stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלאודיו מונטוורדי
הערות שוליים

↑  טים קרטר וג'פרי צ'ו, "קלאודיו מונטוורדי, 2:מנטואה" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  איטלקית: Il ritorno d'Ulisse in patria
↑  איטלקית: L'incoronazione di Poppea
↑  נעם בן זאב, דם, שנאה ותשוקה, באתר הארץ, 24 באפריל 2002
↑  לטינית: Vesperis in Festis Beata Mariae Vergine
↑  לטינית: Vespers
↑  לטינית: Duo Seraphim
↑  לטינית: Audi coelum
↑  איטלקית: Lamento
↑  איטלקית: L'Arianna
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265682405171  PLWABN: 9810703176505606  BIBSYS: 90055906  BNE: XX1037464  BnF: cb13897646g (data)  CANTIC: a1045679x  CiNii: DA03840744  GND: 118583700  ICCU: CFIV038385  ISNI: 0000 0001 2279 1833  LCCN: n79074370  LNB: 000039096  MusicBrainz: 9a33a7ad-f725-473a-b50a-1d1796183af1  NDL: 00621154  NKC: jn19990005799  NLA: 35959073  NLG: 269203  NLK: KAC199619182  NSK: 000091517  NTA: 068762364  RERO: 02-A000115558  SELIBR: 77756  SNAC: w6db806q  SUDOC: 028320549  Trove: 1163354  ULAN: 500337546  VcBA: 495/71911  VIAF: 44485902   WorldCat (עם VIAF): 44485902 
תפילת ערבית של מונטוורדי (Marienvesper Altus
ג'רי סיינפלד (דמות)

| --- | --- |

 הופעה ראשונה:  The Seinfeld Chronicles 
 יוצרים:  ג'רי סיינפלד 
 גילום הדמות:  ג'רי סיינפלד 
 מידע
 מקצוע:  סטנדאפיסט
 אזרחות:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  ניו יורק 
 דמויות קשורות
 משפחה:  הדוד ליאו (דוד מצד אמא) 
 אויבים:  ניומן 
 
ג'רום "ג'רי" סיינפלד (באנגלית: Jerome "Jerry" Seinfeld) הוא דמות המגולמת על ידי השחקן ג'רי סיינפלד בסדרת הטלוויזיה "סיינפלד". בסדרה ג'רי הוא סטנדאפיסט שמחפש מערכות יחסים עם נשים מושכות ויפות, שלעיתים נדירות מחזיקות יותר מפרק אחד. הוא בדרך-כלל מבחין בפגמים קטנים ביותר אצל הנשים והופך אותם לסיפור גדול, דבר שגורם למערכות היחסים שלו להיגמר בדרכים מאוד מביכות. ג'רי הוא הדמות המקשרת בין גיבורי הסדרה - הוא חבר ילדות של ג'ורג' קוסטנזה, יצא עם איליין בניס ושכן של קוזמו קריימר. חלק ניכר מהסצנות בסדרה מתרחשות בדירתו של ג'רי.
על הדמות

ג'רום (ג'רי) סיינפלד הוא בנם של מורטי והלן, זוג פנסיונרים החיים בפלורידה. הוא גר לבדו כרווק נצחי בניו יורק. ג'רי הוא סטנדאפיסט, וזהו עיסוקו לכל אורך הסדרה. הוא הגיבור היחיד שמצליח לעבוד בצורה קבועה באותה עבודה לכל אורך הסדרה.
ג'רי נוהג להעיר הערות בהתייחס למתרחש סביבו וללעוג לאנשים, שלא בפניהם. מבין הדמויות הראשיות, נדמה שהוא הנבון וההגיוני ביותר, זאת מכיוון שהוא תמיד מעיר הערות סרקסטיות על הדברים המוזרים שאחרים עושים, במקום לעשותם בעצמו. כאשר ג'ורג' שואל אותו איך הוא רואה את עצמו, ג'רי אומר לו - "פחות או יותר כמוך, רק מצליח יותר". הוא נשאר מאוזן לאורך הסדרה. ג'רי הוא חסר אמפתיה - למשל, כאשר לדמות אחרת קורה מקרה מצער, הוא נוהג לסנן "זה חבל..." (That's a shame...). דוגמה טובה לכך קיימת בפרק "נער הבועה", כשאביו של "נער הבועה" (Bubble boy) מספר את סיפורו העצוב והוא מתחיל לבכות. איליין בוכה גם כן ומחלקת מפיות כדי שיוכלו לנגב את הדמעות - וג'רי מנגב את פיו.
למרות שג'רי נאלץ לסבול התנהגויות מוזרות מחבריו, ובעיקר מכך שקריימר כל הזמן "גונב" לו דברים מהדירה, גם ג'רי מסתבך לפעמים. רוב ההסתבכויות שלו נובעות מעצות רעות של חבריו או רצון לעזור להם כשהם מסתבכים.
לג'רי עצמו יש כמה מוזרויות, בין היתר אובססיה לניקיון. הוא אוהב דגני בוקר, הוא מעריץ של סופרמן.
הצורך התמידי של ג'רי לנתח אירועים קטנים בחייו מתחיל לעייף את הדמויות האחרות בפרקים המאוחרים - בעיקר את איליין. ג'רי הוא הדמות היחידה שמופיעה בכל פרק בסדרה.
רקע ומשפחה

