stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיסקוגרפיה של דואה ליפה
כניסות נוספות למצעדים

| שם | שנה | מיקומי שיא "—"מציין פריטים שלא שוחררו באותה מדינה או לא נכנסו למצעד> בריטניה  | מיקומי שיא "—"מציין פריטים שלא שוחררו באותה מדינה או לא נכנסו למצעד> אירלנד  | מיקומי שיא "—"מציין פריטים שלא שוחררו באותה מדינה או לא נכנסו למצעד> נורווגיה  | מיקומי שיא "—"מציין פריטים שלא שוחררו באותה מדינה או לא נכנסו למצעד> ספרד | מיקומי שיא "—"מציין פריטים שלא שוחררו באותה מדינה או לא נכנסו למצעד> פורטוגל | מיקומי שיא "—"מציין פריטים שלא שוחררו באותה מדינה או לא נכנסו למצעד> צרפת  | מיקומי שיא "—"מציין פריטים שלא שוחררו באותה מדינה או לא נכנסו למצעד> קנדה  | מיקומי שיא "—"מציין פריטים שלא שוחררו באותה מדינה או לא נכנסו למצעד> שוודיה  | מיקומי שיא "—"מציין פריטים שלא שוחררו באותה מדינה או לא נכנסו למצעד> עולמי  | תארים | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "Cool" | 2020 | — | — | — | 96 | 103 | — | — | — | — |  | Future Nostalgia |
| "Pretty Please" | 2020 | — | — | — | — | 101 | — | — | — | — |  בריטניה: כסף | Future Nostalgia |
| "Good in Bed" | 2020 | — | — | — | — | 129 | — | — | — | — |  | Future Nostalgia |
| "Boys Will Be Boys" | 2020 | — | — | — | — | 148 | — | — | — | — |  | Future Nostalgia |
| "End of an Era" | 2024 | — | — | — | — | — | 121 | — | — | — |  | Radical Optimism |
| "These Walls" | 2024 | 40 | 44 | 39 | — | — | 90 | 65 | 54 | 68 |  | Radical Optimism |
| "Whatcha Doing" | 2024 | — | — | — | — | — | 150 | — | — | — |  | Radical Optimism |
| "Falling Forever" | 2024 | — | — | — | — | — | 178 | — | — | — |  | Radical Optimism |
וידאו קליפים

| שם> כאמנית ראשית | שנה> כאמנית ראשית | מספר צפיות (נכון למאי 2021; במיליונים)> כאמנית ראשית | מקור> כאמנית ראשית |
| --- | --- | --- | --- |
| "New Love" | 2015 | 49 |  |
| "Be the One" | 2015 | 508 |  |
| "No Lie" (שון פול בהשתתפות דואה ליפה) | 2016 | 827 |  |
| "Last Dance" | 2016 | 117 |  |
| "Hotter than Hell" | 2016 | 133 |  |
| "Blow Your Mind (Mwah)" | 2016 | 292 |  |
| "Room for 2" | 2016 | 3 |  |
| "Be the One" (גרסה שנייה) | 2016 | 53 |  |
| "Scared to Be Lonely" (עם מרטין גריקס) | 2017 | 628 |  |
| "Thinking 'Bout You" | 2017 | 36 |  |
| "Lost in Your Light" (בהשתתפות מיגל) | 2017 | 102 |  |
| "New Rules" | 2017 | 2,434 |  |
| "My Love" (וייל בהשתתפות מייג'ור לייזר, וויזקיד ודואה ליפה) | 2017 | 18 |  |
| "IDGAF" | 2018 | 703 |  |
| "One Kiss" (עם קלווין האריס) | 2018 | 723 |  |
| "Electricity" (עם סילק סיטי) | 2018 | 146 |  |
| "If Only" (אנדראה בוצ'לי בהשתתפות דואה ליפה) | 2018 | 11 |  |
| "Swan Song" | 2019 | 66 |  |
| "Don't Start Now" | 2019 | 510 |  |
| "Physical" | 2020 | 295 |  |
| "Break My Heart" | 2020 | 395 |  |
| "Hallucinate" | 2020 | 53 |  |
| "Un Dia (One Day)" | 2020 | 218 |  |
| "Levitating (The Blessed Madonna Remix)" | 2020 | 33 |  |
| "Levitating" | 2020 | 226 |  |
| "Fever" | 2020 | 64 |  |
| "Prisoner" | 2020 | 75 |  |
| "We're Good" | 2021 | 56 |  |
סך צפיות: 8.7 מיליארד
עולם רדוף שדים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  קרל סייגן
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  ספר עיון
 הוצאה
 הוצאה:  רנדום האוס, ספרי בלנטיין 
 מקום הוצאה:  ניו יורק 
 תאריך הוצאה:  1995
 מספר עמודים:  440
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת הד ארצי
 תאריך:  1997
 תרגום:  עמנואל לוטם
 סדרה
 ספר קודם:  Pale Blue Dot 
 הספר הבא:  Billions and Billions: Thoughts on Life and Death at the Brink of the Millennium 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002322580
 
