stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עופות טמאים
מסורת בעופות

סוגי העופות שיש לגביהם מסורת ללא עוררין הם התרנגול (Gallus), היונה (Columba), התור (Streptopelia), האווז (Anser; יש האומרים שמדובר באווז הבית דווקא, ויש שהתירו גם את אווז הבר) והברווז (Anas).
יש מינים שישנה מחלוקת לגביהם:
שליו (Coturnix) - השליו מוזכר כאחד המינים שאכלו בני ישראל במדבר. מסורת ירושלמית קדומה מזהה את השליו המקראי עם המין הידוע כיום בשם זה, ולכן פוסקים רבים התירו את אכילתו.
תרנגול הודו (Meleagris) - תרנגול ההודו הגיע מיבשת אמריקה, שבה לא ישבו יהודים לפני גילוייה, ועל כן לא הייתה מסורת לגביו. עם זאת, כשהחלו תרנגולי הודו להגיע לאירופה, התירו רוב הפוסקים בה את אכילתו. פרופ' זהר עמר הציע הסבר היסטורי לכך: תרנגולי הודו הגיעו לאירופה דרך האימפריה העות'מאנית, שבה רווחה אז שיטת הרמב"ם שמתיר לאכול עוף בהסתמך על סימני הטהרה בלבד ללא צורך במסורת, וכיוון שיהודי האימפריה אכלו תרנגולי הודו, נחשב הדבר כמסורת עבור יהודי אירופה. עם זאת, היו פוסקים באירופה שאסרו את אכילת תרנגולי ההודו, אך כיום היתר אכילתם נפוץ ומקובל בקרב רוב ככל החוגים וכל גופי הכשרות.
פסיון (Phasianus) - הרב דוד צבי הופמן מזהה את השליו המקראי עם הפסיון, ומביא מסורות מיהדות איטליה שהוא מותר באכילה. גם בקרב יהדות תימן רווחה מסורת המתירה את אכילתו. למעשה, מסורת זו אינה מקובלת על רוב הציבור.
טווס (Pavo) - יש שהתירו את אכילתו, ויש שאסרו.
חוגלה (Alectoris) - בקהילות רבות הייתה מסורות על כשרותן של מיני החוגלות המצויות בהן, למשל: בארץ ישראל, בספרד, מרוקו, אנגליה וגרמניה.
קורא (Ammoperdix) - בתימן הייתה מסורת שמכשירה את אכילתו.
ברווז מוסקובי (Cairina) - מוצאו של הברווז המוסקובי הוא מיבשת אמריקה, ולכן אין מסורת עתיקת יומין לגביו. היו מסורות רופפות בג'מייקה ובארצות הברית שיהודים אכלו אותם, אך הרב יששכר בר אילווי אסר על כך, ופסקו קיבל גיבוי מהרבנים שמשון רפאל הירש מפרנקפורט ונתן מרקוס אדלר מלונדון. גם בראשית היישוב היהודי בארגנטינה (במושבות היהודיות מוזסוויל וזוננפלד) היו מסורות קלושות להתירו, והרבנים המקומיים אהרן גולדמן ויוסף אהרן טורון, התירו את אכילתו, ופסקם קיבל גיבוי על ידי הרב שמואל סלנט. בעקבות השתרשות אכילתם ביבשת אמריקה, התיר גם הרב הנצי"ב מוולוז'ין את הברווז המוסקובי, וכן הרב צבי פסח פרנק (אך הוא התיר רק למי שאצלו כבר פשט ההיתר והתקבלה המסורת), והיתר זה התקבל.
ביהדות הקראית ישנה מסורת (בלשונם 'סבל הירושה') לגבי טהרתם של תרנגולים, ברבורים, אווזים, יונים, תורים, קוראים ושלווים בלבד. לפיכך רק עופות אלה מותרים לאכילה.
זיהוי העופות המוזכרים בתורה

להלן הזיהוי המקובל של העופות האסורים בתורה בשמם העברי והלטיני:
נֶשֶׁר (Gyps)
פֶּרֶס (Gypaetus)
עָזְנִיָּה (Aegypius)
דָּאָה (Milvus)
אַיָּה (Pernis)
עֹרֵב (Corvus)
זרזיר (Sturnus)
בַּת הַיַּעֲנָה? (Struthio)
תַּחְמָס (Caprimulgus)
שָׁחַף (Larus)
נֵץ (Accipiter)
כּוֹס (Athene)
שָׁלָך (Pandion)
יַנְשׁוּף (Asio)
תִּנְשֶׁמֶת (Tyto)
קָאַת? (Strix)
רָחָם (Neophron)
חֲסִידָה (Ciconia)
אֲנָפָה (Ardea)
דּוּכִיפַת (Upupa)
עֲטַלֵּף (Chiroptera)
ראו גם

טומאת נבלת עוף טהור
לקריאה נוספת

זהר עמר, מסורת העוף, תל אביב: תשס"ד
ירון סרי, סימני העוף הטהור, דף שבועי לפרשת שמיני, באתר אוניברסיטת בר-אילן
זהר עמר וארי זיבוטפסקי, כשרות הברברי והמולארד, המעין תשס"ד.
הרב בועז מרדכי, 'מהודו ועד כוש' - על כשרות התרנגולות ה'חדשים', המעיין 222, עמ' 25–30.
הרב יצחק ישעיה ווייס, היתר אכילת תרנגולי הודו בזמננו, "נוה ההיכל" גיליון 160.
הערות שוליים

