stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נאוקן

ערך זה עוסק בעיר בנאוקן, ארגנטינה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
דגל נאוקןדגל נאוקן
הקתדרלה של נאוקן
הקתדרלה של נאוקן
 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 פרובינציה:  נאוקן (פרובינציה) נאוקן
 רשות מחוקקת:  Deliberative Council of Neuquén 
 תאריך ייסוד:  12 בספטמבר 1904
 שטח:  63 קמ"ר
 גובה:  260 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  288,896 (2022)
  ‑ במטרופולין:  291,041 (2001)
 קואורדינטות:  38°57′06″S 68°04′20″W﻿ / ﻿38.95167°S 68.07222°W﻿ / -38.95167; -68.07222
 אזור זמן:  UTC-3
 http://www.muninqn.gov.ar/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט נאוקן(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט נאוקן(למפת נאוקן רגילה) סן מרטין דה לוס אנדס  ספלה קוטראל קו צ'וס מלל מנדוסה לה פמפה  ריו נגרו צ'ילהנאוקן(למפת נאוקן מוגדלת) סן מרטין דה לוס אנדס  ספלה קוטראל קו צ'וס מלל מנדוסה לה פמפה  ריו נגרו צ'ילהנאוקן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נאוקן (Neuquén) היא עיר ארגנטינאית בצפון פטגוניה, בירת פרובינציית נאוקן והעיר הגדולה ביותר בפטגוניה. העיר שוכנת בקצה המזרחי של הפרובינציה שהיא משמשת כבירתה, בסמוך למפגש הנהרות לימאי ונאוקן, וראשיתו של הריו נגרו, המהווה את המשכם. המטרופולין שלה כולל גם ערים בפרובינציית ריו נגרו, כגון צ'יפולטי. בשנת 2001 התגוררו בעיר כ-202 אלף נפש.
מקור שמה של העיר במילה "נוונקן" (nehuenken), שפירושה בשפת המפוצ'ה "חשוף לרוחות".
היסטוריה

עד סוף המאה ה-19 התגוררו באזור בני המפוצ'ה והטוולצ'ה. רק לאחר "כיבוש המדבר" השתלטה על האזור ארגנטינה, וב-1885 היא החלה למכור אדמות באזור, על מנת לאכלס אותו ולתפוס בו חזקה. באותה העת טרם נקבע סופית הגבול בין ארגנטינה לבין צ'ילה, וארגנטינה ראתה חשיבות בקביעת עובדות בשטח. היישוב הקטן שהוקם במקום נקרא בתחילה "קונפלואנסיה" (Confluencia), שפירושו "מפגש נהרות". בשל רצונה לקבוע עובדות בשטח, התקשרה הממשלה עם חברה בריטית שהקימה מסילת ברזל לבאיה בלנקה, אף שבאותה העת לא הייתה לאזור חשיבות, ולא הייתה הצדקה כלכלית לכך. ב-1899 הגיעה המסילה עד סיפוז'טי, וב-1902 נחנכה התחנה בקונפלואנסיה.
ב-12 בספטמבר 1904 הוכרזה נאוקן כעיר, שמה הוחלף ל"נאוקן", והיא החלה לשמש כבירת הטריטוריה (שהייתה אז חלק מפרובינציית פטגוניה), במקום צ'וס מלל. ב-1955 כוננה פרובינציית נאוקן, ונאוקן העיר הייתה לבירתה.
במהלך המחצית הראשונה של המאה העשרים נותרה נאוקן עיירה קטנה וזניחה. ב-1930 התגוררו בה רק כ-5,000 תושבים. גילוי נפט במהלך שנות ה-60 של המאה העשרים שינה את המצב. העיר גדלה במהירות, והוקמו בה שדה תעופה ואוניברסיטה.
ערים תאומות

צ'ילה ולדיביה, צ'ילה
איטליה טרוויזו, איטליה
ארצות הברית נוקסוויל, טנסי, ארצות הברית
משפט קירכהוף

ערך זה עוסק במשפט במתמטיקה. אם התכוונתם לחוקים בתחום החשמל, ראו .
בתחום המתמטי של תורת הגרפים משפט קירכהוף או משפט מטריצת העץ של קירכהוף, הנקרא על שם הפיזיקאי הגרמני גוסטב קירכהוף, מספק את מספר העצים הפורשים בגרף. המשפט הוא הכללה לנוסחת קיילי הקובעת כי מספר העצים הפורשים בגרף שלם בעל n צמתים הוא  \ n^{n-2}.
הלפלסיאן של גרף