עולם רדוף שדים: המדע כנר בעלטה (באנגלית: The Demon-haunted World: Science as a Candle in the Dark) הוא ספר עיון ביקורתי רב-מכר מאת האסטרופיזיקאי האמריקאי קרל סייגן. הספר יצא לאור בארצות-הברית בשנת 1995 ותורגם לעברית בשנת 1997 על ידי עמנואל לוטם.
סייגן טוען בספרו בזכות חשיבותו של המדע בתרבות המודרנית, למול כוחותיו המצטברים (בעשורים האחרונים של המאה העשרים – נכון לשעת כתיבת הספר) של הפסאודו-מדע על צורותיו. סייגן מרחיב בשבח החשיבה הביקורתית ביחס למציאות ובהסקת המסקנות המגובה בראיות אמפיריות, תוך הדגשה שאלו הן בסיסה ומהותה של השיטה המדעית.
תוכן הספר

הספר מכיל 25 פרקים המבקרים סוגיות מדעיות-תרבותיות שנויות במחלוקת ואמונות בזכות תפיסה על-חושית.
בין המקרים הנדגמים נסקרות סוגיית "מתווי-פנים" בכוכבי-לכת (הפנים במאדים), וכן האמונה בביקוריהן של ישויות-תבוניות זרות (חוצנים) בכדור הארץ. עיקר התייחסותו לנושא זה האחרון מתרכז בסיפורי החטיפות השכיחים עד-מאוד בארצות הברית, ששכיחותם עלתה בשנות המלחמה הקרה.
סייגן מתייחס גם לאמונות העידן החדש, בהן יצירת קשר עם תרבויות מיבשות עתיקות לכאורה שנעלמו, כאטלנטיס ולמוריה, יצירת קשר עם המתים (תקשור), וריפוי באמונה. סייגן סוקר בהקשרים אלה גם את התופעה ההיסטורית-חברתית של ציד מכשפות ששיאה בימי הביניים, ואת גל ההאשמות בהתעללות פולחנית שטנית בשנות ה-80 בארצות הברית.
במסגרת הדיון על-אודות התופעות החברתיות כדוגמת אלה לעיל, אותן סייגן מכליל בקטגוריית הפסאודו מדע, מוצגים הטיעונים השכיחים המשמשים עזר לאישוש לכאורה, ומנגד סייגן מציג את הפרכותיו, המגובשות על-פי אמות מידה מדעיות.
סייגן מתריס ומתריע מפני כוחן הגואה של אמונות-שווא רוחניות, כשהוא טוען שמצויה בהן – כאשר הן נטולות ביקורת עצמית ואינן עקיבות, או נובעות מחולשות מנטליות כנטיות להשפעה סוגסטיבית, להלוצינציות או למחשבות שווא – סכנה ממשית לחופש האדם בטווח הרחוק ולחוש המוסר שלו.
אולם בתוך כך מדגיש סייגן את הימנעותו מחציצת דיכוטומיה מוחלטת בין רוח לחומר, והוא מזכיר את כוחם של המסתורין, ארעיות – הידיעה הנובעת מאופנות הזמן, את מגבלות הטבע האנושי ואת ההשתאות שבחקירה ובגילוי המדעי.
על-מנת להתמודד עם אמונות הנראות כאמונות-הבל, אליבא דסייגן, יש להציב מולן טיעוני-נגד כדי לנסות לאשש או למוטט אותן, תחת שלילתן השטחית על הסף. אם האמונות הנידונות מוגנות מאפשרות של ניסיון אינטלקטואלי להתמודד עמן (אמיתותן מבוססת על אמון גרידא בדובר המציג אותן) אזי יש להתייחס אליהן כאל הנחות בלבד, שהן אינן במעמד של עובדות, או כאל טענות פסאודו-מדעיות.
"מדע אופטימלי"

