stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי
מסע קבוצת פוקס אל הקוטב הדרומי > המסע אל "קרח הדרום"

ב-24 בנובמבר 1957 יצאה קבוצתו של ויוויאן פוקס מבסיס שקלטון לדרכה אל הקוטב הדרומי, עם מזחלות עמוסות ב-20 טון צידה, דלק וחומרים שונים. כבר ביום השני למסע ארעה תאונה, כשגשרון שלג התמוטט תחת חתול השלג של פוקס וסטראטון והשאיר אותם תלויים על בלימה מעל נקיק רחב ועמוק. לאחר חילוץ שני הנוסעים ופריקת כל המטען מעל הטרקטור, הוזעקו חמישה טרקטורים ובכוחם המשותף ובתבונת הכפיים של המחלצים, הצליחו לאחר חמש שעות עבודה מפרכת להעלות את חתול השלג ולהביאו אל המחנה שהוקם מעבר מזה לבתרון. תאונות דומות חזרו על עצמן גם בימים הבאים וב-10 בדצמבר הגיע מטוס האוטר עם חלקי חילוף ושאר ציוד נחוץ. בהמשך הדרך נתקלו שוב ושוב בדרכים משובשות, והיה עליהם להיעזר בחלוץ, שיצא על מגלשיים לפני הטרקטורים לאתר נתיבים בטוחים למעבר. פעמים אחדות הידרדרו גולשים אל תוך בתרון שהתמוטט לפתע תחתיהם, ושיחק להם המזל שניצלו מנפילה לתהום. פוקס וכמה מאנשיו ניצלו הזדמנות לבקר בנונאטאק קרוב לאיסוף אי-אילו מאובנים ודילגו בהנאה על גבי סלעים ואבנים, נעולים נעליים לאחר ימים רבים של דשדוש בשלג.
לאחר הגיעם אל "קרח הדרום" ב-21 בדצמבר, תכננו את היציאה להמשך מסעם ל-25 בדצמבר 1957, בעקבות קבוצת חלוץ שעמדה לצאת ב-23 בדצמבר עם שני צוותי כלבים ולסייר בנתיב המתוכנן. נקבע שהסיירים ידווחו על התקדמותם בשעה 8:00 בערב של כל יום שמספרו מתחלק בשלושה. במברק להילרי הודיע פוקס על התקדמות של 558 ק"מ במשך 29 יום, בתנאי שטח קשים, ועל כוונתו לצאת עם ארבעה חתולי-שלג, שלושה ויזלים ומוסקאג אחד. בימים הבאים עסקה הקבוצה בהטענת המזחלות והטרקטורים בכל הדרוש למשלחת, החייבת לעמוד ברשות עצמה מכל הבחינות למשך שלושה או ארבעה חודשים.
לקריאה נוספת

ויוויאן פוכס ואדמונד הילרי, מסע הקוטב הדרומי: הכיבוש ההיסטורי של אנטארקטיקה, הוצאת ספרים קרני 1959, תרגום: גדעון פרלמן ודוד סיון
ריצ'רד בירד, בדד, הוצאת עם עובד 1964, תרגום: אלישבע
הערות שוליים

