stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תורה שבעל-פה
ביאורים

↑  פרשני התלמוד העלו פרשנויות רבות כיצד להבין את אגדתא תלמודית זו. יש שפירשו שהנבואה שה' הראה למשה הייתה עם עלייתו להר סיני, לפני שה' לימד אותו את כל התורה. אך באמת גם משה היה עתיד ללמוד את הדברים שלימד רבי עקיבא - רש"י שם, ד"ה "נתיישבה דעתו": ”של משה הואיל ומשמו אומר אע"פ שעדיין לא קיבלה” -משמע שהוא עתיד לקבלה בעצמו. וכן פירש "מלאכת יום טוב" בדעת רש"י, ואלו דבריו: ”נראה דכוונת רש"י דמפרש שבזה התיישבה דעתו, שהתורה נקראת על שמו מאז - קודם שקיבלה. שהרי אומר שהיה הלכה למשה מסיני, וזה היה לו קודם קבלה מסיני שהיה קושר כתרים ואותיות של תורה שעתידה להתקבל על ידו”. משמע, המעשה היה קודם לנתינת התורה. שהרי המושג "הלכה למשה מסיני", כוונתו - הלכה שהגיע מימי משה עצמו ללא שינויים. ולכן התיישבה דעתו של משה - שידע שהתורה תינתן על ידו אפילו קודם שקיבלה ממש.

אור החיים מציג הבנה שונה לפירוש האגדתא, וכך כותב: ”וראיתי ליישב מאמרי רבותינו ז"ל (ויקרא רבה, פרשה כ"ב, פסקה א') שאמרו שלא היה דבר שלא נמסר למשה מסיני ואפילו מה שתלמיד ותיק עתיד לחדש, ואמרו במקום אחר (במדבר-רבה יט ו) כי רבי עקיבא היה דורש מה שלא ידע משה כאומרו הדברים עשיתים אעשה לא נאמר וכו' יעוין שם דבריהם, וכן כמה מאמרים שדומים לזה. ונראה כי ישוב המאמרים הוא, כי הן אמת שכל דבר תורה נאמר למשה, ואין חכם יכול לדעת יותר ממה שידע משה, והכל שתצרף כל דורות ישראל מיום מתן תורה עד שתמלא הארץ דעה אין חידוש שלא ידעו משה, אבל ההפרש הוא כי משה נתן לו ה' תורה שבכתב ותורה שבעל פה, והנה האדון ברוך הוא בחכמתו יתברך רשם בתורה שבכתב כל תורה שבעל פה שאמר למשה, אבל לא הודיע למשה כל מה שנתן לו בעל פה היכן הוא רמוז בתורה שבכתב, וזו היא עבודת בני ישראל עמלי תורה שיישבו ההלכות שנאמרו למשה בסיני והסודות והדרשות כולן יתנו להם מקום בתורה שבכתב, ולזה תמצא באו התנאים וחברו תורת כהנים וספרי וכו', וכל דרשתם בכתובים אינם אלא על פי ההלכות והלבישום בתורת ה' תמימה שבכתב, ואחריהם ועד היום זו היא עבודת הקודש בני תורה לדייק המקראות וליישבם על פי המאמרים שהם תורה שבעל פה, וזו היא עבודת התורה הנקראת ארץ חיים. ועניין זה לא נמסר למשה כולו לדעת כל תורה שבעל פה היכן היא כולה רמוזה בתורה שבכתב, ולזה אמרו ז"ל שדרש רבי עקיבא דרשות שלא ידען משה, אין הכוונה שלא ידע משה עקרן של דברים הלא ממנו הכל אפילו מה שתלמיד ותיק עתיד לחדש, אלא שלא ידע סמיכתם ודיוקם היכן רמוזים בתורה, וזה לך האות שלפנינו שדרש הלל מהכתוב ההלכה שנאמרה למשה בעל פה, ולא גילה ה' למשה בעיקרה בכתוב ובא הלל ודרשה, ודברים אלו נכונים הם”. כלומר, משה קיבל את התורה שבכתב והתורה שבעל פה מופרדות לגמרי. אך ה' רמז את כל הלכות התורה שבעל פה בתוך התורה שבכתב, על ידי תגים, אותיות ומילים מיותרות כביכול. וזה הדבר שלא ידע משה - היכן רמוזים הלכות אלה בתוך התורה שבכתב. כשמשה רבנו שמע את רבי עקיבא דורש את התורה, הוא לא הבין מה הם אומרים, שהרי דבר זה לא ניתן לו בעצמו, ולכן תשש כוחו - שחשש שהתורה שנתן השתנתה. אך לאחר ששמע שרבי עקיבא תולה את דבריו ב"הלכה למשה מסיני" - התיישבה דעתו, שהבין שכל מה שעשה רבי עקיבא זה למצוא את מקורות ההלכות של התורה שבעל פה שקיבל מסיני - בתורה שבכתב.
וכן פירש ה"עץ יוסף" בעין יעקב (מנחות כט,ב). וכן כתב הרב חיים ויטאל - תלמידו המובהק של האר"י וכותב ספריו (פרי עץ חיים, שער הנהגת הלימוד, כוונת קריאת המשנה).