ממטרותיו העיקריות של הספר היא להציג ולבאר את השקפתו הפוליטית-ליברלית של הסופר, לפיה הדמוקרטיה והמדע קשורים זה בזה. במסגרת זו טוען סייגן כי מדע יתפתח וישגשג בחברה דמוקרטית המטפחת את סקרנותם המדעית של בניה ולא מגבילה אותם לצרכים פוליטיים בני-השעה.
באותה נשימה מטעים סייגן את הסכנות הגלומות בקדמה מדעית, כשתוך כך הוא בוחן באופן מוסרי את סוגיית הנשק להשמדה המונית ובפרט את התפתחות הנשק הגרעיני ואת ההתייחסות המדעית והפוליטית שנלוותה אליו. לפיכך מראה סייגן הסתייגות מסוימת מחופש-מדעי מוחלט, שהרי בפיו, גם מדענים הם בני אדם הנתונים לחולשות, ואין ההתעסקות המדעית חפה מטעויות.
לפתרון הבעיה מציע סייגן מודל תאורטי של מדע אופטימלי ומתון, שבו קיימות בכפיפה ובסינרגיה – פליאה וסקרנות אדירות, המייצגות בעיניו את טבעו האינסטינקטיבי של האדם מחד גיסא, וספקנות ערנית וקפדנית, המייצגת בעיניו את השכל הרציונלי העקבי והבוגר, מאידך גיסא.
האמצעי להתאפשרות קיום המודל של מדע המערב בין פליאה עם ספק נעוץ אפוא לדבריו של סייגן בחינוך הדמוקרטי. מטרת כל חברה לחנך את כלל הציבור למודעות מדעית ומוסרית, תוך כדי הטלת-ספק מתמדת, בשל כוחו הגדול והמצטבר של המדע, שעשוי כדוגמת הנשק הגרעיני לדרדר את האנושות ולא לקדמה. עם זאת, סוג האנשים שבו סייגן תולה את תקוותיו הוא בעיקר אנשי-המדע וההשכלה, כבעלי אחריות חברתית הרת-משמעות וייחודיות מתוקף כוחם בתחומם.
הדרקון במוסך שלי

הדרקון במוסך שלי הוא הנושא של הפרק השמיני בספר. סיגן מציג ניסוי מחשבתי שבו דרקון היפותטי חי בחניה המקורה בביתו. הדרקון המדובר הוא בלתי נראה, בלתי מוחש, ונושף אש שלא מפיקה חום, כך שבלתי אפשרי לזהות אותו באמצעות החושים, חקירות מדעיות או מכשור מדעי.
מושג הדרקון הבלתי נראה משמש את סייגן כדי לתאר את הרעיון של דבר שלא ניתן להפריך אותו, שהוא רעיון חשוב בחשיבה המדעית. התכונה של חוסר אפשרות להפרכה (Unfalsifiability) הוא רעיון לפיו קיימות טענות או השערות שלא ניתן לבדוק אותן או להוכיח כי הן לא נכונות באמצעות תצפית או ניסוי. סייגן טוען כי טענות שאינן ברות-הפרכה, כמו קיום הדרקון הבלתי נראה במוסך שלו, הן חסרות משמעות מבחינה מדעית, מפני שלא ניתן לבדוק אותן בצורה אמפירית.
באמצעות דימוי הדרקון, סייגן מצביע על החשיבות של סקפטיות וחשיבה ביקורתית כאשר מעלים או בוחנים טענה יוצאת מהכלל. הוא מדגיש כי מי שמעלה טענות יוצאות דופן- לדוגמה קיום של ישות על-טבעית או תופעה על-טבעית, צריך להביא ראיות יוצאות דופן כדי שנתייחס ברצינות לדבריו. לפי הפרק, אין לקבל סתם כך טענות בלי שיש להן מספיק עדויות.
"ארגז הכלים לזיהוי שטויות"

