stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לייב לב לוין
קריירה > טלוויזיה

לוין השתתף בסדרות טלוויזיה רבות בתפקידים ראשיים ומשניים.
| שנה | פרויקט | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | מתיר עגונות |  | הסדרה שודרה בכאן 11 |
| 2020 | פלמ״ח | אהרון | עונה שנייה, הסדרה שודרה בטין ניק לצופי yes |
| 2020 | בלקספייס | ריף | עונה ראשונה, הסדרה שודרה ברשת 13 ועונתה הראשונה נמכרה לנטפליקס |
| 2020 | ריקוד האש | פרנקל | סדרה מבית yes |
| 2020 | שעת אפס | אסי | על תפקיד זה הוא היה מועמד לפרס שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה |
| 2021 | שמים אדומים | יורי | הסדרה שודרה ברשת 13 |
| 2021 | שטיסל |  | עונה שלישית בלבד. סדרה מבית yes |
| 2022 | שנות הירח |  | סדרת דרמה אוטוביוגרפית אודות אביב גפן. הסדרה שודרה בHOT |
| 2024 | הצבי | גבריאל ניסן | הסדרה שודרה בכאן 11 |
קריירה > קולנוע

בשנת 2021, שיחק לוין את התפקיד הראשי בסרט מישהו יאהב מישהו שביימה הדס בן ארויה. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים. בשנת 2023 שיחק את התפקיד הראשי בסרט המשלחת שעוסק במשלחות הנוער לפולין. הוא מגלם את אחת משלוש הדמויות המרכזיות בסרט: "עידו" שבו מתאהבת ניצן (נעמי הררי).
הוא גילם חייל ישראלי בסרט גיבורים שביים יאיר אגמון ועוסק במלחמת השחרור בראי הישראלים והפלסטינים. שיחק גם בסרט "נדל"ן" של ענת מלץ המועמד בקטגוריית "סרטים עלילתיים באורך מלא" לפרס אופיר לשנת 2024.
קריירה > תיאטרון

בעת לימודי המשחק, לוין גילם את התפקיד הראשי במחזה "נפשות מתות. אבסורדרמה" שביים מיכאל קייט בפרויקט התיאטרון הרב תרבותי. הוא העלה הצגה בפסטיבל "שאון חורף" בירושלים.
כדובר יידיש, החל משנת 2019 משתתף לוין באופן קבוע בקברט יידיש "אסתרס קאבארעט" של בית שלום עליכם.
חיים אישיים

לוין היה בזוגיות עם אלישבע וייל במשך שנתיים, שגילמה גם את זוגתו בסרט מישהו יאהב מישהו.
מלבד המשחק, לוין עוסק בסייף במועדון מכבי ירושלים.
הערות שוליים

↑    יהודית טל, ‏"בגלל היידיש שלי חשבו שאני גם חרדי לשעבר וזה היה קטע", בעיתון מקור ראשון, 21 במרץ 2024
↑  הסרט באתר האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה
מודל אמגט

כלל אמגט
מודל אמגט, אשר ידוע גם בתור "חוק הנפחים החלקיים", קובע כי נפח של תערובת גזים אידיאליים שווה לסכום הנפחים החלקיים של כל רכיבי התערובת בנפרד. המודל נקרא על שמו של אמיל אמגט (אנ').
אם נתונים לנו N נפחים  \ V_{1},V_{2},...,V_{n} המאוכלסים ב-N גזים שונים בטמפרטורה T ובלחץ P, אם נרכז את כל הגזים יחד באותו לחץ P ובאותה טמפרטורה T, הנפח הכולל יהיה:  \ V=\sum _{i}V_{i}
מודל אמגט מתאים לעיתים גם עבור תערובות של גזים לא אידיאלים, בתנאי שאין ביניהם ריאקציה כימית. מודל אמגט הוא מודל ולא חוק מכיוון שאינו מהווה חוק תרמודינמי אוניברסלי, אלא מתאים עבור מקרים מסוימים בלבד.
מודל אחר לתערובות גזים הוא מודל דלטון. עבור גזים אידיאלים, מודל דלטון ומודל אמגט זהים לחלוטין. מעניין לראות כי עבור גזים לא אידיאלים, מודל אמגט מהווה קרוב טוב יותר מאשר מודל דלטון.
מטייה פריגן

מטייה פריגן (בקרואטית: Matija Frigan; נולד ב-11 בפברואר 2003 ברייקה שבקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת רייקה מליגת העל הקרואטית.
קריירת מועדונים

פריגן גדל במחלקת הנוער של רייקה. בחצי הראשון של עונת 2021/2022 הושאל לה.נ.ק. אוריינט מליגת המשנה הקרואטית, ובחצי השני של העונה הושאל להרוואטסקי דרגווליאץ מליגת העל הקרואטית. בעונת 2022/2023 שיחק בקבוצה הבוגרת של רייקה במסגרת ליגת העל הקרואטית, וערך 27 הופעות ליגה, בהן הבקיע 13 שערים.
קריירה בינלאומית

פריגן היה חלק מסגל נבחרת קרואטיה עד גיל 21 לטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2023.
מחלקת הקרנות

