stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקסים מוחין
קריירה בינלאומית

ב-27 במרץ 2021 ערך מוחין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת רוסיה, בניצחון 2-1 על נבחרת סלובניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. הוא היה חלק מסגל נבחרת רוסיה בטורניר יורו 2020 בשנת 2021, וערך שלוש הופעות בטורניר.
תארים

הגביע הרוסי (1): 2020/2021
הסופר קאפ הרוסי (1): 2019/2020
הערות שוליים

↑  Максим Мухин подписал 5-летний контракт с ПФК ЦСКА באתר הרשמי של צסק"א מוסקבה, 28 במאי 2021 (ברוסית)
| נבחרת רוסיה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 שונין •  2 פרננדס •  3 דיבייב •  4 קרבאייב •  5 סמיונוב •  6 צ'רישב •  7 אוזדוייב •  8 בארינוב •  9 סובולב •  10 זבולוטני •   11 זובנין •  12 דיופין • 13 קודריאשוב •  14 דז'יקייה • 15 מירנצ'וק • 16 ספנוב • 17 גולובין • 18 ז'ירקוב • 19 סמדוב • 20 ז'מלטדינוב • 21 פונין • 22 דזיובה • 23 קוזיאייב • 24 מוסטובוי • 25 מקארוב • 26 מוחין • מאמן: צ'רצ'סוב |  1 שונין •  2 פרננדס •  3 דיבייב •  4 קרבאייב •  5 סמיונוב •  6 צ'רישב •  7 אוזדוייב •  8 בארינוב •  9 סובולב •  10 זבולוטני •   11 זובנין •  12 דיופין • 13 קודריאשוב •  14 דז'יקייה • 15 מירנצ'וק • 16 ספנוב • 17 גולובין • 18 ז'ירקוב • 19 סמדוב • 20 ז'מלטדינוב • 21 פונין • 22 דזיובה • 23 קוזיאייב • 24 מוסטובוי • 25 מקארוב • 26 מוחין • מאמן: צ'רצ'סוב | רוסיה |
משה (מיכלאנג'לו)

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  מיכלאנג'לו בואונרוטי
 תאריך יצירה:  1513
 טכניקה וחומרים:  שיש
 ממדים בס"מ
 גובה:  235
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  הרנסנס הגבוה 
 מיקום:  בזיליקת סן פייטרו אין וינקולי רומא שבאיטליה
 קואורדינטות:  41°53′38″N 12°29′36″E﻿ / ﻿41.893772222222°N 12.493305555556°E﻿ / 41.893772222222; 12.493305555556
 
"משה" (באיטלקית: Mosè;‏ 1513–1515) הוא פסל שיש מאת האמן האיטלקי בן תקופת הרנסאנס מיכלאנג'לו בואונרוטי, המציג את דמותו של משה רבנו.
הפסל נועד להיות אחד מן המרכיבים המרכזיים במצבה מפוארת שהזמין האפיפיור יוליוס השני ממיכלאנג'לו בעבור עצמו. המצבה המפוארת, שאמורה הייתה להיות מוקמת בבזיליקת פטרוס הקדוש, לא הוקמה מעולם, ומיכלאנג'לו יצר במקומה מצבה פשוטה יותר, העומדת בקפלה בבזיליקת סן פייטרו אין וינקולי על גבעת האסקלין ברומא. הפסל עשוי שיש, וגובהו 2.35 מטרים.
היסטוריה של הפסל

התכנון המקורי של הקבר שבו אמור היה הפסל להיות משובץ, כלל מבנה בעל שלוש קומות, שבו אמורים היו להיות משובצים כ-40 פסלים שונים. לאחר מותו של יוליוס בשנת 1513 קטנו ממדי הפרויקט. בשנת 1542 הוצא חוזה נוסף, ובו התבקש מיכלאנג'לו ליצור מבנה פשוט הצמוד לקיר הכנסייה, שבו ישובצו פסלים מעטים.
תיאור

משה מתואר יושב כשהוא לבוש מעין טוגה או בד כשפלג גופו העליון עירום. ביד אחת הוא אוחז אל גופו לוח מרובע המסמל את לוחות הברית, ואילו ידו השנייה מונחת בחיקו. ראשו עטור הזקן מופנה לשמאל, והוא מביט בריכוז אל נקודה מרוחקת מאתנו. מיכלאנג'לו תיאר את זקנו כמפותל וארוך ומגיע עד לחיקו. הוא נעול סנדלים בעלי רצועות עור הקשורות על שוקיו.
על ראשו עיצב מיכלאנג'לו זוג קרניים קטנות. ייצוג זה בא ככל הנראה בעקבות פרשנות מוטעה של קרינת פני משה, כפי שנאמר בשמות ”כִּי קָרַן עוֹר פָּנָיו” (ל"ד, כט), שבתרגום הוולגטה תורגם כאילו הכוונה היא לקרן כאיבר בגוף ולא לקרן אור. ואולם יש הטוענים כי לא סביר שמיכלאנג'לו, איש רנסאנס בעל השכלה רחבה וידע בשפות, הוטעה בעקבות תרגום הוולגטה כאשר עמדו בפניו תרגומים נוספים והמקור. למעשה גם במסורת היהודית נמצא פירוש המתייחס למילה "קרן", כאל קרן של חיה שניתן לנגוח בה. מבחינה פיסולית הקרן מצביעה על כיוון שמדגיש את מבטו המרוחק של משה והמנוגד לזרועו הנטויה.
ראו גם

