stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עומאן אייר
תולדות החברה

בשנת 1970 הוקמה חברת "Oman International Services" ‏(OIS), שסיפקה שירותי קרקע למטוסי חברת גאלף אייר. בשנת 1981, בעקבות הגידול בתעופה האזרחית במדינה, החלה חברת התעופה להפעיל גם טיסות.
בשנותיה הראשונות היו בצי החברה שלושה עשר מטוסי פוקר F27 אותם רכשה מגאלף אייר.
בשנת 1993 הוחלט על הקמת עומאן אייר, החברה החדשה הפעילה מטוס בואינג 737-300 שכור מ-Ansett Australia.
במרץ 2007 הודיעה ממשלת עומאן על הגדלת מספר מניות החברה שברשותה מ-33% ל-80%, בנובמבר אותה השנה קבלה את מטוסיה רחבי הגוף הראשונים מדגם איירבוס A330-200 והחלה לטוס ללונדון ובנגקוק. מנובמבר 2009 מחזיקה ממשלת עומאן ב-98.2% ממניות החברה.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> F | נוסעים> C | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A330-200 | 4 | — | — | 20 | 196 | 216 |  |
| איירבוס A330-300 | 6 | — | 6 | 20 | 204 | 230 |  |
| איירבוס A330-300 | 6 | — | — | 24 | 265 | 289 |  |
| בואינג 737-800 | 21 | — | — | 12 | 142 | 154 |  |
| בואינג 737-800 | 21 | — | — | 12 | 144 | 156 |  |
| בואינג 737-800 | 21 | — | — | 12 | 150 | 162 |  |
| בואינג 737-900ER | 5 | — | — | 12 | 171 | 183 |  |
| בואינג 737-8MAX | 5 | 25 | — | 12 | 150 | 162 |  |
| בואינג 787-8 | 3 | 4 | — | 18 | 249 | 267 |  |
| בואינג 787-8 | 3 | 4 | 30 | 204 | 234 |  |  |
| בואינג 787-9 | 6 | 1 | — | 30 | 258 | 288 |  |
| בואינג 787-9 | 6 | 1 | 8 | 24 | 232 | 264 |  |
| אמבראר E-175 | 4 | — | — | 11 | 60 | 71 |  |
| סה"כ | 54 | 30 |  |  |  |  |  |
צי המטוסים > הסכמי שותפות קוד

לעומאן אייר הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות:
איחוד האמירויות הערביות אמירטס
אתיופיה אתיופיאן איירליינס
בחריין גאלף אייר
מלזיה מלזיה איירליינס
ראו גם

סלאם אייר
הערות שוליים

↑  https://passportnews.co.il/2018-world-travel-awards-והזוכה-בענף-התעופה-היא/
↑  ראו תולדות החברה באתר הרשמי
↑  פרטי צי המטוסים של עומאן אייר, באתר airfleets.net (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 9483 7303  LCCN: n91080549  VIAF: 139692988   WorldCat (עם VIAF): 139692988
סרטן הכליה

| --- | --- |

מיקרוגרף המדגים את הסוג הנפוץ ביותר של תאי סרטן הכליה (קרצינומה של תאי הכליה).
 תחום:  אונקולוגיה 
 מיקום אנטומי:  כליה 
 טיפול:  vinblastine  everolimus  sunitinib  סוראפניב  קבוזנטיניב  zoledronic acid monohydrate  טרסבה  אווסטין  pazopanib  לומוסטין  טמסירולימוס  axitinib  nivolumab  lenvatinib 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D007680
 סיווגים
 ICD-10:  C64 to C66
 ICD-11:  2C90 
 ICD-O:  M8070/3
 
סרטן הכליה הוא סוג של סרטן בו מתפתח גידול ממאיר בתאי הכליה, שעם התקדמות המחלה שולח גרורות לאיברים אחרים בגוף כגון הכבד והריאות. 90%–95% ממקרי סרטן הכליה במבוגרים הם מסוג RCC (ראשי תיבות באנגלית: Renal Cell Carcinoma), והסוג השני הנפוץ ביותר של סרטן הכליה נקרא TCC (ראשי תיבות: Transitional Cell Carcinoma) או UCC (ראשי תיבות: Urothelial Cell Carcinoma). סרטן מסוג RCC מתחיל באבובית המקורבת, מבנה צינורי מפותל בכליה המעביר פסולת מהדם אל השתן. לרוב האבחון נעשה על ידי אולטרה סאונד, טומוגרפיה ממוחשבת, או דימות תהודה מגנטית - ללא צורך בלקיחת ביופסיה. בארצות הברית, סיכויי ההישרדות לחמש שנים הם 73%. במקרה של סרטן שעדיין ממוקד אך ורק בכליה, סיכויי ההישרדות הם 92%, אם הסרטן התפשט אל בלוטות הלימפה הסיכויים פוחתים ל-65%, ויורדים ל-12% במקרה שכבר קיימות גרורות לאיברים אחרים.
גורמי סיכון

