stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדל (ספר)
רקע וכתיבה

הסופרת הישראלית יוכי ברנדס החלה לכתוב את "אדל" עוד בשנת 2012. ברנדס שאפה שהרומן לא יתבסס רק על הביוגרפיה של הבעל שם טוב אלא גם על תורתו. כרקע לכתיבת הספר עברה על מאות מחקרים וסיפורים העוסקים בדמותו של הבעל שם טוב, כשאת הספרים "הבעל שם טוב האיש שבא מן היער" של רועי הורן, "בעל השם - הבעש"ט - מאגיה, מיסטיקה, הנהגה" של עמנואל אטקס, "החסידות בין אקסטזה למאגיה" של משה אידל ו"השער לאין" של נתנאל לדרברג, כבעלי ההשפעה המשמעותית ביותר על ספרה. בריאיון לאריאל שנבל מ"מקור ראשון" סיפרה:
בדרך כלל אני כותבת בכיף.. והפעם, לא רק שהזמן יותר מהוכפל, גם היה מדובר בחמש שנים מיוסרות. חוויתי נפילות וייסורים שלא חוויתי קודם, אפילו ייסורים פיזיים. זו הייתה תקופה מאוד מייסרת ואני מנסה לצאת ממנה. לא יודעת אם יש כאן משהו מיסטי, אבל רגע לפני תחילת הכתיבה הייתי במצב רגיל, שאננה לגמרי שבתוך שנתיים יהיה לי ספר. כך אמרתי לכולם. וזה בכלל לא הלך כמו שחשבתי. נתקלתי בקירות, מחסומים, חוויתי הרבה חוויות מהסוג שהבעל שם טוב עצמו חווה.
יכולות להיות לכך שתי סיבות. האחת: בספריי אני לוקחת דמויות נשגבות ומתעסקת בחומרים שנחשבים לנעלים ביהדות, ואז הופכת את החומרים ליומיומיים ואת הדמויות לאנושיות, כלומר עם חסרונות, צללים ובעיות. כשכתבתי על דוד המלך, שאול ורבי עקיבא למשל, היו לי הרבה חומרים אנושיים עליהם. על הבעש"ט כמעט לא היו לי. קניתי 150 ספרים ועברתי על מאות כתבים נוספים. בכולם הבעש"ט מתואר כדמות קדושה להדהים, יצור מושלם, והצלחתי ללקט רק שברי שברים של נפילות שהיו לו. היה מאוד קשה לקחת דמות שמתוארת כך ולהפוך אותה בסיפור לאדם. חוץ מזה, הקרבה המשפחתית שלי אליו בשילוב העובדה שמדובר במישהו שחי לא בהיסטוריה העתיקה אלא די קרוב אלינו, יצרה בעבורי התמודדות בעייתית במהלך הכתיבה.
הסיבה השנייה: היה לי ברור שהבעש"ט יצר תורה של אור ושמחה – וזה נכון – אבל גם היה לי ברור שאדם כזה חייב לעבור נפילות מאוד קשות ולהיות לעיתים במרה שחורה ומלא רגשות אשמה. חייבים להיות לו חטאים, צללים כבדים. אני ממש חיה את הדמויות שעליהן אני כותבת, וכשכתבתי את נפילותיו, נפלתי גם אני. כשתיארתי את ייסוריו, התייסרתי גם אני.
בראיון לסמדר שילוני מאתר "ynet" הוסיפה ברנדס:
אני צאצאית שלו [הבעש"ט] ואני מרגישה אליו קרבת נפש. לא ידעתי אם אני אצליח לכתוב עליו, כי ידעתי שאני לא הולכת לכתוב רק ספר של שבחים על הבעש"ט. אני חושפת את גיבורי האומה שלנו במלוא מורכבותם, כולל הכתמים והאפלות שלהם, הנפילות והחולשות. והיו לו הרבה נפילות. אחרת הוא לא היה מצליח ליצור את התורה שלו, תורת התיקון העצמי, כי אם הוא לא היה יודע מה זה ליפול הוא לא היה יודע מה זה לתקן. אני מודה שהיה לי קשה מאוד לכתוב על הצדדים האפלים שלו, על הדיכאונות. למרות שהיהדות היא עבורי דבר קדוש, אני מאמינה שאין קדושים ביהדות. אף אחד לא קדוש אצלנו. אפילו לא אלוהים. היהדות חושפת באלוהים חולשות.
עטיפת הספר

עטיפת הספר צולמה ועוצבה על ידי אנה קנטור. על גבי העטיפה נראה בנה של ברנדס, אייל, כשהוא נושא על כתפיו את נכדת אחותה של ברנדס, מיקה.
יציאה לאור ותפוצה

