stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הואופונופונו

הוֹאוֹפּוֹנוֹפּ֫וֹנוֹ היא שיטה הוואית עתיקה של פיוס וסליחה. משמעות המושג הואופונופונו הוא לתקן טעות. הואו = לעשות משהו, פונו = הוגן, נכון, פונופונו = הוגן ונכון בר קיימה. 
שיטות סליחה דומות מבוצעות באיים ברחבי דרום האוקיינוס השקט, כולל הוואי, סמואה, טהיטי וניו זילנד. ההואופונופונו המסורתי בוצע לרוב בתוך המשפחה המורחבת בידי בן משפחה.
התהליך בוצע בידי קהונות (כוהנים) שהם מרפאים ילידי הוואי.
פרוש המושג

הואופונופונו במילון של הוואי:
(א) "להחזיר למוטב; להחזיר לסדר או לצורה, לתקן, ללמוד מחדש, להתאים, להטיב, להסדיר, לווסת, לישר, לנקות לעשות מסודר או מדויק, לנהל, לפקח, להשגיח, לארגן, לערוך, לעבוד בזהירות או בצורה מסודרת; להתכונן, כמו שאיש השט בקאנו מתכונן לתפוס גל.
(ב) "ניקוי מנטלי: כינוסים משפחתיים שבהם מערכות היחסים חזרו למוטב (הואופונופונו) דרך תפילה, דיון, וידוי, חזרה בתשובה, השבה וסליחה הדדיים".
המנהג

מרי קוונה פוקוי Mary Kawena Pukui (ילידת 1895) רשמה בפעם הראשונה את חוויותיה ותצפיותיה מילדותה בספרה שיצא לאור בשנת 1958.
פוקוי תיארה בספרה את ההואופונופונו כמנהג של בני המשפחה המורחבת, אשר נפגשים כדי "לתקן" מערכות יחסים במשפחה. חלק מהמשפחות נפגשו מדי יום או פעם בשבוע, כדי למנוע מבעיות להתפרץ. משפחות אחרות נפגשו כשאדם במשפחה חלה, מתוך אמונה שמחלה נגרמת ממתחים של כעס, אשמה, האשמות וחוסר סליחה.
בהוואי, כשמישהו מהילדים במשפחתה חלה, הייתה הסבתא שואלת את ההורים: "מה עשיתם?" זאת משום שההוואים האמינו שריפוי יכול לבוא רק על ידי סליחה מוחלטת של כל בני המשפחה.
התהליך המסורתי

תהליך ההואופונופונו המסורתי בוצע כדי לתקן, לשקם ולשמור על מערכות יחסים טובות בין בני משפחה ועם האלים על ידי הגעה לגורמי הצרות ולמקורן. התהליך המסורתי בוצע לרוב בידי הבכיר ביותר במשפחה והוא שניהל אותו. הוא או היא היו אוספים את המשפחה יחד.
תהליך ההואופונופונו התחיל תמיד בתפילות, לאחריהן היו מציינים את הבעיה, ודנים בעבירה. מכל בני משפחה היה מצופה לשתף פעולה ולא להיאחז בהצדקה "תקלה". היה ניתן לקחת תקופה אחת או יותר של שתיקה ולהרהר על הסתבכות הרגשות והפציעות. הרגשות של כולם היו מקבלים הכרה. אז התרחשו הווידוי, החרטה והמחילה, כשכולם משחררים זה את זה מהבעיות ומרפים, ויחדיו קוטעים את העבר. בסיום הטקס היו כולם יחדיו סוגרים את האירוע  בסעודה טקסית, הנקראת פאני (Pani).
ראו גם

תקשורת לא-אלימה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph842419
הר סרסנו

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  איטליה 
 מיקום:  Mattinata, איטליהאיטליה
 קואורדינטות:  41°41′40″N 16°03′03″E﻿ / ﻿41.694430555556°N 16.050711111111°E﻿ / 41.694430555556; 16.050711111111
 he  (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןהר סרסנו(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןהר סרסנו
 
הר סרסנו (באיטלקית: Monte Saraceno) הוא הר על חוף הים האדריאטי בשטחה של עיריית מאטינטה במחוז פוליה, איטליה. זהו אתר חשוב ובו לפחות 400 קברים שנחפרו בסלעים על ידי דאוניאנים במאה ה-9 לפני הספירה.
ההר מורכב משלוש גבעות שגובהן בין 230 ל-260 מטר ושטחן הוא 223 דונם.
במורדות ההר ישנם יערות אורן טבעיים, ומיני עופות רבים מקננים בו.
תצפית על קברים בהר סרסנו
מבט על מאטינטה
הערות שוליים

