stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרשת מותם של אייזיק רוזנבוים וחיים מילר
הערות שוליים

↑  חמש שנים לבית קמה, תשי"ד, עמ' 53
1 2  חנוך ריגל (ע), אביהם של ישראל, כרך א, מכון דבר חיים, תשע"ו, עמ' קעט
↑  שמעון כהן, כבוד למעפיל הלוחם שנותר אלמוני 74 שנים, באתר ערוץ 7, 18 במאי 2021
↑  מרדכי גרליץ, עקידת יצחק, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
1 2  מרדכי גרליץ, עקידת יצחק, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  מרדכי גרליץ, עקידת יצחק, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  מרדכי גרליץ, עקידת יצחק, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  בכח ובשפך־דם הועלו המעפילים לאניות־הגירוש: אחד המעפילים, נער בן 17, נהרג, דבר, 27 בנובמבר 1946
↑  אייזיק קליזנבום נפל במאבק, הַבֹּקֶר, 27 בנובמבר 1946
1 2  סיפורי ארץ-ישראל - מצבות מדברות 1950 – 1850, ‏יום חמישי, 27 במאי 2010
↑  חנוך ריגל (ע), אביהם של ישראל, מכון דבר חיים, תשע"ו, עמ' קעח הערה קד
↑  חנוך ריגל (ע), אביהם של ישראל, כרך א, מכון דבר חיים, תשע"ו, עמ' קלו
↑  מרדכי גרליץ, עקידת יצחק, באתר אוצר החכמה
↑  זאב בלוי, ‏האדמו"ר מנדבורנה עלה לקבר דודו הי"ד בביה"ח הישן בחיפה, באתר JDN‏, 11 בנובמבר 2021
↑  שימי שפר, ‏הרבי מנדבורנה-אלעד עלה לציון דודו שנרצח בצעירותו, באתר כיכר השבת, 19 בנובמבר 2020
↑  יעקב אבוביץ, ‏חיפה: האדמו"ר מנדבורנה התפלל בקבר דודו הבחור הק' הי"ד, באתר JDN‏, 11 בנובמבר 2013
↑  משה ויסברג, האדמו"ר מנדבורנה התפלל בקבר דודו הבחור הקדוש הי"ד, באתר בחדרי חרדים, 1 בדצמבר 2019
↑  חנוך ריגל (ע), אביהם של ישראל, כרך א, מכון דבר חיים, תשע"ו, עמ' קעג הערה צז. ושם, כי גם בנו של רבי אברהם אבא לייפר שנקרא בשם זה חלה מיד עם הגיעו לארץ ישראל ונפטר אחרי תקופה קצרה
שחר גורדון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 ביוני 1980 (בן 44) רמת גן, ישראל 
 עמדה:  סנטר 
 גובה:  2.1 מטרים
 מכללה:  קליפורניה
 קבוצות כשחקן
 2000–2001    2001–2003   2003–2004   2004   2004–2005   2005–2006:  מכבי רמת גן   הפועל ירושלים   אליצור גבעת שמואל   מכבי ראשון לציון    רמת השרון   בי.סי. קייב
 הישגים כשחקן
 אליפות טורניר ה-NIT ב-1999
 
שחר גורדון (נולד ב-7 ביוני 1980) הוא כדורסלן עבר ישראלי אשר שיחק במספר קבוצות בליגת העל וכן בנבחרת ישראל. גורדון זכה להצלחה בצעירותו, כאשר זכה בתארים במדי קבוצת הנוער של מכבי תל אביב ובתיכון עירוני ט' במסגרת ליגת העל לתיכונים.
קריירת משחק

