stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרד אסטר

| --- | --- |

 לידה:  10 במאי 1899 אומהה, נברסקה, ארצות הברית 
 פטירה:  22 ביוני 1987 (בגיל 88) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Oakwood Memorial Park Cemetery 
 שם במה:  Fred Astaire 
 שם לידה:  Frederick Austerlitz 
 סוגה מועדפת:  מוזיקת פופ מסורתית, סווינג, ג'אז, מוזיקת ביג בנד 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1904 
 עיסוק:  שחקן קולנוע, זמר, כוריאוגרף, רקדן
 בן או בת זוג:  Phyllis Livingston Potter (12 ביולי 1933–13 בספטמבר 1954)  Robyn Smith (24 ביוני 1980–22 ביוני 1987) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר לסרט מוזיקלי או קומי (1950)  היכל התהילה של גראמי (2005)  היכל התהילה של גראמי (2004)  היכל התהילה של גראמי (1998)  היכל התהילה של גראמי (1999)  היכל התהילה של גראמי (2008)  פרס האמי לשחקן ראשי במיני סדרה או סרט (1959)  פרס הריקוד קאפצ'יו (1987)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד (8 בפברואר 1960)  פרס האמי לשחקן ראשי במיני סדרה או סרט (1978)  היכל התהילה של גראמי (2000)  פרס גראמי למפעל חיים (1989)  גלובוס הזהב על שם ססיל ב. דה-מיל (1960)  פרס אמי לבידור בפריים טיים לכתיבה לתוכנית קומית או מוזיקלית (1959)  פרס אוסקר לשם כבוד (1949)  פרס מכון הסרטים האמריקאי על מפעל חיים (1981)  פרס אמי להופעת יחיד במופע או תוכנית מוזיקלית (1961)  פרס מרכז קנדי (1978)  פרס באפט"א לשחקן המשנה הטוב ביותר (1976)  פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע (1974)  היכל התהילה של גראמי (2006) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פרד אסטר (באנגלית: Fred Astaire‏; 10 במאי 1899 – 22 ביוני 1987) היה רקדן, כוריאוגרף, זמר ושחקן קולנוע ותיאטרון אמריקאי-יהודי. זכה בשלל פרסי גלובוס זהב, פרסי אמי, פרסי גראמי, וכן בפרס באפט"א לקולנוע ובפרס אוסקר לשם כבוד.
ביוגרפיה

נולד בשם פרדריק אוסטרליץ (Frederick Austerlitz) באומהה, נברסקה שבארצות הברית. אביו, סבו וסבתו היגרו לארצות הברית מאוסטרו-הונגריה מספר שנים טרם לידתו, והם ממוצא יהודי-אוסטרי אך הם המירו דתם לנצרות-קתולית, ואמו נולדה בארצות הברית כבת למהגרים נוצרים-לותרנים מגרמניה. הוא מקושר במיוחד לשחקנית ההוליוודית ג'ינג'ר רוג'רס, עמה שיחק בעשרה מחזות זמר קולונועיים. כישרונו הייחודי כרקדן גרם למבקרים רבים לתאר אותו כ"רקדן הטוב ביותר שהיה אי פעם בהוליווד".
השם "אסטר" אומץ על ידיו ועל ידי אחותו אדל כשהיו כבני חמש. מקורו, כנראה, בשם המשפחה של דודם ל'סטאר (L'Astaire). מקורות רבים טוענים שבני משפחת אסטר הופיעו בסרט בשם פנקון, הצרצר (Fanchon, the Cricket) בכיכובה של מרי פיקפורד ב-1915, אך זהו מיתוס (למרות שיש המאמינים שהם נכחו בזמן ההסרטה).
בשנות ה-20, פרד ואדל הופיעו בברודוויי ובלונדון. בשנים אלה הכיר אסטר את איל ההון ג'ון היי ויטני שהחליט לטפח את הקריירה של הרקדן הצעיר. ויטני דאג לאסטר לחוזים בברודוויי וב-1933 החתים אותו באולפני RKO, שם יצר את רוב סרטיו בהם לוהק לצידה של ג'ינג'ר רוג'רס.
פרד אסטר נפטר ב-1987 מדלקת ריאות בגיל 88. הוא נקבר בקליפורניה.
בקשתו האחרונה הייתה להודות לכל מעריציו במשך השנים על תמיכתם בו.
פילמוגרפיה נבחרת

