stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלשכה הפדרלית לחקירת תאונות אוויריות (גרמניה)

| --- | --- |


מטה הלשכה, בנמל התעופה בראונשוויג
 מידע כללי
 מדינה:  גרמניה 
 תחום שיפוט:  גרמניה
 משרד אחראי:  משרד התחבורה
 סוכנות אם:  משרד התחבורה והתשתיות הדיגיטליות 
 תאריך הקמה:  1 בספטמבר 1998 
 מנהל:  אולף קראמר
 מטה מרכזי:  בראונשווייג
 www.bfu-web.de
 
הלשכה הפדרלית לחקירת תאונות אוויריות (בגרמנית: Bundesstelle für Flugunfalluntersuchung או BFU ראשי תיבות) היא סוכנות חקירות ממשלתית בגרמניה, האחראית לניהול חקירות של אסונות תעופה בגרמניה ומתמקדת בחקירת תאונות תחבורה אזרחיות ותאונות אוויריות.
הסוכנות כפופה למשרד התחבורה הפדרלי. גרמניה המערבית הצטרפה לאמנה הבינלאומית לתעופה אזרחית הכוללת תקנים והמלצות בתחום תקריות אוויריות בשנת 1956 ובתחילה גוף החקירה היה כפוף למשרד התעופה הפדרלי (Luftfahrt-Bundesamt) לפני שהלשכה הועברה לאחריות משרד התחבורה והפכה לגוף בעל סמכויות בשנת 1998.
רקע

סעיף 26 באמנת שיקגו משנת 1944 קובע כי על החקירות להתנהל על ידי כל מדינה בה מתרחשת תאונה אווירית וגם מדינות בהן ייצרו את המטוסים שהתרסקו, יכולות ליטול חלק בחקירה, כשמטרת החקירה היא למנוע תאונות נוספות ולהגדיל את בטיחות הטיסה.
פיקוח התנועה האווירית מבוצעת על ידי גוף עליון בתחום. על מנת לעמוד בתקנים אלה הועבר חוק בגרמניה ב-26 באוגוסט 1998 שנכנס לתוקפו ב-1 בספטמבר אותה שנה ולמעשה מסמיך את הלשכה הפדרלית לחקירת תאונות אוויריות לנהל תקריות בתחום זה.
מבנה

מנהל הלשכה
יחידת החקירות
חקירת תקריות ותאונות
חטיבה 1
מעבדת הקלטת טיסה
מעבדת אווירונאוטיקה
מחלקה 2
בטיחות טיסה וטכנולוגיות מידע
מחלקה 3
אדמיניסטרציה
ראו גם

תעופה בחקירה
הערות שוליים

↑  "Entry to the office building." German Federal Bureau of Aircraft Accident Investigation. Retrieved on 1 May 2013. "Hermann-Blenk-Straße 16 38108 Braunschweig Germany" see map.
1 2  "Welcome to the website of the German Federal Bureau of Aircraft Accident Investigation." German Federal Bureau of Aircraft Accident Investigation. Retrieved on 29 March 2015.
↑  "Federal Bureau of Aircraft Accident Investigation." משרד התחבורה הפדרלי. Retrieved on 22 January 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 5309482-7  VIAF: 140441221   WorldCat (עם VIAF): 140441221
המודל הטיכוניאני

