stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות ללוק סבהה (1984)
רקע

הבחירות הקודמות ללוק סבהה התקיימו בינואר 1980, ובהתאם הבחירות ללוק סבהה השמיני נועדו להיערך בינואר 1985, בתום 5 שנות כהונה. ב-31 באוקטובר 1984 נרצחה ראש ממשלת הודו אינדירה גנדי בידי שנים משומריה הסיקים שזעמו על מבצע כוכב כחול בו פעלו כחוחת צבא הודו בפנג'אב ובהארימנדיר סאהיב, המרכז הדתי של הסיקים. מנהיגי הקונגרס בחרו בבנה של אינדירה, רג'יב גנדי לשמש כנשיא המפלגה במקומה והוא הושבע באופן מיידי על ידי נשיא הודו זייל סינג לראש ממשלת הודו. מנהיגי הקונגרס האמינו שהרצח יגרום לגל אהדה והזדהות זמני עם המפלגה, וקבעו את הבחירות למועד הקרוב האפשרי, בדצמבר.
מטעם הקונגרס התמודדו בבחירות אלו 518 מועמדים, כמעט כל מושבי הלוק סבהה. בנוסף התמודדו 3894 עצמאיים, 229 מומדים מטעם מפלגת העם ההודית, שהתמודדה לראשונה בבחירות אלו לאחר חברותה בג'נטה בשתי מערכות הבחירות הקודמות, 219 מועמדים מטעם מפלגת ג'נטה, 173 מטעם לוק דאל, 97 מטעם מפלגת דודראשי, 66 מטעם המפלגה הקומוניסטית של הודו ו-64 מטעם המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) ומועמדים נוספים מטעם 27 מפלגות אחרות. בסך הכל התמודדו בבחירות 5312 מועמדים. מתוכם היו רק 162 נשים, שמהן נבחרו 42.
במקביל לבחירות הארציות התקיימו בחירות לאספה המחוקקת של גואה, דאמאן ודיו והאספה המחוקקת של טמיל נאדו. הבחירות לאספה המחוקקת של מניפור נערכו ב-27 בדצמבר 1984 וב-5 במאי 1985.
תוצאות הבחירות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| מפלגה | מפלגה | מושבים | קולות | אחוזים | שינוי |
|  | הקונגרס הלאומי ההודי | 404 | 115,478,267 | 49.10% | 61 |
|  | טלוגו דזאם | 30 | 10,132,859 | 4.31% | חדש |
|  | מפלגת העם ההודית | 2 | 18,202,853 | 7.74% |  |
|  | ג'נטה | 10 | 16,210,514 | 6.89% | 21 |
|  | לוק דאל | 3 | 14,040,064 | 5.97% |  |
|  | המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) | 22 | 13,809,950 | 5.87% | 15  |
|  | המפלגה הקומוניסטית של הודו | 6 | 6,363,430 | 2.71% | 4  |
|  | דראווידה מונטרה קזגאם | 2 | 5,695,179 | 2.42% | 14  |
|  | אנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית | 12 | 3,968,967 | 1.69% | 10  |
|  | הקונגרס ההודי (סוציאליסטי) | 4 | 3,577,377 | 1.52% |  |
|  | הקונגרס הלאומי ההודי (ג'גג'יואן) | 1 | 1,511,515 | 0.64% |  |
|  | המפלגה סוציאליסטית המהפכנית | 3 | 1,173,869 | 0.50% |  |
|  | גוש הקדמה הכלל הודי | 2 | 1,055,556 | 0.45% |  |
|  | הוועדה הלאומית של ג'מו וקשמיר | 3 | 1,010,243 | 0.43% |  |
|  | הליגה המוסלמית ועידת מדינת קרלה | 2 | 658,821 | 0.68% |  |
|  | קרלה קונגרס (ג'וזף) | 2 | 598,113 | 0.25% |  |
|  | מפלגת דודראשי | 0 | 508,426 | 0.22% |  |
|  | מפלגת האיכרים והעובדים של הודו | 1 | 463,963 | 0.20% |  |
|  | ג'הרקאנד מוקטי מורצ'ה | 0 | 332,403 | 0.14% |  |
|  | קרלה קונגרס | 0 | 258,591 | 0.11% |  |
|  | הליגה המוסלמית של כלל הודו | 0 | 224,155 | 0.10% |  |
|  | הקונגרס הלאומי של גהנדי קמרג' | 0 | 217,104 | 0.09% |  |
|  | המרכז לאיחוד הסוציאליסטים של הודו | 0 | 196,767 | 0.08% |  |
|  | המפלגה הרפובליקנית של הודו (קהוברגדד) | 0 | 165,320 | 0.07% |  |
|  | מפלגת אנשי מניפור | 0 | 149,019 | 0.06% |  |
|  | הקונגרס של טמיל נאדו (K) | 0 | 144,076 | 0.06% |  |
|  | המפלגה הדמוקרטית הלאומית של נגה | 0 | 113,919 | 0.05% |  |
|  | מפלגת הפנתרים של ג'אמו וקשמיר | 0 | 95,149 | 0.04% |  |
|  | מהאראשטראוודי גומנטק | 0 | 83,122 | 0.04% |  |
|  | מפלגת האנשים של ארונאצ'ל | 0 | 78,455 | 0.03% |  |
|  | המפלגה הרפובליקנית של הודו | 0 | 22,877 | 0.01% |  |
|  | מפלגת ג'הרקנד | 0 | 18,837 | 0.01% |  |
|  | ועדת אנשי ג'אמו וקשמיר | 0 | 646 | 0.00% |  |
|  | עצמאיים | 5 | 18,623,803 | 7.92% |  |
| שני נציגי הקהילה האנגלית-הודית (ממונים) | שני נציגי הקהילה האנגלית-הודית (ממונים) | 2 | – |  |  |
| סך הכל | סך הכל | 516 | 235,184,209 | 100.00 |  |
תוצאות הבחירות > אסאם ופנג'אב

