stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משק המים בגוף האדם
ביאורים

↑  שיעור המים בגוף משתנה ותלוי בגיל, בזוויג ובשיעור רקמת השומן שבגוף. ככלל, בגיל מאוחר פוחת שיעור המים בגוף וככל שגדל שיעור השומן בגוף, פוחת שיעור המים בגוף. שיעור השומן בנשים גדול יותר מאשר בגברים. הנתון שישים אחוזים מתאים למבוגר השוקל 70 קילוגרם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph319492 
נוזלי הגוף על פי חלוקתם למדורים השונים, תוך ציון חלקם במשקל הגוף באחוזים.
איור של נפרון. בחלק העליון של האיור, גופיף הכליה המורכב מהפקעית (נימי דם) ומקופסית באומן. בהמשך לקופסית נמצאת האבובית המקורבת, אחריה לולאת הנלי עם הזרוע היורדת והזרוע העולה, האבובית המרוחקת ולבסוף הצינור המאסף. בחלקו השמאלי של האיור מתוארת מערכת כלי הדם הצמודים לנפרון. בין הנפרון לנוזל הבין-תאי לכלי הדם, עוברים מים ומומסים הלוך ושוב
ייצור שתן היפרטוני: מנגנון זרם נגדי בלולאת הנלי מעלה את ריכוז המומסים בלשד הכליה. ספיגה חוזרת פעילה של נתרן וכלור מהזרוע העולה (האטומה למעבר מים) גורמת ללחץ אוסמוטי הגורם לספיגה חוזרת של מים מהזרוע היורדת. הספיגה החוזרת של המים מעלה את ריכוז המומסים בזרוע היורדת ומשלימה מעגל המגביר את האפקט הנוצר. במקביל, שתנן נספג בחזרה מהצינור המאסף ומגיע לאזור לולאת הנלי ואף מופרש לתוכה. התנועה המעגלית של השתנן מעלה את הלחץ האוסמוטי בלשד הכליה ואת ריכוז המומסים בצינור הנפרון. בסופו של דבר, מגיע הלחץ האוסמוטי בחלק העמוק של לשד הכליה ל-1200 מיליאוסמול
הגורמים המשפיעים על ספיגה חוזרת של מים מהכליות. איבוד מים גורם לעלייה באוסמולריות ולירידה בלחץ דם ונפחו. אוסמורצפטורים מגרים הפרשת הורמון נוגד השתנה שמגביר ספיגה חוזרת של מים מהצינור המאסף. ברורצפטורים מגרים את המערכת הסימפתטית והפרשת אנגיוטנסין II שגורמים לירידה בסינון לנפרון ולספיגה חוזרת מוגברת של יוני נתרן ומים מהאבובית המקורבת
ערן דורון (שחיין)

| --- | --- |

 לידה:  1972 
 פטירה:  4 באפריל 2016 (בגיל 44 בערך) 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 מספר צאצאים:  2 
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה תחרותית 
 
ערן דורון (13 במאי 1972 - 4 באפריל 2016) היה שחיין ישראלי, אלוף ישראל בשחייה במשחה ל-100 מטר חזה.
ביוגרפיה

דורון התאמן בקבוצת הפועל מרכז וייסגל רחובות בהדרכתה של שוש בילדרמן ובהמשך שחה בקבוצת מכבי תל אביב.
באליפות ישראל לילדים שנערכה במכון וינגייט באוגוסט 1983 הוא זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:26.68 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:10.04 דקות.
במשחה נועם שנערך בנהריה בדצמבר 1985 קבע דורון במשחה ל-100 מטר חזה שיא ישראלי חדש לגילאי 13 של 1:15.76 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש לגילאי 13 של 2:45.83 דקות.
ביוגרפיה > 1987

באליפות החורף של הפועל שנערכה בחולון בינואר 1987 זכה דורון במדליית ארד במשחה ל-50 מטר חזה בשיא ישראלי חדש לגילאי 15 של 33.41 שניות, אחרי עופר ברגר (32.61 שניות) ושגיא שטיגמן (32.65 שניות).
ביוגרפיה > 1987 > אלוף ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט ביולי 1987 זכה דורון במדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 2:40.44 דקות, לפני אילון כהן ממכבי ירושלים (2:43.02 דקות).
ביוגרפיה > 1988

באליפות ישראל שנערכה באוגוסט 1988 הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:09.52 דקות, אחרי גלעד חן מהפועל גלבוע (1:08.51 דקות) ולפני כרמל לויתן (1:10.21 דקות)
ביוגרפיה > 1989

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט בסוף אוגוסט 1989 זכה דורון במדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:09.59 דקות, אחרי אייל שטיגמן חברו לאגודה (1:07.04 דקות) ולפני כרמל לויתן מהפועל יזרעאל (1:09.97 דקות). בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 1:08.92 דקות.
ביוגרפיה > 1990

