stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
The International
הערות שוליים

↑  Jim Reilly, ‏Valve Goes Big with Dota 2 Tournament, באתר IGN, ‏1 באוגוסט 2011 (באנגלית)
↑  Dota 2’s The International gets new dates after Sweden says no to esports, באתר PCGamesN, ‏7 ביולי 2021 (באנגלית)
↑  סך פרסים לפי תחרות ספורט אלקטרוני, באתר EsportsEarnings (באנגלית)
↑  Erik Kain, ‏The International 'Dota 2' Championships Will Be Televised On ESPN, Boasts Biggest Prize Ever, באתר Forbes, ‏17 ביולי 2014 (באנגלית)
↑   Free to Play, סרטון בערוץ "Valve", באתר יוטיוב (אורך: 01:15:44) (באנגלית)
↑  בוטל עקב מגפת הקורונה
צלחת האליפות (ה-Aegis) ומספר טבעות
אולריך קלימן

| --- | --- |

אולריך קלימן
 לידה:  23 במרץ 1892 לאנגנזאלצה, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  1 בינואר 1963 (בגיל 70) אוברוזל, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1911–1945 (כ־34 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל השריון (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה הקלה ה-90   מפקד דיוויזיית הסער רודוס   מפקד הקורפוס ה-91   מפקד הארמייה השמינית   מפקד קורפוס הפאנצר ה-4   מפקד קורפוס הפאנצר פלדהרנהאלה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
אולריך קלימן (בגרמנית: Ulrich Kleemann;‏ 23 במרץ 1892 – 1 בינואר 1963) היה מפקד בכיר בורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

קלימן נולד ב-23 במרץ 1892 בלאנגנזאלצה, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1911 התגייס קלימן לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-21, עמו לחם במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-26 במאי 1915 נפצע קלימן באחד הקרבות, ולאחר החלמתו הועבר לרגימנט המילואים ה-83, אולם באוקטובר נפצע שוב. לאחר החלמתו חזר לרגימנט הדרגונים ה-21, וב-18 ביוני 1916 הועלה לדרגת אובר לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף קלימן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-15 באוקטובר 1935 מונה קלימן מפקד הגדוד הממונע ה-1, וב-1 במרץ 1936 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 בינואר 1938 מונה למפקד רגימנט הרובאים ה-3, וב-1 באוקטובר 1938 הועלה לדרגת אוברסט.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה לחם קלימן עם הרגימנט שבפיקודו במהלך הפלישה לפולין, כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס הממונע ה-19, וב-4 בדצמבר 1939 מונה למפקד חטיבת הרובאים ה-3. במהלך המערכה על צרפת לחם קלימן עם חטיבתו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס הממונע ה-16. במהלך מבצע ברברוסה לחם קלימן עם חטיבתו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-3 במסגרת הקורפוס הממונע ה-24, והשתתף בקרב סמולנסק ובכיתור הגדול בקייב, וב-13 באוקטובר 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בנובמבר 1941 הועלה קלימן לדרגת גנרל מיור, וב-10 באפריל 1942 מונה למפקד הדיוויזיה הקלה ה-90 בצפון אפריקה. ב-28 במאי 1943 מונה קלימן למפקד דיוויזיית הסער רודוס, וב-10 ביוני 1943 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. לאחר כניעת איטליה לבעלות הברית, הוטל על קלימן לנטרל את הכוחות האיטלקיים בים התיכון, והוא לחם נגדם בהצלחה בקרב רודוס. ב-16 בספטמבר 1943 קיבל קלימן על פעולותיו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובאוקטובר אותה שנה הועלה לדרגת גנרל חיל השריון. ב-18 בספטמבר 1944 מונה קלימן למפקד הקורפוס ה-91 בקרואטיה, וב-10 באוקטובר מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-4, שהיה חלק מהארמייה השמינית בהונגריה. בסוף דצמבר 1944 מונה קלימן כמפקד זמני של הארמייה השמינית. השתתף עם דיוויזיית הפאנצר פלדהרנהאלה במהלך המצור על בודפשט ונפל בשבי כוחות בעלות הברית בתום המלחמה.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

בשנת 1947 שוחרר קלימן מהשבי. לאחר שחרורו התגורר קלימן באוברוזל, עד למותו ב-1 בינואר 1963.
אולריך פון הוטן

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1488 קביעה עם תאריך גרגוריאני מלפני 1584 Steckelberg Castle, שליכטרן, רוזנות הסן 
 פטירה:  29 באוגוסט 1523 Ufenau, שווייץ 
 מדינה:  האימפריה הרומית הקדושה 
 השכלה:  אוניברסיטת גרייפסוואלד  אוניברסיטת ברנדנבורג  אוניברסיטת רוסטוק  אוניברסיטת לייפציג  אוניברסיטת ארפורט 
 חתימה:   
 
