stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם חיים נאה
חיבוריו

הדבר שהקנה לו את פרסומו הגדול הוא שיטתו ההלכתית בעניין מידות ושיעורי תורה. הרב נאה בירר שיטה מצמצמת בעניינים אלו, והוכיח אותה עם ראיות מדברי הראשונים והאחרונים. עיקר מחלוקתו היה עם הרב אברהם ישעיה קרליץ (החזון אי"ש), שהחמיר והגדיל את השיעורים. בקרב הציבור נהוג בעיקר כשיטת הרב נאה, שהסכימו לדבריו גדולי דורו והדורות שאחריו. למרות מחלוקתם בענייני מידות ושיעורים, כיבד החזון אי"ש עד מאוד את הרב נאה והייתה ביניהם הערכה הדדית, כפי שמשתקף ממכתביהם זה לזה. כשביקר הרב נאה אצל החזון איש בבני ברק ליוה אותו החזון איש בסיום ביקורו מביתו עד לרחוב, מחווה שלא הייתה מצויה אצלו. לעומת זאת, עם גיסו של החזון אי"ש, הרב יעקב ישראל קניבסקי, היו לרב נאה חילוקי דעות חריפים והם תקפו זה את זה בחיבוריהם ובעל פה.
את שיטתו פרסם בספרים שיעורי תורה, שיעור מקוה, שיעורי ציון ובקונטרס השיעורים. בעת שהוציא את ספרו "שיעורי תורה" פרסם רבה של העדה החרדית רבי זליג ראובן בנגיס בשבועון החרדי קול ישראל מכתב ברכה, ובו שבחים על הספר ומחברו.
אחד מעיסוקיו התורניים המרכזים היה בדברי רבי שניאור זלמן מלאדי בשולחן ערוך הרב ובפסקיו בסידור תורה אור, אותם ידע על בורים, ונחשב לאחד המומחים הגדולים בתורתו. במהלך השנים פרסם כמה חיבורים העוסקים בדבריו: פסקי הסידור וקונטרס השלחן.
חיבר גם את קצות השלחן בתשעה חלקים, בו כתב קיצור לשולחן ערוך חלק אורח חיים עם הדגשה של פסקי רבי שניאור זלמן מלאדי ודברי רבי מנחם מנדל שניאורסון (הצמח צדק), מנהגי חסידות חב"ד בכל הלכה והלכה וליקוט הלכות מדברי הפוסקים האחרונים. ספרו נדפס עם הסכמות מרבי יוסף חיים זוננפלד, ורבי אליהו קלצקין ואחרים ששיבחו את חיבורו מאוד.
ספר קונטרס החליבה – אודות חליבת פרות בשבת. נדפס בהסכמת רבי יוסף צבי דושינסקי.
ערך את לוח כולל חב"ד – לוח שנה שמשולבים בו הלכות ומנהגים לפי סדר ימות השנה. הלוח פופולרי בקרב חסידי חב"ד.
הוציא לאור חיבור בשם דברי צדק – על סיפור המחלוקת בין רבי יחזקאל לנדא עם רבי יעקב שמשון משיפיטובקה אודות ספרו של רבי יעקב יוסף מפולנאה. ובסופו צירף ביאור על מדרש רבה קהלת.
במשך השנים פרסם מפעם לפעם טור הלכתי ביומון החרדי המודיע בשם "הערות למעשה", שבו דן בעניינים הלכתיים שבחיי היומיום, בין השאר, בהלכות שמיטה.
נותרו ממנו כתבים רבים השמורים אצל בני המשפחה, ומחכים לאור הדפוס.
צאצאיו ומשפחתו

לרב נאה היו תשעה בנים ובנות. בנו שניאור זלמן דובער נרצח באזור שער הגיא בט' באלול תרצ"ט בגיל 8, במאורעות תרצ"ו–תרצ"ט. הרצח אירע בחזרת משפחת נאה מחתונת אחיהם, ברוך, שנערכה יומיים קודם בטבריה. שתי בנותיו נפצעו באותו אירוע.
בנו הרב ברוך נאה (1915–1995) ערך את "לוח כולל חב"ד" לאחר פטירת אביו והוציא מהדורה מדעית-תורנית על חלק ממסכת פסחים, חתנו הוא הרב חגי איזירר שכיהן כחבר בית הדין הרבני הגדול. נכדו של הרב נאה הוא הרב ד"ר חיים בורגנסקי, רב היישוב מצפה-הושעיה שבגליל. נינו של הרב נאה הוא המשורר והעיתונאי נדב הלפרין.
הרב יצחק נאה היה אחיו של הרב אברהם חיים נאה. נכדיו של הרב יצחק נאה הם: אלחנן נאה; הרב אלעזר נאה, רב היישוב קשת שברמת הגולן; ופרופ' שלמה נאה, ראש החוג לתלמוד שבאוניברסיטה העברית, ומשמש גם ראש המכון למדעי היהדות שם.
דודו של הרב אברהם חיים היה הרב שלמה יהודה ליב אליעזרוב (הרב מענדל נאה והרב אליעזרוב היו גיסים).
הנצחתו

