stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אראטוס מסיקיון
הערות שוליים

↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 2.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 3.
1 2  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 4.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 5.
↑  .F. W. Walbank, Macedonia and Greece: the rise of Aetolia, in . W. Walbank, E. A. Astin, M. W. Frederiksen, R. M. Ogilvie (ed), p, 246
1 2 3  גולן, עמ' 340.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 6.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 7–9.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 9–10.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 11.
1 2  גולן, עמ' 343.
1 2  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 17.
↑  פוליביוס, ספר עשרים, 4–5.
↑  .F. W. Walbank, Macedonia and Greece: the rise of Aetolia, in . W. Walbank, E. A. Astin, M. W. Frederiksen, R. M. Ogilvie (ed), p, 250
1 2 3 4 5  גולן, עמ' 344.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 18–20.
1 2  פוליביוס, ספר שני, 43.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 21–22.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 23.
↑  גולן, עמ' 345.
↑  פלוטרכוס, "חיי אגיס", 13.
1 2  גולן, עמ' 348.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 31–32.
↑  גולן, עמ' 349.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 33–34.
↑  גולן, עמ' 351.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 25–28.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 29.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 30.
↑  באתונה, שתושביה שנאו את אראטוס בשל הפשיטות על עירם בשנת 239, נערכו חגיגות לרגל הבשורה.
↑  גולן, עמ' 353.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 34.
↑  גולן, עמ' 358.
↑  גולן, עמ' 359.
↑  פוליביוס, ספר שני, 46 ואילך.
↑  גולן עמ' 360.
↑  פלוטרכוס "חיי קלאומנס" 4.
↑  F. W. Walbank, A Historical Commentary on Polybius pp 244–255
↑  גולן עמ' 361.
↑  פלוטרכוס "חיי אראטוס" 35.
↑  גולן עמ' 362.
1 2  גולן עמ' 364
↑  Green, Alexander to Actium: The Historical Evolution of the Hellenistic Age, 258
↑  F. W. Walbank, Macedonia and the Greek leages: the Achean disintegration, in . W. Walbank, E. A. Astin, M. W. Frederiksen, R. M. Ogilvie (ed), p. 464
↑  Green, Alexander to Actium: The Historical Evolution of the Hellenistic Age, 259
↑  פוליביוס, ספר שני, 50.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 43.
↑  278 F. W. Walbank, A Historical Commentary on Polybius p
↑  פוליביוס, ספר שני, 69.
↑  288 F. W. Walbank, A Historical Commentary on Polybius p
↑  גולן עמ' 372
↑  F. W. Walbank, Macedonia and the Greek leages: the Social War, in . W. Walbank, E. A. Astin, M. W. Frederiksen, R. M. Ogilvie (ed), p. 474
↑  פוליביוס, ספר רביעי, 3.
↑  F. W. Walbank, Philip V of Macedon (1940) p 24
↑  גולן עמ' 377.
↑  בנוגע לשליטה בחבל דנתאליה. השוו גם: טקיטוס, "ספרי השנים", ספר רביעי, 43.
↑  פוליביוס, ספר רביעי, 5.
↑  גולן עמ' 378.
↑  פוליביוס, ספר רביעי, 6.
↑  פוליביוס, ספר רביעי, 7.
↑  גולן עמ' 379.
↑  פוליביוס, ספר רביעי, 13.
↑  פוליביוס, ספר רביעי 22.
↑  גולן עמ' 381.
↑  גולן עמ' 382.
↑  .F. W. Walbank, A Historical Commentary on Polybius vol 1, p 473
↑  פוליביוס, ספר רביעי, 26. המסנים דחו את ההצעה (שם, סעיפים 31–33).
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 49.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 50–51.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 52.
↑  פוליביוס, ספר שמיני, 14.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 53.
↑  פלוטרכוס, "חיי אראטוס", 54.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007349752505171  PLWABN: 9810613502205606  GND: 118645544  ISNI: 0000 0003 9019 6432  LCCN: n2007055663  NKC: jn20000700071  NLG: 44601  NTA: 070849862  SUDOC: 082626979  VIAF: 283791868   WorldCat (עם VIAF): 283791868 
הליגה האכאית בימי אראטוס
קלאומנס השלישי
אנטיגונוס השלישי
פיליפוס החמישי
המועצה לביטחון לאומי והגנה (אוקראינה)

| --- | --- |


מטה המועצה, קייב
 מידע כללי
 מדינה:  אוקראינה 
 תאריך הקמה:  30 באוגוסט 1996
 ראש:  וולודימיר זלנסקי
 מטה מרכזי:  קייב 
 תקציב:  313,880,000 הריבניה (נכון ל־2024) 
 www.rnbo.gov.ua
 
