stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בובי וינטון

| --- | --- |

בובי וינטון בשנת 1965
 לידה:  16 באפריל 1935 (בן 89) קאנונסברג, פנסילבניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  סטנלי רוברט וינטון ג'וניור
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1959–2015 (כ־56 שנים) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דוקיין, Mary Pappert School of Music 
 סוגה:  פופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  אפיק רקורדס, קארב רקורדס 
 פרסים והוקרה:  מדליית הכבוד של האליס איילנד  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 www.bobbyvinton.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סטנלי רוברט וינטון ג'וניור (באנגלית: Stanley Robert Vinton, Jr.‎; נולד ב-16 באפריל 1935) המוכר בשם בובי וינטון הוא מוזיקאי אמריקאי ממוצא פולני המתמחה במוזיקת פופ. הוא זכה לכינוי "הנסיך הפולני".
ראשית דרכו

וינטון הוא בן יחיד לשני חברי להקה מקומית מצליחה, סטן וינטון ודורותי סטודזינסקי וינטון. הוריו עודדו את התעניינותו במוזיקה ונתנו לו מדי יום 25 סנט לאחר שהתאמן בנגינה על הקלרינט שלו. בגיל 16 הקים להקה אשר הופיעה במועדונים באזור פיטסבורג, פנסילבניה. בעזרת הכסף שהרוויח מהופעותיו, מימן את לימודיו באוניברסיטת דיוקיין, שם למד מוזיקה וקיבל תואר ראשון בקומפוזיציה. במהלך לימודיו באוניברסיטה, למד לנגן בכל כלי הנגינה של להקתו: פסנתר, קלרינט, סקסופון, חצוצרה, תופים ואבוב.
קריירה > שנות ה-60

בשנת 1962, הוציא את להיטו הראשון "Roses Are Red". לאחר כארבעה שבועות, הגיע השיר למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. באותה שנה יצא לאור התקליט "Roses Are Red" שכלל את הלהיט המפורסם.
בשנת 1963, יצא לאור להיטו הגדול ביותר לדעת רבים, "Blue Velvet", אשר גם הגיע למקום הראשון במצעד של בילבורד. בשנת 1986, הבמאי דייוויד לינץ' קרא לאחד מסרטיו "Blue Velvet", על שם שירו המפורסם של וינטון. בשנת 1990, טיפס השיר במעלה מצעדי השירים בבריטניה בעקבות פרסומת של חברת הקוסמטיקה "Nivea", אשר השתמשה בשיר הזה בפרסומת.
בשנת 1964, התפרסמו שני להיטים חדשים שאף הם הגיעו לראש מצעד הלהיטים של בילבורד: "There! I've Said It Again" שנכתב במקור בשנת 1945, והשיר המפורסם "Mr. Lonely" שנכתב על ידי וינטון בזמן ששירת בצבא ארצות הברית. השיר "Mr. Lonely" עובד בשנת 2004 על ידי זמר ההיפ הופ אייקון. באותה שנה הוציא וינטון תקליט נוסף - "Bobby Vinton's Greatest Hits", אשר כלל בתוכו את להיטיו המפורסמים משנים קודמות.
בשנת 1965 המשיך הזמר למנף את הצלחתו כאשר כתב את שירו המפורסם: "L-O-N-E-L-Y". שיר נוסף שביצע היה "Long Lonely Nights" אשר הגיע למקום ה-12 במצעדים, ונכנס לאלבומו "Bobby Vinton Sings for Lonely Night".
בשנת 1966 כתב להיט נוסף - "Coming Home Solider", אשר היה אחד מהשירים המועדפים ברשתות הצבאיות של אמריקה בתקופת המלחמה הקרה ומלחמת וייטנאם.
בשנת 1967 הוציא את התקליט "Please Love Me Forever" אשר הגיע למקום השישי במצעדי המוזיקה ונמכר בכמיליון עותקים.
בשנת 1968, הוציא וינטון את שירו המפורסם "I Love How You Love Me", אשר נמכר בלמעלה ממיליון עותקים וזכה לתקליט זהב על ידי ארגון תעשיית התקליטים האמריקאית.
קריירה > שנות ה-70

