אבו מוראלס
הנשיא (2006-2019) > רפורמות חברתיות

ממשלתו של מוראלס ביקשה לעודד מודל של פיתוח חברתי המבוסס על המוטו של vivir bien, או "לחיות טוב". הדבר היה כרוך בחיפוש אחר מה שכונה "הרמוניה חברתית", קונצנזוס, ביטול האפליה וחלוקה מחדש של העושר במדינה. בשל כך, המוטו הממשלתי היה מושרש בערכים קהילתיים ולא אינדיבידואליים, והיה מחויב יותר לצורות הארגון החברתי בקהילות הילידיות באנדים מאשר לערכים מערביים.
בזמן בחירתו של מוראלס, שיעור האנאלפביתים בבוליביה עמד על 16%, הגבוה ביותר בדרום אמריקה. בניסיון לתקן זאת, בסיוע של בני ברית ממפלגות שמאל ברחבי העולם, בוליביה פתחה בקמפיין אוריינות בסיוע קובני, וונצואלה הזמינה 5,000 בוגרי תיכון בוליביה ללמוד בוונצואלה בחינם. עד 2009, אונסק"ו הכריזה על בוליביה כנקייה מאנאלפביתיות, והבנק העולמי קבע שאחוז האנאלפביתים בבוליביה ירד ל-5%. קובה גם סייעה לבוליביה בפיתוח מערכת הרפואה שלה, פתחה מרכזי רפואת עיניים במדינה לטיפול ב-100,000 בוליביאנים בחינם בשנה, והציעה 5,000 מלגות חינם לסטודנטים בוליביאנים ללימודי רפואה בקובה. הממשלה ביקשה להרחיב את המתקנים הרפואיים הממלכתיים, פתיחת עשרים בתי חולים עד 2014, והגדלת הכיסוי הרפואי הבסיסי עד גיל 25. גישתם ביקשה לנצל ולייצר הרמוניה בין שתי שיטות רפואה: הן את שיטת הרפואה המערבית המרכזית, והן את הרפואה המסורתית של בוליביה.
תוכנית "Bono Juancito Pinto", שנוסדה ב-2006 על שמו של הגנרל הבוליביאני חואנסיטו פינטו, סיפקה 29$ לשנה להורים שהביאו את ילדיהם לכ-80% נוכחות בבתי הספר הציבוריים. תוכנית "פנסיה בכבוד" (Renta Dignidad) הרחיבה את תוכניות הפנסיות לקשישים של הביטוח הלאומי, הגדילה את התשלומים ל-344$ לשנה, והורידה את גיל הזכאות לקצבה מ-65 ל-60.תוכנית " Bono Juana Azurduy", שנוסדה ב-2009 על שם המנהיגה הצבאית הבוליביאנית חואנה אזורדוי דה פדייה, הרחיב את ביטוח הלידה במדינה, והעניק מזומן לאימהות מעוטות יכולת שהוכיחו כי הן ותינוקן עברו טיפולים רפואיים לפני ואחרי הלידה, ושהלידה נעשתה במקום מוסדר. מבקרים שמרנים של ממשלת מוראלס אמרו שצעדים אלה נועדו לקנות את העניים ולהבטיח תמיכה מתמשכת בממשלה.
מוראלס הכריז שאחת המטרות העליונות של ממשלתו הוא לחסל את הגזענות נגד האוכלוסייה הילידית במדינה. שם כך, הוא הודיע שכל עובדי המדינה נדרשים ללמוד אחת משלוש השפות הילידיות של בוליביה: קצ'ואה, איימרה או גוארני, תוך שנתיים. ממשלתו עודדה פיתוח של פרויקטים תרבותיים ילידים, וביקשה לעודד ילידים נוספים ללמוד באוניברסיטה. עד 2008, ההערכה הייתה שמחצית מהסטודנטים שנרשמו ל-11 האוניברסיטאות הציבוריות של בוליביה היו ילידים. בנוסף, הוקמו שלוש אוניברסיטאות ספציפיות לילידים, שהציעו חינוך מסובסד. בשנת 2009, הוקם משרד המשנה לדה-קולוניזציה, שהמשיך לחוקק את החוק נגד גזענות ואפליה משנת 2010 האוסר על הבעת דעות גזעניות במוסדות פרטיים או ציבוריים. פרשנים שונים ציינו כי הייתה תחושת גאווה מחודשת בקרב האוכלוסייה הילידית במדינה בעקבות בחירתו של מוראלס. מנגד, האופוזיציה האשימה את ממשל מוראלס בהחמרת המתחים הגזעיים בין אוכלוסיות הילידים, הלבנים ומסטיסים, ובשימוש בחוק הגזענות והאפליה כדי לפגוע בחופש העיתונות.