עבור גרף  G בעל  n קודקודים הלפלסיאן  L של  G הוא המטריצה  L המתקבלת מההפרש בין מטריצת הדרגות (מטריצה אלכסונית בה  דרגות הצמתים מופיעות על האלכסון) למטריצת השכנויות של  G. הערכים העצמיים של מטריצה זו  \lambda _{0}\leq \lambda _{1}\leq \cdots \leq \lambda _{n-1} מקיימים:  \displaystyle \lambda _{0}=0 (הווקטור העצמי המתאים לו הוא  [1,1,\dots ,1]) ולכל  \displaystyle i,
 \lambda _{i}\geq 0.
מספר הפעמים שהערך 0 מופיע כערך עצמי הוא כמספר רכיבי הקשירות של  G, ולכן אם הגרף קשיר אז  \displaystyle \lambda _{1},\lambda _{2},...,\lambda _{n-1} חיוביים ממש.
המשפט

יהא  G גרף קשיר בעל  n קודקודים, ויהיו  \displaystyle \lambda _{1},\lambda _{2},...,\lambda _{n-1} ערכים עצמיים שונים מאפס של הלאפלסיאן  L של  G. אזי  \displaystyle t(G), מספר העצים הפורשים של  G, הוא:
במילים אחרות, מספר העצים הפורשים שווה למינור של  L.
נוסחת קיילי ומשפט קירכהוף

נוסחת קיילי נגזרת ממשפט קירכהוף כמקרה פרטי, על ידי חישוב הערכים העצמיים של הלפלסיאן של גרף שלם בעל  n צמתים: כל וקטור בעל הערך 1 באיבר אחד, 1- באיבר אחר ו-0 בכל מקום אחר בווקטור העצמי של הלפלסיאן של הגרף השלם, כאשר הערך העצמי המתאים לו הוא  \displaystyle n. הווקטורים הללו פורשים מרחב בעל ממד מסדר  n-1 ולכן אין שום ערכים עצמיים נוספים השונים מ-0, כלומר  \displaystyle \lambda _{1}=\lambda _{2}=...,=\lambda _{n-1}=n.
משירי שלום חנוך

משירי שלום חנוך הוא אלבום אוסף של הזמר שלום חנוך שיצא בשנת 1995.
האלבום מאגד שירים של חנוך מהשנים 1969–1976 בביצועים המקוריים של הזמרים (מלבד עצמו): אריק איינשטיין, ג'וזי כץ, אושיק לוי ופופיק ארנון.
רצועות

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי שלום חנוך (למעט היכן שמצוין אחרת).
| משירי שלום חנוך> מס' | משירי שלום חנוך> שם | משירי שלום חנוך> מילים | משירי שלום חנוך> לחן | משירי שלום חנוך> אלבום מקור (ביצוע) | משירי שלום חנוך> משך | משירי שלום חנוך>  | משירי שלום חנוך>  | משירי שלום חנוך>  | משירי שלום חנוך>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | למה לי לקחת ללב  | אריק איינשטיין ושלום חנוך |   | "שבלול" (אריק איינשטיין) | 4:45 |  |  |  |  |
| 2. | קח לך אישה  |   |   | "שבלול" (אריק איינשטיין) | 3:57 |  |  |  |  |
| 3. | מאיה  |   |   | "פלסטלינה" (אריק איינשטיין) | 1:45 |  |  |  |  |
| 4. | כמה טוב שבאת הביתה  | יענקל'ה רוטבליט |   | "יסמין" (אריק איינשטיין) | 4:23 |  |  |  |  |
| 5. | מה איתי  | אריק איינשטיין, שלום חנוך, ג'וזי כץ ויענקל'ה רוטבליט | שלום חנוך, ג'וזי כץ ושמוליק קראוס | "פלסטלינה" (אריק איינשטיין וג'וזי כץ) | 4:58 |  |  |  |  |
| 6. | חוזה לך ברח  | יענקל'ה רוטבליט |   | "קצת שקט" (אושיק לוי) | 3:27 |  |  |  |  |
| 7. | מה אתה עושה כשאתה קם בבוקר  |   |   | "שבלול" (אריק איינשטיין) | 3:35 |  |  |  |  |
| 8. | פראג  |   |   | "פוזי" (אריק איינשטיין) | 5:12 |  |  |  |  |
| 9. | ילדים של החיים  |   |   | "סע לאט" (אריק איינשטיין) | 4:15 |  |  |  |  |
| 10. | הבלדה על יואל משה סלומון  | יורם טהרלב |   | "שבלול" (אריק איינשטיין) | 3:35 |  |  |  |  |
| 11. | מכופף הבננות  | מאיר אריאל |   | "מזל גדי" (אריק איינשטיין) | 4:03 |  |  |  |  |
| 12. | אגדת דשא  | מאיר אריאל |   | "סע לאט" (אריק איינשטיין) | 4:21 |  |  |  |  |
| 13. | אמא שלי  | אריק איינשטיין ושלום חנוך |   | "פלסטלינה" (אריק איינשטיין) | 2:57 |  |  |  |  |
| 14. | מה שיותר עמוק יותר כחול  |   |   | "סוף עונת התפוזים" (להקת תמוז) | 2:44 |  |  |  |  |
| 15. | בלדה בין כוכבים  | יענקל'ה רוטבליט |   | מצעד הפזמונים 1969 (פופיק ארנון) | 3:15 |  |  |  |  |
| 16. | לילה  |   |   | "מזל גדי" (אריק איינשטיין) | 4:11 |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 1:01:23 |  |  |  |  |
| שלום חנוך |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | Shalom‏ (1971) • אדם בתוך עצמו (1977) • חתונה לבנה (1981) • על פני האדמה (1983) • מחכים למשיח (1985) • רק בן אדם (1988) • בגלגול הזה (1991) • א-לי-מות (1994) • ערב ערב (1997) • אור ישראלי (2003) • שלום חנוך (2009) • המקרה והטעות (2015) • זום (2016) • הרצל לילנבלום (2021) |  |
| עם אריק איינשטיין | שבלול (1970) • פלסטלינה (1970) • מוסקט (1999) • מחוברים: שבלול ופלסטלינה (2011) |  |
| עם השלושרים | השלושרים (1969) • היושבת בשורה הראשונה / פגישה לאין קץ (1970) • זה לא יכול להיות / תסתכל אלוהים ותראה  (1970) |  |
| עם תמוז | סוף עונת התפוזים (1976) |  |
| אלבומי הופעה | בהופעה חיה (1978) • אריק איינשטיין ושלום חנוך בהופעה משותפת (1979) • שלום חנוך בהופעה - רומן אמיתי (1989) • יציאה (עם משה לוי) (2004) • שלמה ארצי ושלום חנוך בקיסריה (2005) • 4 תחנות (2011) • יציאה 2 (עם משה לוי) (2012) |  |
| אוספים ומארזים | לא יכול לישון עכשיו (1992) • משירי שלום חנוך (1995) הקופסה (2004) • המיטב (2006) • האלבומים המקוריים (2013) |  |
ניקולה ג'ברא

