stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גמילה מעישון
שיטות לגמילה מעישון > התמודדות עצמית עם גמילה מעישון

על אדם הבוחר להגמל מעישון להתמודד עם כמה גורמים, והם ההרגלים שסובבים את פעולת העישון, ההתמכרות הפיזיולוגית לניקוטין, והתלות הפסיכולוגית בעישון.
על פי האגודה למלחמה בסרטן, התחלה של תהליך מוצלח של גמילה מעישון, היא בהחלטה נחרצת, שמקורה בהבנה עמוקה של הנזק האישי הנגרם מהעישון, ובכך שיתרונות הגמילה עולים על החסרונות, לצד אמונה בכך שכל מעשן מסוגל להגמל, לא משנה עד כמה הוא מרגיש "מכור", או כמה פעמים ניסה להצליח ונכשל.
שלבים מוקדמים לגמילה יכולים לכלול את הגברת המודעות להרגלים, שינוי ההרגלים (לדוגמה, החלפת סוג הסיגריות), קביעת גבולות נחרצים (דוגמת "לא לעשן בבית") ושיתוף בני משפחה וחברים בתהליך. שלבים אלו יכולים להגביר את סיכויי ההצלחה בתהליך הגמילה עצמו.
שיטות לגמילה מעישון > עזרים לגמילה מעישון

לרשות הנגמל מעישון עומדים מספר כלים שיכולים להגביר משמעותית את סיכויי הצלחת הגמילה, כאשר סדנאות הגמילה הן הגורם הבודד המשמעותי ביותר להצלחה, ושילוב של תמיכה מקצועית עם טיפול תרופתי הוא בעל הסיכויים הטובים ביותר להצליח.
חשיבותה של תמיכה מקצועית או חברתית לתהליך רבה. מחקרים שבדקו את תרומתן של סדנאות גמילה מקצועיות, הראו שאלו מגדילות משמעותית את הסיכוי של אדם להצליח בתהליך. בישראל, נכון לשנת 2018, סדנאות אלו מוצעות חינם דרך כל קופות החולים במגוון שפות. תמיכה חברתית יכולה להגיע גם מכיוונים נוספים כמו קבוצות לתמיכה ברשתות חברתיות, או שיחות קבועות של ייעוץ טלפוני המוצעות דרך קופות החולים ללא תשלום.
שילוב תרופתי של התקופות המוכרות על ידי קופות החולים, מגביר בממוצע את סיכויי ההצלחה. נכון לשנת 2019 בישראל, מוצעים לנגמלים הטיפולים הבאים:
טיפולי החלפת ניקוטין - כגון מסטיקים, טבליות מציצה או מדבקות ניקוטין על הגוף. מטרת התחליפים לספק לנגמל קצב איטי וקבוע של זרימת ניקוטין, במקום הכמות הגדולה יותר שרגיל היה לקבל מהסיגריות, וכך לסייע בהתמודדות עם התסמינים הפיזיולוגיים של הגמילה. מחקרים הראו ששימוש בטיפולי החלפת ניקוטין העלו את סיכויי ההצלחה של הנגמלים.
תרופות מרשם - נכון לשנת 2015 משווקות בישראל שתי תרופות המיועדות במיוחד לסייע לגמילה מעישון: צ'מפיקס וזייבן. שתי התרופות אינן ממכרות ואינן מכילות ניקוטין, והן מותאמות למטופל על ידי רופאו בהתאם להיסטוריה הרפואית שלו. צ'מפיקס (Champix): מאושרת על ידי ה-FDA וה-EMEA ופותחה עבור גמילה מניקוטין באמצעות שחרור דופמין וחסימת הרצפטורים של הניקוטין למניעת תחושת ההנאה. זייבן (Zyban): תרופת מרשם להפסקת עישון שאושרה על ידי ה-FDA האמריקני ב-1997. התרופה (שם גנרי בופרופיון) אינה מכילה ניקוטין, והיא מיועדת לטיפול במעגל ההתמכרות לניקוטין, כאשר ככל הנראה, היא משפיעה על החלקים במוח הגורמים להנאה מניקוטין. המטופל אמור להרגיש ירידה בכמיהה לסיגריה והפחתת תסמיני הגמילה מניקוטין.
על פי מחקר מטא-אנליזה שנערך באוניברסיטת תל אביב האפקטיביות של תרופות אלו משמעותית בחודשים הראשונים, אולם יורדת בהדרגה, כך שלאחר 12 חודשים נטילת התרופות מגבירה את הסיכויים לגמילה-ארוכת-טווח עבור כ-8% מהנגמלים בממוצע, זאת לעומת קבוצת הביקורת (בקרב השיטות שנבדקו בממוצע 20% לגמילה לאחר שנה עם נטילת תרופות, לעומת 12% לגמילה ללא נטילת תרופות).
יעילותה של רגולציה כגורם מסייע לגמילה מעישון