הספר יצא לאור ב-12 באוגוסט 2018 על ידי כנרת זמורה-ביתן דביר, מכר אלפי עותקים והגיע למקום השלישי ברשימת רבי המכר של צומת ספרים לשנת 2018 ולמקום השני ברשימת רבי המכר של סטימצקי לאותה שנה.
קבלה ביקורתית

הפרופסור לספרות והעורך יגאל שוורץ התבטא כי "אדל" הוא ספרה החשוב והנועז ביותר של ברנדס, ועם זאת השוטף והקריא מכולם.
זהרה רון מ"גלובס" כתבה כי זהו ספר בעל "עלילה סוחפת" ו"רקע ההיסטורי מרתק". היא ציינה לשבח את העובדה שאף שהעלילה מתרחשת במאות ה-17 וה-18, אצל הבעל שם טוב אין הדרת נשים. בתו ואשתו ממלאות תפקיד חשוב בחייו, וגם בעלילת הספר. רון הוסיפה כי גם היא מסכימה שזהו ספרה הטוב ביותר של ברדנס קביעה שברדס עצמה הסכימה עימה.
יוספה קמחי מ"מעריב" כתבה כי "נוכחותה של אדל כאשה שיש לה השפעה ונוכחות חזקה בחייו של אביה, הוגה החסידות, שופכת אור חדש על מקומן של נשים במרחב היהודי המסורתי", ובחדשות 13 נאמר כי יש בספר משהו שכל כך חסר הן בחילוניות האתאיסטית והן בדת הממוסדת.
לעומתם, תמר רותם מ"הארץ" כתבה כי הסופרת מתקשה ללכוד את משק כנפיה של המהפכה המחשבתית והחברתית האדירה שחוללה החסידות ביהדות והמהפך בדמותו של הבעל שם טוב דווקא גורע מכוחו.
העיבוד למחזה

| --- | --- |

 בימוי:  נתנאלה תירוש
 הפקה:  הדס קדרון
 כתיבה:  נתנאלה תירוש, נדב סדקה
 מבוסס על:  הספר "אדל"
 דמויות:  הבעל שם טוב, אדל
 מוזיקה:  דולב סלומון
 מדינה:  ישראל
 סוגה:  רומן היסטורי 
 הצגת בכורה:  26 ביולי 2022
 שפה:  עברית
 
במהלך אירוע שנערך בתיאטרון "החאן" ניגשה יוצרת התיאטרון נתנאלה תירוש אל יוכי ברנדס ובקשה את ברכתה ליצירת עיבוד של הספר למחזה. ברדנס הסכימה אך אמרה שלא תוכל להתערב ביצירת המחזה. בראיון למתן ליונס מאתר "כיפה" סיפרה תירוש:
ישבתי בשיעור והמרצה התחיל לדבר על הספר. לא יצא לי לפני כן לקרוא בכלל ספרים של יוכי, לא הכרתי את הכתיבה שלה מבפנים. אבל הוא דיבר על כך שיוכי עשתה מחקר מאוד מעמיק, הופתעתי כי הכתיבה של יוכי לא תמיד מדוברת באזורים תורניים. זה היה שיעור שנערך בשבת על חסידות, מאוד הסתקרנתי פתאום מהנאמר אז הלכתי לסטימצקי, לקחתי את הספר ואני רואה הקדשה של יוכי ברנדס בכתב יד, אמרתי: 'אוקי, זה סימן'. באמת נבלעתי בתוכו, בליל שבת השעון שבת נכבה ואני יושבת ליד השירותים ולא מפסיקה להמשיך לקרוא... מאוד ריגש וטלטל אותי שדמות שהיא מיתוס בשבילי, 'הבעל שם טוב', פתאום הפכה בשבילי לדמות שהתאהבתי בה. איך דמות שהיא טייטיל יכולה להפוך לבשר ודם.
המחזה עובד על ידי נתנאלה תירוש ונדב סדקה, ומשתתפים בו מוריס כהן, יעל שרייבר, נופר לוינגר, שיר שנער, אילן חזן וגדי ויסברט בבימוי של נתנאלה תירוש ובהפקת הדס קדרון. הופעת הבכורה יועדה בתחילה להתבצע ב-14 במרץ בתיאטרון החאן בירושלים, אך לבסוף הועברה למוזיאון פעיל עין יעל בירושלים, והתרחשה ב-26 ביולי 2022.
ראו גם

