stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דמיטרי קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה
ביוגרפיה > שנים מכוננות

נישואי הוריו היו אומללים ודמיטרי היה עדיין ילד כאשר אביו הקים משפחה חדשה עם המאהבת שלו, בלרינה רוסייה. נסיגה משפחתית שנייה הפחידה אותו עוד יותר. דמיטרי היה בן 14 כשאחיו הבכור ניקולאי קונסטנטינוביץ' נושל בירושה, הוכרז לא שפוי ונשלח לגלות רוסית פנימית, לאחר שגנב כמה יהלומים מאיקונין בחדר השינה של אמו. הנסיכה הגדולה אלכסנדרה יוסיפונה גרמה לשלושת בניה הנותרים (קונסטנטין, בן 16, דמיטרי, בן 14, וויאצ'סלב, בן 12) להבטיח לה שהם לעולם לא ישתו, לעולם לא ימסרו את עצמם לחיים של פינוק עצמי, ולעולם לא ישכחו שכל הפריבילגיות של עושרם ודרגתם נועדו לשימוש ולא להנאה. בשל חינוכם בתנאים אלו, הנסיכים הגדולים של קונסטנטינוביץ' הצעירים גדלו לגברים מתחשבים, מופנמים
בגיל 15, דמיטרי, עם אחיו הצעיר ויאצ'סלב, נרשם כצוער על סיפון אוניית ההכשרה "קדצקי". יחד עברו שני האחים את תלאות החיים בים. במהלך הפלגות האימונים שלהם במפרץ פינלנד, הם בילו את זמנם בקידוח, בעמידה בשמירה והובלת חבריהם הצוערים בתורות. בשנת 1877, דמיטרי בן ה-17 הופיע לראשונה בפומבי כבן למשפחה הקיסרית, הוא הצטרף לאלכסנדר השני עם אביו ובני דודיו הנסיך הגדול סרגיי אלכסנדרוביץ' והנסיך הגדול פאבל אלכסנדרוביץ' למסע לדרום רוסיה במהלך מלחמת רוסיה-טורקיה, 1877–1878.
עד מהרה אכזב דמיטרי את משאלותיו של אביו כשהחליט לנטוש את הקריירה שלו בצי לטובת הצבא הקיסרי. הוא השתמש במרווח זמן של מחלה כדי לבקש מאביו להתיר לו להתגייס לצבא. זו הייתה מכה לקונסטנטין לראות את בנו השלישי ברציפות עוזב את הצי, אך דמיטרי התחנן בפני אביו ובהתערבותה של אלכסנדרה יוסיפובנה, הוא הורשה בסופו של דבר לעזוב את הצי ולהצטרף לרגימנט משמר הסוסים ב-1879.
כמו הוריו, דמיטרי היה מוזיקלי; הייתה לו אהבה מיוחדת למוזיקה כנסייתית רוסית. בשנים מאוחרות יותר, הוא שר לעיתים קרובות במקהלות הקפלה בסטרלנה, בארמון השיש ובמנזר פוקרובסקי בקייב. החובה עמדה בליבת הווייתו והוא מתח ביקורת חריפה על מערכת, שדחפה את בני המשפחה הקיסרית קדימה רק בגלל מי שהם. הוא האמין שצריך להרוויח ביושר את הקידומים שלהם.
כביישן עז, דמיטרי העדיף להימנע מהחברה, אבל בערבי הקיץ בפטרהוף הוא רכב לעיתים קרובות מסטרלנה לזמננקה, ביתו של בן דודו, הנסיך הגדול פיוטר, שם היה אורח רצוי. אשתו של פיוטר, הנסיכה הגדולה מיליצה, ניגנה בפסנתר בעוד שדמיטרי שוכנע בדרך כלל להצטרף, כשהוא מלווה בשירה משלו של שירי עם רוסיים.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

