stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אילון קולברג
ביוגרפיה

קולברג נולד בשנת 1945 לאירמה וליהושע קולברג, רוקח. אחיו של איתן קולברג.
קולברג מחזיק בתואר ראשון (1966), שני (1967) ודוקטורט (1973, בהנחיית ישראל אומן) במתמטיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. באותה שנה בה סיים את עבודת הדוקטור שלו נסע לאוניברסיטת הרווארד לשם מחקר פוסט דוקטורט ומשנת 1976 החל גם ללמד בבית הספר למנהל עסקים של הרווארד. בשנת 1979 חזר לישראל וכיהן פרופסור אורח על תקן מינוי משותף במחלקות למתמטיקה ולכלכלה באוניברסיטה העברית. בשנת 1981 חזר לארצות הברית ושם הוא מתגורר.
במהלך השנים שלימד בהרווארד לימד בתחומי תורת ההסתברות, כלכלה ניסויית וכלכלה מתמטית, ובעיקר אסטרטגיה עסקית. הוא אף פיתח קורס בחירה בשם "משחקי מזל ומשחקי אסטרטגיה" (Games of Chance and Games of Strategy) שהיה פופולרי בקרב סטודנטים למנהל עסקים. קולברג הציג רעיונות תאורטיים מתורת המשחקים וההסתברות ברמה טכנית פשוטה, בעזרת דוגמאות מעשיות ומציאותיות.
בשנת 1997 פיתח ערכת קוביות משחק לימודית בשם Digi-Block, שנועדה להקל על הילדים להבין את השיטה העשרונית ופעולות אריתמטיות. הרעיון במקור נועד לעזור לילדים בעלי קשיי למידה אך התברר שעזר באותה מידה ואף יותר לילדים מוכשרים במתמטיקה. זאת כיוון ש-Digi-Block עוזר לילדים להבין את ההוכחה לשיטה העשרונית בייצוג פיזי וכך ההבנה עמוקה יותר ולא מבוססת על דקלום ושינון. הקוביות היו בשימוש ביותר מ-5,000 כיתות בארצות הברית.
קולברג כיהן בדירקטוריון חברת Individual ואורמת טכנולוגיות, וגם בחברת טבע צפון אמריקה במשך 20 שנה ולאחר מכן בטבע ישראל במשך 3 שנים. אביו היה אחד מייסדי החברה.
בשנת 1980 נישא לג'וני, יהודיה אמריקאית, והוא אב לשני בנים.
עם היותו תושב ארצות הברית, שומר קולברג על קשר הדוק עם ישראל, ובבעלותו דירה בישראל.
תרומות מתמטיות

קולברג ערך מספר מחקרים פורצי דרך בתורת המשחקים: בשיווי המשקל של נאש, במשחקים סטוכסטיים ובערך שפלי. עבודותיו נחשבות לפורצות דרך בתחומן.
תרומות מתמטיות > שיווי המשקל של נאש

אחד המחקרים היותר מפורסמים של קולברג עסק בשיווי המשקל של נאש ונעשה בשיתוף עם ז'אן פרנסואה מרטנס (אנ') מבלגיה.
ישנו ענף בתורת המשחקים שמסתכל על החיסרון העיקרי בשיווי משקל נאש – לעיתים הפתרון שמתקבל בעזרתו הוא לא הגיוני, פרדוקסלי. לכן פיתחו ורסיות שונות של המושג שאמורות לתקן את הבעייתיות, אך הן לא מתאימות לכל מקרה פרטי. כך פיתחו כל פעם גרסה משופרת לשיווי המשקל של נאש בהתאם למקרים פרטיים שונים והגיעו למושג "שיווי משקל משוכלל" לאחר תיקון כל חיסרון בנפרד.
המחקר של קולברג ומרטנס ניסה לפתור את הפרדוקסליות בשיווי המשקל של נאש בדרך שונה – הם בחנו תכונות שונות שיש למשחקים ובדקו האם וכיצד הן מובילות אותם לפתרון. אחת התכונות העיקריות הנבדקות היא אינווריאנטיות (נראות מקסימלית). דרך הסתכלות על התכונות הגיעו הצמד לפתרון כולל ו"נקי". המושג שפיתחו במחקרם נקרא "שיווי משקל יציב".
תרומות מתמטיות > משחקים סטוכסטיים

שאלה בעייתית לשאלה בתחום המשחקים הסטוכסטיים (משחקים שיש בהם משתנים אקראיים. כלומר, כל פעולה משנה את המשחק עצמו. משחקים אלה מורכבים יותר לניתוח מבחינה מתמטית), היא מה התוצאה, התשלום, כיוון שכל שלב במשחק מוביל משחק חדש. אם כן, ההיגיון יציע לחשוב על המשחק האינסופי, והתוצאה תהיה ממוצע התוצאות בכל שלב – ישנן שתי שיטות קלאסיות לחשב ממוצע של סדרה אינסופית. התוצאה העיקרית במחקר שערך קולברג יחד עם פרופסור טרומן מאוניברסיטת ייל, היא ששתי השיטות אכן מובילות לאותה התוצאה.
תרומות מתמטיות > הערך של שפלי

