stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ועדת העזרה וההצלה בבודפשט
הערות שוליים

↑  קסטנר כתב בדו"ח-קסטנר ובעדותו הראשית במשפט גרינוואלד-קסטנר, שהוא וחבריו החליטו להקים ועדת הצלה, שבהרכב המייסד שלה היה ייצוג לכל התנועות הציוניות החלוציות, בה אוטו קומוי, יושב ראש ההסתדרות הציונית, היה יושב-ראשה והוא היה סגנו, ולחלופין המנהל בפועל. ואולם, בחקירה הנגדית במשפט שינה את גרסתו ואמר שהוועדה הוקמה בעקבות פניית ועדת ההצלה באיסטנבול, שאוטו קומוי כינס את נציגי המפלגות הציוניות, ומקימיה היו חברי איחוד-מפא"י אשר היו מוכנים ליטול סיכון, ואילו "האחרים היו הרבה פחות מוכנים לקבל על עצמם את הסיכון". יואל ברנד כתב שהנהלת פועלי ציון (מפא"י) היא שהסמיכה את שלושת חבריה, שמואל שפירנגמו, ישראל קסטנר ואותו, לארגן ולנהל את העבודה. ינו פרנקל, ממנהיגי המזרחי, הודה כי נענה לבקשת ועדת ההצלה באיסטנבול לצרף את שמו כחבר הוועדה, אף שלא היה כזה. בדומה לכך, גם משה שוויגר, מנהיג הפליטים היוגוסלבים בבודפשט וחבר איחוד-מפא"י, לא היה חבר ממש בוועדה. ישראל קסטנר, דו"ח ועדת ההצלה היהודית בבודפשט 1942- 1945, תרגום לעברית בנימין גת רימון, בהוצאת האגודה להנצחת זכרו, ללא שנת הוצאה, עמ' 60-61; עדות קסטנר במשפט גרינוואלד-קסטנר, משרד עורך הדין שמואל תמיר, עמ' 5, 28, 39; יואל ברנד, בשליחות נידונים למוות, עיינות, תל אביב, תשי"ז, עמ' 17; ינו פרנקל בריאיון לאשר כהן, 17 בדצמבר 1979, 'המרכז לתיעוד היסטורי', אוניברסיטת חיפה, H3C35
↑  מבודפשט לאיסטנבול, קומוי, קסטנר, ברנד, צבי,2 במאי 1944, ארכיון תולדות ההגנה, אוסף ריבלין, 81/187/32. קומוי היה אדם מקובל על הכול ועמד מעל למריבות הפוליטיות הפנים-ציוניות. הוא נבחר לתפקידו הרם לא במעט בשל היותו 'לוחם חזית' ממלחמת העולם הראשונה ודמות ייצוגית כלפי המימסד ההונגרי. אך הוא היה רחוק מלהיות מעורה בחיי היום-יום של הגופים הפוליטיים הציוניים. הוא ייצג את ענייני הציונות, אך לא ניהל אותם. אשר כהן, המחתרת החלוצית בהונגריה, הקיבוץ המאוחד, תשמ"ד, עמ' 48.
↑  יואל ברנד אמר לחוקריו הבריטיים סמוך לאירועים שדבר הכיבוש נודע לחברי הוועדה ב־5 במרץ 1944. חקירת ברנד בידי שירות המודיעין הבריטי (SIME 13-15), 371/42811/48/3/1944  National Archive, KEW, FO pp. משה קראוס, מנהל המשרד הארצישראלי בבודפשט, שמע על כך ב־10 במרץ מפי אלדאר סגדי מסק, המנהל הכללי של משרד החוץ. נדיבי אילה, "ניסיון להציל את יהודי קרפטרוס ערב כיבוש הונגריה על פי 'דפי הספר' של משה קראוס", יד ושם קובץ מחקרים, ל"ח 1 (תש"ע).
↑  16 במרץ  1944, קסטנר, ברנד, שוייגר, ד"ר מרטון, הלל דנציג אל לשכת הקשר בקושטא, ארכיון קושטא- הונגריה,  בית לוחמי הגטאות, מכתבים נכנסים 026182.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007519225905171
זאב וולפסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בספטמבר 1928 
 פטירה:  13 באוגוסט 2012 (בגיל 83) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
זאב וולפסון (ה'תרפ"ח 1928 – כ"ה באב ה'תשע"ב, 13 באוגוסט 2012) היה איש עסקים ונדבן יהודי חרדי אמריקאי.
ביוגרפיה

