stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממשל פתוח
ראו גם

אחריות רשויות ציבור ועובדי מדינה
דמוקרטיה אלקטרונית
ממשל אלקטרוני
מיזם ממשל זמין
חוק חופש המידע
כנסת פתוחה
הערות שוליים

↑  Lathrop, Daniel; Ruma, Laurel, eds. (בפברואר 2010). Open Government: Transparency, Collaboration and Participation in Practice. O'Reilly Media. ISBN 978-0-596-80435-0. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Jurgen Habermas, The Structural Transformation of the Public Sphere (1962, trans., Cambridge Massachusetts, 1989)
↑  Reinhart Koselleck, Critique and Crisis (1965, trans., Cambridge Massachusetts, 1988)
↑  Lamble, Stephen (בפברואר 2002). Freedom of Information, a Finnish clergyman’s gift to democracy. Vol. 97. Freedom of Information Review. pp. 2–8. אורכב מ-המקור ב-2010-10-01. נבדק ב-2012-05-06. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Alasdair Roberts, Blacked Out: Government Secrecy in the Information Age (Cambridge, 2006)
1 2 3  Schauer, Frederick (2011), "Transparency in Three Dimensions" (PDF), University of Illinois Law Review, 2011 (4): 1339–1358
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh2001008962
מנואל סאואנה

מנואל סאואנה (בספרדית: Manuel Seoane; ‏19 במרץ 1902 – 21 באוגוסט 1975), כונה "לה צ'נצ'ה", היה כדורגלן ומאמן ארגנטינאי, ששיחק בעמדת החלוץ.
סאואנה נחשב לאחד הכדורגלנים הטובים בהיסטוריה לא רק באינדפנדיינטה, אלא גם בכדורגל הארגנטינאי [דרוש מקור]. הוא קיבל הכרה מצד המדיה והאוהדים על היותו שחקן אסטרטגי וקבוצתי, ביחד עם טכניקה גבוהה עם הכדור. בנוסף לכך, סאואנה היה חלוץ מצוין, סגן מלך השערים של אינדפנדיינטה בכל הזמנים אחרי ארסניו אריקו ומקום חמישי בליגה הארגנטינאית.
קריירה

סאואנה התחיל לשחק בגיל 15 בקבוצה פרוגרסיסטה. לאחר שכבש צמד במשחק הכנה, הצטרף לאינדפנדיינטה, שם ערך את הופעת הבכורה הרשמית ב-6 במרץ 1921 נגד סן לורנסו. הוא זכה עמה באליפות הראשונה שלה ב-1922, עוד בעידן החובבני, עם השפעה רבה מצד התקשורת שכינתה את הקבוצה "לוס דיאבלוס רוחוס" (השדים האדומים). השחקנים הבולטים היו סאואנה בעצמו, ריימונדו אורסי, זואילו קנאברי, אלברטו לאלין ולואיס רוואשינו, שנחשבים לפורצי הדרך של המועדון עד היום.
סאואנה כבש במדיה 241 שערים ב-264 הופעות בסך הכל. הוא סיים כמלך שערי הליגה הארגנטינאית שלוש פעמים במהלך הקריירה, וזכה עם אינדפנדיינטה באליפות חובבנית שנייה ב-1926. סאואנה המשיך לשחק בה עד פרישתו בגיל 31 בעקבות עודף משקל.[דרוש מקור] אינדפנדיינטה ארגנה לכבודו משחק ב-22 באוגוסט 1934, וערכה גביה כדי לקנות לו בית.[דרוש מקור]
לאחר הפרישה סאואנה המשיך לקריירת אימון מצליחה כשהיה מאמן נבחרת ארגנטינה בין השנים 1935–1937. הוא הוביל אותה לזכייה בקופה אמריקה 1937. מאוחר יותר עבד בתעשיית טקסטיל ובשנותיו האחרונות היה אחראי על מחנאות של אינדפנדיינטה הממוקם בקילמס, בואנוס איירס.
קריירה > נבחרת ארגנטינה

בזמן ששיחק באל פורבניר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ארגנטינה, שם שיתף פעולה בהתקפה לצד צ'זרו אונזרי. הייתה הופעה זו נגד פרגוואי בשנת 1921 כאשר הנבחרת נסעה לשם לסדרת משחקי ידידות.
סאואנה זכה עמה בקופה אמריקה 1925 בו כבש בכל משחקי הנבחרת כולל שלושער בניצחון 1–4 על ברזיל. מבחינה אישית זכה בתואר הכובש המצטיין עם שישה שערים ונבחר לשחקן המצטיין בטורניר. על אף היכולת הטובה שהציג, סאואנה ספג ביקורת מצד המגזין הארגנטינאי המפורסם "אל גראפיקו" על היותו לא בכושר בשל עודף משקל. הוא כבש צמד בניצחון 1–7 על בוליביה במסגרת קופה אמריקה 1927 (טורניר שבו נבחר פעם נוספת לשחקן המצטיין), והשלים זכייה שלישית שלו איתה ב-1929.
תארים > כשחקן