↑  שמעון בודנהיימר, 1949. החי בארצות המקרא - כרך א. עמוד 88
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ס"ה, עמוד א'
↑  ספרי דברים, פיסקא ק"ג
↑  כשרות | היהדות הקראית העולמית, באתר www.karaite.org.il
↑  הרב משה ביגל, "אכול בשמחה" עמ' 73
↑  לדעת רש"י ורבי יצחק אברבנאל, אלו הם "ברבורים אבוסים" שהוזכרו במקרא ספר מלכים א', פרק ה', פסוק ג' כעופות שנאכלו על ידי שלמה המלך
↑  "הכשרות כהלכה", עמ' יח-יט
↑  הרב יהונתן אייבשיץ, כרתי ופלתי, יורה דעה פב, ט
↑  בית דוד טו, א, ביסודי הבית
↑  לדעת החוקרים, אלו הברבורים שהוזכרו אצל שלמה (ש. בודנהיימר, ברבורים אבוסים', לשוננו, ט"ו (תשט"ז), עמ' 145–146 ועוד)
↑  ספר במדבר, פרק י"א, פסוק ל"א
↑  "מזון כשר מן החי" עמ' 49-59; "הכשרות כהלכה" עמ' יח; "אכול בשמחה" עמ' 72
↑  ראו למשל בדברי ר' אריה לייבוש בולחובר, ערוגות הבושם, קונטרס התשובות ליו"ד סימן פ"ב, סימן טז עמ' קעב, ועוד
↑  מסורת העוף, תל אביב תשס"ד. עמ' 118-146
↑  ראו הרב צבי הירש שפירא, דרכי תשובה, סימן פ"ב, סעיף קטן ל"ד, באתר היברובוקס שהביא את דעות האוסרים
↑  אומרים בעולם הישיבות שהרב אהרן קוטלר החמיר על עצמו שלא לאכול תרנגול הודו. כמו כן, הרב צבי שכטר אומר לתלמידיו שעדיף שלא לאכלו.
↑  מלמד להועיל חלק ב טו-טז
↑  מכתבו של הרב יוסף קאפח בעניין זה מופיע במאמרו של ד"ר זיבוטפסקי בתוך ספר הזיכרון לרב יוסף קאפח.
↑  שפתי דעת יורה דעה פב ח בשם כנסת הגדולה
↑  הרב חיים יוסף דוד אזולאי, מחזיק ברכה יורה דעה פב
↑  הרב יעקב חיים סופר, כף החיים, יורה דעה פב
↑  זהר עמר, מסורת העוף, עמ' 241-239
↑  מסורת העוף עמ' 241-239
↑  שו"ת מלחמות אלהים עמ' 164-165
↑  דברי אהרן (ירושלים תשמ"א) סי' כה-לא. הוא נועץ לשם כך ברב נפתלי הרמן אדלר מלונדון, שהתיר כנגד פסקו של אביו לרב אילווי
↑  זיכרון יוסף, הקדמה עמ' 3-4, וכן סימן א ובעוד מקומות.
↑  שו"ת משיב דבר חלק ב סימן כב
↑  הר צבי יורה דעה עח
↑  הרב משה לוינגר, כשרות מזון מן החי עמ' 71
↑  כשרות | היהדות הקראית העולמית, באתר www.karaite.org.il
| כשרות |
| --- | --- | --- |
| כשרות הבשר | אבר מן החי • טרפה • סירכא • גיד הנשה • צומת הגידים • סימני הכשרות • עופות טמאים • זרוע, לחיים וקיבה • איסור אכילת חֵלֶב • שחיטה • הכשרת בשר • איסור אכילת דם • בשר שנתעלם מן העין • כחל (כשרות) |  |
| מצוות התלויות בארץ | שמיטה • יובל • טבל • תרומות ומעשרות • חלה • איסור חדש • איסור ערלה • נטע רבעי • כלאי הכרם • פאה • מתנות עניים • ביכורים |  |
| הלכות הרחקה מגויים | חלב נוכרי, גבינת נוכרי וחמאת נוכרי • יין נסך • פת עכו"ם • בישולי גויים |  |
| הכשרת כלים | טבילת כלים • הכשרת כלים • ליבון • נעיצה |  |
| איסורי תורה | בשר בחלב • חמץ בפסח • איסור אכילת שרצים |  |
| איסורי דרבנן ומנהגים | איסור לינת לילה • משקים שנתגלו • איסור אכילת קטניות בפסח • איסור שתיית מים בחילופי תקופות • אכילת דג עם בשר • אכילת דג עם חלב • אוכלים ומשקים שתחת המיטה |  |
| דינים כלליים | איסור והיתר • תערובת • מיעוט המצוי • טעם כעיקר • נותן טעם • נותן טעם לפגם • נ"ט בר נ"ט • דבר דעביד לטעמא • מעמיד • ביטול איסור לכתחילה • איסורים מבטלים זה את זה • כבוש כמבושל • תתאה גבר • מליח כרותח • עבירה מטמטמת |  |
| כשרות בעת החדשה | ירקות ללא חרקים • ג'לטין • משגיח כשרות • שטירל • בראקל |  |
10 במאי