דוד (מיכלאנג'לו)
פייטה (מיכלאנג'לו)
הערות שוליים

↑  פיוט ארמי ארץ-ישראלי לשבועות, מחזור רומניה, כ"י אוקספורד 2501. מתוך: י' יהלום ומ' סוקולוף, שירת בני מערבא
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007354501905171  GND: 4313721-0  LCCN: n98095142  VIAF: 184806542   WorldCat (עם VIAF): 184806542
מרדכי אביגד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בפברואר 1933 גרמניה
 פטירה:  13 בדצמבר 2018 (בגיל 85)
 מקום קבורה:  בית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא 
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  מקסי
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1951–1981 (כ־30 שנה)
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 9  מפקד חטיבה 875  חטיבה 14  נספח צה"ל באתיופיה  ראש מטה אוגדה 162  נספח צה"ל במערב גרמניה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 מנהל בתעשייה הצבאית
 
מרדכי (מקסי) אביגד (9 בפברואר 1933 - 13 בדצמבר 2018) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, פיקד על גדוד 9 במלחמת ששת הימים ועל חטיבה 14.
ביוגרפיה

אביגד נולד בגרמניה בשם מקס יעקוביץ, לאחר עלייתו לארץ ישראל למד ברחובות ובתל אביב.
ב-1951 התגייס לצה"ל, שירת כלוחם, מפקד מחלקה וקצין מבצעים בגדוד 79, גדוד חרמ"ש. שימש מדריך בבה"ד 1 ולאחר מכן סגן מפקד ומפקד פלוגה בגדוד 52. הוא למד במכללה לפיקוד ומטה ובסיומם מונה למפקד גדוד 9, גדוד חרמ"ש. במלחמת ששת הימים פיקד על הגדוד שלחם במסגרת חטיבה 7. לאחר המלחמה שירת כקצין אג"ם בחטיבה 45, חטיבת שריון במילואים. בהמשך שירותו הצבאי שימש סגן מפקד חטיבה 217, מפקד חטיבה 875 ובשנים 1971-1972 פיקד על חטיבה 14, חטיבת שריון סדירה שהוצבה בגזרת קו בר-לב. במהלך מלחמת יום הכיפורים שהה באתיופיה בה שירת כנספח צבאי וראש משלחת משרד הביטחון, בסיום המלחמה שב לישראל, מונה לראש מטה אוגדה 162 שהוצבה במערב תעלת סואץ והשתתפה בכיתור הארמייה השלישית של מצרים. בתפקידו הבא שירת כסגן מפקד אוגדה 143 ולאחר מכן מונה לנספח צה"ל וראש משלחת משרד הביטחון במערב גרמניה. השתחרר משירות הקבע ב-1981.
לאחר שחרורו מונה למנכ"ל חברת טקסטיל ולאחר מכן עבד בתעשייה הצבאית כמנהל שיווק למערב גרמניה, לאירופה, נציג החברה במזרח הרחוק, בצפון אמריקה ובדרום אמריקה. 
נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.
מקסים בוסיס

מקסים בוסיס (בצרפתית: Maxime Bossis; נולד ב-26 ביוני 1955) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
בוסיס היה מבולטי המגנים בכדורגל הצרפתי בשנות ה-70 וה-80. הוא שיחק לאורך רוב הקריירה בקבוצת נאנט, במדיה זכה בשלוש אליפויות צרפת ובגביע אחד. לזכותו 76 הופעות במדי נבחרת צרפת, במדיה זכה באליפות אירופה בטורניר יורו 1984. כמו כן, הוא ייצג את נבחרתו בשלושה טורנירי מונדיאל, בהם מונדיאל 1986 בו סיימה צרפת במקום השלישי.
קריירת משחק

