1973 הדרך למלחמה
תוכנו של הספר > התנהלות ישראל בחודש ספטמבר ובימים ובשעות שקדמו למלחמה

בספטמבר החלו להיות תכופים ותקיפים המסרים מקיסינג'ר לישראל שעליה להיערך למהלכים מדיניים. חילוקי הדעות עם הבית הלבן ועם מחלקת המדינה, שני גופי הממשל שקיסינג'ר הוביל מאותה עת את מדיניותם, איימו לפגוע במפלגת השלטון בבחירות. בו בזמן, במישור הצבאי, החלה להיווצר באזור המתיחות הצבאית. תחילה, ב-13 בספטמבר, באירוע החריג של התקרית האווירית בצפון סוריה שבמהלכה הופלו 12 מיגים; ובימים שלאחר מכן, בהיערכות כוחות מצרים וסוריה כפועל יוצא מהחלטת סאדאת ואסד על מועד המלחמה.
דיין היה היחיד שהיו לו המידע המדיני והצבאי וכן היכולת לנתח אותם. ב-21 במאי, הוא היטיב לעשות זאת ואמר לרמטכ"ל ולאנשי המטה הכללי: "ג'נטלמנים תתכוננו למלחמה" והוסיף: "בחצי השני של הקיץ הזה". אולם ארבעה חודשים מאוחר יותר, כשהתייחס לדיווחים על היערכות המצרים והסורים למלחמה, העריך אחרת את המצב. ב-24 בספטמבר אמר: "יש מקום לחשוב כי מדינות ערב יעדיפו עתה סיבוב מדיני נוסף על סיבוב צבאי". שבוע מאוחר יותר, חמישה ימים לפני פרוץ המלחמה, אמר דברים דומים: "הערבים מדברים ומדברים, אבל לא יורים הרבה. יש דבר כזה [...] בדרך לשלום, או לפחות לאי חידוש המלחמה, אני מצפה שתהיה מין דעיכה כזו של האיבה, או לא ליבוי למצב אקטיבי." משמעות הדברים – דיין העריך כי הסבירות שתפרוץ מלחמה נמוכה, אבל שלא כמו אמ"ן, אשר ביסס את הערכתו לסבירות נמוכה למלחמה על נתונים צבאיים, דיין ביסס את הערכתו על שיקול דעת מדיני. לדבריו, לסאדאת, להבדיל מאסד, יש כוונות מדיניות ומטרתו להחזיר במהלך מדיני את השטח שנכבש, ולכן לא יפתח עתה במלחמה. על הערכתו של דיין אמרה מאיר: "אני מקבלת במאה אחוז את הקונספציה הזאת". הערכת אמ"ן על סבירות נמוכה למלחמה השפיעה מעט מאוד על קבלת ההחלטות של מאיר ושל דיין. הם שמעו את הערכה כי "מבחינה מבצעית הם יכולים, באמצעות מערך זה, ללכת בהחלט למתקפה", אולם התיעוד מלמד שהתנהלותם בימים שקדמו למלחמה התבססה בעיקר על שיקולים מדיניים ופוליטיים פנימיים שהיו:
מטרת סאדאת מדינית, ולכן קיימת 'סבירות נמוכה' שיתקוף. וכוונותיו של קיסינג'ר להוביל מהלכים מדיניים מיד לאחר הבחירות יתנו מענה למטרות סאדאת.
דיין היה ערוך להוביל מיד לאחר הבחירות מהלך מדיני שתאם את ציפיותיו של סאדאת.
המחויבת לדבריו של קיסינג'ר כשתואמו ההבנות בינו ובין מאיר בדצמבר 1971 - על ישראל להמתין 'יותר משעתיים' לפני שתגיב.
למרות שהיו בטוחים מה תהיינה תוצאות המלחמה אם תפרוץ, לא רצו מאיר, דיין וגלילי מלחמה באוקטובר. לכן המסרים לאמריקנים, לרמטכ"ל ולתקשורת היו במגמת הרגעה. השיקולים המדיניים לכך: כדי שקיסינג'ר, שכבר כיהן אז גם כמזכיר המדינה, לא ייזום מהלך מדיני מידי. השיקולים הפוליטיים הפנימיים לכך: להימנע מהסלמת המתיחות ערב בחירות ולהימנע מבחירות שתתקיימנה בצל סכנת המלחמה כשמערך המילואים מגויס והמשק משותק. גם בשעות שלפני המלחמה העדיפו מאיר, דיין וגלילי לנהל את המשבר במהלך דיפלומטי שקט באמצעות קיסינג'ר.
גיוס מילואים בהיקף נרחב, שהיה נותן מענה צבאי להיערכות המצרים והסורים, היה עלול להרתיע אותם מלתקוף, אבל היה יוצר מצב חדש שדומה ל'תקופת ההמתנה' אשר קדמה למלחמת ששת הימים, שהוביל אז את ישראל לפתוח במלחמה. הפעם, להבדיל מ-1967, עלולה הייתה ישראל לשלם על כך, לתפיסתה, מחיר מדיני כבד.
את הערכתו ביסס דיין גם על המידע שעמד לרשותו:
הדיווח שמסר סוכן המוסד אשרף מרואן בתחילת ספטמבר ועל בסיסו העריך ראש המוסד צבי זמיר: "שאם אנו עוסקים במסגרת הערכה לשנה, אז הנטייה שלהם היא לא הולכת דווקא ללחימה".
עשרה ימים לפני המלחמה, כשהתריע המלך חוסיין שהיא עומדת לפרוץ, הוא ציין שהתפתחויות מדיניות יכולות למנוע אותה.
כל ימי המתיחות לא העביר מרואן כל ידיעה על מלחמה קרובה. גם פחות מ-24 שעות לפני המלחמה כשעדכן את מפעילו על הכנות לקראתה, הוא לא ציין מועד קרוב.
בשעות הבוקר של יום שישי, יום לפני פרוץ המלחמה, שמע דיין מראש אמ״ן זעירא שאין דיווח חריג בערוצי ההאזנה שזכו לכינוי 'האמצעים המיוחדים', שלהם ייחסו במערכת הביטחון משקל רב ביכולת לקבל התרעה מוקדמת למלחמה. במשך שנים חזרה ונשנתה הטענה שזעירא הטעה את דיין, ולא דיווח אמת כשאמר לו ש'האמצעים המיוחדים' פועלים. לרבים אכן היה נוח, לאחר המלחמה, לדבוק בהסבר שאותם אמצעים לא פעלו, אולם התיעוד סותר טענה זו. מסמך הדיווח של המפעילים מפרט שבעת הדיווח של זעירא לדיין הם אכן פעלו שעות רבות, אולם כחלק מפעולות ההטעיה של המצרים הם לא קלטו כל מידע שהתייחס לפעילות צבאית של ממש[דרוש מקור: לינק לכתבה ב"הארץ"]. ביום שישי 5 באוקטובר ידע דיין ש'האמצעים המיוחדים' פועלים ואינם מעידים על מלחמה קרובה. על בסיס כל אלה אישר דיין ערב יום הכיפורים את תוכנית היערכות הכוחות בגולן ובתעלה ליום המחרת, שהציג בפניו הרמטכ"ל. לרמטכ״ל, שהדגיש בתחילת ההתייעצות כי לנוכח תמונת המצב הוא "הולך על דרך ההחמרה", אמר דיין בסיכום ההתייעצות "ליום הכיפור הזה, כל מה שעשית – זה טוב ויפה".
דיין, כמו מאיר, ידע בבוקר המלחמה שגם בידיעה שהעביר זמיר על שבסוף היום תפרוץ מלחמה נכלל הסייג שסאדאת יחזור בו אם תהיינה התפתחויות מדיניות.
בלי לערער על כשלים בהיערכות הצבא לפתיחת המלחמה ובניהולה, התיעוד החדש מלמד על הנסיבות והאילוצים שיצרה המערכת המדינית, שהקשו על הצבא למצות את הכוח שעמד לרשותו ותרמו לקשייו לעמוד בציפיות שהציב לעצמו ולמערכת המדינית בנוגע ליכולתו ואלו הם:
מלחמה שתיפתח ביזמת האויב.
ההנחיה להגן על קו המים בתעלה, שנבעה משיקול מדיני והייתה שנויה במחלוקת בין אנשי הצבא. אמנם מפקדי הצבא ידעו כי ייתכן שיעמדו בפני שני האילוצים האלה, אולם הם לא הפנימו את מלוא משמעותם. בעיקר הם לא הפנימו את המשמעות של מסירת פתיחת המלחמה ליזמת לאויב.