עבודה מהזמן האחרון שנעשתה בשיתוף עם פרופ' נוימן עוסקת בערך שפלי – אחד הפתרונות למשחקים בצורת פונקציה רבת משתתפים. ערך שפלי הוא פתרון שפותח עבור משחקים שיתופיים. העבודה של קולברג ונוימן הייתה החלה של אותו פתרון עבור משחקים אסטרטגיים.
עבודות ומאמרים

מעבודותיו ומאמריו העיקריים:
"On the Nucleolus of a Characteristic Function Game", 1971, SIAM J of Applied Math
"The Nucleolus as a Solution to a Minimization Problem", 1972, SIAM J of Applied Math
"The Asymptotic Theory of Stochastic Games", with T. Bewley, 1976, Mathem of Operations Research
"The Asymptotic Solution of a Recursion Equation Occurring in Stochastic Games", with T. Bewley, 1976, Mathem of Operations Research
"On Stochastic Games with Stationary Optimal Strategies", with T. Bewley, 1978, Mathem of Operations Research
"On the Strategic Stability of Equilibria", with J.F. Mertens, 1986, Econometrica
"Refinement of Nash Equilibrium: the main ideas", 1990, in Ichiisi et al., editors, Game Theory and Appplications
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "יהושע קולברג", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ח (1957), עמ' 3050.
↑  מיהם אנשי האקדמיה המובילים שיצאו מישראל ועושים את זה באמריקה?, באתר TheMarker‏, 29 בפברואר 2008.
↑  אילון קולברג, ז'אן פרנסואה מרטנס, On the Strategic Stability of Equilibria, ECONOMETRICA
↑  טרומן בוולי, אילון קולברג, The Asymptotic Theory of Stochastic Games, Mathematics of Operations Research
↑  Elon Kohlberg, www.hetwebsite.net.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583235905171  GND: 170140881  ISNI: 0000 0004 0932 209X  LCCN: n2013031093  MGP: 94996  VIAF: 302749717   WorldCat (עם VIAF): 302749717
הבחירות למושל סנקט פטרבורג (2014)

פתק הצבעה לבחירת מושל סנט פטרבורג (2014)
הבחירות למושל סנקט פטרבורג נערכו בעיר סנקט פטרסבורג ב-14 בספטמבר 2014. הבחירות הוקדמו מהתאריך המקורי בשל הודעתו של המושל גאורגי פולטאבצ'נקו להתפטר מהתפקיד לצורך התמודדות לתפקיד, לאחר שינויים שנערכו בחוק הבחירות ואפשרו בחירה ישירה למושל, לראשונה מאז 2003.
מושל סנקט פטרבורג פולטאבצ'נקו הגיש את התפטרותו והודיע על כוונתו להתמודד כמועמד בבחירות למושל ב-4 ביוני, במהלך פגישתו עם נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין. פולטאבצ'נקו הוביל במרבית הסקרים שנערכו לפני ההצבעה..
ספירת הקולות הסתיימה בשעות הערב של ה-15 בספטמבר. על פי פרוטוקול ההצבעה, שיעור ההצבעה עמד על 39.36% (הצביעו לפחות 1.5 מיליון תושבים). המושל המכהן זכה לקדנציה נוספת, זאת לאחר שפולטאבצ'נקו זכה ב-79.3% מקולות הבוחרים, למקום השני הגיעה המועמדת מהמפלגה הקומוניסטית אירינה איוואנובה (9.37%), למקום השלישי — המועמד הליברל-דמוקרטי קונסטנטין סוחנקו (3.83%). אנדריי פטרוב ממפלגת "מולדת" גרף 2.36% בלבד, טאחיר ביקבאייב ממפלגת "הירוקים" גרף 2.16%, בנוסף נרשם נתון גבוה יחסית של פתקי הצבעה פסולים: 2.9% (כמעט 43 אלף).
תוצאות הבחירות

| מקום | מועמד | מפלגה | קולות | אחוזים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | גאורגי פולטאבצ'נקו | רוסיה המאוחדת |  | 79.3 |
| 2. | אירינה איוואנובה | המפלגה הקומוניסטית |  | 9.37 |
| 3. | קונסטנטין סוחנקו | המפלגה הליברל-דמוקרטית |  | 3.83 |
| 4. | אנדריי פטרוב | מולדת |  | 2.36 |
| 5. | טאחיר ביקבאייב | מפלגת הירוקים |  | 2.16 |
| קולות פסולים | קולות פסולים | קולות פסולים | 43,926 | 2.09 |
| מצביעים | מצביעים | מצביעים | 1,569,212 | 39.36 |
הערות שוליים

