stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארנו מימרן
ביוגרפיה > קשריו עם בנימין נתניהו

במשך שנים רבות נהגה משפחת מימרן לתרום כספים בקביעות לתנועת הליכוד בצרפת. הקשר בין נתניהו ומימרן נוצר על ידי מאיר חביב, מראשי הליכוד בצרפת וחבר הפרלמנט הצרפתי.
מראשית שנות ה-2000 השאילה משפחת מימרן לבנימין נתניהו דירה גדולה בשדרות ויקטור הוגו, בלב הרובע השישה-עשר של פריז. בפנקס התורמים שנתניהו גיבש בשנת 2002, ואשר פורסם על ידי רביב דרוקר בערוץ 10, מוזכר ארנו מימרן ברשימת התורמים החשובים ביותר.
ארנו מימרן סיפר שנתניהו עזר לו לגייס משקיעים כשנתניהו לא היה בפוליטיקה והתקיימו ביניהם קשרי ידידות.
באוגוסט 2003 צולמו מימרן ובנו בחברת בנימין נתניהו בזמן חופשה במונקו. נתניהו היה אז שר האוצר בממשלת שרון השנייה. התמונה פורסמה בכלי התקשורת במרץ 2016. באותה תקופה היה מימרן מנהל השיווק של מועדון פרטי בפריז בשם "קן קלאב", ואליו נהג להביא ידוענים שונים, ביניהם בנימין נתניהו. כמו כן מימן לנתניהו ולמשפחתו חופשות בהרי האלפים ובריביירה הצרפתית.
במהלך המשפט על "עוקץ המאה" התבקש מימרן, בין השאר, להסביר את יחסיו עם נתניהו, הכוללים מספר תרומות כספיות. ב-19 במאי 2016 העיד מימרן במשפט כי העביר כמיליון אירו לנתניהו, למימון עלויות של מערכת הבחירות. נתניהו הכחיש תרומה זו. בעדותו אמר מימרן גם כי נפגש עם נתניהו בישראל בשנת 2009 לכבוד בחירתו מחדש לראשות הממשלה. ב-7 ביוני העניק ארנו מימרן ריאיון לחדשות 10, שם טען שהעביר לנתניהו מיליון פרנקים צרפתים, ולא מיליון אירו כפי שהעיד במשפט. באותו יום טען עורך דינו של נתניהו כי הסכום שניתן במתנה היה רק 40 אלף דולר, והוא הועבר לקרן ציבורית ולא לחשבונו הפרטי של נתניהו.
מאז שנת 2016 מרצה מימרן עונש מאסר בכלא הצרפתי.
בשנת 2023, בעת היותו בכלא נתן בית המשפט אישור להאזין לשיחותיו של מימרן, עקב אישומים ברצח נגדו. חלק מאותן הקלטות הגיעו לידי העיתון הצרפתי Mediapart. בהקלטות אלו נשמע מימרן מדבר על כספים וטובות הנאה שסיפק לראש הממשלה בנימין נתניהו. נתניהו הכחיש את הנאמר.
הערות שוליים

↑  גדעון קוץ, ‏הקשר הצרפתי: קווים לדמותו של ארנו מימרן, המיליארדר שמואשם בהונאת ענק, באתר מעריב אונליין, 25 במאי 2016
1 2  דב אלפון, הקשרים של נתניהו עם החשוד המרכזי ב"עוקץ של המאה", באתר הארץ, 25 במרץ 2016
↑  גור מגידו, ‏אנשי סודו של נתניהו נתנו שירותים משפטיים לארנו מימרן, באתר גלובס, 7 ביוני 2016
↑   13 שנות מאסר לארנו מימרן על חטיפת סוחר מניות שווייצי, באתר TheMarker‏, 26 ביוני 2021
↑   סוכנויות הידיעות, ארנו מימרן, שנכלא בעוון הונאה, מואשם בשתי רציחות, באתר TheMarker‏, 18 באפריל 2021
↑  סוכנויות הידיעות, ממשיך להסתבך: ארנו מימרן מואשם בשני מקרי רצח, באתר ynet, 18 באפריל 2021
↑  Le Figaro avec AFP, "L'homme d'affaires Arnaud Mimran mis en examen pour un «assassinat» en 2011 et un «meurtre» en 2010", Le Figaro, 16 avril 2021
↑  גדעון קוץ, ‏ארנו מימרן: "נתניהו עזר לי לגייס משקיעים, שיחק את המשחק", באתר מעריב אונליין, 18 בדצמבר 2016
↑  דב אלפון, מועדונים פרטיים וחופשות ממומנות: "הארץ" חושף את הקשר בין נתניהו לחשוד בעוקץ של המאה בצרפת, באתר הארץ, 14 באפריל 2016
↑  איתמר אייכנר, המיליארדר הצרפתי: "העברתי לנתניהו 170 אלף אירו, הוא יכול לבדוק בחשבון שלו", באתר ynet, 7 ביוני 2016
↑   יוסי ורטר, באמצע הביקור במוסקבה, נתניהו נתקע בין מימרן לסדן, באתר הארץ, 7 ביוני 2016
1 2 3  סער הס, הקלטות מהכלא הצרפתי: חופשות, שעוני יוקרה ו"מיליון" לנתניהו. רה"מ: שקרים, באתר ynet, 24 בספטמבר 2023
↑  יואב זהבי, מקורב לשעבר לנתניהו טוען: "כשהוא מקבל מזומן זה נגמר, אין יותר מחסומים", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 24 בספטמבר 2023
בדג' בים

