stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עליית שלמה למלוכה
דעיכת שלטון דוד

שלוש שנים לפני מות דוד, מרד אבשלום בשלטונו, וכיוון שהיה הבן הגדול ביותר של דוד שנותר בחיים, המליך את עצמו למלך. לאחר שהמרד שכך ואבשלום מת, מרד שבע בן בכרי בדוד. לאחר שגם מרד זה סוכל, קיבץ לו אדוניה בן חגית תומכים כדי להמליך את עצמו לאחר מות דוד, שהרי היה הבן הגדול ביותר של דוד שנותר בחיים. כששמע נתן הנביא על כך, החליט שצריך לעשות מעשה ולהפסיק את הוויכוחים על המלוכה. הוא ביקש מבת שבע, אם שלמה, שתסייע לו לשכנע את דוד בחשיבות העניין. ואכן, דוד השתכנע, וציווה למשוח את שלמה. לאחר שנמשח שלמה, שמע על כך אדוניה, והחליט לברוח ולהחזיק בקרנות המזבח (שיש להן כעין דין עיר מקלט). לאחר ששלמה נשבע לו שלא יהרוג אותו אם יהיה נאמן למלכותו, הורד אדוניה מהמזבח.
לפי התלמוד, משיחה בשמן בטקס ההמלכה היא אירוע חריג שמתרחש רק בהחלפת בית מלוכה, או כאשר יש עוררין על בחירת המלך. יחד עם המלכתם של יואש ושל יהואחז, המלכת שלמה היא מהאירועים הבודדים בהם נמשח למלוכה מלך בן מלך, כיוון שהיו אלו המלכות שנויות במחלוקת.
ביסוס שלטון שלמה

מיד בתחילת מלכותו, ציווה שלמה על שמעי בן גרא שישב בירושלים ולא יצא ממנה, כדי שיוכל להשגיח עליו, שהרי סייע בידי אבשלום במרדו. שמעי נשבע שלא יצא מירושלים, אך לאחר שלוש שנים הפר את השבועה ושלמה הרגו. כמה ימים אחרי מות דוד, שכנע אדוניה את בת שבע שתבקש בשבילו את אבישג השונמית לאשה. שלמה ראה בבקשה זו ניסיון למרד, שכן באותם ימים היה מנהג שמלך חדש לוקח לו את נשות המלך הישן, ונתינת אבישג לאדוניה הייתה עשויה לרמז כי הוא יורש דוד. לכן, הוא שלח את בניהו בן יהוידע שיהרוג את אדוניה. לאחר ניסיון המרד הזה, החליט שלמה לגרש את אביתר הכהן לענתות, שהרי סייע ביד אדוניה. לאחר ששמע יואב על כך, ברח והחזיק בקרנות המזבח, שהרי גם הוא תמך באדוניה. שלמה שלח את בניהו שיהרוג את יואב, ובניהו הרג את יואב על המזבח, לאחר שמיאן לרדת. לאחר שגמר לבסס את המלוכה בקרב עמו, ביסס שלמה את מלכותו בקרב עמים אחרים בכך שהתחתן עם בת פרעה. לאחר כל הדברים האלה, הלך שלמה למשכן גבעון כדי להודות לה' ולהקריב לו קרבנות. בלילה, התגלה אליו ה' בחלום והעניק לו חכמה גדולה. סמוך לשובו מגבעון לירושלים, באו אליו שתי נשים למשפט, ובמשפט נראתה לעיני כל חכמתו של שלמה, וכל המתנגדים שקמו לשלמה בשל גילו הצעיר נהפכו לתומכיו. לאחר משפט זה, למעשה, פסקה ההתנגדות למלוכת שלמה.
לקריאה נוספת

שאול זלבסקי, עליית שלמה למלוכה, ירושלים, תשמ"א
הערות שוליים

↑  ספר דברי הימים א', פרק כ"ב, פסוק ט'
↑  סדר עולם רבה יד
↑  תלמוד בבלי, מסכת הוריות, דף י"א, עמוד ב'
↑  ספר מלכים א', פרק ד', פסוק א'
|  שלמה המלך |
| --- | --- | --- |
| משפחתו | דוד • בת שבע • נעמה העמונית • בת פרעה • רחבעם • מלכת שבא |  |
| חיבורים שיוחסו לו | משלי • קהלת • שיר השירים • מזמורי שלמה • חכמת שלמה • תהילים ע"ב • תהילים קכ"ז |  |
| במקרא | צוואת דוד • חלום שלמה בגבעון • עליית שלמה למלוכה • משפט שלמה |  |
| אגדות שלמה | כסא שלמה • שלמה המלך ואשמדאי • שלמה המלך והדבורה • שלמה המלך ומלכת שבא • ברית שלמה |  |
| שונות | בית המקדש הראשון • ים של שלמה |  |
| הנצחתו | נחל שלמה • הר שלמה • בריכות שלמה • איי שלמה • עמודי שלמה • מרחב שלמה • מבצע שלמה |  |
| בתרבות המודרנית | שלמה המלך ושלמי הסנדלר • אגדות המלך שלמה • הספר מכרות המלך שלמה (עיבודים: מכרות המלך שלמה (סרט, 1985) • מכרות המלך שלמה (סרט, 1986)) |  |
ספר ניצחון ישן

