stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1844
מועמדים > מועמדים וויגים

הנרי קליי, סנאטור מקנטקי
האספה של הוויגים נערכה ב-1 במאי. קליי, המנהיג של המפלגה, נבחר בסיבוב הראשון למרות שהפסיד בשתי בחירות נשיאותיות לפני כן: ב-1824 לג'ון קווינסי אדמס כדמוקרט-רפובליקני וב-1832 לאנדרו ג'קסון כרפובליקני לאומי. תיאודור פרלינגהויסן נבחר כשותפו של קליי.
הסנאטור לשעבר, הנרי קליי מקנטקי, היה מנהיג המפלגה מאז הקמתה, ונבחר להיות המועמד בוועידה הלאומית של הוויגים בבולטימור, מרילנד ב-1 במאי. קליי, שהיה בעל עבדים, שלט במפלגה שיכלה להתפרק בנוגע לנושא העבדות. הוויגים היו בטוחים שקליי ישחזר את ניצחונו של הריסון מ-1840.
הוויגים מהדרום חששו שסיפוח טקסס ירחיב את שוק העבדים ויוריד את מחירי העבדים שלהם, בעוד שהוויגים הצפוניים התנגדו להרחבת העבדות. קליי הבהיר את עמדתו שבועיים לפני הוועידה: הוא גינה את ניסיון הסיפוח של טיילר בטענה שזה יגרום למלחמה מול מקסיקו, שממשלתה לא הכירה בעצמאות הטקסנית. קליי הבטיח שגם אם מקסיקו תאשר את הסיפוח, הוא לא יבצע אותו אם תהיה התנגדות רצינית.
הוויגים הבינו שכל חקיקה שתתמוך בעבדות תגרום לפילוג בין הדרום והצפון, אז כדי לשמור על מפלגתם, הוויגים התנגדו לסיפוח מדינת עבדות חדשה, ודיברו בעיקר על נושאים כגון שיפורים פנימיים ומימון ממשלתי. הם בחרו בתאודור פרלינגהויסן מניו ג'רזי כשותפו של קליי. הוא היה מקובל בקרב הדרום כמתנגד לביטול העבדות ואיזן את קליי.
| המועמד לנשיאות | סיבוב ראשון | המועמד לסגנות הנשיאות | סיבוב ראשון | סיבוב שני | סיבוב שלישי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הנרי קליי | 275 | תאודור פרלינגהויסן | 101 | 118 | 154 |
|  |  | ג'ון דייוויס | 83 | 75 | 79 |
|  |  | מילרד פילמור | 53 | 51 | 40 |
|  |  | ג'ון סרג'נט | 38 | 33 | 0 |
|  |  | נעדרו | 0 | 0 | 2 |
מועמדים > מועמדים וויגים > מכתב אלבמה

ב-27 ביולי, קליי שחרר הצהרה ("מכתב אלבמה"). שם הוא טען שהתנגדותו לסיפוח טקסס היא שלב קטן לקראת ביטול העבדות. הוא טען שאינו מתנגד לסיפוח באופן אישי. בספטמבר הוא כבר חזר לתוכניתו המקורית. הוויגים הצפונים זעמו עליו. למרות זאת, קליי המשיך לטעון שלא יספח את טקסס בלי תמיכת הצפון. הצהרתו של קליי פגעה בוויגים הדרומיים.
מועמדים > מועמדים דמוקרטיים

ג'יימס פולק, מושל, סנאטור, יו"ר בית הנבחרים וחבר בית הנבחרים  לשעבר מטנסי
מרטין ואן ביורן, נשיא ארצות הברית לשעבר מניו יורק
לואיס קאס, סנטור ממישיגן
ריצ'רד ג'ונסון, סגן נשיא לשעבר מקנטקי
ג'יימס ביוקנן, סנטור מפנסילבניה
ג'ון קלהון, סגן נשיא לשעבר מקרוליינה הדרומית
מרטין ואן ביורן, הנשיא לשעבר, היה המועמד המוביל. לאחר שקלהון פרש ב-1844, רבים ציפו שמסע הבחירות יעסוק בענייני פנים. ההסכם של טיילר עם טקסס שינה את הכל. ואן ביורן טען שמדובר בתוכנית כדי למנוע ממנו לשוב לבית הלבן. התמיכה בסיפוח אילצה גם דמוקרטים צפוניים לתמוך בו.
ואן ביורן הבין שדבר זה עלול לפגוע בדמוקרטים בצפון, והתנגד לסיפוח. הוא טען שינסה למנוע כל סיפוח שיגרום למלחמה במקסיקו, אבל שישקול פעולה צבאית אם תהיה תמיכה בסיפוח, בניגוד לקליי. רבים קיוו שדבר זה יעזור לואן ביורן לזכות בתמיכת הדרום, אולם אחרים עדיין תמכו בסיפוח מידי. אפילו בעלי בריתו של ואן ביורן סירבו לתמוך בו בשל כך.
מועמדים > מועמדים דמוקרטיים > אנדרו ג'קסון