שבע אימהות
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | הייתה בטוחה שההצגה לא תצליח לשמור על העומק של הספר, בכל זאת זה ספר שמתאר איך תורה נוצרה, הגות", גילתה. "ביוגרפיה תמיד אפשר לספר בהצגה, אבל יש כאן הגות עמוקה, משמעותית ולא פשוטה והייתי בטוחה שההצגה לא תצליח להעביר את זה. ממש הייתי בטוחה, אבל סמכתי על הבמאית נתנאלה תירוש, היא אמרה לי כמה מילים וראיתי שהיא מבינה. אז אמרתי 'יהיה מה שיהיה, אני משחררת'. הבאתי לה את הספר, אמרתי 'עשי בו כרצונך' - והדהים אותי שהמחזאי נדב סדקה והיא הצליחו לרדת גם לרבדים העמוקים של תורתו דרך טכניקות בימואיות כל כך מדהימות ומבריקות | “ |

|  – ורד יפתחי גרין, יוכי ברנדס: אנחנו מקוטבים וזה הפחד הגדול שלי, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 14 במרץ 2023 |  – ורד יפתחי גרין, יוכי ברנדס: אנחנו מקוטבים וזה הפחד הגדול שלי, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 14 במרץ 2023 |  |
ביאורים

↑  ראו מלכים ג
↑  ראו הפרדס של עקיבא
הערות שוליים

↑    אריאל שנבל, ‏מסורתית בדרכו של הבעל שם טוב, בעיתון מקור ראשון, 25 באוקטובר 2018
1 2   יוכי ברנדס ורועי הורן בשיחה על אדל, סרטון בערוץ "בית אבי חי", באתר יוטיוב (אורך: 01:28:54)
↑  יוכי ברנדס, תודות, אדל, ישראל: כנרת זמורה ביתן דביר, 2018, עמ' 524
↑  כנרת זמורה דביר, אדל: תהליך יצירת הכריכה בתמונות, באתר פייסבוק, ‏4 בספטמבר 2018
1 2 3  יוכי ברנדס, עטיפת הספר, אדל, ישראל: כנרת זמורה ביתן דביר, 2018
↑  אדל - יוכי ברנדס, באתר כנרת זמורה-ביתן דביר
↑  אדל - יוכי ברנדס, באתר עברית (חנות ספרים מקוונת)
↑  איתמר רונאל, ‏הספרים שאהבנו ב-2018, באתר ‏מאקו‏, 3 בינואר 2019
↑  זהרה רון, ‏גם עם לא מעט הסתייגויות, "אדל" הוא הספר הטוב ביותר של יוכי ברנדס, באתר גלובס, 16 בפברואר 2019
1 2 3  ביקורת קיבלנו הצצה לחיים של הבעל שם טוב במקום מפתיע במיוחד,  באתר כיפה, 16 במרץ 2023
1 2 3  יוספה קמחי, ‏הצגת התיאטרון "אדל" תעלה בחודש הבא בתיאטרון החאן, באתר מעריב אונליין, 27 בפברואר 2023
↑   עם הסופרת יוכי ברנדיס על אדל והבעשט| אשרת קוטלר, סרטון בערוץ "Oshrat Kotler", באתר יוטיוב (אורך: 20:00)
↑   תמר רותם, "אדל" של יוכי ברנדס: המהפך בדמותו של הבעל שם טוב דווקא גורע מכוחו, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2018
1 2 3  סמדר שילוני, "אני לא יכולה להגיד על הפלה 'זכות האישה על גופה' אוטומטית, זה מורכב", באתר ynet, 12 ביולי 2022
1 2 3  אדל, באתר החאן - תיאטרון איכות בירושלים, ‏2023-08-29
↑  אדל - ע"פ רב המכר של יוכי ברנדס - בית התיאוטרון - טיקצ'אק, באתר tickchak.co.il
↑  מיוחד "הרגשתי גאולה אישית": היוצרת שעיבדה את ספרה של יוכי ברנדס בראיון,  באתר כיפה, 14 במרץ 2023
| ספרים מאת יוכי ברנדס |
| --- | --- | --- |
| ספרים | גְמר טוב (1997) • הגר (1998) • לכבות את האהבה (2001) • גרעינים לבנים (2003) • וידוי (2005) • מלכים ג (2008) • שבע אימהות (2010) • הפרדס של עקיבא (2012) • היהדות שלא הכרנו (2014) • אדל (2018) |  |
פורמיה

| --- | --- |

 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  לאציו לאציו
 נפה:  לאטינה
 בירת העיר:  פורמיה 
 שטח:  74.17 קמ"ר
 גובה:  19 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  37,136 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  41°15′23″N 13°36′25″E﻿ / ﻿41.256388888889°N 13.606944444444°E﻿ / 41.256388888889; 13.606944444444 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.comune.formia.lt.it
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןפורמיה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןפורמיה(למפת לאציו רגילה) רומא לאטינה גווידוניה מונטצ'ליו פיומיצ'ינו אפריליה ויטרבו פומציה טיבולי צ'יוויטווקיה קמפניה מו. אברוצו אומבריה מארקה טוסקנה הים הטירניפורמיה(למפת לאציו מוגדלת) רומא לאטינה גווידוניה מונטצ'ליו פיומיצ'ינו אפריליה ויטרבו פומציה טיבולי צ'יוויטווקיה קמפניה מו. אברוצו אומבריה מארקה טוסקנה הים הטירניפורמיה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פורמיה (באיטלקית: Formia) היא עיר וקומונה בנפת לאטינה, על חוף הים התיכון של מחוז לאציו שבמרכז איטליה. היא ממוקמת באמצע הדרך בין רומא לנאפולי, ושוכנת על הדרך האפיאנית מהתקופה הרומית. יש בה 38,095 תושבים.
היסטוריה

