stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לב של דיו
עלילה

מורטימר (מו) פולכארט הוא כורך ספרים בעל יכולת מיוחדת - כאשר הוא מקריא ספר בקול רם הוא מעורר לחיים דמויות מתוך הספר. עם זאת, אין לו שליטה על מה שיוצא מהספר או נכנס אליו.
לילה אחד מו מקריא לבתו מגי ולאשתו טרזה ספר בשם "לב של דיו", ובטעות מקריא את אשתו לתוך הספר ומוציא ממנו מספר דמויות: הרודן המרושע קפריקורן, עוזרו הנאמן באסטה ולהטוטן אש בשם אצבע-אבק הנושא עמו דלק בשם גווין.
תשע שנים לאחר מכן מגיע אצבע-אבק לביתו של מו על מנת להזהיר אותו שקפריקורן ואנשיו באים ללכוד אותו ואת הספר "לב של דיו". למחרת מודיע מו למגי בתו אוהבת הספרים, שהם נוסעים לבקר את אלינור, דודתה של אימה תרזה ואוהבת ספרים מושבעת. מגי תוהה לגבי סיבת העזיבה החפוזה, לאור ציתותה בלילה הקודם לשיחתם של מו ואצבע-אבק, אך מו מסרב להרחיב בעניין.
כאשר הם מתארחים אצל אלינור, אצבע-אבק מעלה הופעה של להטוטי אש ובזמן הופעתו קפריקורן ואנשיו שובים את מו וגונבים את הספר שהם חושבים שהוא "לב של דיו". מגי מגלה שאביה נשבה ושאלינור הסתירה את הספר האמיתי. מגי, אלינור ואצבע-אבק נוסעים אל כפרו של קפריקורן עם הספר הנכון במטרה לחלץ את אביה. אצבע-אבק בוגד בהם כאשר הם מגיעים לכפר של קפריקורן ומסגיר אותם כיוון שקפריקורן הבטיח לו שידאג להחזירו לספר. מו נאלץ להקריא לשוביו אוצרות מתוך ספרים לאחר שהם מאיימים על מגי בתו, ובאחת ההקראות מתוך הספר "סיפורי אלף לילה ולילה", הוא מקריא נער בשם פאריד, שהופך להיות שוליה של אצבע-אבק.
קפריקורן שורף את כל העותקים של "לב של דיו" אשר ברשותו בניגוד להבטחתו לאצבע-אבק, מלבד עותק יחיד אחרון. אצבע-אבק הנבגד מבריח את החבורה מכפרו של קפריקורן. אלינור מאתרת עבור מו את פנוליו, מחבר הספר "לב של דיו", כדי שיברר אם נותר לו עותק. כשאלינור חוזרת לביתה היא מגלה שכל ספריה נשרפו; אלינור המיואשת והמדוכדכת פונה חזרה לכיוונו של מו.
מו ומגי מגיעים לפנוליו ומגלים שהעותק שהיה לו נגנב. פנוליו מרותק לשמוע על דמויותיו ומזכיר בדרך אגב שאצבע אבק ימות בספר על ידי אחד מאנשיו של קפריקורן בגלל גווין, הדלק שלו. מגי מרחמת על אצבע אבק. היא פולטת את המידע מולו ואומרת לו שעליו לשמוח שהוא לא בספר. אצבע אבק ממשיך לרצות לחזור לספר אף על פי כן. מגי ופנוליו נחטפים שוב על ידי אנשיו של קפריקורן. בזמן שהם כלואים, מגי מגלה שגם לה יש יכולת להקריא ולהוציא דמויות מתוך ספרים. באסטה מגלה זאת וקפריקורן מחליט שמגי תקריא את הצל, התליין של קפריקורן מתוך "לב של דיו".
מו, אלינור, פאריד ואצבע-אבק מנסים לחלץ את מגי. מגי בינתיים מוצאת משרתת אילמת והיא מאמינה שזו אימה, שהוקראה והועלתה מתוך "לב של דיו" על ידי דאריוס, אדם בעל יכולת להעלות דמויות מספרים אך בעוצמה חלשה יותר מזו של מגי ומו. פנוליו כותב על דף תחליף לתיאור של הצל שגורם לו להרוג את קפריקורן ולהעלים את רוב אנשיו במקום אצבע אבק, המשרתת האילמת ובאסטה שהיו אמורים להיהרג. באסטה ומורטולה, אימו של קפריקורן, נמלטים מהמקום. במקום הצל שיצא מן הספר, פנוליו נכנס לתוכו.
בסוף הספר, מו, מגי, רזה אימה של מגי (המשרתת האילמת), דאריוס ואלינור הולכים לגור בבית של אלינור. אצבע-אבק בורח עם העותק היחיד של "לב של דיו", כדי למצוא מישהו שיקריא אותו חזרה לשם, ופאריד מתלווה אליו.
דמויות > גיבורי הספר

