stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיסטרס אוף מרסי
היסטוריה > סכסוך עם איסט ווסט רקורדס (1994–1997)

בסביבות שנת 1994, אלדריץ' טען שהיה עסוק בעניינים משפטיים בנוגע ללהקה אף על פי שלא סיפק פרטים על כך. נטען על ידי גורמים רבים שדברים אלה נבעו עקב סיבוב ההופעות הקצר עם "פבליק אנמי" ב-1991 או לחלופין סכסוכיו המתמשכים של אלדריץ' עם חברת התקליטים "איסט ווסט רקורדס" (EastWest), היות שהלהקה עדיין הייתה חייבת להם שני אלבומי אולפן מקוריים.
ב-1995, ביצע אלדריץ' רמיקס לשני שירים ללהקה הגרמנית "די קרופס" (Die Krupps) והופיע עם שרה ברייטמן בשיר "שאלה של כבוד" (A Question of Honor). למרות זאת, לא יצא לאור אלבום חדש של סיסטרס אוף מרסי.
שותפיו של אלדריץ' פנו לגארי מרקס, חבר הלהקה שהקים אותה בשותפות עם אלדריץ', כדי שיכתוב שירים עבור אלבום חדש. מרקס נפגש עם אלדריץ' והשניים הסכימו לתנאים שתחתם יופקו פסקולים עבור הרקע. לאחר שסיפק מרקס אחד-עשר פסקולים, נסוג אלדריץ' מהפרויקט 'ללא אף מילה'.
ב-1996, הוחייתה מחדש הלהקה עבור כמה מופעים שתמכו בלהקת "הסקס פיסטולס" (Sex Pistols), כשאת מקומו של ברון תפס כריס שיהן. במהלך מופעי ההמשך, את מקום הגיטריסט היו מחליפים ביניהם שיהן ומייק וריאק.
בסוף שנת 1997, בוטל החוזה עם EastWest, לאחר שהחברה הסכימה לקבל חומרים שהוקלטו תחת השם SSV במקום שני האלבומים שהיו חייבים הסיסטרס תחת החוזה. החברה הסכימה לקבל את החומרים (בסגנון טכנו שכללו מלמולים מאת אלדריץ' ללא תופים) ללא שמיעתם לפני כן. ההקלטות מעולם להופצו באופן רשמי אך הופצו דרך קובצי MP3 פיראטיים.
בעקבות ההפצות, הכיל האתר הרשמי של סיסטרס אוף מרסי את אותו "עדכון" במשך שנים:
עתה, כשמערכת היחסים הגוססת עם חברת התקליטים "איסט ווסט" נגמרה רשמית, נראה זה יאה להפיץ כמה סינגלים, באופן עצמאי, בזמן שהם מרכיבים אלבום (שבדרך כלל לוקח הרבה זמן) ולהשיג מישהו שיוציא אותו עם טיפה שריר (שלוקח אף יותר זמן). סדרה זו של סינגלים עצמאיים נועדה להתחיל עם גרסה מדהימה של השיר "קיץ" (Summer). המוזיקה ל-Summer נכתבה על ידי אדם פירסון. את המילים כתב אנדרו אלדריץ'. הוא מאוד יפה, וייתכן אף מאוד אכזרי. הוא מתנהל כרכבת משא הצבועה בצבעי צהוב וכחול מבריקים.
תכננו להוסיף עוד גרסה שלו (כשאדם מספק את הרמיקס ואת הקלינקס) בטראק שלישי שהיה אמור להיות אחד מהשירים החדשים האחרים. לא החלטנו איזה. ייתכן וזה היה משהו ששמעתם אותנו מנגנים בהופעה חיה וייתכן שלא. על כל פנים זה לא היה אמור להיות. מצטערים. אנו עובדים על אלבום, בין היתר, אך עניין הפצת סינגלים כרגע נפסק.
היסטוריה > שנים מאוחרות (1998-הווה)

