stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בריטני מרפי
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991 | מרפי בראון | אחות של פרנק | פרק: "On Another Plane: Part 1" |
| 1992-1991 | הכיתה של דרקסלס | ברנדה | תפקיד ראשי; 18 פרקים |
| 1992 | Kids Incorporated | סלסטה | פרק: "Lay Off" |
| 1992 | פרקר לואיס | אנג'י | פרק: "The Kiss" |
| 1993 | The Torkelsons | מולי מורגן | תפקיד ראשי (עונה 2); 13 פרקים |
| 1993 | בלוסום | וונדי | פרק: "Blossom in Paris: Part 1" |
| 1994 | פרייז'ר | אולסן | פרק: "Give Him the Chair!" |
| 1994 | שולחן לחמישה | אבי | 2 פרקים |
| 1995-1994 | תאומות | שרה | 6 פרקים |
| 1995 | ילד פוגש עולם | טריני מרטין | 2 פרקים |
| 1995 | The Marshal | ליזי רות' | פרק: "These Foolish Things" |
| 1995 | סיקווסט | כריסטינה ונקאמפ | פרק: "Second Chance" |
| 1995 | רצח מדרגה ראשונה | דיאנה "די-די" קרסון | פרק: "Chapter Nine" |
| 1996 | Double Jeopardy | ג'וליה | סרט טלוויזיה של CBS |
| 1996 | נאש ברידג'ס | קארי | פרק: "Night Train" |
| 1996 | קלולס | ג'סמין | פרק: "Driving Me Crazy" |
| 1997 - 2009 | המלך היל | לואן פלאטר | דיבוב; 254 פרקים |
| 1998 | David and Lisa | ליסה | סרט טלוויזיה של ABC |
| 1999 | חשבון השטן | רבקה | סרט טלוויזיה של שואוטיים |
| 2000-1999 | פפר אן | ילדה בכיתה ח' | דיבוב; 3 פרקים |
| 2000 | Common Ground | דורותי נלסון | סרט טלוויזיה של שואוטיים |
| 2009 | מחווה | סיליה מק'גוון | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2009 | Megafault | ד"ר איימי ליין | סרט טלוויזיה של Syfy |
הערות שוליים

↑  "Coroner: No indication mold killed Brittany Murphy or Simon Monjack". CNN. July 26, 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007325082405171  PLWABN: 9810643539405606  BIBSYS: 7021876  BNE: XX1259891  BnF: cb14209704j (data)  CANTIC: a11572760  GND: 129577383  ISNI: 0000 0001 1507 0579  LCCN: no99035524  MusicBrainz: bc94b8a5-979c-4e79-9e97-7b7c2d3d14ee  NKC: pna2009495506  NLA: 42351811  NTA: 274583496  SUDOC: 087255421  VIAF: 39587720   WorldCat (עם VIAF): 39587720 
מרפי בהופעה בפני חיילי יחידה צבאית אמריקאית, 2003
מקום קבורתה של מרפי, בפארק זיכרון פורסט לון.
לואי לויזו דה גרנמזון

| --- | --- |

 לידה:  21 בינואר 1861 לה מאן, צרפת 
 פטירה:  18 בפברואר 1915 (בגיל 54) סואסון, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית סן-סיר 
 השתייכות:  צבא צרפת 
 דרגה:  גנרל דיוויזיה 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה 
 עיטורים
 Alfred Née Award (1916)  קצין במסדר הדקל האקדמי  מפקד בלגיון הכבוד 
 
לואי לויזו דה גרנמזון (בצרפתית: Louis Loyzeau de Grandmaison;‏ 21 בינואר 1861 – 18 בפברואר 1915) היה תאורטיקן צבאי צרפתי אשר, באווירה של התחדשות, קשר את התבוסה המשפילה של מלחמת צרפת–פרוסיה לכך שהצרפתים הפסיקו להשתמש בשיטות של נפוליאון. דה גרנמזון טען לתמרונים מהירים של יחידות גדולות שעוסקות בהתקפות מהירות. אסכולת החשיבה שהוא הצטרף אליה שלטה בחשיבת הצבא הצרפתי עד 1914, אך בצורה שונה ששילבה את הפילוסופיה העכשווית של רוח הלחימה. בסופו של דבר, תיאוריות אלו התבררו כלא מספקות נגד כלי נשק וטקטיקות מודרניות. הוא היה חבר ב-Nichan Iftikhar (מסדר התהילה), מסדר כבוד תוניסאי.
ביוגרפיה > ראשית חייו

