stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פורמולה 1
טכנולוגיה ומערכות > KERS

בעונת 2009 הותר לראשונה השימוש במערכת KERS (באנגלית: Kinetic Energy Recovery System), מערכת המאפשרת שימור של אנרגיה קינטית הנוצרת בעת בלימה. אנרגיה זו מאוחסנת
בתוך סוללות חשמליות המאפשרות שימוש בה מאוחר יותר תחת האצות. שיטה נוספת לאחסון אנרגיה היא שיטה מכנית דרך גלגל תנופה, אולם מערכת בשיטה זו אינה בשימוש בפורמולה 1. הקבוצה היחידה אשר פיתחה מערכת כזאת הייתה קבוצת ויליאמס F1, אולם גם היא זנחה זאת בסופו של דבר. יתרונות מערכת KERS הם תוספת כוח למנוע ושיפור בביצועי המכונית, וחיסכון בדלק על ידי ניצול מרבי של אנרגיה. אולם לצד כל זאת ישנו גם חיסרון הנובע מן התוספת למשקל לרכב אשר נגרם כתוצאה מהתקנתה של המערכת. תקנות ה-FIA לעונת 2009 הגבילו את הקבוצות וחייבו אותן להשתמש במערכת האוצרת בתוכה אנרגיה שאינה עולה על 80 כ"ס (60 קילוואט). בעונת 2010 הותר עדיין השימוש במערכת KERS אך הקבוצות המתחרות הסכימו בינן שלא להשתמש בה. לעונת 2011 הוסכם כי השימוש במערכת יתאפשר שוב, אולם שלוש קבוצות בחרו שלא להשתמש במערכת. בעונת 2014 הותר השימוש באנרגיה השווה ל-160 כ"ס (120 קילוואט) בכל הקפה אחת, זאת כדי לאזן את הירידה הצפויה בביצועי מכוניות הפורמולה 1 עקב המעבר ממנועי 8 ל-6 צילינדרים.
טכנולוגיה ומערכות > DRS

בעונת 2011 הותר בפורמולה 1 השימוש במערכת להפחתת כוח גרר או בקיצור DRS (באנגלית: Drag Reduction System). מערכת זו משמשת ככלי עזר אווירודינמי לנהג ומאפשרת לו להשיג מהירות שיא בניסיונו לעקוף את הנהג שלפניו. מערכת ה-DRS מופעלת על ידי פתיחת הכנף האחורית, דבר אשר גורם למעבר חלק של זרם האוויר דרכה, מפחית את כוח הגרר המופעל על המכונית ומאפשר לה לנוע מהר יותר. כאשר הנהג לוחץ על דוושת הבלם הכנף האחורית נסגרת שוב. על פי הערכות ה-FIA מערכת ה-DRS מאפשרת תוספת של 10–12 קמ"ש למהירות המכונית. במהלך ימי האימונים ובמקצי הדירוג, יש באפשרות הנהגים להשתמש במערכת ה-DRS ללא הגבלה, אולם במהלך מרוץ ישנן הגבלות כגון: החובה על הנהג העוקף להיות במרחק של לא יותר משנייה אחת מהנהג הנעקף בנקודת מדידה מוגדרת (לעזרת הנהגים קיימת נורה בלוח המחוונים אשר נדלקת לאישור), החובה להשתמש ב-DRS רק באזורי ההפעלה המותרים (activation zone) לכך (בדרך כלל בישורות המסלולים), הפעלת המערכת אסורה בשתי ההקפות הראשונות של המרוץ ובשתיים שלאחר ירידת מכונית הבטיחות מן המסלול, ההפעלה אסורה תחת הנפת דגל צהוב כאשר באפשרות מנהל המרוץ לאסור את השימוש במערכת עקב תנאי מרוץ מסוכנים כגון מזג אוויר סוער או פסולת על המסלול.
שיטת הניקוד

שיטת הניקוד באליפות השתנתה מספר פעמים במהלך השנים. השינוי האחרון בוצע בעונת 2010. שיטת חלוקת הנקודות זהה לאליפות הנהגים ולאליפות היצרנים. עשרת הנהגים המדורגים ראשונים בכל מרוץ זוכים בנקודות, כאשר הנהג המנצח זוכה ב-25 נקודות. נהגים נכללים בדירוג בתנאי שהשלימו לפחות 90% מהמרחק במרוץ, כך שנהג יכול לזכות בנקודות גם אם פרש לפני סיום המרוץ. החל מעונת 2019 מוענקת נקודת בונוס לנהג שקובע את זמן ההקפה המהירה בכל מרוץ, בתנאי שהוא נכלל בין עשרת המסיימים הראשונים.
אם המרוץ מופסק לפני שהנהגים הצליחו להשלים 75% מהמרחק הכולל, כל נהג זוכה לחצי מכמות הנקודות. במהלך השנים חולקו חצי מכמות הנקודות בשישה מרוצים שונים. הפעם האחרונה שבה התרחש הדבר הייתה בגרנד פרי בלגיה בעונת 2021, אז הופסק המרוץ לאחר 3 הקפות (במקום 44) בשל גשם כבד. בעקבות האירוע שונו הכללים במקרה שהמרוץ מופסק לפני תום הזמן שנקבע מראש.
שיטת הניקוד > טבלת הניקוד

