stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאב וולף מצ'רני-אוסטראה
חייו

נולד לרבי נפתלי צבי. כיהן כרב וכאדמו"ר בעיר צ'רני-אוסטראה ובקופיל הסמוכה. היה תלמידו של המגיד ממזריטש ושל רבי  משולם פייבוש מזברז'. נטל חלק במאבק על השחיטה החסידית הנפרדת.
בקיץ תקנ"ח (1798) עלה לארץ ישראל. בקושטא בדרכו לארץ נפגש עם רבי נחמן מברסלב ישב תחילה בחיפה ומאוחר יותר בטבריה. במכתב לתלמידו רבי מנחם מנדל מקוסוב, הוא מתאר את מצבו בתקופה זו: "...ובפרט בעיתים הללו אחר שנות ראינו רעה תקנ"ח ותקנ"ט שנשארנו מעט מהרבה שנסתלקו צדיקים מופלגים קדושי עליון, גם עלו תקפו צרות שבשני ימים תקיפן זה אחר זה היה עלי דבר וחרב, מאוד מאוד צריך לעורר לתשובה, ובפרט בארצנו הקדושה ששם צדק ילין בה...".
אחר פטירת חברו רבי אברהם מקאליסק בשנת ה'תק"ע (1810) מילא את מקומו בהנהגת החסידים בטבריה ועמד בקשרי מכתבים עם ראשי תנועת החסידות בחוץ לארץ כדי שהללו יתמכו כלכלית ביישוב החסידי בארץ.
רבי זאב וולף נפטר בה' באדר תקפ"ג (1823), ונטמן בבית העלמין העתיק בטבריה, בסמיכות לרבי אברהם מקאליסק. אשתו נפטרה בשנת 1837. בתו, בנו וכלתו נספו ברעש הגדול בצפת באותה שנה.
מכתבו של רבי אשר מסטולין (הראשון) אליו נדפס בסוף הספר "בית אהרן". מעט מדברי תורתו נדפסו בהקדמת הספר "מנורת זהב" ובקונטרס "אור צדיקים". דברי התורה המעטים המובאים בשמו נאספו לספר "תקיפא דארעא דישראל" הכולל גם את תולדות חייו.
תלמידיו ושושלתו

חתנו וממלא מקומו בעיר צ'רני-אוסטראה, רבי ישראל אברהם מז"ל לאחר פטירתו המשיכו חסידים לנסוע לאשתו, בתו של הרב זאב וולף, ציזיא חנה מזל.
תלמידו המובהק, רבי מנחם מנדל מקוסוב, אבי שושלת חסידות ויז'ניץ. באחת מאיגרותיו כתב לו רבי זאב: "שיתחדש המלוכה שלו, שלא יזוז ממנו, מבניו ומבני בניו, עד עולם".
הרב דוד שלמה אייבשיץ, בעל "לבושי שרד" ו"ערבי נחל", שעלה גם הוא לארץ ישראל.
לקריאה נוספת

יצחק אלפסי, תורת החסידות, מוסד הרב קוק 2006, חלק א' עמוד 503
יצחק אלפסי, תפארת שבמלכות, תל אביב תש"ם, עמ' 26-24
מנחם מנדל ויזניצר, תקיפא דארעא דישראל, מכון "נחלת צבי"
הערות שוליים

↑  מור אלטשולר, הסוד המשיחי של החסידות, אסופה-תלמידים וכתבים
↑  שבחי הר"ן - סדר הנסיעה שלו לארץ ישראל - אות י"ב
↑  שבחי הר"ן אות יח
↑  קונטרס 'אור צדיקים', קאלאמעא תרמ"ו (המכתב נדפס בסוף הקונטרס)
↑  בהקדמת ספר 'מנורת זהב' כותב המוציא לאור, כי הוא "תיקן הכוללים בארץ הקודש, ובחוץ לארץ תיקן הנדבות על ר' מאיר בעל הנס לחיזוק יישוב ארץ הקודש"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311984205171  VIAF: 2372188   WorldCat (עם VIAF): 2372188
זיקית קרנפית

| זיקית קרנפית |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: לטאות
משפחה:: זיקיתיים
סוג:: זיקית מזלג
מין:: זיקית קרנפית
שם מדעי
 Furcifer rhinoceratus ‏בטגר, 1893
תחום תפוצה


זיקית קרנפית (שם מדעי: Furcifer rhinoceratus) היא מין של זיקית החיה ביערות מדגסקר. היא קרובת משפחתה של זיקית הפנתר הגדולה.
זיקית זו קטנה בהרבה מקרובתה ואורכה רק 27 ס"מ. היא חיה על עצי היער במדגסקר ומתניידת בין הענפים בעזרת כפותיה הגדולות. על ראשה קרן קטנה בולטת. צבעה של הזיקית חום-ירקרק עם פסים כהים. הנקבות המטילות ביצים לעיתים כהות יותר.
הזיקיות ניזונות מחרקים אותם הם תופסים ממארב על ידי הלשון הדביקה. הם אנדמיות ליערות של מערב מדגסקר ונמצאות בסכנת הכחדה עקב בירוא יערות.
הערות שוליים

