stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הליגה לשחרור לאומי

| --- | --- |
 מדינה:  פלשתינה
 מייסד:  Sami Ghadban, אמיל חביבי, פואד נאסר, אמיל תומא 
 תקופת הפעילות:  1943–1948 (כ־5 שנים)
 אידאולוגיות:  קומוניזם
 נוצרה מתוך:  המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה
 התמזגה לתוך:  מק"י
 מטה:  חיפה 
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל רדיקלי
 
הליגה לשחרור לאומי בפלסטין (בערבית: عصبة التحرر الوطني في فلسطين) הייתה מפלגה קומוניסטית ערבית שפעלה בפלשתינה-א"י בתקופת המנדט הבריטי, בין השנים 1943–1948.
המתחים הלאומיים בתוך המפלגה הקומוניסטית של פלשתינה (פק"פ) בין היהודים לערבים הגיעו לידי פיצוץ בשנת 1943 וכתוצאה מכך המפלגה התפצלה, כאשר החברים הערבים פרשו והקימו את הליגה לשחרור לאומי בעוד החברים היהודים נותרו בפק"פ. בין מייסדי הליגה נמנו אמיל תומא, תופיק טובי, אמיל חביבי, פואד נסאר, חנא נאקרה ובולוס פרח.
כשם שהפק"פ התקרב לציונות כך גם הליגה התקרבה ללאומנות הערבית. האסיפות של הליגה קושטו בדגלים ערביים, ודובריה דרשו את הפסקת העלייה ומכירת קרקע ליהודים. נציגים של הליגה צורפו לחזית הערבית בחיפה ולחזית ביפו. עם זאת, הליגה תמכה בשיתוף פעולה עם יהודים אנטי ציוניים והתנגדה מסיבות פרקטיות לחרם על תוצרת יהודית. אנשי הליגה קיימו קשרים עם אנשי המופתי אמין אל-חוסייני.
תחילה שללה הליגה את תוכנית החלוקה, אולם קראה למשא ומתן עם היהודים להקמת מדינה דו-לאומית פדרלית על בסיס דו"ח המיעוט של ועדת אונסקו"פ, כדי למנוע שפיכות דמים.
לאחר שברית המועצות הביעה תמיכה בתוכנית החלוקה שינתה הליגה את עמדתה ותמכה בתוכנית. בטרם המלחמה כבר נקטה עמדה נגד הוועד הערבי העליון וקראה לערבים להשלים עם היהודים ולא להילחם בהם, ובמהלך המלחמה שיתפו אנשיה פעולה עם ישראל במסירת מידע ואף התנדבו לבצע פעולות חתרנות וחבלה מעבר לקווים. בוועדות הלאומיות שהוקמו עם פרוץ מלחמת העצמאות לא שולבו חברי הליגה.
עם כיבוש נצרת התירה ישראל הקמת סניף של הליגה בעיר ונמסרה בידיה ארגון של לשכת העבודה בעיר. אנשי הליגה המשיכו במהלך ההפוגה השנייה לקרוא להסגת חיילי צבאות ערב מארץ ישראל והקמת המדינה הערבית לצד המדינה היהודית, בהתאם לתכנת החלוקה.
לאחר מלחמת העצמאות חברי הליגה שנשארו בישראל התאחדו עם חברי הפק"פ והקומוניסטים העבריים, והקימו את המפלגה הקומוניסטית הישראלית. חברי הליגה שנשארו ביהודה ושומרון ומזרח ירושלים הצטרפו למפלגה הקומוניסטית הירדנית. אנשי הליגה התנגדו ליזמה של המלך עבדאללה לסיפוח יהודה ושומרון לירדן, כמו רבים בעולם הערבי. פעולותיהם הראשונות לאחר מלחמת 1948 התבטאו בארגון הפגנות כנגד כוונת הסיפוח לירדן.
במהלך שנות החמישים התנועה הריצה מספר אישים כמועמדים בבחירות המקומיות ביהודה ושומרון, ובשיא כוחה בשנים 1957-1956, הצליחה אף להוביל למינוי של בעל בריתה עבד אל-קאדר אל-צלאח, כשר החקלאות בשלטון הירדני. עם זאת, בתגובה לאתגר שהציבו בפני הממשל הירדני, ביום 25.4.1957 הכריז חוסיין, מלך ירדן, על הוצאת כלל המפלגות הפוליטיות מחוץ לחוק, וביניהן המפלגה הקומוניסטית. בעקבות הצו הופסקה פעילותה הגלויה של המפלגה בשטחי יהודה ושומרון, עד לאחר מלחמת ששת הימים.
הערות שוליים

