stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבחן ביילי

מבחן ביילי להתפתחות תינוקות (Bayley Scales of Infant Development, בקיצור BSID) הוא מבחן להערכת כישורי מוטוריקה עדינה וגסה, שפה והתפתחות קוגניטיבית של תינוקות ופעוטות בגילאים 0–3 שנים.
המבחן אורך כשעה, וכולל רצף משימות המוצגות לתינוק בצורת משחק. תוצאות המבחן מכומתות לסולם כללי ולשלושה סולמות בתחומים השונים, ומושוות למדדי הנורמה של תינוקות בני אותו גיל (בחודשים). הסולם המנטלי מבטא את רמת ההתפתחות הקוגניטיבית, השפתית והחברתית של התינוק; הסולם המוטורי מבטא את רמת ההתפתחות של המוטוריקה הגסה והעדינה; והסולם ההתנהגותי מבטא הערכה של התנהגות התינוק במהלך המבחן.
המבחן נוצר על ידי הפסיכולוגית ננסי ביילי. הגרסה העדכנית של המבחן היא BSID-III ‏(2005).
טורניר לזכר גרנטקין

| --- | --- |
 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1981
 מספר מתמודדים:  12
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  ארגנטינה ארגנטינה
 הכי הרבה זכיות:  רוסיה רוסיה (10)
 granatkin.com/index.php/en/
 
טורניר לזכר גרנטקין, רשמית "הטורניר הבינלאומי לנבחרות נוער בכדורגל לזכר סגן נשיא פיפ"א ולנטין גרנטקין" (ברוסית: Международный турнир юношеских команд по футболу памяти первого вице-президента ФИФА В. А. Гранаткина) הוא טורניר כדורגל שנתי שנערך בסנקט פטרבורג, מאז שנת 1981 ומהווה טורניר ידידות שנערך לזכר ולנטין גרנטקין, כדורגלן סובייטי ופעיל ספורט שכיהן כסגן נשיא פיפ"א בשנים 1946—1950 ובשנים 1955—1979.
בטורניר משתתפות נבחרות כדורגל עד גיל 18 ועד גיל 19 מכל העולם.
היסטוריה

הטורניר הראשון אורגן בשנת 1981 במוסקבה ביוזמת נשיא פיפ"א דאז ז'ואאו האבלנז' כשנה וחודשיים לאחר מותו של גרנטקין. בתחרות השתתפו שש נבחרות כדורגל: שתי נבחרות ברית המועצות וארבע נבחרות זרות.
מאז 1983 הטורניר נערך בסנקט פטרבורג. בשנים 1993—2000 הוא לא נערך וחודש בשנת 2001. בשנים 2004 ו-2005 הטורנירים נערכו במוסקבה.
עד 2011 השתתפו בטורניר שמונה נבחרות שהתמודדו בשני בתים בני ארבע נבחרות שהעפילו לפלייאוף. בשנת 2012 השתתפו בטורניר 12 נבחרות, ב-2013 — 16. בטורנירים השונים השתתפו כדורגלנים רבים שהתפרסמו בהמשך כמו אנדראס מולר, אוליבר בירהוף, קרסטן יאנקר, מרסל דסאי, איגור קוליבנוב, אלכסנדר מוסטובוי ואחרים.
סטטיסטיקה > זכיות

