stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ز

האות זאי (בערבית: زاي) היא האות ה-11 באלפבית הערבי. לפניה באה האות רא ואחריה סין.
זאי מייצגת את העיצור /z/ (כמו זי"ן). זאי מעוצבת כגרסה של רא, אף שאין דמיון פונטי ביניהן כלל. משערים שזו תוצאת טשטוש ההבדל הגרפי בין האותיות במהלך התפתחות האלפבית הערבי, אפשר לראות את הדמיון בין האותיות המקבילות הסוריות ܪ (רא) ו- ܙ (זין). הדמיון הזה חייב הוספת נקודה דיאקריטית, על-מנת לאפשר הבחנה. תהליך דומה קרה לאותיות חא וג'ים, אם כי שם אין ראיות מאלפביתים מקבילים.
על בסיס האות זאי נוצרה באלפביתים השאובים מהאלפבית הערבי, דוגמת האלפבית הפרסי, האות ז'אי, ژ (עם 3 נקודות דיאקריטיות) לייצוג העיצור /ʒ/ (כמו זי"ן גרושה).
בכתיבה, האות מתחברת מצד ימין אך לא משמאל, כשאר אותיות "דוד' ארז".
מקור האות זאי הוא ב"זין" הפניקית, ויש לה מקבילות ברוב האלפביתים:
אלפבית עברי – ז
אלפבית לטיני – Z, z
אלפבית יווני – Ζ,ζ
אלפבית סורי – ܙ
ش

האות שין (בערבית: شين) היא האות ה-13 באלפבית הערבי. לפניה באה האות סין ואחריה צאד.
שין מייצגת את העיצור /ʃ/ (כמו שי"ן ימנית). האות מתחברת מצד ימין ומצד שמאל, כשאר האותיות למעט "דוד' ארז".
אומנם שין מייצגת את צליל "שן" הפיניקית אך אין זה מקורה. מ"שן" התפתחה דווקא סין המייצגת את העיצור /s/ (כמו סמ"ך), ושין עוצבה כגרסה שלה. לכן, אין לשין מקבילות באלפביתים אחרים, למרות שצלילהּ נפוץ מאוד בשפות המערביות.
תומא ניקיפורוב

תומא ניקיפורוב (בצרפתית: Toma Nikiforov; נולד ב-25 בינואר 1993) הוא ג'ודוקא בלגי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג, סגן אלוף עולם (2017) ופעמיים אלוף אירופה (2018 ו-2021).
ביוגרפיה וקריירה

ניקיפורוב נולד בבריסל שבבלגיה להורים ממוצא בולגרי. בילדותו הוא גר מעל מועדון ג'ודו ואביו היה ג'ודוקא.
בשנת 2010 ניקיפורוב השתתף באולימפיאדת הנוער בסינגפור וזכה במדליית כסף. ביוני 2014 הוא זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כשזכה במדליית זהב בגראנד פרי הוואנה לאחר שניצח בגמר את פלאביו אורליק השווייצרי באיפון.
באליפות העולם בשנת 2015 שנערכה באסטנה, זכה ניקיפורוב במדליית הארד. הוא הגיע עד שלב רבע הגמר בו הפסיד ללוקאש קרפאלק הצ'כי ונשר לקרבות בית הניחומים. לאחר ניצחון על ניידנגין טובשינבאייר המונגולי, ניקיפורוב הגיע לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה הוא פגש את סיריל מארה הצרפתי ולאחר שקיבל ניקוד ווזארי חצי דקה לסיום הקרב, ניקיפורוב ביצע תרגיל נוסף שזיכה אותו באיפון וניצחון 5 שניות לסיום הקרב. באותה שנה התחרה באליפות אירופה שנערכה בבאקו במסגרת המשחקים האירופיים וזכה במדליית הארד לאחר שניצח באיפון את ז'ורז' פונסקה הפורטוגלי בקרב על המדליה. עוד באותה השנה זכה במדליית ארד בטורניר המאסטרס היוקרתי לאחר שניצח את מרטין פאצ'ק השוודי.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016, ניקיפורוב ניצח בסיבוב הראשון את ג'אווד מחג'וב האיראני באיפון לאחר תרגיל סיאו-נגי והודח בסיבוב השני לאחר שהפסיד לבקה גביניאשווילי הגיאורגי. באליפות אירופה באותה השנה שנערכה בקאזאן, זכה ניקיפורוב במדליית כסף לאחר שהפסיד בגמר להנק חרול ההולנדי.
בשנת 2017 הוא השתתף באליפות העולם במשקל פתוח וזכה במדליית כסף לאחר שניצח באיפון כל קרב מלבד הגמר. בקרב הראשון הוא ניצח את אדיל חאג'י המרוקאי, בשמינית הגמר הוא ניצח את לבאני מתיאשווילי הגיאורגי וברבע הגמר הוא ניצח את אלכסנדר מיכאילין הרוסי. בחצי הגמר הוא ניצח את קוקורו קגאורה היפני ובגמר הפסיד בניקוד של 2 יוקו לטדי רינר הצרפתי.
באליפות אירופה 2018 שנערכה בתל אביב, ניקיפורוב זכה במדליית הזהב. בקרב הראשון הוא ניצח באיפון את ג'וליאנו לופורקיו האיטלקי, בשמינית הגמר הוא ניצח בווזארי את קארוליס באוזה הליטאי וברבע הגמר ניצח באיפון את ניאז בילאלוב הרוסי. בחצי הגמר הוא ניצח שוב באיפון את דניאל מוקטה הבלארוסי לאחר שהקרב נכנס לניקוד זהב ובגמר גבר באיפון על סיריל מארה הצרפתי לאחר שביצע תרגיל חניקה בשם שימה-וואזה. באליפות אירופה 2021 אשר נערכה בליסבון, זכה ניקיפורוב בפעם השנייה בתואר האירופי לאחר שניצח את כל חמשת קרבותיו; בגמר הוא גבר באיפון על ורלאם ליפרטליאני הגיאורגי בתוך שתי דקות ו-5 שניות.
באולימפיאדת טוקיו 2020, ניקיפורוב ניצח בסיבוב הראשון את רפאל בוזאקריני הברזילאי בזכות ניקוד ווזארי והודח בסיבוב השני לאחר הפסד באיפון לז'ורז' פונסקה הפורטוגלי.
זכיות בתחרויות מהסבב העולמי