אליפות ארגנטינה (2): 1922, 1926
קופה אמריקה (3): 1925, 1927, 1929
השחקן המצטיין של הקופה אמריקה (2): 1925, 1927
מלך השערים של הקופה אמריקה: 1925 
 (6 שערים)
מלך השערים בליגה הארגנטינאית (3): 1922, 1926, 1929
תארים > כמאמן

קופה אמריקה: 1937
סאואנה משחק עבור אינדפנדיינטה, היכן שהעביר את רוב הקריירה
סאואנה (כורע, שלישי מימין) עם נבחרת ארגנטינה בקופה אמריקה 1925
סאי (אי)

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  נילוס 
 קואורדינטות:  20°42′30″N 30°19′30″E﻿ / ﻿20.70833333°N 30.325°E﻿ / 20.70833333; 30.325
 אורך:  12 קילומטר
 רוחב:  5.5 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  סודאן 
  (למפת סודאן מוגדלת) אומדורמאן ואדי חלפא ח'רטום פורט סודאן נילוס הנילוס הכחול  הנילוס הלבן  ים סוף  מצרים לוב צ'אד אריתריאה אתיופיה הרפובליקה המרכז אפריקאית  דרום סודאןסאי(למפת סודאן רגילה) אומדורמאן ואדי חלפא ח'רטום פורט סודאן נילוס הנילוס הכחול  הנילוס הלבן  ים סוף  מצרים לוב צ'אד ארית- ריאה  אתיופיה רמ"א דרום סודאןסאי he
 
סאי הוא אי גדול בנהר הנילוס שבנוביה בין האשד השני לשלישי, במדינת סודאן. אורכו 12 קילומטרים ורוחבו 5.5 קילומטריט. סאי נכבש לסירוגין על ידי המצרים במהלך תקופת הממלכה החדשה. בתקופה המאקורית (אנ') היא הייתה מרכזה של בישופות, בעוד שבמחצית השנייה של המאה ה-16 ייסדו העות'מאנים (אנ') מבצר על האי.
על חלקו הצפון-מזרחי של האי בנויים מקדש ממלכת מצרים החדשה וטחנות רבות הקשורות לייצור זהב עתיק. בקרבת מקום ישנו מבצר של האימפריה העות'מאנית המורכבת מאבן חול שנחצבה לאורך גדות הנהר, וספוליה הנושאת את הכרטוש של אמנחותפ הרביעי, בין יתר שליטי השושלת ה-18. קברים עגולים רבים נמצאים בקרבת מקום.
ראו גם

השילד הערבו-נובי
אבן חול נובית
הערות שוליים

↑  Klemm, Rosemarie; Klemm, Dietrich (2013). Gold and Gold Mining in Ancient Egypt and Nubia. Heidelberg: Springer. pp. 570–572. ISBN 9783642225079.
סיגברט הראשון

ערך זה עוסק במלך פרנקי של אוסטרזיה. אם התכוונתם למלך אסקס, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  535 
 פטירה:  575 (בגיל 40 בערך) ויטרי-אן-אטרואה, צרפת 
 מדינה:  האימפריה הפרנקית 
 בן או בת זוג:  ברונהילדה מאוסטרזיה 
 
סיגברט הראשון (Sigebert I, או סיגיברט Sigibert, בלטינית: Sigibertus;‏ 535 לערך – 575 לערך) היה מלך פרנקי של אוסטרזיה ממות אביו בשנת 561 ועד מותו שלו בשנת 575. הוא היה הבן השלישי שנותר בחיים מתוך ארבעה של כלותאר הראשון ואינגונד. בתקופת שלטונו היה עסוק בעיקר במלחמת אזרחים מוצלחת נגד אחיו למחצה, כילפריך הראשון, מלך נויסטריה.
היסטוריה

