stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עלם כורע

| --- | --- |
עלפ כורע של יחיאל שמי בקיבוץ הסוללים
 מידע כללי
 פַּסל:  יחיאל שמי
 תאריך יצירה:  1954
 טכניקה וחומרים:  אבן גיר
 ממדים בס"מ
 גובה:  130
 נתונים על היצירה
 מיקום:  הסוללים הסוללים שבישראל
 קואורדינטות:  32°45′03″N 35°14′03″E﻿ / ﻿32.750914817312°N 35.234206833208°E﻿ / 32.750914817312; 35.234206833208
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) עלם כורע(למפת הגליל המערבי רגילה) עלם כורע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עלם כורע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עלם כורע
 
"עלם כורע" או "אנדרטה לנופלים בקיבוץ הסוללים" הוא פסל מאת הפסל הישראלי יחיאל שמי.
הקמה

הפסל נוצר כאנדרטה לזכר חברי המכבי הצעיר וחברי קבוצת הסוללים שנפלו במהלך מלחמת העצמאות. הפסל הוזמן על ידי חברי קיבוץ הסוללים, אשר פנו אל שמי בשל היותו בן התנועה הקיבוצית.
שמי יצר את האנדרטה בתקופה של כשבעה חודשים, והיא נחנכה בסתיו 1954. האנדרטה היא פסל של גבר כורע באבן גיר לבנה. רגלה האחת של הדמות מקופלת מתחת לגוף, וראשה שמוט. על אף הנושא הפיגורטיבי של היצירה, שמי לא יצר תווי פנים לדמות או עיצב את האנטומיה שלה. במקום זאת הדמות מעוצבת בסכמטיות. זהו אחד מפסליו האחרונים של שמי באבן, ומורגשת בו הנטייה להפשטה.
בטקסט שחיבר שמי אודות האנדרטה תיאר את הדמות כמי שנמצאת רגע לפני השלמת פעולתה. שאיפתו, כפי שתיאר שמי, הייתה להדגיש את "כושר העמידה שלהם ושלנו" ולהימנע מפאתוס. אחד מן הנימוקים שהביא היה כי הנטייה של פאתוס היא שימוש באקספרסיה של "צורות אנטי אמנותיות", כלומר, שימוש בתיאור פרטים ספרותיים או ב"דוקומנטציה".
לקריאה נוספת

"הפסל ויצירתו", הקיבוץ, 1954
סגן כהן, מיכאל, יחיאל שמי, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1997. עמ' 22-23.
הערות שוליים

↑  קלייר לחמן, תערוכות | יד לחללים ב"הסוללים", דבר, טור 1, 15 באוקטובר 1954.
↑  ראו: שמי, יחיאל, "על האנדרטה", מסך 45, תיק יחיאל שמי, מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים
מקדש ולהאלה

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  היכל תהילה
 על שם:  ולהאלה 
 מיקום:  דונאוסטאוף 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1841
 תאריך פתיחה רשמי:  1842 
 אדריכל:  לאו פון קלנצה 
 סגנון אדריכלי:  נאו-קלאסיציזם 
 מידות
 גובה מעל פני הים:  408 מ' 
 
 קואורדינטות:  49°01′53″N 12°13′27″E﻿ / ﻿49.031486111111°N 12.224088888889°E﻿ / 49.031486111111; 12.224088888889
 www.walhalla-regensburg.de
  (למפת בוואריה מוגדלת) מינכן נירנברג אאוגסבורג וירצבורג רגנסבורג אינגולשטאדט פירט ארלנגן ביירוית במברג צ'כיה אוסטריה שווייץ באדן וירטמברג  הסן תורינגיה סקסוניהמקדש ולהאלה(למפת בוואריה רגילה) מינכן נירנברג אאוגסבורג וירצבורג רגנסבורג אינגולשטאדט פירט ארלנגן ביירוית במברג צ'כיה אוסטריה שווייץ באדן וירטמברג  הסן תורינגיה סקסוניהמקדש ולהאלה
 
מקדש וָלהאלה, המכונה גם היכל התהילה והכבוד של ולהאלה, הוא מבנה בסגנון נאו-קלאסי על שפת נהר הדנובה, בקרבת העיר רגנסבורג שבמדינת בוואריה, גרמניה.
ההיכל נבנה בין השנים 1830 – 1842 בתכנונו של האדריכל לאו פון קלנצה.
המבנה הוקם בהשראתו של לודוויג הראשון נסיך בוואריה עוד משנת 1807, על רקע תבוסות נסיכויות גרמניה וכיבושן על ידי נפוליאון בונפרטה. מטרתו העיקרית הייתה לעודד ולרומם את רוח העם המובס באמצעות ציון של דמויות היסטוריות ואירועים גדולים בחיי האומה והעם, מאז הניצחון בקרב יער טויטובורג, 1,800 שנה קודם לכן.
המקורות ההיסטוריים

