stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פפרומיה
תיאור

המינים השונים של פפרומיה משתנים במידה ניכרת במראה (ראו גלריה למטה) ואין שיטה מקובלת אוניברסלית לסווג אותן, אם כי ניתן להבחין בשלוש קבוצות עיקריות. רוב המינים הם קומפקטיים ולרוב אינם עולים על 30 סנטימטרים (12 אינץ') בגובה.
ראשית הם צמחים בעלי עלווה דקורטיבית, שלעיתים קרובות גדלים ביערות גשם או עננים כאפפיטים. הם מותאמים לחיים בנקיקים קטנים ומוצלים על, למשל, עצים, בעלי מערכות שורשים קטנות. מכיוון שאין להם גישה למי תהום, הם בדרך כלל בשרניים במידה מסוימת, כאשר מינים רבים מופיעים עם עלים ובשרניים, בעלי משטח מבריק, ולעיתים הם גליים. העלים עשויים להיות סגלגלים עם גבעול העלה במרכז להב העלה או בסמוך לו, או שהם עשויים להיות בצורת לב או בצורת רומח; גודל העלים משתנה בין 2.5 ל־10 סנטימטרים. הם עשויים להיות ירוקים או עם פסים, משוישים או מתוחמים בירוק חיוור, אדום או אפור, והפטוטרות (החלק המחבר את העלה לגבעול) עשויות להיות אדומות. הם זקוקים לטמפרטורה חמה או טמפרטורת חדר, ולא ישרדו בקור עז, זקוקים לאור שמש לא ישיר או לתאורת חדר, והם גדלים כל השנה ולא באופן עונתי (ירוקי עד).
הקבוצה השנייה מורכבת מפפרומיות בשרניות יותר, אשר גדלות באקלים צחיח יותר, שנמצאות לרוב בגבהים גבוהים יותר. הם מותאמים לעמוד בעונה חמה ארוכה ואחריה חורף קר יותר ומעט מאוד גשמים. הם אוגרים מים הן בגבעולים החזקים והן בעלים העסיסיים שלהם, שבדרך כלל יוצרים מעין "צינור" או "בוריטו", המופיעים בצורת U או V בחתך רוחב, לעיתים קרובות עם חלונות אפידרמיס בצד העליון.
הקבוצה השלישית מכילה פפרומיות גאופיטיות. לצמחים אלה יש עלים הנושרים בעונה היבשה הקרה יותר, שורדים בשל הפקעות התת-קרקעיות שלהם, ומצמיחים את העלים בחזרה ככל שיורד יותר גשם. נכון לעכשיו ידועים מעט פחות מ-50 מינים של פפרומיות גאופיטיות, אך חדשים ממשיכים להתגלות.
רוב מיני הפפרומיה נחווים כחסרי ריח לבני אדם. חלקם הקטן (שאינם נחשבים צמחי נוי ביתיים) נושאים ריח מעופש או אפילו לא נעים, כגון P. graveolens. הפרי הוא פרי יער שבסופו של דבר מתייבש ומראה את הזרע הקטן דמוי הפלפל.
מינים

ישנם למעלה מאלף מיני פפרומיה, אם כי המספר המדויק אינו ברור מכיוון שצמחים מסוימים תועדו מספר פעמים עם שמות שונים ומינים חדשים ממשיכים להתגלות. לפי הקונצנזוס כיום מדובר על כ-1,400 מינים מוכרים.
תפוצה בטבע

