stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'אן-פול גוטייה
בשמים

בנוסף לעיצוב אופנה, ידוע גוטייה גם בבשמים הפופולריים שלו. הבושם הראשון שלו לנשים, "קלאסיק", הוצג ב-1993, ועיצובו היה בצורת גוף אישה עם מחוך. כעבור שנתיים הוצג הבושם הראשון לגברים, "לה-מייל", שעיצובו היה בצורת פלג גוף עליון של גבר עם חולצת מלח מפוספסת. שניהם הצליחו מאוד, למשל "לה-מייל" הוא כיום במקום הראשון במכירות בשמים לגברים באיחוד האירופי, ומצליח גם באוסטרליה וארצות הברית. הבושם השלישי שלו, "פראז'יל" לנשים, הוצג בשנת 2000, אך כיום הוא בתפוצה מוגבלת בגלל מכירות נמוכות יחסית. ב-2005 יצא הבושם לשני המינים "פרגראנס פור הומאניטי", וב-2007 הבושם לגברים "פלור דו מייל". כל הבשמים של גוטייה מיוצרים תחת רישיון ארוך טווח של המחלקה הפריזאית של החברה היפנית שיסיידו, שאחראית לייצור בשמים למעצבים נוספים בעולם.
טאובאו

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  ג'ק מא 
 תקופת הפעילות:  2003, הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין – הווה
 חברת אם:  קבוצת עליבאבא 
 מיקום המטה:  האנגג'ואו 
 ענפי תעשייה:  מסחר אלקטרוני, קניות קמעונאיות באינטרנט 
  
 www.taobao.com
 
טאובאו (בסינית: 淘宝网, באנגלית: Taobao) הוא אתר אינטרנט סיני מצליח בעל אופי דומה ל-eBay ואמאזון המופעל בסין על ידי קבוצת עליבאבא.
האתר נוסד על ידי עליבאבא במאי 2003 ומספק שירותי C2C (לקוח-לקוח) בו פותחים עסקים קטנים ואנשים פרטיים חנויות מקוונות.
על פי דירוג אלקסה, האתר הוא בין עשרת האתרים המובילים בעולם. בשנת 2013 היה היקף העסקים דרך האתר מעל טריליון יואן.
Tmall

ב-2008 הציגה Taobao את האתר "Taobao Mall" (בסינית: 淘宝商城) המיועד לשירותי B2C (עסק -לקוח). האתר הצליח בצורה יוצאת דופן וב 2010 שיווק את הפלטפורמה שלו בכתובת נפרדת: "Tmall.com".
בשנת 2011 הודיע ג'ק מא על שינויים ארגוניים בחברה במסגרתם הפך Tmall לחברה עצמאית תחת קבוצת עליבאבא. בנוסף הוגדרה טאובאו, כ"שוק טאובאו" והוגדרה חברה נוספת "eTao" - מנוע חיפוש מקוון לקניות.
חדפיים

.
| חדפיים |
| --- | --- |
 מיני חדפים שונים
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אוכלי חרקים
משפחה:: חדפיים
שם מדעי
 Soricidae ‏ולדהיים, 1814

Sorex alpinus
חדף בתים אסייתי, הגדול שבחדפים
חדף קצר-זנב צפוני (Blarina brevicauda)
Crocidura sicula
חַדַּפִּיִּים (שם מדעי: Soricidae) היא משפחה בסדרת אוכלי חרקים של מחלקת היונקים. משפחה זו היא הגדולה ביותר בסדרת אוכלי החרקים, ובה 20 סוגים וכ-360 מינים, וייחודה בכך שהפרטים בה הם הקטנים ביותר בסדרה ובמחלקת היונקים בכלל. המין הקטן ביותר במשפחה, החדף הזעיר, מגיע לגודל של 5 ס"מ ולמשקל של שני גרם בלבד.
מאפיינים

למרות דמיונם של החדפים לעכברים, הם אינם קרובים – העכברים משתייכים לסדרת המכרסמים. ניתן להבחין ביניהם לפי העובדה שלמכרסמים ארבע אצבעות, בעוד לחדפים חמש.
מקור השם חדף בצירוף המילים חד־אף, ואכן לבני משפחה זו אפים מחודדים, ובהתאם – חוש ריח מצוין, והם משתמשים בריחות גם לתקשורת וכנראה גם לדחיית טורפים. החדפים, כפי שעולה משם סדרתם, ניזונים בעיקר מחרקים, אך גם מפרוקי-רגליים וחסרי חוליות אחרים, ולעיתים אף חולייתניים קטנים. שיטות הציד שלהם מגוונות, וחלק מהמינים אף צדים באמצעות ארס.
החדפים נפוצים בכל גופי האדמה הגדולים פרט לגינאה החדשה, אוסטרליה וניו זילנד. בדרום אמריקה ניתן למצוא אותם בצפון הטרופי.
משערים שישנם מינים מסוימים של חדפים אשר מאתרים את מקומם באמצעות גלי קול בתדרים על-קוליים וקליטת ההד המוחזר מהסביבה (בדומה למיני עטלפים).
מיון

