stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צוואה
ביהדות

היהדות אינה מכירה כלל בהורשה על פי צוואה. היהדות מכירה רק בהורשה על פי דין: יורשיו של אדם הם בניו ואם אין לו בנים אֶחָיו. האח הבכור יורש חלק גדול פי שנים מחלקם של יתר האחים. נשים אינן יורשות כלל, לא אשת המנוח ולא בנותיו. כבר המקרא מכיר בחריג לכלל זה: אם אדם מת ללא בנים, בנותיו יורשות אותו (מקרה בנות צלופחד, (במדבר כז, במדבר לו)).
אמנם לא ניתן לצוות על חלוקת העזבון בדרך שונה מכללי הירושה שנקבעו בתורה, אולם היהדות מכירה במנגנון "עוקף": אדם אינו יכול להוריש בדרך שונה מהאמור לעיל, אולם הוא רשאי להעניק מתנה בכל דרך שיחפץ. פרוש הדבר שאם מנסחים צוואה בלשון "מתנה" ולא בלשון "צוואה" או "ירושה", ניתן לה תוקף מחייב. הנוהג הוא שבמקום לרשום "אני מצווה את רכושי ל..." מקובל נוסח דוגמת "אני מעניק/ה את רכושי במתנה שעה אחת לפני מותי ל...".
בנוסף, נקבע שאדם שאינו בקיא בהלכה היהודית רשאי לערוך צוואה על פי הנהוג במקום בו הוא מתגורר.
באסלאם

על פי ההלכה המוסלמית, שני שלישים מעזבונו של נפטר מיוחדים לקרוביו: בן/בת הזוג, צאצאים והורים. במקרים מסוימים, גם קרובי משפחה נוספים זכאים לחלק מעזבונו של הנפטר. חלקו של היורש תלוי בהרכב המשפחתי כולו, למשל האם ליורש/ת יש או אין ילדים. כמו כן מקובל שזכרים יורשים פי שנים מנקבות.
המצווה רשאי לחלק על פי רצונו רק את השליש הנותר (מעבר לשני השלישים שיוחדו לקרובי המשפחה). מקובל שאין למצווה רשות להגדיל את חלקו של בן משפחה מעבר למה שקיבל כבר במסגרת חלוקת שני השלישים הראשונים.
צוואות בהיסטוריה

פרנץ קפקא הורה למקס ברוד בצוואתו לשרוף את כל כתביו. ברוד סירב לקיים חלק זה של הצוואה.
לקריאה נוספת

שאול שוחט, פגמים בצוואות, הוצאת סדן
איריס מרקוס, התנגדות לצוואה וביטולה – עילות ופגמים, הוצאת "אוצר המשפט"
ד"ר רן מובשוביץ, סכסוכי ירושה הלכה למעשה, תל אביב, 2015, (הספר בקטלוג ULI)
דפנה הקר, "צוואה כהזדמנות לאהבה", בתוך: עופר גרוסקופף ושי לביא (עורכים), משפט, תרבות וספר: ספר נילי כהן, ההוצאה לאור ע"ש חיים רובין, אוניברסיטת תל אביב, 2017
לקריאה נוספת > בהיסטוריה

ירון בן-נאה, אחרית דבר: צוואות יהודיות מהאימפריה העות’אמנית, מרכז זלמן שזר, תשפ"ג
יעקב משה הלל (עורך), אשר יצוה: אוצר הנהגות, צוואות ומוסרים, מכון אהבת שלום, ירושלים תשס"ד
הערות שוליים

↑  ע"א 5717/95 וינשטיין נ' פוקס פ"ד נד(5) 792.
↑  ע"א 5103/95 דשת נ' אליהו פ"ד נג(3) 97.
↑  ע"א 2698/92 יונה נ' אדלמן, פ"ד מח(3) 275.
↑  יורם רבין ואלון רודס, תניות סילוקין בצוואה, ספר יורם דנציגר, 2019, עמ' 595
↑  ליטל דוברוביצקי, שינוי מגמה: מספר הישראלים שעורכים צוואה הוכפל בעשור האחרון, באתר ynet, 31 במרץ 2024
↑  למה חשוב לנסח צוואה אצל עורך דין?, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל, ‏20 ביוני 2024
↑  חוק הירושה תשכ״ה- 1965
↑  בע"מ 10807/03 זמיר נ׳ גמליאל
↑  חוק הירושה תשכ״ה-1965, סעיף 8
↑  חוק הירושה תשכ״ה-1965, סעיף 41
↑  חוק הירושה תשכ״ה- 1965, סעיף 42
↑  תמ״ש 48903-09-22 ל.מ.נ׳ מ.ב.
↑  ע״א 4402/98 מלמד נ׳ סלומון
↑  ברק, פרשנות במשפט, פרק חמישי, הצוואה, תשס״א, עמ' 69, 73
↑  ד"נ 40/80 קניג נ' כהן פ"ד לו (3) 370.
↑  "צוואה שנשתכחה", פסק דין, ת"ע 32072-10-13 פלונים ואח' נ' אלמונים ואח'
↑  דנ"א 7818/00 יוסף אהרון נ' אמנון אהרוני
↑  בע"מ 11116/08 פלוני נ' פלוני
↑  ע"א 1900/96 איזבל טלמצ'יו נ' האפוטרופוס הכללי (כב"כ היועץ המשפטי לממשלה) ואחר, ניתן ב־13 במאי 1999, סעיף 20.
↑  בע"מ 8300/11 פלוני נ' פלוני, פסקה 4
↑  סכסוכי ירושה הלכה למעשה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558399305171  BnF: cb119356699 (data)  GND: 4059555-9  HDS: 008956  LCCN: sh85146810  LNB: 000304152  NDL: 00574448  NKC: ph164195  TDVİA: vasiyet 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
דניאל עמית

