stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פורד סיירה
תמונות

פורד סיירה, סדרה ראשונה, 3 דלתות
פורד סיירה, סדרה ראשונה - סטיישן
פורד סיירה, סדרה ראשונה
פורד סיירה, סדרה ראשונה, שנת 1987 (יוצרה בארגנטינה)
פורד סיירה, שנת 1987 דגם "RS500"
פורד סיירה דגם XR4i, בעל הנעה כפולה 4x4
פורד סיירה, סדרה ראשונה, שנת 1983 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
פורד סיירה, סדרה ראשונה, שנת 1983, דגם "1.6 L" - מבט לתא הנהג
פורד סיירה, סדרה שנייה
פורד סיירה, סדרה שנייה, שנת 1989 דגם "2.0i S"
פורד סיירה, סדרה שנייה - טנדר
פורד סיירה - טנדר
פורד סיירה שנת 1992 - מבט לתא הנהג
פורד סיירה, סדרה שנייה, שנת 1990 דגם "1.8 L" - סטיישן
ראו גם

פורד
לקריאה נוספת

פורד סיירה - תמונות (ניידות סיירה במשטרת ישראל)
הערות שוליים

↑  היסטוריה - פורד סיירה ford-sierra-scene.de/history
↑  פורד סיירה rac.co.uk/drive/car-reviews/ford/sierra
↑  ליפבק - תצורה של מבנה רכב המוגדר "האצ'בק", כאשר הדלת האחורית יותר אופקית מאשר אנכית
↑  פורד סיירה - מסחרית://forum.retro-rides.org/thread/163409/sierra-vans
↑  פורד סיירה במשטרת ישראל baba-mail.co.il/content
↑  מישל דור, עצמאות 09' - נזכרים בניידות המשטרה, באתר ynet, 28 באפריל 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542046805171  LCCN: sh95002671  NKC: ph117004
פיג'ו סוג 190

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיג'ו
 שנות ייצור:  1928–1931
 יחידות שיוצרו:  33,677
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  פיג'ו 5CV
 מודל אחריו:  פיג'ו 201
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  3,400 מ"מ
 רוחב:  1,300 מ"מ
 משקל:  890 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,270 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 695 סמ"ק
 הילוכים:  תמסורת ידנית
פיג'ו סוג 190 (בצרפתית: Peugeot Type 190) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1928–1931.
סך הכול יוצרו 33,677 יחידות.
תצורות

סדאן - 2 דלתות
קבריולה (יוצר משנת 1929)
תמונות

"פיג'ו סוג 190" - קבריולה
"פיג'ו סוג 190" דגם "S" - קבריולה
"פיג'ו סוג 190" דגם "S" - קבריולה, מבט לתוך הרכב
"פיג'ו סוג 190"
"פיג'ו סוג 190"
ראו גם

פיג'ו
פוליוויניל כלוריד

| --- | --- |
 
 מספר CAS:  9002-86-2
 צפיפות:  1.39±0.04 גרם/סמ"ק
 
| פוליוויניל כלוריד |
| --- | --- |
צפיפות: 1.34 ג'/ס"מ³
מוליכות חשמלית: 10-? S/m
מוליכות חום: 0.12 k-0.23 W/(מ'·K)
טמפרטורת התכה: 160°C-182°C
מספר CAS: ‏ 9002-86-2
פוליוויניל כלוריד (באנגלית: Polyvinyl chloride), הידוע בראשי התיבות PVC, הוא אחד משלושת הפולימרים התרמופלסטיים הסינתטיים הנפוצים ביותר בעולם. PVC מיוצר בפלמור רדיקלי של כלורואתילן השייך למשפחת המונומרים הווינילים (בעלי קשר כפול). ייצורו המסחרי החל בשנת 1936.
היסטוריה

פוליוויניל כלורידי התגלה במקרה לפחות פעמיים במאה ה-19. בתחילה בשנת 1835 על ידי אנרי ויקטור רניו וב-1872 על ידי יוג'ין באומן. בשני המקרים הופיע הפולימר כמוצק לבן בתוך מבחנות שהכילו ויניל כלוריד ושנחשפו לאור השמש. בשנת 1920, ניסו הכימאי הרוסי איוון אוסטרומילנסקי והכימאי הגרמני פריץ קלאטה לרתום את ה־PVC לשימוש מסחרי אולם נתקלו בקשיים בעיבוד החומר הפריך והשביר.
בשנת 1926 פיתח ואלדו סימון מחברת גודריץ' שיטה להגמשת החומר על ידי ערבובו עם תוספים שונים. על ידי כך הפך את החומר לידידותי לעיבוד, ותוך זמן קצר נכנס ה-PVC לייצור בקנה מידה מסחרי.
שימושים