↑  זיקית קרנפית באתר הרשימה האדומה של IUCN
זאב וולף לנדא

רבי זאב וולף לנדא  (מסטריקוב; תקס"ז, 1807 - י"א באלול תרנ"ה, 1891) היה רב  בסטריקוב במאה ה-19. בערוב ימיו כיהן כאדמו"ר.
קורות חייו

נולד בטשכנוב. אביו היה רבי אברהם לנדא. משנישא עבר לגור בבית חותנו בסטריקוב, שם התחבר לחסידי קוצק ונחשב לאחד הבכירים שבהם.
לאחר פטירת רבו, רבי מנחם מנדל מקוצק עבר להיות חסיד של רבי יצחק מאיר אלתר מגור. לאחר שגם זה נפטר בתרכ"ו, היה מבין החסידים שהכתירו את אביו לאדמו"ר. לאחר פטירת אביו, והוא בן 73, הוכתר לאדמו"ר בסטריקוב. הנהגתו הייתה בדרך של חסידות קוצק.
יחסו לשפה העברית

רבי זאב וולף לנדא נודע בבקיאותו בשפה העברית ובצחות לשונו. פרסם שירים, חידות ומליצות בעברית. הוא תקף את המתנגדים לשימוש בשפה העברית:
שמעו מלי והאזינו, 

הרחיקו מכם שפת מוזר ... 

שובו אל לשונכם שובו, 

שובו אל שפת אבות החלד, 

כי שם אוצר יקר ספון
משפחתו

בתקפ"ט (1829) נישא לפייגא, בת הרב שמואל זינוויל וינר, אולם היא נפטרה כעבור שנה או שנתיים ולא היו להם צאצאים.
בתקצ"ב (1932) נישא לאחותה של אשתו, שרה גיטל. לזוד נולדו עשרה ילדים.
בין צאצאיו:
משה חיים לנדא (נולד בתקצ"ה 1835, נפטר בגיל 25.
מרדכי מאטיל לנדא (נולד בתקצ"ח, 1838), האדמו"ר מטשכנוב ואחר כך מסטריקוב.
רפאל לנדא (נולד בת"ר 1840), עלה לארץ ישראל ובה נפטר
לקריאה נוספת

יצחק אלפסי, אנציקלפודיה לחסידות, מוסד הרב קוק, תשמ"ו
הערות שוליים

↑  מצוטט באנציקלופדיה לחסידות, כרך א' טור תקיח.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499226305171  VIAF: 308278880   WorldCat (עם VIAF): 308278880
זיקית סאהלית

| זיקית סאהלית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי איגואנה
משפחה:: זיקיתיים
סוג:: זיקית
מין:: זיקית סאהלית
שם מדעי
 Chamaeleo africanus ‏לאורנטי, 1768

זיקית סאהלית המכונה גם זיקית אפריקנית (שם מדעי: Chamaeleo africanus) היא מין של לטאה ממשפחת הזיקיתיים החיה באפריקה והופצה על ידי האדם ליוון. יחד עם הזיקית המצויה, קרובת משפחתה, היא הזיקית היחידה החיה באירופה.
מאפיינים

אורכה הממוצע 34 ס"מ אך היא יכולה להגיע גם לאורך 46 ס"מ. היא בעלת גוונים ירוקים עם כתמים צהובים ואפורים מצידי גופה. הזנב גדול ומתלפף על עצמים או מכורבל על עצמו. הכפות גדולות ותופסות ענפים היטב.
היא מצויה בעיקר בסוואנות ובערבות יבשות באזור הסאהל ממאלי עד סודאן ומצפינה גם עד למצרים. היא מצויה רוב זמנה בין הענפים וגם בין עשבים וקני סוף וממתינה לטרף. הטרף מורכב מחרקים גדולים כמו חגבאים, גמלי שלמה, פרפרים ותולעים. לעיתים היא אוכלת אפילו לטאות קטנות שהיא מפתיעה.
הערות שוליים

↑  זיקית סאהלית באתר הרשימה האדומה של IUCN
זוראב מנטשאשווילי

זוראב מנטשאשווילי (בגאורגית: ზურაბ მენთეშაშვილი, זוּראבּ מֶנתֶשאשווילי; נולד ב-30 בינואר 1980) הוא כדורגלן עבר גאורגי ששיחק בעמדת הקשר האחורי, ולזכותו 39 הופעות במדי נבחרת גאורגיה.
קריירה