בוסיס החל את הקריירה בקבוצות נוער שונות ממחוז ונדה בו נולד. ב-1972, כשהיה בן 17 בלבד, הצטרף לקבוצת נאנט. בתחילה היה בוסיס חלק מקבוצת המילואים של המועדון, והצטרף לקבוצה הראשונה של המועדון במהלך עונת 1973/1974. כבר באותה עונה היה שותף ל-12 משחקי ליגה בקבוצה שסיימה במקום השני בטבלה.
על אף ששיחק בעיקר כמגן שמאלי, הפגין בוסיס שליטה בכדור בשתי רגליו ולעיתים קרובות שיחק גם כמגן ימני או כבלם. בזכות הגיוון בעמדות בהן יכול היה לשחק, והן בזכות יכולתו הגבוהה, התפתח בוסיס לשחקן הרכב קבוע בקבוצה. הגעתו של המאמן ז'אן וינסנט לקבוצה ב-1976 הפכה את נאנט לאחת הקבוצות הבכירות בכדורגל הצרפתי. בעונת 1976/1977 זכה בוסיס עם קבוצתו באליפות צרפת לראשונה בקריירה, ובמשך חמש עונות רצופות תחת וינסנט לא ירדה הקבוצה מהמקום השני בטבלה, ובתקופה זו רשמה זכייה בגביע הצרפתי בעונת 1978/1979, והוסיפה זכייה נוספת באליפות בעונת 1979/1980, במהלכה אף העפילה עד לחצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע. החל משנת 1981 תפס בוסיס את עמדת המגן השמאלי של קבוצתו באופן קבוע, ובעונת 1982/1983 רשם שיא קריירה עם חמישה שערי ליגה ב-37 הופעות, בדרך לזכייה שלישית בקריירה באליפות צרפת. לאורך תקופתו בנאנט זכה בוסיס פעמיים בתואר כדורגלן העונה בצרפת מטעם המגזין פראנס פוטבול, ב-1979 וב-1981.
לקראת עונת 1985/1986 עבר בוסיס לראסינג פריז מליגת המשנה. באותה עונה העפילו בוסיס וקבוצתו בחזרה לליגה הבכירה, ולקראת העונה הבאה החלה הקבוצה להתחזק בשחקני רכש משמעותיים כגון פייר ליטבארסקי, לואיס פרננדס ואנסו פרנצ'סקולי, במטרה לזכות בתארים בליגה הבכירה. על אף החיזוק וההשקעה הרבה, לא הצליחה ראסינג להגיע להישגים. בנוסף לעונה אחת בליגה המשנה, בוסיס שיחק במדי פריז במשך שלוש עונות בליגה הבכירה. בסיום עונת 1988/1989, בה ניצלה קבוצתו מירידה במחזור הנעילה, הודיע בעלי הקבוצה כי יסיים את דרכו בעולם הכדורגל, מה שהותיר את שחקניה הבכירים של הקבוצה בחוסר ודאות לגבי עתידם. בוסיס, אז בן 34, החליט בסיום העונה לפרוש ממשחק פעיל.
לאחר עונה שלמה מחוץ למגרשים, ובעקבות קשיים שפניהם ניצבה קבוצתו לשעבר נאנט, החליט בוסיס לחזור לקבוצתו לשעבר לעונת פרישה, בה שיתף פעולה בחוליית ההגנה עם מרסל דסאי. בוסיס רשם 34 הופעות ליגה באותה עונה וסייע לקבוצתו לשרוד בליגה הבכירה, בטרם פרש סופית ממשחק בגיל 36. בסך הכול צבר בוסיס 413 הופעות ליגה במדי נאנט, והוא בין השחקנים בעלי מספר ההופעות הגבוה אי פעם במדי הקבוצה.
קריירת משחק > נבחרת צרפת

