stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פגי גוגנהיים
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  Susan Ware, Stacy Braukman Editors, Notable American Women: A Biographical Dictionary, Volume 5: Completing the Twentieth Century, Belknap Press, 2005
1 2 3 4 5 6 7 8  Robert T. Grimm, Notable American Philanthropists: Biographies of Giving and Volunteering, Greenwood, 2002, עמ' 141-142
1 2 3 4 5 6 7  Peggy Guggenheim: Art Addict, 2015-12-11, נבדק ב-2017-04-22
1 2  "The priceless Peggy Guggenheim". The Independent (באנגלית בריטית). 2009-10-21. נבדק ב-2017-04-17.
1 2 3 4 5 6  Peggy Guggenheim facts, information, pictures | Encyclopedia.com articles about Peggy Guggenheim, www.encyclopedia.com (באנגלית)
↑  Guggenheim, www.guggenheim-venice.it(הקישור אינו פעיל)
↑  The Art Story: Gallery - The Art of This Century Gallery, www.theartstory.org
1 2  Mary V. Dearborn, Mistress of Modernism: The Life of Peggy Guggenheim, Houghton Mifflin Harcourt, 2004
↑  Peggy Guggenheim, Out of This Century: The Informal Memoirs of Peggy Guggenheim, Martino Fine Books, 2015  1946
↑  Peggy Guggenheim, Out of This Century: The Informal Memoirs of Peggy Guggenheim, Martino Fine Books, 2015 1946
↑  Peggy Guggenheim, Out of This Century: The Informal Memoirs of Peggy Guggenheim, Martino Fine Books, 2015 1946
↑  Mary V. Dearborn, Mistress of Modernism: The Life of Peggy Guggenheim, Houghton Mifflin Harcourt,, 2004, עמ' 171
↑  John Richardson, La Dogaressa, The New York Review of Books
↑  Guggenheim, www.guggenheim-venice.it (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262013805171  PLWABN: 9810620976705606  BIBSYS: 42208  BnF: cb11906233t (data)  CiNii: DA08381338  GND: 118543407  ICCU: RAVV063573  ISNI: 0000 0001 2103 6705  LCCN: n79091233  LNB: 000198943  NDL: 00467679  NKC: js20070907003  NLA: 36219417  NLG: 199394  NLK: KAC201000877  NTA: 072515244  RERO: 02-A003328607  RKD: 437743  SELIBR: 188847  SNAC: w6wm1tvm  SUDOC: 02690716X  Trove: 1231492  ULAN: 500117879  VcBA: 495/53641  VIAF: 107537036   WorldCat (עם VIAF): 107537036 
הקבר של פגי גוגנהיים,
פטריק קים

| --- | --- |

עטיפת ספר מסדרת פטריק קים
 מידע כללי
 מאת:  גלעד מורג
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  ספרות זולה, רומן ריגול 
 הוצאה
 הוצאה:  שלגי 
 תאריך הוצאה:  שנות ה־60 של המאה ה־20 
 
פטריק קים הוא שמה של סדרת ספרי מתח פופולריים בכריכה רכה, מסוגת ספרות זולה, שנתפרסמו בישראל בשנות ה־60, ה־70 וה־80 של המאה ה־20. הספרים יצאו בהוצאת רמדור, תל אביב, ולמחברם ניתן שם העט ברט ויטפורד, כשהמחברים האמיתיים הוצגו, בדרך כלל בשם עט משלהם, כמתרגמי הספר לעברית.
פטריק קים הוא סוכן קוריאני, שני מטרים גובהו, בשירות ה־CIA, שנודע בביצועיו המושלמים בכל התחומים, לרבות במיטה. "ידיו המסוקסות" הפכו למטבע לשון בישראל.
יוצרו הוא חוקר הספרות גלעד מורג שחיבר את הספרים הראשונים להזמנת המו"ל, אורי שלגי. מורג כתב את הספרים הראשונים בסדרה בשנות ה־60, כשהיה סטודנט, ושמו מופיע בהם כמתרגם "ג. מור". עד יציאתו לגמלאות, הוא שימש כפרופסור לספרות עברית בארצות הברית וכנשיא איגוד הפרופסורים לעברית.
בסדרה נתפרסמו למעלה מ־150 ספרים. הספרים נכתבו על ידי שורה של סופרים ישראלים – ובהם – בנוסף למורג: פנחס דנציגר ("פ. דן"), עמוס אריכא ("ע. דולג"), אריה קרישק ("דן בימור"), שלמה פרנקל, אשר דורי, אריה מקל, איל מגד, אלישע בן מרדכי, אורי בר-יוסף ואחרים.
הסדרה זכתה למעמד "קאלט" ומהווה מקור לנוסטלגיה בקרב קוראיה. היו מספר ניסיונות לחדש את הסדרה, אף להפכה לסרט קולנוע (מנחם גולן) – אך הם לא צלחו.
בראשית 2017 העלה תיאטרון החנות מחזה, המבוסס חופשית על ספרי הסדרה – "Radio Play", בעיבודה של נועה בקר ובבימויו של שחר מרום. ההצגה הפכה להצלחה אדירה וזכתה לשבחים על מקוריותה.
ראו גם