גורמי הסיכון לסרטן הכליה הם עישון, השמנה, יתר לחץ דם וחשיפה לחומרים מסוכנים כמו אזבסט, קדמיום או עופרת. היסטרקטומיה (כריתת רחם) היא גורם סיכון לסרטן הכליה אצל נשים. כמו כן, ישנם גורמים תורשתיים המגדילים את הסיכון למחלה כגון אנמיה חרמשית ומיומה. RCC תורשתי נוטה להיות רב מוקדי, דו צדדי ולהתפתח בגיל צעיר יותר.
תסמינים

התסמינים של המחלה, המורגשים לרוב רק בשלב מתקדם שלה, כוללים דם בשתן, כאבי בטן ואף תחושה של הגידול בבטן, ירידה במשקל, חום ויתר לחץ דם. כלומר, בשלבים הראשונים של המחלה היא אסימפטומטית ועל כן רוב החולים מגיעים לטיפול רפואי רק בשלב מתקדם של המחלה, בה כבר קיים נזק בלתי הפיך. בשלב זה של המחלה נגרמת תסמונת פארא-נאופלסטית הכוללת רמת סידן גבוהה בדם ושינויים במדדי ספירת הדם, היפרקלצמיה, פוליציטמיה, נוירומיופתיה ועמילואידוזיס. הסרטן עשוי להתפשט לקשרי לימפה, בלוטת יותרת הכליה, הריאות, הכבד, המוח או העצמות, ובכתוצאה מכך לגרום לתסמינים שונים הקשורים לאיברים אלו.
טיפול > ניתוח

הטיפול הראשוני במחלה הוא כריתה מלאה (Radical Nephrectomy) או חלקית של הכליה הנגועה (Partial Nephrectomy). במקרה שהגידול טרם הפיץ גרורות לאיברים נוספים, רוב החולים מאריכים חיים, אך במרבית המקרים הסרטן מאובחן בשלב מתקדם בו הופצו כבר גרורות ובמקרים כאלה תוחלת החיים מתקצרת באופן משמעותי.
טיפול > כימותרפיה ורדיותרפיה

סרטן הכליה עמיד בפני כימותרפיה ורדיותרפיה מסורתיים, ולרוב לא נעשה בהם שימוש משום שהם כלל לא מועילים. במקרים מסוימים נעשה שימוש בהקרנה סטריאוטקטית (SRS), שהיא הקרנה ממוקדת המסוגלת לפגוע בגידול בעוצמה ובדיוק רב מבלי לפגוע ברקמות שסביבו.
טיפול > תרופות ביולוגיות

עד שנת 2006, הטיפול העיקרי בסרטן הכליה לאחר שהתפשט היה אימונותרפיה באמצעות Interferon alpha (בקיצור: IFN-α) או באמצעות Interleukin-2 (בקיצור: IL-2), חלבונים המסוגלים לשפעל את מערכת החיסון ולגרום לה לתקוף את התאים הסרטניים. אולם טיפולים אלו היו כרוכים בתופעות לוואי קשות וסיכויי ההצלחה שלהם היו נמוכים למדי (רק אחוזים בודדים מהטיפולים הביאו להחלמה מהסרטן). תוחלת החיים הממוצעת של סרטן כליה גרורתי הייתה חודשים ספורים.
בשנת 2006 אושרה לשימוש תרופה ביולוגית בשם סוטנט (Sutent, שהיא השם המסחרי של המרכיב הפעיל Sunitinib) הגורמת לאפופטוזה של התאים הסרטניים דרך מניעת אנגיוגנזה על ידי עיכוב הפעולה של טירוזין קינאז. עיכוב התפתחות של כלי דם המזינים את הגידול פוגם באספקת החמצן והמזון לגידול וגורם למוות של תאים בו. עם השנים פותחו ואושרו לשימוש תרופות נוספות הפועלות באופן דומה, בהן סוראפניב (המשווקת בשם נקסבר, nexavar), אינלייטה (Inlyta, שם מסחרי של Axitinib), ווטריינט (Votrient, שם מסחרי של Pazopaniv), אברולימוס (Everolimus, משווק בשם אפיניטור - Afinitor), קבוזנטיניב (Cabozantinib, משווק בין השאר בשם קומטריק - Cometriq) ולנבימה (Lenvima, שם מסחרי של Lenvatinib). התרופות ניתנות כגלולה ותופעות הלוואי שלהן נחשבות נסבלות. תרופות ביולוגיות מצליחות בדרך כלל לעצור את התקדמות המחלה ואף להקטין את הגידולים הסרטניים למשך מספר חודשים עד מספר שנים, אך בסופו של דבר התאים הסרטניים מפתחים עמידות לתרופה דרך אבולוציה. בשל כך נהוג להתייחס לתרופות מהסוג הזה כתרופות מאריכות חיים ולא כתרופות המרפאות את המחלה. באמצעות טיפול הכולל רצף של תרופות שונות ניתן להאריך חיים יותר ממשך הטיפול בתרופה בודדת, אולם מידת ההצלחה הצפויה של תרופות רבות קטנה לאחר כשל של תרופה אחרת מאשר מידת ההצלחה הממוצעת שלהן כטיפול ביולוגי ראשון.
באמצעות הנדסה גנטית פותחו טיפולי אימונותרפיה חדשים המאפשרים לתאי דם לבנים מסוג לימפוציט T של מערכת החיסון לגרום למוות תאי מתוכנת של התאים הסרטניים. תרופות מהסוג הזה ניתנות בעירוי אחת לכמה שבועות, יש להן תופעות לוואי שנחשבות נסבלות, ובמקרים מסוימים עשויות להביא להחלמה מלאה מהמחלה אך לרוב גם הן פועלות כתרופות מאריכות חיים. בין התרופות מהסוג הזה ניתן למנות את אופדיבו (Opdivo, שם מסחרי של Nivolumab), ירבוי (Yervoy, שם מסחרי של Ipilimumab) וכן קיים טיפול בו שתיהן ניתנות בו-זמנית.
לכל התרופות הללו עלויות כספיות גבוהות היכולות להגיע לעשרות אלפי שקלים לחודש, ובמדינות רבות זהו שיקול משמעותי בקביעת הטיפול. בישראל, חלק מהתרופות כלולות בסל הבריאות ואחרות זמינות רק לבעלי ביטוח בריאות פרטי או בתשלום.
טיפול > טיפולים נסיוניים