בוסיס החל את דרכו בנבחרת צרפת בגיל 21 בלבד, תחת המאמן מישל הידלגו. הופעת הבכורה שלו נערכה ב-27 במרץ 1976, ובה פגשה צרפת למשחק ידידות את צ'כוסלובקיה. מלבד בוסיס, רשמו חמישה שחקנים נוספים את הופעת הבכורה שלהם בנבחרת צרפת באותו משחק, ובהם מישל פלאטיני. המשחק הסתיים בשוויון 2-2.
בוסיס זומן על ידי הידלגו לסגל צרפת לקראת מונדיאל 1978. בוסיס פתח בהרכב נבחרתו בשני משחקיה הראשונים בשלב הבתים, בהם הפסידה 2-1 לאיטליה, והפסידה בתוצאה זהה גם לארגנטינה. הוא איבד את מקומו בהרכב לקראת המשחק השלישי בו ניצחה צרפת את הונגריה. צרפת סיימה את דרכה בטורניר לאחר שלב הבתים.
טורניר המונדיאל השני של בוסיס היה מונדיאל 1982, והוא פתח בהרכב בשישה מתוך שבעת משחקיה של צרפת בטורניר. צרפת, עדיין תחת המאמן הידלגו, הפסידה במשחק הפתיחה לאנגליה, אך משחק אחר כך גברה 4-1 על כווית. במשחק זה כבש בוסיס את השער שחתם את תוצאת המשחק בדקה ה-89, והיה לשערו היחיד בקריירה הבינלאומית. צרפת סיימה את שלב הבתים עם שוויון מול צ'כוסלובקיה, והעפילה לשלב הבא מהמקום השני בטבלת הבית. בשלב הבתים השני ניצחה צרפת, עם בוסיס בהרכב, את אוסטריה ואת צפון אירלנד והעפילה לחצי הגמר מול גרמניה המערבית. המשחק הדרמטי הסתיים בשוויון 3-3 בהארכה ועבר להכרעה בדו-קרב בעיטות עונשין, שם זכור בוסיס כמי שהחמיץ את הפנדל השישי של נבחרתו, מה שהוביל אותה להדחה מיד אחר כך כשהורסט הרובש כבש מן העבר השני. בוסיס לא שותף במשחק על המקום השלישי בו הפסידה צרפת לפולין.
שנתיים לאחר ההחמצה בחצי גמר המונדיאל, היה שותף בוסיס לזכייתה הראשונה בתולדותיה של צרפת באליפות אירופה. בוסיס זומן לסגל של הידלגו לקראת יורו 1984 הביתי, ושיחק לאורך כל חמישה המשחקים של צרפת בטורניר. צרפת רשמה טורניר מוצלח שנפתח עם שלושה ניצחונות בשלושה משחקים בשלב הבתים מול דנמרק, בלגיה ויוגוסלביה. בחצי הגמר גברה צרפת על פורטוגל בהארכה, ובגמר גברה 2-0 על ספרד והניפה את הגביע הראשון בתולדותיה.
לקראת מונדיאל 1986 זומן בוסיס על ידי הנרי מישל לטורניר המונדיאל השלישי בקריירה שלו. בוסיס פתח בהרכב בכל משחקיה של צרפת בשלב הבתים, והן בניצחונות על איטליה בשמינית הגמר ועל ברזיל ברבע הגמר. בחצי הגמר שוב כשלה צרפת מול גרמניה המערבית, כמו במונדיאל הקודם. במשחק על המקום השלישי, בו גברה צרפת על בלגיה בהארכה, עלה בוסיס מהספסל בדקה ה-56.
בוסיס סיים את הקריירה הבינלאומית לאחר הטורניר. בעשר שנים בנבחרת צרפת רשם בוסיס 76 הופעות, בהן כבש שער אחד. כשלזכותו 15 הופעות בגביע העולם, הוא החזיק את שיא ההופעות לכדורגלן צרפתי במשחקי המונדיאל במשך עשרים שנים, עד שפביאן בארטז שבר את שיאו במהלך מונדיאל 2006.
תארים

אליפות צרפת (3): 1976/1977, 1979/1980, 1982/1983
הגביע הצרפתי: 1978/1979
אליפות אירופה: 1984
גביע העולם: 1986 (מקום שלישי)
גביע ארטמיו פרנקי: 1985
כדורגלן השנה בצרפת (2): 1979, 1981
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | בגביע> הופעות | בגביע> שערים | באירופה> הופעות | באירופה> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1973/1974 | נאנט | צרפתליגת העל הצרפתית | 12 | 0 | 4 | 0 | 0 | 0 | 16 | 0 |
| 1974/1975 | נאנט | צרפתליגת העל הצרפתית | 24 | 0 | 0 | 0 | 3 | 1 | 27 | 1 |
| 1975/1976 | נאנט | צרפתליגת העל הצרפתית | 34 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 | 35 | 2 |
| 1976/1977 | נאנט | צרפתליגת העל הצרפתית | 24 | 1 | 4 | 0 | 0 | 0 | 28 | 1 |
| 1977/1978 | נאנט | צרפתליגת העל הצרפתית | 37 | 2 | 7 | 0 | 4 | 0 | 48 | 2 |
| 1978/1979 | נאנט | צרפתליגת העל הצרפתית | 35 | 0 | 10 | 0 | 2 | 0 | 47 | 0 |
| 1979/1980 | נאנט | צרפתליגת העל הצרפתית | 33 | 3 | 1 | 0 | 7 | 0 | 41 | 3 |
| 1980/1981 | נאנט | צרפתליגת העל הצרפתית | 37 | 0 | 5 | 0 | 4 | 0 | 46 | 0 |
| 1981/1982 | נאנט | צרפתליגת העל הצרפתית | 36 | 4 | 1 | 0 | 2 | 0 | 39 | 4 |
| 1982/1983 | נאנט | צרפתליגת העל הצרפתית | 37 | 5 | 9 | 1 | 0 | 0 | 46 | 6 |
| 1983/1984 | נאנט | צרפתליגת העל הצרפתית | 36 | 3 | 9 | 0 | 2 | 0 | 47 | 3 |
| 1984/1985 | נאנט | צרפתליגת העל הצרפתית | 34 | 0 | 7 | 1 | 0 | 0 | 41 | 1 |
| 1985/1986 | ראסינג פריז | צרפתליגת המשנה הצרפתית | 31 | 3 | 9 | 0 | 0 | 0 | 40 | 3 |
| 1986/1987 | ראסינג פריז | צרפתליגת העל הצרפתית | 26 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 27 | 0 |
| 1987/1988 | ראסינג פריז | צרפתליגת העל הצרפתית | 25 | 0 | 3 | 0 | 0 | 0 | 28 | 0 |
| 1988/1989 | ראסינג פריז | צרפתליגת העל הצרפתית | 38 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 40 | 0 |
| 1990/1991 | נאנט | צרפתליגת העל הצרפתית | 34 | 0 | 4 | 0 | 0 | 0 | 38 | 0 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 533 | 23 | 77 | 2 | 24 | 1 | 634 | 26 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת צרפת> שנה | נבחרת צרפת> הופעות | נבחרת צרפת> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1976 | 4 | 0 |
| 1977 | 3 | 0 |
| 1978 | 8 | 0 |
| 1979 | 6 | 0 |
| 1980 | 5 | 0 |
| 1981 | 8 | 0 |
| 1982 | 12 | 1 |
| 1983 | 5 | 0 |
| 1984 | 12 | 0 |
| 1985 | 4 | 0 |
| 1986 | 9 | 0 |
| סה"כ | 76 | 1 |
מצעד אלבומי הילדים