PVC הוא בעל ערך רב בתעשייה הכימית ורבים השימושים בו. כמחצית מה־PVC המיוצר בעולם מיועד לשימוש בענף הבנייה שם הוא מחליף את חומרי הבנייה המסורתיים (כגון טיט, בטון ועץ).
PVC קשיח משמש לייצור מגוון מוצרים: ציפויים פנימיים וחיצוניים לבניינים, כרטיסים מגנטיים ככרטיסי אשראי או תחבורה ציבורית, מסגרות לחלונות, תקליטים (מכאן השם "תקליטי ויניל"), צינורות, אביזרי אינסטלציה ועוד. ניתן לרכך PVC באמצעות הוספת חומרים מגמישים כגון פתלאטים. בצורתו הרכה משמש ה־PVC לייצור בדים, ריפודים, צינורות גמישים, ציפוי רצפות, בידוד לחוטי חשמל, ציפויים לגגות, ניילון נצמד ועוד.
אבקת PVC טהורה
צנרות PVC
מכנסי PVC
תקליט PVC
השפעות בריאותיות

ישנם מומחים הסבורים כי ל־PVC, כחומר סינתטי העלול לפלוט פתלאטים, השפעות מזיקות על בריאות האדם, אך אלו לא הוכחו במחקר. לעומת זאת, משנות ה־70 של המאה ה-20 ידוע היטב כי המונומרים (אבני הבניין) מהם מסונתז ה־PVC רעילים מאוד ומסרטנים בבני אדם.
רבים ממוצרי הפלסטיק בסביבת האדם עשויים PVC. לאחרונה, מתרבים המחקרים המראים כי פלסטיק מסוג זה שהתיישן (כגון במוצצים, בקבוקים ושקיות) מתחיל להתפרק ולפלוט מולקולות מסרטנות. אחד הרעלים המשתחררים מהתפרקות ה-PVC הוא דיאוקסין, הידוע כחומר מסרטן במיוחד.
מיחזור

גורם מרכזי במיחזור פסולת פוליוויניל כלוריד הוא טוהר החומר הממוחזר. ברוב החומרים, PVC הוא אחד המרכיבים. כדי לייצר מוצרים חדשים מ- PVC ממוחזר, יש צורך להפריד אותו מחומרים אחרים. שיטות מיחזור מסוף המאה ה-20 אינן מספיקות ויקרות מכיוון שיש לבצע את הפרדה לכל מוצר בנפרד. VinyLoop הוא תהליך מיחזור המפריד בין PVC לחומרים אחרים באמצעות תהליך של פירוק, סינון והפרדה של חומרים לא רצוים. משתמשים בממיס בלולאה סגורה לשטוף ולהרחיק חומרים נספחים (Elution) ולטהר את ה-PVC מהפסולת. VinyLoop (אנ') מאפשר למחזר PVC שבדרך כלל היו שורפים או מטמינים. האנרגיה הדרושה למיחזור באמצעות VinyLoop, נמוכה ב-46 אחוזים בהשוואה ליצור PVC חדש.
הערות שוליים

↑  Polymer Profiles: A Guide to the World’s Most Widely Used Plastics
↑  Vinyl Chloride, NIH - National Cancer Institute, ‏November 3, 2022
↑  [https://noharm-europe.org/sites/default/files/documents-files/6807/2021-06-23-PVC-briefing-FINAL.pdf The polyvinyl chloride debate: Why PVC remains a
problematic material], Health Care Without Harm Europe, ‏June 2021
↑  A. Tukker, H. de Groot, L. Simons,  S. Wiegersma, Chemical Recycling of Plastics Waste (PVC and other resins), TNO report, 1999
↑  PVC recycling technologies - VinylPlus
↑  About Downcycling, GreenXchange, ‏2014-09-15 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563140505171  BnF: cb12134839f (data)  GND: 4076253-1  LCCN: sh85104742  NDL: 00561986  NKC: ph124316 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ייצוג מולקולת פוליוויניל כלוריד
ע"פ מיכאל פרודנטל נגד מדינת ישראל

ע"פ 11196/02 מיכאל פרודנטל נ' מדינת ישראל הוא ערעור פלילי לבית המשפט העליון על פסק דינו של בית המשפט המחוזי בתל אביב, שניתן ב-4 בנובמבר 2002 ודן באיסור הפלילי בנושא סחר בנשים למטרות זנות ובניצול מצוקתן של הנשים שהן קורבנותיו.
חשיבותה של פסיקה זו היא בדיון החוקתי בזכויות היסוד המנויות בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו. בפסק דין זה ניתנה פרשנות רחבה למושג "קניה ומכירה" אשר הורחבה מן הדין האזרחי וקיבלה בדין הפלילי פרשנות נוספת של השכרה, העברה וסחר בנשים אלו מתוך מטרה למגר תופעה זו, מכאן שפסק דין זה הוא אחד מפסקי הדין החשובים והתקדימיים בנושא יבוא וסחר בנשים למטרות זנות והפך לאבן דרך בפסיקה המאוחרת בעניין זה.
לאחר פסק דין זה בוטל סעיף 203א לחוק העונשין ובשנת 2006 חוקק חוק איסור סחר בבני אדם.
רקע

מחקרים מלמדים ששני שלישים מקורבנות הסחר בבני אדם בעולם הן נשים.
בישראל, העיסוק הפלילי של סחר בנשים למטרות זנות התפתח כתוצאה מניצול חולשתן של הנשים וכפועל יוצא מניצול זה הבאתן לישראל שלא כחוק, בדרך ייסורים, והעברתן מיד ליד כטובין שניתן לסחור בהן בתמורה כספית או כל תמורה אחרת.