חלק מנכדיו וניניו הקימו ארגון "איגוד צאצאי הגרא"ח נאה ז"ל" הפועל להנצחת זכרו ומקיים לפרקים כינוסים לזכרו.
על שמו נקראו רחובות בביתר עילית ובשכונת מאה שערים בירושלים (סמוך לבית הכנסת חב"ד "בית יוסף" שבו נהג להתפלל).
ספריו

שיעורי תורה, באתר היברובוקס
שיעורי ציון, באתר היברובוקס
שיעור מקוה, באתר היברובוקס
קונטרס השיעורים, באתר היברובוקס
קצות השלחן חלק ראשון, חלק שני, חלק שלישי, חלק רביעי, חלק חמישי, חלק שישי, חלק שביעי, חלק שמיני ו חלק תשיעי, באתר HebrewBooks
פסקי הסידור, באתר היברובוקס
קונטרס השלחן, באתר היברובוקס
קונטרס החליבה, באתר היברובוקס
הלוח שבהוצאתו לשנת ה'תרצ"ב, באתר היברובוקס
דברי צדק, באתר היברובוקס
שנות חיים, באתר היברובוקס
לקריאה נוספת

שניאור זלמן ברגר, נודע בשיעורים תולדות חייו ולדמותו, הוצאת חזק, תשע"א 2010.
דניאל משה אלול, ספר אורח צדיקים, 'אחרונים' חלק ב', עמודים 284–288. תשס"ה
הערות שוליים

↑  מסופר שבמסיבת הבר מצווה שלו שהשתתפו בה רבני העיר חברון, נשא פלפול עמוק שחיבר בעצמו, וכשרבה של חברון רבי חיים חזקיהו מדיני הקשה עליו באמצע דבריו, ענה לו אברהם חיים תשובה מחודדת שגררה התפעלות בקרב הרבנים המסובים.
↑  לשם הדפסת הספר נסע עד לוורשה, מאחר שנראה שלא היה בבוכרה בתי דפוס מתאימים.
↑  את השפה הבוכרית למד תוך חודשים ספורים, על ידי עיון בחומש מתורגם לבוכרית.
↑  נדפס בסוף ספר דרך אמונה ח"ד
↑  הרה"ג אברהם חיים נאה זצ"ל, שערים, 22 ביולי 1954
↑  דוד זאב רוטנברג, מסע הרבי לארץ הקודש, כפר חב"ד, הוצאה עצמית, ה'תשנ"ט
↑  התזכיר מופיע בספר "שרשרת הדורות בתקופות הסוערות" חלק ב' עמוד 203, ותצלום התזכיר המקורי (בעברית ובערבית) מופיע שם בעמוד 214
↑  ראו למשל בהקדמת הרב נאה לספרו שיעורי ציון, ובספרו אבני צדק הנדפס בסוף ספרו שיעורי מקוה.
↑  מנחם פרידמן, מסורת שאבדה, בתוך: עמיחי ברהולץ (עורך), מסע אל ההלכה, ידיעות אחרונות, 2003, עמודים 206-210
↑  ראו סקירה אצל: הרב ש.י. זוין, מן הספרות התלמודית, הצופה, 4 באוקטובר 1939.
↑  דף לזכר שניאור זלמן דובער, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
↑  כרמית ספיר־ויץ, תלמוד אוניברסלי, מקור ראשון, מוסף "שבת", 16 באוגוסט 2013, ריאיון עם אלחנן נאה
↑  אחרי מאבק של שנים: רחוב "הרב נאה" בירושלים אתר שטורעם.נט, כ"ד סיון תשע"ב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305551605171  ISNI: 0000 0000 4995 0278  LCCN: nr2002000957  VIAF: 68863394   WorldCat (עם VIAF): 68863394
זבולון שושנה

הרב זבולון שושנה (סביב ה'תר"ס, 1900 - ח' תשרי ה'תשמ"ז, 1986) היה דרשן, ראש ישיבה במרקש ובקזבלנקה שבמרוקו במאה העשרים.
קורות חייו

נולד לחשיבה ואברהם, במרקש שבמרוקו בתחילת המאה ה-20. הוריו היו עשירים וגידלו בביתם יתומים ויתומות. דור רביעי לרב שמואל שושנה, שהיה אב בית דין בטבריה. למד בצעירותו בישיבתו של רבי אלעזר הלוי במרקש. וכן למד הלכה אצל רבי מרדכי קורקוס. נשא את פיבי בת רבי משה אברז'ל, להם נולדו שמונה ילדים. לימים עמד בראשות הישיבה הגדולה במרקש, ונודע בדרשותיו. בשנת ה'תשי"א (1951) עבר לקזבלנקה, ושם שימש כר"מ במשך כחמש עשרה שנה. בשנת ה'תשכ"ד (1964) עלה לארץ ישראל והתיישב בעיר קריית גת, שם התכתב בהלכה עם רבה של העיר הרב משה עטיה. בארץ העביר שיעורי תורה עד לפטירתו בח' תשרי תשמ"ז (1986), ונקבר בבית העלמין הר הזיתים בירושלים.
חיבוריו

