stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלכויות זכרונות ושופרות
ברכת מלכויות

קבוצת פסוקי המלכויות נקראת כך על שום שהפסוקים מפארים את ה' כמלך על כל הארץ ועוסקים במלכותו של הקב"ה במהלך הדורות, ומוזכר בהם לשון מלוכה.
הברכה משולבת עם ברכת קדושת היום הרגילה הנאמרת כבכל יום טוב, הפותחת במילים אתה בחרתנו ומזכירה, בבכל תפילת מוסף, את קרבנות היום. לאחר הקרבנות עוברים לעניין המלכויות בקטעים עלינו לשבח ו"על כן נקווה" שלאחריהם נאמרים פסוקי המלכויות.
”ה֥' יִמְלֹ֖ךְ לְעֹלָ֥ם וָעֶֽד” (ספר שמות, פרק ט"ו, פסוק י"ח)
”לֹֽא־הִבִּ֥יט אָ֙וֶן֙ בְּיַעֲקֹ֔ב וְלֹא־רָאָ֥ה עָמָ֖ל בְּיִשְׂרָאֵ֑ל ה֤' אֱלֹהָיו֙ עִמּ֔וֹ וּתְרוּעַ֥ת מֶ֖לֶךְ בּֽוֹ” (ספר במדבר, פרק כ"ג, פסוק כ"א)
”וַיְהִ֥י בִישֻׁר֖וּן מֶ֑לֶךְ בְּהִתְאַסֵּף֙ רָ֣אשֵׁי עָ֔ם יַ֖חַד שִׁבְטֵ֥י יִשְׂרָאֵֽל” (ספר דברים, פרק ל"ג, פסוק ה')
”כִּ֣י לַ֭ה' הַמְּלוּכָ֑ה וּ֝מֹשֵׁ֗ל בַּגּוֹיִֽם” (ספר תהלים, פרק כ"ב, פסוק כ"ט)
”ה֣' מָלָךְ֘ גֵּא֪וּת לָ֫בֵ֥שׁ לָבֵ֣שׁ ה' עֹ֣ז הִתְאַזָּ֑ר אַף־תִּכּ֥וֹן תֵּ֝בֵ֗ל בַּל־תִּמּֽוֹט” (ספר תהלים, פרק צ"ג, פסוק א')
”שְׂא֤וּ שְׁעָרִ֨ים רָֽאשֵׁיכֶ֗ם וְֽהִנָּשְׂאוּ פִּתְחֵ֣י עוֹלָ֑ם וְ֝יָב֗וֹא מֶ֣לֶךְ הַכָּבֽוֹד: מִ֥י זֶה֘ מֶ֤לֶךְ הַכָּ֫ב֥וֹד ה֥' עִזּ֣וּז וְגִבּ֑וֹר ה֗' גִּבּ֥וֹר מִלְחָמָֽה: שְׂא֤וּ שְׁעָרִ֨ים רָֽאשֵׁיכֶ֗ם וּ֭שְׂאוּ פִּתְחֵ֣י עוֹלָ֑ם וְ֝יָבֹא מֶ֣לֶךְ הַכָּבֽוֹד: מִ֤י ה֣וּא זֶה֘ מֶ֤לֶךְ הַכָּ֫ב֥וֹד ה֥' צְבָא֑וֹת ה֤וּא מֶ֖לֶךְ הַכָּב֣וֹד סֶֽלָה” (ספר תהלים, פרק כ"ד, פסוק ז'-פסוק י')
”כֹּֽה־אָמַ֨ר ה֧' מֶֽלֶךְ־יִשְׂרָאֵ֛ל וְגֹאֲל֖וֹ ה֣' צְבָא֑וֹת אֲנִ֤י רִאשׁוֹן֙ וַאֲנִ֣י אַחֲר֔וֹן וּמִבַּלְעָדַ֖י אֵ֥ין אֱלֹהִֽים” (ספר ישעיהו, פרק מ"ד, פסוק ו')
”וְעָל֤וּ מֽוֹשִׁעִים֙ בְּהַ֣ר צִיּ֔וֹן לִשְׁפֹּ֖ט אֶת־הַ֣ר עֵשָׂ֑ו וְהָיְתָ֥ה לַֽה֖' הַמְּלוּכָֽה” (ספר עובדיה, פרק א', פסוק כ"א)
”וְהָיָ֧ה ה֛' לְמֶ֖לֶךְ עַל־כָּל־הָאָ֑רֶץ בַּיּ֣וֹם הַה֗וּא יִהְיֶ֧ה ה֛' אֶחָ֖ד וּשְׁמ֥וֹ אֶחָֽד” (ספר זכריה, פרק י"ד, פסוק ט')
”שְׁמַ֖ע יִשְׂרָאֵ֑ל ה֥' אֱלֹהֵ֖ינוּ ה֥' ׀ אֶחָֽד” (ספר דברים, פרק ו', פסוק ד')
חתימת הברכה היא כבכל ברכות קדושת היום של שאר תפילות ראש השנה: ”ברוך אתה ה' מלך על כל הארץ מקדש ישראל ויום הזכרון.”
ברכת זכרונות