וולפסון נולד בעיר וילנא במדינת ליטא לאברהם ורחל לבית וואלפאסקי, ובגיל 17 היגר מווילנה עם אמו ואחיו הצעיר לניו יורק. בארצות הברית החל לעבוד כדי לפרנס את משפחתו ולאפשר לאחיו הצעיר לשבת בישיבה וללמוד עוד טרם הגיע לגיל שמונה עשרה. במהלך השנים הגדיל את הונו - מחזור עסקיו הסתכם במאות מיליוני דולרים, ובין השאר עסק בתחום הנדל"ן (קבוצת וולפסון היא הבעלים של בניין קנארד ההיסטורי במנהטן). הוא הפך לאחד מהיהודים המבוססים ביותר במנהטן, ולתורם כבד של המפלגה הדמוקרטית. עם השנים הלכו והתחזקו גם הקשרים הפוליטיים שלו. וולפסון טיפח כמה חברי מפלגה שבינתיים הגיעו לעמדות השפעה והחל להפעיל אותם לטובת מטרות שונות. בשנים הראשונות גייס מחבריו בבית הנבחרים כספים ששימשו בעיקר למפעלי חינוך חרדיים ברחבי ארצות הברית ובמדינות שונות באירופה אליהם הגיעו פליטי הגוש המזרחי.
יסד, יחד עם שלושה מילדיו (מוריס, אברהם ואהרון) ורביב צולר, את חברת "נס טכנולוגיות", על ידי איחוד של מספר חברות תוכנה ישראליות (בהן טכם וקונתהל) אותן רכשו בין השנים 1997–2000.
וולפסון עמד בראש קרן וולפסון - קרן יהודית-חרדית אמריקאית - עד 2012.
וולפסון נפטר באוגוסט 2012 בארצות הברית.
פעילות פילנתרופית

וולפסון עסק בפילנתרופיה ותרם רבות ליוזמות דתיות. בין הפרויקטים הראשונים שהקים היה מוקדים לנוער בסיכון באזורי סיכון שתמכו בנערים בלא מסגרת. הקים את קרן וולפסון שמטרתה להקים עשרות כוללים בהם למדו אברכים שעסקו גם ב"קירוב רחוקים". עוד ממפעלי חייו: 'הקרן לחינוך יהודי בתפוצות' ו'אור לנוער', המפעילה יותר מ-40 סניפים בישראל. הקים ארגונים שעסקו בקירוב סטודנטים ליהדות. פעילותו הסתעפה על פני מדינות רבות, בהן ישראל, ארצות הברית, רוסיה ומדינות אירופה.
וולפסון, שריד ליהדות אירופה, נחרד לראות את ההתבוללות המשתוללת בארצות הברית. זו הייתה אחת הסיבות לכך שהחליט להקדיש את חייו, וחלק נכבד ביותר מהונו, לפעולות קירוב שונות, ולתמוך בארגונים דוגמת "הידברות", "ערכים", "לב לאחים" ועוד. למעשה ניתן לומר שהוא חתום על הבסיס הכלכלי המשמעותי לפעילותם של הארגונים הרבים שעסקו בתחום זה, וכל זאת בלי ששמו יוזכר במרכז אותן פעילויות.
תחומים נוספים שבהם פעל וולפסון היו הקמת רשת מועדונים באזורי הפריפריה שקרבו נערים רבים ליהדות, תמיכה משמעותית בעולם התורה, בישיבות ובכוללים, קרן גמ"ח, פעילויות למניעת התבוללות בארצות הברית, דרום אמריקה, רוסיה ועוד.
בנובמבר 2004 תרם מיליון שקל לרשת החינוך "אל המעיין" של ש"ס, שנקלעה לקשיים כספיים חמורים ומנע סגירתה לבקשתו של אריה דרעי.
חיים אישיים

היה נשוי לנחמה, בתו של אהרן צייטלין ונכדתו של הלל צייטלין. לזוג נולדו עשרה ילדים.
הערות שוליים

↑  מוריס וולפסון רכש מתדיראן את קונתהל; במו"מ לרכישת טכם, באתר גלובס, 10 במרץ 1999
↑  וולפסון מארה"ב רוכש מתדיראן את השליטה גם בחברת טכם, באתר גלובס, 17 במאי 1999
↑  רווח הון של 50 מיליון דולר לכור ממכירת בתי התוכנה למשפחת וולפסון, באתר גלובס, 19 במאי 1999
ג'אגדיש צ'נדרה בוס

