stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי אזרבייג'ן–צרפת
היסטוריה

היחסים המסחריים הראשונים בין צרפת ואזור אזרבייג'ן התקיימו תחת השושלת העבאסית, מאחר שאף על פי שדרך המשי עברה באזרבייג'ן, הסחר לא התפתח הרבה עד 1708. מבחינה תרבותית, סופרים כמו אלכסנדר דיומא וז'ורז' סאנד השקיעו מזמנם כדי ללמד על התרבות הפרסית ואזרבייג'ן באמצעות דיווחים על מסעותיהם ותרגומיהם לשירים של אזרבייג'ן, מה שהוביל להתפתחות משמעותית של היחסים בין המדינות. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוקמה הרפובליקה הדמוקרטית האזרית, וחלה התקרבות בין המדינות. בתחילת שנות ה-20 נכבשה אזרבייג'ן על ידי רוסיה הסובייטית, והיחסים בין המדינות היו חלק מיחסי ברית המועצות–צרפת. לאחר נפילת ברית המועצות בשנת 1991, אזרבייג'ן הכריזה על עצמאותה ב-31 באוגוסט, וצרפת הייתה המדינה השנייה שהכירה בעצמאותה ב-31 בדצמבר באותה השנה. לאחר עלייתו לשלטון של היידר אלייב באוקטובר 1993, התחזקו היחסים בין המדינות, וחברות צרפתיות רבות השקיעו אז בתעשיית הנפט של אזרבייג'ן. כמו כן, צרפת השקיעה רבות בניסיון לפתור את הסכסוך בחבל נגורנו-קרבאך. בשנת 2001 הצטרפה אזרבייג'ן למועצת אירופה, מה שהגביר יותר את היחסים בין המדינות.
יחסי סחר

בעיקר בגלל עתודות הפחמימנים הגדולות שלה, המדינה ייצרה בשנת 2013 יותר מ-30 מיליון מ"ק של גז וכמיליון חביות נפט ליום, אזרבייג'ן היא מדינת הקווקז המפתחת את היחסים הכלכליים החזקים ביותר עם צרפת. בשנת 2000, צרפת היא בין שותפות הסחר המובילות של אזרבייג'ן, אחרי איטליה, רוסיה, ישראל וטורקיה עם 5.5% מהיצוא.
נציגויות דיפלומטיות

צרפת מחזיקה באזרבייג'ן שגרירות בבאקו בלבד. מאידך, אזרבייג'ן מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז בלבד.
יחסי אוסטריה–אינדונזיה

| יחסי אוסטריה–אינדונזיה |
| --- | --- |
אוסטריה: אינדונזיה


אוסטריה: אינדונזיה
שטח (בקילומטר רבוע)
83,871: 1,904,569
אוכלוסייה
9,118,988: 284,049,195
תמ"ג (במיליוני דולרים)
516,034: 1,371,171
תמ"ג לנפש (בדולרים)
56,589: 4,827
משטר
רפובליקה פדרלית: דמוקרטיה נשיאותית

שר החוץ האוסטרי מיכאל שפינדלגר (אנ') נפגש עם מקבילו האינדונזי מרטי נטלגאווה (אנ') במסגרת פורום גלובלי בווינה, 2013
יחסי אוסטריה–אינדונזיה הם היחסים הדו-צדדיים של אוסטריה ואינדונזיה. אוסטריה מכירה באינדונזיה כשותפה יציבה ואמינה, ושתי המדינות נהנות מיחסים מצוינים. שתי המדינות הסכימו להרחיב את היחסים בעסקים, סחר והשקעות, תיירות, תרבות, סביבה וטכנולוגיה ירוקה.
היסטוריה

היחסים הדו-צדדיים בין אוסטריה לאינדונזיה כוננו רשמית בשנת 1954, שנה לפני שחזרו לריבונות מלאה של אוסטריה משלטונות בעלות הברית ותשע שנים לאחר הכרזת העצמאות האינדונזית בשנת 2010, נשיא אוסטריה היינץ פישר ביקר באינדונזיה והתארח אצל נשיא אינדונזיה סוסיליו באמבאנג יודהויונו.
סחר והשקעה