בתרשים זה של המודל הטיכוניאני האובייקטים במסלולים הכחולים (השמש והירח) נעים סביב הארץ. האובייקטים במסלולים האדומים (כוכבי הלכת נעים סביב השמש. מסביב נמצאים כוכבי השבת.
המודל הטיכוניאני או המערכת הטיכונאנית היא דגם של מערכת השמש שפרסם האסטרונום הדני טיכו ברהה בסוף המאה ה-16, המשלב את מה שהוא ראה בתור היתרונות המתמטיים של השיטה הקופרניקאית עם היתרונות הפילוסופיים וה"פיזיים" של השיטה התלמית. ייתכן שהמודל נוצר בהשראת ולנטין נאבות ופול וויטיץ', מתמטיקאי ואסטרונום שלזים. מודל קוסמולוגי דומה הוצע באופן עצמאי במסכת האסטרונומית ההינדית Tantrasamgraha (בערך 1500 לספירה) על ידי Nilakantha Somayaji מבית הספר לאסטרונומיה ומתמטיקה בקראלה.
מבחינה רעיונית זהו מודל גיאוצנטרי, או ליתר דיוק גיאו-הליוצנטרי: כדור הארץ נמצא במרכז היקום, השמש והירח והכוכבים מסתובבים סביב כדור הארץ, וחמשת כוכבי הלכת האחרים מסתובבים סביב השמש. יחד עם זאת, תנועות כוכבי הלכת שוות מבחינה מתמטית לתנועות במערכת ההליוצנטרית של קופרניקוס תחת טרנספורמציה של קואורדינטות פשוטה, כך שכל עוד אין חוק כוח שיסביר מדוע כוכבי הלכת זזים כמתואר, אין סיבה מתמטית להעדיף את המערכת הטיכונית או הקופרניקאית.
ברהה התנגד לקביעה שכדור הארץ סובב סביב השמש. הוא לא התעלם מהדוגמות הדתיות והפילוסופיות שתמכו במודל הגאוצנטרי, אך בעיקר תנועת כדור הארץ לא הסתדרה עם התצפיות שלו – אילו היה כדור הארץ נע היה צריך להיווצר היסט במיקום שלנו אל מול הכוכבים, אך הוא לא הצליח לזהות שום שינוי במיקומנו היחסי. למעשה היסט שכזה קיים, אך הכוכבים כל כך רחוקים (שנות אור לפחות) שהשינוי בזווית קטן מכדי להיות נראה לעין בלתי מזוינת וטלסקופ שמסוגל לזהות היסט זה הופיע רק במאה ה-19. ברהה ואסטרונומים בני זמנו לא יכלו להעלות על דעתם עד כמה הכוכבים רחוקים, ולכן קבע ברהה כי כדור הארץ אינו נע.
למרות זאת, תצפיות אחרות סתרו את האפשרות שכוכבי הלכת סובבים את כדור הארץ. כך לדוגמה המסלולים של מאדים והשמש אמורים להתנגש אם שני הגורמים השמימיים נעים סביב כדור הארץ (ראה תרשים). בהסתמך על ממצאים אלו שכלל ברהה מערכת שהוצעה על ידי נילקנטה סומיאג'י, אסטרונום הודי, כמאה שנים מוקדם יותר. במערכת של ברהה השמש והירח סובבים את כדור הארץ, אך חמשת כוכבי הלכת (הידועים אז) סובבים סביב השמש. שאר הכוכבים קבועים, כפי שהיה מקובל עד אז, אף על פי שברהה עצמו הוכיח על ידי הנובה של 1572 שעולם הכוכבים הקבועים אינו בלתי משתנה.
יוהאנס קפלר השתמש בתצפיותיו של ברהה עצמו כדי להוכיח שתנועת כוכבי הלכת היא למעשה אליפטית, וגרסה מעודכנת של המודל הטיכוניאני עם תנועת כוכבים אליפטית אומצה על ידי הכנסייה.
חוקי התנועה של אייזק ניוטון שפורסמו במאה ה-17 הפריכו את המודל טיכוניאני מבחינה תאורטית, כיוון שלא ייתכן שמערכת השמש סובבת סביב מסה כה קטנה כמו כדור הארץ, אך הכנסייה קיבלה את המודל ההליוצנטרי רק לאחר פרסום תצפיותיו של ג'יימס בראדלי במאה ה-18, אשר זיהה היסט אל מול הכוכבים.
הערות שוליים

↑  Ramasubramanian, K. (1994), "Modification of the earlier Indian planetary theory by the Kerala astronomers (c. 1500 AD) and the implied heliocentric picture of planetary motion", Current Science 66: pp. 784–90
↑  http://dd.dynamicdiagrams.com/wp-content/uploads/2011/01/orrery_2006.swf יש ללחוץ על Tychonian מימין למטה
האוניברסיטה האקדמית של אובו

| --- | --- |


הבניין הראשי של האוניברסיטה האקדמית של אובו
 אוניברסיטה
 תקופת הפעילות:  1918–הווה (כ־106 שנים) 
 בעלי תפקידים
 רקטור:  Mikael Lindfelt 
 מיקום
 מדינה:  פינלנד פינלנד
 קואורדינטות:  60°27′14″N 22°16′43″E﻿ / ﻿60.453888888889°N 22.278611111111°E﻿ / 60.453888888889; 22.278611111111
 www.abo.fi
  (למפת דרום-מערב פינלנד מוגדלת) טורקוהאוניברסיטה האקדמית של אובו(למפת דרום-מערב פינלנד רגילה) טורקוהאוניברסיטה האקדמית של אובו
 
