אצטדיון קריית אליעזר
היסטוריה

האצטדיון הוקם בשנת 1955 כתרומה של איגוד הפועלים האיטלקי. מתכננו היה האדריכל מקס גלפז, שתכנן מתקני ספורט ונופש רבים במדינת ישראל הצעירה, ביניהם אצטדיון בלומפילד, היכל יד אליהו ואצטדיון האורווה בפתח תקווה. בעבר הכיל אצטדיון קריית אליעזר כ-17,000 מקומות ישיבה, אולם לעיתים הצטופפו ביציעים גם כ-20,000 צופים. לאחר שינויים מבניים ובטיחותיים שבוצעו עשרות שנים לאחר שנחנך, הוקטן מספר המושבים ל-14,000. המשחק הראשון שנערך באצטדיון היה הדרבי בין מכבי חיפה להפועל חיפה ב-24 בספטמבר 1955, בו ניצחה מכבי חיפה 4:1 לעיני כ-6,000 צופים. עד אז שיחקו שתי הקבוצות בשני מגרשים צמודים בקריית אליהו, בסמוך למושבה הגרמנית בעיר. עם פתיחת האצטדיון העירוני עברו אליו שתי הקבוצות החיפאיות. לאחר עשר שנים, הפועל עברה לשחק בקריית חיים עד שחזרה לקריית אליעזר ב-1991.
התואר הראשון שבו זכתה קבוצה חיפנית על כר הדשא באצטדיון היה גביע המדינה לעונת 1962/1963, בו זכתה הפועל חיפה. באותה עונה העפילו לראשונה לגמר הגביע שתי הקבוצות החיפאיות. בזכות העובדה ששתי הקבוצות שיחקו בקריית אליעזר הוחלט לקיים את הגמר באצטדיון הביתי של שתיהן. במשחק הגמר שנערך ב-27 במאי 1963 לעיני כ-10,000 צופים, הפועל ניצחה 1:0 וזכתה בגביע המדינה הראשון בתולדותיה. תואר האליפות הראשון שבו זכתה קבוצה חיפנית על כר הדשא באצטדיון, נקטף ב-26 במאי 1984 במחזור הסיום של עונת 1983/1984, במשחק של מכבי חיפה מול מכבי רמת עמידר, שהתנהל על כר דשא צהוב בשל מחלה. הנהלת האצטדיון ועובדי עיריית חיפה ביקשו למנוע מהקבוצה לקיים את האימון המסכם על כר הדשא הצהוב ולאפשר להם לנסות ולשקם את הדשא, ואם לא יעלה בידם לעשות כן, לצבוע אותו בירוק. לאחר דין ודברים בין העובדים לבין מאמן הקבוצה שלמה שרף והתערבות כוח משטרה שהוזעק למקום כדי להפריד בין הנצים, הוחלט שהקבוצה תקיים את האימון כמתוכנן. ניסיונות נוספים לצביעת הדשא בירוק נעשו על ידי עובדי העירייה ביום המשחק, וזאת כדי למזער את הפגיעה בחגיגיות המעמד. צביעת הדשא לא צלחה ועובדי העירייה הסתפקו לבסוף בהתנצלות פומבית בפני הקהל בכריזת האצטדיון שנענתה בקריאות בוז מצד האוהדים. האליפות השנייה שבה זכתה הקבוצה הושגה עונה לאחר מכן, 1984/1985, דווקא באצטדיונה הביתי של היריבה העירונית בקריית חיים בשל שיפוצים בקריית אליעזר.
ביולי 1987 נהרג שוער מכבי חיפה אבי רן בתאונה ימית בכנרת; ארונו של רן הוצב במרכז המגרש כשכ-12 אלף אוהדים גודשים את יציעי האצטדיון כדי להעניק לשוער כבוד אחרון. לטקס, שכלל גם הספדים מפי אנשי המועדון ושחקנים, הגיעו גם שחקני עבר ושחקנים מאותה תקופה מקבוצות שונות בארץ ובכירי ההתאחדות לכדורגל. אירוע דומה נערך גם לאחר מותו של בעלי הפועל חיפה, רובי שפירא, ששם קץ לחייו בדצמבר 2001. הארון, מוקף משמר כבוד המורכב משחקני קבוצת הנוער של הפועל חיפה, הוצב על במה מוגבהת במרכז המגרש ואלפי אוהדים, ביניהם גם אוהדי היריבה העירונית מכבי ושחקניה חלפו על פניו. כחודש לאחר מותו של שפירא נערך באצטדיון "דרבי אחווה" שכל הכנסותיו הועברו לקופת הפועל חיפה שנקלעה לקשיים כלכליים באותה תקופה. ג'ובאני רוסו ודודו אוואט, שחקני מכבי ששיחקו מספר שנים קודם לכן בהפועל, שיחקו במדי כל אחת מהקבוצות במשך מחצית אחת ולרגל המשחק נמכרו צעיפים אדומים-ירוקים עם סמלי שתי הקבוצות.