בפרק 12, "האמנות הנעלה של זיהוי שטויות", מתאר סייגן את "ארגז הכלים לזיהוי שטויות" (Baloney Detection Kit) - מגוון השיטות והטכניקות העומד לרשותו של אדם החושב בצורה מדעית לזהות טיעונים מופרכים או כוזבים:
דרישה לאימות בלתי תלוי לעובדות: כאשר מועלית טענה כלשהי, יש לקבל אימות לעובדות ממישהו שאינו מעלה הטענה או שיש לו מניע שהטענה תתקבל כנכונה.
קיום ויכוח מעמיק על הראיות בין מומחים המצדדים בכל נקודות ההשקפה. אי מתן חופש ביטוי נאות לנקודת השקפה מסוימת מעלה חשד לטיעון כוזב.
אין לתת משקל יתר לטיעונים של "בעלי סמכות" – תואר אקדמי גבוה יותר אינו מעיד על טיעונים טובים יותר.
חשיבה על כל ההסברים האפשריים לתופעה, ומציאת דרכים להפרכת כל אחד מההסברים הללו. ההשערה שתישאר אחרי שיופרכו כל האחרות (כיוון שבהכרח יכול להיות רק הסבר אחד נכון) היא הטובה ביותר. להשערות שאינן ניתנות לבדיקה והפרכה אין ערך מדעי.
לא "להתאהב" בהשערה. להשוות כל השערה בהגינות עם החלופות.
כּימוּת: כל הסבר הניתן למדידה יש למדוד אותו. כאשר קיימות השערות מתחרות מאפשרת המדידה לבחון איזה השערה מדויקת יותר.
אם קיימת שרשרת של טיעונים, כל חוליה בשרשרת חייבת לעמוד בכל המבחנים. אין להסתפק בכך שמרביתן נמצאו נכונות.
כאשר עומדים בפני שתי השערות המסבירות את הנתונים במידה שווה של הצלחה, להשתמש בתערו של אוקהם על מנת לבחור ביניהן.
הסתמכות על ניסויים מבוקרים, ובפרט ניסויים בהם מיושמת סמיות כפולה.
בנוסף, מפרט סייגן כשלים לוגיים ופעולות שאינן לגיטימיות בדיון מדעי:
טיעון לגופו של אדם.
טיעון על פי סמכות (אד ורקונדיאם) – ביסוס הטיעון על מקור סמכות, אף על פי שאינו רלוונטי לאישושו, תוך ניצול הרצון הרגשי של בני אנוש להסתמך על מקורות סמכותיים.
הסתמכות על בּוּרוּת (אד איגנורנטיאם) – הטענה כי מה שלא הוכח כשקרי חייב להיות אמת, או מה שלא הוכח כאמת חייב להיות שקרי.
הסתמכות על נסיבות מיוחדות – מתן פרשנות ייחודית לטענה ספציפית, שלא הייתה מקובלת בטענות מקבילות לה.
הקדמת התשובה לשאלה. (למשל: המחקר יעסוק בהשפעות X על Y, מכיל הנחה מוקדמת שאכן יש השפעות כאלו)
"קטיף דובדבנים".
שימוש בסטטיסטיקה של מספרים קטנים, ואף אי הבנה בסיסית בסטטיסטיקה.
חוסר עקביות.
בלבול בין מתאם לבין סיבתיות.
שימוש בשאלות חסרות משמעות.
דיכוטומיה מדומה – התייחסות רק לשתי אפשרויות קיצוניות תוך התעלמות מרצף של אפשרויות ביניים.
בפרט, התייחסות רק לטווח הקצר ולטווח הארוך.
שימוש בטיעון מדרון חלקלק.
היסק שגוי (א' אינו נובע בהכרח מ-ב')
הבאה לאבסורד – הצגה של עמדת היריב כך שניתן יהיה לתקוף אותה ביתר קלות.
העלמת ראיות.
שימוש בביטויים עמומים - חמקמילים.
ראו גם

תערו של אוקאם
לוגיקה
היגיון
מדע
האנציקלופדיה הגדולה
בגידת האינטלקטואלים
לקריאה נוספת

Philip J. Klass, UFOs Explained, Random House, 1974
ויסטריה

| ויסטריה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: קיטניתאים
משפחה:: קטניות
תת־משפחה:: פרפרניים
סוג:: ויסטריה
שם מדעי
 Wisteria ‏Nuttall, 1818
וִיסטֵריָה (שם מדעי: Wistaria) היא סוג צמח נוי מטפס ממשפחת הפרפרניים. הוויסטריה נקראת על שמו של פרופסור קספר ויסטר (אנ'), מומחה לאנטומיה באוניברסיטת פנסילבניה שבארצות הברית.
מאפיינים

פרי הוויסטריה, כמו של כל משפחת הקטניות, הוא תרמיל העשוי שתי קשוות ובתוכו זרע אחד או יותר. בזמן ההבשלה הפרי מתייבש ואינו עסיסי. חלק מהתרמילים נפתחים לצורך פיזור הזרעים ויש שאינם נפתחים כלל. הפרחים הרמאפרודיטיים, כלומר בעלי איברים משני המינים.
ישנם כמה מינים מוכרים של ויסטריה. בין הידועים: הסינית (Wisteria sinensis) והיפנית (Wisteria floribunda). לוויסטריה היפנית יותר עלעלים בעלה, עוקץ פרח ארוך יותר, פרחיה ריחניים יותר, אך אינם פורחים בו זמנית בכל האשכול.
פריחת הוויסטריה בישראל היא באביב, באשכולות גדולים של פרחים ריחניים באורך של כ-30 סנטימטרים. הפריחה היא לרוב בצבעי סגול, כחלחל, ורוד או לבן. מחוץ לישראל קיימים זנים רבים מאוד של ויסטריה, חלקם עם פרח ריק וחלקם עם פרח מלא ובמנעד גוונים רחב יותר מבישראל.
אליעזר חיים דייטש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1850 
 פטירה:  1916 (בגיל 66 בערך) 
 תקופת הפעילות:  ?–1916 
 
