יחסי הממלכה המאוחדת – מקסיקו
היסטוריה

לאחר שמקסיקו הכריזה על עצמאותה בשנת 1810, בריטניה הייתה המעצמה האירופית הראשונה שהכיר בריבונות מקסיקנית. זמן קצר לאחר מכן, אוגוסטין הראשון, קיסר מקסיקו שלח שליח דיפלומטי ללונדון להקמת תקשורת דיפלומטית בין שתי המדינות. בשנת 1837 חתמו שתי המדינות על חוזה לביטול סחר העבדים. הבריטים הקימו רשת בתי סוחר בערים הגדולות. עם זאת, לדברי הילרי ג'יי הית', התוצאות היו עגומות:
בנובמבר 1838, מקסיקו הייתה מעורבת במלחמה קצרה עם צרפת המכונה "מלחמת המאפים". בריטניה תמכה במקסיקו במלחמתה הקצרה עם צרפת והתערבה למצוא פתרון דיפלומטי לסיום המלחמה. במרץ 1839 סיימו מקסיקו וצרפת את מלחמתם כאשר מקסיקו נכנעה לדרישות צרפת.
בשנת 1861 השעה נשיא מקסיקו בניטו חוארס את תשלומי הריבית של מקסיקו לנושיה בצרפת, ספרד ובריטניה. מעשה זה הכעיס את שלוש המדינות ובאוקטובר 1861 נחתמה על ידי שלוש המדינות אמנת לונדון לשלוח אוניות חיל הים המשותפות למקסיקו כמפגן כוח לדרוש החזר על ידי ממשלת מקסיקו. בדצמבר 1861 "הברית המשולשת" תפסה את נמל וראקרוס והעיירות הסמוכות. לאחר מספר חודשים, היה ברור כי הן ממשלת ספרד והן בריטניה מודעות לכך שהקיסר נפוליאון השלישי מצרפת מתכנן להתיישב את מקסיקו על מנת להרחיב את האימפריה שלה ולנצל את העובדה שארצות הברית הייתה מעורבת במלחמת האזרחים האמריקנית ולא הייתה מסוגלת ליישם את דוקטרינת מונרו. בתחילת 1862 משכו בריטניה וספרד את כוחותיהם ממקסיקו. התערבות זו ידועה לימים כ"התערבות הצרפתית השנייה במקסיקו". בשנת 1864, צרפת העמידה קיסר בובות במקסיקו ובכך הקימה את האימפריה המקסיקנית השנייה שנמשכה עד 1867 עם הוצאתו להורג של הקיסר מקסימיליאן הראשון.
לאחר 1880, הבריטים הפנו את תשומת ליבם במקסיקו בעיקר להשקעות ברכבות ומוקשים, ושלחו גם כסף וגם מהנדסים ומכונאים מיומנים. הבריטים השקיעו 7.4 מיליון ליש"ט ברכבות במהלך העשור של שנות ה-80 של המאה ה-19, וזינקו ל-53.4 מיליון ליש"ט במהלך העשור השני של המאה ה-20. הסכום הכולל של ההשקעות החדשות בכרייה עבר מ 1.3 מיליון ליש"ט בשנות ה-80 של המאה ה-19 ל-11.6 מיליון ליש"ט במהלך העשור השני של המאה ה-20. ההשקעות בקרקעות ובנכסים אחרים עלו מסכום אפסי בשנת 1880 ל-19.7 מיליון ליש"ט בשנת 1910. הסכום הכולל הגיע ל-135 מיליון ליש"ט, כמעט כמו ארצות הברית. בשנת 1900 התגוררו במקסיקו 2,800 אזרחים בריטים, מספר קטן יחסית לעומת 15,000 אמריקאים, 16,000 ספרדים, 4000 צרפתים ו-2,600 גרמנים. הבריטים היו ידועים במועדונים המתוחכמים שלהם, ותוכנית הספורט המפוארת שלהם - הכדורגל האנגלי הפך לספורט פופולרי ביותר ברחבי מקסיקו; בעוד שהתעלמו מהקריקט.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, מקסיקו הייתה נייטרלית בשל היותה מעורבת במלחמת האזרחים שלה. בשנת 1917 המודיעין הבריטי יירט את הטלגרם של צימרמן, והעביר אותו לממשלת ארצות הברית. צימרמן היה שר החוץ הגרמני. הוא ניסה לגרום למקסיקו להצטרף למלחמה נגד ארצות הברית, בתקווה להסיט את תשומת הלב האמריקנית מאירופה. מקסיקו התעלמה מההצעה, בהבנתה כי צבא ארצות הברית יביס אותה במהירות.
במרץ 1938 הפקיעה ממשלת הנשיא לאסרו קארדנאס את כל מאגרי הנפט, המתקנים וחברות הנפט הזרות במקסיקו. ממשלת בריטניה דרשה פיצוי מיידי מההפקעה אולם ממשלת מקסיקו סירבה לשלם. כתוצאה מכך נותקו היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות מיד. זמן קצר לאחר מכן הובילו ממשלות ארצות הברית ובריטניה גינוי בינלאומי של ממשלת מקסיקו וביקשו מהקהילה הבינלאומית להחרים את רכישת המוצרים המקסיקנים כדי להחליש את הכלכלה המקסיקנית עד ששתי הממשלות יקבלו פיצויים.
במאי 1942 הכריזה מקסיקו מלחמה נגד מדינות הציר במהלך מלחמת העולם השנייה, ובכך נכנסה רשמית למלחמה לצד בעלות הברית. כתוצאה מכך, כוננו מחדש היחסים הדיפלומטיים בין מקסיקו לבריטניה. מקסיקו הייתה אחת משתי מדינות אמריקה הלטינית בלבד ששלחה חיילים לחו"ל להילחם במלחמת העולם השנייה (המדינה השנייה היא ברזיל). בשנת 1944 שתי המדינות העלו את ייצוגן הדיפלומטי לרמת השגרירויות וסר צ'ארלס באטמן הפך לשגריר הבריטי הראשון במקסיקו ואלפונסו רוזנצוויג דיאז הפך לשגריר המקסיקני הראשון בבריטניה. לאחר המלחמה, היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות נורמלו והחלו בסחר. בשנת 1966 נחנכו הטיסות הישירות הראשונות בין מקסיקו סיטי ללונדון.