| שנה | עיר מארחת | זוכה | סגנית |
| --- | --- | --- | --- |
| 1981 | מוסקבה מוסקבה | גרמניה המערבית גרמניה המערבית | ברית המועצות ברית המועצות-1 |
| 1982 | מוסקבה מוסקבה | ברית המועצות ברית המועצות-1 | ברזיל ברזיל |
| 1983 |  לנינגרד | ברית המועצות ברית המועצות-1 | צרפת צרפת |
| 1984 |  לנינגרד | גרמניה המערבית גרמניה המערבית | ברית המועצות ברית המועצות-1 |
| 1985 |  לנינגרד | ברית המועצות ברית המועצות-1 | צרפת צרפת |
| 1986 |  לנינגרד | ברית המועצות ברית המועצות-1 | גרמניה המערבית גרמניה המערבית |
| 1987 |  לנינגרד | ברית המועצות ברית המועצות-1 | ברית המועצות ברית המועצות-2 |
| 1988 | מוסקבה מוסקבה | ברית המועצות ברית המועצות-1 | הרפובליקה העממית של סין סין |
| 1989 |  לנינגרד | ברית המועצות ברית המועצות-1 | בלגיה בלגיה |
| 1990 |  לנינגרד | ברית המועצות ברית המועצות-1 | הרפובליקה העממית של סין סין |
| 1991 |  לנינגרד | ברית המועצות ברית המועצות-2 | ברית המועצות ברית המועצות-1 |
| 1992 | מוסקבה מוסקבה | גרמניה גרמניה | חבר המדינות חבר המדינות |
| 2001 | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג | רוסיה רוסיה | הרפובליקה העממית של סין סין |
| 2002 | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג | רוסיה רוסיה | ליטא ליטא |
| 2003 | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | הרפובליקה העממית של סין סין |
| 2004 | מוסקבה מוסקבה | רוסיה רוסיה | פולין פולין |
| 2005 | מוסקבה מוסקבה | רוסיה רוסיה | אוקראינה אוקראינה |
| 2006 | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג | גרמניה גרמניה | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג |
| 2007 | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג | בלארוס בלארוס | טורקיה טורקיה |
| 2008 | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג | רוסיה רוסיה | בלארוס בלארוס |
| 2009 | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג | רוסיה רוסיה | טורקיה טורקיה |
| 2010 | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג | רוסיה רוסיה | אוקראינה אוקראינה |
| 2011 | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג | פינלנד פינלנד | הרפובליקה העממית של סין סין |
| 2012 | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג | איטליה איטליה | פינלנד פינלנד |
| 2013 | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג | רוסיה רוסיה | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג |
| 2014 | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג | יפן יפן | רוסיה רוסיה |
| 2015 | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג | רוסיה רוסיה | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית |
| 2016 | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג | סלובניה סלובניה | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג |
| 2017 | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג | רוסיה רוסיה | קזחסטן קזחסטן |
| 2018 | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג | טורקיה טורקיה |
| 2019 | סנקט פטרבורג סנקט פטרבורג | ארגנטינה ארגנטינה | רוסיה רוסיה |
סטטיסטיקה > כמות זכיות

| נבחרת | כמות זכיות | שנות זכייה |
| --- | --- | --- |
| רוסיה (כולל תוצאות ברית המועצות, חבר המדינות וסנקט פטרבורג) | ‏20 |  ברית המועצות-1: 1982, 1983, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990,  ברית המועצות-2: 1991  רוסיה: 2001, 2002, 2004, 2005, 2008, 2009, 2010, 2013, 2015, 2017  סנקט פטרבורג: 2018 |
| גרמניה (כולל תוצאות גרמניה המערבית) | ‏4 |  גרמניה המערבית: 1981, 1984  גרמניה: 1992, 2006 |
| בלארוס | ‏1  | 2007 |
| פינלנד | ‏1 | 2011 |
| קוריאה הדרומית | ‏1 | 2003 |
| סלובניה | ‏1 | 2016 |
| איטליה | ‏1 | 2012 |
| יפן | ‏1 | 2014 |
| ארגנטינה | ‏1 | 2019 |
טיפול חמלה

ערך זה עוסק בטיפול רפואי פיזיולוגי. אם התכוונתם לשיטת פסיכותרפיה, ראו .
טיפול חמלה (באנגלית Expanded access או Compassionate use) הוא שימוש בתרופה או מכשיר רפואי מבלי שנרשמו וקיבלו אישור רשמי של הרשויות האמונות על בחינה ובדיקת מוצרים רפואיים במדינות העולם השונות (למשל ה-FDA בארצות הברית, או משרד הבריאות בישראל). פעמים רבות, התרופה או המכשיר הרפואי שנכללים בטיפול החמלה אף לא נוסו לפני כן במסגרת מחקר קליני.
טיפולי חמלה ניתנים על פי רוב דרך חברות תרופות או מכשור רפואי שפיתחו את אותו מוצר, ומסכימים לספק אותו מחוץ למסגרת המקובלת לחולים בעלי סיכון גבוה לתמותה הסובלים ממחלות כרוניות, או ממחלות הגורמות לנכות משמעותית כמו מחלות הסרטן, מחלות ניוון שרירים, ALS ועוד. מכיוון שאין להם אישור רשמי, הטיפולים ניתנים ללא עלות.
השם "טיפול חמלה" עומד מאחורי העיקרון כי אין לחולים "מה להפסיד" מכיוון שהם עלולים לעבור מן העולם ממילא, כך שהטיפול במקרה הטוב ישפר את מצבם, יאריך את תוחלת חייהם וישפר את איכותם, ובמקרה הרע לא ישפיע ולא יוביל לשינוי משמעותי או יסכן את חייהם יותר מהנדרש.
רקע