המועצה לביטחון לאומי והגנה של אוקראינה (באוקראינית: Рада національної безпеки і оборони України, בקיצור РНБО), היא גוף ממלכתי מייעץ לנשיא אוקראינה בנושאי ביטחון לאומי והגנת המדינה.
זהו גוף ממשלתי שמטרתו לפתח את המדיניות בענייני ביטחון לאומי ומייעץ לנשיא נשיא אוקראינה. כל הפגישות של המועצה מתקיימות בבניין האדמיניסטרציה הנשיאותית בקייב.
יעדים ומבנה > מועצת ההגנה

מועצת ההגנה נוצרה על פי החלטת המועצה העליונה של אוקראינה מ-11 באוקטובר 1991. המועצה הוגדרה כגוף ממשלתי בכיר בתחומי הגנה וביטחון, עם היעדים הבאים:
הגנה על הריבונות
הסדר חוקתי
השלמות הטריטוריאלית וחוזקה של הרפובליקה
לפתח אסטרטגיות ושיפור מתמיד של המדיניות בתחום ההגנה וביטחון המדינה
מתן הערכה מקיפה באשר לטבע האיומים הצבאיים על המדינה
קביעת עמדה כלפי הלוחמה המודרנית
שליטה אפקטיבית על ביצוע המשימות של גופי המדינה בתחום ההגנה
ב-23 בינואר 1992 נשיא אוקראינה מינה את מירוסלאב ויטובסקי למזכיר המועצה, תפקיד שהוא החזיק עד 30 בנובמבר 1995.
יעדים ומבנה > מועצת ההגנה > ההרכב הראשון

יו"ר המועצה העליונה של אוקראינה
ראש ממשלת אוקראינה
ראש ועדה המועצה העליונה של אוקראינה בענייני הגנה וביטחון המדינה של אוקראינה
השר לענייני הגנה, ביטחון לאומי ומצבי חירום באוקראינה
שר ההגנה של אוקראינה
שר החוץ של אוקראינה
מנהל שירות הביטחון של אוקראינה
מפקד משמר הגבול של אוקראינה
מפקד המשמר הלאומי של אוקראינה
ראש מטה ההגנה האזרחית של אוקראינה
לאחר הקמתה ולאחר הבחירות לנשיא אוקראינה הרכב המועצה שונה ב-9 באפריל 1992 על פי הוראת הראדה העליונה (הפרלמנט של אוקראינה).
חברי המועצה דאז היו:
נשיא אוקראינה
יו"ר המועצה העליונה של אוקראינה
ראש הממשלה של אוקראינה
סגן ראשון ליו"ר המועצה העליונה של אוקראינה
שר החוץ של אוקראינה
שר ההגנה של אוקראינה
שר הפנים של אוקראינה
שר התעשייה הצבאית של אוקראינה
מפקד שירות הביטחון של אוקראינה
מפקד המשמר הלאומי של אוקראינה
מפקד שירות משמר הגבול של אוקראינה
יעדים ומבנה > המועצה לביטחון לאומי

המועצה נוצרה במקור על פי הנחיה מ-3 ביולי 1992, בשם המועצה לביטחון לאומי והיוותה גוף זמני, אם כי התחזקה באופן משמעותי בתקופת הנשיא ליאוניד קוצ'מה ב-1994. בראש המועצה עמד היועץ הנשיאותי לענייני ביטחון לאומי. ב-23 באוגוסט 1994 נשיא אוקראינה אימץ הנחיה חדשה עבור המועצה. לאחר קבלת חוקת אוקראינה, ב-28 ביוני 1996, המועצה לביטחון לאומי ומועצת ההגנה של אוקראינה פורקו. לפיכך המועצה לביטחון לאומי מוזגה עם מועצת ההגנה של אוקראינה, על פי צו נשיאותי מ-30 באוגוסט 1996.
הרכב נוכחי

לצד הנשיא ומזכיר המועצה, הרכב המועצה כולל גם אישים בכירים כדוגמת: ראש ממשלת אוקראינה, שר ההגנה, ראש שירות הביטחון של אוקראינה, שר הפני ושר החוץ. ראש המועצה הוא נשיא אוקראינה המסתייע במזכיר שאותו הוא ממנה. בהיעדר נשיא מכהן, ממלא מקום יו"ר המועצה הוא ראש הממשלה. יושב ראש הפרלמנט הוא לא חבר מועצה, אך הוא או היא רשאים להשתתף בישיבות. חברי המועצה יכולים להיות גם מנהלים אחרים של גופי הרשות המבצעת. כל אדם אחר מתמנה לחבר במועצה רק על ידי הזמנה מיוחדת מיושב ראש המועצה, דהיינו נשיא אוקראינה.
אם הנשיא מתפטר, יו"ר ראדה העליונה מכהן כממלא מקום ראש המועצה.
מזכירי המועצה מאז 1994

