stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לדוד משה הייתה חווה
הערות שוליים

↑  חוה אלברשטיין – טיקיליטון (1976), באתר סטריאו ומונו
↑  Old MacDonald Had a Farm, ויקיפדיה
| חוה אלברשטיין |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | "האבן מיר א ניגונדל" • "שירי עם ביידיש" • "בשירים עבריים" • "צעצועיה של אסנת" • "מות הפרפר" • "שירי רחל" • "אנדנדינו" • "מארגאריטקעלעך" • "מירדף" • "משירי ארץ אהבתי" • "לאט, לאט, לאט..." • "חוה ועודד בארץ הקסמים" • "לו יהי" • "חוה אלברשטיין והפלטינה" • "כמו צמח בר" • "טיקיליטון" • "צוללת צברית" • "הלילה הוא שירים" • "התבהרות" • "מה קרה בארץ מי" • "אני הולכת אליי" • "חוה זינגט יידיש" • "שיר במתנה" • "קולות" • "שירו אחרי" • "נמל בית" • "מהגרים" • "עוד שירים ביידיש" • "הצורך במילה, הצורך בשתיקה" • "לונדון" • "האהבה מאלתרת" • The Man I Love • "מארגאריטקעלעך" • "דירה אחת" • "יונת האהבה" • The Well‏ • Foreign letters • "מוצאי חג" • "קוקוס" • "לעמעלע" • "שביל החלב – שירי ערש" • "טבע האדם" • "ברוך הבא" • "ילדת טבע" • "ואיך אצלך" • "סרנדה" • "בוא המורה" • "ערב אחר" |  |
| מיני-אלבומים | "חוה אלברשטיין בשירי נחום היימן" • "אין יידישע פאלקס-לידער" • "צעצועיה של אסנת" • "ירושלים של זהב" • "טוביה ושבע בנותיו" • "הבובה ימימה" |  |
| אלבומי אוסף | "להיטי זהב" • "משירי ארץ אהבתי – האוסף הראשון" • "החיטה צומחת שוב – האוסף השני" • "אדבר איתך" • Crazy Flower: A Collection‏ • Yiddish Songs • "תיכף אשוב" • "סיפור אינטימי" • "עץ הכוכבים" • "סיפור חיים – אנתולוגיית שירי משוררים" |  |
| אלבומי הופעה | "בתוכנית יחיד – חלק א'" • "בתוכנית יחיד – חלק ב'" • "חוה והגיטרה – הופעה חיה בצוותא" • "בהופעה חיה – מבחר שירים מתוך המופע "לונדון"" • "בהופעה" • "חוה שרה ושלומי מנגן – בהופעה (Live)" |  |
| מארזי תקליטורים | "האוסף" • "חוה אלברשטיין שרה לילדים" • "השנים הראשונות" |  |
| חוה אלברשטיין – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-1960 | "בא אלי נער" • "מירדף" |  |
| שנות ה-1970 | "עץ הכוכבים" • "משירי ארץ אהבתי" • "שחמט" • "אליעזר בן-יהודה" • "שבע" • "לו יהי" • "שיר משמר" • "בלדה על סוס עם כתם על המצח" • "אדבר איתך" • "האומנם (את תלכי בשדה)" • "ימי בנימינה" • "כמו צמח בר" • "ציפור השיר" • "הלילה הוא שירים" • "סינדרלה מקומית" • "התבהרות חלקית" • "לפעמים זו אהבה" • "פרח משוגע" |  |
שנות ה-1980: 
שנות ה-1990: 
שנות ה-2000: 
שנות ה-2010: 
שנות ה-2020: 
| סינגלים אחרים | "נחל התנינים" • "נשים רוקדות" • "ליידי גודייבה" • "הנביא" • "שיר לאוהבים הנבונים" • "לא ידע איש מי היא" • "נפט" • "אמא אל תהיי עצובה" • "לו ידעת" • "ספינתנו" • "תרגיל בהתעוררות" • "אין לך זכות חנינה בעולם" |  |
| שירים | "רבנו תם" • "מקהלה עליזה" • "פרח הלילך" • "כנרת" • "פנס בודד" • "פרחי זהב" • "מה שיש לי לומר לך" • "ירושלים של זהב" • "מות הפרפר" • "חיוכים" • "כפל" • "בשביל אל הבריכות" • "רק על עצמי" • "בגני נטעתיך" • "עקרה" • "אני" • "זמר נוגה" • "אל ארצי" • "מתי" • "ספר שירי" • "שי" • "הבובה ימימה" • "ילדי איננו ילד עוד" • "אישה באבטיח" • "הליכה לקיסריה" • "לכל איש יש שם" • "פגישה לאין קץ" • "חופים הם לפעמים" • "אחרי מותי" • "לדוד משה הייתה חווה" • "צוללת צברית" • "יוסי, ילד שלי מוצלח" • "החליל" • "במדינת הגמדים" • "שיעור מולדת" • "בובה זהבה" • "רוזלינדה" • "שיר ערש" • "אהבה בת עשרים" • "חלומות שמורים" • "מאיה" • "זמר אהבה לים" • "שיר תשרי" • "הכרתי פעם איש" |  |
בני קפולט ובני מונטגיו