במקרים רבים, טיפולי חמלה אינם רק לטובתו של החולה, כי אם מקפצת דרך עבור חברת התרופות. טיפול חמלה שנעשה במספר מטופלים והוכח כיעיל, יוכל לאפשר לחברה להתחיל לערוך ניסויים קליניים במסגרת רשמית, תוך מציאת התורמים המתאימים לביצועם, זאת בזכות הוכחת ההצלחה הראשונית.
לדוגמה, בשנת 2018 חברת הביוטק אימוניטי פרמה הודיעה כי היא מתחילה ניסוי קליני עם התרופה שפיתחה למחלת ניוון השרירים ALS בבית החולים הדסה עין כרם, זאת לאחר שטיפול חמלה שבוצע בחולה הראה תוצאות מבטיחות של הקפאת המחלה למשך שנתיים.
בשנת 2020, עם פרוץ נגיף הקורונה בכל העולם, חברות תרופות רבות ניסו לפתח תרופה או חיסון אפשריים, ומפאת קוצר הזמן ולאור תמותת החולים, התבצעו טיפולי חמלה כדי למצוא את הפתרון האפקטיבי ולקדם אותו.
למשל, בתחילת חודש אפריל באותה שנה, חברת רדהיל ביופארמה האיטלקית קיבלה אישור ממרכז המחלות הזיהומיות במדינה וכן מוועדת האתיקה באיטליה לתת את תרופתם הניסיונית לחולים שאובחנו עם נגיף מסוג COVID-19 והחלו לפתח תסמינים מסכני חיים מסוג דלקת ריאות חריפה או מצוקה נשימתית.
גם בישראל ניתנו טיפולי חמלה בזמן הקורונה, באמצעות עירוי נוגדנים שנלקחו מאנשים שחלו בקורונה אך החלימו, כמעין חיסון פאסיבי. באפריל 2020 פורסם כי בעקבות עירוי הנוגדנים, 49% מחולי הקורונה דיווחו על שיפור במצבם הרפואי.
נוהל טיפולי חמלה בישראל

בישראל, כל טיפול חמלה שניתן חייב להיות מנוטר על ידי משרד הבריאות ולקבל את אישורו מראש. אף על פי שמותר למטופל להגיש בקשה למשרד הבריאות לקבל את טיפול המחלה, ואף שהמשרד עשוי לאשר את הבקשה - חברת התרופות או המכשור הרפואי רשאית שלא להסכים לתת אותו, מכיוון שעל פי חוק היא אינה מחויבת לכך.
הטיפול מסופק על ידי חברת התרופות או המכשור הרפואי, וייעשה בהשגחה של הרופא האחראי על אותו מטופל, או המוסד הרפואי שבו הטיפול ייעשה. טרם אישור הבקשה, משרד הבריאות בוחן כי התרופה המיועדת מצויה בכמות מספיקה לאורך כל הטיפול הנדרש, וכי התועלת לחולה גדולה בהרבה מהסיכון שכרוך בו.
על פי תקנה 29 לתקנות הרוקחים (תכשירים), התשמ"ו-1986 קיימים חריגים שבהם ניתן לייצר ולשווק תרופה שאינה רשומה בפנקס התכשירים, אך רק ב-2006 חוזר של משרד הבריאות הגדיר בדיוק מהו טיפול חמלה, באילו תנאים הוא ניתן ומה הנהלים הנדרשים בעבורו.
ראו גם

תרופה יתומה
אתיקה רפואית
הערות שוליים

↑  מהו טיפול חמלה ועבור מי הוא מיועד, באתר Trial-In Pharma
↑  גלי וינרב, ‏לאחר טיפול חמלה יעיל: תרופה חדשה ל-ALS בדרך לניסוי קליני, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2018
↑  אבי בליזובסקי, רדהיל ביופארמה מודיעה על אישור לטיפול חמלה עם Opaganib בחולי קורונה באיטליה, באתר הידען, ‏7 באפריל 2020
↑  מיטל יסעור בית־אור, מחמלה לתקווה: האם מה שהתחיל כטיפול בנוגדנים יתגלה כמרפא חולי קורונה?, באתר ישראל היום, ‏07 ביוני 2020
↑  תקנות הרוקחים (תכשירים), התשמ"ו-1986
ללכת עם אנשי מערות

| --- | --- |

 סוגה:  מוקומנטרית
 יוצרים:  ניק גרין, מארק הדגקו ופטר אוקסליי
 בימוי:  טים היינס 
 ארץ מקור:  בריטניה
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  4 פרקים
 הפקה
 הפצה:  BBC Worldwide 
 מוזיקה:  אלן פארקר 
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC
 תקופת שידור מקורית:  1 באפריל 2003 – 23 באפריל 2003 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
שחזור של האדם הניאנדרתלי.
ללכת עם אנשי מערות (באנגלית: Walking with Cavemen) היא סדרת טלוויזיה מוקומנטרית של ה-BBC שעלתה לשידור ב-1 באפריל 2003 בבריטניה. סדרה זו היא סדרה-בת של הסדרות המצליחות: ללכת עם דינוזאורים, ללכת עם מפלצות ובעיקר ללכת עם חיות, שם מופיעים הפרקים הראשונים. רוברט וינסטון הוא הקריין בממלכה המאוחדת. בצפון אמריקה אלק בולדווין מגיש, אך הוא אינו מופיע באתרי הצילומים אלא בחדר נפרד מול ממצאי הומינידים. הסדרה שודרה בישראל בערוץ 8 במהלך שנות האלפיים תחת השם "לפגוש את אנשי המערות".
סדרה זו מספרת על האבולוציה של האדם בארבעה פרקים, כשבכל פרק מופיע הומוניד ראשי אחר. הסדרה מכניסה את הצופה לעולמם של האדם הקדמון.
פרקי הסדרה

