stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וזף סטורי
הערות שוליים

↑  דאן, עמ' 77-82.
↑  דאן, עמ' 439.
↑  דאן, עמ' 148.
↑  דאן, עמ' 440.
↑  דאן, עמ' 195.
↑  דאן, עמ' 440-441.
↑  דאן, עמ' 441.
↑  דאן, עמ' 415.
↑  דאן, עמ' 430.
↑  דאן, עמ' 443.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463514005171  PLWABN: 9810555141205606  BnF: cb122980802 (data)  CiNii: DA00920723  GND: 119079275  ICCU: TO0V050423  ISNI: 0000 0000 8145 9155  LCCN: n50010851  NDL: 00767090  NKC: mub2016909519  NLG: 218778  NTA: 071323589  SNAC: w60g3qt7  SUDOC: 031840450  Trove: 985295  US Congress: S000978  VIAF: 66531142   WorldCat (עם VIAF): 66531142
בנייה ורנקולרית

| --- | --- |

בתים באלטפאהר, מקלנבורג-מערב פומרניה, גרמניה.
 מידע כללי
 
 מפה של חומרי הבנייה באירופה.
 סגנון האדריכלות הבא:  בנייה ירוקה
דוגמה לסוג אחד של בנייה ורנקולרית בצפון אירופה
בקתה מסורתית בכפר באנה שבקמרון
בנייה ורנקולרית (Vernacular) היא בנייה עממית, ללא אדריכלים, המשתמשת בחומרים מקומיים ובטכנולוגיות מסורתיות.
היסטוריה

המושג "ארכיטקטורה ללא ארכיטקטים", הבא לתאר את הבנייה הוורנקולרית, נטבע לראשונה על ידי ברנרד רודופסקי בספרו בשם זה בשנת 1964.
המבנים בכפרים הערביים, כגון סילואן וליפתא, טיפוסיים מאוד לבנייה כזו. ניתן למצוא גם בירושלים בנייה כזו, כמו במעלות אלרם שבשכונת תלפיות. בנייה ורנקולרית ניתן למצוא באגן הים התיכון, כמו באי היווני סנטוריני, בעיר מרקש במרוקו ובערים נוספות. בנייה ורנקולרית כוללת בנייה וטכנולוגיות מקומיות שהתפתחו במשך תקופה ממושכת, כמו בניית בקתות עץ או קש, בנייה באדמה, במבוק וחומרים מקומיים נוספים. ניתן למצוא בנייה כזו בעיקר באזורים כפריים ובחברות שבטיות באפריקה ובאמריקה, כמו הטיפי של האינדיאנים.
המאפיין העיקרי של עיר הבנויה ורנקולרית הוא אופן התפתחותה. התפתחות איטית, תוך שינויים קטנים במשך מאות שנים. צורת התפתחות זו יצרה מרחבים עירוניים מיוחדים שענו על צורכי האוכלוסייה באופן מדויק וממצה. השינויים הקטנים ומשך ההתפתחות הארוך אפשרו לעיר להשתלב בסביבתה הטבעית ולייצר "מכונת מגורים" המתפקדת באופן אופטימלי.
ראו גם

בנייה
בנייה ירוקה
אקולוגיה
אקולוגיה - מונחים
חלון מכשפות
בלאמי יאנג

| --- | --- |

בלאמי יאנג, 2014
 לידה:  19 בפברואר 1970 (בת 54) אשוויל, קרוליינה הצפונית
 שם לידה:  Amy Maria Young 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוקספורד  בית ספר אשוויל  אוניברסיטת ייל  בית הספר הבריטי-אמריקאי למשחק 
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
בלאמי יאנג (באנגלית: Bellamy Young; נולדה ב-19 בפברואר 1970) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. ידועה בעיקר בשל תפקידה כגברת הראשונה של ארצות הברית, מלי גרנט בסדרת הדרמה "סקנדל" ברשת ABC.
ביוגרפיה

יאנג נולדה בשם אמי מריה יאנג באשוויל, צפון קרוליינה, להורים מאמצים. היא שינתה את שמה כשרצתה להצטרף כחברה בגילדת שחקני המסך, משום שהייתה עוד שחקנית עם שם זהה. יאנג החלה ללמוד לתואר ראשון באוניברסיטת ייל בחוג לפיזיקה, אך עד מהרה עברה ללמוד בחוג לאנגלית ובחוג לתיאטרון ואת לימודיה שם סיימה בשנת 1991. לאחר מכן סיימה את האקדמיה הבריטית-אמריקאית לדרמה באוניברסיטת אוקספורד.
יאנג היא טבעונית משנת 1988, ובשנת 2016 הופיעה בקמפיין לחברת PETA.
קריירה