ביל קרטר
באק ג'ונס
רינגו
הערות שוליים

↑  אלי אשד‏, האיש שיצר את פטריק קים: על גלעד מורג, באתר "המולטי יקום של אלי אשד", 13 באוגוסט 2007
↑  אלי אשד, התככים והמזימות מאחורי (ואחרי) מלחמת יום הכיפורים: ריאיון עם אורי בר יוסף, מגזין יְקוּםתַּרְבּוּת
↑  מנחה נופה, הלהיט הבא: סיפורו של פטריק קים מגיע לבמות, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2017
פעם שלישית גלידה

פעם שלישית גלידה הוא ניב עברי ישראלי נפוץ.
השימוש בניב

קיימים חילוקי דעות באשר לצורת השימוש הנכונה בניב וכיום מקובלות שתי צורות שימוש בו. הביטוי נאמר כאשר אדם פוגש את חברו יותר מפעמיים בפרק זמן קצר ושלא כהרגלו. כאשר מתרחשת הפגישה המקרית הראשונית הרי שמדובר בדבר נורמלי וסביר. כאשר תוך זמן קצר מתבצעת פגישה שנייה על פי צורת השימוש הראשונה נהוג לומר "בפעם הבאה נשב לאכול גלידה" ברוח הפתגם המקורי. על פי צורת השימוש השנייה נהוג כעת לומר את המשפט "פעם שלישית גלידה" לאות הכנה לעתיד לבוא. על פי צורת השימוש הראשונה בפגישה השלישית שמתרחשת תוך זמן קצר נהוג לומר את המשפט המקורי.
מקור הניב

מקור הניב איננו ברור לגמרי. יש המשערים שהגיע מניב גרמני דומה: "nächstes Mal gibst du mir einen aus", שפירושו: בפעם הבאה תצטרך לקנות לי משקה. הניב הגרמני שונה - ראשית, אין בו התייחסות אל "הפעם השלישית", ושנית, מי שאומר את המשפט אמור לקבל משקה על חשבון חברו, ואילו בניב העברי לא אומרים מי יקנה את הגלידה. המפרשים את הניב העברי ככזה שיש לאומרו בפגישה השנייה או השלישית מוסיפים שוני נוסף. ניב דומה ברוח הניב הגרמני מצוי בשפה ההולנדית.
טענה נפוצה ולא מבוססת בעניין מקור הביטוי הרווחת ברשת האינטרנט, היא שמקור הביטוי בביטוי קרוב באנגלית - "If I see you next time I'll scream" (בתרגום לעברית: "אם אראה אותך בפעם הבאה, אצעק"), והמילים "I scream" (אצעק) הפכו ל-"Ice-cream" (גלידה) בשל דמיון בצליל. אלא שגם בביטוי זה לא מופיעה "הפעם השלישית", וגרוע מכך, מדד גוגל מעלה שכלל לא קיים ביטוי כזה בשפה האנגלית. בתאוריה דומה תומך הלשונאי רוביק רוזנטל:
"המקור הקרוב ביותר ל"פעם שלישית גלידה" הוא ביטוי באנגלית שמופיע בכמה גרסאות. באנגלית הבריטית נאמר לאחר שתי פגישות או נסיונות שלא עלו יפה: ‏Third time lucky‎ בפעם השלישית יתמזל מזלנו. הגרסה האמריקנית לביטוי היא Third time's a charm בפעם השלישית יתרחש קסם. מאיפה צצה אם כן הגלידה במקום הקסם והמזל? ייתכן בהחלט שכאן השפיע ביטוי שכן מצוי באנגלית: If I see you next time I'll scream. המשחק הלשוני הזה גם שימש בעבר בבריטניה כגימיק בסיסמה לגלידה, נוסח: "I scream: Ice cream!".
ראו גם

ג'ינקס
כלל השלושה בכתיבה
פסאודואפיגרפיה

פְּסֵאוּדוּאֶפִּיגְרַפְיָה (מקור: יוונית: פסאודס (ψευδής) שקר, אפיגרפה (ἐπιγραφή) כתיבה, לעיתים נכתב פסבדואפיגרפיה) הוא צורת יצירה ספרותית המיוחסת לתקופה קדומה יותר מכפי שהיא או לכותב אחר (נכבד ואמין יותר בדרך כלל) מאשר מחברה המקורי.
בעיקר אמורים הדברים לגבי ספרים דתיים כמו המדרשים והספרים החיצוניים, המיוחסים לדמויות כמו חנוך (דמות מספר בראשית), אברהם, משה ועוד, אף על פי שיש הטוענים שנכתבו בימי בית שני. גם ספרות מימי הביניים, כגון ספר הזוהר, יוחסה פעמים רבות לדמויות קדומות.
סיבות לכתיבה פסאודואפיגרפית