גורדון שיחק בצעירותו בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב. הוא זכה עם הקבוצה באליפות בעונת 1996/7 (בהדרכת יעקב ג'ינו) ובגביע המדינה בעונת 1997/8 (בהדרכת ישראל לב). במקביל, השתתף גורדון בליגת העל לתיכונים במדי תיכון עירוני ט' בתל אביב וזכה עם הקבוצה באליפות ב-1997. בשנתו האחרונה בתיכון עבר גורדון לקונטיקט שבארצות הברית ושיחק כדורסל במדי קבוצת בית הספר סט. תומאס מור אקדמי. בשנים 1998–2000 שיחק גורדון בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קליפורניה בברקלי וב-1999 זכה איתה באליפות טורניר ה-NIT. גורדון גם שיחק בנבחרות הצעירות של ישראל. בין השאר, הוא שיחק במדי נבחרת הנוער באליפות אירופה ב-1998 שנערכה בבולגריה, שם זכתה הנבחרת במקום השישי כאשר גורדון היה הקלע הבולט של הנבחרת בטורניר עם 13.5 נקודות למשחק. גורדון היה חלק מנבחרת העתודה שזכתה בהישגי השיא שלה עד אז, יחד עם טל בורשטיין ויניב גרין, כאשר בשנת 2000 סיימה כסגנית אלופת אירופה לנוער, לאחר שבחצי הגמר ניצחה את נבחרת ספרד של פאו גאסול; ובאליפות העולם לנוער בשנת 2001 סיימה במקום השביעי.
גורדון החל את הקריירה המקצוענית שלו בעונת 2000/01 במכבי רמת גן וקלע כ-3 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 2001/02 שיחק גורדון בהפועל ירושלים של קלע כ-5 נקודות ב-12 דקות בממוצע למשחק והגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה ולחצי גמר גביע ספורטה. בעונת 2002/03 ירדו ממוצעיו לכ-3 נקודות ו-11 דקות. את עונת 2003/04 החל גורדון בגבעת שמואל שם קלע 4 נקודות בכ-15 דקות בממוצע למשחק. בינואר 2004 עבר גורדון למכבי ראשון לציון (בתמורה לשחקן יואב בר) שם קלע כ-2 נקודות בכ-6 דקות בממוצע למשחק. בעונתו האחרונה בישראל, עונת 2004/05 שיחק גורדון ברמת השרון שם קלע כ-2 נקודות בכ-12 דקות בממוצע למשחק. בעונת 2005/06 עבר גורדון לבי. סי. קייב האוקראינית שם שיתף פעולה עם אפיק ניסים והמנהל המקצועי רני כהנא והגיע עם הקבוצה למקום השלישי ביורוצ'לנג'.
בנבחרת ישראל הבוגרת רשם גורדון 36 הופעות וקלע 148 נקודות. הוא נטל חלק באליפות אירופה ב-2001 שנערכה בטורקיה. במשחק על העלייה לרבע הגמר נגד נבחרת ספרד, כאשר הספרדים מובילים בנקודה, שבע שניות לסיום המשחק, החטיא גורדון זריקה מטווח קרוב, מה שהוביל להפסד הנבחרת והדחתה מהטורניר. גורדון גם השתתף באליפות אירופה ב-2003 שנערכה בשוודיה, שם זכתה ישראל במקום השביעי.
בשנת 2006 פרש גורדון מכדורסל. עם השנים הוגדר כשחקן שלא הגשים את הפוטנציאל הגלום בו.
לאחר פרישתו, השלים גורדון תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת קולומביה, ולאחר מכן עבר לעבוד בסניף של חברת קרדיט סוויס בלונדון.
הערות שוליים

↑  אלופות ומחזיקות גביע הנוער בכל הזמנים, באתר ספסל
↑  Shahar Gordon Profile, Fiba Archive
↑  גמרי ליגת בתי הספר, באתר ספסל
↑  איתי שנקמן, שחר גורדון חתם במכבי ראשון לציון, באתר ynet, 21 בינואר 2004
↑  כל הכדורסלנים הישראלים באירופה, באתר ספסל (ארכיון)
↑  אליפות אירופה: ספרד - ישראל 67:71, באתר ynet, 3 בספטמבר 2001
↑  ערן סלע, גורדון, שחר - כבר לא יפציע, אתר כדורסלע
↑  ברק חקלאי, ההחמצות הגדולות של הכדורסל הישראלי, באתר ynet, 11 באפריל 2017
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 2001 (מקום עשירי) |
| --- | --- | --- |
|  1 שיינפלד •  2 גורדון •  3 שארפ •  4 תורג'מן •  5 ליובין •  6 קוז'יקרו •  7 ניסים •  ‏8‏ ‏טפירו‏‏  •‏ 9 ספר • 10 פלג • 11 גרין • 12 מזרחי • מאמן: קצורין  |  1 שיינפלד •  2 גורדון •  3 שארפ •  4 תורג'מן •  5 ליובין •  6 קוז'יקרו •  7 ניסים •  ‏8‏ ‏טפירו‏‏  •‏ 9 ספר • 10 פלג • 11 גרין • 12 מזרחי • מאמן: קצורין  | ישראל |
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 2003 (מקום שביעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 כץ •  2 הלפרין •  3 שארפ •  4 מזרחי •  5 שיינפלד •  6 שלף •  7 בורשטיין •  ‏8‏ ‏טפירו‏‏  •‏ 9 ספר • 10 קוז'יקרו • 11 גרין • 12 גורדון • מאמן: קצורין  |  1 כץ •  2 הלפרין •  3 שארפ •  4 מזרחי •  5 שיינפלד •  6 שלף •  7 בורשטיין •  ‏8‏ ‏טפירו‏‏  •‏ 9 ספר • 10 קוז'יקרו • 11 גרין • 12 גורדון • מאמן: קצורין  | ישראל |
אדמה משוגעת