באליפות ישראל בשחייה שנערכה במכון וינגייט באמצע יולי 1990 קבע דורון בשלב המוקדמות במשחה ל-100 מטר חזה שיא גילאי 18 חדש של 1:07.84 דקות.
חייו האישיים

דורון התגורר במודיעין. היה אב לשני בנים ועבד כיועץ שיווק בחברת נסיקה עסקית. הוא נפטר באופן פתאומי וללא סיבה ידועה.
הערות שוליים

↑  4 מדליות זהב לשחיינית בת 11 ממכבי נהריה, דבר, 14 באוגוסט 1983
↑  שחייני גש"ם שיפרו שיא שליחים בבריכת נהריה, מעריב, 29 בדצמבר 1985
↑  ברוריה ביגמן, שחייה, מעריב, 25 בינואר 1987
↑  אלכס פרלסמן, השחיין ערן גרומי - מגדלור במים עכורים, מעריב, 30 באוגוסט 1987
↑  אליפות ישראל בשחייה: יום אמין למיכל, מעריב, 18 באוגוסט 1988
↑  אלכס פרלסמן, הברק של הדס ורוית, מעריב, 20 באוגוסט 1989
↑  אלכס פרלסמן, גלעד חן ועוד 3 שיאי סוף שבוע, מעריב, 22 ביולי 1990
פרשת הכותנה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  שערוריית שחיתות, שערורייה פוליטית 
 מדינה:  ברית המועצות 
 
פרשת הכותנה (ברוסית: Хлопковое дело), פרשה של שחיתות שלטונית באוזבקיסטן הסובייטית של שנות ה-80 של המאה ה-20. הפרשה נחקרה על ידי חוקרים שבאו ממוסקבה, ובמהלכה נחקרו ונעצרו אלפי אנשים כולל ראשי הממסד המפלגתי והממשלתי של הרפובליקה. לאחר שאוזבקיסטן זכתה בעצמאות, כל הנעצרים והנשפטים שוחררו ממעצרם.
רקע

הניסיונות הראשונים לחקור אי-סדרים ברפובליקה התקיימו כבר בשנות ה-70. אמנם בלחץ של ליאוניד ברז'נייב החקירות הופסקו. בשנת 1979 הואשמו ראשי השלטון המקומי בבוכרה בשחיתות אך החוקרים לא יכלו להמשיך בחקירות. בשנת 1982 הגיעה לטשקנט קבוצת חוקרים בכירים ממוסקבה בראשות טלמן גדליאן וניקולאי איוואנוב, אך הניסיונות לחקור לעומק ולהגיע לראשי הפירמידה נתקלו בהתנגדות.
ב-12 בנובמבר 1982 יורי אנדרופוב מונה למזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות ונתן "אור ירוק" להמשך החקירות. בהיותו בראש הק.ג.ב הוא ידע על מצב הדברים באוזבקיסטן הסובייטית ובנוסף לכך היו יחסים אישיים גרועים בינו לבין ראש הרפובליקה שאראף רשידוב. בינואר 1983 אנדרופוב הציע לרשידוב להתפטר, אך רשידוב סירב להצעה.
חקירות