ג'ון קלהון קיבל אמינות כשאנדרו ג'קסון הודיע שהוא תומך בסיפוח מידי של טקסס. הוא טען שיש לכבד את רצונם של הטקסנים להסתפח לארצות הברית ולמנוע שליטה בריטית באזור שתבטל את העבדות ותאיים על הדרום.
הגנרל לשעבר הלך רחוק עוד יותר, ודרש שתומכיו יחסמו את ואן ביורן ויבחרו במועמד שהתחייב לסיפוח. ג'קסון נטש את הנוסחה המסורתית שדרשה פשרה בין הצפון לדרום בנוגע לענייני העבדות. טקסס חיסלה את שאיפותיו של ואן ביורן.
מועמדים > הוועידה הדמוקרטית

סיפוח טקסס היה הנושא המרכזי. בזמן שואן ביורן עדיין החזיק ברוב הצירים, התומכים שלו התנגדו לסיפוח מיידי של טקסס ולכן ספג ביקורת. בתחילת האספה, הצירים החליטו שכדי לחסום את ואן ביורן, הם יקבעו שמועמד חייב לקבל שני שלישים מקולות הצירים באספה כדי להיבחר. מכיוון שהמון צירים התנגדו לואן ביורן, הוא לא הצליח לעבור את סף הקולות ובסיס התמיכה שלו קרס.
בסיבוב השמיני, שם חדש התגלה: ג'יימס פולק, יושב ראש בית הנבחרים לשעבר, שרצה להיות סגן נשיא. הוא לא הצליח להשיג מספיק קולות כדי לזכות בסיבוב, אבל המומנטום היה לצידו. פולק טען שטקסס ואורגון שייכות לארצות הברית בזכות, וקרא לסיפוח מחדש של טקסס ולכיבוש מחדש של אורגון. בסיבוב הבא הוא זכה במספר הקולות הדרוש, וכך נהיה מועמד "סוס שחור" (אדם לא ידוע שפורץ אל תודעת הציבור).
הצירים בחרו בסילאס רייט מניו יורק כסגנו, אבל רייט, תומך ואן ביורן, היה הראשון שדחה את המועמדות. במקומו נבחר ג'ורג' דאלאס, עורך דין מפנסילבניה.
| המועמד לנשיאות | סיבוב ראשון | סיבוב שני | סיבוב שלישי | סיבוב רביעי | סיבוב חמישי | סיבוב שישי | סיבוב תשיעי | סיבוב שמיני | סיבוב תשיעי (לפני החילופים) | סיבוב תשיעי (אחרי החילופים) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מרטין ואן ביורן | 146 | 127 | 121 | 111 | 103 | 101 | 99 | 104 | 0 | 0 |
| לואיס קאס | 83 | 94 | 92 | 105 | 107 | 116 | 123 | 114 | 29 | 0 |
| ריצ'רד ג'ונסון | 24 | 33 | 38 | 32 | 29 | 23 | 21 | 0 | 0 | 0 |
| ג'ון קלהון | 6 | 1 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| ג'יימס ביוקנן | 4 | 9 | 11 | 17 | 26 | 25 | 22 | 0 | 0 | 0 |
| לוי וודבארי | 2 | 1 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| צ'ארלס סטיוארט | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| ג'יימס פולק | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 44 | 231 | 266 |
| נעדרו | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 4 | 6 | 0 |
| המועמד לסגנות הנשיאות | סיבוב ראשון | סיבוב שני | סיבוב שלישי |
| --- | --- | --- | --- |
| סילאס רייט | 258 | 0 | 0 |
| ג'ון פיירפילד | 0 | 107 | 30 |
| לוי וודבארי | 8 | 44 | 6 |
| לואיס קאס | 0 | 39 | 0 |
| ריצ'רד ג'ונסון | 0 | 26 | 0 |
| צ'ארלס סטיוארט | 0 | 23 | 0 |
| ג'ורג' דאלאס | 0 | 13 | 230 |
| ויליאם מרסי | 0 | 5 | 0 |
| נעדרו | 0 | 11 | 0 |
מועמדים > הסכם טיילר-טקסס

