stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משפחתו של דונלד טראמפ
אחים ואחיות > אליזבת טראמפ גרו

אליזבת ג'ואן טראמפ גרו (נולדה ב-1942) היא אחותו הבכורה של דונלד טראמפ. בשנת 1989, היא נישאה למפיק הקולנוע ג'יימס גרו. היא עבדה כעוזרת אדמיניסטרטיבית בבנק צ'ייס מנהטן, לפני שעברה לפלורידה. היא האחות היחידה של דונלד טראמפ שנותרה בחיים.
אחים ואחיות > רוברט טראמפ

רוברט סטיוארט טראמפ (1948–2020) היה אחיו הצעיר של דונלד טראמפ. הוא היה מנהל עסקי שניהל את "טראמפ מנג'מנט אינק" חטיבת אחזקות הנדל"ן של ארגון טראמפ מחוץ למנהטן. הוא היה משקיע בחברת SHiRT LLC, אחת משתי בעלות של חברת CertiPathx שקיבלה חוזה ממשלתי בסך 33 מיליון דולר בשנת 2019.
רוברט טראמפ נישא לבליין בירד בשנת 1980. הם התגרשו בשנת 2009 לאחר שטראמפ עזב את אשתו לעובדת ארגון טראמפ אן מארי פאלן. הוא נישא לפאלן בתחילת 2020. טראמפ נפטר ב-15 באוגוסט 2020, בגיל 71. לפי הניו יורק טיימס, הוא סבל מדימומים במוח לאחר נפילה.
נשים > איוונה טראמפ

איוונה מארי טראמפ (לבית זלניצ'קובה), אשתו הראשונה של דונלד טראמפ, נולדה ב-20 בפברואר 1949 בזלין, צ'כוסלובקיה (כיום צ'כיה). היא הייתה דוגמנית אופנה ואשת עסקים שקיבלה את אזרחות ארצות הברית בשנת 1988. הם היו נשואים מ-1977 עד 1990. איוונה טראמפ נפטרה בביתה בניו יורק בגיל 73 ב-14 ביולי 2022.
איוונה הייתה מנהלת בארגון טראמפ במשך שבע שנים, כולל סגנית נשיא לעיצוב פנים. איוונה מונתה למנכ"לית ונשיאת מלון הקזינו טראמפ קאסל באטלנטיק סיטי ולאחר מכן הפכה למנהלת מלון פלאזה במנהטן.
נשים > מרלה מייפלס

מרלה מייפלס (נולדה ב-27 באוקטובר 1963) היא שחקנית, אישיות טלוויזיה, דוגמנית, זמרת ומנחה אמריקאית. היא הייתה אשתו השנייה של דונלד טראמפ. הם נישאו ב-1993, חודשיים לאחר לידת בתם טיפאני, והתגרשו ב-1999.
נשים > מלניה טראמפ

מלאניה טראמפ (לבית קנאוס), אשתו השלישית והנוכחית של דונלד טראמפ, נולדה ב-26 באפריל 1970 בנובו מסטו, יוגוסלביה (כיום סלובניה). היא הייתה דוגמנית בעלת קריירה ארוכה והיא הגברת הראשונה של ארצות הברית השנייה שנולדה מחוץ לארצות הברית (הראשונה הייתה לואיזה אדמס). הם נישאו ב-2005. מלניה הפכה לאזרחית ארצות הברית ב-2006. היא לא עברה מיד לבית הלבן כאשר בעלה הפך לנשיא, אלא נשארה במגדל טראמפ עם בנם בארון עד סוף שנת הלימודים 2016–2017. מלניה ובנם עברו לבית הלבן ב-11 ביוני 2017.
ילדים

לדונלד טראמפ יש חמישה ילדים משלוש נישואים:
מאשתו הראשונה איוונה טראמפ נולדו: דונלד ג'וניור, איוונקה ואריק.
מאשתו השנייה מארלה מייפלס נולדה טיפאני טראמפ.
ומאשתו השלישית מלניה טראמפ נולד בארון טראמפ.
ילדים > מנישואיו הראשונים

דונלד ג'וניור, איוונקה ואריק הם שלושת ילדיו הבוגרים של טראמפ מנישואיו הראשונים עם איוונה טראמפ.
לפני הבחירות, כל אחד מהאחים החזיק בתפקיד סגן נשיא בכיר בארגון טראמפ. במהלך הקמפיין הם שימשו כדוברים עבור אביהם בתוכניות חדשות לאומיות. לאחר ניצחון טראמפ בבחירות, שלושתם מונו לצוות המעבר הנשיאותי.
לאחר ההשבעה, דונלד ג'וניור ואריק לקחו פיקוד על אימפריית הנדל"ן המשפחתית. איוונקה עברה לוושינגטון די. סי. עם בעלה ג'ארד קושנר, שמונה ליועץ בכיר לנשיא ארצות הברית.
ילדים > מנישואיו השניים