המונח "ולהאלה" מקורו במיתולוגיה הנורדית, והוא מציין את מקום מנוחתם האחרון של גיבורי הקרבות שנהרגו. כוונתו של לודוויג הייתה לחזק את רוח העם ולהנציח, בנוסף לגיבורים צבאיים, גם גיבורים אזרחיים של העם הגרמני כמו מדענים, סופרים ואנשי דת.
בהקשר זה, המונח הגרמני מציין לא רק גרמנים החיים בגרמניה עצמה – אלא גם אחרים שמוצאם הוא גרמני אתני, ואף בעלי מוצא גרמני, שזכו לתהילה במדינות אחרות.
יישום והבניה

עד שנת 1825, מועד הכתרתו של לודוויג הראשון הושלמו כבר כ-60 פסלים. בשנת 1826 נקבע על ידו כי צורת ההיכל תהיה כהעתק של מבנה הפרתנון באתונה. האפריז הצפוני מציג את מדינות גרמניה כפנים אנושיות, והדרומי מציג סצנת קרב. המבנה נחנך רשמית ב-18 באוקטובר 1842 ובמועד זה כבר הכיל כ-96 פסלי ראש ועוד 64 טבלאות הנצחה לאישים או אירועים אשר לא נמצאה להם דוגמה לפיסול.
דמויות עיקריות המונצחות בפסלים

קונראד אדנאואר – קנצלר מערב גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה
יוהאן סבסטיאן באך, לודוויג ואן בטהובן, אנטון ברוקנר – מלחינים היסטוריים
אלברכט דירר, אנתוני ואן דייק, פטר פאול רובנס – ציירים
אלברט איינשטיין, יוהאנס קפלר, ניקולאוס קופרניקוס – מדענים
בנוסף לאלה, מוצגים פסליהם של כל שליטי גרמניה מאז הקמת האימפריה הרומית הקדושה ועד לסוף המאה ה-19, מצביאים צבאיים גרמנים ובני אצולה ושושלות מלוכה במדינות אחרות.
ולהאלה בימי השלטון הנאצי

חלק משמעותי מחזונו של היטלר היה ליצור "לידה מחדש" של העם הגרמני אשר תתבסס על המקורות ההיסטוריים והתרבותיים שלו. בהיכל ולהאלה מצא כר נרחב ליישום רעיונותיו, בעיקר בהקשר של תחיית הענקת "כבוד" לדמויות היסטוריות של התרבות הגרמנית. למרבה האבסורד, בביקורו שם בשנת 1937 עוטר לכבודו פסלו של המלחין הנערץ עליו, אנטון ברוקנר שנפטר בשנת 1896 בצלב הקרס.
כיום

כיום ממשיכה ממשלת בוואריה במסורת הנצחה של גיבוריה בתנאי שחלפו לפחות 20 שנה מיום מותם. עד היום נוספו לפסלים המקורים 31 דמויות נוספות, בהן 12 נשים. בין המונצחים גם דמויות של מתנגדי השלטון הנאצי.
לקריאה נוספת

Walhalla, official guide booklet, translated by Helen Stellner and David Hiley, Bernhard Bosse Verlag Regensburg, 2002
Eveline G. Bouwers, Public Pantheons in Revolutionary Europe. Comparing Cultures of Remembrance, c. 1790-1840, Basingstoke 2012, pp. 161–212 (ISBN 978-0-230-29471-4)
Adalbert Müller: Donaustauf and Walhalla (1846)