העיר פורמיה נוצרה על ידי האוכלוסייה האיטלקית של האאורונקים.  היא הופיעה לראשונה בהיסטוריה בשנת 338 לפני הספירה, כאשר, במהלך המלחמה הלטינית, היא קיבלה מעמד של Civitas sine suffragio (אנ') (אזרחות ללא זכות בחירה), יחד עם העיר פונדי. לאורך העת העתיקה, העיר קאייטה הייתה גם חלק מהטריטוריה הפורמית.  בעידן הרפובליקה הרומית היא נקראה Formiae (שמקורו ב- Hormia או Ormiai). זה היה אתר נופש נודע בעידן הקיסרי הורטיוס מכנה אותו "עיר הממוראה"  שכן למשפחה העשירה והאצילה של מאמורה שממעמד הפרשים היו אינטרסים חזקים שם, כולל אחוזת הווילות הסמוכה בג'אנולה, שעדיין ניתן לראותה.
גם לקיקרו הייתה שם וילה והוא נרצח בדרך אפיה ממש מחוץ לעיר בשנת 43 לפני הספירה, וקברו נותר יעד תיירותי קטן. העיר הייתה גם מקום מושב המרטיריום של ארסמוס הקדוש מאנטיוכיה, עד התפרקותו בסביבות שנת 303 לספירה, במהלך רדיפות הנוצרים על ידי דיוקלטיאנוס. ארסמוס הקדוש נודע מאוחר יותר גם כאלמו הקדוש הפטרון של המלחים. פאולינוס מנולה ותראסיה עצרו בפורמיה במסעם חזרה לנולה לאחר ביקור ברומא, בחג הפסחא ב-בשנת 408. שם הם קראו את מכתבו מספר 95 של אוגוסטינוס שהופנה אליהם.
לאחר נפילת האימפריה הרומית המערבית, העיר נבזזה על ידי ברברים והאוכלוסייה עברה לשני מבצרים נפרדים על הגבעה הסמוכה, שהיו תחת שלטונה של העיר השכנה, גאאטה (אנ'). שארל השני מאנז'ו בנה מבצר ימי, Mola di Gaeta. המבצר השני היה ידוע בשם קסטלונה, מהטירה שהוקמה שם באמצע המאה ה-14 על ידי אונוראטו הראשון קטאני, רוזן פונדי.
שני הכפרים אוחדו שוב בשנת 1863 תחת השם פורמיה. העיר המאוחדת נפגעה קשות בשנים 1943–1944 בפעולות הפצצה ובקרב אנציו .
גאוגרפיה

פורמיה שוכנת על חוף מפרץ גאאטה (אנ') שבים הטירני, בדרום לאציו, קרוב לעיר גאאטה וליד גבולו הצפוני של מחוז קמפניה.
העיר גובלת עם אספריה שבנפת פרוזינונה, איטרי, גאאטה, מינטורנו וספיניו סאטורניה. היא כוללת בשטחה את הכפרים (frazioni) של קסטלונוראטו, ג'אנולה-סנטו ג'אני, מראנולה, פניטרו וטריוויו.
מראות מרכזיים

