הנרי השמיני, מלך אנגליה
ממשלה

כוחם של שליטי בית טיודור, כולל הנרי, היה 'מלא' ו'שלם', היות שהם שלטו, כפי שהם טענו, בחסדו של אלוהים לבדו. התפקידים שהיו חלק מן הזכות המלכותית כללו פעולות דיפלומטיות (שכללו נישואים מלכותיים), הכרזות מלחמה, ניהול המטבע, סוגיית החנינות המלכותיות והכוח לכנס ולפזר את הפרלמנט בזמן הדרוש. אף על פי כן, כפי שניכר במהלך היפרדותו של הנרי מרומא, השליט עבד בתוך מגבלות קבועות, בין חוקיות ובין כלכליות, שאילצו אותו לעבוד בצמוד לאצולה ולפרלמנט. שליטי טיודור השתמשו בפטרונות כדי לתחזק חצר מלכותית שכללה מוסדות רשמיים כמו המועצה המלכותית, כמו גם יועצים ונאמנים פחות רשמיים. גם העלייה וגם הנפילה של אצילי חצר יכלה להיות מהירה: אף על פי שמספר ההוצאות להורג המיוחסות להנרי במהלך שלטונו מנופח (72,000), הנרי הוציא להורג על פי רצונו, באמצעות שריפה או עריפת ראש, שתיים מנשותיו, עשרים אצילים, ארבעה עובדי ציבור מובילים, שישה בני לוויה קרובים וחברים, קרדינל אחד (ג'ון פישר) ואבות מנזר רבים.
אחד הוויכוחים המתמשכים בהיסטוריוגרפיה של התקופה היה עד כמה ראשי השרים שלטו בהנרי. ההיסטוריון ג. ר. אלטון טען שאחד השרים הללו, תומאס קרומוול, הוביל "מהפיכה טיודורית בממשלה" באופן עצמאי למדי מהמלך שאותו אלטון הציג כאופורטוניסטי, וכמשתתף עצל בכל ענייני הפוליטיקה המהותיים בעודו מסתמך על אחרים גם לגבי רעיונות וגם לגבי עשיית רוב העבודה. אלטון טען שכאשר הנרי כן התערב באופן אישי בניהול המדינה, הוא לרוב גרם לנזקים. גם מידת החשיבות וההשפעה של סיעות בחצרו של הנרי נידונה באופן דומה בהקשר של לפחות חמש פרשיות במהלך שלטונו של הנרי, כולל נפילתה של אן בולין.
החל מ-1514 ועד 1529 פיקח הקרדינל תומאס וולזי (1473-1530) על מדיניות החוץ והפנים עבור המלך הצעיר בתוקף תפקידו כלורד צ'נסלור. וולזי ריכז את הממשלה הלאומית והרחיב את סמכות השיפוט של בתי המשפט של המועצה המלכותית, במיוחד את חדר הכוכב (Star chamber). כוחו של בית המשפט עצמו לא האריך ימים לאחר וולזי, היות שלא נערכה בו רפורמה מנהלית רצינית. וולזי עזר למלא את החלל שנוצר בממשלה בגלל ירידה במעורבותו של הנרי (במיוחד בהשוואה לאביו), והוא עשה זאת בעיקר בכפיית עצמו במקום המלך. המהפכה שלו בבתי המשפט שאפשרה גם לפשוטי עם להציג שם טענותיהם הרגיזה את העשירים, שהיו מוטרדים גם מעושרו העצום ואורח חייו הראוותני. וולזי אכזב קשות את המלך כשכשל בביטול נישואיו למלכה קתרין. אוצר המדינה היה ריק לאחר שנים של בזבזנות והנרי נזקק למדיניות חדשה לחלוטין: הכרחי היה להחליף את וולזי. לאחר שהיה 16 שנים בשיא כוחו, ב-1529 התערער מעמדו, וב-1530 נעצר באשמות שווא של בגידה ותוך כדי המעצר הוא מת. נפילת וולזי יכלה לשמש כאזהרה לאפיפיור ולאנשי הכמורה באנגליה על הצפוי במקרה של סירוב לבקשות המלך. הנרי "תפס פיקוד" על ממשלתו, תוך שפלגים רבים בחצרו נלחמו וניסו להרוס זה את זה.
תומאס קרומוול (1485–1540) שנולד בעיר פאטני באנגליה, עזב את משפחתו בעודו נער וחצה את התעלה לאירופה. ב-1514 או 1515 חזר לאנגליה מהיבשת ונכנס במהרה לשירותו של וולזי. הוא החל לעסוק במשפט, רכש ידע בתנ"ך וב-1524 התקבל ל"גרייז אין" (אחת מאכסניות המשפט) והפך ליד ימינו של וולזי. קרומוול, שהיה מונע חלקית על ידי אמונתו הדתית הפרוטסטנטית, נתפס על ידי אנשים רבים ככזה שיגשים את שאיפותיהם המשותפות. ב-1531 צורף קרומוול למועצה המשפטית וכבר באותה שנה הוא ואנשיו דאגו לניסוח חוקים רבים. ב-1532 קיבל את משרתו הראשונה כשומר תכשיטי הכתר. בתקופה הזאת, כוחו של קרומוול במועצה עלה על כוחו של וולזי בזמנו. הוא היה המדינאי הראשון באנגליה שהצליח להפעיל את הפרלמנט האנגלי ביעילות ובשיטתיות. כמו כן קרומוול פעל דרך משרותיו הרבות להקים מערכת מינהל ממשלתית שתעבוד בנפרד ממערכת המינהל של בית המלוכה. קרומוול הפך את זרמי ההכנסה השונים שקבע הנרי השביעי לרשמיים יותר והקצה גופים אוטונומיים גדולים לניהולם. מועצת המלך הפכה למועצה סודית משופרת, הרבה יותר קטנה ויעילה מהקודמת לה. פעולותיו של קרומוול יצרו הבדל בין החוסן הכלכלי של המלך ובין זה של המדינה, אף על פי שנפילתו של קרומוול ערערה הרבה מהביורוקרטיה שלו, שדרשה את ידו כדי לשמור על סדר בין הגופים החדשים הרבים ולמנוע בזבוז מופקר.
הרפורמות של קרומוול נעצרו ב-1539, יוזמות מסוימות שקרומוול ניסה להעביר בפרלמנט נכשלו. כמו כן הקשר של קרומוול לנישואים של הנרי לאן מקליווס החליש אותו וסיעה אנטי-קרומוולית הוקמה. באותה תקופה רדף הנרי אחר ידה של קתרין הווארד, אחייניתו של הדוכס מנורפוק, והיה זה נורפוק שבסופו של דבר הפיל את קרומוול. הוא הוצא להורג ב-28 ביולי 1540.