דה גרנמזון נולד ב-21 בינואר 1861 בלה מאן, והצטרף כקצין לצבא הצרפתי ב-1883. הוא שירת ביחידות חי"ר קל, הרים ולגיון הזרים לפני שהתקבל לקורס להסמכה כקצין מטה. הוא היה תלמידו האהוב על פרדיננד פוש, שאפיין את המלחמה כקרב הרצון. הוא הוצב במטה הכללי ב-1906, החל לבנות על רעיונותיו של פוש תוך דגש מוגבר על ניידות מבצעית ותפיסת היוזמה.
רובה הצבא הצרפתי היה רובה לבל 1886 עם כידון 20 ½ אינץ'. תותחים כבדים גרמניים נחשפו בשנת 1900, אך בהשפעת איפוליט לנגלואה התמקדה צרפת בירי פגזי רסס מתותחים ניידים מודל 1897 עם מסלול שטוח שהותיר את הצוותים חשופים במקום תותחי הוביצר. בשנת 1911 הציע ראש הצבא הצרפתי ויקטור-קונסטנט מישל לחזור לדפוס הקבוע של תוכניות הצבא הצרפתי לאסטרטגיית הגנה במלחמה עם גרמניה. הוא הציע לפרוס צבא צרפתי בן מיליון כוחות בקו ורדן – נאמור – אנטוורפן כדי להתמודד עם המתקפה הגרמנית הצפויה. על מנת להעמיד צבא בסדר גודל כזה, יחידות מילואים צרפתיות יצטרכו להשתלב עם הצבא הפעיל מיד עם הגיוס. מישל זיהה מראש היכן אמורה להגיע המתקפה הגרמנית שלוש שנים מאוחר יותר, אבל הוא נתקל בזלזול של הצבא הסדיר בקציני מילואים ופוליטיקאים שרצו לכבוש מחדש את המחוזות האבודים של צרפת. המבצרים שהיו אמורים לשאת את נטל ההתקפה הגרמנית, כללו חיילי מילואים באיכות נמוכה, משום שהפיקוד העליון ראה בשימוש בכוחות סדירים במשימות לא התקפיות מיותר.
תוך שימוש במחלוקת כדי להכפיש את מה שהוא ראה כהתנגדות שמרנית לסגנון האגרסיבי החדש של ניהול מלחמה, פרסם מנהל המבצעים, לוטננט קולונל דה גרנמזון ספר הכולל שתיים מהרצאותיו לקציני המטה הכללי, שניתן לקרוא אותם כדוגלים במתקפה עזה. למרות היותם של קצינים בכירים כל כך, השיחות היו בבירור על טיפול בהרכבים גדולים מאוד. ספר מוקדם יותר של דה גרנמזון על טקטיקות חי"ר שנכתב כשהיה מייג'ור אכן נראה מזלזל בהתקפות שלא נעשו עם הכידון.
התגובה להתערבותו של דה גרנמזון הייתה חיובית לחלוטין ומישל, שדגל באסטרטגיה של שמירה על פעולות הכוחות לאורך הגבול עם אלזס ולורן, הודח והוחלף כראש המטה של הצבא הצרפתי על ידי ז'וזף ז'ופר שחייב את המפקדים להעניק פריבילגיה למתקפה. הוא גם הטיל על תוכנית XVII לשלב פלישה צרפתית מיידית לאלזס-לורן. ז'ופר נתמך מאוד על ידי ריימונד פואנקרה שהיה נשיא הרפובליקה, בחירתו ב-1913 נעזרה בשני מיליון פרנק של שוחד רוסי לעיתונות הצרפתית. פואנקרה צפה מלחמה בעוד שנתיים והודיע שכל מאמציו היה להתכונן אליה.
הסבר על תבוסתה של צרפת ב-1870 כתוצאה מהסחף שלה לעבר רוח של הגנה התחיל להיות מוצג כדרך להחזיר את המחוזות האבודים באמצעות התגברות על תותחים מודרניים ארוכי טווח וארטילריה ברצון ובעוז רוח. תורתו התקבלה בתקיפות והפכה לתורה השלטת בצבא הצרפתי עד סוף 1911, כאשר דה גרנמזון זכה בקידום לקולונל ופיקוד על רגימנט הרגלים ה-153. מתיחה של אדמון ביאה (שטען בכזב שמצא את תוכנית המלחמה הגרמנית מתחת למושב ברכבת) התקבלה ברווחה, והקו הצרפתי לאורך הגבול הבלגי ננטש על ידי ז'ופר בתחילת פעולות האיבה.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

