stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
FBI (סדרת טלוויזיה)
עלילה

הסדרה מתמקדת בפעילות הפנימית של החטיבה הפלילית של משרד השדה בניו יורק של הבולשת הפדרלית (FBI). יחידה מובחרת זו מביאה לידי ביטוי את כל הכישרונות, האינטלקט והמומחיות הטכנית שלהם במקרים רחבי היקף על מנת לשמור על בטיחות ניו יורק והמדינה. הסוכנת המיוחדת מגי בל, שנולדה למשפחה רב-דורית של אכיפת חוק, מתחייבת עמוקות לאנשים שהיא עובדת איתם וגם לאלה שעליהם היא מגינה. שותפה הוא הסוכן המיוחד עומר אדום "OA". זידאן, מוסלמי, בוגר ווסט פוינט מקווינס שבילה שנתיים בשירות חשאי עבור הרשות למלחמה בסמים לפני שהגיע ל-FBI. המפקחת עליהם היא הסוכנת המיוחדת דנה מוסייר, הפועלת תחת לחץ רב ובעלת סמכות פיקודית רחבה. הצוות כולל גם עוזר סוכן מיוחד באחריות ג'ובל ולנטיין, מרכז העצבים של המשרד שהיכולת שלו להתייחס בקלות לממונים וכפופים גם יחד הופכת אותו לבעל יכולות הנעה יוצאות דופן. קריסטן צ'זל היא המשאב המוערך ביותר של הצוות, אנליסטית מבריקה שגויסה ישירות מהקולג' ויכולה לחבר את התמונה הגדולה מהר יותר מכל אחד. הסוכנים מהשורה הראשונה הללו חוקרים בעקשנות מקרים כולל טרור, פשע מאורגן ומודיעין נגדי.
שחקנים

מיסי פרגרים – מגי בל (עונות 1–הווה), סוכנת FBI מצטיינת ושותפתו של או איי. בסוף העונה השנייה עוזבת את המשרד לטובת משימה סמויה וחוזרת אליו בתחילת העונה השלישית. בעלה, שהיה כתב ב"וול סטריט ג'ורנל", נרצח. בסוף עונה 4 היא נחשפת לגז רעיל ונפגעת קשות, היא חוזרת לעבודה באמצע עונה 5.
זיקו זאקי – עומר זידאן (עונות 1–הווה), מוכר בכינויו "או איי", סוכן FBI מצטיין והשותף של מגי. לחם ביחידה מובחרת בצבא.
ג'רמי סיסטו – ג'ובל ולנטיין (עונות 1–הווה), סוכן מיוחד ואחראי המשרד. הוא גרוש, בנו חלה בסרטן בעונה השנייה אך החלים. סובל מבעיות אלכוהוליזם.
אבונה נואל – קריסטן צ'זל (עונות 1–2), האנליסטית של המשרד בעונה הראשונה וסוכנת שטח בעונה השנייה, נפגעת במהלך העונה השנייה במבצע ולכן עוברת למשרד אחר.
סילה וורד – דנה מזור (עונה 1), מפקדת המשרד בעונה הראשונה. מתפטרת מתפקידה לאחר שקיבלה החלטה שגויה והרגישה שהיא לא יכולה לקבל החלטות בלי לערב רגשות.
אלנה דה לה גרזה – איזובל קסטיל (עונות 2–הווה), מפקדת המשרד.
ג'ון בויד – סטיוארט סקולה (עונה 2–הווה), סוכן המיוחד של ה-FBI ושותפה של קריסטן, ומאוחר יותר, שותפה של טיפאני.
קתרין רנה טרנר – טיפאני וואלאס (עונות 3–6), סוכנת מיוחדת של ה-FBI וקצינת NYPD לשעבר וסוכנת בחטיבת הצווארון הלבן. היא המחליפה של קריסטן.
ודט לים – אליס טיילור (עונות 2–הווה), אנליסטית של ה-FBI. באחד הפרקים חשוד מחבר אליה פצצה והיא נכנסת למשרד ה-FBI ככה. סובלת מטראומה בעקבות האירוע אך חוזרת לעבודתה במשרד.
ג'יימס צ'ן – איאן לים (עונות 1–הווה), אנליסט טכני של ה-FBI.
רושאון פרנקלין – טרבור הובס (עונות 2–הווה), סוכן מיוחד של ה-FBI ואנליסט מודיעין.
טיילור אנתוני מילר – קלי מורן (עונות 2–הווה), אנליסט של ה-FBI.
קתלין מונרו – רינה טרנהולם (עונות 3–5) – סוכנת של ה-FBI, בת זוגו של ג'ובל, נרצחת בעונה 5.
הפקה

הסדרה תוכננה להיות בתחילה בת 13 פרקים בלבד, אך ב-11 באוקטובר 2018, בשל הצלחת הסדרה, הוחלט להאריך אותה. בינואר 2019 החליטה רשת CBS להפיק עונה שנייה לסדרה, שעלתה בספטמבר 2019.
בפרק הראשון (פרק הפיילוט) קוני נילסן משמשת כמפקדת המשרד, אך ב-16 במאי 2018 נמסר כי נאלצה לעזוב את הסדרה מסיבות לא ידועות, היא הוחלפה בסילה וורד ששיחקה את מפקדת המשרד בשאר העונה הראשונה.
בפרק הבכורה של הסדרה צפו למעלה מ-10 מיליון צופים.
הפקה > ספין-אוף

