stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המשחקים הפאן-אמריקאיים
טבלת המדליות

הטבלה שלהלן מציגה את עשר המדינות המובילות בסך כול המדליות שהושגו אי-פעם במשחקים הפאן-אמריקאיים (עד המשחקים הפאן-אמריקאיים 2023).
| דירוג | אומה | זהב | כסף | ארד | סך הכול |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 2,192 | 1,619 | 1,199 | 5,010 |
| 2 | קובה קובה | 938 | 642 | 613 | 2,193 |
| 3 | קנדה קנדה | 539 | 776 | 918 | 2,233 |
| 4 | ברזיל ברזיל | 449 | 476 | 656 | 1,581 |
| 5 | ארגנטינה ארגנטינה | 343 | 391 | 501 | 1,235 |
| 6 | מקסיקו מקסיקו | 310 | 362 | 617 | 1,289 |
| 7 | קולומביה קולומביה | 164 | 209 | 296 | 669 |
| 8 | ונצואלה ונצואלה | 110 | 235 | 317 | 662 |
| 9 | צ'ילה צ'ילה | 69 | 141 | 205 | 415 |
| 10 | הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית | 48 | 82 | 150 | 280 |
אומות משתתפות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  אנטיגואה וברבודה אנטיגואה וברבודה  ארגנטינה ארגנטינה  ארובה (טריטוריה) ארובה (טריטוריה של ממלכת ארצות השפלה)  איי בהאמה איי בהאמה  ברבדוס ברבדוס  בליז בליז  ברמודה ברמודה (טריטוריה של הממלכה המאוחדת)  בוליביה בוליביה  ברזיל ברזיל  איי הבתולה הבריטיים איי הבתולה הבריטיים (טריטוריה של הממלכה המאוחדת)  קנדה קנדה |  איי קיימן איי קיימן (טריטוריה של הממלכה המאוחדת)  צ'ילה צ'ילה  קולומביה קולומביה  קוסטה ריקה קוסטה ריקה  קובה קובה  קוראסאו קוראסאו (טריטוריה של ממלכת ארצות השפלה)  דומיניקה דומיניקה  הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית  אקוודור אקוודור  אל סלוודור אל סלוודור  גרנדה (מדינה) גרנדה |  גואטמלה גואטמלה  גיאנה גיאנה  האיטי האיטי  הונדורס הונדורס  ג'מייקה ג'מייקה  מקסיקו מקסיקו  ניקרגואה ניקרגואה  פנמה פנמה  פרגוואי פרגוואי  פרו פרו  פוארטו ריקו פוארטו ריקו (טריטוריה של ארצות הברית) |  סנט קיטס ונוויס סנט קיטס ונוויס  סנט לוסיה סנט לוסיה  סנט וינסנט והגרנדינים סנט וינסנט והגרנדינים  סן מרטן סן מרטן (קולקטיב של צרפת)  סורינאם סורינאם  טרינידד וטובגו טרינידד וטובגו  ארצות הברית ארצות הברית  איי הבתולה של ארצות הברית איי הבתולה של ארצות הברית (טריטוריה של ארצות הברית)  אורוגוואי אורוגוואי  ונצואלה ונצואלה |
ענפי ספורט

קשתות
אתלטיקה
בדמינטון
בייסבול
כדורסל
כדורעף חופים
באולינג
אגרוף
שיט
אופניים
קפיצה למים
רכיבה
קאנו/קיאק
קטרגל (כדורגל אולמות)
כדורגל
התעמלות
הוקי שדה
כדוריד
הפטלון
ג'ודו
קראטה
קרב חמש מודרני
פולו
סקווש
התעמלות מקצבית
ספורט גלגלים
חתירה
רגבי
שיט
קליעה
סופטבול
סקווש
שחייה
שחייה צורנית
טניס שולחן
טאקוונדו
טניס
טרמפולינה
טריאתלון
כדורעף
כדורמים
סקי מים
הרמת משקולות
היאבקות
הלפיד הפאן-אמריקאי

