stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחנה הריכוז פוסולי
המחנה במהלך המלחמה

האסירים במחנה פוסולי חיו באוטונומיה. שומרי המחנה היו ברוב התקופה איטלקים. לאחר הכיבוש הגרמני של איטליה, ניהול המחנה עבר לידי האס אס. עם זאת נשמרה המסגרת העצמאית של המחנה. מעטים היו המקרים בהם הוצאו להורג אסירים במחנה. ניתן היה לשלוח מכתבים למחנה לפי הכתובת המקורית של המחנה: "מחנה השבויים 73" קארפי. עם זאת במשלוח המכתבים הונהגה זהירות על מנת לא לחשוף את כתובות היהודים שהצליחו להימלט, וכך חלק מן המכתבים הגיעו ליעדם רק אחרי המלחמה. כומר מהעיירה קארפי הסמוכה ביקר במחנה באופן שוטף והביא את הדואר, כולל חבילות, ונטל מכתבים חזרה.
אסירי המחנה לא נדרשו לעבוד, אלה רק בעבודת המטבח והניקיון. במחנה היו בית ספר ובית כנסת והתפילות בבית הכנסת היו מוקד חשוב לציבור היהודי, אשר חלקו היה רחוק מהדת. בשבתות נהגו לעשות "מי שברך" לבני המשפחות שנותרו מחוץ למחנה והתפללו לשלומם. אסירי המחנה נזקקו לממון על מנת להשלים את מזונם, לרכוש בגדים ושאר חפצים. הדואר שעמד לרשות האסירים שימש להעברת הכספים למחנה.
מאמץ רב הושקע במכתבים על מנת לבקש מקרובי המשפחה לא לבוא לביקורים. אלה שבאו, עקב געגועים, נאסרו מיד והצטרפו לאסירי המחנה. היו שבחרו בדרך זו בדעה צלולה.
על מידת העצמאות תעיד העובדה כי אישה יהודייה שנפטרה במחנה בשל מחלה הובאה לקבורה בבית הקברות היהודי בעיר הסמוכה. וכך נכתב מפוסולי: "זכתה לכך שנעשו לה טקסי-הלוויה-וקבורה. ועשו בשבילה כל מה שניתן. הבאנו אותה ל-Carpi. בשבת נאמרה תפילת "אשכבה". נאמר "קדיש" בכול ערב. יש כאן רבנים."
הסופר פרימו לוי מתאר בספרו "הזהו אדם" את המחנה:
זה היה מחנה ריכוז גדול, שנועד לקלוט שבויי מלחמה אנגליים ואמריקאיים אך קלט גם אנשים שלא היו רצויים לממשלת הרפובליקה הפשיסטית הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית שעתה זה נוסדה.
הגעתי למחנה (פוסולי) בסוף ינואר 1944, היו משפחות יהודיות שלמות שנפלו לידי הנאצים או הפשיסטים משום שלא נשמרו על נפשם או משום שמישהו הלשין עליהן. אך היו גם כאלה שהסגירו עצמם מתוך יאוש, מאסו בחיי חיה נרדפת או שלא רצו להפרד מבני משפחתם שנתפסו קודם לכם. היו גם כאלה שהגיעו משום שהגיעו לפת לחם.
הגירוש לגרמניה

