stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרגואיר דה סנט וינסנט
תרומותיו המתמטיות > תרבוע ההיפרבולה

גרגואיר גילה שהשטח תחת ההיפרבולה מהצורה xy = k, הוא זהה מעל הקטע [a,b] לזה שמעל הקטע [c,d] כאשר מתקיים:
a/b = c/d.
תצפית זאת מובילה אוטומטית ללוגריתם הטבעי. התכונה שהוצגה מאפשרת להגדיר פונקציה (A(x, שהיא השטח תחת העקום מ-1 ל-x, אשר יש לה את התכונה ש- A(xy)=A(x)+A(y). התכונה הפונקציונלית הזאת מאפיינת לוגריתמים.
ג'ורג' קראם (מלחין)

| --- | --- |

 לידה:  24 באוקטובר 1929 צ'ארלסטון, וירג'יניה המערבית, ארצות הברית 
 פטירה:  6 בפברואר 2022 (בגיל 92) מדיה, פנסילבניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  George Henry Crumb Jr. 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1944 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מישיגן, אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, המכללה לתקשורת של UIUC 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, מוזיקה קלאסית עכשווית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 צאצאים:  Ann Crumb 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות (1967)  פרס פוליצר למוזיקה (1968)  תוכנית פולברייט  מלגת גוגנהיים 
 www.georgecrumb.net
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ורג' קראם (באנגלית: George Crumb;‏ 24 באוקטובר 1929 – 6 בפברואר 2022) היה מלחין אמריקאי של מוזיקה עכשווית. הוא נודע כחוקר גוני צליל יוצאי-דופן, צורות תיווי חלופיות וטכניקות ווקאליות ואינסטרומנטליות מורחבות. דוגמאות לאלה הן אפקט של קריאות שחפים בצ'לו (ב-"Vox Balanae"), ויבראטו מתכתי בפסנתר (כמו ב"חמישה קטעים לפסנתר") ושימוש בפטיש עץ לנגינה על מיתרי קונטרבס (כמו ב"מדריגלים, ספר I"), ועוד מספר רב של דוגמאות אחרות. קראם לא היה מחבר מוזיקה אלקטרונית, אף כי רבות מיצירותיו מצריכות הגברה חשמלית של הכלים, כמו "מלאכים שחורים" (רביעיית מיתרים) או "קולות ילדים עתיקים" (הרכב מעורב). על אף התרומה הנכבדה שהרים למגוון טכניקות הפסנתר המורחבות, קראם לא השתמש מעולם באפשרויות של פסנתר מותקן, בו עשה המלחין ג'ון קייג' שימוש נרחב.
חייו

ג'ורג' קראם נולד בצ'ארלסטון להורים מוזיקליים והשתתף מגיל צעיר בביצועי מוזיקה ביתיים, שיצרו אצלו קשר עמוק לרפרטואר הקלאסי והרומנטי. אחרי לימודים באוניברסיטת אילינוי באורבנה, למד במלגת קרן פולברייט אצל בוריס בלכר בבית הספר הגבוה למוזיקה בברלין והשלים את לימודיו לתואר דוקטור למוזיקה באוניברסיטת מישיגן באן ארבור.
אחרי תקופת הוראה באוניברסיטת קולורדו התמנה ב-1964 למלחין הבית במרכז באפאלו לאמנויות יצירה וביצוע. בשנים אלה חיבר את יצירותיו הבוגרות הראשונות, "חמישה קטעים לפסנתר" (1962), "מוזיקה לילה I" ‏ (1963) ו"ארבעה נוקטורנים" (1964), שם חוברים אפקטים של צליליים מעודנים עם פוינטיליזם בנוסח וברן והדים למורשת פולקלורית מווירג'יניה ליצירת אווירה בנוסח ציור האור-צל (קיארוסקורו), שהיה לסימן ההיכר של סגנונו.
ב-1965 התמנה קראם למשרת הלחנה באוניברסיטת פנסילבניה, שם נשאר עד לפרישתו כעבור 30 שנה. בין תלמידיו הרבים המלחינים הישראלים-אמריקאים אורי קיין ועופר בן-אמוץ והמלחין היהודי-אמריקאי ג'רלד לווינסון.
יצירתו