האולם הראשי
ראש עיריית סבסטופול

ראש עיריית סבסטופול היה המשרה הבכירה ביותר בעיר סבסטופול, משנת 1800 ועד 2014, עת הוחלפה במשרת מושל סבסטופול.
תחילה נקרא התפקיד במרבית תקופת האימפריה הרוסית בשם "מושל כללי", ולאחר מכן כונה "יושב ראש המפלגה הקומוניסטית בסבסטופול". בתקופת השלטון האוקראיני נקרא תפקיד זה "ראש האדמיניסטרציה של סבסטופול". בעקבות סיפוח חצי האי קרים לרוסיה, התפקיד עבר שינויים והחל מאפריל 2014 נקרא בשם מושל סבסטופול.
מבצר אחטיר (1800-1801)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| תפקיד | שנות כהונה | שם | דיוקן |
| מפקד | 15 בספטמבר 1800 — 17 באפריל 1801 | פאבל קושלב |  |
המחוז הצבאי של ניקולייב וסבסטופול (1802-1857)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| תפקיד | שנות כהונה | שם | דיוקן |
| מושל צבאי | 1802 — 1811 | איוואן טראוורסה |  |
| מושל צבאי | 1811 — 11 בדצמבר 1811 | רומן גאל |  |
| מושל צבאי | 11 בדצמבר 1811 — 2 במרץ 1816 | ניקולאי יאזיקוב |  |
| מושל צבאי | 2 במרץ 1816 — 3 בספטמבר 1829 | אלכסיי גרייג |  |
| ממלא מקום המושל הצבאי (מפקד) | 3 בספטמבר 1829—1830 | אנדריי טוראצ'אנינוב |  |
| ראש העיר | 1830 | נוסוב |  |
| המושל הצבאי | 1830 — 3 ביוני 1830 | ניקולאי סטוליפין |  |
| ממלא מקום המושל הצבאי (מפקד) | 3 ביוני 1830—1830 | אנדריי טוראצ'אנינוב |  |
| המושל הצבאי | 1830 — 8 באוקטובר 1833 | אלכסיי גרייג |  |
| המושל הצבאי | 8 באוקטובר 1833 — 1 באפריל 1851 | מיכאיל לזארב |  |
| ממלא מקום המושל הצבאי | 1 באפריל 1851—1852 | מוריץ ברג |  |
| המושל הצבאי | 1852 — 13 בספטמבר 1854 | מיכאיל סטניוקוביץ' |  |
| מפקד עליון | 1852 — 13 בספטמבר 1854 | ולדימיר קורנילוב |  |
| המושל הצבאי | 13 בספטמבר 1854 — 30 ביוני 1855 | פאבל נחימוב |  |
| ממלא מקום המושל הצבאי | יולי 1855 — 28 באוגוסט 1855 | פיודור נובוסילסקי |  |
| המושל הצבאי | 26 בספטמבר 1855 — 26 באוגוסט 1856 | ניקולאי מטלין |  |
| המושל הצבאי | ינואר 1856 — אוגוסט 1856 | אלכסנדר פנפילוב |  |
| המושל הצבאי | 26 באוגוסט 1856 — 7 בפברואר 1857 | גריגורי בוטאקוב |  |
הממשל הצבאי בסבסטופול (1857-1865)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| תפקיד | שנות כהונה | שם | דיוקן |
| המושל הצבאי | 7 בפברואר 1857—1858 | תיאודוסיוס ברטנייב |  |
| ממלא מקום המושל הצבאי | 1858 — 1865 | פיוטר קיסלינסקי |  |
ראש העיר סבסטופול (1872-1917)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| תפקיד | שנות כהונה | שם | דיוקן |
| ראש העיר | 7 בפברואר 1872—1873 | פאבל פרלשין |  |
| ראש העיר | 1873 — 1 במרץ 1876 | מיכאיל קאזי |  |
| ראש העיר | 1 במרץ 1876 — 30 באוגוסט 1882 | אנדריי ניקונוב |  |
| ראש העיר | 30 באוגוסט 1882 — 27 במאי 1885 | איוואן רודנב |  |
| ראש העיר | 1 ביולי 1885 — 1 בינואר 1891 | מיכאיל קומאני |  |
| ראש העיר | 1 בינואר 1891 — 24 ביוני 1896 | איוואן לברוב |  |
| ראש העיר | 24 ביוני 1896 — 28 באוגוסט 1899 | קונסטנטין ולרונד |  |
| ראש העיר | 28 באוגוסט 1899 — 11 בפברואר 1902 | יבגני פדוסייב |  |
| ראש העיר | 11 בפברואר 1902 — 8 ביולי 1902 | ניקולאי חבוסטוב |  |
| ראש העיר | 8 ביולי 1902 — 7 בנובמבר 1905 | אלכסנדר ספיצקי |  |
| ראש העיר | 7 בנובמבר 1905 — 25 באפריל 1906 | יבגני רוגוליה |  |
| ראש העיר | 25 באפריל 1906 — 2 במרץ 1909 | ולדימיר מורנשילד |  |
| ראש העיר | 2 במרץ 1909 — 9 בדצמבר 1913 | סרגיי קולסטרם |  |
| ראש העיר | 9 בדצמבר 1913 — פברואר 1917 | סרגיי בורליי |  |
במלחמת אזרחים (1917-1920)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| תפקיד | שנות כהונה | שם | דיוקן |
| קומיסר הממשלה הזמנית, ראש העיר | 1917 | סרגיי ניקונוב |  |
| יושבת ראש המועצה העירונית | 1917 — אוקטובר 1917 | נאדז'דה אוסטרובסקאיה |  |
| יושב ראש הוועדה המהפכנית הזמנית | 16 בדצמבר 1917 — אפריל 1918 | יורי גאוון |  |
| יושב ראש המועצה העירונית | 1 בינואר 1918—1918 | ניקולאי פוז'ארוב |  |
| ראש העיר | ספטמבר 1919 — פברואר 1920 | ולדימיר סובוטין |  |
| ראש העיר | אפריל — מאי 1920 | ולדימיר סידורין |  |
| מפקד | 1920 | אלכסיי בראנוב |  |
הרפובליקה הסוציאליסטית הפדרטיבית, הסובייטית הרוסית (1920-1942)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| תפקיד | שנות כהונה | שם | דיוקן |
| יושב ראש המועצה העירונית | 1920 — 1921 | סמיון קריליוב |  |
| יושב ראש המועצה העירונית | 193? — 1937 | חרצ'נקו |  |
| יושב ראש המועצה העירונית | 1938 — 10 ביולי 1942 | וסילי יפרמוב |  |
הרייך השלישי (1942-1943)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| תפקיד | שנות כהונה | שם | דיוקן |
| יושב ראש מועצת העיר (ראש העיר) | 10 ביולי 1942 — אוגוסט 1942 | נ. מטאדוב |  |
| יושב ראש מועצת העיר (ראש העיר) | אוגוסט 1942—1943 | סופריאגין |  |
הרפובליקה הסוציאליסטית הפדרטיבית הסובייטית הרוסית (1944-1954)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| תפקיד | שנות כהונה | שם | דיוקן |
| יושב ועדת ההוצאה לפועל העירונית | 9 במאי 1944—1946 | וסילי יפרמוב |  |
| יושב ועדת ההוצאה לפועל העירונית | ינואר 1947—1948 | פאבל לסין |  |
| יושב ועדת ההוצאה לפועל העירונית | 1948 — 1949 | ו. פיליפוב |  |
| יושב ועדת ההוצאה לפועל העירונית | 1951 — 1954 | סרגיי סוסניצקי |  |
הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית (1954-1991)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| תפקיד | שנות כהונה | שם | דיוקן |
| יושב ועדת ההוצאה לפועל העירונית | 1963 — 1973 | פאבל סטנקובוי |  |
| יושב ועדת ההוצאה לפועל העירונית | 1976 — 1979 | איוואן קירילנקו |  |
| יושב ועדת ההוצאה לפועל העירונית | 1979 — אוקטובר 1989 | יבגני גנרלוב |  |
| יושב ועדת ההוצאה לפועל העירונית | 1 באפריל 1990 — 5 בפברואר 1991 | ארקדי שסטאקוב |  |
| יושב ועדת ההוצאה לפועל העירונית | 1 באפריל 1990 — 5 בפברואר 1991 | יורי סטופניקוב |  |
אוקראינה העצמאית

