stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טובה כהן
הערות שוליים

↑  תרומה מרכזית שלה לחקר ספרות ההשכלה ולחקר כתיבת הנשים העברית מהווה האנתולוגיה (שהוציאה יחד עם פרופ' שמואל פיינר) של כתבי המשכילות העבריות, ה"מחזירה" כותבות נעלמות אלה להיסטוריה של הספרות העברית
↑  יפה ברלוביץ, היבשת האבודה של סופרות עבריות, באתר הארץ, 19 בפברואר 2007
↑  אברהם בלבן, לראות עלמה כותבת עברית, באתר הארץ, 8 בינואר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310395705171  BnF: cb14447450k (data)  GND: 1057559911  ISNI: 0000 0001 0880 2786  LCCN: n82240691  NLA: 35201160  NTA: 146696743  SUDOC: 078851866  VIAF: 24821952   WorldCat (עם VIAF): 24821952
טובה הנסן

טובה הנסן (בנורווגית: Tuva Hansen; נולדה ב-4 באוגוסט 1997) היא כדורגלנית נורווגית, המשחקת בעמדת הבלמת בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים ובנבחרת נורווגיה.
קריירת מועדונים

את קריירת הכדורגל שלה החלה הנסן ב-2012, כשהצטרפה לקבוצת הנוער של המועדון ברינה (אנ') מעיר הולדתה. ב-2013 עברה לקבוצת הנוער של המועדון קלפ (אנ'), עבורו החלה לשחק גם במדי הקבוצה הבוגרת. לקראת עונת 2014 עברה הנסן למועדון ארנה ביורנאר (אנ'), בו שיחקה לצד אחותה הגדולה הֶגֶה (אנ'). יחדיו הן חזרו לשחק במדי קלפ בעונת 2015, כשטובה דוחה הצעה מאלופת הליגה הנוורגית, לילסטרום (אנ'). בחמש העונות בהן שיחקה במדי קלפ, הגיעה הקבוצה למקומות הגבוהים בליגה מספר פעמים.
בנובמבר 2020 עברה הנסן יחד עם אליזבת' טרלנד (אנ') למועדון סאנדוויקן, יחד עמו זכתה באליפות נורווגיה בעונת 2021. במשך אותה תקופה הפכה הנסן לקפטנית של הקבוצה.
ב-1 בינואר 2023 עברה הנסן למועדון באיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים, בו חתמה על חוזה עד ליוני 2026.
קריירת מועדונים > קריירה בינלאומית

הנסן ערכה את הופעת הבכורה שלה במדי נבחרת נורווגיה ב-3 במרץ 2017, בהפסד 3:0 לספרד במסגרת גביע אלגרבה. מאז הפכה הנסן לחברה קבועה בסגל נבחרת נורווגיה. הבלמת זומנה לסגל הנבחרת ליורו 2022, בו שותפה ב-3 משחקי שלב הבתים, בתומו הודחה הנבחרת מהטורניר.
במשחק הראשון לאחר היורו, שגם היה המשחק הקובע לעלייה למונדיאל 2023, כבשה הנסן את שערה הראשון במדי הנבחרת, בניצחון 1:0 על בלגיה, מה שהוביל להעפלתה של נורווגיה למונדיאל.
הישגים ותארים

סאנדויקן
הליגה הנורווגית: 2021, 2022
הערות שוליים

↑  הגה הנסן חוזרת לקלפ, באתר www.jbl.no, נובמבר 2020
↑  זאת כדורגלנית השנה של קלפ, באתר www.jbl.no, נובמבר 2016
↑  הנסן וטרלנד עברו לסאנדוויקן, באתר sandvikentoppfotball.no
↑  הנסן מונתה לקפטנית סאנדוויקן, באתר סאנדוויקן, מאי 2021
↑  באיירן החתימה את הנסן, באתר באיירן, 1 בדצמבר 2021
↑  מרגיש טוב להיות פה: טובה הנסן בריאיון, באתר באיירן
↑  סיכום המשחק, באתר football.no
↑  זה פנטסטי: נורווגיה עלתה למונדיאל!, באתר football.no
חולץ פקקים

חולץ פקקים סטנדרטי
חולץ פקקים עם "כנפיים"
פותחן מלצרים
חולץ אצבעות
חולץ פקקים (מַחְלֵץ) הוא מכשיר להוצאת פקקי שעם או דיאם מבקבוקי יין. חולץ פקקים סטנדרטי מורכב מתבריג ספירלי מחודד ממתכת המחובר לידית החזקה. המשתמש מחזיק את הידית ומבריג את הקצה המחודד לתוך פקק השעם עד שניתן, באמצעות משיכה כלפי חוץ של החולץ, למשוך גם את הפקק ממקומו. ידית האחיזה עשויה בדרך כלל מעץ, מתכת או פלסטיק.
היסטוריה