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | גראנד פרי | הוואנה | קובה קובה |
| 2017 | גראנד פרי | דיסלדורף | גרמניה גרמניה |
| 2021 | גראנד סלאם | טשקנט | אוזבקיסטן אוזבקיסטן |
| 2022 | גראנד סלאם | פריז | צרפת צרפת |
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
↑  "הדרך לריו - תומא ניקיפורוב", יוני 2016, אתר איגוד הג'ודו האירופי
↑  הקרב על הארד מול סיריל מארה, אליפות העולם 2015, אתר JudoInside
תקווה ישראלית

הנשיא ריבלין נואם בכנס "תקווה ישראלית בחינוך" שנערך בבית הנשיא, נובמבר 2017
תקווה ישראלית היא תוכנית של נשיא המדינה לשעבר, ראובן (רובי) ריבלין, לחיזוק הממלכתיות ולביסוס השותפות בין ארבעת המגזרים המרכזיים המרכיבים את החברה הישראלית: חילונים, חרדים, דתיים וערבים. התוכנית שואפת לקדם השתלבות איכותית של כלל המגזרים בחברה ובכלכלה וליצירת שיתופי פעולה ביניהם בתחומי מפתח ובראשם החינוך, האקדמיה, התעסוקה, השלטון המקומי והספורט, תוך מתן כבוד לכל הקבוצות.
התוכנית היא היישום המעשי של אתגר ביסוס השותפות בין חלקי החברה הישראלית, שהציג הנשיא בכנס הרצליה בשנת 2015 ב"נאום השבטים" וכן בנאום ההמשך, "תקווה ישראלית: חזון או חלום?" שנישא בכנס הרצליה 2016.
נאום השבטים

בנאום שנשא נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין ב-7 ביוני 2015 בכנס הרצליה, בחלוף כשנה לתחילת כהונתו כנשיא, תיאר ריבלין את החברה בישראל כמפוצלת, לעומת העבר שהיה בה רוב חילוני ציוני מוצק, ומיעוטים דתי, חרדי וערבי, לחברה שבה הציבורים הולכים ונדמים לו בגודלם. כאשר תהום תרבותית, דתית וזהותית פעורה בין המגזרים ומאיימת על החברה הישראלית, וקרא לייצר סדר ישראלי חדש על בסיס החלפת תפיסת הרוב והמיעוט הרווחת בתפיסה של שותפות.
בנאום הכריז ריבלין כי:
 ”תהליכים דמוגרפיים ותרבותיים מעצבים מחדש את פניה של החברה הישראלית בעשורים האחרונים: מחברה המורכבת מרוב ומיעוט ברורים, לחברה המורכבת מארבעה מגזרים או "שבטים" מרכזיים שמתקרבים זה אל זה בגודלם: חילונים, דתיים-לאומיים, חרדים וערבים.

מציאות חברתית זו משתקפת מהרכב כיתות א' כיום, שזרמי החינוך החרדי והערבי מהווים בו קרוב לחמישים אחוז, ומהווה למעשה "סדר ישראלי חדש". במציאות זו לא מתקיימים עוד רוב ומיעוט ברורים בהתייחס לשאלות יסוד אידאולוגיות, ומכאן שנדרש מעבר מהתפיסה המקובלת של "רוב ומיעוט" לתפיסה חדשה של שותפות. שותפות בין המגזרים השונים המרכיבים את החברה הישראלית.”
ריבלין הציג בנאום את "מנועי השינוי" שלדעתו יכולים לחבר בין ה"שבטים" השונים: השירות הציבורי; האקדמיה והעבודה; חינוך; ושותפות אזורית בין ראשי רשויות מקומיות.
על פי אתר בית הנשיא, "'נאום השבטים' מהווה את המצע הרעיוני לחזונו של הנשיא בנוגע לחברה הישראלית". כהמשך לנאום הוקמה תוכנית "תקווה ישראלית", שמטרתה היישום המעשי של "נאום השבטים".
נאום השבטים ותוכנית "תקווה ישראלית" הם חריגים במוסד בית הנשיא. על פי רוב הוא נחשב למוסד טקסי וסמלי, עד כדי שיש רבים הנוטים לפקפק בחשיבותו. במקרה זה הוא פועל באופן אקטיבי לקידום ועידוד רעיונות על ידי שורה של ארגונים ופעילויות.
פעילות