לפרשנויות נוספות: עיינו בפירוש "צאן קדשים" של הרב חיים שור, ובפירוש "בן יהוידע" של הרב יוסף חיים מבגדאד, וב"מכתב מאליהו" של הרב אליהו דסלר חלק א' עמ' 223 בפרק "תורה בפנים ובחוץ: יחס המחקר השכלי והדבקות", ובחידושי הגרי"ז.
בסיס פלמחים

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  בסיס טיסה
 פיקוד
 יחידת אם:   חיל האוויר הישראלי
 דרגת המפקד:   תת-אלוף
 מפקד נוכחי:  יגאל דדון
האנגרי כטב"ם בבסיס פלמחים שהושלמו בשנת 2010 על ידי חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית בתקציב של 6.5 מיליון דולר
בסיס חיל האוויר פַּלְמַחִים (בח"א 30) הוא בסיס טיסה של חיל האוויר הישראלי ונמל חלל לשיגור טילים ולוויינים לחלל. הבסיס נמצא במישור החוף הדרומי, כשני קילומטרים דרומית לקיבוץ פלמחים, מדרום לראשון לציון ולמטווח 24 של חיל הטכנולוגיה והאחזקה ומצפון לאשדוד.
טייסות ויחידות

בבסיס מוצבות כיום 2 טייסות המפעילות מסוקי סער מסוג  UH-60 בלק-הוק ("ינשוף"): טייסת 123 ("טייסת ציפורי המדבר") וטייסת 124 ("טייסת החרב המתהפכת").
הבסיס הוא גם בסיס כלי טיס מאוישים מרחוק (כטמ"ם) העיקרי של החיל, ופועלות בו טייסת 161 המפעילה את ההרמס 450 ("זיק") וטייסת 166 המפעילה את ההרמס 900 ("כוכב"). עד ינואר 2023 פעלה בבסיס גם טייסת 200 ("טייסת המל"טים הראשונה") המפעילה את ההרון 1 ("שובל"). כמו כן, שוכנים בבסיס בית הספר למפעילי כטמ"ם, טייסת מאמני כטב"ם ומסוקים וגף כטמ"ם של מרכז ניסויי טיסה (מנ"ט).
בנוסף, שוכנת בבסיס יחידת ניסוי טילים (ינ"ט) העושה שימוש בשדה הניסויים בחלקו הדרומי של הבסיס (מסומן במפות טיסה כ"מטווח 82").
פלמחים הוא גם בסיס הקבע של כנף 7, כנף כוחות האוויר המיוחדים.
בבסיס שוכנת "יחידת מתנ"ם 5656" (מרכז תחזוקת נשק ומערכות), יחידה טכנולוגית המהווה בית מערכת לעולם החימוש המתקדם בחיל, לכלל מערכות ההגנה האווירית ומערכות האלקטרו-אופטיקה. היחידה הוקמה בשנת 1980 והייתה יחידה עצמאית בבסיס פלמחים. בשנת 2005 הוכפפה ליחידת האחזקה האווירית 22 ובשנת 2013 הועברה לפיקוד תחת יחידה 108.
בבסיס שוכנת "יחידת מערכות הנדסיות" (מה"ן) – יחידת משנה של יחידת אופק. יחידה זו אחראית על פיתוח מערכות למערך ההגנה האווירית ומערך הבקרה האווירית.
באופן מסורתי, מפקד הבסיס הוא טייס מסוקים בדרגת תת-אלוף. מפקד הבסיס הנוכחי, מאז יולי 2024 הוא תת-אלוף יגאל דדון, שהחליף את תא"ל עומרי דור.
טייסות ויחידות > רשימת יחידות הבסיס

טייסות מסוקים
טייסת 123 – "טייסת ציפורי המדבר"
טייסת 124 – "טייסת החרב המתהפכת"
טייסות כטב"מים
טייסת 147 – "טייסת האיל הנוגח"
טייסת 161 – "טייסת הנחש השחור"
טייסת 166 – "טייסת ציפורי האש"
טייסת מרכז ניסויי טיסה 5601 – גף כטמ"ם
יחידה 5252 – "יחידת זיק ירוק" של חיל התותחנים
יחידות אחרות
טייסת 320 – טייסת מאמני כטב"מ ומסוקים
יחידת ניסוי טילים – ינ"ט 151
מרכז תחזוקת נשק ומערכות – מתנ"ם 5656
בית הספר למפעילי כטמ"ם
כנף 7
יחידת שלדג
יחידת מערכות הנדסיות (מה"ן) – יחידת משנה של יחידת אופק
יחידת בינוי 152
תת־יחידות של מפקדת הבסיס מסודרות לפי סדר אלף&#x2D;בתי, כדי למנוע חיכוכים בין ויקיפדים
טייסת מנהלה
טייסת תחזוקה
טייסת תעופה
היסטוריה