מספר ניסויים קליניים בשלבים שונים בוחנים את היעילות ואת בטיחות השימוש בתרופות ביולוגיות חדשות עבור סרטן הכליה. מדובר בעיקר בטיפולי אימונותרפיה שחלקם כבר מאושרים לשימוש עבור סוגי סרטן אחרים, בין השאר Atezolizumab, Varlilumab, Durvalumab, Tremelimumab ו-Avelumab.
עבד אל-מלכ

כיפת הסלע, מבט מתוך הר הבית.
עבד אל-מַלִכּ בן מרואן (בערבית: عبد الملك بن مروان; 646 – 9 באוקטובר 705) היה הח'ליף החמישי מבית אומיה, שלט משנת 685 עד מותו.
עבד אל-מלכ ייצב את שלטון בית אומיה, דיכא את המרידות שאיימו על שלמות האימפריה מאז ימיו של יזיד הראשון, והרחיב את גבולות האימפריה. בתחום הפנים יזם עבד אל-מלכ רפורמות כלכליות חקלאיות ומנהלתיות חשובות שהפכו את האימפריה לריכוזית ובירוקרטית, צעדים שהועילו לשלטונו של עבד אל-מלכ אך גם היו הזרעים שהביאו לסיום שלטון שושלת בית אומיה כארבעים וחמש שנים לאחר מותו.
בנוסף, השקיע בבניית מבני ציבור ומסגדים, בכללם אל-אקצא וכיפת הסלע שבירושלים. כמה דורות אחריו ניסה ח'ליפה אחר, אל-מאמון, לייחס לעצמו את בניית המסגדים בהר הבית. הוא החליף כמה אריחי קרמיקה שהעידו אודות עבד אל-מלכ באריחים שנשאו את שמו שלו, אבל הותיר במקומם את האריחים שעליהם נכתב התאריך המקורי של הבנייה: سنة اثنين وسبعين "סנת את'נין וסבעין", שנת שתיים ושבעים. בכך חשפו ארכאולוגים את ניסיון הזיוף של הכתובת. הזיוף נותר שם כמות שהוא עד ימינו. שנת 72 להג'רה החלה ב-4 ביוני 691 לספירת הנוצרים והסתימה ב-23 במאי 692. ההיסטוריונים מקבלים את שנת 691 כשנת ראשית בניית המסגדים, ואת שנת 705 לספירת הנוצרים כשנת סיום הבנייה.
לאחר מותו של עבד אל-מלכ ירש את מקומו כח'ליף בנו וליד הראשון.
עלייתו לשלטון