אולריך פון הוטן (גרמנית: Ulrich von Hutten; ‏21 באפריל 1488 - 29 באוגוסט 1523) היה אביר, משורר והומניסט גרמני.
חייו

אולריך נולד למשפחת האצילים פון הוטן, שהתגוררה בטירת שטקלנברג שבמדינת אסן, ואביו ייעד אותו לכמורה, ולשם כך שלח אותו למנזר בפולדה, אך אב המנזר שם לב לנטיית נפשו הלירית, והצליח להוציא אותו משם. לאחר מכן הסתכסך עם אביו, שדרש ממנו ללמוד משפטים, ואילו הוא נמשך לשירה, לפילוסופיה ולתאולוגיה. בשל כך הגיע כמעט לפת לחם, עד שמזכיר החצר של מיינץ, אייטלוולף פון שטיין, לקח אותו תחת חסותו. מאז למד אולריך באוניברסיטאות שונות בגרמניה, ובין השאר למד אצל יוהנס רויכלין, והפך בהשפעתו להומניסט. לאחר מכן התיידד עם מרטין לותר. הוא היה אף מכותבי "מכתבי אנשים חשוכים" שהוציאו מתנגדי הדומיניקנים אחרי 1510, בעקבות מאבקם של הדומיניקנים נגד רויכלין.
לאחר שהתחילו לנוע גלגלי תנועת הרפורמציה (1517), הצטרף אולריך במלוא המרץ וההתלהבות לתנועה הפרוטסטנטית וניסה לשכנע את הקיסר החדש, קרל החמישי, שהיה ידידו, וכן את הנסיך הבוחר אלברט ממיינץ, אך ללא הצלחה.
ב-1522 הקים ביחד עם ידידו, איש הצבא פרנץ פון סיקינגן ברית אבירים למען הרפורמציה "אבירי המהפכה", וניסו לתקוף את ארצו של הנסיך הבוחר מטריר, אך הובסו.
בסוף ימיו ניסה להשפיע על מלומדים שונים, שהנודע שבהם היה ארסמוס מרוטרדם, אך הלה סירב להפגש עמו, על אף שאולריך הגיע, כמעט גוסס, עד בזל במיוחד בשביל להיפגש עמו.
אולריך מת ב-1523 בציריך ממחלת העגבת והוא אחד המקרים הראשונים המתועדים של מתים ממחלה זו.
הערות שוליים

↑  תרגום לעברית, מאת נתן רון, יצא לאור בשנת 2018 ב"הוצאת קדימה"
↑  Ellis Dye. (2004). Love and Death in Goethe: One and Double. Camden House Inc. p.70. ISBN 978-1571133007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262842605171  PLWABN: 9810637652905606  BIBSYS: 90385982  BNE: XX1308006  BnF: cb130924946 (data)  CANTIC: a10395696  CiNii: DA0549419X  GND: 118555049  HDS: 021507  ICCU: BVEV023570  ISNI: 0000 0001 2283 1559  LCCN: n50082380  LNB: 000171204  NDL: 00620852  NKC: jn20000700748  NLA: 35786456  NLG: 227504  NTA: 068805101  RERO: 02-A000082399  SELIBR: 261664  SNAC: w6cg17qr  SUDOC: 032208057  Trove: 1087369  VcBA: 495/19283  VIAF: 95193756   WorldCat (עם VIAF): 95193756
אוניברסיטת טולוז

| --- | --- |
לוגו האוניברסיטה

 אוניברסיטה
 תקופת הפעילות:  1229–הווה (כ־795 שנים)
 מייסדים:  רמון השביעי, רוזן טולוז 
 בעלי תפקידים
 סגל:  5,072
 תלמידים
 :  104,237 (2012)
 מיקום
 מיקום:  טולוז, מידי-פירנה, צרפת
 מדינה:  צרפת צרפת
 קואורדינטות:  43°36′16″N 1°26′37″E﻿ / ﻿43.604444444444°N 1.4436111111111°E﻿ / 43.604444444444; 1.4436111111111
 www.univ-toulouse.fr
  (למפת טולוז מוגדלת) אוניברסיטת טולוז(למפת טולוז רגילה) אוניברסיטת טולוז
 
אוניברסיטת טולוז (צרפתית: Université de Toulouse) הוא גוף אקדמי המאחד מוסדות להשכלה גבוהה באזור העיר טולוז. הגוף קרוי על שם אוניברסיטת טולוז ההיסטורית, ומאגד בתוכו שלוש אוניברסיטאות ומספר רב של מכללות ובתי ספר להשכלה גבוהה.
אוניברסיטת טולוז ההיסטורית, שעל שמה נקרא הגוף, הוקמה בעיר על-פי חוזה פריז (1229), שהכריח את רמון השביעי, רוזן טולוז להקים בעיר אוניברסיטה ללימודי תאולוגיה. יוהאנס מגרלנדיה היה בין המרצים הראשונים. המאוחר יותר התווספו גם לימודי משפט ורפואה.
הגוף הנוכחי הוקם ב-27 במרץ 2007, ובמוסדות הלימודים הכלולים בו לומדים מעל ל-100,000 תלמידים וכ-5,000 מרצים.
הערות שוליים

