stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרשת לילהאמר
הערות שוליים

↑  אילן לוקאץ', ‏הקללה שרודפת את המוסד | לא טעות בזיהוי: האמת על חיסול המלצר בנורווגיה ומה קרה ללוחמים, באתר ‏מאקו‏, 30 ביוני 2023
↑  נעם נחמן טפר, לילהאמר - תיק פתוח, עמ' 41, 45-61, 29
↑  נעם נחמן טפר, לילהאמר - תיק פתוח, עמ' 41
↑  גד שמרון, המוסד והמיתוס, עמ' 175
↑  נעם נחמן טפר, לילהאמר - תיק פתוח, עמ' 29
↑  נעם נחמן טפר, לילהאמר - תיק פתוח, עמ' 91, 83
↑  מיכאל בר-זוהר וניסים משעל, המוסד, עמ' 186
↑  חמישה נעצרו בנורווגיה בעקבות רצח מרוקאי, דבר, 26 ביולי 1973
↑  בירושלים מקווים שלא ייפגעו היחסים עם נורוגיה, דבר, 29 ביולי 1973
↑   עופר אדרת, הלוחם שפרש מ"המוסד" כדי לגדל פרחים, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2015
↑  עצור שישי נחקר בעניין הרצח בנורווגיה - מקור באוסלו קושר החשודים עם "הליגה להגנה יהודית", דבר, 27 ביולי 1973
↑  הרב כהנא מתכנן ארגון יהודי עולמי שיגיב בטרור נגד טרור, דבר, 20 בספטמבר 1972
↑  טרם ניתן להיפגש עם הישראלים שנעצרו בנורוגיה, דבר, 30 ביולי 1973
↑  אוסלו מסרבת להתיר פגישה עם הישראלים שנעצרו, דבר, 31 ביולי 1973
↑  טיים "צוות ישראלי" לחיסול רוצחי מינכן, דבר, 31 ביולי 1973
↑  אורי דן, "האדם השני" בלילהאמר, מעריב, 10 באוגוסט 1973
↑  לכידת החשודים - בגלל אמצעי הבטחון שננקטו לרגל נוכחות וילי בראנדט", מעריב, 3 באוגוסט 1973
↑  יוסי מלמן, הפרוטוקולים של המחדל בלילהאמר נחשפים, באתר מעריב אונליין, 2 ביולי 2013
↑  שלמה גינוסר, ה-6 בנורווגיה יידונו בבי"ד מיוחד לביטחון מדינה, דבר, 5 באוגוסט 1973
↑  שלמה גינוסר, היחסים בין נורווגיה לישראל יישארו תקינים בטווח הארוך, דבר, 8 באוגוסט 1973
↑  מיכאל בר-זוהר וניסים משעל, המוסד, עמ' 187
↑  גד שמרון, המוסד והמיתוס, עמ' 177
↑  יוסי מלמן ודן רביב, מלחמות הצללים: המוסד וקהילת המודיעין, הוצאת ידיעות ספרים, 2012, עמודים 210-211.
↑   יוסי מלמן, האם הפיאסקו של המוסד נבע מטעות של מרגל־על, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2020
אקונרג'י

| --- | --- |


הפארק הסולארי ראטסטי, רומניה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  ת"א
 סימול:  ECNR
 שווי שוק:  1.38 מיליארד ש"ח (25 בפברואר 2025)
 יו"ר:  שלמה זוהר
 מנכ"ל:  אייל פודהורצר
  
 www.econergytech.com
אקונרג'י (באנגלית: Econergy) היא חברת אנרגיה מתחדשת ישראלית העוסקת בייזום, פיתוח, הקמה ותפעול של מתקנים לייצור חשמל מאנרגיה סולארית, אנרגיית רוח ופתרונות אגירה באירופה. החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב במדד ת"א-טכנולוגיה. החברה עוסקת בייזום, מימון ותפעול של מתקנים לייצור חשמל מאנרגיה סולארית ורוח ופתרונות אגירה.
מנכ"ל החברה הוא אייל פודהורצר.
היסטוריה

בשנת 2009 הקימו אייל פודהורצר ויואב שפירא את אקונרג'י והחלו ליזום פרויקטים סולאריים מסחריים של עד 50kWp על גגות מבני תעשייה ומבנים חקלאיים. עד שנת 2011 יזמו והקימו 1.2MWp במימון מלא מבנק לאומי.
בשנת 2011, אקונרג'י ביצעה את רכישת הפרויקט הראשון שלה באיטליה במימון בנק Intesa Sanpaolo(אנ'). להשקעה זו ולשתי רכישות נוספות בהיקף כולל של כ-30 מיליון אירו הצטרפה קרן הליוס(אנ').
בהמשך, גם חברת אנלייט וקרן נוי הצטרפו להשקעות בפרויקטים נוספים, כאשר סך כל ההשקעות עמד על כ-130 מיליון אירו עבור כ-38MW של פרויקטים. פרויקטים נוספים שרכשה וניהלה אקונרג'י בוצעו עם שותפים מאירופה וביניהם קרן אקוויטקס (Equitex) וקרן ארגרין (Rgreen).
אקונרג'י נחשבת כאחד היזמים, משקיעים ומנהלים הגדולים ומובילים באיטליה במהלך 10 השנים האחרונות.
היסטוריה > הנפקה