הסיבה הראשונית היא לתת לקוראים סיבה ועניין לקרוא את הספר. איש לא יתעניין בנבואה או חזון של כותב פלוני ולא מוכר, אולם אם יספר הכותב כי "גילה" או "תרגם" חזון קדום של אישיות מוכרת ולרוב קדושה יעורר הדבר עניין. לא מדובר בזיוף סתם אלא בסוגה ספרותית. רב סעדיה גאון כתב שבתקופתו יש הכותבים ספרים ומייחסים אותם לחכמים המפורסמים.
הביטוי הנאה ביותר לכך מובא בדברי יצחק דמן עכו שחקר במאה ה-14 את קדמותו של ספר הזוהר, הוא מביא עדות מפי אשתו של משה די לאון, שייתכן שחיבר את ספר הזוהר כפסאודואפיגרפיה:
כה יעשה לי אלוהים וכה יוסיף אם מעולם ספר זה [כלומר ספר קדמון] היה עם אישי, אבל מראשו ולבו מדעתו ושכלו כתב כל מה שכתב. ואומרה לו בראותי אותו כותב מבלעדי דבר לפניו: מדוע תאמר שאתה מעתיק מספר ואתה אין לך ספר רק מראשך אתה כותב, הלא נאה לך לאמר כי משכלך אתה כותב ויותר כבוד יהיה לך. ויען אלי ויאמר: אלו אודיע להם סודי זה שמשכלי אני כותב לא ישגיחו בדברי ולא יתנו בעבורם פרוטה, כי יאמרו כי מלבו הוא בודה אותם, אבל עתה כאשר ישמעו שמתוך ספר הזוהר אשר חיבר רשב"י ברוח הקודש אני מעתיקם, יקנו אותם בדמים יקרים [בכסף רב] כאשר עיניך רואות.
סיבה נוספת היא הקניית אמינות לחזון. ספרים רבים בנויים בתבנית עבר-הווה-עתיד. לכותב הספר האמיתי מרבית האירועים המתוארים התרחשו בעבר, אך מבחינת הכותב שלו מיוחס הספר (הדמות הקדומה) חלק מהאירועים שכבר התרחשו מתרחש בעתיד. כך נוצרת תדמית של אמינות כי הקורא יודע שהאירועים התרחשו בפועל ולכן ניטעת בו אמונה שהנבואה היא נבואת אמת וגם העתיד יתרחש באמת.
בנוסף, כתיבה פסאודואפיגרפית יכולה לבטא ביקורת ואף שאט-נפש של הכותב מתקופתו-שלו (בעיקר בתקופה המודרנית) ורצון לחיות וליצור בתקופה אחרת, טובה ונכבדה יותר. הסגנון הספרותי מתאים לתקופה הקדומה ומאפשר לכותב "להיכנס לעורו" של בן התקופה.
את הכתיבה הפסאודואפיגרפית בספרות ההיכלות והמרכבה נימק יוסף דן: "היא פרי יצירתם של אלה שלא יכלו, מחד גיסא, להסתפק בטקסט הקדמון, אך מאידך גיסא, לא העזו לטעון להתגלות אלוהית ישירה, בדומה לנביאים הקדומים. לכן עטפו את גילוייהם במעטה של טקסט קדמון חדש, כאילו נתגלה להם חיבור נבואי המיוסד על התגלות ישירה שאינה אפשרית עוד, ולכן יוחסה לאדם הראשון, לאברהם אבינו, לשלמה המלך או לישעיהו הנביא."
דוגמאות לשימוש בפסאודואפיגרפיה בתקופה המודרנית