מהדורת ברויאר
ספר ניצחון ישן, הוא ספר מסוגת ספרי ויכוח (ניצחון=התנצחות) שנכתב על ידי יהודים במסגרת הפולמוס היהודי-נוצרי. הספר נכתב ככל הנראה בתחילת המאה ה-14, והוא כולל אסופת טענות אנטי-נוצריות שנלקחו, בין היתר, מספר יוסף המקנא (אמצע המאה ה-13) ומספר הטענות לר' משה מסאלרנו. לדעת אפרים אלימלך אורבך, סגנון הספר, תוכנו ולשונו מלמדים כי הוא נערך בגרמניה.
תוכן הספר

עיקרו של הספר הוא פירוש לפסוקי התורה, שמתמודד עם פרשנותם של אבות הכנסייה לכל פסוק. בעיקר תוקף הספר את הפרשנות הנוצרית המוצאת בפסוקי המקרא פרה-פיגורציה לאירועים בברית החדשה ומפגין בקיאות רבה בפרשנות הנוצרית. הספר מציג הפרכה כנגד כל פירוש נוצרי, ומעמיד את הפרשנות היהודית. פעמים רבות מתוך עמדה אירונית ואף פרודית, המציגה את הפירוש הנוצרי כאבסורדי. טכניקה נפוצה אחרת בספר היא אימוץ לכאורה של עמדות היסוד של הפרשנות הנוצרית, רק על מנת להעמידן על ראשן ולהוכיח את אמיתות הפרשנות היהודית, גם לשיטת הפרשנות הנוצרית.
למשל:
בראשית ב 7: וייצר ה' אלוהים את האדם. פוקרים המינים על שוני שמות הללו ה' אלוהים, ואומרים הן אב ובן (כוונתם להראות שיש שתי אלוהויות על פי כתוב זה) ויש להשיב: ויברא אלוהים את אדם [שם א' 27] והפיל השם האחד להודיע כי הוא אחד ולא שניים.
מהדורות מדעיות

מרדכי ברויאר, ספר נצחון ישן : ספר ויכוח נגד הנוצרים, רמת גן 1978
David Berger, The Jewish-Christian Debate in the High Middle Ages: A Critical Edition of the Nizzahon Vetus, ACLS Humanities, 2008 ISBN 978-1597405454
ראו גם

משפט פריז
הערות שוליים

↑  השם 'ישן' נועד לבדל ספר זה מספרי נצחון מאוחרים, כמו ספר נצחון של ר' יום טוב ליפמן מילהויזן.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284313905171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עליית סיטקוב

עליית סיטקוב הייתה עלייה של חקלאים יהודים מפולין, גליציה, רוסיה הקרפטית וטרנסילבניה, שאורגנה על ידי התאחדות האכרים בשנת 1935 כדי להביא כח עבודה חקלאי למושבות.
היסטוריה

לאחר תלונות מצד גורמי הימין ביישוב על כך שהסרטיפיקטים מחולקים באופן לא ראוי, ולאחר משא ומתן ארוך, הוקצו להתאחדות האיכרים 400 סרטיפיקטים כדי להביא עולים מוכשרים לעבודה חקלאית לארץ ישראל. כדי לבחור את האנשים נשלח יששכר סיטקוב, נציג התאחדות האיכרים למזרח אירופה בתחילת 1935. בסוף הסיור של סיטקוב פורסם: "הסיור הוכיח שוב את ההנחה הקודמת של התאחדות האיכרים שמשפחות רבות של עובדי אדמה מנוסים ומורגלים מילדותם לעבודה פיזית ושמוכנים לעלות לא"י, לא נתנה להם האפשרות הזאת עד כה.".
250 סרטיפיקטים ניתנו ליהודים מפולין וגליציה, 40 ליהודים מהקרפטים ו-110 ליהודים מטרנסילבניה. מכיוון שהעולים היו בעלי משפחות, על כל סרטיפיקט הגיעה משפחה שלמה. בחלק מהמקרים, צירפו העולים למשפחתם קרובי משפחה כדי להגדיל את מספר העולים. לעולים הובטחה עבודה מצד התאחדות האיכרים, שטענה שהעולים נדרשים לה כדי להגביר את העבודה העברית במושבות. תוקף הסרטיפיקטים היה עד סוף מרץ 1935 והממשלה האריכה את תוקפם בשלושה חודשים כדי לאפשר את ניצולם.
סיטקוב חיפש אנשי עבודה והלך למקומות הנידחים ביותר לחפש עובדים מתאימים. נטען שהוא פסל אנשים שהשתייכו לארגונים ושאנשים התחזו לפשוטי עם כדי לזכות בסרטיפיקטים המיוחלים. ככלל, העובדים היו דתיים.
בקרב מפלגות השמאל היה מתן סרטיפיקטים להתאחדות האיכרים לסדין אדם. כשלקראת סוף 1935 העלתה התאחדות התעשיינים הצעה דומה שיינתן לה להביא עולים בעלי מלאכה בתעשייה, נכתב בדבר: "לעינינו עברו בלהות העלייה של מר סידקוב".
היסטוריה > עלייה