החברה התאגדה כחברה פרטית באנגליה בשנת 2020 לשם ריכוז כלל הפעילות של המייסדים. בפברואר 2021 נרשמה החברה בישראל ולאחר הגשת תשקיף ביולי 2021, החלה החברה להיסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. באוקטובר 2021 נכללה החברה במדד תל אביב טק-עילית ובדצמבר 2021 הנפיקה החברה אג"ח להמרה והשלימה גיוס של כ-242 מיליון ש"ח.
פעילות

אנרגיה סולארית (Solar PV) - אקונרג'י מפתחת מתקנים סולאריים פוטו-וולטאיים (PV) תוך שימוש במודולים מתקדמים, לעיתים קרובות מודולים דו-צדדיים (bifacial), שקולטים אור משני צידיהם ובכך מגבירים את תפוקת האנרגיה. החברה מתמקדת באופטימיזציה של שילוב טכנולוגיות חדשניות, דוגמת מערכות מעקב סולארי ופלטפורמות דיגיטליות לניטור וניהול.
אנרגיית רוח (Wind Energy) - בפרויקטי רוח, אקונרג'י עושה שימוש בטורבינות בטכנולוגיות המבטיחות ביצועים גבוהים גם בתנאי רוח מתונים. קיים מיקסום של השילוב עם מערכות ניהול חכמות לניטור בזמן אמת ולתחזוקה מונעת. החברה מתמקדת בטכנולוגיות הממזערות השפעות סביבתיות לצד פתרונות יעילים בשוק.
אגירת אנרגיה (Energy Storage - BESS) - בתחום אגירת האנרגיה, אקונרג'י מפתחת פרויקטי אגירת אנרגיה מבודדים או משולבים עם שדה סולארי, על מנת לשפר את יעילות הניצול של האנרגיה המיוצרת ולספק מענה לביקושי אנרגיה משתנים. החברה מקימה מערכות סוללות מתקדמות ומתמקדת בשיפור יציבות רשת החשמל תוך שילוב פתרונות אנרגיה מתחדשת. החברה מתמחה באופטימיזציה של שילוב טכנולוגיות מתקדמות, כגון תוכנות חכמות לניהול אנרגיה וכלי ניתוח חזוי, כדי להבטיח יעילות תפעולית ואמינות.
שותפויות > קרן RGreen

בשנת 2017 רכשו יחד פורטפוליו של 4MW מתקני ביוגז בהשקעה כוללת של 25 מיליון אירו כולל 15 מיליון אירו חוב בנקאי.
בשנת 2018 השקיעו יחד בפרויקטים פוטו-וולטאים באיטליה ורכשו 8 מתקנים בהספק כולל של 14.5MW בהשקעה כוללת של 42 מיליון אירו כולל חוב בנקאי של כ-20 מיליון אירו.
בשנת 2022 נכנסה RGreen לשותפות אסטרטגית עם אקונרג'י אנגליה, חברת האחזקות והתפעול של הפרויקטים של אקונרג'י אנרגיה מתחדשת בע"מ בהשקעה בסך של 250 מיליון אירו שהתחלקה להשקעת אקוויטי - רכישת 20% מאקונרג'י אנגליה בסך 87.5 מיליון אירו לפי שווי של 350 מיליון אירו לפני הכסף ובנוסף, השקעה ייעודית בסך 163 מיליון אירו לפיתוח והקמת פרויקטים במדינות הפעילות באירופה, ביניהם פרויקט Parau של 92MW ברומניה ועוד.
בשנת 2024 הקרן חתמה על מזכר כוונות בה הודיע כי בכוונתה להשקיע עוד 50 מיליון אירו באקונרג'י אנגליה.
שותפויות > הפניקס חברה לביטוח

בשנת 2022 נכנסה הפניקס חברה לביטוח לעסקת שותפות אסטרטגית בהשקעה של 150 מיליון אירו לטובת פיתוח והקמה של פרויקטים בפולין ורומניה, ביניהם פרויקט Resko פרויקט הסולאר הראשון של החברה בפולין בהספק של 52MW, פרויקט Oradea ברומניה ועוד עבור אחזקה של 49% מהפרויקטים.
שותפויות > קרן RIVAGE

בפברואר 2024 חתמה אקונרג'י אנגליה על הסכם עם קרנות של Rivage Investment להעמדת הלוואה לאקונרג'י אנגליה לצורך פיתוח הקמה ורכישה של פרויקטים של החברה באירופה ובבריטניה בהיקף כולל של כ-150 מיליון אירו.
פריסה גלובלית

|  | איטליה | רומניה | אנגליה | פולין | ספרד | יוון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פוטוולטאי ורוח | 2.1GW | 2.1GW | 1.5GW | 1GW | 470MW | 1GW |
| אגירה | 2.1GW |  | 6.5GWh | 2.4GWh |  |  |
סך הכל כ-8GW פרויקטי פוטו-וולטאי ורוח וכ-11GWh פרויקטי אגירה.
פריסה גלובלית > פרויקטים מרכזיים

