stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית המשפט הפדרלי השני לערעורים של ארצות הברית

| --- | --- |


 מאפיינים
 שטח שיפוט:  ניו יורק (מדינה) ניו יורק  קונטיקט קונטיקט  ורמונט ורמונט
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 ערכאה מעל:  בית המשפט העליון של ארצות הברית
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  16 ביוני 1891 – הווה (133 שנים)
 שופטים
 נשיא:  דברה אן ליווינגסטון
 מספר שופטים:  13
 גאוגרפיה
 כתובת:  ניו יורק, ניו יורק
 קואורדינטות:  40°42′50″N 74°00′10″W﻿ / ﻿40.713780671243°N 74.002679858711°W﻿ / 40.713780671243; -74.002679858711
 www.ca2.uscourts.gov
   (למפת מנהטן מוגדלת) בית המשפט הפדרלי השני לערעורים של ארצות הברית(למפת מנהטן רגילה) בית המשפט הפדרלי השני לערעורים של ארצות הברית
 
בית המשפט הפדרלי השני לערעורים של ארצות הברית הוא בית משפט פדרלי בעל סמכות ערעורים על בתי משפט פדרליים מחוזיים. בית המשפט הוקם על ידי הקונגרס בשנת 1891, יחד עם שאר בתי המשפט הפדרליים.
בית המשפט השני הוא אחד מ-12 בתי משפט הפדרליים לערעורים אשר סמכותם מתוחמת על פי קריטריון גאוגרפי – כלומר שהם מוסמכים לדון בערעורים בזכות על פסקי דין של בתי משפט פדרליים מחוזיים במדינות וטריטוריות ספציפיות של ארצות הברית.
בית המשפט הוא בעל סמכות שיפוט על בתי המשפט הפדרליים של מדינות ניו יורק, ורמונט וקונטיקט. סמכות ערעורים על שישה בתי משפט מחוזיים: שלושה בניו יורק (המחוז הצפוני, הדרומי, המערבי, ובמרכזי), אחד בקונטיקט ואחד בורמונט.
מעמד

מכיוון שבית המשפט הפדרלי השני לערעורים כולל בתחומו הגאוגרפי את העיר ניו יורק, אשר מהווה עיר עולם בשל השפעתה העצומה, בית המשפט נחשב לאחד מבתי המשפט הפדרליים הגדולים והמשפיעים ביותר לערעורים, במיוחד בענייני דיני חוזים, דיני ניירות ערך ודיני הגבלים עסקיים. כיום במאה ה-21, הוא נחשב לאחד משני בתי המשפט הפדרליים היוקרתיים ביותר לערעורים, לצד בית המשפט הפדרלי לערעורים של מחוז קולומביה.
שלושה שופטים שכיהנו בבית המשפט השני קודמו לכהונה בבית המשפט העליון של ארצות הברית: ג'ון מרשל הרלן השני, ת'ורגוד מרשל וסוניה סוטומיור. כמו כן כיהן בו השופט הנודע לרנד הנד.
הערות שוליים

↑  Michael E. Solimine, Judical Stratification and the Reputations of the United States Courts of Appeals, Florida State University, ‏2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583015405171  ISNI: 0000 0004 0649 0362  LCCN: n82274985  Trove: 1212091   WorldCat (עם LCCN): n82-274985
קווין ראד

קווין מייקל ראד (באנגלית: Kevin Michael Rudd; נולד ב-21 בספטמבר 1957) הוא פוליטיקאי אוסטרלי שכיהן כראש ממשלת אוסטרליה ה-26, בשנים 2007–2010 ובשנית בשנת 2013, מטעם מפלגת הלייבור האוסטרלית. היה שר החוץ בממשלתה של ג'וליה גילארד בשנים 2010 - 2012. כמו כן, ראד היה גם יו"ר מפלגת העבודה האוסטרלית וכן חבר הפרלמנט האוסטרלי בין השנים 1998–2013.
תחילת דרכו

ראד נולד ב-1957 בעיירה נמבור (Nambour) שבמדינת קווינסלנד באוסטרליה וגדל בחווה של בקר לחלב ביישוב סמוך. כמה מאבות-אבותיו הוגלו מאנגליה לאוסטרליה כעונש על עבירות רכוש שונות בשנים הראשונות להתיישבות הבריטית ביבשת, עת שימשה כמושבת עונשין. אביו, שהיה חוואי, נפטר כאשר מלאו לו 11, והמשפחה פונתה מחוותה וידעה מצוקה. ראד התחנך בפנימייה קתולית בבריזביין, והצטיין בלימודיו. הוא המשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטה הלאומית האוסטרלית, וסיים בהצטיינות תואר בלימודי אסיה, תוך התמחות בשפה והיסטוריה סינית. ראד רכש בלימודיו שליטה במנדרינית.
ב-1981 נישא לתרז ריין, שאותה הכיר מפעילות בארגוני סטודנטים. לזוג שלושה ילדים, וריין היא אשת עסקים בתחום משאבי אנוש.
קריירה ציבורית

