stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמיל מקאי
ביוגרפיה

אמיל מקאי נולד במשפחה אינטלקטואלית יהודית. אביו היה חנוך (אנטל) פישר (1826–1896) צאצא של חקלאים מהמישור ההונגרי הגדול שהפך לרב הראשי של העיר מאקו. אביו שהה רוב זמנו הרחק מילדיו, למד בישיבות ובבתי מדרש בברטיסלאבה ובפראג ולאחר מכן עבד באזורים של השפה הגרמנית, כך שהוא שמר על הקשר עם משפחתו תקופה די ממושכת רק בהתכתבות ובחופשותיו. אמו של אמיל, נינה הרמן, נפטרה ממגפת כולרה שלוש שנים לאחר לידת בנה אמיל וכתוצאה מכך האחריות האימהית עברה לאחיותיה, במיוחד להרמינה שהייתה אז רק בת 16. לאמיל היו חמישה אחים. יעקב (יאקאב) פישר, (1860–1920), הפך לימים לפסיכיאטר הראשי של בית החולים בברטיסלאבה.
אמיל מקאי החל את לימודיו בעיר הולדתו, מאוחר יותר נסע לבודפשט לבית המדרש לרבנים בבודפשט (אז נקרא על שם פרנץ יוזף) כדי ללכת בעקבות אביו. הוא כתב שירים כבר מגיל 17 (1887). עם זאת, הפסיק את לימודיו במפתיע, והתחיל לעבוד בעיתונאות, במחזאות, בכתיבת שירה ובתרגום ספרותי.
אחת ההצלחות העיקריות שלו הושגה עם דרמת התיאטרון בשלוש מערכות בשם "הפרופסור הלמדן הטווני" (Tudós professzor Hatvani). הסופר הדגול מור יוקאי עזר בכתיבת היצירה ולכן מקאי הביע על כך את תודתו בפרסום היצירה, אך העורכים המאוחרים יותר - לאחר מותו של מקאי - לא הוסיפו ליצירה תודתו זו.
מקאי מת בגיל 30. למרות מותו בטרם עת, הוא השאיר יצירות רבות לדורות הבאים, מהן זמינות כיום רק שבריר קטן.
קריירה

בתחילה כתב שירה דתית, וכרך שיריו בשם "שירים דתיים" ראה אור בשנת 1890. אולם פריצת הדרך העיקרית שלו קרתה בשנת 1892 באמצעות כרך שירה שלו שיצא לאור בשם "משוררים יהודים" שמכיל את תרגומיו הספרותיים להונגרית של השירה העברית של ימי הביניים. בגיל 23, בשנת 1893, למרות הישגיו המעולים, הפסיק את לימודיו וכבר לא עסק בתאולוגיה. בשלב זה כבר שלט בגרמנית, צרפתית, עברית, ערבית, פרסית, אנגלית, איטלקית וספרדית. חוש השפה שלו שלא היה דומה לו אינו מפתיע, כיוון שגדל ותיקשר עם אביו בגרמנית ברובו ועם אחיו בשפות שונות לפי ידיעתם, כך גדל בסביבה לשונית ותרבותית יוצאת דופן. הוא בחר בשירה ובעיתונות כייעודו החדש, אך המשיך לתרגם יצירות שונות עד מותו. רבים מתרגומיו הספרותיים ללא ציון מיוחד של המקור, חלקם נחשבים לשיריו שלו. בשנים 1892 עד 1894 עבד עבור היומון פשטי נפלו. בשנים 1894 עד 1897 היה כתב ב"דפי הבירה" (Fővárosi Lapok) ומאוחר יותר, בשנים 1897–1900, היה סגן העורך הראשי של ה"שבוע" (Hét). בנוסף לשירה ולתרגום ספרותי, עסק מקאי יותר ויותר בכתיבת דרמה, עבד ברציפות בתיאטראות שונים משנת 1892 ותוך 10 שנים בלבד הועלו יותר ממאה יצירות שתורגמו או עובדו על ידו. בשנת 1900 מונה למזכיר "ועדת שיפוט הדרמה" של התיאטרון הלאומי של בודפשט.
המאפיין הכללי של יצירותיו

הדרמות שלו שהוצגו בסוף המאה ה-19, היו משמעותיות יחסית, והתעמתו באופן סאטירי עם אורח החיים המודרני והמסורת העתיקה בקומדיה "הרובינזונים" (1898); "הפרופסור המלומד הטווני" (1900) ניזונו ממסורות של פארסת פיות (מציאות מגוחכת במיוחד) ולכן בדמותו האופיינית למאה הנאורות של המאה ה-18 הוא גילה הן את האומץ של אדם שנלחם באמונות טפלות והן את הנימוקים המתחכמים הספקולטיביים והמופשטים. עבודותיו מאופיינות בדרמטורגיה מרשימה ובשפה של גוונים (ניואנסים).
שירתו