'מטה זבולון' - פירושים ודרשות על התורה ומשלי.
'מטה זבולון' פירוש שני על התורה - ה'תשל"ט, ה'תשפ"א (מכון אופק).
'קודש הילולים' - על תהילים.
חידושים על מסכת קידושין - נדפס בסוף ספר אור הגנוז חלק ב.
לקריאה נוספת

הרב אברהם שושנה, תולדות רבי זבולון שושנה זלה"ה, אור המערב חוברת כה, עמ' סז-עה.
הערות שוליים

↑  ראו: הקדמה ל'מטה זבולון' חלק א.
↑  ע"פ פנקס מרקש כתב יד.
↑  ראו: שו"ת מעט מים סימן נ'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498874305171  LCCN: n85282569  VIAF: 4556148632941430630007   WorldCat (עם VIAF): 4556148632941430630007
אריה אהרוני

| --- | --- |

אריה אהרוני
 לידה:  27 באוקטובר 1923 אודסה, ברה"מ 
 פטירה:  14 במרץ 2019  (בגיל 95) בית אלפא, ישראל 
 שם לידה:  אריה סטינה סימונהאוז 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 
אריה אהרוני (27 באוקטובר 1923 – 13 במרץ 2019) היה סופר, עורך, מתרגם שירה וסיפורת מיידיש, רוסית ואנגלית.
ביוגרפיה

אריה אהרוני נולד באודסה, אוקראינה (אז ברית המועצות) ועלה ארצה בשנת 1931. למד בבית-הספר היסודי "תל נורדאו" ובגימנסיה "שלווה" בתל אביב וכן מדעי היהדות באוניברסיטה העברית בירושלים. מנעוריו חבר בתנועת הנוער "השומר הצעיר" ומשנת 1943 חבר קיבוץ בית אלפא. ב-1942 התגייס לפלמ"ח, ובמלחמת העצמאות שירת כקצין חינוך והסברה בגדודים השמיני והתשיעי של חטיבת הנגב, פלמ"ח ("חיות הנגב"). בתום מלחמת העצמאות החל לפרסם תרגומי שירה בעיתונים ובכתבי עת שונים. בתחילת שנות השישים של המאה העשרים עשה היכרות לשוחר השירה העברי עם צעירי המשוררים הסובייטיים, יבגני יבטושנקו, אנדריי ווזנסנסקי, בלה אחמדולינה, בולט אוקודז'ווה, רוברט רוז'דסטבנסקי ואחרים, שהתעמתו עם השלטון במאבקם על חירות הרוח בברית המועצות.
עיקר פועלו הספרותי של אהרוני הוא תרגום מיידיש לעברית, שלם ונאמן למקור, של כל כתבי הסופר שלום עליכם, שאהרוני שקד עליו במשך למעלה משלושים שנה (1999–1966). מפעל זה היה כרוך במחקר מקיף, שכן כל מהדורות הכתבים בלשון המקור, הנושאות את השם "אלע ווערק" ("כל כתבי"), אינן מכילות אלא כמחצית ממה שכתב שלום עליכם, ואת כל השאר היה על אהרוני לקבץ מעיתונות יומית, מכתבי עת וממהדורות ספרים שלא נכללו ב"כל כתבי", ויצאו לאור בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20.
בתרגומו של אהרוני הופיעו יצירותיו היידיות של שלום עליכם החל משנת 1969 בעיקר בהוצאת "אלף", וכן בהוצאות אחרות, ולבסוף במהדורה מקובצת בת שמונה-עשר כרכים, שהתפרסמה החל מ-1992 ועד 1999, בהוצאת "ידיעות אחרונות" ו"ספרית פועלים". זאת המהדורה היחידה המלאה, המכילה את כל כתבי שלום עליכם בכל לשון שהיא.
לאחר מותו של אברהם שלונסקי (1973) התבקש אהרוני על ידי "יד שלונסקי" ו"ספרית פועלים" להוציא לאור יצירות מקור ותרגום מעזבונו של המשורר. אהרוני ערך, הקדים דברי מבוא והוסיף הערות ל-15 ספרים, בעיקר בתחום תרגום המחזות לבמה העברית שלא הובאו לדפוס בחייו של המשורר.
פרט לכך ערך אהרוני והביא לדפוס, בתוקף היותו עורך ב"ספרית פועלים" משנת 1979, עשרות ספרי שירה, סיפורת והגות.
אהרוני הוא סבה (מצד האם) של הזמרת נונו.
פרסים