↑  ויוויאן פוקס ואדמונד הילרי, "מסע הקוטב הדרומי", הוצאת קרני 1959, תרגום גדעון פרלמן ודוד סיון, עמ' 14-13
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 14-15
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 19-16
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 39-23
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 46-40
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 51-48
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 55
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 61-58
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 69
↑  אדמונד הילרי, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 74-73
↑  הילרי, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 76-74
↑  הילרי, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 88-72
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 108-95
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 111-110
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 112
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 113
↑  ריצ'רד בירד, "בדד", עם עובד 1964, תרגום: אלישבע, עמ' 236-135
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 122-117
↑  הילרי, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 124
↑  הילרי, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 125
↑  הילרי, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 131-127
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 136-135
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", 143-139
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", 145
↑  הילרי, "מסע הקוטב הדרומי", 176-168
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", 208-196
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 211-109
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", 217-212
↑  Tom Griffiths, "Slicing the Silence", Harvard University Press 2007,ISBN-13:978-0-674-02633-9, p. 144
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", עמ' 222-220
↑  כיון שקו התאריך הבינלאומי עובר בקוטב, ההפרש בין צדו המזרחי לצדו המערבי מסתכם ב-24 שעות, כלומר בהקפת הקוטב עובר הצועד או הנוסע יממה שלמה.
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", 244-234
↑  פוקס, "מסע הקוטב הדרומי", 250-243
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011371143405171  BIBSYS: 197026915  GND: 1084435-1  LCCN: n50080300  NLA: 35727821  TePapa: 12420  VIAF: 133158019   WorldCat (עם VIAF): 133158019 
אדמונד הילרי אורז שק בעבודות ההכנה ליציאת המשלחת, 1956.
טרקטור גורר מטען של דלק טרקטורים בבסיס סקוט, 1957
אדמונד הילרי בתא הטייס של מטוס ה"ביבר", שסייע למשלחתו, 1956.
זוהר דרומי בתחנה האנטארקטית אמונדסן-סקוט
אוטר טורבו על גלגלים-מגלשיים
מדף הקרח רוס ב-1843
חתול שלג ממשלחתו של ויוויאן פוקס בתצוגה במוזיאון קנטרברי
חלקי הפרימוס: בתחתית מכל חומר הדלק, הידית בצידו הימני של המכל היא משאבת הלחץ, בצד שמאל של המכל כפתור לשחרור הלחץ וכיבוי המבער
שימוש אזרחי-ארכאולוגי בגלאי מתכות
סמל השנה הגיאופיזית הבינלאומית
כלבים מושכים מזחלת (צולם ב-2011). במסעם נוכחו החוקרים כי הכלבים שעמם עמדו ללא קושי במסע מזחלת גם בקור של 40 מעלות מתחת לאפס.
נונאטאק סטאר, ארץ ויקטוריה, אנטארקטיקה
מושבת פינגווינים קיסריים
העיתונאי ו. סטנלי מוס, שבא לדווח על חציית אנטארקטיקה על ידי המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי
טרקטור מתחיל את מסעו מבסיס סקוט אל רמת הקוטב, 1957
הקוטב הדרומי הגאוגרפי
דגל סלטייר של המשלחת הסקוטית הלאומית לאנטארקטיקה
אוניות צי ארצות הברית "האי ברטון", (AGB-1), "אטקה" (AGB-3) ו"גליישר" (AGB-4) דוחפות קרחון בקרבת תחנת מקמרדו במצר מקמרדו שבאנטארקטיקה, 29 בדצמבר 1965.
מפת אזורית של קרחון סקלטון
אלמר הולט

ויליאם אלמר הולט (באנגלית: William Elmer Holt; 14 באוקטובר 1884 –  1 במרץ 1945) היה פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל העשירי של מדינת מונטנה מ-1935 עד 1937. טרם כהונתו כיהן כסגן המושל ה-14 של מונטנה במהלך שנת 1935.
ראשית חייו

הולט נולד בסוואנה שבמיזורי, ועבר עם משפחתו לחווה חקלאית בעיר מיילס סיטי שבמונטנה. בשנת 1902 השלים את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת נברסקה–לינקולן. הולט נישא ללורה האו, ולזוג נולדו שני ילדים.
קריירה פוליטית

בשנת 1912 נבחר הולט לבית הנבחרים של מונטנה, וכיהן שם כהונה אחת. בין השנים 1933–1935 היה חבר בסנאט של מונטנה, ובשנת 1935 נבחר לנשיא הזמני של הסנאט. במהלך 1935 החל לכהן כסגן מושל מונטנה.
ב-15 בדצמבר 1935 התמנה למושל מונטנה בעקבות פטירתו הפתאומית של המושל פרנק הנרי קוני. הולט התמודד בבחירות 1936 לתקופת כהונה מלאה, אך הפסיד. באותה שנה, במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1936, שימש כציר לוועידה הדמוקרטית הלאומית מטעם מונטנה.
בערוב ימיו ומותו

לאחר פרישתו מהחיים הפוליטיים, עבד כסוכן קרקעות עבור חברת הרכבות "Northern Pacific Railroad" בסיאטל שבמדינת וושינגטון. הולט נפטר ב-1 במרץ 1945 בסיאטל, בעת עבודתו במשרד הקרקעות של החברה.
הערות שוליים