בפברואר 1983 פוליטביורו החליט על הקמה ועדה מיוחדת לחקר שחיתות שלטונית באוזבקיסטן הסובייטית ובמיוחד בנושא הכותנה. החשד היה שבמשך שנים רבות שלטונות הרפובליקה דיווחו על אלפי טון כותנה שסופקו למפעלי התעשייה אך בפועל לא סופק כלום. לפי הערכה מדובר בכ-1.5 מיליון טון כותנה בשנה שתשלומים עבורם הועברו מתקציב הממשלתי ממוסקבה לאוזבקיסטן אך מעשית הסחורה לא סופקה. סכומי עתק שולמו עבור הכותנה שלא הייתה קיימת וכספים פוזרו בין הפקידים שהיו מעורבים בדיווח כוזב. לפי הערכה לא היה ניתן לבצע זאת במשך שנים ללא העברת סכומי שוחד גם לראשי הפקידות במוסקבה.
ב-31 באוקטובר 1983 רשידוב נפטר ונטמן במרכז טשקנט תוך כוונה להקים במקום מאוזולאום.
בתחילת 1984 בוצעו מעצרים המוניים של ראשי תעשיית הכותנה באוזבקיסטן. בקיץ 1984 בטשקנט נערכה אספה בה היה צריך לבחור יורש לרשידוב הנפטר. כול הנאומים התרכזו בגנות רשידוב ואפיינו אותו כמנהיג מושחת שגרם לנזק גדול לכלכלת הרפובליקה. למנהיג המפלגה הקומוניסטית המקומית נבחר אינמז'ון אוסמנחדז'וייב. צוות החקירות העביר לבוריס ילצין ממצאים לפיהם גם אוסמנחדז'וייב היה מעורב בפרשה. בלחצו, מיכאיל גורבצ'וב הרשה לעצור את אוסמנחדז'וייב. כמו כן התברר שראשי משרד הפנים ברפובליקה היו מעורבים בשחיתות אך מספר ראשי המשרד התאבדו עוד לפני שהגיעו לחדרי החקירות.
החקירות נמשכו עד לשנת 1989 בסופו של דבר הואשמו ראשי הרפובליקה וגם פקידים בכירים במוסקבה:
אוסמנוב, שר תעשיית הכותנה של אוזבקיסטן נשפט להוצאה להורג
מופזרוב, פקיד בכיר בבוכרה נשפט להוצאה להורג
יורי צ'ורבנוב, חתנו של ליאוניד ברז'נייב נשפט ל-12 שנות מעצר, שוחרר לאחר 4 שנים.
אינמז'ון אוסמנחדז'וייב - ראש הרפובליקה לאחר רשידוב. נשפט ל-12 שנות מעצר, שוחרר כעבר שנה.
עשרות פקידים בכירים ברמות שונות נשפטו לתקופות מעצר שונות, אך רובם שוחררו בשנת 1990.
במהלך החקירה אינמז'ון אוסמנחדז'וייב טען שסכומי כסף גדולים הועברו לראשי פוליטביורו במוסקבה. כמו כן, התברר שפעולות לא-חוקיות היו בעיצומם כאשר מיכאיל גורבצ'וב היה אחראי מטעם המפלגה על תחום החקלאות ולאור כך המשך החקירות היה מעיב על איכות פעילותו ואף היו חשדות הוא ידע על הנעשה אך לא התערב. באביב 1989 בעיתונות הסובייטית (פראבדה ואיזבסטיה) החלו להופיע מאמרים בהם נטען שהודעות הנאשמים בפרשה התקבלו תוך לחץ פיזי, עינויים וכו'. באותן השנים אנטולי סובצ'ק ציין שאומנם החוקרים עסקו בפרשת שחיתות מסועפת שהגיע לראשי השלטון אך בעצמם פעלו בניגוד לחוק. כאשר במוסקבה התברר שהפרשה נוגעת לא רק בפקידות בטשקנט אך גם בראשי השלטון במוסקבה, היה קל להאשים את החוקרים עצמם בפעילות בניגוד לחוק. ב-24 במרץ הוקמה ועדת בדיקה. בדו"ח של ועדת הבדיקה אכן צוין שהודעות התקבלו בניגוד לחוק. ב-12 במאי 1989 ניקולאי איוואנוב בשידור ישיר בטלוויזיה ציין שהאשמות נגדו הם תוצאה של רצון ראשי פוליטביורו להפסיק את החקירות. במאי 1989 הפרקליטות החלה בחקירה נגד גדליאן ואיוואנוב. אבל מכיוון שבאותה תקופה הם היו חברי הפרלמנט ולא היה ניתן לחקור אותם ללא חסרת חסינות.
לאחר התפרקות ברית המועצות כול החקירות הופסקו. הנאשמים ונשפטים שהיו במעצר בשטח אוזבקיסטן שוחררו ושמם נוקה. רשידוב עצמו נחשב כיום למנהיג אוזבקי שפיתח את כלכלת הרפובליקה תוך עמידה בלחצים שבאו מהשלטונות במוסקבה. בשנת 1991 הופסקו גם ניסיונות לחקור את גדליאן ואייואנוב. בין האחרונים ששוחררו ממעצר היה יורי צ'ורבנוב, חתנו לשעבר של ליאוניד ברז'נייב. הוא עצמו מעולם לא הודה באשמה ובמהלך המשפט אף הודיע שכל הודאותיו הוצאו ממנו תחת לחץ לא חוקי.
צוות החוקרים מציג את הכסף ודברי ערך שנלקחו מהנחקרים (1988)
הטירה המכושפת (סרט, 2003)

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  המתקן "הטירה המכושפת" בפארק דיסנילנד
 בימוי:  רוב מינקוף
 הופק בידי:  אנדרו גאן דון האן
 תסריט:  דייוויד ברנבאום
 עריכה:  פריסילה נד-פרינדלי 
 שחקנים ראשיים:  אדי מרפי טרנס סטמפ נתניאל פארקר ואלאס שון מרשה תומסון ג'ניפר טילי
 מוזיקה:  מארק מנצ'ינה
 צילום:  רמי אדפרסין
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי וולט דיסני 
 חברה מפיצה:  אולפני וולט דיסני, נטפליקס, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 בנובמבר 2003
 משך הקרנה:  86 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט בלשי, סרט רוחות רפאים, סרט קומדיה, סרט ילדים, Halloween film 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 תקציב:  90 מיליון דולר
 הכנסות:  182.3 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   hauntedmansion
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הטירה המכושפת (באנגלית: The Haunted Mansion) הוא סרט קומדיית אימה אמריקאית משנת 2003 בבימויו של רוב מינקוף שנכתב על ידי דייוויד ברנבאום. הסרט מבוסס באופן רופף על האטרקציה של דיסנילנד באותו שם, ומככב בו אדי מרפי בדמותו של מתווך שנלכד באחוזה רדופת-רוחות, ולצדו מככבים טרנס סטמפ, נתניאל פארקר, מרשה תומסון וג'ניפר טילי בתפקידי משנה.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-26 בנובמבר 2003, ועל אף הביקורות השליליות שקיבל, הכניס בקופות 182.3 מיליון דולר ברחבי העולם, מול תקציב של 90 מיליון דולר.
עלילת הסרט

