פובליוס טרנטיוס אפר
טרנטיוס והמסורות של "הקומדיה הרומית החדשה" > מבנה העלילה ואפיון הדמויות

מה שמניע את ז'אנר של הקומדיה מסוג הפליאטה הוא יחסי הגומלין בין עלילה תבניתית עם הדמויות. משפחות בז'אנר זה מורכבות לרוב מגברים צעירים מאוהבים, אימהות מודאגות, בנות בהריון, אבות כועסים, והעבדים החכמים או המסוכסכים שלהם מתמודדים עם משבר כלשהו. אף על פי שהמשבר יכול להתרחב כלפי חוץ ולכלול גורמים חיצוניים (למשל:חברים מועילים, סוחרי עבדים, חצרות, מיילדות, חיילים, בנקאים, טבחים וכו'), המיקוד שלו נותר מצומצם ומקומי ולא אזרחי, פוליטי או דתי באופן כללי. המשבר מעמיק באמצעות טעויות תמימות או הונאות ומניפולציות. בסופו של דבר, על ידי הון או פיקחות, מתקבלת החלטה המבהירה את הטעויות ופותרת את המשבר. ליתר דיוק, רוב המחזות ששרדו מציגים וריאציות על המצבים הבאים:
זוג האוהבים: צעיר חולה אהבה רוצה להשיג אישה צעירה, בין אם לנישואין או ליחסי מין. הנערה עשויה להיות יצאנית או שהיא נכנסה להריון מאותו צעיר. לעיתים קרובות מדובר בנערה שנולדה כאזרחית בת-חורין (ומכאן בעצם היא מותרת לנישואים) אשר אבדה איכשהו למשפחה הביולוגית המכובדת שלה. לכן בשלב הראשון לא יודעים את זהותה האמיתית.
דמות חוסמת: דמות מבוגרת אחת או יותר חוסמת את האיחוד הזה: אביו של הצעיר, סוחר עבדים שבבעלות הנערה, או מאהב יריב, כגון חייל שרכש אותה.
דמות העוזרת/דמות "מתירה": הצעיר, שנפגע מחוסר המשאבים הכספיים והאינטלקטואליים שלו, מבקש עזרה מבעל ברית, בדרך כלל העבד שלו או של המשפחה. אבל לפעמים זה יכול להיות גם מישהו שתלוי בו במידה מסוימת (סוג של "טפיל"), חבר טוב או אפילו זקן עליז.
הפעולות מורכבות משילוב כלשהו של אי הבנות, הטעיות וצירופי מקרים מאושרים, ולאחר מכן הצעיר והנערה מתאחדים.
בדומה לסיטקומים מודרניים, הנוסחה העלילתית והדמויות אינן מגבילות. המסורות של ה"פליאטה" מספקות לקהל היכרות נוחה ומספקת. איפה שיש מבנה ותבנית, יש גם מידה של חופש. מכיוון שהחוקים נקבעים, סופרים וקהלים יכולים להתרכז באופן שבו דברים קורים ולא במה שיקרה. לרוב מחזאים משיגים גמישות ורעננות בשתי דרכים: הראשונה על ידי החלפה תבניתית – לפיה דמויות שונות מקבלות תפקידים חדשים בתוך נוסחת העלילה. השנייה היא על ידי חלקים ועלילות שלא מתקדמות בצורה פשוטה וליניארית אלא מתאגדות ומתקבצות.
ביצירותיו טרנטיוס מראה כישרון להעצמה, חידוד וכיוון מחדש של העלילות והדמויות המסורתיות בדרכים חשובות. יש להדגיש שטרנטיוס אינו מתעלם או מבטל את המסורות של מבנה העלילה ואפיון הדמויות של ה"פליאטה". יצירותיו אכן משתלבות בצורה טובה בתוך התבנית שלעיל. הוא לא מוסיף אפיון חדש לדמויות או דמות חדשה וכך גם לא קיימת ציפייה שהן יפעלו אחרת או שיקרה משהו אחר. אך בכל זאת, הוא כן הכניס כמה שינויים, או יותר נכון תוספות למבנה המסורתי. להלן חמישה מהשינויים הבולטים שלו (בהשוואה לפלאוטוס):
"שיטת הדואליות" – ראשית, במונחים מבניים רחבים, טרנטיוס יוצר או מגביר עלילות כפולות, בהן אנו מוצאים קבוצות של דמויות שפעילותן משקפת זו את זו. הוא טוב במיוחד ביצירת זוגות אבות מנוגדים, בנים מאוהבים ועבדים. אנו מוצאים את "שיטת הדואליות" הזו בכל מחזותיו של טרנטיוס, אף על פי שבמחזה "החמות" השיטה מוצגת בצורה מוחלשת. בעוד שב"אישה מאנדרוס" אפשר לראות בבירור קבוצה אחת של אוהבים כפופה לשנייה. שיטת הדואליות של טרנטיוס בדרך כלל מייצרת עלילות מקבילות יותר מאשר עלילות מרכזיות ותתי-עלילות. כך טרנטיוס הוא זה שזרע את הזרע בדרמה המערבית שתניב את השיטה גם אצל יוצרים ומחזאים מפורסמים מתקופות אחרות, כמו שייקספיר.