יאנג החלה את הקריירה שלה בתיאטרון. בשנות התשעים היא הופיעה בכמה מופעים של ברודוויי, ביניהם ההפקה המקורית של "החיים". מחוץ לברודוויי היא הופיעה במחזמר של סטיבן סונדהיים "מתגלגלים בשמחה" (1994) וכן בהפקתה של רנדי ניומן למחזה פאוסט (1995-1996).
בשנת 1995 עשתה יאנג את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה בתפקיד באופרת הסבון של רשת NBC, "עולם אחר", שם גילמה את דמותה של ד"ר קורטני אוואנס. היא השתתפה בשני תפקיד אורח שונים בסדרה "חוק וסדר". הופעתה הראשונה בקולנוע הייתה בשנת 1999, אז הופיעה בתפקיד קטן בסרט "שחור ולבן", ובהמשך השתתפה בעוד סרטים עצמאיים שונים.
בשנת 2003 יאנג לוהקה כשחקנית ראשית בשדרה של רשת USA "שוחרי שלום". הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת בת תשעה פרקים. היא שיחקה בתפקיד משנה בסדרה "כסף, דארלינג" בין השנים 2008–2009, שם גילמה את אלן דרלינג, הגיסה המבוגרת במשפחת דרלינג. בתחילת שנות האלפיים החלה להופיע בתפקידי אורח במספר סדרות טלוויזיה וקומדיה, ביניהם "המופע של דרו קארי", "תיקים באפלה", "האנטומיה של גריי", "מרפאה פרטית", "שני גברים וחצי", ועוד אחרים. משנת 2000 עד 2011 עשתה יאנג מעל 30 הופעות אורח בסדרות טלוויזיה. בין 2011 ל-2013 שיחקה במספר פרקים בסדרה "מחשבות פליליות" כבת זוכו של מפקד הצוות אהרון הוצ'נר (הוץ') (תומאס גיבסון).
בשנת 2011 לוהקה יאנג לגלם את הגברת הראשונה של ארצות הברית, מלי גרנט, בסדרת המתח הפוליטית של רשת ABC "סקנדל". היא הופיעה בכל הפרקים של העונה הראשונה ושודרגה לתפקיד ראשי החל מהעונה השנייה ועד סיום הסדרה ב-2018. יאנג אמרה מאוחר יותר שבמקור תפקידה היה אמור להיות תפקיד שולי, בן שלושה פרקים בלבד. על הופעתה בסדרה זו זכתה יאנג לביקורות חיוביות, ובהמשך קיבלה את פרס מבקרי הטלוויזיה לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה.
חיים אישיים