פפרומיות נמצאות באזורים טרופיים וסוב -טרופיים ברחבי העולם. בחלק הצפוני של דרום אמריקה ובמרכז אמריקה גדל באופן טבעי המספר הגדול ביותר של מינים, אך ניתן למצוא פפרומיות בטבע גם באפריקה, בדרום אסיה ובאוקיאניה. המספר המדויק של מיני פפרומיה ממשיך להשתנות ככל שמתגלים צמחים חדשים. לכן הטבלה שלהלן נותנת רק רושם כללי ולא ממצה של התפוצה העולמית.
| אזור | מינים | דוגמאות למינים אנדמיים (מבוסס על POWO) |
| --- | --- | --- |
| פרו | 405 | P. andina, P. dolabella, P. dolabriformis, P. macrorhiza, P. metallica, P. minuta, P. nivalis, P. rubescens, P. verschaffeltii. |
| קולומביה | 259 | P. abbreviatipes, P. cordata, P. dimota, P. perciliata, P. turboensis |
| אקוודור | 237 | P. graveolens, P. albovittata, P. cuspidilimba, P. fagerlindii, P. rugosa |
| קוסטה ריקה | 155 | P. barbulata, P. dyscrita, P. Hammelii, P. incognita, P. vinasiana. |
| מקסיקו | 139 | P. camptotricha, P. hobbitoides, P. oxycarpa, P. tuberosa, P. xalana |
| ברזיל | 117 | P. caperata, P. flexicaulis, P. griseoargentea, P. marmorata, P. nudifolia, P. ramboi |
| האיים הקריביים | 72 | P. clusiifolia, P. cubensis, P. verticillata |
| איי האוקיינוס השקט (חוץ מהמוזכר) | 45 | P. attenuata, P. mariannensis, P. tutuilana |
| מדגסקר | 42 | P. ankaranensis, P. humbertii, P. mocquerysii |
| הוואי | 22 | P. cookiana, P. kipahuluensis, P. obovatilimba |
| אפריקה (יבשתית) | 21 | P. fernandopoiana, P. kamerunana, P. vulcanica |
| פיליפינים | 18 | P. copelandii, P. elmeri, P. recurvata |
| פפואסיה | 18 | P. bismarckiana, P. peckelii, P. schlechteri |
| הודו | 11 | P. ekakesara, P. emarginatifolia, P. thomsonii |
| דרום מזרח אסיה (הודו-סין) | 7 | P. masuthoniana, P. sirindhorniana, P. thorelii |
| אוסטרליה | 5 | P. bellendenkerensis, P. hunteriana, P. × enervis |
יש להעיר, שפפרומיות רבות נמצאות באזורים חופפים רחבים, למשל בכל מקום באמריקה הטרופית או באסיה, ולכן ייתכן שלא נכללו בספירת המינים עבור אזורים בודדים.
צמחי פפרומיה ובני האדם > גננות ונוי

סוג הפפרומיה הוא בין צמחי הנוי המשרדיים הנפוצים. מדובר בצמחים שאינם דורשים השקיה מרובה, ושורדים היטב בתאורה בינונית של חדר. עליהם בעלי צורה ייחודית יפה, ומינים רבים נחשבים קלים לגידול בבתים ובחממות. צמחים מסוג הפפרומיה אינם רעילים, ומתאימים למשקי בית עם ילדים או בעלי חיים.
מתוך 1,000+ מיני פפרומיה בטבע, כ-40 מינים נמצאים בשימוש נפוץ כצמחי בית. פפרומיות אלו מסתדרות היטב בתנאי בית ממוצעים וניתן למצוא אותן בקלות יחסית בחנויות ובמרכזי גן. המינים בקבוצה בסיסית זו כוללים P. alata, P. albovittata, P. argyreia, P. blanda, P. boivinii, P. caperata, P. clusiifolia, P. columella, P. dolabriformis, P. ferreyrae, P. fraseri, P. glabella, P. graveolens, P. griseoargentea, P. hoffmannii, P. incana, P. japonica, P. kimnachii, P. maculosa, P. metallica, P. nitida (נמכר לעיתים קרובות בתור P. scandens), P. nivalis, P. obtusifolia, P. pellucida, P. perciliata, P. pereskiifolia, P. polybotrya, P. prostrata, P. quadrangularis (syn. P. angulata), P. rotundifolia, P. rugosa, P. tetragona (syn. P. puteolata), P. tetraphylla, P. turboensis, P. urocarpa, P. verschaffeltii, P. verticillata.
עם זאת, יכולים להיות מספר זנים זמינים מכל מין. זיהוי מינים יכול להיות מאתגר מכיוון שצמחים נמכרים לרוב תחת שמות שיווקיים שונים, מילים נרדפות ישנות יותר או תחת שמות שלא התקבלו רשמית. בנוסף למינים הטבעיים וזנייהם, ניתן למצוא בשוק גם כמה זנים היברידיים מלאכותיים, כגון Peperomia 'Hope' (הכלאה בין P. deppeana ו-P. quadrifolia).
רוב המינים זקוקים למצע אוורירי וניקוז טוב, וזקוקים לייבוש במידה מסוימת או אפילו לחלוטין בין השקיה. סיבה אופיינית לאובדן פפרומיה היא ריקבון שורש שנגרם מהשקיית יתר. צמחי העלווה הטרופיים והדקורטיביים נהנים בדרך כלל מתנאי צל עם יותר לחות. חלקם עשויים אפילו לדרוש טרריום או גינת בקבוקים כדי לשמור על לחות גבוהה. יש להתייחס לסוגי הסוקולנטים הגדלים באקלים צחיח, באופן דומה לקקטוסים וסוקולנטים אחרים: הם יכולים לסבול יותר אור וישרדו תקופה קרה יבשה, שבמהלכה הם מושקים רק לעיתים רחוקות. הפפרומיות הגאופיטיות רגילות לחוות תקופת מנוחה קרה פעם בשנה.
צמחי פפרומיה ובני האדם > שימוש בתעשיית המזון והתרופות