לסדרה ישנן שתי סדרות ספין אוף: "FBI: המבוקשים ביותר" ו-"FBI: אינטרנשיונל".
הערות שוליים

↑  Andreeva, Nellie (17 במאי 2018). "Upfronts 2018: Network Ownership Peaks, Digital Rights Demands Increase As Volume & License Fees Slide". Deadline Hollywood. נבדק ב-17 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Michael Ausiello,Matt Webb Mitovich, Michael Ausiello, Matt Webb Mitovich, CBS Fall Schedule: Magnum-Sized Monday Shake-Up, Murphy Brown Lands on Thursday, God on Sunday, TVLine, ‏2018-05-16 (באנגלית)
↑  Petski, Denise; Andreeva, Nellie (13 ביוני 2019). "CBS Sets Fall Premiere Dates: 'Bob ♥ Abishola', 'All Rise', 'Evil', 'Young Sheldon', 'NCIS', 'Blue Bloods' & More". Deadline Hollywood. נבדק ב-13 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Selome Hailu (May 9, 2022). ‘FBI,’ ‘FBI: International’ and ‘FBI: Most Wanted’ Renewed for Two New Seasons Each at CBS. Variety. Retrieved May 9, 2022
↑  About FBI on CBS All Access, www.cbs.com (באנגלית)
↑  Nellie Andreeva, Nellie Andreeva, ‘F.B.I.’: Missy Peregrym To Topline Dick Wolf’s CBS Drama Series, Deadline, ‏2018-03-15 (באנגלית)
↑  Patrick Hipes, Patrick Hipes, CBS’ 2018-19 New Series: First-Look Photos, Deadline, ‏2018-05-14 (באנגלית)
↑  Nellie Andreeva, Nellie Andreeva, Jeremy Sisto To Star In ‘F.B.I.’ CBS Drama Series, Reuniting With Dick Wolf, Deadline, ‏2018-03-09 (באנגלית)
↑  Nellie Andreeva, Nellie Andreeva, ‘F.B.I.’: Ebonée Noel To Co-Star In Dick Wolf’s CBS Drama Series, Deadline, ‏2018-03-13 (באנגלית)
↑  Nellie Andreeva, Nellie Andreeva, ‘FBI’: Sela Ward To Co-Star On New CBS Series From Dick Wolf, Deadline, ‏2018-07-23 (באנגלית)
↑  Dick Wolf FBI Drama Lands Series Order at CBS, The Hollywood Reporter (באנגלית)
↑  Nellie Andreeva, Nellie Andreeva, ‘FBI’ Gets Full-Season Order By CBS, Deadline, ‏2018-10-11 (באנגלית)
↑  Nellie Andreeva, Nellie Andreeva, ‘FBI’, ‘The Neighborhood’ & ‘Magnum P.I.’ Renewed For Season 2 By CBS, Deadline, ‏2019-01-25 (באנגלית)
↑  Nellie Andreeva, Nellie Andreeva, ‘F.B.I.’: Connie Nielsen Exits New CBS Series, Deadline, ‏2018-05-16 (באנגלית)
↑  Alex Welch, ‘This is Us’ and ‘The Voice’ adjust up, ‘New Amsterdam’ adjusts down: Tuesday final ratings, TV By The Numbers, ‏2018-09-26 (באנגלית) (ארכיון)
אורי מילשטיין

| --- | --- |

מילשטיין, 2000 לערך
 לידה:  29 בפברואר 1940 (בן 85) מטולה, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  כפר הילדים והנוער ויצו קנדה הדסים 
 בן או בת זוג:  שפרה מילשטיין 
 השתייכות:  צה"ל צה"ל
 תקופת הפעילות:  1958–1990 (כ־32 שנים)
 דרגה:  קצין מקצועי אקדמאי
 תפקידים בשירות
 מפקד כיתה בגדוד 890  היסטוריון צבאי של חטיבת הצנחנים  היסטוריון צבאי בחיל האוויר הישראלי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 דוקטור למדעי המדינה
 
אורי מילשטיין (נולד ב-29 בפברואר 1940) הוא היסטוריון ותאורטיקן צבאי ישראלי שפיתח את הפילוסופיה של השרידות, במרכזה ההנחה אותה מבסס על הפילוסוף הפרה-סוקרטי הרקליטוס לפיה "המלחמה היא אבי הכל", כשב"מלחמה" הכוונה לניגודים המאפיינים את הטבע כולו.
מילשטיין עוסק כבר כמה עשרות שנים בעיקר בהיסטוריה של מלחמות ישראל, ופרסם בנושא עשרות ספרים שבהם עסק בהיסטוריה של מלחמת העצמאות, של הצנחנים, יצחק רבין ועוד.
בשנות ה-60 פרסם ספר שירה, ושירתו העכשווית מופיעה בפורום השירה שייסד, בו הוא מעורב בדיאלוג שירי.
בשנת 2007 זכה בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר על ספרו "עלילת דם בדיר-יאסין - הספר השחור". בשנת 2022 זכה בפרס מולדובן לספרות צבאית חדשה, המוענק על ידי מרכז אריאל לביטחון ותקשורת באוניברסיטת אריאל, על הכרכים ז' וח' בסדרת ספריו "בשדות הקרב של מלחמת העצמאות": "ניצחון ערבי במלחמת הדרכים – השמדת שיירות יחיעם, נבי דניאל, חולדה", ו"מבצע נחשון וקרב הקסטל".
ביוגרפיה > ראשית חייו