יאנג יצאה בעבר עם השחקנים ג'ושוע לאונרד ואד ויקס.
מאז ספטמבר 2017, יאנג נמצאת במערכת יחסים עם המוזיקאי הפורטוגזי פדרו סגונדו.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | שחור ולבן | בלאמי | ללא קרדיט |
| 1999 | Picture This | מוניק |  |
| 2001 | Mission | סנדי |  |
| 2002 | Swatters | מרי דולאן |  |
| 2002 | חיילים היינו | קתרין מצקר |  |
| 2004 | Larceny | קיקי |  |
| 2006 | Eve of Understanding | קאסי |  |
| 2006 | משימה בלתי אפשרית 3 | רייצ'ל |  |
| 2007 | Simple Things | טרי הדסון | גם מפיקה בפועל |
| 2007 | Trust Me | קארי |  |
| 2008 | One, Two, Many | ג'ניפר |  |
| 2008 | This Is Not a Test | תרסה |  |
| 2010 | לילה חופשי | ג'סיקה |  |
| 2010 | בשנתי | אוליביה |  |
| 2010 | Pound of Flesh | דניאלה מלוויל |  |
| 2011 | גוף משותף | ג'יין צ'פמן |  |
| 2012 | Last Day on Earth | פמלה |  |
| 2012 | The Cottage | אנני | גם מפיקה בפועל |
| 2015 | Day Out of Days | רבקה |  |
| 2016 | Offer & Compromise | קארן |  |
| 2016 | The Night Stalker | קיט פאלוס |  |
| 2017 | ברנרד ויואי | אגי |  |
| 2018 | קמט בזמן | אישה |  |
| 2019 | אהבה וחובות | קרן וורנר |  |
| 2020 | סופרמן: איש המחר | מרת'ה קנט | דיבוב |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | עולם אחר | ד"ר קורטני אוונס | תפקיד חוזר |
| 1997–1998 | חוק וסדר | אלן אובריאן / סטפני הארקר | 2 פרקים |
| 1998 | השילוש הקדוש | מריה | פרק: "No Secrets" |
| 1998 | אנגלי בניו יורק | בת' | סרט טלוויזיה של ITV |
| 2000 | המופע של דרו קארי | ברידג'יט | פרק: "The Gang Stops Drinking" |
| 2000 | נאש ברידג'ס | דיאן קאר | פרק: "The Messenger" |
| 2000 | תיקים באפלה | ג'נט וילסון | פרק: "Redrum" |
| 2001 | המחוז | בת'אני פורטורו | פרק: "To Serve and Protect" |
| 2001 | ER | גרייס | פרק: "If I Should Fall from Grace" |
| 2002 | פרייז'ר | ליסה | פרק: "Three Blind Dates" |
| 2002 | למען האנשים | אגנס האנט | תפקיד חוזר |
| 2003 | שוחרי שלום | טווילה ג'נטרי | תפקיד ראשי; 9 פרקים |
| 2003 | חלום אמריקאי | דיאן שו | 3 פרקים |
| 2004 | הבית הלבן | מרי לו | פרק: "The Stormy Present" |
| 2004 | NCIS | מלינדה סטון | פרק: "Split Decision" |
| 2004 | רפואה שלמה | ארין ברמן | פרק: "Code" |
| 2004, 2009 | סקראבס | ד"ר מילר | תפקיד חוזר; 6 פרקים |
| 2005 | החוף הצפוני | גברת לזר | פרק: "Shark" |
| 2005 | מדיום | קייט אמארי | פרק: "Judge, Jury and Executioner" |
| 2005 | אשת המסתורין: חזון לרצח | טינה מור | סרט טלוויזיה |
| 2005–2006 | CSI: מיאמי | מוניקה ווסט | 6 פרקים |
| 2007 | קרוב לבית | שרה פולסון | פרק: "Road Rage" |
| 2007 | האנטומיה של גריי | קאת'י | פרק: "The Other Side of This Life: Parts 1 & 2" |
| 2007 | בוסטון ליגל | סינתיה ניקולס | פרק: "Beauty and the Beast" |
| 2007 | מרפאה פרטית | ק'אתי | פרק: "In Which Charlotte Goes Down the Rabbit Hole" |
| 2007 | פשע מן העבר | אודרי מץ | פרק: "World's End" |
| 2007–2008 | כסף, דרלינג | אלן דרלינג | תפקיד חוזר; 9 פרקים |
| 2008 | שני גברים וחצי | דיאן | פרק: "The Mooch at the Boo" |
| 2008 | מסכת הנינג'ה | ג'ינה | סרט טלוויזיה |
| 2008, 2009 | אביר על גלגלים | איימי קלארק | 2 פרקים |
| 2009 | סמוך עליי | קארי טיילור | פרק: "But Wait, There's More" |
| 2009 | רחוב מיין | מלהקת | פרק: "Staubach" |
| 2009 | הלוחשת לרוחות | לוסי סטנטון | פרק: "Cursed" |
| 2009 | על טבעי | שרה / לוציפר | פרק: "Sympathy for the Devil" |
| 2010 | גדולה מהחיים | אמילי פרסלס | פרק: "The Long Road to Napa" |
| 2010 | המנטליסט | מלאני איירס | פרק: "Cackle-Bladder-Blood" |
| 2010 | חוק וסדר: לוס אנג'לס | מוניקה ג'ארו | פרק: "Playa Vista" |
| 2011 | מעמד פועלים | ברוק | פרק: "The Dance" |
| 2011 | טרה | ברידג'יט | 2 פרקים |
| 2011 | קאסל | קנדיס פורד | פרק: "Pretty Dead" |
| 2011 | המגן | סקיילר ברן | פרק: "Wings" |
| 2011–2013 | מחשבות פליליות | בת' קלמונס | 7 פרקים |
| 2012 | פרנקלין ובאש | מרגרט פולק | פרק: "L'affaire Du Coeur" |
| 2012–2018 | סקנדל | מלי גרנט | תפקיד ראשי; (7 עונות); 124 פרקים |
| 2019 | ויסקי קוואליר | קארן פאפאס | פרק: "The Czech List" |
| 2019 | דולי פרטון: מיתרי הלב | מירנדה ג'ורג'נסון | פרק: "Down from Dover" |
| 2019–2021 | הבן האובד | ג'סיקה וויט'לי | תפקיד ראשי; (2 עונות); 40 פרקים |
| 2021 | אי החלומות (אנ') | כריסטין קולינס | פרק: "Hungry Christine/Mel Loves Ruby" |
| 2021 | The Waltons: Homecoming | אוליביה וולטון | סרט טלוויזיה של The CW |
| 2022 | Promised Land | מרגרט האניקרופט | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2023 | הבחורה השחורה השנייה | ורה פריני | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
בית פבלוב

