קרב ראמיאי
הקרב > ראמיאי

מתקפת כוחות הברית על ראמיאי החלה לצבור קצב במקביל לאירועים שתוארו לעיל. אחיו הצעיר של הדוכס ממרלבורו, גנרל חיל הרגלים צ'ארלס צ'רצ'יל, הורה לארבע בריגדות רגלים לתקוף את הכפר. הכוח התוקף הורכב מ-12 גדודים של חיילי רגלים הולנדים בפיקודם של המייג'ור גנרלים שולץ (Schultz) וספאר (Spaar); שתי בריגדות של סקסונים תחת פיקודו של רוזן שולנבורג; בריגדה סקוטית בשירות ההולנדים תחת פיקודו של הדוכס השני מארגייל; ובריגדה קטנה של פרוטסטנטים משווייץ. 20 הגדודים הצרפתים והבווארים שחנו בראמיאי, שקיבלו תמיכה מדרגונים אירים ומבריגדה קטנה של חיילי עילית מקלן ומבוואריה בפיקודו של המרקיז ממאפיי אלסנדרו סקיפיון (Alessandro Scipione, Marquis de Maffei), הגנו על עמדותיהם בנחישות, ובתחילה הצליחו להניס את הכוחות התוקפים תוך גרימת אבדות רבות.
מרלבורו נוכח לדעת ששולץ וספאר מהססים לפעול, והורה לגדודי הקו השני הבריטים וההולנדים בפיקודו של אורקני (שלא נכח במתקפה על אופוס ואוטר-אגליז) לנוע דרומה לכיוון ראמיאי. הכוחות שנשלחו על ידי מרלבורו נהנו מקפל קרקע קטן שהגן עליהם מפני תצפיות, ומפקדם, בריגדיר-גנרל ואן-פלנדט, הורה להותיר את דגלי הרגימנט בקצה המישור על מנת לשכנע את יריביהם שהם עדיין בנקודת ההתחלה. כתוצאה מכך הצליח מרלבורו להטיל את מלוא עוצמתו למערכה על ראמיאי והמישור הפתוח שמדרום לו, ללא ידיעתם של הצרפתים שלא הבחינו בכוח האמיתי של בעלות הברית ובמגמת התקדמותם בגדה הנגדית של הפטיט גט. במקביל לכך המשיך וילרואה להעביר חיילי מילואים רגלים בכיוון הנגדי לעבר אגפו השמאלי; זמן מה ומכריע חלף עד שווילרואה הבחין בשינויים הקלים בהיערכות בעלות הברית.
בערך בשעה 15:30 הזיז אוברקירק את האסקדרונים שלו למישור הפתוח על מנת לתמוך במתקפת הרגלים על ראמיאי. אסקדרוני בעלות הברית הממושמעים - 48 הולנדים בתמיכת 21 דנים מצד שמאל - התקדמו ביציבות לכיוון אויביהם תוך הימנעות מגרימת עייפות מוקדמת לסוסים, ולאחר מכן החלו להתקדם במהירות על מנת לתת תמריץ להסתערות שלהם. המרקיז דה פויקיר (Feuquières) כתב לאחר הקרב ותיאר את הסצנה שהתרחשה לנגד עיניו: "הם התקדמו בארבעה קווים... כשהם התקרבו הם קידמו את הקו השני והקו הרביעי לתוך המרווחים בין הקו הראשון והקו השלישי; כך שכאשר הם החלו להתקדם למקום בו היינו, הם יצרו חזית אחת, ללא מרווחי ביניים".
האסקדרונים ההולנדים והדנים זכו ביתרון בתחילת העימות. הבדלי המספרים - שהוחרפו לאחר שווילרואה הסיט את כוחות הרגלים על מנת לתגבר את אגפו השמאלי - איפשרו לבעלות הברית להדוף את קו הסוסים הצרפתי הראשון בחוסר סדר לעבר קו האסקדרונים השני שלהם. קו זה הותקף בעוצמה רבה גם כן, ולפיכך נסוג לכיוון קו הפרשים השלישי ולעבר הגדודים הספורים שנותרו במישור. אולם, הפרשים הצרפתים הללו היו בין הטובים ביותר בצבאו של לואי הארבעה עשר - מייסון דו רואה (Maison du Roi), וקיבלו תמיכה מארבעה אסקדרוני עילית של קירסירים בווארים. הם הובלו בכישרון רב על ידי דה גיסקאר, שהצליח לאסוף מחדש את הפרשים הצרפתים ולהדוף לאחור את אסקדרוני בעלות הברית במספר התקפות נגד נקודתיות. באגפו הימני של אוברקירק, בסמוך לראמיאי, קרסו עשרה אסקדרונים בפתאומיות והתפזרו לכל עבר, רכבו לכיוון העורף שלהם על מנת להתארגן מחדש, והותירו את האגף השמאלי של מתקפת הברית על ראמיאי ללא הגנה. למרות המחסור בחיילי רגלים החליט דה גיסקאר לשלוח את פרשיו קדימה בניסיון לפצל את צבא הברית לשני חלקים.
האגף המרכזי של בעלות הברית היה נתון בסכנה, אך מרלבורו היה מודע למצב מנקודת היתרון שלו. הוא זימן את הפרשים מהאגף הימני על מנת לתגבר את המרכז, והותיר רק את האסקדרונים האנגלים ככוח סיוע לאורקני. הודות לשילוב של הטעיה ותנאי שטח עדיפים לא הבחין וילרואה בהיערכות המחודשת של מרלבורו, ולא ניסה כלל להעביר חלק מ-50 האסקדרונים שלו שטרם השתמש בהם. מרלבורו הצטרף בעצמו לקרב בזמן שהמתין להגעתן של תגבורות חדשות, וקיבץ בחזרה חלק מהפרשים ההולנדים שנסוגו בחוסר סדר. אולם, מעורבותו האישית כמעט גרמה למפלתו. פרשים צרפתים אחדים, שזיהו את הדוכס, החלו בהסתערות לכיוונו. סוסו של מרלבורו מעד והוא נזרק ממנו. היה זה רגע קריטי בקרב, כיוון שמרלבורו היה נתון בסכנת חיים מהחיילים הצרפתים שהסתערו לכיוונו. למזלו של מרלבורו דהר קדימה שלישו האישי רוברט, הוויקונט השלישי ממולסוורת', הרים אותו על הסוס שלו וברח מהמקום. לאחר מכן הגיעו חייליו של מארי והצליחו להדוף את החיילים הצרפתים המסתערים.
לאחר הפסקה קצרה החלה מתקפה נוספת, עם הסוסים העודפים של מרלבורו, בפיקודו של קולונל ברינגפילד (או בינגפילד), עוזרו האישי של מרלבורו; אולם, בזמן שעזר לדוכס לטפס על סוסו נפגע ברינגפילד על ידי פגז תותח שערף את ראשו. ישנה טענה שהפגז עף בין רגליו של מרלבורו לפני שפגע בברינגפילד, שהטורסו שלו נפל לרגלי הדוכס. למרות זאת הסכנה חלפה, ומרלבורו החל לטפל בהיערכות תגבורות הפרשים שהגיעו מאגפו הימני, שינוי שאליו וילרואה לא היה מודע.