עבד-אל מלכ נולד בעיר אל-מדינה בשנת 646, בנו של מושל העיר מדינה מרואן בן אבו סופיאן, לימים הח'ליף מרואן הראשון. בהיותו נער צעיר נרצח הח'ליף עות'מאן, שהיה מבית אומיה, ומשפחתו ירדה מעמדת הבכורה לה זכתה. לאחר מותו של הח'ליף עלי בן אבי טאלב ועלייתו של מועאויה הראשון, מונה שוב אביו למושל אל-מדינה ועבד אל-מלכ שימש כעוזרו בעבודות הממשל. למרות מעמדם בחג'אז לא היו בני ענף בני חכים לבית אומיה, שאליו השתייך עבד אל-מלכ, מקורבים לשלטון בדמשק, שבו החזיקו בני ענף אבו סופיאן.
לאחר גירוש בני אומיה מן החג'אז בזמן מרד עבדאללה אבן א-זובייר ועלייתו של מרואן לכס הח'ליפות בדמשק, שימש עבד אל-מלכ יועץ קרוב לאביו והשתתף איתו במסעות המלחמה ברחבי הח'ליפות. לאחר מותו של מרואן עלה עבד אל-מלכ לשלטון ללא התנגדות, בזכות מינויו כיורש עוד בתחילת תקופת שלטונו של אביו. בזכות ניסיונו הפוליטי העשיר של עבד אל-מלכ, התנהלותו כשליט התאפיינה מראשיתה באדיקות דתית, שיטתיות וזהירות.
צעדים צבאיים

אף על פי ששלטונו הקצר של מרואן הראשון ייצב במידה מסוימת את האימפריה האומיית, עדיין היה מצב האימפריה מעורער ואפילו בסוריה עצמה לא היה השלטון מובטח. מרואן הראשון עלה לשלטון בזכות תמיכתם של ראשי השבטים הימנים בראשותם של אבן בחדל. בידי מנהיגים אלו היה הכוח האמיתי בראשית ימי שלטונו. מצרים הושבה לשלטון האומיים והזרימה לאוצר הממלכה כספים אך הערבים במצרים היו מיעוט קטן שלא היה ביכולתו לתרום מהבחינה הצבאית.
בחג'אז גיבש עבדאללה אבן א-זובייר את שלטונו ומינה את אחיו מוצעב למושל בצרה. בעיר קרקסיא שבצפון ארם נהרים (בג'זירה) התיישבו שבטי הקיס בהנהגתו של זופר אבן אל חארית, אלו הכירו באל זובייר כח'ליף וחיפשו הזדמנות לנקום בבית אומיה על התבוסה שנחלו מיידי מרואן הראשון. בינתיים בכופה החל מרד שיעי גם נגד שלטון בית אומיה בהנהגת אל-מוח'תאר וגם נגד מרד אבן זובייר. מושל העיר מוח'תאר אבן אבי עובייד שביקש למצוא חליף מבני משפחת עלי, גרש באוקטובר 685 את המושל שמינה זובייר והפך לשליט העיר. כחסיד משפחת עלי היה נחוץ למוח'תאר נציג ממשפחה זאת שיעלה לכס הח'ליפות ולו באופן סמלי. עלי בן חוסיין (בנו של חוסיין בן עלי) סירב להצעה מפחד שגורלו יהיה כגורל אביו. בנו של עלי, מוחמד אבן אל-חנפיה מסר תשובה דו משמעית ובכך מונה לח'ליף שיעי למרות שלא היה מצאצאי פאטימה בתו של מוחמד, בן אל חניפה היה גם הראשון שקיבל את התואר מהדי, כלומר משיח.
מיד עם עלייתו של עבד אל מלכ לשלטון מונה עבדאללה אבן זיאד (שהיה מושל כופה בתקופת יזיד הראשון והיה אחראי לרצח חוסיין בכרבלא) למפקד צבאי בחזית עיראק ויצא להתקפה. באוגוסט 686 הובס ונהרג אבן זיאד על ידי חייליו של מושל כופה ליד נהר ח'אזיר שבאזור מוצול בצפון עיראק. במשך חמש השנים הבאות בחר עבד אל מלכ שלא לתקוף את עיראק אלא להעמיק את שלטונו בסוריה ולתת לכוחות זובייר ומוח'תאר להקיז זה את דמו של זה, במלחמה זאת מוח'תאר נהרג אך גם זובייר נחלש, במקביל ניהל זובייר מלחמות התשה נגד הח'ואריג'. בשנת 691 הצליח עבד אל-מלכ לקנות את תמיכתם של שבטי הקיס שעל נהר הפרת ובכך נפתחה הדרך לערים הגדולות של דרום עיראק- כופה ובצרה. מוצעב אבן א-זובייר שניהל בשם אחיו עבדאללה אבן א-זובייר את דרום עיראק נאלץ להפנות כוחות רבים לחזית הח'ואריג' באזור המפרץ הפרסי. בקרב דיר אל ג'את'ליק בשנת 691 הוביל עבד אל-מלכ את כוחותיו לניצחון על מוצעב וכבש את כופה. לכששמעו כוחותיו של מוצעב המוצבים במפרץ הפרסי (במלחמה נגד הח'ואריג') על תבוסת מנהיגם הם מיהרו להצהיר אמונים לעבד אל-מלכ. באוקטובר 692 חיסל כוח אומיי קטן בפיקודו של אל-חג'אג' בן יוסף את שארית המרד במכה והרג את עבדאללה אבן א-זובייר, בכך השלים עבד אל-מלכ את איחוד ממלכתו.
צעדים צבאיים > השלטון בעיראק לאחר דיכוי מרד אל-זובייר

