stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספרות לטינית
היסטוריה > תקופת הקיסרות

ממיתתו של אוגוסטוס בשנת 14 לספירה ועד שנת 200 לספירה בערך, המחברים הרומאים הדגישו את חשיבות סגנון הכתיבה, והתנסו בדרכי הבעה חדשות. במהלך שנות השלטון של נירון (54 עד 68 לספירה), הפילוסוף הסטואי סנקה חיבר מספר דיאלוגים ומכתבים בנושאי אתיים כגון רחמים ונדיבות. בספרו "סוגיות טבעיות" ניתח סנקה רעידות אדמה, שיטפונות וסופות. הטרגדיות של סנקה השפיעו באופן ניכר על התפתחות הסוגה הדרמטית באירופה. אחיינו לוקאנוס חיבר את ה"פרסליה" (Pharsalia) סביבות שנת 60 לספירה, בו הוא תיאר את מלחמת האזרחים בין קיסר לפומפיוס. ה"סטיריקון" מאת פטרוניוס (שחובר אף הוא סביבות שנת 60) נחשב לרומן הראשון שחובר בלטינית. רק חלקים בודדים מהיצירה הגיעו לידינו. הספר מתאר את הרפתקאותיהם האבסורדיות והמוזרות של דמויות שונות מהמעמד הנמוך.
פואמות אפיות מהתקופה הן ה"ארגונאוטיקה" מאת גאיוס ולריוס פלאקוס, ה"תבאיד" (Thebaid) (אנ') של סטטיוס וה"פוניקה" של סיליוס איטליקוס. מרטיאליס היה ידוע בעיקר בזכות האפיגרמות השנונות והציניות שלו. יובנאליס חיבר סאטירות מפורסמות העוסקות במידות הרעות שאפיינו את הרומאים בתקופתו.
ההיסטוריון טקיטוס תיאר את תקופת ראשית האימפריה הרומית באור עגמומי בספריו "היסטוריות" ו"אנלים", אשר חוברו שניהם בראשית המאה השנייה לספירה. סווטוניוס, מחבר בן זמנו של טקיטוס, חיבר ביוגרפיות עבור 12 קיסרי רומא הראשונים, החל מיוליוס קיסר ועד לימיו של דומיטיאנוס. מכתביו של פליניוס הצעיר תיארו את חיי הרומאים בני אותה התקופה. קווינטיליאנוס כתב את החיבור המקיף ביותר על חינוך שהגיע לידינו מהתקופה הקדומה. יצירות חשובות נוספות מהמאה ה-2 הן "לילות אטיקה" מאת אולוס גליוס, אסופת אנקדוטות על שיחות ספרותיות שהמחבר ניהל עם חבריו; וכן המכתבים של האורטור מרקוס קורנליוס פרונטו לקיסר מרקוס אורליוס. היצירה המפורסמת ביותר מהתקופה הזו היא ה"מטמורפוזות" של אפוליוס, הידועה גם בתור "חמור הזהב". עלילת היצירה סובבת סביב בחור צעיר ההופך לחמור, וכולל סיפורים ומעשיות רבים המערבים אהבה וכישוף.
היסטוריה > הספרות הלטינית בימי הביניים וברנסאנס

הספרות הלטינית הפגנית הראתה סימני חיות אחרונים בין המאות ה-3 וה-5 לספירה. אחרוני המחברים הפגנים הגדולים היו אמיאנוס מרקלינוס אשר כתב ספרי היסטוריה, קווינטוס אורליוס סימקוס שעסק ברטוריקה, ואוסוניוס ונמטיאנוס אשר היו משוררים. ה"מוסלה" (Mosella) של אוסוניוס מציגה רוחב רגשות המסמן את תום עידן הספרות הקלאסית.
בו בעת, מחברים אחרים הניחו את היסודות לספרות הנוצרית בלטינית. מחברים אלו כוללים את אבות הכנסייה אוגוסטינוס, הירונימוס, אמברוזיוס והמשורר הנוצרי הראשון, פרודנטיוס (אנ').
במהלך הרנסאנס חלה חזרה לסגנון ולשפה הלטינית שהייתה נהוגה בתקופה הקלאסית. שפה זו, ש"טוהרה" מהשפעות לשוניות חיצוניות, המשיכה לשמש כלינגואה פרנקה בקרב אוכלוסיית המלומדים באירופה. יצירותיהם של גדולי רוח כגון דקארט, פרנסיס בייקון וברוך שפינוזה חוברו בלטינית "מטוהרת" זו. מבין היצירות החשובות שחוברו ישירות בלטינית ניתן למנות את עבודתם של ליניאוס, אוילר, גאוס ואייזק ניוטון.
רבים מבין המשוררים האנגלים המובילים כתבו שירים בלטינית (נוסף על אנגלית), וביניהם מילטון, תומאס קמפיון, ג'ורג' הרברט ואנדריו מרבל. למעשה, חלק מהמשוררים האנגלים חיברו את מרבית שיריהם בלטינית, והגיעו בשפה זו לפסגות סגנוניות ראויות לשבח. אנת'וני אלסופ וויסנט בורן תיארו את בריטניה של המאה ה-18 מבלי לשנות כלל את הסגנון הקלאסי שהיה נהוג בתקופה הרומית. וולטר סוואג' לנדור, אשר חי במהלך המאה ה-19, היה ידוע באיכות השירה הלטינית שיצר.
מאפיינים

