stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישראל במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  אורן אהרוני, מדהים: מדליית זהב ושיא ישראלי באולימפיאדת הנוער, באתר ynet, 8 באוקטובר 2018
↑  אורן אהרוני, אולימפיאדת הנוער: מדליית ארד לדניס לוקטב, באתר ynet, 9 באוקטובר 2018
↑  אורן אהרוני, סמברג ופסקוביצקי קיבלו כרטיס חופשי לאולימפיאדת הנוער, באתר ynet, 17 ביוני 2018
↑  אורן אהרוני, אולימפיאדת הנוער: סמברג תישא את הדגל בטקס הפתיחה, באתר ynet, 5 באוקטובר 2018
| ישראל במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| משחקי הקיץ | סינגפור (2010) • נאנג'ינג (2014) • בואנוס איירס (2018) • דקר (2026) |  |
| משחקי החורף | לילהאמר (2016) • לוזאן (2020) • קאנגוואן (2024) |  |
| מדינות העולם במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין   • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארובה • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל  • ברמודה • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פוארטו ריקו • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל • איי קוק  • איי שלמה • גואם • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • סמואה האמריקנית • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
מגוון (אלגברה אוניברסלית)

באלגברה אוניברסלית, מגוון הוא משפחה של מבנים אלגבריים בעלי אותה חתימה, הסגורה ביחס למעבר לתת-מבנים, לתמונות הומומורפיות, ולמכפלה ישרה (לאו דווקא סופית). לפי משפט בירקהוף, כל מגוון מוגדר על ידי מערכת של זהויות.
באנגלית נקרא המגוון בשם variety, המתורגם לעברית בדרך כלל בתור יריעה.
יש התאמה בין מגוונים לבין קונגרואנציות על המבנה החופשי. כאשר סריג הקונגרואנציות הוא מודולרי, גם סריג המגוונים הוא מודולרי. משפט מלצב (1954, (אנ')) נותן קריטריון המבטיח את המודולריות של סריג הקונגרואנציות. לדוגמה, סריג המגוונים של לולאות הוא מודולרי.
כל מבנה אלגברי יוצר מגוון. לדוגמה, חבורה ציקלית מסדר n יוצרת את המגוון הכולל את כל החבורות האבליות מאקספוננט המחלק את n. סריג המגוונים של רצועות ידוע באופן מלא.
מגוונים קטנים וגדולים

מגוון הנוצר על ידי מבנה סופי הוא נוצר סופית. יש טיפוסי מבנים
שבהם כל מגוון נוצר סופית הוא נוצר סופית תורשתית (כל תת-מגוון נוצר סופית)
מגוון המכיל מספר סופי של תת-מגוונים הוא קטן. לדוגמה, המגוון הנוצר על ידי חבורה סופית הוא קטן. מאידך, יש חבורה למחצה בגודל 6 היוצרת מגוון שיש לו רצף של תת-מגוונים. יש שני מגוונים קטנים ונוצרים סופית של חבורות למחצה שהצירוף (join) שלהם מכיל רצף של תת-מגוונים.
מגוון הנוצר על ידי מספר סופי של זהויות הוא בעל בסיס סופי. מגוון שהוא בעל בסיס סופי תורשתית (כל תת-מגוון הוא בעל בסיס סופי) יכול להכיל רק מספר בן מניה של תת-מגוונים. מגוון שהוא קטן, בעל בסיס סופי ונוצר סופית נקרא מגוון Cross.
מגוון שסריג תת-המגוונים שלו מכיל עותק של כל סריג סופי, נקרא מגוון אוניברסלי סופית. לדוגמה, המגוון של חבורות למחצה המוגדר על ידי הזהות xx=yxy הוא אוניברסלי סופית (Volkov, 1989).
אומרים שמגוון V מקיים את תכונת הכיסוי אם לכל תת-מגוון U יש תת-מגוון W המכיל את U כך שאין אף מגוון X המקיים U<X<W. המגוון של כל החבורות למחצה מקיים את תכונת הכיסוי.
עבור תכונה P של מבנים אלגבריים, המגוון V הוא P-מקומית אם כל מבנה נוצר סופית ב-V מקיים את התכונה P. עבור חבורה למחצה S, השאלה האם לאף מגוון סופי מקומית המכיל את S אין בסיס סופי היא decidable (בת-חישוב), (Sapir, 1991).
ראו גם