↑  באסיפה קומוניסטית ביפו, דבר, 22 באפריל 1945
↑  שיתוף השמאל בחזית הלאומית הערבית, משמר, 22 במאי 1945
↑  כיצד לשבור את החבית ולשמור את היין?, משמר, 9 באוגוסט 1945
↑  נציגי החוסיינים נפגשו עם תומא, משמר, 12 במאי 1947
↑  הליגה לשחרור לאומי נגד הגזענות, משמר, 7 באוקטובר 1947
↑  השמאל הערבי בעד מו"מ, הצופה, 9 באוקטובר 1947
הקומוניסטים הערבים דורשים מהוועד הערבי העליון להיפגש עם הסוכנות ולמנוע קורבנות, הצופה, 14 באוקטובר 1947
↑  יואב גלבר, קוממיות ונכבה, דביר, 2004, עמ' 416–418.
↑  הסתת דמים פרועה באל ווחדה החוסייני, משמר, 8 בדצמבר 1947
↑  עמוס אילון, בנצרת קם והולך שיתוף יהודי ערבי, על המשמר, 26 ביולי 1948
↑  מדינה ערבית עצמאית, מעריב, 28 ביולי 1948
↑  נאמן צץ, ממלכת עבדאללה לאחר הסיפוח: סיכום עד סתיו 1950 (ירושלים: אגף החקר, המדור לחקר מדיני, ענף החקר הערבי, 1950), עמ' 40-34.
↑  אמנון כהן, מפלגות בגדה המערבית בתקופת השלטון הירדני (ירושלים: י"ל מאגנס, תשמ"א), עמ' 26-12.
הים הבלארי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  Western Mediterranean 
 סוג:  ים 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  ספרד 
 קואורדינטות:  40°00′N 1°30′E﻿ / ﻿40°N 1.5°E﻿ / 40; 1.5
 he
 
מיקום הים הבלארי
גבולות הים הבלארי
הים הבלארי (בקטלאנית ובספרדית: Mar Balear) הידוע גם בשם הים האיברי, הוא גוף מים בים התיכון בין האיים הבלאריים ויבשת ספרד. נהר האברו זורם לתוך ים קטן זה.
איים וארכיפלגים

האיים הבלאריים מחולקים לשתי קבוצות: האיים הגימנסיים בצפון מזרח, איי האורן בדרום מערב.
איים וארכיפלגים > האיים הגימנסיים

מנורקה
מיורקה
קבררה (אנ')
איים וארכיפלגים > איי האורן

איביזה
פורמנטרה
היקף

ארגון ההידרוגרפיה הבין-לאומי מגדיר את גבולות הים הבלארי באופן הבא:
בין האיים הבאלריים לחוף ספרד, תחום:
בדרום מערב: קו מקייפ סנט אנטוני, קהילת ולנסיה (38°50′N 0°12′E﻿ / ﻿38.833°N 0.200°E﻿ / 38.833; 0.200) עד קייפ ברברייה, הקצה דרום מערבי של פורמנטרה (האיים הבלאריים).
בדרום מזרח: החוף הדרומי של פורמנטרה, משם קו העובר דרך פונטה רוטג'ה, שהוא קצה הגבול המזרחי, עד לקצה הדרומי של האי קבברה, האיים הבלאריים (39°07′N 2°54′E﻿ / ﻿39.117°N 2.900°E﻿ / 39.117; 2.900) ואיילה דה איירה, בקצה הדרומי של מנורקה.
בצפון מזרח: החוף המזרחי של מנורקה מעלה עד למגדלור פבריטקס (40°00′N 4°14′E﻿ / ﻿40.000°N 4.233°E﻿ / 40.000; 4.233) ומשם בקו עד מגדלור סנט סבסטיה בקטלוניה (41°54′N 3°10′E﻿ / ﻿41.900°N 3.167°E﻿ / 41.900; 3.167).
הערות שוליים

↑  "Balearic Sea". WorldAtlas (באנגלית אמריקאית). 2021-03-21. נבדק ב-2023-07-30.
↑  C.Michael Hogan. 2011. Balearic Sea. Encyclopedia of Earth. Eds. P.Saundry & C.J.Cleveland. National Council for Science and the Environment. Washington DC
↑  "Balearic Islands Map balearic islands sea islands - Worldatlas.com". www.worldatlas.com (באנגלית). נבדק ב-2017-11-09.
↑  "Limits of Oceans and Seas, 3rd edition" (PDF). International Hydrographic Organization. 1953. נבדק ב-6 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315527996   WorldCat (עם VIAF): 315527996 
האיון אס ודרה (סנט גוז'ף דה סה טליה, איביזה)
המלך מתיא הראשון

| --- | --- |
כריכת הספר בשנת 1933
כריכת הספר בשנת 1933
 מידע כללי
 מאת:  יאנוש קורצ'אק
 שפת המקור:  פולנית
 סוגה:  ספרות ילדים
 נושא:  Social orphan 
 הוצאה
 הוצאה:  1923
 מקום הוצאה:  פולין 
 תאריך הוצאה:  1933
 מספר עמודים:  379
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת שטיבל
 תרגום:  יוסף ליכטנבום
 סדרה
 הספר הבא:  Little King Matty...and the Desert Island 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001329537, 001329536, 001329538, 001891806, 002336940, 002058865, 002153758, 003438065, 003918805
 