הפעילות מאופיינת ביצירת שיתופי פעולה נרחבים עם משרדי ממשלה, קרנות וארגוני חברה אזרחית במטרה לקדם את השותפות בחברה הישראלית. כך למשל, תקווה ישראלית בחינוך פועלת לקידום היכרות ופעולה משותפת בין צוותי חינוך ותלמידים ממגזרים שונים; תקווה ישראלית באקדמיה פועלת לקידום מערכת השכלה גבוהה מגוונת המשמשת מקום מפגש משמעותי ושער לתעסוקה הולמת לכל חלקי החברה הישראלית; תקווה ישראלית בתעסוקה מקדמת שילוב חרדים וערבים, במגזר הפרטי והציבורי בתעסוקה איכותית; תקווה ישראלית באשכולות האזוריים עוסקת בקידום צמיחה מכלילה ובהעמקת השותפות בין קהילות האשכול; ותקווה ישראלית בספורט - מגן הכבוד פועלת לקידום שיתופי פעולה בין מגזריים, שוויון הזדמנויות והתמודדות עם אלימות וגזענות באמצעות הכדורגל.
בשנת 2018 פרסם יועז הנדל את הספר "תקווה ישראלית", המבוסס על דיאלוג שלו עם הנשיא, ראובן ריבלין. הספר נועד, לדברי המחבר, "לנסח מחדש או להקים לתחייה את החזון הציוני לנוכח משבר הזהות הישראלי".
ראו גם

מדורות השבטים
הערות שוליים

↑  אתר תקווה ישראלית, באתר www.israeli-hope.gov.il
↑  נאום נשיא המדינה, ראובן (רובי) ריבלין, בכנס הרצליה 2015, באתר GOV.IL
↑  נאום נשיא המדינה, ראובן (רובי) ריבלין, בכנס הרצליה 2016, באתר GOV.IL
↑  נועם דביר, ריבלין: בישראל 4 שבטים והעוינות ביניהם גוברת, באתר ynet, 7 ביוני 2015
↑  אתר "בית הנשיא"
↑  אברום תומר, "לא שבטים ולא יער", השילוח, 6 במרץ 2016
↑  אתר תקווה ישראלית- זירת החינוך, באתר www.israeli-hope.gov.il
↑  אתר תקווה ישראלית- זירת האקדמיה, באתר www.israeli-hope.gov.il
↑  אתר תקווה ישראלית- זירת התעסוקה, באתר www.israeli-hope.gov.il
↑  אתר תקווה ישראלית- זירת האשכולות האזוריים, באתר www.israeli-hope.gov.il
↑  אתר תקווה ישראלית- זירת הספורט, באתר www.israeli-hope.gov.il
↑  שגיא ברמק, ‏"סקירת הספר", השילוח, 12, דצמבר 2018
הנשיא ריבלין ושר החינוך בנט בהשקת מסע תקווה ישראלית לצוותי חינוך, אפריל 2018
תורת הכנף הדקה

תורת הכנף הדקה היא ענף בתורת האווירודינמיקה. היא פישוט לתורת הכנפיים שקושרת את זווית התקיפה לכוח העילוי עבור זרימה לא צמיגה בזורם בלתי-דחיס. היא פותחה על ידי המתמטיקאי הגרמני-אמריקאי מיכאל מקס מונק, ולאחר מכן לוטשה על ידי האווירודינמיקאי הרמן גלאורט ואחרים ב-1920. התאוריה מניחה זרימה אידיאלית, דו-ממדית, סביב כנף דקה. ניתן לדמות את פרופיל הכנף לפרופיל בעל עובי אפס ומוטת כנפיים אינסופית.
תורת הכנף הדקה הייתה מאוד מקובלת בעבר משום שסיפקה בסיס תאורטי יציב למאפיינים עיקריים של כנף תחת השפעת זרימה דו-ממדית:
בפרופיל כנף סימטרי, מרכז הלחץ והמרכז האווירודינמי ממוקמים בדיוק במרחק רבע מיתר אווירודינמי משפת התקיפה.
בפרופיל כנף קמורה, המרכז האווירודינמי ממוקם בדיוק רבע מיתר אווירודינמי משפת התקיפה.
השיפוע של מקדם העילוי מול זווית ההתקפה הוא בדיוק  2\pi  רדיאנים, כלומר  {\frac {\partial C_{L}}{\partial \alpha }}=2\pi .
המרכז האווירודינמי נמצא במרחק רבע מיתר אווירודינמי משפת התקיפה, בנקודה זו מתקיים
 {\frac {\partial C_{M_{LE}}}{\partial C_{L}}}=0
*מרכז הלחץ הוא הנקודה שבה הלחץ מכל הכיוונים זהה
מינוחים - פרופיל אווירודינמי

מרכז אווירודינמי – הנקודה שבה המומנט, שנוצר כתוצאה מהכח האווירודינמי הפועל על הכנף, לא משתנה עקב כח העילוי. המומנט המחושב ביחס לנקודה זו אינו תלוי בזווית ההתקפה.