ספרייה באוניברסיטה האקדמית של אובו
האוניברסיטה האקדמית של אובו (בשוודית: Åbo Akademi) היא אוניברסיטה ציבורית שנוסדה בשנת 1918 בטורקו (בשוודית: Åbo) שבדרום-מערב פינלנד, שבה שפת הלימוד היא שוודית. האוניברסיטה חברה בקבוצת קוימברה.
זו אחת משתי האוניברסיטאות של העיר טורקו, לצד אוניברסיטת טורקו. צוות האוניברסיטה מנה בשנת 2022, 1,200 איש, מתוכם 700 אנשי סגל העובדים בהוראה ובמחקר. למדו בה כ־5,900 סטודנטים לתואר ראשון בקמפוסים שבטורקו ובוואסה. בנוסף למדו 800 סטודנטים לתארים מתקדמים. הפקולטה הפדגוגית של האוניברסיטה נמצאת בוואסה.
אין לטעות בין האוניברסיטה האקדמית של אובו לאקדמיה המלכותית של אובו, אשר נוסדה בשנת 1640, אך עברה להלסינקי לאחר השריפה הגדולה של טורקו ב־1827 והיום ידועה כאוניברסיטת הלסינקי.
פקולטות ומחלקות

פקולטות האוניברסיטה האקדמית של אובו כוללות:
הפקולטה לאמנות, פסיכולוגיה ותאולוגיה - בפקולטה מוצעות תוכניות בתחומים תרבות, היסטוריה, פילוסופיה, פסיכולוגיה, תאולוגיה וספרות.
הפקולטה למדעים והנדסה - בין המקצועות הנלמדים בפקולטה נכללים כימיה, גאולוגיה, ביולוגיה ימית, טכנולוגיות מידע, מתמטיקה, רוקחות ועוד.
הפקולטה לחינוך ומדעי הרווחה - בפקולטה ניתן ללמוד ולחקור תחומים בחינוך, מדעי הבריאות, פסיכולוגיה התפתחותית ועוד. מוצעים גם מסלולים בינלאומיים בשפה האנגלית.
הפקולטה למדעי החברה, עסקים וכלכלה - בין תחומי המחקר בפקולטה נכללים התנהגות צרכנים, זכויות אדם, מודלים עסקיים, שיווק, בחירות ועוד.
הערות שוליים

↑  About Åbo Akademi University, אתר האוניברסיטה האקדמית של אובו (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257332605171  PLWABN: 9810615718105606  BIBSYS: 90108700  BNE: XX136501  BnF: cb11884812h (data)  CiNii: DA02582654  GND: 1002131-0  ISNI: 0000 0001 2235 8415  LCCN: n78095695  LNB: 000088769  NKC: ko2009524857  NLA: 35721995  NLG: 104964  NSK: 000662961  RERO: 02-A000194248  SELIBR: 260661  SUDOC: 026638924  VIAF: 136658595   WorldCat (עם VIAF): 136658595
המספריים של אדוארד

| --- | --- |

כרזת הסרט המקורית
 בימוי:  טים ברטון 
 הופק בידי:  טים ברטון, דניס די נובי 
 תסריט:  קרוליין תומפסון
 עריכה:  ריצ'רד הלסיי 
 שחקנים ראשיים:  ג'וני דפ וינונה ריידר דיאן ויסט אלן ארקין וינסנט פרייס אנטוני מייקל הול
 מוזיקה:  דני אלפמן 
 צילום:  סטפן צ'פסקי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  6 בדצמבר 1990 
 משך הקרנה:  105 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט חג המולד, סרט דרמה, סרט פנטזיה, סרט אגדות 
 תקציב:  20,000,000‏$
 הכנסות:  86,024,005‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   edwardscissorhands
 פרסים:  פרס הוגו להצגה הדרמטית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
המספריים של אדוארד (באנגלית: Edward Scissorhands, בתרגום חופשי: "אדוארד ידי מספריים") הוא סרט אגדה גותי של טים ברטון משנת 1990 מסוגת פנטזיה, דרמה קומית ורומנטיקה. לדבריו של ברטון, הסרט מתייחס, במידה מסוימת, אל מה שהרגיש כנער מתבגר, וכן אל יצירתה של מרי שלי - "פרנקנשטיין". בסרט בולט העיצוב הגותי, אשר מופיע ברבים מסרטיו של ברטון.
אדוארד הוא ילד "פינוקיו", שנוצר על ידי מדען קשיש (וינסנט פרייס) בטירה אפלה, אך המדען מת לאחר שחווה התקף לב ולא הספיק להשלים את אדוארד, כך שהוא נותר לבדו בטירה, עם מספריים ענקיים וחדים במקום ידיים רכות ועדינות. פג בוגס (דיאן ויסט), אישה טובת לב מהפרבר הסמוך לטירה, מוצאת את אדוארד ואוספת אותו לביתה כאם מאמצת, ושם הוא מנסה להתמודד עם העולם והחברה "הרגילים".
ברטון הציג את הדמות בתור עצמו כילד חריג בפרבר אמריקאי - ודבר זה מורגש בסרט, שלדעת רבים הוא האישי והטוב עד כה מבין כל סרטיו. לכאורה נראה הסרט כאגדה חביבה, בנאלית ונאיבית לילדים ותו לא, אבל מתחת למעטפת זו, זוהי אלגוריה על החברה - ובפרט החברה האמריקאית - ויחסה כלפי החריג. בתפקיד הראשי משחק ג'וני דפ כאדוארד התמים. המוזיקה היא של המלחין דני אלפמן, שהרבה לעבוד עם ברטון.
צוות השחקנים הראשי