| --- | --- |

ג'ודיטה גריסי ואמליה שוץ בלה סקאלה, דצמבר 1830
 מידע כללי
 מלחין:  וינצ'נצו בליני
 לבריתן:  פליצ'ה רומאני 
 תאריך יצירה:  1830 
 מבוסס על:  רומיאו ויוליה 
 סוגה:  tragédie en musique 
 שפה:  איטלקית
 מספר מערכות:  2
 זמן התרחשות העלילה:  המאה ה-13
 מקום התרחשות העלילה:  ורונה
 תפקידים
 Giulietta 
 
הקפולטים והמונטקים (באיטלקית: I Capuleti e I Montecchi) היא אופרה מאת המלחין וינצ'נצו בליני משנת 1830. האופרה בשתי מערכות הוצגה בוונציה ב-11 במרץ 1830. הלברית, מאת פליצ'ה רומאני, היה עיבוד מחודש לסיפורם של רומיאו ויוליה לאופרה מאת ניקולה ואקאי בשם Giulietta e Romeo, המבוססת על המחזה באותו שם מאת לואיג'י סקבולה, שנכתב ב-1818, כלומר המקור איטלקי ולא נלקח ישירות מהמחזה של ויליאם שייקספיר.
בליני שוכנע לכתוב את האופרה לקרנבל המסכות בוונציה של 1830, בהתראה של חודש וחצי. הוא הצליח לעמוד במשימה הודות לשימוש שעשה במוזיקה, שנכתבה בעבר לאופרה הקודמת שלו זאירה, (אנ') שנחלה כישלון.
בשנת 1966 עיבד קלאודיו אבאדו גרסה חדשה של האופרה, בה הועבר תפקיד המכנסיים של רומיאו לטנור, אך מאמצע שנות ה-70 הוחזרה הגרסה המקורית, וכך היא מוצגת כיום.
הדמויות

| שַׂחְקָן | פריסת סאונד |
| --- | --- |
יוליה, בתו של קאפליו: סוֹפּרן
רומיאו, ראש משפחת מונטקי: קונטרה אלט
קפליו, ראש משפחת קפולט: בס
טבאלדו, ארוסה של יוליה: טנור
לורנצו, רופא, חברו של קאפליו ועובד בשירותו: בס

העלילה מתרחשת בוורונה במאה ה-13.
עלילה > מערכה 1

קאפליו קורא לחסידיו למועצה. טבאלדו מדווח שראש משפחת מונטקי שלח שגריר שלום. רומיאו הרג את בנו של מונטקי וגורש מוורונה, אך כעת הוא מציע שלום. המועצה הייתה נענית לפיוס, אבל קאפליו ניזון מתשוקה לנקמה. טבאלדו מוכן לעזור לחותנו לעתיד לבצע את נקמתו. קפליו מזרז את חתונתם של יוליה וטבאלדו. הוא שולח את לורנצו לבתו להכין את יוליה לחתונה. הרופא מציית לפקודה באי רצון. רומיאו מופיע בתחפושת. הוא טוען שהוא שליח ומבקש שלום בשם משפחת מונטקי ואת ידה של יוליה לעצמו. קאפליו וחסידיו דוחים את בקשתו. לבסוף, גם רומיאו שולף את חרבו ומחליט להילחם. יוליה מחכה בקוצר רוח ללורנצו, שמוביל את רומיאו אליה במסדרון סודי. האוהבים נופלים בשמחה זה לזרועות של זו.
עלילה > תמונה 3-2

המערכה מתחילה במקהלת חתונות ובכניסה למסיבת החתונה. רומיאו מתערבב בין חסידי המשפחה בתחפושת ומתגנב לחגיגות החתונה. לורנצו מודאג לגביו, אבל הוא יודע שמאות מחסידיו של רומיאו מחכים לאות לתקוף סוף סוף את הקפולטים. רעש קרב נשמע. האורחים מושיטים יד במהירות אל נשקם. לאחר מכן, יוליה נכנסת לחדר, ומצב הרוח נרגע מעט. רומיאו מבקש מאהובתו לברוח איתו. השיחה שלהם נקטעת על ידי טבאלדו וקפליו. הם מזהים את רומיאו כשליח מהסצנה הקודמת, אשר לאחר מכן נותן אות לחסידיו, שממהרים לתוך הבית. קטטה פורצת בין תומכי שתי המשפחות.
עלילה > מערכה 2

