stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאוריית האישור העצמי

תאוריית האישור העצמי (Self-affirmation) היא תיאוריה פסיכולוגית המתמקדת באופן שבו אנשים מתמודדים עם מידע או חוויות המאיימות על תפיסת העצמי שלהם. קלוד סטיל (אנ') הפך את התאוריה לפופולריות בסוף שנות ה-80, והמחקר הקשור אליה התפתח לאחר מכן.
תאוריית האישור העצמי שמה דגש על יכולת ההסתגלות של הפרט אל מול חוויה של איום על התפיסה עצמית שלו ומציגה דרך לשמר דימוי עצמי חיובי במהלך אותה סיטואציה. המוטיבציה לשימוש באישור עצמי נקבעת על ידי גודל האיום וההערכה העצמית הספציפית של הפרט בהקשר לאותו אירוע. אישור עצמי נתפס ככלי להפחתת אי הנוחות הפסיכולוגית הקשורה בהופעת מצבים של דיסוננס קוגניטיבי.
תאוריית האישור העצמי טוענת שאם אנשים חושבים דרך ערכים החשובים עבורם באופן אישי, ומגדירים לעצמם מחדש באופן מתמיד את אותם ערכים, הם נוטים לחוות פחות מצוקה ולהגיב בצורה פחות מתגוננת כאשר הם מתמודדים עם מידע שסותר או מאיים על תחושת העצמי שלהם.
מחקרים שבדקו את תאוריית האישור העצמי מצביעים על כך שטכניקות אישור עצמי יכולות לעזור לאנשים להתמודד עם איום או מתח ושאישור עצמי עשוי להועיל לשיפור הביצועים האקדמיים, שיפור הבריאות והפחתת תגובות הגנתיות.
מחקר בתחום

מניפולציות מחקריות הקשורות באישור עצמי יכללו שיקוף או הבעה של אמונות וערכים מרכזיים בעצמי של הפרט. אותם ערכים ואמונות יסייעו לפרט בחיזוק העצמי שלו ובכך בשיפור היכולת להתמודד עם מצבי איום אפשריים. ממצאים מחקריים מראים כי אנשים עם נטייה לאישור עצמי נוטים יותר לחיזוק הלגיטימציה של העצמי, מסוגלים לשמור על פתיחות להשוואה חברתית, לקבל ביקורת ופידבק שלילי, נמנעים ממגננה, ובנוסף מוכנים לייצר בעצמם שינוי חיובי בהתנהגותם. מנגד, כאשר אותם אנשים נאלצים להתמודד עם כישלון הם עלולים לחוות תחושת חוסר ביטחון, ירידה בתחושת ערך עצמי, אובדן מוטיבציה, ביצועים ירודים, חוסר מחויבות כלפי המטרה הבאה, ייחוס פנימי לכישלון וחיצוני במקרים של הצלחה, וניסיון לצמצם נזק עתידי במקרים נוספים אשר יאיימו על תחושת העצמי שלהם.
מחקר בתחום > כלים לבדיקת אישור עצמי

בפסיכולוגיה ניסויית קיימות שתי דרכים נפוצות לבדיקת אישור עצמי:
כתיבת חיבור: מתן רשימת ערכים ודירוגם לפי חשיבותם בעיני הממלא. לאחר מכן, הממלא מתבקש לכתוב כפסקה על הערך שדירג כגבוה ביותר.
דירוג ערכים: סולם הערכים של אלפורט-ורנון-לינדזי – המשתתפים מקבלים כל פעם משפט וצריכים להשלים אותו על ידי בחירה ממספר אופציות, שכל אחת מייצגת ערך אחר. על ידי כך ניתן ללמוד על סט הערכים החשובים יותר אצל המשתף, וכתוצאה מכך לעורר אצלו את האישור העצמי.
מחקר בתחום > השלכות חיוביות:

מחקרים
• אישור עצמי תורם בחיזוק הלגיטימציה של העצמי ומסייע בקבלת ביקורת, פידבק שלילי, הימנעות ממגננה ושינוי חיובי בהתנהגות, על מנת לייעל ולמזער "נזק עתידי", כלומר הימנעות ממצב איום עתידי.
• אישור עצמי לפני חוויה טובה יגביר מוטיבציה וביצועים
• כאשר משתתפים קיבלו משימה קלה, הדבר עורר והגביר את המדדים הנ"ל לעומת משתתפים אשר קיבלו משימה קשה (קבוצת הניסוי), בה היה אפקט הפוך.
מחקר בתחום > השלכות שליליות:

• משתתפים אשר הוטרמו באישור עצמי וביצעו מבחן קשה, הציבו לעצמם מטרות פחות גבוהות אל מול משתתפים אשר היו בקבוצת הביקורת וביצעו מבחן קל
• הטרמה של ערכים חשובים לאדם בשילוב כישלון במשימה פוגעים בביצוע ומוטיבציה
• פחות הטיית "שירות עצמי"- יחוס חיצוני בכישלונות ופנימי בהצלחות.
• אישור עצמי מוביל להערכה עצמית נמוכה, מוטיבציית חסר, ביצועים ירודים, ונכונות להתנתק ממטרות במיוחד כאשר האישור מתרחש לפני חוויות כישלון.
יישומים

במחקר שבדק את ההשפעה המיידית של אישור עצמי על שני היבטים של תפקודים ניהוליים (זיכרון וקבלת החלטות) נמצא כי התבטאות עצמית הביאה לביצועים טובים יותר: המשתתפים שאושרו על ידי עצמם עשו פחות שגיאות במשימה של זיכרון עבודה והגיבו מהר יותר על משימת סטרופ.
במחקר אחר נבדק הקשר בין אישור עצמי ובריאות: מחקר שהתמקד בנשים עם סרטן שד בשלב מוקדם מצא כי כתיבה אקספרסיבית, שבה המטופלות שיקפו מחשבותיהן ורגשות על חוויותיהן עם סרטן השד, הפחיתו את הסימפטומים של המחלה במשך תקופה של כשלושה חודשים. ניתוח של תוכן הכתיבה הראה כי אישור עצמי הוא הגורם המתווך בין הכתיבה האקספרסיבית והתועלת הבריאותית.
לקריאה נוספת

Claude M. Steele, The Psychology of Self-Affirmation: Sustaining the Integrity of the Self, Elsevier, 1988, עמ' 261–302
Cohen, G. L., & Sherman, D. K. (2007). Self-affirmation theory. In R. Baumeister and K. Vohs (Eds.), Encyclopedia of Social Psychology (pp. 787-789). Thousand Oakes: Sage Publications
הערות שוליים

1 2  J. David Creswell, Suman Lam, Annette L. Stanton, Shelley E. Taylor, Does self-affirmation, cognitive processing, or discovery of meaning explain cancer-related health benefits of expressive writing?, Personality & Social Psychology Bulletin 33, February 2007, עמ' 238–250 doi: 10.1177/0146167206294412
↑  Geoffrey L. Cohen, David K. Sherman, The psychology of change: self-affirmation and social psychological intervention, Annual Review of Psychology 65, 2014, עמ' 333–371 doi: 10.1146/annurev-psych-010213-115137
↑  Gordon Willard Allport, Philip Ewart Vernon, Gardner Lindzey, Study of Values: A Scale for Measuring the Dominant Interests in Personality ; Manual, Houghton Mifflin, 1960. (באנגלית)
↑  Richard A. Hunt, The Interpretation of the Religious Scale of the Allport-Vernon-Lindzey Study of Values, Journal for the Scientific Study of Religion 7, 1968, עמ' 65–77 doi: 10.2307/1385111
↑  Philine S. Harris, Peter R. Harris, Eleanor Miles, Self-affirmation improves performance on tasks related to executive functioning, Journal of Experimental Social Psychology 70, 2017-05, עמ' 281–285 doi: 10.1016/j.jesp.2016.11.011
↑  Kathleen D. Vohs, Ji Kyung Park, Brandon J. Schmeichel, Self-affirmation can enable goal disengagement, Journal of Personality and Social Psychology 104, January 2013, עמ' 14–27 doi: 10.1037/a0030478
↑  Annette L. Stanton, Sharon Danoff-Burg, Lisa A. Sworowski, Charlotte A. Collins, Randomized, controlled trial of written emotional expression and benefit finding in breast cancer patients, Journal of Clinical Oncology: Official Journal of the American Society of Clinical Oncology 20, 2002-10-15, עמ' 4160–4168 doi: 10.1200/JCO.2002.08.521
צבי מרק