נראה כי תכנונו של חולץ הפקקים התבסס על מכשיר ששימש להוצאת קליעים ממוסקטים ואקדחים עוד בתחילת המאה ה-17. חולץ הפקקים הוא ככל הנראה המצאה אנגלית שתועדה לראשונה בשנת 1681 כ"תולעת פלדה המשמשת למשיכת פקקים מבקבוקים" (steel worm used for the drawing of Corks out of Bottles). בשנת 1795 נרשם באנגליה הפטנט הראשון על תכנון חולץ פקקים על שמו של הכומר סמואל הנשאל (Samuell Henshall). הנשאל חיבר דיסקית פשוטה בין התבריג לבין הידית, אשר מונעת מן התבריג לחדור עמוק מידי לתוך הפקק, מביאה לסיבוב הפקק יחד עם סיבוב התבריג ולשחרורו מצוואר הבקבוק.
סוגים מיוחדים

חולץ פקקים עם "כנפיים" (קרוי לעיתים חולץ פרפר או האיש המתעמל) הוא בעל שני מנופים, אחד בכל צד של התבריג (ראו תמונה). כאשר התבריג חודר לפקק המנופים מתרוממים, ולחיצתם מטה מושכת את הפקק מתוך הבקבוק בתנועה אחת חלקה.
פותחן מלצרים (Sommelier knife) הוא חולץ פקקים שבו התבריג מקופל לתוך הידית וניתן לשלפו בעת השימוש. הומצא על ידי הגרמני קארל וינקה בשנת 1882. בדרך כלל נמצא בקצה הידית גם להב קטן להסרת הרדיד העוטף את פקק הבקבוק.
חולץ אצבעות (Twin prong cork puller) עשוי מידית המחוברת לשתי אצבעות מתכת. אצבעות המתכת מוחדרות בין הפקק לצוואר הבקבוק, ולאחר מכן נמשכת הידית כלפי חוץ והפקק נשלף. יתרונו הגדול בכך שאין הוא פוגע בפקק.
חולץ מכני מכשיר המשמש לחליצה מהירה של פקקים. המכשיר מקובע אל בסיס יציב, מכניסים את צוואר הבקבוק אל המכשיר ומפעילים את המנוף בתנועה דו כיוונית. פעולה זו חולצת את הפקק ושולפת אותו מן התבריג. בשימוש במכשיר זה, אין צורך להסיר את הפלומבה של בקבוק היין.
חולץ פנאומטי שילוב של מזרק ומשאבת אוויר קטנה. מחדירים את המזרק דרך הפקק עד שהוא יוצא מצדו השני (בתוך בקבוק היין), ולאחר מכן שואבים אוויר לתוך הבקבוק. לחץ האוויר גורם לפקק להישלף. יתרונו הוא בסיכוי הקטן להתפוררות הפקק.
תערוכות

בשנת 2006 הוצגה במוזיאון לאנתרופולוגיה שבאוניברסיטת קליפורניה בברקלי תערוכה של כ-1,500 חולצי פקקים. מאותה שנה פועל ביישוב Montecalvo Versiggia שבאיטליה מוזיאון של חולצי פקקים ובו אוסף של כ-200 פריטים. במכון הקולינרי של אמריקה שבגרייסטון (סנט הלנה, קליפורניה) מוצג אוסף של כ-500 חולצי פקקים.
ראו גם

דמי חליצה
ז'ורז' לואי אימבר

| --- | --- |

גנרל ז'ורז' לואי אימבר, תמונה מתקופת מלחמת העולם הראשונה
 לידה:  8 באפריל 1862 גאזראן, הקיסרות הצרפתית השנייה צרפת
 פטירה:  9 בנובמבר 1921 (בגיל 59) שטרסבורג, הרפובליקה הצרפתית השלישית צרפת
 מקום קבורה:  Vault of Governors 
 מדינה:  צרפת 
 צאצאים:  Jacques-Emile-Louis-Léon Humbert 
 השתייכות:   צבא צרפת
 תקופת הפעילות:  1875–1919 (כ־44 שנים)
 דרגה:  גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה המרוקאית מפקד הקורפוס ה-32 מפקד הארמייה השמינית מפקד הארמייה השלישית מפקד הארמייה השביעית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת סין–צרפת המשלחת השנייה למדגסקר מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 מדליה לזכר קרב טונקין מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית) הצלב הגדול של לגיון הכבוד
 
גנרל ז'ורז' לואי אימבר (בצרפתית: Georges Louis Humbert;‏ 8 באפריל 1862 – 9 בנובמבר 1921) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