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  דרור שאול 
 הופק בידי:  שרון שמיר, דרור שאול, פיליפה קוברסקי, יוהנס רקסין, בטינה ברוקמפר, אדגרד טנמבאום
 תסריט:  דרור שאול 
 עריכה:  יצחק צחייק 
 שחקנים ראשיים:  תומר שטיינהוף רונית יודקביץ' שי אביבי הנרי גרסין גל זייד
 מוזיקה:  צוף פילוסוף, עדי רנרט
 צילום:  סבסטיאן אדשמיד 
 מדינה:  ישראל, גרמניה 
 הקרנת בכורה:  29 בספטמבר 2006
 משך הקרנה:  97 דקות
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  כמיליון דולר
 פרסים:  4 פרסי אופיר (2006) "דוב הקריסטל" בפסטיבל ברלין סרט הדרמה הזר בפסטיבל סאנדנס (2007)
 דף הסרט ב־IMDb
 
אדמה משוגעת הוא סרט קולנוע ישראלי של הבמאי והתסריטאי דרור שאול שצולם בשנת 2005 בקיבוץ רוחמה ובקיבוץ ניר אליהו. הסרט מבוסס על חוויותיו האישיות של הבמאי מקיבוץ כיסופים בו גדל. הסרט יצא לאקרנים בספטמבר 2006, ותוך חודשיים למעלה מ-100,000 צופים צפו בו בקולנוע.
עלילה

עלילת הסרט מתרחשת בקיבוץ בדרום ישראל, בשנות ה-70. מירי היא אלמנה מעורערת בנפשה ודיכאונית, המתקשה ליישר קו עם האידאולוגיה של האחידות והשוויון הקיבוציים, ובולטת בחריגותה. העלילה מעמידה במרכז את דמותו של דביר, בנה המתבגר של מירי, המוצא עצמו נקרע בין ערכי הקיבוץ והחינוך המשותף שלאורם הוא מתחנך, מול התנהגויות לא הולמות של חברים בקיבוץ, ויחסיו הקרובים עם אמו החריגה והמעורערת, עליה הוא מנסה להגן.
הפקה

בהפקתו היו שותפות קרן הקולנוע הישראלי, שידורי קשת, קרן "קולנוע השקעות" ו-yes. לאחר שהתסריט התקבל ל"מעבדת סאנדנס", מסגרת של מכון סאנדנס לקולנוע שבוחרת מדי שנה שמונה תסריטים מתוך חמשת אלפים מועמדים מכל העולם לפיתוח והפצה, הוא זכה להשקעה גם מקרן גרמנית ומשקיע צרפתי. לבסוף באמצעות "שידורי קשת" ערוץ הטלוויזיה היפני NHK השקיע מאה אלף דולר בהפקה, תמורת זכויות ההפצה הבלעדיות ביפן.
פרסים

הסרט זכה בפרס אופיר 2006 לסרט הטוב ביותר. הסרט היה מועמד בעשר קטגוריות וזכה גם בפרס הפסקול, המלחין והעיצוב האמנותי. הסרט זכה בפרס סרט הדרמה הבינלאומי הטוב ביותר בפסטיבל סאנדנס. הסרט השתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים 2006, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו 2007, פוסאן קוריאה, ברלין, מיאמי, איסטנבול ועוד רבים.
הסרט נבחר לייצג את ישראל בתחרות פרסי האוסקר, בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר, ואף היה מועמד לייצג את ישראל בפרס גלובוס הזהב, אך הוא לא זכה בפרסים אלו. בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין זכה הסרט בדב הקריסטל לסרט עלילתי בקטגוריית סרטי הילדים והנוער. כמו כן זכה בפרס חביב הקהל בפסטיבל מיאמי, ובפסטיבל הסרטים העצמאיים בברמודה זכה הסרט בפרס הראשון (יחד עם הסרט "CashBack" של הבמאי הבריטי שון אליס).
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
תומר שטיינהוף: דביר אבני
רונית יודקביץ': מירי
שי אביבי: אברם
אנרי גרסין: סטפן
גל זייד: שמשון
פיני טבגר: אייל
שרון צוקרמן: אתי
דניאל קיציס: מאיה
יוסף כרמון: צבי
עידית צור: חנה
רבקה נוימן: צילה
פסקול

שדות שבעמק - ביצוע: המקהלה הקאמרית תל אביב
אני ממשיך לשיר - ביצוע: שי אביבי
האינטרנציונל
בטהובן – סונטה לפסנתר מס' 8, אופוס 13, "הפתטית" פרק שני
לאן נושבת הרוח - הגבעטרון
לקריאה נוספת

פבלו אוטין, קרחונים בארץ החמסינים - הקולנוע הישראלי החדש - שיחות עם במאים, רסלינג, 2008, הפרק "'אדמה משוגעת' - שיחה עם דרור שאול", עמ' 179–203.
הערות שוליים