אבות קדמונים: הפרק מתחיל לפני 3.2 מיליון שנה בתקופת הפליוקן שבאתיופיה. נראים בפרק הומינידים מהמין אוסטרלופיתקוס אפרנסיס ובפרט הקופה המפורסמת לוסי שחיה עם קרוביה בערבות אפריקה. הסיפור נפתח בסכסוך גדול של החבורה עקב מות הזכר השליט שנטרף על ידי תנין גדול. החבורה חסרת הזכר השליט מותקפת בידי קבוצת אוסטרלופיתקוסים אחרת, מפסידה את שטחה ונאלצת לנדוד דרומה. בסוף הפרק לוסי מתה ממכת מקל תוך כדי סכסוך שבטים ובתה הבכורה מטפלת באחיה התינוק, שהופך ליתום, ובכך מסמלת מעבר להרגלים אנושיים.
אחים בדם: הפרק מתחיל לפני 2 מיליון שנה במזרח אפריקה, שם נראים פרטים של פרנתרופוס בויזאי, המתואר כאוכל עשבים שלא מסתגל למציאות המשתנה ואינו משנה את מנהגי תזונתו, כך שהוא ניזון בסוואנה בעיקר מטרמיטים, עשבים גבוהים ותרמילי שיטים, מזונות שיכחדו כאשר יגיע עידן הקרח. לצידו התפתחו מינים מהסוג אדם כמו הומו הביליס, המתואר כאוכל-כול איטיליגנטי הניזון ממה שנמצא לרבות משללו של האריה ופרטי הומו רודולפנסיס המוצגים כגבוהים יותר מההומו הביליס אך דומים לו מאוד וגם ניזונים מנבלות. ההומו הביליס ניזון גם מבשר ועצמות וכך הגדיל את מוחו וכן פיתח חברה גדולה ומורכבת, איתה הוא היה יכול להתמודד עם המציאות המשתנה.
משפחה פראית: הפרק נפתח בקניה לפני 1.5 מיליון שנה עם האדם הומו ארגסטר שהיה לגשש המיומן הראשון בעולם והוא ניצל את כישוריו כדי לאכול יותר בשר וכך להגדיל את גודל מוחו. לאדם זה ישנם כישורים חברתיים טובים יותר מההומו הביליס, כולל קשר רגשי מפותח בין גברים לנשים ושפה פרימיטיבית. הוא ניזון מבשר של חיות מתות או פצועות ובעל כלי הרג עשויים מאבן ומעץ.
מיליון שנה מאוחר יותר נראה בסין, האדם הומו ארקטוס שיצא מאפריקה לעבר אסיה ושם חי לצד הפרימט הענקי והמסוכן, גיגנטופיתקוס. ההומו ארקטוס היה יצור מפותח אך עדיין היה מבוסס על אינסטינקטים חייתיים. באותו זמן באפריקה מגלים פרטי הומו ארגסטר יכולת להבעיר ולשלוט באש ולהתנתק מהתלות בסביבה. האש עוזרת לו לצוד ולהרוג, מחממת בתנאים קרים, מבשלת את המזון ומרחיקה טורפים גדולים.
השורדים: פרק זה נפתח לפני 400,000 שנה עם המין הומו היידלברגנסיס שחי בבריטניה. הוא מוצג כיצור איטיליגנטי, רגיש ומפותח אך חסר יכולת לחשוב על חיים לאחר המוות ועל דברים מופשטים.
מאוחר יותר, לפני 140 אלף שנה נראה שבט של ניאנדרטלים בצרפת והרגלי חייהם. הם ניזונו בעיקר מבשר והשתמשו באש ופיתחו דרכי ציד מיוחדות כמו לצוד את ממותות הצמריות ענקיות בידי הפלת סלעים עליהם, בסוף עידן הקרח האחרון. לקראת סוף עידן הקרח באפריקה, תת-המין הומו ספיאנס אידלטו התקשה להסתגל לבצורת שנוצרה ולמדבריות שנגרמו מעליית הקרחונים. יחד איתו נראה תת-המין אדם נבון מודרני שהיה זקוק לדמיון מפותח כדי לשרוד, למשל בידי שתילת פקעות מלאים במים, ולא להיכחד כמו קרובו והוא הצליח בכך.
בסוף הפרק נראים ציורי המערות שהתגלו בדרום אירופה לפני 30,000 שנה, שנוצרה מאמונה בדברים מופשטים ולא קיימים, ולבסוף גרמה להתחלת ההיסטוריה המוכרת לנו ולהכחדת הניאנדרטלים.
טיגינה (כדורגל)