ראד הצטרף למפלגת הלייבור כבר בגיל 15, ב-1972. ב-1980 נכנס ראד לשירות במשרד החוץ האוסטרלי, ושירת בשגרירויות בבייג'ינג ובסטוקהולם. בני הזוג ראד שבו לאוסטרליה ב-1988 וראד החל לעבוד כראש מטהו של ווין גוֹס, מנהיג מפלגת הלייבור בקווינסלנד, שהייתה אז באופוזיציה. לאחר שהלייבור זכו בבחירות בקווינסלנד ב-1989 המשיך ראד בתפקידו כראש מטהו של גוס, כמושל קווינסלנד, וב-1992 מינה אותו גוס למנהל כללי של משרד הקבינט. ב-1995 הפסידה מפלגת הלייבור את השלטון בקווינסלנד, וראד עזב לזמן-מה את החיים הציבוריים והועסק כיועץ לענייני סין בתאגיד לראיית חשבון. ב-1996 התמודד על מקום בבית הנבחרים הפדרלי של אוסטרליה, אך הפסיד. בניסיון שני, ב-1998, נבחר לבית הנבחרים. מפלגתו הייתה אז באופוזיציה.
לאחר בחירות 2001, שבהן שוב נוצחה מפלגת הלייבור, קודם ראד לספסלים הקדמיים של האופוזיציה ושימש שר חוץ בממשלת הצללים של הלייבור. הוא מתח ביקורת על תמיכת הממשלה בפלישה האמריקנית לעיראק, אם כי הדגיש שהוא תומך בברית הקרובה שבין אוסטרליה לארצות הברית. התנגדותו למלחמה הפכה אותו לאחת הדמויות הבולטות במפלגה, ושמו עלה כמועמד אפשרי לתפקיד מנהיג המפלגה, שבו התחלפו באותן שנים שלושה מנהיגים. ב-2003 הופקד בידי ראד גם נושא הביטחון הלאומי בממשלת הצללים, וביוני 2005 נעשה גם שר המסחר של ממשלת הצללים.
ראד הציג את מועמדותו להנהגת המפלגה בדצמבר 2006, לאחר שסקרים הראו שהתמיכה הציבורית בו גדולה משמעותית מזו של היושב ראש המכהן, קים ביזלי. ב-4 בדצמבר ניצח ראד בהתמודדות הפנימית ברוב של 49 מול 39.
מערכת הבחירות באוסטרליה יצאה לדרך ב-14 באוקטובר 2007, ביוזמת ראש הממשלה המכהן (מאז 1996) ג'ון הווארד. במוקד מערכת הבחירות עמדו נושאי כלכלה, ובפרט מיסוי, ואיכות הסביבה - ובפרט שאלת ההתחממות הגלובלית והתמודדות עמה. לאורך כל מערכת הבחירות הובילה מפלגת הלייבור בהפרש גדול בסקרים. בבחירות הכלליות, שנערכו ב-24 בנובמבר 2007, זכתה מפלגת הלייבור בראשותו של ראד לניצחון גדול, עם 43.7 אחוז מכלל הקולות בבחירות לבית הנבחרים, שהקנו לה 83 מתוך 150 מושבים בבית. היה זה הניצחון הראשון לאחר ארבעה הפסדים של המפלגה, בבחירות 1996, 1998, 2001 ו-2004.
ראש ממשלה