ההסכם לסיפוח טקסס שהוגש לסנאט נוצח בידי הוויגים, בעיקר בגלל התנגדות לטיילר. כל הצפוניים הצביעו נגד, ורק סנאטור דרומי אחד תמך בחוק. הדמוקרטים תמכו בהסכם, כשרוב הצפון מתנגד אליו. רק סנאטור דרומי אחד התנגד לחוק. כעבור שלושה ימים, טיילר ותומכיו בקונגרס ניסו לעקוף את הרוב המיוחס שנדרשו כדי לאשר את החוק. טיילר ניסה למצוא דרך נוספת להכניס את טקסס לאיחוד. זאת על אף העובדה שבעבר תמך בשמירה על זכויות המיעוט באמצעות רוב מיוחס.
מועמדים > המפלגה הלאומית של טיילר

לאחר דחיית ההסכם, הנשיא טיילר רצה להפוך להיות מועמד לנשיאות. הוא השתמש בשם "המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית". המפלגה ערכה את הוועידה שלה בבולטימור בין ה27- במאי ל-28 במאי, כמו הוועידה הדמוקרטית. היא העמידה את טיילור לבחירה מחודשת אבל לא המליצה על סגן נשיא. טיילר קיבל את המועמדות.
פולק חשש שטיילר יגנוב ממנו מספיק קולות כדי שקליי ינצח. טיילר הבהיר שדאגתו המרכזית היא סיפוח טקסס, וטען שברגע שזה יובטח לו, יפרוש מהמירוץ. טיילר התמקד במדינות ניו יורק, פנסילבניה וניו ג'רזי, כדי לגרום לפולק לרצות שיפרוש. פולק לא רצה שיעלה חשד בנוגע לברית ביניהם, והבטיח לטיילר סיפוח. טיילר פרש ב-20 באוגוסט, ותומכיו עברו לפולק.
מועמדים > עוד מפלגות

ג'יימס בירני ממפלגת החופש המתנגדת לעבדות קיבל 2.3% מהקולות ומעל 8% מהקולות במסצ'וסטס, ניו המפשייר ווורמונט. פרשנים אומרים שהתמיכה בבירני בקרב הוויגים מניו יורק, שהתנגדו לעבדות, סייעה לפולק לזכות בניו יורק.
ג'וזף סמית ג'וניור רץ כמועמד עצמאי שתומך בשחרור עבדים, סגירת בתי כלא, והקמה מחדש של הבנק הלאומי. מסע הבחירות שלו הסתיים כשהוא נרצח ב-27 ביוני 1844.
תוצאות

תמיכת פולק ברעיון היעוד הגלוי עזרה לו. הדמוקרטים המערביים יכלו לבדל את עצמם מהתמיכה בעבדות ולתמוך בסיפוח. הדמוקרטים נהנו מעלייה של 20% בתמיכה בהם, בעוד שהוויגים נהנו רק מ-4%.
הדמוקרטים זכו במישיגן, אילינוי ואינדיאנה, וכמעט ניצחו באוהיו, שתמכה ברעיון הייעוד הגלוי.
בדרום התחתון, קליי הפסיד בכל המדינות, אבל ניצח ברוב הדרום האמצעי ומדינות הגבול.
עמדתו של קליי בנוגע לטקסס יכלה לעלות לו באלקטורים של ניו יורק ומישיגן, כיוון שג'יימס בירני לקח ממנו אלקטורים בהתנגדותו לסיפוח. פולק זכה בהפרש זעום בניו יורק, וניצח בבחירות. אולם הוויגים הצפוניים תמכו בקליי בגלל התנגדותם להתפשטות מערבה.
| המועמד לנשיאות | מפלגה | מדינה | כמות האלקטורים | שותף | מדינת השותף | כמות האלקטורים של השותף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ג'יימס פולק | דמוקרטית | טנסי | 170 | ג'ורג' דאלאס | פנסילבניה | 170 |
| הנרי קליי | וויגי | קנטקי | 105 | תיאודור פרלינגהויסן | ניו יורק | 105 |
| ג'יימס בירני | החופש | ניו יורק | 0 | תומאס מוריס | אוהיו | 0 |
בחירת האלקטורים לפי מדינות

| אופן בחירת האלקטורים | המדינות שבהן התקיים |
| --- | --- |
האלקטורים ממונים על ידי בית המחוקקים של המדינה: דרום קרולינה
כל אלקטור נבחר בבחירות כלליות במדינה: כל שאר המדינות
השלכות

בחירתו של פולק אימתה את הרצון של הציבור האמריקני בהתרחבות מערבה. סיפוח טקסס הושלם ב-1 במרץ 1845, לפני שפולק אפילו נכנס לתפקידו. כפי שחששו, מקסיקו סירבה להשלים עם הסיפוח ומלחמת ארצות הברית–מקסיקו פרצה ב-1846. כשהנושא המרכזי במסע הבחירות של פולק, טקסס, הושלם, במקום לדרוש את כל אורגון, פולק הצליח להגיע להסכם עם בריטניה, שחילק את אורגון בין שתי המדינות.
כרזת בחירות וויגית
כרזת בחירות דמוקרטית
קרינת גוף שחור