Dancing Lady ‏(1933)
‏טסים לריו (1933) †‏
‏הגרושה העליזה (אנ') (1934) †‏
‏רוברטה (1935) †‏
‏כובע צילינדר (1935) †‏
‏בעקבות הצי (אנ') (1936) †‏
‏בקצב הסווינג (אנ') (1936) †‏
‏הזמנה לריקוד (אנ') (1937) †‏
עלמה במצוקה (1937)
‏חסר דאגות (אנ') (1938) †‏
‏סיפורם של ורנון ואיירין קסטל (אנ') ‏(1939) †‏
Broadway Melody of 1940 ‏(1940)
Second Chorus ‏(1940)
You'll Never Get Rich ‏(1941)
Holiday Inn ‏(1942)
You Were Never Lovelier ‏(1942)
השמיים הם הגבול (1943)
Yolanda and the Thief ‏(1945)
שיגיונות זיגפלד (1946)
Blue Skies ‏(1946)
מצעד הפסחא (1948)
‏בני ברקלי מברודוויי (אנ') (1949) †‏
שלוש מילים בודדות (1950)
חתונה מלכותית (1951)
היפהפיה מניו יורק (1952)
קרון הלהקה (1953)
אבא ארך רגליים (1955)
פנים מצחיקות (1957)
גרבי משי (1957)
התענוג של חברתו (1961)
קשתו של פיניאן (1968)
‏† סרטים משותפים לאסטר ולג'ינג'ר רוג'רס‏
שוד הברינקס

שוד הברינקס הוא מעשה שוד שהתרחש באוגוסט 2003 כאשר אילן קופרמן-סגל (אשר לימים זכה לכינוי "שודד הברינקס"), עובד בברינקס, חברה להובלת כספים, הצליח להערים על שותפו למשמרת וברח עם המשאית שבתוכה היו שקי כסף. לאחר שנטל 14 שקים שהכילו 4.7 מיליון ש"ח במזומנים, נטש את המשאית ונעלם. אחרי חיפושים נרחבים אחריו הסגיר את עצמו לידי המשטרה. בחקירותיו סירב לגלות את מקום המחבוא של הכסף, וכך נהג גם בעת שהתנהל משפטו.
ב-2004 גזר עליו בית משפט השלום בחיפה עונש של 9 שנות מאסר, בגין הגנבה, ובגין עבירות אחרות שבהן היה מעורב. בתחילת 2005 החזיר קופרמן-סגל, באמצעות עורכת-דינו, 706,000 שקל. ביולי 2005 הקל בית המשפט בעונשו והעמידו על 7 שנות מאסר. ב-17 ביוני 2014 השתחרר מכלא מעשיהו עם תום ריצוי תקופת מאסרו.
מלבד הסכום שהוחזר, מעולם לא נודע מקום יתרת הכסף הגנוב.
אודות השודד

אילן קופרמן-סגל נולד ב-24 בנובמבר 1970  וגדל בשכונת המצוקה נווה יוסף בחיפה. אביו היה שתיין ועבריין, וישב מספר שנים בכלא. אמו, שסבלה ממחלת נפש, שלחה אותו למוסדות פנימייתיים, אך קופרמן-סגל נפלט מהם. בין השנים 2001–2003, ביצע סדרה של עבירות רכוש ומעשי הטרדה ואיומים, כלפי גורמים שונים, במטרה להפחידם, להטרידם וכדי לפגוע בשמם ופרנסתם. בתקופה תבע את מוסד לביטוח לאומי באמצעות מסמכים שזייף וקיבל סכום תגמולים מצטבר של 281,719 ש"ח שלא הגיעו לו.
אודות השוד

באוגוסט 2003 הצליח קופרמן-סגל להתקבל לעבודה בחברה להובלת כספים ברינקס. הוא זייף תעודת זהות ורישיון נהיגה תוך אימוץ זהותו של עורך דין ממושב הדר עם שבשרון ובדה קורות חיים. לאחר שהצליח לעבור בדיקות פוליגרף, התקבל לעבודה כנהג המוביל מזומנים בין חברות לבין מוסדות פיננסיים.
שבוע ימים לאחר שהחל לעבוד בברינקס, הצליח להערים על שותפו למשמרת וברח עם המשאית שבתוכה היו שקי כסף. לאחר שנטל 14 שקים שהכילו 4.7 מיליון ש"ח במזומנים, נטש את המשאית ונעלם. אחרי חיפושים נרחבים אחריו הסגיר את עצמו לידי המשטרה. בחקירותיו סירב לגלות את מקום המחבוא של הכסף, וכך נהג גם בעת שהתנהל משפטו.
ב-2004 גזר עליו בית משפט השלום בחיפה עונש של 9 שנות מאסר, בגין הגנבה, ובגין עבירות אחרות שבהן היה מעורב. בנוסף נגזר עליו קנס של 3 מיליון ש"ח או שלוש שנות מאסר אם לא ישלם את הקנס. הוא הגיש ערעור על גזר הדין.
בינואר 2005, בעת הדיון בערעור בבית המשפט המחוזי בחיפה, הודיעו השופטים כי אם יחזיר את הכסף ישקלו להקל בעונשו. כעבור שבועיים התייצבה עורכת דינו תמי אולמן במזכירות בית המשפט, והפקידה בשמו של קופרמן-סגל מזוודה ובה חלק מהכסף – 706 אלף ש"ח.
ביולי 2005 הקל בית המשפט בעונשו והעמידו על 7 שנות מאסר. הקנס הופחת לשני מיליון ש"ח או שנתיים מאסר אם לא ישלמו. לקראת שחרורו ממאסר הביע קופרמן-סגל חשש שעבריינים יפגעו בו בניסיון להשיג חלק מהכסף וביקש להשתחרר מהכלא בחשאי. המשטרה לא נעתרה לבקשתו. ב-17 ביוני 2014 השתחרר מכלא מעשיהו עם תום ריצוי תקופת מאסרו.
הדי הפרשה