באסאם (14 מושבים בלוק סבהה) ובפנג'אב (13) נדחו הבחירות עקב אי שקט ואלימות. באסאם היו אלו מהומות בדרישה לגירוש מהגרים למדינה, בעיקר מבנגלדש, ובפנג'אב היו אלו מיליטנטים סיקים שדרשו עצמאות מהודו והקמת קהלסטן. כשנערכו בחירות בשתי מדינות אלו ב-1985, היו 10,097,661 בעלי זכות בחירה באסאם ו-10,737,064 בפנג'אב. 106 מועמדים התמודדו באסאם ו-74 בפנג'אב. קיום הבחירות בפנג'אב התאפשר הודות להסכם רג'יב–לונגוואל (אנ'), שנחתם בין רג'יב גנדי למנהיג השירומאני אקאלי דאל הרצ'נד סינג לונגוואל (אנ') ביוני 1985, ובעקבותיו נערכו בחירות לאספה המחוקקת של פנג'אב ולמושבי הלוק סבהה של פנגא'ב ב-26 בספטמבר 1985. הבחירות באסאם נערכו בדצמבר 1985, גם כאן לצד בחירות לאספה המחוקקת של אסאם.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| מפלגה | מפלגה | מושבים | קולות | אחוז |
|  | הקונגרס הלאומי ההודי | 10 | 4,628,777 | 32.14% |
|  | שירומאני אקאלי דאל | 7 | 2,577,279 | 17.90% |
|  | המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) | 0 | 462,576 | 3.21% |
|  | הקונגרס ההודי (סוציאליסטי) | 1 | 457,705 | 3.18% |
|  | המפלגה הקומוניסטית של הודו | 0 | 369,687 | 2.57% |
|  | מועצת שבטי המישור של אסאם | 1 | 310,150 | 2.15% |
|  | מפלגת העם ההודית | 0 | 263,284 | 1.83% |
|  | ג'נטה | 0 | 420,082 | 2.92% |
|  | לוק דאל | 0 | 46,627 | 0.32% |
|  | עצמאיים | 8 | 4,864,958 | 33.78% |
| סך הכל | סך הכל | 27 | 14,401,125 | 100.00 |
לאחר הבחירות

ב-31 בדצמבר 1984 הושבע רג'יב גנדי בשנית לראש ממשלת הודו.
הערות שוליים

↑  1984 Lok Sabha / Parliamentary Election Results, India Votes
↑  James Manor, The Indian general election of 1984, Electoral Studies Volume 4, Issue 2, 1985, עמ' 149-152 doi: 10.1016/0261-3794(85)90006-X
↑  Mohak Gupta, BJP Foundation Day: Party's rise to power from 2 MPs in 1984 to 282 in 2014, India Today, ‏6 באפריל 2017
↑  All States Lok Sabha / Parliamantary Party-wise performance - 1984, India Votes
↑  Statistcal Report on General Electios, 1984 to the EightI Lok Sabha, כרך I, New Delhi: Election Commission of India, 1985, עמ' 9
↑  Statistcal Report on General Electios, 1984 to the EightI Lok Sabha, כרך I, New Delhi: Election Commission of India, 1985, עמ' 102
↑  Sanjib Baruah, “Immigration, Ethnic Conflict, and Political Turmoil--Assam, 1979-1985”, Asian Survey vol. 26, no. 11, 1986, עמ' 1184–206‏, JSTOR 2644315
↑  Statistcal Report on General Electios, 1985 to the EightI Lok Sabha, כרך I, New Delhi: Election Commission of India, 1986, עמ' 3
↑  Statistcal Report on General Electios, 1985 to the EightI Lok Sabha, כרך I, New Delhi: Election Commission of India, 1986, עמ' 5
1 2  Iqbal Narain, India in 1985: Triumph of Democracy, Asian Survey vol. 26, no. 2, 1986, עמ' 253–69‏, JSTOR 2644461
↑  Rone Tempest, Sikh Party Wins Punjab Election : Will Rule Troubled State; Gandhi Slate Defeated, Los Angeles Times, ‏27 בדצמבר 1985
↑  "Rajiv Gandhi takes oath as India's prime minister", The Deseret News, ‏31 בדצמבר 1984
החלטה 2209 של מועצת הביטחון של האו"ם

