stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המאה – דמויות
אדמנים > שבט העצים "טריקרו"

| לינקולן |
| --- | --- |
מגולם על ידי: ריקי ויטל
עונות: 1–3
סטטוס: מת
סכום פרקים: 31

לינקולן (ריקי ויטל) (עונות 1–3): לוחם טריקרו מטון די סי. הציל את אוקטביה. לאחר מכן, מפתח אהבה אליה מה שגורם לו להיחשב כבוגד בחבר האדמנים. מנסה לעשות הסכם שלום בין הארציים למאה ללא הצלחה. לבסוף בורח מהאדמנים. עוזר לחברי המאה מספר פעמים, מה שגורם לו להצטייר כבוגד בקרב אנשיו. בעונה השלישית פייק מוציא אותו להורג.
אנייה (דיצ'ן לקמן) (עונות 1–2): המנהיגה של טריקרו במשך העונה הראשונה וחלק מהשנייה. מתה בעונה 2. בעבר, הייתה המנטורית של לקסה.
אינדרה (עדינה פורטר): מנהיגה את טריקרו לאחר מותה של אניה. בתחילה היא התנגדה לאנשי השמיים, ולאט לאט התחילה לקבל אותם. לימדה את אוקטביה להילחם ושימשה בתור ה'מנטורית' שלה. אמא של גאיה.
לקסה (אלישיה דבנם קארי) (עונות 2–3): מפקדת האדמנים מטריקרו, שקולה ובעלת קול ההיגיון בטבע הכאוטי של הארציים, אך חסרת רחמים ובעלת עוצמה רבה. לאחר חתימת ברית שיתוף הפעולה בין האדמנים ואנשי התיבה היא חברה לקלארק ולימדה אותה על מנהיגות. היא גם גילתה רגשות רומנטיים כלפי קלארק, אחר במהלך הקרב על הר ות'ר בגדה בקלארק כדי לשחרר את חבריה האדמנים שהיו כלואים בהר. לאחר מכן התחרטה על מעשיה והיא וקלארק הפכו לזוג. בעונה השלישית נרצחה בטעות על ידי טיטוס, והופיעה בעיר האורות כשעזרה לקלארק. בסוף העונה השביעית, השופט לוקח את צורתה בתור האהבה הכי גדולה של קלארק.
נייקו (טיי אולסון) (עונות 2–4): חברו הטוב ביותר של לינקולן משבט העצים. המרפא של טון די סי. נהרג על ידי הרחפנים של אלי.
ניילה (ג'סיקה הרמון): בת לאבא טריקרו ואמא אזגדה, אבל מזדהה וחיה בתור טריקרו. בתחילת העונה השלישית עזרה לקלארק להימלט מרואן שחיפש אחריה. במהלך הסדרה שכבה עם קלארק מספר פעמים, אבל זה לא התפתח לזוגיות.
גאיה (טאטי גבריאל) (עונות 4-7): בתה של אינדרה שהפכה לשומרת הלהבה בפוליס. מורה ומנטורית למאדי.
טריסטן (ג'וזף גט) (עונות 1–2): גנרל של טריקרו. מרקוס קיין יורה בראשו והורג אותו.
גוסטוס (אלכס פאונוביק) (עונה 2): עוזרה של המפקדת לקסה. בגד בה בכך שניסה להרוס את הברית עם אנשי השמיים, ועל כך הוציאה אותו לקסה להורג.
טיטוס (ניל סנדילנדס) (עונה 3): שומר הלהבה ושומר של לקסה. ניסה להרוג את קלארק ולהאשים בכך את מרפי, אבל בטעות ירה בלקסה במקומה. לאחר שאונטרי עלתה לשלטון, שיסף את גרונו והטביע את עצמו באמבטיה.
אדמנים > אומת הקרח "אזגדה"

| רוהאן |
| --- | --- |
מגולם על ידי: זאק מקגוואן
עונות: 3–4, 7 (אורח)
סטטוס: מת
סכום פרקים: 16

רוהאן (זאק מקגוואן) (עונות 3–4): נסיך אזגדה, בתחילה מנסה לקחת את קלארק בשבי לניה מלכת אזגדה אבל בהמשך מתיידד איתה והופך לבן ברית, לאחר שלקסה הרגה את אמו הוא מוכתר למלך. רוהאן נהרג בקרב על הבונקר מגשם רדיואקטיבי.
| אקו |
| --- | --- |
מגולם על ידי: טסיה טלס
עונות: 2–7
סטטוס: בחיים
סכום פרקים: 32

