stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברוריה
מותה

בסופו של סיפור מסעו של רבי מאיר להצלת אחותה של ברוריה משבייה המובא במסכת עבודה זרה, מוזכר הביטוי "מעשה דברוריא" בהקשר של בריחת רבי מאיר מבבל. בפירוש רש"י לתלמוד מובאת על מילים אלה אגדה ממקור לא ידוע, לפיה לעגה ברוריה לדברי חכמים, שאמרו "נשים – דעתן קלה עליהן". בעלה רבי מאיר רצה להוכיח לה את נכונות האמרה ושלח אחד מתלמידיו כדי לפתותה. לאחר שנתפתתה התחוור לה לכאורה שנפלה בפח והיא התאבדה מרוב בושה, ואילו רבי מאיר גלה מארץ ישראל לבבל מחמת הבושה.
אגדה זו, הנזכרת לראשונה כ-900 שנה או יותר לאחר מות ברוריה, העלתה שאלות פרשניות קשות, שכן יש במעשה לכאורה איסור נתינת מכשול לפני עיוור הן כלפי התלמיד הן כלפי ברוריה, בנוסף להכתמת שמה וזכרה של האישה התנאית היחידה המוכרת לנו. לכן ניסו המפרשים להעלות כיווני פרשנות הממתנים את המעשה, והיו אף ששללו את אמיתתו מכול וכול. הרב יעקב עדס מביא בשם הרב יוסף שלום אלישיב שמעשה ברוריה לא היה ולא נברא, ומסיק שתלמיד טועה הכניס הדברים בדברי רש"י. השוללים את המעשה המסופר אצל רש"י מסבירים את הביטוי "מעשה דברוריא" לפי פירושו של רבנו נסים המובא בהמשך, או מציעים שהוא מתייחס אל המעשה המסופר על ברוריה לפני כן באותו מקום בתלמוד.
כך סבר גם החוקר הרב איתם הנקין. לדעתו אין אמת היסטורית במעשה, שבאופן חריג אין לו מקור קדום יותר מבפירושו של רש"י, וככל הנראה לא נכתב על ידי רש"י אלא השתרבב לפירוש באחד מהדורות המאוחרים יותר מהערת שוליים של תלמיד, שמצא את האגדה במקור לא מבוסס וכתבה בצד הגיליון. חוקרים רבים אחרים הציעו הצעות שונות לגבי נסיבות היווצרותה של האגדה וסיבותיה.
בתרגומו של רבנו נסים לסיום הסיפור שבתלמוד – "קם ערק, אתא לבבל" – כתוב כך: "הלך, לקח את אשתו ואת כל מה שהיה לו, ועבר אל עראק". מבואר שרבי מאיר ברח לבבל יחד עם ברוריה, לאחר המסופר בגמרא שהרומאים רדפו את משפחתה, הוציאו להורג את אביה ואמה. לפי דבריו אין היתכנות לסיפור המופיע ברש"י לגבי סופה של ברוריה.
מהר"ץ חיות סבור כי בידי רש"י היו ספרי מדרשים רבים שנעלמו מעיינינו ברבות השנים, ומשם גם מקור דברי רש"י למעשה דברוריה. הוא מפרט עוד מספר מקומות בהם מזכיר רש"י אגדות שמקורן נעלם מאיתנו. באופן כללי, יש מהחוקרים שהעירו על כך שבחלק לא מבוטל מאגדות אלה מופיעות נשים בתפקידים לא מחמיאים.
לקריאה נוספת

רפאל הכהן, התנאית האלוהית ברוריה, 2017
יפעת מוניקנדם, "ברוריה כדמות אנלוגית-ניגודית לרבי מאיר", דרך אגדה ב (תשנט), 37-63
רות קלדרון, השוק. הבית. הלב. אגדות תלמודיות, כתר הוצאה לאור, 2001, "מעשה ברוריא", עמ' 143–147.
עליזה שנהר, "לעממיותה של אגדת ברוריה אשת רבי מאיר", מחקרי המרכז לחקר הפולקלור ג, תשל"ג, עמ' רכג-רכז.
דניאל בויארין, הבשר שברוח – שיח המיניות בתלמוד, עם עובד, 1999, "אגדת ברוריה", עמ' 183–197.
הרב יהודה לייב פישמן מימון (עורך), ברוריה, יחוסי תנאים ואמוראים, ירושלים, תשכ"ג 1963, עמ' ל"א–ל"ב, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
בנימין לאו, "ברוריה: תנא ואשה", בספרו: חכמים, כרך שלישי: ימי גליל, ידיעות ספרים, 2008, עמ' 215-204.
רוחמה וייס ואבנר הכהן, אימהות בטיפול: מסע פסיכולוגי-ספרותי עם גיבורות התלמוד, תל אביב: ידיעות ספרים, 2012.
Dalia Hoshen, Beruria the Tannait: A Theological Reading of a Female Mishnaic Scholar, Lanham, Md.: University Press of America, 2007.
ג'יימס סטוורידיס