פפרומיות רבות הגדלות בטבע (ושאינן צמחי נוי) משמשות כעשבי תיבול, מאחר שהעלים שלהן נושאים טעם חריף, וכאשר הם נמעכים הם פולטים ריח חזק. לכן, כמה מינים, כגון Peperomia pellucida משמשים בדרום ומרכז אמריקה בסלטים ובישול, או לטעם משקאות. חלקם, כולל Peperomia inaequalifolia ו-Peperomia congona, משמשים גם ברפואת הצמחים כאמצעי עיכול, בשל תכונותיהם האנטי דלקתיות וריפוי פצעים, או כטיפות נגד דלקת אוזן ודלקת הלחמית. בעוד ששימוש כזה ברפואה עממית נפוץ בפרו ובמקומות אחרים, האיכויות הרפואיות האפשריות של פפרומיה עדיין לא נחקרו במידה מדעית ומבוססות על אמונות. בכל מקרה, אין המלצה לשימוש באופן כזה בצמחי פפרומיה הנמכרים כצמחי נוי לבית.
רבייה

ניתן להפיץ צמחים אלה על ידי זרעים, על ידי ייחורים או על ידי חלוקה. ייחורי פפרומיה ממינים רבים מכים שורשים בקלות.
דוגמאות לסוגי עלווה טרופית ודקורטיבית

Peperomia argyreia, "watermelon peperomia"
Peperomia griseoargentea
Peperomia nitida "variegata"
Peperomia maculosa
Peperomia obtusifolia leaf and flower spike
Peperomia prostrata, "string of turtles"
מלקולם שו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  יולי 1947 (בן 77) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  אוניברסיטת ליברפול  אוניברסיטת קיל  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
מלקולם נתן שו (באנגלית Malcolm Nathan Shaw; נולד ב-1947) הוא פרופסור למשפטים, סופר ועורך דין יהודי-בריטי. מומחה למשפט בינלאומי, זכויות אדם והכרעה בסכסוכים טריטוריאליים.
השכלה

שו בוגר תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת ליברפול, תואר שני במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים ודוקטורט מאוניברסיטת קיל.
קריירה

שו החזיק בקתדרה על שם פרופסור סר רוברט ג'נינגס למשפט בינלאומי באוניברסיטת לסטר ולימד משפט בינלאומי, זכויות אדם ושוויון ונאמנויות. לאחר פרישתו, הוא מונה כעמית בכיר במרכז לאוטרפכט למשפט בינלאומי באוניברסיטת קיימברידג' לנאמן של המכון הבריטי למשפט בינלאומי והשוואתי. הוא עורך דין ומשפטן פעיל. שו משמש גם כמרצה אורח באוניברסיטה העברית בקורס שעוסק בזכויות אדם וטריטוריה.
הוא מחברו של רב המכר International Law העוסק במשפט בינלאומי (פורסם לראשונה ב-1977; מהדורה תשיעית יצאה ב-2021). הוא גם ערך את Title to Territory, אוסף מאמרים על קניין וריבונות במשפט הבינלאומי.
שו ייצג בבית הדין הבינלאומי לצדק בהאג ובבתי דין בינלאומיים אחרים מדינות כמו איחוד האמירויות, אזרבייג'ן, מלזיה, אוקראינה, סרביה, קמרון, אירלנד, קפריסין, צ'אד ועוד.
בינואר 2024 נבחר שו לייצג את ישראל בבית הדין הבין-לאומי בהאג בתביעה על רצח עם שהגישה נגדה דרום אפריקה.
עבודות נבחרות

הפרסומים של שו כוללים 20 מחקרים ב-54 פרסומים ב-3 שפות.
International Law (1977)
Dispute-settlement in Africa (1983)
International Law and Intervention in Africa (1985)
Title to Territory in Africa: International Legal Issues (1986)
Genocide and International Law (1989)
The Definition of Minorities in International Law (1991)
Succession d'états aux biens et aux dettes: opinion à la Commission d'étude des questions afférentes à l'accession du Québec à la souveraineté (1992)
La dette extérieure (1995)
The International Court of Justice: a Practical Perspective(1997)
The Heritage of States: the Principle of "uti possidetis juris" Today (1997)
Nemzetközi jog (2001)
Title to Territory (2005)
The International Law of Territory (2008)
הערות שוליים