כתיבתו של קראם העידה על כושר המצאה והעזה, שהוציאו לו מוניטין. הוא כתב רק שלוש יצירות לתזמורת, שעל אחת מהן, "הדי הזמן והנהר", קיבל את פרס פוליצר ב-1968. "ליל ארבעת הירחים" (1969) נכתבה בהשראת טיסת החלל של אפולו 11. רביעיית מיתרים "מלאכים שחורים" (1970), אלגוריה דרמטית וסוריאליסטית למלחמת וייטנאם. ביצירה זו, שבאה לבטא את יאושו ממצבה של ארצות הברית בתקופת המלחמה, כלל קטעים ממיסת קבורה רוסית-אורתודוקסית, מדריגל אליזבתני והמוות והעלמה של שוברט. כן דרש מנגני הרביעייה להכות על גונג, לספור בקול בשבע שפות שונות, לטלטל מאראקות ולייצר קולות צורמים בהעברת קשתותיהם על שולי כוסות מלאות למחצה. תשע מיצירותיו הווקאליות מתקשרות עם שיריו של לורקה. בהשפעת אוצר הדימויים הסוריאליסטי והנפיץ של לורקה, יצר קראם נופי מוזיקה זוהרים ועזי-מבע כמותם. לצורך זה הרחיב בכתיבתו את גבולותיהן של טכניקות הביצוע. ב"קולות עתיקים", למשל, נדרשים נבל שפיסות נייר שזורות בין מיתריו, מפסלת שמעבירים לאורך מיתרי הפסנתר לעיוות גובה צליליהם, מסור מוזיקלי ועוד. ב"מלאכים שחורים" נדרשים הנגנים לנגן טריל עם אצבעונים על אצבעותיהם; ב-Vox balaenae מתבקש החלילן לנגן ולשיר בעת ובעונה אחת והצ'לן צריך לחקות קריאות שחפים בגליסנדי של הרמוניות מלאכותיות.
קראם הרבה גם להשתמש בציטוטים מוזיקליים למטרות סמליות. בחלק האחרון של "מוזיקה לערב קיץ" (1974) הוא השתמש בצלילי הפוגה ברה♯ מינור מתוך הספר השני של הפסנתר המושווה של באך. מובאות משל סלווטורה קווזימודו, בלייז פסקל ורילקה מתארות את בדידות האדם הנופל באין-סוף מפיל האימה של החלל מקדימות שלושה מפרקי היצירה, המייצגת בשלמותה את החיפוש הרוחני אחר משמעות, השלמה, גאולה וביטחון. להגברת הנושא הזה, בחר קראם בקטעים פוגליים שבאך מוביל בהם, אחרי שהגיע למינור בעל המספר הרב ביותר של דיאזים, למודולציות נוספות בכיוון הדיאזים, המחייבות אותו להשתמש בדיאזים כפולים, כשואף להמשיך ולהתרומם עוד ועוד, אל מצב של התעלות רוחנית. בתוך שלל התפרצויות מרצדות ומנצנצות דואות המובאות של באך מעלה מעלה ועל הקו העליון של הפסנתר מעיב הויברפון, באפקט נוקב כמעט לבלתי שאת.
ברבות מיצירותיו כלל קראם רמז משתמע או מפורש לתיאטרון, שגם אם לא היה מובלט, די היה בו להבטיח לו מקום של כבוד בין תומכי תיאטרון המוזיקה שלאחר מלחמת העולם השנייה. יצירותיו עובדו לבלטים ללהקות מחול ברחבי העולם. קראם עשה שימוש בכתב תווים ציורי כסמל חזותי.
יצירתו הגדולה היחידה של קראם, מלבד שלושת חיבוריו התזמורתיים, היא "ילד כוכב", שנכתבה בהזמנת "קרן פורד" לפייר בולז והפילהרמונית של ניו יורק. היצירה אינה ארוכה ביותר (33 דקות), אך דורשת כוחות ביצוע אינסטרומנטליים וקוליים גדולים. הטקסט הלטיני של היצירה מוליך מאפלה לאור ומייאוש לגאולה, מהלך אופייני לקראם, בעוד המוזיקה, בעיקרו של דבר, מלווה ומשקפת אותו, סטאטית יותר מדינאמית.
בשנות ה-80' וה-90' הואט קצב יצירתו של קראם, אולי מפאת הקושי שנתקל בו בפיתוח תפיסות חדשות. קראם היה בולט בפתיחותו לגירויים חיצוניים - מוזיקליים, פיוטיים וחברתיים. היו מבקרים שהאשימוהו בהבלטת תחושות שטחיות על חשבון מהות אמיתית, אך כנגדם היו שטענו, כי לקראם המדיום הוא המסר והכלים המשרתים אותו בכתיבתו הם הם לב יצירתו.
עוד מיצירותיו:
ארבעה ספרי מדריגלים (1965-9)
"אחד-עשר הדים של סתיו" (1965)
"שירים, המהומים ופזמונים של מוות" (1968)
"חיפוש" לגיטרה וחמישה נגנים, (1991, עיבוד 1994)
פרסים ואותות הוקרה