תופעת הסחר בנשים למטרות זנות היא תופעה שביקש המחוקק הישראלי לאסור, ולהעניש את הנוטלים בה חלק. לשם כך חוקק סעיף 203א (א) לחוק העונשין התשל"ז 1977 אשר כותרתו: "סחר בבני אדם לעיסוק בזנות".
העובדות

המערער, פרודנטל "קיבל" את המתלוננות להחזקתו מאדם אחר, העסיק אותן בזנות באופן שקיבל הזמנות מלקוחות, הסיע אותן לבית הלקוחות, גבה תשלום עבור שירותי המין שסיפקו ובתום השירות החזיר אותן לביתו. כל מתלוננת קיבלה מתוך הסכום ששולם 40 ש"ח ושילמה לפרודנטל 20 ש"ח ליום מרווחיה תמורת אוכל ומגורים.
פרודנטל מנע מהנשים לצאת מהדירה על ידי כך שכלא אותן בדירתו, לקח מהן את דרכוניהן ואף איים על חייהן וחיי בני משפחתן.
הליכים קודמים

פרודנטל הועמד לדין עם שני נאשמים נוספים בבית המשפט המחוזי בתל אביב, לשלושה יוחסו בכתב האישום עבירות של סחר בבני אדם לשם עיסוק בזנות: עבירה לפי סעיף 203א (א) לחוק העונשין התשל"ז, סרסרות למעשי זנות: עבירה לפי סעיף 199(א)(2) לחוק העונשין התשל"ז, איומים: עבירה לפי סעיף 192 לחוק העונשין התשל"ז, וכליאת שווא: עבירה לפי סעיף 377 לחוק העונשין התשל"ז–1977.
שני הנאשמים הנוספים הודו בעבירות שיוחסו להם במסגרת עסקת טיעון ודינם נגזר.
 לעומתם, טען פרודנטל שלפי העובדות אין ליחס לו עבירה של סחר בבני אדם אלא לכל היותר עבירת סרסרות למעשה זנות.
בית המשפט נדרש בשאלה האם במצב דברים זה עבר המערער לבד מעבירות של כליאת שווא, איומים וסרסרות לזנות גם את עבירת הסחר בבני אדם למטרת זנות, כאמור קיבל בית המשפט את עמדת המדינה והכריע כי אכן נעברה העבירה של סחר בבני אדם למטרת עיסוק בזנות וגזר על פרודנטל 24 חודשי מאסר בפועל ו-18 חודשי מאסר על תנאי, ומכאן הערעור.
הדיון

בבית המשפט העליון בשבתו כבית משפט לערעורים פליליים בפני השופטת דורית ביניש נדונה השאלה האם לשון סעיף 203א (א) לחוק העונשין תואמת את כתב האישום ואת מעשיו של פרודנטל ועולה לכדי סחר בבני אדם.
הדיון > טענות המערער

לדברי פרודנטל, המעשים שבוצעו על ידו לא עלו לכדי עבירת הסחר בבני אדם, אלא רק לכדי סרסרות ולפיכך מן הראוי היה להרשיעו בסרסרות לזנות בלבד וזאת מהטעם שלאור הניסוח היבש של החוק מתעוררת שאלת פרשנות קשה ולאור העובדה שהוא לא קנה ולא מכר נשים, הוא סבר שהעבירה אינה מתיישבת עם לשון הסעיף.
הדיון > דעת השופטים

