stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרימוס (תואר)
הערות שוליים

↑  ראו Primus of the Scottish Episcopal Church
↑  סיני יז, עמ' קפה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4303566-8 
ערך זה הוא קצרמרבנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פייטרו בארבולאנו

פייטרו בארבולאנו (באיטלקית: Pietro Barbolano) המכונה גם פייטרו צ'נטראניגו (Pietro Centranigo) היה הדוכס ה-28 של ונציה. פייטרו כיהן כדוג'ה בין השנים 1026–1032.
חייו

פייטרו נבחר לתפקיד לאחר הדחת קודמו, אוטונה אורסאולו. בעקבות ההדחה (שנבעה מכעס תושבי ונציה על הנפוטיזם של אוטונה), הוטלו סנקציות רבות על העיר ונציה על ידי הקיסר קונסטנטינוס ה-8, קיסר האימפריה הביזנטית והקיסר קונראד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. כמו כן, בעקבות ההדחה אישטוון הראשון מלך הונגריה תקף את ערי ונציה שבחוף דלמטיה וכבש וסיפח חלק מהן.
בעקבות הלחץ הכלכלי החלה דרישה עממית להשבת אוטונה לכיסאו. בשנת 1032, בעקבות הלחץ הציבורי התפטר פייטרו מכס הדוג'ה, וקרא לאוטונה לשוב מגלותו בקונסטנטינופוליס. באופן זמני שלט בוונציה אחיו של אוטונה, אורסו, ארכיבישוף גראדו.
בעת שהגיעו השליחים לקונסטנטינופוליס, התברר כי אוטונה נמצא על ערש דווי. בשורה זו הביאה לניסיון של דומניקו אורסאולו להשתלט על כס הדוג'ה. תושבי העיר התנגדו לניסיון, שנראה בעיניהם ניסיון להקים מונרכיה בעיר, ולכן בשנת 1032 נבחר הסוחר העשיר דומניקו פלאבאניקו לתפקיד הדוג'ה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 101810187X  VIAF: 221036282   WorldCat (עם VIAF): 221036282
פייטרו אורסאולו השני

פייטרו אורסאולו השני (באיטלקית: Pietro II Orseolo) היה הדוכס ה-26 של ונציה. פייטרו כיהן כדוג'ה בין השנים 991–1009.
חייו

בתקופת כהונתו של אורסאולו החלה התפשטות הרפובליקה של ונציה לכיוון מזרח - שנמשכה ב-500 השנים הבאות. בתקופתו הובטח הסחר הימי הוונציאני בים האדריאטי על ידי כיבוש פאגאניה והערים לאסטוו, קורצ'ולה ודוברובניק (ובכך הופסק הנוהג לפיו ונציה שילמה מס לפאגאניה), כיבוש שאירע בשנת 998 בעקבות מתקפת שודדי ים שאירעה שנה קודם. בתום הכיבוש החל אורסאולו לקרוא לעצמו "דוכס הדלמטים" (Dux Dalmatianorum). בעקבות הניצחון נקבע פסטיבל שנתי ונציאני - חג העלייה - Festa della Sensa (על פי התאריך שבו אירע הניצחון). במסגרת פסטיבל זה מפליגים הדוג'ה והבישוף של ונציה אל מעבר ללידו של ונציה, עורכים את טקס נישואי הים ומברכים את מי הים.
בשנת 992 כרת אורסאולו הסכם שלום עם קיסר האימפריה הביזנטית בסיליוס השני ובתמורה להובלת כוחות צבא ביזנטיניים בספינותיה, קיבלה רפובליקת ונציה זכויות סחר בקונסטנטינופוליס.
ב-9 במאי 1000 החלה מלחמה נוספת בין ונציה לקרואטיה. צי בן שש ספינות החריב את מזרח הים האדריאטי.
לאחר מותו של פייטרו אורסאולו נבחר בנו, אוטונה אורסאולו כדוג'ה אחריו. לימים, נכדו של פייטרו, פטר אורסאולו, כיהן כמלך הונגריה.
פרמטר הסקלה של היקום

פרמטר הסקלה הוא גודל המבטא את התפשטות היקום על פי תיאורית המפץ הגדול ונובע ממטריקת פרידמן-למטר-רוברטסון-ווקר. גודל זה מבטא פי כמה גדל המרחק הפיזיקלי ביקום בין שתי תקופות כתוצאה מהתפשטות היקום, כלומר בהינתן המרחק בין שתי נקודות ביקום בזמן נתון, ניתן לקבל את המרחק ביניהם בכל זמן אחר, תוך שימוש במשוואות פרידמן. באופן כללי החישוב במשוואות פרידמן איננו נותן את הערך במדויק אלא עד כדי כפל בסקלר, דבר המאפשר לחשב את ההתפתחות של הגודל עבור כל המרחקים ביקום. הגודל מסומן ב-R (לעיתים הוא מסומן גם ב-a או באותיות אחרות).
מתיאורית המפץ הגדול מקבלים כי עבור כל המרחקים האפשריים מתקיים:  \ R(t=0)=0 - כלומר כל היקום החל בנקודה אחת. לרוב, מקובל לקבוע גם כי  \ R(t_{0})=1 כאשר t0  הוא הזמן הנוכחי שעבר מאז המפץ הגדול, כלומר גיל היקום.
גדלים אחרים אותם ניתן לחשב באמצעות גודל זה הם:
קבוע האבל מתקבל על ידי הנוסחה:
הסטה קוסמולוגית לאדום של אור שיצא בזמן t ונמדד בזמן t0  ניתנת לחישוב באמצעות הנוסחה:
פייטרו באדוליו