↑  אלמר הולט, באתר אגודת המושלים הלאומית (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n00074318  VIAF: 50458435   WorldCat (עם VIAF): 50458435
סקובי-דו 2: חופשי חופשי

| --- | --- |

 מבוסס על:  סקובי דו 
 בימוי:  ראג'ה גוסנל 
 הופק בידי:  צ'ארלס רובן ריצ'רד סאקל
 תסריט:  תסריט: ג'יימס גאן סיפור: קרייג טיטלי ג'יימס גאן דמויות: ויליאם האנה ג'וזף ברברה
 עריכה:  קנט ביידה 
 שחקנים ראשיים:  שרה מישל גלר פרדי פרינז ג'וניור מת'יו לילארד לינדה קרדליני
 מדבבים:  ניל פאנינג (סקובי דו) בוב פפנברוק (Black Knight Ghost) ז'אן פול מאנוקס (סקובי דו) Michael Sorich (Cotton Candy Glob, The Tar Monster) סקוט מק'ניל (Doctor Jonathan Jacobo) וולי וינגרט Terrence Stone די בראדלי בייקר 
 מוזיקה:  דייוויד ניומן 
 צילום:  אוליבר ווד 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  14 ביוני 2004
 משך הקרנה:  93 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט הרפתקאות, סרט רוחות רפאים, קומדיית אימה, סרט בלשי, סרט מונפש למחצה 
 מקום התרחשות:  אוהיו 
 תקציב:  25 מיליון דולר
 הכנסות:  181 מיליון גולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   scoobydoo2
 סרט קודם:  סקובי-דו 
 סרט הבא:  סקובי-דו 3: התעלומה מתחילה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סקובי-דו 2: חופשי חופשי (באנגלית: Scooby-Doo 2: Monsters Unleashed) הוא סרט לייב אקשן אמריקאי מסוגת קומדיית אימה, שיצא לאקרנים ב-2004 ובוים על ידי ראג'ה גוסנל ונכתב על ידי ג'יימס גאן וקרייג טיטלי. הסרט מבוסס על סדרת הנפשה בעלת אותו שם. זהו סרט המשך לסרט סקובי-דו משנת 2002.
גם בסרט ההמשך מככבים פרדי פרינז ג'וניור, שרה מישל גלר, מת'יו לילארד, לינדה קרדליני וניל פאנינג כקולו של סקובי-דו.
תקציר העלילה

סקובי דו וחבורתו יוצאים לפתור את תעלומת הדמות המסתורית עטוית המסכה שמפרה את שלוות העיר קולסוויל בעזרת צבא של מפלצות אשר הורס את העיר.
צוות שחקנים

פרדי פרינז ג'וניור - פרד "פרדי" ג'ונס
שרה מישל גלר - דפני בלייק
מת'יו לילארד - שאגי רוג'רס
לינדה קרדליני - ולמה דינקלי
ניל פאנינג - סקובי דו (קול)
סת' גרין - פטריק וייסלי
פיטר בויל - ג'רמיה ויקלס
טים בלייק נלסון - ד"ר ג'ונתן ג'קובו
אליסיה סילברסטון - הת'ר ג'ספר האו
טרינידד (אורוגוואי)

| --- | --- |
סמל טרינידדסמל טרינידד

כיכר החירות במרכז העיר
 מדינה:  אורוגוואי אורוגוואי
 מחוז:  פלורס
 שפה רשמית:  ספרדית 
 תאריך ייסוד:  1804
 גובה:  135 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  21,429 (2011)
 קואורדינטות:  33°32′00″S 56°53′00″W﻿ / ﻿33.533333333333°S 56.883333333333°W﻿ / -33.533333333333; -56.883333333333 
 אזור זמן:  UTC -3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אורוגוואי מוגדלת) מונטווידאו קולוניה דל סקרמנטו סלטו ריברה פונטה דל אסטהברזיל א ר ג נ ט י נ ה טרינידד(למפת אורוגוואי רגילה) מונטווידאו קולוניה דל סקרמנטו סלטו ריברה פונטה דל אסטהברזיל א ר ג נ ט י נ ה טרינידד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טרינידד (בספרדית: Trinidad) היא עיר במחוז פלורס שבאורוגוואי. בעיר 21,429 תושבים.
אטימולוגיה

בעבר נקראה העיר פורונגוס, ותושביה מכונים לעיתים בשם 'פרונגורוס' (porongueros), על שם סוג של דלעת פראית שצורתה מלבנית, שגדלה בשפע באזור. גם הנחל הסמוך נקרא בעקבות כך נחל פרונגוס (Porongos).
גאוגרפיה

העיר טרינידד ממוקמת במרכז מחוז פלורס, ברכס קוצ'ילה פורונגוס, בין הנחלים סרנדי ופורונגוס (יובלים של נהר ז'י), בגובה של 135 מטר מעל פני הים, על גבעות קוצ'ילה פורונגוס. שטח העיר הוא 5.5 קילומטר רבוע.
היסטוריה