ג'וני דפ - אדוארד ידי מספריים.
דיאן ויסט - פג בוגס, קוסמטיקאית המאמצת את אדוארד.
אלן ארקין - ביל בוגס, בעלה של פג.
וינונה ריידר - קים בוגס, בתם של פג וביל, נערה.
רוברט אוליביירי - קווין בוגס, בנם של פג וביל ואחיה של קים.
אנטוני מייקל הול - ג'ים, החבר הקנאי והאלים של קים.
קתי בייקר - ג'ויס מונרו, רווקה מפתה.
אולן ג'ונס - אזמרלדה, נוצרית קנאית העוינת את אדוארד ורואה בו שיקוץ.
וינסנט פרייס - ממציא, המדען שיצר את אדוארד ומת מהתקף לב לפני שהספיק להשלים אותו.
הערות שוליים

↑  סרטים חדשים - המספריים של אדוארד, חדשות, 5 ביולי 1991
↑  Salisbury, Mark; Burton, Tim (2006). Burton on Burton. Faber and Faber. ISBN 0-571-22926-3., P84
| יצירותיו של טים ברטון |
| --- | --- | --- |
| סרטים באורך מלא | ההרפתקה הגדולה של פי ווי הרמן (1985) • ביטלג'וס (1988) • באטמן (1989) • המספריים של אדוארד (1990) • באטמן חוזר (1992) • אד ווד (1994) • הפלישה ממאדים (1996) סליפי הולו (1999) • כוכב הקופים (2001) • סיפורי דגים (2003) • צ'ארלי בממלכת השוקולד (2005) • חתונת הרפאים (2005) • סוויני טוד: הספר השטן מרחוב פליט (2007) • אליס בארץ הפלאות (2010) • צללים אפלים (2012) • פרנקנוויני (2012) • עיניים גדולות (2014) • המעון של מיס פרגרין לילדים משונים (2016) • דמבו (2019) • ביטלג'וס ביטלג'וס (2024) |  |
| סרטים קצרים | האי של דוקטור איגור (1971) • מתקפת מפלצת הסלרי (1979) • וינסנט (1982) • הנזל וגרטל (1983) • פרנקנוויני (1984) • ‏Stainboy‏ (2000) |  |
| סדרות טלוויזיה | ונסדיי (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7678459-9  SUDOC: 17854793X  VIAF: 211753619   WorldCat (עם VIAF): 211753619 
אדוארד ידי מספריים (ג'וני דפ) וקים בוגס (וינונה ריידר) מתחבקים בביתם בשעה שהוא נרדף על ידי ההמון הזועם.
האוניברסיטה האמריקאית של הקריביים

| --- | --- |


 אוניברסיטה
 תקופת הפעילות:  1985–הווה (כ־39 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  האיטי האיטי
 קואורדינטות:  18°12′48″N 73°45′17″W﻿ / ﻿18.2134°N 73.7547°W﻿ / 18.2134; -73.7547
 www.auceducation.org
 he
 
האוניברסיטה האמריקאית של הקריביים (באנגלית ובצרפתית: American University of the Caribbean; בראשי תיבות: AUC) היא אוניברסיטה, הממוקמת בלה קאיה שבהאיטי. האוניברסיטה הוקמה בשנת 1983, כמוסד ללא כוונת רווח המאורגן אך ורק למטרות חינוכיות ומדעיות.
האוניברסיטה פתחה את שעריה והחלה בתוכניות הוראה בשנת 1986.
בשנת 1989, עברה האוניברסיטה למקומה הנוכחי ולקמפוס מרווח של כ-5,700 מ"ר, שבנייתו מומנה על ידי אגודת בתי הספר ובתי החולים האמריקאים בעולם.
ראו גם

אוניברסיטת קיסקייה
הערות שוליים

1 2 3  About AUC – American University of the Caribbean-Haiti (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוניברסיטאות ומכללות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 תחום שיפוט:  הרשות הפלסטינית
 תאריך הקמה:  1993 
 מטה מרכזי:  רמאללה 
 pcbs.gov.ps
 
הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה (בערבית: الجهاز المركزي للإحصاء الفلسطيني) היא הגוף האחראי לאיסוף ניתוח והצגה של מידע סטטיסטי מטעם הרשות הפלסטינית. הלשכה הוקמה בשנת 1993 על ידי חסן אבו ליבדה כלשכה סטטיסטית עצמאית. בשנת 2000 חוקק "חוק הסטטיסטיקה הכללי", שאושר על ידי יאסר ערפאת, אשר נתן ללשכה מעמד רשמי. הלשכה מפרסמת מדי שנה נתונים סטטיסטיים עדכניים על האוכלוסייה הפלסטינית.
המשרד הראשי של הלשכה נמצא במרכז רמאללה.
פעילויות

הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה מפרסמת מדי שנה נתונים סטטיסטיים עדכניים על האוכלוסייה הפלסטינית. מפקד האוכלוסין הפלסטיני הראשון נערך בשנת 1997. המפקד גרם למחלוקת עם ישראל עקב הניסיון הפלסטיני לשלב את מזרח ירושלים במפקד, שישראל התנגדה לו. תוצאות המפקד הראו כי בגדה המערבית (כולל מזרח ירושלים) חיו 1.9 מיליון פלסטינים, בעזה כמיליון, ובסך הכל כ-2.9 מיליון פלסטינים בתחומי שטחים אלו. בשנת 2007 נערך מפקד שני, ובו הסוקרים פקדו גם חלק מתושבי מזרח ירושלים. שני מפקדי האוכלוסין נעשו בפיקוח ממשלת נורווגיה.
הלשכה גם עוקבת אחר מדדים שונים בשטחי הרשות: מדד המחירים לצרכן, מדד תשומות הבנייה, מדד עבודות דרך, מדד תשתיות המים ומדד תשתיות הביוב. בנוסף לסטטיסטיקה כללית מבצעת הלשכה פרויקטים מיוחדים. לדוגמה, בשנת 2003 פרסמה הלשכה דו"ח מיוחד בשם "השפעת חומת ההפרדה על המקומות הסמוכים לה". בין הדו"חות שפורסמו בשנת 2014 אפשר למצוא דו"ח על ביטחון תזונתי, דו"ח על רישיונות בניה, דו"ח על תשתית התיירות בשטחי הרשות, דו"ח על מגוון ביולוגי ודו"ח על שילוב הנוער הפלסטיני בשוק העבודה.
חילוקי דעות על נתוני הלשכה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. לא מוצגות ההנחות השונות המובילות לפער בסטטיסטיקות.
"מרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים" כינס בשנת 2005 צוות חוקרים אמריקני-ישראלי בראשות בנט צימרמן שנועד להעריך את מקורותיהם ואמינותם של דיווחי הלשכה המרכזית הפלסטינית לסטטיסטיקה בעניין גודל האוכלוסייה הפלסטינית, בין הירדן לים. על פי מסקנות הצוות:
בסיס הנתונים של מפקד האוכלוסין הפלסטיני 1997 מנופח, משום שנכללו בו 325,000 פלסטינים שאינם חיים בשטח הרשות, חלקם מזה שנים רבות. בפברואר 1998 הודה חסן אבו ליבדה, מנהל הלשכה דאז, במסיבת עיתונאים באל-בירה, בעיוות נתוני המפקד: "פקדנו 325,000 אנשים המתגוררים מחוץ לאדמות פלסטין זה יותר משנה".
בסיס הנתונים כולל פעם נוספת את 210,000 הערבים ממזרח ירושלים שכבר נמנו במפקד הישראלי.
יש בו גידול בלתי מוסבר של 113,000 נפש לעומת רשומות הלמ"ס הישראלי המעודכנות לשנת 1995, שזכו לאישוש ועדת הבחירות המרכזית של הרשות הפלסטינית מ-2005. הועלה חשד שמא הנתונים סולפו בכוונה כדי להציג את האוכלוסייה הפלסטינית כגדולה בהרבה מכפי שהיא במציאות.
תחזיות המודל של הלשכה הפלסטינית בנוגע לילודה והגירה על בסיס מפקד 1997, לא התממשו בשנה כלשהי בין 1997 ל-2004, בהשוואה לדיווחי אמת על לידות פטירות והגירה של משרדים רשמיים פלסטינים וישראלים.
צוות החוקרים בראשות צימרמן העריך את גודל האוכלוסייה הפלסטינית בין הירדן לים ב-2.49 מיליון נפש בלבד (נכון ל-2004) לעומת 3.83 מיליון נפש על-פי האומדן הפלסטיני, פער של 1.34 מיליון נפש - סלע מחלוקת הידוע בשם "פער המיליון".
הלשכה הפלסטינית לסטטיסטיקה דחתה את טענות הצוות הישראלי וטענה שהמחקר מוטה פוליטית. סרג'ו דלה-פרגולה ביקר גם הוא את צוות החוקרים האמריקאי-ישראלי ואמר שניתן להניח כי מניעיהם של מבצעי המפקד הפלסטיני מקצועיים, אך גם להערכתו גודל האוכלוסייה הפלסטינית נמוך מזה שפרסמה הלשכה הפלסטינית לסטטיסטיקה.
פרופ' ארנון סופר פרסם, עם יניב גמבש, מסמך בשם "תעתועי פער המיליון", שמתייחס לטענות צוות החוקרים האמריקני-ישראלי. על פי סופר, ממצאי הלשכה הפלסטינית לסטטיסטיקה הם מדויקים, ולפיהם בגדה המערבית חיים 2.7-2.6 מיליון פלסטינים, וברצועת עזה כ-1.7 מיליון פלסטינים. תגובתו של יורם אטינגר לארנון סופר וגמבש התפרסמה ב-2008 במסמך "ארנון סופר טועה ומטעה".
מנהלי הלשכה