ג'רי הוא יליד ניו יורק. הוריו הם זוג פנסיונרים יהודים בשם מורטי והלן, החיים בפלורידה. לרוב הוא לא מראה זיקה למסורת היהודית, ומוצאו הוא בעיקר מקור לבדיחות. יש לג'רי אחות (מוזכרת בפרק המסעדה הסינית), אולם זו לא מופיעה ואף לא מוזכרת בשמה לכל אורך הסדרה. יש לו דוד, ליאו (אח של הלן, אמו של ג'רי), המעיק מאוד על ג'רי - ובעיקר גאה בבנו, ג'פרי (בן דודו של ג'רי), העובד במחלקת הפארקים של ניו יורק. אמם של ליאו והלן, ננה (סבתו של ג'רי) מופיעה בכמה פרקים, והיא אשה מבוגרת מאוד, ונראה שפיתחה אלצהיימר. בתחילת הסדרה הוצגו עוד כמה בני משפחה (בעיקר בפרק הערת הפוני), כמו מאניה ויצחק, שחגגו את חתונת הזהב שלהם, אולם קרבתם לג'רי לא מוסברת, וידוע עליהם מעט (למעשה, שהם מהגרים מפולין).
ג'רי הוא חבר ילדות של ג'ורג' קוסטנזה, איתו למד בתיכון. הם חברים כה טובים ומבלים זמן כה רב ביחד, עד שכתבת חשבה אותם לזוג הומואים ("לא שיש משהו רע בזה", לדבריהם). אחרי הקולג', ג'רי עבד כמוכר מטריות, ואז התחיל לעבוד במועדונים כסטנדאפיסט.
מערכות יחסים

אחד המאפיינים העיקריים של ג'רי הוא כמות מערכות היחסים העצומה שהוא מנהל. בתחילת הסדרה הוא נראה די ביישן, ואף מתבייש להתחיל עם בחורה ליד איליין, אולם בהמשך הוא מפצה על כך, כאשר יש לו חברה חדשה, צעירה ואטרקטיבית כמעט בכל פרק. הוא גם מוצא סיבות מוזרות להיפרד מהן.
מערכות יחסים > ג'רי ואיליין

ג'רי ואיליין יצאו תקופה מסוימת לפני תחילת הסדרה, ומאז נשארו ביחסים טובים. הם מספרים אחד לשני על מערכות היחסים שהם מנהלים, ויוצאים לבלות הרבה יחדיו. הם אף שכבו פעמיים לאחר שנפרדו: בפרק The Deal, בו הם קובעים מספר חוקים שיעזרו להם להימנע מלאבד את החברות שלהם; ובפרק The Mango, שבו ג'רי מגלה שאיליין זייפה את האורגזמות בעת שיצאה איתו, ומבקש הזדמנות שנייה, כדי להציל את החברות. איילין עמדה להתוודות על אהבתה לג'רי כאשר המטוס עומד להתרסק (בפרק האחרון, The Finale), אך היא חזרה בה לאחר מעשה. היא אף מסתנוורת מכמות הכסף שג'רי מרוויח (The Cadillac), ומנסה להתקרב שוב לג'רי.
מערכות יחסים > סיבות לפרידה (רשימה חלקית)

היא מסרבת לטעום מהעוגה שהזמין בבית קפה (The Pie).
היא לובשת את אותה שמלה בכל מפגש (The Seven).
היא אוכלת אפונים אחד-אחד (The Engagement).
יש לה 'ידי גבר' (The Bizaro Jerry).
היא יצאה עם ניומן (The Big Salad).
היא לא עשתה לו מסאג' (The Masseuse).
היא לא צוחקת (The Switch).
ההורים שלו אהבו אותה, החברות שלה חושבות שהיא לוזרית (The Van Buren Boys).
שמות בדויים

כמו שאר חברי הסדרה, גם ג'רי משתמש בשמות בדויים על מנת להוציא את עצמו מסיטואציות לא נעימות. ג'רי הוא קל וארסן (Kel Varsen), המתחרה הראשי של ה. א. פניפקר (שם בדוי של קריימר) ותעשיין אמיד. שני השמות האלה יחד עם ארט ונדליי (שמו הבדוי של ג'ורג' קוסטנזה) מוזכרים בעיקר בפרק The Puerto Rican Day. ג'רי, כווארסן, עונה לטלפון כ"תעשיות ונדליי" במטרה לעזור לג'ורג' בהונאת משרד האבטלה.
פעם טען ג'רי ששמו הוא "דילן מארפי", איש שהיגר לאמריקה מאירלנד כשהיה ילד, כדי שהוא וג'ורג' יוכלו לעלות על לימוזינה שהוזמנה לאדם בשם אובריין (The Limo). כדילן, ג'רי מציין כי הסיבה להגירתו הייתה רעב לדגנים. כשצוין שהמבטא של ג'רי, כדילן, נשמע יותר סקוטי מאשר אירי, ג'רי הסביר שמשפחתו חיה בדיוק על הגבול בין שתי הארצות (שלא באמת גובלות).
הערות שוליים