בדג' בים (באנגלית: Budj Bim), הידוע גם בשם הר אקלס (Mount Eccles), הוא הר געש כבוי ליד מקארתור בדרום-מערב מדינת ויקטוריה באוסטרליה. ההר שוכן באזור הגאולוגי המכונה "Newer Volcanics Province" (מחוז הפעילות הגעשית החדשה יותר), המשתרע ממערב ויקטוריה לדרום-מזרח אוסטרליה הדרומית, והוא האזור הגעשי הצעיר ביותר באוסטרליה.
ההר שוכן בתוך הפארק הלאומי בדג' בים (Budj Bim National Park). בדג' בים הוא השם בו מכנים בני הקבוצה האתנית של הגונדיטג'מרה (Gunditjmara) את ההר, שם שפירושו "ראש גבוה". ההר (בפועל גבעה) שצורתו חרוטית בקירוב מתנשא לגובה של 178 מטרים. הפסגה היא גבעה של סקוריה שנפלטה והצטברה לצד קבוצה של שלושה לועות של הרי געש המכילים כיום את "אגם סרפרייז" (Lake Surprise). שורה של לועות קטנים וחרוטי סקוריה נמתחת לדרום-מזרח. קילוחי לבה שזרמו דרך תעלות לבה התפשטו ויצרו צורת הר געש המכונה חרוט מגן. קילוחי לבה אלו, המכונים קילוחי לבה טיירנדרה (Tyrendarra lava flow), שינו את תבנית הניקוז של האזור, ויצרו שטחי ביצות גדולים.
שטחים גדולים ממערב ומדרום-מערב להר הוגדרו אתרי מורשת של אוסטרליה. אזורי המורשת של בדג' בים כוללים את "האזור הילידי המוגן של טיירנדרה" (שהוכרז בדצמבר 2003), נוף המורשת הלאומית של בדג' בים (נוסף לרשימת המורשת הלאומית ביולי 2004), והנוף התרבותי של בדג' בים (שהוגדר כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו ביולי 2019).
היווצרות

הר הגעש שוכן בתחומי האזור הגאולוגי המכונה מחוז הפעילות הגעשית החדשה יותר, המוגדר על בסיס התכונות הגאולוגיות שלו. המחוז משתרע על שטח של 15,000 קילומטרים רבועים, ובו מעל ל-400 חרוטי מגן והרי געש קטנים, וכולל את הרי הגעש הצעירים ביותר באוסטרליה.
ההערכות הראשוניות לגבי גיל ההתפרצות של בדג' בים היו כולן "גילאים מינימליים", שהתבססו על משקעים בביצות שנוצרו זמן מה לאחר ההתפרצות ונעו בין 6,000 ל 27,000 שנה לפני זמננו. עדויות שנאספו מאוחר יותר הראו שההתפרצות הייתה לפחות לפני 30,000 שנים (תוך שימוש בתיארוך של משקעים על קרקעית הלוע של אגם סרפרייז).
מחקר שפורסם בפברואר 2020 תיארך באמצעות תיארוך ארגון-ארגון, שיטת תיארוך רדיומטרי, את ההתפרצות לכ-36,900 שנים לפני זמננו (בדיוק של 3,100± שנים). באותו מחקר תוארכה גבעת טאואר (Tower Hill), הר געש כבוי כ-60 קילומטרים דרומית-מזרחית לבדג' בים, לכ-36,800 שנים לפני זמננו (בדיוק של 3,800± שנים). בשל נוכחותם של חפצים אנושיים שנמצאו תחת אפר געשי בגבעת טאואר, זהו "גיל מינימלי לנוכחות אנושית בוויקטוריה", וניתן גם להתפרש כהוכחה להיסטוריה בעל פה של בני הגונדיטג'מרה המספרת כי התפרצויות געשיות היו בין המסורות שבעל פה הקדומות ביותר שלהם.
ההתפרצויות יצרו את קילוחי לבה טיירנדרה, שזרמו בדרך כלל בכיוון דרום לתוך האוקיינוס ליד היישוב הקטן טיירנדרה, כ-50 קילומטרים משם. קילוחי הלבה שינו את מערכת הניקוז הקודמת. ממזרח הנהר פיצרוי (Fitzroy River) זורם כיום בין הסלעים של קילוחי הלבה ומתלול הר קליי (Mount Clay escarpment). במערב, היובל שלו "דרלוט קריק" (Darlot Creek) זורם דרך נוף מורכב יותר של ביצות עשב, ושטחים נמוכים שבהם מתרחשת מדי פעם הצפה.
חשיבות היסטורית ותרבותית

