stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פהד חלבי
פרסים

1998 - פרס קנדה-ישראל, המכללה האקדמית תל-חי, תל חי
2005 - פרס הצטיינות באמנות, המדרשה - בית הספר לאמנות, מכללת בית ברל.
לקריאה נוספת

ליטמן, שני, בית הבובות : עבודות הגמר של 19 הבוגרים במכללת אורנים דנות במתח שבין פיתוח העצמי האמנותי ובין פעולת האמן למען סביבתו. הארץ, גלריה סמית, ק', אמנים נרתמים לסייע למכינה הערבית של שנקר. הארץ, גלריה, עמ' 8, 2014, ספריית מוזיאון תל אביב, תל אביב
יהב, גליה, לעבור אתם במכס בתערוכה "טובין" במוזיאון בת ים החפצים נעים ברובם במעגל הסגור הארץ, גלריה, עמ' 9, ספריית מוזיאון תל אביב תל אביב
הערות שוליים

↑  בן צבי, טל, פרח,  חנא (עורכים), גברים בשמש, הרצליה: מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, 2009(הקישור אינו פעיל, 15.08.22)
1 2 3 4 5  רז מיטל, גוף זר: האמן פהד חלבי לא מנסה להיות ערבי נחמד, באתר טיים אאוט, ‏3 לאוגוסט 2016
↑  סינדיאנה, ארגון נשים יהודי ערבי(הקישור אינו פעיל)
↑  לחם ושושנים  |  אודות
↑  Short Facts, באתר של פהד חלבי (באנגלית)
↑  עוזי צור, הוא בכלל לא נראה, באתר הארץ, 8 באוגוסט 2008
1 2   גליה יהב, בתערוכה החדשה שלו, פהד חלבי כועס פחות, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2016
↑  מבט על  |  NFCT, באתר nfct.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 329300  NLI: 987007377106005171  LCCN: no2020137250  VIAF: 24150380615113372688   WorldCat (עם VIAF): 24150380615113372688
קבר הבאבא סאלי

| --- | --- |

הדלקת נרות בציון הבבא סאלי
 נתונים כלליים
 נקבר:  הבאבא סאלי
 תאריך פטירה:  8 בינואר 1984
 תקופה:  מדינת ישראל
 עיר:  נתיבות
 מיקום:  נתיבות, ישראל ישראל
 אדריכל:  אבי צרפתי
 קואורדינטות:  31°25′49″N 34°35′08″E﻿ / ﻿31.43035°N 34.58551111°E﻿ / 31.43035; 34.58551111
 babasali.co.il
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) קבר הבאבא סאלי(למפת מערב הנגב רגילה) קבר הבאבא סאלי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קבר הבאבא סאלי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קבר הבאבא סאלי
 
הקבר מבחוץ
קבר באבא סאלי - פנים גברים
הילולת הבבא סאלי טרם הקמת הציון
קבר הבאבא סאלי הוא מתחם שבו קבור רבי ישראל אבוחצירא, הידוע בכינוי "הבאבא סאלי", והוא הבולט שבקברי הצדיקים בדרום ישראל. המקום משמש כמקום תפילה ועלייה לרגל, בפרט בקרב בני עדות המזרח ותושבי הדרום.
מבנה ומיקום

הקבר נמצא בעיר נתיבות, שבה חי הבאבא סאלי ב-14 שנותיו האחרונות. על הקבר בניין גדול, שבדומה לשאר המוסדות על שם הבאבא סאלי תוכנן בשילוב סגנון בנייה מרוקאי, על ידי האדריכל אבי צרפתי. סביב לקבר נבנה פארק בצורת חמסה. הבניין מחולק לשניים: צד לגברים וצד לנשים, כשבכל צד מתאפשרת גישה לקבר. את האתר מנהלת עמותת "קרן להנצחת באבא סאלי".
סביב הקבר התפתחה תעשייה של מכירת קמעות ומזכרות. אבנים שנלקחות מחצר הקבר נמכרות כקמעות תמורת מאות שקלים.
מדי שנה בד' בשבט, יום השנה לפטירתו של הבאבא סאלי, מתקיימת בקבר הילולה המונית, המושכת רבבות מבקרים, בהם רבנים, אישי ציבור ופוליטיקאים. מדי שנה פוקדים את הקבר כרבע מיליון איש. עלייה לרגל נוספת מתקיימת בל"ג בעומר.
בסמוך לקברו של רבי ישראל אבוחצירא נמצא קברו של רבי שלום איפרגן ("הבאבא שלום"). הקרבה בין שני הקברים המהווים מוקד עלייה לרגל, הפכה ליריבות בין שתי החצרות – חצר ה"באבא ברוך", בנו של הבאבא סאלי, וחצרו של רבי יעקב איפרגן ("הרנטגן"), בנו של הבאבא שלום. היריבות הובילה את נציגי החצרות לבתי משפט בסכסוך מתוקשר על נושאי קרקעות והתנגשויות אינטרסים.
היסטוריה