מגי פולכארט - נערה בעלת אהבה לספרים וגיבורת הספר, אשר ירשה מאביה את יכולתו.
מורטימר "מו" פולכארט - אביה של מגי. מכונה "לשון קסם" על ידי קפריקורן ואנשיו. כורך ספרים בעל יכולת "לשלוף" דמויות ועצמים מתוך ספרים אותם הוא קורא בקול רם.
אצבע-אבק - להטוטן אש מעולם הדיו, אשר חולץ ממנו על ידי מו. אצבע-אבק צולק בפניו על ידי באסטה, ונושא עמו דלק מקורנן בשם גווין. לאורך הספר, אצבע-אבק נואש לחזור לעולם הדיו (ולספרו), ובגד במו על מנת להשיג את המטרה. כאשר גילה כי קפריקורן בגד בו, אצבע-אבק ערק שנית.
פאריד - נער שהוצא על ידי מו מהסיפור "עלי באבא וארבעים השודדים" מאלף לילה ולילה. הוא נעשה השוליה של אצבע-אבק ולומד ממנו להטוטנות אש.
טרזה\רזה - אשתו של מו ואמה של מגי. אחרי שנכנסה לתוך הספר, דאריוס הוציא אותה יחד עם משרתות נוספות. היא נעשתה אילמת, וגרה בכפר של קפריקורן עד מותו של האחרון.
אלינור לורדאן - דודניתה של טרזה. מתבודדת בביתה, המלא באוסף ספרים ענק.
פנוליו - הסופר של לב של דיו.
דמויות > נבלי הספר

קפריקורן - מתורגם כ"מזל גדי". הנבל הראשי בספר, אשר אינו בוחל באמצעים כדי להשיג את מטרותיו: רצח, עינויים, שקרים וכו. מטיל אימה על כולם. אינו יודע לקרוא ואינו מרשה לעוזריו ללמוד קרוא וכתוב
באסטה- עוזרו של קפריקורן, יצא יחד איתו מהספר "לב של דיו". צילק את פניו של אצבע אבק.
כלי נשיפה מעץ

ראושפְּפַייְפֶה, חליל קנה מימי הביניים
כלי נשיפה מעץ (באנגלית: Woodwind instrument) הם כלי נגינה ממשפחת כלי הנשיפה. הכלים העיקרים במשפחה זו הם חליל, חלילית, אבוב, קלרינט, בסון וסקסופון. היסטורית נכללו בקבוצה זו רק כלי נשיפה שהיו עשויים מעץ, אך כיום נכללים בה גם כלים העשויים מסוגים שונים של מתכת. ההבחנה בין כלי נשיפה מעץ לבין כלי נשיפה אחרים אינה נובעת מהחומר שממנו עשוי הכלי, אלא ממבנה הפייה שלהם, השונה מכלי הנשיפה ממתכת, ומהאופן שבו נוצר הצליל. כתוצאה מהבדלים אלו, צלילם נוטה להיות רך יותר משל כלי נשיפה ממתכת.
בכלי העץ משתנה גובה הצליל על ידי אורך הצינור. למשל, הבסון גדול יחסית, ולכן צלילו נמוך. לכלי העץ חורים רבים לאורך כל הצינור, המכוסים בכפתורים דמויי מכסים ומופעלים על ידי האצבעות. אחד ההבדלים בין כלי העץ וכלי המתכת הוא שבמרבית כלי העץ הצינור הוא ישר וארוך, ולא מסתלסל כמו בכלי המתכת.
חלילים וקלרינטים מתקופת הבארוק
כלי הנשיפה מעץ בתזמורת

בתזמורת מהווים כלי הנשיפה מעץ מרכיב חשוב, ונותנים גוון צליל מיוחד, שמעשיר את צליל התזמורת. בתזמורת סימפונית, כלי הנשיפה מעץ מנגנים לעיתים קרובות ביחד עם כלי הקשת. כלי העץ ידועים ביכולתם לנגן צלילים רגועים, וגם צלילים קצובים. בתזמורת הסימפונית, החליל משמש לקול הסופרן, האבוב נחשב לקול האלט, הקלרינט נחשב לקול הטנור והבסון, כשמו, משמש את קול הבס. פעמים רבות מצטרף לסקציה גם הפיקולו, שמנגן גבוה יותר מן החליל. הפיקולו נשמע חזק ביותר בתזמורת, משום שהוא כה גבוה, ובצליליו הגבוהים הוא אפילו "צעקני". כאשר נוסף הפיקולו, ישנם בסך הכול חמישה קולות בסקציה. לעיתים הפיקולו מכפיל את מנגינת החליל, אך באוקטבה אחת גבוהה יותר, מה שמוסיף רבות למנגינה. כאשר כלי העץ מנגנים בקטעים הרגועים, הם בדרך כלל מנגנים צלילים ארוכים ושקטים.
הערות שוליים