פייטרו באדוליו
מרשל פייטרו באדוליו (באיטלקית: Pietro Badoglio ;‏האזנהקובץ:It-Pietro Badoglio.ogg‏Ⓘ‏‏ 28 בספטמבר 1871 – 1 בנובמבר 1956), דוכס אדיס אבבה הראשון, היה איש צבא ומדינאי איטלקי, שימש כראש ממשלת איטליה לאחר נפילת מוסוליני.
פנספרמיה

פנספרמיה
פַּנְסְפֶּרְמִיה (באנגלית: Panspermia) היא תאוריה הגורסת כי מוצא החיים אינו מכדור הארץ, אלא מן החלל. התאוריה עוסקת בהוכחות מדעיות לכך שמעבר חיים מכוכב לכת אחד למשנהו, או ממערכת כוכבים אחת למשנתה, הוא אפשרי וסביר.
רקע

הכתב העתיק ביותר שעוסק בפנספרמיה הידוע כיום נכתב בידי הפילוסוף היווני אנכסגורס, שטען כבר במאה החמישית לפנה"ס שהיקום כולו מלא בחיים, כלומר שלא רק בכדור הארץ ניתן למצוא חיים. לא היו הסברים מדעיים בנמצא והתאוריה כולה התבססה על טיעונים פילוסופיים בלבד.
רקע > מקור השם

מקור השם "פנספרמיה" הוא מיוונית. פן (pan) פירושו "כלל" או "תערובת" וספרם (Sperm) שפירושו זרע. כלומר - "תערובת הזרעים (של החיים)".
רקע > גיבוש התאוריה

התאוריה גובשה ב-1903 על ידי הכימאי השוודי ארהניוס, שטען כי תופעת לחץ הקרינה היא שמאפשרת ליצורים חד-תאיים מיקרוסקופיים לעבור מכוכב לכת אחד למשנהו (או בין מערכת כוכבים אחת למשנתה). טענתו של ארהניוס התבררה מאוחר יותר כבלתי אפשרית.
מדענים מכל רחבי העולם העלו תאוריות נוספות לפני ואחרי פרסום התאוריה של ארהניוס, בהם הפיזיקאי הגרמני הרמן פון הלמהולץ ב-1879. התאוריה המפורסמת ביותר מאז התאוריה של ארהניוס היא זו של זוג החוקרים הבריטים פרד הויל וצ'נדרה ויקרמסינג, שטענו שחיידקים ויצורים אחרים יכולים לחדור את האטמוספירה של כוכב לכת (באופן כללי, או של כדור הארץ בפרט) באמצעות כוכבי שביט, מטאורים וגופים קוסמיים אחרים המעופפים בחלל. הם הצליחו למצוא קשר בין נחיתות של מטאוריטים על כדור הארץ לבין מגפות ידועות שהתפרצו לאורך ההיסטוריה.
ב-1969 נתגלו בקרבת הכפר מורצ'יסון שבאוסטרליה, חלקי מטאוריט (שמאוחר יותר נקרא מטאוריט מורצ'יסון על שם הכפר) שהכיל חומצות אמינו וחומרים אורגניים אחרים. חומרים אלה הם אבני הבניין הבסיסיים של הנוקלאוטידים המרכיבים את מולקולות ה-DNA וה-RNA. תגלית זו נתנה חיזוק משמעותי לתאוריית הפנספרמיה, על אף שיש המטילים בספק במהימנות הנתונים, וטוענים שמקור המולקולות האורגניות יכול להיות בזיהום שהתרחש בזמן שהותו של המטאוריט בכדור הארץ.
הפרופסור האמריקני פרנסיס קריק, ממגלי מבנה ה-DNA, העלה בשנת 1973 רעיון מהפכני הרבה יותר (אך בכל זאת לא בלתי אפשרי), שלפיו תרבות חוצנית מתקדמת מאוד זרעה את החיים במתכוון על כוכבי לכת כדוגמת כדור הארץ. המניע שלהם לעשות זאת, לטענתו, עשוי להיות הפצת תרבותם ברחבי היקום (שכן החיים על כדור הארץ דומים להם) או מחקר. רעיון זה מזכיר גם את תאוריית הבריאתנות, רק שכאן אלוהים הוא בעצם חייזר.
התאוריה > תנאים הכרחיים