ב-24 במאי 1988 ניצחה מכבי חיפה את קבוצת מכבי תל אביב בתוצאה 0:10, תוצאה שהייתה לגבוהה ביותר שהושגה באצטדיון. משחק זכור נוסף שנערך בין שתי הקבוצות התקיים ב-26 בפברואר 1994 במסגרת "משחק העונה" בין שתי הקבוצות שמוליכות את טבלת הליגה, ובו ניצחה מכבי חיפה את מכבי תל אביב בתוצאה 0:5.
משחק הכרעה זכור נוסף שנערך באצטדיון היה במסגרת המחזור האחרון והמכריע של עונת 1997/1998. המשחק הפגיש בין הטוענת לכתר, בית"ר ירושלים לבין קבוצת הפועל בית שאן ונערך בקריית אליעזר בשל חשש המשטרה מכך שהאצטדיון בבית שאן לא יוכל להכיל את כמות אוהדי בית"ר ירושלים שביקשו לצפות במשחק המכריע. המשחק הוכרע בדקות הסיום לטובתה של בית"ר ירושלים שזכתה באליפות המדינה, כשנגד שחקני בית שאן נטען כי לא התאמצו די על מנת לשמור על תוצאת המשחק, במה שנודע לימים כ"משחק השרוכים". לצד אירוע זה, ראוי לציון גם משחק הדרבי שהפגיש בין מכבי להפועל חיפה בעונת 2001/2002 שהסתיים בתוצאה 2:1 למכבי. משחק זה זכור בשל "פרשת ישראל כהן", שכן מכבי ניצחה בסופו של דבר בזכות פנדל שנכבש לאחר סדרת עבירות שביצע בלם הפועל ישראל כהן ברחבה. לאחר המשחק הואשם כהן כי ביצע עבירות מכוונות רבות במהלך המשחק בניסיון להטות את תוצאתו.
בעונת 1998/1999 זכתה הפועל חיפה בתואר האליפות היחיד בתולדותיה. משחק ההכתרה נערך על כר הדשא של האצטדיון ב-8 במאי 1999 ובו ניצחה את מכבי תל אביב בתוצאה 2:3. המשחק נעצר לאחר פריצת אוהדי הקבוצה לכר הדשא ודקות הסיום התקיימו כשהמגרש תחום על ידי אוהדים לאחר שבעלי המועדון, רובי שפירא, נטל את מיקרופון הכריזה והפציר באוהדים לאפשר לשופט המשחק דני קורן לסיים את המשחק במועדו החוקי. בעקבות משחק זה נחשפה פרשת האפדרין.
ב-26 במאי 2001 במחזור ה-38 של עונת 2000/2001, התקיים באצטדיון משחק הכתרה של מכבי, שבסיומו הבטיחה הקבוצה את האליפות מזה 7 שנים. בדקה ה-82 של המשחק שהתקיים מול מכבי תל אביב, כשלוח התוצאות הראה 2:3 לחיפה, החלו אוהדים לשעוט לעבר הגדרות המפרידות בין היציעים לכר הדשא. השוטרים, שהבחינו כי אוהדים רבים נמחצים בין ההמון לגדרות נאלצו לפתוח את השערים ולאפשר את כניסת האוהדים למגרש והמשחק פוצץ. באירוע נפצע קשה אוהד מכבי חיפה אמיר רנד שלקה בדום לב ודום נשימה ופונה על ידי מגן דוד אדום למרכז הרפואי רמב"ם כשהוא סובל מפגיעה מוחית קשה ובהמשך הוגדר כצמח. בעקבות המקרה פסק בית המשפט כי על החברה המנהלת את האצטדיון, על עיריית חיפה, על מכבי חיפה ועל הביטחון לפצות את משפחת רנד בסכום של כ-12 מיליון ש"ח. שנה לאחר מכן הוחלט להסיר את הגדרות המפרידות בין היציעים לכר הדשא ולהחליפן בגדרות נמוכות, ובהמשך גם ביתר אצטדיוני ליגת העל.
בתחילת שנות האלפיים הותקנו באצטדיון שערים אלקטרוניים אותם ניתן היה לעבור באמצעות הצגת כרטיס מגנטי המוענק למנויים או כרטיס חבר מועדון מכבי חיפה, או באמצעות הצגת כרטיס עם ברקוד שניתן להדפסה בבית האוהד. אפשרות זו פתרה באופן חלקי את בעיית התורים הארוכים בקופות האצטדיון המעטות, הקטנות והמיושנות שיצרו, בין היתר, חיכוך בין אוהדי הקבוצה המארחת לאוהדי הקבוצה האורחת בצדו הדרומי של האצטדיון.
בעשור האחרון לשימוש באצטדיון נערכו בו טקסי ההכתרה של מכבי חיפה לאלופה, ופרט למשחקי הקבוצות החיפניות הוא אירח קבוצות כדורגל נוספות מצפון הארץ שהעפילו לליגת העל עד שנבנו להן מגרשים המאושרים לאירוח משחקים בליגה הבכירה, ביניהן בני סכנין והפועל עכו. כמו כן, אירח האצטדיון את משחקיהן הבינלאומיים של בני סכנין, מכבי נתניה והפועל קריית שמונה שמגרשיהן לא אושרו לאירוח משחקים במפעלים שבהם השתתפו.