stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה 2021
הערות שוליים

1 2  תקנון התחרות
התחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה 2023

| --- | --- |
 ענף:  שחמט 
 ארגון מפעיל:  פיד"ה 
 מספר תחרות:  3 
 עיר מארחת:  דאגלס 
 grandswiss.fide.com
 → התחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה 2021 
 
התחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה 2023 (באנגלית: FIDE Grand Swiss Tournament 2023) היא המהדורה השלישת של התחרות השווייצרית הגדולה של פיד"ה שהתקיימה בין 25 באוקטובר ל־8 בנובמבר 2023 בדאגלס, האי מאן. התחרות היא חלק מסבב תחרויות העפלה לתחרות המועמדים 2024 ושני מועמדים הגיעו ממנה.
פורמט

התחרות תשוחק בשיטה השווייצרית ב־11 סיבובים: בכל משחק יש לכל מועמד 100 דקות, 50 דקות נוספות לאחר המהלך ה־40, 15 דקות נוספות לאחר המהלך ה־60, ותוספת של 30 שניות לכל מהלך החל מהמהלך הראשון.
במקרה של שוויון בין מספר שחמטאים הדירוג נקבע לפי שוברי השוויון הבאים (בסדר יורד):
מד הכושר הממוצע של היריבים, לא כולל היריב עם התוצאה הנמוכה ביותר
בוכהולץ 1-: ממוצע התוצאות של היריבים, לא כולל היריב עם התוצאה הנמוכה ביותר.
בוכהולץ: ממוצע התוצאות כל היריבים.
תוצאות המשחקים בין השחקנים בשוויון
הגרלה
משתתפים

בתחרות תוכנן שישתתפו 114 שחמטאים, לפי הפירוט הבא:
100 שחמטאים העפילו על בסיס דירוג במהלך שנה מיולי 2020 ועד יוני 2021
אלופת העולם לנשים – ג'ו ונג'ון
4 מועמדים יבשתיים, אחד מכל יבשת (אירופה, אסיה, אמריקה ואפריקה)
4 מתמודדים לפי החלטת נשיא פיד"ה
5 מתמודדים לפי החלטת המארגנים
בתחילת ספטמבר 2023 פורסמה רשימה של 106 שחמטאים שצפויים להשתתף בתחרות. עשרת השחמטאים עם דירוג מד הכושר הגבוה ביותר הם: פביאנו קרואנה, היקארו נקמורה, אניש גירי, גוקש דומרזו, ריכרד רפורט, לבון ארוניאן, אלכסנדר גרישצ'וק, פראגנאננדה ראמשבאבו ומקסים ושייה-לגראב.
פרסים

בתחרות חולקו פרסים בסך 460 אלף דולר לפי הפירוט הבא:
| מיקום | שווי הפרס (בדולרים) |
| --- | --- |
1: 80,000
2: 60,000
3: 40,000
4: 35,000
5: 30,000
6: 25,000
7: 20,000
8: 18,000
9: 15,000
10: 12,500
11–15: 8,000 כל אחד
16–20: 5,000 כל אחד
21–25: 3,000 כל אחד
26–30: 2,500 כל אחד
31–40: 2,000 כל אחד
סך הכול: 460,000
כאשר את הפרסים יקבלו רק מי שצברו לפחות 6 נקודות. במקרה שלא יהיו 40 שחמטאים שיקבלו 6 נקודות, הפרסים יחולקו בין אלו שקיבלו לפחות 6 נקודות.
תוצאות

בתחרות זכה וידיט גוג'ראתי לאחר שצבר 8.5 נקודות מתוך 11. היקארו נקמורה סיים במקום השני עם 8 נקודות מתוך 11. אחריהם סיימו 5 שחמטאים עם 7.5 נקודות.
בעקבות התוצאה וידיט ונקמורה עלו לתחרות המועמדים 2024.
הערות שוליים

1 2 3  תקנון התחרות
ויה קונדוטי

| --- | --- |

 מיקום
 עיר:  רומא 
 רחובות מסתעפים:  ויה דל קורסו, Piazza di Spagna 
 קואורדינטות:  41°54′19″N 12°28′50″E﻿ / ﻿41.90515°N 12.48046°E﻿ / 41.90515; 12.48046
 he
 