אימבר נולד ב-8 באפריל 1862 בעיר גאזראן שבקיסרות הצרפתית השנייה. בשנת 1875 הוא התגייס לצבא צרפת. בין 1885–1887 הוא השתתף במלחמת סין–צרפת, ועוטר במדליה לזכר קרב טונקין. בשנת 1895 הוא השתתף במשלחת השנייה למדגסקר, ובשנת 1906 השתתף במשלחת לתוניסיה. ב-23 ביוני 1907 קיבל פיקוד על הרגימנט ה-96, ב-25 בספטמבר 1909 מונה לראש מטה הקורפוס ה-3, ב וב-23 במרץ 1912 הועבר לפקד על בריגדת החי"ר ה-56.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, קיבל אימבר פיקוד על הדיוויזיה המרוקאית. בספטמבר הוא הוביל את הדיוויזיה במהלך הקרב הראשון על המארן. ב-21 בספטמבר הוא קיבל פיקוד על כוח מיוחד שנקרא "קבוצת אימבר", ומאוחר יותר שונה שם הכוח לקורפוס ה-32. הוא פיקד על הקורפוס עד 9 במרץ 1915, עת הועבר לפקד על "פלגת הארמייה לורן", שעד מהרה שונה שמה לארמייה השמינית. ב-24 ביולי 1915 הוא קיבל פיקוד על הארמייה השלישית, ופיקד עליה בין היתר בקרב השני על האן, בבלימת מתקפת האביב הגרמנית, ובמתקפת מאה הימים. הוא פיקד על הארמייה עד סוף המלחמה.
במקביל, ב-15 באוקטובר 1918 הוא קיבל פיקוד על הארמייה השביעית, ופיקד עליה עד 23 באוקטובר של אותה שנה.
ביוגרפיה > אחריתו

לאחר שביתת הנשק, פרש אימבר מהצבא. הוא היה אחד הגנרלים היותר מוערכים של צבא צרפת במהלך המלחמה. בנו ז'אק אימבר הלך בדרכו והיה גנרל בתקופת מלחמת העולם השנייה. לאחר פרישתו חי אימבר בשטרסבורג, עד מותו ב-9 בנובמבר 1921 והוא בן 59. גופתו הועברה אל האינווליד בפריז.
ז'ורה (מחוז)

ז'ורה (בצרפתית: Jura; ‏האזנהקובץ:Fr-Paris--Jura.ogg‏Ⓘ‏) הוא מחוז בחבל בורגון-פראנש-קונטה במזרח צרפת. הוא נקרא על שם הרי היורה. בירת המחוז היא לונס-לה-סונייה ורשויות נוספות הן דול וסן קלוד. בשנת 2016 התגוררו במחוז 260,517 תושבים.
היסטוריה

היסטורית, ז'ורה השתייכה למחוז החופשי של בורגונדי, המכונה בצרפתית פראנש-קונטה. עד כיבוש האזור על ידי לואי הארבעה עשר בירת המחוז הייתה דול. לאחר הכיבוש הועברה הבירה לבזאנסון. דול היא כעת נפה של מחוז ז'ורה.
כבר במאה ה-13 שפת תושבי שני שלישים דרומיים של ז'ורה הייתה ניב של שפה פרנקו-פרובנסאלית, זו המשיכה להיות השפה באזורים כפריים עד המאה ה-20.
ז'ורה הוא אחד מ-83 המחוזות המקוריים בצרפת, המחוז נוצר במהלך המהפכה הצרפתית ב-4 במרץ 1790.
גאוגרפיה

ז'ורה הוא אחד משמונה המחוזות של בורגון-פראנש-קונטה והוא מוקף במחוזות דו, אוט-סאון, קוט ד'אור, סון-אה-לואר, ואן, וכן הקנטון השווייצרי של וו במזרח.
הרי ז'ורה מיוערים ופסגותיהם מעוגלות, להבדיל מן הפסגות החדות והחשופות של האלפים.
אגמים רבים נמצאים ברחבי ז'ורה. האגם הטבעי הגדול ביותר הוא לק דה שליי, אורכו 3 ק"מ ורוחבו קילומטר. לק דה וולאן נוצר לאחר בניית סכר הידרו-אלקטרי והוא אחד האגמים הגדולים מעשה ידי אדם בצרפת.
אקלים

האקלים של מחוז הז'ורה שונה מאוד בגבהים שונים. בעמקים הנמוכים בגובהם מזג האוויר ממוזג ונעים, אולם בעמקי ההרים הגבוהים החורפים קרים מאד.
כלכלה

ז'ורה הוא אזור גידול גפנים ליין. יינות הז'ורה הם בעלי טעם ייחודי ויוצא דופן, חלקם מיוצרים בתהליך דומה לייצור שרי, תוך שימוש בפלור. היינות מיוצרים מזן מקומי של ענבי סוביניון בלאן. זני ענבים אחרים במחוז הם Poulsard, טרוסו ושרדונה.
אין במחוז ערים תעשייתיות, מספר קטן של עיירות מהוות מרכזים מנהליים ומסחריים המשרתים את כלכלתו הכפרית של מחוז ז'ורה. בהיעדרם של מפעלים תעשייתיים רחבי היקף, עסקים קטנים של אומנים ממלאים תפקיד חשוב בכלכלה. אצל אומנים אלה קיימות תוכניות הכשרה לשוליות במקצועות כמו בנייה, אפייה, קצבים, עיצוב שיער, מכונאות רכב, מכירות ומקצועות אחרים שאינם מבוססים על מפעלי תעשייה.
תיירות