היקף הסחר הדו-צדדי בין שתי מדינות בשנת 2015 הגיע ל-445 מיליון אירו, כאשר מאזן הסחר היה פחות או יותר מאוזן. הייצוא העיקרי של אוסטריה לאינדונזיה הוא פלדה, מכונות, ציוד אלקטרוני, נייר ותרופות, תוך ייבוא הנעלה, טקסטיל, תבלינים, קפה ומוצרי אלקטרוניקה מאינדונזיה. בשנת 2017 ישנם כ-40 תאגידים אוסטריים המפעילים את פעילותם באינדונזיה.
טכנולוגיה, חינוך ותרבות

אינדונזיה מעוניינת ללמוד ממומחיות אוסטרית בטכנולוגיה מתחדשת ובת קיימא, כמו אנרגיה הידרואלקטרית, אנרגיה ביומסה ואנרגיה סולארית. אוסטרית גם קידמה את היתרון של הטכנולוגיה הירוקה, על ידי הצגת "השגרירות הירוקה" החדשה שלה באזור מנטנג במרכז ג'קרטה. השגרירות הירוקה האוסטרית בג'קרטה, שנחנכה בנובמבר 2011, מפגינה אדריכלות בת קיימא באקלים טרופי, חוסכת אנרגיה ומים על ידי התקנת פאנלים סולאריים, מערכת אחסון מי גשמים, חלונות מוצלים ובידוד תרמי.
בתחום החינוך, ממשלות שתי המדינות סיכמו על חילופי סטודנטים לתארים מתקדמים, שנחתמו בין משרד החינוך באינדונזיה לבין הסוכנות לשיתופי פעולה בינלאומיים למדע ומחקר באוסטריה. מדי שנה, אוסטריה מציעה כ-30 מלגות לסטודנטים באינדונזיה, ובכל שנה ישנם כ-40 סטודנטים אוסטרים המבקרים באינדונזיה כדי לבצע את לימודיהם. כמה אוניברסיטאות אוסטריות גם הקימו שיתופי פעולה עם עמיתיהם האינדונזים, כמו אוניברסיטת גדג'ה מדא והמכון הטכנולוגי בבאנדונג.
נציגויות דיפלומטיות

אוסטריה מחזיקה באינדונזיה שגרירות בג'קרטה וקונסוליות כבוד ביוגיאקרטה, באנדונג וסורביה.
אינדונזיה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה, המוסמכת גם לסלובניה, כמו גם לארגונים הבינלאומיים בווינה, כמו IAEA‏, PrepCom CTBTO‏, UNIDO, UNODC ו-UNOOSA.
יחסי אזרבייג'ן–צ'ילה

| יחסי אזרבייג'ן–צ'ילה |
| --- | --- |
אזרבייג'ן: צ'ילה


אזרבייג'ן: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
86,600: 756,102
אוכלוסייה
10,351,953: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
72,356: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,990: 16,956
משטר
רפובליקה: רפובליקה דמוקרטית

יחסי אזרבייג'ן–צ'ילה הם יחסי החוץ בין אזרבייג'ן לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-3 בנובמבר 1994. בשנת 2005 השתתף שר החוץ האזרי אלמר ממדיארוב בכנס שרי החוץ בסנטיאגו דה צ'ילה, בו הוא שוחח עם מקבילו הצ'יליאני על סיכויי העתיד של היחסים בין שתי המדינות. בשנת 2015, משלחת פרלמנטרית מאזרבייג'ן ביקרה בצ'ילה במטרה לחזק את שיתוף הפעולה והחילופים הדו-צדדיים, בעיקר ביחס לתעשיית הפחמימנים באזור מגאיאנס. קיימת קבוצת עבודה בין-פרלמנטרית בין אזרבייג'ן לצ'ילה. ב-4 במרץ 2016, חבר הקונגרס האזרי אזאם בדמוב היה ראש אותה קבוצת עבודה.
יחסים כלכליים

בשנת 2018 הסתכם הסחר בין שתי המדינות ב-0.7 מיליון דולר, הייצוא העיקרי של אזרבייג'ן כלל מכונות ושטיחים חקלאיים, ואילו צ'ילה ייצאה שזיפים, אגוזי מלך וסלמון.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה מחזיקה באזרבייג'ן שגרירות בבאקו.
אזרבייג'ן מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה.
יארוסלב רקיצקי

יארוסלב וולודימירוביץ' רקיצקי (באוקראינית:  Ярослав Володимирович Ракицький; נולד ב-3 באוגוסט 1989 בעיר פרשוטרבנבסק שבמחוז דניפרופטרובסק) הוא מגן כדורגל אוקראיני המשחק בקבוצת שחטאר דונצק.
קריירת מועדונים > קדנציה ראשונה בשחטאר