יוליה מחכה בחדרה בקוצר רוח לחדשות על ההתפתחויות. עד מהרה, לורנצו מביא לה את החדשות, שאנשיו של רומיאו הובסו, רומיאו עצמו התחבא בין הסלעים ליד העיר. הנערה צריכה לעמוד מול המזבח עם טבאלדו תוך דקות. כדי להציל אותה מזה, לורנצו נותן לה כדור שינה שמכניס אותה למצב של מוות מדומה. לפני שיוליה לוקחת את התרופה הוא מבטיח לה שיטפל בה וכשתתעורר, לא יהיה איש לצידה מלבד רומיאו. בינתיים, רומיאו רץ לתוך הבית כדי לפגוש את אהובתו, אך מתגלה על ידי טבאלדו. הם מתחילים להילחם, ואז הם מבחינים בגניחה רכה שמגיעה מחדרה של יוליה. הנערה לוקחת את כדור השינה והם חושבים שהיא מתה.
עלילה > תמונה 3-2

רומיאו מחפש נואשות את הקריפטה של יוליה מלווה בחסידיו. הוא מסיר את מכסה הארון ומשלח את אנשיו משם. לאחר מכן הוא לוקח רעל, נשכב ליד יוליה ומצפה למותו. בינתיים, יוליה מתעוררת ורומיאו יכול לומר לה שהוא הרעיל את עצמו. לאחר מות אהובה, היא תוקעת לעצמה פגיון בלב.
האריות החשובות

È serbata a questo acciaro, cavatina di Tebaldo (atto I)
Se Romeo t'uccise un figlio....La tremenda ultrice spada, cavatina e cabaletta di Romeo (atto I)
Oh! quante volte, oh quante!, romanza di Giulietta (atto I)
Se ogni speme è a noi rapita, stretta del Finale Primo (atto I)
Deh tu, deh tu bell'anima!, romanza di Romeo (atto II)
דיסקוגרפיה

| שנה | ליהוק (יוליה, רומיאו, טבאלדו, קפליו, לורנצו) | מנצח | תוית |
| --- | --- | --- | --- |
| 1958 | Antonietta Pastori, Fiorenza Cossotto, Renato Gavarini, Vittorio Tatozzi, Ivo Vinco | Lorin Maazel | Opera D'Oro |
| 1966 | Margherita Rinaldi, Giacomo Aragall, Luciano Pavarotti, Nicola Zaccaria, Walter Monachesi | Claudio Abbado | Opera D'Oro |
| 1968 | Renata Scotto, Giacomo Aragall, Luciano Pavarotti, Agostino Ferrin, Alfredo Giacomotti | Claudio Abbado | CD Arkadia |
| 1973 | Katia Ricciarelli, Veriano Luchetti, Giorgio Merighi, Bruno Marangoni, Walter Monachesi | Piero Bellugi | Mondo Musica |
| 1975 | Beverly Sills, Janet Baker, Nicolai Gedda, Robert Lloyd, Raimund Henrickx | Giuseppe Patanè | EMI |
| 1984 | Edita Gruberová, Agnes Baltsa, Dano Raffanti, Gwynne Howell, John Tomlinson | Riccardo Muti | EMI |
| 1991 | Katia Ricciarelli, Diana Montague, Dano Raffanti, Marcello Lippi, Antonio Salvadori | Bruno Campanella | CD Nuova ERA |
| 1997 | Eva Mei, Veselina Kasarova, Ramón Vargas, Umberto Chiummo, Simone Alberghini | Roberto Abbado | RCA |
| 1998 | Hei-Kyung Hong, Jennifer Larmore, Paul Groves, Raymond Aceto, Robert Lloyd | Donald Runnicles | Teldec |
| 2008 | Anna Netrebko, Elīna Garanča, Joseph Calleja, Tiziano Bracci, Robert Gleadow | Fabio Luisi | Deutsche Grammophon |
| 2014 | Valentina Farcas, Vivica Genaux, Davide Giusti, Ugo Guagliardo, Fabrizio Beggi | Fabio Biondi | Glossamusic |
מיכאל ששר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בפברואר 1933 ברלין, גרמניה הנאצית 
 פטירה:  25 במאי 2006 (בגיל 73) ירושלים 
 שם לידה:  מיכאל שרשבסקי 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
מיכאל ששר (שרשבסקי) (5 בפברואר 1933 - 25 במאי 2006, ט' בשבט ה'תרצ"ג - כ"ז באייר ה'תשס"ו) היה עיתונאי ואיש הגות ישראלי.
ביוגרפיה