בהרי ז'ורה מסלולים רבים לטיולים רגליים, סקי וספורט חורף אחרים.
טום גרגורי

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1995 (בן 28) בלקפול, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  תומאס גרגורי
 מוקד פעילות:  אנגליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2013 
 מקום לימודים:  בית הספר רוסאל 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  קונטור רקורדס 
 אתר רשמי
 nm8014982/ פרופיל ב-IMDb
 
תומאס גרגורי (באנגלית: Thomas Gregory; נולד ב-10 בנובמבר 1995), המוכר בשם הבמה טום גרגורי (באנגלית: Tom Gregory), הוא זמר-יוצר אנגלי.
ביוגרפיה > ראשית חייו

טום גרגורי נולד בבלקפול, אנגליה, הממלכה המאוחדת. בילדותו הוא ציין שההשראות המוזיקליות שלו היו קין, The La's (אנ'), ואן ריפאבליק ופיניקס (אנ'). הוא למד בבית הספר רוסאל.
ביוגרפיה > קריירה

ב-2013, הוא עשה אודישן בעונה השנייה של The Voice UK, אך לא העפיל לשלבים המתקדמים.
ב-2015, הוא הופיע בסדרה הטלוויזיה סוג א', בתפקיד של לוק טיילור, החבר של רבקה יוז ואח למחצה של הדמות הראשית, ג'ו יוז.
אחרי מספר שנים של עבודה במשרה חלקית וטיולים ברחבי הממלכה המאוחדת וגרמניה, הוא הוחתם אצל קונטור רקוקדס (אנ') ב-2017. בהמשך השנה, הוא הוציא את הסינגל הראשון שלו, "Run to You". הוא הופיע מספר פעמים בגרמניה, והופיע כהופעת חימום בהופעה של להקת הפופ רוק הנורווגית, א-הא ב-2018.
ב-2020, הוא הוציא את הסינגל "Fingertips". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-24 באוסטריה, למקום ה-72 בצרפת, למקום ה-33 בגרמניה ולמקום ה-49 בשווייץ. בהמשך השנה, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם VIZE, את הסינגל "Never Let Me Down". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום הרביעי באוסטריה, למקום ה-192 בצרפת, למקום השמיני בגרמניה, למקום הראשון בפולין, ולמקום ה-12 בשווייץ. בהמשך השנה, הוא הוציא את הסינגל "Rather Be You". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-49 בצרפת ולמקום ה-53 בשווייץ. ב-18 בספטמבר 2020, הוא הוציא את אלבום האולפן הראשון שלו, Heaven in a World So Cold.
ב-2021, הוא הוציא את הסינגל "River". הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-52 באוסטריה, למקום ה-47 בגרמניה, ולמקום ה-65 בשווייץ.
ב-1 בספטמבר 2023 הוציא את הסינגל "Dive" עם Lost Frequencies.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2020: Heaven in a World So Cold
פילמוגרפיה

2015: סוג א' בתפקיד לוק טיילור
הערות שוליים

↑  "International Piano Academy". Rossall School. Rossall School. ארכיון מ-2021-06-28. נבדק ב-22 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17923050c (data)  GND: 1166868931  ISNI: 0000 0004 6605 145X  MusicBrainz: 80cb960d-93e7-4feb-b3d2-b9c871403e66  VIAF: 1913153716400658820003   WorldCat (עם VIAF): 1913153716400658820003
ז'ורה (קנטון)

ז'ורה (בצרפתית: Jura) הוא הקנטון החדש ביותר מבין 26 הקנטונים של שווייץ, ונוסד בשנת 1979 כשעיר הבירה שלו היא דלמונט.
הקנטון ממוקם בצפון-מערב שווייץ וגובל בקנטוני בזל-שטאדט, ברן, ובמחוז (דיפרטמנט) ז'ורה שבצרפת. שמו הרשמי הוא "הרפובליקה של קנטון ז'ורה" ובדומה לשאר הקנטונים הוא חבר בקונפדרציה השווייצרית.
גאוגרפיה

קנטון ז'ורה שוכן בחלקה הצפון-מערבי של שווייץ; על חלקים מהרי ז'ורה בדרומו ועל מישור הז'ורה בצפונו. נהר הדובס ונהר הבירס חוצים את הקנטון, בעוד שנהר הדובס מתמזג בהמשכו עם נהר הסון ולאחר מכן עם נהר הרון, הרי שנהר הבירס מגיע עד לנהר הריין. שטחו של הקנטון הוא 839 קמ"ר בלבד. העיירה פורנטרוי נמצאת במרכז הגאוגרפי של הקנטון, ורכבות בעלות תדירות של חצי שעה מחברות אותה לבזל או לBiel/Bienne דרך דלמונט. כמו כן פורנטרוי היא העיירה השווייצרית הקרובה ביותר לפריס.
היסטוריה