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| # | שם | מזכיר המועצה |
| 1 | וולודימיר הורבולין | 30 אוגוסט 1994 — 10 בנובמבר 1999 |
| 2 | ייבן מרצ'וק | נובמבר 1999 — 25 ביוני 2003 |
| 3 | וולודימיר רדצ'נקו | 2 בספטמבר 2003 — 20 בינואר 2005 |
| 4 | פטרו פורושנקו | פברואר 2005 — 8 בספטמבר 2005 |
| 5 | אנטולי קינאך | 27 בספטמבר 2005 — 16 במאי 2006 |
| ממלא מקום | וולודימיר הורבולין | 24 במאי 2006 — 10 באוקטובר 2006 |
| 6 | ויטאלי היידוק | אוקטובר 2006 — 12 במאי 12 2007 |
| 7 | איוואן פליושץ' | מאי 2007 — 26 בנובמבר 2007 |
| 8 | ראיסה בוגאטירובה | 24 בדצמבר 2007 — 14 בפברואר 2012 |
| 9 | אנדריי קלוייב | פברואר 2012 — 24 בינואר 2014 |
| 10 | אנדריי פרוביי | 27 בפברואר 2014 — אוגוסט 7 באוגוסט 2014 |
| 11 | אולכסנדר טורצ'ינוב | 16 בדצמבר 2014 — 19 במאי 2019 |
| 12 | אלכסנדר דניליוק | 28 במאי 2019 — 3 באוקטובר 2019 |
| 13 | אלכסיי דנילוב | 3 באוקטובר 2019 — 26 במרץ 2024 |
| 14 | אולכסנדר ליטוויננקו | 26 במרץ 2024 ועודנו מכהן |
טריגר (פסיכולוגיה)

טריגר (מאנגלית: Trigger – גירוי, גורם מעורר) הוא גירוי פסיכולוגי המביא לידי היזכרות בלתי רצונית בחוויה טראומטית מהעבר. הגירוי עצמו אינו צריך להיות מפחיד או טראומטי בפני עצמו, ועשוי להזכיר רק באופן עקיף או שטחי אירוע טראומטי מסוים, דרך ריח או פריט לבוש למשל. טריגרים שונים יכולים להיות עדינים, אישיים וקשים לחיזוי עבור אחרים. טריגר המעורר טראומה נפשית מכונה גם גירוי טראומטי, גורם לחץ טראומטי או תזכורת לטראומה. בעברית מקובל השימוש בהקשר זה בפועל "לְטַרְגֵר", על הטיותיו השונות, כמקביל ל-to trigger (לדוגמה, תוכן המעורר טריגר ייקרא מְטַרְגֵר).
התהליך של קישור בין חוויה טראומטית לטריגר קרוי צימוד טראומטי (traumatic coupling). כאשר גירוי מעורר טראומה מסוימת, התגובה הבלתי-רצונית עלולה לחרוג הרבה מעבר לתחושת אי-נוחות, ויכולה להיות מציפה ובלתי נשלטת, כגון התקף חרדה, פלשבק או דחף עז לברוח למקום בטוח. הימנעות מחשיפה לטריגרים, ולפיכך גם מהתגובה הקיצונית שהוא מעורר מבחינה פוטנציאלית, היא סימפטום התנהגותי שכיח של הפרעת דחק פוסט-טראומטית (PTSD; מוכרת בשם פוסט טראומה), מצב בר-טיפול ובדרך כלל זמני, בו אנשים חווים מדי פעם סימפטומים רגשיים או פיזיים מציפים כאשר משהו מזכיר להם אירוע טראומטי (או לחלופין "מטרגר" את הזיכרון). הימנעות לטווח ארוך מחשיפה לטריגרים מגבירה את הסבירות שהאדם הפגוע יפתח רמה משתקת של פוסט טראומה. זיהוי והתייחסות לטריגרים הם חלק חשוב בטיפול בפוסט טראומה.
אזהרת טריגר (במדיה החברתית נפוץ הכינוי TW, קיצור של המונח האנגלי המקביל trigger warning) היא הודעה המוצגת לקהל באשר לתוכן מדיה כלשהו, כדי להתריע שהיא מכילה תוכן שעלול להיות מטריד. מונח כללי יותר, שאינו קשור ישירות לפוסט טראומה, הוא "אזהרת תוכן".
אטימולוגיה

מקור המילה trigger במאה ה-17: בתחילה היא נכתבה "tricker", ומקורה במילה ההולנדית trekker (הדק), שנגזרת מהפועל trekken (למשוך).
למילה trigger משמעויות שונות, כאשר הפירוש המקורי שלה הוא הדק – "חלק באקדח שגורם לאקדח לירות כאשר לוחצים עליו". משם קיבלה המילה גם את המשמעות הכוללת "כלי כלשהו המעורר פעולה של מנגנון", ולאחר מכן גם את המשמעות הכללית עוד יותר "דבר הגורם לדבר אחר להתרחש". בהמשך התווספה למילה גם המשמעות הפסיכולוגית שלה – "אירוע, חוויה או כל גירוי אחר המעורר זיכרון או פעולה טראומטיים אצל אדם".
החלופה העברית למילה "טריגר" היא מַזְנֵק, אך זו משמשת בעיקר במשמעות הכללית של המילה – "דבר המעורר התחלה של תהליך, של תגובה וכדומה" – ולא בהקשר הפסיכולוגי.
סוגי טריגרים