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | הקפה מהירה |
| נקודות | 25 | 18 | 15 | 12 | 10 | 8 | 6 | 4 | 2 | 1 | 1 |
שיטת הניקוד > טבלת הניקוד > שיטת הניקוד במרוץ הספרינט

הנהג המנצח במרוץ הספרינט זוכה ב-8 נקודות, ואחריו זוכים הנהגים מהמקום השני עד השמיני בנקודה אחת פחות כל אחד בהתאמה.
שיטת הניקוד > טבלת הניקוד > טבלת הניקוד במרוץ הספרינט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| נקודות | 8 | 7 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |
שיאים

רשימת השיאים, נכון לנובמבר 2024.
תארים רצופים לנהג: מיכאל שומאכר – חמישה (2000–2004)
תארים רצופים לקבוצה: מרצדס – 8 (2014–2021)
הנהג האלוף הצעיר ביותר: סבסטיאן פטל - בן 23 שנים ו-134 ימים בעונת 2010
הנהג האלוף המבוגר ביותר: חואן מנואל פנג'יו - בן 46 שנים ו-41 ימים בעונת 1957
הנהג הצעיר ביותר שניצח במרוץ: מקס ורסטאפן - בן 18 שנים ו-228 ימים ב-15 במאי 2016
הנהג שזכה הכי הרבה מרוצים בעונה: מקס ורסטאפן - 19 בעונת 2023
התפתחות מכוניות פורמולה 1 לאורך השנים כפי שבאה לידי ביטוי במכוניות של קבוצת פרארי:
1951
1964
1971
1980
1987
1990
2001
2013
2020
ראו גם

מנצחי מרוצים בפורמולה 1
מנצחי מרוצי ספרינט בפורמולה 1
שיטת הניקוד בפורמולה 1
מספרי נהגים בפורמולה 1
תוכנית השלבים הגלובלית
הערות שוליים

↑  Brett Knight, A New Budget Cap Gave Small Teams A Reason To Stay In Formula 1. They’re Thinking Much Bigger., Forbes (באנגלית)
↑  בראד ספרג'ן, פורמולה 1: לוחצים להם על כל הכפתורים, באתר הארץ, 11 באפריל 2011
1 2  חיים זרזר, נהג פורמולה 1: האתלט המושלם מאחורי ההגה, באתר ynet, 16 באפריל 2011
↑  שחר הזלקורן, להצלחה אבות רבים, בפורמולה 1 גם לכישלון, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2006
1 2  ניצן פלד, הנישה תנצח את המיתון, באתר כלכליסט, 15 בנובמבר 2011
↑  צמיגים וגלגלים באתר פירלי
↑  "Formula 1 bosses confirm engines will not change until 2014" (באנגלית בריטית). 2011-06-29. נבדק ב-2019-03-18.
↑  Ovidiu Panzariu, Team Lotus, Virgin, HRT F1 to Start 2011 Without KERS, autoevolution, ‏2011-01-28 (באנגלית)
↑  Power unit and ERS, Formula 1® - The Official F1® Website (באנגלית)
↑  karenunchained, Drag Reduction System (DRS), GRID of SPORTS, ‏2013-06-09 (באנגלית)
↑  Drag Reduction System, Formula 1® - The Official F1® Website (באנגלית)
↑  Points, classification and race distance
↑  Bonus point to be awarded for fastest lap in 2019, Formula1.com, 11 March 2019
↑  Classy Button wins abandoned race, BBC, 5 April 2009
↑  פודיום הוא זכייה באחד משלושת המקומות הראשונים במרוץ.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12002946q (data)  GND: 4267570-4  LCCN: nb2012002495  NDL: 00960053  VIAF: 245922962   WorldCat (עם VIAF): 245922962 
לוגו האליפות הקודם שהיה בשימוש עד לשנת 2017
אלפא רומיאו 159, מכוניתו של חואן מנואל פנג'יו שזכה בתואר בשנת 1951
הגה של מכונית פורמולה 1 של קבוצת לוטוס. על ההגה נמצאים כפתורי התפעול של המערכות השונות אותן נדרש להפעיל הנהג
מדינות המארחות פורמולה
  מדינות שאירחו מרוצי פורמולה 1 בעבר
המכוניות מוכנות להזנקה על פי הסדר שהשיגו במקצה הדירוג
מכונית בטיחות נוסעת לפני מכוניתו של פליפה מאסה במרוץ שנערך בברזיל בשנת 2006
מרכז שליטה טיפוסי ממנו מתקיים הקשר בין מנהלי הקבוצות והאסטרטגים לבין הנהגים והמהנדסים שלהם במהלך המרוץ
מקס ורסטאפן נוהג במכונית הרד בול רייסינג RB19 בגרנד פרי אוסטריה 2023.
מיכאל שומאכר אלוף העולם 7 פעמים
המועצה לביטוח הבריאות הממלכתי