קבוצת הזכרונות נקראת כך על שום שהיא מתארת את ה' כזוכר הכל, ומבקשת על זכירת ישראל וזכירת עקידת יצחק.
פתיחת הברכה: ”אתה זוכר מעשה עולם ופוקד כל יצורי קדם.”
”וַיִּזְכֹּ֤ר אֱלֹהִים֙ אֶת־נֹ֔חַ וְאֵ֤ת כָּל־הַֽחַיָּה֙ וְאֶת־כָּל־הַבְּהֵמָ֔ה אֲשֶׁ֥ר אִתּ֖וֹ בַּתֵּבָ֑ה וַיַּֽעֲבֵ֨ר אֱלֹהִ֥ים ר֨וּחַ֙ עַל־הָאָ֔רֶץ וַיָּשֹׁ֖כּוּ הַמָּֽיִם” (ספר בראשית, פרק ח', פסוק א')
”וַיִּשְׁמַ֥ע אֱלֹהִ֖ים אֶת־נַֽאֲקָתָ֑ם וַיִּזְכֹּ֤ר אֱלֹהִים֙ אֶת־בְּרִית֔וֹ אֶת־אַבְרָהָ֖ם אֶת־יִצְחָ֥ק וְאֶֽת־יַעֲקֹֽב” (ספר שמות, פרק ב', פסוק כ"ד)
”וְזָֽכַרְתִּ֖י אֶת־בְּרִיתִ֣י יַֽעֲק֑וֹב וְאַף֩ אֶת־בְּרִיתִ֨י יִצְחָ֜ק וְאַ֨ף אֶת־בְּרִיתִ֧י אַבְרָהָ֛ם אֶזְכֹּ֖ר וְהָאָ֥רֶץ אֶזְכֹּֽר” (ספר ויקרא, פרק כ"ו, פסוק מ"ב)
”זֵ֣כֶר עָ֭שָׂה לְנִפְלְאוֹתָ֑יו חַנּ֖וּן וְרַח֣וּם יְיָ” (ספר תהלים, פרק קי"א, פסוק ד')
”טֶ֭רֶף נָתַ֣ן לִֽירֵאָ֑יו יִזְכֹּ֖ר לְעוֹלָ֣ם בְּרִיתֽוֹ” (ספר תהלים, פרק קי"א, פסוק ה')
”וַיִּזְכֹּ֣ר לָהֶ֣ם בְּרִית֑וֹ וַ֝יִּנָּחֵ֗ם כְּרֹ֣ב חֲסָדָֽו” (ספר תהלים, פרק ק"ו, פסוק מ"ה)
”הָלֹ֡ךְ וְֽקָרָאתָ֩ בְאָזְנֵ֨י יְרֽוּשָׁלִַ֜ם לֵאמֹ֗ר כֹּ֚ה אָמַ֣ר ה' זָכַ֤רְתִּי לָךְ֙ חֶ֣סֶד נְעוּרַ֔יִךְ אַֽהֲבַ֖ת כְּלֽוּלֹתָ֑יִךְ לֶכְתֵּ֤ךְ אַֽחֲרַי֙ בַּמִּדְבָּ֔ר בְּאֶ֖רֶץ לֹ֥א זְרוּעָֽה” (ספר ירמיהו, פרק ב', פסוק ב')
”וְזָֽכַרְתִּ֨י אֲנִ֧י אֶת־בְּרִיתִ֛י אוֹתָ֖ךְ בִּימֵ֣י נְעוּרָ֑יִךְ וַהֲקִֽימוֹתִ֥י לָ֖ךְ בְּרִ֥ית עוֹלָֽם” (ספר יחזקאל, פרק ט"ז, פסוק ס')
”הֲבֵן֩ יַקִּ֨יר לִ֜י אֶפְרַ֗יִם אִ֚ם יֶ֣לֶד שַֽׁעֲשֻׁעִ֔ים כִּֽי־מִדֵּ֤י דַבְּרִי֙ בּ֔וֹ זָכֹ֥ר אֶזְכְּרֶ֖נּוּ ע֑וֹד עַל־כֵּ֗ן הָמ֤וּ מֵעַי֙ ל֔וֹ רַחֵ֥ם אֲֽרַחֲמֶ֖נּוּ נְאֻם־יְיָ” (ספר ירמיהו, פרק ל"א, פסוק י"ט)
”וְזָֽכַרְתִּ֥י לָהֶ֖ם בְּרִ֣ית רִֽאשֹׁנִ֑ים אֲשֶׁ֣ר הוֹצֵֽאתִי־אֹתָם֩ מֵאֶ֨רֶץ מִצְרַ֜יִם לְעֵינֵ֣י הַגּוֹיִ֗ם לִֽהְי֥וֹת לָהֶ֛ם לֵֽאלֹהִ֖ים אֲנִ֥י יְיָ” (ספר ויקרא, פרק כ"ו, פסוק מ"ה)
חתימת הברכה: ”ברוך אתה ה' זוכר הברית” 

לחלק מן העדות[דרושה הבהרה] יש בקבוצת פסוקי הזכרונות אחד עשר פסוקים במקום עשרה.
ברכת שופרות