שיריו מבטאים את עולם החוויה של איש הכרך בצורה מלאה, מלוטשת, דמוית שיר, המקרינה לעיתים קרובות זיקוק מביך. אישיותו הפיוטית מתאפיינת בחיפוש עצמי לכאורה חסר סיכוי ובמשחק תפקידים אירוני: "טרובדור בטוקסידו" של נושאים חדשים ומודעות כואבת לניכור וההתיישנות שלו. הציניות לכאורה שלו מסתירה לעיתים קרובות תחושה סנטימנטלית. השפה הפואטית שלו מעוררת צורות של קשר חברתי עירוני (מחמאות, וידויים, מסרים, שיחות, מכתבים ואפילו רכילות), ואוהבת מילות אופנה זרות.
יותר מכל, חוסר האנוכיות היהודי מפר את גאוותו היהודית, שכן ההתבוללות היהודית הייתה משמעותית מאוד בתקופתו של מקאי. שני עשורים קודם לכן כתב המשורר היהודי-הונגרי יוז'ף קיש סיפורים קצרים כיהודי על יהודים שאימצו לעצמם תכונות של איכרים הונגרים. עם זאת, מקורביו של אמיל מקאי כבר לא ראו את עצמם כשונים מההונגרים, את שורשיהם היהודיים ראו בדתם היהודית גרידא, כך הרבה התגיירו, והתכחשו למוצאם. על אף שהמועמד לרבנות לשעבר התרחק בעצמו מנושאים יהודיים, הוא כנראה הפנה את תשומת ליבו של עמיתו לשעבר ללימודים בבית המדרש, הרב ארנולד קיש, לנושא ולבעיה זו.
"אני מחפש את עצמי. . .
ממש בתחילת חיי חסרי המנוחה
מי שנשאר לבד
נשאר לבד, חסר נחמה
רוצה למות - אך לומד לחיות".
שירו "אני" יכול להתייחס לדברים רבים, כגון בעיית ההתבוללות היהודית: האם יהודים שעזבו את שורשיהם יכולים להיות בטוחים בוודאות, או שמא הם נשארים כתלמיד תועה שנידון למוות? יתר על כן, אנו יכולים להסיק מכך, כי בעוד חבריו המשוררים כבר לא זכרו את עברם היהודי, מקאי מעולם לא הזדהה לחלוטין עם ההונגריות, גם אם הוא התרחק מנושאים יהודיים.
תרגומיו הספרותיים > שלמה אבן גבירול

הצעיר
תחינה
אביב
איני צמא
ירושלים שחרבה
געגועים מאוחרים
הרהורים
מות יקותיאל
התגוששות
החבר הלא נאמן
אבל
שיריי
חבריי
נעוריי היפים
תרגומיו הספרותיים > יהודה הלוי

הנווד
היום
מזרחה
הו סיני
במעבורת
שיר חתונה
ציון
הקן
שיר ארוסין
הסערה
אנחה
שיר השירים
תרגומיו הספרותיים > יוסף אבן חסדאי

שירה יתומה
תרגומיו הספרותיים > שמואל הנגיד

שיר מלחמה
הגיבור
למות חברי
מלחמה הגיעה
יעד
תרגומיו הספרותיים > נחום

שיר אביב
הצבי
תרגומיו הספרותיים > משה אבן עזרא

ליקירתי
זיכרון אוטי
זרוע מלאכית
בבית קברות
תְפִלָה
תרגומיו הספרותיים > אברהם אבן עזרא

יהודה הלוי
אוי לעניים
הזבוב
כוכב רע
שָׁבוּר
שיר חתונה
המת החי
תרגומיו הספרותיים > יהודה אלחריזי

יהודה הלוי
העורבים
היין
המלך החכם
אבל
תרגומיו הספרותיים > מנואלו

בתוך היער
דמדומים
גיהנום
מתוך ספר האהבה
אחרי סערה
החגורה
שיר על אהבה
ימים עברו
תרגומיו הספרותיים > תרגומים של משוררים לא ידועים וכן שירי דת מקוריים

Összel
Irgalom
Péntek este
Szombati hymnus
Halljad Izraél
Ima
Esti ének
Reggeli fohász
Hajnali Ének
Halottak emléke
Alkonyat
Lelki vágy
Este
Kelet
יצירותיו הידועות יותר > עבודותיו שזכו להצלחה