בשנות השבעים, וינטון המשיך להוציא שירים אשר הגיעו ל-40 המקומות הראשונים במצעדים. בשנת 1972, פרסם שיר שנקרא "Ev'ry Day of My Life" אשר הגיע למקום ה-24 במצעדים ואת השיר "Sealed with a Kiss" אשר הגיע למקום ה-19.
שנה לאחר מכן, חברת התקליטים אשר וינטון עבד איתה, Epic Records, סיימה את העסקתו בטענה כי ימי ההצלחה והשגשוג שלו תמו.
בהמשך ביצע שיר פרי עטו בשם "My Melody of Love", אשר חלק ממנו כתוב בשפה הפולנית במימון עצמי של כ-50,000 דולר. לאחר שנדחה על ידי 6 חברות תקליטים גדולות, חברת התקליטים ABC Records, חתמה איתו על חוזה, השיר נמכר במיליוני עותקים והגיע למקומות הראשונים במצעדי הלהיטים השונים. בהמשך פורסמו להיטים נוספים חלקם כוללים טקסט בפולנית ואלבום זהב נוסף.
בעקבות הצלחותיו, החל להנחות תוכנית אירוח קבועה באורך של כחצי שעה, אשר נקראה "The Bobby Vinton Show" ושודרה בטלוויזיה במשך שלוש שנים (1975–1978).
בשנת 1978, הגיש תוכנית חדשה באורך של שעה אשר נקראה "Bobby Vinton's Rock N' Rollers". התוכנית זכתה לנתוני רייטינג גבוהים מאוד.
בנוסף לתוכניות הטלוויזיה, הופיע גם בסרטיו של ג'ון ויין: "Big Jake" ו-"The Train Robbers".
קריירה > שנות ה-80 ושנות ה-90

בשנת 1989 יצא אלבום האולפן ה-35 של וינטון, "Timeless", ממנו שוחררו שני סינגלים: "It's Been One of That Days" ו-"Please Tell Her That I Said Hello".
בשנת 1990, בזמן שהופיע ב-Three Rivers Stadium (אנ') שבפיטסבורג, לפני משחק בייסבול של ה-MLB, בין הפיטסבורג פיירטס לבין הסינסינטי רדס, וינטון שר את המנון ארצות הברית תוך שהוא מבלבל מילים רבות ואף מזייף. סערה ציבורית התפתחה לאחר שג'ק באק (אנ'), שדרן CBS, אמר בשידור: "ובכן, כשאתה פולני וגר בפיטסבורג, אתה יכול לעשות כל מה שאתה רוצה עם המילים!"
קריירה > תארים והישגים

וינטון היה עד 2002 בעליו של התיאטרון "The Bobby Vinton Blue Velvet Theatre" בברנסון מיזורי, עיר נופש פופולרית, שם נהג להופיע פעמים רבות.
מגזין בילבורד הכתיר את וינטון כ"זמר שירי האהבה המצליח ביותר בתקופת הרוק". בין השנים 1962 ל-1972, היו לווינטון יותר להיטים שהגיעו לראש מצעד הלהיטים של בילבורד מאשר לכל זמר אחר כולל אלביס פרסלי ופרנק סינטרה. כהוקרה על הישגיו המרשימים הוענק לווינטון כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
וינטון זכה לתואר דוקטור של כבוד במוזיקה מטעם האוניברסיטה בה למד, אוניברסיטת דיוקיין.
חייו האישיים

וינטון נשוי לדולורס "דולי" דובינס וינטון משנת 1962, ולהם חמישה ילדים. וינטון ואשתו מתגוררים באנגלווד, פלורידה.
הערות שוליים

↑  "Vinton, Buck Apologize for Wayward Words: Baseball: Singer flubbed national anthem and sportscaster's remarks angered Polish community". Los Angeles Times. Associated Press. 11 באוקטובר 1990. אורכב מ-המקור ב-17 באוקטובר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Polish group takes broadcaster Buck to task". Chicago Sun-Times. 11 באוקטובר 1990. אורכב מ-המקור ב-21 באוקטובר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437061505171  PLWABN: 9810646276705606  BIBSYS: 6001581  BnF: cb139008815 (data)  CiNii: DA16730385  GND: 13454742X  ISNI: 0000 0001 1474 6346  LCCN: n87800854  MusicBrainz: f37f26ea-6a9a-49b8-9614-bdad762f1ba6  NKC: mzk2004261374  NLA: 35838736  RERO: 02-A025359782  Trove: 1110258  VIAF: 71579652   WorldCat (עם VIAF): 71579652
פרס מיכאל ברונו

| --- | --- |
 תיאור:  פרס לחוקרים ישראלים פורצי דרך
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  המכון ללימודים מתקדמים שליד האוניברסיטה העברית 
 תקופת הפרס:  1999–הווה (כ־26 שנים) 
 נקרא על שם:  מיכאל ברונו 
 אתר רשמי
 
הפרס על שם מיכאל ברונו הוא פרס ישראלי, המוענק על ידי קרן יד הנדיב לחוקרים מבטיחים.
הפרס