אקו (טסיה טלס): ארצית משבט אזגדה הנאמנה מאוד לשבטה. מתנקשת לשעבר. בסוף עונה 4 עלתה לחלל עם ספייסקרו (רייבן, בלאמי, אמורי, מונטי, מרפי והרפר) וגרה בתיבה למשך שש שנים. בת זוגו של בלאמי עד מותו. גרה בסקיי רינג (טבעת השמיים) למשך חמש שנים. בסוף עונה 6 מתגלה כי שמה האמיתי הוא ״אש״.
אונטרי (רייהנון פיש) (עונה 3): לוחמת אזגדה בעלת דם הלילה, אכזרית ורעה כלפי כל אזרחי פוליס ונשבעת לחסל את כל אנשי השמיים, הופכת את עצמה למפקדת לאחר מותה של לקסה בעזרת רואן, הופכת את מורפי לשומר הלהבה. נהרגת על ידי ג'אהא כשהוא בשליטת א.ל.י ומכניס אותה למוות מוחי כדי למנוע מקלארק לשים בתוכה את הלהבה.
המלכה ניה (ברנדה סטרונג) (עונה 3): ניה הייתה מלכת האזגדה אמו של רואן שניסתה להפיל את לקסה, אך נהרגה בידיה. ידוע שלפני התרחשות הסדרה, היא הרגה את בת זוגה לשעבר של לקסה, קוסטיה, במטרה לדעת את סודותיה של לקסה.
אדמנים > שבטים נוספים

אמורי (לואיזה אוליברה) (עונות 2-7): חסרת שבט בגלל המום בידה היא נחשבת לחריגה אצל האדמנים. היא ואחיה יצאו לחפש אחר עיר האורות ונתקלו בג'אהא ומרפי באזור המת. היא הופכת לבת זוגו של מרפי ובהמשך לארוסתו. גרה בתיבה למשך שש שנים ביחד עם ספייסקרו (בלאמי, אקו, מרפי, הרפר, רייבן ומונטי) ובזמן הזה הופכת לתלמידה וחברה טובה של רייבן. אחת מהדמויות היחידה בסדרה שפונות למרפי בשמו הפרטי (ג'ון).
אוטן (מיק ביסקוב) (עונות 2–3): אחיה של אמורי. השני (אחרי ג'אהא) שלוקח את הגלולה של עיר האורות, והופך לשותף למסע של ג'אהא בדרכו חזרה אל 'מחנה ג'אהא'. כשהם מגיעים לעיר של סקייקרו, שבינתיים הפכה לארקדיה, שון גילמור יורה בו בכניסה בעקבות ההוראות של הצ'נסלור החדש, פייק, לא להכניס אדמנים.
מאדי (לולה פלנרי) (עונות 4-7):משבט העמק הרדוד, בתה המאומצת של קלארק בעלת דם לילה. אשר הייתה המפקדת עד שהלהבה נהרסה. בסוף העונה השביעית, בעקבות שבי אצל כת השחר השני היא נהפכת למשותקת בכל גופה ומתעלה. בסצנה האחרונה, היא אינה חוזרת לאדמה עם שאר הדמויות הראשיות, בידיעה כי קלארק אינה תרצה שהיא תחיה למטה בלי ילדים בגילה.
לונה (נדיה היקלר) (עונות 3–4): משבט הסירה, לוחמת אמיצה וחברתו של לינקולן, היחידה שנשארה משבטה. נלחמה בקרב על הבונקר, ורצתה שאם היא תנצח אז כולם ימותו. אוקטביה הרגה אותה.
איליאן (צ'אי הנסן) (עונה 4): משבט 'טרישנקרו', בעונה השלישית בלע את הצ'יפ של אלי, ועקב כך רצח את כל משפחתו. מתאהב באוקטביה. אקו ירתה לו חץ בגרון שלא הרג אותו, אבל אוקטביה הורגת אותו מתוך רחמים.
אנשי ההר

האנשים שחיו בתוך ההר, מכיוון שגופם לא יכול להתמודד עם הקרינה ובמגע עמו הם נשרפים. עקב כך הם חוטפים ארציים ולוקחים מהם דם, וכך הם מרפאים את עצמם. בעונה השנייה קלארק ועוד 47 מחבריה נשבו על ידי אנשי ההר, לאחר שאנשי ההר הבינו שטיפול עם אנשי שמיים יעיל יותר מעם אדמנים. לאחר שפרצה מלחמה בין קואליציה של האדמנים ואנשי השמיים לבין אנשי ההר, הרגה קלארק את כל אנשי ההר מלבד קארל אמרסון, שהצליח לברוח. בעונה השלישית, קלארק מקבלת הזדמנות להוציא להורג את אמרסון, השורד האחרון מאנשי ההר. קלארק חסה על חייו, אך בהמשך העונה הורגת אותו מתוך הגנה עצמית, לאחר שהוא תוקף אותה.
מאיה וי (איב הרלו) (עונה 2): אחת מאנשי ההר שהתקרבה לג'ספר והפכה לאהובתו. נהרגה כשקלארק ובלאמי החליטו להוציא את תושבי ההר להורג ולהציף את מפלס 5 בקרינה כדי להציל את המאה.
דאנטה וואלס (ריימונד ג'יי. ברי) (עונה 2): נשיא הר ות'ר, נהרג על ידי קלארק כדי לאיים על בנו של דאנטה שישחרר את המאה.
קייג' וואלס (ג'וני וויתוורת') (עונה 2): בנו של דאנטה, נשיא הר ות'ר, תפס את השלטון לאחר שקלארק ברחה מהר ות'ר, והתחיל לקחת דם ומח עצם מהאסירים. לאחר שאנשי השמיים החלו לשחרר את האסירים והרגו את אביו הוא ברח מהר ות'ר, אך לינקולן מצא אותו והרג אותו.
לורליי סינג (רקהה שארמה) (עונה 2): עבדה כדוקטור בהר ות'ר, עוזרת של קייג' שלבסוף נהרגה על ידי דליפת קרינה שבלאמי יצר כדי שירוויח עוד זמן להציל את המאה.
וינסנט וי (איאן טרייסי) (עונה 2): אביה של מאיה, נהרג על ידי חייליו של קייג' וואלס בניסיון להציל את המאה.
תאגיד אליג'ס