↑  Кремлёвский сигнал для Полтавченко, Fontanka.ru, 2014-06-02
↑  Путин принял досрочную отставку губернатора Санкт-Петербурга, ТВЦ, 5 июня 2014
↑  "Онлайн-голосование к выборам губернатора Санкт-Петербурга". אורכב מ-המקור ב-2015-08-10. נבדק ב-2020-05-28.
↑  Губернатором Санкт-Петербурга избран Георгий Полтавченко — MRTRO.
↑  В Петербурге завершился подсчёт всех голосов на губернаторских выборах.
|  סנקט פטרבורג |
| --- | --- | --- |
| תולדות סנקט פטרבורג | היסטוריה של סנקט פטרבורג • הדומה העירונית • יום ראשון העקוב מדם (1905) • הסובייט של פטרבורג • סובייט פטרוגרד • המצור על לנינגרד |  |
| ממשל ופוליטיקה | מושל סנקט פטרבורג (בחירות: 1991 1996 • 2000 • 2003 • 2014 • 2019 • 2024) • האספה המחוקקת של סנקט פטרבורג (בחירות: 1994 • 1998 • 2002 • 2007 • 2011 • 2016 • 2021 • 2026) • ממשלת סנקט פטרבורג |  |
| סנקט פטרבורג רבתי, שכונות ונפות העיר | האדמירליות • האי וסילי • ויבורג • קלינין • קירוב • קולפינו • המשמר האדום • קראסנוסלסקי • קרונשטאדט • הנופש • מוסקבה • נבסקי • פטרוגרד • ארמונות פיוטר הגדול • פרימורסקי • פושקין • פרונזה • המרכזי |  |
| ארמונות ואתרים חשובים בעיר | ארמון החורף • ארמיטאז' • המרכז ההיסטורי • פטרהוף (מוזיאון פטרהוף עם הארמון הגדול בפטרהוף ומתחם הארמונות והגנים בפטרהוף) • המוזיאון הרוסי • מבצר פטרופבלובסקיה • ארמון יקטרינה • ארמון אלכסנדר • כיכר הארמון • ארמון מרינסקי • ארמון קונסטנטין • טירת מיכאילובסקי • ארמון טבריצ'סקי • הספרייה הלאומית הרוסית • גן הקיץ • שדרת נבסקי • בניין האדמירליות • מצפה הכוכבים פולקובו • עמוד אלכסנדר • ללנינגרד, העיר הגיבורה • הבניינים הגבוהים בסנקט פטרבורג • ספריית האקדמיה הרוסית למדעים |  |
| מבני דת | קתדרלת קאזאן • קתדרלת איסק הקדוש • קתדרלת פטרופבלובסקיה • מנזר אלכסנדר נבסקי • כנסיית הגואל שעל הדם • בית הכנסת הכוראלי הגדול • מסגד סנקט פטרבורג • כנסיית צ'סמה |  |
| השכלה ותרבות | האוניברסיטה הממלכתית • התזמורת הפילהרמונית • תיאטרון מריאינסקי |  |
| כלכלה | פורום סנקט פטרבורג הבינלאומי לכלכלה • הבורסה ההיסטורית • בורסת סנקט פטרבורג (1991) • בורסת סנקט פטרבורג (1997) • מפעל קירוב |  |
| תחבורה | כביש הטבעת של סנקט פטרבורג • המטרו של סנקט פטרבורג • הרכבת הקלה • נמל סנקט פטרבורג • נמל התעופה הבינלאומי פולקובו • תחנת האוטובוסים • ספסאן |  |
| ספורט | זניט סנקט פטרבורג • זניט (כדורסל) • סק"א סנקט פטרבורג • אצטדיון קירוב • אצטדיון קרסטובסקי • מונדיאל 2018 • אליפות העולם בהוקי קרח 2016 • St. Petersburg Open |  |
| אחר | משטרת סנקט פטרבורג • פרש הנחושת • נייבה • תעלת גריבוידוב • בית הקברות פיסקריובסקויה לזכר הנופלים • מרכז לאחטה |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סיירת דוכיפת

ערך זה עוסק בסיירת שפורקה ב-1968. אם התכוונתם לגדוד בחטיבת כפיר, ראו .
|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  סיירת ויחידת נ"ט
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1966–1968 (כשנתיים)
 מקים היחידה:  אהוד שני
 מלחמות:    מלחמת ששת הימים פעולת כראמה
 פיקוד
 יחידת אם:   חטיבת הצנחנים
 