↑  How Do Woodwind Instruments Work?, www.phys.unsw.edu.au
| הסקציות בתזמורת |
| --- | --- | --- |
| סקציות ראשיות | כלי מיתר • כלי נשיפה • כלי הקשה |  |
| תת-סקציות | כלי קשת  • כלי פריטה • כלי נשיפה מעץ • כלי נשיפה ממתכת |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563446005171  BnF: cb11981835m (data)  GND: 4131177-2  LCCN: sh85147966  MusicBrainz: 35df3318-7a89-4601-bccc-4cd27ba062f7  NDL: 00567774  NKC: ph119750
יוסף נדבה

| --- | --- |
יוסף נדבה, 1986
יוסף נדבה, 1986
 לידה:  15 בספטמבר 1915 באלטה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  18 בפברואר 1988 (בגיל 72) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מעסיק:  אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת אריאל בשומרון 
 
יוסף נדבה  (15 בספטמבר 1915 – 18 בפברואר 1988) היה היסטוריון, חוקר תולדות הציונות ותולדות עם ישראל, סופר, משפטן, פרופסור למדע המדינה, מתרגם, עיתונאי ופובליציסט, שהיה מזוהה עם התנועה הרוויזיוניסטית.
קורות חייו > פעילותו הציבורית ועמדותיו

נדבה פעל למען טיהור שמו של יוסף לישנסקי, איש ניל"י, ולמען יובאו עצמותיו של לישנסקי לקבורה ממלכתית; ואכן באוגוסט 1979 הועברו עצמותיו של לישנסקי, בטקס ממלכתי-צבאי, להר הרצל, והוא נקבר בסמוך לקברו של אבשלום פיינברג.
היה משוכנע בחפותם של אנשי הימין אב"א אחימאיר, אברהם סטבסקי וצבי רוזנבלט, שהואשמו ברצח ארלוזורוב, ולחם למען הכרת הממסד בכך. כמו כן עשה רבות להנצחתם של עולי הגרדום.
בין הספרים שכתב וערך

הלורד יאשיה וודג’בוד (=ג'וזאיה קלמנט וג'ווד), אחיאסף, תש"ג, 1943
מדינאים בריטיים בימינו, אומה ומולדת, 1946
ספר עולי הגרדום, תל אביב, 1952
טריביטש לינקולן :פרשת חיים סוערים, הוצאת שמואל זימזון, תל אביב, 1956
תורת הנאום, הדר, 1957 (יצא במספר מהדורות)
יהודים מפרסמים במדיניות, ש. זימזון, 1957.
רבי עקיבא ובר כוכבא, מסדה, 1960
ניל"י - תולדותיה של העזה מדינית, שוקן, 1961 (יצא במספר מהדורות)
נגוהות מן העבר, רשפים, 1961
תולדות העיתונות מראשיתה ועד ימינו (כרך מתוך האנציקלופדיה תבל ומלואה), מ’ מזרחי 1962
תולדות המשטרים מראשיתם ועד ימינו (כרך מתוך האנציקלופדיה תבל ומלואה), מזרחי, 1963
דמות האישה בעיני ז’בוטינסקי, (דפוס המרכז), 1963
נואמים מפרסמים בהיסטוריה, מ. מזרחי, 1964
איך לדבר בצבור, הוועד המרכזי של הסתדרות הפקידים - המחלקה לתרבות ולחינוך מקצועי, 1964
זאב ז'בוטינסקי, ההנהלה העולמית ברית חדות-הצה"ר, תשכ"ד, 1964
105 ימי דב גרונר האחרונים, מרחב ירושלים, 1965, (מהדורה נוספת, מו"ל א. אורן, תל אביב 1988.)
גרדומים בקהיר, מרחב, 1965.
דרכו של לוחם עברי - סיפור חייו של יוסף שמחון, הוצאת "מרחב", 1965
המשפט / אב"א אחימאיר: (מבוא מאת יוסף נדבה), הוועד להוצאת כתבי אחימאיר, 1968
Trotsky and the Jews, Philadelphia: Jewish Publication Society of America, 1972
יוסף לישנסקי איש ניל"י : כתבים, מכתבים, דברי זכרונות / עריכה: יוסף נדבה, הדר, 1977
חיפה, אוליפנט והחזון הציוני /העורך- יוסף נדבה 1978
סכסוך ישראל ערב : המקורות, ניתוח המסמכים והתעודות ודברי פרשנות / עריכה והקדמה יוסף נדבה, רביבים, 1983
יוסף נדבה (עורך), זאב ז'בוטינסקי, הרוויזיוניזם הציוני לקראת מיפנה, קובץ מאמרים ב"ראזסוויט" לשנים 1932-1934, הוצאת מכון ז'בוטינסקי בישראל, 1986
יוסף, איש ניל"י : אחרית-דבר / עריכה ומבוא: יוסף נדבה, אגודת חשמונאי-מרכז לחינוך ולתרבות, תשמ"ו
הנאשם השני : מאבקו של צבי רוזנבלט לגילוי האמת / עריכה והקדמה יוסף נדבה, מכון ז’בוטינסקי בישראל, (תשמ"ו 1986)
מי גרש את הבריטים מארץ ישראל : עובדות ומקורות תל אביב : העמותה להפצת תודעה לאומית, 1988
בין חזון לחזון : מסות ורשימות, רפאל חיים הכהן, 1989 תשמ"ט (לקט מאמרים - התפרסם לאחר מותו)
טרוצקי והיהודים (נכתב במקור באנגלית תורגם אחר מותו על ידי יוסף כרוסט), ר. ח. הכהן, תש"ן
מתרגומיו