| --- | --- |

צבי מרק בישיבת מקור חיים
 לידה:  1963 (בן 62 בערך) ירושלים 
 ענף מדעי:  מחשבת ישראל, ספרות עם ישראל, חסידות, מיסטיקה וניו אייג'
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר  ישיבת הר עציון  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  משה אידל 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן (1 בנובמבר 1999) 
 פרסים והוקרה:  פרס ע"ש ארנולד ויז'ניצר, המכון למדעי היהדות של האוניברסיטה העברית בירושלים (2007)
 תרומות עיקריות
 חקר כתבי רבי נחמן מברסלב
 
צבי מרק (נולד ב-1963 בירושלים) הוא חוקר חסידות, חוקר מיסטיקה וניו אייג' בספרות היהודית, משנת 2010 פרופסור מן המניין במחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן וראש הקתדרה לחקר החסידות על שם ר' לוי יצחק מברדיטשב באותה אוניברסיטה. מרק ידוע[דרוש מקור] כאחד החוקרים החשובים של הגות רבי נחמן מברסלב ושל המיסטיקה בכתביו, והוציא ארבעה ספרים במסגרת מחקרו בתורת ברסלב.
בשנים תשע"ח-תש"פ שימש כמנהל האקדמי של הוצאת הספרים של אוניברסיטת בר-אילן (יו"ר ועדת הספרים).
ביוגרפיה

מרק נולד בירושלים, למד בישיבת נתיב מאיר ובישיבת הר עציון. בצבא שירת בחיל השריון. לאחר שהשתחרר החל ללמוד אצל הרב שג"ר. לאחר מכן למד באוניברסיטה העברית, שם קיבל תואר דוקטור בתחום מחשבת ישראל. בין השנים  1996-2012 היה עמית מחקר במרכז ללימודים מתקדמים במכון שלום הרטמן.
נשוי לרות ואב לחמישה. מתגורר באפרת. אחיו, מיכי מרק, היה מנהל ישיבת עתניאל ונרצח בפיגוע בקיץ 2016, ואחותו, יוכי קלמנזון, נשואה לראש ישיבת עתניאל, הרב בני קלמנזון.
מחקרו

מרק הוציא את ספרו הראשון, שבוסס על עבודת הדוקטורט שלו, בשנת 2004. ספר זה עסק בשיגעון ובמיסטיקה בתורת רבי נחמן מברסלב, ובקשרים פנומנולוגיים בין דבקות לשיגעון בהגות זו. באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 הצליח להגיע לכתבים סודיים של חסידות ברסלב, גם כאלו שהתגלגלו בספריות אך לא הגיעו למודעות החוקרים, אך בעיקר כתבי יד המצויים באוספים פרטיים של חסידי ברסלב. מחקר כתבי יד אלו עמד ברקע שניים מספריו. הראשון שבהם הוא "מגילת סתרים: חזונו המשיחי הסודי של ר' נחמן מברסלב" מ-2006. על ספר זה זכה בפרס על שם ארנולד ויז'ניצר מטעם האוניברסיטה העברית ונחשב כספר הטוב ביותר בין השנים 2005–2007 בנושא חקר תולדות ישראל. ספר זה עורר הדים רבים בארץ ובעולם. הספר השני הוא "התגלות ותיקון בכתביו הגלויים והסודיים של רבי נחמן מברסלב", אשר חשף כמה מן הסיפורים הסודיים של רבי נחמן מברסלב, העוסקים הן בתיעוד חוויות התגלות אישיות שעבר והן בעיצוב התיקונים שהנחיל לחסידיו, ביניהם התיקון הכללי והעלייה לקברו באומן.
ב-2014 הוציא ספר בו ריכז את כל סיפורי רבי נחמן, כולל סיפורי מעשיות משנים קדמוניות מוגהים ומדויקים, יחד עם סיפורים גנוזים אליהם הייתה לו גישה.
בנוסף פרסם מרק סדרת מאמרים בחקר חסידות ברסלב המאוחרת, המוקדשים לשאלות כגון למה נרדף רבי נתן מנמירוב, תלמידו של רבי נחמן, במחלוקות בין זרמים שונים בחסידות ברסלב ועוד.
מחקריו מיצבו את מרק כחוקר עכשווי חשוב של תורת רבי נחמן מברסלב כיום.
מרק עוסק גם ביסודות המיסטיקה והניו אייג' בספרות העברית ובהשפעות הקיימות מהספרות והתרבות המודרנית הלא-יהודית בכתבי משוררים וסופרים, כמו ש"י עגנון, חמוטל בר יוסף, יוסף ברדיצ'בסקי, יונה וולך, זלדה, וסיון הר-שפי.
ספריו