קרינת גוף שחור כפונקציה של אורכי גל שונים
סרגל הטמפרטורות האופייניות לצבעי הפליטה הדומיננטית של גוף שחור לפי חוק וין
בפיזיקה, גוף שחור הוא עצם אידיאלי הבולע באופן מושלם קרינה אלקטרומגנטית בכל אורכי הגל, ללא החזרה או העברה. גוף שחור פולט קרינה אלקטרומגנטית באופן התלוי אך ורק בטמפרטורה שלו, על פי חוק פלאנק. קרינה זו מכונה קרינת גוף שחור. הקרינה הנפלטת אינה תלויה בקרינה הפוגעת, פרט להשפעה של זו על טמפרטורת הגוף. גוף שחור אידיאלי הוא קירוב טוב לתיאור הקרינה הנפלטת מגופים חמים רבים: אור השמש, נורת להט וקרינת תת־אדום מבעלי חיים.
גוף שחור קורן בכל אורכי הגל, בעוצמה התלויה באורך הגל ובטמפרטורה, בהתאמה לחוק פלאנק. גוף שחור בטמפרטורות נמוכות פולט מעט מאוד קרינה באור הנראה, וקורן בעיקר בתדירויות נמוכות יותר, כמו גלי רדיו, מיקרו ותת־אדום. בטמפרטורות שמעל נקודת דרייפר (798 מעלות קלווין, כ- 525 מעלות צלזיוס) כמעט כל הגופים המוצקים פולטים קרינה באור הנראה.
הסיבה לצורה של נוסחת פלאנק היא יצירתם של הפוטונים באנרגיות בדידות, כלומר קוונטות. הבנה זו, יחד עם הסבר האפקט הפוטואלקטרי, היוו את תחילתה של תורת הקוונטים.
במציאות, גוף שחור מתאר בקירוב טוב משטחים רבים, בעיקר משטחים טבעיים. קיימים גם מכשירים המדמים גוף שחור בדיוק גבוה, לשימושים תעשייתיים ומדעיים.
החיפוש אחר מודל מתמטי של קרינת גוף שחור > אלקטרומגנטיות קלאסית וחוק ריילי ג'ינס

בתחילה לא היה ידוע מה גורם לפליטת הקרינה באורכי הגל השונים; בתחילת המאה ה־20 פותחה נוסחה באופן אמפירי (על ידי ניסויים) המתארת את ספקטרום הפליטה של הגוף השחור, בכל אורכי הגל, עבור טמפרטורה נתונה. נוסחה זו נקראת חוק ריילי־ג'ינס על שם מפתחיה, ג'ון ויליאם סטראט ריילי וג'יימס ג'ינס (James Jeans):
כאשר  I היא עוצמת הקרינה הנפלטת,  \lambda  הוא אורך הגל של הקרינה הנפלטת,  \ k_{B} הוא קבוע בולצמן ו־ \ T היא הטמפרטורה בקלווין.
כאשר מבצעים סכימה על משוואה זו מאפס ועד אינסוף, מתקבל כי הפליטה הכוללת בכל אורכי הגל היא אינסופית, דבר שאינו תואם את חוק שימור האנרגיה. אי התאמה זו בין החישובים למציאות מכונה "הקטסטרופה של העל־סגול", מכיוון שהנוסחה כן מתאימה לאורכי הגל ארוכים יותר, אך מתבדרת בתחום של העל־סגול.
כתוצאה מ"קטסטרופה" זו החליטו להגביל נוסחה זו לתחום אורכי הגל הארוכים ונמצאה נוסחה חדשה לאורכי הגל הקצרים, בשם חוק וין (גם היא באופן אמפירי).
החיפוש אחר מודל מתמטי של קרינת גוף שחור > תורת הקוונטים וחוק פלאנק

לבסוף אוחדו שתי הנוסחאות על ידי מקס פלאנק, למשוואת פלאנק, לפי תדירות הקרינה:
או לפי אורך הגל של הקרינה:
בפיתוח נוסחה זו הניח פלאנק כי האנרגיה נפלטת מגוף שחור במנות בדידות של אנרגיה (קוונטים של אנרגיה):
כאשר  \ h הוא קבוע פלאנק,  \ \nu  היא תדירות הקרינה ו־ \ n הוא מספר טבעי. כלומר, מנות האנרגיה הן כפולות של מנה בסיסית, התלויה בתדירות בלבד. הנחה זו היא אחת ההנחות הבסיסיות שהביאו לפיתוח תורת הקוונטים.
החיפוש אחר מודל מתמטי של קרינת גוף שחור > תיאור מיקרוסקופי לקרינת גוף שחור