המשפט הבינלאומי / מאת נורמן בנטביטש, דב בר אהרונסון, (1945)
ליאון יוריס, אקסודוס: (יציאת אירופה) רומן, סטימצקי, [1959]
אדמומית של סתיו : מתוך מבחר יצירותיהם של אוסקר ויילד, אדגאר אלן פו, רודיארד קיפלינג, קרל סנדברג, רשפים, 1961. (ביניהם שיר מקור)
המשטרים הפוליטיים באירופה / עורך טיילור קול, יחדיו, 1966-1963
פרקינסון, ס. נורתקוט (סיריל נורתקוט), חוק פרקינסון ועוד עיונים בבעיות מנהל, הדר, תשמ"א.
תא 2455 מסדרון תאי המוות / אוטוביוגרפיה מאת קריל צ'סמן, הוצאת דרור
אפלה בצהריים / מאת ארתור קסטלר, הוצאת ערי ז'בוטינסקי, תש"ז
הערות שוליים

↑  מאוחר יותר פרסם ספר ושמו "לאמי", והקדיש אותו לזכרה. הספר תורגם גם לרוסית ב-1993.
↑  ב-1937 הופיע ז'בוטינסקי בפני ועדת פיל. כיוון שמנעו ממנו להיכנס לארץ ישראל, נגבתה עדותו בלונדון, באולם לא גדול בבית הלורדים. היו שם כחמישים איש, ושם העלה כתב קטגוריה נגד המשטר המנדטורי על הפרת זכויות הציונות. ז'בוטינסקי הציג את תביעות עם ישראל, וברגע מסוים הלם באגרופו על השולחן ופנה אל חברי הוועדה: "אם אין בכוחכם למלא את הבטחות המנדט, החזירו את המנדט!" "ישבתי מאחוריו", ציין נדבה, ורשמתי את נאומו... העתקתי את כל נאומו במשך לילה שלם ושלחתי את הדין וחשבון הראשון לארץ...(התפרסם ב"הבוקר") זו הייתה חוויה בלתי נשכחת. ("שלוש פגישות עם ז'בוטינסקי", האומה, שנה כ"ו, אביב 1989 (לזכרו של פרופסור נדבה), עמ' 315–317.
↑  ראו למשל:
שמעו בראדיו, דבר, 18 במרץ 1943, ראדיו, משמר, 29 באוקטובר 1946
↑  אנשים ומוסדות, דבר, 2 בינואר 1952
↑  נתקבלו במערכת, דבר, 22 במאי 1964
↑  פרס ז'בוטינסקי לד"ר י. נדבה, מעריב, 28 ביולי 1965
↑  קתדרה לציונות ע"ש ראובן הכט, דבר, 6 בנובמבר 1975
↑  עפרה לקס, המכללה עולה כיתה, באתר ערוץ 7, 13 בנובמבר 1987
↑  המצבה ומקום הקבר של יוסף נדבה, באתר "פרויקט גלעד"
↑  עם חבריו של "הוועד הציבורי לרהביליטאציה של יוסף לישנסקי" בראשות יוסף נדבה, נמנו גם אורי צבי גרינברג, רחבעם זאבי ושלמה בן אלקנה.
↑  משה דור, ברונשטיין שבתוך טרוצקי, מעריב, 20 באפריל 1973
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272339905171  PLWABN: 9810599994205606  BnF: cb128178734 (data)  GND: 1051700043  ISNI: 0000 0001 1454 1439  LCCN: n80046637  NTA: 235204056  SUDOC: 143450638  VIAF: 104157953   WorldCat (עם VIAF): 104157953
כלי נשיפה

כלי נשיפה הם כלי נגינה אשר מפיקים צליל כאשר נושפים בהם. האוויר הננשף אל תוך הכלי יוצר בו רטט וכך מופק הצליל.
סוגי כלי הנשיפה