| --- | --- |

ג'יימס סטוורידיס, 2009
 לידה:  15 בפברואר 1955 (בן 69) וסט פאלם ביץ', פלורידה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  מכללת המלחמה של הצי  McClintock High School  האקדמיה הימית של ארצות הברית  בית הספר פלטשר למשפט ודיפלומטיה  מכללת המלחמה הלאומית 
 השתייכות:  צי ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1976–2013 (כ־37 שנים)
 דרגה:   אדמירל
 תפקידים בשירות
 מפקד המשחתת "USS Barry" מפקד קבוצת הקרב של נושאת המטוסים אנטרפרייז מפקד פיקוד דרום של ארצות הברית מפקד פיקוד אירופה מפקד הכוח הצבאי של נאט"ו באירופה
 פעולות ומבצעים
 הפלישה לעיראק  Operation Enduring Freedom – Horn of Africa  התקיפה הצבאית הבין-לאומית בלוב 
 עיטורים
  מדליית השירות המצוין של הצי
 
ג'יימס ג'ורג' סטרווידיס (באנגלית: James George Stavridis; נולד ב-15 בפברואר 1955) הוא אדמירל בצי האמריקאי בדימוס אשר שימש כמפקד פיקוד אירופה והכוח הצבאי של נאט"ו באירופה.
ביוגרפיה

סטרווידיס נולד בוסט פאלם ביץ', פלורידה, לשירלי (לבית שפר) וג'ורג' סטוורידיס. בשנת 1976 השלים את לימודיו באקדמיה הימית של ארצות הברית. בסיום לימודיו הוסמך כקצין בצי ארצות הברית. סטרווידיס שירת כקצין ימי במגוון תפקידי מטה ופיקוד בספינות שטח. בשנים 1993–1995 פיקד על המשחתת "USS Barry". בשנים 2002–2004 פיקד על קבוצת הקרב של נושאת המטוסים אנטרפרייז. בשנת 2006 מונה למפקד פיקוד דרום של ארצות הברית. בשנת 2009 מונה למפקד פיקוד אירופה והכוח הצבאי של נאט"ו באירופה. לאחר פרישתו בשנת 2013 מונה לדקאן בית הספר לדיפלומטיה ומשפטים באוניברסיטת טאפטס.
לסטרווידיס תואר שני ודוקטורט במשפטים ודיפלומטיה מטעם אוניברסיטת טאפטס.
בשנת 2021 יצא לאור ספרו Elliot Ackerman and James Stavridis, 2034: A Novel of the Next World War
עמדותיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בשנת 2018 פרסם ג'יימס סטוורידיס דו"ח ובו המלצות מדיניות לחיזוק שיתוף הפעולה האסטרטגי בין ארצות הברית לישראל:
העלאת מעמדה של ישראל לדרגה הגבוהה ביותר של בת-ברית של ארצות הברית (כמו אוסטרליה וקנדה).
חידוש של מלאי התחמושת האמריקנית בישראל, בייחוד בתחמושת מונחֵית, והעברת תקציבים לישראל לשם חיזוק יכולת ההתמודדות שלה מול האיומים האיראניים.
חיזוק הקשרים עם בנות בריתה של ארצות הברית המתנגדות לתוקפנות האיראנית, כולל סיוע בשיפור יכולותיהן הביטחוניות.
הערות שוליים

↑   אריק שמיט, ניו יורק טיימס, רוסיה הגבירה נוכחות של צוללות תקיפה באוקיינוס האטלנטי, באתר הארץ, 24 באפריל 2016.
↑  אמיר אורן, מפקד נאט"ו: "הטורקים גירשו את סבי בטיהור אתני נגד יווני איזמיר", באתר הארץ, 15 באוקטובר 2009.
↑  סוכנויות הידיעות, נאט"ו הודיעה על מינוי מפקד צבאי חדש, באתר nrg‏, 12 במאי 2009.
↑   אפרים הלוי, תרחיש האימים הזה אולי נראה רחוק, אבל עלול עוד להתממש, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2021
↑  James Stavridis, [http://jinsa.org/wp-content/uploads/2018/10/ATLAS-SUPPORTED-Strengthening-U.S.-Israel-Security-Cooperation_web.pdf ATLAS SUPPORTED: Strengthening U.S.-Israel
Strategic Cooperation], jinsa.org, ‏May 2018
↑  דוד וינברג, ‏"מה חוץ מעיצומים?", השילוח, 11, ספטמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812078043805606  BIBSYS: 5017499  BnF: cb16600270r (data)  CiNii: DA19024332  GND: 1064283233  ISNI: 0000 0000 2913 4193  LCCN: n88099423  NKC: jo20191033268  NTA: 355338432  SUDOC: 189021195  VIAF: 50774013   WorldCat (עם VIAF): 50774013 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לסלו בבאי