שפת התקפה - הנקודה הקדמית ביותר של הכנף, הנקודה שפוגשת ראשונה את הזרימה על הכנף.

שפת הזרימה - הנקודה האחורית ביותר של הכנף, הנקודה שבה המשטח העליון והמשטח התחתון נפגשים.

מיתר אווירודינמי - קו ישר משפת התקיפה לשפת הזרימה.

קו העקימון – קו שנמצא במרחק שווה מהמשטח העליון ומהמשטח התחתון של פרופיל הכנף.

קימור מקסימלי - הגובה הגדול ביותר של קו העקימון מהמיתר האווירודינמי.

עובי הפרופיל - המרחק הגדול ביותר בין המשטח העליון והתחתון.

קו אפס-עילוי - הקו שאם הכנף נעה במקביל אליו, לא פועל עליה כח עילוי. עבור פרופיל סימטרי קו זה מתלכד עם המיתר האווירודינמי.

זווית התקפה - הזווית הנוצרת בין הזרימה המציפה את הכנף ובין המיתר האווירודינמי עבור פרופיל כנף סימטרי, ובין קו האפס-עילוי עבור פרופיל קמור.
הנחות התורה

זרימה דו-ממדית  (w=0,{\frac {\partial }{\partial z}}=0)
זרימה בלתי דחיסה + זרימה תמידית (ρ=const)
צמיגות קבועה (μ=const)
פרופיל כנף דק
מקדמים אווירודינמיים

בדומה לכל גוף הנע בזורם, ניתן להגדיר את מקדמי הגרר והעילוי של כנף
מקדם העילוי
 C_{L}={\frac {l}{1/2\rho _{\infty }U_{\infty }^{2}c}}
מקדם הגרר
 C_{D}={\frac {d}{1/2\rho _{\infty }U_{\infty }^{2}c}}
מקדם המומנט
 C_{M_{LE}}={\frac {m_{LE}}{1/2\rho _{\infty }U_{\infty }^{2}c^{2}}}
l – עילוי ליחידת אורך

d – גרר ליחידת אורך

 m_{LE} – המומנט הפועל בשפת התקיפה עקב כוחות העילוי ליחידת אורך

c – אורך המיתר האווירודינמי
דרך נוספת להגדיר את מקדם העילוי היא לפי זווית ההתקפה.
עבור פרופיל סימטרי:
 C_{L}=2\pi \alpha 
עבור פרופיל קמור:
 C_{L}=C_{L_{0}}+2\pi \alpha 
כאשר  C_{L_{0}} זה מקדם העילוי כאשר זווית ההתקפה היא אפס.
מידול כנף בעזרת זרימה פוטנציאלית

הכנף ממודלת כקו. קו זה הוא קו העקימון  y_{c}(s), שיוצר ערבוליות  \gamma (s) לאורך הישר s. תחת הנחת קוטה, הערבוליות בשפת הזרימה היא אפס. מאחר שהכנף דקה, ניתן להשתמש בקואורדינטה x במקום ב-s, וניתן להניח כי כל הזוויות הן זוויות קטנות. מחוק ביו-סבר, ערבוליות זו יוצרת שדה זרימה  w(x)
 w(x)={\frac {1}{2\pi }}\int _{0}^{c}{\frac {\gamma (\xi )}{(x-\xi )}}d\xi 
כאשר x היא קואורדינטת המיקום שבו נוצרת המהירות המושרת ו-ξ היא קואורדינטת המיקום של אלמנט הערבוליות היוצר את המהירות. c הוא אורך המיתר האווירודינמי של הכנף. מאחר שאין זרימה בכיוון הניצב למשטח הכנף,  w(x) צריך לאזן את המהירות כתוצאה מהמהירות החיצונית  U_{\infty }.
 U_{\infty }(\alpha -{\frac {\partial y_{c}}{\partial x}})+{\frac {1}{2\pi }}\int _{0}^{c}{\frac {\gamma (\xi )}{(x-\xi )}}d\xi =0
U_{\infty } – מהירות הזרימה המציפה