תאגיד אליג'ס היא חברת כרייה שביצעה משימות בין כוכביות כדי שאסטרואידים וכוכבי לכת יוכלו להמשיך להתקיים לפני חורבן כדור הארץ בשנת 2048. אליג'ס IV היא אחת הספינות שבבעלות החברה שהובילה אסירים.
תאגיד אליג'ס > אנשי צוות

מיילס שו (ג'ורדן בולגר) (עונה 6–5): עבד בעבר בחברת אליג'ס בתור טייס של ספינות החלל, במסגרת עבודתו הוא הוביל את האסירים באליגיוס IV עד שהמרד, שרמיין דיוזה נתנה לו לחיות רק אם יעבור לצד שלהם וחסה על חיו. כשהאסירים הצליחו לקום מהשינה הוא הפך לסגן של שרמיין דיוזה ומגיע עם האסירים בחללית הגגרין. נהרג מהחשיפה לגל גדול של קרינה בכוכב החדש ״אלפא״. היה בן זוגה של רייבן לזמן קצר.
תאגיד אליג'ס > האסירים

שרמיין דיוזה (איבנה מיליצ'וויק) (עונה 7–5): מנהיגת האסירים מהחלל, בעברה הייתה קצינה באריות הים, ולאחר מכן מחבלת מקצועית בפעולות טרור. כשהייתה כלואה בספינה אליגיוס IV בשנת 2047 לקחה פיקוד על המרד שהתקיים והאסירים השתלטו על הספינה. שכבה עם מקרירי כדי להעביר אותו לצד שלה, ומכך הרתה. בעונה 6, בסקיי רינג, ילדה את בתה הופ והפכה למשפחה של אוקטביה. מתה בעונה 7, לאחר שהקריבה את עצמה כדי להציל את האחרים.
פקסטון מקרירי (ויליאם מילר) (עונה 5): רוצח פסיכופת ואחד מהאסירים שמגיעים בחללית הגגרין. שכב עם דיוזה פעם אחת ואבא של הופ.
וינסון (מייק דופוד) (עונה 5): אסיר בחללית הגגרין, רוצח סדרתי אכזרי. נשך את צווארו של קיין, וגרם למותו מאובדן דם.
ניקי (אליינה הופמן) (עונה 7): הייתה אסירה בחללית, הגיעה לסנקטום ונחושה לנקום ברייבן לאחר שהיא הרגה את בעלה.
כוכב אלפא > תושבי סנקטום

סנקטום היא עיר מדינה הנמצאת על ירח אלפא. הוא נבנה כמקום מחיה למין אנושי מאז שהאדמה הפכה לפוריה. ושם יש מגן קרינה המגן על אזרחי סנקטום מפני פולשים, צורות חיים מסוכנות, תנאים אטמוספיריים מזיקים ואירועים שמימיים, כמו התלקחויות זמניות על הירח. סנקטום נבנתה על ידי ארבע משפחות של אסטרונומים, מדענים, רופאים ומכונאים בצוות המשימה של אליג'ס III \ מכדור הארץ. משפחות אלה, המכונות גם ה-Primes, הפכו למנהיגות המלוכה של סנקטום בעלת מעמד מיוחד שבעזרת טכנולוגיה משוכללת הם מסוגלים לחיות לנצח על ידי צ'יפ שמועבר מגוף לגוף. את הצ׳יפים המציאה בקה (פרמהדה: המפקדת הראשונה), והם הונדסו מחדש על ידי גבריאל. המשפחות נחשבות בתור אלים לתושבי העם.
ראסל לייטבורן (ג'יי אר בורן) (עונה 6–7) ראסל הוא מנהיג המשלחת לכוכב אלפא שהפך לאחר מכן גם למנהיג סנקטום, הוא בעלה של סימון ואביה של ג'וזפין. ראסל מת על ידי שיידהדה שהשתלט על מוחו והרג אותו.
סימון לייטבורן (טאטיווה ג'ונס) (עונה 6) אשתו של ראסל הנאמנה אליו מאוד.
ג'וזפין לייטבורן (שרה תומפסון ואלייזה טיילור) (עונה 6) בתם של ראסל וסימון, אשר חיה שנים רבות אך בעלת אופי ילדותי ומפונק. הוכנסה לגופה של קלארק במהלך העונה עד שבלאמי וגבריאל הצילו את חייה של קלארק ולמעשה הרגו את ג'וזפין.
כוכב אלפא > צאצאיו של גבריאל

