stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלקולם ריפקינד
קריירה פוליטית > מזכיר המדינה לענייני סקוטלנד

בשנת 1986 הוא קודם לקבינט ממשלת בריטניה ומונה למזכיר המדינה לענייני סקוטלנד. הוא זכה למוניטין כפוליטיקאי מתון בנושאים חברתיים וכלכליים, ולעיתים היה נתון בסכסוכים עם מרגרט תאצ'ר. כמזכיר המדינה הוא יזם רפורמות נרחבות בסקוטלנד. אלה כללו את הפרטת תעשיית החשמל הסקוטית ואת קבוצת האוטובוסים הסקוטית. הוא גם הפך את סוכנות הפיתוח הסקוטית לארגון סקוטי לארגון בעל מעורבות רבה יותר במגזר הפרטי. כאשר ריפקינד נכנס לתפקידו כמזכיר המדינה, משימתו הראשונה הייתה לנטרל מחלוקת בקרב מורים, שכילתה את החינוך הסקוטי. הוא גם ביקש לסייע לטחנת הפלדה של חברת "רייבנסקרייג", שעמדה בפני סגירה. ריפקינד התנגד לסגירתה בידי הממשלה בטענה כי יש להפריט את כל תעשיית הפלדה וכי עתידם של בתי חרושת ספציפיים ייקבע על ידי החברות שבעלותן במגזר הפרטי.
אחד האתגרים הקשים ביותר שנציבו בפניו של ריפקינד היה הדרישה מצד הציבור לביטול מערכת התעריפים המקומיים. הוא תמך בהכנסת מס הגולגולת, שאותה אישר הקבינט זמן קצר לפני מינויו. הוא גם הסכים עם ההחלטה שהוצעה על ידי קודמו, ג'ורג' יונגר, לפיה ההמס החדש צריך להיות מונהג שנה לפני בסקוטלנד מאשר באנגליה לאור הצורך הפוליטי לסיים את הארנונה המקומית. לאחר מכן הסכים ריפקינד כי מס הגולגולת היה טעות גדולה של הממשלה. לאורך כל תקופת כהונתו כמזכיר המדינה לענייני סקוטלנד, ריפקינד, כקודמו וכיורשיו בשנים מאוחרות יותר, היה כפוי לחולשה הפוליטית של המפלגה השמרנית בסקוטלנד, שלא כמו באנגליה. כאשר ת'אצ'ר התמודדה מול מייקל הזלטיין על הנהגת המפלגה השמרנית, ריפקינד צידד בתאצ'ר. בתקופה המתוחה שלאחר סיבוב ההצבעה הראשון היה ריפקינד נמנה בין אלו שיעצו לתאצ'ר כי מוטב לה לפרוש ולא הבטיח לתמוך בה אם תתמודד מחדש בבחירות לראשות הממשלה. תאצ'ר החשיבה כך כבגידה. בבחירות הבאות שנערכו למנהיגות המפלגה השמרנית תמך בדאגלס הארד.
קריירה פוליטית > מזכיר המדינה לענייני תחבורה

ב-1990 הועבר ריפקינד על ידי יורשה של תאצ'ר, ראש הממשלה ג'ון מייג'ור למזכיר המדינה לענייני תחבורה. אחת מחובותיו הראשונות הייתה להיכנס למנהרת התעלה, שנבנתה, ולראות את הקשר הפיזי הראשון בין המנהרות הללו מן הקצה הצרפתי והבריטי של המנהרה. אחד מעדיפויותיו העיקריות כמזכיר התחבורה היו לקדם את הצעות המדיניות להפרטת מערך הרכבות. ריפקינד תמך בהפרטה אך הגיע למסקנה כי תהיה זו טעות להפריד את הבעלות על התשתית מהחברות התפעוליות. השקפה זו הביאה אותו לקונפליקט עם משרד האוצר ובאומרו שהצעות שמרניות להפרטה לא יהיו מוכנות עד לבחירות הכלליות ב-1992. ראש הממשלה אהב את טענת משרד האוצר כי התחרות בין חברות הרכבות תרפה את ידיה אם חברה אחת תהיה בעלת מערך הרכבות.
קריירה פוליטית > מזכיר ההגנה

