stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עדי כהן (זמרת)
הערות שוליים

↑  יפעת מנהרדט, הזמרת עדי כהן הוחרמה בילדותה. אחרי 27 שנים קיבלה מכתב סליחה, באתר Xnet‏, 18 בספטמבר 2018
↑  "עוד כוכב נולד: עדי כהן ילדה בת", מאקו, מאי 2014
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, ‏10-16 במאי 2015
↑  גלעד ינאי, לירון לב ועדי כהן: "השנה אנחנו קופצים למים ועושים דברים שחששנו מהם הרבה שנים", באתר חדשות 13, 1 באוקטובר 2021
↑  בן שיף, הזמרת והשחקנית עדי כהן מצטרפת להפקה של המחזמר סוליקא, באתר באר שבע נט, 24 ביולי 2018
| כוכב נולד (2003–2012) |
| --- | --- | --- |
| מנחה | צביקה הדר |  |
| זוכים | נינט טייב • הראל מויאל • יהודה סעדו • ג'קו אייזנברג • בועז מעודה • ישראל בר-און • רוני דלומי • דיאנה גולבי • חגית יאסו • אור טרגן |  |
| מעפילי גמר אחרים | שירי מימון • שי גבסו • הראל סקעת • עדי כהן • מאיה רוטמן • מארינה מקסימיליאן בלומין • לי בירן • מיי פיינגולד • עידן עמדי • דוד לביא • אוהד שרגאי • איטן גרינברג |  |
| מתמודדים בולטים נוספים | כברה קסאי • אלון ליטבק • לירון לב • מיקה שדה • שירלי לילו • ליטל גבאי • מיכל רשף • הדר עוזרי • אסף אברבוך • ניצן קייקוב • אבי מאיר וענונו • עמרי רוטברד • מיכאל עינב • רועי ארז • נעמה שטרית • לבנת בן-חמו • עמיר חדד • מורן אהרוני • קנדוג • ענת אסתר חיטמן • דנה ליקוורניק • דניאל בן-חיים • חן אהרוני • מרים טוקאן • עדי אולמנסקי • אתי ביטון • איה זהבי פייגלין • לירן דנינו • עומר אדם • חובי סטאר • מורן מזוז • אדיר גץ • אבי בן אבו • אדר גולד • רוני גינוסר • נעמה כהן • תמר יהלומי |  |
| ערכים קשורים | טדי יזמות והפקות (חברת הפקה) |  |
| תוכנית אם, תוכניות בת ותוכנית המשך | לא נפסיק לשיר • נולד לרקוד • לא נפסיק לרקוד • בית ספר למוסיקה • הכוכב הבא |  |
| שופטים | צדי צרפתי • ריקי גל • פבלו רוזנברג • מרגלית צנעני • גל אוחובסקי • דנה אינטרנשיונל • מירי מסיקה • צביקה פיק • גידי גוב • יאיר ניצני • משה פרץ |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007600026305171  MusicBrainz: 58729cbb-634a-421f-876d-23ff37b4320d  VIAF: 88145304378978570472   WorldCat (עם VIAF): 88145304378978570472 
מתוך "לילות ברודוויי", 2023
Karsan J10

| --- | --- |

Karsan J10
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Karsan (אנ')
 שנות ייצור:  2010–2015
 הרכבה:  טורקיה טורקיה
 מודל קודם:  פיג'ו J9 
 מודל אחריו:  Karsan Jest
 סיווג:  מיניבוס
 אורך:  5,712-6,272 מ"מ
 רוחב:  1,950 מ"מ
 גובה:  2,467 מ"מ
 משקל:  2,634 ק"ג  2,749 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,300-3,860 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 2.3 ליטר (טורבו דיזל, מנוע הנעה אחורית, מתוצרת Iveco (אנ'))
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות
 
Karsan J10 הוא מיניבוס מתוצרת יצרנית הרכב הטורקית Karsan אשר יוצרה בין השנים 2010–2015 בטורקיה.
דגמים

מיניבוס - 14 נוסעים + נהג
מיניבוס - 17 נוסעים + נהג
מיניבוס - 20 נוסעים + נהג
תמונות

דגם "Karsan J10" - מיניבוס לתלמידי בית ספר
דגם "Karsan J10" - מיניבוס לתלמידי בית ספר
דגם "Karsan J10" (צולם בפטהייה)
ראו גם

מיניבוס
הערות שוליים

↑  דגמי "Karsan J10", leblogauto.com
נדודי שינה (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  סטיבן קינג
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  דרי 
 הוצאה
 הוצאה:  מודן
 תאריך הוצאה:  1994
 מספר עמודים:  732
 הוצאה בעברית
 תרגום:  מיכאל אביב
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001963869
 
