stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי בנגלדש–רוסיה
יחסי בנגלדש–ברית המועצות

ברית המועצות הייתה תומכת חזקה בלוחמי החופש הבנגלי במהלך מלחמת העצמאות של בנגלדש וסיפק סיוע נרחב, מתוך הכרה בכך שעצמאות בנגלדש תחליש את עמדת יריבותיה - ארצות הברית וסין. בנובמבר 1971, השגריר הסובייטי בפקיסטן, אלכסיי רודיונוב, מסר הודעה סודית, שבה הזהיר את פקיסטן כי "היא תצא למסלול אובדני אם היא תביא להעלאת המתחים בתת-היבשת. ב-6 וב-13 בדצמבר, חיל הים הסובייטי שיגר שתי קבוצות של סיירות ומשחתות, חמושות בטילים גרעיניים מוולדיווסטוק, כדי לעקוב אחר כוח המשימה 74 של ארצות הברית באוקיינוס ההודי החל מ-18 בדצמבר ועד 7 בינואר 1972. לסובייטים הייתה גם צוללת טילים בליסטיים כדי להגן על האיום שמציב כוח המשימה USS Enterprise באוקיינוס ההודי.
היחסים עם ברית המועצות היו לבביים בשנים שלאחר העצמאות. ברית המועצות תמכה בפעולות הודיות לסיוע במלחמת העצמאות, ואחרי המלחמה הצי הסובייטי שלח אסדה צפה לבנגלדש לפינוי מוקשים פקיסטנים מנמלי צ'יטגונג וחלנה. לאחר העצמאות קיבל חיל האוויר החדש של בנגלדש תרומה משמעותית מברית המועצות. בין המטוסים נמסר היו עשרה מטוסי מיג-21 MFS ושני מטוסי מיג-21UMS. במרץ 1972 ביקר ראש ממשלת בנגלדש, השייח מוג'יבור רחמן, במוסקבה, בין היתר כדי להודות למדינה הסובייטית על תמיכתה בתנועת השחרור של בנגלדש בשנת 1971.
לאחר ההפיכה של 1975 בבנגלדש, היחסים עם ברית המועצות התקררו במהירות. המשטרים הצבאיים של זיא וארשאד הדגישו את המדיניות הסוציאליסטית ונאלצו לקשור קשרים הדוקים יותר עם ארצות הברית, מדינות ערב, פקיסטן והרפובליקה העממית של סין - שכל אחת מהן הייתה רחוקה מדינית מברית המועצות. בנגלדש גינתה את התמיכה הסובייטית בהתערבות צבאית וייטנאמית בקמבודיה, ובנגלדש גם התנגדה נחרצות להתערבות הצבאית הסובייטית בשנת 1979 באפגניסטן יחד עם מדינות מערביות ואסלאמיות אחרות. בשנת 1989 דורגה ברית המועצות במקום ה-14 מבין תורמי הסיוע לבנגלדש. הסובייטים התמקדו בפיתוח כוח חשמל, גז טבעי ונפט, ושמרו על יחסי תרבות פעילים עם בנגלדש. הם מימנו את תחנת הכוח התרמית Ghorasal, הגדולה בבנגלדש. נקודת שפל ביחסי בנגלדש-ברית המועצות הגיעה לאחר גירוש תשעה דיפלומטים סובייטים מדאקה בדצמבר 1983 ובינואר 1984 על ידי המשטר הצבאי הלא פופולרי של הגנרל ארשאד.
יחסי בנגלדש–רוסיה > ביקורים רשמיים

בשנת 2009 ביקר ראש ממשלת בנגלדש, שק הסינה ואזד בסנקט פטרבורג, ונפגש עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. בינואר 2013 פגש שוב שק הסינה ואזד את נשיא רוסיה פוטין במוסקבה.
יחסי בנגלדש–רוסיה > שיתוף פעולה באנרגיה

בשנת 2012 חתמו שתי המדינות על שני מזכרי הבנה עיקריים, אשר יקלו עוד יותר על שיתוף הפעולה בין המדינות בפיתוח מגזר הכוח הגרעיני בבנגלדש.
יחסי בנגלדש–רוסיה > שיתוף פעולה ביטחוני

רוסיה ביצעה מאמץ מכירות צבאי בבנגלדש והצליחה בעסקה של 124 מיליון דולר של מכירת שמונה מטוסי קרב מיג-29.
ילדות בימי הביניים