ב-1 ביוני 1880 מונה דמיטרי קונסטנטינוביץ' למלווה של אלכסנדר השני וקיבל דרגת פליגל-אדיוטנט. שישה חודשים לאחר מכן, לאחר שסיים את הכשרתו הראשונית בחיל הרגלים, מונה הנסיך הגדול ללוטננט ברגימנט משמר הסוסים. הוא היה אמור לשרת במשמר הסוסים שתים עשרה שנים כקצין זוטר, ולבסוף כמפקד. לאחר שסיים קורס הכשרה באקדמיית המטה הכללי בשנת 1880, הועלה דמיטרי קונסטנטינוביץ' לתפקיד קצין תחמושת ותוכנן להופיע רשמית ראשונה, כאשר ימסור את הדו"ח כשליש הקיסרי ברגימנט הפרשים של חבלני המשמר. התאריך להופעתו הראשונה היה יום ראשון, 1 במרץ 1881. שעתיים לאחר הסקירה, דודו אלכסנדר השני, שנכח בשל התעקשותה של אלכסנדרה יוסיפובנה, נרצח.
בנובמבר 1881 קידם אלכסנדר השלישי את דמיטרי קונסטנטינוביץ' לתפקיד שליש בפמליית הוד מלכותו הקיסרית. חגיגת בגרותו של דמיטרי ב-26 בנובמבר של אותה שנה התעכבה בגלל ההתנקשות באלכסנדר השני. הטקס התקיים מאוחר יותר והיה במקביל לכך שהנסיך הגדול פאבל אלכסנדרוביץ' והנסיך הגדול מיכאיל מיכאילוביץ' נשבעו לקיסר. במהלך שנות ה-80 שירת דמיטרי קונסטנטינוביץ' עם הרגימנט שלו באנרגיה בלתי פוסקת ועם מטרה לטיפול בתלונות של אנשיו. הוא בנה לעצמו דאצ'ה בן שתי קומות בקרסנוי סלו, וצייד את הנכס באורוות ובחצר התעמלות עבור הסוסים. כאן בילה את הקיץ עם הרגימנט שלו; באביב ובסתיו, הוא תמיד הזמין את קציני הרגימנט שלו לארמון שלו, סטרלנה, שאותו ירש עם מות אביו ב-1892. הבקרים עברו ברכיבה דרך הפארק שבו, הנסיך הגדול העביר את אנשיו ואת סוסיהם בתמרונים מורכבים; לאחר ארוחת הצהריים, הוא היה מוביל את הקצינים לטיולים בגנים היפים.
ב-6 באפריל 1889 הועלה הנסיך הגדול לדרגת קפיטן וקיבל את הפיקוד על האסקדרון השני של משמר הסוסים. שלוש שנים לאחר מכן, ב-10 בדצמבר 1892, הוא הועלה לדרגת קולונל ובשל שירותו המכובד, קיבל את הפיקוד על רגימנט גרנדירי משמרות הבית על ידי אלכסנדר השלישי. דמיטרי היה מפקד פופולרי, וקצין קשוח ותובעני. הוא התגאה בחייליו, ודאג מאוד לרווחתם.
ביוגרפיה > פרישה לגמלאות

פרישתו של הנסיך הגדול אפשרה לו להתמקד אך ורק בתשוקתו לסוסים. דמיטרי קונסטנטינוביץ' יצר מרכז סוסים לדוגמה, חוות דוברובסקי, מחוץ לכפר מירגורד, במחוז פולטבה. בשנת 1911, דמיטרי הפך לנשיא החברה האימפריאלית למרוצי סוסים, ומונה לנשיא הכבוד של החברה הרוסית לטיפול והגנה על בעלי חיים. בסתיו 1913, הוא חנך את תערוכת הסוסים הקיסרית הרוסית בקייב, ואת תחרות הספורט הרוסית הראשונה, מעין משחקים אולימפיים סלאביים.
עם הזמן, הנסיך הגדול נסוג לעיתים קרובות לקרים, שם נהנה מהשנים האחרונות וחסרות הדאגות של שושלת רומנוב לאורך חופי הים השחור. בשנת 1907 הוא רכש חלקת אדמה קטנה בגספרה שבחצי האי קרים, בשנה שלאחר מכן הזמין את בנייתו של קיצ'קינה, מהמילה הטרטרית "תכשיט זעיר". הוילה עוצבה בסגנון מורי ונבנתה באבן מקומית מסויידת. כאן בילו הנסיך הגדול ואורחיו ערבים נעימים רבים בצפייה בשקיעה מעל הים השחור, מבלי לדעת שהשמש שוקעת גם על אורח חייהם המיוחס.
אמו של דמיטרי נפטרה בשנת 1911, בהלווייתה הפכה ראייתו הירודה של הנסיך הגדול למקור לעליצות זמנית בתום הטקס כאשר ניסה לנשק את הסמל שאמו החזיקה בידיה. כשהוא לא יכול לראות בבירור, הוא העריך לא נכון את המרחק, כשהוא מתכופף קדימה כדי להיפרד, הוא החמיץ את הארון הפתוח לחלוטין, נפל מהמדרגות בהתרסקות חזקה כשהחרב הטקסית והמדליות שלו פגעו ברצפת האבן. קרובי משפחה מיהרו לצידו, אבל הנסיך הגדול נראה לא מופתע והמשיך כאילו כלום לא קרה.
ביוגרפיה > מלחמה ומהפכה

דמיטרי צפה להתנגשות עם גרמניה במשך שנים ולא הופתע מפרוץ מלחמת העולם הראשונה. עד אז, הוא היה כמעט עיוור מה שמנע ממנו להשתתף בסכסוך, והוא נאלץ להסתפק בעבודה בהכשרת גדודי הפרשים הרחק משדה הפעולה.
מאחר שמעולם לא התערב בפוליטיקה, דמיטרי קונסטנטינוביץ' שתק במהומה שקדמה לנפילת הרומנובים, מתוך אמונה שזה לא מקומו להציע עצות לא רצויות לניקולאי השני. דמיטרי היה באחוזתו של קיצ'קין בקרים כשנודע לו שרספוטין נרצח. הוא זעם על כך שבני המשפחה הקיסרית, ביניהם אחותו אולגה, מלכת ההלנים, חתמו ושלחו בקשה לסלחנות בשמו של הנסיך הגדול דמיטרי פאבלוביץ' לקיסר. הוא אמר שאילו היה בפטרוגרד באותה עת, הוא לעולם לא היה חותם על המכתב.
הנסיך הגדול היה בפטרוגרד כשפרצה המהפכה בסוף פברואר 1917. למרות אי הוודאות של התקופה, הוא רכש אחוזה גדולה על רציף פטרוגרדסקי בפטרוגרד. הוא שהה שם כשנודע לו על התפטרותו של ניקולאי השני ועל הכרזת הממשלה הזמנית. לאחר נפילת משפחתו מהשלטון, הוא חי בשקט, באפלולית, תלוי במידה רבה באלכסנדר קורונצ'נצוב, השלישהנאמן שלו, לצורכי חיי היומיום. אחייניתו הנסיכה טטיאנה, שאיבדה את בעלה במהלך המלחמה, גרה איתו.
ביוגרפיה > גלות פנימית