נדודי שינה (באנגלית: Insomnia) הוא ספר פרי עטו של סטיבן קינג שיצא לאור בשנת 1994.
עלילת הספר מתרחשת בעיר דרי שבמדינת מיין בארצות הברית.
ספר זה עוסק ברעיונות של מציאויות שמעבר, של חיים ומוות, גורל, תכלית ומקריות, ושל היכולת של בני אדם, גם כשהם זקנים וסובלים מנדודי שינה קשים, לעשות את הבלתי יאומן, מה שנבצר מכוחות עליונים יותר לעשות. בספר מוזכרים מושגים רבים האופייניים לעלילות של סטיבן קינג כגון המגדל של הקיום סדרת (המגדל האפל), מלך הארגמן (בית שחור) ואורות המתים (זה).
עלילה

העלילה עצמה עוקבת אחר ראלף ולויס הסובלים מנדודי שינה עד כדי טשטוש בין עולם החלומות והערות, והרחבת התפיסה לעולם אחר הנמצא מסביב ובתוך העולם שלנו, מה שמכונה "עולם ההילות" או ה"היפר מציאות" (משם הגיע פניווייז ה"ליצן" בספר "זה").
בהמשך מגייסים כוחות מהעולם ההוא את ראלף ולוויס כדי למנוע אסון שיתרחש בעולם הרגיל וישפיע באופן מרחיק לכת על העולמות שמעבר, כשאד דיפנו המתומרן בידי כוחות שמעבר להבנתו מאותן מציאויות, משמש בתפקיד מפתח להוציא את אותו אסון אל הפועל.
העלילה סובבת אחר מספר דמויות מפתח:
ראלף רוברטס, אדם זקן שהחל לסבול מנדודי שינה לאחר מות אשתו קרוליין מגידול בראשה.
לויס צ'ייס, זקנה נוספת שסבלה מנדודי שינה במקביל.
אד דיפנו, שכנו של ראלף, צעיר, חביב ונעים הליכות שעובד ככימאי אשר החל להשתגע עד שהכה את אשתו כמעט עד מוות.
הלן דיפנו, אשתו של אד דיפנו שהוכתה בידו וברחה עם ביתה למעון לנשים.
נטלי דיפנו, בתם הקטנה של הלן ושל אד.
ג'ון ליידקר, בלש משטרה המתיידד עם ראלף רוברטס.
סוזן דיי, פמיניסטית מפורסמת המגיעה לדרי לנאום בעד ההפלות ומעוררת את הסערה שמהווה את הרקע של תחילת הסיפור.
הספר מתחבר לסדרת המגדל האפל. ישות הקרויה "מלך ארגמן" מעוניינת בחיסולו של ילד מסוים. הילד הוא במקרה בנה של אחד מהשוהות במעון לנשים מוכות, שמופיע בעקיפין בספרים האחרונים בסדרת המגדל האפל.
פאנוז אברוזי

| --- | --- |

Panoz Abruzzi
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Panoz, LLC
 שנות ייצור:  2011 (מכונית קונספט)
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  Panoz Esperante 
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  4,877 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,944 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים, 6,126 סמ"ק המפיק 640 כ"סב-6,500 סל"ד (מנוע ג'נרל מוטורס מסוג "LS based GM small-block engine" (אנ')
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 6 מהירויות
 
פאנוז אברוזי (באנגלית: Panoz Abruzzi) היא מכונית על, בתצורת מכונית ספורט, המוגדרת כמכונית קופה וגראן טוריסמו אשר הוצגה בשנת 2011 כמכונית קונספט  על ידי יצרנית מכוניות הספורט האמריקאית Panoz, LLC (אנ').
"פאנוז אברוזי"

2 מושבים.
2 דלתות.
מנוע קדמי.
מנוע הנעה אחורית.
היצרן תכנן לייצור מספר מוגבל של 81 יחידות מהדגם, כדי לציין את מרוצי מרוץ 24 השעות של לה מאן בין השנים 1923–2013.
תמונות

"פאנוז אברוזי"
"פאנוז אברוזי"
"פאנוז אברוזי"
"פאנוז אברוזי"
ראו גם

מכונית קונספט
פאנוז רודסטר / AIV רודסטר
הערות שוליים

↑  "פאנוז אברוזי" topgear.com/car-news/panoz-abruzzishiny
↑  "פאנוז אברוזי" motor1.com/news/85014/panoz-abruzzi
↑  "פאנוז אברוזי" wired.com/2010/07/panoz-abruzzi
↑  "פאנוז אברוזי" autocar.co.uk/car-news/new-cars/new-panoz-abruzzi
רוני קיי

| --- | --- |

קיי, 2012
 לידה:  8 באוגוסט 1969 (בת 55) ניו יורק ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  במאית טלוויזיה
 פרופיל ב-IMDb
 
רוני קיי (באנגלית: Ronnie Kay;‏ נולדה ב-8 באוגוסט 1969) היא במאית ויוצרת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה

רוני קיי נולדה בניו יורק ועלתה בגיל שלוש לישראל בה גדלה. סבה, שמשון קפלן, היה עורך-דין ידוע ויקיר העיר תל אביב. אביה, עמי ארצי, הוא מפיק סרטים החי בלוס אנג'לס. אמה היא דסי קסטן, אביה החורג הוא דני קסטן ששימש יו"ר איגוד הכדורסל בישראל. רוני קיי הייתה נשואה לכדורסלן דורון שפר, ולשניים בת משותפת, שנולדה ב-2002.
היא למדה בבית הספר היסודי ארזים בנווה אביבים ובבית הספר התיכון אליאנס ברמת אביב. מאז ומתמיד שאפה להיות במאית. כשהייתה בת ארבע עשרה למדה משחק בתיאטרון ילדים ונוער, ובמהלך שנות התיכון למדה במכינה בסטודיו למשחק ניסן נתיב. בצה"ל שירתה כמדריכת טכניקות ירי בסיירים בחיל השריון.
בשנים 1992–1995 למדה בבית הספר לקולנוע USC בלוס אנג'לס, הנמצא תחת חסותם של סטיבן ספילברג וג'ורג' לוקאס. שפילברג, שנזרק מבית הספר שנים רבות קודם לכן, סיים במחזור שלה וקיבל תעודה. ג'ורג' לוקאס היה המורה שלה לסאונד. היא זכתה במימון לימודים על מלגת הצטיינות, וסיימה ראשונה בכיתתה וברשימת הדיקן. סרטה הקצר, שצולם בישראל, נבחר לייצג את בית הספר USC ברחבי העולם.
בחופשות מהלימודים שבה לישראל ויצרה כתבות לתוכנית "סל בסלון" בערוץ הספורט.
בתום לימודיה ביימה סרט על בתיה ארד, אמו של רון ארד, "פעם אחת חלמתי שאבא חזר הביתה", ובהמשך ביימה סרט לרשת NBC בשם "Hope It Up", שעסק בילדים שהכדורסל מציל אותם מחיים של פשע. במהלך השנתיים הבאות עבדה ברשת הטלוויזיה NBA Entertainment, בה הפיקה וביימה כתבות רבות.
ב-1997 שבה לגור בישראל. היא הנחתה את התוכנית "ראלי דקאר" בערוץ הספורט, ביימה עבור ערוץ 2 את הסרט התיעודי "אני דקל" שסיפר את סיפורו של שחקן עם תסמונת דאון וביימה סרטים וכתבות שונות לערוץ הספורט. היא ביימה שלוש סדרות עלילתיות: "זבנג!" - על פי ספרי הקומיקס של אורי פינק, "טיפול נמרץ" - שהייתה סדרת הדגל של טלעד (22 פרקים), ו"חדר מלחמה" (9 פרקים), על פי תסריט של יאיר לפיד.
בנוסף, ביימה סרטוני פרסומת רבים, לצד סרטים וסדרות תעודה ששודרו בערוץ 10, ערוץ שמונה, רשת ו-yes.
בשנים 1997–1998 כיהנה כראש מחלקת קידום ופיתוח באולפני ג.ג., כולל אחריות מלאה על בניית מכרזים, יזמות של תוכניות שונות ופיתוח תכנים.
בשנת 1999 עמדה בראש ערוץ פנאי ובידור באתר האינטרנט "תפוז". במסגרת זו לקחה חלק בבניית הערוץ, בעריכתו ובעריכת מדור.
בין הקליפים הרבים שביימה: "לא יכול להוריד ממך את העיניים" - הקליפ האחרון של מאיר אריאל, "תרנגול כפרות", הקליפ האחרון שצילם יוסי בנאי, יום לפני פטירתו, "זמן אהבה" של דוד ד'אור ואהוד בנאי ו"לולה" של דודו טסה. בנוסף, ביימה קליפים לרמי קלינשטיין, בהם "שיר חשוף", "הכעס" ו"אלוהי הדברים הקטנים".
בשנים 1997–2009 לימדה משחק מול מצלמה בבית הספר למשחק "בית צבי".
בשנים 2000–2001 לימדה וליוותה את פרויקט הגמר של תלמידי בית הספר לעריכה "Jump Cut".
מאז ועד היום ביימה סרטים וסדרות דוקומנטריים לטלוויזיה, בהם: "אמא יקרה לי", ו"סוף סוף אמא", סדרות דוקומנטריות לערוץ 10 עם מיקי חיימוביץ'; "מלחמות היהודים" עם עופר שלח; "מיניות ספורט" לערוץ שתיים במסגרת פרויקט "זום"; "עוד מעט נהפוך לשיר" תוכנית ליום הזיכרון לחללי מערכות ישראל לערוץ 2 עם גולן יוכפז, ו"מודה אני" לערוץ 2, העוסק במוזיקאים שחוזרים בתשובה.
בדצמבר 2012 ביימה את הסרט "ציפי לבני - החלום ושברו" – סרט תיעודי המלווה את ציפי לבני ברגעים אינטימיים לאורך שלוש שנים קריטיות בחייה (2012-2009). מרגע הזכייה ברוב קולות בבחירות, דרך ההתפטרות מהכנסת ועד להתלבטות על צעדיה הבאים, לנוכח הקדמת הבחירות לינואר 2013. בנוסף, יצרה וביימה סדרה תיעודית לyes בשם "שידוך משמים" על שידוכים בחברה החרדית.
אודות עבודות נבחרות