| --- | --- |
ג'אגדיש צ'נדרה בוס, 1926
ג'אגדיש צ'נדרה בוס, 1926
 לידה:  30 בנובמבר 1858 Bikrampur, נשיאות בנגל, הראג' הבריטי 
 פטירה:  23 בנובמבר 1937 (בגיל 78) Giridih, נשיאות בנגל, הראג' הבריטי 
 ענף מדעי:  ביולוגיה, פיזיקה, בוטניקה, ארכאולוגיה, ספרות
 מקום מגורים:  הודו הבריטית
 מקום לימודים:  כרייסט'ס קולג'  St. Xavier's Collegiate School  Dhaka Collegiate School  Mymensingh Zilla School  אוניברסיטת לונדון  St. Xavier's College  בית ספר שיער  יוניברסיטי קולג' לונדון  Pabna Zilla School, Pabna 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ון ויליאם סטראט ריילי 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרזידנסי  אוניברסיטת קיימברידג'  אוניברסיטת לונדון 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית  חבר מסדר כוכב הודו (1912)  עמית מסדר האימפריה ההודית (1903)  Knight Bachelor 
 בן או בת זוג:  Abala Bose (1887–ערך בלתי־ידוע) 
 תרומות עיקריות
 המצאת הקרסקוגרף חלוץ השימוש במוליכים למחצה בתחום חקר הרדיו מחקר בתחום הפיזיולוגיה של הצמח אבי סוגת המדע בדיוני בספרות הבנגאלית
 חתימה:   
 
סר ג'אגדיש צ'נדרה בּוֹס (Jagadish Chandra Bose;‏ 30 בנובמבר 1858 – 23 בנובמבר 1937) היה פיזיקאי, ביולוג, בוטנאי, איש אשכולות, ארכאולוג וסופר מדע בדיוני בנגאלי.
ביוגרפיה

בוס היה חלוץ בפיתוח טכנולוגיית הרדיו ואופטיקת מיקרוגל, הרים תרומות משמעותיות לחקר הצומח, והניח את יסודות המדע הניסויי בהודו. ארגון IEEE הכתיר אותו כאחד מאבות חקר הרדיו. המציא את הקרסקוגרף (אנ') (מכשיר למדידת גדילה בצמחים). בוס אף נחשב אבי סוגת המדע הבדיוני בספרות הבנגאלית. מכתש על הירח קרוי על שמו.
בוס נולד בביקראמפור (בימינו במחוז מונשיגאנג' ליד דאקה, בבנגלדש) בתקופת הראג' הבריטי, והתחנך במכללת קסייבייר הקדוש בקולקטה. משם המשיך ללימודי רפואה באוניברסיטת לונדון, אך לא הצליח להשלים את לימודיו, עקב בעיות בריאות. במקום זאת, ערך מחקרים עם זוכה פרס נובל לורד ריילי באוניברסיטת קיימברידג', ואז שב להודו. שם הצטרף לסגל מכללת פרזידנסי באוניברסיטת קולקטה כפרופסור לפיזיקה. באותו מוסד, על אף אפליה גזעית והיעדר מימון מתאים, המשיך בוס במחקריו המדעיים, והגיע להישגים בחקר איתות אלחוטי, ואף היה הראשון להשתמש במוליכים למחצה לקליטת אותות רדיו. בוס לא ניסה להפיק רווח מסחרי מתגליותיו, אלא נתן להן פומבי כדי שאחרים יוכלו להמשיך את מחקריו.
בהמשך, חקר בוס בתחום הפיזיולוגיה של הצמח. הוא השתמש במכשיר הקרסקוגרף שהמציא, כדי למדוד תגובת צמחים לגירויים שונים, וכך הוכיח מדעית הקבלה בין רקמות צמחים ובעלי חיים. בוס התנגד לשיטת הפטנטים, אף שבלחץ עמיתיו הגיש בקשה לפטנט על אחת מהמצאותיו. מכשירי הרישום המדויקים שהמציא אפשרו לו להדגים יכולת חישה בצמחים, כשהראה רעידות בצמחים פגועים.
בין ספריו: "תגובה בחי ובלא-חי" (1902) ו"המנגנון העצבי בצומח" (1926).
הערות שוליים

↑  Sen, A.K., Sir J.C. Bose and radio science, Microwave Symposium Digest, vol 2, issue 8-13, 1997.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271925205171  BIBSYS: 90845620  BnF: cb12153083w (data)  GND: 119544482  ISNI: 0000 0000 9256 1032  LCCN: n84806202  NDL: 01167184  NKC: ola2002153880  NLA: 35803577  NTA: 099814498  SNAC: w6cz3z9n  SUDOC: 06061031X  Trove: 1094574  VcBA: 495/68243  VIAF: 30320858   WorldCat (עם VIAF): 30320858
התקרית במצר קרץ' (2018)

התקרית במצר קרץ' אירעה ב-25 בנובמבר 2018 במהלכה ירה משמר החופים של שירות הביטחון הפדרלי הרוסי והשתלט על שלושה כלי שיט של אוקראינה במים בינלאומיים מול חופי חצי האי קרים. מדובר בתקרית הצבאית הראשונה בין רוסיה ואוקראינה מאז המערכה ב-2014.
רקע