לאחר מהפכת אוקטובר המוצלחת של נובמבר 1917, פרסמו העיתונים של פטרוגרד צו המזמין את כל הרומנובים לדווח לצ'קה האימתנית, המשטרה החשאית. בתחילה הם פשוט נדרשו לא לעזוב את העיר. במרץ 1918 זומנו שוב הרומנובים הרשומים כעת כדי להישלח משם. דמיטרי הלך מלווה בקולונל אלכסנדר קורוצ'נזוב, עוזרו ואחייניתו הנסיכה טטיאנה קונסטנטינובנה, שהתעקשה ללכת איתו כדי לוודא שהוא לא לבד ונתון ללחץ לא רצוי.
המנהיג הבולשביקי של פטרוגרד, גריגורי זינובייב, החליט לשלוח את הגברים בני משפחת רומנוב לגלות ברוסיה הפנימית. מחשש לכיבוש פטרוגרד בסופו של דבר על ידי הגרמנים, הם העבירו את הבירה למוסקבה. לדמיטרי הוצעה בחירה לגלות: וולוגדה, אולונטס או ויאטקה. הוא בחר בוולוגדה, העיר הקרובה ביותר לבירה הקיסרית לשעבר. ב-18 באפריל, דמיטרי, כשהוא נושא מזוודה ובחברת אחייניתו, הנסיכה טטיאנה, שני ילדיה, המטפלת של הילדים ושלישו הקולונל קורוצ'נצוב, עלו על רכבת ועזבו את פטרוגרד לגלות.
בוולוגדה, דמיטרי קונסטנטינוביץ' לקח שני חדרים בבית בבעלות סוחר מקומי, ממש מול הנהר. הוא התגורר בחדר אחד עם קולונל קורוצ'נצוב, בעוד טטיאנה והילדים כבשו את השני. הם לא היו רשומים בתנועתם, ויכלו להסתובב בעיר כרצונם. זמן קצר לאחר שהגיעו, נודע להם שגם הנסיכים הגדולים ניקולאי וגאורגי מיכאילוביץ' הוגלו לעיירה. האסירים נהנו מחופש יחסי; מלבד הצורך להתייצב במטה צ'קה פעם בשבוע, הם יכלו לבוא וללכת כרצונם, וטיילו ארוכות ברחבי העיר, ביקרו וסעדו זה עם זה לעיתים קרובות. באמצע חודש מאי הגיע לוולוגדה קולונל אלכסנדר פון לימינג, אחד מנציגיו של דמיטרי קונסטנטינוביץ', עם חדשות שהוכן עבורו מעבר לפינלנד, אך הנסיך הגדול סירב לעזוב את רוסיה.
המצב השקט והלא בטוח הזה נקטע בפתאומיות ב-14 ביולי, יומיים לפני רצח ניקולאי השני ומשפחתו. באותו בוקר הגיעה מכונית ובה ארבעה אנשים חמושים בכבדות ואספה את הנסיכים הגדולים ממקום הלינה שלהם; הם הועברו לכפר קטן מוקף חומה, שם ניתן היה לשמור עליהם ביתר קלות. הנסיך הגדול גאורגי כתב לאשתו באנגליה, "כל אחד מאיתנו קיבל תא, ומאוחר יותר הצטרף אליי דמיטרי. ראיתי אותו מגיע דרך סורגי הברזל של חלוני, והזדעזעתי מהבעתו העצובה. העשרים וארבע שעות הראשונות היו קשות, אבל אחרי זה, למרבה המזל, הם הרשו לנו לקבל את מיטות המחנה שלנו וגם את הבגדים שלנו. אין אף אחד בכלא מלבד שלושתנו". הם נשמרו על ידי חיילים מהפרובינציות הבלטיות. "הם מתייחסים אלינו כאל חברים, ולא נעלו את התאים שלנו אחרי היום השני, בזמן שהם מאפשרים לנו ללכת בגינה הקטנה בחצר. האוכל שלנו מובא מבחוץ". בעודם כלואים, נודע להם שניקולאי השני ומשפחתו נהרגו; נראה היה שזה מעיד על הגרוע מכל והנסיכה טטיאנה עזבה את וולוגדה עם שני ילדיה הקטנים כדי לחזור לפטרוגרד. ואז ב-21 ביולי, כל הנסיכים הגדולים הגולים בוולוגדה הועברו שוב לפטרוגרד. בבירה הקיסרית לשעבר, הגברים נכלאו במהירות יחד עם שישה עצורים נוספים בתא במטה הצ'קה.
ביוגרפיה > מאסר