| # | דיוקן | שם | תקופת כהונה | הערות |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
יושב ראש ועדת ההוצאה לפועל של מינהל העיר סבסטופול 1991-1992
| 1 |  | איוואן ירמאקוב | 5 בפברואר 1991 — 24 במרץ 1992 | כיהן במקביל כיושב ראש מועצת העיר סבסטופול |  |  |
נציגי נשיא אוקראינה בסבסטופול 1992-1994
| 1 |  | איוואן ירמאקוב | 24 במרץ 1992 — 19 בינואר 1994 | בשנים 1991 - 1994 כיהן כסגן יושב ראש המועצה העליונה של קרים |  |  |
| - |  | ניקולאי גלושקו | 19 בינואר 1994 — אפריל 1994 |  |  |  |
יושבי ראש האדמיניסטרציה הממלכתית העירונית של סבטופול 1994-1995
| 1 |  | ניקולאי גלושקו | אפריל 1994—1995 |  |  |  |
יושבי ראש ועדת ההוצאה לפועל של מינהל העיר סבסטופול 1994-1995
| 2 |  | ויקטור סמיונוב | יוני 1994 — 19 ביולי 1995 | כיהן במקביל גם כיושב ראש המועצה העירונית של סבסטופול |  |  |
יושבי ראש האדמיניסטרציה הממלכתית העירונית של סבסטופול 1995-2014
| 2 |  | ויקטור סמיונוב | 19 ביולי 1995 — 24 באפריל 1998 | כיהן במקביל גם כיושב ראש המועצה העירונית של סבסטופול |  |  |
| 3 |  | בוריס קוצ'ר | 27 באפריל 1998 — 5 באפריל 1999 |  |  |  |
| 4 |  | לאוניד ז'ונקו | 5 באפריל 1999 — 4 בפברואר 2005 |  |  |  |
| 5 |  | סרגיי איוואנוב | 4 בפברואר 2005 — 31 במאי 2006 |  |  |  |
| 6 |  | סרגיי קוניצין | 1 ביוני 2006 — 6 באפריל 2010 | בשנים 1998—2001 ובשנים 2002—2005 כיהן כיושב ראש מועצת השרים של הרפובליקה האוטונומית של קרים ובפברואר-מרץ 2014 כיהן כנציגו של נשיא אוקראינה בקרים |  |  |
| 7 |  | ולרי סראטוב | 6 באפריל 2010 — 1 ביוני 2011 | בשנים 2006—2010 כיהן כיושב ראש המועצה העירונית |  |  |
| 8 |  | ולדימיר יאצובה | 7 ביוני 2011 — 24 בפברואר 2014/7 במרץ 2014 | כיהן כשר בממשלת אוקראינה (2003), מושל מחוז דנייפרופטרובסק (2003-2004), שר הבינוי והפיתוח האזורי של אוקראינה (2010). פוטר על ידי אולכסנדר טורצ'ינוב בצו נשיאותי מה-7 במרץ 2014. |  |  |
| — |  | פיודור רובאנוב | מה-7 במרץ 2014 | ממלא מקום. מוכר רשמית על ידי השלטונות האוקראיניים אך בפועל אינו מנהל את העיר |  |  |
יושבי ראש הוועדה המתאמת להבטחת אורח החיים בסבסטופול 2014
| 1 | אלכסיי צ'אליי | 24 בפברואר 2014 — 18 במרץ 2014 | במרץ-אפריל 2014 יושבי ראש הוועדה המתאמת להבטחת אורח החיים בעיר, מה-1 ועד ה-14 באפריל כיהן כממלא מקום מושל סבסטופול |  |  |  |
אוקראינה העצמאית > ראשי הפרלמנט העירוני

