stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המעמד היצירתי
ביקורות על התאוריה > תאוריה מדירה

אל ביקורות אלה מצטרף זרם ביקורתי שטוען כי התאוריה מובילה להדרה וסגרגציה. אף על פי שפלורידה קידם את המסרים בכוונה פרוגרסיבית, הרואה בקליטת מהגרים וברב תרבותיות כחלק מהמתכון לעיר יצירתית מוצלחת, ישנם חוקרים הטוענים כי מדובר באמירה מן הפה אל החוץ כיוון שמימוש רעיונות "העיר היצירתית" מביאים הלכה למעשה לתהליך של סגרגרציה מואצת. תהליך זה מתרחש כיוון שהעיר היצירתית מפלחת את שכבות האוכלוסייה לסוגי יצירתיות שונים–היזמים בהם יש זיק של גאונות, הטכנולוגיים אותם העיר צריכה עבור שגשוג כלכלי, האמנים הרעבים והשורדים ו"הבוהמה הגבוהה", שאותם צריך למשוך כיוון שהם ייצרו עיר טרנדית ויגרמו למעמדות הגבוהים יותר להגיע. בנוסף, הרעיונות הללו מקדמים נתיבי קריירה וכלכלה עירונית, אשר משמרים ומחזקים את תקרת הזכוכית שמיעוטים ונשים לא מצליחים לבקע. השחקן הראשי שמוצג בחזית התאוריה הוא דמות נורמטיבית, גברית על פי רוב ושיש לה אפשרות למוביליות חברתית. מתנגדים נוספים לרעיון העיר היצירתית טוענים כי העיר היצירתית של פלורידה מייצרת עיר המושתת על רב תרבותיות וחיבוק של הקהילה הלה"טבית, רק כדי למשוך אוכלוסייה של פריווילגיים, לבנים, הטרוסקסואלים וע"פ רב גברים.
ביקורות על התאוריה > איבחון שגוי

עוד היבט ביקורתי מוצג במאמר "The Real Creative Class", שמאתגר את עצם המינוח של מיהו "המעמד היצירתי" בעיר. המאמר מעלה את הטענה כי המעמד היצירתי האמיתי מורכב מאנשים קשי יום, הנדרשים לשרוד ולהתקיים בדרכים יצירתיות. בערים הגדולות, בהם הכלכלה הנאו-ליברלית שולטת, ישנם אי שוויון וסגרגציה, והתאוריה של "המעמד היצירתי" מתבררת כדמיונית נוכח המציאות הועלה מן השטח.
ריצ'רד פלורידה חוזר בו

בשנת 2017 החל פלורידה חוזר בו מרעיון "העיר היצירתית". כחמש עשרה שנה לאחר הגיית רעיון "העיר היצירתית" טען פלורידה שמחקריו מראים על היווצרות ערים חצויות – ערים בהם ישנה חצר קדמית וחצר אחורית והתאוריה שהוא הגה משרתת את הצד העשיר שלהן בלבד. כך ניתן לקרוא את הסיפור של ערים כמו אוסטין, שיקגו, ניו יורק, טורונטו וסידני, בהם מחירי הדיור האמירו ונוצרה ג'נטריפיקציה בעוד שהתברר כי בני ה"מעמד היצירתי" היו תמיד בני מעמד עשיר ורק התעשרו עוד יותר מהתהליכים הכלכליים שה"עיר היצירתית" הביאו איתם.
פלורידה אמד את איכותן של ערים לפי "מדדי מגניבות" וכמות האוכלוסייה הלהט"בית שקיימת בה, ועד ליצירת אינדקס בוהמייני לחישוב הצמיחה הכלכלית של העיר, והסיק שהרעיון המקורי של העיר היצירתית בעצם מצמצם את הפוטנציאל האנושי ומכיר רק באופן בו ההון התרבותי והאנושי משרת את כלכלת העיר ולאו דווקא את האנשים בה. אפילו השימוש בערך רב תרבותיות הוסט לתמיכה בפיתוח העירוני ולא קודם עבור האנשים שחיים בה.
למרות שינוי עמדתו, ל"כלכלה היצירתית" יש היום כבר חיים משלה, והיא ממשיכה לייצר את ההשלכות החברתיות הקשות בפיתוח הכלכלי הנאו-ליברלי בערים.
מקרי בוחן עולמיים