מנטשאשווילי נולד ברוסתווי שבגאורגיה הסובייטית (אז חלק מברית המועצות וכיום בגאורגיה), והחל את הקריירה שלו במועדון הגאורגי אולימפי רוסתווי, משם עבר לקבוצת ויט ג'ורג'יה טביליסי. כשהיה בן 19 עבר לשחק בלטביה, בשורות הקבוצה הבכירה בליגת העל הלטבית, סקונטו ריגה, עמה זכה בשש אליפויות. מנטשאשווילי שיחק בריגה שבע שנים רצופות, מלבד גיחה לא מוצלחת למועדון הרוסי אלניה ולדיקווקז בשנת 2003. בשנת 2007 עבר לשחק בקבוצת ונטספילס וזכה עמה בשתי אליפויות נוספות.
לקראת עונת 2009/2010 הגיע מנטשאשווילי לישראל, וחתם בקבוצת הפועל תל אביב. מנטשאשווילי הובא לקבוצה על ידי המאמן אלי גוטמן במטרה שיהיה הקשר האחורי המוביל בקבוצה, במקומו של שי אבוטבול שנפצע לקראת תום העונה הקודמת, אך מנטשאשווילי לא הצליח להרשים, והיה זה אביחי ידין הצעיר שתפס את מקומו בהרכב. בסך הכל שותף מנטשאשווילי ב-25 משחקי ליגה במדי הפועל תל אביב, ובתום העונה זכה עמה בדאבל. מנטשאשווילי הבקיע שער אחד במדי הקבוצה, בניצחון 5–1 על ראפיד וינה באצטדיון בלומפילד, במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית, אותו סיימה הקבוצה במקום הראשון.
לקראת עונת 2010/2011 עבר מנטשאשווילי להפועל אשקלון, העולה החדשה לליגת העל. ב-8 בינואר 2011 ערך את משחקו האחרון בישראל, בהפסד הקבוצה 0–2 להפועל תל אביב. מנטשאשווילי סיכם על מעבר להפועל רמת גן, אך לבסוף לא שיחק בקבוצה וחזר לגאורגיה, שם חתם בקבוצת פ.צ. זסטפוני.
בינואר 2013 חזר לקבוצת נעוריו, אולימפי רוסתווי, ולאחר מכן שיחק בקבוצות נוספות בגאורגיה, עד שבשנת 2017 פרש ממשחק פעיל.
מנטשאשווילי הוא שחקנה לשעבר של נבחרת גאורגיה, במדיה ערך 40 הופעות וכבש שער אחד.
תארים

אליפות לטביה: 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004
הגביע הלטבי: 2000, 2001, 2002
אליפות לטביה: 2007, 2008
הגביע הלטבי: 2007
אליפות ישראל: 2009/2010
גביע המדינה: 2009/2010
הערות שוליים

↑  אוסטרץ פרש: הפועל זו הקבוצה שהכי נהניתי בה, באתר ONE‏, 15 בספטמבר 2012
↑  לי בוץ, מנטשאשווילי חתם בהפועל אשקלון, באתר ynet, 3 ביולי 2010
ויליאם מונטגומרי ואט

ויליאם מונטגומרי ואט
ויליאם מונטגומרי ואט (באנגלית, William Montgomery Watt‏, 14 במרץ 1909 - 24 באוקטובר 2006) היה מזרחן סקוטי וחוקר אסלאם. ידוע בעיקר בזכות ספריו "מוחמד במכה" (1953) ו"מוחמד במדינה" (1956).
ואט נולד וגדל בסקוטלנד. בצעירותו החל בלימודי מדעי הרוח - ספרות ופילוסופיה במוסדות אקדמיים שונים כאוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת אדינבורו ואוניברסיטת יינה שבגרמניה וכל זאת מתוך עניין עמוק בדת, שהוביל אותו למסלול של הסמכה לכמורה בכנסייה הסקוטית האפיסקופלית. ב-1937, לאחר שכבר היה בעל מספר תארים בתחומים שונים במדעי הרוח החל להתעניין באסלאם לאחר שבמהלך לימודי הדוקטורט שלו השכיר חדר לסטודנט מוסלמי מפקיסטן, מזרם האחמדייה. לאחר שהוסמך לכמורה כיהן ככומר במשך שנים אחדות, ובין היתר שירת כעוזר של הבישוף האנגליקני בירושלים בין 1943 ל-1946. לאחר 1946 חזר לסקוטלנד ושימש כמרצה לערבית ואסלאם באוניברסיטת אדינבורו עד לפרישתו ב-1979. בעבודתו זכה להערכה רבה ולכיבודים ופרסים אקדמיים, ושימש גם ככומר פעיל במהלך חלק מן התקופה בה לימד. היה נשוי לג'ין דונלנדסון ולזוג נולדו בן אחד וחמש בנות.
ואט היה בעל אמונה דתית חזקה, ועל אף שהיה נוצרי מאמין, ראה בנביא מוחמד דמות מופת. ספריו "מוחמד במכה" ו"מוחמד במדינה" הם ביוגרפיה אוהדת של הנביא. ב-1961 יצא ספרו "מוחמד, נביא ומדינאי", שהוא מעין תקציר של שני הספרים. באישיותו שאף ואט לגשר על פני שני העולמות, ולהביא להבנה רבה יותר של האסלאם בקרב הלא-מוסלמים.
הערות שוליים