בעת שנפטר הבאבא סאלי הוא נקבר בקבר פשוט, בקצה הצפון מזרחי של בית העלמין בנתיבות. וכבר עם פטירתו החלו חסידיו לעלות לרגל למקום ולהשתטח על קברו. קבוצה של חסידיו דאגה שאש תמיד תדלק בסמוך.
ביום השנה הראשון לפטירתו, בינואר 1985, נערכה לראשונה ההילולה לזכרו. מעל הקבר נבנה מבנה עם כיפה בצורת "מקאם". עיריית נתיבות השקיעה 60 מיליון שקלים בהכשרת חניונים והקמת 60 דוכנים למכירת מזון ותשמישי קדושה. כבר בהילולה הראשונה השתתפו 250 אלף בני אדם.
ביום השנה השני לפטירתו, בינואר 1986, בעת ההילולה, פרצה תיגרה המונית בין חסידי הרב ברוך אבוחצירא לתומכיו של הרב אלעזר אבוחצירא, בניסיון לקבל את החזקה במקום. תומכיו של הרב אלעזר הפסידו במאבק ולא קיבלו חזקה. המאבק בין השניים פרץ במסגרת מלחמת ירושה על כיסאו של הבאבא סאלי, כאשר הבן ברוך אבוחצירא טען שהוא ממשיך דרכו, אך רוב המשפחה צדדה ברב אלעזר נכדו, שהייתה לו תדמית טובה יותר מדודו ברוך אבוחצירא, שהיה בעל עבר פלילי. גם עיתון "המודיע" תמך בפומבי ברב אלעזר.
בהילולה הרביעית, בינואר 1988, השתתפו ראש הממשלה יצחק שמיר, סגנו דוד לוי, שר הדתות זבולון המר והרב הראשי מרדכי אליהו, וראש מועצת נתיבות קרא להפוך את ההילולה לאירוע ממלכתי. המארגנים ציפו ל-250 אלף איש, אך רק כ־50 אלף איש הגיעו, עקב מזג האוויר הסוער. לקראת ההילולה החמישית, הבטיח הרב ברוך אבוחצירא כי השמש תזרח בהילולה, וביקש מהציבור להגיע למקום בכל מקרה. למרות ההבטחה שנתן הרב אבוחצירא, מזג האוויר היה סוער.
באפריל 1989 סגר הרב ברוך אבוחצירא את האתר, בעקבות סכסוך עם המועצה המקומית. לטענתו המועצה לא סיפקה שירותי ניקיון ותחזוקה לציון הקבר וסביבתו, כפי שהבטיחה לו, והוא נאלץ לממן את התחזוקה מכיסו הפרטי. לאחר מספר ימים הושגה פשרה והקבר נפתח, לאחר שהמועצה המקומית הסכימה להחכיר את קרקע המתחם לעמותה של הרב ברוך, תמורת תשלום סמלי של שקל אחד לשנה. באפריל אותה שנה הוגש כתב אישום נגד חברי הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה, לאחר שנתנו אישור להגדלת המבנה סביב הקבר, שלא כדין ותוך חריגה מסמכות. חברי הוועדה אישרו את המבנים, לאחר שהוקמו שלא כחוק, ללא היתר בנייה.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 תרמה קרן קיימת לישראל כסף לטובת הקמת פארק, מצידו הצפוני של המתחם, בשם "פארק באבא סאלי". באותן השנים גם נבנתה שכונת מגורים סמוך למתחם, בשם קריית הבאבא סאלי.
בינואר 2006 הותקנו במתחם מצלמות רשת המשדרות 24 שעות ביממה, והושק שירות המאפשר לשלוח באמצעות האינטרנט תפילה או בקשה סלולרית לברכה.
בינואר 2009 נפל טיל גראד, שנורה מרצועת עזה, ליד הקבר, אולם איש לא נפגע ולא נגרם נזק.
באפריל 2017 אושרה תוכנית, שיזם שר הפנים אריה דרעי, לשיפוץ ושדרוג המתחם בהשקעה של כ-15 מיליון שקל. במרץ 2018 אישר משרד התיירות הקצאה של 2 מיליון שקל לפרויקט, בנוסף ל-7.2 מיליון שקל שאישרה קודם הממשלה. הקרן להנצחת הבאבא סאלי מבקשת לגייס את יתרת התקציב, בסך שמונה מיליון שקלים, מתרומות וממכירת אבנים מציון הקבר. באפריל 2018, הודיעה קק"ל כי תקצה 10 מיליון שקל לשיפוץ פארק באבא סאלי.
ב-29 בדצמבר 2021, החליטה משטרת ישראל על צו איסור ההילולה הקרובה בגלל חוסר יכולת שמירת ביטחון המשתתפים, וחשש מאסון דומה לאסון הר מירון (2021), שהתרחש בהילולת רבי שמעון בר יוחאי כבר יום למחרת, עקב סערה ציבורית ובעקבות בדיקה מחודשת, הוחלט לקיים את ההילולה אך במגבלות הקורונה והוראות המשטרה.
ביקורת על העלייה לקבר

