stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה אברבנאל
לקריאה נוספת

'אברבנאל, משה', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 21. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  עופר אדרת, עודד אברבנאל, הטייס החטוף הראשון, מת בגיל 96, באתר הארץ, 20 באוקטובר 2022
↑  קווים לדמותם באתר חיל האוויר. על ירחמיאל שרם ראו: דוד תדהר (עורך), "ירחמיאל שרם", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ו (1955), עמ' 2641.
אירוויזיון 1997

| --- | --- |

 מספר התחרות:  42
 גמר:  3 במאי 1997 
 מנחים:  קארי קראולי, רונאן קיטינג 
 רשת השידור המפיקה:  אירלנד אירלנד
 מיקום האירוע:  אירלנד תיאטרון פוינט, דבלין, אירלנד
 השיר הזוכה:  בריטניה הממלכה המאוחדת - "Love Shine a Light" (להקת קתרינה והגלים)
 שיטת הניקוד:  שיטת השיפוט הקודמת נשמרה, אולם בחמש מדינות נערכה הצבעה בקרב הצופים (Televoting): בריטניה הממלכה המאוחדת  שוודיה שוודיה  אוסטריה אוסטריה  גרמניה גרמניה  שווייץ שווייץ
 מספר משתתפות:  25
 מדינות שמשתתפות לראשונה:  אין
 מדינות שחוזרות לאחר פרישה:  רוסיה רוסיה  הונגריה הונגריה  גרמניה גרמניה איטליה איטליה דנמרק דנמרק
 מדינות שפרשו מהתחרות:  ישראל ישראל  פינלנד פינלנד  בלגיה בלגיה  סלובקיה סלובקיה
 סיימו עם 0 נקודות:  נורווגיה נורווגיה  פורטוגל פורטוגל
 המדינות המשתתפות
 
   המדינות המשתתפות   מדינות שהשתתפו בעבר, אך לא בשנה זו
 → אירוויזיון 1996 אירוויזיון 1998 ← 
 
אירוויזיון 1997 (תחרות האירוויזיון ה-42 במספר) נערך ב-3 במאי 1997 בדבלין, בירת אירלנד. את התחרות הנחו הזמר רונאן קיטינג וקארי קראולי.
בניגוד לשנים קודמות, בשנה זו הוחלט לפסול את השתתפותן של 7 המדינות בעלות ממוצע התוצאות הנמוך ביותר ב5 השנים האחרונות של השתתפותן, וכך לנהוג בכל שנה.
אירוויזיון זה היה הראשון בו החלו להשתמש בהצבעות של הצופים בבית, אם כי רק בחמש מדינות (שוודיה, בריטניה, גרמניה, אוסטריה ושווייץ). היה זה גם האירוויזיון האחרון בו הצביע חבר שופטים (עד לאירוויזיון 2009 בו שונו כללי ההצבעה שוב) (באירוויזיון 1998 המנצחת נקבעה בשיטת ה- Televoting בלבד).
השיר המנצח היה "Love Shine a Light" של להקת הגל החדש קתרינה והגלים. השיר קיבל 227 נקודות - 70 נקודות יותר מהמקום השני, שיא שנשבר רק לאחר 7 שנים באירוויזיון 2004.
בתחרות זו שתי מדינות לא קיבלו כלל נקודות: פורטוגל ונורווגיה.
בתחרות זו ניתן היה להבחין במגוון של סגנונות: דנמרק שלחה שיר ראפ, קרואטיה שלחה להקת בנות והונגריה שלחה להקת בנים.
באירוויזיון זה השתתפה איטליה בפעם האחרונה בטרם גזרה על עצמה תקופת היעדרות ארוכה מהתחרות, היא חזרה באותה שנה לתחרות לאחר היעדרות של ארבע שנים וסיימה במקום הרביעי, אך למרות זאת החליטה לפרוש מהתחרות. סיבת הפרישה של איטליה מהאירוויזיון הייתה חוסר עניין בתחרות והעדפה להשקיע בפסטיבל סן רמו המסורתי. איטליה חזרה לתחרות בשנת 2011.
ישראל נעדרה מהתחרות באותה שנה, בפעם השנייה ברציפות.

תחילה נקבע תאריך האירוויזיון למוצאי שבת של ערב יום השואה ועל כן הודיעה ישראל לאיגוד השידור האירופאי על פרישתה מאירוויזיון 1997. מאוחר יותר, נחקק חוק בכנסת (לפני אירוויזיון 1997) לפיו אם ערב יום השואה ייפול על מוצאי-שבת, יידחה ערב יום השואה ליום ראשון, כדי למנוע חילול שבת של המארגנים והבאים לטקס. בעקבות החוק יכולה הייתה ישראל להשתתף באירוויזיון 1997 ורשות השידור הגישה בקשה לחזור בה מהודעת הפרישה ולהשתתף בתחרות, אלא שהדבר כבר לא היה אפשרי, כיוון שהרשימה לתחרות כבר נסגרה.
בגלל ממוצע נמוך, בוסניה והרצגובינה נפסלה מלהשתתף בתחרות, אך בעקבות פרישתה של ישראל, היא לבסוף נטלה חלק בתחרות.
השירים המשתתפים

