stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שחף צוחק

| שחף צוחק |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: שחפאיים
משפחה:: שחפיים
סוג:: שחף אמריקאי
מין:: שחף צוחק
שם מדעי
 Leucophaeus atricilla ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


שחף צוחק (שם מדעי: Leucophaeus atricilla) הוא מין עוף ימי ממשפחת השחפיים החי לחופי אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית וכן באיים הקריביים. האוכלוסיות הצפוניות נודדות בחורף לעבר מערב אירופה ובמקרה אחד גם לבריטניה. הוא שייך לסוג שחף אמריקאי ובדומה לשאר המינים בסוג, הועבר מהסוג שחף.
מאפיינים

השחף מגיע לאורך 36–41 ס"מ ולמוטת כנפיים של 98–110 ס"מ. צבע השחף אפור בכנפיו ובגבו, קצוות הכנפיים והזנב שחורים וכך גם הראש וחלקו העליון של הצוואר. השחף בעל עיניים לבנות ומקור אדום, גדול ומעוקל. את שמו הוא קיבל מקריאותיו המדמות צחוק אנושי רעשני.
שחף זה חי לחופי הים ברחבי אמריקה שסביב האוקיינוס האטלנטי. באמריקה המרכזית הוא מגיע עד לחוף האוקיינוס השקט. הוא עוף הפעיל בלהקות. הלהקות סורקות את החופים, עטות על דגים ומחפשות חיות קטנות ונבלות.
תת-מינים

Leucophaeus fulginosus megalopterus
Leucophaeus fulginosus atricilla
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558162405171
שטח-ראש הודי

שְׁטַח-רֹאשׁ הָדִּי (שם מדעי: Platycephalus indicus) הוא דג קרקעית ממשפחת השטח-ראשיים, שתפוצתו הטבעית באוקיינוס ההודי. הדג פלש באמצעות תעלת סואץ לים התיכון, והתגלה בו לראשונה בשנת 1953 בחופי ישראל. דג זה הוא קרובו לסוג של שטח-ראש בסנסי.
שטח-ראש הודי הוא שוכן קרקעית, על חול או בוצה, בסמוך לשוניות באקלים סובטרופי. מין זה הוא טורף האורב לטרפו ממקום מחבואו בחול, וניזון בעיקר מדגים וחסרי חוליות. אורכו הנפוץ של הדג נע בין 30-50 ס"מ ואורכו המקסימלי מגיע עד 70 ס"מ.
בשלבים מוקדמים של חייו ישהה השטח-ראש הודי בשפכי נהרות ובמים מתוקים בלהקות. שטח-ראש הודי נדוג באופן מסחרי בכל תפוצתו הטבעית על ידי מכמורתנים. המכמורתן יאתר את הדג עד עומק 30 מטר, אולם לכידות נפוצות יותר בעומקים הרדודים מ-15 מטר. הדג משמש כמקור מזון ונעשה בו שימוש ברפואה עממית בסין. עקב הידרדרות איכות המים המתוקים באזורי תפוצתו הטבעיים של הדג, ישנו חשש מסוים לאזורי הרבייה של המין. ביצי הדג הם פלגיים (נסחפים בזרמי המים).
תפוצה

תפוצת הדג באוקיינוס ההודי; בים האדום, במזרח אפריקה ועד הפיליפינים, בצפון עד דרום יפן וקוריאה, ודרום עד צפון אוסטרליה. לדג תפוצה נרחבת במזרח האוקיינוס ההודי מבנגל ועד מפרץ תאילנד.
שטח-ראש הודי הוא דג פולש בים התיכון, אליו הגיע דרך תעלת סואץ באמצעות תהליך שנקרא הגירה לספסית. הדג התגלה לראשונה בים התיכון בשנת 1953 בחופי ישראל על ידי החוקר הישראלי דור בן טוביה. במצרים זוהה לראשונה בשנת 1963, ובלבנון בשנת 1977. כיום הדג נדיר יחסית בים התיכון.
שטח-ראש הודי, נלכד בטאיוואן
שטח-ראש הודי, נלכד בפקיסטן
הערות שוליים

↑  שטח-ראש הודי באתר הרשימה האדומה של IUCN
שחף אפרורי

| שחף אפרורי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: שחפאיים
משפחה:: שחפיים
סוג:: שחף
מין:: שחף אפרורי
שם מדעי
 Larus canus ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