לפי התאוריה, צריכים להתקיים שלושה תנאים חיוניים, שאין אנו יכולים להוכיח או להפריך קיומו של מי מהם (ולפיכך תאוריה זו אינה תאוריה מדעית):
על היצורים החיים להינתק מכוכב האם שלהם בצורה כלשהי.
על היצורים לעבור בחלל דרך כלשהי עד הגעה ליעד (כוכב לכת אחר).
על היצורים לצלוח את המעבר מהחלל לכוכב הלכת עצמו, דרך האטמוספירה שלו.
מהירות המילוט הנדרשת עבור גוף (ללא תלות במסה) כך שיצא ממערכת השמש עד שכוח הכבידה שמפעילה השמש לא ישפיע עליו כלל היא כ-151,560 קמ"ש (42.1 ק"מ לשנייה). כדי שגוף שמימי, כגון מטאוריט או סלע קוסמי אחר, יינתק מהכוכב שעליו הוא נמצא, יש צורך בהתנגשות קוסמית רבת עוצמה שתאפשר לאותו גוף לנוע במהירות כה גדולה, עד שהוא יגיע למהירות הנדרשת כדי להיפלט מכוכב הלכת ולצאת מהמערכת שלו כך שכוח הכבידה שמפעיל עליו הכוכב מפאת מסתו יהיה אפס. המדע לא מכיר כיום אף כוח תוך-כוכבי טבעי שמסוגל להעיף גופים מוצקים בעוצמה כזו.
פגיעות של גופים שמימיים קטנים בכוכבים גדולים יותר היו ועודן עניין שבשגרה. על כדור הארץ לבדו התגלו מטאורים רבים שמקורם בחלל, מתוכם עשרות שמקורם בכוכבי הלכת הסמוכים - מאדים, נוגה והירח. לפני מיליארדי שנים הפגיעות הללו של גופים קוסמיים אלה באלה היו נפוצות יותר. הן אלה שגרמו למרבית המכתשים המוכרים לנו כיום על הירח.
התאוריה > שהייה ממושכת של חיים בחלל

סוג השהייה הסביר ביותר להישרדות ממושכת של יצורים חיים בתנאים השוררים בחלל הוא בצורת נבגים. יצורים מיקרוסקופיים מסוגלים לשרוד בצורה כזו לאורך זמן בתנאים קשים, ולהתפתח מאוחר יותר לצורת החיים המקורית לכשהתנאים משתפרים, או כאשר המטאוריט ששכנו עליו עד כה נוחת על קרקע מוצקה.
ראו גם

פרדוקס פרמי
אבולוציה
מוצא החיים
ראלים
חייזרים קדומים
חיים מחוץ לכדור הארץ
אזור ישיב - אזור בחלל שמתקיימים בו תנאים מתאימים לקיום חיים
פייטרו אוטובוני

| --- | --- |

דיוקן החשמן פייטרו אוטובוני, צייר פרנצ'סקו טרוויסאני. מוזיאון באוס, טירת בארנרד, מחוז דארהם, אנגליה
 לידה:  2 ביולי 1667 ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 פטירה:  29 בפברואר 1740 (בגיל 72) רומא, מדינת האפיפיור 
 מדינה:  הרפובליקה של ונציה 
 תפקיד:  Dean of the College of Cardinals (1738–1740)  קרדינל-בישוף (1738–1740)  חשמן (7 בנובמבר 1689) 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 
פייטרו אוטובוני (באיטלקית: Pietro Ottoboni ‏ 2 ביולי 1667 - 29 בפברואר 1740) היה חשמן איטלקי ובן-אחיינו של האפיפיור אלכסנדר השמיני (שגם שמו היה פייטרו אוטובוני). הוא זכור בעיקר כפטרון מוזיקה ואמנות. אוטובוני נטה לחיי זוהר ופאר ונהנה מתענוגות החושים, אך לצד פזרנותו הנהנתנית היה גם נדיב, נכון לשרת ומרבה במתן צדקה. מוזיקאים בתחומים שונים, מגדולי היוצרים והמבצעים באיטליה, בהם הכנר והמלחין ארכאנג'לו קורלי והקסטראטו אנדראה אדאמי, חסו בצלו ויחד עם אחרים הופיעו מדי שבוע בארמונו וביצעו מיסות, מוטטים, סינפוניות וקונצ'רטי גרוסי. יצירות רבות הוקדשו לו ואפשר שיוצריהן קיבלו שכר נדיב תמורתן. נדיבותו שלא ידעה גבולות ומסירותו הקנאית למוזיקה, כפי שהגדירה שארל דה בוסה, הביאוהו לחסרון כיס מתמיד.
הערות שוליים

↑  לוול לינדגרן, "פייטרו אוטובוני", גרוב אונליין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306915905171  PLWABN: 9810643604705606  BnF: cb139652829 (data)  GND: 100249582  ICCU: RLZV011642  ISNI: 0000 0001 2142 9410  LCCN: n82088308  MusicBrainz: b90eb199-4d0f-4a5e-9240-98875c072e1a  NKC: xx0222050  NTA: 155011014  RKD: 456329  SELIBR: 250443  SNAC: w6k9367z  SUDOC: 08338085X  ULAN: 500323549  VcBA: 495/27284  VIAF: 89065102   WorldCat (עם VIAF): 89065102
ספיריט