ניקולה ג'ברא
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
ניקולה ג'ברא (בערבית: جبرا نقولا, 16 בפברואר 1912 – 25 בדצמבר 1974) היה טרוצקו-מרקסיסט ערבי ישראלי, וגם מחברם של מאמרים ותרגומים של אחדים מן הקלאסיקות של תנועת המרקסיזם, לשפה הערבית.
ביוגרפיה

ניקולה ג'ברא נולד ביפו. במהלך מלחמת העולם הראשונה משפחתו עברה לחיפה.
נפטר בביתו בלונדון משטף דם במוח, לאחר מחלה ממושכת.
נבחרת ג'יבוטי בכדורגל

| --- | --- |

 מידע כללי
 כינוי:  הים האדום הצעיר
 התאחדות:  התאחדות הכדורגל של ג'יבוטי
 השתייכות:  CAF
 דירוג פיפ"א (19 בספטמבר 2024):  192       ‎+1‏
  - ניקוד פיפ"א:  875.13
  - דירוג שיא:  169 (נמדד בדצמבר 1994)
  - דירוג שפל:  207 (נמדד באפריל 2015)
 מאמן:  מוחמד מרנה חסן
 קפטן:  דאוד וואיס
 מירב השערים:  מהדי חוסיין מאהאבך (7)
 מירב ההופעות:  דאוד וואיס (34)
 אצטדיון ביתי:  אצטדיון דו וילה du Ville
 www.fdf.dj
 
 משחק בינלאומי ראשון
 אתיופיה אתיופיה 5 - 0 סומלילנד הצרפתית צרפת אתיופיה; 1 במאי 1947
 הניצחון הכי גדול
 ג'יבוטי ג'יבוטי 4 - 1 דרום תימן דרום תימן ג'יבוטי, ג'יבוטי; 26 בפברואר 1988
 ההפסד הכי גדול
 אוגנדה אוגנדה 10 - 1 ג'יבוטי ג'יבוטי קיגאלי, רואנדה; 9 בדצמבר 2001  רואנדה רואנדה 9 - 0 ג'יבוטי ג'יבוטי דאר א-סלאם, טנזניה; 13 בדצמבר 2007
נבחרת ג'יבוטי בכדורגל, הידועה בכינוייה "הים האדום הצעיר", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של ג'יבוטי. הנבחרת חברה בקונפדרציית הכדורגל של אפריקה.
הדירוג הנוכחי של נבחרת ג'יבוטי  ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-192 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 875.13 – עלייה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 169 נמדד לראשונה בדצמבר 1994, והדירוג הנמוך ביותר 207 נמדד לראשונה באפריל 2015.
כל גביעי העולם

1930 עד 1998 - לא נכנסה
2002 - לא העפילה
2006 - לא נכנסה
2010 עד 2022 - לא העפילה
כל גביעי אפריקה

1957 עד 1998 - לא השתתפה
2000 עד 2002 - לא העפילה
2004 - פרשה
2006 - לא השתתפה
2008 - פרשה
2010 - לא העפילה
2012 עד 2015 - לא השתתפה
2017 עד 2025 - לא העפילה
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מדצמבר 1994 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרת זו
משפט קנטור-בנדיקסון