השופטת ביניש שמה דגש על המלים "המוכר או הקונה" כלשון סעיף 203א (א): "המוכר או קונה אדם להעסקתו בזנות או המתווך למכירה או לקניה כאמור... לעניין זה מוכר או קונה – תמורת כסף, שווה כסף, שירות או טובת הנאה אחרת", ובהתאם לכך קבעה כי מאחר שפרודנטל אכן קיבל את המתלוננות מידי הנאשם הראשון שהעביר אותן לחזקתו ולפיקוחו לצורך העסקתן בזנות, וכמו כן בתמורה להעברת המתלוננות לידיו קבעו הנאשמים הסדר חלוקת רווחים על פי אחוזים, הסדר אשר כלל יצירת זיקה קניינית בנשים, יש לראות בפרודנטל כמי שביצע עבירה של סחר בבני אדם לפי סעיף 203א (א) לחוק העונשין.
השופטת ביניש פנתה לפסיקה קודמת בה כל אחד מהשופטים אשר דן בפרשנות הסעיף הביע עמדה נחרצת כי אין לפרש את הרכיבים ההתנהגותיים שביסודות העבירה – מכירה וקניה – על פי אמות המידה השאובות מן הדין האזרחי:
לדברי השופט מישאל חשין פירוש המושגים "מוכר" ו"קונה" אדם להעסקתו בזנות כהוראת סעיף 203א (א) לחוק העונשין כוללים אף "משכיר" ו"שוכר". 
לדברי השופט אשר גרוניס קשה לקבל שהסדרי התשלום בין המוכר לקונה הם שיכריעו בשאלה אם מדובר בסחר או לאו.
השופטת ביניש הסתמכה בנוסף על אמנת ה"או"ם" נגד הפשע המאורגן שישראל צד לה, אשר מבקשת למנוע ניצול לרעה של כוח בדרך של העברת בני אדם וסחר בהם למטרות זנות או עבדות, ואף חתמה על הפרוטוקול הנספח לאמנה למניעה, מיגור וענישה של סחר בבני אדם, אשר בו נקבע שהסכמת הקורבן להעברה או סחר באמצעים המופיעים באמנה אינם רלוונטיים לגבי האיסור שנקבע.
 בתיקון לחוק העונשין ביקש המחוקק הישראלי ליטול חלק במאבק הבין-לאומי בסחר בבני אדם, קל וחומר סחר בבני אדם למטרות זנות, אשר על כן תכליות החקיקה הישראלית זהות הן לתכלית האמנה והפרוטוקול הנ"ל.
מהטעמים האמורים נדחה הערעור על ההרשעה והעונש.
בעקבות פסק הדין

לפי הערכת משטרת ישראל, בשנת 2000 שהו בישראל כ-3,000 קורבנות סחר למטרות זנות, בשנת 2009 מספרן ירד לעשרות בודדות, בדו"ח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת נאמר על שינוי זה: "האכיפה בתחום, שהובילה למספר רב של מעצרים וכתבי אישום לעומת העבר, הובילה גם לשינוי באופי הסחר בנשים, והוא נעשה גלוי פחות. כתוצאה מכך, גם המאבק בסוחרי נשים למטרות זנות מצריך שינויים. את הירידה במספר הקרבנות שנמצאו אפשר לפיכך להסביר בכמה סיבות: צמצום ממדי התופעה, שינויים בדפוס הסחר בנשים שלא זוהו, וירידה בפעילות האכיפה".
גם בתחום הענישה חל שינוי – עד שנת 2006 היה נענש סרסור בגין עבירות זנות וניהול מכון זנות במאסר, העונש המרבי היה עד 5 שנות מאסר, בשנת 2006 חוקק חוק איסור סחר בבני אדם והענישה המרבית שונתה ל-16 שנות מאסר.
אזכורים בפסיקה מאוחרת

הערך המוגן בנורמה הפלילית שבסעיף 203א טמון באינטרס החברתי לבער את נגע הסחר בבני אדם למטרות זנות ולשלול בכל אמצעי אפשרי את התופעה של קניה ומכירה של בני אדם כדי לנצלם למטרות מין. התכלית הטמונה ביסוד נורמה זו הביאה להרחבה של הגדרת המושגים "קניה ו"מכירה" לצורך העסקה בזנות בדרך הכוללת כל סוג של עסקה המביאה להעברת אדם מיד ליד והקניית זכות רכושית לאדם אחד כלפי גופו של אדם אחר.
ראו גם

סחר בנשים בישראל
סחר בבני אדם
לקריאה נוספת

גלעד נתן, המאבק בסחר בבני-אדם בישראל בשנת 2010 על-פי דוח מחלקת המדינה האמריקנית (דוח 2011), מרכז המחקר והמידע של הכנסת, 18 ביולי 2011.
הערות שוליים

↑  חוק העונשין, התשל"ז 1977
↑   חוק איסור סחר בבני אדם, התשס"ז–2006, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  שני שלישים מקורבנות סחר בבני אדם הן נשים, באתר הארץ, 4 באפריל 2012
↑  תפ"ח 1158/01 מדינת ישראל נ' שלמה בן ישבה שמואלוב
↑  תפ"ח 1064/02 מדינת ישראל נ' גנאדי בן ולדימיר בדיאן.
↑  בש"פ 7542/00 ארתור חנוכוב נ' מדינת ישראל
↑  בש"פ 1449/03 אירנה פישמן נ' מדינת ישראל
↑  אמנת האו"ם נגד פשע מאורגן חוצה גבולות.
↑  גלעד נתן, טיפול המשטרה בקרבנות סחר בבני אדם למטרות עבודה וזנות, מרכז המחקר והמידע של הכנסת.
↑  חוק איסור סחר בבני אדם (תיקוני חקיקה), התשס"ז–2006, ס"ח 2067
פין (מפרשית)