"האיש העשיר", ציור המתאר הורים וילדיהם מסביבות 1500, מאת ז'אן בורדישו
היחס בימי הביניים לתקופת הילדוּת זכה לתשומת לב רבה במחקר ההיסטורי החדש, והדעות חלוקות בשאלה האם קיים הבדל חד וברור בין היחס לילדים באותו עידן לבין ההתייחסות להם בעת החדשה.
המחקר ההיסטורי

בספרו "הילד וחיי המשפחה תחת המשטר הישן" טען ההיסטוריון פיליפ אריאס וההולכים בעקבותיו כי תקופת הילדות לא זכתה להכרה בימי הביניים וכי יחסם של ההורים אל פעוטותיהם היה מנוכר. זאת אולי בשל אחוז התמותה הגדול בקרבם שתרם, כמנגנון הגנה, להתפתחותה של קהות חושים כלפיהם (50% מהילדים מתו עד גיל חמש). נקודה מכריעה במחקרו היא הטענה כי לפני העת החדשה, החברה המבוגרת ראתה את הילד כ"מבוגר קטן", ולא כישות נפרדת. הוא מוכיח זאת מציורים בני התקופה, שמציגים את הילדים כאילו הם מבוגרים קטנים. דוגמה נוספת לכך ניתן להביא מהעובדה שלילדים לא היו משחקים שונים מאלה של המבוגרים, אלא כולם שיחקו באותם סוגי משחקים. סימפטום נוסף של תופעה זו אפשר לראות בכך שבכל ימי הביניים ואף בראשית העת החדשה, לא היה שום ניסיון להרחיק את הילד מהעולם המיני, ואף אם בעולם זה העיסוק המיני היה במידה מסוימת מוסתר יותר, לא היה הבדל בעניין זה בין הילדים לשאר האוכלוסייה. התוצאה של היחס הזה לילדים היה לעיתים הזנחה וחוסר תשומת לב רגשית, וכן חופש רב יותר לילד, במסגרת הכללים של החברה המבוגרת.
ההיסטוריונית הישראלית שולמית שחר, מגדולי החוקרים בתחום זה, חולקת על מסקנותיו של אריאס בספרה "ילדות בימי הביניים". לדעתה מצטרפים היסטוריונים נוספים כמו ניקולאס אורם וברברה הנוולט, שעבודתה כללה סקירה שיטתית של ארכיונים משפטיים בלונדון. מסקנות החולקים על אריאס (שפרסם את מחקריו בשנות השישים) הן שילדים זכו לאהבה ולאמפתיה מהוריהם גם בימי הביניים ושההכרה בייחודה של תקופת הילדות בחיי האדם, וכן חלוקתה לשלבי ביניים, הייתה ידועה גם באותם ימים. חלוקת הילדות לשלבי ביניים כפי שתוארה בכתביהם של הוגי דעות מימי הביניים איננה שונה בהרבה, לטענת שחר, מחלוקותיהם של חוקרים מודרניים כז'אן פיאז'ה או אריק אריקסון.
אמביוולנטיות ביחס לילדים

בברית החדשה נאמר: "והאוהב את בנו ובתו יותר ממני אינו שווה לי" (מתי י' 37–38).
שולמית שחר מצטטת מביוגרפיית קדושים, אשר על בסיס מימרה זו מספרת על אישה אשר היה לה בן חולה מאוד. התעסקותה איתו מנעה ממנה הצטרפות למסדר הפרנציסקנים. בעצת ידידה היא התפללה לאל והבטיחה לו שאם ימות הילד, היא תהיה לו שפחה נצחית. ואכן יצאה בת קול ואמרה שנשמת הילד תעלה לגן עדן.
לצד מקור זה הנותן לגיטימציה קיצונית להזנחת ילדים יש מקורות נוספים הרואים בילדים פרי של תאוות בשרים שאינה יודעת גבולות, מה עוד שתזונתם ברחם מדם וסת האישה (כך על פי אמונת אותם ימים), שאין טמא ממנו.
מנגד קיימת התייחסות קוטבית הרואה את הילדות כתקופת טוהר, רצח ילדים נראה כזוועתי במיוחד ולא לשווא חזר המוטיב של "רצח התמימים", רצח הילדים בפקודת הורדוס המלך, שרצה להמית את ישו בעודו צעיר.
לדעת שחר:
אמנם אחרי גיל שבע כבר דרשו מהורים שלא להציג אהבה גלויה שתשחית את הילדים.
אנסלם מקנטרברי בלט בדעתו שאין להלקות ילדים, גם משגדלו, ויש לחנכם באמצעות אהבה ודוגמה אישית.
טיפול בילד