מצר קרץ' הוא המעבר היחיד בין הים השחור לים אזוב. עבור אוקראינה למצר ים זה חשיבות אסטרטגית וכלכלית עבור ערי הנמל שלה ובראשם מריופול, בו רוסיה השיגה שליטה דה פקטו לאחר סיפוח חצי האי קרים. בשנת 2017, אוקראינה פנתה לבית המשפט לבוררות על השימוש במצר, אך עד 2018 רוסיה בנתה עליו גשר, הגבילה את גודל הספינות שיכולות לעבור את המצר, הטילה תקנות חדשות, ובעקבות זאת עצרה כלי שיט אוקראינים במספר מקרים.
התפתחות האירועים

25 בנובמבר 2018, משט של גוררת מלּווה בשתי ספינות משמר של הצי אוקראיני, בדרכו לים אזוב ניסה לחצות את מיצר קרץ'. רוסיה מנעה את מעברם על ידי הצבת ספינת מטען מתחת לגשר קרים, הנשלט על ידי רוסיה. הספינות האוקראיניות נשארו עגונות במיצר במשך שמונה שעות, לפני שפנו חזרה לכיוון אודסה. משמר החופים הרוסי רדף אחריהם בצאתם מהאזור, ובהמשך ירה ותפס את כלי השיט במים בינלאומיים מול חצי האי קרים. כלי השיט הוחרמו על ידי הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית, וצוותיהם מוחזקים במעצר ברוסיה. רשויות אוקראינה דיווחו על שישה חיילים שנפצעו. גורמים רשמיים משתי המדינות האשימו אחת את השנייה בהתנהגות פרובוקטיבית.
אוקראינה האשימה את רוסיה בפגיעה בחופש המעבר במצר קרץ' ובהחרמה בלתי חוקית של שלוש ספינות שלה במיצר קרץ' לאחר שפתחה עליהם באש. כלי השיט היו ספינות תותחים מדגם Gyurza-M שנודעו בשמות ברדיאנסק וניקופול ודוברה יאנה קאפה. מנגד, משמר החופים הרוסי האשים את אוקראינה בכך ששלושת כלי השיט שלה ביצעו כניסה לא מאושרת ל"מים הטריטוריאליים" של רוסיה, דבר שנדחה בתוקף על ידי הרשויות בקייב שאמרו כי הספינות האוקראיניות כן התריעו טרם הגעתן על מסלולן. פוליטיקאים רוסים טענו כי פורושנקו ביצע את המהלך כצעד מתוכנן ובניסיון להעלות את הפופולריות שלו בעיני הציבור, לקראת הבחירות לנשיאות אוקראינה.
כלי השיט המעורבים בתקרית > משמר החופים של רוסיה, הצי הרוסי

הספינה "דון"
הסיירת "סגן האדמירל זכארין"
ספינת הטילים "איזומרוד"
כלי השיט המעורבים בתקרית > הצי האוקראיני

ספינת תותחים "ברדניאסק"
ספינת תותחים "ניקופול"
הדוברה "יאנה קאפה"
תגובות

אוקראינה אוקראינה — אולכסנדר טורצ'ינוב, מזכיר המועצה לביטחון לאומי והגנה, אמר כי האירוע מהווה הכרזת מלחמה מצד רוסיה וממשלת אוקראינה הכריזה על משטר צבאי בעקבות התקרית.
רוסיה רוסיה — האשימה את אוקראינה בפרובוקציה ודנה 12 מהמלחים האוקראינים לחודשיים מאסר, בעוון "חציית גבול אסורה".
ארצות הברית ארצות הברית — גינתה את רוסיה ותיארה את התקרית כ"הסלמה פזיזה נוספת של רוסיה". בנוסף, טראמפ ביטל פגישה מתוכננת עם פוטין שתוכננה להיערך בשולי פסגת מדינות ה-G-20 בבואנוס איירס, ארגנטינה.
האיחוד האירופי האיחוד האירופי — הודיע על כוונה להטיל סנקציות נוספות על רוסיה.
ראו גם