כשכלותאר הראשון מת בשנת 561, ממלכתו חולקה, בהתאם למנהג הפרנקי, בין ארבעת בניו: סיגברט הפך למלך החלק הצפון-מזרחי, הידוע בשם אוסטרזיה, עם בירתו ריימס, ואליו הוסיף טריטוריה נוספת עם מותו של אחיו, כריברט הראשון, בשנת 567 או 568; כריברט עצמו קיבל את הממלכה שבמרכזה פריז; גונתרם קיבל את ממלכת בורגונדיה (אנ') עם בירתה באורליאן; והבן הצעיר, כילפריך הראשון, קיבל את סואסון, שהפכה לנויסטריה כאשר קיבל את חלקו בממלכתו של כריברט. פלישות של האווארים, שבט נוודים אכזרי הקשור להונים, גרמו לסיגברט להעביר את בירתו מריימס למץ. הוא הדף את ההתקפות שלהם פעמיים, ב-562 ובסביבות 568. הוא הובס ונלכד על ידי הונים (אווארים), אך בסוף עשה איתם שלום.
בערך בשנת 567, הוא התחתן עם ברונהילדה (ברונכילדיס), בתו של המלך הוויזיגותי אתנגילד (אנ'). לדברי גרגוריוס מטור:
בעקבות זאת, ביקש אחיו כילפריך את ידה של בתו השנייה של אתנגילד, גלסווינתה (אנ'). היא ניתנה לו והוא נטש את נשותיו האחרות. עם זאת, עד מהרה הוא עייף ממנה ורצח אותה כדי להתחתן עם פילגשו פרדגונד. ככל הנראה עקב כעסה של ברונהילדה על רצח אחותה, חיפש סיגברט נקמה. שני האחים כבר היו במלחמה, אך עוינותם התגברה כעת למלחמה ארוכה ומרה שנמשכה על ידי צאצאיהם.
בשנת 573, השתלט סיגברט על פואטייה וטורן, וכבש את רוב ממלכתו של כילפריך. לאחר מכן התחבא כילפריך בטורנה. אבל ברגע הניצחון של סיגברט, כשזה עתה הוכרז כמלך על ידי נתיניו של כילפריך בוויטרי-אן-ארטואה (אנ'), הוא נרצח על ידי שני מתנקשים שעבדו עבור פרדגונד.
בנו כילדברט השני ירש אותו תחת העוצרות של ברונהילדה. ברונהילדה וכילדברט הכניסו את עצמם במהירות תחת חסותו של גונתרם, שבסופו של דבר אימץ את כילדברט כבנו ויורשו. עם ברונהילדה היו לו שתי בנות: אינגונד (אנ') וכלודוסינד (Chlodosind).
הערות שוליים

↑  אורה לימור, "ממלכת הפרנקים בימי כלוביס ויורשיו (התקופה המרובינגית)", בתוך: ראשיתה של אירופה, כרך ב, יחידה 3, האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ג 2003, עמ' 62, 72.
↑  Gregory of Tours, The History of the Franks, IV 27
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10307886X  ISNI: 0000 0000 0326 9313  VIAF: 34859640   WorldCat (עם VIAF): 34859640 
רצח סיגברט מאת ז'אן פוקה, מתוך "הכרוניקות הגדולות של צרפת" (אנ') מהמאה ה-15.
ניצוץ החיים (ספר)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אריך מריה רמרק 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 נושא:  השואה, מחנה ריכוז 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1952 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת הספרים קרני
 תאריך:  1953
 תרגום:  דוד סיון
 
ניצוץ החיים הוא נובלה מאת אריך מריה רמרק שיצאה לאור בשנת 1952. העלילה עוקבת אחרי קבוצה של אסירים במחנה ריכוז במהלך מלחמת העולם השנייה.
הספר יצא לאור בעברית בשנת 1953, בהוצאת הספרים קרני, בתרגומו של דוד סיון.
תוכן

הרומן כולל 25 פרקים והוא מספר את סיפורם של אסירים ושומרים של "המחנה הקטן", מחנה הריכוז הבדיוני "מלרן", חודשים ספורים לפני תום מלחמת העולם השנייה. המחנה הקטן הוא חלק ממחנה הריכוז, אליו נשלחים אסירים שאינם מסוגלים לעבוד. בהפצצות החוזרות על העיר הסמוכה, קבוצת אסירים של המחנה הקטן, שנקראו ותיקים, על שנות שהותם, מתחילה להתארגן כשהם רואים סימנים לשחרור אפשרי. זה מתחיל באי ציות לפקודות, הסתרת אסירים אחרים כדי להימלט מאחיזתם של השומרים, השגת נשק ולבסוף המרד מגיע לשיאו במאבק מזוין לשחרור המחנה. בעלילה מוצגים גם התנאים הבלתי אנושיים של המחנה, כמו השפלות, תנאים לא סניטריים ורעב, מרכיב נוסף בעלילה הוא הסכסוך עם החלק הקומוניסטי של קבוצת ההתנגדות ומטרותיהם.
הרקע לכתיבת הספר

זמן קצר לאחר שנודע לרמרק, ביוני 1946 על מותה של אלפרידה שולץ, אחותו הצעירה, שראשה נערף לאחר משפט של בית המשפט העממי ב-1943, הוא החל לעבוד על הרומן, שהקדיש לה. הרומן מבוסס על הספרים ושיחות עם ניצולים, כמו אדגר קופפר וטוטו קופמן. בין הספרים היו "המשפט" של וילי ברדל, הרומן " "הצלב השביעי" מאת אנה זגרס, והניתוח "מדינת ה-SS" שנכתב על ידי אויגן קוגון.
הערות שוליים

