stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודה עדס
הערות שוליים

↑  הרב דב כהן מספר בספרו האוטוביוגרפי "וילכו שניהם יחדיו" (עמוד 353) שכשחיפש חתן לבתו נכנס אל הרב שמואל רוזובסקי שימליץ לו על בחור, והלה אמר לו: "ב'לומדעס' (=למדנות) - יהודה עדס הוא הראשון"
↑  ישראל כהן, ‏הגר"י עדס פרש מהמועצת, הסיבה: "מצבו הבריאותי", באתר כיכר השבת, 28 במאי 2013
↑  ישי כהן, ‏הגר"י עדס: מרן הגראי"ל הורה על הרע במיעוטו, באתר כיכר השבת, 23 בדצמבר 2015
↑  משה ויסברג, ראש הישיבה: אני נאלץ לפרוש מההנהגה, באתר בחדרי חרדים, ‏18 באוקטובר 2018
| מועצת גדולי התורה של דגל התורה |
| --- | --- | --- |
מנהיג: 
| מנהיגים בעבר | הרב אלעזר מנחם מן שך • הרב יוסף שלום אלישיב (דה פקטו) • הרב אהרן יהודה ליב שטינמן • הרב חיים קניבסקי (דה פקטו) • הרב גרשון אדלשטיין |  |
| חברים בעבר | הרב ישכר דב רוקח • הרב נסים קרליץ • הרב אברהם יעקב זלזניק • הרב מיכל יהודה ליפקוביץ • הרב מרדכי מן • הרב צבי מרקוביץ • הרב חיים פינחס שיינברג • הרב זלמן רוטברג • הרב בנימין ביינוש פינקל • הרב אברהם פרבשטין • הרב נתן צבי פינקל • הרב נסים טולדנו • הרב ברוך רוזנברג • הרב יצחק שיינר • הרב דב יפה • הרב אריה פינקל • הרב ברוך מרדכי אזרחי • הרב ברוך ויסבקר |  |
| חברים בהווה | הרב מאיר צבי ברגמן • הרב ברוך דב פוברסקי • הרב יצחק זילברשטיין • הרב משה יהודה שלזינגר •  הרב משה הלל הירש • הרב דוד כהן • הרב אברהם יצחק קוק • הרב אביעזר פילץ • הרב צבי דרבקין • הרב יצחק הקר • הרב אריה לוי • הרב שרגא שטינמן • הרב אליעזר יהודה פינקל |  |
| חברים שפרשו מהמועצה | הרב שמואל אוירבך • הרב יהודה עדס • הרב משה שמואל שפירא |  |
| מזכירים | אפרים צמל • אברהם רובינשטיין |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313115305171  ISNI: 0000 0000 6697 0262  LCCN: no00009915  VIAF: 75854122   WorldCat (עם VIAF): 75854122 
הרב יהודה עדס בשיעור כללי בהיכל ישיבת קול יעקב
יהדות ברית המועצות

|  שפות |
| --- | --- |
 יידיש • רוסית • עברית • אנגלית • פרסית יהודית • בוכרית • ארמית יהודית • אוזבקית • ג'והורי • אזרית • ארמנית • קירגיזית • קזחית • אסטונית • לטבית • ליטאית • גאורגית • בולגרית • טג'יקית אוקראינית • בלארוסית • רומנית • בולגרית • לאדינו
 דת
 חרדית, אורתודוקסית, קונסרבטיבית, רפורמית, ריקונסטרקטיוניסטית(אנ')), אתאיזם, חסרי דת
 קבוצות אתניות קשורות
 יהדות אשכנז • יהדות רוסיה • יהדות מולדובה • יהדות אוקראינה • יהדות בלארוס • יהדות אזרבייג'ן • יהדות טג'יקיסטן • יהדות דאגסטן • יהדות גאורגיה • יהדות ליטא • יהדות לטביה • יהדות אסטוניה • יהדות קזחסטן • יהדות טורקמניסטן • יהדות אוזבקיסטן • יהדות קירגיזסטן • יהדות ארמניה • יהודי ההרים • יהדות בוכרה • יהדות בולגריה
 נוסח תפילה
 נוסח אשכנז, נוסח ספרד, נוסח פרס
 