קבוצת השופרות נקראת כך על שום השופר הנזכר בה. בפסוקים אלו מתוארת ההתגלות האלוהית, "בקול שופר עליהם הופעת".
פתיחת הברכה: ”אתה נגלית בענן כבודך על עם קדשך לדבר עימם.”
”וַיְהִי֩ בַיּ֨וֹם הַשְּׁלִישִׁ֜י בִּֽהְיֹ֣ת הַבֹּ֗קֶר וַיְהִי֩ קֹלֹ֨ת וּבְרָקִ֜ים וְעָנָ֤ן כָּבֵד֙ עַל־הָהָ֔ר וְקֹ֥ל שֹׁפָ֖ר חָזָ֣ק מְאֹ֑ד וַיֶּֽחֱרַ֥ד כָּל־הָעָ֖ם אֲשֶׁ֥ר בַּֽמַּחֲנֶֽה” (ספר שמות, פרק י"ט, פסוק ט"ז)
”וַֽיְהִי֙ ק֣וֹל הַשֹּׁפָ֔ר הוֹלֵ֖ךְ וְחָזֵ֣ק מְאֹ֑ד מֹשֶׁ֣ה יְדַבֵּ֔ר וְהָֽאֱלֹהִ֖ים יַֽעֲנֶ֥נּֽוּ בְקֽוֹל” (ספר שמות, פרק י"ט, פסוק י"ט)
”וְכָל־הָעָם֩ רֹאִ֨ים אֶת־הַקּוֹלֹ֜ת וְאֶת־הַלַּפִּידִ֗ם וְאֵת֙ ק֣וֹל הַשֹּׁפָ֔ר וְאֶת־הָהָ֖ר עָשֵׁ֑ן וַיַּ֤רְא הָעָם֙ וַיָּנֻ֔עוּ וַיַּֽעַמְד֖וּ מֵֽרָחֹֽק” (ספר שמות, פרק כ', פסוק י"ד)
ישנם ארבעה פסוקים:
”עָלָ֣ה אֱ֭לֹהִים בִּתְרוּעָ֑ה יְיָ בְּק֣וֹל שׁוֹפָֽר” (ספר תהלים, פרק מ"ז, פסוק ו')
”בַּ֭חֲצֹ֣צְרוֹת וְק֣וֹל שׁוֹפָ֑ר הָ֝רִ֗יעוּ לִפְנֵ֤י ׀ הַמֶּ֬לֶךְ יְיָ” (ספר תהלים, פרק צ"ח, פסוק ו')
”תִּקְע֣וּ בַחֹ֣דֶשׁ שׁוֹפָ֑ר בַּ֝כֵּ֗סֶה לְי֣וֹם חַגֵּֽנוּ׃ כִּ֤י חֹ֣ק לְיִשְׂרָאֵ֣ל ה֑וּא מִ֝שְׁפָּ֗ט לֵֽאלֹהֵ֥י יַֽעֲקֹֽב” (ספר תהלים, פרק פ"א, פסוקים ד'–ה')
”הַ֥לְלוּ יָ֨הּ ׀ הַֽלְלוּ־אֵ֥ל בְּקָדְשׁ֑וֹ הַֽ֝לְל֗וּהוּ בִּרְקִ֥יעַ עֻזּֽוֹ׃ הַֽלְל֥וּהוּ בִגְבֽוּרֹתָ֑יו הַֽ֝לְל֗וּהוּ כְּרֹ֣ב גֻּדְלֽוֹ׃ הַֽ֭לְלוּהוּ בְּתֵ֣קַע שׁוֹפָ֑ר הַֽ֝לְל֗וּהוּ בְּנֵ֣בֶל וְכִנּֽוֹר׃ הַֽ֭לְלוּהוּ בְּתֹ֣ף וּמָח֑וֹל הַֽ֝לְל֗וּהוּ בְּמִנִּ֥ים וְעֻגָֽב׃ הַֽלְל֥וּהוּ בְצִלְצְלֵי־שָׁ֑מַע הַֽ֝לְל֗וּהוּ בְּֽצִלְצְלֵ֥י תְרוּעָֽה׃ כֹּ֣ל הַ֭נְּשָׁמָה תְּהַלֵּ֥ל יָ֗הּ הַֽלְלוּ־יָֽהּ” (ספר תהלים, פרק ק"נ)
”כָּל־יֹֽשְׁבֵ֥י תֵבֵ֖ל וְשֹׁ֣כְנֵי אָ֑רֶץ כִּנְשֹׂא־נֵ֤ס הָרִים֙ תִּרְא֔וּ וְכִתְקֹ֥עַ שׁוֹפָ֖ר תִּשְׁמָֽעוּ” (ספר ישעיהו, פרק י"ח, פסוק ג')
”וְהָיָ֣ה ׀ בַּיּ֣וֹם הַה֗וּא יִתָּקַע֮ בְּשׁוֹפָ֣ר גָּדוֹל֒ וּבָ֗אוּ הָאֹֽבְדִים֙ בְּאֶ֣רֶץ אַשּׁ֔וּר וְהַנִּדָּחִ֖ים בְּאֶ֣רֶץ מִצְרָ֑יִם וְהִשְׁתַּֽחֲו֧וּ לַֽייָ בְּהַ֥ר הַקֹּ֖דֶשׁ בִּירֽוּשָׁלִָֽם” (ספר ישעיהו, פרק כ"ז, פסוק י"ג)
”וַֽה' עֲלֵיהֶ֣ם יֵֽרָאֶ֔ה וְיָצָ֥א כַבָּרָ֖ק חִצּ֑וֹ וַֽאדֹנָ֤י יֱֹיִ בַּשּׁוֹפָ֣ר יִתְקָ֔ע וְהָלַ֖ךְ בְּסַֽעֲר֥וֹת תֵּימָֽן׃ יְיָ צְבָאוֹת֮ יָגֵ֣ן עֲלֵיהֶם֒” (ספר זכריה, פרק ט', פסוקים י"ד–ט"ו)
”וּבְי֨וֹם שִׂמְחַתְכֶ֥ם וּֽבְמוֹעֲדֵיכֶם֮ וּבְרָאשֵׁ֣י חָדְשֵׁיכֶם֒ וּתְקַעְתֶּ֣ם בַּחֲצֹֽצְרֹ֗ת עַ֚ל עֹלֹ֣תֵיכֶ֔ם וְעַ֖ל זִבְחֵ֣י שַׁלְמֵיכֶ֑ם וְהָי֨וּ לָכֶ֤ם לְזִכָּרוֹן֙ לִפְנֵ֣י אֱלֹֽהֵיכֶ֔ם אֲנִ֖י יְיָ אֱלֹֽהֵיכֶֽם” (ספר במדבר, פרק י', פסוק י')
חתימת הברכה: ”ברוך אתה ה' שומע קול תרועת עמו ישראל (נוסח ע"מ, בחול: היום) ברחמים.”
בברכה זו סוקר המתפלל לפני הקב"ה את אזכוריו של השופר במסורת היהודית ובפסוקי התנ"ך, החל ממעמד הר סיני ועד לשופר הגדול של הגאולה. לאחר סקירה זו באה בקשת "תקע בשופר גדול". את תקיעת הגאולה שלאחריה יוכל עם ישראל לשוב ולקיים את מצוות תקיעת השופר בבית המקדש במועדים.
דיני הפסוקים > מספר הפסוקים וסדרם