כאשר נולד הילד יוחסה חשיבות עליונה לטבילתו. אפילו ילדים שנראה היה שתוחלת חייהם תהיה קצרה ביותר נטבלו, כדי שאפשר יהיה לקברם קבורה נוצרית. אפילו אמהות שרצחו את ילדיהן הקפידו לעיתים לטבול אותם קודם לכן, והדבר סייע להן לקבל חנינה מבית הדין ששפט אותן.
ההנקה, על ידי אם או מניקה, הייתה חיונית לחייו של התינוק, שכן בטרם המצאת הפסטור ותחליפי החלב, קטנים היו סיכוייו של תינוק לשרוד אם אין הוא שותה חלב אישה. נשות האצולה התייחדו בכך שלא הניקו את הילד בעצמן אלא מסרו אותו למינקת. לעיתים המינקת הגיעה אל ביתם של ההורים כדי להניק, אך במקרים רבים הילד עבר לביתה ושם הניקה אותו.
גם בתי אסופים מסרו ילדים למיניקות, ואחוז התמותה בקרב ילדים אלו היה גבוה ביותר.
שחר מעריכה שהסיבה העיקרית למסירת תינוקות להנקה הייתה שיש קושי להמשיך בפעולת הנקה, אם האישה נכנסה להריון שני. הברירה הייתה בין מסירה למינקת, לפחות לאחר החודשים הראשונים לחיי הפעוט, לבין התנזרות מחיי מין. באופן כללי, אם- בת המעמד הגבוה שמסרה ילד למינקת לא נחשבה לאם רעה. ילדיהן של המיניקות עצמן היו נתונים לעיתים בסכנה, משום שאמם כבר לא יכולה הייתה לספק להם די חלב.
נטישה והתעללות

ילדים נרצחו וננטשו בעיקר כי נולדו מחוץ לנישואין. הסיבה הייתה תחושות של אשמה, פחד ובושה. רצח ילדים, גם בלתי חוקיים, נחשב כרצח לכל דבר. במקרה של לידת תאומים ננטש לעיתים קרובות אחד מהם, משום שהבריות האמינו כי שני ילדים עלולים להעיד על שני אבות שונים, והייתה התעברות אחר התעברות. נטישת ילדים חוקית הייתה אפשרית לאור הקמתם של בתי אסופים. במיוחד צמח מספרם במהלך המאה ה-15. יש המעריכים שפחות מ-10% מהילדים בבית אסופים שרדו עד לבגרות.
אימוץ חוקי היה בלתי אפשרי, והסיבה לכך הייתה רצונה של הכנסייה להשתלט על נכסי אנשים נטולי ילדים.
היו קיימות "תרופות עממיות" לחוליים של ילדים כגון הכנסתם לתנור או לבור עמוק, אך אלו גונו בידי הרשויות.
מראשית ימי הביניים הייתה קיימת האמונה ב"ילדי חילוף". "ילדי חילוף" הם ילדים פגומים אשר הוחלפו בהיותם תינוקות שזה עתה נולדו, על ידי פיות או רוחות השטן בתינוקות חולים, חלשים, מוזרים ובעלי פגמים.
בילדים אלה היו מתעללים בכל מיני שיטות, בהנחה כי כך יוחלף בחזרה הילד וילדם האמיתי יוחזר. כיום ישנם הסברים רפואיים, על סמך התבוננות באיורים של ילדים אלה, כי ילדי חילוף היו ילדים שסבלו מתסמונת דאון ומחלות דומות.
לקריאה נוספת

שולמית שחר, ילדות בימי-הביניים. תל אביב: דביר, תש"ן 1990
הערות שוליים

↑  Philippe Ariès, (1960), L'Enfant et la vie familiale sous l'Ancien Régime; 
תורגם לאנגלית בשם Centuries of Childhood. A Social History of Family Life
↑  שחר, שולמית, ילדות בימי הביניים, דביר, 1990, עמ' 73–81
יחסי טובאלו–יוון

| יחסי טובאלו–יוון |
| --- | --- |
טובאלו: יוון


טובאלו: יוון
שטח (בקילומטר רבוע)
26: 131,957
אוכלוסייה
9,607: 10,020,238
תמ"ג (במיליוני דולרים)
62.3: 238,206
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,483: 23,773
משטר
מונרכיה חוקתית: דמוקרטיה

יחסי טובאלו–יוון הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין טובאלו לבין הרפובליקה ההלנית.
סקירה כללית