| --- | --- |

 לידה:  20 ביולי 1950 (בן 74) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 ענף מדעי:  קומבינטוריקה, חבורה סופית, תורת הסיבוכיות, מערכת הוכחה אינטראקטיבית 
 מקום לימודים:  גימנסיה מיהאי פזקש (1968)  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1973)  האקדמיה ההונגרית למדעים (1975) 
 מנחה לדוקטורט:  פאל טוראן, Vera T. Sós 
 מוסדות:  אוניברסיטת שיקגו 
 תלמידי דוקטורט:  Mario Szegedy, Samuel Kutin, Thomas Hayes, Evelin Toumpakari, Daniel Štefankovič, Peter Kimmel, Katalin Friedl, Aytek Erdil, Murali Krishnan Ganapathy, Paolo Codenotti, Sourav Chakraborty, Youming Qiao, Satyanarayana V. Lokam, Albert J. Goodman, Péter Hajnal, Carsten Lund, גאבור טרדוש, Robert M. Beals, Péter Pál Pálfy, José Augusto Ramos Soares, Barry Guiduli, Lajos Rónyai, Tamás Lengyel, John Wilmes 
 פרסים והוקרה:  פרס דייקסטרה (2016)  פרס קנות' (2015)  פרס גדל (1993)  פרס פאול ארדש 
 אתר רשמי
 
לאסלו "לצי" בבאי (בהונגרית: Babai László; נולד ב-20 ביולי 1950 בבודפשט, הונגריה) הוא פרופסור למתמטיקה ולמדעי המחשב באוניברסיטת שיקגו. מחקריו מתמקדים בתורת הסיבוכיות, אלגוריתמים, קומבינטוריקה וקבוצות סופיות, עם דגש על יחסי הגומלין בין תחומים אלה.
הישגים

בשנת 2015 הוכיח שבעיית הכרעה של גרפים איזומורפיים (אנ') ניתנת לחישוב בזמן קואזי-פולינומי, בהשוואה לפתרון נאיבי שרץ בזמן !n עבור קלט (גודל גרף) n. בשנת 2017 גילה הראלד הלפגוט טעות בהוכחה זו, ובבאי תיקן את הטעות.
פרסים והוקרה

פרס המדינה (1988) - על הישגיו הבולטים ברמה הבינלאומית בתחום האלגברה והתיאוריה החישובית ועל ההוראה המצוינת ופעילויותיו ליצירת בית ספר.
ב-1993 זכה בפרס גדל, לצד שפי גולדווסר, סילביו מיקאלי, שלמה מורן וצ'ארלס ראקוף, על פיתוח המושג של מערכת הוכחה אינטראקטיבית.
בשנת 2015 נבחר לחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, וזכה בפרס קנות'.
הערות שוליים

↑  Erica Klarreich, Graph Isomorphism Vanquished — Again, Quanta Magazine, January 14, 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007363367005171  ACM DL: 81100031957  dblp: b/LaszloBabai  GND: 170302806  ISNI: 0000 0000 7960 5774  MGP: 78102  VIAF: 121373888   WorldCat (עם VIAF): 121373888 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הכנסת בית דוד בוולגוגרד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 על שם:  דוד איליץ' קולוטילין
 כתובת:  Balachninskaya Street 2, Volgograd, 400001 Russia
 מיקום:  וולגוגרד
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 רב בית הכנסת:  הרב זלמן יופה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1888
 תאריך פתיחה רשמי:  1888
 קואורדינטות:  48°41′47″N 44°30′32″E﻿ / ﻿48.69640884896661°N 44.50889562344754°E﻿ / 48.69640884896661; 44.50889562344754
 www.eaicy-dar.ru
 he
 
חנוכה בית הכנסת "בית דוד" בוולגוגרד 
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
בית כנסת "בית דוד" בוולגוגרד (ברוסית: Бейт Давид) היה בית כנסת היסטורי שנבנה באוקטובר 1888  בעיר שנקראה בעבר צאריצין, ששמה הוסב בשנת 1925 לסטלינגרד ובשנת 1961 הוסב שמה פעם נוספת לוולגוגרד. בית הכנסת נהרס במהלך קרב סטלינגרד לאחר פלישת הכוחות הגרמניים ונבנה מחדש לאחר מלחמת העולם השנייה. בתחילת המאה ה-21 הוא עבר שיקום. בית הכנסת משרת את הקהילה היהודית של וולגוגרד, רוסיה.
היסטוריה