מיסטיקה ושיגעון ביצירת ר' נחמן מברסלב, הוצאת עם עובד ומכון שלום הרטמן, תל אביב, תשס"ד
מגילת סתרים: חזונו המשיחי הסודי של ר' נחמן מברסלב, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן תשס"ו
התגלות ותיקון בכתביו הגלויים והסודיים של ר' נחמן מברסלב, הוצאת מאגנס, ירושלים תשע"א
כל סיפורי ר' נחמן מברסלב - המעשיות, הסיפורים הסודיים, החלומות והחזיונות, הוצאת מוסד ביאליק וידיעות ספרים, ירושלים תשע"ד
צבי מרק ורועי הורן (עורכים), רבי לוי יצחק מברדיטשב: היסטוריה, הגות, ספרות וניגון, הוצאת ידיעות ספרים ואוניברסיטת בר-אילן, ירושלים ורמת גן תשע"ז
סודות שמים וסודות אדם - רבדים חזיוניים וספרותיים בספר "ליקוטי מוהר"ן" וזיקתם לגאולה ולארץ ישראל, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן תשפ"ד.
Mysticism and Madness; The Religious Thought of Rabbi Nachman of Bratslav, Continuum, London and New York 2009
The Scroll of Secrets – The Hidden Messianic Vision of R. Nahman of Bratslav, Academic Studies Press, Boston 2010
The Revealed and Hidden Writings of Rabbi Nahman of Bratslav: His Worlds of Revelation and Rectification, De Gruter, Berlin–Boston 2015
ספריו > ממאמריו

