stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מו שין
ביוגרפיה

מו שין נולד בוו-ז'אן(אנ'), עיר היסטורית במחוז ז׳ה-ג׳יאנג בסין, בן למשפחה אמידה ומכובדת בעלת זיקה לעסקים בשאנגחאי. בילדותו קיבל מו שין חינוך מסורתי, ובשנת 1946 התחיל ללמוד באקדמיה לאומנות יפה באוניברסיטת שאנגחאי, אך בהמשך הורחק מהלימודים בהוראת ראש עיריית שאנגחאי, לאחר שהנהיג כמה התארגנויות של סטודנטים באקדמיה.
בשנת 1948 סיים מו שין את לימודיו באקדמיה הלאומית לאמנות בהוואנג-ז׳ואו, שבה פגש את המנטור שלו, המשורר הסיני לין פאנג-מיין(אנ'). אחרי שהוסמך בסוף שנות הארבעים של המאה העשרים, לימד מו שין אמנות בבית ספר תיכון בהוואנג-ז'ואו. בשנות החמישים והשישים, לימד שם במכון לאמנות ומלאכת יד.
במהלך המהפכה התרבותית פוטר מו שין ונכלא, אך ב-1979 זכה לחנינה ושוחרר.
בשנת 1982 הגיע מו שין לניו יורק, וחי בה במשך עשרים וחמש שנים. כשנשאל לפשר שהותו הארוכה בגלות בניו יורק, השיב מו שין: "פשוט יצאתי להליכה ארוכה, והלכתי רחוק מדי...". במהלך חלק משנותיו בניו יורק (1994-1989) לימד מו שין קבוצת אומנים פרקים בספרות העולם. את הרצאותיו אלו אסף והוציא לאור הצייר הסיני צ׳אנג דן-צ׳ינג(אנ').
בשנת 2007 חזר מו שין לעיר הולדתו וו-ז'אן, שבה מת ב-21 בדצמבר 2011. שנים אחדות אחר כך, בנובמבר 2015, נפתח בוו-ז'אן "מוזיאון מו שין", המוקדש ליצירתו.
מו שין מעולם לא התחתן. הוא נימק זאת באומרו: "הקדשתי את חיי לאמנות".
המהפכה התרבותית

המהפכה התרבותית הייתה נקודת מפנה בחייו של מו שין. באותה תקופה מיליוני אמנים ואינטלקטואלים סינים נרדפו על ידי השלטון. בשנת 1971 האשימה הממשלה את מו שין בקיום קשרים אסורים עם מדינות זרות. הוא נעצר ונכלא ל-18 חודשים, שמהלכן נשברו שלוש מאצבעותיו ומרבית יצירות האמנות שלו הושמדו. בין השנים 1977 ו-1979 שהה מו שין במאסר בית, והוא מחה על המציאות האכזרית שבה היה נתון באמצעות האמנות. "רציתי להוכיח שאצור אמנות עד נשימתי האחרונה. אני עבד בשעות היום, אבל נסיך בלילה". במשך שנתיים אלו, התבקש מו שין להתוודות באופן יום יומי על חטאיו. הוא קיבל לידיו דפים ודיו, ועשה בצייתנות כפי שנדרש ממנו. הודות ליכולת השכנוע שלו, גרם מו שין לשומרים להאמין בכוונותיו הטובות ״להפוך לקומוניסט טוב״, ושכנע אותם להביא לביתו כמויות גדולות יותר של דפים ודיו. עם החומרים העודפים שהיו ברשותו הוא צייר בסתר בלילות. ״הציור,״ הוא נזכר לימים, ״היה מה שהחזיק אותי בחיים״.
לאחר מהפכת התרבות הרבה מו שין להשתמש בצבעים כהים כרקע לציוריו. המוטיב של מנעול וצריח, המשקפים כליאה, נעשה שכיח בציוריו וביצירותיו הספרותיות, כפי שאפשר לראות לדוגמה בשירו "האיטיות של פעם" המובא כאן בתרגומה של הסופרת והמתרגמת דנה שם-אור:
יצירתו > ציור

