stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טומב ריידר (סדרת משחקים)

| --- | --- |

העטיפה מהמשחק Tomb Raider - The Angels of Darkness משנת 2003
 כללי
 תאריך הוצאה:  25 באוקטובר 1996 
 סוגה:  משחק פעולה-הרפתקאות
 פיתוח:  Core Design, Nixxes Software, Crystal Dynamics, יוביסופט מילאן 
 הוצאה לאור:  Eidos Interactive 
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 דרישות תוכנה
 פלטפורמות:  דרימקאסט, Sega Saturn, PlayStation Portable, פלייסטיישן 3, פלייסטיישן 2, Wii, Xbox, Windows Phone, Xbox 360, פלייסטיישן 4, פלייסטיישן, נינטנדו גיימקיוב, macOS, מקינטוש, Game Boy Advance, Nintendo DS, MS-DOS, טלפון סלולרי, Microsoft Windows, N-Gage, Xbox One 
 tombraider.com
 
טומב ריידר (באנגלית: Tomb Raider; בתרגום לעברית: "שודדת הקברים") היא סדרת משחקי פעולה אשר מתמקדים בהרפתקאותיה של ארכאולוגית בריטית בדיונית בשם לארה קרופט. מאז צאת המשחק המקורי בסדרה בשנת 1996, הסדרה התפתחה לזיכיון רווחי ומיוחס של ספרי קומיקס, נובלות ספרותיות, סרטוני אנימציה קצרים וסרטי קולנוע ודמותה של לארה הפכה לאייקון תרבותי בתעשיית משחקי הווידאו.
היסטוריה

ששת המשחקים הראשונים פותחו על ידי חברת Core Design, כאשר שלושת המשחקים האחרונים פותחו על ידי חברת Crystal Dynamics. עד 2010 כל המשחקים יצאו לאור על ידי חברת Eidos Interactive אשר מחזיקה בזיכיון של הסדרה ושל הדמויות המאכלסות אותה ואילו המשחק החדש TOMB RAIDER 2013 יצא לאור על ידי חברת Square Enix (אשר קנתה את חברת Eidos Interactive). עד היום הופקו שלושה סרטי קולנוע באורך מלא אשר מבוססים על עלילותיה של לארה קרופט - "טומב ריידר" (2001) ו"טומב ריידר 2: סוד החיים" (2003) בהם כיכבה השחקנית האמריקאית אנג'לינה ג'ולי בתפקיד לארה קרופט. בשנת 2018, יצא לאקרנים סרט נוסף, בשם "טומב ריידר", שביים רואר אוטוג ובתפקידים הראשיים שיחקו בו אליסיה ויקנדר ודומיניק ווסט.
בשנת 2006 הכיר ספר השיאים של גינס בלארה קרופט כ"גיבורת משחקי המחשב המצליחה ביותר בעולם".
על בסיס הסדרה בשנת 2015 שוחרר משחק "לארה קרופט גו".
רשימת המשחקים בסדרה > העידן הראשון

טומב ריידר - יצא ב-22 בנובמבר 1996 ל-MS-DOS, פלייסטיישן וסגה סאטורן. הגיע למקום ראשון במצעד המכירות בארצות הברית ובממלכה המאוחדת. למשחק יצאה חבילת הרחבה בשם Tomb Raider: Shadow of the Cat & Unfinished Business.
טומב ריידר - יצא בשנת 2000 ל-Game Boy Color.
טומב ריידר 2 - יצא בנובמבר 1997 לפלייסטיישן, Mac OS ו-Windows. הגיע למקום שלישי במצעד המכירות בארצות הברית. בשנת 1999 יצאה למשחק חבילת הרחבה בשם Tomb Raider II: Golden Mask.
טומב ריידר: קללת החרב - יצא בשנת 2001 ל-Game Boy Color.
טומב ריידר 3 - יצא ב-21 בנובמבר 1998 ל-Windows, פלייסטיישן ו-Mac OS. 
הגיע למקום רביעי במצעד המכירות בארצות הברית. בשנת 2000 יצאה למשחק חבילת הרחבה בשם Tomb Raider III: The Lost Artifact.
טומב ריידר: ההתגלות האחרונה - יצא ב-22 בנובמבר 1999 ל-Windows, פלייסטיישן, Mac OS, ו-Sega Dreamcast. 
הגיע למקום ראשון במצעד המכירות בארצות הברית, הממלכה המאוחדת ואירופה.
טומב ריידר: דברי הימים - יצא בנובמבר 2000 ל-Windows, פלייסטיישן ו-Sega Dreamcast. 
הגיע למקום 16 במצעד המכירות בארצות הברית. בסוף שנת 2000 הוציאה החברה עורך שלבים למשחק.
טומב ריידר: הנבואה - יצא ב-12 בנובמבר 2002 ל-Game Boy Advance.
טומב ריידר: מלאכית האופל - יצא ב-20 ביוני 2003 ל-Windows, פלייסטיישן 2, ו-Mac OS. 
הגיע למקום 27 במצעד המכירות בארצות הברית, ו-15 בממלכה המאוחדת אבל זכה לביקורות מעורבות רוב קוטלות עקב סדרת באגים במשחק וכמעט הרג את המותג.
רשימת המשחקים בסדרה > העידן השני