| --- | --- |

סוריה
 תאריך:  6 במרץ 2015
 ישיבה מספר:  7401
 קוד:  S/RES/2209 (מסמך)
 נושא:  המצב במזרח התיכון
 סיכום הצבעה:  14 הצביעו בעד 0 הצביעו נגד 1 נמנעו 
 תוצאה:  התקבלה
 הרכב מועצת הביטחון
 חברות קבועות:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין צרפת צרפת רוסיה רוסיה הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית
 חברות לא קבועות:  אנגולה אנגולה צ'אד צ'אד צ'ילה צ'ילה ירדן ירדן ליטא ליטא מלזיה מלזיה ניו זילנד ניו זילנד ניגריה ניגריה ספרד ספרד ונצואלה ונצואלה
החלטה 2209 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם שקיבלה מועצת הביטחון של האומות המאוחדות ב-6 במרץ 2015, לפיה היא מגנה כל שימוש בכימיקלים כנשק במלחמת האזרחים בסוריה, ומאיימת להשתמש בכוח אם אכן יהיה שימוש בנשק שכזה.
14 מדינות תמכו בהחלטה, 0 התנגדו וונצואלה נמנעה.
ראו גם

מלחמת האזרחים בסוריה
נשק כימי
הערות שוליים

↑  "U.N. Security Council to vote on chlorine arms use in Syria". Reuters. 5 במרץ 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
החזית העממית של אסטוניה

| --- | --- |
 מדינה:  אסטוניה
 מנהיגים:  אדגר סוויסאר
 תקופת הפעילות:  1988–1993 (כ־5 שנים)
 שיא כוחה:  43 (1990, הבחירות הסובייטיות העליונות)
 שפל כוחה:  15 (1992)
 סיעות שהתפצלו:  מפלגת המרכז (אסטוניה)
 
החזית העממית של אסטוניה היא מפלגה שהוקמה בשנת 1988 על ידי הפוליטיקאי האסטוני אדגר סוויסאר שבתחילה כינה אותה בשם הזמני "החזית העממית".
היסטוריה

החזית העממית של אסטוניה הייתה בעלת כח גדול בתוך תנועת העצמאות האסטונית שהובילה לבסוף להקמת הרפובליקה של אסטוניה כמדינה עצמאית מברית המועצות. החזית העממית של אסטוניה הוכרזה בשנת 1988 בשידור חי בערוץ הטלוויזיה 'אסטוניה TV'. בהכרזה על הקמת המפלגה דובר על אידאולוגיית המפלגה, בין היתר תוך תמיכה בפרסטרויקה.
החזית העממית ארגנה סדרה של אירועים ופעולות עמוסים ומסוקרים, שהדגישו את הגאווה הלאומית של אסטוניה, בנוסף להסברה על ערכים דמוקרטיים. המפלגה הדפיסה בכמויות גדולות מודעות ועיתונים כדי להכניס את התנועה למודעות הציבור. החזית העממית של אסטוניה היוותה את אחד הגופים שקראו לעצמאות אסטונית מידי ברית המועצות.
יחד עם זאת, פורסמו לעיתים פרשיות שמעורב בהם מייסד המפלגה, אדגר סוויסאר מה שגרם גם להתגברות תנועות התנגדות לעצמאות.
החזית העממית פורקה בשנת 1993.
נציגים בפרלמנט

| בחירות | אחוזים | מושבים |
| --- | --- | --- |
| הבחירות הסובייטיות העליוניות 1990 |  | 43 |
| הבחירות הפרלמנטריות באסטוניה 1992 | 12.20 | 15 |
הבחירות ללוק סבהה (1980)

הבחירות ללוק סבהה ב-1980 התקיימו בשתי פעימות, ב-3 וב-6 בינואר. הבחירות קבעו את הרכב הלוק סבהה השביעי.
בבחירות ניצח הקונגרס הלאומי ההודי, ששב לשלטון לאחר הפסקה קצרה בבחירות קודמות.
רקע