פרס אקו"ם, 1982
פרס היצירה לסופרים ומשוררים ע"ש ראש הממשלה לוי אשכול, תשס"ד, 2003
פרס שרת החינוך לעידוד פרסום ספרי מופת וקלסיקה, 2005
ספריו

להשיב את הפגמים למקומם (אל"ף-ספרית פועלים 1986)
לבחינתה של אגדה (ספרית פועלים 1991)
לבחינתה של פסילה (ירון גולן 1992)
מיומנו של מועמד לבגידה (אוטוביוגרפיה) (ספרית פועלים 2000)
שלום עליכם באור חדש (ספרית פועלים 2002)
תמלילים ליצירות מוזיקליות

שָׂדיסֶטה, אופרה במערכה אחת ושלוש תמונות, מוזיקה: תיאודור הולדהיים (1944)
העם במדבר, אורטוריה, מוזיקה: תיאודור הולדהיים (1946)
שיר לבונים, יצירה למקהלה, סולנים וליווי מוזיקלי, מוזיקה: תיאודור הולדהיים (1951)
יונק הדבש, מחזה מוזיקלי לתיאטרון בובות, מוזיקה: תיאודור הולדהיים (1956)
קונטינואה, מחזה מוזיקלי, מוזיקה: תיאודור הולדהיים (1960)
חנוכת הבית, יצירה למקהלה, מוזיקה: שלמה יפה (1960)
מחרוזת כפרית, לקול סופרן וחמישיית כלי נשיפה, מוזיקה: שלמה יפה (1960)
שאל לשלום אדם, נכתב לאחר מלחמת ששת הימים, לחן: שלמה יפה (1967)
עלם חן, לחן: נחום הימן (1965)
ניחוחי אביב, לחן: נחום הימן (1965)
בהילוך שובבי, לחן: נחום היימן (1965)
שתי יונים צחורות, לחן: נחום היימן (1965ׂׂׂ)
אגדת רועים, לחן: נחום היימן (1965)
שיר ערש לים, לחן: נחום היימן (1968)
עננים, לחן: נחום היימן (1968)
תרגומי פרוזה, שירה, ודרמה > כל כתבי שלום עליכם (מהדורת ידיעות אחרונות, ספרית פועלים), מיידיש

מנחם מנדל בוורשה, (ספר), (1977).
מן היריד – פרקי אוטוביוגרפיה (1992)
כוכבים תועים – רומן (1992)
סיפורים ופנטזיות – סיפורים (1993)
רומנים מוקדמים – סיפורים (1994)
מילה כנגד מילה – סיפורים (1995)
סופרים יהודיים – רשימות, פיליטונים וסיפורים (1996)
בחול ובמועד – סיפורים (1997)
מנחם מנדל (1997)
מוטל בן פייסי החזן (1997)
טוביה החלבן; סנדר בלאנק; סטמפניו (1997)
מונולוגים; סיפורי הרכבת – סיפורים (1997)
דלים ועליזים; אנשים קטנים בעלי השגות קטנות – סיפורים (1997)
יום טוב שהופרה שמחתו, סיפורים לילדים (1997)
המבול – רומן (1998)
מהתלת הדם – רומן (1998)
חיי קיט – סיפורים ופיליטונים (1998)
מחזות ומערכונים (1999)
דפים שכוחים – דברי הגות, פיליטונים, סיפורים (1999)*
תרגומי פרוזה, שירה, ודרמה > מתרגומיו האחרים (לפי שנים)