מלבד הסכום שהוחזר, לא ידוע היכן יתרת הכסף הגנוב. שמועות גורסות כי הכסף הוחבא בבית קברות בחיפה או בבית אמו. קופרמן-סגל עצמו הסתפק בתשובה לשאלת עיתונאי: "הכסף במקום בטוח".
קופרמן-סגל נחשב בעיני אנשים המכירים אותו מקרוב כאדם פיקח ואינטליגנטי. הפרשה סוקרה בהרחבה באמצעי התקשורת ועוררה תגובות קיצוניות – מסלידה ועד להערצה.
ב-2007 הפיקה לימור פינחסוב סרט תיעודי על חייו, שהוקרן בערוץ הלוויין יס. פינחסוב אמרה כי רצתה לבחון אם "האפשרויות הכה מוגבלות שעמדו בפניו, כמי שגדל בשכונה כזאת, לא הפכו את ההשגה של 4.7 מיליון שקל בדרך מרמה, לאופציה ההגיונית ביותר?".
באוגוסט 2010 נודע כי בנק ישראל יסיים בסוף השנה את מועד המרת השטרות הישנים מסדרה א' שהודפסו בין השנים 1985 לבין 1999 שעיצובם שונה. ההערכה היא כי כשליש מארבעת מיליוני השקלים שהסליק קופרמן-סגל לאחר הגנבה הם מסדרה זו, שבה לא יוכל להשתמש.
באוקטובר 2017, נעצר בחשד שהחזיק שטרות מזויפים בביתו.
בסדרה אילת, אביה של הדמות הראשית יושב בכלא על שוד משאית ברינקס, באופן שמזכיר את הפרשה.
ביוני 2023 כחלק מציון 20 שנה לאירוע השוד, עלתה סדרה בת מספר פרקים בשם "סוד הברינקס" בהנחייתו של העיתונאי יוסי מזרחי כחלק מהפודקאסט היומי "אחד ביום" מבית N12. הסדרה סוקרת את סיפור השוד, ובמהלכה מתראיינות דמויות מפתח המתארות את רצף האירועים ואת אישיותו של קופרמן-סגל.
הערות שוליים

↑  אלי לוי ולימור גליק, "שודד הברינקס" חושש להשתחרר מהכלא: "העבריינים יצודו אותי בשביל הכסף", באתר nana10‏, 7 במאי 2014
↑  גיא פלג, ‏הבקשה החריגה של שודד הברינקס, באתר ‏מאקו‏, 12 במרץ 2014
↑  ורד לוי-ברזילי, רובין הוד דה לה שמאטע, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2005
↑  יונתן הללי ואלי לוי, החלטה של בנק ישראל מדאיגה מאוד את "שודד הברינקס", באתר nrg‏, 17 באוגוסט 2010
↑  אחיה ראב"ד, שוב מסתבך: "שודד הברינקס" נעצר עם שטרות מזויפים, באתר ynet, 6 באוקטובר 2017
מטה מאבק הנכים בישראל

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 תקופת הפעילות:  2000–הווה (כ־24 שנים) 
 
מטה מאבק הנכים בישראל היא עמותה הפועלת למען אנשים עם מוגבלות בישראל. מטה המאבק התפרסם בשנת 2001, כאשר במשך 77 ימים ניהל הפגנה ושביתת שבת רבת משתתפים מול משרד האוצר והכנסת בדרישות שונות, שהמרכזית בהן הייתה השוואת קצבת הנכות לשכר המינימום. מרבית דרישות המטה התקבלו אך לא דרישה זו. מאז היה המטה שותף לחקיקת חוקים שונים ולפעילויות שונות.
פעילות מטה מאבק הנכים בישראל