הבחירות הקודמות ללוק סבהה התקיימו במרץ 1977, והקונגרס הלאומי ההודי הובס לראשונה בתולדות הודו, כאשר ארבעה מפלגות אופוזיציה שמנהיגיהן נכלאו במהלך מצב החירום בהודו התאחדו למפלגת אחת, מפלגת ג'נטה. המפלגות היו הקונגרס (O) (מתנגדי אינדירה גנדי בקונגרס הלאומי ההודי, בהרטיה ג'אנה סנג (קודמתה של בהרטיה ג'נטה סנג), המפלגה הסוציאליסטית (אנ') ובהרטיה לוק דאל (אנ'). המפלגה, שייצגה מספר קבוצות בעלי אידאולוגיות שונות, זכתה בניצחון מוחלט, ומורארג'י דסאי הושבע לראש ממשלת הודו מטעמה.
לאחר הקמת הממשלה החלו ההבדלים האידאולגיים שבין פלגי המפלגה להעניק עליה, כאשר המרכיבים השמאליים של המפלגה, דרשו שחברי המפלגה ימנעו מקיום קשר עם ראשטריה סוויאמסווק סאנג, תנועת האם האידאולוגית של הבהרטיה ג'אנה סנג', בו ראו "נאמנות כפולה". ב-24 ביולי 1979 החליטה המפלגה על נטישת קשריה עם הראשטריה, ואסרה על חברי המפלגה לקיים קשר עם הראשטריה. בעקבות כך פרשו כ-100 מחברי הלוק סבהה מהמפלגה והסירו את תמיכתם בממשלת דסאי. ב-28 ביולי 1979 השביע נשיא הודו נילאם סנג'יווה רדי את צ'אראן סינג לראש הממשלה מטעם המפלגה, על סמך הבטחת הקונגרס הלאומי ההודי בראשות אינדירה גנדי לתמוך בממשלתו מבחוץ. ב-21 באוגוסט התפטר סינג מראשות הממשלה, שלאחר הודעת מפלגת הקונגרס על משיכת תמיכתה בו על רקע סירובו להורות על סגירת חקירות נגד אינדירה גנדי לא היה בכוחו להציג רוב. עם תבוסת ממשלת צ'אראן סינג בהצעת אי-אמון בתוך חודש לכהונת ממשלתו ביקש ג'גג'יואן ראם לנסות את כוחו בהרכבת ממשלה, אך רדי הורה על קיום בחירות חדשות.
ג'גג'יואן ראם היה מועמד מפלגת ג'נטה לראשות הממשלה.
במהלך מצב החירום בהודו הוכנס תיקון לחוקת הודו שהאריך את תקופת כהונת הלוק סבהה לשש שנים, שנכנס לתוקף במהלך הלוק סבהה השישי, אך מפלגת ג'נטה ביטלה התיקון, והתיקון הארבעים וארבע לחוקת הודו השיב את כהונת הלוק סבהה לחמש שנים.
הבחירות