מועדון הכדורגל טיגינה (במולדובנית: FC Tighina) הוא מועדון כדורגל מולדבי מהעיר טיגינה שבמזרח מולדובה, והיא חלק ממחוז טרנסניסטריה האוטונימי במזרח המדינה.
היסטוריה

המועדון, שהוקם בשנת 1950 הגיע לראשונה לליגה המולדבית הבכירה בעונת 1992, עם פירוק ברית המועצות אך ירד לליגת המשנה כבר לאחר עונה אחת. הקבוצה חזרה לליגה הבכירה בעונת 1996/97, אך שרדה רק שתי עונות וירדה שנית לליגה השנייה.
בעונת 2005/06 חזרה הקבוצה לליגה הבכירה. בעונת 2006/07 ובעונת 2009/10 הקבוצה הגיעה לשלב רבע גמר הגביע המולדובי.
בסוף עונת 2010/2011 ירדה הקבוצה לליגה המולדובית השנייה. בסוף עונת 2012/2013 ירדה הקבוצה לליגה המולדובית השלישית. בשנת 2017 היא אף איבדה את הסטטוס ש קבוצה מקצועית. בהמשך המועדון השתקם והגיע בחזרה לליגת משנה.
כדורגלנים מפורסמים בעבר ובהווה

מולדובה איגור בוגאיוב
מולדובה איגור קוסטרוב
מולדובה אלכסנדר קובלנקו
לואיזה אלאונורה, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג

לואיזה אלאונורה, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג (בגרמנית: Louise Eleonore zu Hohenlohe-Langenburg;‏ 11 באוגוסט 1763 – 30 באפריל 1837), הייתה נסיכה גרמנית, ואשתו של גאורג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן.
ביוגרפיה

לואיזה אלאונורה נולדה ב-11 באוגוסט 1763 בלנגנבורג שהשתייכה לנסיכות הוהנלוהה-לנגנבורג, לכריסטיאן אלברכט, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ולאוגוסטה, נסיכת שטולברג-גדרן, בתו של פרידריך קרל, נסיך שטולברג-גדרן.
ב-27 בנובמבר 1782 התחתנה לואיזה אלאונורה עם גאורג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, ממנו היו לה 4 ילדים. בשנת 1803 מת בעלה גאורג, ובנה ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן עלה לשלטון במקומו, תוך שלואיזה אלאונורה משמשת כעוצרת עד לבגרותו. בזמן המלחמות הנפוליאוניות עשתה לואיזה אלאונורה כל שביכולתה על מנת לשמור על עצמאות הדוכסות, ולצורך כך הצטרפה בשנת 1806 לקונפדרציה של הריין. למרות שהארץ נבזזה שוב ושוב על ידי כוחות צרפתיים ורוסיים, לא ברחה לואיזה אלאונורה מהדוכסות, אלא נשארה בטירתה יחד עם ילדיה, וייבאה חיטה על מנת להפחית את הרעב ששרר בדוכסות. בשנת 1813 עברה לואיזה אלאונורה למחנה בעלות הברית, ובכך הצליחה לשמור על עצמאות הדוכסות גם בקונגרס וינה. בשנת 1821 חנכה לואיזה אלאונורה את הגימנסיה שהחל בעלה לבנות, ובאותה שנה נטל בנה ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן את השלטון לידיו. לואיזה ביקרה הרבה בחו"ל, ואף ביקרה את בתה אדליידה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן בבריטניה, וב-30 באפריל 1837 מתה לואיזה אלאונורה במיינינגן.
משפחתה

ב-27 בנובמבר 1782 התחתנה לואיזה אלאונורה עם גאורג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן. ממנו היו לה 4 ילדים:
אדליידה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (1792–1849), התחתנה עם ויליאם הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת
אידה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (1794–1852), התחתנה עם ברנהרד, נסיך סקסוניה-ויימאר-אייזנך
בת מתה (1796)
ברנהרד השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן (1800–1882)
לואיזה אוגוסטה, נסיכת דנמרק

לואיזה אוגוסטה, נסיכת דנמרק (בדנית: Louise Augusta af Danmark;‏ 7 ביולי 1771 – 13 בינואר 1843), הייתה בתו של כריסטיאן השביעי, מלך דנמרק ואשתו של פרידריך כריסטיאן השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג.
ביוגרפיה

