stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דמוקרטיה אלקטורלית
הערות שוליים

↑  לראשונה מזה 50 שנה: ישראל כבר לא מוגדרת כ"דמוקרטיה ליברלית", באתר ישראל היום, 20 במרץ 2024
↑  Anna Lührmann, Marcus Tannenberg and Staffan I. Lindberg, Regimes of the World (RoW): Opening New Avenues for the Comparative Study of Political Regimes
↑  סמואל הנטינגטון, Democracy's Third Wave, Journal of democracy Vol.2. No.2, 1991, עמ' 11-34
↑  טקסטולוגיה, סמואל הנטיגנטון \ הגל השלישי של הדמוקרטיה - סיכום, באתר טקסטולוגיה, ‏2013-11-07
↑  לארי דיימונד, Elections Without Democracy Thinking about hybrid regimes, Journal of democracy Volume 13, Number 2, 2002
↑  לארי דיימונד, IS THE THIRD WAVE OF DEMOCRATIZATION OVER?, Kellog institute Working Paper #236, 1997
↑  לארי דיימונד, [https://irihs.ihs.ac.at/id/eprint/1000/1/pw_45.pdf The End of the Third Wave and the
Global Future of Democracy], IHS Political Science Series Working Paper 45, 1997
↑  פאריד זקריה, The Rise of Illiberal Democracy - The next wave, Foreign Affairs, 1997, עמ' The Rise of Illiberal Democracy
↑  Google Scholar, scholar.google.com
1 2  Svend-Erik Skaaning, John Gerring, Henrikas Bartusevičius, A Lexical Index of Electoral Democracy, Comparative Political Studies 48, 2015-10, עמ' 1491–1525 doi: 10.1177/0010414015581050
↑  Democracy Report 2024, מכון V-Dem (באנגלית)
↑  Michael Coppedge, Staffan Lindberg, Svend-Erik Skaaning, Jan Teorell, Measuring high level democratic principles using the V-Dem data, International Political Science Review 37, 2016-11, עמ' 580–593 doi: 10.1177/0192512115622046
1 2   מיכאל האוזר טוב, ישראל איבדה את דירוגה כדמוקרטיה ליברלית במדד מוביל להערכת דמוקרטיות, באתר הארץ, 20 במרץ 2024
↑   מיכאל האוזר טוב, מחקר: ישראל לא תוגדר עוד דמוקרטיה ליברלית אם יעברו חוקי ההפיכה המשטרית, באתר הארץ, 24 באפריל 2023
↑  Zselyke Csaky, Nations in transit 2020 - Dropping the democratic facade, Freedom House, 2020, עמ' 23 מתוך 25
↑  Electoral Democracy - ECPS (באנגלית אמריקאית)
↑  ישראל ירדה בדירוג מדד הדמוקרטיות הליברליות בעולם, באתר וואלה, 20 במרץ 2024
↑  מהדורת 9 בתשע ליום רביעי, 20 מרץ 2024: כבר לא דמוקרטיה מלא-מלא, באתר www.zman.co.il
↑  מדדי הדמוקרטיה של ישראל: היום שאחרי, באתר www.psfidemocracy.org
צרפת באירוויזיון

| --- | --- |
  
 מדינה:  צרפת צרפת
 רשת שידור:  France 2
 השתתפות ראשונה:  שווייץ לוגאנו, 1956
 זכיות:  הולנד הילברסום, 1958 בריטניה לונדון, 1960 לוקסמבורג לוקסמבורג, 1962 ספרד מדריד, 1969 בריטניה לונדון, 1977
 השתתפויות:  65
 היעדרויות:  2
 אירוח האירוויזיון:  צרפת קאן, 1959 צרפת קאן, 1961 צרפת פריז, 1978
 השתתפות אחרונה:  שוודיה מאלמה, 2024
אנדרה קלאבו בהילברסום (1958)
איזבל אוברה בלוקסמבורג (1962)
גי בונה באמסטרדם (1970)
קת'רין פרי בהאג (1976)
פרופיל בהאג (1980)
ג'ונתן סרדה באיסטנבול (2004)
לס פאטאלס פיכארדס בהלסינקי (2007)
פטרישיה קאס במוסקבה (2009)
אמורי וסילי בדיסלדורף (2011)
אנגון בבאקו (2012)
אָמוֹנְדִין בּוּרְזְ'וַוה במאלמה (2013)
טווין טווין בקופנהגן (2014)
מאדאם מסייה בליסבון (2018)
בילאל חסאני בתל אביב (2019)
צרפת נטלה חלק בתחרות האירוויזיון כ-65 פעמים החל מהצטרפותה לראשונה ב-1956 והיא נמנית בין שבע מדינות מייסדות התחרות. צרפת נעדרה מהתחרות פעמיים ב-1974 ו-1982, ניצחה חמש פעמים ב-1958, 1960, 1962, 1969 ו-1977 ואירחה את התחרות שלוש פעמים ב-1959, 1961 ו-1978. לאור כל ניצחונותיה, יחד עם לוקסמבורג, בריטניה והולנד, צרפת מדורגת במקום השלישי בטבלת הניצחונות של התחרות עם חמישה ניצחונות.
צרפת כמובילה תרבותית וכלכלית > השפה הצרפתית באירוויזיון