α – זווית ההתקפה

 \gamma (\xi ) – עוצמת הערבול

 y_{c}(x) – קו העקימון

 {\frac {\partial y_{c}}{\partial x}} – זווית קו העמימון
ניתן לפתור את המשוואה ולקבל ביטוי עבור  \gamma (x) אם נציב את הקשר הבא
 x={\frac {c}{2}}(1-cos(\theta ))
ולקבל את הפתרון כטור פורייה
 {\frac {\gamma (\theta )}{2U_{\infty }}}=A_{0}{\frac {1+cos(\theta )}{sin(\theta )}}+\sum _{n=1}^{\infty }A_{n}sin(n\theta )
את המקדמים ניתן למצוא ולקבל
A_{n}={\frac {2}{\pi }}\int _{0}^{\pi }cos(n\theta ){\frac {dy_{c}}{dx}}d\theta 
קיבלנו את  \gamma (\theta ). כעת נרצה לחשב את הסירקולציה
 \Gamma =\int _{0}^{c}\gamma (\xi )d\xi ={\frac {c}{2}}\int _{0}^{\pi }\gamma (\theta )sin(\theta )d\theta 
נציב את הביטוי ל-  \gamma (\theta )
 \Gamma ={\frac {cU_{\infty }\pi }{2}}(2A_{0}+A_{1})
לפי השערת קוטה-ג'ייקובסקי
 C_{L}={\frac {l}{1/2\rho _{\infty }U_{\infty }^{2}c}}=2\pi [\alpha +{\frac {1}{\pi }}\int _{0}^{\pi }{\frac {\partial y_{c}}{\partial x}}(cos(\theta )-1)d\theta ]
מכאן נקבל כי לכל פרופיל כנף מתקיים
 {\frac {\partial C_{L}}{\partial \alpha }}=2\pi 
ניתן לקבל את הביטוי למקדם העילוי כאשר זווית ההתקפה היא אפס, כלומר שהכנף נעה במקביל למהירות המציפה
 C_{L}|_{\alpha =0}=2\int _{0}^{\pi }{\frac {\partial y_{c}}{\partial x}}(cos(\theta )-1)d\theta 
בנוסף, נוכל לקבל את הזווית שבה מקדם העילוי הוא אפס
 \alpha |_{C_{L}=0}=-{\frac {1}{\pi }}\int _{0}^{\pi }{\frac {\partial y_{c}}{\partial x}}(cos(\theta )-1)d\theta 
מהנחת קוטה-ג'ייקובסקי נקבל את העילוי ליחידת אורך
 F_{L}=\rho U_{\infty }\int _{0}^{c}\gamma (x)dx
חישוב מקדם הגרר תלוי רק במקדמים של שני האיברים הראשונים של הטור
 C_{L}=2\pi (A_{0}+{\frac {A_{1}}{2}})
המומנט שהערבוליות יוצרת על שפת ההתקפה יהיה
 M_{LE}=\rho U_{\infty }\int _{0}^{c}x\gamma (x)dx
המומנט על שפת התקיפה תלוי רק במקדמים של שלושת האיברים הראשונים של הטור
 C_{M_{LE}}=-{\frac {\pi }{2}}(A_{0}+A_{1}-{\frac {A_{2}}{2}})
נחשב את מרכז הלחץ, הנקודה שאם נשים בה את כח העילוי תתן לנו פרופיל מומנט זהה. נדרוש 
 {\frac {x_{cp}}{c}}C_{L}+C_{M_{LE}}=0
נקבל
 {\frac {x_{cp}}{c}}={\frac {1}{4}}[1+{\frac {\pi }{C_{L}}}(A_{1}-A_{2})]
מקדם הגרר על כנף יהיה מורכב מגרר מושרה, הנגרם כתוצאה מהעילוי. ומגרר שיורי, הנוצר בגלל הצורה של הכנף.
 C_{D}={\frac {C_{L}^{2}}{\pi eA_{r}}}+C_{D_{0}}
 A_{r}={\frac {A}{c}}
 C_{D_{0}} – גרר שיורי

e – קבוע המתאר את צורת הכנף

 A_{r} – כמה הכנף ארוכה ביחס למיתר האווירודינמי
ראו גם

פרופיל אווירודינמי
לקריאה נוספת

אתר NASA
כלים לייצור וחיפוש פרופילי כנף
הערות שוליים

↑  תנאי קוטה
↑  תנאי קוטה-ג'ייקובסקי
פרופיל כנף
תומר שריג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1971 (בן 53 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
תומר שריג, (נולד ב-1971), סופר ותסריטאי, חי ויוצר בתל אביב.
בוגר בית הספר לתסריטאות של עידית שחורי.
בשנת 1999 ראה אור ספרו הראשון, "לוּ הייתי תיקן" - ספר שירים הומוריסטיים, בהוצאת ידיעות אחרונות. מאז כתב ספרי ילדים רבים, ביניהם סדרת "סיפורי התנ"ך בחרוזים", וכן תסריטים לתוכניות טלוויזיה ("כדור פורח" בערוץ הילדים, "לילה גוב 2", "רפי רשף" ועוד).
ערך ותירגם (בשיתוף עם טניה חזנובסקי) מחזות וסיפורים מרוסית.
בשנת 2008 זכה בציון לשבח מטעם ועדת פרס ברנשטיין על כתיבת אופרת הרוק "בדרך לנינוה".
בשנת 2010 אושר להפקה סרטו "ארמון החול", פיצ'ר אנימציה בתמיכת קרן הקולנוע הישראלי, ובהפקת סומיוקו ופיצ'יפוי.
מחזה שכתב, "איזה תה זה?" הועלה בדצמבר 2011 בתיאטרון צוותא, במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר. מחזה קצר פרי עטו, "חרזתָ לבד?" הוצג במסגרת פסטיבל ירושלים לאמנויות 2019.
בשנת 2019 זכה במקום הראשון בתחרות סיפורים הומוריסטיים קצרים ע"ש אפרים קישון, מטעם אתר "יקום תרבות".
ספריו