רבי אליעזר חיים דייטש (ט"ז בתמוז ה'תר"י – כ"ט באלול ה'תרע"ו; 1850 – 1916) היה רב הונגרי אשר שימש ברבנות בבונהיד. חיבר שורת ספרים בענייני הלכה ותלמוד.
ביוגרפיה

נולד לאברהם וגנענדל (לבית אדלר) בפטרה שליד קאשוי. בגיל שמונה החל ללמוד בישיבה, תחילה אצל הרב יוזפא רוזנברג, לימים רבה של פישפקלדאן (אנ'), ולאחר מכן אצל הרב מרדכי הורוביץ בהאלמין, הרב אהרון גרינברגר (מחבר "דעת סופר") במיכאלוביץ' (אנ') (מיהאלוביץ), הרב נתן פייטל רייניטץ (מחבר "דברי רנ"ף") במאד, הרב יואל צבי ראטה בברטיואויפאלו, הרב יהודה אסאד, ולבסוף אצל הרב מנחם א"ש באונגוואר. הרב דייטש היה תלמיד מובהק לאחרון. בשבתו באונגוואר התגורר תקופה בביתו של הרב שלמה גאנצפריד, וסייע לו בכתיבת קיצור שולחן ערוך.
בתר"ל (1870) נישא ליהודית, ובעקבות זאת עבר לטוקאי, ונסמך על שולחן חותנו בצלאל גרוס. באותה תקופה לימד מספר בחורים, וכן עסק במסחר בעצים. נסמך לרבנות על ידי מהר"ם שיק, הרב יקותיאל יהודה טייטלבוים ("ייטב לב"), והרב דוד דוד שיק ("אמרי דוד").
באייר ה'תרל"ז (1877) התמנה לרבה של האנישוויץ (אנ') (כיום בסלובקיה), והעמיד בה ישיבה קטנה אך בעלת שם. החל להדפיס את ספריו "תבואות השדה" ו"חלקת השדה" לאחר שהתרפא ממחלה קשה בשנת תר"ן. בשנת ה'תרנ"ז (1897) נתקבל לרב בבוניהד, שם שימש כראש ישיבה גדולה. התפרסם כפוסק הלכה חשוב ברחבי הונגריה, פעל להשכנת שלום בקהילות שונות, והיה בין מייסדי אגודת "מחזיקי הדת" בהונגריה.
פעל למען הפרדת הקהילות בהונגריה, וחיבר על כך חוברת בשם "אין שלום לרשעים אמר ה'". תמך ביישוב הארץ באופן מעשי, ועודד קניה של אתרוגים מארץ ישראל, על פני אתרוגים מהודרים יותר שגדלו ביוון. אהבתו לארץ הייתה גדולה והוא היה מרבה לדבר בשבחה. בשנת תרע"ג הוא הודיע שברצונו לעלות לארץ ישראל, אבל נכבדי הקהילה הפצירו בו בהצלחה להימנע מכך.
אחד מפסקיו הידועים הוא היתר להחריג בובות ילדים מהאיסור לעשות ולסחור בפסלים, בגלל שבובות הן מעצם מהותן נועדו למשחק ולביזיון, ובכך הן נבדלות בפסלים שהיו רגילים לעשות מהם אלילים. פסק זה צוטט ונידון רבות בספרות השו"ת. כמו כן התפרסם בתשובות מקילות בגיור, בהן התיר לגייר בנות זוג של יהודים מתבוללים אם לדעת בית הדין יש קצת הוכחה לכך שהן ישמרו מצוות, תוך שהוא מסביר שגיורן נחשב "לשם שמים".
ביוגרפיה > משפחתו

שמונה מילדיו נפטרו במהלך חייו. היה מחותן של הרב משה צבי פוקס, רבה של גראסוורדיין.
ספריו

חיבר ספרים רבים בהם:
תבואות השדה – חידושים וביאורים על סוגיות התלמוד (6 כרכים)
חלקת השדה – שו”ת וכן הערות והגהות על ספר "ארעא דרבנן"
פרי השדה – שו”ת בן ארבעה כרכים
שיח השדה – על התורה ומועדים
צמח השדה – בענייני עגונות
דודאי השדה – בדיני אבלות
לקריאה נוספת

הרב אליעזר חיים דייטש, תבואות השדה – כרך ה, לבוב תרס"ד, תולדות חייו מנקודת מבט אוטוביוגרפית
'הרב ר' אליעזר בהרב ר' אברהם דייטש', בתוך: שמואל נח גוטליב, אהלי שם, פינסק תרע"ב, עמ' 218
וילקט יוסף [יט, ג-ד], מונקאטש חשוון תרע"ז – עמ' 10 והלאה (תולדות חייו של הרב דייטש). נדפס בשנית בתוך: דודאי השדה, סאיני תרפ"ט, בפתח הספר
שו"ת פרי השדה, (משה יוסף שורש – עורך), ירושלים תשל"ח, הקדמה, עמ' קטו-קיח ('תולדות המחבר')
אברהם פוקס, ישיבות הונגריה בגדולתן ובחורבנן, כרך א, ירושלים תשל"ט, עמ' 212–216
יצחק יוסף כהן, חכמי הונגריה, מכון ירושלים תשנ"ז, עמ' 426–427
הערות שוליים