סיירת דוכיפת בפעולת כראמה (1968)
סיירת דוכיפת הייתה סיירת של צה"ל שהוקמה בסוף 1966 במסגרת חטיבת הצנחנים הסדירה (חטיבה 35), על מנת לשמש כוח סיור ונ"ט מתנייע, ויביל אוויר. לשם השגת מטרות אלו נרכשו שריוניות פאנהארד AML‏ 90 מתוצרת צרפת. סיירת דוכיפת נטלה חלק בקרבות הגזרה הצפונית של ירושלים במלחמת ששת הימים ומאוחר יותר, במרץ 1968, בפעולת כראמה ("מבצע תופת"). ב-1969 הוחלט לפרק את הסיירת במתכונתה המקורית.
מקים הסיירת ומפקדה הראשון היה סגן אהוד שני. למפקדה השני של היחידה מונה סרן אמנון ליפקין-שחק, שפיקד עליה בפעולת כראמה וזכה בעיטור העוז על אומץ הלב וכושר הפיקוד שגילה בקרב. עצירת טנקי הפטון של חטיבה 60 הירדנית במלחמת ששת הימים על ידי סיירת דוכיפת, הייתה מהקרבות המכריעים בקרב על ירושלים.[דרוש מקור]
הקמת היחידה

היוזמה להקמת היחידה נולדה ב–1966 במפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי (בפיקוד אהרן דוידי), במטרה להוסיף לכוחות הצנחנים כוח אש מוגבר ויעיל נגד טנקים, שיהיה גם בעל ניידות ועבירות גבוהות, יכולת להגיע לעומק שטחי האויב (לרבות בדרך האוויר) וממוגן בפני ירי מנשק קל. למטרה זו נרכשו ב-1966 14 שריוניות תוצרת צרפת, מסוג AML90. השריונית אוישה על ידי שלושה אנשי צוות (מפקד, תותחן ונהג) וצוידה בתותח 90 מ"מ בעל טווח ירי יעיל של כ–3 קילומטרים, ובמקלע מקביל 0.3. השריונית אמורה הייתה, על פי דיווחי היצרן, להיות יבילת אוויר לטווחים ארוכים במסוקי הסופר פרלון. בדיעבד התברר, כי מסוק הסופר פרלון לא היה מסוגל לבצע את העברת השריוניות באוויר ורק מטוסי התובלה הצליחו בהעברתן האווירית.
סגן אהוד שני, מפקד פלוגה מצטיין בגדוד הצנחנים 890, מונה להקים את סיירת דוכיפת. לאחר השתלמות מקצועית בצרפת, בה נטלו חלק סגל הפיקוד והסגל הטכני המיועדים, גויסו יתר חיילי הסיירת החדשה וקציניה מקרב כל יחידות חטיבת הצנחנים 35. בנובמבר 1966 נערך גיוס ייעודי למחלקת הסיור של דוכיפת. בתחילת 1967 החלו חיילי דוכיפת קורס מרוכז למקצועות השריון - כולל מפקדי שריוניות - בבית הספר לשריון בג'וליס. במהלך תקופת ההמתנה, שקדמה למלחמת ששת הימים, הוגבר קצב האימונים והכשרת הצוותים כמעט והסתיימה עד פרוץ המלחמה ב-5 ביוני.
מלחמת ששת הימים