↑  ברחוב 81 מערב, מספר 129, בדירה 5A (למרות שמספרה היה שונה בתחילת הסדרה, 411 בעונה הראשונה, ובתחילת השנייה מספרה היה 3A)
↑  אזכור לסופרמן, בין אם אזכור בדיאלוג, בצורה ויזואלית או בנושא הפרק עצמו, קיים בלמעלה מ-70% מהפרקים בסדרה
| סיינפלד |
| --- | --- | --- |
| יוצרים | לארי דייוויד • ג'רי סיינפלד |  |
| שחקנים ראשיים | ג'רי סיינפלד • ג'וליה לואי-דרייפוס • מייקל ריצ'רדס • ג'ייסון אלכסנדר |  |
| דמויות | ג'רי סיינפלד • איליין בניס • קוזמו קריימר • ג'ורג' קוסטנזה • דמויות משנה |  |
| פרקים בולטים | ההתערבות • השומרוני הטוב |  |
סירה קוצנית

| סירה קוצנית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ורדנאים
משפחה:: ורדים
סוג:: סירה
מין:: סירה קוצנית
שם מדעי
 Sarcopoterium spinosum ‏ספאש, 1846
סירה קוצנית (שם מדעי: Sarcopoterium spinosum) היא בן שיח רב שנתי, מין יחיד בסוגו ממשפחת הוורדים.
מאפיינים

גובהה עד כ-40 ס"מ וענפיה קוצניים וצפופים, ומעוצבים בצורת חצי כדור הצמוד לקרקע. בסתיו מלבלבים ענפים ירוקים מחיקי הקוצים החומים, הם מסתעפים לשני פיצולים, ולקראת הקיץ הופכים לקוצים ומתעצים.
הפריחה מתרחשת בין פברואר לאפריל והתפרחת דמוית שיבולת וצבע הפרחים ירקרק. הפרי הוא בית גלעין כדורי ספוגי, צבעו לבן עד אדום, ולעת ההבשלה הוא הופך חום, ניתק מהשיח ומתגלגל ברוח. הסירה גדלה על אדמת טרה רוסה, חמרה וכורכר. הסירה זקוקה למנות אור גדולות, ולכן אינה צומחת בחורשים, ומהווה מרכיב עיקרי בבתה בחבל הים תיכוני, בספר המדבר ובערוצי נחלים בנגב ובמדבר יהודה. נוכחות צמחי שיבולת שועל בוגרים מעכבת התפתחותם של נבטי סירה קוצנית כך שתנאים מיטביים להתפתחות שיבולת שועל (קרקע עמוקה עשורה במינרלים) מונעים צמיחת סירה קוצנית באותו שטח.
במסורת

על פי החוקרים הסירה היא ה'סירים' המוזכרים במקומות רבים בתנ"ך:
וְעָלְתָה אַרְמְנֹתֶיהָ סִירִים, קִמּוֹשׂ וָחוֹחַ בְּמִבְצָרֶיהָ וְהָיְתָה נְוֵה תַנִּים, חָצִיר לִבְנוֹת יַעֲנָה.
כִּי עַד סִירִים סְבֻכִים וּכְסָבְאָם סְבוּאִים, אֻכְּלוּ כְּקַשׁ יָבֵשׁ מָלֵא.
כִּי כְקוֹל הַסִּירִים תַּחַת הַסִּיר כֵּן שְׂחֹק הַכְּסִיל, וְגַם זֶה הָבֶל.
כלומר הסירה נחשבת במקרא כסמל לעזובה ולחורבן, ואכן היא צומחת במקומות ריקים, בדרך כלל בשלבים הראשונים בטור הסוקצסיוני.
בעבר היו משתמשים בסירה להסקה, פרופ' מרדכי כסלו מוסיף כי השימוש המופרז בצמח להסקה החל בתקופת המרד הגדול, כריתת-יתר וצמצום כמות עצי החורש הביאו את הכוחות הרומיים הצרים באזור ירושלים לעשות שימוש בשיח זה כתחליף. בסירה השתמשו גם לייצור מטאטאים ולשתילה בבורות שיקוע בפתחי בורות לעצירת לכלוך היורד עם המים. הסירה הקוצנית גם שימשה לבנייה של קמרונות חבית וכיפות בבנייה הערבית הורנקולרית של ארץ ישראל.
הבדואים היו משתמשים בשורשים כתרופה לסוכרת.
אבו אל-עבאס א-נבאתי, רופא ועשבונאי אנדלוסי, ערך מסע בארץ ישראל בתקופה האיובית, ותיעד בספרו את השימוש בענפי הסירה הקוצנית בירושלים וסביבותיה לצורך טאטוא הדרכים. השימוש בשיח זה להתקנת מטאטא רווח מאוד עד לפני כמה שנים בערים ערביות, ואף כיום ניתן לראות בחברון מטאטא זה בשימוש חלק ממטאטאי הרחובות.
חיילי צה"ל נוהגים להשתמש בסירה הקוצנית כמצע למיטה בשטח.
סירה קוצנית היא אלרגנית לפי הספרות הבוטנית.
הערות שוליים