מיכאל ששר נולד בברלין בגרמניה לד"ר שמעון שרשבסקי ולאלפרידה לבית דוד, ובהיותו בן שנתיים עלתה משפחתו לארץ ישראל.
בשנות החמישים היה ששר שליח תנועת בני עקיבא בשווייץ ובאוסטריה, חבר בגרעין נח"ל בקיבוץ סעד, ובין ראשוני המבקרים ברוסיה הסובייטית שמעבר למסך הברזל, בזמן שהיה סטודנט באוניברסיטה העברית. בשנת 1954 החל לכתוב מאמרים בעיתון הצופה, ואחר כך עבד ככתב בעיתון. בשנת 1965 מונה לסגן עורך מוסף הארץ. בתקופה שלאחר מלחמת ששת הימים שימש כדובר  הממשל הצבאי ביהודה ושומרון, אחר כך היה קונסול ישראל בניו יורק ב-1974 מונה כדובר משרד ההסברה. בהמשך היה ששר כותב הנאומים והיועץ התקשורתי של נשיא המדינה, אפרים קציר.
ששר כתב ספרים רבים ובהם ספרי ראיונות עם אישים רבי השפעה על החברה הישראלית, ביניהם ישעיהו ליבוביץ שששר היה מקורבו וראה עצמו כתלמידו. חלק מספריו תורגמו לאנגלית, צרפתית, גרמנית, וצ'כית. חלק מספריו פורסמו בהוצאת הספרים שהקים - ”ששר”. ספרו האחרון "ליבוביץ - כופר או מאמין", סוקר את תורתו של ליבוביץ. הוא כולל ראיונות אחרונים אתו, העוסקים בעתיד מדינת ישראל, הלכה ודמוקרטיה, יהדות, נצרות, מדע ותנ"ך. הספר סוקר את הספרים שכתב ליבוביץ, הספרים שנכתבו עליו ופרשות הקשורות אליו.
חיים אישיים

היה נשוי לאסתר, ונולדו להם חמישה ילדים.
מספריו

1955 - "בין ספר וספר"
1960 - "ישראלי במוסקבה"
"אירופה מדריך שימושי"
1987 - "ישעיהו ליבוביץ - על עולם ומלואו" (הוצאת כתר).
1990 - "חיים כהן - שופט עליון" (הוצאת כתר).
1990 - "פסיפס - על הוגים וספרים" (הוצאת ירון גולן).
1992 - "גנדי - שיחות עם רחבעם זאבי" (הוצאת ידיעות אחרונות וספרי חמד).
1992 - "ישראלי בדונייצק - ימים נוראים באוקראינה".
1992 - "סמבטיון", ספר על חגים וזמנים, (הוצאת ידיעות אחרונות וספרי חמד).
1993 - "לחצות את הקו", האוטוביוגרפיה של ברברה טאופר כפי שסופר לששר (ספרית מעריב)
1995 - "מדוע מפחדים מישעיהו ליבוביץ?" (הוצאת ידיעות אחרונות).
1996 - "הרב הלורד - שיחות עם עמנואל יעקובוביץ" (הוצאת ששר)
1996 - "הביצה הלבנונית: משל"ג ל'ענבי זעם'"
1997 - "מלחמת היום השביעי: יומן הממשל הצבאי ביהודה ושומרון (יוני-דצמבר 1967)" (ספרית פועלים)
1997 - "כחלום יעוף - תרומת יהודי גרמניה לחיים הדתיים בארץ ישראל (הוצאת ששר)
1999 - "מי אתה אדגר ברונפמן? שיחות עם מיכאל ששר (הוצאת ששר).
2002 - "גרמניה ואני - (הוצאת ששר).
2002 - "ליבוביץ - כופר או מאמין?" (הוצאת כתר).
ממאמריו

מיכאל ששר (שרשבסקי}, אמונה מעורטלת ללא "תועלת", זמנים, 11 באוקטובר 1954
מיכאל ששר, "היהדות המתקדמת" והרמב"ם, מעריב, 12 בספטמבר 1974
מיכאל ששר, זוהמה מן הקוף, כותרת ראשית, 24 במרץ 1983
מיכאל ששר, גולדה והרב: "פגישת פיסגה קשה בניו־יורק", מעריב, 1 באפריל 1986
מיכאל ששר, ליבוביץ זוכר, כותרת ראשית, 16 באפריל 1987
מיכאל ששר, מצוות השמחה, מעריב, 9 במרץ 1990
מיכאל ששר, מחלוקת לשמה, באתר הארץ, 13 במרץ 2001
מיכאל ששר, על הביטוי "יודונאצים", באתר הארץ, 7 במאי 2002
הערות שוליים

