stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נוודים אירים
מאבקים על שימוש בקרקע

הנוודים האירים מקיימים אורח החיים נוודי ואינם מתגוררים ברובם ביישובים קבועים אלא נעים בקרונות נגררים או קרוונים ומתיישבים בשטחים פתוחים לתקופות קצובות. עקב כך מתעוררות מחלוקות לגבי השימוש שלהם בקרקעות. טענות נשמעות נגדם כי על אף שמוקצים להם שטחים למטרות מגורים, הם מתיישבים על קרקעות פרטיות או על קרקעות ציבוריות בעלות ייעודים שונים, ומהווים מטרד לאוכלוסייה הקבועה.
מנגד טוענים הנוודים כי מסופקות להם קרקעות מאושרות באופן שאינו מאפשר למלא את צורכי המגורים של כל חברי הקהילה, ולכן הם נאלצים להתיישב על קרקעות באופן לא חוקי.
דמוגרפיה

הנוודים האירים הם קבוצת המיעוט הגדולה ביותר באירלנד, ומהווים בערך כחצי אחוז מכלל אוכלוסייתה, ובערך עשירית אחוז מאוכלוסיית צפון אירלנד.
ראו גם

צוענים
בדואים
ניטשה נגד וגנר

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פרידריך ניטשה
 שפת המקור:  גרמנית
 סוגה:  פילוסופיה
 נושא:  ריכרד וגנר
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1889
 סדרה
 ספר קודם:  הנה האיש
 הספר הבא:  הרצון לעוצמה
"ניטשה נגד וגנר" (בגרמנית: Nietzsche contra Wagner) הוא מאמר ביקורתי שכתב פרידריך ניטשה, המורכב מחיבור של פסקאות קודמות. המאמר נכתב בשנים 1888–1889 ויצא לאור לראשונה בלייפציג בשנת 1889. במאמר תיאר ניטשה מדוע נפרדה דרכו מזו של המנטור שלו וחברו לשעבר, המלחין ריכרד וגנר. ניטשה תקף את עמדותיו של וגנר, והביע אכזבה ותסכול מדרך החיים של וגנר (שהתרחק מהשפעותיו הפגניות והתקרב לנצרות, אותה תקף ניטשה פעמים רבות).
עם זאת, ניטשה הביע הערכה כלפי גישתו של ואגנר לאמנות, למוזיקה ולטונאליות בפרט; ומיכולתו להתרגש ולהביע את עצמו.
ראו גם

פרשת ואגנר
הערות שוליים

| פרידריך ניטשה |
| --- | --- | --- |
| כתביו | חמש הקדמות לחמישה ספרים שלא נכתבו (על הפאתוס של האמת; על עתיד מוסדות החינוך שלנו; המדינה היוונית; היחס בין הפילוסופיה השופנהארית לתרבות הגרמנית; התחרות ההומרית) • הולדת הטרגדיה • על אמת ושקר במובן החוץ מוסרי • פילוסופיה בעידן הטראגי של היוונים • ראיית העולם הדיוניסית • עיונים שלא בעיתם (דוד שטראוס: המתוודה והסופר; כיצד מועילה ומזיקה ההיסטוריה לחיים; שופנהאור כמחנך; ריכרד וגנר בביירוית) • אנושי, אנושי מדי • דמדומי שחר • המדע העליז • כה אמר זרתוסטרא • מעבר לטוב ולרוע • לגנאלוגיה של המוסר  • פרשת וגנר • אנטיכריסט • שקיעת האלילים • ניטשה נגד וגנר • הנה האיש • הרצון לעוצמה |  |
| מושגים בהגותו | אלוהים מת • החזרה המתמדת • על-אדם • האדם האחרון • מוסר אדונים ומוסר עבדים • פרספקטיביזם • אהבת הגורל • החיוב הניטשיאני  • הטשאנדלה • רסנטימנט • הרצון לעוצמה • מה שלא הורג אותי מחשל אותי |  |
| יצירות אחרות | רשימת יצירות מוזיקליות מאת פרידריך ניטשה • דיתירמבים דיוניסיים • אידיליות ממסינה |  |
| אישים קשורים | אליזבת פרסטר-ניטשה • לו אנדריאס-סלומה • פאול ריי • גאורג ברנדס • יעקב בורקהרדט |  |
| נושאים קשורים | ארכיון ניטשה • כשניטשה בכה • אחותי ואני • הפרס הבין-לאומי על שם פרידריך ניטשה • ניטשה והציונות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX3102081 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סילביו מיקאלי