ריפקינד מונה למזכיר המדינה לענייני הגנה עם תום הבחירות הכלליות ב-1992. אף שלא החזיק ברקע צבאי, הוא היה מאמין נלהב בהגנה אזרחית חזקה ובכוחות מזוינים בעלי יכולת גלובלית. ב-1994 עמד בפני דרישות משרד האוצר לקיצוצים גדולים בתקציב הביטחון הלאומי. כדי להגן על יכולת הלחימה של הכוחות המזוינים של בריטניה הוא ניהל משא ומתן עם האוצר, שבעזרתו הביא לחיסכון גדול מדרישת האוצר. הוא כבר זכה לתמיכת ראשי הכוחות המזוינים בגישתו זו, שסיפקה תמריץ לשיתוף פעולתם בנושא. ריפקינד בנוסף הצליח להשיג את הסכמת ארצות הברית לרכישת טילי שיוט עבור מדינתו. בריטניה הייתה אז המדינה היחידה שלה אמריקאים הסכימו למכור טילי שיוט.
אחת הסוגיות הקשות ביותר שבהן עסק ריפקינד כמזכיר ההגנה הייתה מעורבות בריטית במלחמת בוסניה. בדומה לג'ון מייג'ור ומזכיר המדינה לענייני חוץ דאגלס הרד, ריפקינד התנגד להתערבות צבאית מצד בריטניה והקהילה הבינלאומית כלוחמים בסכסוך. עם זאת, הוא תמך בשימוש חיילים בריטים ושל מדינות אחרות במטרה להגן על שיירות מזון הומניטריות שהגנו על מאות אלפי אזרחים. ריפקינד היה יריב חזק וקולני של מדיניות ארצות הברית בנוגע למלחלמה, שהייתה אמורה להסתיים באמברגו נשק של האומות המאוחדות ולחשוף את הסרבים להפצצת נאט"ו מהאוויר. ריפקינד הסכים עם השקפותיהם שלך האיחוד האירופי והאו"ם כי הפצצה מסוג זה לא תתאים למשימת האו"ם שם. ריפקינד ביטא את דעותיו בפומבי בוושינגטון הבירה כמו גם בלונדון. אף על פי שארצות הברית הייתה מתוסכלת יותר ויותר ונסוגה ממבוי סתום זה, היא לא גרמה נזק מתמשך ליחסיה הדיפלומטיים עם הממלכה המאוחדת, כפי שהעידה הנכונות האמריקאית למכור טילי שיוט לבריטניה.
קריירה פוליטית > מזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים

בשנותיו האחרונות של ממשל ג'ון מייג'ור, ריפקינד כיהן כמזכיר המדינה לענייני חוץ וחבר העמים. אחד מתפקידיו הראשונים היה כינוס פסגת לונדון בנושא בוסניה והרצגובינה, אשר הפעילה לחץ רב יותר על הסרבים-בוסניים בעקבות טבח סרברניצה והובילה, בבוא העת, להסכם דייטון שסיים את הלחימה. כמזכיר המדינה, ב-24 בספטמבר 1996, פנה אל העצרת הכללית של האומות המאוחדות וקרא להצהרה מפי האו"ם המונעת מקלט מדיני לטרוריסטים, וטען כי אותם טרוריסטים לא יוכלו ליהנות מאמנת האו"ם לפליטים משנת 1951. באותו נאום הוא הדגיש את מחויבותה של הממלכה המאוחדת להסחר החופשי העולמי עד 2020 ואמר שכל הממשלות צריכות להנהיג ליברליזציה בכלכלותיהן.
בקשור למזרח התיכון ריפקינד התחייב, לראשונה, בשם ממשלת בריטניה למדינה פלסטינית בגדה המערבית וברצועת עזה. הוא גם, בנאום שנשא במפרץ הפרסי, קרא למזרח תיכון אֶקְוִיוָולֶנְטִי כדי לאפשר דיאלוג להתקיים, ברמה האזורית בין ישראל לבין שכנותיה הערביות, כמו גם בין איראן לבין ארצות ערב. אחד מתפקידיו העיקריים היה המשא ומתן הסופי עם הרפובליקה העממית של סין על העברת הונג קונג. ריפקינד ערך כמה פגישות עם שר החוץ הסיני, הן בבייג'ינג והן בלונדון, וכן עם מושל הונג קונג, כריס פאטן, ועם פוליטיקאים נבחרים בהונג קונג. כמזכיר המדינה לענייני חוץ הוא קרא להקמת אזור סחר חופשי בצפון האוקיינוס האטלנטי, שיביא ליצירת יחסי סחר חופשי בין האיחוד האירופי עם ארצות הברית וקנדה.
תבוסה בבחירות ושיבה לפרלמנט

בבחירות הכלליות ב-1997 הוא איבד את מושבו של מחוז הבחירה "פנטלנדס" יחד עם כל השמרנים בסקוטלנד (ובויילס), והוחלף בחברת מפלגת הלייבור לינדה קלארק. ריפקינד היה אחד מחברי הפרלמנט המעטים שניסו שוב להיבחר לפרלמנט הבריטי מטעם מושבם הישן - במקום לחפש מחוז בחירה בטוח יותר - והתמודד שוב על מחוז הבחירה אדינבורו פנטלנדס נגד קלארק בבחירות הכלליות ב-2001. אף על פי ששיפר את מצבו במידה מסוימת, לא הצליח להיכנס לפרלמנט. בתקופה זו הוא נשאר פעיל מבחינה פוליטית, כנשיא השמרנים הסקוטיים, והשתמש במעמדו מחוץ לארמון וסטמינסטר כדי לבקר את הפלישה לעיראק ב-2003 ואת תמיכתה של ממשלת טוני בלייר בה. בניגוד לעמדתו, המפלגה השמרנית תמכה באותה עת בפלישה.
אחרי הבחירות הכלליות ב-1997 קיבל ריפקינד תואר אבירות בהצטיינות עם התפטרותו של ג'ון מייג'ור והפך לאביר מפקד במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש, בהוקרה על עבודתו לענייני חוץ וחבר העמים הבריטי.
בבחירות הכלליות ב-2005 הוא חזר לבית הנבחרים הבריטי כחבר הפרלמנט מטעם מחוז הבחירה "קנזינגטון וצ'לסי" עם רוב של 12,418 קולות.
הערות שוליים