10 במאי הוא היום ה-130 בשנה (131 בשנה מעוברת), בשבוע ה-19 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 235 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

1503 – כריסטופר קולומבוס מגלה את איי קיימן, וקורא למקום "לאס טורטוגאס" (Las Tortugas) בשל הכמות העצומה של צבי הים באיים
1865 – מלחמת האזרחים האמריקאית: נשיא הקונפדרציה (מדינות הדרום), ג'פרסון דייוויס, נתפס בידי כוחות האיחוד (מדינות הצפון)
1869 – נשלמת הנחת מסילת הברזל הטרנסקונטיננטלית הראשונה בארצות הברית לאומהה (הידועה גם כמסילת הרכבת לאוקיינוס השקט) ובכך חוברו מזרח ומערב ארצות הברית
1871 – מלחמת צרפת–פרוסיה נגמרת בכישלון צרפתי והקמת הקיסרות הגרמנית
1872 – ויקטוריה וודהול נהיית לאישה הראשונה המועמדת לנשיאות ארצות הברית; רצה בראש מפלגת שוויון הזכויות האמריקאית
1908 – יום האם נחוג לראשונה
1924 – ג'ון אדגר הובר מתמנה לראש ה-FBI
1933 – מתרחשת שריפת הספרים הפומבית בגרמניה הנאצית, שהונצחה במיצג ספרייה
1940 – נוויל צ'מברלין מתפטר מראשות ממשלת בריטניה, ווינסטון צ'רצ'יל מתמנה במקומו
1940 – מלחמת העולם השנייה: גרמניה פולשת להולנד, לבלגיה, ללוקסמבורג ולצרפת ובכך מתחילה המערכה על צרפת
1941 – מלחמת העולם השנייה: בניין בית הנבחרים הבריטי נהרס בהפצצה גרמנית
1941 – מלחמת העולם השנייה: רודולף הס, ממנהיגי גרמניה הנאצית, צונח בממלכה המאוחדת כדי לדון על הסכם שלום
1942 – השואה: רוב יהודי וולוז'ין נרצחים על ידי הנאצים
1967 – התרסקות מטוס הניסוי של נאס"א Northrop M2-F2 (אנ'), ממנה ניצל הטייס. הצילומים מהתאונה משמשים בהמשך לפתיח של הסדרה סטיב אוסטין, האיש השווה מיליונים
1977 – אסון הנ"ד: מסוק יסעור של חיל האוויר הישראלי מתרסק באזור בקעת הירדן. באסון נהרגים 54 חיילים
1979 – סרט הקולנוע "אפוקליפסה עכשיו" יוצא לאקרנים
1979 – מחוזות הנאמנות של ארצות הברית פונאפה, יאפ וטראק, באוקיינוס השקט, מאשרים חוקה חדשה, ובכך נוצרת המדינה העצמאית מיקרונזיה
1981 – פרנסואה מיטראן נבחר לנשיא הסוציאליסטי הראשון בצרפת
1994 – תחילת כהונתו של נלסון מנדלה בתור נשיא דרום אפריקה
1997 – 2,400 בני אדם נספים ברעידת אדמה במגניטודה 7.5 בצפון איראן
2002 – האינתיפאדה השנייה: מסתיים מבצע חומת מגן
2002 – סוכן ה-FBI רוברט הנסן נדון למאסר עולם ללא אפשרות לחנינה, לאחר שמכר סודות מדינה של ארצות הברית לרוסיה תמורת 1.4 מיליון דולר במזומן וביהלומים
2005 – רימון יד שנזרק על ידי ולדימיר ארוטיניאן נוחת במרחק של 20 מטרים מנשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש בזמן שנאם בפני קהל בטביליסי שבגאורגיה, אך אינו מתפוצץ בגלל תקלה
2007 – ראש ממשלת בריטניה, טוני בלייר, מודיע כי במהלך חודש יוני יפרוש מתפקידו, לאחר 10 שנים בתפקיד
2009 – משחק המחשב מיינקראפט הושק על ידי מעצב המשחקים השוודי מרקוס פרסון
2021 – החל מבצע שומר החומות
2021 – הגשושית אוסיריס-רקס מסיימת את משימתה סביב האסטרואיד 101955 בנו ומתחילה במסעה חזרה לכדור הארץ עם הדגימות מהאסטרואיד
נולדו