↑  החלטת הממשלה באתר legifrance
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269222505171  BnF: cb122100647 (data)  GND: 36052-1  LCCN: n80051155  NKC: ko2003182790  SUDOC: 027297519  VIAF: 136960024   WorldCat (עם VIAF): 136960024
אביהו (אלבום)

| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת אביהו
 יצא לאור:  31 בינואר 2010
 סוגה:  פופ
 שפה:  עברית 
 אורך:  38:04
 חברת תקליטים:  Play Records
 הפקה:  ניצן קייקוב, נדב ביטון והנרי
 
אביהו הוא אלבום הבכורה של הזמר אביהו שבת שיצא בשנת 2010. מלהיטי האלבום: "עדיין שלך", "קחי את ליבי", "בשבילך" ו"יאללה" עם מיכל אמדורסקי. תוך חודשיים הגיע האלבום לאלבום פלטינה סלולרי לרגל הגעת אלבום הבכורה שלו ל-100,000 הורדות סלולריות[דרוש מקור].
שותפים באלבום

הנרי - הפקה מוזיקלית
נדב ביטון - הפקה מוזיקלית
ניצן קייקוב - הפקה מוזיקלית
רשימת השירים באלבום

פתיח (1:14)
עדיין שלך (לי בירן) (3:25)
בשבילך (אביהו ונערי רפול/אביהו ואיתי זילברשטיין) (3:35)
הולך לאיבוד (סהר חגי/ניצן קייקוב) (3:00)
אהבת חיי (אביהו) (3:31)
קחי את ליבי (יסמין אבן/אמיליו אסטפן) (2:54)
ביקשתי רק (גיל זכאי) (3:39)
להיות (סהר חגי/ניצן קייקוב) (3:10)
רק אותך (ניב קייקוב/ניב קייקוב וליאל אשכנזי) (3:11)
יאללה - דואט עם מיכל אמדורסקי (דורון מדלי/איסקנדר פאיידש ומוראט צ'קם) (3:28)
רק את יודעת (דורון דוידסקו/ליאור דטאוקר) (3:36)
אותך בחרתי (אביהו) (3:21)
סינגלים

| עדיין שלך |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |

|  | יצא לאור: 16 באוגוסט 2009 |  |  |
|  | אורך: 3:25 |  |  |
|  | מפיק: ניצן קייקוב |  |  |
|  | פזמונאי: לי בירן |  |  |
מלחין: לי בירן: 

| קחי את ליבי |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |

|  | יצא לאור: 31 באוקטובר 2009 |  |  |
|  | אורך: 2:54 |  |  |
|  | מפיק: הנרי |  |  |
|  | פזמונאי: יסמין אבן |  |  |
מלחין: אמיליו אסטפן: 

| בשבילך |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |

|  | יצא לאור: 10 בינואר 2010 | רשת ג': מקום 4 במצעדים השבועיים |  |
|  | אורך: 3:35 | רשת ג': מקום 4 במצעדים השבועיים |  |
|  | מפיק: ניצן קייקוב | רשת ג': מקום 4 במצעדים השבועיים |  |
|  | פזמונאי: אביהו ונערי רפול | רשת ג': מקום 4 במצעדים השבועיים |  |
| מלחין: אביהו ואיתי זילברשטיין |  | רשת ג': מקום 4 במצעדים השבועיים |  |

ערך זה הוא קצרמרבנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוניברסיטאות בימי הביניים

פגישת דוקטרים בפריז
הוראת פילוסופיה
תלמידים בכיתה
האוניברסיטאות בימי הביניים היו המוסד העיקרי לרכישת השכלה מתקדמת, עוד בזמן הקמתן. הסטודנטים שהגיעו אליהן הגיעו מרקעים מגוונים ולמדו מקצועות שונים.
הקמת האוניברסיטאות