המונומנט המפורסם ביותר של פורמיה היא המאוזוליאום המזוהה באופן מסורתי עם קבר קיקרו : זהו מגדל שגובהו 24 מטר ונמצא בדרך אפיה העתיקה, סביב המגדל מתחם שיועד להלוויות.
מראות נוספים כוללים:
מגדל מולה - מגדל מבוצר מהמאה ה-19
מגדל קסטלונה - מגדל מבוצר מהמאה ה-19
בור מים רומי, מהגדולים בעולם. בדומה למבנים בקונסטנטינופול ובווילת דומיטיאנוס באלבנו (אנ'), הוא מתוארך למאה ה-1 לפני הספירה.
שרידי הווילה הרומית של מאמורה בג'אנולה  שנחרבה בחלקה ב-1943, כולל בורות המים של "מג'ורה" ושל "36 עמודים", אמות מים, "קריפטופורטיקוס" ומרחצאות תרמיים. במרכז הווילה בנקודה הגבוהה ביותר של הצוק היה מבנה מתומן גרנדיוזי הידוע גם בשם "מקדש יאנוס" ולצדו שני אגפים ושתי אכסדרות המשתפלות לכיוון הים.  בקרבת מקום ב-Porticciolo Romano נמצאים שרידי בריכות הדגים שלה לגידול דגים.  לאחרונה נחפרו חמישה פסלים של ראשי גברים מהמאה ה-2/3 לספירה.
שרידים רבים של וילות רומיות לאורך החוף
מבנים רומיים בעיירה
כנסיית "סן ג'ובאני בטיסטה א לורנצו", ידועה משנת 841. היא נהרסה כמעט כולה במהלך מלחמת העולם השנייה. היא מכילה יצירה של אנטוניאצו רומנו (אנ') (בערך 1490)
כנסיית "סן מיקלה"
כנסיית "סן לוקה", הידועה מהמאה ה-15. יש בה קריפטה שהתגלתה לאחרונה עם ציורי קיר של "פרקים של הברית החדשה" ומדונה "דל לאטה".
מנזר הרנסאנס וכנסיית "סנט'אראסמו". הוא הוקם במקום מותו, לכאורה, של הקדוש.
מוזיאון ארכאולוגי עירוני.
הפארק האזורי של ג'אנולה והר סקאורי.
אנדרטת המלחמה בפורמיה (לכבוד חללי מלחמת העולם הראשונה), עם פסל הברונזה הגדול "Sacraficio" של דורה אוהלפסן-באגה (אנ')
ספורט

פורמיה הוא מקום מושבו של בית הספר הלאומי לאתלטיקה של הוועד האולימפי הלאומי של איטליה, שנוסד ב-1955. ספורטאים כמו פייטרו מנאה וג'וזפה גיביליסקו התאמנו כאן. פורמיה מהווה גם מוקד לאירועי רכיבה על אופניים מסוגים שונים; רכיבה על אופניים ורכיבה על אופני הרים. כל אלה נותנים גישה לפארקים בגאאטה ובפורמיה; Parco Monte Orlando, Parco Regionale Riviera di Ulisse, Parco Naturale dei Monti Aurunci, וסיורים לרומא דרך הכביש הישן. בפורמיה יש גם ספורט ימי: גלישת רוח ושיט.
תחבורה

מבחינת תחבורתית, חשיבות העיר לדרום לאציו, היא בכך שמסילת הרכבת רומא-פורמיה-נאפולי (אנ') עוברת דרך תחנת הרכבת פורמיה-גאאטה (אנ') שנמצאת בפורמיה, ומשמשת כתחנה בקו הרכבת המהיר של רומא-נפולי. מהתחנה מבקרים ותושבים יכולים לנסוע באוטובוס לגאאטה, מינטרנו, ספיניו ועיירות מקומיות אחרות.
כמו כן, מנמל פורמיה יוצא קו מעבורת אל איי פונטיין המרוחקים כ-65 קילומטר (בקו אווירי) מדרום מערב לפורמיה.
ערים תאומות

לפורמיה קשרי ערים תאומות עם:
פרארה, איטליה
פלרי-לה-אוברה (אנ'), צרפת
גרצ'אניצה (אנ'), בוסניה והרצגובינה
הנינגה, (אנ'), שוודיה
סנטרמו בקולה (אנ'), איטליה
הערות שוליים

↑  "Formia e la sua storia Formiae - ideato e sviluppato da WebProgens Ass. Culturale". Formiae (באיטלקית). נבדק ב-2022-02-16.
↑  "La Città di Formia – Sinus Formianus" (באיטלקית). נבדק ב-2022-02-16.
↑  Horace, Satires 1.5
↑  "CHURCH FATHERS: Letter 95 (St. Augustine)". www.newadvent.org. נבדק ב-2019-10-03.
↑  Villa of Mamurra (Formia) https://www.romanoimpero.com/2018/02/villa-di-mamurra-formia.html?hl=en
↑  Nicoletta Cassieri, Primi interventi di scavo archeologico e di conservazione nella villa romana di Gianola, in Formianum, III 1995
↑   Michele Stefanile e Fabrizio Pesando, Le ricerche dell’Università di Napoli “L’Orientale” nelle villae maritimae del Lazio meridionale: Gianola, Sperlonga, Gaeta, in Massimo Capulli (ed.
↑  Archaeological dig reveals ancient Roman home - English, ANSA.it, ‏2015-07-15 (באנגלית)
↑  Mayor launches appeal to save Cicero's villa from ruin - English, ANSA.it, ‏2015-07-21 (באנגלית)
↑  Pontine  Islands  Ferry  Routes
↑  אתר מידע אודות ערים באיטליה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564209005171  BNE: XX6506615  GND: 4086517-4  LCCN: n80049594  MusicBrainz: 97a97a1e-0744-4419-b8bd-019ba008b37f  VcBA: 497/3532  VIAF: 137202868   WorldCat (עם VIAF): 137202868 
האתר המכונה "קבר קיקרו"
בור מים "Cisternone romano"
בור המים "גרוטה דלה ג'אנרה"
פרסקו מפיאצה מאטי, המאה הראשונה. מוֹדָעָה
המגדל המתומן של קסטלונה.
המגדל של טירת מולה.
צבי ענבר