תת-משפחת Crocidurinae
סוג חדף (Crocidura) בו 182 מינים.
סוג ומין יחיד חדף מנומר (Diplomesodon pulchellum).
סוג ומין יחיד חדף קלארטי ארך-טופר (Feroculus feroculus).
סוג חדף גדול-ראש (Paracrocidura) בו 3 מינים.
סוג ומין יחיד חדף רוונזורי (Ruwenzorisorex suncoides).
סוג חדף משוריין (Scutisorex) בו 2 מינים.
סוג ומין יחיד חדף פירסון ארך-טופר (Solisorex pearsoni).
סוג חדף זעיר (Suncus) בו 20 מינים.
סוג חדף יערות (Sylvisorex) בו 13 מינים.
תת-משפחת Myosoricinae
סוג חדף קונגו (Congosorex) בו 3 מינים.
סוג חדף עכברי (Myosorex) בו 15 מינים.
סוג חדף-חפרפרת אפריקני (Surdisorex) בו 3 מינים.
תת-משפחת Soricinae
שבט Anourosoricini
סוג חדף חפרפרת אסייתי (Anourosorex) בו 4 מינים.
שבט Blarinellini
סוג Blarinella בו 3 מינים.
שבט Blarinini
סוג חדף קצר-זנב אמריקני (Blarina) בו 4 מינים.
סוג חדף קטן-אוזן (Cryptotis) בו 30 מינים (תלוי במחלוקת).
שבט Nectogalini
סוג חדף מים אסייני (Chimarrogale) בו 6 מינים.
סוג Chodsigoa בו 8 מינים.
סוג חדף חום-שיניים (Episoriculus) בו 4 מינים.
סוג ומין יחיד חדף מים הדור (Nectogale elegans).
סוג חדף מים (Neomys) בו 3 מינים.
סוג ומין יחיד חדף ההימלאיה (Soriculus nigrescens).
סוג Nesiotites - נכחד.
שבט Notiosoricini
סוג ומין יחיד חדף מקסיקני (Megasorex gigas).
סוג Notiosorex בו 4 מינים.
שבט Soricini
סוג חדף ארך-זנב (Sorex) בו 80 מינים.
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541204105171  GND: 4182387-4  LCCN: sh85122121  NKC: ph116034
חיל האוויר ה-11 של ארצות הברית

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית
 שיוך:  חיל האוויר של ארצות הברית פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית
 סוג:  חיל אוויר
 בסיס האם:  אלסקה בסיס אלמנדורף-ריצ'רדסון, אלסקה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  15 בינואר 1942 – הווה (82 שנים)
 פיקוד
 יחידת אם:  כוחות האוויר של ארצות הברית בגזרת האוקיינוס השקט
 דרגת המפקד:  לוטננט גנרל
 מפקד נוכחי:  דייוויד נחום
חיל האוויר ה-11 של ארצות הברית (באנגלית: Eleventh Air Force) הוא כוח אווירי המשתייך לכוחות האוויר של ארצות הברית בגזרת האוקיינוס השקט. משימתו של חיל האוויר ה-11 היא להעמיד כוח אווירי זמין להגנת אלסקה, הוואי, גואם ואתרים אסטרטגיים נוספים מפני כל סוגי האיומים, לתמוך בפעילויות הפיקוד השונות, לספק תמיכה לרשויות הפדרליות ושל המדינות במצבי משבר אזרחיים, לבצע משימות חיפוש, הצלה ומלחמה בסמים. מפקדתו ממוקמת בבסיס המשותף אלמנדרוף-ריצ'רדסון שבאנקורג' באלסקה.
היסטוריה

החיל הוקם בשם "חיל האוויר של אלסקה" ב-15 בינואר 1942 במטרה לנהל את בניית כוחות חילות האוויר של צבא ארצות הברית באלסקה. ב-5 בפברואר 1942 שונה שמו ל"חיל האוויר ה-11". החיל השתתף בקרב על האיים האלאוטיים שנכבשו על ידי האימפריה היפנית. במהלך הקרב ביצעו מטוסי החיל 297 גיחות והטילו כ-3,662 טון פצצות. החיל השמיד 60 מטוסי אויב, משחתת אחת, צוללת אחת ושבע ספינות נושאות גייסות. בהמשך המלחמה הפציץ החיל את מתקני הצבא היפניים באיים הקוריליים הצפוניים. בתום המלחמה אורגן מחדש החיל כפיקוד האווירי של אלסקה ומפקדתו התמקמה בבסיס חיל האוויר אלמנדורף שבאנקורג'.
בתחילת המלחמה הקרה התעצם החיל במטוסי סילון חדישים ובמתקני גילוי והתרעה. בסוף שנות החמישים ותחילת שנות השישים הופחתו מספר מטוסי הקרב המיירטים של החיל כתוצאה משינוי בדוקטרינת ההגנה האמריקאית, וכן פורקו תחנות הרדאר הרבות שהוצבו לאורך החוף הצפוני.
ב-1990 הועבר החיל לאחריות פיקוד האוקיינוס השקט של ארצות הברית ושמו שונה שוב ל"חיל האוויר ה-11". לאחר נפילת ברית המועצות, עברה התמקדות החיל מהגנה והרתעה מפני התקפה סובייטית לאימון והכשרת כוחות אוויריים זמינים למשימות ברחבי העולם.
ארגון ויחידות

