נפטא חברה ישראלית לנפט
היסטוריה

נפטא התאגדה בישראל ב-2 בפברואר 1956. החברה הוקמה ביוזמתן של מספר קבוצות משקיעים שכללו את "מקורות", "ישראל דוולופמנט קורפוריישן" (חברת בת של "אמפל - אמריקן ישראל קורפוריישן"), "חברת העובדים" וקבוצת משקיעים פרטיים בראשות גרשון גורביץ, במטרה לחפש, להפיק ולמכור נפט וגז טבעי בישראל. את הקמת החברה ליווה ויכוח פוליטי על הרכב המשקיעים ועל שטח הזיכיון שתקבל. מיד עם הקמתה החלה בביצוע קידוחים לחיפוש נפט באזור אשקלון, עין גדי, סדום וחלוצה.
בסוף 1958 מצא החברה גז טבעי בשדה ראש זוהר מדרום לערד. גילוי הגז בשדה זוהר היה הראשון מסוגו באזור מזרח הים התיכון ובנוסף היה שדה הגז הגדול ביותר בישראל עד לגילוי שדות הגז הטבעי באגן הים התיכון בשנות האלפיים. במהלך 1959 החלה בהנחת צינורות גז לצורך שיווק הגז. במקביל בוצעו קידוחים נוספים באזור והתגלה גז נוסף. במאי 1961 נחנך צינור גז מראש זוהר למפעלי ים המלח בסדום. למרות ההצלחה הראשונית החברה סבלה ממצוקת מזומנים והממשלה רכשה בהדרגה מניות של החברה, באמצעות "חנ"ל -חברת הנפט הלאומית". במקביל התנהל משא ומתן על איחוד בין חנ"ל, "נפטא" ו"לפידות" (שהייתה בעצמה איחוד של "לפידות - חברה ישראלית לנפט" וחברת "מחפשי נפט בישראל").
בשנת 1963 הושלמו הנחת צינורות גז נוספים למפעל הפוספטים באורון ולמפעלי הטקסטיל בדימונה, אך עיכוב בהשלמת החיבור הביא את החברה לסף פשיטת רגל. בהמשך השקיעה המדינה כספים נוספים בחברה והיא הפכה לחברה ממשלתית, יחד עם קבוצה של חברות אחרות שפעלו בתחום. עד שנת 1990 ביצעה החברה 140 קידוחים מתוכם הופק גז רק בשדה ראש זוהר ובשדה הנפט חלץ בו הייתה שותפה.
בשנת 1985 הקימה חברת ישראמקו את "נגב 1 שותפות מוגבלת" בשותפות עם נפטא ועם חברות י.ו.א.ל, "דלק" חברת הדלק הישראלית, ושותפים נוספים. עד שנת 1988 ביצעה חיפושי וקידוחי נפט בהשקעה של 19 מיליון דולר ללא הצלחה ופורקה. בשנת 1989 השותפים ב"נגב 1" הקימו את שותפות "ישראמקו נגב 2" במטרה לגייס הון נוסף ולהמשיך בחיפושי נפט בישראל. לצורך כך נמכרו יחידות ההשתתפות של השותפות בבורסה לניירות ערך בתל אביב. השותפות קיבלה לחיפושי נפט וגז טבעי ימיים במדף היבשתי של מדינת ישראל. בשני קידוחים ימיים נמצא נפט, ב"ים 2" מול חופי אשדוד וב"ים יפו" מול חופי הרצליה. אולם בפברואר 1994 הודיעה ישראמקו שכמות הנפט לא מצדיקה את ההשקעה הכספית בקידוח, והציוד הטכני לא עמד בדרישות. מחיר יחידות השותפות של ישראמקו בבורסה צנח. השותפות המשיכה בחיפושי נפט וגז בים התיכון במשך כ-20 שנה עד לגילוי שדה הגז תמר בינואר 2009.
ביוני 1989 ניירות הערך של החברה נרשמו לראשונה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב, כחלק מתוכנית להפריט את החברה. בהמשך מכרה המדינה בהדרגה מניות נוספות בבורסה.
בשנת 1992 קיבלה החברה זיכיון לפיתוח שלושה שדות נפט במערב סיביר, בשותפות עם חברה שווייצרית. הזיכיון התקבל במסגרת במסגרת עסקת סחר חליפין בין ישראל ורוסיה, של סחורות מישראל תמורת העברת הנפט שיופק לארץ.