מאז המשחקים הפאן-אמריקאיים הראשונים, לפיד מודלק בדרך דומה לזו של המשחקים האולימפיים (מאז 1924), המשחקים האסיאתיים (מאז 1958) והמשחקים הכלל-אפריקאיים (מאז 1965). במשחקים הראשונים בבואנוס איירס ב-1951, הלפיד הגיע מאולימפיה שביוון. מאז המשחקים במקסיקו 1955, הלפיד הודלק על ידי אנשים אצטקים במקדשים עתיקים. המקרה יוצא הדופן היחיד מבחינה זו היה במשחקים הפאן-אמריקאיים של סאו פאולו ב-1963.
מפת המדינות המשתתפות במשחקים הפאן-אמריקאיים
מחלף שער הגיא

| --- | --- |

מחלף שער הגיא, ינואר 2023
 תאריך הקמה:  1994
 מיקום:  שער הגיא
 כבישים במחלף:    כביש 1   כביש 38   כביש 415
 קואורדינטות:  31°49′00″N 35°01′20″E﻿ / ﻿31.81666667°N 35.02222222°E﻿ / 31.81666667; 35.02222222
 
  (למפת השפלה מוגדלת) מחלף שער הגיא(למפת השפלה רגילה) מחלף שער הגיא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף שער הגיא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף שער הגיא
 
מחלף שער הגיא הוא מחלף המחבר את כביש 1 וכביש 38, ונמצא צפונית לבית שמש. המחלף נמצא בשער הגיא ומכאן שמו.
בעקבות מלחמת העצמאות נחסמה לתנועה הדרך העוברת בלטרון. ב־1949 נחנך קטע כביש 44 מרמלה לצומת הרטוב ומשם סב חזרה לשער הגיא.
ב־1978 נפתח קטע הכביש מצומת לטרון על כביש 3 לצומת שער הגיא.
המחלף נבנה בהדרגה ונפתח לתנועה במלואו באוגוסט 1994‏.
מחלף שער הגיא מפריד את כביש 1 לשני חלקים שונים באופיים. ממערב, זהו כביש מהיר עם הגבלת מהירות של 110 קילומטר לשעה, וממזרח זהו כביש בין עירוני עם הגבלת מהירות של 80 קילומטר לשעה. השוני בהגבלות המהירות נובע ממאפייני הכביש השונים. ממערב, הכביש הוא מישורי ובעל שוליים רחבים. לעומת זאת, ממזרח, תוואי השטח ההררי מכתיב שיפועים חדים ושוליים צרים.
מחלף שער הגיא מדרך בורמה
שילוט לפני מחלף שער הגיא מכיוון כביש 38
מבט אל מחלף שער הגיא ממשלט 21
מחלף שער הגיא, ינואר 2023
ראו גם

שער הגיא
הערות שוליים

↑  מ. סייר, הכביש ירוץ לירושלים, מעריב, 7 באוקטובר 1977
↑  פתיחת קטע כביש מס' 10, מעריב, 26 בינואר 1978
↑  אתר החברה הלאומית לדרכים בישראל, סעיף בדרכים / מחלפים
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף לטרון | מחלפים בכביש 1 | הבא: מחלף שורש |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף מסילת ציון | מחלפים בכביש 38 | הבא: - |
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דוד בן ארזה

| --- | --- |

בן ארזה בבנייני האומה, דצמבר 2022
 לידה:  14 בינואר 1999 (בן 26) כ"ו בטבת ה'תשנ"ט ישראל ירושלים, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-אוקטובר 2020
 מקום לימודים:  ישיבת "היכל יצחק – לנדא", מדרשת זיו, ישיבת מהרי"ל-אבן ישראל
 עיסוק:  זמר-יוצר
 זרם:  חרדי
 סוגה:  פופ, היפהופ, מוזיקה נשמה, מוזיקה יהודית מקורית, מוזיקה יהודית
 סוג קול:  בריטון
 שפה מועדפת:  עברית
 כלי נגינה:  פסנתר
 שיתופי פעולה בולטים:  אמיר ובן, טהר שפי, אלי קליין ואיצי ברי, יצחק מאיר, אביאל סולטן
דוד פרץ בן ארזה (נולד ב-14 בינואר 1999, כ"ו בטבת ה'תשנ"ט) הוא זמר-יוצר חרדי ישראלי.
ביוגרפיה

בן ארזה נולד וגדל בשכונת הר נוף שבירושלים לרב יוסף בן ארזה, מחבר סדרת הספרים "יוסף דעת" על התלמוד, וליעל, ביתה של הסופרת שרה ברגמן, ונינתו של הרב יעקב משה חרל"פ. מצד אביו הוא נינו של הסופר אליהו כי-טוב. למד בישיבת "היכל יצחק – לנדא" ותקופה קצרה בישיבת מהרי"ל-אבן ישראל אצל הרב חזקיהו יוסף שרייבר. לומד כיום במדרשת זיו בירושלים.
קריירה מוזיקלית

