עמוס אריכא
קריירה > עבודתו הספרותית

הרומן הראשון פרי עטו של אריכא, "הכומתות השחורות" הוצע להוצאת "עמיחי" בשלהי 1954. היה זה הרומן הראשון שנכתב על השירות בצה"ל שלאחר מלחמת הקוממיות, והיה לרב-מכר. הגם שניכר בו בוסר החליט המו"ל לפרסמו מפאת החשיבות שייחס לסוגיה; הספר שפך קיתונות של ביקורת חריפה על שיטות ה"טרטורים" בצה"ל.
בעת הכנת הספר ב"דפוס ישראל" באזור התעשייה של נמל תל אביב באביב 1955, הוקף לפתע הבניין באנשי המשטרה הצבאית שנשלחו מטעם הצנזורה להחרים כל יריעה וכל פיסת ניר הקשורה ברומן. הייתה זו היצירה הספרותית הראשונה שהוחרמה במדינת ישראל בידי הצנזורה. כשהובא הדבר לידיעתו של ראש הממשלה דוד בן-גוריון, הוא קיים בירור עם עמנואל הרוסי ראש האגף ליחסי ציבור בדבר אמיתות העובדות העוסקות בטרטורים בצה"ל. לאחר שראש האגף אישר את התופעה הפסולה הורה בן-גוריון להתיר מיד את פרסום הרומן.
חודשים אחדים לאחר הופעתו צוין הרומן על ידי השבועון "העולם הזה" בגליונו המסכם את השנה, כאחד משני הספרים הראויים להערכה מיוחדת מבין הספרים שראו אור בשנה הנסקרת (מהדורה מתוקנת של "הכומתות השחורות" וערוכה מחדש בידי הסופר, הופיעה בשנת 1998 בהוצאת נירם, לציון שנת חמישים להקמת המדינה).
בהמשך כתב אריכא את המחזה "ההולכים לסלע אדום" על הקץ הטראגי של חבורת צעירים שחוצים את גבול ירדן המוגדרת אז כמדינת אויב. בכוונתם להגיע לעיר הנבטית פטרה היכן שנרצחו בידי בדואים מקומיים. לאחר הרצח מתארגנים חבריהם לצאת למסע נקמה ברוצחים. את המחזה התכוון הבמאי והשחקן אברהם ניניו לביים בתיאטרון הבימה, אולם גורלו נגזר אז לפסילה על ידי הצנזורה מנימוקי ביטחון.
ברומן השני שלו, "המסך עולה" (1958), התמקד אריכא בנעשה מאחורי הקלעים של התיאטראות. הרומן זיכה אותו ב"פרס אשר ברש" ובביקורות מעורבות, מהן ששיבחו את הכותב, ואחרות שמתחו עליו ביקורת קשה. בהארץ, כתב ברוך קורצוויל: "ספר שאולי יעניין רודפי סנסציות זולות ורכילות. מה קורה בוועדות הפרסים שלנו? נדמה לי שיש לשולח את השופטים להשתלמות בחו"ל", ואילו פוריטניות הזדקרה מביקורתו של ז. איש שלום: "חלילה לנו לחשוב כי נוער חייב להתנזר מתענוגות העולם אבל "פריון" כזה המצוי אצל עמוס אריכא אינו נורמלי אפילו לגבי הנעורים התוססים ביותר". ברם, הסופר הנודע גרשון שופמן כתב על הרומן: "זה כבר שלא נסחפתי עם קריאה בספר כמו עם דפים אלה שמגוללים לפנינו הווי והווייה לפנים מן הקלעים...הפתעות נועזות וירטואוזיות על כל צעד. כוח בלטריסטי בלתי-שכיח."