יהדות ברית המועצות מתייחסת ליהודים שהתגוררו בשטחי המדינה הסובייטית בתקופת קיומה בין 1922 ל-1991. היא מנתה קהילות רבות ושונות במנהגיהן ובמסורות התפילה שלהן – הן מנו אשכנזים במוצאם, שהיוו למעלה מ-90%, לצד בוכרים, קווקזים, גאורגים, קרימצ'קים וקראים – אך חוויית החיים וההשפעות התרבותיות הסובייטיות היו משותפות לכלל האוכלוסייה היהודית. המשטר הקומוניסטי דיכא גילויי דת כמדיניות כללית, ולאורך מרבית שנותיו ניהל מדיניות אנטישמית למעשה ויחסיו עם מדינת ישראל היו עוינים.
פעילות השלטונות כנגד הדת היהודית

| --- | --- |
 :  ראו גם – קומוניזם, סובייטים, ולדימיר איליץ' לנין, היסטוריה של ברית המועצות, העולם השני, חומת ברלין, מסך הברזל, חבר המדינות, נ.ק.ו.ד., ק.ג.ב.
כחלק מהאידאולוגיה של הפרדת דת ומדינה בה נקטו הקומוניסטים, עוד לפני התבססותה של ברית המועצות כיישות מדינית ולאחר מהפכת אוקטובר ב-1917, נקטו הרשויות במדיניות אנטי-יהודית במובן הדתי של המילה יהדות, וזאת אף על פי שלנין עצמו הביע התנגדות לאנטישמיות. ב-1919 כחלק ממדיניות כוללת נגד ארגוני דת ביטלו הרשויות את ארגונן של מועצות הקהילות היהודיות, שהיו אחראיות על תחזוקת בתי כנסת. במפלגה השלטת הוקמה מחלקה יהודית מיוחדת - היבסקציה, שתפקידה היה טיפול והפקת תעמולה נגד היהדות כדת, ונגד הרבנים ואנשי הדת. כ-5,000 בתי כנסת היו קיימים טרם המהפכה הבולשוויקית בשטח שתפסה ברית המועצות, וכמעט כולם נסגרו עד לתקופת הטיהורים הגדולים של סטלין. בשנת 1927 נעצר הרב יוסף יצחק שניאורסון שהיה אחד הלוחמים המרכזיים לשימור היהדות בברית המועצות. הוא שוחרר בעקבות לחץ בינלאומי ועזב את ברית המועצות לקראת סוף 1927. בעקבות מחאות בפולין על רדיפת היהדות בברית המועצות, במרץ 1928 החתימו הג.פ.או. שלושים ואחד רבנים על איגרת שטענה שאין רדיפות של היהדות ברוסיה. לאחר שפורסם מחוץ לברית המועצות שהאיגרת נחתמה תחת איומים, שבו והחתימו מספר רבנים בסוף 1928 על איגרת שהכחישה שהחתימה הקודמת ניתנה תחת לחץ.
במהלך התקופה פעלו בתי כנסת ספורים שהיו בפיקוח ומעקב מצד השלטונות ונעשו ניסיונות, לרוב במחתרת, לשמר הווי דתי יהודי.
פעילות השלטונות כנגד הציונות

מתוך ראיית עולם של מדינה חילונית המאגדת את כל אזרחיה במסגרות מחייבות, ועל מנת לדכא שאיפות ציוניות, פעלה ברית המועצות הן באמצעות דיכוי פוליטי (משפטי ראווה, מעצרים, הגליות לסיביר וכדומה) והן באמצעות ניסיון ליצור ישות פוליטית יהודית, תחת חסותה וכנפיה של המדינה הסובייטית ובשטחה. השלטונות הסובייטיים לא ראו את היהודים כלאום, כיוון שחסרו להם שלושה רכיבים בסיסיים, שטח משלהם, כלכלה לאומית ושפה משותפת, שכן יידיש נחשבה "ז'רגון" ולא שפה.
עם זאת, השלטונות קידמו את שימוש ביידיש בשל היותה אמצעי לקירוב היהודים לערכים סוציאליסטיים ושלילת זהותם הדתית והלאומית. כך קמו בתמיכת המפלגה איגודי עובדים דוברי יידיש, ואלפי מועדוני יידיש ברחבי המדינה; מדיניות זו נמשכה גם בזמן הטיהורים הגדולים של סטלין, בהם נרצחו מספר רב של יוצרי יידיש, ודעכה סופית עם שלהי שנות השלושים. כמו כן קמו סובייטים יהודיים במפעלים ועיירות בהם היהודים היו רוב האוכלוסייה.
בין השנים 1924–1938 יידיש הייתה אחת משפותיה הרשמיות של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית. בפועל הדבר איפשר פנייה למוסדות השלטון ביידיש. ברם, השימוש הרשמי בה לא היה נפוץ, כאשר בתי משפט ביידיש התקיימו בעיקר בערי המחוז ולא היו נגישים לרוב תושבי העיירות.
ב-1930 התקבלה החלטה להקים את המחוז היהודי האוטונומי, וב-1934 הוקם המחוז שבירתו בירוביג'ן. הוחלט כי השפה הרשמית במחוז תהיה יידיש (גם כניסיון להניא את יהדות ברית המועצות מלפנות לעברית). למרות מאמצי המשטר, מעולם לא גדל אחוז היהודים שהתגוררו במחוז את גבול 30% מסך התושבים, ולאחר התפרקותה של ברית המועצות נפלה האוכלוסייה לרמה של 1.2% יהודים ב-2003.
לקראת אמצע שנות השלושים החלו השלטונות לשים דגש על תמיכה בפטריוטיות סובייטיות, ובהנצחת עברם ההירואי של עמי ברית המועצות, בראשם העם הרוסי. הדבר הוביל להחלשה הדרגתית של מוסדות יהודיים אתניים רבים, ביניהם כתבי עת, בתי דין, ובתי ספר. מרבית המועצות והאזורים היהודיים חוסלו אף הם, כאשר ההצדקה הרשמית לכך הייתה תהליכי העיור שחלו באוכלוסייה היהודית, אשר הובילו לכך שבסוף שנות השלושים לא נותרו יותר משלושים עיירות בהן היהודים היו רוב.
מסעות הטיהורים של סטלין