| --- | --- |

 לידה:  13 באוקטובר 1954 (בן 69) פלרמו, איטליה 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב, קריפטוגרפיה
 מקום מגורים:  איטליה, ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  ספיינצה – אוניברסיטת רומא 
 מנחה לדוקטורט:  מנואל בלום 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 תלמידי דוקטורט:  שי הלוי, רפאל פס, Moses Daniel Liskov, Rosario Gennaro, Chris Peikert, Jing Chen, Abhi Shelat, Zeyuan Allen-Zhu, פיליפ רוגאוויי, ריי סידני, Alessandro Chiesa, בוני ברגר, Leonid Natanovich Reyzin, Mihir Bellare, רפאל אוסטרובסקי, Claude Crépeau, Pablo Daniel Azar 
 פרסים והוקרה:  פרס טיורינג (2012)  עמית ACM (2017)  פרס חזית הידע של קרן BBVA (2017)  פרס גדל (1993)  עמית האגודה הבינלאומית למחקר קריפטוגרפי (2007) 
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 שותף להמצאת הוכחות באפס ידע, ומגוון פרסומים בולטים אחרים בקריפטוגרפיה ובמדעי המחשב
 
סילביו מיקאלי (נולד ב-13 באוקטובר 1954) הוא חוקר איטלקי-אמריקאי בתחום מדעי המחשב והקריפטוגרפיה. זוכה פרס טיורינג לשנת 2012 (יחד עם שפי גולדווסר).
הוא משמש כפרופסור למדעי המחשב והנדסת חשמל ב-MIT החל מ-1983, וחוקר במעבדה של המכון למדעי המחשב ובינה מלאכותית. מחקרו מתרכז בתאוריה של הקריפטוגרפיה ושל אבטחת המידע.
קורות חיים

מיקאלי נולד ב-13 באוקטובר 1954 בעיר פלרמו שבאיטליה. קיבל ב-1978 את התואר הראשון במתמטיקה  מאוניברסיטת לה ספיאנצה ברומא. ב-1982 קיבל תואר דוקטור במדעי המחשב מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. המנחה שלו בעבודת הדוקטורט היה מנואל בלום.
מיקאלי ידוע בעיקר בשל עבודתו בנושאי הצפנת מפתח ציבורי, פונקציות פסבדו אקראיות, חתימה דיגיטלית והעברה עלומה והוא נחשב אחד ממציאי הרעיון של הוכחה באפס ידע.
ב-2017 ייסד את אלגורנד, פלטפורמת בלוקצ'יין.
קורות חיים > פרסים

ב-1993 זכה בפרס גדל.
ב-2007 נבחר כחבר האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, וכעמית באגודה הבינלאומית למחקר קריפטוגרפי. בנוסף הוא חבר באקדמיה הלאומית להנדסה ובאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
קיבל את פרס טיורינג לשנת 2012, יחד עם שפי גולדווסר, על עבודתם בתחום הקריפטוגרפיה. כחלק מעבודתם טבעו את המושג הצפנה הסתברותית.
בשנת 2017 קיבל את פרס חזית הידע.
הערות שוליים

| זוכי פרס טיורינג |
| --- | --- | --- |
| 1966–1980 | אלן פרליס (1966) • מוריס וינסנט וילקס (1967) • ריצ'רד המינג (1968) • מרווין מינסקי (1969) • ג'יימס וילקנסון (1970) • ג'ון מקארתי (1971) • אדסחר דייקסטרה (1972) • צ'ארלס באקמן (1973) • דונלד קנות' (1974) • אלן ניוול והרברט סיימון (1975) • מיכאל רבין ודנה סקוט (1976) • ג'ון באקוס (1977) • רוברט פלויד (1978) • קנת אייברסון (1979) • טוני הור (1980) |  |
| 1981–2000 | אדגר קוד (1981) • סטיבן קוק (1982) • קן תומפסון ודניס ריצ'י (1983) • ניקלאוס וירת (1984) • ריצ'רד קארפ (1985) • ג'ון הופקרופט ורוברט טרג'אן (1986) • ג'ון קוק (1987) • איוואן סדארלנד (1989) • וילאם קאהן (1990) • פרננדו קורבטו (1991) • רובין מילנר (1992) • באטלר לאמפסון (1993) • יוריס הארטמאניס וריצ'רד סטרנס (1994) • אדוארד פייגנבאום וראג' רדי (1995) • מנואל בלום (1996) • אמיר פנואלי • דאגלס אנגלברט (1997) • ג'ים גריי (1998) • פרד ברוקס (1999) • אנדרו יאו (2000) |  |
| 2001–2020 | אולה יוהאן דאל וקריסטין נייגארד (2001) • רונלד ריבסט, לאונרד אדלמן ועדי שמיר (2002) • אלן קיי (2003) • וינט סרף ובוב קאהן (2004) • פיטר נאור (2005) • פרנסס אלן (2006) • אדמונד קלארק, אלן אמרסון וג'וסף סיפאקיס (2007) • ברברה ליסקוב (2008) • צ'ארלס פ. ת'אקר (2009) • לסלי וליאנט (2010) • יהודה פרל (2011) • שפי גולדווסר וסילביו מיקאלי (2012) • לזלי למפורט (2013) • מייקל סטונברייקר (2014) • ויטפילד דיפי ומרטין הלמן (2015) • טים ברנרס-לי (2016) • ג'ון הנסי ודייוויד פטרסון (2017) יהושע בנג'יו, ג'פרי הינטון ויאן לקון (2018) • אדווין קטמול ופט הנרהן (2019) • אל אהו וג'פרי אולמן (2020) |  |
| 2021 ואילך | ג'ק דונגארה (2021) • רוברט מטקאלף (2022) • אבי ויגדרזון (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007445168805171  ACM DL: 81100228636  dblp: 49/5661  GND: 1207775908  ISNI: 0000 0000 2771 8849  LCCN: n88601784  MGP: 77138  VIAF: 72965772   WorldCat (עם VIAF): 72965772
סילביה רוטנברג