בשנת 2017 פרסם המרכז המחקר והמידע של הכנסת דו"ח הסוקר את הספרות המחקרית לגבי האפקטיביות של נקיטת גישות מדיניות שונות בניסיון להגביר את אחוזי הגמילה מהעישון.
מחקרים שונים הראו שהשימוש באזהרות בריאות גרפיות על חפיסות הסיגריות יכול להביא להגדלת מספר הניסיונות לגמילה מעישון ולהפחתת כמות הסיגריות במהלך היום, וכן הראה שהוא האמצעי היעיל ביותר לכך מבין אלו שנבדקו. קבוצת חוקרים קנדית שפרסמה מאמר בנושא בכתב העת המדעי American Journal of Public Health, מצאה שכ-20% מהמעשנים דיווחו שהאזהרות הגרפיות גרמו להם להפחית את מינון העישון שלהם.
מחקרים שבחנו את האפקטיביות של מעבר לחפיסות סיגריות אחידות במראן - אשר מצד אחד מקשות על שיווק הסיגריות באמצעות מראה החפיסה, ומצד שני מבליטות את האזהרות השונות שעל החפיסה. הספרות המחקרית מראה שיש קשר בין שימוש בחפיסות אחידות לבין רצון להגמל מעישון, אולם הקשר מורכב יחסית. ייתכן שהאפקטיביות של החפיסות האחידות היא בעיקר בכך שהן מחזקות שימוש בסוגי אזהרות מסוימים, למשל, אזהרות גרפיות.
גורם נוסף אשר משפיע במידה מסוימת, גם אם עקיפה, על מגמות של גמילה מעישון הוא מתן חסות מסחרית מטעם חברות הטבק, למשל, באירועי ספורט ובידור, פסטיבלים ואירועי בילוי. נראה שכאשר מותרת בחוק חסות מטעם חברות הטבק, מתחזק הדימוי של המותג בפרט ושל העישון בכלל, ומצב זה מפחית בפועל את הסיכוי של מעשנים לנסות להיגמל.
שינויים פיזיולוגים בעקבות הגמילה

לאחר תחילת תהליך הגמילה מעישון, תוך זמן קצר (שלושה שבועות) חלים שיפורים בכושר הגופני ובבעיית הנזלת הכרונית האופיינית למעשנים, נפסק השיעול וצבע העור מאבד את האפרוריות האופיינית למעשנים. בטווח ארוך יותר יורד הסיכון למחלות עישון.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  המדריך לגמילה עצמית מעישון, באתר האגודה למלחמה בסרטן
1 2  איך מפסיקים לעשן?, באתר משרד הבריאות
↑  השפעת תרופות גמילה מעישון פוחתת מאד, באתר הדוקטור
1 2 3 4  יעילותם של אמצעי מדיניות להגבלת פרסום ושיווק של מוצרי טבק על-פי דוח המכון הלאומי לסרטן של ארצות הברית וארגון הבריאות העולמי משנת 2017, באתר מרכז המחקר והמידע של הכנסת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000333101  NKC: ph136519 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
גרגורי האוס

| --- | --- |

 הופעה ראשונה:  Pilot 
 יוצרים:  דייוויד שור 
 גילום הדמות:  יו לורי 
 מידע
 תאריך לידה:  15 במאי 1959 
 מקצוע:  רופא פנימי, רופא
 אזרחות:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  פרינסטון 
 