מחלקת הקרנות היא ביטוי שתחתיו מסווגים חלק מן המוזיקאים המנגנים בכלי נשיפה מסוימים. משמעות הביטוי משתנה על פי הסגנונות המוזיקליים השונים.
במוזיקה קלאסית

בתזמורת סימפונית מחלקת הקרנות היא מחלקה של נגנים המנגנים בכלי הנקרא קרן יער, או קרן צרפתית. מדובר בארבעה מוזיקאים היושבים לרוב בצד השמאלי של התזמורת, מנקודת מבטו של המנצח, ומספרם 1 עד 4, משמאל לימין. מחלקת הקרנות יושבת קרוב למנצח בזווית המאפשרת למנצח לראות את הקרן מבפנים. בצורה זו המנצח שומע את הנגנים באיכות הטובה ביותר.
במוזיקה מודרנית

בעידן המודרני מחלקת הקרנות מתייחסת לקבוצת כלי נשיפה מתכתיים, לרוב סקסופון, חצוצרה וטרומבון. לעיתים מחלקת הקרנות המודרנית לא כוללת את כל הכלים הללו, לעיתים היא כוללת יותר מאחד מכל כלי, ולעיתים היא כוללת כלים אחרים כדוגמת טובה או קלרינט.
מקור המחלקה בביג בנדים של הסווינג, אך היא נפוצה מאוד בג'אז ומשם היא המשיכה לסגנונות נוספים, כגון מוזיקת נשמה, פיוז'ן, ג'אז - רוק, רית'ם אנד בלוז, פאנק, גוספל ולעיתים גם בלוז. ישנן גם דוגמאות של שימוש במחלקת הקרנות במוזיקת רוק, למשל ללהקת הדלתות יש אלבום שלם, The Soft Parade, שבו נעשה שימוש נרחב במחלקת הקרנות.
המילה "קרן" התגלגלה מהמובן הזה והיא משמשת בג'אז המודרני לדיבור על אחד הכלים השייכים למחלקה, גם כשהוא בנפרד. כך, למשל, כאשר דיברו החצוצרן מיילס דייוויס והסקסופוניסט ג'ון קולטריין על סיום קטעי הסולו של קולטריין, אמר דייוויס "פשוט תוציא את הקרן מהפה!".
מטרה צבאית

מבצע מגן וחץ סיכול פעיל של ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני
מטרה צבאית היא מונח בתחום המשפט הבין-לאומי ההומניטרי (IHL) המתייחס לאובייקטים (אנ') שטבעם, מיקומם, מטרתם או שימושם תורמים באופן משמעותי לפעילות צבאית, והשמדתם החלקית או המלאה, כיבושם או ניטרולם יספקו יתרון צבאי מוחלט. הגדרה זו מופיעה בפרוטוקול הנוסף הראשון לאמנות ז'נבה (API, סעיף 52) וכן מוכרת במונחים דומים ככלל של משפט בינלאומי מקובל (CIHL כלל 8), החל על קונפליקטים צבאיים בינלאומיים ולא-בינלאומיים כאחד ותקף לכלל המדינות, גם אלו שלא אישרו את הפרוטוקולים הנוספים מ-1977.
הגדרה

ההגדרה של מטרה צבאית היא חלק חיוני בעקרון ההבחנה של IHL, שמטרתו להגן על אזרחים ועל אובייקטים אזרחיים מפני תקיפה בזמן סכסוך. עיקרון זה דורש שתקיפה תוגבל למטרות צבאיות בלבד, ואובייקטים אזרחיים לא יהיו מושא לתקיפה.
ההגדרה מכילה שני תנאים מצטברים:
טבעו, מיקומו, מטרתו או שימושו של האובייקט חייבים לתרום לפעולה צבאית באופן אפקטיבי.
השמדת האובייקט, כיבושו או ניטרולו חייבים לספק יתרון צבאי מוגדר בנסיבות הרלוונטיות.
במקרה של ספק לגבי אובייקט המשמש בדרך כלל למטרות אזרחיות, כמו בית מגורים, בית תפילה או בית ספר, חייבות הצדדים לקונפליקט להניח שהאובייקט לא משמש למטרות צבאיות. התקפה נחשבת לחוקית רק אם מוכח שהאובייקט שימש למטרות צבאיות בזמן התקיפה, שהשמדתו סיפקה יתרון צבאי מוחלט, ושההרס האזרחי הקרוב היה מידתי ליתרון הצבאי שהופק.
אמצעי זהירות בפעולות צבאיות

IHL דורשת מפקדים צבאיים לנקוט באמצעי זהירות סבירים בביצוע פעולות צבאיות, כדי להבטיח הגנה על אזרחים. זה כולל איסור על שימוש יתר בכוח וחובה לוודא שהמטרות המותקפות אינן אזרחיות.
אמצעי זהירות בפעולות צבאיות > הגנה על אובייקטים מסוימים

IHL אוסרת על תקיפת מקומות או מתקנים שתקיפתם יכולה לגרום לאסון הומוניטרי כמו סכרים, דיקים ותחנות כוח גרעיניות, גם אם הם נחשבים למטרות צבאיות.
אמצעי זהירות בפעולות צבאיות > אובייקטים בשימוש כפול