| --- | --- |
 לידה:  28 בנובמבר 1915
 פטירה:  ?
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 
סילביה רוטנברג (באנגלית: Sylvia Rothenberg;‏ 28 בנובמבר 1915 - ?) הייתה אתלטית יהודייה-אמריקאית. סגנית אלופת ארצות הברית (1937) בריצת 80 מטר משוכות.
ביוגרפיה > 1935

באליפות ארצות הברית שנערכה בניו יורק, ב-14 בספטמבר 1935 היא סיימה במקום רביעי בהטלת כידון בתוצאה של 26.99 מטר.
ביוגרפיה > 1937 > סגנית אלופת ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה בניו ג'רזי, ב-25 בספטמבר 1937 היא זכתה במדליית כסף בריצת 80 מטר משוכות, אחרי קורה גיינס (12.8 שניות) ולפני אנה לבו. נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.06 מטר ובהטלת כידון בתוצאה של 30.84 מטר.
ביוגרפיה > 1939

באליפות ארצות הברית שנערכה בקונטיקט, ב-4 בספטמבר 1939 היא סיימה במקום רביעי בריצת 80 מטר משוכות.
ביוגרפיה > 1940

באליפות ארצות הברית שנערכה בניו ג'רזי ב-7 ביולי 1940 היא סיימה במקום חמישי בריצת 80 מטר משוכות.
נתראה בשמחות

| --- | --- |

כרזת הסרט בהפצתו בישראל
 בימוי:  מיכאל מאיר
 הופק בידי:  תומר אלמגור פאולה פוריני ביסון ארי דה לוקה
 תסריט:  מיכאל מאיר גיא איל
 עריכה:  מייקל פרוסט אליה אביב
 שחקנים ראשיים:  מיכאל אלוני סטפי סלמה לירז חממי  עידו מור אלון פדות איריס בר גיא אדלר שני אטיאס דניאל לביד מייק בורשטיין
 מוזיקה:  גיא איל
 צילום:  זיו ברקוביץ'
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית ישראל ישראל איטליה איטליה
 חברת הפקה:  M7200 Productions OH!PEN Urban Tales Productions Transfax Film Productions
 הקרנת בכורה:  אוקטובר 2019 (פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה) 12 באוגוסט 2021 (הפצה בבתי הקולנוע)
 משך הקרנה:  93 דק' 
 שפת הסרט:  עברית אנגלית
 סוגה:  קומדיה שחורה קומדיה של טעויות דרמה קומית אימה
 דף הסרט ב־IMDb
 
