אלוהויות במצרים העתיקה
תיאורים

כתבים מצריים מתארים את גוף האלים בפירוט. הם עשויים מחומרים יקרים; בשרם זהב, עצמותיהם כסף, ושערם לפיס לזולי. הם מדיפים ריח שהמצרים השוו לקטורת המשמשת בטקסים. כתבים מסוימים מספקים תיאורים מדויקים של אלוהויות מסוימות, כולל גובהם וצבע עיניהם. אולם מאפיינים אלה אינם קבועים; במיתוסים, אלים משנים את הופעתם כדי להתאים למטרותיהם. כתבים מצריים מתייחסים לעיתים קרובות לצורות האמיתיות, הבסיסיות, של האלוהויות כ"מסתוריות". ייצוגים חזותיים של האלים של המצרים אינם מילוליים אפוא. הם מסמלים היבטים ספציפיים של דמותה של כל אלוהות, ומתפקדים בדומה לאידאוגרמות בכתב הירוגליפים. מסיבה זו, אל הלוויה אנוביס מוצג בדרך כלל באמנות המצרית ככלב או תן, יצור שהרגלי הניקוי שלו מאיימים על שימור מומיות קבורות, במאמץ להתמודד עם האיום הזה ולהפעיל אותו להגנה. צבעו השחור מרמז לצבע הבשר החנוט ולאדמה השחורה הפורייה שראו המצרים כסמל לתחייה.
רוב האלוהויות תוארו במספר דרכים. חתחור יכולה להיות פרה, קוברה, לביאה או אישה עם קרני או אוזני בקר. על ידי תיאור אל נתון בדרכים שונות, ביטאו המצרים היבטים שונים של טבעו המהותי. האלים מתוארים במספר סופי של צורות סמליות אלה, כך שניתן להבחין ביניהם לעיתים קרובות על ידי האיקונוגרפיות שלהם. צורות אלה כוללות גברים ונשים (אנתרופומורפיזם), בעלי חיים (זואומורפיזם), ולעיתים רחוקות יותר, עצמים דוממים. שילובים של צורות (אנ'), כגון אלוהויות עם גוף אנושי וראשי חיות, שכיחים. צורות חדשות ושילובים מורכבים יותר ויותר התעוררו במהלך ההיסטוריה, כאשר הצורות הסוריאליסטיות ביותר נמצאו לעיתים קרובות בקרב השדים של העולם התחתון. ניתן להבחין בין אלים מסוימים רק אם הם מסומנים בכתב, כמו עם איזיס וחתחור. בשל הקשר ההדוק בין האלות הללו, שתיהן יכלו ללבוש כיסוי ראש של קרני פרה שהיה במקור של חתחור בלבד.
מאפיינים מסוימים של דימויים אלוהיים מועילים יותר מאחרים בקביעת זהותו של אל. ראשו של תדמית אלוהית נתונה הוא משמעותי במיוחד. בתמונה היברידית, הראש מייצג את הצורה המקורית של הישות המתוארת, כך שכפי שניסח זאת האגיפטולוג הנרי פישר, "אלה בעלת ראש אריה היא אלת אריה בצורת אדם, בעוד שספינקס מלכותי, לעומת זאת, הוא אדם שקיבל צורה של אריה." כיסויי ראש אלוהיים, הנעים מאותם סוגי כתרים המשמשים את מלכי האדם ועד להירוגליפים גדולים הנלבשים על ראשי האלים, הם סממן חשוב נוסף. לעומת זאת, החפצים המוחזקים בידי האלים נוטים להיות גנריים. אלוהויות זכריות מחזיקים בואס, אלות מחזיקות גבעולי פפירוס, ושני המינים נושאים סימני ענח', המייצגים את המילה המצרית ל"חיים", כדי לסמל את כוחם המעניק חיים.
הצורות שבהן מוצגים האלים, למרות שהן מגוונות, מוגבלות במובנים רבים. יצורים רבים הנפוצים במצרים מעולם לא שימשו באיקונוגרפיה אלוהית. אחרים יכלו לייצג אלוהויות רבות, לעיתים קרובות מכיוון לאלוהויות אלה היו מאפיינים עיקריים משותפים. שוורים ואיילים היו קשורים לגבריות, פרות ובזים עם השמיים, היפופוטמים עם הגנה אימהית, חתולים עם אל השמש, ונחשים עם סכנה והתחדשות. בעלי חיים שנעדרו ממצרים בשלבים הראשונים של ההיסטוריה שלה לא שימשו כדימויים אלוהיים. לדוגמה, הסוס, שהוצג רק בתקופת הביניים השנייה (בערך 1650-1550 לפני הספירה), מעולם לא ייצג אל. באופן דומה, הבגדים שלבשו אלוהויות אנתרופומורפיות ברוב התקופות השתנו מעט מהסגנונות הנהוגים בממלכה הקדומה: חצאית, זקן מלאכותי, ולעיתים קרובות חולצה לאלים זכרים ושמלה ארוכה וצמודה לאלות.
הצורה האנתרופומורפית הבסיסית השתנתה. אלים ילדים מתוארים בעירום, כמו כמה אלים בוגרים כאשר מודגשות כוחות ההולדה שלהם. אלוהויות זכריות מסוימות מקבלים בטן ושדיים כבדים, מה שמסמל אנדרוגניה או שגשוג ושפע. בעוד שלרוב האלים הזכרים יש עור אדום ורוב האלות הן צהובות - אותם צבעים המשמשים לציור גברים ונשים מצריים - חלקם מקבלים צבעי עור יוצאי דופן וסמליים. לפיכך, עורו הכחול ודמותו העיוורת של האל חעפי מרמזים על מבול הנילוס שהוא מייצג ועל הפוריות המזינה שהוא הביא. למספר אלוהויות, כגון אוסיריס, פתח, ומין, יש מראה "מומיה", כאשר איבריהם עטופים היטב בבד. למרות שהאלים האלה דומים למומיות, הדוגמאות המוקדמות ביותר קודמו לסגנון החניטה העטוף בבד, וצורה זו עשויה להופיע במקום זאת לתיאורים המוקדמים ביותר, חסרי גפיים, של אלוהויות.
מספר עצמים דוממים המייצגים אלוהויות מבוססים מהטבע, כגון עצים או סמלים דמויי דיסקה לשמש ולירח. מספר חפצים הקשורים לאל ספציפי, כמו הקשתות המוצלבות המייצגות את נית' (𓋋) או הסמל של מין (𓋉) סימלו את הפולחנים של אלוהויות אלו בתקופה הקדם שושלתית. ברבים מהמקרים הללו, אופיו של החפץ המקורי הוא מסתורי. בתקופות הקדם-שושלתיות והקדומות, אלים היו מיוצגים לרוב על פי אמות מידה אלוהיות: עמודים שבראשם סמלים של אלוהויות, כולל צורות בעלי חיים וחפצים דוממים.
אלוהויות עם ראשי בעלי חיים משתנים, וינייטה ממגילת פפירוס קהיר JE 95658.
כקוברות, ורננוטט כאישה יושבת עם ראש קוברה.
פסל של אל התנין סבכ בצורת חיה מלאה, אולי תדמית פולחן ממקדש. המאה התשע עשרה או העשרים לפני הספירה.
זוג דמויות של חעפי הקושרות יחדיו באופן סמלי את מצרים העליונה והתחתונה.
אלוהויות מומיות עם ראשים משתנים, מהליטניה של רע. המאה האחת עשרה לפני הספירה.
סטנדרטים אלוהיים מתוארים במקדש קום אומבו. המאה השנייה או הראשונה לפני הספירה.