המועצה לביטוח הבריאות הממלכתי (או בשמה המקוצר מועצת הבריאות) היא מועצה מייעצת למשרד הבריאות המונה 46 חברים שהוקמה מכוח הוראות פרק י"א בחוק ביטוח בריאות ממלכתי - 1994.
יושב ראש מועצת הבריאות הוא שר הבריאות.
מבנה המועצה

במועצה חברים 46 חברים כולל יושב הראש.
| מספר החברים | תפקיד | גורם ממנה |
| --- | --- | --- |
| 1 | שר הבריאות | קבוע |
| 6 | עובדי משרד הבריאות | שר הבריאות |
| 2 | עובדי משרד העבודה והרווחה | שר העבודה והרווחה |
| 2 | עובדי המוסד לביטוח לאומי | שר העבודה והרווחה |
| 1 | משרד האוצר | שר האוצר |
| 1 | משרד המשפטים | שר המשפטים |
| 1 | קצין הרפואה הראשי | קבוע |
| 5 | מומחים בתחום הרפואה, המינהל, הכלכלה, האתיקה הרפואית ומדעי החברה | שר הבריאות |
| 10 | נציגי קופות חולים (חלוקה לפי מפתח יחסי שיקבע שר הבריאות בהתחשב במספר החברים בכל קופת חולים) | קבוע |
| 2 | ההסתדרות הרפואית בישראל | - |
| 1 | הסתדרות לרפואת שיניים בישראל | - |
| 1 | הסתדרות הרוקחים | - |
| 2 | ארגון האחים והאחיות | - |
| 1 | הארגונים הפארה־רפואיים | - |
| 1 | ארגון העובדים הסוציאליים | - |
| 1 | אחד מהדיקנים של בתי הספר לרפואה המוכרים בישראל | - |
| 1 | ארגון יציג של עובדים | - |
| 1 | ארגוני מעסיקים | - |
| 1 | מרכז השלטון המקומי | - |
| 1 | ארגון המועצות האזוריות | - |
| 1 | מנהל בית חולים שהבעלות בו היא ברובה פרטית | שר הבריאות |
| 2 | מקרב מועמדים שיציעו ארגוני החולים | שר הבריאות |
| 1 | מתוך רשימת מומלצים שתוגש בידי מועצת הפסיכולוגים והסתדרות הפסיכולוגים | שר הבריאות |
תקופת כהונת המועצה היא לארבע שנים. על המועצה להתכנס לפחות אחת לשלושה חודשים.
תפקיד המועצה

תפקיד המועצה לייעץ לשר הבריאות בנושאים:
שיעור דמי ביטוח הבריאות
קידום השוויוניות באיכות שירותי הבריאות, זמינות השירותים ונגישותם
אמות מידה להקצאת מקורות להרחבת שירותי בריאות
סוגיות ערכיות במישור הממלכתי בתחום הבריאות
סדרי עדיפויות בתחום הבריאות לניצול משאבים לפי צרכים שונים
שינויים בסל שירותי הבריאות
המלצה לשר הבריאות ולשר האוצר בנושא שינוי הרכב מדד יוקר הבריאות או עדכון עלות הסל בשל שינויים דמוגרפיים שחלו באוכלוסייה
אישור מינוי נציב קבילות לחוק ביטוח בריאות ממלכתי
עריכת מחקרים, סקרים וחוות דעת מקצועיות (באמצעות מכון המכון הלאומי לחקר שירותי בריאות)
פרסום מידע עדכני לחברי קופות החולים בדבר זכויותיהם לפי החוק, השירותים העומדים לרשותם, היכן ניתן לקבלם ומיהם נותני השירותים מטעם כל קופת חולים
ייעוץ לשר הבריאות בכל נושא אחר שיקבע שר הבריאות או שליש מחברי המועצה
ועדות משנה