טריגר יכול להיות כל דבר שמעורר פחד או זיכרונות מטרידים אצל האדם המושפע, ושהאדם מקשר עם חוויה טראומטית קודמת. כשם שטראומה אינה רק חוויה לא נעימה או שלילית, טריגר לטראומה אינו רק דבר שגורם לאדם להרגיש לא בנוח או להיעלב. סוגי טריגרים נפוצים הם:
ריח מסוים – כגון דשא גזום, ניחוח של תכשיר אפטר שייב או בושם. יש הטוענים כי חוש הריח הוא הקשור ביותר לזיכרונות טראומטיים מבין כל החוויות החושיות האחרות.
טעם מסוים – למשל האוכל שנאכל במהלך חוויה טראומטית, או זמן קצר לפניה
צליל מסוים – כגון רעש מסוק או שיר
מרקם מסוים
שעות מסוימות ביום – למשל, שקיעה או זריחה
תקופות מסוימות בשנה או תאריכים ספציפיים – למשל מזג אוויר סתווי שמזכיר את חוויית מזג האוויר של האדם המושפע במהלך פיגועי 11 בספטמבר, או יום השנה לאחר חוויה טראומטית
מראות (אמיתיים, או בתמונה, סרט או סרטון וידאו) – לדוגמה, עץ שנפל או אור מאיר בזווית מסוימת
מקומות – למשל, חדר אמבטיה מסוים, או כל חדר אמבטיה שהוא
אדם כלשהו – במיוחד מישהו שנכח במהלך אירוע טראומטי, או דומה למישהו שהיה מעורב באותו אירוע במידה מסוימת
טיעון
תחושה על העור – כמו תחושה של שעון יד המזכירה תחושה של אזיקים, או מגע מיני (לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית)
תנוחת הגוף
כאב פיזי
רגשות – כמו הרגשה של הצפה רגשית, פגיעות או חוסר שליטה
סיטואציה מסוימת – למשל, שהייה במקום הומה אדם
טריגר הוא בדרך כלל אישי וספציפי. עם זאת, לא חייב להיות קשר הדוק בין הטריגר לחוויה בפועל. לדוגמה, לאחר מלחמת המפרץ, חלק מהישראלים חוו טריגר כאשר שמעו צליל של אופנוע מאיץ, אותו קשרו לצליל האזעקות אשר שמעו במהלך המלחמה, על אף שהדמיון בין שני הצלילים מוגבל.
התיאור הריאליסטי של אלימות גרפית במדיה חזותית עשוי לחשוף חלק מהאנשים המושפעים לטריגרים במהלך צפייה בסרטים או בטלוויזיה.
חוויות

אנשים שחוו טראומה ופיתחו טריגרים לטראומה עלולים להיכנס לפאניקה כאשר הם חווים את הטריגר, במיוחד אם הוא בלתי צפוי. לדוגמה, רעש של זיקוקים עשוי להיות בלתי נסבל עבור לוחם קרבי ותיק שהטראומה שלו משולבת עם טריגר בדמות רעשים פתאומיים וחזקים.
אזהרת טריגר

אזהרת טריגר, הקרויה לעיתים בכלליות אזהרת תוכן, היא התרעה על כך שיצירה מסוימת מכילה תוכן כתוב, תמונות או תפיסות שעלולים להיות מטרידות עבור אנשים מסוימים. גם ללא קשר לטראומה, שימוש באזהרות תוכן היה קיים באופן נרחב בתקשורת ההמונים.
שימוש באזהרות תוכן היה קיים במידה נרחבת בתקשורת ההמונים, גם ללא כל קשר לטראומה, למשל במדריך הטלוויזיה להורים (אנ') בארצות הברית, המסווג בין היתר תוכניות הכוללות תוכן שמשפחות מסוימות עשויות להחשיב כלא הולם עבור ילדיהן. המונח "אזהרת טריגר" (trigger warning), עם ההקשר המוגדר שלו לטראומה, מקורו באתרי אינטרנט פמיניסטיים שעסקו באלימות נגד נשים, ולאחר מכן הוא התפשט לתחומים אחרים, למשל בתקשורת המודפסת ובקורסים באוניברסיטה. על אף שקיימת הכרה נרחבת על כך שכל מראה, צליל, ריח, טעם, מגע, רגש או תחושה עשויים להוות טריגר, לרוב אזהרות טריגר מוצגות בקשר לטווח צר יחסית של תכנים, ובמיוחד תוכן העוסק בהתעללות מינית והפרעות נפשיות (כגון התאבדות, הפרעות אכילה ופגיעה עצמית).
אזהרת טריגר > מחלוקות