בלחימה של אוגוסט 1914 נפצע דה גרנמזון שלוש פעמים תוך 24 שעות. האבדות העצומות והעדר הרווחים במהלך החודשים הראשונים של מלחמת העולם הראשונה כתוצאה מהתקפות גסות על לורן יצרו אקלים פסימי של דעת הקהל, בעוד מותם של כל כך הרבה מהקצינים הצעירים הטובים והנחושים ביותר בצבא נמשך זמן רב והביא להשפעות מזיקות. המתנצלים על נטיותיו הגרועות של ז'ופר בחודש הראשון של המלחמה הצביעו על חוסר מודיעין מועיל על כוונותיה של גרמניה כלפי ורדן, אך מישל פוטר בשל הצעה להגן על ורדן שצפתה נכון את תוכנית שליפן.
בינואר 1915 נמשכה העלייה המטאורית של דה גרנמזון, כאשר קיבל קידום לדרגת גנרל דה דיוויזיה, וקיבל את הפיקוד על הדיוויזיה ה-53. הוא נהרג בפעולה בחודש הבא באזור סואסון.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Historical Perspectives of the Operational Art. Michael D. Krause, R. Cody Phillips, Center of Military History U S Army (2005)
1 2 3  Tuchman, Barbara (2014). The Guns of August. Penguin. p. 40. ISBN 9780241968215.
1 2 3  World War I: A Student Encyclopedia By Spencer Tucker
1 2 3  No Other Law: The French Army and the Doctrine of the Offensive Charles W. Saunders (1987)
1 2 3  Marshal Joffre: The Triumphs, Failures and Controversies, André Bourachot (2014)
↑  The Sleepwalkers: How Europe Went to War in 1914., Christopher Clark (2014)
↑  McMeekin, Sean (2014). July 1914: Countdown to War. New York: Basic Books. ISBN 978-0465060740.p66
↑  Zuber, Terence (2014). "France and the Cause of World War I". Global War Studies. 11 (3): 51–63. doi:10.5893/19498489.11.03.03. p53
↑  World War I: The Definitive Encyclopedia and Document Collection.edited by Spencer C. Tucker (2006) p668
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007448953705171  BnF: cb119056748 (data)  GND: 1055400257  ISNI: 0000 0000 7973 7179  LCCN: nr93044954  Léonore: 239207  SUDOC: 085181293  VIAF: 39254658   WorldCat (עם VIAF): 39254658
ג'ירולמו נרלי

| --- | --- |
 לידה:  12 בפברואר 1860 סיינה, איטליה 
 פטירה:  24 ביוני 1926 (בגיל 66) נרווי, איטליה 
 תחום יצירה:  ציור 
 
ג'ירולמו נרלי (באנגלית: Girolamo Nerli‏; 21 בפברואר 1860 – 24 ביוני 1926), היה צייר איטלקי, שעבד ונסע באוסטרליה וניו זילנד בסוף המאה ה-19 והשפיע על צ'ארלס קונדר ופרנסיס הודג'קינס, ויצירת אמנות אוסטרלית וניו זילנדית בכיוונים חדשים.
ביוגרפיה

נולד בסיינה באיטליה לאריסטוקרט איטלקי, מרצ'יס פרדיננדו פיירי פצ'י באלטי נרלי, שמו המלא היה ג'ירולמו פיירי פצ'י באלטי נרלי. הרביעי מבין שישה ילדים הוא לא היה 'רוזן', אלא 'פטריציו די סיינה', הבחנה מינורית המסמנת את המסורת העתיקה הגדולה של משפחתו. אביו התחתן עם הנרייטה מדווין, אנגלייה. אביה תומאס מדווין היה דמות ספרותית במעגל של ביירון.
ג'ירולאמו למד אמנות בפירנצה אצל אנטוניו סיסרי וג'ובאני מוזיולי והיה חבר צעיר בבית הספר האיטלקי במאקיאיולי, 'ציירי הטלאים', תנועה איטלקית מקבילה לאימפרסיוניזם הצרפתי.
הוא נסע לאוסטרליה בשנת 1885 ובילה במלבורן ובסידני שם היה מקורבם של טום רוברטס וארתור סטריטון והשפיע על צ'ארלס קונדר בתקופת אסכולת היידלברג. תרומתו של נרלי בתנועה זו לא ברור, אך אין להכחיש את נוכחותו והשפעתו.
הוא נסע תחילה למלבורן אך בשנת 1887 היה בסידני שם פגש את קונדר. הוא עורר התרגשות בסוף אותה שנה בתערוכת ציוריו של אורגיות בכחנליות. בשנת 1888 ציור דיוקנה של מיירה קמבל השחקנית, משך תשומת לב רבה בתערוכה של החברה המלכותית לאמנות של ניו סאות' ויילס בסידני. עבודות המכחול החופשיות והמראה הלא גמור של העבודות היו מרגשים לקהל הרחב. בשנת 1889 הוא שב למלבורן, ככל הנראה בחברתם של ציירי היידלברג. בסוף שנת 1889 נסע לדנידין שבניו זילנד לתערוכת ניו זילנד והים הדרומי שם פגש באומן אלפרד הנרי אוקיף. הוא חזר לאוסטרליה בשנת 1890.
באוגוסט 1892 ביקר בסמואה וצייר את דיוקנו הידוע של רוברט לואי סטיבנסון, שנמצא בגלריית הדיוקנאות הלאומית של סקוטלנד. דיוקן בפסטל שנעשה במהלך אותו ביקור נקנה על ידי המוציא לאור האמריקאי, Scribner and Sons, שבסיסו בניו יורק, בשנת 1923. סטיבנסון כתב כמה פסוקים הומוריסטיים שתיעדו את המפגש שלהם.
בשנת 1893 חזר נרלי לדנידין שם קיים את עצמו כמורה פרטי לאמנות. 'סיגנור נרלי' נותר בעיר קצת יותר משלוש שנים והביא כוח חדש למעגל בראשותו של הודג'קינס וזוהר קוסמופוליטי למעגל הבוהמייני בדנידין של ציירים צעירים יותר. הוא לימד את פרנסיס הודג'קינס, נתן השראה לאלפרד אוקיף ולפי הדיווחים ניהל רומן עם גרייס ג'ואל, אמנית צעירה שאולי הכיר גם במלבורן. בשנת 1893 נרלי נבחר למועצה של האגודה לאמנות באוטגו ובשנת 1894 הקים את בית הספר לאמנויות, יחד עם ג'יי.די פרט ל. וילסון באוקטגון של דנידין. בשיעורי ציור אנשים השתמשו במודל עירום מקצועי, והם היו כה מוצלחים, עד שהנהלת בית הספר לאמנות בדנידין נאלצה להעסיק את נרלי בהמשך. נראה שזה היה הזמן בו נחנך בבית הספר ציור העירום.
בסוף 1896 עזב נרלי את דנידין לפתע, נשאר לזמן קצר בוולינגטון והמשיך לאוקלנד. הוא פתח שם סטודיו והציג באגודת אוקלנד לאמנויות באפריל 1897. לאחר מכן פיתח יחסים עם מארי ססיליה ג'וזפין בארון, אותה נשא בכריסטצ'רץ' ניו זילנד, במרץ 1898. היא הייתה בת 23, והוא אמר שהוא רווק ואמן בן 38. הזוג הפליג לאוסטרליה והתיישב תחילה בסידני ואחר כך במלבורן. נרלי ואשתו חזרו לאירופה בשנת 1904 שם בילה האמן את שארית חייו, ונע בין ערים באיטליה ללונדון.
הוא נפטר ללא ילדים באיטליה ב-24 ביוני 1926.
מורשת