אובייקטים המשמשים גם למטרות אזרחיות וגם למטרות צבאיות יכולים להיחשב למטרות צבאיות לגיטימיות, בתנאי שהם מקיימים את שני התנאים המצטברים המוזכרים לעיל.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  The Practical Guide to Humanitarian Law, guide-humanitarian-law.org
↑  ALMA-IHL - מטרה צבאית, באתר www.alma-ihl.org.il
↑  הפרוטוקול הנוסף הראשון לאמנות ז'נווה, באתר הצלב האדום
מיכאיל פופקוב

| --- | --- |

 לידה:  7 במרץ 1964 (בן 60) נורילסק, רוסיה 
 מדינה:  רוסיה 
 מקום מגורים:  Torbeyev Central 
 תקופת הפעילות:  1992–2010 (כ־18 שנים) 
 מעסיק:  משרד הפנים 
 
מיכאל ויקטורוביץ' פופקוב (ברוסית: Михаи́л Ви́кторович Попко́в; נולד ב-7 במרץ 1964) הוא שוטר לשעבר, רוצח סדרתי ואנס רוסי שתקף מינית ורצח עשרות נשים בין 1992 ל-2010 בערים אנגרסק, אירקוטסק ובוולדיווסטוק בסיביר.
ידוע בכינוי "איש הזאב" ו"המטורף מאנגרסק" – ותואר כאחד הרוצחים הסדרתיים הפוריים ברוסיה – בשל הטבע האכזרי של פשעיו. פופקוב נעצר ב-23 ביוני 2012 על ידי משטרת רוסיה והורשע ב-22 מקרי רצח בשנת 2015 והודה ב-59 מקרי רצח נוספים שלוש שנים מאוחר יותר. בשל כך, ב-10 בדצמבר 2018 הוא הורשע ב-56 מתוך 59 מקרי רצח נוספים, כאשר על שלוש רציחות, המשטרה התקשתה למצוא הוכחות. בסך הכל הוא הודה ב-81 רציחות שהופכות אותו לרוצח הקטלני ביותר בתולדות רוסיה. פופקוב נידון לשני מאסרי עולם. נכלא במושבת העונשין "טורבייבסקי צנטרל" שבמורדוביה, שמהווה מתקן כליאה לאסירים שנידונו למאסר עולם.
בשנת 2020 הופקה סדרת טלוויזיה בשם "האיש הטוב" בהפקת VGTRK בכיכובם של ניקיטה יפרמוב ויוליה סניגיר, המגוללת את קורות הפרשה. ב-2024 הופקה סדרה נוספת בשם "צל צ'יקטילו" (ספין אוף לסדרה צ'יקטילו), המגוללת את סיפור הרוצח מתחילת ביצוע הפשעים ועד לכליאתו, בכיכובם של פיודור לברוב וניקולאי קוזאק, בבימויו של סאריק אנדראסיאן. שודרה ברשת Okko.
ראו גם

המפלצת מפירנצה
הערות שוליים

↑  "'Werewolf' killer Mikhail Popkov convicted of 56 more murders". Sky News. 10 בדצמבר 2018. נבדק ב-10 בדצמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  רצח 78 נשים: נחשף הרוצח הסדרתי הגדול בתולדות רוסיה, באתר ynet, 10 בדצמבר 2018
↑  "Mikhail Popkov: Russian ex-cop jailed for 56 more murders". BBC News. 10 בדצמבר 2018. נבדק ב-10 בדצמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
מאיון

| --- | --- |
הר הגעש מאיון
הר הגעש מאיון
 מידע כללי
 סוג הר:  הר געש שכבתי
 גובה:  2,463 מטר
 מדינה:  הפיליפינים 
 מיקום:  הפיליפינים הפיליפינים
 מספר הר געש:  =0703-03
 התפרצות אחרונה:  2023
 קואורדינטות:  13°15′26″N 123°40′59″E﻿ / ﻿13.257332°N 123.683108°E﻿ / 13.257332; 123.683108
  (למפת הפיליפינים מוגדלת) מנילה קזון סיטי דבאו סיטי סבו סיטי זמבואנגה סיטי קגאיאן דה אורו מלזיה ים הפיליפינים  ים סין הדרומי מאיון(למפת הפיליפינים רגילה) מנילה קזון סיטי דבאו סיטי סבו סיטי זמבואנגה סיטי קגאיאן דה אורו מלזיה ים הפיליפינים  ים סין הדרומי מאיון
 
מאיון (Mayon) הוא הר געש בדרום-מזרח האי לוזון שבפיליפינים. גובהו 2,463 מטר מעל פני הים, והוא הר הגעש הפעיל ביותר בפיליפינים - ב-400 השנים האחרונות נרשמו 48 התפרצויות משמעותיות שלו, האחרונה שבהם ב-2008.
גאוגרפיה