ראד הושבע לתפקידו על ידי המושל הכללי של אוסטרליה (המייצג את מלכת בריטניה, ראש המדינה הסמלית) ב-3 בדצמבר. באותו יום, כצעדו הראשון בתפקיד, חתם על צו המאשרר את פרוטוקול קיוטו.
צעד נוסף שראד ביצע עם תחילת כהונתו היה הבעת ההתנצלות בפני האבוריג'ינים על פרשת "הדור הגנוב" במסגרתה רבבות ילדים אבוריג'ינים נלקחו בכפייה על ידי השלטונות ממשפחותיהם והועברו לבתי יתומים ולמשפחות מאמצות. עם כינוס הפרלמנט החדש, ב-13 בפברואר 2008 נשא ראד נאום בפרלמנט, במעמד ראשי ממשלות קודמים ונציגים של "הדור הגנוב", בו הוא הביע את התנצלות ממשלת אוסטרליה על יחסה לאבוריג'ינים ועל העוול שבפרשה. האופוזיציה הליברלית הצטרפה לבקשת הסליחה והפרלמנט הצביע פה אחד בעד הבעת ההתנצלות.
ממשלתו של ראד הצליחה למנוע מאוסטרליה להיכנס למיתון בעת המשבר הכלכלי העולמי ב 2008, וראד זכה לפופולריות רבה בשל כך. ב-2009 הוא ניסה להעביר חוק להפחתת פליטת גזי החממה באוסטרליה, אולם החוק לא עבר בסנאט, וב-27 באפריל 2010 הוא הודיע שהוא דוחה את החקיקה בנושא בלפחות עד 2013. הוויתור בנושא שהיה כל כך עקרוני לו גרם לאיבוד דרסטי של הפופולריות שלו בציבור.
ב-24 ביוני 2010 איבד ראד את אמון מנהיגי מפלגתו והתפטר מתפקיד ראש הממשלה ויושב ראש מפלגת הלייבור, לאחר שהבין כי יפסיד בבחירות לראשות המפלגה. ג'וליה גילארד נבחרה פה אחד במקומו והושבעה באותו יום לתפקיד ראש הממשלה. בכך היה ראד לראש הממשלה הראשון והיחיד עד כה מטעם הלייבור, שלא סיים את הקדנציה הראשונה בתפקיד.
למרות ההדחה ראד לא פרש מהחיים הפוליטיים. בבחירות הכלליות שהתקיימו ב-21 באוגוסט הוא התמודד על המושב שלו בפרלמנט ולאחר שהתבקש על ידי מחליפתו גילארד השתתף גם במסע הבחירות הארצי של הלייבור. אחרי הבחירות שהסתיימו ללא רוב לאף אחת מהמפלגות, השתתף במאמץ לשכנע את חברי הפרלמנט העצמאיים לתמוך בממשלת לייבור. בממשלה שגילארד הצליחה להקים הוא מונה לשר החוץ. ב-22 בפברואר 2012 התפטר מתפקידו לאחר חילוקי דעות עם ראש הממשלה.
ב-26 ביוני 2013 חזר להיות ראש ממשלת אוסטרליה לאחר הפסדה בהצבעת אי אמון של ראש הממשלה ג'וליה גילארד. לאחר פרק זמן קצר מאוד הקדים את הבחירות הכלליות באוסטרליה. עם תום הבחירות הכלליות וכאשר תוצאות ההצבעה התבררו כתבוסה מוחלטת של מפלגת הלייבור תחת הנהגתו למפלגה הליברלית של טוני אבוט מצאה עצמה מפלגת הלייבור בראשותו באופוזיציה.
עמדותיו

ראד הציג עמדות כלכליות מרכזיות, והביע תמיכה ברעיון "הדרך השלישית", התומכת בשוק חופשי, אך לא באופן בלתי-מוגבל, ואינה רואה התערבות ממשלתית בכלכלה כדבר רע בהכרח.
כשר החוץ של ממשלת הצללים, קרא ראד למדיניות חוץ הנשענת על "שלושה עמודים" - היחסים עם האומות המאוחדות, היחסים עם אסיה, והברית עם ארצות הברית. ראד תמך בהמשך נוכחותם של חיילים אוסטרלים באדמת עיראק, אך לא בהמשך פעילותן של יחידות לוחמות. הוא תמך גם בהמשך המעורבות הצבאית באפגניסטן. בנושא הסכסוך הערבי-ישראלי, הביע ראד תמיכה במפת הדרכים, ובמהלך מלחמת לבנון השנייה הביע תמיכה בזכותה של ישראל להגן על עצמה וגינה את התקפות חזבאללה, בניגוד לעמדתם של כמה מחברי מפלגתו, אשר קוממה כנגדה את הקהילה היהודית באוסטרליה.
ראד הוא נוצרי מאמין, שלא הסתיר את השקפותיו הדתיות. הוא גדל כקתולי, אך לאחר מכן הצטרף לכנסייה האנגליקנית. לדעתו, יש לאפשר לנציגי כנסייה להשתתף בדיונים ציבוריים בסוגיות פוליטיות שונות, ולתת משקל להשקפה הנוצרית בקבלת החלטות. בכהונתו הראשונה התנגד ראד לנישואים חד-מיניים, אולם כשחזר לראשות הממשלה שינה את דעתו, והחליט לתמוך בזכותם של זוגות חד-מיניים להנשא..
הערות שוליים

↑    Bonnie Malkin, ‏Australian prime minister Kevin Rudd descended from thieves, The Telegraph, 31 July 2008
↑  Dylan Welch, Kevin Rudd says sorry, The Sydney Morning Herald, ‏2008-02-13 (באנגלית)
↑  כתבה על ההתפטרות
↑  Vince Chadwick, Rudd's elevation gives hope on same-sex marriage, The Sydney Morning Herald, ‏2013-06-27 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011416569505171  PLWABN: 9810683697705606  BIBSYS: 13011938  CiNii: DA16501399  GND: 134187873  ISNI: 0000 0000 8415 9203  LCCN: n2007057612  NDL: 01156863  NKC: vse20231180853  NLA: 41727455  RERO: 02-A018433561  SNAC: w6wq09wh  SUDOC: 165769866  Trove: 643513  VIAF: 120090277   WorldCat (עם VIAF): 120090277 
ראד עם בנו ניקולאס במצעד יום העבודה של מפלגת הלייבור. משמאל - מושלת קווינסלנד אנה בלי
שלי טימן

| --- | --- |

השופט בדימוס שלי טימן (מוצג פעמיים בתמונה)
 לידה:  29 בפברואר 1944 (בן 80) תל אביב-יפו, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 תפקידים בולטים:  שופט
 