מפרשית הפין (Finn) היא סירה אולימפית המיועדת לשייט אחד. הסירה עוצבה בשנת 1949 על ידי מעצב סירות הקנו ריכרד סרבי עבור אולימפיאדת הלסינקי 1952.
היסטוריה

מאז הופעת הדגם לראשונה, הסירה השתתפה בכל אולימפיאדת קיץ עד אולימפיאדת טוקיו 2020 (2021) דבר שגורם לה להיות אחת הסירות היותר פופולריות בין סירות המפרש האולימפיות.
למרות שגוף הפין השתנה במקצת מאז 1949, היו התפתחויות אחרות הקשורות לשליטה במפרשים. התרנים המקוריים היו עשויים עץ, אשר הוא חומר קשה. בשנות השישים המאוחרות ותחילת שנות השבעים התחילו להחליף את תרניי העץ בתרניי אלומיניום, אשר הוא חומר יותר גמיש ונותן יותר שליטה בצורת המפרשים בצורה משמעותית מהעץ. תורני האלומיניום התפרסמו בעיקר אחרי המשחקים האולימפיים של שנת 1972 בקיל, כאשר הם סופקו לראשונה לשייטים אולימפיים. לאחרונה, תרנים עשויים סיבי פחמן החלו להופיע בציי Finn תחרותיים. המפרשים גם הם עברו שינוי משמעותי וכעת הם עשויים ברובם קוולר.
פין בישראל

אלכסנדר-מרווין למפרט, מיליונר יהודי אמריקאי, בעל מפעל ליצור בדים למפרשים בהולנד ובמזרח הרחוק, תרם סירת פין אחת למועדון הפועל שדות ים, בשנת 1973, מרכז הפועל קנה עוד 10 סירות מאוסטריה בשיתוף עם הפועל תל אביב והשייטים עצמם. בנימין (בינג'ה) מעיין התאמן כדי לייצג את ישראל באולימפיאדת מינכן 1972, אבל התברר שבישראל הסירות עשויות עץ מיושנות כי העולם כבר עבר לפין מפיברגלס קל משקל והחליפו את תרניי העץ לאלומיניום הוא פרש מההכנות. פרישה זו גרמה בהדרגה להפסקת הפעילות בדגם זה בארץ.
ראו גם

איגוד השייט בישראל
שיט במשחקים האולימפיים
שיט תחרותי
שיט מפרשיות
דגמים אולימפיים (אנגלית)
הערות שוליים

↑  איגוד השייט בישראל, רוח ים סיפורו של השיט התחרותי בישראל, הסיפור שנשאר, 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  KulturNav: 1689f476-642f-424b-91d3-018b44172ea2 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מפרשיות פין
פינגווין לבן-פנים

| פינגווין לבן-פנים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: פינגווינאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פינגוויניים
סוג:: פינגווין מצוייץ
מין:: פינגווין לבן פנים
שם מדעי
 Eudyptes schlegeli ‏פינש, 1876
תחום תפוצה


פינגווין לבן-פנים (שם מדעי: Eudyptes schlegeli) הוא מין של פינגווין מהסוג פינגווין מצוייץ, שמצוי מחוץ לעונת הרבייה בים בין אוסטרליה לאנטארקטיקה; הוא מקנן אך ורק באי מקווארי. זהו המין הגדול ביותר מסוגו: אורכו כ-65 עד 76 ס"מ, ומשקלו כ-3 עד 8 ק"ג, בעוד הזכרים גדולים מהנקבות. הזכר והנקבה דומים במראם: הבטן והפנים לבנים, הגב שחור, המקור כתום ומעליו יש מעין "ציצת" נוצות זהובה. מין זה דומה מאוד לפינגווין הסלעים, אבל פניהם של פינגוויני הסלעים שחורות, בשונה מפניהם הלבנות של הפינגווינים ממין זה.
הפינגווינים ניזונים בעיקר מקריל ודגים, אך גם מדיונונים. מעט פרטים יחסית ידועים על התנהגות הפינגווינים ממין זה, ובפרט על דפוסי הנדידה של מין זה.
רבייה