טומב ריידר: אגדה - יצא ב-11 באפריל 2006 ל-Windows, פלייסטיישן 2, Xbox, Xbox 360, PSP, פלייסטיישן ו-Nintendo Gamecube. 
הגיע למקום ראשון במצעד המכירות ב-UK, ומקום שני בארצות הברית ובאירופה. מהווה אתחול מחדש לסדרה.
טומב ריידר: עשור האחרון - יצא ב-5 ביוני 2007 ל-Windows, פלייסטיישן 2, Xbox 360, PSP ,Wii ו-Mac OS. חידוש למשחק המקורי לציון עשור להולדת המשחק.
טומב ריידר: עולם תחתון - יצא ב-18 בנובמבר 2008 ל-Windows, פלייסטיישן 2, Xbox 360, פלייסטיישן 3, Wii ונינטנדו DS. בהמשך הוא יצא גם ל-OS X.
רשימת המשחקים בסדרה > העידן השלישי

טומב ריידר - יצא ב-5 במרץ 2013 ל-Xbox 360, פלייסטיישן 3, ו-Windows ומהווה אתחול מחדש לסדרה.
Rise of the Tomb Raider - יצא ב-10 בנובמבר 2015 והיווה אקסקלוסיבי זמני לקונסולות ה-Xbox 360 ו-Xbox One. בהמשך ייצא ל-PlayStation 4 ולמחשב האישי.
Shadow of the Tomb Raider - יצא ב-14 בספטמבר 2018 למחשב האישי, ולקונסולות המשחקים Xbox One ו-PlayStation 4.
לארה קרופט

לארה היא הדמות המרכזית בסדרה - ארכאולוגית בריטית אשר עלילותיה דומות לאלו של אינדיאנה ג'ונס במסעותיה בחיפושים אחר אוצרות עתיקים.
לארה נוצרה על ידי המעצב טובי גארד, ומופיעה כמעט תמיד במכנסים קצרים חומים, גופייה כחולה, שחורה או חומה, נרתיקי אקדחים בשני צידי הירכיים בהם היא מחזיקה שני אקדחים, ותיק חום קטן על גבה. לאורך הסדרה היא עברה שינויים אסתטיים רבים כגון מראה פנים חלק יותר, חזה גדול יותר ותזוזת שיער ריאליסטית.
שתים עשרה שנים לאחר שחרורו של המשחק המקורי בסדרה, לארה נחשבת לאחת מדמויות משחקי הווידאו המוכרות ביותר אשר הוכיחה עצמה כשורדת בתעשיית משחקי הווידאו.
עולם טומב ריידר

המשחקים מציגים עולם תלת־ממדי המאוכלס בקברים עתיקים, קטקומבות תת-קרקעיות, ג'ונגלים עבותים של בני המאיה ומקומות נוספים אליהם מגיעה גיבורת המשחקים, לארה קרופט. ממשק המשחקים הוא בגוף שלישי, וברשות לארה מגוון כלי נשק העומדים לרשותה, כאשר הנשק המזוהה ביותר עם הדמות הם צמד אקדחים הנצמדים לירכיה, כמו כן רובה ציד,תת-מקלעים,חץ וקשת ועוד.
לארה מרבה להיתקל בחיות טרף המאכלסות את האזורים הטרופיים בהם היא מבקרת, אויבים אנושיים בעלי יכולות מרתקות במיוחד, ואויבים על טבעיים קדומים אותם היא נאלצת להביס על מנת להתקדם שלב אחר שלב
בנוסף לאלו, 
המאפיין הראשי הנוסף שמייחד את העולם של לארה הוא מאפיין החידות והתעלומות,לארה נתקלת בחידות קשות ומסוכנות עליה לפתור ולהבין, על מנת לנוע עוד קדימה במשחק, שילוב החידות המיוחדות, הגרפיקה המרהיבה, וכלי הנשק במועד הנכון, מביא את השחקן  להתוודע לעולם של לארה, ולעבור בבטחה משבצת אחר משבצת
הערות שוליים

↑  Guy Cocker,‏ Lara Croft earns Guinness World Record, באתר GameSpot,‏ 7 באפריל 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16601290m (data)  GND: 4488589-1  MusicBrainz: e32b0a73-3c34-488b-90b3-91ceb073396d 
התפתחות דמותה של לארה קרופט בסדרת משחקי "טומב ריידר"
טומאת עיסוק בחטאות

בהלכות טומאה וטהרה עיסוק בחטאת מסוג חטאת פנימית מטמאה את האדם העוסק בה אף ללא מגע בחטאת, בין בנשיאתו ובין בשרפתו. טומאה זו חלה גם על המתעסק בשעיר המשתלח ובפרה אדומה.
המקורת בפסוקים > פרים הנעשים בתוך ההיכל ושעיר המשתלח