ד"ר חסן אבו ליבדה, 1993–2005
ד"ר לואי שאבנה, 2005–2010
אולה עוואד, 2011 ואילך
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין הפלסטיני הראשון (1997), בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית).
↑  Population, Housing and Establishment Census 2007—Census Final Results Population Report Palestinian Territory English) section), PCBS, March 2012
↑  ניר יהב‏, מפקד אוכלוסין פלסטיני ראשון מאז 97', באתר וואלה, 17 באוקטובר 2007 
עמירה הס, הארץ‏, האוכלוסייה הפלסטינית בגדה גדלה ב-30%, באתר וואלה, 9 בפברואר 2008 
 תוצאות מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2007, אתר הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה  (בערבית) (באנגלית)
1 2   ניר חסון, מסמך רשמי מראה כי 2.6 מיליון פלסטינים מתגוררים בגדה, באתר הארץ, 30 ביוני 2013
1 2 3  פער המיליון: האוכלוסייה הערבית בגדה המערבית ורצועת עזה
↑  Palestinian Demographic Manipulation, יורם אטינגר, 26 ביולי 2016.
↑  "לדעתי, מפקד האוכלוסין חשוב כמו האינתיפאדה... זוהי אינתיפאדה אזרחית", הצהיר חסן אבו ליבדה בריאיון לניו יורק טיימס ב-11.12.1997
↑  The 1.5 Million Population Gap, The American Enterprise Institute for Public Policy Research (AEI), January 10, 2005. 
 מייקל וייז, רוברטה זייד, בנט צימרמן, ‏דמוגרפיה, תכלת 25, סתיו התשס"ז 2006
↑  Statement by PCBS' President Mr. Luay Shabaneh:Some Israeli-American researchers are insisting to misuse official statistics for political purposes, March 3, 2006.
↑  מאמר תגובה של דלה-פרגולה ותגובה לתגובה מאת צוות החוקרים (באנגלית)
↑  [
https://theettingerreport.com/פרופסור-ארנון-סופר-טועה-ומטעה/?lang=he ארנון סופר טועה ומטעה]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256696205171  GND: 10023096-9  ISNI: 0000 0001 0688 6541  LCCN: no2001032500  VIAF: 240294167   WorldCat (עם VIAF): 240294167
המודל הטהור של הבירוקרטיה

המודל הטהור של הבירוקרטיה, שניסח מקס ובר, מתאר את העקרונות לפיהם בנויה בירוקרטיה.
בין העקרונות:
מקס ובר
חלוקת אחריות (דיפרנציאציה) קבועה בין בעלי תפקידים בעלי הכשרה פורמלית לתפקידם, על פיה לכל אדם אחריות חלקית ביותר והוא אינו נדרש להכיל את שאר חלקי המערכת. במובן זה קיימת דיפרנציאציה אופקית (חלוקה בין עובדים שעוסקים בתחומים שונים) ודיפרנציאציה אנכית (חלוקה בין ממונים, שרצונם בביצוע העבודה, לכפופים, שרצונם בתגמול).
היררכיה מעמדית ברורה, התואמת את עיקרון האחידות – לכל עובד ממונה ישיר אחד בלבד.
קיום מערך חוקים אבסטרקטיים רשומים וסופיים, מדויקים ורציונליים, שאינם ניתנים לשינוי על פי שיקולי רגע. חוקים אלו הם אוניברסליים – אינם תלויים באופיים ותכונותיהם של בני האדם המעורבים בהם.
אימפרסונליות: אין חשיבות לאישיות, לתודעתו ולרגשותיו המסוימים של האדם העוסק בבירוקרטיה, וההירארכיה הביורוקרטית מורכבת אך ורק מחוקים ומשרות פורמליים.
מומחיות של העובדים בתחום הבירוקרטיה, ותפישתם אותה כקריירה אישית הדורשת את מרב זמנם.
הפרדה של רכוש המערכת ביורוקרטית מרכושם של העובדים בה, המונעת ניגודי אינטרסים מסוימים.
המילה "טהור" מציינת שמדובר במודל אידיאלי. במציאות, רק לעיתים נדירות יציג ארגון נתון את כל העקרונות. כך שאם חוקרים ארגון ומאפיין אחד או יותר מאלו המתוארים לעיל חסר, עדיין אין זה שולל את עובדת היותו ארגון ביורוקרטי.
ראו גם