השם "אוניברסיטה" שאול מהמילה הלטינית Universitas, שמשמעותו היא "מונח כללי". מקורן של האוניברסיטאות נעוץ במרכזי לימוד שפעלו בימי הביניים וכונו בשם "סְטוּדְיוּם גֶנֶרַלֶה" (בלטינית: Studium Generale). במרכזים אלה נלמדו, בין השאר, תאולוגיה, משפטים, רפואה ואמנות. האוניברסיטה הראשונה שפעלה אי פעם קמה בעיר האיטלקית סלרנו וכונתה בשם אסכולת סלרנו. היא פעלה עוד במאה ה-10, ואולי אף קודם לכן. עם זאת, מספר היסטוריונים חולקים על הקביעה כי האוניברסיטה שפעלה בסלרנו הייתה אוניברסיטה של ממש, שכן לא התקיימו בה פקולטות פרט לפקולטה לרפואה. הם טוענים כי האוניברסיטה הראשונה שקמה הייתה אוניברסיטת בולוניה, שפעלה החל מהמאה ה-11. לאחר מכן קמה אוניברסיטת פריז (שתהי מוכרת בהמשך בכינוי "סורבון", על שם הקולז' דה סורבון, שקם כחלק מהפקולטה לתאולוגיה), ובמרוצת המאה ה-13 והמאה ה-14 קמו אוניברסיטאות בערים נוספות באירופה, כגון נאפולי, לייפציג, פראג וקופנהגן. אוניברסיטאות קמו אף במקומות מרוחקים באירופה, כגון באופסלה ואברדין, כחלק מהניסיון של השליטים המקומיים למנוע "בריחת מוחות" לאוניברסיטאות הנחשבות בארצות זרות.
באוניברסיטאות הראשונות פעלו שלושה מודלים לניהול הכוח:
במודל הראשון החזיקו המרצים ברוב הכוח והייתה להם קביעות בתפקיד.
במודל השני החזיקו הסטודנטים ברוב הכוח, והם אלה שהחליטו האם להשאיר את המורה.
במודל השלישי האוניברסיטה קמה מטעם השליט המקומי. הוא זה שבחר את המרצים, וכן יכול היה לשלול תארים אקדמיים מסטונדטים.
לאוניברסיטאות הראשונות היה קשר רב עם האפיפיורות והכמורה הנוצרית. אוניברסיטאות רבות היו זקוקות להסכמת האפיפיור לשם היווסדן. כתוצאה מכך, רבים מן הסטונדטים השתייכו לכמורה אף הם ועטו בגדים נוצריים, גם אם הם חיו חיים חילוניים מחוץ לאוניברסיטה. ביסוד הלימוד בתקופה זו עמדו שבע האמנויות החופשיות. בשנים הראשונות למדו הסטודנטים את הטריביום - דקדוק, רטוריקה ולוגיקה. לאחר מכן, נלמד הקואדריוויום - אריתמטיקה, גאומטריה, מוזיקה ואסטרונומיה. תלמיד שהוסמך לאחד המקצועות האלה יכול היה ללמוד את אחד המקצועות ה"גבוהים" יותר, כגון תאולוגיה, משפטים ורפואה. אז הוא יכול היה לקבל רישון הוראה או, לחלופין, להמשיך ללמוד במוסד גבוה יותר לשם קבלת תואר דוקטור.
ההיסטוריון הגרמני קריסטוף שווינגס מחלק את תלמידי האוניברסיטאות בימי הביניים לכמה סוגים, מהנפוץ ביותר אל הנדיר ביותר:
מרבית הסטונדטים, כ-50% מתוכם, היו בגילי 14–16, הגיעו ממעמד הביניים. הייתה להם השכלה בית ספרית בסיסית, ורובם פרשו מהלימודים טרם סיומם ולא השתתפו בבחינות המסכמות.
פלח נוסף, שמנה כ-30% מסך הסטונדטים, הכיל את אלה שהשיגו תעודת בוגר אוניברסיטה אך לא המשיכו ללימודים מתקדמים.
הפלח השלישי, שמנה כ-15% מסך הסטונדטים, הכיל את אלה שהשיגו תעודת בוגר אוניברסיטה והמשיכו ללמוד לימודים מתקדמים יותר. רוב התלמידים הללו היו בסביבות גיל 20.
הפלח הרביעי הכיל את אלה שהגיעו מהמעמד העליון: מהאצולה או מהכנסייה. הודות למעמדם התאפשר לסטונדטים אלה לדלג על הלימודים הבסיסיים וללמוד ישירות לימודים מתקדמים, ואף נעשה עבורם קל להיכנס לאחת האוניברסיטאות היוקרתיות.
הפלח החמישי, והנדיר בקרב מבין הסטונדטים, כלל את אלה שסיימו ללמוד לימודים מתקדמים והשיגו תואר דוקטור.
הלימודים באוניברסיטאות