הר הגעש ממוקם כמה עשרות קילומטרים מערבית לתעלת הפיליפינים, המהווה גבול בין שני לוחות טקטוניים, הלוח הפיליפיני והלוח האירואסייתי. באזור זה, שבו הלוח הפיליפיני הוא אוקייני בעוד הלוח האירואסייתי הוא יבשתי, מדובר בסגירת אוקיינוס - יבשה, והלוח הפיליפיני שוקע מתחת ללוח האירואסייתי. סלעי המשקע הימיים מותכים במפגש עם הסלעים היבשתיים והופכים למאגמה, שמתפרצת במספר נקודות. אחת הנקודות היא הר הגעש מאיון.
גובהו של הר הגעש 2,463 מטר צורתו סימטרית למדי, והוא בולט על רקע האזור המישורי בו הוא נמצא. ההר ממוקם כ-70 ק"מ צפונית-מערבית להר הגעש בולוסן.
בסמוך להר נמצא הר געש נוסף, הר מאסאראגה.
התפרצויות

מאז 1616 נרשמו 48 התפרצויות משמעותיות של הר הגעש. בהתפרצות שאירעה ב-1 בפברואר 1814, פלט ההר טפרה שכיסתה לגמרי את העיירה קגסאווה, ורק מגדל הכנסייה שלה נותר בולט מעל פני השטח. כ-2,200 בני אדם מצאו את מותם בהתפרצות זו. ב-23 ביוני 1897 החלה התפרצות שנמשכה שבוע, במהלכה כוסה הכפר בקקאי בלבה בעומק של כ-15 מ'. עננים סמיכים של אפר געשי נישאו למרחק של כ-160 ק"מ, וכ-400 בני אדם נספו. ב-1984 פונו מבתיהם 73 אלף בני אדם, וכתוצאה מכך לא נרשמו אבדות בנפש במהלך ההתפרצות. ב-1993 גרמו זרמים פירוקלסטיים למותם של 77 בני אדם. באוגוסט 2006 שוב פונו מבתיהם עשרות אלפי בני אדם במהלך התפרצות הר הגעש. ב-30 בנובמבר אותה שנה יצרה הסופה הטרופית דוריאן מפולות בוץ באפר הגעשי שהצטבר במורדות ההר בהתפרצות של אוגוסט. למעלה מ-1,200 בני אדם מצאו אתם מותם במפולות הבוץ. ב-7 במאי 2013 התפרץ ההר, וחמישה מטפסי הרים שהיו עליו באותה עת נהרגו. ב-12 ביוני 2023 החל ההר לפלוט לבה ו-13,000 תושבים פונו מסביבות ההר.
גלריה

התפרצות הר הגעש ב-1928
זרמים פירוקלסטיים בהתפרצות של 1984
הערות שוליים

↑  אתר Global Volcanism Program
↑  "הר הגעש הפיליפיני מאיון בהתפרצות קטלנית", BBC (אנגלית),‏ 7.5.2013.
↑  Mayon: Thousands evacuated as Philippine volcano oozes lava
מוזש סיקיי

מוזש סֵיקֶיי או סֵייקֶיי (בהונגרית: Székely Mózes, ברומנית: Moise Secuiul, "מויסה סקויול" – כלומר "מויסה הסקלר", בערך 1553 – 17 ביולי 1603) היה איש צבא סקלרי מטרנסילבניה, שכיהן זמן קצר (בין 15 באפריל ל-17 ביולי 1603) כנסיך טרנסילבניה.
הוא היה הסקלר היחיד והאוניטריאני השני (אחרי יאנוש ז'יגמונד) שכיהן כנסיך טרנסילבניה.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

לפי אישטוואן סמושקזי, ההיסטוריון ההונגרי המוערך ביותר של התקופה, מוזש סקיי נולד בסביבות שנת 1553 במשפחת סקלרים בעיר סיקייודווארהיי בחבל הסקלרים שבטרנסילבניה. האב, יאנוש סיקיי ליטראטי היה נוטריון וניהל אחרי 1568 את ענף המלח תחת שלטונו של הנסיך יאנוש ז'יגמונד לבית זאפויה. בהייררכיה של הסקלרים הוא החזיק במעמד של פרימיפילוס "primipilus" או בהונגרית lófő (בתרגום חופשי "בעל סוס"). שם האם אינו ידוע.
למוזש היו שלושה אחים: אישטוואן, יאנוש ופטר.
הנסיך-מלך יאנוש ז'יגמונד שלט בשטחים המזרחיים של ממלכת הונגריה כולל טרנסילבניה ונודע גם כמלך "יאנוש השני", המלך ההונגרי האחרון של הונגריה, בן חסות לאימפריה העות'מאנית. לפי סמושקזי, מוזש עסק בסחר במלח בצעירותו. אחרי שבסוף שנות ה-1560 המיר יאנוש ז'יגמונד את דתו לנצרות אוניטריאנית, יאנוש סיקיי ומשפחתו נמנה עם האצילים הסקלרים הרבים שאימצו גם הם דת זו, המבוססת על שלילת השילוש הקדוש.
ביוגרפיה > התואר