↑  איתמר אייכנר, יהודי-ציוני ומקצוען במשפט בינלאומי: זה הפרופסור הבריטי שייצג את ישראל בהאג, באתר ynet, 4 בינואר 2024
↑   חן מענית, ישראל בחרה במומחה בריטי למשפט בינלאומי לייצגה בבית המשפט לצדק בהאג, באתר הארץ, 4 בינואר 2024
↑  Malcolm N. Shaw, International Law, Higher Education from Cambridge University Press, ‏2021-07-22 (באנגלית)
↑  אבישי גרינצייג עמיחי שטיין, מומחה בריטי למשפט בינ"ל: האיש שייצג את ישראל בהאג, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 4 בינואר 2024
↑  WorldCat Identities (אורכב 30.12.2010 בארכיון Wayback Machine): Shaw, Malcolm N. (Malcolm Nathan) 1947-
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007585325005171  PLWABN: 9810702198305606  BnF: cb124000600 (data)  CANTIC: a10156896  GND: 128455705  ICCU: TO0V046684  ISNI: 0000 0001 1053 8830  LCCN: n83121628  LNB: 000028240  NKC: jn19990007482  NLA: 35157776  NTA: 071757724  RERO: 02-A003826343  SELIBR: 225014  SUDOC: 033099847  Trove: 845693  VIAF: 35508846   WorldCat (עם VIAF): 35508846
קליפורד הולידיי

| --- | --- |

קליפורד הולידיי
 לידה:  21 בדצמבר 1897 גילדרסאם, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  26 בספטמבר 1960 (בגיל 62) מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ליברפול 
 תחום יצירה:  אדריכלות
 
תוכנית האב לפיתוח ירושלים של הולידיי משנת 1930
אלברט קליפורד הולידיי (באנגלית: Albert Clifford Holliday;‏ 21 בדצמבר 1897 – 26 בספטמבר 1960) היה אדריכל ומתכנן ערים בריטי שפעל בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. הולידיי הטביע באופן ניכר את חותמו על תכנון העיר ירושלים ובנייתה בתקופת המנדט, וכן עסק בתוכניות פיתוח בחיפה ובאזורים אחרים בארץ ישראל. לאחר שירותו בארץ ישראל עסק בתכנון עירוני גם בציילון, בגיברלטר ובאנגליה.
משפחתו

רעייתו של קליפורד הולידיי, יוניס, חייתה עמו בארץ ישראל במשך תקופת שירותו, ובמהלך תקופה זו נולדו להם ארבעה בנים. את רשמיה מחוויית חייהם של בני הזוג בירושלים ובארץ ישראל תיעדה יוניס הולידיי בסדרת מכתבים, ששיגרה לאימה באנגליה בין השנים 1922–1935. אסופת מכתבים זו, המספקת תיעוד נדיר של החיים בירושלים המנדטורית מנקודת ראות בריטית-רומנטית, יצאה לאור בשנת 1997 כספר בשם "מכתבים מירושלים" (Letters from Jerusalem - during the Palestine Mandate) בעריכת בנם, ג'ון הולידיי.
גלריית מבנים בתכנונו של קליפורד הולידיי

גן דניאל ובניין החברה התנ"כית (מאחור מימין)
כנסיית סנט אנדרוז
אגף בית החולים סנט ג'ון (כיום בית אות המוצר הירושלמי)
בניין עיריית ירושלים ההיסטורי ובנק ברקליס
מגדל השעון בכיכר צה"ל (נהרס ב-1934)
דרך המלכים בחיפה (כיום דרך העצמאות)
בית בנק ברקליס ברחוב אלנבי, תל אביב (1937-1935, עבר שינויים)
תחנת הכוח חיפה
הערות שוליים

↑  Holford: A Study in Architecture, Planning and Civic Design
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007414106005171  ULAN: 500319633  VIAF: 305191165   WorldCat (עם VIAF): 305191165
דייוויד פיט

| --- | --- |

 לידה:  18 באפריל 1938 בריטניה ליברפול, אנגליה
 פטירה:  6 ביוני 2017 (בגיל 79) פארי, איטליה 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  אנגליה, קנדה, ארצות הברית, איטליה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ליברפול 
 
פ. דייוויד פיט (אנגלית: F. David Peat; 18 באפריל 1938 –  6 ביוני 2017) היה פיזיקאי וסופר מדע בריטי שעסק בחקר של מצב מוצק ותורת הקוונטים.
דייוויד פיט כתב יותר מ-20 ספרים שתורגמו ל-24 שפות.
הוא ייסד וניהל "מרכז פארי ללמידה חדשה", שנמצא בכפר פארי בטוסקנה, איטליה. פיט היה עמית באקדמיה העולמית לאמנות ומדעים ועמית כבוד באוניברסיטת דרום אפריקה.
קורות חיים