וְהַמְשַׁלֵּחַ אֶת הַשָּׂעִיר לַעֲזָאזֵל יְכַבֵּס בְּגָדָיו וְרָחַץ אֶת בְּשָׂרוֹ בַּמָּיִם וְאַחֲרֵי כֵן יָבוֹא אֶל הַמַּחֲנֶה. וְאֵת פַּר הַחַטָּאת וְאֵת שְׂעִיר הַחַטָּאת אֲשֶׁר הוּבָא אֶת דָּמָם לְכַפֵּר בַּקֹּדֶשׁ יוֹצִיא אֶל מִחוּץ לַמַּחֲנֶה וְשָׂרְפוּ בָאֵשׁ אֶת עֹרֹתָם וְאֶת בְּשָׂרָם וְאֶת פִּרְשָׁם. וְהַשֹּׂרֵף אֹתָם יְכַבֵּס בְּגָדָיו וְרָחַץ אֶת בְּשָׂרוֹ בַּמָּיִם וְאַחֲרֵי כֵן יָבוֹא אֶל הַמַּחֲנֶה.
כאשר שאר החטאות הנעשות בפנים שהם לא נעשות ביום כיפור נלמדים בהיקש מהמילים חטאת לפי דעת ר' יהודה, ואילו רבי לומד זאת מבנין אב מהפסוק "אשר הובא את דמם לכפר בקודש" שכל מה שדמו ניתן בתוך ההיכל מטמאה כמו חטאות יום כיפור
המקורת בפסוקים > פרה אדמה

וְלָקַח הַכֹּהֵן עֵץ אֶרֶז וְאֵזוֹב וּשְׁנִי תוֹלָעַת וְהִשְׁלִיךְ אֶל תּוֹךְ שְׂרֵפַת הַפָּרָה. וְכִבֶּס בְּגָדָיו הַכֹּהֵן וְרָחַץ בְּשָׂרוֹ בַּמַּיִם וְאַחַר יָבוֹא אֶל הַמַּחֲנֶה וְטָמֵא הַכֹּהֵן עַד הָעָרֶב. וְהַשֹּׂרֵף אֹתָהּ יְכַבֵּס בְּגָדָיו בַּמַּיִם וְרָחַץ בְּשָׂרוֹ בַּמָּיִם וְטָמֵא עַד הָעָרֶב. וְאָסַף אִישׁ טָהוֹר אֵת אֵפֶר הַפָּרָה וְהִנִּיחַ מִחוּץ לַמַּחֲנֶה בְּמָקוֹם טָהוֹר וְהָיְתָה לַעֲדַת בְּנֵי יִשְׂרָאֵל לְמִשְׁמֶרֶת לְמֵי נִדָּה חַטָּאת הִוא. וְכִבֶּס הָאֹסֵף אֶת אֵפֶר הַפָּרָה אֶת בְּגָדָיו וְטָמֵא עַד הָעָרֶב ...
פרטי הדינים

כל אדם שמתעסק עם החטאות נטמא ונהיה ראשון לטומאה ואף מטמא כלים שהוא נוגע בהם באותו זמן שהוא מתעסק (מטמא בגדים). טומאה זאת נקראת גם טומאה בחיבורים.
כאשר טומאה זו מגיעה מ"התעסקות" בלבד ואין משמעות לנגיעה בחטאות עצמן בטומאה זו, כדוגמת אדם שסוחב את הפר נטמא, אך אדם שנגע בפר באותו זמן שלא לצורך הסחיבה אינו נטמא כלל.
רק כאשר העיסוק בחטאות נעשה כמו שצריך על פי ההלכה, רק אז הטומאה חלה, אך אם לא התקיים אחד הפרטים המעכבים את המצווה, החטאות אינן מטמאות כלל, לדוגמה, אם הייתה מחשבת פיגול באחד הנשרפים בפנים, או אם הפרה האדומה נשחטה שלא על ידי כהן.
כאשר ההתעסקות בכל אחד מהם והזמן משתנה בין חטאת לחטאת:
הפרים הנשרפים שהם: פר ושעיר של יום הכיפורים, פר חטאת הבא על כל המצוות שמביא כהן גדול, פר העלם דבר שמביא הציבור, ושעיר שמביא ציבור על עבודה זרה. העיסוק הוא: נשיאה, או עיסוק בהבערת האש אחרי שנדלקה עד שיהפך הכל לאפר.
שעיר לעזאזל כל זמן שהוא מתעסק בלשלח אותו לעזאזל, כאשר הטומאה חלה משעה שיוצא מחומת ירושלים ועד שמשליך אותו מהצוק.
בשריפת הפרה האדומה כל אדם שעוסק בתהליך בשחיטתה, בהזאת הדם (לכיון ההיכל), בהשלכת הארז האיזוב ושני התולעת לאש בזמן שרפת הפרה, ובאיסוף האפר ועד שגומרים לאסוף את כל האפר, ואף מי ששומר בשעת העשייה ולא עושה כלום נטמא.
הערות שוליים