טיפאני אריאנה טראמפ (נולדה ב-13 באוקטובר 1993) היא בתו היחידה של דונלד טראמפ עם מארלה מייפלס. ב-2016 היא השתתפה בקמפיין של אביה כי היא למדה סוציולוגיה ולימודים עירוניים ואזוריים באוניברסיטת פנסילבניה. זמן קצר לאחר סיום הלימודים, היא נאמה נאום תומך באביה בוועידה הלאומית הרפובליקנית בגיל 22. היא קיבלה תואר J.D. מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון די.סי. במאי 2020.
ילדים > מנישואיו השלישיים

בארון ויליאם טראמפ (נולד ב-20 במרץ 2006) הוא ילדו הצעיר של טראמפ ובנו היחיד עם מלניה טראמפ. במאי 2006, בארון טראמפ. הוא למד בבית הספר לתרגול ודקדוק קולומביה במנהטן. הוא דובר סלובנית בנוסף לאנגלית.
ב-2017 כשאביו נכנס לתפקיד הנשיא, בארון ואמו נשארו במנהטן לסיים את שנת הלימודים. ביוני, הוא ומלניה עברו לבית הלבן והוא נרשם לבית הספר האפיסקופלי סנט אנדרו, בית ספר פרטי משותף בפוטומאק, מרילנד. ב-2021 כשאביו עזב את הבית הלבן ועבר לפלורידה, הוא שוב סיים את שנת הלימודים, ואז עבר לפלורידה ונרשם לאקדמיה אוקסברידג', בית ספר פרטי לתיכון בוסט פאלם ביץ', פלורידה.
בארון הוא חובב כדורגל. הוא הופיע בחולצת ארסנל ונפגש עם שחקני די. סי. יונייטד בבית הלבן באפריל 2017.
במאי 2024, בארון נבחר להשתתף בוועידה הלאומית הרפובליקנית של 2024 כחבר משלחת פלורידה, במה שהיה יכול להיות כניסתו הראשונה לפוליטיקה. עם זאת, מלניה טראמפ אמרה מאוחר יותר שבנה סירב להזמנה, בטענה ל"התחייבויות קודמות".
נכדים

לדונלד טראמפ יש עשרה נכדים. לבן דונלד טראמפ ג'וניור ואשתו לשעבר ונסה יש חמישה ילדים, לבת איוונקה טראמפ ובעלה ג'ארד קושנר שלושה ילדים, ולבן אריק טראמפ ואשתו לארה שני ילדים.
עץ משפחה-דונלד טראמפ

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |  |  |  פרד טראמפ  פרד טראמפ     |  פרד טראמפ  פרד טראמפ     |  פרד טראמפ  פרד טראמפ     |     |  מרי טראמפ  מרי טראמפ     |  מרי טראמפ  מרי טראמפ     |  מרי טראמפ  מרי טראמפ     |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |   |   |
|   |   |   |   |   |     |   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |  |  |
|   מריאן טראמפ בארי   מריאן טראמפ בארי     |   מריאן טראמפ בארי   מריאן טראמפ בארי     |   מריאן טראמפ בארי   מריאן טראמפ בארי     |   |  רוברט טראמפ  רוברט טראמפ     |  רוברט טראמפ  רוברט טראמפ     |  רוברט טראמפ  רוברט טראמפ     |  |  איוונה טראמפ  איוונה טראמפ     |  איוונה טראמפ  איוונה טראמפ     |  איוונה טראמפ  איוונה טראמפ     |     |  דונלד טראמפ  דונלד טראמפ     |  דונלד טראמפ  דונלד טראמפ     |  דונלד טראמפ  דונלד טראמפ     |   |   |   |   |   |   |     |   |   |  מרלה מייפלס  מרלה מייפלס     |  מרלה מייפלס  מרלה מייפלס     |  מרלה מייפלס  מרלה מייפלס     |   |  מלאניה טראמפ  מלאניה טראמפ     |  מלאניה טראמפ  מלאניה טראמפ     |  מלאניה טראמפ  מלאניה טראמפ     |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |     |   |   |   |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |  |  |   |   |   |  |
|  ונסה קיי היידון  ונסה קיי היידון     |  ונסה קיי היידון  ונסה קיי היידון     |  ונסה קיי היידון  ונסה קיי היידון     |   |  דונלד טראמפ ג'וניור  דונלד טראמפ ג'וניור     |  דונלד טראמפ ג'וניור  דונלד טראמפ ג'וניור     |  דונלד טראמפ ג'וניור  דונלד טראמפ ג'וניור     |   |  איוונקה טראמפ  איוונקה טראמפ     |  איוונקה טראמפ  איוונקה טראמפ     |  איוונקה טראמפ  איוונקה טראמפ     |   |  ג'ארד קושנר  ג'ארד קושנר     |  ג'ארד קושנר  ג'ארד קושנר     |  ג'ארד קושנר  ג'ארד קושנר     |   |  אריק טראמפ  אריק טראמפ     |  אריק טראמפ  אריק טראמפ     |  אריק טראמפ  אריק טראמפ     |   |  טיפאני טראמפ  טיפאני טראמפ     |  טיפאני טראמפ  טיפאני טראמפ     |  טיפאני טראמפ  טיפאני טראמפ     |   |  מייקל בולוס  מייקל בולוס     |  מייקל בולוס  מייקל בולוס     |  מייקל בולוס  מייקל בולוס     |   |  בארון טראמפ  בארון טראמפ     |  בארון טראמפ  בארון טראמפ     |  בארון טראמפ  בארון טראמפ     |
ראמדב