כלי הנשיפה נחלקים לשתי קבוצות עיקריות:
כלי נשיפה ממתכת, בהם: חצוצרה, קורנית, קרן יער, בריטון, טרומבון וטובה.
כלי נשיפה מעץ, בהם: סקסופון, חליל, קלרינט, אבוב ובסון.
על אף שבעבר כלי נשיפה ממתכת נבנו מפליז וכלי נשיפה מעץ נבנו מעץ, כיום אין להסיק לאיזו מהמשפחות שייך כלי על פי החומר ממנו הוא עשוי, אלא על פי הדרך בה מופק ממנו הצליל. בכלי נשיפה ממתכת מופק הצליל מרטט שפתיו של הנגן. בכלי נשיפה מעץ מופק הצליל באחת משתי דרכים:
האוויר שנושף הנגן מרטיט כפיס במבוק המכונה עלה (כמו בקלרינט ואבוב).
האוויר שנושף הנגן יוצר מערבולת המרטיטה את האוויר שבכלי (כמו בחליל, חלילית או משרוקית).
סקסופון, לדוגמה, עשוי בדרך כלל מפליז, אך משתייך למשפחת כלי הנשיפה מעץ, מכיוון שהצליל מופק בו על ידי עלה, בדומה לקלרינט. באופן דומה, הסרפנט, כלי נשיפה עתיק, נבנה מעץ אך מקור הצליל בו הוא רטט שפתי הנגן והוא שייך למשפחת כלי המתכת.
בין כלי הנשיפה מחומרים אחרים נמנים קרן האלפים, קונכייה ואוקרינה.
בכלי הנשיפה נעשה גם שימוש נרחב בתזמורת ואף קיימות תזמורות כלי נשיפה.
כיווניות הצליל

לא תמיד היה כך הדבר, אך כיום נבדלים כלי הנשיפה ממתכת מכלי הנשיפה מעץ בישירות הצליל שלהם. בכלי נשיפה מודרניים ממתכת הצליל בוקע אך ורק מן הפעמון, מכיוון שאין חורים נוספים בצינור. לעומת זאת, כלי נשיפה מעץ מחוררים לכל אורכם, והצליל מתפזר מהם בכיוונים רבים בעצמה לא שווה. צלילם של כלי המתכת המודרניים ישיר מאוד, בעוד שצלילם של כלי העץ אינו ישיר. עובדה זו משמעותית כשמקליטים את הכלי: כלי נשיפה מעץ דורשים לפחות שני מיקרופונים וקשה יותר לתעד את צלילם באופן נאמן בגלל פיזור הצליל.
עם זאת, אין זה הבדל מהותי בין המשפחות. כלי נשיפה ממתכת עתיקים כאופיקלייד והסרפנט שהוזכר למעלה מחוררים לאורכם ומתאפיינים בצליל לא כיווני. כמו כן, אין מניעה תאורטית לייצר כלי נשיפה מעץ ללא חורים שצלילו יהיה כיווני, ואף נעשו ניסויים בכלים כאלה על ידי סקסופוניסט הג'אז אדי האריס (Eddie Harris), שחיבר פיה של סקסופון לחצוצרה וטרומבון (כלי שכונה סקסובון). המלחין הסאטירי פ. ד. ק. באך (P. D. Q. Bach) עשה שימוש קומי בשילוב דומה כשהמציא את הטרומבּוּן (Tromboon), כלי נשיפה המשלב פיה של בסון עם גוף של טרומבון.
שיעור מוזיקה על חלילית בכיתת בית ספר בגבעת ברנר בתחילת שנות ה-40
יוהנס דה סקרובוסקו

| --- | --- |

 לידה:  1195? יורקשייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  1256 (בגיל 61 בערך) פריז, ממלכת צרפת 
 השכלה:  אוניברסיטת אוקספורד 
 מעסיק:  אוניברסיטת פריז 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 
יוהנס דה סקרובוסקו (בלטינית: Johannes de Sacrobosco או Ioannis de Sacro Bosco; ‏ 1195–1256 לערך), ידוע גם בכינוי ג'ון מהוליווד, היה מלומד, נזיר ואסטרונום שלימד באוניברסיטת פריז. ידוע בשל שלשה דברים. הוא חיבר סקירה לא ארוכה (5,600 מילים) אודות הספרות ההודיות-ערביות (ה-Algorismus או De Arte Numerandi), שהפכה להיות החיבור הנפוץ ביותר בנושא, והביאה את הספרות לידיעת המלומדים באוניברסיטאות אירופה. שנית, חיבר ספר לימוד בסיסי באסטרונומיה לסטודנטים (De sphaera mundi או Tractatus de sphaera), שהיה "ספר הלימוד הפופולרי ביותר לאסטרונומיה בסיסית באירופה, מימי הביניים ועד ראשית העת החדשה. הספר נכתב ונכנס לשימוש בראשית המאה ה-13 באוניברסיטת פריז והחל להיעלם מבתי הספר בראשית המאה ה-17". שלישית, בספרו הארוך והמקורי ביותר (De Anni Ratione או De Compotus Ecclesiasticus) פירט, כשלוש מאות שנה לפני החלת לוח השנה הגרגוריאני ובאופן מדויק, את הכשלים בלוח השנה היוליאני. בנוסף, חיבר סקרובוסקו חיבור קצר על שעוני שמש (Tractatus de quadrante)‏.
תולדות חייו