מזרקת הספינה (פונטנה דלה בארקאצ'ה), לרגלי המדרגות הספרדיות, בהמשך - ויה קונדוטי.
ויה קונדוטי (באיטלקית: Via Condotti), או בשמו הרשמי ויה דיי קונדוטי (Via dei Condotti) הוא אחד הרחובות הידועים בעיר רומא, בירת איטליה.
הרחוב עבר בתוואי הרחוב הנוכחי כבר בתקופת האימפריה הרומית - הרחוב קישר בין ויה פלאמיניה הקדומה לעבר הטיבר ומעברה השני של הדרך, לגבעת פינקיו.
כיום מקשרת הדרך בין המדרגות הספרדיות לויה דל קורסו. הרחוב נקרא על שם התעלות שהביאו מים למרחצאות אגריפה שנבנו על ידי מרקוס ויפסניוס אגריפה.
הרחוב, הנמצא ברובע קמפו מרציו, ידוע בחנויות האופנה היוקרתיות המצויות בו, וכן במיקומו של קפה גרקו - בית הקפה העתיק ביותר ברומא, שנוסד ברחוב בשנת 1760. חנויות אופנה היוקרתית ממוקמות ברחוב למעלה ממאה שנים, מאז הקמת החנות של בית האופנה בולגארי ברחוב בשנת 1905. בתי אופנה נוספים להם חנויות ברחוב הם ולנטינו גאראווני, הרמס, ג'ורג'יו ארמני, קרטייה ופראגאמו, ולמעצבת האופנה לאורה ביאג'וטי משרדים ברחוב.
ולנטינו החל בשנת 1989 בהליכים משפטיים במטרה למנוע פתיחת סניף של רשת מקדונלד'ס בסמוך לרחוב על מנת לשמור על המראה האליטיסטי של הרחוב, אולם נכשל במאבק זה.
ברחוב התגוררו אישים רבים ובהם גוליילמו מרקוני, ממציא הרדיו, שהתגורר בבית מספר 11 עד מותו בשנת 1937.
הערות שוליים

↑  רחובות הקניות של רומא
↑  ההיסטוריה של מקדונלד'ס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4220179-2  VIAF: 239068307   WorldCat (עם VIAF): 239068307
התמוטטות ההקשר

התמוטטות ההקשר, קריסת הקשר או "השטחת קהלים מרובים להקשר אחד" (באנגלית: Context collapse) הוא מונח שמקורו בחקר האינטראקציה האנושית באינטרנט, במיוחד ברשתות החברתיות. התמוטטות ההקשר "מתרחשת בדרך כלל כאשר כמות גדולה של קהלים שונים תופסים את אותו מקום, ופיסת מידע המיועדת לקהל אחד מוצאת את דרכה לקהל אחר", כאשר התגובה של אותו קהל חדש עוינת ושליליות בשל אי הבנת ההקשר המקורי (או אי-הכרתו).
היסטוריה

מקור המונח בעבודתם של ארווינג גופמן ויהושע מאירוביץ' (אנ'). מאירוביץ׳ יישם את המונח לראשונה למדיות הטלוויזיה והרדיו בספרו No Sense of Place" (1985)" שם טען כי הטכנולוגיה החדשה מוטטה מחסומים בין סוגים שונים של קהלים כאשר התוכן שיוצר שודר באופן נרחב. בספרו "הצגת האני בחיי היומיום" (1956) (אנ'), טוען ארווינג גופמן שאנשים מפתחים "הפרדת קהלים" משמע, מוודאים שהם מפרידים בין קהלים לפי התפקיד אותו הם ממלאים מול כל קהל. קריסת ההקשר היא מה שקורה כאשר הפרדת הקהלים נכשלת, זאת בין השאר, בגלל הנטייה הרומזת באינטראקציה שהתפקיד שאדם מבצע באינטראקציה זו הוא תפקידו החשוב ביותר וכי מערכת היחסים בתוכה האינטראקציה מתקיימת היא בעלת ייחוד - כך שהוא יתמוטט מיידית כאשר משולבים יחד קהלים שונים בפניהם הוא ממלא תפקידים אחרים ומתנהל אחרת.
ב-2008, האנתרופולוג מייקל ווש (אנ') השתמש במונח "התמוטטות ההקשר" בהרצאתו "מבוא אנתרופולוגי ליוטיוב". השימוש המודפס הראשון של המונח נעשה על-ידי דנה בויד (אנ'), אליס מרוויק (אנ') ומייקל ווש. הטבעת המושג ״הקשרים מתמוטטים״ מיוחסת לדנה בויד בהתייחסה לאתרי מדיה חברתית כמו Myspace ו־Friendster בתחילת שנות ה-2000.
ברשתות החברתיות