| --- | --- |

המחשת אמן של מארס רובר על מאדים
 מידע כללי
 סוכנות חלל:  נאס"א
 מפעיל:  המעבדה להנעה סילונית 
 יצרן:  המעבדה להנעה סילונית 
 תאריך שיגור:  10 ביוני 2003
 משגר:  דלתא 2 
 אתר שיגור:  נמל החלל קייפ קנוורל, כן שיגור 17A 
 אתר תוכנית מארס רובר
 משימה
 סוג משימה:  רובר
 גרם שמיים:  מאדים
 אתר נחיתה:  14°34′18″S 175°28′43″E﻿ / ﻿14.5718°S 175.4785°E﻿ / -14.5718; 175.4785
 תאריך נחיתה:  4 בינואר 2004
 מרחק שגמא:  7.73 ק"מ (בתכנון: עד 600 מטר)
 משך המשימה הכולל:  10 ביוני 2003 – הווה (21 שנים) 
 משך המשימה:  2269 ימים מהנחיתה ועד לשדר האחרון
 מידע טכני
 משקל:  185 ק"ג
 אורך:  1.6 מטרים
 רוחב:  2.3 מטרים
 גובה:  1.5 מטרים
 מהירות מרבית:  50 מ"מ/שנייה (0.18 קמ"ש)
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  27827
 מאגר המידע הלאומי:  2003-027A
 
הרובר ספיריט (באנגלית: Spirit - רוח) שנקרא גם MER-A הוא רובר רובוטי שחקר את מאדים במסגרת תוכנית מארס רובר של נאס"א מ-2004 עד 2010. הרובר התאום שלו אופורטוניטי חקר את מאדים עד 2019. ספיריט נחת בהצלחה במאדים ב-4 בינואר 2004, שלושה שבועות לפני נחיתת אופורטוניטי (MER-B) בצדו השני של הכוכב. בסוף 2009 נתקע הרובר בחולות והפך לתחנת מחקר נייחת. ההתקשרות האחרונה של הרובר עם כדור הארץ בוצעה ב-22 במרץ 2010 ונאס"א הודיעה על סיום המשימה ב-24 במאי 2011.
הרובר תוכנן לפעול 90 ימי מאדים (כ-92.5 ימי ארץ) אך פעל למשך 2208 ימי מאדים (2269 ימי ארץ). הרובר המשיך לפעול מעבר למתוכנן הודות לרוחות שניקו את הלוחות הסולאריים שלו וכך הרובר המשיך להפיק אנרגיה חשמלית, החיונית להמשך פעולתו.
המשימה, וכל תוכנית מארס רובר, הופעלה על ידי המעבדה להנעה סילונית של נאס"א.
מטרות

מטרות תוכנית מארס רובר היו:
לחפש ולחקור מגוון של אבנים ואדמה היכולים להעיד על זרימת מים במאדים בעבר או בהווה.
לקבוע את הרכב המינרלים, אבנים ואדמה סביב לאתר הנחיתה.
לקבוע אילו תהליכים גאולוגיים קבעו את פני השטח של מאדים ואיך השפיעה על התהליכים הכימיים עליו. התהליכים יכולים להיות זרימות מים, רוחות חזקות, התפרצויות וולקניות, מטאורים ועוד.
לאמת תצפיות שנמצאו על ידי MRO. דבר זה יאפשר ללמוד את יעילות התצפיות בעבר, בהווה ובעתיד ממסלול סביב מאדים.
למצוא מינרלים נושאי ברזל, ולזהות ולכמת סוגים שונים של מינרלים היכולים להעיד על היתכנות מים במאדים.
לאפיין את המינרלוגיה והטקסטורות של אבנים ואדמה על פני מאדים שיכולים להסביר את התהליכים שגרמו להיווצרותם.
למצוא רמזים גאולוגיים למצב הסביבתי שהיה במאדים בזמן שזרמו שם מים.
להעריך האם מצב זה איפשר קיום חיים על פני מאדים.
במשך שני העשורים שאחרי המשימה, נאס"א צפויה לשגר עוד מספר משימות שיבדקו אם היו אי פעם חיים על פני מאדים. החיפוש מתחיל בבדיקה האם המצב הסביבתי במאדים איפשר אי פעם קיום חיים. לחיים כפי שהם מוכרים לאדם דרושים מים, מכאן החיפוש התמידי אחר רמז כלשהו לזרימתם של מים בעבר או בהווה על פני מאדים. למרות שלרוברים אין אפשרות מעשית למצוא חיים, הם מסייעים רבות בלמידת ההיסטוריה הגאולוגית של מאדים שתאפשר אולי יום אחד להוכיח כי חיים התקיימו על מאדים.
מבנה הרובר