במאה ה-19 חיו בצאריצין כ-800 יהודים אף על פי שהייתה מחוץ לתחום המושב. חברי הקהילה היהודית היו בעלי מלאכה, משוחררי צבא ניקולאי וסוחרים סיטונאיים שעסקו בעיקר בסחר דגים, נפט וקרסין. היהודים התרכזו בעיקר בשכונה מעבר לנהר צאריצין, בה הוקם בית כנסת שהנציח את נס הצלת הצאר אלכסנדר השלישי ב-1888. בקהילה היו כ-150 חברי ההסתדרות הציונית והייתה בה פעילות ציונית רבה. ב-17 באוקטובר 1888 נפתח בית הספר הראשון של הקהילה היהודית ליד בית הכנסת, שנמצא ברובע וורושילובסקי שבעיר .
המהלך הרשמי של הממשלה כנגד הדת הביא לסגירת בית הכנסת האחרון שנותר בסטלינגרד. כפי שבית הכנסת האחר בסטלינגרד שהיה ברחוב פורט סעיד גם בית הכנסת בית דוד הפך למתקן רפואי. סגירת בית הכנסת נבעה מצרכים של הרשויות המקומיות בנימוק שהקהילה היהודית בסטלינגרד התפוררה, כמו גם מנימוק שהקהילה היהודית לא עמדה בהתחייבויותיה על פי הסכם השכירות של המבנה, אף על פי שבפועל לא היו טענות מצד הוועד המקומי לאורך תקופת החכירה . בשנת 1999 עם הגעתם של הרב זלמן ויעל יופה, אנשי חב"ד, לעיר, נרשמה מחדש הקהילה היהודית של וולגוגרד והחלה להגיש בקשות להנהלת העיר בנוגע להחזרת מבנה בית הכנסת לשעבר לידיה. למינהל העירוני לא היו התנגדויות, אך התנאי להחזרה היה, שיש לתת לעירייה מבנה חליפי מאובזר כמרפאה לפיזיותרפיה. כיוון שמבחינת הקהילה הצעירה זה היה בגדר בניית בית כנסת חדש, הוחלט בקהילה לדחות את נושא החזרת מבנה בית הכנסת. בשנת 2001 הגישה הקהילה שוב בקשה, אך הפעם היא הביעה נכונות לבחון אפשרות נוספת - הקמת בית ספר דתי ליד בית כנסת ברחוב בלחנינסקאיה. כיוון שהקהילה כבר הפכה משמעותית, הבקשה התקבלה .
ב-21 ביוני 2001, לזכרו של דוד איליץ' קולוטילין, שהיה מנהיג הקהילה היהודית הדתית בוולגוגרד לשעבר, החליטה האספה הכללית של VERO להעניק לבית הכנסת את השם "בית דוד" .
בשנת 2005 החלו עבודות תיקון ושיקום הרחבות שבהיקף מבנה בית הספר ושל בית הכנסת. מנהלי פרויקט השיקום, היו האדריכל-רסטורטור וולגוגרד סרגיי סנה והמומחה הישראלי לבנייה וקישוט של בתי כנסת אהרן אסטרייכר .
ב-20 בנובמבר 2007 התקיים טקס פתיחת בית הכנסת, בה נכחו הרב הראשי של רוסיה ברל לזר, נציג שגרירות ישראל, נציגי הנהלות וולגוגרד והאזור. בתום החלק הרשמי של טקס הפתיחה, בקומה הראשונה של בית הכנסת, הוצגו לוחות שיש משוחזרים עם טקסטים של המצוות בעברית, שנמצאו במרכז העיר זמן קצר לפני הפתיחה.
בנוסף לבית הכנסת עצמו, ממוקמים במבנה בית הכנסת, מרכז חינוך ותרבות, מעבדת מחשבים לבאים למתנ"ס, חדרי אירוח לאורחים ומבקרים השומרים שבת ואולם גדול לאירועים חגיגיים .
המחלוקת על מקום בית הכנסת הראשון בצאריצין

בהתייחס לתוכניות העיר צאריצין, נטען שבית הכנסת היה ממוקם במפגש הרחובות בלשובסקיה וקסימובסקאיה . גרסה זו מאושרת גם על ידי ההחלטה לסגור את בית הכנסת שהיה ברחוב פורט סעיד בעיר בשנת 1929. בתוכניות העירוניות נכתב כי "לצורכי הדת של היהודים ניתן לענות לצורך על ידי בית הכנסת השני, הממוקם לאורך רחוב ירמן, 19" עם השנים שמו של רחוב ירמן הוסב לרחוב קאסימובסקאיה הנוכחית .
לפי דברי הרב זלמן יופה, בית הכנסת הראשון של צאריצין שכן ברחוב בלחנינסקאיה, כפי שמעידה הימצאותם של מגן דוד וחנוכייה בעלת שישה קנים שנשתמרו בצורתם המקורית . בנוסף, על פי החלטת הדומה (האספה המחוקקת) האזורית
, בית הספר של בית הכנסת שכן בבלחנינסקאיה.
ראו גם