מעט מאוד ידוע לגבי חייו של דה סקרובוסקו. פרשנו בן המאה ה-13, רוברטוס אנגליקוס (Robertus Anglicus) מציין שנולד באנגליה. הכינוי Hollywood או Haly bush (יער קדוש) אינו אלא תרגום השם הלטיני לאנגלית. לפי דיווח מן המאה ה-17, הגיע דה סקרובוסקו, שבמקור זה מתואר כסקוטי ב-5 ביוני 1221 לאוניברסיטת פריז, לא ברור אם כסטודנט או כמורה. בשלב מסוים הפך למרצה למתמטיקה ולאסטרונומיה.
המאמר על הספֵירות

De sphaera mundi (על כדורי העולם) הנקרא גם Tractatus de sphaera (המאמר על הספֵירות) או, בפשטות ובקיצור De sphaera, הוא ספר לימוד בסיסי באסטרונומיה, שראה אור ב-1230 לערך. הספר מבוסס על האלמגסט של תלמי מן המאה השנייה, עם השלמות ודיוקים על בסיס האסטרונומיה האסלאמית. היה זה ספר הלימוד הנפוץ והמקובל ביותר לנושא באוניברסיטאות אירופה עד ראשית המאה ה-17, עת התקבלה באופן נרחב יותר התאוריה של קופרניקוס. הספר הועתק בכמות רבה של כתבי יד עוד לפני המצאת הדפוס. מהדורתו הראשונה בדפוס ראתה אור כבר ב-1472 בפרארה ובמשך מאתיים השנים שלאחר מכן ראה הספר אור ב-84 מהדורות בערים ונציה (כ-35 מהדורות), פריז (35 מהדורות), קלן, בזל, ליידן, אנטוורפן, ויטנברג, בולוניה, מילאנו, אביניון, פרנקפורט, וינה, קרקוב ועוד. המהדורה האחרונה ראתה אור ב-1673 באנטוורפן .
הספר נחלק לארבעה חלקים:
מבנה היקום (לפי תלמי)
מסלולי הכוכבים (הספרות או הגלגלים)
על תופעות הנגרמות מסיבובם היומי של גרמי השמיים והשפעות ה"אקלימים" שלהם (דיון אסטרולוגי)
תנועת כוכבי הלכת, הירח והשמש והסבר על תופעות ליקוי חמה וליקוי לבנה
ספרו החשוב של כריסטופר קלאוויוס, שהיה המתכנן הראשי של הלוח הגרגוריאני והאסטרונום המכובד ביותר בתקופתו (ראשית המאה ה-17), נקרא In Sphaeram Ioannis de Sacro Bosco commentarius ("פרשנות על 'על הספרות' של יוהנס דה סקרובוסקו) .
הספר תורגם לעברית בשנת 1399 על ידי שלמה בן אברהם אביגדור בשם "מראה האופנים" (ונודע גם בשם "ספר האשפירא הגדול").
חישוב הלוח

De Anni Ratione ("על סיבוב השנה") או De Compotus Ecclesiasticus ("על [ה]חשבונות [ה]קדושים") או, בפשטות ובקיצור ה-Compotus, הוא הארוך (19,000 מילה) והמקורי בספריו של דה סקרובוסקו, אם כי היה הרבה פחות פופולרי והודפס רק בכ-35 מהדורות.. הספר נכתב סביב שנת 1235 ומציין שחישוב הלוח היוליאני כולל סטייה מצטברת של עשרה ימים מאז שהתחילו לעשות בו שימוש במאה הראשונה לספירה, כיוון שאורך השנה אינו 365.25 ימים כפי שהוא מניח (כלומר כולל שנה מעוברת בה נוסף יום לחודש פברואר כל ארבע שנים) אלא 365.2425 ימים. הצעתו של סקרובוסקו לתיקון הטעות הייתה להשמיט שנה מעוברת כל 288 שנים ולקזז בכך את התוספות המצטברות המיותרות. על אף שעבודה דומה התפרסמה קודם לכן בערבית, לא ברור אם ידע סקרובוסקו לקרוא ערבית ולפיכך אם עבודתו מקורית או מהווה יבוא של רעיון מוסלמי לעולם הנוצרי.
הנצחה

על שמו נקרא מכתש פגיעה על הירח.
ספריו

ה-Algorismus או De Arte Numerandi
על הספרות, בתרגום לאנגלית
לקריאה נוספת

Pedersen, Olaf (1985). In Quest of Sacrobosco. Journal for the History of Astronomy 16: 175–221.
James M. Lattice, Between Copernicus and Galileo: Christoph Clavius and the Collapse of Ptolemaic Cosmology, University of Chicago Press, 1995, ISBN 978-0226469294
Lynn Thorndike, The Sphere of Sacrobosco and its Commentators. Chicago: Univ. of Chicago Press, 1949
הערות שוליים