1968 - פרס פוליצר על יצירתו התזמורתית "הדי הזמן והנהר"
2001 - פרס גראמי ליצירה עכשווית מצטיינת, על יצירתו "ילד-כוכב"
ג'ורג' קראם נפטר ב-6 בפברואר 2022. בנו, דייוויד, הוא מלחין מצליח המכהן מאז 1997 כפרופסור באוניברסיטת אורגון. בתו, אן קראם, היא שחקנית וזמרת מצליחה, שהקליטה את "שלושה שירים מוקדמים" שלו לתקליטור שיצא לכבוד יום הולדתו השבעים ב-1999 וכן ביצעה את יצירתו "אל הגבעות" (2001).
הערות שוליים

↑  ריצ'רד שטייניץ, "ג'ורג קראמב" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
1 2  נורמן לברכט, "אנציקלופדיה למוזיקה של המאה ה-20", עמ' 730
1 2 3  שטייניץ, גרוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306151205171  PLWABN: 9810584530905606  BIBSYS: 1023048  BNE: XX1615238  BnF: cb13945728g (data)  CANTIC: a10891869  CiNii: DA09350420  GND: 118820443  ICCU: LO1V153993  ISNI: 0000 0001 1454 1383  LCCN: n79107872  LNB: 000090849  MusicBrainz: 429dd05f-8567-48c9-af00-1338b2a9140c  NKC: ola2002153577  NLA: 35543636  NLK: KAC2020M1150  NSK: 000612129  NTA: 07507852X  RERO: 02-A003145713  SELIBR: 283423  SNAC: w6xs8zwd  SUDOC: 075124971  VIAF: 104146970   WorldCat (עם VIAF): 104146970
גנרל גרייווס

| --- | --- |

 שם סרט:  מלחמת הכוכבים
 תוכנית טלוויזיה:  מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים
 הופעה ראשונה:  מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים
 הופעה אחרונה:  מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית'
 יוצרים:  ג'ורג' לוקאס
 גילום הדמות:  מת'יו ווד
 דיבוב:  מת'יו ווד, ג'ון דימאג'יו, ריצ'רד מקגונגל, דייוויד ו. קולינס
 מידע
 שם אמיתי:  קיומן ג'אי שילטל
 גזע:  קאליש, בשריון קיבורג רובוטי
 מין:  זכר
 מקצוע:  לוחם ומצביא
 שיוך:  קונפדרציית המערכות העצמאיות, פדרציית הסחר
 נטייה:  רע
 מומחיות:  אסטרטגיה צבאית וטקטיקה, טייס קרב מעולה, לחימה עם מספר חרבות אור בו-זמנית
 כוחות:  מסוגל לפצל את שתי ידיו לארבע
 כלי נשק:  4 חרבות אור
 סגנון לחימה:  לחימה טקטית, סיוף עם מספר חרבות אור בו-זמנית, סיבוב חרב אור בידו במהירות 20 סיבובים לשנייה
 תאריך פטירה:  BBY 19
 מקום פטירה:  Utapau 
 סיבת המוות:  נהרג על ידי אובי ואן קנובי
 דמויות קשורות
 חברים:  הרוזן דוקו, דארת' סידיוס
 אויבים:  מסדר הג'דיי, מייס וינדו, אובי ואן קנובי, אנאקין סקייווקר
 
גנרל גרייווס (באנגלית: General Grievous) הוא דמות בדיונית המככבת בזיכיון "מלחמת הכוכבים". בסרטים דובב על ידי מת'יו ווד. הדמות הופיעה בעיקר בסדרת האנימציה מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים, אך הופיעה גם בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית'. גנרל גריווס הופיע במשחקי הווידאו של זיכיון מלחמת הכוכבים, ובחלק מהמוצרים הנלווים. בקומיקס "עיני המהפכה", גרייווס נחשף כחייזר מסוג קאליש בשם קיומן ג'אי שילול. מאפיין מיוחד בדמותו של גנרל גרייווס, היא העובדה כי הוא נושא ארבע חרבות אור, באמצעות פיצול שתי ידיו לארבע. גרייווס משתמש בחרבות אור שלקח מאבירי הג'דיי שהרג, מאומן ברוב צורות הלחימה בחרב אור, אך גם רגיש לדחיפות "כוח". המודל של גנרל גרייווס היה המודל המורכב והמסובך ביותר שנבנה על ידי צוות האפקטים של מלחמת הכוכבים, אך גרייווס יוצר בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית' אך ורק על ידי תוכנת CGI, עם מת'יו ווד כמדובב וקייל רולינג בלכידת תנועה בקרב נגד אובי ואן קנובי (יואן מקגרגור).
גנרל גריווס היה מפקד צבא הבדלנים, שאומן בלחימה בחרב אור על ידי הרוזן דוקו, בשירותו של דארת' סידיוס. הוא נהרג בשנת 19 BBY בידי אביר הג'דיי אובי ואן קנובי.
תפקידו בסרטים