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אתר היסטורי, בניין עירוני רב-קומות 
 על שם:  יקוב פבלוב 
 מיקום:  Tsentralny District 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1934
 תאריך פתיחה רשמי:  1934 
 מידות
 קומות:  4 
 קואורדינטות:  48°42′58″N 44°31′53″E﻿ / ﻿48.716087°N 44.531389°E﻿ / 48.716087; 44.531389
 he
 
בית פבלוב (ברוסית: Дом Павлова) הוא הכינוי שניתן לבית מגורים בן 4 קומות במרכז וולגוגרד, אשר התפרסם במהלך קרב סטלינגרד במלחמת העולם השנייה, ושוחזר לאחר תום המלחמה. במהלך המתקפה הגרמנית על העיר סטלינגרד התמקמה בבניין קבוצת חיילים סובייטים בפיקוד סגן אפנסייב וסמל ראשון יקוב פבלוב, והצליחה להחזיק בו במשך כחודשיים. התעמולה הסובייטית הפכה את עמידתם של מגיני הבניין כנגד מתקפות גרמניות חוזרות ונשנות, לסמל של גבורת מגיני סטלינגרד.
מהלך הקרב

בית פבלוב היה ממוקם בכיכר ממנה הוליך כביש ישר ורחב עד לשפת נהר הוולגה. ב-23 בספטמבר 1942 כבשה מחלקה סובייטית בת 30 איש בפיקודו של סמל ראשון יקוב פבלוב את המבנה, שהיווה נקודה אסטרטגית חשובה בגזרה, במחיר חיי 26 מאנשיה. לאחר מספר ימים הגיעה לבית תגבורת שהביאה עימה מקלעים, רובים נגד טנקים, מרגמות ותחמושת. בעזרת כוח הנדסה קרבית בוצע מיקוש סביב הבניין ונחפרה תעלה שקישרה אותו עם העורף. הבניין יצר בליטה בקו החזית, שהייתה מכותרת כמעט לחלוטין על ידי כוחות גרמניים, וסיפק נקודת תצפית טובה על העמדות הגרמניות סביבו.
במהלך הלחימה סביב הבניין הצליחו הגרמנים לכבוש את הקומה התחתונה שלו מספר פעמים, אך לא הצליחו להשתלט גם על קומותיו העליונות, ולכן נאלצו בסופו של דבר לסגת מהבניין. במהלך חודשיים, השתתפו בהגנת הבניין 29 חיילים. המתקפות על הבניין נערכו מדי יום, אך המגינים הסובייטים עמדו בלחץ. ב-23 בנובמבר, במהלך מתקפת נגד סובייטית, עברה כל סביבת הבניין לשליטה סובייטית וקו החזית נע מערבה.
מסיבה בלתי ברורה, התעמולה הסובייטית בחרה להציג את סמל פבלוב כמפקד הכוח במקום, על אף שקצין בשם אפנסייב הוא שפיקד על הגנת הבניין. יחד עם זאת, לפי אנטוני ביוור, אפנסייב נפצע והתעוור בשלב מסוים של הקרב ופבלוב פיקד על הקרב בפועל. פבלוב היה גם היחיד שקיבל את עיטור גיבור ברית המועצות עבור הלחימה במקום, בעוד שאר מגיני הבניין קיבלו רק מדליה, שניתנה לכל מאות אלפי החיילים שלחמו בקרב סטלינגרד.
בתקופת ברית המועצות הוצגה הלחימה על בית פבלוב כדוגמה מובהקת לאחוות העמים של ברית המועצות, שכן מגיני הבניין היו בני 9 לאומים שונים (ביניהם גם  חייל יהודי אחד - יידל חייט. הוא נהרג במהלך הקרבות).
לאחר מלחמת העולם השנייה שוחזר הבניין ועל הקיר הוצב שלט המתאר את גבורת מגיני הבניין ושמות המשתתפים בקרב. הכתובת הנוכחית של המבנה היא "רח' סובטסקייה, מס' 39".
לקריאה נוספת

ואסילי צ'ויקוב, המלחמה על סטלינגרד, עמוד 151 (בגרסה העברית)
Michael K. Jones, Stalingrad, How the Red Army Triumphed, chapter 6 Pavlov's house, pp. 145 - 162
הערות שוליים

↑  אנטוני ביוור בספרו סטלינגרד טוען כי אפנסייב התעוור בשלב מוקדם של הקרב ועל כן נטל פבלוב את הפיקוד.
הבניין בשנת 2006
ג'וזף סטאנרד

| --- | --- |

 לידה:  13 בספטמבר 1797 נוריץ', הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  7 בדצמבר 1830 (בגיל 33) נוריץ', הממלכה המאוחדת 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אסכולת נוריץ' 
 הושפע על ידי:  רוברט לדברוק 
 בן או בת זוג:  אמילי סטנארד 
 