הבסיס הוקם ב-1962, בתחילה כ"כנף 2" – "כנף הטילים" של חיל האוויר, על ידי בני פלד. בשנות ה-70, הופרד והועבר בסיס כנף 2 למיקומו הנוכחי, ובמקומו נוסד בח"א 30 כבסיס פלמחים.
במלחמת יום הכיפורים פיקד על הבסיס אל"ם אורי טלמור (פליטמן). ב-19 בספטמבר 1979 עברה לבסיס טייסת 160 מבסיס תל נוף. בשנת 1981 עברה לבסיס טייסת 124 מבסיס תל נוף.
ב-1985 הוקמה בבסיס טייסת 161 כטייסת קוברות שנייה בחיל האוויר הישראלי. מאז כונו טייסות 160 ו-161 "טייסת הקוברות הדרומית" ו"טייסת הקוברות הצפונית" בהתאמה על שום מיקומן היחסי בבסיס.
ב-15 במרץ 1998 נהרגו תא"ל שמואל אלדר, מפקד הבסיס, וסגן אילן גור, כשמסוק ה-AH-1 קוברה שלהם התרסק לים, מול נתניה, עקב התפרקות זנב המסוק. את אלדר החליף בפיקוד על הבסיס תא"ל מיקי בר.
החל מנובמבר 2002 מוצבת בבסיס סוללת טילי "חץ" ליירוט טילים בליסטיים.
ב-2005 נסגרה טייסת 161 ומסוקיה פוזרו בין טייסת 160, בית הספר לטיסה וטייסת 115 שהוקמה כטייסת ביום אויב.
במרץ 2006, עבר אגד נ"מ 167 של מערך הנ"מ ממחנה סירקין לפלמחים. במרץ 2012 נפתחה טייסת 161, והיא מפעילה כטב"מים מסוג הרמס 450 ("זיק"). ב-2 באוגוסט 2013 נסגרה טייסת 160 כחלק מצעדי הקיצוץ בצבא בכלל ובחיל האוויר בפרט.
ב-16 בספטמבר 2010 נפתחה בבסיס "טייסת מאמני כטב"ם ומסוקים" שהיא יחידת הדרכה ואימון המפעילה מדמי טיסה של כטב"מים ומסוקים.
ב-15 ביולי 2015 השלימה טייסת 123 ("טייסת ציפורי המדבר") את המעבר שלה לבסיס פלמחים, הטייסת פעלה עד אז בבסיס חצרים.
בינואר 2023 טייסת 200 ("טייסת המל"טים הראשונה") עברה לבסיס חצור בעקבות השינוי הארגוני בהחלטת מפקד חיל האוויר.
שיגור לוויינים וניסויי טיסה בטילים

מהבסיס שוגרו כל הלוויינים הישראלים מסדרת "אופק", למעט הלוויין טכסאר (אופק 8): "אופק 1" ב־19 בספטמבר 1988, "אופק 2" ב-23 באפריל 1990, "אופק 3" ב-5 באפריל 1995, "אופק 4" ב-22 בינואר 1998, "אופק 5" ב-28 במאי 2002, "אופק 6" ב-6 בספטמבר 2004, "אופק 7" ב-11 ביוני 2007, "אופק 9" ב-22 ביוני 2011 "אופק 10" ב-9 באפריל 2014, "אופק 11" ב-13 בספטמבר 2016 ו"אופק 16" ב-6 ביולי 2020, "אופק 13" ב-29 במרץ 2023.
כמו כן, שימש שדה הניסויים של הבסיס למספר ניסויי טיסה של טילים בליסטיים, בהם הטיל יריחו 1.
ב-17 בינואר 2008, ביצעה ישראל ניסוי טיסה בטיל בליסטי ששוגר משדה הניסויים שבבסיס פלמחים. על-פי הערכות, הניסוי בוצע בטיל "יריחו 3". הטיל נראה במעופו בחלקים רבים בארץ ונחת במימי הים התיכון.
מפקדי הבסיס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם | תקופת כהונה  | הערות |
| אל"ם בני פלד |  | לימים מפקד חיל האוויר |
| אל"ם אורי טלמור (פליטמן) | 1971–1974 | מפקד הבסיס במלחמת יום הכיפורים |
| אל"ם עודד ארז | 1974–1977 |  |
| אל"ם עוזי גרנות[דרוש מקור] | 1977–1979 |  |
| אל"ם נחמיה דגן | 1979–1983 | לימים קצין חינוך ראשי. מפקדו הראשון של הבסיס כבסיס טיסה. |
| אל"ם שאול שפי | 1983–1987 |  |
| אל"ם ישראל יהלום | 1987–1989 |  |
| תא"ל מוטי רגב | 1989–1992 |  |
| תא"ל אפרים סגולי | 1992–1995 |  |
| תא"ל שמואל אלדר | 1995–1998 | נהרג בהתרסקות מסוקו |
| תא"ל מיקי בר | 1998–2000 |  |
| תא"ל אילן הרשקוביץ | 2000–2002 | לימים ראש להק השתתפות ומסוקים |
| תא"ל שמעיה אביאלי | 2002–2005 |  |
| תא"ל גבריאל שחור | 2005–2008 |  |
| תא"ל איתי רייס | 2008–2011 |  |
| תא"ל יואב לאור | 2011–2014 |  |
| תא"ל נמרוד שפרוני | 2014–2018 |  |
| תא"ל יואב עמירם | 2018–2021 |  |
| תא"ל עומרי דור | 2021–2024 |  |
| תא"ל יגאל דדון | 2024–הווה |  |
מחנה הילה