אורי מילשטיין נולד לשרה (אחיינית של רחל המשוררת) ואברהם במטולה. הוריו עלו מהאימפריה הרוסית ונמנו על מייסדי קיבוץ אפיקים בעמק הירדן בשנות ה-20 של המאה ה-20. אביו היה מתנדב בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה ולוחם בארגון ה"הגנה" במלחמת העצמאות; אמו הייתה גננת נודדת. אחיו היה מקלען בפלמ"ח והשתתף בקרבות מלחמת העצמאות. הוא למד בבית ספר "החי"ל" בשכונת יד אליהו בתל אביב, בבית הספר החקלאי "הדסים", וסיים את לימודיו התיכוניים בתיכון עירוני ה' בתל אביב.
על פי תיאורו בספרו האוטוביוגרפי "על מה חלמנו" (2006), החל לחקור את מלחמות ישראל באופן ביקורתי בזמן לימודיו ב"הדסים". כבר אז עסק בשבירת מיתוסים והיה שנוי במחלוקת בקרב המורים והתלמידים. בהיותו כבן 14 ערך תחקיר, לכבוד טקס יום העצמאות בבית הספר החקלאי הדסים, על נסיבות שליחת מחלקת הל"ה לדרכה, בחודש ינואר 1948. בתחקיר הוא טען כי אנשי מחלקת הל"ה נשלחו כדי להביא פלזמה לפצועים בקרב ה-14 בינואר, אך קודם לכן באותו יום החישו הבריטים את הפצועים לירושלים, ומכאן שהל"ה הלכו ונהרגו לשווא. טענה זו אותה ביסס מילשטיין מאוחר יותר על עדות של קצין בריטי, נותרה שנויה במחלוקת ופרסומה עורר עליו זעם רב עוד בעת שהיה נער ושנים מאוחר יותר, כאשר פרסם תיאור מדויק של האירוע, על פי גרסתו, בסדרת ספריו על מלחמת העצמאות.
ביוגרפיה > שירותו הצבאי

בשנת 1958 התגייס לצה"ל, התנדב לצנחנים, ושובץ בגדוד 890. שימש כחובש קרבי וסיים קורס מ"כים חי"ר. לפני שהשתחרר משירות חובה מינה אותו סגן מפקד חטיבת הצנחנים, רפאל איתן ('רפול'), להיסטוריון של הצנחנים. כחובש קרבי לחם במלחמת ששת הימים, במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים. במלחמת יום הכיפורים, לדבריו, פיקד על כוח אשר חילץ נפגעים משדות הקרב. כהיסטוריון של הצנחנים נחשפו בפניו ארכיונים סודיים ומסמכים סודיים של צה"ל. בשנת 1974 הדיח אותו סגן מפקד החטיבה, יצחק מרדכי, מתפקידו כהיסטוריון בגלל כתיבה ביקורתית על קרב החווה הסינית. הוא סיים את שירות המילואים שלו כקצין מקצועי אקדמאי במחלקת היסטוריה של חיל האוויר.
ביוגרפיה > דרכו האקדמית

לאחר שחרורו משֵרות חובה בצה"ל בשנת 1960 למד באוניברסיטה העברית כלכלה, פילוסופיה ומדע המדינה. ב־1966 הגיש את תֵזת ה-M.A שלו, "עיונים באסתטיקה של אפלטון", שנכתבה בהנחייתו של שלמה פינס; עבודת הדוקטורט שלו, "הטיעון הדתי בתהליך החקיקה בישראל", בהנחייתם של יחזקאל דרור ורפאל יהודה צבי ורבלובסקי, הוגשה ב־1972. בזמן הלימודים ולאחר סיומם הקדיש את רוב זמנו לפיתוח פילוסופיה צבאית ולחקר מלחמות ישראל. תפקידיו בשֵרות החובה ובמילואים אִפשרו לו לעיין במסמכים סודיים ולראיין אנשי צבא רבים. לאחר מלחמת ששת הימים פרסם את מחקרו הראשון, "מלחמות הצנחנים", ובתחילת 1973 פרסם היסטוריה צבאית של היישוב והמדינה "בדם ואש יהודה". עם התמשכות מחקריו, ובעיקר אחרי מלחמת יום הכיפורים, החל לחשוף ליקויים בסיסיים במבנה צה"ל ובתפקודו.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 לימד היסטוריה צבאית במכללה לפיקוד ולמטה (פו"ם) ובאוניברסיטת בר-אילן. תקופה מסוימת לימד מילשטיין בשלוחת אוניברסיטת לטביה בישראל. בין השנים 2000–2007 לימד במכללת צפת. אחר כך לימד במרכז האוניברסיטאי אריאל. שימש כמרצה אורח במוסדות כגון המכללה למדינאות ומרכז מורשת מנחם בגין.
מילשטיין טען בראיון לתמיר דורטל, כי הוא לא המשיך ללמד באוניברסיטאות בישראל עקב דעותיו, המבקרות בחריפות את ראשי הצבא, דבר שהביא לכך שהופעל לחץ על האוניברסיטאות שלא להעסיקו. מסיבה זו אין מימון למחקריו.
כתביו