במשנה, מסכת ראש השנה, פרק ד', משנה ו', תנא קמא מצריך עשרה פסוקים לכל ברכה, ודעת רבי יוחנן בן נורי שיוצא באמירת שלושה פסוקים בלבד. להלכה נוהגים לומר לפחות עשרה.
בתלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף ל"ב, עמוד א' מובאים שלשה הסברים לאמירת הפסוקים במספר זה דווקא: כנגד עשרה מאמרות שבהם נברא העולם, כנגד עשרת הדיברות או כנגד עשרה הילולים שבספר תהילים, פרק ק"נ. בתלמוד ירושלמי, מסכת ראש השנה,  פרק ד', הלכה ז' מובא טעם למניין זה על כל ברכה בנפרד.
הסיבה לאמירת שלשה פסוקים לדעת רבי יוחנן בן נורי היא כנגד תורה נביאים וכתובים או כנגד כוהנים לויים וישראלים.
דיני הפסוקים > תוכן הפסוקים

כאמור, עיקר ברכות מלכויות זכרונות ושופרות הוא אמירת פסוקים מן התורה, הנביאים והכתובים העוסקים בנושאים אלה. ההלכה אינה קובעת מבחר פסוקים מחייב, אלא קובעת כללים כיצד יש לבחור את הפסוקים מתוך המאגר שבתנ"ך. במשנה מופיע כלל אחד: שאין לבחור פסוקים שליליים, המזכירים מלכות, זכרון או שופר בהקשר של פורענות. בתוספתא ובתלמוד נזכרים כללים נוספים, כגון שאין לומר זכרון המוסב על אדם יחיד, אלא רק על הציבור. ומאידך, רבי יוסי מחריג את הכלל הראשון ומתיר אמירת פסוקי פורענות שהפורענות שבהם מתייחסת לגויים.
מחלוקות נוספות בין רבי יהודה לרבי יוסי נוגעות לרמת העיסוק של הפסוקים בנושא שהם אמורים לעסוק בו. לדעת רבי יהודה, פסוקי המלכויות צריכים להזכיר בפירוש את מלכות ה', אך לדעת רבי יוסי ניתן להשתמש בפסוקים שתוכנם מביע את העיקרון של מלכות ה', גם בלי להזכיר אותה בפירוש. למשל, רבי יוסי מתיר להשתמש לצורך כך בפסוק שמע ישראל. יש לציין כי רבי יוסי נדרש להרחיב את מאגר פסוקי המלכות, שכן לדעתו יש לומר ארבעה פסוקים מן התורה, ואילו לפי הקריטריון של רבי יהודה ישנם בכל התורה רק שלשה פסוקים מתאימים. בפסוקי הזכרונות קיימת מחלוקת מקבילה, בשאלה האם יש צורך דווקא בלשון "זכר", או שגם המילה הנרדפת "פקד" מתאימה. מחלוקת דומה לכך קיימת גם בפסוקי השופרות: לדעת רבי יהודה, פסוקי ברכת השופרות חייבים להכיל את אזכור השופר עצמו, אך לדעת רבי יוסי גם פסוקים המכילים רק את אזכור התרועה (למשל במדבר, כ"ט, א'), ולא מופיעה בהם המילה המפורשת "שופר", כשרים לשימוש.
נוסח הברכות

מלבד קביעת החיוב לומר פסוקי מלכויות זכרונות ושופרות במסגרת הברכות, לא קבעה ההלכה דבר בשאלה כיצד יש לשלב בהן את הפסוקים, האם מקדימים להם הקדמה מסוימת או מוסיפים חתימה מיוחדת, והאם אומרים את הפסוקים כצרור פסוקים רצוף או שישנה תפילה מיוחדת לכל פסוק. במשנה לא מופיעות אפילו חתימות הברכות לראש השנה.
נוסח הברכות > תקיעתא דבי רב

כאמור, במחזורי התפילה ישנו נוסח תפילה לכל אחת מן הברכות, הכולל פתיחה לברכה שתוכנה הוא בעיקר דברי שבח לה', שלאחריה באים הפסוקים ברצף, ולבסוף בא קטע חתימה שתוכנו הוא בקשה וכולל בתוכו גם את הפסוק החותם מן התורה.
קטע מנוסח זה לברכת זכרונות מצוטט בתלמודים ומכונה שם "תקיעתא דרב" (או "תקיעתא דבי רב"), ומכך מסיקים כי זהו שמה של מערכת הנוסחים שבידינו. מהציטוטים הללו עולה כי מחברה הוא האמורא רב, אך אחרים סבורים שהיא קדומה יותר ומקור הכינוי הוא רק בכך שהיא נערכה על ידו או הייתה נהוגה בבית מדרשו, או אף שאין הכוונה לאמורא רב, ומשמעות הביטוי היא התקיעתא שנהוגה בחוגי ישיבות בבל.
להשערת דניאל גולדשמידט, נוסח 'תקיעתא דבי רב' שבידינו מורכב משני נוסחים מקבילים שהורכבו זה על זה. לדעתו, מאחר שההלכה לא קבעה באיזה אופן יש לשלב את אזכור הפסוקים בתפילה ואיזה אופי להעניק לאמירתם, היה במקור נוסח אחד שערך את הברכות כברכות שבח, ונוסח אחר שערך אותן כברכות בקשה. בנוסח שלנו הורכבו שני הנוסחים: פסקת הפתיחה היא פסקת שבח בדרך כלל, שמקורה בנוסח הראשון ואליה מצטרפים תשעת הפסוקים הראשונים, ופסקת הסיום, עם הפסוק העשירי המשתלב בה, היא פסקת בקשה שמקורה בנוסח השני. גם מבחינת תוכנן, הוא משער כי פסקאות הבקשה שלאחר הפסוקים אינן חלק מקורי מתקיעתא דבי רב, אלא קטעים שצורפו אליה מאוחר יותר. הראיה לכך היא שלחלקים רבים מבקשות אלה יש מקבילות בתפילות אחרות או שהם שברי ציטוטים מתפילות אחרות.
נוסח הברכות > תקיעתא דבי רב > תוכני תקיעתא דבי רב