כבר באירוויזיון הראשון השפה הצרפתית הייתה מקובלת במיוחד, שבעה מהשירים, שהם מחצית מכלל השירים, בוצעו בצרפתית. באירוויזיון השני, ב-1957 בוצעו 3 שירים בלבד בצרפתית, מתוך 10 שירים שהתחרו.
הנחיית האירוויזיון חייבת להיות בצרפתית, בנוסף לאנגלית.
הישגים

בשנים הראשונות של האירוויזיון צרפת הייתה אחת המדינות הבולטות ביותר. עם זכייתה של איזבל אוברה ב-1962, הייתה צרפת המדינה בעלת מספר הזכיות הגדולה ביותר - שלוש. צרפת החזיקה בשיא עד 1973, בו זכתה אן מארי דוד בייצגה את לוקסמבורג. בשלב זה היו צרפת ולוקסמבורג בתיקו במספר הניצחונות - כל אחת מהן זכתה ארבע פעמים.
הזכיות בתחרות:
ב-1958 עם השיר Dors Mon Amour, בביצוע אנדרה קלאבו.
ב-1960 עם השיר Tom Pilibi, בביצוע ז'קלין בואייה.
ב-1962 עם השיר Un Premier Amour, בביצוע איזבל אוברה .
ב-1969 עם השיר Un Jour, Un Enfant, בביצוע פרידה בוקארה. בשנה זו הגיעו למקום הראשון ביחד עם צרפת גם ספרד, בריטניה, והולנד.
ב-1977 עם השיר L'oiseau et l'enfant, בביצוע מארי מרים.
כמו כן הגיעה צרפת למקום השני ארבע פעמים מתוכן שתיים בשובר שוויון (אחת במקום הראשון ב - 1991 אבל הפסידה לשוודיה והשנייה במקום השני בתיקו עם אירלנד ואירלנד הפסידה), לשלישי שבע פעמים, לרביעי שבע פעמים ולחמישי פעמיים.
צרפת וחמש הגדולות

מהתחרות ב-1998, ישנן ארבע מדינות מסוימות שמעפילות אוטומטית לגמר התחרות בלי קשר למיקומן בתחרות בשנה הקודמת. הן הרוויחו מעמדן עקב היותן התורם הכלכלי הגדול ביותר של התחרות מטעם איגוד השידור האירופי. מדינות אלה הן ספרד, גרמניה, בריטניה, צרפת והחל מהתחרות ב-2011, כאשר איטליה שבה לתחרות לאחר כ-13 שנות היעדרות, גם איטליה. בשל מעמדן הבלתי פגיע בתחרות, הן היו ידועות בשם "ארבע הגדולות", וכשאיטליה הצטרפה אליהן הן ידועות בשם "חמש הגדולות". המפקח של התחרות, סוונטה סטוקסליוס, אמר לכתבים בפגישה עם "OGAE" סרביה, כי אם איטליה תשוב לתחרות בעתיד היא תעפיל ישירות לגמר ותהווה חלק מ"חמש הגדולות", וכך היה כאשר היא שבה לתחרות. ב-2009, דווח כי "ארבע הגדולות" עלולות לאבד את מעמדן הבלתי פגיע בתחרות וכי הן יצטרכו להתחרות בחצאי-הגמר של התחרות כמו כל שאר המדינות. עם זאת, הדבר לא התרחש, ו"ארבע הגדולות" שמרו על מעמדן הבלתי פגיע בתחרות.
היעדרויות