ועדת דמי ביטוח, תשלומים, שירותים ומקורות מימון
ועדה לקידום האיכות בשרותי בריאות זמינותם ונגישותם
ועדה לזכויות המבוטח ונציבות הקבילות
ועדת מחקר ומעקב לביצוע החוק
ועדת פרסום
ועדת רפורמות
ועדת ביקורת
עמוק בגרון

| --- | --- |

כרזת הסרט (ארצות הברית)
 מבוסס על:  Choke 
 בימוי:  קלארק גרג 
 הופק בידי:  ביאו פליין   טריפ ווינסון   טמפל פנל
 תסריט:  קלארק גרג צ'אק פלאניוק (ספר)
 עריכה:  ג'ו קלוץ 
 שחקנים ראשיים:  סם רוקוול   אנג'ליקה יוסטון   קלי מקדונלד   בראד ויליאם האנק   גיליאן ג'ייקובס
 מוזיקה:  נתן לרסון 
 צילום:  ג'ו קלוץ
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרצ'לייט פיקצ'רס 
 חברה מפיצה:  Fox Searchlight Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 בספטמבר 2008 
 משך הקרנה:  88 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט דרמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 תקציב:  3.4 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   choke
 פרסים:  זכייה פסטיבל סאנדנס
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ויקטור ופייג'
עמוק בגרון (באנגלית: Choke) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוג דרמה-קומדיה שחורה שיצא ב-2008 בבימויו של קלארק גרג ובכיכובם של סם רוקוול, קלי מקדונלד ואנג'ליקה יוסטון. הסרט צולם בניו ג'רזי במשך שלושה שבועות ב-2007, והצגת הבכורה שלו הייתה שנה לאחר מכן בפסטיבל סאנדנס. העבודה על הסרט הושלמה שלושה ימים בלבד לפני הקרנתו בפסטיבל. הסרט מבוסס על רומן בעל שם זהה מאת צ'אק פלאניוק.
עלילה

ויקטור מנצ'יני הוא מכור לסקס הפוקד באופן קבוע קבוצת תמיכה לשם גמילה, ועובד כשחקן בכפר המציג הדמיה של מושבה קולוניאלית בארצות הברית. הוא עובד במקום עם חברו הטוב, דני, שגם משתתף בקבוצת התמיכה בשל התמכרותו לאוננות. אמו של ויקטור חולה במחלת אלצהיימר, והיא מאושפזת בבית חולים פרטי. הוא נוהג לבקר אצלה באופן תדיר, ועל מנת לממן את שהותה במקום הוא נוהג לזייף חנק מאוכל במסעדות מתוך כוונה למשוך "מציל" עשיר שימשיך לתמוך בו כלכלית מתוך תחושת הרואיות ודאגה למצבו.
באחד מביקוריו אצל אמו הוא פוגש בפייג' מרשל המטפלת בה. היא מבשרת לו שמצבה של אמו מתדרדר, ושהצוות הרפואי במקום שוקל טיפול ניסיוני בהשתלת תאים בגופהּ, אך על מנת שהדבר יעבוד יש לקחת את התאים מחבל הטבור של תינוק הנושא את הגנים שלו. היא משכנעת אותו שעליו לקיים איתה יחסי מין כדי שהיא תלד לו ילד על מנת להציל את אמו, והוא מסכים.
ויקטור מעולם לא הכיר את אביו, והוא להוט לקבל מאמו את המידע אודות שורשיו, אך בכל פעם שהוא מגיע לבקר אצלה היא לא מזהה אותו. הוא משכנע את חברו דני להתחזות לו ולתחקר אותה. הוא מסכים, ומגלה שאמו של ויקטור מחזיקה ביומן אישי שאותו כתבה. ויקטור מוצא אותו, אך מתברר לו שהוא כתוב באיטלקית. פייג' מספרת לוויקטור שהיא קוראת איטלקית ומתנדבת לתרגם עבורו את היומן. פייג' וויקטור מנסים כמה פעמים לקיים יחסי מין, אך ויקטור באופן חריג מתקשה לשמור על זקפה כאשר הוא עם פייג', ובשיחה עם דני הוא מגיע למסקנה שהדבר קורה מכיוון שהוא מאוהב בה, ורוצה להכיר אותה לעומק בטרם ישכבו, שלא כפי שנהג עם נשים אחרות איתן קיים מין מזדמן.
במהלך הסרט משולבות סצנות קצרות החושפות חלקים מילדותו של ויקטור בצל אמו, שהייתה טיפוס מוחצן והזוי. השניים היו בבריחה מתמדת בהשפעת פרנויות של האם מפני רדיפה מהחוק. היא נהגה לחטוף אותו מפעם לפעם ולשכנע אותו לעזוב את המשפחות האומנות בהן היה נמצא, ולגרור אותו למעשי פשיעה קטנים כמו גנבת אוטובוס לשם טיול או פריצה לגן חיות בלילה על מנת לשחרר את החיות הכלואות.
פייג' חושפת את הכתוב ביומן, לפיו אמו של ויקטור טסה לאיטליה על מנת לגנוב את "העורלה המקודשת", זו שהייתה שייכת לישו - וממנה התעברה והביאה לעולם את ויקטור, מה שהופך אותו ל"הביאה השנייה". הוא מסרב בכל תוקף להאמין לכך, אך אט אט מתרצה. מצבה הבריאותי של אמו ממשיך להתדרדר, ולקראת הסוף היא מזהה אותו ומתוודה כי היא בעצמה אינה יודעת מיהו אביו האמיתי, היות שהיא גנבה אותו מעגלת ילדים בסופרמרקט כשהיה תינוק. ויקטור, שתוך כדי שיחתם מאכיל אותה, מאבד את העשתונות ומבלי לשים לב חונק אותה למוות באוכל. פייג' מגיעה ומנסה לבצע החייאה באמו, ותוך כדי פעולתה ויקטור שם לב שהיא עונדת על ידה תווית של מטופלת בבית החולים ושהיא כלל לא רופאה במקום אלא מתחזה. פייג' מתוודה וחושפת בפניו כי היא סטודנטית שנשרה מבית ספר לרפואה ואשפזה את עצמה מרצון בשל מצב קטטוני חריף אליו נקלעה.
כאשר הוא מחפש אותה שוב בבית החולים הוא מגלה שהיא שחררה את עצמה מבלי להיפרד ממנו. הסרט מסתיים לאחר ההלוויה של אמו, במהלך טיסה. ויקטור נכנס לתא השירותים לשם סקס מזדמן, ואליו מצטרפת פייג'.
פרסים ומועמדויות