הפרס מוענק מדי שנה למדענים וחוקרים ישראלים שהוכיחו כישרון ויצירתיות יוצאי דופן בעבודתם האקדמית, ואשר זוהו על סמך הישגיהם כבעלי פוטנציאל לפריצות דרך משמעותיות בתחומם. על הזוכים בפרס להיות בני 50 או פחות.
הפרס נקרא על שמו של הכלכלן פרופ' מיכאל ברונו, שהיה נגיד בנק ישראל ושימש גם כיושב ראש מועצת פרס רוטשילד. לאחר מותו בשנת 1996 הוחלט לייסד פרס על שמו. הפרס מוענק מאז שנת 1999.
סכום הפרס המוענק לזוכים עומד על 165 אלף דולר. 45 אלף דולר מוענקים לזוכה כמענק אישי, ויתרת הסכום מועברת למוסד האקדמי בו פועל הזוכה לצורך מימון מחקר, שאותו מוביל הזוכה.
תהליך בחירת הזוכים בפרס הוא חסוי ומבוסס על קבלת חוות דעת של חוקרים בולטים בישראל ומחוץ לה. מועמדים לפרס מוצעים רק על ידי מי שוועדת הפרס פנתה אליהם לשם כך. החל משנת 2012 נבחרים הזוכים על ידי חברי מועצת המנהלים של המכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטה העברית.
הזוכים בפרס

| שם | תחום | שנת זכייה |
| --- | --- | --- |
| יוסף ירדן | ביוכימיה | 1999 |
| משה הלברטל | מחשבת ישראל | 1999 |
| בן ציון שילה | גנטיקה | 2000 |
| אריאל רובינשטיין | כלכלה | 2000 |
| תמר דיין | זואולוגיה | 2000 |
| אורי סיון | פיזיקה | 2001 |
| גדעון בוהק | מחשבת ישראל | 2001 |
| נגה אלון | מתמטיקה ומדעי המחשב | 2001 |
| מאיר שחר | לימודי מזרח אסיה | 2002 |
| אילן מרק | כימיה אורגנית | 2002 |
| גדי אלגזי | היסטוריה | 2002 |
| לאוניד פולטרוביץ' | מתמטיקה | 2003 |
| חגי ברגמן | מדעי המוח | 2003 |
| נועם ניסן | מדעי המחשב | 2004 |
| שלמה נאה | מדעי היהדות | 2004 |
| אהוד הרושובסקי | מתמטיקה | 2004 |
| נעמה ברקאי | גנטיקה | 2004 |
| יוסף ציגלר | היסטוריה | 2006 |
| רן רז | מתמטיקה ומדעי המחשב | 2006 |
| ערן רבני | כימיה | 2006 |
| מיכל בירן | היסטוריה של המזרח התיכון | 2006 |
| מירב אחישר | פסיכולוגיה | 2006 |
| מיכאיל קרייני | משפטים | 2007 |
| אירית דינור | מדעי המחשב | 2007 |
| אורי בנין | כימיה פיזיקלית | 2007 |
| ישראל נלקן | נוירוביולוגיה | 2008 |
| אילון לינדנשטראוס | מתמטיקה | 2008 |
| קרן אברהם | גנטיקה של האדם | 2008 |
| יאיר וייס | מדעי מוח חישוביים ומדעי המחשב | 2009 |
| ליאור גפשטיין | רפואה | 2009 |
| אלי ברקאי | פיזיקה | 2009 |
| אורי אלון | ביולוגיה מולקולרית | 2009 |
| ורד נעם | תלמוד | 2010 |
| ניר פרידמן | ביולוגיה חישובית | 2010 |
| יונינה אלדר | הנדסת חשמל | 2010 |
| יונתן בן דב | תנ"ך | 2010 |
| עדיאל שרמר | תולדות עם ישראל | 2011 |
| ראם סרי | אסטרופיזיקה | 2011 |
| דני פוקס | בלשנות | 2011 |
| חגית עטיה | מדעי המחשב | 2011 |
| דוד אנוך | פילוסופיה ומשפטים | 2012 |
| יצחק פלפל | ביולוגיה מערכתית | 2012 |
| יובל דור | רפואה | 2012 |
| נעמה פרידמן | קוגניציה | 2013 |
| יובל אורג | פיזיקה | 2013 |
| רן שפיגלר | כלכלה | 2013 |
| דורית אהרונוב | מדעי המחשב | 2014 |
| עופר אהרוני | פיזיקה | 2014 |
| רונית ריצ'י | לימודי מזרח אסיה | 2014 |
| אריאל כנפו | פסיכולוגיה | 2015 |
| ענת לוין | מתמטיקה ומדעי המחשב | 2015 |
| ערן סגל | ביולוגיה חישובית ומערכתית | 2015 |
| תמר ציגלר | מתמטיקה | 2015 |
| רועי קישוני | ביולוגיה מערכתית | 2016 |
| אלישבע באומגרטן | היסטוריה של עם ישראל | 2016 |
| לימור שיפמן | תקשורת | 2016 |
| אשרף בריק | ביוכימיה | 2017 |
| נירית דודוביץ | פיזיקה של מערכות מורכבות | 2017 |
| גלית יובל | נוירופסיכולוגיה | 2017 |
| אבישי גל ים | אסטרונומיה | 2018 |
| חוסאם חאיק | הנדסה כימית | 2018 |
| אורנה קופרמן | מדעי המחשב | 2018 |
| אהוד נקר | אסטרופיזיקה | 2019 |
| שולמית לבנברג | הנדסה ביו-רפואית | 2019 |
| יובל פלדמן | משפטים | 2019 |
| עידו עמית | אימונולוגיה | 2020 |
| רונית סצ'י-פאינרו | רפואה | 2020 |
| שי שלו-שוורץ | מדעי המחשב | 2020 |
| תמר הרציג | היסטוריה | 2021 |
| מונא חורי-כסאברי | עבודה סוציאלית | 2021 |
| ירדנה סמואלס | ביולוגיה מולקולרית | 2021 |
| נחום אולנובסקי | מדעי המוח | 2022 |
| מיכל פלדמן | מדעי המחשב | 2022 |
| רותם שורק | גנטיקה מולקולרית | 2022 |
| דפנה לנגוט | ארכאולוגיה | 2023 |
| טלי קריסטל | סוציולוגיה | 2023 |
| עירן הלפרין | פסיכולוגיה | 2023 |
| מאיה שולדינר | גנטיקה מולקולרית | 2024 |
| איתי הלוי | מדעי כדור הארץ | 2024 |
| יצחק מזרחי | מיקרוביולוגיה | 2024 |
הערות שוליים