לוגו מגזין הבילבורד
מצעד אלבומי הילדים (נודע בעבר כ-Top Kid Audio) הוא מצעד מוזיקה המפורסם על ידי מגזין בילבורד, הכולל בתוכו את "אלבומי הילדים המצליחים והנמכרים ביותר" בכל שבוע בארצות הברית, לפי דירוג נתוני המכירות שנאספים על ידי נילסן סאונדסקאן. המצעד הראשון פורסם ב-9 בספטמבר 1995. בהתחלה, כלל בתוכו 15 מקומות, אך לאור הצלחתו התרחב ל-25 מקומות בסך הכול. המצעד כולל בתוכו אלבומים מסוגת מוזיקת הילדים, תוך שאלבומי אולפן, מיני-אלבומים, אלבומי אוסף ופסקולים רשאים להיכלל בו גם כן.
האלבום הראשון שכבש את פסגת מצעדי אלבומי הילדים היה Classic Disney, Vol. 1, שיצא לאור על ידי חברת התקליטים וולט דיסני רקורדס.
ראו גם

בילבורד 200
הערות שוליים

1 2 3 4  Kid Albums Chart, Billboard
מצעד אלבומי העידן החדש

לוגו מגזין הבילבורד
מצעד אלבומי העידן החדש (באנגלית: New Age Albums) הוא מצעד אלבומים המפורסם על ידי מגזין בילבורד, הכולל בתוכו את "אלבומי העידן המצליחים והנמכרים ביותר" בכל שבוע בארצות הברית, לפי דירוג נתוני המכירות שנאספים על ידי נילסן סאונדסקאן. המצעד הראשון פורסם ב-27 באוגוסט 1988. בהתחלה, כלל בתוכו מקום אחד בלבד, אך לאור הצלחתו התרחב ל-25 מקומות בסך הכול. המצעד כולל בתוכו אלבומים מסוגת מוזיקת העידן החדש, תוך שאלבומי אולפן, מיני-אלבומים, אלבומי אוסף ופסקולים רשאים להיכלל בו גם כן.
האלבום הראשון שכבש את פסגת מצעדי אלבומי העידן החדש היה Cristofori's Dream, שיצא לאור על ידי חברת התקליטים נארדה פרודקשנס. אלבום הלהיטים The Very Best of Enya, של הזמרת-יוצרת והמוזיקאית האירית אניה, נחשב לאלבום העידן החדש המצליח ביותר בכל הזמנים, כאשר סך השבועות שלו בפסגת המצעד עומד על 86 שבועות.
ראו גם

בילבורד 200
הערות שוליים

1 2  Top New Age Albums The week of August 27, 1988
↑  Top New Age Albums The week of October 22, 1988, Billboard
↑  New Age Albums Chart, Billboard
↑  Top New Age Albums The week of May 15, 2021
מריט ביורגן

מריט ביורגן (בנורווגית: Marit Bjørgen; נולדה ב-21 במרץ 1980 בטרונדהיים), היא גולשת למרחקים נורווגית מרוגנס, הנחשבת לאחת מהגולשות הגדולות בכל הזמנים. היא בעלת 15 מדליות ממשחקי החורף האולימפיים, מהן 8 מדליות זהב, הספורטאית המעוטרת ביותר בשלושה משחקים אולימפיים (ונקובר 2010, סוצ'י 2014 פיונגצ'אנג 2018) וספורטאית החורף המעוטרת בכל הזמנים. לביורגן 26 מדליות מאליפויות העולם, מהן 18 מדליות זהב. היא גולשת הסקי למרחקים המצליחה בתולדות גביע העולם עם 112 ניצחונות אישיים, והיא הספרינטרית המצליחה בתולדות גביע העולם, עם 25 ניצחונות אישיים, בנוסף ל-27 ניצחונות במרוצי שליחים. היא זכתה בגביע העולמי 4 פעמים, בגביע המרחק 3 פעמים, ובגביע הספרינט 5 פעמים, וב-16 אליפויות לאומיות.
בתחרויות הלאומיות, היא מייצגת את Rognes IL.
ביוגרפיה > ילדות וצעדים ראשונים