אסירי המחנה נשלחו לשלושה מחנות בגרמניה: היהודים למחנה הריכוז אושוויץ, הלא-יהודים הופרדו: הגברים למחנה הריכוז בוכנוואלד, והנשים למחנה הנשים ראוונסבריק. המגורשים נשלחו לגרמניה ברכבות משא דרך מעבר ברנירו (Passo del Brennero).
להלן פרטים על אחת השיירות כפי שהופיעו ברישומים:
משלוח 08 יצא ממחנה פוסולי ביום 22 בפברואר 1944 הגיע לאושוויץ ביום 26 בפברואר 1944
סימול המשלוח היה: RSHA.
מספר הרישום על היד: גברים: 174471-174565 ונשים: 75669-75697
מספר האנשים במשלוח 489: הושמדו 466 ונותרו בחיים 23, בהם הסופר היהודי-איטלקי פרימו לוי
הסופר פרימו לוי מתאר בספרו "הזהו אדם" את המשלוח לאושוויץ:
ב-20 פברואר הודיעו לנו להיכון לנסיעה של 5 עד 10 ימים. על כולם היה להצטרף לנסיעה, גם הקשישים והחולים. יצאנו ליעד לא נודע. ידענו מה הפירוש של "להתכונן לנסיעה". מסורת היא לנהוג בנידונים למוות בטקסיות חגיגית. מעניקים לו להתבודד, מעניקים לו נחמה וסעד רוחני. שלא יחוש בשנאה או בשרירות לב - אלא בכורח הנסיבות - שיחוש שעם מתן העונש מחלו לו על מעשיו הרעים.
...
כל אחד נפרד מן החיים על פי דרכו. אחדים התפללו, אחרים שתו לשכרה ואחרים הקהו את חושיהם בתאוות בשרים. האימהות לא עצמו עין. במסירות הכינו את המזון לדרך, רחצו את הילדים, הכינו את המזוודות. ... האם אף אתם לא הייתם נוהגים כך, אילו ידעתם שמחר ימיתו אתכם עם ילדיכם יחדיו? האם לא הייתם נותנים להם היום לאכול?
הבוקר הגיע, כאלו השמש הייתה בעלת  הברית של צוררנו הנחושים בדעתם להשמידנו. הגרמני שאל Wieviel Stuck (כמה חתיכות) - התשובה  הייתה 650 "פריטים". בתחנת הרכבת בקארפי קבלנו מכות ראשונות ועלינו על 12 קרונות. היינו 45 איש בקרון: נשים, גברים וילדים לחוצים ללא רחמים כמו סרדינים.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה שימש המחנה כבית סוהר, בו נכלאו אנשים שהבריחו את הגבול יחד עם פושעים אחרים, בהם נאצים. באוגוסט 1946 פתחו יהודים במחנה בשביתת רעב בדרישה לשחרורם.
האתר היום

בעיר קארפי מצוי מוזיאון לזכר המגורשים על רקע גזעי או פוליטי המהווה אתר זיכרון הקשור למחנה. היו ניסיונות להקים במחנה עצמו מוסדות, כולל להנצחת השואה, אך הוא נותר בשממונו ומנציח את המצב שהיה קיים בשנת 1944.
במחנה הנטוש נשארו הקירות של המבנים ותשתית הבניינים. בשנת 1984 התקבל חוק מיוחד אשר קבע ששטח המחנה ימסר חינם לבעלות עיריית קארפי, אחרי שבשנת 1973 נפתח בקארפי המוזיאון לזכר המגורשים על רקע גזעי או פוליטי. בשנת 1996 הטיפול בהנצחה עבר לידי "מורשת פוסולי" (Fondazione Fossoli). בשנת 1998 הארגון זכה להכרה רשמית. הארגון ערך טקסי זיכרון ביום הזיכרון לשואה המקובל באיטליה 26 -28 בינואר, המועד בו היה גירוש יהדות רומא.
האתר אינו ערוך לביקורים. יחד עם זאת, "מורשת פוסולי" פתחה את חלקו לקהל במועדים קבועים מראש.
לקריאה נוספת

מרים אניסימוב, פרימו לוי - טרגדיה של אופטימיסט, זמורה ביתן, 2007, פרק 5 - מן ההרים אל פוסולי די קארפי.
IL LIBRO DELLA MEMORIA Gli ebrei deportati dall' Italia (1943-1945) ricerca di Liliana Picciotto Fargion, Edizione Gruppo Ugo Mursia Editore.
הערות שוליים

↑  לפי ספר הזיכרון של ד"ר ליליאן פיצ'וטה פרג'יון
↑  קיים הבדל בין מספר המגורשים המופיע במסמך הרשמי לבין הציטוט מטה מפי פרימו לוי
↑  התנגשות במחנה, דבר, 14 באפריל 1947
↑  שביתת רעב במחנה באיטליה, המשקיף, 14 באוגוסט 1946
↑  שביתת הרעב של ה-32 בפוסולי, הַבֹּקֶר, 2 בספטמבר 1946
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שבנייה • שטוטהוף |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302894005171  GND: 4647096-7  LCCN: no98066722  VIAF: 141035611   WorldCat (עם VIAF): 141035611 
מפת המחנה
הדרך בין המחנה לבין תחנת הרכבת לפוסולי
גלויה שנזרקה במעבר ברנינו מהרכבת של פרימו לוי
המחנה היום
תמונת המחנה
תחנת יוסטון