↑  ציטוט מתוך אתר יד הנדיב.
↑  מקור: אתר יד הנדיב (הקישור אינו פעיל).
↑  IAS, Eran Halperin, https://iias.huji.ac.il/, ‏2023
1 2  Announcement: 2024 Michael Bruno Memorial Award Laureates, iias.huji.ac.il (באנגלית)
אפר איסט סייד

| --- | --- |
מראה הפרוור יורקוויל ואפר איסט סייד
מראה הפרוור יורקוויל ואפר איסט סייד
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ניו יורק (מדינה) ניו יורק
 עיר:   ניו יורק
 רובע:  מנהטן
 שטח:  4.6 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בשכונה:  207,551 (2009)
 קואורדינטות:  40°46′09″N 73°57′56″W﻿ / ﻿40.769166666667°N 73.965555555556°W﻿ / 40.769166666667; -73.965555555556 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיאפר איסט סייד(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיאפר איסט סייד(למפת מנהטן רגילה) אפר איסט סייד(למפת מנהטן מוגדלת) אפר איסט סייד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אפר איסט סייד (באנגלית: Upper East Side "הצד המזרחי העליון") היא שכונה ברובע מנהטן שבעיר ניו יורק. היא ממוקמת בין סנטרל פארק לבין איסט ריבר.
היסטוריה

במהלך המאה ה-19 עברה מסילת הברזל המובילה לעיר ניו יורק באזור זה. בשלהי המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 החלו עבודות הורדת מסילת הברזל אל מתחת לקרקע, וזו כוסתה לחלוטין בשנת 1910. במהלך פיתוח האזור, התעשיינים אנדרו קרנגי והנרי קלי פריק החלו לבנות בתי מגורים ואחוזות לאורכה של השדרה החמישית. משפחות עשירי ניו יורק החלו להתיישב באזור סביב רחוב 86, ובהם משפחת אסטור, משפחת ריינאלנדר ומשפחת רוקפלר, בסמוך לאחוזת משפחת ואנדרבילט שהייתה ממוקמת במקום עוד מראשיתה של המאה ה-19.
במזרח האזור התפתח פרוור יורקוויל בו התיישבו משפחות מעמד בינים שמקורם מגרמניה, ולאורך חוף איסט ריבר נבנו במהלך המאה ה-19 וילות של עשירי ניו יורק, האחרונה שבהם שנותרה היא אחוזת גרייסי - המשמשת כיום כמגורי ראש עיריית ניו יורק.
גאוגרפיה

שכונת אפר איסט סייד משתרעת מזרחית לסנטרל פארק, בין רחוב 59 לרחוב 96, כאשר צפונית לאפר איסט סייד נמצאת שכונת הארלם. בפועל, באזור השדרה החמישית וסנטרל פארק משתרעת אפר איסט סייד עד רחוב 110, וכך כוללת את אזור בית החולים מאונט סיני.
אפר איסט סייד כוללת בתוכה את השכונות יורקוויל (באזור מפגש רחוב 86 והשדרה השלישית), קרנגי היל (באזור מפגש רחוב 94 והשדרה החמישית) ולנוקס היל (באזור מפגש רחוב 69 והשדרה הראשונה).
אוכלוסייה