מו שין השאיר יותר מ-600 ציורים. עוד 500 ציורים שיצר בראשית דרכו הושמדו ברובם בימי המהפכה התרבותית, ורק 33 ציורי נוף בדיו ובגואש שרדו. הציורים, שנרכשו תחילה על ידי קרן רוזנקרנץ, נתרמו בשנת 2003 לאוניברסיטת ייל. בשנת 2018 הוצגו ציוריו של מו שין בסדרת טלוויזיה הדוקומנטרית ציוויליזציות(אנ') של ה-BBC. מבין הציירים הסינים בני המאה העשרים, מו שין הוא הראשון שיצירה שלו נרכשה על ידי המוזיאון הבריטי.
ציוריו של מו שין הם בעיקרם ציורי נוף. מו שין השתמש הן בדיו והן בצבע ביצירותיו ושילב בהם במיומנות טכניקות של הציור הסיני המסורתי ושל הציור המערבי: פרטים מסוימים בציורי הנוף שלו, כגון רכסי ההרים, מזכירים את הציורים הסינים המסורתיים, ואילו השימוש באור וגבולות מזכיר את האימפרסיוניזם והאקספרסיוניזם המופשט.
עם יצירותיו המפורסמות נמנים הציורים הללו:
Eroding Inscription of Han – ציור המציג השפעה עמוקה של אקספרסיוניזם אבסטרקטי. היצירה כוללת גם דימויים מסורתיים בציורי נוף סינים, ובהם רכסי הרים ובקתות.
Bamboo and Plum – הבמבוק והשזיף הם שני סמלים המייצגים טוהר ועידון בתרבות הסינית. ציירים סינים מדמים את עצמם לשני דימויים אלה, כדי להראות את המוסר הגבוה שלהם. בציור המסורתי הסיני חלק מהרקע נשאר ריק. בציור הנוכחי מילא מו שין את כל הרקע בגוונים בהירים וכהים של ירוק כדי להשיג אפקט אמפרסיוניסטי.
Tower Within a Tower – אמנים סינים שנרדפו בימי המהפכה התרבותית מציגים בדרך כלל ביצירותיהם דמויות אסירים או ביטויי התקוממות. בציורו זה של מו שין מוצגים שני מגדלים, האחד בעולם האמיתי, ובו דמות אסיר, והשני מגדל עשוי שנהב הנמצא בעולמו הרוחני של האסיר. הציור מציג אם כן את התנגדותו של מו שין למצוקות של העולם האמיתי באמצעות סובלימציה רוחנית.
יצירתו > ספרות ושירה

מו שין הגיע להישגים נכבדים גם בספרות. הוא שילב בצורה חדשנית בין סיפורת, שירה ופילוסופיית הדקונסטרוקציה המערבית. יצירותיו הספרותיות המפורסמות ביותר כללו סיפורת (הספר "חדר ריק"), שירה (הספר "זיכרונות מן העבר") ורשימות (הספר "זיכרונות ספרותיים", שבו רוכזו הרצאותיו על הספרות העולמית).
יצירותיו הספרותיות משנות החמישים והשישים של המאה העשרים, שלדבריו היו בהיקף של כעשרים ספרים, לא התפרסמו, והן הושמדו בתחילת המהפכה התרבותית כ"ספרות אנטי-מהפכנית". בתקופת מאסרו בימי המהפכה התרבותית כתב מו שין 66 עמודים המוכרים כיום בשם "רשימות מהכלא", שאותן הצליח להבריח מהכלא בבגדיו ולהביא אִתו למערב. בתקופת שהותו בניו יורק כתב מו שין תריסר יצירות ספרותיות ובהן רומנים, קובצי שירים וסיפורים.
תרגומים: רק שניים מספריו תורגמו מסינית. בשנת 2011 ראה אור בארצות הברית תרגום ראשון של יצירתו לאנגלית – קובץ הסיפורים An Empty Room. בשנת 2017 ראה אור בבריטניה תרגום ראשון של שיריו לאנגלית – קובץ השירים Toward Bravery.
יצירותיו של מו שין לא תורגמו לעברית.
תערוכות

בשנת 1983 נערכה תערוכה של יצירותיו במרכז לינקולן בניו יורק.
בשנת 2001 נערכה תערוכה שבה הוצגו 33 הציורים שהצליח מו שין להוציא מסין ו-66 העמודים של "רשימות מהכלא" בגלריית האמנות של אוניברסיטת ייל. תערוכה זו הוצגה בהמשך במוזיאון סמארט(אנ') באוניברסיטת שיקגו, במוזיאון האמנות של הונולולו(אנ') ובמוזיאון של אסיה סוסייטי(אנ') בניו יורק.
לקריאה נוספת

Mu Xin (2001). The Art of Mu Xin: Landscape Paintings and Prison Notes. Yale University Art Gallery. ISBN 9780300090758
Mu Xin; Toming Jun Liu (2011): An Empty Room. New Directions. ISBN 0811219224
Mu Xin; Mingyuan Hu (2017): Toward Bravery and Other Poems. Hermits United. ISBN 1999883306
הערות שוליים

