stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריק ריירדן
קורות חיים > קריירה בספרות

ריירדן כתב מספר סדרות ספרים מצליחות. ביניהן חיבר את "Tres Navarre" - סדרת מסתורין למבוגרים.
ריירדן התפרסם במיוחד בשל ספרי הנוער שלו, המבוססים על מיתולוגיות קדומות. ברוב הספרים הגיבורים בעלי "כוחות" יוצאים למשימה חשובה כגון "הצלת העולם" מידי אנטגוניסט מסוים, ולעיתים כל הסדרה מתרכזת סביב אנטגוניסט אחד עיקרי. הסדרה הראשונה היא "פרסי ג'קסון והאולימפיים" המגוללת את סיפורו של פרסי ג'קסון, נער בן 12 שמגלה שהוא הבן המודרני של אל יווני עתיק. זכויות ההסרטה על הסדרה נמכרו לפוקס המאה ה-20, וסרט ראשון בסדרה הופץ ב-12 בפברואר 2010.
ריירדן כתב גם את סדרת ההמשך "גיבורי האולימפוס", כאשר הספר הראשון בסדרה יצא לאור ב-12 באוקטובר 2010. סדרה נוספת שכתב היא "משפחת קיין והאלים המצריים".
בין הסדרות פרסי ג'קסון והאולימפיים (וסדרת ההמשך גיבורי האולימפוס) לבין משפחת קיין והאלים המצריים מתקיימת הקבלה, שאפשר לכנותה יקום פרטי לספריו של ריק ריירדן. למשל, בספר השני ב"משפחת קיין", קרטר חושב שהוא ראה פגסוס שחור מחלונו (בדומה לבלאקג'ק, הפגסוס של פרסי מ"פרסי ג'קסון"). ובספר השלישי ב"משפחת קיין" מופיעות שתי חניכות במחנה החצויים ויש גם אזכור לא מפורש של מחנה החצויים. ובסדרת מגנס צ׳ייס והאלים של אוסגרד מופיעות דמויות ראשיות מפרסי ג׳קסון התייחסויות אלו ואחרות שזורות מספר פעמים בסדרות הספרים.
ריירדן לקח חלק גם בכתיבת הסדרה 39 רמזים, שנכתבה בשיתוף פעולה עם מספר סופרים נוספים. מבין ספרי הסדרה כתב את מבוך העצמות (שהגיע למקום הראשון ב"רשימת הספרים הנמכרים" של הניו יורק טיימס), הווספרים באים והספר השחור של הסודות הקבורים (האחרון לא תורגם לעברית).
סדרה נוספת שנכתבת על ידי ריירדן היא "מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד". ספרה הראשון, "להב הקיץ" פורסם באוקטובר 2015, ומגוללת את סיפורו של מגנס צ'ייס, נער שמגלה שהוא בנו של אל נורדי. סדרה זו מתקשרת גם היא ליקומו הפרטי שריירדן יצר בסדרות הספרים הקודמות, שכן דמויות המופיעות בסדרת הספרים "פרסי ג'קסון והאולימפיים" מופיעות גם כן ב"להב הקיץ". הספר השני בסדרה, "פטיש הרעם" יצא לאור באנגלית ב-4 באוקטובר 2016 ובעברית בהמשך אותה שנה.
באוקטובר 2015 הודיע ריירדן על סדרה נוספת שהוא מתעתד לכתוב ביקום פרסי ג'קסון ושמה גורלו של אפולו ("The Trials of Apollo") הספר הראשון בסדרה נקרא האורקל הנסתר ("The Hidden Oracle") ויצא לאור ב-3 במאי 2016. בעברית יצא הספר לחנויות ב-1 בספטמבר 2016. הסדרה עוסקת בהרפתקאותיו של האל אפולו מסדרות "פרסי ג'קסון" ו"גיבורי האולימפוס". לאחר אירועי "דם האולימפוס" בהם אפולו כמעט הוביל בטעות להשמדת האולימפיים, זאוס כועס על בנו, אפולו, ומחליט להעניש אותו. אפולו מנושל מהאלמותיות שלו, הופך לבן תמותה ומגיע למחנה החצויים. גם בספר זה ישנו אזכור לספר אחר שלו - אפולו מזכיר שפגש ״אל חתיך״ (פריי) בפונדק בסטוקהולם שאלמלא החזיק להב מדבר (סומרברנדר, הידוע כ"ג'ק"), היה יכול להיות ביניהם משהו.
ברוב ספרי המיתולוגיה הכרונולוגיים שלו (11 מתוך 17 שיצאו עד כה[דרושה הבהרה]) ישנו תאריך יעד קסום לסיום ההרפתקה. כמעט בכל הספרים הגיבורים פוגשים לפחות אל אחד שעוזר להם (גם אם מעמיד פנים שאינו יכול).
קורות חיים > חיים אישיים

ב-1985 התחתן עם בקי ביום הולדתם המשותף. נולדו להם שני בנים. ב-2013 המשפחה עברה מסן אנטוניו לבוסטון. בעיר מגוריו החדשה הוא מיקם חלק מרכזי בעלילת ספרו: "מגנס צ'ייס והאלים של אוסגרד".
ספריו > סאגת מחנה החצויים

כך נקראות באנגלית הסדרות המשלבות בהן את המיתולוגיה היוונית והרומית. שם במקור: camp half-blood chronicles.
ספריו > סאגת מחנה החצויים > סדרת פרסי ג'קסון והאולימפיים

פרסי ג'קסון וגנב הברק - שנת יציאה לאור באנגלית: 2005, שנת יציאה לאור בעברית: 2008.
פרסי ג'קסון וים המפלצות - שנת יציאה לאור באנגלית: 2006, שנת יציאה לאור בעברית: 2008.
פרסי ג'קסון וקללת הטיטאן - שנת יציאה לאור באנגלית: 2007, שנת יציאה לאור בעברית: 2009.
פרסי ג'קסון והקרב על המבוך - שנת יציאה לאור באנגלית: 2008, שנת יציאה לאור בעברית: 2009.
פרסי ג'קסון ותקוות האולימפוס - שנת יציאה לאור באנגלית: 2009, שנת יציאה לאור בעברית: 2009.
פרסי ג'קסון וגביע האלים - שנת יציאה לאור בעברית: 2023.
פרסי ג'קסון וזעם האלה המשולשת - שנת יציאה לאור באנגלית: 2024, שנת יציאה לאור בעברית: 2024.
ספריו > סאגת מחנה החצויים > סדרת גיבורי האולימפוס

זוהי סדרת ההמשך ל"פרסי ג'קסון והאולימפיים" אשר מתחילה שמונה חודשים אחרי סיום עלילותיה של הסדרה.
הגיבור האבוד - שנת יציאה לאור באנגלית: 2010, שנת יציאה לאור בעברית: 2010.
בן נפטון - שנת יציאה לאור באנגלית: 2011, שנת יציאה לאור בעברית: 2011.
אות אתנה - שנת יציאה לאור באנגלית: 2012, שנת יציאה לאור בעברית: 2012.
בית האדס - שנת יציאה לאור באנגלית: 2013, שנת יציאה לאור בעברית: 2013.
דם האולימפוס- שנת יציאה לאור באנגלית: 2014, שנת יציאה לאור בעברית: 2015.
ספריו > סאגת מחנה החצויים > סדרת גורלו של אפולו

סדרה זאת היא סדרת המשך לסדרות: "פרסי ג'קסון והאולימפיים", ולסדרת "גיבורי האולימפוס".
האורקל הנסתר
הנבואה האפלה
המבוך הבוער
קברו של הרודן
המגדל של נירון
ספריו > סאגת מחנה החצויים > ספרים נלווים

The Demigod Files (בתרגום חופשי: "מסמכי החצויים") - שנת יציאה לאור באנגלית: 2009. ספר זה לא תורגם לעברית.
Percy Jackson and the Olympians: The Ultimate Guide (בתרגום חופשי: "פרסי ג'קסון והאולימפיים: המדריך האולטימטיבי") - שנת יציאה לאור באנגלית: 2009. ספר זה לא תורגם לעברית.
The Demigod Diaries (בתרגום חופשי: "יומני החצויים") - שנת יציאה לאור באנגלית: 2012. ספר זה לא תורגם לעברית.
Percy Jackson and the Singer of Apollo (בתרגום חופשי: פרסי ג'קסון והזמר של אפולו) - שנת יציאה לאור באנגלית: 2013. ספר זה לא תורגם לעברית.
Percy Jackson’s Greek Gods (בתרגום חופשי: "האלים היוונים של פרסי ג'קסון") - שנת יציאה לאור באנגלית: 2014. ספר זה לא תורגם לעברית.
The Demigods of Olympus: An Interactive Adventure (בתרגום חופשי: "חצויי האולימפוס: הרפתקה אינטראקטיבית") - שנת יציאה לאור באנגלית: 2015. ספר זה יצא לאור בפורמט דיגיטלי. ספר זה לא תורגם לעברית.
Percy Jackson's Greek Heroes (בתרגום חופשי: "הגיבורים היווניים של פרסי ג'קסון") - שנת יציאה לאור באנגלית: 2015. ספר זה לא תורגם לעברית.
Camp Half Blood Confidential (בתרגום חופשי: "מחנה החצויים החסוי") - שנת יציאה לאור באנגלית: 2017. ספר זה לא תורגם לעברית.
Camp Jupiter Classified (בתרגום חופשי: "מחנה יופיטר המסווג") - שנת יציאה לאור באנגלית: 2020. ספר זה לא תורגם לעברית.
The Sun and the Star: A Nico Di Angelo Adventure (בתרגום חופשי: "השמש והכוכב: הרפתקה של ניקו די אנג'לו") - שנת יציאה לאור באנגלית: 2023. הספר יצא לאור בעברית בשנת 2024 בשם "השמש והכוכב: הרפתקאות ניקו די אנג'לו". ספר זה הוא המשך לסדרות "פרסי ג'קסון והאולימפיים", "גיבורי האולימפוס" ו"גורלו של אפולו".
ספריו > ספרים נוספים מבוססי מיתולוגיות > טרילוגיית משפחת קיין והאלים המצריים

סדרה זאת מתקיימת ביקום "פרסי ג'קסון" אך פרסי ג'קסון וחביריו מוזכרים בהופעת קמאו בלבד.
הפירמידה האדומה - שנת יציאה לאור באנגלית: 2010, שנת יציאה לאור בעברית: 2010.
כס האש - שנת יציאה לאור באנגלית: 2011, שנת יציאה לאור בעברית: 2011.
צל הנחש - שנת יציאה לאור באנגלית: 2012, שנת יציאה לאור בעברית: 2012.
ספריו > ספרים נוספים מבוססי מיתולוגיות > טרילוגיית משפחת קיין והאלים המצריים > ספרים נלווים

The Kane Chronicles Survival Guide (בתרגום חופשי: "מדריך ההישרדות של משפחת קיין") - שנת יציאה לאור באנגלית: 2012. ספר זה לא תורגם לעברית.
Son of Sobek (בתרגום חופשי: "בן סובק") - ספר קצר אשר מפגיש בין קרטר קיין (מ"משפחת קיין") לפרסי ג'קסון (מ"פרסי ג'קסון") שנת יציאה לאור באנגלית: 2013. שנת יציאה לאור בעברית: 2017. ספר זה יצא בעברית במהדורה מוגבלת. בנוסף מופיע אחרי המילון מונחים בספר השלישי (צל הנחש)
The Staff of Serapis (בתרגום חופשי: "המטה של סראפיס") - ספר קצר אשר מפגיש ביין סיידי קיין (מ"משפחת קיין") לאנבת' צ'ייס (מ"פרסי ג'קסון"). שנת יציאה לאור באנגלית: 2014. ספר זה לא תורגם לעברית.
the Crown of Ptolemy (בתרגום חופשי: "הכתר של תלמי") - ספר קצר המפגיש בין פרסי ג'קסון, אנבת' צ'ייס, קרטר קיין וסיידי קין. שנת יציאה לאור באנגלית: 2015. ספר זה לא תורגם לעברית.
Demigods and Magicians (בתרגום חופשי: "חצויים וחרטומים") - ספר הכולל את כל שלושת הסיפורים המפגשים בין החצויים היונים פרסי ואנבת' לחרטומים המצריים קרטר וסיידי.
Brooklyn House Magicians Manual (בתרגום חופשי: "מדריך החרטומים של בית ברוקלין") - שנת יציאה לאור באנגלית: 2018. ספר זה לא תורגם לעברית.
ספריו > ספרים נוספים מבוססי מיתולוגיות > טרילוגיית מגנס צ'ייס והאלים של אסגרד

סדרה זאת מתקיימת ביקום "פרסי ג'קסון" אך פרסי וחביריו מוזכרים ו/או מופיעים בהופעת קמאו בלבד.
להב הקיץ - שנת יציאה לאור באנגלית: 2015, שנת יציאה לאור בעברית: 2015.
פטיש הרעם - שנת יציאה לאור באנגלית: 2017, שנת יציאה לאור בעברית: 2017.
ספינת המתים - שנת יציאה לאור באנגלית: 2017, שנת יציאה לאור בעברית: 2018
ספריו > ספרים נוספים מבוססי מיתולוגיות > ספרים נלווים

Hotel Valhalla: Guide to the Norse Worlds (בתרגום חופשי: "מדריך מלון ולהלה לעולמות הנורדיים") - שנת יציאה לאור באנגלית: 2016. ספר זה לא תורגם לעברית.
Nine from the Nine Worlds (בתרגום חופשי: "תשע מתשע העולמות") - שנת יציאה לאור באנגלית: 2018. ספר זה לא תורגם לעברית.
ספריו > סדרות נוספות > 39 רמזים

מבוך העצמות - שנת יציאה לאור באנגלית: 2008, שנת יציאה לאור בעברית: 2010.
Introduction to The 39 Clues: The Black Book of Buried Secrets (בתרגום חופשי: "מבוא ל-39 רמזים: הספר השחור של הסודות הקבורים") שנת יציאה לאור באנגלית: 2010. ספר זה לא תורגם לעברית.
הווספרים באים - שנת יציאה לאור באנגלית: 2011, שנת יציאה לאור בעברית: 2012.
ספריו > סדרות נוספות > Tres Navarre

Big Red Tequila (בתרגום חופשי: "טקילה אדומה וגדולה") - שנת יציאה לאור באנגלית: 1997. ספר זה לא תורגם לעברית.
The Widower's Two-Step (בתרגום חופשי: "שני השלבים של האלמן") - שנת יציאה לאור באנגלית: 1998. ספר זה לא תורגם לעברית.
The Last King of Texas (בתרגום חופשי: "המלך האחרון של טקסס") - שנת יציאה לאור באנגלית: 2001. ספר זה לא תורגם לעברית.
The Devil Went Down to Austin (בתרגום חופשי: "השטן ירד לאוסטין") - שנת יציאה לאור באנגלית: 2002. ספר זה לא תורגם לעברית.
Southtown (בתרגום חופשי: "עיר דרומית") - שנת יציאה לאור באנגלית: 2004. ספר זה לא תורגם לעברית.
Mission Road (בתרגום חופשי: "משימת דרך") - שנת יציאה לאור באנגלית: 2005. ספר זה לא תורגם לעברית.
Rebel Island (בתרגום חופשי: "אי המרד") - שנת יציאה לאור באנגלית: 2008. ספר זה לא תורגם לעברית.
ספריו > סדרות נוספות > אחרים

Cold Springs (בתרגום חופשי: "מעיינות קרים") - שנת יציאה לאור באנגלית: 2004. ספר זה לא תורגם לעברית.
בת המעמקים - שנת יציאה לאור באנגלית: 2021. שנת יציאה לאור בעברית: 2022.
פרסים

1998 - פרס שאמוס (Shamus Award) ופרס אנתוני (Anthony Award) על הספר Big red Tequila
1999 - פרס אדגר על הספר המקורי הטוב ביותר בעטיפה רכה על הספר Widower's Two-Step
2008 - פרס מארק טוויין על הספר "פרסי ג'קסון וגנב הברק"
2009 - פרס מארק טוויין על הספר "פרסי ג'קסון וים המפלצות"
2009 - פרס רבקה קאדיל (Rebecca Caudill) על הספר "פרסי ג'קסון וגנב הברק"
סימנס ויאג'ו לייט

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סימנס 
 
סימנס ויאג'ו לייט (Siemens Viaggio Light) היא רכבת נוסעים חד-קומתית ברוחב מסילה תיקני, שיוצרה על ידי חברת סימנס עבור רכבת ישראל. הרכבת תוכננה כרכבת דיזל, עם גנרטור חשמלי בקרון הניהוג לאספקת חשמל לשאר הקרונות.
קרונות ויאג'ו לייט בתחנת תל אביב מרכז
רכבת בתחנת הרכבת חדרה – מערב, דצמבר 2021
ההזמנה הראשונה כללה 87 קרונות עם אופציה לרכש כולל של 585 קרונות. הקרונות הראשונים הגיעו לארץ במהלך 2008 ובהדרגה הוכנסו לשירות בשנת 2009. סכמת צביעת הקרונות בכחול-לבן נבחרה אחרי סקר בקרב נוסעי הרכבת. מספר מחלוקות התרחשו סביב הרכש ואחריו - הספקת הקרונות התעכבה משמעותית וחרגה מהתאריך הנקוב בחוזה הרכש, ובתחילת השרות התגלו בעיות טכניות בחלק מהקרונות, דבר שגרם להוצאת קרונות מהשרות בחודש מאי 2009. התקלות טופלו וזמן קצר לאחר מכן הוחזרו הקרונות לשירות מלא. קרונות אלו הופעלו שנים רבות בקו מודיעין-נהריה ונהריה-ב"ש, אך לאחר רכישת קרונות דו-קומתיים רבים לקו מודיעין-נהריה, הוסטו רוב קרונות הסימנס לקו חיפה - כרמיאל ובאר שבע - אשקלון.
הזמנה והספקה

בתחילת שנות האלפיים פרסמה רכבת ישראל מכרז לבחירת קרונות הנוסעים החדשים שלה. למכרז ניגשו כמה חברות, בהן אלסטום, סימנס ובומברדייה. הזוכה - חברת סימנס - נבחרה בינואר 2006 ובמרץ 2006 נחתם איתה הסכם להספקת 87 קרונות תמורת 700 מיליון ש״ח, עם אופציה לרכש כולל של 585 קרונות תמורת סכום של 4 מיליארד ש״ח. רכבת ישראל החליטה להציע לציבור הרחב לבחור את סכמת צביעת הקרונות החדשים, ובעיתונות ובאינטרנט פורסמו ארבע אפשרויות עיצוב. הציבור הצביע דרך האינטרנט, והעיצוב הזוכה בצבעי כחול-לבן זכה בתמיכה של 34.9% מתוך 62,871 מצביעים. בנוסף בוצע סקר בקרב 4,000 מנוסעי הרכבת בתחנות (התוצאה הייתה כמעט זהה).
החוגונים עברו בדיקות ומבחנים בגראץ שבאוסטריה, והקרונות עצמם נבחנו בשווייץ על ידי חברת PROSE. הקרונות הגיעו לישראל בין 18 ביוני 2008 ליולי 2009, לאחר שלוש דחיות במועד ההספקה. בתחילת שנת 2010, בעקבות מחסור צפוי בציוד נייד, החליטה רכבת ישראל לממש את האופציה לרכישת קרונות נוספים, והזמינה ארבעה קרונות ניהוג ו-27 קרונות רגילים תמורת 46 מיליון אירו. הקרונות הגיעו לארץ בקיץ 2011.
נתונים טכניים

סימנס ויאג'ו לייט מורכבת בדרך כלל משלושה או 9 סוגי קרונות: קרון ניהוג עם גנרטור להפעלת מערכת החשמל בקרונות, קרון נוסעים נגרר וקרון נוסעים נגרר המותאם לכיסאות גלגלים. בקרונות של רכבת ישראל מדגם זה יש חיבור ל-wifi.להלן נתוני הקרונות ברכבת:
| נתון | קרון ניהוג | קרון נגרר | קרון נגרר מותאם לכיסאות גלגלים |
| --- | --- | --- | --- |
| אורך | 25.6 | 26.1 | 26.1 |
אורך כולל פגושים: 26.4
רוחב: 2.8
גובה: 4.35
| מושבים | 27 | 82 | 82 |
הרכבת מסוגלת לנוע במהירות של 160 קמ"ש.
תקלות ותקריות

בפברואר 2009, דווח על שורה של בעיות טכניות שהתגלו ברכבות. בין היתר נטען כי מרחק הבלימה גדול יותר בעת נסיעה צפונה, אורך הרכבת בתצורה מלאה של תשעה קרונות חורג מאורך הרציפים בחלק מהתחנות, המעברים ודלתות הכניסה אל הקרונות צרים, וכן התגלו תקלות במערכת הנגישות. מרכבת ישראל נמסר שהדיווח נופח מעבר לפרופורציה. אך למרות זאת במאי 2009 הוצאו הרכבות מהשירות לזמן קצר והוחזרו לאחר טיפול טכני
.
בתאונה שהתרחשה ב-1 בספטמבר 2013 במוסך הרכבת בחיפה התנגשה רכבת סימנס במערך רכבות IC3 שהחל בנסיעה באותה עת. שתי הרכבות היו ריקות מנוסעים, אך נגרם להן נזק כבד.
ב-31 במרץ 2024 פרצה שרפה ברכבת בזמן שהייתה בטיפול במוסך הרכבת בחיפה. לטענת מכבי האש השרפה פרצה ככל הנראה מקצר בארון החשמל.
גלריה

רכבת נוסעת במסילת הרכבת עכו - כרמיאל, מערבית לאחיהוד, פברואר 2023
רכבת בתחנת הרכבת עכו, פברואר 2023
בנמל אשדוד
רכבת חולפת בנהריה
רכבת עוזבת את תחנת תל אביב מרכז בדרכה צפונה
רכבת נכנסת לתחנת הרכבת חיפה מרכז - השמונה
הערות שוליים

↑  מפרט טכני
↑  שחר הזלקורן, האם רכשה הרכבת קרונות לא מתאימים?, באתר ynet, 13 בפברואר 2009
↑  שחר הזלקורן, הקרונות החדשים ירדו מהפסים, באתר ynet, 31 במאי 2009
↑  שחר הזלקורן, פרסום ראשון: תאונה קשה במוסך רכבת ישראל, באתר ynet, 1 בספטמבר 2013
↑  שריפה פרצה ברכבת הנוסעים; לוחמי האש השתלטו על הלהבות • תיעוד - בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il, ‏2024-03-31
דב אור-נר

| --- | --- |

דב אור-נר (תצלום מארכיון דב אור-נר, המרכז לאמנות דיגיטלית, חולון)
 לידה:  5 במרץ 1927 פריז, צרפת 
 פטירה:  25 במרץ 2024 (בגיל 97) 
 תחום יצירה:  פיסול, ציור, מיצג 
 זרם באמנות:  אמנות דואר, אמנות מושגית 
 
דב (ברנרד) אור-נר (5 במרץ 1927 – 25 במרץ 2024) היה אמן רב תחומי ישראלי. היה ממנסחיה המוקדמים של האמנות המושגית הישראלית בשנות ה-70.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

דב אור-נר נולד בפריז, צרפת, בשם ברנרד ארנר (Erner). הוריו, וולף ופאני ארנר, היו מהגרים פולנים שעסקו במסחר בגדים. המשפחה הייתה חילונית ודב, ואחיו הצעיר ליאון, נשלחו ללמוד בבתי ספר כלליים. בנעוריו עברה המשפחה להתגורר באזור פנטין (אנ'), שבפרוורי פריז. בילדותו הרבה לעסוק בציור, בין היתר של גיבורי קומיקס.
לאחר פלישת גרמניה הנאצית לצרפת, בשנת 1940, עברה המשפחה לכפר מרוחק בו התגורר אחי האב. לאחר כשנה נעצרו הדוד ורעייתו ובסוף שנת 1941 או בתחילת 1942 נעצרה המשפחה והועברה לבית סוהר בעיר אוסר. לאחר כמה ימים שוחררו דב ואחיו, בהיותם אזרחי צרפת ואילו ההורים נשארו במאסר ולבסוף נספו באושוויץ. לאחר שחרורו מבית הכלא עבר אור-נר להתגורר עם דודתו מארי, שלא הצהירה על יהדותה. כעבור כמה חודשים נשלחו אור-נר, אחיו ובן-דודם פול לטולוז. שם, נתפשו בידי הורמאכט ונאסרו לתקופה של כשבועיים. לאחר תקופה קצרה נשלחו שוב לטולוז, שם התגוררו בבית של קרובת משפחה. כעבור כמה חודשים הועבר אור-נר למנזר בוילמור-סור-טארן, שם שהו ילדים יהודים נוספים בתמיכת המסדר הקתולי הסלסיאני של דון בוסקו (Salesians of Don Bosco) ואוגוסט אריבה. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה נשלחו אור-נר ואחיו לבית ספר מקצועי לפרוונות, בעזרת מלגה שהוענקה לו כיתום מלחמה צרפתי. "הייתי די אלים וקשור בחבורות רחוב", תיאר אור-נר את התקופה. "אמרתי בעבר שאם לא הייתי יוצר, אולי הייתי מתעסק ברצח או בשוד".
הוא עבד במקצוע הפרוונות ובעבודות מזדמנות שונות ובמקביל למד בלימודי ערב לתעודת בגרות ובקורסים שונים. באותה עת היה פעיל במסגרת אגודת הספורט "מכבי" בצרפת וכן השתתף בפעילות של המפלגה הקומוניסטית בפריז. בשנת 1949 אף התמנה למדריך. הוא נשלח למרכזים יהודיים בצרפת כדי להקים קיני תנועת נוער.
בקיץ שנת 1950 הגיע לישראל עבור קורס הדרכה בן חודש וחצי שהתקיים בקיבוץ ניצנים. "לא ידעתי דבר על פלשתינה, לא על ארץ ישראל, אבל החלטתי להפוך את הנסיעה הזו למעין חופשה קצרה". השהות בישראל הניעה את אור-נר לשקול הגירה לישראל, ובייחוד למסגרת קיבוצית. עם שובו לצרפת התמנה לתפקיד סגן מנהל חוה להכשרה חקלאית של ארגון "הנוער הציוני", שמוקמה כ-300 ק"מ מפריז ובה הוכשרו בני נוער מתוניס בחקלאות לפני עלייתם לישראל. ב-1951 הצטרף אור-נר לתנועת "השומר הצעיר", שהייתה בעלת עמדות סוציאליסטיות יותר. במסגרת זו הוא השתתף בהכשרה חקלאית שהתקיימה בדרום צרפת.
ביוגרפיה > 1952–1975

ב-1952 עלה לישראל במסגרת קבוצה של השומר הצעיר, שנשלחה לקיבוץ דליה. בקיבוץ הכיר את האמן שלמה מאיר והחל לצייר נופים בצבעי גואש. בין השנים 1952–1954 שירת בצה"ל במסגרת הנח"ל. לאחר כשנה וחצי עבר "הגרעין הצרפתי" לחצור. שם, הכיר את שושנה מרמור, אשר ששימשה כמורה שכירה לספרות בקיבוץ. השנים נישאו בשנת 1955. ב-1954 פורסמו רישומים וציורים שלו בכתב העת "במחנה". במהלך המחצית השנייה של שנות ה-50 של המאה ה-20 החל לעסוק באמנות באופן רציף כאוטודידקט.
בשנת 1955 נשלח לקיבוץ בית ניר הצעיר, על מנת לעזור בו. הוא המשיך לצייר בתקופה זו ומציג תערוכה מעבודותיו בחדר האוכל של הקיבוץ. לאחר שובו לחצור קיבל צריף על מנת שישמש כסטודיו, וכן אושר לו יום אמנות אחד בשבוע. בין היתר עסק בהכנת קישוטים לחגים ואירועים בחדר האוכל הקיבוצי.
בין השנים 1962–1963 הוא למד כמה חודשים אצל הפסל רודי להמן בגבעתיים. עבודותיו מאותה תקופה כללו בעיקר ציורי פיגורבי וסוריאליסטי, שלא נשמר ברובו. בשנת 1968 הציג תערוכת יחיד ראשונה במוזיאון השפלה שבקיבוץ כפר מנחם וכללה תגובות למלחמת ששת הימים. במחצית השנייה של העשור עסק אור-נר גם ביצירת דגמים לפסלי חוץ מופשטים וגאומטריים שכונו "היכלי שמש", ושאבו את השראתם הן מן הפיסול המודרני והן מאמנות מצרים העתיקה.
במהלך העשור החל אור-נר להיחשף לשיח האמנות אודות מעמדו של האובייקט האמנותי. בין היתר הוא ציין את ספרו של רובר לבל (אנ') על מרסל דושאן (1959), אליו נחשף במחצית שנות ה-60. עבודתו המושגית הראשונה, הגם שהייתה חסרה עדיין את המטען התאורטי המאוחר, נקראה "הפגשה" או "בחזרה לטבע" (1969), במסגרתה פיזר את תכולת הסטודיו שלו בדשא המרכזי של קיבוצו. העבודה ביקשה ליצור "מצב של התייחסות הדדית" בהקשר של "חומר תרבותי" של האמן. בשנת 1970 השתתף בסדנה קונספטואלית בת 5 ימים לאמני הקיבוץ הארצי בהנחיית יואב בראל.
בשנת 1971 הוזמן להשתתף ב"הביאנלה לאמנים צעירים" בפריז, צרפת. בשנת 1972, דרך יונה פישר, חבר אור-נר ל"פרויקט מצר-מסר". במסגרת פרויקט זה הזמין האמן תושבים ערבים ויהודים לתרום חפצים אישיים שנקברו באדמת הקיבוץ כארכיון של חיים פרטיים.
ביוגרפיה > מוזיאון המוזיאונים 1975–1985

בשנת 1975 פיתח את רעיון "מוזיאון המוזיאונים" – מסגרת רעיונית לפעילותו האמנותית. במקום מבנה המשמר אובייקטים, תפש אור-נר את המוזיאון כבסיס לפעולה חברתית, המנוסחת באמצעים של האמנות. "'מוזיאון המוזיאונים'", כתב אור-נר, "נולד כדי לספר ולהציג מוזיאונים לאמנות על מנת לשמור את זיכרון הדברים והמוטיבציות שגרמו להיווצרות והתפתחות ה'מוזיאון'". במסגרת זו יצר אור-נר פעולות אמנותיות שבחנו את גבולות ההסכמה החברתית ועשו שימוש בטכניקות ששאבו משדות המחקר החוץ אמנותי כגון איסוף, קטלוג וכדומה.
דוגמה לכך ניתן היה למצוא בעבודה "מיחזור", שנוצרה בשנת 1975 במסגרת תערוכה קבוצתית שנערכה במוזיאון ישראל בנושא מחזור. על פי אור-נר הייתה זו העבודה הראשונה במסגרת "מוזיאון המוזיאוניים". בעבודה אסף אור-נר את האשפה המשרדית שהצטברה במוזיאון במשך יום אחד, וקבר אותה על מנת ליצור "ארכאולוגיה עתידית". חלקים אחדים מן האשפה נשלחו, בתוך שקיות פלסטיק, אל אמנים שונים בישראל וברחבי העולם, תוך בקשה לשלוח אותם בחזרה כשהם ממוחזרים. חלק מן המעטפות שקיבל אור-נר בחזרה מן האמנים הוצגו בתערוכה "סדנה פתוחה", שנערכה אף היא במוזיאון.
במחצית השנייה של שנות ה-70 חזר אור-נר על פעולת המחזור בכמה מוזיאונים בעולם, כגון הגלריה הלאומית של קנדה (1977), מוזיאון לאמנות עכשווית (MAC), סאו פאולו, ברזיל (1977), מוזיאון תל אביב (1979) ועוד. בשנת 1981 ייצג את ישראל בביאנלה בסאו פאולו, ברזיל. התערוכה שלו כללה אמנות דואר שהתבססה על אירועי המיחזור השונים.
במקביל לעיסוקו בטבעם של האמנות ומוסד המוזיאון, הרבה אור-נר לעסוק בחוויה הקיבוצית. בעבודות כגון "לחיות עם הטלוויזיה" (1974), "הסעודה האחרונה" (1979), "פרהויזיה" (1980) ועוד יצר אור-נר מבנים וטקסים שהצביעו על מגמות משתנות בחברה הקיבוצית. במקביל, עסקו העבודות גם במנגנונים של שימור וכליה, האופייניים לעבודתו של אור-נר.
במהלך שנות ה-80 היה אור-נר שותף למרבית סדרת התערוכות "המשותף קיבוץ" וכן השתף בכמה תערוכות של קבוצת רדיוס. חלק מן העבודות שהציג בהן נשאו אופי פוליטי. בשנת 1978 יצר בר-אור את המיצג "כלוב השלום", במסגרתו נעל את עצמו בתוכו, כשהוא לובש חולצה שעליה מודפס הטקסט "Museum of Musems" (באנגלית: "מוזיאון המוזיאונים").
בסדרת עבודות אחרת מ-1982, שנוצרה על רקע מלחמת לבנון, עימת בין העתקי ציורים מוגדלים בשחור-לבן של אל גרקו, לבין תצלומים של אדם בעל יד תותבת. שעל פי אמנון ברזל "מעיד, ולא מסמל, סיטואציה עכשווית. בעבודות אחרות מאותה תקופה השתיל את התותבת ברישום "האדם הוויטרובי", מאת לאונרדו דה וינצ'י או עימת אותה עם יד האל מן הציור "בריאת האדם" מאת מיכלאנג'לו.
ביוגרפיה > אתרים של רע 1985–1991

בשנת 1987 נתקל אור-נר בתבליט מצרי המציג את אחנתון הסוגד לאל אתן, המהווה מיזוג של אמון ורע. "במיוחד הושפעתי", כתב אור-נר, "מקרני השמש המחזיקות בסימן הכתב לציון המילה 'חיים' וצורות מוארכות הנגמרות במשפך, ביד הדמויות. מילאתי מחברות בווריאציות של אותם הנושאים".
במקביל החל אור-נר להתעניין בנושאים של שימור אנרגיה סולארית ואגירתה. לצד בניית פסלי עץ גדולי ממדים, ששילבו בתוכם משטחי תאים פוטו-וולטאים, יצר אור-נר גם עבודות ששילבו מכשירים כמקררים וכספות, כביטוי מטאפורי של שימור היסטוריה וזיכרון. פסל כזה הוצג בשנת 1990 בתערוכה הקבוצתית "בין הגאומטרי לפיגורטיבי", שהתקיימה בבית האמנים תל אביב.
הביטוי הבולט לעיסוק זה הוא סדרת המודלים שיצר עבור "מוזיאון המלחמה" (1987–1990) – מסגרת שהייתה עתידה להציג את תולדות האנושות דרך ההיסטוריה של המלחמות. בפסלו "אתרים של רע" (1987–1989), שהוצב ב"מגדל רסקו" (לימים מגדל דניאל פריש), מבוסס על דגמים אלו. ההצבה הייתה תולדה של תחרות שקיימו הקיבוץ הארצי ועיריית תל אביב-יפו בין הצעות של עשרה אמנים חברי קיבוץ הפסל מכיל מגדל עשוי פלדת אל-חלד ועליו משטח פוטו-וולטאי, הנחשף במשך שלוש שעות ביום לאור השמש. אנרגיה זו מספיקה להפעיל תאורה ומשאבה המזרימה מים בין שתי בריכות הנמצאות תחת מבנה פתוח דמוי בית, העשוי אף הוא מפלדת אל-חלד.
ב-1991 הוצגה בגלריה הקיבוץ תערוכת יחיד של אור-נר תחת השם "אבוקות שמש ושדות מגנטיים", לאחר שתערוכתו המתוכננת "מאגרי רע" התבטלה בגלל מלחמת המפרץ. התערוכה שלבה בין עבודות דו-ממדיות ובהן מבנים גאומטריים ומדעיים לבין אורנמנטיקה שמקורה בעותק של הקוראן מן המאה ה-11 בעיראק. בנוסף, הוצג בתערוכה מבנה עץ סולרי המדמה "לולאה מגנטית".
במקביל, החל אור-נר להציג עבודות רישום וציור, חלקן גדולות ממדים. בעבודות אלו הופיעו דימויים של מוטציות אנושיות (המתייחס גם אל אסון צ'רנוביל), לצד מבנים דימויי מבנים גאומטריים. סביב דימויים אלו בנה או-נר את הקונספט של "מוזיאון המלחמה", העתיד להציג את ההיסטוריה האנושית דרך מלחמות העבר.
ביוגרפיה > שנות ה-90

על אף שיצירתו של אור-נר שמרה במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 על המחשבה המושגית, הרי הייתה זו תקופה של נטישת המדיה האוונגרדית לטובת עשייה מסורתית יותר. מדיה כמיצב החליפו את הפעולה הישירה ואת המפגש הבלתי אמצעי עם הצופים. בעשייתו בתקופה זו בולט השימוש ב-[השלמת רעיון].
בתקופה זו החל אור-נר לעשות שימוש בכספות כדימוי אמנותי של שימור וכאובייקט אמנותי. הדבר קשור גם אל הקמת מפעל "SafePlace" לייצור כספות, שבשנת 1987 הוקם בחצור. "יעוד הכספת הוא לשמר אובייקטים בעלי ערך כספי או אמנותי רב", כתב אור-נר על השימוש באובייקט זה. "בנקודה זו משתלבים תפקידי המוזיאון לאמנות והכספות כמאגר מוזאוני מזערי. הכספת מתפקדת כמוזיאון זעיר המשמר זיכרונות אבודים".
בעוד חלק מן הכספות אכלסו דימויים פואטים, מרביתם עומתו עם המציאות החברתית והפוליטית. בעבודה "סייף פלייס מוזיאון" (1994), לדוגמה, שהוצגה בסימפוזיון "תל חי 94: מפגש אמנות בת זמננו", הציב האמן 10 כספות במעגל. צג כל מהן הציג תאריך הקשור לסכסוך הישראלי-ערבי, החל מתל חי (1920) ועד למלחמת לבנון הראשונה (1981). בתוך הכספות הניח אור-נר חפצים שונים, בהם יצירות אמנות של בלו סימיון פיינרו ואחרים.
ביוגרפיה > שנות ה-90 > מח הצמה

דימוי נוסף שהחל להופיע ביצירתו בשנים אלו, בסדרה של שיתופי פעולה עם שי זכאי, היה דימוי ציורי של מח ושל ניוונו וניוון הזיכרון, כתוצאה ממחלת אלצהיימר. אלו בוצעו בעבודות דו-ממדיות גדולות או כמודל תלת-ממדי דמוי עציץ. סדרת התערוכות "מוח הצמה", שהציגו השניים במחצית השנייה של שנות ה-90 הציגו אובייקטים ריזומטיים, סרטי וידאו ארט ואובייקטים נוספים שיצרו מבנים של סדר ואי-סדר.