ג'וזף סטאנרד (באנגלית: Joseph Stannard‏; 13 בספטמבר 1797 – 7 בדצמבר 1830) היה צייר ימי ונוף אנגלי, צייר פורטרטים ותחריטים. הוא היה חבר בולט בבית הספר לציירים בנוריץ'.
ביוגרפיה ומשפחה

ג'וזף סטאנרד נולד באזור ליד כנסיית סנט אנדרו, נוריץ'. הוא היה בנם הבכור של אברהם סטאנרד, מוזיקאי, ומרי בל, והוטבל על ידי הוריו ב־17 בספטמבר בסנט מייקל אט-פלי, נוריץ'. הוא למד בבית הספר היסודי בנוריץ' וכישרונותיו האמנותיים המוקדמים עודדו את הוריו לבקש מאמן הנוף הבולט ג'ון כרום לקחת על עצמו את ג'וזף כתלמיד. כרום היה באותה תקופה האמן החשוב ביותר של נוריץ', ושכר טרחתו היה גבוה מדי עבורם, ולכן העבירו את בנם כחניך לאמן רוברט לדברוק. לדברוק, שכבר העביר לו שיעורים בלתי פורמליים, הצליח ללמד את האמן הצעיר להיות שרטט מיומן, ובעל יכולת טובה לפתח את הסגנון שלו. כשהתרשם מכישרונו של סטאנרד, הוא ויתר על שכר הלימוד שלו, ואף הציע תשלום שנתי של 10 לירות שטרלינג כדי לפתות אותו לעבוד בסטודיו שלו. הוא שהה כתלמידו של לדברוק במשך שבע שנים, אבל אין עדויות להשפעת לדברוק על סגנונו האמנותי.
אחד מציוריו של סטאנרד הוצג באגודת האמנים נורוויץ' כבר בשנת 1811 (כשהיה בן 14), וקבל ביקורת חיובית על עבודתו ב"מרקורי נוריץ'" באוגוסט 1818, כשהוא בן 21.
בשנת 1820 הכיר את עמיתתו האמנית אמילי קופין, כנראה באמצעות פגישות של אגודת האמנים נורוויץ', ובשנת 1826 הם נישאו. היא הושפעה מביקורה בהולנד עם אביה, האמן דניאל קופין, שם הייתה לה ההזדמנות ללמוד את הטכניקות של אמני טבע דומם הולנדים. אמילי קופין סטאנרד הפכה לציירת בולטת של פירות ופרחים, שקיבלה שלוש מדליות זהב מאגודת נורוויץ' לאמנויות, וציירה 50 שנה לאחר מות בעלה.
סטאנרד היה במרכז משפחה אמנותית. בתו אמילי ואחייניתם אלואיז הרייט סטאנרד (1829–1915) היו אמנים, כמו גם אחיו הצעיר אלפרד (1806–1889).
סטאנרד חלה בשחפת וסבל מבריאות לקויה במשך רוב חייו המאוחרים. חברים וקרובי משפחה התכנסו לתמוך בו להתאושש באתר הנופש הגדול ביארמות', שם צייר את חוף יארמות' ואת המזח.
סטאנרד נפטר משחפת בשנת 1830, בן 33, לאחר שהתגורר בעיר כל חייו. הוא נקבר, יחד עם בת תינוקת ואחותו אלואיז, בכנסיית סנט ג'ון בנוריץ'.
קריירה

סטאנרד היה אחד החברים החשובים ביותר בבית הספר לאמנים של נוריץ'. היסטוריוני האמנות ג'וזפין וולפול ואנדרו המינגוויי מדרגים אותו כצייר החשוב ביותר בבית הספר אחרי ג'ון כרום וג'ון סל קוטמן.
בשנת 1816 היה סטאנרד אחד מכמה אמנים - שכללו את מורו הוותיק רוברט לדברוק ובניו, כמו גם את ג'יימס סילט וג'ון ת'ירטל - שהתנתקו מחברת האמנים נורוויץ' כדי להקים חברה משלהם. בהובלת לדברוק, שבעה מחברי אגודת נורוויץ' פתחו תערוכה בשם "השנים עשר של נורפוק וחברת האמנים נורויץ'", שהתקיימה בטברנה של שייקספיר. סטאנרד הציג חמש עבודות בשנה הראשונה לקיומה של החברה החדשה.
הוא התקשר עם התיאטרון בנוריץ', וצייר כמה תמונות ממופעי התיאטרון. בין השנים 1820–1829 הציג סטאנרד עבודות באקדמיה המלכותית לאמנויות ובמוסד הבריטי בלונדון. הוא הציג שמונה עבודות במוסד הבריטי מדי שנה בין השנים 1824 עד 1828.
קריירה > "תחרות השייט של אחר הצהריים"