שתי המדינות שיתפו פעולה במסגרת ארגונים בינלאומיים, בעיקר בכך שהן תמכו הדדית במועמדים הפוטנציאליים אחת של השנייה. יוון מעניקה סיוע מזערי לפיתוח טובאלו באופן עצמאי ובאופן לא עצמאי כחברה בתוכנית האו"ם לפיתוח בר קיימא של מדינות איים קטנות באוקיינוס השקט.
אזרחי יוון לא חייבים באשרת כניסה לטובאלו כאשר זמן השהייה במדינה נמוך מ-30 ימים. אזרחי טובאלו יכולים להיכנס ולצאת מיוון באופן חופשי לחלוטין.
ייצוג

יוון לא מיוצגת בטובאלו אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת יפן.
טובאלו לא מיוצגת ביוון אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בבריסל, בירת בלגיה.
ראו גם

יחסי יוון-פיג'י
יועץ

ערך זה עוסק במומחה העוסק בייעוץ. אם התכוונתם לתפקיד או דרגה בשירות החוץ, ראו .
יועץ הוא אדם בעל מומחיות וניסיון בתחום מסוים, העוסק במתן עצות למקבלי החלטות הנזקקים לידע בתחום התמחותו של היועץ.
בחלק מהמקרים ניתן הייעוץ לפרט, לצורך התנהלותו האישית, ולעיתים ניתן הייעוץ לארגון. הקשר עם היועץ נעשה לעיתים על בסיס חד-פעמי או קצר טווח, לשם התמודדות עם החלטה נקודתית, ולעיתים זו התקשרות לטווח ארוך, לשם התמודדות עם צורך שוטף בקבלת החלטות. בהתקשרות לטווח ארוך היועץ הוא לעיתים שכיר של הארגון, ולעיתים הוא אדם חיצוני לארגון, המקבל תשלום לפי השעות שהשקיע או תשלום חודשי קבוע (ריטיינר). יועץ חיצוני פועל לעיתים כעצמאי, ולעיתים הוא חלק מחברת ייעוץ.
לעיתים תפקידו של היועץ אינו מסתיים במתן ייעוץ בלבד, אלא מתפרס לפעילות נרחבת יותר. דוגמה: יועץ למכרז יתמוך בקבלת החלטה על הספק הזוכה, אך לעיתים יעסוק בהכנת מסמכי המכרז, שלפיהם יתקבל המידע המשמש בסיס לקבלת ההחלטה, ולאחר בחירת הספק הזוכה יפקח היועץ על עמידתו בהתחייבויותיו.
באחדים ממקצועות הייעוץ נדרש רישיון לעיסוק בייעוץ:
יועץ מס: עוסק במתן ייעוץ לנישומים בתחום המיסוי, ומטפל בקשר שבין הנישום לרשויות המס. חייב ברישיון לפי חוק הסדרת העיסוק בייצוג על ידי יועצי מס, התשס"ה-2005.
יועץ משפטי: עורך דין העוסק במתן ייעוץ משפטי ושירותים משפטיים. חייב ברישיון לעריכת דין.
יועץ פנסיוני: מסייע לפרט בקבלת החלטה על בחירת מסלול ביטוח פנסיוני. חייב ברישיון לפי חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ייעוץ, שיווק ומערכת סליקה פנסיוניים), התשס"ה-2005.
בחלק אחר של מקצועות הייעוץ לא נדרש רישיון. דוגמאות לכך:
יועץ ארגוני או יועץ אסטרטגי: יועץ לארגונים על התנהלותם, בתחומים של אסטרטגיה עסקית, מבנה ארגוני, תהליכי עבודה ועוד.
יועץ תקשורת: יועץ לפרט או לארגון בתחומי התנהלותם מול אמצעי התקשורת.
העיסוק בייעוץ החל כבר בעת העתיקה. בתורה מסופר על יוסף שיעץ לפרעה כי עליו להתכונן לשנות הרעב, ועל יתרו שהעניק ייעוץ ארגוני למשה.
ראו גם

ייעוץ
פלא יועץ
יועץ קים קדיש ראקאץ
יחסי טג'יקיסטן–קירגיזסטן

| יחסי טג'יקיסטן–קירגיזסטן |
| --- | --- |
טג'יקיסטן: קירגיזסטן


טג'יקיסטן: קירגיזסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
144,100: 199,951
אוכלוסייה
10,639,944: 7,213,335
תמ"ג (במיליוני דולרים)
12,061: 13,988
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,134: 1,939
משטר
רפובליקה