יהודי רוסיה
הערות שוליים

1 2  אתר בית חב"ד בוולגוגרד
↑  Синагога Бейт Давид :: Геокэшинг ::, geocaching.su
↑  "FJC | Communities | Volgograd". www.fjc.ru. אורכב מ-המקור ב-2011-06-17.
↑  א. טשיגירינסקי, צאריצין, המליץ, 17 בנובמבר 1902
↑  From the history of the Volgograd synagogue // Shofar of the Volga region: newspaper. - Volgograd, 2003. - Issue. January 17, No. 7(29) . - S. 1 .
↑  Complaint of a group of believing Jews in Stalingrad to the Chairman of the Presidium of the Supreme Soviet of the USSR
↑  From the history of the Volgograd synagogue // Shofar of the Volga region: newspaper. - Volgograd, 2003. - No. 8 (30) . - S. 3 .
↑  Синагога Бейт-Давид описание и фото - Россия - Юг : Волгоград, www.votpusk.ru
↑  From the history of the Volgograd synagogue // Shofar of the Volga region: newspaper. - Volgograd, 2003. - No. 9 (31) . - S. 3 .
↑  The second life of the synagogue // Shofar of the Volga region: newspaper. - Volgograd, 2007. - No. 18 (110) . - S. 1 .
1 2  Интерфакс-Религия: Берл Лазар открыл синагогу в Волгограде (дополненная версия), web.archive.org, ‏2021-08-01
↑  M.I. Slozhenkina, I.F. Gorlov, A.G. Khramtsov, Z.B. Komarova, M.V. Frolova, S.S. Kurmasheva, A.V. Rudkovskaya, BROILER RAISING wITH USAGE OF NEw FEED ADDITIVES AT THE BASE OF LACTULOSE, Poultry and Chicken Products 23, 2021, עמ' 17–20 doi: 10.30975/2073-4999-2020-23-1-17-20
↑  Dorina M. M. Report on the work carried out to search for archival documents in order to identify the owner of the building located at the address: Volgograd, Balakhninskaya street, 2
↑  Directory "All Tsaritsyn and all Astrakhan from 1925"
↑  Speech by V. A. Kuznetsova at the scientific and practical seminar of museum workers "Theory and Practice of Museum Affairs" 11/24/2011
↑  צו של הדומה האזורית של וולגוגרד מס. 62/706 מתאריך 06/05/1997 (ברוסית)
חיים קוגל

חיים קוּגֶל (כ"ג בניסן תרנ"ז, 25 באפריל 1897 – 4 בפברואר 1953) היה חבר הפרלמנט הצ'כוסלובקי, מפעילי תחיית הלשון העברית, נשיאהּ הראשון של המועצה המקומית של חולון ועם הכרזתה כעיר, ראש העירייה הראשון שלה.
ביוגרפיה

חיים קוגל נולד ב-1897 בעיר מינסק שברוסיה הלבנה, אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית (כיום בירת בלארוס) לנחום ורייזל קוגל.
על הוריו של קוגל ידוע כי היו פעילים בתנועת חובבי ציון אשר ניהלו אורח חיים דתי. כשהיה חיים בן 13, גיל המצוות, ביקש מאביו ללמוד בגימנסיה העברית "הרצליה" שביפו, אביו נעתר לבקשתו, וב-1912 החל את לימודיו כתלמיד מן המניין בגימנסיה "הרצליה".
ב-1914 חזר חיים לביקור הוריו במינסק, אך עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה נחסמה דרכו חזרה לארץ ישראל ולכן המשיך את לימודיו באוניברסיטאות קאזאן ויקטרינוסלב ומוסקבה. עם סיום המלחמה, סיים גם את לימודיו בפראג בירת צ'כוסלובקיה, שם קיבל תואר דוקטור לכלכלה ופילוסופיה.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית בגולה

חיים קוגל החל את דרכו בחיים הציבוריים עוד בתקופת לימודיו האקדמיים בפראג, שם היה מעורב בחיי הסטודנטים היהודים ובהגשת עזרה בתחומים שונים. לימודיו בגימנסיה "הרצליה" העלו את קרנו בעיני הקהילה היהודית בפראג והוא נתפס כמנהיג מוערך.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית בגולה > כמנהל הגימנסיה העברית