ביורגן נולדה בטרונדהיים, וגדלה ברונגס שבסור-טרונדלג, במועצת מידטר-גולדאל, ומכאן אחד מכינוייה, "גולדאל אקספרס". כילדה מריט ביורגן הייתה ספורטאית מגוונת, כשהיא השתתפה בתחרויות כדורגל, כדוריד, וסקי למרחקים (קרוס-קאנטרי). בקרוס-קאנטרי, מאמנה הראשון היה אידר טריה בלסוויק, שאימן אותה מאז היותה בת 9 ועד כניסתה לנבחרת הנוער הלאומית, במועדון הספורט Rognes IL. ביורגן סיפרה כי נהנתה מהאימונים הקשים, והייתה טובה יחסית לבני גילה. ניצחונה הראשון במרוץ היה בפונסדאלן (שוודיה) בגיל 14. בשנת 1998 נכנסה לנבחרת הנוער הלאומית, ובגיל 18 ניצחה בקטגוריית הנשים של מרוץ ההר (Rensfjellrennet), שאורכו 56 ק"מ.
ביורגן השתתפה באליפות העולם לנוער בסאפלדן בפברואר 1999, בה סיימה במקום השמיני ב-5 ק"מ הקלאסי. בסוף השנה, היא השתתפה בתחרות גביע העולם הראשונה שלה ב-27 בדצמבר 1999 באנגלברג, שווייץ, שם סיימה במקום ה-39 במרוץ הספרינט החופשי. בעונת 00–1999 השתתפה בעוד ארבע תחרויות בגביע העולם, אך לא צברה נקודות. בינואר 2000, היא השתתפה באליפות העולם לנוער בשטרבסקה פלסו, בה סיימה במקום ה-21 בספרינט החופשי ובמקום ה-37 ב-5 ק"מ החופשי.
את עונת 01–2000 פתחה עם מקומות 43 ו-50 בתחרויות בבייטושטולן, ב-25 וב-29 בנובמבר. לאחר מכן, ב-28 בדצמבר, צברה את הנקודות הראשונות שלה בגביע העולם, כשסיימה במקום ה-17 בספרינט קלאסי. זו הייתה תוצאתה הטובה בעונה, אך היא צברה 6 נק' נוספות, והיא סיימה את העונה במקום 53 בדירוג הכללי. ביורגן חוותה את פריצת הדרך שלה ברמה הלאומית כשהגיעה למקום השלישי במרוץ הקלאסי ל-5 ק"מ באליפות נורווגיה בשטיינקייר, 2001, שהוביל לקבלתה לנבחרת נורווגיה לאליפות העולם בסקי נורדי לשנת 2001 בלאהטי, שם תוצאתה הטובה ביותר הייתה במרוץ המרדף (הנקרא היום סקיאתלון) ל-10 ק"מ, בו הגיעה למקום ה-19. בנוסף, היא הגיעה למקום ה-24 במרוץ הקלאסי ל-10 ק"מ.
ביורגן שיפרה את תוצאותיה בעונת 02–2001, ועלתה למקום ה-32 בדירוג הכללי. היא החלה את העונה עם מקום 14 בקופיו, פינלנד, ב-24 בנובמבר. היא המשיכה להרשים שבועיים מאוחר יותר בקוין, איטליה, שם סיימה במקום ה-14 ב-5 ק"מ הקלאסי ובמקום ה-15 בספרינט החופשי. ב-12 בדצמבר נחלה אכזבה כשסיימה במקום ה-59 בתחרות חופשית ל-10 ק"מ בברוסון. תוצאותיה חזרו והשתפרו בהמשך, כשסיימה במקום ה-16 ב-10 ק"מ הקלאסי בדאבוס, ובמקום ה-20 ב-15 ק"מ הקלאסי בואל די פיים. בעקבות תוצאות אלה, היא נבחרה לאולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002). שם הייתה לחלק מרביעית השליחות שזכו במדליית הכסף (ביחד עם בנטה סקארי, הילדה ג. פדרסן ואניטה מואן), בו הובסו על ידי הגרמניות ב-1.3 שניות. היא קבעה את תוצאתה האישית הטובה ביותר במרוץ הקלאסי ל-30 ק"מ, שם סיימה במקום ה-14. לאחר סיום המשחקים, סיימה, בין השאר, במקום ה-18 בספרינט הקלאסי בסטוקהולם, במקום ה-16 באותה תחרות באוסלו, ובמקום ה-13 בתחרות קלאסית ל-58 ק"מ בלילהאמר.
ביוגרפיה > פריצת הדרך והצלחות ראשונות (2003-2005)