הר הגעש עצמו וקילוחי הלבה שמסביב הם בעלי משמעות היסטורית ותרבותית רבה. סיפור בריאת העולם של המקומיים בני הגונדיטג'מרה מבוסס על התפרצות הר הגעש לפני למעלה מ-30,000 שנה. דרך אירוע זה התגלה היוצר הקדמוני המכונה בדג' בים.
קילוחי הלבה של טיירנדרה שינו את דפוס הניקוז של האזור ויצרו שטחי ביצות גדולים. אלפי שנים לפני ההתיישבות האירופית (אחת מחמש מלכודות הצלופחים באגם קונדה (Lake Condah) תוארכה באמצעות תיארוך פחמן 14 לגיל של 6,000 שנים) פיתחו בני הגונדיטג'מרה מערכת של חקלאות ימית שתיעלה את מי ערוץ "דרלוט קריק" לאזורים נמוכים בהם לכדו את מין הצלופח Anguilla australis (באנגלית short-finned eel) ודגים אחרים בסדרה של סכרים מגלשיים סכרים ותעלות. תגלית טכניקות החקלאות בקנה מידה גדול והמניפולציה של הנוף, שהודגשו ב-"Dark Emu" (האמו הכהה), ספרו רב המכר של הסופר האבוריג'יני ברוס פסקו (Bruce Pascoe) בשנת 2014, הראתה כי התושבים הילידים לא היו רק ציידים-לקטים, אלא גם מעבדי אדמה וחקלאים.
רבים מבני הגונדיטג'מרה הועברו למיסיון אגם קונדה (Lake Condah Mission), שהפכה אחר כך לשמורת אבוריג'ינים שנוהלה על ידי הממשלה, שהפרידה בין הילדים שהיו בני תערובת מהוריהם והפכו חלק מהדור הגנוב.
חשיבות היסטורית ותרבותית > אזורים מוגנים

יש כמה אזורים מוגנים, חלקם חופפים, שניים הכוללים את בדג' בים עצמו והאחרים את קילוחי הלבה:
אזורי ילידים מוגנים:
אזור ילידי מוגן טיירנדרה (38°12′S 141°46′E﻿ / ﻿38.200°S 141.767°E﻿ / -38.200; 141.767﻿ (Budj Bim Tyrendarra)) – אזור על שטח של 2,480 דונם בדרלוט קריק, שהוכרז בדצמבר 2003. אזור זה כולל את אתר פטרס (Peters site) בין הנהר פיצרוי ודרלוט קריק שנרכש על ידי חברת הבעלים המסורתיים גונדיטג' מירינג האבוריג'ינית ב-2010, וביצות קורטוניטג' (Kurtonitj wetlands) מצפון נרכשו על ידי החברה ב-2009.
אזור ילידי מוגן קורטוניטג' (Kurtonitj IPA) – נחנך ב-2009.
אזור ילידי מוגן אגם קונדה (Lake Condah IPA) – כולל שטחי ביצות משמעותיים שנחנך ב-2010.
הנוף המורשת הלאומי בדג' בים (Budj Bim National Heritage Landscape) – כולל הן את אזור טיירנדרה, שטח בן 2,750 דונם, כ-2 קילומטרים צפונית לטיירנדרה) ואזור הר אקלס אגם קונדה (Mt Eccles Lake Condah Area), שטח בן 78,800 דונם, כ-6 קילומטרים דרומית-מערבית למקארתור, וכולל את הפארק הלאומי בדג' בים (לשעבר הפארק הלאומי הר אקלס), שמורת בעלי החיים סטונס סטייט (Stones State Faunal Reserve), אדמת האבוריג'ינים אולמבי (Allambie Aboriginal Land) ומיסיון אגם קונדה. נוסף לרשימת המורשת הלאומית ב-20 ביולי 2004 (הוא כולל את האזורים הילידים טיירנדרה ואגם קונדה שהוזכרו לעיל, אבל לא את האזור הילידי קורטוניטג').
הנוף התרבותי של בדג' בים (Budj Bim Cultural Landscape) – הוכרז אתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-6 ביולי 2019. לאתר יש שלושה חלקים: הגבולות הם של הפארק הלאומי בדג' בים, ואזורי הילידים המוגנים של בדג' בים וטיירנדרה, ומיסיון אגם קונדה.
מקור השם הקודם (הר אקלס)