1 2  יאיר שלג, העיתונאי והסופר מיכאל ששר הובא למנוחות בירושלים, באתר הארץ, 26 במאי 2006
↑  סטודנטים דתיים לבריה"מ, על המשמר, 2 באוקטובר 1959
↑  מיכאל ששר, סוכות במוסקבה, הצופה, 24 בספטמבר 1961
↑  לדוגמה:מיכאל ששר, התלמוד בבית הספר התיכון, הצופה, 3 בדצמבר 1954
מיכאל ששר, שבת במקוה ישראל, הצופה, 23 ביולי 1954
↑  כתבה שלו מ-1962 בן־גוריון ביטל תכניתו לחופשה ממושכת בשדה בוקר בגלל המצב המדיני-ביטחוני, הצופה, 27 בספטמבר 1962
↑  המתנחלים מרוצים, למרחב, 4 ביוני 1968
דני רובינשטיין, הדברים ה"מוזרים" של השלוטון הישראלי בשטחים, דבר, 15 במרץ 1970
↑  מיכאל ששר דובר משרד ההסברה, מעריב, 25 בנובמבר 1974
↑  אנדרטת המהפך הפרסונלי, דבר, 14 ביולי 1978
↑  ליבוביץ גילם את עומק הניגודים הישראליים, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2001
↑  עמית בן-ארויה, אלמנתו של הסופר מיכאל ששר תקבל 20 אלף שקל מ"ווסטי" בגין הפרת זכויות יוצרים, באתר TheMarker‏, 1 באפריל 2008
↑  ספרים חדשים, הארץ, 4 בנובמבר 1955
↑  רובל לנפש מת -ישראלי במוסקבה, "העולם הזה", גיליון 1262 מ-15 בנובמבר 1961, עמוד 23
↑  אברהם בלאט, המשפטן הכלוא בקונכיית הרציונליזמוס, מעריב, 16 ביוני 1989
↑  מירון ח. איזקסון, בחיפוש אחר תובנות חדשות או חולשות נחבאות, באתר הארץ, 23 בפברואר 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267943605171  BnF: cb12327891d (data)  GND: 111263083X  ISNI: 0000 0000 6646 6525  LCCN: n84182656  NKC: skuk0001266  NSK: 000185473  NTA: 202968723  RERO: 02-A003826085  SUDOC: 032202458  VIAF: 27137072   WorldCat (עם VIAF): 27137072
פסו ארגנטינאי

| --- | --- |
 משתמשים:  ארגנטינה ארגנטינה
 סמל:  $
 ISO 4217:  ARS
 יחידות משנה
 1/100:  סנטאבו (הוצא משימוש עקב האינפלצייה)
 מטבעות ושטרות
 שטרות בשימוש:  10, 20, 50, 100, 200, 500, 1,000, 2,000, 10,000 ו-20,000 פסו
 מטבעות בשימוש:  10 פסו 
 בנק מרכזי
 אינפלציה:  49%
 בנק מרכזי:  הבנק המרכזי של ארגנטינה
 
 → Argentine austral 
 
הפסו (ספרדית: Peso)(המוגדר כפסו להמרה - peso convertible) הוא המטבע הרשמי בארגנטינה.
מזוהה בסמל $ שלפני הסכום, באותו אופן כמו מדינות רבות המשתמשות במטבעות פסו או דולרים. הארגנטינאים משתמשים בסמל $ לציון המטבע המקומי וכדי להבדיל אותו מהדולר האמריקני הם מוסיפים קו נוסף לדולר.
הפסו מחולק ל-100 סנטאבוס, אבל בגלל האינפלציה המהירה, מטבעות עם ערך נקוב הנמוך מפזו אחד משמשים כיום לעיתים רחוקות.
שטר של חמישה פסוס (יצא משימוש)
הפסו הארגנטינאי חווה אינפלציה קשה, עם תקופות של היפר-אינפלציה, מאז אמצע המאה ה-20, עם שינוי תקופתי של המטבע לגרסה חדשה בשער שנע בין 100:1 ל-10,000:1. פסו חדש שהוצג ב-1992, רשמית ההילך החוקי של הפסו להמרה, היה שווה 10,000,000,000,000 (עשרה טריליון) מהפסו בשימוש עד 1970.
בשנת 1991 הופעלה בארגנטינה תוכנית ייצוב (לפי המודל של תוכנית הייצוב הישראלית מ-1985) שהחזירה את הכלכלה לשליטה. אחד המרכיבים העיקריים של התוכנית היה ייצוב הפסו לשער של 1:1 מול הדולר האמריקאי. קיבוע המטבע היה פופולרי מאוד בקרב האזרחים וקהיליית העסקים הארגנטינאית כי הוא הבטיח יציבות ושקיפות. יחד עם זאת משמעות הקיבוע היה ויתור על היכולת לנהל מדיניות מוניטרית והיצמדות למדיניות הפיסקלית של ארצות הברית.
הבעיות החלו לצוף לאחר המשבר החריף בברזיל ב-1998 במסגרתו עבר הריאל הברזילאי פיחות חריף דבר שגרם לשחיקה ביצוא הארגנטינאי עקב עליה ביבוא מברזיל.
בשנת 2001 המשבר העולמי (לרבות פיגועי 11 בספטמבר) גרם לארצות הברית לנקוט במדיניות פיסקלית מרחיבה במיוחד, דבר שפגע עוד יותר במאזן התשלומים של ארגנטינה והפך מיתון קל למשבר פיננסי חריף. בעקבות המשבר החריף בוטלה הצמדת הפסו לדולר האמריקאי בשנת 2002.
מאז תחילת המאה ה-21, הפסו חווה אינפלציה משמעותית נוספת, והגיע בפברואר 2023 ל-102.5% בחישוב שנתי, הגבוהה ביותר מאז שהפסו הנוכחי הוצג בתוכנית ההמרה של 1991.
עם הצגתו בשנת 1992 שער החליפין הרשמי של הדולר האמריקאי העריך את יחידת הפזו להמרה בדולר אמריקאי אחד, שער זה נשמר עד 2002.
בדצמבר 2015 הסירה ארגנטינה את הפיקוח על שער הפסו, ובעקבות זאת איבד המטבע 30% מערכו, כששערו ירד מ-9.8 פסו לדולר ל-14 פסו לדולר. לאחר מכן, הוא עבר משער חליפין של 3:1 עם הדולר האמריקאי בשנת 2003 ל-250:1 בתחילת 2023. ב-10 באוגוסט 2023, שער החליפין הממשלתי הסיטונאי נקבע על ARS$286 לדולר אמריקאי אחד.
עקב קריסת המטבע ואי יציבותו התפתח שוק שחור של המרת דולרים אשר נקרא "דולר בלו" בשוק זה הוערך שער הפסו בערך במחצית מהשער הרשמי, עם ARS$599 לאחד דולר אמריקאי.
לפעמים ישנם מספר שערי חליפין רשמיים למטרות סחר שונות.
סוגי המטבעות הרשמיים מאז 1970