כריכה נוספת בהוצאת כתר בשנת 1979 בתרגומו של אורי אורלב
הַמֶּלֶךְ מַתְיָא הָרִאשׁוֹן (בפולנית: Król Maciuś Pierwszy) הוא ספר ילדים פרי עטו של הסופר יאנוש קורצ'אק. הספר יצא במקור בשפה הפולנית בשנת 1923, ותורגם לראשונה לעברית על ידי יוסף ליכטנבום בשנת 1933 בהוצאת שטיבל, וזכה להוצאות נוספות, בהן בשנת 1979 בתרגומו של אורי אורלב ובהוצאת כתר.
עלילה

הספר עוסק בילד מתיא, נסיך שבהיותו בן עשר מאבד את הוריו, המלך והמלכה, ונותר לבדו בעולם. בשל חוקי הממלכה הוא הופך למלך בעל-כורחו, מה שמשנה מאוד את חייו. בתחילת שלטונו הוא מחוקק רפורמות נועזות במטרה לשפר את חייהם של תושבי ממלכתו, ובעיקר הילדים שבהם, אך למרות כוונותיו הטובות, המציאות אינה מאפשרת לו לממש אותן.
מתיא מנסה להשיב לכל הדואר ששולחים אליו, אך מגלה כי העבודה רבה מדי עבורו והוא נאלץ להסתמך על עובדים אחרים. הוא דואג לאסור את שרי הממלכה, אך מגלה כי אינו מבין מספיק כדי לשלוט לבדו ונאלץ לשחררם ולכונן מונרכיה חוקתית.
מתיא מתיידד עם "כושים אוכלי אדם", ומנסה לשפר את חיי הילדים בממלכתו על ידי כריתת בריתות של שלום עם שכניו. כאשר פורצת מלחמה, הוא מתנדב לצבא בעילום שם ומשתתף בקרב. מאוחר יותר הוא מנסה לארגן את ילדי העולם למחאה משותפת ודרישה לזכויות, אך כושל. בסופו של דבר הוא מודח על ידי שלושה צבאות זרים הפולשים לממלכה ומוגלה לאי בודד.
בספר ההמשך, "המלך מתיא באי השומם", עובר מתיא תהליך התבגרות והבנה לגבי מהות חייו; הוא נמלט מהאי במטרה לסייע למנהיגת צבא הילדים השחורים "קלו-קלו", ולאחר מכן הוא שב לממלכתו ומוותר על המלוכה ובוחר לעבוד במפעל, שם באחד הימים הוא נפצע מאחת המכונות ולבסוף מת מפצעיו.
פרשנות

עינב בן-דורי מדגישה כי הספר נוגע באחת הבעיות המעסיקות את הילדים, איך זה להיות ילד בעולם של מבוגרים. בנוסף, הוא מייחס למבוגרים את העדר רוח הילדות וההכשלה של רפורמה וכוונה טובה. הספר כתוב בלשון פשוטה, המזכירה את צורת הדיבור של הילדים. הוא מעניק לגיטימציה לבעיות הרגשיות הקיימות אצל כל ילד, ומתייחס לערכי צדק ושוויון בהתייחסות כלפי אנשים בעלי תרבות וצבע אחרים.
פרשנות > יסודות אוטוביוגרפיים

בדומה למתיא, גם קורצ'אק איבד את אביו בגיל צעיר, ובגיל 18 נותר ראש המשפחה ומפרנס יחיד עבור אמו, סבתו ואחותו.
בשנת 1911 החל לנהל את בית היתומים לילדים יהודים בוורשה ובהיותו מחנך בשיטת החינוך הדמוקרטי, הקים בו מעין רפובליקת ילדים, שאף הוציאו עיתון משלהם בשם "סקירה קטנה" (Mały Przegląd).
בדומה למתיא, קורצ'אק שירת בצבא: תחילה שימש רופא צבאי במהלך מלחמת רוסיה–יפן (1904–1905), לאחר מכן שירת בדרגת לוטננט (מקביל לסגן) במלחמת העולם הראשונה, ובדרגת מייג'ור (מקביל לרב-סרן) במלחמה הפולנית-סובייטית.
תרגומים

בשנת 1933 ראה הספר אור לראשונה בתרגום עברי, פרי עטו של יוסף ליכטנבום, בסדרת "מנחה לנוער" של הוצאת א"י שטיבל.
בשנת 1979 ראה אור תרגום מאת אורי אורלב, בהוצאת כתר. בשנת 2012 יצא הספר בהוצאה מחודשת של ספר ההמשך ל”המלך מתיא הראשון”, לרגל “שנת יאנוש קורצ'אק”, לציון 70 שנה למותו.
בשנת 2016 תרגם מפולנית, עיבד וצייר, יצחק בלפר, חניכו של יאנוש קורצ'אק בהוצאת ינוקא.
כמו כן תורגם הספר לאנגלית, אספרנטו, גרמנית, יפנית, ליטאית ורוסית.
עיבודים