לרוב מטפלים בקרינת גוף שחור במבט מאקרוסקופי ולא במבט מיקרוסקופי. עקב פלקטואציות (תזוזות קלות) תרמיות (הנובעות עקב הטמ' של המערכת) משיווי המשקל של אטומי החומר (לפי התיאור של מודל לורנץ לחומר) נפלטת קרינה עקב התאוצה של האלקטרונים. כלומר פליטה או בליעה של פוטונים מוסברים על ידי הספקטרום הרציף. התנועה התרמית של האטומים גורמת לתנודות ולהאצות של האלקטרונים שגורמת לפליטה של קרינה אלקטרומגנטית. פליטות מיקרוסקופיות אלו הן אקראיות עקב התנועה התרמית של החלקיקים, אך כאשר הן נצברות על פני מספר עצום של אטומים, הן יוצרות ספקטרום קרינה רציף האופייני לגוף שחור.
בנוסף ניתן לראות זאת גם במתכות אך הסיבוכיות גבוהה יותר עקב כך שיש לנו גם אלקטרונים חופשיים, כאשר התפלגות האנרגיה של האלקטרונים החופשיים נובעת מהתפלגות פרמי-דיראק עבור חלקיקים ללא אינטרקצייה, כאשר ישנה טמפרטורה, האלקטרונים "מקפצים" להם בין המצבים השונים בהתאם לתנודות האטומים.
התפלגות פלאנק

חוק פלאנק הוא חוק שנוסח בידי מקס פלאנק בשנת 1900, ומתאר את התפלגות הקרינה של גוף שחור. התפלגות פלאנק מכילה את כל המידע על הקרינה, וניתן לגזור ממנה את החוקים הנוספים של קרינת גוף שחור, המתוארים בהמשך.
התפלגות זו מתוארת על ידי עקומה המתאימה עוצמת הקרינה (או למעשה צפיפות ההספק) הנפלטת על ידי הגוף לכל אורך גל או תדירות. הגרף המתאר את תלות עוצמת הקרינה בתדירות נקרא "ספקטרום קרינה של גוף שחור". למעשה, ניתן לפתח את משוואת פלנק מתוך פונקציית צפיפות האנרגיה  \ u(\nu ,T), כמתואר להלן:
התפלגות צפיפות האנרגיה  \ u=U/V של הקרינה ליחידת תדירות נתונה על ידי:
כאשר  \ h הוא קבוע פלאנק ו־ \ \nu  הוא התדירות.
הקרינה מתפשטת לכל הכיוונים במהירות האור  \ c, והזווית המרחבית שבה מתפשטת הקרינה היא  \ 4\pi , שהיא הזווית המרחבית המקסימלית. לפיכך, מטעמי איזוטרופיות וסימטריה נובע ששטף האנרגיה ליחידת תדירות הוא
וזהו חוק פלאנק.
התפלגות פלאנק > הקשר בין צפיפות לפי תדר וצפיפות לפי אורך גל

את חוק פלאנק ניתן לנסח כתלות בתדר  I(\nu ,T) וגם כתלות באורך הגל  I(\lambda ,T). בהינתן גל בתדר  \nu  ואורך  \lambda  ערכים אלה אינם שווים. במקום זה מתקיים
הסיבה לכך היא ש  I(\nu ,T) מיצג את הגבול כש- \varepsilon  שואף ל  0 של שטף הקרינה בתחום התדרים  [\nu ,\nu +\varepsilon ] חלקי  \varepsilon . בעוד ש  I(\lambda ,T) מיצג את הגבול כש- \varepsilon  שואף ל  0 של שטף הקרינה בתחום אורכי הגל  [\lambda ,\lambda +\varepsilon ] חלקי  \varepsilon . תחום אורכי הגל  [\lambda ,\lambda +\varepsilon ] מתאים בקרוב לתחום התדרים  [\nu -{\frac {c}{\lambda ^{2}}}\varepsilon ,\nu ], ומכאן המקדם  {\frac {c}{\lambda ^{2}}} בקשר בין הנוסחאות. אם בוחרים פרמטר שונה לתיאור הגל (למשל התדר בסקאלה לוגוריתמית) יהיה צורך להכפיל במקדם מתאים.
במילים אחרות  I(*,T) איננו פונקציה במובן המצומצם, אלא הוא מגדיר מידה במרחב התדרים (באופן פורמלי יותר, מדובר בנגזרת רדון ניקודים של מידת שטף הקרינה ביחס למידת התדר), ומכאן שכאשר מבצעים החלפת משתנים יש להכפיל בערכה המוחלט של הנגזרת של פונקציית המעבר.
חוק ההסחה של וין