| --- | --- |
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: גן רווה
סוג יישוב: שיכון משפחות בבסיס של חיל האוויר
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מחנה הילה(למפת גוש דן רגילה) מחנה הילה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחנה הילה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחנה הילה  heמפת היישובים של מועצה אזורית גן רווה באדום - מחנה הילה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;

שיכון המשפחות של הבסיס נחשב באופן רשמי ליישוב ששמו מחנה הילה.
הערות שוליים

1 2  שני וקולנקו, ‏כאן גרים בכיף: טייסת 200 עוברת בסיס, באתר חיל האוויר הישראלי, 29 בינואר 2023
↑  יעל פוקס, ‏מפקד בסיס פלמחים: תא"ל יואב עמירם, באתר חיל האוויר הישראלי, 16 באוקטובר 2018
↑  מיכל דניאלי, ‏פעילות מבצעית מעבר לקווי האויב: יחידת שלדג, באתר ‏מאקו‏, 1 ביולי 2011
1 2   מערכת את"צ, תא"ל יגאל דדון נכנס לתפקידו כמפקד בסיס "פלמחים", באתר צה"ל, 10 ביולי 2024
↑  קובי פינקלר, מפקד חדש לבסיס חיל האוויר "פלמחים": תת-אלוף עומרי דור, באתר ערוץ 7, 1 ביולי 2021
↑   שבתאי כץ, ‏כנפי תחזוקה אווירית למדינה, עמ' 155, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר
↑  בסיס טילים גרעיניים כנף 2, באתר "ארמגדון"
↑  תחקיר מלחמת יום הכיפורים – מערך הנ"מ, כרך א׳, בהפקת מפקדת חיל האוויר – קצין הגנת נ"מ, 31 בדצמבר 1973, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
↑  נכון לאוקטובר 2024, טרם נמצא מקור גלוי, לשנה שבה התרחשה ההפרדה. עם זאת, בתחקיר מלחמת הכיפורים – מערך הנ"מ, מ-31 בדצמבר 1973, בעמוד 4, מופיעה רשימת בסיסי חיל האוויר המלאה העדכנית לאותה העת, בסדר מספרי עולה, כש"כנף 2" מחוק־מצונזר ברשימה, והבסיס בח"א 30 לא מופיע בה, היות שטרם הוקם.
1 2  אורי טלמור, באתר "50 שנה למלחמת יום הכיפורים" של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
↑  יעל פוקס, ‏טייסת 124 חוגגת 60: הרגעים הגדולים, באתר חיל האוויר הישראלי, 11 בנובמבר 2018
↑  יובל אזולאי, רויטרס, הערכה: ישראל שיפרה טווח הטילים שלה, באתר הארץ, 18 בינואר 2008
↑  אבינעם מיסניקוב, ‏תא”ל אורי טלמור ז”ל, באתר "מרקיע שחקים"
↑  ראו בדף השיחה של הערך, בפסקה "דיווח שאורכב ב-03 באפריל 2020"
| ישראל לוויינים ישראליים ותוכניות חלל אחרות |
| --- | --- | --- |
| לווייני תקשורת | עמוס (1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6) • דרור 1 |  |
| לווייני צילום מסחריים | ארוס • אופטסאט |  |
| לוויינים צבאיים ולוויינים של צה"ל | אביר • אופק (1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 16 • 13) • טכסאר |  |
| לווייני מחקר וטלסקופים | ULTRASAT‏* • ונוס*  • DIDO  •  *SHALOM  • *SLOSHSAT |  |
| לווייני סטודנטים ואוניברסיטאות | טכסאט  • דוכיפת 1 • דוכיפת 2 • דוכיפת 3 • SAMSON • BGUSAT  • SATLLA-1  • SATLLA-2B |  |
| חלליות וגשושיות | בראשית • בראשית 2* |  |
| יכולות שיגור | משגר שביט • בסיס פלמחים |  |
| משימות אנלוגיות למאדים | D-MARS |  |
| מיזמים שהוקפאו | טאווקס* • ‏MuSAR‏* • דוד* |  |
| ארגונים ישראליים קשורים | סוכנות החלל הישראלית • מפא"ת • מנהלת תוכנית החלל • התעשייה האווירית לישראל • SpaceIL |  |
* שיתופי פעולה בינלאומיים
בנג'מין סיווילטי