תקרית הנגיחות בים השחור
הערות שוליים

↑  הסכסוך בים השחור וההשלכות על הים התיכון, IsraelDefense, 2/12/2018
↑  Osborn, Andrew. "Russia seizes Ukrainian ships near annexed Crimea after firing on them". נבדק ב-26 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  התנגשות ימית: רוסיה תקפה ספינות אוקראיניות לחופי קרים והשתלטה עליהן, באתר וואלה, 26 בנובמבר 2018
↑  "Russia accused of firing on Ukrainian ship in naval standoff". Al Jazeera. נבדק ב-25 בנובמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Osborn, Andrew. "Russia seizes Ukrainian ships near annexed Crimea after firing on them". נבדק ב-26 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  עימות ימי מתועד: ספינה רוסית התנגשה בספינת הצי האוקראיני, באתר ynet, 25 בנובמבר 2018
↑  "Russia fires on Ukrainian vessels in Black Sea; 2 wounded". 25 בנובמבר 2018. נבדק ב-26 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   מוסקבה שבתה 24 מלחים אוקראינים בעימות ימי, קייב הכריזה על ממשל צבאי, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2018
↑  אחרי התקרית עם רוסיה: משטר צבאי באוקראינה, באתר ynet, 26 בנובמבר 2018
↑  העימות הימי: רוסיה דנה מלחים אוקראינים לחודשיים בכלא, באתר ynet, 27 בנובמבר 2018
↑   רוסיה שידרה בטלוויזיה את חקירות שלושה מהמלחים האוקראינים ששבתה, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2018
↑  המתיחות בחצי האי קרים: ארצות הברית מגיבה לראשונה - ומגנה את רוסיה
↑  בשל המשבר באוקראינה: טראמפ ביטל את פגישתו עם פוטין בפסגת ה-G20, באתר וואלה, 29 בנובמבר 2018
ספינת תותחים אוקראינית
הספינה ברדיאנסק עוגנת באודסה.
חופשה בבית

חופשה בבית היא חופשה בה אדם, בני זוג או חברי משפחה בוחרים לקחת חופשה באזור בו נמצא הבית ובמקביל לקחת חלק בפעילויות פנאי שונות הנמצאות במרחק של יום טיול לכל היותר מהבית ואינו מצריך לינה מחוץ לבית.
באנגלית סוג חופשה זה מכונה Staycation (הלחם בסיסים של המילים "Stay", "שהייה", ו-"Vacation", "נופש"). באנגלית בריטית המונח "Staycation" מתייחס יותר לכל סוג של תיירות פנים במדינת המגורים, כחלופה לחופשה מחוץ למדינת המוצא.
פעילויות נפוצות במסגרת סוג חופשה זה יכולות לכלול בילוי בשפת הים או בבריכה, ביקור בפארקים מקומיים, מוזיאונים מקומיים, בפסטיבלים מקומיים ובפארקי שעשועים מקומיים. יש אנשים שמקפידים להיצמד לסט של כללים עבור חופשות מסוג זה, כגון קביעת תאריך התחלה וסיום לחופשה, תכנון של לוח זמן מבעוד מועד, והימנעות מלקיחת חלק בפעילויות שמבצעים בדרך כלל בשגרה, במטרה ליצור תחושה של חופשה מסורתית. חלק מהנופשים בחופשה בבית מאמצים למשך זמן החופשה הרגלים של תיירים.
אנשים הסובלים מלחץ נפשי או אגורפוביה עשויים להעדיף חופשה בבית על חופשה במקום מרוחק. חופשות מסוג זה לפופולריות רבה במיוחד ברחבי העולם בשנים 2020 ו-2021 בעקבות ההתפרצות העולמית של מגפת הקורונה כאשר הגבולות נסגרו ואנשים רבים נאלצו לתכנן את החופשה השנתית במדינתם או בקרבת מקום לביתם.
ראו גם

תיירות
הערות שוליים

↑  "Definition of Staycation". English Oxford Living Dictionaries. נבדק ב-22 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rallying call for UK 'staycation'". BBC News. 19 במרץ 2009. נבדק ב-15 באוגוסט 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "UK holidaymakers opt for a 'staycation' in the Britain [sic]". The Guardian. 17 ביולי 2009. נבדק ב-15 באוגוסט 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "STAYCATION (noun) definition and synonyms | Macmillan Dictionary". www.macmillandictionary.com (באנגלית). נבדק ב-2021-03-05.
↑  "Staycation definition and meaning | Collins English Dictionary". www.collinsdictionary.com (באנגלית). נבדק ב-2021-03-05.
↑  10 טיפים שיגרמו לך להרגיש בחופשה מבלי לטוס לשומקום, באתר וואלה, 1 ביוני 2017
↑  Wixon, Matt (18 במרץ 2009). The Great American Staycation: How to Make a Vacation at Home Fun for the Whole Family. Adams Media. ISBN 978-1605506562. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  קרן צור, לא זזים מהבית, באתר כלכליסט, 6 באפריל 2009
↑  תשכחו את פריז: המדריך המושלם לחופשה בתל אביב, באתר "Time Out ישראל", 21 ביולי 2016
↑   משה גלעד, מהי החופשה המושלמת?, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2015
↑  Farr, Christina (5 במאי 2020). "When will we start traveling again? Here's what experts are saying". CNBC. נבדק ב-18 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
ארנסט ובר (מהנדס)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בספטמבר 1901 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  16 בפברואר 1996 (בגיל 94) קרוליינה הצפונית, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית, אוסטריה 
 השכלה:  אוניברסיטת וינה 
 מעסיק:  בית ספר טנדון להנדסה באוניברסיטת ניו יורק 
 פרסים והוקרה:  מדליית החינוך של Institute of Electrical and Electronics Engineers על שם ג'יימס ה' מאליגן הבן (1960)  המדליה הלאומית למדעים (1987)  מדליית המייסדים של IEEE (1971)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 
ארנסט ובר (בגרמנית: Ernst Weber; ‏6 בספטמבר 1901 – 16 בפברואר 1996) היה מהנדס חשמל אמריקאי יליד אוסטריה.
ביוגרפיה