באמצע שנות ה-30 החל סטלין במסע טיהורים במפלגה הקומוניסטית ובחברה הסובייטית, שבמוקדו עמדו גם יהודים רבים. מנהיגים רבים נרצחו או הוגלו, וארגונים תרבותיים ודתיים נסגרו.
יהודי ברית המועצות במלחמת העולם השנייה ובשואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ולמרות טיהורי סטלין, הצטרפו יהודים רבים לצבא האדום. ליהדות ברית המועצות התווספו יהודים שנמלטו מפני הנאצים מגרמניה וממדינות אחרות, רובם יהודים קומוניסטים.
עם פלישת גרמניה לברית המועצות ביוני 1941, החלה גם שואת יהודי ברית המועצות, שבמהלכה החלו ארבע עוצבות המבצע (איינזצגרופן) של האס-אס ומסייעיהן מקרב האוכלוסייה המקומית, בעיקר אוקראינים, ליטאים ולטבים לרצוח יהודים בשטחים הכבושים, בעיקר בבורות ירי.
בסוף 1941, נוכח הצורך בכוח אדם, החליטו הגרמנים להשאיר יהודים בחיים כעובדי כפייה במפעלי נשק, תחמושת וציוד. חלק מהיהודים נכלאו בגטאות כדי לנצל אותם כעובדי כפייה, ורבים מהם נספו בגטאות ובמפעלים, עקב תנאי המחיה הקשים.
בתחילת 1942 התחדשו הרציחות ההמוניות בבורות הירי. בין הגדולים שבהם היו הבורות במאלי טרוסטינץ, בבאבי יאר ובפונאר.
כשני מיליון יהודים שהתגוררו בשטחי ברית המועצות אותם כבש הוורמאכט, נספו בשואה.
יהודי ברית המועצות בתקופת מדינת ישראל

| --- | --- |
 :  ראו גם – יום הניצחון (9 במאי), המלחמה הקרה, ברית ורשה, ציונות ברוסיה, הרוגי המלכות בברית המועצות (1952), איגוד יהודי ברית המועצות, מסורב עלייה, אסיר ציון, משפט הרופאים, תאוריות הקשר על הכוזרים והיהודים, מבצע חתונה, מכתב ח"י המשפחות, המאבק נגד קוסמופוליטיות, עליית שנות ה-70, עליית שנות ה-90, אוליגרכים רוסים-ישראלים
התנועה הסובייטית ביקשה למצוא ליהודי ברית המועצות תחליף למדינת ישראל החל משנותיה הראשונות בדמות המחוז היהודי האוטונומי. רעיון זה לא צלח לאור עזיבת ראשוני המתיישבים היהודים שהוחלפו ברוסים-נוצרים ללא כל ערבות הדדית או סיוע.
ברית המועצות הייתה המדינה הראשונה והעיקרית שסייעה וסיפקה למדינת ישראל הצעירה בימי מלחמת העצמאות נשק לוחמה מול הצבאות מולן לחמה; לאור תחילתה של המלחמה הקרה מול ארצות הברית, ולאור כך שארצות ערב נתמכו על ידי ארצות הברית; כך ביקשה ברית המועצות לסייע לישראל כהתנגדות מלחמת פרוקסי מול ארצות הברית והצבאות בה היא תומכת. למרות תמיכה ראשונית זו החל ממלחמת ששת הימים עברה ברית המועצות לתמוך בארצות ערב לאור תמיכה של ארצות הברית בישראל.
למרות שיהודים רבים שירתו כחובה בצבא האדום ובכוחות המזוינים של ברית המועצות וביצעו פעולות משמעותיות כמו קיבלו עיטורי ברית המועצות בצבא, הכרה בעניין תרומתם ויהדותם לא נעשתה מעולם על ידי ממשלת ברית המועצות או רוסיה. כשהשירות הצבאי שנכפה עליהם פתח להם אפשרות לרכישת דירה בערים, ולא דבר נוסף יותר.
המלחמה הקרה התבטאה באנטי-סובייטיזם של ארצות הברית ואנטי-אמריקניזם של ברית המועצות. התפרקות ברית המועצות הבשילה בעקבות דיפלומטיית הפינג פונג והתחממות היחסים בין ארצות הברית של רונלד רייגן וברית המועצות של מיכאיל גורבצ'וב והמאבק המשותף של שניהם נגד קוסמופוליטיות. כשיהודי ברית המועצות נקרעו באמצע, נאסר עליהם להראות סממנים יהודיים או להביע דעות פוליטיות בעניין ישראל או ארצות הברית אחרת היו נרדפים כמתנגדי שלטון. כמו ביקשו להגר לארצות הברית לאור הרדיפות המרובות.
ראו גם