צאצאיו של גבריאל מכונים כך כי זוהי קבוצה שמתפרסת על פני דורות של ממשיכי התנועה של גבריאל סנטיאגו, שהיה מתנגד נחרץ למדיניות של שליטי סנקטום אשר לוקחים חיים של אחרים למען חיי נצח. צאצאיו של גבריאל הם מורדים בשלטון סנקטום הנוהגים לפלוש לאזור ולעשות הפיכות ברבריות.
גבריאל סנטיאגו (צ'וקו מודו) (עונה 6–7) בן זוגה לשעבר של ג'וזפין שהחל לתעב את השיטה של חיי הנצח, הוא פוגש את אוקטביה ודיוזה ביער ופוגש את שאר הקבוצה מכדור הארץ ועוזר להם למרוד בשליטי סנקטום. חיי בסקיי רינג עם אקו, הופ ואורלנדו, איתם הוא מתאמן בלחימה ומתקרב לקבוצה. שיידהדה הורג אותו בעונה 7.
כוכב ברדו

ברדו הוא כוכב לכת מחוץ לכדור הארץ שהפך לבלתי מיושב, והשאיר אותו ללא אוויר שמאפשר קיום לבני אדם. זהו ביתם של הדיספלים.
כוכב ברדו > הדיסיפלים

הדיסיפלים, הם קבוצה צבאית של בני אדם מתקדמים מאוד מבחינה טכנולוגית, שנוסדה על ידי אנשים שברחו מחורבן כדור הארץ ב-2051 והגיעו לכוכב ברדו דרך האנמולי. הם מאומנים היטב, ממושמעים ונאמנים למנהיגם, והדמות המסתורית, המכונה "הרועה" שהיא למעשה ביל קדוגן, מנהיג כת יום הדין של שחר השני (מייסד הבונקר). הם שולטים על האנומלי ומשתמשים בה כדי לנסוע בין כוכבי לכת.
ביל קדוגן (שם) (עונות 4,7): היה המייסד והמנהיג של כת יום השחר השני לאחר חורבן כדור הארץ הראשון וכעת הוא מנהיג הדיספלים.
לוויט (ג'ייסון דיאז) (עונה 7): בכיר בין הדיספלים, עזר לאוקטביה לברוח מהכוכב, אך לאחר מכן שנאלצה לחזור בחזרה, היא גילתה כי הוא הפך לשרת. בעונה 7 הופך לבן זוגה של אוקטיביה.
אנדרס (ג'ייסון) (עונה 7): אחד ממנהיגי הדיספלים שנחוש למצוא את קלארק כי הוא חושב שהלהבה בראשה.
דמויות נוספות

בקה פרנקו (אריקה סרה) (עונה 3-4,7): מדענית גאונה ועשירה, בעלת תחנת החלל 'פולריס' שחיה ב-2051 לפני החרבת כדור הארץ שנגרמה בגלל תוכנת המחשב שיצרה שיצאה מכלל שליטה. לאחר שאוכלוסיית כדור הארץ הושמדה וכדור הארץ התמלא בקרינה, היא הזריקה לעצמה "דם לילה" שמאפשר לה לשרוד את הקרינה. היא שרדה, ולבסוף נקברה בבונקר. בקה המציאה את הלהבה (הטכנולוגיה שהיא רוחה של המפקדת), והייתה המפקדת הראשונה (פרמהדה) של האדמנים. בעונה 4, רייבן רואה את דמותה בתור הזיה שמנסה לשכנע אותה למות. בקה גם המציאה הרבה מין הטכנולוגיה של תאגיד אליג'ס, בין היתר את הצ'יפים של ה-PRAIME.
א.ל.י (אריקה סרה) (עונות 2–3, 6): א.ל.י היא תוכנת מחשב שנוצרה על ידי בקה שהחריבה את כדור הארץ. הדמות לקחה את בקה בתור ה"אווטאר" שלה, היא לבושה בשמלה אדומה שפתיים אדומות וקוקו מתוח, הנבלית הראשית של העונה השלישית. היא מתעוררת מחדש לאחר שג'אהא מוצא אותה באזור המת ולוקח את הצ'יפ. היא משתלטת עליו והוא מציף אותה בכל השבטים, אך לבסוף קלארק משביתה אותה לא לפני שהיא מספרת לה שהעולם עומד להיחרב בפעם השנייה. חוזרת בעונה 6 במוח של קלארק, ומחזירה אותה לחיים.
ג'ורדן ג'ספר גרין (שאנון קוק) (עונות 5-7): בנם של מונטי גרין והרפר מקנטייר. כשהיה צעיר הוריו החליטו לשים אותו בשימור קריוני על מנת שבעוד 120 שנים הוא יוכל להראות לקלארק, בלאמי ושאר השורדים את כוכב הלכת החדש שהם עומדים להיות בו. בן זוגה של הופ. גם שמו הפרטי וגם שמו האמצעי מבוססים על ג'ספר ג'ורדן, חברו הטוב ביותר של אביו.
הופ דיוזה (שלבי פלנרי) (עונות 6–7) בתה של שרמיין דיוזה ופקסטון מקריי, גדלה על פננס יחד עם דיוזה ואוקטביה עד גיל 10. לאחר שדיוזה ואוקטביה נלקחו על ידי התלמידים חיה לבדה על סקיי רינג עם תלמיד בשם דב, שלימד אותה להילחם. בת זוגו של ג'ורדן.
הערות שוליים