הפארק הסולארי ראטסטי (אנ') ברומניה: הפרויקט הפוטו-וולטאי הפעיל הגדול ברומניה בהספק של 155MW המספק חשמל לכ-100,000 בתי אב, חובר בנובמבר 2023. החברה יזמה את הפרויקט והכניסה את נופר אנרגיה כשותף (50%) לטובת מימון הקמה של הפרויקט. לאחר הפעלת הפרויקט החברה קיבלה מימון פרויקטלי בסך של 60 מיליון אירו, מבנק Raiffeisen. המימון ניתן על אף סיכון החשיפה למחירי השוק ברומניה. עלות הקמת הפרויקט עמדה על 102 מיליון אירו. בפרויקט למעלה מ-230,000 פאנלים סולאריים. החשמל המופק הוא בזרם ישיר (DC) ובכדי להזרים רשת הארצית נדרשים מספר תהליכים הממירים אותו לזרם חילופין (AC). בסמוך לפאנלים הקימה החברה תחנת כוח שתפקידה לקלוט את החשמל ולהזרימו לרשת החשמל המרכזית.
פרויקט Resko פרויקט פוטו-וולטאי הראשון של החברה בפולין שחובר במהלך 2024 וכן הפרויקט הראשון במסגרתו נחתם הסכם למכירת החשמל במחיר קבוע לטווח ארוך, PPA וירטואלי עם חברה רב-לאומית, מהגדולות בעולם. הספק הפרויקט עומד על 52MW. בפרויקט שותפה הפניקס חברה לביטוח ב-49% וכן התקבל מימון פרויקטלי מבנק PKO, בסך של 33 מיליון אירו.
פרויקט Swangate פרויקט האגירה הראשון של החברה שחובר במהלך 2024 באנגליה. הספק הפרויקט עומד על 102MWh והוא בבעלות מלאה של החברה. במהלך 2024 חתמה החברה על הסכם מימון פרויקטלי עם הבנק המוביל גולדמן סאקס בסך של כ-30 מיליון אירו.
הערות שוליים

1 2  TASE, דף הבית - מאיה – מערכת אינטרנט להודעות | הבורסה לניירות ערך, באתר מאיה
1 2 3  פרי אמסלם, חשמל ירוק כחול-לבן: החברה הישראלית שעומדת מאחורי שני פרויקטי ענק ברומניה, באתר ynet, 16 באפריל 2024
↑  עומר רגב, אייל פודהורצר, מנכ"ל אקונרג`י: "המחצית השנייה של 2023 משמעותית עבור החברה, שעוברת משלב הגיוסים לשלב המימושים וחיבורים ראשונים", באתר funder.co.il
↑  קילו-ואט פיק - מדד המציין את ההספק המקסימלי שמערכת סולארית יכולה לייצר בתנאים אידיאליים (למשל, בצהריי יום שמשי בהיר)
1 2  חזי שטרנליכט, אקונרג'י בונה הנפקת ענק על מוניטין יזמי ותוכניות שאפתניות, באתר כלכליסט, 21 באפריל 2021
↑  Econergy reaches nearly 20 MWp of operational solar in Italy
1 2  Molly Green, Econergy Group secures funding for 102MWh Swangate storage project, Solar Power Portal, ‏2024-09-09 (באנגלית אמריקאית)
1 2   יורם גביזון, אקונרג'י מצטרפת באיחור לחגיגת האנרגיה המתחדשת לפי שווי של חצי מיליארד יורו, באתר TheMarker‏, 21 באפריל 2021
↑  אתי אפללו, אקונרג'י במו"מ להשקעה נוספת של קרן RG, בהיקף של 50 מיליון אירו, באתר ביזפורטל, 15 בספטמבר 2024
↑  חזי שטרנליכט, הפניקס תוכל להיכנס כשותפה בפרויקטי אנרגיה מתחדשת של אקונרג'י, באתר כלכליסט, 16 בפברואר 2022
↑  אקונרג'י מכריזה על עסקה חדשה ותיקח הלוואה של 150 מיליון אירו, באתר אייס, 8 בפברואר 2024
↑  נכון לרבעון שלישי של 2024
↑  Cum arată cel mai mare parc fotovoltaic din sud-estul Europei, inaugurat în Argeș. Are suprafața a 200 de terenuri de fotbal, Știrile ProTV (ברומנית)
↑  אקונרג’י - לאחר הסכם המימון, הסכם PPA ראשון לפרויקט Resko בפולין, באתר sponser, ‏2024-11-05
יחסי החוץ של האימפריה הרוסית