↑   David Cameron announces torture inquiry, The Telegraph, 6 July 2010
↑  Leading Jews play down Rifkind row, באתר האינדפנדנט
↑  Obituary: Lt Col Lionel Gregory OBE, Gurkha, באתר "The Scotsman"
↑  Profile: Sir Malcolm Rifkind, באתר BBC
↑    Luke Heighton, ‏Sir Malcolm Rifkind: The suave Scot with a sharp mind, The Telegraph, 22 February 2015
↑  מלקולם לסלי ריפקינד, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
↑  Rt Hon Sir Malcolm Rifkind QC, באתר הפרלמנט הבריטי (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810609678105606  GND: 11941421X  ISNI: 0000 0000 8188 2375  LCCN: nb2010026314  NTA: 29891588X  SUDOC: 158617541  UKPARL: Os58GI3o  VIAF: 119240714   WorldCat (עם VIAF): 119240714 
מזכיר ההגנה ריפקינד עת ביקורו בפנטגון שבוושינגטון הבירה, ארצות הברית, 23 באפריל 1993
חיים לאחר המוות

ציור מאת הירונימוס בוש
חיים לאחר המוות הוא מונח כללי המתייחס להמשכיות או קיום, בדרך-כלל באופן רוחני, מעבר לעולם הקיים והמוכר, לאחר המוות. בדרך כלל מדובר על הישארות הנפש, אך בתרבויות קדומות מדובר לעיתים גם בקיום גופני לאחר המוות.
העיסוק בנושא הוא בעיקר בתחום הדת, הרוחניות והמיסטיקה. חיים לאחר המוות לא נצפו במחקרים מדעיים, אולם קיימות עדויות רבות של חוויות סף מוות (שנחקרו על ידי ריימונד מודי, פים ואן לומל, פני סרטורי ואחרים), שיש הרואים בהן הוכחה לקיום התופעה, ואילו אחרים מפרשים כתופעות סובייקטיביות או אשליות הנובעות מסיבות שונות.
התפיסה בתרבויות קדומות

האמונה בחיים שלאחר המוות קדמונית ומשותפת לרוב התרבויות הקדומות. היא באה לענות על שאלות ששאל את עצמו האדם בקשר להפסקת הקיום הגשמי, ומה קורה לגוף ולנפש אחרי מותו של אדם. בין הרעיונות הבאים לענות על שאלות אלו: רעיון גלגול הנשמות, תחיית המתים ורעיון העולם הבא.
הראשונים שתיעדו במפורט בכתב את אמונתם בחיים לאחר המוות היו המצרים הקדמונים. בהתאם לכך נמצאו במצרים העתיקה קבורים מפוארים וחניטה, שהיו יישום מעשי של אמונה זו. המת המצרי החשוב נקבר עם חפציו, אך גם עם ספינת שמש שהייתה אמורה להובילו לעבר החיים הנצחיים על פני השמש. גם השומרים והאכדים התייחסו לשאול כמקום בו חיים המתים.
חיים לאחר המוות והדת > תגמול נצחי

מספר דתות ובהן היהדות, האסלאם והנצרות, ואף דת מצרים העתיקה, מחזיקות באמונה כי רוח האדם נצחית ואחרי המוות כל אדם מתוגמל לפי מעשיו. לפי האמונה רוח האדם, או "הנפש", ממשיכה להתקיים אחרי המוות.
על פי תורות אזוטריות רבות, בהן הקבלה, הנפש מתפרקת אך הרוח נשארת בתוקף נצחיותה. קיימות דתות המניחות, באופן ראייה דיכוטומי, שישנו המשך ל"מסע" למקום שכולו טוב - גן העדן, או למקום שכולו עונש מתמשך - הגיהנום. תפיסה זו מעודדת את המאמינים בה לדבוק במעשים הראויים ולהתרחק מן המגונים וזאת על מנת להגיע, בהגיע זמנם, אל גן העדן ולא אל הגיהנום, תפיסה זו תורמת גם בהתמודדות מאמיניה עם מות הקרובים להם בכך שהם מאמינים שהם נמצאים בעולם שכולו טוב. אצל אפלטון מובעת דעה זו, למשל, בדיאלוג גורגיאס:
כל אדם שסיים חייו בצדק ובחסידות עובר אחרי מותו אל אי השלווים ושוכן באושר שלם... ומי (שסיים חייו) בעוול וברשע הולך לכלא השילום והדין הנקרא טארטרוס
חיים לאחר המוות והדת > גלגול נשמות