Threesome - סרט קצר אודות שני חברים טובים, שאחד מהם נהרג במלחמה.
Hoop It Up – סרט תיעודי לרשת NBC על סיפורים אישיים של ילדים שהכדורסל מציל אותם מחיים של פשע.
פעם אחת חלמתי שאבא חזר הביתה – הסרט הארוך הראשון שביימה. מספר על בתיה ארד, אמו של רון ארד, שהצטלמה לראשונה באופן אישי בפני כלי התקשורת בסרט זה. הסרט שודר ברשתות טלוויזיה ובסינמטקים ברחבי תבל. הסרט ליווה את מסעותיה של בתיה ארד והוקרן ברחבי העולם.
אני דקל - סרט תיעודי על דקל שיקרצי, שחקן בעל תסמונת דאון. הסרט זכה בפסטיבל סרטים בטורונטו ב-1997.
מיניות ספורט – סרט תיעודי על מיניות בספורט במסגרת פרויקט "זום".
מלחמות היהודים – סדרה תיעודית עם עופר שלח, בה כל פרק עסק בנושא אחר, מימי טרום המדינה ועד לימינו אלה. בין הנושאים בהם עסקה הסדרה: המלחמות בין אצ"ל ללח"י, בין הקיבוצים לעירונים, בין העבודה לליכוד ובין הפועל למכבי.
טיפול נמרץ – סדרת בית חולים מז'אנר ER האמריקאית, המגוללת את חייהם האישיים והמקצועיים של אנשי הסגל הרפואי. השתתפו בסדרה עמוס לביא, לימור גולדשטיין, אורנה פיטוסי, ליאת גליק, גיא זוארץ, רפי ויינשטוק, מיכל ינאי, אלון אופיר, אסתי זקהיים ויוסי גרבר.
סוף סוף אמא – סדרה תיעודית עם מיקי חיימוביץ' אודות אנשים חשוכי ילדים במאבקם להפוך להורים. כל פרק עסק בסוגיה אחרת: אימוץ - תיעוד נסיעת זוג לגואטמלה, פונדקאות - ליווי הזוג במהלך התהליך, תרומת ביצית - ליווי אישה בדרכה לקבל תרומת ביצית בקפריסין, ועוד. הסדרה זכתה בפסטיבל הקולנוע ירושלים בשנת 2009.
האישה האחרת - סרט תיעודי על יחסים אסורים, בו הפילגש מסירה את המסכה ומספרת על מעשיה מנקודת מבטה, לצד האישה הנבגדת.
מודה אני - סרט תיעודי על מוזיקאים חוזרים בתשובה, שבמרכזו הזמר שלומי שבת, לצד אמנים נוספים כאייל גולן ודין דין אביב, חבריו למקצוע ולדרך החזרה בתשובה.
פילמוגרפיה