| # | דיוקן | שם | תקופת כהונה | הערות |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
יושבי ראש מינהל העיר סבסטופול מאז 1991
| 1 |  | איוואן ירמאקוב | 5 בפברואר 1991 — 24 במרץ 1992 | במקביל כיהן כיושב ראש ועדת ההוצאה לפועל של מועצת העיר |  |  |
| 2 |  | ויקטור סמיונוס | 24 במרץ 1992 — 24 באפריל 1998 | בשנים 1994-1995 — כיהן במקביל כיושב ראש ועדת ההוצאה לפועל של מועצת העיר סבסטופול ובשנים 1995—1998 כיהן כראש העיר |  |  |
| 3 |  | וסילי פרחומנקו | 28 באפריל 1998 — 26 באפריל 2002 | בשנים 1990—1991 כיהן כמזכיר ראשון לוועדה המחוזית של המפלגה הקומוניסטית של אוקראינה |  |  |
| 4 |  | ולנטין בוריסוב | 26 באפריל 2002 — 15 באפריל 2006 | משנת 2006 כיהן כראש המינהל הטריטוריאלי של ועדת הביקורת ברפובליקה האוטונומית של קרים ובעיר סבטופול |  |  |
| 5 |  | ולרי סראטוב | 15 באפריל 2006 — 13 באפריל 2010 | בשנים 2010—2011 כיהן כיושב ראש האדמיניסטרציה הממלכתית של העיר סבטופול |  |  |
| 6 |  | יורי דוייניקוב | 13 באפריל 2010 — 18 במרץ 2014 | מ-18 במרץ 2014 כיהן כיושב ראש האספה המחוקקת של סבסטופול |  |  |
הפדרציה הרוסית

| # | דיוקן | שם | תקופת כהונה | הערות |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
יושב ראש מועצת התיאום להבטחת אורח החיים בעיר סבסטופול 2014
| 1 |  | אלכסיי צ'אליי | 21 במרץ 2014 — 1 באפריל 2014 |  |  |  |
מושלי סבסטופול משנת 2014
| - |  | אלכסיי צ'אליי (ממלא מקום) | 1 באפריל 2014 — 14 באפריל 2014 |  |  |  |
| 1 |  | סרגיי מינאיילו | 14 באפריל 2014 — 28 ביולי 2016 | כיהן כממלא מקום המושל עד ה-9 באוקטובר 2014. |  |  |
| 2 |  | דמיטרי אובסיאניקוב | 28 ביולי 2016 — יולי 2019 | כיהן כממלא מקום עד ה-18 בספטמבר 2017 |  |  |
| 2 |  | מיכאיל רזבוז'אייב | 2 באוקטובר 2020 — | ממלא מקום מ־11 ביולי 2019 |  |  |
הפדרציה הרוסית > ראשי הרשות המחוקקת

| # | דיוקן | שם | תקופת כהונה | הערות |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
יושבי ראש האספה המחוקקת של סבסטופול 2014
| 1 |  | יורי דוייניקוב | 18 במרץ 2014 — 22 בספטמבר 2014 | עד 18 במרץ 2014 כיהן כיושב ראש מינהל העיר סבסטופול |  |  |
| 2 |  | אלכסיי צ'אליי | 22 בספטמבר 2014 — 22 במרץ 2016 |  |  |  |
| 3 |  | יקטרינה אלטבאייבה | 22 במרץ 2016 — 14 בספטמבר 2019 | מספטמבר 2014 — סגנית יושב ראש האספה המחוקקת של סבסטופול. ב-22 במרץ 2016 הפכה ליושבת ראש בפועל של האספה המחוקקת של העיר סבסטופול. |  |  |
| 4 | אין תמונה חופשית | ולדימיר נמצב | 14 בספטמבר 2019 — מכהן |  |  |  |
הערות שוליים