↑  אבי פרבולוצקי וגד פולק, אקולוגיה, התיאוריה והמציאות הישראלית, ירושלים: כרטא, 2001, עמ' 181
↑  ראו למשל מגילת קהלת, פרק ז', פסוק ו': "כְקוֹל הַסִּירִים תַּחַת הַסִּיר"
↑  דוד אדן-ביוביץ, פרנק אסארו, מיכאל אזבנד, משה וידר ורוברט ד' ג'ייוק, "תרבות חומרית ותמורות היסטוריות: עדות חדשה מאזור ירושלים מהתקופה הרומית הקדומה", קתדרה כרך מס' 160
↑  זהר עמר, "אבו אלעבאס הנבאתי: עשבונאי אנדלוסי בארץ ישראל האיובית", אריאל 100-101, תשנ"ד, עמ' 235 - 239
↑  ישראל רוזנסון, "תצפיות על מטאטים - מטאטא סירה קוצנית", חלמיש 1, תשמ"ה, עמ' 59-56
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532155105171
גן הוורדים של הבית הלבן

| --- | --- |

תרשים הקומפלקס של הבית הלבן.
 מידע כללי
 על שם:  גן ורדים 
 תאריך הקמה:  1913 
 מייסדים:  אלן לואיז וילסון 
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  וושינגטון די. סי. 
 קואורדינטות:  38°53′51″N 77°02′14″W﻿ / ﻿38.8975°N 77.0371°W﻿ / 38.8975; -77.0371
  (למפת וושינגטון די. סי. מוגדלת) גן הוורדים של הבית הלבן(למפת וושינגטון די. סי. רגילה) גן הוורדים של הבית הלבן פריחת האביב בגן הוורדים
 
גן הוורדים של הבית הלבן (באנגלית: White House Rose Garden) נמצא באגף המערבי של הבית הלבן.
הגן משמש לצורך עריכת מסיבות עיתונאים, ארוחות ערב ממלכתיות ואירוח מנהיגים זרים וכן טקסים רבים כגון נישואיה של טרישה, בתו של ריצ'רד ניקסון, לאדוארד קוקס בשנת 1971.
הגן הוקם בשנת 1913 על ידי אלן לואיז וילסון, אשתו של וודרו וילסון במקום בו עמד קודם לכן גן בסגנון קולוניאלי. הגן עוצב מחדש על ידי ג'ון קנדי על מנת לאפשר בו קיום טקסים רשמיים.
"אסטרטגיית גן הוורדים"

אסטרטגיית גן הוורדים היא כינוי של אסטרטגיה בחירות או אסטרטגיה דיפלומטית שנוקט בה נשיא ארצות הברית המחליט לפעול בהיותו בתוך הבית הלבן והימנעות מנסיעה ברחבי המדינה. אסטרטגיה זו מנוצלת לעיתים על ידי נשיא מכהן פופולרי הרוצה להיבחר מחדש. נשיא מכהן שאינו פופולרי יעדיף לנסוע ברחבי המדינה או ברחבי העולם על מנת לשפר את סיכוייו לבחירה מחדש.
דוגמה לאסטרטגיה זו היה טיפולו של הנשיא ג'ימי קרטר בתחילת משבר בני הערובה באיראן (1979–1981) בה ניסה לפתור את הבעיה באמצעים דיפלומטיים מהבית הלבן, מבלי להיעזר במתווכים אירופיים או פנייה למנהיגי מדינות זרות.
גלריה

הנשיא ג'ורג' ווקר בוש יוצא מהחדר הסגלגל ליד גן הוורדים
שביל החדר הסגלגל בגן הורדים
הנשיא ברק אובמה בהצהרות משותפים לעיתונאים לאחר פגישה עם נשיא האיטי
טקס בגן הורדים
הנשיא אובמה וצוותו בישיבת סגל בגן הורדים
גן הוורדים בחורף
האכסדרה הדרומית של גן הוורדים בשלג
הנשיא דונלד טראמפ וסגן הנשיא מייק פנס בגן הוורדים
הנשיא דונלד טראמפ מארח את ראש ממשלת אוסטרליה סקוט מוריסון לארוחת גאלה בגן הורדים, 2019
אבירמה גולן

| --- | --- |

אבירמה גולן בפגישה עם יורגוס פפנדראו, יולי 2010
 לידה:  23 בינואר 1950 (בת 75) גבעתיים, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  הארץ, דבר 
 פרסים והוקרה:  אות אבירות במסדר הלאומי של לגיון הכבוד של צרפת
 
אבירמה גולן (נולדה ב-23 בינואר 1950) היא עיתונאית, סופרת, מתרגמת ואשת טלוויזיה ישראלית. זוכת פרס למפעל חיים בספרות ילדים לשנת 2024 מטעם משרד התרבות
ביוגרפיה