| שם המטבע | שם המטבע בספרדית | שנים בתוקף | יחס למטבע הקודם | ISO 4217 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פסו מונדאה נסיונל | Peso moneda nacional | 1881–1970 | --- |  |
| פסו לי | Peso ley | 1970–1983 | 1 פסו לי = 100 פסו מונדאה נסיונל | ARL |
| פסו ארגנטינו | Peso argentino | 1983–1985 | 1 פסו ארגנטינו = 10,000 פסו לי | ARP |
| אוסטרל | Austral | 1985–1991 | 1 אוסראל = 1,000 פסו ארגנטינו | ARA |
| פסו קונברטבל | Peso convertible | מאז 1992 | 1 פסו קונברט. = 10,000 אוסטרל | ARS |
פסו קונברטבל

בשנת 1992 הוכנס פסו חדש המכונה פסו הניתן להמרה מאחר ששער החליפין הבינלאומי נקבע על ידי הבנק המרכזי ל-1 פזו ל-1 דולר אמריקאי, ועל כל פסו להמרה במחזור, היה דולר אמריקאי. ביתרות מטבע החוץ של הבנק המרכזי.
לאחר המשבר הפיננסי של 2001, מערכת שער החליפין הקבוע נזנחה בינואר 2002, ושער החליפין השתנה, עד לשיא של ארבעה פסו לדולר אחד (פיחות של 75%) באותה תקופה. תנופת היצוא שנוצרה הובילה לזרימה מאסיבית של דולרים לכלכלה הארגנטינאית, מה שסייע בהורדת מחירם. במשך זמן מה הצהיר הממשל ושמר על אסטרטגיה של שמירה על שער החליפין בין 2.90 ל-3.10 פסו לדולר אמריקאי, על מנת לשמור על התחרותיות של היצוא ולעודד החלפת יבוא על ידי תעשיות מקומיות.
בעת הצורך, הבנק המרכזי הנפיק פסו וקנה דולרים בשוק החופשי (לעיתים סכומים גדולים, בסדר גודל של 10 עד 100 מיליון דולר ליום) כדי למנוע ממחיר הדולר לרדת, עקב כך נצברו יתרות של למעלה מ-27 מיליארד דולר וזאת לפני התשלום בסך 9.81 מיליארד דולר לקרן המטבע הבינלאומית בינואר 2006.
בדצמבר 2015 הוסרו בארגנטינה מגבלות חילופי דולר אמריקאיות בעקבות בחירתו של הנשיא מאוריסיו מאקרי. כתוצאה מכך, ההבדל בין השער הרשמי לשיעור ה"כחול" הלא רשמי כמעט נעלם לזמן מה.
מטבעות > סדרה ראשונה