↑  ריאיון עם מו שין, יולי 1993)
↑  דבר המנהל באתר מוזיאון מו שין בסין
1 2  מתוך כתבה על מו שין באתר חדשות סיני
↑  כתבה של קרול סטריקלנד באתר Momus, 11 בינואר 2016
↑  התרגום בעמוד הפייסבוק של דנה שם אור (כולל המקור הסיני), 16 בדצמבר 2021
1 2 3  כתבה של הילטון קרמר בעקבות תערוכה של יצירותיו של מו שין, 7 ביולי 2003
↑  "מסעו של מו שין לאנגליה", כתבה באתר ה-הספרייה הבריטית, 17 בדצמבר 2017
↑  עמוד הספר באתר ההוצאה לאור
↑  עמוד הספר באתר המכירות
↑  פרטים על התערוכה באתר קרן רוזנקרנץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1470399609491  BnF: cb15047863g (data)  GND: 123708214  ISNI: 0000 0000 6662 1345  LCCN: n82001423  NCL: 527464  NLA: 36608906  NLK: KAC201000675  NSK: 000339791  NTA: 344094723  RKD: 251608  SUDOC: 147540666  ULAN: 500585788  VIAF: 40293205   WorldCat (עם VIAF): 40293205
מהדי אח'ואן-ת'אלת'

| --- | --- |

 לידה:  1929 איראן משהד, איראן
 פטירה:  1990  (בגיל 61 בערך) טהראן, איראן 
 מדינה:  המדינה האימפריאלית של איראן, איראן 
 לאום:  איראני
 מקום קבורה:  המוזוליאום של פירודוסי שבטוס
 עיסוק:  משורר, סופר, מורה, עורך תסריטים, כותב תוכניות טלוויזיה, עיתונאי, מרצה באוניברסיטת טהרן, מרצה באוניברסיטה הלאומית ובמכללה להכשרת מורים
 שפות היצירה:  פרסית
 תחום כתיבה:  שירה, פרוזה, מבקר
 סוגה:  שירה נימאית, כתיבת תסריטים
 נושאי כתיבה:  שירים ומאמרים בעלי מסרים פוליטיים
 
מהדי אח'ואן-ת'אלת' (בפרסית: مهدي اخوان ثالث, באנגלית: Mehdi Akhavān-Sāles; ‏1929–1990) היה משורר איראני חשוב שהצליח לשלב אלמנטים מהשירה הפרסית הקלאסית בתוך השירה הפרסית המודרנית. חיבר כמה מהשירים החשובים ביותר בהיסטורית השירה האיראנית ונחשב כאחראי במידה ניכרת להתפתחות השירה הפרסית המודרנית. הוא עסק בהוראת שירה, עריכת תסריטים, כתיבת ספרים ותוכניות טלוויזיה. בנוסף, היה פעיל פוליטי במפלגת ״התודה״ ובחוגי שמאל נוספים.
ראשית חייו

מהדי אח'ואן-ת'אלת' נולד בעיר משהד בשנת 1929, לאב רוקח מפרובינציית יזד ולאם ילידת ח'וראסאן. לאחר שסיים את בית הספר היסודי עבר ללמוד ריתוך בבית ספר מקצועי בעיר שבה גדל, ומגיל צעיר נמשך למוזיקה. ככל הנראה מי שחשף אותו לעקרונות הפרוזודיה של השירה הפרסית הקלאסית, היה המורה שלו בבית הספר המקצועי במשהד. בתחילה, למד את עקרונות השירה הפרסית המסורתית והתאפיין בראשית דרכו כקלאסיקאי. אלא שדי מהר מצא את עצמו משתלב בחוגים הספרותיים הבולטים במשהד שהבולט ביותר מביניהם היה "האגודה לספרות של ח'וראסאן". באותה תקופה בחר לעצמו את שם העט מ. אמיד, שפירושו בפרסית "מ. תקוה".
קריירה ופעילות פוליטית

בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 הקים את החוג הספרותי ״בחר״ (Bahār), יחד עם רזא מרזבאן (Reżā Marzbān), עלי מילאני (ʿAli Milāni) ואחרים, שחבריו עסקו בעיקר במגמות המודרניות בשירה. במקביל, הצטרף לחוגים השייכים לשמאל הפוליטי באיראן, שהיה פופולרי באותם ימים בקרב אינטלקטואלים ואמנים. עד מהרה הפך חבר בוועדה המחוזית של ארגון הנוער של מפלגת ״התודה״ שהייתה בראשית דרכה. בשנת 1947, לאחר ששיריו זכו להכרה בעיתונות במשהד, עבר לטהראן והחל לעבוד בעריכה. ב-1948 הצטרף למשרד התרבות האיראני ונשלח לעבוד בהוראה בעיר ווראמין (Varāmin) שבפאתי טהראן. גם לאחר המעבר המשיך לפעול כאקטיביסט בתחום הפוליטי. בשנת 1951 עם פרסום קובץ שיריו הראשון, מונה לעורך הספרותי של העיתון ״ג'ואנאן-י דמוכראת״ (הדמוקרטים הצעירים) ובכך חיזק את קשריו עם משוררים בני דורו.
משבר הנפט של ראשית שנות ה-50 וההפיכה הצבאית באיראן הובילו לכך, שראש הממשלה האהוד מוחמד מוסאדק התפטר מכהונתו וכל הכוח במדינה חזר להיות מרוכז בידיו של מחמד רזה שאה. המצב שנוצר גרם לתסכול רב בקרב פעילי השמאל ביניהם אח'ואן-ת'אלת'. בחורף 1953 נתפס פעמיים בשל פעילות ומעורבות פוליטית במפלגת ה״תודה״ ובשל כך נכלא במשך שנה. לאחר שחרורו מהכלא נשלח ללמד באזור כאשאן, אך זמן קצר לאחר מכן חזר לטהראן שם מצא את פרנסתו כעיתונאי ופרסם מאמרים תחת שמות עט שונים.
לאחר שהתפרסם קובץ שיריו ״זמסתאן״, התקבל לעבודה בחברת הפקת הסרטים של הסופר ויוצר הסרטים אברהים גלסתאן, אך בשנת 1961 עזב את החברה של גלסתאן והחל לעבוד בשיתוף פעולה עם רדיו איראן, שם עסק בכתיבת תוכניות תרבות וספרות. בשנת 1969 עבר לאבאדן על מנת למצוא עבודה בתחנת טלוויזיה מקומית. הוא כתב תוכניות טלוויזיה בנושאי ספרות ותרבות וחוברות בנושאי גאוגרפיה היסטורית של אזורים שונים באיראן. תוכניות הטלוויזיה שיצר נועדו לחשוף לשכבה נוספת של הציבור האיראני את הספרות האיראנית הענפה.
בשנת 1974 נפטרה בתו והוא החליט לחזור לטהראן, שם עבד בטלוויזיה האיראנית הלאומית והופיע באופן תדיר בתוכניות שעסקו בתרבות ובספרות. בשנת 1977 קיבל תפקידים בהוראת ספרות מהתקופה הסאמאנית וכן בהוראת הספרות העכשווית באוניברסיטת טהראן, באוניברסיטה הלאומית ובמכללה להכשרת מורים. באותן שנים המשיך לפרסם קובצי שירה, רובם בסגנון "שירה נימאית".
בשנת 1981 פרש לגמלאות מעבודה ממשלתית.
בשנת 1990 הוזמן אח'ואן-ת'אלת' לברלין לביקור ב"בית התרבות העולמי", זה היה ביקורו הראשון מחוץ לגבולות איראן. בנוסף, ביקר גם באנגליה, דנמרק, שוודיה, נורווגיה וצרפת. באותה שנה נפטר מהתקף לב ונקבר ליד המוזוליאום של פירודוסי שבטוס, צפונית לעיר משהד בה נולד.
סגנון כתיבתו > ביקורת

המבקרים רואים במהדי אח'ואן-ת'אלת' אחד המשוררים הפרסיים העכשוויים הטובים ביותר. הוא נחשב אחד מחלוצי השירה העכשווית הכותב בסגנון חדש בספרות האיראנית, בעיקר אפוסים בסגנון מודרני. הוא נחשב משורר שהכניס סגנון רענן בשירה הפרסית וזו הייתה שאיפתו.
יצירותיו

"אורגן" (Arghanoon), 1951.
"חורף" (Zemestān), 1956.
"סיום ה-שאהנאמה" (Ākhare Shāhnāmeh), 1959.
"מן האוסטה הזו" (Az In Avestā), 1965.
"שירי הציד"  (Manzoomeye Shekār), 1966.
"סתיו בכלא" (Pāeez dar Zendān), 1969.
"אהבת מילים ותכלת" (Aasheghānehā va Kabood), 1969.
"התקווה הגדולה ביותר" (Behtarin Omid), 1969.
"שירים נבחרים" (Ghozideh-ye Ash-ār), 1970.
"בחצר הקטנה של הסתיו בכלא" (Dar Hayāte Koochak Pāeez dar Zendān), 1976.
"גיהנום, אבל קר" (Duzakh Amma Sard), 1978.
"החיים אומרים: עדיין עלינו לחיות" (Zendegi Migooyad Amma Bāz Bayad Zist), 1978.
"אני אוהב אותך, הו מולדת עתיקה" (Torā Ay Kohan Boom o Bar Doost Dāram), 1989.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Saeid Rezvani, AKHAVAN-E SALESS, MEHDI, https://www.iranicaonline.org, ‏19 מאי 2016 (באנגלית)
1 2  Karimi-Hakka, Poet of Desires Turned to Dust: In Memoriam Mehdi Akhavan Saless, World Literature Today Vol. 65, No. 1, Winter 1991, עמ' 18-24 (באנגלית)‏, JSTOR www.jstor.org/stable/40146113
1 2  Ahmad Karimi-Hakkak, Patriotism as Oppositional Discourse: A Qasida by Mehdi Akhavan-Saless, Iranian Studies 4-Volume 30 , numbers 3, Summer 1997, עמ' 243-246 (באנגלית)‏, JSTOR https://www.jstor.org/stable/4311062?seq=5
1 2 3 4  Marie Huber, Broken Lyres: Epic, Performance, and History in Mehdi Akhavān Sāles’ “Ākhar-e Shāhnāmeh”, Literary Text Research 28 (100), Sammer 2024, עמ' 112-91 doi: 10.22054/LTR.2023.76189.3762
↑  עורך: סולי שאהוור, תרגום: מפרסית: אורלי נוי, ימים משונים הם אלה, יפתי, קובץ מהשירה המודרנית באיראן, תל אביב: כתב ווב הוצאה לאור בע"מ, 2018, עמ' 12
1 2  Mehdi Akhavan Sales, Iran Chamber Society, ‏Persian Language & Literature (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306309405171  BIBSYS: 11074953  BnF: cb15623699k (data)  GND: 119238284  ISNI: 0000 0001 1772 1718  LCCN: no2007110316  NTA: 106925199  SUDOC: 112493793  VIAF: 79415837   WorldCat (עם VIAF): 79415837
מסור מוזיקלי