אם מסמנים את פונקציית צפיפות שטף הקרינה הנפלטת מגוף בטמפרטורה  T=1 על ידי  I(\nu ):=I(\nu ,1) מתקבל כי
מכאן שגרף הפליטה של גוף שחור נראה אותו דבר בכל טמפרטורה לאחר שינוי קנה מידה מתאים (בתדר ובצפיפות השטף). עובדה זאת התגלתה אמפירית לפני חוק פלאנק ונקראת חוק ההסחה של וין.
ניתן לחשב נומרית את המקסימום של הפונקציה  I(\nu ) ולראות שהוא מתקבל ב 58.8\mathrm {GHz/K} . מכאן שהתדר בו גוף שחור בטמפרטורה  T קורן בעוצמה מקסימלית הוא
באופן דומה אורך הגל שבו גוף שחור בטמפרטורה  T קורן בעוצמה מקסימלית הוא
גם לשתי המשוואות האחרונות קוראים לעיתים חוק ההסחה של וין. התדר  \nu _{max} ואורך הגל  \lambda _{max} אינם מתאימים לאותו גל. זאת בגלל המקדם  {\frac {c}{\lambda ^{2}}} המתואר למעלה.
באופן איכותי, חוק ההסחה של וין אומר שככל שמחממים את הגוף השחור לטמפרטורה גבוהה יותר, כך יתקצר אורך הגל שבו נפלטת הקרינה המרבית (ראו הגרף למעלה). כך למשל, כדי להגיע לפליטה ששיאה במרכז התחום הנראה (אורך גל של כ־550 ננומטר), נדרשת טמפרטורה של כ־5,300 קלווין.
חוק זה מאפשר מדידת טמפרטורה של גוף שחור (או גוף שחור בקירוב) באמצעות מדידת ספקטרום הקרינה התרמי שלו (ספקטרום קרינת גוף שחור). מאחר שכוכבים רבים הם בקירוב גוף שחור, שיטה זו מאפשרת להעריך את טמפרטורת הכוכבים.
להתפלגות תכונה נוספת: גוף שחור בטמפרטורה גבוהה יותר יפלוט קרינה בעוצמה גבוהה יותר, בכל אורכי הגל, מאשר גוף שחור בטמפרטורה נמוכה יותר.
גוף אפור ואמיסיביות

במציאות לא קיים גוף שחור אידיאלי, אך נוח להשתמש במודל גוף שחור והוא משמש קירוב טוב לחומרים רבים בטווח רחב של אורכי גל. חומרים רבים קורנים באופן דומה לגוף שחור, אך ביעילות קטנה מ־1 וקבועה בקירוב. ניתן לעשות שימוש במדד האמיסיביות לתיאור היחס שבין הפליטה של גוף אפור לפליטה של גוף שחור. על פי חוק קירכהוף יחס זה זהה למקדם הבליעה של הגוף. האמיסיביות בדרך כלל איננה מספר קבוע אלא פונקציה של אורך הגל (או התדירות) והטמפרטורה, אך במקרים רבים היא קבועה לטווח צר מסוים, למשל באורכי גל של מצלמה תרמית 3–5 מיקרון או בטווח 8–12 מיקרון.
חוק סטפן בולצמן

חוק סטפן־בולצמן קובע כי שטף הקרינה הנפלט מגוף שחור הוא מתכונתי לחזקה הרביעית של הטמפרטורה שלו. החוק נוסח באופן אמפירי על ידי הפיזיקאים יוזף סטפן ותלמידו לודוויג בולצמן באופן נפרד ועצמאי, כתוצאה מתצפיות בקרינת גוף שחור. הניסוח המתמטי של החוק הוא:
כאשר  \sigma  הוא קבוע סטפן־בולצמן,
שטף האנרגיה הכולל של הגוף נקרא גם "הבהיקות הנקודתית" של גוף, ניתן לחישוב גם על ידי סכימה (אינטגרל) של השטף בכל התדירויות או אורכי הגל מאפס ועד אינסוף
\ S=\int _{0}^{\infty }{S_{f}\ df}
כאשר השטף נתון על ידי התפלגות פלאנק.
חוק זה התגלה אמפירית עוד לפני התיקון של פלאנק. ברם, מכיוון שקבוע הפרופורציה תלוי בקבוע פלאנק הקוונטי, לא ניתן היה לחשב באמצעות התאוריה הקלאסית גודל זה, אלא רק למדוד אותו בניסוי.
לחץ קרינה

תוצאה חשובה נוספת היא שלחץ הקרינה שווה לשליש מצפיפות האנרגיה:  \ P=(1/3)u={\frac {1}{3}}{\frac {U}{V}}. תוצאה זו מתקבלת גם ממציאת משוואת המצב של גז יחסותי.
גוף שחור מלאכותי