כתבים לטיניים רבים משקפים את העניין של הרומאים ברטוריקה, אומנות הדיבור והשכנוע. הדיבור בפני קהל אנשים היה חשוב ביותר עבור רומאים מלומדים, מכיוון שמרביתם שאפו לפתח קריירה פוליטית מוצלחת. בזמן הרפובליקה הרומית, פעמים רבות נאום מרשים היה יכול לקבוע מי ייבחר לשלטון ואלו מיסים יועברו. לאחר המעבר לשלטון יחיד החשיבות הפוליטית של הרטוריקה פחתה, אך הלימוד של האומנות הזו המשיך להיות נפוץ, והשפיע על סגנון הכתיבה. היכולת להציג רעיון מוכר באור חדש ומעניין מהווה חלק משמעותי מאומנות הרטוריקה, והסופרים הלטינית הפכו למומחים לכך.
מאפיינים > שפה וסגנון

הלטינית היא שפה עשירה בהטיות (הן פעליות והן שמניות). כתוצאה מכך, ניתן להביע רעיונות מסוימים בלטינית בקיצור רב, בשונה משפות אחרות. נוסף על כך, הלטינית מאפשרת ליצור משפטים בעלי סדר מילים חופשי בהרבה משפות אחרות (כגון באנגלית), וכתוצאה מכך ניתן לתמרן את תחביר השפה ולהתאימו למשקלים שיריים שונים. מחברים שונים עשו שימוש בתכונות האלו של השפה הלטינית, ויצרו סגנוני כתיבה שונים מאוד באופיים – חלקם בעלי אופי מינימליסטי, כגון סלוסטוס וטקיטוס, וחלקם בעלי שפע תיאורים ומשפטים ארוכים, כגון ליוויוס וקיקרו.
בתחילת דרכה, ללטינית היה חסר המגוון הרחב של אוצר מילים פואטי שאפיין את השירה היוונית. משוררים לטינים מוקדמים ניסו לכפות על פער זה על ידי יצירת מילים חדשות, התואמות לאלו של היוונית. אף על פי כן, הרומאים לא הרבו ביצירת מילים חדשות אלו, ונטו במקום זאת להשתמש באוצר מילים מוכר, אשר זכה לעושר השירי שלו בעזרת צירופי מילים בלתי צפויים וסידור מלודי של צלילי השפה.
תוכן הספרות הלטינית מגוון ביותר, כפי שמשתקף מסריקה של המחברים הלטיניים העיקריים: מצד אחד, ניתן למצוא את כובד הראש המאפיין את הטקסטים של אובידיוס, קיקרו וורגיליוס; כובד ראש זה אפיין את המעמד השליט ברומא בתקופת הרפובליקה. מצד שני, מחברים אחרים כגון הורטיוס ויובנליס כתבו יצירות קלילות וסאטירות, המלאות בחוש הומור ובשנינות.
ראו גם

לטינית
לטינית וולגרית
ספרות יוון העתיקה
הרפובליקה הרומית
האימפריה הרומית
לקריאה נוספת

קולמן, ארנסט דוד. (1983). עולמה של הספרות הרומית: סקירה ביקורתית על מהותה, התפתחותה ומעצביה. רמת-גן: מסדה. (הספר בקטלוג ULI)
Baldwin, Barry (1987). An Anthology of later Latin Literature. Amsterdam : J. C. Gieben
Lockwood, Dean Putnam (1962). A survey of classical Roman literature. Chicago : University of Chicago Press
הערות שוליים