לקראת סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 החל לפרסם ספרים ביקורתיים ביותר על צה"ל ומפקדיו. בשנת 1989 החל לפרסם סדרת ספרים על מלחמת העצמאות, בה חשף, לטענתו, את תפקודם הלקוי של מפקדים שנחשבו בישראל לגיבורים, שהקימו את צה"ל ופיקדו עליו עד מלחמת לבנון הראשונה ולאחר שהשתחררו עמדו בראש המערכת הפוליטית והכלכלית. בשנת 1993 פרסם את ספרו "קריסה ולקחה", ובו ביקורת חריפה על תפקוד צה"ל במלחמת יום הכיפורים. בשנת 1995 פרסם ספר ביקורת חריף ("תיק רבין: איך תפח המיתוס") על יצחק רבין שהיה מפקד בפלמ"ח, ועל הפלמ"ח בכלל. הוא טען שכאשר פיקד רבין על חטיבת הראל, הוא ברח משדה הקרב ב-20 באפריל 1948 ומאז סבל מתסמונת פוסט-טראומטית, שמאוחר יותר - בתקופת 'ההמתנה' לפני מלחמת ששת הימים - התפרצה שוב.
מילשטיין הקים את "מכון שרידות" ואת הוצאת הספרים "שרידות" ומפעיל את ערוץ "לעומק עם אורי מילשטיין" ביוטיוב. הוא מרכז את "הפורום לאזרוח תחקירי קרבות והפקת לקחים", שהעלה טענה בשנת 2006, שעיטורי גבורה רבים ניתנו ללוחמי קרב החווה הסינית במלחמת יום הכיפורים על סמך דיווחי שווא. בעקבות החלטת בג"ץ נפתחו בפני חברי הפורום תיקי העיטורים בארכיון צה"ל ומערכת הביטחון. המסמכים הסודיים בתיקים איששו, לטענת הפורום, את הטיעון בדבר הענקת עיטורים על סמך דיווחי שווא. בשנת 2010 ממצאי המחקר של הפורום התפרסמו בספר "דרך רבין ומורשתו".
השקפותיו > מערכת הביטחון הישראלית