בשנת 1823 הוא סבל ממצוקה כלכלית, מצב שהוקל זמנית על ידי חסותו של היצרן והיזם של נוריץ', ג'ון הארווי, שהזמין את סטאנרד לצייר את "הציור המשובח ביותר שאתה יכול". הציור "תחרות השייט של אחר הצהריים" (1824) הוצג לראשונה בשנת 1825, הוא יצירת שמן גדולה על בד המתארת מרוץ סירות אזרחי בו השתתפו כמעט 20,000 צופים (בתקופה בה אוכלוסיית נורוויץ' הייתה כ־50,000). המרוץ אורגן על ידי ג'ון הארווי, ששאף לקדם את העיר כנמל בינלאומי.
זוהי יצירת המופת של סטאנרד והעבודה החשובה ביותר שלו. הציור מציג פסטיבל גדול - חלקו אירוע ספורטיבי וחלקו אירוע חברתי - שנערך על נהר יארה בת'ורפ, מזרחית לנוריץ'. האירוע הקבוע, כלל תחרויות שייט וחתירה, פיקניקים, נאומים ומוזיקה. העבודה הכרוכה בהפקת הציור גרמה לכך שהוא קיבל עדיפות על כל ההתחייבויות האחרות של סטאנרד. עלויות הייצור הגבוהות הוטלו בסופו של דבר על סטאנרד ולא על הארווי, שמצבו הכלכלי הידרדר לאחר תום מלחמות נפוליאון.
בסצנה המתוארת אין דימויים מיתולוגיים, תחושת תחרות או פטריוטיות כלשהי, סטאנרד מראה את יופיו של המקום על ידי ציור החורש, הבניינים והשדות שמעבר לנהר, תוך שהוא משחזר את האירוע.
הציור זכה לשבחים על ידי העיתון "נורפוק כרוניקל", שתיאר את העבודה כ"מעניינת מאוד ואלגנטית". "הנוריץ' מרקורי" גם שיבח את ציורו של סטאנרד, וציין כי מדובר ביצירה בעלת מיומנות רבה, והוסיף כי מדובר בתערובת בולטת של עובדות ובדיה.
טכניקה

סטאנרד צייר בעיקר נופי נהר וחוף, בהשפעת עבודתם של אמנים הולנדים, שאת עבודותיהם למד והעתיק במהלך ביקור בהולנד בשנת 1821, שאולי היה בהשראת ביקור דומה של אשתו לעתיד ואביה בשנת 1820. במהלך ביקורו הוא שרטט את הנוף המקומי, תוך שהוא מתאר את הנהרות וקו החוף בעפרון.
ביקור זה בהולנד תרם לו לפיתוח טכניקת שמן חדשה והעמקת התעניינותו בנושאים ימיים, והייתה השפעה על כמות יצירותיו הימיות, שהיו רבות יותר מאשר אצל האמנים האחרים מבית ספר נורוויץ'. לדברי וולפול, הרואה בסטאנרד קרוב להיות הצייר הימי המשמעותי ביותר בבריטניה, ציוריו מסגירים את אהבתו לים כנושא, ומתוארים "במיומנות אינהרנטית ובכנות חזקה לייצר כמה מציורי הים הפואטיים והרגישים ביותר. של כל הזמנים".
רישומי העיפרון המושלמים שלו (ואולי כמה מציורי השמן שלו) נעשו במקום. הציורים נעשו לעיתים קרובות כהכנת לעבודות גדולות יותר. הוא היה צייר פורטרטים מוכשר, ובשנת 1818 קיבל עבודות לצייר מספר פטרונים.
גלריה

המעבורת של בקהאם
רוח קלה
סירות
ליד החוף
מעבורת עם בקר
נער דייג
פרט מהציור - תחרות השייט
טיוטות לציור "תחרות השייט"
הערות שוליים

↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Stannard, Joseph". Encyclopædia Britannica. 25 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 782.
↑  Freeman Marius O'Donoghue, Stannard Joseph, Dictionary of National Biography, 1885-1900 Volume 54
↑  C. Geoffrey (Charles Geoffrey) Holme, Herbert Minton Cundall, Studio international, The Norwich school; John ("Old") Crome, John Sell Cotman, George Vincent, James Stark, J. Berney Crome, John Thirtle, R. Ladbrooke, David Hodgson, M.E. & J.J. Cotman, etc., London, New York [etc.] "The Studio", 1920
↑  Walpole, Josephine (1997). Art and Artists of the Norwich School. Woodbridge, UK: Antique Collectors' Club.pp. 25-26
↑  William Frederick Dickes, The Norwich school of painting : being a full account of the Norwich exhibitions, the lives of the painters, the lists of their respecitve exhibits and descriptions of the pictures, London ; Norwich : Jarrold & Sons, 1905
↑  Walpole, Josephine (1997). Art and Artists of the Norwich School. Woodbridge, UK: Antique Collectors' Club.pp. 55
↑  Fawcett, Trevor (1977). "Thorpe Water Frolic". Norfolk Archaeology. 36 (4): 393–398.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 122203232  ISNI: 0000 0000 6681 1456  RKD: 74681  SNAC: w6kw7n85  ULAN: 500014891  VIAF: 25479062   WorldCat (עם VIAF): 25479062 
ג'ורג' קלינט, דיוקן של ג'וזף סטאנרד
ג'וזף סטאנרד, תחרות השייט, אחר הצהריים
בית רוזנפלד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים 
 על שם:  שלמה רוזנפלד
 מיקום:  הרצליה 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1935
 תאריך פתיחה רשמי:  1935 
 קואורדינטות:  32°10′09″N 34°50′24″E﻿ / ﻿32.169055555556°N 34.839888888889°E﻿ / 32.169055555556; 34.839888888889
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) בית רוזנפלד(למפת נתניה רגילה) בית רוזנפלד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית רוזנפלד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית רוזנפלד  he בית רוזנפלדhe בית רוזנפלדמפת  __ הרצליה (in English: Herzliya)  __ כפר שמריהו (in English: Kfar Shmaryahu) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רשפון (in English: Rishpon) (מועצה אזורית חוף השרון (in English: Hof HaSharon Regional Council)) מצפון-מזרח: __ רעננה (in English: Ra'anana) ממזרח: __ גבעת ח"ן (in English: Givat Hen) (מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council)), __ הוד השרון (in English: Hod HaSharon) מדרום: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ גליל ים (in English: Glil Yam) (מועצה אזורית חוף השרון), __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית רוזנפלד הוא אתר מורשת הנמצא בהרצליה. המבנה נבנה בשנת 1935 עבור משפחת רוזנפלד ושומש כמבנה מגורים. במסגרת עבודת מחקר לאיתור מבנים לשימור בעיר, הוכרז בית רוזנפלד כמבנה הראוי לשימור בעיקר בזכות הערך האדריכלי שבו.
היסטוריה

בשנת 1935 הזמין שלמה רוזנפלד בניין אשר תכנן, הנדס ובנה אותו נחום הופברג.
המבנה הוא בעל 3 קומות. בהסכם הבנייה בין נחום הופברג למשפחת רוזנפלד אשר נחתם ב-25 בפברואר 1935, סוכם שהבנאים מחויבים לגמור את העבודות בקומה הראשונה לא יאוחר מ-25 במרץ 1935, חודש לאחר חתימת ההסכם. את העבודות בקומה השנייה עליהם לגמור עד 25 במאי 1935, 3 חודשים לאחר חתימת ההסכם, והעבודות בבניין כולו (החלק החיצוני בלבד) לא יאוחר מ-25 ביוני 1935, 4 חודשים לאחר חתימת ההסכם. מיום סיום העבודה על החלק החיצוני של הבניין, על הבנאים לגמור את העבודה על פנים הבניין תוך שבועיים.

היה זה הבית הראשון בתולדות הרצליה וסביבתה בעל 3 קומות ו-10 יחידות דיור.
במהלך השנים התגוררו בבנין אנשים שונים. תחילה, כאשר הבניין רק נבנה, התגוררה בו משפחת רוזנפלד בלבד. עם הזמן הצטרפו דיירים נוספים לבניין והתווספו לתוכו משרדי רופאים רבים, וזו הסיבה לכך שאנשים קוראים לו "בית הרופאים" למרות שהשם לא היה רשמי מעולם.
היסטוריה > משפחת רוזנפלד

שלמה רונפלד (1894-1982) אשר על שמו נקרא "בית רוזנפלד", נולד לרבי יעקב (1858-1901) ומאשה (שנת פטירה 1920) בוורשה שבפולין.

היו לו 9 אחים ואחות אחת וביניהם אהרון, אברהם ובועז. יעקב היה סוחר ויבואן. לאחר מותו בגיל 43 כאשר שלמה היה בן 7, ביקש שלמה להמשיך את דרכו ובנוסף ללימוד התורה בבית הספר "הדר" התקבל לבית ספר למסחר. עם התבגרותו המשיך את עסקיו של אביו יחד עם אמו עד מותה וגדל להיות סוחר ויבואן עמיד. הייתה לו רשות לצאת מן האזור היהודי לענייני מסחר והוא היה הסוחר המוביל בפולין באותה תקופה.
בראיון שפורסם בעיתון "הרצליה שלי", שלמה מספר שעלה לארץ עקב התמונה "גלות" של שמואל הירשנברג ובה מתוארת קבוצה של יהודים, תשושים ועייפים עם מקלות ותרמילים על גביהם.