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1938 לודז', הרפובליקה הפולנית השנייה 
 התאבד:  4 בנובמבר 2007 (בגיל 69) ירושלים 
 ענף מדעי:  פיזיקה, תורת השדות הקוונטית, מכניקה סטטיסטית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ברנדייס (1966)  מכון ויצמן למדע  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת קורנל 
 מנחה לדוקטורט:  יוג'ין פ. גרוס 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  ספיינצה – אוניברסיטת רומא 
 
פרופסור דניאל עמית
דניאל עמית (5 במאי 1938 - 4 בנובמבר 2007) היה פיזיקאי ישראלי, פרופסור באוניברסיטה העברית, שם יסד את המרכז לחישוביות עצבית ובאוניברסיטת לה ספיאנצה ברומא. היה מחלוצי המחקר בנושא חישוביות עצבית (חקר רשתות עצביות). כמו כן היה פעיל ומעורב בחוגי השמאל בישראל.
ביוגרפיה

עמית נולד בלודז' שבפולין לאשר ורוזה פרוידנליך, שמשפחתה הייתה בעלת חרושת לטקסטיל בעיר. אחיו היחיד רמי הוא נוירולוג ילדים החי היום בארצות הברית. משפחתו ברחה מפולין דרך איטליה וטורקיה והגיעה לישראל בשנת 1940. הם הצליחו לקבל סרטיפיקט שיאפשר להם להגיע לישראל בזכות רכוש שסבו של עמית רכש בארץ. הוא התגורר בתל אביב ולמד בתיכון גאולה. את שמו עיברת ל"עמית" כשהיה בתיכון בעקבות שורה מספר של מנחם בגין. בתיכון החל לממש את משיכתו לפיזיקה, כאשר עשה במקום בחינת בגרות עבודה בנושא פיזיקה.
את אשתו, דליה, שהייתה מפיקה ועורכת משדרי ספרות ותרבות ברשת א', ומתרגמת מאיטלקית, הכיר בתיכון ונישא לה בשנת 1957. בשנת 2005 סבל משבץ אולם כעבור חודשיים כבר חזר לעבודתו. ב-4 בנובמבר 2007 התאבד. עד לימיו האחרונים עסק במחקר וכתב מאמרים. היה אב לשניים ובהם יהלי עמית, פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת שיקגו.
ביוגרפיה > קריירה אקדמית

לאחר לימודי התיכון החל עמית לימודי עתודה אקדמית. הוא השלים תואר ראשון באוניברסיטה העברית בין השנים 1956 ל-1959 בפיזיקה ומתמטיקה ומייד עשה תואר שני במכון ויצמן בהנחיית יגאל תלמי. את שירותו הצבאי עשה בממר"ם, שירת בדרגת סגן (אקדמי) והיה בצוות שקלט את המחשב הראשון. בין השנים 1963 ל-1966 סיים דוקטורט בפיזיקה באוניברסיטת ברנדייס בהנחיית פרופסור יוג'ין גרוס. בשנת 1966 נסע לפוסט-דוק באוניברסיטת קורנל.
הוא חזר ארצה והחל ללמד באוניברסיטה העברית בשנת 1967. בשנת 1969 חזר לארצות הברית ולימד שנתיים באוניברסיטת ברנדייס. בשנת 1973 מונה לפרופסור חבר ובשנת 1978 הועלה לדרגת פרופסור מן המניין. בשנת 1991 יצא לגמלאות מהאוניברסיטה העברית אולם המשיך להיות בקשר עמה. הוא הצטרף באותה שנה לסגל המחלקה לפיזיקה של אוניברסיטת לה ספיאנצה ברומא כפרופסור מן המניין (בשנת 1999 התאזרח באיטליה). הוא היה חוקר אורח באימפריאל קולג' בלונדון בשנת 1989. בשנים 1988–1989 היה פרופסור אורח באוניברסיטת רומא. בין השנים 1984 ל-1987 היה ראש מכון רקח לפיזיקה באוניברסיטה העברית. בשנים 1982–1983 היה עמית מחקר במכון למחקר מתקדם. הוא היה העורך המייסד של כתב העת המדעי "Network: Computation in Neural Systems" בהוצאת Informa.
בשנת 1978 יצא ספרו "Field Theory, the Renormalization Group and Critical Phenomena", הנחשב לספר לימוד יסודי בתורת השדות הקוונטית. הספר נערך במהדורה חדשה בשנת 2002.
בשנת 1989 יצא ספרו "Modeling Brain Function: the World of Attractor Neural Nets" בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג', שהיה לספר יסוד בתחום החישוביות העצבית.
בשנת 2008 ערך המכון ללימודים מתקדמים סדנה בת שלושה ימים "מתפישה לפעולה ובחזרה", לזכרו של עמית.
לאחר מותו מתקיימת מדי שנה באוניברסיטה העברית הרצאה לזכרו, בה מחולקות מלגות לשני סטודנטים מצטיינים בנושא חישוביות עצבית.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית

עמית היה פעיל מרכזי בחוגי השמאל והשמאל הרדיקלי בישראל החל משנות השישים ועד ליום מותו, והוא היה מעורב בהקמת וקידום יוזמות ופעילויות שונות למען קידום השלום וההידברות בין היהודים לערבים. את פעילותו הפוליטית החל בעת שלמד לדוקטורט בארצות הברית במחאת הסטודנטים נגד מלחמת וייטנאם. הוא היה ממקימי תנועת שמאל ישראלי חדש. באמצע שנות השבעים החל (יחד עם אורי אבנרי ומתי פלד) ליצור קשרים עם אינטלקטואלים יהודים מצרים בפריז, אשר קישרו אותו לנציגי אש"ף באירופה, בעת שנאסר לישראלים לבוא בקשר עם אנשי אש"ף. כמו כן כשהיה בישראל יצר קשרים עם ראשי ערים בגדה המערבית.
בשנת 1972 היה עמית אחד ממייסדי האגודה לזכויות האזרח.
עמית, שהאמין בתפקיד הציבורי של איש האקדמיה בחברה דמוקרטית, השתתף מספר פעמים בקריאות לחרם אקדמי, שעלו לו לעיתים ביחסיו האישיים עם לא מעט מעמיתיו למקצוע. בשנת 1977 החליטה האוניברסיטה העברית להעניק ד"ר של כבוד למילטון פרידמן. מכיוון שפרידמן היה שותף לקבוצת יועצים כלכלים אמריקאים שעזרו בייעוץ לרודן הצ'ילאני פינושה מחה עמית נגד הביקור. הוא כתב מכתב לנשיא האוניברסיטה באותה העת, אברהם הרמן, ושלח העתק לשאר הפרופסורים.
בשנות השמונים היה ממייסדי הוועד הישראלי לסולידריות עם אוניברסיטת ביר זית. עם תחילת מלחמת לבנון הראשונה אנשי הוועד הקימו את הוועד נגד מלחמת לבנון, שהפגין נגד המלחמה. הוא סירב להשתתף במלחמת לבנון ומשום כך נשפט למחבוש וישב כ-21 ימים במאסר. הוא התנגד להסכמי אוסלו, מכוון שחשב אותם לעמומים מדי וחשש שהם יובילו למניפולציות של שני הצדדים ולא לשלום אמיתי ולפתרון ארוך טווח. הוא הקים וניהל את הוצאת הספרים "מפרש" בירושלים שעסקה בהוצאת ספרות פלסטינית וערבית מתורגמת וספרים העוסקים במחשבה ליברלית ושמאלית.
בשנת 1988, לאחר החלטת ממשלתו של יצחק שמיר לגרש מהארץ את מוברק עווד, מייסד "המרכז הפלסטיני ללימודי אי-אלימות" במזרח ירושלים קרא להחרים את הכנס הישראלי במדעי המוח. הקריאה הזאת עוררה רבים מחבריו למקצוע נגדו. את תמיכתו בחרם אקדמי על ישראל הסביר לכתבת הארץ, "כדי שהמדינה שלנו תבין שלמעשים שלנו יש תוצאות ושאנחנו לא מעל לחוק. ישראל חתומה על הסכמים לשיתוף פעולה אקדמי עם האיחוד האירופי שבהם היא מתחייבת, בין השאר, לא להפר זכויות אדם. מאחר שיש הפרות של זכויות אדם ההסכמים עם האירופים צריכים להתבטל. אי אפשר להפריד בין מדע לפוליטיקה מכל מיני סיבות שבראשן אפשר לשים את הכותרת הירושימה".
הוא תמך בתנועת הסרבנות לשירות בשטחים, "אומץ לסרב" ופעל לגייס תמיכה וכספים לארגון. כמו כן תמך ביוזמת ז'נבה. בבחירות ב-2005 תמך בעמיר פרץ ושב במיוחד לארץ כדי להצביע לו, אולם התאכזב מאוד ממעורבותו במלחמת לבנון השנייה.
בשנת 2005 היה ממארגני סימפוזיון שעסק בזיהום הימים והקשר בין דתות לאיכות סביבה אשר נערך בתמיכת הפטריארך האקומני האורתודוקסי.
בשנת 2007 הוענק לו לאחר מותו, פרס על שם רמאל רמאל על ידי עמותת Euroscience.
מספריו