|  |
| --- | --- |
 באבא ראמדב
דת:  הינדואיזם
מייסד של:  פטאנג'אלי יוגפית', קרן בהאראט סוואבהימן
: אישי
לאום:   הודי
נולד:  ראם קרישנה יאדב  25 בדצמבר 1965  בסאיד אליפור, מהנדראגר, הריאנה
ההורים:  ראם ניווס יאדב (אבא)   גולבו דווי (אמא)
תארים:  דוקטורט של כבוד ממכון קלינגה לטכנולוגיה תעשייתית, בובנשוואר
באבא רַאמְדֶב (נולד בשם ראמקרישנה יאדב בהריאנה) הוא גורו יוגה הידוע על פעלו בתחומי האיור ודה, עסקים, פוליטיקה וחקלאות. הוא ייסד את קבוצת המוסדות פטאנג'אלי, והראה עניין בקריירה פוליטית.
ארגונים שייסד > פטאנג'אלי יוגפית'

פטאנג'אלי יוגפית' הוא מוסד לקידום ותרגול של יוגה ואיורוודה. למוסד יש שני קמפוסים בהודו, פטאנג'אלי יוגפית' 1 ופטאנג'אלי יוגפית' 2, בהארידוואר. ובמקומות נוספים, כולל בריטניה, ארצות הברית, נפאל, קנדה ומאוריציוס.
ארגונים שייסד > פטנג'אלי איור ודה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ארגונים שייסד > קרן בהארט סוואבהימן

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  "Baba Ramdev Biography". mapsofindia.com. Swami Ramdev, popularly known as Baba Ramdev was born in 1965 in Alipur in the Mahendragarh district in the Indian state of Haryana.
↑  Lydia Polgreen (18 באפריל 2011), "Indian Who Built Yoga Empire Works on Politics", New York Times, נבדק ב-15 בפברואר 2017 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "Holy noodles", The Economist, 10 במרץ 2016 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "Patanjali Yogpeeth-I & Patanjali Yogpeeth-II". wikimapia.org.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810569314205606  GND: 1046289322  ISNI: 0000 0000 3663 3329  LCCN: n2007217755  VIAF: 65935870   WorldCat (עם VIAF): 65935870 
מבט על פטאנג'אלי יוגפית' בהארידוואר (אוטראקהאנד), הודו
ראש ממשלת ברוניי

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי
 תאריך כניסה לתפקיד:  1 בינואר 1984
 תחום שיפוט:  ברוניי 
 מעון:  איסטנה נורול אימאן, בנדר סרי בגוואן, ברוניי
 ייסוד המשרה:  1 בינואר 1984
 איוש ראשון:  חסן אל-בולקיה
 www.pmo.gov.bn
 