מונחים במבנה ארגוני
לקריאה נוספת

יהודה שנהב, אידאולוגיות ניהול בעידן הרציונליות, 1991.
המספר (מועדון קרב)

| --- | --- |
 שם ספר:  מועדון קרב
 שם סרט:  מועדון קרב (סרט)
 יוצרים:  צ'אק פלאניוק 
 גילום הדמות:  אדוארד נורטון
 מידע
 אזרחות:  ארצות הברית 
 
המספר הוא דמות בדיונית והפרוטגוניסט וגם האנטגוניסט הראשי ברומן "מועדון קרב" מאת צ'אק פלאניוק משנת 1996, בעיבוד הקולנועי מ-1999, ובספרי הקומיקס "מועדון קרב 2" ו"מועדון קרב 3". הדמות מתוארת כסובל מאינסומניה ובעלת אישיות מפוצלת. במהלך היום, הוא מופיע כדמות חסרת שם שניתן לכנותה "כל-אדם" (בזיכוי הסרט הוא נקרא "המספר"), ואילו בלילות, במהלך התקפי האינסומניה שלו, הוא הופך לטיילר דרדן הכריזמטי והכאוטי.
בשנת 2008 נבחר טיילר על ידי מגזין אמפייר לדמות הקולנועית הגדולה בכל הזמנים, זמן קצר לאחר ש"מועדון קרב" נבחר על ידי קוראי המגזין לסרט העשירי הטוב ביותר בכל הזמנים.
הופעות > רומנים > המרדף אחר אושר (1995)

המספר הופיע לראשונה בסיפור קצר בן שבעה עמודים באסופת הסיפורים "Pursuit of Happiness" משנת 1995. סיפור זה הפך מאוחר יותר לפרק שש ברומן "מועדון קרב", שפורסם בשנת 1996.
הופעות > רומנים > מועדון קרב (1996)

רומן משנת 1996, המספר מתואר כאדם ממוצע מהמעמד הבינוני המועסק בחברת רכב לא מזוהה, בה הוא בודק תאונות רכב כדי להחליט אם דגם מסוים צריך להיקרא לתיקון. הוא סובל מאינסומניה ודיכאון ומתחיל לבקר בקבוצות תמיכה לחולים במחלות שאינו סובל מהן בעצמו. הביקורים הללו מאפשרים לו חוויית קתרזיס, שמסייעת לו לישון. כאשר מתחזה בשם מרלה סינגר מתחילה להופיע בקבוצות, תחושת האופוריה שלו נשברת והאינסומניה חוזרת.
המספר פוגש את טיילר דרדן בטיסה, ועובר לגור איתו לאחר שהדירה שלו נהרסת בפיצוץ מסתורי. השניים מקימים את "מועדון קרב", מפגש שבועי בו הם וגברים נוספים נלחמים קרב מגע. לאחר שמרלה מתקשרת לדירתם ומאיימת להתאבד, היא מתחילה רומן עם טיילר, מה שמבלבל את המספר. טיילר מקים ארגון דמוי כת בשם "פרויקט מהומה" כדי לקדם את רעיונותיו האנטי-צרכניים. עם הזמן המספר מתחיל להרגיש אי-נוחות מפעולותיו ההרסניות של הארגון.
המספר מגלה שהוא וטיילר הם למעשה אותו אדם, ותודעתו יצרה אישיות חדשה שיכולה לברוח מהבעיות שפקדו את חייו. טיילר מתכנן להרוס גורד שחקים ומוזיאון לאומי באמצעות פצצות תוצרת בית, ולמות יחד עם המספר כשהוא הופך לקדוש מעונה. המספר מנסה לעצור את טיילר ובסופו של דבר מטפס לגג הבניין, שם טיילר מחזיק אותו באיומי אקדח. כשהמרלה מגיעה לגג עם אחת מקבוצות התמיכה, טיילר נעלם, משום שהוא היה "הזיה שלו, לא שלה".
עם היעלמותו של טיילר, המספר מחכה לפיצוץ שימית אותו, אך הפצצה אינה פועלת משום שטיילר ערבב קרוסין בחומר הנפץ. המספר יורה בעצמו, שורד ומגיע לבית חולים פסיכיאטרי. הוא מאמין שהוא נמצא בגן עדן ומדמיין ויכוח עם אלוהים על טבע האדם. הרומן מסתיים כשהמספר פוגש בעובדי בית החולים, שהם למעשה חברי "פרויקט מהומה".
המספר אינו נקרא בשם ברומן, אך לעיתים מכונה "ג'ק", בשל ציטוטים כגון "אני הוא [שם האיבר] של ג'ק". ציטוטים אלו מתייחסים לקריאת המגזין Reader's Digest, שבו איברי הגוף מתארים את עצמם בגוף ראשון.
ראו גם