מגוון (תורת החבורות)
הערות שוליים

↑  הערה=Quasigroups and Loops Theory and Applications, I.1.4
↑  כל מגוון נוצר סופית הוא נוצר סופית תורשתית עבור: חבורות (Oates-Powell), חוגים (Kruse-L'vov), סריגים (הלמה של Jonsson), לולאות וקוואזי-חבורות [Finitely generated equational classes, Aichinger and Mayr, 2016], אבל לא עבור חבורות למחצה או גרופואידים.
לוציוס ג'קסון

לוציוס בראון "לוק" ג'קסון (באנגלית: Lucious Brown "Luke" Jackson;‏ 31 באוקטובר 1941 – 12 באוקטובר 2022) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בפילדלפיה 76' מליגת ה-NBA בין השנים 1964–1972. בעונת 1964/1965 נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, ולאורך 8 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 9.9 נקודות, 8.8 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק

ג'קסון נולד בעיר סן מרקס שבטקסס, ובבגרותו למד באוניברסיטת טקסס סאות'רן (1960–1961) ובאוניברסיטת טקסס ריו גראנדה ואלי (1961–1964).
לפני עונתו האחרונה בליגת המכללות השתתף באליפות העולם בכדורסל 1963, כשחקן נבחרת ארצות הברית. לאורך הטורניר הפסידה ארצות הברית מול נבחרות יוגוסלביה, ברית המועצות וברזיל, והיא סיימה במקום הרביעי. בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת טוקיו (1964) חזר ג'קסון לייצג את נבחרת ארצות הברית, וזכה עמה במדליית הזהב. ג'קסון היה הקלעי השלישי של נבחרתו (10.0 נקודות למשחק), אשר ניצחה בכל תשעת משחקיה בהפרש ממוצע של כ-30 נקודות.
בדראפט ה-NBA‏ 1964 נבחר ג'קסון בבחירה הרביעית, על ידי פילדלפיה 76'. כבר בעונת הרוקי שלו השתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, יחד עם חבריו לקבוצה האל גריר ולארי קוסטלו, לאחר שהציג יכולת מצוינת עם ממוצעים של 14.8 נקודות ו-12.9 ריבאונדים למשחק.
בעונתו השלישית, 1966/1967, זכה עם פילדלפיה באליפות ה-NBA השנייה בתולדותיה, לאחר שגברה בסדרת הגמר על סן פרנסיסקו ווריורס בתוצאה 4–2. לאורך הפלייאוף העמיד ממוצעים של 11.0 נקודות ו-11.7 ריבאונדים למשחק כשחקן חמישייה קבוע, לצד וילט צ'מברלין, צ'ט ווקר, ואלי ג'ונס והאל גריר. במשחק השישי של סדרת הגמר הצטיין כאשר קלע 13 נקודות והוריד 21 ריבאונדים.
בעונתו האחרונה בקריירה, 1969/1970, החמיצה פילדלפיה את שלב הפלייאוף לראשונה בתולדותיה, לאחר 22 העפלות רצופות.
נפטר ב-12 באוקטובר 2022 מאי-ספיקת לב.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של ג'קסון ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  נבחרת ארצות הברית באליפות העולם 1963, באתר USA Basketball
↑  נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת טוקיו, באתר USA Basketball
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1964, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק השישי בין פילדלפיה לסן פרנסיסקו, באתר basketball-reference.com
↑  סיכום כל העונות של פילדלפיה 76', באתר basketball-reference.com
↑  Wilton Jackson, Former 76ers Star, Olympic Gold Medalist Lucious Jackson Has Died, Sports Illustrated (באנגלית אמריקאית)
| נבחרת ארצות הברית – האלופה האולימפית - טוקיו (1964) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 בארנס •  5 בראדלי •  6 בראון •  7 קולדוול •  8 קאונטס •  9 דייוויס •  10 האזרד •   11 ג'קסון •  12 מקאפרי • 13 מאלינס •  14 שיפ • 15 וילסון • מאמן: איבה |  1  •  2  •  3  •  4 בארנס •  5 בראדלי •  6 בראון •  7 קולדוול •  8 קאונטס •  9 דייוויס •  10 האזרד •   11 ג'קסון •  12 מקאפרי • 13 מאלינס •  14 שיפ • 15 וילסון • מאמן: איבה | ארצות הברית |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לידיה ולטי אשר

| --- | --- |

 לידה:  10 ביולי 1858 ציריך, שווייץ 
 התאבדה:  12 בדצמבר 1891 (בגיל 33) ז'נבה, שווייץ 
 מקום קבורה:  בית הקברות דה רואה 
 בן או בת זוג:  Friedrich Emil Welti (1883–1890)   קארל שטאפר-ברן 
 