בבחירות היו 365 מיליון בעלי זכות הצבעה. מספר המועמדים הגבוה ביותר מטעם מפלגה היה מטעם הקונגרס הלאומי ההודי (I), ש-492 מועמדים התמודדו מטעמה. 433 מועמדים התמודדו מטעם הג'נטה, 293 מג'נטה (חילונית), ו-212 מהקונגרס הלאומי ההודי (U), ו-2826 עצמאיים. סך כל המועמדים בבחירות היה 4,629 143 נשים התמודדו בבחירות, מהם נבחרו 28.
במקביל לבחירות הארציות התקיימו בחירות לאספה המחוקקת של אנדרה פרדש האספה המחוקקת של גואה, דאמאן ודיו, האספה המחוקקת של מניפור והאספה המחוקקת של קרלה.
באסאם, בה התחוללו מהומות ומאבקים במהלך שלהי 1979 בין המקומיים לבין מהגרים מבנגלדש ומקומות אחרים, לא התאפשר למועמדים להירשם ב-10 מחוזות בחירה, ובשניים נוספים לא התקיימו בחירות, דבר שהותיר רק שניים מ-14 מחוזות הבחירה במדינה עם ייצוג. הבחירות ב-12 מחוזות אלו נערכו רק בפברואר 1983, לצד הבחירות לאספה המחוקקת של אסאם, והוחרמו על ידי חלק מהאוכלוסייה המקומית, בתמיכת הג'נטה ומפלגת העם ההודית. בנוסף, הבחירות באחד משני מחוזות הבחירה במגהלאיה התבטלו עקב משיכת מועמדותם של שני המתמודדים במחוז, והבחירות התקיימו בפברואר 1983., כשוועדת מנהיגי ההרים הכלל מפלגתית זוכה במושב.
תוצאות הבחירות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| מפלגה | מפלגה | מושבים | קולות | אחוזים | שינוי |
|  | הקונגרס הלאומי ההודי (I) | 353 | 84,455,313 | 42.69% | 199 |
|  | ג'נטה | 31 | 37,530,228 | 18.97% | 264 |
|  | ג'נטה (חילונית) | 41 | 18,574,696 | 9.39 | חדש |
|  | המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) | 37 | 12,352,331 | 6.24% | 15  |
|  | הקונגרס הלאומי ההודי (U) | 13 | 10,449,859 | 5.28% | חדש |
|  | המפלגה הקומוניסטית של הודו | 10 | 4,927,342 | 2.49% | 3  |
|  | אנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית | 2 | 4,674,064 | 2.36% | 16  |
|  | דראווידה מונטרה קזגאם | 16 | 4,236,537 | 2.14% | 14  |
|  | שירומאני אקאלי דאל | 1 | 1,396,412 | 0.71% | 8  |
|  | המפלגה סוציאליסטית המהפכנית | 4 | 1,285,517 | 0.65% |  |
|  | גוש הקדמה הכלל הודי | 3 | 1,011,564 | 0.51% |  |
|  | הוועדה הלאומית של ג'מו וקשמיר | 3 | 493,143 | 0.25% | 1  |
|  | הליגה המוסלמית המאוחדת ההודית | 2 | 475,507 | 0.24% |  |
|  | מפלגת האיכרים והעובדים של הודו | 0 | 470,567 | 0.24% | 5  |
|  | המפלגה הרפובליקנית של הודו (קהוברגדד) | 0 | 383,022 | 0.19% | 2  |
|  | קרלה קונגרס | 1 | 356,997 | 0.18% | 1  |
|  | המפלגה הרפובליקנית של הודו | 0 | 351,987 | 0.18% |  |
|  | המרכז לאיחוד הסוציאליסטים של הודו | 0 | 307,224 | 0.16% |  |
|  | הליגה המוסלמית של כלל הודו | 0 | 196,820 | 0.10% |  |
|  | מפלגת ג'הרקנד | 1 | 254,520 | 0.13% | 1  |
|  | החזית הדמוקרטית המאוחדת | 0 | 140,210 | 0.07% | 1  |
|  | שיוו סנה | 0 | 129,351 | 0.07% | חדש |
|  | מהאראשטראוודי גומנטק | 1 | 127,188 | 0.06% |  |
|  | טריפורה אופג'אטי ג'ובה סמיתי | 0 | 111,953 | 0.6% |  |
|  | מפלגת אנשי אורנאצ'ל | 0 | 69,810 | 0.04% | חדש |
|  | אקאלי בהרטיה ראם רג'יה פרישד | 0 | 61,161 | 0.03% |  |
|  | הוועדה העממית | 0 | 53,891 | 0.03% | חדש |
|  | מפלגת אנשי מניפור | 0 | 49,277 | 0.02% |  |
|  | מפלגת הסוציאליסטים ההודים | 0 | 39,399 | 0.02% | חדש |
|  | שושיט סמג' דאל (אקאלי בהרטיה) | 0 | 38,226 | 0.02% |  |
|  | סיקים ג'נטה פרישד | 1 | 31,750 | 0.02% | חדש |
|  | מג'ילס מוסלמים | 0 | 26,363 | 0.01% | חדש |
|  | מפלגת העבודה הכלל הודית | 0 | 14,720 | 0.01% |  |
|  | ועדת מנהיגי ההרים הכלל מפלגתית | 0 | 13,058 | 0.01% | חדש |
|  | הקונגרס של סיקים (מהפכני) | 0 | 11,632 | 0.01% | חדש |
|  | סיקים פרג'טנטרה קונגרס | 0 | 5,125 | 0.00% | חדש |
|  | עצמאיים | 9 | 12,717,510 | 6.43% |  |
| שני נציגי הקהילה האנגלית-הודית (ממונים) | שני נציגי הקהילה האנגלית-הודית (ממונים) | 2 | – |  |  |
| סך הכל | סך הכל | 531 | 197,824,274 | 100.00 |  |
לאחר הבחירות

ב-14 בינואר 1980 הושבעה אינדירה גנדי לראשות הממשלה, כשהיא חוזרת אל התפקיד בו כיהנה עד מרץ 1977.
במרץ 1980 הטילה הוועדה הפרלמנטרית של הג'נטה איסור על השתתפות חברי המפלגה בפעילות יום יומית של הראשטריה סוויאמסוור סאנג, חרף התנגדות מנהיגי קבוצת הג'אנה סנג במפלגה. הצעד הוביל לפרישת חברי הקבוצה, שהקימו באפריל 1980 את מפלגת העם ההודית.
הערות שוליים