↑  מרב יודילוביץ', "זה תפקיד חיי", באתר ynet, 5 ביולי 2005
↑  אביבה לורי, הלך עליו בשדות, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2006
↑  נירית אנדרמן, 100 אלף צפו בסרט "אדמה משוגעת", באתר הארץ, 7 בנובמבר 2006
↑  פבלו אוטין, ‏הפקה משוגעת, באתר גלובס, 27 בספטמבר 2006
↑  גואל פינטו, לראשונה: שני סרטים ישראליים חולקים את פרס הסרט הטוב ביותר, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2006
↑  רויטרס, "אדמה משוגעת" זכה בפרס בסאנדנס, באתר הארץ, 28 בינואר 2007
↑  רוני קורן-דינר, אוחובסקי מוכר סרטים, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2006
↑  גואל פינטו, "אדמה משוגעת" ייצג את ישראל באוסקר, באתר הארץ, 28 בספטמבר 2006
↑  נירית אנדרמן, שני סרטים ישראליים מועמדים ל"גלובוס הזהב", באתר הארץ, 29 בנובמבר 2006
↑  נירית אנדרמן, "אדמה משוגעת" לא יהיה מועמד לאוסקר, באתר הארץ, 18 בינואר 2007
↑  נירית אנדרמן, ואסף אוני, פרסים ל"אדמה משוגעת" ו"הבועה" בפסטיבל ברלין, באתר הארץ, 15 בפברואר 2007
| פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| שנות התשעים של המאה העשרים | שורו (1990) • מעבר לים (1991) • החיים על פי אגפא (1992) • נקמתו של איציק פינקלשטיין (1993) • שחור (1994) • חולה אהבה בשיכון ג' (1995) • קלרה הקדושה (1996) • עפולה אקספרס (1997) • קרקס פלשתינה (1998) • החברים של יאנה (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה העשרים ואחת | ההסדר (2000) • חתונה מאוחרת (2001) • כנפיים שבורות (2002) • האסונות של נינה (2003) • מדורת השבט (2004) • איזה מקום נפלא (2005) • אביבה אהובתי/אדמה משוגעת (2006) • ביקור התזמורת (2007) • ואלס עם באשיר (2008) • עג'מי (2009) |  |
| העשור השני של המאה העשרים ואחת | שליחותו של הממונה על משאבי אנוש (2010) •  הערת שוליים (2011) • למלא את החלל (2012) • בית לחם (2013) • גט - המשפט של ויויאן אמסלם (2014) • באבא ג'ון (2015) • סופת חול (2016) • פוקסטרוט (2017) • האופה מברלין (2018) • ימים נוראים (2019) |  |
| שנות העשרים של המאה העשרים ואחת | אסיה (2020) • ויהי בוקר (2021) • סינמה סבאיא (2022) • שבע ברכות (2023) • קרוב אלי (2024) |  |
ג'ייקוב קיפלימו

ג'ייקוב קיפלימו (באנגלית: Jacob Kiplimo; נולד ב-14 בנובמבר 2000) הוא אתלט אוגנדי, זוכה מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) בריצת 10000 מטר ושיאן העולם בריצת חצי מרתון. אלוף העולם בחצי מרתון לשנת 2020.
קריירה > 2016 > מדליית ארד באליפות עולם לנוער

באליפות העולם לנוער שנערכה בבידגושץ', פולין ב-19 ביולי 2016 זכה במדליית ארד בריצת 10,000 מטר בשיא אישי חדש של 27:26.68 דקות, אחרי רוג'רס קוומוי מקניה (27:25.23 דקות) ואהרון קיפלה מאריתריאה (27:26.20 דקות). בחודש מאי באותה השנה בתחרות שהתקיימה ברומא, איטליה השיג את הקריטריון האולימפי לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) בריצת 5,000 מטר בתוצאה של 13:24:40 דקות ובכך היה לרץ האולימפי הצעיר ביותר אי פעם שייצג את נבחרת אוגנדה. במשחקים האולימפיים עצמם הוא סיים במקום 11 בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:30.40 דקות.
קריירה > 2020

בתחרות שנערכה באוסטרבה, צ'כיה ב-8 בספטמבר 2020 הוא ניצח בריצת 5000 מטר בשיא אישי חדש של 12:48.63 דקות.
בליגת היהלום שנערכה ברומא ב-17 בספטמבר הוא ניצח בריצת 3,000 מטר בתוצאה של 7:26.64 דקות, התוצאה השמינית בטיבה בכל הזמנים, לפני יקוב אינגבריגטסן מנורווגיה שקבע את התוצאה התשיעית בטיבה בכל הזמנים - 7:27.05 דקות.
קריירה > 2020 > אלוף עולם

באליפות העולם בחצי מרתון שנערכה בגדיניה, פולין ב-17 באוקטובר זכה במדליית זהב בשיא אליפות חדש ובשיא לאומי חדש של 58:49 דקות לפני קיביווט קאנדי מקניה (58:54 דקות) ואמדוורק וואללגן מאתיופיה (59:08 דקות).
בחצי מרתון ולנסיה שנערך ב-6 בדצמבר זכה במדליית כסף בשיא לאומי חדש של 57:37 דקות, אחרי קיביווט קאנדי שקבע שיא עולם חדש של 57:32 דקות ולפני רונקס קיפרוטו אף הוא מקניה (57:49 דקות). כל ארבעת הראשונים שברו את שיא העולם שהיה שייך לג'פרי קמוורור מקניה (58:01 דקות) ונקבע שנתיים וחודשיים לפני כן.
קריירה > 2021 > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת טוקיו (2020 זכה קיפלימו במדליית ארד בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:43.88 דקות, אחרי סלמון ברגה מאתיופיה (27:43.22 דקות) ובן ארצו ג'ושוע צ'פטגאי (27:43.63 דקות).
בתחרות שנערכה באוסטרבה ב-19 במאי 2021 קבע קיפלימו בריצת 10,000 מטר שיא אישי חדש של 26:33.93 דקות. התוצאה השביעית בטיבה בכל הזמנים.
קריירה > 2021 > שיאן עולם