בגיל 27 הגיע קוגל לעיר מונקץ' ושם מונה לאחר זמן קצר למנהל הגימנסיה העברית בעיר. כמנהל הגימנסיה הפגין קוגל טוב לב ואכפתיות. בפורים 1926 הוזמנו מורי הגימנסיה לחגוג את החג בביתו של קוגל, מנהל הגימנסיה. אף על פי שלא קיבלו המורים את משכורתם זמן רב, שמחה רבה הייתה בביתו, ומבין החוגגים היה מורה אחד שפניו קדרו מאוד מכוון שעליו היה לשלם שטר מסוים וכסף לא היה לו. כשנשאל המורה מדוע קדרו פניו ענה כי "הרי לא רק אני שלא קיבלתי משכורת, כולנו לא קיבלנו, השעה היא שעת דחק...". האותיות "דחק" הן ראשי תיבות: ד"ר חיים קוגל. קוגל עצמו, שהבין את הרמז הדק, הלך למחרת ופרע את שטרו של אותו מורה.
חרף האהדה מבית, היה עליו להאבק במתבוללים ובאנטי-ציונים. האנטי-ציונים היו יהודים חרדים מזרם האורתודוקסיה הקיצונית, שהטילה חרם על הגימנסיה מכוון שראתה בה "בית-טומאה שעלול להמיט שואה על בני ישראל כשרים בגלל חילול קודשי תורתנו".
דוגמה לקשיים מבית נמצא בעת נאום שנשא, בו דרשו הדתיים שיחבוש כובע לראשו. אולם קוגל סירב לחבוש כובע כיוון שדגל בחופש מצפון דת. מאז נאום זה, התמיד קוגל בסירובו לחבוש כובע בעת נאומיו.
פרשת הכובע הייתה תחילתה של עוינות ממושכת בין הציונים לחרדים במונקץ'. מקרה נוסף היה החרם שהטילו החרדים על הגימנסיה, כאשר הונחה אבן הפינה לבניין הקבע ב-17 באוגוסט 1924. חסידי הרבי ממונקץ' ששהו בבית הכנסת, תקעו בשופרות והדליקו נרות שחורים, הרב חיים אלעזר שפירא הכריז חרם על הגימנסיה ועל ההורים של הילדים שעזרו לציונים.
כעבור 8 שנים החל קוגל לראות את פירות עבודתו הרבה, עם צאת החוברת המיוחדת לציון המחזור הראשון בגימנסיה כתב:
מתוך אפלה וחשכת הרים עולים ומנצנים קווי אור, המאירים דרך לדור חדש, דור הקם לתחיה! השפה העברית חודרת לכל מקום בו נפש יהודי פועמת... גמנסיה עברית - מכון ליהדות. תלמידיה - חלוצי רעיון התחיה ומגשימיו, הזורעים בדמעה ברינה יקצורו! נקצור נא כולנו ברינה ושמחה, בחדווה ובדיצה מה שזרענו בעמל רב! ואם בוגרים, יהא נא תמיד לנגד עיניכם עמנו המפוזר והמפורר! האמינו בו ובכוחותיו, בעבודתכם לטובתו תחזקנה ידיכם!
ביוגרפיה > פעילות ציבורית בגולה > בפרלמנט הצ'כוסלובסקי

ב-1931 נבחר קוגל כחבר מרכז "המפלגה היהודית" וכארבע שנים לאחר מכן נבחר כציר לפרלמנט הצ'כוסלובקי בפראג כנציג המפלגה. גם בתפקידו זה התבלט קוגל כמגן הציונות וזכויות היהודים. מנגד התקוממו רבים למינוי זה כמו הרבי ממונקץ', הרוויזיוניסטים וההונגרים הלאומנים שיצאו נגד "המפלגה היהודית" ובייחוד נגד קוגל עצמו. במשך כהונתו בפרלמנט חשף קוגל את העוני הרב בקארפאטורוס (חבל ארץ בצ'כוסלובקיה) ובמיוחד את העוני היהודי, לאור העובדה שהיהודים עצמם הואשמו במצב הקשה.
קוגל תמך בעלייה לארץ ישראל, הוא פעל למען הכשרת הנוער היהודי בחקלאות ובהתיישבות יהודית בארץ ישראל. את עמדתו בנוגע לעליה ארצה הביע בנאום אותו נשא בפרלמנט הצ'כוסלובקי:.
בשנים שלפני המלחמה לבשה ההגירה ממדים גדולים. גל הגירה גדול זרם לאמריקה ואחר כך לבלגיה. בשנים האחרונות ארץ-ישראל היא היחידה הבאה בחשבון לקליטת המונים. בזמן האחרון הגיע מספר המהגרים שלנו לארץ-ישראל ל-1199. יש לנו ארגונים העוסקים בהכשרת הנוער לעליה ואנו תובעים הקלות להכשרות אלו על ידי העברת הצעירים לבתי ספר חקלאיים, הקצאת קרקעות לפלוגות חקלאיות ומתן זרעים לפלוגות קיימות...
ביוגרפיה > בארץ ישראל

ב-1938 נחתם הסכם מינכן ולאחר מכן סופח חבל הסודטים על ידי גרמניה הנאצית. ב-15 במרץ 1939 פלש הצבא ההונגרי, בעידודה של גרמניה לחבל קארפאטורוס, והיהודים בחבל זה סבלו מהשפלות והתנכלויות עד 1944, בה הועלו כל יהודי הקהילה על רכבות לעבר מחנות ההשמדה שבפולין. סיפוח קארפאטורוס להונגריה שם קץ לחינוך היהודי בחבל ארץ זה. קוגל ומשפחתו החליטו לעבור לבירה פראג. הציר הרוסי בפרלמנט הצ'כי היה ידיד וחבר קרוב של קוגל, הוא זה שהזהיר אותו בפני פלישת גרמניה הנאצית לצ'כוסלובקיה וביקש ממנו להגר למקום אחר, משם עלו ארצה בפברואר 1939.
בהגיעם ארצה התגוררו תחילה בתל אביב, לאחר מספר חודשים בחוסר מעש החל קוגל לעבוד בהסתדרות הפקידים, בנו שמואל, העיד לא פעם כי אביו חש חוסר סיפוק מעבודה זו. מי שבא לעזרתו של קוגל היה יוסף שפרינצק, מזכיר ההסתדרות דאז ולימים יושב ראש הכנסת הראשונה, שהביא את קוגל להיות נשיא המועצה המקומית חולון.
ביוגרפיה > כינון החוקה

