stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולימפיאדת אינסברוק (1976)
מדליות

| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות ברית המועצות | 13 | 6 | 8 | 27 |
| 2 | מזרח גרמניהגרמניה המזרחית | 7 | 5 | 7 | 19 |
| 3 | ארצות הברית ארצות הברית | 3 | 3 | 4 | 10 |
| 4 | נורווגיה נורווגיה | 3 | 3 | 1 | 7 |
| 5 | גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 2 | 5 | 3 | 10 |
| 6 | פינלנד פינלנד | 2 | 4 | 1 | 7 |
| 7 | אוסטריה אוסטריה (מארחת) | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 8 | שווייץ שווייץ | 1 | 3 | 1 | 5 |
| 9 | הולנד הולנד | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 10 | איטליה איטליה | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 11 | קנדה קנדה | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 12 | בריטניה בריטניה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 13 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 14 | ליכטנשטייןליכטנשטיין | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 14 | שוודיה שוודיה | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 16 | צרפת צרפת | 0 | 0 | 1 | 1 |

| סך הכל | סך הכל | 37 | 37 | 37 | 111 |
אולימפיאדת אינסברוק (1964)

| --- | --- |

 עיר מארחת:  אינסברוק, אוסטריה
 מדינות משתתפות:  36
 ספורטאים משתתפים:  1091
 תחרויות:  34 תחרויות ב-6 ענפים
 טקס הפתיחה:  29 בינואר 1964
 טקס הנעילה:  9 בפברואר 1964
 נפתח רשמית על ידי:  אדולף שרף
 השביע את המשתתפים:  פול אייסט
 הדליק את הלפיד האולימפי:  יוזף רידר
 האצטדיון הראשי:  אצטדיון ברגיזל, אינסברוק
 הערים שהתמודדו על האירוח:  קלגרי, לחטי (פינלנד)
 → אולימפיאדת סקוו ואלי אולימפיאדת גרנובל ← 
אולימפיאדת החורף ה-9 נערכה מ-29 בינואר עד 9 בפברואר 1964 בעיר אינסברוק שבאוסטריה.
באולימפיאדה השתתפו ספורטאים מ-36 מדינות.
מדליות

| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות ברית המועצות | 11 | 8 | 6 | 25 |
| 2 | אוסטריה אוסטריה (מארחת) | 4 | 5 | 3 | 12 |
| 3 | נורווגיה נורווגיה | 3 | 6 | 6 | 15 |
| 4 | פינלנד פינלנד | 3 | 4 | 3 | 10 |
| 5 | צרפת צרפת | 3 | 4 | 0 | 7 |
| 6 | גרמניה גרמניה | 3 | 3 | 3 | 9 |
| 7 | שוודיה שוודיה | 3 | 3 | 1 | 7 |
| 8 | ארצות הברית ארצות הברית | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 9 | הולנד הולנד | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 10 | קנדה קנדה | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 11 | בריטניה בריטניה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 | איטליה איטליה | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 13 | קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 14 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 0 | 0 | 1 | 1 |


| סך הכל | סך הכל | 34 | 38 | 31 | 103 |
אדמת מק. רוברטסון

| --- | --- |

תצלום לוויין של חוף לארס כריסטנסן באדמת מק. רוברטסון
 מדינה / טריטוריה:  אין ערך
 על שם:  Macpherson Robertson 
 קואורדינטות:  70°S 65°E﻿ / ﻿70°S 65°E﻿ / -70; 65 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיאדמת מק. רוברטסון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיאדמת מק. רוברטסון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אדמת מק. רוברטסון (באנגלית: Mac. Robertson Land) הוא אזור באנטארקטיקה הנמצא מדרום לחוף שבין מפרץ ויליאם סקורסבי וכף דארנלי.
האזור כולל את הרי הנסיך צ'ארלס.
היסטוריה > מקור השם

שמו של האזור ניתן לו על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1931–1929 בפיקודו של סר דאגלס מוסון.
האזור נקרא על שמו של סר מקפרסון רוברטסון ממלבורן שבאוסטרליה, פטרון משלחת החקר.
היסטוריה > מחקר

החל משנת 1965 חקרו אנשי המשלחת האנטארקטית הסובייטית, את הגאולוגיה של הרי הנסיך צ'ארלס. ולימים הקימו את בסיס המחקר תחנת סויוז, בחוף המזרחי של אגם ביוור, שבצפון הרי הנסיך צ'ארלס.
שם האזור

באוסטרליה נקרא האזור רשמית "Mac.Robertson Land" - "אדמת מק. רוברטסון" או "ארץ מק. רוברטסון" (בלי מרווח אחרי הנקודה). בארצות הברית יש רווח אחרי הנקודה בשם הרשמי.
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  הגאזט האנטארקטי המשווה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560795805171  LCCN: sh86005006  VIAF: 315526948   WorldCat (עם VIAF): 315526948
אגון רדליך