| סרט/סדרה | סוגה | ערוץ | תפקיד | השנה שבה שודר לראשונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ציפי לבני החלום ושברו | סרט תיעודי | ישודר בערוץ 2, באירופה ובערוץ HBO בארצות הברית | במאית ויוצרת | נרכש לשידור |
| שידוך משמים | סדרה תיעודית בנושא שידוך משמים | yes דוקו | במאית ויוצרת | 2013 |
| מודה אני | סרט תיעודי | ערוץ 2 | במאית | 2011 |
| עוד מעט נהפוך לשיר | תוכנית תיעודית ליום הזיכרון | ערוץ 2 | במאית, עם גולן יוכפז | 2011 |
| האישה האחרת | סרט תיעודי | ערוץ 10 | במאית ויוצרת | 2010 |
| סוף סוף אמא | סרט תיעודי | ערוץ 10 | במאית, עם מיקי חיימוביץ' | 2009 |
| אמא יקרה לי | סדרה תיעודית | ערוץ 10 | במאית, עם מיקי חיימוביץ' | 2007-2006 |
| חדר מלחמה | סדרת דרמה | ערוץ 2, רשת | במאית, תסריטאי: יאיר לפיד | 2005 |
| טיפול נמרץ | סדרת דרמה | ערוץ 2, טלעד, עונות ראשונה ושנייה | במאית ויוצרת | 2003-2001 |
| מלחמות היהודים | סדרה תיעודית היסטורית | ערוץ 8 | במאית, עם עופר שלח | 2000 |
| הפסיכולוגיה של המין (על מיניות בספורט) | סרט תיעודי | ערוץ 2, במסגרת הסדרה "זום" | במאית | 1999 |
| זבנג! | סדרת טלוויזיה, המבוססת על ספרי הקומיקס של אורי פינק | ערוץ 2, קשת. שודר בשידורים חוזרים בHOT בידור ישראלי ובערוץ הילדים | במאית (14 פרקים) | 1999-1998 |
| תוכניות וכתבות רבות |  | ערוץ הספורט | במאית | 2000-1997 |
| אני דקל | סרט תיעודי | ערוץ 2, קשת; שודר גם ברחבי תבל |  | 1997 |
| ראלי דקאר | תוכנית | ערוץ הספורט | מנחה | 1997 |
| Hoop It Up | סרט תיעודי | NBC | במאית ומפיקה | 1997 |
| תוכניות רבות |  | NBA Entertainment | במאית ומפיקה | 1997-1996 |
| פעם אחת חלמתי שאבא חזר הביתה | סרט תיעודי על רון ארד | הוקרן בלוס אנג'לס, ניו יורק, אירופה, וכמו כן בסינמטקים של ירושלים ותל אביב | במאית ומפיקה | 1995 |
| Threesome | סרט גמר קצר על סטודנטים זרים | נבחר לייצג את בית הספר USC, בהקרנות ברחבי העולם | במאית ומפיקה | 1995 |
הערות שוליים

↑  יניב זך, "לפידיזם" - ראיון על הסדרה "חדר מלחמה", באתר nrg‏, 30 בדצמבר 2004
↑  ערן סויסה, "בסיטואציה הזו לכולם כואב": על "האישה האחרת", באתר nrg‏, 26 באוגוסט 2010
טרוי דיני

טרוי מת'יו דיני (באנגלית: Troy Matthew Deeney; נולד ב-29 ביוני 1988) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

טרוי דיני שיחק כדורגל בשתי קבוצות מקצועיות ובקבוצת חובבנים אחת: וולסול, היילסוואן וטפורד.
קריירת מועדונים > וולסול

בשנת 2004 הצטרף דיני לקבוצת הנוער קלמסלי ווד. ב-18 בדצמבר 2006 חתם דיני בקבוצת וולסול בליגה הרביעית באנגליה. הוא הושאל ישר אחרי ההחתמה לקבוצת חובבנים היילסוואן טאון לעונת 2007/2006.
קריירת מועדונים > היילסוואן

מיד לאחר החתימה בוולסול, הושאל דיני לקבוצת החובבנים היילסוואן טאון בליגת החובבנים באנגליה. באותה עונה רשם כ-10 הופעות וכבש שמונה שערים.
קריירת מועדונים > ווטפורד

באוגוסט 2010 חתם טרוי דיני על חוזה לשנתיים בווטפורד תמורת חצי מיליון פאונד. באותו היום שחתם על החוזה, הספיק דיני להשתתף בניצחון הקבוצה על נוריץ' סיטי במשחק הראשון בעונת 2011/2010.ב-24 באוגוסט 2010 כבש דיני את שערו הראשון במדי ווטפורד מול נוטס קאונטי במשחקו החמישי במועדון.
בעונתו הראשונה בווטפורד שיחק דיני ב-40 משחקים, ובהם כבש 3 שערים.
ב-12 במאי 2013, ווטפורד שיחק נגד לסטר סיטי במסגרת חצי גמר הפלייאוף בליגת המשנה באנגליה. משחק זה היה אחד המשחקים הדרמטיים בכל היסטוריית הליגה. לקראת סיום המשחק התוצאה הייתה 1–2 לווטפורד, שהייתה זקוקה לשער נוסף כדי לעלות לגמר הפלייאוף. דיני כבש שער נוסף בעת תוספת הזמן, לאחר החטאת פנדל דרמטית של לסטר. גול זה זכור כאחד מהגולים המפורסמים בכדורגל העולמי.
דיני סיים את עונת 2013–2014 ואת עונת 2014–2015 כשכבש מעל 20 שערים בכל אחת מהעונות. כתוצאה מכך, הוא הפך לשחקן הראשון בווטפורד מאז 1983 שכבש מעל 20 שערים בשתי עונות רצופות.
ב-8 באוגוסט 2015 ערך דיני את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה באנגליה, ה"פרמייר ליג", במשחק מול אברטון שהסתיים בתוצאה 2-2.ב-24 באוקטובר באותה שנה, כבש דיני את גול הבכורה שלו ב"פרמייר ליג" כשווטפורד הביסה את סטוק סיטי 2-0.ב-1 ביולי 2016, דיני חידש חוזה וחתם לחמש שנים נוספות עם ווטפורד.
דיני הבקיע את שערו ה-100 כשהיה לבוש במדי ווטפורד ב-26 בדצמבר 2016 ובכך השווה לתיקו 1-1 נגד קריסטל פאלאס. הוא הפך לשחקן החמישי שהגיע ל-100 שערים בווטפורד.
קריירת מועדונים > בירמינגהאם סיטי