דוגמה למדיניות "העיר היצירתית" היא תוכנית "ערים מגניבות" במדינת מישיגן (Michigan's Cool Cities program) המקיימת את כללי "העיר היצירתית" של פלורידה. היא עושה זאת באמצעות מיסוי התושבים המקומיים לטובת ג'נטריפקציה "אמנותית" במטרה למשוך את המעמד היצירתי ולהביא לעיר אנשים מוכשרים שיתרמו לחיזוק הכלכלה המקומית. אך הרעיון של "העיר היצירתית" אינו תואם את המצב הקיים במישיגן, שהיא אחת מהמדינות בעלת שיעורי האבטלה הגבוהים ביותר בארצות הברית, בעקבות קריסת תעשיית הרכב שהייתה המקור התעסוקתי הראשי בדטרויט. התכנית כבר צברה ביקורות רבות, בעיקר בטענה שהיא אינה מייצרת מקומות תעסוקה חדשים ואינה פותרת בעיות עומק קשות בעיר.
בישראל

בבחינה השאלה כיצד יושם רעיון "העיר היצירתית" בישראל, נערך מחקר על ירושלים שם אומצה בשנת 2014 אסטרטגיית "המעמד היצירתי". מסקנת המחקר הייתה כי יזמי המדיניות שייבאו את הרעיונות לעיר לא השכילו להבין מה מודל "העיר היצירתית" יאפשר להם לפתח ולא השקיעו מחשבה באופן התיווך של תהליכי היישום שלהם לתושבים. בנוסף, עצם היותה של ירושלים עיר המתמודדת עם אתגרים פוליטיים ואתניים, לא תאם את המודל הגלובאלי לעיר בה יש צורך לגשר בין זהויות שונות. עיריית ירושלים קידמה את רעיונות "העיר היצירתית" תוך שמירה על אינטרס קבוצת השייכות החזקה בעיר, הדירה קבוצות מסוימות מתהליכי קבלת ההחלטות בנושא ויישמה אותן באמצעות יוצרים ואומנים תחת הגבלות, צנזורה ושמירה על זהות פוליטית אחודה. גם כאן, ניתן היה לראות כי רב תרבותיות ומגוון אתני, הם לא בהכרח כלים שמסייעים לכלכלה העירונית לצמוח, ויותר מכך, הם עשויים ליצור פילוג חברתי.
בבחינת הרעיון של אמנות במרחב הציבורי כקטליזטור לפיתוח עירוני, ניתן לראות את מקרה הבוחן של מוסררה בעיר ירושלים. מחקר הראה כי איגוד של קבוצת אמנים בשכונה למטרות פוליטיות וחברתיות וליצירת דיאלוג עם תושבים פלסטינים שחיו בשכנות להם, נתפס אצל השכנים כמהלך לא כנה המאיים על קיומם באזור ויצר בסופו של דבר פילוג בקבוצת האמנים עצמה.
הערות שוליים

↑  Richard Florida, Cities and the creative class, Routledge, 2005
↑  Gert-Jan Hospers & Roy van Dalm, How to create a creative city? The viewpoints of Richard Florida and Jane Jacobs, Foresight, 2005
↑  Richard Florida, Business Insider
↑  האתר הרשמי של ריצ'ארד פלורידה
↑  רעות ברנע, רוצה לקפוץ אלי לאמנות? מוזיאון הפופ־אפ חוזר, באתר כלכליסט, 1 בינואר 2020
↑  Jamie Peck, Struggling with the Creative Class, International Journal of Urban and Regional Research, 2005
↑  Hoyman, Michele & Faricy, Christopher, It Takes A Village: A Test of the Creative Class, Social Capital, and Human Capital Theories, Urban Affairs Review, 2008
↑  Elizabeth Storm, Artist Garret as Growth Machine? Local Policy and Artist Housing in U.S. Cities, Journal of Planning Education and Research, 2010
↑  Parker, B, Beyond the class act: Gender and race in the ‘creative city’ discourse, Gender in an Urban World (Research in Urban Sociology, Vol. 9), 2008
↑  Wilson, David & Keil, Roger, The real creative class, Social & Cultural Geography, 2008
↑  Sam Wetherell, Richard Florida Is Sorry, JACOBIN, ‏08.19.2017
↑  Richard Florida, The Racial Divide in the Creative Economy, CITY LAB, ‏09/05/2016
↑  Richard Florida, The U.S. Cities Where Creative Class Workers Are Most Segregated From Everyone Else, CITY LAB, ‏30.04.2014
↑  Russ Harding, Cool Cities Are Not So Cool When You Don’t Have A Job, Mackinac Center, ‏08.09.2010
↑  Keidar, Noga, Making Jerusalem ‘Cooler’: Creative Script, Youth Flight, and Diversity, City & Community, 2018
↑  Aharon - Gutman, Meirav, Art’s failure to generate urban renewal: Lessons from Jerusalem, Urban Studies, 2017
כריס לואו

| --- | --- |

כריס לואו בהופעה ב-2022
 לידה:  4 באוקטובר 1959 (בן 65) בלקפול, אנגליה
 שם לידה:  Christopher Sean Lowe 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1981 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ליברפול, בית ספר ארנולד 
 סוגה:  סינת'-פופ • אלקטרופופ • דאנס • IDM • אלקטרונית
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  מקלדת אלקטרונית, קלידים מוזיקליים 
 חברת תקליטים:  EMI 
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטופר שון לואו (באנגלית: Christopher Sean Lowe; נולד ב-4 באוקטובר 1959) הוא מוזיקאי בריטי, חבר צמד הסינת'-פופ הבריטי פט שופ בויז יחד עם ניל טננט.
ביוגרפיה