Field Theory, the Renormalization Group and Critical Phenomena, McGraw-Hill International Book Co., 1978
Modeling Brain Function: The World of Attractor Neural Networks, Cambridge University Press, 1989
מכניקה סטטיסטית, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, בשנת 1982.
תורגם לאנגלית:
Statistical Physics: An Introductory Course (Paperback), World Scientific Publishing Company (December 1999)
לקריאה נוספת

Daniel Amit (1938–2007), by prof Nicolas Brunel‌, Network: Computation in Neural Systems, 2008, Vol. 19, No. 1
ליגת העל בכדורעף

| --- | --- |

 תחום:  כדורעף
 ארגון:  איגוד הכדורעף בישראל
 מדינות:  ישראל ישראל
 קונפדרציה:  CEV
 קבוצות:  9
 מירב הזכיות:  הפועל מטה אשר עכו (16)
 תקופת הפעילות:  1956–הווה (כ־69 שנים)
 שמות קודמים:  הליגה הארצית בכדורעף (1956-1959) הליגה הלאומית בכדורעף (1960-1999) ליגת ווינר בכדורעף (2014-2011)
 אלופה נוכחית:  מכבי תל אביב (2023/2024)
 מפעל מקביל:  גביע המדינה בכדורעף
 מפעל נמוך:  הליגה הלאומית בכדורעף
ליגת העל בכדורעף (נקראה גם "ליגת ווינר בכדורעף") היא הליגה הבכירה בישראל בענף הכדורעף והיא מנוהלת על ידי איגוד הכדורעף בישראל.
הליגה הוקמה בשנת 1956 והקבוצה בעלות מירב הזכיות היא הפועל מטה אשר עכו עם 16 אליפויות. מכבי תל אביב היא אלופת הליגה הנוכחית (2022/2023).
חלק ממשחקי הליגה משודרים בערוץ הספורט.
היסטוריה > רקע - שנות ה-20 והתפתחות הכדורעף בישראל

משנות ה-20 ושנות ה-30 היווה הכדורעף ענף ספורט מעודף בקיבוצים בארץ ישראל ובמיוחד בקיבוץ הארצי (במחנות והכשרות השומר הצעיר בפולין וגליציה). בשנים אלו המשחקים שהתקיימו היו משחקי ראווה, ובהמשך טורנירים במסגרת אליפויות של איגוד ספורט הפועל. המשחק מגלם במהותו ערכים התואמים את דרך החיים הקיבוצית-שיתופית כפי שמייסדי הקיבוץ האמינו בה: משחק קואופרטיבי המשתף את כל שחקניו. רשת המפרידה בין הקבוצות, כך שכמעט ולא קיים מגע פיזי בין השחקנים היריבים. משחק הנעדר אלימות, בטח ביחס למשחקי כדור אחרים, ומהצד השני מאפשר בתכונותיו לכל אחד להשתתף בו גם אם הוא לא נולד עם נתונים פיזיים מרשימים (כלומר שוויוני לכל אדם), ויוצא שהוא משחק ספורטיבי בו המשחק הקבוצתי הוא הכרחי לקבוצה מנצחת.
בראשיתו נתפס הכדורעף כ"משחק עממי" שהתאים למשחק גם אחרי יום עבודה בקיבוץ. בנוסף, גברים ונשים שיחקו בו בצוותא מה שהתאים גם מבחינת הליברליות היחסית שאפיינה את הקיבוצים ביחס לשאר ישראל. האמצעים להקמת מגרש היו פשוטים ובהישג יד של רוב הקיבוצים: שטח חול לא גדול שני עמודים ורשת בתוספת סיד לבן לסימון. בהמשך נבנו מגרשי בלטות. הכדורעף בישראל בראשיתו היה משחק משפחתי שהיה שייך ל"מדורת השבט" של השומר הצעיר. חברויות והיכרויות אישיות היו בין שחקני הקבוצות היו נפוצות, והקבוצה הייתה מעין "קליקה" של ילדי הקיבוץ. כך שהכדורעף בישראל בתחילתו היה לענף סקטוריאלי מובהק שכלל כמעט קיבוצים בלבד - ולא בכדי כלל הקבוצות בליגה העליונה בתחילתו - כולם השתייכו למרכז הפועל, שהיה פופולרי בקרב תושבי הקיבוצים.
היסטוריה > הליגה הבכירה בכדורעף