עם הגעתם, דמיטרי קונסטנטינוביץ' והנסיכים הגדולים האחרים נחקרו ארוכות על ידי מויסיי אוריצקי, יו"ר הצ'קה פטרוגרד. הנסיך הגדול גאורגי כתב "דמיטרי שאל את אוריצקי למה אנחנו כלואים, ותשובתו הייתה שזה היה כדי להציל אותנו מכיוון שהאנשים התכוונו לירות בנו בוולוגדה", הסבר שקשה להאמין. האסירים צולמו, ולאחר מכן עברו לכלא קרסטי.
זמן קצר לאחר מכן, הם הועברו לכלא שפלרניה, שם ישהו במשך רוב כליאתם. כאן היה לכל אחד תא פרטי משלו, ולו רק באורך של שבעה מטרים וברוחב של שלושה מטרים. הרהיט היחיד שלהם היה מיטת ברזל קשה. הנסיכים הגדולים הורשו להתאמן חצי שעה עד 45 דקות פעמיים ביום, למרות שהמגע האישי המותר בוולוגדה נשלל מהם כאן בהתחלה. הסוהרים שלהם, כולם היו חיילים, התייחסו אליהם יפה; הם אפילו עזרו לנסיך הגדול להבריח מכתבים. לאחר מספר ימים הורשו כולם להתאסף בחצר והותרו להם מצרכים מבחוץ כגון מצעים טריים וסיגריות. היום שלהם התחיל ב-7 בבוקר כשהעירו אותם מהמדרגות באולם הסוהרים שלהם וקול המפתחות שלהם בדלת. ארוחת הצהריים הוגשה בצהריים, שהייתה מורכבת ממים חמים מלוכלכים עם כמה עצמות דגים ולחם שחור. האורות הודלקו בתאים בשעה 19:00, למרות שהחורף התקרב, נאלצו האסירים לשבת בחושך עד אותה שעה. הפגישות של הנסיכים הגדולים במהלך האימונים נתנו להם הזדמנות להחליף כמה מילים.
הנסיך גבריל קונסטנטינוביץ' היה בתא הסמוך לשלהם; הוא היה בהלם מהופעתו של דודו דמיטרי כאשר הם התאחדו לראשונה. עד הסוף, נזכר גבריל, דמיטרי היה הדוד האהוב והעליז של ילדותו, שסיפר לו בדיחות, ניסה להעלות את מצב הרוח, ושיחד את סוהרי הכלא כדי להעביר הודעות מלאות תקווה לתאו של אחיינו. כמה מקרובי משפחתם עשו מאמצים מטורפים למענם להשיג את שחרורם באמצעות מקסים גורקי שהיה סימפתי וביקש מלנין לשחרר אותם. לקראת סוף 1918, הנסיך גבריל, שהיה חולה, הורשה בסופו של דבר לעזוב ומצא את דרכו החוצה מרוסיה.
ב-9 בינואר 1919, הנשיאות של הצ'קה בפגישה בראשות מרטין לאציס, יקוב פיטרס, איוואן קסנופונטוב והמזכיר או.יה. מורנק, הוציאה החלטה "הכרעת הדין של הצ'קה לאנשי החבורה הקיסרית לשעבר - לאשר, וליידע את הוועד הפועל המרכזי על כך".  הנסיכים הגדולים היו אמורים להיירות בפקודת הנשיאות של ה-VChk במבצר פטרופבלוסקיה בפטרוגרד בינואר 1919 כבני ערובה בתגובה לרציחות של קרל ליבקנכט ורוזה לוקסמבורג בגרמניה.
ביוגרפיה > הוצאה להורג