דוקטור גרגורי האוס (אנגלית: Gregory House) הוא דמות בדיונית של אנטי גיבור ופרוטגוניסט בסדרת הדרמה הרפואית האמריקנית "האוס". הוא מגולם על ידי השחקן האנגלי יו לורי, ובסדרה הוא נחשב כגאון רפואי ולמאבחן עם התמחות במחלות מידבקות ונפרולוגיה.
האוס הוא ראש המחלקה לאבחון רפואי בבית החולים הלימודי הבדיוני פרינסטון-פליינסבורו, בו הוא משמש כראש צוות מאבחנים. הוא תואר במהלך הסדרה כמיזנתרופ, ציני, נרקיסיסט וכאדם עקשן ורע-מזג. חלק ניכר מעלילת הסדרה מוקדש להתמכרותו של האוס לתרופה ויקודין על מנת להפחית את הכאב שממנו הוא סובל בעקבות אוטם בשריר הארבע-ראשי שהתרחש שנים אחדות קודם לעלילת הסדרה, ומאלץ אותו להסתייע במקל הליכה.
במהלך הסדרה נוצרים עימותים רבים בין האוס לבין עמיתיו על רקע גישותיו החריגות לאבחון מחלות, מניעים רדיקליים לטיפול בבעיה, ורציונליות נוקשה. בפרקים אחדים הוא מתואר כחסר כל סימפתיה כלפי מטופליו, גישה המאפשרת לו להקדיש את הזמן הדרוש לפתרון החידות הפתולוגיות הנובעות ממצבו של החולה. אחד ממקורות ההשראה הידועים לדמותו של האוס היא הבלש הפרטי הספרותי הידוע שרלוק הולמס.
לאורך שידורי הסדרה זכתה דמותו של האוס לביקורות חיוביות. טום שיילס מהוושינגטון פוסט אמר כי "התוכנית עוסקת בחייו של דוקטור גרגורי האוס, המגולם באופן קרוב לשלמות על ידי יו לורי". יו לורי זכה בפרסים אחדים בזכות גילום דמותו של האוס, בהם פרסי גלובוס הזהב עבור השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה טלוויזיונית ופרס גילדת שחקני המסך. בשנים 2005, 2007, 2008 ו-2009 הוא היה מועמד לפרס אמי על תפקידו בסדרה.
פיתוח הדמות > הגיית הרעיון

נטייתם הראשונית של יוצרי הסדרה הייתה לכיוון סדרת דרמה רפואית שהצופה לא נדרש לצפות בפרקים קודמים על מנת להבין את הפרק הנוכחי, אך הם שינו את דעתם כאשר בדקו לעומק את האפשרויות של דמות ראשית נרגנת. דייוויד שור קישר בין רעיונותיו לדמות הראשית לבין הרקע שלו כמטופל בבית חולים לימודי. הוא סיפר כי "אני ידעתי, בדיוק ברגע שבו עזבתי את החדר, שהם ילעגו לי ללא הפסקה (בגלל חוסר הידיעה שלי...) וחשבתי שזה יהיה מעניין לראות דמות שממש עושה זאת לפני שהם עוזבים את החדר". שור ביסס את דמותו של האוס גם על עצמו, אך באופן חלקי: בראיון שהעניק בשנת 2006 הסביר שור כי הוא חולק את נקודת מבטו של האוס, למרות שהוא עצמו איננו ציני ובעל גישה קרירה כמו הדמות הבדיונית שיצר. אחד החלקים העיקריים בסדרה היה שהדמות הראשית תהיה נכה בצורה כלשהי. התוכנית המקורית הייתה שהאוס ייאלץ לשבת בכסא גלגלים, בהשראת סדרת המשטרה הידועה איירונסייד, אך רשת פוקס דחתה את הרעיון. כיסא הגלגלים הפך לצלקת על רגלו של האוס, ומאוחר יותר למצב כרוני ברגל הדורש שימוש במקל הליכה, המוחזק על ידי האוס ברוב המקרים בצד של רגלו הפצועה.
קאת'י קרנדול, מעצבת התלבושות של הסדרה, תכננה את מראהו של האוס כך שייראה כאילו לא אכפת לו מביגוד. היא עיצבה את תלבושתו עם חולצת T פשוטה ומקומטת, בלייזר קטן במידה אחת, מכנסי ג'ינס ישנים ודהויים, וגרביים משומשים. לורי היה זה שהגה את הרעיון שהאוס ינעל נעלי סניקרס, כיוון שהוא חשב "שאדם עם מקל הליכה זקוק לנעליים שימושיות"; מחלקת ההלבשה של אולפני פוקס מחזיקה באחסון 37 זוגות נעליים מסוג נייק שוקס לצורך צילומי הסדרה. על מנת להקנות להן את המראה המקומט נשמרות החולצות, בדרך כלל, בכדור מהודק במשך הלילה שלפני הצילומים.
פיתוח הדמות > ליהוק