Larus canus canus
שַׁחַף אַפְרוּרִי (שם מדעי: Larus canus) הוא מין שחף ממשפחת השחפיים החי לאורך הימים של צפון אסיה, צפון אירופה וצפונה של אמריקה הצפונית. בחורפים הוא נודד דרומה יותר, ולעיתים מגיע לישראל.
מאפיינים

אורך השחף 40–46 סנטימטר, מוטת כנפיו 90–130 ס"מ ומשקלו 290–600 גרם. השחף בעל גוף קטן יחסית בצבע לבן עם כנפיים אפורות עם קצוות שחורות והן רחבות יחסית לשחף, רגליים ומקור צהובים עם קצה ירקרק וסביב הקצה טבעת קטנה שחורה. אין הבדלים גדולים בין הזכרים לנקבות.
שחף זה מעופף לאורך מקווי מים גדולים כמו ימים או בביצות בלהקות של 2–320 פרטים רעשנים ותוקפניים. הוא אוכל-כול הניזון משיירים, נבלות ומדגים וחיות אחרות שהוא לוכד. האוכלוסייה העולמית של שחפים אלה נאמדת במעל מיליון פרטים בוגרים ש-90% מהם חיים באירופה. באלסקה האוכלוסיות הקטנות ביותר שמהוות 10,000 פרטים.
תת-מינים

Larus canus canus
Larus canus heinei
Larus canus kamtschatschensis
Larus canus brachyrhynchus
הערות שוליים

↑  שחף אפרורי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00564820
שכווי לבן

| שכווי לבן |
| --- | --- |
 שכווי אירופי
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פסיוניים
סוג:: שכווי לבן
שם מדעי
 Lagopus ‏לינאוס, 1758

שכווי לבן (שם מדעי: Lagopus) הוא סוג של שכווים הנפוצים באזור הארקטי או באזורים הרריים וקרים והם בעלי כסות נוצות לבנה המתחלפת בכסות אפורה-חומה בקיץ.
השכווים חיים בטונדרה הארקטית או ההררית של אמריקה הצפונית, אירופה ואסיה באזורים הצפוניים והם אינם נודדים דרומה בחורף הקר. הם מצויים גם ביערות הטייגה הקרים ושם ניזונים מחזזיות, עשבים וזרעי מחטניים. בקיץ הם משלימים את התזונה מחרקים.
השכווים הם עופות קטנים בעלי מקור אדום ובליטה אדומה מעל עיניהם. הזכרים מעט יותר בולטים וגדולים מהנקבות והם רבים ביניהם על טריטוריות בעונת הרבייה.
מינים

שכווי הצפון (Lagopus muta)
שכווי אירופי (Lagopus lagopus)
שכוויי לבן-זנב (Lagopus leucura)
שום (סוג)

| שום |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מכוסי הזרע
מחלקה:: חד־פסיגיים
סדרה:: אספרגאים
משפחה:: נרקיסיים
סוג:: שום
מינים
 בסביבות 1,250 מינים
שם מדעי
 Allium ‏לינאוס, 1753
שום (שם מדעי: Allium) הוא סוג שמונה כ־1,250 מיני צמחים ממשפחת הנרקיסיים (בעבר סווג תחת השושניים) שהם כולם גאופיטים בעלי בצל. זהו הסוג הגדול במשפחתו. מוצאו במרכז אסיה, תפוצתו העולמית נרחבת, ממרכזיו החשובים הם ארצות הים התיכון, הרי דרום אירופה ומערב אסיה. מספר מינים בסוג מהווים צמחי מאכל ותבלין חשובים.
מאפיינים

העלים ערוכים בבסיס הצמח, לפעמים גם בחלקו התחתון של הגבעול. לעלה נדן רחב העוטף את נדני העלים שמעליו ואת הגבעול. העלה סרגלי, שטוח או מרזבי. לעיתים גלול ונבוב. הגבעול (עמוד הפריחה) יחיד, לא מסתעף, חסר עלים לפחות בחלקו העליון.
בראש הגבעול נשאת התפרחת הערוכה כסוכך פשוט. לרב צורתה כדורית. לפני הפריחה עטופה התפרחת בכיסוי קרומי המהווה את סימן ההיכר לסוג. לקראת הפריחה נסדק הכיסוי לאורכו, ומתחלק ל־2 עד 8 רצועות. לעיתים הוא גם נושר כליל.
הפרח קטן דמוי פעמון או פתוח לרווחה. ששת עלי הקטיף מאוחים בשיעור שונה במינים השונים אך תמיד הם מאוחים לפחות בבסיסם. זירי האבקנים קבועים בבסיס עלי העטיף. עמוד העלי נימי.
הפרי הוא הלקט וקשוותיו (חלקיו הנפתחים של דופן הפרי) קרומיות או דמויות גוויל.
לסוג שום חשיבות רבה לאדם כצמח מאכל ותבלין, ומספר מינים בסוג מהווים מרכיב מרכזי באינספור תבשילים ומאכלים במגוון מטבחים ברחבי העולם. ידועים במיוחד הבצל (שום נבוב), השום (שום הגינה), העירית (שום העירית) והכרישה (שום גבוה).
מיני השום