אמונה אחרת, שמחזיקות בה דתות כגון בודהיזם והינדואיזם, וכן מאמינים בה הדרוזים וזרמים קבליים ביהדות, היא גלגול נשמות. בבודהיזם, למשל, מהווים החיים שלאחר המוות חלק אינטגרלי של מצבי הקיום של האדם. האמונה הבודהיסטית מניחה כי לא הכול מוגבל לחיינו הנוכחיים: האדם (או נשמתו) הם סך ידע שהצטבר ממצבי קיום אחרים, לפני שנולד בגלגול הנוכחי. היות שהנשמה היא נצחית, היא תכיר עוד מצבי קיום אנושיים, אחרי סיום חייה הנוכחיים. אמונה זאת מניחה קיומו של רצף, זרם של תודעה, הנמשך לנצח.
לפי האמונה במזרח אסיה, הנשמה יכולה לעבור לבן אדם אחר, לבעל חיים, או אפילו ליצור רוחני כלשהו. לפי ההינדואיזם, הבודהיזם וזרמים קבליים ביהדות גם החיים הנוכחים שלנו הם תוצאה של חיים קודמים.
חיים לאחר המוות והדת > ביהדות > יוסף בן מתתיהו

יוסף בן מתתיהו מתאר את אמונת העולם הבא אצל האיסיים כאמונה שאיננה כורכת איתה את תחיית המתים (תחיית הגופות)
מושרשת אצלם הדעה שרק הגוף כלה... אבל הנפשות חיות לעולם וקיימות לעד... מיד כשהן משתחררות מכבלי הבשר, הן שמחות ועולות מעלה מעלה כאילו נעשו בנות חורין משעבוד ארוך. דעתם דומה לזו של בני יון כי מעון יש מעבר לאוקיינוס שהוא מזומן לנפשות נעלות.
הפרושים, לפי אותו מקור, מאמינים בנוסף לכך בחזרת הנשמות אל תוך הגופות, וביחס לצדוקים, כוהני המקדש, הוא מעיד:
ובעניין קיום הנפש אחר המוות, עונש ושכר בעולם התחתון, אין להם עניין בכל אלה הדברים.
חיים לאחר המוות והדת > ביהדות > תפיסת חז"ל

חז"ל התייחסו לחיים בזמן הווה כאל תחנה זמנית בלבד בדרך לעולם הבא; תחנה זמנית שיש למצותה באופן הראוי, על ידי קיום המצוות והליכה בדרכי האל.

מעידה על כך, למשל, הפיסקה בפרקי אבות:
רבי יעקב אומר: העולם הזה דומה לפרוזדור בפני העולם הבא. התקן עצמך בפרוזדור, כדי שתכנס לטרקלין.
הוא היה אומר: יפה שעה אחת בתשובה ומעשים טובים בעולם הזה, מכל חיי העולם הבא. ויפה שעה אחת של קורת רוח בעולם הבא, מכל חיי העולם הזה.
חיים לאחר המוות והדת > ביהדות > תקופת הראשונים

ישנה מחלוקת בין הראשונים לגבי אופן התנהלות הדברים בעולם הבא:
לשיטת הרמב"ם וסיעתו: העולם הבא הוא עולם רוחני לחלוטין, ללא הגוף.
חיים אלו--לפי שאין עימהם מוות, שאין המוות אלא ממאורעות הגוף ואין שם גוף, נקראו צרור החיים, שנאמר "והייתה נפש אדוני צרורה בצרור החיים". וזה הוא השכר שאין שכר למעלה ממנו, והטובה שאין אחריה טובה; והיא שהתאוו כל הנביאים.
לשיטת רס"ג וסיעתו: בעולם הבא יתקיימו הגוף והנשמה, אך לאחר זיכוך רב של הגוף.
מעבר להישארות הנפש, אחת ממרכיבי האמונה בדת היהודית היא האמונה בקימת המתים לתחייה, בעתיד.
חיים לאחר המוות והדת > בנצרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ישו, שעל דבריו נסמכים כל כתבי הנצרות, ממליץ בספר הבשורה על-פי יוחנן פרק ו', פסוק 40:
"וזה רצון שולחי אשר כל הרואה את הבן ומאמין בו יהיו לו חיי עולמים ואני אקימנו ביום האחרון."
משמע, רצונו של האל האב, שולחו של ישו (האל הבן), הוא שמי שמאמין בבן האלוהי, כלומר בישו עצמו, יזכה לחיי נצח. ולא רק זאת, אלא שישו יעזור למאמין בו לצאת מגופו ולעבור לגן-עדן ("אקימנו ביום האחרון").
במדע המודרני