רקיצקי החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל שחטאר דונצק. הוא גדל במחלקת הנוער שלה וב-2006 קודם לקבוצה הבוגרת. רקיצקי שיחק תחילה במסגרת קבוצת המילואים של שחטאר. להרכב הקבוע של הקבוצה שובץ כעבור 3 שנים בעונת 2009/2010.
קריירת מועדונים > זניט

בינואר 2019 חתם בזניט תמורת 10 מיליון יורו לתקופה של 3.5 שנים. הוא הופיע לראשונה במדי הכחולים-לבנים ב-12 בפברואר 2019 כשעלה בהפסד הקבוצה 1:0 לפנרבחצ'ה בשלב 32 האחרונות של הליגה האירופית. את שער הבכורה במדי זניט הבקיע בניצחון קבוצתו 1–3 במשחק המחזור ה-21 נגד אורנבורג ב-31 במרץ 2019. בפברואר 2022, עזב את זניט בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה.
קריירת מועדונים > אדנה דמירספור

ב-23 ביולי 2022 חתם על חוזה לשנה עם הקבוצה הטורקית "אדנה דמירספור" מליגת העל הטורקית. בדצמבר 2022 עזב את טורקיה.
קריירת מועדונים > קדנציה שנייה בשחטאר

ב-16 בינואר 2023 הודיעה הנהלת קבוצת שחטאר דונצק כי רקיצקי שב לשורותיה. זמן קצר לאחר מכן, שב להתבלט כקשר מרכזי בה וסייע לקבוצתו בניצחונותיה על יריבתה המושבעת דינמו קייב וכן בניצחון הסנסציוני על ברצלונה בליגת האלופות.
קריירה בנבחרת

בשנת 2009 זומן רקיצקי לנבחרת הצעירה. הוא שיחק 17 משחקים, הבקיע 3 שערים. בשנת 2011 היה בסגל הנבחרת באליפות אירופה לנבחרות צעירות ושותף בכל שלושת משחקי הנבחרת בתחרות.
בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק רקיצקי מאז אוקטובר 2010. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010 מול אנגליה. רקיצקי היה בסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2012 והשתתף באחד מתוך שלושת משחקי הנבחרת בתחרות. ביורו 2016 זומן שוב לנבחרת - השתתף בשני משחקים בתחרות.
לאחר מעברו לרוסיה, בפברואר 2019, הוא לא זומן לסגל הנבחרת.
תארים

שחטאר
אליפות אוקראינה: 2009/2010 ,2010/2011 ,2011/2012, 2012/2013, 2013/2014 ,2016/2017, 2017/2018
הגביע האוקראיני: 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2015/2016 ,2016/2017, 2017/2018
הסופר קאפ האוקראיני: 2010, 2012, 2013, 2014, 2015, 2017
זניט
אליפות רוסיה: 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021
הגביע הרוסי: 2019/2020
הסופר קאפ הרוסי: 2020, 2021
הערות שוליים