שירים דתיים (1888)
אבשלום (1891)
קומדיאנטים (1891)
משוררים יהודים (1892)
שיר השירים (1893)
מרגיט (1896)
קדט המלכה (1899)
רובינזונים (1899)
הפרופסור המלומד הטווני (1900)
יצירות מאת אמיל מקאי (1904)
יצירותיו הידועות יותר > תרגומיו המפורסמים יותר

טוטו וטאטה (1895)
האישה הכחולה (1897)
שנים עשר נשות יפת (1898)
העבד היווני (1899)
המודל (1901)
החתן בהשאלה (1901)
חבריות

אגודת פטפי (משנת 1898)
לקריאה נוספת

אמיל מקאי, הפרופסור המלומד הטווני (בודפשט: מרקוביץ-גאראי ניומדה, 1900)
על פי חיבורו של גזה מולנר, יצירותיו של אמיל מקאי I-II. (בודפשט: הזמר וולפנר, 1904)
Magyar színházművészeti lexikon (לקסיקון אמנות הבמה ההונגרי)
Új magyar irodalmi lexikon II. (H–Ö) (לקסיקון ספרותי הונגרי חדש)
אלאדר קומלוש, מבוא לספרות יהודית-הונגרית (בודפשט, ירושלים: עבר ועתיד, 2009), עמ '. 126–133.
אלאדר קומלוש, היסטוריה רוחנית-יהודית-הונגרית מהרפורמציה עד לשואה I-II. (בודפשט: עבר ועתיד, 1997)
פטר לאסלו, "אמיל מקאי", לקסיקון ספרותי הונגרי חדש II . (בודפשט: Akadémia Kiadó, 1994), עמ '. 1306–1307.
ג'רג' סקיי, קורנל נוביליס, "אמיל מקאי, פישר", לקסיקון התיאטרון ההונגרי, (בודפשט: Akadémia Kiadó, 1994), תאריך הורדה: 19.03.2014. http://mek.oszk.hu/02100/02139/html/sz15/99.html
אמיל מקאי, גלריית פורטרטים לספרות הונגרית
אתר יהודי מאקו, ביוגרפיה של אמיל מקאי
הערות שוליים

↑  Péter László, „Makai Emil”, Új Magyar Irodalmi Lexikon II., (Budapest: Akadémia Kiadó, 1994), pp. 1306–1307.
↑  Molnár Géza összeállítása szerint, p. 6.
↑  Molnár Géza összeállítása szerint.
↑  Kiad. és bevezette Molnár Géza.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264959205171  GND: 1275174582  ISNI: 0000 0000 7912 4591  NTA: 174025882  SUDOC: 248729241  VIAF: 98027812   WorldCat (עם VIAF): 98027812 
לוח זיכרון שלו בעיר הולדתו מאקו
דוד הופשטטר

| --- | --- |

 לידה:  1955 (בן 69 בערך) טורונטו, קנדה 
 
הרב דוד הופשטטר (באנגלית: Dovid Hofstedter; נולד ב-1955) הוא יזם נדל"ן ויזם הייטק קנדי, נדבן חרדי, מייסד ארגון דרשו ארגון הפועל בקרב המגזר החרדי ומטרתו לעודד אברכים ובחורי ישיבות ללימוד הדף היומי וההלכה, וארגון אחינו, ארגון קירוב, הפועל להחזרה בתשובה והבעלים של חברת הנדל"ן הקנדית Davpart.
ביוגרפיה

הופשטטר נולד להורים ניצולי שואה שהיגרו מהונגריה לטורונטו. אמו חיה שרה נלקחה למחנה הריכוז אלנדורף בהיותה בת שש עשרה. היא ניצלה כאשר הוחלט להעביר את כל האסירים במחנה לאושוויץ בתקופה שלאחר חג הפסח.
האם ובת דודתה ששמרו במקום מסתור את החמץ שאותו נמנעו לאכול בפסח, לקחו את המזון עמן לדרך, ולדבריהן, זה מה שהציל את חייהן במהלך צעדת המוות. לאחר המלחמה האם הגיעה לטורונטו ושם נישאה לבעלה, הרב נתן נטע יצחק הופשטטר.
בשנת 1993 הקים הופשטטר חברת השקעות נדל"ן וניהול נכסים.
הקמת ארגון דרשו

