רוני וילן
ליברפול

וילן הוחתם בליברפול על ידי בוב פייזלי תמורת 35,000 פאונד ב-19 בספטמבר 1979, כמה ימים לאחר יום הולדתו ה-18. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון ב-3 באפריל 1981 וכבש את השער הראשון שלו בדקה ה-27 בניצחון 0–3 על סטוק סיטי באנפילד במסגרת הליגה הראשונה של הפוטבול ליג. זו הייתה הופעתו היחידה של וילן בקבוצה הראשונה בעונה זו. בחלק גדול מחודשיו הראשונים במועדון וילן שיחק בקבוצת המילואים.
בעונה הבאה וילן זכה במקום קבוע בקבוצה. הוא שיחק בצד שמאל בקישור של ליברפול לאחר שריי קנדי נדחק החוצה, והוא קיבל גם את המספר שלו, 5. זו הייתה עונה מעולה עבור וילן והוא עזר לקבוצה לזכות בליגה ובגביע הפוטבול ליג. בגמר הגביע ליברפול ניצחה את טוטנהאם 3-1 באצטדיון ומבלי. וילן הבקיע צמד במשחק.
ב-1983, ליברפול זכתה שוב בשני התארים האלו. בגמר הגביע וילן הבקיע בתוספת הזמן וליברפול ניצחה את מנצ'סטר יונייטד 2-1. וילן היווה חלק משמעותי בזכייה של ליברפול בטרבל, עם זכיות בליגה, בגביע הליגה ובגביע האלופות ב-1984, למרות שהוא היה פצוע חלק מהעונה.
לאחר עונה מחוסרת תארים ואסון הייזל, העונה הבאה של ליברפול הייתה הרבה יותר מוצלחת. ליברפול זכתה בליגה ובגביע ה-FA, כאשר היא ניצחה את יריבתה העירונית אברטון 3-1. וילן הבקיע שניים מהשערים במשחק. זו הייתה הפעם הראשונה ששתי הקבוצות נפגשו בגמר הגביע והפעם השלישית במאה ה-20 שקבוצה זכתה בגביע ה-FA שנתיים ברציפות. באותה עונה וילן גם כבש שלושער בניצחון 0–5 על קובנטרי סיטי באנפילד בליגה ב-12 באפריל 1986.
בעונה הבאה ליברפול לא זכתה באף גביע. היא סיימה שנייה בליגה אחרי אברטון והפסידה לארסנל בגמר גביע הפוטבול ליג. בעונה לאחר מכן וילן עבר לתפקיד מרכזי יותר לאחר הגעתו של ג'ון בארנס לקבוצה. באותה עונה ליברפול זכתה בליגה. הקבוצה הפסידה רק פעמיים בליגה לאורך כל העונה. היא הגיעה גם לגמר גביע ה-FA למשחק נגד וימבלדון, אך וילן לא השתתף במשחק. ליברפול הפסידה במשחק 0–1.
מכיוון שקפטן הקבוצה, אלן הנסן, נפצע, וילן היה הקפטן של ליברפול לאורך רוב עונת 1988/1989. המועדון היה בתקופה טובה, אך אז התרחש אסון הילסבורו. וילן היווה דמות מפתח בקבוצה באותה תקופה קשה. כאשר הנסן היה כשיר שוב, וילן נשאר הקפטן כדי לשמור על המשכיות, ולאחר שליברפול ניצחה את אברטון 2–3 בגמר גביע ה-FA, הוא היה זה שהניף את הגביע. באותה עונה ליברפול הייתה קרובה לזכייה בליגה, אך ארסנל זכתה בה במחזור האחרון לעונה.
ליברפול זכתה שוב בליגה ב-1990, כאשר וילן משחק תפקיד מרכזי ברוב העונה. לקראת סוף העונה הוא הפסיד כמה משחקים בגלל פציעות אשר השפיעו לרעה מאוד על המשך הקריירה שלו בליברפול. אחד הרגעים הבלתי נשכחים של וילן היה במשחק של ליברפול נגד מנצ'סטר יונייטד באולד טראפורד, כאשר הוא הבקיע שער עצמי מ-27 מטר. עד היום זה נחשב לאחד מהשערים העצמיים המוזרים והקומיים ביותר בליגה. למרות זאת, ליברפול ניצחה את המשחק 2-1.
וילן נשאר בהרכב הפותח בעונה הבאה, עד שפציעה במשחק נגד אברטון בפברואר השביתה אותו עד לסוף העונה. במשך שאר הקריירה שלו בליברפול, היה וילן פצוע רוב הזמן. הוא החמיץ חלק גדול מעונת 1991/1992, אך חזר להבקיע שער שוויון חשוב במשחק חצי גמר גביע ה-FA נגד פורטסמות', מה שהביא למשחק חוזר בו אנפילד זכתה בבעיטות עונשין. הוא לא שותף במשחק הגמר נגד סנדרלנד.
כאשר וילן היה כשיר, המאמן גריים סונס נתן לו דקות משחק רבות בקבוצה הראשונה בעונת 1992/1993 ו-1993/1994. ב-1994, סונס הוחלף על ידי רוי אוונס. בסוף עונת 1993/1994, אוונס החליט שלא להציע חוזה חדש לווילן.
וילן רשם 439 הופעות בקבוצה הראשונה של ליברפול וכבש 73 שערים. הוא כבש בארבע-עשרה עונות ברציפות. הוא זכה בשש אליפויות, שישה גבעי FA, גביע ליגת האלופות ושלושה גביעי ליגה.