קבוצה ראשונה של עולים, שמנתה 24 משפחות, הגיעה ליפו ב-19 במאי 1935. קבוצה שנייה של עולים, 53 משפחות ממרמרוש, הגיעה לחיפה על סיפון הדצ'יה ב-30 במאי 1935. קבוצה שלישית של עולים, שכללה 32 משפחות מבסרביה הגיעה לחיפה על סיפון ה"הרדיאל" ב-3 ביוני 1935. קבוצה נוספת של עולים, 25 משפחות ממרמרוש, הגיעו לחיפה על סיפון הד'ציה ב-14 ביוני 1935.
היסטוריה > קליטה

העולים פוזרו בין 12 מושבות. קבוצת העולים שהגיעה ב-19 במאי 1935 פוזרה בין נתניה (8 משפחות), אבן יהודה (5 משפחות), חדרה (4 משפחות), בנימינה (3 משפחות), כפר סבא, מגדיאל, ראשון לציון ופתח-תקוה (משפחה אחת לכל מושבה).
כרבע מהעולים הגיעו לנתניה ומספרים משמעותיים הגיעו גם לחדרה, רחובות, בה נקלטו 92 משפחות בעיקר מיוצאי רומניה, וראשון לציון. למקומות רבים נוספים בשרון הגיעו קבוצות קטנות יותר. לאבן יהודה הגיעו 7 משפחות.
התאחדות האיכרים פעלה לקלוט את העולים במושבות ולצורך כך הוקמו ועדות קליטה במושבות. כן נעשה מאמץ לארגן לעולים שיכון ולצורך כך הוקמה, בין השאר, שכונת אפרים ברחובות בה יושבו שמונה משפחות מעולי סיטקוב, רמת אפרים בנתניה ושכונת נוה חיים בחדרה. על העולים עברו תלאות רבות ועלו תלונות על אי עמידה בהבטחות לגבי כמות העבודה ועל העדר סיוע בשיכון.
הערכה

המחלוקת על הבאת עולי סיטקוב נמשכה גם שנים לאחר מכן, בהערכה של מידת הצלחתם. באנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו נכתב בערך של יששכר סיטקוב: "הם הצטיינו בתור עובדי אדמה טובים, וכיום מהוים הם אוכלוסייה חקלאית עצמאית, בעלת משקים פורחים."
לעומת זאת, חברת הכנסת פייגה אילנית מהשמאל אמרה בכנסת, ב-13 בפברואר 1951: "עולי סיטקוב, במקום להשתרש בחקלאות, חזרו ברובם לדפרולטאריזאציה, לרוכלות ולחנוונות זעירה."
הערות שוליים

↑  מנאומו של ה' אוסישקין במושב הועד הפועל הציוני - מעשה בשני יהודים שעלו לא"י, הארץ, 9 באפריל 1935
↑  14,000 עלו מפולין לא"י ב-1934, דואר היום, 22 בפברואר 1935
↑  מידיעות התאחדות האכרים,  הירדן, 12 במרץ 1935
↑  דו"ח של ה' סיטקוב על שליחותו, הארץ, 5 במאי 1935
↑  לדוגמה: נצר משורשיו יפרה, 2018, עמוד 115
↑  בין הפועלים שהובאו על ידי התאחדות האיכרים, הארץ, 5 בנובמבר 1935
↑  פועלים חקלאים מחוץ לארץ, הארץ, 12 במרץ 1935
1 2  עליית סיטקוב, אתר בית הראשונים אבן יהודה
↑  בני מרמורוש עולים בחומה, עת־מול 235, עמ' 21-22
↑  מ. יבנאלי, העובד בקונגרס הי"ט ולאחריו, דבר, 1 באוקטובר 1935
↑  ד"ר יואל פיקסלר, עלית התאחדות האיכרים  או עלית סיטקוב, גמלה עט 23,  20 נובמבר 2014
↑  הלשכה הנייטרלית בנתניה, דבר, 17 בדצמבר 1935
↑  תיאור חלקי נמצא בספר נתניה, 1982, עמ' 131
↑  דוד תדהר (עורך), "אברהם דב בן-דור (בינדר)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יב (1962), עמ' 4051
↑  עולי התאחדות האיכרים בארץ, הַבֹּקֶר, 8 בדצמבר 1935
↑  נתניה מפעל הירקות, הארץ, 14 בינואר 1940
↑  רחוב ע"ש אוסישקין בנוה חיים, דבר, 17 ביוני 1937
↑  קבלת פני המשוחררים בחדרה, הַבֹּקֶר, 7 בפברואר 1938
↑  דוד תדהר (עורך), "איתמר יוסף בנעט", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ו (1955), עמ' 2528
↑  בינם לבין עצמם, דבר, 5 בנובמבר 1935
עוד לעניין העולים של הועד החקלאי, דבר, 6 בנובמבר 1935
↑  דוד תדהר (עורך), "יששכר סיטקוב", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2171
↑  דברי ימי הכנסת, כרך 8, 1951, עמוד 1067
פדרו השלישי, מלך פורטוגל