שלמה (שלי) טימן (נולד ב-29 בפברואר 1944) הוא שופט בדימוס ומשפטן ישראלי.
הערות שוליים

↑  נשמע השבוע, יום ב', האודיסיאה, דבר, 14 ביוני 1957; מה שמענו?, למרחב, 21 ביוני 1957
↑  הלוואי והיה זה אמת, דבר, 27 בדצמבר 1957
↑  יום ב', דבר, 30 במרץ 1962
↑  מינויים חדשים לשופטים, מעריב, 19 בפברואר 1981
↑  בחוץ שאגו הדתיים, מעריב, 26 בפברואר 1984
↑  מפקד משטרת פתח תקווה שהתפטר, מעריב, 13 באפריל 1984
↑  משפטנים חוגגים, מעריב, 29 באפריל 1988
↑  בוקי נאה, משטרת פ"ת התרשלה בצורה חמורה בחקירת מעשים מגונים, מעריב, 23 ביולי 1985
↑  בוקי נאה, המשטרה נותנת מכות אבל לא חוקרת, מעריב, 29 בספטמבר 1986
↑  יצחק בן חורין, עוד עציר הלך לאיבוד אי־־שם במתקני שירות בתי־הסוהר, מעריב, 9 בספטמבר 1985; המשך
↑  השוטר שהיה צריך להעיד לא הופיע לדיון; הנאשם זוכה, מעריב, 3 בינואר 1988
↑  המשטרה תציג, מעריב, 9 בדצמבר 1985
↑  אלה לוי-וינריב, ‏השופט הפורש שלי טימן: "בפרקליטות תפרו לי תיק. שנאו אותי שם שנאת מוות", באתר גלובס, 25 במאי 2008
Haemophilus influenzae

| Haemophilus influenzae |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: חיידקים אמיתיים
מערכה:: פרוטאובקטריה
מחלקה:: Gamma Proteobacteria
סדרה:: pasteurellales
משפחה:: Pasteurallaceae
סוג:: Haemophilus
מין:: H. influenzae
שם מדעי
 Haemophilus influenzae
Haemophilus influenzae (בקיצור: H. influenzae, בתעתיק לעברית: המופילוס אינפלואנזה. נקרא בעבר Pfeiffer's bacillus, וגם Bacillus influenzae) הוא מין של חיידק גראם-שלילי, בעל צורה נקדית-מתגית (Coccobacillus), קפנופילי, אל-אווירני פקולטטיבי, ששייך למשפחת Pasteurellaceae‏.‏ H. influenzae תואר לראשונה בשנת 1892 על ידי ריצ'רד פייפר במהלך מגפת שפעת.
עד לשנת 1933, טרם גילוי נגיפי השפעת, נחשב החיידק בטעות כמחולל מחלת השפעת. H. influenzae אחראי על מגוון רחב של זיהומים אופורטוניסטיים מקומיים ופולשניים. מין זה היה האורגניזם החי הראשון שכל הרצף הגנומי שלו פוענח .
מושבות לווין של Haemophilus influenzae ליד Staphylococcus aureus (צהובות) על צלחת אגר דם.
סרוטיפים

בשנת 1930 הוגדרו שתי קבוצות עיקריות של H. influenzae: זנים שהם ללא קפסולה (unencapsulated) וזנים שהם בעלי קפסולה (encapsulated). זנים בעלי קפסולה סווגו על בסיס האנטיגנים הקפסולריים הנבדלים שלהם. ששת סוגי הזנים של H. influenzae הם: a, b, c, d, e ו-f . השונות הגנטית בין זנים חסרי קפסולה גדולה יותר מזו שבקבוצה בעלת הקפסולה. זנים חסרי קפסולה נחשבים כלא ניתנים לאפיון (נקראים nontypable-NTHi) בשל העדר סרוטיפים קפסולריים; עם זאת, ניתן לסווגם על פי רצף הבסיסים הנוקלאוטידים. הפתוגנזה של זיהומים על רקע H. influenzae אינה ברורה במלואה, אם כי נוכחות של הקפסולה בסוג B ‏(Hib), סרוטיפ הגורם למצבים כגון דלקת מכסה הגרון, ידועה כגורם מרכזי לאלימות החיידק. הקפסולה שלהם מקנה להם עמידות כנגד פגוציטוזיה וליזיס בתיווך מערכת המשלים של המאכסן הבלתי מחוסן. זנים חסרי קפסולה הם כמעט תמיד פחות פולשניים; עם זאת, הם עלולים, לייצר תגובה דלקתית בבני אדם, אשר עלולה להוביל לתסמינים רבים. חיסון עם תרכיב נגד Hib יעיל במניעת זיהום Hib, אך לא מונע זיהום עם זני NTHi .
מחלות