בעוד שהלהקה לא הוציאה חומרים מוקלטים חדשים, באופן עצמאי או באופן אחר, החיה אלדריץ' את הלהקה לסיבובים קצרים בכל שנה מאז 1996, חוץ מ-2004. הלהקה מבצעת שירים שלא יצאו, שירי עבר ידועים יותר וידועים פחות, וביצועים חדשים של שירים ישנים. ב-2005, ניגן פירסון את הופעותיו האחרונות עם הסיסטרס אשר להם עתה יש חבר חדש בשם כריס קטליסט. פירסון עבר מאז לנגן בלהקת MC5.
ב-2006 סיירה הלהקה בצורה רחבה בצפון אמריקה ואירופה עם הגיטריסט החדש שלהם, בן כריסטו, שהיה בעברו חבר בלהקת הפאנק מטאל AKO. עם יותר משבעים הופעות, היה זה סיבוב ההופעות הגדול ביותר שלקחה על עצמה הלהקה ביותר מחמש עשרה שנים. בסתיו 2008, בוצע החלק הצפון אמריקאי של סיבוב ההופעות, ולאחריו שרשרת של הופעות באירופה, לבנון, דרום אמריקה ואף הופיעה במועדון התיאטרון ביפו במאי 2009.
ב-2011 חגגה הלהקה 30 שנים ונגנה ברחבי אירופה, יפן, אוסטרליה וניו זילנד.
בשבת ה-21 ביולי 2012, עשתה הלהקה את הופעתה הראשונה בפסטיבל אמפי בעיר קולון בגרמניה, ושם היו המופע הראשי ביום הראשון של אירוע בן יומיים. הזמרת האירית ונגנית הפסנתר, ליסה קאטברט הצטרפה אליהם על הבמה בשירת רקע לשירים "דומיניון" (Dominion), "זרועות" (Arms) ו-"מקדש האהבה" (Temple of Love), וגם ביצעה סולו משלה לשיר "הקורוזיה הזו" (This Corrosion) על פסנתר חשמלי.
היסטוריה > שנים מאוחרות (1998-הווה) > אלבום רביעי אפשרי

ב-2002 נזכר אלדריץ' בכמה פגישות אחרונות שהיו לו עם כמה חברות תקליטים:
הייתי במשרד בחברת וירג'ין והם סיפרו לי כמה הם ישות עצמאית מחברת האם EMI. אבל על המדף מאחרוי הבחור שאיתו דיברתי היו קופסאות שעליהם היה הסימון "נוהלי חברה" ועליו הלוגו של חברת EMI. קיבלתי את הרושם שהם אינם רציניים בנוגע להחתמה שלנו ולא יכולתי להמתין כבר למטוס הביתה.
למרות זאת, אהבתי את האיש שהיה אחראי על האמנים והתקליטים בחברת BMG. לפחות הוא היה ישר באשר לעניין אי ההחתמה שלנו. ...בדרך כלל הדבר הראשון ששואלים בחברות תקליטים הוא: מה הם שמות השירים והאם נסכים למפיק חיצוני. ...אני חושב שאחד משמות השירים שלנו "שכבתי עם כל בחורה בברלין" (I've Slept With Every Girl in Berlin), דחה אותם. ...למדנו בדרך הקשה איך לגרום לסיסטרס להישמע טוב. אנו מקליטים טראק, יושבים בניחותה כמה שבועות, משמיעים אותו שוב ואם הוא לא נשמע טוב, אז אנו חושבים על הבאת מישהו אחר. איני סבור שחברת BMG אהבו את התשובות שלנו. ...דבר אחד אמר לי שם הבחור שגרם לי למעוד, הוא אמר שהסיסטרס לא היו להקה גדולה. (הסיבה העיקרית לא להפוך לעצמאי) היא בגלל שהוא טועה.
באוקטובר 2006 הכריז המגזין "סייד ליין מיוזיק" (Side LIne Music) שהלהקה מנהלת דיונים עם חברת בת של יוניברסל, W14 Music. כשהם חתומים או לא חתומים, יצאו חידושים של סיסטרס אוף מרסי ב-3 בנובמבר 2006 באירופה (וב-30 באוקטובר בארצות הברית) דרך WEA הבינלאומית: First and Last and Always (1985), Floodland (1987) ו-Vision Thing (1990). כל שלושת האלבומים הכילו שירי בונוס.
אתר האינטרנט הרשמי של הלהקה נשאר אותו דבר מאז הושק. הקישורים עבור Merciful Release ו-Reptile House מציגים את הודעת "בבנייה" (Under Construction) כבר כמה שנים. סיסטרס אוף מרסי לא הפיקו חומרים מוקלטים חדשים מאז 1993. אפילו הגיטריסט בן כריסטו אמר למגזין סייד-ליין שהוא אינו יודע אם ומתי ייצא אלבום חדש. ב-2010 אלדריץ' אישר שהוא כרגע אינו רואה סיבה להוציא אלבום בראיון שנתן לג'ואל מקלבר ממגזין "קלאסיק רוק" (Classic Rock). באוגוסט 2010, כאשר התבקש לפרט, ציין אלדריץ' שמגבלות זמן ומחסור בחומרים זמינים הם חלק מהבעיות לכך:
בכנות, איני יודע (אם יהיו עוד אלבומים). תהליך יצירתם הוא הרבה יותר נעים מתהליך הפצתם. היות שאין לנו חברת תקליטים, היינו מאוד שמחים לא לערב בכך חברת תקליטים. למעשה, הרווחנו יותר כסף ללא חברת תקליטים וללא הפקת תקליטים.
ברור שאנו יכולים להפיץ אותם באופן עצמאי, אך השאלה היא, איך לעשות זאת בצורה שלא מפריעה לתשלומי שכר הדירה שלנו. ...חשבנו על הפצות באייטונס (iTunes). הרבה מהשירים החדשים שאנו מנגנים כיום, נכתבו בשותפות עם מישהו בשם אדם פירסון שכבר אינו חבר בלהקה, ולא נוח לו עם הרעיון הזה. אין לנו עדיין סדרה שלמה מספקת של שירים חדשים ששלושתנו (אלדריץ', קטליסט וכריסטו) כתבנו ביחד כדי ליצור רעיון מבריק.
ישנם סינגלים שאנו יכולים להפיץ, אך אני חושב שאנו מעדיפים להמתין עד שיהיו חצי תריסר, שישה פה, שישה שם. אנו אכן חושבים על זה ואנו אכן, לפעמים, מתחילים להקליט אותם. אבל אז משהו צץ ומישהו צריך ללכת ולעשות משהו אחר שמשלם את שכר הדירה שלהם או שאנו צריכים לעשות סיבוב הופעות. ...זה לא עולה כל כך הרבה כסף כיום, אבל זה כן עולה בזמן כדי להפיק אלבום טוב.
השפעות