בארץ ישראל גדלים יותר מ־40 מיני שום בר, ביניהם:
שום ארדל (Allium erdelii) מתאפיין בשורות של שערות קצרות וצפופות לאורך העלה. השערות מכסות את העלים משני הצדדים. צבעי העטיף הם לבן או צהוב בהיר ואורך על העטיף הוא 4 עד 6 מילימטרים.
שום אשרסון (Allium aschersonianum)
שום גבוה (Allium ampeloprasum )
שום הפיל (תת סוג של Allium ampeloprasum)
שום דרומי (Allium negevense)
שום הגלגל (Allium schubertii)
שום האבקנים (Allium daninianum)
שום הגינה (Allium sativum)
שום ההרים (Allium pseudocalyptratum)
שום הכרמל (Allium carmeli)
שום הלבנון (Allium libani)
שום הלענה (Allium artemisietorum)
שום המדבר (Allium sindjarense)
שום הנגב (Allium rothii)
שום הסלעים (Allium rupicola)
שום הפטמות (Allium papillare)
שום הפסגות (Allium pseudostamineum)
שום הרשת (Allium dictyoprasum) הוא בעל עמוד תפרחת שמגיע עד 40 סנטימטרים. צבע עלי העטיף הוא לבן עם עורק ארגמני לאורך.
שום ורוד זן מצרי (Allium roseum var. tourneuxii)
שום זבדאני (Allium zebdanense)
שום יריחו (Allium hierochuntinum)
שום ירקרק (Allium paniculatum)
שום יהודה (Allium judaeum), מין חדש למדע, אנדמי להרי יהודה.
שום הכיפה (Allium calyptratum)
שום לבן קליפות (Allium albotunicatum)
שום לבנבן (Allium pallens)
שום מזרחי (Allium orientale)
שום מחוספס (Allium trachycoleum)
שום משולש (שום ארץ ישראלי) (Allium neapolitanum)
שום נבוב – הוא בצל הגינה (Allium cepa)
שום נטוי (Allium phanerantherum)
שום סיני (Allium sinaiticum)
שום סנין (Allium sannineum)
שום סתווי (Allium tardiflorum)
שום עגול (Allium scorodoprasum)
שום עקרון (Allium akirense), צמח בסכנת הכחדה חמורה, אנדמי לאתרים בודדים במישור החוף.
שום ערבתי (Allium decaisnei)
שום פיינברג (Allium feinbergii)
שום צנוע (Allium desertorum)
שום קולמן (Allium kollmanianum)
שום קטוע (Allium truncatum)
שום קטן פרחים (Allium qasyunense)
שום קצר (Allium curtum)
שום שחור (Allium nigrum)
שום שעיר (Allium trifoliatum)
שום תל אביב (Allium tel-avivense) – צבע פרחיו לילך. שום זה אנדמי, כלומר, הוא ייחודי לאדמות קלות בשפלה ובשרון בלבד. השום אינו בשרני וגדל בקרקעות שאינן מלוחות, לרוב חוליות, באזור החוף.
מיני השום > גלריה

שום האבקנים
שום הגליל
שום סתווי
שום הכרמל
שום החרמון
שום קולמן
שום הנגב
שום תל אביב
שום הרשת
שום המדבר
שום משולש
שום גבוה
שום צנוע
שום תל אביב
ראו גם

שום שחור
לקריאה נוספת

קולמן, פניה. "הסוג שום בישראל", חוברת רת"ם מס' 15 (1985)
שחריר הנחלים

| שחריר הנחלים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: חלזונות
סדרה:: Mesogastropoda
משפחה:: Melanopsidae
סוג:: Melanopsis
מין:: שחריר הנחלים
שם מדעי
 Melanopsis praemorsa ‏לינאוס, 1758