על פי מפקד אוכלוסין שנערך בשנת 2000, מתגוררים באזור האפר איסט סייד 207,543 תושבים (צפיפות אוכלוסין של 45,649 נפשות לקמ"ר). מרבית התושבים (88.25%) לבנים, אולם מתגוררים ברובע גם תושבים ממוצא אסייתי (6.14%), פסיפי ופולינזי (0.04%) ואפריקאים אמריקאים (2.34%). 5.62% מתושבי האזור ממוצא היספני (הן לבנים והן שחורים). 21% מתושבי האזור נולדו מחוץ לארצות הברית מהם: 45.6% מקורם באירופה, 29.5% מקורם באסיה, ו-16.2% מקורם במרכז אמריקה. באזור האפר איסט סייד מתגוררים 125 נשים על כל 100 גברים.
ההכנסה הממוצעת לנפש באזור גבוהה ביותר - 85,081 דולרים לנפש לשנה, וכן רמת ההשכלה של התושבים גבוהה - ל-75.6% מתושבי הרובע הבוגרים (גיל 25 ומעלה) תואר אקדמי. באופן מסורתי, האפר איסט סייד נשלט על ידי משפחות אנגלו-סכסון פרוטסטנטיות עשירות.
פוליטיקה

אזור האפר איסט סייד שונה מיתר אזורי ניו יורק בתמיכה הגבוהה יחסית שמקבלת בו המפלגה הרפובליקנית (המקבלת כ-50% מקולות המצביעים לעומת 20% - 40% באזורים אחרים של ניו יורק, למעט אזור סטטן איילנד).
תחבורה

קו שדרת לקסינגטון הוא קו רכבת תחתית היחיד (בו ארבע מסילות), העובר מתחת לאפר איסט סייד. כמו כן עוברים ברובע מספר קווי אוטובוסים. קו רכבת תחתית נוסף קו השדרה השנייה נבנה לאורכה של השדרה השנייה על מנת להקל את העומסים על התחבורה הציבורית באזור האפר איסט סייד.
מוסדות תרבות

באזור האפר איסט סייד נמצאים מספר מוסדות תרבות מהידועים והחשובים בעולם. לאורך מייל המוזיאונים נמצאים מוזיאון קופר יואיט, מוזיאון דל באריו, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, המוזיאון היהודי של ניו יורק, מוזיאון העיר ניו יורק ומוזיאון סולומון ר. גוגנהיים. כמו כן נמצא ברובע אוסף פריק ומכון גתה.
השכלה

באזור האפר איסט סייד נמצאים מספר מוסדות השכלה גבוהה ובהם מכללת ויל קורנל ללימודי רפואה, מכללת האנטר, מכללת מרימאונט מנהטן, בית הספר לרפואה ובית החולים מאונט סיני ואוניברסיטת רוקפלר.
יהודים

באזור זה גרים יהודים רבים ממעמד סוציו-אקונומי גבוה. באזור מספר בתי כנסת גדולים, רבים מהם נוסדו על ידי מהגרים מגרמניה. באזור גם בתי ספר יהודיים, ובהם ישיבת רמז.
אזכורים תרבותיים

אזור האפר איסט סייד שימש רקע לסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה רבות, בשל המוזיאונים, מרכזי התרבות, חנויות היוקרה ומשפחות העשירות הרבות המתגוררות באזור, שכיכבו בסרטים וסדרות אלה.
בין הסרטים ניתן למנות את "ארוחת בוקר בטיפאני" (1961), "מדורת ההבלים" (1990), "גברים בשחור" (1997), "סקס והעיר הגדולה" (2008) ו"השטן לובשת פראדה" (2007).
בין סדרות הטלוויזיה ניתן למנות את "משפחת ג'פרסון" (1975–1985), "על טעם ועל ריח" (1978–1986), "בטי המכוערת", "אחת שיודעת", ו"סקס והעיר הגדולה" (1998- 2004).
בין הספרים ניתן למנות את ״מיליון נשיקות״ (מוניקה מרפי).
הערות שוליים