נרלי הביא איתו לאוסטרליה וניו-זלנד מההשפעות החדשות שצצו באירופה. הוא עזר לשנות את כיוון האמנות האוסטרלית והניו זילנדית. על צ'ארלס קונדר ופרנסיס הודג'קינס הוא השפיע במיוחד. כמה מיצירותיו הבטיחו לו מקום ברור בתולדות האמנות של אוסטרליה וניו זילנד.
הנופים שלו מתקופת היידלברג, סצנת החוף, הסלע השחור וגני פיצרוי (1889) הראו אותו בשילוב האובייקטיביות החדשה שהחליפה את הנוף הרומנטי עם ליריקה הראויה לאימפרסיוניסטים הצרפתים.
עם זאת, הישגיו הגדולים הם כמה פורטרטים כמו זה של רוברט לואיס סטיבנסון, דיוקנו של ד"ר ד.מ. סטיוארט (1894), ודיוקנה של אומנית צעירה (1889). עבודות אלה מתעדות מצבים פסיכולוגיים חמקמקים, מחלתו של סטיבנסון והתקרבותו של סטיוארט למוות. דיוקן נערה של נרלי (1894?) באוסף הגלריה לאמנות ציבורית של דנידין הוא יצירת מופת המעוררת בצורה מבריקה את האמביוולנטיות של גיל ההתבגרות.
נרלי מיוצג בגלריה הלאומית של אוסטרליה (NGA), ברוב הגלריות הממלכתיות באוסטרליה ובאוספים הציבוריים העיקריים של ניו זילנד.
גלריה

דיוקן של זקנה
שוק ברומא
ילדים מתרחצים במעין חם
נמל אוקלנד
הנוסעים בספינה
דיוקן ז'אן אייר
הערות שוליים

↑  Brown, H.G. & Keith, H. (1969 & 1988) An Introduction to New Zealand Painting 1839-1980 Auckland, NZ: David Bateman
↑  Dunn, M. (2005) Nerli an Italian Painter in the South Pacific Auckland, NZ: Auckland University Press
↑  Entwisle, P. (1984) William Mathew Hodgkins & his Circle Dunedin, NZ: Dunedin Public Art Gallery.
↑  Entwisle, P.(1993) Nerli, Girolamo in The Dictionary of New Zealand Biography Volume Two 1870-1900 Wellington, NZ: Bridget Williams Books, Department of Internal Affairs.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  AAG: 1532  ADB: nerli-girolamo-pieri-ballati-7740  AGSA: 9980  BnF: cb122027575 (data)  DAAO: girolamo-pieri-ballatti-nerli  FNZA: 11021  GND: 132578506  ISNI: 0000 0001 1626 5247  LCCN: n91037210  NGV: 1993  NLA: 35294273  RKD: 59145  SNAC: w6zs56hj  SUDOC: 108436950  TePapa: 1672  Trove: 497377  ULAN: 500075574  VIAF: 40540379   WorldCat (עם VIAF): 40540379 
רוברט לואיס סטיבנסון, דיוקן, 1892
טומויוקי ימאשיטה