(כפי שמופיע במטבעות שהנפיק כנסיך טרנסילבניה)
MOISES ZEKEL DE SEMIENFALVA VAIVODA TRANSILVANIAE ET SICUL (orum) COMES
מוזש סיקיי שימנפאלווי, וויבוד טרנסילבניה ורוזן הסקלרים
MOISES ZEKEL DE SEMIENFALVA VAIVODA TRANSILVANÆ ET SICVL [ orum ] COMES
ביוגרפיה > פעילותו > בימי אישטוואן באטורי

בעקבות אביו היה מוזש סיקיי לקפטן מלכותי של ה"כיסא אודוורהיי" ולשופט ראשי מלכותי. הוא הצטיין בכישוריו הצבאיים והפך לאחד ממפקדיו של ווייבוד טרנסילבניה, אישטוואן באטורי שנבחר בתפקיד זה ב-25 במאי 1571 אחרי מותו של יאנוש ז'יגמונד. בקיץ 1573 יריבו של באטורי, גשפר בקש, פלש לטרנסילבניה מכיוון "הונגריה המלכותית" (ההבסבורגית) אף על פי שבקש היה אוניטריאני, מוזש סיקיי, כמו אצילים אוניטריאניים אחרים העדיפו לתמוך באישטוואן באטורי הקתולי נגד שאיפות התפשטות של ההבסבורגים
מספרים שבקיץ 1575 ביישוב רדנוט (כיום ברומנית – ירנוט), חצה סיקיי בשחייה את הנהר מורש כשהוא החזיק את החרב בפיו והרג אחר כך אחד או שניים מלוחמיו של בקשי. מעשי הגבורה שלו הבהילו את צבאו של גשפר בקש, וגרמו לבריחתו אישטוואן באטורי העריך את גבורתו של סיקיי ומינה אותו למפקד המשמר הסקלרי שלו. מוזש סיקיי היה הראשון לצאת למתקפה נגד כוחותיו של בקשי בקרב המכריע בקרלסנטפאל שהסתיים ב-8 ביולי בניצחונו של באטורי.
באטורי שנבחר ב-15 בדצמבר 1575 למלך פולין ואיחוד פולין ליטא לקח את מוזש סיקיי לממלכתו החדשה ונעזר בשירותיו כמפקד הלוחמים הרגלים ההונגרים. סיקיי השתתף במצור על דנציג ב-1577 ובשלב האחרון והמכריע של מלחמת ליבוניה בין פולין לרוסיה (1576–1582). הוא נפצע בברך בעת המצור על פולוצק באוגוסט 1579. ב-1581 השתתף גם במצור על פסקוב.
עם זאת הוא נאלץ לעזוב את הצבא אחרי שבדו-קרב חתך את אחת מאוזניו של אציל הונגרי
סיקיי קיבל תואר אביר מידי המלך באטורי. בשובו למולדתו ב-1582 או 1583 אחרי חוזה השלום הוא הפך ל"אישפאן" של מכרה המלח (salinarius comes) של פלשהשופאלווה Felsősófalva (כיום ברומנית "אוקנה דה סוס") וקיבל אחוזות רחבות ידיים בשימנפאלווה (Siménfalva – ברומנית – שימונשט) ולווט (Lövét כיום ברומנית – לואטה). את ביתו בנה בשימנפאלווה. בסוף דצמבר 1584 התחתן, אולם אשתו מתה בשנה הבאה. ההיסטוריון לוקאץ' שאנדור סקרש טוען ששם אשתו זו אינו ידוע, אולם יודית באלוג סבורה שהיה מדובר בארז'בט בודוני, בת הקפטן של ה"כיסא אודווארסיק". עדיין ב-5 בפברואר 1591 מוזכר מוזש סיקיי לאחרונה כ"אישפאן", אבל לפי סקרש, הוא כיהן עדיין בתפקיד זה עד 1584 או 1585.
ביוגרפיה > פעילותו > בעשור האחרון של המאה ה-16

מוזש סיקיי קיבל בהמשך תואר אצולה ואחוזות גם מנסיך טרנסילבניה, ז'יגמונד באטורי.
כשהסרבים באלייט טמשוור התקוממו נגד השלטון העות'מאני וביקשו עזרה מז'יגמונד באטורי שלח השליט הטרנסילבני את מוזש סיקיי בראש כוח צבאי קטן על מנת לסייע להם. עד שהוא הגיע לאזור ביוני 1594, הטורקים כבר דיכאו את המרד. לפי ההיסטוריונית יודית באלוג, המרד נכשל בגלל איחור הסיוע הטרנסילבני.
מוזש הטיל מצור על המבצר פאצ'אד מבלי לחכות להגעת החיילים הרגלים. הפרשים הטרנסילבנים לא הצליחו לפרוץ לתוך המבצר וב-30 בנובמבר מוזש נפצע ונאלץ לשים קץ למצור. הוא לא החלים לעולם החלמה מלאה מפציעה זו ונשאר צולע כל שאר חייו.
ביוני 1595 הצטרף מוזש למלחמה בטורקים בוולאכיה. כעבור זמן קצר התחבר בסוף הקיץ לכוחותיו של ג'רג' בורביי, הבאן של קראנסבש והם התקיפו יחדיו את העמדות העות'מאניות. עד לסוף השנה כבש הצבא הטרנסילבני לפחות שישה מבצרים לאורך נהר המורש. לאחר מכן הפסיק מוזש, ככל הנראה, את הקריירה הציבורית ושמו לא הוזכר יותר למשך כמה שנים.
באוקטובר הוא נקלע לסכסוך עם תושבי ביקאפאלווה כיום טאורן ברומניה) שביקשו בניגוד לרצונו לשלוח את חזיריהם אל יערותיו כדי להשמין מאכילת בלוט. בית הדין פסק נגדו. במרץ 1598, לפי דרישתו, הנסיך ז'יגמונד באטורי החליף את אחוזתו בוואגאש (כיום טייטורה בכפר מוג'ן – ברומניה) באחוזת הנסיך בליבאטון.
ביוגרפיה > פעילותו > נסיך טרנסילבניה (1603)