↑  Stefano Ardito (2004). Parchi d'Italia: il sistema delle aree protette. Carsa. p. 145.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 246319219   WorldCat (עם VIAF): 246319219 
ערך זה הוא קצרמרבנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הקרן החדשה לירושלים

| --- | --- |

 פעילות:  קרן לפיתוח ירושלים
 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  ירושלים
 יושב ראש:  יהודה רוה
 מנכ"ל:  צבי רביב
 תקופת הפעילות:  1997 – יוני 2020 (כ־23 שנים)
 
הקרן החדשה לירושלים הייתה קרן תרומות עירונית שיזם והקים ראש עיריית ירושלים אהוד אולמרט במהלך כהונתו כראש העיר.
היסטוריה

בשנת 1993, לאחר שנבחר אולמרט לראשות העירייה מטעם מפלגת הליכוד, לאחר 28 שנות שלטונו של טדי קולק, הוצע לו להיות יושב ראש הוועד המנהל של קרן ירושלים. הקרן הוותיקה שהקים קולק ב-1966 ושימשה מקור למימון פרויקטים בעיר מתרומות של נדבנים. אולמרט רצה לקבל שליטה מלאה בהחלטות לגבי כספי הקרן, אך קולק, שהיה עוד פעיל בגיוס תרומות ומנהלת הקרן רות חשין סירבו. לפיכך החליט אולמרט להקים קרן חדשה. לצורך הקמת הקרן נעזר אולמרט בידידו משה טלנסקי. ביתו של טלנסקי בניו יורק היה במשך כמה שנים כתובתה של סניף הקרן בארצות הברית, וטלנסקי שימש הגזבר שלה. הקמת הקרן החדשה גרמה לערעור היחסים בין קרן ירושלים לעיריית ירושלים, ולסירובה של העירייה לקבל את האחריות על מבנים, מתקנים ומוסדות שהקימה הקרן לירושלים. ושתי הקרנות התחרו על כיסם של התורמים לירושלים.
בשנים הראשונות, לאחר שהפסיק אולמרט לשתף פעולה עם הקרן לירושלים, החל לעסוק בהתרמה באופן עצמאי. תחילה השתתף בערבי התרמה של ארגונים שונים בישראל ומחוץ לישראל, עודד בעלי ממון לתרום למוסדות בירושלים, ואחר כך החליט להקים קרן עירונית משלו. אולמרט דיווח שהקרן החלה לפעול בשנת 1997, ועד לשנת 2000 גייסה הקרן 62 מיליון שקלים שהושקעו ב-250 מיזמים. אך רק באפריל 2001 קיים אולמרט מסיבת עיתונאים שבה הכריז רשמית על הקמת הקרן. כיושב ראש הקרן מונה עו"ד יהודה רווה וצבי רביב מונה למנכ"ל. אולמרט פנה גם לשני פעילים אוונגליסטים שיצטרפו לקרן, הפעיל הנוצרי ציוני מייק אוונס מונה ליושב ראש כבוד, לצידו של אולמרט, והמטיף הנוצרי פט רוברטסון מונה כיושב ראש עמית של ארגון "פעילים נוצרים למען ירושלים", שהוקם ביוזמת הקרן.
ב-19 בספטמבר 2002, נערך טקס ההשקה הרשמי של 'הקרן החדשה לירושלים' - בראשות אהוד אולמרט. טקס ההשקה נועד גם לגיוס תרומות להקמת מרכז פעילות ואמנות לצעירים עם צרכים מיוחדים בעיר. הכנרים מקסים ונגרוב ונייג'ל קנדי הוזמנו להשתתף בקונצרט החגיגי באירוע, בנוכחות נשיא המדינה משה קצב וראש הממשלה אריאל שרון. שבועיים לפני האירוע הודיעו הכנרים שלא יבואו, עקב חשש מהמצב הביטחוני וגם היקף התרומות שגויס באירוע היה נמוך מהצפוי.
לאחר שהתפטר אולמרט מתפקידו כראש עיריית ירושלים ב-16 בפברואר 2003, כדי להיכנס לכנסת ולממשלה, ומונה לשר התעשייה והמסחר, המשיך לכהן בראשה עד יוני 2004, אז הורתה לו הוועדה למתן היתרים, לפי כללים למניעת ניגוד עניינים של שרים וסגני שרים, שעליו לסיים לאלתר את כהונתו. בתקופת היותו שר התעשייה והמסחר המשיך להשתתף באירועי התרמה למען הקרן. ראש העירייה, אורי לופוליאנסקי, מונה כיושב ראש הוועד המנהל שלה עם היבחרו.
בשנת 2008, במסגרת פרשת טלנסקי, אחד מהחשדות שנחקרו הייתה שתרומות אשר גויסו באמצעות הקרן החדשה לירושלים בארצות הברית, למימון פרויקטים בירושלים, שימשו בסופו של דבר לכיסוי חובותיה של "ירושלים המלוכדת", העמותה שהריצה את אולמרט לבחירות לעיריית ירושלים ב-1998 ובראשה עמד עורך הדין אורי מסר. לבסוף לא נמצאו ראיות לכך. בנובמבר 2008 לאחר שניר ברקת נבחר לראשות עיריית ירושלים. חדלה הקרן לתפקד (אף על פי שבפועל העמותה פורקה רק ביוני 2020). ברקת מונה ליושב-ראש הכבוד של הקרן לירושלים הוותיקה ועסק בגיוס תרומות ותמיכה ביוזמות של הקרן הוותיקה במהלך כהונתו.
פרויקטים