| סדר | מדינה | שפה | שם המבצע | שם השיר | תרגום | מיקום | ניקוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | קפריסין קפריסין | יוונית | חארה ואנדראס קונסטדינו | Μάνα μου‏ (Mana mou) | מולדתי | 5 | 98 |

| 2 | טורקיה טורקיה | טורקית | שבנם פאקר וגרופ אתניק | Dinle | הקשב | 3 | 121 |

| 3 | נורווגיה נורווגיה | נורווגית | טור אנדרסן | San Francisco | סן פרנסיסקו | 24 | 0 |
| 4 | אוסטריה אוסטריה | גרמנית | בטינה זוריאט | One step | צעד אחד | 21 | 12 |

| 5 | אירלנד אירלנד | אנגלית | מרק רוברטס | Mysterious Woman | אישה מסתורית | 2 | 157 |
| 6 | סלובניה סלובניה | סלובנית | טניה ריביץ' | Zbudi se | התעורר | 10 | 60 |
| 7 | שווייץ שווייץ | איטלקית | ברברה ברטה | Dentro di me | בתוכי | 22 | 5 |
| 8 | הולנד הולנד | הולנדית | Mrs. Einstein | Niemand heeft nog tijd | לאף אחד אין יותר זמן | 22 | 5 |
| 9 | איטליה איטליה | איטלקית | ז'ליס | Fiumi di parole | נהרות של מילים | 4 | 114 |
| 10 | ספרד ספרד | ספרדית | מרקוס ליונאס | Sin rencor | ללא טינה | 6 | 96 |
| 11 | גרמניה גרמניה | גרמנית | ביאנקה שומבורג | Zeit | זמן | 18 | 22 |
| 12 | פולין פולין | פולנית | אנה מריה יופק | Ale jestem | אבל אני | 11 | 54 |
| 13 | אסטוניה אסטוניה | אסטונית | מריה ליס אילוס | Keelatud maa | אדמה אסורה | 8 | 82 |
| 14 | בוסניה והרצגובינה (1992–1998) בוסניה והרצגובינה | בוסנית | אלמה צ'רדז'יץ' | Goodbye | להתראות | 18 | 22 |

| 15 | פורטוגל פורטוגל | פורטוגזית | סליאה לוסון | Antes do adeus | לפני פרידה | 24 | 0 |
| 16 | שוודיה שוודיה | שוודית | בלונד | Bara hon älskar mig | אילו רק היא אוהבת אותי | 14 | 36 |
| 17 | יוון יוון | יוונית | מריאנה זורבה | Χόρεψε ‏(Horepse) | רקוד | 12 | 39 |
| 18 | מלטה מלטה | אנגלית | דבי שרי | Let me fly | תן לי לעוף | 9 | 66 |
| 19 | הונגריה הונגריה | הונגרית | V.I.P | ?‏Miért kell, hogy elmenj | מדוע עלייך ללכת? | 12 | 39 |
| 20 | רוסיה רוסיה | רוסית | אלה פוגצ'ובה | Примадонна ‏(Primadonna) | פרימדונה | 15 | 33 |
| 21 | דנמרק דנמרק | דנית | קליג קאי | Stemmen i mit liv | הקול שבחיי | 16 | 25 |
| 22 | צרפת צרפת | צרפתית | פאני | Sentiments songes | רגשות חלומיים | 7 | 95 |
| 23 | קרואטיה קרואטיה | קרואטית | ENI | Probudi me | תעיר אותי | 17 | 24 |

| 24 | בריטניה בריטניה | אנגלית | קתרינה והגלים | Love Shine a Light | אהבה האירי אור | 1 | 227 |
| 25 | איסלנד איסלנד | איסלנדית | פול אוסקר | Minn hinsti dans | הריקוד האחרון שלי | 20 | 18 |
מגישי הניקוד

הולנד הולנד-קורי ברוקן
צרפת צרפת-מארי מרים
שרון בן-צדוק

| --- | --- |

 לידה:  31 במאי 1971 (בת 53)
 שם לידה:  שרון בן-צדוק
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 סוגה:  פופ, רוק ומוזיקת עולם
 סוג קול:  מצו-סופרן
 כלי נגינה:  פסנתר, תוף מרים, הרמוניום, ואורגן חשמלי
 שיתופי פעולה בולטים:  טיפקס (עד 1997)
שרון בן-צדוק היא זמרת ויוצרת ישראלית. הייתה חברת להקת טיפקס בשנים 1994–1997 והשתתפה בשניים מאלבומי הלהקה – "החיים שלך בלאפה" ו"כלבים לא נובחים בירוק".
בן-צדוק הקליטה קולות רקע לאלבומים "אדם ונחש" של אתניX ו"כשאת נוגעת בי" של בעז שרעבי. ב-2003 הוציאה את אלבומה "Zafa-Funky grooves of Yemen", המשלב בין שירת נשים תימנית לבין עיבודים אלקטרו-אתניים.
בסוף שנות ה-90 התגוררה בוואראנסי, למדה והתמחתה בשירה הודית קלאסית. בשנת 2005 נישאה לאייל פארן, נגן סיטאר ומפיק מוזיקלי. לשניים נולד בן. ב־2008 פיתחה שיטה ללימוד פיתוח קול – "יוגה של הקול". שיטה המשלבת בין שיטות מהמזרח והמערב.
מתגוררת בפרדס חנה-כרכור.
סינגלים

הנני
Heartbeat
אנא יאבוי אנא
Ya Goharat Galbi (אשביעך דודי)
מופעים

Zafa
צלילי אהבתי
עד אלייך
שירת נשים (יחד עם סופי צדקה ורחלה)
יומא
Fallout (סדרת משחקים)

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  30 בנובמבר 1997
 סוגה:  משחקי תפקידים
 פיתוח:  Interplay Entertainment Black Isle Studios Micro Forté Bethesda Game Studios Obsidian Entertainment
 הוצאה לאור:  Bethesda Softworks 
 הפצה:  Interplay Entertainment 14 Degrees East  Bethesda Softworks
 דרישות תוכנה
 פלטפורמות:  DOS, Mac OS Classic, Xbox One, נינטנדו סוויץ', אנדרואיד, iOS, פלייסטיישן 5, Xbox 360, פלייסטיישן 4, Microsoft Windows, Xbox, macOS, פלייסטיישן 3, פלייסטיישן 2, Xbox Series X ו-Series S 
 fallout.bethsoft.com
 
העטיפה של המשחק הראשון fallout 1
Fallout היא סדרת משחקי וידאו מסוג משחק תפקידים פוסט אפוקליפטי. הסדרה כוללת 5 משחקים, ומספר משחקי משנה.
שני המשחקים הראשונים בסדרה נוצרו על ידי חברת Interplay והיו בז'אנר משחק תפקידים ועולם פתוח ואילו בשלושת המשחקים שיצאו אחריהם שולבה גם מצלמת גוף ראשון שניתן להחליפה במצלמת גוף-שלישי. המשחק הראשון שיצא ב-1997 קיבל תגובות טובות וזכה בתואר משחק התפקידים הטוב ביותר של השנה ב-1997 ו-1998. המשחק השני שיצא בספטמבר 1999 וקיבל ביקורות טובות, אם כי פחות מהמשחק שקדם לו.
שלושת המשחקים האחרים נוצרו על ידי חברת Bethesda Game Studios לאחר שרכשה את הזכויות על הסדרה מ־Interplay שהייתה על סף פשיטת רגל.
הסדרה מתרחשת בהיסטוריה אלטרנטיבית בה ארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה המשיכה להסתגר בתוך עצמה, "חבר העמים" האירופי (המקביל לאיחוד האירופי במציאות) נהיה למעצמה, ברית המועצות לא התפרקה, המלחמה הקרה המשיכה לתוך שנות ה-2000, והתפתחות התרבות נעצרה בערך היכן שהייתה באמצע שנות ה-50. בעקבות משבר אנרגיה חריף שוררת מתיחות רבה בין המעצמות, מאבקי הכוחות ביניהן על המשאבים הללו נקראו "מלחמת המשאבים". ב-2066, סין הקומוניסטית, בעקבות סירובה של ארצות הברית למכור נפט מאלסקה, פולשת לאלסקה וכובשת אותה. ארצות הברית מכריזה בתורה מלחמה על סין ויוצאת במאבק לכבוש את אלסקה מחדש ומשתמשת במשאבים קנדיים לצורך המלחמה שלהם, למרות תלונות קנדיות. בסופו של דבר מספחת ארצות הברית את קנדה בכוח בפברואר 2076 בשל התנגדות קנדית לנוכחות הצבא האמריקאי על שטחה. צבא ארצות הברית הודף בהצלחה את הפולש הסיני ומשיב את הריבונות על אלסקה ופותח במתקפת נגד על אדמת סין. ב-23 באוקטובר 2077 פורצת מלחמה אטומית בשם "המלחמה הגדולה", במהלכה במספר שעות בלבד מרבית הערים המרכזיות נמחקות מעל פני האדמה, מותירות אחריהן רק תלי בניינים הרוסים. החורבן רב והחברה, הכלכלה והתרבות האנושיים נמחקים כלא היו. המשחק מתרחש במאות ה-22 וה-23 לאחר האפוקליפסה.
משחקים מרכזיים בסדרה > Fallout

המשחק הראשון בסדרה הופץ על ידי Interplay בשנת 1997.
המשחק מתרחש בשנת 2161, 84 שנה לאחר המלחמה הגרעינית בחוף המערבי של ארצות הברית בעיקר בשטחי קליפורניה, ומתחיל בכספת 13, ביתו של הפרוטגוניסט (הדמות הראשית). בכספת השבב האחראי על תפקוד מערכת טיהור המים התקלקל ויש להחליפו לפני שאספקת המים של הכספת תגמר. בהיעדר טכנולוגיה מתאימה לייצור שבב חלופי או תיקון הנוכחי, מפקח הכספת מזמן את הפרוטגוניסט (הדמות הראשית), ומספר לו על הבעיה בשביל שיצא לראשונה זה 100 שנה מן הכספת ויחפש שבב חלופי.
משחקים מרכזיים בסדרה > Fallout 2

המשחק הופץ בשנת 1998 על ידי Interplay, פחות משנה לאחר פרסום המשחק הראשון בסדרה.
משחקים מרכזיים בסדרה > Fallout 3

המשחק פותח על ידי חברת Bethesda Game Studios ויצא בשנת 2008.
עלילת המשחק מתרחשת בשנת 2277, 36 שנים לאחר עלילת המשחק הקודם בסדרה ו-200 שנים לאחר האפוקליפסה הגרעינית שהחריבה את ארצות הברית.
הפרוטגוניסט הוא תושב כספת 101, מקלט הישרדות שנועד להגן על עד 1,000 בני אדם מהנשורת הגרעינית. כאשר אביו של השחקן נעלם מן הכספת בנסיבות מסתוריות, המפקח של הכספת, שולח את כוחות הביטחון אחרי השחקן, שנאלץ לברוח מהכספת אל תוך ההריסות של וושינגטון כדי לאתר את אביו.
משחקים מרכזיים בסדרה > Fallout: New Vegas

המשחק הופץ בשנת 2010 על ידי Bethesda. המשחק זכה לפרס ג'וייסטיק הזהב למשחק התפקידים הטוב ביותר של שנת 2011.
המשחק מתרחש בשנת 2281, כארבע שנים אחרי עלילת המשחק הקודם, במדבר מוהאבי. הפרוטגוניסט הוא שליח שצריך להעביר צ'יפ פלטינום הנורה בראשו על ידי דמות מסתורית בדרכו ליעד. אחרי שיקום השחקן מתחיל במסע חיפושים בניו וגאס וסביבתה אחרי מי שניסה לרצוח אותו. במשחק ניו וגאס היא הגרסה הפוסט אפוקליפטית של לאס וגאס.
משחקים מרכזיים בסדרה > Fallout 4

המשחק הופץ בנובמבר 2015 על ידי Bethesda. המשחק מתרחש עשור לאחר האירועים במשחק הקודם, באזורים הכוללים את בוסטון וחלקיו מניו אינגלנד אשר מכונים "הקהיליה" (Commomwealth). המשחק עוסק בדמותו של "השורד היחיד" (The Sole Survivor) אותו מגלם השחקן, שהתעורר לאחר הקפאה קריוגנית של 210 שנים כדי למצוא את בנו שנחטף בידי דמויות מסתוריות.
משחקים נוספים

לסדרה יצאו משחקי המשנה הבאים:
(2001) Fallout Tactics: Brotherhood of Steel
(2004) Fallout: Brotherhood of Steel
(2015) Fallout shelter
(Fallout 76 (2018
קופר (עיר)

קופר (בסלובנית: Koper, באיטלקית: Capodistria, בקרואטית: Kopar, בגרמנית: Gafers) היא עיר הנמל היחידה של סלובניה וממוקמת בחלקו הסלובני של חצי האי איסטריה בדרום מערב המדינה. העיר שוכנת על רצועת החוף הקצרה של סלובניה שאורכה 47 ק"מ, לחופו של מפרץ הנושא את שמה שהוא שלוחה של מפרץ טריאסטה בים האדריאטי.
היסטוריה

העיר קמה על אי סמוך לחוף ובתקופת יוון העתיקה ונקראה אגידה. שמה של העיר בלטינית היה קפריס, קפראה, קפרה, או קפריסטה (Capris, Caprea, Capre או Caprista) ומשמות אלה בא שמה הנוכחי בסלובנית. ב-568 נמלטו אל קופר תושבי טרגסטה, היא טריאסטה, מפני פלישת הלומברדים. בתקופת הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס השני, הוסב שמה של העיר ליוסטינופול, ולאחר מכן נכבשה על ידי הלומברדים והפרנקים. במאה ה-8 פנו תושבי העיר אל האפיפיור סטפנוס השני בבקשה למנות בישוף לעיר, וזה נענה לבקשתם והעיר הפכה לדיוקסיה. קיימות עדויות לסחר בין קופר לוונציה כבר בשנת 932, אך במלחמה בין ונציה לאימפריה הרומית הקדושה צידדה קופר באחרונה, ובתמורה העניק לה הקיסר קונראד השני זכויות של עיר בשנת 1035. מ-1232 הייתה העיר כפופה לאקוויליה, וב-1279 צורפה לרפובליקה של ונציה. קופר הפכה לבירת איסטריה הונציינית וזכתה לשם "קפוט היסטריה" (Caput Histriae - "ראש איסטריה"), ומשם זה נובע שמה הנוכחי באיטלקית. בשנת 1348 מרדה קופר בוונציה, אך המרד דוכא והעיר איבדה את זכויותיה. במלחמת קיוג'יה בין ונציה לג'נובה התקיפה האחרונה את קופר, שדדה והעלתה אותה באש.
שלטון ונציה בעיר הסתיים ב-1382 כשהעיר עברה לשליטת בית הבסבורג. ארבע שנים לאחר מכן התיישב בה ראשון היהודים אשר היה בנקאי. ב-1567 קמה בעיר ה"אקדמיה פלדיינה" (Accademia Palladiana) וב-1584 נוסד בה בית-משפט לערעורים (Magistrato di Capodistria). ב-1630 תקפה מגפת דבר את העיר והשמידה שני שלישים מתושביה, והיא המשיכה בשקיעתה כאשר ב-1719 זכו טריאסטה ורייקה השכנות במעמד של נמל חופשי. ב-1809 נכבשה קופר על ידי נפוליאון והייתה לחלק מהפרובינציות הצרפתיות של איליריה, וב-1814 שבה לשליטת אוסטריה. העיר נכללה ביחידה המדינית הנפרדת "החוף האדריאטי" (Litorale Adriatico) או "מחוז החוף" (Küstenland), ואיבדה את מעמדה כבירת איסטריה לטובת פזין. החל במהפכת 1848 הייתה קופר מרכז לשאיפות הבדלניות של האוכלוסייה האיטלקית באיסטריה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה השתייכה העיר לאיטליה ובסוף מלחמת העולם השנייה נכבשה על ידי הצבא היוגוסלבי. הן איטליה והן יוגוסלביה טענו לבעלות על איסטריה, וביום 10 בפברואר 1947 נחתם חוזה פריז אשר הקים את "הטריטוריה החופשית של טריאסטה" (איטלקית" Territorio libero di Trieste", סלובנית "Svobodno tržaško ozemlje"; קרואטית "Slobodni teritorij Trsta") על שטח של 738 קמ"ר. השטח חולק ל"אזור A" בצפון בשטח של 222.5 קמ"ר, ואשר היה בשלטון צבאי של צבאות בריטים ואמריקאים; ו"אזור B" כולל את העיר קופר בדרום בשטח של 515.5 קמ"ר אשר נשלט על ידי הצבא היוגוסלבי. הטריטוריה לא תפקדה מעולם כגוף עצמאי לחלוטין, אך באופן רשמי מעמדה נשמר והיא הנפיקה כסף ובולים משלה. רוב תושבי העיר האיטלקים עזבוה בשנים שלאחר המלחמה. ב-1954 נחתם בלונדון הסכם הבנות אשר העניק את הניהול האזרחי הזמני באזור A לאיטליה ובאזור B ליוגוסלביה. המחלוקת בין הצדדים הגיעה לכלל סיומה המלא באמנת אוזימו מ-10 בנובמבר 1975 שהנציחה את המצב הקיים והעניקה לשתי המדינות ריבונות מלאה בשטח שניהלו. מאז 1991 העיר היא חלק מסלובניה העצמאית ודרך נמל העיר עזב אחרון החיילים של הצבא היוגוסלבי את סלובניה ב-25 באוקטובר באותה שנה.
אוכלוסייה ושפה

בשנת 2006 מנתה אוכלוסיית העיר 24,704 תושבים, רובם המכריע סלובנים. ב-1900 חיו בעיר 7,205 איטלקים שהיוו את רובה המכריע של האוכלוסייה, שמנתה פחות מ-8,000 תושבים סך הכל. לפי מיפקד משנת 2002 היוו הסלובנים 74.1% מתושבי העיר, 8% היו קרואטים, והיתר הגדירו עצמם כסרבים, בוסנים או סרבו-קרואטים. שיעור האיטלקים באוכלוסייה עמד על 2.2% בלבד, אך למרות זאת לשפה האיטלקית מעמד רשמי בעיר הדו לשונית, ושלושה מ-32 חברי מועצת העיר נבחרים על ידי המיעוט האיטלקי. בנוסף, אחת משלוש משרות סגני ראש העיר שמורה לבן הקהילה האיטלקית.
העיר כיום

כלכלתה של העיר נסמכת על הנמל (Luka Koper) אשר הוקם ב-1957 וזכה במעמד של אזור סחר חופשי ב-1963. ב-1967 קושר הנמל אל רשת מסילות הרכבת של סלובניה, ובמשך השנים שלאחר מכן נפתחו מסופים למכולות, פחם, דגנים, מכוניות ובעלי חיים. בשנות התשעים של המאה ה-20 גדל נפח הסחורה בנמל פי שניים, בעיקר בשל המלחמה בקרואטיה אשר פגעה בנמל רייקה הסמוכה. בשנת 2006 עברו דרך נמל קופר סחורות בהיקף של יותר מ-14 מיליון טון, גידול של מיליון טון לעומת 2005.
אוניברסיטת פרימורסקה (Univerza na primorskem, Universita' del litorale) נוסדה בקופר ב-17 במרץ 2003, ובשנת 2004 למדו בה 5,338 תלמידים.
הקהילה היהודית

תיעוד לנוכחות יהודים קיים מ-1380. היו אלו מלווים בריבית שהיגרו מפירנצה. ב-1390 היגרו לעיר מלווים בריבית מהמרחב הגרמני, כגון מויימאר וממיינץ. ב-1418 מתועדות רדיפות יהודים, במהלכן נעצרו יהודים והוחרם חלק מרכושם. ב-1516 מתועד גטו יהודי בעיר (ברחובות: צ'ווליארסקה וטריגלאווסקה Triglavska, Čevljarska בעיר העתיקה). בית הכנסת שכן באחד המבנים ברחוב צ'ווליארסקה המודרני. ב-1486 לאחר הקמת מוסד העבוט הכנסייתי מונטי די פייטה(איט'), עזבו רבים מיהודי קופר לוויצ'נצה ולטריאסטה. ב-1550 תועדה המשפחה היהודית האחרונה בעיר. בקופר פעל בית עלמין יהודי שאת שרידיו לא ניתן היה לאתר.
ערים תאומות

איטליה פרארה, איטליה
איטליה מוג'ה (אנ'), איטליה
איטליה סן דורליגו דלה ואלה (אנ'), איטליה
קרואטיה בוזט (אנ'), קרואטיה
יוון קורפו, יוון
הרפובליקה העממית של סין ג'יוג'יאנג, ג'יאנגשי, הרפובליקה העממית של סין
קנדה סנט ג'ון, קנדה
רוסיה סמרה, רוסיה
סלובקיה ז'ילינה, סלובקיה
הערות שוליים

↑  אתרי מורשת יהודית בסלובניה, עמודים 15–16, באתר אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה (באנגלית).
↑  הקהילה היהודית בקופר, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמ' 294.
↑  K. Jelinčič Boeta, ‏Jews of Medieval »Slovenia« until the Expulsions of 1496–1515, באתר .dlib.si (באנגלית).
↑  צילום הגטו היהודי בקופר (2002), באתר המרכז לאמנות יהודית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564856605171  BnF: cb13512101r (data)  GND: 4205313-4  LCCN: n86119121  NARA: 10045709  NKC: ge200445  NSK: 000129947  SUDOC: 050394231  VIAF: 137292197   WorldCat (עם VIAF): 137292197 
רחוב צ'ווליארסקה בו שכן הגטו היהודי ובית הכנסת של הקהילה בימי הביניים
סטיב ריד

| --- | --- |

 לידה:  12 בנובמבר 1963 (בן 61) סנט אולבנס, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  אוניברסיטת שפילד 
 תפקיד:  חבר הפרלמנט ה-57 של הממלכה המאוחדת (8 ביוני 2017–6 בנובמבר 2019)  Shadow Secretary of State for Communities and Local Government (6 באפריל 2020)  חבר הפרלמנט ה-59 של הממלכה המאוחדת (4 ביולי 2024)  חבר הפרלמנט ה-58 של הממלכה המאוחדת (12 בדצמבר 2019–30 במאי 2024)  חבר הפרלמנט ה-56 של הממלכה המאוחדת (7 במאי 2015–3 במאי 2017)  חבר הפרלמנט ה-55 של הממלכה המאוחדת (29 בנובמבר 2012–30 במרץ 2015)  מזכיר המדינה לסביבה, מזון ולכפר (5 ביולי 2024) 
 מפלגה:  מפלגת הלייבור 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית 
 www.stevereedmp.co.uk
 
סטיבן מארק וורד ריד (באנגלית: Steven Mark Ward Reed; נולד ב-12 בנובמבר 1963) הוא השר לענייני איכות סביבה, מזון וכפר בממשלת בריטניה מאז יולי 2024, וחבר הפרלמנט מטעם מפלגת הלייבור מאז 2012, המייצג את מחוז הבחירה סטריטהאם וצפון קרוידון.
ראשית חייו

ריד נולד וגדל בסנט אולבנס, במחוז הרטפורדשייר ולמד ספרות אנגלית באוניברסיטת שפילד. אביו עבד במפעל דפוס בווטפורד ואימו הייתה מנקה. במהלך שנות ה-80 הצטרף למפלגת הלייבור וב-1990 החל לעבוד בתעשיית ההוצאה לאור החינוכית ועבד עבור כמה מהוצאות הספרים המובילות בתחום בבריטניה.
קריירה מקצועית > בזירה המקומית

ב-1998 התמודד ריד לראשונה בבחירות למועצת רובע למבת' בלונדון. הוא זכה במושב במועצה אך ב-2002 איבדה הלייבור את השליטה במועצה וריד הפך למנהיג האופוזיציה ברובע.
ב-2006 החזירה לעצמה הלייבור את השליטה במועצת למבת' וריד מונה ליו"ר המועצה. בתחילת כהונתו דורגה למבת' במקום האחרון מבחינת ניהול מבין 32 הרבעים בלונדון, בבדיקה שנתית של ועדת הביקורת. בהנהגתו של ריד השתפר תפקוד המועצה ובבחירות 2010 הגדילה הלייבור את כוחה במועצה על חשבון הליברל-דמוקרטים והשמרנים.
ב-2011 נבחר ריד נבחר במקום התשיעי ברשימת 50 אנשי השלטון המקומי המשפיעים ביותר בבריטניה של כתב העת Local Government Chronicle.
קריירה מקצועית > בזירה הארצית

ב-2008 ניסה ריד לזכות במועמדות מטעם הלייבור בבחירות לפרלמנט במחוז הבחירה סטרטהאם, אך הפסיד לצ'וקה אומונה. לקראת בחירות המשנה ב-2012, בעקבות מותו של חבר הפרלמנט מלקולם וויקס הגיש ריד את מועמדותו במחוז הבחירה קרוידון צפון, מול יו"ר מועצת הרובע לשעבר ואל שווקרוס, וניצח אותו בשלושה קולות בלבד.
באוקטובר 2013 מונה ריד לשר במשרד הפנים בממשלת הצללים של מנהיג הלייבור אד מיליבנד. הוא התפטר מהתפקיד ב-2016 לצד שרים נוספים בממשלת הצללים במחאה על מדיניותו של מנהיג מפלגת הלייבור ג'רמי קורבין. במרוץ להנהגת המפלגה באותה שנה תמך ריד במועמדותו של אוון סמית'. באפריל 2020 לאחר בחירתו של קיר סטארמר לראשות הלייבור מונה ריד לתפקיד שר לענייני שלטון מקומי וקהילה בממשלת הצללים של סטארמר, ובסבב המינויים שערך סטארמר בנובמבר 2021 עבר ריד לתפקיד שר המשפטים ולורד צ'נסלור של ממשלת הצללים. ב-4 בספטמבר 2023 מינה סטארמר את ריד לשר הצללים לענייני איכות סביבה, המזון והכפר.
בבחירות הכלליות של 2024 נבחר ריד מחדש מטעם מחוז הבחירה של סטרטהאם וקרוידון צפון, ועם ניצחונה של הלייבור מונה לשר לענייני איכות סביבה, המזון והכפר בממשלתו של סטארמר.
חיים אישיים

ריד הוא הומו, ונישא לבן זוגו ביולי 2022. ב-10 ביולי 2024 נשבע ריד אמונים למועצה המלכותית.
הערות שוליים

↑  Lee Harpin, I understand why people might not forgive me for sitting on Corbyn's front bench - but judge me on my record, says Labour's Reed, www.thejc.com
↑  About, Steve Reed MP
↑  insidecroydon, Reed bends with the wind as he seeks selection in Croydon, Inside Croydon, ‏2012-11-02
↑  Catherine Baksi31 March 2023, On a mission, Law Gazette
↑  Ross Lydall, Evening Standard, Lambeth is London's worst-run borough, Evening Standard, ‏2012-04-13
↑  LGC, 50 The most influential voices in local government, ‏April 2011
↑  "Croydon North by-election: Labour's Steve Reed secures win". BBC News. 2012-11-29. נבדק ב-2024-09-11.
↑  "Confirmed: Labour's new frontbench team in full". LabourList. 8 באוקטובר 2013. נבדק ב-12 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Steve Reed [@SteveReedMP] (27 ביוני 2016). "I have resigned as Shadow Minister for Local Government. Here is my letter of resignation" (Tweet) – via Twitter. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Labour shadow cabinet and ministers resignations - the letters in full, The Telegraph
↑  Smith, Mikey; Bloom, Dan (20 ביולי 2016). "Which MPs are nominating Owen Smith in the Labour leadership contest?". Mirror Online. נבדק ב-10 בנובמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Stone, Jon (4 בספטמבר 2023). "Labour reshuffle: Keir Starmer's new shadow cabinet in full". independent.co.uk. Independent. נבדק ב-4 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Who's in Keir Starmer's new cabinet?". BBC News. נבדק ב-7 ביולי 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Scott Roberts, London: Gay council boss elected as Labour MP for Croydon North, PinkNews | Latest lesbian, gay, bi and trans news | LGBTQ+ news, ‏2012-11-30
↑  Baksi, Catherine (31 במרץ 2023). "On a mission". Law Society Gazette. נבדק ב-7 ביולי 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ORDERS APPROVED AND BUSINESS TRANSACTED AT THE PRIVY COUNCIL, HELD BY THE KING AT BUCKINGHAM PALACE, Privy Council Office, ‏10 July 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  UKPARL: RN0Rbsbw 
דיוקן רשמי, 2017
ג'ורג' ואל

| --- | --- |

צילום שפורסם ב-1951 ב"העולם הזה"
 לידה:  1915 בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  10 באוקטובר 1961 (בגיל 46 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1944
 
ג'ורג' ואל (ברומנית: George Val;‏ 1915 בוקרשט - 26 באוקטובר 1961) היה מנהל תיאטרון, מפיק, במאי ומבקר תיאטרון יהודי רומני וישראלי. לפי דן אלמגור, באמצעות מופעי התיאטרון המוזיקלי שלו היה ואל המפיק העצמאי הראשון בתולדות התיאטרון הישראלי.
קורות חיים

ואל נולד בבוקרשט  שברומניה ב-1915. שמו העברי היה יוסף. וסיים לימודי ספרות ופילוסופיה באוניברסיטת בוקרשט.
בבוקרשט ניהל לצידם של י. גוליה ויון וסילסקו מספר להקות רביו - התיאטראות "ג'וקונדה" ובהמשך גם "סאבוי" אחרי מותו של קונסטנטין טנאסה -, ביים גם בגני הקיץ "בוהמה" (Boema) ו"קולוס" (Colos). לרוב ביים בהן ואל קומדיות מוזיקליות, אותן העלה באולם תיאטרון שבבעלותו.
הוא הגיע לראשונה לארץ ישראל בשנת 1935 כתייר ועיתונאי, אולם נאלץ לעזוב כאשר פגה אשרת הביקור שלו.
עלה עם משפחתו בשנת 1949 מרומניה. בשנים 1952-1951 שימש כבמאי ומנהל בתיאטרון הרביו "לי-לה-לו" של משה ולין.
ואל שינה את אופי ההפקות, שילב כמה עולים מרומניה בצוות השחקנים והעלה בעיקר חומר מתורגם לעברית - מחזות זמר ואופרטות. עם האמנים שהביא ללהקה נמנתה הזמרת, השחקנית והרקדנית דורותיאה ליביו ופאול קוסלה שהקים בתיאטרון תזמורת ג'אז ולמוזיקה קלה.
במקביל הגדיל את צוות העובדים והשחקנים והעלה את מחירי הכרטיסים. תקופתו של ואל ב"לי-לה-לו" זכתה לשם "התקופה הרומנית", שהסתיימה, למעשה, למרות ההצלחות והמאמצים, עם סגירת הלהקה ב-1952.
לקראת סוף 1952 פרש ואל מניהול "לי-לה-לו" ועבר לביים בתיאטרון "דו-רה-מי" אותו ייסד וניהל בשנים 1961-1952. חלק מהמופעים התקיימו באולם "אלהמברה", חלק תחת כיפת השמיים בגן בן 500 מושבים של בית ציוני אמריקה בתל אביב.
ואל הוציא על הפקותיו סכומים גדולים כשמופעיו היו בהיקף מלא שכלל רקדנים, מקהלה ותפאורות מרהיבות. הצגותיו הבולטות ב"דו-רה-מי" היו "שולמית" (1958-1956) לפי אברהם גולדפדן בגרסה חדשה פרי יצירתם של משה וילנסקי ויחיאל מוהר ובכיכובה של שושנה דמארי ו"שני קוני למל" מאת גולדפדן (עם הלהקה המחודשת תחת השם "דו-רה-מי עממי" 1961-1959), בתרגומו של משה סחר, על מוזיקה מאת שאול ברזובסקי ובבימויו של ישראל בקר. ואל הפיק גם ב"דו-רה-מי" הפקות אופרטה, קברט ומחזות זמר יומרניים אמריקאיים כמו "משחקי פיג'מה" מאת ריצ'רד אדלר וג'רי רוס ו"אנני אוקלי אשת לפידות" (Annie Get Your Gun) של ארווינג ברלין על טקסטים מאת דורותי פילדס והרבט פילדס. הוא קידם בתיאטרונו כישרונות צעירים, ביניהם אפרים קישון ומנחם גולן. רוב השירים בהצגות המקוריות הולחנו על ידי עמוס יוסטר וסנדו פררו-ברזילי. בנסיבות פריצת מבצע קדש גויסו חלק מצוותי ההפקות וקהל הצופים למילואים ומכירות הכרטיסים צנחו, כשהאולמות המרווחים שנשכרו על ידי ואל נשארו כמעט ריקים.
ג'ורג' ואל נפטר בתל אביב בשנת 1961, בגיל 46 ונקבר בבית העלמין קריית שאול. הוא הותיר אחריו רעייה ובת, אילנה.