טענתו העיקרית של מילשטיין היא, שצה"ל הוא צבא בעל תפיסת ביטחון אנטי-אינטלקטואלית, אשר בעצם כלל איננו צבא מקצועי אלא "מיליציה חמושה עם אמצעי לחימה מתקדמים", ולכן איננו יכול לבצע את משימותיו באופן אופטימלי. מלחמת לבנון הראשונה, מלחמת לבנון השנייה וטבח 7 באוקטובר 2023 ביישובי עוטף עזה הוכיחו, לטענתו, כי לא די באמצעי לחימה מתקדמים כדי לנצח במלחמות, אלא יש צורך בטקטיקות, ביכולת אופרטיבית ובאסטרטגיות אופטימליות, שאותן צה"ל אינו מסוגל לפתח במציאות הנוכחית. לתפיסתו לצה"ל יש דרג טקטי מצוין בעקבות "מהפכת ה-101 ו-890" של אריאל שרון בשנות ה-50 של המאה ועשרים, שהשפיע לטובה על המערך הלוחם, אך דרג אסטרטגי גרוע של קצינים בכירים בעלי השכלה צבאית דלה. הוא מבסס את טיעוניו על זמן ההכשרה של קצין בצה"ל, שהוא קצר בהרבה לעומת זמן ההכשרה בצבאות השונים ודל בידע הצבאי ההיסטורי. הוא סבור שקציני צה"ל יודעים רק טקטיקות המבוססות על ניסיון אישי (שבדרך כלל דל בשל מעבר מהיר מתפקיד לתפקיד) ולפיכך פרימיטיבי, ולעומתם ראשי המדינה וראשי מערכת הביטחון הישראלית, שאינם מבינים את הטקטיקות, קובעים מטרות באופן שאינו מבוסס. לכן מטרות אלה הן מניפולציות שלא ניתן ליישמן. הוא סבור שקורס הקצינים בצה"ל אינו מכשיר את הצוערים לתפקידי פיקוד, אלא מבצע אינדוקטרינציה פוליטית ומיתולוגית. לדעתו, תרבות התחקור הצה"לית מבוססת על שקרים. לדוגמה הוא מתאר את התחקיר בקיבוץ איילת השחר של מפקדי החטיבות בידי הרמטכ"ל רפאל איתן לאחר מלחמת לבנון הראשונה, שבו הטיח איתן במפקדים "כולכם משקרים חוץ מדורון רובין". צה"ל אינו מפיק לקחים והראיה: הליקויים חוזרים ונשנים ממלחמה למלחמה; חוסר יכולת לנהל קרב משולב בין זרועי ובין חילי; היעדר מודיעין קרבי; חוסר פיקוד ושליטה בכל הרמות; לוגיסטיקה לקויה; פער בין אימונים לבין המציאות הקרבית ועוד.
לטענתו, רוב ההיסטוריה הרשמית של מלחמות ישראל מורכבת ממיתוסים יותר מאשר מעובדות, ונועדה בעיקר להאדיר את שמם של המפקדים ושל נותני חסותם הפוליטיים ולחפות על ליקויים. על כן צה"ל אינו מסוגל להפיק לקחים, שהרי בשביל להפיק לקחים יש לחשוף ליקויים ולהבין את גורמיהם. לתפיסתו שורש הבעייתיות של צה"ל, היה שהוא הוקם בידי שמאל סוציאליסטי ציוני שהאמין בחזון השלום העולמי ולכן לא טרח להקים צבא מקצועי ראוי אלא הקים מיליציה אזרחית.
בספרו, "עלילת דם בדיר-יאסין - הספר השחור", הוא טוען שהאירוע המכונן של היווצרות התודעה הלאומית הפלסטינית, פרשת דיר יאסין, אינו אלא מיתוס שנוצר על ידי השמאל ביישוב במטרה להציג את האצ"ל והלח"י כאלימים ואף סדיסטים, ובכך ליצור דעת קהל שתמנע את שילובו של האצ"ל בצה"ל כיחידה עצמאית, ואת כניסתו של מפקד האצ"ל מנחם בגין לממשלתו הראשונה של בן-גוריון. כשנכשלה התוכנית ויוקרתו של האצ"ל גברה בקרב האזרחים עקב הצלחות יחסיות של האצ"ל אל מול כישלונות ההגנה, נהגתה ובוצעה תוכנית ב', היא פרשת אלטלנה. משנתחוור לבן-גוריון שהעלילה משרתת את ההרתעה הישראלית, במיוחד אל מול ערביי ישראל, המשיך ודבק בה עד מותו.
לתפיסתו של מילשטיין בפרשנותו לציונות האסטרטגית של ז'בוטינסקי, מדינת ישראל צריכה להקים אקדמיה צבאית ללימוד הידע הצבאי הקיים, ובנוסף גוף מחקרי אינטלקטואלי לפיתוח תורת הביטחון, שירכז את טובי המוחות מכלל החברה הישראלית, וייתן פתרונות קונקרטיים למצבים השונים, ויהווה גוף יועץ לממשלה בענייני ביטחון.
השקפותיו > עלילת דם בדיר-יאסין – הספר השחור

בספר "עלילת דם בדיר-יאסין - הספר השחור" טוען מילשטיין שלא היה טבח בדיר יאסין. את טענתו גיבה מילשטיין בעדויות ומסמכים.בספרו מציג מילשטיין את הטענות הבאות בנוגע למה שהתרחש בכפר:
פיגועים יצאו מהכפר דיר-יאסין. הכפר שימש כבסיס ליחידות חצי סדירות שפעלו נגד ירושלים העברית. לכן לא היה הבדל בין דיר-יאסין לבין כפרים אחרים שהותקפו ונחרבו בערך באותו זמן ותושביהם גורשו על ידי ארגון "ההגנה" וצה"ל בגזרת ירושלים, כמו, הקסטל, קולוניה, סאריס ובית מחסיר. לכן אין יסוד לטענה כי תושבי דיר-יאסין לא פעלו נגד היהודים ולא סיכנו אותם בשום צורה שהיא. לפיכך, הייתה ליהודים עילה לתקוף את הכפר ולגרש ממנו את תושביו.
חיסול הכפר דיר-יאסין נכלל בפקודת מבצע נחשון (1 באפריל 1948) של אגף המבצעים של "ההגנה", שכן פקודה זאת קבעה כי יש לחסל את כל הכפרים החולשים על הדרך לירושלים. ההתקפה על דיר-יאסין תואמה עם מפקדת "ההגנה" בירושלים במסגרת "מבצע נחשון", שנועד להבטיח את התחבורה העברית לירושלים. בפקודת המבצע של "נחשון" נקבע שכוחות "ההגנה" יהרסו כפרים ערביים הסמוכים לכביש לירושלים, המאיימים על התחבורה העברית לעיר. תושבי הכפרים יגורשו בכוח. לא הייתה זו יוזמה של האצ"ל.
יחידת פלמ"ח השתתפה בקרב והשלימה את הכיבוש, ולא רק סייעה בחילוץ נפגעים, כפי שפורסם לאחר שנים רבות שבהן הוסתרה גם עובדה זאת. חלק מההרוגים נפגעו ביריות מכונת ירייה, שנורו מרחוק על ידי אנשי ארגון "ההגנה", שעה שהערבים ניסו לברוח מהכפר המותקף לעבר הכפר עין-כרם, שנמצא מדרום לירושלים. אש מכונת ירייה זאת פגעה בעיקר בלא-לוחמים, וכן פגעה מהגב גם בלוחמי האצ"ל שתקפו את הכפר.
בדיר-יאסין נהרגו, לכל היותר, 110 ערבים וייתכן גם שהרבה פחות ולא 254. הטבח, כביכול, אחרי הקרב, במחצבה או במקום אחר כפי שטענו אל"ם ד"ר מאיר פעיל ואחרים, לא היה ולא נברא, ורוב ההרוגים נפגעו במהלך הלחימה על ידי לוחמי האצ"ל, לח"י, חטיבת עציוני ופלמ"ח. אומנם המספר שננקב מקורו היה בהודעת מפקד האצ"ל בירושלים, מרדכי רענן, אך הוא הגזים במספר הנפגעים ופרסם ביום הקרב מספר מוגזם של הרוגים – 240 – כדי להפחיד את הערבים ולפאר את התוקפים.
במהלך הלחימה התברר כי בניגוד למידע שהיה ללוחמים, היו דלתות הבתים עשויות מברזל ולא מעץ, וכדי לפורצן פוצצו אותן באמצעות מטעני חבלה. מפיצוצים אלה נפגעו ונהרגו חלק מיושבי הבתים.
משפחתו