↑  תורת כהנים ויקרא פרשה ה פסוק כו אות ד וספר טהרה, הלכות פרה אדומה, פרק ה', הלכה ד'
↑  ספר טהרה, הלכות פרה אדומה, פרק ה'
↑  כאשר בתוך העזרה הפרים והשעירים אינם מטמאים אלא רק מחוצה להספר טהרה, הלכות פרה אדומה, פרק ה', הלכה ה'
↑  טומאה זו היא רק מדרבנן כיוון שחוששים שעלול להתעסק בה (ספר טהרה, הלכות פרה אדומה, פרק ה', הלכה א')
| טומאה וטהרה ביהדות |
| --- | --- | --- |
| דרגות טומאה | אבי אבות הטומאה • אב הטומאה • ולד הטומאה (ראשון • שני • שלישי ורביעי) |  |
| דרגות קבלת טומאה | חולין • מעשר שני • תרומה • קודש • חטאת |  |
| קבלת טומאה | אוהל • מגע • משא • היסט • מדרס • ביאה • בועל נידה • ביאה לבית • מדף • בליעה • עיסוק |  |
| מטמאים מן התורה | מת • נבלת חיה ובהמה • נבלת עוף טהור • נבלת השרץ • בעל קרי • פולטת שכבת זרע • מטמאי משכב ומושב - נידה, יולדת, זבה, זב • צרעת (אדם, בתים, בגדים) • שכבת זרע • חטאות המטמאות • מי חטאת |  |
| מטמאים מן דרבנן | ידיים • ארץ העמים • בית הפרס • כתבי הקודש • גויים • עבודה זרה • טבילה במים שאובים |  |
| נטמאים | אדם • כלים (כלי מתכות, כלי עץ, כלי חרס, בגדים, כלי עור, שק, וכלי עצם) • אוכלים •  משקין |  |
| אחרים | טומאת מקדש וקדשיו  • האיסור לכהן להיטמא למת • הכשר לקבל טומאה • טומאה רצוצה • טומאה הותרה בציבור |  |
| טהרה | טבילה • פרה אדומה • מקווה • חציצה • טבול יום • מחוסר כיפורים • טהרת מצורע • טבילת עזרא |  |
| סדר טהרות | כלים • אהלות • נגעים • פרה • טהרות • מקוואות • נידה • מכשירין • זבים • טבול יום • ידיים • עוקצים |  |
טומאת מקדש וקדשיו

| --- | --- |
 מקרא:  ספר במדבר, פרק ה', פסוק ג'
 משנה תורה:  משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות ביאת מקדש, פרק ג'
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, לאו ל"א, לאו ע"ז, לאו ע"ח ספר החינוך, מצווה שס"ג סמ"ג לאו שד
 
טומאת מקדש וקודשיו היא מצוות לא תעשה לפיה אסור לאדם טמא להיכנס למקדש או לאכול בשר קורבן. עונשו של אדם שנכנס למקדש במזיד או אכל קדשים (=קורבנות) בהיותו טמא – כרת.
איסור זה נקרא בלשון חז"ל "טומאת מקדש וקודשיו" (קודשיו = הקורבנות). אף שהמקדש אינו נטמא בפועל עקב כניסתו של אדם טמא לתוכו, מאחר שכך מוזכר האיסור בלשון התורה.
עונש וכפרה

אדם שנכנס למקדש במזיד עונשו כרת כפי שנאמר בתורה בספר במדבר:
וְאִישׁ אֲשֶׁר יִטְמָא וְלֹא יִתְחַטָּא וְנִכְרְתָה הַנֶּפֶשׁ הַהִוא מִתּוֹךְ הַקָּהָל כִּי אֶת מִקְדַּשׁ יְהוָה טִמֵּא מֵי נִדָּה לֹא זֹרַק עָלָיו טָמֵא הוּא
אדם שאכל במזיד, קודשים, בהיותו טמא, אף הוא ענוש כרת: ”וְנֶפֶשׁ כִּי תִגַּע בְּכָל טָמֵא בְּטֻמְאַת אָדָם אוֹ בִּבְהֵמָה טְמֵאָה אוֹ בְּכָל שֶׁקֶץ טָמֵא וְאָכַל מִבְּשַׂר זֶבַח הַשְּׁלָמִים אֲשֶׁר לַיהוָה וְנִכְרְתָה הַנֶּפֶשׁ הַהִוא מֵעַמֶּיהָ” (ספר ויקרא, פרק ז', פסוק כ"א).
העובר על האיסור בשוגג – מביא קורבן עולה ויורד.
חז"ל בתלמוד ביארו, שכמה מקורבנות ציבור שמוזכרים בתורה שחובה להקריב בתאריכים מסוימים, באים כדי לכפר על טומאות שהתרחשו במקדש.
הקלות בדיני טומאה זו