בנג'מין ריצ'רד סיווילטי (באנגלית: Benjamin Richard Civiletti;‏ 17 ביולי 1935 – 16 באוקטובר 2022) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן בשנים 1979–1981 כתובע הכללי של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ג'ימי קרטר. סיווילטי היה הראשון ממוצא איטלקי שכיהן בתפקיד זה. הוא היה שותף בכיר במשרד עורכי הדין "ונאבל" (Venable LLP), שם הוא התמחה בהתדיינות מסחרית ובחקירות פנימיות.
מאז 2001 ועד למותו סיווילטי היה אחד משלושת חברי ועדת הביקורת העצמאית של "אחוות נהגי המשאיות הבינלאומית" (International Brotherhood of Teamsters). ועדה זו בודקת חשדות למעשי שחיתות או חדירת גורמי פשע מאורגן לאחווה.
ראשית חייו

בנג'מין סיווילטי נולד בפיקסוויל, ניו יורק. ב-1957 הוא סיים לימודי תואר בוגר אוניברסיטה בפסיכולוגיה באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. ב-1961 הוא סיים לימודי תואר בוגר במשפטים באוניברסיטת מרילנד שבבולטימור.
סיווילטי היה עוזר משפטי של ויליאם קלווין צ'סנט, שופט בית המשפט הפדרלי של מחוז מרילנד, ושנה לאחר סיום לימודיו הוא מונה כעוזר התובע הפדרלי בבולטימור.
במחלקת המשפטים

סיווילטי משך את תשומת ליבו של התובע הכללי גריפין בל, כאשר הוא ארגן את מחלקת המשפטים עבור הנשיא הנבחר קרטר בסיועו של ידידו הקרוב של הנשיא, צ'ארלס קירבו, שותף לעריכת דין של בל, שבעבר היה מעורב בתיק משפטי יחד עם סיווילטי. סיווילטי שימש כעוזר התובע הכללי האחראי על החטיבה הפלילית.
במאי 1978 מונה סיווילטי כסגן התובע הכללי של ארצות הברית במקומו של פיטר פלאהרטי, לשעבר ראש עיריית פיטסבורג. ב-19 ביולי 1979, כאשר התפטר בל, הוא מונה להחליפו. אף על פי שבל התפטר מיוזמתו, התפטרותו התרחשה בתקופה של טלטלות בממשל הנשיא קרטר. באותו יום התפטרו גם מזכיר הבריאות, החינוך והרווחה ג'וזף א. קליפנו ומזכיר האוצר ורנר מייקל בלומנטל. זמן קצר אחריהם התפטר גם מזכיר התחבורה ברוק אדמס.
כתובע הכללי ייצג סיווילטי מספר תיקים חשובים בשם הממשלה. הבולט שביניהם היה ייצוג האמריקאים שהוחזקו במשבר בני הערובה באיראן בפני בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ). הוא גם ייצג את הממשלה בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית בטענה לזכותה לשלילת אזרחות של פושעי מלחמה נאצים בפסק הדין "פדורנקו נגד ארצות הברית" (Fedorenko v. United States).
חוות הדעת שנכתבו על ידי סיווילטי כתובע הכללי, שפירשו את החוקה ואת החוקים הפדרליים כך שהממשלה לא יכולה לפעול עד שהקונגרס יצביע בעד חוקים כספיים, הובילו בשנים הבאות להשבתת הממשל בארצות הברית.
בעת כהונתו כתובע הכללי, ועל אף התנגדותו הפומבית של מושל פוארטו ריקו, שהאמין שצעד כזה יעודד פעולות טרור נוספות, המליץ סיוולטי, והנשיא קרטר אישר, להמתיק את עונשי המאסר לארבעה לאומנים פוארטוריקנים שלא הביעו חרטה על מעשיהם והורשעו בירי בחמישה חברי בית הנבחרים בשנת 1954.
סיווילטי סיים את כהונתו כתובע הכללי עם תום נשיאותו של קרטר בינואר 1981.
לאחר פרישתו