מבין ההשפעות שלהם ציינה להקת סיסטרס אוף מרסי את לאונרד כהן, הוקווינד (Hawkwind), גארי גליטר (Gary Glitter), להקת "מחתרת הקטיפה" (The Velvet Underground), להקתה-"סטוג'ס" (The Stooges), להקת "מוטורהד", להקת "סואיסייד" (Suicide), להקת "יום ההולדת" (The Birthday Party) ולהקת The Fall. הם קראו לעצמם על שם שיר מאלבומו הראשון של לאונרד כהן, "שירי לאונרד כהן" (Songs of Leonard Cohen). ללהקה יש השפעות, גם כן, מלהקות אחרות מה-"גל הראשון" של מה שנקרא סוגת הרוק הגותי.
בעוד שהלהקה נהנת מקהל מעריצים גדול עם תחומי עניין במה שנקראת "התרבות האפלה" (Dark Culture), הלהקה רואה עצמה ראשית כל כלהקת רוק. הם באופן פעיל דחו את הקישור שלהם ל-"גות" בדרך של הצהרות פומביות בעיתונות וגם בחוזים שלהם. למרות זאת, דבר זה לא מנע מהם מלהופיע באופן קבוע בפסטיבלים שבהם מוזיקה גותית מושמעת כגון פסטיבל "מרה לונה" (M'era Luna Festival).
מידע כללי > חברי ההרכב

אנדרו אלדריץ' – שירה, קלידים, גיטרות, תכנות תופים (1977-80, 1981-85, 1987-93, 1995–הווה)
כריס קטליסט – גיטרות, שירת רקע (2005–הווה)
בן כריסטו – גיטרות, שירת רקע (2006-הווה)
רייבי דייבי – מפעיל את דוקטור אוולאנץ' (מכונת תופים) (1996; 2008; 2012–הווה)
גארי מרקס – גיטרות, שירה (1979-80, 1981-85)
קרייג אדמס – בס (1981-85)
בן גאן – גיטרות (1981-83)
וויין האסי – גיטרות, שירת רקע (1983-85)
פטרישה מוריסון – בס (1987-89)
אנדראס ברון – גיטרות (1989-93)
טוני ג'יימס – בס (1989-91)
טים ברצ'נו – גיטרות (1990-92)
אדם פירסון – גיטרות, שירת רקע, בס (1993, 1996-2000)
כריס שיהן – גיטרות, שירת רקע (1996-97, 2000-2005)
מייק וריאק – גיטרות (1997-2000)
דן דונובן – קלידים (1990-91)
סיימון דנבי – מפעיל דוקטור אוולאנץ' (1996-2012)
דיסקוגרפיה

פרסט אנד לסט אנד אולווייז (First and Last and Always) (1985)
פלאדלנד (Floodland) (1987)
ויז'ן ת'ינג (Vision Thing) (1990)
הערות שוליים

↑  The Sisters of Mercy – A brief(ish) history,  אפריל 1999, אוכזר 2 בספטמבר 2015
1 2  יובל לוי, תקליטים - מציץ החוצה - אחיות-החמלה, "ארץ שיטפון", כל העיר, 19 בפברואר 1988
↑  Andrew Eldritch, February 3, 2012, גווין ברטרם, עיתון ניו זילנד הרלד, 3 בפברואר 2012, אוכזר 2 בספטמבר 2015
1 2  Andrew Eldritch, "Justice and the Two-Way Street", Underneath the Rock, Issue No. 5, 1992.
↑  Andreas Bruhn, "Alone Again, or", Underneath the Rock, Issue No. 05, 1992.
↑  Gary Marx (ex-Sisters of Mercy) – "The Nowhere Exhibition and a Then and Now", Side-line.com, 11 בפברואר 2008, אוכזר 2 בספטמבר 2015
↑  עטופים ברחמים. ynet 