בחלק מהמוסדות להשכלה גבוהה, הרעיון להציג לסטודנטים אזהרות תוכן על הקורסים שלהם היה שנוי במחלוקת והפך לפוליטי. חלק ניכר מהמחלוקת מתמקד באזהרות תוכן שניתנו לכלל הסטודנטים בנוגע להופעתם של נושאים המעוררים לרוב חוסר-נוחות בתוכנית הלימודים, כמו גזענות ומיזוגיניה. אין מחלוקת משמעותית על הצורך במתן התאמות סבירות למספר הקטן של תלמידים (בדרך כלל אנשי צבא בהווה ובעבר וכן נפגעות ונפגעי תקיפה מינית) אשר עומדים בדרישות כבעלי רמת נכות של הפרעת דחק פוסט-טראומטית, ועל כך שניתן לשפר את יכולתם ללמוד את תוכנית הלימודים הרגילה, לדוגמה, על ידי הערה מראש כי משימת הקריאה הבאה מכילה תיאור מפורט של אירוע אלים, או שההדגמה הבאה, של מטוטלת בליסטית, תפיק צלילים חזקים.
בשנת 2014, האגודה האמריקאית של פרופסורים באוניברסיטאות (אנ') מתחה ביקורת על השימוש באזהרות תוכן כלליות באוניברסיטה, וקבעה כי "ההנחה שצריך להגן על סטודנטים במקום לאתגר אותם בכיתת הלימוד היא בו זמנית אינפנטילית ואנטי-אינטלקטואלית. הדבר מציב את הנוחות בעדיפות גבוהה יותר ממעורבות אינטלקטואלית", וכן "מבודד נושאים שנויים במחלוקת פוליטית כמו מין, גזע, מעמד, קפיטליזם וקולוניאליזם כך שיקבלו תשומת לב מיוחדת." עמדה זו נתמכת על ידי מספר פרופסורים, ביניהם ריצ'רד מקנאלי (אנ'), פרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת הרווארד, ומספר רופאים פסיכיאטריים, כמו מטין בזוגלו ועדנה פואה. אותם אנשים מאמינים שאזהרות טריגר מגבירות התנהגויות של הימנעות אצל אנשים עם פוסט טראומה, מה שמקשה על ההתגברות על הפוסט טראומה, יוצרות תרבות שמפחיתה את החוסן, ומכוונת יותר למטרות איתות סגולה פוליטיות, וכי הן "מנוגדות לתהליך החינוכי".
מאז פרסום דו"ח האגודה האמריקאית של פרופסורים באוניברסיטאות, פרופסורים אחרים, כדוגמת אנגוס ג'ונסטון, תמכו בשימוש באזהרות טריגר כחלק מ"פדגוגיה בריאה". פרופסורים נוספים שתומכים בכך הצהירו כי "מטרת אזהרות הטריגר היא לא לגרום לסטודנטים להימנע מתכנים טראומטיים, אלא להכין אותם אליהם, ובנסיבות קיצוניות לספק דרכי למידה חלופיות".
אוניברסיטאות נקטו עמדות שונות בתחום אזהרות הטריגר. במכתב קבלת פנים שנשלח לסטודנטים חדשים לתואר ראשון, כתבה אוניברסיטת שיקגו כי "מחויבותה של האוניברסיטה לחופש אקדמי פירושה שאנו לא תומכים ב'אזהרות טריגר' כביכול", לא מבטלים מרצים שנויים במחלוקת, ולא "מעלימים עין מיצירה של 'מרחבים בטוחים' אינלקטואליים שבהם אנשים יכולים לסגת ממחשבות ורעיונות המנוגדים לשלהם". סטודנטים באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה נקטו בעמדה הפוכה בשנת 2014, והעבירו החלטה בלתי-מחייבת התומכת בחובת הצגת אזהרות טריגר בשיעורים שעלולים להכיל חומר שעלול להטריד. חלק מהפרופסורים קיבלו עידוד להתריע בפני תלמידים על חומר כזה ולאפשר להם לדלג על שיעורים שעלולים לגרום להם אי-נוחות.
אזהרת טריגר > השפעה