הופשטטר היה מוסר מדי יום שיעור במשרדו, מה שברבות הימים התפתח לארגון 'דרשו'[דרושה הבהרה], שבמסגרתו פועלים 12 מסלולי לימוד ומבחנים במקצועות תורניים שונים ונמסרים שיעורים רבים ברחבי הארץ והעולם, ומטרתו לעודד ולחזק את לימוד הש"ס וההלכה ברחבי העולם היהודי.
בשנת 2008, בעקבות בקשתו של הרב יוסף שלום אלישיב הכריז על הקמת מסלול לימוד חדש הדף היומי בהלכה - לימוד יומי במשנה ברורה - חיבורו ההלכתי של הרב ישראל מאיר הכהן בעל החפץ חיים - ומקבילו של הדף היומי בתלמוד הבבלי. מסלול לימוד הדף היומי בהלכה זכה להצלחה רבה בכל רחבי העולם וב-26 מדינות שבהם פעיל כיום ארגון דרשו.
פעילות עסקית

משפחתו של הופשטטר מחזיקה בחברת H&R שעוסקת ביזמות ופיתוח נדל"ן בקנדה, שבה כיהן במשך השנים כמנהל בכיר. בשנת 1993 ייסד את חברת davpart להשקעות נדל"ן וניהול נכסים. מטה החברה יושב בטורונטו, קנדה. פעילות החברה החלה עם בניית 3 מבני תעשייה, ונכון להיום החברה מעורבת בלמעלה מ-90 פרויקטים, בהם פרויקטים תעשייתיים, בניני משרדים, קמעונאות ומגורים המרוכזים בקנדה ובארצות הברית.
הפרויקט המדובר ביותר של הופשטטר בשנים האחרונות הוא פרויקט "The United Building" בטורונטו שכונה על ידי עיתון פורבס כפרויקט השימור הגדול ביותר בצפון אמריקה.
ב-15 השנים האחרונות החל הופשטטר להשקיע גם בתחומי ההייטק. בשנת 2007 הקים את חברת רוד-מטריק, שפתחה טכנולוגיות בינה מלאכותית שמטרתן להציל חיי נוסעים ונהגים בכביש. בין היתר פיתחה החברה טכנולוגיות לגופי אכיפה שהתמקדו בתחום תכנון וניתוח ראיה ממוחשבת ופתרונות מבוססי ווידאו המשתמשים בבינה מלאכותית.
בשנת 2020 החברה נרכשה על ידי חברת רדפלקס האוסטרלית, אולם מרכז הפיתוח שלה ממשיך לפעול בהר חוצבים בירושלים.
נדבנות

הרב הופשטטר הקים בשנת 1997 הארגון דרשו ד' ועוזו, ארגון יהודי תורני בינלאומי שמטרתו לחזק ולעודד לימוד תורה.
בשנת 1993 הקים את ארגון 'אחינו', שהפך בהמשך לאחד מזרועות 'דרשו'. ארגון 'אחינו' הוקם מתחילה כארגון קירוב להחזרה בתשובה, שכלל מדרשיות הפזורות ברחבי הארץ, ופעילים שמסייעים ברישום בחורים שחזרו בתשובה לישיבות המתאימות להם, לעיתים תוך שמירה על קשר אף לאחר הקבלה לישיבה. עם השנים התרחב הארגון, וכיום הוא מסייע לבחורי ישיבה מהמגזר החרדי המתקשים ללמוד בישיבות המסורתיות, למצוא מסגרת המותאמת לצרכיהם.
חיבוריו

הרב הופשטטר חיבר כמה ספרים על התורה ועל המועדים:
דרש דוד על התורה - סדרה בת שלושה כרכים על התורה.
דרש דוד על מסכת אבות.
מועד לדוד - על המועדים.
הערות שוליים