הופעתו הקולנועית הראשונה של גנרל גרייווס התרחשה בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית'. שם, גנרל גרייווס מחזיק את קנצלר פלפטין כבן ערובה על ספינת הדגל שלו, . לאחר שאנאקין סקייווקר הורג את הרוזן דוקו כחלק ממבצע החילוץ, גרייווס בורח מהקרב ומותיר את אנאקין ואובי ואן בספינתו המתפרקת. בראש סדר העדיפויות של הרפובליקה, גרייווס מתמקם באוטאפאו, מקום מועצת הבדלנים, אך בהוראת דארת' סידיוס הוא מעביר את המועצה למוסטאפר. אובי ואן מגיע למקום, ופותח דו-קרב חרבות אור נגד גרייווס. כאשר אובי ואן זוכה ביתרון מוקדם, גרייווס בורח על הסטארפייטר שלו כשאובי ואן בעקבותיו. המרדף מסתיים בהאנגר הסודי של גרייווס, שם השניים נאבקים בדו-קרב פנים אל פנים. גרייווס זכה ליתרון מכיוון שארבע ידיו מאפשרות לו להילחם עם 4 חרבות אור בו זמנית. אובי ואן,הנמצא על סף הפסד, משתמש ב"כוח" כדי למשוך את הבלאסטר של גריווס אליו, לאחר שפתח את שריון נחזה של גריווס, ויורה חמש יריות בגרייווס, מה ששורף אותו מבפנים והורג אותו.
הופעות במדיות אחרות > סדרות אנימציה וטלוויזיה - מלחמת המשובטים > סדרת 2003

הופעתו הראשונה של גרייווס, הן בעולם מלחמת הכוכבים והן טלוויזיונית אירעה בסדרה מלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים כשתקף מספר ג'דיי בכוכב הלכת הייפרוי. אחרי שהרג את דאקמן בררק, גרייווס תקף את טאר סייר, שא'אה ג'י, איילה סאקורה, ק'קרונק, קי-אדי מונדי ושאק טי. גרייווס הרג את ג'י וסייר, ופצע את סאקורה, שאק-טי וק'קרונק. גריווס הסתער על קי-אדי מונדי עם שלוש חרבות אור (אחת בכל יד ואחת ברגלו השמאלית) אך המשובטים הֵצילו את הג'דיי הנותרים, אף על פי שהם השאירו את ק'קרונק מאחור במחשבה שהוא מת.
זמן מה לאחר מכן, גרייווס מתקיף את כוכב קורוסנט וחוטף את הקנצלר פלפטין. כשגרייווס עומד לברוח, מייס ווינדו משתמש בבכוח כדי לרסק את שריון החזה של גרייווס, מה שמסב לגרייווס נזק נשימה בריאותי קשה, בעיות שיעול וציפצופים.
הופעות במדיות אחרות > סדרות אנימציה וטלוויזיה - מלחמת המשובטים > סדרת 2008