אין עדי ראייה על ההוצאה להורג. מה שידוע מבוסס על גרסאות שנגזרות משמועות ומידע יד שנייה. הם משתנים על הפרטים, לחלקם יש אווירה דרמטית מדי, אבל לכולם יש סיפור דומה.
בשעה 23:30 בלילה שבין ה-27 ל-28 בינואר, העירו השומרים את הנסיכים הגדולים דמיטרי קונסטנטינוביץ', ניקולאי מיכאילוביץ' וגאורגי מיכאילוביץ', בתאים שלהם בכלא שפלרניה, ואמרו להם שהם עומדים לעבור ושהם צריכים לארוז את חפצים. הם הניחו בתחילה שהם עומדים להיות מועברים למוסקבה. הנסיך הגדול ניקולאי מיכאילוביץ' אפילו חשב שהם עשויים להשתחרר, אבל אחיו גאורגי אמר שסביר יותר שהם הולכים למקום אחר כדי להיירות. לנסיכים הגדולים היה רמז מבשר רעות למה שעומד לקרות להם, כאשר בזמן היציאה, נאמר להם להשאיר את המזוודות שלהם.
הנסיכים הגדולים נלקחו החוצה והועמסו למשאית שהכילה כבר ארבעה פושעים נפוצים ושישה אנשי משמר אדומים. בשעה 01:20 ב-28 בינואר הם עזבו את הכלא. הם נסעו לעבר הנהר ליד שדה מרס, שם נעצרה המשאית. בזמן שהנהג ניסה להניע מחדש, ניסה אחד המורשעים לברוח ונורה בגבו כשנמלט. בסופו של דבר המשאית החלה לנוע שוב, והם נסעו למצודה שהוקמה בקתדרלת פטרפבלוסקיה. האסירים נדחקו בגסות מהמשאית לתוך מעוז טרובצקוי. נאמר להם להסיר את החולצות והמעילים שלהם, למרות העובדה שהיה כמעט 20 מעלות מתחת לאפס. עד אז לא נותר להם ספק מה עומד להתרחש והנסיכים הגדולים חיבקו זה את זה בפעם האחרונה.
כמה חיילים הופיעו נושאים אדם אחר, שהנסיכים הגדולים הכירו לבסוף כבן דודם הנסיך הגדול פאבל אלכסנדרוביץ'. לאחר מכן ליוו כל אחד מהם עם חייל חמוש מכל צד לעבר תעלה שנחפרה בחצר. כשחלפו על פני קתדרלת פטרופבלובסקיה שבה נקברו אבותיהם, הצטלבו הנסיכים הגדולים. האסירים הוצבו בשורה לפני התעלה, בה היו כבר 13 גופות, ניקולאי מיכאילוביץ' שנשא את החתול שלו, מסר אותו לחייל וביקש ממנו לשמור עליו. כל הנסיכים הגדולים התמודדו עם המוות באומץ רב ביותר. גאורגי ודמיטרי התפללו בשקט, דמיטרי לסליחת רוצחיו "סלחו להם, כי הם לא יודעים מה הם עושים" נראו כמילותיו האחרונות. פאבל, שהיה חולה מאוד, נורה על אלונקה. הדוכסים הגדולים ניקולאי, גאורגי ודמיטרי נהרגו מאותו פיצוץ. מטח היריות הטיל את גופותיהם להסתחרר לתוך התעלה.
למרות שגופותיהם של שלושת הנסיכים הגדולים האחרים הושלכו לקבר אחים בתוך המבצר, זו של דמיטרי קונסטנטינוביץ' נאספה בחשאי למחרת בבוקר על ידי שלישו לשעבר המסור, פון לימינג, מגולגלת בשטיח ונלקחה לקבורה פרטית בגינה של בית בפטרוגרד, שם הוא קבור עד היום.
הערות שוליים

↑  King & Wilson, Gilded Prism, p. 92
1 2 3  King & Wilson, Gilded Prism, p. 93
1 2 3  Zeepvat, Romanov Autumn, p. 208
1 2  King & Wilson, Gilded Prism, p. 94
1 2  Chavchavadze, The Grand Dukes, p. 153
↑  King & Wilson, Gilded Prism, p. 96
↑  Alexander, Grand Duke of Russia, Always A Grand Duke, Garden City Publishing Company, New York 1933, p88.
1 2  The Grand Dukes: Chavchavadze, p. 154.
1 2  King & Wilson, Gilded Prism, p. 97
↑  King & Wilson, Gilded Prism, p. 99
↑  King & Wilson, Gilded Prism, p. 163
↑  King & Wilson, Gilded Prism, p. 164
↑  King & Wilson, Gilded Prism, p. 181
1 2  King & Wilson, Gilded Prism, p. 182
↑  "Resolution on the termination of the criminal case No. 18 / 123666-93 "On clarification of the circumstances of the death of members of the Russian Imperial House and persons from their entourage during the period 1918-1919", paragraphs 10-13". אורכב מ-המקור ב-21 ביולי 2013. נבדק ב-6 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Red Terror in Petrograd / Comp., Foreword. and comments. S.V. Volkova . – Ed. 1st.
1 2 3  White Crow: Cockfield, Jamie H, p. 244.
1 2  "White Crow": Cockfield, Jamie H, p. 245.
↑  King & Wilson, Gilded Prism, p. 184
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810564915305606  GND: 1190381079  ISNI: 0000 0000 5010 815X  LCCN: nr2006004843  VIAF: 73814180   WorldCat (עם VIAF): 73814180 
הנסיכים הגדולים קונסטנטין ודמיטרי קונסטנטינוביץ'
הנסיך הגדול דמיטרי בצעירותו המוקדמת
הנסיכים הגדולים דמיטרי, ויאצ'סלב וקונסטנטין עם אחותם הנסיכה הגדולה ורה
הנסיך הגדול דמיטרי, 1891
הנסיך הגדול דמיטרי. עומד מאחורי הצאר אלכסנדר השלישי, 1893
משמאל לימין (יושב): הנסיך אולג, הנסיך הגדול קונסטנטין, הנסיכה הגדולה יליזבטה מאבריקייבנה, הנסיך קונסטנטין, אולגה, מלכת ההלנים, הנסיך איגור, הנסיכה טטיאנה. (עומד): הנסיך גבריל, הדוכס הגדול דמיטרי, הנסיך יואן והנסיך כריסטופורוס מיוון.
משמאל לימין: הנסיך הגדול דמיטרי, הנסיך הגדול קונסטנטין, הנסיכה טטיאנה, הנסיכה הגדולה אלכסנדרה יוסיפובנה על כיסא רחצה. על הרצפה הנסיכים קונסטנטין, איגור ואולג. עומדים מאחור המלכה אולגה, הנסיכה הגדולה ורה, הנסיך איוואן, הנסיכה הגדולה יליזבטה מאבריקייבנה, הנסיך גבריאל והנסיך כריסטופורוס מיוון עם חליפת מלחים.
הנסיך הגדול דמיטרי בסטרלנה
הנסיך הגדול דמיטרי קונסטנטינוביץ'
טרול (אינטרנט)