ובר נולד בווינה שבאוסטריה. בשנת 1924 סיים את לימודיו, והחל לעבוד כמהנדס חשמל בחברת "סימנס-שוקרט" (אנ') שבעיר. במקביל, הוא קיבל שני תוארי דוקטור נוספים, מאוניברסיטת וינה ומהאוניברסיטה הטכנית של וינה. בשנת 1929 עבר לעבוד בסניף החברה שבברלין, והחל ללמד באוניברסיטה הטכנית של ברלין.
פעילות

ובר נחשב כחלוץ במחקר גלי המיקרו, ובשנת 1945 הקים באוניברסיטת ניו יורק את "המכון לחקר גלי המיקרו" (אנ'), בראשו עמד עד שנת 1956.
ובר אף היה הנשיא הראשון של ה-IEEE וממייסדי האקדמיה הלאומית להנדסה (אנ').
פרסים והוקרה

ובר זכה בפרסים רבים, ביניהם המדליה הלאומית למדעים בשנת 1987, תעודת הצטיינות מנשיא ארצות הברית הארי טרומן, מדליית החינוך של ה-IEEE, מדליית המייסדים של ה-IEEE ועוד.
בשנת 1985 שונה שם "המכון לחקר גלי המיקרו" שייסד באוניברסיטת ניו יורק ל"מכון המחקר ובר", כאות הוקרה לפועלו.
בשנת 1996 שינתה ה-IEEE את שמו של "פרס ההכרה במנהיגות הנדסית של ה-IEEE" ל"פרס ארנסט ובר להכרה במנהיגות הנדסית של ה-IEEE".
הערות שוליים

↑  Our History: Roots of Greatness | NYU Tandon School of Engineering, engineering.nyu.edu
↑  Ap (1987-06-26). "SCIENTISTS RECEIVE MEDALS FROM REAGAN". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-09-23.
↑  "IEEE James H. Mulligan, Jr. Education Medal Recipients" (PDF). IEEE.
↑  "IEEE Founders Medal Recipients" (PDF). IEEE. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-01-21.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007334037805171  BIBSYS: 17069  GND: 131209107X  ICCU: PAVV067116  ISNI: 0000 0001 0958 2746  LCCN: n94009668  MGP: 206551  NKC: xx0176821  NLA: 49864479  NTA: 162015593  SNAC: w6tq6kzc  SUDOC: 085273643  VIAF: 18905187   WorldCat (עם VIAF): 18905187
שליחותו של הממונה על משאבי אנוש (סרט)

| --- | --- |

שליחותו של הממונה על משאבי אנוש
 מבוסס על:  "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש" מאת א. ב. יהושע
 בימוי:  ערן ריקליס
 הופק בידי:  חיים מקלברג, אסתי יעקב-מקלברג, משה אדרי, לאון אדרי
 תסריט:  נח סטולמן
 עריכה:  טובה אשר
 שחקנים ראשיים:  מארק איווניר רוזינה קמבוס גורי אלפי גילה אלמגור ריימונד אמסלם יגאל שדה נואה סילבר ג'וליאן נגולסקו אירינה פטרסקו בוגדאן סטנוייביץ' דנה סמו
 מוזיקה:  סיריל מורן 
 צילום:  ריינר קלאוסמן
 מדינה:  ישראל
 חברה מפיצה:  יונייטד קינג
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  "פסטיבל לוקרנו" יולי 2010  7 באוקטובר 2010 בישראל
 משך הקרנה:  103 דקות
 שפת הסרט:  עברית, רומנית ואנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט קומדיה 
 פרסים:  5 פרסי אופיר, פרס חביב הקהל ב"פסטיבל לוקרנו", "הבחירה הרשמית" ב"פסטיבל טורונטו"
 דף הסרט ב־IMDb
 
שליחותו של הממונה על משאבי אנוש הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של ערן ריקליס שיצא להקרנה בישראל באוקטובר 2010. הסרט עובד לתסריט קולנועי על ידי נח סטולמן על פי ספרו של א.ב יהושע, "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש".
הפקה והפצה