זהבה גלאון התנגדה לחיוב חיילים לבקר בקברו של הבאבא סאלי והגדירה זאת כסגידה לקברים. היא כתבה כי "צה"ל מתיישר עם גופים קיצונים שמנסים להנחיל סגידה לקברים ואבנים במסווה של מורשת".
גם בציבור החרדי יצאו נגד העלייה לקבר. הרב אלעזר מנחם מן שך מתח ביקורת קשה על הרב מרדכי אליהו שעלה לקבר וטען כי זוהי עבודת אלילים.
לקריאה נוספת

קברי צדיקים בארץ ישראל בהוצאת כרטא - בערך קבר הבאבא סאלי.
הדס שדר וליאת ורדי, "מתחם הבבא סאלי בנתיבות כבבואה חברתית", מעבר להלכה, עמ' 371–400.
ואז רקדנו

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  לבאן אקין (אנ')
 הופק בידי:  Mathilde Dedye, קתי דאנליה 
 תסריט:  לבאן אקין 
 עריכה:  לבאן אקין 
 שחקנים ראשיים:  לבאן גלבחיאני באצ'י ואלישווילי 
 צילום:  Lisabi Fridell 
 מדינה:  שוודיה גאורגיה צרפת
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 בספטמבר 2019 
 משך הקרנה:  105 דק' 
 שפת הסרט:  גאורגית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט להט"בי 
 מקום התרחשות:  טביליסי 
 תקופת התרחשות:  העשור השני של המאה ה-21 
 הכנסות:  580,075 דולר‏
 פרסים:  Guldbagge Award for Best Film  Greta 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ואז רקדנו (באנגלית: And Then We Danced; בגאורגית: და ჩვენ ვიცეკვეთ; דָּא צְ'ווֵן וִיְּצֶקְּווֶת) הוא סרט דרמה גאורגי-שוודי-צרפתי משנת 2019 בבימויו של לבאן אקין (אנ'). הסרט הוצג בהקרנת בכורה במסגרת Directors' Fortnight (אנ') בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 2019, שם זכה למחיאת כפיים בעמידה במשך 15 דקות. הסרט זכה לביקורות חיוביות מצד מבקרי הפסטיבל. הסרט נבחר לייצג את שוודיה בקטגוריית הסרט הבינלאומי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-92, אך בסופו של דבר לא זכה במועמדות. הקרנת הסרט בגאורגיה עוררה מחאה, בשל הצגתה של פרשת אהבים בין שני גברים.
פיתוח

בראיון לפסטיבל הסרטים של ציריך (אנ'), הבמאי לבאן אקין (אנ') אמר כי הוא קיבל השראה מהעצרת האנטי-הומופובית שהתקיימה בטביליסי בשנת 2013, שבה עשרות צעירים שהפגינו נגד הומופוביה הותקפו באלימות על ידי אלפי מפגינים מהכנסייה הגאורגית האורתודוקסית. הוא ביקר בטביליסי בשנת 2016 כדי לערוך תחקיר על המצב וקיבל השראה ליצור את הסרט כדיון על התפתחות המסורת והזהות, בניגוד לנרטיב יציאה מהארון קונבנציונלי יותר.
הסרט היה קשה לצילום מבחינה לוגיסטית. בשל אופי הסרט וההומופוביה הרווחת בגאורגיה, לעוברי-אורח נאמר שהסרט עוסק בתייר צרפתי שמתאהב בתרבות הגיאורגית. הן שחקנים שלקחו חלק בסרט והן בעלי מקומות שהיו אתרי צילומים עבור הסרט חזרו בהם מהסכמתם להשתתף בסרט בשל אופיו או מחשש לתגובת נגד. צוות ההפקה קיבל איומים ברצח ונאלץ לשכור אבטחה בזמן השהייה על סט הצילומים. שני השחקנים הראשיים, לבאן גלבחיאני (אנ') ובאצ'י ולישווילי (גר'), שאקין (אנ') פנה אליהם באמצעות הרשתות החברתיות, סירבו בתחילה לתפקידים שהוצעו עקב חששות לגבי תגובת נגד בגאורגיה ומחשש כיצד זה ישפיע על הקריירה העתידית שלהם.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/נית | שם הדמות | אודות הדמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| לֵבָאן גֶּלְבַּחִיָּאנִי (אנ') | מראב |  |  |
| בָּאצִ'י וָאלִישְׁווִילִי (גר') | אירקלי |  |  |
| אנה גַ'ווָחִישׁווִילִי (גא') | מרי |  |  |
תגובות וביקורות