מטה מאבק הנכים בישראל פועל לשילובם המלא בחברה הישראלית של בעלי לקות חושיות, קוגניטיביות, תנועתיות ונפשיות, באמצעות פעילות במישור הפוליטי ובאמצעות פרויקטים לקידום חיים עצמאיים והגברת מודעות. המטה עוסק בייצוג נכים מול הממסד, טיפול בפניות ציבור הנכים ונתינת מידע על זכויותיו. המטה פועל לקידום חקיקה בכנסת שתביא לשוויון הזדמנויות לציבור הנכים בישראל, ושמירה על חוקים קיימים.
מפעולות מטה מאבק הנכים:
קידום חוק לרון - המאפשר לנכים לצאת לעבודה ללא פגיעה בקצבאות הנכות, ובכך מעודד נכים ליציאה לעבודה והשתלבות בחברה.
מאבק על הזכות לחניה בתל אביב בהתאם לחוק - עיריית תל אביב רושמת דוחות חניה ללא הבחנה בין רכב נכה בעל תג המפריע לתנועת הולכי רגל או כלי רכב, לבין כזה שאינו מפריע, כפי שהחוק דורש.
פעילות מול המוסד לביטוח לאומי - המטה משתתף באופן קבוע בדיונים הנוגעים למתן סיוע לבעלי מוגבלויות ודרך הפעלתו.
היסטוריה

מטה מאבק הנכים עלה לתודעה האזרחית, כאשר בשנת 2001, במשך 77 ימים ניהל הפגנה רבת משתתפים ועוצמה אל מול משרד האוצר אשר הביאה להישגים רבים. הפגנה חשובה קודמת התרחשה ב-1990 למשך 35 יום.
בשביתה בשנת 2001, לנוכח הנחישות שהפגינו חברי המטה מול ממסד, זכתה ההפגנה לתמיכת הציבור הרחב, לרבות אנשי התקשורת, אנשי רוח, אמנים וחברי כנסת. ההסתדרות הכללית ויושב ראשה, עמיר פרץ, תמכו בנכים במהלך ההפגנה וסיפקו מזון, שמיכות ומזרנים, ביגוד חם, כרזות ותרופות להם נזקקו המשתתפים. לאחר ההפגנה, ההסתדרות גם סיפקה למטה מאבק הנכים משרדים בבית ההסתדרות החדשה בתל אביב, המשמשים כמשרד ההנהלה הראשי.
בעקבות השביתה ממשלת אהוד ברק התגמשה עם ציבור הנכים בכמה וכמה עניינים. הוקמה ועדה ציבורית בראשות השופט אפרים לרון, לבדיקת צורכי הנכים ולקידום השתלבותם בקהילה, שהגישה את מסקנותיה ב-2005. הממשלה אימצה את ההמלצות, ולאחר דיונים ופשרות שהושגו בין הצדדים אושרו תיקונים בחוק ב-2008. התיקונים נועדו ליצור מנגנון חדש להבטחת הכנסתם של נכים שאיבדו את כושר העבודה, כך שהכנסתם מעבודה ומקיצבת הנכים תהיה גבוהה יותר מבעבר ולא תיפגע. עם זאת, הדרישה המרכזית של המפגינים, השוואת קצבת הנכות לשכר המינימום, לא התקבלה.
מטה המאבק נתפס בעקבות השביתה כמיצג העיקרי של נכי התנועה האזרחיים בישראל, אך הוא לא הצליח לכנס לשורותיו קבוצות נכים בולטות אחדות כגון נכי צה"ל וציבור העיוורים והחירשים. למעשה, מיד אחרי אותה שביתה מול משרד האוצר החלה באותו מקום שביתה נפרדת של ציבור החירשים.
חברים בולטים > אריה צודקביץ

אריה צודקביץ היה היושב ראש הראשון וממייסדי מטה מאבק הנכים. ממקימי מפלגת פז למאבק הנכים (1984), וממובילי מאבק הנכים בישראל ב-1990 ושביתתם בחורף 2000–2001. זוכה פרס לאונור ולארי זוסמן למצוינות בתחום השירותים החברתיים בישראל (2003).
חברים בולטים > יואב קריים

יואב קריים הוא פעיל חברתי בולט למען זכויות הנכים בישראל. זכה לתשומת לב ציבורית כאשר בתור ילד נכה התראיין בנושא המתת חסד של תינוקות, וכאשר היה דובר מטה מאבק הנכים בזמן הפגנות הנכים של שנת 1999 ושנת 2001. היה מועמד מטעם מפלגת מרצ בבחירות לכנסת השש עשרה.
חברים בולטים > רוני שכטר