מיאקובסקי, ולדימיר, ענן במכנסים (ספרית פועלים 1960) <מרוסית>
מחרוזת מהשירה הרוסית הצעירה (ספרית פועלים 1962) <מרוסית>
פושקין, אלכסנדר, שלוש פואמות (אל"ף 1962) <מרוסית>
אייסכילוס, האורסטיאה, עיבוד לתיאטרון בן זמננו – לאו בריידי (אל"ף 1964) <מאנגלית>
תומאס, דילן, מילקווד (אל"ף 1965) <מאנגלית>
יסנין, סרגיי, אנה סנייגינה (אל"ף 1966) <מרוסית>
אנדריי ווזנסנסקי, עשרים שיר (אל"ף 1967) <מרוסית>
פישמן, רחל, שמים בעשב, שירים (אל"ף 1968) <מיידיש>
רקוויאם מלחמה, תמליל מתוך המיסה פרו דפונקטיס ושירים מאת וילפריד אוון, מוזיקה: בנג'מין בריטן (התפרסם בתוכניית התזמורת *הפילהרמונית הישראלית, 1969/70; ובתוכניית התזמורת הפילהרמונית הישראלית 1983/84; וכן בתוכניית פסטיבל ישראל 1991)
שקספיר, ויליאם, טרואילוס וקרסידה (אל"ף 1971) <מאנגלית>
אחמדולינה, בלה, אגדה על הגשם (רשפים 1974) <מרוסית>
פישמן, רחל, עיזה פזיזה, שירים (קריית ספר 1976) <מיידיש>
ברגנר, הינדה, בלילות החורף הארוכים (עם עובד 1982) <מיידיש>
מיַאקובסקי, ולדימיר, ענן במכנסיים, חליל חוט שדרה (ספרית פועלים 1991) <מרוסית>
בשביס זינגר, יצחק, אנשים בדרכי (ספרית פועלים 1999) <מיידיש>
דוסטויבסקי, פיודור, התנין (ספרית פועלים 1999) <מרוסית>
דוסטויבסקי, פיודור, לב רך (ספרית פועלים 2000) <מרוסית>
דוסטויבסקי, פיודור, אשתו של אחר (ספרית פועלים 2002) <מרוסית>
צ'כוב, אנטון פבלוביץ, חולין (ספרית פועלים 2003) <מרוסית>
אוליצקאיה, ליודמילה, לוויה עליזה (הקיבוץ המאוחד 2006) <מרוסית>
פושקין, אלכסנדר, שלוש פואמות ואגדה אחת: גרף נולין; גבריליאדה; בית בקולומנה; הצאר ניקיטה וארבעים בנותיו (ספרית פועלים 2006) <מרוסית>
אייזנמן, צבי, המחוגים אצים, רצים (הקיבוץ המאוחד 2006) <מיידיש>
גלאטשטיין, יעקב, אמיל וקרל, (הקיבוץ המאוחד, ספרית פועלים 2009) <מיידיש>
וכן תרגם שירים וסיפורים שהתפרסמו בעיתונות היומית ובכתבי עת.
תרגומי פרוזה, שירה, ודרמה > מתרגומיו ועיבודיו לבמה, שהוצגו בתיאטרון ושודרו ברדיו ובטלוויזיה

אנטון צ'כוב, תרגום ועיבוד לבמה מסיפוריו, בימוי והפקה פנינה גרי 1960
ו.ו. ג'ייקובס, כף רגלו של קוף, שודר בקול ישראל, "המסך עולה", בימוי אפרים סטן, 1963
אלכסיי ארבוזוב, מעשה שהיה באירקוטסק, קול ישראל, "המסך עולה", בימוי אפרים סטן, 1963
הנריך שכנוביץ', הדרקון הסינגפורי, קול ישראל, "המסך עולה", בימוי אפרים סטן, 1963
דילן תומאס, מילקווד, מחזה לקולות, בימת הקיבוץ, להקת הצפון: בימוי גיורא מנור; להקת הדרום: בימוי ארנון תמיר, 1966
דילן תומאס, מילקווד, תסכית, הופק ושודר בגלי צה"ל, "בימת רדיו", בימוי גיורא מנור 1971
ויליאם שקספיר, טרואילוס וקרסידה, בימת הקיבוץ, בימוי רפי צור, 1973
דילן תומאס, מילקווד, בימת באר שבע, בימוי דן רונן, 1974.
יצחק באבל, שכר הסופרים הראשון שלי, תרגום ועיבוד לתסכית רדיו, גלי צה"ל, "בימת רדיו", בימוי גיורא מנור, 1975
שלום עליכם, שלוש אלמנות, מונודרמה, גדעון שמר, 1978-1975
שלום עליכם, שלוש אלמנות, מונודרמה, גדעון שמר, עיבוד לטלוויזיה, שודר ב-1978
שלום עליכם, הזכייה הגדולה, תיאטרון חיפה, בימוי עמרי ניצן, עיצוב במה רות דר, 1981
שלום עליכם, טוביה החלבן, מונודרמה בביצוע גדעון שמר 1984
דילן תומאס, מילקווד בימת הקיבוץ, בימוי רפי צור, 1985
תרגומי פרוזה, שירה, ודרמה > מחוות ליוצרים שהופקו ובוצעו על ידי התיאטרון הקאמרי, תחקיר עריכה וקטעי קישור רחל ואריה אהרוני

מחווה ללאה גולדברג, 2006
מחווה לאלכסנדר פן, 2006
מחווה לדליה רביקוביץ, 2006
מחווה ליהודה עמיחי, 2007
מחווה לחיים נחמן ביאליק, 2008
מחווה לשלום עליכם, 2008
תרגומי פרוזה, שירה, ודרמה > בין השאר ערך וההדיר

כנעני, יעקב, מילון חידושי שלונסקי (ספרית פועלים 1989)
לאה גולדברג, יומנים, עריכה, דברי מבוא, הערות ופירושים רחל ואריה אהרוני (ספרית פועלים 2005)
לקריאה נוספת

