יצחק באדהב
ביוגרפיה

נולד בירושלים ללאה ולרב מיכאל באדהב, ששימש כשד"ר כוללות העיר. סבו מצד אביו היה הרב רפאל בדהב, שעלה לארץ ישראל מלאריסה שביוון לפני שנת 1840 (ה'ת"ר), בן למשפחה שמוצאה בסרגוסה שבספרד. אביה של אמו היה הראשון לציון והחכם באשי הרב יצחק קוב'ו, בן למשפחת הרבנים קובו שמוצאה בקומו שבאיטליה, אליה הגיעה לאחר גירוש ספרד.
בעקבות מסעותיו של אביו, גידלה אותו אמו לבדה. בקיץ שנת 1866 (ה'תרכ"ו) עברה אמו יחד עם שאר ילדיה להתגורר ביפו, בעקבות התפרצות מחלת הכולרה בירושלים. בחודש אוקטובר 1866 (חשוון ה'תרכ"ז) פשטה המחלה גם ביפו, ואמו ואחיו הקטן משה נפטרו. בן דודתו מצד אביו, הרב יוסף רפאל עוזיאל, אימצו וגידלו בביתו שבירושלים, עד לחזרתו של אביו ממסעותיו.
בילדותו למד בבית הספר דורש ציון אצל הרב יוסף רחמים אופלטקה, בנו של הרב יצחק פראג אופלטקה, ובהמשך אצל הרב שלמה יוסף, מרבני סלוניקי.
בשנת 1878 (ה'תרל"ח) התייתם גם מאביו, ושוב אומץ על ידי הרב יוסף רפאל עוזיאל, שהשיאו ללאה, בת הרב יהודה קואינקה (ובת-דודתו של הרב בן ציון אברהם קואינקה), נצר לשושלת רבנים שמוצאה מהעיר קואנקה שבספרד. בתקופה זו למד בבית המדרש וישיבה "שבת אחים" בירושלים, והתגורר אצל חותנו בעיר העתיקה. כעבור כשנה עבר עם אשתו להתגורר בשכונת משכנות שאננים, ושם נולד בנם יחידם, יהודה[דרוש מקור]. בהמשך נולדו לזוג שתי בנות - מרים וסולטנה.
בחודש יולי 1886 (תמוז ה'תרמ"ו) ייסד בירושלים יחד עם הרב אברהם עזריאל, הרב יעקב חי בורלא והרב בכור יעקב פאפולא את חברת "שומרי מצווה ומלביש ערומים", שמטרתה לסייע ליתומים ולילדים עניים. בסוף שנת 1886 (ה'תרמ"ז) יצא בשליחות ישיבת המקובלים בית אל כשד"ר אל טריפולי שבלוב, שם שהה כשנה וחזר לירושלים בחורף שנת 1888 (ה'תרמ"ט).
בחודש מרץ 1899 (אדר ה'תרנ"ט), ייסד את בית המדרש "שומר שבת", שמטרתו הייתה לאסוף בני נוער בימי השבת, וללמדם שירה, תולדות היהודים, הלכות ועוד. בשנה זו לווה סכום כסף גדול ופתח חנות ספרים שאותם הביא מליבורנו, במטרה להשתמש בכספי הקרן לטובת ארגוני החסד שהקים. לאחר שנחל כישלון במכירות ונקלע לחובות, ברח בשנת 1901 (ה'תרס"א) להתגורר אצל אחיו שהתגורר במצרים בעקבות הטרדות מצד הנושים. בתקופה זו סבל ממחלות שונות, ובחודש אדר אותה השנה נעצר בידי השלטונות המקומיים כחסר אשרת כניסה, ואושפז בבית החולים הממשלתי תחת שמירה בעקבות מחלותיו. לאחר התערבותו של אחיו הוא שוחרר לאחר שלושה ימים, וחזר לירושלים לאחר תקופת שהות בת שלושה חודשים במצרים.
בחודש אפריל 1901 (אייר ה'תרס"א) החל לשמש כמורה לתלמוד בישיבתו של הרב חיים חזקיהו מדיני בחברון, ובחודש תמוז חזר שוב לירושלים בעקבות מחלותיו. בהמשך נקלע לחובות רבים בעקבות כסף שלווה לחתונת שתי בנותיו, והוצאותיו על טיפולים שונים בבתי חולים. אט אט השתקם, וזכה בהגרלה בדירה בשכונת ימין משה, בצמוד לבית הכנסת הספרדי הגדול של השכונה, כשאת הכסף להשתתפות בהגרלה קיבל בהלוואה מאחד מרבני העיר.
כשנוסדה ישיבת "מנחם ציון" על שם הגביר מנחם אליהו, נמנה עם עשרת תלמידי החכמים שלמדו בה וקיבלו מלגה דו שנתית.
חיבתו לספרים החלה עוד בצעירותו, ואט אט החל לאסוף ולרכוש מחסכונותיו ספרים, כתבי יד עתיקים ומסמכים נדירים. עם החומרים שאסף הקים ספרייה וארכיון שהכילו ספרים וכתבים יקרי ערך בנושאי הלכה, אגדה, פילוסופיה עברית, קבלה, ספרות גאונים, ספרות ימי הביניים, תשובות הרמב"ם ובנו הרב אברהם, ועוד. חומרים אלו סיפקו לו מקור למחקר אודות היישוב היהודי בארץ, ובקהילות חו"ל. בעבודתו זו של הצלת כתבי היד והמסמכים ראה שליחות, ובקיאותו בכל הנוגע לעולם הספרות הייתה לשם דבר בירושלים. לא מעט שאלות שעלו בנושא כתבי יד וחיבורים עתיקים, הופנו אליו.
לשם כתיבת עבודתו הספרותית היה מסתגר בארכיון הספרים האישי שלו, מתחת למפלס בית הכנסת, ומתעד את שלל הממצאים שהעלה במחקריו אודות רבנים, חיבוריהם, ייחוס משפחתם ועוד. הודות לפועלו בתחום, קיימים כיום תיעודים נדירים שהפיץ אודות יהודי המזרח והיישוב היהודי בארץ ישראל.
נקבר בהר הזיתים. על שמו נקראה הסמטה בימין משה, השוכנת בין בית הכנסת הספרדי הגדול לבין ביתו, שבו התגורר עד סוף ימיו.