stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בויאקה (להקה)
הערות שוליים

↑  מאת מתן שרון, אינדקס ההיפ הופ הישראלי: ערכים א' עד ד', באתר טיים אאוט, ‏2015-08-18
↑  אסף נבו, ‏"אעשה פרסומת לקוטג' רק אם ייצא לי מזה קוטג'", באתר ‏מאקו‏, 9 באוגוסט 2009
| שב"ק ס' |
| --- | --- | --- |
מוקי • חמי‏ • מירו • נמרוד רשף • פילוני • פלומפי B • ג'יימס • דוידי
| אלבומי אולפן | שבק ס (1995) • בעטיפה של ממתק (1997) • הופעה בקריות 20.2.98 (1998) • כנען 2000 (2000) • בום קרנבל (2008) • פרה פרה (2012) |  |
| סרט תיעודי | נופל וקם בבימויו של ירון בן נון |  |
| אמנים והרכבים קשורים | חלוצי החלל • בויאקה • פישי הגדול • יוסי פיין • קוואמי • שחר סוויסה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305898905171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אשלגן כלורי

| --- | --- |

 שמות נוספים:  כלוריד האשלגן
 כתיב כימי:  KCl 
 מסה מולרית:  74.55 גרם/מול
 מספר CAS:  7447-40-7
 צפיפות:  1.987 גרם/סמ"ק
 מצב צבירה:  מוצק
 מסיסות:  250 גרם בליטר
 טמפרטורת היתוך:  776 °C   1049.15 K
 טמפרטורת רתיחה:  1420 °C   1693.15 K
 מקדם שבירה:  1.4902
 אנטרופיה מולרית תקנית:  82.6±0.05 ג'ול למול־קלווין
 
מבנה גבישי של אשלגן כלורי
__ K+ __ Cl-
אשלגן כלורי הוא תרכובת גבישית מוצקה המורכבת מיונים של אשלגן וכלור המסודרים כסריג יוני. התרכובת במצבה הטבעי היא חסרת ריח וצבעה לבן. לאשלגן כלורי מגוון שימושים, בין היתר הוא משמש כדשן כימי, כתרופה לטיפול בהיפוקלמיה, כתחליף למלח בישול וכן משמש בזריקות קטלניות בעת הוצאות להורג בכמה מדינות בארצות הברית.
תפוצה בטבע

אשלגן כלורי הוא אחת מתרכובות האשלגן הנקראות אשלג, והוא מופיע במכרות אשלג כמינרל סילביט, שהיא הצורה הגבישית שלו, או כסילביניט, מינרל המכיל גם נתרן כלורי. בימות מלוחות מופיעה התרכובת בתוך המינרל קרנליט והפקתה מתבצעת על ידי הפרדתה מהמגנזיום הכלורי המהווה אף הוא רכיב במינרל.
במי ים המלח הרמה הטבעית של האשלגן הכלורי היא כ-1.2%, המהווה חלק קטן מהמלחים בימה, ששיעורם מגיע לכ-34%. במונחי מולים ריכוז האשלגן הכלורי הוא 0.188 מולים לליטר, לעומת הנתרן הכלורי שריכוזו במי הימה גבוה בהרבה - 1.66 מול לליטר.
שימושים

לתרכובת שימושים רבים כשהשימוש המוביל הוא בדישון. בשנת 1861 קיבל אדולף פרנק פטנט על דשן מבוסס אשלגן כלורי. אשלגן כלורי משמש גם בתעשיית התרופות, עיבוד מזון, תחליפי מלח בישול, מטלורגיה, טקסטיל ודפוס, וכן שימוש הנתון במחלוקת - הוצאה להורג בזריקת רעל.
אשלגן כלורי הוא התרכובת הנפוצה ביותר בין תרכובות האשלגן, המשמשות לדישון, והקרויות אשלג. הוא משמש הן לדישון ישיר והן כבסיס לייצור דשנים מורכבים, בעיקר על בסיס זרחן.
מקובל למדוד את תכולת האשלגן בדשנים כשווה הערך במונחי K2O - אשלגן חד-חמצני. לפי גישה זו, 1.64 קילוגרם של אשלגן כלורי שווי ערך לקילוגרם אחד של K2O.
הערות שוליים

↑  סילביניט הוא תערובת של סילביט (31%) והליט (66%).
↑  אשלגן כלורי מהווה כ-22% ממשקל הקרנליט
↑  מקור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529535905171  GND: 4135652-4  LCCN: sh85105603
בואנוונטורה דורוטי

| --- | --- |

 לידה:  14 ביולי 1896 לאון, ספרד 
 נהרג:  20 בנובמבר 1936 (בגיל 40) מדריד, ספרד 
 שם לידה:  José Buenaventura Durruti Domingo 
 מדינה:  ספרד 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונז'ואיק  Grave of Buenaventura Durruti 
 בן או בת זוג:  Émilienne Morin 
 חתימה:   
 