פריצת הדרך של ביורגן חלה כבר במרוץ הראשון בעונת 03–2002, מרוץ ספרינט חופשי בדיסלדורף, ב-26 באוקטובר 2002, בו ניצחה. לאחר מרוץ זה הפכה לאחת מהספרינטריות הטובות בעולם. לאחר מכן חוותה תוצאות מאכזבות במרוצים למרחקים, כשסיימה במקום ה-49 בתחרות קלאסית ל-10 ק"מ בקוסאמו, ושבוע לאחר מכן, סיימה במקום ה-50 בתחרות חופשית ל-10 ק"מ בדאבוס. תוצאותיה השתפרו לאחר מכן, כשחזרה וניצחה בספרינט חופשי בקלוזון, ושלושה ימים לאחר מכן קבעה את התוצאה הטובה ביותר של במרוץ ארוך, מקום חמישי בתחרות קלאסית ל-15 ק"מ בקוין. יום לאחר מכן הגיע למקום השני בספרינט קלאסי, אחרי בנטה סקארי. בלינץ, סיימה במקום השישי בספרינט חופשי, ולמחרת הגיעה למקום השני בסקיאתלון ל-10 ק"מ ברמזאו, הפודיום הראשון שלה במרוץ ארוך. ב-12 בפברואר ניצחה בספרינט החופשי ברייט אים וינקל, ושלושה ימים לאחר מכן סיימה במקום החמישי בתחרות קלאסית ל-5 ק"מ באסיאגו. באליפות העולם בואל די פיים זכתה במדליית הכסף במרוץ השליחות (ביחד עם אניטה מואן, הילדה ג. פדרסן וויבקה סקופטרוד). יומיים לאחר מכן הייתה לאלופת עולם, כשזכתה במרוץ הספרינט החופשי לפני קלאודיה קונצל (לימים נישטד) ופדרסן. לאחר אליפות העולם, הגיעה למקום ה-26 בספרינט החופשי בדראמן, וב-20 במרץ סיימה במקום השלישי בספרינט החופשי בבורלנגה. הישגיה לאורך העונה הקנו לה את המקום השישי בדירוג העולמי, כמו גם ניצחון בגביע הספרינט. על הישגיה בעונה זו זכתה בפרס אולף, הפרס הגבוה ביותר הניתן בטרונדלג, חבל הולדתה.
בעונת 04–2003, ביורגן החלה להשתפר במרוצים הארוכים יותר בעונה הבאה, והשתתפה בכולם למעט שניים. היא החלה את העונה עם מקום חמישי בספרינט החופשי בדיסלדורף, מקום שיש בתחרות החופשית ל-10 ק"מ בבייטושטולן, ומקום רביעי במרוץ הקלאסי ל-10 ק"מ בקוסאמו. תוצאותיה הטובות במרוצים הארוכים היא המשיכה עם מקום רביעי ב-10 ק"מ הקלאסי בדאבוס, לפני שניצחה בספרינט הקלאסי בואל די פיים. לאחר שורת מרוצים בינוניים יחסית ברמזאו ואוטפה, היא ניצחה בספרינט החופשי בנובה מסטו, ב-18 בינואר. היא סיימה את העונה היטב, כשניצחה בחמישה מתוך עשרה המרוצים האחרונים: הספרינטים הקלאסיים בסטוקהולם ובדראמן ב-18 בפברואר וב-26 בפברואר, והספרינטים החופשיים בטרונדהיים, לאהטי ופרג'לטו, ב-24 בפברואר, ה-5 במרץ וה-12 במרץ. היא השיגה את הפודיום הראשון שלו במרוץ ארוך, כשהגיעה למקום השלישי במרוץ קלאסי ל-10 ק"מ באומאה, שוודיה, ב-22 בפברואר, אחרי קטרינה נוימנובה והילדה ג. פדרסן. במהלך העונה השיגה ביורגן 8 תוצאות פודיום, מתוכן 7 ניצחונות. תוצאותיה לאורך העונה הקנו לה את המקום השני בגביע העולמי לשנת 04–2003, אחרי גבריאלה פרוצי, בנוסף לזכייה נוסף בגביע הספרינט.
בעונת 05–2004, ביורגן זכתה בגביע העולם לפני קטרינה נוימנובה ווירפי קויטינן. בנובמבר 2004, היא ניצחה במרוץ הארוך הראשון בקריירה שלה ביאליברה, שוודיה. בנוסף, היא זכתה הן בגביע הספרינט והן בגביע המרחק. הישגיה לאורך העונה הפכו אותה למועמדת בכירה לזכייה במדליות באליפות העולם באוברשטדורף ב-2005. היא הגשימה את הציפיות ממנה כשזכתה בחמש מדליות, ביניהן זהב במרוץ השליחות (עם ויבקה סקופטרוד, הילדה ג. פדרסן וקריסטין שטורמר שטיירה), הספרינט הקבוצתי (ביחד עם הילדה ג. פדרסן) וה-30 ק"מ הקלאסי, כסף בסקיאתלון וארד ב-10 ק"מ החופשי. זכייתה במרתון (המרוץ ל-30 ק"מ) הייתה מפתיעה, מכיוון שהמרתונים נחשבו לנקודת החולשה שלה. על הישגיה בעונה זכתה במדליית הזהב של אפטנפוסטן, ונבחרה לספורטאית השנה בנורווגיה. היא זכתה גם בפרס הפורצלן של פורסגרון, המוענק לאישה על הישגים יוצאי דופן, ובקטגוריית "כוח, מהירות וזריזות" בטקס פרסי הספורט.
ביוגרפיה > מחלות ואכזבות (2006-2009)