יחידות עיקריות של חיל האוויר ה-11:
כנף 3 - ממוקמת בבסיס המשותף אלמנדרוף-ריצ'רדסון שבאלסקה
להק האחזקה 3
להק המבצעים 3
להק המשימה 3
טייסת הקרב 90 - מפעילה מטוסי F-22 ראפטור
טייסת הקרב 525 - מפעילה מטוסי F-22 ראפטור
טייסת התובלה 517 - מפעילה מטוסי בואינג C-17 גלובמאסטר III וביצ'קראפט C-12 הורון
טייסת הבקרה האווירית 962 - מפעילה מטוסי בואינג E-3 סנטרי
כנף 36 - ממוקמת בבסיס אנדרסן בגואם
כנף הקרב 354 - ממוקמת בבסיס איליסטון שבאלסקה
להק המבצעים 354
טייסת ביום אויב 18 - מפעילה מטוסי F-16 פייטינג פלקון
מרכז המבצעים האוויריים והחלל 611 - ממוקם בבסיס המשותף אלמנדרוף-ריצ'רדסון שבאלסקה
מרכז התמיכה האזורי בכוחות האוויר של פיקוד האוקיינוס השקט - ממוקם בבסיס המשותף אלמנדרוף-ריצ'רדסון שבאלסקה
כנף בסיס האוויר 673 - ממוקמת בבסיס המשותף אלמנדרוף-ריצ'רדסון
להק התמיכה במשימה 673 - כולל כוחות תומכי לחימה, שירותים ואבטחה
להק הרפואה 673
להק ההנדסה האזרחית 673
להק המוכנות הלוגיסטית 673
זוהר ושקיעה של יצאניות צמרת

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אונורה דה בלזק
 איורים:  גסטון בוסייר 
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  רומן
 מקום התרחשות:  פריז 
 הוצאה
 הוצאה:  Edmond Werdet 
 תאריך הוצאה:  1838–1847
 מספר עמודים:  507
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ המאוחד
 תאריך:  2001
 תרגום:  עידו בסוק
 סדרה
 ספר קודם:  The Firm of Nucingen 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002161330
 
איור השער של הספר בתרגומו לאנגלית, 1897.
זוהר ושקיעה של יצאניות צמרת (צרפתית Splendeurs et misères des courtisanes) הוא רומן מאת הסופר והמחזאי הצרפתי אונורה דה בלזק. הרומן, שפורסם בארבעה חלקים בין השנים 1838 ל-1847, נחשב לחלק ממכלול הסיפורים והרומנים של בלזק שנקרא הקומדיה האנושית. הוא ממשיך את קורותיו של לוסיאן דה רובמפרה, הדמות הראשית ברומן הקודם של בלזק, אשליות אבודות.
הספר תורגם לעברית על ידי עידו בסוק ויצא בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 2001.
עלילה

הרומן נפתח בנשף המסיכות הנערך מדי שנה באופרה של פריז, בו מופיע לוסיאן דה רובמפרה, המוכר כבר מהרומן "אשליות אבודות". בסופו של אותו רומן מבקש לוסיאן היפהפה לשים קץ לחייו, אלא שאז הוא נתקל בכומר ספרדי בשם קרלוס הררה שלוקח אותו תחת חסותו. אותו הכומר הוא לא אחר מווטרן, ארכי פושע שהתגורר באכסניה של מאדאם ווקה עם אז'אן דה ראסטיניאק, כפי שמתואר ברומן אחר של באלזאק, אבא גוריו. קרלוס הררה מממן את שיבתו של לוסיאן לחיי הזוהר הפריזאיים. הוא מעודד אותו לחזר אחר בתו של אציל חשוב מתוך מטרה לשאת אותה לאישה, מה שיקדם אותו בחיים הפוליטיים והדיפלומטיים. על מנת להגשים תוכנית זו הוא מצליח להשיב ללוסיאן את שם המשפחה של אמו, בת למשפחה אריסטוקרטית, והוא מתקרא לוסיאן דה רובמפרה במקום שארדון. ווטרן למעשה מבקש לחיות דרך לוסיאן, להשתמש בו ככלי לכיבוש החברה הגבוהה.
באותו נשף מסיכות מופיע לוסיאן עם אסתר ואן גובסק, יצאנית הצמרת שמעניקה לרומן את שמו. אסתר, יהודייה צעירה ומפתה המכונה "החשמלנית" בשל התחושה המחשמלת שהיא מעוררת, זונחת את חיי החטא לטובת לוסיאן, אך ווטרן, בדמותו של קרלוס הררה, משכנע אותה כי היא רק תגרום לו נזק ותעכב את הקריירה שלו. במקום זה הוא מתכנן להשתמש בכישורי הפיתוי שלה כדי לסחוט כספים מהברון דה נוסינגן, שמתאהב בה במבט ראשון. באמצעות כספים אלה הוא מתכנן לרכוש עבור לוסיאן את האחוזה הישנה של משפחת אמו, שנמכרה זה מכבר, ולהציע את הנדוניה הנדרשת עבור החתונה.
אסתר, שנאלצת למלא את תפקיד מאהבתו של הברון נוסינגן למען לוסיאן, מתאבדת, והחשד נופל על לוסיאן וקרלוס הררה. השניים נעצרים ונחקרים. לוסיאן נשבר בחקירה ומסגיר את זהותו האמיתית של פטרונו, ולאחר מכן מתאבד בתאו בתלייה. ווטרן חושף את עצמו, אך מצליח להגיע לעסקה עם פרקליט המחוז וממונה למפקד המשטרה.
רקע היסטורי