רוב הזנים של H. influenzae הם פתוגנים אופורטוניסטים; כלומר, הם בדרך כלל חיים בפונדקאי שלהם מבלי לגרום בהם למחלה, אך גורמים לבעיות בשילוב עם גורמים אחרים (כגון מזיהום ויראלי, מירידה בתפקוד המערכת החיסונית או ברקמות דלקתיות כרוניות, למשל מאלרגיות) ליצירת הזדמנות. הם מדביקים את הפונדקאי על ידי כך שהם נדבקים לתא הפונדקאי באמצעות חלבוני הדבקות חוץ ממברנליים (trimeric autotransporter adhesins).
מחלה נרכשת באופן טבעי, שנגרמה על ידי H. influenzae, מתרחשת כנראה בבני אדם בלבד. אצל תינוקות וילדים קטנים הזן Hib עלול לגרום לבקטרמיה, דלקת ריאות, דלקת מכסה הגרון, ודלקת קרום המוח חיידקית חריפה. לפעמים, נגרמים גם צלוליטיס, דלקת העצם, וכן דלקת מפרקים זיהומית. זוהי גם אחת מהסיבות לזיהום ולדי.
בשל השימוש השגרתי בחיסון תרכיב Hib בארצות הברית מאז 1990, שכיחות מחלת Hib הפולשנית ירדה ל-1.3 לכל 100,000 ילדים. ברם, Hib נשאר כגורם העיקרי לדלקות בדרכי הנשימה התחתונות אצל תינוקות וילדים במדינות מתפתחות, שבהן החיסון אינו מצוי בשימוש נרחב. זנים לא קפסולרים של H. influenzae אינם מושפעים על ידי תרכיב Hib, וגורמים לדלקות אוזניים (דלקת האוזן התיכונה), דלקות עיניים (דלקת הלחמית) וסינוסיטיס אצל ילדים, וכן לדלקת ריאות במבוגרים.
אבחון

תכונות קליניות עשויות לכלול סימפטומים ראשוניים של דלקת בדרכי הנשימה העליונות המחקות זיהום וירלי, כרוכה לעיתים בחום, בדרך כלל ברמה נמוכה. הדבר עלול להתקדם תוך כמה ימים לדרכי הנשימה התחתונות, עם סממנים הדומים לעיתים קרובות לאלה של ברונכיטיס חרחורי. הכיח עשוי להיות צמיגי ולעיתים קרובות בעל צבע אפור או קרם. השיעול עלול להימשך שבועות ללא הטיפול ההולם. מקרים רבים מאובחנים רק לאחר הדגמת זיהומים שאינם מגיבים לפניצילין בחזה או לדור הראשון של צפלוספורינים. בצילום רנטגן חזה או בטומוגרפיה ממוחשבת של הראות (CT) ניתן לזהות קונסולידציה אלוואולרית.
אבחון קליני של H. influenzae מבוצע בדרך כלל על ידי תרבית חיידקים או על ידי מבחן אגלוטינצית לטקס חלקיקית. האבחנה נחשבת כמאושרת כאשר החיידק מבודד מאתר סטרילי בגוף. במובן זה, H. influenzae שתורבת מחלל הלוע והאף (nasopharyngeal), או מהכיח, לא יהווה אישור חד-משמעי למחלה של H. influenzae, כיוון שבאתרים אלו ניתן למצוא את החיידק באנשים ללא מחלה. עם זאת, H. influenzae המבודד מנוזל שדרה-מוח, או מדם יהווה אינדיקציה לזיהום ודאי.
אבחון > תרבית

תרבית חיידקים של H. influenzae מתבצעת על צלחות אגר, בעדיפות לאגר שוקולד, תוך הוספת הגורמים X (המין) ו- V (ניקוטינאמיד אדנין דינוקלוטיד - NAD) והדגרה ב-37 מעלות צלזיוס באינקובטור בסביבה מועשרת ב-CO2 . צמיחת אגר הדם מושגת רק כתופעת לוואי סביב חיידקים אחרים. מושבות של H. influenzae מופיעות כמושבות קמורות, חלקות, חיוורות, אפורות או שקופות.
בחינה מיקרוסקופית של תבחינים בצביעת גראם של H. influenzae תדגים קוקובצילים גראם-שליליים. ניתן לאפיין יותר את האורגניזם המתורבת באמצעות בדיקות קטלאז ואוקסידאז, ששניהם אמורים להיות חיוביים. יש צורך בבדיקה סרולוגית נוספת כדי להבחין בפוליסכריד הקפסולרי ולהבחין בין H. influenzae למינים שאינם קפסולריים.
על אף רגישותה של תרבית החיידקים לבידוד החיידק, שימוש באנטיביוטיקה לפני איסוף הדגימה מפחית במידה נכרת את שיעור בידודי H. influenzae. מעבר לכך, H. influenzae הוא חיידק הדורש תשומת לב מרובה לגידולו בתרבית, וכל שינוי של נוהלי התרבית עלל להפחית מאוד את שיעורי הבידוד. הרמה הנמוכה של מעבדות רפואיות במדינות מתפתחות גרמה לשיעור בידודו הנמוך.
H. influenzae יכול לצמוח בסביבה ההמוליטית של Staphylococcus aureus על צלחות אגר דם; המוליזה של כדוריות דם אדומות באגר דם על ידי Staphylococcus aureus משחררת פקטור V החיוני לצמיחתו של H. influenzae. לכן H. influenzae לא יצמח מחוץ לאזור ההמוליטי של S. aureus, בשל היעדר בחומרים מזינים כמו פקטור V באזורים אלה. אגר פילדס מועדף לצורכי בידוד. במדיום לוינטל, זנים קפסולויים מדגימים נצנוץ ססגוני מובהק (Iridescence).
אבחון > אגלוטינצייה חלקיקית בלטקס