ביורגן המשיכה בהצלחותיה מהשנים הקודמות במהלך עונת 06–2005, כשניצחה בארבע תחרויות עד האולימפיאדה והייתה מועמדת בכירה לזכייה במדליות. למרות זאת, היא הצליחה לעמוד בציפיות ממנה. היא סבלה מתופעות הלוואי של ברונכיטיס בו חלתה ערב המשחקים, ונאלצה לפרוש באמצע המרוץ הראשון כתוצאה מכאבי בטן. היא זכתה במדליית כסף במרוץ הקלאסי ל-10 ק"מ לאחר קריסטינה סמיגון, אבל משאר התחרויות יצאה ללא מדליות, כולל כישלונות בשני מרוצי הספרינט. נבחרת השליחות הנורווגית יצאה לראשונה מאז 1988 ללא מדליה. למרות התוצאות המאכזבות, היא השתקמה לאחר המשחקים. היא זכתה בואזלופט המקוצר (45 ק"מ) שנכלל בגביע העולם מאוקסברג למורה. בנוסף, זכתה בפעם השנייה בגביע העולם, כשהיא מנצחת בשתי תחרויות נוספות, בנוסף לגביע הספרינט.
את העונה באה פתחה שוב היטב, הם ניצחון בדיסלדורף, ובמרוץ הפתיחה של תחרות הטור דה סקי הראשונה. למרות זאת, לא הצליחה לנצח בטור דה סקי והגיעה בו למקום השני. בעונה כולה הגיעה למקום השני בגביע העולם, כשהיא מנצחת גם בסקיאתלון בפאלון. למרות זאת, פעם נוספת היא לא הייתה בכושר באליפות העולם, ממנה יצאה ללא מדליות אישיות, אבל עם שתי מדליות ארד מהספרינט הקבוצתי (עם אסטריד יקובסן) וממרוץ השליחות (עם ויבקה סקופטרוד, קריסטין שטורמר שטיירה ואסטריד יקובסן). בעקבות אכזבתה זו היא שכרה, בנוסף למאמן הנבחרת אגיל קריסטיאנסן, את סווין טורה סמדל כמאמן אישי.
בראשית עונת 08–2007 נראה היה כי ביורגן חזרה לכושרה המיטבי, כשניצחה לראשונה במרוץ חופשי ארוך בפתיחת העונה בבייטושטולן. בשבוע לאחר מכן ניצחה במרוץ קלאסי ל-10 ק"מ בקוסאמו, ניצחונה ה-30. למרות התחלה טובה לטור דה סקי, היא נהייתה חולה במהלכו ונאלצה לפרוש. פרישתה זו הרסה את סיכויה להצלחה בגביע העולם לשנה, ובהמשך העונה נחלה אכזבה כשיצאה ללא עוד ניצחונות. למרות זאת, היא הגיעה למקום השני בסקיאתלון בפאלון, ולשלישי ב-10 ק"מ קלאסי בבורמיו. את העונה כולה סיימה במקום 11 מאכזב בגביע העולם.
למרות מטרתה עבור עונת 09–2008 להיות בכושרה המיטבי במהלך אליפות העולם בליברץ, באופן דומה לעונות הקודמות היא החלה את העונה בכושר טוב שנטש אותה לאחר חג המולד. היא סיימה ארבע פעמים על הפודיום טרם חג המולד, פעמיים במהלך הטור דה סקי, אך אף לא אחד בשנה החדשה. שתי התוצאות הטובות ביותר שלה העונה היו מקום שני, אחרי שרלוט קאלה ביאליברה ווירפי קויטינן באוברהוף. בכך סיימה, לראשונה מאז עונת 02–2001, עונה ללא ניצחון. היא הייתה חולה טרם אליפות העולם, ולראשונה מאז אליפות העולם בלאהטי (2001) יצאה ללא מדליות, כשמקום רביעי במרוץ השליחות היה תוצאתה הטובה ביותר. לאחר אליפות העולם, היא הבינה שעליה לשנות את תוכנית האימונים שלה, ולקצץ את כמות האימונים הקשים. היא סיימה במקום העשירי בגביע העולם.