גולן נולדה בגבעתיים ב־1950. אביה היה מחלוצי העלייה הרביעית ואמה באה מבית חרדי. בילדותה למדה בתל אביב בבית הספר "יבנה", ולאחר שעברה המשפחה לירושלים סיימה את לימודיה בגימנסיה העברית "רחביה". את שירותה הצבאי עשתה בלהקת פיקוד דרום.
לאחר שהשתחררה מצה"ל, שיחקה תקופה קצרה בתיאטרון. היא השתתפה במחזמר "עיר הגברים", על פי סיפורי דיימון ראניון, שממנו התפרסם מאוד השיר "פנקס הקטן" ששר ששי קשת, ובו שרה גולן את הצד הנשי – "הוד מעלתה". ב־1970 שיחקה בסרטו של מנחם גולן, "לופו", וב-1973 שיחקה את תפקיד סופי ב"שעיר אחד לעזאזל" מאת נסים אלוני בתיאטרון הקאמרי.
למדה ספרות כללית באוניברסיטת תל אביב בין 1972 ל־1975 והתמחתה בתרגום. בעשור שלאחר סיום לימודיה תרגמה כ־20 ספרים מאנגלית, בין השאר תרגמה את ספריו של קורט וונגוט: "יברך אותך אלוהים, אדון רוזווטר" ו"אמא לילה". בסוף שנות ה-70 הייתה אחת התסריטאיות של תוכנית הטלוויזיה "מה פתאום?!".
בין 1983 ל־1987 למדה לשון וספרות צרפתית בפריז וכתבה טור שבועי במוסף "דבר השבוע" של העיתון "דבר". מ־1987 הייתה חברה במערכת "דבר" והצטרפה ל"הארץ" ב־1991. מאז 1996 הייתה חברה בהנהלת מערכת העיתון וכתבה בו מאמרי פובליציסטיקה, בעיקר בנושאי חברה ומגדר.
בשנת 1996 תרגמה אבירמה גולן את הספר "מדלנה" מאת לודוויג במלמנס.
הנחתה את תוכנית הטלוויזיה "בקריאה ראשונה", ששודרה במסגרת שידורי הטלוויזיה החינוכית.
בדצמבר 2004 ראה אור רומן ראשון שלה – "העורבים".
בפברואר 2008 ראה אור הרומן השני שלה – "סימני חיים". שני הספרים הופיעו בסדרת "הספריה החדשה".
באפריל 2008 עברה עם בן זוגה שמוליק שם-טוב להתגורר בשדרות, משם דיווחה בבלוג "השקד 12, שדרות", באתר "הארץ".
במאי 2012 פרשה מעיתון "הארץ" ומונתה למנהלת המרכז לעירוניות ותרבות ים תיכונית בבת ים.
בינואר 2015 הוצבה במקום ה-80 ברשימת מפלגת מרצ בבחירות לכנסת העשרים במרץ 2015.
החל משנת 2017, כתבה או תרגמה כ-20 ביוגרפיות היסטוריות לילדים בהוצאת צלטנר, רובן של נשים.
פעילות חברתית

גולן נבחרה בשנת 2019 להנהגת התנועה הפוליטית הענפה בתחום החברתי עומדים ביחד, ומכהנת כיו"רית שותפה של עמותת סיכוי לקידום שוויון אזרחי.
פרסים והוקרה

ב-6 במרץ 2023 הוענק לה אות אבירות במסדר הלאומי של לגיון הכבוד של צרפת על תרומתה להפצת התרבות הצרפתית וערכי הרפובליקה הצרפתית בישראל.
בדצמבר 2024 זכתה בפרס מפעל חיים מטעם שר התרבות על עשייתה בתחום וכפי שנכתב עי ועדת השופטים: "נגיעתה בעולמם של הילדים דרך הספרים והתרגומים, והנגשת ההיסטוריה הישראלית לילדים בצורה בלתי אמצעית דרך הסדרות הביוגרפיות נותנות לה מקום של כבוד בחיבור הציונות והחיבור לארץ ישראל לילדים"
חיים אישיים

גולן נמצאת בזוגיות עם העיתונאי שמוליק שם-טוב. ב-2008 עברו להתגורר בשדרות. ב-2024 יצאו לשייט המתוכנן ל-5 שנים בין איי יוון
מספריה

"על עצמן: שיחות עם נשים בישראל" (1988)
"העורבים" (2004) (עורך: מנחם פרי)
"סימני חיים" (2008) (עורך: מנחם פרי)
״אשה זרה״ (2013) (עורך: מנחם פרי)
מספריה > ספרי ילדים

"גמדצוב" (1979, 2005)
"ילדה וצבעים" (1990)
"אהבת בת המלך" (1991) (עם רוני אורן)
"האשה והרוח" (1991) (עם רוני אורן)
"הילד שאהב את הירח" (1995 כנרת זמורה-ביתן דביר)
"בועות הסבון של גלי" (2006 כנרת זמורה-ביתן דביר)
"החתול שדפנה רוצה" (2008)
"נעמי ואפרוח לא" (2012)
"אולי יבוא סנאי" (2017 כנרת זמורה-ביתן דביר)
אנה טיכו (סדרת הישראליות, צלטנר)
שרה לוי תנאי (סדרת הישראליות, צלטנר)
חנה סנש (סדרת הישראליות, צלטנר)
רחל המשוררת (סדרת הישראליות, צלטנר)
ז'קלין כהנוב (סדרת הישראליות, צלטנר)
נחום גוטמן (סדרת הישראלים, צלטנר)
מרים הנביאה (סדרת המקראיות, צלטנר)
עץ במדבר (כנרת זמורה-ביתן דביר)
ש"י עגנון (סדרת הישראלים, צלטנר)
הרב קוק (סדרת הישראלים, צלטנר)
מה שאנה יודעת (צלטנר)
הערות שוליים