במלחמת ששת הימים פוצלה סיירת דוכיפת: שתי מחלקות (9 שריוניות), וכן מחלקת החי"ר והמחלקה הטכנית, תחת פיקודו של מפקד הסיירת אהוד שני, סופחו לחטיבת השריון 10 שמשימתה העיקרית הייתה השתלטות על גב ההר, צפונית לירושלים ומניעת חבירת כוחות ירדניים לכוחות הנלחמים בירושלים. מחלקת שריוניות נוספת, בפיקודו של סגן מפקד הסיירת, יורם כפרי, סופחה לחטיבת קרייתי, שתחילה נועד לה תפקיד ההגנה על מרכז ישראל ולאחר מכן הוטלו עליה המשימות של כיבוש לטרון ועלייה לגב ההר.
בשחר ה-6 ביוני, לאחר ליל קרבות עזים ורבי-נפגעים בין לוחמי חטיבה 10 וכוחות ירדניים, שהסתיימו בפריצת קווי הירדנים מול שייח' עבדול עזיז וגבעת הרדאר, סופחה סיירת דוכיפת לגדוד 106 של חטיבה 10 והתמקמה בראשו. הכוח התקדם בציר בידו-נבי סמואל, התגבר על כוח חי"ר ירדני באזור נבי סמואל לאחר חילופי אש קצרים והתקדם עד בית חנינה, בואכה שועפאט.
אותה שעה התקדמה לעבר ירושלים חטיבת השריון הירדנית 60, שצוידה בטנקי פטון חדישים ונחשבה למתקדמת ביותר בצבא ירדן, במטרה לסייע לכוחות הירדניים בירושלים המזרחית. מטוסי פוגה מגיסטר של חיל האוויר הישראלי ניסו, ללא הצלחה, לעצור את טור השריון הירדני, שנע בציר יריחו-חיזמא מצפון לירושלים. מפקד חטיבה 10, אורי בן ארי, הטיל על גדוד 106 - ועל סיירת דוכיפת בראשו - את המשימה לנוע במהירות האפשרית לכיוון צומת חיזמה ולתפוס עמדות שולטות על מנת לעצור את התקדמות השריון הירדני.
עם קבלת המשימה חצו שריוניות דוכיפת את שועפאט במהירות והמשיכו מזרחה בכביש המוביל לכפרים חיזמה וענתא, תוך ניהול קרבות מטווחים קצרים עם כוחות חי"ר ירדניים, שנלחמו בעיקשות. בשלב מסוים זיהו שריוניות דוכיפת מטווח של כ-1,000 מ' את כוח הפטונים הירדני, ששהה בוואדי בין חיזמה לשועפאט, והחל קרב שריון בשריון בין שריוניות דוכיפת וטנקי הפטון הירדניים. בקרב זה נפגע אחד הטנקים הירדניים ולאחריו נפגעה אחת השריוניות ונהרגו מפקדה והתותחן. סמוך לאחר מכן נתקל במפתיע גם הכוח השני של סיירת דוכיפת בטנק של חטיבת הפטונים הירדנית. בקרב שהתנהל מטווח קצר של עשרות מטרים נפגע טנק ירדני. תוך כדי המשך תמרון בשטח, נפגעה השריונית של מפקד הסיירת. כתוצאה מהפגיעה נהרגו אהוד שני, מפקד הסיירת, והתותחן. בקרב נפצעו גם עוד שלושה מבין חיילי דוכיפת.
בעקבות הפגיעה בטנקי הפטון הירדניים נעצרה חטיבת הפטונים. חייליה נטשו את הטנקים ונמלטו ונבלמה התקדמותה של החטיבה הירדנית. כך הוצא מכלל פעולה כוח השריון הירדני העיקרי, שנועד לסייע לכוחות הירדניים הנלחמים בירושלים רבתי [דרוש מקור].
הכוח השני של סיירת דוכיפת, חמש שריוניות בפיקוד סגן מפקד הפלוגה, יורם כפרי, שולב בסיירת חרוב שהשתייכה לחטיבת קרייתי. משימתו הייתה לפרוץ את ציר מעלה בית חורון בואכה רמאללה. במהלך התקדמותו, נתקל הכוח בכוחות קומנדו מצריים וירדניים, שניסו ללא הצלחה לחסום את הציר וכן שיתק ירי של תול"רים ירדניים.
מעת שחטיבה 10 הגיעה לשועפאט, שימשה סיירת דוכיפת ככוח החוד של החטיבה[דרוש מקור], עד סיום חלקה בחזית שומרון (עם ההשתלטות על מחנה חווארה, דרומית לשכם, והחבירה עם חטיבת השריון 37, שהגיעה לשכם מצפון, מכיוון טובאס). לאחר הקרב למרגלות תל אל פול לא נתקלה חטיבה 10 בהתנגדות של ממש.
ביומה הרביעי של המלחמה, 8 ביוני, הוטסה סיירת דוכיפת, על שריוניותיה וציודה, מבסיס תל נוף לעיירה א-טור, שלחוף מפרץ סואץ, שם הוטלו עליה משימות אבטחה, סיור ועוד. סיירת דוכיפת שימשה אותה עת הכוח היחיד[דרוש מקור], עד חבירת הטנקים מחטיבות השריון, שיכול היה לתת מענה נ"ט על חוף מפרץ סואץ. חייליה היו גם בין הראשונים, שהגיעו למנזר סנטה קתרינה ולג'בל מוסא לאחר תום המלחמה.
לאחר מלחמת ששת הימים

לאחר מלחמת ששת הימים מונה אמנון ליפקין-שחק, גם הוא מפקד פלוגה בגדוד 890 וסמג"ד בחטיבת הצנחנים, כמפקד היחידה. תחת פיקודו מילאה סיירת דוכיפת שורת משימות: פעילות ביטחון שוטף (בט"ש) ברצועת עזה ובבקעת הירדן, בה טרם נבנתה גדר המערכת, כולל השתתפות, על גבי השריוניות, במלחמת ההתשה בבקעת הירדן. בנוסף, נערכו אימונים שונים והושלם קורס מפקדי השריוניות. במשך כשנה (החל מסוף 1967) שימשה סיירת דוכיפת כסיירת המרדפים והביטחון השוטף של בקעת הירדן [דרוש מקור] וחייליה נטלו חלק בעשרות מרדפים.
לאחר מלחמת ששת הימים > פעולת כראמה ("מבצע תופת")