על אף שהנושא יצר מחלוקת פוליטית, מחקרים מראים כי אזהרות טריגר אינן מזיקות ואינן מועילות במיוחד. בקרב אנשים בלי חוויות טראומטיות, "אזהרות טריגר לא השפיעו על תגובות של חרדה כלפי חומר שעלול להיות מטריד באופן כללי". מחקרים חלוקים בשאלה האם אזהרת טריגר גורמת לעלייה זמנית בחרדה בקרב אנשים בלי חוויות טראומטיות. עבור משתתפים שדיווחו כי יש להם אבחנה של הפרעת דחק פוסט-טראומטית (פוסט טראומה), או עבור משתתפים עם פוסט טראומה בסבירות מסוימת, לאזהרות טריגר הייתה השפעה מובהקת-סטטיסטית מועטה. גודל ההשפעה על תחושות של הימנעות (מחשיפה לתכנים מסוימים), ירידה בחוסן או תוצאות שליליות אחרות היו "טריוויאליות" בסביבות מחקר מבוקרות.
בעוד שאזהרות טריגר והשימוש בהן עוררו דיון משמעותי, מעט מחקרים בדקו כיצד סטודנטים מגיבים לחומר שעלול להביא לטריגרים ("לטרגר"). במחקר משנת 2021, 355 סטודנטים לתואר ראשון מארבע אוניברסיטאות קראו קטע בו מתוארים מקרים של תקיפה פיזית ומינית כאחד. במהלך המחקר נדגמו מדדים אורכיים של מצוקה סובייקטיבית, תסמיני פוסט טראומה ותגובתיות רגשית. יותר מ-96% מהמשתתפים קראו את הקטע המטרגר, גם כאשר ניתנה חלופה לא-מטרגרת לקריאה. מבין אלו שקראו את הקטע המטרגר, אנשים עם טראומות הכוללות טריגרים לא דיווחו על יותר מצוקה ביחס לשאר, אם כי אנשים עם רמות פוסט-טראומה גבוהות יותר כן דיווחו על כך. שבועיים לאחר מכן, האנשים עם טראומות הכוללות טריגרים או פוסט-טראומה לא דיווחו על עלייה בתסמינים של טראומה כתוצאה מקריאת הקטע המטרגר. סטודנטים עם טראומות רלוונטיות אינם נמנעים מחומרים מטרגרים, ונראה כי ההשפעות קצרות. תלמידים עם פוסט טראומה לא דיווחו על החמרה בתסמינים כעבור שבועיים, כפונקציה של קריאת הקטע.
היסטוריה

מקרים של טריגרים לטראומה זוהו לראשונה על ידי אנשי מקצוע בתחום הרפואה במאה ה-19.
ראו גם

הפרעת דחק חריפה
זיכרון מודחק
אשמת שורדים
הסוכנות לביטחון לאומי (מונטנגרו)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  מונטנגרו 
 תחום שיפוט:  מונטנגרו מונטנגרו
 תאריך הקמה:  5 במאי 2005
 סוכנות קודמת:  שירות ביטחון המדינה
 מטה מרכזי:  שדרות המהפכה 1, פודגוריצה
 עובדים:  245 (2015)
 תקציב:  6.6 מיליון € (2015)
 www.anb.gov.me
 
הסוכנות לביטחון לאומי  (במונטנגרית: Agencija za Nacionalnu Bezbjednost; בראשי תיבות ANB) היא סוכנות המודיעין של מונטנגרו. משרדיה הראשיים ממוקמים בפודגוריצה.
משימות

על פי החוק המקומי הסוכנות אחראית לאיסוף, אחסון, ניתוח, הערכה, החלפת ושמירה על:
מידע על הפעילויות שכוונו נגד עצמאותה, ריבונותה, שלמותה הטריטוריאלית, אבטחה ושמירת הסדר חוקתי של מונטנגרו
המודיעין הנוגע להגנה על האינטרסים של מונטנגרו, והגנה אסטרטגית על מטרות ואינטרסים של מונטנגרו (באמצעות פעילויות בתחום מודיעין אנושי ומודיעין שדה)
מידע על פעילויות טרור
מידע על פעילויות פשע מאורגן
מידע על פשעים נגד האנושות ונושאים אחרים המוגנים על ידי החוק הבינלאומי.
מודיעין על שירותי מודיעין זרים שעלולים לפגוע בביטחונה הלאומי של מונטנגרו.
מודיעין על איומים פוטנציאליים על האינטרסים הכלכליים
מודיעין על איומים פוטנציאליים על הביטחון הבינלאומי
מידע על צורות אחרות של איומים על הביטחון הלאומי של מונטנגרו
הסוכנות גם אחראית על סיכול ריגול ומניעת חתרנות בפרלמנט של מונטנגרו, ממשלת מונטנגרו, לשכת נשיא מונטנגרו, ועוד גופים ממשלתיים ומשרדים, הנוגעים לפעילות משמעותית המחייבת את אבטחת כוח האדם, מבנים ונכסים של המוסדות הנ"ל.
היסטוריה