1 2  אבירמה גולן, ינץ לוי ואלעד זרט זכו בפרס שר התרבות ליצירה ספרותית עברית לשנת 2024, באתר ynet, 22 בדצמבר 2024
↑  מלחמת בני החושך, מעריב, 2 במאי 1980
↑  שירי לב-ארי, רומן חדש לאבירמה גולן, באתר הארץ, 17 בפברואר 2008
↑  דוד אברהם‏, גל הקיצוצים ב"הארץ" נמשך: אבירמה גולן תסיים את תפקידה, באתר וואלה, 13 במאי 2012
↑  נעם דביר, "אבירמה גולן מונתה לתפקיד מנהלת המרכז לעירוניות ותרבות ים תיכונית בבת ים", גלריה "הארץ", 16 במאי 2012
↑   עופרה רודנר, סדרת ספרי הילדים "הישראליות" נמנעת מהאדרה ומיתיזציה של הגיבורות, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2018
↑   עופרה רודנר, הוקינג, עגנון, אנה פרנק ועוד: ביוגרפיות מומלצות לילדים, באתר הארץ, 5 במרץ 2020
↑  פוסט בדף הפייסבוק של התנועה}}
↑  "מה עשיתי בפעם האחרונה? הלכתי לעבודה. זה היה מוזר", באתר כלכליסט, 26 בדצמבר 2019
↑   מירב מורן, אבירמה גולן ושמואל שם־טוב החליטו יום אחד לעזוב הכל, ועברו לגור בים, באתר הארץ, 27 במרץ 2024
↑  עירית לינור, על עצמה, כותרת ראשית, 6 באפריל 1988
↑  אברהם בלבן, כל אמא היא מדיאה אפשרית, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2005
↑  מיכאל הנדלזלץ, כל ישראל עורבים זה לזה, באתר הארץ, 13 במרץ 2005
↑  שמואל רפאל, להתעורר מן התרדמת, באתר הארץ, 22 באפריל 2008
↑   תמר מרין, מה קורה כשהאמהות זרות לעצמן, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2013
↑  יעל דר, גלי גרה על גג גדול ומפריחה בועות סבון אל העיר שמתחתיה, באתר הארץ, 16 באפריל 2006
↑  רותה קופפר, בועות של דמיון, באתר הארץ, 7 במאי 2006
↑  יעל דר, מלקיק ועד שימבה, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2008
↑  דוד רפ, בסוף היום הם ייפגשו, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2012
↑   דוד רפ, "אולי יבוא סנאי": סיפור על ילדה וחיות, שפורש מניפה של רגישויות, באתר הארץ, 8 בפברואר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303717205171  BnF: cb14619284j (data)  GND: 132770687  ISNI: 0000 0000 7844 4665  LCCN: n88243154  NLK: KAC201313011  RERO: 02-A014087378  SUDOC: 156201798  VIAF: 47015397   WorldCat (עם VIAF): 47015397
בית הספר גליל

בית הספר גליל, מבט מאשחר. העיר שברקע היא סח'נין
בית ספר "גליל" הוא בית ספר דו-לשוני, בו לומדים ערבים ויהודים, הפועל בתחום מועצה אזורית משגב. זהו בית ספר ציבורי, שבו לומדים נכון לשנת 2025  כשלוש מאות וארבעים תלמידים ותלמידות מיישובי מועצה אזורית משגב ומהיישובים הסמוכים, בעיקר מסח'נין, משעב וכן מכרמיאל ומישובים נוספים באזור הקרוב וגם מיישובים מרוחקים יותר כגון עכו ומועצות אזוריות נוספות.
בית הספר נוסד ביוזמת אמין ח'לף ולי גורדון שהקימו את יד ביד: המרכז לחינוך יהודי ערבי בישראל, ופנו לרשויות מקומיות ברחבי ישראל בהצעה להקים בתי ספר דו-לאומיים. ההצעה זכתה לתמיכה של הורים וראשי הרשויות המקומיות במשגב, שעב וסח'נין ובשנת 1998 בית הספר החל את פעולתו כבית ספר יסודי, עם שיתוף פעולה של משרד החינוך. בשנים הראשונות בית הספר כלל גם חטיבת ביניים. בהמשך שואפים בבית הספר להפעיל חטיבת ביניים ולצמוח לבית ספר תיכון.
עד חודש מאי 2007 שכן בית הספר במבנה זמני בתחומי מועצה אזורית משגב, בסמוך לבתי הספר האחרים של המועצה. בחודש מאי 2007 עבר בית הספר למבנה בקיבוץ אשבל.
נכון ל-2025 לומדים בבית הספר 338 תלמידים ותלמידות ב-6 שכבות.
המודל החינוכי