בשנת 999 הוענק לבישוף של בזל מאת מלך בורגונדי, מרבית שטח המחוז המרכיב כיום את קנטון ז'ורה. עד אותה העת, היה מחוז זה בעל שליטה ריבונית למעלה מ-800 שנה.
לאחר כריתת הברית ההיסטורית שנערכה באזור בשנת 1648, היה המחוז חוליה עצמאית בין שאר המחוזות שהצטרפו לברית שהרכיבה את הקונפדרציה השווייצרית.
בקונגרס הוינאי שנערך בשנת 1814, הוענק מחוז ז'ורה לקנטון ברן, דבר שהוביל למחלוקת עזה; בעוד שז'ורה היה מחוז בו האוכלוסייה הייתה בעיקרה דוברת צרפתית וקתולית, הרי שקנטון ברן היה ברובו מורכב מאוכלוסייה דוברת גרמנית ופרוטסטנטית. בעקבות זאת, דרשו אנשי ז'ורה עצמאות אשר הושגה, לאחר מאבקים רבים, רק בשנת 1977.
בשנת 1978 הושלם תהליך פיצול הקנטונים והפך לרשמי בזכות משאל-עם שנערך בקרב אזרחי שווייץ. שנה לאחר מכן, הצטרף ז'ורה באופן רשמי לקונפדרציה השווייצרית כחבר מן המניין. מכל מקום, חלקו הדרומי של המחוז, בחר שלא להכלל בקנטון העצמאי, ונותר חלק מקנטון ברן. אזור זה, נקרא "ברנז ז'ורה" (Bernese Jura). למרות זאת, השם ז'ורה מתייחס הן לקנטון העצמאי והן לשני חלקיו של האזור.
כלכלה

כלכלת הקנטון מתבססת בעיקרה על ענף החקלאות, וכן על ענף גידול בקר וגידול וטיפוח סוסים. תחומי התעשייה המרכזיים הם תעשיית השעונים, טקסטיל וטבק. כמו כן, מתפתחת בהדרגה תעשייה ומסחר בקנה מידה בינוני.
אוכלוסייה

כמעט כל האוכלוסייה דוברת צרפתית. רוב התושבים הם קתולים.
הערות שוליים

↑  Jordan Girardin, Newly Swissed, 8 Surprising Facts about the Canton of Jura, ‏14-03-2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555049205171  BnF: cb119476408 (data)  GND: 4029043-8  HDS: 007399  ISNI: 0000 0001 2190 2634  LCCN: n81033965  MusicBrainz: 9d813baa-b047-4ca6-b9a0-1645963e679c  NKC: ge711918  SUDOC: 180678418  VIAF: 155481782   WorldCat (עם VIAF): 155481782
חדשות משומקום (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ויליאם מוריס 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 נושא:  מסע בזמן 
 מקום התרחשות:  לונדון 
 תקופת התרחשות:  המאה ה-22 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1890 
 
המהדורה הראשונה של הספר "חדשות משום מקום", מאת ויליאם מוריס, 1890
חדשות משומקום הוא ספר המציג סוציאליזם אוטופי ומדע בדיוני רך, שנכתב על ידי האמן, המעצב והחלוץ הסוציאליסטי ויליאם מוריס. הסיפור הופיע כסדרה בהמשכים בכתב העת "קומונוויל", החל בינואר 1890. ברומן, נרדם הגיבור ויליאם גאסט כשחזר מפגישת הליגה הסוציאליסטית, והתעורר בחברה עתידית בשנת 2102, 150 שנה לאחר התפרצותה של מהפכה סוציאליסטית, שבנתה חברה חדשה באנגליה. החברה החדשה מבוססת על בעלות משותפת ושליטה דמוקרטית על אמצעי הייצור. במדינה הזאת, אין רכוש פרטי, אין ערים גדולות, אין סמכות, אין מערכת כספית, אין גירושין, אין בתי משפט, אין בתי סוהר, ואין מערכת מעמדות. החברה האגררית פועלת רק משום שאנשים נהנים מהטבע ומעבודתם.
הרקע לספר