אלאדין – עיבוד מחורז (הוצאת אביבים, 1996)
לוּ הייתי תיקן (הוצאת ידיעות אחרונות, 1999)
ספר האגדות הגדול – עיבוד מחורז (הוצאת צבר, 2004)
סדרת סיפורי התורה בחרוזים (הוצאת צבר, 2004)
סדרת סיפורי התנ"ך בחרוזים (הוצאת צבר, 2005)
סופגניית השנה (הוצאת צבר, 2005)
העץ שרצה יום הולדת (הוצאת צבר, 2005)
מברשת השיניים של יואב (הוצאת צבר, 2005)
אין איש ברמזור (הוצאת צבר, 2006)
הכלב שטרודל חוגג עצמאות (הוצאת צבר, 2006)
מי גנב את האפיקומן? (הוצאת צבר, 2006)
הסיר שכעס (הוצאת צבר, 2006)
מוצצי (הוצאת צבר, 2006)
צחי מצוחצחי (הוצאת צבר, 2006)
מהומה בארגז הצעצועים (הוצאת צבר, 2006)
לילה טוב לדוב - נוסח עברי (הוצאת כנרת, 2007)
מישהו בבית? (קלסיקלטת, 2015)
בית ספר לדובונים (קלסיקלטת, 2016)
מה בקופסה? (קלסיקלטת, 2016)
תרמיל פגז מעוטר בדימוי מקומות קדושים בארץ-ישראל

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 מעצב:  אברהם בר-אדון
 תאריך יצירה:  1920 בקירוב
 טכניקה וחומרים:  פליז לחוץ, חרות, מוטבע, ומשובץ כסף ונחושת בעבודת דמשק
 ממדים בס"מ
 גובה:  73
 קוטר:  15.5
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  B11.1189
 מיקום:  מוזיאון ישראל, ירושלים
"תרמיל פגז מעוטר בדימוי מקומות קדושים בארץ-ישראל"  הוא תרמיל של פגז תותח מעוטר, שנוצר על ידי אברהם בר-אדון באזור שנת 1920. התרמיל נמצא היום באוסף מוזיאון ישראל.
תיאור

התרמיל היינו דוגמה ליצירות אמנות שנעשו בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות בתקופת מלחמת העולם הראשונה (1918-1914) ולאחריה, שעשו שימוש בתרמילי פגזים כבסיס ליצירת אמנות. הקומפוזיציה של העבודה מתבססת על שלושה רגיסטרים (רצועות אורך) עיקריים. התחתונה מכילה טקסטים מתוך "חזון אחרית הימים" (מיכה ד: א-ג ). טקסטים אלו כתובים בתשליב אותיות וברצועות של דגמי עיטורים (אורנמנטיקה) צמחית. הרצועה המרכזית  מתארת אפריז הנשען על עמודים, כמעין ארקדה. האפריז מכיל מעין מדליונים ובהם תיאורים תנ"כיים וטקסט מברכת משה לבני ישראל לפני מותו (דברים לג: כח-כט). הרגיסטר העליון מכיל שורה אריות האוחזים בעצי תמר. ברקע התיאור מופיעים דימויים של מקומות קדושים בארץ-ישראל, כגון קבר רחל ומבנים אחרים.
התרמיל נרכש על יד מוזיאון ישראל בשנת 2011. הוא הוצג בתצוגה "אברהם אשר בר–אדון ומלאכת דמשק בבצלאל" התקיימה בשנת 2015.
ראו גם

תרמיל פגז מעוטר במזכרת מכיבוש ירושלים
תרמיל פגז מעוטר במזכרת מכיבוש ירושלים

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 תאריך יצירה:  1918 בקירוב
 טכניקה וחומרים:  פליז בעבודת באטיק
 ממדים בס"מ
 גובה:  27.5
 נתונים על היצירה
 מפעל מייצר:  קבוצת אילה, בצלאל
 מיקום:  אוסף פרטי
"תרמיל פגז מעוטר במזכרת מכיבוש ירושלים" הוא תרמיל של פגז תותח מעוטר, שנוצר על ידי "קבוצת אילה" מבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות באזור שנת 1918, ומציין את כיבוש ירושלים (1917).
תיאור