↑  Ettore Paratore, Storia della letteratura latina, 2, Firenze: Sansoni Editore, 1962
↑  Benedetto Riposati, Storia della letteratura latina, Milano-Roma-Napoli-Città di Castello: Società Editrice Dante Alighieri, 1965
↑  George Eckel Duckworth, The Nature of Roman Comedy: A Study in Popular Entertainment, University of Oklahoma Press, 1994, עמ' 3. (באנגלית)
↑  Joseph Twadell Shipley, Dictionary of World Literature: Criticism, Forms, Technique, Philosophical Library, 1953, עמ' 109. (באנגלית)
↑  Andreas Mehl, Roman Historiography, John Wiley & Sons, 2011-01-18, עמ' 52. (באנגלית)
↑  Hinds, Stephen., Allusion and intertext : dynamics of appropriation in Roman poetry, New York: Cambridge University Press, 1998, עמ' 52-98
↑  Cicero, Letters of Marcus Tullius Cicero and Letters of Gaius Plinius Caecilius Secundus: Harvard Classics 1909, Kessinger Publishing, 2004-01-01, עמ' 3. (באנגלית)
↑  Henry Nettleship, Lectures and Essays: Second Series, Cambridge University Press, 2010-06-10, עמ' 105. (באנגלית)
↑  LacusCurtius • Quintilian — Institutio Oratoria — Book X, Chapter 1, penelope.uchicago.edu (באנגלית)
↑  Susanna Morton Braund, Latin Literature, Routledge, 2002, עמ' 1. (באנגלית)
↑  Marcía L. Colish, The Stoic Tradition from Antiquity to the Early Middle Ages: Stoicism in classical latin literature. I, BRILL, 1990, עמ' 226. (באנגלית)
↑  Kathleen Kuiper, Poetry and Drama: Literary Terms and Concepts, The Rosen Publishing Group, 2011-08, עמ' 103. (באנגלית)
↑  Max Cary, Theodore Johannes Haarhoff, Life and Thought in the Greek and Roman World, Greenwood Press, 1985-01-01, עמ' 268. (באנגלית)
↑  G. M. A. Grube, The Greek and Roman Critics, Hackett Publishing, 1995, עמ' 261. (באנגלית)
↑  Neo-Latin Poetry in the British Isles, A&C Black, 2013-03-14. (באנגלית)
↑  The Poems of W. S. Landor, www.thelatinlibrary.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558167905171  BNE: XX527882  LCCN: sh85074966  NDL: 00569312  NKC: ph122193 
קאטו הזקן
קיקרו
ורגיליוס
מארק-אנדרה טר שטגן

מָארְק-אַנְדְרֶה טֵר שְׁטֵגֶן (בגרמנית: Marc-André ter Stegen;‏ נולד ב-30 באפריל 1992) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת השוער בקבוצת ברצלונה, בה הוא משמש כקפטן, ובנבחרת גרמניה.
קריירה

מארק אנדרה טר שטגן נולד בעיר מנשנגלדבך והחל לשחק בקבוצת הנוער של המועדון בורוסיה מנשנגלדבאך. בשנת 2009 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון בה שיחק עד עונת 2010/2011. בעונה זו הועלה לקבוצה הראשונה בתחילה הוא ישב על הספסל ובקושי שיחק, אבל מפני שהקבוצה דורגה אחרונה בליגה וספגה שערים רבים, החליט המאמן לעלות את טר שטגן שהיה אז שלושה שבועות לפני יום הולדתו ה-19.
המשך העונה היה מוצלח כאשר בששת המשחקים האחרונים של העונה ספג רק שלושה שערים, ומתוך ששת המשחקים הקבוצה ניצחה בשלושה וסיימה במקום ה-16, כאשר טר שטגן גילה יכולת טובה וכישרון רב. בהמשך הקריירה שלו בקבוצה הציג יכולות טובות וב-2009 זכה עם נבחרת גרמניה עד גיל 17 באליפות אירופה לנבחרות עד גיל 17.
ב-19 במאי 2014 הוכרז טר שטגן כשוער החדש של המועדון הספרדי ברצלונה לאחר עזיבתם של ויקטור ואלדס וחוסה מנואל פינטו. ברצלונה שילמה למנשנגלדבך עבורו 12 מיליון אירו.
בעונתו הראשונה בקבוצה הוחלט שישחק במסגרת ליגת האלופות וגביע המלך הספרדי בעוד קלאודיו בראבו יעמוד בשער הקבוצה במשחקי הליגה. ב-17 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 1:0 על אפואל ניקוסיה בליגת האלופות. בסיום העונה זכה עם הקבוצה בטראבל - אליפות, גביע וליגת האלופות.
בתחילת עונת 2015/2016 זכה עם הקבוצה בסופר קאפ האירופי בניצחון 4:5 על סביליה. ב-12 בספטמבר 2015 ערך את הופעתו הבכורה בליגה בניצחון 2:1 על אתלטיקו מדריד.
בעונת 2016/2017, עם עזיבתו של שוער הליגה קלאודיו בראבו למנצ'סטר סיטי, קודם טר שטגן לעמדת השוער הראשון גם בליגה.
נכלל בסגל נבחרת גרמניה לטורניר מונדיאל 2022.
ב-25 באוגוסט 2023 חתם טר שטגן על הארכת חוזה בברצלונה ל-5 שנים נוספות.
סטטיסטיקה