אמונה ושירה בשירת זלדה, בתוך: מ. הלברטל, א. שגיא, ד. קורצוויל (עורכים), על האמונה: עיונים במושג האמונה ובתולדותיו במסורת היהודית, הוצאת כתר, ירושלים 2006, עמ' 534 – 555
שרידי אש: 'ליקוטי מוהר"ן' ו'הספר הנשרף', מחקרי ירושלים במחשבת ישראל, כג (2011), עמ' 301 – 331
דיבוק כדימוי וכמצב נפשי ביצירתה ובחייה של יונה וולך. בתוך: ר. אליאור, י. בילו, י. זקוביץ וא. שנאן (עורכים), כחלום יעוף וכדיבוק יאחז: על חלומות ודיבוקים בישראל ובעמים, הוצאת מאגנס. ירושלים, תשע"ג. עמ' 377 – 392
מחזיון לתורה – על מקורותיו החזיוניים של הספר ליקוטי מוהר"ן. בתוך: א. אלקיים וח. פדיה (עורכים), חלמיש למעיינו מים, מחקרים בקבלה, הלכה, מנהג והגות, מוגשים לפרופ' משה חלמיש. הוצאת כרמל. ירושלים, תשע"ו. עמ' 383 – 402
על תפילה והתגלות בשירתן של זלדה, יונה וולך וסיון הר-שפי. בתוך: א. ארליך (עורך), התפילה בישראל; היבטים חדשים, הוצאת אוניברסיטת בן-גוריון. באר-שבע, תשע"ו. עמ' 267 – 290
על מקורותיו של ספר המעשים לש"י עגנון: עיון בסיפור "השיר אשר הושר". עי"ן גימ"ל: כתב עת לחקר יצירת עגנון, א (תשע"א), עמ' 20 – 34
"מה בין סיפורי לאותם שכל יד כותבת": על פשר ההתגלות בסיפור "גילוי אליהו" לש"י עגנון ועל דרך עבודתו בעיבוד סיפורים חסידיים. ראשית 1 (תשס"ט), עמ' 209 – 230
בין צדיק למשיח: קווי מתאר לניתוח השוואתי של חסידות חב"ד ושל חסידות ברסלב (עם יורם בילו), עיונים בתקומת ישראל 23 (תשע"ד), עמ' 350–377
צדיק הנתון בלוע הסטרא אחרא: האדם הקדוש והמקום הטמא: על העלייה לרגל לקבר ר' נחמן מברסלב באומן בראש השנה. ראשית 2 (תש"ע), עמ' 112 – 146
דין תורה עם האל – הצדיק כסנגור, כתובע וכדיין, בתוך: צ. מרק ור. הורן (עורכים), רבי לוי יצחק מברדיטשב: היסטוריה, הגות ספרות וניגון,  הוצאת הקתדרה לחקר החסידות ע"ש ר' לוי יצחק  מברדיטשב וידיעות ספרים, תל אביב תשע"ז, עמ' 292- 396.
"מי-רון": הסיפור הסודי על המפגש בין ר' נחמן מברסלב לר' שמעון בר יוחאי, בתוך: יהודה ליבס, יהונתן בן הראש ומלילה הלנר-אשד (עורכים), הסיפור הזוהרי, מכון בן צבי, תשע"ז, כרך ב', עמ' 763-709.
שראל פיטרמן

| --- | --- |

 לידה:  15 ביוני 1982 (בן 42) חיפה, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  שחקן במאי ותסריטאי
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק מיסודו של יורם לוינשטיין, אוניברסיטת תל אביב
 פרופיל ב-IMDb
 
שראל פיטרמן (נולד ב-15 ביוני 1982 בחיפה) הוא שחקן, במאי, תסריטאי וקומיקאי ישראלי.
ביוגרפיה

שראל פיטרמן נולד בקריית ביאליק. הוא בוגר בית הספר לאמנויות ויצו בחיפה. התפרסם בשנת 2004 כאשר השתתף בתוכנית המציאות "האקדמיה לצחוק", ששודרה בביפ ובערוץ 2, במסגרת שידורי קשת. לאחר סיום התוכנית החל ללמוד בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין. במהלך הלימודים זכה במספר מלגות הצטיינות והשתתף בהפקות רבות. כמו כן למד תסריטאות באוניברסיטת תל אביב, והוא בעל תואר ראשון בהצטיינות בתקשורת וניהול מהאוניברסיטה הפתוחה.
קריירה > קריירה כשחקן בטלוויזיה ובקולנוע