נימתה הכללית של תקיעתא דבי רב היא נימה אוניברסלית, ובפרט בפתיחת הברכות: פתיחות המלכויות 'עלינו לשבח' ו'על כן נקווה' עוסקות במלכותו של ה' על העולם כולו ובתפילה שתיפסק מן העולם העבודה הזרה וכל בני האדם יכירו במלכות ה'. גם חתימת המלכויות חוזרת לתוכן זה. פתיחת הזכרונות "אתה זוכר מעשי עולם" עוסקת בראש השנה כיום דין שבו דן ה' את כל בריות העולם וסוקר את מעשי כל בני האדם. פתיחת השופרות "אתה נגלית" עוסקת, בעקבות פסוקי השופרות בתורה, בהתגלות ה' במתן תורה, שהוא נושא לאומי-יהודי ולא אוניברסלי. אף על פי כן, מצא בעל התקיעתא מקום להזכיר את ההיבט האוניברסלי של המעמד וכתב "גם כל העולם כולו חל מפניך ובריות בראשית חרדו ממך". פסקאות החתימה של הזכרונות והשופרות עוסקות בנושאים לאומיים-יהודיים ולא אוניברסליים: בקשה שה' ירחם על ישראל בזכות עקדת יצחק, ובקשה לקיבוץ גליות וגאולה.
סגנונה ולשונה של תקיעתא דבי רב הוא נשגב יותר משל תפילות הקבע הרגילות: נעשה בה שימוש בתקבולות על דרך השירה שבתנ"ך, והמשפטים בה כתובים במקצב הדומה לשל הפיוט הקדם-קלאסי (המקצב המרובע). אוצר המילים שלה הוא ממשלב גבוה יותר מבנוסחי תפילה אחרים, ונעשה בה שימוש בכינויים על דרך הפיוט. ניתן לומר שתקיעתא דבי רב היא פיוט קדום, או פרוזה הקרובה במיוחד אל הפיוט.
נוסח הברכות > פיוטי תקיעתות

כאשר התפתח הפיוט, בארץ ישראל בתקופה הביזנטית, הוא נועד להוות נוסח חלופי לתפילות הקבע, שיעמוד בדרישות ההלכה בנוגע למבנה התפילה, אך יחליף את הנוסח הקבוע בנוסח פיוטי מתחלף. בשל כך, פייטנים כתבו גם פיוטי תקיתעות, כלומר נוסחים מפויטים לברכות מלכויות זכרונות ושופרות, שיחליפו את נוסח הקבע של תקיעתא דבי רב.
התקיעות

ברכות ראש השנה נחשבות כהכנה (או הכרזה) לתקיעות הבאות אחרי כל ברכה וברכה, כך שליח הציבור האומר אותן נקרא במשנה "מתקיע", וכך נקראות הברכות עצמן בחז"ל בשם "תקיעתא". מאידך, מבואר בבבלי כי יחיד המתפלל מברך את הברכות אך אינו תוקע במהלך התפילה.
למנהג הספרדים תוקעים לאחר כל ברכה וברכה גם במהלך תפילת הלחש, כאשר החזן מקריא את סוף הברכה בקול ומיד תוקעים וממשיכים לברכה הבאה, ואילו האשכנזים נוהגים לתקוע רק בחזרת הש"ץ.
אמירתן במועדים נוספים

בזמן שהיה היובל נוהג היו מתווספות ברכות אלו גם בתפילת מוסף של יום הכיפורים של שנת היובל.
אמירתן במועדים נוספים > בתעניות ציבור ובמלחמה

בתפילת תענית ציבור היו מוסיפים לתפילת העמידה שש ברכות, ובסך הכל 24 ברכות (ללא ברכת המינים). בתפילת תענית מורחבת זו, נאמרות גם זכרונות ושופרות. לדעת הרמב"ם, אין הכוונה לאמירת ברכות זכרונות ושופרות במלואן, אלא להוספת הפסוקים בלבד, בתוך ברכת גואל ישראל. אולם, רוב הראשונים חלקו על הרמב"ם, ולדעתם הכוונה היא לאמירת ברכות זכרונות ושופרות, בדומה לתפילת ראש השנה (בשינויים קלים), כך שהברכה הראשונה הנוספת לתפילה (לאחר ברכת גאולה) היא ברכת זכרונות, ובסופה חותמים ”מי שענה את אבותינו על ים סוף, הוא יענה אתכם וישמע קול צעקתכם היום הזה, ברוך אתה ה' זוכר הנשכחות”; והברכה השנייה היא ברכת שופרות, ובסופה אומרים ”מי שענה את יהושע בגלגל, הוא יענה אתכם וישמע קול צעקתכם היום הזה, ברוך אתה ה' שומע תרועה”.
בתלמוד הבבלי נחלקו באילו תעניות ציבור נאמרת תפילת התענית המורחבת. לפי דעה אחת הן נאמרות רק בשבע תעניות הגשמים האחרונות, ולפי דעה אחרת הן נאמרות גם בשלוש תעניות הגשמים האמצעיות. להלכה, דעת רוב הראשונים שאומרים ברכות אלה רק בשבע האחרונות, וכך נפסק בשולחן ערוך.
ראו גם