נתראה בשמחות (באנגלית הופץ תחת השם: Happy Times) הוא סרט דרמה קומית-אימה ישראלי-אמריקאי שבוים ונכתב על ידי היוצר מיכאל מאיר. בסרט מככבים מיכאל אלוני, סטפי סלמה, לירז חממי, עידו מור, אלון פדות, איריס בר, גיא אדלר, שני אטיאס, דניאל לביד ומייק בורשטיין, והוא עוסק בקבוצה של ישראלים שירדו מהארץ והשתקעו בלוס אנג'לס, שמתכנסים לארוחת שבת באחוזתם של זוג מבני החבורה, אך עד מהרה, הארוחה השגרתית מתדרדרת לכדי לילה פרוע ומלא בתככים פנימיים.
הסרט הוקרן לראשונה במהלך פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה באוקטובר 2019, וזכה בו בפרס התסריט הטוב ביותר, אך בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בעולם, הוחלט לדחות את עלייתו לאקרנים בבתי הקולנוע ל-12 באוגוסט 2021.
תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת במשך לילה אחד באחוזה בלוס אנג'לס שבו מתגוררים זוג ישראלים: יוסי, איש עסקים, ואשתו, סיגל. אל הבית מגיעים חבריהם ודודנה של סיגל, כולם ישראלים שהשתקעו בלוס אנג'לס, עבור ארוחת שבת שגרתית, אך עד מהרה, הפערים התרבותיים בין חברי הקבוצה ותערובת הרסנית של אלכוהול, אגו ותאוות בצע, מדרדרים במהירות את הערב לכדי מלחמת אחים פרועה ומדממת.
צוות השחקנים

| שחקן | תפקיד | תיאור |
| --- | --- | --- |
| מיכאל אלוני | מייקל | שחקן וונאבי יהיר וגס רוח. |
| סטפי סלמה | אליה | שחקנית ובת זוגו הצרפתייה והגויה של מייקל. |
| לירז חממי | סיגל | דודניתו של מייקל, הנשואה ליוסי. |
| עידו מור | יוסי | איש עסקים מצליח הנשוי לסיגל. |
| אלון פדות | אבנר | איש היי-טק מתנשא הנשוי להילה. |
| איריס בר | הילה | עורכת דין הנשואה לאבנר, שהקריבה את הקריירה למען גידול ילדיהם. |
| גיא אדלר | אילן | שיפוצניק המנסה לשכנע את יוסי לרכוש חלקת אדמה בוולנסיה. |
| שני אטיאס | נויה | בת הזוג של אילן. מגיעה איתו לארוחה. |
| דניאל לביד | מאור | אחד מעובדיו של יוסי, מאוהב באשתו סיגל. |
| מייק בורשטיין | מתי | רב חטטן שנקלע לארוחת השבת בביתם של סיגל ויוסי. |
הפצה

הסרט הוקרן לראשונה במהלך פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה באוקטובר 2019, וזכה בו בפרס התסריט הטוב ביותר. עם זאת, בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בעולם, הסרט לא עלה לאקרנים בשנת 2019, ובמקום זאת, הוחלט לדחות את הפצתו בבתי הקולנוע ל-12 באוגוסט 2021.
הערות שוליים

↑  עופר ליברגל, פסטיבל חיפה 2019: "לידה", "נתראה בשמחות", "לכוכבים", "אנדרגראונד בלט", "קויה נוי", באתר סריטה, ‏17 באוקטובר 2019
↑   נתראה בשמחות, קדימון הסרט  באתר יוטיוב, 4 ביולי 2021
נתרן אזיד

| --- | --- |

גביש נתרן אזיד
 
 שם סיסטמטי:  Sodium azide
 שמות נוספים:  Sodium trinitride
 כתיב כימי:  NaN₃ 
 מסה מולרית:  65.0099 גרם/מול
 מספר CAS:  26628-22-8
 צפיפות:  1.846 גרם/סמ"ק
 מסיסות:  408 גרם לליטר  (20°C)
 ממסים:  אמוניה
 חומציות:  4.8 ‏pKa
 NFPA 704:       1 ‏ 4 3 
 
אזיד הנתרן (נוסחה כימית: NaN3) היא תרכובת אי-אורגנית רעילה ביותר המתקיימת כמוצק גבישי חסר ריח. טמפרטורת הרתיחה שלה היא 300 מעלות צלזיוס בקירוב.
בהמסתו במים מתרחשת הידרוליזה איטית לגז רעיל מאוד, אזיד המימן (HN3), שנוצר כאשר אזיד הנתרן מגיב עם חומצה חזקה. הוא עשוי להגיב גם עם יונים של מתכות כבדות כגון נחושת, כסף או עופרת ליצירת אזידי המתכת שאינם יציבים, מסונתזים בקלות, ומאוד נפיצים.
טיפול בפסולת, תגובות כימיות ושימושים שונים