| ערך | תיאור | Image |
| --- | --- | --- |
| 1 סנטאבו | זר דפנה והכתובת "באיחוד ובחירות" |  |
| 5 סנטאבו | שמש מאי (Sol de Mayo) - מסמלי המדינה |  |
| 10 סנטאבו | סמל המדינה של ארגנטינה |  |
| 25 סנטאבו | בניין עיריית בואנוס איירס העתיק (Cabildo) |  |
| 50 סנטאבו | בית טוקומן (Casa de Tucumán) - בניין הכרזת העצמאות |  |
| 1 פסו | סמל המדינה של ארגנטינה + שמש מאי |  |
| 2 פסו | שמש מאי |  |
מטבעות > סדרה שנייה

| ערך | פני המטבע | גב המטבע |
| --- | --- | --- |
| פסו אחד | סיגלון (סוג צמח)- Jacaranda | אלמוגן כרבולתי (סוג צמח) - Ceibo |
| שני פסו | כוריזה הדורה (סוג עץ) - Palo Borracho | אלמוגן כרבולתי (סוג צמח) - Ceibo |
| חמישה פסו | הדס צ'יליאני (סוג צמח) - Arrayán | אלמוגן כרבולתי (סוג צמח) - Ceibo |
| עשרה פסו | לדניה (סוג עץ) - קCaldén | אלמוגן כרבולתי (סוג צמח) - Ceibo |
שטרות > הסדרה הרביעית

בשנת 2016, הבנק המרכזי דה לה רפובליקה ארגנטינה הנפיק סדרה חדשה של שטרות, כאשר השטרות של 200 ו-500 פזו הם הערכים החדשים ביותר. שטרות חדשים של 20 ו-1,000 פזו הונפקו בשנת 2017, ושטרות חדשים של 50 ו-100 פזו הונפקו בשנת 2018. סדרת מטבעות חדשה בערכים של $1, $2, $5 ו-$10 הונפקה משנת 2018.
| ערך | צבע | צבע | תיאור> פני השטר | תיאור> גב השטר | תיאור> תמונה | תיאור> Watermark | Issue |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| $20 | אדום |  | גואנקו (סוג למה) | מדבר פטגוני |  | גואנקו וסימן מים מיוחד - 20- | 3 אוקטובר 2017 |
| $50 | אפור |  | קונדור האנדים | אקונקגווה ההר הגבוה ביותר באמריקה (Aconcagua) |  | קונדור האנדים וסימן מים מיוחד - 50 - | 15 אוגוסט 2018 |
| $100 | סגול |  | אייל אנדים פרואני (Taruca) | סיירה דה פאמאטינה - רכס הרים בהרי האנדים (Sierra de Famatina) |  | אייל אנדים וסימן מים מיוחד - 100 - | 18 דצמבר 2018 |
| $200 | כחול |  | לוויתן ימין דרומי | חצי האי ואלדס (Valdes) |  | לויתן וסימן מים מיוחד - 200 - | 26 אוקטובר 2016 |
| $500 | ירוק |  | יגואר | יונגס (Yungas) הוא אזור ביולוגי של רצועת יער צרה לאורך המדרון המזרחי של הרי האנדים זהו אזור מעבר בין הרי האנדים לבין היערות המזרחיים |  | יגואר וסימן מים מיוחד - 500 - | 29 יוני 2016 |
| $1,000 | כתום |  | תנר (סוג עוף) - Hornero | פמפס - ערבה פורייה המכסה שטח גדול מארגנטינה |  | הומרו וסימן מים מיוחד - 1000 - | 1 דצמבר 2017 |
הסדרה החמישית

במאי 2022, ה-בנק המרכזי של הרפובליקה של ארגנטינה הכריז על סדרה חדשה של שטרות של 100, 200, 500 ו-1,000 פזו, המחליפה את מוטיבים של בעלי חיים. של סדרת 2016 עם תמונות של דמויות ואירועים היסטוריים ארגנטינאים תוך שמירה על ערכת הצבעים, שתשוחרר במהלך ששת החודשים הבאים; עם זאת, לא נעשו תוכניות להעלות עיצובים אלה למחזור החל ממאי 2023.
במרץ 2023 הונפק שטר של 2,000 פסו, אין לו חוט אבטחה, והוא משתמש בעיצוב ובגוונים שנועדו במקור לשטר של 5,000 פסו שתואר במאי 2020. השטר החדש של 2,000 פסו, הוכנס למחזור ב-22 במאי 2023.
| ערך | צבע | צבע |  | פני השטר וסימני מים | תיאור> גב השטר | תיאור> תמונה - פני וגב השטר | תיאור> הנפקה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| $100 | סגול |  |  | אווה פרון | הרחבת זכות הבחירה לנשים בארגנטינה ב-1947 |  | מאי 2022 |
| $200 | כחול |  |  |  מרטין מיגל דה גמס וג'ואן אזורדוי | מלחמת הגאוצ'ו; חיילים רכובים על סוסים |  | מאי 2022 |
| $500 | ירוק |  |  | מנואל בלגראנו ומריה רמדיוס דל ואלה | חיילים נשבעים אמונים לדגל ארגנטינה ב-1812 |  | מאי 2022 |
| $1,000 | כתום |  |  | חוסה דה סן מרטין | חציית הרי האנדים |  | מאי 2022 |
| $2,000 | אדום/אפור |  |  | רמון קאריו וססיליה גרירסון - רופאים ומדענים | המכון הלאומי למיקרוביולוגיה של קרלוס מלבראן |  | מאי 2023 |
שערי חליפין