פדרו השלישי (בפורטוגזית: Pedro III; ‏5 ביולי 1717 – 25 במאי 1786) היה מלך פורטוגל בין השנים 1777–1786.
חייו

פדרו השלישי נולד בליסבון ב-5 ביולי 1717, לז'ואאו החמישי, מלך פורטוגל ומריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואלאונורה מגדלנה מנויבורג.
בשנת 1777 מת אחיו ז'וזה הראשון, מלך פורטוגל, ופדרו הומלך יחד עם אשתו מריה הראשונה, מלכת פורטוגל, בתו של ז'וזה. פדרו לא השתתף כמעט בניהול הממלכה, והעביר את רוב זמנו בציד. פדרו הגן על האצולה הבכירה בפורטוגל, והתייחס באופן מתון לישועים.
ב-25 במאי 1786 מת פדרו השלישי בקלוז, ואשתו מריה הראשונה, מלכת פורטוגל תפסה את השלטון לבדה.
משפחתו

בשנת 1760 התחתן פדרו עם מריה הראשונה, מלכת פורטוגל, ממנה היו לו 7 ילדים:
ז'וזה, נסיך ברזיל (1761–1788)
ז'ואאו (1762)
ז'ואאו פרנסיסקו (1763)
ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל (1767–1826)
מריאנה ויקטוריה, נסיכת פורטוגל (1768–1788)
מריה קלמנטינה (1774–1776)
מריה איזבל (1776–1777)
עליית פרינסס קאתלין

עליית פרינסס קאתלין (Princess Kathleen) הוא שמה של קבוצה גדולה של עולים, שהגיעה לארץ ישראל מאיטליה בימי מלחמת העולם השנייה  ולאחריה על סיפון האונייה פרינסס קאתלין. האונייה לא הייתה אוניית מעפילים אלא אוניית עולים ליגאלית, שערכה שתי הפלגות מאיטליה לארץ ישראל ב-1945.
במסעה הראשון יצאה "פרינסס קאתלין" מנמל טאראנטו בדרום איטליה וכעבור שלושה ימים, בערב חג הפסח, י"א בניסן תש"ה, 25 במרץ 1945, הגיעה לנמל חיפה. נוסעי האוניה היו ניצולי שואה מאירופה, 900 במספר, שזכו ברישיון עלייה הודות לפעילות של נציג מחלקת העלייה של הסוכנות היהודית ברומא שלמה אומברטו נכון והמלווה של הפליטים מטעם החיילים היהודים באיטליה, אריה אבישר.
במסעה השני הגיעה "פרינסס קאתלין" לחיפה בג' בכסלו ה'תש"ו, 8 בנובמבר 1945. מספר העולים בהפלגה זו היה 783.
האונייה

"פרינסס קאתלין" הייתה אונייה קנדית שנבנתה בסקוטלנד והושקה בשנת 1924. האונייה הפליגה מגלאזגו לוונקובר דרך תעלת פנמה והגיעה ליעדה ב-1925. יחד עם אוניית האחות שלה, "פרינסס מרגריט", הופעלה האונייה בקו נוסעים ומטען בין ונקובר, ויקטוריה וסיאטל, והייתה יכולה לשאת עד 1,500 נוסעים. מאוחר יותר הוגדלה קיבולתה ל-1,800 נוסעים.
בשנת 1939 גויסו "פרינסס קאתלין" ו"פרינסס מרגריט" על ידי הצי המלכותי הקנדי ושימשו להובלת גייסות. "פרינסס מרגריט", הוטבעה על ידי צוללת גרמנית ב-17 באוגוסט 1942, בדרכה מפורט סעיד שבמצרים לקפריסין. "פרינסס קאתלין" שרדה את המלחמה והוחזרה לחברת הספנות הקנדית שהפעילה אותה לפני המלחמה ב-1947. ב-1949 החלה האונייה לבצע הפלגות מוונקובר לאלסקה. ב-7 בספטמבר 1952 עלתה האונייה על שרטון ליד ג'ונו, אלסקה, וטבעה. נוסעיה חולצו בטרם הטביעה ולא היו נפגעים.
ארגון הנסיעה- הפלגה ראשונה