| שנה | מקום | שם הפסטיבל | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | לוס אנג'לס קליפורניה, ארצות הברית | פרס סטלייט | מועמדות אחת |
| 2008 | פארק סיטי, יוטה ארצות הברית | Sundance Film Festival | זכייה אחת, מועמדות אחת |
חופשיות על הבר

| --- | --- |

 בימוי:  דייויד מקנלי 
 הופק בידי:  ג'רי ברוקהיימר 
 תסריט:  ג'ינה וונדוקס, קווין סמית'
 עריכה:  ויליאם גולדנברג 
 שחקנים ראשיים:  פייפר פראבו אדם גרסיה מריה בלו מלאני לינסקי טיירה בנקס ברידג'ט מוינאהן ג'ון גודמן
 מוזיקה:  טרבור הורן 
 צילום:  אמיר מכרי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי טאצ'סטון 
 חברה מפיצה:  אולפני וולט דיסני, נטפליקס, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 באוגוסט 2000 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  100 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט מוזיקלי, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  ניו ג'רזי, ניו יורק 
 תקציב:  $45,000,000
 הכנסות:  $113,916,474
 הכנסות באתר מוג'ו:   coyoteugly
 דף הסרט ב־IMDb
 
חופשיות על הבר (באנגלית: Coyote Ugly; מילולית "מכוערות כמו קויוט", כלומר מכוערות מאוד) הוא סרט קומדיה רומנטית משנת 2000.
עלילת הסרט

ויולט עוזבת את אביה ואת חברתה הטובה גלוריה, ועוברת לניו יורק במטרה להצליח ככותבת שירים. היא מגיעה לניו יורק ומנסה להצליח אך כולם דוחים אותה. לאחר ששדדו את דירתה היא הולכת עם מעט הכסף שנשאר לה לדיינר בשעת לילה מאוחרת שם היא רואה שלוש בנות בשם קמיל, רייצ'ל וזואי. היא רואה שהן הרוויחו המון כסף מטיפים ומגלה שהן עובדות בבר מפורסם שנקרא Coyote Ugly (שם הסרט באנגלית).
ויולט מגיעה לבר ומנסה לשכנע את ליל, בעלת העסק להעסיק אותה. ויולט מתחילה לעבוד בבר ולומדת מהר מאוד את סודות המקצוע ואיך להתנהג בצורה משוחררת יותר. אדם אחד מצלם תמונה שלה רוקדת בחושניות על הבר והתמונה מגיעה לעיתון. כאשר אביה רואה את התמונה הוא מאוכזב ממנה. היא מתחילה לצאת עם קווין.
בסוף הסרט היא מופיעה בערב מיקרופון פתוח במועדון בניו יורק כאשר כל חברותיה מהבר, קווין ואפילו אביה שם כדי לעודד אותה. ההופעה סוחפת את הקהל והיא סוף סוף משיגה חוזה עם חברת הקלטות.
הדמויות