ההר נקרא הר אילס (Mount Eeles) בשנת 1836 על ידי מגלה הארצות מייג'ור תומאס מיטשל על שם ויליאם אילס (William Eeles) מחטיבת הרובאים מספר 95 שלחם יחד עם מיטשל במלחמת חצי האי. שגיאה של משרטט המפות פירושה שהשם שונה בטעות ל"אקלס" משנת 1845.
ביאורים

↑  סֶכֶר מִגְלָשִׁי הוא הצעת האקדמיה ל-weir, מחסום לאורך נהר שהמים זורמים מעליו וגורם לשינוי התנהגות המים, כדוגמת הסכר על הירדן בכפר בלום
↑  Indigenous Protected Area הוא סוג של אזור מוגן באוסטרליה; כל אחד מהם נוצר בהסכמה עם אוסטרלים ילידים, והוכרז על ידי אוסטרלים ילידים. כל אחד מהם מוכר רשמית על ידי ממשלת אוסטרליה כחלק ממערכת השמורות הלאומיות שלה
הערות שוליים

↑  "Global Volcanism Program". Smithsonian Institution | Global Volcanism Program.
1 2  Grimes, Ken (2013). "The Ages of Our Volcanoes" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-8 באוגוסט 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Matchan, Erin L.; Phillips, David; Jourdan, Fred; Oostingh, Korien (2020). "Early human occupation of southeastern Australia: New insights from 40Ar/39Ar dating of young volcanoes". Geology. doi:10.1130/G47166.1. ISSN 0091-7613.
↑  Johnson, Sian (26 בפברואר 2020). "Study dates Victorian volcano that buried a human-made axe". ABC News. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Budj Bim National Heritage Landscape - Tyrendarra Area, Tyrendarra, VIC, Australia
1 2 3 4  "National Heritage Places - Budj Bim National Heritage Landscape". Australian Government. Dept of the Environment and Energy. 20 ביולי 2004. {{cite web}}:  (עזרה) See also attached documents: National Heritage List Location and Boundary Map, and Government Gazette, 20 July 2004.
↑  Machemer, Theresa (22 בינואר 2020). "Australian Bushfires Reveal Hidden Sections of Ancient Aquaculture System". Smithsonian Magazine. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McNiven, Ian J. (7 בפברואר 2017). "The detective work behind the Budj Bim eel traps World Heritage bid". The Conversation. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tyrendarra Indigenous protected area". Australian Government. Dept of the Environment. 5 ביולי 2013. אורכב מ-המקור ב-2019-05-20. נבדק ב-2020-05-17. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Indigenous Land Corporation, Land Purchased VIC, אורכב מ-המקור ב-25 באוקטובר 2009 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "Kurtonitj IPA and Budj Bim Rangers". National Indigenous Australians Agency Vic projects. 11 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lake Condah IPA and Budj Bim Rangers". National Indigenous Australians AgencyVic Projects. 11 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "World heritage Places - Budj Bim Cultural Landscape". Australian Government. Dept of the Environment and Energy. 6 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Neal, Matt. "Ancient Indigenous aquaculture site Budj Bim added to UNESCO World Heritage list". ABC News. Australian Broadcasting Corporation.
קילוחי הלבה ליד טיירנדרה
שרידי מבנה אבן, כנראה מבנה מגורים של הגונדיטג'מרה
אגם סרפרייז, הפארק הלאומי בדג' בים
במבי (ספר)

| --- | --- |

כריכת הספר במהדורת 1941 בתרגום לעברית מאת מ.ח. בן אברהם
 מידע כללי
 מאת:  פליקס זאלטן
 איורים:  Kurt Wiese 
 שפת המקור:  גרמנית
 תורגם לשפות:  רבות
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1923
 הוצאה בעברית
 תרגום:  ראו תרגומים לעברית
 סדרה
 הספר הבא:  הילדים של במבי 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003370209, 002781377, 002025774, 002025776, 001812208
 
במבי (בגרמנית Bambi. Eine Lebensgeschichte aus dem Walde - במבי: חיים ביער) הוא רומן לנוער מאת הסופר היהודי אוסטרי פליקס זאלטן (שם העט של זיגמונד זלצמן). הספר ראה אור בווינה בשנת 1923 בעקבות מסע ציד ביערות וינה בו לקח המחבר חלק. הספר נחשב לקלאסיקה של ספרות ילדים ונוער. על פי הספר נוצר הסרט במבי של וולט דיסני. הפופולריות של הסרט האפילה מאז על זו של הספר עליו הוא מבוסס.
שם הספר היה ההשראה לקביעת פרס במבי, פרס גרמני המוענק על ידי הוברט בורדה מדיה (Hubert Burda Media) על הצטיינות בתחומי אמצעי התקשורת והטלוויזיה.
עלילה