מחברים מודרניים עושים לעיתים שימוש אמנותי בגישה פסאודואפיגרפית לשם כתיבת יצירות הנחזות להיות כיצירות אותנטיות שכתבתן דמות היסטורית קדומה.
כך למשל, הסופר האנגלי, רוברט גרייבס, כתב את הספר אני, קלאודיוס כאילו נכתב על ידי הקיסר קלאודיוס.
המשורר הישראלי אמיר אור כתב את הספר שיר טאהירה כביכול תרגם טקסט קדום מטוכארית המגולל עלילת מלכים קדומים ואף הקדים לו מבוא בו הוא מספר כיצד התגלגל הספר הקדום במשפחתו. הסופר אלון חילו כתב את ספרו אחוזת דג'אני כביכול הוא מצטט מכתבים אותנטיים של חיים מרגליות קלווריסקי, במהדורות הראשונות של הספר לא צוין שלא מדובר במכתבים אמיתיים אלא ביצירה ספרותית ורק עקב פניות צאצאיו של קלווריסקי נוספה הבהרה ברוח זו.
המשכיל יצחק סטנוב כתב מספר רב של כתבים פסאודואפיגרפיים, ועליו אמר שמואל יוסף פין כי "כל מגנבי דברים גונבים משל אחרים ומיחסים לעצמן, וזה גונב משלו ומיחסם לאחרים."
הרב והסופר יהודה יודל רוזנברג הוציא ב־1909 ספר בשם "נפלאות מהר"ל", שמתיימר להציג עדות ראייה של חתנו של המהר"ל, שסייע לו ביצירת הגולם מפראג. הספר שגרם להתפשטות האגדה על הגולם באירופה, נחשב על ידי החוקרים לספר שכתב הרב רוזנברג בעצמו.
ראו גם

הגיוגרפיה
גנבה ספרותית
זיוף ספרותי
Vaticinium ex eventu
לקריאה נוספת

יוסף דן, אפוקליפסה אז ועכשיו, ירושלים 2000
יוסף דן, המיסטיקה העברית הקדומה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1989
הערות שוליים

↑  לפי עדות ר' יחיא קאפח שמצא קונטרס קדום מחכמי תימן שציטט את רס"ג. [מלחמות ה' סוף סעיף יב]
↑  יוסף דן, "לבעיית מעמדם ההיסטורי של יורדי המרכבה", ציון ס', תשנ"ה, עמ' 179-199.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph124771
פיגוע הדקירה במונסי

| חלק מאנטישמיות בארצות הברית |
| --- | --- |
 תאריך:  28 בדצמבר 2019
 מקום:  מונסי, מדינת ניו יורק, ארצות הברית
 מטרה:  פשע שנאה נגד יהודים
 קואורדינטות:  41°08′35″N 74°04′59″W﻿ / ﻿41.143055555556°N 74.083055555556°W﻿ / 41.143055555556; -74.083055555556
 סוג:  פיגוע דקירה, פשע שנאה, אירוע דקירה המוני
 נשק:  מצ'טה
 הרוגים:  1 (מת מפצעיו לאחר כ-3 חודשים)
 פצועים:  4
 מבצע:  גרפטון תומאס
 מספר מפגעים:  1
 מניע:  אנטישמיות
 he
 
פיגוע הדקירה במונסי הוא פשע שנאה שאירע ב-28 בדצמבר 2019 בשכונת פארשעי בעיירה מונסי במדינת ניו יורק שבארצות הברית. בפיגוע נפצעו חמישה אנשים כשמתוכם אחד נותר במצב אנוש עד שנפטר ב-29 במרץ 2020.
הפיגוע

במוצאי שבת ה-28 בדצמבר 2019, ליל שביעי של חג החנוכה, התאספו קרוב ל-100 איש בביתו של רבי חיים יהודה לייביש רוטנברג האדמו"ר מקוסון להדלקת נרות חנוכה וסעודת מלווה מלכה, למקום נכנס רעול פנים אפרו אמריקאי חמוש במצ'טה, והחל לתקוף את הנוכחים. התקיפה נמשכה קרוב לשתי דקות, עד שהנוכחים הצליחו להדוף את התוקף באמצעות כיסאות ושולחן קטן. חמישה עשר אנשים נפצעו ופונו לבית החולים. חמישה הושארו לאשפוז בהם שלשה מבניו של האדמו"ר.
המפגע נמלט מהבית וניסה להיכנס לבית הכנסת הסמוך, אך הדלתות היו נעולות. לאחר מכן הוא נמלט מהמקום במכונית. אחד הנוכחים רשם את מספר הרישוי של המכונית, דבר שסייע לאחר מכן לתפיסתו של המפגע.
סמוך לחצות אותר רכבו של המפגע בגשר ג'ורג' וושינגטון, והוא נתפס ברובע הארלם.
הפיגוע > החשוד

החשוד, גרפטון תומאס, אפרו-אמריקני בן 37, אביו נכנס לארצות הברית באופן לא חוקי וקיבל חנינה על פי חוק הרפורמה והבקרה על ההגירה משנת 1986 (אנ').
החשוד נעצר לפחות שבע פעמים מאז 2001. בין האשמותיו: תקיפה, התנגדות למעצר, פציעה והרג של חיית משטרה, נהיגה תחת השפעת אלכוהול, החזקת חומרים אסורים ואיום על קצין משטרה.
החוקרים מצאו בטלפון הנייד שלו כי חיפש בו מידע על התרבות הנאצית, צלבי קרס, רעיונות אנטישמיים, מיקום של בתי כנסת יהודיים בסביבתו ובנוסף חיפש את השאלה: "למה היטלר שנא את היהודים". לאחר מעצרו התגלו בביתו כתבי יד שהכילו תכנים אנטישמיים.
החשוד נחקר גם בחשד שביצע ב-20 בנובמבר 2019 פיגוע דקירה נוסף במונסי בו נדקר יהודי אורתודוקסי שהיה בדרכו לתפילה בשעה 5:30 לפנות בוקר ונפצע אנושות.
ב-30 בדצמבר הוגש נגד גרפטון כתב אישום בגין חמישה ניסיונות רצח ופריצה.
ב-20 באפריל פסק בית המשפט שהפוגע אינו כשיר לעבור הילוך משפטי ואושפז בבית חולים לחולי נפש
תגובות לפיגוע > ארצות הברית

נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ אמר בתגובה לפיגוע: "המתקפה האנטישמית בלילה השביעי של חנוכה אמש, היא מחרידה. כולנו צריכים להתכנס יחד כדי להילחם, להתעמת ולמגר את הנגע הרשע של האנטישמיות".
כעבור כמה ימים שוב התייחס טראמפ לפיגוע ואמר: "עומדים בסולידריות שלא ניתנת לערעור יחד עם אחינו ואחיותינו היהודים. כולנו יחד נגן על קהילות יהודיות ובני הדת היהודית מכוחות הרשע של שנאה ואלימות. לא ננוח עד שהאידאולוגיה הנוראה והמרושעת הזו תובס ותיהרס".
תגובות לפיגוע > ישראל

ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו אמר בתגובה לפיגוע: "ישראל מגנה בכל תוקף את גילויי האנטישמיות האחרונים ואת ההתקפה האכזרית באמצע חג החנוכה בבית הרב במונסי בניו יורק, אנחנו שולחים איחולי החלמה לפצועים. נשתף פעולה בכל דרך עם הרשויות המקומיות כדי לסייע למגר את התופעה הזאת. אנחנו מציעים את העזרה לכל מדינה ומדינה".
נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין אמר בתגובה לפיגוע: "המום ומזועזע מהפיגוע הנורא בניו יורק. תפילותינו להחלמה מהירה נתונות לשלום הפצועים. האנטישמיות הגואה אינה בעיה של העם היהודי בלבד, בוודאי לא של מדינת ישראל לבדה. עלינו לשלב זרועות מול הרשע הזה המרים ראשו שוב ושוב ומהווה סכנה של ממש ברחבי העולם כולו".
תגובות לפיגוע > איחוד האמירויות

משגרירות איחוד האמירויות הערביות בארצות הברית נמסר: "אנחנו מגנים את המתקפה במהלך חגיגות החנוכה אמש בניו-יורק. ליבנו עם הקורבנות של המתקפה האנטישמית הזאת, אנחנו מוכרחים להתאחד כדי לקדם קבלה וסובלנות".
תגובות לפיגוע > בחריין

במשרד החוץ של בחריין גינו את הפיגוע ומסרו כי "בחריין מגנה את מתקפת הטרור שמטרתה הייתה לפגוע בחגיגות חג החנוכה ליד ניו-יורק. המשרד מדגיש את הסולידריות של הממלכה עם ארצות הברית אל מול הטרור".
הערות שוליים

1 2  יענקי פרבר, עצוב: קרבן הדקירה ממונסי ר' יוסף נוימן הי"ד - נפטר מפצעיו, באתר בחדרי חרדים, 30 במרץ 2020
↑  מתי טוכפלד, תושבי מונסי מספרים על רגעי האימה: "התפללנו על חיינו, הוא נכנס וישר התחיל לתקוף", באתר ישראל היום, 29 בדצמבר 2019
↑  אנה רייבה ברסקי, ‏טראמפ על הדקירה בניו-יורק: "כולנו צריכים להילחם יחד ברשע האנטישמי", באתר מעריב אונליין, 29 בדצמבר 2019
↑  טראמפ על אירוע הדקירה בחנוכה: "נמחק את האנטישמיות", באתר ‏מאקו‏, 4 בינואר 2020
↑  איתי גדסי, נתניהו על הפיגוע: "נשתף פעולה עם ארצות הברית כדי למגר את התופעה", באתר רדיו קול חי, 29 בדצמבר 2019
↑  איתי גדסי, הפיגוע במונסי - הנשיא ריבלין: "עלינו לשלב זרועות מול הרשע", באתר רדיו קול חי, 29 בדצמבר 2019
1 2  ישראל רובין, הפיגוע במונסי - בעולם הערבי מגנים, באתר רדיו קול חי, 30 בדצמבר 2019
פטריק קייסמנט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באוגוסט 1935 (בן 89) 
 ענף מדעי:  פסיכואנליזה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 
פטריק ג'ון קייסמנט (באנגלית: Patrick John Casement; נולד ב-28 באוגוסט 1935) הוא פסיכואנליטיקאי בריטי.
ביוגרפיה