↑  דודאי השדה, הרב אליעזר חיים דייטש, עמ' 6
↑  אברהם פוקס, ישיבות הונגריה בגדולתן ובחורבנן, כרך א, ירושלים תשל"ט, עמ' 167
↑  הרב אליעזר חיים דייטש, לח, פרי השדה, כרך ג
↑  הרב עובדיה יוסף, ח, יביע אומר, כרך ג-יורה דעה
↑  פרי השדה, כרך ב סימן עא
↑  כתב העת 'מוריה', כרך ריא-ריב, עמ' לו-מ
↑  משה צבי פוקס, יד רמה סימן נא
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310205405171  ISNI: 0000 0000 6692 3343  LCCN: n85373576  VIAF: 18685086   WorldCat (עם VIAF): 18685086
דיולה דונאט (פסל)

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1850 פשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  27 בספטמבר 1909 (בגיל 59) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 תחום יצירה:  פיסול 
 זרם באמנות:  אר נובו, קלאסיציזם, האומנות האקדמית 
 יצירות ידועות:  אנדרטת טורול 
 
דיולה דונאט (בהונגרית: Donáth Gyula; פשט, 13 במרץ 1850 – בודפשט, 27 בספטמבר 1909) היה פסל יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה

דיולה דונאט נולד במשפחה יהודית. אביו היה שמעון דונאט (1812–1880), שלחם בדרגת סגן במהפכת 1848 בהונגריה שמכונה מלחמת העצמאות 1848–1849. אמו הייתה ססיליה שְרֶטֶר (1814–1878). דיולה החל את לימודיו האמנותיים במינכן בשנת 1867 תחת שרביטו של יוזף קנאבל, המשיך בדרזדן בפיקוחו של רוברט הֶרְטֶל, ולאחר מכן סיים את לימודיו בווינה כתלמידם של הנס סמפר ומיכאל ווגמילר. משנת 1873 עבד כפסל דקורטיבי בווינה. הוא הופקד באותה השנה על העיטור הפיסולי של השער הראשי של התערוכה העולמית בווינה. בשנת 1880 חזר לבודפשט. שם לקח חלק בעיטור הפיסולי של בית האופרה של בודפשט ושל הוויגאדו (Place for Merriment), בין היתר. החל לייצר מצבות מעוצבות בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-19 והפך במהרה לפסל המצבות המהולל ביותר בבודפשט. הוא פיסל בסגנון הקלאסיציסטי, האקדמי (Academic art). הוא פיסל גם אנדרטאות מאותה התקופה.
עבודתו הידועה ביותר היא אנדרטת הטורול בבנהידה. הוא הכין גם את אחד מעשרת הפסלים שפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומלך הונגריה תרם לאומה ההונגרית. בבודפשט נחנך בכיכר הפרנציסקנים בשנת 1908 הפסל של אישטוואן ורבצי. דונאט נפטר כפסל מכובד. קברו נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
עבודותיו העיקריות

אנדרטאות, פסלי זיכרון:
טורול (באנהידה, 1896)
טורול (טירת בודה, 1903)
אליזבת, נסיכת בוואריה (Bártfafürdő, 1903)
אישטוואן ורבצי (בודפשט, 1908)
מצבות (כולן בבית העלמין קרפשי בבודפשט):
קארוי צ'מגי
אדולף הוסאר
קארוי קמרמייר
אלק ליפתאי
אנטל ליגטי
ינה פטרפי
אגושט פולסקי
אישטוואן טלסקי
יאנוש ויידה
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. דיולה דונאט.
לוח זיכרון בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורך לאסלו מרקו. 2001. ISBN 963-547-414-8
לקסיקון אמנות, 1967, ISBN 9630523604
הערות שוליים