הוועד היהודי האנטי-פשיסטי
אסיר ציון
פרשת חטיפת המטוס של דימשיץ-קוזנצוב
העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90
העלייה מברית המועצות בשנות ה-70
נובי גוד
לקריאה נוספת

מרדכי אלטשולר, יהדות במכבש הסובייטי – בין דת לזהות יהודית בברית-המועצות 1964-1941, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2007.
מרדכי אלטשולר, הקיבוץ היהודי בברית המועצות בימינו, הוצאת מאגנס, תש"ם.
מרטין גילברט, יהודי התקווה: יהדות ברית המועצות היום, ירושלים: הוצאת דומינו, 1984.
בנימין פינקוס, סופה של תקופה: יהודי ברית-המועצות בעידן גורבצ'וב 1991-1986, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 1999.
בנימין פינקוס, יהודי רוסיה וברית-המועצות – תולדות מיעוט לאומי, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 1986.
יצחק ארד, בצל הדגל האדום, יהודי ברית-המועצות בלחימה נגד גרמניה הנאצית, ירושלים: הוצאת יד ושם, ותל אביב: הוצאת משרד הביטחון ויד לשריון, 2008.
זאב חנין, בוריס מורוזוב, בוגדים במולדת, ההגירה היהודית בעיני השלטון הסובייטי, ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, 2005
גל בקרמן, כשיבואו לקחתנו לא נהיה שם: המאבק האפי להצלת יהודי ברית המועצות, אוניברסיטת חיפה ומכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2018. (הספר בקטלוג ULI)
עורכת: רחל שנולד: יהודי המאבק - התנועה היהודית הלאומית בברית המועצות, 1967 - 1989, קטלוג התערוכה. , בית התפוצות 2007,
אמנון רובינשטיין, סיפורם של היהודים החילונים, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2019, הפרק "יציאת ברית המועצות", עמ' 177–185.
איליה וובשין ויעקב רואי, אם אין אני לי מי לי, התנועה היהודית בברית המועצות בעיני פעיליה, הוצאת מאגנס, 2024
מאמרים
דימיטרי שומסקי, ההיסטוריוגרפיה על יהודי ברית המועצות כשטח הפקר של ההיסטוריוגרפיה היהודית המודרנית: הרהורים בעקבות 'העידן היהודי', ציון, 72,(4), 2008, עמ' 457–470.
מקום בלב (סרט)