המפיקים חיים ואסתי מקלברג יזמו את הפקת הסרט. הם רכשו את הזכויות מהסופר א.ב יהושע, בחרו את התסריטאי נח סטולמן ואת הבמאי ערן ריקליס, וגייסו תקציב של כ-10 מיליון שקלים. המשקיעים בסרט כללו את: קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב שהשקיעה 2 מיליון שקל, ערוץ 10 השקיע 800 אלף שקלים, המיזם לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים 600 אלף שקל. קרן רומנית לקולנוע 114 אלף אירו, משקיעים נוספים מצרפת וגרמניה, המפיץ הבינלאומי של הסרט, והלוואה בנקאית.
עוד לפני השלמת הסרט נחתמו הסכמי הפצה במהלך פסטיבל הקולנוע בקאן ואחר כך גם בפסטיבל טורונטו, עם מפיצים במדינות רבות בהם: איטליה, ספרד, אוסטרליה, ניו זילנד, ברזיל, אורוגוואי, פרגוואי וצ'ילה.
צילומי הסרט החלו באוקטובר 2009 ונמשכו כחודשיים בירושלים וברומניה, והשתתפו בו גם שחקנים מרומניה וצרפת. ברומניה צולמו מספר סצנות בימים מושלגים, והיה צורך לחכות למזג אוויר מתאים.
הסרט הוקרן לראשונה בבכורה עולמית בפסטיבל לוקרנו בשווייץ, ביולי 2010, וזכה בפרס "חביב הקהל". בספטמבר הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ובאוקטובר 2010 השתתף בפסטיבל הקולנוע הים תיכוני במונפלייה. בנובמבר הסרט נרכש להפצה בארצות הברית
הסרט זכה בחמישה פרסי אופיר, בהם בפרס "הסרט הטוב ביותר", ועל כן נשלח לייצג את ישראל בקטגוריית "הסרט הזר הטוב ביותר" בטקס פרסי האוסקר, אולם לבסוף לא העפיל למועמדות בקטגוריה.
עלילה

יוליה, עובדת זרה ממזרח אירופה שבאה לעבוד בישראל, נהרגת בפיגוע בירושלים. גופתה נותרה ללא דורש בחדר המתים. לפי חפציה התברר שעבדה במאפייה ירושלמית (מאפיית ברמן), ועיתונאי של מקומון ירושלמי (גורי אלפי) מאשים את המאפייה באדישות לגורלה. בעלת המאפייה (גילה אלמגור), הידועה בכינוי "האלמנה", מורה לממונה על משאבי אנוש (מארק איווניר) להביא את המנוחה לקבורה במולדתה.
הסרט עוקב אחר מסעו של הממונה על משאבי אנוש מירושלים אל כפר הולדתה של המנוחה, עד להבאתה לקבורה. אליו נלווה העיתונאי, בארץ היעד (רומניה) מצטרפים אליהם סגן קונסול ישראל במקום (ג'וליאן נגולסקו), הנשוי לקונסולית (רוזינה קמבוס) ובנה הקטין של יוליה (נואה סילבר).
עלילת הסרט משחזרת בנאמנות גבוהה את עלילת הספר. ההבדל המשמעותי העיקרי בין השניים הוא, שבספר הבעלים של המאפיה הוא גבר, "הזקן", ואילו בסרט זו אישה, "האלמנה".
פרסים

פרסי אופיר:
הסרט הטוב ביותר
הבמאי הטוב ביותר (ערן ריקליס)
התסריט הטוב ביותר (נח סטולמן)
שחקנית המשנה הטובה ביותר (רוזינה קמבוס)
הפסקול הטוב ביותר (אשי מילוא וגיל תורן)
פסטיבל לוקרנו - פרס חביב הקהל
פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו - הבחירה הרשמית
הערות שוליים