מבחן אגלוטינציה חלקיקית בלטקס (agglutination particle latex -LAT) היא שיטה רגישה יותר לגילוי H. influenzae מאשר בתרבית. מכיוון שהשיטה מסתמכת על מציאותו של אנטיגן ולא על חיידקים ברי קיימא, התוצאות אינן מופרעות בגין שימוש קודם באנטיביוטיקה. יש לה גם את היתרון הנוסף של שיטה מהירה בהרבה משיטות תרבית. עם זאת, בדיקת רגישות לאנטיביוטיקה אינה אפשרית בשיטת LAT בלבד, ולכן יש צורך להשתמש במקביל בשיטת התרבית.
אבחון > שיטות מולקולריות

סוג אבחון נוסף הוא אבחון מולקולרי באמצעות PCR, שהוא רגיש יותר מאשר מבחני הלטקס או תרבית חיידקים. שיטות PCR הוכחו כרגישות יותר מבדיקות LAT או תרבית, והן ספציפיות ביותר. עם זאת, מבחני PCR טרם הפכו לשגרה במסגרות קליניות.
אבחון > ריצוף

H. influenzae היה האורגניזם הראשון שכל הגנום שלו רוצף. הפרויקט הושלם על ידי קרייג ונטר (Craig Venter and his team) וצוותו ב"מכון לחקר הגנום" ( The Institute for Genomic Research). חיידק זה נבחר מכיוון שאחד ממובילי הפרויקט, חתן פרס נובל המילטון סמית', עבד על כך במשך עשרות שנים והצליח לספק ספריות DNA איכותיות. הגנום מורכב מ־1,830,140 זוגות בסיסים של DNA בכרומוזום מעגלי יחיד המכיל 1740 גנים המקודדי חלבון, 2 גנים של tRNA ו- 18 גנים נוספים של RNA. שיטת הרצוף ששימשה הייתה של ריצוף גנום שלם "בשיטת רובה הציד", שהושלם ופורסם בעיתון המדעי Science בשנת 1995.
אינטראקציה עם החיידק Streptococcus pneumoniae

הן את H. influenzae והן את S. pneumoniae ניתן למצוא בדרכי הנשימה העליונות של בני האדם. במחקר שנערך התברר ש-S. pneumoniae תמיד התגבר על השפעתו של H. influenzae על ידי התקיפה שלו בהידרוגן פרארוקסיד, תוך הסרת מולקולות השטח החיוניות להישרדותו של H. influenzae.
כאשר שני החיידקים ממוקמים יחד בתוך חלל האף, תוך שבועיים, רק H. influenzae שורד. כאשר כל אחד מהם ממוקם בנפרד בחלל האף, כל אחד מהם שורד. כאשר בדקו את רקמת דרכי הנשימה העליונות בעכברים שנחשפו בו זמנית לשני מיני החיידקים, נמצא מספר גדול במיוחד של נויטרופילים (תאי חיסון). בעכברים שנחשפו רק לאחד המינים, לא נצפתה נוכחות של תאים נויטרופילים.
בבדיקות המעבדה נמצא כי נויטרופילים שנחשפו לחיידקי H. influenzae מתים, היו תוקפניים יותר בתקיפת S. pneumoniae מאשר נויטרופילים שלא נחשפו. לחשיפה לחיידקי H. influenzae מתים לא הייתה כל השפעה על חיידקי H. influenzae חיים.
שני תרחישים עשויים להיות אחראים לתגובה זו:
כאשר חיידקי H. influenzae מותקפים על ידי חיידקי S. pneumoniae קיים איתות למערכת החיסון לתקוף את S. pneumoniae.
השילוב של שני המינים מעורר תגובה של מערכת החיסון שאינה מתרחשת על ידי אף אחד מהמינים בנפרד.
לא ברור מדוע H. influenzae אינו מושפע על התגובה החיסונית.
פייר לאטור

| --- | --- |

לאטור, 2015
 לידה:  12 באוקטובר 1993 (בן 31) Romans-sur-Isère, צרפת 
 גובה:  180 ס״מ 
 משקל:  64 ק"ג 
 תחום:  כביש
 התמחות:  נגד השעון, טיפוס
 קבוצה נוכחית:  קבוצת טוטאל אנרז'י
 קבוצות עבר:  AG2R La Mondiale ‏ (2020-2015)
 הישגי שיא:   קטגוריית הרוכב הצעיר בטור דה פראנס (2018)   קטע בוואלטה אספנייה (2016)    אליפות צרפת בנגד השעון (2017–2018)
 