קייסמנט למד בצעירותו לתואר באנתרופולוגיה ותאולוגיה באוניברסיטת קיימברידג'. בהמשך עסק בעבודה סוציאלית. לאחר שנים הוכשר כמטפל ופסיכואנליטיקאי, וב-1973 הפך לחבר האגודה הבריטית לפסיכואנליזה. קייסמנט נשוי למרגרט רוז לויד ואב לשתי בנות.
ספרו הראשון, "On Learning from the Patient", פורסם ב-1985, תורגם ל-20 שפות, והפך לרב-מכר עולמי. ספריו נכתבו על בסיס עבודתו הטיפולית בקליניקה הפרטית שלו בבריטניה; בספריו הוא מתאר דוגמאות ליחסי מטפל-מטופל וטכניקות פסיכואנליטיות בהן התנסה לאורך השנים, וכיצד הם התפתחו בעקבות התנסויותיו מול מטופליו. ספרו "Learning from Life: becoming a psychoanalyst", שנכתב בסמוך לפרישתו, הוא בחלקו אוטוביוגרפי, ומשלב תיאורים על מסעו המקצועי והאישי לאורך חייו. מאז פרישתו הוא ממשיך לכתוב ולהרצות ברחבי העולם.
ספרו "Learning from Our Mistakes" ‏(2002) זכה בפרס "גרדיבה" האמריקאי על תרומתו לפסיכואנליזה.
ספריו

On Learning from the Patient, 1985 (תורגם לעברית בשם "ללמוד מן המטופל", הוצאת זמורה ביתן)
Further Learning from the Patient, 1990 (תורגם לעברית בשם "להוסיף וללמוד מן המטופל", 1995, הוצאת דביר; קטעים מהספר באתר גוגל בוקס)
Learning from Our Mistakes, 2002
Learning from Life: becoming a psychoanalyst, 2006 (תורגם לעברית בשם "ללמוד מן החיים: להיעשות פסיכואנליטיקאי", 2010, הוצאת דביר)
הערות שוליים

↑  פטריק ג'ון קייסמנט, באתר the Peerage (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310082505171  PLWABN: 9810552139205606  BnF: cb121108559 (data)  ISNI: 0000 0000 8081 7416  LCCN: n84229026  NKC: mzk2014811750  NTA: 074721968  SUDOC: 029492882  VIAF: 2502381   WorldCat (עם VIAF): 2502381
פטריק קארלגרן

פטריק אולף אנדרס קארלגרן (בשוודית: Patrik Ulf Anders Carlgren; נולד ב-8 בינואר 1992) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת השוער בקבוצת ראנס.
קריירת מועדונים

בגיל 17 התחיל קארלגרן לשחק ב-FK פאלו מהליגות הנמוכות בשוודיה. בשנת 2011 החל לשחק ב-IK בראיה מליגת המשנה השוודית. ב-9 ביוני 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–2 על אומאו במסגרת המחזור ה-11. באמצע עונת 2013 עבר קארלגרן לא.י.ק סולנה מליגת העל השוודית. ב-8 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, כששיחק 90 דקות בתיקו 2-2 נגד האלמסטד במסגרת המחזור השמיני.
קריירה בינלאומית

קארלגרן היה חלק מהסגל השוודי שזכה באליפות אירופה עד גיל 21 לשנת 2015.
ב-10 בינואר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, כששיחק 62 דקות בניצחון 0–3 על נבחרת פינלנד במשחק ידידות. הוא זומן לסגל נבחרת שוודיה לקראת יורו 2016.
תארים

אליפות אירופה עד גיל 21 (1): 2015
פעם לאהוב

"פעם לאהוב" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית. את השיר הוציאה לאור בשנת 1972 חברת התקליטים התקליט חיפה, והוא נכלל כרצועה השביעית באלבום האולפן אילנית.
על השיר

"פעם לאהוב" נכתב, הולחן ועובד על ידי אהוד מנור, בעז שרעבי ואלברט פיאמנטה בהתאמה. בעבר עבדו מנור ושרעבי עם הצמד אילן ואילנית בהוצאת רבים משיריהם, דוגמת "רינגולי" ו"עכשיו עכשיו". השיר מחולק לשני חלקים עיקריים, כשבכל אחד יש שלושה בתים, פזמון והתרה. בחלק הראשון מספרת אילנית אילו מעלות צריכות להיות לאדם כדי להתאהב ("בלי לחשוש לאבד את הראש", "בלי לדעת מתי – עבר, הווה, עתיד", "בלי לדעת היכן את הלילה אשן"). עם זאת, בחלק השני היא מציגה מספר דוגמאות לסיפורי התאהבות, הן אמיתיים והן בדיוניים: מערכת היחסים בין פעוט רך לאימו ביום הולדתו והסיפור המקראי בין רות המואבייה לבעז. בשלב ההתרה חוזרת אילנית על רצף קבוע של "לה, לה, לה", ולבסוף היא אומרת את שם השיר.
הצלחה