אגון רדליך
אֶגון (גונדה) רדליך (Egon (Gonda) Redlich;‏ 13 באוקטובר 1916 – 24 באוקטובר 1944) היה מחנך ופעיל חברתי יהודי צ'כי, ראש מחלקת הנוער בהנהלה היהודית ואחראי על כל מוסדות החינוך והטיפול בילד בגטו טרזין.
קורות חיים

רדליך נולד ב-1916 בעיר אולומוץ (אולמיץ) בירת מוראביה (שבילדותו הייתה לחלק מצ'כוסלובקיה; כיום בצ'כיה), הצעיר במשפחה בת חמישה ילדים. אביו, מקס, היה בעל סוכנות וחנות לממתקים. רדליך הצטיין בלימודיו, באתלטיקה ובטניס. היה איש ספר וחבר ב"מכבי הצעיר". בשנת 1939 נתמנה לחבר הנהלת "מכבי הצעיר".
בשנת 1940 נבחר למשרת סגן מנהל ומורה לעברית ולהיסטוריה של עם ישראל בבית ספר תיכון של עליית הנוער בפראג.
בנובמבר 1941 נשלח עם מטהו של יעקב אדלשטיין לטרזין, שם התמנה לראש מחלקת הנוער בהנהלה היהודית, כאחראי על כל מוסדות החינוך והטיפול בילד.
בתחילת 1942 התחיל רדליך לכתוב יומן כקשר לחברתו שנותרה בפראג. כשהגיעה גם החברה לטרזין, הם נישאו. הוא נהג לכתוב את היומן בימות השבוע בעברית, ובשבת כתב בצ'כית, כדי להימנע מלחללה, היומן חולק לשניים, הראשון היה כללי, והשני היה עבור בנו דן.
ב-23 באוקטובר 1944 שולח לבירקנאו, ולמחרת נספה עם אשתו ובנו הקטן, דן, בגיל 28.
יומנו של רדליך ראה אור בעברית (1983), באנגלית (1992) ובצ'כית (1995). המלחין ראובן סרוסי כתב יצירה בשם "עדות מטרזין" המבוססת על יומנו של רדליך לקול ולתזמורת.
יומנו

חיים כאילו: יומן; אגון רדליך מגיטו טרזיאנשטאט – 1942–1944; עריכה: רות בונדי; תרגום הקטעים בצ'כית נעשה בידי מרדכי לבני, לוחמי הגטאות: בית לוחמי הגיטאות ע"ש יצחק קצנלסון; האגודה להנצחת חללי גיטו טרזיאנשטאט, תשמ"ד 1983.
לקריאה נוספת

וילי גרואג, 'על גונדה ויומנו', בתוך: חיים כאילו (תשמ"ד 1983), עמ' 7–19.
Elena Makarova, '"How do you survive in a collective?": The Terezin (1942-1944) diary of Egon Redlich,' in: Elena Makarova [et al.] (Red.), Theresienstadt: kultur och barbari, Stockholm: Carlsson Bokförlag, 1995, pp. 29-33, 125-130.
אדמתא

אַדְמָתָא הוא דמות מקראית, אחד משרי פרס ומדי של המלך אחשוורוש המוזכר במגילת אסתר.
בסיפור המגילה

אדמתא נזכר במגילת אסתר פעם אחת כאחד משרי פרס ומדי שחשבו מה לעשות לושתי, לאחר שלא הגיעה למשתה שעשה אחשוורוש.
”וְהַקָּרֹב אֵלָיו כַּרְשְׁנָא שֵׁתָר אַדְמָתָא תַרְשִׁישׁ מֶרֶס מַרְסְנָא מְמוּכָן שִׁבְעַת שָׂרֵי פָּרַס וּמָדַי רֹאֵי פְּנֵי הַמֶּלֶךְ הַיֹּשְׁבִים רִאשֹׁנָה בַּמַּלְכוּת.”
שמו

יש חוקרים הסוברים ששמו לקוח מהמילה הארית adamâyita, שפירושה בלתי מנוצח. חוקרים אחרים סבורים שהשם לקוח מהמילה הפרסית admat שפירושה שר צבא או מנהיג.
בתרבות