בשנת 694 מינה עבד אל-מלכ את אל-חג'אג' למושל בצרה וכופה, זמן קצר לאחר מכן קיבל אל-חג'אג' גם את השלטון על המחוזות הפרסיים של האימפריה- ח'וראסאן וסיסתאן. שלטונו של אל-חג'אג' בעיראק היה קשה ופרובוקטיבי- אל-חג'אג' הטיל גיוס חובה על תושבי כופה. הצבא שגייס מבני עיראק יצא למלחמה ממושכת וקשה נגד הח'ואריג', במלחמה הופלו חיילים בני עיראק ושכרם היה קטן משמעותית משכר החיילים הסורים. בשנת 699 יצא חיל משלוח אחר למלחמה במחוז סיסתאן בפיקודו של אבן אל שעת', אחד ממכובדי האשרף בעיר כופה. לאחר מלחמה קשה, מלווה בעלבונות רבים מאל-חג'אג' היושב בכופה פתח אל שעת' במרד- בשנת 701 שב לעיראק כאשר הוא כובש את כופה ומבריח את אל-חג'אג' לבצרה. למרות הצלחתו הראשונית לאחד את בני כופה אחת מנהיגותו, לא שמרו אלו על אחדות השורות ובתוך חודשים ספורים נאלץ אל שעת' לברוח ואל-חג'אג' חזר לאל כופה כמנצח.
חיסול מרד אל שעת' סימל את תחילתו של עידן חדש ביחסים שבין בית המלוכה האומיי לתושבי עיראק. בשנת 702 הוקמה הבירה ואסיט (בערבית: האמצעית) בין כופה ובצרה, בעיר שוכנו פקידים וחיילים סורים שמעתה ישמשו כשליטיה האמיתיים של עיראק- לא עוד יהיה השלטון בידי האשרף- מכובדי השבטים הערבים שתיישבו בכופה עם הכיבוש הערבי. כעת הן הערבים והן המואלי (מוסלמים שאינם ערבים) נאלצו לשלם מיסים כבדים לשלטון הסורי המרכזי. בעת ההיא החל אל-חג'אג' במפעלים לפתוח החקלאות באזור ואסיט- פיתוח שכלל חפירת תעלות השקיה וטיפוח שטחים חקלאיים חדשים. רווחים שהתקבלו משטחים אלו הופנו לנאמני משפחת המלוכה בעוד קופתם של האשרף הולכת ומידלדלת.
למרות שמדיניותם הקשוחה של אל חג'אג' ועבד אל-מלכ לבני עיראק השקיטה את המצב לשנים רבות, הטינה שנוצרה בין הערבים המתגוררים בעיראק לשלטון האומיי תוביל ברבות הימים לחיסול שושלת בני אומייה ולעליתם של שושלת בני עבאס.
צעדים צבאיים > כיבוש המגרב

ב-695 כבש מפקד הכוחות האומיים בצפון אפריקה חסן איבן נעמן את קרתגו ואת הרי האטלס. זמן קצר לאחר מכן גרש הצי הביזנטי את הערבים מקרתגו, אך ב-698 כבש חסן את קרתגו בשנית והרס את העיר, בכך חוסלה הנוכחות הביזנטית באפריקה (פרט לעיר סאוטה הנמצאת בעברה האפריקאי של מיצרי גיברלטר). חסן נלחם בשבט הברברי זנטה בפיקודו של אל-קהינה, לאחר תבוסה ראשונית קיבל חסן תגבור מעבד אל-מלכ וב-702 הכניע את כוחות הברברים והשתלט למעשה על כל צפון אפריקה. חסן קבע את בירתו האדמיניסטרטיבית בכפר הקטן תוניס, כחמש עשרה כעשרה קילומטרים מהריסות קרתגו. ב-705 החליף מוסה איבן נוסייר את חסן כמושל צפון אפריקה, זה המשיך בביסוס השלטון האומיי על צפון אפריקה אך עדיין לא הצליח לכבוש את סאוטה.
כיבושים אלו, בימיו של הח'ליף עבד אל-מלכ שינו את פניו של המגרב. התרבות ההלניסטית-ברברית ששלטה באזור הובסה ועם השנים הודחקה, במקומה קובעה התודעה הערבית-מוסלמית בארצות המגרב, זאת למרות שבמחוזות אלו התיישבו ערבים מעטים.
צעדים מנהלתיים ודתיים