קבוצת אילה היא קבוצה של בוגרים של "בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות", שפתחו בתקופת סוף מלחמת העולם הראשונה בית מלאכה לעבודות באטיק, שפעל בחסות בית הספר. עיצוב התרמיל אופייני לעבודות שנוצרו ב"בצלאל" בתקופה זו. הוא מבוסס על שני רגיסטרים (רצועות אורך). העליון מכיל תיאור נוף פסטורלי של רועה צאן עם עדר עיזים. הרגסטר התחתון מכיל שורה של קשתות ובהן דגם עיטורי של גפנים. בחלקו התחתון של התרמיל מופיעה הכתובת "souvenir of the conquest of Jerusalem 9th. Dec. 1917" (באנגלית: "מזכרת מכיבוש ירושלים, 9 בדצמבר 1917"). מתחתיה מופיע סמל הקבוצה.
פגז דומה שיצר רפאל אברהם שלם הוצג בתערוכה "בצלאל של שץ" (1982), שהוצגה במוזיאון ישראל.
ראו גם

תרמיל פגז מעוטר בדימוי מקומות קדושים בארץ-ישראל
הערות שוליים

↑  ראו: שילה-כהן, נורית (עורכת), "בצלאל" של שץ, 1929-1906: רשימה קטלוגית של החפצים בתערוכה, מוזיאון ישראל, ירושלים, תשמ"ג, פריט מס' 635, עמ' 55
תותח 2 ליטראות

| --- | --- |

תותח 2 ליטראות עם התקן גרירה קבוע
 מידע כללי
 סוג:  מודל נשק 
 מדינה מייצרת:  בריטניה בריטניה
 יצרן:  ויקרס 
 משתמשים עיקריים:  הצבא הבריטי 
 שנת ייצור:  1936-1944
 תקופת השימוש:  1936–1945 (כ־9 שנים) 
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם השנייה, מלחמת העצמאות
 יחידות שיוצרו:  12,000 
 מידע טכני
 משקל:  814 ק"ג
 צוות:  4
 מערכות נשק
 קליבר:  40x304 מ"מ ("1.57)
 בריח:  חצי אוטומטי אנכי
 בלם לוע:  ללא
 זווית צידוד:  360 מעלות
 זווית עלרוד:  15 + 13 -
 קצב אש:  22 פגזים לדקה
 מהירות לוע:  792 מטר לשנייה
 טווח מקסימלי:  914 מטר (1000 יארד)
 
תותח 2 ליטראות (באנגלית: Ordnance QF 2-Pounder) היה תותח נגד טנקים בריטי בקוטר 40 מ"מ תוצרת החברות ויקרס (Vickers) ווולוויץ' ארסנל (Woolwich Arsenal). בתותח נעשה שימוש בתקופה שקדמה לפרוץ מלחמת העולם השנייה וכן בשנותיה הראשונות, אז שימש בצורה נרחבת ביותר כחימוש ראשי בטנקים, שריוניות וכן כתותח נ"ט נגרר.
תותח 2 הליטראות היה התותח הנפוץ ביותר בצבא הבריטי בזמן המערכה על צרפת וכן בשלביה הראשונים של המערכה בצפון אפריקה.
לתותח מרכב מיוחד הבנוי משלוש רגליים מתקפלות, שתיים לפנים ואחת לאחור.
ככל שתעשיית השריון התקדמה וטנקים הפכו לעמידים יותר כנגד תותח זה, הוא הוחלף ידי התותח המתקדם יותר בקוטר 6 ליטראות. החל משנת 1942 הוצא התותח בהדרגה משורות הצבא אף על פי שחלק קטן נשאר בשרות מבצעי עד סוף המלחמה.
טנק מטילדה אוסטרלי חמוש בתותח 2 ליטראות
היסטוריה

התותח פותח ויועד במקור לשמש תותח בטנקים. הטנק הראשון בו הוא הותקן היה הטנק שיוט סימן 1 (Cruiser Mark I שנקרא גם A9), טנק מהתקופה שבין שתי מלחמות העולם.
במטרה לחסוך בהוצאות ולשמור על אחידות, קיבל מנהל הארטילריה הבריטי בשנת 1934 החלטה, שהתותח ישרת גם כתותח נגד טנקים עבור שאר כוחות היבשה. 

חוזה לתכנון ראשוני נמסר לשתי חברות, ויקרס וווולוויץ' ארסנל, כאשר ויקרס סיימה ראשונה את שלבי תכנון התותח שכונה על ידה בשם Ordnance QF 2-Pownder Mark IX וסדרה ראשונה בכמות מוגבלת ירדה מפס הייצור בשנת 1936.
המרכב של התותח היה בעל מבנה מתקדם ויחודי שהתבסס על 3 רגליים. שתי רגליים שנפתחו לכיוון קנה התותח לחזית, ורגל שלישית אחורית. רגל שלישית זו שמשה בזמן הנסיעה כיצול לגרירה. כאשר הוצב התותח לפעולה, הוא נותק מהרכב הגורר, שתי רגלי החזית נפתחו ונפרסו, הגלגלים הורמו ואז הושאר התותח למעשה על שלוש רגליים ארוכות שהיו מונחות על האדמה.
חברת וולוויץ' ארסנל הביאה הצעה זולה יותר מזו של ויקרס אותה אימץ לבסוף המטכ"ל הבריטי. התכנון של וולוויץ' היה זהה לזה של ויקרס פרט לכך שבמרכב זה היה צורך לפרק את הגלגלים לגמרי לקראת הבאת התותח למצב ירי. 