על אף חומרת העבירה ועונשה, קיימת בתורה שורה של הקלות בדיני טומאה: חלקן הקלות המאפשרות כניסה למקדש והקרבת קורבנות גם כשיש חשש של טומאה, וחלקן הקלות בדיעבד על מי שחטא בשגגה והיה במקדש או אכל קדשים בהיותו טמא:
בניגוד לעבירות אחרות שהעושה אותן במזיד חייב כרת, והשוגג בהן צריך להביא "חטאת קבועה" (חטאת בערך קבוע, ללא תלות במצבו הכלכלי של האדם), בטומאת המקדש משתנה שווי החטאת לפי מצבו הכלכלי של החוטא ("קורבן עולה ויורד", עולה או יורד בערכו): אם היה עני – יכול הוא להביא זוג עופות לקורבן, במקום כבשה או שעירה. ואם גם העופות אינם בהישג ידו – יכול הוא להביא קורבן מנחה בלבד ("מנחת חוטא").
בדרך כלל, העושה עבירה בשגגה חייב קורבן גם אם מעולם לא ידע על עבירה זו, ורק לאחר מעשה נודע לו עליה. לעומת זאת בטומאת המקדש אין אדם מתחייב בקורבן אלא אם ידע מתחילה שהוא טמא, ושהאוכל שלפניו הוא קורבן, ואחר כך שכח זאת ואכל, ושוב נזכר. בכך מתבטלת האפשרות שאדם שנטמא ללא ידיעתו יביא קורבן.
קורבן שנטמא והוקרב בטומאתו – כשר בדיעבד (קרי: לאחר מעשה), אם הדבר היה בשוגג, משום שהציץ שבראש הכהן הגדול מכפר על חטא זה של הקרבת קורבן טמא. קולא זו חריגה, והציץ איננו מכפר על שום ליקוי אחר בהקרבת הקורבנות, כגון פיגול.
כאשר רוב הציבור טמא, או רוב הכהנים, או רוב כלי המקדש – מותר לכתחילה להקריב קורבנות מסוימים בטומאה. מדובר דווקא בקורבנות שהתורה קבעה תאריך קבוע להקרבתם, כמו קורבן תמיד ומוסף, או קורבן פסח. דין זה נקרא טומאה דחויה בציבור.
קולא נוספת בהלכות הטומאה, שאינה קשורה למקדש בדווקא, היא דין ספק טומאה – בדרך כלל, כאשר קיים ספק האם מעשה מסוים מותר או אסור מן התורה – אסור לעשותו: (”ספק דאורייתא – לחומרא” (תלמוד בבלי, מסכת ביצה, דף ג', עמוד ב'). לעומת זאת, בטומאה הכלל הוא שאם נמצאה טומאה כלשהי במקום ציבורי, ויש ספק האם העוברים ושבים שם נטמאו ממנה מבלי משים ("ספק טומאה ברשות הרבים") – הרי הם טהורים.
בתוספתא נאמר שקולא זו נקבעה בהשראת הדין הקודם, שהטומאה דחויה בציבור. אמנם אין זהות בין ההלכות: כשרוב הציבור טמא הקורבן אכן נטמא, ובכל זאת מותר להקריב אותו, ואילו ההלכה שספק ברשות הרבים טהור מובנה שאנו מניחים שהאדם או החפץ לא נטמאו כלל. מכל מקום, יש להלכות אלה יסוד משותף, והוא ההקלה על הציבור בשמירת חיי הטהרה. לעניין זה, גם ספק בטומאה שהתרחש בעזרה נחשב כ"ספק ברשות הרבים", והוא טהור. גם במקום פרטי, אם בשעת התרחשות הספק לא היה במקום אדם בר דעת, שיכול היה לשים לב מה בדיוק קרה – מוכרע הספק לקולא.
באופנים אלה הושג איזון בין הרצון לשמור על טהרת המקדש והקורבנות מחד, לבין היכולת של הציבור לעמוד בכללים אלו מאידך.
חוסר תום לב

יאגו (Iago) מימין ואות'לו מהמחזה אותלו מאת ויליאם שייקספיר. חלק ניכר מהטרגדיה של המחזה נגרמת על ידי עצה שיאגו נותן לאות'לו בחוסר תום לב.
חוסר תום לב (בלטינית: mala fides) הוא צורה מתמשכת של הונאה (Deception), בה האדם מעמיד פנים כי הוא פועל מתוך מניע מסוים, אף על פי שהוא פועל ממניע אחר לחלוטין. חוסר תום לב קשור לצביעות, הפרת חוזה, השפעה ומס שפתיים. אין לבלבל את המונח חוסר תום לב עם המונח כפירה (לכאורה, אימוץ כוזב של אמונה דתית). חוסר תום לב עלול להיות כרוך בהונאה מכוונת של אחרים או בהונאה עצמית.
דוגמאות לחוסר תום לב: חיילים מניפים דגל לבן, אך יורים באויב המתקרב לקחת אותם כשבויים (Perfidy); נציג חברה, שמנהל משא ומתן עם עובדי איגודים ללא כל כוונה להתפשר; תובע, הטוען עבור עמדה משפטית שהוא יודע שהיא שקרית; סוכן ביטוח, המשתמש במתכוון בשפה ובהנמקה מטעים על מנת לדחות תביעה.
בפילוסופיה, לאחר הניתוח של ז'אן פול סארטר למושגי ההונאה העצמית וחוסר תום לב (bad faith), נבחן חוסר תום הלב בהקשר של הונאה עצמית; שתי תודעות נפרדות בנפש האדם פועלות באופן עצמאי למחצה, כאשר האחת מוליכה שולל את האחרת. במקרים מסוימים, ניתן לראות חוסר תום לב כתופעה פסיכולוגית, שלא בהכרח כרוכה בהונאה (לדוגמה: היפוכונדריה בעלת ביטויים פיזיים ממשיים (פסיכוסומטיים)). קיים אתגר לוגי בניסיון לקבוע את מידת האמת או השקר של טענות המושמעות בחוסר תום לב וכרוכות בהונאה עצמית (לדוגמה: אם היפוכונדר מגיש תלונה על מצבו הפסיכוסומטי, האם היא אמיתית או שקרית?).
חוסר תום לב משמש כמונח ספרותי בתחומים ידע מגוונים, הכוללים פמיניזם, עליונות גזעית, משא ומתן פוליטי, עיבוד תביעות ביטוח (Insurance bad faith), אינטנציונאליות, אתיקה, אקזיסטנציאליזם, הכחשת שינויי האקלים, והחוק.
הגדרה