ב-27 בפברואר 1972 נכנס לראשונה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-16. ב-21 במאי עלה למקום הראשון, שם שהה שבוע אחד בלבד – שירה השני של אילנית מתוך אלבום הבכורה שלה שעושה זאת לאחר "לאורך השדרה שאין בה איש". לבסוף, ב-16 באפריל יצא מהדירוג, לאחר שנים-עשר שבועות צעידה רצופה. במצעד סוף השנה דורג במקום ה-12.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1972)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1972)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1972)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1972)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1972)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1972)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1972)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (1972)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 12 |  |
הערות שוליים

↑  פעם לאהוב – אילנית, פזמונט
| אילנית |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | עמיחי בגבול ירדן • אילנית לילדים • אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) • אילנית (1972) • אילנית (1974) • להיטים לילדים • שירי משוררים לילדים • שירו שיר לשמש • בואו ונשיר ביחד • טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת • סולו? הופעה פומבית • תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים • שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס • רגשות מעורבים • אל הדרך • מתנה לילדים – השירים שכל הילדים אוהבים • אולי עוד פעם • סרט בשחור לבן • בוא נתחיל מבראשית • חלום ברזילאי • ישראלית |  |
| אלבומי אוסף | הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית • שירי הייצוג של ישראל • להיטי הזהב של אילנית • ארבעה צדדים • עכשיו כולם ביחד • 21 הלהיטים הגדולים של אילנית • כבר אחרי חצות – אוסף שירי אהבה • נאסף תשרי, אוסף מס. 3 • אי שם – אוסף שירי הפופ והייצוג • ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל • כל מקום – אוסף שירים בינלאומיים • שיר של יום חולין – אוסף הבלדות • ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית • המיטב • אוסף להיטים • שירים ליום חולין – אוסף כפול |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1973 • ישראל באירוויזיון 1973 • אירוויזיון 1977 • ישראל באירוויזיון 1977 • אילן ואילנית • שלמה צח |  |
| אילנית – שירים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "שיר בארבעה בתים" |  |
| שנות ה-70 | "אהבתה של תרזה די מון" • "רק הירח" • "פעם לאהוב" • "לאורך השדרה שאין בה איש" • "איש הסתיו" • "גוליבר" • "אי שם" • "אין מקום בחוף" • "עכשיו אני יודע" • "אחיי גיבורי התהילה" • "ללכת שבי אחרייך" • "אהבה אחת קטנה" • "אבל המנגינה" • "Chaque matin la joie du monde" • "אם ייפול הכוכב שלי" • "עיר אחרת" • "כי הנני בא" • "כשקיבלו את התורה" • "כשיבוא שלום לארץ" • "שירו שיר לשמש" • "שלום" • "כך היה כך יהיה" • "הכרתי פעם איש" • "האוניות חזרו" • "ילד בקרקס" • "עפרוני" • "דניאל" • "שיר של יום חולין" • "אל תשמעי לקול ליבך" • "ארץ" • "אדם רחוק" • "אהבה היא שיר לשניים" • "הנה הלילה" • "תבורכי" • "הנה ימים באים" • "הנה בא השלום" • "רגשות מעורבים" • "היי דנה" |  |
| שנות ה-80 | "אני לא מאמינה" • "פעם בשנה" • "חמסין של ניסן" • "הבית של פיסטוק" • "בשביל אל הכפר" • "עד עולם" • "אל הדרך" • "פרפר נחמד" • "נחמה" • "בשורה טובה" • "תצלום ישן" • "הלב" • "שיר על נחלים" • "אולי עוד פעם" • "בואו בואו" • "אם ובנה" • "בללייקה" • "עכשיו כולם ביחד" • "חלק בעולם" • "הנחמה היחידה" • "רק בינתיים" • "סרט בשחור לבן" • "קחי נשימה" • "חבר" |  |
פרנסיס לואיס