צרפת נעדרה משתי תחרויות אירוויזיון לאורך השנים:
היעדרותה הראשונה נרשמה ב-1974, כאשר לאחר בחירת השיר והאמן שיתחרו עבור צרפת בתחרות, צרפת פרשה בפתאומיות מהתחרות עקב פטירתו של נשיא צרפת, ז'ורז' פומפידו, בשבוע התחרות. אם צרפת הייתה מתחרה בתחרות באותה שנה, היא הייתה מיוצגת על ידי הזמרת הצרפתייה דני עם השיר "La vie à vingt-cinq ans". בעקבות מותו של נשיא צרפת, נבצרה האפשרות מהזמרת הצרפתייה אן-מארי דוד, אשר ניצחה בתחרות בשנה הקודמת עבור לוקסמבורג, להגיע לתחרות שהתקיימה באותה השנה על מנת להעניק למנצחת התחרות את הפרס. צרפת הקליטה ושידרה את התחרות שבוע לאחר מכן.
היעדרותה השנייה והאחרונה נרשמה ב-1982. בנובמבר 1981, רשות השידור הצרפתית סירבה בתוקף לשלוח נציג לאירוויזיון 1982. מנכ"ל רשות השידור הצרפתית פייר בוטיילר אמר כי "היעדר הכישרון ובינוניותם של השירים הם מטרד. תחרות האירוויזיון היא אנדרטה לאיוולת". עקב תגובתה הציבורית של רשות השידור הצרפתית לפרוש מתפקיד בחירת הנציג והשיר לתחרות, בשנה שלאחר מכן רשות השידור הצרפתית, France 2, לקחה על עצמה את תפקיד בחירת הנציג והשיר שיתחרו עבור צרפת בתחרות.
אירוח האירוויזיון

| שנה | העיר המארחת | מקום התחרות | מנחים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1959 | צרפת קאן | היכל הפסטיבלים | גמר: ז'קלין ז'ובר |
| 1961 | צרפת קאן | היכל הפסטיבלים | גמר: ז'קלין ז'ובר |
| 1978 | צרפת פריז | אולם הקונגרסים | גמר: דניס פבר ולאון זיטרון |
מגישי הניקוד מטעם צרפת

| שנה | מגיש |
| --- | --- |
1994: לורן רומיאקו
1995: תיירי בקרו
1996: לורן ברומהד
1997: פרדריק פרר & מארי מרים
1998: מארי מרים
1999: מארי מרים
2000: מארי מרים
2001: קורין הרמס
2002: מארי מרים
2003: סנדרין פרנסואה
2004: אלכס טיילור
2005: מארי מרים
2006: סופי ג'וליארד
2007: ונסה דולמן
2008: 
2009: יאן רנוארד
2010: אודרי שובו
2011: סיריל פרו
2012: אמורי וסילי
2015: וירז'יני גילום
2016: אלודי גוסיה
2017: אלודי גוסיה
2018: אלודי גוסיה
2019: ג'וליה מולקאו
ראו גם

צרפת באירוויזיון לרוקדים צעירים
הערות שוליים

↑  לאחר ניצחונה של צרפת ב-1962, בחרה צרפת שלא לארח בשטחה את התחרות בשנה הבאה משום שאירחה את התחרות פעמיים בארבע השנים הקודמות ובחרה שלא להשקיע את המאמצים והכסף הדרושים לאירוח התחרות. במקומה, אירחה בריטניה את התחרות.
↑  ב-1969 ניצחה צרפת בתחרות יחד עם הולנד, ספרד ובריטניה, ובהגרלה שנערכה נקבע כי הולנד תארח את התחרות ב-1970.
↑  "איטליה חוזרת לאירוויזיון", אתר האירוויזיון (באנגלית)
↑  בשנת 1974, לאחר בחירת השיר והאמן שיתחרו עבור צרפת בתחרות, צרפת פרשה בפתאומיות מהתחרות עקב פטירתו של נשיא צרפת, ז'ורז' פומפידו, בשבוע התחרות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: a46c3d7e-5334-49bb-9b69-88dcd2b1b87b
קלי גידיש

| --- | --- |

 לידה:  13 באפריל 1980 (בת 44) קאמינג, ג'ורג'יה, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 מקום לימודים:  Forsyth Central High School  אוניברסיטת אוונסוויל 
 בן זוג:  לורנס פלבורן (2015–2018)  בו ריצ'רדס (2021–הווה)
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
קלי מארי גידיש (באנגלית: Kelli Giddish; נולדה ב-13 באפריל 1980) היא שחקנית טלוויזיה אמריקאית. התפרסמה בזכות תפקידה כבלשית אמנדה רולינס בסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר: מדור מיוחד".
ביוגרפיה

גידיש נולדה בקאמינג, ג'ורג'יה, ארצות הברית להוריה צ'ארלס ואניטה גידיש, יש לה אח אחד בשם אלי גידיש. סבה מצד אביה וסבתה מצד אימה תמכו מאוד בקריירת המשחק שלה. גידיש למדה בתיכון פורסיט ג'נרל בג'ורג'יה שם התמקדה בלימודי תיאטרון, הופיעה בהצגות ובילתה במחנות קיץ של התיאטרון. בנוסף היא הייתה ספורטאית מצטיינת בתיכון ושיחקה פוטבול. גידיש היא בוגרת אוניברסיטת אוונסויל באינדיאנה שם למדה תיאטרון. אחרי שסיימה היא עברה לעיר ניו יורק כדי להתמקד בקריירת המשחק שלה, תוך שנה מיום הגעתה היא הופיעה על במה בברודוויי עם פארה פוסט.
קריירה