דייוויד פיט נולד בווטרלו, פרוור של ליברפול. הוא התעניין במדע מגיל צעיר. בשנת 1964 קיבל דייוויד פיט תואר דוקטור בפיזיקה מאוניברסיטת ליברפול. ב-1965 הוא הפך לעוזר פרופסור באוניברסיטת קווינס בקינגסטון, אונטריו, קנדה. לאחר מכן, מ-1967 עד 1975, עבד כמדען חוקר עבור מועצת המחקר הלאומית של קנדה. במהלך תקופה זו, מ-1971 עד 1972, פיט היה בשבתון באוניברסיטת בירקבק בלונדון ועבד שם עם הפיזיקאים דייוויד בוהם ורוג'ר פנרוז.
במשך שנים רבות דייוויד פיט עבד במחיצתו של הפיזיקאי והפילוסוף דייוויד בוהם; השניים כתבו יחד את הספר Science, Order, and Creativity.
מאוחר יותר כתב פיט את הביוגרפיה של בוהם Infinite Potential: The Life and Times of David Bohm.
בזמן שהתגורר בקנדה, דייוויד פיט ערך פגישות בין המדענים המערביים וזקני השבט האינדיאנים. כאשר היה בלונדון, הוא ארגן כנס בהשתתפות אמנים, פסיכולוגים ומדענים. מטרת המפגשים והכנסים הייתה למצוא תשובות לשאלות "היכן החומר — מה טיבו באמנות ובמדע?", "היכן האמנות?' האם היא נוכחת באמן, בחפץ האמנותי, במתבונן, או שקיים תהליך מורכב שכולל את שלושתם?, ו"היכן מתרחש הריפוי, באיזה מרחב"?
בניסיון לחדד תשובות לשאלות הנ"ל, בשנת 1996 דייוויד פיט עבר מקנדה לפארי שבאיטליה ובשנת 2000 ייסד יחד עם הסופרת והחוקרת מורין דולן את "מרכז פארי ללמידה חדשה" המוקדש לחינוך, ללמידה ולמחקר.
המרכז מקדם דיאלוג פתוח ומתמשך על ערכים ומשמעותם בחברה, על תפקיד המדע והטכנולוגיה, על נישואי המדע והאמנות, על עתיד החינוך, על השפעת הכלכלה העולמית על החברה, על תפקידו של ידע. הפעילות של מרכז פארי כוללת קורסים וכנסים. המרכז מאפשר לחוקרים מכל העולם להתעמק בעבודתם תוך שהיה בכפר הטוסקני כתושבי פארי.
דייוויד פיט נפטר בפארי ב-6 ביוני 2017.
ספרים

Synchronicity: The marriage of matter and psyche, 2015, Pari Publishing ISBN 8895604261
A Flickering Reality: Cinema and the Nature of Reality, 2011, Pari Publishing ISBN 978-88-95604-09-1
Synchronicity: Multiple perspectives on meaningful Coincidence (with Lance Storm et al.) 2008, Pari Publishing ISBN 8895604024
Gentle Action: Bringing creative change to a turbulent world, 2008, Pari Publishing ISBN 978-88-95604-03-9
Pathways of Chance, 2005, Pari Publishing, ISBN 0-9768264-0-2
I sentieri del caso, 2004, Di Renzo Editore, ISBN 88-8323-079-5
From Certainty to Uncertainty: The Story of Science and Ideas in the Twentieth Century, 2002, Joseph Henry Press, ISBN 0-309-07641-2
The Blackwinged Night: Creativity in Nature and Mind, 2001, Basic Books, ISBN 0-7382-0491-9
Seven Life Lessons of Chaos: Spiritual Wisdom from the Science of Change, 1999, with John Briggs, HarperCollins, 2000 Harper Perennial paperback: ISBN 0-06-093073-X
In Search of Nikola Tesla, 1997, Ashgrove Publishing, 2002 edition: ISBN 1-85398-117-6
Infinite Potential: The Life and Times of David Bohm, 1997, Perseus Books, ISBN 0-201-40635-7
Glimpsing Reality: Ideas in Physics and the Link to Biology, 1996, with Paul Buckley, University of Toronto Press, ISBN 0-8020-6994-0
Blackfoot Physics: A Journey into the Native American Worldview,1995/2002, Phanes Press, ISBN 1-890482-83-8
Lighting the Seventh Fire: The Spiritual Ways, Healing, and Science of the Native American, 1994, Carol Publishing, ISBN 1-55972-249-5
The Philosopher's Stone: Chaos, Synchronicity, and the Hidden Order of the World, 1991, ISBN 0-553-35329-2
Einstein's Moon: Bell's Theorem and the Curious Quest for Quantum Reality, 1990, Contemporary Books, ISBN 0-8092-4512-4
Turbulent Mirror: An Illustrated Guide to Chaos Theory and the Science of Wholeness, 1989, with John Briggs, Harper & Row, 1990 Harper Perennial paperback ISBN 0-06-091696-6
Superstrings and the Search for the Theory of Everything, 1989, McGraw-Hill, ISBN 0-8092-4257-5
Cold Fusion: The Making of a Scientific Controversy, 1989, Contemporary Books, ISBN 0-8092-4243-5
Quantum Implications: Essays in Honour of David Bohm, by F. David Peat (Editor) and Basil Hiley (Editor), Routledge & Kegan Paul Ltd, London & New York, 1987
Science, Order and Creativity, 1987 with David Bohm, Routledge, 2nd ed. 2000: ISBN 0-415-17182-2
Synchronicity: The Bridge Between Matter and Mind, 1987, Bantam, ISBN 0-553-34676-8
Looking Glass Universe: The Emerging Science of Wholeness, 1986, with John Briggs, Simon & Schuster, ISBN 0-671-63215-9
הערות שוליים