| שער חליפין נוכחי עבור ARS |
| --- | --- |
באתר Google Finance:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר Yahoo! Finance:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר XE.com:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
באתר OANDA.com:: AUD CAD CHF EUR GBP HKD ILS JPY USD
מדינות נוספות המשתמשות בפסו

הפסו היה מטבע ששימש בהיסטוריה את ספרד הקולוניאלית, ועל כן גם את הקולוניות שלה. מסיבה זו, גם כיום זהו שמו של המטבע במדינות רבות:
| מדינה |  | שם המטבע | סמל מטבע | קוד ISO 4217 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אורוגוואי | אורוגוואי | פסו אורוגוואי | $ | ARS |
| צ'ילה | צ'ילה | פסו צ'יליאני | $ | CLP |
| קולומביה | קולומביה | פסו קולומביאני | $ | COP |
| הרפובליקה הדומיניקנית | הרפובליקה הדומיניקנית | פסו דומניקני | $ | DOP |
| מקסיקו | מקסיקו | פסו מקסיקני | $ | MXN |
| קובה | קובה | פסו קובני | $ | CUP |
| הפיליפינים | הפיליפינים | פסו פיליפיני | ₱ | PHP |
הערות שוליים

↑  Billetes y moneda, Banco Central de la República Argentina (מעודכן לדצמבר 2024)
↑  Editorial Style Guide 2020,, worldbank.org/
חיים בלמקר

| --- | --- |
צילום מ-2013
צילום מ-2013
 לידה:  8 ביולי 1947 (בן 77) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכיאטריה 
 מקום לימודים:  בית הספר לרפואה של אוניברסיטת דיוק  הרווארד קולג' 
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב  המרכז לבריאות הנפש באר שבע 
 בן או בת זוג:  אילנה בלמקר 
 www.haimbelmaker.co.il
 
חיים רוברט בֶּלמָקֶר (באנגלית: Robert H. Belmaker; נולד ב-1947) הוא פסיכיאטר ישראלי, יליד ארצות הברית, פרופסור אמריטוס לפסיכיאטריה בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וסגן מנהל המרכז לבריאות הנפש באר שבע במשך כ-18 שנים (1994–2012).
חיים אישיים

חיים בלמקר נשוי לאילנה בלמקר, רופאה מחוזית של מחוז באר שבע, רופאת ילדים ומומחית ברפואה מונעת, ואבא לחמישה ילדים וילדה אחת. ולסבא ל13 נכדים.
Robert Haim Belmaker, Pesach Lichtenberg, Psychopharmacology Reconsidered - A Concise Guide Exploring the Limits of Diagnosis and Treatment, Springer, 2023
פרסים ואותות הוקרה

2010-2008 - יו"ר הארגון הבינלאומי לפסיכופרמקולוגיה CINP
2018-2013 - יו"ר הארגון הבינלאומי לנוירופסיכיאטריה INA
2018-2015 - יו"R איגוד הפסיכיאטריה בישראל
2021 - פרס למפעל חיים של איגוד הפסיכיאטריה בישראל
הערות שוליים

↑  Robert Haim Belmaker, Pesach Lichtenberg, Psychopharmacology Reconsidered - A Concise Guide Exploring the Limits of Diagnosis and Treatment, Springer, 2023 - Springer Website
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279140405171  PLWABN: 9810623653105606  BIBSYS: 90348993  BnF: cb120156088 (data)  CiNii: DA0539510X  ISNI: 0000 0001 1648 305X  LCCN: n80006164  NKC: mub2014821603  NTA: 069888450  RERO: 02-A002988198  SUDOC: 02829033X  Trove: 1236120  VIAF: 56621126   WorldCat (עם VIAF): 56621126
אילנה בלמקר

| --- | --- |

 לידה:  3 באוקטובר 1945 (בת 79) סנט לואיס, ארצות הברית 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת דיוק
 תואר:  פרופסור חבר
 תפקידים:  רופאת מחוז הדרום במשרד הבריאות
 
אילנה בלמקר (נולדה ב-3 באוקטובר 1945) היא רופאה ישראלית. מומחית לבריאות הציבור, פרופסור חבר בדימוס בחטיבה לרפואה בקהילה באוניברסיטת בן-גוריון. בעבר כיהנה כרופאת מחוז הדרום במשרד הבריאות (1988–2012).