משפט קנטור-בנדיקסון הוא משפט מתמטי הקובע שכל קבוצה סגורה בישר הממשי היא איחוד זר של קבוצה מושלמת וקבוצה בת-מנייה.
המשפט התקבל במסגרת ניסיונותיו של גאורג קנטור להוכיח את השערת הרצף. מהמשפט נובע שכל קבוצה סגורה של ממשיים היא בת-מנייה או מעוצמת הרצף.
ניסוח פורמלי

קבוצה  P היא קבוצה מושלמת אם היא הקבוצה הנגזרת של עצמה. בנוסח שקול,  P מושלמת אם ורק אם היא סגורה ואין לה נקודות מבודדות.
משפט קנטור-בנדיקסון. לכל  X\subseteq \mathbb {R}  סגורה קיימת  P מושלמת ו- C בת-מנייה, כך ש- X=P\cup C ו- P\cap C=\emptyset .
הוכחה

ההוכחה המקורית של המשפט עושה שימוש בדרגת קנטור-בנדיקסון של הקבוצה. אם  X קבוצה סגורה בישר שדרגתה  \alpha  אז  X^{\alpha } קבוצה מושלמת. מכך שהישר הוא מרחב מנייה שנייה נובע ש- X\setminus X^{\alpha } בת-מנייה. נציג כאן הוכחה אלמנטרית יותר.
תהי  X\subseteq \mathbb {R}  סגורה. נתייחס ל- X כמרחב טופולוגי עם הטופולוגיה המושרית מהישר. נקודת עיבוי של  X היא נקודה שכל סביבה שלה (ב- X) אינה בת-מנייה. תהי  P קבוצת נקודות העיבוי של  X.
נוכיח כי  C=X\setminus P בת-מנייה.  B=\{X\cap (p,q):p,q\in \mathbb {Q} \} הוא בסיס בן-מנייה של  X. תהי  \{U_{n}\}_{n} קבוצת כל איברי  B שהן קבוצות בנות-מנייה.
כל  x\in U_{n} אינה נקודת עיבוי, כי  U_{n} סביבה בת-מנייה, ולכן  x\in C. מצד שני, לכל  x\in C יש סביבה בת-מנייה, המכילה תת-סביבה בסיסית כלשהי שהיא בת-מנייה, ולכן  C=\cup _{n\in \mathbb {N} }U_{n}. מכאן ש- C בת-מנייה כאיחוד בן-מנייה של קבוצות בנות-מנייה.
נוכיח כי ל- P אין נקודות מבודדות. תהי  x\in P ותהי  U סביבה שלה. מכיוון ש- x נקודת עיבוי  U אינה בת-מנייה.  C בת-מנייה ולכן  U\setminus C מכילה אינסוף נקודות. אולם  U\setminus C\subseteq X\setminus C=P, ולכן  U מכילה אינסוף נקודות של  P, כלומר  x לא מבודדת ב- P.
כדי להוכיח ש- P מושלמת נותר להוכיח כי היא סגורה ב- \mathbb {R} .  P סגורה ב- X כי  C פתוחה ב- X כאיחוד של קבוצות פתוחות. לפי הגדרת הטופולוגיה המושרית קיימת  Y סגורה ב- \mathbb {R}  כך ש- P=X\cap Y. לכן  P סגורה בישר כחיתוך של קבוצות סגורות.
הקשר להשערת הרצף

כל קבוצה מושלמת היא ריקה או מעוצמת הרצף. לכן ממשפט קנטור-בנדיקסון נובע שכל קבוצה סגורה היא בת-מנייה (במקרה  P=\emptyset ) או מעוצמת הרצף. כל קבוצה פתוחה לא ריקה מכילה גם היא קבוצה מושלמת לא ריקה (כי היא מכילה קטע סגור שהוא מושלם). קנטור קיווה להוכיח שכל קבוצה שאינה בת-מנייה מכילה קבוצה מושלמת ובכך להוכיח את השערת הרצף. אם מניחים את אקסיומת הבחירה, טענה זו אינה נכונה וניתן לבנות בלכסון דוגמה נגדית.
ניקולה

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1966 (בת 57) בוקרשט, הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה 
 מוקד פעילות:  רומניה רומניה
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 סוגה:  דאנס 
 שפה מועדפת:  רומנית 
 חברת תקליטים:  MediaPro Music 
 www.nicola.ro
 
ערך זה עוסק בזמרת רומנייה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ניקולה (ברומנית: Nicola; נולדה ב-5 בנובמבר 1968) היא זמרת רומנייה.
ביוגרפיה