המושג של קריסת הקשר הפך להרבה יותר משמעותי עם עליית המדיה החברתית מכיוון שרבות מהפלטפורמות, כמו טוויטר למשל, מגבילות את המשתמשים מלזהות ולהגדיר באופן ספציפי את הקהלים שלהם. בטוויטר, קריסת הקשר בולטת במיוחד ומועצמת עם פונקציית הציוץ מחדש. כאשר משתמש ציבורי (קרי פתוח לקריאה ציבורית) מפרסם פוסט בטוויטר (מצייץ), כל משתמש אחר יכול לצייץ אותו מחדש משמע, להפיץ אותו לקהל העוקבים שלו כאשר ברירת המחדל של הפונקציה היא פרסום מחדש ללא הבהרה, הוספת הקשר או כל תוספת אחרת, בכך התוכן מוצג לקהל חדש, לעיתים קרובות, ללא הקשרו המקורי. במרחב כזה מסרים מתקשים לשמור על הקשרם המקורי ככל שהם מתפשטים וכל מסר מובן שונה בידי קהלים שונים על בסיס מה שחוקרת הרשתות והדיסיאנפורמציה וויטני פיליפס מכנה ״מסגרות ממטיות״. מסגרות ממטיות הן המסגרות התפיסתיות והמחשבתיות שלנו שדרכן אנו מבינים ומפרשים את העולם. הן כוללות תפיסות מוסריות, חברתיות, תרבותיות וכמו כן הטיות, תבניות מחשבתיות ודוגמות. כאשר כל קהל מפרש מסרים אחרת בהתבסס על המסגרות הממטיות שלו, המסרים מועברים הלאה משוכתבים ומפורשים מחדש בשונה בקרב כל קהל. הפצה מחדש זו של המסרים נעשית באופנים לא-צפויים, לרוב באופן שאינו שווה-ערך לאימפקט המקורי של המסר. הם גם יכולים להכיל משמעותיות רחוקות מהמשמעות המקורית - לרוב באופן שלילי שמוביל או מעצים קיטובים קיימים בחברה.
ראו גם

חוק פו
הערות שוליים

↑  Petter Bae Brandtzaeg, Marika Lüders, Time Collapse in Social Media: Extending the Context Collapse, Social Media + Society 4, 2018-01, עמ' 205630511876334 doi: 10.1177/2056305118763349
↑  Jenny L Davis, Nathan Jurgenson, Context collapse: theorizing context collusions and collisions, Information, Communication & Society 17, 2014-04-21, עמ' 476–485 doi: 10.1080/1369118X.2014.888458
↑  "It's Not Cancel Culture — It's A Platform Failure" by Charlie Warzel. Galaxy Brain. April 13, 2021. Accessed April 16, 2021.
1 2 3  Alice E. Marwick, danah boyd, I tweet honestly, I tweet passionately: Twitter users, context collapse, and the imagined audience, New Media & Society 13, 2011-02, עמ' 114–133 doi: 10.1177/1461444810365313
↑  Goffman, Erving (1959). The Presentation of Self in Everyday Life. Penguin Books ltd. pp. 57–58. ISBN 978-0-14-013571-8.
↑  Dee, Elizabeth (26 באוגוסט 2019). "Context Collapse Is Threatening the Future of Big Art Fairs. Here's Why We Should Be Very Concerned". Artnet News. נבדק ב-18 בדצמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Alexandra Georgakopoulou, ‘Whose context collapse?’: Ethical clashes in the study of language and social media in context, Applied Linguistics Review 8, 2017-05-24, עמ' 169–189 doi: 10.1515/applirev-2016-1034
↑  "What's 'Context Collapse'? Understanding it Can Mean a More Fulfilling Online Life". Rewire (באנגלית). 3 בדצמבר 2019. נבדק ב-2021-05-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jenny L Davis, Nathan Jurgenson, Context collapse: theorizing context collusions and collisions, Information, Communication & Society 17, 2014-04-21, עמ' 476–485 doi: 10.1080/1369118X.2014.888458
↑  Milner, R. & Phillips W., 5.Cultivating Ecological Literacy You Are Here, 2020
דנה בויד בשולחן העגול של כותבים על כתיבה טכנולוגית באוניברסיטת ייל ב-2009.
וורומבי

| וורומבי |
| --- | --- |

מצב שימור
 נכחד נכחד (EX) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אפיאורנים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אפיאורניים
סוג:: וורומבי
מין:: Vorombe titan
שם מדעי
 Vorombe
תחום תפוצה


וורומבי (שם מדעי: Vorombe) הוא סוג של עוף ענק חסר יכולת תעופה שהיה הגדול שבעופות אי-פעם והשתייך למשפחת האפיאורניים הגדולה שחיה במדגסקר במהלך הרביעון לצידו של קרובו המוכר יותר, האפיאורניס. בסוג ישנו מין אחד אשר התגלה בעיירה "איטמפולו" (אנ') שבמדגסקר כבר ב-1984 אך נחשב במשך שנים למין של אפיאורניס, אך ב-2018 החוקרים ג'יימס הנפורד וסמואל טורביי הפרידו אותו עקב הבדלים במבנה העצמות.
משמעות שמו של העוף ממלגשית הוא: "עוף גדול". השם ספציפי שלו ניתן על שם גודלו הדומה לטיטאן מהמיתולוגיה היוונית.
משרידי עצם הירך ועצמות החזה הגדולים שלו משערים שהוא הגיע לגובה 3 מטרים ולמשקל של 536-782 ק"ג, גדול יותר מכל עוף אחר, לרבות עופות ענק מהרביעון כמו הדינורמיס והדרומורניס, אם כי האחרון קרוב אליו מאוד. לעוף הענקי לא היו כמעט טורפים והוא חי בערבות ויערות פתוחים כמו היערות הקוצניים של מדגסקר (אנ') או ברמות של מרכז האי. לצידו חיו היפופוטמים, צבי ענק ולמורים ענקיים, כל אלה נכחדו עם הגעת האדם לאי במשך ההולוקן.
שחזור של וורומבי (משמאל) לצד קרוביו האפיאורניס והמולרורניס (Mullerornis).
ויהי ערב