בסדרת 2008 של מלחמת המשובטים, גרייווס זוכה לתפקיד נרחב.
בעונה הראשונה, גנרל גרייווס נראה כמפקד ספינת הקרב הגדולה ביותר של הבדלנים, החמושה בתותחי יונים. גרייווס נאבק באובי-ואן בשני מאבקים, שבשניהם אובי-ואן בורח, ולאחר מכן הוא מגלה את הסתננותם של אנאקין סקייווקר ואסוקה טאנו. גרייווס מביס פלוגה של משובטים, ועוסק במעין משחק חתול ועכבר עם טאנו. לאחר שנכשל, הרוזן דוקו מציב מעין מבחן לחסידו הקיבורג, בצורה של קרב עם קיט פיסטו ונאהדר וב. בטירתו האישית של גרייווס על הירח השלישי של ואססק, שני הג'דיי וחוליה של משובטים אורבים לגרייווס וכורתים את איבריו. ברגע שתוקן, גרייווס הורג את נאהדר וב ומתחיל דו-קרב עם קיט פיסטו. נעזר בערפל, פיסטו חותך בהצלחה את אחת מזרועותיו של גרייווס, מותיר אותו עם שלוש חרבות אור בלבד ולוקח את חרבו של נאהדר וב. חמוש בשתי חרבות אור, פיסטו גובר על גרייווס, אך כשזה האחרון קורא לשומרי המגנה פיסטו בורח. כאשר גרייווס מדווח לאדונו על הנעשה, דוקו מודיע לגרייווס כי "יש מקום לשיפור".
בעונה השנייה, גרייווס לוקח בשבי את מאסטר הג'דיי אית' קות'. אובי-ואן, אנאקין ומאסטר עדי גליה מנסים לשחרר את קות' וגרייווס נאבק באובי-ואן פעם נוספת. גריווס נלחם בגליה, שהובסה ונלכדה. עם זאת, בעזרתו של פלו-קון, גליה משתחררת וגרייווס בורח פעם נוספת. בעונה השלישית, גרייווס נתקל פעמים רבות באובי-ואן על פני קאמינו, כשכל דו-קרב נגמר במבוי סתום.
בעונה הרביעית, גנרל גרייווס נחל תבוסה משפילה כשניסה לפלוש לנאבו. ג'אר ג'אר בינקס (שהתחזה לבוס ליוני) הסיח את דעתו של גרייווס במשא ומתן, מה שנתן לצבא הגאנגאן להביס את כוח הפלישה. כשגילה זאת, גרייווס רדף אחרי ג'אר ג'אר וטבח בחיילי גאנגאן רבים לפני שגנרל טארפאלס הזמין את גריווס לדו-קרב. אף על פי שהוא נפצע אנושות על ידי גרייווס, טארפאלס דקר את גרייווס בחזהו, וצבא הגאנגאן הפציצו את גרייווס ההמום עם קליעי אנרגיה ולכדו אותו. עם זאת, גרייווס שוחרר עם אנאקין בעסקת חילוף שבויים שנחתמה בין דוקו לפאדמה אמידאלה, ומאוחר יותר הוא נשלח לכוכב הלכת דאת'ומיר להשמיד את "אחיות הלילה". מייד עם נחיתתו על דאת'ומיר, גרייווס וצבא הדרואידים שלו הפכו את פני הכוכב לשדה קרב, אך אסאג' וונטרס - הסית' המתנקשת של דוקו - החלה דו-קרב עם גרייווס. גרייווס, מלא ביטחון עצמי, בטוח כי ינצח, אך אסאג' כורתת את אחת מידיו ומפילה אותו על הקרקע. זועם, גרייווס פוקד על חייליו לירות על אסאג', שנפצעת. גרייווס מכין את מכת המוות, אך קבוצת זומבים של אחיות הלילה מתקיפות אותו והוא נאלץ להדוף אותם, בזמן שאסאג' ברחה. לאחר ש"האם טאלזין" מתחמקת מגרייווס באמצעות טלפורטציה, הוא נאלץ להקשיב לפחדיו של דוקו מסאבאג' אופרס.
בפרק הבכורה של העונה החמישית, גרייווס מוזכר על ידי הונדו אונאקה כמי שהובס על ידי אובי-ואן. קרב זה מוצג בפרק "בדרך להצלה", שבו גרייווס שוחט גדוד משובטים ומובס על ידי אובי-ואן פעם נוספת. לאחר מכן, בהוראתם של דוקו וגרייווס, דרואידי-קרב הורסים את מבצרו של הונדו ולוקחים אותו בשבי, אך הונדו מחולץ על ידי אסוקה טאנו וקבוצה של יאנגלינגס. גרייווס רודף אחריהם ונאבק עם אסוקה, שבורחת כשהונדו גורר אותה לספינת Slave I (ספינתו לשעבר של ג'נגו פט וספינתו העתידית של בובה פט).
הופעות במדיות אחרות > משחקי וידאו

גרייווס הופיע במשחקי הווידאו מלחמת הכוכבים: מלחמה קדמית II, גלקסיות מלחמת הכוכבים (שם חי חיים קצרים במערות קאשיק עד שנמכר לגראנד אדמירל ת'רון), הופעה קצרה מאוד במלחמת הכוכבים: רפובליקת הקומנדו, נקמת הסית', ומלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים: דו-קרב חרבות אור. בנוסף, גנרל גרייווס הופיע בחלק ממשחקי לגו מלחמת הכוכבים, הן כבוס והן כדמות הניתנת למשחק. במשחק המשחק רשת הרפתקאות המשובטים גרייווס מופיע כבוס מספר פעמים, ובמשחק Angry Birds Star Wars II גרייווס הוא דמות הניתנת למשחק (כחזיר רשע). דמותו גם נמצאת במשחק Star Wars battlefront 2 כדמות הניתנת למשחק.
כישרונות ומיומנויות