בשנת 1978 הספר עובד למחזה "המלך מתיא בגטו; מחזה בעשר תמונות: מחזה לגיל הנעורים" בידי חיים טהרלב, ולמחזה "המלך מתיא הראשון", בידי דבורה עומר, בבימויו של אורי פסטר, והועלה לבמה בדצמבר 1985, בהפקת תיאטרון "הבימה".
בשנת 2019 הועלה עיבוד בימתי חדש של היוצר צבי סהר, ב"אנסמבל עיתים", בשיתוף "התיאטרון הקאמרי".
בשנת 1958 צולם בפולין סרט המבוסס על העלילה בבימויה של ונדה יעקבוסקה.
לקריאה נוספת

רות גפן-דותן, 'מעשה בילד בודד הוא המלך מתיא הראשון', אגרת לחנוך: רבעון לחנוך קיבוצי, 53 (1978), 11–23.
יוסף שוורץ, 'פירושים איורים ל"המלך מתיא הראשון"', בתוך: אדיר כהן (עורך), יאנוש קורצ'אק: דיוני הכנס הבינלאומי במלאת מאה שנים להולדתו, חיפה: אוניברסיטת חיפה; אוניברסיטת תל אביב, תשל"ט, עמ' 147–156.
הערות שוליים

↑  מחרתיים יופיע בספרית "מנחה לנוער" - המלך מתיא הראשון, דבר, 18 ביולי 1933
↑  שלומית כהן-אסיף, "המלך מתיא הראשון" של קורצ'אק: הממלכה הקטנה, באתר הארץ, 30 במאי 2012
מאשה צור-גלוזמן, מאשה צור-גלוזמן על "קיצור תולדות האנושות" ו"המלך מתיא הראשון", באתר הארץ, 5 ביוני 2012
↑  המלך מתיא הראשון / מאת: יאנוש קורצ'אק, תרגם מפולנית, עיבד וצייר: יצחק בלפר (חניכו של יאנוש קורצ'אק), באתר הספרייה הלאומית של ישראל
↑  המלך מתיא בגטו; מחזה בעשר תמונות: מחזה לגיל הנעורים, תרגם: חיים טהרלב, הוצאת הקיבות המאוחד, 1978
↑  ההצגה המלך מתיא הראשון, באתר ארכיון תיאטרון הבימה
↑  שוש אביגל, תיאטרון מת לילדים זקנים - 'המלך מתיא הראשון' - מאת דבורה עומר על־פי יאנוש קורצ'אק, כותרת ראשית, 18 בדצמבר 1985
מנחם פרי, היה קורצ'אק? "המלך מתיא הראשון" בהבימה, בימוי: אורי פסטר, חדשות, 17 בדצמבר 1985
↑   ננו שבתאי, להצגה "מתיא" אין באמת קשר למהות של אמנות התיאטרון כאמנות חיה, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 303265589   WorldCat (עם VIAF): 303265589
חדר טהרה

בית הטהרה בבית הקברות היהודי העתיק בפראג
בית הטהרה בבית הקברות היהודי בברוכזאל (אנ') שבגרמניה
חדר טהרה והחומה המזרחית של בית העלמין היהודי של קהילת יהודי שפייר
חדר טהרה או בית טהרה הוא מבנה המשמש בבתי קברות יהודיים לביצוע הליך טהרת המת בטרם הקבורה.
היסטוריה

בשל הצורך לרחוץ את גופות המתים לפני הקבורה בשל הלכות טהרת המת, החלו כנראה במאה ה-17 להקים ברחבי אירופה בתי טהרה. בשל החשש מפני תקלות במסע ארוך מדי מבתי הטהרה למקום הקבורה, הוקמו בתי הטהרה בתוך בתי הקברות היהודיים או בסמוך להם. בית הטהרה העתיק ביותר שקיים עדיין בגרמניה הוא זה שבבית העלמין היהודי בוורמס משנת 1625, ששוחזר בשנת 1956.
החל מאמצע המאה ה-19 החלו בונים במקום בתי טהרה, אולמות אבל לטקסי ההלוויה שבהם הוקמו חדרי טהרה.
בבתי הקברות בישראל קיימים חדרי טהרה שמצוידים בציוד חדיש יחסית, ציוד שמתאים לדרישות ההלכה ומקל את תהליך הטהרה ברמה הטכנית. כן נעשה שימוש בציוד קל לחיטוי כדי לשמור על תנאי היגיינה נאותים.
גלריית תמונות מחדר טהרה מודרני בישראל

מיטת טהרה מנירוסטה בחדר הטהרה של בית העלמין ירקון בגוש דן, ישראל
מתקן להטלת תשעה קבין מים שאובים, בחדר הטהרה של בית העלמין ירקון
שלטי אזהרה לכהנים בכניסה לחדר הטהרה
הערות שוליים

↑  גיל קלנר, ‏חסד של אמת • כך נראה מבפנים חדר טהרה. צפו, באתר "סרוגים", 22 ביוני 2017
המלך ליר