↑  הספד בעיתון הגרדיאן, 14.11.2006
↑  הספד בעיתון האינדפנדנט, 8.11.2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269783405171  PLWABN: 9810565482905606  BIBSYS: 90059883  BNE: XX967160  BnF: cb119289340 (data)  CiNii: DA00408576  GND: 11899607X  ISNI: 0000 0001 0931 010X  LCCN: n79058634  LNB: 000006175  NDL: 00460308  NKC: skuk0005821  NLA: 35594523  NLG: 156533  NSK: 000036528  NTA: 068320221  RERO: 02-A000175454  SELIBR: 236765  SUDOC: 027193519  TDVİA: watt-william-montgomery  Trove: 245577  VIAF: 108266459   WorldCat (עם VIAF): 108266459 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זאב וולף לייטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בדצמבר 1891 כ"ג בכסלו ה'תרנ"ב זוולוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  22 בפברואר 1974 (בגיל 82) ל' בשבט ה'תשל"ד מונסי, ניו יורק
 מקום קבורה:  בני ברק, ישראל
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום מגורים:  טרבובליה, וינה, אמסטרדם, ברוקלין, פיטסבורג
 מקום פעילות:  גליציה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  ?–1974 
 השתייכות:  יהדות אורתודוקסית
 תחומי עיסוק:  רבנות
 תפקידים נוספים:  יו"ר המזרחי ויו"ר ועד הרבנים בפיטסבורג
 רבותיו:  רבי יוסף ענגיל
 חיבוריו:  שו"ת "בית דוד", מתורתן של ראשונים, תשובות הגאונים
 בת זוג:  רבקה
 אב:  רבי נתן נטע לייטר
 אם:  חיה עטיה
רבי זאב וולף לַייטֶר (בכתיב יידי: לייטער; כ"ג בכסלו ה'תרנ"ב, 21 בדצמבר 1891 – ל' בשבט ה'תשל"ד, 22 בפברואר 1974) היה רב ופוסק הלכה בגליציה ובארצות הברית. התפרסם בבקיאותו ובזכרונו הנדירים, וכביבליופיל מובהק.
ביוגרפיה

נולד בזבליב (או') (זוואלוב) לרבי נתן נטע לייטר (בעל שו"ת מאורות נתן, ועוד ספרים) ולחיה עטיה בת רבי דוד מאיר ברייר. נחשב כעילוי מגיל צעיר, וזכה לשבחים מרבי שלום מרדכי שבדרון ורבנים נוספים. בגיל 12 כבר עסק בכתיבת שו"ת בשם "דברי חכמים" שנותר בכתב יד. בתקופה זו סייע לאביו בעריכת ספרו שו"ת "ציון לנפש חיה" שחלק גדול ממנו הוא פרי יצירתו של הבן – רז"ו. בין הרבנים עמם התכתב בבחרותו היו: רבי יחיאל מיכל היבנר, רבי מאיר לרנר ורבי אליעזר סג"ל מישל.
בגיל 18 הוסמך להוראה על ידי רבי אברהם בנימין קלוגר ורבי אברהם מנחם הלוי שטיינברג. בשנת תרע"א מינהו דודו רבי אליעזר לייטר לדיין בעירו – טרמבובלה – שם כיהן כדיין עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה, אז ברח לווינה, שם התקרב לרבי יוסף ענגיל, וכן לאדמו"רי בית רוז'ין: רבי ישראל מטשורטקוב, רבי יצחק מבויאן ורבי לוי יצחק מונזון.
בשנת תרע"ה עבר לאמסטרדם, לשם נשלח על ידי רבי מאיר אריק לכהן כרבם של יוצאי מזרח אירופה. באמסטרדם ייסד את בית הספר "יסודי התורה" לילדי הפליטים ממזרח אירופה. כמו כן חיבר ספר בשפה הגרמנית על מעמד האישה בתלמוד בשם "די שטעללונג דער פרוי אים תלמוד" (Die Stellung dar Frau im Talmud).
בשנת תר"ף הפליג לקנדה, ממנה היגר לארצות הברית. בתחילה כיהן כרבה של קהילת "קהל עדת ישורון" בברוקלין. בשנת תרפ"ב עבר לפיטסבורג, שם נשא את רבקה-רגינה בת ר' מרדכי ברוך גולדברג. הוא כיהן כרב בית הכנסת "מחזיקי הדת" של "בית הכנסת הגליציאני" כיובל שנים, וכיו"ר ועד הרבנים בעיר. כיהן גם כיו"ר של תנועת המזרחי בעיר. בשנת תש"א הקים את "מכון הרמב"ם לחקר והוצאת ספרי קדמונים". הוא הקים מטבח כשר בבית החולים בפיטסבורג, וביצע במקום רפורמה בנושא השחיטה.
התכתב עם מגוון רבנים בנושאים רבים. בהם: רבי מאיר אריק, רבי נחום וידנפלד, רבי אברהם יצחק הכהן קוק, רבי מאיר שפירא, רבי מיכאל אליעזר פורשלגר, רבי מנחם מנדל כשר ורבי יוסף משאש.
נפטר בל' בשבט תשל"ד במונסי, ונקבר בבית הקברות זכרון מאיר בבני ברק. ארכיונו שכלל את כתבי היד שלו ומכתבים שאגר, נתרם על ידי בנו הרב אבא לייטר לספרייה הלאומית, באוגוסט 2019.
אישיותו