214 – קלאודיוס השני גותיקוס, קיסר רומא משנת 268 (נפטר ב-270)
1727 – אן רובר ז'אק טורגו, כלכלן ומדינאי צרפתי (נפטר ב-1781)
1760 – רוז'ה דה ליל, קצין צרפתי ומלחין המנון צרפת – לה מרסייז (נפטר ב-1836)
1823 – ג'ון שרמן, מזכיר המדינה והאוצר של ארצות הברית (נפטר ב-1900)
1838 – ג'ון וילקס בות', שחקן תיאטרון אמריקאי, רוצחו של אברהם לינקולן (נפטר ב-1865)
1878 – גוסטב שטרזמן, פוליטיקאי גרמני, זוכה פרס נובל לשלום (נפטר ב-1929)
1888 – מקס שטיינר, מלחין אמריקאי יהודי, זוכה פרס אוסקר שלוש פעמים (נפטר ב-1971)
1890 – אלפרד יודל, גנרל קולונל של הוורמאכט. הוצא להורג לאחר משפטי נירנברג (הוצא להורג ב-1946)
1897 – מרגרט מאהלר, פסיכולוגית הונגרית יהודייה (נפטרה ב-1985)
1899 – פרד אסטר, שחקן קולנוע ורקדן אמריקאי (נפטר ב-1987)
1900 – ססיליה פיין-גפושקין, אסטרופיזיקאית ואסטרונומית בריטית (נפטרה ב-1979)
1901 – ג'ון דזמונד ברנל, קריסטלוגרף ופיזיקאי בריטי (נפטר ב-1971)
1911 – בל קאופמן, סופרת ומחנכת אמריקאית (נפטרה ב-2014)
1912 – גולדה בנצ'יק, קומוניסטית ממוצא יהודי ולוחמת תנועת ההתנגדות הצרפתית נגד הנאצים (נפטרה ב-1944)
1917 – שלמה ווארזאגער, סופר ומשורר יידי (נפטר ב-2000)
1919 – דניאל בל, סוציולוג אמריקאי (נפטר ב-2011)
1922 – דוד עזריאלי, יזם, פילנתרופ ואיש עסקים ישראלי-קנדי (נפטר ב-2014)
1924 – רפאל אפרת, קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, שירת כראש לשכת הרמטכ"ל וכדובר צה"ל (נפטר ב-1971)
1926 – טובה פרדו, שחקנית תיאטרון ישראלית (נפטרה ב-2013)
1928 – ארנולד רוטל, פוליטיקאי אסטוני (נפטר ב-2024)
1928 – יעקב ארטל, בנקאי ואיש עסקים ישראלי
1930 – מרדכי וירשובסקי, פוליטיקאי ישראלי (נפטר ב-2012)
1930 – ג'ורג' סמית', פיזיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה
1931 – אטורה סקולה, במאי קולנוע ותסריטאי איטלקי (נפטר ב-2016)
1932 – מישל לבלון, כדורגלן צרפתי (נפטר ב-2009)
1937 – טמרה פרס, אתלטית סובייטית-יהודייה (נפטרה ב-2021)
1940 – זיידאן עטשי, פוליטיקאי דרוזי-ישראלי
1946 – דונובן, זמר וכותב שירים סקוטי
1953 – דוביק טל, קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, שירת כקצין שריון ראשי בצה"ל; מנכ"ל תעשיות מלח לישראל
1953 – יאיר קארו, מתמטיקאי ישראלי
1954 – עמוס גוטמן, במאי קולנוע ישראלי (נפטר ב-1993)
1955 – מרק דייוויד צ'פמן, רוצחו האמריקאי של ג'ון לנון
1957 – סיד וישס, מלהקת הסקס פיסטולז (נפטר ב-1979)
1958 – דייוויד וינר, עורך דין ישראלי, סגן הסניגורית הציבורית הראשית (נפטר ב-2005)
1960 – בונו, זמר אירי, סולן להקת U2
1964 – אורנה דץ, זמרת ומנחת טלוויזיה ישראלית
1968 – דני קושמרו, עיתונאי ומנחה טלוויזיה ורדיו ישראלי
1969 – דניס ברגקאמפ, כדורגלן עבר הולנדי
1969 – רבקה רוט, שחקנית וקומיקאית בריטית
1971 – יאיר חסדיאל, סופר, תסריטאי, סאטיריקן ומשפטן ישראלי
1973 – אביב גפן, זמר ישראלי
1974 – אופירה רחמים, קומיקאית, שחקנית, יוצרת ותסריטאית ישראלית
1980 – אמיר כוכבי, ראש עיריית הוד השרון
1983 – משה פרץ, זמר-יוצר ישראלי
1984 – פאר טסי, זמר-יוצר ומלחין מוזיקה ים-תיכונית ישראלי
1987 – יואב זהבי, עיתונאי ישראלי
1988 – גאיה טראוב, שחקנית ישראלית
1988 – זיו שילון, פעיל חברתי, יזם, ומרצה בין-לאומי
1991 – טים וולנס, רוכב אופני כביש בלגי
1995 – מליסה פרנקלין, שחיינית אמריקאית, זוכת 4 מדליות זהב אולימפיות
2001 – גלי זילברברג, שחיינית ישראלית
נפטרו