ב-30 באוגוסט 2021 עזב את ווטפורד לאחר 11 שנה וחתם לשנתיים בבירמינגהאם סיטי. ב-10 בספטמבר ערך הופעת בכורה בקבוצה, בניצחון 0–2 על דרבי קאונטי. חמישה ימים לאחר מכן כבש גם שער ראשון, בהפסד 1–4 לפולהאם.
קריירה בינלאומית

באוקטובר 2015, דיני חשף כי הוא דחה פעמיים זימונים לנבחרת ג'מייקה ושיש לו רצון לשחק בנבחרת אנגליה. הוא האמין כי הוא היה יכול לשחק בנבחרת צפון אירלנד, אבל האפשרות נשללה במהרה מכיוון שלא הוריו ולא סביו היו יוצאי צפון אירלנד.
חיים אישיים

דיני נולד בברמינגהאם, שבמערב מידלנדס וגדל בשכונת קלמסלי וודס. יש לו שני אחים מהם נפרד בגיל 11 כתוצאה ממחלוקות בין ההורים. ב-25 ביוני 2012 נשפט דיני ל-10 חודשים בכלא כיוון שבעט באיש בזמן קטטה. דיני היה נשוי לסטייסי ולהם שני ילדים. אחיו כדורגלן חובבן בקבוצה טלפורד יונייטד.
הערות שוליים

1 2 3 4  Frank Smith, Troy Deeney speaks to Frank Smith about how he went from scoring seven times whilst drunk for Chelmsley Wood to captaining Watford into the Premier League, watford observer
1 2  troy deeney bio, BBC sports UK
↑  Saj Chowdhury, Norwich   2 - 3   Watford, BBC sports UK
↑  Agam Bachar, Watford   1 - 2   Notts County, BBC sports UK
↑  9. Troy Deeney, soccer base
↑  Tom Prentki, Watford 3 Leicester City 1 (agg 3-2): match report, the telegraph
↑  Anthony Matthews, Troy Deeney scores 20 goals for second consecutive season as Watford end 14-game winless streak on road at Sheffield Wednesday, watford observer
↑  watdord-everton
↑  Saj Chowdhury, stok city-watford, BBC sports UK
↑  agam bachar, Troy Deeney, Isaac Success & Christian Kabasele agree Watford deals, BBC sportd UK
↑  Matthew Henry, watford-crystal palace
↑  Adam Newson, Troy Deeney has revealed he has twice been offered the chance to represent Jamaica but the Watford captain has England ambitions
↑  Jason Burt, Troy Deeney: Going to prison was the best thing that's ever happened to me
↑  asaf gabay, Watford striker Troy Deeney sentenced to ten months in prison for affray.
↑  WALLY DOWNES JR, Watford star Troy Deeney’s summer wishlist includes a new contract, a trip to DisneyWorld and a new car-park space
רצח מלה מלבסקי

רצח מָלָה מלבסקי הייתה פרשת רצח של תיירת אמריקאית שהתרחשה בישראל במרץ 1985 ממניעים של בצע כסף. לאחר חקירה מאומצת ומשפט מתוקשר, הורשעו ברצח שתי נשים שקיימו אורח חיים נורמטיבי: חוה יערי ואביבה גרנות.
החקירה