לואיזה אוגוסטה נולדה ב-7 ביולי 1771 בארמון הירשהולם בהירשהולם, לכריסטיאן השביעי, מלך דנמרק וקרוליין מתילדה, נסיכת בריטניה, בתם של פרדריק, נסיך ויילס ואוגוסטה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג. בגלל מחלת הנפש של אביה, לא היה מסוגל כריסטיאן השביעי להיות שליטה של דנמרק. במקומו שלט דה פקטו יוהאן פרידריך שטרואנזה, רופאו האישי של המלך, שניצל את היחסים עם המלך כדי לצבור כוח בשלטון ולנסות להוביל שינויים ברוח עידן הנאורות. במקביל לשליטתו, היה שטרואנזה מאהבה של קרוליין מתילדה, והסברה היא שלואיזה אוגוסטה, היא למעשה בתו של שטרואנזה ולא של כריסטיאן השביעי.
בשנת 1772 לאחר מפלתו של שטרואנזה, עלה לשלטון פרדריק, נסיך הכתר של דנמרק דודה החורג של לואיזה אוגוסטה, בעוד שהלכה למעשה שלטה אמו של פרדריק יוליאנה מריה מבראונשווייג-וולפנביטל. לואיזה אוגוסטה הייתה חברה קרובה מאוד של אחיה פרדריק השישי, מלך דנמרק, וכעסה מאוד כאשר יוליאנה מריה ניסתה להפריד ביניהם.
בפברואר 1779 הציע המדינאי הדני אנדראס פטר ברנסטורף שלואיזה אוגוסטה תתחתן עם פרידריך כריסטיאן, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג, ובכך לאחד את שני הענפים של בית אולדנבורג, ולמנוע את נישואיה לבית המלוכה השוודי, ובנוסף, פרידריך כריסטיאן היה מיוחס לכל המשפחות הדניות החשובות. ואכן באביב 1785 הגיע פרידריך כריסטיאן לקופנהגן, וב-27 במאי 1786 התחתנו השניים בארמון כריסטיאנסבורג.
במשך תקופה ארוכה התגוררו השניים בארמון כריסטיאנסבורג, ונולדו להם 3 ילדים. בשנת 1794 נשרף הארמון, וזמן קצר לאחר מכן מת חמיה פרידריך כריסטיאן הראשון, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג, ובעלה עלה לשלטון במקומו, והמשפחה עברה להתגורר בארמון אוגוסטנבורג.
לואיזה אוגוסטה הייתה שונה לגמרי מבעלה, ובעוד שהוא היה טיפוס כבד ורציני, שהתעסק בפילוסופיה ובפוליטיקה, היא הייתה טיפוס עליז ומאושר ונהנתה מהחיים. נאמר על לואיזה אוגוסטה שהיו לה מאהבים רבים, ואף נטען שילדיה נולדו למעשה מהרופא קרל פרדיננד סואדציני, אם כי אין לכך הוכחות. לואיזה אוגוסטה אהדה את המהפכה הצרפתית, ומשום כך פיתחה דעה אנטי-בריטית.
במהלך השנים התגלע סכסוך בין בעלה לאחיה בנוגע לדוכסויות שלזוויג-הולשטיין ואזור זונדרבורג, ולואיזה אוגוסטה צידדה באחיה. כמו כן סייעה לואיזה אוגוסטה לטרפד את תוכניות בעלה להיבחר למלך שוודיה, לאחר מות אחיו קרל אוגוסט, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג, ואכן ז'אן ברנדוט הוכתר כנסיך הכתר השוודי.
היחסים בין השניים התדרדרו יותר ויותר, ופרידריך כריסטיאן ניסה להגביל את השפעתה על הילדים, אולם הוא מת במפתיע בשנת 1814. לאחר מותו השתלטה לואיזה אוגוסטה על אחוזתו ועל חינוך הילדים, ובשנת 1820 חזר בנה כריסטיאן אוגוסט השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג וקיבל את הנחלות. בשנת 1832 רכשה לואיזה אוגוסטה אחוזה חדשה, על מנת לשפר את נחלותיה. יחסיה עם בתה וחתנה היו חמים, אך עם בניה לא היה לה קשר טוב.
בשנת 1839 מת אחיה פרדריק השישי, מלך דנמרק, וחתנה כריסטיאן השמיני, מלך דנמרק עלה לשלטון במקומו. ב-13 בינואר 1843 מתה לואיזה אוגוסטה בארמון אוגוסטנבורג, אוגוסטנבורג, והיא בת 72 שנים.
משפחתה

ב-27 במאי 1786 התחתנה לואיזה אוגוסטה עם פרידריך כריסטיאן השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
קרולינה אמליה, נסיכת שלזוויג הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (1796–1881), התחתנה עם כריסטיאן השמיני, מלך דנמרק
כריסטיאן אוגוסט השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (1798–1869)
פרדריק, נסיך שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג (1800–1865)
לואיזה, נסיכת שטולברג-גדרן (1764-1834)

לואיזה, נסיכת שטולברג-גדרן (בגרמנית: Prinzessin Luise zu Stolberg-Gedern; ‏13 באוקטובר 1764 - 24 במאי 1834), הייתה אשתו של אויגן, דוכס וירטמברג.
ביוגרפיה