לידיה ולטי אשר (בגרמנית: Lydia Welti-Escher‏; 10 ביולי 1858- 12 בדצמבר 1891) הייתה פטרונית אמנויות שווייצרית. לידיה אשר הייתה אחת הנשים העשירות ביותר של שווייץ במאה ה -19, והקימה את קרן גוטפריד קלר.
חיים

לידיה אשר נולדה למשפחת Escher vom Glas, שושלת משפחה ותיקה ומשפיעה בציריך, בתם של אוגוסטה ואלפרד אשר. שערוריות היו סביב אבותיו של אביה אלפרד אשר פגעה במוניטין של המשפחה: סבא רבא שלה הנס קספר אשר קלר (1755–1831) כמעט הביא את המשפחה לחורבן כלכלי כשפשט את הרגל. אבל אביו של אלפרד אשר - היינריך אשר, עשה הון מחדש באמצעות עסקאות קרקעות ספקולטיביות וסחר בצפון אמריקה. ב־1814 חזר היינריך לציריך והתחתן עם לידיה זוליקופר (1797–1868) במאי 1815, ונולד לו שני ילדים, קלמנטין (1816–1886) ואלפרד. בשנת 1857 נישא אלפרד אשר לאוגוסטה אשר-אובל (1838–1864): לידיה נולדה בשנת 1858, ואחותה הדוויג שנולדה אחריה (1861–1862) נפטרה עוד כשהייתה תינוקת. התאבדותה של לידיה ב־12 בדצמבר 1891 הביאה את הסוף לשושלת המשפחתי של אלפרד אשר.
ילדות ובגרות

סבה של לידיה אשר היינריך אשר בנה את הבית הכפרי לחוף אגם ציריך. בהווה ברובע של העיר ציריך. שם לידיה גדלה. היינריך אשר הצליח להתמסר במלואו לתשוקתו לבוטניקה ולאוסף האנטומולוגי שלו, שטופל גם על ידי אביה ובהמשך על ידי לידיה. בגיל ארבע שנים איבדה לידיה את אחותה הצעירה, ואמה של לידיה נפטרה בשנת 1864. אביה אלפרד אשר הצליח לראות את בתו מספר פעמים ביום, והוא שכר עבור לידיה ואומנת שלה דירה ליד מקום עבודתו בעיר ציריך. מכיוון שהוא היה אלמן, לידיה הפכה יותר ויותר גם לחברה קרובה והחלה לתמוך בעבודתו באופן פעיל והם שמרו על מערכת יחסים לבבית.
נעוריה של לידיה אשר נבדלו באופן מהותי מנערות צעירות אחרות בגילה ממוצא בורגני: לידיה ניהלה את התכתביות של אביה, ניהלה את משק הבית באחוזה ליד האגם והיא הפכה לתפקיד המארחת והבדרנית של אורחיו הרבים ביניהם המשורר השווייצרי גוטפריד קלר שהיה גם ידיד המשפחה. לידיה אשר הייתה צעירה בטוחה בעצמה, שקראה רבות, שלטה בכמה שפות והשתתפה במופעי מוזיקה ותיאטרון. במכתביה לחברת ילדותה, הציירת לואיז ברסלאו, היא הציעה לה לקחת שיעורי שירה ופסנתר.
אלפרד אשר היה יזם כלכלי ואיש פוליטי, שקשור למודרניזציה של שווייץ, למינהור המדינה וייסוד בנק מרכזי בה. בנוסף להתקפות אישיות מצד מתנגדים פוליטיים, אביה של לידיה התמודד עם בעיות בריאותיות קשות. הוא סבל מהתקפות חוזרות ונשנות של בריאות במהלך חייו ובהזדמנויות רבות היה חייב לבלות תקופות ארוכות בהבראה.
בשנת 1878 הוא חלה קשה ולא הצליח לעזוב את האחוזה במשך שבועות. עם זאת, ניסה לעמוד במילוי התחייבויותיו הפוליטיות והעסקיות, בסוף נובמבר 1882 חלה אלפרד אשר שוב, ובבוקר ה-6 בדצמבר 1882 נפטר אלפרד אשר באחוזתו בבלואר. לאורך כל הזמן טיפלה בו לידיה והיא נחשבה לאשת סודו היחידה, שפיקחה על הרבה מהתכתבויות וליוותה את אביה במסעותיו הרבים.
נישואים עם פרידריך אמיל ולטי