במחקר שנערך על ידי פרננדו גוטיירס נטען כי בתחילת המאה ה-19, היו שני מייסדים ליישוב במקום, שנקרא אז פורונגוס, והם פרנסיסקו פונדר (או חונדר) ו-פריי מנואל דה אובדה (או וודה). שהתחילו ליישבאת המקום לאחר מחלוקות גדולות בין בעלי הקרקעות סביב ההתיישבות.
בשנת 1801, יותר משבעים מתושבי האזור, ובראשם פרנסיסקו פונדר, ביקשו רשות מהמשנה למלך חואקין דל פינו (ספ') שהיה אז במלכות המשנה של ריו דה לה פלטה, לבניית קפלה ממערב לנחל פורונגוס. בקשה זו התקבלה על ידי המשנה למלך, למרות התנגדותו של בעל הקרקע במקום, ובתחילת 1802 ניתן האישור המבוקש. ב-1 בפברואר של אותה שנה קיבל פריי מנואל דה אובדה את ניהול הקפלה. באמצע אותה שנה ביקש פונדאר אישור להקים יישוב סביב הקפלה, אך בקשתו נדחתה. לאחר מותו של דה קואדרה שהיה אחד מבעלי הקרקעות, החליטה אלמנתו אינס דוראן לסיים את הסכסוך, וב-ב-14 באפריל 1804 תרמה שטח אדמה גדול לטובת פריי מנואל דה אובדה, כדי שאדמות אלה יחולקו בין תושבי האזור כדי שיוכלו לבנות את ביתם. הכפר שהוקם אז, נקרא פורונגוס.
לאחר מהפכת מאי, תושבי הכפר פורונגוס השתתפו במהפכה המזרחית של 1811. שנים רבות לאחר מכן, ב-22 ביולי 1830, נשבעו תושבי הכפר לחוקת המדינה בכיכר המרכזית שנקראת "כיכר החוקה" (בספרדית: Plaza Constitución)
לאורך המאה ה-19, העיר לא התפתחה כמעט, ואוכלוסייתה נותרה יציבה בין 500 ל-600 תושבים. ב-30 בדצמבר 1885 כשהוקם מחוז פלורס, הוכרזה כעיירה, והפכה לבירת מחוז פלורס שהוקם בשנה זו. בשנת 1903 הוכרזה כעיר.
אוכלוסייה

העיר טרינידד מונה כיום 21,429 תושבים על פי מפקד האוכלוסין של 2011. אוכלוסייתה לא חוותה גידול משמעותי ב-20 השנים האחרונות, היות שהצעירים מהגרים לערים אחרות.
אוכלוסייה > התפתחות דמוגרפית של טרינידד

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ההתפתחות הדמוגרפית של טרינידד (אורוגוואי) בין השנים 2011 ו-1908 
| 2011 | 2004 | 1996 | 1985 | 1975 | 1963 | 1908  |
| 21,429 | 20,982 | 20,031 | 18,372 | 17,587 | 15,466 | 8,317 |
כלכלה

הפעילות הכלכלית העיקרית של העיר היא תעשייה הקשורה למגזר החקלאי ולשירותים.
בכניסה הדרומית לעיר, סמוך לכביש מספר 3, בולטת הממגרה הגדולה המספקת מוצרי חקלאות שונים. שנחנכה בשנת 1974, והייתה הראשונה שנבנתה באורוגוואי, עם קיבולת אחסון של 15,500 טון (כיום מאכסנת 23,900 טון).
מפעל לנס טרינידד (בספרדית: Lanas): המייצר צמר מסורק באיכות גבוהה, תוך כדי שמירה על איכות הסביבה, הוא היצואן הגדול של צמר מסורק במדינה המייצא לשווקים העיקריים בעולם.
כ-2 קילומטר מהעיר קיים בית מטבחיים לשחיטת בקר וצאן.
משרדו הראשי של האיחוד הכפרי של מחוז פלורס (URF), שהוקם בשנת 1959, ומארגן את הפעילות החקלאית של המחוז, נמצא בעיר טרינידד. בתחילתו היה מרכז למסחר במוצרי חקלאות, כמו צמר, עורות ודגנים. ובהמשך התרחב ומנהל את כל צורכי החקלאות ופיתוחה במחוז.
מגזר השירותים, יחסית קטן וממלא את הדרישות של אוכלוסיית העיר. גם ענף המסחר, המסעדות והמלונאות מצומצם מאוד.
כבישים