במבי הוא עופר איילים מזן אייל אדום, הנולד ביערות של האלפים האוסטריים. תחילת הספר מלווה אותו בילדותו, כאשר הוא פוגש איילים אחרים וכן חיות שונות כמו תנשמת, ארנב (טמפר בגרסה של דיסני) ואייל אציל. במבי פוגש איילה בת גילו, פלינה, ומתאהב בה. יחד הם פוגשים אייל זקן וחכם המתואר כעין מורה זן. במבי גם לומד להיזהר מ"ההוא", כלומר האדם, המביא איתו מוות וסכנות.
לאחר מסע ציד נרחב של האדם, במהלכו נהרגות חיות רבות מחבריו של במבי וכן אימו, עלילת הספר קופצת לשנות בגרותו של במבי. הוא הופך למתבודד והולך בעקבותיו של האייל הזקן המדריך אותו בדרכי העולם. הוא זונח את חבריו הישנים ואת פלינה ועובר לחלק אחר של היער. הספר מסתיים בפגישתו של במבי המבוגר עם זוג איילים צעירים, מעין סגירת מעגל לפגישתו עם האייל הזקן כשהיה צעיר.
תרגומים לעברית

תרגם מ.ח. בן-אברם, הקדמה מאת ג'והן גלסוורתי, מסדה בסיוע מוסד ביאליק, תש"א 1941.
על פי הסרט של דיסני, תרגם פסח גינזבורג, תל אביב: מצפה. תאריך לא ידוע.
תרגם צבי ארד, עם עובד, 1977
תרגם מיכאל דק, הרפתקה: סופרים מתרגמים קלאסיקה, הוצאות מודן ואוקיינוס, 2011
בניין האקדמיה לתעשייה קלה

בניין האקדמיה לתעשייה קלה (ברוסית: Здание Академии легкой промышленности) הוא שמו של מבנה מינהלי בשדרת סובורוב 50, ברובע המרכזי בעיר סנקט פטרבורג המאכלס את בית הדין לבוררות של סנקט פטרבורג ומחוז לנינגרד ואת מטה משטרת סנקט פטרבורג.
היסטוריה

המבנה הוקם בשנים 1933–1938 על פי פרויקט של האדריכלים אלכסנדר קריאקוב, ליאוניד פוליאקוב, פאבל אברוסימוב ובהשתתפות אלכסנדר וליקאנוב בסגנון הנאו-קלאסיציזם מודרני בטכניקות של "בארנסיאניות" (סגנון שהתעורר בתקופת ההתלהבות של האדריכלים הסובייטים מצורות אדריכליות כבדות עם אלמנטים מסודרים בולטים) וכמות מינימלית של קישוט, שמקורה ביצירותיו של האדריכל הגרמני פיטר בארנס, בפרט, שעיצב את בניין השגרירות הגרמנית בכיכר איסק הקדוש, בסנקט פטרבורג.
בניין האקדמיה הוא אחד הבולטים בשדרת סובורוב ומהווה את נקודת הציון העיקרית.
ההיסטוריה של הבניין קשורה לפעילותם של ארגונים שתרמו תרומה רבה לפיתוח צוללות ולחיזוק יכולת ההגנה של המדינה במשך כמה עשורים. כך למשל, ב-19 בספטמבר 1941 עקב פשיטה של מטוסי אויב יל בניין האקדמיה לתעשייה הקלה, שם שכן בית החולים מספר 28 במהלך מלחמת העולם השנייה, התרחשה שרפה שהובילה למספר רב של קורבנות. זה היה אחד המקרים הראשונים של הרוגים המוניים כתוצאה מפשיטות הפצצה בלנינגרד הנצורה. בשנת 1995, על חזית הבניין הופיע לוח זיכרון גרניט, שתוכנן על ידי האדריכל מ. מנטורוב, עם הטקסט: "לזכרם הנעלה של הפצועים, החולים והרופאים של בית החולים, שמתו באופן טרגי בבניין זה ב-19 בספטמבר 1941 במהלך פשיטה של מטוסי אויב".
ב-31 בדצמבר 1932 אושרה "התוכנית לעיצוב המבנה עבור האקדמיה לתעשייה הקלה בלנינגרד על שם קירוב", המכילה גם מידע על הרכב מוסד זה. באקדמיה היו מחלקות במשרה מלאה וערב הכוללות 6 פקולטות: כימיה, טקסטיל, דפוס, הנעלה מעור, צריכה כללית ושיווק ואוכל. בתחילה תוכנן המבנה שיוקם ברחוב דוברוליובובה בעיר. עם זאת, אגף התכנון של העירייה תיקן את סוגיית מיקום המבנה והוחלט לבנותו על אדמה זו.
בהחלטה של נשיאות הוועדה העירונית משנת 1930, הוקמה האקדמיה לתעשייה קלה במטרה להכשיר מהנדסים לתעשיות הטקסטיל, הבגדים, ההנעלה והעור. היה זה מוסד להשכלה גבוהה למטרות מיוחדות, שתפקידו העיקרי היה הכשרת צוות מנהלי לגופים כלכליים במפעלי המדינה.
בנובמבר 1940 חוסלה האקדמיה ובינואר 1941 ישיבה של הוועדה העירונית של לנינגרד הנפיקה צו מטעם המפקח העממי על העברת הרכוש לאחריות מכון הטקסטיל של לנינגרד ולמכללת הטקסטיל בעיר.
בספטמבר 1941, עם תחילת המצור על לנינגרד, נפתח בית החולים לפינוי מספר 28 בבניין האקדמיה.
במהלך המצור ניזוק הבניין ופרויקט שחזור הבניין יצא לדרך בשנת 1955 ובוצע על ידי בית המלאכה לאדריכלות ותכנון מספר 5 בהנחיית האדריכלים י. לוינסון וא. פומינה. הפרויקט הושלם עבור חניכץ מכון מחקר מרכזי אקדמאי על שם קרלוב. המכון היה ארגון המחקר המוביל והמוביל של ענף בניית הספינות במדינה וסיפק רעיונות לפיתוח ציי הסוחר והצבא, תכנון ובנייה של אוניות וצוללות.
לאחר התפרקות ברית המועצות התמקמו בו גופי השיטור של העירייה והוא משמש את גופי המשטרה של העיר.
לוח הזיכרון בחזית המבנה.
בית אות המוצר הירושלמי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מרכז ליצירה ותצוגה של אמנות
 כתובת:  דרך חברון 12 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1966
 תאריך פתיחה רשמי:  1966 
 אדריכל:  קליפורד הולידיי, זולטן שמשון הרמט 
 סגנון אדריכלי:  הסגנון האקלקטי בארץ ישראל 
 קואורדינטות:  31°46′08″N 35°13′34″E﻿ / ﻿31.7689°N 35.226°E﻿ / 31.7689; 35.226
 www.art-jerusalem.co.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית אות המוצר הירושלמי(למפת ירושלים רגילה) בית אות המוצר הירושלמי(למפת הרי ירושלים רגילה) בית אות המוצר הירושלמי(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית אות המוצר הירושלמי
 