הצאר פיוטר הגדול שינה רשמית את שם המדינה מרוסיה הצארית לאימפריה הרוסית בשנת 1721 והפך לקיסר הראשון שלה.
יחסי החוץ של האימפריה הרוסית מכסה את תקופת יחסי החוץ הרוסיים החל ממדיניות רוסיה הצארית (עד 1721) ועד סוף האימפריה הרוסית בשנת 1917. תחת האוטוקרטיה הצארית של המערכת, הקיסרים/קיסריות (לפחות תאורטית) קיבלו את כל ההחלטות העיקריות באימפריה הרוסית, כך שאחידות של מדיניות וכוחנות נוצרו במהלך משטרים ארוכים תחת מנהיגים חזקים כמו פיוטר הגדול (1682–1725) ויקטרינה הגדולה (1762–1796). עם זאת, כמה קיסרים חלשים שלטו - כמו ילדים עם יורש עצר בשלטון - ועלילות רבות והתנקשויות התרחשו. תחת שליטים חלשים או בעת שינויים מהירים על כס המלוכה, נוצרה חוסר יציבות מסוימת ואפילו כאוס בתחום יחסי החוץ.
רוסיה מילאה תפקיד מינורי יחסית במלחמות נפוליאון עד 1812, כאשר הצבא הרוסי הקיסרי השמיד כמעט את צבאו הענק של נפוליאון כשפלש לרוסיה. רוסיה מילאה תפקיד מרכזי בתבוסת נפוליאון ובקביעת תנאים שמרניים להחזרת אירופה האריסטוקרטית בשנים 1815–1848. רוסיה ניהלה כמה מלחמות עם האימפריה העות'מאנית בשנים 1568–1918 ובשנת 1856 הפסידה רוסיה את מלחמת קרים לקואליציה שכללה את בריטניה הגדולה, צרפת והאימפריה העות'מאנית. מלחמות קטנות נוספות פרצו בסוף המאה ה-19.
במשך שלוש מאות שנים, מימיו של איוואן האיום (1547–1584), התרחבה רוסיה לכל הכיוונים בקצב של 18,000 מיילים רבועים בשנה והפכה למעצמה הגדולה ביותר מבחינת גודל השטח (בסין היו יותר אנשים אבל הרבה פחות כוח צבאי או כלכלי או דיפלומטי). ההתרחבות הביאה לממשל הרוסי קבוצות אתניות מיעוטיות רבות שהיו בעלות דתות ושפות משלהן. המערכת הפוליטית הרוסית הקיסרית הייתה אוטוקרטיה שנשלטה על ידי הצאר; בימיה המאוחרים התערער השלטון על ידי קבוצות מהפכניות שונות שהפכו במידה רבה לבלתי יעילות תחת מדינת משטרה קשוחה ששלחה אלפים רבים ממתנגדיה לגלות בסיביר הנידחת. ההתפשטות הטריטוריאלית הסתיימה במידה רבה בשנות 1850, אך הייתה תנועה כלשהי דרומה לעבר אפגניסטן והודו, מה שהטריד מאוד את בריטניה, ששלטה בהודו. האויב ההיסטורי העיקרי של רוסיה היה האימפריה העות'מאנית, ששלטה על הכניסה של רוסיה לים התיכון. קיסרים מאוחרים יותר נתנו חסות למורדים הסלאבים בבלקן נגד העות'מאנים. סרביה תמכה במורדים נגד אוסטריה ורוסיה עמדה מאחורי סרביה, שהייתה (כמו רוסיה) אורתודוקסית מזרחית בדתה וסלאבית בתרבותה. בעלת בריתה העיקרית של רוסיה משנות 1890 הייתה צרפת, שנזקקה לגודל ולכוח הרוסי בכדי להתמודד עם האימפריה הגרמנית המתחזקת (נוסדה בשנת 1871).
רוסיה נכנסה למלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 נגד גרמניה, אוסטריה והאימפריה העות'מאנית כדי להגן על ממלכת סרביה, ולהשיג גישה לים התיכון על חשבון האימפריה העות'מאנית. עזרה כספית הגיעה מבעלי בריתה בריטניה וצרפת. הצבא הרוסי דשדש, כמו גם המערכת הפוליטית והכלכלית. הרוסים איבדו אמון בקיסר הכושל ניקולאי השני. כתוצאה מכך נוצרו שתי מהפכות בשנת 1917 שהרסו את האימפריה הרוסית והובילו לעצמאותן של המדינות הבלטיות, פינלנד, פולין (לזמן קצר) אוקראינה ושלל מדינות לאום קטנות יותר כמו גאורגיה. לאחר לחימה עזה במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה (1917–1922) עם מעורבות בינלאומית, משטר קומוניסטי חדש תחת שלטונו של לנין הבטיח את השליטה על כל שטחי רוסיה והקים את ברית המועצות בשנת 1922 (לתקופה הבאה של יחסי החוץ רוסיים ראו יחסי חוץ של ברית המועצות ויחסי החוץ של רוסיה).
אסטרטגיה