| --- | --- |
עטיפת התקליטור של הסרט מקום בלב
עטיפת התקליטור של הסרט מקום בלב
 בימוי:  רוברט בנטון 
 הופק בידי:  ארלן דונובן 
 תסריט:  רוברט בנטון 
 עריכה:  קרול ליטלטון 
 שחקנים ראשיים:  סאלי פילד לינדזי קראוס  אד האריס איימי מאדיגן ג'ון מלקוביץ' דני גלובר טרי אוקווין
 מוזיקה:  ג'ון קנדר 
 צילום:  נסטור אלמנדרוס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  סרטי טריסטאר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 בספטמבר 1984
 משך הקרנה:  102 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  9,500,000‏$
 הכנסות:  34,901,614‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   placesintheheart
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (סאלי פילד)  פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר (רוברט בנטון)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מקום בלב (באנגלית: Places in the Heart) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1984 בבימוי של רוברט בנטון שכתב גם את התסריט.
העלילה מתרחשת בעיירה קטנה בטקסס בתקופת השפל הגדול ומתארת אלמנה (סאלי פילד) המנסה לשמור על החווה המשפחתית שלה בעזרת עובד שחור עני (דני גלובר) ואדם עיוור (ג'ון מלקוביץ'). הגזענות הקשה כלפי השחורים מתבטאת כאן במשפט לינץ' ובהתקפה של אנשי הקו קלוקס קלאן.
הסרט צולם בעיירה ווקסאהצ'י בטקסס.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, לבמאי הטוב ביותר, לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (ג'ון מלקוביץ'), פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (לינדזי קראוס) ולפרס אוסקר על התלבושות.
רוברט בנטון זה בפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ובפרס דוב הכסף לבמאי הטוב ביותר, וסאלי פילד זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר.
תקציר העלילה

משפחת ספולדינג חייה בעיירה ווקסהאצ'י בטקסס בתקופת השפל הגדול בשנת 1935. המשפחה כוללת את האם עדנה (סאלי פילד), האב רויס (ריי בייקר) הבן פרנק והבת פוסום. רויס הוא השריף המקומי ויש לו חווה חקלאית.
יום אחד מקבל רויס הודעה שנער שחור שיכור בשם וילי מתפרע ליד תחנת הרכבת. הוא מגיע למקום ווילי פולט בטעות לעברו כדור והורג אותו. תושבי המקום קושרים את וילי, גוררים אותו אחרי משאית ולבסוף תולים אותו.
עדנה נשארת לבד לגדל את הילדים ולדאוג לחווה. מנהל הבנק, מר דנבי (ליין סמית') מודיע לה כי בעלה צבר חובות ומציע לה למכור את הבית והחווה ולעבור למקום אחר אך היא מסרבת.
נווד שחור בשם מוזס (דני גלובר) מגיע לביתה של עדנה ומציע לה שיעבוד בחווה תמורת אוכל ומקום לינה אך היא מסרבת. מוזס גונב ממנה סכו"ם כסף אך נתפס. השוטר לא מאמין לו שהוא עובד אצלה אבל היא אומרת לשוטר שמוזס אכן עובד אצלה והשוטר משחרר אותו. מוזס מודה לעדנה אך היא מתרה בו שאם יגנוב שוב היא תירה בו.
מרגרט לומקס (לינדזי קראוס) היא אחותה של עדנה אך אינה יכולה לעזור לה. היא בעלת מספרה מקומית ומתפרנסת בקושי. בעלה, וויין לומקס (אד האריס) מנהל רומן חשאי עם ויולה קלסי (איימי מאדיגן), מורה מקומית וידידתה הנשואה לבאדי קלסי (טרי אוקווין).
מנהל הבנק מביא לביתה של עדנה את גיסו ויל (ג'ון מלקוביץ'), שהתעוור במלחמת העולם הראשונה ו"מבקש" מעדנה שתאכסן אותו בביתה. עדנה הזקוקה לתמיכתו של הבנקאי מסכימה לכך מחוסר ברירה. ויל העיוור מסתגל לחיות עם המשפחה ומתגלה כבעל כישורים בתחום הבישול. בעת סערת טורנדו קשה הוא מסכן את חייו עולה לעליית הבית ולוקח את פוסום למחסה עם בני המשפחה במקלט.
עדנה מגלה שיש תחרות על מכירת עגלת הכותנה הראשונה והפרס הוא 100 דולר. כולם מתגייסים למשימה-עדנה והילדים, מוזס, המביא קבוצת שחורים עניים לעזרה, וקרובי משפחתה של עדנה. ויל העיוור דואג לבישול האוכל לכל העובדים.
עדנה מצליחה להביא את היבול הראשון ולמכרו במחיר טוב וזוכה בפרס. הבית והחווה ניצלים ממכירה.
הצלחתה של עדנה בעזרת מוזס לא מוצאת חן בעיני הקו קלוקס קלאן. הם מגיעים בלילה ותוקפים קשה את מוזס. ויל נזעק לעזרה ולמרות עיוורונו הוא מצליח להבריח את התוקפים על ידי יריות אקדח וזיהוים לפי קולם.
מוזס נאלץ לעזוב מחמת פחד הקו קלוקס קלאן ועדנה מודה לו על עזרתו. הסצנה האחרונה בסרט היא דמיונית כשכל חברי הקהילה, המתים והחיים יושבים ושרים בכנסייה ומעבירים זה לזה כוסיות יין שזה חלק מדמו של ישו.
שחקנים