אחרי התפטרותו של ז'יגמונד באטורי, טרנסילבניה נשלטה על ידי שכירי החרב של הגנרל בסטה.
בשנת 1603 בעזרת כוחות טורקים וטטריים נכנס מוזש לטרנסילבניה, עורר את העם למאבק בהבסבורגים וגירש את הצבא האוסטרי. הגנרל בסטה נמלט אל באיה מארה בצפון. ב-15 באפריל 1603 בעיירה האצג הכריז מוזש הסקלר על עצמו כנסיך טרנסילבניה. שלטונו נשאר בלתי יציב. שכירי החרב הטטרים שעמדו לרשותו היו יותר אכזריים מאנשי בסטה, מה שקומם את הסקלרים מחבל שלושת הכיסאות נגד מוזש. השליט הוולאכי החדש ראדו שרבאן שראה בו בן ברית של העות'מאנים וגורם מאיים על מדינתו מצפון, פלש לטרנסילבניה כבן ברית של ההבסבורגים במטרה להדיח אותו.
מוזש הובס בקרב בראשוב, ב-17 ביולי 1603.
בעזרת הסקלרים מצ'יק ושלושת הכיסאות, ראדו שרבן ניצח אותו. 4,000 הונגרים וסקלרים שבצבאו של מוזש נהרגו בקרב.
מוזש סיקיי עצמו נהרג בעת בריחה, על ידי פגז או אולי על ידי כידון בקרבת הנחל גימבאב, בין רשנוב לקריסטיאן.
ראשו הערוף נמסר לשליט ראדו שרבן ונחשף בפומבי בכיכר המרכזית של העיר בראשוב. אזרח העיר או לפי סיפורים אחרים, ראש העיר עצמו, מיכאל וייס, קבר אותו בגן ביתו.
ביוגרפיה > חייו הפרטיים

מוזש סיקיי התחתן בשנת 1584 אולם אשתו הראשונה (ששמה אינו ידוע, ייתכן ארז'בט בודוני) מתה ב-1585. בהמשך התחתן עם אנה קורניש, בת לוולפגנג קורניש מסנפאול, (מת ב-1610) שופט מלכותי באודוורהיי ואחד ממנהיגי האוניטריאנים בטרנסילבניה.

נולדו להם שני בנים. הבן הבכור, אישטוואן, המוזכר בצו של מיכאי האמיץ, ובנו השני – מוזש הבן שנולד ככל הנראה בקרנסבש.
אנה קורניש והבן הבכור אישטוואן מתו בחבל באנאט במגפת דבר.
הנצחה

במקום שבו נקבר ראשו בבראשוב הונחה לוח זיכרון. מאוחר יותר היא הועברה לכנסייה האוניטריאנית בבראשוב.
פסלים של מוזש סיקיי הוצבו ביישובים אוקנה דה סוס ושימונשט בטרנסילבניה.
לקריאה נוספת