גנרל גרייווס ידוע כקר ומחושב, אסטרטג מבריק, לוחם בעל עוצמה רבה ואספן של חרבות אור שנלקחו מקורבנותיו (פרט לחמש חרבות אור יוצאות דופן). גרייווס צד את הג'דיי כספורט, ושומר על חרבות האור החזקות שלו בגלימתו. מאומן בלחימה, גרייווס פיתח צורת לחימה לא שגרתית: הוא משתמש במהירות גדולה, ומסובב את חרבות האור ב-20 סיבובים לשנייה, מה שקורע את יריבו לגזריו (פרט לאויבים מיוחדים המיומנים בסיף). לגרייווס במקור יש שתי ידיים בעלות שש אצבעות, וכשהוא מפצל אותן לארבע יש לו שלוש אצבעות בכל יד. חרבות האור בהן גרייווס משתמש הן בצבעים כחול וירוק; שתיים ירוקות ושתיים כחולות. בנוסף לכך, לגרייווס יש מעין מעמדים מיוחדים לחרבות אור ברגליו, מה שמאפשר לו להילחם עם שש חרבות אור בו זמנית כשהוא עומד על רגליו. שיפורים מכניים מאפשרים לגרייווס לחשב את מהלכיו של היריב ודרכי ההתגוננות, והוא היה אף מסוגל להתגונן משיטת ה"וואפאד" של מייס וינדו על קורוסנט.
גרייווס הרג עשרות ג'דיי, ומשתמש לעיתים בשיטות לא שגרתיות וערמומיות כדי לנצח בדו-קרב. לדוגמה, נגד נאהדר וב הוא השתמש בבלאסטר, ונגד אית' קות' הוא השתמש בשומרי המגנה - שומרי ראש רובוטיים בעלי מוטות חשמל - כדי להמם את הג'דיי. גרייווס הוא טקטיקן מיומן, ומציג בפני יריבו אסטרטגיות קרב "מוטעות", כדי שיריבו יגיב בהתאם ויתן לגריווס יתרון. לפעמים, גרייווס יוצא בקרבות כנגד מטרות אזרחיות, כדי לתת ליריבו בחירה: ניצחון בקרב לעומת חיי אדם. עם זאת, גרייווס היהיר זילזל באויביו, אבל הוא עדיין נחשב כגאון צבאי אך חסר עידון. גרייווס מחזיק יתרון נוסף בקרב, לאור העובדה כי בראשו מותקנות שתי אנטנות זעירות, באמצעותן הוא מסוגל לשלוט ולזמן צבאות דרואידים. גופו המכני של גרייווס איפשר לו לשרוד בחלל, והוא גם ידוע כטייס מיומן - כפי שנקבע על ידי מייס וינדו, הוא "מיומן בטיסה כמו שהוא מיומן בחרבות אור".
גנרל גרייווס מסתער על קי-אדי מונדי.
דגל תלת-פסי

דגל אוסטריה – טריבנד אופקי פשוט
דגל צרפת – טריבנד בשלושה צבעים. עיצוב זה נקרא גם טריקולור.
דגל קנדה – טריבנד בעל פסים לא שווים ומוטען.
דגל תלת-פסי, הידוע גם כטריבנד הוא אחד העיצובים הנפוצים ביותר לדגלים ומשמש כבסיס לעיצובם של כשליש מהדגלים הלאומיים.
תיאור

דגל תלת-פסי הוא דגל שהמרכיב העיקרי שלו הוא שלושה פסים צבעוניים. אחד סוגים המוכרים של טריבנד הוא טריקולור, בו קיימים שלושה צבעים, בעוד טריבנד כולל כל דגל בעל שלושה פסים, גם כשהם מאותו צבע.
בצורתו הבסיסית ביותר הטריבנד מורכב משלושה פסים אופקיים או אנכיים השווים בעוביים. לדוגמה דגלי אוסטריה וגרמניה האופקיים ודגלי ניגריה וצרפת האנכיים.
טריבנד אלכסוניים קיימים גם כן אך פחות נפוצים. דוגמה לכך היא דגל הרפובליקה של קונגו. דגלים שכאלה לא מכונים טריבנד על ידי וקסילולוגים אלא מתוארים כבעלי פס אלכסוני פשוט (המכונה בנד בהרלדיקה) על שדה בצבע אחד או שניים.
עיצובים מורכבים יותר כוללים דגלים אשר מוטענים או מוטבעים עליהם סמל כלשהו כדוגמת הדגל הקרואטי או דגל עם פסים לא שווים כדגלה של קולומביה. אחד העיצובים המפורסמים ביותר הוא דגל קנדה אשר מוטען בעלה עץ האדר ושלושה פסים לא שווים בעוביים. יחס פסי הדגל הוא 1:2:1, סגנון זה מכונה פס קנדי.
הפסים עשויים להיות בעלי רוחב שווה, או בעלי רוחב שונה. דגלים שהפס האמצעי בהם שווה לרוחבם של שני הפסים האחרים מכונים פס ספרדי, על שם דגל ספרד, שהוא המופע המוכר של הצורה.
גברת וילסון