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  20 ביולי 1837 
 אדריכל:  ריצ'רד סייפרט 
 מיקום
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°31′42″N 0°07′59″W﻿ / ﻿51.5284°N 0.1331°W﻿ / 51.5284; -0.1331
 תחנות סמוכות:  Wembley Central station, South Hampstead railway station 
 מידע על התחנה
 שם המערכת:  London station group 
 בעלים:  נטוורק רייל 
 רציפים:  18 
 קווים העוברים בתחנה:  West Coast Main Line, Watford DC Line 
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסתחנת יוסטון(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסתחנת יוסטון(למפת קמדן רגילה) המוזיאון הבריטי בארנט הארינגיי איזלינגטון הסיטי של וסטמינסטר תחנת יוסטון(למפת קמדן מוגדלת) המוזיאון הבריטי בארנט הארינגיי איזלינגטון הסיטי של וסטמינסטר תחנת יוסטון
 
תחנת יוסטון הידועה גם בשם לונדון יוסטון (באנגלית: London Euston) היא תחנת רכבת מרכזית בדרך יוסטון שברובע קמדן בלונדון. התחנה היא תחנת הרכבת הבין עירונית הראשונה שנפתחה בממלכה המאוחדת, ותחנת הקצה של קו החוף של חברת הרכבות וירג'ין טריין. התחנה נמצאת במרכז העיר לונדון ובקרבת תחנת הרכבת סנט פנקראס, ותחנת קינגס קרוס.
היסטוריה

יוסטון הייתה תחנת הרכבת הבין-עירונית הראשונה בלונדון. התחנה נפתחה ב-20 ביולי 1837 כתחנה הסופית של רכבת לונדון ובירמינגהם (L&BR). בניין התחנה הישן נהרס בשנות השישים והוחלף בבניין הנוכחי בסגנון מודרני בינלאומי.
האתר נבחר בשנת 1831 על ידי ג'ורג' ורוברט סטיבנסון, מהנדסי חברת L&BR. האזור היה ברובו אדמות חקלאיות בקצה העיר המתרחבת, ובצמוד לדרך החדשה (כיום דרך יוסטון), שגרמה להתפתחות עירונית. התחנה נקראה על שם יוסטון הול בספוק, אחוזת דוכסי גרפטון, בעלי האדמות העיקריות באזור.
גרנדה (כדורגל)

מועדון הכדורגל גְרָנָדָה (בספרדית: Granada Club de Fútbol) הוא מועדון כדורגל ספרדי מהעיר גרנדה שבאנדלוסיה, המשחק בליגה הספרדית השנייה. קבוצת המועדון משחקת באצטדיון לוס קרמנס, אשר נחנך ב־1995 ומכיל 19,336 מושבים. תלבושת הבית של גרנדה כוללת חולצת פסים אופקיים אדומים־לבנים, מכנסיים כחולים כהים וגרביים לבנים, ולכן המועדון מכונה לפעמים לוס רוחיבלאנקוס הוריזונטלס (האדומים־לבנים האופקיים). תלבושת החוץ היא כחולה כהה לגמרי והתלבושת השלישית שחורה לגמרי.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1931 בשם רקראטיבו דה גרנדה ושיחקה באצטדיון מקומי. בשנת 1934 נחנך האצטדיון "לוס קרמנס" והקבוצה עברה לשחק בו עד לשנת 1995, בה נחנך "אצטדיון לוס קרמנס החדש" (Estadio Nuevo Los Cármenes). הקבוצה העפילה לליגה העליונה לראשונה בשנת 1941, אך מעולם לא זכתה להישגים משמעותיים מלבד סגנות גביע הגנרל ב־1959 (גרנדה הפסידה במשחק הגמר לברצלונה בתוצאה 1–4) ופרס הפיצ'יצ'י לשחקן הקבוצה אנריקה פורטה ב־1972. אצטדיון המועדון אירח שלושה משחקים רשמיים של נבחרת ספרד בכדורגל, ועוד ארבעה משחקי ידידות. בשנת 2009 נחתם הסכם שותפות בין גרנדה למועדון הכדורגל האיטלקי אודינזה, ולסגל גרנדה הצטרפו בהשאלה שחקנים רבים מאודינזה.
בין השנים 1968 ל־1976 שהתה הקבוצה שמונה עונות רצופות בליגה העליונה, אך לאחר מכן בילתה 35 עונות רצופות בליגות הנמוכות עד לעונת 2011/2012, בה חזרה לליגה העליונה. את עונת 2009/2010 סיימה במקום הראשון של הליגה השלישית ועלתה אוטומטית לליגת המשנה, ואת עונת 2010/2011 סיימה במקום החמישי בליגת המשנה, אשר הוביל אותה למבחני עליה לליגה הראשונה בשיטת פלייאוף בית וחוץ. את השלב הראשון סיימה גרנדה בתוצאה מצטברת של 1-1 מול סלטה ויגו, וניצחה בדו-קרב בעיטות עונשין. בשלב השני שיחקה גרנדה מול אלצ'ה (אשר ניצחה את ויאדוליד בשלב הראשון) וסיימה שוב בתוצאה מצטברת של 1:1, אך עלתה לליגה הראשונה בעקבות חוק שערי חוץ, ובכך השלימה שתי עליות רצופות בשתי עונות.
בסיום עונת 2018/2019 עלתה הקבוצה ללה ליגה, בסיום העונה שלאחר מכן, עונת 2019/2020, סיימה הקבוצה במקום השביעי בליגה, המיקום הגבוה בתולדותיה והשיגה לראשונה בהיסטוריה של המועדון כרטיס לליגה האירופית.
במשחקה הראשון אי פעם במסגרת הליגה האירופית ניצחה גרנדה את טאוטה דורס האלבנית 0–4 והעפילה לשלב הבא, ובהמשך העפילה גם לשלב הבתים, כשהיא מדיחה גם את לוקומוטיב טביליסי ומאלמה. במשחק הבכורה בשלב הבתים גברה 1–2 במשחק חוץ על פ.ס.וו. איינדהובן. בסיום שלב הבתים העפילה גם לשלב 32 הגדולות, שם הדיחה את נאפולי והעפילה גם לשלב שמינית הגמר. לאחר מכן העפילה גם לשלב רבע הגמר כשהדיחה את מולדה. ברבע הגמר היא הודחה על ידי מנצ'סטר יונייטד.
שנתיים לאחר הישג זה ולאחר שלוש שנים בלה ליגה, נשרה הקבוצה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום ה-18 בעונת 2021/2022. עונה לאחר מכן שבה ללה ליגה.
בעונת 2022/2023, כאשר שון וייסמן משחק בשורותיה (הועבר מריאל ויאדוליד), עלתה הקבוצה ללה ליגה, אך בעונה שאחריה, עונת 2023/2024 היא שבה לליגה השנייה.
סגל הקבוצה