מעודכן ל-27 באוגוסט 2023
| מועדון | עונה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בורוסיה מנשנגלדבך ב' | 2009/2010 | 3 | 0 | — | — | — | — | — | — | 3 | 0 |
| בורוסיה מנשנגלדבך ב' | 2010/2011 | 15 | 0 | — | — | — | — | — | — | 15 | 0 |
| בורוסיה מנשנגלדבך ב' | סך הכל | 18 | 0 | — | — | — | — | — | — | 18 | 0 |
| בורוסיה מנשנגלדבך | 2010/2011 | 6 | 0 | 0 | 0 | — | — | 2 | 0 | 8 | 0 |
| בורוסיה מנשנגלדבך | 2011/2012 | 34 | 0 | 5 | 0 | — | — | — | — | 39 | 0 |
| בורוסיה מנשנגלדבך | 2012/2013 | 34 | 0 | 2 | 0 | 9 | 0 | — | — | 45 | 0 |
| בורוסיה מנשנגלדבך | 2013/2014 | 34 | 0 | 1 | 0 | — | — | — | — | 35 | 0 |
| בורוסיה מנשנגלדבך | סך הכול | 108 | 0 | 8 | 0 | 9 | 0 | 2 | 0 | 127 | 0 |
| ברצלונה | 2014/2015 | 0 | 0 | 8 | 0 | 13 | 0 | — | — | 21 | 0 |
| ברצלונה | 2015/2016 | 7 | 0 | 7 | 0 | 10 | 0 | 2 | 0 | 26 | 0 |
| ברצלונה | 2016/2017 | 36 | 0 | 1 | 0 | 9 | 0 | 0 | 0 | 46 | 0 |
| ברצלונה | 2017/2018 | 37 | 0 | 0 | 0 | 9 | 0 | 2 | 0 | 48 | 0 |
| ברצלונה | 2018/2019 | 35 | 0 | 2 | 0 | 11 | 0 | 1 | 0 | 49 | 0 |
| ברצלונה | 2019/2020 | 36 | 0 | 2 | 0 | 8 | 0 | 0 | 0 | 46 | 0 |
| ברצלונה | 2020/2021 | 31 | 0 | 4 | 0 | 5 | 0 | 2 | 0 | 42 | 0 |
| ברצלונה | 2021/2022 | 35 | 0 | 1 | 0 | 12 | 0 | 1 | 0 | 49 | 0 |
| ברצלונה | 2022/2023 | 38 | 0 | 3 | 0 | 7 | 0 | 2 | 0 | 50 | 0 |
| ברצלונה | 2023/2024 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 3 | 0 |
| ברצלונה | סך הכול | 258 | 0 | 28 | 0 | 84 | 0 | 10 | 0 | 380 | 0 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 384 | 0 | 36 | 0 | 93 | 0 | 12 | 0 | 525 | 0 |
סטטיסטיקה > נבחרת גרמניה

מעודכן ל-20 ביוני 2023
| שנה | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- |
| 2012 | 2 | 0 |
| 2013 | 1 | 0 |
| 2014 | 1 | 0 |
2015: 0
| 2016 | 4 | 0 |
| 2017 | 10 | 0 |
| 2018 | 3 | 0 |
| 2019 | 3 | 0 |
2020: —
| 2021 | 3 | 0 |
| 2022 | 3 | 0 |
| 2023 | 4 | 0 |
| סה"כ | 34 | 0 |
תארים > קבוצתיים

אליפות ספרד (5): 2014/2015, 2015/2016, 2017/2018, 2018/2019, 2022/2023
הגביע הספרדי (5): 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2020/2021
ליגת האלופות: 2014/2015
הסופר קאפ האירופי: 2015
אליפות העולם לקבוצות: 2015
הסופר קאפ הספרדי (3): 2016, 2018, 2023, 2025
תארים > נבחרת גרמניה

אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 17: 2009
גביע הקונפדרציות: 2017
תארים > אישיים

שוער העונה בבונדסליגה לפי קיקר: 2011/2012
היסטוריה של הונגריה הפוסט-קומוניסטית

השלטון הקומוניסטי בהונגריה היה בין הראשונים ממדינות מזרח אירופה שהפך לדמוקרטיה פרלמנטרית מערבית, והדבר נעשה ללא אלימות ובאופן מסודר. לאחר הדחתו של המנהיג הוותיק יאנוש קאדאר מתפקידיו בשנת 1988 החל שינוי מהיר שהוביל לבחירות חופשיות בשנת 1990 שבהן עלתה לשלטון קואליציית מרכז-ימין.
קואליציית המרכז-ימין כשלה במעבר לכלכלת שוק, תוך שמירה על רמת החיים, ויצרה התמרמרות בקרב אזרחי הונגריה אשר התרגלו לרמת חיים גבוהה יחסית במשטרו של קאדאר. תופעות של אבטלה ואינפלציה גואה הביאו לעלייתה של המפלגה הסוציאליסטית בשנת 1994. משנה זו הוחלף השלטון בהונגריה מספר פעמים, כאשר המטרה המשותפת למפלגות השמאל והמרכז-ימין המתחלפות בשלטון היא צירופה של הונגריה אל האיחוד האירופי, מטרה שהושגה בשנת 2004. כיום הונגריה היא מדינה דמוקרטית מרכז אירופית, החברה הן באיחוד האירופי והן בברית נאט"ו.
המעבר לדמוקרטיה