| --- | --- |
גנרל טומויוקי ימאשיטה ב-1941
גנרל טומויוקי ימאשיטה ב-1941
 לידה:  8 בנובמבר 1885 קוצ'י, האימפריה היפנית האימפריה היפנית 
 הוצאה להורג:  23 בפברואר 1946 (בגיל 60) מנילה, הפיליפינים הפיליפינים 
 מקום קבורה:  בית הקברות טאמה 
 מדינה:  יפן 
 השכלה:  מכללת המטה של הצבא היפני  תיכון קגאיאן 
 השתייכות:  הצבא היפני הקיסרי 
 תקופת הפעילות:  מ-1905 
 דרגה:  גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת סין-יפן השנייה  מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 מסדר השמש העולה, דרגה ראשונה  אות ההצטיינות של הרפובליקה האוסטרית  מסדר הכתר הרומני  מסדר דיית הזהב  מדליית הניצחון 
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
טומויוקי ימאשיטה (ביפנית: 山下 奉文;‏ 8 בנובמבר 1885 – 23 בפברואר 1946) היה גנרל בצבא היפני הקיסרי במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא ידוע בעיקר בשל כיבושיו את הקולוניות הבריטיות מלאיה וסינגפור ובשל כך זכה לכינוי "הטיגריס של מלאיה".
ביוגרפיה

ימאשיטה נולד בכפר אוֹסוּגי (כיום אוטויו) שבמחוז קוצ'י, שיקוקו. בנעוריו למד בבית-ספר הכנה לשירות צבאי.
ביוגרפיה > קריירה צבאית מוקדמת

לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית במחזור ה-18 בשנת 1905, הצטרף ימאשיטה לצבא. הוא נלחם כנגד הקיסרות הגרמנית בשאנדונג, סין, ב-1914. ב-1916, סיים ימאשיטה שישי בכיתתו, במחזור ה-28 של מכללת המלחמה של הצבא. באותה שנה הוא נישא להיסאקו נאגיאמה, בתו של גנרל בדימוס. ימאשיטה הפך למומחה בתחום גרמניה בעת שירותו כנספח צבאי בברן ובברלין, בין השנים 1919–1922.
עם שובו ליפן ב-1922, שירת ימאשיטה במטה הקיסרי ובמכללת המטה. על אף כישוריו, לא זכה באהדה, בשל מעורבותו בסיעות פוליטיות בתוך הצבא היפני. כמנהיג סיעת קודו-הא, הפך ליריבו של הידקי טוג'ו ושל חברים נוספים ב"סיעת השליטה." ב-1928, נשלח ימאשיטה לווינה כנספח צבאי.
בשנת 1930, נמסר לקולונל ימאשיטה הפיקוד על "רגימנט הרגלים הקיסרי השלישי" של המשמר הקיסרי. לאחר מרד הנפל של 26 בפברואר 1936, התערער מעמדו אצל הקיסר הירוהיטו בשל הזדהותו ותמיכתו עם הקצינים המורדים.
ראשית המלחמה

ימאשיטה טען כי על יפן לסיים את הסכסוך עם סין ולשמור על יחסי שלום עם ארצות הברית ובריטניה. אולם, קריאותיו זכו להתעלמות והוא הוצב בתפקיד זוטר בצבא קוואנטונג. בין השנים 1938 עד 1940, הוא פיקד על הדיוויזיה הרביעית, והשתתף במספר קרבות בצפון סין, כנגד מורדים שלחמו בצבא היפני.
בדצמבר 1940, נשלח ימאשיטה למשימה חשאית לגרמניה ואיטליה, במהלכה נפגש עם קנצלר ופיהרר גרמניה, אדולף היטלר וראש ממשלת ודוצ'ה איטליה, בניטו מוסוליני.
ראשית המלחמה > מלאיה וסינגפור

ב-6 בנובמבר 1941, קיבל ימאשיטה את הפיקוד על הארמייה ה-25. ב-8 בדצמבר, הוא החל בפלישה למלאיה, מבסיסים בהודו-סין. במהלך הפלישה, אשר הסתיימה בכיבוש סינגפור ב-15 בפברואר 1942, 30,000 החיילים שתחת פיקודו של ימאשיטה שבו כ-120,000 חיילים בריטים, אוסטרלים והודים. הייתה זו הכניעה הגדולה ביותר בהיסטוריה של הצבא הבריטי. לאחר מערכה זו, זכה ימאשיטה לכינוי "הטיגריס של מלאיה."
במערכה זו, ובמהלך הכיבוש שהיה תוצאתה, ביצעו היפנים פשעי מלחמה כנגד שבויי בעלות הברית ואזרחים, כגון הטבח בבית החולים אלכסנדרה. אחריותו של ימאשיטה לפשעים אלה עודנה מוטלת בספק, שכן יש התולים בו את האשמה על כי לא עשה דבר כדי למנוע אותם. אולם, ימאשיטה הורה להוציא להורג את הקצין שהורה על ביצוע הטבח בבית החולים ומספר חיילים שנתפסו עוסקים בביזה, והתנצל באופן אישי בפני שורדי הטבח.
ראשית המלחמה > מנצ'וריה

