stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלקטרודה
שימושים נפוצים

במחקר בתחום אלקטרופיזיולוגיה משתמשים באלקטרודות לרישום האותות החשמליים הנוצרים בתבחינים ביולוגים. ברישום מאבר שלם משתמשים באלקטרודות שטח הרושמות אותות הנוצרים באיבר כולו. האלקטרודות מונחות במספר מקומות על פני העור, במקביל לאבר והתגובה החשמלית של האיבר מושווה מאלקטרודות שונות על ידי מגבר או מחשב. לדוגמה שיטות של אלקטרואנצפלוגרם למדידת זרמים במוח, או אלקטרוקרדיוגרם למדידת זרמים מהלב. 
ברישום תוך תאי משתמשים בצינורות זכוכית הנמתחות בחום בעזרת מכשיר ייעודי עד לקוטר של כמיקרון. גודל זה מאפשר את חדירת האלקטרודה לדרך קרום התא ורישום של הבדל פוטנציאלים בינו לבין אלקטרודה המונחת בתווך החוץ-תאי. הערכים האופייניים נעים בין 40 מילי וולט ל 70 מילי וולט. תוך האלקטרודה ממולא בתמיסת מלח אשר היונים שלו מהוים את נושא המטען החשמלי ומחליפים יונים עם הסביבה התאית.
המחקר האלקטרופיזיולוגי מתמחה בווריאציות רבות של אלקטרודות שאחד המעניינים שבהם היא האלקטרודה לקיבוע פיסה המוכנה בשיטה רבת שלבים. לאחר מתיחת אלקטרודת הזכוכית בעוצמה מוגדרת תחת תיל לוהט, מחליקים את חוד האלקטרודה בעזרת חום ויוצרים קצה עגול בקוטר של מספר מיקרונים (או פחות) עם פני שטח חלקים. בעזרת לחץ שלילי קל מצמידים אותו לקרום התא ועקב תכונות של קרום התא הוא נצמד לזכוכית באטימה שערכה ההתנגדותי הוא של מיליארדי אוהמים. בעקבות כך זרמים בגובה של פיקו אמפרים נרשמים מתוך תעלות יוניות בודדות המצויות בקרום ה"לכוד" על ידי האלקטרודה.
אמפכינוס

| אמפכינוס> תקופה |
| --- | --- |
אוליגוקן-מיוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אוכלי חרקים
משפחה:: קיפודיים
סוג:: אמפכינוס
מינים
 A. akespensis  A. arvernensis  A. baudelotae  A. edwardsi  A. ginsburgi  A. golpeae  A. horncloudi  A. intermedius  A. kreuzae  A. major  A. microdus  A. minutissimus  A. robinsoni  A. taatsiingolensis
שם מדעי
 Amphechinus ‏איימר, 1850

אמפכינוס (שם מדעי: Amphechinus) הוא סוג נכחד של קיפוד קטן שחי באוליגוקן ובמיוקן ומאובניו נמצאו באירופה, אסיה, אפריקה ואמריקה הצפונית. המאובנים שלו התגלו ב-1850 על ידי החוקר הצרפתי אוגוסט אימרד (Auguste Aymard).
מבדיקה משוערת של מסת גופו מעריכים שהוא הגיע למשקל 175 גרם. לא ידוע עליו הרבה, אך ממבנה השיניים מעריכים שהוא היה קרוב מאוד לקיפודים המודרניים וייתכן שהתנהג כמותם. ככל הנראה הוא ניזון בעיקר מחרקים.
היונק חי באוליגוקן רק באירואסיה ונע במהלך המיוקן לעבר אפריקה וגם לאמריקה הצפונית.
אליסאו מוריניו

אליסאו ויקטור מוריניו אוירבידה (בספרדית: Eliseo Víctor Mouriño Oyarbide;‏ 3 ביוני 1927 – 3 באפריל 1961) היה כדורגלן ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר. שיחק בקבוצות באנפילד ובוקה ג'וניורס מליגת העל הארגנטינאית, וכן בנבחרת ארגנטינה.
קריירת מועדונים

מוריניו החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת באנפילד מליגת העל הארגנטינאית, ובהמשך חתם בקבוצת בוקה ג'וניורס, גם היא מליגת העל הארגנטינאית, ובעונת 1954 זכה עמה באליפות ארגנטינה. בשנת 1961 חתם בקבוצת גרין קרוס מליגת העל הצ'יליאנית.
קריירה בינלאומית

מוריניו ערך 25 הופעות בנבחרת ארגנטינה. הוא זכה עם הנבחרת בטורנירים קופה אמריקה 1955 וקופה אמריקה 1959 (ארגנטינה), והיה חלק מסגל הנבחרת גם בטורנירים קופה אמריקה 1956, מונדיאל 1958 וקופה אמריקה 1959 (אקוודור).
מותו

ב-3 באפריל 1961, בגיל 33, נהרג מוריניו בהתרסקות טיסה 210 של LAN צ'ילה, יחד עם שבעה כדורגלנים נוספים מקבוצת גרין קרוס ושני אנשי צוות של המיועדון.
תארים