גופי הביון במונטנגרו נולדו לראשונה ב-13 במאי 1944, כאשר הוקמה OZNA כחלק הצבא העממי היוגוסלבי, במסגרת המנגנון פעל מרכז אוטונומי למודיעין במונטנגרו. OZNA פוצלה מהצבא במרץ 1946 ושולבה לתוך משרד הפנים ובכך הפכה לסוכנות ביון אזרחית.
בצבא היוגוסלבי, פעל מנגנון בשם KOS שנוצר כגוף ריגול נגדי צבאי, בעוד למקבילה האזרחית (שלא הייתה קשורה למשרד הפנים) קראו UDB.
במאי 2005, הסוכנות לביטחון לאומי הוקמה כסוכנות ממשלתית נפרדת, שעובדיה ומתקניה הגיעו מהסניף המונטנגרי של UDB.
מנהלים

דושקו מרקוביץ' (28 מאי 2005 - 1 באוגוסט 2010)
ולאדן ג'וקוביץ' (1 אוגוסט 2010 - 26 בדצמבר 2011)
בורו ווצ'יניץ' (1 2012 מרץ - 12 מרץ 2015)
דז'אן פרוניצ'יץ' (20 באוגוסט 2015 - הווה)
מודלים של תורשה, סביבה והתפתחות

מודלים של תורשה, סביבה והתפתחות (ויחסי הגומלין ביניהם) מתייחסים לסוגיה רחבה יותר המוכרת כסוגיית "תורשה מול סביבה" (Nature versus nurture) אשר שורשיה נעוצים בוויכוח פילוסופי ארוך-שנים אודות מהות טבע האדם וסוגיית הלוח החלק (למשל, לוק מול רוסו). זרמים פילוסופיים אלה הניחו את התשתית הרעיונית לסוגיית תורשה-סביבה שעוסקת בשאלה האם גורמי התורשה (הגנים) הם שאחראים על ההתפתחות או שמא גורמי הסביבה ולמי מהם יש משקל רב יותר בהשפעה על הנתיב ההתפתחותי של הפרט. לעומת גישות מנוגדות אלו, התפיסה העכשווית על התפתחות האדם גורסת כי גורמי התורשה והסביבה פועלים בשילוב זה עם זה, ויחסי הגומלין המורכבים ביניהם והאינטראקציה שהם יוצרים משפיעים על ההתפתחות ומהלכה ביחד.
מודל יחסי הגומלין בין תורשה וסביבה

מודל התפתחותי שפותח על ידי סנדרה סקר (Sandra Scarr) וקטלין מקרטני (Kathleen McCartney) ‏מתייחס אל הגנים, הסביבה והאינטראקציה ביניהם, כמרכיבים בתהליך ההתפתחותי של האדם. על פי המודל, שונות בגנוטיפ (מטען גנטי) משפיעה על שונות בפנוטיפ (הביטוי של הגן) גם באופן ישיר וגם באופן עקיף על ידי ההתנסויות הסביבתיות. על פי המודל, הגנוטיפ של ההורה (Gp) קובע את הגנוטיפ של הילד (Gc) שמשפיע על הפנוטיפ של הילד (Pc). כלומר, תכונותיו הנצפות של הילד (Pc), הנם פונקציה של הגנוטיפ (Gc) ושל הסביבה שהוא גדל בה (Ec). יחודו של המודל הוא בכך שגם הפנוטיפ של הילד (Pc) וגם הסביבה (Ec) בה הוא גדל, מושפעים מהגנוטיפ של הילד (Gc). במודל מתוארים 3 סוגי קשרים של גנים-סביבה:
"קשר פאסיבי" - הפרט הוא פאסיבי, יש קורלציה בין המטען הגנטי המועבר על ידי ההורים הביולוגים לסביבה בה הפרט גדל.
"קשר מעורר" (Evocative) - הפרט מעורר את הסביבה להגיב אליו בהתאם לגנוטיפ שלו.
"קשר אקטיבי" - הפרט בוחר את הסביבה שלו באופן אקטיבי.
המודל מתייחס לכך שהשפעות הסביבה על הפרט משתנות במהלך ההתפתחות: ההשפעה של דפוס הקשר הפאסיבי יורד במעבר מהינקות להתבגרות לטובת עלייה בדפוס הקשר האקטיבי. בנוסף, השפעת הגנוטיפ על הסביבה עולה עם ההתפתחות והמעבר מקשר פאסיבי לקשר אקטיבי.
מודל מערכתי-אקולוגי