מרפסת בסגנון ימי ביניימי
בית אות המוצר הירושלמי הוא מוסד אומנותי בירושלים שתפקידו לקדם יצירה ירושלמית מקורית ואיכותית בתחומי האמנות הפלסטית והאומנות, ומשמש כמרכז ליצירה ותצוגה של עבודות בתחומים אלה. המרכז ממוקם במבנה היסטורי בדרך חברון, על שפת גיא בן הינום ואל מול הר ציון.
מרכז אמנות ואומנות

המרכז נפתח באפריל 1969 כדי לרכז בו תצוגה מתמדת של עבודות הנושאות את תו האיכות "אות המוצר הירושלמי", ולשמש כמרכז סדנאות לאמנים העומדים בדרישות לקבלת תו זה. "אות המוצר הירושלמי", והקמתו של מוסד שיעסוק בהענקתו ובטיפוח אומנים הזכאים לו, הם תולדה של חקיקה שעברה בכנסת בשנת 1963.[דרוש מקור]
כיום רשומים בבית אות המוצר הירושלמי כמאה אמנים ואומנים ירושלמיים פעילים, מתוכם 25 המחזיקים בסדנאות במרכז עצמו, ויתרתם פועלים מסדנאות במקומות אחרים. הפעילות היוצרת כוללת עבודות של ניפוח זכוכית, ציור, פיסול, יודאיקה, צורפות, קרמיקה ועוד.
הבניין ותולדותיו