בין פרויקטים שמימנה הקרן נמנים:
דגם פסיפס של מפת בינטינג המותקן על גדר בכיכר ספרא.
מיזם "אריות למען ילדי ירושלים", במסגרתו הוצגו ברחבי העיר פסלי אריות עשויים בטון. לאחר הצגתם הוצעו האריות למכירה, 30% מהתמורה ניתנה לאמנים, ויתרתה יועדה לרווחתם של ילדי ירושלים.
מרכז עפרון למחול, משכן חדש של להקת המחול הורה ירושלים
מרכז אמנויות לילדי צמי"ד - אוכלוסייה בעלת צרכים מיוחדים. מבנה שהיה אמור לקום בעמק המצלבה בירושלים, אך הקרן לא הצליחה לגייס את הכספים הדרושים להקמתו.
מימון רכישת ספרים בשפה הרוסית לספריית הדיור המוגן לקשישים בירושלים.
אספקת משקפיים במחירים סמליים לילדים נזקקים בירושלים.
חלוקת סלי מזון לנזקקים בירושלים.
הערות שוליים

↑  לפי הרישום באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  ברוך קרא, אולמרט מעדיף קרן משלו על חברות ייצוגית בקרן ירושלים, באתר הארץ, 2 באפריל 2001
↑  יהונתן ליס, עד התורם האחרון, באתר הארץ, 10 בספטמבר 2002
1 2  איילת פישביין, שוליית החלבן, באתר הארץ, 14 במרץ 2006
↑  יאיר שלג, אולמרט הזמין מטיף נוצרי ידוע לכהן כיו"ר בארגון למען ירושלים, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2002
↑  הכנר נייג'ל קנדי יופיע בירושלים בקונצרט  הזדהות עם העיר, באתר הארץ, 15 באוגוסט 2002
↑  לחץ על הכנר הבריטי נייג'ל קנדי לא לבטל את ביקורו בישראל, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2002
↑  גל נסים, ‏מצמיחים קרניים - הקרן לירושלים נגד הקרן החדשה לירושלים, באתר גלובס, 5 בפברואר 2004
↑  שוקי שדה, הקרן החדשה לירושלים: מועדון החברים של אהוד אולמרט, באתר TheMarker‏, 13 ביוני 2008
↑  מוטי בסוק, "קרן ירושלים גייסה 42 מיליון דולר ב–2013 - מהם פחות ממיליון דולר מישראלים", באתר הארץ, 28 במאי 2014
↑  נעמי סימן-טוב, הבא בתור הוא סוס, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2006
↑  קותי פונדמינסקי, אילן רמון יונצח במסגרת פרויקט האריות, באתר ynet, 25 בפברואר 2003
↑  גידי וייץ, הרחמנים, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2006
↑  זהבה דברת, ‏פיתרון מיוחד לצרכים מיוחדים, באתר גלובס, 18 בספטמבר 2002
↑  ynet, "הקרן החדשה לירושלים" תורמת ספרים ברוסית, באתר ynet, 15 בנובמבר 2006
↑  ynet, מכללת הדסה ו"הקרן החדשה לי-ם" רואות רחוק, באתר ynet, 31 באוקטובר 2006
↑  ynet, הקרן החדשה לי-ם מחלקת מזון לחג לנצרכים, באתר ynet, 29 באוגוסט 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300808805171
העקרב (קומיקס)