ב-1925, כאשר שלמה ואחיו אהרון ובועז עלו לארץ, הוא ירד בנמל חיפה וישירות הגיע להרצליה ובה התיישב בצריף ברחוב ויצמן 27. הוא בא במטרה לקדם את עסקי החקלאות ואפילו הביא לארץ את הטרקטור הראשון.

מכל שלושת האחים רק שלמה נשאר בארץ, בועז ירד לבלגיה וב-1927 אהרון חזר לפולין.

ב-1935 בנה את בית רוזנפלד בהנדיב 14. בגיל חמישים נישא לאלמנה בשם הלה אשר התגוררה בביתו. לאחר 9 שנים, ב-1953, נפטרה הלה.

מאז יסודה של ה"הגנה" בהרצליה שלמה היה פעיל בה ובזכות ניסיונו הרב, ידיעתו של החוק וחוכמתו האנשים הוותיקים, החשובים והמשפיעים ביותר בהרצליה התייעצו איתו בענייני העיר.

שלמה נפטר עקב מחלה בשנת 1982, בגיל 88, ונקבר בהרצליה.

בשמת 1937, חזר יעקב, בנו של אהרון, הקרוי על שם סבו, לארץ והתגורר בביתו של שלמה רוזנפלד.
היסטוריה > נחום הופברג

נחום הופברג (1904-1947), נולד ברוסיה. הוא למד בנייה בגמנסיה והפך לבנאי מוסמך.

באותה תקופה לא היו מהנדסים בהרצליה ולכן נחום הופברג שימש גם כמהנדס, גם כבנאי וגם כאדריכל.

ידוע על שני בתים שנחום הופברג בנה, הראשון הוא בית רוזנפלד והשני הוא בית מספר 29 ברחוב קהילות ציון בהרצליה, בבית זה התגורר הופברג עם משפחתו וביניהם אסתר הופברג ובתיה קלישוב שמתגוררת בו עד היום.

בגיל 43 נפטר נחום הופברג ממחלה.
ארכיטקטורה

הבית הוכרז כמבנה לשימור בשל סגנון הבנייה הייחודי שלו. המבנה נבנה בסגנון בניה שנקרא הסגנון הבינלאומי או הסגנון המודרני המוקדם אשר שלט ברוב הערים בארץ באותן שנים. סגנון זה התפתח בארץ בשנות השלושים עם עלית העולים החדשים הרבים (רובם ממוצא גרמני). סגנון זה היה נפוץ באירופה ולכן עם העלייה התפשט גם בארץ, בית רוזנפלד היה בין הבתים הראשונים בעיר אשר נבנו בסגנון זה.
המבנה תואם למאפיינים רבים של סגנון בנייה זה וביניהם:
חוסר סימטריה. השילוב של גדלים ונפחים שונים בחלקים שונים של הבניין. משחק זה עם חוסר הסימטריה ניתן לראות בעיקר בבנינים של טיח.
מרפסות. המרפסות נפוצות מאוד גם בימינו.
פתחים רבים. לבנינים אשר נבנו בסגנון בניה זה היו פתחים רבים, בעיקר חלונות. פתחים אלה נועדו לאוורור וקירור הבית.
גג שטוח. בבנינים בסגנון בניה זה לרוב יש גג שטוח המשמש לבריכה (כמו בבית רונפלד), גינה, מקום מפגש ועוד.
פרטים רבים בבית שומרו עוד מתקופת בניתו או שוחזרו. כיום הבית נראה כמעט כמו שנראה ב-1935. למשל, רוב דלתות העץ והמשקופים נשארו למרות שבמספר דירות הם הוחלפו. כמו כן, בחזית הבניין עדיין עומדות הדלת ותיבות הדואר המקוריות מעץ. עם זאת, במשך הזמן נוספו למבנה חלונות ופתחים למזגנים. אך השינוי הגדול ביותר חל בגג הבניין, הגג שונה לחלוטין בשל הוספת יחידות הדיור וחדר השירות על הגג. בנוסף, תקופה מסוימת הייתה בריכה על גג הבניין אשר השפיעה גם היא על המבנה.
ראו גם

בית דבור
בית וייס
המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
לקריאה נוספת

שירלי חובב וריבה זהר, הנדיב 14 - תיק תיעוד - עיריית הרצליה.
הערות שוליים

↑  הסכם תחילת בניית הבית.
↑  ארכיון הרצליה.
↑  ב.צ. אופז, ראשוני הרצליה מספרים: שלמה רוזנפלד סוחר יהודי אמיד ונודד שביקש היאחזות באדמת מולדת, "הרצליה שלי", יוני 1981.
↑  שירלי חובב וריבה זהר, הנדיב 14 - תיק תיעוד - עיריית הרצליה.