התרחבות גאוגרפית באמצעות לוחמה והסכמי אמנה הייתה האסטרטגיה המרכזית של מדיניות החוץ הרוסית מתקופת המדינה המוסקובית הקטנה במאה ה-16 ועד מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914. המטרות היו השגת טריטוריה, נמלי מים חמים והגנה על הנצרות האורתודוקסית. הנשק העיקרי היה הצבא הרוסי הקיסרי הגדול שהפך למאומן יותר ויותר, אך הכלכלה המקומית הייתה בלחץ מתמיד בכדי לספק את הכספים הדרושים. אף על פי שהיו מדי פעם תבוסות ותקלות, מרבית השנים היו מוצלחות עד שנות 1900.
אסטרטגיה > מערב: פולין והמדינות הבלטיות

מצפון מערב, רוסיה ניהלה מאבק בן מאה שנים נגד שוודיה על השליטה בים הבלטי. האימפריה הצליחה בשנות 1720 והשיגה לא רק גישה לים אלא גם בעלות על פינלנד והמדינות הבלטיות: לטביה, ליטא ואסטוניה. במערב התרחשה סדרה של מלחמות עם פולין וליטא, ואחריה נערך משא ומתן עם פרוסיה ואוסטריה שהעניקו לרוסיה שליטה על מרבית אוקראינה, ונתח גדול מפולין. נפוליאון אתגר את הרוסים ללא הצלחה באופן ישיר עם פלישתו בשנת 1812 לרוסיה. רוסיה תפסה שטחים נוספים והפכה למעצמה גדולה, עם עמדה משמעותית בענייני אירופה משנת 1814 עד 1840.
אסטרטגיה > דרום: העות'מאנים והקווקז

מדרום הסכסוך עם האימפריה העות'מאנית נמשך מאות שנים. רוסיה לקחה שטחים שהיו בידי העות'מאנים בעבר, כמו חצי האי קרים, והפכה למגינה הפוליטית החזקה של הנוצרים האורתודוקסים בבלקן, וגם לנוצרים בעבר הקווקז. התבוסה הגדולה ביותר בתולדות ההתרחבות הרוסית הגיעה במלחמת קרים (1854–1856), שכן הבריטים והצרפתים הגנו על שלמות האימפריה העות'מאנית. עם זאת, הצארים השיבו במידה רבה את הפסדיהם עד 1870.
אסטרטגיה > מרכז אסיה

מדרום-מזרח, רוסיה תפסה את השלטון בחלקים גדולים מהשטחים במרכז אסיה בה התגוררו מוסלמים ממוצא טורקי. אף על פי שחלק מהמתיישבים הרוסים נשלחו לקזחסטן, בדרך כלל אליטות מקומיות מובילות נותרו בשלטון כל עוד היה ברור שרוסיה שולטת במדיניות החוץ והצבא. הזרם המרכזי של ההתפשטות הגיע לבסוף לאפגניסטן באמצע המאה ה-19, מה שהוביל למשחק הגדול במלחמות חוזרות ונשנות נגד השבטים האפגניים והיה כרוך יותר ויותר באיומים נגד נגד הבריטים, שהיו נחושים להגן על אחזקותיהם הגדולות בתת היבשת ההודית.
אסטרטגיה > המזרח הרחוק: סין ויפן

לבסוף, ההתרחבות למזרח הרחוק, כאשר מתנחלים רוסים עברו למחוזות הכרייה והחקלאות בסיביר והשתלטו על שבטים מקומיים ובנו ערים, מבצרים, מחנות כלא לאורך הרכבת הטרנס-סיבירית. אוכלוסיית סיביר הכוללת הייתה רק מיליון וחצי מיליון בשנת 1800, אך הגיעה ל-9 מיליון בשנת 1914, מתוכם מיליון פושעים וגולים פוליטיים.
כדי לבנות נוכחות באוקיינוס השקט, תפסה רוסיה כ-400,000 מ"ר של שטח כמעט בלתי מיושב מידי שושלת צ'ינג בסין בשנים 1858–1860. היא שלחה מתיישבים ושבויים, כך שאחזקותיה מוולדיווסטוק צפונה לאורך ים יפן הגיעו ל-310,000 מ"ר בשנת 1897. רוסיה מילאה תפקיד כלכלי משמעותי מזרחה לאזורי שינג'יאנג ומנצ'וריה בסין, באמצעות אמנת סנקט פטרבורג (1881), הלוואות לממשלת סין, רשתות סוחרים, ובניית הרכבת המזרחית הסינית, סניף של הרכבת הטרנס-סיבירית, דרך מנצ'וריה לאוקיינוס. בינתיים, בסוף המאה ה-19, האימפריה היפנית התרחבה למנצ'וריה ובעיקר לקוריאה. היא הציעה עסקה לפיה לרוסים יהיה תפקיד שולט במנצ'וריה וביפן בקוריאה. הצאר, שבז ליפנים, סירב בבוטות. במלחמת רוסיה-יפן יפן הדפה את צבא רוסיה בקרקע והטביעה את צי אוניות הקרב הרוסיות הראשי. יפן השתלטה על קוריאה ועל המחצית הדרומית של הרכבת המזרחית הסינית.
ההתרחבות הרוסית הגיעה לצפון אמריקה, עם פעולות סחר קטנות בפרוות באלסקה, יחד עם מיסיונרים שנשלחו להרצות בפני הילידים. בשנת 1861 הפסיד הפרויקט כסף רב, החברה הרוסית-אמריקאית שניהלה את הסחר באזור ספג התנגדות של ממש מאנשי המושבות ולא ניתן היה להגן על השטחים מבריטניה. ברכישת אלסקה בשנת 1867 השטח נמכר לארצות הברית תמורת 7.2 מיליון דולר.
עד 1793