ערך זה עוסק במשפטן. אם התכוונתם לכדורסלן, ראו .
צבי ענבר (29 במרץ 1935 - 31 באוגוסט 2009) היה הפרקליט הצבאי הראשי והיועץ המשפטי הראשון של הכנסת. לאחר פרישתו מהכנסת עסק בעיקר בנושאי משפט ציבורי.
ביוגרפיה

ענבר נולד וגדל בתל אביב והתחנך בגימנסיה גאולה. התגייס לצה"ל ביולי 1952, שירת בתפקידי ביטחון שדה במחלקת המודיעין. בהמשך שירת כקצין מטה בפיקוד הצפון עד 1961. במקביל לשירותו הצבאי למד משפטים בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה וב-1960 קיבל תואר שני במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. שירת בממשל הצבאי, ב-1965 עבר ליחידת הפרקליטות הצבאית, בה שירת כסניגור צבאי בפיקוד הדרום ותובע בפיקוד המרכז. לאחר מלחמת ששת הימים מונה ליועץ המשפטי של מפקד כוחות צה"ל ברצועת עזה ובצפון סיני. ב-1971 התמנה לפרקליט פיקוד המרכז ובשנת 1973 לפרקליט הצבאי הראשי. ב-1976 הועלה לדרגת תת-אלוף, הפרקליט הצבאי הראשון בדרגה זו. לאחר פרישתו מצה"ל הקים את המחלקה המשפטית של הכנסת בתפקיד היועץ המשפטי לכנסת בין השנים 1980 ל-2001. בשנת 2005, ליום הולדתו ה-70, העניקה לו לשכת עורכי הדין את אות "יקיר המקצוע".
ענבר כיהן בתפקידים ציבוריים רבים, ביניהם כיושב ראש ועדת השלושה לענייני צנזורה מכוח מינוי שר הביטחון ויושב ראש ועדת העורכים החל מיום 1 במרץ 2003.
כמו כן עמד בראש הוועדה המייעצת לשר הפנים בדבר ביטול אשרת ותעודת עולה בהתייחס לכאלה שרכשו את אזרחותם הישראלית לפי חוק השבות על ידי מתן ידיעות כוזבות לכאורה מיום 10 ביולי 2003 ועד ליום 6 באוגוסט 2008 - מועד כניסתו לתוקף של תיקון מס' 9 לחוק האזרחות.
ב-4 בפברואר 2008 הודיעה פרקליטות המדינה לבג"ץ כי צבי ענבר יכהן כיושב ראש הוועדה לבדיקת קבלת ההחלטות בחיסול בכיר החמאס סלאח שחאדה.
ואכן ענבר עמד בראש הוועדה שפעלה עד פטירתו.
ענבר כתב את הספר "מאזניים וחרב, יסודות המשפט הצבאי בישראל" (הוצאת מערכות - משרד הביטחון – ההוצאה לאור) שזכה בציון מיוחד מטעם פרס יצחק שדה לספרות צבאית לשנת תשס"ו- 2006.
צבי ענבר נפטר מסרטן בגיל 74, ב-31 באוגוסט 2009. הותיר אחריו את אשתו, סמדר, בן, שתי בנות ונכדים.
ספרים שערך

הערכים על שיפוט ב"הגנה" אצל מרדכי נאור בלקסיקון כח המגן – ההגנה, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1992
הערות שוליים

↑  חילופים בראשות הפרקליטות וח"ן, דבר, 25 ביוני 1973
↑  יובל יועז, 3 בעלי רקע ביטחוני יבדקו הרג שחאדה, באתר הארץ, 5 בפברואר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297817705171  ISNI: 0000 0000 7152 4806  LCCN: no2006028347  VIAF: 100884432   WorldCat (עם VIAF): 100884432
פפהאנאומוקואקאה