המדע המודרני אינו מכיר בקיומה של "נשמה" הנפרדת מהגוף, ובהתאם לכך אינו מכיר ביכולתה לשרוד באופן עצמאי ללא גוף לאחר המוות (ראו נשמה#הנשמה והמדע).
עם זאת, הרפואה המודרנית מציגה שתי דרכים שיש בהן מימוש מסוים של חיים לאחר המוות:
השתלת איברים, במסגרתה איבר של אדם שמת נלקח מגופו, מושתל באדם חי וממשיך לתפקד.
הולדה לאחר המוות: שאיבת זרע מאדם שמת, לשם הפריה של אישה שתלד ילד למנוח, או שימוש בביצית של אישה שמתה לשם הריון באם פונדקאית, ובכך לאפשר למנוחים רבייה, המאפיינת יצורים חיים.
ראו גם

גורלם של הבלתי מלומדים
לקריאה נוספת

משה גרנות, המוות והנצח, הוצאת אור-עם, תל אביב, 1977
ריימונד א. מודי (הבן), החיים שאחרי החיים, הוצאת עדן, תל אביב, 1986
קיית קמפבל, גוף ונפש, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, ירושלים, 1983
סוגיאל רינפוצ'ה, ספר המתים והחיים הטיבטי, הוצאת גל, הרצליה, 1996
הערות שוליים

↑  ראו ממצאיו של ריימונד מודי, בערך חוויית סף מוות
↑  Near-death experience in survivors of cardiac arrest: a prospective study in the Netherlands, The Lancet, 2001
↑  'Nurse writes book on near-death', BBC News
↑  Dr Penny Sartori
↑  Near-Death Experiences From The Skeptic Encyclopedia of Pseudoscience.
↑  There is Nothing Paranormal About Near-Death Experiences, Dr. Jan Holden Disagrees from skeptiko.com
↑  ולעיתים אף אלים שמתו
↑  ביהדות לפי הקבלה כל הנשמות היום זה נשמות קדומות
↑  תהילים מט
↑  הכחשת האמונה בחיים אחר המוות המתועדת הראשונה בהיסטוריה, מצויה אצל מקצת הפילוסופים היוונים. אריסטו טוען שרק מקצת מבני האדם יזכו לחיי נצח, המשכילים מביניהם, והשאר ימותו כמות הבהמות. אפיקור מכחיש באופן גורף אפשרות לחיי נצח אצל כולם. אך פילוסופים אחרים כן האמינו בחיי נצח לכל אדם, כדוגמת סוקרטס ואפלטון.
↑  Roland E. Murphy, DEATH AND AFTERLIFE IN THE WISDOM LITERATURE
↑  ספר ישעיהו, פרק ל"ח, פסוק י"ח
↑  ספר תהלים, פרק ל', פסוק י'
↑  הראשונים מחוץ ליהדות שדיברו במפורש על קיום רוחני של נשמה ללא גוף, לאחר המוות, הם אפלטון, אריסטו ובודהה.
↑  מגילת קהלת, פרק ט', פסוק י'
↑  ספר ישעיהו, פרק ל"ח, פסוק י"ח
↑  ליאור שדמי שפיצר, ביהמ"ש אישר להורים שבנם היחיד נהרג לעשות שימוש בזרעו להמשכיות משפחתם, באתר "תקדין", 26 בינואר 2016
בע"מ 7141/15 פלונית נ' פלונית ואחרים, ניתן ב־22 בדצמבר 2016
↑  יעל השילוני דולב וצבי טריגר, ‏בין רצון המת לבין רצונם של הנותרים בחיים: שימוש בזרע לשם הולדה לאחר המוות, פטריארכייה, פרו נטליזם ומיתוס המשכיות הזרע, עיוני משפט לט(3), תשע"ז
ירון אונגר, הפריה לאחר המוות על פי המשפט העברי, באתר הכנסת, 10 במאי 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555557005171  BnF: cb11933750p (data)  LCCN: sh85052611  NKC: ph115824
אליפות וימבלדון 2010

| --- | --- |

המגרש המרכזי
 ענף:  טניס 
 ארגון מפעיל:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 תקופת התחרות:  21 ביוני 2010 – 4 ביולי 2010 (14 ימים) 
 מספר תחרות:  124 
 כספי זכייה:  £13,725,000
 עיר מארחת:  לונדון 
 זוכה:  גברים:רפאל נדאל (ספרד) נשים:סרינה ויליאמס (ארצות הברית) זוגות גברים:יורגן מלצר (אוסטריה)/פיליף פצשנר (גרמניה) זוגות נשים:ואניה קינג (ארצות הברית)/יארוסלבה שבדובה (קזחסטן)  זוגות מעורבים:לאנדר פאיס (הודו)/קארה בלק (זימבבואה)
 www.wimbledon.org
 