ב-17 ביולי 1942, נשלח ימאשיטה מסינגפור למנצ'וקוו לפקד על הארמייה הראשונה, ושם נדחק אל מחוץ לפעילות המלחמתית למשך זמן רב. האחראי להרחקתו היה ככל הנראה טוג'ו, אז ראש ממשלת יפן, שהיה יריבו הפוליטי. בראשית 1942, שגה ימאשיטה בלשונו בעת נאום שנשא בפני האוכלוסייה המקומית בסינגפור באומרו כי תושבי סינגפור הם חלק מהאימפריה היפנית. הכרזה זו גרמה למבוכה בממשלת יפן, אשר לא הכירה בתושבי האזורים הכבושים כבעלי זכויות שוות לאלה של אזרחי יפן.
ראשית המלחמה > הפיליפינים

ב-1944, לאחר התפטרותו של טוג'ו מהממשלה, שב ימאשיטה לתפקיד קרבי כמפקד הארמייה ה-14, שתפקידה היה להגן על הפיליפינים. הכוחות האמריקאיים נחתו על האי לייטה ב-20 באוקטובר - עשרה ימים בלבד לאחר הגעתו של ימאשיטה לאי. ב-6 בינואר 1945, נחתה הארמייה השישית האמריקאית, על 200,000 החיילים שלה, במפרץ לינגיין שבלוזון.
לרשותו של ימאשיטה עמדו כ-262,000 חיילים בשלוש קבוצות הגנה: הגדולה ביותר, קבוצת שׁוֹבּוֹ ובה 152,000 חיילים, הגנה על צפון לוזון, והייתה תחת פיקודו הישיר של ימאשיטה; הקבוצה הקטנה ביותר, קבוצת קֶנבּוּ ובה 30,000 חיילים, הגנה על בטאן והחופים המערביים; הקבוצה האחרונה, קבוצת שׁינבּוּ ובה 80,000 חיילים, הגנה על מנילה ודרום לוזון. ימאשיטה ניסה לייצב את הארמייה שלו, אך נסוג מחוץ למנילה אל רכסי ההרים שבצפון לוזון, והורה על חייליו לסגת עמו.
באופן מיידי כמעט, כבש אדמירל-משנה סאנג'י איוובוצ'י מהצי הקיסרי היפני את מנילה מחדש בעזרת 16,000 ימאים, מתוך כוונה להשמיד את כל מתקני הנמל ומחסני הצי. כאשר הגיע לעיר, נטל איוובוצ'י את הפיקוד על 3,750 החיילים שנותרו בעיר למטרות ביטחון, ובניגוד לפקודתו של ימאשיטה, פתח בלוחמה בתוך גבולות העיר. כתוצאה מקרב מנילה, שנערך בין ה-4 בפברואר וה-3 במרץ, ופשעי המלחמה שביצעו החיילים היפנים במהלכו, נהרגו מעל 100,000 אזרחים פיליפינים במה שעתיד להקרא טבח מנילה.
ימאשיטה ריכז את מה שנותר מהארמייה שלו באזור קיאנגאן. בשלב זה הצטמצמה הארמייה לפחות מ-50,000 חיילים, בשל לחימה משותפת של האמריקאים וכוחות גרילה פיליפינים. ב-2 בספטמבר 1945, הגיש ימאשיטה את כניעתו לגנרלים ג'ונתן ויינרייט וארתור פרסיבל - שניהם שבויי מלחמה במנצ'וריה. באופן אירוני, פרסיבל נכנע בפני ימאשיטה בתום קרב סינגפור. הפעם סירב פרסיבל ללחוץ את ידו של ימאשיטה, וזאת בשל יחסו לכאורה של האחרון כלפי שבויי המלחמה של בעלות הברית. על אף שהיה צפוי שימאשיטה יבצע ספוקו טרם הכניעה, הוא הסביר את החלטתו להימנע מכך באומרו כי אם יתאבד ישא מישהו אחר באשמה.
ראשית המלחמה > משפט