כביש מספר 3 מחבר את העיר טרינידד עם הערים סן חוסה דה מאז'ו ומונטווידאו (לכיוון דרום), ועם הערים פאיסנדו, סלטו ובז'ה אוניון (לכיוון צפון)
כביש מספר 14 מחבר את העיר עם מרצדס (לכיוון מערב) ועם דורסנו (לכיוון מזרח).
כביש 57: מחבר את טרינידד עם העיר קרדונה (מדרום מערב).
כביש 23: הכביש מתחיל מכביש 3, 4 קילומטר דרומית לעיר, ומתחבר לעיירה איסמעיל קורטינס.
חינוך

בעיר טרינידד ישנם 13 בתי ספר ציבוריים ו-3 בתי ספר פרטיים לחינוך יסודי. באשר לחינוך העל-יסודי, ישנם שני בתי ספר תיכוניים ציבוריים, שלושה בתי ספר תיכוניים פרטיים ובית ספר טכני אחד (UTU) בעיר. וכן את המכון להכשרת מורים טרינידד.
תיירות > המוזיאון ההיסטורי המחוזי ע"ש ד"ר פרננדו גוטיירס

המוזיאון ההיסטורי המחוזי של ד"ר פרננדו גוטיירס ממוקם בבניין תחנת הרכבת הישנה, ליד פארק סנטנריו, ויש בו ארבעה אולמות תצוגה הממוקמים בקומת הקרקע שלו. בבניין שנבנה בשנת 1916.
תיירות > פלסה קונסטיטוסיון (בתרגום לעברית: כיכר החירות)

זוהי הכיכר המרכזית של העיר, בין הרחובות סנטיסימה טרינידד, פריי אובדה, פרנסיסקו פונדר, ולואיס אלברטו דה אררה. בסמוך אליה נמצאים הקפלה המקומית, בניני הממשל המחוזיים, מטה המשטרה, ומוסדות נוספים.
תיירות > שמורה אקולוגית ע"ש ד"ר טילסה

בסמוך לעיר מצד מערב נמצאת 'שמורת החי והצומח ע"ש דוקטור רודולפו טליקה (בספרדית: Doctor Rodolfo Talice Flora and Fauna Reserve) (ספ') בשטח של כ-750 דונם בפארק ישנם כ-1,500 בעלי חיים מכ-150 מינים שונים, כולל יונקים, ציפורים וזוחלים, הן מקומיים והן מאזורים שונים של כדור הארץ. וכן יש מסעדה, חנות מזכרות, אזור לקמפינג, אגם שיט גדול, מדשאות רחבות ידיים ומתקני שעשועים לילדים.
תיירות > פארק סנטנריו

פארק גדול בשיפולי העיר, שנחנך בשנת 1930 בחגיגות ה-100 לחוקת אורוגוואי.
תיירות > מסלול למרוצי סוסים "איטוסיינגו"

מסלול המרוצים איטוסאינגו, נמצא בקילומטר ה-187 של כביש 3, קילומטר אחד לפני הכניסה לטרינידד, נפתח מחדש ב-23 במרץ 2003. לאחר שיפוץ שכלל הקמת דוכנים מפוארים, חדרי אמבטיה, משרד למכירת כרטיסים, גדרות עץ, מאה אורוות ומסלול מרוצים חדש.
ערים תאומות

סהרה המערבית דאח'לה, סהרה המערבית בעבר נקראה העיר ויז'ה סיסנרוס (בספרדית: Villa Cisneros).
הערות שוליים

↑  מקור הנתונים
↑  מפקד האוכלסין 2011
↑  המקור בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה באורוגוואי
↑  אתר הבית של המפעל
↑  היסטוריה של משרד האיחוד הכפרי
↑  קובץ במשרד החינוך של פלורס
↑  חתימת ההסכם ב-8 באפריל 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559850005171  LCCN: n82251275  VIAF: 131381322   WorldCat (עם VIAF): 131381322 
תחנת הרכבת הישנה של העיר, בה נמצא המוזיאון המחוזי.
תמונה פנורמית של אי הקופים במרכזו של אגם בשמורה
פארק סנטרינו
סקובי-דו (סרט)