במרבית האוניברסיטאות האירופאיות התקיימו הלימודים בשפה הלטינית, ועל הסטודנטים היה לשוחח ביניהם בשפה זו גם מחוץ לשעות הלימוד. ההקפדה על כך הייתה כה חשובה לאוניברסיטאות, עד כדי כך שברבות מהן נקבע תפקיד מיוחד שזכה לכינוי "זאב" (בלטינית Lupus, לוּפּוּס). נושא התפקיד הזה פיקח על השימוש בשפה הלטינית בלבד על ידי הסטודנטים, בתחומי האוניברסיטאות ומחוצה להן. בחלק מן האוניברסיטאות, כגון אוניברסיטת פריז, היה הדיבור בלטינית אילוץ, שכן סטודנטים הגיעו ממקומות רבים ברחבי העולם הנוצרי, והלטינית שימשה כלינגואה פרנקה, שפה משותפת לכל.
תוכניות הלימודים בפקולטות השונות היו קבועות ומעוגנות בחוקי האוניברסיטה. רבות מתוכניות הלימודים לאורך השנים, ובפרט בשלהי ימי הביניים, היו מבוססות על הידע המוקדם שהצטבר עם הזמן, ובפרט של כותבים מרכזיים באקדמיה (פילוסופים, תאולוגים, רופאים וכו'). בדרך זו יכלה האוניברסיטה להנחיל מקורות ידע מסורתיים לדור החדש, תוך מתן פרשנות מודרנית עבורם. בפרט, הייתה התמקדות בכתבי אריסטו ומפרשיו. מרכיב מרכזי בלימודים האקדמיים היה הטקסטים ששימשו כמקור סמכות (אוטוריטטיביים). בשל כך, אמצעי הלמידה הראשון שהיה מקובל באקדמיה היה ספרי לימוד, ובאותה תקופה היה ניכר היחס המיוחד שניתן להם והזהירות הרבה שננקטה על מנת שלא לפגום אותם בדרכים שונות. אמצעי למידה משמעותי נוסף באקדמיה היה הרצאות. בדומה לימינו, גם בימי הביניים נהגו הסטודנטים לסכם את דברי המרצה במהלך ההרצאה. ניתן לראות את חשיבותו של מרכיב זה בהרצאות, למשל, בדיון שהתקיים ב-1355 באוניברסיטת פריז באשר לקצב הדיבור של המרצים: האם עליהם לשמור על קצב דיבור מהיר או לדבר דווקא בקצב איטי יותר, כדי לאפשר לשומעים לסכם את דבריהם. לבסוף הוכרע הדיון לטובת הרצאה בקצב מהיר יותר, והדבר אף נקבע כתקנה באוניברסיטה באותה שנה, שכללה עונשים למי שיפרו אותה או יתנגדו לה.
מרכיב נוסף באקדמיה היה דיונים או ויכוחים שנערכו בין הסטודנטים בעל פה, על בסיס הנלמד בכיתות. תחילה הוצג רעיון כלשהו (תזה), ולאחר מכן היה על הסטודנטים לשטוח את טענותיהם, מכל צד. באוניברסיטאות היו ויכוחים שנערכים מדי שבוע, אך גם כאלה שנערכו לעיתים רחוקות יותר, ונשאו אופי חגיגי יותר. כמו כן נערכו דיונים מצומצמים למטרת תרגול אישי של השתתפות בוויכוחים אלה. הדבר יצר את שיטת הלמידה וגוף הידע המכונה סכולסטיקה.
בנוסף למרכיבים הללו, שיטת הלימוד באוניברסיטאות הייתה מבוססת גם על שינון של חומר רב ולמידתו בעל פה. לכך הייתה חשיבות רבה גם בלימודים האקדמיים ביום-יום וגם בבחינות הגמר, שהיו תנאי להשלמת התואר. לרוב, בחינות הגמר נערכו בעל פה, ומטרתן הייתה לבדוק שהסטודנט שולט במקורות הידע ובמיומנויות הנדרשות במסגרת לימודיו.
הלימודים באוניברסיטאות > שינויים בתוכנית הלימודים

בשלהי ימי הביניים התרחש שינוי הדרגתי בתוכניות הלימודים, שעיקרו היה עליית ההומניזם ומעבר לדיסציפלינות אקדמיות חדשות, אשר היו מוכרות פחות במערב אירופה עד תקופה זו, כמו חקר היוונית והעת העתיקה. שינויים אלה התבטאו, בין היתר, בהזמנת אנשי אקדמיה ורוח שונים להרצות על נושאים אלה וללמד אותם, ובפרט אנשים ממזרח אירופה. כך למשל, המלומדים היוונים שהגיעו למערב הביאו עימם טקסטים שלא היו מוכרים שם, שיטות לימוד שונות ופרשנויות חדשות לטקסטים מוכרים. אף על פי כן, עיקר הלימוד של ההומניסטים נעשה מחוץ לאוניברסיטאות, במה שמכונה רפובליקת המכתבים - מסגרת בלתי רשמית של קשרים בין מלומדים, שלא נקטו עוד בכללי הדיון והלימוד הסכולסטי.
שינויים בתוכנית הלימודים התחוללו לא רק במערב אירופה, אלא גם בביזנטיון היוונית של תחילת המאה ה-14, שם המצב היה הפוך: התרחשה נטישה הדרגתית של הספרות שאפיינה את החינוך היווני, אשר הייתה ידועה לאנשי ביזנטיון, לטובת סוגות ספרתיות אחרות ותחומי המדעים המדויקים. בנוסף ביזנטיון חוותה מעבר מהשכלה ממוסדת להוראה פרטית ומצומצמת יותר של מלומדים שהתמחו בתחומי ידע צרים. שינוי זה הראה על התפוררות מעמד המדינה והכנסייה בביזנטיון באותה תקופה, עד לנפילתה הסופית באמצע המאה ה-15 בידי האימפריה העות'מאנית.
תפקיד האוניברסיטאות