ספיריט (ותאומו אופורטוניטי) הוא רובוט בעל שישה גלגלים המונע על ידי לוחות סולאריים שגובהו 1.5 מטרים, אורכו 2.3 מטרים, רוחבו 1.6 מטרים ומשקלו 180 ק"ג (על כדור הארץ, כ-80 ק"ג על מאדים). ששת הגלגלים מורכבים על מערכת המאפשרת לרובר לנוע בשטחים מסולעים כאשר לכל גלגל יש מנוע וציר משלו. ציריהם של שני הגלגלים הקדמיים ושל שני הגלגלים האחוריים יכולים להסתובב, וכך יש לרובר יכולת ניהוג. הרובר מתוכנן כך שיוכל לטפס על שיפועים של עד 30 מעלות. המהירות המקסימלית של הרובר היא 50 מ"מ לשנייה אך ממוצע המהירות הוא כ-10 מ"מ לשנייה בגלל עצירות רבות שנעשות בדרך.
הלוחות הסולאריים של הרובר מפיקים הספק של כ-140 ואט במשך 4 שעות בכל יום מאדים, וסוללות נטענות אוגרות את האנרגיה החשמלית לשימוש בלילה. למחשב של אופורטוניטי יש מעבד IBM RAD6000 בעל 128 מגה-בייט של DRAM, שלושה מגה-בייט של EEPROM ו-256 זיכרון פלאש. הרובר יכול לפעול בטמפרטורות של בין מינוס 40 לפלוס 40 מעלות צלזיוס, מחממים רדיוסטופיים שומרים על טמפרטורת הרובר, ומחממים חשמליים מופעלים בעת הצורך.
לרובר ישנן שתי אנטנות. אנטנה לטווח קצר ואנטנה לטווח רחוק. האנטנה לטווח הקצר משדרת לכל הכיוונים ושידוריה נקלטים על ידי רשת חלל עמוק בכדור הארץ ועל ידי לוויינים המקיפים את מאדים. האנטנה לטווח רחוק יכולה להתכוונן ומשדרת מידע לכדור הארץ בתדירות גל גבוהה יותר.
על הרובר מורכבים כלים מדעיים שונים:
מצלמה פנורמית (PanCam) המשמשת לבחינת תוואי השטח.
מצלמת ניווט (NavCam) המשמשת את נהגי הרובר בכדור הארץ.
ספקטרומטר פליטה תרמית.
שתי מצלמות B&W בעלות זווית צילום של 120° המספקות מידע נוסף על סביבת הרובר.
על הזרוע הרובוטית של הרובר:
Mössbauer spectrometer (MB) MIMOS II - כלי המשמש לבחינה מגעית של סלעים ואדמה.
Alpha Particle X-Ray Spectrometer.
מגנטים ללכידת אבק מגנטי ובחינתו.
מצלמה מיקרוסקופית שמספקת תצלומי תקריב ברזולוציה גבוהה ביותר של אבנים ואדמה על פני מאדים.
כלי לשחיקת סלעים שמשמש לשחיקת חלקי הסלע החיצוניים ועל ידי כך אפשר לבחון את פני הסלע ה"טריים".
מצלמות הרובר מצלמות ברזולוציה של 1024 × 1024 פיקסלים, המידע נדחס בפורמט ICER, הייחודי למשימות הרוברים, ומשודר לכדור הארץ.
שמות הרוברים נבחרו בתחרות חיבור שערכה נאס"א. בתחרות ניצחה סופי קוליס, תלמידת כיתה ג' מאריזונה.
סקירת המשימה

ספיריט שוגר ב-10 ביוני 2003 מ-LC-17 מנמל החלל קייפ קנוורל על גבי משגר דלתא 2 ונחת במכתש גוסב שבמאדים ב-4 בינואר 2004. הרובר תוכנן לפעול רק 90 ימי מאדים אבל כשסיים את משימתו המקורית הוא קיבל משימות נוספות. ב-1 במאי 2009 (5 שנים, 3 חודשים ו-27 ימי ארץ מהנחיתה) ספיריט נתקע בחולות מאדים. טכנאי ונהגי הרובר יצרו סימולציות בכדור הארץ וניסו לחלץ את הרובר במשך 8 חודשים, עד שב-26 בינואר 2010 הודיעה נאס"א רשמית על הפיכת ספיריט לתחנת מחקר נייחת. הרובר המשיך לחקור את סביבתו ללא יכולת לנוע. ב-22 במרץ 2010 (יום מאדים 2210 של הרובר) התקבל השדר האחרון מהרובר. נאס"א ניסתה ליצור קשר עם הרובר עד ל-24 במאי 2011 ואז, משנכשלה, הודיעה רשמית על סיום המשימה.
ציר זמן > 2004

למידע מפורט אודות האירועים שעברו על ספיריט ב-2004 ראו ארכיון נאס"א: ספיריט 2004
הרובר ספיריט נחת במאדים ב-4 בינואר 2004 04:35 UTC, והחל את משימתו בת 90 ימי המאדים. בגלל אירועי ניקוי (רוחות וסופות) שניקו את הלוחות הסולאריים שלו מאבק, הרובר המשיך לפעול מעבר למצופה ועבד עד 2010.
ציר זמן > 2004 > אתר נחיתה: תחנת ההנצחה קולומביה

אתר הנחיתה של ספיריט, מכתש גוסב, נבחר משום שמדענים האמינו כי הושפע מנוזלים בעבר. לאחר ריקון כריות האוויר שהגנו על הרובר בשעת הפגיעה בקרקע, נחתת הרובר נפתחה והרובר ירד אל פני מאדים כדי להתחיל במשימתו. צוות ספיריט קרא לאתר הנחיתה בשם "תחנת ההנצחה קולומביה" לזכר 7 האסטרונאוטים שנספו באסון מעבורת החלל קולומביה ב-2003.
תמונה פנורמית שצולמה על ידי ספיריט מאתר הנחיתה המראה את "הרי אפולו 1" באופק. ההרים נקראו בשם זה לזכר האסטרונאוטים שנספו באסון אפולו 1
ציר זמן > 2004 > חריגה בניהול זיכרון הרובר