גידיש החלה לשחק בתפקיד דיאנה הנרי באופרת הסבון "כל ילדיי", תפקיד אותו מילאה בין 2005 ל-2007. ב־2007 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד" כקורבן האונס קארה בוסון. ב-2008 היא שיחקה בסרט "Death in Love" שהוצג בפסטיבל הסרטים סנאדנס.
ב-2006 היא הצטרפה לצוות השחקנים הראשי של הקומדיה "הבורג" והופיעה בארבעה עשר פרקים.
ב-2010 היא הופיעה בהופעת אורח בשני הפרקים האחרונים של העונה השנייה בסדרה "האישה הטובה".
בשנים 2010–2011 היא שיחקה בסדרה של ה-NBC "מרדף" בדמותה של מרשל אנה פרוסט.
קריירה > חוק וסדר: מדור מיוחד

בשנת 2011 בעונתה ה-13, הצטרפה בתפקיד קבוע לסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד", בה היא החליפה את הבלש אליוט סטייבלר (כריסטופר מלוני) שעזב את הסדרה. בסדרה היא משחקת בתפקיד הבלשית אמנדה רולינס, הכפופה למפקחת אוליביה בנסון (מרישקה הרגיטאי). בסדרה דמותה מגיעה מאטלנטה, ג'ורג'יה שם נולדה גם גידיש. במהלך הסדרה היא מנהלת רומן בתחילה עם הבלש ניק אמארו ובהמשך עם הבלש דומיניק קאריסי. במהלך השנים ילדה הבלשית אמנדה רולינס שתי בנות, כאשר ההריונות של השחקנית נכתבו לתוך הסדרה בה היא שיחקה אם חד הורית לשתי בנות.
במסגרת דמותה כאמנדה רולינס הופיעה גם בשנת 2014–2015 בתפקידי אורח בתוכניות "שיקגו FIRE" ו"שיקגו PD". ב־2022 הופיעה בתוכנית "חוק וסדר: פשע מאורגן" שחזרה כספין אוף יחד עם כריסטופר מלוני וכן בעונה החדשה של "חוק וסדר".
ב-2022 יצאה העונה ה-24 של הסדרה כאשר נודע שגידיש לא תמשיך בסדרה.
למרות הידיעה שלא תמשיך בסדרה, גידיש עדיין מופיעה בתפקיד אורח במספר פרקים בכל עונה.
חיים אישיים

ב-20 ביוני 2015 התחתנה גידיש עם לורנס פולבורן בפלורידה. בנם לודו נולד באוקטובר 2015 ובנם צ'רלי נולד ב-2018. השניים התגרשו ב־2018. ב-7 בנובמבר 2021 התחתנה עם בו ריצ'רדס ולשניים בן שנולד ביוני 2023.כל ההריונות נכתבו לתוך הסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד". כיום היא מחלקת את זמנה בין ניו יורק ללוס אנג'לס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Witches of the Caribbean | קלרה |  |
| 2006 | Walls | שרה | סרט קצר |
| 2008 | Death in Love | אמא צעירה |  |
| 2008 | The Understudy | סימון |  |
| 2012 | Breathless | טיני |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004–2007 | כל ילדיי | אליס ביילור | תפקיד חוזר |
| 2004–2007 | כל ילדיי | דיאנה "די" הנרי | תפקיד קבוע |
| 2006–2009 | The Burg | קורטני | סדרת אינטרנט, 13 פרקים |
| 2007 | Damages | היידר מקדונלד | 2 פרקים |
| 2007 | חוק וסדר: כוונה פלילית | דנה סטיפ | פרק: "Depths" |
| 2007, 2011-2023, 2024-הווה | חוק וסדר: מדור מיוחד | קארה באוסון | פרק: "אאוטסיידר" |
| 2007, 2011-2023, 2024-הווה | חוק וסדר: מדור מיוחד | אמנדה רולינס | תפקיד ראשי (עונות 13-24); אורחת (עונות 25 ו-26) |
| 2008 | All's Faire | סינדי | סדרת אינטרנט |
| 2008 | ללא עקבות | אריאנה מרפי | פרק: "Rise and Fall" |
| 2009 | Life on Mars | קרול | פרק: "Coffee, Tea or Annie" |
| 2010 | Past LIfe | ד"ר קייט מקג'ין | סדרת קבועה, 9 פרקים |
| 2010–2011 | Chase | אנני פרוסט | סדרת רגילה, 18 פרקים |
| 2011, 2014 | האישה הטובה | סופיה רוסו | 4 רקים |
| 2014 | שיקגו FIRE | הבלשית אמנדה רולינס | פרק:  "Nobody Touches Anything" |
| 2014–2015 | שיקגו PD | הבלשית אמנדה רולינס | 3 פרקים |
| 2022–2023 | חוק וסדר: פשע מאורגן | הבלשית אמנדה רולינס | 3 פרקים |
| 2022 | חוק וסדר | הבלשית אמנדה רולינס | פרק:"Gimme Shelter – Part Three" |
הערות שוליים