מכיוון שמערכת היחסים בין אלפרד אשר לבין שותפו לשעבר אמיל ולטי התדרדרו קודם לכן, אלפרד התנגד לאירוסין של לידיה עם בנו של ולטי. מכיוון שהאירוסין כבר פורסמו, נישאה לידיה לאחר מות אביה ב־4 בינואר 1883. פרידריך אמיל ולטי היה בנו של חבר המועצה הפדרלי (בונדסראט) השווייצרי, אמיל וולטי, אחד האנשים החזקים ביותר בשווייץ, וחברו לשעבר ומאוחר יותר יריב של אביה של לידיה. פרדריך ולטי עלה בחוגים הכלכליים בשווייץ בזכות נישואיו עם לידיה וישב בדירקטוריונים רבים. בינתיים, לידיה ולטי-אשר השתעממה במהירות, ולא מצאה עניין בניהול משק הבית הצנוע יחסית של ולטי, שהיה חסר אורחים מעניינים ושיחות מגרה כפי שקיימה בבית אביה. באמצעות בעלה, היא באה במגע עם חבר ילדותו קרל שטאופר-ברן, צייר שווייצרי ידוע, באוגוסט 1885, שטאופר לרגל נסיעותיו לציריך, היה אורח באחוזת בלבואר. באטלייה שלו צייר שטאופר את לידיה אשר. לידיה ואמיל ולטי-אשר אפשרו לשטאופר לעבוד ברומא. באוקטובר 1889 עברו לידיה ובעלה לפירנצה, אך זמן קצר לאחר מכן, פרידריך אמיל ולטי חזר מסיבות כלכליות לשווייץ והשאיר את אשתו בהשגחת קרל שטאופר.
קשר עם קרל שטאופר-ברן

לידיה ושטאופר התאהבו, ולידיה אמרה לאמו של שטאופר כי רצונה להתחתן איתו. בשנת 1888, עדיין בחסות פטרוניו, קרל שטאופר-ברן נסע לרומא ללמוד פיסול. בהיותו שם, הקשר של לידיה ולטי-אשר עמו הפך למוקד לעניין ציבורי, משפחת ולטי זעמה ולידיה וקרל ברחו לרומא.
פרדריך ולטי יצר קשר עם שגרירות שווייץ ברומא והשתמש בהשפעתו הרבה כדי להפריד בין אשתו ובין הצייר. לידיה הושמה בבית משוגעים ציבורי ברומא, ושטאופר-ברן נכלא לאחר שהואשם בחטיפה ואינוס. בזמן שהותה שם כתבה לידיה את הפרסום הפמיניסטי "גדנקן איינר פראו" (מחשבות על אישה) ותכננה לפרסם אותו. אבל כל התכתבויותיה הושמדו או מוחזקות בידיים פרטיות.
במאי 1890, דו"ח פסיכיאטרי מלא לא הראה שום סימנים למחלות נפש ולידיה ולטי-אשר שוחררה, היא חזרה לבעלה, ועד מהרה הגישה בקשה לגירושין, שניתנו בסופו של דבר. במצב של ייאוש מאובדן אהבתו, סבל קרל שטאופר-ברן מהתמוטטות עצבים, בילה זמן מה בבית החולים לחולי נפש בסן בוניפאציו, ולאחר שחרורו [5] בינואר 1891, לא היה מסוגל לעבוד וככל הנראה סבל ממאניה והוא התאבד.
סטיגמה והתאבדות

לאחר ארבעה חודשי מעצר בבית החולים הפסיכיאטרי הציבורי ברומא, לידיה אשר הוחזרה לבסוף על ידי בעלה לשווייץ. היא אישרה את רצונם להתגרש והסכם ממון, שחייב את לידיה בתשלום של 1.2 מיליון פרנקים כפיצויים לולטי. בחברה הגבוהה של ציריך, לידיה כבר לא התקבלה, והיא נחשבה כנואפת. לכן, היא עברה להתגורר בבית בז'נבה-שאמל בסוף הקיץ של שנת 1890. שם סיימה לידיה אשר את מטרתה האחרונה בחיים, הקמת קרן לאמנויות, לימים בשם קרן גוטפריד קלר סטיפטונג, אותה הקדישה למשורר חבר משפחתה בילדותה.
לידיה ולטלי-אשר החליטה לשים קץ לחייה ב־12 בדצמבר 1891. היא פתחה את ברז הגז בוילה שלה ליד ז'נבה.
הדו"ח הפסיכיאטרי שהתפרסם אודות לידיה אשר, מתאריך 27 במאי 1890, הראה כי המעצר שלה בקליניקה ברומא ואבחון הטירוף השיטתי היו פיקטיביים. גם מנקודת המבט של ימינו, החוקרים משוכנעים כי לידיה אשר הייתה בבריאות נפשית מלאה.
קרן גוטפריד קלר