העלילה, כמו במרבית הסיפורים והרומנים של בלזק, מתרחשת בשנות ה-20 של המאה ה-19, לאחר מפלת נפוליאון ושיבת המונרכיה לצרפת. בדומה ל"אשליות אבודות", גם כאן ניכרים ברקע הסיפור הוויכוחים הפוליטיים בין הליברלים למלוכנים, אם כי בניגוד לרומן הקודם, אין לכוחות אלה תפקיד ממשי בעלילה.
את סופו של אסיר הפרך ווטרן, שאחרי שנים של מאבק בחוק ואדישות כלפי כל מוסר חברתי נהפך למפקד המשטרה, ביסס בלזק על סיפורו של אז'ן פרנסואה וידוק (Eugène François Vidocq), פושע צרפתי בן התקופה שנהפך לראש סוכנות ממשלתית למאבק בפשע. סיפורו של וידוק השפיע גם על הסופר ויקטור הוגו, שביסס עליו את דמותו של ז'אן ולז'אן בספרו עלובי החיים.
התייחסויות מאוחרות

המחזאי הבריטי אוסקר ויילד אמר שהצער הגדול ביותר שחש מימיו נגרם לו על ידי מותו של לוסיאן דה רובמפרה.
חגי גילן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   המוסד
 תפקידים בשירות
 ראש אגף "קיסריה"
 
חגי גילן (גלוסקינוס) הוא איש מערכת הביטחון הישראלית, שירת כראש אגף אגף קיסריה במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים.
ביוגרפיה

גילן למד בישיבת אור עציון ובישיבת מרכז הרב. עם גיוסו לצה"ל התנדב גילן לשייטת 13 בה שירת כלוחם וכמפקד במשך ארבע שנים. לאחר מכן למוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ושירת בו במגוון תפקידי מטה ופיקוד במשך כ-25 שנים. בתפקידו האחרון שימש כראש אגף קיסריה.
בעל תואר במשפטים.
הערות שוליים

↑  יואב לימור, דעה | נתניהו לא יכול לברוח מהאירוע - הוא האחראי, באתר ישראל היום, 23 ביולי 2023.
↑  צוות, אתר עמותת פרד"ס.
↑  תומר גנון, מהמוסד ועד הפיתיון ליריבו של לבייב: חברת דאיונאה נחשפת, באתר כלכליסט, 3 בפברואר 2021.
↑  היועצים שלנו, אתר חברת דאיונאה.
חיל האוויר ה-14 של ארצות הברית

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית
 שיוך:  חיל האוויר של ארצות הברית
 סוג:  לוחמת חלל
 בסיס האם:  בסיס חיל האוויר ונדנברג בקליפורניה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1943 ככוח המשימה האווירי סין 1966 כחלק מפיקוד ההגנה האווירית 1993 כחלק מפיקוד החלל של חיל האוויר – 2019 (הפיכה לפיקוד המבצעים של כוח החלל)
 פיקוד
 יחידת אם:  פיקוד החלל של חיל האוויר של ארצות הברית
 דרגת המפקד:  מייג'ור גנרל
חיל האוויר ה-14 של ארצות הברית (באנגלית: Fourteenth Air Force) היה כוח שהשתייך לפיקוד החלל של חיל האוויר של ארצות הברית והיה אחראי על הארגון, האימונים, הציוד, הפיקוד והשליטה והעסקת כוחות החלל של חיל האוויר לתמיכה בפעילות הפיקודים הקרבים המאוחדים. לאחר הקמת כוח החלל של ארצות הברית הפך חיל האוויר ה-14 לפיקוד המבצעים של כוח החלל.
היסטוריה