↑  Maria McCutchen, 10 Things You Didn’t Know about Kelli Giddish, TVOvermind, ‏28 בנובמבר 2019 (באנגלית)
↑  See Kelli Giddish on SVU as a Different Character 4 Years Before She Played Rollins, NBC Insider Official Site, ‏2023-09-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  Kelli Giddish on Law & Order: SVU's New Recruits: The Fans Are Going to Love Us, TVGuide.com (באנגלית)
↑  Scarlett Harris, Law & Order: SVU had to ax Kelli Giddish’s Amanda Rollins to evolve, Polygon, ‏22 בספטמבר 2022 (באנגלית)
↑  Us Weekly Staff, SVU Star Kelli Giddish Welcomes First Child: Pic, Us Weekly, ‏6 באוקטובר 2015 (באנגלית)
↑  Law & Order: SVU Star Kelli Giddish Pregnant With Baby No. 2, E! Online, ‏20 בספטמבר 2018
↑  Taylor Cunningham, 'Law & Order: SVU' Star Kelli Giddish Reveals She Divorced Lawrence Faulborn and is Already Engaged, Outsider, ‏9 בנובמבר 2021 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1300194316  ISNI: 0000 0003 8250 6023  LCCN: no2012126107  VIAF: 264847300   WorldCat (עם VIAF): 264847300
קון קסטילס

קוּן קַסְטִילְס (בהולנדית: Koen Casteels, נולד ב-25 ביוני 1992 בבונהיידן שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת השוער באל-קאדסיה ובנבחרת בלגיה. קסטילס בילה את רוב הקריירה המקצועית שלו בגרמניה עם הופנהיים, ורדר ברמן ו-וולפסבורג, ורשם למעלה מ-200 הופעות בבונדסליגה. הוא זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת ב-2013 והיה חלק מהסגל שלהם שהגיע למקום השלישי במונדיאל 2018. זומן גם לסגל ליורו 2024, בתור השוער הראשון של הנבחרת.
קריירת מועדונים

קסטילס שיחק כנער בגנק, ובשנת 2009 החל לשחק בקבוצה הבוגרת כשוער מחליף לטיבו קורטואה. לאחר שנתיים בהן לא ערך הופעות כלל, עבר קסטילס להופנהיים. תחילה שיחק קסטילס בעיקר בקבוצת המילואים, ובהמשך קיבל הזדמנויות רבות יותר בקבוצה הבכירה, כשהוא מתחרה על אפודת ההרכב עם שוערים כטים ויזה וינס גרהל. בעונת 2014/15 קסטילס לא קיבל הזדמנויות לאחר שהגיע לקבוצה השוער אוליבר באומן, ובקיץ 2015 עזב את הופנהיים וחתם בוולפסבורג.
ההזדמנות הראשונה של קסטילס במדי וולפסבורג הייתה במשחק הסופר קאפ הגרמני באוגוסט 2015 מול באיירן מינכן. קסטילס הצטיין במשחק שהסתיים בתוצאה 1-1 בתום 120 דקות. בבעיטות ההכרעה הדף קסטילס פנדל של צ'אבי אלונסו, והעניק לוולפסבורג זכייה בתואר. בהמשך העונה שימש קסטילס שוער מחליף לדייגו בנאליו, וקיבל הזדמנויות מעטות. במחצית העונה הושאל קסטילס לורדר ברמן, בשורותיה ערך שש הופעות ליגה בששת המחזורים האחרונים של העונה. בתום ההשאלה חזר לוולפסבורג. בעונת 2016/17 קסטילס קיבל הזדמנויות רבות יותר בהרכב וולפסבורג, והפך לשוער הראשון במקומו של בנאליו. הייתה זו עונה חלשה עבור וולפסבורג שסיימה במקום ה-16 ונאלצה להתמודד בצמד משחקי מבחן מול איינטרכט בראונשווייג. קסטילס שמר על רשת נקייה בשני המשחקים, שהסתיימו בתוצאה 0–1 לוולפסבורג, שנשארה בבונדסליגה.
קריירה בינלאומית

לקסטילס תשע הופעות במדי נבחרת בלגיה בכדורגל עד גיל 21. קסטילס זומן לראשונה לסגל נבחרת בלגיה הבכירה בשנת 2013, אך לא שיחק. קסטילס היה אמור להיות מוזמן לסגל הבלגי למונדיאל 2014 כשוער השלישי בהייררכייה אחרי טיבו קורטואה וסימון מיניולה, אך לא הצליח להחלים מפציעה ממנה סבל, ולבסוף השוער השלישי שנסע למונדיאל היה סמי בוסו.
נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר יורו 2024.
תארים