↑  Ярослав Ракицкий переходит в «Зенит»
↑  מיכאל יוכין‏, הבוגד שהביא אליפות: ירוסלב ראקיצקי נטש את אוקראינה כדי לכבוש את רוסיה, באתר וואלה, 21 באפריל 2019
↑  שחקנה של זניט לא בנבחרת מסיבה פוליטית?, באתר ערוץ הספורט, 5 במרץ 2019
| נבחרת אוקראינה – יורו 2012 |
| --- | --- | --- |
|  1 קובל •  2 סלין •  3 חאצ'רידי •  4 טימושצ'וק •  5 קוצ'ר •  6 הרמש •  7 שבצ'נקו •  8 אלייב •  9 גוסב •  10 וורונין •   11 ירמולנקו •  12 פיאטוב • 13 שבצ'וק •  14 רוטאן • 15 מילבסקי • 16 סלזניוב • 17 מיכאליק • 18 נזרנקו • 19 קונופליאנקה • 20 רקיצקי • 21 בוטקו • 22 דביץ' • 23 גוריאינוב • מאמן: בלוחין |  1 קובל •  2 סלין •  3 חאצ'רידי •  4 טימושצ'וק •  5 קוצ'ר •  6 הרמש •  7 שבצ'נקו •  8 אלייב •  9 גוסב •  10 וורונין •   11 ירמולנקו •  12 פיאטוב • 13 שבצ'וק •  14 רוטאן • 15 מילבסקי • 16 סלזניוב • 17 מיכאליק • 18 נזרנקו • 19 קונופליאנקה • 20 רקיצקי • 21 בוטקו • 22 דביץ' • 23 גוריאינוב • מאמן: בלוחין | אוקראינה |
| נבחרת אוקראינה – יורו 2016 |
| --- | --- | --- |
|  1 בויקו •  2 בוטקו •  3 חצ'רידי •  4 טימושצ'וק •  5 קוצ'ר •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 זוזוליה •  9 קובלנקו •  10 קונופליאנקה •   11 סלזניוב •  12 פיאטוב • 13 שבצ'וק •  14 רוטאן • 15 בודקיבסקי • 16 סידורצ'וק • 17 פדצקי • 18 ריבלקה • 19 הרמש • 20 רקיצקי • 21 זינצ'נקו • 22 קרוואייב • 23 שבצ'נקו • מאמן: פומנקו |  1 בויקו •  2 בוטקו •  3 חצ'רידי •  4 טימושצ'וק •  5 קוצ'ר •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 זוזוליה •  9 קובלנקו •  10 קונופליאנקה •   11 סלזניוב •  12 פיאטוב • 13 שבצ'וק •  14 רוטאן • 15 בודקיבסקי • 16 סידורצ'וק • 17 פדצקי • 18 ריבלקה • 19 הרמש • 20 רקיצקי • 21 זינצ'נקו • 22 קרוואייב • 23 שבצ'נקו • מאמן: פומנקו | אוקראינה |
במדי זניט, נובמבר 2021.
במדי הנבחרת האוקראינית
יונה בחור

| --- | --- |

יונה בחור תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  28 בנובמבר 1928 קריית מוצקין, ישראל 
 פטירה:  15 בספטמבר 1991 (בגיל 62) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר הריאלי העברי בחיפה, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 
יונה בחוּר (28 בנובמבר 1928, קריית מוצקין – 15 בספטמבר 1991, תל אביב) הייתה סופרת, מתרגמת ומבקרת ספרות ישראלית.
ביוגרפיה

בחור נולדה ב-28 בנובמבר 1928 בקריית מוצקין כבת יחידה. למדה בבית הספר הריאלי בחיפה. הייתה חברה בתנועת הנוער "השומר הצעיר", והייתה מקורבת לחוגי השמאל.
בראשית שנות ה-50 למדה ספרות ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. עד שנות ה-60 הייתה מעורה בחוגי האמנים והבוהמה. באותה תקופה החלה לפרסם ביקורות ספרים, תרגומים ודברי ספרות קצרים משלה. במשך עשרות שנים נודעה בעיקר כמבקרת ספרות במוספים הספרותיים של יומוני הארץ ("הארץ", "למרחב, "דבר", "על המשמר", "מעריב" ו"ידיעות אחרונות")
יונה בחור נעלמה מחיי הספרות הציבוריים, חייתה חיי בדידות, ונשכחה מהעולם הספרותי.
הייתה נשואה פעם אחת, ליוסף (ג'ו) גפן, שהיה מורה לאנגלית. כעבור חצי שנה הם התגרשו ולא היו להם ילדים משותפים.
יונה בחור לא נישאה שנית ולא הקימה משפחה. נפטרה ממחלה ב-1991 בתל אביב, בגיל 62.
יומניה

סמוך למותה, בשנת 1991, התברר למקורביה שהיא ניהלה יומנים אישיים, במשך קרוב לשלושים שנה. לאחר מותה עלה שיומניה היו בעצם יצירתה הספרותית העיקרית. את יומניה ערכו והוציאו לאור מנחם בן ודורון קורן והוציאו תחת השם "ארבע מחברות יומן" ו"ייסורי יונה בחור". היא מתעדת את ההוויה הישראלית. הקשבתה לסביבה, לחדשות לפוליטיקה הכללית. היא מיטיבה לחוש את תת-הזרמים החולפים בשדרתה של החברה הישראלית. גם כמבקרת ספרות ("רשימות על ספרות", 1993) היא מבטאת רגישות ועין חדה.
בספר "ארבע מחברות יומן", יונה בחור מספרת על חייה בתל אביב ובירושלים ועל אומללותה הגופנית והנפשית עד למותה מסרטן.
כשיצאו לאור היומנים, היא חזרה לתקופת זמן קצרה לתודעה הציבורית. חלקים מיומניה תוסכתו ושודרו ברדיו.
פרסומיה