↑  Weiner, Yitzi (2018-07-15). "People Realize There Is So Much More They Can Do Than They Originally Thought and Maximize Their…". Medium (באנגלית). נבדק ב-2020-10-05.
↑  Steele, Jeffrey. "Old Newsrooms Are Reaching New Heights As Mixed-Use Developments". Forbes (באנגלית). נבדק ב-2020-10-05.
↑  Jeffrey Steele, Old Newsrooms Are Reaching New Heights As Mixed-Use Developments, Forbes (באנגלית)
↑   אורן דורי, פיילוט: מצלמות אכיפה על אוטובוסים תיעדו כלי רכב הנוסעים בנתיבי תחבורה ציבורית, באתר TheMarker‏, 27 ביולי 2017
↑  מיצי, פיתוחים טכנולוגיים אפשריים בשירות המשטרה, באתר מיצו בדרכים, ‏2019-01-20
↑  כאן11, כתבה בכאן11 על הטכנולוגיה של roadmetric
↑  Redflex Finalizes Asset Purchase Agreement for RoadMetric, a Leader in Traffic Management, Machine Vision and Artificial Intelligence, Redflex Traffic Systems (ב־Australian English)
↑  Australian and Israeli hi-tech companies join forces, Israel National News (באנגלית)
↑  Besser, Yisroel. "Learn Well, Be Proud: The Dirshu Revolution". Mishpacha, May 13, 2013, pp. 46-59.
↑  חנות דרשו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313932205171  ISNI: 0000 0000 5397 5208  LCCN: no2008084805  VIAF: 2281647   WorldCat (עם VIAF): 2281647 
שולחן הכבוד בסיום מחזור ראשון של לימוד 'דף היומי בהלכה' שיזם הרב הופשטטר במסגרת ארגון דרשו
זולטאן ארנסט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 באפריל 1892 גיור, הונגריה 
 פטירה:  8 במאי 1945 (בגיל 53) טרזיינשטט, צ'כיה 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא פנימי, רופא 
 
זולטאן ארנסט (בהונגרית: Ernst Zoltán; גיור, 6 באפריל 1892 – מחנה הריכוז טרזינשטט, 8 במאי 1945) היה דוקטור לרפואה מומחה ברפואה פנימית, מרצה בכיר, אחד החלוצים והמומחים בייצור וטיפול באינסולין בממלכת הונגריה, שניספה בשואת יהודי הונגריה.
ביוגרפיה

זולטאן ארנסט נולד במשפחה יהודית אורתודוקסית כבנם של לאיוש ארנסט (1864–1921), סוחר, ושל יוספה מאוטנר (1870–1945). הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בברטיסלאבה (1902–1910) ולאחר מכן המשיך את לימודיו בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (1910–1915) (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל דוקטור לרפואה ב-1915. בסיום לימודיו הצטרף ל"מכון לרוקחות" (Gyógyszertani Intézet) בניהולו של הרופא והרוקח ארפאד בוקאי. מ-1 בפברואר 1916 התחיל התמחות ב"קליניקה הפנימית" (Belklinika). במהלך מלחמת העולם הראשונה, פעל בבית חולים צבאי במשך שנתיים ועל כך זכה במספר עיטורי הצטיינות. מספטמבר 1922 הפך למתמחה בשכר וכן מרצה משנת 1923. בשנת 1925 יחד עם זולטאן אסודי, שהיה כבר מרצה בכיר ועבד במכון לפיזיולוגיה ופתולוגיה נסע לסיור לימודי מקיף בקנדה, בארצות הברית ובבריטניה כדי ללמוד את הייצור והיישום של הטיפול באינסולין. הגיבוי הכספי לסיור הלימודי שלהם ניתן על ידי מלגה של קרן רוקפלר. הוא פגש שם את ג'ון מקלאוד ועם שובו הפך לתומך מרכזי ואחד המומחים הראשונים בממלכת הונגריה בייצור אינסולין ומאמין ללא תנאי בטיפול באינסולין. בנובמבר 1935 נאלץ לעזוב את הקליניקה הפנימית בשל מוצאו היהודי וקיבל תפקיד כרופא ראשי בבית החולים דניאל בירו ברחוב וארושמאיור (Városmajor), שהיה שייך לקהילה היהודית האורתודוקסית של בודפשט. במהלך מלחמת העולם השנייה עבד תחילה כרופא של הגנה אזרחית ולאחר מכן נלקח לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). הוא הועבר דרך מספר רב של מחנות ובסופו של דבר גורש לטרזיינשטט, שם מצא את מותו מטיפוס ביום האחרון למלחמה, ביום שחרור המחנה.
יצירתו המקצועית-הספרותית נשמרת בשלושה ספרים ולמעלה מ-60 פרסומים. רבים מהאחרונים הופיעו בכתבי עת בינלאומיים.
אשתו הייתה רוז'ה פירושקה טאוס, בתם של היצואן איזידור טאוס ושל ארז'בט וייס. הם נישאו ב-26 בינואר 1928 בבודפשט. ילדיהם היו לאיוש אריק ארנסט (1929–?) ומריה אנה אגוטה ארנסט (1931–?).
יום השנה למותו הונצח בבית הכנסת ברחוב דזפי (Dessewffy), שבו התפלל בקביעות עם משפחתו.
כתביו, מחקריו, מאמריו > בשפת המקור