על ארגון הנסיעה הראשונה באיטליה היה ממונה מטעם הרשויות הסמל אריה אבישר. הוא התגייס לצבא הבריטי במסגרת התנדבות היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה והוצב בפלוגת מובילי המים 148 (PAL) WATER TANKS)). בספטמבר 1944 הגיעה יחידתו, שהייתה שייכת למחנה השמיני הבריטי, לפירנצה. אבישר נשלח יחד עם פלוגתו לספק מי-שתייה לתושבי העיר פיזה, שבארות המים שלה הזדהמו כאשר נהר הארנו עלה על גדותיו. הם הגיעו לעיר עם מכליות להובלת מים ועליהן סמל מגן דוד. כך נוצר המפגש עם פליטים יהודים שהסתתרו בעיר בזמן המלחמה.
פלוגת מובילי המים עסקו בריכוז וטיפוח ערכי הציונות בעיקר בפירנצה. אבישר נטל חופשה משירותו הפעיל והחל לרכז את הפליטים, בעיקר את הצעירים שבהם, במקומות מיוחדים - הכשרות - לקראת עלייתם ארצה. במקביל, חיילים יהודים, ממקומות אחרים באיטליה, החלו לרכז את הפליטים בריכוזים מיוחדים. במקביל, הם ניסו למצוא ילדים יהודים וגם מצאו, בכל טוסקנה.
לאחר פניות אל מחלקת העלייה של הסוכנות היהודית בירושלים הודיעו לו כי קרוב לאלף רישיונות כניסה לארץ ישראל, שהיו נדירים בכל שנות המלחמה, עומדים לרשותו. בפני המארגנים היו בעיות אחדות:
אספקת אמצעי זיהוי לפליטים, שרובם איבדו את המסמכים, רובם בכוונה תחילה, כדי שלא ניתן יהיה לזהות אותם. שלטונות הכיבוש הבריטי הקימו את הוועד הבין-ממשלתי לפליטים. בין השאר, הוא צייד את כל אלה מהפליטים במסמכים הדרושים. אומברטו נכון שהיה השליח מיוחד של מחלקת העלייה של הסוכנות צורף כחבר לוועדה הבין ממשלתית לפליטים שמרכזה היה בנאפולי.
תחבורה ביבשה - היה צורך להסיע את הפליטים לנמל בדרום איטליה. רשת הרכבות האיטלקית נהרסה בזמן המלחמה, וכך הוסעו הפליטים בקרונות להובלת בעלי חיים על פני מסילות ששוקמו זה עתה. מפירנצה נסעה הרכבת דרך רומא, שם המתינה שבועות אחדים, והפליטים שוכנו בינתיים באולפני צ'ינצ'יטה ברומא. הרכבת עצרה ונסעה ללא תוכנית מראש, מנאפולי עד נמל טאראנטו, בקצה "המגף האיטלקי".
תחבורה בים - עדיין שרר מצב מלחמה והצי היה מגויס למאמץ המלחמתי. האונייה הקנדית "פרינסס קאתלין" עמדה להפליג לארץ ישראל עם חיילים יהודיים, שנקבע כי ייסעו ארצה לחופשה. רוב החיילים ויתרו על מקומותיהם, ורק 30 מתוכם נשארו ברשימת הנוסעים.
בנמל חיפה

כתבה מעיתון הארץ מתארת את קבלת פני האוניה בנמל חיפה:
כשעה לפני שעגנה ברציף, נמצאו במקום נציגי השלטונות של הנמל, הצי והצבא, ראשי מחלקת העלייה של הסוכנות מירושלים, מנהל בית העולים, נציגת הסתדרות העובדים ושליחי העתונות היומית. פקידים ושוטרי משטרת החוף שמרו על הסדר ובדקו בקפדנות את רישיונות הנמצאים על הרציף באותה שעה. במקום נמצאו 3 מכוניות של מגן דוד אדום, מספר אחיות ורופאים.
כאשר האוניה התקרבה לרציף המרכזי, נראו על סיפונה מתנוססים דגלי תכלת לבן וממנה נשמעו שירים עבריים מושרים מפי מאות נוסעים, המצטופפים לכל אורך האונייה. עם עגינת האונייה על יד הרציף, פרצו הנוסעים בשירת "התקוה". הגיעה למקום קבוצת סבלים גדולה מסבלי סולל בונה שהחלו בהטענת המטענים וחפציהם של העולים במכוניות-משא שהובאו למקום. הנוסעים, ברדתם מהאוניה, הופנו מיד לרכבת-המשא מיוחדת שהסיעה אותם למחנה עתלית.
העולים- הפלגה ראשונה

בין הבאים היו 720 פליטים והשאר יהודים מאיטליה. הייתה זו הקבוצה הגדולה ביותר מיהודי ארץ זו שעלתה ארצה בזמן מן הזמנים. בין העולים היו בניו של הרב נתן קאסוטו, רבה של יהדות פירנצה שנרצח בשואה.
לפי ארץ מוצאם התחלקו 899 העולים כדלקמן: פולין - 300, יוגוסלביה - 120, איטליה - 172, והשאר צ'כוסלובקיה, גרמניה, אוסטריה ועוד. לפי גילם ומינם התחלקו הנוסעים כדלקמן: גברים - 381, נשים - 322, תינוקות עד שנה - 19, ילדים משנה עד שמונה - 43, מגיל 8 עד 16 - 134.
כ-250 מבין העולים היו חלוצים שקבלו הכשרה חקלאית ומקצועית בארבעה משקי הכשרה שאורגנו על ידי החיילים היהודיים בחוות חקלאיות עזובות בדרום איטליה. 50 מהבאים הם מעליית הנוער, 60 ילדים - יתומים. בין החלוצים 30 שהוריהם נשארו באיטליה והמתינו לתורם לעלות לארץ. חלק מהחלוצים אורגנו בקיבוצי ההכשרה הבאים: "דרור" - 38, "הבונים" - 25, "הראשונים" - 15, "הנגב" 24. ליותר מ-300 מהם היו קרובים בארץ.
בין הבאים הייתה הכשרת "בית החלוץ" של פירנצה. ממנה עלו קבוצה של 35 חלוצים אשר הוכנו לקראת התיישבות בארץ באמצעות אימוץ העיקרון של עבודה עצמית, שוויון והכנה לחיי ההתיישבות השיתופית.
לקריאה נוספת