הונגריה הייתה הראשונה מבין מדינות הגוש המזרחי אשר עברה לשיטת ממשל דמוקרטית נוסח המערב. המעבר היה אף חלק יותר ונטול אלימות לעומת מעברים דומים בארצות אחרות כגון רומניה. בשנת 1987 פעילים במפלגה ובמנגנות המפלגתי, ואינטלקטואלים בבודפשט החלו בלחצים לשינוי. בהונגריה הקומוניסטית של תקופת יאנוש קאדאר הייתה סובלנות לארגונים פרטיים מסוגים שונים, שכן המבנה החברתי והכלכלי של תקופת קאדאר נסמך בחלקו על יוזמה פרטית בקנה מידה קטן. ההתארגנות האינטלקטואלית הפכה עד מהרה לזרעיהן של מפלגות. ליברלים צעירים יצרו את הפדרציה של הדמוקרטים הצעירים, שהיא כיום "פידס - האיחוד האזרחי ההונגרי" היא המפלגה השמרנית ההונגרית, אנשי האופוזיציה הדמוקרטית ייסדו את "ברית הדמוקרטים החופשיים" (SzDSz) שהיא כיום מפלגה ליברלית בשם זה, והאופוזיציה הלאומנית ייסדה את "הפורום הדמוקרטי ההונגרי" שהיא כיום מפלגה נוצרית דמוקרטית. הפעילות הציבורית והפוליטית הגיעה לרמות שבהן לא הייתה מאז המרידה בשנת 1956. בשנה זו מינה קאדאר את קארוי גרוס כראש ממשלה, ושמר בידו את כהונת המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית.
בוועידת המפלגה הקומוניסטית, שנערכה במאי 1988, הוחלף יאנוש קאדאר, שבריאותו הידרדרה מאוד, כמזכיר הכללי של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית בגרוס, אשר החזיק עתה בידיו את משרת ראש הממשלה וכן את משרת ראש המפלגה. גרוס הדיח את בני דורו של קאדאר מהנהגת המפלגה, וכן צירף להנהגה רפורמיסטים כאימרה פוסגאי. נראה היה כי הונגריה צועדת בנתיב שסומן ממוסקבה, שם החל מיכאיל גורבצ'וב ביישום רעיונות הפרסטרויקה. נראה כי גרוס, אשר החזיק בידו את רסן השלטון וריכז בידו את המשרות המשפיעות במדינה, באופן שלא נודע בהונגריה מאז ימי מתיאש ראקושי בשנות החמישים, יוביל את המדינה בנתיב המתון אל השינוי הדמוקרטי, תוך שמירת גבולות בטוחים שיותירו את השלטון בפועל בידי הקומוניסטים. אך האירועים התקדמו בקצב בו לא יכול גרוס לשלוט.
בהשראתו של גרוס קיבל הפרלמנט ההונגרי, שהיה בשנות הקומוניזם חותמת גומי להחלטות המפלגה, "חבילת דמוקרטיה" אשר כללה היתר לקיומם של איגודים מקצועיים, חופש האספה, חופש העיתונות, חוק בחירות חדש, ושינויים מהותיים בחוקה. ב-23 בנובמבר 1988 נאלץ גרוס לוותר על תפקיד ראש הממשלה לטובת מיקלוש נמט, סוציאליסט מתון. בפברואר 1989 אימץ הוועד המרכזי את הגדרת המרידה בשנת 1956 כ"התקוממות עממית". שיעור החברות במפלגה הקומוניסטית ירד לשפל. באפריל 1989 חתמה ברית המועצות על הסכמה להסיג את חייליה משטחה של הונגריה עד ליוני 1991.
ביוני 1989 נקבר מחדש בטקס ממלכתי הרפורמיסט אימרה נאג' שהיה מסמלי מרידת 1956, ולאחר שהוצא להורג, בימי המשטר הקומוניסטי, הושלך לקבר בשולי בית הקברות בבודפשט, אליו לא ניתנה גישה, וכך נותר עד קבורתו מחדש לאחר 31 שנים.
מפלגות מעברה של הונגריה החלו לקום שוב - מפלגת האיכרים הזעירים קמה לתחייה וכמוה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
הגבול עם אוסטריה נפתח. בחודש ספטמבר אישר ראש הממשלה נמט למזרח גרמנים להימלט דרך שטחה של הונגריה למערב גרמניה. להחלטה זו היה חלק משמעותי בנפילת חומת ברלין בנובמבר באותה השנה. היה זה סופו המעשי של מסך הברזל.
באוקטובר 1989 התכנסה המפלגה הקומוניסטית בפעם האחרונה. בכינוס הוכרז על הקמת המפלגה הסוציאליסטית ההונגרית. הפרלמנט התכנס ואימץ חקיקה שאיפשרה משטר רב-מפלגתי ובחירות חופשיות. ב-23 באוקטובר 1989, הוא יום השנה השלושים ושלושה לפריצת המרד בשנת 1956, הוכרז על הקמת הרפובליקה ההונגרית החדשה, ועל ביטול הרפובליקה העממית ההונגרית, על הבטחת זכויות האדם והאזרח, הפרדת הרשויות, ושמירה על הקניין הפרטי. לנשיא זמני מונה מתיאש סורוס.
הבחירות החופשיות וממשלת הימין - מרכז