ב-21 בינואר 2004 (יום מאדים 18) ניתק ספיריט את הקשר עם מרכז הבקרה. יום לאחר מכן שידר הרובר שדר חלש בו אישר קבלת שדר מכדור הארץ, אבל מצביע על כך שהרובר נמצא במצב תקלה (fault mode). הרובר הגיב רק לסירוגין. ספיריט קיבל הוראה לשדר סטטוס על מערכותיה, שכשהתקבלו, הראו כי הרובר אינו נמצא במצב שינה. כתוצאה מכך הרובר ביזבז חשמל וחימם את עצמו יותר מדי - דברים העלולים לגרום להשבתתו המוחלטת של הרובר אם לא יתוקנו. ביום מאדים 20 שלח מרכז הבקרה הודעה אל הרובר שהורה לו לכבות את עצמו לפרק זמן מסוים שלאחריו קיוו כי הרובר "יחזור אל עצמו". הרובר לא הגיב לפקודה.
ההשערה שעלתה בקרב טכנאי הרובר הייתה כי הרובר נמצא ב"לולאת אתחול" (reboot loop). הרובר תוכנן כך שיאתחל את עצמו במקרה של בעיה במערכותיו. עם זאת, אם הבעיה הייתה בזמן האתחול, הרובר היה מתאתחל עד אין סוף. העובדה שהבעיה אירעה במהלך האתחול הצביעה על כך שהבעיה אינה ב-RAM אלא או בזיכרון הפלאש או ב-EEPROM, או בכלל בעיה בחומרה ואז הרובר לא היה בר תיקון. חיזוי הפוטנציאל לשגיאות בזיכרון הפלאש וה-EEPROM הביא את טכנאי הרובר למסקנה כי הרובר יכול להתאתחל בלי לגעת בזיכרון הפלאש. הרדיו בעצמו יכל לשדר שדרים קצרים אך מספיקים כדי לומר לרובר להתאתחל בלי לגעת בפלאש. בלי גישה אל זיכרון הפלאש - לולאת האתחול תישבר.
ב-24 בינואר 2004 הודיע צוות הרובר כי הבעיה הייתה בזיכרון הפלאש של הרובר ובתוכנה שנכתבה לתוכו. הנחת העבודה הייתה שחומרת הפלאש פועלת כראוי, אך ניהול הקבצים בתוכנה לא היה "בריא" כל כך לפעולות אותם היה הרובר אמור לבצע כשארעה התקלה, דבר שהצביע על כך כי הבעיה הייתה באג בתוכנה ולא בעיית חומרה. טכנאי נאס"א הגיעו בסופו של דבר למסקנה כי במערכת הקבצים קיימים יותר מדי קבצים שרובם הכילו מידע שלא נצרך יותר (מידע ששימש בעת הטיסה אל מאדים). אחרי שהובנה הבעיה מחק צוות הרובר מספר קבצים ולבסוף פרמטו את כל זיכרון הפלאש של הרובר. ב-6 בפברואר (יום מאדים 33) הוחזר הרובר אל מצב הפעולה הרגיל שלו והוא המשיך בפעולותיו המדעיות.
ציר זמן > 2004 > שחיקה מכוונת ראשונה של אבן על מאדים

השקע העגול והרדוד הנראה בתמונה מימין הוא כתוצאה מהשחיקה המכוונת הראשונה של אבן במאדים. מכשיר ה-RAB של הרובר שחק קטע בקוטר 45.5 מ"מ מפני הסלע שקיבל את השם "אדירונדאק" (Adirondack) ביום המאדים ה-33 של ספיריט (6 בפברואר 2004). השקע, בעומק 2.65 מ"מ, חשף את המרכיבים הפנימיים של הסלע לחקירה על ידי הכלים המדעיים שעל הרובר.
ציר זמן > 2004 > Mimi rock

ביום מאדים 40 (13 בפברואר 2004) צילם ספיריט אבן קסקסית יוצאת דופן שקיבלה את השם מימי (Mimi). האבן הקסקסית הובילה את מדעני נאס"א למספר השערות ביניהם כי מימי הייתה נתונה ללחץ רב או שהייתה אבן חול שקיבלה מספר שכבות קסקסיות, תהליך המתרחש בדרך כלל בהשפעת מים.
ציר זמן > 2004 > Humphrey rock

ב-5 במרץ 2004 הודיעה נאס"א כי ספיריט מצאה עדויות לקיומם של מים בעבר על מאדים באבן שקיבלה את השם המפרי (Humphrey). בניגוד לאבנים שנמצאו על ידי התאום של ספיריט, אופורטוניטי, אבן זו נוצרה ממאגמה ולאחר מכן קלטה חומר בהיר בסדקים קטנים הנראים כמו מינרלים מגובשים. אם הניתוח נכון, מינרלים אלו הומסו כמעט בוודאות על ידי מים, שאו חדרו אל תוך האבן או עברו אינטראקציה עם האבן בשלב מאוחר יותר, אחרי שנוצרה.
ציר זמן > 2004 > מכתש בונוויל