לואו נולד וגדל בבלקפול, לנקשייר, אנגליה. כנער, למד בבית הספר ארנולד, שם ניגן בטרומבון והיה חבר בתזמורת בית הספר ובלהקת ריקודים. לאחר מכן, למד אדריכלות באוניברסיטת ליברפול.
קריירה מוזיקלית

בזמן לימודיו בלונדון, בשנת 1981, פגש את ניל טננט בחנות תקליטים בצ'לסי. המפגש הוביל להקמת הצמד פט שופ בויז. לואו מנגן בסינתיסייזר, פסנתר וכלי מקלדת נוספים, ומשתתף בעיבודים ובהפקה המוזיקלית.
תדמית ציבורית

לואו ידוע בסגנונו המינימליסטי והמאופק על הבמה, ולעיתים קרובות מופיע עם משקפי שמש וכובעים. הוא נחשב לדמות שקטה ומסתורית, בניגוד לטננט, המשמש כסולן הראשי.
הערות שוליים

↑  "Notable alumni: Arts, entertainment and media". alumni.liv.ac.uk. אורכב מ-המקור ב-7 באוקטובר 2024. נבדק ב-7 באוקטובר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Guardian - Pet Shop Boys Review
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1479124  BnF: cb15506122r (data)  GND: 134852680  ISNI: 0000 0003 5578 1337  LCCN: nb2001008066  MusicBrainz: 456163ba-4f9a-489a-bc14-ff7b3616dc9b  NKC: ola2002153396  SUDOC: 08414937X  VIAF: 162063377   WorldCat (עם VIAF): 162063377
גרייט בריטיש ריילווייז

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 סוכנות אם:  ממשלת בריטניה ומחלקת התחבורה
 תאריך הקמה:  2024
 סוכנות קודמת:  נטוורק רייל בריטיש רייל
 gbrtt.co.uk
 
גרייט בריטיש ריילווייז; "רכבת בריטניה הגדולה" (באנגלית: Great British Railways בראשי תיבות GBR), הוא גוף ציבורי עתידי שיהיה בבעלות המדינה, שנועד לפקח על התחבורה המסילתית והרכבות בבריטניה. הארגון יחליף את נטוורק רייל כמפעילת תשתיות הרכבת וכן ישלוט בעבודת הקבלנות הקשורה לתפעול הרכבת, קביעת תעריפים ולוחות זמנים וגביית ההכנסות מתעריפים ברוב אנגליה. מערכת הזיכיון תחליף את המערכת הקודמת של זכיינות רכבות נוסעים בבריטניה המנוהלת על ידי משרד התחבורה, אשר קרסה בשנת 2020 במהלך מגפת הקורונה.
פעילות החברה תושתת על פי הפעילות של Transport for London, אשר כולל הפעלת זיכיון במערכות כגון הרכבת העילית של לונדון. אנדרו היינס וסר פיטר הנדי, המנכ"ל הנוכחי ויו"ר נטוורק רייל בהתאמה, יפקחו על הקמת החברה הלאומית החדשה, כאשר הנדי צפוי לנהל אותה. החברה צפויה להפוך לפעילה באופן מלא בסוף 2026, כאשר העברת פעילות ניהול הקווים מהמפעילות הפריטיות לידי רכבת בריטניה הגדולה תושלם עד אוקטובר 2027 (עם סיום מכרזי הניהול האחרונים).
היסטוריה