אנשים עשויים להחזיק באמונות, שידוע להם שהן סותרות עובדות הידועות להם, כאשר אמונות אלה מוחזקות למעשה בחוסר תום לב, אך יש ויכוח סביב השאלה אם ההונאה העצמית הזו מכוונת או לא.
בספרו "הישות והאין" (Being and Nothingness) הגדיר הפילוסוף ז'אן פול סארטר את המונח חוסר תום לב (בצרפתית: mauvaise foi) כהסתרת האמת מהעצמי. השאלה המהותית לגבי הונאה עצמית (Self-deception) בתום לב היא האם היא אפשרית. על מנת ששקרן ישקר בהצלחה לקורבן, על השקרן לדעת שמה שנאמר שקרי. על מנת להצליח בשקר, על הקורבן להאמין שהשקר אמיתי. כאשר אדם נמצא בהונאה עצמית בתום לב, האדם הוא גם השקרן וגם הקורבן של השקר. כך שבמקביל השקרן, כשקרן, מאמין שהשקר כוזב, וכקורבן הוא מאמין שהשקר נכון. אז יש סתירה בכך שאדם בהונאה עצמית בתום לב מאמין שמשהו נכון ושקרי בו זמנית. סארטר ציין כי "מי שאומרים לו את השקר ומי שמשקר הם אותו אדם, אדם אחד, מה שאומר שאני חייב לדעת את האמת בתפקידי כמתעתע, אם כי זה מוסתר ממני בתפקיד שלי כקורבן", והוסיף כי "אני חייב לדעת את האמת הזאת בדיוק רב כדי להסתיר אותה מעצמי ביתר זהירות - וזה לא בשני רגעים שונים בזמן ... "
תאולוגיה

בביבליה, תודעה כפולה (double-mindedness) היא מטאפורה לאמונה דתית כוזבת, כפי שנכתב באגרת יעקב "בִּהְיוֹתוֹ אִישׁ הַפּוֹסֵחַ עַל שְׁתֵּי הַסְּעִפִּים הֲפַכְפַּךְ בְּכָל דְּרָכָיו" (פרק א', פסוק 8). פרשנים ומתרגמים שונים דנו בהוויה בעלת שתי אמונות, בהוויה חצויה בלב (double hearted), או חצויה במחשבה (double minded). מילון וובסטר מגדיר חוסר תום לב באמצעות המטפורה של היות בעל שני לבבות (being of two hearts). הביטוי מתורגם גם ללב כפול, נפש כפולה, שני שכלים, שתי נשמות, שתי עמדות, שתי נאמנויות, שתי אמונות, או להיות כשתי נפשות בו זמנית. התנ"ך והברית החדשה מעודדים את המאמינים שלא להיות צבועים. פסוק קי"ג בספר תהילים פרק קי"ט "סֵעֲפִים שָׂנֵאתִי; וְתוֹרָתְךָ אָהָבְתִּי", מתורגם בתרגום אחד לפסוק "אני שונא אנשים בעלי כפל מחשבה, אבל אני אוהב את החוק שלך". ובתרגום אחר לפסוק "אני שונא את אלה עם נאמנויות כפולות, אבל אני אוהב את ההוראות שלך".
איגרת יעקב מזהירה מפני אמון באדם שלא מסכים עם עצמו באופן תמידי ופוסח על שני הסעיפים. אחת הפרשנויות של הציווי שלא לשאת את שם האלוהים לשווא, קשורה בחוסר תום לב, המצדיק פעולות, הידועות למבצע אותם כלא מוסריות, בטענות על ציווי אלוהי או רשות דתית לנקוט בעמדות לא מוסריות או אמונות לא נכונות, כאשר האדם צריך לדעת טוב יותר. בפרשנות התנ"ך של ג'יימיסון-פוסט-בראון (Jamieson Fausset Brown Bible Commentary), בהתייחס לתודעה הכפולה (double mindedness) באיגרת יעקב 1:8, ובהתייחס לצביעות במתי 6:22 (מְנוֹרַת הַגּוּף הִיא הָעַיִן. לְפִיכָךְ אִם עֵינְךָ טוֹבָה כָּל גּוּפְךָ יֵאוֹר), נכתב "מילולית, תודעה כפולה, נשמה כפולה, הנשמה האחת מכוונת כלפי אלוהים, והשנייה כלפי משהו אחר... זה לא כמו הצביעות שמתי מתכוון אליה, אלא אדם הפכפך, מתנדנד, כפי שההקשר מראה לנו". תרגומו של הנרי אלפורד (Henry Alford) לברית החדשה משתמש במונח "התלבטות" (waverer) מהספרות היוונית העתיקה כדי לתרגם את הביטוי "תודעה כפולה".
באיגרת יעקב 1:8 מתייחסים לחוסר יציבות קוגניטיבית, לאדם שלא יציב בגישה שלו. בתרגום דברי האל (God's Word Translation) נכתב כי מדובר ב"אדם שיש לו ספק, שחושב על שני דברים שונים בו זמנית, ולא יכול להחליט על שום דבר". בתרגום המילולי של יאנג (Young's Literal Translation) נכתב שמדובר ב"שתי נשמות". בפרשנות של אדם קלארק (Adam Clarke), אדם עם תודעה כפולה הוא אדם שיש לו שתי נשמות, האחת מיועדת לשמיים, והשנייה לאדמה, והוא מבקש להבטיח לעצמו את שני העולמות בו זמנית. הפרשנות של ג'ון גיל (John Gill) מתייחסת לתופעה שבה אדם מבקש דבר אחד אבל מתכוון לדבר אחר. כלומר, נותן כבוד במילים אבל לא בלב, מבולבל בנפשו.
בפרשנות של קלארק (Clarke's commentary on the Bible) לספר דברים 26:17 (אֶת-יְהוָה הֶאֱמַרְתָּ, הַיּוֹם: לִהְיוֹת לְךָ לֵאלֹהִים וְלָלֶכֶת בִּדְרָכָיו, וְלִשְׁמֹר חֻקָּיו וּמִצְוֺתָיו וּמִשְׁפָּטָיו—וְלִשְׁמֹעַ בְּקֹלוֹ) ולפילוסופיה היהודית - בכל הנוגע לביטוי "היות בעל תודעה כפולה" - הפירוש מתייחס להערה של הרב תנחום (עמוד 84). "הנה הכתוב מוכיח את בני ישראל, ואומר להם שכאשר הם מתפללים, הם לא צריכים שיהיו להם שני לבבות, אחד לקדוש ברוך הוא, ואחד למשהו אחר". קלארק מעיר כי "יעקב מתייחס לאותם יהודים שהשתדלו לשלב את החוק עם הבשורה של ישוע, שהיו חלוקים בדעתם וברגשותיהם, שלא היו מוכנים לוותר על הטקסים של הלוויים, ועם זאת לא מוכנים לוותר גם על הבשורה של ישוע. אנשים כאלה לא יכולים להתקדם בעולם הרוחני".
הכנסייה הקתולית אינה רואה חוסר תום לב בכל מי שיש לו מחשבות כפירה: למשל, אנשים המחפשים ברצינות אחר האמת ומנהלים חיים הגונים למופת.
פילוסופיה, פסיכולוגיה ופסיכואנליזה > פסיכואנליזה