בזמן מלחמת העצמאות הענף חדל מפעילות לאחר שרוב השחקנים התגייסו לצה"ל במטרה לתרום למאמץ המלחמתי, בדומה לענפים ספורט אחרים.
הליגה הראשונה הוקמה בשנת 1956 בשם "הליגה הארצית בכדורעף". הרכב הקבוצות בעונת הבכורה כלל 9 נציגות הקיבוצים ועוד 3 נציגות עירוניות (כולן השתייכו למרכז הפועל).
הרכב הליגה בעונת הבכורה:
הבית הצפוני:
הפועל אפיקים
הפועל בית זרע
הפועל חיפה
הפועל כפר מסריק
הפועל מרחביה
הפועל שריד
הבית הדרומי:
הפועל עין שמר
הפועל המעפיל
הפועל עין החורש
הפועל תל אביב
הפועל יפו
הפועל בית קמה
השיטה הראשונית הייתה חלוקה לשני בתים (צפון/דרום) של 6 קבוצות המשחקות ביניהן שני סיבובי ליגה. שתי הראשונות בכל בית עולות לבית הגמר, בו 4 קבוצות מתחרות ביניהן בסיבוב ליגה אחד על האליפות הארצית. הפועל בית זרע סיימה ראשונה (לפני הפועל בית קמה) והפכה לאלופה הרשמית הראשונה בכדורעף, וזאת הייתה האליפות היחידה של הקבוצה מאז ומעולם.
בשנים הראשונות של קיום הליגה שלטו קבוצות הקיבוצים, ולמשך שני עשורים נציגות הקיבוצים בלבד זכו בתואר האליפות. טבלת הליגה הלאומית כפי שהתפרסמה במדור הספורט של "על המשמר" בעריכתו של ישראל פז מראה שבראשית שנות ה-60 מתוך עשר הקבוצות המדורגות ראשונות שמונה היו שייכות לקיבוץ הארצי, שתיים לתנועות קיבוציות אחרות.
תשע אליפויות ברציפות הלכו להפועל המעפיל (מתוכם 8 דאבלים), מה שיצר שיא ישראלי ברצף אליפויות עד היום. ארבע אליפויות להפועל עין המפרץ/כפר מסריק, ארבע אליפויות להפועל עין שמר וגם הפועל שריד (1958) והפועל נגבה (1961/1962) זכו בתואר פעם אחת.
הפועל המעפיל שלטה בליגת העל בשנות ה-60 כשהפועל עין שמר היא היריבה העיקרית שלה לתואר האליפות, וה"דרבי" ביניהן היו משחקי עונה שהרבה פעמים קבעו את גורל האליפות.
מעונת 1960/1961 נעשו שינויים בארגון הליגה והיא החלה להיקרא "הליגה הלאומית בכדורעף".
בשנת 1976 חלה תפנית בזכות העובדה שמכבי תל אביב, שהוקמה בתחילת שנות ה-70 הייתה לקבוצה העירונית הראשונה שזוכה בתואר האליפות. בשתי עונות לאחר מכן הפועל קריית אתא זכתה בתואר. למרות זאת, שליטת הקיבוצים בליגת העל נמשך כשהפועל המעפיל זכתה בחמש אליפויות למאזנה הכולל וכך השיגה את שיא מירב הזכיות באליפות עם 14 פעמים שאחרונה הושגה בשנת 1985. ההגמוניה הקיבוצית בענף הכדורעף שלטה עד לשנות ה-80.
מכבי תל אביב הוסיפה עוד תארים וגם הפועל בת ים זכתה בתואר בשנת 1986. בשנות ה-80 המאוחרות הפועל מטה אשר הפכה לקבוצה דומיננטית מנציגות הקיבוצים שזכתה 10 פעמים בתואר החל משנת 1987. הפועל העמקים/זבולון הצליחה גם לזכות בתואר האליפות בשנים 1995 ו-1996.
בשנות ה-2000 רוב הקבוצות שזכו באליפות היו קבוצות עירוניות, ביניהן נציגות השרון, הפועל כפר סבא (2001) ומכבי הוד השרון (2007), הפועל קריית אתא זכתה באליפות במשך שלוש עונות רצופות בין השנים 2004–2006, בשנים 2008–2012 שלטה בענף מכבי תל אביב לאחר שזכתה חמש פעמים בדאבל.
בשנים 2013–2016 זכתה הפועל מטה אשר בארבע דאבלים ברציפות.
בעונת 2017 זכתה באליפות מכבי תל אביב אחרי 4 עונות ללא התואר.
בעונות 2018, 2019 ו-2020 זכתה הפועל מטה אשר ב-3 אליפויות ברצף, מתוכם השלימה 2 דאבלים כשזכתה גם בגביע בשנים 2018–2019. זכייתה בשנת 2019 הביאה לכך שהפכה למועדון הכדורעף בעל מספר האליפויות הגדול ביותר בישראל.
בעונת 2020 עקב מגפת הקורונה העונה הופסקה והפועל מטה אשר זכתה באליפות ללא משחקי פלייאוף בגלל שסיימה ראשונה את העונה הסדירה.
בשנת 2021 זכתה מכבי תל אביב בדאבל לראשונה מאז עונת 2012.
הליגה כיום > קבוצות בעונת 2020/2021

הפועל מטה אשר עכו
הפועל יואב כפר סבא
מכבי תל אביב
הפועל המעפיל מנשה/עמק חפר
מ.ס. עיילבון
מכבי מוסינזון הוד השרון
אסא באר שבע
קאנטרי קלאב תל אביב
הפועל עירוני קריית אתא
בליגת העל בכדורעף שיחקו 8 קבוצות עד עונת 2015/2016, אז הוגדלה הליגה ל-10 קבוצות. בשל קשיים כלכליים של קבוצות רבות, הליגה הצטמצמה שוב בעונת 2018/2019 לשמונה קבוצות. בעונת 2019/2020 הוגדלה הליגה חזרה ל-10 קבוצות, וב-2020/2021 הליגה הוקטנה שוב ל-9 קבוצות.
הליגה כיום > שיטת המשחקים