↑  דיוויד פיט CV, דף הבית, Internet Archive,  מאי 2017
↑  דייוויד פיט - ביוגרפיה
↑  דיוויד פיט, מפיזיקה לפארי.
↑  מורין דולן במרכז פארי ללמידה חדשה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266327305171  BIBSYS: 90137925  BNE: XX899740  BnF: cb12058277j (data)  CiNii: DA02249520  GND: 136118151  ICCU: TO0V055040  ISNI: 0000 0001 0862 617X  LCCN: n78020850  LNB: 000119146  NDL: 00472865  NKC: jx20120120018  NLG: 69927  NTA: 072530286  SELIBR: 197155  SNAC: w6vx489r  SUDOC: 028827090  VIAF: 2491601   WorldCat (עם VIAF): 2491601
קלייב בארקר

| --- | --- |

 לידה:  5 באוקטובר 1952 (בן 72) ליברפול, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1984 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ליברפול  Calderstones School 
 פרסים והוקרה:  Julia-Verlanger Award (1997)  פרס קוסמוס 2000 (1990)  פרס אינקפוט (1993)  פרס מכונת הזמן (2009)  פרס GLAAD דייווידסון/ולנטיני (2004)  פרס מאסטר כנס האימה העולמי (1995)  פרס ברם סטוקר ליצירה הטובה ביותר לקוראים צעירים (2004)  פרס הדמיון הגדול  פרס למדא לספרות 
 http://www.clivebarker.info/
 פרופיל ב-IMDb
 
קלייב בארקר (באנגלית: Clive Barker; נולד ב-5 באוקטובר 1952) הוא סופר, במאי קולנוע, יוצר קומיקס ואומן חזותי אנגלי.
ביוגרפיה

בארקר נולד בליברפול שבאנגליה. אחרי התיכון המשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטת ליברפול, שם התמחה בפילוסופיה ובספרות אנגלית.
בארקר הוא הומוסקסואל מוצהר, וכיום הוא בן זוגו של הצלם דייוויד אמסטרונג.
ביוגרפיה > ספרים

בארקר התחיל את הקריירה הספרותית שלו ככותב סיפורי אימה קצרים. את הנובלה הראשונה שלו, "משחק הארורים", פרסם ב-1986. לאחר מכן עבר לז'אנר הפנטזיה האורבאנית בספרים כמו "אימגאקה" ו"אבאראט".
בסיפוריו ניתן למצוא מספר מוטיבים חוזרים, כגון הטענה שבנוסף לעולם שלנו ישנם עולמות קסומים שחיים בצורה מקבילה למציאות שלנו (מוטיב שמשותף גם לעמיתו ניל גיימן); קשר ישיר בין מיניות לבין העל טבעי, ועוד. בארקר גם ידוע בפיתוח מיתולוגיות שלמות ומורכבות בספריו.
ביוגרפיה > סרטים