5 במאי 2009
↑  Last Exit to Criminal City", Glasperlenspiel 05", קיץ 2002.
↑  New label for Sisters of Mercy ? – Side-Line Music Magazine
↑  Re-issued Sisters Of Mercy albums to hit streets next week – Side-Line Music Magazine
↑  Side-Line interviewed The Sisters of Mercy, Side-line.com, 22 בפברואר 1999, אוכזר 2 בספטמבר 2015
↑  Andrew Eldritch, press conference, ARTMania Festival, Sibiu, Romania, 13 באוגוסט 2010.
↑  ג'ניפר פארק, "Melancholy and the Macabre: Gothic Rock and Fashion," Gothic: Dark Glamour by Valerie Steele and Jennifer Park, עמ' 145.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13906528b (data)  GND: 4299068-3  ISNI: 0000 0001 2186 5239  LCCN: n91114588  MusicBrainz: 553d8166-27b0-49fe-b8e4-89a984e2c375  NKC: xx0026082  SUDOC: 034706895  VIAF: 152057032   WorldCat (עם VIAF): 152057032 
סיסטרס אוף מרסי בהופעה המרכזית בפסטיבל 'רוח בורגס' (Spirit of Burgas), בבורגס, בולגריה, אוגוסט 2008.
סשה אלכס סלואן

| --- | --- |

סלואן, 2018
 לידה:  11 במרץ 1995 (בת 29) בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית
 שם לידה:  אלכסנדרה ארטורונה יתצ'נקו
 שם במה:  סשה אלכס סלואן
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 מקום לימודים:  Hopkinton High School 
 עיסוק:  זמרת • פזמונאית
 זרם:  ניהיליזם 
 סוגה:  אינדי פופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  RCA רקורדס
 www.sadgirlsloan.com
 
אלכסנדרה ארטורובנה יטצ'נקו (באנגלית: Alexandra Artourovna Yatchenko, נולדה ב-11 במרץ 1995), הידועה בשם הבמה סשה אלכס סלואן (Sasha Alex Sloan), היא זמרת ופזמונאית אמריקאית.
ביוגרפיה

אלכסנדרה ארטורובנה יטצ'נקו גדלה מחוץ לבוסטון ולימדה את עצמה לנגן על פסנתר שאמה רכשה כשהייתה בת חמש. סבה וסבתה התגוררו בסיביר, שברוסיה, והיא בילתה בקיץ בחווה שלהם שם בילדותה. כשסלואן הייתה בת תשע עשרה היא עברה ללוס אנג'לס כדי להמשיך בקריירה ככותבת שירים; היא עבדה בבית קפה כדי לפרנס את עצמה. היא ביצעה את הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה בארצות הברית בתוכנית לייט שואו עם סטיבן קולבר ב-6 בפברואר 2019.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2020: Only Child
2022: I Blame The World
2024: Me Again
דיסקוגרפיה > מיני-אלבום

2018: Sad Girl
2018: Loser
2019: Self Portrait
הערות שוליים

↑  Sasha Sloan - Quick 6 Interview, onestowatch (באנגלית)
↑  Sasha Sloan – Biography & History, allmusic (באנגלית)
↑  ACE Repertory, ascap (באנגלית)
↑  Sasha Sloan's Guide to Becoming a Sasha Sloan Fan, billboard (באנגלית)
↑  Sasha Sloan Makes TV Debut With Captivating Performance of 'Older' on 'Late Show': Watch, billboard (באנגלית)
| סשה אלכס סלואן |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Only Child • I Blame the World • Me Again |  |
| מיני-אלבומים | Sad Girl • Loser • Self Portrait |  |
| סינגלים | "Runaway" • "Normal" • "Fall" • "Ready Yet" • "Hurt" • "Here" • "The Only" • "Faking It" • "Chasing Parties" • "Older" • "Thoughts" • "Dancing with Your Ghost" • "At Least I Look Cool" • "Smiling When I Die" • "I'll Wait" • "Lie" • "House with No Mirrors" • "Is It Just Me?" • "Hypochondriac" • "When Was It Over?" • "Barcelona" • ‏"WTF"‏	• "I Blame the World" •‏ "New Normal" •‏ "Adult" •‏ "Highlights"‏ • "Me Again" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1220947997  ISNI: 0000 0004 7830 5648  LCCN: no2019017293  MusicBrainz: 98c09f94-10b5-426c-b27a-44345bb54528  VIAF: 52154981813567741692   WorldCat (עם VIAF): 52154981813567741692
פאב באג'י

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מאכל צמחוני
 מטבח:  הודי
 אזור מוצא:  מהאראשטרה
 מוצא:  הודו הודו
 אופן הגשה:  חם
 מרכיבים עיקריים:  לחם, ירקות
פאב באג'י (באנגלית: Pav Bhaji; במראטהית: पाव भाजी) הוא מאכל הודי שמקורו באזור מהאראשטרה ונפוץ במדינות תת-היבשת ההודית.
המאכל מורכב מקארי ירקות הנקרא באג'י ומכיל תפוח אדמה, בצל, גזר, צ'ילי, אפונה, פלפלים ועגבניות ולצידו מוגש לחם רך הנקרא פאב, שניתן להחליפו בצ'פאטי או רוטי.
נהוג לאכול פאב באג'י בארוחת צהריים ולהגיש אותה כשהיא חמה.
מבט על של פאב באג'י
מנה ביתית של פאב באג'י
פאב באג'י עם בצל
הכנה של באג'י על טאבה (Tava)
פאב באג'י בגרסה ביתית בליווי לחם
פאב באג'י במהלך ההכנה
גרסאות