אריה אהרוני, דו-קרב בשירה הרוסית התפרסם ב"אופק" (1970), כתב עת בעריכת יוסי גמזו
יוסל בירשטיין, געגועי לשלום עליכם, על הכרך סופרים יהודיים מאת שלום עליכם, בתרגום אריה אהרוני, התפרסם בהארץ, ספרים 21.8.1996
עיתון 77 (ינואר 2000), עם סיום מפעל תרגום כל יצירות שלום עליכם לעברית על ידי אריה אהרוני:
נתן זך - מחווה לאהרוני;
יוסל בירשטיין - המפתח לכספת;
שלמה שבא - שלום עליכם בלשון בני אדם;
יעקב בסר - אריה אהרוני: מדברים יידיש במילים עבריות, ריאיון עם אריה אהרוני.
אריה אהרוני, בין "חג היום – אסור לבכות" לבין "אני והעגל" על הוצאה אקדמית של "מוטל בן פייסי החזן מאת שלום עליכם, התפרסם בעיתון 77, פברואר 2001
אריה אהרוני שלום עליכם באור חדש, דברים בעל פה (הרצאה ברחבי הארץ)
אריה אהרוני, פרופסור דן אוקסימירון התפרסם בעיתון 77, אוקטובר-נובמבר 2010
אריה אהרוני, אוי לאותו צחוק – על ההומור השחור ביצירת שלום עליכםהתפרסם בהארץ/תרבות וספרות, 13.9.2001
אריה אהרוני, חורבן בית שלישי, הקיבוץ, שבועון התנועה הקיבוצית, יום כיפור תשס"ז, הגדה השמאלית, 6 בנובמבר 2006
הערות שוליים

↑  אלי אשכנזי‏, "באנגליה הוא היה מצטרף לשון קונרי כאביר": מת המתרגם אריה אהרוני, באתר וואלה, 15 במרץ 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302322205171  PLWABN: 9811496446105606  BnF: cb144671687 (data)  GND: 130570656  ISNI: 0000 0000 8359 3606  LCCN: n82154024  NTA: 186443315  SUDOC: 069270031  VIAF: 14996998   WorldCat (עם VIAF): 14996998
צ'אלמרס גודלין

| --- | --- |

 לידה:  2 בינואר 1923 גרינסבורג, ארצות הברית 
 פטירה:  20 באוקטובר 2005 (בגיל 82) פאלם ביץ', ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 כינוי:  סליק 
 השתייכות:  צי ארצות הברית 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 
צ'אלמרס היוברט "סליק" גודלין (באנגלית: Chalmers Hubert "Slick" Goodlin; ‏2 בינואר 1923 – 20 באוקטובר 2005) היה טייס הניסוי השני של המטוס הנסיוני הרקטי-העל קולי בל X-1 והראשון להפעיל את הכלי בטיסה ממונעת. הוא היה טייס הדגם השני של מטוס פרויקט שבירת מחסום הקול ואף שכמעט שבר את מחסום הקול באמצעותו.
ביוגרפיה > חיים מוקדמים ושירות במלחמת העולם השנייה

גודלין נולד ב-2 בינואר 1923 בגרינסבורג, פנסילבניה. הוא החל ללמוד תעופה בגיל 15 ושלוש שנים לאחר מכן, אף הצטרף לחיל האוויר המלכותי הקנדי, בדיוק ביום הולדתו ה-18. הדבר שהניע אותו לכך היה התרשמותו העמוקה מסדרי הגודל של קרבות האוויר שהתחוללו מעל תעלת למאנש בשלבים מוקדמים יותר במלחמה, אך לא היה יכול להשתתף בהם מפני שבשלב ההוא, ארצות הברית עדיין לא נכנסה למלחמה. בעת הצטרפותו לחיל האוויר, היה גודלין לקצין הצעיר ביותר בתולדות החיל הקנדי. גודלין סיים את הכשרתו כשנה לאחר מכן והועבר לזירה האירופאית בשנת 1942. בדצמבר של אותה השנה, ביקש הצי האמריקאי מגודלין לחזור לארצות הברית ושם עבר גודלין הסבה לטייס חיל הים האמריקאי. הוא שוחרר משירות פעיל ומצא משרה בחברת בל איירקראפט כטייס ניסוי בדצמבר 1943.
ביוגרפיה > טייס ניסוי