כעבור שנים אחדות הוציא אריכא תחת ידיו את "פרשי הגליל" (1961-1964) – טרילוגיה לבני הנעורים שעסקה באנשי "השומר" בתחילת המאה העשרים והופיעה בכמה מהדורות; טרילוגיה נוספת לבני הנעורים שזכתה לקוראים צעירים רבים, על חיי צוללים המסכנים נפשם בארכאולוגיה ימית, התפרסמה בשלהי שנות ה-60. בשנות ה-70 וה-80 כתב ספרי-מתח שהתפרסמו בשפות רבות, וכמה מהם הפכו לרבי-מכר. עם אלה ניתן למנות את "איש ושמו ירדן" (1976), "פניקס" (1979), "שעת הליצן" (1981), "מסע אל הקץ" (1984) ו"הגמל המעופף" (1987). ספרים אלה שראו אור בשנים בהן הטרור האנטי-ישראלי התפשט בעולם, העניקו פתחון-פה להיקף המלחמה הנגדית שניהלו זרועות הביטחון הישראליות. אחדים מספרים אלה מתאפיינים גם במרקם היחסים שבין נשים וגברים, ובהם עדות למחיר הכבד הנתבע ממשפחתו של הסוכן החשאי המושתל במדינת אויב. דוגמה לכך הוא הרומן "הגמל המעופף" – זהו רומן ריגול שתחילתו כסיפור אהבה ביריד המזרח בתל אביב של שנת תרצ"ו ושיאו מקץ שנים רבות בערב הסעודית.
אחדים ממגוון ספריו האחרים שהתפרסמו בישראל:
"עלמה בקצה הכפר" (1991), רומן רחב-יריעה על רקע האינתיפאדה הראשונה החושף את עומק התהום הפעורה בין ימין לבין שמאל וקורעת בני משפחה אחת המוצאים עצמם זרים ועוינים זה לזה, בשני צדי המתרס;
"נשף חברים" – (1993), רומן על אהבה שהסעירה את חוגי הבוהמה התל אביבית בשנות השלושים (הסיפור הושפע מפרשיית הקשר המורכב שהתקיים בין השחקנית חנה רובינא לבין המשורר אלכסנדר פן);
"אביב שחור" (1994), רומן המתמקד בשחיתות המתפשטת בארץ ומגעת עד לפתחו של ראש הממשלה;
"ישו והאשה הסזאנית" (1995), העוסק בשובו של סוכן "המוסד" משבי ממושך במדינת אויב ובמאמציו לשקם עצמו;
"תופס הגלים" (1998), רומן תל אביבי שגיבורו מי שנחשב לילד הראשון של תל אביב, לימים מייג'ור עברי טולדו ומאוחר יותר סוחר ביצירות אמנות ההופך את מקצועו כיסוי לשליחויות חשאיות בשמם של ראשי ממשלה בישראל. במסעותיו הוא מנסה למצוא תשובות לשאלות אישיות הקשורות בעברו.
באחדים מספריו התאפיינה כתיבתו של אריכא בביקורת נוקבת כלפי חוגי הימין הרדיקלי ואנשי המעמד הרבני. בד בבד הוא ביקר חריפוֹת את עיוורונו המסוכן של השמאל הרדיקלי, כפי שעשה זאת ברומן "עלמה בקצה הכפר".
במאי 2007 ראה אור ב"ספרית מעריב" ספרו "אש זרה", שנכתב על רקע תוכנית ההתנתקות ופינוי יישובי גוש קטיף, כאשר במוקד הסיפור נערכה פעילות חשאית שמגמתה לחזק את חגורת האבטחה על חיי ראש הממשלה המאוים על ידי קבוצות קיצוניות.
בפברואר 2015, שבע שנים לאחר הופעת "אש זרה", התפרסמה עליו בירחון אגודת הסופרים "מאזנים" ובאתר לתרבות אימגו רשימתו של הסופר והמבקר משה גרנות, "אדריכלות ספרותית". הרשימה מדגישה את יכולתו של אריכא בסחיפת קוראיו לתוך רומן-מותחן. בין השאר נכתב: "...כל התנועות האלו בנויות באדריכלות ספרותית מעוררת התפעלות."