הממלכה אותה ייסד מועאויה הראשון הייתה נטולת מסורת שלטונית מדינית המאפשרת קיום יציב.
הרפורמה של עבד אל-מלכ כללה שני מרכיבים עיקריים:
עבד אל-מלכ יזם רפורמה בשפת השלטון, במסגרתה העביר את שפת המנהל לערבית, עד כה היו פקידי הממשל פרסים או יוונים ובשפות אלו נוהלה הממלכה. בעקבות המעבר לערבית נאלצו הפקידים הזרים ללמוד את השפה הערבית ונפתחה הדרך לקריירה פקידותית בפני ערבים.
הטבעת מטבעות - בעבר לא הוטבע מטבע ערבי אחיד אלא נעשה שימוש בחיקוי של מטבעות הביזנטים (הדינר) או הסאסאנים (הדירהם). עבד אל-מלכ הורה על יצירת מטבע אחיד בעל משקל וערך קבוע. המטבעות החדשים ייצגו את ערכי האסלאם: לא נטבעו בהם דמויות אלא נכתב שם הח'ליף, שנת ההנפקה ופסוק מן הקוראן המהלל את האסלאם או שולל את הפוליתאיזם (ובכללה השילוש הקדוש). מטבעות קטנים עדיין היו בין אלה שנועדו למשיכת נוצרים להתאסלם כמו ה فلس פלש' (פלס) של "אליא פלשטין" שהוטבע בירושלים, הוטבע בשנת 693 לספירה הנוצרית נזכר בקשורים למטה, ונושא ציור של צלב קטן, יחד עם תמונות מטבע נוסף של "אליא פלשטין" שמה של ירושלים על המטבע اليا "אליא" בא מ"איליא קפיטולינה" הרומית. אין זכר ל"אורשלים" או "אורושלים" או "אלקדש'" שמותיה האסלאמיים של ירושלים. פסוקים דומים התלוו לכתובות המעטרות מפעלי בנייה ממלכתיים.
בימיו של עבד אל-מלכ נחנך שרות דואר רשמי, לראשונה נוצר קשר סדיר בין הערים הגדולות בממלכה ובכך חוזק הקשר בין השלטון המרכזי בדמשק למחוזות השונים.
בנה מבנים והוסיף להם כיתוב בערבית.
לאחר דיכוי מרד אל-זובייר שיקם עבד אל-מלכ את העיר מכה ואת הכעבה שנפגעה במרד. הוא החל במסורת של טווית כסות משי לכעבה.
לקריאה נוספת

Chase F. Robinson, 'Abd al-Malik, Makers of the Muslim World series, Oneworld Publications, 2005
ספרות חובבים

ספרות חובבים או ספרות מעריצים (ידועה גם כפאנפיקשן, מאנגלית Fan Fiction ובקיצור פאנפיק - fanfic) היא ספרות הנכתבת על ידי חובביה ומעריציה של יצירה מקורית כלשהי, המכונה פאנדום, כגון ספר, סרט, סדרת טלוויזיה וכו', תוך העשרת היצירה החדשה מפירות רוחו של המחבר באמצעות שימוש באלמנטים מהיצירה המקורית, וקיום דיאלוג מובהק עמה.
ספרות זו התחילה לפני עידן האינטרנט, והרשת הגדילה את היקפה וסיפקה עבורה פלטפורמה נוחה.
יצירות החובבים מתבססות על עולמה של היצירה המקורית ועל רקעה - דמויות או עלילה - תוך הוספת אלמנטים מדמיונו של המחבר שמקורם מחוץ ליצירה המקורית.
אורכן של יצירות החובבים נע מטקסטים הכוללים משפטים אחדים בלבד ועד יצירות מרובות פרקים וכרכים.
הפאנדומים העיקריים הם לרוב מסוגות הפנטזיה והמדע הבדיוני, מפני שסוגות אלה מספקות למחבר עולם פנטסטי מוכן, ובו "חורים" המאפשרים פיתוח נוסף של העלילה והדמויות. בין הפאנדומים הפופולריים נכללים הפאנדום הפוטריסטי והטולקינאי, וכן יצירות הנכתבות תחת השפעה ברורה של משחקי תפקידים.
סוגי פאנפיקים

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
נהוג לחלק את ספרות המעריצים לסוגות משנה על פי מספר קריטריונים עיקריים: יצירת המקור מעוררת ההשראה; אורך; היחסים שבין הדמויות; מיקומה של עלילת היצירה על ציר הזמן ביחס ליצירת המקור ודירוג גיל קהל היעד של היצירה. נהוג לחלק את היצירות באופן זה:
יצירת המקור - ה"פנדום". נוהגים למיין את יצירות החובבים לפי יצירות המקור שעליהן הן מתבססות, למשל: יצירות בהשראת העולם הטולקינאי, יצירות בהשראת הארי פוטר וכדומה. יצירת חובבים בעלת קשר מוצהר ליותר מיצירת מקור אחת מכונה "קרוסאובר" (באנגלית "Crossover").
אורך - נהוג לסווג יצירות כ"קצרות" או "ארוכות" על פי ההגדרות הספרותיות ה"מסורתיות", הגם שלסיפורים קצרים בני פחות ממאה מילים נטבע הכינוי "דראבל". הסיפורים הארוכים נוטים להתפרסם כסיפור בהמשכים.
מערכות היחסים שבין הדמויות - נהוג לבצע חלוקה גסה בין יצירות שבמרכז עלילתן מערכת יחסים רומנטית בין דמויות - שאחת מהן לפחות מופיעה ביצירת המקור (דמויות 'קאנוניות') - לבין יצירות שעלילתן עוסקת בנושאים אחרים. הסוג הראשון מכונה "שיפ", הגזור מ-Relationship (באנגלית, מערכת יחסים), ואילו היצירות מהסוג השני מכונות "ג'ן" מ-General (באנגלית, כללי). בקרב יצירות ה"שיפ" מקובלת החלוקה בין יצירות "הט" העוסקות במערכת יחסים הטרוסקסואלית לבין יצירות "סלאש" העוסקות במערכת יחסים הומוסקסואלית, עבור יצירות המתרכזות במערכת יחסים בין שתי דמויות נקביות נטבע המושג "פמסלאש".
נהוג לסווג היצירות לז'אנרים, הנפוצים ביותר הם: אנגסט (סיפור דרמטי הכולל רגשות שליליים עזים), hurt/comfort (הכולל התאוששות מאירוע קשה, פציעה או מחלה של דמות ודמות אחרת שעוזרת לה), הרפתקה, חברות, אימה, דרמה, פנטזיה, משפחה, הומור, מסתורין, פרודיה, שירה, רומנטיקה, מדע בדיוני, על-טבעי וטרגדיה. ישנם ז'אנרים רבים אחרים. פעמים רבות קשה להבחין מה הז'אנר של פאנפיק מסוים.
מיקומה של עלילת היצירה על ציר הזמן ביחס ליצירת המקור - כאן מקובל להבחין בין יצירות המקדימות את עלילת היצירה המקורית, יצירות המתרחשות בזמן העלילה המקורית ויצירות המתרחשות לאחריה. ביצירות הממוקמות על ציר הזמן לאחר היצירה המקורית מקובל להבדיל בין "המשך ישיר" ל"המשך עצמאי". יצירת ההמשך הישיר שואפת להמשיך את עלילת היצירה המקורית, לרוב תוך שימוש בנקודת מבט, בסגנון ובקו עלילתי דומים לאלה של יצירת המקור. כנגד סוגה זה מועלית לעיתים ביקורת הטוענת כי הוא לוקה במידת מקוריותה ואמינותה. במקביל יש גם יצירות "המשך עצמאי", שעלילתן מתקיימת לאחר עלילת המקור והן משתמשות לעיתים בעולמה של היצירה גם כדי לנסות ולסגור "חורים" בעלילת המקור.
עלילה המשנה באופן מהותי את אחד המאפיינים הבולטים ביצירת המקור נקראת "עולם מקביל" או באנגלית Alternative universe) AU)
לעיתים הסופר יכריז על אלמנט משני בסיפורו כ-AU כחלק מהתקציר על הסיפור מבלי לשנות את הגדרת הסיפור כולו.
דירוג גיל קהל היעד של היצירה - יש הנוהגים להוסיף לכל יצירה "דירוג גיל" המציין את קהל היעד שלה לפי גובה מינוני השפה הבוטה וריבוי התכנים של אלימות ומיניות. סיווג צפייה זה מתבסס על זה המקובל בארצות הברית.
יחס מחברי יצירות המקור לפאנפיקשן

יש מחברים הרואים ביצירות כאלה מחמאה ומעודדים את כתיבתן במסגרת "השימוש ההוגן" כדוגמת מחברת ספרי "הארי פוטר", ג'יי קיי רולינג. או למשל תמיכתו של ג'ורג' ר. ר. מרטין, מחבר סדרת הספרים שיר של אש וקרח, שמעודד את הפאנפיקשן משחקי הכס. לעומתם, יש כותבים המתייחסים לתופעה בהסתייגות מסוימת, כמו פיליפ פולמן, מחבר טרילוגיית "חומריו האפלים".
הסוגיה המשפטית

מעצם אופיין לוקות יצירות חובבים רבות, לכל הפחות לכאורה, בפגיעה בזכויות יוצרים ובקניין רוחני. הדבר מתבקש בשל נטילת אלמנטים מיצירת מקור והכנסתם ליצירה חדשה, ללא בקשת רשות מבעלי הזכויות של היצירה המקורית (המחבר, יורשיו או גוף אחר המחזיק בזכויות כדין) וללא הסכמתם. הדברים נעשים בגלוי ובאופן מובהק, ויש בכך משום פגיעה בזכויותיהם של בעלי הזכויות על המקור. למרות זאת, כיוון שרוב היצירות מתפרסמות במרחב האינטרנטי, והמחבר החובב אינו זוכה לגמול חומרי או כספי כלשהו, נראה כי בעלי הזכויות והרשויות נוטים להעלים עין מהתופעה וחלקם אף מעודדים אותה. אף שתביעות משפטיות מצד בעלי זכויות יוצרים נגד יצירות אינטרנט מוגשות לעיתים רחוקות, קיימים חריגים אחדים; ג'יי קיי רולינג, למשל, תבעה כמה כותבים שעשו שימוש באלמנטים מיצירתה. התביעות הופנו נגד יצירות הכוללות סצנות חריפות של מין ואלימות.
בישראל זכתה סוגיה זו לעיון משפטי בדיון ב"ספר המשך" של היצירה "חסמבה". התובעת, אלמנתו של הסופר יגאל מוסינזון, יצאה נגד הקשר המוצהר והמובהק שיצרה המחברת בין המקור של מוסינזון לבין הפאנפיקשן במישור הדמויות ובמישור הזמן, תוך הצגת דמויות המקור באור שלילי. תביעה זו נדחתה בנימוק של נטילת המקור לצורכי ביקורת במסגרת השימוש ההוגן.
ספרות חובבים בישראל

בישראל מספר פורומים ואתרים בתחום ספרות החובבים, חלק מקהילות החובבים בארץ מקיימות אף פעילויות חוץ-אינטרנטיות כגון מפגשים חברתיים. בחלק מכנסי החובבים בתחום המדע הבדיוני והפנטסיה בארץ ישנו ייצוג תוכני גם לתחום ספרות החובבים.
תחום ספרות המעריצים התפתח בישראל בשלב מאוחר יחסית, אם כי צבר תאוצה עם הופעת ספרי הארי פוטר, אשר הביאו השראה לכותבים רבים. על אף זאת, קהל הקוראים קטן יחסית - הן משום שקהל קוראי העברית מצומצם ממילא יחסית לשפות אחרות (בוודאי אנגלית), הן משום שהז'אנר חדש יחסית, והן משום שהנטייה של קוראים רבים - כולל קוראים בז'אנר הפנטסיה והמדע הבדיוני, היא להסתייג מספרות מעריצים באורח גורף.
מצב דברים זה, כמו גם חילוקי דעות בקרב חובבי הסוגה, הביא לכך שכיום מתפרסמים באתרי הקהילה מספר מצומצם של יצירות באורך מלא. יצירות אחרות ננטשו על ידי יוצריהן העבריים בטרם הושלמו.
ראו גם

פאנדום
פאנארט
הארי פוטר והשיטה הרציונלית
הערות שוליים

1 2 3 4  גדעון אורבך, פאנפיקשן ודיני זכויות יוצרים - הפרה או אתגר?, אתר המגדל הלבן
↑  Lev Grossman, The Boy Who Lived Forever, Time Magazine, July 07, 2011
↑  מקור המונח בסימן "/". יש הנוהגים לסמן יצירות העוסקות במערכות יחסים בצורה "דמות א'"/"דמות ב'" כאשר במקומות המתאימים מופיעים שמות הדמויות העומדות במרכז היצירה.
↑  א (ת"א) 1437/02 חנה מוסינזון נ' שפרה האפרתי, ניתן ב-29 במאי 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549532505171  BnF: cb16977444d (data)  LCCN: sh2006002523  NKC: ph680881  SUDOC: 187556792 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
סן מיגל דה איינדה

סן מיגל דה איינדה (בספרדית: San Miguel de Allende; לעיתים מקוצר לסן מיגל) היא עיר במדינת גואנחואטו במקסיקו. היא נמצאת במרכז מדינת גואנחואטו, במרחק של 97 קילומטרים מהעיר גואנחואטו, בירת גואנחואטו, ובמרחק של 274 קילומטרים ממקסיקו סיטי, בירת מקסיקו.
סן מיגל דה איינדה ידועה בתור העיר הראשונה במקסיקו ששוחררה משלטון ספרד במהלך מלחמת העצמאות של מקסיקו.
העיר והמתחם הישועי חסוס נסרנו דה אטוטונילקו הוכרו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-2008.
מבט על העיר, ינואר 2013