לאחר סיום הלימודים אצל יורם לוינשטיין השתתף שראל פיטרמן בהפקות של תיאטרון אורנה פורת "חסמבה" בבימויו של אלון אופיר, ו"הבחורים בדלת ממול" הפקה משותפת של תיאטרון אורנה פורת ותיאטרון חיפה.
ב-2009 הופיע עם חן וודה בצוותא וברחבי הארץ במופע המערכונים "המופע של סרגיימינל וגנדי צל" שיחק בהצגות "לא עובר צנזורה", "שלושה בחצי דירה", "שניידער ושוסטער", "תיגרה" ו"איך צחקנו" בתיאטרון הבימה.
את דרכו הטלוויזיונית המקצועית התחיל ב-2010 כשהצטרף לצוות מנחי ערוץ הילדים בתוכניות "המקום האמיתי", "מסע קיץ", "ניפגש בסיבוב" ו"הביברים". באותה השנה השתתף גם בסדרת הדרמה היומית ביס "15 דקות" בתפקיד משה דדון. השתתף בסדרה "החולמים" בבימויו של שי קפון. כמו כן, שיחק פיטרמן תפקידי אורח רבים בסדרות כמו "הפיג'מות", "מנדלבאום בלש פרטי" ו"מה בכריש".
בשנת 2012 שיחק בסדרה "יחפים" בתפקיד אריה מינץ לצד אוהד קנולר, שרה אדלר וורד פלדמן, ששודרה בהוט 3, ובסדרה ״המיוחדת" בערוץ 2.
בשנת 2013 שיחק בסדרה הקומית "שנות ה-80" גילם את מוישל'ה בר המכונה מוישל'ה הקיבוצניק שיחק בפרק הראשון של העונה הראשונה. בשנת 2018 שב לגלם את מוישלה הקיבוצניק בפרק הראשון של העונה הרביעית של הסדרה.
בשנים 2013 ו-2019 שיחק בשלושת עונות הסדרה עטורת הפרסים "שטיסל" בתפקיד צבי אריה שטיסל.
גילם את דמותו של ברוך מרזל בסרטו של עמוס גיתאי "רבין - היום האחרון" וכיכב בתפקידי משנה בסרטים "ג'רוזלם", "טוביאנסקי" ו"מה כבר יכול לקרות?!".
בסדרה "תאג"ד" בתפקיד הקרפ"ח יאיר שניידר.
ב-2017 שיחק בתפקיד אורח בעונתה השנייה של סדרת הדרמה "מתים לרגע".
ב-2018 השתתף בסדרה "על הספקטרום". שיחק בסרט "ברווזים אגדה אורבנית" בתפקיד אליאס.
ב-2021 שיחק בסדרה "מלכת היופי של ירושלים" בתפקיד קלמן.
ב-2024 שיחק בסדרה "בת השוטר" בעונה השלישית בתפקיד וסרמן השדכן.
הערות שוליים

↑  האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה, העולים.ות לגמר פרסי הטלוויזיה 2021, באתר https://israelfilmacademy.co.il/
רותי תמיר

| --- | --- |

 לידה:  12 באוגוסט 1967 (בת 57) תל אביב, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 פרסים והוקרה:  פרס אמ"י 2013  פרס "ביטולינו" 2015 פרס ההצגה הטובה ביותר 2020
 rutitamir.com
 פרופיל ב-IMDb
 
רותי תמיר (נולדה ב-12 באוגוסט 1967) היא שחקנית, פנטומימאית, במאית ויוצרת תיאטרון.
ביוגרפיה

רותי תמיר נולדה בתל אביב לאביגדור תמיר (לשעבר טיטנשניידר, יליד 1934) וגבריאלה טימן (2015-1933), והיא הצעירה בין שתי בנות. סבה מצד אימה היה מייסד ושחקן תיאטרון המטאטא יעקב טימן.
בכיתה א' החלה ללמוד מחול. בגיל 10 החלה ללמוד בבית ספר למחול בת דור בתל אביב, ועד מהרה התקבלה למסגרת לימודי RAD (אנ') (טכניקת בלט קלאסי) עם המורה דליה קושט, וקיבלה מלגת לימודים במשך שנתיים לשיעורים פרטיים אצל סיקי קול, שלימדה את הטכניקה של מרתה גרהם.
בשנת 1981, בהיותה בת 14, עברה עם משפחתה להתגורר במיאמי, פלורידה, בארצות הברית.
ביוגרפיה > ארצות הברית