באתר האינטרנט Rotten Tomatoes, לסרט יש דירוג של 93% המבוסס על 91 ביקורות. על פי דעת הרוב, נכתב כי "בהובלת הופעה יוצאת מן הכלל של לֵבָאן גֶּלְבַּחִיָּאנִי (אנ'), ואז רקדנו מביס דעות קדומות בחמלה מוחצת." באתר האינטרנט Metacritic, הסרט קיבל ציון של 68% על סמך ביקורות של 20 מבקרים, רובן "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
הסרט נמכר ליותר מ-40 מדינות.
ביולי 2019, בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי של אודסה (אנ'), זכה הסרט ב-Grand Prix, על פי בחירת הקהל, כמו גם בפרס הסרט הטוב ביותר ופרס השחקן הטוב ביותר, שהוענקו על ידי חבר שופטים בינלאומי. באוגוסט 2019 זכה לֵבָאן גֶּלְבַּחִיָּאנִי (אנ') בפרס הלב של סרייבו (אנ') עבור השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בסרייבו (אנ'). באוקטובר 2019, הסרט זכה בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל פרס איריס לשנת 2019. בינואר 2020, הסרט הוצג במסגרת "Spotlight" היוקרתית של פסטיבל הסרטים סאנדנס. הסרט היה מועמד לשבעה פרסי גולדבאג, וזכה בארבעה פרסים בהם פרס הסרט הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד לפרס התקשורת של GLAAD עבור הסרט הטוב ביותר.
הקרנות ומחאות

קבוצות אולטרה-שמרניות איימו לבטל את הקרנת הסרט בטביליסי ובבתומי, גאורגיה. ראש התנועה הציבורית להגנה על ילדים, לוון פלוואנדישווילי, יחד עם לבאן וסאדזה, דימיטרי לורטקיפאנידזה, ומנהיג התנועה האולטרה-לאומית Georgian March (אנ') סנדרו ברגדזה, הודיעו כי יפגינו מול בתי קולנוע כמחאה ציבורית נגד הקרנת הסרט אשר "מנוגד למסורות ולערכים הגיאורגיים והנוצריים, ומעודד את החטא מעשה סדום".
במאי הסרט, לבאן אקין (אנ'), הגיב לאיומים ואמר: "זה אבסורד שאנשים שקנו כרטיסים צריכים להיות אמיצים ולהסתכן בהטרדה או אפילו תקיפה רק בגלל שהם הולכים לראות סרט. עשיתי את הסרט הזה באהבה וחמלה". הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית הביעה את מורת רוחה מאירוע הקרנת הבכורה של הסרט אך גם הצהירה כי "הכנסייה מרחיקה את עצמה מכל מעשה אלימות."
ב-8 בנובמבר 2019, משרד הפנים של גאורגיה (אנ') גייס כוחות משטרה המצוידים באמצעים לפיזור הפגנות והציב אותם ב-Amirani Cinema (בית קולנוע בטביליסי) וברחובות הסמוכים (ככל הנראה על מנת לאפשר את הקרנת הסרט ולמנוע ממפגינים לנסות ולשבש את ההקרנות). שוטרים הקיפו את הכניסה לבית הקולנוע. מאוחר יותר באותו יום ניסו כמה מאות חברים Georgian March (אנ') לפרוץ מחסום אנושי של שוטרים ולהיכנס בכוח לבית הקולנוע, אך נעצרו על ידי המשטרה. חלק מהמוחים לבשו מסכות והשתמשו בפירוטכניקה. למרות הניסיונות, כל הקרנות הסרט התקיימו כמתוכנן.
המשטרה עצרה שני אנשים והאשימה אותם בהפרת סעיף 173 של קוד העבירות המנהליות של גאורגיה (אי ציות לפקודה חוקית של שוטר) וסעיף 166 (חוליגניזם). אחד ממנהיגי המפלגה הרפובליקנית של ג'ורג'יה (אנ'), דיווית ברדז'נישווילי, הותקף על ידי המפגינים. אנה סובליאני, פעילה חברתית, נפצעה באורח קשה בהתנגשות עם מפגינים ופונתה לבית חולים.
לורד לוטננט של אירלנד

| --- | --- |

 תחום שיפוט:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מעון:  טירת דבלין 
 ייסוד המשרה:  1171 
 