↑  Yana Grebenyuk, Clarke Griffin's Positive Bisexual Representation, TVfanatic, ‏1 בפברואר 2018
ריצ'רד צ'ורלי

| --- | --- |

 לידה:  4 בספטמבר 1927 מיינהאד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  12 במאי 2002 (בגיל 74) קיימברידג', הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  גאוגרפיה, שיטות מחקר כמותניות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה 
 מוסדות:  אוניברסיטת בראון  אוניברסיטת קולומביה 
 תלמידי דוקטורט:  מייק קירקבי 
 פרסים והוקרה:  מדליית זהב (פטרון) של החברה הגאוגרפית המלכותית (1987)  עמית החברה הגאוגרפית המלכותית  פרס דייוויד לינטון (1984) 
 
ריצ'רד צ'ורלי (באנגלית: Richard John Chorley;‏ 1927- 2002) היה גאוגרף אנגלי, ופרופסור לגאוגרפיה באוניברסיטת קיימברידג'. הוא ידוע כדמות המובילה במהפיכה הכמותית בגאוגרפיה בסוף המאה ה-20, ומילא תפקיד מרכזי בהבאת השימוש בגישת המערכות כתיאוריה לגאוגרפיה.
ביוגרפיה

צ'ורלי נולד במיינהאד שבסאמרסט ב-4 בספטמבר 1927, באזור המכונה "ארץ המערב". הוא למד בבתי ספר מקומיים. בהמשך, צ'ורלי החל ללמוד גאומורפולוגיה לתואר ראשון בבית הספר לגאוגרפיה באוקספורד. שירת בחיל ההנדסה המלכותי בשנים 1946–1948 והפך לקצין. אחר כך עבר לקולג' אקסטר, שם השלים את התואר ראשון בהצטיינות בשנת 1951. בהמשך השלים תואר שני באוניברסיטת אוקספורד ובשנת 1974 את לימודי הדוקטורט באוניברסיטת קיימברידג'.
באוקספורד הוא הושפע מאוד מבקינסייל, שהמליץ לו להמשיך ללימודי תואר שני בארצות הברית. הוא נסע לניו-יורק, בשנת 1951 כעמית מלגת פולברייט לאוניברסיטת קולומביה, שם היה סטודנט לתואר שני במחלקה לגאולוגיה וחקר את הגישה הכמותית להתפתחות צורת הארץ.
צ'ורלי החל את הקריירה האקדמית שלו בגאוגרפיה באוניברסיטת קולומביה, ניו יורק בשנת 1952. בשנת 1954 עבר לאוניברסיטת בראון, פרובידנס, ארצות הברית, שם מונה כמדריך בגאולוגיה. בשנת 1957, היה צריך לחזור לבריטניה מסיבות משפחתיות. בשנת 1958 התמנה למרצה באוניברסיטת קיימברידג' והמשיך להתקדם במהירות במעלה ההיררכיה האוניברסיטאית.
בשנת 1964 הוא מונה כנציג הבריטי לוועדה לטכניקות כמותיות של האיגוד הגאוגרפי הבינלאומי, ומונה ליו"ר הוועדה בשנת 1968. באותה שנה מונה גם ליו"ר הוועדה לטכניקות הכמותיות בגאוגרפיה באגודה הגאוגרפית הבריטית.
באוניברסיטת קיימברידג' בין השנים 1970–1975 שימש צ'ורלי כמזכיר מועצה הפקולטה לגאוגרפיה ולגאולוגיה. בשנת 1972 מונה לסגן ראש המחלקה לגאוגרפיה, אוניברסיטת קיימברידג', ומשנת 1984 עד 1989 היה ראש המחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1990 נבחר לסגן ראש קולג' סידני סאסקס באוניברסיטת קיימברידג'.
צ'ורלי נפטר בבית החולים בקיימברידג' ב־12 במאי 2002 ונקבר בבית הקברות שם. הוא הותיר אחריו אשה ושני ילדים.
מחקריו > גאוגרפיה פיזית בקיימברידג'