בין התאריכים 29 באוקטובר וה-7 בדצמבר 1945, עמד ימאשיטה למשפט בבית דין צבאי אמריקאי באשמת פשעי מלחמה כנגד אזרחים ושבויי מלחמה בפיליפינים ובסינגפור. ימאשיטה נמצא אשם ונידון למוות. המשפט היה שנוי במחלוקת ובמהלכו נקבע תקדים בנושא אחריות פיקודית בנושא פשעי מלחמה, שנקרא "תקן ימאשיטה."
מהלך המשפט ספג גם הוא ביקורת. ההגנה טענה כי לא ניתנה לה שהות מספקת על מנת להכין את התיק כיאות. בנוסף, האווירה בבית המשפט, אשר הושפעה מלחצם של הפיליפינים למצות את הדין עם ימאשיטה על פשעיו כנגד עמם, השפיעה על אובייקטיביות השופטים. בית המשפט התיר עדות מפי השמועה, עדים לא מזוהים וסוגים נוספים של ראיות שההגנה לא יכלה להתמודד מולן. מכיוון שימאשיטה היה היפני הראשון שנשפט על ידי בעלות הברית, רצה דאגלס מקארתור משפט מהיר שיסתיים בהרשעה, על מנת לקבוע תקדים לקראת הקמת בית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק בטוקיו ובמקומות נוספים במזרח הרחוק.
האישום העיקרי כנגד ימאשיטה היה כישלונו בתור מפקד הכוחות היפניים בפיליפינים למנוע מחייליו לבצע את פשעי המלחמה. ההגנה אמנם אישרה כי בוצעו פשעי מלחמה, אולם לטענתה התמוטטות קווי התקשורת ושרשרת הפיקוד במהלך הקרב הותירו את ימאשיטה ללא יכולת לשלוט בחייליו אפילו אם היה בידיו מידע על פעולותיהם, דבר שלא הוכח בשום שלב. מעבר לכך, את רוב פשעי המלחמה ביצעו חיילים מהצי, שכלל לא היו תחת פיקודו.
בית המשפט קבע כי ימאשיטה אשם ודן אותו למוות. אחד מעורכי הדין מטעם התביעה, הארי קלארק, עתר לבית המשפט העליון של הפיליפינים ושל ארצות הברית, ואף עתר למקארתור עצמו, אולם עתירתו נדחתה בכל הערכאות. כתוצאה מכך, הוצא ימאשיטה להורג ב-23 בפברואר 1946.
לגיטימיות המשפט המהיר עוררה ספקות עוד במהלכו, כאשר שופט בית המשפט העליון, פרנק מרפי, מחה על קבלת בית המשפט עדויות מפי השמועה ועל התנהלותם המקצועית של התביעה.
ראשית המלחמה > הוצאה להורג

לאחר החלטת בית המשפט העליון נשלחה בקשת חנינה לנשיא הארי טרומן. טרומן משך ידיו מהבקשה, והותיר את ההחלטה בידי רשויות הצבא. זמן מה לאחר מכן, אישר מקארתור את גזר הדין.
ב-23 בפברואר 1946, במחנה השבויים בלוס באניוס (48 ק"מ דרומית למנילה), נתלה ימאשיטה. ראש המטה של ימאשיטה בפיליפינים, אקירה מוטו, הוצא להורג ב-23 בדצמבר 1948, לאחר שנמצא אשם בביצוע פשעי מלחמה בידי בית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק.
ראו גם

היסאיצ'י טראוצ'י
הזהב של ימאשיטה
לקריאה נוספת

ג'ון טולנד, השמש העולה: שקיעתה ונפילתה של הקיסרות היפנית, 1936-1945, תל אביב: משרד הביטחון, 1970, עמ' 204–209, 410-401.
Helms, Nathaniel R. General Tomoyuki Yamashita, in World War II Magazine, February 1996, p. 3.
Barber, Laurie. The Yamashita War Crimes Trial Revisited
Taylor, Lawrence. A Trial of Generals, Icarus Press, Inc. 1981.ISBN 9780896517752.
Reel, A. Frank. The Case of General Yamashita, The University of Chicago Press, 1949. ISBN 9780374967666.
ימאשיטה (במרכז, יושב) מגיש למפקד כוחות בעלות הברית בסינגפור, ארתור פרסיבל, את דרישתו לכניעה ללא תנאי
ימאשיטה (שני מימין) במהלך משפטו במנילה, נובמבר 1945
מרצל סקיי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1872 טימישוארה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  7 ביולי 1949 (בגיל 77 בערך) טרזווארוש (רובע 6), הונגריה 
 שם לידה:  Stern Marcell 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 זרם באמנות:  אר נובו 
 צאצאים:  Székely Lili, סטייב סקלי 
 
מַרְצֶל סֵקֶיי (במקור שטרן, בהונגרית: Székely Marcell; טימישוארה, 1861 – בודפשט, 21 בפברואר 1939) היה אדריכל יהודי-הונגרי, המתכנן של רבים מבנייני הדירות בסגנון אר נובו מאוחר בבודפשט וכן מתכנן של בניינים תעשייתיים.
ביוגרפיה