Vizsgálatok a chemiai izomtonusról. Közlemény. (Magyar Orvosi Archívum, 1915, 16)
Adatok a „vegyes fertőzéses“ malaria-esetekhez. Hollaender Leóval. (Orvosi Hetilap, 1919, 26.)
Vizelet- és maradék-nitrogenmeghatározása Kjeldahl szerint kevés vegyszer felhasználásával. (Orvosi Hetilap, 1921, 3.)
Extrahepatogen bilirubinképződés vizsgálata túlélő szerveken. I. Vizsgálatok túlélő lépen. Szappanos Bélával. – II. Vizsgálatok túlélő lépen, vesén és tüdőn. – III. Vizsgálatok phenylhydrazinnel mérgezett kutya lépén. – IV. Vizsgálatok collargollal és vassal kezelt kutya lépén. Förster Gyulával. – A vér bilirubintartalmának meghatározásáról. Förster Gyulával. – A duodenalis bennék urobilintartalmáról. Szeberényi Jánossal. – A vérlemezkék számolásáról. – A Hammarsten-féle bilirubin-reactio érzékenységének fokozása acetonnal. (Magyar Orvosi Archívum, 1924, 25.)
Az insulin gyártása és klinikai használata Amerikában. Aszódi Zoltánnal. (Orvosi Hetilap, 1927, 19.)
A cukorbetegség és az insulin. Bálint Rezsővel és Purjesz Bélával. (Budapest, 1927)
Egyszerűbb laboratóriumi vizsgálatok. (Budapest, 1929, 2. átdolgozott kiadás, 1935)
A statika munka hatása a gázcserére. Schill Imrével. – Az extrahepatogen bilirubin képződés vizsgálata túlélő szerveken. Hallay Imrével. (Magyar Orvosi Archívum, 1930, 31.)
Cukorbetegség és terhesség. (Orvosképzés, 1931, 3.)
A szénhydrátfogyasztást követő vércukor-emelkedés mechanismusa. (Orvosi Hetilap, 1931, 17.)
כתביו, מחקריו, מאמריו > בתרגום

בדיקות על טונוס שרירים הכימי. הודעה. (ארכיון רפואי הונגרי, 1915, 16)
נתונים למקרים של מלריה "זיהום מעורב". הולנדר עם ליאו. (שבועון רפואי, 1919, 26)
קביעת שתן ושארית חנקן לפי Kjeldahl תוך שימוש במעט כימיקלים. (שבועון רפואי, 1921, 3)
חקירה של היווצרות בילירובין חוץ-כבדית באיברים שורדים. I. מחקרים על שרידות טחולים . עם בלה ספנוש - II. בדיקות לשרוד טחול, כליות וריאות. - III. בדיקות לטחול של כלב שהורעל עם פנילהידראזין. - IV. בדיקות לטחול של כלבים שטופלו בקולרגול ובברזל. עם גיולה פורסטר. - קביעת בילירובין בדם. עם גיולה פורסטר. - על תכולת האורובילין של התריסריון. עם יאנוס סברני. - על ספירת טסיות דם . - הגברת הרגישות של תגובת הבילירובין של Hammarsten עם אצטון. (ארכיון רפואי הונגרי, 1924, 25)
ייצור אינסולין ושימוש קליני באמריקה. עם זולטאן אסודי. (שבועון רפואי 1927, 19)
סוכרת ואינסולין. עם רז'ה באלינט ובלה פורייס. (בודפשט, 1927)
בדיקות מעבדה פשוטות יותר. (בודפשט, 1929, מהדורה שנייה מתוקנת, 1935)
השפעת עבודה סטטית על חילופי גזים. עם אימרה שיל - חקירה של היווצרות בילירובין חוץ-כבדית באיברים שורדים. עם אימרה האלאי. (ארכיון רפואי הונגרי, 1930, 31)
סוכרת והריון. (הכשרה רפואית, 1931, עמ' 3)
מנגנון של היפוגליקמיה בעקבות צריכת פחמימות. (שבועון רפואי, 1931, 17)
פרסים והוקרה

מדליה מעוטרת של הצלב האדום דרגת כסף, עם עיטור מלחמה (1915)
עיטור מסדר הצלב האדום, דרג 2 (1918)
לקריאה נוספת