בחצי מרתון ליסבון שנערך ב-21 בנובמבר אותה שנה הוא קבע שיא עולם חדש של 57:31 דקות.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 5000 מטר: 12:40.96 דקות (2024)
ריצת 10000 מטר: 26:33.93 דקות (2021)
שיאים אישיים > כביש

חצי מרתון: 56.42 דקות (2025), שיא עולם
גיורא שוסטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 באוקטובר 1915 המבורג, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  1 באפריל 2006 (בגיל 90) רחובות, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  מלחין, מורה
 
גיורא שוסטר (20 באוקטובר 1915 – 1 באפריל 2006) היה מלחין ומורה ישראלי.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
שוסטר נולד בהמבורג שבגרמניה. הוא למד מוזיקה בהמבורג ובקלן. בשנת 1938 עלה לארץ ישראל והיה מורה לאקוסטיקה, תאוריה של המוזיקה ותזמור במדרשה הממלכתית למחנכים למוזיקה בתל אביב. מאז 1958, לימד גם בסמינר אורנים שבקריית טבעון.
בשנים 1957–1958 יצא להשתלמות אצל וולפגנג פורטנר בפרייבורג, גרמניה. רוב היצירות שכתב אחרי 1957 זכו לביצוע ורבות מהן יצאו לאור בדפוס. יצירות שנכתבו לפני שנה זו נפסלו על ידו.
שוסטר נפטר ברחובות בשנת 2006.
ספרים שחיבר

כלי הנגינה: הערות טכנולוגיות, מוזיקליות ומתודיות, 1970
מלודיה ופוליפוניה במוזיקה של המאה ה-20, 1980
לקריאה נוספת

יהודה כהן, "נעימי זמירות ישראל", הוצאת עם עובד, 1990
ג'יימי מארי

ערך זה עוסק בטניסאי בריטי. אם התכוונתם לשחקנית אנגלייה, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  13 בפברואר 1986 (בן 39) דאנבליין, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 גובה:  1.90 מטר
 יד חובטת:  שמאל
 פעילות כמקצוען:  2004–הווה (כ־21 שנים)
 סה"כ פרסים שצבר:  6,715,316 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  0–1 
 דירוג שיא:  834 (22 במאי 2006)
 זכיות בטורנירים:  0
 זוגות
 מאזן קריירה:  564–405 
 דירוג שיא:  1 (4 באפריל 2016)
 זכיות בטורנירים:  23
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 7
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  זכייה (זוגות) (2016)
 אליפות צרפת הפתוחה:  חצי גמר (זוגות מעורבים) (2011)
 וימבלדון:  זכייה (זוגות מעורבים) (2007, 2017)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  זכייה  (זוגות) (2016), (זוגות מעורבים) (2017, 2018, 2019)
 תאריך עדכון 8 בספטמבר 2019
 
ג'יימי רוברט מארי (אנגלית: Jamie Robert Murray; נולד ב-13 בפברואר 1986) הוא טניסאי מקצועני מבריטניה. דורג בשיאו במקום הראשון בדירוג הזוגות של ה-ATP. נכון למאי 2022 מדורג 18 בעולם בזוגות. עד כה זכה ב-26 תארים בזוגות. מארי הוא אחיו הבכור של הטניסאי אנדי מארי. בניגוד לאחיו הצעיר שהגיע לצמרת דירוג היחידים של ה-ATP, ג'יימי מארי מתמחה בעיקר במשחקי זוגות.
מארי זכה שבע פעמים בתואר גראנד סלאם. בתחרות הזוגות המעורבים זכה באליפות וימבלדון 2007  בצוותא עם ילנה יאנקוביץ', ובאליפות וימבלדון 2017 בצוותא עם מרטינה הינגיס, באליפות ארצות הברית הפתוחה 2017 עם הינגיס, באליפות ארצות הברית הפתוחה 2018 ובאליפות ארצות הברית הפתוחה 2019 עם בת'אני מאטק-סנדס. בתחרות זוגות הגברים זכה ב-2016 באליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס עם ברונו סוארס.
מארי חבר בנבחרת בריטניה וזכה עם הנבחרת בגביע דייוויס 2015.
סלוודור סאנצ'ס סרן