↑  RSS: Fish with fowl's feathers, India Today
↑  Forty Years Ago, July 25, 1979: Janata RSS Ties, The Indian Express, ‏24 ביולי 2019
↑  Jagjivan Ram, champion of India's Untouchables, dies at 78, הניו יורק טיימס, ‏7 ביולי 1986 (באנגלית)
↑  The Constitution (Forty-second Amendment) Act, 1976, s. 17
↑  The Constitution (Forty-fourth Amendment) Act, 1978' s. 13
↑  Statistcal Report on General Electios, 1980 to the EightI Lok Sabha (Vol I, II), New Delhi: Election Commission of India, 1981, עמ' 4
↑  Statistcal Report on General Electios, 1980 to the EightI Lok Sabha (Vol I, II), New Delhi: Election Commission of India, 1981, עמ' 83
↑  Statistcal Report on General Electios, 1980 to the EightI Lok Sabha (Vol I, II), New Delhi: Election Commission of India, 1981, עמ' 111
↑  Keya Dasgupta and Amalendu Guha, “1983 Assembly Poll in Assam: An Analysis of Its Background and Implications”, Economic and Political Weekly vol. 20, no. 19, 1985, עמ' 843–53‏, JSTOR 4374393
↑  General Elections to the Lok Sabha, 1980 (03.01.1980), קצין הבחירות הראשי של מגהלאיה
↑  General Elections to the Lok Sabha, 1983 (17.02.1983), קצין הבחירות הראשי של מגהלאיה
↑  Forty Years Ago, March 20, 1980: No RSS Imprint, The Indian Express, ‏19 במרץ 2020
↑  Mohak Gupta, BJP Foundation Day: Party's rise to power from 2 MPs in 1984 to 282 in 2014, India Today, ‏6 באפריל 2017
היחידה לספורט הישגי

היחידה לספורט הישגי היא הזרוע המקצועית של הוועד האולימפי בישראל. תפקידיה ליישם את מדיניות הוועד האולימפי, לקבוע קריטריונים להשתתפות במשחקים האולימפיים וכן לתחרויות מרכזיות כאליפויות עולם ואליפויות אירופה, ולדאוג להכנתם המקצועית של הספורטאים לתחרויות. בנוסף, שמה לה למטרה לסייע לאיגודי הספורט לתכנן את הכנות הספורטאים, בטווח הארוך ובטווח הקצר, לפקח עליהן ולבקר אותן, לנתח אימונים ותחרויות, ולסייע למאמנים ולאנשי המקצוע הפועלים בסביבת הספורטאים. כן מעניקה היחידה תגמול כספי לספורטאים שעמדו בקריטריונים שהציבה.
היחידה הוקמה בעקבות אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) בידי הוועד האולימפי, רשות הספורט והחינוך הגופני וההתאחדות לספורט בישראל, במטרה לשפר את הישגי של המשלחות הישראליות למשחקים, ולשפר את רמת המקצועיות. עד 1997 עמד בראשה איציק בן מלך, לאחר מכן עמד בראשה יעקב סנדלר, ומאז 2004 עומד בראשה גילי לוסטיג.
היחידה נוהגת לאמץ קריטריונים קשים יותר מהקריטריונים הבינלאומיים, במטרה להביא לכך שרק המצטיינים שבספורטאים ישתתפו במשחקים. ראש היחידה גילי לוסטיג נימק מדיניות זו: ”ספורטאים בינוניים משפיעים לרעה על איכות המשלחת... כל יום תחרות שבו ספורטאים ישראלים נכשלים מוריד את הריכוז, את המיקוד ואת המורל. הכפר האולימפי הוא מקום קטן וכל שינוי באווירה משפיע על התוצאות ביום שאחריו. אתה חייב שיהיו שם ספורטאים טובים, עם רצח בעיניים, שלא באים רק כדי לחוות חוויה, אלא כדי להביא מדליה, או להשאיר מאחוריהם את הנשמה בניסיון להשיג אותה. בעניין הזה צריך ללמוד מהקופץ במוט אלכס אוורבוך, שעם כל הניסיון שלו מעולם לא השתתף בטקס פתיחה. הוא מגיע להתחרות, ויום אחרי התחרות עוזב, כדי לא להשפיע על שאר הספורטאים. זו המקצוענות שאנחנו מחפשים, וברגע שאתה מתפשר על משהו נחות יותר, אתה מחבל במאמץ של כולם”. מאז הוקמה היחידה לספורט הישגי השתפרו הישגי הספורטאים הישראלים במשחקים: באולימפיאדת ברצלונה (1992) הייתה יעל ארד לספורטאית הישראלית הראשונה שזוכה במדליה אולימפית, ובאולימפיאדת אתונה (2004) היה גל פרידמן לאלוף האולימפי הישראלי הראשון. יחד עם זאת, על מדיניות היחידה נמתחה גם ביקורת, מאחר שהיא מונעת את השתתפותם של ספורטאים צעירים, שעצם ההשתתפות יכול לסייע להם בעתיד.
הערות שוליים