ערך זה עוסק במחזה מאת שייקספיר. אם התכוונתם למלך בשם זה, ראו .
| --- | --- |

 כתיבה:  ויליאם שייקספיר 
 הצגת בכורה:  1606 
 שפה:  אנגלית 
 
המלך ליר וקורדליה, פורד מדוקס בראון, 1848
המלך ליר (באנגלית: King Lear) היא טרגדיה מאת המחזאי ויליאם שייקספיר. המחזה נכתב כנראה בשנת 1605 והוצג לראשונה בשנת 1606. הוא שואב השראה מסיפור חייו של המלך ליר, המוזכר בספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה" ומהכרוניקות של רפאל הולינשד.
רשימת הדמויות

ליר, מלך בריטניה
מלך צרפת
דוכס בורגונדי
דוכס קורנוול, בעלה של רגן
דוכס אולבני, בעלה של גונריל
אלוף קנט
אלוף גלוסטר
אדגר, בנו של גלוסטר
אדמונד, בנו הממזר של גלוסטר
קורן, משרת חצר
אוסוולד, משרת של גונריל
גונריל, בתו הבכורה של ליר
רגן, בתו השנייה של ליר
קורדליה, בתו הצעירה של ליר
השוטה
איש זקן, מתגורר בנחלת גלוסטר
רופא
אדונים, כרוזים, מפקדים, אבירים בני-לוויה של ליר, רצים, חיילים, משרתים
הבדלי גרסאות

המחזה ראה אור במהדורת קוורטו ב־1608. ההבדלים בין מהדורה זו לבין הגרסה במהדורת הפוליו הראשונה (מ־1623) הם גדולים מאוד. בחלק מן המקרים מדובר בתמונות המכילות חומר שונה לחלוטין. בפוליו יש 115 שורות שאין בקווארטו, ובקווארטו 285 שורות (כולל תמונה שלמה בה עורך ליר לבנותיו משפט מדומה) שאין בפוליו. קיימים גם הבדלים בשימוש במילים, החלפת שורות, זהות הדוברים ועוד. הטקסט שנוהגים להשתמש בו במקרה של "ליר" הוא הכלאה בין הקוורטו והפוליו, שערך לואיס תיאובאלד ב־1733.
מקומו של "המלך ליר" ביצירה השייקספירית ותובנות ביצירה

המחזה "המלך ליר" חותם את הטרגדיות הבשלות של שקספיר. תחילתו קרובה לאווירה של "אותלו", חריפותו קרובה לזו של "טימון איש אתונה", וסופו פותח את הדרך ל"קוריולנוס" ולמחזות המאוחרים. זה המחזה האישי ביותר של שייקספיר יחד עם "המלט" ו"הסערה", ומחזהו הפיוטי ביותר. מבקרים רבים מחשיבים אותו לפסגת יצירתו של שייקספיר. כתב ויליאם הזליט: "הלוואי שהיינו יכולים לעבור על המחזה הזה, מבלי לומר עליו דבר. כל מה שנאמר לא יהיה ראוי לנושא, או אפילו למחשבותינו עליו. כל ניסיון לתאר את המחזה, או את השפעתו על השכל, אינו אלא גסות-רוח: ובכל זאת עלינו לומר משהו: - זהו המחזה הטוב ביותר של שייקספיר כי זה מחזה בו הוא הכי רציני". פרופסור ברדלי כתב: "המלך ליר" נראה לי כהישגו הגדול ביותר של שייקספיר, אולם לא נראה לי כמחזהו הטוב ביותר. מצאתי שאני שוקל את הדברים משתי נקודות מבט. מנקודת מבט של המחזה כדרמה, נראה לי, שלמרות שיש חלקים בהם הוא מדהים, הרי שהוא בבירור נחות יותר בכללו מ"המלט", "אותלו" ו"מקבת". כשאני מרגיש שהוא גדול יותר מכל אחד מהם, מצאתי שאינני מתייחס אליו רק כדרמה, אלא כשייך ליצירות כמו "פרומתאוס הכבול" או "הקומדיה האלוהית", ואפילו לסימפוניות הגדולות של בטהובן ולפסלים שבקפלת מדיצ'י".
במה עוסק "המלך ליר"? בסבל האנושי? באפסותו של האדם? במלחמה בין טוב ורע? בעולם שיצא מדעתו? בירידת הדורות? ביחסים בין אב ובתו? בהבדל הדק בין שפיות ושגעון? בצדדים הקשים של הזדקנות בעולם של צעירים? אולי ג'ון דאנבי היטיב לנתח את המחזה כששם לב שהמלה "טבע" מופיעה 48 פעמים במחזה במשמעויות שונות, המבטאות שתי הבנות שונות של המושג. האחת, זו של ליר וסיעתו, תפיסה של ימי-הביניים המבוססת על הגינות, מוסר וסדר, בה האדם קיים למען חברה. השנייה, זו של אדמונד וסיעתו, תפיסה רנסאנסית אינדיבידואלית המבוססת על עזות, אינטרסים ושאיפה לחופש, בה החברה קיימת בשביל הפרט. אם הדברים נכונים, אזי אפשר למצוא את הניצנים של "המלך ליר" במחזה המוקדם "ריצ'רד השני".
המחזה "סימבלין" הוא מעין תשובה רומנטית לשאלות הגדולות של "המלך ליר". גרווינוס השווה את "המלך ליר" ו"סימבלין" של שייקספיר ל"איליאדה" ו"אודיסיאה" של הומרוס. אחרים סוברים שהמחזה "אגדת חורף" עונה תשובה אופטימית לפסימיות של "המלך ליר".
לקריאה נוספת