בהיותו חומר רעיל וריאקטיבי, החומר נוטה להגיב עם מתכות ולכן הפסולת שלו מופרדת מחומרים אחרים. התרכובת מזיקה מאוד לסביבה בצורתה הפעילה, ומקובל להרוס אותה על ידי חמצון או חיזור לפני השלכתה כפסולת.
הסינתזה הנפוצה של אזיד הנתרן מערבת שימוש בתהליך וויסליסנוס (Wislicenus), כשבתחילה מגיב נתרן מתכתי, Na, עם אמוניה, NH3, לקבלת נתרן אמיד
לאחר מכן, נתרן אמיד מגיב עם ניטריט החמצן.
אזיד הנתרן ידוע במיוחד ככימיקל הנמצא בכריות אוויר שבמכוניות. מטען חשמלי שנוצר כתוצאה מהתנגשות המכונית, עשוי לגרום לאזיד הנתרן להתפוצץ ולשחרר גז חנקן בתוך כרית האוויר. המשוואה הכימית לתגובה זו היא 2NaN3 → 2Na + 3N2. הנתרן שנוצר הוא פוטנציאל סיכון בעצמו ומומר בעצמו בתגובה עם חומרים אחרים, כגון אשלגן חנקתי (KNO3) וסיליקה (SiO2), לזכוכית אלקלין סיליקט אינרטית.
אזיד הנתרן משמש גם ככימיקל הנשמר בבתי-חולים ומעבדות. בתפקידו זה, הוא משמש כקוטל ביולוגי; הוא חשוב במיוחד בריאגנטים גדולים ותמיסות אחסון שעשויים להיות כר נוח לגדילת חיידקים כשאזיד הנתרן פועל בהם בתור מעכב לחמצון של ציטוכרום בחיידקים גראם-שליליים; חיידקים גראם-חיוביים (סטרפטוקוק, פנאומוקוק, לקטובצילוס) הם עמידים (תכונה הדומה לעמידות אנטיביוטית). נעשה בו שימוש גם בחקלאות (בחוות) עבור מזיקים. אזיד הנתרן משמש למילוי כריות אוויר ברכב.
השפעות הרעלה באזיד הנתרן

הרעילות של חומר זה מושווית הרבה פעמים לזאת של מלחי ציאניד כיוון שהם גורמים לסימפטומים דומים.
הקטלניות של הרעלה הנגרמת על ידי אזיד הנתרן תלויה בכמות, נתיב ואורך זמן החשיפה, כמו כן בגיל והמצב הרפואי הקודם של הנחשף. נשימת הגז (אזיד המימן) שנוצר מאזיד הנתרן גורמת את הנזק הרב ביותר, אבל עיכול (בליעה) של אזיד הנתרן יכול להיות רעיל גם כן. הגז הנוצר מאזיד הנתרן הוא מסוכן מאוד בחללים סגורים שיכולים לכלוא את הגז. הגז הרעיל מתפזר במהירות בחללים פתוחים, מה שהופך אותו לפחות מסוכן. הגז הוא פחות צפוף (קל) מהאוויר, ולכן הוא יעלה למעלה.
יונים של אזיד מונעים מתאי גוף להשתמש בחמצן, על ידי עיכוב הפונקציה של חמצון הציטוכרום באמצעות קשירה בלתי הפיכה לקבוצת ההם בתהליך הדומה לקשירת פחמן חד-חמצני. כשזה קורה, התא מת. אזיד הנתרן הוא קטלני יותר ללב ולמוח מאשר לאיברים אחרים, כיוון שאיברים אלו זקוקים לאספקה קבועה של חמצן.
אנשים הנחשפים לכמויות קטנות של אזיד הנתרן על ידי נשימתו, ספיגתו דרך העור, או אכילת מאכלים המכילים אותו עשויים לפתח חלק או את כל הסימפטומים הבאים בתוך דקות:
נשימה מהירה
חוסר מנוחה
טשטוש
חולשה
כאב ראש
בחילה והקאות
קצב לב מהיר
אדמומית בעיניים (חשיפה לגז או אבק)
הפרשות שקופות מהאף (חשיפה לגז או אבק)
שיעול (חשיפה לגז או אבק)
כוויות ובועיות בעור
כמו כן, חשיפה לכמות גדולה בכל דרך שהיא עשויה לגרום להשפעות בריאותיות אחרות כגון:
עוויתות
לחץ דם נמוך
קצב לב איטי
איבוד הכרה
פצעים בריאות
כשל נשימתי המוביל למוות
אם אדם מראה את הסימפטומים הללו אין זה אומר בהכרח שהוא נחשף לאזיד הנתרן. ניצולים של הרעלות חמורות של אזיד הנתרן עשויים לסבול מנזק בלב או במוח.
השפעות הרעלה באזיד הנתרן > טיפול

הרעלת אזיד הנתרן מטופלת בטיפול רפואי תומך בתנאי בית חולים. לא קיים נוגדן ספציפי להרעלה באזיד הנתרן. הדבר החשוב ביותר לקורבן ההרעלה הוא לחפש טיפול רפואי מוקדם ככל האפשר.
הערות שוליים