ב-10 במרץ 1985 נמצאה גופתה של מלבסקי, תיירת יהודייה, ניצולת השואה בת 59 מניו יורק, שהגיעה לישראל כשבועיים קודם לכן. הגופה נמצאה על דרך עפר סמוך לשדה דב שבתל אביב כשראשה מרוצץ וגופתה מרוטשת מפגיעת מכונית. על פי הדיווחים בעיתונות הגופה נמצאה על ידי יצאנית בשם קטי גונן. חקירת המשטרה העלתה שמלבסקי נעלמה כאשר הייתה בדרכה לפגישה עם אשה בשם חווה יערי, אז אשתו של העיתונאי אהוד יערי. יערי נחקרה יומיים לאחר מציאת הגופה ואישרה שהייתה אמורה לפגוש במלבסקי אך טענה שמלבסקי לא הופיעה לפגישה. בשלב זה כיוון החקירה העיקרי של המשטרה היה שמלבסקי נדרסה בתאונת פגע וברח, ככל הנראה בידי משאית.
במשך כמה חודשים לא חלה התקדמות בחקירה עד אשר נודע לאחותה של מלבסקי, שהייתה תושבת ישראל, שלמלבסקי היה חשבון בבנק לאומי בתל אביב שהועבר לסניף בירושלים. משביקשה לקבל פרטים על אודות החשבון של אחותה, מצאה כי כל הכסף שהיה בו נמשך באמצעות ייפוי כוח שאותו חשבה למזויף, שכן כתב היד היה שונה מכתב ידה של אחותה המנוחה. האחות דיווחה למשטרה על העניין ונפתח כיוון חקירה חדש.
התגלה שחשבון הבנק של מלבסקי בירושלים התרוקן מהכספים שהיו בו, בסך של יותר מ-50 אלף דולר אמריקאי (כ- 142,539 דולר אמריקאי בשנת 2024). נמצא שחוה יערי, שעבדה בבנק כיועצת לניירות ערך זרים, היא שטיפלה בחשבון. המשטרה קיימה האזנת סתר ממושכת לטלפון של יערי והחלה לטמון לה מלכודות, כדי להשיג ראיות מוצקות שיאששו את החשד שהיא הרוצחת. שוטרת סמויה נשלחה אל מקום עבודתה ואמרה לה לתומה שהיא מוכרת לה. לאחר מכן התקשרה אותה שוטרת ליערי ואמרה לה שהיא יודעת מאין היא מוכרת לה – היא ראתה אותה עם הנרצחת מלבסקי. יערי, שחששה כי נתפסה, התקשרה מבוהלת לידידתה הירושלמית אביבה גרנות, רוקחת במקצועה, ואף הציעה לפגוע באישה שזיהתה אותה כביכול באמצעות מחבת. כך היו למשטרה ראיות שהשתיים היו מעורבות ברצח.
יערי וגרנות נעצרו והכחישו בחקירתן את מעורבותן, אולם בהמשך החקירה נשברה גרנות, הודתה במעורבות ברצח וסיפרה כי יערי ביצעה אותו, בסיועה. הודאתה של גרנות הובילה להחלטת המשטרה לעמת בין השתיים. בעימות נתגלע סכסוך ביניהן והן הטיחו האשמות זו כלפי זו. תוך כדי כך מסרו למשטרה פרטים רבים שתאמו את הממצאים בזירת הרצח, ובכלל זה ראיות חותכות למעורבותן שעליהן התבסס חלק מרכזי של כתב האישום. התברר שיערי וגרנות גרו באותו הבניין בירושלים וכך התיידדו ופעלו יחד לגניבת כספה של מלבסקי, שאותו בזבזו בקניית מוצרים שונים. אחד הגורמים שליבו את הכעס בין השתיים נבע מכך שגרנות גילתה תוך כדי החקירה שחברתה יערי העבירה לה רק סכום כסף קטן יחסית מתוך כספה של מלבסקי, 5,000 דולר, ואת היתר לקחה לעצמה. אמצעי התקשורת באותה התקופה עסקו רבות בשאלה מי מהשתיים היא הרוצחת ומי סייעה ברצח. גרנות הוצגה אז כאישה המשפיעה, ואולם ראש צוות החקירה מישל חדד (שגם כתב ספר על הפרשה) סבר שיערי היא הרוצחת ושגרנות סייעה לה.
המשפט

משפטן של השתיים נפתח ביוני 1986 והתנהל בבית המשפט המחוזי בתל אביב לפני השופטים חנה אבנור, ישראל גלעדי ויוסף גולדנברג. התובעת במשפט הייתה פנינה דבורין.
במהלך המשפט התברר שמלבסקי הייתה תושבת ארצות הברית ולקוחה בבנק לאומי בתל אביב. מלבסקי מיעטה להגיע לישראל, וחוה יערי טיפלה בחשבון מטבע החוץ שלה. לאחר שיערי עברה לעבוד בבנק הפועלים היא הצליחה לשכנע את מלבסקי, שהתיידדה עימה, להעביר את חשבונה לבנק הפועלים.
כשהגיעה מלבסקי לארץ היא גילתה שכספה נמשך מחשבון הבנק שלה ללא ידיעתה, וכשנודע ליערי שמלבסקי החלה בניסיונות לברר היכן כספה החליטה, בשיתוף ידידתה גרנות, לרצוח אותה. השתיים פיתו את מלבסקי לנסיעה משותפת, יזומה מראש, ובהגיען סמוך לשדה דב החלו להתעלל בה בכך שאחת מהן פצעה את מלבסקי באמצעות חבטת מערוך חזקה בראשה, ולאחר מכן הן דחפו אותה מהמכונית ואז דרסו אותה, ריטשו את גופה כמה פעמים וכך הביאו למותה. עד היום לא ברור מי משתיהן היא שהכתה במערוך, שכן כל אחת מהן האשימה את האחרת. אחרי שווידאו את מותה הסתלקו יערי וגרנות מהמקום.
בחקירה בבית המשפט הוצג לפני הנאשמות המערוך שבאמצעותו הוכתה מלבסקי.
הרצח עורר הד תקשורתי רב, הן בגלל מעשה הרצח עצמו, שהיה מזעזע וחמור, הן בשל העובדה שיערי הייתה אשתו של כתב הטלוויזיה אהוד יערי, והן בשל העובדה שהיא וגרנות היו נשים מהמעמד הבינוני, נטולות רקע עברייני. הזעזוע גבר כיוון שהרצח נעשה בעבור בצע כסף, בידי נשים מבוססות כלכלית: גרנות הייתה בעלת בית מרקחת, ויערי הייתה פקידה בבנק. לאחר שהורשעה חוה אהוד יערי התגרש ממנה בשל הרצח.
על השתיים הוטל ב-1987 מאסר עולם. בפסק הדין כתבו השופטים על יערי וגרנות: "הרצחתן וגם ירשתן?". ב-1989 נדחה ערעורן לבית המשפט העליון.
המאסר ואחריו