נכון ל-22 בספטמבר 2023
תארים

הליגה הספרדית השנייה:
אלופה (4): 1940/41, 1956/57, 1967/68, 2022/2023
הליגה הספרדית השלישית:
אלופה (3): 1982/83, 1999/00, 2009/10
הליגה הספרדית הרביעית:
אלופה (3): 1933/34, 2003/04, 2005/06
גביע המלך הספרדי:
סגנית (1): 1958/59
אסקולי

אסקולי (באיטלקית: Ascoli Picchio F.C. 1898 או בקיצור Ascoli Picchio) הוא מועדון כדורגל איטלקי המייצג את העיר אסקולי פיצ'נו, איטליה. המועדון משחק בסרייה ג'.
המועדון הוקם בשנת 1898 ושיחק בליגות הנמוכות. בשנת 1971 בהנהגת המאמן קארלו מצונה הוא עלה בהדרגה לליגה השנייה ובהמשך לסרייה א'. המועדון שיחק 16 עונות בליגה הבכירה ואף הגיע למקום החמישי בעונת 1979/1980.
אוליבר בירהוף התחיל את הקריירה שלו באיטליה במועדון זה.
במהלך עונת 2013/2014 המועדון הכריז על פשיטת רגל. בעקבות כך הוא הוקם מחדש ואף הצליח תוך מספר שנים לחזור לסרייה ב'.
שחקנים מפורסמים בעבר ובהווה

איטליה אנדראה ברצאלי
איטליה מרקו דל וקיו
איטליה פאביו קוואליארלה
ברזיל דירסאו
גרמניה אוליבר בירהוף
יהודה עוזיאל (השני)

| --- | --- |
שער ספרו "בית העוזאלי" ונציה ה'שס"ד (1604)
שער ספרו "בית העוזאלי" ונציה ה'שס"ד (1604)
 לידה:  פאס
 פטירה:  1604 ה'שס"ד
 השכלה:  תלמוד, הלכה
 מקום מגורים:  פאס
 מקום פעילות:  פאס
 תקופת הפעילות:  המאה ה-16
 השתייכות:  אחרונים, מגורשים
 בני דורו:  רבי אהרן אבן חיים  רבי וידאל הצרפתי (הצוף דבש)  רבי יעקב חגיז (הראשון)
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה  אב בית דין  רב
רבי יהודה עוזיאל השני (נפטר בשנת ה'שס"ד - 1604 בערך), היה פוסק הלכה, ודרשן, אב בית הדין ורבה של בפאס שבמרוקו ומחבר הספר "בית העוזיאלי".
ביוגרפיה