רוני שכטר מילא את מקומו של אריה צודקביץ כיושב ראש מטה מאבק הנכים מפברואר 2006. נבחר לתפקיד יושב ראש המטה מספר חודשים לאחר מכן ומילא תפקיד זה עד 2010. בעת כהונתו של זבולון אורלב כשר רווחה שימש שכטר יועץ מיוחד לענייני נכים במשרד הרווחה, במקביל להיותו חבר הנהלת מטה מאבק הנכים. בשנים אלו גם שימש כמשקיף בוועדת לרון ופעל לאחר מכן ליישום דוח ועדת לרון.
חברים בולטים > נעמי מורביה

נעמי מורביה היא פעילה חברתית ויושבת ראש מטה מאבק הנכים משנת 2010. מורביה הייתה בין המובילים לקידום חוק לרון המאפשר לנכים לצאת לעבודה ללא פגיעה בקצבאות הנכות, והיא אורחת קבועה בוועדות הכנסת השונות.
חברים בולטים > ליאור לב פישר

ליאור לב פישר הוא עו"ד משנת 2000 אשר מכהן בעמותה כיועץ משפטי מאז שנת 2003 . פישר מייצג את העמותה בכנסת ישראל, בדיוני בית משפט העליון, בתביעות ייצוגיות וכן שותף לוועדות רפואיות.
הערות שוליים

↑  לירון מרוז‏, "נחכה לסילבן כמו שנאצר חיכה לרבין", באתר וואלה, 18 בדצמבר 2001
↑  יואב קריים, הבהרות והסברים לתיקון חוק לרון, באתר מטה מאבק הנכים
אילן אליה

| --- | --- |

תא"ל אילן אליה, לשעבר קצין חיל הטכנולוגיה והאחזקה הראשי בצה"ל
 לידה:  5 בנובמבר 1970 (בן 54) באר שבע, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת חיפה  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 ראש מדור אחזקה  ראש ענף קדם צבאי  קצין טכנולוגיה ואחזקה  סגן מפקד טכנולוגיה ואחזקה פיקודי, דרום  מפקד טכנולוגיה ואחזקה פיקודי, דרום  רמ"ח האחזקה וההפעלה  קצין הטכנולוגיה והאחזקה הראשי (קטנא"ר)
 עיטורים
 אות השירות המבצעי   המערכה ברצועת הביטחון   מלחמת לבנון השנייה   מבצע צוק איתן
 
אילן אליה (נולד ב-5 בנובמבר 1970) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף. עד לתאריך 26 ביולי 2022 כיהן כקצין הטכנולוגיה והאחזקה הראשי (קטנא"ר).
ביוגרפיה

אילן אליה גדל והתחנך בעיר באר שבע ולמד בתיכון מקיף א' באר שבע.
לאחר שסיים לימודי טכנאי מכונות במקיף ד' באר שבע, התגייס אליה לצה"ל למסלול 'ייעודי לקצונה' בשנת 1999. מאז כיהן במספר נרחב של תפקידים, בין היתר, רמ"ח האחזקה וההפעלה, חניך במכללה לביטחון לאומי, מט"לפ דרום (מפקד טכנולוגיה ואחזקה פיקודי), ס' מטל"פ דרום (סגן מפקד טכנולוגיה ואחזקה פיקודי), קט"א (קצין טכנולוגיה ואחזקה) מל"י (מרכז לאומי ליבשה), רע"ן קד"צ (ראש ענף קדם צבאי), רמ"ד אחזקה, וכן תפקידים נוספים.
ב-18 באוגוסט 2019 הועלה לדרגת תת-אלוף והחל לכהן כקצין הטכנולוגיה והאחזקה הראשי של צה"ל.
אליה בעל תואר ראשון בלימודי מזרח תיכון מאוניברסיטת בן-גוריון שבנגב (סיים בהצטיינות), תואר שני בלימודי צבא וביטחון (במסגרת פו"ם ברק) מהאוניברסיטה העברית שבירושלים, ותואר שני נוסף בלימודי צבא וביטחון מאוניברסיטת חיפה (במסגרת המכללה לביטחון לאומי).
אליה מתגורר ביישוב עומר, נשוי ואב לשלושה ילדים.
Born to Make You Happy

Born to Make You Happy (בעברית: נולדתי כדי לעשות אותך מאושר) הוא הסינגל הרביעי של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס, מתוך אלבום הבכורה שלה ...Baby One More Time.
לעומת הסינגלים הקודמים של ספירס, השיר לא שוחרר בארצות הברית, וזכה להצלחה והכרה באירופה בלבד. הסינגל הגיע למקום הראשון בארבע מדינות, ובכל שאר המדינות, למעט ספרד (שם הגיע בשיאו למקום ה-16), התברג בעשירייה הפותחת.
רקע וכתיבה