מילשטיין הוא בן אחייניתה של רחל המשוררת. הוציא לאור את שיריה ופרסם את הביוגרפיה שלה בספר "שירי רחל - סוד קסמם", וערך שלושה מופעים לזכרה. הוא אף נקרא בשם "אורי" בהשראת שירה של רחל "עקרה". בביוגרפיה תקף בחריפות את חברי קיבוץ דגניה א' שגירשו את רחל מקיבוצם לאחר שנודע להם שחלתה במחלת השחפת.
אחיו, רם מואב, היה פרופסור לגנטיקה באוניברסיטה העברית וראש מכון וולקני ואחותו, רחל מילשטיין, היא פרופסור בדימוס לאמנות אסלאמית באוניברסיטה העברית. אחיינו, עומר מואב, הוא פרופסור לכלכלה באוניברסיטת רייכמן.
נשוי לשחקנית שפרה מילשטיין (לבית בן דוד). להם שתי בנות, בהן ד"ר דלית מילשטיין, מייסדת "תיאטרון נוצר" ומנהלת שלו לשעבר.
ספריו

"אחרי הכול", שירים, הוצאת קריית ספר, ירושלים תשכ"ה (תחת שם העט מ. עריץ)
"מלחמות הצנחנים", 1968, הוצאת רמדור
"יחידה סודית קומנדו 101", 1968, הוצאת רמדור
"המסתערים ראשונה", 1969 הוצאת רמדור
"שירי רחל ומכתביה בכתב ידה", 1969 הוצאת כנרת
"דב הבלונדיני", 1970, הוצאת רמדור, על יעקב גרנק
"רזמח", 1970, מחברות לספרות, על משה יוליש ותולדות "כור"
"בדם ואש יהודה", 1973, הוצאת לוין אפשטיין, על צמיחת העוצמה הישראלית מתחילת ההתיישבות ועד מלחמת יום הכיפורים
"קדמון וחבורתו", 1974, הוצאת עם עובד, על יוסף ברפל, המוסד לעלייה ב' וצי"ם
"ראיון מעולם האמת", 1980, הוצאת ספרית הפועלים, על עוזי פיינרמן ותנועת המושבים
רחל - שירים, מכתבים, רשימות, קורות חייה, הוצאת זמורה ביתן, 1985
"ההיסטוריה של הצנחנים כרכים א-ד", 1985-1987, הוצאת "שלגי". כרך א - יחידה 101; כרך ב - קרב המיתלה; כרך ג - איחוד ירושלים; כרך ד - אביב נעורים.
"ההיסטוריה של מלחמת העצמאות כרכים א-ד", 1989-1991, הוצאת זמורה ביתן. ארבעת הכרכים תורגמו לאנגלית והתפרסמו בהוצאת University Press of America 2000-1996
"תככים בבזל - רומן ציוני", 1990, הוצאת ירון גולן
"פרוץ המלחמה", 1992, הוצאת ירון גולן, (כרך ראשון על מלחמת יום הכיפורים)
"הצליחה שלא הייתה", 1992, הוצאת ירון גולן, (כרך שני על מלחמת יום הכיפורים)
"קריסה ולקחה", 1993, הוצאת מכון שרידות וידיעות אחרונות, (כרך שלישי על מלחמת יום הכיפורים)
"שירי רחל - סוד קסמם", הוצאת שרידות, 1993
"סיירת שקד", 1994, הוצאת ידיעות אחרונות (יחד עם דב דורון)
"קץ החיים" הוצאת שרידות 1994 (עם אריה טפר-עמית)
"תיק רבין: איך תפח המיתוס", 1995, הוצאת מכון שרידות, התפרסם באנגלית בהוצאת גפן ב-1999 התפרסם ברוסית בהוצאת שרידות ב-1977 ובאנגלית בהוצאת גפן ב-1999.
"שירי רחל סוד קסמם" (ביוגרפיה וכן כל השירים לרבות טיוטות ושירים היתוליים), מהדורה שישית מורחבת, 1997, הוצאת שרידות
"קריסה ולקחה - מהדורה מורחבת", 1999, הוצאת מכון שרידות
"תורת הביטחון הכללית - עקרון השרידות", 1999, הוצאת מכון שרידות. במקביל התפרסמה גם מהדורה אנגלית.
תולדות מלחמת העצמאות, א-ד, 1999, הוצאת שרידות
"תיק רבין - מיתוס ושברו", 2005, הוצאת מכון שרידות
"על מה חלמנו" (עם גדעון אריאל) 2006, הוצאת שרידות
"עלילת דם בדיר יאסין - הספר השחור", 2007, הוצאת המדרשה הלאומית ומכון שרידות. עוסק בהפרכת הטענה שהיה טבח בדיר יאסין במלחמת העצמאות. הספר זכה בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר לשנת תשס"ח.