תפילת תשע
לקריאה נוספת

איסמר אלבוגן, התפילה בישראל בהתפתחותה ההיסטורית, בעריכת יוסף היינמן, ישראל אדלר, אברהם נגב, יעקב פטוחובסקי וחיים שירמן, ירושלים 1972, עמ' 107–109.
יוסף היינימן, "מלכויות, זכרונות ושופרות", מעיינות ט, ימים נוראים ב', בעריכת חיים חמיאל, ירושלים: תשכ"ח, עמ' 546–569, באתר היברובוקס.
יוסף היינימן, "סדרי־הברכות הקדומים לראש השנה ולתעניות", תרביץ מה [ג–ד] (ניסן תשל"ו), עמ' 258–267.
עבאס זכור

עבאס זכּור (בערבית: عباس زكور; נולד ב-30 בדצמבר 1965 בעכו) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם רע"מ-תע"ל.
ביוגרפיה

בעל תואר ראשון במדעי האסלאם מאוניברסיטת ירושלים באבו דיס אותו קיבל ב-1990. מנהל עיתון במקצועו.
כיום הוא מתגורר בעכו. נשוי ואב לשישה ילדים.
זכור היה מראשי התנועה האסלאמית בישראל. בחודש דצמבר 2007 הודח מהתנועה האסלאמית בשל אי הסכמתו לפנות את מושבו בכנסת לנבחר החמישי ברשימה, סלמאן אבו חאמד, בהתאם להסכם רוטציה. ראשי התנועה חששו מהקדמת הבחירות, ולכן החליטו לקצר את תקופת כהונתו של זכור בכנסת. זכור סירב להתפטר בטענה שהרוטציה מחייבת אותו לפנות את כסאו בחודש אוגוסט 2008, שנתיים ו-3 חודשים ממועד הבחירות לכנסת השבע עשרה.
התנועה האסלאמית החליטה להטיל עונש על חבר הכנסת בשל כך ומנעה ממנו לפרסם הודעות לתקשורת באתר האינטרנט של התנועה ובביטאונה הרשמי. לאחר שסירב להיענות לדרישתה, עתרה התנועה לבג"ץ נגד חבר הכנסת. זכור סירב להצעת פשרה של בית המשפט, לפיה יתפטר מהכנסת באפריל 2008, ולפיכך המשיך לכהן כחבר הכנסת. לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הצטרף לבל"ד והוצב במקום הרביעי ברשימתה לכנסת. בל"ד זכתה בשלושה מנדטים וזכור נשאר מחוץ לכנסת.
במהלך כהונת הכנסת ה-18 נפגע זכור עצמו מסירוב של חבר כנסת אחר, סעיד נפאע, לקיים הסכם רוטציה. בדומה לזכור, גם נפאע הודח מסיעתו עקב סירובו לקיים את ההסכם.
כיום, זכור חבר במועצת השורא של רע"מ.
התבטאויות

זכור קרא מעל בימת הכנסת לחייב את הגברים המוסלמים להתחתן עם עד 4 נשים כדי להגביר את הילודה בקרב הערבים, בתגובה להצגתו של המגזר הערבי בישראל על ידי אביגדור ליברמן כאיום אסטרטגי על מדינת ישראל.
כתגובה להתכנסותה של ועידת לסביות בחיפה, עמד זכור בראש הפגנה וטען כי התכנסות זו מזלזלת בערכו של האדם ופעולותיהן של נשים אלו לא מקובלות בעולם המוסלמי והפלסטיני.
זכור, ממנהיגי הציבור הערבי בעכו, נטל חלק מרכזי בניסיונות להרגעת הרוחות ולהפסקת המהומות שפרצו בין תושבים יהודים וערבים בעיר במהלך יום הכיפורים בשנת תשס"ט (2008). עקב איומים על חייו מגורמי ימין קיצוניים, הצמיד לו משמר הכנסת מאבטח צמוד. במהלך המהומות בעכו (2021) הרחיק זכור את מבצעי הלינץ במור ג'נאשווילי, ובכך הציל את חייו.
הערות שוליים

↑  ניר יהב‏, ח"כ סעיד נפאע יודח ממפלגת בל"ד, באתר וואלה, 14 בינואר 2010
↑  איתמר ענברי, רחם האישה הערבייה מגויס נגד ליברמן, באתר nrg‏, 31 באוקטובר 2006
↑  איתמר ענברי, הלסביות הערביות יצאו מהארון, באתר nrg‏, 29 במרץ 2007
↑  קובי מנדל, נתיב נחמני, ניר יהב ומערכת וואלה! חדשות‏, שקט מתוח בעכו מחשש להתחדשות המהומות, באתר וואלה, 12 באוקטובר 2008
↑  https://ononews.co.il/news-kiryat-ono/%D7%94%D7%A6%D7%99%D7%9C-%D7%99%D7%94%D7%95%D7%93%D7%99-%D7%9E%D7%9C%D7%99%D7%A0%D7%A5-%D7%91%D7%A2%D7%9B%D7%95-%D7%95%D7%96%D7%9B%D7%94-%D7%91%D7%90%D7%95%D7%AA-%D7%94%D7%9E%D7%95%D7%A4%D7%AA/
טרובדור
ראו גם