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה
 בימוי:  ריצ'רד לקסטון
 שחקנים:  רות וילסון  איאן גלן  קילי הוז  אנופם קר  פיונה שו  פטריק קנדי
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  3
 הפקה
 מפיקים בפועל:  ניל בלייר  רבקה איטון  רות קנלי-לטס  לוסי ריצ'ר  רות וילסון
 חברת הפקה:  יצירת מופת  צפון אירלנד מסך
 הפצה:  All3Media
 אתר צילומים:  לונדון  צפון אירלנד
 אורך פרק:  50-60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC One
 פורמט (תמונה):  1080P
 פורמט (קול):  סטריאו
 תקופת שידור מקורית:  27 בנובמבר 2018 – 11 בדצמבר 2018
 קישורים חיצוניים
 אתר הסדרה
 דף התוכנית ב-IMDb
גברת וילסון (באנגלית: Mrs Wilson לשעבר: The Wilsons) היא מיני-סדרה טלוויזיה בריטית מסוגת דרמה. שעלתה לשידור ב-27 בנובמבר 2018, והסתיימה ב-11 בדצמבר 2018. הסדרה שודרה ברשת "BBC One". היא הופקה על ידי היוצרים רות וילסון, ניל בלייר, רבקה איטון, רות קנלי-לטס, לוסי ריצ'ר. הסדרה בכיכובה של רות וילסון, מבוססת על סבתה של וילסון, שבעקבות מות בעלה הופתעה לגלות על חייו המסתוריים והסודיים. הסדרה עלתה לשידור בארצות הברית ב-31 במרץ 2019.
עלילה

בשנת 1963, חייה המאושרים של אליסון וילסון מתנפצים כאשר בעלה מת בפתאומיות. בעלה, אלכסנדר אלק וילסון, הוא הסופר וקצין לשעבר ב-MI6. אליסון מגלה שכל מה שידעה על בעלה במשך 22 שנים שחיו יחדיו במהירות נפרם, ושהיא איננה גברת וילסון היחידה שיש. אליסון משתדלת להגן על שני בניה כאשר היא מנסה לגלות את עברו של בעלה.
דמויות > דמויות ראשיות

אליסון וילסון (רות וילסון)
אלק וילסון (איאן גלן)
שהבאז כארים (אנופם קר)
דניס וילסון (פטריק קנדי)
נייג'ל וילסון (אוטו פארנט)
גורדון וילסון (קאלם לינץ')
קולמן (פיונה שו)
דורותי וויק (קילי הוז)
גלדיס וילסון (אליזבת ריידר)
סקירה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (בריטניה)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (בריטניה)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 3 | 3 | 27 בנובמבר 2018 | 11 בדצמבר 2018 |
גרייס קרטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 במאי 1997 (בת 27) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2017
 מקום לימודים:  Blatchington Mill School and Sixth Form College 
 סוגה:  מוזיקת נשמה, R&B
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קול
 חברת תקליטים:  פולידור רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  דואה ליפה, Rag'n'Bone Man
 אתר רשמי
 
גרייס קרטר (באנגלית: Grace Carter; נולדה ב-26 במאי 1997) היא זמרת-יוצרת בריטית.
ביוגרפיה

קרטר נולדה ב-26 במאי 1997 בלונדון שבממלכה המאוחדת.
כשהייתה בת 8, היא עברה לגור לברייטון עם אמה. מאוחר יותר, היא חזרה לגור בלונדון.
סינגל הבכורה שלה, "Silence", יצא במאי 2017.
באוקטובר 2017, קרטר חיממה את דואה ליפה בסיבוב ההופעות שלה, The Self-Titled Tour.
באפריל 2018, קרטר חיממה את Rag'n'Bone Man בסיבוב ההופעות שלו, Sounds of the City Tour.
ב-10 בדצמבר 2018, היא הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Why Her Not Me. בין השירים במיני-אלבום, נמצא הסינגל "Why Her Not Me".
ב-2019, קרטר הוצבה במקום ה-3 בסקר "Sound of 2019" של BBC Music (אנ').
ב-2020, קרטר השתתפה בגרסת הכיסוי של השיר "Times Like These" (אנ'), יחד עם אמנים אחרים כמו אלי גולדינג, דואה ליפה, ריטה אורה, אן-מארי ואחרים.
הערות שוליים

1 2  Brighton singer returns for hometown show, The Argus (באנגלית)
↑  Grace Carter - Silence (Official Video), נבדק ב-2019-12-06
↑  Kheraj, Alim (2018-07-21). "One to watch: Grace Carter". The Guardian (באנגלית בריטית). נבדק ב-2019-12-06.
↑  Grace Carter on tour with Rag'n'Bone Man, נבדק ב-2019-12-06
↑  Why Her Not Me - EP by Grace Carter, Genius (באנגלית)
↑  Savage, Mark (2019-01-10). "Octavian wins the BBC Sound of 2019" (באנגלית בריטית). נבדק ב-2019-12-06.
↑  Youngs, Ian (2019-01-09). "BBC Sound of 2019: Grace Carter" (באנגלית בריטית). נבדק ב-2019-12-06.
↑  Carr, Flora (21 באפריל 2020). "BBC Radio 1 to record "biggest ever" Live Lounge for charity". Radio Times (באנגלית). ארכיון מ-2020-04-28. נבדק ב-23 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6744 3711  MusicBrainz: 2cc2e542-9e15-40fb-b4e7-bf467c778e3f 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גרג רתרפורד