חוסה בואנוונטורה דורוטי דומאנחה (בספרדית: José Buenaventura Durruti Dumange; ‏14 ביולי 1896 - 20 בנובמבר 1936) היה אנרכו-סינדיקליסט, מהפכן ספרדי וחבר CNT, FAI וארגונים אנרכיסטים נוספים בתקופה שלפני ובזמן מלחמת האזרחים בספרד. דורוטי היה לאחת מהדמויות המרכזיות במהלך מלחמת האזרחים והמהפכה החברתית שהתחוללה בתקופה זו בברצלונה ודמות מופת בתנועה האנרכיסטית.
קורות חייו > תקופת מלחמת האזרחים בספרד

ב-1 במאי 1936, במהלך הקונגרס השלישי של ה-CNT בסרגוסה, הועלו לדיון חוסר מיומנותה של הממשלה הרפובליקנית והסכנה ש"הפיכה צבאית" ממשמשת ובאה.
בעקבות כך, דאגו האנרכיסטים לחמש את אנשיהם.
ב-17 ביולי 1936 פרצה מלחמת האזרחים בספרד עם התקוממותם של הכוחות הלאומנים בהנהגתם של קציני הצבא פרנסיסקו פרנקו, אמיליו מולה וחוסה סנחורחו.
יומיים לאחר מכן, הצטרף למרד חיל המצב בברצלונה והתקומם כנגד הרפובליקה.
דורוטי, ששהה באותה עת בעיר, שיתף פעולה עם חבריו ב-FAI וב-CNT, ועזר לתאם התנגדות מזוינת לניסיונות הכיבוש של העיר על ידי הלאומנים.
בקרב עקוב מדם שנערך ב-20 ביולי 1936 במחנה אתראסאנאס, המעוז העיקרי שעוד נותר בידי הצבא הלאומני במרכז העיר של ברצלונה, נורה למוות שותפו לדרך וחברו הקרוב, פרנסיסקו אסקסו.
הקרב נגמר בניצחון לכוחות האנרכיסטים, ובגירוש הכוחות הלאומנים מהעיר.
ה-CNT-FAI הפכו לאחראים מוחלטים על המצב בברצלונה, ובשל כך, אורגנה מיד בסיום הקרבות פגישה בין פעילים אנרכיסטים בולטים לבין נשיאה של קטלוניה ליואיס קומפאניס כדי לדון במצב.
דורוטי, יחד עם פעילים בולטים נוספים בארגון המשולב של FAI ו-CNT, הציעו למנות "ועדה מרכזית למיליציות האנטי-פשיסטיות של קטלוניה", רעיון זה התקבל בצורה חיובית גם על ידי שאר הארגונים בברצלונה והפך לכלי ממשי.
ועדה זו, שהייתה בעלת גוון אנרכיסטי, אך הורכבה גם מליברלים, רפובליקנים, מרקסיסטים וקטלונים-לאומיים, הפכה לכוח השלטוני האמיתי בקטלוניה.
ב-24 ביולי, יצא דורוטי מברצלונה עם כוח של יותר מ-6,000 אנרכיסטים (כוח שנקרא מאוחר יותר בשם "Columna Durruti", "טור דורוטי"), הגיע לאראגון והשיג כמה ניצחונות, תוך שהוא מגיע לשערי סרגוסה, שהיוותה בעצמה מרכז גדול אחר של אנרכיזם עירוני, אך לא נכנס אליה בעקבות בקשת הרפובליקנים.
על פי סופר הביוגרפיה של דורוטי, האנרכיסט אבל פז, כאשר כוחותיו של דורוטי עברו דרך כפר כלשהו, הדבר הראשון שעשו היה להדיח את השופטים המקומיים, את שאר הבעיות המקומיות הם פתרו על בסיס שלוש שאלות: "איפה בית המשפט? היכן ספרי מרשם המקרקעין? ואיפה בית הסוהר?", לאחר מכן שרפו את מסמכי בית המשפט ואת רישומי הבעלות על הקרקע ושחררו את כל האסירים.
בהמשך הם כינסו את כל תושבי הכפר והסבירו להם את עקרונות הקומוניזם הליברטריאני.
בעת הזו החל השלב המהפכני במלחמה, קהילות אנרכיסטיות נוצרו על בסיס התנדבותי, האדמות המשוחררות ואמצעי הייצור עברו תהליך של קולקטיביזציה והמציאות המהפכנית קרמה עור וגידים.
קורות חייו > מותו