הסינגל יצא בקנדה ובאירופה בסוף שנת 1999 ובבריטניה בתחילת שנת 2000. בילי וודרוף ביים את הקליפ לשיר שצולם בלוס אנג'לס. הקליפ מראה את ספירס נזכרת ברגעים עם בן זוגה לחיים, לצד קטעי ריקוד. הרעיון המקורי של הקליפ היה להראות את ספירס בחלום, בו היא רוצה לספר לחברה לשעבר שהיא בהיריון ממנו. הרעיון נדחה לאחר שדלף לתקשורת, שנתנה ביקורת שלילית על הרעיון.
הסינגל שיצא למכירה כלל הקלטת "דמו" של השיר, אשר נקראה "בונוס רמיקס". הדמו הכיל צלילים אקוסטיים ויותר דגש על קולה של ספירס.
מיקומי שיא

הסינגל הפך ללהיט גדול בבריטניה, ונכנס לפסגת מצעדי הפזמונים, ונמכר בבריטניה בלבד בכמות של 335,000 עותקים וקיבל מעמד כסף. בשוודיה הגיע למקום השני ומכר כיותר מ-30,000 עותקים וקיבל מעמד פלטינה. ברחבי העולם נמכרו כ-3,675,000 עותקים של הסינגל, בנוסף הצליח להיכנס לעשרת המובילים בצרפת, אוסטריה, איטליה, הולנד, ופינלנד. בישראל הסינגל הצליח מאוד, והגיע למקום ה-1 בגלגלצ ושהה בו משך שלושה שבועות.
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1999-00)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1999-00)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1999-00)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1999-00)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 8 |  |
|  איסלנד | הפלייליסט | 3 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 2 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 8 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 1 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 3 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 1 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 4 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 4 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 4 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 1 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 3 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 16 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 1 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 5 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 5 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 2 |  |
|  צרפת | SNEP | 9 |  |
|  רומניה | מצעד השירים הרומני | 3 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 2 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 3 |  |
|   ‏‏‏  מצעד העשור 2000–2009> מדינה |   ‏‏‏  מצעד העשור 2000–2009> מצעד |   ‏‏‏  מצעד העשור 2000–2009> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעד העשור 2000–2009>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | מצעד העשור של גלגלצ | 75 |  |
פוי דה דום

פוי דה דום (בצרפתית: Puy de Dôme) הוא הר געש רדום בגובה 1,465 מטר, הממוקם במחוז פוי-דה-דום שבחבל אוברן-רון-אלפ, חלק ממסיף סנטרל (אנ') בדרום-מרכז צרפת. זהו ההר הגבוה ביותר של שן דה פוי, שרשרת הרי הגעש המכונים פוי.
ההר שוכן כחמישה עשר קילומטרים ממערב לעיר קלרמון-פראן, מעליה הוא מתנשא מעל לאלף מטרים. על ההר הותקנו ב-1956 אנטנות של מערכת שידור עבור VHF וטלוויזיה.
גאולוגיה

פוי דה דום מורכב משתי כיפות לבה טרכיטיות שנדחקו זו אחר זו מעל חרוטי אפר קדומים לפני 11,000 עד 10,000 שנה. על המדרונות יש סלעי ברקציה ומשקעים של זרמים פירוקלסטיים (איגנימבריט) מהתמוטטות הכיפה הראשונה. חלקים גדולים מכוסים גם על ידי הטפרה של לוע קיליאן הסמוך (Cratère Kilian), שקרס לפני 8,550 שנה.
מכיוון שהר הגעש הוא אחד מהרי הגעש המונוגנטיים, שלרוב יש בהם רק התפרצות אחת או שלב התפרצות אחד, התפרצות חדשה בהר אינה סבירה. עם זאת, לא ניתן להניח כי מדובר בשדה הגעשי של השן דה פוי בכללותו, מכיוון שהיו כאן תקופות של הפסקת הפעילות הגעשית שוב ושוב במשך כמה עשרות אלפי שנים.
היסטוריה