| --- | --- |

העקרב, כפי שהוא מופיע על עטיפת החוברת The Amazing Spider-Man #654 מאפריל 2011, אמנות מאת סטפנו קאסלי.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  The Amazing Spider-Man #20 (ינואר 1965)
 יוצרים:  סטן לי סטיב דיטקו
 גילום הדמות:  מייקל מנדו ("ספיידרמן: השיבה הביתה")
 מידע
 שם אמיתי:  מקדונלד "מאק" גארגן
 כינויים:  מאק, ונום, ספיידרמן
 סטטוס:  פעיל
 מקום לידה:  יונקרס 
 מקצוע:  חוקר פרטי, פושע, סוכן ממשלתי, רוצח שכיר
 כוחות:  מאפיינים פיזיים על אנושיים, היכולת לדבוק רוב המשטחים, לפיתת צבת, עוטה חליפת-עקרב בעלת זנב מכני ארוך.
 חבר לשעבר בקבוצה:  האוונג'רס האפלים ת'נדרבולטס תריסר המרושעים אדוני הרשע
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 אויבים:  ספיידרמן 
 
העקרב (באנגלית: Scorpion) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The Amazing Spider-Man #20 מינואר 1965, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר סטיב דיטקו.
העקרב הוא האלטר אגו של מקדונלד "מאק" גארגן, חוקר פרטי שהושכר על ידי ג'יי ג'ונה ג'יימסון. בעקבות המלצתו של ג'יימסון הוא עבר טיפול מוטגני, ומאז, הוא מאשים את ג'יימסון במצבו ושם אותו במטרתו. כך, ספיידרמן נאלץ להגן על ג'יימסון - ממתנגדיו הגדולים. את דמותו של מאק גארגן בסרט הלייב אקשן "ספיידרמן: השיבה הביתה" מגלם השחקן מייקל מנדו בתפקיד קמע.
ביוגרפיה בדיונית

מקדונלד "מאק" גארגן היה חוקר פרטי אותו שכר ג'יי ג'ונה ג'יימסון, העורך הראשי של עיתון ה"דיילי ביוגל" ואחד ממתנגדיו הגדולים ביותר של ספיידרמן, על מנת לדעת כיצד פיטר פארקר משיג תמונות של ספיידרמן. ג'יימסון שידל את גארגן לנסות טיפול מוטגני חייתי. הטיפול המוטגני השפיע לרעה על מוחו של גארגן, מה שגרם לו להאשים את ג'יימסון באובדן אישיותו ולרדוף אחריו. הוא עוטה חליפה דמוית עקרב. הוא נשכר על ידי רשת ריגול לעקוב אחר סוכנת S.H.I.E.L.D שרון קרטר, אך הובס על ידי קפטן אמריקה. מיסטר קליין שכר את גארגן, יצר כפילים רובוטיים שלו ושל מיסטר הייד ושיסה אותם בדרדוויל. גארגן יצא לקרב נגד ארגון S.H.I.E.L.D, והובס על ידי קפטן אמריקה ופלקון. לאחר ששוחרר מהכלא על התנהגות טובה, גארגן חזר לחייו כפושע והביס את ספיידרמן. באמצעות התן הוא גילה את מיקומו, ופרץ לבית חולים בו שהו ספיידרמן בזהותו האזרחית - פיטר פארקר - ומיי פארקר. הוא דרש לדעת היכן ספיידרמן ואיים על מיי, שהתעלפה. גארגן גורם למהומה בבית החולים, עד שהובס על ידי ספיידרמן הזועם והוכרח להתנצל בפני מיי.
ביוגרפיה בדיונית > המשך הקריירה