סאלי פילד בתור עדנה ספאלדינג.
לינדזי קראוס בתפקיד מרגרט לומקס.
דני גלובר בתור מוזס "מוז" הדנר.
ג'ון מלקוביץ' בתפקיד מר וויל.
אד האריס בתור וויין לומקס.
ריי בייקר בתור השריף רויס ספאלדינג.
איימי מדיגן בתור ויולה קלסי.
ינקטון האטן בתור פרנק ספאלדינג.
ג'ני ג'יימס בתור פוסום ספאלדינג.
ליין סמית' בתור אלברט דנבי (בנקאי).
טרי אוקווין בתור באדי קלסי.
ברט רמסן בתור טי טוט הייטאואר.
ג'יי פטרסון בתור WE סימונס.
טוני הדסון בתור ארמין.
De'voreaux White בתור Wylie.
ג'רי היינס בתור סגן ג'ק דריסקול.
הפקה

לגבי הסוף הייחודי, התסריטאי-במאי רוברט בנטון הסביר מדוע הוא סיים סרט ריאליסטי אחרת עם סצנת פנטזיה המשלבת שוויון, חסד וסליחה, עקרונות הנצרות:
יש דברים מסוימים שדימויים יכולים להסביר שמילים לא יכולות להסביר. יש משהו בתמונה של האיש שנהרג שנותן את צלחת הקודש לילד שהרג אותו, שנראה לי מאוד מרגש בדרכים שאני לא יכול להסביר. היה לי מסתיים לפני שסיימתי את התסריט, למרות שידעתי שהקהל יתבלבל מזה.
שחרור

מקום בלב יצא לאקרנים בבתי הקולנוע ב-21 בספטמבר 1984. הסרט יצא ב־DVD ב-9 באוקטובר 2001 על ידי סרטי סוני.
קבלה > הכנסות

מקום בלב גרף 274,279 דולר בסוף השבוע הפתיחה שלו. הסרט הכניס 34.9 מיליון דולר בארצות הברית.
קבלה > תגובה ביקורתית

אתר הביקורות Rotten Tomatoes מעניק לסרט ציון של 89% על סמך ביקורות של 38 מבקרים ודירוג ממוצע של 8.00/10. הביקורת היא: "מקום בלב הוא יצירת אופי שקטה עם שאיפות גדולות שהיא יותר ממגשימה את עצמה, הודות לעבודה קליטה מהתסריאטי-במאי רוברט בנטון והודות לצוות שחקנים אדיר". Metacritic נותנת לסרט ציון של 70% על סמך ביקורות של 12 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
וינסנט קנבי מהניו יורק טיימס כתב בביקורת שלו: "רוברט בנטון עשה את אחד הסרטים הטובים ביותר מזה שנים על התבגרות אמריקאית". קנבי כינה אותו "מרגש ולעיתים קרובות מצחיק" ו"טוניק, חוויה מחייה עד לתמונות האחרונות", בהשוואה ל"טריסטנה" (אנ') של לואיס בונואל. רוג'ר אברט העניק לסרט שלושה מתוך ארבעה כוכבים, וכתב שהצוות "מספקים את החומר לסרט נפלא, והוא (הבמאי) אכן עשה אותו, אבל למרבה הצער הוא לא עצר בכך. הוא המשיך לכלול יותר מדי. הוא מספר סיפור מרכזי של כוח גדול, ואז ממשיך לעזוב אותו כדי לתפוס אותנו עם דמויות משניות שאף פעם לא אכפת לנו מהן".
קבלה > שבחים

בשנת 1985, כאשר סאלי פילד קיבלה את פרס האוסקר השני שלה לשחקנית הטובה ביותר (הראשון היה עבור הסרט נורמה ריי), היא אמרה את השורה הבלתי נשכחת (והנלעגת הרבה) "אני לא יכולה להכחיש את העובדה שאתה אוהב אותי - כרגע, אתה מחבב אותי!" שבדרך כלל מצוטטת אותו בטעות כ"אתה אוהב אותי - אתה באמת אוהב אותי!".
הסרט זכה בפרסים רבים, כולל:
פרסי אוסקר: סאלי פילד זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר, ורוברט בנטון זכה בפרס התסריט הטוב ביותר.
פסטיבל ברלין: רוברט בנטון זכה בפרס דוב הזהב ובפרס דוב הכסף לבמאי הטוב ביותר (אנ') ובפרס OCIC.
פרסי אגודת מבקרי הקולנוע של בוסטון (אנ'): ג'ון מלקוביץ' זכה כשחקן המשנה הטוב ביותר.
פרסי סליל הזהב: ריצ'רד פ. צ'ירינסיון ומוריס של זכו בעריכת הסאונד הטובה ביותר.
פרסי חוגי מבקרי הקולנוע (קנזס סיטי, מועצת הביקורת הלאומית, והאגודה הלאומית למבקרי קולנוע): ג'ון מלקוביץ' זכה בפרס שחקן המשנה הטוב ביותר במספר קטגוריות.
פרסי גלובוס הזהב: סאלי פילד זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בסרט דרמה.
פסטיבל טורונטו: הסרט זכה בפרס בחירת העם.
פרסי חוג מבקרי הקולנוע של ניו יורק: רוברט בנטון זכה בפרס התסריט הטוב ביותר.
הסרט הועמד וזכה לשבחים רחבים בכל רחבי תעשיית הקולנוע.
הערות שוליים