אליפות ארגנטינה (1): 1954
קופה אמריקה (2): 1955, 1959 (ארגנטינה)
הערות שוליים

↑  Cuando cayeron "los más fuertes" באתר La Nacion, ‏ 30 בנובמבר 2016 (בספרדית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אליסאו מוריניו".
אמפלומריקס

| אמפלומריקס |
| --- | --- |
  איור והשוואה של אמפלומריקס לאדם
תקופה
מיוקן 17 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: מעלי גירה
משפחה:: פלאומרכיים
סוג:: אמפלומריקס
מין:: Ampelomeryx ginsburgi
שם מדעי
 Ampelomeryx

אמפלומריקס (שם מדעי: Ampelomeryx; מילולית: "ראם הגפן") הוא סוג נכחד של מכפיל פרסה ממשפחת הפלאומרכיים, שחי באירופה בתקופת המיוקן. המאובנים שלו הוגדרו בשנת 1995. מאובניו התגלו סמוך לכרם הגדול "Domaine de Pellehaut", בדרום-מערב צרפת ומהם קיבל את שמו המדעי. הסוג הכיל מין אחד - Ampelomeryx ginsburgi, אשר היה קרובם של הסוגים Tauromeryx וטריצרומריקס (Triceromeryx).
לאמפלומריקס היה ראש בעל מבנה מוגבה מוזר שהסתיים בזוג קרניים גבוהות שהיו בעלי ענפים ובגובה שדומה לקרני אייליים או פריים, אך הם הסתיימו בציפוי רחב מעוגל, כמו של ג'ירף. מעל עצמות הגבות בלטו עוד זוג קרניים מחודדות יותר שצמחו אופקית והסתיימו בקצוות מחודדים, כך שאולי שימשו להגנה בעת לחימה עם יריבים. בקדמת הלסת העליונה בלטו זוג ניבים בדומה לניבי אייל מושק.
היונק הקדום היה קטן יותר מג'ירף, אך קרוב יותר לאוקפי בגודלו, באורך 1.9 מטר, גובה 120 ס"מ בכתפיו ומשקל ממוצע של 100 עד 300 ק"ג. מזונו עיקרי היה מעלים, והוא היה בעל רגליים ארוכות שעזרו לו לנוע במהירות כדי להימלט מטורפים.
אמונה בסיסית

אמונות בסיס (הנקראות גם אמונות בסיסיות) הן, תחת התפיסה האפיסטמולוגיות המכונה "יסודות פילוסופים", אחת האקסיומות של מערכת האמונות.
אמונת הבסיס הנפוצה ביותר היא באלוהים.
קטגוריות של אמונות

תורת ההכרה קובעת כי לכל האמונות חייבת להיות הצדקה כדי להאמין, אמונות בסיס מחולקות לשתי קטגוריות:
אמונות שהן מבוססות כראוי, בכך שהן אינן תלויות בהצדקה של אמונות אחרות, אלא במשהו מחוץ לתחום האמונה.
אמונות הנובעות מאמונה בסיסית אחת או יותר, ולכן תלויות באמונות בסיסיות לגבי תוקפן.
הסבר

בתורת ההכרה הקלאסית, האמונות מוחזקות כאמונות בסיס אם הן אקסיומות מבונות מאליהן, או שהן ניכרות בחושים (אמפיריציזם).
בתורת ההכרה המודרנית האמונות מוחזקות אם הן היו אקסיומות מובנות מאליהן או אינטגרליות.
דוגמה לאקסיומה היא האקסיומה של רנה דקארט, ("אני חושב, משמע אני קיים"). אמונות הן כאלה שאפשר להאמין בלי שיוכחו כבלתי אפשריות. האמונות בסיס על ידי החושים, טען דקארט, לא בסיסיות כי כל החוויה החושית שלנו יכולה להיות אשליה.
קית לרר כינה את "היסודות המתונים" בתור "יסודות לא יציבים" שנשמרת החלוקה בין אמונות באופן שקשור להסקת מסקנות לבין אמונות שאינן קשורות להסקת מסקנות אך הדרישה של "חוסר תקנה" יורדת. לטענתו הדבר מאפשר לחושים להיות בסיס אמונה למרות האפשרות שלהם לטעות.
לפי הבניה המנטלית אמונות בסיסיות, כדי להיחשב אמונות בסיסיות צריכות להיות סבירות ועקביות עם השקפת עולם רציונלית.
נוגדי האפיסטמולוגיה דוחים את תורת ההכרה ואת האפשרות של אמונות בסיסיות להתקבל מבחינה רציונלית מיכוון שאינן מוכחות מבחינה מדעית.
ראו גם