סלוודור סאנצ'ס סרן
סלוודור סאנצ'ס סרן (בספרדית: Salvador Sánchez Cerén; נולד ב-18 ביוני 1944) הוא פוליטיקאי אל סלוודורי שכיהן בשנים 2019-2014 כנשיא אל סלוודור. סנצ'ס נבחר מטעם החזית לשחרור לאומי פרבונדו מרטי אחרי ששימש קודם כסגן נשיא בשנים 2014-2009. בימי מלחמת האזרחים האחרונה היה מפקד של כוחות גרילה והיה הראשון מבין חברי הגרילה המהפכנית לשעבר שכיהן כנשיא.
ביוגרפיה

סאנצ'ס סרן נולד בקצאלטפקה, והיה הבן התשיעי במשפחה בת 12 ילדים. אביו היה נגר ואמו מוכרת בשוק. הוא החל לעבוד בגיל צעיר עם הוריו, כדי לסייע בפרנסת המשפחה. לאחר סיום לימודיו התיכוניים החל ללמוד הוראה בסן סלוודור, ומשהוסמך כמורה, עסק בכך במשך כעשור.
במהלך לימודיו בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 החל לגלות עניין בפוליטיקה. הוא הצטרף לתנועת סטודנטים שהתנגדה להתערבות האמריקנית בענייניהן של מדינות אחרות, בהן אל סלוודור עצמה. בהמשך, הצטרף לתנועות נוספות, בהן תנועת החזית המאוחדת לפעולה מהפכנית (FUAR), המפלגה המהפכנית של אפריל ומאי (PRAM), האיחוד הדמוקרטי הלאומי (UDN) ומפלגת הפעולה החדשנית (PAR). כמורה, היה חבר גם בארגון המורים הסלוודורי ANDES 21 de Junio, שהושפע מהאידאולוגיה של המחנך הברזילאי פאולו פריירה. בשנות ה-70 של המאה ה-20 הצטרף לתנועה המרקסיסטית חזית השחרור לאומי פרבונדו מרטי (FMLN).
עם פרוץ מלחמת האזרחים ב-1980, הפך ה-FMLN לארגון גרילה, וסאנצ'ס סרן החל למלא בו תפקידים צבאיים, בכינוי המחתרתי "המפקד לאונל גונסאלס". ב-1984 התמנה למפקד ה-FMLN, תפקיד בו החזיק עד לחתימת הסכמי צ'פולטפק ששמו קץ למלחמת האזרחים, ב-1992. כחלק מההסכם, הניח הארגון את נשקו, והפך למפלגה פוליטית. סאנצ'ס סרן המשיך להיות חבר במפלגה, אך לא הנהיג אותה.
בשנת 2000 נבחר לראשונה סאנצ'ס סרן כחבר באספה המחוקקת של אל סלוודור. הוא נבחר לכהונות נוספות ב-2003 וב-2006, אז גם הפך למנהיג הסיעה באספה המחוקקת, בעקבות מותו של שאפיק הנדל. בשנת 2009 נבחר מועמד המפלגה מאוריסיו פונס לנשיא אל סלוודור, וסאנצ'ס סרן היה לסגנו. הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של המדינה שבה היא הונהגה בידי השמאל.
בבחירות לנשיאות המדינה שנערכו בשנת 2014, היה סאנצ'ס סרן למועמד ה-FMLN לנשיאות. בסיבוב הבחירות הראשון זכה בכ-48.9% מהקולות, לעומת 38.9% למועמד הימין נורמן קיחאנו. לקראת הסיבוב השני הצליח קיחאנו לצמצם את מרבית הפער, ובסופו של דבר ניצח סאנצ'ס סרן ברוב של 50.11% בלבד, על חודם של 6,364 קולות.
סאנצ'ס סרן הושבע לנשיא ב-1 ביוני 2014.
כהונתו

החל מאוקטובר 2016 ניסה ממשלו של סנצ'ז סרן לקדם חוק להתרה חלקית של ההפלות בהמקרים מיוחדים כמו אונס או סכנה לחיי האם אך נתקל בהתנגדות עזה מצד האופוזיציה הימנית בפרלמנט.  באפריל 2017 תחת הנהגתו הייתה אל סלוודור המדינה הראשונה בעולם שאסר על כריית מתכות בשטחה, מסיבות הגנה על הסביבה ועל בריאות הציבור.   באוגוסט 2018 החליט ממשלו להקים יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין ולנתק את היחסים הדיפלומטיים עם טאיוואן.  בשנת 2017 ממשלתו אסרה רשמית את נישואי  הקטינים. המשיך במדיניות העלאת שכר המינימום שהתחילה בימי הנשיא הקודם. סנצ'ס סרן העדיף לא להשתמש במגורים הנשיאותיים הרשמיים  ועת כהונתו כנשיא התגורר בבית פרטי. את הגלריה האמנותית שבארמון הנשיאותי פתח בפני הציבור לביקורים פעם בשבועיים. [דרוש מקור]
נעלי עקב