ג'ימי ויילס מדבר על טרולים בוויקימניה 2006
"טרוֹל" הוא מונח נפוץ בסלנג האינטרנט ומתאר גולש המפיק הנאה מפעולות שלהוב ברשת כגון פרסום תגובות סרק או תגובות פרובוקטיביות, שימוש עקבי בעוקצנות, פיצוץ דיונים ענייניים, והשחתת תוכן.
הגדרה רחבה יותר של המונח כוללת גם התחזות לגולשים אחרים ברשת והספמה (שליחת הודעות רבות בזמן קצר, בפרט לפרסום שירותים ומוצרים שונים, לעיתים תוך כדי ההתחזות).
הפעילות המיוחסת לטרולים נקראת "הטרלה" (באנגלית: Trolling).
יש הטוענים כי במקרים מסוימים, פעילות טרולים עלולה לסכן את עצם קיומה של קהילה אינטרנטית בכך שהם פוגעים הלוך ושוב בתמורות הטבעיות שבה ומונעים את פוריותה.
"הטרלה הפוכה" היא האשמה של גולש אחר שהוא טרול, במטרה להשפיל אותו ולהפוך את דבריו לחסרי משמעות, כדי שלא יקבל התייחסות הולמת מהחברים האחרים בדיון.
מאפייני הטרול

הטרול הטיפוסי עסוק בחרחור ריב ומדון. על פי רוב הוא יעשה זאת על ידי הכנסת תוכן שגוי או תוכן שיעורר אנטגוניזם בקרב הגולשים. במקרים קיצוניים יפעל לשיבוש פעילות והרס אתרי התוכן השונים. הטרול נוהג לעורר מהומות וויכוחים במרחב האינטרנטי: בפורומים,
בצ'אטים, בבלוגים וברשתות חברתיות שונות. הטרולים משולחי רסן בהתבטאויותיהם בדפי רשת, ואפשר להניח[דרוש מקור] ש"בחיים האמיתיים" – פנים אל מול פנים – לעולם לא היו מעזים ומסוגלים להתנהג כך. בפסיכולוגיה, אפקט זה נקרא אפקט הדיס-אינהיבציה המקוון. האנונימיות היא מקור כוחם ובה טמונה התעוזה שלהם, הסלנג הנפוץ באינטרנט הישראלי לאדם מסוג זה הוא "עבריין מקלדת".
חוקרים מאוניברסיטת מניטובה ומאוניברסיטת ויניפג (אנ') בקנדה מצאו כי "טרולים ברשת חשים שמחה לאיד מהמצוקה של אחרים" ומצאו שהם מציגים, הרבה יותר מאנשים אחרים באינטרנט, מאפיינים של נרקיסיזם, פסיכופתיה ומקיאווליזם.
הם אדישים לביקורת של גולשים אחרים ולפנייה ללבם. אין בהם סממני הקשבה, הבנה והיגיון – הם מפיקים הנאה מהנזק וההרס שהם זורעים במרחב האינטרנטי. ישנם פסיכולוגים הסבורים, שההדים הרבים ותשומת הלב שהטרולים זוכים להם בעקבות הנזק שנגרם על ידם ברשת, יחזקו אותם להמשיך בהתנהגותם ההרסנית, שכן גם תשומת לב שלילית – היא בכל זאת תשומת לב.
טרול הפך לכינוי גנאי נפוץ ולעיתים הוא מכוון גם כלפי אנשים שמביאים דעה לא פופולרית במיוחד בדיון גם אם אינם מנסים להכעיס מי מהמשתתפים.
תופעת הטרולים ברשת הפכה לתופעה שכיחה ולפיכך מרבית הגולשים אינם מייחסים חשיבות יתרה לפועלם ואף לרוב מגלים אדישות לפעילותם עד יעבור זעם. הטרולים מהווים גורם שפוגם בהנאת הגולשים ברשת, שבמקרי קיצון אף עלולים לפרוש מעשייתם בפורומים שונים כתוצאה מהאווירה העכורה והכעס שיוצרים הטרולים.
מאפייני הטרול > הטרלה הפוכה