וולפסבורג:
הסופר קאפ הגרמני: 2015
הערות שוליים

↑  Roberto Martinez selects 26 devils for the World Cup באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הבלגית המלכותית, 10 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  25 Devils go to EURO 2024 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הבלגית המלכותית, 28 במאי 2024 (באנגלית)
| נבחרת בלגיה – מונדיאל 2018 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 ורמאלן •  4 קומפני •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 פלאיני •  9 לוקאקו •  10 א. אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה • 13 קסטילס •  14 מרטנס • 15 מנייה • 16 ת. אזאר • 17 טיילמאנס • 18 יאנוזאי • 19 דמבלה • 20 בויאטה • 21 בטשואיי • 22 שאד'לי • 23 דנדונקר • מאמן: מרטינס |  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 ורמאלן •  4 קומפני •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 פלאיני •  9 לוקאקו •  10 א. אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה • 13 קסטילס •  14 מרטנס • 15 מנייה • 16 ת. אזאר • 17 טיילמאנס • 18 יאנוזאי • 19 דמבלה • 20 בויאטה • 21 בטשואיי • 22 שאד'לי • 23 דנדונקר • מאמן: מרטינס | בלגיה |
| נבחרת בלגיה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 תיאט •  4 פאאס •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 טילמנס •  9 לוקאקו •  10 א. אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה • 13 קסטילס •  14 מרטנס • 15 מנייה • 16 ת. אזאר • 17 טרוסארד • 18 אוננה • 19 דנדונקר • 20 פנאקן • 21 קסטאן • 22 דה קטלארה • 23 בטשואיי • 24 אופנדה • 25 דוקו • 26 דבאסט • מאמן: מרטינס |  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 תיאט •  4 פאאס •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 טילמנס •  9 לוקאקו •  10 א. אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה • 13 קסטילס •  14 מרטנס • 15 מנייה • 16 ת. אזאר • 17 טרוסארד • 18 אוננה • 19 דנדונקר • 20 פנאקן • 21 קסטאן • 22 דה קטלארה • 23 בטשואיי • 24 אופנדה • 25 דוקו • 26 דבאסט • מאמן: מרטינס | בלגיה |
| נבחרת בלגיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 קסטילס •  2 דבאסט •  3 תיאט •  4 פאאס •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 טילמנס •  9 טרוסארד •  10 לוקאקו •   11 קרסקו •  12 קמינסקי • 13 סלס •  14 לוקבאקיו • 15 מנייה • 16 ורנקס • 17 דה קטלארה • 18 מנגאלה • 19 בקאיוקו • 20 אופנדה • 21 קסטאן • 22 דוקו • 23 פרמירן • 24 אוננה • 25 דה קויפר • מאמן: טדסקו |  1 קסטילס •  2 דבאסט •  3 תיאט •  4 פאאס •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 טילמנס •  9 טרוסארד •  10 לוקאקו •   11 קרסקו •  12 קמינסקי • 13 סלס •  14 לוקבאקיו • 15 מנייה • 16 ורנקס • 17 דה קטלארה • 18 מנגאלה • 19 בקאיוקו • 20 אופנדה • 21 קסטאן • 22 דוקו • 23 פרמירן • 24 אוננה • 25 דה קויפר • מאמן: טדסקו | בלגיה |
איגוד הכדורעף הישראלי

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  כדורעף
 תחום השיפוט:  ארצי, ישראל
 השתייכות:  הפדרציה הבינלאומית לכדורעף הפדרציה האירופאית לכדורעף
 תאריך ההשתייכות:  1947 (FIVB)
 מיקום המטה:  הדר יוסף, תל אביב, ישראל
 יושב ראש:  רינה דור
 מנכ"ל:  זוהר בר נצר
 תאריך ייסוד:  1996
 iva.org.il
איגוד הכדורעף הישראלי הוא עמותה רשומה, המאגדת למעלה מ-60 אגודות ומנהלת את ענף הכדורעף (אולמות וחופים) בישראל על הליגות השונות בראשן "ליגת העל בכדורעף" לגברים ונשים ונבחרות ישראל השונות מנערים ועד בוגרים. האיגוד הוא חלק מהפדרציה הבינלאומית לכדורעף (ה-FIVB) והפדרציה האירופאית לכדורעף (CEV) (אנ') ומשתייך לאזור מרכז אירופה. האיגוד נרשם כעמותה ציבורית בשנת 1995 ומורכב מאספה כללית, יו"ר וחברי הנהלה. משרדי האיגוד ממוקמים במכון וינגייט שבנתניה.
היסטוריה