↑  ניצוץ רימארק, מעריב, 4 בספטמבר 1953
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007403070505171  GND: 4304194-2  VIAF: 183339782   WorldCat (עם VIAF): 183339782
ספרית פועלים

| --- | --- |

כרזת פרסומת לספרית פועלים
כרזת פרסומת לספרית פועלים
 נתונים כלליים
 מייסדים:  תנועת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר
 תקופת הפעילות:  1939–הווה (כ־85 שנים)
 מיקום המטה:  מרחביה 
 משרד ראשי:  בני ברק
 ענפי תעשייה:  הוצאה לאור
 מוצרים עיקריים:  סיפורת, ספרי עיון, שירה, ספרות ילדים
 מנכ"ל:  עוזי שביט 
 
סִפרִיַּת פועלים הייתה הוצאת הספרים של תנועת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר. נוסדה באוקטובר 1939 בקיבוץ מרחביה.
היסטוריה

ההוצאה הוקמה מתוך תפיסה אידאולוגית שגרסה כי כך ניתן יהיה להשפיע על הציבור, אך כבר בשלב מוקדם החלה ההוצאה להוציא לצד ספרים בעלי פן אידאולוגי שמאלי, גם ספרות יפה (עברית ומתורגמת). מתוך תפיסתה האידאולוגית של ההוצאה, מחירם של הספרים היה זול על מנת שכל אדם יוכל לקנותם.
המשוררים אברהם שלונסקי ולאה גולדברג היו בין העורכים הראשונים של ההוצאה. המשורר נתן יונתן כיהן כעורך  בהוצאה במשך 27 שנים (1971–1997).
מהקמתה ועד שנת 1999 הוציאה ההוצאה כ-3,400 ספרים. ארכיון "ספרית פועלים" כולל עותקים מכל ספרי ההוצאה. הארכיון נמצא בבית ההוצאה, וכן בארכיון המרכזי של השומר הצעיר, ארכיון יד יערי בגבעת חביבה.
בשנת 2001 התמזגה הוצאת ספרית פועלים עם הוצאת הקיבוץ המאוחד. מנכ"ל שתי ההוצאות והעורך הראשי שלהן עד 2018 היה פרופסור עוזי שביט. במקומה מונתה נגה אלבלך.
בשנת 2010 נפתחה תחת הוצאת הקיבוץ המאוחד סדרת סיפורת חדשה בשם "ספריית פועלים סיפורת", המנציחה את שם ההוצאה הוותיקה. במסגרת הסדרה יוצאים כותרים מתורגמים מאת מיטב הסופרים העכשוויים. בשנת 2019 פתחה הסדרה את שעריה גם לספרות מקור (ישראלית).
הערות שוליים

↑
עשור ל"ספרית פועלים", דבר, 12 בינואר 1950
↑  גילי איזיקוביץ, מנכ"ל הקיבוץ המאוחד עוזי שביט פורש, נגה אלבלך תחליף אותו, באתר הארץ, 26 בדצמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307661305171
חיל האוויר הפקיסטני

| --- | --- |

סמל חיל האוויר הפקיסטני    דגל חיל האוויר הפקיסטני    רונדל חיל האוויר הפקיסטני
 פרטים
 מדינה:  פקיסטן פקיסטן
 שיוך:  הכוחות המזוינים של פקיסטן
 סוג:  חיל אוויר
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  14 באוגוסט 1947 (כחיל האוויר המלכותי הפקיסטני) – הווה
 מלחמות:  מלחמת הודו-פקיסטן (1947) מלחמת הודו-פקיסטן (1965) מלחמת ששת הימים מלחמת הודו-פקיסטן (1971) מלחמת יום הכיפורים מלחמת אפגניסטן מלחמת קרגיל העימות ההודי-פקיסטני (2001-2002) המלחמה בצפון-מערב פקיסטן
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  70,000
 ציוד עיקרי:  883 מטוסים
 פיקוד
 דרגת המפקד:  מרשל אוויר
 מפקד נוכחי:  מוג'איד אנוואר חאן
חיל האוויר הפקיסטני (באורדו: پاک فِضائیہ) הוא הזרוע האווירית של הכוחות המזוינים של פקיסטן.
היסטוריה