| --- | --- |
עטיפת הספר ויהי ערב
עטיפת הספר ויהי ערב
 מידע כללי
 מאת:  פניה ברגשטיין 
 איורים:  חיים האוזמן
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ המאוחד
 תאריך הוצאה:  1949 
 מספר עמודים:  10
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002914860, 001821780, 002143349, 002705663, 003677425, 003698798, 002072773
 
וַיְהִי עֶרֶב (ידוע גם כ"בשמי ערב כחולים") הוא עיבוד שירי בחרוזים לאגדת ילדים של הנס כריסטיאן אנדרסן מתוך הסיפור "מה שראה הירח". את העיבוד כתבה הסופרת פניה ברגשטיין בשנת 1949 בהוצאת הקיבוץ המאוחד ואייר חיים האוזמן, ובמרכזו ילדה שהלכה לומר "ליל מנוחה" לאפרוחים.
הסיפור השירי עוסק בילדה בודדה במרחב הכפרי, היוצאת למסע לילי בחצר ביתה, בשעת ערב בה השמיים כחולים. במרכזו של המסע נמצא הירח, המלווה במבטיו את מעשיה. בזמן שהיא הולכת לומר "ליל מנוחה" לאפרוחים, היא מעוררת רעש בלול ומפחידה אותם. אביה של הילדה מגיע בעקבות הרעש, רואה את המהומה וכועס על כך. אולם דמעה שנוצצת בעינה של בתו מעוררת בו חמלה, הוא מנשק אותה וסולח, וכך גם הירח.
השימוש ב"ויהי ערב" מרמז על בריאת העולם הבראשיתי "ויהי ערב, ויהי בוקר" הנזכר בכל אחד מימי הבריאה. זאת דרכה של הסופרת לרמז לנו על הסיפור הגדול שלפנינו, וברגע שהאב סולח והסדר מושב על כנו, מסתיים הסיפור הבראשיתי, והאדם והטבע חיים יחדיו בשקט ושלווה, זאת לאחר שהילדה עברה חוויה חינוכית.
ויהי ערב מאויר בחציו בגוונים צבעוניים ובחציו בגוונים מונוכרומטיים כחולים. המונוכרומטיות מסייעת לחסוך בהוצאות הדפוס, אך גם מתאימה לערב בו השמיים כחולים-צלולים ולרוח הדברים בהם הכחול מסמל עצב ומתאים לעצב בתיאור מצבה של הילדה הקטנה שנמצאת לבדה "בלא אח וחבר".
בשנת 2010 יצאה גרסה נוספת של הספר בשם "ויהי ערב חדש" עם איוריה הגנוזים של אילזה קנטור-דאוס, במלאת עשור למותה. האיורים שנעשו עבור הגרסה המקורית, נגנזו על ידי הוצאת הקיבוץ המאוחד והוחלפו באיוריו של האוזמן.
הערות שוליים

↑  "מה שראה הירח" בתרגום לאנגלית. "ויהי ערב" מבוסס על הפרק השני.
↑  באנגלית משתמשים ב-Blue (כחול) הן כדי לתאר את הצבע, והן כדי לתאר מצב של עצבות
ויהי ערב ויהי בוקר (שיר)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע אריאל זילבר ולהקות צה"ל
 יצא לאור:  1990
 שפה:  עברית
 כתיבה:  אהוד מנור
 לחן:  אריאל זילבר
ויהי ערב ויהיה בוקר הוא פזמון שכתב אהוד מנור והלחין אריאל זילבר. השיר בוצע על ידי אריאל זילבר ולהקת הגדנ"ע עם תזמורת חיל האוויר כשיר הרשמי של השירותרום בשנת 1990.
השיר נכלל באלבום "שבועיים בעיר זרה" שהוציא זילבר בשנת 1991. הוא דורג במקום ה-40 במצעד העברי השנתי לשנת תשנ"א (1991) של רשת ג'.
השיר בן שבעה בתים. כל בית נפתח במילים "מעשה בחייל" או "מעשה בחיילת" ומפרט אודותם. תוכן השיר מרמז על בריאת העולם הבראשיתי "ויהי ערב, ויהי בוקר", הנזכר בכל אחד מימי הבריאה בספר בראשית.
הערות שוליים