בשנת 1943 הוקמה "ההתאחדות הארצישראלית בכדורעף", שהייתה בשליטה מלאה של אגודות "הפועל". הקמת ההתאחדות לכדורעף תרמה לשיפור הענף הן מן ההיבט הארגוני (כמו: ליגות סדירות, תאריכי משחק קבועים, תוכניות משחק שנתיות) והן מן ההיבט המקצועי (כמו: מאמנים מקצועיים, אמונים סדירים, עידוד נוער). בתחילת פעילות ההתאחדות הפעילות לא כללה נשים, ונשים שיחקו כדורעף רק באופן ספוראדי.
ארגון משחקים לא היה ברמה בינלאומית שכן מלבד תחרויות מזדמנות עם קבוצות הצבא הבריטי, או קבוצות שונות שביקרו מדי פעם בארץ-ישראל ההתמודדויות היו לרוב רק בין קבוצות ארץ-ישראליות.
בשנת 1947 הצטרפה ההתאחדות הארץ-ישראלית להתאחדות הכדורעף הבינלאומית (FIVB) שהוקמה באותה שנה ונמנתה בין 20 החברות הראשונות של ארגון זה. למרות הפעילות הבינלאומית שהחלה כבר בשנים הראשונות של המדינה, הליגה הלאומית הרשמית הראשונה החלה רק בשנת 1956 כשהוחלט להעביר את הכדורעף למסגרת "ההתאחדות לספורט" שהוקמה בשנת 1951. בשנת 1995 הוחלט כי איגוד הכדורעף יפסיק לפעול תחת "ההתאחדות לספורט" ותוקם עמותה נפרדת תחת השם "איגוד הכדורעף בישראל".
נשים באיגוד הכדורעף הישראלי

בשנת 1956 מועצת המנהלים של איגוד הכדורעף הישראלי הורכב מגברים בלבד שנבחרו בהתאם לנאמנותם למפלגה פוליטית ספורטיבית (כגון: הפועל, מכבי, בית"ר וכו'). במשך שנים נשים נתקלו בחסמים בקבלת גישה לתפקידי ניהול בענף הכדורעף הישראלי. בשנת 1997 הצטרפה לדירקטוריון אישה אחת בתפקיד "משקיף" (יכולה להשתתף באספות, אך ללא זכות הצבעה להחלטות הדריקטוריון). בשנת 1999 הוקמה ועדת נשים שתפקידה הייתה לעזור לנשים ולקבל החלטות בהקשר של ארגוני הספורט בישראל.
הסכם שיתוף פעולה בין איגוד הכדורעף בישראל לבין איגוד הכדורעף במרוקו

ב-26 ביולי 2022 נחתם הסכם שיתוף פעולה בין איגוד הכדורעף בישראל לבין איגוד הכדורעף במרוקו, תחת החסות של איגוד הכדורעף האירופאי איגוד הכדורעף האפריקאי.
טקס החתימה התקיים ברבאט עיר הבירה של מרוקו, בנוכחות יו”ר האיגוד אשר קסו יחד עם אנדרי אזולאי, יועצו של מלך מרוקו. בפגישה נכחו אלכסנדר בוריצ'יץ', יו"ר ההתאחדות האירופאית בכדורעף, יו"ר התאחדות הכדורעף של מרוקו ויו"ר התאחדות הכדורעף האפריקאית. כחלק מההסכם, הנבחרת קיימה מספר משחקי אימון במרוקו.
תחומי אחריות

נבחרת ישראל בכדורעף גברים
נבחרת ישראל בכדורעף נשים
ליגת העל בכדורעף
ליגת העל בכדורעף נשים
הליגה הלאומית בכדורעף
הליגה הארצית בכדורעף
ליגת הנוער
ליגות נמוכות ליגה א' - חובבים
גביע המדינה בכדורעף
גביע המדינה בכדורעף נשים
גביע האיגוד בכדורעף
אקדמיה למצוינות במכון וינגייט
נבחרת ישראל בכדורעף חופים
הסבב הישראלי בכדורעף חופים
בעלי תפקידים

יושבת ראש האיגוד: רינה דור
מנכ"ל האיגוד: זוהר בר נצר
מנהל מקצועי: זוהר בר נצר
מנהל ליגות וגביע: גל סדבון
מנהל תשתיות: אורי חבר
דוברות: חגי פיינגולד
מנהלת אדמיניסטרטיבית: רוני יפתח
יועץ משפטי: עו"ד אייל יפה
רואה חשבון: רו"ח ערן כדורי
רכז סטטיסטיקה: מאלכ בוטו
ממונה על מוגנות ומניעת הטרדות מיניות: רוני יפתח
הערות שוליים