ערך זה עוסק בסרט משנת 2002. אם התכוונתם לסרט האנימציה משנת 2020, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט בארץ
 מבוסס על:  סקובי דו 
 בימוי:  ראג'ה גוסנל 
 הופק בידי:  צ'ארלס רובן ריצ'רד סאקל
 תסריט:  תסריט: ג'יימס גאן סיפור: קרייג טיטלי ג'יימס גאן דמויות: וויליאם האנה ג'וזף ברברה
 עריכה:  קנט ביידה 
 שחקנים ראשיים:  שרה מישל גלר פרדי פרינז ג'וניור מת'יו לילארד לינדה קרדליני רואן אטקינסון איילה פישר
 מדבבים:  סקוט אינס (Scrappy-Doo) ג'ס הרנל ניל פאנינג (סקובי דו) פרנק ולקר ז'אן פול מאנוקס (סקראפי-דו) 
 מוזיקה:  דייוויד ניומן 
 צילום:  דייוויד אגבי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  14 ביוני 2002 ישראל25 ביולי 2002
 משך הקרנה:  83 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט הרפתקאות, סרט פנטזיה, סרט רוחות רפאים, קומדיית אימה, סרט בלשי, סרט מונפש למחצה 
 מקום התרחשות:  Spooky Island, Spooky Island Castle, Malt Shop, Wow-O Toy Factory, Voodoo Maestro's home 
 תקופת התרחשות:  חופשת האביב 
 תקציב:  $84,000,000
 הכנסות:  $276,294,164
 הכנסות באתר מוג'ו:   scoobydoo
 סרט הבא:  סקובי-דו 2: חופשי חופשי 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
סקובי-דו (באנגלית: Scooby-Doo) הוא סרט לייב אקשן מסוגת קומדיית אימה, שיצא לאקרנים ב-2002. הסרט בוים על ידי ראג'ה גוסנל והתסריט נכתב על ידי ג'יימס גאן וקרייג טיטלי. הסרט מבוסס על סדרת אנימציה בעלת אותו שם. אחריו יצא סרט המשך לאקרנים בשם סקובי-דו 2: חופשי חופשי (2004) עם אותו הליהוק. לאחר מכן, יצאו שני פריקוולים ששוחררו כסרטי טלוויזיה, עם ליהוק שונה, בשם סקובי-דו 3: התעלומה מתחילה (2009) וסקובי-דו 4: קללת מפלצת האגם (2010).
בסרט מככבים פרדי פרינז ג'וניור, שרה מישל גלר, מת'יו לילארד, לינדה קרדליני וניל פאנינג כקולו של סקובי-דו.
תקציר העלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הסרט מתחיל בתעלומת רוח הרפאים לונה. דפני נחטפת על ידי הרוח, וחברי התעלומה מצילים אותה ופותרים את התעלומה. לאחר מכן חברי "מסתורין בע"מ" רבים ומפרקים את החברה. שנתיים לאחר מכן מנהל האי "ספוקי איילנד" קורא לסקובי דו ושאגי לפתור תעלומה. כל החבורה נפגשת בנמל התעופה לאחר שבשנתיים שחלפו ולמה עבדה בנאס"א, פרד כתב ספר על עצמו, ודפני נשארה עשירה.
במטוס פוגש שאגי אישה בשם מרי ג'יין, האלרגית לכלבים (עובדה שמתגלה כחשובה בהמשך הסרט). אנשי החבורה מגיעים ל"ספוקי איילנד" ופוגשים את מנהל האי, האומר להם שנערים רבים באים מהקולג' פרמיטיבים וכשהם יוצאים מהאי הם מחונכים וחזקים באופן מוזר. כל אחד מאנשי החבורה מתחיל לפענח לבד את התעלומה מתוך רצון להראות שהוא יפתור ראשון את התעלומה.
בהמשך החבורה מתחילה לעבוד ביחד, וסקראפי דו, האחיין של סקובי דו, מתגלה.
צוות שחקנים

הדיבוב העברי יצא רק בבתי הקולנוע:
פרדי פרינז ג'וניור / אורי אומנותי - פרד "פרדי" ג'ונס
שרה מישל גלר / אניה בוקשטיין - דפני בלייק
מת'יו לילארד / יואב יפת - שאגי רוג'רס
לינדה קרדליני / אתי קסטרו - ולמה דינקלי
ניל פאנינג / שרון כהן - סקובי דו (קול)
סקוט לנס / אבי חדש - סקראפי דו (קול)
רואן אטקינסון / נתן דטנר - אמיל מונדווריוס
איילה פישר / סיון שביט - מרי ג'יין
פמלה אנדרסון / לימור שפירא- עצמה
נאנדור באומגרטן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 במאי 1873 פשט 
 פטירה:  29 במאי 1935 (בגיל 62) הרובע החמישי של בודפשט, הונגריה 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני, בודפשט, הונגריה 
 תפקיד:  פרופסור 
 