לורד לוטננט של אירלנד (באנגלית: Lord Lieutenant of Ireland, השם המלא "לוטננט גנרל ומושל כללי של אירלנד" Lieutenant General and General Governor of Ireland) המושל הכללי והמשנה למלך באירלנד מ-1690 (המלחמה הוויליאמית באירלנד) ועד הקמת מדינת אירלנד החופשית ב-1922.
היסטוריית התפקיד

המושל הבריטי (chief governor), או המשנה למלך (Viceroy) באי היה המפקד העליון של הצבא האנגלי באירלנד מאז כיבוש האי על ידי הנרי השני, מלך אנגליה. במאות ה-13 וה-14 נקרא התפקיד justiciar או Chief justiciar. במאות ה-14 עד ה-16 נקראה King's lieutenant ובמאות ה-15 עד ה-17 Lord Deputy. עד 1690 כלל התפקיד בעיקר את הפיקוד העליון על כוחות הצבא באירלנד, בעיקר כאשר האי היה תחת ממשל צבאי, עם הגדרות משתנות ביחס למנהל האזרחי ולקשרים עם הפרלמנט של אירלנד.
הגדרת התפקיד

לאחר סיום המלחמה הוויליאמית באירלנד והידוק השליטה הבריטית על ממלכת אירלנד הוגדר תפקיד המושל כתפקיד שלטוני ממשלי קבוע ונקבע שהוא
נציג הכתר הבריטי בתחומי אירלנד
המפקד העליון של הכוחות המזוינים באירלנד
ראש הרשות המבצעת של אירלנד
אדון מסדר פטריק הקדוש
לעיתים, חבר קבינט ממשלת בריטניה
לפני חוק האיחוד של 1800, שפיזר את הפרלמנט של אירלנד, שלט המושל למעשה בפרלמנט האירי, התווה את מדיניות הפרלמנט, בהתאם לכוונת הכתר ונשא את הנאום מן הכס. הכלי העיקרי באמצעותו שלט המושל היה שליטתו בהענקת תוארי אבירות. התואר נשא בחובו כוח פוליטי וחברתי כמו גם הכנסה ממיסים וקרקעות. כך יכול היה המושל לתגמל אישים שסיפקו שירותים לכתר ולנקוט בשיטות הפרד ומשול למניעת איחוד כוחות חזקים מדי ומניעת התקוממויות ומרידות.
מינוי המושל לא היה לפרק זמן באורך קבוע, אלא היה נתון לרצון המלך, ובהמשך הפך למינוי ממשלתי. למשרה התמנו אצילים אנגלים, שנאמנותם לכתר (ולממשלה) לא הייתה מוטלת בספק. ב-1756 נקבע שעל המושל להתגורר באופן קבוע באירלנד ברוב ימות השנה לכל אורך כהונתו.
מבנה הממשל

לצד המושל כיהנה מועצה (the Irish Privy Council, מקבילה למועצה המלכותית האנגלית) בה כיהנו אצילים מקומיים שמונו על ידי השלטון הבריטי. המועצה נפגשה בטירת דבלין. בעלי התפקידים העיקריים היו
המזכיר העליון של אירלנד (Chief Secretary for Ireland) המנהלן הראשי של הממשל. במהלך המאה ה-19 הפך המזכיר העליון לראש הממשלה בפועל, כאשר המושל מגלם את הריבון במודל של מונרכיה חוקתית.
תת-מזכיר של אירלנד (Under-Secretary for Ireland), ראש המנהל האזרחי באירלנד.
שלושה אישים בתואר Lord Justices, ממלאי מקום המושל בהיעדרו:
השופט העליון של אירלנד (Lord Chancellor of Ireland), ראש מערכת המשפט
יו"ר הפרלמנט (לפני 1800)
הארכיבישוף של ארמה (Archbishop of Armagh), ראש הכנסייה של אירלנד, שהיא פלג עצמאי של הכנסייה האנגליקנית באירלנד (Primate of All Ireland).
בין השנים 1782 ו-1922 היה מעונו הרשמי של המושל בפיניקס פארק בדבלין (כיום, מעונו הרשמי של נשיא אירלנד).
לקריאה נוספת

Peter Gray & Olwen Purdue, The Irish Lord Lieutenancy c. 1541-1922, Chicago 2012 ISBN 978-1906359607
הפועל כפר שלם