ויליאם שכספיר, המלך ליר, תורגם מאנגלית לעברית על ידי שמואל ליב גרדון, הוצאת תושיה, ורשה תרנ"ט
אברהם עוז, ‏היצירה השקספירית, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2006, פרק יב - המלך ליר: ללמוד שיגעון, ללמוד למות, עמ' 166-157.
גאורג ברנדס, טרגדיות שקספיר: המלט, מקבת, אותלו, ליר, עברית: מאיר איילי, הוצאת תרבות וחינוך, 1968.
נילי כהן, משפטים ומילים - החיים בין משפט לספרות, ידיעות ספרים, 2022, הפרק "ממלכה תמורת אהבה", עמ' 129–147.
הערות שוליים

↑  דורי פרנס, מלך ליר - מערכה 1, תמונה 1, שייקספיר ושות'
↑  דורי פרנס, קווארטו, פוליו ואוקטאבו
↑  ויליאם האזליט, הרצאות על המשוררים האנגלים, לונדון, 1818
↑  איי. סי. ברדלי, הטרגדיה השייקספירית, לונדון: מקמילן ושו"ת, 1905
↑  ג'ון דאנבי, דוקטרינת הטבע של שייקספיר: לימוד של המלך ליר, לונדון: פאבר & פאבר, 1961
| מחזותיו של ויליאם שייקספיר |
| --- | --- | --- |
| טרגדיות | טיטוס אנדרוניקוס • רומיאו ויוליה • יוליוס קיסר • המלט • מקבת' • אותלו • המלך ליר • אנטוניוס וקלאופטרה • קוריולנוס • טימון איש אתונה |  |
| קומדיות | קומדיה של טעויות • אילוף הסוררת • עמל אהבה לשווא • חלום ליל קיץ • הסוחר מוונציה • מהומה רבה על לא דבר • כטוב בעיניכם • הלילה השנים עשר • נשות וינדזור העליזות • טרוילוס וקרסידה • סוף טוב הכול טוב • מידה כנגד מידה |  |
| רומנסות | פריקלס • סימבלין • אגדת חורף • הסערה |  |
| מחזות היסטוריים | • המלך ג'ון • ריצ'רד השני • הנרי הרביעי, חלק ראשון • הנרי הרביעי, חלק שני • הנרי החמישי • הנרי השישי, חלק ראשון • הנרי השישי, חלק שני • הנרי השישי, חלק שלישי • ריצ'רד השלישי • הנרי השמיני |  |
| בכל קבוצה מסודרים המחזות לפי סדר כתיבתם המקובל (פרט למחזות ההיסטוריים המסודרים לפי סדר התרחשות כרונולוגי) | בכל קבוצה מסודרים המחזות לפי סדר כתיבתם המקובל (פרט למחזות ההיסטוריים המסודרים לפי סדר התרחשות כרונולוגי) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520679905171  BNE: XX3383775  BnF: cb11940560x (data)  GND: 4099357-7  LCCN: n84006972  MusicBrainz work: 184cc2df-df2f-4d20-a84a-f3a9520539b6  NLA: 40921092  SUDOC: 027342956  VIAF: 710152502833710800006   WorldCat (עם VIAF): 710152502833710800006
ורשץ

ערך זה עוסק בעיירה בבולגריה. אם התכוונתם לעיר בסרביה, ראו .
| --- | --- |
כנסיית גאורגיוס הקדוש בעיירה
כנסיית גאורגיוס הקדוש בעיירה
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מחוז:  מונטנה
 חבל ארץ:  מורדות הרי הבלקן
 ראש העיר:  בוריאנה בונצ'בה לצ'בה
 תאריך ייסוד:  המאה ה-18
 שטח:  81.96 קמ"ר
 גובה:  395 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  6,249 (15 במרץ 2024)
 קואורדינטות:  43°12′N 23°17′E﻿ / ﻿43.200°N 23.283°E﻿ / 43.200; 23.283
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.varshets.info
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור ורשץ(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור ורשץ(למפת מחוז מונטנה רגילה) מונטנה לום ברקוביצה ולדצ'דרם צ'יפרובצי רומניה וראצה סופיה סרביה וידיןורשץ(למפת מחוז מונטנה מוגדלת) מונטנה לום ברקוביצה ולדצ'דרם צ'יפרובצי רומניה וראצה סופיה סרביה וידיןורשץ  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ורשץ (בבולגרית: Вършец) היא עיירת מרחצאות בצפון מערב בולגריה בשטח מחוז מונטנה והרביעית בגודלה במחוז מבחינת אוכלוסייה, לאחר בירת המחוז מונטנה והערים לום וברקוביצה. ורשץ שוכנת 57 קילומטרים מהבירה סופיה, 30 קילומטרים דרומית מבירת המחוז מונטנה וממוקמת על המורדות המערביים של רכס הרי הבלקן.
היסטוריה