הפרעת זהות דיסוציאטיבית
המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד
הערות שוליים

↑  Sciretta, Peter (1 בדצמבר 2008). "Empire's The 100 Greatest Movie Characters of All Time". SlashFilm. נבדק ב-6 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Linny Stovall, ed. (ביוני 1995). Pursuit of Happiness: A Left Bank Book (First ed.). Blue Heron Publishing. ISBN 0936085304. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Chuck Palahniuk (17 באוגוסט 1996). Fight Club: A Novel (1st ed.). W. W. Norton & Company. ISBN 0393039765. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Palahniuk, Fight Club, 1999, p. 195.
הנאום הסודי (ספר)

| --- | --- |
עטיפת הספר בעברית
עטיפת הספר בעברית
 מידע כללי
 מאת:  טום רוב סמית 
 שפת המקור:  אנגלית 
 תורגם לשפות:  גרמנית, יפנית, צרפתית, עברית, ועוד
 סוגה:  רומן ריגול, הארד בוילד 
 הוצאה
 הוצאה:  גרנד סנטרל פבלישינג 
 תאריך הוצאה:  2009 
 מספר עמודים:  440
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כתר
 תאריך:  2011
 תרגום:  הדסה הנדלר
 סדרה
 ספר קודם:  ילד 44
 הספר הבא:  סוכן מספר 6
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002907868
 
הנאום הסודי (באנגלית: The Secret Speech) הוא הספר השני בטרילוגיית לב דמידוב מאת הסופר הבריטי טום רוב סמית.
זהו המשך לספר ילד 44, ומבוסס על המהפכה שבאה בעקבות הנאום הסודי שנשא ניקיטה חרושצ'וב בליל ה-24–25 בפברואר 1956, נאום בו הוקיע את סטלין על הפשעים שביצע נגד עמו.
שם הספר מתייחס לנאומו של מנהיג ברית המועצות ניקיטה חרושצ'וב ב-1956, שהודה בפשעיו של סטלין. הספר ממשיך לפתח את הנושא שהחל בעבודתו הראשונה של סמית'. הלאומיות של לב מתפתחת כמיקרוקוסמוס של המהפכה החברתית במדינה. הספר משמש המחשה טובה לסכסוך הפנימי שחשו האזרחים בתקופת שלטונו של סטלין. במהלך שני הספרים, סמית מפתח את הבנתו של גיבורו את המשפחה. בספר מופיעות שוב בנותיהם של האיכרים ההרוגים מהספר הראשון. מתפתח סכסוך המסייע להמחיש בפני הקורא את הנושאים שהוצגו במהלך שחרור האסירים הפוליטיים לאחר מות סטלין.
הנהר (סרט, 1984)

| --- | --- |
כרזת הסרט הנהר (1984)
כרזת הסרט הנהר (1984)
 בימוי:  מרק ריידל 
 הופק בידי:  רוברט קורטז, אדוארד לואיס
 תסריט:  רוברט דילון, ג'וליאן בארי
 עריכה:  סידני לוין 
 שחקנים ראשיים:  מל גיבסון סיסי ספייסק  סקוט גלן
 מוזיקה:  ג'ון ויליאמס 
 צילום:  וילמוש ז׳יגמונד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 בדצמבר 1984
 משך הקרנה:  122 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  18,000,000‏$
 הכנסות:  11,500,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   river
 דף הסרט ב־IMDb
 
הנהר (באנגלית The River) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1984 בבימויו של מרק ריידל עם מל גיבסון, סיסי ספייסק וסקוט גלן בתפקידים הראשיים.
סיסי ספייסק הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, כן היה הסרט מועמד לפרס אוסקר על הצילום, המוזיקה והסאונד. כן זכה הסרט בפרס אוסקר להישגים מיוחדים על עריכת האפקטים הקוליים.