ג'ים ושרה אוורס הם זוג מתווכים מצליחים, ולהם שני ילדים, מייקל ומייגן. בהיותו מכור לעבודה עם מעט זמן למשפחתו, ג'ים מחמיץ את יום נישואיו ומנסה לתקן זאת בכך שהוא מציע לשרה לצאת לחופשה באגם הסמוך. מנגד, דיירי אחוזת גרייסי, הממוקמת בלואיזיאנה, יוצרים קשר עם שרה; בלהיטותו לסגור את עסקת התיווך לאחר שגילה היכן נמצאת האחוזה, ג'ים לוקח את שרה והילדים לאחוזה, פוגש את בעליה, אדוארד גרייסי, את משרתו, רמזלי ושני משרתים נוספים; אמה ועזרא.
כאשר סופת גשם מציפה את הנהר הסמוך, גרייסי מאפשר למשפחה ללון באחוזתו. רמזלי לוקח את ג'ים לספרייה כדי לדון בפרטי העסקה עם גרייסי, אך ג'ים נלכד במעבר סודי. במקביל, גרייסי עורך לשרה סיור באחוזה, דן בעברו ובמות סבו לאחר התאבדותה של אהובתו, אליזבת הנשו, ואילו מייגן ומייקל עוקבים אחר כדור ספקטרלי לעליית הגג, שם הם מוצאים דיוקן של אישה שבבואתה כמעט זהה לשל שרה. אמה ועזרא מופיעים ומגלים כי האישה היא אליזבת המנוחה.
בינתיים, ג'ים פוגש את מאדאם ליאוטה, רוחה של צוענייה שנלכדה בכדור הבדולח. הוא נתקל באמה, עזרא וילדיו, וחוזר לליאוטה כדי לקבל תשובות לגבי הדמיון בין אליזבת לשרה. מתגלה כי תושבי האחוזה הם רוחות רפאים, שקוללו לפני מאה שנה על ידי מותם בטרם-עת של גרייסי ואליזבת, ושהם יוכלו להמשיך הלאה רק כאשר האוהבים יתאחדו מחדש; באמונה כי שרה היא גלגולה של אליזבת. לאחר מכן, ליאוטה שולחת את בני הזוג אוורס לבית הקברות של האחוזה, במטרה למצוא מפתח שיחשוף את האמת מאחורי מותה של אליזבת. בקריפטה מתחת למאוזוליאום, ג'ים ומייגן מוצאים את המפתח, אך מבלי משים מפריעים לתושביו המתים. עם זאת, הם נמלטים בעזרת מייקל, שמתגבר על הארכנופוביה שלו.
ליאוטה מובילה אותם לתיבה הנמצאת בעליית הגג, אותו פותח ג'ים ומוצא בו מכתב מאליזבת לגרייסי, בו היא חשפה שהיא באמת אוהבת אותו ורצתה להתחתן איתו, מה שמעיד על כך שהיא נרצחה. רמזלי מופיע וחושף שהוא רצח את אליזבת על מנת למנוע מגרייסי לנטוש את מורשתו, מכיוון שהוא האמין שהיחסים ביניהם לא היו מקובלים. על מנת להסתיר את האמת, רמזלי לוכד את הילדים בתיבה וזורק את ג'ים מהאחוזה.
בזמן שגרייסי ושרה נפגשות באולם הנשפים, היא מבולבלת כשהוא שואל אם היא מזהה אותו, והוא מתעקש שהיא אהובתו, אליזבת. החדר מתמלא ברוחות רפאים הרוקדות בזמן שגרייסי חושף את עצמו כרוח רפאים, אך חרף זאת, שרה נשארת בהתעקשותה שהיא לא אליזבת. בעקבות התעקשותה, גרייסי מפקפק במעשיו, אך רמזלי מתעקש ששרה היא אליזבת ושעם הזמן היא תזכור, ובמקביל סוחט את שרה להינשא לגרייסי בתמורה לביטחון ילדיה.
בעידודה של ליאוטה, ג'ים מצליח להיכנס שוב לאחוזה, להציל את ילדיו ולעצור את חתונתם של שרה וגרייסי. ג'ים מעניק לגרייסי את מכתבה של אליזבת ופשעיו של רמזלי נחשפים. בזמן שגרייסי הזועם מתעמת עם רמזלי, הוא זועם על אנוכיותו הנראית לעין של אדונו באהבתו את אליזבת ומזעיק רוחות חסרות מנוחה לתקוף את הקבוצה. עם זאת, כשהאמת נחשפת, ישות מגיחה מהאח של אולם הנשפים ותופסת את רמזלי, שמנסה לקחת את ג'ים איתו, אך הוא ניצל על ידי גרייסי בעוד רמזלי נגרר לגיהנום כדי לעמוד בפני עונש נצחי.
שרה מתמוטטת לאחר שהורעלה על ידי רמזלי במהלך טקס החתונה, אך הכדור הספקטרלי מופיע ומתגלה כרוחה של אליזבת, שיכלה להשתחרר מצורתה הנוכחית רק לאחר חשיפת האמת, ומרפאת את שרה. כשהקללה מוסרת לבסוף, גרייסי מעניק לבני הזוג אוורס את הבעלות על האחוזה וממשיך הלאה עם אליזבת, אמה, עזרא ושאר תושביה של האחוזה. בני הזוג אוורס וילדיהם נוסעים אל חופשתם באגם פונצ'רטריין, בליווי מאדם ליאוטה וארבעה פסלים מזמרים שהם נתקלו בהם בזמן שחיפשו את המאוזוליאום, החגורים לחלק האחורי של מכוניתם.
צוות השחקנים והדמויות