שורשי חיל האוויר וסמלו מגיעים מיחידת "הנמרים המעופפים", כינויה של קבוצת מתנדבים מהגיס האווירי של צבא ארצות הברית בראשות קלייר שנו, שסייעו לחיל האוויר הסיני במהלך מלחמת סין–יפן השנייה. ביולי 1942 הוטמעה יחידת הנמרים המעופפים בכוח המשימה האווירי של סין. 1943 נוסד חיל האוויר ה-14 בהוראה מיוחדת של נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט ושנו מונה למפקדו הראשון. החיל פעל במהלך מלחמת העולם השנייה בזירה הסינית ובזירה הדרום-מזרח אסייתית. במהלך הקרבות השמיד חיל האוויר 2,315 מטוסים יפנים, 365 גשרים, 1,225 קטרים ו-715 קרונות רכבת.
לאחר המלחמה עבר חיל האוויר לאורלנדו שבפלורידה וב-1946 קיבל אחריות על ההגנה האווירית באזור דרום-מזרח ארצות הברית. ב-1948 הועבר החיל תחת פיקוד האוויר הקונטיננטלי ומשימתו הורחבה גם לאימון יחידות מילואים. במהלך מלחמת קוריאה נטל החיל חלק בהכשרה ובשינוע של אלפי יחידות וחיילי מילואים והמשמר הלאומי. ב-1957 קיבל החיל אחריות גם למשימות חיפוש והצלה וכן היה אחראי לכל משימות התובלה של כוחות המילואים במזרח ארצות הברית. בספטמבר 1960 פורק החיל.
באפריל 1966 הוקם החיל מחדש במסגרת פיקוד ההגנה האווירית. ביולי 1968 עבר מטה החיל לבסיס חיל האוויר אנט בקולורדו וקיבל את השם כוח החלל ה-14. משימתו הייתה לזהות שיגורי טילי אויב, לעקוב אחר טילים ולוויינים בחלל ולספק שירותי שיגור לוויינים. כמו כן קיבל את התפקיד לאמן, לצייד ולהשים את מפעילי מערכות הריגול הלווייניות וההגנה מפני טילים.
באוקטובר 1976 שונה שם החיל לחיל האוויר ה-14 (מילואים), ייעודו שונה והוא הועבר לבסיס חיל האוויר דובינס בג'ורג'יה. משימתו החדשה הייתה לפעול תחת פיקוד התובלה של חיל האוויר, והוא השתתף במסגרת זו בין השאר בפלישה האמריקאית לפנמה.
ביולי 1993 חזר החיל לפעול בתחום לוחמת החלל והוצב תחת פיקוד החלל של חיל האוויר.
בסוף 2019 עברו יחידות החיל לכוח החלל של ארצות הברית כפיקוד המבצעים שלו.
ארגון

חיל האוויר ה-14 כולל כ-7,600 חיילים, 6,000 אזרחים ו-11,000 עובדי קבלן.
החיל מורכב מחמש כנפות ומרכז משולב למבצעי חלל (JSpOC), הפרושים ב-44 אתרים ברחבי העולם. מטה החיל ממוקם בבסיס חיל האוויר ונדנברג בקליפורניה.
יחידות החיל:
כנף החלל ה-30 - כנף שיגור לוויינים הממוקמת בבסיס חיל האוויר ונדנברג
כנף החלל ה-45 - כנף שיגור לוויינים הממוקמת בבסיס חיל האוויר פטריק בפלורידה
כנף החלל ה-21 - כנף שליטה ובקרה והתרעה מפני טילים הממוקמת בבסיס חיל האוויר פיטרסון בקולורדו
כנף החלל ה-50 - כנף שליטה ובקרה ללוויינים הממוקמת בבסיס חיל האוויר שריבר בקולורדו
כנף החלל ה-460 - כנף התראה מפני טילים הממוקמת בבסיס חיל האוויר באקלי בקולורדו
מרכז משולב למבצעי חלל - מספק שליטה ובקרה סביב לשעון לכל כוחות החלל המבצעיים, תכנון, תיאום והערכה למשימות הקשורות בחלל. ממוקם בסיס חיל האוויר ונדנברג
טאוופלוס, קיסר אתיופיה

טאוופלוס (געז: ቴዎፍሎስ) קיסר אתיופיה 1 ביולי 1708 - 14 באוקטובר 1711, הוכתר בשם "וולדה אמבסה" (געז: ወልደ አምበሳ, עברית: בן האריה). טאוופלוס היה אחיו של הקיסר ייאסו הראשון.
בעקבות מות אחינו תקלה היימנות הראשון טאוופלוס שוחרר מבית המאסר בהר וואחני והוכתר כקיסר. על פי ג'יימס ברוס כאשר טאוופלוס הוכתר כקיסר הוא החל לצוד את אלו שרצחו וקשרו קשר כנגד אחיו ייאסו הגדול והאשים את אחינו ובנו של ייאסו תקלה היימנות הראשון ברצח שלו ובעקבות זאת הדביק לו את הכינוי ירגאם - מקולל. הקיסרית ואם היימנות הוקיע את רצח בעלה ייאסו אך יצר הנקם של טאוופלוס גבר והוביל ללחימה כנגד הקיסרית שבסופה נהרגו כ-37 בני אדם. מאוחר יותר ייאסו הוציא להורג כל מי שהתנגד לשלטון אחיו ייאסו בעבר.
במשך מלכותו של טאוופלוס נוהל מרד כנגדו וב-1701 נאבחנה יוהנס הכריז על עצמו כקיסר אתיופיה מרד שנמשך עד 1710. כמו אחיו ייאסו, טאוופלוס תמך בדוקטרינת קאבט - משיחה של הנזירים מגוג'אם ולא תמך בנזירי מנזר דברה ליבנוס משוואה שתמכו בדוקטרינת וולד קיב כאשר נשאל מדוע ענה להם:
זה לא שאני שונא אתכם על מנת שגוג'אם תתמוך בי
טאוופלוס מת באופן מחשיד ונקבר בטאדה.
הערות שוליים