מערכת הרכבות של בריטניה נבנתה על ידי חברות פרטיות, אך ב-1947 היא הולאמה באמצעות "חוק התחבורה" ונוהלה על ידי בריטיש רייל (שהייתה ידועה בשם British Railways עד 1965). ב-1994 החל תהליך של הפרטה מחדש של המערכת, שהושלם ב-1997. קווי רכבות הנוסעים הועברו לידי זכיינים אזוריים, בנפרד משירותי התשתית, ורכבות המטען. התשתית הייתה בבעלות פרטית והופעלה על ידי ריילטרק משנת 1994 עד 2002, אז הולאמה מחדש והועברה לידי נטוורק רייל.
במהלך 2020, בעיצומה של מגפת הקורונה, נחתמו הסכמי חירום להתאוששות בין זכייניות הרכבות וממשלות בריטניה וסקוטלנד, ומנגנוני הזיכיון לשירות נוסעים שונו, תוך העברת כמעט כל סיכון ההכנסות והעלויות לממשלה ולמעשה "הלאמה מחדש" של השירותים הללו באופן זמני.
הארגון מחדש תחת חברת "רכבת בריטניה הגדולה" הוצע על ידי ידי קית' ויליאמס ופורסם במסגרת תוכנית ויליאמס-שאפס, כספר לבן ב-20 במאי 2021. שבועיים לפני חשיפת התוכנית הודי משרד התחבורה הבריטי על חוזה בשוויי 6.5 מיליון ליש"ט עבור דלויט, שתשמש עד פברואר 2023 כ"שותפה לשינוי אסטרטגי" במסגרת תוכנית רפורמת הרכבת.
מבנה החברה > אזורים

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא תרגמת.
חברת רכבת בריטניה הגדולה תורכב מחמש חטיבות אזוריות, בהתאם לתוכנית "הנוסעים תחילה" של נטוורק רייל:
סקוטלנד
צפון מערב ומרכז בריטניה
מזרח (כולל הקו הראשי של החוף המזרחי)
וויילס ומערב בריטניה
דרום בריטניה
הארגון מחדש אינו נוגע לצפון אירלנד, שם הרכבת כבר מופעלת על ידי חברת "רכבות צפון אירלנד" שנמצאת בבעלות ממשלתית מלאה.
התקציבים וההגשה יתקיימו ברמה המקומית וכן ברמה הארצית. החטיבות האזוריות ינהלו חוזי זיכיון, תחנות, תשתיות, ינהלו תקציבים מקומיים ואזוריים, ישלבו את התשתית המסילתית וישלבו את הרכבת עם שירותי התחבורה המקומיים.
זה כן משפיע על מפעילי רכבות אחרים, כולל חברות כמו סקוטרייל, Transport for Wales, הרכבת העילית של לונדון, קרוסרייל וחברת מרזירייל, כמו גם על הרשויות המשולבות המפקחות על רשתות רכבות מקומיות אחרות באנגליה. הממשלים המשולבים, הרשויות המשולבות ורשות לונדון רבתי ימשיכו להפעיל את סמכויותיהן בנוגע לקביעת תעריפים והענקת חוזים ויישארו אחראיות על תשתיות אלה. עם זאת, לפי המשלה הבריטית, גופים אלה יידרשו לתאם עם רכבת בריטניה הגדולה כדי לספק רשת רכבות לאומית אחת, כולל אתר אינטרנט ואפליקציה משותפת, כמו גם ציות לסטנדרטים לאומיים של מיתוג. רכבת בריטניה הגדולה תהיה הבעלים של כל התשתית המסילתית בסקוטלנד ובוויילס שבבעלות נטוורק רייל.
מבנה החברה > תחנות

תחת נטוורק רייל, כל התחנות נמצאות באופן רשמי בידי הציבור מאז 2014, אך רק 20 (בעיקר תחנות מרכזיות) מנוהלות ישירות על ידה. רכבת בריטניה הגדולה תהיה הבעלים של כל התחנות ומרבית התשתיות בבריטניה. ההשכרות הקיימות של תחנות לרשויות תחבורה מסודרות יימשכו. צוותי ניהול תחנות ייעודיים ייווצרו בתוך החטיבות האזוריות לניהול תחנות. "רכבות הממלכה המאוחדת" תפתח תוכניות אב לשיפוץ וחידוש תחנות.
מבנה החברה > מיתוג

רכבת גרייט בריטיש תשתמש בלוגו הקיים של חברת בריטיש רייל ובגופן Rail Alphabet 2 למיתוג. על פי תוכנית וויליאמס-שאפס כל הרכבות יהיו ממותגות באופן אחיד, אך תהליך המיתוג מחדש יהיה הדרגתי. לרכבות האזוריות באנגליה, סקוטלנד וויילס יהיו גרסאות מקומיות ללוגו, אך באופן שידגיש את האופי הלאומי של גרייט בריטיש. הנייר הלבן אינו מפרט אם המיתוג של קווי רכבת משולבים כמו הרכבת העילית של לונדון או מרזירייל יושפעו גם הם מתהליך המיתוג מחדש.
הערות שוליים

