:02 |
מצב האומה (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  מחזה של ראסל קרוז והווארד לינדסי
 בימוי:  פרנק קפרה 
 הופק בידי:  פרנק קפרה
 תסריט:  מילס קונולי, אנתוני ויילר
 עריכה:  ויליאם הורנבאק 
 שחקנים ראשיים:  ספנסר טרייסי קתרין הפבורן אדולף מנז'ו ואן ג'ונסון אנג'לה לנסבורי
 מוזיקה:  ויקטור יאנג 
 צילום:  ג'ורג' ג' פולסיי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי ליברטי 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  30 באפריל 1948
 משך הקרנה:  124 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  2,439,000 ‏$
 הכנסות:  3,500,000 ‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   stateoftheunion
 דף הסרט ב־IMDb
 
הפבורן וטרייסי ב"מצב האומה"
מצב האומה (באנגלית: State of the Union) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1948, בבימויו של פרנק קפרה, עם ספנסר טרייסי, קתרין הפבורן, אדולף מנז'ו, ואן ג'ונסון ואנג'לה לנסבורי בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על המחזה "מצב האומה" מאת ראסל קרוז והווארד לינדסי שהועלה בברודוויי ב-1945 וזיכה אותם בפרס פוליצר.
העלילה היא סאטירה פוליטית על הנעשה מאחורי הקלעים של הרצת מועמד לנשיאות ארצות הברית מטעם המפלגה הרפובליקנית.
הסרט הופק בשנת בחירות בארצות הברית והוקרן מיד בהקרנה פרטית לפני הנשיא הארי טרומן ולדבריו זה שכנע אותו לרוץ לנשיאות לתקופה נוספת.