הקן הוא מעין חור בחול או בדשא, ובתוכו הפינגווינים שמים אבנים וצמחים. הוא ממוקם בדרך כלל כמה מאות מטרים מהים, על מנת לאפשר להורים גישה נוחה לאזור האכילה שלהם. שיטת הרבייה היא מונוגמיה. עונת הרבייה נמשכת בין ספטמבר למרץ, והטלת הביצים מתרחשת בדרך כלל באוקטובר.
בתחילת עונת הרבייה הזכרים יוצאים מהים בהמוניהם ובונים את הקן, והנקבות באות שבועות ספורים לאחר מכן. הפינגווינים ממין זה מתקבצים ללהקות, שעשויות לכלול עד כ-500,000 פרטים. לפני ההזדווגות, הזכר מבצע תנועה בראשו ומשמיע קריאה מיוחדת. הנקבה מטילה 2 ביצים, אך רק אחת מהן נדגרת על ידי ההורים, והיא היחידה שתשרוד בדרך כלל. שני ההורים דוגרים על הביצה לסירוגין במשך כ-35 ימים, ב"משמרות" של כ-12 ימים. לאחר הבקיעה, הזכר שומר על הגוזל במשך כשלושה שבועות בעוד הנקבה מביאה מזון לשניהם. לאחר מכן, הזכר והנקבה מביאים לגוזל את המזון, והוא מצטרף לקבוצה של גוזלים ממין זה. בגיל כ-70 יום, הגוזל עוזב את הקן.
פרטים ממין זה מגיעים לבגרות מינית בגיל שנה.
הערות שוליים

↑  פינגווין לבן-פנים באתר הרשימה האדומה של IUCN
| פינגוויניים |
| --- | --- | --- |
| פינגווין גדול | פינגווין קיסרי • פינגווין מלכותי |    |
| פינגווין זנב-מכחול | פינגווין לבן-אוזן • פינגווין רצועת-הסנטר • פינגווין אדלי |    |
| פינגווין מצוייץ | פינגווין הסלעים • פינגווין עב-מקור • פינגווין חסון • פינגווין ישר-ציצה • פינגווין לבן-פנים • פינגווין מצויץ מערבי • פינגווין מצויץ צפוני |    |
| פינגווין צהוב-עין (סוג ומין יחיד) | פינגווין צהוב-עין |    |
| פינגווין זוטר (סוג ומין יחיד) | פינגווין זוטר |    |
| פינגווין החגורה | פינגווין מגלן • פינגווין גלאפגוס • פינגווין שחור-רגל • פינגווין הומבולדט |    |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581420805171
פינגווין עב-מקור

| פינגווין עב-מקור |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: פינגווינאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פינגוויניים
סוג:: פינגווין מצויץ
מין:: פינגווין עב-מקור
שם מדעי
 Eudyptes pachyrhynchus ‏גריי, 1845
תחום תפוצה


פינגווין עב-מקור (שם מדעי: Eudyptes pachyrhynchus) הוא מין של פינגווין מהסוג פינגווין מצויץ, שאנדמי לניו זילנד. הוא מצוי לחופי פיורדלנד והאיים הסמוכים לה, ובאי סטיוארט. מין זה תועד לראשונה על ידי הזואולוג האנגלי ג'ורג' רוברט גריי, ומשמעות שם המין היא "עב-מקור" (מורכב מהמילים היווניות pachy - עבה; ו-rhynchos - מקור). הפינגווין קרוי "טאוואקי" במאורית.
מאפיינים

המין בינוני בגודלו ביחס לשאר המינים בסוג; אורכו כ-60 ס"מ, ומשקלו הממוצע כ-3.7 ק"ג. הגב, הסנפירים, הכיפה והעורף כחלחלים-אפורים, הבטן והחזה לבנים. מהעיניים מתמשך פס צהוב, ומהעורף מתמשכת ציצת נוצות צהובה. על הראש יש פסים לבנים; בדרך כלל, יש לכל פרט בין 3 ל-6 פסים.
הפינגווין ניזון בעיקר מסילוניות (שמהוות כ-85% מתזונתו של הפינגווין), סרטנאים (כ-13%) ודגים (כ-2%). אם כי ייתכן שחשיבותן של הסילוניות פחותה מתוצאות סקר זה.
אוכלוסייתו של הפינגווין נמצאת בסיכון בגלל תחום התפוצה המוגבל שלה. כיום, גודל האוכלוסייה נע בין 2,500 ל-3,000 זוגות, כ-33% פחות מב-1980. מיני בעלי חיים רבים טורפים את הפינגווינים, בין השאר כלבים, חתולים, עכברים וחולדות.
הערות שוליים

↑  פינגווין עב-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
| פינגוויניים |
| --- | --- | --- |
| פינגווין גדול | פינגווין קיסרי • פינגווין מלכותי |    |
| פינגווין זנב-מכחול | פינגווין לבן-אוזן • פינגווין רצועת-הסנטר • פינגווין אדלי |    |
| פינגווין מצוייץ | פינגווין הסלעים • פינגווין עב-מקור • פינגווין חסון • פינגווין ישר-ציצה • פינגווין לבן-פנים • פינגווין מצויץ מערבי • פינגווין מצויץ צפוני |    |
| פינגווין צהוב-עין (סוג ומין יחיד) | פינגווין צהוב-עין |    |
| פינגווין זוטר (סוג ומין יחיד) | פינגווין זוטר |    |
| פינגווין החגורה | פינגווין מגלן • פינגווין גלאפגוס • פינגווין שחור-רגל • פינגווין הומבולדט |    |
פיג'ו סוג 26