1 2  ביוגרפיה באתר אוניברסיטת קיימברידג'
↑  Pedersen, Olaf (1985). In Quest of Sacrobosco עמ' 182
↑  "The Spead of the Hindu-Arabic Numerals in Europe" in The Hindu-Arabic Numerals, by D.E. Smith and L.C. Karpinski, year 1911, p.184]
↑  James M. Lattice, Between Copernicus and Galileo p. 38
↑  סקרובוסקו על שעוני שמש
↑  Pedersen, Olaf (1985). In Quest of Sacrobosco עמ' 178
↑  Pedersen, Olaf (1985). In Quest of Sacrobosco עמ' 184
↑  Pedersen, Olaf (1985). In Quest of Sacrobosco עמ' 183
↑  רפאל כהן, פנים במשפט, 2007 עמ' א–י"ב
↑  הספר בתרגומו העברית, צורת הארץ, אופנבאך ה'ת"ף, (1722), נדפס יחד עם ספרי אסטרונומיה עבריים אחרים
↑  Pedersen, Olaf (1985). In Quest of Sacrobosco עמ' 184–1845
↑  מכתש סקרובוסקו בוויקי-חלל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276349605171  PLWABN: 9810684984105606  BIBSYS: 2047172  BNC: 000154154  BNE: XX1131615  BnF: cb121284153 (data)  CANTIC: a11528230  GND: 118558021  ICCU: CFIV181249  ISNI: 0000 0001 1185 4333  LCCN: n84006968  MusicBrainz: b819515b-4ad7-44e3-8990-dcf3527ef12c  NKC: ola2002159478  NLA: 35209320  NLG: 248043  NSK: 000428647  NTA: 069456380  SELIBR: 284006  SNAC: w6np2799  SUDOC: 029720613  Trove: 866283  VcBA: 495/55097  VIAF: 84975906   WorldCat (עם VIAF): 84975906
יוסף משה כהנא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 שם במה:  לחיים הפקות
 מקום הקמה:  ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל, ארצות הברית
 עיסוק:  מפיק מוזיקלי, מעבד מוזיקלי, גראמער, זמר
 זרם:  חסידות בעלז
 סוגה:  מוזיקה חסידית, ניגונים חסידיים
 שפה מועדפת:  יידיש, עברית
 חברת תקליטים:  לחיים הפקות
 שיתופי פעולה בולטים:  אהרלה סמט, זאנוויל ויינברגר, פנחס ביכלר, הרשי ויינברגר, מאיר אדלר, יענקי דסקל
 lchaim.co.il
יוסף משה כהנא הוא גראמער, מפיק ראשי של עשרות אלבומי חסידות בעלזא, ומפיק עצמאי.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
כהנא הוא חסיד בעלזא, ומתגורר בקריית בעלזא בירושלים.
קריירה

עומד בראש "לחיים הפקות" המפיקה את מקהלת המבוגרים "לחיים" ומקהלת הילדים "פרחי לחיים".
כהנא הפיק סדרת אלבומים בשם לחיים טיש, בהם מבצעים מיטב הזמרים החרדיים שירים חסידיים יהודיים עתיקים, ביניהם אלבומים של ניגוני חב"ד, הסדרה זכתה להצלחה רבה עקב מומחיותו להציג שירים עתיקים בביצוע מוצלח כשל שירים חדשים, ונמכרה בעשרות אלפי עותקים. הסדרה היא בביצוע זמרים חסידיים מובילים ובעלי מנגנים חסידיים, בהם: יעקב יהודה דסקל, אייזיק האניג, אהרלה סמט, זאנוויל ויינברגר, מוטי ויזל (אהרון הלוי), דודי קאליש, יואלי פולקוביץ, משה דמן, שלמה דסקל לוי פולקוביץ ונוספים ובהשתתפות מקהלות חסידיות בהם מקהלת מלכות, מקהלת "לחיים", מקהלת הילדים שבח, מקהלת הילדים של מוישי קרויס והאחים ויינברגר. בסדרת האלבומים לחיים טיש מופיעים ניגוני ליל שבת ויום שבת, פורים, פסח, חנוכה, סוכות, שבועות ועוד.
ב-2017 הפיק כהנא דיסק בשם "לחיים מזרח טיש" שבו מבוצעים שירים מזרחיים שורשיים בביצוע ובהברה חסידית, כאשר לדבריו “הגיע הזמן לעצור את האפליה, הציבור הספרדי חשוף כיום לכל הלהיטים החסידיים ובקי בהם, אבל הציבור החסידי והליטאי אינם מכירים את נכסי צאן הברזל של המוזיקה המזרחית”.
כהנא מומחה ביצירת חרוזים לשירים, והפיק את סדרת "לחיים אידן", בביצוע הזמר והמלחין הרב ירמיה דמן. כהנא הוא מפיק ראשי של עשרות אלבומי חסידות בעלזא ואף הפיק אלבומים של חסידויות נוספות, כמו סקולען, אבל למרות זאת איננו מצטייר כזמר ואינו אוהב להיכנס לקטגוריה של "זמרים חסידיים". הוא סבור שנגינה "חסידית" היא רק שירים ששרים החסידים עם רבם בטיש ומשום כך הקים את "לחיים הפקות".
בנוסף לכך הפיק כהנא עשרות אלבומים נוספים בהפקה עצמית וסדרות מוזיקליות נוספות.
דיסקוגרפיה