ראש ממשלת ברוניי (במלאית: Perdana Menteri Negara Brunei Darussalam) הוא תפקיד מרכזי בממשלת ברוניי, אשר ממולא על ידי הסולטאן של ברוניי, שהוא גם ראש המדינה.
בדומה לראש הממשלה, הסולטאן יאנג די-פרטואן הוא הראש של שני משרדי הממשלה והמועצה המחוקקת של ברוניי.
המשרה נחנכה ברגע שברוניי הכריזה על עצמאותה מן האימפריה הבריטית בשנת 1984, ומאז ועד כה בתפקיד מכהן חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי.
רשימה

| # | שם  (לידה–מוות) | תמונה | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הסולטאן חסן אל-בולקיה سلطان حسن البلقية (1946-) |  | 1 בינואר 1984 | מכהן |
דירוג על-פי זמן הכהונה בתפקיד

| דרגה | נשיא/סולטאן | תקופת זמן הכהונה |
| --- | --- | --- |
| 1 | חסן אל-בולקיה (המכהן) | כ-33 שנים |
משרד רשמי ומגורים

משרד ראש הממשלה של ברוניי ממוקם ליד ארמון אדינבורו של ברוניי בשדה התעופה לאמה, ברקאס, מזרח בנדר סרי בגאוואן.
הערות שוליים

↑  , באתר הרשמי של משרד ראש הממשלה של Brunei Darussalam
התחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה 2019

| --- | --- |
 ענף:  שחמט 
 ארגון מפעיל:  פיד"ה 
 תקופת התחרות:  10 באוקטובר 2019 – הווה (5 שנים) 
 מספר תחרות:  1 
 עיר מארחת:  האי מאן 
 
 התחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה 2021 ← 
 
 קואורדינטות:  54°14′06″N 4°31′30″W﻿ / ﻿54.235°N 4.525°W﻿ / 54.235; -4.525
 he
 
התחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה 2019 (באנגלית: FIDE Grand Swiss Tournament 2019) היא תחרות שחמט שהתקיימה בין ה־10 ל־21 באוקטובר 2019 באי מאן. התחרות היוותה תחרות העפלה לתחרות המועמדים 2020 ומועמד אחד הגיע ממנה. פביאנו קרואנה וואנג האו חלקו יחד את המקום הראשון, ובהתאם לשיטת הניקוד ניצח וואנג האו בשובר שוויון וזכה בכרטיס לתחרות המועמדים 2020.
פורמט

התחרות שוחקה בשיטה השווייצרית ב־11 סיבובים. כאשר בכל משחק לכל שחמטאי היו 100 דקות, 50 דקות נוספות לאחר המהלך ה־40, 15 דקות נוספות לאחר המהלך ה־60. תוספת של 30 שניות לכל מהלך החל מהמהלך הראשון.
במקרה של שוויון בין מספר שחמטאים הדירוג נקבע לפי שברי השוויון הבאים:
ממוצע מד הכח של היריבים (לאחר הסרת היריב עם מד הכושר הנמוך ביותר)
בוכהולץ 1-: ממוצע התוצאות של היריבים (לא כולל היריב עם התוצאה הנמוכה ביותר)
בוכהולץ: ממוצע התוצאות של היריבים.
תוצאות המשחקים בין השחקנים בשוויון
מתמודדים

בתחרות התמודדו 154 שחמטאים. לפי הפירוט הבא:
100 שחמטאים העפילו על בסיס דירוג במהלך שנה מיולי 2018 ועד יוני 2019
אלופת העולם לנשים - ג'ו ונג'ון
אלוף העולם לנוער (עד גיל 20) - פרהאם מקסודלו (پرهام مقصودلو)
אלוף העולם למבוגרים מעל 50 - קארן מובסיסיאן (Կարեն Մովսիսյան)
אלוף העולם למבוגרים מעל 65 - ולסטימיל יאנסה (Vlastimil Jansa)
מועמדים מאליפויות יבשתיות (5 מאירופה, 3 באסיה, 3 באמריקה ואחד מאפריקה)
מועמד מסבב ACP
שלושה מתמודדים לפי החלטת נשיא פיד"ה
36 מתמודדים לפי החלטת המארגנים.
בין המתמודדים אלוף העולם המכהן מגנוס קרלסן, פביאנו קרואנה, וישוואנתן אנאנד שוויתר על גביע העולם בשביל להתכונן לתחרות הזו, וסלי סו ויו יאנגי שסיים רביעי בגביע העולם.
שלושת הראשונים בגביע העולם החליטו שלא להתמודד, דינג לירן, טיימור רג'אבוב ומקסים ושייה-לגראב. שחמטאים נוספים שהחליטו לא להשתתף: אניש גירי, יאן נפומניאשצ'י ושחריאר ממדיארוב.
פרסים