בארקר ביים את הסרט הקצר הראשון שלו, "שולמית", ב-1973. זה היה סרט קצר כבן 20 דקות. ב-1987 ביים את הסרט הראשון שלו באורך מלא, "מעורר השאול", המבוסס על ספר פרי עטו. ואולם, בארקר לא הוציא לאור את הספר, עד חלוף שנה מתאריך יציאת הסרט לאקרנים. הסרט הפך לסרט פולחן והביא פרסום מיידי לבארקר. בעקבותיו נוצרו כ-8 סרטי המשך וכן סדרת אנימציה למבוגרים ב-2007.
ב-1990 הוא ביים את "יצורי הלילה" וב-1995 את "אדון האשליות". שניהם לא הצליחו במכירות.
חלק מסיפוריו אומצו על ידי במאים אחרים והפכו לסרטים. המפורסמת בהם היא סדרת סרטי "קנדימן", שהראשון בהם יצא בשנת 1992.
ביוגרפיה > קומיקסים

בשנת 1993 פנתה מארוול קומיקס אל בארקר שבבקשה לפיתוח קו גיבורים חדש, שאינו נמצא ברצף עם יקום 616. בתקופה זו כתב בארקר במקביל ארבעה קומיקסים שונים.
חלק מספריו עובדו לקומיקסים בידי אומנים אחרים, ביניהם סדרת "מעורר השאול" וכן ה"סינוביט" הראשי, "ראש מחטים", קיבלו סידרה רצה משלהם.
אן אסטין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1973 (בת 52 בערך) דרהאם, הממלכה המאוחדת 
 פרסים והוקרה:  חבר מסדר אוסטרליה (26 בינואר 2020)  Public Service Medal (13 ביוני 2011)  Victorian Honour Roll of Women (2010) 
 
אן מארי אסטין (Anne Marie Astin) (נולדה ב-1973) היא ביוכימאית אוסטרלית ומומחית לזיהוי פלילי. נוספה למגילת הכבוד של ויקטוריה (אנ') ב-2010, וקיבלה את מדליית השירות הציבורי (אנ') (PSM) בשנת 2011. ראויה לציון עקב תרומתה לפיתוח מחלבות וחקיקת תקני בטיחות מזון.
השכלה

אסטין נולדה בדרהאם, וסיימה בהצטיינות תואר בוגר במדעים בכימיה ובביוכימיה בשנת 1973. את הדוקטורט בביוכימיה סיימה בהצטיינות ב-1976, כולם באוניברסיטת ליברפול. מאוחר יותר קיבלה הסמכה של אוניברסיטת גריפית' (אנ') עבור ניהול המגזר הציבורי.
קריירה מוקדמת

החלה את הקריירה שלה בתחום בעזרת תמיכתה של אמה, אשר דחפה אותה לאייש תפקידים שלא נתפסו כמתאימים לנשים בעיני החברה באותה התקופה. היא החלה ללמד באוניברסיטת מונאש. לאחר מכן, היא הפכה מומחית לזיהוי פלילי במשטרה, ומאוחר יותר הצטרפה לתעשיית החלב. בשנת 2013 היא התמנתה למנכ"לית הרשות לבטיחות מזון חלב ומוצריו, בסמכות ממשלת ויקטוריה. היא כיהנה בתפקיד זה עד שלנת 2016.
בשנת 2020 היא התקבלה למסדר אוסטרליה.
אסטין היא נשיאת המכון האוסטרלי למדע וטכנולוגיה של מזון מאוגד (אנ') (AIFST).
הערות שוליים

↑  "Astin, Anne Marie". It's an Honour. אורכב מ-המקור ב-2015-11-21. נבדק ב-2016-12-04.
1 2 3  "About, Dr Anne Astin, Chair & President". אורכב מ-המקור ב-2015-11-20. נבדק ב-2016-12-04.
1 2 3  Bowling, Danielle (15 ביולי 2013). "Dairy leader named as new AIFST president". {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  "Anne M. Astin's Biography". אורכב מ-המקור ב-2015-11-20. נבדק ב-2016-12-04.
↑  "Dairy leader to head food science institute". Austrialan Diary Farmer. 19 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "New board for Dairy Food Safety Victoria". HighBeam. Australasian Business Intelligence. 30 במרץ 2004. אורכב מ-המקור ב-2016-02-20. נבדק ב-2016-12-04. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Guidelines boost for food safety". HighBeam. Australasian Business Intelligence. 17 במאי 2006. אורכב מ-המקור ב-2016-02-20. נבדק ב-2016-12-04. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLA: 35807107  Trove: 570111  VIAF: 93448195   WorldCat (עם VIAF): 93448195 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אן אסטין".
אהרן אשמן

| --- | --- |

 לידה:  4 באפריל 1896 
 פטירה:  8 במאי 1981 (בגיל 85) 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
לוחית זיכרון לאהרון אשמן
אהרן אשמן (4 באפריל 1896 – 8 במאי 1981) היה משורר, מחזאי, לבריתן ומתרגם עברי.
קורות חייו