'. פרבר, הגיעה שיירת-העולים הגדולה ביותר מאיטליה, בימי המלחמה, הארץ - 26 במרץ 1945
הערות שוליים

↑  חלקם הגיעו לקיבוצים רגבים וגבים
פרינסס קאתלין טובעת ליד ג'ונו, אלסקה, 1952
מסמך זיהוי - למטה:אישור כניסה לארץ
המחנה בעתלית
סביבת היווצרות

מחזור הסלעים: 1 = מאגמה; 2 – התגבשות; 3 – סלעי יסוד; 4 – בליה; 5 – השקעה; 6 – סלעי משקע; 7 – התמרה; 8 – סלעים מותמרים; 9 – המסה
סביבת היווצרות היא המקום בו נוצר סלע, גם אם לאחר זמן הוא יימצא במקום שונה. סביבת ההיווצרות קובעת את הרכבו של הסלע ותכונות אחרות שלו.
לסלעים שונים – סביבת היווצרות שונה:
סלעי יסוד – סלעים הנוצרים בשתי סביבות:
סלעים פלוטוניים ומחדרים ממאגמה בסביבה פלוטונית
סלעים געשיים ופירוקלסטיים מלבה בסביבה געשית
סלעי משקע – נוצרים בסביבות מגוונות:
בסביבה יבשתית – בביצות, נחלים ואגמים
בסביבה ימית
בסביבה חופית
בסביבה אוופוריטית (של התאדות-יתר) – גם בלגונות ימיות וגם באגמים יבשתיים
סלעים מותמרים – בסביבה מטמורפית (של התמרה)
מחזור הסלעים

סביבות ההיווצרות של סלעים הן נקודות ב"גלגול" בין סוג סלע אחד למשנהו. בין סביבות ההיווצרות מתרחשים תהליכי סחיפה ובליה היוצרים חומרי גלם ליצירתו של הסלע הבא. תהליכים אלה חלים גם על המינרלים המרכיבים את הסלעים בכל אחד מן הגלגולים ומשפיעים על תכונותיו השונות של הסלע החדש.
סביבה פלוטונית

נקראת על שם פלוטו – אל השאול הרומי. בסביבה פלוטונית נוצרים סלעי יסוד פלוטוניים, הנקראים גם סלעי תהום, סלעי מִחְדָר או סלעים אינטרוסיביים.
הטמפרטורה בעומק הקרום גבוהה מאשר על פניו בשל התפרקות רדיואקטיבית של אורניום, תוריום ואשלגן-40. בגלל החום הרב נוצרים בעומק של עשרות ק"מ כיסים של חומר סלעי מותך – מאגמה, הקרויים תאי מאגמה.
המאגמה מתקררת באיטיות רבה – מעלה צלזיוס אחת במשך כמיליון שנה. הסיבות להתקררות:
ירידה ברדיואקטיביות
זרמי הערבול
דחיסה כלפי מעלה על ידי לחצים טקטוניים
סביבה פלוטונית > תופעות בסביבה פלוטונית > גיבוש מפריט

כאשר המאגמה מתחילה להתקרר, מתרחש תהליך התבדלות של מינרלים מתוך מגמת-האם. תהליך זה נקרא גיבוש מפריט. המינרלים שהתגבשו ראשונים שוקעים לקרקעית המאגר ונפרדים מיתרת המאגמה המותכת. שקיעה זו גורמת להיווצרות סלעים פלוטוניים בהרכבים שונים מתוך מאגמת-אם אחת. ככל שהרחקת המינרלים נמשכת, הולכת וגדלה תכולת הסיליקה (תחמוצת צורן) במאגמה הנותרת במאגר.
איך זה קורה?
כאשר טמפרטורת המאגמה עומדת על 1,800°C מתגבשים בה מינרלים מקבוצת אוליבין עשיר במגנזיום (Mg2SiO4). כתוצאה מכך נותר פחות מגנזיום במאגמה.
כאשר טמפרטורת המאגמה יורדת ל-1,500°C מתגבשים בה מינרלים מקבוצת אוליבין עשיר בברזל (Fe2SiO4). אחרי גיבוש זה נותר פחות ברזל במאגמה.
תוצאת ההתקררות – המגמה הנותרת הופכת חומצית יותר ויותר בשל התעשרותה בסיליקה (קוורץ), וכך גם המינרלים והסלעים המתגבשים בה.
הרכבה המשתנה של המאגמה יוצר מינרלים שונים בהרכבם הכימי:
מינרלים בסיסיים – מינרלים המכילים כמות קטנה של קוורץ או אינם מכילים קוורץ כלל, כהים בדרך כלל.
מינרלים חומציים – מינרלים המכילים כמות גדולה של סיליקה, בהירים בדרך כלל.
הגיבוש המפריט בא לידי ביטוי בשורת בואן (Bowen's series), ע"ש המדען נורמן לוי בואן, שהיה הראשון שמצא כי ממאגמת-אם אחת עשויים להתגבש סלעים מגמטיים בהרכבים שונים.
סביבה פלוטונית > תופעות בסביבה פלוטונית > שלב פגמטיטי