ניקולה נולדה בבוקרשט בשם ניקולטה אלכסנדרו (Nicoleta Alexandru), בתחילת דרכה שרה בלהקה.
ב-1992 החלה את קריירת הסולו המוזיקלית שלה והופיעה רבות בטלוויזיה וברדיו. ב-1999 הוציאה את אלבומה הראשון "Cu tălpile goale".
ב-2002 שירה "Lângă mine" נבחר לשיר השנה על ידי שתי תחנות רדיו. בנוסף היא גם זכתה בשני פסטיבלי מוזיקה.
ב-2003 ייצגה את רומניה באירוויזיון עם השיר "Don't Break My Heart" והייתה במקום העשירי. היא השתתפה מספר פעמים נוספות בסלקציה נציונלה.
ב-2003 היא נבחרה לאשת השנה על ידי המגזין "Avantaje".
ב-2005 יצא אלבומה "De mă vei chema" שכלל בתוכו שני שירים שנהיו ללהיטים ברומניה.
ב-2005 זכתה בפרס זמרת השנה בטקס פרסי MTV רומניה' בנוסף היא הייתה מועמדת לפרס אמן הפופ הטוב ביותר.
משירי תנועות הנוער

| --- | --- |

 אלבום אוסף מאת אריק לביא, אילנה רובינא, חנן יובל, גידי גוב, רבקה זוהר, נעמי פולני
 יצא לאור:  1974
 סוגה:  זמר עברי
 שפה:  עברית 
 אורך:  34:57
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 
משירי תנועות הנוער הוא אלבום של שירי תנועות הנוער החלוציות שנאספו, בוצעו והוקלטו לראשונה לתוכנית הרדיו "דו, רה ומי עוד״ ששודרה בקול ישראל.
את סדרת התוכניות "דו, רה ומי עוד" ערכה והפיקה דליה גוטמן.
ב-1974 פנתה גוטמן למוזיקאית והמעבדת נעמי פולני כדי להקדיש אחת מתוכניות הסדרה לשירי תנועות הנוער. שתיהן התחילו לאסוף שירים ידועים יותר ופחות שהושרו בתנועות הנוער החלוציות והחליטו לתעד אותם.
לפרויקט זה הן בחרו את הזמרים: אריק לביא, אילנה רובינא, חנן יובל, גידי גוב, רבקה זוהר. אלה עבדו כקבוצה ושרו את השירים בעיבוד הקולי של נעמי פולני שגם שימשה מנהלת מוזיקלית של הפרויקט, ובעיבוד הכלי של גיל אלדמע.
השירים הוקלטו, אחרי חזרות ממושכות, בבית המורה בתל אביב ששימש אולפן הקלטות של קול ישראל.
אחרי שידור התכנית, כשהשירים הושמעו בהצלחה מפתיעה ברדיו, החליטה חברת הד ארצי להוציא תקליט עם שירי התוכנית.
התקליט הפך לרב מכר.
בנוסף לאלבום זה, הופיע ב-1975 עוד תקליט ובו חידוש של שירים עבריים ישנים שהוקלטו לתוכנית "דו, רה ומי עוד" גם הם בהפקה ובעריכה של דליה גוטמן ובניהולו המוזיקלי של גיל אלדמע שגם ניגן באקורדיון.
את כל תוכניות "דו, רה ומי עוד" הנחתה רבקה מיכאלי שעבדה אז בקול ישראל.
רשימת רצועות

| משירי תנועת הנוער> מס' | משירי תנועת הנוער> שם | משירי תנועת הנוער> מילים | משירי תנועת הנוער> לחן | משירי תנועת הנוער> משך | משירי תנועת הנוער>  | משירי תנועת הנוער>  | משירי תנועת הנוער>  | משירי תנועת הנוער>  | משירי תנועת הנוער>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | במזרח זורח ורד  | נתן אלתרמן | דניאל סמבורסקי | 02:06 |  |  |  |  |  |
| 2. | עלי דון  | עמנואל לין | עממי רוסי | 03:27 |  |  |  |  |  |
| 3. | שאון התותחים נדם  | נתן יונתן | עממי רוסי | 01:28 |  |  |  |  |  |
| 4. | קטנתי  | לא ידוע | דמיטרי שוסטקוביץ' | 02:22 |  |  |  |  |  |
| 5. | קדרו פני השמים  | יהושע פרושנסקי | עממי רוסי | 02:46 |  |  |  |  |  |
| 6. | לילה דממה  | נעמי ברונטמן | עממי ישראלי | 02:15 |  |  |  |  |  |
| 7. | למפלסי נתיבות  | אפרים תלמי | משה ביק | 01:46 |  |  |  |  |  |
| 8. | פנינו אל השמש העולה (שיר החירות)   | יצחק שנהר | דניאל סמבורסקי | 02:00 |  |  |  |  |  |
| 9. | בין שלוש ובין ארבע  | נתן אלתרמן | יעקב סטולאר | 04:48 |  |  |  |  |  |
| 10. | צלצל קתרוס  | לא ידוע (מקור רוסי), תרגום: יהודה קרני | עממי אוקראיני | 02:38 |  |  |  |  |  |
| 11. | בקיץ קר, בחורף חם (עולם הפוך)   | אביגדור המאירי | עממי יידי | 02:45 |  |  |  |  |  |
| 12. | הראוני את הדרך לביתי (שיר השיכור)   | לא ידוע | לא ידוע | 02:00 |  |  |  |  |  |
| 13. | כי רד היום; מעל ההרים  | לא ידוע (תרגום: יהודה שרת); עממי גרמני (תרגום: מנשה רובינא) | לא ידוע (קלאסי); עממי גרמני | 01:51 |  |  |  |  |  |
| 14. | קסם על ים כנרת  | מרדכי הוניג | ג'ון סטפן זמצ'ניק | 02:45 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 34:57 |  |  |  |  |  |
בתקליט המקורי שירים 1-8 היו בצד א', שירים 9-14 היו בצד ב'
לקריאה נוספת