בראשית ימיה של המועצה, עוד לפני שנבחר קוגל, החליטו חבריה על כינון חוקה לחולון שבין השאר תנהיג מיסוי פרוגרסיבי מהתושבים ותגדיל את מספר התושבים להם ניתנת זכות בחירה. לחוקה זו קמו מתנגדים רבים מימין הפוליטיקה שכן עד עתה היו השכונות חופשיות מכל מיסוי, ואילו הזרמים מהשמאל יצאו להגנתה של חוקה זו. הגוש האזרחי במועצת כפר סבא הגיש תזכיר בנדון לשלטונות המנדט, העיתונות יצאה במאמרי מערכת, חלקם בעד וחלקם נגד. העיתון "הבוקר" יצא נגד החוקה בטענה כי זו נתקבלה על ידי השמאל, ששוללת את הזכות האוטונומית של נבחרי התושבים וכי שיטת המיסוי החולונית "מטרתה לערער את היסודות הצודקים הקיימים של המושבות". מנגד, עיתון "דבר" יצא להגנת חולון בטענה כי חוגי הימין מתנגדים לחוקה זו מכוון שהיא תרחיב את חוג התושבים הרשאים להשתתף בבחירות, תנהיג מיסוי פרוגרסיבי ותגביל את סיכויי המיעוט לשלוט ברוב בעזרת גורמי חוץ. חוגי הימין חששו מכך שבעקבות חולון יאמצו רשויות מקומיות אחרות חוקה זו ועל כך התנגדו לה.
עם השלמת החוקה ולקראת הקמת המועצה ב-8 ביולי 1940 התקיימו בחירות לנשיאות המועצה, והוחלט כי האיש המתאים לתפקיד זה הוא חיים קוגל מפאת היותו איש עבודה שאינו מעורה במאבקים הבין-שכונתיים. ישיבה חגיגית של המועצה התקיימה ב"קפה סבוי" בחולון, ב-8 ביולי 1940. המועצה החלה בעבודתה המעשית ב-20 באוגוסט 1940 והעבירה לרשותה את כל השירותים מה-1 באוקטובר אותה שנה.
קוגל נפטר בראשית חודש פברואר 1953, לאחר שלקה בשטף דם במוחו. בן 56 במותו. הוא הותיר את אשתו שרה רבקה לבית גרינוואלד, שלה היה נשוי מ-1926, ושלושה ילדים: אסתר שפיכלר, שמואל בנימין ויהודה.
נכדו, ד"ר חן קוגל הוא רופא משפטי, מנהל המכון לרפואה משפטית.
הנצחה

שדרה מרכזית בחולון וכן התיכון הראשון בעיר נקראים על שמו של קוגל.
פרס קוגל - פרס לספרות ולספרי מדע המחולק על ידי עירית חולון משנת 1952.
לקריאה נוספת

אשר שילוני (עורך), מפראג לחולון: מאה שנים להולדתו של ד"ר חיים קוגל: 1897–1997, חולון: עיריית חולון, תשנ"ז 1997. (משלו ולזכרו)
הערות שוליים

↑  "מפראג לחולון", הוצאת עיריית חולון
↑  "אורות בהרים" מאת אריה סולה
↑  הישיבה הראשונה של מועצת חולון, הַבֹּקֶר, 9 ביולי 1940
חיים קוגל (במרכז) עם המחזור הראשון של הגימנסיה העברית במונקץ'
חיים קוגל (השני מימין) בעת השבעתו לפרלמנט הצ'כוסלובקי כציר של "המפלגה היהודית"
ד"ר חיים קוגל בלשכתו עם מזכיר, 1945
אברהם לוי (אתלט)

אברהם לוי (4 באפריל 1944 - 19 באפריל 2022) היה ספורטאי פאראלימפי, נכה צה"ל שנקטעו ידו ושתי רגליו.
לוי נולד באיסטנבול ועלה עם משפחתו בשנת 1949. גדל ביפו ובשנים 1964-1961 שירת כנהג טנק בחיל השריון.
במלחמת ששת הימים לחם בחאן יונס והטנק שבו היה עלה על מוקש ועלה באש. הוא נפצע באורח אנוש ואושפז במשך שנה לטיפול בכוויות ולשיקום, לאחר שעבר קטיעה של שתי רגליו ושל אחת מידיו.
במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976) התחרה באתלטיקה ובשחייה: במשחה 50 מטר בסגנון חזה דורג במקום השישי עם הישג של 1:15.74 דקות, ובתחרויות הטלת כידון והטלת כידון למטרה זכה בשתי מדליות זהב. בתחרות הטלת הכידון קבע הישג של 17.60 מטר.
לוי היה האתלט הישראלי הראשון והיחיד לזכות במדליה בתחרות הטלת כידון למטרה במשחקים הפאראלימפיים.
לפני פציעתו עבד במפעל לייצור מזרנים ולאחר פציעתו היה בעלים של תחנת דלק בצומת הכפר הירוק.
לוי נפטר ב-2022 והוכר כחלל צה"ל בהיותו נכה צה"ל שנפטר לאחר השירות. היה נשוי פעמיים ואב לחמישה ילדים.
שור (קבוצת כוכבים)