אדי מרפי – ג'ים אוורס, סוכן נדל"ן מצליח אך מכור לעבודה, שלעיתים קרובות מזניח את משפחתו, אבל מנסה בכל כוחו לפצות על כך.
טרנס סטמפ – רמזלי, רוחו של רב-המשרתים של אחוזת גרייסי, המשמש כדמות אב לאדוארד גרייסי, אך מאוחר יותר מתגלה כרוצחה של אליזבת.
נתניאל פארקר – אדוארד גרייסי, רוחו של בעלי אחוזת גרייסי, שמשווע שאהבתו האבודה, אליזבת, תשוב אליו לאחר התאבדותה לכאורה.
מרשה תומסון – שרה אוורס, אשתו ושותפתו העסקית של ג'ים. תומסון מגלמת גם את דמותה של אליזבת הנשו, רוחה של אהובתו כהת-העור של גרייסי.
ג'ניפר טילי – מאדאם ליאוטה, רוחה של צוענייה שנלכדה בכדור הבדולח שלה.
וולאס שון – עזרא, רוחו של משרת שלומיאל המסתבך תדיר בצרות.
דינה ספייבי – אמה, רוחה של משרתת לחוצה המלאת יראה מנוכחותו של רמזלי.
מארק ג'ון ג'פריס – מייקל אוורס, בנם הארכנופובי של ג'ים ושרה. ג'פריס ביסס את הארכנופוביה של דמותו בהשראת דמותו של רון וויזלי מסדרת "הארי פוטר".
אריאל אלכסנדריה דייוויס – מייגן אוורס, בתם חסרת הסבלנות של ג'ים ושרה.
דיפ רוי, ג'רמי הווארד וקליי מרטינז – הרוחות הטרמפיסטיות
קורי ברטון – הרוח המארח (דיבוב)
אמן האיפור הראשי של הסרט, ריק בייקר, מופיע בסצנת בית הקברות כרוח רפאים מאחורי מצבה, תוך שימוש בהופעה המבוססת על דיוקנו של המארח המופיע באטרקציה. צוות השחקנים כולל גם מרטין קלאבה בדמותו של פיקוויק, אחת מהרוחות בבית הקברות ואחיינו של הבמאי רוב מינקוף, מופיע בדמותו של נער העיתונים בסצנת הפתיחה.
עיבוד מחודש

ביולי 2010, הוכרז כי עיבוד מחודש המבוסס על מתקן "הטירה המכושפת של פארק דיסניוורלד נמצא בפיתוח עם גיירמו דל טורו ככותב וכמפיק. דל טורו הצהיר שהסרט יהיה "מפחיד ומהנה בו זמנית, אבל המפחיד יהיה מפחיד." ביוני 2011, ג'ייסון סורל הוכנס לפרויקט כיועץ יצירתי. באוגוסט 2012, דל טורו הגיש את טיוטתה הסופית של תסריטו לאולפני וולט דיסני, המיועדת לדירוג "PG-13". ביולי 2013, דל טורו הודיע שהוא כבר לא יביים את הפרויקט, אך יישאר על תקן תסריטאי-שותף ומפיק. באפריל 2015, נמסר כי ראיין גוסלינג נמצא במשא ומתן על תפקיד בסרט, בעוד שדי. וי. דווינסנטיס נשכר לשכתב את התסריט. בספטמבר 2016, בריגהם טיילור נשכר כמפיק נוסף.
באוגוסט 2020, הוכרז שהתסריטאית קייטי דיפולד תהיה אמונה על כתיבת תסריט חדש לסרט, אותו יפיקו דן לין וג'ונתן איריך. באפריל 2021, ג'סטין סימיין נשכר למלאכת הבימוי. עוד נמסר כי הפרויקט יהיה הפקה משותפת בין אולפני וולט דיסני לחברת "Rideback". ביולי 2021, נמסר כי עלילת הסרט תתמקד באם חד-הורית בשם גבי ובנה, שרוכשים את האחוזה ושוכרים מדריך טיולים, מדיומית, כומר והיסטוריון בבקשת עזרה לגרש את רוחות הרפאים השוכנים באחוזה. בהמשך נמסר כי טיפאני האדיש ולקית' סטנפילד נכנסו למשא ומתן על גילום דמויותיהם של המדיומית ומדריך הטיולים, בהתאמה. ב-1 בספטמבר 2021, הוכרז שלא רק שהאדיש וסטנפילד לוהקו באופן רשמי, אלא שההפקה תתחיל בחודש הבא. זמן קצר לאחר מכן, נמסר על ליהוקם של אוון וילסון ורוסריו דוסון לצוות השחקנים. באמצע אוקטובר, נמסר על ליהוקו של דני דה ויטו לדמותו של "פרופסור זחוח".
הערות שוליים