עבור שימושים מדעיים ותעשייתיים, נדרש לעיתים מקור קרינה המדמה גוף שחור. לעיתים נדרש רק מקור בעל התפלגות קרינה ידועה, ובמקרה זה ניתן להשתמש למשל בנורת להט שהיא גוף שחור מצוין בכל תחום אורכי הגל הנראה ותת־אדום. קיימות נורות המכוילות בזרם חשמלי מסוים להיות בטמפרטורה מדויקת, למשל 2850 קלווין שהיא נורה סטנדרטית. לטמפרטורות גבוהות יותר, עד 3200 קלווין, ניתן להשתמש בנורת הלוגן.
כאשר נדרשים, בנוסף להתפלגות הקרינה, גם אחידות קרינה מפני שטח מסוים, או סך של עוצמה מדויקת, משתמשים ב"גופים שחורים" תעשייתיים. לגופים הללו משתמשים בצבע שחור מיוחד שנשאר "שחור", כלומר בולע מאוד, בתחום רחב של אורכי גל מעל־סגול ועד תת־אדום. גופים אלו ניתנים לחימום או קירור לטמפרטורה מדויקת (אלפית מעלה צלזיוס ואף פחות) באחידות גבוהה.
גוף שחור שקוע (cavity blackbody) הוא בדרך כלל גוף מחומר מתכתי או קרמי מחומם, בעל שקע בצורת חרוט קעור, המצופה בצבע שחור מתאים. פתח החרוט הוא המשטח שנחשב לגוף השחור, ובדרך כלל מהווה קירוב מצוין עם אמיסיביות מעל 0.99, וקוטר קטן בדרך כלל עד 5 ס"מ. גופים אלו גם מגיעים לטמפרטורות גבוהות של מעל 1000 מעלות צלזיוס.
גוף שחור מישורי עשוי בדרך כלל מפלטת נחושת הניתנת לחימום וקירור, מצופה בצבע שחור מתאים. גופים אלו יכלים להיות גדולים יותר, עד כחצי מטר לגוף סטנדרטי, אך טווח הטמפרטורה נמוך יותר והאמיסיביות (מידת הקירוב לגוף שחור אידיאלי) נמוכה יותר בדרך כלל. גופים אלו משמשים למשל לכיול האחידות של מצלמה תרמית.
ראו גם

תת־אדום
קרינת הרקע הקוסמית
אמצעי ראיית לילה
דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל - הקשר בין צבע לטמפרטורת כוכב
הערות שוליים

↑  James Robert Mahan, Radiation heat transfer: a statistical approach, New York [Chichester]: Wiley, 2002, ISBN 978-0-471-21270-6
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283257905171  LCCN: sh85014650
SWAS

| --- | --- |

תיאור הטלסקופ
 מידע כללי
 יצרן:  Ball Aerospace & Technologies
 תאריך שיגור:  6 בדצמבר 1998 
 משגר:  פגאסוס
 אתר שיגור:  בסיס חיל האוויר ונדנברג
 אתר רשמי
 משימה
 סוג משימה:  טלסקופ חלל
 לוויין של:  כדור הארץ
 משך המשימה הכולל:  6 בדצמבר 1998 – 21 ביולי 2004 (5 שנים) 
 מידע טכני
 משקל:  288 ק"ג
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  25560
 מאגר המידע הלאומי:  1998-071A
 
(Submillimeter Wave Astronomy Satellite (SWAS (מוכר גם כ-Explorer 74 ו-SMEX-3) היה טלסקופ חלל שהיה חלק של תוכנית אקספלורר במסגרת מיזם ללוויינים זולים. הוא פעל כ-6 שנים עם מכשירים בתחום תת אדום עמוק וגלי מיקרו.
משימה

המשימה אושרה לתכנון בשנת 1989. תכנון ראשוני בוצע על ידי מדעני מצפה כוכבים של סמית'סוניאן. בניית הטלסקופ הועברה לBall Aerospace & Technologies ומרכז החלל גודרד היה אחראי על בניית הפרויקט כמכלול.
מדעני אוניברסיטת קלן העבירו ספקטרומטר בשנת 1993 ורגשים נבנו בשנת 1994 על ידי Millitech Corporation. בדצמבר 1994 טלסקופ ומכשירים נלווים הועברו למרכז החלל גודרד שהיה אחראי על בניית הלוויין. בנייתו ובדיקות הסתיימו ב־15 בדצמבר 1995.
החלק המרכזי היה טלסקופ שהיה רגיש לתדרים 487–557 GHz ‏ (538–616 μm). הדבר איפשר לחקור ספקטרום פליטה של חמצן, פחמן, מים וכו'. רגישות הייתה כ-3.7 דקות זוויתיות.
SWAS תוכנן לחקר מבנה של עננים בין-גלקטיים במטרה להבין תהליכים ליצירת כוכבי לכת.
שיגור הלוויין נדחה מספר פעמים עקב תקלות במשגרים מדגם פגאסוס שהיו מיעודים למשימה.
השיגור בוצע בהצלחה ב-2 בנובמבר 1998 מבסיס חיל האוויר ונדנברג. עד ל-18 בדצמבר נמשך תהליך בדיקות וכיול מכשירים. במקור המשימה תוכננה לשנתיים. איכות המכשירים איפשרה להאריך את המשימה עד לכ-5.5 שנים. במהלך תקופה זו בוצעו תצפיות על 200 מטרות. ב-21 ביולי 2004 הוחלט להעביר את מכשירי הלוויין למצב שינה.
במטרה לתת תמיכה למשימת גשושית "פגיעה עמוקה" פעילות חודשה ב-1 ביוני 2005. לאחר 3 חודשים של פעילות המכשירי הלוויין הועברו שנית למצב שינה. נכון לשנת 2024 הלוויין נמצא במסלול.
אדוארד פרלונג