| שור Taurus |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים שור
 סמליות:  שור
 עלייה ישרה:  4 שעות
 נטייה:  °‏20
 שטח נראה:  797.249 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־17
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  4
 הכוכב הבהיר ביותר:  אלדברן (α בשור)
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  0.9
 מערכות כוכבים גובלות:  עגלון  פרסאוס  טלה  אוריון  תאומים
 נראית בין קוי הרוחב °‏90+ ו־°‏65- מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש ינואר
שור (Taurus) היא קבוצת כוכבים המזוהה עם מזל שור, השני בגלגל המזלות, בין טלה לתאומים, שסמלו הוא ♉︎. השמש נמצאת בקבוצה זו מאמצע מאי עד לסוף יוני. הקבוצה בולטת בעיקר בזכות הכוכב אלדברן.
כוכבים בולטים

α בשור (אלדברן) הוא ענק כתום במרחק של כ-68 שנות אור ובעל בהירות נראית מדרגה 0.9. הוא מייצג את עין השור.
β בשור (אלנאת') הוא ענק כחול במרחק של כ-130 שנות אור ובעל בהירות נראית מדרגה 1.6. הוא מייצג את קרן השור.
λ בשור הוא כוכב כפול שבו שזוג כוכבים המקיפים זה את זה אחת לארבעה ימים. כאשר הכוכב העמום מבין השניים מסתיר את הבהיר, יורדת הבהירות הנראית של הכוכב מדרגה 3.4 לדרגה 4.1.
σ1 בשור ו-σ2 בשור הם זוג כוכבים לבנים בבהירות מדרגה 5 שניתן להפריד ביניהם במשקפת.
119 בשור עם רדיוס של 600 רדיוסי שמש הוא אחד מהכוכבים הגדולים הידועים לאנושות.
גרמי שמיים בולטים נוספים

M1 - "ערפילית הסרטן" היא שריד של סופרנובה משנת 1054 שהייתה בהירה כל כך עד שנראתה גם במשך שעות היום. כיום ניתן להבחין בה בעזרת טלסקופ כאליפסה מעורפלת בבהירות מדרגה 8. רק בצילום ארוך חשיפה ניתן להבחין במבנה דמוי צבתות הסרטן שהעניק לה את כינויה.
M45 - "כימה" או "הפליאדות" הוא אחד מצבירי הכוכבים היפים ביותר בשמים ובו מעל 1,000 כוכבים במרחק של 444 שנות אור. במקום חשוך ניתן לראות ללא ציוד עזר 6-7 כוכבים ובתנאים מיטביים 9–11 כוכבים.
צביר ההיאדות המכיל כ-300 כוכבים, מתוכם כ-12 נראים לעין ללא ציוד עזר, מרכיב את פני השור. הצביר נמצא במרחק של 150 שנות אור וקוטרו כחמש מעלות קשת. למרות שנראה כאילו אלדברן נמצא בתוך הצביר, הוא למעשה קרוב בהרבה - רק כמחצית המרחק אל הצביר.
מיתולוגיה

| --- | --- |
 :  ראו גם – אירופה (מיתולוגיה)
ייתכן הזיהוי של הקבוצה כשור מופיע בציורי מערות במערת לאסקו המתוארכים ל־15,000–13,000 שנים לפנה"ס.[דרוש מקור][מפני ש...]
במיתולוגיה היוונית מסופר שזאוס, שחשק באירופה, הפך את עצמו לשור כדי לפתות אותה. הוא הופיע כשור יפהפה בין עדרי הבקר של אביה בחופי פיניקיה, ולאחר שמתוך הפיתוי עלתה עליו, הוא חטף אותה לכרתים, שם הציג את עצמו לה בצורתו האמיתית ושכב עמה. בדיוניסיאקה מסופר שלאחר מכן, לצד קרסול העגלון הופיע זאוס השור בכוכבים, כפוף על ירכיו בעלותו על נתיבו: שקוע למחצה בים, מושיט את רגלו הימנית לאוריון, ובערב מחיש צעדיו בכיפת השמים וחולף על־פני העגלון העולה איתו בנתיבו.
מיתוס נוסף שקשור אל הקבוצה הוא השור מכרתים, אחד מתריסר משימותיו של הרקולס.