פייפר פראבו בתור ויולט סנפורד.
אדם גרסיה בתור קווין אודונול.
מריה בלו בתור ליל.
מלאני לינסקי בתור גלוריה.
טיירה בנקס בתור זואי.
ברידג'ט מוינאהן בתור רייצ'ל.
ג'ון גודמן בתור ויליאם סנפורד.
הערות שוליים

↑  coyote ugly בויקימילון (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4045709  CANTIC: a12022834  LCCN: no2001023074  MusicBrainz release group: f3a5055b-8bd0-3028-9339-5e1b12b60529  VIAF: 316751997   WorldCat (עם VIAF): 316751997
קללת אבן העקרב הירוקה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  וודי אלן
 הופק בידי:  לטי ארונסון
 תסריט:  וודי אלן
 עריכה:  אליסה לפסלטר
 שחקנים ראשיים:  וודי אלן  הלן האנט  דן אקרויד שרליז ת'רון
 מוזיקה:  דיק היימן
 צילום:  זאהו פיי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  דרימוורקס 
 חברה מפיצה:  דרימוורקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 באוגוסט 2001
 משך הקרנה:  103 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט פשע 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  33 מיליון דולר
 הכנסות:  18.9 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   curseofthejadescorpion
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
קללת אבן העקרב הירוקה (באנגלית: The Curse of the Jade Scorpion) הוא סרט קולנוע קומדיית פשע אמריקאי משנת 2001 בכתיבה ובימוי של וודי אלן, עם וודי אלן והלן האנט בתפקידים הראשיים.
הסיפור הוא על חוקר בחברת ביטוח שהופנט על ידי נוכל בעזרת אבן ירקן (Jade) בצורת עקרב כדי שיגנוב למענו תכשיטים וכסף. העלילה מתרחשת בניו יורק בשנת 1940.
בפסקול המוזיקה מופיעה נעימת בשוק הפרסי באלתורים שונים.
תקציר העלילה

C.W בריגס (וודי אלן) הוא חוקר מצליח בחברת הביטוח נורת' קוסט. מנהל החברה, כריס מגרגור (דן אקרויד), מינה לאחרונה את בטי אן פיצג'רלד (הלן האנט) לאחראית על ארגון הסדר במשרד ובתפקידה זה היא בריב ממושך עם בריגס, ושניהם אינם סובלים זו את זה. כריס ובטי מקיימים יחסים אינטימיים והיא לוחצת עליו להתגרש.
לג'ורג' בונד (וולאס שון) אחד מהעובדים במשרד יש יום הולדת 50 והם חוגגים זאת במסעדת "קשת". בריגס שהוא גרוש, מגיע לשם עם אחת המזכירות, ג'יל (אליזבת ברקלי).
במקום יש הופעה של המהפנט וולטן (דייוויד אוגדן סטירס). הוא מזמין לבמה את בריגס ובטי ומהפנט אותם בעזרת אבן ירקן שמעוצבת כעקרב. הוא גורם להם להיות נשואים טריים מאוהבים לקול צהלת הקהל. הוא נותן להם גם "מילות הפעלה" - "קונסטנטינופול" לבריגס ו"מדגסקר" לבטי.
בבית מקבל בריגס הוראה דרך "קונסטנטינופול" לגנוב תכשיטים מאחוזת קנסינגטון. למחרת הוא "חוקר" את המקרה ונפגש עם לורה קנסינגטון (שרליז ת'רון) ש"נדלקת" עליו ועל סיפוריו הבלשיים. למחרת מוצא בריגס את לורה קנסינגטון מחכה לו בדירתו. היא יפה ותמירה ומתכוננת לשכב אתו במיטה אלא שבריגס מקבל שוב טלפון מוולטן עם מילת ההפעלה "קונסטנטינופול" והוראה לגנוב שוב תכשיטים יקרים מביתה של לורה. בריגס עוזב אותה והולך מהופנט לביתה, יודע איך לפתוח את השער והיכן התכשיטים.
בחברה מתחילים בחקירה וכל הממצאים מורים על בריגס כאשם בגניבה - טביעות אצבעות, שערות ועוד אך הוא אינו זוכר דבר. הוא נאסר ונאזק, אך לורה משחררת אותו והוא מוצא מקלט בדירתה של בטי כי שם לא יחפשו אותו.
בלילה מתקשר וולטן לבטי ומפעיל אותה במילה "מדגסקר" כדי שתגנוב למענו תכשיטים אצל לקוח של החברה. גם כאן נחשד בריגס בשוד, אבל כשהוא משוחח במשרד עם אל (בריאן מרקינסון) וג'ורג' מסתבר שהוא מופעל על ידי וולטן בעזרת המילה "קונסטנטינופול". ג'ורג' משחרר אותו מההיפנוט והם ממהרים לוולטן, מוצאים את בטי שעומדת למסור לו את השלל, מזעיקים משטרה וג'ורג' משחרר אותה מההיפנוט.
כריס מתגרש מאשתו והוא עומד לטוס עם בטי לפריז. בריגס פולט לעומתה "מדגסקר" והיא מבטלת את הטיסה והולכת מרצונה עם בריגס. ג'ורג' נותן לו במתנה את אבן העקרב הירוקה.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| וודי אלן | C.W בריגס |  |
| הלן האנט | בטי אן פיצג'רלד |  |
| דן אקרויד | כריס מגרודר | מנהל |
| שרליז ת'רון | לורה קנסינגטון |  |
| וולאס שון | ג'ורג' בונד | פקיד |
| אליזבת' ברקלי | ג'יל | מזכירה |
| דייוויד אוגדן סטירס | וולטן | מהפנט |
| בריאן מרקינסון | אל | פקיד |
חיים יבין