בימי הביניים, הפקולטות באוניברסיטאות נבדלו זו מזו במעמדן וביוקרתן החברתית. הפקולטה הנחשבת ביותר הייתה הפקולטה לתאולוגיה, עקב מרכזיותה של הדת בימי הביניים. אחריה ניצבו, בסדר זה, ואמנויות חופשיות, משפטים ורפואה- כאשר לימוד האמנויות החופשיות הוגדר כבסיס לשאר תחומי הלימוד. הפקולטה לאמנויות חופשיות לא איפשרה לספק לתלמידים פרנסה עתידית, שכן שכרם של הלבלרים והמורים לאמנות היה נמוך. כתוצאה מכך, בממוצע, רק אחד מתוך ארבעה תלמידים לאמנויות חופשיות בימי הביניים סיימו את לימודיהם. בעקבות זאת, התלמידים שהתעניינו בקריירה פנו יותר למקצועות המשפטים והאמנות, ובראש ובראשונה – התאולוגיה.
התלמידים באוניברסיטאות הגיעו ממדינות שונות ברחבי אירופה, ומשכך נוצרה לעיתים מתיחות ביניהם שהעכירה את האווירה. תלמידים אחדים נהגו להשפיל ולפגוע פיזית תלמידים שהגיעו ממדינות שונות. בחלק מהאוניבריסטאות, כדי לפתור בעיה זו, נאסר על התלמידים לשאת כלי נשק באוניברסיטה וכן הוחלט על הענשת הסטונדטים שיפגעו בחבריהם לספסל הלימודים. כדי להפיג את המתח ששרר ביניהם נערכו מסיבות ואירועים חברתיים, שבהם השתתפו סטונדטים ממדינות שונות, וכן פגישות לשם שתיית אלכוהול בצוותא.
הסטונדטים הבדילו את עצמם מתושבי הערים שסביבם בביגוד, בתספורת ובדיבור בשפה הלטינית ביומיום. רוב הסטונדטים באוניברסיטאות היו גברים. הנשים שלמדו הגיעו בעיקר ממשפחות האצולה. דוגמה אחת מאותה תקופה שהעידה על מעמד הנשים בלימודים האקדמיים הייתה מקרה של סטודנטית צעירה שלמדה באוניברסיטה היגלונית בקרקוב שבפולין, אשר במשך שנתיים הייתה לבושה בבגדי גבר. היא הגיעה לאוניברסיטה בזכות ירושה שקיבלה מהוריה, והחליטה לעשות זאת כשהיא מסווה את עצמה כגבר. באחד הימים חייל שהבחין בה צועדת ברחוב בלבוש של סטודנט גילה כי היא אישה. כאשר נלקחה למשפט היא הסבירה כי היא הסתירה את מינה "בשל אהבת הלימוד". מקרה זה לא היה ייחודי באותה תקופה, ולאורך השנים היו ידועות עוד כמה נשים שבחרו בדרך זו כדי לחדור אל מרחבים שנחשבו "גבריים" בלבד – האוניברסיטה, שדה הקרב או הכנסייה.
ענייני כספים

הסטונדטים בימי הביניים נדרשו לשלם עבור הוצאות רבות, כגון שכר לימוד, מגורים, ביגוד וכו'. משום כך, הם נעזרו במימון של קרובי המשפחה במלגות או לצורך התשלום. בפריז הוקמו אף מספר מוסדות צדקה, שנקראו בשם "קוֹלֶגְיוּם" (בלטינית: Collegium). אלה נוסדו עבור הסטונדטים העניים שהתקשו לשלם. צעד נוסף שנועד כדי להקל על התלמידים העניים והוחל באוניברסיטת ליסבון היה תשלום באמצעות מדרגות מס. המורים התפרנסו באמצעות התשלום ששילמו להם הסטונדטים, לעיתים עוד בראשית הקורס ולעיתים במהלכו. באוניברסיטאות שנוסדו על ידי השליט, הוא זה שהיה משלם למורים.
לקריאה נוספת

דנה פירוינסקי, על סף העת החדשה: אירופה 1350–1600, האוניברסיטה הפתוחה, 2014, עמ' 284–305
הערות שוליים

↑  פירוינסקי, עמ' 285-284
↑  פירוינסקי, עמ' 289-288
↑  פירוינסקי, עמ' 290
↑  פירוינסקי, עמ' 297-291
↑  פירוינסקי, עמ' 298
↑  פירוינסקי, עמ' 301-299
↑  פירוינסקי, עמ' 302-303
↑  פירוינסקי, עמ' 305-303
אוניברסיטה וירטואלית