↑  Bruce, Travels to Discover the Source of the Nile (1805 edition), vol. 4 pp. 16.
↑  Bruce, Travels, vol. 4 p. 17
| השושלת הגונדרית |
| --- | --- | --- |
| תקופת התחייה | פאסילידס • יוהנס הראשון • ייאסו הראשון • יסחק ייאסו • ייאסו הראשון • תקלה היימנות הראשון • עמדה ציון • תקלה היימנות הראשון • טאוופלוס • נאבחנה יוהנס • טאוופלוס • יוסטוס (אינו מהשושלת) • דווית השלישי • בקפה • ייאסו השני • חאזקאיס • ייאסו השני • יואס הראשון |  |
| תקופת השופטים | יוהנס השני • תקלה היימנות השני • סוסניוס השני • סלומון השני • תקלה גיורגיס הראשון • ייאסו השלישי • תקלה גיורגיס הראשון • חאזקאיס • תקלה גיורגיס הראשון • באדה מריאם השני • תקלה גיורגיס הראשון • סלומון השלישי • יונס • תקלה גיורגיס הראשון • סלומון השלישי • דמטריוס תקלה גיורגיס הראשון • דמטריוס • אגוולה ציון • יואס השני • ג'יגר • באדה מריאם השלישי • ג'יגר • ייאסו הרביעי • גברה קראסטוס • סהלה דנגל • גברה קראסטוס • סהלה דנגל • יוהנס השלישי • סהלה דנגל • יוהנס השלישי • סהלה דנגל • יוהנס השלישי • סהלה דנגל |  |
האימפריה האתיופית
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: תקלה היימנות הראשון | קיסר אתיופיה  1 ביולי 1708 - 14 באוקטובר 1711 | הבא: יוסטוס |
חדפי פיל

| חדפי פיל |
| --- | --- |
 ארכף עגול-אוזן קארו
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
אינפרא־מחלקה:: שלייניים
על־סדרה:: אפרותריה
סדרה:: חדפי פיל
משפחה:: חדפי פיל
שם מדעי
 Macroscelididae ‏בונפרטה, 1838

ארכף אדום-ראש
ארכף עגול-אוזן קארו.
ארכף הסבך
חדפי פיל, ארכפיים או חדפים קופצים (שם מדעי: Macroscelididae) היא משפחה של יונקים קטנים אוכלי חרקים שתפוצתם באפריקה. מקור השם בדמיון בין אפיהם הארוכים לחדק הפיל, וההנחה כי הם קרובי משפחה של החדפיים (Soricidae) בסדרה אוכלי חרקים. למעשה, בעוד חדף הפיל איננו קרוב משפחה של החדף, הוא משויך לענף אפרותריה, הכולל תחתיו את הפילים וקרובי משפחתם. הביולוג ג'ונתן קינגדון הציע לשנות את שם המשפחה ל-sengis, מונח הנגזר משפות הבנטו אפריקאיות.
הם נפוצים ברחבי חלקה הדרומי של אפריקה, ולמרות ההבדלים הניכרים, ניתן למצוא אותם כמעט בכל סוג של בית גידול, ממדבר נמיב ועד למעבה היער. מין אחד, הארכף הצפון-אפריקני, נפוץ בחלק הצפון-מערבי המרוחק של היבשת, בנפרד משאר המשפחה.
מאפיינים