משורר נודד
אדם דה לה האל
לקריאה נוספת

Akehurst, F. R. P. and Judith M. Davis, eds. A Handbook of the Troubadours. Berkeley: University of California Press, 1995. ISBN 0-52-007976-0.
Butterfield, Ardis. "Monophonic song: questions of category", Companion to Medieval & Renaissance Music. Oxford University Press, 1997. ISBN 0-19-816540-4.
O'Neill, Mary (2006). Courtly Love Songs of Medieval France: Transmission and Style in the Trouvère Repertoire. Oxford: Oxford University Press. ISBN 0-19-816547-1.
Page, Christopher. "Listening to the trouvères". Early Music. Vol. 25, No. 4, November 1997.
Goldin, Frederick, translator. Lyrics of the Troubadours and Trouvères: An Anthology and a History. Gloucester, MA: Peter Smith, 1983. ISBN 0-84-465036-6.
Hasenohr, Geneviève and Michel Zink, eds. Dictionnaire des lettres françaises: Le Moyen Age. Collection: La Pochothèque. Paris: Fayard, 1992. ISBN 2-25-305662-6.
אקהרסט ודייוויס, עורכים, "מדריך הטרובאדורים", ברקלי, הוצאת אוניברסיטת קליפורניה, 1995
באטרפילד, ארדיס, "השיר המונופוני:שאלות של קטגוריה", "מדריך למוזיקה של ימי הביניים והרנסאנס", הוצאת אוניברסיטת אוקספורד 1997
או'ניל, מרי (2006). "שירי אהבה חצרוניים בצרפת של ימי הביניים: מסר וסגנון ברפרטואר הטרובר". הוצאת אוניברסיטת אוקספורד
פייג', כריסטופר. "האזנה לטרובר", "מוזיקה קדומה", כרך 25, מס' 4, נובמבר 1997
גולדין פרדריק, מתרגם. "מילות שירי הטרובאדורים והטרובר: אנתולוגיה והיסטוריה." גלוסטר, פיטר סמית, 1983
הערות שוליים

↑  באטרפילד, 1997
↑  פייג', 1997
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553670905171  BNE: XX528459  BnF: cb11933710f (data)  GND: 4186337-9  LCCN: sh85138082  NDL: 00573329  NKC: ph126765
חופשה

נופשים מבלים את חופשתם על חוף הים
ג'רלד פורד, נשיא ארצות הברית, ורעייתו בטי פורד בסירת דיג בעת חופשה
חופשה היא לקיחת פסק זמן מעיסוקיו של האדם למטרת מנוחה, נופש או תיור.
אנשים יוצאים לחופשה ממקום העבודה או הלימודים, במהלך חגים, חגיגות או אירועים קבועים לאורך השנה (למשל חופשת חג המולד במדינות נוצריות, פסח, סוכות או עיד אל-פיטר בישראל או החופש הגדול שלאחר סיום שנת הלימודים). לעיתים יוצאים לחופשה קצרה כדי לנוח, או בשל סיבות ואירועים משפחתיים. לעיתים קרובות אנשים מבלים את חופשותיהם בחברת בני משפחה או חברים. אדם עשוי לצאת גם לחופשות ארוכות מהרגיל, למשל שנת שבתון או חופשה ללא תשלום ממקום העבודה.
בעבר, משפחות רבות מהמעמד הכלכלי-חברתי הגבוה בעולם המערבי, נהגו לעבור מביתן הקבוע אל בית קיץ פרטי בתקופה זו של השנה, שהוקם לרוב באזור נופש כגון חוף הים.
אטימולוגיה

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
מקור השם באנגלית, vacation, הוא מהכינוי שניתן בעבר באנגליה לחופשת הקיץ הארוכה של בתי המשפט במדינה; בהמשך יוחס מונח זה לחופשת הקיץ של האוניברסיטאות. מנהג החופשה הזו השתרש באנגליה לאחר הנהגתו על ידי ויליאם הראשון, מלך אנגליה, שהגיע מנורמנדי שבצרפת, שם נהוגה הייתה חופשה זו בחודשי הקיץ למטרת בציר הענבים, ונקראה בשם וקאנס (Vacances בצרפתית).
ראו גם

יום גשר
חופשה בבית
קרלס פוג'דמון

קַרְלֶס פּוּגְ'דֵמוֹן אִי קַזַמַז'וֹ (בקטלאנית: ‏Carles Puigdemont i Casamajóקובץ:Ca-Carles Puigdemont i Casamajó.oga‏Ⓘ‏, הגייה: [ˈkarɫəs pudʒðəˈmon i kəzəməˈʒo]; נולד ב-29 בדצמבר 1962) הוא פוליטיקאי ועיתונאי קטלוני, שכיהן בין ינואר 2016 לאוקטובר 2017 כנשיא ז'נרליטט דה קטלוניה ה-130 במספר. פוג'דמון כיהן כחבר בפרלמנט של קטלוניה מטעם מפלגת האיגוד הדמוקרטי של קטלוניה (CDC) וכיהן כראש עיריית ז'ירונה.
ב-27 באוקטובר 2017, אחרי משאל עם שאורגן על ידו, הכריז פוג'דמון על עצמאות קטלוניה. באותו יום הודח מתפקידיו על ידי שלטונות ספרד בנימוק שהפר את החוקה של ספרד ואת החלטות בית הדין החוקתי של ספרד שאסר על קיום משאל העם בסוגיית העצמאות.
פוג'דמון ומנהיגים אחרים מממשלו נמלטו כעבור מספר ימים לבלגיה.
ביוגרפיה