אוניברסיטה וירטואלית (נקרא גם אוניברסיטת אונליין או אוניברסיטה מקוונת) היא מוסד להשכלה גבוהה המספק תוכניות חינוך באמצעות מדיה אלקטרונית, בדרך כלל דרך האינטרנט. חלק מהאוניברסיטאות הווירטואליות הן מוסדות מסורתיים עם מבני לבנים וטיט שמציעות גם לימודים מקוונים כחלק מהרחבת תוכניות הלימוד שלהן, בעוד שאחרות מציעות אך ורק קורסים מקוונים. בחלק מהאוניברסיטאות ניתן ללמוד את כל התואר באופן מקוון.
אוניברסיטאות וירטואליות נחשבות לצורת למידה מרחוק. מטרתן היא לספק גישה להשכלה גבוהה לאוכלוסיות שלא יכולות להשתתף בלימודים בקמפוס פיזי, מסיבות כמו מרחק – כאשר הסטודנטים מתגוררים רחוק מדי מקמפוס פיזי ולא יכולים להשתתף בשיעורים רגילים; או הצורך בגמישות – כאשר סטודנטים צריכים ללמוד מהבית בזמנים שנוחים להם.
העברת התוכניות באוניברסיטה וירטואלית מתבצעת באמצעות טכנולוגיות מידע ותקשורת כגון דפי אינטרנט, דואר אלקטרוני ומקורות מקוונים אחרים.
מכיוון שאוניברסיטאות וירטואליות הן יחסית חדשות ומגוונות מאוד, עדיין קיימות שאלות לגבי הסמכה ואיכות ההערכה.
היסטוריה

המאפיין המגדיר של כל צורות וחילוקי הדורות של למידה מרחוק הוא ההפרדה בין הסטודנט למורה בזמן ובמקום. למידה מרחוק נחשב כמבשר של למידה מקוונת. לפני הופעת האוניברסיטאות הווירטואליות, מוסדות השכלה גבוהה רבים הציעו למידה מרחוק באמצעות קורסים בהתכתבות מבוססי דפוס. קורסים אלו כונו לעיתים "קורס בקופסה". אלו פותחו כך שהסטודנטים יוכלו לקבל משוב כמעט מיידי מהמרצים ומדריכים מקוונים דרך דואר אלקטרוני או דיונים מקוונים.
המונח "וירטואלי" בהקשר חישובי, התייחס בתחילה לדברים שהוסמכו על ידי מחשב, כמו זיכרון וירטואלי. עם הזמן, התואר הוחל על דברים המתקיימים פיזית ונוצרים או מתקיימים באמצעות מחשבים.
האוניברסיטה הפתוחה בבריטניה הייתה האוניברסיטה המצליחה הראשונה בעולם להוראה מרחוק.  היא נוסדה בשנות ה-60 מתוך האמונה שטכנולוגיית תקשורת יכולה להביא למידה ברמה גבוהה של תואר לאנשים שלא הייתה להם הזדמנות ללמוד באוניברסיטאות בקמפוס. הרעיון ל"אוניברסיטה אלחוטית" נדון לראשונה ב־BBC (British Broadcasting Corporation) על ידי איש החינוך וההיסטוריון JC Stobbart. מההתחלה המוקדמת הללו עלו רעיונות נוספים עד שלבסוף מפלגת הלייבור בהנהגתו של הרולד וילסון הקימה ועדה מייעצת להקמת אוניברסיטה פתוחה.
האוניברסיטה הפתוחה בבריטניה הייתה האוניברסיטה הראשונה בעולם שהצליחה בהוראה מרחוק. היא נוסדה בשנות ה-60 מתוך אמונה שטכנולוגיית התקשורת יכולה להביא לימודי תואר ברמה גבוהה לאנשים שלא הייתה להם הזדמנות ללמוד באוניברסיטאות קמפוס. הרעיון לאוניברסיטה "אלחוטית" נדון לראשונה ב-BBC על ידי המחנך וההיסטוריון ג'יי סי סטובארט. מהרעיונות הראשוניים הללו עלו רעיונות נוספים עד שבסופו של דבר מפלגת הלייבור, תחת הנהגתו של הרולד וילסון, הקימה ועדה מייעצת להקמת האוניברסיטה הפתוחה.
המטרה הייתה להביא השכלה גבוהה לכל מי שרצה לגשת אליה, והוועדה העלתה תרחישים שונים לפני שהתיישבו על השם "האוניברסיטה הפתוחה". הרעיון הראשון שהועלה בבריטניה היה להקים "אוניברסיטת טלוויזיה" שתשלב הרצאות משודרות עם טקסטים בהתכתבות וביקורים באוניברסיטאות מסורתיות. הרעיון של "אוניברסיטת טלוויזיה" הפך ל"אוניברסיטה של האוויר" ששמרה על אותה מטרה של הגעה לאוכלוסיות עם הכנסה נמוכה שלא הייתה להם גישה להשכלה גבוהה. השם "אוניברסיטה של האוויר" לא התקבל ובזמן שהסטודנטים הראשונים התקבלו בינואר 1971 השם הפך למה שהוא היום "האוניברסיטה הפתוחה". האוניברסיטה הפתוחה הוכיחה שאפשר ללמד קורסים ברמה אוניברסיטאית לסטודנטים מרחוק.
בשנת 1980, מספר הסטודנטים באוניברסיטה הפתוחה הגיע ל-70,000 וכ-6,000 אנשים סיימו מדי שנה. שנות ה-80 ראו את המשך ההתרחבות כאשר הוצגו קורסים ותחומי לימוד נוספים; ככל שגדלה החשיבות של פיתוח קריירה, כך החלה האוניברסיטה להציע קורסי הכשרה מקצועית לצד תוכניותיה האקדמיות. באמצע שנות ה-90, האוניברסיטה הפתוחה החלה להשתמש באינטרנט. נכון לשנת 2008, יותר מ-180,000 סטודנטים התקשרו עם האוניברסיטה הפתוחה באינטרנט מבתיהם.
הרעיון של אוניברסיטה וירטואלית כמוסד שמשתמש במחשבים ותקשורת במקום מבנים ותחבורה כדי להביא סטודנטים ומורים יחד לקורסים אוניברסיטאיים פורסם לראשונה ביצירות כמו "De-Schooling Society" מאת איוואן איליץ' שהציג את הרעיון של שימוש ברשתות מחשבים כמרכזי לימוד, בשנת 1970. בשנת 1971 ג'ורג' קייסי, אתיקאי מדיה, מסר סדרת הרצאות על "פילוסופיית התקשורת" תחת חסות פיל ג'קלין PhD, פרופסור באוניברסיטת קליפורניה בסן חוזה, חבר ב-"The (San Francisco)Bay Area Committee for Open Media and Public Access". ההרצאות כללו את הקווים התאורטיים לשימוש בטכנולוגיות תקשורת להנחיית למידה מרחוק.
מהלך הקורסים