לפאב באג'י גרסאות שונות ומלבד הגרסה הרגילה קיימות גם גרסאות מבוססות עם גבינה, פטריות, לחם מטוגן ועוד.
פאב באג'י עם גבינה - בגרסה זו מוסיפים גבינה צהובה או פניר על תבשיל הבאג'י.
פאב באג'י מטוגן - בגרסה זו מטגנים את הלחם בתוך תבשיל הבאג'י.
פאב באג'י פטריות - בגרסה זו מוסיפים פטריות לתבשיל הבאג'י.
קולהפורי פאב באג'י - גרסה הנפוצה באזור קולהאפור לה מוסיפים תערובת תבלינים מקומית.
הערות שוליים

↑  "Meet Mumbai's rags-to-riches Restaurant King". The New Indian Express. נבדק ב-2022-10-14.
↑  Taking pride in our very own pav, Deccan Herald, ‏2009-10-23 (באנגלית)
עבד א-סלאם עארף

עבד א-סלאם עארף
עבד א-סלאם מוחמד עארף אל-ג'מילי (בערבית: عبد السلام محمد عارف الجميلي; 21 במרץ 1921 – 13 באפריל 1966) היה נשיאה השני של עיראק, ואיש מפתח בהפיכה שהפילה את בית המלוכה העיראקי ב-14 ביולי 1958.
עד למינויו לנשיאות

עארף נולד בבגדאד בשנת 1921 למשפחה ענייה. אביו היה רוכל בגדים. עוד בנערותו גילה נטייה לפוליטיקה לאומנית. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון המרכזי בבגדאד במגמה ספרותית ב-1938 ולאחר מכן התגייס לאקדמיה הצבאית העיראקית. שם הצטיין, ולאחר שלוש שנים קיבל דרגת קצונה.
במלחמת העצמאות היה עארף מפקד פלוגה בג'נין, במסגרת חיל המשלוח העיראקי.
בשנת 1958 היה עארף בדרגת קולונל, בעל תפקיד בכיר בצבא, וחבר במחתרת חשאית של קצינים. בקיץ זה נשלח הצבא העיראקי על ידי המלך פייסל השני לירדן על מנת לסייע צבאית למשטרו של חוסיין מלך ירדן במסגרת הסכם איחוד בין שתי המדינות. הצבא, בראשותו של עבד אל-כרים קאסם מרד, וב-14 ביולי 1958 ביצע הפיכה שבה הוצאו להורג המלך פייסל השני ונאמניו, העוצר לשעבר עבד אל-אילה וראש הממשלה הפרו מערבי נורי סעיד. עארף, ראש מפלגת הבעת', אחת מארבע המפלגות העיקריות של הקושרים, מונה לסגן ראש הממשלה ושר הפנים.
יחסיו של עארף עם קאסם עלו עד מהרה על שרטון. עארף תמך במדיניות פאן ערבית ובהנהגתה של מצרים בראשות גמאל עבד אל נאצר, שהייתה אז באיחוד עם סוריה שכונה רע"מ. קאסם ייצג קו עצמאי ולאומני יותר, והתנגד לאיחוד עם מצרים בו תמך עארף. באמצע ספטמבר 1958 שוחרר עארף מתפקידו הצבאי, בנימוק שהדבר יאפשר לו להתרכז בתפקידו כסגן ראש הממשלה. בהמשך החודש, אחרי שרשיד עלי אל-כילאני הואשם במרד, הואשם גם עארף כשותף (או לפחות תומך) במרד ונשלח לגלות כשגריר בגרמניה המערבית. בתחילת נובמבר 1958 שב לעיראק וכפי הנראה קשר כנגד קאסם בשיתוף פעולה עם סוכנים מצריים. הוא נעצר ב-4 בנובמבר 1958, ובשנת 1959 נידון למוות. בפברואר 1959 סירב עארף לקבל חנינה תמורת עזיבת עיראק. באוגוסט 1961 פתח בשביתת רעב, לאחר שגורמים מלוכניים זכו בחנינה, בעוד הוא המשיך להיות מוחזק בכלא. בנובמבר 1961 קיבל עארף חנינה, והושב לשורות הצבא.
נשיא עיראק