מחבר הספר ויליאם מוריס היה איש רב פעלים בימיו - אמן, סופר, מעצב טקסטיל, מתרגם, והוגה דעות סוציאליסטי אנגלי. ספרו "חדשות משומקום" היה חלק מפעילותו הפוליטית, בתקופה סוערת של התגבשות הרעיונות והתנועה הסוציאליסטית שבמרכזה עומדים, באותה העת, אנשים כקרל מרקס.
בדצמבר 1884, מוריס ייסד את "הליגה הסוציאליסטית" (SL) שהתפלגה מהמפלגה הסוציאליסטית דמוקרטית. הוא חיבר את המניפסט של המפלגה החדשה, ותיאר את עמדתם כ"סוציאליזם בינלאומי מהפכני ", שדוגל במהפכה עולמית, תוך דחיית הרעיון של סוציאליזם במדינה אחת. הוא קיווה שסוציאליסטים ישתתפו במהפכה פרולטרית ויעזרו להקים חברה סוציאליסטית.
מוריס התוודע לפרידריך אנגלס (שותפו של קארל מארקס) שחשב שמוריס ישר אך חסר כישורים מעשיים כדי לסייע למהפכת הפרולטריון. אף על פי שהגדיר עצמו כמרקסיסט, הוא התיידד גם עם פעילי האנרכיסטים בולטים כסטפניאק ופיוטר קרופוטקין.
וילאם מוריס היה דמות מובילה בליגה הסוציאליסטית ונאם ברחבי אנגליה וסקוטלנד. הוא גם ביקר בדבלין, שם הציע את תמיכתו בלאומיות האירית. עד לכנס הראשון שלהם ביולי 1885, היו לליגה שמונה סניפים ברחבי אנגליה והיה לה קשרים עם כמה קבוצות סוציאליסטיות בסקוטלנד. עם זאת, ככל שהתנועה הסוציאליסטית הבריטית גברה, היא נתקלה בהתנגדות גוברת מצד הממסד, כאשר שוטרים עצרו לעיתים קרובות פעילות מאיימת שלהם. "המהומות של יום שני השחור" בפברואר 1886 הובילו לדיכוי פוליטי מוגבר נגד התועמלנים השמאלניים, וביולי אותה שנה, מוריס נעצר ונקנס בגין הפרעה לתנועה כשהטיף לסוציאליזם ברחובות העיר.
ב-1885, וילאם מוריס ייסד ומימן את העיתון השבועי, קומונוויל שהיה במה לכתביהם של סוציאליסטים בולטים כמו אנגלס. שם מוריס גם פרסם מאמרים ושירים. מוריס טען כי - העסק שלנו [...] הוא יצירתם של סוציאליסטים חדשים, כלומר לשכנע אנשים שהסוציאליזם הוא טוב עבורם והדבר אפשרי. כאשר יהיו לנו מספיק אנשים שחושבים כך, והם יגלו מהן הפעולות הכרחיות כדי לממש את עקרונותיהם. מוריס עמד בראש העיתון עד 1890, ועזב את עריכתו ועבר לנהל עיתון סוציאליסטי נוסף.
באותה העת, התפרסם בבוסטון, ארצות הברית, ספרו של אדוארד בלאמי - "מבט לאחור", שהרגיז את ויליאם מוריס שכתב את תשובתו בצורת סיפור בהמשכים החל מינואר עד אוקטובר 1890. הרומן בהמשכים של מוריס פורסם ב"קומונוול", כתוצאה מכך חל שיפור בהפצת העיתון. היצירה פורסמה שנית, במרץ 1891 בצורת ספר, לפני שתורגמה לצרפתית, איטלקית וגרמנית עד 1898, הספר הפך לספר קלאסי בקרב הקהילה הסוציאליסטית של אירופה.
תקציר