החיל הוקם בשם חיל האוויר המלכותי הפקיסטני (RPAF) לאחר חלוקת הודו ב-1947. ב-1956, עם הפיכתה של פקיסטן לרפובליקה, שונה השם לחיל האוויר הפקיסטני (PAF).
מראשית הקמתו שיתף החיל פעולה עם בריטניה וצרפת ומאוחר יותר עם ארצות הברית, שהפכה לספקית הנשק העיקרית של צבא פקיסטן. שיתוף פעולה זה ספג מכה קשה אחרי שממשלו של ביל קלינטון החליט להטיל סנקציות על פקיסטן בשל ניסויי הגרעין שביצעה. כתוצאה מהסנקציות, בוטלה עסקת רכישת 71 מטוסי F-16 שהיו אמורים להצטרף ל-40 מטוסי F-16 שכבר נרכשו על ידי פקיסטן ב-1981.
טייסים פקיסטניים השתתפו במהלך מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים. לפי מקורות פקיסטניים, הצליחו הטייסים הפקיסטניים להפיל 3 מטוסים ישראליים מבלי לספוג אבדות, אחד הטייסים הפקיסטניים זכה בשל כך לאות כבוד מטעם הממשל הסורי.
עם הטלת הסנקציות, גבר שיתוף הפעולה עם סין, שתי המדינות חברו יחד גם כתוצאה מהאויב המשותף - הודו. כחלק משיתוף הפעולה החלו שתי המדינות לייצר בין היתר טנקים (אל-חאליד/MBT-2000), מטוסי אימון (K-8, Super Mushak) וגולת הכותרת - פיתוח וייצור מטוס הקרב JF-17.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר, שיתפה פקיסטן פעולה עם כוחות ארצות הברית במלחמה העולמית בטרור, כתוצאה משיתוף פעולה זה הסכים השלטון האמריקאי להסיר את הסנקציות, ארצות הברית העניקה במתנה גם 2 מטוסי F-16 ולאחרונה שתי המדינות חתמו על הסכם לרכישת 44 מטוסי F-16, כמו כן, שתי המדינות חתמו על הסכמי נשק שונים הכוללים אספקת מסוקי קרב, טילים ושדרוג מערכות הנשק שברשות פקיסטן.
מדריכי צבא פקיסטניים רבים מצויים במדינות המפרץ, טייסים פקיסטניים רבים משרתים בשורות חיל האוויר המלכותי הסעודי וכן בחיל האוויר של איחוד האמירויות. בין פקיסטן לערב הסעודית גם ברית הגנה ושיתוף הפעולה הצבאי הפך לצמוד בשנים האחרונות.
כלי התעופה שברשות החיל

בשנים האחרונות מתבצע תהליך מודרניזציה של החיל אשר כולל עסקאות נשק נרחבות.
כלי התעופה שברשות החיל > מטוסי קרב

F-16 - כיום מצויים בשירות 44 מטוסים מדגמים מיושנים. פקיסטן חתמה על עסקאות נשק עם ארצות הברית במסגרתו תקבל 18 מטוסים מדגם חדיש (עם אופציה לרכישת 18 מטוסים נוספים), 26 מטוסים משודרגים ושדרוג המטוסים אשר מצויים כבר בשירות. פקיסטן בוחנת גם את האפשרות לרכוש כמות גדולה יותר של מטוסים.
JF-17 - מטוס שפותח על ידי פקיסטן וסין, 2 מטוסים נכנסו כבר לשירות. פקיסטן מתכננת ייצור של 150–250 מטוסים.
מיראז' 3/ מיראז' 5 - 221 מטוסים נמצאים בשירות, מתוכם 143 מטוסי מיראז' 5 ו-78 מטוסי מיראז' 3, חלק מהמטוסים עברו שדרוג על ידי צרפת. המטוסים בעלי יכולת לנשיאת נשק גרעיני. המטוסים נחשבים מיושנים. מדי שנה מתרסקים מספר מטוסים בשל המצב המכני והמבני המיושן.
F-7 - מטוס סיני המבוסס על המיג 21, 57 מטוסים מצויים בשירות. כמו מטוסי המיראז', המטוסים נחשבים מיושנים ומספר לא מבוטל של מטוסים התרסקו כבר.
Q-5 - מטוס הפצצה סיני המבוסס על המיג 19. 48 מטוסים נמצאים בשירות מבצעי.
כלי התעופה שברשות החיל > מטוסי תובלה

C-130 הרקולס
CN-235
כלי התעופה שברשות החיל > מטוסי אימון

K-8
Super Mushak
ססנה T-37 טוויט
כלי התעופה שברשות החיל > מסוקים

AH-1 קוברה
עסקאות נשק עתידיות

בנוסף למטוסי F-16 ומטוסי JF-17, פקיסטן חתמה על הסכם עם סין לרכישת 36 מטוסי J-10 - מטוס קרב סיני מתקדם שלפי הערכות מבוסס על פרויקט הלביא הישראלי. פקיסטן עדיין שוקלת אפשרות לרכישת מטוס קרב מתקדם (יורו פייטר 2000 טייפון, JAS-39 גריפן או דאסו ראפאל).
כמו כן, פקיסטן אמורה לקבל מטוסי AWACS מתוצר סאאב, מטוסי P-3 אוריון שישמשו בעיקר את חיל הים הפקיסטני וכן רכישות נוספות של מסוקי קוברה ומסוק קרב מתקדם אחר.
לקריאה נוספת