באוקטובר 2020 הוציא את סינגל הבכורה שלו "תישאר", לזכרו של הרב ישעיהו הבר, קרוב משפחתו.
בשנת 2021 הוציא את הסינגלים "אביב בפתח", ו"להיות".
בשנת 2022 הוציא את הסינגלים "לכו למים", ו"נחמה כזו".
באוקטובר 2022 זכה בתואר "תגלית השנה" במצעד אנשי השנה במוזיקה היהודית לשנת תשפ"ב, שערך האתר כיכר השבת, ובתואר "פריצת השנה" במצעד המוזיקה של רדיו קול חי מיוזיק.
בשנת 2023 הוציא את הסינגלים "תכלת ולבן", ו"יורד ועולה".
באפריל 2023 בחר בו אוהד רובינשטיין, עיתונאי "מקור ראשון", לאחד מששת המוזיקאים הצעירים העולים בישראל.
ביוני 2023 פורסם השיר "ירושלים שלי" מתוך "הפרויקט של הלב" בביצועו של בן ארזה.
באוגוסט 2023 התארח כשופט בתוכנית הריאלטי "המאסטרו" שמשודרת ברדיו קול חי.
באוקטובר 2023 הוציא גרסת כיסוי לשיר "לראות את האור" שבוצע במקור על ידי אפרת גוש. השיר הופק עבור ניצולי המסיבה ברעים במלחמת חרבות ברזל, את הביצוע הפיקו אמיר ובן.
בפברואר 2024 פורסם כי זכה במענק הקרן ליוצרים עצמאיים של משרד התרבות והספורט לשם הוצאת אלבומו הראשון.
ביוני 2024 הוציא את הסינגל "רחמים" מתוך אלבומו הראשון.
באוגוסט 2024 יצא הסינגל "נס" בשיתוף פעולה עם אמיר שדה (חצי מהצמד "אמיר ובן"), השיר נכנס לפלייליסט גלגל״צ. בנובמבר של אותה שנה יצא הסינגל "אתה טוב".
בינואר 2025 יצא הסינגל ״איי איי לאב״ לקראת אלבומו הראשון שייקרא ״ר ח מ י ם״.
ב-28 בינואר 2025 הוציא את אלבומו הראשון, רחמים (במקור: רחםמים) הכולל בתוכו 13 שירים מהם חמישה חדשים.
בשונה מרוב הזמרים החרדים הצעירים, בן ארזה אינו זמר חתונות אלא זמר-יוצר שמופיע בחופות, הופעות בוטיק, וכן מתארח בהופעות רבות. בנוסף, הוא מעביר סדנאות יצירה ומוזיקה לצעירים חרדים, מטעם הרשות לצעירים בעיריית ירושלים.
ביקורת

בן ארזה זכה לביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה חרדים:
בתחילת 2022, הופיע בן ארזה ברשימת "עשרת הכישרונות הגדולים של המוזיקה היהודית" שם בין היתר נכתב עליו – "בן ארזה ניחן בקול מרגש וביכולת הגשה נוגעת במיוחד ונראה כי הוא מתכוון ליצור תמהיל כיפי במיוחד של שירי נשמה לצד להיטי פופ מתקדמים ומורכבים כפי שרק בן ארזה יודע לכתוב."
על שירו "נחמה כזאת" כתב לייפר "בן ארזה הוא יוצר לא שגרתי בעולם המוזיקה היהודית. הוא יוצר להיטי נשמה גדולים כמו 'לכו למים' שהפך לפזמון של ממש בעולם הישיבות וגם את 'להיות', להיט פופ עדכני וחדשני במיוחד, כזה שלוקח את הפופ למקום האמנותי שלו וגורם לי לחשוב פעמיים האם הוא בכלל פופ... בן ארזה מבצע את השיר בדינמיות נפלאה שמביעה את המילים הנוגעות שכתב והלחין בצורה מצוינת."
בספטמבר 2023 בן ארזה נבחר על ידי צוות כתבי מגזין "קול פליי" לאחד מ-40 הצעירים המבטיחים במוזיקה היהודית, במגזין נכתב כי "דוד בן ארזה הצליח בתוך תקופה קצרה להותיר חתימת קול אמיתית משלו בז'אנר המוזיקה היהודית והוא עוד לפני הפריצה הגדולה שלו אל הבמות הגדולות. עוד תשמעו עליו".
דיסקוגרפיה > סינגלים