"הטרלה הפוכה", או "הטרלה בכיוון ההפוך", הוא סלנג אינטרנט נוסף ונגדי למונח "טרול", אשר מתאר אדם העושה שימוש במילה טרול במטרה להטריל.
מאפייני הטרול > הטרלה הפוכה > מטרת ההטרלה ההפוכה

המונח טרול משמש גם כהטרלה ונעשה בו שימוש על ידי טרולים כנגד אדם שאיננו טרול במטרה להמעיט בהשכלתו, להשפיל ולהפוך את דברי הנאשם לחסרי משמעות וזה כדי שלא יקבל התייחסות הולמת מהחברים האחרים בדיון.
על ידי כינוי אדם במושג טרול המאשים מציג את הנאשם כחסר אמינות, מציק ושאין ליחס לו ולידיעותיו חשיבות, בדרך זו המאשים פוסל את השכלתו של הנאשם בנושא הנידון, נותן תוקף לקוי לבקיאותו וזה במטרה ליצור לו תדמית שלילית על החברים האחרים החשופים לדיון במרחב האינטרנטי כדי שגם הם לא יתייחסו לדבריו, ובשיטה זאת המאשים יוצר את תדמית הצודק ואת הנאשם כטועה בלי דיון כלל.
התמודדות עם טרולים ברשת

יש המתמודדים עם טרולים בכך שהם מתעלמים מהם. באופן זה תוכניתו של הטרול תיכשל, ובהיעדר תשומת לב יפנה אל מקומות אחרים בהם יוכל לזרוע הרס ולהשיג את מבוקשו.
ההתייחסות לטרול מכונה "האכלת טרול", ואילו הקריאה להתעלם ממנו היא: "נא לא להאכיל את הטרול" (באנגלית: "Please Do Not Feed The Troll" או PDNFTT).
ניתן גם לערוך, למחוק ולחסום טרולים באמצעות הגבלת תוכן.
התמודדות עם טרולים ברשת > שיטות טכניות למניעת טרוליזם

קיימות מספר דרכים, טכניות במהותן, להתמודדות עם טרולים:
חיוב רישום לפורום תוך מסירת כתובת דואר אלקטרוני. צעד זה מקשה על כתיבת הודעות בפורום ועל הצטרפות מחודשת אליו לאחר חסימה.
חשיפת זהותו של הטרול, באמצעות כלים המאפשרים למנהל הפורום לעשות זאת.
הפיכת הפורום לפורום מנוהל, כזה שכל הודעה בו עוברת תהליך של אישור, מראש או בדיעבד. צעד זה מצריך השקעה גדולה בניהול הפורום.
פנייה למחלקת השימוש לרעה (abuse) של ספק הגישה לאינטרנט של הטרול, כדי שתעמיד את הטרול על חומרת מעשיו.
הגשת תביעה משפטית, פלילית או אזרחית, נגד הטרול, כאשר במעשיו יש עילה לתביעה כזו (למשל, בגין הוצאת לשון הרע). בפסק דין שניתן בישראל נקבע שבמצב כזה חייב ספק הגישה לאינטרנט למסור את פרטיו של הטרול, גם כאשר הטרול מנסה להסתתר תחת האנונימיות לכאורה שמקנה האינטרנט.
מניעי הטרולים בפעולתם

ישנם פסיכולוגים הסבורים שפעילותם של הטרולים מסבה להם ריגוש אינטלקטואלי[דרוש מקור], הם מקבלים במה ותשומת לב בהיקף עצום של גולשים רבים,
דבר שספק אם היה מתרחש בעולם המציאות. הם חשים כוח ועוצמה בעודם משבשים את חייהן של קהילות באינטרנט.
פסיכולוגים רבים מניחים כי התנהגותם החברתית אינה נורמטיבית, או שהם סובלים מלקות רגשית כלשהי בכישוריהם החברתיים בעולם האמיתי.
אטימולוגיה

למילה "טרול" יש שני מקורות שונים:
טכניקת דיג שבה סירה שטה לאט וגוררת אחריה רשת דיג כדי שדגים ייתפסו בהם (מאנגלית: trawling). מכאן, בהשאלה, משתתף שזורק "פיתיון" (flame bait) לדיון בתקווה לשלהב אותו.
טרול – מפלצת נורדית מיתולוגית.
הכינוי "טרול" לגולש אשר עוסק בפעולות שלהוב והתחזות לגולשים אחרים ברשת מקורו במובן הראשון, אולם כל הציורים והדימויים הם בהשאלה של המובן השני. טרול פטנטים, טרול זכויות יוצרים ומושגים דומים מכוונים דווקא למשמעות השנייה.
בתרבות

הטרולים הם נושא מרכזי לאורך העונה ה-20 של סדרת הטלוויזיה המונפשת הסאטירית "סאות' פארק".
ראו גם

התנהגות אנטי-חברתית
טרחן כפייתי
טרול פטנטים
טרול זכויות יוצרים
בובת גרב
בריונות במשחקי רשת
הערות שוליים