נאנדור באומגרטן (בהונגרית: Baumgarten Nándor; פשט, 29 במאי 1873 – בודפשט, 29 במאי 1935) היה עורך דין יהודי-הונגרי, איש התביעה הכללית בתחום המסחרי, שופט, פרופסור באוניברסיטה, מומחה משפטי. דודיו היו שופט בית המשפט העליון ההונגרי איזידור באומגרטן ועורך הדין והשופט קארוי באומגרטן.
ביוגרפיה

נאנדור באומגרטן נולד למשפחה יהודית כבנם של לאיוש באומגרטן (1846–1918), סוחר, ושל מאלווינה רוּסט. אחד מדודיו, איזידור באומגרטן, היה עורך דין פלילי בעל שם, ודודו השני, קארוי באומגרטן היה שופט בתחום המשפט המסחרי. את השכלתו הגבוהה השלים בלייפציג, ברלין ובבודפשט. הוא קיבל דוקטור במשפטים בבודפשט בשנת 1896. בשנת 1899 קיבל רישיון עורך דין מהלישכה ובשנת 1905 מונה לפרופסור חבר לדיני מסחר ולדיני שטרות באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד).
בסיום לימודיו ועם קבלת הרישיון, פתח ב-1899 משרד עורכי דין בבודפשט. הוא סייר במערב אירופה, השתתף בסיור לימודי בארצות הברית ב-1904 וצבר השכלה, ניסיון וכישורי שפה מעולים. הוא עבד כעורך דין עד 1914 וכשופט מנהלי מ-1914 עד 1921. במקביל, מ-1905 כיהן כפרופסור (חיצוני שלא בסגל) למשפט מסחרי ולדיני שטרות באוניברסיטת בודפשט ומשנת 1915 הפך פרופסור מן המניין. בסה״כ באומגרטן לימד באוניברסיטה במשך שלושים שנה. משנת 1921 כיהן (כבר כשופט בדימוס) כנשיא (יושב ראש מועצת המנהלים) של ברית מפעלי המלט בלצ'ני. הוא היה עורך דין מסחרי מפורסם ובולט בעשור הראשון של המאה ה-20 ומשפטן בולט במספר תחומים. הוא נפטר ב-29 במאי 1935 בגיל 62, והובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני בבודפשט.
ביוגרפיה > גישתו המקצועית

גישתו של באומגרטן הושפעה מתיאורית הליברליזם כלכלי, מכיבוד שיטת הקניין הפרטי ומחשיבות השוויון הכלכלי בין האומות ומהשוויון הבינלאומי של דיני האשראי. התעניינותו המדעית הייתה במגוון רחב של דיסציפלינות משפטיות, וסוגיות של דיני מניות, משפט פיננסי, משפט מסחרי, דיני תחבורה, דיני עבודה, משפט בינלאומי, משפט פרוצדורלי, משפט פרטי ודיני קניין תעשייתי היו גם במוקד ההתעניינות שלו.
ספרו שזכה להכרה הגדולה ביותר של התקופה פורסם בשנת 1900 תחת השם "זכות התובלה הבינלאומית ברכבות" (International Rail Freight Law), אשר תואר על ידי מקצוע עריכת הדין כמדריך מדעי המבוסס על העיבוד הסדיר הראשון של החקיקה הקודמת של אמנת ברן וידע מצוין בתחומי הספרות המקצועית המקומית והבינלאומית והפרקטיקה זרה.
ביוגרפיה > ספרים ומחקרים

יצירותיו שזכו לפרסים האקדמיים:
ספרו "קרטלים ונאמנויות" (Cartels and Trusts), שנכתב בשיתוף עם ארתור מסלן (מקודם: מסר) ב-1906 וספרו "תוקף משפטי בהליכים מנהליים" (Jurisdiction in Administrative Procedure) ב-1917, המהווה מצגת של סוגיית התיאוריה והפרקטיקה המשפטית המינהלית, מצטיינים אף הם.
הוא פרסם כמעט מאה מחקרים, דיסרטציות ומאמרים בכתבי עת שונים, בעיקר בכתבי העת ששמם
שלטון החוק (The Rule of Law-Jogállam)
The Law Gazette
Journal of Lawyers
The Hungarian Finance Review
Budapest Review
The Financial Institution Review
דיסרטציות של איגוד המשפט ההונגרי (Hungarian Law Association Dissertations)
כמו כן נשא הרצאות מדעיות רבות על תחומי המשפט שלו בארגונים וחברות שונות.
ביוגרפיה > חברויות