הרומן, שמחברו כינה אותו "פרקים מרומנסה אוטופית", בוחן מספר היבטים של החברה הסוציאליסטית, כולל הארגון שלה והיחסים שהיא יוצרת בין אנשים. מוריס השתלב במרקסיזם ובמסורת הרומנטית, כאשר הוא הציג את עצמו כדמות קסומה בזמן ובמקום, השונה מהדמויות של אנגליה הוויקטוריאנית. הספר מציג אידיאל של העידן הטרום תעשייתי של ימי הביניים - נופים כפריים, צפיפות נמוכה, חקלאות ויחסים ישירים בין האדם והטבע. אידיאל זה מנוגד ללונדון העירונית שמושפעת מהמהפכה התעשייתית וסובלת ממחלותיה: צפיפות, עוני, פשע, קיטוב כלכלי, זיהום אוויר ומים, מחלות, זוהמה ועשן.
המחבר מביע את דעתו על לונדון של ימיו כבר במשפטי הפתיחה של הספר, כשהוא מספר באירוניה ובביקורת על המצאה החשובה של ימיו - כשגיבור הסיפור נוסע לביתו בפרבר: "בקרון דחוס של רכבת תחתית שלא היה אלא מרחץ אדים של אנושות נחפזת ונרגנת, חש..כאילו הוא מתבשל בתוך נזיד של חוסר נחת ואי שביעות רצון". גיבור הספר, ויליאם גסט, חוזר עייף לביתו אך לא יכול היה לעצום עין, אחרי אספה פוליטית של "הליגה" שהשתתף בה. כשנרדם חלם כי העיר לונדון הצפופה והמזוהמת השתנתה לבלי הכר והתגלתה כעיר חמימה, נקייה, כפרית, זוהרת ופורחת.
כמו המחבר, גם הגבור הוא דמות רומנטית, המייחל לאהבה ולחברות ודרכם להיוולד מחדש. הוא מחפש רומנטיקה במסווה המרקסיסטי. העלילה מתרחשת דרך שני מסעות שעושה הגיבור, אחד בתוככי העיר לונדון והשני לאורך נהר התמזה עד ביתו הכפרי של הסופר ויליאם מוריס באוקספורדשייר. הוא פוגש אנשים חביבים, מתבונן בנוף כפרי שעוצב בדמות נופי אנגליה בימי הביניים. הוא פוגש דמות נוספת - האמונד הזקן, שהוא גם מחנך וגם מציג לוויליאם גסט את פלאי העולם החדש.
גיבורים נוספים בסיפור הם בני הזוג דיק וקלרה. הם זוג מאוהב, שעוזרים לוליאם גסט בעולם החדש. המסע המתואר בסיפור על נהר התמזה ובעיר לונדון, הוא גם מסע דרך החברה ששונתה בזמן המהפכה וגם מהווה מסע חיפוש אחר האושר. דמות נוספת היא אלן - דמות רב-ממדית: אישה ממעמד הפועלים המשתחררת בעזרת המהפכה הסוציאלית, ומייצגת את רוח הטבע והנשמה הטהורה בנפש של אישה.
ברומן, מוריס מדגיש כי הוא רוצה לא רק לחסל את הרכוש הפרטי, אלא גם את הפרדה בין אמנות, חיים ועבודה. הוא מתמודד עם אחת הביקורות הנפוצות ביותר על הסוציאליזם - חוסר תמריץ לעבודה בחברה קומוניסטית. התגובה של מוריס בספר היא הטענה כי כל מה שנחוץ כדי לתת תמריץ הוא לשאוף שהעבודה תהיה יצירתית ומהנה. הנחה זאת שונה מרוב הדעות של הוגים סוציאליסטים הטוענים כי העבודה היא הכרח לקיום החברתי, אבל בגישה השיתופית - כלל כמות העבודה שתדרש מאנשים תקטן.
במבט לאחור

כאמור, מוריס כתב ביקורתו על הרומן "במבט לאחור" בכתב העת The Commonweal ב -21 ביוני 1889. בסקירתו התנגד לתיאור החברה הסוציאליסטית הדמיונית עם הסמכותיות הרבה שבה, כפי שתיאר אותה אדוארד בלאמי בספרו. מוריס כתב - "החיים האנושיים הטובים ביותר שמתאר בלאמי הם חיים של מכונות... לא צמצום העבודה האנושית היא הפתרון הרצוי, אלא הפחתה עד למינימום של הסבל שבעבודה. זהו חלום רחוק לאנושות, שיכול להתגשם רק כאשר יהיה שוויון רב יותר בין בני האדם - רב מזה שהציג בלאמי בספרו.
ההסתייגות הבסיסית של מוריס מספרו של בלאמי, התעוררה בעיקר עקב המחלוקת על הערכים החברתיים של בלאמי ותפיסתו האסתטית. בעוד בלאמי העדיף את העירוניות התעשייתית, מוריס אהב את הכפריות והפסטורליות. מה שהכעיס את מוריס הייתה הערצתו של בלאמי למהפכה התעשייתית ולכוחה של המכונה. מוריס השתוקק לשיקום אורגני של דרך החיים, שידרש למיכון רק כדי להקל על הסבל בחיים. בעוד בלאמי בקש ישועה דרך המדינה הכל יכולה, מוריס ייחל לזמן שכוחה של המדינה ייחלש ויעלם.
ליתר דיוק, מוריס מבקר את האופי המוגבל של רעיון החיים של בלאמי. הוא מזהה חמישה נושאים - עבודה, טכנולוגיה, ריכוזיות, ערים, אמנויות - אשר ממחישים את "חצי השינוי" בספר "במבט לאחור". ביקורתו של מוריס מכילה אפוא חברה עתידית חלופית בכל אחד מהנושאים האלה. זוהי המסגרת הרעיונית שעליה הוא ינסה מאוחר יותר לפרט את החזון שלו באוטופיה "חדשות משומקום".
מגדר ונישואים