| --- | --- |

נגן במסור מוזיקלי
 
 סיווג:  אידיופוניים
 קבוצה:  כלי קשת
| --- | --- |
: קטע נגינה קצר במסור מוזיקלי 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
מסור מוזיקלי (או מסור מזמר) הוא כלי נגינה בן 300 שנה לפחות, השייך לקבוצת האידיופוניים. זהו מסור נגרים עשוי מפלדה שבו מנגנים בעזרת קשת.
כל מסור שאינו חשמלי יכול לשמש ככלי נגינה. השיניים שבמסור אינן דרושות לנגינה, ולכן נגני מסור מוזיקלי רבים משייפים את השיניים כדי שהכלי יהיה פחות מסוכן. טיב הצליל נקבע על ידי האורך, הרוחב וטיב הפלדה של המסור.
הנגינה במסור מוזיקלי הופיעה בארצות רבות בסוף המאה ה-17, כך שאין ארץ מוצא יחידה לכלי. נגינה במסור מוזיקלי הייתה פופולרית בתחילת המאה ה-20 אך לאחר מלחמת העולם השנייה כמעט נעלמה. כיום קיימים בעולם רק נגני מסור מעטים. המפורסמת שבהם היא המוזיקאית הישראלית-אמריקאית נטלי פרוז. גם שחקנית הסרטים מרלן דיטריך הייתה נגנית מסור מוזיקלי.
כיום מתעורר מחדש העניין בנגינה במסור מוזיקלי. ניתן לשמוע נגינת מסור מוזיקלי בפסי קול של סרטים ומלחינים מודרניים כותבים יצירות לכלי זה.
קמרון בריטון

| --- | --- |

 לידה:  6 ביוני 1986 (בן 38) סונומה (מחוז) קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 מקום לימודים:  Analy High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
קמרון בריטון (באנגלית: Cameron Britton; נולד ב-6 ביוני 1986) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי הידוע בתפקידו כ"אדמונד קמפר" בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס "מיינד האנטר", עליה הוא קיבל מועמדות לפרס אמי לבידור בפריים טיים בקטגוריית שחקן אורח מצטיין בסדרת דרמה, והייזל בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס "אקדמיית המטרייה".
ביוגרפיה

בריטון נולד ב-6 ביוני 1986 בסבסטופול (אנ'), במחוז סונומה, קליפורניה, בנה של ג׳וליאנה מרטינלי.  הוא סיים את לימודיו בתיכון אנאלי (אנ') ב-2004.
בריטון עבד כמורה לגיל הרך במשך שמונה שנים, שם לימד ילדים עם צרכים מיוחדים, בגילאים 18 חודשים ועד 3 שנים.
קריירה

בשנת 2017, ביצע את תפקיד הפריצה שלו היה כששיחק את דמותו של הרוצח הסדרתי אדמונד קמפר בדרמת הפשע של נטפליקס, "מיינד האנטר". הוא שיחק בדרמת הפשע "הנערה ברשת העכביש" בשנת 2018.
בשנת 2019, החל לשחק בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס, "אקדמיית המטרייה", הוא שיחק בתפקיד הייזל, מתנקש הנוסע בזמן. הסדרה, היא עיבוד לקומיקס באותו השם שנכתבה על ידי ג'רארד ויי והמאייר גבריאל בה ופורסמה בהוצאת "Dark Horse Comics".
בשנת 2020, הוא שיחק את החשוד המרכזי בפיצוץ במשחקים האולימפיים בשנת 1996, ריצ'רד ג'וול בעונה השנייה של סדרת הדרמה האנתולוגית "מצוד".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Camp Takota | צ'ט |  |
| 2014 | Redeemed | אלכס |  |
| 2015 | Day Out of Days | מיק |  |
| 2018 | הנערה ברשת העכביש (אנ') | פלאג |  |
| 2020 | Emmageddon | סיירוס |  |
| 2022 | איש ושמו אוטו | ג'ימי |  |
| TBA | Hope |  |  |
| TBA | Thelma | בובי ביירן (אנ') |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Unusual Suspects | ג'פרי בויד | פרק: "Brute Force" |
| 2014 | מעבדה לכוחות על | שומר | פרק: "Alien Gladiators" |
| 2014 | Vox Influx | קספר סימונס | פרק: "Vox" |
| 2015 | באטל קריק (אנ') | אוליבר נתן | פרק: "Sympathy for the devil" |
| 2015–2017 | Stitchers | טים | 22 פרקים |
| 2017 | S.W.A.T | פטריק | פרק: "Imposters" |
| 2017–2019 | מיינד האנטר | אדמונד קמפר | 4 פרקים |
| 2018 | בארי | הבלש צ'רלי סימר | 2 פרקים |
| 2019–2020; 2024 | אקדמיית המטריה | הייזל | תפקיד ראשי (עונה 1) תפקיד אורח (עונות 2&4); 12 פרקים |
| 2020 | מצוד (אנ') | ריצ'רד ג'וול | תפקיד ראשי (עונה 2); 9 פרקים |
| 2021 | Shrill | וויל | 4 פרקים |
| 2022 | האישה מהבית שממול לבחורה בחלון | ביול | 7 פרקים |
| TBA | ספיידר נואר (אנ') |  | סדרה עתידית של MGM+ (אנ') |
הערות שוליים