↑  אריאל זילבר, להקות צה"ל המתחדשות – ויהי ערב ויהי בוקר (1980), באתר סטראו ומונו
וולה סויינקה

| --- | --- |

 לידה:  13 ביולי 1934 (בן 90) אוגון, ניגריה 
 מדינה:  ניגריה 
 לאום:  יורובה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לידס, אוניברסיטת לונדון, אוניברסיטת איבאדן, Abeokuta Grammar School 
 שפות היצירה:  אנגלית, פידג'ין ניגרי 
 צאצאים:  Olaokun Soyinka 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לספרות (1986)  פרס התאטרון האירופי (2017)  פרס הספרות של ויילהיים (2006)  עמית האקדמיה האפריקאית למדעים (1991)  מדלית בנסון (1990)  פרס אניספילד-וולף (1983)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בייראות'  פרס מסדר ההצטיינות הלאומי של ניגריה  עמית החברה המלכותית לספרות  פרס ג'ון וייטינג  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת הרווארד  צו הרפובליקה הפדרלית  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרינסטון  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 אתר רשמי
 
אקינוונדה אולווולה "וולה" סויינקה (באנגלית: Akinwande Oluwole "Wole" Soyinka, ביורובה: Akinwándé Oluwo̩lé Babátúndé S̩óyinká; נולד ב-13 ביולי 1934) הוא מחזאי, סופר, משורר, פרופסור לספרות ניגרי; זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1986.‏
ביוגרפיה וקריירה אקדמית

וולה סויינקה נולד באבאוקוטה, ליד העיר איבדן שבמערב ניגריה, במוצאו האתני הוא שייך לשבט יורובה. לאחר שסיים את לימודיו במכללה הלאומית של איבדן, הוא עבר לאנגליה והחל ללמוד באוניברסיטת לידס ספרות השוואתית ב-1960. הוא קיבל את מענק רוקפלר והוא חזר אל ניגריה והחל ללמוד דרמה אפריקאית. יחד עם הלימוד של הדרמה האפריקאית החל הסופר ללמד דרמה וספרות באוניברסיטאות שונות בניגריה, בערים איבדן ולגוס. בשנת 1973 השלים סויינקה את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת לידס.
החל משנת 1975 הוא פרופסור לספרות. בנוסף הוא היה לעיתים גם פרופסור אורח באוניברסיטאות קיימברידג', שפילד, וייל שם העניק הרצאות על ספרות השוואתית ודרמה אפריקאית.
פעילותו הפוליטית והאמנותית

במהלך מלחמת האזרחים בניגריה כתב הסופר מאמר בו הציע הפסקת אש עם המורדים מביאפרה ובעקבות כך הוא נעצר ב-1967 על ידי השלטונות הניגרים והואשם בשיתוף פעולה עם האויב. סויינקה היה לאסיר פוליטי והיה אסור בכלא הניגרי במשך שנתיים. ב-1969 הוא שוחרר מהכלא.
סויינקה כותב את שיריו, מחזותיו והרומנים שלו באנגלית.
סויינקה פרסם כ-20 יצירות ועבודות בתחום הדרמה (מחזות ומאמרים), שירה ורומנים. כמחזאי הושפע סויינקה ממחזאים מערביים ובמיוחד מהמחזאי האירי ג. מ. סיינג' (JM Synge), אך מאידך הוא ידע לשלב את הידע שרכש מתרבות המערב עם התיאטרון האפריקני המסורתי ומחזותיו מכילים לרוב פולקלור אפריקאי (הכולל מוזיקה וריקודים אפריקאים עממים), ובכתיבתו הוא משלב לעיתים את המיתולוגיה של שבטו יורובה אודות אוגון אל הברזל והמלחמה העומד במרכז הקיום (למשל, במחזהו ריקוד היערות, שנכתב לקראת קבלת העצמאות של ניגריה). את מחזותיו הראשונים כתב סויינקה בהיותו סטודנט בלונדון, ב-1958 כתב את המחזה שוכני הביצה וב-1959 את המחזה האריה ואבן החן. לאחר שחזר אל ניגריה ב-1960 הוא ייסד את קבוצת התיאטרון מסכות 1960. ב-1964 ייסד סויינקה תיאטרון בו הוא הפיק מחזות פרי עטו ואף השתתף בחלקם כשחקן. מחזותיו של סויינקה מגוונים, הם נעים בין קומדיות קלילות וסטיריות כמו המשפט של האח ג'רו (הועלה לפני קהל בין השנים 1960 ל-1963) מטורפים ומומחים (הועלה לפני קהל בין השנים 1970 - 1971), מחזות המערבים טרגדיה וקומדיה כמו הדרך (1965), ומחזות בעלי גוון רציני ופילוסופי כמו ריקוד היערות, או מוות ופרשו של המלך (הועלה לפני קהל בין השנים 1976–1977). בין מחזותיו הרבים של סויינקה ניתן לציין את המחזה הקלאסי של אוריפידס "הבאקכות", אותו עיבד והתאים למציאות הניגרית ואף עיבד את המחזה לאופרה (בין השנים 1977- 1981 האופרה הוצגה לפני קהל).
סויינקה פרסם שני רומנים: The Interpreters ב-1965. זוהי יצירה מורכבת אודות שישה אינטלקטואלים ניגרים, יצירה זו הושוותה ליצירות של ג'יימס ג'ויס וויליאם פוקנר ב-1973 פרסם הסופר את הרומן Season of Anomy והוא מבוסס על הרהוריו של הסופר בתקופת מאסרו, ברומן זה מעמת הסופר את המיתוס אורפאוס עם המיתוס של אוגון אל הברזל והמלחמה האפריקאי. בנוסף כתב סויינקה שתי יצירות תיעודיות אוטוביוגרפיות, ב-1972 את איש מת, רשימות מהכלא, ויצירה תיעודית נוספת בשנת 1982 בשם Aké המתעדת את ילדותו של סויינקה; על יצירה זו זכה בפרס אניספילד-וולף בשנת 1983. סויינקה גם פרסם חמישה ספרי שירה ובשיריו יש סוג של התכתבות עם מחזותיו מבחינת הנושאים והסגנון בהם הם כתובים.
בשנת 2009 יצא לאור הסרט הדוקומנטרי "Wole Soyinka: Child of the Forest", בבימויו של אקין אומוטוסו, העוסק בדמותו של וולה סויינקה.
תרגומים לעברית