↑  "The Haunted Mansion (PG)". British Board of Film Classification. December 2, 2003. Retrieved October 12, 2016.
1 2  "The Haunted Mansion". Box Office Mojo. Amazon.com. Retrieved July 7, 2010.
↑  Radish, Christina (July 27, 2010). "SDCC2010: Guillermo del Toro Interview DON'T BE AFRAID OF THE DARK; Plus Info on THE HAUNTED MANSION, FRANKENSTEIN and HELLBOY". Collider. Retrieved July 29, 2010.
↑  Schwartz, Terri (July 24, 2010). "Guillermo Del Toro Dishes On 'Haunted Mansion' Remake". MTV. Retrieved July 25, 2010.
↑  Warmoth, Brian (July 22, 2010). "'Tron Legacy' Stars Get Comic-Con Crowd Involved In The Movie". MTV. Retrieved July 25, 2010.
↑  Armstrong, Josh (May 14, 2012). "Jason Surrell assembles The Art of Marvel's The Avengers". KnowTheArtist.com. Archived from the original on May 21, 2012. Retrieved June 21, 2012.
↑  Movie News, Dark Horizons
↑  Chitwood, Adam (July 10, 2013). "Guillermo del Toro Gives Updates on JUSTICE LEAGUE DARK and HAUNTED MANSION; Confirms He Won't Direct HAUNTED MANSION". Retrieved April 22, 2021.
↑  McNary, Dave (April 9, 2015). "Ryan Gosling to Star in Guillermo del Toro's 'Haunted Mansion'". Variety. Retrieved April 22, 2021.
↑  Marshall, Rick (September 4, 2016). "'The Jungle Book' producer on talking animals, 'The Rocketeer' sequel, and Del Toro's 'Haunted Mansion'". Digital Trends.
↑  Kit, Borys (August 28, 2020). "'Haunted Mansion' Movie in the Works With Writer Katie Dippold (Exclusive)". The Hollywood Reporter. Retrieved August 28, 2020.
↑  Kroll, Justin (April 22, 2021). "Disney's 'Haunted Mansion' Pic Finds Its Director In 'Dear White People' Helmer Justin Simien". Deadline. Retrieved April 22, 2021.
↑  Tyrrell, Caitlin (July 26, 2021). "HAUNTED MANSION: INTEREST IN TIFFANY HADDISH AND LAKEITH STANFIELD TO STAR AND EXCITING STORY DETAILS: EXCLUSIVE". The Illuminerdi. Retrieved July 27, 2021.
↑  Pillot, Dempsey (September 1, 2021). "Disney's 'Haunted Mansion' Reboot Begins Filming Later This Month!". The Disinsider. Retrieved September 1, 2021.
↑  Kit, Borys (September 8, 2021). "Owen Wilson to Star in Disney's 'Haunted Mansion' (Exclusive)". The Hollywood Reporter. Retrieved September 8, 2021.
↑  Hipes, Patrick (September 9, 2021). "Rosario Dawson Books A Room In Disney's 'Haunted Mansion' Movie". Deadline. Retrieved September 9, 2021.
↑  Pillot, Dempsey (October 18, 2021). "Disney's 'Haunted Mansion' Adds Danny DeVito". The Disinsider. Retrieved October 18, 2021.
מאיר וייל

| --- | --- |

 לידה:  1744 ה'תק"ד לשנו, רפובליקת פולין 
 פטירה:  14 בפברואר 1826 (בגיל 82 בערך) ז' באדר א' ה'תקפ"ו האימפריה הרומית הקדושה ברלין, ממלכת פרוסיה
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי הישן בברלין 
 מקום פעילות:  ברלין
 תקופת הפעילות:  ? – 14 בפברואר 1826 
 בן או בת זוג:  Malka Levin Wagemeister 
 
הרב מאיר וַיְיל (בגרמנית: Meyer Simon Weyl; ה'תק"ד, 1744 ליסא – ז' באדר א' ה'תקפ"ו, 14 בפברואר 1826 ברלין) היה רב יהודי־גרמני, שימש כדיין בליסא ובהמשך כראש בית דין בברלין וסגן הרב הראשי של קהילות יהודיות בגרמניה ומדינת קורמרק (אנ').
ביוגרפיה