לוגיקה מודלית
מודל מנטלי
דפוס חשיבה
פרדיגמה
לוגיקה
אמונה
הערות שוליים

↑  World Christian Database Gordon–Conwell Theological Seminary Centre for the Study of Global Christianity
↑  אמונה ורציונליות, אלווין פלנטינגה, 1983
↑  אמונה ורציונליות, לונדון: אלווין פלנטינגה, 1983, עמ' 58-59
↑  "זה הגיוני לאנשים להאמין במה שהם חווים לפי החושים, לכן אמונות כאלו מתקבלות כאמונה בסיסית".(קית לרר') מתוך הארכיון
↑  ג. הנזי ז. צלדרס, מילון קולומביה ביקורות ספרותיות ותרבויות מודרניות, עמ 100.
אמפיתיאטרון ארל

מראה פנים האמפיתיאטרון
ציור האמפיתיאטרון מאת וינסנט ואן גוך
אמפיתיאטרון ארל (בצרפתית: Arènes d'Arles) בעיר ארל שבדרום צרפת הוא אמפיתיאטרון רומי, שנבנה בשנת 90 לספירה. כיום הוא מארח אירועים שונים בעיר.
מבנה האמפיתיאטרון נבנה קרוב לוודאי בהשראת הקולוסיאום שברומא, שהוקם מעט לפניו. המבנה הוא אובלי, באורך של 136 מטרים, ברוחב של 109 מטרים ובגובה של 21 מטרים. יש בו 120 קשתות בשני מפלסים. היו בו מקומות ישיבה ל-20 אלף צופים. במהלך קרוב ל-400 שנים נערכו בו מרוצי מרכבות ומופעי גלדיאטורים וציד.
לאחר נפילת רומא במאה החמישית הוסב האמפיתיאטרון למבצר ונוספו לו ארבעה מגדלים רבועים, ששניים מהם שרדו עד היום. בסופו של דבר נבנו בתחומיו כמאתיים בתים והוא הפך לרובע מגורים של ממש. היו בו שתי כנסיות, אחת במרכז הארנה והשנייה בבסיסו של המגדל המערבי. רובע זה התקיים למעלה מאלף שנים. בשנת 1825, הודות למאמציו של פרוספר מרימה, החל תהליך שחזורו והפיכתו למונומנט. המבנים שנבנו בתוך האמפיתיאטרון הופקעו ונהרסו, וב-1830 נערך בו המופע הראשון לאחר שחזורו, מלחמת שוורים, לציון הפלישה לאלג'יר באותה שנה.
כיום משמש האמפיתיאטרון להצגת מופעים שונים, לרבות מלחמות שוורים במסגרת פסטיבל Feria d'Arles הנערך פעמיים בשנה בארל, וכן קונצרטים והצגות.
בשנת 1981 נמנה האמפיתיאטרון עם מכלול המונומנטים הרומיים והרומנסקיים של ארל שהוכרזו כאתר מורשת עולמית.
אינוקנטיוס השנים עשר

אינוקנטיוס השנים עשר (בלטינית:  Innocentius XII; ‏13 במרץ 1615 – 27 בספטמבר 1700; נולד בשם אנטוניו פיניאטלי), היה אפיפיור מ-12 ביולי 1691 ועד מותו. נאבק בנפוטיזם (נוהג רווח במדינת האפיפיור של חלוקת משרות, כיבודים ונחלות לבני משפחתו של האפיפיור) והוציא בולה אפיפיורית שאסרה על כך לחלוטין.
לפני היותו לאפיפיור

נולד בספינצולה (Spinazzola) שבפוליה (דאז בממלכת נאפולי) כבן רביעי (בין חמישה) לאחד מבתי האצולה החשובים של הממלכה. התחנך ברומא וקיבל תואר דוקטור במשפט קאנוני ומשפט אזרחי. כבר בגיל 20 התקבל לתפקיד בקוריה של האפיפיור אורבנוס השמיני. כיהן כמושל נפות פאנו וויטרבו. בין 1646 ל-1649 שירת כאיקוויזיטור במלטה. ב-1652 מונה לבישוף טיטולרי (בתואר בלבד) של לאריסה. בין 1660 ל-1668 כיהן כנונציו לפולין ובין השנים 1668 ל-1671 כיהן כנונציו לממלכת הבסבורג (אוסטריה). ב-1671 מונה לבישוף של לצ'ה וב-1681 מונה לקרדינל על ידי אינוקנטיוס האחד עשר. ב-1686 מונה לארכיבישוף נאפולי.
בחירתו לאפיפיור