קיימברידג' סיפקה את הבמה לרעיונות המהפכניים של צ'ורלי. הוא דחה את הפרדיגמה הרווחת של מחזורי הסחיפה של דייוויס, וביקש להחליף אותם בפרדיגמה מבוססת-מודל כמותית עם דגש על תורת המערכות הכללית ומודלים מספריים.
בקיימברידג' התפתחה קבוצה חזקה בגאוגרפיה פיזית עם עמיתים שעודדו את רעיונותיו של צ'ורלי. קבוצה זו סיפקה לו סביבה טובה לעריכת הניסויים. צ'ורלי ייצר כמות גדולה של מאמרים מדעיים בגאוגרפיה פיזית אשר הציגו את גישתו ואיפשרו לו לשאול שאלות חדשות על תהליכי השינויים של פני כדור הארץ ועל דרכים בהן ניתן לחקור אותם. מושג מרכזי בהם היה "דינמיקה של המערכת" ויישומו בגאוגרפיה הפיזית. גישת המערכות (1971) ומערכות סביבתיות (1978) השפיעו על דור שלם של חוקרים בתחומי מדעי האדמה.
מחקריו של צ'ורלי נעו בין האקלים והידרולוגיה, שם שיתף פעולה עם המטאורולוג בקולורדו רוג'ר בארי בנושא מזג אוויר ואקלים (1968). רבים מפרסומיו נכתבו או נערכו במשותף, כולל "מים, קרקע ואדם" (1969). בנוסף, צ'ורלי השיק בשנת 1964 את הכרך הראשון מתוך סדרת טקסטים בנושא תולדות חקר הגיאומורפולגיה. שני כרכים נוספים פורסמו ב-1973 וב -1991. בזמן מותו של צ'ורלי, כרך 4 כמעט והסתיים.
מחקריו > כתב העת וכנסים

במקום להתרכז בגאוגרפיה פיזית, צ'ורלי נקט גישה רחבה לשינוי בגאוגרפיה בכללותה. הוא עשה זאת לראשונה באמצעות סדרה של ועידות שנתיות שהתקיימו בהיכל מדיילי ליד קיימברידג', שם הרצאותיו סייעו לבניית בסיס לסדרת כרכים (בעיקר Models in Geography, 1967) שהשפיעו על המקצוע כולו.
האמצעי השני, היה כתב העת - Progress in Geography, שהפך לאחד מכתבי העת החשובים ביותר בגאוגרפיה והשפיע מאוד על התפתחות התחום והפצת תורת המערכות ורעיונות המהפכה הכמותית בכל העולם.
פרסומים נבחרים

Chorley, Richard J., and Peter Haggett, eds. Socio-economic models in geography. Vol. 249. Methuen, 1968.
Haggett, Peter, and Richard J. Chorley. Network analysis in geography. Vol. 67. London: Edward Arnold, 1969. Chorley, Richard J., and Barbara A. Kennedy. Physical geography: a systems approach. London: Prentice-Hall, 1971
Barry, Roger G., and Richard J. Chorley. Atmosphere, weather and climate. Routledge, 1992, 2009. Chorley, Richard J. Geomorphology and general systems theory. Washington, DC: US Government Printing Office, 1962
הערות שוליים

↑  Jackson, Michael C. Systems approaches to management. Springer Science & Business Media, 2000.
↑  Ollier, Cliff (2014). "Some Principles in the Study of Plantion Surfaces". In Rabassa, Jorge; Ollier, Cliff (eds.). Gondwana Landscapes in southern South America. Springer. pp. 47–48
↑  Professor Richard Chorley, The Independent, ‏2002-05-18 (באנגלית)
↑  "Dr. Richard John Chorley (1927–2002)", web.archive.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007422841605171  BNE: XX1145003  BnF: cb11896768j (data)  CANTIC: a10065702  CiNii: DA00228417  GND: 129930458  ICCU: VEAV023449  ISNI: 0000 0001 2277 8313  LCCN: n79042050  LNB: 000094595  NDL: 00512522  NKC: mub2011666095  NTA: 068879857  SELIBR: 181563  SUDOC: 026788071  VIAF: 29531851   WorldCat (עם VIAF): 29531851
בעל החלומות

| --- | --- |

 בימוי:  יורם גרוס
 הופק בידי:  יורם גרוס
 תסריט:  נתן גרוס
 שחקנים ראשיים:  עמיקם גורביץ, שלמה בר-שביט, שמואל עצמון
 מדבבים:  עמיקם גורביץ' 
 מוזיקה:  אדי הלפרן
 מדינה:  ישראלישראל
 הקרנת בכורה:  1962
 משך הקרנה:  80 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 דף הסרט ב־IMDb
 
בעל החלומות הוא סרט הנפשה ישראלי באורך מלא, אשר יצא לאקרנים בשנת 1962. מוכר כסרט ההנפשה באורך מלא הראשון שנעשה במזרח התיכון. הסרט הוקרן בשנת 1963 בפסטיבל קאן ובפסטיבל בווינה (1963).
הוא נעשה על ידי זוג הבמאים יורם ואלינה גרוס ועובד לתסריט על ידי אחיו של יורם, נתן גרוס.
הצגת הבכורה החגיגית נערכה בירושלים בפברואר 1962 בנוכחות נשיא המדינה, יצחק בן-צבי.
תקציר העלילה