↑  Lichstein, Herman C.; Malcolm H. Soule (1943-06-19). "Studies of the Effect of Sodium Azide on Microbic Growth and Respiration" (PDF). Journal of Bacteriology 47 (3): 221-230. ISSN 0343-6993. Retrieved on 2006-10-03.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ניי ניקומדיה

חפירה של בית נאוליתי קדום בניי ניקומדיה ביולי 1963
ניי ניקומדיה (ביוונית: Νέα Νικομήδεια) הוא כפר במרחק של כ-11 קילומטרים מצפון-מזרח לוריה באימתיה (אנ'), במחוז מרכז מקדוניה בצפון יוון. הוא ידוע בעיקר בזכות היישוב הנאוליתי הקדום הסמוך, אחד העתיקים באירופה.
כפר

במקור, הכפר נקרא בראניאטה (Μπρανιάτα) והוא יושב ב-1922 בפליטים יוונים (אנ') מניקומדיה בצפון-מערב אנטוליה. הוא קיבל את שמו הנוכחי ("ניו ניקומדיה") בשנת 1953. לפי מפקד האוכלוסין של 2001, אוכלוסייתו מנתה 1,050 איש.
התיישבות נאוליתית

היישוב נאוליתי הקדום ניי ניקומדיה ממוקם כ-2 קילומטרים מהכפר כיום. זהו אחד האתרים המוכרים הקדומים ביותר במחוז מקדוניה, מתוארך לשנים 6250–6050 לפני הספירה, ויש סברות כי אוכלוסייתו מנתה 500–700 איש.
הוא נחפר בהרחבה בשלושה שלבים (בשנים 1961, 1963 ו-1964) על ידי ר.ג'יי רודן וצוותו. באתר, המשתרע על שטח של כ-1,690 מטרים רבועיים, יש שרידי בתי מגורים מרובעים בגודל 12 על 12 מטרים; הבתים בניי ניקומדיה נבנו - כמו רוב המבנים לאורך התקופה הנאוליתית בצפון יוון - מסבך וטיח על מסגרת עץ. פריטים שנחשפו באתר כוללים "להבי צור, קרדומי אבן, פסלוני חימר עם עיניים דמויות צלב ואף בצורת מקור, חותמות לקישוט הגוף, תליון בצורת צפרדע מסטייטיט, ציר חימר לטוויית צמר, וכן כלי עצם." ארכאולוגים שחפרו בעיירה העתיקה גילו גם פסלי חימר של נשים שמנמנות בעלות ראש פאלי וזרועות מקופלות. במקום נמצאו כלי חרס, במיוחד כלים גדולים, גובהם של חלק עד 60 סנטימטרים ונפחם עד 85 ליטר. האתר שכן במקור על חופי המפרץ התרמאי או אולי אגם או לגונה. עוד בשנות ה-30 של המאה ה-20, הביצה של אגם ג'יאניצה (Giannitsa Lake) כיסתה חלק גדול מהשטח.
הערות שוליים

↑  [facebook.com/pontos.gr "83 χρόνια Νικομήδεια"] (in Greek). Pontos.gr. 30 August 2005. Retrieved 19 October 2012.
1 2  "Nεολιθικός οικισμός της Ν. Νικομήδειας" (in Greek). Imathia Regional Unit official website. Archived from the original on 17 February 2013. Retrieved 19 October 2012.
↑  Milisauskas, S. (2011). European Prehistory: A Survey. Springer. p. 182. ISBN 9781441966339. Retrieved 24 June 2015.
↑  R.J. Rodden and K.A. Wardle, Nea Nikomedia: The Excavation of an Early Neolithic Village in Northern Greece 1961–1964, Vol I, The Excavation and the Ceramic Assemblage, British School at Athens Supplementary Volume 25, 1996
1 2 3  "Nea Nikomedeia". Foundation of the Hellenic World. Retrieved 17 October 2012.
↑  Souvatzi, Stella G. (14 April 2008). A Social Archaeology of Households in Neolithic Greece: An Anthropological Approach. Cambridge University Press. p. 64. ISBN 978-0-521-83689-0. Retrieved 17 October 2012.
↑  Gimbutas, Marija Alseikaitė (1974). The Gods and Goddesses of Old Europe: 7000 to 3500 BC Myths, Legends and Cult Images. University of California Press. p. 153. ISBN 978-0-520-01995-9. Retrieved 16 September 2012.
↑  Bailey, Douglass (5 September 2000). Balkan Prehistory: Exclusion, Incorporation and Identity. Taylor & Francis. p. 86. ISBN 978-0-415-21598-5. Retrieved 17 October 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551649305171  VIAF: 315170210   WorldCat (עם VIAF): 315170210 
פסלון דמות אישה משיש, תסליה, 5300–3300 לפני הספירה
נאשיק