מאיר נולד לאביו רבי שמחה שהיה דור תשיעי לרבי יעקב וייל (המהר"י וייל). ולאמו טויבא בתו של רבי משה דיין בעיר ליסא (לשנו) ב"ר לייב ר"מ. מצאצאי הרב אברהם ברודא רבן של פראג ופרנקפורט.
רבו הרב צבי הירש יאנוב חיבבו מאוד, ובערך בשנת ה'תקי"ט, כשהיה בן 14 לקח עמו מליסא ללמוד בישיבתו בצילץ.
ב-12 בינואר 1766  הוא נישא למלכה (נולדה ב-1744; נפטרה ב-5 במרץ 1823), בתו של לייב וגמייסטר מליסה, ונולדו להם ילדים.
ב-1766 מונה לדיין בבית הדין של ליסה, ושימש כמורה בבית המדרש המקומי.
ביוגרפיה > רבנות ברלין

בכ"ח באדר ה'תקמ"ד (1784) נתמנה כדיין ומורה צדק קבוע בברלין. בבית דינו של הרב צבי הירש לוין. פרוטוקול ועד הקהילה בברלין, ובראשם הבנקאי דניאל איציג, העוסק בתנאי שכרו של הרב החדש, נשתמר. בתקנון זה, מפורט שכרו החודשי נקוב במטבע המקומי שני (רייכסטאלר) לשבוע. הוא היה מרוצה מתפקידו כדיין בברלין, וסירב להצעות רבנות בקהילות אחרות.
לאחר מותו של הרב צבי הירש לוין, בה' באלול ה'תק"ס (1800) מונה לראש בית הדין של הקהילה היהודית בברלין. וב-1809 קיבל את התואר סגן הרב הראשי של קהילות יהודיות בגרמניה, כולל האזורי קוּרמרק (אנ') נוּמאארק (אנ'), פריגניץ (אנ') והחלק האחורי של פומרניה (אנ').
הוא יסד בברלין סמינר רבני אורתודוקסי להכשרת רבנים ומורים, יחד עם בית ספר יסודי יהודי; ב-18 באוקטובר 1825 הוקם המוסד בהובלת ירמיהו היינמן (גר'), ובו הועברו לימודים על ספרות עברית ורבנית, חינוך, פילוסופיה, חינוך דתי ולימודים דתיים. עד למותו של הרב מאיר ווייל ב-1826, מספר התלמידים בסמינר גדל ל-102. לאחר מותו, מונה הרב יעקב יוסף אטינגר למנהל המוסד.
הוא זכור בעיקר כפוסק בתחום ההלכה, כמו גם בשל דרישותיו החזקות – שלא נענו בעיקרן – לכלול לימודים חילוניים, כגון גרמנית, צרפתית, לטינית, גאוגרפיה, היסטוריה, מדע ומתמטיקה, בכיתות ההכנה של הסמינר הרבני.
ביוגרפיה > ידידותו עם רבי עקיבא איגר

רבי מאיר וייל היה מקורב לרבי עקיבא איגר בקשרי משפחה וידידות עמוקה. שניהם היו מצאצאי רבי אברהם ברודא, ומלבד קרבתם המשפחתית, ניהלו תכתובת ענפה בנושאים הלכתיים וציבוריים.
בין תשובותיו ההלכתיות של רבי עקיבא איגר, ניתן למצוא למעלה מעשרים תשובות המופנות אל רבי מאיר וייל, דבר המעיד על הערכה הדדית ושותפות תורנית פורה. נוסף על כך, עסקו השניים בענייני ציבור משותפים, כפי שעולה ממכתבים שונים של רבי עקיבא איגר, בהם הוא מזכיר במפורש את שיתוף הפעולה ביניהם.
וגם התכתב עם חתנו החתם סופר.
בפתח אחת מתשובותיו לרבי מאיר וייל (שו"ת רבי עקיבא איגר ח"ג, סימן פ') הוא כותב:
"תמול הגיעני מכתבו וכו', מצווה רבה עשה בזה להשיב רוחי מגודל דאגתי ועצבוני שהיה לי על שלילות מכתבו זה ממנו כמה זמן."
דבר זה מעיד על הקשר האישי הקרוב שהיה ביניהם, מעבר לשיחם ההלכתי.
בנוסף, רבי עקיבא איגר מזכיר את דברי רבי מאיר וייל גם בחידושיו לשולחן ערוך, למשל ביורה דעה סימן רס"ז, שם הוא מביא קושיה בשמו, וכן בחידושיו לחושן משפט סימן רע"ח.
רבי מאיר וייל היה בין גדולי הרבנים שהשפיעו על רבי עקיבא איגר לקבל על עצמו את כהונת הרבנות בפוזנא. במכתבו לחתנו, החתם סופר, מתאר רבי עקיבא איגר את ההתלבטות שקדמה להסכמתו לכהונה, ומזכיר את הלחץ שהופעל עליו מצד רבותיו וחבריו. הוא כותב:
"וכיסא פוזנא גדול מדאי, שלמרות שאיני רואה עצמי ראוי להיות ראש לאריות לערבו, אבל מה אעשה אם רבו עלי רבותי וחבירי – מליסא, ברלין... – המרעישים עלי ואומרים לנפשי שהחיוב מוטל עלי לילך להחזיר עטרה ליושנה ולהגדיל חיבוב התורה."
(אגרות סופרים, סימן י; אגרות רבי עקיבא איגר, סימן יג).
רבי מאיר וייל לא רק שעמד בקשר תורני הדוק עם רבי עקיבא איגר, אלא אף שיגר לו מכתב הדרכה כיצד לנהוג כרב העיר פוזנא, דבר המעיד על יחסו הקרוב ועל ההערכה שחש כלפיו.
ביוגרפיה > פטירתו