1482 – פאולו דל פוצו טוסקנלי, מדען איטלקי (נולד ב-1397)
1696 – ז'אן דה לה ברייר, סאטיריקן צרפתי (נולד ב-1645)
1774 – לואי החמישה עשר מלך צרפת (נולד ב-1710)
1818 – פול רוויר, לוחם חופש אמריקאי (נולד ב-1735)
1829 – תומאס יאנג, מדען אנגלי (נולד ב-1773)
1850 – ז'וזף לואי גה-ליסאק, מדען צרפתי (נולד ב-1778)
1863 – תומאס ג'ונתן ג'קסון, גנרל אמריקאי (נולד ב-1824)
1904 – הנרי מורטון סטנלי, עיתונאי ומגלה ארצות אמריקאי (נולד ב-1841)
1914 – ארנסט פון שוך, מנצח אוסטרי (נולד ב-1846)
1944 – גולדה בנצ'יק, קומוניסטית ממוצא יהודי ולוחמת מחתרת נגד הנאצים (נולדה ב-1912)
1951 – ניקולה מושאנוב, ראש ממשלת בולגריה ה-34 (נולד ב-1872)
1957 – אנני מאלון, יזמית ונדבנית אפרו-אמריקאית (נולדה ב-1869)
1977 – ג'ואן קרופורד, שחקנית אמריקאית (נולדה ב-1904)
1982 – פייבל פולקס, יהודי שנפגש עם בכירים בצמרת גרמניה הנאצית למען חילוץ יהודים מהמדינה (נולד ב-1900)
1987 – מיכאל צור, מנכ"ל משרד התעשייה והמסחר, יו"ר דירקטוריון צים ומנכ"ל החברה לישראל (נולד ב-1923)
1994 – ג'ון ויין גייסי, רוצח סדרתי אמריקאי, הוצא להורג (נולד ב-1942)
1997 – ג'ואן וסטון, ספורטאית אמריקאית ומן הדמויות המפורסמות בהיסטוריה של הרולר דרבי (נולדה ב-1935)
1999 – של סילברסטיין, משורר אמריקאי (נולד ב-1930)
2008 – בני גאון, איש עסקים ישראלי (נולד ב-1935)
2011 – שבתאי בן חיים, רב מושב מנוחה והמועצה אזורית לכיש (נולד ב-1920)
2013 – מיכאל כהנוב, איש המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, עמד בראש אגף "צומת" ובראש אגף "קשת" (נולד ב-1936)
2017 – אלידע גרא, במאית קולנוע וכוריאוגרפית ישראלית (נולדה ב-1931)
2020 – אברהם יכין, צייר ופסל ישראלי (נולד ב-1924)
2020 – מרדכי פיקר, כדורגלן ישראלי (נולד ב-1943)
2021 – משה קפלנסקי, עורך דין ונוטריון ישראלי (נולד ב-1937)
2022 – נסים גאון, תעשיין, איש עסקים ונדבן שווייצרי ממוצא יהודי (נולד ב-1922)
2022 – ליאוניד קרבצ'וק, מדינאי אוקראיני, נשיא אוקראינה הראשון (נולד ב-1934)
2022 – בוב לניר, כדורסלן אמריקאי (נולד ב-1948)
2024 – בן-ציון רבינוביץ, האדמו"ר מביאלא ומחבר סדרת הספרים "מבשר טוב" (נולד ב-1935)
חגים ואירועים החלים ביום זה

יום הזיכרון לשואת יהודי וולוז'ין
9 במאי – 11 במאי
מאי
לוח אירועים שנתי
ליל המסכות: תחיית המתים

| --- | --- |

 מבוסס על:  ליל המסכות, (סרט, 1978)
 בימוי:  ריק רוזנטל
 הופק בידי:  פול פרימן
 תסריט:  לארי בנד ושון הוד
 עריכה:  רנדולף ק. בריקר
 שחקנים ראשיים:  בוסטה ריימס  ביאנקה קייליץ'  תומאס איאן ניקולס  ראיין מרימן  שון פטריק תומאס  טיירה בנקס  בראד לורי  ג'יימי לי קרטיס
 מוזיקה:  דני לוקס
 צילום:  דייוויד גדס
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  Dimension Films  Nightfall Productions  Trancas International Films
 חברה מפיצה:  Dimension Films
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 ביולי 2002
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  אימה • סלאשר
 מקום התרחשות:  אילינוי 
 תקופת התרחשות:  ליל כל הקדושים 
 תקציב:  5 מיליון דולר
 הכנסות:  37.6 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   halloween8
 סרט קודם:  ליל המסכות: 20 שנה אחרי 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ליל המסכות: תחיית המתים (באנגלית: Halloween: Resurrection) הוא סרט סלאשר אמריקאי משנת 2002, אשר בוים על ידי ריק רוזנטל אשר ביים גם את הסרט השני בסדרה ונכתב על ידי לארי ברנד ושון הוד. בסרט מככבים בוסטה ריימס, ביאנקה קייליץ', תומאס איאן ניקולס, ראיין מרימן, שון פטריק תומאס, טיירה בנקס, בראד לורי וג'יימי לי קרטיס. הסרט הוא הסרט השמיני בסדרת סרטי ליל המסכות והוא ממשיך לעקוב אחר מעשיו של מייקל בעיר הולדתו כאשר מייקל הפעם מציג את מעשיו הזועתיים בבית ילדותו בשידור חי באינטרנט. הסרט גרף ביקורות שליליות רבות אשר רבים מהמבקרים ראו את הסרט כמיותר. הסרט זכה להצלחה פחותה מהסרט הקודם כאשר גרף 37.6 מיליון דולר.
עלילה