הצאר היה מעצב מדיניות החוץ, לכן זו יכלה לעבור שינויים רבים לפעמים באופן רדיקלי ובן לילה. הדוגמה המפורסמת ביותר הגיעה כאשר בשנת 1762, במהלך מלחמת שבע השנים, הקיסרית יליזבטה כמעט הרסה את פרידריך הגדול ששלט בממלכת פרוסיה ואז היא מתה לפתע. הצאר החדש פיוטר השלישי היה חברו של פרידריך, ששרד באופן בלתי צפוי וכינה אותו "נס בית ברנדנבורג" ובתקופה זו היחסים בין המדינות הלכו והתחממו.
עד 1793 > היחסים עם שוודיה

בימי הביניים התנהלו כמה מלחמות בין השוודים לרוסים ו-11 מלחמות התנהלו בין רוסיה לשוודיה מאז המאה ה-15. במלחמות אלה כוחות רוסיים עלו לרוב על השוודים, שלעיתים קרובות עמדו על מקומם בקרבות כמו נארווה (1700) וסוונסקסונד (1790) בשל הארגון הצבאי המוגבל של שוודיה.
הנושא המרכזי בשנים 1600–1725 היה המאבק בין שוודיה לרוסיה על השליטה בים הבלטי, כמו גם על השטחים סביבו. בסופו של דבר רוסיה יצאה המנצחת, ושוודיה איבדה את מעמדה כמעצמה מרכזית. בשנת 1610 צעד הצבא השוודי למוסקבה בפיקודו של יאקוב דה לה גארדי. בשנים 1623–1709, המדיניות השוודית, במיוחד תחת גוסטבוס אדולפוס (1611–1632) וקרל ה-12 (1697–1718), עודדה ותמכה צבאית באופוזיציה להגמוניה הרוסית המוסקבאית. גוסטבוס אדולפוס נלחם במלחמת אנגריה נגד רוסיה, שהסתיימה בשנת 1617 עם חוזה סטולבובו, שהדיר את רוסיה מהים הבלטי. התבוסה הדרמטית ביותר בשוודיה בשדה הקרב הגיעה בשנת 1709 בקרב פולטאבה, בניסיון להפקיר את מנהיג המרידה האוקראיני מזאפה.
עד 1793 > פיוטר הגדול

פיוטר הגדול (1672–1725) השתלט על רוסיה בשנת 1695. הוא הרחיב מאוד את שטחה של רוסיה תוך שהוא מקבל גישה לנמלים בים הבלטי, השחור והכספי. מפקדיו הרוסים היו אלכסנדר דנילוביץ' מנשיקוב ובוריס שרמטייב. לפני פיוטר, רוסיה הייתה מבודדת במידה רבה מענייני אירופה במונחים לא רק של צבא אלא של יחסים כלכליים ותרבותיים. אדמת המזרח הרחוקה והמסתורית זכתה להערכה נמוכה מהמשטר. פיוטר ראה את הצורך הדחוף בגישה לים הבלטי והקים קואליציות כדי לאתגר את הדומיננטיות השוודית שם. הצלחתו שינתה את תפקידה של רוסיה והפכה אותה לשחקנית משמעותית שיש להתחשב בה בענייני אירופה.
בשנת 1695 תקף פיוטר את הכוחות הטורקים ששלטו על נהר הדון. הוא נכשל מכיוון שחסר לו צי או מהנדסים מוכשרים לנהל מצור ולא הייתה לו אחדות פיקוד. הוא תיקן במהירות את הליקויים וכבש את אזוב בשנת 1696. בשנת 1697 נסע למערב אירופה ללמוד את שיטות הלחימה המודרניות. בשובו בשנת 1698 החל ברפורמה במדינה, והפך את רוסיה הצארית לאימפריה מודרנית תוך העתקת מודלים ממערב אירופה במטרה ליצור צבא וצי מקצועיים וחזקים, כמו גם בסיס כלכלי חזק. בתחילה הוא הסתמך על קצינים שכירים, בעיקר גרמנים. עד מהרה הוא בנה רשת של בתי ספר צבאיים ברוסיה כדי לייצר מנהיגות חדשה. המפעל החביב עליו ביותר היה בניית צי מודרני מהסוג שרוסיה מעולם לא הכירה עד אז.
בשנת 1700 פיוטר פתח במלחמת הצפון הגדולה עם ברית משולשת של דנמרק – נורווגיה, סקסוניה ופולין–ליטא. הם פגעו במתקפה משולשת על פרוטקטורט שוודיה של הולשטיין-גוטורפ השוודית ופרובינציות ליבוניה ואינגריה. קרל זכה בניצחונות מרובים אף על פי שהיה במיעוט מספרי גדול יותר. הוא הביס צבא רוסי גדול בהרבה בשנת 1700 בקרב נארווה. בשנת 1706 הכוחות השוודים בפיקודו של הגנרל קרל גוסטב רנסקניולד הביסו את הצבא המשולב של סקסוניה ורוסיה בקרב על פרוסטאדט. רוסיה הייתה כעת המעצמה העוינת היחידה שנותרה.
לאחר מכן, המצעד של קרל למוסקבה זכה להצלחה ראשונית כאשר הניצחון בא בעקבות הניצחון המשמעותי בקרב הולובצ'ין בו הצבא השוודי הקטן הביס צבא רוסי כפול מגודלו. המערכה הסתיימה באסון, כאשר צבא שוודיה ספג אבדות כבדות לכוח רוסי הגדול מפי שניים מגודלו בפולטבה, ואחריו הכניעה בפרבולוצ'נה. קרל בילה שנים בניסיונות חסרי תועלת להחזיר את השלטון השוודי לאזורים הללו; אך רוסיה הייתה כעת דומיננטית יותר בים הבלטי.
עד 1793 > היחסים עם בריטניה, 1553–1792