לואיזה נולדה ב-13 באוקטובר 1764 בעיר אלס שבתחומי ממלכת פרוסיה, לכריסטיאן קרל, נסיך שטולברג-גדרן ולאלאונורה, רוזנת רויס-לובנשטיין, בתם של היינריך השני, רוזן רויס-לובנשטיין ויוליאנה דורותיאה שרלוטה, רוזנת הוכברג והברונית פירסטנשטיין. לואיזה נולדה שלושה חודשים לאחר מות אביה.
ב-5 ביוני 1780 התחתנה לואיזה עם קרל וילהלם, דוכס סקסוניה-מיינינגן, אולם הוא מת בשנת 1782 ללא שנולדו להם ילדים. ב-21 בינואר 1787 התחתנה לואיזה עם אויגן, דוכס וירטמברג, ממנו נולדו לה 5 ילדים.
ב-24 במאי 1834 מתה לואיזה בביתה בבאד קרלסרוהה, והיא בת 69 שנים.
משפחתה

ב-21 בינואר 1787 התחתנה לואיזה עם אויגן, דוכס וירטמברג, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
אויגן, דוכס וירטמברג (1788–1857), התחתן עם מתילדה, נסיכת ולדק ופירמונט, ולאחריה התחתן עם הלנה, נסיכת הוהנלוהה-לאנגנבורג
לואיזה, דוכסית וירטמברג (1789–1851), התחתנה עם אוגוסט, נסיך הוהנלוהה-אהרינגן
גאורג פרדיננד, דוכס וירטמברג (1790–1795)
היינריך, דוכס וירטמברג (1792–1797)
פאול וילהלם, דוכס וירטמברג (1797–1860), התחתן עם מריה סופיה, נסיכת טורן וטקסיס
לילי חנוך

| --- | --- |

 לידה:  26 באוקטובר 1899 קניגסברג, פרוסיה 
 נרצחה:  8 בספטמבר 1942 (בגיל 42) גטו ריגה, גרמניה הנאצית 
 מידע כללי
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה 
 הישגים
 פרסים והוקרה:  יד לאיש הספורט היהודי 
 
לילי חנוך (בגרמנית: Lilli Henoch; ‏26 באוקטובר 1899–1942) הייתה אתלטית גרמנייה ממוצא יהודי. הייתה שיאנית עולם בזריקת דיסקוס, הדיפת כדור ברזל, שותפה לשיא העולם בריצת שליחות 4x100 מטר ושיאנית גרמניה בקפיצה לרוחק. נספתה בשואה.
קורות חיים

חנוך נולדה ב-1899 בקניגסברג שבגרמניה (כיום קלינינגרד, הפדרציה הרוסית). בגיל 19 עברה לברלין והחלה להתאמן במסגרת "מועדון ספורט ברלין.
קריירה

בשנות ה-20 הייתה חנוך האתלטית הדומיננטית בגרמניה בתחומי אתלטיקה רבים - הדיפת כדור ברזל, זריקת דיסקוס, וריצת שליחות 4X100 מטר.
קריירה > שיאי עולם

בתחרות שנערכה בברלין ב-1 באוקטובר 1922 קבעה בזריקת דיסקוס שיא עולם של 24.90 מטר, אותו שיפרה מספר פעמים עד שהגיעה, ב-8 ביולי 1923 לשיא של 26.62 מטר.
ב-1925 קבעה בהדיפת כדור ברזל שיא עולם אותו שיפרה בלייפציג ב-16 באוגוסט אותה שנה בתוצאה של 11.57 מטר.
בשנת 1926 הייתה שותפה לרביעייה הגרמנית שקבעה בריצת שליחות 4x100 מטר שיא עולם חדש של 50.4 שניות.
בשנים אלו קבעה עשרה שיאי גרמניה בהדיפת כדור ברזל, בדיסקוס, בקפיצה לרוחק, ובריצת שליחות.
קריירה > מאמנת

חנוך אימנה במועדון היהודי "בר כוכבא" ושימשה כיו"ר קבוצת האתלטיקה לנשים לאחר פרישתה מהמועדון בברלין.
השכלה

הייתה בעלת תואר בחינוך גופני ובאורתופדיה
תקופת השואה

עם עליית הנאצים לשלטון גורשה חנוך מהמועדון במסגרתו התאמנה, מועדון הספורט של ברלין, והתאמנה במסגרת מועדון ליהודים בלבד. ב-5 בספטמבר 1942 גורשו חנוך ובני משפחתה לריגה, לטביה שם נשלחו לגטו. היא ואמא שלה נלקחו מהגטו ונרצחו במכונת ירייה על ידי יחידת ההרג האיינזצגרופן בספטמבר 1942, יחד עם מספר גדול של יהודים אחרים שנלקחו מהגטו. כולם נקברו בקבר אחים ביער ליד ריגה. אחיה נעלם ועקבותיו אבדו.
הנצחה