בעקבות מעשי הרצח באקדמיית הילקרסט, לורי מלאת אשמה וטראומה לגבי מה שקרה. היא אושפזה בבית חולים פסיכיאטרי לאחר שהרגה אדם שחשבה שהוא מייקל. כששתי אחיות בבית החולים מדברות על מה שקרה, פלאשבקים מגלים כי חובש מצא את מייקל מחוסר הכרה בבית הספר לפני שהתעורר ומייקל ריסק את הגרון שלו כדי שלא יוכל לדבר וגרם לו לאבד את הכרתו. לאחר מכן מייקל גנב את הבגדים של הפרמדיק ולבש אותם ועזב אותו מחוסר הכרה.
לאחר 3 שנים של הסתתרות מייקל חוזר ומנסה לרצוח את לורי שוב, אך הפעם לורי שמצפה לבואו טומנת לו מלכודת. מייקל מגיע לבית החולים בו מאושפזת לורי. הוא הורג את שני המאבטחים שבכניסה ולאחר מכן הוא מגיע אל לורי אותה הוא תוקף אך לורי מצליחה לברוח. היא בורחת לעליית הגג שם המלכודת שלה נמצאת. מייקל רודף אחר לורי עד לעליית הגג ונופל במלכודת של לורי. אך כשלורי באה להסיר את המסכה שלו כדי לראות האם מדובר בו הוא דוקר אותה וזורק אותה מעליית הגג.
שנה לאחר מכן קבוצת סטודנטים זוכה להשתתף בתוכנית ריאלטי אינטרנטית ובה הם צריכים לחזור לבית ילדותו של מייקל למשך לילה אחד ולהבין מה גורם לו לבצע את הרציחות שלו. בזמן שהצלם מתקין מצלמות בתוך הבית מגיע מייקל והורג את הצלם. הקבוצה מגיעה אל הבית ומתפצלת ל-3 על מנת לחפש רמזים בעוד שהחברים שלהם צופים בהם בשידור חי. במהלך החיפוש מגיע מייקל והורג את ביל אחד מהסטודנטים בעוד אחד מחבריו שצופה בזה מבין שזה אמיתי בניגוד לשאר שחושבים שלא.
דונה וג'ים, שניים מהסטודנטים מוצאים רימה של גופות מזויפות ומבינים כי התכנית היא תרמית. בינתיים פרדי, אחד מהסטודנטים מתחפש למייקל ומגיע להפחיד את הסטודנטים האחרים בעוד מייקל האמיתי ממשיך להסתובב בבית. פרדי מגיע אל ג'ים ושרה, סטודנטית אחרת והוא מבקש מהם לשתף איתו פעולה ולהפחיד את הסטודנטים האחרים. אך שהם מסרבים פרדי מחליט לעזוב וכך גם שרה וג'ים שמחליטים לאסוף את השאר ולעזוב. לאחר מכן ג'ן, אחת הסטודנטיות האחרות מוצאת את גופתו של ביל. היא מגיעה אל שרה, ג'ים ורודי, סטודנט נוס, כדי להזהיר אותם אבל זה מאוחר מדי ומייקל עורף את ראשה בפניהם. לאחר מכן הוא גם הורג את ג'ים ורודי ורודף אחר שרה למעלה.
שה נועלת את עצמה בחדר שינה ומתחננת בפניי שאר חבריה לעזור לה. שהם מבינים שכל הסיפור היה אמיתי, דקארד, אחד החברים של הסטודנטים אומר לשרה היכן מייקל נמצא כדי שתוכל לברוח ממנו. בזמן הזה שרה נתקלת בפרדי והשניים מנסים לברוח אך זה מאוחר מדי כאשר מייקל מוצא אותם ודוקר את פרדי. בזמן הזה שרה מצליחה למצוא יציאה שמובילה למוסך, שם היא מגלה את הגופה של נורה, אחת הסטודנטיות האחרות. בזמן הזה מייקל שוב מוצא את שרה ותוקף אותה אך פרדי שעדיין הצליח להישאר בחיים מגיע ונאבק במייקל בזמן ששריפה שנגמרה כתוצאה מקצר חשמלי משתוללת במוסך. מייקל מתחשמל מהקצר ופרדי לוקח את שרה וביחד הם בורחים מהמוסך בעוד מייקל נשרף למוות במוסך. מאוחר יותר, פרדי ושרה מתראיינים לחדשות המקומיות, במהלכן שרה מודה לדקארד על שהציל את חייה. בינתיים, מייקל נחשב למת וגופתו נלקחת לחדר מתים. עם זאת, כאשר החוקר מקרי המוות מתכונן לבחון את גופתו, מייקל מתעורר לפתע.
הצלחה מסחרית וביקורות

הסרט תחילה יצא בארצות הברית וקיבל שם ביקורות מעורבות אך גם שהסרט יצא בשאר העולם הוא המשיך לקבל ביקורות שכאלה. הסרט דורג במקום הרביעי ברשימת הסרטים המצליחים ביותר לאותו השבוע בשבוע יציאתו כאשר גרף כ-12.2 מיליון דולר. בסופו של דבר הסרט גרף 30.3 מיליון דולר במדינה ועוד 7.3 מיליון דולר בשאר העולם.
הערות שוליים