כאשר החל הליהוק לסדרה חשש שור כי דמותו של האוס תהפוך לשנואה אם תגולם על ידי השחקן הלא מתאים מבחינתו. מנהלי הליהוק היו מעוניינים בשחקן שיוכל לבצע את מעשיו השליליים של האוס ולהיות חביב על הצופים למרות זאת. כאשר לורי ביקש להיבחן לתפקיד האוס הוא היה עסוק בצילום הסרט טיסת הפניקס בנמיביה. לורי לא חשב שהתוכנית תזכה להצלחה רבה, והאמין כי היא תשרוד במשך שבועות בודדים בלבד. הוא תכנן להיבחן גם לתפקיד של ג'יימס וילסון. אולם, לורי קרא בתסריט שווילסון הוא דמות עם "פנים נאות ופתוחות", והחליט להיבחן רק לתפקיד של האוס. הוא בחר לא לשנות את הביגוד שלו, והחליט להישאר בתלבושת ששימשה אותו בסרט ואף לא לגלח את זקנו. הוא הכין בעצמו את קלטת המבחן בחדר האמבטיה של המלון בנמיביה, שהיה המקום היחיד עם מספיק אור, בשעה שעמיתיו לצוות השחקנים בטיסת הפניקס, ג'ייקוב וארגאס וסקוט מייקל קמפבל, החזיקו את המצלמה.
לאחר שצפה בהקלטות של פרק הבכורה סירב בריאן סינגר לקבל לצוות השחקנים בריטים נוספים בגלל המבטא האמריקני הלקוי שלהם. הוא התרשם ממשחקו של לורי ואף הוטעה לחשוב שלורי הוא אמריקני בגלל המבטא שלו, כשלמעשה הוא היה בריטי שהצליח לחקות את המבטא האמריקני בצורה טובה. כאשר שור צפה בקלטת האודישן של לורי הוא התרשם באותה מידה כמו סינגר, למרות שמראהו החיצוני של לורי היה שונה מאוד מזה ששור דמיין. שחקנים מפורסמים נוספים, כגון פטריק דמפסי, נשקלו כמועמדים לתפקיד האוס, אך סינגר, שור והמפיקים פול אטנסיו וקייטי ג'ייקובס החליטו שלורי הוא המתאים ביותר וליהקו אותו לתפקיד. לאחר שנבחר אמר לורי, שאביו רן לורי היה רופא, כי הוא חש אשמה על כך שהוא "מקבל תשלום גבוה יותר להפוך לגרסה מזויפת של אבא שלי". אימוץ המבטא האמריקני לצורך התפקיד היה קשה עבור לורי, שאמר כי מילים כגון Coronary Artery (עורק כלילי) קשות במיוחד להגייה עבורו.
פיתוח הדמות > השוואות לשרלוק הולמס

לאורך הסדרה מופיעים מספר קווי דמיון בין האוס לבין הבלש הפרטי הידוע שרלוק הולמס; שור הסביר כי מאז ומתמיד הוא היה מעריץ של הולמס, וכי לדעתו יש ייחודיות ביחס הקריר של הולמס ללקוחותיו. הדמיון בא לידי ביטוי באלמנטים אחדים של עלילת הסדרה, בהם הסתמכותו של האוס על פסיכולוגיה על מנת לפתור מקרה, חוסר רצונו לקבל מקרים שלדעתו אינם מעניינים מספיק וכתובת מגוריו (האוס מתגורר ברחוב בייקר 221 דירה ב', והולמס מתגורר ברחוב בייקר 221 ב'). קווי דמיון נוספים בין הדמויות הם שימוש בסמים (האוס מתמודד עם התמכרות לוויקודין והולמס משתמש מדי פעם בקוקאין), גמילה מסמים, יכולת לנגן בכלי נגינה (הולמס מנגן בכינור והאוס מנגן בגיטרה, פסנתר, אורגן ומפוחית פה) וכישרון להסקה מדויקת של המניעים וההיסטוריה של אנשים לפי היבטים שונים באישיות ובמראה החיצוני שלהם.
גם להאוס וגם להולמס יש חבר אמיתי אחד: ד"ר ווטסון הוא חברו היחיד של הולמס ודוקטור ג'יימס וילסון הוא חברו הטוב של האוס. רוברט שון לאונרד אמר כי וילסון והאוס היו אמורים לגלם את התפקידים של הולמס וווטסון בסדרה, אך הוא סבור כי צוות המאבחנים שבראשו עומד האוס מגלם את תפקידו של ווטסון. בריאיון למגזין Radio Times של ה-BBC אמר שור כי שתיים מההשראות לדמותו של האוס היו דוקטור מרק צ'מברלין, פרופסור לנוירולוגיה באוניברסיטת וושינגטון שבסיאטל, ודוקטור ג'וזף בל (שהיה מורהו של ארתור קונאן דויל ולפיכך מקור השראה ראשי ביצירתו של הולמס), שהיה יכול להיכנס לחדר המתנה ולאבחן אנשים מבלי לדבר עמם. בפרק האחרון של העונה השנייה ("No Reason") נורה האוס על ידי אדם בשם ג'ק מוריארטי, ששם משפחתו זהה לזה של אויבו המושבע של הולמס, פרופסור ג'יימס מוריארטי; באופן דומה השתמש וילסון בפרק האחרון של העונה החמישית בשם איירין אדלר כשמה של אהובתו הדמיונית של האוס, שהיה גם שמה של האשה היחידה עמה התמודד הולמס ואף נחל את אחד מכשלונותיו המעטים. בפרק "Adverse Events" (עונה 5, פרק 3) של הסדרה אומר האוס לחוקר פרטי ששכר כי "יש רק אמת אחת", שהייתה אחת האמרות הידועות של הולמס בספריו של קונאן דויל.
הערות שוליים