חדפי הפיל הם יונקים קטנים הולכי ארבע, הניזונים מחרקים ומזכירים מכרסמים או אופוסומים עם זנב קשקשי, חוטם מוארך, ורגליים ארוכות יחסית לגודלם, אשר משמשות בחלק מהמינים כדי לנוע בקפיצות כמו השפניים. גודל המינים השונים בקבוצה בין 10 לכמעט 30 סנטימטר, ומשקלם ממעט תחת 50 גרם למעל 500 גרם. לארכף עגול-אוזן קארו יש גודל ממוצע של 150 מ"מ. למרות שהגודל של החדק משתנה ממין אחד למשנו, כולם יכולים להניעו בחיפוש אחר מזון. תוחלת החיים שלהם הן כשנתיים וחצי עד ארבע שנים בטבע. יש להם ניבים גדולים, וגם שיניים טוחנות כמו של הפרסתנים.
למרות היותם פעילי יום, חדפי הפיל נצפים לעיתים נדירות וקשים ללכידה. חדף הפיל הוא חששן גדול, מוסווה היטב ומיומן בהימלטות מאיומים. כמה מהמינים סוללים לעצמם סדרה של מסלולים בצמחייה, בחיפוש אחר חרקים, כשלכל נתיב יש נתיב הימלטות במקרה של סכנה.
חדף הפיל אינו חיה חברתית, אך כמה מינים חיים במונוגמיה וחולקים שטח מגורים משותף והגנה הדדית מפני איומים עליו, את שטח הטריטוריה שלו מסמן חדף הפיל באמצעות בלוטת הריח. הסוג Rhynchocyon חופר מחילות בקרקע כמו הבנדיקוט, אך אחרים במשפחה משתמשים בסדקים טבעיים, או בונים קן מעלים.
הגדול במשפחה הוא ארכף אפור-פנים (Rhynchocyon udzungwensis) שמגיע למשקל של 740 גרם. הקטן ביותר הוא ארכף עגול-אוזן אטנדקה (Macroscelides micus) ששוקל 28 גרם.
אבולוציה

מספר מאובנים של המשפחה נמצאו, כולם באפריקה. גיוון ניכר התרחש בפלאוגן. חלקם היו כל כך דומים לשפניים, שהם שויכו בהתחלה בטעות לאותה קבוצה, בעוד שאחרים דומים יחסית למכרסמים. כל המינים הללו נכחדו בפליסטוקן. למרות שחדף הפיל סווג בקבוצות שונות, לעיתים קרובות על בסיס מאפיינים שטחיים, ראיות מורפולוגיות ומולקולריות כעת ממקמים אותו בתוך אפרותריה.
מיון

בעבר, חדף הפיל סווג עם חדפיים וקיפודיים בסדרת אוכלי חרקים; ונחשב קרוב-רחוק של הפרסתנים; שויך לטופאיים; וסווג יחד עם השפניים והארנביים בארנבאים. תוצאות בדיקות מולקולריות אחרונות, לעומת זאת, תומכות מאוד בשיוך לאפרותריה, יחד עם יונקים אחרים שבעבר שויכו לפרסתנים כמו תחשאים, שפניים, שנבובאים ופילאים.
במשפחה ארבעה סוגים המחולקים ל-19 מינים:
סוג ארכף (Elephantulus )
ארכף קצר-אף (E. brachyrhynchus)
ארכף הכף (E. edwardii)
ארכף שחור-רגל (E. fuscipes)
ארכף שחור (E. fuscus)
ארכף הסבך (E. intufi)
ארכף סלע מזרחי (E. myurus)
ארכף קארו (E. pilicaudus)
ארכף סומלי (E. revoili)
ארכף אדמוני (E. rufescens)
ארכף סלע מערבי (E. rupestris)
סוג ומין יחיד ארכף צפון-אפריקני (Petrosaltator rozeti)
סוג ארכף עגול-אוזן (Macroscelides )
מין ארכף עגול-אוזן נמיבי (Macroscelides flavicaudatus) - התגלה ב-2012
מין ארכף עגול-אוזן קארו (Macroscelides proboscideus)
מין ארכף עגול-אוזן אטנדקה (Macroscelides micus) - התגלה ב-2014
סוג ומין יחיד ארכף ארבע אצבעי (Petrodromus tetradactylus)
סוג ארכף גדול (Rhynchocyon )
ארכף זהוב-גב (R. chrysopygus)
ארכף משובץ (R. cirnei)
ארכף אדום-ראש (R. petersi)
ארכף אפור-פנים (R. udzungwensis)
חאבי גראסיה (מאמן כדורגל)

חאבייר גראסיה קארלוס (בספרדית: Javi Gracia; נולד ב-1 מאי 1970), מוכר בקיצור כחאבי גראסיה, הוא כדורגלן עבר ספרדי ומאמן כדורגל בהווה.
הוא הוביל את ווטפורד לגמר גביע ה-FA השני בתולדותיה בשנת 2019, אך פוטר מאוחר יותר באותה השנה.
קריירת משחק

גראסיה נולד בפמפלונה, נווארה, והחל לשחק בצורה מקצועית באתלטיק בילבאו. בעונת 1992/1993, שיחק במדי ליידה, אשר שבה ללה ליגה לאחר היעדרות בת 43 שנים. הוא הבקיע 12 שערים בעונה זו והייתה לעונה הטובה בקריירה שלו.
הוא בילה את שש העונות הבאות בצמרת הליגה, ושיחק באופן קבוע גם במדי ריאל ויאדוליד וגם בריאל סוסיאדד. בשנת 1999 חזר לשחק בליגה הספרדית השנייה וחתם בויאריאל, הוא עזר למועדון מולנסיה לעלות ללה ליגה לאחר שנת היעדרות אחת. הוא שיחק עמה באופן קבוע גם בלה ליגה.
בפברואר 2003, לאחר שכמעט ולא שיחק בעונה וחצי האחרונות שלו בוויאריאל, חתם בקורדובה מהליגה השנייה. ביוני 2004 פרש ממשחק פעיל. הוא הופיע בסך הכול ב-229 משחקים בלה ליגה במהלך תשע עונות, בהן כבש 17 שערים.
קריירת אימון