1 2  Movie Review - Places in the Heart - FILM: 'PLACES IN THE HEART,' BENTON'S WAXAHACHIE IN THE DEPRESSION - NYTimes.com, web.archive.org, ‏2015-10-02
1 2  Places in the Heart, Box Office Mojo
↑  Places in the Heart | Rotten Tomatoes, www.rottentomatoes.com (באנגלית)
↑  Places in the Heart Reviews, www.metacritic.com (באנגלית)
↑  Places in the Heart movie review (1984) | Roger Ebert, www.rogerebert.com (באנגלית אמריקאית)
↑  The 57th Academy Awards | 1985, www.oscars.org, ‏2014-10-05 (באנגלית)
↑  | Berlinale | Archive | Yearbooks | Yearbooks, www.berlinale.de (באנגלית)
↑  BSFC Winners: 1980s, Boston Society of Film Critics, ‏2018-07-27 (באנגלית)
↑  KCFCC Award Winners – 1980-89, Kansas City Film Critics Circle, ‏2013-12-14 (באנגלית)
↑  Places in the Heart, Golden Globes (באנגלית אמריקאית)
↑  Awards, TIFF (באנגלית)
↑  Observer-Reporter - חיפוש בארכיונים באמצעות חדשות Google, באתר news.google.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb122161430 (data)  LCCN: no98046854  SUDOC: 181830280  VIAF: 225725469   WorldCat (עם VIAF): 225725469
תקנות התכנון והבנייה

בישראל, תקנות התכנון והבנייה מותקנות על ידי שר הפנים ומתעדכנות עם השנים.
התקנות משלימות את חוק התכנון והבנייה 1965, ונועדו לפרט את תהליך הרישוי למבנה חדש, את הפיקוח על בנייתו ואת אישורי האכלוס הנדרשים.
תוכן התקנות

הגדרות
הגשת בקשה להיתר
חתימות בעלי הקרקע
עורך הבקשה
תכולת הבקשה להיתר
מתן היתר ותנאיו
תנאים לקבלת תעודת גמר
תקנות סניטריות
גודלם, אוורורם ותאורתם של חלקי הבניין- הגדרות
גודלם של חלקי הבניין
אוורור חדר שירות
אמצעי בטיחות והגנה לפתחים
הגנה מנפילה במקומות עם הפרשי גבהים
מבנה חדר המדרגות
בליטות, גגונים
התקנת סידורים לנכים בבניין ציבורי
ביקורת במקום הבניה
חישוב שטחי בנייה לקביעת אגרות
חישוב שטחים ואחוזי בנייה בתוכניות ובהיתרים
חיבור מבנה לתשתיות לפני השלמת תנאי ההיתר
היתר לעבודה מצומצמת
ראו גם

חוק התכנון והבנייה
תכנון ובנייה בישראל
דיני פניות ציבור בנושאי מקרקעין, בינוי ושיכון במשרדי מדינת ישראל
לקריאה נוספת