↑  "Rail services to come under unified state control". BBC News. 19 במאי 2021. נבדק ב-19 במאי 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Pickard, Jim; Georgiardis, Philip (17 במאי 2021). "UK railways braced for biggest shake-up in decades". Financial Times. נבדק ב-19 במאי 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Topham, Gwyn (16 במאי 2021). "UK railways brace for shake-up and cuts as long-overdue review arrives". The Guardian. נבדק ב-19 במאי 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Rail services to come under unified state control". BBC News. 19 במאי 2021. נבדק ב-19 במאי 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  British government announces plans for major railway sector reform International Railway Journal 20 May 2021
↑  Pickard, Jim; Georgiardis, Philip (17 במאי 2021). "UK railways braced for biggest shake-up in decades". Financial Times. נבדק ב-19 במאי 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Topham, Gwyn (16 במאי 2021). "UK railways brace for shake-up and cuts as long-overdue review arrives". The Guardian. נבדק ב-19 במאי 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Bob Hakimian, Great British Railways to be operational by late 2026 ‘at the earliest’, New Civil Engineer, ‏13 בנובמבר 2024
↑  "Network Rail closer to Railtrack takeover". BBC News. 18 בספטמבר 2002. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The ONS classifies train operating companies now running under emergency measures agreements". Office for National Statistics. 31 ביולי 2020. נבדק ב-12 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "UK rail effectively 'renationalised' during pandemic". TransportXtra. 3 באוגוסט 2020. נבדק ב-12 באפריל 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4  "Great British Railways: Williams-Shapps plan for rail". GOV.UK. Department for Transport. 20 במאי 2021. נבדק ב-2021-05-20. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Delivery Partner Contracts BidStats
↑  "Our regions". Network Rail. נבדק ב-20 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Wales will have to sign up to 'consistent branding' of new Great British Railways body, UK Government says". Nation Cymru. 20 במאי 2021. נבדק ב-20 במאי 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Great British Railways: Williams-Shapps plan for rail". GOV.UK. Department for Transport. 20 במאי 2021. נבדק ב-2021-05-20. {{cite web}}:  (עזרה)
הרטה איירטון

| --- | --- |

 לידה:  28 באפריל 1854 פורטסי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  23 באוגוסט 1923 (בגיל 69) Lancing, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Phoebe Sarah Marks 
 ענף מדעי:  מתמטיקה, הנדסה, רפואה 
 מקום קבורה:  בית הקברות ברומפטון 
 מקום לימודים:  גירטון קולג' (1881)  אוניברסיטת לונדון  אוניברסיטת קיימברידג' 
 פרסים והוקרה:  מדליית יוז (1906) 
 בן או בת זוג:  ויליאם אדוארד איירטון (6 במאי 1885–1908) 
 צאצאים:  Barbara Ayrton-Gould 
 
פיבי שרה הרטה מרקס איירטון (באנגלית: ;Phoebe Sarah Hertha Marks Ayrton 28 באפריל 1854- 26 באוגוסט 1923) הייתה מהנדסת, מתמטיקאית, פיזיקאית וממציאה בריטית. בחייה הבוגרים הייתה ידועה בשם הרטה איירטון, ובילדות בשם פיבי שרה מרקס. איירטון זכתה במדליית יוז על ידי החברה המלכותית כתוצאה מעבודתה על קשתות חשמליות וסימני אדוות בחול ובמים. ב-26 באוגוסט 1923 מתה מהרעלת דם כתוצאה מעקיצת חרקים.
ביוגרפיה > חיים אישיים

הרטה איירטון נולדה בפורטסיאה, המפשייר, אנגליה, ב־28 באפריל 1854. היא הייתה הילדה השלישית של שען יהודי פולני בשם לוי מארקס, עולה מפולין הצארית ; ואליס תרזה מוס, תופרת, בתו של ג'וזף מוס, סוחר זכוכית של פורטסיאה. אביה נפטר בשנת 1861 והותיר את אמה עם שבעה ילדים ושמינית צפויה. בגיל תשע הוזמנה איירטון על ידי דודותיה, שניהלו בית ספר בצפון מערב לונדון, לגור עם בני דודיה ולהתחנך אצלם. כשהייתה נערה, מרקס שינתה את שמה הפרטי להרטה, על שם שירו של אלת האדמה הגרמנית של אלגרנון סווינבורן "הרטה" (1869), והתנערה מהיהדות כדי להפוך לאגנוסטית.
ביוגרפיה > לימודים גבוהים וקריירה