תחילת ההתיישבות האנושית המאורגנת מתוארכת לתקופת הברונזה המאוחרת עידן הממלכה התראקית. בהמשך בשלהי המאה ה-1 לפנה"ס, נכבש האזור על ידי האימפריה הרומית ובאזור היישוב ישנם שרידי מצודה רומית ומרחצאות. היישוב מתועד לראשונה בכתובים עות'מאניים מאמצע המאה ה-19 כישוב נופש ואתר מרחצאות. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) שוחררה העיר על ידי צבא הדנובה של האימפריה הרוסית והיא הפכה מתוקף חוזה סן סטפנו לחלק מנסיכות בולגריה, אשר הפכה בהמשך למדינת הלאום בולגריה.
כלכלה ודמוגרפיה

העיירה מפורסמת במעיינות החמים הנובעים בסביבותיה ושני מרכזי הספא המצויים בה, המושכים אליה תיירות מרפא מכל רחבי בולגריה וממזרח אירופה. חלק נכבד משטחה של הרשות המקומית נכלל בשטח שמורת הטבע וראצ'נסקי בלקן. בסמוך לעיירה עובר קו הרכבת בין סופיה לוראצה.
אקלים

בעיירה שורר אקלים ממוזג, הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 10oc, כאשר ערכי הקיצון נעים ממינוס 2oc בינואר עד 21oc ביולי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 953 מילימטרים.
ערים תאומות

קפריסין ניקוסיה, קפריסין
קפריסין לימסול, קפריסין
סרביה סוקובניה (אנ'), סרביה
הערות שוליים

↑  "העיר ורשץ", באתר guide-bulgaria.com (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007482555005171  LCCN: n2003121302  VIAF: 156139342   WorldCat (עם VIAF): 156139342
חדר חושך (צילום)

חדר חושך המשמש ללימודי צילום בבית ספר תיכון
חדר חושך הוא חדר המעוצב כך שיהיה חשוך לחלוטין על מנת לאפשר עיבוד של חומרי צילום הרגישים לאור כגון נייר צילום או סרט צילום. בחדרי חושך נעשה שימוש מאז הומצא תהליך הצילום בתחילת המאה ה-19. לחדרי חושך מאפיינים שונים ומגוונים, ומאז פותח תהליך ההדפסה של תמונות, מאפשרת העבודה בחדרי חושך שליטה מוחלטת על תהליך היצירה הטכני.
העבודה בחדר חושך עם נייר צילום שחור-לבן אינה נעשית בחשיכה מוחלטת, שכן נייר זה רגיש רק לחלק מסקאלת הצבעים ולכן ניתן לעבוד איתו באמצעות אור מיוחד, לרוב נורה כתומה או אדומה.
הציוד הנדרש לעבודה בחדר החושך

בכל חדר חושך, אפילו קטן וארעי, נדרש ציוד בסיסי אשר יאפשר עבודה נוחה לפיתוח סרט הצילום ולהדפסת התמונות. חדר חושך צריך להיות חדר אטום לאור לחלוטין, אך בעל אוורור מספק לשהות ממושכת. רצוי לחלק את החדר ל"אזור רטוב" ו"אזור יבש". בצד ה"יבש" של החדר ימוקמו ציוד ההגדלה וחשיפת הנייר (כגון מַגְדֵּל, שעון עצר, זכוכית מגדלת למיקוד) ונייר ההדפסה, ובצד ה"רטוב" רצוי להתקין משטח עבודה גדול, המתנקז אל כיור. על משטח העבודה ימוקמו קערות הפיתוח, מסודרות מהכיור והלאה בסדר הפוך לסדר השימוש בהן. בצד זה יאוחסנו הכימיקלים המשמשים לפיתוח התמונות בתהליך ההדפסה (פיתוח, עצירה וקיבוע).
אור ביטחון אדום, שאינו משפיע על נייר הצילום בשחור לבן, ימוקם בדרך כלל מעל לקערת הפיתוח, בגובה המומלץ על ידי היצרן.
תהליך העבודה בחדר החושך