בתחילת נובמבר 1936, הגיע למדריד צבאו של פרנקו, שהורכב בעיקר ממרוקאים ומאנשי לגיון זרים.
ב-8 בנובמבר החל הקרב על מדריד בין הכוחות הלאומנים לכוחות הרפובליקנים. מצד אחד עמד צבאו המצויד היטב של פרנקו, שנתמך גם על ידי מפציצים גרמנים ואיטלקים, ומהעבר השני איישו את הכוחות הרפובליקניים המוני פועלים עירוניים, כולל נשים רבות, חמושים למחצה.
נוסף על כך, במדריד כשלעצמה הקומוניסטים היו יחסית מאורגנים טוב יותר וחזקים יותר משאר הפלגים בקרב הכוחות הרפובליקניים, הם גם נתמכו על ידי גדודים בינלאומיים שונים.
הקרב נמשך ללא הפוגה, ופרנקו אמר כי הוא מעדיף להרוס את מדריד כליל מאשר להותיר אותה בידי המרקסיסטים.
כוחות המפציצים של לגיון הקונדור שהגיעו מגרמניה הנאצית תכננו להעלות את מדריד בלהבות, רובע אחר רובע. מ-16 בנובמבר ואילך הופצצה מדריד על ידי מטוסים גרמנים יום וליל, ובשלושה לילות נהרגו בהפצצות מעל ל-1,000 בני אדם.
נוסף על כך, מדריד הייתה מנותקת לחלוטין משאר חלקי ספרד.
בעיצומו של משבר זה, ב-12 בנובמבר, הוביל דורוטי את המיליציה שלו, שמנתה אז כ-4,000 איש, למדריד, כדי לסייע בהגנה על העיר מפני הכוחות הלאומנים.
בסביבות אחת בצהריים, ב-19 בנובמבר 1936, נורה דורוטי בחזה מקליע שהגיע ממקור לא ידוע בקרב שהתנהל באזור האוניברסיטה של מדריד. פחות משעתיים לפני מותו עוד הספיק להתראיין לכתבה שצולמה על ידי נציגים של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. הוא נלקח במצב קשה למלון ריץ במדריד, שבו היה חדר ניתוח מאולתר של המיליציות שבאו מקטלוניה, אך נפטר ב-4 בבוקר שלמחרת, בן 40 במותו.
נתיחה שלאחר המוות גילתה כי מותו נגרם בשל קליע של 9 מ"מ, אשר חדר לחזהו ופצע אנושות את הקרביים שלו.
גופתו עברה תהליך של חניטה והועברה לקבורה בברצלונה.
מותו הוסתר מהציבור כדי למנוע מהם ייאוש ודמורליזציה.
הגרסה הרשמית, שאושרה גם על ידי ה-CNT, ייחסה באופן מיידי את האחריות למותו לצלף פשיסטי מטעם "המשמר האזרחי".
עם זאת, קוטרו של החור שנפער בגופו של דורוטי בשל הכדור, העלה את החשד שהירי נעשה ממרחק אפסי.
בעקבות הממצאים הועלו מספר ספקולציות באשר לאחראים למותו. בעיני אנרכיסטים מסוימים היו אלה הקומוניסטים שפגעו בו (גרסה זו טופחה בין השאר גם על ידי הכוחות הפשיסטים, במטרה להגדיל את חוסר האמון והפלגנות בקרב הכוחות הרפובליקניים). לעומתם טען אנטוני ביוור בספרו על אודות המלחמה, "מלחמת האזרחים בספרד 1939-1936", כי דורוטי נהרג כתוצאה מפליטת כדור בלתי מכוונת של איש מהכוחות האנרכיסטים, והעריך כי האנרכיסטים שיקרו בשעתו וטענו כי נפגע מירי של צלפים מכוחות האויב מטעמים של תעמולה ורצון למנוע דמורליזציה בקרב הלוחמים.
העובדות היחידות שהוכחו ומופיעות בכל הגרסאות השונות, הן שדורוטי נסע במכונית יחד עם הנהג שלו חוליו אסטנציו ועם חוסה מנסנה, אנטוניו בונייה ורמון גרסיה לופס, וכאשר הגיעו אל האוניברסיטה של מדריד, בה התנהלו קרבות ירי עם הכוחות הפשיסטיים שהשתלטו על האוניברסיטה, יצא דורוטי מן האוטו ונורה.
בלווייתו שנערכה ב-22 בנובמבר בברצלונה, השתתפו כמיליון בני אדם.
ראו גם

מלחמת האזרחים בספרד
אנרכיזם בספרד
הערות שוליים

↑  מנהיג אנארכיסטי נפל במאדריד, דבר, 23 בנובמבר 1936
↑  כתב עיתון ABC, "אבל לאומי על מותו של בוואנונטורה דורוטי" (בספרדית), 25.11.1936
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280449405171  BNE: XX948340  BnF: cb129183677 (data)  CANTIC: a1029692x  GND: 118681338  ISNI: 0000 0001 2129 0447  LCCN: n50031571  NDL: 00874509  NKC: jn20000700453  NLG: 287798  NTA: 070452512  SNAC: w67d4f01  SUDOC: 032494327  VIAF: 39507074   WorldCat (עם VIAF): 39507074 
קברו של דורוטי
בוניפאס אלכסנדר

בוניפאס אלכסנדר (בצרפתית: Boniface Alexandre;‏ 31 ביולי 1936 – 4 באוגוסט 2023) היה פוליטיקאי ושופט מהאיטי, שכיהן כנשיא בית המשפט העליון וכנשיאה הזמני של המדינה בין השנים 2004–2006, עקב המשרה שהתפנתה.
ביוגרפיה