היה עילוי נדיר בעל זיכרון פנומנלי ואינטליגנציה גבוהה. הוא שלט ב-12 שפות. רכש השכלה בצורה עצמאית בקריאת ספרים שונים. גם את כתבי אבות הכנסייה הכיר מעיון אקראי. היה מחבר פורה, בעל לשון צחה וחוש ביקורת חד. בבעלותו הייתה ספרייה גדולה במיוחד שהכילה למעלה מ-7,000 ספרים, וחיבתו לספרים הייתה אחת התכונות הבולטות באישיותו. כך כתב לבן דודו וידידו הקרוב:
"רע ומר גורל אדם. לא איכפת לי להניח שום חפץ, רק על הספרים. אני קשור בהם, ומי יכול להיפרד מהם? ולוּא היה מותר להניחם בקברי, הייתי מצווה: תנו לי חלק גדול מהם ואהיה מסובב בהם, ואם לא אלמוד בהם, על כל פנים יהיה נעים לי להיות עמהם יחד בקבר".
.
משפחתו

בנו הרב דוד – רב בפנסילבניה ניו ג'רזי ואוהיו.
בנו שלום (2013–1923) – צלם.
בתו דבורה.
בנו הרב אבא – כיהן כרב במילווקי.
ספריו

שו"ת בית דוד – הודפס בווינה בשנת תר"פ, וחלק שני בשנת תרצ"ב בפיוטרקוב.
מתורתן של ראשונים – הגהות, הערות וגרסאות מכתבי יד על מסכת גיטין, פיטסבורג תש"ו.
שערי תשובה – תשובות הגאונים, בתוספת מראי מקומות ומקבילות מאת רז"ו, דפוס האחים שולזינגר, ניו יורק תש"ו.
שו"ת רבנו יצחק אלפסי – פיטסבורג תשי"ד.
מלבד ספריו הודפסו הערותיו לספרים: שו"ת רבי יוסף אבן מיגאש, מנחת חינוך, משנה תורה להרמב"ם (הוצאת האחים שולזינגר), והגהות "עין רואה" ל"תשובות הרי"ף". חיבורים רבים אחרים נותרו בכתב יד.
לקריאה נוספת

איתמר מצגר, "תולדות הגאון רבי זאב וואלף לייטער, אב"ד פיטסבורג", בתוך: שאלות ותשובות ציון לנפש חיה, הוצאה לאור: מוסד הרב קוק, ירושלים ה'תשע"ד.
זיקית רוברטסון

| זיקית רוברטסון |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי איגואנה
משפחה:: זיקיתיים
סוג:: Bradypodion
מין:: זיקית רוברטסון
שם מדעי
 Bradypodion gutturale ‏סמית, 1849
תחום תפוצה


זיקית רוברטסון (שם מדעי: Bradypodion gutturale) היא מין של זיקית קטנה החיה רק באזור הכף המערבי שבדרום אפריקה.
זוהי זיקית בינונית שאורכה הממוצע עד 15 ס"מ. היא בעלת גוף חזק וזנב מתפתל ארוך. צבעה העיקרי הוא אפור-זית אך זה יכול להשתנות כמובן. היא בעלת עטרה קטנה מאחורי הראש ולאורך גופה ישנם "דוקרנים".
הזיקית חיה בטבע רק באזורי השיחייה של אזור הקארו הקטן וההרים סביבו, באזור הכף המערבית של דרום אפריקה. היא מגיעה מאזור הרי הסדרבנג עד לעיר אוניאונדל. בדרום היא מגיעה עד לחופי רוברטסון ולפארק הלאומי אגולאס.
לעומת זיקיות אחרות, זיקית זו יכולה להסתדר גם בתוך צמחייה דקה ונמוכה והיא מסתווה בצבעי אפור-זית עם פסים חומים מעט לאורכה ומתאימה גם לאקלימים יבשים. הסוואה זו מעלימה אותה מעיני טורפים כמו עיטים, בזים, נחשים וחתולים אבל גם מעיני טרפה הכולל חרקים קטנים. היא תופסת את הטרף באמצעות לשונה הארוכה והדביקה.
ראו גם