בסרט לילה אחד עם המלך, זומם אדמתא לבצע הפיכה ולהפוך למלך.
הערות שוליים

↑  מגילת אסתר, פרק א', פסוק י"ד
↑  ראו אנציקלופדיה מקראית כרך א
| פורים |
| --- | --- | --- |
| מצוות החג | מקרא מגילה • מתנות לאביונים • משלוח מנות • סעודת פורים ושתיית יין בפורים • פרסום הנס |  |
| מנהגים | משנכנס אדר מרבין בשמחה • זכר למחצית השקל • אוזן המן • התחפשות  • רעשן • בובת המן |  |
| מגילת אסתר | אישים במגילה: אחשוורוש • ושתי • המן • עשרת בני המן • זרש • בגתן ותרש • מרדכי היהודי • אסתר • חרבונה • אבגתא • התך • הגי תוספות למגילת אסתר • חלום מרדכי • תרגומי מגילת אסתר לארמית • היעדרותו של אלוהים ממגילת אסתר • מדרש אבא גוריון |  |
| תפילות ופיוטים | למנצח על אילת השחר • על הנסים • אשר הניא • ויאהב אומן ("קרובץ לפורים") • מי כמוך ואין כמוך • קוראי מגילה |  |
| שירים | ליהודים הייתה אורה ושמחה וששון ויקר • חג פורים (שיר) • אני פורים • ליצן קטן נחמד • תן כתף • ככלות ייני • רשימת שירים ופיוטים לפורים • פיוטים ושירים נוספים |  |
| שמחת פורים | פורים שפיל • רב פורים • עדלאידע • ליל שיכורים • פרודיות לפורים |  |
| מאכלים | אוזן המן • פזואלוס • פלודן • קרפלך • מקרוט • ספרא (מאפה) |  |
| שונות | עיר מוקפת חומה מימות יהושע בן נון • בן עיר שהלך לכרך ובן כרך שהלך לעיר • פורים משולש • פורים קטן • תענית אסתר • פרשת זכור • מצוות זכירת מעשה עמלק • מחיית זכר עמלק • מסכת מגילה • סעודת אסתר • פורים שני • קבר אסתר ומרדכי |  |
חגי ישראל ומועדיו
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אגו הכוכב החי

| --- | --- |

אגו, כפי שהופיע בחוברת Deadpool Vol.2 #34 ממאי 2011. אמנות מאת קרלו ברברי
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Thor #132 (ספטמבר 1966)
 יוצרים:  סטן לי ג'ק קירבי
 גילום הדמות:  קורט ראסל ("שומרי הגלקסיה: חלק 2")
 מידע
 שם אמיתי:  אגרוס
 כינויים:  הכוכב החי החבוי, קסנדר החדשה, המוח העולמי של קסאנדר, נובה, אגו פריים
 סטטוס:  פעיל
 גזע:  כוכב לכת
 כוחות:  מניפולציית חומר, כוחות-על פסיוניים, אינטליגנציה ברמה גאונית
 חבר בקבוצה:  משמרת הנצח
 חבר לשעבר בקבוצה:  זקני היקום, חיל נובה
 דמויות קשורות
 משפחה:  הזר (יוצר) אלטר-אגו ("אח") איד ("אח" אפשרי, הושמד) אילה ("בת") פיטר קוויל (בן) סופר אגו (שיבוט)
 אויבים:  תור, נובה 
 
אגו הכוכב החי (באנגלית: Ego the Living Planet) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Thor #132 מספטמבר 1966, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
כשמו, אגו הוא כוכב לכת חי שנוצר בידי אחד מזקני היקום לצורכי ניסוי, אשר ניזון מגופים חלליים ככוכבי לכת אחרים וספינות-חלל. בעקבות כך הוא נקלע לעימותים עם גיבורי-על שונים, ביניהם תור, ארבעת המופלאים והגולש הכסוף, עם ישויות קוסמיות אחרות דוגמת גלקטוס, וכן עם גזעים ביולוגיים אחרים החוששים מפניו. הרעיון לדמות נוצר בידי קירבי, בתקופה שבה היה מרותק מהיקום והתנסה ביצירתן של דמויות קוסמיות, ואגו נחשב לחלק גדול ב"מיתולוגית החלל" של יקום מארוול.
את דמותו של אגו, בצורתו האנושית, מגלם השחקן קורט ראסל בסרט הלייב אקשן "שומרי הגלקסיה: חלק 2". בסרט, אגו הוא אביו הביולוגי של פיטר קוויל/סטאר לורד ואביה המאמץ של מנטיס.
ביוגרפיה בדיונית > יצירה, מפגשים עם תור