אלכסנדר נולד בשנת 1936 בגאנטייה, למשפחה בת 11 ילדים, בה היה הבכור. למד משפטים ולאחר לימודיו, עבד במשך עשרים וחמש שנים כעורך דין לחוזים עסקיים וגירושין.
בשנות התשעים הוא מונה לשופט בבית המשפט העליון של האיטי וב-2002 מונה לנשיאו במקום קלוזל דברוס, על ידי ז'אן-ברטראן אריסטיד. בד בבד לימד באוניברסיטת האיטי.
ב-29 בפברואר 2004 לאחר הפלת משטרו של אריסטיד, מונה אלכסנדר לנשיאה הזמני של האיטי, על פי סעיף 149 בחוקה. הוא הושבע במהלך טקס קצר במעונו של ראש הממשלה איבון נפטון.
אחת הפעולות הראשונות שנקט כנשיא, הייתה לשלוח בקשה רשמית למועצת הביטחון של האו"ם בבקשה לכוח בינלאומי שיעזור להחזיר את הסדר בהאיטי. מועצת הביטחון אישרה את הבקשה במהירות.
בתקופת נשיאותו, ארגון אמנסטי אינטרנשיונל דיווח כי שוטרים השתמשו בכוח מופרז, כארבעים אסירים הושמו בכלא ללא האשמה או משפט, בוצעו הוצאות להורג ללא משפט וכי אלימות רבה הופנתה נגד נשים.
ב-10 במרץ 2004 הוא מינה את ג'רארד לטורט לראש הממשלה, במקום נפטון.
הוא התפטר מהנשיאות ב-14 במאי 2006, לאחר שרנה פרבאל נבחר.
אלכסנדר נפטר ב-4 באוגוסט 2023. הותיר אחריו אישה, סלימה דורסלי, וארבעה ילדים. הוא היה אחיינו של מרסיאל סליסטין, ראש ממשלת האיטי הראשון.
הערות שוליים

1 2  Chronik Haiti (Friedensratschlag), ag-friedensforschung.de
↑  חוקת האיטי משנת 1987, סעיף 149
↑  Human rights in Haiti 2006, web.archive.org, ‏29 בנובמבר 2008
↑  Bureau of Public Affairs Department Of State. The Office of Electronic Information, President of Haiti Boniface Alexandre with New Prime Minister Gerard Lartotue, 2001-2009.state.gov (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1298378141  VIAF: 3949169262297609510000   WorldCat (עם VIAF): 3949169262297609510000
בלי גורוד

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  המחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי 
 קואורדינטות:  55°45′04″N 37°37′42″E﻿ / ﻿55.75111111°N 37.62833333°E﻿ / 55.75111111; 37.62833333
  (למפת מוסקבה מוגדלת) בלי גורוד(למפת מוסקבה רגילה) בלי גורוד
 
בֶּלי גורוד (ברוסית: Бе́лый го́род - "עיר לבנה") הוא רובע במרכז מוסקבה, בירת רוסיה.
מקור שמו של האזור בצבעה של החומה אשר נבנתה בין השנים 1585–1593 ביוזמת הצארים פיודור הראשון ובוריס גודונוב על מנת להגן על הרובע.
בחומה, אשר תוכננה על ידי האדריכל פיודור קון, ניצבו 28 מגדלים והיו בה 11 שערים. אורכה של החומה היה 10 קילומטרים וגובהה כ-4.5 מטרים. בראש החומה היו עמדות מגן בדומה לעמדות שבראש חומת הקרמלין. שמותיהם של השערים נשתמרו בשמות כיכרות מוסקבה אשר ניבנו באתרים בהם ניצבו השערים לאחר הריסתם.
החומה נהרסה בתקופתם של הצארים יקתרינה הגדולה ונכדה אלכסנדר הראשון, ובמקום הוקמה טבעת השדרות של מוסקבה.
רישום של החומה משנת 1610
מגדל סמיוורהיה, ציור מעשה ידי אפולינרי וסנצוב
שער מיאסניצקי. ציור מעשה ידי אפולינרי וסנצוב
ציור של החומה מעשה ידי אפולינרי וסנצוב
בית ספר למשחק

.
בית ספר למשחק הוא בית ספר העוסק בהוראת משחק בלבד. בתי ספר למשחק פועלים כמוסדות עצמאיים או במסגרת אוניברסיטה.
הלימודים בבית ספר למשחק כוללים מידה רבה של הכשרה מעשית, ששיאה הוא העלאתן של הצגות בפני קהל.
באירופה הוקמו בתי ספר להכשרת שחקנים עוד מסוף המאה ה-19. לימים התפתחו בתי הספר למשחק והתרחבו למוסדות בעלי היקף הוראה רחב יותר להוראת אמנויות הבמה, בתי ספר לאמנויות הבמה, וכללו מקצועות רבים נוספים מעבר ללימודי משחק.
בישראל