בשנת 1876 נרשמה מארקס לג'ירטון קולג' לאוניברסיטת קיימברידג', שם למדה מתמטיקה. שם היא הפכה לחברה של ברברה בודיצ'ון, שהקימה את מכללת גירטון, והסופר ג'ורג' אליוט, שביסס את דמותה של מירה כהן ברומן שלה דניאל דרונדה (1876) על מרקס. קיימברידג' לא הציעה תארים לנשים, אבל מרקס השלימה את השכלתה בבחינות המתמטיקה של קיימברידג', הטריפוס, בשנת 1881. לאחר מכן היא הפכה למורה למתמטיקה בבתי ספר תיכוניים בלונדון.
בשנת 1884 הרטה השתתפה בשיעורים בחשמל במכללה הטכנית של פינסברי, אותם לימד מהנדס החשמל ויליאם איירטון. הם נישאו ב-1885. בשנת 1893 השתתף בעלה ויליאם בפגישה בנושא חשמל בשיקגו, ובהיעדרו היא המשיכה בניסויים של ויליאם בקשת חשמלית, ששימשה אז כמקור תאורה במנורות קשת.
בשנת 1899 קראה איירטון את המאמר שלה על הקשת החשמלית למכון מהנדסי החשמל. היא הייתה האישה הראשונה שעשתה זאת וגם הפכה לחברה הראשונה ב-IEE (institution of Electrical Engineers ; מוסד מהנדסי חשמל).
איירטון התחילה להתעניין בדפוסים שנוצרו על ידי אדוות בחול. היא ערכה ניסויים בהידרודינמיקה כדי להסביר את היווצרותם של אדוות חול. היא הייתה מועמדת להיות עמיתה של החברה המלכותית ב-1902; עם זאת, עורכי דין יעצו לחברה המלכותית שהאמנה שלה לא תאפשר קבלת חברות נשואות. איירטון הפכה לאישה הראשונה שקראה מאמר מדעי ("המקור והצמיחה של סימן אדווה") לפני החברה המלכותית בשנת 1904. בשנת 1906 העניקה לה החברה המלכותית את מדליית יוז, המוענקת עבור עבודה מכובדת במדעי הפיזיקה, על ניסויי קשת ואדוות החול שלה.
בשנת 1907 איירטון הפכה פעילה בתנועת זכות הבחירה לנשים, והיא הצטרפה לאיחוד החברתי והפוליטי של נשים (WSPU) .במהלך מלחמת העולם הראשונה העניין של איירטון בהידרודינמיקה הוביל אותה להמציא מניפה כותנה שתפזר גז רעיל מתעלות. כ-100,000 מ "מעריצי איירטון" הופקו, אך הם התגלו כלא יעילים בתנאי לחימה בפועל. לאחר המלחמה היא עבדה על גרסאות מתוקנות של המאוורר לשימוש העובדים במכרות ובביוב. איירטון עזרה לייסד את הפדרציה הבינלאומית של נשים אוניברסיטאות ב-1919 ואת האיגוד הלאומי של עובדים מדעיים ב-1920.
ביוגרפיה > מחקרה

בשנת 1893 השתתף בעלה ויליאם בפגישה בנושא חשמל בשיקגו, ובהיעדרו היא המשיכה בניסויים של ויליאם בקשת החשמלית, ששימשה אז כמקור תאורה במנורות קשת.
איירטון מסרה שבעה מאמרים בפני החברה המלכותית בין 1901 ל-1926, האחרון לאחר מותה. היא גם הציגה את תוצאות המחקר שלה בפני קהלים באגודה הבריטית. התעניינותה של איירטון במערבולות במים ובאוויר העניקה השראה למאוורר איירטון, או דש, ששימשו בתעלות במלחמת העולם הראשונה כדי לפזר רעל וגז רע. איירטון נאבקה על קבלתו, שלקחה שנה מרגע שהציעה אותו למשרד המלחמה לשימוש בכוחות בשנת 1916, וארגנה את ייצורו, כאשר למעלה מ-100,000 היו בשימוש בחזית המערבית.
ביוגרפיה > תארים ופרסים

בשנת 1906 העניקה החברה המלכותית לאיירטון את מדליית יוז, המוענקת עבור עבודה מכובדת במדעי הפיזיקה, על ניסויי קשת ואדוות החול שלה.
ראו גם

ג'ורג' אליוט
החברה המלכותית
מדליית יוז
הערות שוליים

↑  scihi blog
1 2 3  Hertha Marks Ayrton
1 2  Mrs. H. Ayrton, Primary and secondary vortices in oscillating fluids: their connection with skin friction
1 2 3  Hertha MARKS-AYRTON
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA1977414X  GND: 1053393512  ISNI: 0000 0001 3956 9075  LCCN: no2016059206  SNAC: w6d65rz5  SUDOC: 139267107  VIAF: 190851991   WorldCat (עם VIAF): 190851991
ג'ולס קוברניק

| --- | --- |

ג'ולס קוברניק במדי חיל האוויר האמריקאי
 לידה:  14 במרץ 1918 פיטסבורג ארצות הברית ארצות הברית
 פטירה:  20 במאי 2014 (בגיל 96) כפר שמריהו, ישראל ישראל
 תאריך עלייה:  1947
 מדינה:  ישראל, ארצות הברית 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   סגן
 תפקידים בשירות
 טייס קרב
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות
 