רבי יהודה נולד לרבי שמואל עוזיאל למשפחת מגורשים בעיר פאס שבמרוקו בה התחנך. נשא לאישה את בתו של החכם יצחק פלייאג'י הנזכר בתקנות המגורשים. כנראה כיהן כראש ישיבה, ומבין תלמידיו נמנה רבי ישעיה בקיש.
בהמשך שימש כאב בית הדין. בין השאר כיהן לצד הדיינים: רבי אהרן אבן חיים, רבי וידאל הצרפתי, רבי ישעיה בקיש, רבי שמואל אבן דנאן, רבי שמואל בן חביב, ורבי שאול סירירו. בית דינו יצר תקנות שהשתמרו בין "תקנות המגורשים" ומספרן עולה על אלה שהותקנו בבתי הדין שקדמו לו. עד לשנת ה'שס"ג (1603) הוא חתם על תקנות ופסקי דין ובשער הספר של דרשותיו בשם "בית העוזאלי" שיצא בשנת ה'שס"ד (1604) הוא כבר אינו בין החיים.
ראו גם

מגורשים
תקנות המגורשים
יהדות פאס
הערות שוליים

↑  ראו בחידושי ר"מ מימראן ע"ז מו, ב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010831222405171  GND: 1015365760  ISNI: 0000 0001 1827 8826  LCCN: n96057015  NTA: 254928501  VIAF: 100212483   WorldCat (עם VIAF): 100212483
פיבונאצ'י

ערך זה עוסק במתמטיקאי איטלקי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

פסלו של פיבונאצ'י בפיזה
 לידה:  1170 פיזה, רפובליקת פיזה 
 פטירה:  1250 (בגיל 80 בערך) פיזה, רפובליקת פיזה 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  איטליה
 מקום קבורה:  Campo santo 
 תרומות עיקריות
 הראשון שפרסם את הספירה העשרונית במערב. גילוי סדרת פיבונאצ'י
 
פִיבּוֹנַאצִ'י, או לאונרדו מפיזה, לאונרדו ביגולו או לאונרדו פיזנו (= איש פיזה) (1170–1250‏), היה מתמטיקאי איטלקי. הכינוי פיבונאצ'י, שניתן לו לאחר מותו, משמעותו "בנו של בונאצ'י" (Filius Bonacci), על שם אביו שכונה בונאצ'י. התפרסם בעיקר בשל תרומתו למעבר לשיטת הספירה העשרונית כאשר היה הראשון שפרסם אותה במערב אירופה, וכן בשל סדרת המספרים שהגדיר, הקרויה על שמו – סדרת פיבונאצ'י.
רקע היסטורי

עם נפילת האימפריה הרומית במערב, עבר מרכז הפעילות המדעית לחלקיה המזרחיים - האימפריה הביזנטית. כאן הונח הבסיס הראשון למדע בימי הביניים זאת על ידי תרגום מיטב היצירה המדעית היוונית ללשון ערבית. המדע המוסלמי (בשנים 850–1200), עסק באלכימיה (כימיה), אסטרונומיה, מתמטיקה ורפואה. מדעניו איחדו את המתמטיקה הגאומטרית של היוונים עם המתמטיקה האלגברית של ההודים ואף הגיעו בעצמם להישגים ניכרים. השפעת המדענים המוסלמים על מדעני ספרד היהודיים, הייתה גדולה ומכרעת. הידע הועבר למדע היהודי בספרד ובצפון אפריקה ומשם לאירופה - מאחר שהיהודים ידעו ערבית ושפות רומאניות שהתפתחו מן הלטינית, הייתה להם היכולת לתרגם את הידע הערבי ללטינית או לעברית. הדבר עתיד להשפיע במישרין על המדע הלטיני נוצרי במערב אירופה. לאונרדו פיבונאצ'י היה אחד הצינורות המובהקים שהזרימו את הידע הזה לאירופה ממקורות יהודיים וכן ישירות מהמדע המוסלמי.
ביוגרפיה