סמל הקבוצה בעבר
הפועל כפר שלם היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר תל אביב-יפו המייצגת את שכונת כפר שלם במזרח תל אביב, ומשחקת בליגה הלאומית.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1957 על ידי שחקן הפועל תל אביב רחביה רוזנבוים. תחילה כקבוצת נוער ובהמשך כקבוצת בוגרים נרשמה לליגה ד'. בתחילת עונת 1963/1964 הוקפצה הקבוצה לליגה ב' בעקבות הגרלה שהתבצעה על ידי ההתאחדות לכדורגל במסגרת שינויים במבנה הליגות.
בתום עונת 1964/1965 העפילה הקבוצה (עם המאמן-שחקן רחביה רוזנבוים) לליגה א' (הליגה השנייה) מהמקום הראשון, לאחר קרב צמרת עיקש שהסתיים רק במחזור האחרון בניצחון ביתי 2–1 לעיני 5000 צופים מול מכבי רמת גן. בתום עונת 1966/1968 ירדה הקבוצה בחזרה לליגה ב'
במשך שנים רבות שימש המועדון כקבוצה בת של הפועל תל אביב, לעיתים אף סבל מחוסר תקצוב הולם. והעימותים עם מועצת הפועלים הפכו אלימים.
בתום עונת 1988/1989 העפילה הקבוצה מהמקום הראשון לליגה א', שכבר הפכה לליגה השלישית
בתום עונת 1994/1995 העפילה הקבוצה לליגה הארצית, בה שיחקה במשך עונה אחת וירדה מהמקום האחרון בחזרה לליגה א'.
בעונת 2006/2007 סיימה הקבוצה במקום השני בליגה א' (שבאותה העת הייתה הליגה הרביעית), אך העפילה לליגה ארצית עקב פירוקה של הפועל מקסים לוד. בסיום בעונת 2007/2008 נשרה בחזרה לליגה א'.
בתחילתה של עונת 2009/2010 (בה שבה ליגה א' להיות הליגה השלישית), וכחלק ממטרת הקבוצה לעלות לליגה הלאומית, הוחתמו בקבוצה שחקנים עם עבר בליגות הבכירות בישראל, כמו דודי ליברמן ואייל בן עמי.
במהלך עונת 2019/2020 עלתה לליגה הלאומית לאחר שמשחקי ליגה א' נקטעו כשהליגה עדיין לא הושלמה, בעקבות מגפת הקורונה. בעונה שלאחר מכן שבה לליגה א' לאחר שסיימה במקום האחרון בליגה הלאומית.
בעקבות הקרבה הפיזית בין שכונת התקווה לשכונת כפר שלם וכן גם בעקבות הצבעים הזהים של שני המועדונים, כתום ושחור, מרבית מאוהדיה ואנשיה של הפועל כפר שלם אוהדים גם את בני יהודה תל אביב. אף על פי שבני יהודה וכפר שלם מעולם לא נפגשו במסגרת רשמית עד לעונת 2023/2024, קיימו השתיים מספר משחקי ידידות לאורך השנים.
קבוצת הנוער של הקבוצה סיימה את עונת 2022/2023 במקום השני בליגה הארצית לנוער, והעפילה לליגה הלאומית לנוער.
הקבוצה הבוגרת סיימה את עונת 2022-2023 במקום השני בליגת א' דרום. כאשר במשחקי הפלייאוף גברה מ.ס דימונה בחצי הגמר והפועל הרצליה עירוני. במשחק גמר המחוזות ניצחה את מ.ס כפר קנא בדרך להתמודדות על העלייה לליגה הלאומית. בסופו של דבר כפר שלם הפסידה במשחק העפלה 2-1 לנוף הגליל, ונשארה בליגה א' דרום.
נכון לעונת 2024-2025 מאמן הקבוצה הוא נועם שוהם, כדורגלן עבר במכבי תל אביב. בסיום עונת 2023/2024 העפילה הקבוצה בחזרה לליגה הלאומית.
שחקני עבר במועדון

רחביה רוזנבוים
יואל מסוארי
שלמה חנין
ישראל חנין
משה רצון
אדוארד לוי
חיים ישעיהו
עופר עטיה
אבי שם טוב
משה פרג׳
אלי לוי
בועז סילקו
משה מרי
יובל אשכנזי
רוני (במבי) מאיר
אורי שלום
טוביה כהן
יוסי שרעבי
מנשה גורדנה
סאלח גורדנה
אלפרד כהן
דני פרישמן
אבי מזרחי
מוטי עמר
ארז אלפיה
ארז שוקרון
יצחק פאקירי
ראו גם: רשימת כדורגלני הפועל כפר שלם
הערות שוליים