בתחרות חולקו פרסים בס"ך 443 אלף דולר לפי הפירוט הבא
| מיקום | שווי הפרס (בדולרים) | שווי הפרס לדירוג הנשים |
| --- | --- | --- |
| 1 | 70,000 | 10,000 |
| 2 | 50,000 | 8,000 |
| 3 | 40,000 | 6,000 |
| 4 | 35,000 | 4,000 |
| 5 | 30,000 | 2,500 |
| 6 | 25,000 | 2,500 |
| 7 | 20,000 | — |
| 8 | 16,000 | — |
| 9 | 13,000 | — |
| 10 | 11,000 | — |
| 11–15 | 8,000 כל אחד | — |
| 16–20 | 5,000 כל אחד | — |
| 21–25 | 3,000 כל אחד | — |
| 26–30 | 2,000 כל אחד | — |
סה"כ: 433,000
תוצאות

בתחרות זכה ואנג האו לאחר שצבר 8 נקודות מתוך 11. גם פביאנו קרואנה סיים עם 8 נקודות אולם דורג שני בעקבות שובר שוויון הראשון (מד כושר של היריבים מלבד היריב החלש ביותר) בו ואנג קיבל 2735 וקרואנה 2720. שישה שחמטאים סיימו עם 7.5 נקודות (מסודר לפי הדירוג הסופי מהמקום ה־3 ועד ה־8): קיריל אלקסיינקו (Кирилл Алексеенко), לבון ארוניאן, דוד אנטון גיחארו (David Antón Guijarro), מגנוס קרלסן, היקארו נקמורה, ניקיטה ויטיוגוב (Никита Витюгов).
בעקבות התוצאה ואנג האו עלה לתחרות המועמדים 2020 וקיריל אלקסיינקו זכה להתמודד על הכרטיס החופשי.
מבין הנשים זכתה הרב־אמנית דרונאוולי הריקה (ద్రోణవల్లి హారిక; Dronavalli Harika) במקום הראשון מבין הנשים ובמקום ה־83 הכללי עם 5.5 נקודות. גם רב־אמן לנשים והאמנית הבינלאומית דינארה סדואקסובה (Динара Сәдуакасова) קיבלה 5.5 נקודות ודורגה במקום השני לנשים וה־85 הכללי.
הערות שוליים

↑  תקנון התחרות
↑  וישוואנתן אנאנד ויתר על גביע העולם, timesofindia
מלחמת שלזוויג הראשונה

מלחמת שלזוויג הראשונה (בגרמנית: Schleswig-Holsteinischer Krieg, בדנית: Treårskrigen) הייתה מלחמה שהתנהלה בשנים 1848–1852 בין ממלכת דנמרק לבין הקונפדרציה הגרמנית. המלחמה פרצה עקב דרישת דוכסויות שלזוויג-הולשטיין להשתחרר מתלותם בממלכת דנמרק, והסתיימה בניצחון דני, שהשאיר את הדוכסויות תחת שלטון דני, עד לאחר מלחמת שלזוויג השנייה בשנת 1864.
רקע היסטורי

דוכסויות שלזוויג-הולשטיין היו מאוחדות תחת הכתר הדני, אולם, רק הולשטיין שהייתה גרמנית לחלוטין השתייכה לקונפדרציה הגרמנית, ללא שלזוויג שהייתה דנית בחלקה. בשנת 1848 עלה פרדריק השביעי, מלך דנמרק על כס המלוכה הדני, ומכיוון שלא היו לו ילדים, נוצרה תסבוכת רצינית. בדנמרק היה אמור לעלות אחריו על כס המלוכה כריסטיאן משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג שהיה הקרוב ביותר מהצד הנקבי, ואילו דוכסויות שלזוויג הולשטיין שלט בהם החוק הסאלי, ולפיכך לא הסכימו לשלטונו של כריסטיאן משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג. בעקבות המהפכה בצרפת פרצו מהומות אף בגרמניה, וב-24 במרץ 1848 הכריזו הדוכסויות על ניתוק קשריהם עם דנמרק ופנו בקריאת עזרה אל הקונפדרציה הגרמנית.
מהלך המלחמה > פרוץ הקרבות

ב-10 באפריל 1848 חצו כוחות פרוסיים את גבול הדוכסויות, ועד סוף אפריל סילקו את הכוחות הדניים מהדוכסויות. ב-2 במאי חצו הכוחות הפרוסיים ליוטלנד, אולם בעקבות מחאות מעצמות אירופה עצרו הפרוסים, וביולי חתמו על שביתת נשק עם דנמרק. אולם המפקד הפרוסי בדוכסויות ביטל את שביתת הנשק, ורק לאחר הוראה מפורשת מפרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה, נחתמה שוב שביתת נשק במאלמו ב-26 באוגוסט. בעקבות שביתת הנשק נסוגו הן הכוחות הפרוסיים והן הכוחות הדניים מהדוכסויות, והם נמסרו לוועדה פרוסית-דנית משותפת.
מהלך המלחמה > חידוש הלחימה