עם מותו של האפיפיור אלכסנדר השמיני ב-12 בפברואר 1691 התכנסה קונקלווה לבחירת מחליפו בתפקיד. הקונקלווה נקלעה למבוי סתום כאשר כוחות מספר התנגדו לבחירת גרגוריו בארבאריגו, שהוצע על ידי סיעות השמרנים ונחשב לפפאביל (מועמד מוביל לאפיפיורות), אך לא הצליחו למצוא מועמד נגדי מקובל. לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה טען שברבריגו לא בא בחשבון משום שהוא ונציאני כקודמו בתפקיד, דבר שיעניק כוח פוליטי רב וממושך מדי לרפובליקה של ונציה. מאידך, גם לואי הארבעה עשר, מלך צרפת דחה את מועמדותו, אך השניים לא יכלו להסכים על מועמד אלטרנטיבי. עד אפריל התברר מצב בו כל מועמד מקרב הקרדינלים נפסל מסיבה זו או אחרת ונשקלה אף בחירתם של מועמדים מחוץ לשורות הקרדינלים. לאחר שהובטח שפיניאטלי, על אף מוצאו מנאפולי, יהיה נייטרלי ולא יתמוך בספרד כנגד צרפת, הובטחה תמיכה ניכרת במועמדותו, שנדחתה בשל חשש צרפתי זה בחודש מרץ. גם החום הגובר, מחלותיהם של מספר קרדינלים ומותם של שלושה, האיץ את ההחלטה ולבסוף זכה פיניאטלי ונבחר ב-12 ביולי. הוא נטל לעצמו את השם אינוקנטיוס השנים עשר, כהצהרת המשכיות לדרכו של קודמו בשם זה, אינוקנטיוס האחד עשר. הייתה זו הקונקלווה הארוכה ביותר מאז 1305.
אפיפיורות

פחות משנה לאחר כניסתו לתפקיד, ב-22 ביוני 1692 פרסם האפיפיור את הבולה Romanum decet pontificem שאסרה מכל וכל על מנהג הנפוטיזם ובפרט על המינוי הרשמי-כמעט של "קרדינל-אחיין", במסגרתו מינו אפיפיורים את אחייניהם לקרדינלים מבלי להתחשב בסגולותיהם, ביכולותיהם או ברמת המוסר האישי שלהם כמנהיגים דתיים והתיר רק מינוי בן משפחה יחיד של האפיפיור לקרדינל וגם זאת בכפוף לסגולותיו. בהקשר זה הצהיר שהעניים הם "אחייניו".
מבחינה פוליטית נטה האפיפיור לטובת צרפת (ולפיכך נגד בית הבסבורג). בוויכוח שהובא בפניו בין ז'אק-בנין בוסואה לפרנסואה פנלון בשאלת זכותם האלוהית של מלכים ותוקפה של המלוכה האבסולוטית, בעיקר בצרפת; נטה לדעתו של הראשון, כלומר שיש בכל דור אדם הנבחר על ידי האל לשמש כמלך ומכאן שהמלך אינו מוסר דין וחשבון לפני אף בשר ודם, אלא רק לפני האל ומכאן שכל מי שמתנגד לכוחו של המלך מתנגד לרצונו של האל המגולם בו.
ב-1696 הכריז על זיטה מלוקה כעל קדושה.
אמפיתיאטרון גבעת רם

| --- | --- |

 מיקום:  גבעת רם, ירושלים
 קואורדינטות:  31°48′00″N 35°11′00″E﻿ / ﻿31.8°N 35.183333333333°E﻿ / 31.8; 35.183333333333
 אבן יסוד:  1954
 תקופת הפעילות:  1957–הווה (כ־67 שנים)
 אדריכל:  שמואל מסטצ'קין
 he
 
אמפיתיאטרון גבעת רם ע"ש מונה ברונפמן-שקמן הוא האמפיתיאטרון המרכזי של האוניברסיטה העברית בירושלים בקמפוס אדמונד י' ספרא (גבעת רם). הוא ממוקם במרכז הקמפוס ובסמוך אל אצטדיון גבעת רם וממנו נשקף נוף אל הכנסת ואל מוזיאון ישראל.
האמפיתיאטרון הוקם בשנים 1954 עד 1957 במטרה להחליף את אמפיתיאטרון הר הצופים ע"ש רוטברג בזמן שקמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים היה מובלעת ישראלית בתוך השטח הירדני של מזרח ירושלים.
האמפיתיאטרון תוכנן על ידי האדריכל שמואל מסטצ'קין, שתכנן מבנים נוספים בקמפוס. הוא קרוי על שם מונה ברונפמן-שקמן שתרמה לשיפוצו.
בכניסה אל האמפיתיאטרון מוצב הפסל "שלוש האמנויות" של הפסל משה ציפר.
אליפות גואנגג'ואו הבין-לאומית הפתוחה לנשים

| --- | --- |

סמליל הטורניר
 מיקום:  הרפובליקה העממית של סיןגואנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין
 קטגוריה:  בינלאומית
 משטח:  קשה/ פתוח
 הגרלה:  32M/32Q/16D
 סך פרסים:  $220,000
 האתר הרשמי (באנגלית)
אליפות גואנגג'ואו הבין-לאומית הפתוחה לנשים היא טורניר טניס מהקטגוריה הבינלאומית בסבב ה-WTA הנערך מאז שנת 2004 בעיר גואנגג'ואו שברפובליקה העממית של סין. הטורניר משוחק על מגרשים קשים ופתוחים.
אלופות עבר > יחידות