↑  מתוצאות השבת, בעיתון חרות 14 באפריל 1959
↑  ההתאחדות אישרה: 16 בלאומית בעונה הבאה, בעיתון מעריב 10 באוקטובר 1963
↑  שמחת עליה, בעיתון "מעריב" 20 ביוני 1965
↑  ל"לאומית" ב-7 מטחים, בעיתון "מעריב" 21 באפריל 1968
↑  לפתע קם על רגליו והפך את השולחן לעברי, מאיר ריפמן בעיתון "מעריב" 18 ביולי 1988
↑  העולה השלישית לליגה א' - הפועל כפר שלם, בעיתון "מעריב" 7 במאי 1989
↑  יניב טוכמן‏, יושב ראש ההתאחדות: "במקרה האופטימי הספורט יחזור בחודש יוני", באתר וואלה, 13 באפריל 2020
↑  ההתאחדות לכדורגל בישראל - ליגות, באתר www.football.org.il
↑  יונתן גינזבורג, ‏הצליחה לשרוד: נוף הגליל נשארה בליגה הלאומית, באתר ONE‏, 17 במאי 2023
↑  ההתאחדות לכדורגל בישראל - סגל שחקנים, באתר www.football.org.il
נחומי הרציון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1941 (בן 84 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 
נחומי הרציון (נולד ב-1941) הוא חוקר זמר עברי, מוזיקולוג, ועורך ומנחה מועדון זמר בקיבוץ דביר שבנגב.
חינוך, הוראה וארגון מועדוני זמר > חינוך והוראה

תשכ"ה-תשל"א (1971-1964) - בקיבוץ ניר אליהו (מורה ומנַהֵל בית הספר).
תשל"ב-תשל"ד (1974-1971) - בבי"ס "מוֹנטֶה סינַי", במקסיקו סיטי, בסמינר למורים ובאוניברסיטה איבֶּרוֹ-אמריקנה (Ibero Americana).
תשל"ה-תשל"ז (1977-1974) - בסמינר למורים בשדה בוקר (מורה ורַכָּז חינוך חברתי).
תשל"ז-תשמ"ג (1983-1976) - בירוחם (מייסד ומנהל האולפן למוזיקה).
תשל"ז-תשנ"ט (1999-1976) - בבית הספר התיכון לחינוך סביבתי במדרשת שדה בוקר (מורה, מחנך, רכז חינוך חברתי ורַכָּז סדנאות השדה).
תשמ"ה-תשנ"ט (1990-1984) - בבית הספר היסודי "צין" במדרשת שדה בוקר (מורה למוזיקה ולזמר עברי).
תשל"ח-תשנ"ז (1997-1977) - במכללה למורים ע"ש קיי בב"ש (מורה ורַכָּז המסלול למוזיקה).
תשנ"ז-תשס"ג (2003-1996) - באוניברסיטת בן-גוריון בב"ש, המסלול ללימודי מדינת ישראל, המחלקה להיסטוריה (מרצה בתחום הזמר העברי).
תשס"ד-תשס"ו (2006-2003) - באוניברסיטת בן-גוריון בב"ש, החטיבה לפולקלור, המחלקה לספרות (מרצה בתחומי זמר העם העברי והיידי).
תש"ס-תשע"ג (2013-2000) - במכללה האקדמית ספיר, שער הנגב (מרצה בתחום הזמר העברי).
תשס"א-תשס"ג (2003-2000) - במכללת הנגב, שער הנגב (כנ"ל).
תשס"ד-תשע"ה (2015-2004) - במכללה האקדמית אחוה (כנ"ל).
תשע"ב (2012-2011) - בחוג ותיקים, המועצה האזורית בני-שמעון (כנ"ל).
תשע"ד (2014-2013) - בחוג ותיקים, המועצה האזורית אשכול (כנ"ל).
תש"ף (2020-2019) - בחוג ותיקים, קיבוץ משאבי שדה (כנ"ל).
חינוך, הוראה וארגון מועדוני זמר > ארגון, עריכה, הפקה והנחיית מועדוני זמר