במרץ 1849 חידשו הדנים את הלחימה, ולאחר כמה ניצחונות נחתם ב-10 ביולי 1849 שוב הסכם שביתת נשק, בתנאים יותר נוחים עבור הדנים. ב-2 ביולי 1850 חתמה פרוסיה הסכם שלום עם דנמרק, ובו הסתלקה מתביעותיה לדוכסויות. לאחר מכן כבשו הדנים במהירות את שלזוויג, והכניעה את הולשטיין עם עזרה מהקונפדרציה הגרמנית.
מהלך המלחמה > ועידת לונדון

ב-8 במאי 1852 נחתם חוזה לונדון, שעל פיו נבחר כריסטיאן משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג להיות היורש בכוח לכתר לאחר פרדריק השביעי, מלך דנמרק, ובנוסף נקבע פיצוי כספי לכריסטיאן אוגוסט השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג בתמורה לוויתור על תביעותיו לשליטה בדוכסויות.
לקריאה נוספת

א.י.פ. טיילור, המאבק על השלטון באירופה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1975, פרק ראשון - "הדיפלומאטיה של המהפכה" ופרק שני - "הדיפלומאטיה של הריאקציה", עמ' 17–51
הערות שוליים

↑  מכיוון שלפי ההסכמים הם היו נתיני מלך דנמרק, והלה דרש "פעולה פדרלית" נגד נתיניו המתמרדים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560703305171  BnF: cb11997200z (data)  GND: 4070332-0  LCCN: sh85118185  SUDOC: 028061519
אגרת הרדיו והטלוויזיה

שיטות מימון רשתות השידור הציבוריות באירופה: 

באמצעות אגרה 

  אגרה בלבד
  אגרה ופרסומות
  אגרה, פרסומות ומימון ממשלתי
ללא אגרה
  מימון ממשלתי ופרסומות
  פרסומות בלבד
  מימון ממשלתי בלבד
  אין נתונים
אגרת טלוויזיה ואגרת רדיו הן אגרות הנהוגות בחלק גדול ממדינות אירופה, והן נגבות מכל מי שמחזיק ברשותו מקלט טלוויזיה או מקלט רדיו לשם מימון תחנות השידור הציבוריות. גביית אגרות היא אחת מכמה שיטות מקובלות למימון הפקת שידורי טלוויזיה ורדיו, ומקורה בבריטניה בתקופה שבה החלו שידורי רדיו סדירים של ה-BBC.
בישראל בוטלה אגרת הטלוויזיה בשנת 2015, ואגרת הרדיו נגבית באופן עקיף כתוספת לתשלום רישיון הרכב השנתי.
רקע היסטורי

שיטת מימון השידורים הציבוריים באמצעות אגרה מיוחדת נולדה בבריטניה ב-1922 עם התרחבות שידורי הרשת הממלכתית הבריטית BBC. עד 1991 נגבתה האגרה על ידי הדואר הבריטי מבעלי המקלטים בבריטניה והועברה ל-BBC, כשמוסדות רשת השידור אחראים על תכנון התקציב והוצאתו לפועל בלי התערבות הממשלה. מאז 1991 אחראית הרשת BBC עצמה על גביית האגרה, והיא עושה זאת באמצעות מיקור חוץ. בבריטניה, גובה האגרה לשנת 2012 הוא 145.50 לירות שטרלינג לשנה למקלט צבעוני, או 49 לירות שטרלינג למקלט שחור-לבן, וניתנות הנחות לבעלי מוגבלויות. מטרת השיטה היא לשחרר את BBC מתלות בגורמים ממשלתיים פוליטיים ומסחריים. חסרונות של השיטה נעוצים בהכבדת נטל המס על הציבור ובקושי לאתר את בעלי המקלטים.
שיטות דומות התקבלו ברוב ארצות אירופה המערבית. בארצות הברית מקובלת שיטה שונה, שבה הממשל מממן את רשת השידור הציבורית, ה-PBS, באמצעות כספי המיסים הרגילים, ואין אגרה מיוחדת.
באירופה