הוא חזר עם פריטים חדשים, ומצבו הידרדר עקב קרב עם גברת מארוול. כששפיותו התדרדרה יותר ויותר, הוא עבר לביוב ונתקל בספיידרמן. ניסיון נקמה נוסף שלו בדיילי ביוגל סוכל על ידי ספיידרמן וקפטן אמריקה. בסופו של דבר, סוכניו של ראש ביצה חילצו את גארגן מהכלא, וזאת על מנת לצרף אותו לקבוצת אדוני הרשע. הקבוצה הובסה על ידי האוונג'רס, וגארגן ניסה לחטוף את כלתו של ג'יימסון כניסיון נקמה נוסף. עם זאת, ניסיון זה סוכל על ידי ספיידרמן. כאשר נחטף על ידי ההובגובלין המקורי, ג'יימסון הודה כי הוא הביא להפיכתו של גארגן לנבל. שנאתו של גארגן לג'יימסון הוכחה כגדולה: כאשר ניסה להפוך לשכיר חרב בשירותו של ג'סטין האמר, גארגן לא התאפק ולכד בני ערובה על מנת למשוך אליו את ג'יימסון. זועם, האמר שלח את בלאקלאש ואת ריינו להביס את גארגן, לקחת את הציוד שלו ולבטל את החוזה. הוא נהדף בקנדה על ידי אלפא פלייט וגמא פלייט, הובס על ידי החתולה השחורה כשעבד בשירות זיקית, והובס בהמשך על ידי סקרלט ספיידר.
בתקופת מלחמת אזרחים, גארגן הפך למארחו השלישי של הסימביוט ונום וגויס בידי נורמן אוסבורן לחבורת ת'נדרבולטס. במהלך עלילת שלטון אפל, גארגן התחזה לספיידרמן כדי לשהות בצוות של אוסבורן, האוונג'רס האפלים. סימביוט ונום נלקח ממנו בעקבות המצור, והועבר לפלאש תומפסון. בהמשך הוא חוזר כעקרב, שוב נגד ספיידרמן וג'יימסון.
בתחילת אירועי "מלחמות סודיות", וזאת במהלך ההתנגשות בין יקומי ארץ-616 לארץ-1610, הקינגפין כינס כמה וכמה נבלי-על לפני הסוף, ביניהם גארגן. לפתע המעניש הופיע, והרג כמה שיותר נבלים לפני מות כולם כתוצאה מההתנגשות. הם חזרו לחיים בעקבות שחזור יקום ארץ-616 בידי ריד ריצ'רדס.
כוחות ויכולות

העקרב קיבל כוחות על-אנושיים באמצעות טיפולים כימיים ורדיולוגים שגרמו לתופעות מוטגניות. יש לו כוח על-אנושי, מהירות, זריזות, רפלקסים, סיבולת ועמידות, וגם את היכולת לטפס על קירות (הוא גם חובט חורים בקירות כדרך לטפס). יש לו גם אחיזה חזקה במיוחד, שמזכירה צבת של עקרב אמיתי. הוא לובש חליפת קרב המכסה את כל גופו, ואשר מורכבת משתי שכבות קלות של רשת פלדה שמופרדות על ידי שכבה דקה של גומי מבודד. בנוסף לחוסנו הפיזי, הוא חמוש בזנב מכני ארוך וקיברנטי, שיכול לצלוף במהירות גבוהה ביותר, כאשר במספר גרסאות מדיה היה לזנב גם יכולות אחרות כגון: ירי חומצה (בסדרה של שנות התשעים) וירי קרניים (בספיידרמן וחבריו המופלאים).
היי דנה

"היי דנה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנית. את השיר הוציאה בשנת 1979 לאור חברת תקליטים פולידור רקורדס, כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן. גרסה בין-לאומית שלו, בשם "Hey Mama" יצאה כתקליט 7 אינץ' בגרמניה.
על השיר