ממלכת אנגליה ורוסיה הצארית כוננו יחסים בשנת 1553 כאשר הנווט האנגלי ריצ'רד קנצלר הגיע לארכנגלסק, כשאיוואן האיום שלט ברוסיה. בשנת 1555 הוקמה חברת מוסקבה, שהחזיקה במונופול על הסחר בין אנגליה לרוסיה עד 1698.
משנות 1720 פיוטר הזמין מהנדסים בריטים לפטרבורג, מה שהוביל להקמתה של קהילת סוחרים יוצאת אנגליה קטנה אך משפיעה מסחרית בשנים 1730–1921. במהלך סדרת המלחמות האירופיות במאה ה-18, שתי האימפריות מצאו את עצמן כבעלות ברית אך גם אויבות. שתי המדינות נלחמו באותו צד במהלך מלחמת הירושה האוסטרית (1740–1748). הן היו בצדדים מנוגדים במהלך מלחמת שבע השנים (1756–1763), אם כי לא התעמתו זו עם זו בשום קרב.
עד 1793 > היחסים עם בריטניה, 1553–1792 > סוגיית אוצ'קוב

ראש הממשלה ויליאם פיט הבן נבהל מההתרחבות הרוסית בחצי האי קרים בשנות 1780 על חשבון בעלת בריתו העות'מאנית. הוא ניסה להשיג תמיכה בפרלמנט בביטולו. בשיחות שלום עם העות'מאנים סירבה רוסיה להחזיר את מבצר המפתח אוצ'קוב. פיט רצה לאיים בתגמול צבאי. עם זאת שגריר רוסיה סמיון וורונצוב ארגן את אויביו של פיט ופתח במסע להשפיע על דעת הקהל. פיט זכה בהצבעה בצורה כה מצומצמת עד שהוא ויתר כאשר וורונצוב הבטיח את חידוש האמנה המסחרית בין בריטניה לרוסיה.
עידן נפוליאון: 1793–1815

במדיניות חוץ, הקיסר אלכסנדר הראשון שינה את עמדתה של רוסיה ביחס לצרפת ארבע פעמים בין 1804 ל-1812 מנייטרליות, להתנגדות ולבעלת ברית. בשנת 1805 הצטרף לבריטניה במלחמת הקואליציה השלישית נגד נפוליאון. לאחר התבוסה המסיבית של צבאות רוסיה ואוסטריה בידי נפוליאון בקרב אוסטרליץ בשנת 1805, האשימה התעמולה הרשמית הרוסית את האוסטרים והדגישה את עליונותו המוסרית של אלכסנדר הראשון. הוא החליף צד והקים ברית עם נפוליאון על ידי חוזה טילזיט (1807) והצטרף למערכת החרמים הכלכליים של נפוליאון נגד בריטניה. הוא ונפוליאון מעולם לא יכלו להסכים, במיוחד לגבי פולין, והברית קרסה עד 1810. הניצחון הגדול ביותר של הקיסר הגיע בשנת 1812 כאשר פלישתו של נפוליאון לרוסיה התבררה כאסון מוחלט עבור הצרפתים. היוזמה פנתה לעבר הפיכת השניים לבעלות הברית. צבאות רוסים הצטרפו לצבאות אחרים כדי להדוף את הצרפתים, לכבוש את פריז ולאלץ את נפוליאון להתפטר בשנת 1814.
במסגרת הקואליציה המנצחת נגד נפוליאון רוסיה זכתה לשלל בפינלנד ובפולין בקונגרס וינה בשנים 1814–1815. הקיסר השתתף והיה מעורב עמוק בהתגוששות הדיפלומטית על גורלות פולין, סקסוניה וממלכת נאפולי. הוא סייע בכינון בריתות שהביסו את ניסיונו של נפוליאון להחזיר את השלטון בשנת 1815 ועזרו לטפח רוח של שיתוף פעולה בין המנהיגים השמרנים של בריטניה, צרפת, אוסטריה ופרוסיה. הרווח הטריטוריאלי העיקרי היה השליטה בפולין, אותה הפך נפוליאון למדינה עצמאית. הצאר הפך למלך פולין (בהתחלה) ואפשר לו אוטונומיה ניכרת.
עידן נפוליאון: 1793–1815 > הממלכה המאוחדת