האריה ואבן החן (קטע) בתרגום אברהם עוז, עיתון 77, גל' 82–83 (כסלו-טבת תשמ"ז, נובמבר-דצמבר 1986). ב-2007 העלה תיאטרון נטלה את המחזה, בבימויה של יפה שוסטר, עיצוב תפאורה ותלבושות של טל יצחקי, מוזיקה של ארקדי דוכין ועיצוב תאורה של ג'ודי קופפרמן, הפקה שהועלתה לאחר מכן גם על בימת הפרינג' של פסטיבל אדינבורו.
ב-16 באוקטובר 2011 הועלו בעברית קטעים מ"האריה ואבן החן" וכן מ"ריקוד היערות" (גם בתרגומו של אברהם עוז) על ידי הבמה לתיאטרון אפריקאי-ישראלי במסגרת ערב הצדעה לתרבות אפריקה בתל אביב.
ב-4 בספטמבר 2021 הועלתה בעברית גרסה למחזהו "הדרך" בתרגומם של ליהיא ברזל-מלמד ודורון תבורי על ידי הבמה לתיאטרון אפריקאי-ישראלי בבימויה של יפה שוסטר בתיאטרון הבית ביפו. ההצגה התארחה מאוחר יותר בתיאטרון אלפא לאמנויות המופע בתל אביב.
הערות שוליים