תישאר – מילים ולחן – דוד בן ארזה, עיבוד והפקה מוזיקלית – אלי קליין ואיצי ברי. יצא באוקטובר 2020.
אביב בפתח – מילים ולחן – דוד בן ארזה, עיבוד והפקה מוזיקלית – אלי קליין ואיצי ברי. יצא בפברואר 2021.
להיות – מילים ולחן – דוד בן ארזה, עיבוד והפקה מוזיקלית – אלי קליין ואיצי ברי. יצא ביולי 2021.
לכו למים – מילים ולחן – דוד בן ארזה, עיבוד והפקה מוזיקלית – אלי קליין ואיצי ברי. יצא בינואר 2022.
נחמה כזו – מילים ולחן – דוד בן ארזה, עיבוד והפקה מוזיקלית – אלי קליין ואיצי ברי. יצא באוגוסט 2022.
תכלת ולבן – מילים ולחן – דוד בן ארזה, עיבוד והפקה מוזיקלית – טהר שפי. יצא בינואר 2023.
יורד ועולה – מילים ולחן – דוד בן ארזה, עיבוד והפקה מוזיקלית – טהר שפי, מיקס – אמיר שדה ובן מאור. יצא באוגוסט 2023.
רחמים - מילים ולחן - דוד בן ארזה, הפקה מוזיקלית - אמיר ובן. יוני 2024.
אתה טוב - מילים ולחן – דוד בן ארזה, הפקה מוזיקלית וניהול אמנותי - אמיר שדה ובן מאור.
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה

שים שלום – עם אחיו, יצחק בן ארזה, מתוך פרויקט "אמנים מחדשים קרליבך". לחן – הרב שלמה קרליבך, עיבוד והפקה מוזיקלית – ערן קליין. יצא במאי 2021.
מזמור לתודה – עם יצחק מאיר. לחן – יצחק מאיר, עיבוד והפקה מוזיקלית – ערן קליין. יצא ביולי 2021.
פיוטי הימים הנוראים – עם יצחק מאיר, אברימי רוט, אביאל סולטן, דביר שנרב, יענקי ברונד וזמרים נוספים. יצא באוגוסט 2021.
אזמר בשבחין – עם צבי זלבסקי. לחן – צבי זלבסקי, עיבוד והפקה מוזיקלית – ערן קליין. יצא במאי 2022.
שירה עמי – עם אביאל סולטן, מתוך פרויקט לחנים של סיני הירש. לחן – סיני הירש, עיבוד והפקה מוזיקלית – אביאל סולטן ודוד בן ארזה. יצא במרץ 2023.
ירושלים שלי – מתוך "הפרויקט של הלב". מילים – חגית שמחה בן צבי, לחן – נתנאל לייפר ושרולי ברונכר, עיבוד והפקה מוזיקלית – שרולי ברונכר. יצא ביוני 2023.
נס – עם אמיר שדה. מילים – דוד בן ארזה ואמיר שדה, לחן – דוד בן ארזה, עיבוד והפקה מוזיקלית – אמיר שדה ובן מאור. יצא באוגוסט 2024.
דיסקוגרפיה > ככותב

אני מצדיע לך – בביצוע אביאל גראוכר. מילים – דדי גראוכר ודוד בן ארזה, לחן – דדי גראוכר, דוד בן ארזה ואלי שוויבל, עיבוד והפקה מוזיקלית – בן מאור ואמיר שדה. יצא בנובמבר 2023.
ארון שוורץ

| --- | --- |

שוורץ, 2009
 לידה:  8 בנובמבר 1986 היילנד פארק, ארצות הברית 
 התאבד:  11 בינואר 2013 (בגיל 26) ברוקלין, ארצות הברית 
 שם לידה:  Aaron Hillel Swartz
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  Shalom Memorial Park 
 השכלה:  אוניברסיטת סטנפורד  North Shore Country Day School 
 עיסוק:  מפתח תוכנה, כותב, פעיל אינטרנט
 השקפה דתית:  יהדות
 בן או בת זוג:  Quinn Norton  Taren Stinebrickner-Kauffman 
 פרסים והוקרה:  פרס חלוץ קרן החזית האלקטרונית (2013)  פרס ג'יימס מדיסון (2013)  היכל התהילה של האינטרנט (2013) 
 aaronsw.com
 
אֵרוֹן הִלל שווֹרץ (באנגלית: Aaron Hillel Swartz;‏ 8 בנובמבר 1986, שיקגו, ארצות הברית – 11 בינואר 2013, ניו יורק, ארצות הברית) היה מתכנת, מסאי, פעיל אינטרנט אמריקאי-יהודי, ואקטיביסט חברתי-פוליטי שנודע בעיקר בזכות פעולותיו הרבות לקידום חופש המידע בחינם לציבור הרחב.
קורות חיים