↑  Алексей Чалый на сайте Совета Федерации
↑  Исполняющим обязанности губернатора Севастополя назначен вице-адмирал Сергей Меняйло | ForPost Севастополь Новости
↑  Алтабаева Екатерина на сайте Заксобрания Севастополя
כלי נשק ליריה בודדת

כלי נשק בעל מנגנון ירי-בודד (אנגלית: Single-shot) הוא מונח המשמש בתכנון וייצור כלי נשק חמים ומתאר כלי-יריה שתוכננו עם מנגנון המאפשר שימוש וירי של תחמיש אחד בלבד ומחייב את היורה לטעון כדור חדש לאחר כל ירייה וזאת בניגוד לכלי נשק בעלי מנגנון של טעינה חוזרת המסוגלים לטעון תחמושת באופן מיכאני או אוטומטי אל תוך בית הבליעה ולירות בקצב אש גבוה או מספר רב של כדורים בכל מחזור ירי. בכלי נשק אוטומטיים חוזרת קיימת אפשרות לירי ב"בודדת" אך מדובר בהגבלת מנגנון הפעולה האוטומטי על כל המשתמע מכך מבחינה מיכאנית ומעשית.
כלי נשק בעל מנגנון ירי-בודד היו כלי הנשק החמים הראשונים בשימוש במהלך ההיסטוריה של כלי הירי ושימוש דורות רבים של כלי נשק שונים עד להופעת כלי נשק בעלי טעינה חוזרת. תחילה השתמשו חיילים בכלי ירייה שהיו בעיקרם צינור מתכת (קנה) שהוחזק ביד ובו אבקת שריפה וקליע, במהלך המאה ה-15 הופיעו בשדות הקרב כלי נשק בעלי מנגנון טעינה מהלוע (Muzzleloader) שבהם השתמשו בשלושת המרכיבים של כל כלי נשק קנה, בריח וקת, במהלך המאה ה-18 החלו להופיע כלי נשק בעלי מנגנון טעינה מהבריח (Breechloader) ולאחר מכן לאחר מכן הופיעו כלי נשק מרובי קנים (Multiple-barrel firearm) שהמשותף לכל כלי הנשק הללו היה מנגנון פעולה של ירי בודד. אף על פי שמתחילת המאה העשרים רוב כלי הנשק בשימוש צבאי משטרתי ואזרחי הם כלי נשק אוטומטיים וחצי אוטומטיים קיים ביקוש וייצור של כלי בעלי מנגנון ירייה בודדת לשימושים ומטרות מיוחדות וזאת לאור היתרונות הייחודיים של המגנון.
בהשוואה לכלי ירייה בעלי מנגנון טעינה חוזרת כלי נשק בעלי מנגנון ירייה בודדת הם פשוטים מאוד לתכנון, ייצור ושימוש. הם בעלי מספר קטן מאד של חלקים מיכאניים נעים וכתוצאה מכך אמינים מאד בשימוש, מדויקים מאד ובעלי יכולת להשתמש בתחמושת מיוחדת ובעלת עוצמה רבה. מאידך כלי נשק בעלי מנגנון ירייה בודדת מסוגלים לקצב אש איטי ביחס לכלי נשק נטענים. פשטות הייצור מביאה לכך שמנגנון זה משמש לעיתים לייצור כלי ירייה מאולתרים, הקומפקטיות של המנגנון מביאה לשימוש בייצור כלי ירייה קומפקטיים כגון אקדחי כיס (Pocket pistol) הדיוק הרב והיכולת להשתמש בתחמושת מיוחדת מביאה לשימוש במנגנון בכלי נשק המשמשים לירי ספורטיבי ולרובי צלפים וכן רובי ציד.
מנגנוני ירי בודד > מנגנון שבירה