ב–21 במרץ 1968 השתתפה סיירת דוכיפת בפעולת כראמה מעבר לקו הפסקת האש עם ירדן, במטרה לפגוע בתשתיות ובפעילות ארגון הפת"ח, שהלכה וגברה אותה עת. במבצע זה פוצלה סיירת דוכיפת לשני כוחות: הכוח העיקרי, שתי מחלקות בפיקוד ליפקין–שחק, צורף לכוח הצפוני בפיקוד רפאל איתן, שחצה את נהר הירדן דרך גשר דמייה ואשר עליו הוטלה המשימה למנוע את בריחת אנשי הפת"ח מכראמה צפונה וכן, למנוע התערבות צבאית ירדנית. מחלקה אחת, בפיקוד סגן מפקד הפלוגה, גידי בן יוסף, צורפה לכוח שפרץ דרך גשר אלנבי בפיקוד דני מט, ומשימתה הייתה פגיעה במפקדות ובאנשי הפת"ח בעיירה כראמה.
פעולות צה"ל במבצע נתקלו בקשיים רבים בשני ציריו: בציר הדרומי, הצליחו חלק ניכר מאנשי הפת"ח, לרבות יאסר ערפאת עצמו, להימלט בכביש הבקעה הירדני צפונה. השריוניות השתתפו בפעילות חטיבת הצנחנים 35 בכיתור העיירה כראמה ובלחימה בתוכה. בציר הצפוני נתקע כוח השריון הישראלי סמוך לאחר חציית הירדן בציר התקדמותו המתוכנן בעקבות הצפת בקעת הע'ור מתעלות ההשקיה על ידי הירדנים, ולאחר מכן נקלע להפגזה ירדנית מדויקת מארטילריה ותותחי טנקים ירדניים. בניסיון לעמוד במשימה המקורית הורה מפקד הכוח, רפאל איתן, לכוח השריוניות של דוכיפת לנוע יחד עם כוח טנקים בציר הראשי העולה מגשר דמייה ולכבוש את הצומת, שנשלטה על ידי טנקים ירדניים מחופרים ומוסווים היטב. התקפה זו לא עלתה יפה והכלים הישראליים נפגעו קשות. שתי שריוניות וכמה טנקים נפגעו. ארבעה מחיילי סיירת דוכיפת נהרגו ושניים נפצעו. כוח השריוניות נקלע למלכודת אש מטווח קצר וניהל קרב במשך כ–8 שעות מול כוחות עדיפים, תוך כדי פינוי נפגעים תחת אש עזה (בסיוע הכוח בפיקוד גד מנלה). לאמנון ליפקין-שחק הוענק עיטור העוז על אומץ הלב וכושר הפיקוד שגילה בקרב..
פירוק הסיירת והפעילות במילואים

בסוף 1968 הוחלט בצה"ל על פירוק סיירת דוכיפת במתכונתה המקורית. אחת הסיבות לפירוק היחידה הייתה השריונית שלא ענתה על האפיונים המבצעיים והטכניים שצה"ל תכנן בעבורה. החיילים שובצו ביחידות חטיבה 35, סיירת חרוב ובחטיבת הבקעה, שם המשיכו ליטול חלק במרבית המרדפים ובבניית קו המוצבים לאורך הגבול הירדני. במהלך הפעילויות המבצעיות נפלו שניים מחיילי היחידה שפורקה.
רוב יוצאי סיירת דוכיפת המשיכו לשרת במילואים ביחידת סיור נ"ט מס' 70 עליה פיקד סרן גד נגבי. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים נשלחה יחידת סיור נ"ט 70 למשימות אבטחה בגזרת יריחו. אולם בלחץ לוחמי היחידה ומפקדה ובשל הצורך בכוחות חי"ר מעולה בחזית הדרום, הוטס כוח מן היחידה בפיקוד נגבי לסיני ולחם בגזרת ראס סודר, העיר סואץ והשתתפו בכיבוש ג'בל עתקה. במלחמת יום הכיפורים נפלו עוד שבעה מאנשי דוכיפת.
לאחר המלחמה צוידו ברכבים ייעודיים (תחילה רכבים בשם הצה"לי רב"י ולאחר מכן מסוג רא"ם), נושאי משגרי טילי טאו והפכו ליחידת נ"ט מתנייעת קלה ויבילת אוויר. במלחמת לבנון הראשונה לחמו יוצאי דוכיפת במסגרת חטיבת הנ"ט המטכ"לית, שביצעה מארב נ"ט מזרחית לג'בל בארוכ (מצפון לכפר עמיק), בו הושמדו טנקי T-72 ומסוק גאזל סוריים, בקרב ייחודי שהיה אחד מהקרבות הבולטים במבצע שלום הגליל.
גלעד, הנצחה ועמותת סיירת דוכיפת

לאחר חזרתם לפעילות שוטפת בתום מלחמת ששת הימים, הקימו חיילי הסיירת, ביוזמתם ובמו ידיהם, גלעד לזכר חללי היחידה, למרגלות תל אל פול. על גל-עד זה הונצחו מאוחר יותר חללי היחידה שנפלו לאחר מכן. כיום ניצב הגל-עד על ראס א-טוויל (פסגת זאב) וסביבו נטעה עיריית ירושלים גן ציבורי. מדי שנה, ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל,  מקיים שבט "הפסגה" של תנועת הצופים אזכרה לזכר חללי סיירת דוכיפת וחללי צה"ל, בו נוטלים חלק יוצאי היחידה ומשפחות החללים.