גאבור וינקלר (1993-07-25). "Dr. Ernst Zoltán, a hazai diabetológia egyik első képviselője". שבועון רפואי. 134 (30): 1647–1648.
L. M. (1992-07-01). "להיזכר ברופא אורתודוקסי". אוי אלט-עיתון יהדות הונגריה. 47 (13): 2.
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. זולטאן ארנסט
אנדראש גרגיי: לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים מפורסמים ומצטיינים. בודפשט, הוצאת מכבי, 2001
A magyar társadalom lexikonja (הלקסיקון החברה ההונגרית. 1930)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a győri ortodox zsidó hitközség születési akv. 1/1892. folyószáma alatt".
↑  "Ernst Lajosné halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 611/1945. folyószáma alatt".
↑  Hivatalos Közlöny, 1916. március 15. (24. évfolyam, 7. szám)
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 97/1928. folyószáma alatt".
↑  Budapesti Közlöny, 1915. szeptember 19. (49. évfolyam, 217. szám)
↑  Rendeleti Közlöny a Magyar Királyi Honvédség számára, 1918. május 18. (45. évfolyam, 69. szám)
דב-ברל לופטין

| --- | --- |

 לידה:  1900 ויסוצק, פולין
 נהרג:  21 בפברואר 1944 (בגיל 44 בערך) סטניצה רומנובסקאיה, רוסיה
 מדינה:  פולין
 מקום קבורה:  סטניצה רומנובסקאיה, רוסיה
 תפקיד:  סוחר, יו"ר ההסתדרות הציונית בלחווא, ראש היודנראט בגטו לחווא
 תקופת כהונה:  יו"ר ההסתדרות הציונית בלחווא: ?; ראש היודנראט בגטו לחווא: 17 בספטמבר 1939 - 2 בספטמבר 1942
דב-ברל לופטין (באוקראינית: дов берель Лопатин‏; 1900, ויסוצק, פולין – 8 בנובמבר 1943, סטניצה רומנובסקאיה, רוסיה) היה איש ציבור יהודי-פולני ויו"ר ההסתדרות הציונית בעיירת לחווא. במלחמת העולם השנייה כיהן כראש היודנראט בגטו לחווא.
קורות חיים

לופטין נולד בעיירה ויסוצק, במחוז פולסיה. בגיל 10 התייתם מהוריו וגדל בבית אחותו, בסארני, אוקראינה. בשנת 1924 הכיר את ציפורה פייגל צ'צ'יק ונשא אותה לאישה. שניהם התגוררו בעיירה לחווא, פולין (הנמצאת עכשיו בשטח בלארוס), שם חיו כ-2500 יהודים. לופטין עסק במסחר תבואה, הצליח בעסקיו, ויחד עם שותפו רבי ישעיהו שטכמן ייסד בית מסחר לקמח ומכולת בסיטונאות. עד מהרה השתלב בחיים הציבוריים של העיירה, והיה לאחד העסקנים המובילים בה. כיהן כיו"ר ההסתדרות הציונית בלחווא והיה ידוע בסיוע ליהודי העיירה בכל בעיה. ההתייתמות מהוריו בהיותו ילד השפיעה על חייו בכך שהיה רגיש לזולת ומגיש עזרה לכל אדם אשר היה במצוקה.
תחילת מלחמת העולם השנייה

בשנת 1939 השלטון הסובייטי כבש את שטח העיירה, וכמה יהודים קומוניסטים החליטו לנקום בו על פעילותו הציונית לאורך השנים. צבי הרשל נוימן, שנמנה עם הפעילים של המשטר החדש, הביא איתו פועלים לבית המסחר, סגר את המחסנים עמוסי הסחורה, וקיבל לידיו את המפתחות.
לופטין היה בין המגורשים הראשונים לסיביר, אך לופטין לא נרתע מפני השונאים אותו והבין כי את הזכות לחיות אין לבקש מהם. לכן, הוא נסע אל שלטונות המחוז בלוניניץ, ל-נ.ק.ו.ד. (המשטרה החשאית הסובייטית) וניסה לשכנע את הקומיסר הזועם שנעשה לו עוול בניגוד לחוקי היסוד של האזרח. הקומיסר השתכנע מדבריו וציווה להחזיר ללופטין את מחסנו. בנוסף, הרשל נוימן נענש וננזף על יחסו הבלתי הוגן כלפי לופטין.
הצלחתו מול השלטונות הסובייטים עזרה לבתי מסחר נוספים שעמדו בפני החרמה והלאמה. לופטין מכר את סחורתו במחסן, ופנה לשלטונות בבקשת עבודה, כאזרח מן השורה. זמן קצר לאחר מכן מונה למשרה מכובדת כמנהל המזנון של תחנת הרכבת בעיירה לוניניץ. לופטין הסתגל עד מהרה לעבודה החדשה וחוש המסחר וההתארגנות שרכש בעבודתו הקודמת הביאו לו תועלת רבה, והוא קודם לספק הראשי ומנהל המזנונים של כל תחנות הרכבת לאורך המסילה. אף על פי שעברו של לופטין לא היה מושלם מבחינת השלטונות הסובייטים, ניתנה לו רשות כניסה לשטחי רוסיה, ובמסגרת תפקידו ביקר בהומל, מינסק ומוסקבה. לביקורים אלו לא זכה אף קומוניסט ותיק.
לאחר הכיבוש הגרמני - לופטין כיו"ר היודנראט בגטו לחווא