1 2  "'Mindhunter' star (and 2017 breakout) Cameron Britton bought a car in-character as the Co-Ed Killer". EW.com (באנגלית). נבדק ב-2018-01-10.
↑  Chow, Andrew R. (12 ביולי 2018). "Full List of 2018 Emmy Nominations". The New York Times. נבדק ב-12 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Cast of Mindhunter In Conversation (באנגלית), נבדק ב-2019-08-19
↑  "The Umbrella Academy: Hazel and Agnes in danger next season? Cameron Britton reveals all". 2019-02-16. נבדק ב-19 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chavez, Danette (18 בפברואר 2020). "Cameron Britton gets inside the heads of men good and bad for Mindhunter and Deadly Games". AVClub. נבדק ב-26 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1172034524  VIAF: 5154327861926850185   WorldCat (עם VIAF): 5154327861926850185
אורלנדו בלום

| --- | --- |

בלום, 2013
 לידה:  13 בינואר 1977 (בן 48) אנגליה קנטרברי, קנט, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Orlando Jonathan Blanchard Copeland Bloom 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 מקום לימודים:  בית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה  St Edmund's School  Fine Arts College  בית הספר הבריטי-אמריקאי למשחק 
 בן או בת זוג:  מירנדה קר (2010–?)  מירנדה קר 
 צאצאים:  Flynn Bloom 
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר (2005)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
אורלנדו ג'ונתן בלאנצ'ארד קופלנד בלום (באנגלית: Orlando Jonathan Blanchard Copeland Bloom; נולד ב-13 בינואר 1977) הוא שחקן אנגלי. שיחק במספר סרטים שוברי קופות כגון בטרילוגיית "שר הטבעות" בתור לגולאס ובשני סרטי ההמשך מתוך טרילוגיית "ההוביט". בהמשך שיחק בדמותו של וויל טרנר (אנ') בסרטי "שודדי הקאריביים: קללת הפנינה השחורה" (2003), "שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת" (2006) ו"שודדי הקאריביים: סוף העולם" (2007). בהמשך שיחק בסרט המלחמה "בלאק הוק דאון" (2001), גילם את פאריס בסרט האפוס ההיסטורי "טרויה" (2004), גילם את באליאן מאיבלין באפוס היסטורי נוסף "ממלכת גן עדן" (2005) וגילם את הדוכס ג'ורג' וילרס בסרט "שלושת המוסקטרים" (2011).
ביוגרפיה

בלום נולד בעיר קנטרברי, בקנט שבאנגליה, לאם אנגלייה-נוצרייה שנולדה בהודו, ושמה סוניה קונסטנס ג'וספין (לבית קופלנד). הבעל של אמו (אביו החורג), הארי סול בלום (אנ'), היה שותף בעברו במאבק נגד האפרטהייד בדרום אפריקה והיה אחד מעורכי הדין של נלסון מנדלה. על אף שאביו החורג היה יהודי, בלום גדל כנוצרי-אנגליקני. אביו החורג נפטר כשבלום היה בן ארבע, אחרי שסבל ממחלה במשך מספר שנים. לאחר מכן, הוא ואחותו הגדולה סמנת'ה גדלו עם אמו ועם בן זוגה, קולין סטון, וכשהיה בן 13 חשפה בפניו אמו את העובדה כי אביו הביולוגי הוא בעצם אותו בן זוג.
בילדותו למד בבית ספר יסודי מתודיסטי ע"ש סנט פיטר. לאחר מכן, למד בחטיבת הביניים האנגליקנית ע"ש סנט אדמונד. בלום התקשה בלימודיו עקב דיסלקסיה, ולכן אמו עודדה אותו ללמוד אמנות ודרמה. בלום השתתף במספר הפקות תיאטרון בבית ספרו. בגיל 14 ניגש לאודישן הראשון שלו לסרט. ב-1993, כשהיה בן 16, נסע ללונדון על מנת ללמוד שנתיים במכללה למשחק "פיין ארטס קולג'" שבאזור המפסטד. לאחר מכן הצטרף לתיאטרון הלאומי לנוער (אנ'), בילה שם שתי עונות והרוויח מלגה ללימודים באקדמיה הבריטית האמריקאית לדרמה (אנ') בלונדון.
בלום החל את הקריירה שלו כשחקן מקצועי בגיל 17, כאשר לוהק לתפקידי טלוויזיה בפרקים של הסדרות "נפגעים" ו"רציחות במידסומר". לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בסרט "חייו של וילד" (1997), לצד סטיבן פריי, לפני שהחל ללמוד לבית הספר למוזיקה ודרמה של גילדהול בלונדון, שם סיים את לימודיו בשנת 2000.
קריירה