ב-8 בפברואר 1963 הודח קאסם בהפיכה צבאית. בראש "מהפכת רמדאן" עמדו אנשי מפלגת הבעת' העיראקית, ועמם גורמים נאצריסטים. במהלך ההפיכה נהרגו אלפי בני אדם, בהם קאסם עצמו, שהועמד למשפט צבאי קצר, ומייד עם סיומו הוצא להורג. עארף העלה עצמו לדרגת פילדמרשל, ומינה עצמו לנשיא. בראש ממשלתו העמיד את אחמד חסן בכר.
המשטר החדש, שלהלכה תמך באיחוד עם מדינות רע"מ, והיה בקשרים עם סוריה, שגם בה עלו אנשי הבעת' לשלטון לאחר הפיכה במרץ 1963, נכנס למגעים בדבר איחוד, אך אלו כשלו. המשטר החדש היה נגוע בניגודים פנימיים בין אנשי הבעת' וגורמים מחוץ למפלגת הבעת' ובהם עארף עצמו. ב-18 בנובמבר 1963 התבצע טיהור אלים כנגד אנשי הבעת' שנועד לחזק את מעמדו של עארף, וזאת בשעה שראשי הבעת' הסורי, בהם האידאולוג מישל עפלק והגנרל אמין אל-חאפז שהו בבגדאד. לאחר הטיהור שלט עארף בראש קואליציה של אנשי ימין לאומני מתון ונאצריסטים חסרי צביון מפלגתי מובהק. בראש הצבא הציב את אחיו, הגנרל עבד א-רחמן עארף. בראש הממשלה הציב את נאמנו, הגנרל טאהר יחיא. נסיונותיו של עארף להציג חזית אחידה לא עלו יפה, ובספטמבר 1964 סיכל עארף ניסיון הפיכה של תומכי הבעת' בקרב הצבא, בראשם עמד קולונל בשם עבד אל-כרים מוסטפא נסראת. בין הקושרים היה אף סדאם חוסיין.
לאחר סילוק הבעת'יסטים מן הממשלה, התרחק עארף מסוריה והתקרב למצרים הנאצריסטית. ב-26 במאי 1964 חתמו עארף ונאצר על "הסכם איחוד" להקמת איחוד ערבי סוציאליסטי. ההסכם הקים מוסדות שלטון משותפים, אך עארף הבהיר כי אין בכוונתו לנקוט במדיניות ההלאמה הנאצריסטית, וכי המשטר שומר על אופיו השמרני מבחינה כלכלית על אף צעדים נוספים לקידום האיחוד שננקטו בשנת 1964, וצעדי הלאמה שננקטו כדי להתאים את המבנה המשקי של שתי המדינות בסופו של דבר לא בוצע תהליך ההאחדה הנדרש, ועל אף שביטולו הוכרז רק בשנת 1968 הוא נחשב לאות מתה זמן רב לפני כן.
ב-13 באפריל 1966 נהרג עארף בתאונת מטוס. בתאונה נהרגו גם שר הפנים, שר התעשייה, ופקידים בכירים בממשלתו. נמסר כי בעת טיסה בדרום עיראק באזור בצרה נקלע המטוס לסופת חול והתרסק. רבים סבורים כי התאונה הייתה למעשה התנקשות של אנשי הבעת'. את מקומו החליף לתקופה של שלושה ימים המדינאי האזרחי עבד אל-רחמן אל-בזאז. לאחר מכן מונה אחיו של עארף, עבד א-רחמן עארף, לנשיא.
הערות שוליים

↑  הייתי חברו של עארף, דבר, 10 בפברואר 1963
↑  שמואל שגב, הנשיא עארף שנהרג לחם בתש"ח בחזית ג'נין, מעריב, 14 באפריל 1966
↑  סגן ראש ממשלת עיראק הגיע לדמשק, חרות, 20 ביולי 1958
↑  עיראק שואפת "לספח" את סוריה, חרות, 10 בספטמבר 1958
↑  הפיכה צבאית בעיראק, דבר, 10 בפברואר 1963
↑  עארף "שוחרר ולא הודח" מתפקידו-בצבא, דבר, 17 בספטמבר 1958
↑  עארף סולק ממשלת בגדד, חרות, 1 באוקטובר 1958
↑  בשעיין נדון למוות, דבר, 14 בנובמבר 1958
↑  מדוע "הושיב" קאסם את עארף, חרות, 9 בנובמבר 1958
↑  מיכאל אדמס, המהפכה הבלתי גמורה בעיראק, מעריב, 28 בדצמבר 1958
↑  י. שמעוני, מדינות ערב, פרקי היסטוריה מדינית, הוצאת עם עובד, 1994, עמ' 268
↑  עארף סירב לקבל חנינה, חרות, 22 בפברואר 1959
↑  ש. בן חיים, קצין עירקי פתח בשביתת רעב, מעריב, 3 באוגוסט 1961
↑  הידיד שבגד – שוחרר מתא הנידונים למוות, מעריב, 27 בנובמבר 1961
↑  ראש עקוב מדם הוצג בטלוויזיה, מעריב, 11 בפברואר 1963
↑  שמואל שגב, הקולונל המודח – במקום הגנרל המומת, מעריב, 10 בפברואר 1963
↑  שמעוני, עמ' 528
↑  ראשי הבעת' הסורי ששהו בבגדאד נעצרו ומוחזקים כבני ערובה, דבר, 19 בנובמבר 1963
↑  שמעוני, עמ' 530
↑  צבא מצרי סיכל הפיכה בעיראק, דבר, 10 בספטמבר 1964
↑  נאצר ועארף חתמו הסכם איחוד חדש, דבר, 27 במאי 1964
1 2  שמעוני, עמ' 284
↑  נשיא עיראק עארף נהרג בתאונת מטוס, מעריב, 14 באפריל 1966
↑  שמעוני, עמ' 533
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278713005171  BnF: cb15038846x (data)  GND: 129794724  ISNI: 0000 0000 2874 5670  LCCN: n88242535  NTA: 089173023  VIAF: 35544857   WorldCat (עם VIAF): 35544857 
עארף, ביחד עם נשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, נשיא ברית המועצות ניקיטה חרושצ'וב ונשיא תימן, עבדאללה א-סלאל בעת חנוכת סכר אסואן בשנת 1964
עזבת צרטה