הבחירות הראשונות החופשיות לפרלמנט ההונגרי, התקיימו בשני סיבובים ב-25 במרץ וב-8 באפריל 1990. העם ההונגרי ראה בבחירות אלו כמשאל עם באשר לעברו הקומוניסטי. על אף שהמפלגות הקומוניסטיות חידשו את פניהן ואת מצען, והיה להן את היתרון של מפלגת השלטון, זכה הפורום הדמוקרטי ההונגרי בראשות יוז'ף אנטל ב-43% מן הקולות, והדמוקרטים החופשיים ב-24%. הפורום ההונגרי הדמוקרטי הקים קואליציית ימין-מרכז עם מפלגת האיכרים הזעירים והמפלגה הנוצרית דמוקרטית. באופוזיציה היו הדמוקרטים החופשיים, הסוציאליסטים, וברית הצעירים הדמוקרטים. לאחר מותו של אנטל בשנת 1993 הוחלף על ידי בטר בורוש. ממשלות אנטל ובורוש יצרו דמוקרטיה פרלמנטרית מתפקדת ופעילה והניחו את היסודות לכלכלת שוק חופשית. בין היתר נפתחה בורסה בבודפשט בשנת 1990. ביוני 1990 לא השתתף צבא הונגריה בתמרוני ברית ורשה וב־1991 נסוגו אחרוני החיילים הרוסים משטחה של הונגריה.
הניסיונות הכלכליים הביאו למשבר, שכן הונגריה לא הצליחה במשימה לעבור לכלכלת שוק תוך שמירה על רמת החיים. סגירתם של מפעלים רבים, ופיטורים של עובדים רבים הביאו לאבטלה ולאינפלציה שהגיעה לשיעור של 35% בשנת 1994. רבים החלו להתגעגע אל הביטחון הכלכלי שהיה להם בימי קאדאר, וקואליציית הימין-מרכז איבדה את התמיכה העממית.
עידן אורבן והחוקה החדשה

פידס בראשות ויקטור אורבן עלתה לשלטון בבחירות הכלליות בשנת 2010 וזכתה בשני שלישים מהמושבים בפרלמנט. בבחירות המוניציפליות בסתיו זכתה פידס ברוב כמעט בכל הבחירות המקומיות וראשות העירייה, וזכתה במעוזים המסורתיים של המפלגות הליברליות.
ממשלת אורבן קידמה חוקה חדשה בשנת 2011 שנכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2012. כך תמה הרפובליקה ההונגרית השלישית והחלה הרפובליקה ההונגרית הרביעית.
החוקה שינתה את שמה הרשמי של המדינה מ"רפובליקה" ל"מדינתם של ההונגרים". בנוסף אושר חוק הפוגע בעצמאותו של הבנק המרכזי ואנדרס בקה, נשיא בית המשפט העליון, פוטר מתפקידו לטובת הסנדקית של אחד מילדיו של אורבן. בשלהי 2011 אורבן העביר הצעת חוק שלפיה מפלגתו תוכל להחזיק בשני שלישים מהמושבים בפרלמנט גם אם זכתה רק ב-25% מקולות הבוחרים, כדי לאפשר למפלגה להעביר חקיקה באופן חופשי ללא אישור של מפלגות נוספות. באותה תקופה סקרי אמצע הכהונה לא ניבאו את התוצאות להן קיווה אורבן. עם הזמן, דאג אורבן למלא את שורותיהם של המוסדות הקיימים באנשיו ובתומכיו. הרשות השופטת ורוב כלי התקשורת הוכפפו לממשלה באמצעות לחצים וחקיקה. בשל סוגיות כמו כלכלה, הגירה וחקיקה, היו סדרת עימותים בין ממשלתו לאיחוד האירופי במהלך העשור השני של המאה ה-21.
אורבן ויתר על הרעיון של מדינת הרווחה וקבע כי הכלכלה ההונגרית חייבת להיות כלכלה מבוססת עבודה. עד שנת 2014 בוצעו שיפורים משמעותיים בירידה באבטלה (מ-11.4% בשנת 2010 ל-7.1% בשנת 2014) וייצרו צמיחה כלכלית (שהגיעה ל-3.5% בשנת 2014, הערך הגבוה ביותר בקרב המדינות החברות באיחוד האירופי). אבל הצמיחה הייתה לא שוויונית במידה רבה: העושר של 20% העשירים בחברה גדל באופן משמעותי, בעוד החלק של האנשים שחיים מתחת לקו העוני עלה מ-33% בשנת 2010 ל-40% בשנת 2014. הממשלה הפכה את מערכת החינוך לריכוזית יותר, והחלה תוכנית בת מספר שנים להעלאת שכרם של מורים ואנשי מקצוע בתחום הבריאות.
באוקטובר 2019 זכתה האופוזיציה בבחירות לראשות העיר בבירה בודפשט, כלומר ראש הממשלה אורבן והברית בין פידס ליוביק ספגו תבוסה גדולה לראשונה מאז 2006. בנובמבר 2020 הכריזו שש מפלגות באופוזיציה, משמאל עד ימין, שהן ירוצו יחדיו בניסיון להחליף את ממשלת פידס. הן הפסידו בבחירות ואורבן המשיך לכהן.
הערות שוליים