אהרן אשמן נולד בכ"א בניסן תרנ"ו ליעקב ישראל וללאה בת שלמה אידליק בבאלין שבפודוליה, בדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). אביו היה חזן. הוא התחנך ב"חדר" ולאחר מכן ב"חדר מתוקן" ציוני. אביו נפטר בהיותו בן חמש. לימים, כדי שלא להקשות כלכלית על אמו ושני הילדים הנוספים, עזב אהרן את הבית ועבד בעבודה גופנית ובהוראה בבית ספר עברי של רשת "תרבות". הוא סיים לימודיו התיכוניים ושמע הרצאות בלשון וספרות באוניברסיטת קמניץ פודולסקי.
בשנת 1921 נישא לשפרה לבית ריפונצר, ובאותה שנה השניים עלו לארץ ישראל עם אמו.
לאחר עלייתו החל לעסוק בהוראה והצטרף ל"גדוד מגיני השפה העברית", שבגלל פעילותו בו פוטר לאחר כשנתיים ממשרתו כמורה בבית הספר של כי"ח. בו-זמנית החלה יצירתו הספרותית, בעיקר שירים ומחזות וכן תרגומי מחזות.
אחת מטרילוגיית המחזות שלו, "מיכל בת שאול" הוצגה בהצלחה ב"הבימה", בשנת 1941. שני המחזות הנוספים בטרילוגיה הם: "אהבת נעורים" ו"המודחת".
מחזה ידוע אחר של אשמן הוא "האדמה הזאת", שהוצג בתיאטרון "הבימה" בשנת 1942, לרגל יובל שנים לחדרה. גיבורי המחזה הם מייסדיה והמחזה מתאר את סבלם בעת הקמת המושבה, בין היתר בגלל מחלת הקדחת, ואת שמחתם הגדולה על מציאת מים. למחזה נכתב השיר "ושאבתם מים" לפי מילים מהמקורות ולחן מאת עמנואל עמירן.
אשמן ידוע בחיבור לברית לאופרות שהוצגו במסגרת האופרה הארצישראלית והאופרה הישראלית. בנוסף תרגם מספר אורטוריות, בהן "יהודה המכבי" של גאורג פרידריך הנדל. בין תרגומיו "שלטון הכזב" של י. בוייר.
בשנת תרצ"ו-1936 יצא לאור ספרו "חברי", ספר לימוד הקריאה והכתיבה לשנת הלימודים הראשונה. הספר שימש כספר הלימוד הבסיסי והנפוץ במערכת החינוך בארץ בשנות הארבעים של המאה ה-20. הוא הודפס במהדורות רבות כשהאחרונה בהן הייתה ב-1965. בשנת תש"ט-1948 יצא לאור ספרו "עלה ! מחדש", במשותף עם א. רוזנצויג, ספר למוד השפה העברית למתחילים בהוצאת יבנה.
שיריו מוכרים היטב לשוחרי הזמר העברי, בין היתר "שירת הנודד" המוכרת בפתיחה "הי ציוניוני הדרך" למנגינת מרדכי זעירא, (כותרת לתוכנית שירים עבריים בקול ישראל בזמנו), "הביתה" בלחנו של ידידיה אדמון, "עד אור הבוקר", "איל איל בן קרניים" ועוד. בין שיריו גם שירי ילדים מוכרים, ובהם "חבל, חבל שנפל" ("בפרדס נפל תפוח"), וכן שירי חגים, כגון "כד קטן" ו"עוגה עוגה".
באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20 כתב את הלברית לאופרה העברית "אלכסנדרה החשמונאית" של מנחם אבידום. בפברואר 1957 הועלתה ההצגה לראשונה בגרסה קונצרטנטית (ללא תלבושות וללא תפאורה) כיוון שהאופרה הישראלית לא הופיעה באותה עת. באוגוסט 1959 הועלתה הצגת הבכורה באופרה הישראלית.
זכה בפרס צמח בשנת 1956, בפרס הבימה ב-1962 ובפרס עיריית חיפה ב-1975.
היה מראשוני הפעילים באקו"ם, אחד מעמודי התווך שלה ושימש במשך למעלה מ-25 שנים יושב-ראש ההנהלה ולאחר מכן חבר-כבוד עד יום מותו.
בשנת 1981 הוענק לו התואר יקיר העיר תל אביב-יפו.