ארון שוורץ נולד בשיקגו, בן בכור להורים ממוצא יהודי, סוזן ורוברט שוורץ. אביו יסד חברת תוכנה, ושוורץ גדל בסביבה עתירת מחשבים, תכנות, גישה לאינטרנט, והושפע מתרבות האינטרנט. בגיל 13, זכה בפרס ארסדיג'יטה (ArsDigita), תחרות לצעירים שיצרו "אתרים מועילים, חינוכיים, ושיתופיים, ללא מטרות רווח". הפרס כלל ביקור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ופגישות עם מובילי טכנולוגיה ותקינה ברשת. בגיל 14 השתתף שוורץ בקבוצת העבודה שתכננה את תקן RSS 1.0 אשר מסדיר סינדיקציה של תוכן ברשת.
שוורץ השתתף בקבוצת העבודה של ארגון ה-W3C ‏ (World Wide Web Consortium) שפיתחה את התקן RDF לתיאור משאבים סמנטיים בטכנולוגיית נתונים מקושרים (Linked Data). שוורץ חיבר מסמך RFC מספר 3870, שמגדיר "סוג תוכן" (content-type) מיוחד לביטוי RDF כניב XML.
שוורץ תרם משמעותית לשיפורים ושינויים בשפת הסימון Markdown של ג'ון גרובר (John Gruber), המשמשת לביטוי תיעוד ומסמכים אחרים בצורה נגישה לאדם ולמחשב כאחד.
קורות חיים > אינפוגאמי ורדיט

בשנת 2004 החל ללמוד באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה, אך עזב במהלך שנת הלימודים הראשונה והקים חברת הזנק בשם "אינפוגאמי" (Infogami), במימון קבוצת המשקיעים Y Combinator מייסודו של פול גרהם. אינפוגאמי פיתחה סביבת יישומים על גבי ויקי ושפת פייתון, ושוורץ שחרר תשתית יישומי רשת עבור שפת פייתון בשם web.py. בעצת המשקיעים, חבר שוורץ למייסדי אתר רֵדִיט (Reddit), ושילב את טכנולוגיית אינפוגאמי באתר החדשות הצעיר. לאחר שנרכשה רדיט על ידי חברת קונדה נאסט בשלהי שנת 2006, עבר שוורץ לעבוד עבור אתר וויירד (Wired), שהוא בבעלות קונדה נאסט, אך התבקש להתפטר לאחר זמן קצר.
בשנת 2007 יצר שוורץ, יחד עם סיימון קארסטנסן (Simon Carstensen), שירות רשת בשם Jottit, שמציע יצירה קלה של דפי אינטרנט במתכונת ויקי.
בשנים 2010 - 2011 שימש עמית מחקר במכון ספרא לאתיקה באוניברסיטת הרווארד.
קורות חיים > אקטיביזם

שוורץ נמנה עם מייסדי קבוצת Demand Progress, אשר מעודדת אזרחים לפעול ברשת באופנים שונים, בהם יצירת קשר עם נבחרי ציבור אמריקאים, הפעלת לחץ על בעלי הון אשר מממנים מאמצי חקיקה או פעילות אחרת, והגברת מודעות לנושאים חברתיים ופוליטיים. באחרית דבר שחיבר שוורץ לרומן "Homeland" מאת קורי דוקטורוב, כתב: "זה אמיתי. הכלים הללו עומדים לרשות כל אדם עם די מוטיבציה וכישרון: אבל זה יצליח רק אם תשתתפו [...] עכשיו תורכם לשנות את השיטה [...] אמרו לי איך אוכל לעזור לכם."
קורות חיים > SOPA