 → אליפות וימבלדון 2009 אליפות וימבלדון 2011 ← 
 
אליפות וימבלדון 2010 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-21 ביוני והסתיימה ב-4 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים. לראשונה מאז שנות ה-60 אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ביקרה בתחרויות.
הפרסים

משתתפי תחרויות קיבלו את הפרסים הבאים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תחרות | מנצח | גמר | חצי הגמר | רבע הגמר | הסיבוב הרביעי | הסיבוב השלישי | הסיבוב השני | הסיבוב הראשון |
| בודדים | £1,000,000 | £500,000 | £250,000 | £125,000 | £62,000 | £31,250 | £18,750 | £11,250 |
| זוגות | £324,000 | £120,000 | £60,000 | £30,000 | . | £16,000 | £9,000 | £5,250 |
| זוגות מעורבים | £92,000 | £46,000 | £23,000 | £10,500 | . | £5,200 | £2,600 | £1,300 |

סך הפרסים באליפות היה £13,725,000.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. 16 זוגות דורגו:
דניאל נסטור (קנדה קנדה) וננד זימוניץ' (סרביה סרביה), מנצחי תחרויות 2008–2009, הודחו בסיבוב השני
בוב בריאן ומייק בריאן (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחי תחרות 2006, הודחו ברבע הגמר
לוקאש דלוחי (צ'כיה צ'כיה) ולאנדר פאיס (הודו הודו), הודחו בסיבוב השני
מאהש בהופאטי (הודו הודו) ומקס מירני (בלארוס בלארוס), הודחו בסיבוב השלישי
לוקאש קובוט (פולין פולין) ואוליבר מראך (אוסטריה אוסטריה), הודחו בסיבוב הראשון
מריוש פירסטנברג ומרצ'ין מטקובסקי (פולין פולין), הודחו בסיבוב השני
וסלי מודי (דרום אפריקה דרום אפריקה) ודיק נורמן (בלגיה בלגיה), הודחו בחצי הגמר
יוליאן נול (אוסטריה אוסטריה) ואנדי רם (ישראל ישראל), הודחו בסיבוב השלישי
פרנטישק צ'רמאק צ'כיה צ'כיה) ומיכאל מרטיניאק (סלובקיה סלובקיה), הודחו בסיבוב השני
סימון אספלין שוודיה שוודיה) ופול הנלי (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השני
מרסל גרנוליירס וטומי רוברדו (ספרד ספרד), הודחו ברבע הגמר
ג'ון איזנר וסם קוורי (ארצות הברית ארצות הברית), לא השתתפו בעקבות פציעה
מרדי פיש (ארצות הברית ארצות הברית) ומארק נוולס (איי בהאמה איי בהאמה), הודחו בסיבוב הראשון
ז'וליאן בנטו ומיכאל לודרה (צרפת צרפת), הודחו ברבע הגמר
מרסלו מלו וברונו סוארס ברזיל ברזיל), הודחו בסיבוב השני
רוברט לינדסטדט (שוודיה שוודיה) והוריה טקאו (רומניה רומניה), הפסידו במשחק הגמר
במשחק הגמר הזוג הלא מדורג יורגן מלצר מאוסטריה ופיליף פצשנר מגרמניה נפגשו עם רוברט לינדסטדט משוודיה והוריה טקאו מרומניה וניצחו אותם ב-3 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. 16 זוגות דורגו:
סרינה ויליאמס וונוס ויליאמס (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחות תחרויות בשנים 2000, 2002 ו-2008–2009, הודחו ברבע הגמר
נוריה ליאגוסטרה ויווס ומריה חוסה מרטינס סאנצ'ס (ספרד ספרד), לא השתתפו בעקבות פציעה
נדיה פטרובה (רוסיה רוסיה) סמנתה סטוסור (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השלישי
ג'יסלה דולקו (ארגנטינה ארגנטינה) ופלאביה פנטה (איטליה איטליה), הודחו בחצי הגמר
ליזל הובר ובת'אני מאטק (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו ברבע הגמר
קבטה פשקה (צ'כיה צ'כיה) וקטרינה סרבוטניק (סלובניה סלובניה), הודחו ברבע הגמר
ליזה ריימונד (ארצות הברית ארצות הברית) ורנה סטאבס (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
אליסה קלייבאנובה (רוסיה רוסיה) ופרנצ'סקה סקיאבונה (איטליה איטליה), לא השתתפו בעקבות פציעה
ג'אן יונגז'אן (טאיוואן טאיוואן) וג'נג ג'יה (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), הודחו בסיבוב הראשון
מריה קירילנקו (רוסיה רוסיה) ואגניישקה רדוונסקה (פולין פולין), הודחו בסיבוב השני
קארה בלאק (זימבבואה זימבבואה) ודניאלה האנטוקובה (סלובקיה סלובקיה), הודחו בסיבוב השלישי
איווטה בנשוקה וברברה זחלבובה-סטריסובה (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב השלישי
ורה דושבינה ויקטרינה מקרובה (רוסיה רוסיה), הודחו בסיבוב השני
מוניקה ניקולסקו (רומניה רומניה) ושחר פאר (ישראל ישראל), הודחו בסיבוב השני
אליסיה רוסולסקה (פולין פולין) וין דזה (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), הודחו בסיבוב השני
שיה שוויי (טאיוואן טאיוואן) ואלה קודריאבצבה (רוסיה רוסיה), הודחו בסיבוב השלישי
ג'וואנג ג'יאז'ונג (טאיוואן טאיוואן) ואולגה גובורצובה (בלארוס בלארוס), הודחו בסיבוב השני
במשחק הגמר נפגשו שני זוגות לא מדורגים. ואניה קינג מארצות הברית ויארוסלבה שבדובה מקזחסטן נפגשו עם ילנה וסנינה וורה זבונרבה מרוסיה וניצחו אותן ב-2 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. מזוג מנצחי תחרות 2009 רק מארק נוולס השתתף השנה. 16 זוגות קיבלו דירוג:
ננד זימוניץ' (סרביה סרביה) וסמנתה סטוסור (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השלישי
אנדר פאיס (הודו הודו) וקארה בלאק (זימבבואה זימבבואה), ניצחו בתחרות
מאהש בהופאטי (הודו הודו) וליזל הובר (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
אוליבר מראך (אוסטריה אוסטריה) ונוריה ליאגוסטרה ויווס (ספרד ספרד), הודחו בסיבוב השני
מארק נוולס (איי בהאמה איי בהאמה) וקטרינה סרבוטניק (סלובניה סלובניה), הודחו בסיבוב השלישי
דניאל נסטור (קנדה קנדה) ובת'אני מאטק (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
מקס מירני (בלארוס בלארוס) ואליסה קלייבאנובה (רוסיה רוסיה), הודחו בסיבוב השלישי
מריוש פירסטנברג (פולין פולין) וין דזה (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), הודחו בסיבוב השלישי
לוקאש דלוחי ואיבטה בנשובה (צ'כיה צ'כיה), הודחו בחצי הגמר
מרסלו מלו (ברזיל ברזיל) ורנה סטאבס (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בחצי הגמר
וסלי מודי (דרום אפריקה דרום אפריקה) וליזה ריימונד (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידו במשחק הגמר
פול הנלי (אוסטרליה אוסטרליה) וג'אן יונגז'אן (טאיוואן טאיוואן), הודחו ברבע הגמר
רוברט לינדסטדט (שוודיה שוודיה) ויקטרינה מקרובה (רוסיה רוסיה), הודחו בסיבוב השני
מארק לופז ואנבל מדינה גאריגס (ספרד ספרד), לא השתתפו בעקבות פציעה
אנדי רם (ישראל ישראל) וילנה וסנינה (רוסיה רוסיה), הודחו בסיבוב השני
מרצ'ין מטקובסקי (פולין פולין) וטטיאנה גרבין (איטליה איטליה), הודחו בסיבוב השני
במשחק הגמר לאנדר פאיס מהודו וקארה בלק מזימבבואה שיחקו נגד וסלי מודי מדרום אפריקה וליזה ריימונד מארצות הברית וניצחו אותם בשתי מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות אוסטרליה הפתוחה. ללאנדר פאיס זה היה הניצחון השלישי בתחרות זו ולקארה בלק הניצחון השני, אך עם פרטנרים אחרים.
ישראל בווימבלדון