יחסי טג'יקיסטן–קירגיזסטן הם היחסים הדיפלומטיים הדו-צדדיים בין רפובליקת טג'יקיסטן לרפובליקה הקירגיזית. שתי המדינות חולקות גבול באורך 984 ק״מ, המתחיל בנקודת הגבול המשולשת עם אוזבקיסטן ומגיע עד לנקודת הגבול המשולשת עם סין. בנוסף לכך מצויות שלש מובלעות השייכות לקירגיזסטן אך מצויות כל כולן כמובלעת בתוך השטח הטג'יקי.
היחסים בין המדינות נעשו מתוחים בשנות האלפיים כאשר פליטים ולוחמים אנטי-ממשלתיים בטג'יקיסטן חצו לקירגיזסטן מספר פעמים, ואף לקחו בני ערובה.
היסטוריה

במהלך מלחמת האזרחים בטג'יקיסטן (1992 - 1997), קירגיזסטן ניסתה לסייע בתיווך הסכם שלום בין הכוחות הטג'יקיים היריבים במלחמת האזרחים באוקטובר 1992, אך ללא הצלחה. במהלך המלחמה קירגיסטן צידדה בכוחות הממשל הטג'יקי, לצד רוסיה, קזחסטן ואוזבקיסטן.
הסיכון הגדול יותר לקירגיזסטן מטג'יקיסטן הוא ערעור היציבות הכללי שמלחמת האזרחים הממושכת הביאה לאזור. בפרט, כביש חורוג-אוש, הפך לצינור מרכזי של סחורות מכל הסוגים, כולל נשק וסמים. ישיבה של ראשי זרוע הביטחון ממדינות טג'יקיסטן, קירגיזסטן, קזחסטן, ואוזבקיסטן, שנערכה באביב 1995, הגיעה למסקנה כי התנאים האתניים, החברתיים, והכלכליים באוש היו יותר ויותר דומים לאלה שהיו בטג'יקיסטן בסוף שנות ה-80, ובכך זיהה את ההידבקות של חוסר היציבות של טג'יקיסטן.
היסטוריה > הסכסוך בין המדינות

ב-28 באפריל 2021, פרץ עימות גבול בין שתי המדינות שהביא ללמעלה מ-40 הרוגים וכ-30,000 עקורים בצד הקירגיזי. הסיבה להתנגשויות אינה ברורה, כאשר קיימת סברה שהיא נוגעת למחלוקת על מקורות מים. עימותי גבול התרחשו גם ב-27 בינואר 2022, אשר הסתיימו בשני אזרחים הרוגים.
ב-14 בספטמבר 2022, החלו התכתשויות נוספות בגבול בין שתי המדינות וגבו את חייהם של כ-100 בני אדם. העימותים החלו כשחיילי משמר הגבול של קירגיסטן האשימו את החיילים בצד השני בהשתלטות על עמדות בחלק של הגבול שאינו מסומן. טג'יקיסטן מצידה האשימה את קירגיסטן בהפגזות כפרים באמצעות נשק כבד, והכניסה כוחות לאחד הכפרים הקירגיזיים בקרבת הגבול. לאחר מספר ניסיונות להגיע להפסקת אש, הכוחות שבו להילחם ב-17 בספטמבר. בעקבות העימות, הכריזה קירגיזסטן על מצב חירום במחוז באטקן, הסמוך לגבול טג'יקיסטן. ב-19 בספטמבר חתמו הצדדים על פרוטוקול הסכם שלום.
הסכסוך בין שתי המדינות עומד בסתירה ישירה לכך ששתיהן חברות בברית צבאית, ארגון האמנה לביטחון משותף (CSTO). ארגון זה הוקם על ידי רוסיה כמעין ברית נגדית לנאט"ו.
ראו גם

יחסי אוזבקיסטן–טג'יקיסטן
יחסי אוזבקיסטן–קירגיזסטן
עימותי טג'יקיסטן–קירגיזסטן (2022)
יוסף נחמיה קורניצר

הרב יוסף נחמיה קורניצר בדרשה
יוסף נחמיה קורניצר (י' בטבת תרמ"א, 12 בדצמבר 1880 - ב' באייר תרצ"ג, 28 באפריל 1933) היה רבה של קרקוב.
קורות חייו