ג'ולס קוברניק (באנגלית: Jules Cuburnek‏; 14 במרץ 1918 – 20 במאי 2014) היה טייס יהודי בחיל האוויר של ארצות הברית. טס במשימות הפצצה מעל אירופה במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה התנדב למח"ל ושירת כטייס במלחמת העצמאות.
ביוגרפיה > ראשית חייו

נולד ב-1918 בפיטסבורג שבארצות הברית למרים (מרי) וג'וזף קוברניק, יהודים שמוצאם מכפר סמוך לקייב שבאוקראינה. ג'ולס היה אחיהם הצעיר של סמואל (סם) (1900), בל (1907), מוריס (מר, יליד 1908) ולואיס (לו, יליד 1913). ההורים הגרו לארצות הברית בשנת 1906 עם בנם סם. ג'ולס סיים את לימודיו בתיכון בשנת 1936 ואת לימודיו לתואר ראשון בחינוך באוניברסיטת פיטסבורג בשנת 1941.
ביוגרפיה > השירות בצבא ארצות הברית

קוברניק גויס לחיל הרגלים של צבא ארצות הברית בשנת 1941 (Medical Regiment of the 29th Infantry Division in Fort Meade) שבפורט מיד במרילנד. שירת ביחידה זו עד לינואר 1942. ג'ולס ביקש לעבור לחיל האוויר, עבר קורס צוערים בסיסי בקליפורניה ולאחריו הגיע לבית ספר פרטי לטיסה שהוחרם על ידי ממשלת ארצות הברית לצרכים צבאיים. ג'ולס לא סיים את הכשרתו והועבר לאריזונה להכשרה כמפציץ במטוסים. בסיום הקורס הועלה לדרגת לוטננט שני. בשל צורך בנווטים-מפציצים במטוסי B-29 המשיך לקורס נווטים (גם הוא באריזונה) והוכשר כנווט קרב. קוברניק עבר הסבה למטוס B-17 מבצר מעופף והמשיך את הכשרתו בטנסי. בסיום הקורס נשלח לקנדה ומאוחר יותר הוצב בברבדוס, בסקוטלנד ולבסוף הוצב בבסיס Bury St. Edmunds מצפון ללונדון שבאנגליה.
ג'ולס הגיע לאירופה במהלך מלחמת העולם השנייה בחודש אפריל 1943. הטייסת של קוברניק ביצעה 25 משימות הפצצה בגרמניה עד ל-31 בינואר 1944.
עם חזרתו לאנגליה, החליט להישאר ונשא את הייזל לאשה בחודש ספטמבר 1944. הוא המשיך את שירותו הצבאי וקודם לדרגת לוטננט ראשון.
בשלהי מלחמת העולם השנייה, הגיש קוברניק בקשה לשוב עם רעייתו לארצות הברית. ב-1945 שב לטקסס, אריזונה, קודם לדרגת קפטן וזכה להולדת בתו קרן. ב-1945 עקר עם משפחתו לשיקגו. זמן קצר לאחר מכן נפרד מאשתו אך המשיך להתגורר בשיקגו עד לעלייתו לישראל בשנת 1965.
ביוגרפיה > השירות בחיל האוויר הישראלי

עם תום מלחמת העולם השנייה, חזר קוברניק לארצות הברית והיה פעיל בארגון "בני ברית". בשנת 1947 ראה מודעה בעיתון על כך שחברת תובלה מחפשת אנשי צוות אוויר יהודיים. הוא ענה למודעה והתבקש להגיע לניו יורק לראיון. בניו יורק פגש קוברניק את פעילי ההגנה, בראשות הימן שמיר, שנשלחו לגייס מתנדבים לחיל האוויר הישראלי. קוברניק התנדב כאיש מח"ל והתגייס לשורות ההגנה, בה החל בהטסת מטוסי תובלה והפצצה שנקנו מסוחרי נשק לארץ ישראל.
קוברניק היה ממקימי טייסת 69, שכללה שלושה מטוסי B-17 והוצבה בכנף 1 (בסיס רמת דוד).
בין המשימות שבהן השתתף קוברניק במלחמת העצמאות:
הפצצת שדה התעופה באל עריש ב-16 ביולי 1948
הפצצת משמר הירדן ובית המכס ב-17 ביולי 1948
ביוגרפיה > לאחר מלחמת העצמאות