Judit Balogh "Székely Mózes". In Gujdár, Noémi; Szatmáry, Nóra (eds.). Magyar királyok nagykönyve: Uralkodóink, kormányzóink és az erdélyi . Reader's Digest.2012 עמ' 190–193. מסת"ב 978-963-289-214-6 (אנציקולפדיית מלכי הונגריה:היסטוריה מאויירת של חיי שליטינו, עוצרינה ונסיכי טרנסילבניה ושל ממעשיהם) (בהונגרית)
Gábor Barta "The Emergence of the Principality and its First Crises (1526–1606)". In Köpeczi, Béla; Barta, Gábor; Bóna, István; Makkai, László; Szász, Zoltán; Borus, Judit (eds.). History of Transylvania. Akadémiai Kiadó. 1994 pp. 247–300. מסת"ב 963-05-6703-2.
Francesco Grisellini
Gusztáv-Mihály Hermann O scurtă istorie a secuilor Editura Curtea Veche, București 2020
István Keul,. Early Modern Religious Communities in East-Central Europe: Ethnic Diversity, Denominational Plurality, and Corporative Politics in the Principality of Transylvania (1526–1691). Brill. 2009 מסת"ב 978-90-04-17652-2.
Lukács Sándor Szekeres, Székely Mózes: Erdély székely fejedelme 2007 Székelyudvarhely  (מוזש סקיי:הנסיך הסקלרי של טרנסילבניה (בהונגרית)
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Balog 2012 עמ' 190
↑  Szekeres עמ' 34
1 2 3  סקרש 34
↑  Szekeres עמ' 36
↑  Barta 1994 עמ' 260
↑  Keul 2009 עמ' 126
↑  Szekeres 2007 עמ' 51
↑  Szekeres 2007 עמ' 51–52
↑  Szekeres 2007 עמ' 52
↑  Barta עמ' 261
↑  Szekeres 2007 עמ' 55
↑  Szekeres 2007 עמ' 55–56
↑  Szekeres 2007 עמ' 56
↑  Szekeres 2007 עמ' 57
1 2  Szekeres עמ' 93
↑  Szekeres 2007 עמ' 57, 93
1 2  Szekeres 2007 עמ' 95
↑  Balogh 2012 עמ' 191
↑  Szekeres 2007 עמ' 100
1 2  Szekeres 2007 עמ' 115
1 2 3  Szekeres 2007 עמ' 116
↑  Balogh 2012 עמ' 192
1 2  Szekeres 2007 עמ' 118
↑  Szekeres 2007 עמ' 119
1 2  Szekeres 2007 עמ' 129
↑  Szekeres 2007 עמ' 133
1 2  Szekeres 2007 עמ' 134
1 2  Szekeres 2007 עמ' 135
1 2  Szekeres 2007 עמ' 136
1 2 3  Szekeres 2007 עמ' 137
↑  Szekeres 2007 עמ' 138
1 2  Szekeres 2007 עמ' 141
↑  Szekeres 2007 עמ' 142
↑  Szekeres 2007 עמ' 143
1 2  Szekeres 2007 עמ' 144
↑  Szekeres 2007 עמ' 147
↑  Szekeres 2007 עמ' 148
↑  Szekeres 2007 עמ' 149
↑  G-M Hermann 2020 עמ' 7
↑  Szekeres 2007 עמ' 150
↑  Szekeres 2007 עמ' 151
1 2  Szekeres 2007 עמ' 152
1 2  Szekeres 2007 עמ' 153
↑  Szekeres 2007 עמ' 154
↑  Szekeres 2007 עמ' 154–155
↑  Grisellini עמ' 87
↑  Studii de istorie XXV nr.5 1972
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1055676147  ISNI: 0000 0000 4314 3774  LCCN: nb2008004621  VIAF: 24129751   WorldCat (עם VIAF): 24129751 
וויבוד טרנסילבניה, ז'יגמונד באטורי
מיכאי האמיץ, שליט ולאכיה
פסלו של מוזש הסקלר ביישוב שימונשט בטרנסילבניה.
מטייה ליוייץ'

מטייה ליוייץ' (בסרבית: Матија Љујић; נולד ב-28 באוקטובר 1993) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הקשר באויפשט.
קריירה

ליוייץ' התחיל את הקריירה שלו בפרטיזן בלגרד ובגיל 17 הצטרף לטלאופטיק, קבוצת הבת של המועדון. בקיץ 2014 הושאל למלאדוסט לוצ'אני בה שיחק משחק אחד.
בינואר 2015 שוחרר מפרטיזן וחתם בראד בלגרד.
ב-15 ביולי 2016 הצטרף לז'לגיריס וילנה מליגת העל הליטאית. בסיום העונה הראשונה שלו בקבוצה, זכה עימה באליפות ליטא שהייתה התואר הראשון בקריירה שלו.
ב-9 בינואר 2018 חתם בוולינגטון פיניקס מליגת העל האוסטרלית.
ב-1 ביוני 2018 חתם בבלננסש סאד מליגת העל הפורטוגלית.
ב-18 בספטמבר 2019 ליוייץ' חתם בבני יהודה תל אביב מליגת העל. ב-21 באוקטובר 2019 ליוייץ' הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד מכבי חיפה.
ב-1 ביולי 2021 חתם ליוייץ' בגנגוואן מליגת העל של קוריאה הדרומית.
ב-17 בינואר 2022 חזר לישראל וחתם בהפועל חיפה.
ב-23 ביוני 2022 חתם באויפשט ההונגרית.
תארים

ליגת העל הליטאית בכדורגל: 2016
הערות שוליים

↑  אלון בן דוד, ‏ליואיץ' חתם בבני יהודה, יגיע היום לישראל, באתר ONE‏, 19 בספטמבר 2019
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים סרבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מאט רידלי

| --- | --- |

 לידה:  7 בפברואר 1958 (בן 66) נורת'מברלנד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום מגורים:  Blagdon Hall 
 השכלה:  מודלין קולג'  איטון קולג' 
 תפקיד:  חבר בית הלורדים (8 בפברואר 2013–17 בדצמבר 2021)  מנהיג (27 באפריל 2004–אוקטובר 2007) 
 מפלגה:  המפלגה השמרנית 
 בן או בת זוג:  Anya Hurlbert (16 בדצמבר 1989–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס ווטסון והלן דייוויס (2007)  עמית החברה המלכותית לספרות  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 mattridley.co.uk
 