ב-1901 היה באומגרטן המייסד והעורך של כתב העת "שלטון החוק" (Jogállam) במשך 34 שנים, ממש עד מותו.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-20 הפך למזכיר ולאחר מכן לסגן נשיא של "איגוד המשפטים ההונגרי".
ארגן את הקבוצה ההונגרית של "אגודת המשפט הבינלאומי", שבה שימש גם כמזכיר הכללי.
נשיא "האגודה ההונגרית לקניין תעשייתי וזכויות יוצרים",
סגן נשיא המכון למשפט כלכלי,
חבר מועצת הביטוח
משנת 1929 היה חבר בבית הדין הקבוע לבוררות בינלאומית בהאג.
עבודותיו העיקריות

מחקרים שנאספו מאת ד"ר נאנדור באומגרטן. בודפשט : גריל, 1936. כרך 1–2
כרך 1 : 709 עמ'.
כרך 2 : 729 עמ'.
מאגר חוקי בוסניה והרצגובינה : כרך 1 : משפט מסחרי ותעשייתי. בודפשט : פרנקלין, 1913. VI, 168 עמ'.
החזר הלוואות משכנתא והפסיקה החדשה שלנו. בודפשט : גריל, 1909. 41 עמ'.
תוקף משפטי בהליכים מנהליים. בודפשט : גריל, 1917. [4], 348, [1] עמ'.
קרטלים, נאמנויות : מקורם, התפתחותם, מיקומם בסדר הכלכלי והמשפטי. בודפשט : גריל, 1906. 508 עמ'.
מתווה של חוקי הרכבת ההונגרי. בודפשט : גריל, [1905]. 62 עמ'
פרנץ נאג' : נאום זיכרון : נאנדור באומגרטן נאם באספה הכללית של לשכת עורכי הדין ההונגרית ב-12 במאי 1929. בודפשט : אגודת פרנקלין, 1929. 43 עמ'.
פסיקות נוספות של בית הדין הבינלאומי (1929-1930). בודפשט : פרנקלין, 1931. 64 עמ'.
חוק התובלה הבינלאומית ברכבת. בודפשט : זינגר ווולפנר, 1900. 363 עמ .
השלכות משפטיות של השביתה : מחקר ניתוח משפטי לגבי טיוטת הקודקס (ספר החוקים) האזרחי. בודפשט : Franklin, 1908. 93, [1] עמ'.
סמכות בית המשפט לבורסה לניירות ערך וזכות התביעה בעסקאות חוץ. בודפשט : גריל, 1901. 43, [1] עמ'.
על מס החברות החדש : החברה הכלכלית ההונגרית בדצמבר 1923 הרצאה במפגש ה-20. בודפשט : גריל, 1924. 16 עמ'.
המנכ"ל : מחקר על רפורמה בדיני המניות. בודפשט : Wodianer Ny, 1913. 24 עמ'.
לקריאה נוספת

ביוגרפיה של ננדור באומגרטן. ספריית הפרלמנט - הפורטל המשפטי ההונגרי
Magyar életrajzi lexikon. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
נתוניו במאגר המוזיאון הספרותי פטפי
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 762/1873. folyószáma alatt".
↑  "Baumgarten Nándor halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 162/1935. folyószáma alatt".
↑  "Baumgarten Lajos halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 254/1918. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA02363763  GND: 117578037  ISNI: 0000 0000 7857 7724  NKC: uk2014802341  NTA: 135662982  RERO: 02-A002978622  VIAF: 35237912   WorldCat (עם VIAF): 35237912 
קברו בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני בבודפשט (הצד בהונגרית)
עספיא

עספיא, מרכז הכפר, 2009
תצלום הנוף סביב הכפר
עיספיא מהכרמל
עִספִיַא (בערבית: عسفيا, הגייה שגויה אך נפוצה: עוספיה) היא מועצה מקומית ערבית-דרוזית במחוז חיפה בישראל. שוכנת על הכרמל וגובלת בפארק הכרמל. נכון לסוף 2022, רוב תושבי עספיא הם דרוזים (כ-75.2%), אם כי לצד מיעוטים משמעותיים של נוצרים (כ-13.4%) ושל ערבים-מוסלמים (כ-9.2%) בקרב תושביה.
הכפר הוכרז לראשונה כמועצה מקומית בשנת 1019[דרושה הבהרה], וראש המועצה הנוכחי הוא מוניב סאבא שנבחר החל ממרץ 2024.