בית ספר למשחק הראשון בישראל הוקם בסוף שנות השלושים במסגרת הסטודיו הבימה. כיום מתקיימים לימודי משחק במסגרת חוגים לתיאטרון הפועלים באוניברסיטאות אחדות (האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת חיפה) ובסמינר הקיבוצים. לימודי משחק מתקיימים גם בבתי ספר עצמאיים אחדים.
ראו גם

בית ספר לאמנויות הבמה
אשלגן ציאניד

| --- | --- |

 שם סיסטמטי:  Potassium cyanide
 כתיב כימי:  CKN 
 מסה מולרית:  65.12 גרם/מול
 מראה:  מוצק גבישי לבן
 מספר CAS:  151-50-8
 צפיפות:  1.55±0.01 גרם/סמ"ק
 מסיסות:  716 גרם לליטר (ב  20°C)
 טמפרטורת היתוך:  634.5 °C   907.65 K
 טמפרטורת רתיחה:  1,625 °C   1898.15 K
 מקדם שבירה:  1.41
 אנתלפיית התהוות סטנדרטית:  131.5− קילוג'ול למול
 אנטרופיה מולרית תקנית:  127.8 ג'ול למול למעלה
 LD50:  11 מיליגרם לקילוגרם
 NFPA 704:       0 ‏ 4 0 
 
אשלגן ציאניד הוא תרכובת כימית שנוסחתה KCN, זהו חומר יוני המורכב מיוני אשלגן +K ויוני ציאניד -CN. החומר גבישי והסריג קובי, כל יון אשלגן מוקף 6 יוני ציאניד ולהפך. לבן ומסיס מאוד במים. שימושיו העיקריים של החומר הם בכריית זהב, סינתזה אורגנית וציפוי מתכת.
הפקה

מייצרים אשלגן ציאניד בתגובה של מימן ציאניד עם תמיסה של אשלגן הידרוקסידי ואידוי המים בואקום.
HCN+KOH\rightarrow KCN+H_{2}O
היקף הייצור: 50,000 טון בשנה.
שימושים

משתמשים באשלגן ציאניד בסינתזה של ניטרילים וחומצות קרבוקסיליות. בכריית זהב משתמשים בחומר כדי לקבל מזהב מתכתי וחמצן אטמוספירי תרכובת מסיסה של אשלגן זהב ציאנידי
4Au_{(s)}+8KCN_{(aq)}+O2_{(g)}+2H_{2}O_{(l)}\rightarrow 4K[Au(CN)_{2}]_{(aq)}+4KOH_{(aq)}
רעילות

ככל הציאנידים אשלגן ציאנידי רעיל בשל קישור יון הציאניד ליוני ברזל Fe+3 בחלבון ציטוכרום אוקסידאז במיטוכונדריה והפרעה לנשימה התאית. הרעילות הגבוהה שלו (LD50 מוערך באדם: 140 מ"ג) ומסיסותו הגבוהה הגורמת לספיגה מהירה בגוף הפכו את החומר לאמצעי נפוץ להתאבדות. כך למשל השתמשו באשלגן ציאנידי בכירים במשטר הנאצי דוגמת ארווין רומל, מגדה גבלס, פיליפ בוהלר, מרטין בורמן והיינריך הימלר. מתאבדים אחרים במימן ציאנידי כוללים את חלוץ המחשוב אלן טיורינג והכימאי וולאס קרותרס. החומר שימש כמרכיב הפעיל בגלולות התאבדות שנשאו מרגלים בתקופת מלחמת העולם השנייה.
אררט-ארמניה (כדורגל)

מועדון הכדורגל אררט-ארמניה (בארמנית: Ֆուտբոլային Ակումբ Արարատ-Արմենիա) הוא מועדון כדורגל ארמני מהעיר ירוואן, שנוסד בשנת 2017, וזכה פעמיים באליפות ארמניה ופעם אחת בגביע הארמני.
היסטוריה