בשנת 1890, זמן קצר לפני סיום חייה הטרגיים, לידיה אשר השקיעה את הונה של משפחת אשר בקרן, אותה כינתה בשם Gottfried Keller-Stiftung, על שם המשורר גוטפריד קלר שאביה העניק לו תמיכה עקבית. עם הנכס המהותי שנותר שלה - וילה בלואר וניירות ערך סחירים בהיקף כולל של 4 מיליון פרנקים שווייצרים - הקימה לידיה אשר את בסיס הקרן. על פי צוואתה של לידיה אשר הקרן הוקמה ב־6 ביוני 1890, ונוהלה על ידי המועצה הפדרלית השווייצרית, ובכך, לידיה אשר רצתה לבצע משימה לאומית. על הקרן לקדם עבודה עצמאית של נשים, לפחות בתחום האמנות, על פי כוונתה המקורית של המייסדת. קרן גוטפריד קלר הפכה אמנם למוסד חשוב לאמנות, אך המטרות הפמיניסטיות של לידיה אשר בזמן הקמתה לא נענו.
הערות שוליים

1 2  "Ehrung der Kunstmäzenin Lydia Welti-Escher (press release)" (ארכיון)
↑  Welti-Escher, Lydia, hls-dhs-dss.ch (בגרמנית)
↑  Briefedition - Alfred Escher Briefedition, www.briefedition.alfred-escher.ch
↑  Karl Stauffer-Bern : Biography, Spartacus Educational
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406286105171  GND: 119048663  HDS: 027786  ISNI: 0000 0000 3709 0725  LCCN: n87855333  NTA: 301165122  SUDOC: 102442819  VIAF: 813462   WorldCat (עם VIAF): 813462 
אלפרד ולידיה אשר
פרדריך אמיל ולטי
קלר שטאופר-ברן, דיוקן עצמי
מארש החתונה

מארש החתונה הוא כינוי לקטע מוזיקלי אשר נהוג להשמיע באירועי חתונה, בשלב שבו נכנסים בני הזוג העומדים להינשא אל האולם לתשואות המוזמנים הממתינים להם, וצועדים ביחד או כאשר הם מלווים בשושבינים אל טקס הקידושין.
מארש החתונה נבחר בדרך כלל על ידי בני הזוג בהתאם למסר מסוים אשר אותו הם רוצים להעביר למוזמנים, טעמם האישי וגילם של בני הזוג, אופיו של הטקס (דתי או חילוני), והמסורת המקובלת בחוג החברתי שאליו הם משתייכים.
בתרבות המערבית מתקשר מארש החתונה בעיקר עם שני קטעים מוזיקליים ייחודיים:
מארש החתונה של מנדלסון

הקטע נכתב בידי המלחין פליקס מנדלסון בשנת 1842 עבור ההצגה "חלום ליל קיץ" של ויליאם שייקספיר. הקטע נקרא במקור "סוויטה של מוזיקת ליווי" (Op. 61), והוא מקובל ביותר בארצות הדוברות אנגלית. את מעמדו כקטע המוזיקלי המועדף קיבל לאחר שהושמע בטקס הנישואין של ויקטוריה, הנסיכה המלכותית עם פרידריך השלישי, קיסר גרמניה ב-25 בינואר 1858. הכלה הייתה בתה של המלכה ויקטוריה, אשר מנדלסון היה המלחין המועדף עליה. הדרך המקובלת להשמעת מארש החתונה של מנדלסון היא באמצעות עוגב בכנסייה.
מארש החתונה של וגנר

מארש החתונה של וגנר הוא הקטע המוזיקלי הידוע כ"מקהלת הכלה" מתוך האופרה לוהנגרין. השימוש בקטע זה כמלווה לכניסת הזוג בטקס החתונה תואם את מועד השמעתו גם באופרה. מארש החתונה של וגנר לא מושמע בדרך כלל בחתונות של יהודים בשל ההקשר השלילי הקשור בשמו של המלחין האנטישמי. גם חברי הכנסייה הלותרנית של מיזורי מוותרים על השמעתו בשל ההקשר הפאגאני של התוכן בעלילת האופרה.
| --- | --- |
: מקהלת הכלה מתוך האופרה לוהנגרין 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
ראו גם

ניגון חופה
מבשלת שיכר לאומית

מבשלת שיכר לאומית בע"מ היא חברה ישראלית לייצור בירה שהוקמה בשנת 1952 ונרכשה בשנת 1985 על ידי חברת "טמפו".
היסטוריה