מעט מאוד ידוע על חייו של פיבונאצ'י, אך נראה כי חי בשנים 1170–1250 בקירוב. כבנו של קונסול פיזה בעיר הנמל האלג'יראית בג'איה, למד פיבונאצ'י חשבון אצל מורים ערביים ונחשפה בפניו שיטת הספרוֹת העשרונית שכללה את הספרה אפס אשר הייתה נהוגה בארצות האסלאם. חומר נוסף לספרו הראשון אסף במסעות מסחריים למצרים, סוריה, סיציליה ופרובאנס.
בשנת 1202 פרסם את ספרו ספר החשבונייה (Liber abbaci) אשר מכיל כמעט את כל אשר היה ידוע באותה תקופה על אלגברה ואריתמטיקה. הספר - שרק המהדורה השנייה שלו משנת 1228 נשתמרה - היה הראשון במערב אירופה (למעט ספרד) שעשה שימוש בשיטת הספרות העשרונית הנהוגה עד ימינו, שמוצאה מהודו (קדם לו בכך "ספר המספר" מאת אברהם אבן עזרא, שנכתב בעברית). ספרו שתרם להפצת השימוש בספרות הערביות בעולם המערבי (שם השתמשו בספרות רומיות), הכיל חידושים רבים. ההופעה הראשונה של הספרה "אפס" במערב הייתה בספריו של פיבונאצ'י. בעקבות פרסום הספר, זומן פיבונאצ'י בפני פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שהציג לו קושיות שונות. אחד ממקורותיו של פיבונאצ'י בספרו "ההנדסה המעשית" בתחום הגאומטריה הוא התרגום ללטינית של ספרו של אברהם בר חייא, "חיבור המשיחה והתשבורת" (גאומטריה ותורת השברים), ממנו העתיק מסקנות, רעיונות ודוגמאות.
סדרת פיבונאצ'י

סדרת המספרים שהגדיר פיבונאצ'י קרויה בימינו על שמו - סדרת פיבונאצ'י. בסדרה זו כל איבר הוא סכום שני האיברים הקודמים לו, כששני האיברים הראשונים הם 0 ולאחריו 1. איבריה הראשונים של הסדרה, אם כך, הם: 0, 1, 1, 2, 3, 5, 8, 13, וכן הלאה. האיברים בסדרת פיבונאצ'י קרויים מספרי פיבונאצ'י. המנה של כל שני מספרי פיבונאצ'י רצופים, שואפת ליחס הזהב, מספר בעל מופעים שונים בטבע ובעל חשיבות באדריכלות ובאמנות.
הערות שוליים

↑  Fibonacci biography
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310406405171  PLWABN: 9812675027605606  BIBSYS: 90858251  BNE: XX1692993  BnF: cb13092437c (data)  CANTIC: a10900500  CiNii: DA00899955  GND: 11868700X  ICCU: CFIV031577  ISNI: 0000 0001 2147 0704  LCCN: n84804089  LNB: 000251059  NDL: 001244226  NKC: hka20191026637  NLA: 35550114  NLG: 342064  NLK: KAC199608699  NTA: 072751827  RERO: 02-A009691806  SELIBR: 186841  SUDOC: 031851266  Trove: 992644  ULAN: 500224282  VcBA: 495/203152  VIAF: 108619361   WorldCat (עם VIAF): 108619361 
פיבונאצ'י
סדרת פיבונאצ'י כפי שהיא מופיעה בעלה
תחנת רחוב ליברפול

| --- | --- |

  נגיש לכיסאות גלגלים
 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  24 במאי 2022 
 מיקום
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°31′07″N 0°04′53″W﻿ / ﻿51.5186°N 0.0813°W﻿ / 51.5186; -0.0813
 תחנות סמוכות:  Stratford railway station, תחנת הרכבת פרינגדון, Bethnal Green railway station, Bethnal Green railway station, Whitechapel station 
 מידע על התחנה
 שם המערכת:  London station group 
 בעלים:  נטוורק רייל
 רציפים:  19 
 קווים העוברים בתחנה:  West Anglia Main Line, Chingford branch line, Great Eastern Main Line, Lea Valley Lines, Elizabeth line 
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסתחנת רחוב ליברפול(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסתחנת רחוב ליברפול he
 