| שנה | אלופה | יריבה בגמר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | הרפובליקה העממית של סין נה לי | סלובקיה מרטינה סוחה | 3-6, 4-6 |
| 2005 | הרפובליקה העממית של סין דזה יאן | ספרד נוריה לגוסטרה ויווס | 4-6, 0-4, לגוסטרה ויווס פרשה. |
| 2006 | רוסיה אנה צ'קבטדזה | ספרד אנבל מדינה גאריגס | 1-6, 4-6 |
| 2007 | צרפת וירז'יני רזאנו | ישראל ציפי אובזילר | 0-6, 3-6 |
| 2008 | רוסיה ורה זבונרבה | הרפובליקה העממית של סין שואי פנג | (4)7-6, 0-6, 2-6 |
| 2009 | ישראל שחר פאר | איטליה אלברטה בריאנטי | 3-6, 4-6 |
| 2010 | אוסטרליה ירמילה גרות' | רוסיה אלה קודריאבצבה | 1-6, 4-6 |
אלופות עבר > זוגות

| שנה | אלופות | יריבות בגמר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | הרפובליקה העממית של סין טינג לי  הרפובליקה העממית של סין טיאנטיאן סון | הרפובליקה העממית של סין יאנג שו-ג'ינג  הרפובליקה העממית של סין יו יינג | 4-6, 1-6 |
| 2005 | איטליה מריה אלנה קאמרין  שווייץ עמנואל גליארדי | ארצות הברית נהה אוברוי  הודו שיקהה אוברוי | 6-7(5), 3-6 |
| 2006 | הרפובליקה העממית של סין טינג לי  הרפובליקה העממית של סין טיאנטיאן סון | ארצות הברית ואניה קינג  קרואטיה ילנה קוסטניץ' טושיץ' | 4-6, 6-2, 5-7 |
| 2007 | הרפובליקה העממית של סין פנג שוואי  הרפובליקה העממית של סין דזה יאן | ארצות הברית ואניה קינג  הרפובליקה העממית של סין טיאנטיאן סון | 3-6, 4-6 |
| 2008 | אוקראינה מריה קוריצבה  בלארוס טטיאנה פוצ'ק | הרפובליקה העממית של סין טיאנטיאן סון  הרפובליקה העממית של סין דזה יאן | 3-6, 6-4, [8-10] |
| 2009 | בלארוס אולגה גובורצובה  בלארוס טטיאנה פוצ'ק | הרפובליקה העממית של סין טיאנטיאן סון  יפן קימיקו דאטה | 6-3, 2-6, [8-10] |
| 2010 | רומניה אדינה גאלוביץ  הודו סניה מירזה | הרפובליקה העממית של סין שיניון האן  הרפובליקה העממית של סין ואן-טינג ליו | 5-7, 3-6 |
אמוני בייטס

| --- | --- |

 לידה:  28 בינואר 2004 (בן 20) אן ארבור, מישיגן, ארצות הברית
 שם מלא:  אמוֹני ג'יימס-ויין בייטס
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  2.03 מטרים
 מספר:  21
 מכללה:  אוניברסיטת ממפיס (2021–2022)   אוניברסיטת מזרח מישיגן (2022–2023)
 דראפט:  בחירה מספר 49, 2023 קליבלנד קאבלירס
 קבוצות כשחקן
 2023–:  קליבלנד קאבלירס
 
אֵמוֹנִי ג'יימס-ויין בייטס (באנגלית: Emoni James-Wayne Bates; נולד ב-28 בינואר 2004) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד, בקבוצת קליבלנד קאבלירס מליגת ה-NBA.
קריירת מכללות