הסרט עוקב אחר יוסף, ומספר את סיפור יוסף וכותונת הפסים המקראי. יוסף ניחן בכישרון לראות בחלומותיו את העתיד, מה שגורם לו ליחסי איבה וקנאה מצד 11 אחיו. הוא נבגד ונמכר לשיירת ישמעאלים. ומגיע לעמדת מפתח בממלכה המצרית.
הפקה

הסרט נעשה בטכניקת סטופ מושן. הצילומים נמשכו כשנתיים ונערכו במחסן בשוק של בת ים, שהציבה העירייה לרשות בני הזוג גרוס. הוא דובב על ידי כוכבי הבימה: עמיקם גורביץ, שלמה בר-שביט, שמואל עצמון, שושנה רביד, אברהם רונאי, אילי גורליצקי, שרגא פרידמן ועודד תאומי. את הבובות והתפאורה עיצב ג'ון בייל. המוזיקה היא פרי עטו של אדי הלפרן. ערכה את הסרט הלגה קראנסטון.
עלות ההפקה עמדה על 180,000 לירות. 60,000 מן הסכום כוסו על ידי הלוואה ממשלתית מקרן הון חוזר, את השאר כיסה גרוס מרווחים שעשה על פרסומות ומהלוואות נוספות שלקח.
הפצה

הסרט הוקרן באופן מסחרי רק במשך שבועיים בתל אביב. לאחר מכן הוא הוקרן לבתי ספר.
את הסרט ראו בהצגות קולנוע למעלה מ-400,000 צופים ומשרד החינוך אף המליץ להציג אותו כסרט חובה בבתי הספר בישראל.
כשנה לאחר הקרנת הבכורה הוזמן הסרט במפתיע לפסטיבל סרטים תנ"כיים בווינה. בפסטיבל השתתפו רק שבעה סרטים מובחרים והוא הוקרן שם שלוש פעמים עם תרגום סימולטני.
יהודה בכר (פוליטיקאי)

ערך זה עוסק בראש המועצה הראשון של אבן יהודה. אם התכוונתם לאדם אחר, ראו .
יהודה בכר (1894 - 30 במרץ 1963) היה ממייסדי המושבה אבן יהודה, ראש ועד המושבה וראש המועצה הראשון שלה.
ביוגרפיה

בכר נולד בבולגריה ובהיותו בן ארבע עלה לארץ ישראל עם הוריו שהיו ממיסדי המושבה הר-טוב. הוא למד הוראה בסמינר בירושלים והיה מורה בטבריה, צפת והר-טוב. בשנת 1932 היה ממקימי אבן יהודה ומאז ועד הקמת המועצה המקומית היה יו"ר ועד המושבה. במקביל הקים את חברת "טנא" וניהל אותה מיום הווסדה ועד מותו. כן היה ממנהלי ו"הספקה" ועסקן בהתאחדות האכרים.
כמו כן היה פעיל במפלגת הציונים הכלליים. במאי 1950, עם הקמת מועצה מקומית אבן יהודה, מונה לראש המועצה הראשון. בבחירות למועצה המקומית בשנת 1950 התמודד בראשות הרשימה למען אבן יהודה שהייתה מזוהה עם הציונים הכלליים וזכה בשלושה מנדטים מתוך תשעה. הוא הקים קואליציה עם רשימת מפא"י, בראשות ישראל הוכמן, שהותיר בידיו את ראשות המועצה. בבחירות למועצה המקומית בשנת 1955 הוא התפצל מחבריו לשעבר, התמודד בראשות הרשימה הפרוגרסיבית, שזכתה ב-1 מתוך 9 מקומות במועצה. בעקבות זאת עברה ראשות המעוצה לידי יחיאל זלינגר.
ב-30 במרץ 1963 נמצאה גופתו צפה על המים על שפת הים במכמורת. הוא הובא למנוחות ב-31 במרץ 1963. על שמו הוקמו גינה ציבורית, חדר קריאה ועיון במושבה אבן יהודה וקרן מלגות בבית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה.
משפחתו

בכר הניח אחריו אשה, שתי בנות ובן.
הערות שוליים

1 2 3  י. בכר, מנהל <טגא> נמצא ללא רוח חיים, הארץ, 31 במרץ 1963
1 2  תולדות המושבה הר־טוב, הד-המזרח, 24 בדצמבר 1943
↑  להתיישבות בני בנימין, דבר, 27 ביולי 1933
↑  אלכס ינאי, קורותיו של "מיסטר אבן יהודה", מעריב, 7 במאי 1963
↑  רשימת המועמדים של הסתדרות הציונים הכלליים, הארץ, 25 באוקטובר 1946
↑  אכן יהודה מונה 1700 תושבים, חרות, 26 במאי 1950
↑  הודעה בדבר הבחירות למועצה המקומית אבן יהודה, 17 בנובמבר 1950, ילקוט הפרסומים 130, עמוד 389
↑  יהודה בכר - ראש מועצת אבן יהודה, הַבֹּקֶר, 2 בינואר 1951
↑  הודעה בדבר הבחירות למועצה המקומית אבן יהודה, ילקוט הפרסומים 437, 28 באוגוסט 1955, עמ' 1229
↑  י. זלינגר בראש מועצת אבן יהודה, הארץ, 17 באוקטובר 1955
↑  י. בכר ז״ל למנוחות, הארץ, 1 באפריל 1963
↑  אזכרה ליהודה בכר ז"ל, מעריב, 19 במרץ 1964
↑  מפעל לזכר יהודה בכר ז"ל, מעריב, 5 בפברואר 1964
↑  קרן מלגות ע"ש יהודה בכר, הַבֹּקֶר, 14 באפריל 1964
עונת 2018/2019 בליגת העל בכדורגל