↑  נירית אנדרמן, שליחותו של סטולמן להחזרתה של הספרות העברית לקולנוע, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2010
↑  נירית אנדרמן, ערוץ 10 ישקיע 4.2 מיליון שקלים בסרטים, באתר הארץ, 3 במאי 2010
1 2 3  דוד שליט, ‏המפיקים, באתר גלובס, 7 באוקטובר 2010
↑  דנה שוופי, סרטו החדש של ערן ריקליס יצולם בירושלים וברומניה, באתר הארץ, 21 באוקטובר 2009
↑  נירית אנדרמן, סרטו של ערן ריקליס יוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל לוקרנו בשווייץ, באתר הארץ, 18 ביולי 2010
1 2  עכבר העיר, הסרט "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש" זכה בפסטיבל לוקרנו, באתר הארץ, 14 באוגוסט 2010
↑  איתמר זהר, "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש" נרכש להפצה בארצות הברית, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2010
1 2  עכבר העיר, "שליחותו של הממונה על משאבי אנוש" הוא הזוכה הגדול בטקס פרסי אופיר, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2010
↑  איתמר זהר, "שליחותו של הממונה על משאבי האנוש" נכנס לרשימה הראשונית לאוסקר, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2010
| פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| שנות התשעים של המאה העשרים | שורו (1990) • מעבר לים (1991) • החיים על פי אגפא (1992) • נקמתו של איציק פינקלשטיין (1993) • שחור (1994) • חולה אהבה בשיכון ג' (1995) • קלרה הקדושה (1996) • עפולה אקספרס (1997) • קרקס פלשתינה (1998) • החברים של יאנה (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה העשרים ואחת | ההסדר (2000) • חתונה מאוחרת (2001) • כנפיים שבורות (2002) • האסונות של נינה (2003) • מדורת השבט (2004) • איזה מקום נפלא (2005) • אביבה אהובתי/אדמה משוגעת (2006) • ביקור התזמורת (2007) • ואלס עם באשיר (2008) • עג'מי (2009) |  |
| העשור השני של המאה העשרים ואחת | שליחותו של הממונה על משאבי אנוש (2010) •  הערת שוליים (2011) • למלא את החלל (2012) • בית לחם (2013) • גט - המשפט של ויויאן אמסלם (2014) • באבא ג'ון (2015) • סופת חול (2016) • פוקסטרוט (2017) • האופה מברלין (2018) • ימים נוראים (2019) |  |
| שנות העשרים של המאה העשרים ואחת | אסיה (2020) • ויהי בוקר (2021) • סינמה סבאיא (2022) • שבע ברכות (2023) • קרוב אלי (2024) |  |
קרינה תרמית

קרינה תרמית (בעברית נקרא גם קרינת חום) היא קרינה אלקטרומגנטית הנפלטת מגוף כתוצאה מהתנועה התרמית של החלקיקים הטעונים המרכיבים אותו. תנועה זו נובעת מכך שבגוף הנמצא בטמפרטורה שמעל האפס המוחלט, החלקיקים שמרכיבים אותו נעים באופן אקראי. מאחר שכל מטען הנמצא בתאוצה פולט קרינה אלקטרומגנטית, כל גוף פולט קרינת חום.
דוגמאות לקרינה תרמית כוללים את האור הנראה ואור אינפרא אדום הנפלטים מנורת להט ומבעלי חיים שניתן לגלות בעזרת מצלמה תרמית וקרינת הרקע הקוסמית שהיא קרינת מיקרוגל. קרינה תרמית שונה מהסעת חום והולכת חום – אדם ליד מדורה ירגיש חום מוקרן מהאש, גם במצב שבו הסביבה קרה.
אור שמש הוא חלק מהקרינה התרמית שנפלטת מהפלזמה של השמש. כדור הארץ גם פולט קרינה תרמית, אולם בעוצמה נמוכה בהרבה ובעלת התפלגות ספקטרלית שונה (יותר אינפרא אדום מאשר נראה) כיוון שהוא קר יותר. בליעת כדור הארץ של הקרינה הסולרית, בשילוב הפליטה התרמית העצמית שלו, הם שני גורמים חשובים בקביעת הטמפרטורה והאקלים על גבי כדור הארץ ברוב המודלים האקלימים.
כאשר לאובייקט תכונות פיזיקליות המאפיינות גוף שחור בשיווי משקל תרמודינמי, הקרינה נקראת קרינת גוף שחור. נוסחת פלאנק מתארת את ספקטרום הקרינה של גוף שחור, שתלוי בטמפרטורה בלבד. חוק ההסחה של וין קובע את התדר בו תהיה הפליטה המקסימלית וחוק סטפן-בולצמן קובע את עוצמת הקרינה הכוללת.
רקע > קרינת גוף שחור

המודל החשוב ביותר לקרינה זו הוא קרינת גוף שחור. גוף שהטמפרטורה שלו היא  T פולט קרינה בכל התדרים, אך עצמת הקרינה אינה מתחלקת שווה בשווה, אלא היא פונקציה של התדירות. עבור גוף שחור, התפלגות הקרינה נתונה על ידי נוסחת פלאנק:
u(\nu )={\frac {2h\nu ^{3}}{c^{2}}}{\frac {1}{e^{\frac {h\nu }{kT}}-1}}
כאשר  \nu  היא התדירות,  c היא מהירות האור,  k הוא קבוע בולצמן ו- h הוא קבוע פלאנק. ככל שטמפרטורת הגוף גבוהה יותר הקרינה הנפלטת ממנו בעוצמה המקסימלית היא בתדירות גבוהה יותר, צפיפות הספק הקרינה בתדירות זו היא גבוהה יותר, ולכן גם סך הספק הקרינה הנפלטת ממנו גדול יותר. רוב הקרינה הנפלטת מגופים בטמפרטורת החדר היא בתחום התת-אדום. מגופים חמים יותר כגון מתכת לוהטת או להבת אש נפלטת קרינה בתדרים גבוהים יותר, בתחום האור הנראה.
ראו גם

חום (פיזיקה)