בבית הספר לומדים יחד ילדים ערבים ויהודים. בכל כיתה מספר שווה של תלמידים יהודים וערבים, ושתי מחנכות, ערבייה ויהודייה, המלמדות בצוותא בשתי השפות.
החופשות בבית הספר שונות מן החופשות המתקיימות בבתי ספר אחרים, מאחר שבית הספר אינו מקיים לימודים בימי החג של כל שלוש הדתות. עם זאת, מספר ימי הלימוד בשנה זהה למספר ימי הלימוד בכל בית ספר אחר.
סגל המורים מורכב, כתלמידים, מיהודים וערבים. בית הספר מנוהל בצורה משותפת על ידי מנהל יהודי ומנהל ערבי.
בית הספר מקנה לתלמידיו גם שיעורי בחירה במגוון נושאים כגון - בייסבול, קומיקס ונגינה בדרבוקה.
בית הספר היה הראשון שהפעיל מודל זה במדינת ישראל. בית ספר נוסף הוקם במקביל על ידי "יד ביד" בירושלים, אך החל עם כיתת גן בלבד. בעקבותיהם הוקם בשנת 2004 בית הספר "יד ביד - גשר על הוואדי" בכפר קרע.
הערות שוליים

↑  Holy land mosaic: stories of cooperation and coexistence between Israelis , עמוד 49
↑  נדב מאיוסט, היהודים לא נרשמים לבית הספר היהודי-ערבי, mynet.co.il ‏25.02.10
מעמדה הבין-לאומי של טאיוואן

מיקום הרפובליקה הסינית
המחלוקת בדבר מעמדה הבינלאומי של טאיוואן היא על הלגיטימיות של הישות המכונה הרפובליקה הסינית כמדינה עצמאית, ונעה סביב השאלה האם טאיוואן תתאחד עם סין תחת ממשלת הרפובליקה העממית של סין, או שתכריז עצמאות ותהפוך לרפובליקת טאיוואן.
רקע

האי טאיוואן, הממוקם מול חופי מחוז פוג'יין בדרום מזרח סין, ואיי פסקאדורס, נמסרו לידי האימפריה היפנית על ידי סין הקיסרית (אז תחת שושלת צ'ינג) בשנת 1895 במסגרת הסכמים קולוניאליים (בתקופת המעבר שלפני הגעת היפנים לאי, התקיימה בטאיוואן רפובליקה עצמאית קצרת ימים). כאשר נכנעה יפן בתום מלחמת העולם השנייה, הפכו שטחים אלה לאחד המחוזות של הרפובליקה הסינית, שקמה בינתיים (ב-1912). בשנת 1949 נוצחה הרפובליקה הסינית במלחמת האזרחים הסינית והממשלה המובסת עברה כולה לטאיפיי, בירת טאיוואן, תוך שהיא שומרת על שליטה על מספר איים נוספים סמוך לחופי פוג'יין. בתוך כך נוסדה הרפובליקה העממית של סין בסין היבשתית ובאי חאינאן ואיים נוספים, תוך שהיא טוענת להיות מחליפתה של ממשלת הרפובליקה הסינית.
המצב הנוכחי