שוורץ היה מעורב במאבק למניעת חקיקת החוק SOPA בבית הנבחרים של ארצות הברית, חוק שמטרתו הייתה להילחם בהפרת זכויות יוצרים באינטרנט, אך זכה לקיתונות של ביקורת על כך שהיה מקנה כוח רב מדי לממשלת ארצות הברית לסגור אתרי רשת ללא הליך ראוי אף אם רק הואשמו בהפרת זכויות יוצרים. לאחר שהצעת החוק הזו נמשכה, נשא שוורץ את הנאום הראשי בכנס F2C:Freedom to Connect 2012 בוושינגטון הבירה ב-21 במאי 2012. כותרת נאומו הייתה "כיצד עצרנו את SOPA", והוא הודיע לקהל:
הצעת החוק הזו [...] גרמה לאתרים שלמים לעצור. היא מנעה מאמריקאים לתקשר עם קבוצות שלמות. [...] התקשרתי לכל ידידי, ועבדנו כל הלילה על בניית אתר רשת עבור קבוצה חדשה בשם Demand Progress, והצבנו שם עצומה מקוונת במחאה על הצעת החוק המזיקה הזו. [...] אספנו [...] 300,000 חותמים [...] נפגשנו עם סגל חברי בית הנבחרים ודיברנו על לבם [...] ואז הצעת החוק עברה פה אחד. [...] ואז, לפתע, התהליך נעצר. חבר הסנאט רון ויידן [...] הטיל עיכוב על הצעת החוק.
שוורץ הוסיף, "ניצחנו במאבק הזה כי כל אחד הפך את עצמו לגיבור סיפורו הוא. כל אחד לקח על עצמו אישית להציל את החירות החיונית הזו." הוא התייחס לסדרה של מחאות נגד הצעת החוק, מחאות שתוארו על ידי ארגון זכויות הגולשים Electronic Frontier Foundation כגדולות ביותר בתולדות האינטרנט - למעלה מ-115 אלף אתרים שינו את דפיהם במחאה.
קורות חיים > ויקיפדיה

שוורץ היה עורך בוויקיפדיה האנגלית, וביצע למעלה מ-5,000 עריכות בה. בשנת 2006, התמודד בבחירות לחבר הנאמנים של קרן ויקימדיה, אך לא נבחר. באותה שנה, פרסם מחקר עצמאי שערך ובו ניתוח של דפוס הפעילות בוויקיפדיה, ומסקנתו הייתה שבניגוד לדעה הרווחת, רוב מוחלט של התוכן (מבחינה כמותית) נתרם על ידי עשרות אלפי עורכים מזדמנים, שאינם פעילים קבועים במיזם; כל אחד מאלו תורם מעט בדרך כלל, אך גרעין קשה המונה בין 500 ל-1,000 עורכים קבועים מתקן שגיאות כתיב ועיצוב ומאחיד את התוכן. מסקנותיו, שהסתמכו על ניתוח היסטוריית עריכה של ערכים אקראיים, סתרו את דעתו של מייסד ויקיפדיה ג'ימי ויילס, שגרס שהגרעין הקשה של העורכים הפעילים היה אחראי לחיבור רוב התוכן, בעוד שאלפי העורכים המזדמנים תיקנו בעיקר שגיאות כתיב ועיצוב.
קורות חיים > ספריית הקונגרס

בשנת 2006, השיג שוורץ עותק של המאגר הביבליוגרפי המלא של ספריית הקונגרס האמריקאית, שנמכר בכסף, אך אינו מוגן בזכויות יוצרים (בהיותו מסמך ממשלתי הוא נחלת הכלל, לפי החוק האמריקאי). שוורץ פרסם את המאגר באתר Open Library, ובכך הנגיש את הנתונים לציבור.
קורות חיים > ויקיליקס

ב-27 בדצמבר 2010 הגיש שוורץ בקשה במסגרת חוק חופש המידע (האמריקאי) לקבל פרטים על תנאי החזקתה של צ'לסי מאנינג, החשודה בהדלפת מברקי מחלקת המדינה האמריקאית לאתר ויקיליקס. הבקשה הייתה תלויה ועומדת בעת פטירתו.
קורות חיים > חקירות והליכים פליליים > בעניין מאגר פסקי הדין PACER