כמחווה לסיירת דוכיפת הוחלט בצה"ל לקרוא לאחד מגדודי חטיבת כפיר, שהוקמה בסוף שנות התשעים, בשם "דוכיפת".

שני רחובות בשכונת פסגת זאב בירושלים, מקום לחימתה של היחידה, מנציחים אותה: "רח' סיירת דוכיפת" ו"רח' הארבעה" (לזכר ארבעת חללי הסיירת בקרב מלחמת ששת הימים). גם ברמת גן, מאמצת חטיבות הצנחנים, נקרא אחד הרחובות על שם סיירת דוכיפת. ב-2010 הוקמה על ידי יוצאי היחידה ומשפחות החללים "עמותת סיירת דוכיפת".
לקריאה נוספת

גרשוביץ, חשביה, אשכול, באמונה שלמה, סיפורה של סיירת דוכיפת ושל מפקדה סרן אהוד שני, הוצאת משרד הביטחון, 1988
נחום ברוכי, חטיבת הראל שריון (10) במלחמת ששת הימים, הוצאת משרד הביטחון, 1988
הערות שוליים

↑  קציני חטיבה 10 מציגים גרסה שונה למהלך הקרב ומייחסים לעצמם את הפגיעה בשריון הירדני ועצירתו
↑  פנחס וולף, מיד כשהתחלנו לנסוע, חטפנו אש די מאסיבית מהטנקים הירדניים, באתר הגבורה, במחנה, 23 במרץ 2007 - אמנון ליפקין-שחק מספר על פעולת כראמה, באתר הגבורה
↑  מעוזיה סגל, עדויות מגובה החול - קרב הצנחנים בחווה הסינית, הוצאת מודן, 2007, עמודים 45-49.
↑  על פי אתר עמותת סיירת דוכיפת נהרגו במלחמת יום הכיפורים שישה מאנשי היחידה. עם זאת, נראה שחייל נוסף שנהרג כתוצאה מפציעה בתאריך 28 באוקטובר 1973 נמנה עם סד"כ היחידה בזמן מלחמת יום הכיפורים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007370619405171 
השריוניות חוצות את כפר דמיה בפעולת כראמה
שקיעת שריוניות בגזרה הצפונית בפעולת כראמה
שריונית שנפגעה בפעולת כראמה
הבחירות למועצה המחוקקת באוגנדה (1958)

הבחירות למועצה המחוקקת התקיימו באוגנדה מ-20 באוקטובר עד 24 באוקטובר 1958. בחירות אלו היו הבחירות הדמוקרטיות הראשונות שהתקיימו באוגנדה. בבחירות ניצחה מפלגת הקונגרס הלאומי של אוגנדה (אנ'), שזכה בחמישה מתוך עשרת המושבים.
רקע

ב 16 באוקטובר 1957 התחילה הממשלה הקולוניאלית של הממלכה המאוחדת (שהייתה למעשה הזרועה המבצעת של השלטונות הבריטים באוגנדה) ששלטה באותן שנים באוגנדה, לארגן את הבחירות הדמוקרטיות הראשונות במדינה. באותה השנה כינסה הממשלה ועדה שדנה בהכנות לקראת עצמאות אוגנדה.
תוצאות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| מפלגה | מפלגה | קולות | % | מושבים | ± |
|  | הקונגרס הלאומי של אוגנדה (אנ') | 0 | – | 5 | חדש |
|  | המפלגה הדמוקרטית | 0 | – | 1 | חדש |
|  | המפלגה הפרוגרסיבית | 0 | – | 0 | חדש |
|  | עצמאי | 0 | – | 4 |  |
| סך הכל | סך הכל |  |  | 10 |  |

מקור:
הערות שוליים

1 2  Elections in Uganda, africanelections.tripod.com
| פוליטיקה של אוגנדה |
| --- | --- | --- |
| ממשל | חוקה • נשיא • ראש הממשלה • הפרלמנט • האספה הלאומית • מפלגות אוגנדה • יחסי החוץ של אוגנדה • מחוזות אוגנדה |  |
| בחירות ומשאלי עם באוגנדה | בחירות ומשאלי עם באוגנדה |  |
| בחירות לנשיאות | 1996 • 2001 • 2006 • 2011 • 2016 • 2021 |  |
| בחירות פרלמנטריות | 1958 • 1961 • 1962 • 1980 • 1989 • 1994 • 1996 • 2001 • 2006 • 2011 • 2016 • 2021 |  |
| בחירות למועצות המקומיות | 1964 • 1989 • 1998 • 1998 • 2002 • 2006 • 2018 |  |
| משאלי עם | 2000 • 2005 |  |
הבחירות הפרלמנטריות באסטוניה 2015