הקריירה הקולנועית של בלום החלה בבריטניה כאשר בשנת 1997 גילם זוֹנֶה ממין זכר בסרט "חייו של וילד".
בשנת 2001, לאחר שגילם מספר תפקידים בסדרות טלוויזיה כגון "רציחות במידסומר", ניגש בלום למבחן בד לתפקיד בטרילוגיית סרטי "שר הטבעות" של הבמאי פיטר ג'קסון המבוססת על ספריו של ג'.ר.ר. טולקין. בלום ניגש בתחילה למבחן עבור תפקידו של פאראמיר, אך ג'קסון החליט לבסוף כי בלום יתאים לגלם את תפקידו של לגולאס האלף. בעקבות כך בלום הפך לאחד מהגיבורים העיקריים בשלושה סרטי שר הטבעות אשר הצילומים אליהם נמשכו 18 חודשים בניו זילנד. באותה שנה הוא שיחק בסרטו של רידלי סקוט "בלק הוק דאון".
בשנת 2003 שיחק בסרט ההרפתקאות "שודדי הקאריביים: קללת הפנינה השחורה" בתפקיד ויליאם טרנר, ובסרט "כנופיית נד קלי" לצידו של הית' לדגר.
ב-2004 שיחק בשובר הקופות "טרויה", וכיכב בקומדיה "חברים לזירה".
בשנת 2005 שיחק בסרט "ממלכת גן עדן" לצד אווה גרין ובקומדיה הרומנטית "אליזבט טאון". כמו כן חזר לשחק את תפקידו של ויליאם טרנר בסרטי ההמשך של שודדי הקאריביים - "שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת" (2006) ו"שודדי הקאריביים: סוף העולם" (2007).
בשנת 2009, שיחק בקומדיה הרומנטית "אוהב אותך, ניו יורק".
בשנת 2011 שיחק בתפקיד האנטגוניסט הרוזן מבקינגהאם בסרט "שלושת המוסקטרים".
בשנת 2013, שיחק בלום בסרטים "ההוביט: מפלתו של סמאוג" (בו חזר לגלם את דמותו של לגולאס), "זולו" ו"בלינג רינג".
ב-2014, שיחק בסרט ההמשך "ההוביט: קרב חמשת הצבאות". באותה שנה, הודיע בלום כי הוא יככב באחד מסרטי היקום הקולנועי של מארוול. באפריל 2014 קיבל אורלנדו בלום כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בשנת 2017 השתתף בסרט "שודדי הקאריביים: נקמתו של סלזאר". באותה שנה שיחק במותחן הפעולה "המתקפה" של הבמאי מייקל אפטד וגם בסרט "מרדף חכם". בסרט זה שצולם בסין, נדרש לצבע את השיער לבלונד כחלק מהתפקיד.
בשנת 2020 כיכב בסרט המלחמה "לכודים תחת אש" שביים הבמאי הישראלי-אמריקאי רוד לוריא על פי ספרו של ג'ייק טאפר על קרב במלחמת אפגניסטן.
אקטיביזם

בשנת 2022 הוענק לבלום פרס (אנ') האיגוד הבינלאומי של מנהלי אתרי צילום (אנ') לפעילות הומניטרית. הפרס הוענק לו בהיותו שגריר של רצון טוב מטעם קרן יוניצ"ף. וזאת בזכות פעילותו להפניית תשומת הלב הציבורית למצוקתם של ילדי אוקראינה במלחמת רוסיה-אוקראינה.
באוקטובר 2023, בלום, יחד עם עוד מאות שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן. הם קראו לשחרור בני ערובה המוחזקים על ידי ארגון הטרור חמאס בעקבות טבח שבעה באוקטובר. הקמפיין שהושק לצד המכתב נקרא #NoHostageLeftBehind. המכתב מדגיש את הרצון לחופש הן לישראלים והן לפלסטינים לחיות בשלום ומגנה את האלימות של חמאס.
חיים אישיים