↑  Craig J. Calhoun; Donald Light; Suzanne Keller (1997). Sociology. McGraw-Hill. p. 178. ISBN 9780070380691.
↑  Paul Schlueter; Dorothy Nyren Curley (1998). Modern American literature: volume V second supplement to the fourth edition. Gale Group. p. 13. ISBN 9780804432658.
↑  Briton Hadden; Henry Robinson Luce (1998). Time, Volume 110, Edizioni 1–9. Time Incorporated. p. 156.
↑  מי הם המצביעים הרפובליקנים של ניו יורק, כתבה ב-Gotham Gazette
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542609305171  LCCN: n97046575  MusicBrainz: 7e4475a3-56a0-4a79-9e0d-c19881e14631  VIAF: 123325940   WorldCat (עם VIAF): 123325940 
מוזיאון המטרופוליטן לאמנות.
גלריית רומא העתיקה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות.
דורון סבג

| --- | --- |

 לידה:  1955 (בן 70 בערך) גינוסר, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
דורון סבג (נולד ב-1955) הוא יו"ר והבעלים של חברת כוח האדם או.אר.אס בע"מ.
ביוגרפיה

סבג נולד בקיבוץ גינוסר, וכשהיה בן שלוש עברה המשפחה לדימונה. אביו, גבריאל סבג, עבד במפעלי ים המלח, והפך ליו"ר ועד העובדים שם. במהלך השנים גברה פעילותו הפוליטית של אביו, והוא נבחר לראשות עיריית דימונה, תפקיד אותו מילא בשנים 1966–1969. אחר כך התמנה למנהל משאבי אנוש בחברת כור תעשיות, והקים עבורה את חברת כוח האדם "מנכור". במקביל סיים בנו, דורון סבג, את לימודיו בהנדסת מכונות. ב-1980 הפכה "מנכור", החברה שהקים אביו, לחברה העצמאית או.אר.אס בע"מ – ORS, ודורון סבג הצטרף אליה כסמנכ"ל. ב-1982 הפך למנכ"ל החברה.
כיום עוסקת ORS בגיוס והשמת כוח אדם למשרות כגון סיעוד, אבטחה ותחומים אחרים. לחברה סניפים הפרוסים בכל הארץ. החל משנת 2005 מתרכזת החברה בטיפול, הקמה והפעלה של מרכזים גריאטריים וברשותה שלשה בתי אבות סעודיים - בקריית גת, בחיפה ובקריית שמואל.
ב-2007 פרש סבג מתפקיד מנכ"ל חברת ORS שבבעלותו, ומינה מנכ"ל חיצוני. סבג מתגורר כיום ברמת גן, נשוי בשנית ואב לחמש בנות.
אמנות