נתן שחר, שירת הנוער : מה שרו בתנועות הנוער, יד יצחק בן צבי, ירושלים 2018.
חני מינקובסקי (מלקטת), שירי תנועות הנוער, משרד החינוך, ירושלים תשמ"א
משה קסטל

ערך זה עוסק בצייר ישראלי. אם התכוונתם לאסיר שהורשע ברצח כפול, ראו .
| --- | --- |

משה קסטל, 1977
 לידה:  1909 ירושלים, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  12 בדצמבר 1991 (בגיל 82 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 לאום:  ישראלי
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים (1925)  בית ספר הלובר  אקדמיה ז'וליאן 
 תחום יצירה:  ציור
 זרם באמנות:  אופקים חדשים
 פרסים והוקרה:  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול (1938)  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול (1941) 
 
משה אלעזר קסטל (1909–12 בדצמבר 1991), היה צייר ישראלי.
ביוגרפיה

קסטל נולד בירושלים לרב יהודה קסטל ולרחל בת יוסף אנקונה. (משפחתו הספרדית הגיעה לארץ מקסטיליה בשנת 1492). הוא למד בבצלאל בין השנים 1922 ו-1925. באותה תקופה למד אצל יצחק פרנקל בתל אביב שם הושפע על ידי האמנות הצרפתית המודרנית. הוא למד באקדמיה ז'וליאן ובאקול דה לובר בפריז. קסטל חזר לישראל וגר בצפת ב-1940 והחל מתקופה זו ועד לאחרית ימיו הושפע רבות מן הרוח המיסטיקנית היהודית.
קסטל היה אחד ממייסדי אופקים חדשים ב-1947 ביחד עם מרסל ינקו, יחזקאל שטרייכמן ואחרים, ובמהלך השנים יצר ציורי קיר ותבליטים במקומות שונים בארץ ומחוצה לה. כמו כן זכה בפרסים רבים והציג תערוכות רבות.
בין השנים 1925–1940 ישב רוב הזמן בפריז. יצירותיו המוקדמות היו בעלות אופי אוריינטלי. בשנות הארבעים, כאשר התגורר בצפת, תרם רבות להקמת קריית האמנים צפת עם שוך קרבות תש"ח. תמונותיו מתקופה זו אפופות אווירה מיסטית וניכרת בהן השפעתה של אסכולת פריז. בהמשך דרכו האמנותית, נטה לעבר המופשט והאמנות הכנענית ועיצב סמלים צורניים כמו ציור הקיר במלון "דן אכדיה" בהרצליה ותבליטי הקיר במשכן נשיאי ישראל בירושלים. נפטר בתל אביב בשנת 1991.
משפחתו

אחיו היה יוסף חיים קסטל.
הנצחה

בתאריך 21 בפברואר 2010 נפתח במעלה אדומים מוזיאון משה קסטל המוקדש להצגת עבודותיו של קסטל. המוזיאון נבנה במקום בו שאף קסטל עצמו להקימו, על גבעה סמוכה לביתה של אלמנתו. המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל דוד רזניק. במוזיאון מוצגות עבודותיו של קסטל מכל התקופות, מאוספה הפרטי של אלמנתו, ממוסדות ומאספנים פרטיים וביניהם אוסף שיף וסר אייזיק וולפסון.
בשנת 2021 נערכה במוזיאון תערוכה בשם דיאלוגים חזותיים עם משה קסטל – תערוכת מחווה של אמני גלריה אגריפס 12 לצייר קסטל. התערוכה שאצרו אסנת שפירא ולנה זידל הוצגה לרגל 10 שנים להקמת המוזיאון, ולוותה בסרט וידאו בהשתתפות ד״ר גדעון עפרת.
בתאריך 26 ביולי 2005 דאר ישראל הנפיק סדרה  של 3 בולי דאר על ""אמנות ישראלית" . אחד מהבולים האלה הוקדש  לציור של משה קסטל משנת 1958 שכותרו "לוחות הברית".  הבול עוצב על ידי  האמן  אד ואן אויין.
תבליטים וציורי קיר חשובים

מלון דן אכדיה בהרצליה, 1955.
משרדי אל על במרכז רוקפלר בניו יורק, 1955.
חלונות צבעוניים לבית הכנסת באוניה ישראל, 1956, ובאוניה ירושלים, 1957.
אודיטוריום ע"ש צ'רצ'יל בטכניון, 1958.
בנייני האומה בירושלים, 1958.
שיר תהילה לירושלים במשכן הכנסת בירושלים, 1966.
כותל תהילה לירושלים במשכן נשיאי ישראל בירושלים, 1970.
מתערוכותיו החשובות

משה קסטל – תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב, 1942.
משה קסטל – תערוכת יחיד במוזיאון תל אביב, 1946.
קסטל השתתף בתערוכה הראשונה של "אופקים חדשים" במוזיאון תל אביב, 1948.
קסטל השתתף בביאנלה ה־24 שנערכה בוונציה, 1948.
משה קסטל – תערוכת יחיד בגלריה פלינקר, בפריז, 1965.
תערוכה בג'אנוס גלרי, בוושינגטון, 1977.
תערוכת יובל שישים שנות יצירה : 1924–1984, במשכן הכנסת, ירושלים / משה קסטל, משה אלעזר בן יהודה, (אוצר התערוכה, ומוציא אלבום איורים עם דברי לואי בעברית ובאנגלית, (31 דף)), מוציא לאור: Rishon Le-Zion: Rainbow Art Centre, תשמ"ה, 1984.
תערוכת מחווה ליובל ה־80 של משה קסטל, במוזיאון באר שבע לאמנות ישראלית.
זכרונות משכונת הבוכרים: היבטים בוכריים ביצירתו של משה קסטל, מוזיאון הצייר משה קסטל, (אוצרת: אלה צ'רניאק, טקסט: אלה צ'רניאק, גיורא פוזיילוב, עיצוב הקטלוג: צרויה ורשבסקי), מעלה אדומים: מוזיאון הצייר משה קסטל, ירושלים: מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח – המרכז לחקר יהדות בוכרה, סתיו 2014 – אביב 2015.
קסטל באלבומי ציור

חיים גמזו, עשרה ציירים בישראל, חיים אתר, יוסף זריצקי, מרסל ינקו, מרדכי לבנון, אריה לובין, משה מוקדי, יוחנן סימון, משה קסטל, ראובן רובין, מנחם שמי, מוציא לאור: אשכול, תל אביב, תשי"ב.
שישה אמנים ישראליים: משה קסטל – יום של תקוה, אהרן כהנא – סעודה, מנחם שמי - צפת, מרסל ינקו – עין הוד, יחזקאל שטרייכמן – מאיר בעל הנס, יוחנן סימון – יושבי אוהלים, מוציא לאור: סונול, חיפה, תשכ"–?
סרט על קסטל

דיוקנו של אמן – משה קסטל, סרט אומנותי שהופק על ידי שירות הסרטים הישראלי לכבודו, (מאוסף המרכז לתיעוד אמנות ישראלית), 1984, (תסריט ובימוי: יונה זרצקי, הפקה, ראיונות ועיצוב: יגאל אפרתי, שמואל אלטמן, צלם ראשי: ויקטור בלקופיטוב, עורכת: לינה קדיש, מוזיקה: צבי אבני, תמליל: ניצה מליניאק). הקרנת הבכורה נערכה בתאריך 5 בדצמבר 1984 (י"א אייר תשמ"ד), במוזיאון תל אביב.
גלריה

מסיק זיתים (1928)
הרב מאיר קסטל ואשתו (1935)
המן ומרדכי, המשכן לאמנות על שם חיים אתר
ציור קיר (1955), מלון דן אכדיה, הרצליה
הללויה (1958)
לוח ארמני (1962)
שטיח דקורטיבי
תהילים פרק א' (1980)
לקריאה נוספת

אסיף, כנסת סופרים ואמנים בארץ-ישראל, העורכים: ספרות ותיאטרון – דב שטוק, ציור ופיסול – מ’ קסטל, מ’ שמיט=מנחם שמי, תל אביב, 1943.
גדעון עפרת, משה קסטל: ציורים מוקדמים, נדפס באפיריון, 1993 ו-1994.
לוטרינגר עירית, משה קסטל: מאבני-היסוד של הציור הישראלי, נדפס במכירה פומבית, מס' 12, 1999.
אלה צ'רניאק, זכרונות משכונת הבוכרים, היבטים בוכריים ביצירות של משה קסטל במחצית הראשונה של המאה העשרים, קטלוג תערוכה, הוצאת יד בן צבי בשיתוף מוזיאון משה קסטל, 2014
הערות שוליים

↑  יצחק פרנל-פרנקל שחקנים,תלבושות ועיצוב במות ב"הבימה" ו"האהל" 1936-1949, ישראל: דפוס "חבצלת" הרצליה, 1993
↑  שלמה שבא, לצייר ארץ כמולדת סיפורו של דור האמנים הראשון, ישראל, 1992
↑  דוד גלעדי, מסילות באמנות 82 ציירים ישראלים, ישראל: הוצאת ספרים "יבנה" בע"מ, 1989
1 2 3  רותי רגב, "לא הספיק להעמיד קסטלים קטנים", חדשות, 15 בדצמבר 1991
↑  אביטל בורג, עכבר העיר, חדשות האמנות, באתר הארץ, 17 בפברואר 2010
↑  התאחדות  בולאי ישראל, קטלוג  בולי ישראל
↑  מנחם שמיט הוא שמו הקודם של הצייר מנחם שמי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 277230  NLI: 987007311430005171  AAG: 1224  BnF: cb15063156q (data)  CiNii: DA07733189  GND: 118519549  ISNI: 0000 0000 8410 6929  LCCN: nr92012854  NTA: 208112502  RERO: 02-A003082701  RKD: 15825  SNAC: w67s8hsg  SUDOC: 241612977  ULAN: 500028883  VIAF: 113382328   WorldCat (עם VIAF): 113382328 
כותל תהילה לירושלים (1970)
אשה עם פרוות שועל (1928)
לוחית זיכרון למשה קסטל על ביתו ברח' עקיבא אריה 11 בתל אביב
משחק על המקום השלישי

משחק על המקום השלישי/מדליית הארד או תַּחֲרוּת נִחוּמִים או מִשְׂחַק נִחוּמִים הוא משחק בודד שנכלל בטורנירי ספורט רבים, שממנו נקבעים המקומות השלישי והרביעי בטורניר, או אפילו זוכי מדליית הארד. הקבוצות שמתחרות במשחק זה הן בדרך כלל שתי המועמדות שהפסידו בחצי הגמר בטורניר מסוים. לטורנירי ספורט רבים אין משחק על המקום השלישי, בעיקר בגלל חוסר עניין מצד המתחרים וגם מצד האוהדים.
במשחקים האולימפיים

לרוב ענפי הספורט, שיש בהם טורנירים במשחקים האולימפיים יש משחק על המקום השלישי, כדי לקבוע מי זוכה במדליית הארד. מאחר שההבדל בין מדליית ארד ללא מדליה הוא די משמעותי, המתחרים עדיין מתייחסים לזה ברצינות.
אירועי אמנויות הלחימה וקרב מגע מעניקים במקום זאת שתי מדליות ארד. מאז אולימפיאדת הלסינקי (1952), האגרוף מעניק אוטומטית מדליות ארד לשני המפסידים בחצי הגמר, בטענה שאין מספיק זמן להתאושש בין קרב חצי הגמר לקרב על המקום השלישי. כמו כן, ג'ודו, טאקוונדו והיאבקות מעניקים שתי מדליות ארד, אך אלו כוללות שני משחקי מדליית ארד בין המועמדים לחצי הגמר המפסידים לבין הזוכים בבית הניחומים.
בכדורגל

יורו 1980 הייתה המהדורה האחרונה של אליפות אירופה בכדורגל של אופ"א שכללה משחק על המקום השלישי. המשחק על המקום השלישי באותה מהדורה היה משחק מדליית הארד היחיד בתולדות הטורניר שהוכרע בדו-קרב פנדלים, בו ניצחה צ'כוסלובקיה את המארחת איטליה 9–8 בפנדלים לאחר תיקו ללא שערים.
גביע העולם בכדורגל כולל משחק על המקום השלישי, בדרך כלל ביום שלפני הגמר. המשחק על המקום השלישי במונדיאל נחשב על ידי המארגנים כמשחק בעדיפות נמוכה, מאחר שהוא נמצא בדרך בכלל באחד מהאצטדיונים הקטנים יותר. עם זאת, המשחק על המקום השלישי במונדיאל 1994 התקיים ברוז בול, שאירח מאוחר יותר גם את גמר הטורניר. במהדורה זו נשברה שיא הצופים במשחק על המקום השלישי בתולדות גביע העולם בכדורגל (91,500 איש).
לליגת האומות של אופ"א יש גם משחק על המקום השלישי, אשר משוחק מספר שעות לפני הגמר.
המשחק על המקום השלישי בגביע העולם בכדורגל נשים היה קצת יותר חשוב למארגנים מאשר במקבילה הגברית. המשחקים על המקום השלישי ב-1999, 2003 ו-2007 נערכו באותו אצטדיון שאירח את גמר גביע העולם בכדורגל נשים. שיא הצופים במשחק על המקום השלישי בתולדות גביע העולם בכדורגל נשים היה ב-1999 (90,185 איש).
גרמניה מחזיקה בשיא מספר הזכיות במקומות השלישי בגביע העולם בכדורגל (ארבעה), ואילו ארצות הברית מחזיקה בשיא מספר הזכיות במקומות השלישי בגביע העולם בכדורגל נשים (שלוש).