עם תום מלחמת העצמאות חזר קוברניק לשיקגו והצטרף לאחיו, לואיס, שהיה בעל חנויות דרגסטור. בשנים שלאחר מכן, חזר מעת לעת לישראל לפגישות מחזור של לוחמי חיל האוויר. בביקורו האחרון בשנת 1964 פגש את רות סניור (פוריה) שהייתה גרושתו של בוריס סניור, גם הוא טייס מתנדב מדרום אפריקה שהשתקע בארץ. בשנת 1965 חזר קוברניק לארץ, התחתן עם רות והשתקע בכפר שמריהו, יחד עם בתו מנישואיו הראשונים. לזוג נולד בן משותף שהצטרף לשתי בנותיה של רות.
אחיו ורעייתו עלו אף הם לישראל בשנת 1970.
לפרנסתו לימד קוברניק אנגלית בבית הספר "אורט יד ליבוביץ" בנתניה ובמשך שנים רבות שיחק גולף להנאתו במועדון הגולף קיסריה, שם שימש כקפטן המועדון בהתנדבות עד שפרש בגיל 88.
נפטר בכפר שמריהו ב-2014, בגיל 96, ונקבר בבית הקברות שם.
מורשת מח"ל

בשנת 2015 יצא אל האקרנים סירטן התיעודי של ננסי ספילברג (מפיקה) ורוברטה גרוסמן (במאית) Above & Beyond ("מעל ומעבר: טייסת הקרב הראשונה") המביא את סיפורם של מתנדבי חוץ לארץ (מח"ל) בטייסת 101 ובאמצעותו ניתן להתרשם מסיפורם של אנשים כמו ג'ורג' ליכטר (Lichter), לו לנרט (Lenart), קולמן גולדשטיין, גדעון ליכטמן (Lichtman) ואחרים.
הערות שוליים

↑  האח לואיס שירת גם הוא בחיל האוויר האמריקאי בתקופת מלחמת העולם השנייה. עלה ארצה ב-1970
↑  קוברניק ייסד, יחד עם ויליאם כץ ומייק מנור, תחרות גולף בקיסריה בימי שבת הנקראת KC (כץ/קוברניק)
↑  אשתו, רות, נפטרה ב-2006 ונקברה אף היא בכפר שמריהו
↑  Above & Beyond
ע'סאן א-שכעה

ע'סאן (מבוטא בעברית: רסאן) וליד אחמד א-שכעה (בערבית: غسان وليد الشكعة, תעתיק מדויק: ע'סאן וליד אלשכעה; 1943 – 25 בינואר 2018) היה פוליטיקאי פלסטיני שכיהן כראש עיריית שכם בשתי תקופות כהונה לא רצופות.
ביוגרפיה

ע'סאן א-שכעה נולד ב־1943. דודו היה בסאם א-שכעה, ראש עיריית שכם שנים 1976–1982.
א-שכעה קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת ביירות ב־1971, ועבד בבנק הערבי בראס ביירות בין 1969 ל־1972. ב־1971 נרשם כחבר בלשכת עורכי הדין בעמאן, ובאותה שנה שב לשכם.
א-שכעה נאסר בידי ישראל ב־1981 ושהה במאסר במשך 15 חודש.
ב־1994 מונה לראש עיריית שכם בידי יאסר ערפאת.
בבחירות ברשות הפלסטינית ב־1996 נבחר א-שכעה כחבר במועצה המחוקקת הפלסטינית מטעם פת"ח.
בפברואר 2004 התפטר א-שכעה מראשות עיירת שכם.
א-שכעה התמודד בבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית ב־2006 אך לא נבחר.
א-שכעה נבחר פעם נוספת לראשות עיריית שכם לאחר הבחירות ב־2012, בהן התמודד כמועמד עצמאי מול מועמד הרשמי של פת"ח. באוגוסט 2015 התפטר מראשות העירייה.
במאי 2016 התפרסם כי א-כעה ארגן מפגש בין נכבדי שכם לבין ראש ממשלת ירדן לשעבר עבד א-סלאם אל-מג'אלי במטרה לכונן קונפדרציה ירדנית־פלסטינית לאחר כינון מדינה פלסטינית.
א-שכעה נפטר ב־25 בינואר 2018 מדלקת ריאות.
הערות שוליים

1 2  Ghassan Walid Shakaa, Mapping Palestinian Politics
1 2  Top PLO official and ex-Nablus mayor Ghassan al-Shakaa dies at 74, The Times of Israel, ‏25 בינואר 2018
↑  ראש עיריית שכם: התפטרתי מראשות העירייה כדי שלא להיות עד למותה, באתר ynet, 28 בפברואר 2004
↑  هآرتس: انتخابات الضفة ضربة لفتح, الجزيرة نت (בערבית)
↑  غسان الشكعة يقدم استقالته رسميا من رئاسة بلدية نابلس, تلفزيون السلام (בערבית)
↑  http://carnegieendowment.org/2017/09/08/future-lies-in-past-jordanian-option-pub-73040
השבחה (חקלאות)

השבחה (טיפוח) הוא מונח בחקלאות המתאר יצירת זני צמחים או גזעי בעלי חיים בעלי תכונות רצויות.