stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לופן (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 מבוסס על:  ארסן לופן מאת מוריס לבלאן
 סוגה:  פשע מותחן בלשי
 יוצרים:  ג'ורג' קיי (אנ') פרנסואה אוזאן (צר')
 כותבים:  ג'ורג' קיי פרנסואה אוזאן אליאן מונטן סומארה סריווסטב
 בימוי:  לואי לטריה מרסלה סעיד (אנ') לודוביק ברנאר (אנ') הוגו ג'לין (אנ') דניאל גראו (אנ') חאווייר גנס (אנ')
 שחקנים:  עומאר סי   לודווין סנייה   קלוטילד הם
 ארץ מקור:  צרפת צרפת
 שפות:  צרפתית
 מספר עונות:  2 (חלקים 3)
 מספר פרקים:  17 (רשימת פרקים)
 הפקה
 מפיק:  איסבל דג'ורג' נתן פרנק  מרטין ג'ובר
 חברת הפקה:  Gaumont Television
 הפצה:  נטפליקס 
 אורך פרק:  40 - 52 דקות
 שידור
 רשת שידור:  נטפליקס
 תקופת שידור מקורית:  8 בינואר 2021 – הווה
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
לופן (בצרפתית: Lupin) היא סדרת טלוויזיה צרפתית, אשר נוצרה על ידי ג'ורג' קיי ופרנסואה אוזאן ועלתה לשידור לראשונה ב-8 בינואר 2021 בנטפליקס. הסדרה מורכבת משבעה עשר פרקים, המשוחררים בשלושה חלקים. סדרה זו היא בהשראת הרפתקאות ארסן לופן, דמות ספרותית מאת מוריס לבלאן, שהשחקן עומאר סי מגלם דמות המושפעת ממנו.
עלילה

בשנת 1995 אסאן דיופ הצעיר הזדעזע מהתאבדות אביו, בבקאר, שהואשם בגנבה שלא ביצע. 25 שנה מאוחר יותר, אסאן הוא גנב ג'נטלמני שמשתתף בגניבת מחרוזת שהייתה שייכת למארי אנטואנט. התכשיט, שהוצג במוזיאון הלובר, היה שייך למשפחת פלגריני העשירה. הוא רוצה לנקום במשפחה זו, שהאשימה את אביו והביאה להתאבדותו בתא המאסר. מסעו להגשמת הנקמה רצוף בהשראות ורמזים מהדמות הספרותית האהובה עליו "הפורץ הג'נטלמן" ארסן לופן. בנוסף לפעילותו הבלתי חוקית, אסאן מנסה לדאוג במיוחד לבנו ראול, המתגורר עם גרושתו קלייר.
דמויות

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא עדכון רשימת השחקנים המשתתפים בחלק 3.
עומאר סי – אסאן דיופ (מהווה השראה מדמותו של ארסן לופן)
וינסה לונדז – קפטן רומיין לוג'ייה
לודווין סנייה – קלייר
קלוטילד הם – ז'ולייט פלגריני
ניקול גרסיה – אן פלגריני
ארווה פייר – אובר פלגריני
סופיאן גראב – יוסף גדירה (בהשראה מדמותו של הבלש גנימר בסדרת הספרים)
אנטואן גווי – בנז'מן פרל
פרגס אסנדה – בבקאר דיופ
שירין בוטלה – סגן סופיה בלקסם
יוהאן דיונה – המפקח גבריאל דומון ממשטרת פריז
השחקנים הראשיים
עומאר סי
לודווין סנייה
קלוטילד הם
ארווה פייר
סופיאן גראב
סקירה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | הוזרמה לראשונה | הוזרמה לראשונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 10 | 5 | 8 בינואר 2021 | 8 בינואר 2021 |
|  | 1 | 10 | 5 | 11 ביוני 2021 | 11 ביוני 2021 |
|  | 2 | 7 | 7 | 5 באוקטובר 2023 | 5 באוקטובר 2023 |
פרקים

בסדרה מככב עומאר סי בתפקיד אסאן דיופ, אדם השואב השראה מהרפתקאותיו של הגנב ארסן לופן, דמות שנוצרה על ידי מוריס לבלאן בתחילת ה-1900. הסדרה נצפתה במהלך החודש הראשון שלה על ידי 76 מיליון צופים, והפכה לסדרה שבשפה שאינה אנגלית הנצפית ביותר בנטפליקס באותה תקופה.
שני חלקים 1 ו-2 שודרו ב-2021 כשחלק 2 עלה לאחר כ-5 חודשים בערך, כאשר חלק 3 עלה לרשת הסטרימינג כעבור יותר משנתיים מאוחר יותר ב-5 באוקטובר 2023.
פרקים > עונה 2 - החלק השלישי