קבוצת משקיעים בראשות לואיס הרצברג מניו יורק ייסדה בשנת 1952 בנתניה מבשלת בירה בשם "מבשלת שיכר לאומית". הייצור במפעל החל באמצע 1953.
מבשלת שיכר לאומית גדלה במהירות וכבשה לעצמה מקום של כבוד בשוק המקומי. היה זה המפעל הראשון שהוקם באזור הדרומי של נתניה שהתפתח מאוחר יותר לאזור התעשייה קריית ספיר. היה זה עוד לפני שהוקמו השכונות הדרומיות של העיר. על גג המפעל ניצב במשך שנים בקבוק בירה אביר ענק עשוי מתכת בגובה של 8 מטר. הבקבוק סימל את הכניסה לנתניה לכל המגיעים מדרום על רקע החולות. את הבקבוק ייצר תושב נתניה, המסגר שלמה עמבר.
בשנים 1961–1965 שודרג המפעל ויכולת הייצור שלו שודרג ל-15 מיליון בקבוקים לחודש.
בשנת 1965 מוזגו "מבשלת שיכר לאומית" ל"תעשיית בירה א"י בע"מ" שמפעליה בבת ים ובמגדל העמק ייצרו את מותגי הבירה "נשר" ו"גולדסטאר". החברה הממוזגת הפכה למונופול בתחום ייצור הבירה.
באמצע שנות ה-70 התחרו משה בורנשטיין, מנכ"ל ובעלים של "טמפו", ומוריי גולדמן, איש עסקים יהודי-קנדי, על רכישת "מבשלת שיכר לאומית", ולאחר מאבק זכה גולדמן ורכש את החברה. בשנת 1977 נסגר המפעל בבת ים, וקווי הייצור שלו הועברו למפעל בנתניה. הוא הוביל למודרניזציה של המפעל, ובנוסף יזם השקעות של החברה בתחומים אחרים, אך השקעות אלה כשלו. החברה הקימה במצפה רמון מפעל פלסטיק לייצור ארגזים לבקבוקים ומוצרים נוספים.
בשנות ה-80 ייצרה החברה בישראל את בירה "באדוויזר", בזיכיון מטעם חברת אנהאוזר-בוש, אך ייצורה הופסק עקב סכסוך בין החברה האמריקאית לחברה צ'כית על זכויות השימוש במותג "באדוויזר".
בשנת 1985 העמיד גולדמן למכירה את "מבשלת שיכר לאומית", אך עקב משקעי העבר לא הסכים למכור אותה ל"טמפו". החברה נמכרה למשפחת בנדהיים מארצות הברית. לאחר זמן קצר מכרה משפחת בנדהיים את המפעל ל"טמפו", בראשותו של משה בורנשטיין.
מניעת תחרות

מתחילת פעילות החברה היא יצרה קרטל בירה ישראלית עם יצרנית הבירה השנייה בישראל, חברת "תעשיית בירה א"י בע"מ" יצרנית בירה נשר. הקרטל קיבל אישור של מועצת הקרטלים לאחר שנקבע שהוא לטובת הציבור. בשנת 1964 הקרטל התפרק ובעקבות זאת מחירי הבירה ירדו. הדבר הניע את בעלי החברות לקדם איחוד של החברות למונופול.
באמצע שנות ה-60 החלה החברה לייצר גם משקאות קלים, תחת המותג "גולדסן". יצרני משקאות קלים טענו שהחברה מתנה אספקת בירה ברכישת משקאות קלים מתוצרתה, ובעקבות זאת פרסם שר המסחר והתעשייה, יוסף ספיר, צו האוסר זאת. בשנת 1983 פעלה החברה למנוע ייבוא בירה לישראל בטענה שהיא מובאת במחירי היצף.
מוצרים

בחיפוש אחר שם לבירה החדשה שתייצר המבשלה, הוכרזה תחרות להמצאת שמות, כשאחת הדרישות היא שהשם יהיה בעל משמעות בעברית ובאנגלית. אחד השמות שהוצעו היה שיא-ביר ובאנגלית SEE BEER. השם הזוכה היה "אביר" ובאנגלית A BEER. השם הוא בעל ארומה נוסטלגית לימי המנדט, אז החיילים הבריטים שהוצבו בארץ ורצו להרוות את צימאונם בברים הספורים שהיו אז בארץ ביקשו a beer מה שנשמע למוכרי הבירות כ"אביר". כך התגלגל השיבוש בין השפות למותג המוביל של "מבשלת שיכר לאומית".
מבשלת שיכר לאומית ייצרה כמה סוגי בירה תחת המותג "אביר". בירה אביר הרגילה נמכרה עם תווית אדומה, וגרסת המאלט שלה נמכרה עם תווית ירוקה. בנוסף שווקו "אביר רויאל" (משנת 1962), "אביר דה לוקס" ו"אביר אקסטרא". אחת מהסיסמאות של הקמפיינים של אביר הייתה "אין מעל - אביר רויאל".
בשנת 1960 החלה החברה לייצר משקה קל בשם "פפ", העשוי מלתת, אורז, כשות וחומרים נוספים. ייצור המשקה נפסק לאחר שנים אחדות.
בשנת 1964 השיקה מבשלת שיכר לאומית במסגרת קרטל הבירה הישראלית, את בירה מכבי.
הערות שוליים