1 2 3  קווי דמיון בין האוס להולמס באתר התוכנית Radio Times של ה-BBC
1 2  Tom Shales, 'House': Watching Is the Best Medicine, Washington Post, 16/11/2004
↑  עונה 7, פרק 13
↑  עונה 2, פרק 15
↑  עונה 3, פרק 7
1 2  עונה 3, פרק 12
1 2 3  עונה 5, פרק 4
1 2 3  עונה 2, פרק 12
↑  עונה 3, פרק 16
1 2  עונה 1, פרק 21
↑  עונה 3, פרק 1
↑  עונה 5, פרק 15
1 2 3  James Poniewozik, Television: Scorn Is the Best Medicine, Time, 22/11/2004
1 2 3  Barbar Burnett, Dr. Gregory House: Romantic Hero, Blogcritics, 30/10/2007
↑  עונה 1, פרק 12
↑  Tim Goodman, Network meddling by Fox execs starts the deathwatch for 'House', San Fransisco Chronicle, 15/11/2004
↑  Mark Wright, Top 5 Grumpy TV Doctors(amended), The Stage, 6/11/2007
↑  Lily Burana, Stalking Dr. House, Salon.com, 29/5/2007
1 2 3 4  Jeff Jensen, Full 'House', Entertainment Weekly, 3/4/2007
↑  Diane Kristine Wild, Behind "Half-Wit" and Beyond: An Interview with House Executive Producer Katie Jacobs, Blog Critics, 5/3/2007
1 2  Maureen Ryan, 'House'-a-palooza: On Omar Epps' Emmy bid, Wilson's messed-up life and stupid cane tricks, Chicago Tribune, 1/5/2006
↑  Noel Holston, Doctors find little humor in TV's handling of painkillers, The Seattle Times, 22/2/2006
↑  עונה 4, פרקים 8 ו-15 - 16
1 2 3 4  Diane Werts, Fox's medical marvel stays on top, Variety, 29/1/2009
↑  פרקים 1 ו-14 בעונה הראשונה
↑  פרק 18 בעונה 1 ופרק 8 בעונה 3
↑  עונה 3, פרק 10
↑  עונה 5, פרק 6
1 2 3 4  Linda Frum, Q&A with 'House' creator David Shore, Maclean's, 14/3/2006
↑  jeff Jensen, Dr. Feelbad, 4/4/2005
1 2 3  David Shore, Developing the Concept, Hulu, 2006
1 2 3  David Shore and Katie Jacobs, House's Disability, Hulu, 2006
↑  Hochman, David (2007-03-05). "House Rules". TV Guide: pp. 22–25
1 2 3  Bridget Byrne, British actor set for U.S. fame with offbeat M.D. role, The Press Enterprise, 23/11/2004
↑  Richard Clune, Man about the House, Sunday Telegraph, 28/10/2007
1 2 3  Challen, Paul (October 2008). The House that Hugh Laurie Built. ECW Press. p. 38. ISBN 1-55022-803-X
1 2 3  Bill Keveney, Hugh Laurie gets into 'House', USA TODAY, 15/11/2004
↑  Rebecca Winters, Television: Doctor Is in ... a Bad Mood, Time, 4/9/2005
↑  Hochman, David (February 2009). "Playboy Interview: Hugh Laurie". Playboy: pp. 31–36 + 105
↑  Libby Slate, Hugh Laurie and Cast Make a House Call , Academy of Television Arts & Sciences, 17/4/2006
↑  עונה 7, פרק 13
1 2  Julia Ward, You can't have House without a Holmes, TV Squad, 31/10.2006
↑  Maureen Ryan, 'House'-a-palooza, part 2: Robert Sean Leonard, Chicago Tribune, 1/5/2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: jo2016908856  VIAF: 12146284482715332432   WorldCat (עם VIAF): 12146284482715332432 
דוקטור ווטסון ושרלוק הולמס
ד'תתק"ז