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
חלק 3
| מס' פרק | כותרת | אורך פרק | תאריך שידור מקורי (Netflix) |
| 1 | פרשה 1 | 51 דקות | 5 באוקטובר 2023 |
שנה אחת לאחר אירועי החלק הקודם, הוא חי בסתר במארסיי. אסאן נותר האיש המבוקש ביותר בצרפת והפך ללא כוונה לגיבור עממי. קלייר וראול בינתיים סובלים מהטרדות תקשורתיות מתמדות. אסאן זועם על כך ומחליט לחזור לפריז, ניגש תחילה לקלייר עם תוכנית להוציא אותה וראול מחוץ למדינה, אבל קלייר כועסת על אסאן ודוחה את הצעתו, ואומרת לו שהדרך היחידה באמת היא להסגיר את עצמו. באין מפריע, אסאן זומם לממן את בריחתם על ידי גניבת פנינה שחורה יקרה מבוטיק יוקרתי הממוקם בכיכר ונדום, הוא שולח מכתב לבעל החנות וכן לצוות העיתון שמציין במפורש את כוונותיו. חוליה בראשות בלקסם מזומנת למקום, שם הם מוצאים קהל גדול של תומכיו של אסאן ממתין בקוצר רוח לפריצה. למרות שהוא לא אמור לטפל בתיק, גדירה מחליט להתייצב ולהתערבב עם המעריצים. בסיוע בנז'מן וחבר ילדות נוסף ברונו, שניהם מחופשים לקציני BRI והשוד של אסאן מצליח. הוא בורח על פני גגות הבתים הגבוהים מהמשטרה אך לא מצליח לקפוץ לבניין הסמוך באחד מניסיונותיו וצנח אל מותו למטה מרוסק על הרצפה.
| 2 | פרשה 2 | 48 דקות | 5 באוקטובר 2023 |
אסאן זייף את נפילתו למוות באמצעות כרית אוויר שהייתה בבטן שלו. גופו חסר החיים לכאורה נלקח באמבולנס על ידי בנז'מן ופיליפ קורבה לפני שהמשטרה הגיעה למקום. הם לבושים בבגדי רפואה, פיליפ ובנז'מן משתמשים בסטטוסקופ שבור כדי לתמרן בהצלחה רופא בחדר המתים כדי לאשר את מותו, והחדשות על מותו של אסאן מתפרסמות זמן קצר לאחר מכן. נערכת לו הלוויה בבית הקברות, שם גדירה ספקני לגבי מותו של אסאן ודורש לפתוח את הארון, לאימתם של קלייר וראול. לאחר שהאירוע הסתיים, אסאן בורח מהארון דרך מנהרה מתחת לבית הקברות ומתאחד עם בנז'מן, שהצליח למצוא סוחר שיכול לקבל עשרים מיליון יורו עבור הפנינה. עם זאת, תוכניותיו של אסאן מושהות כאשר הוא מקבל שיחת טלפון מאישה הטוענת שהיא אמו, מריאמה, איתה שוחח לאחרונה ב-1998, כשריצתה עונש מאסר בסנגל. היא מתחננת בפני אסאן לעזרה, ואומרת לו שהיא נחטפה ושהחוטפים שלה מבקשים את הפנינה השחורה ככופר.
| 3 | פרשה 3 | 52 דקות | 5 באוקטובר 2023 |
| 4 | פרשה 4 | 42 דקות | 5 באוקטובר 2023 |
| 5 | פרשה 5 | 42 דקות | 5 באוקטובר 2023 |
| 6 | פרשה 6 | 42 דקות | 5 באוקטובר 2023 |
| 7 | פרשה 7 | 51 דקות | 5 באוקטובר 2023 |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד(ים) | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס בחירת מבקרי הטלוויזיה | סדרת השפה הזרה הטובה ביותר | לופן | זכייה |  |
הערות שוליים

↑  מתי סדרת הדרמה פשע, לופן, תעלה לאוויר בנטפליקס?
↑  נטפליקס מציגה את הטריילר ללופן, גנב ג'נטלמני
↑  עומאר סי יככב בסדרת שוד חדשה של נטפליקס
↑  הטריילר של לופן משחזר את עלילותיו של גנב ג'נטלמן צרפתי קלאסי
↑  "How Netflix's Lupin Pulled Off the Perfect Heist (Show)". Bloomberg.com (באנגלית). 2021-06-29. נבדק ב-2023-10-11.
↑  Condé Nast, The most-watched show on Netflix right now is not what you think, Vogue India, ‏2021-02-01 (ב־Indian English)
↑  Critics Choice Awards 2024: All the Winners, TIME, ‏2024-01-15 (באנגלית)
מגילות אברהם

מגילות אברהם (בערבית: صحف إبراهيم, תעתיק: סֻחֻף אִבְּראהים) הן מגילות או ספרים שלפי האמונה האסלאמית ניתנו מאלוהים לאברהם. לפי המסורת האסלאמית, ספרים אלו אבדו במהלך ההיסטוריה.
אזכור בקוראן