בית ארבעת המרחבים בעזבת צרטה. ברקע חלק מפארק התעשייה אפק
שלט הסבר על עזבת צרטה
ה"מחצבה" למרגלות התל
בור ששימש כממגורה
שלט הסבר על קרב אבן העזר באתר עזבת צרטה
עִזְבְּת צַרְטַה הן חורבות יישוב קדום קטן ואתר ארכאולוגי ביער ראש העין, בין ראש העין וכפר קאסם, ולא הרחק מן העיר הקדומה אפק.
האתר וממצאיו

מקור השם עזבת צרטה הוא בכך שהמקום היה עזבה, יישוב עונתי ששימש את הפלאחים בזמן החריש והקציר. יישוב זמני זה שכן כנראה על קרקע שהייתה שייכת לכפר הערבי סרטא, הנמצא ליד ברקן כ-13 קילומטרים מזרחית לראש העין, או שעובדה על ידי אנשיו.
בחפירות ארכאולוגיות שערכו באתר בשנים 1975–1977, על ידי פרופ' משה כוכבי וישראל פינקלשטיין מאוניברסיטת תל אביב, בשיתוף פרופ' משה גרסיאל מאוניברסיטת בר-אילן, בפרויקט משותף של שתי האוניברסיטאות, נמצאו שרידים מן המאה ה-10 לפנה"ס ומתקופות קדומות יותר, וזוהו ביישוב שלוש תקופות התיישבות מימי ההתיישבות הישראלית. בין היתר נמצא במקום בית ארבעת המרחבים, וממגורות המעידות על כלכלתו. התושבים בו חיו כנראה חיים חקלאים ראשונים, וייתכן נוודיים-למחצה.
באתר נמצאה כתובת המכונה "כתובת אבן העזר" והיא נרשמה על אוסטרקון ומכילה את כל אותיות האלף-בית בכתב שקדם לכתב העברי הקדום, בגרסת האלפבית הפרוטו-כנעני. לכתובת חשיבות בחקר האלפבית העתיק בשימושו בקרב עם ישראל בתקופת ההתנחלות, בהיותו הכתובת הישראלית הקדומה ביותר שנמצאה עד כה.
בשנת 2007 שופץ האתר על ידי תלמידי בית הספר "אפק" שבראש העין בשיתוף הקרן הקיימת לישראל. לאתר נוסף שילוט חדש, המסביר את הממצאים שנמצאו במקום.
אבן העזר