מתן גישה להשכלה גבוהה לכלל הסטודנטים, במיוחד ללומדים מבוגרים, מתאפשר הודות לכך שלרוב האוניברסיטאות הווירטואליות אין דרישות קבלה לקורסים לתואר ראשון. עם זאת, דרישות קבלה קיימות לקורסים המיועדים לתארים מתקדמים או לאנשים העובדים במקצועות ספציפיים.
הלמידה באוניברסיטה וירטואלית שונה מהותית מהלמידה באוניברסיטה מסורתית. אין בניינים ואין קמפוס ללכת אליו, מכיוון שהסטודנטים מקבלים את חומרי הלימוד שלהם דרך האינטרנט. ברוב המקרים, רק מחשב אישי וחיבור לאינטרנט נדרשים, מה שמספק גישה לחומרי הלימוד. החומרים יכולים לכלול חומר מודפס, ספרים, קלטות שמע ווידאו, תוכניות טלוויזיה, תוכנות CD-ROM ואתרי אינטרנט. תמיכה ניתנת ללומדים מהמרצה או ממורה מקוון דרך דואר אלקטרוני אם יש להם בעיות בקורס.
לימודים מקוונים עשויים להיות חוויה מבודדת, שכן הסטודנט מבלה את רוב זמנו בלימוד עצמי. ישנם לומדים שאינם מוטרדים מלימוד עצמאי כזה, אך אחרים מוצאים בו מכשול להשלמת הקורסים בהצלחה. בשל הקושי הפוטנציאלי לשמור על לוח זמנים הדרוש להצלחה בלמידה מקוונת, חלק מהאוניברסיטאות הווירטואליות מיישמות את אותה סוג של ניהול זמן כמו בתי ספר מסורתיים. קורסים רבים פועלים על פי לוח זמנים, שהסטודנט מקבל עם חומרי הקורס. אלה עשויים לכלול את הפעילויות המתוכננות לכל שבוע של הקורס ותאריכי הגשת המשימות. אם יש לקורס מבחן, הסטודנטים יקבלו מידע על המקום בו הם יכתבו אותו.
דוגמה לאוניברסיטה שמקיימת לוח זמנים קפדני היא האוניברסיטה הגלובלית הווירטואלית (VGU) בגרמניה. ה-VGU מציעה תוכנית לתואר שני "International Master of Business Informatics" (MBI)—תוכנית לתואר שני במידע וטכנולוגיה בניהול שנמשכת בממוצע ארבעה סמסטרים להשלמה (לסטודנטים במשרה מלאה). כל קורס כולל הרצאה או שיעור וירטואלי בכל שבוע. לאחר מכן, הסטודנטים מקבלים מטלת בית; לדוגמה, הם צריכים לפתור תרגיל, להעמיק בבעיה מסוימת, לדון במקרה בוחן או לעבור מבחן. המרצים מספקים להם משוב מיידי, ולאחר שבוע זה קורה שוב.