בית אות המוצר הירושלמי שוכן בבניין אבן היסטורי אשר הוקם בשנים 1924-1930 עבור מסדר סנט ג'ון. המבנה שימש כאגף של בית החולים למחלות עיניים "סנט ג'ון" (שאגפו העיקרי נמצא מעבר לכביש והמשמש כיום את מלון הר ציון). המבנים משני עברי הכביש קושרו ביניהם במנהרה תת-קרקעית, ששימשה הן כמעבר והן כחלל אחסון לחומרים הדורשים קירור. הבניין תוכנן בידי האדריכל הבריטי קליפורד הולידיי, שהופקד על שיפוץ והרחבת המתחם הקדום יותר של בית החולים, לאחר שבית החולים סנט ג'ון ספג נזקים כבדים בקרבות מלחמת העולם הראשונה. יחד איתו עבד האדריכל זולטן שמשון הרמט.
סגנון הבנייה של המבנה הוא הסגנון האקלקטי, והוא משלב אלמנטים מזרחיים, ארצישראליים ואירופיים. הבניין בנוי סביב חצר פנימית פתוחה, במתכונת חאן, האופיינית לירושלים של המאה ה-19. החדרים שסביב החצר רבועים, והתקרות בנויות בצורת קמרונות צולבים. הסגנון המזרחי משולב עם סגנון ששורשיו באדריכלות ימי הביניים, וחלק מהבניין בנוי בצורת טירה אנגלית. חזית הבניין עוטרה בשלטי אצולה של האצילים הבריטיים שתרמו את הכסף שנדרש לשיקום בית החולים והרחבתו. אחד החדרים הוא "החדר הארמני", שבשנת 1925 עוטר באריחי קרמיקה ארמנית בידי האומן הארמני דוד אוהנסיאן, ומהווה מוקד עלייה לרגל לחובבי אומנות זו.
לאחר מלחמת העצמאות ננטשו בנייני בית החולים, שבסמוך מאוד אליו עבר הקו העירוני – גבול ישראל-ירדן שחצה את ירושלים.
מספטמבר 1959 ועד ספטמבר 1964 פעל במקום מוסד חינוכי, "המדרשה למורים דתיים", שהקימה ההסתדרות הכללית. בראשונה עמד בראש המדרשה דוד אבישר, ולאחריו הרב ד"ר משה וינטורה, שבספטמבר 1964 העביר את המוסד למתחם "קלמניה", צופית, באזור כפר סבא. בוגרי המדרשה למורים השתלבו בהוראה במערך החינוך הממ"ד, במושבים שונים בארץ. בין מורי המדרשה איילת השחר הראובני, ד"ר אפרים בן אליהו, ד"ר י.א זיידמן, מרים רוזן (אמו של הפנטומימאי חנוך רוזן), מזל וייגרט, גדעון השונמי והסופר אהוד בן עזר.
לאחר מלחמת ששת הימים אוכלס המבנה מחדש כמשכנו של בית אות המוצר הירושלמי. כיום משמשים החדרים בקומת הכניסה לתצוגה, ואלה שבקומה השנייה כסדנאות המאפשרות לראות את האומנים בעבודתם.
גלריה

חזית בית אות מוצר
החדר הארמני - עיטור מעשה ידי אוהניסיאן
פרט מעיטור קיר - שמה של התורמת
קיר המזרקה - אריחים חלקים שאינם אופייניים בעיטורם ובצורתם לאריחים המסורתיים הארמניים ומהווים חידוש של אוהנסיאן
תקרת החדר - אף היא מעשה ידי אוהניסיאן, בסגנון לא אופייני
שלטי אבירים בחצר המבנה
מעקה של הפסל דוד פלומבו
לקריאה נוספת

דוד קרויאנקר, ירושלים, מבט ארכיטקטוני, מכון ירושלים לחקר ישראל, הוצאת כתר, 1996.
המבנה בראשית ימיו, עת שימש כאגף של בית החולים סנט ג'ון
בניין האדמירליות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מבנה ממשל 
 מיקום:  סנקט פטרבורג 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  אנדרייאן זכרוב 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית, סגנון אמפיר 
 מידות
 גובה:  74 מ' 
 קואורדינטות:  59°56′15″N 30°18′31″E﻿ / ﻿59.937458333333°N 30.30855°E﻿ / 59.937458333333; 30.30855
 אתר רשמי
  (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) בניין האדמירליות(למפת סנקט פטרבורג רגילה) בניין האדמירליות
 
בניין האדמירליות (ברוסית: Адмиралтейство) הוא בניין במרכז העיר סנקט פטרבורג ברובע הנושא את שמו, מהווה אחד מסמלי העיר ביחד עם פרש הנחושת וגשר הארמון הפתוח על רקע הנהר. שימש בעבר כמטה מנהלת האדמירליות (Адмиралтейств-коллегия) והצי הרוסי הקיסרי, וכיום משמש כמטהו של הצי הרוסי המודרני.
היסטוריה