בייטס בלט מעל חבריו בבית הספר ובתיכון, וב-4 בנובמבר 2019 אף הופיע על שער הגיליון "ספורטס אילוסטרייטד". לאחר שקיבל הצעות מאוניברסיטאות רבות, בחר תחילה לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של מישיגן, אך לבסוף התחרט ובחר להצטרף לחברו ג'יילן דורן באוניברסיטת ממפיס, והפך לשחקן הצעיר ביותר בליגת המכללות. ב-9 בנובמבר 2021 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, ורשם שיא עונתי של 17 נקודות, ארבעה ריבאונדים וארבעה אסיסטים בניצחון 89–65 על טנסי טק. לקראת סוף העונה נפצע בייטס והחמיץ מספר משחקים גבוה, מה שדרדר את סיכויו המוקדמים להיבחר גבוה בדראפט 2022 ב-NBA.
בתום העונה עבר בייטס לאוניברסיטת מזרח מישיגן, הסמוכה לעיר הולדתו. עוד לפני פתיחת העונה, ב-19 בספטמבר 2022, הושעה על ידי הקבוצה לאחר שנעצר באשמת נשיאת נשק. ב-19 באוקטובר הגיע בייטס להסדר טיעון עם רשויות החוק, ובו נשפט ל-18 חודשי מאסר על-תנאי, ושב לשחק. ב-11 בנובמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו במזרח מישיגן והוביל את קבוצתו עם 30 נקודות בהפסד 83–88 למישיגן. ב-24 בינואר קלע 29 נקודות רצופות עבור קבוצתו במחצית הראשונה, ואת המשחק סיים עם 43 נקודות, בהפסד קבוצתו 79–84 לאוניברסיטת טולדו.
קריירה מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 2023 נבחר בבחירה ה-49, על ידי קליבלנד קאבלירס.
אמפיתיאטרון הזיכרון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אמפיתיאטרון 
 כתובת:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מיקום:  מחוז ארלינגטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בעלים:  מחלקת הצבא של ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 15 במאי 1920
 תאריך פתיחה רשמי:  15 במאי 1920 
 חומרי בנייה:  שיש 
 אדריכל:  Carrère and Hastings 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית 
 קואורדינטות:  38°52′35″N 77°04′23″W﻿ / ﻿38.8764°N 77.073°W﻿ / 38.8764; -77.073
 אתר רשמי
  (למפת וירג'יניה מוגדלת) ריצ'מונד וירג'יניה ביץ' נורפוק אלכסנדריה רואנוק לינצ'בורג וושינגטון מרילנד וירג'יניה המערבית  קנטקי טנסי קרוליינה הצפונית האוק. האט. אמפיתיאטרון הזיכרון(למפת וירג'יניה רגילה) ריצ'מונד וירג'יניה ביץ' נורפוק אלכסנדריה רואנוק לינצ'בורג וושינגטון מרילנד וירג'יניה המערבית  קנטקי טנסי קרוליינה הצפונית האוק. האט. אמפיתיאטרון הזיכרון
 
האמפיתיאטרון הישן
אמפיתיאטרון הזיכרון בבית הקברות הלאומי ארלינגטון (אנגלית: Arlington Memorial Amphitheater) במחוז ארלינגטון, וירג'יניה על יד וושינגטון הבירה משמש בתור מרכז הטקסים הרשמי של צבא ארצות הברית ועל ידו נמצאים קבר החיילים האלמונים שמשמשים בתור חלק מאמפיתיאטרון הזיכרון בארלינגטון
האמפיתיאטרון אירח לוויות ממלכתיות, טקסי יום הזיכרון ויום ותיקי המלחמה. בנוסף מתקיימים טקסים בחג הפסחא. כ-5,000 איש משתתפים בטקסים אלו כל שנה. האמפיתיאטרון בנוי ברובו משיש דנבי מורמונט. חדר התצוגה, הנמצא בין האמפיתיאטרון לבין קבר האלמונים, נבנה מאבני בוטיצ'ינו שיובאו מאיטליה. האמפיתיאטרון נבנה עקב קמפיין שהוביל איבורי ג'יי. קימבל לבניית אתר לזכר חיילי ארצות הברית. הקונגרס אישר את בניית המבנה ב-4 במרץ 1913, והנשיא וודרו וילסון הניח את אבן הפינה ב-15 באוקטובר 1915. אבן הפינה הכילה 15 פריטים, ביניהם ספר התנ"ך ועותק של החוקה.
עד להשלמתו של האמפיתיאטרון ב-1920 נערכו טקסים חשובים במה שידוע כיום כ"האמפיתיאטרון הישן". מבנה זה נמצא היכן שהיו הגנים של רוברט לי. אמפיתיאטרון זה נבנה ב-1868 תחת ניהולו של גנרל ג'ון איי. לוגן. בטקס ההשקה, שנערך ביום הזיכרון (30 במאי) 1868, גנרל ג'יימס גרפילד היה הנואם הראשי. האמפיתיאטרון מוקף אכסדרה עם שבכה בראשה, שפעם תמכה ברשת של גפנים. באמפיתיאטרון גם נמצאת קתדרה הידועה בשם "הבימה" ("The Rostrum"), שעליה הכיתוב הלטיני E pluribus unum, שפירושו "מתוך רבים אחד". באמפיתיאטרון יש 1,500 מושבים, ועל בימתו נאמו רבים, ביניהם ויליאם ג'נינגס ברייאן.
אליס שוורץ-גרדוש

| --- | --- |

 לידה:  31 באוגוסט 1916 וינה, אוסטריה
 פטירה:  14 באוגוסט 2007 (בגיל 90) תל אביב, ישראל
 שם לידה:  Alice Schwarz 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1949
 עיסוק:  עיתונאית, סופרת ועורכת
 בן זוג:  אלי גרדוש
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, 1982  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, 1995  צלב כבוד למדע ולאמנות, אוסטריה, 1993
 
אליס שוורץ-גרדוש (באנגלית: Alice Schwarz-Gardos;‏ 31 באוגוסט 1916 – 14 באוגוסט 2007) הייתה עיתונאית וסופרת ישראלית ילידת אוסטריה. נודעה בעבודתה כעורכת בעיתונים בשפה הגרמנית בישראל, והייתה העורכת הראשית של העיתון היומי "חדשות ישראל". היא תיעדה אירועים פוליטיים ותרבותיים והפגינה ציונות בעמדתה.
ביוגרפיה