קרלס פוג'דמון נולד ב-20 בדצמבר 1962 באמר, במחוז לה סלווה בקטלוניה, כבן למשפחת קונדיטורים.
הוא השני מבין שמונת ילדיהם של שאווייר פוג'דמון ונוריה לבית קזמז'ו. סבא-רבא שלו וכן דודו, ז'וזפ פוג'דמון (1983-1979), כיהנו כראשי המועצה באמר.
הוא למד שפה וספרות קטלאנית ועיתונאות באוניברסיטת ז'ירונה ובימי לימודיו כתב בעיתונות המקומית. הוא היה הכתב המקומי ביישוב אמר של העיתון "לוס סיטיוס" ומאוחר יותר עורך ראשי של העיתון "אל פונט" שבו התחיל כמגיה בשנת 1982. במהלך שנת 1993 ערך מסע כתיבת כתבות בארצות שונות באיחוד האירופי, שפורסמו באותה שנה בכתב העת "פרזנסיה" (Presència).
בשנים 2002-1999 היה פוג'דמון המנכ"ל הראשון של סוכנות החדשות הקטלאנית (Agència Catalana de Notícies) ושל העיתון הקטלאני בשפה האנגלית Catalonia Today שהוקם מיוזמתו.
הוא כתב את הספר "Cata...què? Catalunya vista per la premsa internacional ("קטה..מה? קטלוניה כפי שהיא נצפית בעיתונות הבינלאומית") וכן כתב מדור קבוע בנושא בכתב העת "פרזנסיה".
בנעוריו פעל פוג'דמון במסגרת תנועת הנוער של המפלגה CDC ,"ז'ובנטוט נסיונליסטה דה קטלוניה" (הנוער הלאומי של קטלוניה) JNC והיה ממייסדי תנועה זו במחוז ז'ירונה. כחבר בברית הפוליטית "איגוד ואיחוד" או CiU (ראשי תיבות של Convergencia i Union) כיהן פוג'דמון בשנים 2002–2004 כמנהל "בית התרבות של ז'ירונה" (Casa de Cultura de Girona) והיה בשנים 2006, 2010 ו-2012 חבר בפרלמנט הקטלאני.
בשנת 2007 עמד בראש רשימת ה-CiU בבחירות למועצת העיר ז'ירונה, אך נשאר באופוזיציה. בבחירות בשנת 2011 נבחר לראשות עיריית ז'ירונה ובכך שם קץ ל-32 שנה של שליטה רצופה של המפלגה הסוציאליסטית של קטלוניה בניהול ענייני העיר.
ביולי 2015 החליף את ז'וזפ וילה דאבדאל בתפקיד יושב ראש "האיגוד המוניציפלי למען העצמאות" (Associació de Municipis per la Independència).
בבחירות האזוריות בשנת 2015 הוא נבחר כחבר בפרלמנט הקטלאני מטעם הרשימה "ביחד למען ה'כן' " (Junts pel Sí).
ב-9 בינואר הציע ארטור מאס לבחור בפוג'דמון כנשיא קטלוניה על מנת לקדם את תהליך כינונה של רפובליקה קטלאנית עצמאית. הסכם שהושג ברגע האחרון בין המפלגות Junts pel Sí ו-CUP איפשר לפוג'דמון לזכות בתמיכה משותפת של שתיהן. הוא נבחר ב-10 בינואר 2016 לנשיא הז'נרליטט ב-70 קולות בעד, 63 נגד ושני נמנעים. ב-11 בינואר התמנה לנשיא הז'נרליטט על ידי מלך ספרד, פליפה השישי. בטקס כניסתו לתפקיד היה פוג'דמון ראש הממשלה הקטלאני הראשון שסירב להישבע שבועת אמונים לחוקת ספרד ולמלכהּ. בעקבות בחירתו בראש הז'נרליטט הוא התפטר מראשות העיר ז'ירונה.
ביוגרפיה > הכרזת העצמאות של קטלוניה וביטולה

ב-2017 קבעה ממשלת קטלוניה כי ייערך משאל עם על עצמאות מספרד. ממשלת ספרד הביעה התנגדות וקבעה כי ביצוע משאל עם כזה הוא בלתי חוקי. לאחר מכן הודיע פוג'דמון כי אף על פי כן משאל העם יתקיים, והוא אכן נערך ב-1 באוקטובר 2017. ב-27 באוקטובר הוא הוביל הצבעה בפרלמנט של קטלוניה שאשררה את הכרזת העצמאות הקטלאנית. בעקבות זאת, התובע הכללי הספרדי הגיש כתב אישום נגד פוג'דמון בגין מרידה בשלטון. ב-30 באוקטובר בהתאם לחוקה של ספרד השתלטה הממלכה מחדש על קטלוניה ופוג'דמון קיבל מקלט מדיני בבלגיה. ב-25 במרץ 2018 נעצר בגרמניה, בהתאם לצו מעצר שהוציאה ספרד נגדו.
ביולי 2018 שחרר אותו בית המשפט הגרמני ממעצר מכיוון שלא הכיר בהגדרת עבירת המרידה שבה הואשם בספרד.
פוג'דמון חזר לבלגיה, בה הוא מתגורר בעיר וטרלו. ב-16 ביולי 2018 הוא הקים בגולה יחד עם הפוליטיקאי הקטלאני קים טורה תנועה פוליטית חדשה בשם Crida Nacional per la República (העצומה הלאומית למען הרפובליקה) גם היא בעלת מצע בדלני.
ביוגרפיה > חזרה לקטלוניה

פוג'דמון נחשד במעילה, שימוש לרעה בכספי ציבור. עבירות המעילה לכאורה היו קשורות למשאל העם שנערך ב-2017. הפרלמנט במדריד העביר בחודש מאי 2024 חוק שהעניק חנינה למעורבים בניסיון הפרישה הכושל של קטלוניה מספרד ב-2017, אך בית המשפט העליון אישר את צווי המעצר נגד פוג'דמון ושניים נוספים שהואשמו גם הם במעילה. הוא קבע כי חוק החנינה אינו חל עליהם.
באוגוסט 2024, שבע שנים מאז משאל העם הכושל על היפרדות מספרד, שב קרלס פוג'דמון לקטלוניה והופיע בפני תומכיו בברצלונה. לאחר מכן, נמלט מהמקום. המשטרה הספרדית ערכה מצוד בעקבותיו.
חייו הפרטיים

קרלס פוג'דמון נשוי משנת 2000 למרסלה טופור, עיתונאית ממוצא רומני. לזוג שתי בנות: מגלי ומריה. הוא מדבר ספרדית, קטלאנית, צרפתית, רומנית ואנגלית.
ספרים

1994 - Cata...què? Catalunya vista per la premsa internacional (קט...מה? קטלוניה בראי העיתונות הבינלאומית)