תחנת רחוב ליברפול הידועה גם בשם לונדון רחוב ליברפול (באנגלית: London Liverpool Street) היא תחנת רכבת מרכזית ברחוב ליברפול שבצפון-מערב הסיטי של לונדון בלונדון. מתחם התחנה כולל תחנת רכבת, תחנת רכבת תחתית, תחנת רכבת עילית וחיבור לקרוסרייל, והוא מרכז תחבורה מרכזי בעיר לונדון, כאשר תחנת הרכבת היא השלישית בגודלה מבחינת תנועת נוסעים בממלכה המאוחדת אחרי תחנת ווטרלו וויקטוריה (שניהם גם בלונדון) עם 65.9 מיליון נוסעים נכון ל-2020.
תחנת הרכבת משמשת תחנה סופית למספר קווי רכבת במזרחה של אנגליה, בהם "הקו המרכזי מזרח אנגליה" המגיע לניופורט וקיימברידג' (משם מתחבר לקו הפן שממשיך לכיוון איפסוויץ'), "הקו המזרחי הגדול" העובר לאורך החוף המזרחי ועובר דרך צ'למספורד, קולצ'סטר, איפסוויץ' ועד לנורוויץ', בנוסף למספר קווים אזוריים נוספים וקו אקספרס לנמל התעופה סטנסטד.
היסטוריה

תחנת רחוב ליברפול הוקמה בשנת 1874 בתור התחנה הסופית החדשה של הרכבת המזרחית הגדולה (Great Eastern Railway, בראשי תיבות GER) בלונדון. חברת הרכבת המזרחית הגדולה רצתה להקים תחנה במרכז העיר לונדון במקום תחנת בישופסגייט ששימשה אותה, בישופסגייט הייתה ממוקמת באזור מרוחק מהמרכז ובשכונה פחות מבוססת. רשויות העיר לונדון לא אישרו הקמה של תחנה חדשה במרכז העיר ובמקום נבחר רחוב ליברפול המרוחק מספר רחובות מהמרכז ההיסטורי.
תחנת הרכבת

תחנת הרכבת כוללת 18 רציפים ומשרתת את כל אזור מזרח אנגליה.
תחנת הרכבת התחתית

תחנת הרכבת התחתית רחוב ליברפול (באנגלית: Liverpool Street Underground Station) היא חלק ממתחם תחנת הרכבת, עם כ-67 מיליון נוסעים שנכנסו ויצאו מהתחנה ב-2019 היא נחשבת לתחנה השישית הכי עמוסה ברשת הרכבת התחתית של לונדון. התחנה משרתת קווי הרכבת התחתית קו סנטרל, האמרסמית' וסיטי, סירקל ומטרופוליטן ומשמשת תחנת החלפה בין הקווים השונים וחיבור לתחנת הרכבת, ומכך לנתיבי הרכבת לאזור מזרח אנגליה. התחנה כוללת ארבעה רציפים בשני מפלסים שונים והיא נמצאת באזור 1.
התחנה נפתחה לציבור בשנת 1875 בתור תחנה סופית חדשה של חברת מסילת הרכבת המטרופולין (כיום קו מטרופולין) בשם תחנת בישופסגייט, ב-1909 שונה שמה לתחנת הרכבת התחתית רחוב ליברפול. בשנת 1912 חברת מסילת הרכבת סנטרל לונדון (כיום קו סנטרל) חיברה אף היא את המסילה שלה לתחנה אשר שימשה תחנה סופית במזרח הקו שלה.
תמונות

פנים אולם הנוסעים המרכזי של התחנה
הכניסה לתחנת הרכבת התחתית
מסוף האוטובוסים של התחנה
קווי הרכבת היוצאים מהתחנה לרחבי מזרח אנגליה
ראיו מחדאונדה

קלוב דה פוטבול ראיו מחדאונדה (בספרדית: Club de Fútbol Rayo Majadahonda, או בקיצור CF Rayo Majadahonda) הוא מועדון כדורגל ספרדי מהעיר מחדאונדה, שבקהילה האוטונומית של מדריד. המועדון נוסד בשנת 1976 ומשחק כיום בליגה הספרדית הרביעית בכדורגל ואצטדיונו הביתי הוא אצטדיון סרו דל אספינו, המכיל 3,376 מושבים.
היסטוריה