המונומנט הימי הלאומי פפהאנאומוקואקאה (אנגלית: Papahānaumokuākea Marine National Monument) הוא מונומנט לאומי של ארצות הברית ואתר מורשת עולמית של אונסק"ו המשתרע על פני 1,510,000 קמ"ר של מי האוקיינוס השקט, ובהם עשרה איים ואטולים מאיי הוואי הצפון-מערביים.
האזור זכה למעמדו בשל חשיבותו הטבעית והתרבותית, שתוארה כך:
לאזור יש חשיבות קוסמולוגית ומסורתית עמוקה עבור תרבות ילידי הוואי, כסביבת מגורי אבותיהם, כהתגלמות הרעיון ההוואי של קרבה בין האדם לבין הטבע, וכמקום שלפי האמונה החלו בו החיים ואליו חוזרות הנשמות לאחר המוות. על שניים מהאיים, ניהואה ומקומאנאמאנה, ישנם שרידים ארכאולוגיים הקשורים ליישוב ולתפקיד הקדם-אירופאי. רוב המונומנט מורכב מבתי גידול של הים הפתוח ושל מים עמוקים, עם אתרים בולטים כגון הרים תת-ימיים ואטולים שקועים, שוניות אלמוגים נרחבות ולגונות. זהו אחד האזורים הימיים המוגנים הגדולים ביותר בעולם.
תיאור

ב-15 ביוני 2006 הוכרז האזור שבו שוכן המונומנט ואתר המורשת העולמית כ"המונומנט הימי הלאומי איי הוואי הצפון-מערביים", על ידי הנשיא ג'ורג' בוש. בשנת 2007 קיבל האתר את שמו הנוכחי, וב-30 ביולי 2010 הוא הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית, במסגרת הישיבה השנתית ה-34 של ועדת המורשת העולמית, שנערכה בברזיליה. האתר מנוהל על ידי מחלקת המסחר הפדרלית, מחלקת הפנים הפדרלית ומדינת הוואי. האתר הוא חלק ממערכת של 13 מקלטים ימיים לאומיים המנוהלים על ידי מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי. מקלט חיי הטבע הלאומי איי הוואי, המשתרע על פני 1,029.6 קמ"ר משטח המונומנט, מנוהל על ידי שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית. שמו של האזור נגזר משמותיהם של האלה בוראת העולם פפהאנומוקו ובעלה ואקי.
פפהאנאומוקואקאה הוא בית גידול עבור 7,000 מינים, וכרבע מהם אנדמיים למקום. מינים ידועים הגדלים במקום הם צב ים ירוק, כלב ים נזירי הוואי, ברווז לייסן, עופות ימיים כגון אלבטרוס נצחי, מיני צמחים כגון הדקל פריצ'רדיה רמוטה, ומינים רבים של פרוקי-רגליים. לפי דו"ח של ארגון Pew Charitable Trusts אוכלוסיות הלובסטר המקומיות לא התאוששו מהדיג הנרחב שלהן בשנות ה-80 ובשנות ה-90, וכיום חל איסור לדוג אותם. שטחי הדיג האחרים במונומנט נמצאים במצב של דיג יתר. שירות הדיג הלאומי (National Marine Fisheries Service, אחת ממחלקות מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה) דיווח כי אוכלוסיות של מינים רבים טרם התאוששו מהשינוי הגדול במשטר האוקיינוגרפי של המערכת האקולוגית, שהשפיע על צפון האוקיינוס השקט בשלהי שנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90. שינוי זה גרם לפיחות במינים אחדים כגון סרטן הנהרות, עופות ימיים וכלב ים נזירי הוואי; שירות הדיג אף המליץ להעניק למונומנט מעמד שימור נוקשה על מנת לאסור על דיג, למעט עבור דיג של ילידי הוואי מסיבות מסורתיות ולמטרות תיירות (באופן מוגבל).
המונומנט משתרע על פני כ-363,000 קמ"ר (140,000 מייל רבוע) שבהם שוניות אלמוגים, אטולים ואזורי מים עמוקים ורדודים באוקיינוס השקט, ובכך הוא גדול יותר מכל הפארקים הלאומיים של ארצות הברית ביחד. האיים משתרעים לאורך כאלפיים קילומטרים, שטחם המרבי הוא חמישה קילומטרים רבועים, ולמעט ארבעה מתוכם כולם מתנשאים עד לגובה של 10 מטרים מעל גובה פני הים. במונומנט נמצאים כעשירית מבתי הגידול לשוניות האלמוגים הגדלות במים רדודים ובאקלים טרופי, מבין כלל בתי הגידול שבשטח ארצות הברית כולה. שטחו של המונומנט גדול במקצת לעומת זה של הפארק הימי שונית המחסום הגדולה שבאוסטרליה, והוא דומה בגודלו לשטחה של גרמניה וקטן במקצת משטחה של מדינת מונטנה.
340,000 קמ"ר (132,000 מייל רבוע) משטחו של המונומנט הוגדרו עוד בשנת 2000 כחלק משמורת המערכת האקולוגית שונית המחסום של איי הוואי הצפון-מערביים. בשטח המונומנט נמצאים גם מקלט חיי הטבע הלאומי אטול מידוויי (2,391.7 קמ"ר) ומצבת הזיכרון לקרב מידוויי, מקלט העופות הימיים של מדינת הוואי באטול קורה, המקלט הימי המדינתי איי הוואי הצפון-מערביים, ומקלט חיי הטבע הלאומי איי הוואי. מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה אחראי לטיפול במרבית האזורים האוקייניים שבמונומנט, ושירות הדגה וחיי הטבע אחראי על מקלט חיי הטבע הלאומי איי הוואי. על אטול מידוויי עדיין קיים מסלול נחיתת חירום לטיסות טרנס-פאסיפיות. כל האיים הנכללים בשטח המונומנט הם חלק ממדינת הוואי, למעט אטול מידוויי ששייך לאזורים המבודדים של ארצות הברית.
ראו גם