גרגורי ג'יימס "גרג" רתרפורד (באנגלית: Gregory James "Greg" Rutherford; נולד ב-17 בנובמבר 1986) הוא אתלט בריטי, אלוף אולימפי (לונדון 2012), אלוף העולם (בייג'ינג 2015) ואלוף אירופה (אמסטרדם 2016) בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה

רתרפורד נולד במילטון קיינס. סבא רבא שלו, ג'וק רתרפורד, היה כדורגלן במועדון הכדורגל ארסנל, ואילו הוא כילד השתתף במבחני הכניסה למועדון הכדורגל אסטון וילה.
רתרפורד התחרה במשחקי חבר העמים הבריטי במלבורן, אוסטרליה בשנת 2006 והגיע למקום השמיני עם תוצאה של 7.85 מטר. באותה שנה זכה במדליית הכסף באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בגטבורג, שוודיה עם תוצאה 8.13 מטר, שני לאנדרו הו שקפץ ל-8.20 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 סיים רתרפורד במקום 21 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.77 מטר.
רתרפורד ניצח במבחנים הבריטיים לאולימפיאדת בייג'ינג, אולם במשחקים האולימפיים עצמם סיים במקום העשירי עם תוצאה של 7.85 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בטורינו, איטליה במרץ 2009 סיים רתרפורד במקום שישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.00 מטר ובאליפות העולם באתלטיקה שהתקיימה בברלין, גרמניה באוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום חמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.17 מטר. בשלב המוקדמות, הוא שבר את השיא הבריטי בקפיצה לרוחק של כריס טומלינסון וקבע אותו על 8.30 מטר ועלה מהמקום השני. טומלינסון שבר בחזרה שיא זה בשנת 2011 בקופצו 8.35 מטר באירוע ליגת היהלום בסן-דני.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בדוחא, קטר במרץ 2010 סיים רתרפורד במקום 11 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.80 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 סיים רתרפורד במקום 15 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.00 מטר.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

ביולי 2012 השווה רתרפורד את השיא הבריטי של טומלינסון, 8.35 מ', בתחרות בצ'ולה ויסטה. זוהי התוצאה הטובה ביותר שנקבעה באותה שנה. באולימפיאדת לונדון שנערכה חודש לאחר מכן זכה רתרפורד במדליית הזהב כשקפץ למרחק של 8.31 מ' ובהקדימו את מיטשל ואט האוסטרלי (8.16 מ') וויל קליי האמריקאי (8.12 מ').
שיאים אישיים

אצטדיון:
ריצת 100 מטר: 10.38 שניות (2005)
קפיצה לרוחק: 8.51 מטר (2014)
אולם:
ריצת 60 מטר: 6.68 שניות (2009)
קפיצה לרוחק: 8.17 (2015)
גברת דאלוויי (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  גברת דאלוויי מאת וירג'יניה וולף
 בימוי:  מרלין גוריס 
 הופק בידי:  סטפן ביילי 
 תסריט:  איילין אטקינס 
 שחקנים ראשיים:  ונסה רדגרייב נטשה מקאלהון מייקל קיצ'ן לנה הידי אלן קוקס
 מוזיקה:  אילונה סקץ 
 צילום:  סו גיבסון 
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, הולנד 
 חברת הפקה:  First Look Studios 
 חברה מפיצה:  First Look International
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 בספטמבר 1997 
 משך הקרנה:  97 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט להט"בי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
גברת דאלוויי (באנגלית: Mrs Dalloway) הוא סרט דרמה בריטי משנת 1997 בבימויה של מרלין גוריס ובכיכובם של ונסה רדגרייב, נטשה מקאלהון ומייקל קיצ'ן. הסרט הוא עיבוד של הרומן "גברת דאלוויי" מאת וירג'יניה וולף. ההפקה בשיתוף פעולה בריטי, אמריקני והולנדי.
תקציר עלילה

קלריסה דאלוויי יוצאת בבוקר יום יפה לערוך קניות עבור המסיבה שהיא מתכננת לאותו ערב. באותו זמן בלונדון, איש צעיר בשם ספטימוס וורן סמית' סובל מהזיות כתוצאה מאוחרת מהלם קרב (השנה היא 1923). בתה של קלריסה מרוחקת וטרודה. בהמשך היום מגיע לביתה של קלריסה פיטר, שהיה מחזר נלהב שלה בעבר, ושזה עתה חזר מהודו. עוד באותו יום ספטימוס מתאבד. קלריסה חווה מחדש יום אחד בנעוריה, ומהרהרת בסיבות שבגללן בחרה בחיים עם ריצ'רד דאלוויי המהימן.