ב-10 ביולי 2008 הודיע מושל מרילנד מרטין אומאלי שסיווילטי ישמש כיושב ראש הוועדה לעונש המוות במרילנד, שהוקמה כדי לחקור את יישום עונש המוות במדינה ולהגיש המלצות לביטולו. ב-12 בנובמבר אותה שנה הצביעה הוועדה ברוב של 13 תומכים ו-7 מתנגדים בעד ביטול עונש המוות במרילנד, כשסיווילטי הצביע עם הרוב.
סיווילטי נפטר ב-16 באוקטובר 2022. הותיר אחריו אישה, גיילי ל. לנדגרן, ושלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  "Background of the IRB". March 18, 2005. Archived from the original on March 18, 2005.
↑  REPORT TO ALL MEMBERS OF THE INTERNATIONAL BROTHERHOOD OF TEAMSTERS
↑  "Teamster Corruption and the Consent Decree".
↑  "Benjamin R. Civiletti". Venable LLP.
↑  "Transcript". Archived from the original on 2014-02-23.
↑  Scott Horsley (8 April 2011). "The Lawyer Who Raised The Shutdown Stakes". NPR.
↑  "Puerto Rican Nationalists Announcement of the President's Commutation of Sentences". The American Presidency Project. 6 September 1979.
↑  "Nation: We Have Nothing to Repent". TIME. Time Inc. 24 September 1979.
↑  "Governor O'Malley Announces Benjamin Civiletti as Chairman of Maryland Commission on Capital Punishment, Announces Commission Members". Annapolis, Maryland: Office of the Governor. July 10, 2008. Archived from the original on June 21, 2010.
↑  Dechter, Gadi; Smitherman, Laura (November 13, 2008). "Repeal of death penalty urged". The Baltimore Sun.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6711 2980  LCCN: n78042345  NARA: 10581317  NLA: 36222366  NTA: 073226882  RERO: 02-A011621370  SUDOC: 083630236  VIAF: 94460573   WorldCat (עם VIAF): 94460573 
בנג'מין סיווילטי, 1979
משפט לוסטרניק-שנירלמן

בטופולוגיה, משפט לוסטרניק-שנירלמן הוא משפט הקובע ששתי הטענות הבאות נכונות:
בכל כיסוי של ספירה n-ממדית באמצעות n+1 קבוצות סגורות יש קבוצה שמכילה זוג נקודות אנטיפודיות.
בכל כיסוי של ספירה n-ממדית באמצעות n+1 קבוצות פתוחות יש קבוצה שמכילה זוג נקודות אנטיפודיות.
המשפט שוער לראשונה במאמר של לזר לוסטרניק ולב שנירלמן מ-1930. המשפט שקול למשפט בורסוק-אולם שהוכח ב-1933.
למעשה נכון משפט כללי יותר שמכליל את שתי הגרסאות המקוריות של המשפט:
בכל כיסוי של ספירה n-ממדית באמצעות n+1 קבוצות, שכל אחת מהן פתוחה או סגורה, יש קבוצה שמכילה זוג נקודות אנטיפודיות.
הוכחה

מספיק להוכיח את המשפט ל- S^{n} שהיא ספירת היחידה ה-n-ממדית (אוסף כל הנקודות ב- \mathbb {R} ^{n+1} שמרחקן מהראשית הוא 1).
נוכיח כי המשפט שקול למשפט בורסוק-אולם הקובע שלכל פונקציה רציפה  f:S^{n}\to \mathbb {R} ^{n} קיימת נקודה  x\in S^{n} כך ש- f(x)=f(-x).
הוכחה > המקרה הסגור מתוך בורסוק-אולם

במרחב מטרי, המרחק בין נקודה x לקבוצה A,  d(x,A), מוגדר כאינפימום של אוסף המרחקים בין x לכל אחת מנקודות A. לפי הגדרת הסגור, אם  d(x,A)=0 אז  x\in {\bar {A}}.
יהי  F_{1},\ldots ,F_{n+1} אוסף של n+1 קבוצות סגורות המכסות את  S^{n}. נגדיר פונקציה  f:S^{n}\to \mathbb {R} ^{n} כך:
f בבירור רציפה ולכן לפי משפט בורסוק-אולם קיים  x^{*}\in S^{n} כך ש- f(x^{*})=f(-x^{*}). בפרט אם קיים  1\leq i\leq n כך ש- d(x^{*},F_{i})=0 אז גם  d(-x^{*},F_{i})=0. אולם  F_{i} סגורה ושווה לסגור שלה, ולכן במקרה כזה  x^{*},-x^{*} הן זוג נקודות אנטיפודיות הנמצאות ב- F_{i}.
נותר המקרה בו  d(x^{*},F_{i})=d(-x^{*},F_{i})\neq 0 לכל  1\leq i\leq n. במקרה כזה  x^{*},-x^{*} לא נמצאות באף אחת מן הקבוצות  F_{1},\ldots ,F_{n} (כי מרחקן מכל אחת מהן חיובי) ולכן הן חייבות להימצא יחדיו ב- F_{n+1}.
הוכחה > המקרה הפתוח מתוך המקרה הסגור

יהי  U_{1},\ldots ,U_{n+1} אוסף של n+1 קבוצות פתוחות המכסות את  S^{n}. לכל  1\leq i\leq n+1 ולכל  x\in U_{i} נבחר סביבה פתוחה קטנה מספיק  V_{x} כך ש- x\in V_{x}^{i}\subseteq {\bar {V_{x}^{i}}}\subseteq U_{i}. איחוד כל הסביבות  V_{x}^{i} לכל ה-x וה-i הוא כיסוי פתוח של  S^{n}. הספירה היא קבוצה קומפקטית ולכן יש לכיסוי תת-כיסוי סופי  V_{1},\ldots ,V_{m}. נאחד את כל הקבוצות  {\bar {V_{j}}} המוכלות באותה קבוצה  U_{i}. זהו איחוד סופי של קבוצות סגורות ולכן לכל i נקבל קבוצה סגורה  F_{i}\subseteq U_{i}. קיבלנו כיסוי  F_{1},\ldots ,F_{n+1} של הספירה, ולכן לפי המקרה הסגור קיימים  l ונקודה  x^{*}\in S^{n} כך ש- x^{*},-x^{*}\in F_{l}\subseteq U_{l} כפי שרצינו להוכיח.
הוכחה > המקרה הכללי מתוך המקרה הפתוח