אגו נוצר בידי הזר, אחד מזקני היקום, כניסוי מדעי. נוסף לכך, הזר יצר כוכב חי נוסף בשם "אלטר-אגו" והעניק אותו לאספן כמתנה. הזר הכניס בו שנאה לאגו, וזאת כדי לגרום לשני הכוכבים להילחם ולראות מי החזק ביניהם בבוא היום. הזר יצר ככל הנראה גם את איד, הירח האנוכי, שיצא לחפש חֵברה ברחבי היקום ואיבד את שפיותו. אגו החל לספוג לתוכו ספינות-חלל וכוכבי לכת כדי לשרוד, כשמקום מושבו כונה "הגלקסיה השחורה" בידי גזע הריגליאנים, בגלל החלליות הרבות שנאבדו שם, ולמעשה הושמדו בידי אגו. הרגיליאנים, שחששו כי אגו יסמן כמטרה את כוכב הלכת שלהם, ניסו להקים התיישבות בכדור הארץ ומשכו את תשומת לבו של תור, שהסכים להילחם עבורם באגו. תור, המלווה באנדרואיד ריגליאני, נחת על פני השטח של אגו, שיצר דמות אנושית והחליט לבחון את כוחותיו נגד תור. לאחר שהצליח להימלט מפני אגו, תור זימן סערה חזקה שהכניעה את אגו, שנשבע לבודד את הגלקסיה השחורה משאר היקום.
חודשים לאחר הקרב נגד תור, גלקטוס טורף העולמות גילה את אגו, ונוצר קרב בין השניים. תור הוזעק לעזרתו של אגו בידי הריגליאנית טאנה נייל, אך נפצע כשנלכד באש הצולבת. הוא הוצל בידי קבוצת נוודים מכוכבי לכת שונים שהושמדו בידי גלקטוס, החליטו לסייע לתור בקרב נגד גלקטוס. בינתיים, גלקטוס הכניע את אגו, שניצל כאשר תור זימן את כל כוחותיו האלוהיים והדף את גלקטוס. כהוקרת תודה, אגו התיר לנוודים להישאר על פני השטח שלו. מאוחר יותר, טאנה נייל קיבלה הוראה לקחת דגימה מהביומסה של אגו, במטרה להשתמש בה על מנת להפרות עולמות הנחשבים לראויים למחיה. בעולם הראשון שהתהליך נוסה עליו, הדגימה התפתחה למעין שיבוט של אגו, הקרוי "סופר אגו", שניסה לספח את כדור הארץ אך רוקן מכוח החיים שלו בתהליך. בעקבות פעולתה של טאנה נייל, אגו השתגע בגלל החוסר בביומסה וסיפח לתוכו את הנוודים. כאשר גלקטוס חזר לגלקסיה השחורה כדי לאכול את אגו, הוא הותקף, הובס ופנה לעזרתו של תור כשחש שמשהו השתנה באגו. תור, הרקולס ופיירלורד תקפו את אגו המטורף, שהובס כאשר גלקטוס הצמיד מערכת הנעה לקוטב הדרומי של אגו ושיגר אותו לרחבי החלל.
ביוגרפיה בדיונית > "מוות" וחזרה לחיים, הקרי

אגו המטורף, אשר החל להתפורר בגלל מחסור באור שמש, הצליח להשתלט על מערכת ההנעה ונשבע לנקום בגלקטוס. הוא נכנס למערכת השמש במרדף אחריו, בידיעה כי הוא ביקר בכדור הארץ בעבר, והשדה המגנטי שלו גרם לרעידת אדמה עוצמתית ברחבי כדור הארץ שגרמה לחורבן ערים ברחבי העולם. ארבעת המופלאים יצאו לחלל לחקור את סיבות האסון, כשבו בעת הנזק תוקן ונשכח מאזרחי כדור הארץ בידי משנה המציאות סקיפ קולינס. בחלל, הקבוצה נכנסה לעימות נגד אגו, ונאלצו לנחות על פני השטח שלו. לאחר שהדבר הסיר את מערכת ההנעה של אגו, הקבוצה נכנסה לתוך גלעין הכוכב, שם הם השאירו את הדבר לבדו בגלל החום והלחץ, והוא ניסה לתקוף את מוחו של אגו ונסוג. אגו הזועם הצהיר שיהרוס את כדור הארץ והפעיל את מערכת ההנעה שלו, שהטיסה אותו הרחק מכדור הארץ, עד שנלכד בשדה המגנטי של השמש והתפורר.
תודעתו הנותרת של אגו השתמשה בכוחותיה הפסיוניים, והרכיבה את גופה מחדש על ידי צריכת כוח-החיים של גופים אחרים, בהם משלחת של גזע חוצני וזוג חלליות גלדוריאניות שרדפו אחריה. רום, אחד מאבירי החלל, שחרר את חבריו הגלדוריאנים וגירש את החוצנים אל הלימבו. לאחר שהתאושש, אגו הצטרף לזקני היקום, והם זממו להשמיד את גלקטוס ובכך את יקום מארוול, בעוד הם היו שורדים את התהליך והיו הופכים ליצורים דומים לגלקטוס. מזימתם סוכלה בידי הגולש הכסוף ומנטיס. מאוחר יותר, הוא תקף את הגולש הכסוף וניסה ליזון מכוחותיו. במהלך קרב נגד אגו, בטא ריי ביל הבחין כי מערכת ההנעה של גלקטוס משבשת את דעתו של אגו, והרס אותה. בשלב מסוים, אגו הותקף בידי "ביו-יקום" בשם "סופר אגו", אך ניצל בידי השמימיים.
האינטלקט העילאי, מחשב-העל של גזע הקרי, הביא את אגו לשיגעון וגרם לו לתקוף כוכבי לכת אחרים במטרה "לעורר" אחרים כמותו. הוא הובס בידי הגולש הכסוף, צ'ארלס אקסבייר ויחידת סקרולים מוטאנטיים. הוא מגורש לכדור הארץ כ"שתיל", שם הוא מנסה לתקוף עיירה בנברסקה ונהדף בידי ארבעת המופלאים ואיירון מן. בעוד הוא גדל, אגו מתחיל לספח חלקים מכדור הארץ, כאשר האינטלקט העילאי מתכנן לאפשר לו לגדול כדי להשתלט עליו ולהשתמש בו לכיבוש היקום. הקרי מובסים בידי גיבורי כדור-הארץ, וקוואזר שואב את מהותו אגו לצמידי הקוואנטים שלו, מחזיר את המצב לקדמותו ומגלה את עצמו לחלל כדי למנוע מאגו לגדול.
ביוגרפיה בדיונית > חיל נובה, אלטר אגו