↑  ההתאחדות פורקה ב-1995 ובמקומו הוקמו איגודי ספורט עצמאיים
↑  רועי בית לוי, שומר הסף, באתר הארץ, 17 ביולי 2008
↑  רועי בית לוי, הדרוויניזם של היחידה לספורט הישגי התמוטט , באתר הארץ, 15 באוגוסט 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311355705171
דור-כוריגלזו

| --- | --- |

הזיקורת והבמה שנבנתה סביבו (2010)
 היסטוריה
 תרבויות:  בבל 
 תקופות:  העת העתיקה 
 מיקום
 מדינה:  עיראק 
 קואורדינטות:  33°21′13″N 44°12′08″E﻿ / ﻿33.35372°N 44.20229°E﻿ / 33.35372; 44.20229
  (למפת עיראק מוגדלת) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. דור-כוריגלזו(למפת עיראק רגילה) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. דור-כוריגלזו
 
בבל בתקופה הכשית במאה ה־13 לפנה"ס לערך
שרידי הזיקורת של דור־כוריגלזו בירת הכשים (1915)
דוּר־כּוּרִיגַלזוּ (שם מודרני: עקרקוף, בערבית: عقرقوف) הוא שמה של עיר עתיקה ששכנה בעיראק של היום במחוז בגדאד. העיר שכנה במסופוטמיה כ־30 ק"מ ממערב למרכז בגדאד של היום. העיר נוסדה על ידי המלך הכשי כּוּרִיגַלזוּ הראשון (אנ') במאה ה־14 לפנה"ס, כדי לשמש כעיר הבירה של הכשים ששלטו בבבל ונקראה על שמו. העיר ננטשה לאחר הנפילה של השושלת הכשית בשנת 1155 לפנה"ס. משמעות השם "דור" באכדית "המבצר של".
היסטוריה

העיר נוסדה על ידי המלך כוריגלזו הראשון בסוף המאה ה־15 לפנה"ס או בתחילת המאה ה־14 לפנה"ס. העיר הייתה ממוקמת לאורך רכס הגיר שנמצא בין נהרות החידקל והפרת. עד המאה ה־20 החלק השקוע היה מוצף בחלק מהשנה על ידי מי שיטפונות. המים לאתר הגיעו מהפרת באמצעות תעלת מים שנקראה "תעלת עיסא", ובעת העתיקה שמה היה "תעלת פאטי־אנליל".
העיר שימשה כעיר הבירה של בבל לפחות בתקופתו של כוריגלזו הראשון, ובתקופה שלאחריו שימשה או כעיר בירה או כעיר חשובה. העיר הייתה מאוכלסת בכל תקופת השלטון הכשי בבבל עד המאה ה־12 לפנה"ס ואז היא ננטשה. אזור המקדש בעיר המשיך להיות פעיל לפחות עד התקופה הנאו־בבלית במאה ה־7 לפנה"ס. בתקופה שבין המאה ה־9 ועד ה־14 בעיקר, האזור היה מאוכלס על ידי יישובים קטנים עם אזורי קבורה ששימשו את האוכלוסייה הערבית.
שרידי העיר

העיר הייתה מבוצרת והוקפה בתקופה הכשית על ידי חומה גדולה שהקיפה שטח של כ־2.25 קמ"ר. צורתה של העיר הייתה מוארכת וכללה מספר תלים, שאולי משקפים אזורים נפרדים בעיר ששימשו לפונקציות שונות. הגבעה הנקראת עקרקוף בולטת על פני כל השטח. על גביה נמצאים שרידי זיקורת שנבנה לכבודו של האל אנליל, אחד האלים החשובים בפנתאון אלי בבל. אזור הזיקורת הוקף במתחמי מקדשים. המאפיינים האדריכליים הדומים של הזיקורת והמקדשים הם חיזוק להנחת החוקרים שכל המתחם נבנה בתקופתו של כוריגלזו הראשון.
מתחם המקדש שליד הזיקורת נחפר רק בחלקו הדרום־מערבי.
אזור הארמון שנמצא באזור תל אל־אביאד (Tell al-Abyad) מורכב ממספר שכבות סטרטיגרפיות אדריכליות המצביעות על מספר שלבי בנייה באזור זה בתקופות שונות. לוחות שנמצאו במבנה הצביעו שהארמון היה מאוכלס לאורך כל התקופה הכשית. הארמון נבנה במודולים של שלושה חדרים סביב חצרות גדולות. בעת החפירות נמצא באגף המזרחי של הארמון מטמון וחדר ששימש ככל הנראה כחדר כס, או חדר קבלה.
שרידי העיר > הזיקורת