נעל עקב
נעלי עקב הן נעליים, המשמשות בעיקר נשים אך לעיתים גם גברים, שבהן עקב הרגל מונח גבוה מאצבעות כף הרגל באמצעות עקב מוגבה בנעל.
הליכה ממושכת בנעליים עם עקבים גבוהים לעיתים איננה נוחה ומטרתה העיקרית היא לשוות לרגל האישה מראה מפתה ונשי יותר. הרעיון מאחורי צורת עיצוב זו הוא אשליית חוש הראייה על מנת לגרום למתבונן לחשוב שהרגל ארוכה ורזה יותר. מאחר שהעקב גבוה מהרצפה אורך הרגל בין האגן וקצות האצבעות גדל, ולכן הרגל נראית ארוכה יותר ופרופורציונלית צרה יותר.
שינוי חזותי נוסף הוא גובה האישה: מאחר שגוף האדם נשען על עקב הרגל, אורך עקב הנעל מתווסף לגובה הנועלת. ככל שהעקב גבוה יותר כך גם משתנה יציבת הגוף בצורה שמבליטה את החזה והאגן שנחשבים כאיברים נשיים.
למרות ההשפעות השליליות של נעלי עקב גבוה על הרגל כגון כאבים בזמן הליכה ממושכת, נשים בוחרות להמשיך לנעול עקבים. מחקרים שבדקו את הסיבות לכך מצאו שיש לנשים יתרונות בנעילת עקבים כגון חיזוק הביטחון העצמי והגדלת האטרקטיביות בקרב גברים, שגוברים בעיניהן על ההשפעות השליליות.
היסטוריה

בזמנים עברו רוב האוכלוסייה התהלכה יחפה ורק בעלי המעמד הגבוה נהגו לנעול נעליים. המקור של נעלי עקב אינו ברור, אך עדויות ראשונות ניתן למצוא במצרים העתיקה בשנת 3,500 לפנה"ס, שם כנראה, שימשו נעליים בעלות סוליה גבוהה בעיקר כוהני דת גברים לצורך טקסים. עדויות נוספות מהתקופה הן של נעלי קצבים שנועדו להרחיק את הרגל מדם החיות שנשחטו. בימי הביניים נהגו הגברים והנשים בעלי המעמד הגבוה לנעול נעליים מעור ועקב פלטפורמה משעם או עץ שנקראו פאטן כהגנה מפני הבוץ והלכלוך. בתקופת הרנסאנס נהגו שחקנים לנעול נעליים בגבהים שונים כדי לציין מעמדות שונים. במאה ה-15 החלו נשים לנעול גרסה גבוהה יותר של הפאטן כדי להימנע מלכלוך השמלות באדמה, נעל זו נקראה צ'ופין והייתה נעל העקב הראשונה שננעלה על ידי נשים בלבד; נעליים אלו הגיעו לעיתים לגובה של 20 ס"מ ואף יותר. בוונציה גובה הצ'ופין שימש גם כסמל סטטוס ונשים התחרו ביניהן על גובה העקב עד שהגיע לגבהים מגוחכים, בהם האישה נאלצה להיעזר בבעלה או בקביים כדי לא ליפול, עד שמועצת העיר נאלצה ב-1430 לאסור על נשים לנעול את הצ'ופין על פי חוק. ב-1533 הטילה קטרינה דה מדיצ'י על הסנדלר שלה לייצר נעליים עם עקב גבוה מתחת לעקב הרגל בלבד ולא בצורת פלטפורמה אחידה כפי שהיה נהוג בצ'ופין ובפאטן. נעל זו הפכה לפופולרית מאוד בקרב האצולה הצרפתית וננעלה על ידי גברים ונשים כאחד. בעקבות המהפכה הצרפתית השימוש בנעלי עקב הופסק כליל מאחר שסימנו את המעמד הגבוה. רק בסוף המאה ה-19 חזרו נשים לנעול את העקב הגבוה כפריט אופנה ומאז ננעל כמעט בלעדית על ידי נשים.
סוגי נעליים

כפריט אופנתי פופולרי, נעלי העקב מיוצרות במגוון רחב של עיצובים, ובהם גם מספר עיצובים שזכו לשם משלהם. החלוקה לסוגים השונים נעשית על פי סוג הסוליה, צורת הנעל וסוג העקב. שנות ה-50 וה-70 אופיינו במהפכות חברתיות ואופנתיות רבות שלא פסחו על נעלי העקב, ומרבית העיצובים והדגמים שלהן עוצבו לראשונה בתקופה זו.
סוגי נעליים > נעלי פלטפורמה