לאחר קציבת עונשן של גרנות ושל יערי בידי נשיא המדינה עזר ויצמן, ולאחר ניכוי שליש על התנהגות טובה, שוחררו השתיים ממאסר אחרי כ-14 שנים, בשנת 2000. לקראת שחרורה התראיינה גרנות לכתב וואלה שלומי בוצ'צ'ו. בכותרות נכתב שהיא התחרטה, אך בגוף הריאיון סיפרה שעברה טיפול מרפאתי פסיכולוגי, שלדעתה הפשע נבע רק מטמטום, ושניתקה כל קשר עם יערי. על פי הכתבה, הסיבה לשחרורן המוקדם הייתה התנהגות טובה.
גרנות נפטרה ב-18 בדצמבר 2015. באותו יום פורסם באתר ynet ריאיון עם חוה יערי שבו היא לא הביעה חרטה, וטענה שגרנות השפיעה עליה. עוד טענה יערי שגרנות עסקה בגניבת כסף לאחר שהשתחררה. לעומת זאת, בתגובות לכתבה חשף אחד הסוהרים שבעת המאסר הייתה גרנות אסירה למופת, ואילו יערי חברה לגיתית איזראלוב, אשר רצחה את בעלה כדי לקבל את כספי ביטוח החיים. על פי אותו סוהר, השתיים ניסו באופן שיטתי להפליל קצינה וסוהרים בעלילות שווא. לטענתו היה החוקר של הפרשה תחת צו בית משפט. איזראלוב שוחררה מהכלא כשלושה חודשים לפני יערי. בשנת 2003, שלוש שנים לאחר שחרורה, תבעה יערי את בעלה לשעבר אהוד בטענה שעשק אותה.
יערי ממשיכה להכחיש את מעורבותה ברצח.
תיעוד הפרשה והשפעה תרבותית

ב-1987 פרסם העיתונאי גבריאל שטרסמן את ספרו "המערוך: פרשת הרצח של מלה מלבסקי". הספר, בהוצאת כנרת, עוקב אחרי פרשת הרצח של מלבסקי מתחילתה ועד סופה. הספר נרכש להפקה קולנועית (על ידי הבמאי נסים דיין והסופר אריה קרישק) ועמד להיות מצולם אך עקב התערבות משפטית נבלם ונגנז.
ב-1992 פרסם עו"ד מישל חדד, שהיה החוקר הראשי של הפרשה, את הספר "נשים רוצחות" שמתאר את הפרשה מזווית הראייה שלו כחוקר.
ב-2018 שודר בערוץ עשר תחקיר של איילה חסון על הפרשה. לתחקיר התראיין גם פקד (בדימ') עו"ד מישל חדד, שחקר את תיק הרצח.
ב-16 בספטמבר 2018 שודר בקשת 12 הסרט "רוצחות מבית טוב" על חקירת הרצח. בסרט התראיינו החוקרים של אותה פרשה ואישים נוספים שהיו קשורים אליה, ושובצו בו קטעים מבוימים. את דמותה של יערי גילמה נתי קלוגר ואת דמותה של גרנות גילמה עירית נתן בנדק. למחרת שודר בקשת 12 ריאיון עם חוה יערי ולאחריו עימות בינה ובין פקד חדד.
בסוף שנת 2021 פורסם כי התיאטרון הקאמרי יעלה מחזמר סאטירי בשם "חווה ואני", שיתבסס על הפרשה.
לקריאה נוספת

גבריאל שטרסמן, המערוך: פרשת הרצח של מלה מלבסקי, רמת גן: כנרת, 1987
מישל חדד, נשים רוצחות; עיבדה וערכה עמלה עינת, תל אביב: ידיעות אחרונות – ספרי חמד, 1992
מוטי בן־ינאי, הירשת וגם רצחת, תל אביב, 1990
נסים משעל, 70 לישראל, ידיעות ספרים, עמ' 233