מועדון הכדורגל אררט ארמניה הוקם בשנת 2017 כאקדמיית הכדורגל של אוואן ( FC Avan Academy) על ידי רובן הייראפטיאן, על בסיס בוגרי מחלקת הנוער של אקדמיית הכדורגל של ירוואן וכן שחקנים צעירים רבים מפיוניק ירוואן.
משחק הבכורה של המועדון נערך ביולי 2017 נגד ארבוני אס.סי. משחק ידידות שהסתיים בתוצאה 3–1 לטובת אקדמיית אוואן.
בתחילת 2018 השתלט על המועדון איש העסקים הרוסי-ארמני סמוול קרפטיאן ששינה את שמו של המועדון למועדון הכדורגל אררט-מוסקבה, על שמו של הר אררט שנמצא כ-60 ק"מ דרומית מערבית לירוואן בשטח טורקיה. השם החדש זכה להכרה רק לאחר שמועדון הכדורגל הרוסי אררט מוסקבה פורק בקיץ של אותה שנה. בעונת 2017/2018 שיחק המועדון בליגה הארמנית השנייה תחת הדרכתו של המאמן ארטק אושיאן.
באותה עונה סיים המועדון במקום השלישי שזיכה אותו במקום בליגת העל הארמנית, ושמו שונה פעם נוספת, הפעם לאררט-ארמניה.
ב-2 באוגוסט 2018 מונה ואדים סקריפצ'נקו הבלארוסי למאמן הראשי של אררט-ארמניה, וארטק אושיאן עבר לאמן את קבוצת המילואים של המועדון אך ב-25 בספטמבר 2018 פוטר סקריפצ'נקו, ואושיאן חזר לאמן את הקבוצה הבכירה באופן זמני. וב-1 באוקטובר 2018 מונה ורדן מינאסיאן למאמן הראשי של המועדון.
ב־30 במאי 2019 ניצחה אררט-ארמניה 1–0 את קבוצת בננטס ירוואן ובכך זכתה באליפות הראשונה שלה בליגת העל הארמנית כבר בעונת הבכורה שלה. בעקבות הזכייה, העפילה אררט-ארמניה בעונת 2019/2020 לשלב המוקדמות הראשון בליגת האלופות של אופ"א. כבר במשחקה הראשון השיגה אררט ניצחון בכורה באירופה כשניצחה בתוצאה 2–1 את א.י.ק סולנה השוודית. אך הפסידה בתוצאה 1–3 במשחק הגומלין ונשרה לשלב המוקדמות השני בליגה האירופית.
בליגה האירופית חוותה אררט הצלחה כשניצחה פעמיים את אלופת גיברלטר, לינקולן רד אימפס בסיבוב המוקדמות השני, ואף עברה את סבורטלו טביליסי הגאורגית בסיבוב המוקדמות השלישי, אך בשלב הפלייאוף היא הודחה בידי F91 דודלאנג' מלוקסמבורג אחרי דו-קרב של בעיטות עונשין.
ב-14 ביולי 2020, גברה אררט 2–0 על FC נח וזכתה באליפות שנייה ברציפות. שלושה ימים לאחר מכן, ב-17 ביולי 2020, המאמן ורדן מינאסיאן עזב את המועדון לאחר שחוזהו הסתיים. וב-22 ביולי 2020, הכריז המועדון על מינויו של דויד קמפניה הספרדי כמאמנו החדש.
ב-12 במאי 2024 גברה אררט בפנדלים על אוררטו וזכתה לראשונה בגביע הארמני.
תוצאות > ליגה וגביע

| עונה>  | ליגה | ליגה> מיקום | ליגה> מש' | ליגה> נצ' | ליגה> תיקו | ליגה> הפ' | ליגה> זכות | ליגה> חובה | ליגה> נק' | הגביע הארמני | מלך השערים> שם | מלך השערים> שערי ליגה | מאמן |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017/2018 | שנייה | 3 | 27 | 14 | 4 | 9 | 65 | 41 | 46 | רבע גמר | ארמניה ארמן הובחניסיאן | 15 | ארמניה ארטק אושיאן |
| 2018/2019 | ראשונה | 1 | 32 | 18 | 7 | 7 | 52 | 28 | 61 | חצי גמר | רוסיה אנטון קוביאלסקו | 15 | בלארוס ואדים סקריפצ'נקו ארמניה ארטק אושיאן ארמניה ורדן מינסיאן |
| 2019/2020 | ראשונה | 1 | 28 | 15 | 7 | 6 | 45 | 23 | 52 | גמר | כף ורדה מיילסון לימה | 8 | ארמניה ורדן מינסיאן |
| 2020/2021 | ראשונה | 5 | 24 | 10 | 8 | 6 | 32 | 17 | 38 | רבע גמר |  |  | ספרד דוד קמפנייה |
תוצאות > אירופה

מעודכן ל-1 באוקטובר 2020
| תחרות | מש' | נצ' | תיקו | הפ' | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מוקדמות ליגת האלופות של אופ"א | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 5 |
| מוקדמות הליגה האירופית של אופ"א | 9 | 6 | 0 | 3 | 16 | 11 |
| סה"כ | 12 | 7 | 0 | 5 | 19 | 16 |
תוצאות > תוצאות לפי שלב