לאחר הגיבוש המפריט, כשהמאגמה התקררה לכדי 600-400°C, שארית הנוזל עשירה בסיליקה, במים ובמתכות. הנוזל נדחס לתוך סדקים ומתגבש כאשר הוא מתקרר, ויוצר עורקים (פגמטיטים) בעלי גבישים גדולים. תוצרים של שלב זה: המינרלים קוורץ, אורתוקלז, מוסקוביט, ביוטיט, אפטיט, טורמלין, טופז ופלואוריט.
סביבה פלוטונית > תופעות בסביבה פלוטונית > מרבצים הידרותרמיים

מרבצים הידרותרמיים (הידרו=מים, תרמו=חום) מתאפיינים בהתגבשות מתוך תמיסה במים חמים. מי גשם שחילחלו לעומק אלפי מטרים התחממו והמסו מלחים מסלעי הסביבה. תוצרים של שלב זה הם מינרלים בעלי גבישים גדולים: קלציט, פלואוריט, מינרלי נחושת, מינרלי מנגן ותחמוצות ברזל.
סביבה פלוטונית > תופעות בסביבה פלוטונית > פומרולה

פומרולה (fumarola) – אדי מים ותערובת גזים המיתמרים מסדקים בהרי געש כבויים למחצה – SO2,HCl,CO2.
סביבה פלוטונית > תופעות בסביבה פלוטונית > סולפטרה

סולפטרה (solfatara) – נביעה של מים חמים עשירים בחומצה גופריתית – H2SO4 המאכלת סלעים בדרכה.
סביבה פלוטונית > גופי חדירה פלוטוניים

סלעים מגמטיים נוצרים גם על פני השטח, כאשר מגמה נדחסת לתוך סלעים בקרום העליון ומתקררת. חדירה מגמטית זו יוצרת מבני חדירה מסוגים שונים:
בתולית (batholit) – גוף גדול של סלע מגמטי שהתקרר באיטיות בתוך סלע קיים. בתולית מתאפיין בגבישים גדולים – מ"מ אחדים עד ס"מ אחדים. קוטר בתולית עשוי להגיע לעשרות ומאות ק"מ. גופי בתולית שכיחים בהרי קימוט גדולים.
סדן (stock) – בליטה העולה מתוך בתולית אל הסלעים שלמעלה המורכבת מגבישים גדולים. קוטר סדן עשוי להגיע למאות מטרים עד קילומטרים אחדים. חתך אופקי של הסדן הוא עגול.
דייק (dike, dyke) – בסלע עשוי להיווצר מישור חולשה – אזור פגיע ושביר. כאשר מאגמה חודרת לתוך מישור חולשה ומתקררת בתוכו, נוצר קיר סלע מגמטי החוצה את סלעי הסביבה. יש דייקים הנמשכים מתוך בתולית והם גסי גביש. דייקים אחרים עשויים לנבוע מהתפרצות לבה אל פני השטח. דייקים אלה הם דקי גביש (בזלת).
סיל (sill) – חדירה מישורית של מאגמה בין שכבות סלעי משקע ובמקביל להן באמצעות צינור הזנה. חדירה זו מרימה את השכבות העליונות.
לקולית (lacolith) – גם לקולית הוא תוצאה של חדירה מישורית של מאגמה בין שכבות סלעי משקע, אך הוא עבה במרכזו בדומה לפטריה.
גופי חדירה כפולים – אם מישור החדירה הראשון נשאר מישור חולשה, עשויות להתרחש בו חדירות נוספות.
סביבה פלוטונית > גופי חדירה פלוטוניים > תופעות שוליים בגופי חדירה

בסדן, בדייק ובסיל המגמה חודרת תוך כדי מגע עם הסלע. לעיתים היא "קולה" את הסלע, ובשוליים נוצר סלע מותמר בקשיות שונה ובצבע שונה. לעיתים נותרים ריכוזים של תחמוצות ברזל וצורן בנקודות המגע.
התקררות גוף החדירה מהירה יותר בשוליו, לכן נוצר שם סלע זעיר גביש בהיר, בעוד שבמרכז נוצר סלע בעל גביש בינוני.
קסנולית (xenolith), קסנוס=זר, ליתוס=אבן – כאשר המאגמה פורצת ממעמקים, קורה שהיא לוכדת בדרכה החוצה שברים של סלעים שעמדו בדרכה או סלעים משולי אזור החדירה. גודל קסנולית – מ"מ אחדים עד עשרות ס"מ, אך יכול להיות גם גדול יותר.
מרקם פורפירי (porphyric texture) – כאשר נקטע הגיבוש המפריט ויתרת הנוזל מתקשה במהירות, נוצרים גבישים גדולים (מ"מ אחדים) המפוזרים בתוך חומר זעיר גביש שהתקרר במהירות. מבנה פורפירי מזכיר צימוקים בעוגה.
סביבה פלוטונית > סלעים מסביבת היווצרות פלוטונית