ב-11 במרץ 2004 הגיע ספיריט אל מכתש בונוויל (Bonneville crater). רוחב המכתש הוא כ-200 מטרים ועומקו כ-10 מטרים. ב-JPL החליטו שלא לכניס את הרובר אל תוך המכתש מפני שלא נראו בו פרטים מיוחדים. ספיריט נסע לאורך השפה הדרומית של המכתש והמשיך בכיוון דרום-מערב אל גבעות קולומביה.
מכתש בונוויל
ציר זמן > 2004 > מכתש מיזולה

ספיריט הגיע אל מכתש מיזולה (Missoula crater) ביום מאדים 105. המכתש הוא ברוחב של כ-91 מטרים ועומקו כ-18 מטרים. חקר המכתש לא היה בעדיפות גבוהה, ולכן הרובר עקף אותו והמשיך בכיוון דרום-מזרח.
מכתש מיסולה
ציר זמן > 2004 > מכתש להונתן

ספיריט הגיע אל מכתש להונתן (Lahontan crater) ביום מאדים 118 ונסע לאורך שפתו עד ליום מאדים 120. רוחבו של המכתש הוא כ-55 מטרים ועומקו כ-9 מטרים. ספיריט עקף את המכתש בגלל דיונות חול שהיו בדרכו והציבו בספק את יכולתו לנוע אם יכנס למכתש.
ציר זמן > 2004 > גבעות קולומביה

ביום מאדים 159 הגיע ספיריט אל אחד ממטרותיו הרבים שבבסיסם של גבעות קולומביה הנקרא השלוחה המערבית (West Spur). מכתש האנק נחקר במשך 23 ימי מאדים. בתוך המכתש נמצאה אבן מיוחדת שקיבלה את השם "קדרת הזהב" (Pot of Gold).
מכאן לקח הרובר מעבר צפוני בבסיס ההר אל עבר המטרה "טלאי הצמר" (Wooly Patch), שנחקר מיום מאדים 192 ל-199.
ציר זמן > 2005

למידע מפורט אודות האירועים שעברו על ספיריט ב-2005 ראו ארכיון נאס"א: ספיריט 2005 (באנגלית).
ביום מאדים 371 הגיע ספיריט אל אבן שקיבלה את השם "פיס" (Peace - שלום) שנמצאה ברכס קומברלנד (Cumberland). הרובר שחק את הסלע עם מכשיר ה-RAT ביום מאדים 373.
ביום מאדים 390, ספיריט כבר היה בדרכו אל "מצפה לארי" (Larry's Lookout) כשהוא נוסע במעלה ההר בהילוך אחורי, כדי לחסוך באנרגיה.
ציר זמן > 2005 > מערבולות אבק

ב-9 במרץ 2005 (ככל הנראה במהלך הלילה המאדימי) תפוקת החשמל של הרובר עלתה מכ-60% ל-93% ויום לאחר מכן נצפו עלעולי חול. מדעני נאס"א העריכו כי עלעול חול ניקה את הלוחות הסולאריים של הרובר ובכך העלו את תפוקת החשמל שלו. העלעולים שנצפו על ידי ספיריט היו הראשונים שנצפו במשימת מארס רובר. עלעולים נצפו וצולמו לפני כן על ידי המארס פאת'פיינדר.
ציר זמן > 2005 > פסגת הר הסבנד

ביום מאדים 582, 21 באוגוסט 2005, הגיע ספיריט אל פסגת הר האסבנד (Husband Hill). הגבעה נקראה בשם זה לזכר האסטרונאוט ריק האסבנד שנספה באסון הקולומביה.
ציר זמן > 2006

למידע מפורט אודות האירועים שעברו על ספיריט ב-2006 ראו ארכיון נאס"א: ספיריט 2006
ציר זמן > 2006 > Home Plate

ספיריט הגיע אל אזור שקיבל את השם Home Plate (מחשוף קרקע שכבתי שהתנשא לגובה) ביום מאדים 744 (פברואר 2006) והוא החל לחקור את האזור.
במהלך 2006 בילה ספיריט זמן ממושך ליד בסיסו של Home Plate. ביום מאדים 1306 טיפס ספיריט אל הקצה המזרחי של הרמה ובספטמבר ובאוקטובר הוא בחן סלעים ודוגמאות קרקע בחציו הדרומי של האזור. ב-6 בנובמבר הגיע הרובר אל קצהו המערבי של הרמה והחל לצלם תמונות פנורמיות של העמק שהפרש מתחתיו עם הר גריסום (Grissom Hill) והר האסבנד (Husband Hill) שנראו גם כן. נאס"א פרסמה את התמונה שלא עוררה עניין מיוחד ב-3 בינואר 2008 עד שב-23 בינואר אתר פרטי פרסם את התמונה כאשר אזור אחד מוגדל (התמונה) בו ניתן היה להבחין לכאורה בדמות אנושית ירקרקה משהו הצועדת במורד ההר כאשר זרועה הימנית מונפת. עם זאת, בתמונות שנלקחו מספר ימים לפני כן ונבחנו לאחר מציאת הדמות, מצאו שהדמות הייתה באותו מקום ולא זזה ממקומה או מתנוחתה.
ציר זמן > 2006 > הר מק'קול