| עונה | תחרות | סיבוב | מועדון | בית | חוץ | תוצאה |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019/2020 | ליגת האלופות | מוקדמות ראשון | שוודיה א.י.ק סולנה | 2–1 | 1–3 | 3–4 |  |
| 2019/2020 | הליגה האירופית | מוקדמות שני | גיברלטר לינקולן רד אימפס | 2–0 | 2–1 | 4–1 |  |
| 2019/2020 | הליגה האירופית | מוקדמות שלישי | גאורגיה סברטלו טביליסי | 1–2 | 2–0 | 3–2 |  |
| 2019/2020 | הליגה האירופית | פלייאוף | לוקסמבורג F91 דודלאנג' | 2–1 | 1–2 | 3–3 (4–5 פ) |  |
| 2020/2021 | ליגת האלופות | מוקדמות ראשון | קפריסין אומוניה ניקוסיה |  |  | 0–1 (ה) |  |
| 2020/2021 | הליגה האירופית | מוקדמות שני | לוקסמבורג פולה אש |  |  | 4–3 (ה) |  |
| 2020/2021 | הליגה האירופית | מוקדמות שלישי | סלובניה צליה |  |  | 1–0 (ה) |  |
| 2020/2021 | הליגה האירופית | פלייאוף | סרביה הכוכב האדום בלגרד |  |  | 1–2 |  |
| 2022/2023 | הקונפרנס ליג | מוקדמות שני | אסטוניה פאידה לינאמסקונד | 0–0 | 0–0 | 0–0 (3–5 פ) |  |
| 2023/2024 | הקונפרנס ליג | מוקדמות ראשון | אלבניה אגנאטיה | 1–1 | 4–4 | 5–5 (4–2 פ) |  |
| 2023/2024 | הקונפרנס ליג | מוקדמות שני | יוון אריס סלוניקי | 1–1 | 0–1 | 1–2 |  |
| 2024/2025 | הקונפרנס ליג | מוקדמות שני | מולדובה זימברו קישינב | 3–1 | 3–0 | 6–1 |  |
| 2024/2025 | הקונפרנס ליג | מוקדמות שלישי | הונגריה פושקש אקדמיה | 0–1 |  |  |  |
תארים > ליגה

ליגת העל הארמנית
אלופה (2): 2018/2019, 2019/2020
גביע
זכייה (1): 2023/2024
סגנות (1) : 2019/2020
הסופרקאפ הארמני
זוכה (1): 2019
סגנות (1): 2020
היסטוריית מאמנים

המידע מעודכן ל-24 בספטמבר 2020. ותקף עבור משחקים תחרותיים בלבד.
| שם | תאריך התחלה | תאריך סיום | מש' | נצ' | תיקו | הפ' | זכות | חובה | % ניצחונות | תארים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארמניה ארטק אושיאן | 1 ביולי 2017 | 30 ביוני 2018 | 29 | 14 | 4 | 11 | 65 | 48 | 48.28 |  |
| ארמניה אנדראניק בביאן | 1 ביולי 2018 | 30 ביולי 2018 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |  |
| בלארוס ואדים סקריפצ'נקו | 2 באוגוסט 2018 | 25 בספטמבר 2018 | 9 | 4 | 2 | 3 | 16 | 12 | 44.44 |  |
| ארמניה ארטק אושיאן | 25 בספטמבר 2018 | 1 באוקטובר 2018 | 1 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |  |
| ארמניה ורדן מינסיאן | 1 באוקטובר 2018 | 17 ביולי 2020 | 68 | 40 | 15 | 13 | 130 | 56 | 58.52 | 2 אליפויות הסופרקאפ הארמני |
| ספרד דוד קמפנייה | 22 ביולי 2020 |  | 7 | 2 | 2 | 3 | 8 | 9 | 28.57 |  |
הערות שוליים

↑  "Հայտնի է Հայաստանի Առաջին խմբի առաջնության խաղացանկը – Սպորտային լուրեր | 2017–18 Armenian First League matches". armsport.am. אורכב מ-המקור ב-2017-07-26. נבדק ב-2017-07-26.
↑  ""Արարատ-Արմենիա" ֆուտբոլային ակումբի նոր գլխավոր մարզիչն է Վադիմ Վիկտորի Սկրիպչենկոն:". facebook.com/araratarmeniafc (בארמנית). FC Ararat-Armenia Facebook. 2 באוגוסט 2018. נבדק ב-2 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Պաշտոնական Հայտարարություն". facebook.com/araratarmeniafc (בארמנית). FC Ararat-Armenia Facebook. 25 בספטמבר 2018. נבדק ב-2 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Վարդան Մինասյանը նոր պաշտոն ունի. լուսանկար". armeniasputnik.am (בארמנית). 1 באוקטובר 2018. נבדק ב-5 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Հարգելի ֆուտբոլասերներ,". facebook.com/ (בארמנית). FC Ararat-Armenia Facebook. 17 ביולי 2020. נבדק ב-17 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ԴԱՎԻԴ ԿԱՄՊԱՆՅԱՆ` «ԱՐԱՐԱՏ-ԱՐՄԵՆԻԱՅԻ» ԳԼԽԱՎՈՐ ՄԱՐԶԻՉ". facebook.com/ (בארמנית). FC Ararat-Armenia Facebook. 22 ביולי 2020. נבדק ב-22 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
בואנה ויסטה קלאב