הבחירות לפרלמנט באסטוניה 2015 נערכו ב-1 במרץ 2015. הצבעה אלקטרונית ומוקדמת התקיימה בין ה-19 בפברואר ל-25 בפברואר ואחוז ההצבעה עמד על 33% מקולות הבוחרים. מפלגת השלטון זכתה בבחירות וקיבלה 27.7% מהקולות - ירידה של כאחוז מהבחירות הקודמות ושל שלושה מושבים בפרלמנט - וראש הממשלה טאווי רייוואס זכה בכהונה נוספת.
רקע

היו אלו הבחירות הראשונות מאז התפטר אנדרוס אנסיפ מתפקיד ראש ממשלת אסטוניה אחרי שהחזיק בתפקיד תשע שנים. לאחר התפטרותו, הוקמה קואליציה חדשה ב-24 במרץ 2014 על ידי מפלגת הרפורמה והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית, וטאווי רייוואס הושבע כראש ממשלה בגיל 34.
תוצאות

| מפלגה | מצביעים | % | מושבים | +/– |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מפלגת הרפורמה | 158,970 | 27.7 | 30 | 3- |
| מפלגת המרכז | 142,458 | 24.8 | 27 | 1+ |
| המפלגה הסוציאל-דמוקרטית | 87,189 | 15.2 | 15 | 4- |
| פרו פטריה (IRL) | 78,699 | 13.7 | 14 | 9- |
| המפלגה החופשית | 49,882 | 8.7 | 8 | חדשה |
| מפלגת העם השמרנית | 46,772 | 8.1 | 7 | 7+ |
| הירוקים האסטונים | 5,193 | 0.9 | 0 | 0 |
| מפלגת אחדות העם | 2,289 | 0.4 | 0 | חדשה |
| מפלגת העצמאות האסטונית | 1,047 | 0.2 | 0 | 0 |
| מפלגת האיחוד השמאלי האסטוני | 764 | 0.1 | 0 | חדשה |
| מתמודדים עצמאים | 887 | 0.2 | 0 | 0 |
| קולות פסולים | 3,760 | – | – | – |
| סך הכל | 577,910 | 100 | 101 | 0 |
| בעלי זכות בחירה/ אחוז המצביעים | 899,793 | 64.2 | – | – |
מקור: VVK
הקמת הקואליציה

מפלגת הרפורמה החלה מיד עם ניצחונה בבחירות בשיחות עם הסוציאל-דמוקרטים, עם המפלגה החופשית ועם ה-IRL. אחרי כשלושה שבועות של משא ומתן, פרשה המפלגה החופשית מהשיחות בשל מחלוקות עם מפלגת הרפורמה ועם ה-IRL. שתי המפלגות, יחד עם הסוציאל-דמוקרטים, חתמו על הקמת הקואליציה החדשה ב-8 באפריל והממשלה החדשה החלה בתפקידה יממה לאחר מכן.
הערות שוליים

↑  Coalition consultations begin with four parties in attendance
↑  Estonia's new ruling coalition agrees tax cuts, more welfare payouts, באתר רויטרס, 08 באפריל 2015
| הבחירות באסטוניה |
| --- | --- | --- |
| הבחירות לנשיאות | 1992 | אסטוניה |
| הבחירות הפרלמנטריות | 1917 • 1918 • 1919 • 1920 • 1923 • 1926 • 1929 • 1932 • 1936 • 1938 • 1940 • 1990 • 1992 • 1995 • 1999 • 2003 • 2007 • 2011 • 2015 • 2019 | אסטוניה |
הבחירות למועצה המחוקקת באוגנדה 1961

הבחירות למועצה המחוקקת התקיימו באוגנדה ב־23 במרץ 1961.
לראשונה, זו הפעם הראשונה באוגנדה שנערכו בחירות ישירות למועצה המחוקקת ברחבי המדינה כולה. התוצאה הייתה ניצחון של המפלגה הדמוקרטית, שזכתה ביותר מחצי מכלל המושבים, המפלגה קיבלה כ-43 מתוך 91 המושבים, הבחירות סבלו מהחרמת הבחירות על ידי ממלכת בוגנדה לאחר שהאחרונה טענה כי ברצונה לבחור בעצמה את הנציגים, בעקבות החרם התקיימו שוב בחירות לאחר שנה.
רקע

הבחירות התקיימו לאחר מתן אישור בחודש מרץ של אותה שנה מהממשלה הקולוניאלית של הממלכה המאוחדת (שהיא למעשה הזרועה המבצעת של השלטונות הבריטים באוגנדה) ששלטה באותן שנים באוגנדה.
תוצאות

| מפלגה | מפלגה | קולות | % | מקומות | +/- |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | המפלגה הדמוקרטית |  |  | 43 |  42 |
|  | קונגרס העם של אוגנדה |  |  | 35 | חדש |
|  | הקונגרס הלאומי של אוגנדה |  |  | 1 |  4 |
|  | קבוצות אחרות |  |  | 12 | - |
| סך הכול | סך הכול |  | 100.00 | 91 |  |
| מצבעים רשומים/אחוז ההצבעה | מצבעים רשומים/אחוז ההצבעה |  |  |  |  |
מקור: