stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאודורה, קיסרית האימפריה הביזנטית (המאה ה-11)

תאודורה (ביוונית: Θεοδώρα, "מתת האל"; 984 - לאחר 31 באוגוסט 1056) הייתה קיסרית האימפריה הביזנטית מה-11 בינואר 1055 ועד מותה. היא הייתה בתו של הקיסר קונסטנטינוס השמיני ורעייתו הלנה (אנ'). בנוסף, שלטה לצד אחותה זואי במשך כחודשיים ב-1042 ומאז ועד 11 בינואר 1055 גם לצד בעלה, קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס. תאודורה הייתה הקיסרית האחרונה בשושלת המקדונית, מכיוון שלא הותירה אחריה יורשים.
תאודורה הייתה מיועדת במקור לנישואין עם קיסר האימפריה הרומית הקדושה אוטו השלישי. בגלל שכנראה לא ניחנה ביופי רב, נדחתה ועל פניה הועדפה אחותה הבכורה זואי. גם נישואיה של האחרונה לא צלחו, שכן אוטו השלישי מת לפני החתונה המיועדת. תאודורה התכוונה לפרוש לחיים בגינצאום, כאשר מותו של דודה בסיליוס השני ומותו הקרב של אביה (בלי שהותיר אחריו בנים), הותיר לה את השלטון. אביה, עם זאת, דרש כי תינשא לרומנוס, המועמד המתאים מבחינתו לשבת על כס המלוכה לצד בתו. תאודורה סירבה: ראשית, רומאנוס היה נשוי (אשתו הייתה אמורה לפרוש למנזר כתוצאה מן הנישואין) ושנית, הוא היה קרוב משפחה רחוק (בן דוד מדרגה שלישית) שלה. אחותה, זואי, הסכימה לנישואין והפכה לקיסרית לצד בעלה. ב-1032 שלחה זואי את תאודורה למנזר, אך בשנת 1042 נקראה לכס המלוכה, כקיסרית-משותפת עם זואי, לאור דרישת הסנאט. חודשיים לאחר מכן, עם נישואיה של זואי לקונסטנטינוס התשיעי המשיכה תאודורה לכהן רשמית לצידם כקיסרית. עם מותה של זואי ב-1050, שבה תאודורה למנזר.
מטבע של תאודורה
לאחר מותו של קונסטנטינוס התשיעי המשיכה תאודורה למלוך במשך כשנה, כאשר מיכאל השישי סטרטיוטיכוס נבחר על ידי תאודורה לרשת אותה. אך הוא הודח על ידי איסאאקיוס הראשון קומננוס, מייסד שושלת קומננוס.
שחק שפירא

| --- | --- |

 לידה:  1 באפריל 1988 (בן 36) פתח תקווה,ישראל
 shahak.de
שחק שפירא (נולד ב-1 באפריל 1988) הוא אמן ופעיל חברתי ישראלי–גרמני. שפירא עוסק בסטנדאפ וכתיבה. הוא מרבה לבקר את יחסה של החברה הגרמנית היום לזיכרון השואה.
ביוגרפיה

שפירא הוא נכדו של עמיצור שפירא, מאמנה האישי של אסתר רוט-שחמורוב, שנרצח בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן שאירע בשנת 1972. סבו השני ניצול מגטו ורשה. נולד בפתח תקווה ובגיל 14 עבר עם אימו להתגורר בלאוכה, עיר שבה אחוז גבוה של תומכי ימין קיצוני גרמני ובגיל 20 עבר להתגורר בברלין.
בערב ראש השנה האזרחית ב-2014 הותקף בתחנת הרכבת התחתית של ברלין על ידי גרמנים דוברי ערבית לאחר שביקש מהם לחדול מלשיר שירים אנטישמיים.
קריירה

בשנת 2016 פרסם ספר אוטוביוגרפי בשם "Das wird man ja wohl noch schreiben dürfen!: Wie ich der deutscheste Jude" (בעברית: "כך היה: איך הפכתי ליהודי הכי גרמני בעולם"). הספר הופיע ברשימת רבי המכר של הדר שפיגל.
בתחילת שנת 2017 העלה שפירא פרויקט מקוון בשם "Yolocaust" בו הוא לקח תמונות שהועלו לרשת מאנדרטת השואה בברלין והדביק אותן על רקע תמונות ממחנות ריכוז והשמדה, על מנת להציג את הניגוד החד שקיים בין האנדרטה ובין הזכרונות שהיא מייצגת. בתמונות שהוריד מרשתות חברתיות דוגמת פייסבוק, אינסטגרם וטוויטר נראים אנשים קופצים, שרים ואף עושים יוגה על האנדרטה.
באוגוסט 2017 ריסס 30 כתובות גרפיטי סביב מטה הרשת החברתית טוויטר בהמבורג. הכתובות היו ציטוטים של ציוצים עם תכנים הומופוביים, איסלמופוביים, אנשטישמיים וגזעניים. לדבריו הוא נקט בפעולה לאחר שדיווח לרשת על למעלה מ-300 ציוצים לא הולמים, שלא הוסרו מהרשת. את הפרוויקט צילם והעלה כסרטון ליוטיוב תחת השם HeyTwitter‏#.
זמן קצר לאחר מכן חדר לדפי פייסבוק שונים השייכים למלפגת "אלטרנטיבה לגרמניה" ושינה את שמותיהם ואת התכנים המופיעים בהם. בין היתר שינה את שם הדף "אהבת המולדת" ל"אהבת חומוס"
בשנת 2019 עלתה לאוויר תוכנית אירוח בהנחייתו בערוץ ZDFneo(אנ') בשם "Shapira Shapira". התוכנית שודרה במשך 2 עונות וזכתה לרייטינג של כ-300,000 צופים לפרק.
הערות שוליים

1 2  כנען ליפשיץ, הנכד של עמיצור שפירא סיפר בדיחות שואה לגרמנים. עד שהם הפסיקו לצחוק, באתר זמן ישראל, 21 במרץ 2020
1 2  מיכל מרגלית ו-AP, ישראלי הוכה בברלין ע"י "דוברי ערבית ששרו נגד יהודים", באתר ynet, 5 בינואר 2015
↑  Telling Holocaust Jokes on German Public Television: The German-Israeli Comedian Shahak Shapira and His Satirical Show on Jews, Antisemites and the Rest, View Journal, Vol 10, Pages: 7 -17
↑  האמן שעושה "שיימינג" לפוגעים בזכר נרצחי השואה, באתר ynet, 20 בינואר 2017
↑  אילן גלר‏, Yolocaust: שיימינג גאוני לכל מי שעושה סלפי באנדרטת השואה בברלין, באתר וואלה, 22 בינואר 2017
↑  'Hate speech' tweets painted at Twitter HQ in protest, BBC, 9 August 2017
↑  Artist Shahak Shapira spray-paints hateful remarks on doorstep of Twitter, The Times, 11 August 2017
↑   #HEYTWITTER, סרטון בערוץ "Shahak Shapira (🇩🇪 DEUTSCH)", באתר יוטיוב (אורך: 05:30)
↑  מערכת תכניות קשת, ‏הישראלי שהלך עד הסוף נגד מכחישי השואה, באתר ‏מאקו‏, 8 באוגוסט 2017
↑  ישראלי חדר לפייסבוק של מפלגת הימין הקיצוני הגרמנית,  באתר כיפה, 4 בספטמבר 2017
↑  Israeli-born comedian may leave Germany after his TV show axed, The Jewish Independent, 11 March 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007430779805171  PLWABN: 9811246551205606  GND: 1102952818  LCCN: no2016120290  VIAF: 423146573930938102360   WorldCat (עם VIAF): 423146573930938102360 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "שחק שפירא".
ריקודים עם כלבים

כלב בתחילת ביצוע תרגיל עם המנחה.
ריקודים עם כלבים (באנגלית: Musical canine freestyle או Dogdancing) הוא ספורט כלבני מודרני המשלב אימוני משמעת, טריקים, וריקוד המאפשר קיומה של אינטראקציה יצירתית בין הכלבים והבעלים שלהם. זהו ספורט תחרותי במספר מדינות ברחבי העולם.
היסטוריה

הספורט החל להתפתח במספר מקומות ברחבי העולם בסביבות שנת 1989[דרוש מקור], כאשר תוך 3 שנים החלו מופעים להדגמת ה"רגלי" לצלילי מוזיקה בארצות הברית, קנדה, אנגליה והולנד.
טכניקה

השלב הראשון הוא ללמד את הכלב לעבוד מכל צדדי הנוהג, ולא רק מצד שמאל כפי שנהוג בתחרויות משמעת. הנוהג מחלק את הריקוד לחלקים קצרים הכוללים מספר טריקים בודדים בכל חלק, ובהדרגה משלב את כל החלקים ליצירת ריקוד שלם.
ישנם שני סוגים עיקריים לריקודים עם כלבים:
רגלי למוזיקה
על הכלב להיות באחד ממצבי ה"רגלי" השונים בזמן שהנוהג נע לצלילי המוזיקה. על הכלב והנוהג להישאר קרובים זה לזה לכל אורך הרוטינה, תוך כדי תנועה קדימה, אחורה, לצדדים או באלכסונים. בחלק מהארגונים אסור לבצע תנועות אשר אינן "רגלי" (למשל קפיצות, גלגולים, מעבר בין רגלי הנוהג וכדומה).
ריקודים בסגנון חופשי
על הכלב לבצע טריקים ותרגילים שונים ומגוונים. ניתן לשלב קטעי "רגלי" יחד עם תנועות נוספות, למשל סללום בין רגלי הנוהג, שליחת הכלב למרחק, תנועות מתואמות של הנוהג והכלב כאשר הם במרחק זה מזה, כמו גם טריקים דרמטיים יותר כדוגמת קפיצות, גלגולים או סיבובים. טריק נפוץ בסוף ריקוד הוא קפיצה של הכלב לידי הנוהג, או מעל גבו.
תחרויות

ישנם מספר ארגונים המארגנים תחרויות. למשל WCFO - World Canine Freestyle Organization, MDSA - Musical Dog Sport Association, וכן ארגונים שונים במדינות שונות.
חוקי התחרויות שונים מארגון לארגון וממדינה למדינה, אך רובם מבוססים על ניקוד ליכולת טכנית ויכולת אומנותית. אסור להשתמש בעזרי אילוף, חטיפים או צעצועים בזמן התחרות, מלבד בחלק ממקצי המתחילים. ניתן להתחרות כצוות נוהג-כלב בודד, כזוג צוותי נוהג-כלב או כקבוצה הכוללת מספר צוותי נוהג-כלב. ברוב המקרים עם כל נוהג מתחרה כלב בודד, אך ישנם ארגונים בהם יש מקצים לנוהג אחד עם זוג כלבים. בחלק מהארגונים ובחלק מהמקצים מותר להשתמש באביזרים שונים בזמן הריקוד.
בכל המקצים, על הריקוד להתאים למוזיקה. המוזיקה משפיעה על כל חלק מהריקוד, החל מהתלבושת של הנוהג וכלה בכוריאוגרפיה של התנועות. ריקוד שלא נע בקצב המוזיקה לא יקבל ניקוד גבוה.
בישראל

בינואר 2019 התקיימה אליפות ישראל בריקוד עם כלבים התקיימה לראשונה על ידי ההתאחדות הישראלית לכלבנות בסביון. במקום הראשון זכתה אלכסה, בורדר קולי בת ארבע שנים עם בעליה סתוית בודין מחיפה.
ראו גם

אג'יליטי
פריסבי לכלבים
ריזן (גוף חדשות)

| --- | --- |


 פורמט:  טבלואיד 
 מו"ל:  קרן ריזן 
 מייסד:  לני פרידלנדר 
 תאריכי הופעה:  מאי 1958 – הווה (כ־66 שנים)
 שפה:  אנגלית 
 מערכת:  לוס אנג'לס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ISSN:  0048-6906
 reason.com
 
ריזן הוא מגזין ליברטריאני המתפרסם מדי חודש בארצות הברית על ידי קרן ריזן. למגזין יש תפוצה של כ-50,000 מנויים ובשנים 2003 ו-2004 בחר אותו השיקגו טריביון כאחד מ-50 המגזינים הטובים ביותר .
נכון לינואר 2022, לערוץ היוטיוב של ריזן יש 731 אלף רשומים.
היסטוריה

המגזין "ריזן" נוסד בשנת 1968 על ידי לני פרידלנדר (1947-2011), סטודנט באוניברסיטת בוסטון. ב-1970 הוא נרכש על ידי רוברט וו. פול ג'וניור, מנואל ס. קלאוזנר וטיבור ר. מאצ'ן. המגזין מסקר פוליטיקה, תרבות ורעיונות עם שילוב של חדשות, ניתוחים, פרשנויות וביקורות.
במהלך שנות ה-70 וה-80, התורמים של המגזין כללו את מילטון פרידמן, מארי רות'בארד, תומאס סאס ותומס סואל. בשנת 1978, פול, קלאוזנר ומאצ'ן יצרו את "קרן ריזן" במטרה להרחיב את רעיונות המגזין גם לחקר מדיניות. מרטי זופאן הצטרף לריזן ב-1975, ושימש לאורך שנות ה-80 כעורך ועורך ראשי, ועזב ב-1989.
וירג'יניה פוסטל הייתה העורכת הראשית של המגזין מיולי 1989 עד ינואר 2000. היא הקימה את אתר המגזין בשנת 1995. ניק גילספי הפך לעורך הראשי בשנת 2000.
ביוני 2004, המנויים למגזין ריזן קיבלו גיליון מותאם אישית עם שמם, ותמונת לוויין של הבית או מקום העבודה שלהם על השער. הרעיון היה להדגים את כוחם של מסדי נתונים ציבוריים, כמו גם את יכולות ההדפסה המותאמות אישית של המדפסת של Xeikon. המהלך נתפס על ידי דייוויד קאר מהניו יורק טיימס כ"האולטימטיבי בפרסום מותאם אישית", כמו גם "הדגמה יוצאת דופן למספר ההולך וגדל של דרכים בהן ניתן לרתום מסדי נתונים".
בשנת 2008, אתר האינטרנט של ריזן זכה בפרס ובי המכובד בקטגוריית המגזינים. באותה שנה, מאט וולש הפך לעורך הראשי של המגזין, כשגילספי הפך לעורך הראשי של "reason.tv", מחלקת הווידאו של ריזן שיוצרת סרטונים קצרים ומפרסמת אותם באתר האינטרנט של המגזין וביוטיוב.
קת'רין מנגו-וורד הפכה לעורכת הראשית של המגזין ביוני 2016, כאשר וולש עבר לתפקיד עורך-פובליציסט.
בשנת 2017, מגזין ריזן החל לארח את "הקונספירציה של וולוך", בלוג שנכתב על ידי פרופסורים למשפטים בעלי השפקת עולם ליברטריאנית, שהיה בעבר תחת הפלטפורמה של ה"וושינגטון פוסט". הבלוג מנוהל על ידי יוג'ין וולוך ומכאן שמו.
ריזן TV

מגזין ריזן מפיק ומפרסם סרטונים בערוץ היוטיוב ReasonTV. אלה כוללים הפקת סרטים דוקומנטריים קצרים ומאמרי מערכת וידאו, שניק גילספי מפקח עליהם מתפקידו כעורך הראשי. האתר הפיק סדרת סרטונים בשם "The Drew Carey Project" (הפרויקט של דרו קארי) בהנחיית הקומיקאי דרו קארי. ריזן שיתף פעולה עם קארי שוב ב-2009 כדי להפיק את "Reason Saves Cleveland" (ריזן מצילים את קליבלנד), שבו קארי הציע פתרונות ברוח השוק החופשי לבעיות עיר הולדתו.
מאז 2010, הקומיקאי רמי מונאסיפי הפיק במשותף עם ReasonTV עשרות סרטוני פרודיה מנקודת מבט ליברטריאנית. מאז 2017, ג'ון סטוסל הפיק יותר מ-100 סרטוני פרשנות שפורסמו בערוץ היוטיוב של המגזין.
ראו גם

האתר הרשמי
ערוץ היוטיוב הרשמי
הערות שוליים

↑  "Reason Foundation – About". Reason.org. 2007-05-31. נבדק ב-15 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The 50 Best Magazines". Chicago Tribune. 12 ביוני 2003. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "50 best magazines". Chicago Tribune. 17 ביוני 2004. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Gillespie, Nick (24 באפריל 2011). "Shine On, You Crazy Diamond". Reason.com. נבדק ב-8 בנובמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Williams, Walter E. (18 ביוני 1983). "Bringing Reason to the People". The Afro-American. p. 5. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Burns, Jennifer (2009). Goddess of the market: Ayn Rand and the American Right. Oxford: Oxford University Press. p. 328. ISBN 978-0-19-532487-7.
↑  Doherty, Brian (בדצמבר 2008). "40 Years of Free Minds and Free Markets: An Oral History of Reason". Reason. נבדק ב-15 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Virginia Postrel: About". נבדק ב-15 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Reason Magazine and Reason.tv Announce New Editors" (הודעה לעיתונות). Reason Foundation. 27 בנובמבר 2007. {{cite press release}}:  (עזרה)
1 2  Carr, David (5 באפריל 2004). "Putting 40,000 Readers, One by One, on a Cover". The New York Times. נבדק ב-20 באוקטובר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Webby Honorees". Webbyawards.com. נבדק ב-18 ביוני 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Warren, James (17 ביוני 2016). "Reason's new editor on politics, intern life and leading the magazine into its next 50 years". Poynter. נבדק ב-13 בספטמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Opinion: Many thanks, and our move from The Post to Reason". 13 בדצמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "About". ReasonTV. YouTube. October 13, 2007. Retrieved October 4, 2019.
↑  "About Reason TV". אורכב מ-המקור ב-20 במאי 2019. נבדק ב-4 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Reason Foundation on Reason Saves Cleveland". 2010-03-15. נבדק ב-20 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McDonough, Megan (7 באוגוסט 2013). "Remy Munasifi: From 'Arlington Rap' to opening for Ron Paul". The Washington Post. נבדק ב-27 בדצמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007401326205171  LCCN: n2004142135  VIAF: 2257156991008861180005   WorldCat (עם VIAF): 2257156991008861180005
רון בוחניק

| --- | --- |

רון בוחניק, 2018
 לידה:  7 בדצמבר 1994  (בן 30)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2016
 עיסוק:  זמר-יוצר
 סוגה:  פופ
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  קול
 שיתופי פעולה בולטים:  קרן פלס, גיל ויין
 
רון בוחניק (נולד ב-7 בדצמבר 1994) הוא זמר-יוצר ישראלי, התפרסם כשהשתתף בעונה השלישית של תוכנית המציאות הכוכב הבא לאירוויזיון, וידוע בביצוע הלהיטים "שקופים" ו"מעבר לנהר", יחד עם קרן פלס, ו"צבעים" מתוך אלבום הבכורה של גיל ויין.
ביוגרפיה

בוחניק החל לעסוק במוזיקה בגיל 13, לאחר שקיבל גיטרה כמתנה לכבוד בר המצווה שלו, ובהמשך למד לנגן בכלים נוספים וכן לכתוב ולהלחין. כזמר, החל בוחניק את דרכו המוזיקלית בשנת 2016, כשהשתתף בעונה השלישית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא לאירוויזיון" ועבר את שלב האודישנים, כששר את השיר "She Will Be Loved" של מארון 5, אולם לא עבר את שלב האודישנים האינטימי. עוד באותה השנה, הוציא את סינגל הבכורה שלו, "שבילי חול", שהלחין למילותיו של בן-אור חבין.
בשנת 2018, פרץ בוחניק לתודעה כשביצע את השיר "צבעים", מתוך הפרויקט של המוזיקאי גיל ויין. השיר הגיע למקום ה-10 במצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ, ול-7 במצעד הפזמונים השנתי של כאן גימל, ואף למקום ה-61 מצעד העשור של התחנה. כמו כן, היה לשיר העשירי המושמע ביותר לפי נתוני ספוטיפיי ישראל בשנת 2019, ובכך היה לאחד מן השירים הבולטים ביותר של אותה השנה.
בדצמבר 2018 יצא הדואט "שקופים", שביצע יחד עם הזמרת קרן פלס, מתוך אלבומה של פלס הנושא את אותו השם, שהגיע למקום הראשון במצעד ההשמעות ברדיו של מדיה פורסט, וכן גם למקומות ה-19 וה-24 במצעדים השנתיים של כאן גימל וגלגלצ בהתאמה. במצעד העשור של כאן גימל דורג במקום ה-58. באפריל 2019 ביצע יחד עם פלס דואט נוסף, גם הוא מתוך אלבומה, בשם "מעבר לנהר", שהגיע למקום ה-8 במצעד השבועי של מדיה פורסט. עוד באותה השנה, הוכתר על ידי ynet כאחד מ"האמנים הישראלים המבטיחים של השנה".
בספטמבר 2019 הוציא את הסינגל "לב יפה", שנכנס לפלייליסט של תחנת הרדיו כאן גימל.
באוקטובר 2021 הוציא את אלבום הבכורה שלו "היום שאחרי" אלבום שדיבר על כל המסע שחווה מאז הפציעה בצבא ועד לעלייה על במות ענק.
בתחילת אפריל 2022 הוציא בוחניק, יחד עם הזמרת-יוצרת מירב הלינגר, את הדואט "נתמכר שוב" אותו כתבה והלחינה הלינגר.
ב-17 במרץ 2024 הוציא בוחניק את הסינגל "שמונה אפס שבע" שמוקדש לזכרו של שי-אל קנפו, שוטר שנפל בעת מילוי תפקידו במהלך טבח שבעה באוקטובר בשעה שהגן על משתתפי פסטיבל הנובה.
ב- 16 ביוני 2024 הוציא בוחניק את הסינגל "מטרה" מתוך פרויקט חדש. ב-4 בנובמבר הוציא את הסינגל "בא לי לברוח" עם דודי בוזגלו.
בדצמבר 2024 חזר בפעם השנייה לתוכנית המציאות ״הכוכב הבא לאירוויזיון״ בעונה ה-11 במטרה לייצג את ישראל באירוויזיון 2025 אך לבסוף לא עבר לשלב הנבחרת.
דיסקוגרפיה > אלבומים

2021: היום שאחרי
דיסקוגרפיה > סינגלים

2016: "שבילי חול"
2017: "תסלחי"
2018: "שקופים" (עם קרן פלס)
2019: "מעבר לנהר" (עם קרן פלס)
2019: "לב יפה"
2020: "כמו ירח"
2020: "זה יכאב לך"
2021: "רוקד לבד"
2022: "נתמכר שוב" (עם מירב הלינגר)
2023: "הכל זה בגללה" (עם אביחי נפתלי)
2023: "אמצע יולי"
2023: "שוב" (עם מירב הלינגר)
2024: "נלחם" (עם אביחי הולנדר)
2024: "שמונה אפס שבע"
2024: "מטרה"
2024: "כשזה נגמר"
2024: "בא לי לברוח"  (עם דודי בוזגלו)
דיסקוגרפיה > סינגלים > השתתפות בסינגלים

2018: "צבעים" (גיל ויין בהשתתפות רון בוחניק)
2019: "חוזרת אליי" (אביחי נפתלי בהשתתפות רון בוחניק)
2020: "שקיעות" (טליסמאן בהשתתפות רון בוחניק)
הערות שוליים

↑  איריס קול, "באותו לילה שפגשתי את קרן פלס הקלטנו יחד את 'שקופים'", באתר 103fm,‏ 11 במרץ 2020
1 2  nrg תרבות, הלהיט הבא: סינגל ראשון לרון בוחניק בבכורה, באתר nrg‏, 18 במאי 2016
↑  המזמור הכורדי שהקפיץ את הקהל על הרגליים, באתר ‏מאקו‏, 2 בינואר 2016
↑  דודי פטימר, ‏"צבעים", האלבום של גיל ויין, אקלקטי, נעים לאוזן ומבוצע על ידי זמרים מוכשרים, באתר מעריב אונליין, 21 בינואר 2020
↑  "מסע" של אליעד הוא שיר השנה של גלגלצ: תוצאות המצעד השנתי, באתר וואלה, 26 בספטמבר 2019
↑  תשע"ט, באתר "פזמונט"
1 2  כאן גימל, כאן גימל גאה להציג: מצעד העשור הרשמי של ישראל, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 29 בספטמבר 2019
↑  חדשות כיפה, ‏סטטיק ובן אל נותרו מחוץ לרשימת השירים המושמעים של ספוטיפיי,  באתר כיפה, 09 בדצמבר, 2019 16:58
↑   גיל ויין: "פתאום אני אוכל בריא, קם בבוקר ויודע לשיר", באתר הארץ, 29 באוקטובר 2019
↑  "הזמן נשרף ורק אתה לא עובר": הדואט המסקרן של קרן פלס, באתר וואלה, 9 בדצמבר 2018
↑  "לא דחוף לי להיות בפרונט", באתר ‏מאקו‏, 2 בינואר 2019
↑  שקופים, באתר "פזמונט"
↑  קרן פלס ורון בוחניק – מעבר לנהר, באתר ‏מאקו‏, 2 באפריל 2019
↑  דודי פטימר, קצב ישראלי חדש, באתר ynet, 15 בנובמבר 2019
↑  מערכת כאן, רון בוחניק – לב יפה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 16 בספטמבר 2019
↑  דודי פטימר, ‏מרגי מגביר הילוך וסטפן מעביר ביקורת על הישראלי המכוער, באתר מעריב אונליין, 19 בספטמבר 2019
↑  "נתמכר שוב": מירב הלינגר ורון בוחניק בדואט משותף - ישראלה, באתר ישראלה, ‏במרץ 2022
↑  יוסי חרסונקי, רון בוחניק שמונה אפס שבע, באתר יוסמיוזיק, ‏17 במרץ 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: a83090c6-d62a-4ca4-b5ab-1aaebab7b51c
שלמה זלוטניק

| --- | --- |

 לידה:  15 באוקטובר 1914 אורלה פולין פולין
 פטירה:  11 בספטמבר 2001 (בגיל 86) פתח תקווה, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקצוע:  נוטר, לוחם ההגנה, מחנך ואיש ציבור
 בת זוג:  רחל זלוטניק
 פרסים והוקרה:  יקיר העיר פתח תקווה   יקיר ההגנה
 
רחוב על שם שלמה זלוטניק בפתח תקווה.
שלמה זלוטניק (15 באוקטובר 1914 – 11 בספטמבר 2001) היה נוטר, לוחם ההגנה מחנך ואיש ציבור.
ביוגרפיה

שלמה זלוטניק נולד באורלה שבפולין לשרה ובערל זלוטניק. הוא התחנך באווירה ציונית מסורתית ולאחר שסיים בי"ס טכני בביאליסטוק, החל לגלות עניין רב בעשייה למען הזולת. בגיל 18 מונה למזכיר הקהילה בעיר מגוריו וייסד בה חברה של לינת צדק, שתפקידה היה לספק לינת לילה למשפחות החולים. בחברה היו 300 חברים והיא הגישה בנוסף עזרה לנזקקים לתרופות ובפנייה לרופא. זלוטניק שימש כיו"ר החברה עד לעלייתו לארץ ישראל.
בשנת 1938 העפיל לארץ ישראל במסגרת עליית אף על פי. הוא השתקע בפתח תקווה, ונשא לאישה את רחל לבית שקלובסקי. בשנת 1941 הצטרף לארגון "ההגנה" בו שירת כנוטר ושוטר במשטרה המיוחדת[דרושה הבהרה] באזור הצפון. השתתף במלחמת העצמאות, במלחמת סיני ובמלחמת ששת הימים ולאחר-מכן המתנדב במשמר אזרחי. שנים רבות היה פעיל כחבר ועד ארגון ותיקי ההגנה בפתח תקווה. במשך 25 שנים הורה בבית ספר "עמל" בפתח תקווה. כמתנדב הוא תרם מזמנו ומכספו לגופים ואנשים נזקקים לחיילי צה"ל, לתלמידים ולעולים.
היה אח (חבר) בלשכת חבצלת השרון של ארגון בני ברית. כיהן כסגנו של נשיא הלשכה, פנחס רשיש, ונשיא בעצמו במשך חמש שנים. במסגרת זאת פעל לחלוקת מלגות לתלמידי בתי הספר התיכוניים הנזקקים לעזרה, בהם לעולים חדשים, אימץ נכים, חולים ונזקקים ופעל למען חלוקת שי לנצרכים. בנוסף, התנדב זלוטניק בין היתר באגודות "הוועד למען החייל", "העמותה למען הקשיש", "י.ע.ל", "ניצן-למען העיוור" ו"האגודה למלחמה בסרטן".
לשלמה שלשה ילדים.
הנצחה והוקרה

בשנת 1993 העניקה לו עיריית פתח תקווה את תואר "יקיר העיר פתח תקווה" ולאחר מותו הנציחה את זכרו ברחוב הנקרא על שמו.
בנוסף, ארגון ותיקי ההגנה העניק לו את התואר "יקיר ההגנה".
הערות שוליים

↑  שלמה זלוטניק, באתר Geni.com
1 2 3 4 5  שלמה זלוטניק, אתר מוזיאון ראשונים לתולדות פתח תקווה
תכונית מבחינה

בפונולוגיה ובפונטיקה, תכונית מבחינה (באנגלית: Distinctive Feature) היא מאפיין פונולוגי, המשמש שפות להבחין בין הגאים. תכונית מבחינה היא הגורם הפונולוגי הקטן ביותר אשר שינוי שלו יכול לגרום לשינוי משמעות בשפה נתונה.
למשל, בעברית - קוליות היא תכונית מבחינה, ולפיכך יש הבדל בין עיצורים קוליים בשפה ובין עיצורים בלתי קוליים, וניתן למצוא זוג מינימלי התומך בכך. לעומת זאת, אורך תנועה אינו משמש תכונית מבחינה בעברית, ולכן הגייה מוארכת מעט של תנועה במילה מסוימת לא יגרום לשינוי משמעותה הלקסיקלית (בניגוד למצב באנגלית, למשל).
על פי רוב, לדוברי שפה שלא מקיימת הבחנה מסוימת קשה להבחין בין הגאים הנבדלים באותה תכונית. למשל, יקשה על דובר עברית להבחין בין 5 סוגי הטונים של המנדרינית.
מסדר ע"ש זאב ז'בוטינסקי

| --- | --- |

סמל המסדר
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1955–הווה (כ־70 שנה) 
 www.misdar-jabo.org
 
מסדר ע"ש זאב ז'בוטינסקי הוא ארגון חברתי של נאמני משנת ז'בוטינסקי ודרכו.
תולדות ומבנה המסדר

הוקם בשנת 1955. פועל על פי חוקה, שהתקבלה בכינוס הארצי השני בשנת 1959. ניתן לשנות את החוקה רק ברוב של 75% ממשתתפי הכינוס הארצי של רֵעי המסדר. בראשית המאה ה-21 הוחלט שנשים יכולות להתקבל למסדר.
המסדר פועל כמסגרת חברתית, החותרת להגשמת הרעיונות הבאים לידי ביטוי במגילת היסוד של המסדר על ידי פעולות תרבות ורֵעוּת, על ידי קביעת דפוסים של טקס והתנהגות ועל ידי חינוך עצמי והצבת דוגמה אישית. מטרותיו הן הפצה של רעיונותיו ופועלו של זאב ז'בוטינסקי וקיום מסגרת ידידותית בין החברים בו המזדהים עם דרכו הרעיונית ועם יעדיו.
במסגרת המסדר פועלות "מצודות", המהוות סניפים למסדר. שש מצודות פועלות ברחבי הארץ, בירושלים, תל אביב חיפה, באר שבע ונתניה. בכל "מצודה" ראש מצודה, משמר המצודה, בית דין וועדה לביקורת. כדי להתקבל למסדר כחבר או חברה בו יש להיות תושב ישראל מעל גיל 25, לקבל את המלצת שלושה מחבריו, ולהגיש בקשה למשמר המצודה. חברי המסדר משתתפים בהצבעות ויכולים להתמודד לראשות מוסדותיו.
בראש המסדר עומד "נגיד", בין נגידי המסדר נמנים אליהו גלעזר, יצחק ילין, בן-יוסף גורבי, משה יזרעאלי, ראובן ילין, אהרן צבי פרופס, משה גולד, חיים אדר, מרדכי קרנובסקי, ברוך מינקוביץ, צבי ליכטנברג, יהודה קפלן, נפתלי סילצקי, שלמה מאירי, תיאודור בלבריסקי, עמנואל וייזר וסמי ישראל. הנגיד נבחר אחת לשנתיים על ידי רעי "הכינוס הארצי", המהווה את גוף החברים העליון של המסדר, ומתכנס אחת לשנתיים.
בתקופות שבין קיומי הכינוסים הארציים, פועל "משמר הבסיס", בו פועלים לפחות שבעה חברים הנבחרים בכינוס הארצי. התפקידים בו עוסק משמר הבסיס כוללים את ארגון המסדר, טקסים, פעילויות, רישומים, ענייני כספים וגנזך המסדר. ליד משמר הבסיס פועלת מועצת המסדר המשמשת גוף מייעץ המעלה נושאים לדיון, ובראשה עומדים נגיד המשמר, כמו גם נגידים לשעבר וראשי מצודות.
מטרות ומפעלים

מטרות המסדר על פי החלטותיו:
"להחדיר בקרב רעי המסדר את השאיפה להגות במשנתו הציונית והכלל אנושית של זאב ז'בוטינסקי, לחקרה, לפתחה ולהפיצה על ידי מגע אישי וציבורי.
להקנות לרעי המסדר את כל אותן המידות והתכונות אשר זאב ז'בוטינסקי כלל אותן במושג "הדר".
לטפח בקרב רעי המסדר ובציבור הרחב את התודעה לצרכים המדיניים, החברתיים, הכלכליים והתרבותיים של העם היהודי ומדינתו, ולעודד היענות לצרכים אלה, תוך כדי שמירת צביונו האל-מפלגתי של המסדר כגוף.
להשתית את היחסים בין רע המסדר לזולתו על רעות, סובלנות ומסירות הדדית.
להפעיל שורה של פעילויות כדי להפיץ את רעיונותיו של זאב ז'בוטינסקי והגותו, להראות את השייכות שלהם לבעיות השעה של מדינת ישראל והעם היהודי ולהגשמת הציונות."
במסגרת המסדר פועלת הוצאה לאור של ספרים והפצת מאמרים הקשורים למשנתו של זאב ז'בוטינסקי ולתולדות חייו; ובכלל זה תרגומם של כתבי ז'בוטינסקי בלועזית והוצאתם לאור בההדרה מדעית. מאז 1962 מוציא המסדר רבעון בשם האומה.
המסדר מקיים דיונים בענייני השעה, וכן ערבי עיון ואירועים ספרותיים בהשתתפות אישי ציבור ורוח; ארגונה, ביחד עם מרכז ההסברה של מדינת ישראל, של אזכרה ממלכתית שנתית לזאב ז'בוטינסקי ליד חלקת קברו בהר הרצל, בכ"ט בתמוז; קיום ערב חגיגי בי"ב בחשוון, יום הולדתו של זאב ז'בוטינסקי, וערב חגיגי לציון יום העצמאות של מדינת ישראל. בשני האירועים משתתפים אורחי כבוד, שנושאים את הנאומים המרכזיים; המסדר עורך טקסי התייחדות עם זכרם של רֵעים שהלכו לעולמם.
משנת 1962 מוציא המסדר לאור כתב-עת שזכה למוניטין רבים - רבעון "האומה", הבמה למחשבה לאומית, לתיעוד ולספרות, המופיע בקביעות אחת לשלושה חודשים.
פרסים ומענקים

המסדר מעניק מדי שנתיים את "פרס ז'בוטינסקי לספרות ומחקר", בתחומי הגות, מחקר, פובליציסטיקה, ספרות: שירה ופרוזה, אומנות, או על מפעל חיים ברוח משנתו של זאב ז'בוטינסקי.
בין הזוכים בפרס, נמנים: בנימין נתניהו, חיים לזר-ליטאי, יהושע ייבין, אב"א אחימאיר, דוד ניב, יגאל ידין, מנחם שריד, יעקב אורלנד, עוזי נרקיס, עדו נתניהו, נעמי שמר, הרצל רוזנבלום, אפרים קישון, יצחק אורן, יוסף נדבה, יעקב העליון, אורי מילשטיין, אסתר ויתקון, דוש, אביגדור שחן, יהודה בלום, אייזיק רמבה, ירמיהו הלפרן, יעקב וינשל, יאיר קראוס ויחיעם ויץ.
המסדר מעניק אחת לשנה "אות הוקרה על מפעל חיים". וכן, מלגות לתלמידי בתי ספר וסטודנטים על עבודותיהם בנושאים לאומיים.