"היי דנה" נכתב והולחן על ידי חיים קינן ושוקי לוי, והופק על ידי קובי אשרת. במרכז מילותיו מסופר על מערכת יחסים בהתהוות בין דנה לבחיר לבה. ב-2 באוקטובר 1979 נכנס לראשונה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-24. ב-4 בדצמבר עלה למקום החמישי, שיאו במצעד הנוכחי. לבסוף, ב-29 בינואר 1980 יצא מהדירוג לאחר שבעה-עשר שבועות צעידה רצופה. כמו כן, "היי דנה" הגיע בשיאו למקום השני במצעד השבועי של גלי צה"ל.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1979)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1979)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1979)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1979)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 5 |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 2 |  |
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 2–3 באוקטובר 1979. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 4–5 בדצמבר 1979. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מן התאריכים 29–30 בינואר 1980. פזמונט
| אילנית |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | עמיחי בגבול ירדן • אילנית לילדים • אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) • אילנית (1972) • אילנית (1974) • להיטים לילדים • שירי משוררים לילדים • שירו שיר לשמש • בואו ונשיר ביחד • טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת • סולו? הופעה פומבית • תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים • שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס • רגשות מעורבים • אל הדרך • מתנה לילדים – השירים שכל הילדים אוהבים • אולי עוד פעם • סרט בשחור לבן • בוא נתחיל מבראשית • חלום ברזילאי • ישראלית |  |
| אלבומי אוסף | הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית • שירי הייצוג של ישראל • להיטי הזהב של אילנית • ארבעה צדדים • עכשיו כולם ביחד • 21 הלהיטים הגדולים של אילנית • כבר אחרי חצות – אוסף שירי אהבה • נאסף תשרי, אוסף מס. 3 • אי שם – אוסף שירי הפופ והייצוג • ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל • כל מקום – אוסף שירים בינלאומיים • שיר של יום חולין – אוסף הבלדות • ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית • המיטב • אוסף להיטים • שירים ליום חולין – אוסף כפול |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1973 • ישראל באירוויזיון 1973 • אירוויזיון 1977 • ישראל באירוויזיון 1977 • אילן ואילנית • שלמה צח |  |
| אילנית – שירים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "שיר בארבעה בתים" |  |
| שנות ה-70 | "אהבתה של תרזה די מון" • "רק הירח" • "פעם לאהוב" • "לאורך השדרה שאין בה איש" • "איש הסתיו" • "גוליבר" • "אי שם" • "אין מקום בחוף" • "עכשיו אני יודע" • "אחיי גיבורי התהילה" • "ללכת שבי אחרייך" • "אהבה אחת קטנה" • "אבל המנגינה" • "Chaque matin la joie du monde" • "אם ייפול הכוכב שלי" • "עיר אחרת" • "כי הנני בא" • "כשקיבלו את התורה" • "כשיבוא שלום לארץ" • "שירו שיר לשמש" • "שלום" • "כך היה כך יהיה" • "הכרתי פעם איש" • "האוניות חזרו" • "ילד בקרקס" • "עפרוני" • "דניאל" • "שיר של יום חולין" • "אל תשמעי לקול ליבך" • "ארץ" • "אדם רחוק" • "אהבה היא שיר לשניים" • "הנה הלילה" • "תבורכי" • "הנה ימים באים" • "הנה בא השלום" • "רגשות מעורבים" • "היי דנה" |  |
| שנות ה-80 | "אני לא מאמינה" • "פעם בשנה" • "חמסין של ניסן" • "הבית של פיסטוק" • "בשביל אל הכפר" • "עד עולם" • "אל הדרך" • "פרפר נחמד" • "נחמה" • "בשורה טובה" • "תצלום ישן" • "הלב" • "שיר על נחלים" • "אולי עוד פעם" • "בואו בואו" • "אם ובנה" • "בללייקה" • "עכשיו כולם ביחד" • "חלק בעולם" • "הנחמה היחידה" • "רק בינתיים" • "סרט בשחור לבן" • "קחי נשימה" • "חבר" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 16ab3225-1fff-459d-af60-e9c2dfedf9e4
הערב אימפרוביזציה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  לואיג'י פיראנדלו 
 שפת המקור:  איטלקית 
 סוגה:  מחזה 
 
הערב אימפרוביזציה (באיטלקית: Questa sera si recita a soggetto) הוא מחזה פרי עטו של לואיג'י פיראנדלו. בדומה למחזה היותר ידוע שלו, "שש נפשות מחפשות מחבר", הוא חלק מ"טרילוגית התיאטרון בתוך התיאטרון". הוא הציג לראשונה ב-1930 בתרגום לגרמנית בקוניגסברג, והצגת הבכורה שלו באיטלקית הייתה בטורינו ב-14 באפריל 1930.
המחזה תורגם לאנגלית בידי סמואל פוטנאם (1932), מריה אבה (1959) וג'יי דאגלס קמפבל ולאונרד סרוצ'י (1987).
תקציר העלילה