| --- | --- |
מראה העיר
מראה העיר
 מדינה:  הודו הודו
 מדינה:  מהאראשטרה
 מחוז:  נאשיק
 שטח:  300 קמ"ר
 גובה:  700 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,486,973 (2011)
  ‑ במטרופולין:  4,862,769 (2011)
  ‑ צפיפות:  6,200 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  20°0′0″N 73°46′48″E﻿ / ﻿20.00000°N 73.78000°E﻿ / 20.00000; 73.78000
 אזור זמן:  UTC+5:30
 www.nashik.nic.in
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודינאשיק(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודינאשיק(למפת מהאראשטרה רגילה) מומבאינאשיק(למפת מהאראשטרה מוגדלת) מומבאינאשיק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
דמויות האלים רמה, לקשמן וסיטה במקדש בנאשיק
רמקונד
נאשיק (במראטהית: नाशिक, באנגלית: Nashik) או נאסיק (בהינדית ובסנסקריט: नासिक) היא עיר בצפון מערב מדינת מהאראשטרה בהודו, נכון ל-2011 גרים בעיר 1,486,973 איש והיא העיר הרביעית בגודלה במהאראשטרה, והעיר ה-24 בגודלה בכל הודו. העיר נמצאת במעלה הרי גהט המערביים על גדות נהר גודאוורי. היא ממוקמת בגובה 700 מטר מעל פני הים, ונחשבת כעיר הגבוהה ביותר במהאראשטרה.
גאוגרפיה

נאשיק נמצאת בצפון מהאראשטרה בגובה 700 מטר מעל פני הים. נהר גודאוורי מתחיל 24 ק"מ מנאשיק וזורם בחלק הצפוני לעיר דרך שכונת מגורים.
נאשיק נמצאת במערב רמת דקאן.
מקומות מעניינים > פנצ'וואטי

פנצ'וואטי הוא מקום מיוחד להינדים על נהר הגודאוורי, שם נמצא מקדם קלרם. זהו מקום עלייה לרגל, ואחד האתרים שבו נערך כינוס קומבה מלה, שבשנת 2013 השתתפו בו 100 מיליון אנשים.
בדת ההינדית, פנצ'וואטי היא מקום ביער בממלכת דנדה, שבו האל ראמה בנה בית עם אשתו סיטה ועם אחיו לקשמן בזמן הגלות שלהם.
מקומות מעניינים > רמקונד

רמקונד הוא מקום קדוש להינדים, שמאמינים שטבילה באגם מביאה לקיום משאלות.
תעשיית יין

האקלים של נאשיק מתאים לגידול ענבים ליין, ונאשיק תוארה כ"בירת היין של הודו" בעיתון Business Standard בשל היקבים הרבים באזור.
גידול הענבים התחיל בשנת 1994, כאשר רג'יב סמנט חזר מלימודיו בסטנפורד ושם לב שלמרות תנאי הטבע המתאימים אין תעשיית יין באזור נאשיק. הוא הביא ענבי סוביניון בלאנק ושנן בלאנק ונטע הכרמים הראשונים ב־1996. הבציר הראשון היה ב־1999 והיין הראשון היה מוכן ב־2000.
אנשים מנאשיק

דאדאסאהב פהאלקה, אבי הקולנוע ההודי
טאטיה טופא, לוחם במרד ההודי הגדול
ערים תאומות

הונגריה בודפשט, הונגריה
הערות שוליים

↑  On a wine trail in Nashik
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555002005171  GND: 4439100-6  LCCN: n82017853  VIAF: 148940937   WorldCat (עם VIAF): 148940937 
מקדש טרימבקשוור ליד נאשיק
ראמה וסיטה בפנצ'וואטי
נווארן

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  צלי קדירה, מנה על בסיס תפוח אדמה, מנת כבש 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  בשר טלה 
 
נזיד טלה אביבי
נַוַוארֶן (בצרפתית: Navarin) הוא נזיד צרפתי של טלה או כבש.
מאפיינים

אם הנזיד עשוי מכבש וירקות הזמינים טריים באביב, הוא נקרא navarin printanier (נזיד אביבי). המנה הייתה מוכרת בבישול הצרפתי הרבה לפני שרכשה את השם "נווארן" באמצע המאה ה-19. ישנן מספר תיאוריות לגבי מקור השם הנוכחי.
היסטוריה ואטימולוגיה