יהי  A_{1},\ldots ,A_{n+1} אוסף של n+1 קבוצות סגורות או פתוחות המכסות את  S^{n}. לכל  A_{i} סגורה נגדיר  U_{i}^{k}=\{x\in S^{n}\mid d(x,A_{i})<{\tfrac {1}{k}}\}. ולכל  A_{i} פתוחה נגדיר  U_{i}^{k}=A_{i}. לכל k,  U_{1}^{k},\ldots ,U_{n+1}^{k} כיסוי פתוח של  S^{n}, ולכן לפי הגרסה הפתוחה קיימים  l_{k} וזוג נקודות  x_{k},-x_{k}\in U_{l_{k}}^{k}. אם ל-k כלשהו  A_{l_{k}} פתוחה סיימנו, כי  x_{k},-x_{k}\in U_{l_{k}}^{k}=A_{l_{k}}. לכן נניח שלכל k  A_{l_{k}} סגורה. הסדרה  \{l_{k}\} היא סדרה אינסופית שמקבלת מספר סופי של ערכים (שלמים  1\leq l_{k}\leq n+1) ולכן יש מספר  l שמופיע בה אינסוף פעמים. נסתכל על תת-סדרה מתכנסת של הסדרה  (x_{k})_{k} שאיבריה מקיימים  l_{k}=l. נסמן את גבולה  x^{*}. מתקיים  d(x^{*},A_{l})=\lim _{k\to \infty }d(x_{k},A_{l_{k}})=0. ולכן, מכיוון שהנחנו ש- A_{l} סגורה, מתקיים  x^{*}\in A_{l}. מאותה סיבה מתקיים  -x^{*}\in A_{l}.
הוכחה > בורסוק-אולם מתוך המקרה הסגור

למה. ניתן לכסות את  S^{n-1} באמצעות n+1 קבוצות סגורות שלא מכילות אנטיפודים.
הוכחה. נמקם סימפלקס במרחב ה-n ממדי כך שהראשית נמצאת במרכז הסימפלקס. כעת נטיל את n+1 פאות הסימפלקס על הספירה  S^{n-1} באמצעות קרניים שיוצאות מהראשית. קל לראות שתמונת הפאות הן הקבוצות הסגורות הנדרשות.
הוכחת בורסוק-אולם. נניח בשלילה שקיימת פונקציה  f:S^{n}\to \mathbb {R} ^{n} כך שלכל  x\in S^{n} מתקיים  f(x)\neq f(-x). אזי הפונקציה  g:S^{n}\to S^{n-1} המוגדרת לפי  g(x)={\frac {f(x)-f(-x)}{\|f(x)-f(-x)\|}} מוגדרת היטב (כי המכנה לא מתאפס) ורציפה. נשים לב כי לכל  x\in S^{n} מתקיים  g(x)=-g(-x).
יהי  F_{1},\ldots ,F_{n+1} כיסוי של  S^{n-1} באמצעות קבוצות סגורות שלא מכילות אנטיפודים.  g^{-1}(F_{1})\ldots ,g^{-1}(F_{n+1}) הוא כיסוי של  S^{n} באמצעות קבוצות סגורות, ולכן לפי משפט לוסטרניק-שנירלמן קיימים  x^{*},-x^{*}\in g^{-1}(F_{l}). אולם אז  g(x^{*})\in f^{-1}(F_{l}) וגם  -g(x^{*})=g(-x^{*})\in f^{-1}(F_{l}) בסתירה לטענה ש- F_{l} אינה מכילה אנטיפודים.
שימושים

משפט לוסטרניק-שנירלמן עומד בבסיס הוכחה פשוטה למשפט לובאס-קנזר בתורת הגרפים, מה שמדגים את היותו כלי חשוב בקומבינטוריקה טופולוגית.
ראו גם

השערת בורסוק
לקריאה נוספת

Matoušek, Jiří (2003). Using the Borsuk–Ulam theorem. Berlin: Springer Verlag. doi:10.1007/978-3-540-76649-0. ISBN 3-540-00362-2
טונינה טוריאלי

| --- | --- |

טוריאלי, 1956
 לידה:  22 במרץ 1934 (בת 90) Serravalle Scrivia, איטליה 
 מוקד פעילות:  איטליה איטליה
 תקופת הפעילות:  1955–1965 (כ־10 שנים) 
 סוגה:  פופ
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 חברת תקליטים:  Cetra 
 פרופיל ב-IMDb
 
טוריאלי בפסטיבל סן רמו, 1958
טונינה טוריאלי (באיטלקית: Tonina Torrielli;‏ נולדה ב-22 במרץ 1934) היא זמרת איטלקייה.
קריירה