ליגת העל בכדורעף אשר כללה 8 קבוצות שוחקה עד לעונת 2015/2016 בשני סיבובים כשבסך הכל היו 14 מחזורי ליגה, לאחר מכן הליגה חולקה לשניים: פלייאוף עליון ופלייאוף תחתון. סדר המשחקים היה כזה שמקומות 3–6 ו-4–5 משחקים ביניהם בפלייאוף. כאשר מקום 8 (אלא אם זו קבוצת האקדמיה) יורד אוטומטית לליגה הלאומית בכדורעף.
המשחקים משוחקים בשיטת הטוב מחמש. שתי הקבוצות הראשונות בסוף הליגה הסדירה עולות לחצי גמר האליפות.
המנצחת במשחק 4–5, משחקת מול המקום ה-1 בחצי הגמר, והמנצחת ב־3–6, משחקת מול המקום השני.
המנצחות בחצי הגמר, משחקות בגמר הפלייאוף, בסדרת הטוב מחמש, הנקרא גם "גמרעף".
מנצחת במשחק בתוצאה 0–3 או 1–3 זוכה ב-3 נקודות והמפסידה בתוצאה זו לא מקבלת אף נקודה. במשחק שמסתיים בתוצאה 2–3, המנצחת מקבלת 2 נקודות והמפסידה מקבלת נקודה אחת.
מעונת 2015/2016 שונתה שיטת המשחקים. בתום מחזור משחקים אחד (9 משחקים לכל קבוצה) תחולק הליגה לבית עליון (6 קבוצות המובילות בטבלת הנקודות) ובית תחתון (ל-4 הקבוצות הנותרות). בבית העליון ייערכו עוד שני מחזורי משחקים (10 משחקים לכל קבוצה) שבסיומם ארבע המובילות בדירוג יעפילו לחצי גמר הפלייאוף. ארבע הקבוצות מהבית התחתון ישחקו 3 מחזורי משחקים (9 משחקים לכל קבוצה) שבסיומם שתי הקבוצות בעלות הדירוג הנמוך ירדו לליגה הלאומית בכדורעף.
החל מעונת 2019/2020 הוגדלה הליגה ל-10 קבוצות ושונתה שיטת המשחקים פעם נוספת:
הקבוצות ישחקו שני סיבובים ויחולקו לבית עליון ותחתון, לאחר מכן בכל אחד מהם ייערכו שני סיבובים משחקים נוספים בין הקבוצות בבית. בהמשך יתבצע שלב הפלייאוף ויכלול חצי-גמר וגמר בין ה-4 קבוצות הראשונות (פלייאוף עליון) וה-4 קבוצות האחרונות (פלייאוף תחתון) בשיטת סדרות משחקים של הטוב מ-5. המנצחת בפלייאוף עליון אלופה המפסידה בפלייאוף התחתון תרד לליגה הלאומית בתום העונה.
העפלה לתחרויות האירופיות

הליגה הישראלית מסונפת להתאחדות הכדורעף האירופית (CEV), ולכן קבוצות אשר מסיימות במקומות הראשונים זוכות להשתתף בעונה שאחרי במסגרת הליגות האירופיות לפי מיקומן, בהתאם למיקום ליגת העל בדירוג הליגות של CEV.דירוג זה קובע את מספר המשתתפות במפעלים האירופיים ליגת האלופות, גביע CEV וגביע האתגר,נכון לשנת 2022 מדורגת הליגה במקום ה-29 באירופה.
נכון לעונת המשחקים 2022/2023, דירוג זה קובע:
אלופת המדינה-הקבוצה מקבלת כרטיס לסיבוב המוקדמות הראשון של ליגת האלופות.
סגנית האלופה-הקבוצה מקבלת כרטיס לסיבוב הראשון בגביע CEV.
מקום 3-הקבוצה מקבלת כרטיס לסיבוב הראשון בגביע האתגר
לאורך השנים קבוצות הליגה העדיפו לשחק לרוב בגביע האתגר בגלל שיקולים תקציבים והעדפת מפעל זה שמתאים יותר ברמה מקצועית וכלכלית לקבוצות הישראליות מאשר בליגת האלופות וגביע CEV שנחשבים למפעלים חזקים יותר.
חסויות

בשנת 2011 נחתם הסכם חסות בין איגוד הכדורעף למועצה להסדר ההימורים בספורט ושם הליגה שונה ל"ליגת ווינר בכדורעף". ההסכם בוטל לאחר עונת 2013/14.
אלופות וסגניות

הטבלה הבאה מסכמת את כלל הזוכות באליפות הליגה. קבוצות אשר זכו בדאבל באותה העונה מסומנות בכתב מודגש.
הערות שוליים