יוסף נחמיה קורניצר נולד בשנת 1880, בנם של הרב עקיבא קורניצר ורייזל, בת הרב שמעון סופר, רבה של קרקוב. היה נינו של החתם סופר הן מצד אביו והן מצד אמו. ביום הברית שלו נפטרה אמו, ובשנת 1882, בהיותו בן אחת עשרה, התייתם מאביו. גדל אצל דודו, אחי אמו, הרב שלמה אלכסנדרי סופר-שרייבר. למד אצל הרב יהודה גרינוולד אב"ד בוניהד.
בשנת תרס"א (1901) נישא לבריינדל, בת הרב פנחס חיים קליין, רבה של עיר סעליש. הוא סירב לכהן ברבנות, ולמחייתו עבד כמנהל מפעל לסבון. רק לאחר שהמפעל נשרף נעתר לקבל עליו את הרבנות. הוא התמנה לראש הישיבה בסעליש, ובשנת תרע"ב (1912), לאחר פטירת חותנו, התמנה תחתיו כרבה של סעליש.
בשנת תרפ"ה (1925) עבר לקרקוב והתמנה כרב העיר, משרה שמילא אביו ושנותרה פנויה במשך שלושים ושלוש שנים. כיהן ברבנות במשך שמונה שנים, עד פטירתו בשנת 1933. לאחר פטירתו התמנה תחתיו בנו, הרב שמואל שמלקה קורניצר.
בן נוסף הוא הרב שמעון. חתנו, שנישא לבתו חנה שיינדל, הוא שבתי פרנקל. חתן נוסף, הרב מנחם צבי אייזנשטט, נישא למרים, היה חבר מועצת עיריית קרקוב ולאחר מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית וייסד בה ישיבה. חתן נוסף, שנישא לבתו חיה-שרה, הוא הרב שלמה שפירא שהתגורר בברזיל.
ספריו

שו"ת וחידושי רבי יוסף נחמיה, בני ברק תשמ"ו
חידושי רבנו יוסף נחמיה, בני ברק תשמ"ז ותשנ"ט
דרשות רבנו יוסף נחמיה, בני ברק תשמ"ז ותשנ"ט ותשע"ד
לקריאה נוספת

דוד הלחמי, חכמי ישראל, תל אביב תשי"ח, עמ' שפח
שו"ת וחידושי רבי יוסף נחמיה, בני ברק תשמ"ו, עמ' ג-טז (אקדמות מילין מאת בני המחבר)
יו הולנד

| --- | --- |
 לידה:  1569 דנבי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  23 ביולי 1633 (בגיל 64 בערך) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ויילס 
 מקום קבורה:  מנזר וסטמינסטר 
 מקום לימודים:  בית הספר וסטמינסטר, טריניטי קולג' 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 מספר צאצאים:  3 
 
הסונטה שלו בראש מהדורת הפוליו הראשונה של כתבי שייקספיר, 1623
יו הולנד (באנגלית: Hugh Holland; ‏ 1569 – 1633) היה משורר ונוסע בריטי.
ביוגרפיה

נולד בצפון ויילס ולמד בבית הספר ווסטמינסטר בלונדון ובטריניטי קולג' בקיימברידג'. עם סיום תואר שני בלימודים קלאסיים ב-1597 המיר דתו לנצרות קתולית ונסע לרומא, שם דיבר בגנות אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה. לאחר מכן המשיך לארץ ישראל וביקר בירושלים, שם היה לאביר כנסיית הקבר. מארץ ישראל המשיך לקונסטנטינופול, שם ננזף על ידי שגריר בריטניה על דבריו בגנות המלכה.
כאשר שב לאנגליה המשיך ללמוד באוקספורד ולאחר מכן המשיך ללונדון, שם היה חבר בקבוצת אינטלקטואלים (Mermaid Tavern) שכללה את בן ג'ונסון, ג'ון דאן וכותבים נוספים בהם אולי גם ויליאם שייקספיר. הולנד כתב שירה, הקובץ הידוע ביותר של שיריו הוא Cypress Garland משנת 1625 והתקבל אצל המלך ג'יימס הראשון.
סונטה שלו בשבח שיקספיר (שכותרתה: "Upon the lines and life of the famous scenick poet, master William Shakespeare", על שורותיו וחייו של המשורר המפורסם, מאסטר ויליאם שייקספיר), נדפסה בראש מהדורת הפוליו הראשונה.
נקבר במנזר וסטמינסטר ב-28 ביולי 1633.
כתביו

Pancharis: the first Booke. Containing the Preparation of the Love between Owen Tudyr and the Queene, long since intended to her Maiden Majestie and now dedicated to the Invincible James, (1603).
A Cypres Garland. מוקדש למלך ג'יימס, (1625).
הערות שירה (Commendatory verses) לספרו של Giles Farnaby, ‏ Canzonets ‏(1598)
הערות שירה לספרו של בן ג'ונסון Sejanus‏ (1605)
הערות שירה לספרו של אדמונד בולטון Elements of Armory ‏(1610)
הערות שירה לספרו של Thomas Coryate, ‏ The Odcombian Banquet ‏(1611)
הערות שוליים