IBP USA. Pakistan Air Force Handbook: Strategic Information and Contacts. Lulu.com, 2009. ISBN 1438737025
מטוס F-16 פקיסטני
שני מטוסי JF-17, המהווים את גאוות חיל האוויר הפקיסטני
C-130 הרקולס של חיל האוויר הפקיסטני
מועצת הביטחון הפדרלית (גרמניה)

| --- | --- |


חדר ישיבות הקבינט בבניין הקנצלריה הפדרלית בברלין
 מידע כללי
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 תאריך הקמה:  1955 
 ממשלה:  ממשלת גרמניה
 מטה מרכזי:   ברלין
 
מועצת הביטחון הפדרלית (בגרמנית: Bundes sicherheitsrat – BSR) היא ועדת קבינט שרים קבוע של הממשלה הפדרלית האמון על קביעת מדיניות הביטחון הלאומי של גרמניה. המועצה אחראית על ניסוח האסטרטגיה הביטחונית של המדינה, תוך שיתוף פעולה הדוק עם גלל גופי הממשלה הפדרלית. קנצלר גרמניה משמש כיושב ראש הוועדה.
היסטוריה

מועצת הביטחון הפדרלית הוקמה בשנת 1955, בעקבות הצעה של השר הפדרלי למשימות מיוחדות דאז, פרנץ יוזף שטראוס. המטרה הייתה להבטיח שביטחון המדינה לא יהיה תלוי רק בצבא, אלא יתבסס על שיתוף פעולה בין-משרדי רחב. בשנת 1969 שונה שמה של המועצה ל"מועצת הביטחון הפדרלית".
תפקידים וסמכויות

קביעת כיוון אסטרטגי: מועצת הביטחון מגדירה את היעדים ארוכי הטווח של מדיניות הביטחון והחוץ הגרמנית ומתווה את הדרכים להשגתם.
תיאום בין-משרדי: הגוף אחראי על תיאום המדיניות הביטחונית בין משרדי הממשלה השונים, כגון משרדי החוץ, ההגנה והאוצר.
פירוק ובקרת נשק: מועצת הביטחון הפדרלית אחראית על אישוור ותיאום מדיניות ייצוא נשק וכן רכישת נשק ממדינות זרות.
סודיות: דיוני המועצה מתנהלים בסודיות, על מנת לאפשר דיון פתוח וגמיש בנושאים רגישים.
הרכב המועצה

| שר | שר | תפקיד |
| --- | --- | --- |
|  | אולף שולץ (יו"ר) | קנצלר גרמניה |
|  | וולפגנג שמידט | ראש מטה משרד הקנצלרות הפדרלית |
|  | אנאלנה ברבוק | שרת החוץ הפדרלית |
|  | בוריס פיסטוריוס | שר ההגנה הפדרלי |
|  | כריסטיאן לינדנר | שר האוצר הפדרלי |
|  | ננסי פזר | שרת הפנים הפדרלית |
|  | מרקו בושמן | שר המשפטים הפדרלי |
|  | רוברט האבק | שר הכלכלה והאנרגיה הפדרלי |
|  | סבנג'ה שולץ | השרה הפדרלית לפיתוח ושיתוף כלכלי |
משתתפים קבועים נוספים
|  | גנרל קרסטן ברויאר | המפקח הכללי של הבונדסוור |
|  | סטפן הבסטריט | ראש לשכת העיתונות והמידע הפדרלית |
ראו גם

ועדת הקבינט לביטחון לאומי של אוסטרליה
המועצה לביטחון לאומי של הממלכה המאוחדת
הקבינט המדיני-ביטחוני (ישראל)
הערות שוליים

↑  Das Kuratorium, der Bundessicherheitsrat, Bundesakademie für Sicherheitspolitik, ‏2013-06-10
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7565568-8  VIAF: 241247509   WorldCat (עם VIAF): 241247509
קהילת וויען