יש המזהים את עזבת צרטה עם היישוב אבן העזר המוזכר במקרא, ונמצא בה ממצא המזוהה כ"אבן העזר", אך קיימת מחלוקת מחקרית בנוגע לזיהוי זה. ייתכן שאבן העזר נקראה על שמו של 'עזר' שהיה מגדולי שבט אפרים ששכן באזור.
לפי המתואר בספר שמואל א' פרק ד', יצאו בני ישראל למלחמה בפלשתים, כשהם חונים במקום המכונה "האבן העזר" ואילו הפלשתים חונים באפק. מן הטקסט המקראי לא ברור אם הייתה זו מלחמת מגן נגד תוקפנות פלשתית או להפך, אך ככל הנראה הייתה ההתנגשות תוצר של ניסיונם של העברים יושבי הר אפרים להשתחרר מכבלי השלטון הפלשתי.
בקרב הראשון הובסו בני ישראל ואיבדו כארבעת אלפים איש. כדי לתקן את תוצאות הקרב הם נשאו עמם לקרב השני את ארון הברית ממקום שבתו בשילה, שם שכן המשכן. רוחם של הפלשתים נפלה, אך הם התעודדו בקריאה "התחזקו והיו לאנשׁים פלשׁתים פן תעבדו לעברים כאשׁר עבדו לכם והייתם לאנשׁים ונלחמתם," יצאו והביסו את בני ישראל פעם נוספת והפעם הפילו מישראל "שלושים אלף רגלי" ואף לקחו את ארון הברית בשבי. הידיעה על האסון ועל מות בניו, חפני ופנחס, הביאה למותו של עלי הכהן. שמואל הנביא מוזכר בתחילת הסיפור, אך לא במהלכו, דבר המצביע על כך שהקרב נערך לפני הפיכתו של שמואל למנהיג. ככל הנראה הוליד הקרב את חורבנה של שילה והמשכן ששכן בה. חורבן המקום בו משערים ששכנה שילה (חרבת סֵילוּן בהר המרכזי) מתוארך לאמצע המאה ה-11 לפנה"ס, ומקובל לייחס את חורבנו לפלשתים.
הקרב באבן העזר נחשב לנקודת מפנה במאבק בין ישראל לפלשתים ומסמן ככל הנראה את ראשיתה של תקופה בה הצליחו הפלשתים לחדור מזרחה, אל עומק נחלת אפרים ובנימין ולהגביר את שליטתם בישראל. מקום בשם "אבן העזר" מוזכר פעם נוספת בפרק ז' בספר שמואל א', כאבן זיכרון לניצחון של בני ישראל על הפלשתים במועד מאוחר יותר, אך ככל הנראה אין קשר בין שני המקומות.
לקריאה נוספת

משה כוכבי, אוסטרקון מתקופת השופטים מעזבת צרטה, ספר השנה של אוניברסיטת בר-אילן רמת-גן, תשל"ז, עמ' 30–43
ישראל פינקלשטיין, חפירות עזבת צרטה וההתנחלות הישראלית בהר, אוניברסיטת תל אביב תשמ"ג
משה גרסיאל, ישראל פינקלשטיין, The Westward Expansion of the House of Joseph in the Light of the Izbet Sartah Excavations Tel Aviv (כתב עת של המכון לארכאולוגיה באוניברסיטת תל אביב), כרך 5, 1978, עמ' 192–198
Finkelstein, I. 1986 Rosh Ha'ayin, Israel Izbet Sarta: An Early Iron Site Near' BARInternational Series, 299). Oxford
הערות שוליים

↑  דוד גרוסמן, הכפר הערבי ובנותיו, הוצאת יד יצחק בן־צבי ירושלים, 1994, בפרק:תפקידי העזבה והרכב אוכלוסייתה עמ' 46
↑  יהודה אליצור, ‏אבן העזר, באתר "דעת" 
 פרופ' יהודה אליצור, ישראל והמקרא: מחקרים גיאוגראפיים, היסטוריים והגותיים, עמוד 97.
↑  ספר דברי הימים א', פרק ז', פסוק כ"א; יהודה אליצור ויהודה קיל, אטלס דעת מקרא, מוסד הרב קוק, תשנ"ח 1998, עמ' 192.
↑  ספר שמואל א', פרק ד'
↑  יהודה אליצור, אבן העזר, באתר דעת (מתוך: "ספר זיידל" בהוצאת החברה לחקר המקרא בישראל עמ' 118-111)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546713705171  GND: 4255368-4  VIAF: 236013044   WorldCat (עם VIAF): 236013044
עבד א-לטיף א-זיאני

עבד א-לטיף בן ראשד א-זיאני (בערבית: عبد اللطيف بن راشد الزياني; נולד ב-15 באפריל 1954) הוא מהנדס ופוליטיקאי בחרייני ולוטננט גנרל לשעבר בכוחות ההגנה של בחריין המכהן, החל מפברואר 2020, כשר החוץ של בחריין.
הוא מונה לתפקיד לאחר שכיהן במשך כ-9 שנים כמזכ"ל מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ (GCC). א-זיאני היה המזכיר הכללי החמישי של המועצה והראשון בעל רקע צבאי. בינואר 2020, הוא מונה לשר החוץ של בחריין, במקומו של ח'אלד בן אחמד אאל ח'ליפה.
ביוגרפיה

זיאני נולד ב-15 באפריל 1954 במוחארק, ממלכת בחריין. הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט שבבריטניה. זיאני הוא גם בוגר התוכנית להנדסת אווירונאוטיקה בפרת, סקוטלנד (1978). בנוסף הוא בעל תואר שני בניהול לוגיסטי מהמכון הטכנולוגי של חיל האוויר האמריקאי בדייטון, אוהיו (1980). זיאני הוא בעל דוקטורט בחקר ביצועים מבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים במונטריי, קליפורניה (1986). בשנת 1988 לקח חלק בקורסי פיקוד ומטה בפורט לוונוורת', קנזס וקיבל את חרב הכבוד יחד עם התואר מאסטר לוגיסטיקן (קצין לוגיסטיקה מומחה) מצבא ארצות הברית. בשנת 2008 השתתף בתוכנית "מנהיגים בהתהוות" של אוניברסיטת הרווארד.