במהלך אירועי "השמדה", קוואזר נהרג בידי אניהילוס, ואגו שוחרר בחזרה ליקום. הוא נתן למוח העולמי (Worldmind) של קסאנדר להשתמש בו כגוף מארח, וכבסיס לחיל נובה החדש. בסתר, אגו השחית את המוח העולמי ואת חיל נובה, גרם לקרב נגד אימפריית השי'אר וניסה לגרום לגיוס המוני לחיל נובה, במטרה לשלוט בהם כמוח העולמי. נובה פריים וחיל נובה שחררו את המוח העולמי של קסאנדר, וכפו על אגו לסגת. בשלב כלשהו, ישות טפילית השתלטה על אגו וגרמה לו לשאוב כוכבי-לכת ולגדול במסתו, כדי שיתפוצץ ויהרוס את גלקסיית שביל החלב, אך הוא רופא בידי גיבור-העל פלוקס וארבעת המופלאים וחזר לשיטוטיו.
זמן מה לאחר מכן, אגו ריחף קרוב מדי לכדור הארץ, וגרם לשיבושים באטמוספירת כדור הארץ. כאשר תור הגיע כדי להסיט את אגו ממסלולו, הוא נתקל בַזר, שהזהיר את תור לא לעמוד בדרכו של אגו. כאשר ביקש סיבה, הזר תקף את תור וגילה לו כי הוא יצר את אגו. תור עקב אחרי אגו למוזיאון של האספן, שם התגלה כי אגו גילה את מוצאו האמיתי, ורצה לפגוש את "אחיו" שנכלא בידי האספן, אלטר אגו. עם זאת, אלטר אגו תקף את אגו בגלל השנאה לאחיו שהוכנסה בו בידי הזר. לפני שהשמיד את אחיו, אגו נעצר בידי תור, ושרידיו של אלטר אגו נכנסו למסלול הכבידתי של אגו, התמזגו מחדש ונעשו לירח שלו. הטיטאן המטורף תאנוס החליט לתקוף את אגו, שהביס את הטיטאן בקלות. כאשר פני השטח שלו הושרצו בידי כינים חלליות, הוא שכר את רוקט ראקון להדביר אותן.
הערות שוליים

↑  Astonishing Thor #2
↑  Deadpool Vol.2 #34
↑  Thor #132-133
↑  Thor #160-161
↑  Thor #201-203
↑  Thor #226-228
↑  Fantstic Four #234-235
↑  Rom #69
↑  Silver Surfer Vol.3 #4
↑  Silver Surfer Vol.3 #22
↑  Thor Annual #16
↑  Thor #448-350
↑  Maximum Security: Dangerous Planet
↑  Iron Man Vol.3 #35
↑  Avengers Vol.3 #35
↑  Maximum Security #3
↑  Annihilation: Nova #4
↑  Nova Vol.4 #20-30
↑  Heroic Age: One Month to Live #3-4
↑  Astonishing Thor #1
↑  Astonishing Thor #1–5
↑  Thanos: A God Up There Listening #1
↑  Thanos: A God Up There Listening #3-4
↑  Rocket Raccoon Vol.2 #6
אוביל הדבש

| אוביל הדבש |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: נקראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אוביליים
סוג:: אוביל
מין:: אוביל הדבש
שם מדעי
 Indicator indicator ‏ספרמן, 1777

אוביל הדבש  (שם מדעי: Indicator indicator) הוא מין של אוביל החי באפריקה שמדרום לסהרה. אוביל הדבש ידוע בעיקר בתזונתו הייחודית שנשענת בעיקר על חלות דבש, וכן בשיתוף הפעולה הייחודי שלו עם בני האדם. אוביל הדבש נמצא בסוגים רבים של סביבות מחיה שיש בהן עצים, במיוחד בחורשים פתוחים ויבשים; למרות זאת, אובילים לא חיים ביערות גשם.
תיאור

אורכו של האוביל כ-20 ס"מ ומשקלו כ-50 גרם. כמו לכל מיני האובילים, לאוביל הדבש ישנם כתמים לבנים בצידי זנבו. אצל הזכר, פלג-הגוף העליון הוא חום-אפור והחלק התחתון בצבע לבן, עם כתם שחור מסביב לגרון. על הכתף יש כתם צהוב. המקור ורוד. לנקבה אין את הכתם השחור מסביב לגרון, וצבעיה עמומים יותר. מקורה שחור. אצל צעירים ישנם צבעים מיוחדים: פלג-גוף עליון בצבע חום-זית, עכוז לבן, וכתם צהוב על הגרון ועל חלקה העליון של הבטן.
תזונה והתנהגות > תוצרי כוורת

אוביל הדבש ניזון בעיקר ממזונות שקשורים באופן ישיר לדבורי דבש: ביצי דבורים, פגיות וגלמים של דבורים, ושעוות דבורים (האוביל הוא אחד מהעופות היחידים שמסוגלים לעכל את שעוות הדבורים). אוביל הדבש בדרך כלל מצטרף לאובילים אחרים במהלך הפשיטות על כוורות הדבורים. כמו רוב מיני האובילים, האוביל נכנס לכוורות בבוקר, בזמן שהדבורים עוד רדומות, או ניזון מכוורות נטושות (דבורים אפריקאיות נוטות לנטוש קינים יותר מאשר דבורים החיות באזורים ממוזגים).
האוביל נוקט אסטרטגיה מתוחכמת למציאה יעילה של דבש, בעזרת יחסי גומלין עם גירית הדבש. האוביל מוביל את גירית הדבש, בעזרת קריאות "טיה", לקן דבורים שמצא. לאחר שהגיע לקן, האוביל משמיע קריאה נוספת. הגירית פושטת על הקן, ולאחר הנסת הדבורים (המתבצעת על ידי הפצת ריח) האוביל והגירית אוכלים שניהם את המזון שבתוך הכוורת.
ישנן שותפויות דומות גם בין האוביל לבין בני אדם, באותה דרך שבה הוא עושה זאת עם גירית הדבש, ומניסים את הדבורים מהכוורת בעזרת עשן. אנשי שבט הבוראן אף משמיעים קולות מיוחדים, המושכים את האובילים. רוב השבטים, כמו גם שבטי הבושמנים, נוהגים לתת מנת דבש לאוביל כהכרת-תודה, ולפי מסורתם, אי הבאת המתנה עלולה לגרום לגורל רע שיבוא על מי שעקב אחרי האוביל.
ישנן עדויות לקשרים דומים בין האובילים גם לבבונים.
תזונה והתנהגות > מזונות אחרים

אוביל הדבש ניזון גם מחרקים מעופפים, בעיקר טרמיטים. האוביל לעיתים עוקב אחרי עופות אחרים או יונקים כדי למצוא את החרקים שהם שוטפים מהם במים, ומצטרפים ללהקות של עופות ממינים אחרים. אוביל הדבש ניזון גם מביצים של עופות קטנים.
רבייה

האוביל ידוע כטפיל קינון. הוא מטיל תטולות של 3-7 ביצים, עד לסך של 10-20 בשנה. כל ביצה מונחת בקן אחר של עוף ממין שונה, כולל מינים שונים של נקרים, ליביות, שלדגים, שרקרקים, דוכיפתיות עצים, זרזירים ומינים של סיסים גדולים. לגוזל יש טופר קרומי על המקור, שמסייע לו לפצוע את הגוזל של העוף ה"מארח" עד מותו.
הערות שוליים

↑  אוביל הדבש באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  דייוויד אטנבורו, חיי הציפורים, מודן, 2003
זכר צעיר של אוביל הדבש, בגמביה.
אגון רונאי (שחקן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בפברואר 1920 
 פטירה:  3 בפברואר 1982 (בגיל 61) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום לימודים:  Fasori Gimnázium 
 צאצאים:  אגון רונאי 
 
אגון רונאי (בהונגרית: Rónai Egon;‏ 21 בפברואר 1920 – 3 בפברואר 1982) היה שחקן, עיתונאי, הומוריסטאן מנחה יהודי-הונגרי. אשתו היא ארז'בט ז'וז'אנה קמני, ובנו אגון רונאי הוא עיתונאי ומגיש תוכניות. אגון רונאי היה מעמודי התווך ומהמייסדים של מנחי הבמה, הרדיו והטלוויזיה ההונגריים יחד עם מעטים נוספים בתקופתו.
ביוגרפיה

אגון רונאי נולד במשפחה יהודית. אביו היה רופא, הוא עבד כרופא מחוזי בעיר ברהידה, ואחר כך עבד בבית החולים באויפשט. הוא התכוון שגם בנו ימשיך בקריירה רפואית.
אגון למד בבית ספר היסודי ברחוב ביינוק (Bajnok) ברובע 7 של בודפשט לאחר מכן בית הספר התיכון פאשורי. אחר כך התקבל לבית הספר לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) וכן התקבל בסתר, באותו הזמן, גם לבית הספר האגדי למשחק של קלמן רוז'אהדי. מכאן ואילך, הבמה הגדירה את חייו. את החוזה המקצועי הראשון שלו קיבל בתיאטרון הלאומי של קלוז' ב-1942, אבל בשל יהדותו הוא יכול היה להיות חבר בלהקה רק במשך חודשיים.
בתקופה זו, במהלך מלחמת העולם השנייה נלקח מספר פעמים למחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). באותו הזמן של שהותו במחנות שרות העבודה הוא איבד את כל משפחתו בשואה, אך הוא עצמו הצליח לשרוד. הוא ניצל כשהסתתר עם שלושה מחבריו בחביות מים ריקות. שלושת חבריו נתפסו על ידי אנשי מפלגת צלב החץ והוצאו להורג על המקום. הוא ניצל.
קריירה

בשנת 1945, בתום המלחמה, ממנה חזר חולה, טופל בבית החולים בקאפושוואר, כאשר בפקודת מפקד העיר הסובייטי ארגן רונאי המחלים כנס לפתיחת "תיאטרון צ'יקי גרגיי" בעיר. הוא הנחה את הטקס ואת האירוע ואז למעשה החלה הקריירה שלו כמנחה, שליוותה והגדירה את כל חייו.
כשחקן שיחק בתפקידים קטנים על הבמה, בסרטים ובהצגות רדיו, אך כמנחה היה כוכב הבמות וההופעות החגיגיות הגדולות ביותר ברחבי הונגריה.
תיאטרון ארקל, האקדמיה למוזיקה, בית האופרה, וכן במוסדות תרבות ובמופעים רבים אחרים, לצד כוכבים זרים מחו"ל וכמעט כל מרכזי התרבות והבמות הקטנות והגדולות של המדינה מסמנות למעשה את עיקרי מהלך הקריירה שלו.
הוא היה שותף קבוע של אמני התיאטרון המפורסמים ביותר של התקופה (קלמן לטאבאר, יאנוש שארדי, הילדה גובי, זיוזיה גורדון, גאבור קונץ ועוד רבים). הוא ביקר ברחבי הונגריה כמנחה בערבי המשוררים הטובים ביותר. כפרודיסט, הוא בעיקר ביצע קריקטורות של כוכבי הסרטים המדברים ההונגריים המוקדמים (דיולה קאבוש, קלמן לטאבאר ועוד).
בשנות ה-60 של המאה ה-20 הוא הנחה את כל הקונצרטים והפסטיבלים שנערכו לרבות בטורנירים האגדיים של הטורנירים "הלו, כאן בלטון!" (Halló, itt Balaton!) באגם בלטון.
כשטייל ברחבי הונגריה עם חברי נבחרת הזהב (גיולה גרושיץ', נאנדור הידגקוטי, בוזאנסקי ואחרים), הוא הוביל מאות דיווחים על הנבחרת והאירועים סביבה תחת הכותרת "הייתה פעם נבחרת זהב" (Volt egyszer egy Aranycsapat), שמציג את סיכום הניצחון ההונגרי ההיסטורי על נבחרת אנגליה בכדורגל באצטדיון ומבלי 6-3 להונגרים בשנת 1953. (בפעם הראשונה שנבחרת אנגליה נוצחה בוומבלי).
הוא ערך ערבי יחיד שהורכבו הן מכתביו שלו, אך בעיקר מיצירותיהם של סופרים צרפתים והונגרים יותר מ-500 פעמים.
הוא פרסם באופן קבוע מאמרים קצרים בעיתון הספורט הלאומי ובאוי אלט (עיתון הקהילה היהודית של בודפשט) שיריו פורסמו במגזין הספרותי Kortárs, והוא היה המחבר של רדיוקברט (Rádiókabaré). (תוכנית רדיו בידור ותיקה המשודרת על ידי רדיו קושוט בכל שבת במשך 60 דקות).
הוא היה חבר ב"מועדון ההומוריסטים", "אגודת השולחן של המנחים", אלו היו אגודות מקצועיות חבריות ולא כל כך ארגונים רשמיים.
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במוזיאון הספרותי פטפי)
András Pungor – The Egon (2022, Kossuth Publishing House)
אוגוז

| --- | --- |

 מדינה:  אזרבייג'ן אזרבייג'ן
 מחוז:  אוגוז
 ראש העיר:  Javid Abdul-Gadirov
 שפה רשמית:  אזרית 
 גובה:  630 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  7,400 (2019)
 קואורדינטות:  41°04′17″N 47°27′55″E﻿ / ﻿41.071388888889°N 47.465277777778°E﻿ / 41.071388888889; 47.465277777778 
 אזור זמן:  UTC +4
 http://oguz-ih.gov.az/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אזרבייג'ן מוגדלת) באקו גנג'ה סומגאיט מינגצ'ביר לנצ'ראן שירוואן נחצ'יבאן שמקיר שקי ייבלאח נגורנו קרבאך  רוסיה גאורגיה ארמניה טורקיה איראן הים הכספי אוגוז(למפת אזרבייג'ן רגילה) באקו גנג'ה סומגאיט מינגצ'ביר לנצ'ראן שירוואן נחצ'יבאן שמקיר שקי ייבלאח נגורנו קרבאך  רוסיה גאורגיה ארמניה ט. איראן הים הכספי אוגוז  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אוגוז (באזרית: Oğuz) עד 1991 הייתה נקראת ורדאשן (בארמנית: Վարդաշեն, "יישוב הוורדים") היא עיר בצפון אזרבייג'ן, צפונית מערבית לבאקו במרחק 350 ק"מ ממנה סמוך לגבול עם גאורגיה. אוכלוסיית העיר מנתה 4,700 איש ב־1992. רוב תושבי העיר אודינים – אחד העמים העתיקים ביותר של מזרח הקווקז, צאצאי האימפריה האלבנית עם קווקזי כמו כן חיים בעיר אזרים, בעיר ישנה קהילה יהודית חשובה בין קהילות היהודים הקווקזיים. העיר היא מרכז לייצור שטיחים.
היסטוריה

העיר ידועה מתחילת האלף השני כמולדתם העתיקה של תושבי אלבניה הקווקזית. כשהגיעו לאזור העמים הטורקיים הם בללו את תושבי האזור הוותיקים. עד 1991 אוכלוסיית העיר הייתה מורכבת מארמנים, אודי ויהודים קווקזיים, אך עם תחילת מלחמת נגורנו קרבאך הארמנים עזבו ובמקומם באו אזרים. ב־1991 שם העיר שונה לאוגוז על שם העם העתיק, שהיה אבות אבותיו של האזרים המודרניים, לפי חלק מהדעות גם היו גרים באזור זה.
לעיירה הקטנה אוגוז היסטוריה רב-אתנית ארוכה, כזו הכוללת יהודים במשך כמה מאות שנים. סיפורי מקור שונים מראים על נוכחות הקהילה, חלקם נובעים מההגירה המקורית לאזרבייג'ן בראשית המילניום הראשון. אחרים מציבים את מקורות היישובים בקשר להעברות אוכלוסין שהתרחשו בנקודות שונות במהלך שושלת שירוואנשה (1538–1861). נראה כי הרובע היהודי היה כמה רחובות בצד המערבי של מרכז העיירה. בניינים רבים עדיין שומרים על סמלים ותבליטים יהודיים, על פי הדיווחים חלקם בני יותר מ־150 שנה. על פי מקורות מקומיים, האוכלוסייה היהודית הנוכחית שנותרה נכון ל־2019 היא 10 משפחות, 55 אנשים.
ראו גם

בית הכנסת של הרובע העליון
בית הכנסת של הרובע התחתון
הערות שוליים

↑  Jewish Quarter, Oghuz, Azerbaijan, DIARNA
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506127305171
אגרו-דולצ'ה

| --- | --- |
מחבת ובו בצל יבש ברוטב אגרו-דולצ'ה
 
 מאכלים
 סוג:  רוטב, רוטב חמוץ-מתוק 
 מוצא:  איטליה 
 מרכיבים עיקריים:  חומץ, סוכר, יין 
 
אגרו-דולצ'ה או אגרודולצ'ה (באיטלקית: Agrodolce; באופן מילולי: "חמוץ" - "מתוק") הוא רוטב מסורתי מהמטבח הסיציליאני בפרט ובמטבח האיטלקי בכלל. רוטב זה מקורו בסיציליה, וככל הנראה הוא השפעה של מהמטבח הערבי, מאחר שהרוטב הפך נפוץ באי בתקופת הכיבוש הערבי שלו (לאחר שנת 965).
הכנת רוטב זה מתבצעת על צמצום חומץ וסוכר, כאשר לרוב מרכיבי הרוטב כוללים גם יין, פירות ולעיתים גם שוקולד. עם תפוצת הרוטב ברחבי איטליה והעלייה בפופולריות שלו, נוצרו גרסאות מקומיות של הרוטב, הכוללות לעיתים חמאה ובצלים או בצלצולים (שאלוט).
הרוטב משמש לתבל בשר כבש או כרוטב לפסטה (מסוג ריגטוני או פפרדלה).