בקיץ 1941, החל הצבא האדום לסגת נוכח המתקפה הגרמנית במסגרת מבצע ברברוסה. השלטונות העמידו לרשותו רכבת שחיכתה לו שעתיים בתחנת לחווא, כדי להסיעו יחד עם משפחתו לרוסיה. אשתו, ציפורה, עיכבה את הנסיעה, מפני שלא רצתה להיפרד מבני משפחתה שהתגוררו בעיירה. לופטין ומשפחתו פספסו את הרכבת ונותרו בעיירה תחת שלטון הדמים של הנאצים.
ביום הראשון לכניסת הנאצים לעיירה הודיעו כי הם דורשים מהיהודים לייצר להם 6 זוגות מגפיים, אחרת, יירצחו יהודים באותו יום. כל היהודים הסתגרו בבתיהם ואף אחד לא העז לצאת, מלבד לופטין, שהעז לצאת עם גב זקוף, והודיע לגרמנים כי יטפל בבקשתם. ככלל, לופטין תמיד חש צורך להתייצב בפני הצבא הגרמני ולסייע ליהודים. בעזרת שטיכמן השיג את המגפיים ומסר אותן לגרמנים. בזכות יוזמתו מנע רצח יהודים ביום הראשון לשלטון הצבא הגרמני. בהמשך, הקהילה היהודית נדרשה לבחור מנהיג שייצג אותם מול שלטונות הכיבוש. לופטין מונה על ידי הנאצים ליו"ר היודנראט של גטו לחווא. יועציו היו הרבנים ר' אברהם, חיים זלמן ור' לייזרקה. מפקד המשטרה היהודית היה יצחק ליכטנברג.
כשהגיעו פלוגות הס"ס לעיירה עם תוכנית מפורטת להשמדת האוכלוסייה היהודית כונסו כל הגברים בחווה ונכרו בורות ירי שנועדו להשמדת היהודים בדרך נוספת. הגברים היהודים ידעו את דינם למוות, ועקב זאת, לופטין הצליח לתקשר עם מפקד "פלוגות החיסול" ולשחדו, ומנע את האסון הגדול. ללחווא הגיעו שמועות מנוסעים ברחבי אוקראינה אשר הם לא פגשו יהודים ומצאו רק שלטים "יודן-ריין". לאחר זמן, נודע כי פלוגה זו חיסלה את יהודי פינסק, דויד-הרדוק, לוניניץ, ועוד עשרות יישובים יהודים. ברוב הימים התרחשו צרות או גזירות על האוכלוסייה היהודית, ולופטין שוחח רבות עם מפקדי רבי הדרג והציל כ-2350 נפשות.
לדוגמה, באחד הימים, הגרמנים ציוו על קבוצת יהודים שעבדו בשבילם לחפור קברים, כל אחד לעצמו. מישהו טרח ליידע את לופטין, והוא תקשר עם מפקד הוורמאכט, שהריץ פקודה לא לבצע את ההריגה. 13 בחורים יהודים ניצלו. בנוסף, חיילים יהודיים שהשתייכו לצבא האדום נפלו בשבי הגרמני, הצליחו לברוח, ולהגיע לאזור לחווא. כשהתגלה זאת, ניתנה הוראה להוציאם להורג, כולל אלו שיעזרו להם להסתתר. לופטין, ידע על חומרת הפשע שעשה, ובכל זאת סייע להם להסתתר. הוא צירפם אל התושבים היהודים, ואף השיג להם תעודות (מזויפות) ודאג לרישומם כתושבי קבע בעיר.
הגרמנים תמיד הציגו "תביעות גבוהות" של רכוש, ולופטין ידע להערים עליהם בכישרון טוב ובמשא ומתן מנוהל היטב, והצליח להפחית משמעותית לכמות רכוש קטנה בהרבה. בימי השואה, הרכוש היהודי נשדד על ידי פורעים מקומיים וגרמנים, ולופטין הצליח לעמוד היטב על המקח. לופטין היה יהודי גאה והצליח במשא ומתן, תוך כדי כך שלא הדגיש את מצוקת אחיו היהודיים, ולא הופיע בפניהם כמבקש חסד, ועל כך גם הגרמנים והשודדים העריכו אותו.