התחנה הבאה שתוכננה לספיריט הייתה הר מק'קול (McCool Hill) שנקרא על שם האסטרונאוט ויליאם מק'קול שנספה באסון הקולומביה. המטרה הייתה שהרובר יטפס אל פסגת ההר בו יוכל לקבל יותר אור שמש (כלומר יותר אנרגיה) במהלך החורף המאדימי. ב-16 במרץ 2006 הודיעה JPL כי אחד מגלגליו הקדמיים של הרובר, שכבר פעל שלא כשורה קודם לכן, חדל לפעול לגמרי. למרות התקלה, המשיך צוות הרובר להסיע אותו אל ההר בנסיעה אחורה כך שהגלגל המקולקל נגרר מאחור. בסוף מרץ נתקל הרובר בחול טובעני שהקשה עליו להמשיך בדרכו, והתקבלה החלטה לבטל את המסע אל הר מק'קול ובמקום זאת "לחנות" ברכס קרוב שקיבל את השם "Low Ridge Haven" (מחסה הרכס הנמוך).
ציר זמן > 2006 > Low Ridge Haven

ספיריט הגיע אל הרכס ב-9 באפריל 2006 וחנה בשיפוע של 11° לצפון. הוא נשאר שם במשך 8 חודשים במהלכם ביצע תצפיות על השינויים באזור. בכל אותו זמן הרובר לא ביצע נסיעה ואף ניסיון נסיעה לא בוצע בגלל רמות האנרגיה הנמוכות אותם הפיק הרובר בגלל החורף המאדימי. הנסיעה הראשונה אותה ביצע הרובר הייתה נסיעה קצרצרה בתחילת נובמבר 2006 כדי למקם את הזרוע הרובוטית כך שתוכל להגיע לעצמים קרובים אותם רצו לבחון. הנסיעה בוצעה עם סיום הימים הקצרים ביותר במאדים וסיום ההתקבצות העליונה, במהלכה הקשר עם הרובר היה מוגבל מאוד.
במהלך השהייה ברכס צילם הרובר שתי אבנים דומות מבחינה כימית ל"Heat Shield Rock", מטאוריט אותו צילם הרובר אופורטוניטי בימיו הראשונים. האבנים קיבלו את השמות "Zhong Shan" (כהוקרה לסון יאט-סן) ו-"Allan Hills" (שמו של מקום באנטארקטיקה בו נמצאו מספר מטאוריטים שמקורם במאדים). האבנים בלטו בכך שהיו בהירות יותר מאבני הרקע הכהות.
ציר זמן > 2007

למידע מפורט אודות האירועים שעברו על ספיריט ב-2007 ראו ארכיון נאס"א: ספיריט 2007
ציר זמן > 2007 > שדרוג תוכנה

ב-4 בינואר 2007 שני הרוברים, ספיריט ואופורטוניטי, עברו שדרוג של התוכנה במחשביהם. השדרוג כלל הוספת יכולת לרובר להחליט אילו תמונות לשלוח לכדור הארץ ומתי להפעיל את זרועו הרובוטית כדי לבחון סלעים. שדרוגים אלו עזרו למדענים וחסכו להם זמן רב במיון תמונות חשובות, ובחקירת פני השטח.
ציר זמן > 2007 > רמזים נחשפים

בתפקודו של הגלגל ה"מת" של ספיריט, הפכה התקלה להזדמנות: במהלך נסיעתו בדצמבר 2007, כשהוא גורר את גלגלו המת מאחוריו, הגלגל גירד את שכבת הקרקע העליונה וחשף טלאי קרקע שעשוי להצביע על כך שתנאי קיום לחיים מיקרוביולוגיים שררו בעבר במאדים. הקרקע הייתה דומה לקרקע בכדור הארץ בו פרצי מים חמים באו במגע עם סלעים וולקניים. בכדור הארץ, מקומות כאלו עשירים בחיידקים.
ציר זמן > 2007 > סופות אבק

לקראת סוף יוני 2007 מספר סופות אבק מילאו את אטמוספירת מאדים באבק. הסופות התגברו וב-20 ביולי היה חשש כבד מכך שמערכותיהם החשמליות של ספיריט ואופורטוניטי יפסיקו לפעול בגלל מחסור באנרגיה. הבעיה העיקרית בסופות הייתה שהם מילאו את האטמוספירה באבק שחסם 99% מאור השמש הישיר אל אופורטוניטי ומעט יותר לספיריט.
הלוחות הסולאריים של הרוברים יכלו להפיק עד ל-700 ואט-שעה ביום מאדים אחד. לאחר הסופות ירדה תפוקת החשמל ל-128 ואט-שעה ביום. כאשר הרוברים מפיקים פחות מ-150 ואט-שעה הם מתחילים לרוקן את הסוללות שלהם. במקרה של התרוקנות מעבר לסף ידוע, מערכות קריטיות להמשך פעולת הרובר עלולות לקרוס בגלל העדר חום. במהלך הסופות הוכנסו הרוברים למצב חסכוני, כדי שישרדו את הסופות. בתחילת אוגוסט החלו הסופות להתפזר והרוברים טענו את הסוללות שלהם בהצלחה. הרוברים הוכנסו ל"תרדמת" מכוונת עד לסיום הסופות.