כמו בשנת הקודמת טניסאים ישראלים השתתפו בכל התחרויות.
בתחרות הגברים דודי סלע בסיבוב הראשון הפסיד ב-4 מערכות למיכאיל יוז'ני מרוסיה שהיה מדורג במקום ה-13.
בתחרות הנשים שחר פאר דורגה במקום ה-13. בסיבוב הראשון היא נפגשה עם אנה איבנוביץ' מסרביה וניצחה בשתי מערכות. בסיבוב השני היא הפסידה לאנגליקה קרבר מגרמניה ב-3 מערכות.
בתחרות זוגות גברים השתתפו 2 טניסאים ישראלים.
אנדי רם שיחק עם יוליאן נול מאוסטריה והם דורגו במקום ה-8. בסיבוב הראשון הם ניצחו זוג אמריקאי ב-4 מערכות. בסיבוב השני הם ניצחו זוג מספרד ב-3 מערכות. בסיבוב השלישי הם הפסידו לזוג ספרדי נוסף שהיה מדורג במקום ה-11 ב-4 מערכות.
יונתן ארליך שיחק עם דושן ומיץ' מסרביה. בסיבוב הראשון הם הפסידו ב-3 מערכות.
בתחרות זוגות נשים שחר פאר שיחקה עם מוניקה ניקולסקו מרומניה והן דורגו במקום ה-14. בסיבוב הראשון הן ניצחו בשתי מערכות את האחיות בונדרנקו מאוקראינה. בסיבוב השני הן נפגשו עם מנצחות התחרות והפסידו ב-3 מערכות.
בתחרות זוגות מעורבים אנדי רם שיחק עם ילנה וסנינה מרוסיה והם דורגו במקום ה-15. הם התחילו לשחק מהסיבוב השני והפסידו בו לזוג הבלגי בשתי מערכות.
רפאל נדאל, מנצח התחרות
סרינה ויליאמס, מנצחת התחרות
סודות מדינה (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  גאווין הוד 
 הופק בידי:  Ged Doherty, מארק גורדון, Elizabeth Fowler, Melissa Shiyu Zuo 
 תסריט:  גרגורי ברנשטיין  שרה ברנשטיין  גאווין הוד
 עריכה:  מגאן גיל 
 שחקנים ראשיים:  קירה נייטלי  מאט סמית'  מת'יו גוד  ריס איוואנס  אדם בכרי  ראלף פיינס
 מוזיקה:  פול הפקר  מארק קיליאן
 צילום:  פלוריאן הופמייסטר 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 חברת הפקה:  Clear Pictures Entertainment  Raindog Films  The Gordon Company  Ingenious Media  Screen Yorkshire
 חברה מפיצה:  אנטרטיינמנט ואן, IFC Films, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 בינואר 2019 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מתח פוליטי 
 מקום התרחשות:  לונדון 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
סודות מדינה (באנגלית: Official Secrets) הוא סרט דוקו-דרמה ומותחן פוליטי בריטי-אמריקאי משנת 2019, המבוסס על חייה של חושפת השחיתויות קתרין גאן שהדליפה לתקשורת תזכיר שמפרט כי ארצות הברית עקבה אחר דיפלומטים ממדינות שהיו אמורות להצביע על החלטה של האו"ם על הפלישה לעיראק. את הסרט ביים גאווין הוד, בעוד גאן גולמה על ידי קירה נייטלי. בסרט מככבים גם מאט סמית', מת'יו גוד, אדם בכרי, אינדירה ורמה וראלף פיינס.
הסרט הוקרן לראשונה בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים של סאנדנס ב-28 בינואר 2019 והוא שוחרר בארצות הברית ב-30 באוגוסט 2019, על ידי IFC Films, ובבריטניה ב-18 באוקטובר 2019, על ידי Entertainment One. הוא הוקרן בישראל במרץ 2020.
תקציר עלילת הסרט