זיקית כף ננסית - קרובתה לסוג החיה באותם אזורים
הערות שוליים

↑  זיקית רוברטסון באתר הרשימה האדומה של IUCN
זיקית תימנית

| זיקית תימניה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: לטאות
על־משפחה:: דמויי איגואנות
משפחה:: זיקיתיים
סוג:: זיקית
מין:: זיקית תימניה
שם מדעי
 Chamaeleo calyptratus ‏דומריל ודומריל, 1851
תחום תפוצה


זיקית תימנית (שם מדעי: Chamaeleo calyptratus) היא מין במשפחת הזיקיתיים החי בהרי תימן, איחוד האמירויות הערביות וערב הסעודית.
מאפיינים

הזיקית חיה באזורי מחיה שונים, בחלקם כמות משקעים רבה ואחרים הם מדבר צחיח. הזיקית התימנית מותאמת במיוחד לעצים - יש לה גוף שמתאים בדיוק לאחיזה נוחה בענפים. הזיקית חיה כמין פולש גם באזורי פלורידה ואיי הוואי בהיקפים מצומצמים. לזכרים יש מעין דורבנות על גבם, אך אין לנקבות. הדורבנות אינם נמצאים על גבן של זיקיות צעירות ומתפתחים עם התבגרותן. צבעו הטבעי של הזכר הוא ירוק ומשתנה במצב של לחץ.
הזיקית התימנית היא אוכלת כל - למרות שרוב מזונה מורכב מחרקים, היא ניזונה גם מעלים, פירות ופרחים של צמחים שונים, במיוחד בעת בצורת. נקבת הזיקית יכולה להטיל עד כשלוש פעמים בשנה, כאשר כל תטולה יכולה לכלול 20 עד 70 ביצים.
גופה של הזיקית מותאם במיוחד לטיפוס ומחייה על העצים - גופה דומה לעלה, ורגליה מותאמות במיוחד לטיפוס על זלזלים.
הזיקית מסוגלת להזיז את עיניה לשני כיוונים שונים בו זמנית.
הערות שוליים

↑  זיקית תימניה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530457205171  LCCN: sh2001001658  NKC: ph420385 
זיקית תימנית בגן החיות התנ"כי בירושלים
זיקית תימנית.
זווית ברוסטר

זווית ברוסטר (הנקראת גם זווית הקיטוב) היא זווית פגיעה מסוימת של גל אלקטרומגנטי הגורמת לשתי תופעות עיקריות:
אם הגל הפוגע מקוטב במקביל למישור ההתרחשות (איור 2) אז הוא יעבור במלואו ולא תהיה  החזרה.
אם הגל הפוגע איננו מקוטב אז חלק מהגל יוחזר בקיטוב s וחלק יעבור בקיטוב חלקי.
תופעות אלו מתרחשות כשהגל עובר בין תווכים בעלי מקדמי שבירה שונים (איור 1). זווית ברוסטר תלויה רק במקדמי השבירה של התווכים. זווית זו נקראת על שם הפיזיקאי הסקוטי דייוויד ברוסטר (1781 – 1868).
הסבר התופעה

באופן כללי, כאשר קרינה אלקטרומגנטית עוברת בין שני תווכים (חומרים) בעלי מקדמי שבירה שונים, חלק מהקרינה מוחזר וחלקו עובר. אך אם האור מקוטב בקיטוב p (ראה תיאור איור 2), ישנה זווית שבה ההחזרה היא אפס. זווית זו נקראת זווית ברוסטר ומסומנת ב-  \ \theta _{B}. תופעה זו מתרחשת כאשר הקיטוב הוא כזה שהשדה החשמלי של הקרינה נמצא במישור הפגיעה (המישור האפור באיור 2). כאשר מאירים משטח בזווית ברוסטר בקרינה לא מקוטבת (איור 1), הקרינה שתוחזר תהיה מקוטבת, בקיטוב מאונך למישור הפגיעה, והקרן המועברת תהיה מקוטבת באופן חלקי בכיוון המקביל לו.
המנגנון הפיזיקלי מאחורי תופעה זו קשור לאופן התנודה של דיפולים חשמליים במשטח המגע בין שני התווכים. באופן כללי, הקרינה הפוגעת במשטח המגע נבלעת, ודיפולים חשמליים המתנודדים באטומים הבולעים פולטים את הקרינה מחדש. כל דיפול מקיים אינטראקציה עם קרינה המקוטבת בכיוון התנודות שלו, ולעולם אינו פולט אנרגיה בכיוון זה. הואיל והשדה האלקטרומגנטי מתנודד תמיד במאונך לכיוון ההתקדמות שלו, הרי שאם הקרינה הפוגעת מתנודדת במישור הפגיעה, בזווית שעבורה הקרן הנשברת ניצבת לכיוון שבו אמורה להיות קרן מוחזרת, הקרן המוחזרת אמורה להיפלט בכיוון התנודות של הדיפולים. מכיוון שדיפול אינו יכול לפלוט פוטונים בכיוון זה, שום קרינה לא תוחזר.
דרך החישוב