תשמ"א-תשמ"ג (1983-1980), תשנ"ד (1994-1993) - מועצה אזורית רמת-נגב
תשמ"ד-תשמ"ז (1986-1984) - מדרשת שדה בוקר (באופן סדיר)
תשמ"ח-תשנ"ט (1998-1988) - מדרשת שדה בוקר (בהפסקות)
תשמ"ד-תש"ף (2020-1984) - מועצה אזורית בני-שמעון
תשס"ו (2006-2005) - מכללת ספיר ומועצה אזורית שער הנגב
תשע"ו (2016-2015) – מועצה אזורית באר טוביה
נחומי הרציון הקים וניהל מועדוני זמר בנגב ובדרום:
במועצה אזורית רמת הנגב, תשמ"א-תשמ"ג (1983-1980) ואחר כך ב-תשנ"ד (1994-1993).
בירוחם - תשמ"א, דצמבר 1980, הקים את מועדון הזמר במקום ומסר את ניהולו לאריק קרן, תושב המקום.
במדרשת שדה בוקר, לתלמידי בית הספר התיכון לחינוך סביבתי ולתושבי המדרשה ב-תשמ"ד-תשמ"ז (1986-1984), באופן סדיר, וב-תשמ"ח-תשנ"ט (1998-1988) בהפסקות.
במועצה אזורית בני שמעון, תשמ"ד-תש"ף (2020-1984), מועדון זמר שנמשך ברציפות 36 שנה, בין מועדוני הזמר הוותיקים ביותר בארץ.
במכללה האקדמית ספיר ובמועצה אזורית שער הנגב ב-תשס"ו (2006-2005).
במועצה אזורית באר טוביה, תשע"ו (2016-2015).
תוכניות רדיו וטלוויזיה (מבחר)

1971: "הספיריצ'ואלס הכושיים - סוגים ומקורות", קול ישראל, רשת ב', 19.03.1971.
1976: "הנֶגב, המִדבר והָאָרץ שלי" – שירי נגב ומדבר (הנחיה), הוקלט במדרשת שדה בוקר, 18.12.1976.
1983: "מִמִדבר זֶמר - ארץ הנגב, נופה ויישובה בזמר העברי", רשת ב', 30.04.1983.
1986: "'ארצה עלינו' - שירי עליה וקליטה בשנות ה-50", רשת ב', 27 בנובמבר 1986.
1989: "'מֵעַל המִגדל' - שירי תקופת 'חומה ומגדל'", רשת א', חלק א', 06.05.1989, חלק ב': 13.05.1989.
1993: "בַּדֶרך בן-גוּריוֹנה – שירי-זמר בדרכו של דוד בן-גוריון" [מועדון הזמר בני-שמעון], רשת א', נובמבר 1993.
1999: "הגיל והשיר – שבעים לגיל אלדמע" [מועדון הזמר בני-שמעון], 06.04.1999
2002: "שָׁרים גימֶל – "ממדבר זמר" - שירי נגב ומדבר, רשת גימל, 13.10.2002.
2002: "השמעתָּ איך בַּנֶּגב?" -  שירי הנגב וארץ ישראל, גלי צה"ל, 10.11.2002.
2003: "שיעור מולֶדת" -  שירי חלוציות בארץ ישראל, גלי צה"ל, 30.11.2003.
2005: "ארבע אחרי הצהריים – השקה של האוסף הראשון, גלי צה"ל, 05.10.2005.
2005: "ארבע אחרי הצהריים -  טלוויזיה, ערוץ 2, א': 21.10.2005. ב': 22.10.2005. ג': 27.10.2005.
2011: שירי צבי בן-יוסף – שירי המלחין וסיפור חייו, רשת גימל, 04.05.2011.
2011: ימי החנוכה – שירי חנוכה ממקורות זרים, גלי צה"ל, 24.12.2011.
2014: שלח נא את עמי – שירי הדת של השחורים בארצות הברית, גלי צה"ל, 15.04.2014.
2014: "ארבע אחרי הצהריים – השקה של האוסף החמישי, גלי צה"ל, 05.09.2014.
2017: בוא שיר עברי – אירועים בתולדות הציונות, גלי צה"ל, 02.12.2017
ספרים וחוברות שחיבר או השתתף בהם

ספיריטואלים כושיים. "עקד", ת"א [תרגומי שירי-דת כושיים + תווים], 1970, 45 עמ'.
9 שירים. "הקיבוץ המאוחד", ת"א [לחנים לשירים], 1976, 15 עמ'.
במעגלֵי אייר [שמואל הרציון] (עורך), הוצאת המשפחה [חדרה], תשל"ו [1976], 112 עמ'.
עִברית נדַבֵּרָה, עִברית נזַמֵּרָה: שירי-זמר לשנת הלשון העברית (עורך), מכללה לחינוך ע"ש קיי, באר-שבע, תש"ן-1990-1989, 44 עמ'.
גרנות, יגאל; הרציון, נחומי, אדם ונוף במרום הגליל: תוכנית לימודים בין-תחומית, מדרשת שדה בוקר, תשנ"א-1991, 133 עמ'.
לא בָּרוח לא בָּרעש [שירים: אילנה שחף; שורות: עזרא אוריון; מוזיקה: נחומי הרציון; איורים: מרתה דבני; צילומים: אריה ברלב]. "תמוז", ת"א, 1992, עמ' 62-55.