המנה הייתה ידועה באופן מסורתי בשם Haricot de mouton - המונח אינו קשור לשעועית האריקו ונובע מהמילה hericoq הצרפתי הישן, נזיד. המהדורה של פרנסואה מאסיאלו משנת 1693 של "הטבח המלכותי והבורגני" (Le cuisinier royal et bourgeois) מספקת פרטים על צלעות כבש עם לפת. השם "נווארן" הוצג באמצע המאה ה-19. בשנת 1877 כתב סופר האוכל ES Dallas, "נווארן היא מילה טיפשית שנוצרה מתוך רצון להיפטר מהשם הבלתי מובן והמטעה, Haricot de mouton, מבלי להשתמש בביטוי הוולגרי, Ragoût de mouton" (נזיד כבש).
לפי מילון האקדמיה הצרפתית (Dictionnaire de l'Académie française) השם הוא מהמילה navet – לפת, אחד המרכיבים העיקריים במנה. הוצעו נגזרות חלופיות. לארוס גסטרונומיק מעיר, "המנה נחשבת בדרך כלל על שם קרב נאווארינו" כדי לחגוג את ניצחון צרפת ובעלות בריתה ב-1827, וכמה מקורות מקבלים זאת. המילון האנגלי של אוקספורד מתארך את המונח לשנת 1866, ומכנה אותו "שינוי הומוריסטי של navet (לפת)... ככל הנראה לאחר הקרב... או אולי ברמז למאכל כאופייני לנווארה".
מרכיבים

המתכונים של מאכלים צרפתיים מסורתיים רבים, שונים לפעמים מאוד מאזור לאזור,  אך יש הסכמה רחבה לגבי עיקרי נזיד הנווארן. אוגוסט אסקופייה, מאדאם סן-אנג', אז'ני בראזייה, מרסל בולסטין, אליזבת דייוויד, קרייג קלייבורן, ג'יין גריגסון, והמחברים השותפים של "שליטה באמנות הבישול הצרפתי" (Mastering the Art of French Cooking), סימון בק, לואיזט ברטול וג'וליה צ'יילד, כולן מציינות אותם מרכיבים בסיסיים: בשר טלה או כבש, לפת, בצל ותפוחי אדמה.
לקריאה נוספת

Beck, Simone; Louisette Bertholle; Julia Child (2012) [1961]. Mastering the Art of French Cooking, Volume One. London: Particular. ISBN 978-0-241-95339-6.
Boulestin, Marcel (1989). Classic French recipes of X. Marcel Boulestin. London: Robinson. ISBN 978-1-85487-013-1.
Brazier, Eugénie; Moreau, Roger (2015) [2004]. La Mère Brazier: The Mother of Modern French Cooking. London: Modern Books. ISBN 978-1-906761-84-4.
Claiborne, Craig (1999). The Best of Craig Claiborne. New York: Time Books. OCLC 1285463850.
Dallas, E. S. (1877). Kettner's Book of the Table. London: Dulau. OCLC 771590401.
David, Elizabeth (1999) [1980]. Elizabeth David Classics. London: Grub Street. ISBN 978-1-902304-27-4.
David, Elizabeth (2008) [1960]. French Provincial Cooking. London: Folio Society. OCLC 809349711.
Escoffier, Auguste (1903). Le guide culinaire: aide-mémoire de cuisine pratique. Paris: Art culinaire. OCLC 1202722258.
Grigson, Jane (1998). Jane Grigson's Vegetable Book. London: Penguin. ISBN 978-0-14-027323-6.
Massialot, François (1693). Le cuisinier royal et bourgeois. Paris: Charles de Sercy. OCLC 1157173681.
Montagné, Prosper (1976). Larousse Gastronomique. London: Hamlyn. OCLC 1285641881.
Montagné, Prosper (2001). Larousse Gastronomique. London: Hamlyn. ISBN 978-0-60-060235-4.
Saint-Ange, E. (2005). La bonne cuisine de Madame E. Saint-Ange. Berkeley: Ten Speed Press. OCLC 1285661274.
הערות שוליים

↑  Massialot, p. 208
↑  Dallas, p. 309
↑  "navarin", Dictionnaire de l'Académie française. Retrieved 22 January 2023
↑  Montagné, 2001, p. 787
↑  Grigson, p. 530
↑  David, 2008, pp. 289–290
↑  Montagné, 1977, p. 797
↑  David, 1999, p. 142
↑  Escoffier, pp. 439–440
↑  Saint-Ange, pp. 414–315
↑  Brazier, p. 181
↑  Boulestin, p. 100
↑  David, 1999, p. 303
↑  Claiborn, p. 478
↑  Grigson, p. 530–531
1 2  Beck, Bertholle and Child, p. 365–368