| --- | --- |

חיים יבין באירוע לזכרה של חנה זמר בתערוכתה של זוקי קריסטל - "פנים". 3 בינואר 2013
 לידה:  10 בספטמבר 1932 (בן 92) ט' באלול ה'תרצ"ב רפובליקת ויימאר בויטן, רפובליקת ויימאר 
 כינוי:  "מר טלוויזיה"
 תאריך עלייה:  1933
 שם לידה:  היינץ קלוגר
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת חיפה 
 תקופת הפעילות:  מ-1956
 עיסוק:  עיתונאי, במאי טלוויזיה, מפיק טלוויזיה, עורך, קריין טלוויזיה ורדיו
 מעסיק:  הערוץ הראשון קול ישראל רדיו ללא הפסקה
 סוג כתב:  מגיש טלוויזיה
 בת זוג:  יוספה יבין
 צאצאים:  יונתן יבין, מיכאל יבין, דפנה יבין, חגי יבין
 מספר צאצאים:  4
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1997) 
 
חיים יבין (נולד ב־10 בספטמבר 1932) הוא עיתונאי, במאי טלוויזיה, מפיק, עורך וקריין טלוויזיה ורדיו ישראלי. מאנשי התקשורת המובילים בישראל וחתן פרס ישראל לתקשורת לשנת ה'תשנ"ז (1997). כיהן כמנהל הטלוויזיה הישראלית.
יבין שימש כמגיש מהדורת החדשות המרכזית של הערוץ הראשון, "מבט לחדשות", מאז שנכנסו שידורי הטלוויזיה לישראל בשנת 1968 ועד לשנת 2008. הוא מזוהה עם הערוץ הממלכתי של הטלוויזיה הישראלית יותר מכל אדם אחר ולכן זכה לכינוי "מר טלוויזיה".
ביוגרפיה > סרטי התעודה

בין פועליו של יבין בטלוויזיה היו סדרות התעודה אותן ערך והגיש, ביניהן הסדרה "גחלת לוחשת" (1991) על מצבה של יהדות ברית המועצות לאחר נפילת הקומוניזם, סדרות על מערכות הבחירות לכנסת "הנבחרים" (1981), "המהפך השני" (1993) ו"בין המהפכים" (2001) אשר סקרו את הפוליטיקה ואת החברה הישראלית באותה עת, וסדרה על ערביי ישראל בשם "תעודה כחולה" (2008).
ב-2005 ביים יבין את הסדרה הדוקומנטרית ארץ המתנחלים בערוץ 2. הסדרה עסקה בסקירת המצב בשטחי יהודה ושומרון, על פי נקודת מבטו. התוכנית הציגה את המתנחלים כאנשים שפטורים מחוקי מדינת ישראל, וחשפה תופעות נפוצות של לאומנות אגרסיבית.
גורמים בימין טענו שהסדרה מכפישה ציבור גדול של מתנחלים, ערב ההתנתקות מרצועת עזה. כמו כן נטען, כי לא עולה על הדעת שמגיש חדשות בערוץ הציבורי ינקוט עמדה פוליטית מובהקת. הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו דחתה את התלונות ומסרה כי יבין נקט גישה "עניינית וישרה", וכי הסדרה משרטטת בבהירות את המחלוקות בנושא ההתנחלויות, תוך מתן ביטוי הולם לכל הדעות עם זאת, לאחר התלונות הרבות על חוסר איזון, נעתרה הזכיינית טלעד וקיימה בסופה של כל תוכנית דיון באולפן. יבין טען כי הוא מקפיד על איזון במשדרי החדשות, אך בסדרה דוקומנטרית ניתן לנקוט עמדה אישית, וכי הוא נתן בה פתחון פה נרחב לנציגי המתנחלים. הסדרה זכתה בפרס הקולנוע הדוקומנטרי הישראלי לשנת 2006 לסדרת התעודה הטובה ביותר.
ב-2011 ביים יבין את הסדרה הדוקומנטרית "צבא העם", סדרה בת שלושה חלקים, שבוחנת את האתוס הצבאי ובודקת האם מחלוקות פוליטיות מפוררות את צה"ל.
ב-29 בדצמבר 2016 הוקרן בשידור קשת בערוץ 2 סרטו התיעודי האחרון עד כה, "ירושלים - עיר של חלומות שבורים".
חיים אישיים