↑  תוצאות תחרויות כדורעף בקיבוצים בין השנים 1939–1955, פרויקט תיעוד ענף הכדורעף
↑  בית זרע - אלופת ישראל, בעיתון על המשמר, 13 בינואר 1957
↑  הכדורעף פורץ למרחב!, אברהם בן שלום, בעיתון על המשמר, 29 באפריל 1960
↑  מהיום אימרו "ליגת ווינר בכדורעף", באתר איגוד הכדורעף בישראל, 29 במרץ 2011
↑  ביטול תקציב השיווק לאיגוד הכדורעף בישראל, באתר איגוד הכדורעף בישראל, 14 בספטמבר 2014
↑  רשימת אלופות ומחזיקות גביע בכדורעף נשים וגברים, האתר הרשמי של איגוד הכדורעף בישראל
↑  עונת 1981/82, במכביפדיה
↑  עונת 1990/91, במכביפדיה
↑  עונת 1992/93, במכביפדיה
| כדורעף בישראל ישראל |
| --- | --- | --- |
| ניהול | איגוד הכדורעף הישראלי • שחקנים • מאמנים • קבוצות • תחרויות • כדורעף חופים בישראל |  |
| ליגות וגביעי גברים | ליגת העל • הליגה הלאומית • גביע המדינה |  |
| ליגות וגביעי נשים | ליגת העל לנשים • גביע המדינה לנשים |  |
| תחרויות עבר | גביע פסל זייד |  |
| נבחרות | נבחרת הגברים • נבחרת הנשים |  |
סמל הליגה בשנה בה היה הסכם חסות עם הטוטו-ווינר
חיילים אלמונים

חיילים אלמונים הוא שיר שכתב מייסד ומפקד הלח"י אברהם שטרן (יאיר) בשנת 1932, והוא אחד משיריו הראשונים. שטרן הלחין את השיר ביחד עם רעייתו, רוני.
השיר הוצג לראשונה בבית הספר שפיצר במסגרת מסיבת הסיום של קורס הסגנים השני של האצ"ל ששטרן היה אז ממפקדיו, ופורסם בעיתון האצ"ל "המצודה". השיר היה להמנונה של תנועת האצ"ל עד שנת 1940, אז פרשה ממנו הלח"י והשיר היה להמנונה. בשיר באה לידי ביטוי נכונות ההקרבה הבלתי מתפשרת למען האומה.
מבנה השיר

בשיר חמישה בתים בני ארבע שורות כל אחד, שאחרי כל אחד מהם מופיע פזמון חוזר, אף הוא בן ארבע שורות. בתי השיר כתובים בחריזה מסורגת.
אזכור השיר

השורה "מִשּׁוּרָה מְשַׁחְרֵר רַק הַמָּוֶת" חקוקה על קברו של שטרן, בבית הקברות נחלת יצחק.
מילות השיר שימשו כאחד ממקורות השראה לשמה של התנועה החברתית "שורת המתנדבים".
מספר שורות מהשיר צוטטו בשירה של רונה קינן "כשהקוצים היו קוצים", שנכלל באלבומה "שירים ליואל".
הערות שוליים

↑  עדה אמיכל-ייבין, בארגמן, תל אביב: "הדר" הוצאת ספרים בע"מ, 1986, עמ' 63
↑  מילות השיר "כשהקוצים היו קוצים", באתר שירונט
| אברהם שטרן (יאיר) |
| --- | --- | --- |
| פעילות | אצ"ל • לח"י |  |
| שיריו | חיילים אלמונים • השבועה • הרי את מקודשת לי • חיים אנחנו במחתרת |  |
| הנצחתו | חוות יאיר • כוכב יאיר צור יגאל • נווה יאיר • מוזיאון הלח"י |  |
| הגותו | עיקרי התחיה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 4dd9259b-b8e9-42d6-9d22-c07fbecbd80a 
"חיילים אלמונים" באנדרטת לח"י בפתח תקווה
בנות ברק

| --- | --- |
 סוגה:  דוקו-ריאליטי
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 שידור
 רשת שידור:  HOT3 
 תקופת שידור מקורית:  11 בספטמבר 2022 – הווה 
 
בנות ברק היא תוכנית מציאות תיעודית ישראלית העוקבת אחר נשים חרדיות מהעולם החרדי של בני ברק. התוכנית משודרת בערוץ HOT3.
רקע

העונה הראשונה של הסדרה עלתה לשידור ב-11 בספטמבר 2022.
התוכנית היא תוכנית המציאות התיעודית הראשונה מסוגה, במרכזה חייהן של חמש נשים מהעולם החרדי של בני ברק. הנשים מתועדות במצבי חיים שונים. הסדרה עוסקת בין היתר בפערים בין העולם החילוני לחרדי, ומעלה סוגיות כמו: ויתור על "טלפון טיפש" לטובת טלפון חכם (סמרטפון), נוכחות ברשתות חברתיות ועוד. המשתתפות מציגות את חיי היומיום שלהן וחושפות את המתח שקיים בחייהן בין העיסוק בעולמות הביוטי והבילויים ובין הקהילה שבה הן חיות.
לדברי יוצרי הסדרה יוני פארן ואילת הלר, הסדרה היא "דוקו ריאליטי קליל ומצחיק, כזה שבא לספק הצצה לחיי היום יום, לשגרה, למשפחה, לזוגיות, לחלומות ולתשוקות החיים. היציאה של חמשת הנשים לחוויה הזו היא התקרבות אמיתית לעולם השונה והזר מחוץ למשעולי בני ברק".
המשתתפות