ד'תתק"ז (4907)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-9 בספטמבר 1146 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 27 באוגוסט 1147. שנה מסוג בחג, איננה מעוברת, ואורכה 353 ימים. זו שנת שמיטה.
אירועים

פרעות מסע הצלב השני ביהדות צרפת וגרמניה
כ"ב באדר – פרעות ביהודי וירצבורג בעקבות עלילת דם עקב גילוי גופת נוצרי בנהר.
כ' בניסן – הפרעות התפשטו מוירצבורג לקהילות רבות באזור.
ז' בסיוון – פרעות ביהודי רמרו, ובהן כמעט נרצח רבנו תם
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחג, ובה 353 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
ד'תתק"ו

ד'תתק"ו (4906)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-20 בספטמבר 1145 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 8 בספטמבר 1146. שנה מסוג הכז, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
אירועים

בחודשי הקיץ החלו רדיפות כנגד יהודי גרמניה וצרפת, בעת ההכנות למסע הצלב השני.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
גרד בוצריוס

| --- | --- |
גרד בוצריוס - 1985
 לידה:  19 במאי 1906 האם, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  29 בספטמבר 1995 (בגיל 89) המבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת המבורג  אוניברסיטת פרייבורג 
 השתייכות:  סיעת CDU/CSU בבונדסטאג 
 תקופת כהונה:  ? – 29 בספטמבר 1995 
 תקופת הפעילות:  ? – 29 בספטמבר 1995 
 תפקידים בולטים:  חבר הבונדסטאג, חבר הבונדסטאג, חבר הבונדסטאג, חבר הבונדסטאג, חבר הפרלמנט של המבורג 
 בן או בת זוג:  Ebelin Bucerius (12 באפריל 1947–?) 
 פרסים והוקרה:  הצלב הגדול של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 
בול דואר שהוציאה ממשלת גרמניה לציון מאה שנה להולדתו של גרד בוצריוס
קרל אנטון מרטין גרהארד (גרד) בוצריוס (בגרמנית: Karl Anton Martin Gerhard (Gerd) Bucerius,‏ 19 במאי 1906 – 29 בספטמבר 1995), היה המייסד העיקרי והמוציא לאור הראשון של השבועון הנקרא ביותר בגרמניה, "די צייט". חבר הבונדסטאג הגרמני (1949–1962) מטעם המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית, עיתונאי, עורך עיתונות, שופט, עורך דין שהגן על יהודים גם תחת השלטון הנאצי, פילנתרופ ומהאינטלקטואלים המשפיעים ביותר בגרמניה שלאחר המלחמה.
קורות חיים

בוצריוס נולד ב-1906 בעיר האם שבווסטפאליה, למשפחה נוצרית פרוטסטנטית. אביו, וולטר בוצריוס (1876–1945) היה עורך דין וכיהן כראש עיריית הנובר בשנים 1920–1922. בוצריוס הבן סיים את לימודיו בבית ספר תיכון ב-1924, והחל ללמוד משפטים, כמו אביו. הוא עבר בלימודיו בין מספר אוניברסיטאות בגרמניה, האחרונה בהמבורג, שם הוא סיים את לימודיו ולאחר תקופת עבודה קצרה כעורך דין במשרדו של אביו, הוא מונה לשופט בעיר קיל.
ב-1932 נישא בוצריוס ליהודיה, דיטה (גרטל) לבית גולדשמידט. הנאצים עלו לשלטון בגרמניה כעבור כשנה, אולם תקופה מסוימת וכל עוד ניתן היה, הוא הגן על יהודים, כעורך דין, אפילו תחת השלטון הנאצי. אשתו ברחה לבריטניה ב-1938 ואילו הוא נשאר בגרמניה. לקראת סוף המלחמה הוא הסתיר בביתו והציל בכך ממוות את חברו היהודי למחצה אריק בלומנפלד. בדצמבר 1945, סמוך לאחר תום המלחמה, הוא התגרש מאשתו הראשונה וב-1947, כשנה וחצי לאחר מכן נישא בשנית, לגרטרוד אבל (אבלין), לבית מילר (1911–1997).
עיתונאי ומוציא לאור