↑  קווי יסוד בהתפתחותו ההיסטורית, החוקתית והטכנית-טקטית של משחק הכדורעף בעולם ובישראל
↑  Moran Betzer-Tayar, Sima Zach, Yair Galily, Ian Henry, Barriers to women’s access to decision-making positions in sport organizations: the case of establishing a girls’ volleyball academy in Israel, Journal of Gender Studies 26, 2017-07-04, עמ' 418–431 doi: 10.1080/09589236.2015.1111835
1 2  Loughborough University Research Repository - Browse, repository.lboro.ac.uk
↑  אסי ממן, נחתם הסכם בין איגודי הכדורעף של מרוקו וישראל, באתר ynet, 26 ביולי 2022
↑  מערכת ספורט היום, גם בכדורעף: הסכם היסטורי נחתם בין ישראל למרוקו, באתר ישראל היום, 26 ביולי 2022
↑  כדורעף: שת"פ ישראלי היסטורי עם מרוקו, באתר וואלה, 25 ביוני 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305679505171  VIAF: 152975360   WorldCat (עם VIAF): 152975360
חופש אקדמי

חופש אקדמי (בלטינית: Libertas scholastica) הוא החופש המוקנה למורים, תלמידים ומוסדות אקדמיים לחתור להרחבת הידע באשר הוא, זאת ללא התערבות חיצונית לא עניינית. הוא עשוי לכלול גם את זכותם של אקדמאים לעסוק בביקורת חברתית ופוליטית. בהגדרה מצמצמת, חופש אקדמי הוא החופש לעסוק בכל מגוון הפעילויות הכרוכות ברכישת ידע, כולל בחירת נושאי המחקר, קביעת נושאי ההוראה בכיתה, הצגת ממצאי מחקר לעמיתים ופרסום ממצאים ומסקנות של מחקרים. עם זאת, אף לחופש אקדמי יש גבולות. בארצות הברית, בהתאם ל"הצהרה על חופש אקדמי וקביעות משנת 1940", על מורים להיזהר ולהימנע מנושאים במחלוקת שאינם קשורים לנושא עיסוקם. כאשר מורה מדבר בפומבי או מפרסם דבריו בכתב, עליו ליהנות מחופש להביע את דעותיו ללא מורא מצנזורה מוסדית או מצעדי משמעת, אולם על המורה להפגין ריסון עצמי ולהדגיש כי אינו מביע את דעות המוסד שבו הוא מלמד. קבלת קביעות במשרה במוסד אקדמי מגינה על המורים בכך שהיא מבטיחה שניתן לפטר מורה אך ורק בגלל נימוקים מתאימים, למשל חוסר יכולת מקצועית בולטת או התנהגות הראויה לגינוי על ידי הקהילה האקדמית עצמה.
ההיגיון בחופש אקדמי

התומכים בחופש אקדמי מאמינים כי החופש לחקור המוקנה לתלמידים ולחברי סגל אקדמי, הוא מרכיב מהותי להגשמת מטרות האקדמיה. קהילות אקדמיות הן מטרה תכופה לניסיונות כפייה הודות ליכולתן לעצב ולשלוט בזרימת מידע. כאשר אנשי אקדמיה מנסים ללמד או להפיץ ברבים אידיאלים או עובדות שאינן נוחות לקבוצות פוליטיות מסוימות או לרשויות השלטון, הם עלולים למצוא עצמם מטרה לניסיונות להשחיר פניהם, לפטרם ממשרתם, לשלילת חירותם, או אפילו לאיומים על חייהם. כך למשל הסוציולוג המצרי סעד א-דין אבראהים, פרופסור באוניברסיטה האמריקאית בקהיר, נעצר בשנת 2000 במצרים ונכלא למשך למעלה משנה, בשעה שהיה מעורב ביצירת סרט דוקומנטרי על אי-סדרים במערכת הבחירות במצרים.
גורלו של המחקר בתחום הביולוגיה בברית המועצות מדגים מדוע לחברה חייב להיות עניין בהגנה על חופש אקדמי. ביולוג סובייטי בשם טרופים ליסנקו דחה את התגליות המדעיות המערביות בתחום הביולוגיה והציע גישה חדשה, שאיננה מדעית, לביולוגיה – שכונתה ליסנקואיזם – והתבססה על עקרונות המטריאליזם הדיאלקטי. רעיונותיו של ליסנקו זכו לאהדת ההנהגה הסובייטית, בין השאר בגלל שהיו שימושיים כתעמולה, והוא התמנה למנהל האקדמיה הסובייטית למדעי החקלאות. ליסנקו יזם וניהל טיהורים בקרב מדענים שלדעתו ביטאו "רעיונות מזיקים", דבר שהוביל לכליאתם, הגלייתם ומותם של מאות מדענים סובייטים. רעיונותיו של ליסנקו יושמו בקואופרטיבים חקלאיים בברית המועצות ובסין. על פי הערכות, הירידה ביבולים, בין השאר כתוצאה מיישום רעיונות אלה, הובילה לרעב המוני ולמותם כ-30 מיליון איש בסין לבדה.