קהל עדת יראים וויען היא עדה שמרכזה בשכונת ויליאמסבורג שבברוקלין ונוסדה על ידי יהודים יוצאי וינה ('וויען' בכתיב ארכאי). יש לה בתי כנסת גם בבורו פארק ובמונסי וכן מוסדות חינוך הכוללים תלמוד תורה, ישיבה קטנה וישיבה גדולה. כקבוצות הונגריות דומות (כמו חסידות פאפא וקהילות צעהלים, ניטרא, קראסנה וקאשוי), יש לה כיום מאפיינים חסידיים מסוימים, על אף שמייסדיה היו ברובם אשכנזים (מתנגדים) יוצאי אוברלנד, ממתפללי ה"שיף-שול" בווינה. היא מונה כ-500 משפחות.
הקהילה הוקמה ב-1941 על ידי פליטים שנמלטו מהנאצים. הם רכשו בניין תיאטרון בשדרות בדפורד והפכוהו לבית כנסת. רבם הראשון היה הרב יונתן שטייף, שכיהן לפני מלחמת העולם השנייה כדיין בבודפשט ונפטר בשנת תשי"ח. בשנת תשכ"א מונה במקומו הרב עזריאל יהודה ליבוביץ. משנת תשנ"ב מכהן הרב אשר אנשיל כ"ץ, בנו של הרב יהושע כ"ץ, אב"ד סומבטהלי, ואחי הרב מסרדהלי. דייני הקהילה בעבר וכיום הם הרב יוסף אליהו שטיינר בוויליאמסבורג, הרב יחזקאל הורוביץ והרב צבי הלפרין בבורו פארק והרב מנחם פישר במונסי.
הרב אשר כ"ץ החליף בשנת תשס"ח את נוסח התפילה בבית הכנסת המרכזי בוויליאמסבורג מנוסח אשכנז לנוסח ספרד והחל לערוך טישים. במונסי נותר נוסח אשכנז, ובבורו פארק יש שתי קהילות המתפללות בנוסח ספרד ואחת שנותרה עם אשכנז. בקהילת וויען בירושלים, ברחוב מנחת יצחק בקרית בעלזא, ממשיכים להתפלל בנוסח אשכנז, ובית הכנסת הוא אחד היחידים בירושלים שבו מקדשים בבית הכנסת בליל שבת ומניחים תפילין בחול המועד.
יוגי דב (דמות)

| --- | --- |

 הופעה ראשונה:  Yogi Bear's Big Break 
 יוצרים:  ויליאם האנה 
 גילום הדמות:  דוז באטלר, ג'ף ברגמן, ג'יימס דארן, דן אקרויד, גרג בורסון, ביל לי 
 מידע
 מקצוע:  גנב
 דמויות קשורות
 אויבים:  דיק דאסטרדלי, Grifter Chizzling, Mayor Brown, מאטלי, Mugger 
 
יוגי דב (באנגלית: Yogi Bear) היא דמות מונפשת של דב אנתרופומורפי שנוצרה במקור על ידי ויליאם האנה וג'וזף ברברה במסגרת חברת ההפקות שלהם האנה-ברברה הפקות. לאורך השנים הדמות כיכבה במספר רב של חוברות קומיקס, תוכניות טלוויזיה מונפשות וסרטים מונפשים.
בגרסה העברית של סדרת האנימציה "יוגי דב", אשר שודרה במקור בישראל בשנות ה-90, יוני חן דיבב את קולו של יוגי דב.
אישיות

יוגי דב הוא דוב אנתרופומורפי חביב ואופטימי אשר אוהב לדבר. יוגי נוהג להתגאות כל העת בכך שהוא אינטליגנטי יותר מהדוב הממוצע. הוא מנסה כל העת לגנוב סלי פיקניק ממבקרים שונים בפארק ג'ליסטון. לעיתים רבות הוא מסתמך על שנינותו והצד היצירתי שבו על מנת להצליח בכך. חברו הטוב בו-בו דב הוא זהיר יותר והוא מנסה כל העת להרחיק את יוגי מצרות. שומר היערות בפארק ג'ליסטון ריינג'ר סמית' מנסה כל העת לסכל את ניסיונותיו של יוגי לגנוב אוכל מהמבקרים בפארק.
רקע

הופעת הבכורה של הדמות הייתה בשנת 1958 כדמות משנה בסדרה המונפשת "המופע של האקלברי האונד", ובעקבות הפופולריות ההולכת וגוברת של הדמות בשנת 1961 יוגי קיבל סדרת ספין-אוף משלו.
בשל הפופולריות הרבה לה זכתה הדמות לאורך השנים היא הפכה לאחת מדמויות הדגל של חברת האנה-ברברה.
רקע > שם הדמות

שם הדמות (יוגי בר) מיוחס לעיתים רבות לשחקן הבייסבול המצטיין בתקופה בה עלתה הסדרה, יוגי ברה.
בעקבות הפופולריות של הדמות ברה הגיש תביעה נגד חברת האנה-ברברה בטענה שהם השתמשו בשם ללא רשות. לבסוף ברה ביטל את התביעה. היוצרים הכחישו שהדמות מבוססת על השחקן, אך מקובל ששם הדמות מבוססת על השחקן לפחות באופן חלקי.
הופעות במדיה > בטלוויזיה