ביום הפועלים הבינלאומי 2006, פרסם מוראלס צו נשיאותי המבטל היבטים של הפורמליזציה של העבודה אשר יושמה על ידי ממשלות נאו-ליברליות קודמות; זה נתפס כאקט סמלי ביותר למען זכויות העבודה בבוליביה. שנת 2009 העלתה ממשלתו הצעות לרפורמות בחוקי העבודה של 1939, אם כי דיונים ממושכים עם איגודי עובדים פגעו בהתקדמות הרפורמות. ממשלתו של מוראלס הגדילה את שכר המינימום החוקי ב-50%, והפחיתה את גיל הפנסיה מ-65 ל-60, ולאחר מכן ב-2010 הפחיתה אותו שוב ל-58.
ממשלת מוראלס קידמה צעדים רבים לשיפור חייהם של מעמד הפועלים. לעומת זאת, רבים בקרב מעמד הביניים חשו כי מעמדם החברתי הולך ומדרדר. מוראלס, באופן אישי, לא נתן אמון למעמד הביניים, וראה אותם כהפכפכים. חקיקה משנת 2006 הקצה מחדש אדמות בבעלות המדינה, כאשר רפורמה זו כללה חלוקת קרקעות לקהילות מסורתיות ולא ליחידים. בשנת 2010, הוכנס חוק שאפשר היווצרות של שטחים ילידים מוכרים, אם כי יישומו נבלם על ידי בירוקרטיה ותביעות מחלוקת על בעלות. ממשלתו של מוראלס שאפה גם לשפר את זכויות הנשים בבוליביה. בשנת 2010, היא הקימה יחידה של דה-פטריארכיזציה כדי לפקח על תהליך זה. בהמשך לניסיון לספק הכרה משפטית ותמיכה בזכויות להט"ב, הוא הכריז על 28 ביוני כיום זכויות המיעוט המיני במדינה, ועודד את הקמת תוכנית טלוויזיה בנושא להט"ב בשידור הציבורי.
תוך אימוץ מדיניות "קוקה כן, קוקאין לא", ממשל מוראלס הבטיח את חוקיות גידול הקוקה, והנהיג אמצעים להסדרת ייצור וסחר של קוקה. בשנת 2007, הם הודיעו שהם יתירו גידול של 50,000 דונם של קוקה במדינה, בעיקר למטרות צריכה ביתית, כאשר כל משפחה מוגבלת לגידול של "קאטו" אחד (1600 מטרים רבועים) של קוקה. יושמה תוכנית בקרה חברתית לפיה איגודים מקומיים לקחו על עצמם אחריות לוודא שלא חרגה ממכסה זו; בכך הם קיוו להסיר את הצורך בהתערבות צבאית ומשטרה, ובכך לבלום את האלימות של העשורים הקודמים. יושמו צעדים להבטחת תיעוש ייצור הקוקה, כאשר מוראלס חנך את מפעל תיעוש הקוקה הראשון בצ'ולומני, שייצר וארז קוקה ותה טרימט; הפרויקט מומן בעיקר באמצעות תרומה של 125,000 דולר מוונצואלה במסגרת תוכנית PTA.
צעדי התיעוש הללו התבררו ככושלים במידה רבה בהתחשב בכך שהקוקה נותרה בלתי חוקית ברוב המדינות מחוץ לבוליביה, ובכך נשללה מהמגדלים שוק בינלאומי. בוליביה הובילה קמפיין נגד אי-החוקיות של הקוקה, ובשנת 2012 פרשה בוליביה מאמנת האו"ם משנת 1961 אשר קראה להפללה גלובלית של קוקה, ובשנת 2013 הצליחה לשכנע את האמנה היחידה של האו"ם לסמים נרקוטיים להסיר את סיווג הקוקה כחומר סמים. מחלקת המדינה האמריקנית מתחה ביקורת על בוליביה, ואמרה שהיא נסוגה במאמצי הסחר בסמים, והפחיתה באופן דרמטי את הסיוע לבוליביה ל-34 מיליון דולר כדי להילחם בסחר בסמים ב-2007. עם זאת, מספר תפיסות הקוקאין בבוליביה גדלה תחת ממשלתו של מוראלס, כאשר ממשלו ביקש לעודד מגדלי קוקה לדווח ולהתנגד ליצרני וסוחרי קוקאין. רמות גבוהות של שחיתות משטרתית סביב הסחר הבלתי חוקי בקוקאין נותרו בעיה מתמשכת עבור בוליביה.
ממשלתו של מוראלס הציגה גם צעדים להתמודדות עם השחיתות האנדמית של בוליביה; בשנת 2007, פרסם מוראלס צו נשיאותי להקמת המשרד לשקיפות מוסדית ולמלחמה בשחיתות. המבקרים טענו שחברי ה־MAS הועמדו לדין רק לעיתים רחוקות גם לאחר נקיטת צעדים אלו. החריג העיקרי הוא ראש חברת הנפט הבוליביאנית (YPFB), שנידון ל-12 שנות מאסר בשנת 2008 באשמת שחיתות. חוק משנת 2009 שהתיר העמדה לדין רטרואקטיבית בגין שחיתות הוביל לתיקים משפטיים הובא נגד מספר פוליטיקאים מהאופוזיציה בגין שחיתות לכאורה בתקופת טרום מוראלס ורבים נמלטו אל מחוץ לבוליביה כדי להימנע מעמידה לדין.