↑  היחיד והציבור, חרות, 23 באוקטובר 1952
1 2  א. אביעל, מפעל שני לייצור בירה, מעריב, 24 ביוני 1953
↑  ביהח"ר לבירה "אביר" החל בייצור, חרות, 8 ביולי 1953
↑  הורחב בית־החרושת " אביב" בנתניה, דבר, 22 ביוני 1961
מבשלת אביר מפרטת את תכניותיה להרחבה, חרות, 11 בפברואר 1965
↑  ארנון מגן, דאגות המזון של פועלי המזון, דבר, 18 במרץ 1977
1 2  עמירם פליישר, טמפו השתלט על הבירה, מעריב, 23 ביולי 1985, המשך
↑  משטח פלסטי חדש כובש את השוק, דבר, 28 ביולי 1978 (מודעה)
↑  עודד שורר, בירה אמריקאית נגד "חוצפה ישראלית", מעריב, 30 באפריל 1984, המשך
↑  חן שמילוביץ, ‏מבשלות בירה בישראל, בארכיון האינטרנט של אתר "אנשים ישראל", 23 באפריל 2012
בקשה לבחינה ורישום מחדש של כינויי מקור מס' 49-52- "BUDWEISER", באתר של רשם הפטנטים, המדגמים וסימני המסחר
↑  74 שנות בירה ישראלית, בירדי
↑  מחר יוחלט על הקארטל, דבר, 17 במאי 1961
↑  מועצת הקרטלים תבדוק אם קרטל־הבירה הוא לטובת הציבור, דבר, 20 בדצמבר 1963
↑  מו"מ לאיחוד מפעלי הבירה, מעריב, 10 במרץ 1965
↑  י. שדמי, עצת התאחדות הסוחרים הסעירה יצרני משקאות, מעריב, 20 בספטמבר 1966
↑  כלכלת תעשייה, יחידות 4-6, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה עמ' 256
↑  צו בדבר דרכי הספקה של בירה, ק"ת 2589 מ-23 ביולי 1970
↑  הסתדרות התעשיינים תובעת, מעריב, 9 במאי 1983
↑  פורטל מזון ומשקה, אתר נוסטלגיה
↑  אדם גלס ועומר פרבר, שובו של האביר: הבירה של פעם עושה קאמבק, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), אפריל 2012
↑  אביר - מפעל הבירה הנתנייתי, חרות, 13 באפריל 1962
↑  ביח"ר "אביר" ייצר "קוקה קולה", דבר, 23 ביוני 1960
↑  בירה מכבי לרוויה ולהנאה, חרות, 12 באוגוסט 1964
מרתף מבשלת שיכר לאומית בנתניה, 1964
פרסומת למותג "גולדסן" על גבי אוטובוס של אגד ב-1972, בעיר קנטרה שעל שפת תעלת סואץ, בעת היותה תחת ממשל ישראלי
לואיזה, נסיכת הולנד

וילהלמינה פרדריקה אלכסנדרינה אנה לואיזה, נסיכת הולנד (בהולנדית: Wilhelmina Frederika Alexandrine Anna Louise van Oranje-Nassau; ‏5 באוגוסט 1828 - 30 במרץ 1871), הייתה נסיכה הולנדית בתו של פרדריק, נסיך הולנד, ואשתו של קרל החמישה עשר, מלך שוודיה.
ביוגרפיה