העבודה בחדר החושך כוללת שני תהליכים מרכזיים - הגדלה ופיתוח ההדפסות.
- תהליך ההגדלה: תשלילים קטנים נזקקים להגדלה כדי שפרטיהם ייראו ולמטרה זו יש צורך במכשיר הגדלה (מַגְדֵּל - Enlarger). המַגְדֵּל פועל על פי עיקרון בסיסי המהווה מעין היפוך למצלמה. אור חודר דרך התשליל ועדשה מותקנת מתחתיו ומקרינה את הדימוי על לוח. העדשה יכולה לנוע מעלה ומטה ולקבוע כך את מידת ההגדלה. על הלוח ימוקם נייר ההגדלה (נייר הצילום) אשר ייחשף לזמן קצר לאור המוקרן מהמַגְדֵּל. ניתן לקבוע את זמן החשיפה המדויק על ידי ביצוע מספר ניסיונות (לדוגמה חשיפה של 5,10,20 שניות וכדומה) וכך כך להבין כיצד תשפיע חשיפה מסוימת, עד לקבלת התוצאה הרצויה. בתהליך ההגדלה, בו נחשף נייר הצילום לאור בכמות מספקת לקבלת דימוי ברור, ניתן לשלב מסננים שונים ולהצל על חלקים בתמונה, כחלק מתהליך היצירה ובהתאמה לסגנון האישי והמקצועי.
- פיתוח ההדפסות (ההסבר מתייחס להדפסות בשחור לבן; בהדפסות בצבע התהליך מעט שונה): את ההדפס שנחשף לאור המַגְדֵּל יש לפתח בצידו ה"רטוב" של חדר החושך בתהליכי פיתוח וקְבִיעָה הדומים לאלה של פיתוח סרט הצילום. ההדפס ייטבל במספר קערות המכילות תמיסת כימיקלים. הרצף הבסיסי של פעולת פיתוח ההדפסים הוא פיתוח, עצירה (או שטיפה), קביעה ולבסוף שטיפה וייבוש. קערות הכימיקלים השונים ימוקמו בקערות המונחות במרחק מסוים זו מזו, כדי למנוע התזת אחת התמיסות לתוך קערת התמיסה האחרת. הקערה הראשונה היא קערת הפיתוח, בה דימוי הולך ומתכהה יופיע באותם מקומות על הנייר שאליהם הגיע האור במהלך החשיפה במַגְדֵּל. מכיוון שכמות גדולה יותר של אור עברה מבעד לחלקיו הבהירים של הנגטיב מאשר זו שעברה מבעד לחלקיו הכהים, ההדפס יהיה בבחינת דימוי פוזיטיבי. תפקיד קערת ה"עוצר" הוא לעצור את פעולת ה"מפתח" על מנת שהדימוי לא ילך ויתכהה מעבר לנדרש. תפקיד ה" קוֹבֵעַ" כשמו כן הוא, לקבע ולייצב את הדימוי באופן סופי. בתום תהליך הפיתוח יש לשטוף היטב את ההדפס כדי לסלק ממנו את כל שאריות הכימיקלים. את ההדפסים יש לייבש באמצעות תלייה באויר, הנחה על מדפים או באמצעות מתקן ייבוש חשמלי.
הערות שוליים

1 2  לנגפורד, מייקל, המדריך השלם לצילום - הכל על אמנות הצילום ומלאכתו, ירושלים: כתר, 2004
↑  מאסון, ר.ה., יסודות הצילום - מדריך שימושי, אור-עם, 1988
↑  צילום (תשכ"ח) | מונחי האקדמיה, באתר terms.hebrew-academy.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4013318-7 
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עטיפת הספר "מדריך לחדר חושך" מאת מייקל לנגפורד (1984)
ז'יל קפל

| --- | --- |

קפל, 2012
 לידה:  30 ביוני 1955 (בן 69) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Gilles Olivier Kepel 
 ענף מדעי:  מדע המדינה, סוציולוגיה
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום לימודים:  בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה (1982)  המכון למדע המדינה פריז  תיכון לואי הגדול 
 מנחה לדוקטורט:  Olivier Carré 
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק  אקול נורמל סופרייר  המכון למדע המדינה פריז  אוניברסיטת קולומביה  Università della Svizzera italiana 
 תלמידי דוקטורט:  Mariam Abou Zahab, Xavier Bougarel, Kjetil Selvik, Thomas Hegghammer, Hugo Micheron, Myriam Benraad, Élise Massicard, Nabil Mouline 
 פרסים והוקרה:  פרס ליסנקו (2001)  קצין במסדר ההצטיינות הלאומי (15 במאי 2015)  קצין בלגיון הכבוד (13 ביולי 2022)  קצין במסדר ההצטיינות בתרבות של מונקו (2012)  פרס פטרארקה (2013)  אביר מסדר האמנויות והספרות 
 gilleskepel.weebly.com
 תרומות עיקריות
 חקר אסלאם פוליטי ואסלאמיזם רדיקלי
 
ז'יל קפל (בצרפתית: Gilles Kepel; נולד ב־30 ביוני 1955) הוא חוקר מדע המדינה צרפתי העוסק בעולם האסלאם ובעולם הערבי בן־זמננו. פרופסור במכון למדע המדינה פריז ועמית בכיר במכון האוניברסיטאי של צרפת (אנ'). חבר המועצה הגבוהה של מכון העולם הערבי (אנ').
נחשב לאחד מחוקרי האסלאם הפוליטי והאיסלאמיזם הרדיקלי הבולטים בעולם, אך אינו עוסק רק בנושאים אלו, אלא גם בזרמים פונדמטליסטיים ואנטי-חילוניים ביהדות ובנצרות (ספרו "נקמת האלוהים", "La Revanche de Dieu" מ-1991).