טרניוס מספר אירועים בצורה כזו שמתחזקת או מגבירה הפתעה, באמצעות הפרולוג האקספוזיציה שבפרולוג ובאמצעות בניית העלילה והשתלשלות האירועים. הוא לרוב מחסיר מידע חיוני עד שלב מאוחר יחסית במחזה. הוא נטש את המוסכמה של הצגה מוקדמת של פרטים מסוימים לא מכיוון שהוא רצה להשאיר את הקהל במתח, אלא מכיוון שהוא היה בטוח שהקהל מבין את המוסכמות של עלילה ודמויות ושהקהל יכול לחברם בעצמו. חשוב להבין כי טרנטיוס לא המציא הפתעה ושולל אירוניה. למעשה הוא מדגיש את ההפתעה וממזער את האירוניה בהשוואה לפלאוטוס.
טרנטיוס מקטין את תפקידו של העבד החכם. זאת בניגוד למחזאי פלאוטוס, שכתיבתו מפורסמת בזכות מעלליהם של עבדיו החכמים אשר לרוב עוסקים בתחבולות ושולטים על הפעולות במחזה. טרנטיוס אכן מספק הרבה תחבולות בקומדיות שלו. אבל לעיתים קרובות זה למרות העבד החכם ולא בגללו/בזכותו. עבדים המנסים לבצע מרמה ותחבולות באופן פלאוטיני מסוכלים, או הופכים ללא רלוונטיים, או מועלים לבמה כאשר טרנטיוס מתמקד במעשיהם של האזרחים חופשיים, במיוחד בדמויות של האבות והבנים. באופן משמעותי, הגיבור הערמומי, המטעה והמסובך ביותר של טרנטיוס הוא אינו עבד, אלא האיש האזרח החופשי. לדוגמה במחזה "פורמיו"; פורמיו, אף שתפקידו הוא טפיל, מתגלה כדמות נדיבת לב במחזה. אחת התוצאות של ההחלטה לצמצם את תפקיד העבד החכם היא שהמחזות מגיעים לסופים מאושרים באמצעות מזל או הון מיטיב יותר מאשר תחבולה.
טרנטיוס מתאר במחזותיו דמויות ולא קריקטורות. זוהי נקודה בעלת חשיבות רבה. לצורך השוואה, המחזאי פלאוטוס מציע ביצירותיו דמויות מופרזות בעלות שמות מסוג ה-"name speaking" (לדוגמה: במחזה "החייל הרברבן" שמו של החייל הוא " Pyrgopolynices" שפירושו הוא "כובש מצודות רבות"). דמויותיו מגלמות וחוגגות את תפקודם או אופיים הארכיטיפי/אב-טיפוסי שניתן להם. לעומת זאת טרנטיוס מעניק לדמויותיו שמות ריאליסטיים ושגרתיים לתקופתו. למשל: גטה (Geta), חרמס (Chremes), דאבוס (Davus) ועוד. דמויות אינן מגלות מודעות למוצאן הבדוי ומעבירות איכות תלת־ממדית המאכלסת את המסכה, תחושה שאנו עדים לסיפורו של אדם שהוגש במלואו עם סוג של ביוגרפיה לפני המחזה ואחריו. דמות טרנטיאנית תרחיב את התחום הרגשי של אפשרויות המסכות מבפנים. לדוגמה: אבות קשים חושפים צד רך, בנים מתהוללים חשים ייסורי חרטה, יצאניות אינן רודפות בצע וכו'. כלומר, עם הדמויות הללו ניתן להרגיש מורכבות. בנוסף, ביצירותיו של טרנטיוס יש שימוש במושגים: Humanus ו-Inhumanus ("אנושיים" ו"לא אנושיים"). אלו מונחים שנעדרים באופן בולט מהלקסיקון הפלאוטיני. לא ברור אם מדובר בניסיון לדבוק יותר באפיון דמויות בצורה דומה לאפיון של המחזאי היווני מנאנדרוס או מעין דחייה של המוסכמות של אפיון קריקטורות. הדמויות של טרנטיוס הן מלאות ומורכבות יותר והן חייבות להיות כרוכות בשינויים במבני העלילה. יש להדגיש כי אין לתייג את אפיון הדמויות הזה כאפיון "ריאליסטי" או לקשר את טרנטיוס לז'אנר הריאליסטי (ז'אנר זה התפתח סביב המאה ה-19). זה נכון שביחס למחזות ולדמויות של פלאוטוס, הפעולות של הדמויות האלו נראות יותר אמינות, טבעיות ושגרתיות. עם זאת, הפעולות הללו עדיין הופכות למוגזמות, גרנדיוזיות ותיאטרליות ביחס לפעולות בריאליזם – שממש משקפות ומחקות את המציאות.
מבחינת העלילה, טרנטיוס מקנה תחושה שאירועי המחזה יצרו שינוי קבוע בחייהן של הדמויות הבדיוניות הללו. בעצם המחזות של טרנטיוס לא רק חוגגים עתיד אופטימי לאחר פתרון משבר ביתי, אלא גם מצביעים על כך שהדמויות למדו משהו בתהליך. בעוד שבמחזותיו של פלאוטוס ניתן הרושם לעיתים קרובות כי העלילה היא סוג של תירוץ לכמה שעות של השתטות