בשנת 2008 הוריד שוורץ 2.7 מיליון מסמכים ממאגר המסמכים המונגשים לציבור של בתי המשפט הפדרליים של ארצות הברית (PACER). במאגר מצויים למעלה מ-500 מיליון מסמכים, כך ששוורץ השיג פחות מאחוז מתוכן המאגר.
אתר PACER גבה 8 סנטים אמריקאיים לכל עמוד, על מידע שעל פי קארל מלמוד, מייסד הארגון ללא מטרות רווח Public.Resource.Org, אמור היה להיות מוגש בחינם, כיוון שמסמכי הממשלה הפדרלית, על פי החוק האמריקאי, אינם מוגנים בזכויות יוצרים. הניו יורק טיימס דיווח כי הכסף שנגבה "הוזרם בחזרה לבתי המשפט לממן צרכים טכנולוגיים, אך המערכת נהנתה מהכנסה עודפת בסך כ-150 מיליון דולר, על פי דו"חות בתי המשפט". עוד נכתב שם, כי טכנולוגיית PACER "תוכננה בימי המודם הטלפוני החורק, שחלפו עברו להם [...] והציבה את מערכת המשפט של המדינה מאחורי חומה של תשלום ושל טלאים." מלמוד עודד פעילים אחרים לבקר באחת מ-17 הספריות המשתתפות בתוכנית ניסוי של גישה בחינם למאגר PACER, להוריד מסמכים מן המאגר, ולשולחם אליו כדי שינגיש אותם לציבור בחינם באתרו.
לאחר שקרא את דברי מלמוד, כתב שוורץ תוכנית בשפת Perl שהופעלה על שרת EC2 של חברת Amazon כדי להוריד מסמכים, בהשתמשו בפרטי הגישה של ספרייה בעיר סקרמנטו אשר בקליפורניה. התוכנית פעלה במהלך שבועיים בחודש ספטמבר, ובסיומם מסר שוורץ מסמכים, באורך כולל של 19.9 מיליון עמודים, לאתר של מלמוד.
ב-29 בספטמבר 2008, החליט המדפיס הממשלתי של ארצות הברית (GPO) להפסיק את תוכנית הגישה בחינם לספריות, "עד להערכה מחודשת של התוכנית". זמן קצר לאחר מכן פתחה לשכת החקירות הפדרלית של ארצות הברית בחקירה בדבר פעולותיו של שוורץ. החקירה נסגרה ללא המלצה להעמיד לדין לאחר חודשיים. לשוורץ נודעו פרטי אותה חקירה בדיעבד, לאחר שהגיש בקשה במסגרת חוק חופש המידע, והוא תיאר את החקירה כ"מבולבלת כצפוי". נכון לפברואר 2015, אתר PACER עדיין גובה תשלום לכל עמוד. משתמשי פיירפוקס יכולים להתקין תוסף בשם RECAP, אשר ישמור את המסמכים שרכש המשתמש על שרת ציבורי שינגיש אותם מעתה בחינם.
באירוע לזכרו של שוורץ שנערך בארכיון האינטרנט בסן פרנסיסקו זמן קצר לאחר פטירתו, אמר מלמוד על המיזם הזה:
כאשר משכנו 20 מיליון עמודים של מסמכי בית משפט מאחורי חומת התשלום של PACER, גילינו שהם רצופים בפגיעות בפרטיות: שמות של קטינים, שמות של מודיעים משטרתיים, [...]. שלחנו את ממצאינו לנשיאי בית המשפט של 31 בתי משפט מחוזיים [...] והם תיקנו את הפגמים במסמכים הללו ו[...] נזפו בעורכי הדין שהגישו אותם כך, ופורום השופטים של ארצות הברית תיקן את כללי הפרטיות של בתי המשפט.
קורות חיים > חקירות והליכים פליליים > בעניין תכנים מאתר JSTOR

JSTOR הוא מאגר דיגיטלי לגליונות כתבי עת אקדמיים. שוורץ נהנה מגישה למאגר מתוקף היותו עמית מחקר באוניברסיטת הרווארד. כמו כן, אפשר המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) גישה למאגר JSTOR במסגרת תוכנית "קמפוס פתוח".
במהלך מספר שבועות בשלהי שנת 2010 ובתחילת שנת 2011, הוריד שוורץ ממאגר JSTOR כמות גדולה (כ-70 גיגהבייט) של מאמרים מכתבי עת אקדמיים דרך רשת המחשבים של MIT. שוורץ הוריד את הקבצים באמצעות מחשב נייד שחובר למתג רשת בארון רשת המוגבל למורשים בלבד. על פי דיווח בסלייט, ארון הרשת לא היה נעול.
קורות חיים > חקירות והליכים פליליים > בעניין תכנים מאתר JSTOR > מעצר וסעיפי אישום מטעם המדינה