גרניט
גברו
סיאניט
סביבה געשית

סביבה זו נקראת גם "סביבה וולקנית" על שם וולקן – אל האש והנפחות במיתולוגיה הרומית – שעל פי המסופר עבד בסדנה תת-קרקעית בהר געש באי וולקנו באיים הליפאריים מצפון לסיציליה שהיה פעיל באותה עת. הר הגעש וולקנו הפך שם נרדף לכל הרי הגעש. בסביבה זו נוצרים סלעים געשים, המכונים גם סלעי פרץ, סלעי וולקניים או סלעים אקסטרוסיביים.
חומר סלעי מותך (מאגמה) פורץ ממעמקים אל פני השטח, שם הוא נקרא לבה. הרכב הלבה זהה להרכב המאגמה שקדמה לה. מן הלבה מתנדפים מים וגזים שונים שהיו מומסים בה. הלבה מתקררת על פני השטח במהירות רבה ויוצרת סלע זעיר גביש, ולעיתים נוצרת זכוכית געשית (אובסידיאן). מהתקררות זו נוצר מגוון של סלעים וגעשיים, הדומים בהרכבם לסלעים מגמטיים שנוצרו מאותה מאגמה – לבד מגודל הגביש.
סביבה געשית > הרי געש

הלבה פורצת אל פני השטח בשני אופנים:
בתוך הר הגעש מצטברים לבה וגזים סמוך לפני השטח. כאשר גובר לחצם על הסלעים ממעל, חלה התפוצצות המנקבת חור בסלע (צינור הזנה) ומעיפה למעלה שברי סלעים הנוחתים מסביב. ההתפוצצות מלווה בענני אדים, בריח גופרית ובקולות רעם חזקים.
תוצרי ההתפוצצות: נוצר לוע (crater) מוקף בסוללה של רסק סלעים מן הסביבה, סלעי בזלת ולבה שהחלה להתגבש. לאחר ההתפוצצות מתמעט הלחץ. כאשר הלבה מתקררת בתוך הלוע, נוצר פקק החוסם את הלוע בין התפוצצות להתפוצצות.
לעיתים הלבה מגיחה מסדקים, ללא התפוצצות, זורמת לאיטה ומכסה שטח נרחב.
סביבה געשית > הרי געש > תוצרי לבה

הלבה הזורמת נקרשת לסלעי בזלת. לעיתים נוצרים גופים הדומים לחבלים או לצמות. אלה נוצרים כאשר הקרום החיצוני של הלבה מתקשה ועדיין יש בתוכו זרימת לבה.
מנסרות בזלת – מנסרות נוצרות כאשר בבזלת הנקרשת נוצרים סדקים כתוצאה מהתקררות בלתי אחידה והתקשות של השטחים החשופים לאוויר, בדומה לסדקים בבוץ שהתייבש.
מערות – בועות ענק של אדים וגזים שנלכדו בסלע בטרם נקרש.
אובסידיאן – זכוכית געשית שנוצרה מהתקררות מהירה של לבה
גבישים חופשיים – גבישים שלא הספיקו להתגבש לכדי סלע
טיפות ופצצות געשיות – גושי לבה שהתקררו חלקית בעת מעופם באוויר ושמרו על צורתם
החומר הנפלט אינו אחיד בצבעו ובהרכבו, ויוצר הרבדה שכבתית של חומר פירוקלסטי. הוא נוחת ומצטבר למבנים געשיים, לעיתים כחרוט מסביב ללוע:
חומר פירוקלסטי – כלל החומר המועף מהר געש בשעת התפרצות. החומר הנופל בסביבת הר הגעש נקרא טפרה.
הר געש שכבתי, (strato-volcano) – שכבות טוף (נטוי כלפי חוץ) ובזלת לסירוגין.
חרוט מגן (shield cone) – חרוט הנוצר מזרימה (ולא מהתפוצצות) של לבה.
קלדרה (caldera) – לוע התמוטטות של החלק המרכזי בהר הגעש. גודלה עשוי להגיע לעשרות קילומטרים. ההתמוטטות נגרמת בשל היערמות חומר רב על הר הגעש והתרוקנות תא הלבה.
מאר (maar) – לוע התפרצות משני. חומר פירוקלסטי קרוש כיסה סלעים שהכילו מים עומדים או מי-תהום רדודים ויצר מעטה אטום. בשל החום הרב נוצר קיטור שיצר בהר הגעש לוע משני, ללא צינור הזנה.
צינור הזנה – צינורות הזנה של הרי געש נחשפים לעיתים עקב בליה והרס. בשולי הצינור נמצאת לרוב בזלת, ובמרכזו – טוף. קימברליט הוא סוג של צינור הזנה המכיל יהלומים.
סביבה געשית > סלעים מסביבת היווצרות געשית

בזלת
טוף
סקוריה
פומיס