↑  ויליאם שייקספיר וחבריו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb10274140f (data)  ISNI: 0000 0000 4531 782X  LCCN: nr93005281  NTA: 166994375  SNAC: w6ms5g92  VIAF: 7734831   WorldCat (עם VIAF): 7734831
ים כרתים

| --- | --- |
חוף הים בכרתים
חוף הים בכרתים
 מידע כללי
 מיקום:  מצפון לאי כרתים ומדרום לים האגאי.
 סוג:  ים שולי
 ים של:  הים התיכון ומחובר במצר אנדיקיתירה
 מידות
 עומק מרבי:  3,294 מטר
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  יוון 
 איים:  כרתים
 קואורדינטות:  36°00′01″N 25°04′15″E﻿ / ﻿36.00027779°N 25.07083334°E﻿ / 36.00027779; 25.07083334
  (למפת הים האגאי מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון איזמיר ים מרמרה הים השחור הים היוני  הים התיכוןים כרתים(למפת הים האגאי רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון איזמיר ים מרמרה הים השחור הים היוני  הים התיכוןים כרתים
 
ים כרתים (ביוונית: Κρητικό Πέλαγος) הוא ים שולי בים התיכון מצפון לאי כרתים ומדרום לים האגאי, בין האי קיתרה במערב לאיים קרפאתוס וקאסוס במזרח. בצפון ים כרתים שוכן האי תירה שבקבוצת איי סנטוריני.
מדרום-מערב לים נמצא מצר אנדיקיתירה המחבר את ים כרתים עם הים התיכון. מעבורות המפליגות אל פיראוס וממנה, וכן לאיים שבדרום הים האגאי, עוברות בים כרתים.
הערים הרקליון, רת'ימנו וחאניה שבצפון כרתים שוכנות לחופי ים כרתים.
ילדות בהסתר

| --- | --- |

 בימוי:  Benjamín Ávila 
 הופק בידי:  לוסיה פואנזו 
 תסריט:  Benjamín Ávila, Marcelo Müller 
 שחקנים ראשיים:  נטליה אוריירו מיאנה נייבה Benjamín Ávila Darío Valenzuela Luciano Cazaux דגלאס סיימון סזאר טרונקוסו כריסטינה בנגאס ארנסטו אלתריו Elvira Onetto 
 מדינה:  ארגנטינה, ברזיל, ספרד 
 חברת הפקה:  Historias  Habitación 1520  RTA
 חברה מפיצה:  Good Films, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 בספטמבר 2012
 משך הקרנה:  110 דק' 
 שפת הסרט:  ספרדית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי 
 סרט קודם:  סיני בטייק-אוויי 
 סרט הבא:  The German Doctor 
 infanciaclandestina.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
ילדות בהסתר (בספרדית: Infancia Clandestina) הוא סרט דרמה היסטורי ארגנטינאי משנת 2012 בבימויו של בנחמין אווילה ובכיכובם של נטליה אוריירו, ארנסטו אלטריו וסזאר טרונקוסו.
הסרט זכה לשבחי הביקורות, וזכה בעשרה פרסים מטעם האקדמיה הארגנטינאית לאמנות ומדעים וחמישה פרסים מטעם איגוד מבקרי הקולנוע בארגנטינה, כולל פרס קונדור הכסף לסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, התסריט המקורי הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר ושחקנית המשנה הטובה ביותר. הסרט נשלח מטעם ארגנטינה להתמודד על פרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, שהוענק בפברואר 2013 בטקס פרסי אוסקר ה-85, אך הוא לא הגיע לרשימה הקצרה הסופית.
עלילה

הסיפור מתרחש בתקופת המלחמה המלוכלכת ובמהלך הדיקטטורה הצבאית האחרונה של ארגנטינה (1976–1983). זוג נשוי של חיילי גרילה ממונטונרוס גר בקובה עם שני ילדיהם. בעזרת "דוד בטו" הם מזייפים זהויות חדשות וחוזרים לארץ בשנת 1979, במטרה לקחת חלק במתקפת הנגד השמאלנית נגד החונטה הצבאית. האירועים מסופרים מנקודת מבטו של חואן, אחד מילדי הזוג.
שחקנים ודמויות

נטליה אוריירו בתפקיד כריסטינה, כינויה: צ'ארו
ארנסטו אלתריו כדוד בטו
סזאר טרונקוסו בתפקיד הוראסיו, כינוי: דניאל
טאו גוטיירס רומרו בתפקיד חואן, כינויו: ארנסטו אסטרדה
כריסטינה בנגאס כסבתא אמליה
דגלאס סיימון בתפקיד גרגוריו
ויולטה פלוקאס בתפקיד מריה
מרסלו מינינו
מיאנה נייבה בתפקיד כרמן
הפקה