↑  Halloween: Resurrection, 2002-07-11, נבדק ב-2020-11-15
| סדרת סרטי ליל המסכות |
| --- | --- | --- |
| סרטים | "ליל המסכות" • "ליל המסכות 2" • "ליל המסכות 3: עונת המכשפה" • "ליל המסכות 4: שובו של מייקל מאיירס" • "ליל המסכות 5: הנקמה של מייקל מאיירס" • "ליל המסכות: הקללה של מייקל מאיירס" • "ליל המסכות: 20 שנה אחרי" • "ליל המסכות: תחיית המתים" • "ליל המסכות" • "ליל המסכות 2" • "האלווין"  • "האלווין 2: הנקמה" • "האלווין: הסוף" |  |
| דמויות | מייקל מאיירס • לורי סטרוד • סמואל לומיס • ג'יימי לויד • אנני בראקט |  |
ונדי וו: לוחמת הנשף

| --- | --- |

 בימוי:  ג'ון לאינג 
 הופק בידי:  שאנון מרפי ברנדה סונג
 תסריט:  Vince Cheung and Ben Montanio, B. Mark Seabrooks, לינדה לוק 
 שחקנים ראשיים:  ברנדה סונג   שין קוימאדה   סוזאן צ'ונג   ג'סטין כהן   מייקל דייוויד צ'אנג   אנדי פישר-פרייס   אלן ווגלום
 מוזיקה:  ג'ף וינסנט
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  16 ביוני 2006
 משך הקרנה:  97 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט נעורים, סרט פנטזיה, סרט ילדים, דרמה קומית 
 מקום התרחשות:  קליפורניה 
 תקציב:  5 מיליון דולר
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ונדי וו: לוחמת הנשף הוא סרט טלוויזיה אמריקאי בכיכובם של ברנדה סונג ושין קוימאדה. הסרט צולם באוקלנד, ניו זילנד, שודר ב-16 ביוני 2006 ונצפה על ידי 5.7 מיליון צופים.
עלילה

ונדי וו היא נערה אמריקאית פופולרית שחייה עוברים מהפך כאשר מגיע לביתה בודהיסט צעיר בשם שן. שן מספר לוונדי שהיא לוחמת ושהיא היחידה שתוכל להציל את העולם ועליה להתאמן לשם כך. אבל זה בכלל לא מעניין אותה והיא רוצה רק להיבחר למלכת הנשף ולנצח את ג'סיקה דוסון האויבת שלה.
סבתה של ונדי יודעת ששן דובר אמת ושאימה של ונדי הייתה לוחמת שהביסה את יאן לו לפני 90 שנה בסין. שאר בני המשפחה של ונדי איבדו קשר עם המורשת הסינית שלהם.
ונדי נכשלה במבחן לתרבות הסינית ושן הבטיח לה שילמד אותה את התרבות הסינית אם תסכים להתאמן באמנויות הלחימה.
יאן לו, הרוצה להרוג את ונדי כדי להחריב את התרבות הסינית, מתגלם בגופם של אנשים הקרובים לוונדי כמו אחיה של ונדי, המורים שלה, ג'סיקה דוסון ועוד. ונדי מתחילה להתאמן עם שן, שהופך את המורים שלה לנשמות החיות של אמנויות לחימה סיניות כדי לעזור לונדי ללמוד את אמנויות הלחימה.
ונדי ושן בקרב יחד עם יאן לו בגוף של ג'סיקה דוסון. ונדי ושן ניצחו את יאן לו והוא יצא מתוך הגוף של ג'סיקה, ונדי ויתרה על הנשף והיא אמרה לג'סיקה שהיא תהיה מלכת הנשף במקומה.
דמויות

ונדי וו (ברנדה סונג) : לוחמת סינית, נערה פופולרית. היריבה שלה היא ג'סיקה דוסון. ונדי הייתה צריכה להיות מלכת הנשף אבל היא וויתרה על זה ובמקום זה היא נלחמה עם שן. ונדי נפרדה מחבר שלה בגלל שהיא התאהבה בשן והיא עכשיו חברה שלו.
שן (שין קוימאדה): לוחם סיני, חבר של ונדי, הכריח את ונדי ללמוד על לחימה סינית, לובש בגדים לבנים עד שוונדי לקחה אותו לקניון והיא קנתה לו בגדים חדשים והוא הפך לפופולרי.
יאן לו : לוחם סיני, רוצה להרוג את ונדי ומחפש אחריה כבר הרבה זמן, נכנס לגופים של אנשים. רוצה להרוס את העולם.
ג'סיקה דוסון (אלן ווגלום) : היריבה של ונדי, רוצה לזכות בתואר של מלכת הנשף והיא עושה כל דבר כדי שהיא תהיה יותר פופולרית מוונדי.
מדיות נוספות

משחקי וידאו : לסדרה יצא משחק וידאו אחד שבו ונדי וו נוסעת ברחבי אמריקה בתקווה לזכות בתחרות מלכת הנשף בעזרת שן ואחרים. המשחק יצא ב-17 בנובמבר 2007 עבור נינטנדו ופלייסטיישן 2.
ספרים : לסרט יצאו שני ספרים ונדי וו: לוחמת הנשף, ונדי וו: לוחמת הנשף 2.
פריטים נוספים : שרשראות ומברשות של ונדי ושן, אביזרים, חוברות צביעה, גלויות, לוח שנה, קומיקס וצעצועים.
פסקול הסדרה