המודל המערכתי-אקולוגי של דנטה שיקטי (אנ') וקריסטין וולנטינו (Kristin Valentino) מהווה גרסה עדכנית למודל הביו אקולוגי של יורי ברונפנברנר (Urie Bronfenbrenner) (אנ'). המודל מציג ארבע מערכות שונות המרכיבות את הסביבה של הפרט:
מערכת המאקרו (macro) - מערך האמונות והערכים התרבותיים המשפיעים על הפרט ומשפחתו.
מערכת האקסו (Exso) - הסביבה הקהילתית, החינוכית והחברתית שבה הפרט גדל.
מערכת המיקרו (Micro) -גורמים תוך–משפחתיים -מערכות יחסים בתוך המשפחה.
מערכת ההתפתחות האישית אונטוגנית (Ontogenic) - גורמים הקשורים בפרט באופן ישיר.
המודל כולל שני מרכיבים נוספים: א. גורמי סיכון -גורמים המעצימים (Potentiating) את הסיכוי לסיכון התפתחותי ב. גורמי מגן- גורמים מפצים (Compensatory) המקטינים את הסיכוי לסיכון התפתחותי. גורמי הסיכון וגורמי המגן יכולים להיות חולפים או מתמשכים ולהשתנות במהלך ההתפתחות. המודל מתייחס למאזן הכולל של גורמי הסיכון וגורמי המגן השונים הפועלים על הילד ולהשפעתם על התפתחות הפרט לאורך זמן. לתהליכים המתרחשים במערכות אקולוגיות קרובות יותר לילד (מרמת המאקרו אל ההקשר האונטוגני) יש השפעה גדולה יותר על התפתחות הפרט אולם תהליכים אלה פועלים באופן מורכב וכוללים יחסי גומלין גם בתוך המערכות השונות.
מודל של תלות הדדית (Interdependence) בין גנים לסביבה GxE

המודל של מייקל רטר (Rutter Michael) מייצג תפיסה עכשווית של מחקרים בתחום של אינטראקציית גנים -סביבה (אנ') הטוענת כי לא רק השונות הגנטית בין הפרטים או השונות בהשפעות הסביבה בה הם גדלים אחראים לשונות באופן שבו תכונות הגן באות לידי ביטוי (הפנוטיפ) אצל הפרט, כי אם התלות ההדדית (Interdependence) והאינטראקציה בין הגנים לסביבה משמעותיים להתפתחות הפרט. רטר מתאר ארבעה מצבים שונים של תלות הדדית בין גנים לסביבה:
אפיגנטיקה השפעות אפיגנטיות של הסביבה על הגנים- חל שינוי בביטוי של הגן כתוצאה מהשפעות סביבתיות.
שונות בהשפעת המרכיב התורשתי (G) על התפתחות הפרט כפונקציה של הנסיבות הסביבתיות (E)- מודלים שונים המייצגים את השונות ברגישות הפרט להשפעות הסביבה מתוארים בהמשך.
מתאם בין גנים לסביבה (rGE)- השפעות סביבתיות על גנים יתבטאו באופן שונה אצל פרטים שונים בהתאם לחשיפה שלהם לסביבה שמכילה גורמי סיכון או גורמי מגן. חלק מגורמי הסיכון הקשורים בסביבת מצוקה מתווכים באמצעות הגנים ולא באמצעות הסביבה [מודל יחסי הגומלין שפותח על ידי סקר ומקרטני ומוצג בסעיף 1.1 מתאר מתאם בין גנים לסביבה].
אינטראקציה גנים-סביבה- ואריאציות גנטיות יבואו לידי ביטוי בתוך הקשרים סביבתיים מסוימים. ממצאי המחקר אכן תומכים בכך שואריציות גנטיות יבואו לידי ביטוי בהקשרים סביבתיים מסוימים.
מודלים של שונות ברגישות הפרט להשפעות הסביבה על התפתחות > מודל רגישות-דחק

מודל רגישות-דחק (Diathesis-Stress) המוגדר גם כמודל סיכון כפול (Dual risk) (אנ')מבוסס על תאוריה פסיכולוגית המסבירה תופעות התנהגותיות אצל הפרט הנגרמות ממצב שבו קיימת אצל הפרט פרהדיספוזיציה לפגיעות (Vulnerability) בשילוב עם מצבי דחק בחיי היום-יום. כלומר, קיים פוטנציאל ביולוגי/גנטי של פגיעות והוא יבוא לידי ביטוי במצב של מצוקה סביבתית. מצבי דחק מתייחסים לאירועי חיים הפוגעים באיזון הרגשי של הפרט ומשמשים כמאיצים (קטליזטורים) להתפתחות של הפרעה שמקורה ביולוגי/גנטי. המודל מאפשר הסתכלות על האינטראקציה בין תכונות ביולוגיות-גנטיות להשפעות הסביבה כמקדמי התפתחות של פתולוגיות רגשיות. המודל מסביר מדוע אנשים שונים עשויים להגיב בצורה שונה לאירועי חיים דומים: פרטים שאינם נושאים את הגן הגורם לפגיעות האינטראקציה עם סביבה שאינה מיטיבה לא בהכרח תשפיע על התפתחותם בעוד שפרטים הנושאים את אותו הגן וחשופים לסביבה לא מיטיבה נמצאים בסיכון.