לואיזה נולדה ב-5 באוגוסט 1828 בהאג שבהולנד לפרדריק, נסיך הולנד ואשתו לואיזה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ולואיזה ממקלנבורג-שטרליץ. לואיזה חונכה על ידי אומנתה הבלגית ויקטואר ואותיר, ולמדה צרפתית, גרמנית, אנגלית, רוסית ונגינה בפסנתר.
באוגוסט 1849 נפגשה לואיזה עם קרל, נסיך הכתר השוודי-נורווגי והתאהבה בו מיד, אך קרל היה מאוכזב מהופעתה, אולם למרות זאת התארס עמה בפברואר 1850. במהלך תקופת האירוסים למדה לואיזה את ההיסטוריה והשפה השוודית, ומכיוון שהנישואים נעשו באישור הפרלמנט ההולנדי, לא איבדה את זכותה לרשת את הכס ההולנדי.
בקיץ 1850 הגיעה לואיזה לשוודיה בליווי הוריה ואחותה, וב-19 ביוני התקיים טקס הנישואים. בין קרל ולואיזה היה שוני רב. בעוד שהיא הייתה מאוהבת בבעלה, הוא העדיף נשים אחרות. בין פילגשיו הידועות נמנו הרוזנת ז'וזפין ספארה, וילהמינה שרדר והשחקניות האנה סטירל ואליזה האוסר. בשנת 1851 ילדה לואיזה את בתם לוביסה, נסיכת שוודיה, ובשנת 1852 ילדה את בנם הנסיך קרל אוסקר, דוכס סדרמנלנד. בעקבות סיבוכים שהיו במהלך הלידה, לא יכלה לואיזה ללדת יותר ילדים. בשנת 1854 מת בנם קרל אוסקר, וקרל לקח זאת באופן קשה, מכיוון שפירוש הדבר היה שצאצאיו לא יוכלו לעלות על כס המלוכה לאחר מותו. לואיזה הציעה לקרל להתגרש כדי שיוכל לשאת אשה אחרת, אולם הוא דחה את ההצעה. בנוסף הייתה לואיזה ביישנית ושקטה, ולא מילאה את תפקידה כראוי.
ב-8 ביולי 1859 מת חמיה אוסקר הראשון, מלך שוודיה, ובעלה קרל עלה במקומו לשלטון כקרל החמישה עשר, מלך שוודיה. ב-5 באוגוסט 1860 הוכתרה לואיזה בנורווגיה כמלכת נורווגיה, ובכך הייתה למלכה הראשונה מתקופת ימי הביניים שהוכתרה בנורווגיה.
לואיזה לא התערבה בפוליטיקה ובענייני הממשל, והעבירה את זמנה בפעילות פילנתרופית. לואיזה התעניינה במוזיקה והיסטוריה, ולקחה שיעורים בפסנתר מהפסנתרן השוודי אדולף פרדריק לינדבלאד. בנוסף תרגמה יצירות מאנגלית והולנדית לשוודית, ומכרה אותם למטרות צדקה. לואיזה ובתה היו תלמידות של ננסי אדברג, חלוצת שחייה לנשים: השחייה בתחילה לא נחשבה למעשה ראוי לבנות, אך כאשר המלכה ובתה הנסיכה לוביסה תמכו בה על ידי השתתפות בתחרות שחיה בשנת 1862, נעשתה השחייה אופנתית, והפכה במהירות למקובלת אף לנשים. לואיזה העדיפה חיי משפחה שקטים, והשתדלה להימנע מכל טקס רשמי ומהחובות הייצוגיות.
קרל שאהב מסיבות ובילויים העדיף להתרחק מאשתו, והעביר את זמנו יחד עם פילגשיו, אולם את בתו לוביסה מאוד אהב ושמר עמה על קשר חזק ביותר. לואיזה סבלה מבריאות לקויה, ואפשר שהיה זאת מחמת התרחקות בעלה ממנה.
בשנת 1870 ביקרה לואיזה בהולנד, כדי להיות נוכחת במות אמה. בשובה לסטוקהולם חלה קרל והיא טיפלה בו. כתוצאה מתשישותה הרבה חלתה בדלקת ריאות, וב-30 במרץ 1871 מתה בסטוקהולם.
משפחתה

מנישואיה לקרל החמישה עשר, מלך שוודיה נולדו לה שני ילדים:
לוביסה, נסיכת שוודיה (1851 – 1926), התחתנה עם פרדריק השמיני, מלך דנמרק
הנסיך קרל אוסקר, דוכס סדרמנלנד (1852 – 1854)
הערות שוליים

↑  משום שמלכות שוודיה הקודמות היו קתוליות, ומשום כך לא יכלו לפי החוקה הנורווגית למלוך בנורווגיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810551504405606  BPN: 90462025  GND: 1052214061  ICCU: MUSV039805  ISNI: 0000 0003 8798 8156  KulturNav: ea67f3e8-70f6-4a80-be71-e95cebe48124  NTA: 212980440  SELIBR: 266659  VIAF: 72150868282722071325   WorldCat (עם VIAF): 72150868282722071325