הפסקול יצא בשנת 2007 תחת חברת וולט דיסני. ברנדה סונג הקליטה שיר עבור ונדי וו: לוחמת הנשף בשם "אני לא כל כך ילדה", השיר נכתב על ידי אדי גלאן. השיר שודר ברדיו דיסני. בפסקול משתתפים גם הזמרים אורלנדו בראון, דרו סלי ועוד.
ישעיהו אילן

| --- | --- |

ישעיהו אילן
 לידה:  19 באפריל 1931 ב' באייר ה'תרצ"א אוסטריה 
 פטירה:  6 במרץ 1999  (בגיל 67) י"ח באדר תשנ"ט ירושלים 
 תחום יצירה:  אדריכלות
 יצירות ידועות:  ישיבת עתניאל, בניין הפקולטה לרפואה בטכניון
 פרסים והוקרה:  1961 – בית תרבות ומרכז חברתי בקריית ביאליק – מקום ראשון.  1962 – בית הכנסת באחוזה, חיפה – מקום ראשון.  1962 – בית תרבות ע"ש הנס מולר, קריית אתא – מקום ראשון.
 
ישעיהו אילן (19 באפריל 1931 – 6 במרץ 1999) היה אדריכל ישראלי.
ביוגרפיה

אילן נולד באוסטריה ועלה לארץ ישראל עם משפחתו בשנת 1935. אביו היה משה אילן, שהיה נשיא בית הכנסת המרכזי בהדר הכרמל. למד במדרשיית "נעם" פרדס חנה במחזור א'. בין השנים 1952–1960 למד ב"טכניון" בחיפה לימודי ארכיטקטורה לתואר ראשון ושני, וסיים בהצטיינות. בשנת 1962 התמנה למרצה בסגל האקדמי של הטכניון ובשנת 1966 מונה למרצה בכיר. גר ברובע היהודי בעיר העתיקה, בשכנות לאדריכל יוסף שנברגר.
אילן עסק רבות בנושא הארכיטקטורה בהגות היהודית ("תפיסת החלל הארכיטקטוני במחשבה ההלכתית במשנה ובתלמוד, 1962", "המוחשי והמופשט בארכיטקטורה במשנה ובתלמוד, 1974" ועוד).
אילן היה פעיל גם בפעילות ציבורית שאינה אקדמית. בשנת 1970 היה חבר בוועד המנהל של אוניברסיטת בר-אילן, היה חבר בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה במחוז חיפה בשנת 1970, חבר בוועד הארצי של איגוד הארכיטקטים. אילן תכנן מגוון רחב של מבנים, בהם: בתי ספר, בתי תרבות, בתי כנסת, בתי ספר גבוהים, ופרויקטים עבור משרד הביטחון.
נפטר ב-6 במרץ 1999.
עבודותיו האדריכליות

בניין מדעי המחשב, טכניון
בניין הפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט, חיפה (יחד עם אריה פרייברגר)
מעונות סטודנטים, טכניון
בניין המכון למדעי היהדות והפקולטה למשפטים, אוניברסיטת בר-אילן
1966 – מפעלי תע"ש
1981 – מפקדת פיקוד הצפון
1982 – בסיסי שריון ברמת הגולן
המרכז העולמי של  חסידות גור
המרכז העולמי של חסידות נדבורנה, בבני ברק
ישיבת שילה, שילה (לא הושלם)
ישיבת עתניאל, עתניאל
בית הכנסת לנוער בקריית מוצקין
בית הכנסת אליהו הנביא באחוזה, חיפה
בית הכנסת המרכזי בקריית אונו
בית הכנסת המרכזי בקיראון
בית הכנסת בתל חנן
בית הכנסת (כיום ישיבה) בשכונת עין הים, חיפה
בית כנסת בקריית ים
בית הכנסת המרכזי ברוממה, חיפה
בית הכנסת המרכזי בהר נוף, ירושלים.[דרושה הבהרה]
בית כנסת באלון מורה
פרסומים

"תפיסת החלל הארכיטקטוני במחשבה ההלכתית במשנה ובתלמוד", 1962.
"השלכות חברתיות של שיקום עירוני: בתי הכנסת האתניים בואדי סליב ותפקידם החברתי", (יחד עם משה חזני), 1970.
"חלל מגורים אפקטיבי וחלל מגורים לכאורה: החלל האינטרא-דורמלי", 1970.
"22 עיירות פיתוח: בדיקת הצדקת קיומן", 1970.
"אבחון תמורות חברתיות בעקבות שיקום משכנות עוני", 1971.
"שיקום משכנות עוני בישראל: רמת השירותים לפני השיקום ואחריו", 1972.
הבית והספר – הארות ל"עד הנה", דבר, 11 בספטמבר 1970, המשך
"ארכיטקטורה ויישומיה – חדש לעומת ישן", הארץ, תרבות וספרות, 1.1.1971.
"ירושלים: מרכז עסקים ראשי", הארץ, תרבות וספרות, 19.2.1971.
"יפיפיותו של יפת באוהלי שם", הארץ, תרבות וספרות, 19.3.1971.
"הקיפאון בארכיטקטורה יהודית בארץ ישראל לאחר חורבן בית שני", 1974.
"מקדש הורדוס ומקדש חוניו – מניעים ותפיסות", 1974.
"סימון גאביל – לדמותו של ארכיטקט בן דורנו" 1974.
"בית הכנסת – הגדרות ותפיסות בתכנון", בתוך ספר "מקדש מעט".