להקת שחקנים בבימויו של דוקטור הינקפוס עומדת להעלות אימפרוביזציה על בסיס הנובלה "לאונורה אדיו!" של פיראנדלו. הינפקוס מספר לקהל לפני ההצגה שתוכניתו היא שהשחקנים יאלתרו, כפי שירגישו, בניסיון לגרום לעבודה להציג את עצמה, עם דמויות במקום שחקנים. אולם, שחקניו מתוסכלים מהקונפליקט הגלום בהוראותיו של הינקפוס: להיהפך להיות הדמויות, אבל גם לעלות לבמה לפי ההוראות ולסגל עצמם להחלטותיו של הינקפוס לגבי מה יקרה מתי.
לאחר מספר ויכוחים בין השחקנים להינקפוס, המחזה מתחיל. הוא מספר על משפחת לה קרוצ'ה – אדון סאמפונייטה, אשתו השתלטנית, סניורה איגנאציה, וארבע בנותיהם, מומינה, טוטינה, דוריה וננה – שהעתיקו את מקום מגוריהם מהעיר נאפולי לאי סיציליה, השמרני יותר מבחינה חברתית. המשפחה מתיידדת עם קבוצה מקומית של קציני חיל האוויר האיטלקי, שאוהבים את האמא ומפלרטטים עם בנותיה. ברם, התנהגות זו אינה מתקבלת בעין יפה בידי יתר תושבי העיר, בהם גם ריקו וורי, אף הוא קצין.
לילה אחד, סאמפונייטה מגיע לביתו כשהוא מדמם מלווה בזמרת קברט בה הוא מאוהב, אחרי שהוא נדקר על מנת להגן על כבודה, ומת. התקרית אירעה לאחר שהשחקנים התקוטטו ביניהם על כמה הם צריכים להיצמד לטקסט הכתוב, כניסת השחקנים נהרסה, והשחקנים, שזועמים על כך שהינקפוס נותן להם הוראות תוך כדי ההצגה, משליכים אותו מהתיאטרון שלו.
הסצנה הבאה מתרחשת כעבור מספר שנים. מומינה התחתנה עם ריקו וורי, הקנאי שמדמה חזיונות שווא על עברה המיני המופקר כביכול עם הקצינים האחרים. אחרי שהוא מתעלל בה ועוזב, מומינה – בעידודם של קולותיהן של אמה ואחיותיה הנמצאות מחוץ לבמה – מוצאת עלון פרסום במעילו המספר על הפקת האופרה "הטרובדור", שבה טוטינה, כיום זמרת בעלת שם, מופיעה. היא מתארת את התיאטרון לשני ילדיה, שמעולם לא צפו בו, ומספרת להם את סיפורה של האופרה, שרה קטעים ממנה, כשליבה פועם מהר יותר ויותר, ונשימתה הולכת ונחלשת, עד שהיא שרה את שורתה של מנריקו במערכה הרביעית, דואט הפרידה – "לאונורה אדיו!" (היה שלום לאונורה), מתמוטטת והולכת לעולמה.
השחקנים האחרים מסיימים את המחזה ומוצאים את מומינה מתה. הם מאמינים שהשחקנית הראשית התעלפה, אולם היא מתעוררת. אחרי שהשחקנים מתעקשים לשחק את התפקידים הכתובים להם, שלומדים אותם בעל פה ומשננים אותם, כפי שכתב הסופר. דוקטור הינקפוס, שב, משבח את השחקנים על כך שעשו בדיוק כמו שאמר להם, דברים שאינם כתובים בסיפור. הינקפוס מתנצל בפני הקהל על השגיאות שנפלו בהצגה.
תרגום לעברית

לואיג'י פיראנדלו, הערב אימפרוביזציה, "בית צבי" – בית הספר לאמנות הבמה והקולנוע, בשיתוף "פרוזה" חנות ספרים דיזנגוף סנטר ת"א. עברית – עדה בן נחום, 1984.
המשתתפים לפי טקסט המחזה

ד"ר הינקפוס
שחקן ראשי, ריקו וורי
שחקנית ראשית, מומינה
שחקן אופי, סאמפונייטה
שחקנית אופי, סניורה איגנציה
טוטינה
דורינה
ננה
פומאריצ'י
סארלי
מניני
פומטי
נארדי
המזכיר
שתי ילדות
שלוש נערות
שלוש רקדניות בלונדיניות
6 או שמונה לקוחות
הלקוח המתחכם
זמרת של מועדון לילה
9 אנשים שתולים בקהל משתתפים בתהלוכה (תפקידים ללא טקסט) – 4 נערי מקהלה, 4 נערות, יוסף הקדוש, מריה, רועה, רועה צעיר, חבורת איכרים, נגנים ומקהלה, 8 או 9 גברים ונשים.
המחזה בתיאטרון הישראלי