מבחינתה של הרפובליקה העממית של סין נחשב האי טאיוואן באופן רשמי לאחד מ-32 מחוזותיה. בפועל שולטת כיום באי ממשלת הרפובליקה הסינית כמו גם באיי קְווֶמוי (ג'ין-מן), איי ווּצ'יו, איי מאצוּ כולם לחופי מחוז פוג'יין, וכן טאיפינג ופרטאס בים סין הדרומי. בשיאה, לפני 1949 כלל שטחה של הרפובליקה גם את השטחים היבשתיים של סין, את מונגוליה ואת טאנו אוריאנחאי (שבחלקה היא רפובליקת טוּבָה שבפדרציה הרוסית של ימינו).
החל בשנת 1971, בה איבדה הרפובליקה הסינית את מושבה באו"ם לטובת הרפובליקה העממית, העבירו מרבית המדינות הריבוניות את הכרתן הדיפלומטית בישות הזו, כנציגה הלגיטימית היחידה של סין, לטובת המשטר השולט הרפובליקה העממית, כשהבולטת שבהן היא ארצות הברית ב-1979 (ראו גם סין והאומות המאוחדות). נכון ל-2024, 12 מדינות ריבוניות עדיין שומרות על יחסים דיפלומטיים רשמיים עם ממשלת הרפובליקה ומכירות בה כממשל החוקי הרשמי של סין. מדינות אלו כוללות את קריית הוותיקן באירופה, 6 מדינות במרכז אמריקה (בליז, גואטמלה, האיטי, סנט קיטס ונוויס, סנט לוסיה, סנט וינסנט והגרנדינים), פרגוואי בדרום אמריקה, אסוואטיני באפריקה ו-3 מדינות באוקיאניה (איי מרשל, פלאו, טובאלו). לצד זאת, יש מדינות שאינן מכירות בטאיוואן, אולם מקיימים מולה פעילות כלכלית ואף מערכת יחסים רשמית למחצה. לדוגמה, וייטנאם תומכת באופן רשמי במדיניות "סין אחת" השוללת את קיומה של טאייואן, בה בעת שהיא מקיימת מולה פעילות כלכלית ענפה, ומגוון רחב של שיתופי פעולה רשמיים למחצה.
למעשה, מקיימת ממשלת הרפובליקה הסינית קשרים דיפלומטיים עם מדינות רבות בעולם באמצעות סוכנויות כגון הנציגות הכלכלית והתרבותית של טאיפיי (Taipei Economic and Cultural Representative Office או TECRO) ואחרים, על אף שאלה לא נהנים ממעמד דיפלומטי על פי חוק. מדינת ישראל אינה רואה בטאיוואן מדינה עצמאית, אלא טריטוריה שאינה מדינה.
בעבר ראתה עצמה ממשלת הרפובליקה כממשלה החוקית היחידה של סין ושל השטחים המקוריים שלה. עמדה מקורית זו החלה לדעוך החל בראשית שנות התשעים, כאשר המדיניות בפועל נמנעת מלקרוא תיגר על הלגיטימיות של שלטון הרפובליקה העממית בסין היבשתית. עם זאת לשינוי עמדה זו מעולם לא ניתן ביטוי חוקתי. מעמדה הרשמי של הרפובליקה הסינית נותר לא ברור, כאשר לגורמים שונים תפישות שונות לגבי מהותה של הממשלה שבטאיפיי. המצב מבולבל עוד יותר בשל גורמים רבים הנוקטים מדיניות מכוונת של ערפול. בפועל, המדיניות הדיפלומטית של גורמים רבים היא הכרה לא-רשמית בטאיוואן כמדינה, בעוד באופן רשמי מובע חוסר הסכמה להכרזת עצמאות על ידי מדינה זו. באופן זה נותרה פתוחה ההגדרה המדויקת של מעמדה של טאיוואן ומעמדה העתידי, והיא פתוחה לפרשנות הנוחה על כל הצדדים. בה בעת נמתחה ביקורת על מדיניות זו של סטטוס קוו כיוון שעצם העובדה שקיימות, למעשה, פרשנויות שונות לגבי מהו למעשה טיבו של הסטטוס-קוו עלולה להוביל למלחמה.
המשבר באשר למעמדה של טאיוואן

על רקע התחזקות ברית הקוואד, שכללה בין היתר פגישה בין ראשי המדינות המרכיבות אותה ב-24 בספטמבר 2021, שיגרה סין כשבוע לאחר מכן ב-1 באוקטובר 2021 (בציון יום השנה להקמת הרפובליקה על ידי הסינים) 38 מטוסי קרב אל סמוך למרחב האווירי של טאיוואן ללא תיאום, ולמחרת עשתה מעשה דומה עם 39 מטוסים. טאיוואן הזניקה מטוסי קרב ופרסה מערכות טילים. גיחות אלו נחשבו למשמעותיות ביותר עד אז.
המשבר באשר למעמדה של טאיוואן > הגעת ננסי פלוסי לטאיוואן

ב-2 באוגוסט 2022 ערכה יו"ר בית הנבחרים האמריקאי ננסי פלוסי ביקור בטאיוואן, זאת למרות התנגדות השלטונות בסין העממית. פלוסי הייתה נבחרת הציבור האמריקאית הבכירה ביותר שמבקרת באי זה 25 שנה (קודם לכן, ב-1997, ביקר שם ניוט גינגריץ'). פלוסי אמרה כי הדיונים עם ההנהגה בטיוואן יתמקדו ב"אישור מחודש" של התמיכה האמריקנית בשותפה שלה ובקידום האינטרסים המשותפים באזור. בכירים בוושינגטון הבהירו כי ביקורה של פלוסי בטאיוואן נעשה על דעתה, והיא לא תיאמה את הדבר עם ממשל ביידן. הביקור לווה לפי הדיווחים במתיחות בין המדינות המעורבות.
בתגובה לביקור, ב-4 באוגוסט 2022 פתחה סין בתרגיל צבאי גדול בן 3 ימים בשישה אזורים סביב טאיוואן, שמדמה השתלטות על המרחב הימי והאווירי של טאיוואן, והטלת מצור על המדינה.
הערות שוליים

↑  באתר משרד החוץ של אוסטרליה
↑  Chiung-Chiu Huang, Nguyen Cong Tung, Dancing Between Beijing and Taipei: Vietnam in the Shadow of the Belt and Road Initiative (עמ' 320-315), ‏MAY 2022
↑  SAMUEL C. Y. KU, The Political Economy of Taiwan's Relations with Vietnam (עמ' 414-410), ‏1999
↑  הצעת חוק לנשיאת עונש מאסר במדינת אזרחותו של האסיר (תיקון מס' 3) הרחבת ההגדרה מדינה אחרת), התש"ע-2010, באתר נבו
↑  יואב זהבי, 38 מטוסים פלשו בו זמנית: המסר המאיים של סין למערב, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 2 באוקטובר 2021
↑  ynet והסוכנויות, מפגן כוח סיני ליד טייוואן: 77 מטוסי קרב בתוך יומיים, באתר ynet, 3 באוקטובר 2021