↑  האיחוד האירופי מאיים לנתק יחסיו עם הונגריה, באתר nrg
↑  כך חיסל אורבן את הדמוקרטיה הליברלית ההונגרית, באתר שקוף, ‏2020-01-06
↑  2013 10 04 07:46 Megosztom, Orbán: nem szabad üzleti konfliktussal rombolni a két ország barátságát, DUOL (בהונגרית)
↑  "Budapest election: Hungary's Orban in shock defeat". BBC News. 14 באוקטובר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Róbert, László (30 באוקטובר 2019). "Megtört a Fidesz legyőzhetetlenségének mítosza" (PDF). politicalcapital.hu. Poltical Capital & Friedrich-Ebert-Stiftung. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מפץ בהונגריה: 6 מפלגות מתאחדות נגד רה"מ, באתר ynet, 22 בדצמבר 2020
| היסטוריה של הונגריה |
| --- | --- | --- |
| פרהיסטוריה והיסטוריה מוקדמת | פאנוניה • הונים • אווארים • התיישבות המדיארים במרכז אירופה | הונגריה |
|  | הנסיכות הגדולה של הונגריה • ממלכת הונגריה תחת בית ארפאד • ממלכת הונגריה בימי הביניים המאוחרים • ממלכת הונגריה ההבסבורגית • הונגריה העות'מאנית | הונגריה |
| המהפכה והממלכה הדואלית | מהפכת 1848 בהונגריה • הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867 • ארצות הכתר של אישטוואן הקדוש | הונגריה |
|  | הונגריה במלחמת העולם הראשונה • הרפובליקה ההונגרית הראשונה • הרפובליקה הסובייטית ההונגרית • הרפובליקה ההונגרית • תקופת העוצרות • הונגריה במלחמת העולם השנייה • הרפובליקה ההונגרית השנייה • הונגריה הקומוניסטית • דמוקרטיה ורפורמה | הונגריה |
אזרחים בבודפשט מחליקים על הקרח לצלילי מוזיקה מערבית ווידאוקליפים המוקרנים על מסך ענק, בפארק העירוני בבודפשט, ליד טירת ואידהוניאד
תוחלת

ערך זה עוסק במונח בתורת ההסתברות ובסטטיסטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
התוחלת של משתנה מקרי היא ממוצע הערכים אותם צפוי המשתנה לקבל.
בתורת ההסתברות ובסטטיסטיקה, התּוֹחֶלֶת (באנגלית: Expected value, ערך צפוי או Mean, מסומנת: E או μ, בהתאמה) של משתנה מקרי היא ממוצע הערכים אותם צפוי המשתנה לקבל, משוקלל על-פי ההסתברויות לקבלת הערכים השונים. לפי החוק החזק של המספרים הגדולים, התוחלת היא הערך אליו שואפת התוצאה הממוצעת של ניסוי כשמספר החזרות שואף לאינסוף.
לתוחלת יש שימוש נרחב בפיזיקה סטטיסטית, בפיזיקה קוונטית ובהנדסה.
רקע