הבניין הוקם כמספנה ובנייתו החלה ב-5 בנובמבר 1704. בשנת 1706 הושקה הספינה הראשונה שנבנתה במקום. הבניין היה מוקף בחומה ובתעלות מים כדי להגן על המתחם מפלישות מבחוץ. בשנת 1711 הסתיימה בנייה מחדש של המתחם שכללה הקמת מגדל עם פסל של ספינה מעליו. מתחת לספינה נבנה כדור זהב שבתוכו נמצאות כל המטבעות שהוטבעו בעיר. הפסל המקורי היה במקום עד לשנת 1815. פסל הספינה השנייה היה מוצב עד לשנת 1886, אז הוחלף בהעתק מדויק. קיימת הערכה שהפסל הוא העתק של הספינה הראשונה שנבנתה ברוסיה בשנים 1667–1669.
בשנים 1723–1738 נבנה מגדל חדש בגובה של 72 מטר. באותה התקופה שטח סביב הבניין נוצל לתרגילי צבא ולהרקדות הקהל הרחב.
בתחילת המאה ה-19, עם סיום בניית ארמון החורף, הורגש הצורך בשינוי המבנה והכיכר שסביבו. הבנייה נערכה לפי תכנון של האדריכל הרוסי אדרייאן זכרוב. הוא בנה מחדש את כל המתחם למעט המגדל. בין היתר נבנה בניין ענק עם חזית באורך 407 מ', לשימוש מפקדות הצי. בתוך המתחם היו מבנים נוספים ששימשו בתי המלאכה של הצי.
המגדל היה באמצע הבניין. המגדל מעוטר בפסלים רבים מההיסטוריה העתיקה. מטרת הפסלים והתחריטים הייתה הדגשת מקומה של האימפריה הרוסית כמעצמה ימית.
בניית הספינות במקום נמשכה עד לשנת 1844. מאותה שנה במתחם היו רק משרדי הצי. החל מהתקופה הסובייטית ממוקם במקום בית הספר הגבוה לקציני הצי.
בדצמבר 2012 מפקדת הצי הרוסי עברה למקום, ממשכנה הקודם במוסקבה.
ספינה שבקצה המגדל
בניגנו אקינו (השלישי)

בניגנו אקינו השלישי
בניגנו אקינו (השלישי) (8 בפברואר 1960 – 24 ביוני 2021) היה הנשיא ה-15 של הפיליפינים, שכיהן בתפקיד מ-30 ביוני 2010 עד יוני 2016. אמו הייתה הנשיאה לשעבר קורסון אקינו, ואביו, בניגנו אקינו הבן, היה מנהיג פוליטי שנרצח.
ביוגרפיה

אקינו (שכונה "נוינוי") נולד במנילה בירת הפיליפינים. בשנת 1981 סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטה במנילה, ויצא עם משפחתו לגלות בבוסטון בארצות הברית, עקב רדיפות של ממשלו של פרדיננד מרקוס. אקינו חזר לפיליפינים בשנת 1983, סמוך לאחר הירצחו של אביו, ועבד במשרות שונות בסקטור הפרטי. בשנת 1998 נבחר לבית הנבחרים בפיליפינים כנציג מחוז טרלק. נבחר בשנית בשנת 2001 ובשלישית בשנת 2004. משנבצר ממנו עקב מגבלות החוק להיבחר בפעם השלישית, התמודד ונבחר לסנט בשנת 2007. לאחר מות אמו, התמודד על תפקיד נשיא הפיליפינים (אנ'), על רקע רגשות האבל הלאומיים שסחפו את הפיליפינים על מותה. הבטיח ללחום בשחיתות בצמרת הפוליטית ולשקם את אמינות הממשל. בבחירות שנערכו ביוני 2010 ניצח לאחר שקיבל כ-42% מקולות הבוחרים. ב-30 ביוני 2010 הושבע, והחל לכהן כנשיא ה-15 של הפיליפינים.
באוגוסט 2011 נועד אקינו עם מנהיג המורדים בדרום המדינה, מוראד איברהים, כדי לדון בדרכים להביא לסיום סכסוך הדמים בין הצדדים הנמשך זה כמה עשורים.
באפריל 2012 פסק בית המשפט העליון בפיליפינים בהחלטה תקדימית כי אקינו יידרש לחלק את אחוזת המשפחה העצומה שלו ליותר מ-6,000 חקלאים ומשפחותיהם.
בשנת 2013 נכלל ברשימת 100 האנשים המשפיעים בעולם, שפרסם המגזין TIME.
בתחילת נובמבר 2013 הפציר אקינו באזרחי הפיליפינים לעזוב את האזורים המועדים לפורענות, על מנת שלא ייפגעו מטייפון האיאן. לאחר שהתבררו ממדי ההרס שזרעה הסופה, פנה בבקשת עזרה לקהילה הבינלאומית, והכריז על אסון לאומי במטרה להאיץ את מאמצי הסיוע לקורבנות הטייפון.
במרץ 2014 היה שותף לגיבוש וחתימת הסכם שלום סופי עם קבוצת המורדים הגדולה במדינה, חזית השחרור האיסלאמית מורו (MILF), ששם קץ ל-45 שנות סכסוך אלים.
ביוני 2016 סיים את כהונתו, לאחר שעל פי החוקה נבצר ממנו להתמודד על קדנציה שנייה. הוא הוחלף על ידי רודריגו דוטרטה.
חיים אישיים

אקינו היה הנשיא הרווק הראשון בתולדות הפיליפינים. רווקותו היוותה נושא לדיון ציבורי במדינה, המייחסת חשיבות רבה לתא המשפחתי. היה מעשן כבד, שלא קיים את הבטחתו במערכת הבחירות לנשיאות להפסיק לעשן אם ייבחר לנשיא.
נפטר ב-24 ביוני 2021.