1. התיאטרון הקאמרי – 30 בנובמבר 1958
יוצרים: מתרגם – נתן אלתרמן, במאי – מרסל לופוביצ'י, מעצב תפאורה ותלבושות – אריה נבון.
שחקנים: הבמאי, ד"ר הינקפוס – אברהם בן-יוסף, שחקן ראשי, ריקו וורי – נתן כוגן, שחקנית ראשית, מומינה – דינה דורון, שחקן אופי, סאמפונייטה – אברהם חלפי, שחקנית אופי, סניורה איגנציה – רחל מרכוס, טוטינה – ז'נט גולדפרב, דורינה – זהרירה חריפאי, ננה – גילה אלמגור, פומאריצ'י – יהודה פוקס, סארלי – אורי לוי, מניני – עודד תאומי, פומטי – גיורא שמאי, נארדי – הלל נאמן, זמרת של מועדון לילה – בתיה לנצט, לקוחות במועדון – חנן גסנר, ניסן יתיר, אריה קסבינר, אקורדיוניסט – משה רון.
2. בית צבי – תשמ"ד, אפריל 1984
המחזה תורגם בידי עדה בן-נחום לצורך הצגת שנה ג' של בית הספר "בית צבי".
יוצרים: במאי – יורם פאלק, מעצבת תפאורה – מרים גורצקי, מעצבת תפאורה – ג'ודי קופרמן, מלחין מוזיקה – דניאל שוורצמן.
שחקנים: הבמאי, ד"ר הינקפוס – חנוך רון, שחקן ראשי, ריקו וורי –חנן שפטריק, שחקנית ראשית, מומינה – ענת וקסמן, שחקן אופי, סאמפונייטה –רוני בליץ, שחקנית אופי, סניורה איגנציה – עידית טפרסון, טוטינה – עמליה ליזרוביץ, דורינה – אודיה קורן, ננה – אילת צחורי-שזר, פומאריצ'י – מישל יעקובי, סארלי – יעקב כהן, מניני – דוד דנינו, פומטי – גיא אל, נארדי – דוד כהן לוי, שתי ילדות – אתי עמיחי, גלית ברנט, רקדניות – ירדנה סלאחר, אלן משלי, איריס בר-יוסף, הלקוח המתחכם – דב נבון, זמרת של מועדון לילה – אדריאנה גלפרין, אנשים בקהל – ענת מסנר, מאיר דיין, שמואל פאטאן, בלה סאולקין, לקוחות במועדון – רוני אקריש, דוד שמול, יהודה כידן, המוכר- יהודה כידן, אנשים בתהלוכה – תלמידי המכינה.
הר סקוקי

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,707 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  אלברטה, קנדהקנדה
 רכס הרים:  רכס סלייט
 קואורדינטות:  51°32′N 116°04′W﻿ / ﻿51.53°N 116.06°W﻿ / 51.53; -116.06
  (למפת אלברטה מוגדלת) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתהר סקוקי(למפת אלברטה רגילה) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתהר סקוקי
 
הר סקוקי (באנגלית: Skoki Mountain) הוא הר הממוקם בפארק הלאומי באנף שבאלברטה, קנדה. הוא ממוקם לכיוון מזרח עמק סקוקי, בראש נהר רד דיר, והיא חלק מרכס סלייט. בבסיס ההר שוכנת בקתת הסקי סקוקי, בקתת סקי היסטורית שנבנתה בשנת 1931, שהיא גם נקודת המוצאה של מספר מסלולי טיול המובילים לפסגת ההר בגובה 2,707 מטרים.
הר סקוקי נקרא על ידי ג'יימס פ' פורטר בשנת 1911, ושמו הוא המילה הילידית לביצת עשב או לביצה.
הערות שוליים

↑  "About Skoki Lodge". Skoki Lodge. נבדק ב-2008-08-31.
הוא פגע בי אמא

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"הוא פגע בי אמא" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני ביחד עם הזמרת הישראלית זהבה בן. הוא יצא לאור ב-29 בספטמבר 2013, בהוצאת חברות התקליטים ביג בוס רקורדס ואריק לוי הפקות. את השיר כתב והלחין דוד זיגמן להפקה מוזיקלית של תמיר צור.
השיר הגיע למקום השביעי במדיה פורסט.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי דוד זיגמן. במקור בוצע השיר על ידי זהבה בן בשנת 1997, ונכלל באלבומה השמיני, כוכב אחד לבד (1997). תמיר צור הפיק את גרסת הדואט המשותפת. "הוא פגע בי אמא" הוא שיר בסגנון הים-תיכוני והוא מגולל סיפור של בחור הפגע בבחורה והיא אינה יודעת מה לעשות בתגובה.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, והעניק לו ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה.
וידאו קליפ

טרם הוציאה את הווידאו קליפ המלא של "הוא פגע בי אמא", העלתה מרגלית צנעני לערוץ היוטיוב שלה אודיו שלו, המציג את עטיפתו של הסינגל.
האודיו זכה להצלחה נאה וצבר קרוב לחצי מיליון צפיות בסך הכל.
לבסוף, פורסם הקליפ של השיר ב-17 באוקטובר 2013. הוא צולם במופע ההשקה ב-"רדינג3", נמל תל אביב.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 7 |  |
|  ישראל | רדיו לב המדינה | 5 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2013)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2013)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 216 |  |