דגם זה כונה בשם: Ordnance QF 2-Poundr Mark IX on Carriage Mark II ויוצר גם על ידי חברת ויקרס.
המרכב המיוחד סיפק לתותח ייציבות טובה מאוד ואפשרות צידוד למעגל שלם של 360 מעלות. הוא גם איפשר לצוות להפעילו תוך זמן קצר כנגד רכב נע מכל כיוון שהוא.
מרכב הוויקרס המקורי בו הגלגלים רק הורמו, איפשר לירות מהתותח גם כאשר היה על גלגלים. ירי זה היה עם מגבלה של צידוד.
תותח זה בעל קוטר ה-40 מ"מ יכול היה בנקל לגבור על כל תותח גרמני בקוטר 37 מ"מ מסוג Pak 36 או תותח הבופורס 37 מ"מ. עלה בהרבה על התותחים בקוטר הקטן יותר כמו ה-25 מ"מ וה-20 מ"מ.
מצד שני התותח היה כבד פי שניים מהתותח הגרמני Pak 36 וכן היה בעל צללית גבוהה יחסית.
סוגי הטנקים שצוידו בתותח זה:
(Cruiser Mk I (A9
(Cruiser Mk II (A10
(Cruiser Mk IV (A11
קרוסיידר
מטילדה סימן 2
ולנטיין (מדגמי סימן 1–7)
צ'רצ'יל (בדגמים מוקדמים)
(Ram (Canada
(AC1 Sentinel (Australia
(Tetrarch Mk VII (A17
Harry Hopkins Mk VIII
כמו כן הותקן התותח בשריוניות כגון: מרמון הרינגטון, האמבר ודיימלר דינגו.
מלחמת העצמאות

הצבא המצרי והצבא הירדני היו צבאות שאורגנו וחומשו לפי הסטנדרטים הבריטים. ניתן לומר שאלה היו שני הצבאות היחידים מתוך חמשת צבאות ערב שפלשו לארץ ב-15 במאי 1948 שהיו ברשותם והפעילו תותחים כאלה. אין נתונים מספריים מדויקים לגבי כמויות התותחים שהיו בשימוש הצבא המצרי, אולם ידוע שלצבא הירדני שפעל תחת פיקוד בריטי היו מסגרות מוגדרות ומלאות. הצבא הירדני פעל במסגרת של חטיבות כאשר בכל חטיבה היו בדרך כלל שני גדודים. בכל גדוד היו בין 5 ל-6 תותחי 2 ליטראות. בסך הכל היו בלגיון הירדני 29 תותחים.
התותחים שמשו בצבא המצרי והירדני לתגבור מערכי הגנה של כוחות חי"ר גדודיים כשם ששימשו את הבריטים בתקופת מלחמת העולם השנייה. בנוסף לכך הם שמשו את המצרים והירדנים בפעולות תקיפה לפיצוח עמדות של יישובים שהותקפו על ידם.
דוגמה מייצגת מופיעה בפקודת הקרב המצרית שהוצאה במסגרת ההכנה על התקפת קיבוץ ניצנים. בפקודת קרב זו מספר 1 מיום 7 ביוני 1948, מצוינים כוחות הסיוע לגדוד הרובאים התשיעי. בין כוחות אלה מופיעה הגונדה הרביעית של תותחי 2 ליטראות (כ-12 תותחים).
מספר תותחים מצריים בודדים נפלו שלל בידי כוחותנו. אחד מהם, הושאר במצב ירי כששלוש רגליו פרוסות במשלטי חוליקאת.
לצה"ל ככלל לא היו תותחים כאלה. תותח יחידי הובא ונמסר לאנשי הרכש של ההגנה על ידי קפטן בריטי ממוצא אוסטרלי בחיפה בשלהי תקופת המנדט.
ראו גם

תותח נגד טנקים
תותח 6 ליטראות
תותח 17 ליטראות
תותח 20 ליטראות
תותח 25 ליטראות
הערות שוליים

↑  ראו ערך Daimler Armoured Car בוויקיפדיה האנגלית
↑  ראו הספר זכרונות עבדאללה אל-תל ע' 66.
↑  ראו ספרו של אברהם אילון: "חטיבת גבעתי מול הפולש המצרי" ע' 154.
↑  ראו ספרו של פנחס וזה המשימה רכש, ע' 115.
תותח 2 ליטראות מותקן על שולחן מסתובב, נושא ברן אוסטרלי, 1943
צוות אוסטרלי מהגדוד השלישי מפעיל תותח ליד טוברוק, ספטמבר 1941
תותח 2 ליטראות בצריח שריונית מסוג דיימלר דינגו
תותח 2 ליטראות מותקן על גבי משאית F60, אימונים באוסטרליה, 1942