ב-21 בפברואר 1946 היה בוצריוס למייסד העיקרי של השבועון "די צייט". יחד עמו היו עוד מספר מייסדים שותפים, גרמנים תושבי המבורג, אנשי ימין-מרכז כמוהו. השבועון החל את דרכו ב-25,000 עותקים והפך כיום לשבועון הנמכר והנקרא ביותר בגרמניה. בוצריוס היה זה שקיבל בפועל את רישיון ההוצאה לאור משלטונות הכיבוש הבריטים של המבורג שלאחר המלחמה. הוא היה בכך למוציא לאור הראשון של "די צייט". הבריטים נתנו לו את הרישיון הזה להוצאה לאור, כמעין פיצוי - הוא הגיש להם בקשה להוציא לאור יומון - "די ולט". הם קפצו על הרעיון כמוצאי שלל רב. עם זאת, הרעיון שגרמני יוציא לאור יומון, בגרמניה, זמן כה קצר אחרי תום המלחמה, היה קשה מדי עבורם לעיכול. הם החליטו להוציא את היומון החדש בעצמם. להוגה התוכנית הם נתנו, כמעין פיצוי כאמור, רישיון חילופי, להוציא לאור שבועון. בסופו של דבר הפך השבועון ליוקרתי הרבה יותר מהיומון.
במהלך השנים שלאחר מכן (1949–1951) קנה בוצריוס בהדרגה את חלקם של שותפיו המייסדים האחרים והפך לבעלים היחידי של ה"די צייט". בשנות החמישים הוא הוסיף וקנה, עם שותפים, גם את השטרן (שבועון), שנוסד ב-1948. במשך מספר שנים, משהחל ה"די צייט" הרציני יותר, להפסיד כספים, היה זה ה"שטרן", הסנסציוני יותר, שמימן מרווחיו את ה"די צייט", אולם בהמשך חזר גם ה"די צייט" להרוויח.
בראשית שנות השבעים מכר בוצריוס לשותפיו את חלקו ב"שטרן". בניגוד ל"שטרן", ב"די צייט" הוא ראה את אהבת חייו וממנו הוא סירב להיפרד. הוא כיהן כמוציא לאור של ה"די צייט" עד מותו ב-1995, מרבית התקופה ביחד עם שותפים מהשמאל דווקא, מריון דנהוף "הרוזנת האדומה" והלמוט שמידט, קנצלר גרמניה לשעבר מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
פוליטיקאי

ב-1945, כמעט מיד לאחר תום מלחמת העולם השנייה היה בוצריוס בין מייסדי "האיחוד הנוצרי דמוקרטי" - CDU, מפלגת ימין - מרכז. הוא נבחר לכהן מטעמה כשר בממשלת העיר - מדינה המבורג וכחבר הפרלמנט המקומי. ב-1949, הוא נבחר בבחירות הדמוקרטיות הראשונות לבונדסטג - הפרלמנט הפדרלי הגרמני, כציר מטעם מפלגה זו, שהייתה למפלגת השלטון. במסגרת פעילותו הפוליטית הוא השתייך לאגף הפרוטסטנטי של המפלגה, שהתנגד לכוחה והשפעתה עליה, של הכנסייה הקתולית. במאמריו הכלכליים הרבים, בעיקר ב"די צייט", אך גם על במות אחרות, הוא הטיף לכלכלה חופשית, כלכלת שוק קפיטליסטית.
בוצריוס היה מתומכיו המרכזיים של הקנצלר הגרמני הראשון קונראד אדנאואר, אולם נקלע ב-1962 למריבה עם מנהיגו זה, משום שאדנאואר ייחס לו מאמרי ביקורת על מדיניותו, שהחלו להופיע ב"די צייט". כל הסבריו של בוצריוס, כי הוא המוציא לאור של העיתון, אך איננו עורכו הראשי ואיננו מתערב בכתיבתם של עמיתיו, לא הועילו, ובמרץ 1962 הוא נאלץ להתפטר מהבונדסטג ומהמפלגה. הוא עוד הספיק לתמוך ביורשו של אדנאואר, לודוויג ארהרד, שהיה בעד נאט"ו וכנגד האגף הגוליסטי של המפלגה, שביקש לחקות את מדיניות החוץ העצמאית יותר של צרפת תחת דה גול באותה תקופה, אך בסופו של דבר עזב את הפוליטיקה והתמקד בעיתונות ובפילנתרופיזם.
הנצחתו