באותו הזמן, בנו בחברת בל את מטוס הניסוי X-1 במטרה לשבור את מחסום הקול במהלך שנות ה-40. בשל כך, הפך גודלין לאחד מטייסי הניסוי המוסמכים הראשונים בארצות הברית. הטיסה הלא-ממונעת הראשונה של גודלין הייתה ב-11 באוקטובר 1946, בבסיס חיל האוויר אדוארדס, קליפורניה. אחרי שלושה ניסיונות דאייה, הפך גודלין לטייס הראשון להטיס את ה-X-1 בטיסה ממונעת ב-9 בדצמבר 1946 בדגם מס' 2 של המטוס (הדגם הראשון חזר למפעלי בל בבפאלו, ניו יורק לתיקונים). גודלין הטיס את הדגם השני עוד כ-11 פעמים לפני שחזר לטוס בדגם הראשון המשודרג והמשופר. שדרוגי הדגם הראשון כללו כנפיים חדשות, שקוטרן היה קטן ב-8% מכנפי הדגם השני ומייצב אופקי חדש. הטיסה הראשונה של גודלין בדגם המשופר הייתה ב-10 באפריל 1947. בסך הכל, גודלין הטיס את ה-X-1 כ-26 פעמים, על סך שני דגמיו והגיע עד קרוב מאוד לשבירת מחסום הקול. גודלין הצטרף ל"מועדון הזחל" (אנ'), זאת לאחר שנאלץ לנטוש את המטוס פעמיים.
עם זאת, בסופו של דבר חיל האוויר לקח לידיו את פרויקט ה-X-1 וזאת לאחר שגודלין דרש 150,000 דולר לביטוח חיים ובנוסף על כך דרש בונוס על כל דקה שבילה במהירות מעל 0.85 מאך. דבר נוסף שגרם למהלך זה, היה שמרנותה של התוכנית. כלומר, התעקשותם של מהנדסי התעופה להתקדם רק בכשתי מאיות המאך בכל טיסה (0.02). צ'אק ייגר אף ציטט באוטוביוגרפיה שלו בנוגע לתוכנית, כי "בקצב הזה היה לוקח להם חודשים עד שהיו שוברים את מחסום הקול". לבסוף, מחסום הקול נשבר על ידי ייגר עצמו בטיסה הממונעת התשיעית בשנת 1947. גודלין הכחיש לאחר מכן כל דרישה עבור בונוסים נוספים. גודלין הודיע כי עשה עסקה עם רוברט סטנלי, טייס ניסוי מטעם חברת בל שישבור את מחסום הקול בטרם יעבור המטוס לידי חיל האוויר, אך העסקה לא יצאה לפועל בשל התעקשותם של עובדי בל על אדם יותר כריזמטי ופרסומי בשביל לעשות יחסי ציבור עבורה החברה.
בשנת 1948, שירת גודלין כטייס מח"ל בחיל האוויר הישראלי הטרי, ואף נלחם במלחמת העצמאות. במהלך המלחמה, כאשר הטיס מטוס ספיטפייר Mk IX (סוג 361), היה שותף להפלתם של שלושה מטוסי ספיטפייר Mk XVIII (סימן 18) בריטיים.
לאחר המלחמה התמנה לאחראי אגף הניסוי בחיל האוויר, זאת בשל הסמכתו הקודמת בחיל האוויר של ארצות הברית. כשפעולות האיבה הפסיקו, הטיס גודלין את מטוס הדאגלס DC-4 למשימות הומניטריות להבאת יהודים מעדן, ערב הסעודית וגרמניה. לאחר המלחמה התמנה לאחראי אגף הניסוי בחיל האוויר, זאת בשל הסמכתו הקודמת בחיל האוויר של ארצות הברית. כשפעולות האיבה הפסיקו, הטיס גודלין את מטוס הדאגלס DC-4 למשימות הומניטריות להבאת יהודים מעדן, ערב הסעודית וגרמניה.
גודלין המשיך בקריירת התעופה שלו ואף היה הבעלים של חברת תעבורת אוויר קו סיישל-קילימנג'רו. בבעלותו אף היו חברות לייצור חלפי מטוסים.
ביוגרפיה > הוקרה, חיים מאוחרים ומותו

בין הישגיו הרבים האחרים, גודלין היה מועמד להיכל התהילה הלאומי לתעופה. נכנס להיכל התהילה של פלורידה, אגודת הרקטות האמריקאית (חבר הכבוד לשנת 1946). קיבל ציון לשבח מהצלב האדום האמריקאי הודות למאמציו ההומניטריים בפעולות סיוע בניגריה ובביאפרה. נבחר להיכל התהילה של ניאגרה פרונטייר אביאיישן (1987), אגודת טייסי ניסוי (עמית כבוד לשנת 1991) ואף קיבל את פרס האזכרה של האחים רייט מאיגוד התעופה של מיאמי רבתי (1992). גודלין נהנה מחברויות במועדון המלכותי אירו, איגוד התעופה של מיאמי רבתי כחבר בכיר ובמכון האמריקאי לאווירונאוטיקה ואסטרונאוטיקה ונוספים.
גודלין מת ב-20 באוקטובר 2005 בפאלם ביץ', פלורידה, לאחר שמעולם לא טס במהירות הגבוהה ממהירות הקול, הוא הודה בכך כשהתראיין בנוגע למטוס ה-X-1 בסדרה The X Planes של ערוץ דיסקברי משנת 1991. גודלין הודה שהוא שקל לטוס במטוס הנוסעים העל-קולי, הקונקורד כדי לחוות מהירות הגבוהה ממאך 1, אבל המחיר הגבוה מנע ממנו לעשות זאת
בתרבות

צ'אלמרס גודלין גולם על ידי השחקן ויליאם רוס (אנ') בסרט הצוות המובחר משנת 1983.
ראו גם