הפסגה היוותה השראה לבניית מקדשים ומקומות פולחן עוד מימי קדם. במקום הוקם מקדש קלטי של האל דומאטיס, ומכאן השם פודיום דומאטיס (podium Dumiatis), שייתכן שהיה המקור לשם ההר, ואחריו הוקם מקדש מרקוריוס בתקופה הרומית. בימי הביניים הייתה קפלת עלייה לרגל על הפסגה. שרידי המקדשים נחשפו באמצעות חפירות.
ב-19 בספטמבר 1648 ביצע פלורין פריה, גיסו של הפיזיקאי בלז פסקל, את הניסוי המפורסם "vide dans le vide" בפוי דה דום שיזם פסקל, שהפריך את ההשערה האריסטוטלית של ה"הפחד מפני הריק", לפיה אדים בלתי נראים ממלאים את הריק. פסקל הוכיח כי לחץ האוויר מבוסס על משקל האוויר מעל המיקום על ידי מדידת הפרש הלחץ בין קלרמון-פראן לפסגת הפוי דה דום באמצעות ברומטר כספית וכך יכול היה לחשב בערך את המשקל הספציפי.
רק באמצע המאה ה-18, כאשר אנשים החלו להתמודד מדעית עם הטבע, התגלה מקורם הגעשי של ההרים הללו. עד אז האמינו כי מדובר במבצרים ענקיים שנבנו על ידי הרומאים.
עם הקמת מחוזות צרפת בשנת 1790 במהלך המהפכה הצרפתית, נתן הר הגעש לחלק זה של אוברן את שמו. במקור, אנשים רצו לקרוא למחוז שלהם מונט דור (אנ') (רכס ממוצא געשי עתיק), על שם הרכס שבו מתנשא פוי דה סנסי (אנ') בגובה 1,885 מטרים, הנקודה הגבוהה ביותר במחוז. חלק מהאזרחים, בראשות גוטייה דה ביוזה (Gaultier de Biauzat), חבר פרלמנט מקלרמון-פראן, היו בדעה כי שם זה, שניתן גם להבין אותו כ"הרי זהב", יכול להביא את הבירה פריז לגבות מיסים מופרזים. תושבי אוברן החליטו אפוא על שם המחוז פוי-דה-דום.
תיירות

פוי דה דום הוא אחד האתרים המתוירים ביותר באזור אוברן, ומושך אליו כמעט 500,000 מבקרים בשנה. הפסגה מציעה תצפיות רחבות ידיים על שן דה פוי וקלרמון-פראן. זהו מרכז ידוע למצנחי רחיפה.
אל הפסגה ניתן להגיע בשני שבילים להולכי רגל: דרך דרומית ("Le sentier des muletiers", בעבר דרך רומאית) ודרך צפונית ("Le sentier des chèvres") שעוברת על פני הלוע ני דה לה פול (Nid de la Poule). שביל GR 4 למרחקים ארוכים כולל את שני השבילים לחציית ההר.
עד 1925 אפשר היה להגיע להר מקלרמון-פראן באמצעות רכבת של מסילה צרה תוך שימוש במנגנון של פס מרכזי נוסף (Fell mountain railway system). רכבת גלגלי שיניים המכונה "Panoramique des Dômes" פועלת על המסלול מאז יוני 2012, והנסיעה בה אורכת 12 דקות מתחנת העמק לפסגה. בעונת הנסיעות העיקרית היא פועלת כל חצי שעה. תחנת הפסגה שוכנת בגובה 1,406 מטר.
קיים כביש לאורך פסי הרכבת, אך הוא סגור לתנועה הכללית, למעט הצבא, רכבי השירות או מצבי חירום.
בראש ההר יש מסעדות וחנויות, כמו גם מרכז מבקרים המספק מידע על ההיסטוריה והגאולוגיה של האזור. מהמצפה שבו מוזיאון קטן על הפסגה יש לעיתים נוף מרתק מעל ים עננים, שקשור לתנאי האינוורסיה המתרחשים כאן לעיתים קרובות. ביום בהיר ניתן לראות כמאה הרי געש לא פעילים במרחק של כ-30 קילומטרים. שביל טיול רחב עם לוחות מידע מוביל סביב רמת הפסגה. נקודת המוצא היא תחנת הפסגה של מסילת הרכבת.
האזור הוא חלק מפארק הטבע האזורי הרי הגעש של אוברן (צר').
טור דה פראנס

הכביש מקלרמון-פראן לפוי דה דום היה אחד מקטעי הרכיבה התלולים המפורסמים ביותר בטור דה פראנס ויש בו הפרש גובה של מעל 1,000 מטר לאורך 14 קילומטרים, עם שיפוע ממוצע של 7.5 אחוזים.
בין שנות החמישים לשנות השמונים נכלל קטע זה בסך הכל 13 פעמים בטור דה פראנס. פאוסטו קופי היה הראשון שניצח בשנת 1952. הדו-קרב בין ז'אק אנקטיל לריימונד פולידור בפוי דה דום בטור של 1964 נחשב לרגע אגדי בתולדות הטור. בשנת 1975 הוכה אדי מרקס על ידי צופה זמן קצר לפני נקודת הסיום.
מאז 1988 עד ל-2023 לא נעשה יותר שימוש בפוי דה דום בטור דה פראנס, בעיקר מסיבות לוגיסטיות ואקולוגיות, אך ב-2023 נכלל הקטע שוב בטור דה פראנס.
הערות שוליים