| # | שם הסדרה | תקופת השידור המקורית | ערוץ בו הסדרה שודרה במקור | מספר הפרקים | עונות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | The Huckleberry Hound Show | 1958–1960 | סינדיקציה | 35 פרקים | 2 |
| 2 | The Yogi Bear Show | 1961–1962 | סינדיקציה | 33 פרקים | 2 |
| 3 | Yogi Bear & Friends | 1967–1968 | סינדיקציה | 96 פרקים |  |
| 4 | Yogi's Gang | 1973–1975 | ABC | 15 פרקים | 1 |
| 5 | Yogi's Space Race | 1978–1979 | NBC | 13 פרקים | 1 |
| 6 | Galaxy Goof-Ups | 1978–1979 | NBC | 13 פרקים | 1 |
| 7 | Yogi's Treasure Hunt | 1985–1988 | סינדיקציה | 27 פרקים | 3 |
| 8 | The New Yogi Bear Show | 1988–1989 | סינדיקציה | 45 פרקים | 1 |
| 9 | Yo Yogi! | 1991 | NBC | 13 פרקים | 1 |
| 10 | Jellystone! | 2021–הווה | HBO Max | 57 פרקים | 3 |
הופעות נוספות בטלוויזיה לאורך השנים:
Yogi's Ark Lark – תוכנית ספיישל בת שעה ששודרה במקור בשנת 1972,
Laff-A-Lympics – סדרה ששודרה במקור ברשת ABC בשנת 1977.
Yogi Bear's All Star Comedy Christmas Caper – ספיישל טלוויזיוני אשר שודר במקור בשנת 1982.
Wake, Rattle, and Roll – סדרה ששודרה במקור בשנת 1990.
Yogi the Easter Bear – סדרה ששודרה לראשונה בשנת 1994.
Arabian Nights – סדרה ששודר לראשונה בערוץ TBS בשנת 1994.
הופעות במדיה > סרטים

Hey There, It's Yogi Bear! – סרט משנת 1964.
Yogi's First Christmas – סרט טלוויזיה אשר שודרה במקור בשנת 1980.
הבריחה הגדולה של יוגי – סרט טלוויזיה ששודר במקור בשנת 1987.
יוגי דב וטיסת הקסמים – סרט טלוויזיה ששודר במקור בשנת 1987.
הטוב, הרע, והאקלברי האונד – סרט טלוויזיה ששודר במקור בשנת 1988.
יוגי ופלישת דובי החלל – סרט טלוויזיה ששודר במקור בשנת 1988.
A Day in the Life of Ranger Smith ו-Bo Boo Runs Wild – שני סרטים קצרים שבויימו על ידי ג'ון קריפלוסי.
יוגי הדוב – סרט לייב אקשן עם הנפשה ממוחשבת אשר יצא במקור לאקרנים בדצמבר 2010. בסרט מככבים דן אקרויד בתפקיד יוגי, ג'סטין טימברלייק בתפקיד בובו ואנה פריס בתפקיד כתבת שטח שהגיעה לפארק ג'ליסטון לצלם סרט תיעודי.
הופעות במדיה > קומיקס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הופעות במדיה > משחקי וידאו

1983 – Yogi's Frustration ‏(Intellivision)
1987 – Yogi Bear ‏(למחשב האישי)
1990 – Yogi Bear & Friends in The Greed Monster ‏(Commodore 64)
1990 – Yogi Bear's Math Adventures ‏(DOS)
1990 – Yogi's Great Escape ‏(computer)
1991 – Yo Yogi Bear ‏(Tiger handheld)
1992 – Yogi's Big Clean Up ‏(מחשבי אמיגה)
1994 – Adventures of Yogi Bear/Yogi Bear's Cartoon Capers ‏(יצא לסופר נינטנדו ומגה דרייב)
1994 – Yogi Bear's Gold Rush (גיימבוי)
2000 – Yogi Bear: Great Balloon Blast ‏(Game Boy Color)
2010 – Yogi Bear: The Video Game ‏(יצא ל-Wii ול-Nintendo DS)
הערות שוליים

↑  Sennett, Ted (1989). The Art of Hanna-Barbera: Fifty Years of Creativity. Studio. p. 60. ISBN 978-0670829781. נבדק ב-2 ביוני 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  The Relationship Between Yogi Berra and Yogi Bear, Explained, Slate, 23 September 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007595092405171  LCCN: nb2017002514  MusicBrainz: 3411cff6-a988-4226-a60d-9ddb8764b755   WorldCat (עם LCCN): nb2017-002514
מריו זגאלו

זגאלו (שני משמאל) חוגג עם חבריו לנבחרת ברזיל את הזכייה במונדיאל 1958
מריו ז'ורז'ה לובו זגאלו (בפורטוגזית: Mário Jorge Lobo Zagallo;‏ 9 באוגוסט 1931 – 5 בינואר 2024) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ברזילאי, שנודע במיוחד בשל ההישגים אליהם הגיע כשחקן וכמאמן עם נבחרת ברזיל. זכה במונדיאל פעמיים ברציפות כשחקן ב-1958 וב-1962, ולאחר מכן הוליך את נבחת ברזיל לזכייה במונדיאל גם כמאמן ב-1970 וכעוזר מאמן ב-1994.