שחריר הנחלים (שם מדעי: Melanopsis praemorsa) הוא מין של חלזון החי במים מתוקים. צבעו חום כהה עד שחור מבריק וגודלו עד 2 סנטימטר. לקונכייה 5–6 פיתולים הולכים וגדלים, פתחה עגול ללא פגימה. החלזון נפוץ בגדות מאגרי מים מתוקים ונחלים סביב הים התיכון באירופה וצפון אפריקה ובכלל זה בכל ארץ ישראל, והוא חלזון המים המתוקים הנפוץ בארץ ישראל.
השחריר נצמד לדפנות מאגרי המים, הן דפנות סלעיות והן דפנות רכות, וניזון מאצות זעירות וחומר אורגני רקבובי. בדרך כלל חיים מספר פרטים יחד על אותו שטח-מחיה. בשעות היום נודד השחריר ומותיר פס רירי על גבי הסלע.
החלזון מתרבה על ידי הטלת צבירי ביצים המודבקים על תשתית אבן בשקעים ואזורים מוסתרים ואף ביצים בודדות, הביצים מוסוות היטב בהתאם לסוג הקרקע.
שחריר הנחלים כביואינדיקטור

כיוון שהשחריר חי במים צלולים שרמת מליחותם נמוכה והוא רגיש לזיהום, קיימת דעה נפוצה בקרב מטיילים לפיו מים בהם חי חלזון זה, טובים לשתיה. דעה זו נבחנה במסגרת מחקר שהתקיים באוניברסיטת תל אביב ב-2003. השחריר מתאים להיות ביואינדיקטור (בוחן ביולוגי) לטיב המים כיוון שהוא נפוץ במגוון מקווי מים, אינו רגיש למאפיינים נייטרליים מבחינת האיכות כגון טמפרטורה, זרימה ומליחות בטווח רחב יחסית וטווח התנועה שלו מוגבל ולכן הוא מבטא את התנאים בבית הגידול המצומצם בו הוא נמצא. כמו כן ברור בעליל כי הוא נעדר מסביבות מים מזוהמות. מאידך נמצא כי אוכלוסייה מגוונת (תת-מינים רבים ושונים) הם בעלי סף רגישות שונה למזהמים כגון נחושת ואמוניה (דבר שבא לידי ביטוי בשונות גבוהה בסף הרגישות למזהמים באוכלוסיות שונות של שחריר מנחלים שונים) וכי יכולתו של השחריר לבטא את מכלול הסביבה האקולוגית בה הוא נמצא מוגבלת, כלומר גם אם אוכלוסיית השחריר שורדת היטב ייתכנו רמות זיהום המשפיעות לרעה על בעלי חיים גדולים ומורכבים יותר. עם זאת, אי-המצאות של אוכלוסיית שחריר הנחלים בסביבה מסוימת מבטאת בוודאות זיהום של אותו מקור או רמת מליחות גבוהה שלו.
לקריאה נוספת

אביטל גזית וצוותו, שימוש בחילזון המים שחריר הנחלים (Melanopsis) כביואינדיקטור לבחינת איכות מים בנחלים, המכון לחקר שמירת הטבע, אוניברסיטת תל- אביב, יולי 2003 ; (ראו גם באתר המשרד להגנת הסביבה)
הערות שוליים

↑  שחריר הנחלים באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  לפי י. הלר, שבלולי ארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993, מובא במסגרת המחקר של אביטל גזית
↑  למשל: הודעה באתר טיולי
שחפית ים

| שחפית ים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: שחפאיים
משפחה:: שחפיים
סוג:: שחפית
מין:: שחפית ים
שם מדעי
 Sterna hirundo ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה
 שהיית קיץ (צהוב), אתרי חריפה (כחול)

שַׁחֲפִית יָם (שם מדעי: Sterna hirundo‏) הוא מין עוף ימי ממשפחת השחפיתיים, החיה בקרבת חופי הים, מה שהעניק לה את שמה.
שחפית הים היא עוף בגודל של תור ומשקלה הוא כ-130 גרם. גוף השחפית מוארך ועדין: צבע הראש והעורף הוא שחור חלקה העליון הכוללים את הגב והכנפיים אפורים והבטן לבנה.
שחפית הים היא עוף להקה, המקננת במושבות דגירה צפופות.
תפוצה

שחפית ים נפוצה בכל אירופה ובחלקים מאסיה וצפון אמריקה בקיץ, והיא חורפת בחלקו הדרומי של כדור הארץ, לאורך חופי אפריקה, דרום אמריקה ואוסטרליה.
בישראל ניתן למצוא את שחפית הים לאורך חופי הים התיכון הצפוניים ובעמק החולה.
קינון

שחפית הים בונה את קינה על הקרקע באזורים בעלי צמחייה מועטה ומטילה עד שלוש ביצים בקן. הביצים הן בצבע לבן עם כתמי הסוואה. זמן הדגירה הוא 21–22 ימים ולאחר בקיעת האפרוחים השחפיות מזינות אותם בעיקר בדגים אך גם ביצורים ימיים נוספים. האפרוחים מתחילים לעוף לאחר 28 יום.
הערות שוליים

↑  שחפית ים באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Gill, F; Donsker D. "IOC World Bird Names (v 2.11)". International Ornithologists' Union.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link) Retrieved 28 February 2012
↑  Sterna hirundo - שחפית ים, מתוך: לקסיקון החי והצומח של ארץ ישראל - בעלי חיים, באתר כותר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543390205171  LCCN: sh85029000  NDL: 01110532
שכווי ענק

| שכווי ענק |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פסיוניים
תת־משפחה:: שכווים
סוג:: שכווי
מין:: שכווי ענק
שם מדעי
 Tetrao urogallus ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


איור של זכר ונקבה
שכווי ענק או שכווי מערבי (שם מדעי: Tetrao urogallus) הוא מין של שכווי גדול החי ביערות המחט של צפון אירופה ואסיה והוא הגדול במיני השכוויים. משקלו של הפרט הגדול ביותר שנמדד היה 7.2 ק"ג.
השכווי הוא עוף גדול - אורכו הממוצע 74–85 ס"מ, מוטת כנפיו 90–125 ס"מ ומשקלו 4.1 ק"ג בממוצע. נצפו גם פרטים באורך 100 ס"מ ובמשקל של 6.7 ק"ג. הפרט הגדול ביותר בשבי שקל 7.2 ק"ג.
הנקבות קטנות בהרבה מהזכרים, אורכם הממוצע 54–64 ס"מ, משקלם 1.5-2.5 ק"ג ומוטת כנפיהם 70 ס"מ. הם גם הרבה פחות צבעוניות מהם, בעוד שלזכרים זנב גדול ומפואר לצורכי ראווה (ההבדלים בין הזכר לנקבה מכונים דו צורתיות זוויגית). השכווי הענק הזכר הוא שחור עם חזה ירוק ומנופח וכנפיו חומות. נוצות הגבות אדומות, מקורו לבן ומתחתיו צומח "זקן" שחור. הזכר נוהג להציג את זנבו וגופו בפני הנקבה במהלך החיזור המתרחש בזירת חיזור.
השכווי חי ביערות מחט, מדרונות הרים ואזורי שיחים. הוא לא נוטה לעופף לעיתים קרובות ונפוץ רב הזמן על הקרקע שם הוא מחפש עלים של עצי מחט אותם הוא מסוגל לעכל. הוא אוכל גם זרעונים, פירות יער, פטריות, חרקים ועשב.
הטורפים של השכווי הם שועל אדום, עיט זהוב, זאב אפור ודוב חום. באזורים מסוימים הם מאוימים על ידי ציידים, אך יש מדינות בהם הוא מין מוגן כמו בסקוטלנד או גרמניה.
לשכווי כמה תת-מינים החיים באזורים שונים בצפון אירופה ואסיה. קרוב משפחתו הוא שכווי שחור מקור (Tetrao parvirostris) של יערות הטייגה ודרומה עד סין ומונגוליה:
T. urogallus cantabricus - מצוי בספרד
T. urogallus aquitanicus - מצוי בהרי הפירנאים מספרד עד צרפת
T. urogallus major - מצוי במרכז אירופה (מהאלפים עד אסטוניה)
T. urogallus rudolfi - מצוי בדרום מזרח אירופה (מבולגריה לדרום מערב אוקראינה)
T. urogallus urogallus - מצוי בסקנדינביה ובסקוטלנד
T. urogallus karelicus - מצוי בפינלנד ובחבל קרליה
T. urogallus lonnbergi - מצוי בחצי האי קולה
T. urogallus pleskei - מצוי בבלארוס ומרכז רוסיה האירופית
T. urogallus obsoletus - מצוי בצפון רוסיה האירופית
T. urogallus volgensis - מצוי בדרום מזרח רוסיה האירופית
T. urogallus uralensis - מצוי בהרי אורל ובמערב סיביר
לעיתים השכווים הענקים מזדווגים עם המין שכווי שחור (Tetrao tetrix) ויוצרים בני כלאיים.
שכווי ענק עם מופע חיזור
הערות שוליים

↑  שכווי ענק באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283353005171  BnF: cb119753788 (data)  LCCN: sh85019905  NKC: ph690098
שכווי אירופי

| שכווי אירופי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פסיוניים
סוג:: שכווי לבן
מין:: שכווי אירופי
שם מדעי
 Lagopus lagopus ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


שֶׂכְוִוי אירופי (שם מדעי: Lagopus lagopus), הוא מין של שכווי מהסוג שכווי לבן המצוי באזורים הצפוניים של אמריקה הצפונית ושל אירואסיה בשטחי הטונדרה.
אורכו של השכווי 35–44 סנטימטרים, אורך מוטת כנפיו 60–65 סנטימטרים ומשקלו 430–810 גרם. השכווי מחליף את נוצותיו בחורף ללבן, למעט קצוות ראשו וזנבו, ובקיץ משיב אותם לצבעם החום המנומר. הנקבות יותר קטנות מהזכרים וצבען בהיר יותר. הן גם מחליפות את צבען לחום מוקדם מהזכרים.
שכווי זה נודד ברחבי הטונדרה בחיפוש אחר נצרים ועלים צעירים וכן אחרי זרעים, פירות יער וחרקים. לשכווים הצעירים טורפים רבים כמו שועלים ועופות דורסים, ולכן הם חייבים ללמוד לעוף במהירות.
תת-מינים

Lagopus lagopus alascensis
Lagopus lagopus albus
Lagopus lagopus alexandrae
Lagopus lagopus alleni
Lagopus lagopus lagopus
Lagopus lagopus leucopterus
Lagopus lagopus muriei
Lagopus lagopus scoticus
Lagopus lagopus ungavus
הערות שוליים

↑  שכווי אירופי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑
קיליאן מולארני, לארס סוונסון, דן צטרסטרום, פיטר ג'. גרנט, (עריכה בעברית: דן אלון, ד"ר יוסי לשם, ד"ר אבי ארבל), לקסיקון מפה: הציפורים - המדריך השלם לציפורי אירופה וישראל, מפה הוצאה לאור, 2003
שועל שלג

| שועל שלג |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: כלביים
סוג:: שועל
מין:: שועל שלג
שם מדעי
 Vulpes lagopus ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


שועל שלג צעיר
שועל שלג (שם מדעי: Vulpes lagopus) הוא מין של טורף מהסוג שועל (בעבר בסוג יחיד Alopex) שבמשפחת הכלביים החי ברחבי האזור הארקטי.
מאפיינים

שועל השלג הוא יונק קטן הנפוץ באזורים ארקטיים הקרים של חצי הכדור הצפוני. הוא נפוץ סביב הקוטב באזורים כמו רוסיה, קנדה, אלסקה, גרינלנד, איסלנד וסבאלברד. תוחלת חייו נעה בין 5 ל-7 שנים.
מאפיינים > מאפיינים פיזיים

שם המין המדעי Lagopus ("רגל ארנב") מתייחס לשיער הצפוף בתחתית כף הרגל, המסייע במניעת איבוד חום ומגביר את יכולת ההליכה בשלג. אוזניו קטנות ומעוגלות, ושערו צפוף מאוד, כשהוא ארוך יותר בחורף מאשר בקיץ. אורכו נע בין 50 ל-60 ס"מ, זנבו כ-30 ס"מ, גובהו 20–30 ס"מ ומשקלו 3–6 ק"ג.
מאפיינים > תזונה והתנהגות

שועל השלג ניזון מלמינגים, ציפורים, ביצים, פגרים וצמחים, אך מזונו העיקרי הוא למינגים. הוא מסוגל לטרוף גם ארנבות שלג, אלקות, אווזים, ואף גורי כלבי ים, הנוהגים להסתתר תחת השלג. למרות העדפתו ליונקים קטנים, הוא ניזון גם מחרקים, גרגרים ופגרים. בחודשי הקיץ, כאשר המזון מצוי בשפע, הוא אוסף מזון למאורותיו, שם מאחסן את המזון תחת האבנים, לשימוש מאוחר יותר.
שועלי שלג חיים חיי נוודות, לרוב בלהקות קטנות, שפועלות יחד בחיפוש מזון, ואינם נכנסים לתרדמת חורף.
מאפיינים > רבייה וגידול גורים

עונת הרבייה מתרחשת בין אפריל ליולי, וההיריון נמשך 49–57 ימים. בכל שגר נולדים 5–8 גורים בממוצע, אך המספר עשוי להגיע עד 25, בהתאם לזמינות המזון. הזוגות מונוגמיים בעונה זו. הזכר נשאר עם המשפחה לאחר ההמלטה ומסייע בהאכלת הגורים. ההורים מטפלים יחד בגורים, לרוב במאורה. הם יונקים במשך 2–4 שבועות, ומגיעים לבגרות מינית בגיל 10 חודשים.
הזכר מזדווג עם הנקבה רק מספר שבועות לאחר ההמלטה הראשונה.
הערות שוליים

↑  שועל שלג באתר הרשימה האדומה של IUCN
| כַּלְבִּיִּים (מתת-משפחת הכלבים) |
| --- | --- | --- |
| שבט כלבים, תת-שבט כלבים ("דמויי-זאב") | סוג כלב, מינים: זאב מצוי · (תת-מין כלב הבית) • זאב ערבות • זאב אדמוני • זאב אלגונקווין • זאב חבשי • זאב זהוב אפריקאי • תן זהוב ♦ סוג ומין יחיד זאב טלוא ♦ סוג תן, מינים: תן שחור-גב • תן לבן-פס ♦ סוג ומין יחיד דול מצוי |   |
| שבט כלבים, תת-שבט כלביים דרום-אמריקאיים | סוג ומין יחיד זאב הרעמה ♦ סוג ומין יחיד זאב היער ♦ סוג שועל דרום אמריקאי, מינים: שועל הפמפס • שועל דרווין • שועל ארגנטינאי אפור • שועל ארגנטינאי לבן • שועל ערבות פרואני • שועל קולפאו ♦ סוג ומין יחיד שועל הסרטנים ♦ סוג ומין יחיד שועל קטן-אוזן |   |
| שבט שועלים אפורים | סוג שועל אפור, מינים: שועל אפור מצוי • שועל איים אפור |   |
| שבט שועלים | סוג שועל-רקון, מינים: שועל-רקון מצוי • שועל-רקון יפני ♦ סוג ומין יחיד שועל אוזנן ♦ סוג שועל (שועלים אמיתיים), מינים: שועל מצוי (אדום) • שועל פנק • שועל החולות • שועל הכף • שועל שלג • שועל צוקים • שועל בנגלי • שועל קורסאקי • שועל מקרוטיס • שועל מהיר • שועל חיוור • שועל חול טיבטי |   |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295556805171  BnF: cb13184134z (data)  GND: 4134504-6  LCCN: sh85006946  NKC: ph556922
שכווי חד-זנב

| שכווי חד-זנב |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פסיוניים
סוג:: שכווי הערבה
מין:: שכווי חד-זנב
שם מדעי
 Tympanuchus phasianellus ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


שכווי חד-זנב (שם מדעי: Tympanuchus phasianellus) הוא מין של שכווי בינוני ממשפחת הפסיוניים המצוי בערבות אמריקה הצפונית.
מאפיינים

אורכו של השכווי 38-48 ס"מ ומשקלו 950 גרם בזכרים ו-815 גרם בנקבות הקטנות והחיוורות יותר. הזכרים בעלי נוצות אפורות מנומרות בלבן ובעלי גבות צהובות בולטות, עור חשוף סגול על צווארם, עורף שחור וזנב לבן צר הנוטה כלפי מעלה. הזכרים מנופחים וגדולים יותר מהנקבות ובעלי גרון חזק וקולני.
הזכרים מתקבצים בעונת הרבייה בזירות לק במדינות ארצות הברית: בקליפורניה, קנזס, אילינוי, איווה, נבדה וגם בניו מקסיקו. הם חיים באזורי ערבות שופעות, בהם קל להתקבץ ולאסוף נקבות. הזכרים נלחמים זה בזה בדורבנות רגליהם ועלולים לפצוע קשה זה את זה. לאחר מכן הם מבליטים את חזם, פורשים את כנפיהם אל מול הנקבות ומושכים אותן לעברם. שכווי שהצליח להזדווג אינו מעורב כלל בגידול הצאצאים. הנקבות דואגות להם לבדן.
הם ניזונים מזרעים, פירות יער, עשבים וגם מחרקים - בעיקר חגבים המצוים בקיץ.
הערות שוליים

↑  שכווי חד-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536436605171 
2 שכווים חדי-זנב
שכווי היערות

| שכווי היערות |
| --- | --- |
 שכווי היערות
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פסיוניים
סוג:: שכווי מזרחי
מין:: שכווי היערות
שם מדעי
 Tetrastes bonasia ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


שכווי היערות (שם מדעי: Tetrastes bonasia) הוא מין של עוף קרקע מתת-משפחת השכווים אשר חי ביערות של צפון אירואסיה בטווח שבין מרכז אירופה להוקאידו. באנגלית הוא מכונה: "Hazel grouse" - שכווי הלוז, על שם מנהגו לאכול מפירות הלוז.
מאפיינים

שכווי זה הוא הקטן שבשכווים ואורכו 35–39 ס"מ, מוטת כנפיו 50–62 ס"מ ומשקלו 375–475 גרם בלבד. הוא בעל נוצות חומות, אפורות ולבנות על גופו. הראש לבן עם פסים חומים ואדומים לאורכו וסנטר וגרון שחורים ומעל הראש ציצה חומה אצל הזכרים המשמשת למטרות חיזור והוא בעל זנב עם נוצות אפורות ושחורות בקצה היכול להיפרש כמו מניפה. הנקבה חומה ברובה ומוסוות יותר מהזכר וגם קטנה ממנו. השכווים חיים על קרקע היער וניזונים מזרעים ומחרקים.
הנקבה מטפלת באפרוחים מבלי עזרת הזכר והיא מקננת על הקרקע. היא מטילה 3–6 ביצים המוסוות כמוה בתוך הקן. האפרוחים יכולים להזין את עצמם מיד לאחר הבקיעה.
הערות שוליים

↑  לפי החלטות האקדמיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553282505171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שכווי ערבות ענק

| שכווי ערבות ענק |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פסיוניים
סוג:: שכווי ערבות
מין:: שכווי ערבות ענק
שם מדעי
 Tympanuchus cupido ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


שכווי ערבות ענק (שם מדעי: Tympanuchus cupido) הוא מין גדול של שכווי ערבות מתת-משפחת השכווים החי בערבות העשב של אמריקה הצפונית. זהו המין הגדול בסוגו.
מאפיינים

השכווי הוא עוף בינוני ובולט בעל חזה צהוב או כתום, מנופח ומעליו שתי נוצות גדולות אפורות משני צידי ראשו. בשעת פרישת הנוצות הבטן מורכנת למטה וגם מתנפחת והראש מכופף. שכווים אלה מתרבים בלהקה של זכרים שמחזרים אחרי הנקבות בטריטוריות פרטיות בזירת הלק.
בעבר חי על פני אזורים רבים באמריקה, אך עקב ציד ואיבוד מקום החיות כתוצאה מבנייה מספר השכווים התמעט וכיום נמצא בסכנה.
הערות שוליים

↑  שכווי ערבות ענק באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540905105171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שיבולת-שועל (סוג)

| שיבולת-שועל |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: דגנאים
משפחה:: דגניים
סוג:: שיבולת שועל
מינים
 ראו כאן
שם מדעי
 Avena ‏לינאוס, 1753
שיבולת שועל (שם מדעי: Avena) הוא סוג ממשפחת הדגניים, בעל 31 מינים. מצוי באסיה, באירופה, ובצפון מערב אפריקה. בישראל גדלים תשעה מיני שיבולת שועל. שיבולת השועל היא צמח חד שנתי ירוק בעל עלים ארוכים וצרים ותפרחת המתנשאת על קנים גבוהים. בכל תפרחת שניים עד שישה פרחים ירוקים ומלעניים (בעלי זיפים נוקשים וחדים).
מיני שיבולת שועל

לשיבולת השועל 31 מינים, מתוכם ארבעה תרבותיים.
מיני שיבולת שועל > המינים הגדלים בר בארץ ישראל

שיבולת שועל שונת גלומות, צמח זה בסכנת הכחדה מארץ ישראל.
שיבולת שועל נפוצה (A. sterilis)
שיבולת שועל ערבתית (A. wiestii)
שיבולת שועל מתפרקת (A. barbata)
שיבולת שועל ביזנטית
שיבולת שועל תרבותית (A. Sativa)
שיבולת שועל גדולה
שיבולת שועל צמרית
שיבולת שועל שוטה