דורון סבג הוא מאספני האמנות הגדולים בישראל, וברשותו אוסף של כ-1,400 יצירות אמנות במגוון רחב של טכניקות וסגנונות. אהבתו של סבג לאמנות התחילה עוד בילדותו. כאשר היה לו הון משלו, נענה לבקשת אדם ברוך לתמוך בגלריה בתל אביב שעמדה להיסגר, וכך התחיל לרכוש עבודות. ב-1991 נרשם ללימודי תולדות אמנות באוניברסיטת תל אביב, כדי להרחיב את ידיעותיו בתחום והשלים לימודי תואר שני. העבודה הראשונה שרכש היא "השחיין" של האמנית דגנית ברסט, בשנת 1989, ומאז רכש יצירות ישראליות ובינלאומיות. האוסף שברשותו כולל אמנים ישראלים בהם תומך דורון לאורך שנים; עדי נס, מיכל רובנר, יגאל עוזרי, ציבי גבע, מיכל היימן,דגנית ברסט, נורית דוד, מיכל נאמן, סיגלית לנדאו, משה גרשוני, אורי גרשט ועוד.
ביולי 2002 החליף דורון סבג את רם עברון כיו"ר המועצה הישראלית לתרבות ואמנות ושימש בתפקיד זה עד לשנת 2003, עם החלפת הממשלה. זאת ועוד, כיהן כיו"ר ועדת תערוכות ורכישות של מוזיאון תל אביב לאמנות עד לשנת 2019 וכיום משמש כדירקטור במוזיאון. בנוסף, שימש כיו"ר ועדת השיפוט לפרס שר המדע, התרבות והספורט ליוצרים בתחומי האמנות הפלסטית עד לשנת 2015.
אוסף האמנות תחת הכותרת "אוסף דורון סבג, חברת או.אר.אס בע"מ" הוא אוסף פעיל לאורך השנים - הן דרך תמיכות שונות - כדוגמת פרסום קטלוגים וספרי אמן, עזרה במימון תערוכות ובמימון כיתת אמן באוניברסיטת תל אביב ועוד, והן דרך פרויקטים מגוונים. יצירות מתוכו מושאלות דרך קבע לתערוכות בארץ ובעולם ומוצגות בתערוכות שונות ומגוונות.
בסוף שנת 2000 התקיימה במוזיאון תל אביב התערוכה "חשיפה", שהציגה את אוסף האמנות של סבג (אוצרת ד"ר איה לוריא) בתחילת המילניום.
בשנת 2008 הוצגה, גם במוזיאון תל אביב, התערוכה "התרוקנות", שהתגבשה מתוך אוסף האמנות לאחר כ-15 שנות אספנות, ונועדה לבחון את המשמעות רבת-הפנים של מושג ההתרוקנות באמנות ובתרבות. התערוכה הציגה עבודות מגוונות מבחינת המדיום ומבחינה תמטית, אך כולן הוגדרו על ידי רִיק או העדר. התערוכה כללה כ-60 עבודות של אמנים ישראלים ובינלאומיים, מהבולטים באמנות העכשווית, ביניהם: דמיאן הירסט, ג'ייק ודינוס צ'פמן, גילברט וג'ורג', מיכל רובנר, סיגלית לנדאו, מונה חאטום, סינדי שרמן, וולפגנג טילמנס, פול מקרתי ועוד (אוצרות שותפות ד"ר איה לוריא ונילי גורן ז"ל). בשנת 2012 הוצגה התערוכה "מאיצים לעבר אחרית הימים" ב"גבעון פורום לאמנות" בנווה צדק, תל אביב באוצרות טל יחס, שעסקה בתחושת אפוקליפסה וכיליון בעשור הראשון של המילניום. התערוכה נדדה לחלל התצוגה של "דיימלר" בברלין. בשנת 2019 הוצגה התערוכה "חומר למחשבה" בחלל התצוגה של בית המכירות סותבי'ס בתל אביב, שכללה עבודות שעוסקות בחומר על רבדיו השונים. בשנת 2022 הוצגה תערוכה קטנה של יצירות של האמן אביגדור אריכא מתוך האוסף, בגלריה דואק, משכנות שאננים, ירושלים. את האוסף מנהלת דנה גולן מילר.
בבעלותו של דורון סבג מלון בוטיק לאמנות - "מלון ארטיסט" בניהול רשת מלונות הבוטיק "אטלס". מלון הבוטיק כולל בתוכו החל משנת 2008 יצירות אמנות מותאמות אתר ומתוך אוסף האמנות. בשנת 2019 שופץ המלון, כולל החלפת יצירות האמנות מתוכו. מבין האמנים שעבודתם מוצבת בחללים הציבוריים במלון דרך קבע הילה טוני נבוק, שי זילברמן, מעין אליקים, אולף קונמן, דנה יואלי, נעמה רוט ועוד. בנוסף מוצגות במלון יצירות מתוך אוסף האמנות של סבג.
ויאריאל

ערך זה עוסק בעיר בספרד. אם התכוונתם לקבוצת הכדורגל מאותה עיר, ראו .
| --- | --- |
סמל ויאריאלסמל ויאריאל

 מדינה:  ספרד ספרד
 קהילה אוטונומית:  ולנסיה ולנסיה
 מחוז:  מחוז קאסטיון
 בירת העיר:  Villarreal 
 שפה רשמית:  קטלאנית, ספרדית 
 תאריך ייסוד:  1274 
 שטח:  55.12 קמ"ר
 גובה:  42 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  52,505 (2024)
  ‑ צפיפות:  902.866 נפש לקמ"ר (2008)
 קואורדינטות:  39°56′16″N 0°06′05″W﻿ / ﻿39.937777777778°N 0.10138888888889°W﻿ / 39.937777777778; -0.10138888888889 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://www.vila-real.es
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ספרד מוגדלת) מדריד ברצלונה בילבאו חיחון סרגוסה ואיאדוליד מאלגה קורדובה סביליה גרנדה פלמה מורסיה ויגו ולנסיה מרידה צרפת צרפת פורטוגל מרוקו אלג'יריהויאריאל(למפת ספרד רגילה) מדריד ברצלונה בילבאו חיחון סרגוסה ואיאדוליד מאלגה קורדובה סביליה גרנדה פלמה מורסיה ויגו ולנסיה מרידה צרפת צרפת פורטוגל מרוקו אלג'יריהויאריאל(למפת קהילת ולנסיה רגילה) ולנסיה אליקנטה קאסטיון אלש טורבייחה גנדיה אראגון קטלוניה הים התיכון מורסיה קסטיליה לה מנצ'ה ויאריאל(למפת קהילת ולנסיה מוגדלת) ולנסיה אליקנטה קאסטיון אלש טורבייחה גנדיה אראגון קטלוניה הים התיכון מורסיה קסטיליה לה מנצ'ה ויאריאל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ויאריאל (ספרדית: Villarreal, ולנסית: Vila-real) היא עיר במזרח ספרד, במחוז קאסטיון אשר בקהילה האוטונומית ולנסיה. העיר מונה, נכון ל-2007, 49,405 נפשות והיא השנייה בגודלה במחוזה והעשירית בוולנסיה. בעבר ויאריאל הייתה ידועה בגידולי התפוזים, אך כיום התעשייה הבולטת בעיר היא יצור אריחי קרמיקה.
בשנים האחרונות נודעה העיר ברחבי העולם גם בזכות קבוצת הכדורגל שלה, אשר משתתפת בליגת העל הספרדית ובטורנירים האירופיים השונים.
היסטוריה