בגלל אבות, 2008
א אידישע מאמע, 2016
לחיים חסידים, 2019
דיסקוגרפיה > סדרת לחיים טיש

אוסף לחיים טיש ויז'ניץ, 2000
לחיים טיש ל"ג בעומר, 2010
לחיים טיש, תורה, 2012
דיסקוגרפיה > סדרת לחיים קומזיץ

לחיים זיץ (השבעתי), 2012
לחיים קומזיץ 2, 2015
קומזיץ מיט לחיים (3), 2018
קומזיץ 4, 2020
דיסקוגרפיה > סדרת לחיים קינדער

קינדער פארברענגען 4, 2017
הערות שוליים

↑  שטורעם על ביצוע השיר "עסן עסט זיך".
↑  הרה"צ ר' ישראל הגר שליט"א עם הרב יוסף משה כהנא, באתר בחדרי חרדים, 11 בדצמבר 2007
↑  לא כולם מופיעים בכל אלבומי הסדרה.
↑  הרב יוסף משה כהנא מציג: "חנוכה טיש", באתר חדשות 24, יום ראשון י"ב בכסלו תש"ע
↑  קוביס, “מזרח טיש”- הלהיטים המזרחיים הגדולים, באתר ערוץ 7, ‏י' בכסלו תשע"ח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311153305171  GND: 137162642  ISNI: 0000 0004 0224 3583  MusicBrainz: 30c06285-3ad9-48ec-8478-1676295e1eed  VIAF: 297669401   WorldCat (עם VIAF): 297669401
לב תל אביב

ערך זה עוסק באזור בתל אביב. אם התכוונתם לבית קולנוע בשם זה, ראו .
| --- | --- |

בית מגורים בסגנון האקלקטי בתכנונו של עקיבא אריה ויס ברחוב מזא"ה
 מידע
 עיר:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל ישראל
 שטח:  1,964 דונם
 אוכלוסייה:  31,660 (2012)
 קואורדינטות:  32°04′07″N 34°46′40″E﻿ / ﻿32.068575°N 34.77765°E﻿ / 32.068575; 34.77765
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) לב תל אביב(למפת תל אביב רגילה) לב תל אביב(למפת גוש דן רגילה) לב תל אביב(למפת גוש דן מוגדלת) לב תל אביב  he לב תל אביבhe לב תל אביבמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אזור לב תל אביב (או "לב העיר", בפי התל אביבים) נמצא, כמשתמע משמו, במרכז תל אביב כפי שהייתה בחמישים שנותיה הראשונות. גבולותיו הם:
רחוב המלך ג'ורג' בצפון-מערב, דרך בגין ורחוב קרליבך במזרח, שדרות בן ציון ומרמורק בצפון, רחוב אלנבי בדרום-מערב וחלקן הדרומי של שדרות רוטשילד, בדרום. האזור מתאפיין בבתי מגורים שנבנו בסגנון הבינלאומי ובסגנון האקלקטי, אם כי חלקם נהרסו ברבות השנים, אחרים שינו את ייעודם, ורבים הידרדרו והוזנחו. עם זאת, בשנים האחרונות ניכרת מגמה של שימור, חידוש ושיפוץ הבתים.
אופי השכונה

החל משנת 1924 נבנו באזור בתים רבים בסגנון "בתי החלומות" בתקופת העלייה הרביעית, אולם רוב בתי המגורים בלב תל אביב נבנו בשנות השלושים והארבעים. רובם היו בני שלוש קומות בראשיתם, אך במשך השנים נוספו קומות גג על רבים מהם. בחלק מן הרחובות ניכר אופיים האירופי של הבתים – חזית המשיקה למדרכה, ללא גדר וגינה, בניגוד לבתים בסגנון ישראלי ובתים משנות החמישים, עם קומת עמודים מעל גינה או חניה. באחדים מן הבתים אפשר עוד לראות את קיר המגן, קיר לבנים שחיפה על הכניסה לחדר המדרגות, מסתור מכדורי צלפים מיפו במלחמת העצמאות בבתים, שרובם ככולם היו נעדרי מקלטים.
בבתים רבים מתנהלים משרדים ועסקים שונים לצד דירות המגורים, אם כי קיימת כיום מגמה להוציא את העסקים ולהחזיר למקום דיירים, בעיקר זוגות צעירים. המגמה הזו נוחלת הצלחה רבה, בהשוואה למצב שהיה בתחילת שנות השבעים. לב תל אביב חוזר, מאז שנות השמונים, לחיים, לאחר דעיכה וכמעט גסיסה.