בעזרת טריגונומטריה פשוטה ניתן למצוא את הקשר בין זווית ברוסטר למקדם השבירה של שני התווכים. הזווית בין הקרן הנשברת לכיוון שבו אמורה להיות הקרן המוחזרת היא זווית ישרה:
 \ \left({\frac {\pi }{2}}-\theta _{1}\right)+\left({\frac {\pi }{2}}-\theta _{2}\right)={\frac {\pi }{2}}, כאשר  \ \theta _{1} היא זווית הפגיעה ו- \ \theta _{2} היא זווית השבירה. לכן  \ \theta _{1}+\theta _{2}={\frac {\pi }{2}}.
לפי חוק סנל,  \ n_{1}\sin(\theta _{1})=n_{2}\sin(\theta _{2}), כאשר  \ n_{1} הוא מקדם השבירה של התווך שבו מתקדמת הקרן הפוגעת ו- \ n_{2} הוא מקדם השבירה של התווך שבו מתקדמת הקרן הנשברת.
כאשר הפגיעה היא בזווית ברוסטר,  \ \theta _{1}=\theta _{B}. מציבים
 \ n_{1}\sin(\theta _{B})=n_{2}\sin \left({\frac {\pi }{2}}-\theta _{B}\right)=n_{2}\cos(\theta _{B}) ומקבלים
\ \theta _{B}=\arctan(n_{2}/n_{1}). משוואה זו ידועה כחוק ברוסטר.
ערכים של זווית ברוסטר

במעבר אור מאוויר לזכוכית, זווית ברוסטר היא בערך 56 מעלות, בעוד שבמעבר מאוויר למים היא בערך 53 מעלות. בגלל שמקדמי השבירה תלויים באורך הגל של האור, גם זווית ברוסטר תלויה באורך הגל.
יישומים

משקפיים מקטבים משתמשים בתוצא של זווית ברוסטר כדי להקטין את הבוהק מעצמים המחזירים את אור השמש. במשקפיים כאלה נמצא מקטב פולרואיד הבולע אור מקוטב אופקית, וכך מקטינים השתקפויות אור ממשטחים אופקיים, בעיקר משטחים חלקים כמו מקווי מים. במצלמות משתמשים באותו עיקרון לצילום תמונות של מים ללא השתקפויות של השמש, כדי לצלם עצמים שנמצאים מתחת לפני המים.
בבניית לייזרי גז משתמשים בדרך כלל ב"חלון ברוסטר" - חלון בקצוות המהוד שהגל המתנודד פוגע בו בזווית ברוסטר, כך שהקרן היוצאת מהלייזר היא מקוטבת ואינה מונחתת עקב החזרה מהחלון.
איור 1: קרינה בקיטוב אקראי הפוגעת בזווית ברוסטר תפוצל לקרן מוחזרת בקיטוב קווי, וקרן נשברת מקוטבת באופן חלקי
איור 2: מישור ההתרחשות (Plane of incidence) הוא המישור האפור. המישור הכחול הוא המשטח המפריד בין שני התווכים השונים. המישורים מאונכים זה לזה והגל האלקטרומגנטי מוכל ממש במישור ההתרחשות. אם הגל מקוטב (הוא לא חייב להיות מקוטב בכלל) אז ישנם שני קיטובים אפשריים: קיטוב p שבו כיוון השדה החשמלי מקביל למישור ההתרחשות (וכיוון השדה המגנטי מאונך למישור) וקיטוב s שבו כיוון השדה החשמלי מאונך למישור ההתרחשות (והמגנטי מקביל לו).
זיכרון איקוני

זיכרון איקוני או זיכרון תמונתי הוא זיכרון חושי המתייחס לחוש הראייה. 
הוא מכיל למשך זמן קצר מאוד - עד חצי שנייה, את המידע הנקלט בעיניים מהסביבה, כך שבהמשך הוא יוכל לעבור לזיכרון לטווח קצר וזיכרון לטווח ארוך.
בהשוואה לזיכרון האיקוני, המידע בזיכרון הדהודי דועך בקצב איטי יותר.
אך המידע בזיכרון האיקוני יכול להשתמר לזמן ארוך יותר עבור ראיית לילה, כאשר סביבה חשוכה מוארת באופן פתאומי לזמן קצר. לדוגמה, כמו שקורה בסופת ברקים לילית. במצב כזה ההמשכות החזותית יכולה להגיע למספר שניות.
ייצוג המידע בזיכרון האיקוני

יש הטוענים שהייצוג של המידע בזיכרון האיקוני הוא רישום בעל רמת דיוק גבוהה של כל הגירוים הנקלטים משדה הראייה. לעומתם, יש הטוענים כי הזיכרון האיקוני שומר עותק של עיקר המידע הנקלט במוקד הרשתית ובסביבתה.
בנוסף, ישנה מחלוקת לגבי רמת העיבוד של המידע בזיכרון החושי. יש הטוענים שהייצוג של המידע מאורגן לפי המיקום של הגירויים על הרשתית באופן דו-ממדי. אחרים טוענים שהזיכרון האיקוני משמר מידע שמקורו בשלב עיבוד מתקדם יותר, המאפשר ייצוג תפיסתי תלת-ממדי. העיבוד שנוצר על ידי מערכת העצבים המרכזית מאפשר לייצג את המיקום של האובייקטים השונים במרחב ביחס לאדם.
ראו גם