נפטר ביום שלישי ז' באדר א' ה'תקפ"ו, 14 בפברואר 1826, והוא בן 82. הוא נקבר בהלוויה מכובדת ורבת משתתפים בבית הקברות היהודי הישן בברלין.
ביום השלושים לפטירתו, נשא עליו הספד רבי גבריאל כ"ץ מוורעשנא, בהעיר טרשטיגל, והספדו נדפס בספרו דרשות גבר"י.
משפחתו

אחותו - פעסל, נישאה לרבי משה בן רבי ברוך בענדיט ויזל, בעל שו"ת "מקור ברוך".
קרוב משפחה עם הרב בצלאל רנשבורג.
נכדו הוא אליקים גוטהולד וייל
לקריאה נוספת

מאיר שמעון ווייל. בתוך: Neuer Nekrolog der Deutschen, שנה 4, 1826, חלק 2. אילמנאו, 1828. עמודים 798–800 (דיגיטלי). (בגרמנית)
יוסף יואל ריבלין, אגרות הפקידים והאמרכלים מאמשטרדם - תקפ"ח, ירושלים תש"ל, עמוד 187, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
ראובן דוב דסלר, שנות דור ודור - ד, ירושלים תשע"ד, עמוד 187, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
משה סמט, אסופות - ה, ירושלים תשנ"א, עמ' שנג, שסו, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
ראו גם

ריב ההיכל
הערות שוליים

↑  נקרא גם "שמחה פראגר", על שם מוצאו מהעיר פראג. אביו רבי משה היה בנו של ר' ליפמן מל"ש (=מליכטנשטאט, לימים: הרוזנצין (אנ') שבצ'כיה), שהיה דודו של רבי נתנאל וייל. יש טועים ואומרים שבעל "נחלת שמעון" והמגיה בשו"ת "זיכרון יוסף" יוסף שטינהרט, זכרון יוסף, פירט תקל"ג, דף קי, באתר היברובוקס, מר' יוסף שטיינהארט, הוא אביו (כן כתב ב"קנאת סופרים", והובא על ידי צבי יחזקאל מיכלסון, "בית יחזקאל" סימן טז). אבל באמת הוא בנו של רבי נתנאל וייל (וכן כתב אחר כך צבי יחזקאל מיכלסון, במכתבו לרבי משה נחום ירושלמסקי, "באר משה", א, עמ' שמ).
↑  מרדכי ווייץ, עטרת פז, קאליש תרצ"ח, 1938, עמ' 71, באתר היברובוקס.
↑  רבי ברוך בענדיט בן ראובן וויזל, מקור ברוך, אמשטרדם תקל"א, דף יט., באתר אוצר החכמה.
↑  יוסף מייזל ושאול אש, פנקס קהילת ברלין, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  מרדכי ווייץ, עטרת פז, קאליש תרצ"ח, 1938, עמ' 71, באתר היברובוקס.
↑  כמו שכתב יעקב יהודה ורשנר, רבי עקיבא איגר - חייו ופעולתו, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים) שאין כמעט אחר שכתב לו רע"א כל כך הרבה, ולרשימת התשובות ראו ביום טוב ליפמאן ראקאוו, סופרי המלך עוללות רבינו עקיבא איגר, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  לרשימת התשובות ראו במשה אלכסנדר זושא קינסטליכער, החתם סופר ובני דורו, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  שמעון הירשלער, מאורן של ישראל - א, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  וראו עוד צילום מכתבו אל רבי עקיבא איגר, שמעון הירשלער, מאורן של ישראל - ב, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  גבריאל בן יעקב הכהן, דרשות גבר"י, א, פרנקפורט תקפ"ו, דף כא, באתר היברובוקס.
↑  רבי ברוך בענדיט בן ראובן וויזל, מקור ברוך, אמשטרדם תקל"א, דף יט., באתר אוצר החכמה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269813905171  GND: 138497079  ISNI: 0000 0000 6690 0002  LCCN: no2023087410  VIAF: 83257284   WorldCat (עם VIAF): 83257284