↑  שן דה פוי, באתר Global Volcanism Program
↑  Rédaction, La légende du puy de Dôme au Tour de France, L'Équipe, ‏27 באוקטובר 2022 (בצרפתית)
↑  Rédaction, Tour de France : Pogacar grappille du temps sur Vingegaard au puy de Dôme, l'étape pour Woods, L'Équipe, ‏9 ביולי 2023 (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4327179-0  SUDOC: 026398893  VIAF: 144950920   WorldCat (עם VIAF): 144950920
בית כנסת היזדים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 רב בית הכנסת:  הרב יוסף שרגא
 נוסח תפילה:  נוסח הספרדים
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1961
 תאריך פתיחה רשמי:  1961 
 
 קואורדינטות:  31°47′34″N 35°13′10″E﻿ / ﻿31.792638888889°N 35.219361111111°E﻿ / 31.792638888889; 35.219361111111
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית כנסת היזדים(למפת ירושלים רגילה) בית כנסת היזדים(למפת הרי ירושלים רגילה) בית כנסת היזדים(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית כנסת היזדים
 
בית כנסת היזדים (תפארת ירושלים) בשכונת הבוכרים בירושלים שייך לעדת היזדים בירושלים בנשיאותו של רב העדה, הרב יוסף שרגא. בית הכנסת התפרסם בזכות שיעורו הקבוע של הרב עובדיה יוסף שהתקיים בו במוצאי שבתות, אשר הועבר בשידור חי בתחנות רדיו ודרך לוויין.
הגבאי הראשון של בית הכנסת וממקימיו היה הרב יצחק שלום כהן.
היסטוריה

בית כנסת היזדים הוקם בכ"ד באלול תשכ"א על ידי עולי פרס מהעיר יזד ביוזמתו של רבי מאיר רפאל במטרה לאחד את כל אנשי העדה שהתפללו אז בבתי כנסת אחרים בשכונת הבוכרים. בית הכנסת ממוקם בשכונת הבוכרים ברחוב אדוניהו הכהן 26. הכסף לבניית בית הכנסת הגיע מאנשי העדה, על אף שמצבם הכספי לא אפשר זאת[דרושה הבהרה] ובעיקר מנשות העדה שמכרו זהב ותכשיטים עבור בניית בית הכנסת.
הגבאי הראשון של בית הכנסת היה יצחק שלום כהן.
פעילות

שנים רבות במוצאי שבתות היה מגיע להתפלל שם בקביעות הרב יצחק כדורי, נשיא ישיבת נחלת יצחק. בין מתפלליו ניתן למנות גם את הרב אברהם מונסא, מחבר הספר "פדה את אברהם", והרב יעקב חיים סופר (הנין), ראש ישיבת כף החיים.
במשך עשרות שנים העביר הראשון לציון הרב עובדיה יוסף שיעור בבית הכנסת בכל מוצאי שבת (בשנותיו האחרונות נמסר השיעור מביתו עקב מצבו הבריאותי). השיעור הועבר בשידור לוויין על ידי ארגון דר וסוחרת וזכה לתפוצה רחבה. כיום נמסר השיעור על ידי בנו, הראשון לציון הרב יצחק יוסף בבית הכנסת בכל מוצאי שבת. בכל שבוע לפני השיעור מוסר "הרב המקדים" (כל שבוע רב אחר) שיעור במשך כחצי שעה.
בבית הכנסת מתקיימים תפילות ושיעורי תורה במשך כל שעות היממה מניין אחר מניין (שטיבלך). מתקיימים גם שיעורי תורה בכל שעות היממה ושיעור מרכזי בכל ערב מפי רב בית הכנסת הרב יוסף שרגא בענייני הלכה ואקטואליה.
בשבתות ובחגים מתפללים במניין המרכזי שבבית כנסת עם רב בית הכנסת שהוא גם החזן והקורא בתורה.
במקום יש כולל יום בראשות הרב יוסף שרגא, (המונה כ-30 אברכים), קופת גמילות חסדים לנזקקים, שיעורים לילדים, תהילים לילדים בכל שבת ואולם שמחות.
בבית הכנסת נערכת מדי שנה ערב כ"ח בחשון הילולה למקובל מולא אור שרגא (נפטר בשנת תקנ"ד, 1794), שהיה מנהיג קהילת היזדים בעיר יזד במאה ה-18, בהשתתפות רבני ועסקני הקהילה.
הערות שוליים

↑  עדות הרב יוסף שרגא רב העדה היזדית בספר עדת היזדים בתפארתה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597455105171
צביקה קראוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בנובמבר 1964 (בן 60) חיפה
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  עד ל-2014
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין חימוש אוגדת יהודה ושומרון  קצין חימוש פיקוד הדרום  מפקד מרכז ציוד לחימה וחלפים  קצין חימוש ראשי
 
צביקה קראוס (נולד ב-16 בנובמבר 1964) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין חימוש ראשי.