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיג'ו
 שנות ייצור:  1899–1902
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  פיג'ו סוג 17
 מודל אחריו:  Peugeot Type 48 (אנ')
 סיווג:  "Runabout (car)" (אנ')
 מרכב:  Rear-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  2,470 מ"מ
 רוחב:  1,290 מ"מ
 בסיס גלגלים:  1,460 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  2 צילינדרים, 1,056 סמ"ק המפיק 7 כ"ס (מנוע אחורי, מנוע בנזין)
פיג'ו סוג 26 (בצרפתית: Peugeot Type 26) היא מכונית משפחתית קטנה ופתוחה, (קבריולה) מסוג "Runabout (car)" (אנ'),  מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1899–1902.
מאפיינים

יוצרו 419 יחידות.
מנוע אחורי.
מנוע הנעה אחורית.
מושבים ב-2 טורים, מיקום הנהג במושב האחורי.
תמונות

"פיג'ו סוג 26", שנת 1899
"פיג'ו סוג 26"
"פיג'ו סוג 26"
"פיג'ו סוג 26"
"פיג'ו סוג 26"
ראו גם

פיג'ו
פיג'ו סוג 27
פיג'ו סוג 31
סרייבו

נהר בוסנה
העיר העתיקה של סרייבו
שלט העומד במיקום הרצחו של הארכידוכס פרנץ פרדיננד
סָרָיֶיבוֹ (בבוסנית: Sarajevo, בקירילית: Сарајево, בספרות רבנית: שאראי, שָֹרָאי-בּוֹסְנָה) היא הבירה, והעיר הגדולה ביותר במדינת בוסניה והרצגובינה ובפדרציה של בוסניה והרצגובינה, אחת משתי הישויות הפדרליות של בוסניה והרצגובינה לצד רפובליקה סרפסקה.
העיר היא אחת הערים החשובות בהרי הבלקנים, מאז נוסדה על ידי העות'מאנים בשנת 1461. בעיר נרצח הארכידוכס פרנץ פרדיננד מאוסטריה - האירוע שהוביל לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. כמו כן נערכו בעיר משחקי החורף האולימפיים של 1984.
סרייבו מהווה את קנטון סרייבו - אחד מעשרות הקנטונים של בוסניה והרצגובינה.
רוב תושבי סרייבו הם בוסניאקים-מוסלמים.
גאוגרפיה ואקלים > גאוגרפיה

סרייבו ממוקמת במרכז בוסניה והרצגובינה. שטח העיר הוא 142 קמ"ר ומרכזה נמצא במרכז עמק סרייבו, בגובה 500 מטרים מעל פני הים. נהר מיליאצקה חוצה את העיר בזורמו ממזרח למערב ומקורותיו של נהר הבוסנה נמצאים בקרבת העיר.
סביב העיר נמצאים חמישה הרים בהם ישנם אתרי סקי רבים:
הר ביילאשניצה - 2,067 מטרים.
הר איגמן - 1,502 מטרים.
הר יהורינה - 1,913 מטרים.
הר טרבוויץ' - 1,627 מטרים.
הר טרסקוויצה - 2,088 מטרים.
גאוגרפיה ואקלים > אקלים

האקלים בסרייבו הוא אקלים ממוזג, המשלב בין האקלים היבשתי האירופי לבין האקלים הים תיכוני. בסרייבו הקיצים חמים (טמפרטורות עד 35 מעלות צלזיוס) והחורפים קרים, בעיקר בשל גובהה של העיר.
החודש החם בשנה הוא חודש יולי, בו טמפרטורה ממוצעת של 19 מעלות צלזיוס. החודש הקר בשנה הוא ינואר, עם טמפרטורה ממוצעת של מעלה אחת מתחת לאפס.
הטמפרטורה הממוצעת השנתית היא 10 מעלות צלזיוס.
בסרייבו כמות משקעים שנתית ממוצעת של 905 מ"מ. בחודש אוקטובר, החודש הגשום בשנה, כמות המשקעים הממוצעת היא 89.4 מ"מ. החודש היבש בשנה הוא פברואר, ובו כמות המשקעים הממוצעת יורדת ל-61.4 מ"מ.
היסטוריה