ראיו מחדאונדה נוסדה בשנת 1976, ונרשמה ישר בפדרציית הכדורגל של מדריד. המועדון שיחק בליגות האזוריות עד שנת 1987, כאשר העפיל לראשונה לטרסרה דיויסיון.
המועדון ביסס את מעמדו בליגה הרביעית עד עונת 1996/1997, שבה העפיל המועדון בפעם הראשונה בתולדותיו לסגונדה דיויסיון ב'. אחרי כן באו שתי ירידות ליגה רצופות, אך המועדון חזר מיד לליגה הרביעית בשנת 2000. מלבד מעונת 2003/2004 שבה שיחק המועדון בליגה השלישית, את כל העונות הבאות בילה המועדון בליגה הרביעית עד שנת 2015, שבהובלתו של אגדת המועדון המאמן אנטוניו אירינדו, העפיל המועדון בחזרה לליגה השלישית לאחר 11 שנים.
ב-27 במאי 2018, ראיו מחדאונדה העפילה בפעם הראשונה בתולדותיה לסגודנה דיויסיון, לאחר שניצחה 0–1 את קרטחנה בחצי גמר הפלייאוף של מסלול אלופות הבתים בסגונדה ב', על ידי שער עצמי של השחקן מיצ'ל סבקו, וראיו עלתה לגמר פלייאוף האלופות (שבו שתי הקבוצות עולות ליגה, אך המנצחת במשחק מוכתרת כאלופת הסגונדה ב') נגד מיורקה. בגמר הפסידה ראיו מחדאונדה 1–3 למיורקה בסיכום שני המשחקים. וכל זאת עם אנטוניו אירינדו כמאמן הקבוצה.
עונות

לה ליגה: 0 עונות.
סגונדה דיויסיון: 1 עונות. (כולל עונת 2018/19)
סגונדה דיויסיון ב': 5 עונות.
טרסרה דיויסיון: 25 עונות.
שחקנים נבחרים

צרפת לוקא הרננדס (נוער)
ספרד מוניר אל-חדאדי (נוער)
ספרד רודרי (נוער)
אנדורה (כדורגל)

מועדון הכדורגל אנדורה (בקטלאנית: Futbol Club Andorra) הוא מועדון כדורגל מאנדורה לה ולה, בירת אנדורה, המשחק בליגה הספרדית השלישית, כאשר אף על פי שבסיסו באנדורה, המועדון משחק במערכת הכדורגל בספרד.
היסטוריה

המועדון נוסד ב-15 באוקטובר 1942, והיה מועדון הכדורגל הראשון שנוסד באנדורה.
הקבוצה החלה לשחק בליגה החמישית, ומעונת 1963/1964 ועד עונת 1979/1980 שיחקה בליגה הרביעית, מלבד שלוש עונות בליגה החמישית. בעונות 1980/1981–1997/1998 שיחקה בליגה השלישית, מלבד עונה אחת בליגה הרביעית.
לאחר מכן החלה הקבוצה להתדרדר, ובעונות 2001/2002–2004/2005 ירדה ברציפות מהליגה הרביעית לליגה השביעית.
בדצמבר 2018, בעת שהיה בליגה החמישית, נרכש המועדון על ידי הכדורגלן הספרדי-קטלוני ג'רארד פיקה, אשר שיחק באותה עת בעמדת הבלם בברצלונה.את אותה עונה סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגה, עם 22 משחקים ללא הפסד. ביולי 2019, לאחר התפרקותה של ראוס דפורטיו, ששיחקה באותה עת בליגה השלישית, שילמה אנדורה עמלה של כחצי מיליון אירו וקיבלה את המקום בליגה השלישית.
את עונת 2021/2022 סיימה הקבוצה במקום הראשון בפרימרה דיויסיון RFEF, והעפילה, לראשונה בתולדותיה, לליגה השנייה. בעונת 2023/2024 שבה לליגה השלישית.
תארים

הגביע הקטלוני (2): 1993/1994, 2022/2023
הערות שוליים

↑  Andorra, el país de los Pirineos... ¡y el fútbol!, www.fifa.com (בספרדית)
↑  Andorra Difusió RTVA, Lluís España vol recuperar la memòria històrica de l'FC Andorra | Andorra Difusió, www.andorradifusio.ad (בקטלאנית)
↑  Andorra Difusió RTVA, L’acord de l'FC Andorra amb el grup Kosmos preveu construir dos camps de futbol | Andorra Difusió, www.andorradifusio.ad (בקטלאנית)
↑  Colin Millar, Gerard Pique's FC Andorra take final Segunda B place, Football España, ‏2019-07-29 (באנגלית)
↑  "Pique's Andorra pay £400k for promotion". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-03-23.
↑  El Andorra de Piqué y Eder Sarabia asciende a Segunda división, MARCA, ‏2022-05-21 (בספרדית)