מנגנון השבירה (Break action) הוא הנגנון הנפוץ ביותר לכלי נשק לירי-בודד וגם הפשוט ביותר מבחינה מיכאנית. במנגנון זה הקנה או מספר קנים נפרדים מחוברים לגוף הנשק על ידי ציר תלויים בדומה לדלת ומסתובבים בניצב לציר הקדח כדי לחשוף את פתח בית הבליעה ולאפשר טעינה ופריקה של תחמושת, הפעולה בדרך כלל נפרדת מפעולת דריכת מנגנון ההדק וכתוצאה מכך נדרשת פעולה נפרדת לדריכת הפטיש כדי לירות את הכדור החדש. מנגנוני ירי אלו פועלים בצורה הטובה ביותר עם תחמישים בעלי תרמיל בעלי כרכוב בולט המשתלבים היטב במנגנון חליצה קבוע שהוא אמין ומצליח להימנע ממעצורי ירי שמקורם בחליצה שלא הושלמה בעוד שתחמישים המשתמשים בתרמיל בעלי כרכוב שקוע המאפיינים כלי נשק בעלי מנגנון טעינה חוזרת מחייבים שימוש בחולץ קפיצי המשתלב בחריץ הכרכוב ונוטה לתקלות שמקורן בהתשלבות לקויה של המנגנון.
פעולת שבירה היא המנגנון המשמש באופן בלעדי רובי-ציד מסורתיים בעלי קנה בודד או קנה כפול, ורובי -קומבינציה בהם יש מספר קנים נפקדים חלקם חלקי-קדח וקנה אחד או יותר עם קנה מחורק. המנגנון משמש גם אקדחים ליריה בודדת בעלי קנה בודד או מרובה קנים. המנגון משמש כלי ירייה מיוחדים כגון רובי זיקוקים, משגרי רימונים, רובי אוויר. מנגנון שבירה שימש בעבר כלי נשק בעלי מנגנון טעינה חוזרת ידני כגון אקדח תופי כדוגמת אקדחי ובלי ששימשו את משטרת ישראל וצה"ל במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20.
למנגנון שבירה מספר חסרונות מהותיים. הבלאי במנגנון מתמקד באזור המגע הקטן של התפס בין גוף הרובה לקנים וקשה לאטום את הבריח כראוי ברגע שהתפס נשחק. המנגנון עצמו לא מאפשר אטימה טובה של בית הבליעה והסגירה של הבריח נסמכת בדרך כלל על ידי פין נעילה בודד הממוקם בדרך כלל מתחת לקנה ונושא אל כל הכוחות המופעלים על כלי הנשק העת הירי ומחייב שימוש בתחמושת היוצרת לחצים נמוכים.
צילום מקרוב של מנגנון שבירה ברובה ציד כפול קנה
אקדח ובלי במצב פתוח ("שבור") של טעינת הכדורים.
אקדח רמינגטון דרינג'ר במנגון פתוח
מנגנוני ירי בודד > בלוק מסתובב

מנגנון ירי המבוסס על בלוק מסתובב (Rolling block) משתמש במחסום דהיינו "בלוק" המסתובב על ציר על מנת לסגור את בית הבליעה בעת הירי . הבלוק מעוצב כמו קטע של עיגול וננעל במקומו על ידי תנועת הפטיש בעת הירי ובכך מונע מהתרמיל לנוע אחורה ברגע הירי. על ידי הפעלת הפטיש למצב דרוך ניתן לפתוח את בית הבליעה ולטעון את הנשק. זהו מנגנון פשוט ואמין. מנגונון זה פותח והיה בשימוש נרחב בכלי נשק מתוצרת רמינגטון החל מסוף המאה ה-19 בפעולת רמינגטון הפטיש משמש לנעילת בית הבליעה ברגע הירי, והבלוק מונע מהפטיש ליפול כשבית הבליעה פתוח.
מנגנוני ירי בודד > בלוק נופל

מנגנון ירי המבוסס על בלוק-נופל (Falling-block action) משתמש בבלוק שנע מלמעלה למטה על מנת לנעול את בית הבליעה בעת ירי או לפתוח אותו בעת טעינה, מנגנון זה שתוכנן תחילה עבור כלי נשק לירי בודד שוכלל בהמשך כך שמערכת המיכאנית ששימשה להניע את הבלוק ומנגנון ההדק שוכללה לאפשר טעינה חוזרת של כדורים מתוך מחסנית. במנגנון "נופל", כאשר הבלוק נמצא במצב סגור (עליון), הוא אוטם את בית הבליעה מהלחצים הגבוהים שנוצרים כאשר הקליע נורה. כאשר הבלוק נמצא במצב פתוח (התחתון), הקצה האחורי של בית הבליעה פתוח כדי לאפשר פליטה או חילוץ של התרמיל הריק טעינה מחדש של תחמיש מוכן לירי. מנגנון זה או עמיד לתקלות ונזקים ומסוגל לעמוד בלחצים חזקים וקצב אש גבוה. כאשר בית הבליעה סגור, מנגנון הירי הופך למעשה ליחידה אחת ולכן סוג זה של מנגנון נעילה משמש בארטילריה כבדה וכן בנשק קל. יתרון נוסף הוא נתיב הטעינה ללא הפרעה, שאינו מטיל הגבלה על אורך הכדור שנית להתאים לכלי הנשק.
רובה רוג'ר מספר 1 עם המנוף המשמש לפתיחה וסגירה של הבלוק במצב פתוח.
אנימציה קצרה של פעולת מנגנון "בלוק נופל"
ראו גם