פייר רוז'ה לאטור (בצרפתית: Pierre Roger Latour; נולד ב-12 באוקטובר 1993) הוא רוכב אופני כביש צרפתי בקבוצת קבוצת טוטאל אנרז'י. לאטור הוא מנצח קטגוריית הרוכב הצעיר בטור דה פראנס לשנת 2018 ואלוף צרפת בנגד השעון בשנים 2017–2018.
ביוגרפיה

בתור חובבן, סיים לאטור במקום השישי בטור דה ל'אווניר בשנת 2014, 2:25 דקות ממיגל אנחל לופס המנצח.
ביוגרפיה > AG2R La Mondiale (2015–2020)

ב-2015, הפך למקצוען ביחד עם הצטרפותו לקבוצת AG2R La Mondiale. ההישג הראשון שלו בעונה זו היה מקום שביעי באטואל דה בסאז'. ביוני, סיים שלישי ברוט דו סוד, 41 שניות מאלברטו קונטדור המנצח. ביולי, סיים שביעי בטור של אוסטריה. לאטור סיים בעשירייה הראשונה גם בוואלטה אה בורגוס, כשסיים במקום החמישי, וגם בטור ד'לאן כשסיים שלישי, לאחר שניצח את הקטע הרביעי במרוץ.
ב-2016, פתח את העונה במרוץ אטואל דה בסאז' ושוב סיים שביעי את המרוץ, כשניצח את קטגוריית הנקודות במרוץ. במרץ, סיים שני במרוץ קריטריום אינטרנשיונל, 37 שניות אחרי טיבו פינו המנצח וניצח את קטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ. הוא ניצח את קטגוריית הרוכב הצעיר בטור דה רומאנדי, כשסיים במקום ה-12 הכללי. הוא סיים שוב שלישי בטור ד'לאן ואחר כך נבחר לראשונה לגרנד טור, כאשר השתתף בוואלטה אספנייה. בקטע ה-20, היה חלק מקבוצת בריחה ששרדה עד הסיום, לבסוף הגיע לספרינט סיום בעלייה מול דרווין אטאפומה, גבר עליו, וניצח את השלב. באוקטובר, סיים במקום העשירי במונומנט ג'ירו די לומברדיה.
ב-2017, לאטור שוב פתח את עונתו במרוץ אטואל דה בסאז' וסיים רביעי במרוץ. הוא סיים חמישי בקלאסיקת ארדש וסיים שלישי במרוץ החד יומי "הטור של פיניסטרה". לאחר מכן ניצח בפעם הראשונה את אליפות צרפת בנגד השעון וניצח שוב את קטגוריית הרוכב הצעיר בטור דה רומאנדי. כל התוצאות האלו הובילו אותו להיבחר בפעם הראשונה לטור דה פראנס, התוצאה הבכירה שלו במרוץ הייתה מקום 15 בקטע ה-12 וה-13, והוא סייע לבן קבוצתו רומן בארדה לסיים שני את המרוץ. לקראת סוף העונה, סיים תשיעי במילאנו–טורינו ושישי במרוץ הנג"ש החד יומי "Chrono des Nations".
ב-2018, ערך לאטור עונה דומיננטית מאוד. הוא סיים שלישי בוולטה אה קטלוניה, כשניצח את קטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ. לאטור סיים במקום השמיני בטור דה רומאנדי ובמקום השביעי בדופינה ליברה, כשבמרוץ האחרון ניצח גם את קטגוריית הרוכב הצעיר. הוא הגן על תוארו כאלוף צרפת בנגד השעון ונבחר שנית לטור דה פראנס וניצח את קטגוריית הרוכב הצעיר, מקדים את איגן ברנל ב-5:39 דקות ואת גיום מרטן ב-22:05 דקות. לאטור סיים במקום ה-13 הכללי, כשהוא מסייע לרומן בארדה לסיים שישי. באוקטובר, סיים שוב במקום השישי ב"Chrono des Nations".
ב-2019, סבל בתחילת העונה מפציעה ובעקבות כך החמיץ את רובה. לאחר שחזר, הוא סיים שישי בטור של פולין. הוא נבחר שנית לוואלטה אספנייה, כשהתוצאה הבכירה שלו במרוץ הייתה מקום 3 בקטע ה-13, 27 שניות אחרי טאדיי פוגאצ'אר ופרימוז' רוגליץ'. באוקטובר התחרה במספר מרוצים באיטליה, כשסיים שביעי בג'ירו דל'אמיליה, 11 בטרה ואלי וארזינה ותשיעי בג'ירו די לומברדיה.
ביוגרפיה > טוטאל דיירקט אנרז'י (2021–)

ב-3 באוגוסט 2020 פורסם שלאטור חתם בקבוצת טוטאל דיירקט אנרז'י מדרג הפרו טים לשנתיים, ובכך יעזוב את AG2R La Mondiale, בה רכב מתחילת הקריירה, בסוף עונת 2020.
הערות שוליים