נעלי פלטפורמה הן נעליים בעלות סוליה גבוהה במיוחד מתחת לכרית כף הרגל. הן מעוצבות בדרך כלל עם עקב סטילטו או כחלק מעקב רוקי שמטרתם להגביה את העקב מבלי לפגוע יותר מדי ביציבה.
נעלי הפלטפורמה הופיעו מפעם לפעם במהלך השנים אך הצלחתן המשמעותית ביותר החלה בתקופת הדיסקו של שנות ה-70 ונמשכה גם בשנות ה-80, אז היו פופולריות במיוחד בקרב אנשי הגלאם רוק, בקרב מוזיקאים וברחבת הריקודים. אף שנעליים אלו לרוב כבדות יותר מנעלי עקב אחרות הן ננעלו בעיקר כפריט אופנתי וכדי למשוך תשומת לב. נועלות הנעל, לרוב נשים צעירות בשנות העשרים או גיל ההתבגרות ניצלו את גובה הנעל כדי להיראות גבוהות יותר ולמשוך את תשומת לב הסובבים. למרות מגוון העיצובים של נעלי העקב באותה התקופה כגון סוליות עץ, שעם או חומרים סינתטיים, העיצוב הפופולרי ביותר בשנות ה-70 היה עיצוב סנדל בעל שתי רצועות מוצלבות מעל אצבעות הרגליים, שתי רצועות מסביב הקרסול ורצועה הקפית בהירה מעור של באפלו מים (שכהתה במשך הזמן). דגם זה נקרא Kork-Ease וסבל מזיופים רבים באותה התקופה.
בשנות ה-90 נעלי פלטפורמה העשויות מזכוכית אקרילית עם עקבים גבוהים במיוחד החלו להיות נפוצים גם בקרב חשפניות ובסרטי מבוגרים. נעליים בעלי עקב מתון יותר וסוליה פחות שקופה נלבשות לרוב בחתונות או בנשפי סיום הלימודים.
סוגי נעליים > נעלי בלט

נעלי הבלט הן פריט פטיש המשלב את נעלי הבלט הקלאסיות (נעלי פוינט) עם עקב סטילטו מוגזם. הרעיון הוא להכריח את נועל הנעל לעמוד על קצוות האצבעות, בעמידת פוינט, כמו בלרינה. בזמן העמידה כף הרגל כמעט אנכית לרצפה, כך שכל משקל הגוף נשען על קצוות האצבעות. גובה העקב מגיע בדרך כלל ל-18 ס"מ ומעלה, תלוי בגודל הנעל והמטרה היא להאריכו ככל הניתן עד לאורך הנעל עצמה. כדי לקבע את כף הרגל בתוך הנעל נהוג להשתמש ברוכסן או שרוכים והנעל נסגרת לפחות מעל הקרסול. לרוב נעליים אלה לא נועדו להליכה או עמידה ממושכת, אלא לשימוש כפריט פטיש במשחקי מין וסצנות BDSM. כחלק ממשחקי שליטה נהוג להשתמש במנעול קטן כדי למנוע את האפשרות של הסרת הנעל ללא רשותו של השולט. הליכה ממושכת בנעל כזו קשה מאוד לאדם שאינו מיומן ולרוב אפשרית רק לאחר רקע מתאים בבלט וחיזוק האצבעות הרגליים.
סוגי נעליים > פיפ-טואו (Peep Toe)

נעל שהייתה אופנתית מאוד בשנות ה-50, המאופיינת בפתח בחלקה הקדמי. שם הנעל מגיע מאנגלית, להציץ: peep בוהן: Toe, כשמה אכן ניתן לראות את הבוהן מציצה מהפתח הקדמי של הנעל. יש הגורסים כי נעל הפיפ-טואו היא נעל העקב הנשית ביותר, לאור העובדה שהיא מגלה גם את אצבעות הרגליים של האישה ובכך מחייבת אותה לטפח את כפות רגלייה ולמשוח על ציפורניה לק אדום.
סוגי נעליים > נעלי אוקספורד

הגרסה הנשית לנעלי אוקספורד גבריות קלאסיות שהיו נהוגות בקרב הגברים של אנגליה בשלהי המאה ה-19. לנעליים שרוכים מלפנים וגימור דומה לנעלי הגברים. הנעל המקורית שהופיעה כהתרסה פמיניסטית כלפי הממסד השמרני באנגליה, הייתה עשויה מעור ונראתה דומה מאוד לנעלי הגברים, אך מצוידת בעקב. היום כל נעל עקב בעלת שרוכים נקראת נעל אוקספורד. נעל אוקספורד נחשבת כיום לנעל עקב יומיומית, שניתן ללכת עמה ברחוב ואף לעבודה מבלי לשדר פתיינות או חגיגיות שמתאימה יותר לערב, וזאת בגלל העיצוב הגברי והעסקי המאפיין אותה והסגירות שלה, שכביכול גורעים מנשיות הנעל והופכים אותה לפתיינית פחות מנעלי העקב הרגילות.
סוגי עקבים

את העקב ניתן למצוא בצורות וחומרים שונים, טכנולוגיית החומרים שהשתפרה מאוד בשנות ה-20 ואיפשרה שימוש בחומרים ועיצובים חדשים. המגבלה היחידה היא שהחומר ממנו עשוי העקב צריך להיות קשיח מספיק כדי לתמוך ברגל.