| מדינה | סכום האגרה |
| --- | --- |
אלבניה אלבניה: 800L
אוסטריה אוסטריה: טלוויזיה – 251.16-€320.76 / רדיו – 70.80-€90.00
בולגריה בולגריה: בוטלה
בלארוס בלארוס: אף פעם לא הייתה אגרה
בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה: €46.00
דנמרק דנמרק: בערך €259
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת: 154.50£ צבע / 52.00£ שחור-לבן
קרואטיה קרואטיה: בערך €137
קפריסין קפריסין: בוטלה
אסטוניה אסטוניה: אף פעם לא הייתה אגרה
פינלנד פינלנד: בוטלה
צרפת צרפת: €139.00
גאורגיה גאורגיה: אף פעם לא הייתה אגרה
גרמניה גרמניה: €17.50 לחודש
יוון יוון: €36.00 (משולם בחשבון החשמל)
הונגריה הונגריה: בוטלה
איסלנד איסלנד: בוטלה
אירלנד אירלנד: €160.00
איטליה איטליה: €90 (משולם בחשבון החשמל)
לטביה לטביה: אף פעם לא הייתה אגרה
ליכטנשטיין ליכטנשטיין: בוטלה
ליטא ליטא: אף פעם לא הייתה אגרה
לוקסמבורג לוקסמבורג: אף פעם לא הייתה אגרה
מלטה מלטה: בוטלה
מולדובה מולדובה: —
מונקו מונקו: אף פעם לא הייתה אגרה
מונטנגרו מונטנגרו: €3.50 לחודש
הולנד הולנד: בוטלה
מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית: בוטלה
רומניה רומניה: בוטלה
רוסיה רוסיה: אף פעם לא הייתה אגרה
סן מרינו סן מרינו: —
סלובקיה סלובקיה: €4.64 לחודש
סלובניה סלובניה: €153
ספרד ספרד: אף פעם לא הייתה אגרה
צ'כיה צ'כיה: €65.94
שווייץ שווייץ: CHF 365.00
בישראל

בישראל אומצה בעבר שיטת האגרה, אולם באופן שונה מהמקובל בבריטניה. כמו בבריטניה, רשות השידור הייתה האחראית על גביית האגרה, אולם בניגוד לשיטה הבריטית המקורית, רשות השידור הייתה חייבת לקבל את אישור ועדת הכספים של הכנסת לגובה האגרה ולתקציב המתוכנן. במצב זה, ועדת הכספים יכולה לעכב את גביית האגרה ולהפעיל לחץ על רשות השידור, וכך לפגוע בעצמאותה. בתקופת האינפלציה הדוהרת בתחילת שנות ה-80 הייתה חשיבות רבה למועד שבו נקבע גובה האגרה בגלל הירידה המתמדת בערך המטבע. לא אחת נדחה הדיון בוועדת הכספים כדי ללחוץ על הטלוויזיה להתאים את שידוריה לציפיות של פוליטיקאים.
בישראל > אגרת הרדיו

אגרת הרדיו מוטלת מכוח סעיף 84 לפקודת התעבורה ונגבית באמצעות חלק מאגרת הרישוי לרכב השנתי שמועבר לתאגיד השידור הישראלי, כשעד לשנת 2017 היה מועבר לרשות השידור. אגרה זו עודנה בתוקף ומשמשת כחלק ממקורות המימון של השידור הציבורי בישראל.
בישראל > אגרת הטלוויזיה

אגרת הטלוויזיה הוטלה מכוח סעיף 29 לחוק רשות השידור, ושולמה ישירות לרשות השידור. האגרה הוטלה על כל משק בית שהחזיק מקלט טלוויזיה, כלומר היה יכול להשתמש במכשיר כדי לקלוט את השידורים, תוך התעלמות מהשימוש שנעשה בפועל במכשיר. כך, כל מכשיר ווידאו, מחשב או מסך בעל ממיר מובנה או חיצוני של עידן פלוס. במשקי בית המחוברים לטלוויזיה בכבלים או הלוויין, נדרש היה לשלם את האגרה לרשות השידור בלא קשר לתשלום דמי המנוי לחברות הכבלים או הלוויין. גם מוסדות ובתי עסק היו חייבים בתשלום אגרה אך זו נגבתה עבור כל מקלט שברשותם וקיימות תקנות מיוחדות המסדירות את אופן התשלום. מספר אוכלוסיות זכו להפחתות והקלות בתשלום אגרת הטלוויזיה. בין אוכלוסיות אלו: אזרחים ותיקים, עיוורים, חלק ממקבלי הבטחת הכנסה, בתי חולים, בתי אבות בתי ספר ומוסדות חינוך. רשות השידור כללה את אגף הגבייה, שמטרתו הייתה לגבות את האגרה לפי חוק. רשות השידור השתמשה, בין השאר, בכלי התקשורת שבאחריותה כדי לעודד את הציבור לשלם את האגרה, תוך אזהרה מפני קנסות ועיקולים.
ביולי 2014, לאחר ביקורת רבה בציבור על תפקודה הרעוע של רשות השידור, אושרה בכנסת הרפורמה ברשות השידור. חוק השידור הציבורי הישראלי ביטל את אגרת הטלוויזיה החל מ-1 באפריל 2015. משרד האוצר החליט לייקר את אגרת הרכב, כדי לממן את הוצאות השידור הציבורי.
בישראל > מקורות מימון אחרים