פרוץ המהפכה הצרפתית ומלחמותיה הנלוות איחדו זמנית את בריטניה החוקתית ורוסיה האוטוקרטית בברית אידאולוגית נגד הרפובליקניזם הצרפתי. בריטניה ורוסיה ניסו לעצור את הצרפתים אך כישלון הפלישה המשותפת שלהם להולנד בשנת 1799 הביא לשינוי בעמדותיהן.
שתי המדינות היו במלחמה, עם קרב ימי מוגבל מאוד במהלך המלחמה האנגלו-רוסית (1807–1812). בשנת 1812 בריטניה ורוסיה הפכו לבעלות ברית נגד נפוליאון במלחמות נפוליאון.
1815–1917

אחרי 1815 קידמה רוסיה מדיניות מאוד שמרנית למצב הפוליטית במערב אירופה. היו בה כל האדמות שרצו ולכן עדיפות גבוהה הייתה להגן על הגבולות. בפועל הנושא העיקרי היה פולין, שהתחלקה בין רוסיה, גרמניה ואוסטריה. תחושה חזקה של לאומיות פולנית כמו גם מתחים בשפה ובדת (קתולים לעומת אורתודוקסים) גרמו לאי שביעות רצון באוכלוסייה הפולנית. הפולנים פתחו במרידות גדולות בשנים 1830–1831 ובשנים 1863–1864 ונמחצו על ידי הצבא הרוסי. האימפריה הגיבה בתוכנית רוסיפיקציה. מדרום ודרום-מערב, הפגיעות הגוברת של האימפריה העות'מאנית הביאה את רוסיה לתמוך במרידות נוצריות אורתודוקסיות נגד העות'מאנים בבלקן וביוון. מטרה עיקרית לטווח הארוך הייתה שליטה במיצר, שתאפשר גישה מלאה לים התיכון. בריטניה, וגם צרפת, תמכו בעות'מאנים, מה שהוביל למלחמת קרים, בשנים 1853–1856, שהותירה את רוסיה חלשה מאוד. רוסיה התקשתה הרבה פחות להתרחב לדרום, כולל בכיבוש טורקסטן. עם זאת, בריטניה נבהלה כאשר רוסיה איימה על אפגניסטן, עם האיום הגלום על הודו ועשרות שנים של תמרון דיפלומטי הסתיימו לבסוף בהסכם אנגלי-רוסי בשנת 1907. ההתרחבות למרחבי סיביר העצומים הייתה איטית ויקרה, אך לבסוף התאפשרה עם הקמת הרכבת הטרנס-סיבירית, מ-1890 עד 1904. הרכבת פתחה את מזרח אסיה, והאינטרסים הרוסיים התמקדו במונגוליה, מנצ'וריה וקוריאה. סין הייתה חלשה מכדי להתנגד ונמשכה יותר ויותר לתחום ההשפעה הרוסי. יפן התנגדה בתוקף להתרחבות רוסית, והביסה את רוסיה במלחמה בשנים 1904–1905. יפן השתלטה על קוריאה, ומנצ'וריה נותרה אזור שנוי במחלוקת. בינתיים, צרפת, שחיפשה ברית נגד גרמניה לאחר 1871, הקימה ברית צבאית בשנת 1894, עם הלוואות בהיקף גדול לרוסיה, מכירת נשק וספינות מלחמה, כמו גם תמיכה דיפלומטית. לאחר שחילקו באופן בלתי פורמלי באפגניסטן בשנת 1907, בריטניה, צרפת ורוסיה התקרבו יותר ויותר ויצרו אופוזיציה לגרמניה ואוסטריה. הם יצרו הסכם אנטנט משולש רופף שמילא תפקיד מרכזי במלחמת העולם הראשונה. מלחמה זו פרצה כאשר האימפריה האוסטרו-הונגרית, בתמיכה גרמנית חזקה, ניסתה לדכא את הלאומיות הסרבית ורוסיה תמכה בסרביה. כולם החלו להתגייס וברלין החליטה לפעול לפני שהאחרים יהיו מוכנים להילחם ופלשו תחילה לבלגיה וצרפת במערב, ואז לרוסיה במזרח.
1815–1917 > ניקולאי הראשון, 1825–1855

לאחר 1815 רוסיה הקימה את הברית הקדושה כדי לדכא תנועות מהפכניות באירופה שראו בה איומים לא מוסריים על מלכים נוצרים לגיטימיים. רוסיה תחת הצאר ניקולאי הראשון סייעה לקלמנס פון מטרניך האוסטרי בדיכוי התנועות הלאומיות והליברליות. ההתערבות החשובה ביותר הגיעה כאשר צבא רוסיה מילא תפקיד מכריע בריסוק המהפכה בהונגריה בשנת 1849.