שוורץ-גרדוש נולדה בווינה ב-1916, בתו של מנהל בווינה יוניון בנק שנאלץ לפרוש לאחר מפולת הבורסה של 1929. המשפחה עברה לברטיסלאבה, שם למדה בגימנסיה הריאלית הגרמנית והחלה בקורס לימודי רפואה. בהיותה בברטיסלבה תרמה את מאמריה הראשונים לעיתון "דר גרנצבוטה" (בגרמנית: Der Grenzbote), ובשנת 1935 זכתה בפרס נוער לכתיבה מטעם העיתון "נויה פרייה פרסה" (Neue Freie Presse). משפחתה ברחה מהנאצים בברטיסלבה ועלתה לארץ ישראל בשנת 1939 בתחילת מלחמת העולם השנייה. הוריה הקימו מסעדה קטנה בחיפה. בשנת 1961 חזרו הוריה לווינה כי לא הצליחו להתאקלם בישראל.
בשנים הראשונות עבדה בכל עבודה שמצאה. היא עבדה כחדרנית, שוטפת כלים, מלצרית או מוכרת.
שני הנישואים הראשונים שלה הסתיימו בגירושין כשבעלה רצה לעזוב את ישראל. היא נישאה ב-1964 בשלישית למלחין יליד סלובקיה אלי גרדוש, שהקים בית ספר למוזיקה בחדרה.
קריירה

ב-1942 קיבלה שוורץ משרה קבועה בצי המלכותי כמזכירה ולכן הצליחה ללמוד אנגלית טובה. משנת 1949 עבדה כעורכת של "ידיעות היום", עיתון יומי בשפה הגרמנית שיצא לאור בארץ ישראל, וכקצינת עיתונות של הסוכנות היהודית. משנות ה-60 עבדה ככתבת חוץ בעיתונים "דר טאגסשפיגל" (Tagesspiegel), "די פרסה" (Die_Presse) ו"המבורגר אבנדבלט" (Hamburger_Abendblatt) וכתבה 11 ספרים בגרמנית. ב-1975 מונתה לעורכת הראשית של העיתון היומי הישראלי בגרמנית "חדשות ישראל". מאז כתבה מאמרי מערכת ופרשנויות. במהלך השנים כתבה כ-5,000 מאמרים.
שוורץ-גרדוש עבדה גם ככתבת בישראל בכמה עיתונים ומגזינים באירופה ובאמריקה הלטינית, למשל עבור ה"Tagesspiegel" ועבור "Argentinisches Tagblatt" שיצא לאור בבואנוס איירס.
בשנת 1994 תרמה את אוסף העיתונים הענק שלה ואת ארכיון העיתון "ידיעות חדשות" לספריית הגולה (Exilbibliothek) בבית הספרות בווינה.
בשלב מסוים היא ארגנה עצומה להקרנת סרט שווייצרי בשפה הגרמנית, ולאחריה בוטל האיסור על תוכניות בשפה הגרמנית בטלוויזיה הישראלית.
עם השנים הצטמצמה תפוצת העיתון בשל הזדקנותם ומותם של קוראיו, והעיתון נקנה על ידי בעלים אחרים. במקביל החלה בעיתון מודרניזציה והדפסה ממוחשבת. בגיל שבעים ושמונה למדה שוורץ-גרדוש לעבוד עם מחשבים.
כמעט עד סוף ימיה היא המשיכה לנסוע מדי יום למשרד הקטן ברחוב הנגב, שבו התפרסמו עיתונים נוספים מאותה הוצאה לאור.
היא נפטרה ב-14 באוגוסט 2007 בתל אביב.
מספריה