ב-1971 הקימו גרד בוצריוס ואשתו השנייה אבל (אבלין), בהמבורג, קרן פילנתרופית מיוחדת לקידום החינוך, התרבות, המחקר, המדע והאמנות הקרויה "צייט - קרן אבלין וגרד בוצריוס" - Zeit-Stiftung Ebelin und Gerd Bucerius. בתחילת דרכה נתנה הקרן מלגות לעיתונאים צעירים לצורך לימודים ומחקר באוניברסיטת הרווארד, קיימברידג', מסצ'וסטס, ארצות הברית. בהמשך, היא הרחיבה את תחומי תרומותיה. ב-1995, עם פטירתו של בוצריוס, הוא הוריש לקרן את כל רכושו ובכך העצים אותה מאוד. בין שאר מפעליה שלאחר מכן, היא גם הקימה ב-2002 את גלריית האמנות או מוזיאון "בוצריוס - קונסט פורום", בהמבורג. ב-2001 היא הקימה את מכון בוצריוס לחקר החברה וההיסטוריה הגרמנית בת זמננו באוניברסיטת חיפה. ב-2000 הקימה הקרן בית ספר חדש למשפטים, בהמבורג, על שמו של בוצריוס. בית הספר הזה נחשב כיום לאחד מבתי הספר הטובים ביותר למשפטים בגרמניה.
הקרן גם הקימה ומחלקת מדי שנה יחד עם "קרן חופש הביטוי" הנורווגית את "פרס גרד בוצריוס" לעיתון או עיתונאי שתרם לחופש העיתונות וחופש הדיבור במזרח אירופה, בלארוס, אוקראינה, גאורגיה ואזור דרום הקווקז, כנגד איומים וצנזורה.
מעבר לכל אלה, הקרן תרמה ותורמת למוסדות רבים נוספים.
ראו גם

יוזף יופה
מריון דנהוף
דר שפיגל
הערות שוליים

↑  האתר של קרן צייט - בוצריוס
↑  מכון בוצריוס לחקר החברה וההיסטוריה הגרמנית בת זמננו, באתר אוניברסיטת חיפה
↑  אתר בית ספר בוצריוס, למשפטים, בהמבורג
↑  ידיעה מ-16 בפברואר 2012, על זכייתה של עיתונאית אזרית בפרס, באתר Azeri Report
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012289472705171  BnF: cb120307120 (data)  CiNii: DA11800552  GND: 118516515  ISNI: 0000 0000 8413 169X  LCCN: n84126151  NKC: jcu2010591735  NTA: 071186409  SUDOC: 028479688  VIAF: 116372655   WorldCat (עם VIAF): 116372655
דומוקוש סילאג'י

| --- | --- |

 לידה:  2 ביולי 1938 Șomcuta Mare, רומניה 
 התאבד:  2 בנובמבר 1976 (בגיל 38) קלוז'-נאפוקה, הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה 
 מדינה:  רומניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי האז'ונגארד בקלוז' 
 שפות היצירה:  רומנית, הונגרית, אנגלית 
 בן או בת זוג:  Gizella Hervay 
 
דומוקוש סילאג'י (בהונגרית: Szilágyi Domokos‏; 2; ביולי 1938 – 2 בנובמבר 1976) היה משורר, סופר ומתרגם רומני-הונגרי.
ביוגרפיה

סילאג'י בן המיעוט ההונגרי ברומניה, נולד בכפר נאג'שומקוט שבטרנסילבניה, בן לכומר רפורמיסטי. למד שפה וספרות הונגרית. בין השנים 1960 ו-1970 חי בבוקרשט, לאחר מכן גר בקולוז'וואר (קלוז'-נאפוקה ברומנית). סילאג'י היה המשורר ההונגרי החשוב ביותר ברומניה במחצית השנייה של המאה העשרים. לרוב התמקדה שירתו האוונגרדיסטית בסלידה מהיומיום ובחיפוש אחר יתרונות הקדמה ושלמות האדם. התאבד בשנת 1976.