"נבי סמואל - הכתובת על הקיר שלא נקראה", 2009, הוצאות המדרשה הלאומית ומכון שרידות
"דרך רבין מורשתו", 2010, הוצאת שרידות
תורת הביטחון הכללית - עקרון השרידות, הוצאת שרידות, 2011, התפרסם באנגלית באנגלית בהוצאת שרידות ב-2011.
"לידת האומה הפלסטינית מתוך המיתוס של דיר יאסין" (באנגלית) 2012, הוצאת גפן
The Birth of a Palestinian Nation - The Myth of the Deir Yassin Massacre, Gefen. 2012
"הופקרו למוות - על הפוליטיקה של מח"ט 'גבעתי' בתש"ח", שרידות, המדרשה הלאומית ומנדלי מוכר ספרים, 2013
ספרו על הביוגרפיה הצבאית של אהוד ברק התפרסם ב-15 פרקים ב-NFC ב-2013.
"גלגל המנוף של ההיסטוריה - התגבשות הציונות האסטרטגית של ז'בוטינסקי", הוצאת מכון ז'בוטינסקי 2016
"ניצחון בסבירות נמוכה - אמיתות על מלחמת יום הכיפורים", הוצאת אפי מלצר ושרידות, 2017 (בהשתתפות חברי הפורום לאזרוח תחקירי קרבות והפקת לקחים)
"בשדות הקרב של מלחמת העצמאות", כרכים 12-1, הוצאת שרידות 2018–2023
הערות שוליים

↑  המלחמה היא אבי הכל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 15 בספטמבר 2023
↑  יוסי אחימאיר, טקס לחלוקת פרס זבוטינסקי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 13 בנובמבר 2007
↑  גדעון סאמט, מה דפוק כאן?, באתר הארץ, 17 באפריל 2007
↑  עמוד הכנס "אינטלקטואליזם וטרור", בו מופיע כמרצה מהמרכז האוניברסיטאי אריאל.
↑  על המשמעות, #534 ד"ר אורי מילשטיין - מחדלי צה"ל עולים לנו ביוקר, באתר ספוטיפיי, 30 באפריל 2024
↑  דרך רבין ומורשתו (א+ב) - אורי מילשטיין
↑   ההיסטוריון הצבאי מילשטיין: מהם תחלואי צה"ל., סרטון בערוץ "israelnewstoday", באתר יוטיוב (אורך: 15:15)
↑  אורי מילשטיין, צבא אינו רק נשק מתקדם, באתר הארץ, 14 במאי 2012
↑  אורי מילשטיין, אורי מילשטיין | נזקי השקר, באתר הארץ, 15 באוגוסט 2011
↑   הרצאה בפני חברות אירגון "נשים בירוק" מדוע צה"ל אינו מפיק לקחים ממלחמות ישראל, סרטון בערוץ "ד"ר אורי מילשטיין", באתר יוטיוב (אורך: 01:09:10)
↑  ספר חדש: הפרכת עלילת טבח בדיר יאסין, באתר ערוץ 7, 26 במרץ 2007
↑  פרס לפורך עלילת ה"טבח" בדיר יאסין, באתר ערוץ 7, 23 בנובמבר 2007
↑  הקשר המשפחתי לרחל המשוררת
↑  אורי מילשטיין, רחל והשמאל - בגידת החברים, 15 ביוני 2006, אתר "ארץ הצבי".
↑  צח אוריין- אוראץ', ‏מייסדת תאטרון הפרינג' "נוצר" בראיון על החיים מחוץ לתכתיבי הממסד המסואב, באתר מעריב אונליין, 23 בינואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265294605171  BnF: cb12546517p (data)  GND: 1055793879  ISNI: 0000 0000 6649 4964  LCCN: n85373546  NTA: 185319092  SNAC: w69p6bqb  SUDOC: 234888989  VIAF: 54261069   WorldCat (עם VIAF): 54261069 
אורי מילשטיין בצעירותו, 1957 לערך (צילום: סטודיו ארדה)
אברהם היכיני

| --- | --- |
 לידה:  1611 קושטא
 פטירה:  1682 (בגיל 71 בערך) אזמיר
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 מקום פעילות:  קושטא, אזמיר
 תקופת הפעילות:  ?–1682 
 רבותיו:  המהרי"ט
 בני דורו:  רבי חיים בנבנישתי
 חיבוריו:  הוד מלכות, אשל אברהם, תוספת מרובה
 