סיפורה האמיתי של עובדת GCHQ, קתרין גאן, שהדליפה תזכיר סודי שחשף פעולות ריגול בלתי חוקיות שבוצעו על ידי ארצות הברית של אמריקה, שבאמצעות הסוכנות לביטחון לאומי חיפשה מידע אודות דיפלומטים של האו"ם על מנת לסחוט אותם בהצבעה על החלטה ביחס לפלישה לעיראק בשנת 2003.
הפקה

הפרויקט היה בפיתוח מינואר 2016, כאשר האריסון פורד, אנתוני הופקינס, פול בטני, נטלי דורמר ומרטין פרימן נשקלו לקחת חלק בסרט, כאשר תחילת הצילומים יועדה לחודש מאי. טהר רחים וג'יליאן אנדרסון לוהקו במהלך פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין 2016. עם זאת עד יוני 2017, הצילומים טרם החלו ואנדרסון הצהירה שהיא לא שמעה דבר על הפרויקט מאז שהועלה.
כבר בינואר 2018, הפרויקט פותח מחדש, כאשר גאווין הוד נשכר לביים במקום ג'סטין צ'אדוויק, וקירה נייטלי ומאט סמית' לוהקו בפברואר, כאשר השחקנים הראשונים שלוהקו בעבר כבר לא היו מעורבים בסרט. בחודש מרץ, ראלף פיינס ומתיו גוד הצטרפו לצוות השחקנים, כאשר הצילומים החלו ב-12 במרץ 2018 ביורקשייר. הצילומים נערכו בכפר בוסטון ספא ב-14 במרץ. אינדירה ורמה, קונלת' היל וטמזין גרג הצטרפו להפקה למחרת. הצילומים עברו למנצ'סטר ב-19 במרץ, ששימשה כלונדון בסרט. הצילומים נערכו באפריל 2018 באולם סנט ג'ורג' בליברפול.
שחרור

הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל סאנדנס ב-28 בינואר 2019. זמן קצר לאחר מכן, סרטי IFC רכשו את זכויות ההפצה האמריקאיות לסרט. הוא שוחרר בארצות הברית ב-30 באוגוסט 2019. ובבריטניה ב-18 באוקטובר 2019. בישראל הסרט שוחרר להקרנות מסחריות במרץ 2020.