הבובה: שבעה סיפורים קצרים, תל אביב: עקד, 1973.
לאחר מותה:
רשימות על ספרות, תל אביב: י’ גולן, 1993.
סיפורים קצרים; הבאה לדפוס: מנחם בן, תל אביב: י’ גולן, 1993.
ארבע מחברות יומן, תל אביב: י’ גולן, 1993.
ייסורי יונה בחור: ספר היומנים 1961–1991; בעריכת דורון קורן, תל אביב: י’ גולן, תשנ"ו.
פרסומיה > מאמרי ביקורת (מבחר)

"דיוקנו של סופר חכם", יעקב הורוביץ, מעריב, 9 במרץ 1984.
"חשבתי שיופי יכול להגן עלינו", על שירת נתן יונתן, עיתון 77 68–69.
"טבע, חיים, היסטוריה וחידותיהם", הערות לפואטיקה של אריה סיון, מאזנים 4, תשמ"ח.
"מין כנעניות", על יהושע בר יוסף, הפוטוגרף הרביעי, 1980, דבר, 27 במרץ 1981.
"מתי אני הכי הכי", על "שירי אהבה" של יונתן רטוש, מעריב, 16 בדצמבר 1983.
פרסומיה > תרגום

קורנליוס ראין, הקרב האחרון; עברית: יונה בחור, תל אביב: א. לוין-אפשטין, תשכ"ט.
הערות שוליים

↑  יונה בחור, באתר library.osu.edu
↑  ארבע מחברות יומן Archives, באתר לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית
↑  בחור יונה, באתר לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311396005171  ISNI: 0000 0000 6692 7790  LCCN: no93019628  SUDOC: 258028289  VIAF: 41410985   WorldCat (עם VIAF): 41410985 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סופרים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי אזרבייג'ן–פרו

| יחסי אזרבייג'ן–פרו |
| --- | --- |
אזרבייג'ן: פרו


אזרבייג'ן: פרו
שטח (בקילומטר רבוע)
86,600: 1,285,216
אוכלוסייה
10,351,953: 34,307,937
תמ"ג (במיליוני דולרים)
72,356: 267,603
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,990: 7,800
משטר
רפובליקה

יחסי אזרבייג'ן–פרו הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין הרפובליקה של פרו.
היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו רשמית ב-25 ביוני 1996. ב-1 ביוני 2005, הוקמה השגרירות האזרבייג'נית בלימה, בירת פרו. ב-2 באוגוסט 2012, שר החוץ האזרבייג'ני אלמר ממדיארוב (אנ') ביקר בפרו. בין המדינות נחתמו 2 הסכמים דיפלומטיים.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן לפרו הגיעה לסך 395 אלף דולר אמריקאי והיא כללה מחשבים, מחשבונים, משאבות נוזלים, מכונות חפירה, מכונות בעלות פונקציה אחת וחלקי רכב. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מפרו לאזרבייג'ן הגיעה לסך 136 אלף דולר אמריקאי והיא כללה סוודרים, חולצות, ענבים, פירות יבשים, פירות, ירקות, כוסמת, קוקוס, אגוזים, קשיו ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאזרבייג'ן לפרו הגיעה לסך 4.19 אלף דולר אמריקאי והיא כללה מכונות חפירה. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מפרו לאזרבייג'ן הגיעה לסך 28.1 אלף דולר אמריקאי והיא כללה ענבים, קטניות יבשות, כוסמת וקישוטי עץ.
ייצוג

אזרבייג'ן מיוצגת בפרו על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בלימה, בירת פרו.
פרו מיוצגת באזרבייג'ן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בבאקו, בירת אזרבייג'ן.
ראו גם

יחסי אזרבייג'ן-מקסיקו
יחסי אזרבייג'ן-אנטיגואה וברבודה
יעל רויכמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1972 (בת 52 בערך)
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  הטכניון
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת תל אביב
 roichmanlab
 
יעל רויכמן (נולדה ב-1972) היא פרופסור מן המניין ומרצה בכירה בבית הספר לכימיה ובבית הספר לפיזיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת תל אביב. רויכמן היא מהנדסת חומרים ופיזיקאית ניסיונית בתחום החומר המעובה, אשר חוקרת נוזלים מורכבים מחוץ לשיווי משקל תרמי תוך שימוש בטכניקות אופטיקה מתקדמות.
השכלה וקריירה