ננה הלפרין – יזמית ואשת עסקים, תושבת בני ברק; אם לחמישה ילדים; נכדתו של הרב לנדוי, ממייסדי בני ברק; בעלה ממשפחת מייסדי רשת "אופטיקה הלפרין".
עופרה שמעוני – יזמית ואשת עסקים חרדית שהקימה את מגזין האדריכלות "דירה נאה".
סימי הרשקופ – בעלת עמוד הבידור "דוס סלבס". המסקר את עולם הבידור מהזווית החרדית-דתית שלו.
אסתי סוקולובסקי – מאפרת מפורסמת בחברה החרדית ובלוגרית איפור, מתגוררת ברמת גן על גבול בני ברק.
יעל זילברמן – בעלת עסק עצמאי לעיצוב ותפירת פאות, ובלוגרית פמיניסטית מוצהרת.
הערות שוליים

↑  בנות ברק - טעימה לעולם של הנשים החרדיות | בקרוב ב-HOT, נבדק ב-2022-08-29
↑   כוכבות הרשת החרדיות מגיעות למסך הטלוויזיה שלכם בריאליטי חושפני,  באתר כיפה, 18 באוגוסט 2022
↑  יהונתן גוטליב, המשפיעניות החרדיות הכניסו מצלמות לבית ונוצרה הסדרה "בנות ברק", באתר ערוץ 7, 28 בפברואר 2022
↑  הילה דודאל (דוידי), סטורי לשבת: איך הפכה החרדית ממשפחת הלפרין הידועה למלכת אינסטגרם, באתר mynet‏ בת ים, 11 בדצמבר 2020
1 2  קרן מרציאנו, ‏מהדורת חדשות סוף השבוע המלאה - 27.8.2022, באתר ‏מאקו‏, 27 באוגוסט 2022
באניצה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מגדנאות, מזון, מנה העשויה מביצה 
 מטבח:  המטבח הבולגרי 
 מוצא:  בולגריה 
 מרכיבים עיקריים:  ביצה 
 
באניצה עם איירן
באניצה היא מנה הנפוצה ברחבי המטבח הבולגרי, מזכירה בורקס, ומורכבת משכבות של ביצים מוקצפות, נתחי גבינה ובצק פילו.
בבולגריה, נהוג להכניס למאפה הבאניצה, בחגים, פריטים שאינם אכילים, בעיקר בחג הסילבסטר. נהוג להכניס מטבעות למאפה, ובשנים האחרונות החלו לכתוב איחולים, לעטוף אותם בנייר כסף ולהצפינם במאכל בדומה לעוגיות מזל.
הבאניצה לרוב מוגשת חמה או קרה כארוחת בוקר לצד יוגורט, איירן, או בראגה (בבולגרית "בוזה"). לבאניצה מתכונים שונים, בחלקם מוסיפים תרד למאפה ואז הוא נקרא "ספאנצ'יק", באניצה מתוקה שהיא בעצם באניצה עם חלב נקראת "מלצ'נה באניצה" ובאניצה עם דלעת נקראת "טיקבניק".
מתכונים > בצק

מסורתית הבאניצה עשויה מבצק פילו אליו מוסיפים קמח, ביצים ומים. בהכנה ביתית, מותחים את הבצק בידיים או באמצעות רידוד במערוך עד שהוא מגיע לעובי של פחות ממילימטר. לבאניצה יש גם גרסאות העשויות מבצק תופח שנקראות "טוטמניק" או "פופרניק".
מתכונים > מילוי

המילוי המסורתי של הבאניצה עשוי מגבינה כתושה (גבינה בולגרית או גבינת פטה), יוגורט וביצים. לעיתים מוסיפים ליוגורט סודה לשתייה כדי שיתפח, כתוצאה מתגובה של הסודה הבסיסית עם היוגורט החומצי. הוספת סודה לשתייה תורמת למילוי אוורירי וקל יותר.
מילוי המבוסס על ירקות יכול להיות תרד, מנגולד, עלי סלק, כרישה, בצלים, פטרוזיליה, כרוב או כרוב כבוש. כל הווריאציות האלה, ובכללן מילוי כרוב, נקראים בבולגרית "זלניק" מהמילה זלן ("zelen") שמשמעותה ירוק. מילוי הכרישה נקרא "פרזניק" ומילוי הבצל נקרא "לוצ'ניק".
באזורים מסוימים בבולגריה נהוג למלא את המאפה דווקא באורז. קיים גם מילוי על בסיס כדורי בשר ופטריות. קיימים גם מתכונים בהם המילוי של הבאניצה הוא מילוי מתוק דוגמת תפוחים, דלעת עם סוכר, וכן אגוזים וקינמון. באניצה ממולאת בתפוחים נקראת "שטרודל" ובאניצה עם דלעת נקראת "טיקבניק". "באניצה עם חלב" היא באניצה שהבצק שלה הוטבל בחלב, סוכר, ביצים ווניל.