ב-1967 נישא יבין ליוספה לבית קרונפלד. יוספה עבדה בבנק ישראל במשך 25 שנים בתפקידים שונים בנושאי כלכלה ומחשוב, וכיום היא עורכת דין העוסקת בגישור עסקי. לזוג ארבעה ילדים: העיתונאי והסופר יונתן יבין, דפנה ומיכאל - עורכי דין, וחגי - רופא פנימי וקרדיולוג.
במשך עשרות שנים התגוררה המשפחה בירושלים. בשנת 1999 העתיקו בני הזוג יבין את מגוריהם לתל אביב.
טענות להטרדה מינית

בדצמבר 2016 שתי נשים טענו כי הטריד אותן מינית. יבין הכחיש את הטענות. בנובמבר 2017 בעיצומה של פעולת תנועת Me Too, העיתונאית נרי ליבנה טענה בריאיון כי חיים יבין אמר לה: "אם נהיה חברים ממש טובים - אז תהיה לי עבודה טובה בשבילך". יבין הגיב לטענה כי "מדובר בשטויות".
פרסים והוקרה

ביום העצמאות (1997), זכה יבין בפרס ישראל בתחום התקשורת.
ביוני 2003 קיבל פרס על מפעל חיים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה, על עריכת חדשות והגשתן, עריכת סדרות וסרטי תעודה ותפקידיו השונים בטלוויזיה
בנובמבר 2008 זכה בפרס על מפעל חיים, במסגרת כנס אילת לעיתונות של אגודת העיתונאים בתל אביב.
בנובמבר 2009 זכה בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ספריו

גחלת לוחשת, עם העיתונאי גדעון לוי, תל אביב: הוצאת דביר, 1992.
כתב טלוויזיה, ספר לימוד תקשורת אלקטרונית לסטודנטים לתקשורת, 1993.
עובר מסך – אוטוביוגרפיה, בהוצאת ידיעות ספרים, 2010.
סוזאן סוזאן

| --- | --- |

כרזת הסרט סוזאן סוזאן
 בימוי:  סוזאן סיידלמן 
 הופק בידי:  שרה פילסברי 
 תסריט:  לאורה בריש
 עריכה:  אנדרו מונדשיין 
 שחקנים ראשיים:  מדונה רוזנה ארקט איידן קווין
 מוזיקה:  תומאס ניומן 
 צילום:  אדוארד לכמן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי אוריון 
 חברה מפיצה:  Orion Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  29 במרץ 1985
 משך הקרנה:  104 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט בלשי, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  ניו ג'רזי, ניו יורק 
 תקציב:  5 מיליון דולר
 הכנסות:  ‏99.3 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   desperatelyseekingsusan
 דף הסרט ב־IMDb
 
"סוזאן סוזאן" (באנגלית: Desperately Seeking Susan) הוא סרט דרמה קומית אמריקאי משנת 1985, עם מדונה ורוזנה ארקט בתפקידים הראשיים.
רוזנה ארקט זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה (אף על פי ששיחקה בתפקיד ראשי). היא הייתה גם מועמדת לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
העלילה מתרחשת בניו יורק ועוסקת בצורה דרמטית - קומית על הקשרים בין שתי נשים שונות, אחת עקרת בית עשירה ומשועממת והשנייה נוודה בוהמית.
זה היה התפקיד הגדול הראשון של מדונה בסרטים עליו קבלה ביקורות טובות אך היא לא הצליחה בקולנוע. מדונה השתתפה ביותר מ-15 סרטים והיא גם ידועה כשחקנית עם פרסי פטל הזהב הרבים ביותר.