מבוך של יצרים - כרך הנובלות הראשון שלה, חיפה, 1947.
מבצע גוליית - רומן ראשון - אירועי כיבוש חיפה מנקודת מבטם של כמה אינטלקטואלים ממרכז אירופה, תל אביב, 1954.
ספינה ללא עוגן - רומן המתאר את טביעתה של ספינה עם 789 פליטים יהודים שנאלצה לעזוב את נמל איסטנבול ב-1942. מזרח ברלין, 1960.
החשבון - בגרמנית, גראץ ווינה, 1962.
הפיתוי בנצרת - בגרמנית, וינה, 1963.
יעל ויואל - סיפור על שודדים, צברים ומרגלים. שטוטגרט, 1963.
הכרעה בבקעת הירדן. שטוטגרט, 1965.
מנהר הדנובה ועד חורשת ההדרים - החלטת חיים עבור ישראל, רולף איטליאנדר (עורך), שטוטגרט, 1967.
נשים בישראל - פרייבורג בברייסגאו, 1979.
גן עדן עם פגמים - כך חיים בישראל - ספר הומוריסטי על ישראל, פרייבורג בברייסגאו, 1982.
הבית נמצא במקום אחר - סופרים גרמנים בישראל - אחת האנתולוגיות הראשונות לשירה בשפה הגרמנית בישראל, פרייבורג אים ברייסגאו, 1983.
מוינה לתל אביב, חיים של עיתונאית - אוטוביוגרפיה, גרלינגן, הוצאת בלייכר-ורלג 1991.
גבעות האביב - סופרים דוברי גרמנית מישראל מספרים - פרייבורג בברייסגאו, 1984.
עדויות עכשוויות מישראל - על העיתונות בשפה הגרמנית בישראל ובעיקר על "חדשות ישראל", הוצאת הרטונג-גור בקונסטנץ, 2006
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  אוולין אדונקה, אליס שוורץ-גרדוש, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית)
1 2 3 4  בטן, אן, ראיונות אוטוביוגרפיים של יהודים שנולדו במדינות דוברות גרמנית ("יקים") - 50/60 שנה לאחר עלייתם לישראל., באתר הספריה הלאומית של ישראל, ‏1991
1 2 3 4  תומאס שמדינגר, עיתונאית המאה: אליס שוורץ-גרדוש, באתר הגליל, ‏17 לאוגוסט 2007
↑  אורי דרומי, מקרבת לבבות, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267727505171  CiNii: DA04764153  GND: 118973940  ISNI: 0000 0001 0986 5359  LCCN: n80019333  NTA: 07166291X  RERO: 02-A003812289  SUDOC: 111476895  Trove: 860306  VIAF: 72194308   WorldCat (עם VIAF): 72194308
אלקטרובאט

| --- | --- |

Electrobat
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  "Henry G. Morris", "Pedro G. Salom"
 שנות ייצור:  1894–1900
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת אם:  Morris & Salom Electric Carriage and Wagon Company" (משנת 1896)
 סיווג:  רכב חשמלי מונע מצבר
 מפרט טכני
 מנוע:  2 מנועים חשמליים בתפוקה של 1.5 כ"ס, טווח הטענה - 40 ק"מ
 מהירות מרבית:  32 קמ"ש
אלקטרובאט (באנגלית: Electrobat) היא מכונית חשמלית אשר נבנתה בשנת 1894 על ידי המהנדס המכני Henry G. Morris והכימאי Pedro G. Salom, בעיר פילדלפיה, במדינת פנסילבניה, בארצות הברית.
ה-"אלקטרובאט" הייתה המכונית החשמלית הראשונה שיוצרה בייצור מסחרי בארצות הברית ושווקה עד שנת 1900.
משנת 1896 שווק דגם ה-"אלקטרובאט" על ידי Morris & Salom Electric Carriage and Wagon Company.
אלקטרובאט

,
דגם פתוח
גרסת ה-"אלקטרובאט" נבנתה על סמך פטנט של מכונית המונעת על ידי סוללה חשמלית. הפטנט נרשם ב-31 באוגוסט 1894.
2 המנועים החשמליים מוקמו בין הגלגלים האחוריים
האב טיפוס הראשון כלל סוללה שמשקלה היה 1,600 ליברה (725.76 ק"ג)
האב טיפוס הרביעי כלל סוללה שמשקלה היה 350 ליברה (158.76 ק"ג)
נבנו 12 מוניות מסוג "אלקטרובאט" שפעלו בעיקר בניו יורק וב-בוסטון
7 נוסעים (בדגמי המוניות)
גלגלים לא סימטריים: גלגלים קדמיים גדולים ואחוריים קטנים (באבות טיפוס הראשונים)
בגרסאות המתקדמות נבנו גלגלים פנאומטיים
הערות שוליים

↑  "אלקטרובאט" kcstudio.com/electrobat
↑  "אלקטרובאט" - היסטוריה woodlandsphila.org/blog
↑  "אלקטרובאט" digitalcollections.detroitpubliclibrary.org/islandora/object/islandora
↑  אלקטרובאט The Electric Vehicle: Technology and Expectations in the
↑  "אלקטרובאט" theatlantic.com/technology/archive/2011/03/the-electric-taxi-company-you-could-have-called-in-1900
אמפליקון

אמפליקון. מסומן בירוק.
אמפליקון (Amplicon) הוא גן שעובר שכפול במכשיר PCR.
מקור המונח במילה האנגלית Amplify, שמשמעותה "להגביר" (במובן הביולוגי של "לשכפל").
אמפליקון הוא חתיכת DNA או RNA המהווה מקור ו/או תוצר של צירוף מלאכותי או אירועים חוזרים. ניתן להפקה באמצעות מגוון שיטות לרבות תגובות שרשרת פולימריות או שכפול גנים טבעי.
אמפליקון הוא למעשה תפוקת של העתק אחד או יותר של חלק גנטי שמבוצע בו שימוש, בעיקר בתנאי מעבדה, כתוצר ממכשיר PCR והוא משמש לצורך מחקר בתחום הזיהוי הפלילי והרפואה.
ראו גם

DNA פולימראז
ביולוגיה מולקולרית