תקציב המדינה - משרד החינוך מעביר בכל שנה תקציב לערוץ כאן חינוכית לצורך רכישת תוכן חינוכי לילדים, עד שנת 2018 היה מעביר לערוץ הטלוויזיה החינוכית וזה היה תקציבה העיקרי למימון הערוץ. בנוסף עד שנת 2017, משרד האוצר היה מעביר בעת הצורך סיוע תקציבי לרשות השידור.
גורמים מסחריים - מאז אמצע שנות ה-80 נעזרת הטלוויזיה הישראלית בגורמים מסחריים המעניקים חסות לשידורים. כמו כן התרחב מאוד שידורם של תשדירי שירות. במקור נועדו השידורים האלה להפצת הודעות מטעם גופים ממלכתיים וציבוריים, ואילו כיום הם נושאים אופי של פרסומות (בהגבלות מסוימות). אפשרויות מימון אלה אסורות בדגם המימון של BBC הבריטי, אולם קיימות בצורה מוגבלת בארצות אחרות באירופה. בישראל השימוש בהן חיזק את התחושה בציבור כי האגרה אינה משיגה את מטרתה וממילא נסמכת רשות השידור גם על גורמים מסחריים.
בישראל > סכום האגרה לאורך השנים

| שנה | אגרת הטלוויזיה | אגרת הרדיו |
| --- | --- | --- |
1965–1994: ?
| 1995 | ? | 87 ₪ |
| 1996 | ? | מחודש ינואר: 94 ₪   מחודש ספטמבר: 101 ₪ |
| 1997 | ? | מחודש מרץ: 104 ₪   מחודש ספטמבר: 109 ₪ |
| 1998 | ? | מחודש מרץ: 111 ₪   מחודש ספטמבר: 113 ₪ |
| 1999 | ? | מחודש מרץ: 120 ₪ |
| 2000 | 525 ₪ | מחודש מרץ: 122 ₪ |
| 2001 | 517 ₪ | מחודש ספטמבר: 123 ₪ |
| 2002 | 520 ₪ | מחודש ספטמבר: 131 ₪ |
| 2003 | 515 ₪ | 131 ₪ |
| 2004 | 455 ₪ | מחודש אפריל: 122 ₪ |
| 2005 | 409 ₪ | מחודש מאי: 117 ₪ |
| 2006 | 370 ₪ | מחודש אפריל: 114 ₪ |
| 2007 | 350 ₪ | מחודש אפריל: 108 ₪ |
| 2008 | 360 ₪ | מחודש אפריל: 111 ₪ |
| 2009 | 376 ₪ | מחודש אפריל: 116 ₪ |
| 2010 | 390 ₪ | מחודש אפריל: 120 ₪ |
| 2011 | 379 ₪ | מחודש אפריל: 117 ₪ |
| 2012 | 369 ₪ | מחודש אפריל: 114 ₪ |
| 2013 | 356 ₪ | מחודש אפריל: 125 ₪ |
| 2014 | 345 ₪ | מחודש אפריל: 136 ₪ |
| 2015 | בוטלה | מחודש אפריל: 145 ₪ |
| 2016 | בוטלה | מחודש אפריל: 153 ₪ |
| 2017 | בוטלה | מחודש אפריל: 161 ₪ |
| 2018 | בוטלה | מחודש אפריל: 171 ₪ |
| 2019 | בוטלה | מחודש אפריל: 164 ₪ |
| 2020 | בוטלה | מחודש אפריל: 156 ₪ |
| 2021 | בוטלה | מחודש אפריל: 148 ₪ |
| 2022-2023 | בוטלה | מחודש אפריל: 144 ₪ |
| 2024 | בוטלה | מחודש אפריל: 141 ₪ |