↑  פרס נובל לספרות לשנת 1986
| זוכי פרס נובל לספרות |
| --- | --- | --- |
| 1901–1925 | פרידום (1901) • מומזן (1902) • ביירנסון (1903) • אצ'גראי, מיסטרל (1904) • סנקביץ' (1905) • קרדוצ'י (1906) • קיפלינג (1907) • אויקן (1908) • לגרלף (1909) • הייזה (1910) • מטרלינק (1911) • האופטמן (1912) • טאגור (1913) • לא חולק (1914) • רולן (1915) • היידנסטם (1916) • גילרופ, ה. פונטופידן (1917) • לא חולק (1918) • שפיטלר (1919) • האמסון (1920) • פרנס (1921) • בנאבנטה (1922) • ייטס (1923) • ריימונט (1924) • שו (1925) |  |
| 1926–1950 | דלדה (1926) • ברגסון (1927) • אונדסט (1928) • מאן (1929) • לואיס (1930) • קרלפלט (1931) • גולסוורתי (1932) • בונין (1933) • פיראנדלו (1934) • לא חולק (1935) • או'ניל (1936) • גאר (1937) • בק (1938) • סילנפא (1939) • לא חולק (1940–1943) • ינסן (1944) • מיסטרל (1945) • הסה (1946) • ז'יד (1947) • אליוט (1948) • פוקנר (1949) • ראסל (1950) |  |
| 1951–1975 | לגרקוויסט (1951) • מוריאק (1952) • צ'רצ'יל (1953) • המינגוויי (1954) • לכסנס (1955) • חימנס (1956) • קאמי (1957) • פסטרנק (1958) • קווזימודו (1959) • פרס (1960) • אנדריץ' (1961) • סטיינבק (1962) • ספריס (1963) • סארטר (1964) • שולוחוב (1965) • עגנון, זק"ש (1966) • אסטוריאס (1967) • קאוובטה (1968) • בקט (1969) • סולז'ניצין (1970) • נרודה (1971) • בל (1972) • וייט (1973) • יונסון, מרטינסון (1974) • מונטאלה (1975) |  |
| 1976–2000 | בלו (1976) • אליכסנדרה (1977) • בשביס-זינגר (1978) • אליטיס (1979) • מילוש (1980) • קנטי (1981) • גארסיה מארקס (1982) • גולדינג (1983) • סייפרט (1984) • סימון (1985) • סויינקה (1986) • ברודסקי (1987) • מחפוז (1988) • סלה (1989) • פס (1990) • גורדימר (1991) • וואלקוט (1992) • מוריסון (1993) • אואה (1994) • היני (1995) • שימבורסקה (1996) • פו (1997) • סאראמאגו (1998) • גראס (1999) • שינג'יאן (2000) |  |
| 2001 ואילך | נייפול (2001) • קרטס (2002) • קוטזי (2003) • ילינק (2004) • פינטר (2005) • פאמוק (2006) • לסינג (2007) • לה קלזיו (2008) • מילר (2009) • ורגס יוסה (2010) • טראנסטרמר (2011) • מו (2012) • מונרו (2013) • מודיאנו (2014) • אלכסייביץ' (2015) • דילן (2016) • אישיגורו (2017) • טוקרצ'וק (2018) • הנדקה (2019) • גליק (2020) • גורנה (2021) • ארנו (2022) • פוסה (2023) • האן (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268463905171  PLWABN: 9810634937405606  BIBSYS: 90096482  BNE: XX1722082  BnF: cb119253009 (data)  CANTIC: a1099452x  CiNii: DA01294268  GND: 118615807  ICCU: CFIV041781  ISNI: 0000 0001 2283 7862  LCCN: n80038437  LNB: 000000068  MusicBrainz: 4ddc5433-5baf-4183-99cb-48ea72173e2f  NDL: 00475387  NKC: jn20000605097  NLA: 36207947  NLG: 88164  NLK: KAC199626017  NSK: 000023467  NTA: 06848013X  RERO: 02-A000154478  SELIBR: 226683  SNAC: w6fz83d5  SUDOC: 027145670  Trove: 1229376  VIAF: 105939176   WorldCat (עם VIAF): 105939176
ויקיפדיה המקדונית

| --- | --- |


 סוג:  אנציקלופדיית אינטרנט חופשית
 הקמה:  ספטמבר 2003
 בעלות:  קרן ויקימדיה
 שפה:  מקדונית
 הרשמה:  לא חובה
 ערכים:  146,635
 https://mk.wikipedia.org/ 
 מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית
 הסטטיסטיקה של ויקיפדיה המקדונית
  סטטיסטיקת צפיות של ויקיפדיה המקדונית ב-30 הימים האחרונים   קטגוריה:דפים עם גרפים מושבתים באופן זמני –  ההרחבה Graph להצגת תרשימים שיחת תבנית:גרף#שימו לב: הגרפים לא מוצגים בוויקיפדיה!!!.
 
ויקיפדיה המקדונית (במקדונית: Македонска Википедија) היא המהדורה בשפה המקדונית של ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית.
סקירה כללית

המהדורה המקדונית של ויקיפדיה הושקה החלה בספטמבר 2003 וכוללת 146,635 ערכים, 205 משתמשים פעילים, 12 מנהלים ושני ביורוקרטים. היא עברה את רף 10,000 הערכים בשנת 2007. ויקיפדיה המקדונית הופיעה בחלק מהעיתונים המקדוניים, כמו נובה מקדוניה, בעוד שהפרויקט עצמו הוצג במספר סוכנויות ידיעות מקומיות. היא עברה את רף 100,000 הערכים ב-1 במאי 2019, והפכה לוויקיפדיה ה-62 שעושה זאת.
ניתוח תנועה של ויקיפדיה המקדונית

63.4% מהצפיות בוויקיפדיה המקדונית מגיעות ממדינת הבית שלה, מקדוניה הצפונית. אחריה מגיעות סין (19.7%), גרמניה (4.7%), ארצות הברית (3.7%), צרפת (3.4%), הולנד (1.1%) וקנדה (1.0%). שאר מדינות העולם תופסות 3% מהצפיות בוויקיפדיה המקדונית.
הערות שוליים