נשק בעל מנגנון טעינה חוזרת
היסטוריה של כלי הירי
לקריאה נוספת

Julie Golob Shoot: Your Guide to Shooting and Competition Simon and Schuster, 2012 ISBN 1626366071
James J. Grant Single-shot Rifles William Morrow, 1947 reprint the University of Wisconsin 2010
DC Vesser (Just About) Everything You Should Know About A Handgun Page Publishing Inc, 2018 ISBN 1643502921
חייל נושא רובה מוסקט תחריט מהמאה ה-16
שרטוט מנגנון בלוק מסתובב תוצרת רמינגטון
דב הכהן

| --- | --- |

ד"ר דב הכהן, 2020
 לידה:  27 בדצמבר 1963 (בן 61) ריו דה ז'ניירו ברזיל ברזיל 
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  ישיבת בית אל  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת בר-אילן 
 מנחה לדוקטורט:  שמואל רפאל 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן  הספרייה הלאומית  יד יצחק בן-צבי 
 
הרב ד"ר דב הכהן (נולד בשם Luís Fernando Cohen בי"א בטבת תשכ"ד, 27 בדצמבר 1963) הוא מרצה בכיר במחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן, חוקר ספרות לאדינו (ספרדית־יהודית), ביבליוגרף ומומחה בתולדות הספר והעיתונות בלאדינו. הוא חבר הוועד המנהל של הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו, חבר האקדמיה הלאומית הישראלית ללאדינו, ויועץ בתחום ספרות לאדינו לאקדמיה המלכותית הספרדית במדריד.
ביוגרפיה

דב הכהן נולד בריו דה ז'ניירו שבברזיל לדוד הכהן, נכדו של הרב ישמעאל הכהן, ולמרים (לבית ציון). הוא עלה לארץ בשנת תשמ"ב (פברואר 1982) עם קבוצת הכשרה מטעם תנועת בני עקיבא. למד בישיבת בית־אל, עד סוף שנת 1987 ולאחר מכן ב"מכון מרחבים" להכשרת מורים, בניהולו של הרב פרופ' יגאל שפרן. בשנת 1989 החל בלימודי התואר הראשון באוניברסיטה העברית בירושלים, בחוג להיסטוריה של עם ישראל, והמשיך לתואר השני. נושא עבודת התזה שלו לתואר השני: "מעמדם החברתי של תלמידי החכמים באיזמיר, במאות ה־18 וה־19". העבודה נכתבה בהנחייתו של פרופ' יוסף הקר. הוא השתתף כחוקר בפרויקטים היסטוריים ותרבותיים שונים, כגון פרויקט "תקנות ספרד" במכון בן־צבי, בניהולו של פרופ' יוסף הקר, ו"מקורות מוזיקה עות'מאנית" באוניברסיטה העברית, בניהולו של פרופ' אדווין סרוסי.
בינואר 1991 לקח חלק בתהליך החזרתם ליהדות של קבוצת יהודים מבני האנוסים בעיר בלמונטה שבפורטוגל, יחד עם הרב אליהו אביחיל, בהוראת הראשון לציון, הרב מרדכי אליהו. למד בכולל "קרן בן שמן", בניהולו של הרב משה גרסון, והוסמך לרבנות על ידי הרב אליהו אברז'ל. בין השנים 1993–1995 שימש בתפקיד רב הקהילה היהודית בליסבון שבפורטוגל.
בשנת 1997 עבד בארכיון המרכזי לתולדות העם היהודי, שבספרייה הלאומית בירושלים, בארגון ארכיון הקהילה היהודית של איזמיר, השמור באותו מוסד. בשנת 1998 הצטרף לצוות החוקרים במפעל הביבליוגרפיה העברית, והיה אחראי לרישום הביבליוגרפי של ספרות הלאדינו. בשנים 2000–2013 שימש סגן-מנהל והאחראי על האוספים הנדירים בספרייה של מכון בן־צבי.
משנת 2006 החל ללמד כמרצה אורח במרכז לחקר הלאדינו ע"ש נעימה ויהושע סלטי (כיום: מכון סלטי לחקר הלאדינו) באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 2011 סיים את לימודי התואר השלישי, ואת הדיסרטציה, בנושא "ארון הספרים בלאדינו: מחקר ומיפוי", כתב בהנחייתו של פרופ' שמואל רפאל. בשנת 2013 הצטרף לסגל הבכיר במחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר־אילן. משנת 2019 הוא מרצה בכיר.
משנת 2014 הוא חבר מועצה ברשות הלאומית לתרבות הלאדינו. משנת 2019, חבר באקדמיה הלאומית הישראלית ללאדינו ויועץ באקדמיה המלכותית בספרד. מספטמבר 2022, חבר בוועד המנהל של הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו. בין אוקטובר 2022 - ספטמבר 2024 שימש ראש מכון סלטי לחקר הלאדינו.
ביוגרפיה > חיים אישיים

נשוי לקרן יהודית (לבית דיזנדרוק, נכדת הרב מנחם דיזנדרוק), מורה לחינוך מיוחד, ואב לחמישה. גר בנוף איילון.