הסרט מבוסס על ילדותו של הבמאי בנחמין אווילה ; אמו הייתה קשורה למונטונרוס ונעלמה במהלך הדיקטטורה הצבאית. השחקנים בילו מספר ימים עם מונטונרוס לשעבר, כדי להבין הן את ההקשר הסוציופוליטי של התקופה והן את חיי היומיום של לוחמי מונטונרוס.
נטליה אוריירו השתתפה בסרט לפני שנכנסה להריון. היא גילתה שגילום הדמות היא משימה קשה, שכן הבמאי רצה שהיא תהיה מתוקה ותוקפנית כאחד. גם אוריירו וגם הכוכב השותף ארנסטו אלטריו מתחו ביקורת על טון הסרט והצביעו על כך שההורים חשפו את ילדיהם למצבים שאיימו על חייהם, ולמרות שהתסריט אינו מבהיר במפורש את מעשיהם של המונטונרוס, הוא אינו ביקורתי כלפיהם.
נטליה אוריירו נשואה לריקרדו מולו, הסולן של להקת הרוק דיווידידוס. אווילה הזמין את הלהקה לבצע את פסקול הסרט. למרות שהוא לא מופיע על המסך, מולו ניגן על גיטרה במהלך סצנה בה אוריירו שרה שיר של אמן הטנגו אנריקה סנטוס דיסקפולו.
קבלה

הסרט דורג כסרט השמיני הנצפה ביותר בארגנטינה. הסרט נמכר ל-20 מדינות.
פרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | עבור | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | פרס האמן הצעיר | ההופעה הטובה ביותר בסרט עלילתי בינלאומי - שחקן צעיר | טאו גוטיירז רומרו | מועמדות |  |
| 2013 | פרס אוסקר | פרס אוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר |  | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  "Infancia Clandestina va al Oscar". Terra Argentina. Terra Argentina. 28 בספטמבר 2012. אורכב מ-המקור ב-24 בנובמבר 2015. נבדק ב-28 בספטמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  Victoria Pérez Zabala (15 בספטמבר 2012). "La doble vida de Juan" [Juan's double life] (בספרדית). La Nación. נבדק ב-28 בספטמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pedro Irigoyen (28 בספטמבר 2012). "Oreiro: "Esto es un gran mimo"" [Oreiro: "This is a great hug"] (בספרדית). Clarín. נבדק ב-29 בספטמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ultracine (25 בספטמבר 2012). "Un osito rendidor" [A resourceful little bear] (בספרדית). Clarín. נבדק ב-29 בספטמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Pablo O. Scholz (28 בספטמבר 2012). "Infancia clandestina: la argentina elegida para el Oscar" [Clandestine Childhood: the Argentine one selected for the Oscar] (בספרדית). Clarín. נבדק ב-29 בספטמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "34th Annual Young Artist Awards". YoungArtistAwards.org. נבדק ב-31 במרץ 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Oscar 2013: Infancia Clandestina representará a la Argentina" [Oscar 2013: Clandestine Childhood will represent Argentina] (בספרדית). La Nación. 28 בספטמבר 2012. נבדק ב-28 בספטמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
יוסף נטונק

| --- | --- |

הרב יוסף נטונק
 לידה:  1813 תקע"ג Kömlőd, הונגריה 
 פטירה:  1892 (בגיל 79 בערך) תרנ"ג באטור, הונגריה 
 מקום פעילות:  הונגריה
 תקופת הפעילות:  ? – 25 בנובמבר 1892 
 תחומי עיסוק:  מחלוצי רעיון שיבת ציון
 תפקידים נוספים:  הרב של קהילת יאסברן ומשנת 1861 היה הרב של קהילת סקשפהרוואר
 חיבוריו:  "מחקר על האמנציפציה של היהודים", מייסד העיתון ישראל אחד, מילונים
 
הרב יוסף נָטוֹנֶק (Josef Natonek; תקע"ג, 1813 - כסלו תרנ"ג, 1892) היה רב ואיש חינוך יהודי-הונגרי מחלוצי רעיון שיבת ציון וההתיישבות היהודית בארץ ישראל, בלשן, מייסד העיתון ישראל אחד, אחד משלושת הרבנים שהובילו את המאבק בהונגריה נגד "תנועת המתקנים" בתקופה שבה נוצר הקרע ביהדות הונגריה.