הרב אברהם היכיני או היכני היה רב, פוסק, פייטן ומשורר בקושטא ובאזמיר במאה ה-17.
ביוגרפיה

נולד בקושטא בשנת ה'שע"א (1611) לערך, למד אצל רבי יוסף מטראני יחד עם רבי חיים בנבנישתי, מחבר ספר כנסת הגדולה, שקורא לו: ”החכם השלם אלוף התורה כמוה"ר אברהם היכני נר"ו” (שו"ת בעי חיי חשן משפט חלק א סימן רמ). כיהן כדיין בעיר יחד עם רבי משה בנבנישתי, מחבר שו"ת פני משה. יש הטוענים שבשלב מסוים התחבר עם תומכי שבתי צבי, אך יש לציין כי החיד"א מזכירו בספר שם הגדולים ומביא את ספריו. היה דרשן דגול אשר לא היה כמוהו בקושטאנטינה.
נפטר באזמיר בשנת תמ"ב (1682)
חיבוריו

ספר הוד מלכות (קושטא תט"ו) - מאה וחמישים מזמורי תפילה שחיבר, הדומים באופיים למזמורי תהלים.
אשל אברהם, דרושים.
תוספת מרובה, ביאור על התוספתא. [הפירוש לא נשתמר]
"רזי לי" - כתב יד אדלר 2360 בביהמ"ל בניו יורק סימן 1716 (סימן 10814).
תשובה בכת"י בדין ניזונת ואיני עושה
ווי העמודים מהדורה מדעית מוערת מאת נועם לפלר, כרוב 2022.
לקריאה נוספת

נועם לפלר, חלומות אברהם היכיני - מהדורה מוערת, מחשבת ישראל - כתב עת של המרכז הבינלאומי למחשבת ישראל ע״ש גולדשטיין-גורן, 2023-01-01
רות קרא איוונוב קניאל ונועם לפלר, חלומותיו של ר' אברהם היכיני, בר-אילן 2025
רבי חיים מיכל, אור החיים, פרנקפורט תרנ"א, עמוד 32
שם הגדולים, מערכת גדולים, מערכת א', אות נד
ש' וואנונו, אנציקלופדיה לחכמי טורקיה, עמוד 83
הערות שוליים

↑  שם הגדולים מערכת גדולים אות י [קלו] מהר"ר יוסף מטראני
↑  חלק ג' סימן כ"א
1 2  קיצור ציצת נובל צבי דף י"ב עמוד א
↑  מערכת גדולים, מערכת א' אות נד
↑  מבוא לתוספתא עם פירוש תולדות יצחק, עמ' 15 הערה 11
↑  כעדות החיד"א (שם הגדולים א', סימן נ"ב)
↑  Noam Lefler, ווי העמודים לר' אברהם היכיני, ווי העמודים לר' אברהם היכיני, 2022-01-01
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007578824805171  GND: 1269645978  ISNI: 0000 0000 4655 1095  LCCN: no2008042486  VIAF: 44103240   WorldCat (עם VIAF): 44103240 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הוד מלכות
אליפות ארצות הברית (WWE)

| אליפות ארצות הברית> פרטים |
| --- | --- |
ארגון מפעיל: WWE
מותג: סמאקדאון
תאריך יצירה: 1 בינואר 1975
האלוף הנוכחי: אל. איי. נייט
תאריך זכייה: 7 במרץ 2025
שמות קודמים:   אליפות ארצות הברית במשקל כבד של NWA‏ (Mid-Atlantic) (1975–1981)  אליפות ארצות הברית במשקל כבד של NWA (בלתי מעורערת) (1981–1991)  אליפות ארצות הברית במשקל כבד של WCW (1991–2001)  אליפות ארצות הברית של ה-WCW (2001)  אליפות ארצות הברית של ה-WWE (2003–היום) 
עיצובים קודמים: 
סטטיסטיקות
האלוף הראשון: הארלי רייס
הכי הרבה זכיות: ריק פלייר (6 זכיות)
האלוף לזמן הארוך ביותר: לקס לוגר (523 ימים)
האלוף לזמן הקצר ביותר: סטיב אוסטין (5 דקות)
האלוף המבוגר ביותר: טרי פאנק (56 שנים, 85 ימים)
האלוף הצעיר ביותר: דייוויד פלייר (20 שנים, 121 ימים)
האלוף הכבד ביותר: ביג שואו (230 ק"ג)
האלוף הקל ביותר: קאליסטו (77 ק"ג)
אליפות ארצות הברית (באנגלית: WWE United States Championship) היא אליפות היאבקות מקצועית של ארגון ה-WWE. האלוף הנוכחי הוא אל. איי. נייט.