מאט רידלי (באנגלית: Matt Ridley; נולד ב-7 בפברואר 1958) הוא, זואולוג וסופר בריטי. חבר בית הלורדים בבריטניה.
נולד למשפחת אצולה, אביו היה ויקונט ודודו חבר פרלמנט מהמפלגה השמרנית. הוא למד בבית הספר הפרטי איטון ולאחר מכן למד זואולוגיה במגדלן קולג' באוניברסיטת אוקספורד וסיים בהצטיינות (first class honours). באוניברסיטה זו השלים את הדוקטורט שלו בזואולוגיה אודות הזדווגות הפסיונים.
לאחר לימודיו פתח בקריירה בעיתונאות מדעית. הוא הועסק ככתב מדעי בכמה עיתונים חשובים, בהם והאקונומיסט והדיילי טלגרף.
נכון לינואר 2007 מכהן רידלי כיו"ר המרכז הבינלאומי לחיים, פארק מדע, הנמצא בעיר הבריטי ניוקאסל. הוא מתגורר באנגליה יחד עם אשתו, המדענית הניה הרלברט.
עמדותיו

בספריו מסביר רידלי את הרעיונות שצמחו מהגנים וממהפכת הביולוגיה.
ספריו

רידלי כתב חמישה ספרים חשובים ומאוד פופולריים:
המלכה האדומה (The Red Queen) – מין ואבולוציה של הטבע האנושי
מוצא המידות הטובות (The Origins Of Virtue) (תורגם לעברית על ידי עמוס כרמל, כנרת זמורה-ביתן דביר)
הגנום (Genome) – אוטוביוגרפיה של המין האנושי ב-23 פרקים (תורגם לעברית על ידי עמנואל לוטם, כנרת זמורה-ביתן דביר)
האב, הבן והגן (Nature Via Nurture) (תורגם לעברית על ידי אוריאל גבעון, כנרת זמורה-ביתן דביר)
האופטימיסט הרציונלי – למה המאה ה-21 תהיה טובה יותר? (תורגם לעברית על ידי עדי מרקוזה-הס, כנרת זמורה-ביתן דביר)
מאיור (מוזיקאי)

| --- | --- |

 לידה:  9 בדצמבר 1998 (בן 25) תל אביב-יפו, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2018
 עיסוק:  מפיק מוזיקלי
 סוגה:  היפ הופ
 שפה מועדפת:  עברית 
 שיתופי פעולה בולטים:  מיכאל סוויסה, טדי נגוסה, פאס, מיש בז'רנו
 
יובל מאירי (נולד ב-9 בדצמבר 1998), הידוע בשם הבמה מאיור (או באנגלית: Mayor), הוא מפיק מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה

יובל מאירי נולד בתל אביב-יפו ב-9 בדצמבר 1998 למוזיקאי עופר מאירי. הוא החל את פעילותו המוזיקלית בשנת 2018, כשפרסם את הסינגל הראשון "אבודה". השיר הוא הסינגל הראשון מתוך המיני-אלבום הראשון שלו, Note1, שיצא לאור ב-2019.
הסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלו, "ביטים על מק" בהשתתפות מיכאל מושונוב, יצא לאור במרץ 2020. באותו החודש, יצא הסינגל השני, "שני אחוז" בהשתתפות מיכאל סוויסה, שזכה למאות אלפי השמעות בסטרימינג. ב-3 באפריל 2020 יצא האלבום עצמו, "מגמגם", הכולל הופעות אורח של טדי נגוסה, סגול 59 ואמנים נוספים. בנובמבר 2020 הוציא גרסה אינסטרומנטלית לאלבום.
בספטמבר 2021 הוציא אלבום רמיקסים בשם "מפולפ", הכולל בתוכו רמיקסים לשירים של פלד, מיכאל סוויסה, כהן@מושון, טדי נגוסה ויסמין מועלם. בהמשך השנה, הפיק את אלבומו של הראפר סגול 59, "האב, הבן וראש העיר", לצד בנו של סגול, המפיק שירוטו. בדצמבר, הוציא יחד עם הראפר פאס אלבום משותף בשם "ראש העיר לפאס".
ב-9 בדצמבר 2022, יום הולדתו ה-24, הוציא את האלבום "מגמגם 2", המהווה המשך לאלבום הבכורה שלו. באלבום הופעות אורח של טדי נגוסה, כהן, מיכאל סוויסה, טל טירנגל, כליפי, רון עשהאל, דנה עדיני ועוד.
ב-24 בינואר 2024 הוציא את האיפי "פנים רבות", שבכל השירים בו מסומפל אריק איינשטיין. ב-26 באפריל הוציא את האלבום "זה הספליף!" יחד עם הראפר סלימפים. לאחר חודשיים, ב-21 ביוני, הוציא את האלבום "מאיורגוב" יחד עם המפיק ארגוב. האלבום כולל אירוחים של מיכאל סוויסה, כהן, אוחנה ועוד.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2020: מגמגם
2021: ראש העיר לפאס (ביחד עם פאס)
2022: מגמגם 2
2024: זה הספליף! (ביחד עם סלימפים)
2024: מאיורגוב (ביחד עם ארגוב)