פרנסיס לואיס (באנגלית: Francis Lewis;‏ 21 במרץ 1713 – 30 בדצמבר 1803) היה פוליטיקאי אמריקאי ממוצא ולשי, אחד מנציגיה של ניו יורק ומחותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית.
לואיס נולד בוויילס ובגיל צעיר התייתם מהוריו והועבר לחסות דודו ודודתו. הוא התחנך בסקוטלנד ובבית הספר "וסטמינסטר" באנגליה, ובשנת 1735, לאחר שהתגורר תקופה בלונדון, היגר לארצות הברית והקים בתי מסחר בפילדלפיה ובניו יורק.
בארצות הברית התיישב לואיס בקווינס שבניו יורק והחל לעסוק במסחר, ובשנת 1753 החל לספק לבוש ומדים לצבא הבריטי באמריקה. כמו כן הוא החל בפעילות פוליטית ובמהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים שימש עוזרו של הגנרל יו מרסר. לואיס נשבה במהלך הלחימה ונלקח לצרפת.
בשובו גברה פעילותו הציבורית והוא נבחר לקונגרס חוק הבולים (1765). באותה עת פרש לואיס מפעילותו העסקית והתיישב בלונג איילנד בניו יורק. בשנים 1775–1779 כיהן כציר מטעם ניו יורק לקונגרס הקונטיננטלי, אשר חבריו חתמו על הכרזת העצמאות של ארצות הברית. בנוסף לכך הוא נבחר לועידת השישים (1775), ולאחר מכן למועצת המדינה הזמנית של ניו יורק (1776–1777). בשנת 1778 נמנה לואיס בין חותמי תקנון הקונפדרציה.
בנו, מורגן לואיס, וחתנו, אדוארד ליווינגסטון, כיהנו בתפקידים בכירים בממשל האמריקני.
פנטוברביטל

|  נתונים כימיים |
| --- | --- |
 כתיב כימי:  C11H18N2O3 
 מסה מולרית:  226.131742 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופת מרשם וטרינרית בלבד
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון C (אוסטרליה), קטגוריית סיכון D 
 מזהים
 קוד ATC:  N05CA01 
 מספר CAS:  76-74-4
 PubChem:  4737
 ChemSpider:  4575
 
פנטוברביטל (INN, AAN, BAN, USAN) או פנטוברביטון (בעבר AAN, ו-BAN) הוא סם מדכא מקבוצת הברביטורטים.
שמו המסחרי של החומר הוא נמבוטל. השם נוצר בידי ג ' ואן ס. לאנדי, שהתחיל להשתמש בו ב-1930. נמבוטל הוא סימן מסחרי שיוצר על ידי חברת התרופות הדנית לונדבק (כיום מיוצר על ידי אקורן תרופות), והוא קיים רק בצורת זריקות של פנטוברביטל שאושר למכירה בארצות הברית.
במינונים גבוהים, פנטוברביטל גורם למוות על ידי דום נשימה. בארצות הברית, התרופה משמשת להוצאה להורג של פושעים שנגזר עליהם עונש מוות. לונדבק (אחד מהיצרנים) אינו מתיר מכירת פנטוברביטל לבתי סוהר או מוסדות דומים כדי לבצע באמצעותו עונש מוות.
שימושים > שימושים רפואיים

שימושים אופייניים לפנטוברביטל הם משכך כאבים, הרגעה לטווח קצר וטיפול בפרכוסים במקרי חירום.
פנטוברביטל משמש גם כסם הרדמה וטרינרי. פנטוברביטל משמש גם כמפחית לחץ תוך-גולגולתי כמו למשל בפגיעה מוחית טראומטית.
שימושים > המתת חסד

פנטוברביטל יכול לגרום למוות כאשר נעשה שימוש במינון גבוה, המינון הקטלני נע בדרך כלל בין גרם לשני גרמים. הוא משמש להמתת חסד של בני אדם כמו גם בעלי חיים. משתמשים בו בצורה טהורה, או בשילוב עם חומרים נוספים כגון פניטואין ומשווק בצורה זו באופן מסחרי להמתת חסד בבעלי חיים. ארגון דיגניטאס נותן לאנשים המקבלים באמצעותו המתת חסד, מנת פנטוברביטל של כ-15 גרם.
שימושים > הוצאות להורג

פנטוברביטל משמש לביצוע עונש מוות בארצות הברית, או נחשב כתחליף לחומרים אחרים המשמשים למטרה זו, כאשר הם נמצאים במחסור.
בטקסס החלו להשתמש בפנטוברביטל להריגת אסירים הנידונים למוות על ידי זריקה קטלנית ב-18 ביולי 2012.
באוקטובר 2013, במדינת מיזורי שינו את הנהלים, כדי לאפשר לפנטוברביטל לשמש כמנה קטלנית עבור הוצאות להורג. ב-20 בנובמבר 2013 הוצא להורג הרוצח הסדרתי ג'וזף פול פרנקלין על ידי מדינת מיזורי. הוא היה האסיר הראשון שהוצא להורג במנה של פנטוברביטל.
שימושים > התאבדויות

מנת יתר של פנטוברביטל היא אחת משיטות ההתאבדות האמינות ביותר. למשל, מותה של השחקנית והדוגמנית המפורסמת מרילין מונרו מיוחס לנטילת מנת יתר של פנטוברביטל, בשילוב עם אלכוהול.