| --- | --- |

פרלונג, 2009
 לידה:  2 באוגוסט 1977 (בן 47) גלנדייל, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  Edward Walter Furlong 
 סוגה מועדפת:  פופ רוק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1991–2019 (כ־28 שנים)
 בן או בת זוג:  רייצ'ל בלה (2006–2014)  פריס הילטון (1999–2000) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אדוארד וולטר פרלונג (באנגלית: Edward Walter Furlong; נולד ב-2 באוגוסט 1977) הוא שחקן אמריקאי, ידוע בעיקר בשל תפקידו הראשי בסרט "שליחות קטלנית 2" כג'ון קונור, וכן בתפקיד דניאל ויניארד בסרט "אמריקה איקס".
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות

פרלונג נולד בגלנדייל שבקליפורניה לאם ממוצא מקסיקני ולאב בלתי ידוע. הוא עבר אל דודתו ודודו, ננסי טאפויה וסין פרלונג, בקיץ 1990; השניים הפכו לאפוטרופסים שלו בספטמבר 1991, אך באוגוסט 1993 חזר לאמו.
ביוגרפיה > קריירה

פרלונג החל את קריירת המשחק שלו בסרט "שליחות קטלנית 2" בתפקיד ג'ון קונור, תפקיד שהקנה לו פרסום ופרסים שונים. לאחר מכן כיכב לצד שחקנים מפורסמים כגון מריל סטריפ וליאם ניסן בסרט "לפני ואחרי", ולצד טים רות' בסרט "אודסה הקטנה". בשיא הקריירה שלו הוציא גרסת כיסוי לשיר "אנשים הם מוזרים" של להקת "הדלתות" ביפן. קריירת השירה שלו ביפן לא הצליחה במיוחד. בשנת 1998, כיכב בסרט "אמריקה איקס" לצד אדוארד נורטון.
בשנת 2006, הופיע ככוכב אורח בשלושה של סדרת הטלוויזיה "CSI: ניו יורק", בעוד שבשנת 2010 חזר לשחק בסדרה לעוד שני פרקים.
בשנת 2019 חזר לגלם את ג'ון קונור בסרט "שליחות קטלנית: גורל אפל", שזהו החלק השישי בזיכיון באותו שם ומשמש המשך ישיר לסרטים "שליחות קטלנית" ו"שליחות קטלנית 2: יום הדין".
חיים אישיים

החל משנת 1992, פרלונג בן ה-15 ומורתו, ז'קלין דומאק בת ה-28, החלו במערכת יחסים שנמשכה כמה שנים. כאשר חוק האונס סטטוטורי בקליפורניה השתנה ב-1994 ומאפשר העמדה לדין של נשים מבוגרות המקיימות יחסי מין עם קטינים, אז, דודו של פרלונג, שון, הגיש תלונה נגד דומאק, אך תלונה זה נדחתה. במאי 1999 תבעה דומאק את פרלונג בגין אלימות במשפחה.
אדוארד פרלונג ניהל מערכת יחסים עם פריס הילטון בתחילת שנת 2000. הוא התחתן עם השחקנית רייצ'ל בלה ב-19 באפריל 2006, ונולד להם בן, איתן פייג' פרלונג ב-21 בספטמבר 2006. ב-8 ביולי 2009 הגישה בלה תביעה לגירושין. בלה טענה בבית המשפט כי בנם התינוק נבדק בחיוב לקוקאין, מה שהוביל את השופט לפסוק שביקוריו של פרלונג יחייבו אותו להיות פיכח.
הוא ידוע כתומך בזכויות בעלי חיים, והופיע בתשדירים של הארגון "אנשים למען יחס מוסרי לבעלי חיים" (PETA). בשנת 2004 נעצר מפני שניסה להסיר סרטנים מחנות מכולת בקנטקי, שם צילם את סרטו העצמאי "ג'ימי וג'ודי".