מגילות אברהם מוזכרות בסורת אל-אעלא, הפרק ה-87 בקוראן" "אכן, זה (נזכר) בספרי הקודש המקוריים הקודמים, בספרי הקודש המקוריים של אברהם ושל משה" (פסוקים 18–19). כמו כן, זה נזכר גם בסורת א-נג'ם, שהיא הפרק ה-53 בקוראן: "האם הוא לא ידע מה שנכתב בספר של משה ובזה של ואברהם אשר נשאר נאמן?".
ראו גם

ספרי הקודש של האסלאם
הערות שוליים

↑  Scrolls of Abraham, newikis.com
1 2  הקוראן בעברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb119458332 (data)  LCCN: sh2019001689  SUDOC: 027410749  TDVİA: suhuf 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מאיה דוניץ

| --- | --- |

מאיה דוניץ, 2009
 לידה:  16 באפריל 1981 (בת 43) תל אביב-יפו, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון המלכותי של האג, תלמה ילין 
 עיסוק:  פסנתרנית, מלחינה, זמרת, מנצחת מקהלות, אמנית סאונד
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  אילן וולקוב 
 http://www.mayadunietz.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
מאיה דוניץ, 2006
מאיה דוניץ (נולדה ב-16 באפריל 1981) היא פסנתרנית, מלחינה, זמרת, מנצחת מקהלות ואמנית סאונד ישראלית המקליטה ומופיעה בישראל ובחו"ל במנעד רחב של סגנונות מוזיקליים.
שנותיה הראשונות

דוניץ נולדה בתל אביב וגדלה בסביון כאחת משלוש בנותיהם של אסתר ויעקב דוניץ, יזם בתחום המחשוב, אחותם של דנה דוניץ, זמרת ושחקנית שהתמודדה בתוכנית הריאליטי "גריז" ושל קרן דוניץ, זמרת-יוצרת ומפיקה מוזיקלית. היא החלה ללמוד מוזיקה בגיל צעיר, למדה פסנתר אצל נעמי לב וג'נינה לובנברג, למדה אצל המלחינה קרן רוזנבאום ובקונסרבטוריון שטריקר, חליל צד אצל החלילן משה אהרן אפשטיין ובמשך ארבע שנים למדה תאוריה מוזיקלית אצל המלחין לב קוגן. ב-1992 החלה ללמוד פיתוח קול אצל ענת מורג והשתלבה במקהלת הנוער בת-קול, עמה הופיעה בישראל ובאירופה. ב-1993 שיחקה ושרה בהצגה "אופרת היהודים" בבימויו של יורם פורת בפסטיבל עכו לתיאטרון אחר.
בשנים 1994–1998 למדה בבית הספר לאמנויות תלמה ילין במגמת הג'אז וסיימה כמצטיינת המגמה. ב-1995 שיחקה בסרט "ב-72 לא הייתה מלחמה" של דוד קריינר. ב-1996 הגישה תוכנית שבועית לילדים בערוץ הראשון. באותה שנה ייצגה את ישראל בפסטיבל נוער מוזיקלי בינלאומי למוזיקה בינלאומית בחוף השנהב. ב-1997 שיחקה בסרט "דנה לא רוקדת" של שמואל אימברמן. כמו כן השתתפה במספר סרטי סטודנטים. בשנים 1996–1998 הגישה תוכנית רדיו שבועית ברדיו ללא הפסקה (103FM). ב-1997 הופיעה כפסנתרנית ראשית של תזמורת הביג בנד של תלמה ילין בבוסטון ובניו יורק. כמו כן הפיקה והלחינה את ההצגה "הציפור הכחולה" של מוריס מטרלינק שהועלתה במרכז סוזן דלל. בשנת 1998 הצטרפה דוניץ לאנסמבל רפלקס למוזיקה ויצירה בינתחומית חדשה, והופיעה באותה שנה כסולנית בפסטיבל "קולות חדשים" בכפר בלום.
ב-1999 הלחינה יצירה לביג בנד של אילן מוכיח בפסטיבל אשה בתיאטרון חולון, הופיעה בפסטיבל הג'אז בים האדום, ועם להקת הסלסה "קוקו לוקו" בהופעות בישראל ובטורקיה. באותה שנה נרשמה דוניץ לתוכנית הג'אז ומוזיקה בת זמננו בניו סקול בניו יורק. תוך כדי שהותה בניו יורק הופיעה דוניץ עם ג'ון זורן, דניאל זמיר, ג'ורג' גרזון ואהרון דוגן, הופיעה בניו ג'רזי עם בלט מכניק של ג'ורג' אנטיל, ליוותה בפסנתר את ה-"Shakespeare Theater Company" בפסטיבל המפטון בניו יורק ואת יהונתן גפן בסיבוב הופעות בארצות הברית.
2002–2005

בשנת 2002 הצטרפה דוניץ להרכב הבינלאומי "Women's Voice", שבו היו חברות שבע מוזיקאיות ממדינות שונות, והופיעה איתו במשך שנתיים באפריקה, אירופה וארצות הברית. באותה שנה חברה גם לזמרת מיכל אופנהיים והופיעה עמה בדואט של יצירות מקוריות שנכתבו על ידן. באותה שנה הצטרפה גם ללהקת הבילויים כפסנתרנית, מעבדת וזמרת, הקליטה עמם שני אלבומים (ב-2002 וב-2006) ובהופעות בישראל ובחו"ל. ב-2002 וב-2003 הופיעה עם הזמרת היפנית יוקה יממוטו ועם נגן הבאס אדם שפלן והסקסופוניסט אייל תלמודי.
בשנת 2003 החלה ללמוד פסנתר קלסי אצל פרופסור אלכסנדר וולקוב, והופיעה בפסטיבל ישראל עם הרכב "קוברה" ביצירה של ג'ון זורן. באותה שנה הצטרפה ללהקת איטליז כסולנית, וכתבה את רוב שירי האלבום הראשון של ההרכב (אשר יצא לאור רק אחרי פרישתה מהלהקה ב-2005). בשנת 2003 יסדה דוניץ את מקהלת גבעול, "סופר-גרופ" ווקאלי אוונגרדי שמשתתפיו הם מוזיקאים מרקעים וז'אנרים מגוונים. מקהלת גבעול העלתה בשנים 2003–2008 חמש תוכניות שונות. דוניץ כתבה את המוזיקה ושמשה כמנהלת המוזיקלית של ההצגה "גרעינים" בבימויו של אריאל אפרים אשבל אשר זכתה בפרס ההצגה הטובה ביותר ובפרס המוזיקה המקורית בפסטיבל עכו 2003. הקטעים המוזיקליים בהצגה זו בוצעו על ידי אנסמבל ממקהלת גבעול. מאז משמשת דוניץ כמלחינת הבית של אנסמבל אאא של אשבל, וכתבה עבורו את המוזיקה למופעים "התעמלות קרקע", "1982" ו"מלתעות". בשנת 2004 ניגנה דוניץ בתקליטה הראשון של רונה קינן, "לנשום בספירה לאחור", ובהקלטות אלבומו של נגן הבאס ז'אן קלוד ג'ונס "With Friends". עוד באותה שנה דוניץ הצטרפה לאנסמבל חד-פעמי שליווה את המוזיקאית האמריקאית ג'וליה אייזנברג בהופעתה הראשונה בישראל. בשנים 2004–2008 הופיעה דוניץ באופן קבוע במופע אלתור עם הקלרינטן הרולד רובין. מופעים אלו, שהתקיימו בדרך כלל בתדירות שבועית, זכו לקהל מאזינים קטן אך קבוע, והתקיימו על פי רוב במועדון הגדה השמאלית בתל אביב. בשנת 2005 חברה ל"מידנייט פיקוקס", בהנהגת נגן הבאס איתן רדושינסקי, עמם הקליטה את האלבום "It's a Brutal Machine". דוניץ מופיעה לעיתים מזומנות עם הרכב זה כזמרת אורחת, כמו גם עם הרכב נוסף של רדושינסקי, "Mambo Mambas". באותה שנה כתבה את היצירה "הפתעה1" – יצירה לפסנתר ופסקול, והופיעה עמה בפסטיבל "הפרות סדר" בתל אביב. במקביל הופיעה עם ההרכב של רועי ירקוני בקונצרט בסדרה "גל חדש" של קבוצת מוזיקה נובה בשם "מחתרת החלב", על פי שיריו של המשורר רוני סומק. בנובמבר 2005 הופיעה דוניץ בפסטיבל הפסנתר במרכז סוזן דלל במופע משותף עם דויד ברוזה. באותו פסטיבל עצמו העלתה דוניץ מופע סולו נוסף: "בוגי ווגי, הונקי טונק ובלוז – הפסנתר של הבורדל" – מחווה לג'לי רול מורטון, ארט טייטום, סקוט ג'ופלין, לוסיל בוגן ואחרים. במופע זה הפתיעה את הקהל במרכז סוזן דלל כשעלתה על הבמה ופניה צבועים בשחור, כמחאה על תופעת ה"בלק פייס" במופע מינסטרל ממנו צמח הג'אז האמריקני בראשית המאה ה-20.
2006–2009

בשנת 2006 כתבה דוניץ את "OP" – יצירה לתל אביב ארט אנסמבל, בפסטיבל פליציה בלומנטל, ואת "הפתעה2" – יצירה לפסנתר ופסקול שבוצעה בישראל ובקונצרטים של אנסמבל רפלקס ב"Symphony Space New York". באותה שנה הקליטה ג'אם סשן שערכה עם יוני סילבר, איתן רדושינסקי, קונסטנטין גרויס, קרן רוזנבאום ואהרון דוגאן תחת השם "הרומנים". הסשן הוקלט ופורסם ברשת באתר של הלייבל זוקובפרוססור.
בשנת 2006 נרשמה ללימודי קומפוזיציה בבית הספר המלכותי של האג, הולנד ולמדה אצל המלחין הידוע חיליוס ואן ברגוויק. במסגרת זו כתבה ב-2007 את היצירות "Tzutzik" – עבור ה-"New Ensemble" באמסטרדם, "Put It In My Mouth" יצירה אלקטרונית, אשר בוצעה על ידה ב-"Royal Conservatory", ו-"Minutes" – יצירה לסקסופון ופסנתר שבוצעה ב-"Korzo Theater Den Haag". באותה שנה הופיעה בקונצרט סולו ב-"Stone New York" עם יצירה מקורית חדשה לפסנתר, ובקונצרט דואט עם הקלרינטן הרולד רובין בפסטיבל FMP בברלין. כמו כן הקליטה עם המידנייט פיקוקס את אלבומם השני ("שלוש"), והופיעה עם המוזיקאים סטיב נובל, ידו גיבסון ומרסיו מאטוס כרביעיית "Pau Na Maquina".
באוגוסט 2007 נולדה לדוניץ ולבן זוגה, המנצח אילן וולקוב, בתם הבכורה, נדיה. בימים שלפני הלידה הספיקה דוניץ עוד להופיע בהופעות פרידה של הבילויים, במועדון הבארבי עם המידנייט פיקוקס, ועם הסולן מייק פאטון במסגרת קונצרט "קוברה". עוד באותה שנה הספיקה להעלות שוב את מופע הסולו "הפסנתר של הבורדל" – קטעי בלוז, הונקי טונק ובוגי ווגי (פסנתר ושירה) כשבתה בת החודשיים מאזינה בקהל. בדצמבר 2007 העלתה דוניץ שני מיצבי סאונד בתערוכת "הפרעות סאונד" של המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית בחולון.
לאחר מספר שנים של הופעות דואט עם הרולד רובין, הצטרף להרכב ב-2008 קלרינטן הבאס יוני סילבר, והשלושה הקליטו אלבום בשם "Mono Musical Suite for Three Manic Musicians" בלייבל לבונטין 7. באותה שנה הופיעה עם הסקסופוניסט אוון פארקר, הפסנתרן אוגוסטי פרננדז ועוד תשעה מוזיקאים במופע מוזיקת אוואנגארד בתל אביב. באותה שנה הופיעה דוניץ עם המוזיקאי אלווין קוראן, כנגנית תופים וכלי הקשה עם המוזיקאי המשורר אופיר קלמפרר, עם תזמורת המגרב, בתזמורת הצעצועים Toychestra עם ג'וליה אייזנברג ושחזד איסמעילי, ובתוכניתה החמישית של מקהלת גבעול, שהתקיימה בבית העמודים בתל אביב ביחד עם המוזיקאי דייוויד מוס, בשלושה ימים רצופים של הופעות. לפני סוף השנה הספיקה עוד לקחת חלק בהקלטת אלבומה השני של להקת בום פם, "לילות פוארטו ריקו".
בשנת 2009 שרה דוניץ בהקלטות אלבום הבכורה של אורי מרק, "לא לדבר על מין", הופיעה עם המידנייט פיקוקס בפסטיבל "South by Southwest" באוסטין, טקסס, עם המלחין והסקסופוניסט ג'ון בוטצ'ר והמתופף אדי פרבוסט בהופעה בלונדון, עם נגן הבאס וכלי ההקשה שאהזאד איסמעילי ב-Chelsea Art Museum בניו יורק, ניגנה בהקלטות אלבום הבכורה של איתמר רוטשילד, עם ארון דוגאן והראפר מתיסיהו במועדון לבונטין 7 בתל אביב, הרכב ה"דזרט בלוז" עם רביד כחלני, ומגוון הופעות סולו של מוזיקת אוונגרד אקספרימנטלית. באותה שנה הופיעה גם כזמרת עם ההרכב Mambo Mambas בראשותו של איתן רדושינסקי, ובאוקטובר 2009 חברה שוב למיכל אופנהיים במופע דואט ווקאלי. לקראת סוף השנה הצטרפה (תחילה באופן זמני) להרכב אוי דיוויז'ן כזמרת בשפה האידית.
פרסים ומלגות

תמיכת עיריית תל אביב וקרן רבינוביץ' – מקהלת גבעול
2003 פרס הפסקול הטוב ביותר – "גרעינים" – פסטיבל עכו
2021 פרס המוזיקה המקורית – "התזמורת עם הכלים השבורים" – תחרות פרסי הפורום הדוקומנטרי
דיסקוגרפיה

2003 הבילויים, "הבילויים", NMC
2004 רונה קינן, "לנשום בספירה לאחור", NMC
2004 ז'אן קלוד ג'ונס, "With Friends", קדימה
2005 מידנייט פיקוקס, "It's a Brutal Machine", אירסיי
2007 הבילויים, "שכול וכישלון", NMC
2006 מידנייט פיקוקס, "שלוש", אירסיי
2008 הרולד רובין, יוני סילבר, מאיה דוניץ, "Mono Musical Suite for Three Manic Musicians", לבונטין
2008 בום פם, "לילות פוארטו ריקו", התו השמיני
2008 איתמר רוטשילד, "איתמר רוטשילד", הד ארצי
2009 אורי מרק, "לא לדבר על מין", התו השמיני
2010 איתמר רוטשילד, "רץ אליי חזק", היי פידליטי
2011 שבו, "1000", Born Bad Records
2011 מאיה דוניץ, ג'והן אדוארדס, סטיב נובל, "Cousin It", בהוצאת Hopscotch Records
2012 ינקו דומיטרסקו ואנה-מרי אברם, Live in Israel, הוצאת Edition Modern
2013 הבילויים, "הורה הסלמה!", עצמאי
הערות שוליים

↑  דף מיי ספייס של ההרכב Women's Voice
↑  רשמים מפסטיבל הפסנתר, אתר הבמה, נובמבר 2005
↑  נדב הולנדר, אפשר לדבר על החוויה עוד שבועיים לפחות, באתר nrg‏, 13 בנובמבר 2005
↑  אתר זוקובפרוססור, "הרומנים", 2006 (הקישור אינו פעיל, 27.11.2018)
↑  בן שלו, רביעיית הג'ז "פאו נה מקינה" תופיע מחר בחיפה, באתר הארץ, 10 ביולי 2007
↑  אתר הבמה, אוקטובר 2007
↑  פסטיבל "הפרעות סאונד" חולון, 16–18 בדצמבר 2007
↑  מדור מוזיקה, אתר תפוז
↑  אתר ספונפד, לונדון, אוגוסט 2009 (הקישור אינו פעיל, 27.11.2018)
↑  Can we Kiss on Vimeo
↑  Cheveu - Bonne nuit cheri(e); Vimeo
↑  Cheveu on My Space
↑  קבוצה שולית ביפו 23
↑  דניאל זילברברג‏, ירושלים של מיצב: ראיון עם רועי ברנד, מנהל יפו 23, באתר וואלה, 20 ביולי 2010
↑  Feelings - Nina Simone
↑  בן שלו, קית דאונס בפסטיבל פסנתריו: בית ספר לג'ז, באתר הארץ, 15 ביוני 2010
↑  הרואיקה לאיש יקר - מפגן ויצמן, חולון 2010
↑  "Figuring Out the Seven Days". blogspot.co.il. נבדק ב-30 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Friday (from Seven Days)". youtube.com. נבדק ב-30 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "On the Road to Nowhere". ashdodartmuseum.org.il. אורכב מ-המקור ב-2012-12-19. נבדק ב-30 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  הגדה השמאלית - פסטיבל לציון 20 שנה (הקישור אינו פעיל, 27.11.2018)
↑  Maya Dunietz & Duo Vortex at La Maison Peinte (הקישור אינו פעיל, 27.11.2018)
↑  "התיבה" - עונת 2010-2011 (הקישור אינו פעיל, 27.11.2018)
↑  Vice Blog, Romania (הקישור אינו פעיל, 27.11.2018)
↑  Conference and Workshop Program, January 2011
↑  Hit & Run at Cafe Oto, London (הקישור אינו פעיל, 27.11.2018)
↑  "Casino, April 14, 2011". נבדק ב-31 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, 27.11.2018)
↑  "Kurtzstrecke, April 14, 2011". נבדק ב-12 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mother - Chewing the Scenery, September 7, 2011". נבדק ב-31 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Polish Pavilion at the Venice Biennale, September 7, 2011". נבדק ב-31 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'ZAMACH (Assasination)' יעל ברתנא, September 7, 2011". אורכב מ-המקור ב-2013-03-27. נבדק ב-31 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'The Silent Film Club' ,January 28, 2012". נבדק ב-8 באוגוסט 2012. {{cite web}}:  (עזרה) (הקישור אינו פעיל, 27.11.2018)
↑  "'Installation 12', ספטמבר 2012". נבדק ב-25 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299538005171  CiNii: DA18098967  GND: 1052914446  LCCN: no2019003382  MusicBrainz: 7b650310-094a-46f7-b81c-0c36d04b0b98  VIAF: 97443967   WorldCat (עם VIAF): 97443967
ליקודון ספטנטריונליס

| ליקודון ספטנטריונליס |
| --- | --- |
 ליקודון ספטנטריונליס בפארק לאומי בתאילנד
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: זעמניים
סוג:: Lycodon
מין:: ליקודון ספטנטריונליס
שם מדעי
 Lycodon septentrionalis ‏גינטר, 1875
שמות נוספים
 Ophites septentrionalis Günther, 1875  Ophites ruhstrati Fischer, 1886  Lycodon septentrionalis Boulenger, 1890  Dinodon septentrionalis Boulenger, 1893  Dinodon septentrionale Wallach, 2014

ליקודון ספטנטריונליס (שם מדעי: Lycodon septentrionalis) הוא מין נחש ממשפחת הזעמניים החי בדרום אסיה.
תיאור

אורכו כ-90 סנטימטרים, שמתוכם אורך הזנב 20 סנטימטרים. החרטום שקוע מעט והעיניים קטנות יחסית. הגב והצדדים שחורים, כשלאורכם כ-30 פסים רוחביים לבנים צרים. הפסים יוצרים טבעות שלמות בזנב שבחלקו התחתון גונו חום כהה. הבטן לבנבנה, עם כמה כתמים חומים בחלקה האחורי.
הרבייה של מין זה מתבצעת באמצעות הטלת בין 4 ל-14 ביצים.
תפוצה

בית הגידול של מין זה הוא סבך שיחים ביערות רחבי-עלים הרריים טרופיים וסובטרופיים בגובה שבין 1,500 ל-2,100 מטרים. הוא נמצא באזורים הצפון-מערביים של הודו בדרג'ילינג, באסאם ולמרגלות הרי ההימלאיה. הוא מצוי לרוחב המדינות מיאנמר, לאוס, וייטנאם ותאילנד ובמחוז יונאן בסין, וייתכן שגם בבהוטן. אף שקיימות טענות להימצאותו בטאיוואן וביפן הן ככל הנראה זיהוי מוטעה של מין אחר, Lycodon ruhstrati.
אטימולוגיה

מקור השם המדעי מלטינית. משמעות שם הסוג ליקודון (Lycodon), שבו מוכרים 61 מינים, הוא "שיני זאב" בהתייחס לצורת השיניים של סוג זה. פירוש שם האפיתט ספטנטריונליס (septentrionalis) הוא "צפוני", מהביטוי בלטינית "septem triones" שמשמעו "שבעה שורי חרישה", המציין את שבעת הכוכבים של הדובה הגדולה או הדובה הקטנה. את האפיתט "צפוני" העניק אלברט גונתר (Albert Günther;‏ 1830-1914), זואולוג בריטי ממוצא גרמני שזיהה מין זה לראשונה בצפון הודו.
באנגלית קרוי הנחש "נחש זאב לבן-פסים" (White-banded wolf snake). "לבן-פסים" בשל צורתו, ו"נחש זאב" משום שכך קרויים באנגלית המינים השונים של הסוג ליקודון כתרגום חלקי של שם הסוג בלטינית. שם חלופי באנגלית הוא "נחש בעל שיניים גדולות צפוני" (Northern large-toothed snake), שהוא תרגום של השם המדעי.
לקריאה נוספת

Günther,A. 1875 Second report on collections of Indian Reptiles obtained bv the British Museum. Proc. Zool. Soc. London,1875: 224-234.
Günther, A. 1888 On a collection of reptiles from China. Ann. Mag. nat. Hist. (6) 1: 165-172
הערות שוליים

↑  ליקודון ספטנטריונליס באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  Uetz, Peter; Hallerman, Jakob. "Lycodon septentrionalis (GÜNTHER, 1875)". The Reptile Database.
↑  Roy Chapman Andrews, Natural History of Central Asia
ערך זה הוא קצרמרבנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מבצע פריחת הדובדבן בלילה

מבצע פריחת הדובדבן בלילה (ביפנית: 夜櫻作戰, באנגלית: Operation Cherry Blossoms at Night) היה תוכנית יפנית, שהגה הרופא הצבאי היפני שירו אישיאי בשלהי מלחמת העולם השנייה, במסגרתה תוכננה תקיפה באמצעות נשק ביולוגי של מרכזי אוכלוסייה בדרום קליפורניה שבארצות הברית, תוך שימוש בפתוגנים שיוצרו על ידי יחידה 731 של אישיאי. המבצע תוכנן להתקיים במהלך ספטמבר 1945, אך בשל כניעתה של האימפריה היפנית באוגוסט 1945 לא יצא אל הפועל.
רקע

יחידה 731 הוקמה ב-1936 על ידי הצבא היפני בעיר חרבין שבסין, שהייתה אז חלק ממדינת החסות היפנית מנצ'וקוו. מטרתה המוגדרת של היחידה הייתה ביצוע מחקרים בתחום הלוחמה הביולוגית והכימית, תוך שימוש בפרקטיקה של ניסויים בבני אדם.
במהלך מלחמת סין-יפן השנייה ובהמשך במהלך מלחמת העולם השנייה, השתמשו היפנים בפתוגנים שונים, ביניהם הפתוגנים הגורמים למגפות דבר הבלוטות, כולרה, אבעבועות שחורות, בוטוליזם וגחלת, כנשק ביולוגי. פצצות המכילות פתוגנים אלו הוטלו על לוחמים ועל ריכוזי אוכלוסייה שונים בסין.
על פי הסימפוזיון הבינלאומי מ-2002 בנושא פשעי לוחמה ביולוגית, עמד מספר ההרוגים כתוצאה מלוחמה ביולוגית וניסויים בבני אדם שבוצעו על ידי הצבא היפני הקיסרי על כ-580,000 בני אדם. על פי מקורות אחרים כ-400,000 סינים מתו כתוצאה מלוחמה ביולוגית יפנית.
במהלך החודשים הראשונים שלאחר המתקפה על פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941, תכננו היפנים להשתמש בנשק ביולוגי כנגד ארצות הברית. במרץ 1942, בזמן המערכה בפיליפינים, שקלו היפנים לשחרר כ-150 מיליון פרעושים נושאי מחלות, במסגרת עשר מתקפות נפרדות כנגד האמריקאים, אך כניעתם של האמריקאים בקרב בטאן, שמה קץ לתוכנית זו.
בסביבות נובמבר 1944 שיגרו היפנים 9,300 פצצות תבערה ופצצות כנגד בני אדם, באמצעות בלונים שטסו בגובה של כעשרה קילומטרים ונסחפו מזרחה על ידי הרוח. במתקפה זו נהרגו שישה אזרחים אמריקאים בעיירה בלי שבאורגון. כמו כן נגרם נזק לקווי החשמל שסיפקו אנרגיה למשאבות הקירור של הכור הגרעיני שפעל בהנפורד שבמדינת וושינגטון במסגרת פרויקט מנהטן, אך הכור לא ניזוק בשל הפעלת מערכת הגיבוי.
במהלך קרב איוו ג'ימה תוכננה התקפה ביולוגית נוספת כלפי האמריקאים. לדברי הטייס שוחי מטסומוטו, שני דאונים הנושאים פתוגנים אמורים היו להיות משוחררים במהלך הקרב, אך התוכנית מעולם לא יצאה אל הפועל.
תוכנית הפעולה

במהלך החודשים האחרונים של המלחמה תכנן אישיאי מתקפה ביולוגית על אדמת ארצות הברית. שם הקוד שניתן למבצע היה "פריחת הדובדבן בלילה" ("Cherry Blossoms at Night") ומטרתו הייתה הפצת מגפה בסן דייגו באמצעות מטוסים שיפעלו בשעת לילה.
התוכנית הושלמה ב-26 במרץ 1945 ועל פיה אמורות היו חמש צוללות מסוג I-400 class להפליג מערבה לכיוון האוקיינוס השקט, כאשר על סיפונה של כל אחת מהן שלושה מטוסי אייצ'י M6A עמוסים בפרעושים נגועים. הצוללות אמורות היו לעלות אל פני הים ולשגר את המטוסים אל עבר המטרות, ואילו המטוסים היו אמורים לפזר את הפרעושים באמצעות בלוני נפץ או להתרסק בשטח ארצות הברית. על פי התכנון אמורה הייתה המתקפה לגרום למותם של אלפי בני אדם. המשימה נחשבה כמסוכנת ביותר עבור הטייסים והיוותה למעשה משימת קמיקזה.
ראש המטה הכללי של הצבא היפני הקיסרי יושיג'ירו אומזו, הטיל בתחילה וטו על התוכנית מסיבות לוגיסטיות של מחסור בצוללות מתאימות, אך בתחילת אוגוסט 1945 הוא אימץ את הרעיון, לאחר שהצי הקיסרי היפני אישר כי יש ברשותו מספיק צוללות על מנת לבצע את התוכנית בצורה טובה.
ארתה מיזוג'צי, שהיה מפקדה של יחידה 731 של הצי היפני, סיפר כי עד 15 באוגוסט נבנו רק 3 צוללות מדגם I-400, אך ההערכה בצי הייתה כי עד ל-2 בספטמבר יבנו 2 או 3 צוללות נוספות.
המבצע תוכנן לצאת לפועל ב-22 בספטמבר 1945, אך בשל הודעתה של ממשלת יפן על כניעתה ב-15 באוגוסט, התוכנית לא מומשה.
ראו גם

מעבדת נובוריטו
יחידה 1644
התקיפה בנשק ביולוגי על נינגבו
הערות שוליים

1 2  Doctors of Depravity
לשכת הטלאים

לשכת הטלאים או לשכת טלאי קרבן הייתה לשכה בבית המוקד שבבית המקדש בה נשמרו בהמות עבור קורבנות ציבור. לשכת הטלאים נקראת כך משום שרוב הבהמות שהיו בתוכה היו טלאים המיועדים לקורבן התמיד.
מיקומה

לשכת הטלאים הייתה בפינה הדרומית מערבית של בית המוקד. יש אומרים, שלא הייתה סמוכה לפינה הדרומית, אלא נמצאת באמצע הצד המערבי, ומוארכת לצפון ולדרום.