ב-6 בינואר 2011 נעצר שוורץ סמוך לקמפוס אוניברסיטת הרווארד על ידי משטרת הקמפוס של MIT וסוכן השירות החשאי של ארצות הברית, בעוון פריצה בכוונה לבצע פשע.
ב-17 בנובמבר 2011, הוגש נגד שוורץ כתב אישום מול חבר מושבעים גדול בבית המשפט העליון של מדינת מסצ'וסטס, בעוון פריצה בכוונה לביצוע פשע, גנבת מידע אלקטרוני, וגישה בלתי-מורשית לרשת מחשבים. ב-16 בדצמבר אושרה בקשת התובע המחוזי למשוך את כתב האישום.
לדברי עורך הדין הארווי סילברגלייט, עורכי דין המצויים בפרטי המקרה אמרו לו שהתובע המחוזי של מחוז מידלסקס במסצ'וסטס תכנן לסיים את תיק שוורץ על ידי "...דחייה ללא ממצאים, תוך נזיפה בשוורץ והחזרתו לחברה אזרחית כדי שימשיך בפועלו האלקטרוני החלוצי באופן פחות מפוקפק מבחינה משפטית." סילברגלייט הסביר בריאיון לרשת CNET:
במצב כזה כתב האישום מעוכב ללא פסק דין. הנאשם נתון במבחן למשך כמה חודשים ואולי עד שנתיים לכל היותר; אם הנאשם לא מסתבך משפטית במשך הזמן הזה, כתב האישום מבוטל, ולנאשם לא יהיה רישום פלילי. זה מה שציפו עורכי הדין שיקרה עם מעצרו של שוורץ.
"הטראגדיה החלה," כתב סילברגלייט בשבועון Massachusetts Lawyers Weekly, "כאשר התיק הועבר למשרדה של התובעת הפדרלית כרמן אורטיז כדי 'להעביר מסר'."
ב-16 בדצמבר 2011 הגיש משרד התובע המחוזי בקשת הפסקת תביעה מיוזמת התובע (nolle prosequi) בתיק שנפתח עם מעצרו של שוורץ בינואר 2011. סעיפי האישום מכתב האישום שהוגש בנובמבר 2011 בוטלו ב-8 במרץ 2012. לדברי דובר משרד התביעה של מחוז מידלסקס, הסעיפים בוטלו על מנת לאפשר לתביעה פדרלית להתקדם ללא הפרעה. ב-12 בספטמבר 2012 הגישה התביעה כתב אישום מחודש ובו תשעה סעיפי אישום בדרגת פשע. לאחר פטירתו של שוורץ, התביעה הפדרלית ביטלה את כתב האישום.
קורות חיים > פטירתו ואירועים לזכרו

בשעת ערב ב-11 בינואר 2013 בת זוגו מצאה את שוורץ ללא רוח חיים בדירתו, בשכונת קראון הייטס שבברוקלין, ניו יורק. דוברת בוחן מקרי המוות של ניו יורק מסרה שהוא התאבד בתלייה, אם כי לא נמצא מכתב התאבדות.
בת זוגו, טארן סטיינבריקנר-קאופמן, ומשפחתו של שוורץ, הקימו אתר זיכרון לשוורץ, ובו הצהירו כי "הוא השתמש בכישוריו המרשימים כמתכנת ומוביל טכנולוגי לא לשם עשיית רווח לעצמו, אלא למען הפיכת האינטרנט והעולם למקום צודק וטוב יותר."
כמה ימים לפני הלווייתו של שוורץ, הספיד אותו ידידו (ופרקליטו, בעבר) לורנס לסיג במאמר תחת הכותרת "התובע כבריון". במאמר, קבל לסיג על חוסר המידתיות בתביעה נגד שוורץ ואמר "על הממשלה להשיב על השאלה מדוע היה נחוץ לתייג את שוורץ 'פושע'. זה הדבר שהוא סירב לקבל במהלך 18 החודשים של המשא ומתן." קורי דוקטורוב כתב "ארון ניחן בשילוב מנצח של תובנה פוליטית, כישורים טכניים, ואינטליגנציה לגבי אנשים ונושאים בוערים. אני חושב שהוא היה עשוי לחולל מהפכה בפוליטיקה האמריקאית (ואולי העולמית)."
בהלוויה שנערכה ב-15 בינואר 2013 בהיילנד פארק במדינת אילינוי, ספד לשוורץ טים ברנרס-לי. באותו יום, פרסם הוול סטריט ג'ורנל כתבה שהתבססה בחלקה על ראיון עם סטיינבריקנר-קאופמן. לפי סטיינבריקנר-קאופמן, לשוורץ היה חסר כסף עבור הייצוג המשפטי שהיה דרוש לו, ו"קשה היה לו לחשוף את הצד הזה של חייו לציבור" בבקשת עזרה כלכלית מן הציבור. כמו כן, אמרה סטיינבריקנר-קאופמן ששוורץ היה מוטרד מכך ששניים מחבריו קיבלו זימונים להעיד, ומכך שחדל להאמין ש-MIT תנסה לבלום את התביעה.
בשנת 2017 החל בישראל "פרויקט ארון שוורץ" במסגרת הפודקאסט "עושים רוח". הפרויקט שם לעצמו למטרה להנגיש חומרי ארכיון (חוקיים) בעברית ממגוון אתרים ברחבי הרשת.