בשנת 1995 הוקמה השותפות "נפטא-קונגו" לצורך חיפוש והפקת נפט בקונגו. השותפות החזיקה במניות מיעוט של כ-5% במיזם לקידוח ימי בקונגו, קידוח שננטש לאחר שלא התגלה בו נפט. בשנת 1996 רכשה רישיונות נוספים לקידוחים ימיים, והתחילה לפתח אותם בקיץ 2000. אולם בסוף השנה נטשה אותם. לאחר כישלון השותפות "נפטא-קונגו" הגישה חברה אמריקאית תביעה על תשלום עבור עבודות הקידוח שביצע, ושעבורם לא שילמה. בנוסף, חברה פנמית, שבשליטת שמואל פלאטו-שרון, גם הגישה תביעה נגד החברה. לטענת פלאטו-שרון, שכיהן כקונסול כבוד של קונגו בישראל, החברה שבשליטתו פעלה בקונגו לצורך קבלת אישור לזיכיונות נפט לחברת נפטא, אך לא קיבלה תמורה עבור השירותים. במרץ 2011 קבע בית המשפט כי נפטא תשלם לפלאטו שרון 100 אלף דולר בעבור תיווך בקונגו. מפרק חברת "נפטא קונגו" מצא כי הבעלים קובי מימון וחיים צוף נטלו מיליון דולר מקופת החברה. אחר כך הם הסכימו להחזיר לחברה את הכסף.
בשנת 1996 הפכה י.ו.א.ל. ירושלים אויל אקספלוריישין לבעלת השליטה בחברה לאחר שרכשה ממדינת ישראל כ-44.11% מההון המונפק של החברה ולאחר רכישת מניות נוספות של החברה בבורסה. י.ו.א.ל. עצמה נשלטה בידי חברת אקויטל חלק מפירמידת השליטה של אנשי העסקים קובי מימון וחיים צוף.
בשנת 1997 רכשה נפטא את "חברת הנפט הלאומית" (חנ"ל) ממדינת ישראל.
ממועד היווסדה פועלת החברה בתחום הנפט והגז. בשנת 1996 הרחיבה החברה את תחומי פעילותה והחלה לפעול גם בתחום הנדל"ן המניב בישראל. החל משנת 2000 החברה גם פעלה בתחום הנדל"ן המניב מחוץ לישראל (בגרמניה, הונגריה וצ'כיה). בספטמבר 2002 חתמה נפטא על מזכר הבנות לרכישת חברת נצבא התנחלות, החולשת על נדל"ן רבים שהיו בבעלות קואופרטיב אגד. העסקה לא יצאה לפועל לאחר שהחל מאבק של חברים וגמלאים של הקואופרטיב, שדרשו שיתקבלו הצעות מגופים נוספים, בגלל המחיר הנמוך שהציע נפטא. הצעות נוספות אכן התקבלו, והעסקה בוטלה לאחר שהתקבלה הצעה טובה יותר. 4 שנים אחר כך הצליח קובי מימון לרכוש את "נצבא" באמצעות חברה אחרת שבבעלותו "איירפורט סיטי".
בשנת 2000 רכשה החברה זכויות לחיפושי נפט בים מול אשדוד מחברת בריטיש גז. בשנת 2002 אישר הממונה על ענייני הנפט את רכישת הרישיון, אולם בקידוחים שביצע לא נמצא נפט או גז.
בשנת 2004 נכנסה החברה לעסקי התירות ורכשה ספינת נופש, באמצעות חברת הבת "ישראמקו אינק".
בשנים 2007–2008 הגדילה הקבוצה באופן משמעותי את היקף נכסי הגז והנפט בהם לקבוצה זכויות, באמצעות חברת הבת "ישראמקו אינק", על ידי רכישת זכויות בנכסי נפט וגז הכוללים בארות נפט וגז מפיקות וזכויות חיפוש, במדינות שונות בארצות הברית. לאחר ביצוע הרכישות האמורות גדלו משמעותית הכנסות הקבוצה מפעילותה בארצות הברית.
במהלך 2016 השותפויות המוגבלות "חנ"ל-ים המלח", ו"נפטא חיפושים" שהיו בשליטת "נפטא" מוזגו לתוך השותפות האחות "ישראמקו".
באוגוסט 2017, חילקה נפטא לראשונה דיווידנד, בסך של כ-300 מיליון שקל, שמקורו מרווחי שדה הנפט תמר.
במהלך 2019 נפטא ביצע הצעת רכש למחיקת מניות חברת הבת "ישראמקו אינק", העוסקת בחיפושי נפט בארצות הברית, מהמסחר בנאסד"ק. בעקבות הצעת הרכש הוגשה תובענה ייצוגית נגד החברה בטענה שההנהלה השמיטה מידע מהותי בנוגע למיזוג מהמשקיעים טרם ההצבעה על המיזוג.
באוקטובר 2021 הודיעה אקויטל כי היא פועלת למחיקת מניות נפטא מהמסחר בבורסה. ביולי 2022 חילקה נפטא את מניותיה בבעלת השליטה שלה אקויטל (13.3% מההון) כדיבידנד בעין לבעלי המניות שלה, זאת כשלב ראשון בדרך למיזוג בין החברות.