הזיקורת נבנה על ידי כוריגלזו הראשון. מסביב לזיקורת נבנתה במה המהווה בסיס לזיקורת והיא מרובעת וגודלה 80 מטר בכל צלע. גובה קיר מהקרקע ועד הבמה הוא 8 מטר. במה זאת שוחזרה על ידי רשות העתיקות העיראקית. הגישה לזיקורת נעשית באמצעות שלושה גרמי מדרגות. כבש המדרגות הראשי נמצא בצידו הדרומי של הקיר ובמרכזו והוא מוביל לבמה. שני גרמי מדרגות נוספים נמצאים בפינות משני צידי הצד הדרומי. הזיקורת עצמו מגיע בנקודה הגבוהה ביותר שלו לגובה של 47 מטר מעל הבמה.
ליבת המבנה נבנתה מלבנים מרובעות מיובשות בשמש, כשבין כל שבע שכבות של לבנים הוכנסה מחצלת קנים ששימשה לניקוז וסייעה להחזיק את הלבנים, בכך שנתנה שכבה רציפה של תמיכה. שכבות הלבנים החיצוניות של הזיקורת נעשו מלבנים שעברו צריפה באש. על אחת הלבנים הצרופות החיצוניות נמצאה כתובת המציינת שהלבנים הונחו על ידי המלך כוריגלזו השני שמלך בסוף המאה ה־14 לפנה"ס.
הזיקורת היה אתר ידוע ומתויר במשך מאות בשנים. האתר שימש כציון דרך לפני בגדאד לבאים בעת העתיקה בשיירות גמלים ולבאים בתחבורה המודרנית. הוא שימש גם כאתר פיקניק ותיירות פופולרי לתושבי בגדאד בגלל קרבתו לעיר. בשנת 1960 נבנה בקרבתו מוזיאון קטן ששימש להצגת האתר למבקרים. תיירים מערביים שהחלו לבקר בעיראק החל מהמאה ה־17 בלבלו אותו עם מגדל בבל המופיע בתנ"ך.
ארכאולוגיה

האתר תואר לראשונה על ידי קלודיוס ג'יימס ריץ' (Claudius James Rich) שביקר באתר ב־1811 וסיפר על כך בספרו "Narrative of a journey to the site of Babylon in 1811" שיצא בשנת 1839. בשנת 1837 הגיע לאתר פרנסיס ראודון צ'סני (Francis Rawdon Chesney), כדי לבחון את אתר. הוא פרסם את ממצאיו בספר "Narrative of the Euphrates Expedition" שיצא בשנת 1868. במחצית המאה ה־19 זיהה הנרי קראסוויק ראולינסון (Henry Creswicke Rawlinson) את האתר כמקום הימצאה של העיר דור־כוריגלזו.
החפירות הארכאולוגיות הראשונות התקיימו באתר בין השנים 1942–1945 על ידי משלחת משותפת של רשות העתיקות העיראקית ובית הספר הבריטי לארכאולוגיה בעיראק, בראשותם של הארכולוג העיראקי טהא באקר והארכאולוג הבריטי סיטון לויד. בחפירות נמצאו למעלה ממאה לוחות חרס בכתב יתדות מהתקופה הכשית. לוחות אלה נמצאים במוזיאון הלאומי של עיראק.
במסגרת החפירות נחפרו הזיקורת, שלושה מקדשים וחלק מארמונו של כוריגלזו השני. בשנות ה־70 של המאה ה־20, בתקופת שלטונו של סאדאם חוסיין, המשיכה רשות העתיקות העיראקית לחפור באזור הזיקורת כחלק מהפרויקט לשיקום ושחזור חלקו התחתון של המבנה.
האתר מחולק לשלושה אתרי חפירה, הגבעה של עקרקוף כולל הזיקורת ומקדש גדול, מבנה ציבור השוכן כ־100 מטר ממערב לו ותל אל־אביאד שנמצא במרחק של אחד ק"מ מדום מערב ובו נמצא מבנה הארמון הגדול שנחפר בחלקו. השחיקה במבנה הזיקורת חשפה פרטים אדריכליים של המבנה שאפשר לחוקרים להבין את תהליכי הבנייה כמו את השיטה להנחת מחצלת קנים אחת למספר שכבות של לבנים. חלק גדול מהממצאים הקטנים ופריטי האמנות שהתגלו מהתקופה הכשית מקורם במבנה הארמון באתר, ומכאן חשיבות האתר.
בשנת 1968 הכניסה המעבדה Centro Scavi’s סקר פוטוגרמטרי של כל ארבעת צידי הזיקורת. בסקר זיהו בתוך הליבה של המבנה שרידי מחצלות קנים. בסקר זוהו שלוש טרסות שהרכיבו את המבנה, כשהמקדש שכן על העליונה וכן שרידי המדרגות. הסקר אפשר שיחזור מקורב של המבנה המקורי שעל בסיסו הוגשה בשנת 1975 הצעת שחזור לרשות העתיקות העיראקית.
שטח נוסף שנחפר באתר הוא תל אבו שיז'אר (Tell Abu Shijar). האתר נחפר על ידי ארכאולוגים עיראקים, דוח החפירה פורסם בשנת 2006.