ויאריאל הוקמה בהוראת מלך אראגון חיימה הראשון בשנת 1274 ובשל כך זכתה לשמה - "ויאריאל", אשר בתרגום מספרדית משמעותו "עיירת המלך". העיירה הוקמה במטרה לבצר את האזור לאחר שחיימה הצליח לכובשו מידי המוסלמים. העיירה מוקמה על הדרך הרומית העתיקה אשר עברה באזור ושלטה על דרכי התעבורה לעיירה בוריאנה, אשר הייתה באותה העת תחת שלטון מוסלמי.
העיירה התרחבה עם הזמן ובמאה ה-14 יצאו הבתים אל מעבר לחומות המקוריות. במאה ה-16 נחפרו בארות ובוצעה השקיה של שטחים יבשים, אשר הביאה להתפתחות החקלאות.
על אף מפלות שספג היישוב במהלך מלחמת הירושה הספרדית, ולצד נטילת חלק במרידות רבות במאה ה-18, החלו להתפתח ביישוב תעשיות שונות, בעיקר טקסטיל ובמאה ה-19 גידולי תפוזים, אשר הפכו עם הזמן לעיקר המסחר בעיר.
הסכם רוטציה

הסכם רוטציה (על פי האקדמיה ללשון: סֶבֶב) הוא הסכם פוליטי לסבב בהחלפת תפקידים בין בעלי משרות ממלכתיות, כחברי הכנסת, ראשי ממשלה, שרים ועוד. בתקופות מוקדמות של ההיסטוריה, נעשו סבבי רוטציה גם בין יורשי עצר וטוענים לכתר במונרכיות העוברות בירושה.
הסכמי רוטציה בתפקיד ראש ממשלת ישראל

אופי הממשל בישראל הוא דמוקרטיה פרלמנטרית רב-מפלגתית. בשיטת ממשל זו, ראש הרשות המבצעת, ראש הממשלה, הוא אחד מחברי הכנסת שהצליח להרכיב ממשלה הנהנית מרוב קואליציוני בכנסת. כנסת שבה אף אחד מחברי הכנסת לא מצליח להשיג רוב קואליציוני התומך בממשלה בראשותו, מתפזרת, ונערכות בחירות לכנסת חדשה. מערכת בחירות כלליות לכנסת הן אירוע המצריך משאבים כלכליים וחברתיים מהמדינה, ולכן במקרה כזה בו לא מוקמת ממשלה חדשה והמדינה הולכת למערכות בחירות באופן תכוף, המערכת השלטונית מתקשה לתפקד לאורך זמן רב, דבר העלול להזיק למדינה. בעקבות זאת, במצב של מבוי פוליטי סתום, לעיתים מוצעת נוסחה, בה מפלגות או גושים פוליטיים שבמערכת הבחירות היו משני צידי המתרס הפוליטי והצהירו כל אחת על מועמד ממפלגתם לראשות הממשלה - ישלבו ידיים ויקיימו הסכם פשרה בו נציגי המפלגות או הגושים הפוליטיים יכהנו כראשי הממשלה לסירוגין, והמפלגות או הגושים הפוליטיים המשתפים פעולה במסגרת ההסכם ייקחו חלק בממשלה ובקואליציה. בכך עשויה הכנסת להביע את אמונה בממשלה חדשה מבלי לגרור את מדינת ישראל לבחירות נוספות שמחירן רב.
סוג נוסף של הסכם רוטציה בראשות הממשלה שהוצע בישראל הוא הסכם רוטציה פנים מפלגתי, והוא מיועד בעיקר למקרה של איחוד בין מפלגות לקראת הבחירות לכנסת. במסגרת ההסכם, שאף מוצג לציבור הבוחרים, במקרה בו תנצח המפלגה בבחירות - יכהנו בראשות הממשלה לסירוגין יותר מחבר כנסת אחד מהרשימה. בניגוד להסכם רוטציה בין שתי מפלגות יריבות - הסכם רוטציה פנים מפלגתי לא יצא לפועל בישראל, שכן הרשימות שהציגו הסכמים כאלה לא ניצחו בבחירות, או שקודם לכן, בניסיון להעלות את מספר המצביעים למפלגה, בוטל הסכם הרוטציה ערב הבחירות.