בין השנים 2002–2006, יצא בלום עם השחקנית האמריקאית קייט בוסוורת' לאחר שהכירו בפרסומת של חברת הביגוד "גאפ". בשנת 2007, החל לצאת עם הדוגמנית האוסטרלית מירנדה קר; הם נישאו ב-22 ביולי 2010. ב-6 בינואר 2011 נולד בנם. בשנת 2013 השניים נפרדו.
ב-2014 היה במערכת יחסים עם השחקנית הצרפתייה-יהודייה נורה ארנזדר.
מינואר 2016 נמצא בלום במערכת יחסים עם זמרת הפופ האמריקאית קייטי פרי. ב-15 בפברואר 2019 הודיע הזוג על אירוסיהם. ב-27 באוגוסט 2020, נולדה בתם.
ב-2010, קיבל בלום תואר לשם כבוד בקתדרלת קנטרברי מאוניברסיטת קנט. בלום משייך עצמו לזרם בודהיסטי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | חייו של וילד | רנטבוי |  |
| 2001 | בלאק הוק דאון | טוראי טוד בלקבורן |  |
| 2001 | שר הטבעות: אחוות הטבעת | לגולאס |  |
| 2002 | שר הטבעות: שני הצריחים | לגולאס |  |
| 2003 | כנופיית נד קלי | ג'ו ביירן (אנ') |  |
| 2003 | שודדי הקאריביים: קללת הפנינה השחורה | וויל טרנר (אנ') |  |
| 2003 | שר הטבעות: שיבת המלך | לגולאס |  |
| 2004 | חברים לזירה | ג'ימי קונלי |  |
| 2004 | טרויה | פאריס |  |
| 2004 | חוף מבטחים | שיי | גם מפיק-שותף |
| 2005 | ממלכת גן עדן | באליאן מאיבלין |  |
| 2005 | אליזבט טאון | דרו ביילור |  |
| 2006 | אהבה וצרות אחרות | פאולו |  |
| 2006 | שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת | וויל טרנר (אנ') |  |
| 2007 | שודדי הקאריביים: סוף העולם | וויל טרנר (אנ') |  |
| 2009 | אוהב אותך, ניו יורק | דייוויד קולר |  |
| 2010 | Sympathy for Delicious | "הכתם" |  |
| 2010 | רחוב ראשי | האריס פרקר |  |
| 2011 | הרופא הטוב | ד"ר מרטין אי. בלייק | גם מפיק בפועל |
| 2011 | שלושת המוסקטרים | ג'ורג' וילרס, הדוכס הראשון מבקינגהם |  |
| 2013 | זולו | בריאן אפקין |  |
| 2013 | ההוביט: מפלתו של סמאוג | לגולאס |  |
| 2014 | ההוביט: קרב חמשת הצבאות | לגולאס |  |
| 2015 | Digging for Fire | בן |  |
| 2017 | המתקפה | ג'ק אלקוט |  |
| 2017 | שודדי הקאריביים: נקמתו של סלזאר | וויל טרנר (אנ') |  |
| 2017 | Romans | מלכי |  |
| 2017 | מרדף חכם | דני סטראטון |  |
| 2020 | לכודים תחת אש | קפטן בנג'מין די. קיטינג |  |
| 2021 | Needle in a Timestack | טומי המבלטון |  |
| 2023 | גראן טוריסמו | דני מור |  |
| 2024 | יד עקובה מדם (אנ') | קאש |  |
| TBA | Wizards! |  |  |
| TBA | Deep Cover |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994, 1996 | נפגעים | נואל הריסון | 3 פרקים |
| 2000 | רציחות במידסומר | פיטר | פרק: "Judgement Day" |
| 2006 | ניצבים | עצמו | פרק: "Orlando Bloom" |
| 2006 | The Armenian Genocide | אוגוסט ברנו | סרט טלוויזיה דוקומנטרי של PBS |
| 2016 | איזי | טום | פרק: "Utopia" |
| 2017 | טור דה פארם | ג'וג'ו פאפי | סרט טלוויזיה של HBO |
| 2019 - הווה | קרניבל רואו | רייקרופט פילוסטרייט | תפקיד ראשי; 8 פרקים גם מפיק בפועל |
| 2021 | הנסיך | הנסיך הארי, דוכס סאסקס | דיבוב; 12 פרקים |
מלאכים נופלים (שיר)

"מלאכים נופלים" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי שרון הולצמן. הוא יצא לאור כסינגל באוגוסט 2014.
רקע וכתיבה

השיר נכתב, הולחן והופק מוזיקלית על ידי שרון הולצמן ושוחרר במלאת שנה למותו של המוזיקאי גבריאל בלחסן. השיר נכתב כמחווה ומוקדש לזכרו של גבריאל.