↑  Nova Makedonija(הקישור אינו פעיל, January 2018)
| ויקיפדיות לפי כמות ערכים (63,746,214) |
| --- | --- | --- |
| 6,000,000+ | אנגלית (en) • סבואנו (ceb) |  |
| 2,000,000+ | שוודית (sv) • גרמנית (de) • צרפתית (fr) • הולנדית (nl) |  |
| 1,000,000+ | רוסית (ru) • ספרדית (es) • איטלקית (it) • פולנית (pl) • ערבית מצרית (arz) • יפנית (ja) • וייטנאמית (vi) • ואריי-ואריי (war) • סינית (zh) • ערבית (ar) • אוקראינית (uk) • פורטוגזית (pt) |  |
| 500,000+ | פרסית (fa) • קטלאנית (ca) • סרבית (sr) • אינדונזית (id) • נורווגית ספרותית (no) • קוריאנית (ko) • פינית (fi) • הונגרית (hu) • צ'כית (cs) |  |
| 400,000+ | טורקית (tr) • סרבו-קרואטית (sh) • צ'צ'נית (ce) • רומנית (ro) • טטרית (tt) |  |
| 300,000+ | בסקית (eu) • מלאית (ms) • אספרנטו (eo) • עברית (he) |  |
| 200,000+ | ארמנית (hy) • בולגרית (bg) • דנית (da) • אזרית דרומית (azb) • סלובקית (sk) • קזחית (kk) • מיננגקבאו (min) • אסטונית (et) • קרואטית (hr) • בלארוסית (be) • יוונית (el) • אנגלית פשוטה (simple) • ליטאית (lt) |  |
| 100,000+ | אזרית (az) • גליסית (gl) • סלובנית (sl) • אורדו (ur) • נורווגית חדשה (nn) • גאורגית (ka) • הינדי (hi) • טמילית (ta) • תאית (th) • אוזבקית (uz) • לטינית (la) • ולשית (cy) • אסטורית (ast) • וולאפיק (vo) • קנטונזית (zh-yue) • מקדונית (mk) • בנגלית (bn) • לטבית (lv) • טג'יקית (tg) • בורמזית (my) • אפריקאנס (af) |  |
| 50,000+ | מלגשית (mg) • בוסנית (bs) • אוקסיטנית (oc) • אלבנית (sq) • גרמנית תחתית (nds) • קירגיזית (ky) • מראטהית (mr) • בלארוסית קלאסית (be-tarask) • מלאיאלאם (ml) • נפאל בהאסה (new) • טלוגו (te) • ברטונית (br) • ונטית (vec) • סווהילי (sw) • פיימונטית (pms) • ג'אווית (jv) • פנג'אבי מערבית (pnb) • האיטית (ht) • סונדנזית (su) • לוקסמבורגית (lb) • בשקירית (ba) • אירית (ga) • שלזית (szl) • איסלנדית (is) • כורדית (ku) • לומברדית (lmo) |  |
| 20,000+ | צ'ובשית (cv) • פריזית מערבית (fy) • טאגאלוג (tl) • סקוטית (sco) • אראגונית (an) • פנג'אבי (pa) • יורובה (yo) • נפאלית (ne) • בווארית (bar) • אידו (io) • גוג'ראטית (gu) • אלמאנית (als) • קאנדה (kn) • סיציליאנית (scn) • בישנופרייה מניפורי (bpy) • אינטרלינגואה (ia) • קצ'ואה (qu) • מונגולית (mn) • סינהלית (si) |  |
| 10,000+ | זאמוטית (sgs) • נאוואחו (nv) • מגרלית (xmf) • אורייה (or) • גאלית סקוטית (gd) • יידיש (yi) • אמהרית (am) • נפוליטנית (nap) • סינדית (sd) • אוסטית (os) • פארואזית (fo) • לימבורגית (li) • פשטו (ps) • סנסקריט (sa) • ולונית (wa) |  |
רשימת הוויקיפדיות המלאה במטא-ויקי
ויהי חושך ויהי אור

| --- | --- |

תמונה מהסרט
 בימוי:  נעם ראובני ומני פיליפ
 הופק בידי:  יורם עברי, דייוויד נוי - סינמקס הפקות בע"מ
 תסריט:  נעם ראובני ומני פיליפ
 עריכה:  מני פיליפ
 שחקנים ראשיים:  צביקה פיליפ  מני פיליפ  לי פיליפ  עודד פיליפ  אסף פיליפ   אלי פיליפ
 מוזיקה:  מני פיליפ
 צילום:  נעם ראובני, מני פיליפ, לי פיליפ, יובל ליפשיץ
 מדינה:  ישראל 
 חברת הפקה:  קרן מקור לסרטי קולנוע וטלוויזיה, ערוץ 8
 הקרנת בכורה:  11 ביולי 2007
 משך הקרנה:  58 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט תיעודי, קולנוע חרדי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ויהי חושך ויהי אור (באנגלית: Let there be light) הוא סרט תיעודי העוקב אחר חייו של מנחם (מני) פיליפ, זמר לשעבר ובמאי קולנוע שיצא בשאלה.
הסרט, בבימויים המשותף של נעם ראובני ומני פיליפ, השתתף בפסטיבל ירושלים בשנת 2007, היה מועמד לפרס וולג'ין, שודר בערוץ 8 והוקרן בסינמטקים ברחבי הארץ.
עקב העיסוק ביציאה בשאלה, עורר הסרט הדים רבים בקרב המגזר החרדי.