רויכמן סיימה תואר ראשון בהנדסת חומרים ותואר נוסף בפיזיקה, שניהם מהטכניון, בשנת 1995. לאורך כל לימודיה הייתה מצטיינת דיקן. היא סיימה תואר שני בהנדסת חומרים מהטכניון ב-1997 ודוקטורט בפיזיקה, אף הוא מהטכניון, ב-2004.
בשנים 2004–2008 שימשה חוקרת באוניברסיטת ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית שם עסקה במחקר במסגרת עבודת הפוסט דוקטורט שלה.
בשנת 2008 חזרה לישראל והצטרפה לסגל הבכיר בבית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב. היא מונתה לפרופסור חבר בשנת 2018, ובשנת 2019 קיבלה מינוי משותף עם בית הספר לפיזיקה ולאסטרונומיה של האוניברסיטה.
מחקריה עוסקים בתחומים של מכניקה סטטיסטית מחוץ לשיווי משקל, מצב מעובה רך, תכונות מכניות ודינאמיות של נוזלים מורכבים, לכידה הולוגרפית אופטית ופיתוח שיטות מיקרוסקופיה אופטית.
ב-2020 הובילה פיתוח של מערכת ניסיונית המאפשרת לעקוב אחר חלקיק המבצע פעפוע, ולאתחל את מיקומו באמצעות מלקחיים אופטיות, שהן למעשה קרני לייזר המשמשות להזזה ומניפולציה של חלקיקים מיקרוסקופיים.
פרסים ומלגות

1997 – מלגת גוטווירט, טכניון
2003 – פרס הצטיינות בתרגול, טכניון
2008 – מלגת ות"ת לחוקרת צעירה, ישראל
2008 – מלגת אלון, ישראל
2010 – קתדרה לחוקרת צעירה על שם ריימונד ובברלי סאקלר
2021 – מלגת הקרן הלאומית למדע – מחקר ניסיוני על תהליכי אחזור במערכות מרובות חלקיקים
חיים אישיים

רויכמן נשואה ואם לשלושה.
הערות שוליים

↑  פרופ' יעל רוכמן, באתר הפקולטה למדעים מדויקים ע"ש ריימונד ובברלי סאקלר
↑  מסע בין כוכבים ברמה המולקולרית והקשר הישראלי, באתר ynet, 12 באוקטובר 2020
↑  Experimental realization of diffusion with stochastic resetting, scholar.google.com
↑  המוחות שחזרו רגע לפני אישור התוכנית, באתר TheMarker‏, 15 במרץ 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007364086605171  ORCID: 0000-0003-1927-4506  ResearcherID: C-6677-2015  VIAF: 15150170619500012560   WorldCat (עם VIAF): 15150170619500012560 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יעל רויכמן".
יער הזורע

מצפה
רמון
מצפה
רמון
מחנה צופים ביער הזורע, שבט צהלה, קיץ 2002
יער הזורע הוא יער בישראל שמשתרע על שטח של כ-30,000 דונמים (30 קילומטרים רבועים) ומהווה חלק מפארק רמות מנשה ששטחו כ 84,000 דונם. יער הזורע נמצא מדרום ליקנעם. מספר העצים ביער נאמד בעשרים מיליון. בתחילה נטעה הקרן הקיימת לישראל ביער עצים מחטניים כמו עץ האורן שהוא עץ עמיד הצומח במהירות. משנות השמונים של המאה העשרים החלה לטעת עצים רחבי עלים בין עצי האורן.
מייסדי קיבוץ הזורע החלו את נטיעת היערות עם הקרן הקיימת במקום בשנות ה-30 של המאה ה-20, זאת לאחר שיער הקיבוצים הסמוך החל להינטע בשנות העשרים של המאה העשרים, זאת בשיתוף הקרן הקיימת. ענף היעור היה הבסיס הכלכלי להיאחזות שלהם בקרקע. ביער נטועים עצי אורן, אקליפטוס, ברוש, חרוב ועוד. בוקיצה שעירה הוא עץ נדיר הצומח באופן טבעי בנחל גחר הנמצא ביער. יער הזורע הוא מוותיקי היערות הנטועים בארץ. בעבר היה האזור של רמות מנשה מכוסה ביערות של אלון התבור אך רוב היער העתיק נכחד ושרידים מעטים נמצאים באזור קיבוץ גלעד.
יער הזורע בפרט ויערות מנשה בכלל משמשים לטיול ולנופש ודרכים רבות חוצות את היער. הכניסות ליער נמצאות בין קיבוץ הזורע לבין משמר העמק. בסביבה מספר חניוני נופש כמו הר גחר שהוא החניון המרכזי של יער הזורע וחניוני נחל השופט וכן חורשת המ"מים וחניון גלעד. הקרן הקיימת התקינה במקום שולחנות, מתקני פיקניק, מתקני נופש פעיל, מי שתייה ושירותים. ביער הזורע מתקיים מדי שנה מחנה קיץ של הצופים, שאותו מאבטחים צופי אש. כמו כן, ביער עובר שביל רמות מנשה.
יער המלאכים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  יער
 נתונים ומידות
 שטח:  7 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°35′54″N 34°49′50″E﻿ / ﻿31.59833333°N 34.83055556°E﻿ / 31.59833333; 34.83055556
  (למפת השפלה מוגדלת) יער המלאכים(למפת השפלה רגילה) יער המלאכים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יער המלאכים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יער המלאכים
 