האי נקר
A Dream within a Dream

"A Dream Within a Dream” הוא שיר מאת המשורר והסופר אדגר אלן פו אשר פורסם לראשונה ב-1849. השיר פורסם לראשונה בכתב העת הספרותי,The Flag of Our Union, במהדורה שפורסמה ב-31 במרץ בשנת 1849.
ההדפסה הראשונה של השיר
השיר

תוכן השיר:
Take this kiss upon the brow!

And, in parting from you now,

Thus much let me avow—

You are not wrong, who deem

That my days have been a dream;

Yet if hope has flown away

In a night, or in a day,

In a vision, or in none,

Is it therefore the less gone?

All that we see or seem

Is but a dream within a dream.



I stand amid the roar

Of a surf-tormented shore,

And I hold within my hand

Grains of the golden sand—

How few! yet how they creep

Through my fingers to the deep,

While I weep—while I weep!

O God! can I not grasp

Them with a tighter clasp?

O God! can I not save

One from the pitiless wave?

Is all that we see or seem

But a dream within a dream?
מבנה השיר

השיר מורכב מ-24 שורות המחולקות לשני בתים. 11 מן השורות הן בבית הראשון וה-13 האחרות בבית השני. שני הבתים מסתיימים עם כמעט אותן שתי השורות (פרט להבדל מעטים).
בנוסף, השיר מכיל חריזה אופיינית הנבדלת מבית לבית.
משמעות

השיר שואל על האופן בו ניתן להבדיל בין מציאות לבדיון בכך שהוא שואל אם הכל זה רק חלום בתוך חלום. בכך הוא מתייחס לתופעה אופיינית בה לאחר ההתעוררות מהחלום ישנו חלום נוסף.
תרגום לעברית

לשיר מספר תרגומים לשפה העברית. בין היתר על ידי המתרגמת לאה נאור והמתרגם ראובן וימר.
התייחסויות

לשיר יש מחוות ועיבודים רבים. בכללם:
שם סיבוב ההופעות, Dream Within a Dream Tour של זמרת הפופ, בריטני ספירס, מבוסס על השיר.
האלבום, Tales of Mystery and Imagination, של להקת הרוק המתקדם, The Alan Parsons Project, פותח במחווה אינסטרומנטלית לשיר. גרסת 1987 לאלבום כוללת הקראה של השיר מאת במאי הסרט הידוע, האזרח קיין, אורסון ולס.
האלבום, A Secret Wish, של להקת הסינת'פופ הגרמנית, Propaganda, כולל את הרצועה "Dream Within a Dream" הכוללת את השיר מלווה בליווי מוזיקלי נרחב.
האלבום, Birdland, של להקת הרוק הבריטית, היארדבירדס, כולל עיבוד מוזיקלי של השיר.
בספר האימה "דוקטור סליפ" של סטיבן קינג הנושא של חלימה כפולה עולה, כאשר המסר הוא שהחלום השני (לאחר ההתעוררות בתוך החלום) היא לרוב בעלת מסר משמעותי, והשורות האחרונות בשיר מצוטטות בספר.
הערות שוליים

↑  Edgar Allan Poe’s Writings in the Flag of Our Union באתר של The Edgar Allan Poe Society
of Baltimore
↑  A Dream within a Dream באתר ויקיציטוט
↑  Dream within a Dream באתר מעריצים בריטי של הזמרת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 241b4afd-c485-4d7f-9ba8-8985408d4933
חוק דמי מחלה

ערך זה עוסק במסדיר את הזכות לדמי מחלה לעובדים שזכות זו אינה מוסדרת לגביהם באופן קיבוצי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  14 ביוני 1976
 תאריך חקיקה עברי:  ט"ז בסיוון תשל"ו
 גוף מחוקק:  הכנסת השמינית
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 814 מ-24 ביוני 1976, עמ' 206
 הצעת חוק:  פרטית
 משרד ממונה:  משרד העבודה
 מספר תיקונים:  6
 נוסח מלא:  הנוסח המלא
 
חוק דמי מחלה, תשל"ו–1976, שאושר בכנסת השמינית מסדיר את הזכות לדמי מחלה לעובדים שזכות זו אינה מוסדרת לגביהם באופן קיבוצי.