↑  "Halotti bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári halotti akv. 1913/1909. folyószáma alatt".
↑  Donáth Simon elhunyt (1880. május 5.) Magyarország és a Nagyvilág, 17. évfolyam, 18. szám
↑  "Schreter Cecília halotti bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség halotti akv. 177/1878. folyószáma alatt".
↑  Akkori Kígyó téren
↑  A szobrot 1945. május 6-án – mint „a korai magyar feudalizmus és a kiváltságos nemesség fővédnökének, a jelképpé lett Tripartitum szerzőjének szobrát” – ledöntötték
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 143649140  ISNI: 0000 0000 7948 7317  RKD: 433542  VIAF: 121367609   WorldCat (עם VIAF): 121367609 
אנדרטת טורול (באנהידה)
טורול בטירת בודה
דוד שוורץ

| --- | --- |

 לידה:  20 בדצמבר 1850 קסטהיי, הונגריה 
 פטירה:  13 בינואר 1897  (בגיל 46) וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום מגורים:  קרואטיה, גרמניה
 מקום קבורה:  בית העלמין היהודי הישן של וינה 
 עיסוק:  סוחר עצים
 צאצאים:  ורה שוורץ 
 הערות:  יהודי
 תרומות עיקריות
 ספינת האוויר הקשיחה, מחלוצי התעופה
 
ספינת האוויר הקשיחה הראשונה שנבנתה על ידי דוד שוורץ, לפני המראתה הראשונה ב-3 בנובמבר 1897
דוד שוורץ (David Schwarz;‏ 20 בדצמבר 1850 – 13 בינואר 1897) היה יהודי-הונגרי ממציא ספינת האוויר הקשיחה, מחלוצי התעופה.
קורות חייו

שוורץ נולד בעיר קסטהיי (Keszthely), שלחוף אגם בלטון בממלכת הונגריה. הוא סיים בית ספר יסודי והכשרה מקצועית במסחר בעיר ז'ופניה (Županja) שבקרואטיה.
בשנת 1880 נישא למלאני לבית קאופמן.
השניים התגוררו בעיר זאגרב, שם נולדה להם הבת ורה, לימים זמרת אופרה.
בשנות ה-80 החל להתעניין בנושא ספינות אוויר, בעקבות יצירה של אריסטו וספר מכניקה ששלחה לו אשתו, בעת שהותו בבית קיט. עוד בתחילת הניסויים שערך, הוא ניסה להשתמש באלומיניום, שנחשב אז לחידוש, לצורך בניית הספינה.
הוא המציא את ספינת האוויר הקשיחה, בעלת המבנה הקבוע בצורתו. המעטפת (הבלון) הייתה עשויה מאלומיניום והשלד פנימי נבנה ממתכת.
במשך כ-15 שנה ניסה לקדם את המצאתו. ב-1890 פנה למשרד ההגנה האוסטרי אך הצעתו נדחתה. דווקא הנספח הצבאי הרוסי בווינה התעניין ברעיון, ושוורץ החליט לפנות לרוסיה. הוא עבד בסנט פטרסבורג במשך שנתיים. אך בעיות חמורות בתהליך מילוי המעטפת בגז עיכבו את התקדמות הפיתוח. בשלב מסוים, בשל סכסוך בין הצדדים, הוצא צו מאסר נגד שוורץ והוא עבר לברלין. גם שם העבודה הייתה איטית והתקציבים הלכו ונגמרו.
בעקבות עניין שהביע שר המלחמה הפרוסי בנושא, התקבל מימון נוסף למיזם – הפעם מהמדינה הגרמנית. סוף סוף, לאחר דחיות רבות, ומלחמות משפטיות על מקוריות הרעיון, הסכים הצבא הקיסרי הגרמני לבנות ספינה נסיונית ב-1895 וחתם עם שוורץ על הסכם לבניית ספינות על סמך הידע הזה, למשך 30 שנה, והוא הגיש את המצאתו לרישום פטנט. ב-1896 החלו בבניית אב הטיפוס בשדה התעופה טמפלהוף ליד ברלין (היום בעיר ברלין).
בקיץ 1896, ספינת האוויר הייתה מוכנה לטיסת ניסוי והמועד נקבע בתחילה ל-29 בספטמבר ולאחר מכן נדחה ל-9 באוקטובר. בבדיקות טרם ההמראה התברר כי הגז שסופק לספינה היה באיכות נמוכה מדי והספינה לא הצליחה לצוף. עם זאת, הבדיקות הראו כי הספינה פעילה והיא נשלטת. ההמראה הבאה תוכננה לינואר 1897 אולם שוורץ נפטר זמן קצר לאחר מכן, מהתקף לב. יש הטוענים שהיה זה עם קבלת מברק משלטונות גרמניה בדבר אישור הקיסר להקמת קו יצור צבאי, ויש הטוענים שהיה זה במסיבה במסעדה בברלין, בסעודה לכבוד האישור הקיסרי, ולקראת השקה חגיגית של קו היצור.
אלמנתו של שוורץ, מלאני, המשיכה במאמציו ולאחר מספר חודשים איתרה טייס לניסוי הבא. בנובמבר הסכים מכונאי צבאי גרמני, ארנסט ינגלס, להטיס את המכונה החדשה. טיסת הנסוי נערכה ב-3 בנובמבר 1897 בנוכחות הרוזן פרדיננד פון צפלין. בתנאי מזג אוויר לא טובים, ספינת האוויר טיפסה לגובה 460 מטר והמשיכה בטיסה מעל בתי ברלין. בשלב מסוים התנתקה חגורת המנוע מאחד המדחפים דבר שגרם לאי יציבות ולהכרח לבצע נחיתת חירום. הטייס שחרר חלק מהגז כדי להחזיר את הספינה לקרקע, אך היא התהפכה והתרסקה כשהטייס נפגע באופן קל בלבד.
למרות זאת הניסוי נחשב מוצלח, כפי שמעידות תעודות מהתקופה, וכן כתבות בעיתונים, אך היו לשוורץ מתנגדים רבים, הן בתוך הצבא הגרמני (שכן היה יהודי מקרואטיה ולא מגרמניה), והן מצידו של הרוזן פרדיננד פון צפלין, אשר שנתיים לפני כן, ניסה לקדם בגרמניה רעיון של ספינת אוויר קשיחה, וזכה לתהודה עיתונאית ולאהדה רבה בקרב הציבור הגרמני. בעת הניסוי לא הורשו קצינים גרמנים להשתתף בהטסת הספינה. כמו כן הקיסר פרנץ יוזף שהיה אמור להשתתף בהשקת הבכורה החגיגית, ביטל את הגעתו.
הקהילה היהודית של וינה ארגנה לשוורץ קבר בבית הקברות המרכזי בווינה.
לאחר פטירתו