במקום בו שוכנת העיר סרייבו, הייתה התיישבות החל מתקופת האבן. במקום היו התיישבויות איליריות אשר נכבשו על ידי האימפריה הרומית בשנת 9 לפנה"ס. בתקופה הרומאית נקראה העיר אקווה סולפורה.
התאריך המקובל של ייסוד העיר הוא 1461, כשהמושל העות'מאני של בוסניה, איסה בק איסקוביק, הפך את הכפר שהיה במקום לעיר הבירה האזורית ובנה בה מסגד, באזאר מקורה וסראייה (ארמון מושל), שעל שמו קרויה העיר. בתקופת המושל גאזי הורסב בק במאה ה-16 גדלה העיר. רוב העיר מתקופה זו השתמר עד ימינו ומהווה את העיר העתיקה של סרייבו.
במאה ה-17 הייתה סרייבו העיר השנייה בחשיבותה בבלקנים, אחרי איסטנבול.
בשנת 1697 כבש את העיר הנסיך אויגן מסבויה ושרף אותה. העיר נבנתה מחדש אך לא שבה לגדולתה, ועיר הבירה של בוסניה הועברה לטרבניק. בשנת 1878, סופחה העיר על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית, והחל תהליך תיעושה.
ב-28 ביוני 1914 נרצחו הארכידוכס של אוסטריה פרנץ פרדיננד ואשתו בעת ביקור בסרייבו על ידי הלאומן הסרבי גברילו פרינציפ. "הרצח בסרייבו" היה הניצוץ שהצית את האש במלחמת העולם הראשונה.
לאחר מלחמת העולם, משהוקמה ממלכת יוגוסלביה הפכה סרייבו לבירתה של דרינסקה בנובינה - אחד המחוזות החשובים בממלכה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, הפכה סרייבו למרכז תעשייתי עיקרי ביוגוסלביה.
בשנת 1984 נערכו בעיר משחקי החורף האולימפיים.
במלחמת בוסניה, ב-6 באפריל 1992, צרו כוחות סרביים על העיר ותקפו אותה. המצור על העיר נמשך עד שנת 1995 והוביל להרס מרביתה. בשנת 2003 הסתיים שיקומה של העיר, מלבד כמה אתרים קטנים במרכז העיר שטרם שוקמו.
דמוגרפיה

במפקד אוכלוסין שנערך ביוני 2010 נמצא כי מתגוררים בסרייבו 310,605 תושבים, ובמטרופולין מתגוררים כ-436,572 תושבים.
צפיפות האוכלוסין בעיר היא 2157.2 תושבים לקמ"ר. בשכונת נובו סרייבו (הצפופה בשכונות העיר) 7524.5 תושבים לקמ"ר ובשכונת סטארי גראד (הכי פחות צפופה משכונות העיר) 742.5 תושבים לקמ"ר.
דמוגרפיה > חלוקה אתנית

הקבוצה האתנית הגדולה בסרייבו היא בוסנים - 77.4% מתושבי העיר (230,000 תושבים). הקבוצה השנייה בגודלה היא המיעוט האתני הסרבי המהווה 35,000 תושבים (12% מהתושבים). הקבוצה השלישית בגודלה היא המיעוט הקרואטי - 9,283 תושבים (3.1% מהתושבים).
היתרה (7.5% מהתושבים) הם צוענים, יהודים ממוצא ספרדי ופועלים זרים (בעיקר סינים).
כלכלה

סרייבו היא המרכז הכלכלי של בוסניה והרצגובינה. בעיר מיוצרים מוצרי טקסטיל, רהיטים, מכוניות, תרופות, אלכוהול וסיגריות.
חלוקה אדמיניסטרטיבית

סרייבו מחולקת לארבע רשויות מקומיות (בבוסנית: "Općina"):
סנטאר - הרובע המרכזי.
נובי גראד.
נובו סרייבו.
סטארי גראד - העיר העתיקה.
תיירות

אחד ממקורות ההכנסה העיקריים של העיר סרייבו הוא ענף התיירות, ובעיקר תיירות החורף (סקי).
בעיר מעל 50 מלונות גדולים ומספר רב של בתי הארחה.
תחבורה

בעיר 7 קווי רכבת קלה, 4 קווי חשמלית, ומספר קווי אוטובוסים.
נמל התעופה הבינלאומי סרייבו ממוקם בקרבת העיר. בזמן מלחמת האזרחים השתמשו בנמל התעופה בעיקר עבור טיסות של האו"ם.
תרבות

בסרייבו מספר רב של תיאטראות. בניין התיאטרון הלאומי של בוסניה אשר נבנה בשנת 1919.
המוזיאון הלאומי של בוסניה והרצגובינה הוא החשוב והגדול במוזיאונים במדינה. המוזיאון הוקם בשנת 1888, ומוצגת בו "הגדת סרייבו". מוזיאנים נוספים הנמצאים בעיר הם:
מוזיאון ארס אבי לאומנות מודרנית.
המוזיאון ההיסטורי של בוסניה והרצגובינה.
המוזיאון לספרות של בוסניה והרצגובינה.
המוזיאון האולימפי שתיעד את המשחקים האולימפיים נהרס במהלך מלחמת האזרחים.
בעבר הייתה קיימת ספרייה לאומית גדולה בעיר, אולם היא נהרסה מאש תותחים סרביים ובמקומה, נבנה בניין חדש לשכן את הספרייה הלאומית.