הפסיכואנליזה מספקת תשובה לשאלה כיצד הונאה עצמית בתום לב מתאפשרת, באמצעות הנחת מימד לא מודע של הווייתנו, שהוא א-מוסרי (האיד), כאשר מנגד, המודע (האני) מוסדר על ידי עקרונות המוסר, החוק והנורמה החברתית (האני העליון), ומושג על ידי מה שפרויד מכנה הדחקה. הרצונות האמיתיים של הלא מודע מבטאים את עצמם כהגשמת משאלה בחלומות, או כעמדה אתית שננקטה באופן לא מודע כדי לספק את משאלות הנפש הלא מודעות.
פילוסופיה, פסיכולוגיה ופסיכואנליזה > אתיקה, פנומנולוגיה, אקזיסטנציאליזם

מימוש משאלה (wish fulfillment) הנובעת מחוסר תום לב היא תופעה המצויה במרכז הדיון באתיקה של האמונה (ethics of belief), העוסקת בשאלות המצויות בצמתים של תחומי הידע באפיסטמולוגיה, בפילוסופיה של הנפש, בפסיכולוגיה, בפסיכואנליזה ובאתיקה.
אדם שלא משקר לעצמו הוא אותנטי. "אותנטיות" היא נאמנות לרעיונות פנימיים ולא חיצוניים.
דוגמה לחוסר תום לב באתיקה, מתרחשת כאשר עמדה לא אתית נתפסת כאתית, ומוצדקת, למשל, על ידי אלוהים או על ידי נטייתו הגנטית של האדם, אפילו אם עובדות ידועות סותרות את האמונה הזו, ואפילו אם הכנות דורשת מהאדם להשתחרר מאמונה זו.
הפנומנולוגיה שיחקה תפקיד משמעותי בדיונים על חוסר תום לב. היא תיארה את התפקיד שיש לחוסר תום לב באתיקה על ידי ניתוח של מבנה הרצון, ההערכה, האושר והדאגה לאחרים - באמפתיה ובסימפתיה (sympathy). הפנומנולוג מרטין היידגר דן במושגים טיפול, מצפון ואשמה, ועבר משם לדון באותנטיות, מה שהוביל בתורו לפמיניזם של סימון דה בובואר ולאקזיסטנציאליזם של ז'אן פול סארטר, שניהם התבססו בתורתם על שיקולי האותנטיות שנבעו מהפנומנולוגיה של היידגר, כשהם מעמתים את האותנטיות עם המושג של חוסר תום לב. סארטר ניתח לוגית את הבעיה שעולה עם המושג חוסר תום לב בכל הנוגע לאותנטיות, ופיתח לעומתה אונטולוגיה של ערכים הנובעים מתוך נכונות ורצון המתבטאים בתום לב.
ז'אן פול סארטר וסימון דה בובואר פיתחו רעיונות אקזיסטנציאליסטיים ופמיניסטיים, תוך שימוש במושגים של חוסר תום לב ואותנטיות בכל הנוגע לאתיקה של האמונה. בספרו "הישות והאין" (Being and Nothingness), מתחיל סארטר את דיונו במושג חוסר תום לב בכך שהוא מעלה את השאלה עד כמה אשליה עצמית בתום לב היא אפשרית. סארטר מתייחס ל"חוסר תום לב" כסוג של הונאה עצמית. על מנת לתרץ התנהגות שנעשתה, חוסר תום לב ננקט תחילה על ידי האדם בגוף שלישי כלפי עצמו (האדם משקר את עצמו אבל מודע לשקר). כאשר יש צורך לחמוק מעמדה זו, התודעה מאמצת את נקודת המבט מגוף ראשון (האדם, כקורבן, מאמין לשקר של עצמו). בשני המקרים, ההטעיה לא יכולה להצליח לחלוטין ללא פיצול שני היבטים אלה של הקיום. אם התודעה הייתה יחידה ולא מחולקת, כמו ב"אני" הבלתי ניתן לחלוקה, כמו באינדיבידואל שטוען "אני חושב, משמע אני קיים", אי אפשר היה להסביר כיצד ההונאה העצמית מתאפשרת. התיאוריה הפרוידיאנית של הלא-מודע נתפסת על ידי סארטר כמבוססת על השקפה לא-קוהרנטית של התודעה, אך הפסיכואנליזה כגילוי של "הפרויקט היסודי" של חיי האדם נחשב בעיניו כתקף.