בניגוד לממוצע החשבוני הרגיל, המחושב על ידי סיכום סדרת ערכים וחלוקת הסכום למספר הערכים, התוחלת היא ממוצע משוקלל של כל הערכים האפשריים, כשכל ערך משוקלל בהסתברות שלו. בזכות חוק המספרים הגדולים, התוחלת מהווה קירוב לממוצע של סדרת תוצאות ארוכה, ויכולה לסייע בתחזיות של רווח והפסד וכדומה. בהתאם לכך, משחק מזל נחשב להוגן אם תוחלת הזכייה בו, בניכוי דמי ההשתתפות, היא אפס – דבר זה מצביע על כך שבטווח הארוך מחולקים כל דמי ההשתתפות בין השחקנים, ללא רווח או הפסד למארגנים. רולטה היא דוגמה למשחק מזל שאינו הוגן – משום שבגלגל הרולטה יש 38 תוצאות אפשריות, אבל כשהמהמר על אחד המספרים זוכה, משלמים לו פי 35 מדמי ההשתתפות. לפיכך, תוחלת ההפסד של המהמר היא  \ {\frac {2}{38}}\approx 0.0526 או 5.26 אחוזים מגובה ההימור בכל סיבוב של הרולטה, היינו, הפסד של כ-5.26 שקלים בהימור על מאה שקלים.
התוחלת מייצגת תוצאה "צפויה" (Expected) של ניסוי זהה החוזר על עצמו פעמים רבות, ומכאן מקורו של המונח בלועזית, אך לעיתים ערך התוחלת עצמה לא יהיה תוצאה "צפויה" במובן המקובל, כלומר הוא עשוי להיות נדיר או אפילו בלתי אפשרי (ראו דוגמה להמחשה).
הגדרה

התוחלת מסומלת על ידי  \operatorname {E} X,\ \operatorname {E} (X),\ \operatorname {E} [X] ולעיתים  \ \langle X\rangle .
כאשר  X הוא משתנה מקרי בדיד שמקבל את הערכים  x_{1},x_{2},\dots , התוחלת תחושב על ידי הטור  \operatorname {E} (X)=\sum _{i}x_{i}P(X=x_{i}) (כמו בדוגמת הרולטה לעיל ובדוגמה להלן). במקום לסכום על פי ערכי המשתנה, אפשר לסכום על פי המאורעות במרחב המדגם  \Omega :  \operatorname {E} (X)=\sum _{\omega \in \Omega }X(\omega )P(\omega ). התוחלת קיימת רק אם הטור מתכנס בהחלט. אם  X הוא משתנה מקרי רציף בעל פונקציית צפיפות הסתברות  f אזי  \operatorname {E} (X)=\int \limits _{-\infty }^{\infty }x\;f(x)\;\mathrm {d} x (בתנאי שהאינטגרל מתכנס בהחלט).
בצורה הכללית, אם  X הוא משתנה מקרי המוגדר על מרחב הסתברות  (\Omega ,{\mathcal {F}},P), אזי התוחלת של X מוגדרת על ידי  \operatorname {E} (X)=\int _{\Omega }X\;\mathrm {d} P כאשר האינטגרל הוא אינטגרל לבג. בדומה למקרה הבדיד, התוחלת קיימת רק כאשר האינטגרל מתכנס בהחלט.
מומנטים: המומנט מסדר  n של משתנה מקרי  X הוא התוחלת של החזקות ה- n-ית של  X, כלומר  \operatorname {E} \left(X^{n}\right).
כלומר במקרה הבדיד  \operatorname {E} (X^{n})=\sum _{i}x_{i}^{n}P(X=x_{i})
או במקרה הרציף  \operatorname {E} (X^{n})=\int \limits _{-\infty }^{\infty }x^{n}\;f(x)\;\mathrm {d} x
המומנט מסדר  n סביב התוחלת של  X מוגדר כ- \operatorname {E} \left((X-\operatorname {E} (X))^{n}\right), כאשר  n=2 הוא שווה לשונות.
אמידה: כדי לאמוד את התוחלת של משתנה מקרי באופן אמפירי, מבצעים מדידות חוזרות של המשתנה ומחשבים את הממוצע החשבוני של התוצאות (חוק המספרים הגדולים מבטיח שאומדן זה מתכנס בהסתברות לתוחלת). לאומדן זה יש התכונה שהוא ממזער את סכום ריבועי השגיאות ביחס לתוחלת.
דוגמה 1

הדגמת חישוב התוחלת של משתנה מקרי בדיד.

כאשר מטילים קובייה הוגנת (בעלת שש פאות) ההסתברות לקבלת כל מספר מ־1 עד 6 שווה ל-1/6. המשתנה המקרי הוא תוצאת ההטלה של הקוביה והתוחלת של משתנה מקרי זה תחושב באופן הבא:
דוגמה זו ממחישה שתי תכונות של התוחלת:
תוצאה צפויה: ערך התוחלת (3.5) לא חייב להיות אחד הערכים האפשריים של המשתנה המקרי (המספרים השלמים 1–6).
כאשר ההסתברות בניסוי לקבלת כל תוצאה היא שווה אזי התוחלת היא הממוצע החשבוני.
ניתן לתת לתוחלת את הפירוש הבא: אם משלמים למהמר לפי תוצאות הטלת הקובייה, דהיינו במקרה שייצא 1 – יקבל 1 ש"ח, במקרה שייצא 6 – יקבל 6 ש"ח, הרי שהסכום הממוצע שהמהמר צפוי לקבל לאחר 10 הטלות של הקובייה הוא  \ 35=10\times 3.5 ש"ח.