ערך זה עוסק בסרט משנת 1999. אם התכוונתם להרכב, ראו .
| --- | --- |
כרזת הסרט "בואנה ויסטה קלאב"
כרזת הסרט "בואנה ויסטה קלאב"
 בימוי:  וים ונדרס
 הופק בידי:  רוזה בוש אולריך פלסברג דיפאק נאיאר
 תסריט:  וים וונדרס
 עריכה:  מוניקה אנדרסון בריאן ג'ונסון
 שחקנים ראשיים:  לואיס ברזגה יהויכים קודר ריי קודר חואן דה מרקוס גונזלס חוליו אלברטו פרננדז איברהים פרר קרלוס גונזלס רובן גונזלס סלבדור רפילאדו לברטה פיו לליבה מנואל "פונטיליטה" ליסיה אורלנדו "קצ'ייטו" לופז בניטו סוארז מגנה מנואל "גואחירו" מירבל אליאדס אצ'ואה אומרה פורטואונדו ג'וליאן אוביידו סאנצ'ז קומפאי סגונדו ברבריטו טורס אלברטו "וירגיליו" ואלדז אמדיטו ואלדז לאזרו וילה
 צילום:  יורג וידמר 
 מדינה:  קובה צרפת אנגליה ארצות הברית גרמניה
 חברת הפקה:  Road Movies Filmproduktion, Instituto Cubano del Arte y la Industria Cinematográficos 
 חברה מפיצה:  Axiom Films (אנגליה ואירלנד) StudioCanal (גרמניה)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 בפברואר 1999 (פסטיבל הקולנוע בברלין)  4 ביוני 1999 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  105 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית / ספרדית
 סוגה:  דוקומנטרי
 הכנסות:  7 מיליון דולר (ארצות הברית)
 הכנסות באתר מוג'ו:   buenavistasocialclub
 פרסים:  פרס סולקלומפן לסרט הזר הטוב ביותר  פרס האקדמיה האירופית לסרט דוקומנטרי (וים ונדרס, Road Movies Filmproduktion) 
 סרט הבא:  Música cubana 
 דף הסרט ב־IMDb
 
בואנה ויסטה קלאב (באנגלית: Buena Vista Social Club) הוא סרט דוקומנטרי משנת 1999, אודות המוזיקה הקובנית, שבוים על ידי וים ונדרס. הסרט קרוי על שמו של סגנון קצבי האופייני לקובה שהפך לכותר הראשי באלבום בואנה ויסטה סושיאל קלאב.
תקציר

הסרט מתאר איך ונדרס וריי קודר, חברו הוותיק, הצליחו לאחד את גדולי המוזיקה הקובנית כדי להקליט אלבום (הידוע כ-בואנה ויסטה סושיאל קלאב) וגם להופיע פעמיים עם הרכב מלא: באפריל 1998 באמסטרדם (שני לילות) וב-1 ביולי 1998 בארצות הברית (באולם קרנגי הול, בניו יורק). למרות המרחק הגאוגרפי הקצר, המסע בין קובה וארצות הברית הוא מוגבל עקב מתח פוליטי בין שתי המדינות, ולכן הרבה מהאמנים נסעו לשם בפעם הראשונה. הסרט מציג את התגובות שלהם לחוויה זו, וכולל גם קטעים מצולמים מההופעה שנבעה מכך ואשר בה נמכרו כל הכרטיסים. הסרט כולל גם קטעי ראיונות עם האמנים הראשיים.
השפעות

הסרט עזר למוזיקאים, שחלקם היו כבר בשנות התשעים שלהם, להפוך למוכרים בקרב הקהל העולמי וחלקם המשיכו והפיקו תקליטי סולו פופולריים. אלה כללו את איברהים פרר, קומפאי סגונדו, רובן גונזלס ואת אליאדס אצ'ואה.
אצ'ואה המשיך אחר כך ותמך במוזיקאים צעירים שביצעו את אותו סגנון המוזיקה עד לאחר שנת 2010 תחת השם "בואנה ויסטה סושיאל קלאב".
פרסים

הסרט היה מועמד לפרס אוסקר בשנת 2000 בקטגוריית הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר. הוא זכה בקטגוריית הסרט הדוקומנטרי בטקס פרס האקדמיה האירופית לקולנוע בנוסף לפרסים רבים אחרים. האלבום "בואנה ויסטה סושיאל קלאב" מציג גרסאות אולפן לאלה הנשמעות בסרט.
מוזיקאים (על פי סדר הופעתם)

פרנסיסקו רפילדו, הידוע גם כקומפאי סגונדו (שירה ונגינה)
אליאדס אצ'ואה (שירה וגיטרה)
ריי קודר (גיטרה)
יהויכים קודר, בנו, (כלי הקשה)
איברהים פרר (שירה, קונגות, קלאווה, תופי בונגו)
אומרה פורטואנדו (שירה)
רובן גונזלס (פסנתר)
אורלנדו "קאחאיטו" לופז (קונטרבס)
אמדיטו ולדז
מנואל "גואחירו" מירבל (חצוצרה)
ברבריטו טורס (לוד - גיטרה פיליפינית)
פיו לייבה
מנואל "פונטיליטה" ליסאה (שירה)
חואן דה מרקוס גונזלס (גווירו - סוג של כלי הקשה)