חנוך הונצחה בשנת 1990 ב"יד לאיש הספורט היהודי" במכון וינגייט
ב-1993 נקרא על שמה רחוב ברובע פרנצלאואר ברג בברלין. כמו-כן נקרא על שמה אולם המשמש לתחרויות הדיפה וזריקה בתשלובת אולמות הספורט "ספורט פורום" ברובע הוהנשנהאוזן בברלין.
ב-8 באוגוסט 2008, ביום בו נפתחה אולימפיאדת בייג'ינג הונצחה חנוך בהנחת לוח זיכרון אל מול ביתה בברלין, ובו פרטים ביוגרפיים. לוח זה (המכונה "אבן נגף" או שטולפרשטיין), שכמותו מציב האמן הגרמני גינתר דמניג בפני בתיהם של קורבנות השואה, הוצב בטקס צנוע, בהשתתפות יושב ראש אגודת האתלטיקה הגרמנית תיאו רוס בפני ביתה של חנוך, וביתו של קורבן נוסף של הנאצים, האתלט אוטו פלצר שנרדף בשל היותו הומוסקסואל.
ראו גם

יהודים וספורט#אתלטיקה
הערות שוליים

↑  אליפות גרמניה בהדיפת כדור ברזל, (בגרמנית)
↑  אליפות גרמניה בזריקת דיסקוס, (בגרמנית)
↑  אליפות גרמניה בקפיצה לרוחק, (בגרמנית)
↑  אליפות גרמניה בריצת 100 מטר, (בגרמנית)
1 2  יאיר קטן, גיבורת התהילה: סיפורה של אחת האתלטיות היהודיות המופלאות ביותר, באתר ynet, 5 במאי 2024
↑  Paul Taylor, Jews and the Olympic Games: The Clash Between Sport and Politics : with a Complete Review of Jewish Olympic Medallists, Sussex Academic Press, 2004, ISBN 978-1-903900-88-8. (באנגלית)
↑  Joseph M. Siegman, The International Jewish Sports Hall of Fame, SP Books, 1992, ISBN 978-1-56171-028-7. (באנגלית)
↑  Steve Lipman, The Forgotten Olympians, jewishweek.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Simon Sturdee, Berlin ceremonies mark Olympic history's darker side, The Sydney Morning Herald, ‏2008-08-08 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 123526612  ISNI: 0000 0000 1565 2627  VIAF: 13219123   WorldCat (עם VIAF): 13219123 
אולם הספורט על שם לילי חנוך בברלין
כריתת ריאה

| --- | --- |

 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1969902 
 MeSH:  D011013
 
כריתת ריאה מלאה (בלעז: פנאומונקטומיה) או כריתת ריאה חלקית (כגון לובקטומיה שהיא כריתת אונה מתוך אונות הריאה) הוא הליך ניתוחי המיועד בדרך כלל לטיפול בסרטן הריאה. סיבות אפשריות אך נפוצות פחות לביצוע ניתוח זה הן חבלה (טראומה) לריאה, שחפת או זיהומים שונים.
במקרה של סרטן, כריתת הריאה תהיה יעילה רק במידה והסרטן טרם התפשט לשתי הריאות, ובמידה ולא מדובר בסרטן של תאים קטנים (small cell lung cancer). תנאי מקדים נוסף לניתוח הוא בדיקת תפקודי הריאה שתיוותר לאחר הניתוח, היות שהיא צריכה לעמוד לבדה במטלת הנשימה. בסרטן של תאים קטנים הניתוח אינו יעיל מאחר שהוא לא עוצר את התקדמותו המהירה של הסרטן.
חייהם של 25%-40% מהחולים שהתאימו לניתוח ועברו אותו, מתארכים בלפחות חמש שנים. בשישה עד שנים-עשר אחוזים מהמנותחים מופיע מחדש הסרטן.
היסטוריה

כריתת הריאה הראשונה בהיסטוריה, אשר בוצעה בשלבים על ידי הרופא הסקוטי ויליאם מקיואן (William Macewen), תועדה בחולה שחפת בשנת 1895. ניתוח כריתת הריאה המלא הראשון בוצע בשנת 1933. בשנת 1951 עבר מלך אנגליה, ג'ורג' השישי, כריתת ריאה בעקבות מחלת הסרטן.
מהלך הניתוח

בניתוח זה מבצעים חתך בבית החזה (thoracotomy), לרוב במרווח הבין-צלעי הרביעי או החמישי ולעיתים תוך חיתוך של צלע, ומשם מוציאים את הריאה הפגומה או את האונה הריאתית. בזמן ההחלמה המטופל נשאר בטיפול נמרץ ומקבל נוזלים בעירוי. אל אזור החתך מחברים צינורות ניקוז ולעיתים קרובות המנותח גם מונשם. כן מבוצע מעקב אחר השיעול של המנותח כיוון שלעיתים ישנה פליטת הפרשות.