| --- | --- |

 תקופת התחרות:  25 באוגוסט 2018 – 25 במאי 2019 (274 ימים) 
 מספר משתתפות:  14
 הזוכה:  מכבי תל אביב
 מספר משחקים:  240
 מספר שערים:  599 (2.5 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  1,430,652 (5,961 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ישראל בן שהר   (15 שערים)
 שחקן מצטיין:  דור מיכה   (מכבי תל אביב)
 → 2017/20182019/2020 ←
עונת 2018/2019 בליגת העל הייתה העונה ה-20 של ליגת העל כליגת הכדורגל הבכירה בישראל. העונה נפתחה ב-25 באוגוסט 2018 והסתיימה ב-25 במאי 2019. מכבי תל אביב זכתה באליפות ה-22 בתולדותיה (ה-18 מקום המדינה), והיא הוכתרה לאחר 28 מחזורים בלבד – האליפות המוקדמת ביותר בהיסטוריה של הליגה הישראלית. מבין הליגות שמתחילות בקיץ היא גם הייתה האלופה הראשונה שהוכתרה בעונה זו באירופה. לרגל הזכייה חודש שיר האליפות "צהוב עולה זה מכבי".
הקבוצות שסיימו במקומות הראשונים בליגה הלאומית בעונת 2017/2018 והצטרפו לליגת העל לקראת עונה זו הן הפועל תל אביב, שחזרה לליגת העל אחרי עונה אחת, והפועל חדרה שחזרה לליגה הבכירה אחרי 39 שנים. העונה הסדירה כללה 14 קבוצות והתקיימה במתכונת של שני סיבובים בהם שיחקה כל קבוצה בבית ובחוץ נגד כל אחת מהקבוצות האחרות בליגה. הקבוצות שסיימו את העונה הסדירה באחד מששת המקומות הראשונים המשיכו להתמודדות במסגרת הפלייאוף העליון, ושאר הקבוצות התמודדו בפלייאוף התחתון. המשחקים בפלייאוף העליון התקיימו בשני סבבים של משחקי בית/חוץ (סה"כ 10 משחקים). בפלייאוף התחתון מתקיים סיבוב משחקים אחד (סה"כ 7 משחקים). על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות, ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
בסיום העונה ירדו בני סכנין ומכבי פתח תקווה לליגה הלאומית. בתום עונת 2018/2019 בליגה הלאומית העפילו הפועל כפר סבא וסקציה נס ציונה לליגת העל.
דור מיכה, קשרה של מכבי תל אביב, נבחר לכדורגלן העונה בישראל, ומלך שערי הליגה היה בן שהר מהפועל באר שבע, עם 15 שערים.
במהלך משחקי הפלייאוף העליון הוכנסה לשימוש מערכת ה-VAR.
לקראת פתיחת העונה נחתם הסכם חסות בין מנהלת הליגות לכדורגל לרשת המסעדות ג'פניקה, ולפיו בעונה זו שמה המסחרי של ליגת העל היה "ליגת JAPANIKA".
קבוצות

ליגת העל בעונה זו כוללת 14 קבוצות, 12 ששיחקו בליגה בעונת 2017/2018, ושתי קבוצות שהעפילו בסיום העונה שעברה מהליגה הלאומית.
| קבוצה | עיר | אצטדיון | מספר מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| בית"ר ירושלים | ירושלים | טדי | 31,733 |
| בני יהודה תל אביב | תל אביב | המושבה | 11,500 |
| בני סכנין | סח'נין | דוחה | 8,500 |
| הפועל באר שבע | באר שבע | טרנר | 16,126 |
| הפועל חדרה | חדרה | נתניה | 13,610 |
| הפועל חיפה | חיפה | סמי עופר | 30,942 |
| הפועל רעננה | רעננה | אצטדיון רמת גן | 13,370 |
| הפועל תל אביב | תל אביב | המושבה | 11,500 |
| מכבי חיפה | חיפה | סמי עופר | 30,942 |
| מכבי נתניה | נתניה | נתניה | 13,610 |
| מכבי פתח תקווה | פתח תקווה | המושבה | 11,500 |
| מכבי תל אביב | תל אביב | נתניה | 13,610 |
| מועדון ספורט אשדוד | אשדוד | הי"א | 7,800 |
| עירוני קריית שמונה | קריית שמונה | קריית שמונה | 5,300 |