אלמנתו של שוורץ, מלאני, התכתבה במשך חודשים עם הצבא, בניסיון לזכות בתשלום עבור המצאת בעלה, אך לא זכתה למענה. היא נסעה לברלין וגם שם לא הצליחה לקדם את עניינה. ב-1898 רכש הרוזן צפלין, מתנגדו של שוורץ, את הידע והזכויות להמשך הפיתוח של רעיונותיו בסכום זעום, ובכתביו רשם שהוא "פדה אותם". לאחר מכן התכחש צפלין למקוריות הרעיונות של שוורץ: בספרו של יצרן הצפלינים, ד"ר הוגו אקנר, נרשם שהסיבה היחידה לקניית הפטנט הייתה לצורך קבלת ציפוי האלומיניום שעליו הייתה בלעדיות לחברה של שוורץ, ואילו את הצורה עצמה תכנן פון-צפלין שנים קודם, וכבר היה בתהליך ייצור במקביל לשוורץ.
צפלין המשיך בפיתוח הספינות תוך יצירת קו יצור לספינות האוויר שנשאו את שמו, ונקראו "צפלין", למרות החוזה שערך עם אלמנתו של שוורץ, בו הובטח שהספינות יקראו על שם ממציאם "שוורץ". יתר על כן, בנוסף להפרה זאת בחוזה, לא שילם צפלין לאלמנתו של שוורץ את מלוא הסכום עליו סוכם כתמורה על מכירת התוכניות.
החוזה המקורי נמצא במחלקה לכתבי יד וארכיונים של הספרייה הלאומית בירושלים.
הערות שוליים

↑  א. פוירשטין, מגלים וממציאים יהודים, תל אביב: י. שרברק, 1952.
↑  Hugo Eckener, Count Zeppelin: The Man and His Work, Massie Publishing, 1938, עמ' 155-157
↑  Schwarz, David, 1850-1897 -- Autograph
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276714205171  GND: 118762915  ISNI: 0000 0000 8224 130X  LCCN: n83302420  ULAN: 500253608  VIAF: 45097916   WorldCat (עם VIAF): 45097916
פאולה רוזנברג

| --- | --- |

פאולה רוזנברג, 2013
 לידה:  13 בנובמבר 1976 (בת 48) לה פלאטה, ארגנטינה 
 תאריך עלייה:  1982
 שם לידה:  פאולה וייסמברג
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  מנחת טלוויזיה ורדיו, נטורופתית
 בן או בת זוג:  ליאון רוזנברג 
 מספר צאצאים:  2
 קישורים חיצוניים
 www.paulanatural.co.il
 
פאולה וייסמברג-רוזנברג (נולדה ב-15 בנובמבר 1976) היא אשת תקשורת ונטורופתית שעוסקת בצמחי מרפא ובתחומים נוספים ברפואה האלטרנטיבית: פרחי באך וארומתרפיה. הנחתה עם בעלה, ליאון רוזנברג, את התוכנית "פאולה וליאון" בקשת 12, והשתתפה בהנחיית העונה הראשונה של "בייק אוף ישראל".