צ'אק ייגר, טייס ניסוי
פיט אוורסט, טייס ניסוי
הערות שוליים

↑  Nelson, Valerie J. (October 28, 2005). "Chalmers H. 'Slick' Goodlin, 82; Dispute Cost Him Chance to Break Sound Barrier". Los Angeles Times.
↑  "NASA Biography: Chalmers H. (Slick) Goodlin". NASA.gov.
↑  טום וולף, "הצוות המובחר", עמ' 52–53.
↑  David Noland, Air & Space Magazine November 1989.
↑  ראו פרטים מורחבים ב-John McElroy, 101squadron.com
↑  ניצן סדן, הלאה, המנדט! כך היכה חיל האוויר הצעיר במטוסי בריטניה, באתר כלכליסט, 15 באפריל 2021
↑  ראו גם ב-EL AL Fleet – Historic – Douglas DC-4 Aircraft. (באנגלית)
↑  ראו גם ב-EL AL Fleet – Historic – Douglas DC-4 Aircraft. (באנגלית)
חמסן גדול

| חמסן גדול |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חמסניים
סוג:: חמסן
מין:: חמסן גדול
שם מדעי
 Stercorarius skua ‏בריניך, 1764
תחום תפוצה


Stercorarius skua
חמסן גדול (שם מדעי: Stercorarius skua) הוא עוף ימי גדול ממשפחת החמסניים שבסדרת החופמאים.
מאפיינים

אורכו של החמסן 50-58 ס"מ, מוטת כנפיו 125-140 ס"מ ומשקלו של עד 1.4 ק"ג. צבעו חום-זהוב, בעל מקורו גדול שחור ומעוקל כמו של עוף דורס, וכפות רגליו בעלות קרומי שחייה. הוא משמיע קריאות של "הַא-הַא-הַא-הַא" בקולניות. החמסן מצוי בצפונה של אירופה, אסיה ואמריקה הצפונית ומקנן בשדות בור באיים סלעיים שונים, והנקבה מטילה 2 ביצים על הדשא.
מין זה קרוי חמסן, עקב כך שהוא חומס מזון מעופות ימיים אחרים כמו שחפים, שחפיות וסולות, אותם הוא מתקיף מאחורה ומציק להם עד שהם שומטים את שלל הדיג שלהם. הוא גם צייד הניזון מדגים, סרטנים, זוחלים, עופות קטנים ומכרסמים.
לחמסן הבוגר כמעט ואין טורפים, אך לחמסנים קטנים טורפים רבים, כמו חולדות, חתולים ושועלי שלג.
הערות שוליים

↑  חמסן גדול באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561063005171
המלך מת, יחי המלך!

המלך מת, יחי המלך! לואי החמישה עשר בן החמש, בטקס קבלת התואר, ב-1 בספטמבר 1715, יום מותו של המלך הקודם, לואי הארבעה עשר
המלך מת, יחי המלך! (בעברית לעיתים: המלך מת, יחי המלך החדש!; בצרפתית: Le Roi est mort, vive le Roi!) היא הכרזה מסורתית המסמלת את מעבר השלטון בין מונרך אחד ליורשו, עם מותו של הראשון וללא אינטררגנום. חלקה הראשון של ההכרזה מתייחס למלך המת, ואילו חלקה השני – למלך היורש. מקורה של ההכרזה הוא בחוק "המת מוריש לחי" (le mort saisit le vif), שלפיו העברת המלוכה מתבצעת מיד עם מות המלך הקודם.
השימוש בהכרזה נעשה לראשונה בהכתרתו של שארל השביעי, מלך צרפת, לאחר מות אביו, שארל השישי, בשנת 1422. באופן מסורתי, נישאה ההכרזה על ידי הדוכס מאוזה, מבכירי האצולה הצרפתית, בעת שארון הקבורה עם עצמותיו של המלך הקודם הורד לקברו מתחת לבזיליקת סן-דני.
ההכרזה תפסה את מקומה עד מהרה גם בקרב האנגלים, משום ששיקפה מסורת דומה שהייתה באנגליה, לפיה המדינה לעולם לא תהיה בלא מונרך, שקיבלה חיזוק מכך ששפתה העיקרית של האצולה האנגלית הייתה בעבר צרפתית. מקורה של מסורת זו הוא בשנת 1272, אז הלך לעולמו הנרי השלישי, מלך אנגליה, בעת שבנו, אדוארד הראשון יצא להילחם במסעי הצלב. על מנת למנוע מלחמת אזרחים בשל סדר הירושה, יצאה המועצה המלכותית בהצהרה: "כס המלוכה לעולם לא יהא ריק; המדינה לעולם לא תהא בלא מונרך". אשר על כן, אדוארד הוכרז לאלתר למלך, ומלך בהיעדרו עד אשר חזר לאנגליה בעקבות קבלת ההודעה על מות אביו. יחד עם זאת, ההכרזה איננה חלק מהטקסט הרשמי של עלייתו לשלטון של המונרך, אלא נאמרת רק מתוקף מסורת, וכך גם באשר לקריאתה בראש חוצות.
ראו גם

הורשת הכתר
מועצת העלייה