יער המלאכים-שחריה הוא יער נטוע אורנים שננטע על ידי קק"ל והנמצא באחזקתה. שטחו משתרע על 7,000 דונם וחלק ממנו משתרע בשטחם של היישובים חרבת א-ראעי וחרבת כרוע, ששכנו על גבולו המזרחי של כיס פלוג'ה במלחמת העצמאות. היער נמצא בחבל לכיש מזרחית לקריית גת ולמושב שדה משה ולא הרחק מגן לאומי לכיש וגן לאומי בית גוברין - מרשה.
קק"ל החלה בנטיעת היער בשנת 1957 והוא נקרא "יער המלאכים-שחריה" לכבוד קהילת יהודי לוס אנג'לס (Angels=מלאכים) אשר תרמה כסף לנטיעתו ועל שמה של המעברה שחריה ששכנה בקרבת מקום. במרכז היער מגדל תצפית מבטון וסביבו פינות פיקניק מסודרות וחניון נופש פעיל. בחורף גדלות ביער פטריות רבות. בתחומי היער זורמים שני נחלים: בדרומו זורם נחל לכיש ובצפונו נחל שחריה.
יחסי אוסטרליה–הודו

| יחסי אוסטרליה–הודו |
| --- | --- |
אוסטרליה: הודו


אוסטרליה: הודו
שטח (בקילומטר רבוע)
7,741,228: 3,287,263
אוכלוסייה
26,778,707: 1,454,183,987
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,723,827: 3,549,919
תמ"ג לנפש (בדולרים)
64,373: 2,441
משטר
מונרכיה חוקתית פרלמנטרית פדרטיבית: פדרציה פרלמנטרית

יחסי אוסטרליה–הודו הם היחסים הבילטרליים בין אוסטרליה להודו. לפני עצמאותן, שתי המדינות השתייכו לאימפריה הבריטית. כיום שתי המדינות חולקות קשרים פוליטיים, ביטחוניים, כלכליים ותרבותיים ענפים. מלבד חברותן בחבר העמים הבריטי, הודו ואוסטרליה נמנות בין מייסדות האומות המאוחדות וחברות באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה.
כיום הודו מפעילה שגרירות קנברה וקונסוליות בסידני ובמלבורן. לאוסטרליה יש שגרירות בדלהי וקונסוליות בצ'נאי ובמומבאי. בתחילת 2018 הודיעה ממשלת אוסטרליה כי תקים קונסוליה בקולקטה.
היסטוריה