מרצל סקיי נולד כבנם של ליפוט שטרן וקטלין קראוס. הוא לא היה רק המתכנן, היזם והקבלן של הבניין ברחוב קיראי של 108, אלא הוא התגורר שם גם בעשור השני של המאה ה-20 עם אשתו הראשונה, מריה וכסלר ועם משפחתו. אחד מבניו, סטיב סקיי, הפך לבמאי קולנוע מפורסם בברלין, בבודפשט ובארצות הברית, בן אחר, לאסלו סקיי, כותב שירים ידוע בפריז, ובתו לילי הייתה שחקנית. שמו של סקיי מוזכר גם בעבודות האדריכליות של מוזיאון ארנסט. הוא הובא למנוחת עולמים בבית קברות היהודי ברחוב קוזמה בקבר המשותף עם אשתו השנייה פרנציסקה ריינר (30 א-3–4).
עבודותיו (חלקי)

בודפשט רובע 7, (כיום רחוב ינה רייטו 6.) בית מגורים, 1898-1900
מתחם בנייני מבשלת הבירה קבאניה (כיום דרהר מבשלות בירה), ששוחזר והוכרז לשימור, נבנה במקור בין השנים 1905–1910 על בסיס התוכניות של מרצל סקיי ושל קארוי מוצ'אני .
רובע 7 בודפשט רחוב קיראי 108, בניין מגורים, 1911
רובע 7 בודפשט רחוב דמיאניץ' 26/B, בניין מגורים, 1914
לקריאה נוספת

מרצל סקיי ביוגרפיה ותמונות שנים מבנייניו
הערות שוליים

↑  Halálesete bejegyezve a Bp. VII. ker. állami halotti akv. 251/1939. folyószáma alatt.
↑  Láthatatlan.óvás.hu
↑  Székely István filmrendező
↑  Százéves házak
וידאוגרפיה של שאקירה
אלבומי וידאו

| שנה | פרטי אלבום ההופעה | מכירות |
| --- | --- | --- |
| 2000 | MTV Unplugged השקה: 29 בפברואר 2000  חברת תקליטים: סוני מיוזיק  פורמט: CD/DVD  אלבום די וי די |  ארגנטינה (CAPIF) פלטינה, 60,000  ארצות הברית (RIAA) - פלטינה 4×, 400,000  ארצות הברית (RIAA) (וידאו) - זהב, 50,000  ברזיל (Pro-Música Brasil) זהב, 100,000  גרמניה (BVMI) זהב, 150,000  מקסיקו (AMPROFON) - פלטינה, 150,000  בכל העולם - 5,000,000 |
| 2004 | Live & off the Record השקה: 30 במרץ 2004  חברת תקליטים: אפיק  פורמט: CD/DVD  אלבום די וי די, דוקומנטרי |  אוסטרליה (ARIA) - זהב, 17,500  ארצות הברית (RIAA) - זהב, 50,000  גרמניה (BVMI) - זהב 3×, 75,000  מקסיקו (AMPROFON) - זהב, 50,000  ספרד (PROMUSICAE) - זהב, 50,000  צרפת (SNEP) - זהב, 10,000  בכל העולם - 1,000,000 |
| 2007 | Oral Fixation Tour השקה: 12 בנובמבר 2007  חברת תקליטים: אפיק  פורמט: CD/DVD  אלבום די וי די |  ארגנטינה (CAPIF) פלטינה, 40,000  ארצות הברית (RIAA) - פלטינה, 100,000  ברזיל (Pro-Música Brasil) פלטינה, 30,000  מקסיקו (AMPROFON) - פלטינה, 100,000  ספרד (PROMUSICAE) - פלטינה 2×, 160,000  קולומביה (ASINCOL) - פלטינה 2×, 200,000  בכל העולם - 630,000 |
| 2011 | Live From Paris השקה: 6 בדצמבר 2011  חברת תקליטים: אפיק  פורמט: CD/DVD  אלבום די וי די |  צרפת (SNEP) - פלטינה, 100,000  מקסיקו (AMPROFON) - פלטינה+זהב, 90,000  בכל העולם - 500,000 |
| 2019 | Shakira in Concert: El Dorado World Tour השקה: 13 בנובמבר 2019  חברת תקליטים: סוני מיוזיק  פורמט: CD/DVD  אלבום די וי די |  בכל העולם - לא ידוע |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | El oasis | לואיזה מריה ריקו |  |
| 2001; 2005; 2009 | סאטרדיי נייט לייב | עצמה / אורחת מוזיקלית | פרק: "Gerard Butler/Shakira" פרק: "Alec Baldwin/Shakira" פרק: "Derek Jeter/Shakira/Bubba Sparxxx" |
| 2002 | Popstars | עוזר מנטור | עונה 1 |
| 2002 | Taina | עצמה | פרק: "Abuelo Knows Best" |
| 2005 | 7 vidas | עצמה | פרק: "Todo por las pastis" |
| 2009 | בטי | עצמה | פרק: "The Bahamas Triangle" |
| 2010 | המכשפים מווייברלי פלייס | עצמה | פרק: "Dude Looks Like Shakira" |
| 2013–2014 | The Voice | מאמן / מנטור | עונה 4 ו-6 |
| 2014 | Dreamland | עצמה | פרק: "3" |