גראסיה החל את קיירת האימון שלו בקבוצת הנוער של ויאריאל, לאחר מכן אימן בליגה הספרדית השלישית, שם אימן את קבוצת Pontevedra CF.
בשנים 2008–2009, עדיין בליגה השלישית, הצליח לעלות ליגה עם קדיס, אך פוטר באמצע העונה שלאחר מכן. בעונת 2010/2011, אימן בוויאריאל ב'.
לאחר שנה בה אימן את קרקירה מליגת העל היוונית, חזר לארצו והוביל את אלמריה חזרה ללה ליגה אך עזב את המועדון ביוני 2013. ב-4 בספטמבר אותה שנה אימן לראשונה בלה ליגה כשמונה למאמנה של אוססונה.
ב-30 במאי 2014 מונה למאמנה החדש של מלאגה. בשנתיים בהן אימן את הקבוצה, הוביל אותה למקום התשיעי והשמיני בהתאמה.
לפני פתיחת עונת 2016/2017 מונה למאמנה של רובין קאזאן מליגת העל הרוסית. לאחר שסיים רק מקום התשיעי בליגה, עזב את המועדון.
ב-21 בינואר 2018 מונה למאמנה של ווטפורד מהפרמייר ליג כשחתם על חוזה ל-18 חודשים בעקבות פיטוריו של מרקו סילבה. בעונת 2018/2019, הוביל את המועדון לגמר הגביע האנגלי בפעם השנייה בתולדותיו. הוא פוטר ב-7 בספטמבר 2019, לאחר פתיחה גרועה של עונת 2019/2020 כשהקבוצה עם נקודה אחת בלבד.
גראסיה חזר לאמן בלה ליגה, כשמונה ב-27 ביולי 2020 למאמנה של ולנסיה. הוא פוטר ממנה קרוב לסיום עונת 2020/2021.
ב-21 בפברואר 2023 הוא שב לאנגליה כמאמנה הראשי של לידס יונייטד מהפרמייר ליג, כשהוא מחליף בתפקיד את ג'סי מארש שפוטר מן המועדון. בהודעת המועדון נאמר כי חוזהו של גראסיה יהיה גמיש אך לא פירט מעבר לכך. המועדון ציין כי מינויו של גראסיה לתפקיד כפוף להנפקת אשרת עבודה עבורו באנגליה. גראסיה פוטר מתפקידו בלידס ב-3 במאי 2023 לאחר שהקבוצה בניהולו השיגה שלושה ניצחונות בלבד מתוך שנים עשר משחקים.
חיים אישיים

הוריו של גראסיה היו מורים. הוא נשוי ואב לשלושה בנים.
תארים > כשחקן > ליידה

אליפות הליגה הספרדית השנייה: 1992/1993
תארים > אישיים כמאמן

מאמן החודש בפרמייר ליג: אוגוסט 2018
הערות שוליים

↑  'Pitu' Abelardo y Javi Gracia: compañeros y rivales, www.laopiniondemalaga.es
↑  La Liga: Osasuna name former Almeria boss Javi Gracia as their new coach, Sky Sports (באנגלית)
↑  La Liga: Javi Gracia named the new manager of Malaga, Sky Sports (באנגלית)
↑  Sport, Javi Gracia ficha por el Rubin Kazan, sport, ‏22 במאי 2016 (בספרדית)
↑  Watford stage classic FA Cup comeback to beat Wolves in semi-final, The Sydney Morning Herald, ‏4 ביולי 2017 (באנגלית)
↑  Elliott Jackson, Quique Sanchez Flores replaces Javi Garcia at Watford as Hornets turn to former boss, ChronicleLive, ‏7 בספטמבר 2019
↑  Gracia, Javier Gracia Carlos - Manager, www.bdfutbol.com
↑  Ciriza, Alejandro; Pérez, Gorka Rodrigálvarez (2014-04-26). ""Hubiera sido futbolista toda la vida"". El País (בספרדית). ISSN 1134-6582. נבדק ב-2020-08-28.
חגי דותן

| --- | --- |

 לידה:  1959 (בן 65 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 מספר צאצאים:  4 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  1981–2015 (כ־34 שנים)
 דרגה:   ניצב
 תפקידים בשירות
 מפקד מרחב ירקון, סגן מפקד המחוז הצפוני, מפקד מחוז ש"י, מפקד מחוז חוף
 תפקידים אזרחיים
 מנהל מתחם סינמה סיטי ראשון לציון
 
חגי דותן (נולד ב-1959) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל, מפקדו הראשון של מחוז חוף, שפוצל ממחוז הצפון. הודח מתפקידו בגין התנהגות שאינה הולמת שוטר והטרדה מינית.