לפי עדויות DNA שונות, התקיימה הגירה מהודו לאוסטרליה עוד לפני שנת 5000 לפני הספירה. הקשרים המודרניים בין התרבויות החלו עם הקולוניזציה של אוסטרליה בשנת 1788 והרמתה של מושבת העונשין ניו סאות' ויילס אשר נשלטה על ידי חברת הודו המזרחית הבריטית. מרבית מן הסחר הימי לאוסטרליה נעזר בנמליה של הודו. במושבות הראשונות באוסטרליה הובאו הודים כפועלים אם כי ייבוא פועלים נבלם לאחר עצמאותה של אוסטרליה.
במהלך המאה ה-19 התקיים ייצוא נרחב של פחם וסוסים מניו סאות' ווילס להודו.
במהלך שתי מלחמות העולם חיילים הודים ואוסטרלים נלחמו אלו לצד אלו, כאשר שיתוף הפעולה הנרחב ביותר התרחש במערכת גליפולי בשנת 1915 במסגרת מלחמת העולם הראשונה.
הודו הקימה לראשונה משרד סחר בסידני בשנת 1941.
לאחר מלחמת העולם השנייה ממשלת אוסטרליה בהובלת בן צ'יפלי תמכה בעצמאותה של הודו כחלק מהמאבק בקומוניזם. לאחר מכן ראש הממשלה רוברט מנזיס הוביל את הצטרפותה של הודו לחבר העמים הבריטי. בשנת 1950 מנזיס הפך לראש הממשלה האוסטרלי הראשון שביקר בהודו, שם נפגש עם ראש הממשלה ג'ווהרלל נהרו. בשנות ה-50 וה-60 ניתן לסטודנטים רבים מהודו ללמוד באוסטרליה. לקראת סוף שנות ה-60 החל גל הגירה בולט מהודו לאוסטרליה.
אוסטרליה נוטה לתמוך פומבית בהודו ובסכסוכיה הטריטוריאליים עם הרפובליקה העממית של סין. אמנם לשתי המדינות היו מחלוקות קלות בנוגע למלחמה הקרה, אך מאז שנת 2009 התחזק שיתוף הפעולה הצבאי בין המדינות. אחת לשנתיים אוסטרליה והודו עורכות גם תרגיל ימי משותף באוקיינוס ההודי.
בשנת 2014 ביקר בהודו ראש הממשלה האוסטרלי טוני אבוט. באתה השנה ביקר באוסטרליה נרנדרה מודי שהיה ראש הממשלה ההודי הראשון שביקר באוסטרליה מזה 28 שנים. בשנת 2017 ביקר שוב בהודו ראש הממשלה האוסטרלי מלקולם טרנבול על מנת לחזק את יחסי המדינות. בשנת 2016, המסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות הסתכם ב-21.9 מיליארד דולר, לאחר שגדל מ-4.3 מיליארד דולר בשנת 2003. נכון לשנת 2017, לומדים באוסטרליה כ-60,000 הודים.
יונה בר יהודה הספרדי

רבי יונה ב"ר יהודה הספרדי, היה שד"ר ירושלמי במחצית השנייה של המאה ה-10. הוא השד"ר הראשון, מאז תקופת התלמוד, ששמו וזהותו ידועים ואיגרת שליחותו נשתמרה בשלמותה. למידע אודות שליחותו תרומה רבה לחקר מוסד השד"רות ומאפייניה עוד מתקופתו.
זיהויו

אברהם יערי סבור שהשליח היה מיהודי ספרד שעלו באותה תקופה והתיישבו בירושלים או רמלה. בנוסף, קיימת אגרת של רב שלמה בן יהודה גאון (שהיה ראש ישיבת גאון יעקב בירושלים בשנים 1025–1051) המאזכרת את אזהר הספרדי ב"ר יונה. שמחה אסף מזהה אותו כבנו של רבי יונה ב"ר יהודה.
על שליחותו

לאור אריכות התיאורים שבאיגרת סובר יערי שהשליח נשלח למדינות רחוקות מאחר שהקהילות במדינות הסמוכות לארץ ישראל שמרו על קשר וידעו הנעשה בירושלים. ואף באיגרת עצמה נאמר "ומרוב כובד החוב והריבית הוצרכנו לכתוב אל המקומות הרחוקות".
מאחר שידוע שבאותה תקופה, קהילות יהודי ספרד היו בין התורמים באופן קבוע ליהודים שבירושלים כפי שמוזכר למשל אודות ר' שמואל הנגיד, ומאחר ולשליח היה כנראה היכרות עם הקהילות שבספרד, סבור יערי שאחת מהארצות אליהם הגיע רבי יונה בשליחותו הייתה לספרד הרחוקה. ומשום כך אין מן הנמנע שהגיע באותה מידה לארצות רחוקות אחרות ב-צרפת, אשכנז, צפון אפריקה ואף לממלכת הכוזרים אשר ידוע כבר אז על השפעה של היישוב היהודי בירושלים גם בארצות אלה. עם זאת אין בידינו מידע על הארצות אליהם הגיע שד"ר זה בשליחותו.