קשב חזותי
זיכרון חזותי
תפיסה חזותית
הערות שוליים

1 2 3 4 5  יונתן גושן־גוטשטיין ודן זכאי (2006). פסיכולוגיה קוגניטיבית - כרך ב – זיכרון. רעננה: האוניברסיטה הפתוחה.
זיקית קצרת-קרן

| זיקית קצרת-קרן |
| --- | --- |
 זיקית קצרת-קרן
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי איגואנה
משפחה:: זיקיתיים
סוג:: זיקית מדגסקר
מין:: זיקית קצרת-קרן
שם מדעי
 Calumma brevicorne ‏גינטר, 1879
תחום תפוצה


זיקית קצרת-קרן (שם מדעי: Calumma brevicorne) היא מין של זיקית החיה במדגסקר והיא בעלת עטרה גדולה ומגושמת המזכירה ברדס של כומר, מה שנתן לה את שמה.
אורכה של הזיקית 70–90 מ"מ ולעיתים עד 350 מ"מ. היא בעלת גוף ירוק בהיר עם עיניים גדולות מתגלגלות וחוטם קטן. ה"קרן" שלה מגיעה רק לאורך 2 מ"מ. הפה גדול ובתוכו לשון ארוכה היכולה לנוע במהירות קדימה לעבר טרפה. הזנב יכול להתלפף על ענפים ואף להיתלות לזמן קצר.
זיקית זו מותאמת לחיים על העצים והענפים של יערות מזרח מדגסקר. היא יכולה להסוות את עצמה במהירות הן מטורפים והן מטרפה הכולל חרקים שונים כמו חגבים ופרפרים. בלילות הזיקית פעילה פחות ונחה בין הענפים ומשנה את צבעה.
אין סכנה לזיקית אך חלק מביציה נאכלות על ידי חולדה שחורה שחדרה למדגסקר.
תת-מינים

Calumma brevicorne brevicorne
Calumma brevicorne tsarafidyi
ראו גם

זיקית אמבר
הערות שוליים

↑  זיקית קצרת-קרן באתר הרשימה האדומה של IUCN
ז'אן הראשונה, מלכת נווארה

חותם של ז'אן הראשונה
ז'אן הראשונה, מלכת נווארה (בצרפתית:  Jeanne Ire de Navarre;‏ 14 בינואר 1273 – 31 במרץ או 2 באפריל 1305) הייתה בתם של אנרי הראשון, מלך נווארה ורעייתו בלאנש מארטואה, שהייתה בת השושלת הקאפטינגית. ז'אן שלטה כמלכת נווארה וכרוזנת שמפן, ובנוסף שימשה, מתוקף נישואיה לפיליפ הרביעי, מלך צרפת, כמלכה-רעייה של צרפת.
ביוגרפיה

ז'אן נולדה בבר סו סיין שבמחוז אוב. אביה מת כשהייתה תינוקת והיא ירשה את כס המלוכה. בשל גילה, אימה בלאנש שימשה כעוצרת שלה ושלטה בפועל בנווארה. כוחות זרים ופנימיים ניסו לנצל את המצב הרגיש – עוצרת אישה ומלכה תינוקת וז'אן ואימה ביקשו את הגנתו של פיליפ "הנועז", מלך צרפת.
שלושה מבניה הפכו למלכי צרפת: לואי (נולד ב-1289) פיליפ (נולד ב-1293) ושארל (נולד ב-1294). בת נוספת, איזבל נישאה לאדוארד השני, מלך אנגליה ושירתה כמלכה-רעייה של אנגליה מתוקף נישואין אלה. ז'אן הראשונה מתה בוונסן ב-1305, בגיל 32.
וילבור לואיס אדמס

וילבור לואיס אדמס (באנגלית: Wilbur Louis Adams‏; 23 באוקטובר 1884 – 4 בדצמבר 1937) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מווילמינגטון, דלאוור. הוא היה חבר במפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מדלאוור.
ביוגרפיה > ראשית חייו

אדמס נולד ב-23 באוקטובר 1884 בג'ורג'טאון, דלאוור, והיה בנם של ויליאם דאנינג אדמס ושרה לאוויניה (תומפסון) אדמס. הוא למד בקולג' דלאוור בניוארק ובקולג' דיקינסון בקרלייל, פנסילבניה. ב-1907 סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת פנסילבניה בפילדלפיה, התקבל ללשכת עורכי הדין בדלאוור והחל לעסוק בעריכת דין בווילמינגטון.