שמואל רויטל, דיני התכנון והבניה, הוצאת סדן.
הזבובים

ערך זה עוסק בלהקה ישראלית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

להקת "הזבובים" בהופעה, אוקטובר 2017
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  1997–1998
 סוגה:  רוק
 חברת תקליטים:  BNE
 חברים
 דן תורן מאור כהן רע מוכיח אורן קפלן יובל שפריר עמית לירון יובל קיינר אורי תכלת פיטר רוט ג'נגו
הזבובים היא להקת רוק שיתופית ועצמאית של מוזיקאים, הלהקה הוקמה על ידי אורן קפלן (גוגול בורדלו), מאור כהן ודן תורן בסוף שנת 1996 ואליהם הצטרפו יובל שפריר, פיטר רוט, אורי תכלת, עמית לירון וג׳נגו.
הזבובים הוציאו אלבום אולפן אחד בשנת 1998 בשם 'בזזז...' באלבום השתתפו גם יובל קיינר, נושי פז ורע מוכיח. האלבום הוקלט על ידי עמי שלו מהמונוטוניקס ועובד בלונדון על ידי רונן טל.
'הזבובים' הקליטו גרסת כיסוי ל'למה לא אמרת לי', של אריק לביא, שהיה גם השיר הראשון שהוקלט במסגרת הפרויקט 'עבודה עברית'. השירים 'זרזירים', 'רוק הזבובים', 'That’s Not Carol' ו'את' הפכו ללהיטים והאלבום לווה בסיבוב הופעות מצליח שבמסגרתו הצטרף אל ההרכב ג'נגו שגם הקליט עם הזבובים שתי גרסאות כיסוי נוספות, "רדיו חזק" של להקת תיסלם ו"אמסטרדם" של להקת נוער שוליים (שהוקלט עבור ערוץ הספורט לקראת שידור גמר ליגת האלופות באותה שנה שנערך באמסטרדם). שני השירים הפכו ללהיטים ונכללו במיני-אלבום בשם "רדיו חזק", יחד עם שני שירים נוספים בהופעה.
המיני-אלבום לווה בסיבוב הופעות מצליח, בהרכב שכלל את מאור כהן, דן תורן, ג׳נגו, יובל שפריר, אורי תכלת ופיטר רוט שחזר משהות בניו יורק עם מוניקה סקס. סיבוב ההופעות נמשך כשנה ובשיאו חיממו 'הזבובים' את כוורת בהופעתם בפארק הירקון ב-1999.
דיסקוגרפיה

בזזז... (1998)
רדיו חזק (מיני-אלבום, 1998)
אלאדין (דמות דיסני)

| --- | --- |

אלאדין בסרט "אלאדין".
 שם ספר:  אלאדין ומנורת הקסמים
 שם סרט:  אלאדין (1992) שובו של ג'אפר אלאדין ומלך הגנבים אלאדין (2019)
 תוכנית טלוויזיה:  אלאדין (סדרת טלוויזיה)
 הופעה ראשונה:  אלאדין (1992)
 הופעה אחרונה:  אלאדין (2019)
 יוצרים:  וולט דיסני
 גילום הדמות:  מנה מסעוד (גרסת לייב אקשן)
 דיבוב:  סקוט ויינגר (דיבור) בראד קיין (שירה)
 דיבוב בשפה העברית:  אלון אופיר (1993 - 1997) גלעד שמואלי (2019)
 מידע
 כינויים:  אל הנסיך עלי אבאבווה (תחפושת).
 גיל:  18
 גזע:  אדם
 מין:  זכר
 מקצוע:  גנב (בעבר) נסיך אגרבה
 כלי רכב:  שטיח מעופף 
 אזרחות:  אגרבה
 מקום מגורים:  אגרבה
 דמויות קשורות
 משפחה:  ג'אפר (דוד; לפי אלאדין ומנורת הקסמים) יסמין (אישה) קאסים (אב; לפי אלאדין ומלך הגנבים) סולטאן (לפעמים הוא אבא של אלאדין ולפעמים של יסמין)
 חברים:  ג'יני (שד) אבו (קוף) ראג'ה (טיגריס) מרבד הקסמים
 אויבים:  ג'אפר יאגו (תוכי) האורקל מידאס סאלוק צ'אבס ראזול
 
אלאדין (במקור עַלָאא' אַ-דִּין, בערבית: علاء الدين; באנגלית: Aladdin) הוא הדמות הראשית בסרט אלדין של חברת וולט דיסני - המבוסס על המעשייה המפורסמת ביותר של אלף לילה ולילה, "אלאדין ומנורת הקסמים" - וכן גיבור סרטי ההמשך שובו של ג'אפר ואלאדין ומלך הגנבים.
את דמותו של אלדין דיבב סקוט ויינגר, ובעברית אלון אופיר.
הדמות

אלאדין הוא נער יתום שחי ברחובות אגרבה (עיר ערבית דמיונית), ישן על גג נטוש ונאלץ להתפרנס כגנב, כשהחבר היחיד שלו הוא קוף המחמד שלו, אבו. כאשר המכשף ג'אפר מנסה להיכנס למערת הקסמים, הוא מגלה כי רק אלאדין יכול להיכנס, משום שהוא "יהלום בלתי מלוטש".
למרות גנבותיו, אלאדין מאופיין כטוב לב, שנותן ממעט האוכל שלו לעניים ממנו, ונחלץ לעזור לאנשים במצוקה, גם כשהדבר כולל עימות עם גורמים חזקים ממנו.