ב"חדשות משומקום" מתאר מוריס את הנשים בחברה כבעלות תשוקה כאשה, אוהבות כבנות לוויה, שאינן מודאגות לעתיד ילדיהן כי יש להן אינסטינקט אימהות משופר. חלוקת העבודה המגדרית נותרה כפי שהייתה. נשים אינן מוגבלות באופן בלעדי לעבודה ביתית, אם כי מגוון העבודות שהן מקבלות מצומצם יותר מזה של הגברים;  העבודה הביתית נתפסת בספרו כמשהו שאליו נשים מותאמות במיוחד. הגברים כבר אינם יכולים לערער את מעמד הנשים, תופעה אופיינית שהתרחשה בזמנים עברו. הנשים עושות מה שהן אוהבות ויכולות לעשות, והגברים לא מקנאים ולא נפגעים.
מוריס הציג בספרו חברה שבה נשים חופשיות יחסית מהעליונות הגברית. העבודה הביתית, מכובדת מבחינה מגדרית בעיניו של מוריס ומתוארת כמקור של הנאה אפשרית לכל שוחרי האוטופיה שלו.
מוריס הציע היבט מרקסיסטית על נישואין וגירושים. גיבורי הסיפור - דיק וקלרה היו נשואים פעם ונולדו להם שני ילדים. קלרה הרגישה שהיא מאוהבת במישהו אחר, "אז היא עזבה את דיק רק כדי לחזור אליו שוב". האמונד הזקן, מספר לקוראי הספר שאין ב"שומקום" בתי משפט ואין גירושין, וחוץ מזה אין נישואים חוזיים. כאשר מתמודדים עם הנישואין והגירושים, מסביר האמונד הזקן, עליך להבין פעם אחת לתמיד, ששינינו את המוסדות האלה; או ליתר דיוק, שדרכנו להסתכל עליהם השתנתה... אנחנו לא מרמים את עצמנו, או מאמינים, שאנחנו יכולים להיפטר מכל הצרות שמטרידות את המינים... אבל אנחנו לא כל כך מטורפים מהאומללות הזאת, על ידי עיסוק במריבות על פרנסה ומאבקי כוח של שליטה על הילדים.
ב"שומקום" חיים האנשים לפי רצונם בקבוצות בגדלים שונים והמשפחה הגרעינית לא נחוצה. באשר לנישואין, אנשי "שומקום" נוהגים אומנם לקיים מונוגמיה, אך הם חופשיים להמשיך באהבה הרומנטית, משום שהם אינם קשורים לנישואין חוזיים.
חינוך

בתחילת הרומן אנו למדים שאנשים של "שומקום" אינם נותנים לילדיהם חינוך פורמלי. אף על פי שאוקספורד עדיין קיימת כמקום מחקר ולימוד, מרכז של 'אמנות הידע', אנו למדים מהסיפור, שאנשים חופשיים לבחור את צורת החינוך שלהם. באשר לחינוך - הילדים ב'שומקום' לעיתים קרובות עושים כיף: מגיעים בקיץ, לשחק ביער במשך שבועות וחיים באוהלים, כפי שאתם רואים. אנחנו מעודדים אותם לעשות זאת; הם לומדים לעשות דברים לעצמם, ולהכיר את יצורי הבר בטבע. אתם רואים שככל שהם שוהים בחוץ, יותר טוב להם". כאן הסופר, פורץ החוצה מהמסגרות של המוסדות המסורתיים באנגליה הוויקטוריאנית. הלמידה דרך הטבע היא אורח החיים המתאים ביותר עבור החברה הפסטוראלית העתידית.
איך נוכל לחיות

"חדשות משומקום" הוא ייצוג אוטופי של החזון שהגה ויליאם מוריס על חברה אידיאלית. "שומקום" הוא למעשה תרגום מילולי של המילה "אוטופיה". [8] אוטופיה זו, חברה מדומיינת, אידילית משום שהאנשים בה חופשיים מעול התיעוש, ולכן הם מוצאים הרמוניה באורח חיים המתקיים עם העולם הטבעי. בהרצאה "איך אנחנו חיים ואיך אנחנו יכולים לחיות" 1884, מוריס הביע את דעותיו על הקיום האידיאלי. דעה זו היא התשתית של הרומן: " דיברתי על מכונות המשמשות לשחרור אנשים מהחלק המכני והדוחה של העבודה הנחוצה. אבל מכונות יכולות להפוך להיות במעמד של אדונים ולא של המשרתים שלנו. הדבר יפגע ביופיים של החיים... הסביבה החומרית צריכה להיות נעימה, נדיבה ויפה. אני יודע כי זו טענה גדולה, אבל כל קהילה נוכחית לא יכולה לספק סביבה כזאת לחבריה, אני לא רוצה שהעולם ימשיך לכיוון הזה".
למעשה הספר של מוריס, מנסח, במושגים של ימינו, את הקשר בין צדק חברתי (סוציאליזם) ובין צדק סביבתי (הפסטוראליות). זאת הוא עושה בכך שמכניס את הקורא לסיור בתוך המרחב הגאוגרפי והחברתי של האוטופיה, ותוך כדי כך לסייע לו לגבש עמדות פוליטיות בכיוון שהסופר כיוון אליהם.