↑  Article – The Art of Reverse Trolling – YouThink.com, www.youthink.com
↑   זה מדעי: טוקבקיסטים הם סאדיסטים, באתר הארץ, 25 בפברואר 2014
↑  Jennifer Golbeck, Internet Trolls Are Narcissists, Psychopaths, and Sadists, באתר psychologytoday.com
↑  Erin E. Buckels et al., Trolls just want to have fun, Personality and Individual Differences doi: 10.1016/j.paid.2014.01.016
↑  Urban Dictionary: Reverse Trolling, Urban Dictionary (באנגלית)
↑  Article – The Art of Reverse Trolling – YouThink.com, www.youthink.com
↑  הערך troll (אנגלית) מתוך The New Hacker's Dictionary
שלט הומוריסטי שנועד להעביר את דרך ההתמודדות: "אל תאכילו את הטרול"
דיג בגרירת רשת (Trawling)
קריקטורה של טרול אינטרנטי המבוססת על הטרול הנורדי
שפנים קטנים ומצחיקים

| --- | --- |

 בימוי:  וילפרד ג'קסון
 הופק בידי:  וולט דיסני
 מדבבים:  פלורנס גיל
 מוזיקה:  פרנק צ'רצ'יל לי הרליין
 אנימטור:  ארט באביט ג'ו דלאגלו דיק הומר דיק לנדי המילטון לוסק וולפגנג ריית'רמן ארצ'י רובין לאונרד סברינג בן שרפסטין סיי יאנג
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני ההנפשה של וולט דיסני
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 24 במרץ 1934
 משך הקרנה:  7:10 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט הנפשה
 תקופת התרחשות:  פסחא 
 סרט קודם:  הצרצר והנמלה
 סרט הבא:  הזאב הגדול והרע
 דף הסרט ב־IMDb
 
שפנים קטנים ומצחיקים (באנגלית: Funny Little Bunnies) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי מסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות". הסרט הופץ בשנת 1934.
עלילה

הסרט מתרחש בעולמם הקסום של ארנבי הפסחא, שעל פי האגדות, רק מי שמאמין שהסיפורים שלהם נכונים יכול לבקר אותם. הארנבים בסרט מראים כיצד הם מכינים את המתנות השונות לכבוד חג הפסחא.
מדיה ביתית

הסרט הופץ ב-4 בדצמבר 2001, באוצרות וולט דיסני: סימפוניות טיפשיות - הקלאסיקות המוזיקליות המצוירות ההיסטוריות.
הערות שוליים

↑  שפנים קטנים ומצחיקים, באתר D23
היה יהיה

בצד שמאל - אסופות הסיפורים "היה יהיה"
הָיֹה יִהְיֶה היא אסופת סיפורים ספקולטיבית ישראלית היוצאת לאור מדי שנה מאז 2009, בהוצאת האגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה. האסופות כוללות סיפורים בסוגות ספרותיות רבות כגון מדע בדיוני, פנטזיה, אימה, היסטוריה חלופית, סליפסטרים ועוד. שלושה עשר סיפורים מן האסופות השונות זכו בפרס גפן, בהם אחד שזכה פעמיים - בשנה בה פורסם ובפרס רטרו גפן.
עורך הסדרה החל מתחילת פרסומה הוא אהוד מימון.
באסופות התפרסמו סיפורים מאת סופרים מוכרים רבים, בהם ורד טוכטרמן, רותם ברוכין, יעל פורמן, לביא תדהר, קרן לנדסמן, יואב אבני, גלית דהן קרליבך, רוני גלבפיש, סיון שיקנאג'י, יובל אטיאס ויהודית קגן.
האסופה השנתית מתפרסמת בפסטיבל אייקון, והאסופות השונות מועמדות למכירה בכנסי האגודה השונים: עולמות, מאורות, בדיון, ובכנסים נוספים.
זרש

זֶרֶשׁ הייתה אשתו של המן האגגי המוזכר במגילת אסתר.
במגילה

זרש מוזכרת במגילה כאישה חכמה ויועצת בשני מקומות. בפעם הראשונה (פרק ה פסוקים י-יד) כזו שיעצה לבעלה להכין עץ גבוה חמישים אמה ולומר למלך לתלות עליו את מרדכי היהודי. (עצה זו חזרה אליו כבומרנג כשהמלך אחשוורוש תלה את המן עצמו על העץ הזה). למחרת היום מוזכרת בפעם השנייה (פרק ו פסוק יג) כשאמרה לו "אִם מִזֶּרַע הַיְּהוּדִים מָרְדֳּכַי אֲשֶׁר הַחִלּוֹתָ לִנְפֹּל לְפָנָיו לֹא תוּכַל לוֹ כִּי נָפוֹל תִּפּוֹל לְפָנָיו".
מקור השם

יש שקושרים את מקור שמה של זרש למילים בפרסית עתיקה זריש שמשמעו זהב או זאיריצ׳י שמשמעו צהוב. חוקרת מגילת אסתר תמר עילם גינדין רואה את מקור שמה של זרש בשדה זאורווי הנזכרת בכתבי הקודש הזורואסטריים, אשר עליה מסופר שהיא הביאה את הזיקנה לעולם. המילה המשותפת לפרסית ויוונית ז׳רא קשורה לזקנה וממנה נגזרה המילה המערבית גריאטריה.