↑  Tour de France | 2018 Edition, procyclingstats.com
↑  https://www.cyclingnews.com/news/total-direct-energie-confirm-latour-signing-for-2021/, cyclingnews.com
יחסי ישראל–לטביה

| יחסי ישראל–לטביה |
| --- | --- |
ישראל: לטביה


ישראל: לטביה
שטח (בקילומטר רבוע)
22,072: 64,589
אוכלוסייה
10,023,983: 1,862,617
תמ"ג (במיליוני דולרים)
509,901: 43,627
תמ"ג לנפש (בדולרים)
50,868: 23,422
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

נשיא מדינת ישראל יצחק הרצוג (מימין) נפגש עם מקבילו הלטבי אגילס לויטס בעת ביקורו בישראל, 2022
בין ישראל ללטביה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מאז הכירה ישראל בלטביה לאחר נפילת מסך הברזל ב-1991. ללטביה יש שגרירות רשמית בתל אביב-יפו, ולישראל יש שגרירות רשמית בריגה.
שגרירת ישראל בלטביה (נכון ל-2025) היא סנדרה סימוביץ', שגריר לטביה בישראל משנת 2020 הוא אייברס גרוזה.
היסטוריה

ב-1928, כשארץ ישראל הייתה בשלטון המנדט הבריטי ולטביה הייתה בתקופת העצמאות הראשונה שלה בין מלחמות העולם, לטביה מינתה את מרדכי כספי לקונסול כבוד שלה בירושלים.
מדינת ישראל הכירה בלטביה לאחר נפילת מסך הברזל, ב-4 בספטמבר 1991. היחסים נוסדו רשמית ב-6 בינואר 1992. ישראל פתחה שגרירות בריגה באוקטובר באותה שנה ולטביה פתחה שגרירות בישראל ב-1995.
ב-27 בפברואר 1994 חתמו לטביה וישראל על הסכמי עידוד והגנה על השקעות. ב-20 בפברואר 2006 חתמה ישראל על אמנת כפל מס עם לטביה.
ב-2005 ביקר בלטביה נשיא ישראל משה קצב וב-2006 ביקרה בישראל מקבילתו ואירה ויקה-פרייברגה. ב-2008 הגיע לישראל נשיא לטביה ואלדיס זאטלרס לרגל אירועי ועידת הנשיא.
ב-2009 נשא נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד נאום בגנות ישראל והציונות בוועידת האו"ם נגד הגזענות ובמחאה על דבריו יצאו נציגי שונות מהאולם בהם גם הנציג הלטבי.
ב-2010 ביקר שר החוץ אביגדור ליברמן בלטביה ונפגש עם ראש הממשלה ואלדיס דומברובסקיס. באותה השנה נחשפה בישראל "פרשת השגריר" בעניין מינויו של זאב בן אריה לשגריר בלטביה הודות למידע שמסר לליברמן אודות חקירות נגדו בהיותו שגריר בבלרוס.
בין ה-28 ביולי עד ה-30 ביולי 2013, ביקר בלטביה נשיא מדינת ישראל שמעון פרס ונועד עם צמרת לטביה.
ב-2017 ביקר במדינה יושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין בליווי חברת הכנסת מיכל רוזין לציון 25 שנים לתחילת היחסים. במהלך הביקור הוא נפגש עם ראשי המדינה והוביל ביחד עם מקבילתו יושבת ראש הסאימה אינארה מורנייצה טקס לזכר קורבנות טבח יער רומבולה בשואה. ב-2020 מורנייצה הגיעה לביקור בישראל בו ייצגה את לטביה באירועי פורום השואה העולמי החמישי.
בהצבעה באו"ם הקוראת לביטול הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל, לטביה הצביעה בניגוד למדיניות האיחוד האירופי שהייתה לתמוך בהצעה, ונמנעה.
בנובמבר 2022 ביקר בישראל נשיא לטביה אגילס לויטס, אשר נפגש עם ראשי המדינה והוביל משלחת שהשתתפה בפורום כלכלי בין המדינות, אשר במהלכו נחתמו מספר הסכמי שיתוף פעולה. בנובמבר 2023 ביקר נשיא לטביה אדגארס רינקביצ'ס, בביקור שנועד להביע סולידריות עם ישראל על רקע מלחמת חרבות ברזל.
שגרירים

להלן רשימת השגרירים שהוחלפו בין המדינות:
שגרירים > שגרירי ישראל בלטביה

טובה הרצל (1992–1996)
עודד בן חור (1996–1999)
אברהם בנימין (2000–2003)
גרי קורן (2003–2006)
חן עברי אפטר (2006–2010)
נפתלי תמיר (ממונה על היחסים; 2010–2011)
חגית בן-יעקב (2011–2015)
לירון בר שדה (2015–2019)
אורלי גיל (2019–2021)
שרון רפפורט פלגי (2021–2024)
סנדרה סימוביץ' (2024–מכהנת)