בשנת 1956, טוריאלי השתתפה בקדם האיטלקי לאירוויזיון 1956, "פסטיבל סן רמו". טוריאלי זכתה בפסטיבל במקום השני, ונבחרה לייצג את איטליה, עם הזמרת האיטלקייה פרנקה ריימונדי, באירוויזיון. ב-24 במאי באותה השנה, טוריאלי הופיעה על בימת התחרות, עם השיר "Amami se vuoi". טוריאלי שובצה אחרונה בסדר ההופעות, והופיעה אחרי לוקסמבורג. מיקומה הסופי של טוריאלי אינו ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד. כמה מעריצי אירוויזיון ברחבי העולם טוענים כי טוריאלי סיימה במקום השישי עם שתי נקודות, אך הדבר לא אושר על ידי מארגני התחרות.
בשנת 1958, טוריאלי ניסתה שוב לייצג את ארצה באירוויזיון. היא השתתפה בפסטיבל סן רמו לשנת 1985, עם השיר "Mille volte" והשיר "L'edera" (שהושר עם הזמרת נילה פיצי). היא זכתה במקום התשיעי והשני בהתאמה ולא נבחרה לייצג את איטליה באירוויזיון.
הערות שוליים

↑  Eurovision Song Contest in 1956
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4761830  GND: 135188083  ICCU: DDSV000052  ISNI: 0000 0000 5571 6808  MusicBrainz: 71a0089d-aec0-4780-9ef8-d59ce414b41e  VIAF: 80018491   WorldCat (עם VIAF): 80018491
ביירון וייט

ביירון ריימונד "וייזר" וייט (באנגלית: Byron Raymond "Whizzer" White‏; 8 ביוני 1917 – 15 באפריל 2002) היה שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית בשנים 1962–1993, שמונה על ידי הנשיא ג'ון פ. קנדי. וייט היה השופט הראשון בבית משפט זה ממדינת קולורדו. קודם לקריירה השיפוטית שלו נודע וייט גם בשל היותו שחקן פוטבול מקצועי.
ראשית חייו

וייט נולד בפורט קולינס שבקולורדו וגדל בעיירה וילינגטון שבצפון-מרכז המדינה, בה סיים את לימודיו התיכוניים. הוא למד באוניברסיטת קולורדו בבולדר. זכה במלגת רודז ולאחר שנת הפסקה שבה שיחק פוטבול יצא ללימודים בקולג' הרטפורד באוניברסיטת אוקספורד שבבריטניה.
במלחמת העולם השנייה ביקש וייט להצטרף לחיל הנחתים, אך נפסל מלשרת שם בשל עיוורון צבעים. הוא שירת כקצין מודיעין בצי האמריקני והיה מוצב בזירת האוקיינוס השקט. הוא עוטר במהלך המלחמה בשני עיטורי כוכב הארד.
לאחר המלחמה נשא וייט אישה, ולזוג נולדו בן ובת.
קריירת פוטבול

במהלך לימודיו באוניברסיטת קולורדו שיחק וייט פוטבול בקבוצת קולורדו בופלוס של האוניברסיטה. הוא גם שיחק כדור בסיס וכדורסל. שם דבק בו הכינוי "ויזר" (Whizzer) שליווה אותו למורת רוחו גם במהלך הקריירה המשפטית שלו. לאחר סיום לימודיו שם הוא הצטרף לקבוצת פיטסבורג פיירטס מה-NFL ושיחק בה במהלך עונת 1938. לאחר הפסקה לרגל יציאתו ללימודים באוקספורד הוא שיחק בשנים 1940–1941 בקבוצת דטרויט ליונס. בסך הכל שיחק וייט ב-33 משחקים במסגרת ה-NFL. קריירת הפוטבול שלו נקטעה כאשר התגייס לשירות צבאי, שלאחריו בחר לפנות ללימודי משפטים. ב-1954 הוא נבחר להיכל התהילה של פוטבול המכללות. ב-2007, לאחר מותו, הוא נבחר גם להיכל התהילה של אגודת האתלטיקה של הרי הרוקי (Rocky Mountain Athletic Conference).
קריירה משפטית מוקדמת

לאחר המלחמה למד וייט משפטים באוניברסיטת ייל וסיים בה את לימודיו בהצטיינות. הוא שימש כמתמחה לשופט בית המשפט העליון של ארצות הברית פרד וינסון, ולאחר מכן שב לקולורדו ועבד כעורך דין בתחום המשפט המסחרי במשך חמש עשרה שנים.
במהלך מערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1960 שימש וייט כיושב ראש מסע הבחירות של ג'ון פ. קנדי בקולורדו. בממשל הנשיא קנדי מונה וייט לסגן התובע הכללי של ארצות הברית התפקיד השני בחשיבותו במשרד המשפטים האמריקני, שבראשו עמד רוברט קנדי, ועבודתו שם זכתה להערכתו של הנשיא.