הפילוסוף האקזיסטנציאליסטי, ז'אן פול סארטר, כינה את האמונה שיש משהו טוב באופן מהותי, בפני עצמו, שטמון בעולם כערך מוחלט, ושאנשים יכולים לגלותו, "רוח הרצינות" (spirit of seriousness), שלטענתו מובילה לחוסר תום לב. הוא טען שאנשים נופלים ל"רוח הרצינות" משום שהם לוקחים את ערכיהם ברצינות רבה מדי, ושוכחים שערכים הם באופן מהותי לא-הכרחיים, מותנים, נבחרים ומוקצים באופן סובייקטיבי. כלשונו של סארטר, "לרוח הרצינות יש שני מאפיינים: היא מחשיבה ערכים כנתונים טרנסצנדנטיים, ללא תלות בסובייקטיביות האנושית, והיא מעבירה את האיכות של ה'רצוי' מהמבנה האונטולוגי של הדברים אל המבנה החומרי הפשוט שלהם.
פילוסופיה, פסיכולוגיה ופסיכואנליזה > פסיכולוגיה

פסיכולוגים הציעו תשובות שונות לשאלה עד כמה אשליה עצמית בתום לב יכולה להיות אפשרית.
"טרופיזם", בהשאלה מביולוגיה, היא פעולה הנעשית ללא מחשבה מודעת. בעוד שהונאה עצמית עשויה להיות "טרופיזם", שלא נעשה במודע, היא עשויה להיות מונחית על ידי "פרויקטים" או מטרות שיש לאדם, כמו רצון להנאה אישית, עושר, כוח, הנאות עולם הבא (גן עדן) או הישארות הנשמה. למשל, לבריאתן יש מטרה להגיע לגן עדן, ולגזען עם תחושות של חוסר שייכות או מסוגלות, יכול להיות פרויקט אישי להיות עליון על אחרים או להרגיש שיש לו כוח. הפרויקט עצמו, המטרה, עשויים לגרום להונאה עצמית, ללא התערבות המחשבה המודעת, שכן "טרופיזם" יוצר פעולה ללא מחשבה מודעת. פרויקט עלול להיות אנוכי, להציף את ההצדקות, ולהדחיק את העובדות, אך האדם לא בהכרח מתכוון ישירות לתוצאות השליליות של הפרויקט. במקרים אחרים, אדם בוחר בפרויקט עצמו באופן מודע, בכוונה, ובצורה אנוכית. בחירה כזו מניחה את התנאים להיווצרות חוסר תום לב כתוצאה מבחירה שהיא מלכתחילה אנוכית או רעה.
הומונקולוס הוא אדם קטן (או מפה של האדם) בתוך האדם, והומונקולריות היא התיאוריה בפסיכולוגיה שיש תתי מערכות של התודעה המבצעות פעולות שונות; התשובה ההומונקלריסטית לשאלה האם ייתכן תום לב בהונאה עצמית היא כי תיתכן משום שתת-מערכת כזו יכולה להטעות או להוליך שולל תת-מערכת אחרת הנמצאת בתוך גבולות של תודעה אחת, מפוצלת, באופן אינהרנטי.
בפסיכולוגיה הומניסטית, הכרה של אדם בחוסר תום לב במעשים שלו עצמו גורמת לו לאשמה וחרטה.
פסיכולוגים בחנו את חוסר תום הלב של פסיכולוגים המפקחים על עינויים ומנחים אותם, כאשר הם יודעים שמעשים אלה אינם ראויים, למשל, בבית המעצר בגואנטנמו.
פילוסופיה, פסיכולוגיה ופסיכואנליזה > ערך האמת

קיימת מחלוקת האם טענות שנעשות בחוסר תום לב הן אמיתיות או שקריות, כמו למשל כאשר להיפוכונדר יש תלונה ללא סימפטום פיזי.