בשנת 1983 התקבלה לבית ספר לאומנות Performing And Visual Arts Center) PAVAC) (אנ') - מרכז לאמנויות הבמה, שם למדה במגמה משולבת תיאטרון ומחול, לאחר שעות לימודי הליבה בבית הספר התיכון. במהלך לימודיה גילתה את עולם הפנטומימה.
בתום לימודיה בתיכון ב-1985, המשיכה תמיר ללימודי משחק ב-Miami Dade College (אנ'), שם הייתה תלמידתם של ברברה לאורי וג'ון פריור.
ב-1986 הפסיקה זמנית את לימודי המשחק, כדי להופיע במסגרת תיאטרון "Florida Shakespear Festival". במקביל, הופיעה גם בתיאטרון "Coconut Grove Playhouse" (אנ') בהצגה "בית ברנרדה אלבה" בתפקיד "אדלה".
ב-1987 חזרה ללימודים בקולג', והחל מאותה שנה נסעה מדי קיץ במשך שלוש שנים, ללמוד פנטומימה קלאסית על פי מרסל מרסו, בקורס קיץ בבית הספר הפרטי של גרג גולדסטון (Gregg Goldston) באוהיו.
בשנת 1989 סיימה במיאמי דייד קולג' תואר Associate in Arts) AA) בתיאטרון, ומיד המשיכה ללמוד ב-Florida International University (אנ').
בשנת 1990 שיחקה בתאטרוני פרינג': תיאטרון "ACME Acting Company" בהצגה "היער" של דייוויד מאמט, ובתיאטרון "Tackle Cheap Theater" ב"עכברושים" של ישראל הורוביץ (אנ').
בשנת 1991 סיימה תואר ראשון בתיאטרון באוניברסיטה הבינלאומית בפלורידה.
באותה שנה יצרה את הצגת הילדים הראשונה שלה, "The Living Story Book", הצגה לשני שחקנים, ששילבה פנטומימה וטקסט בנושא משלים.
באותה שנה גם הופיעה במיאמי עם להקת המחול RDT) Renascent Dance Theatre) במופע המחול "The Wall" - מופע רוק בלט, מחווה לתקליט "The Wall" של להקת פינק פלויד, בו יצרה שלושה קטעי תיאטרון פיזי אשר שילבו מחול, תיאטרון ופנטומימה, לתפקיד שגילמה - "Bleeding Hearts".
בשנת 1991 נסעה לפריז, צרפת, ולמדה במשך שנה וחצי אצל סטיבן וואסון (אנ') וקורין סואום (Corinne Soum) מ"תיאטרון המלאך המשוגע" (Theatre de l'Ange Fou) (אנ') את הטכניקה של המאסטר אטיין דקרו, "Corporeal Mime", אשר התמקד בתיאטרון פיזי.
בשנת 1993 חזרה לארצות הברית. היא התגוררה בניו יורק, שם עבדה עם להקות התיאטרון הפיזי "Margolis Brown Adaptors Company" (אנ') ו-"Pink Inc. Movement Theater Company", שיצרו בהשראת האסכולה של דקרו. בניו יורק גם יצרה שלושה מופעי תיאטרון פיזי קצרים, איתם הופיעה בתאטרוני פרינג'.
בשנת 1996 חזרה לישראל.
ביוגרפיה > ישראל > טלוויזיה וקולנוע

ב-1997 שיחקה תמיר בסדרה ללימוד אנגלית "Take Five" של הטלוויזיה החינוכית, בתפקיד "גריי". בשנים 1999–2000 הגישה בערוץ הופ! את התוכנית "1,2, הופ!", בה ערכה משחקי פנטומימה לילדים.
כמו כן, הופיעה תמיר גם בפרסומות: נורופן (2014) לבנת פורן (2015) מפעל הפיס (2021) צ'יטוס (2022) ומקדונלד'ס (2022).
ב-2017 השתתפה בסרטו של שמוליק מעוז, "פוקסטרוט".
ב-2018 השתתפה בסדרה "בשבילה גיבורים עפים" סדרה בבימויו של עמרי גבעון, בתפקיד אמא של הדמות הראשית (נינט טייב).
ב-2019 הופיעה בתפקיד רופאה בסדרת הרשת "משיח", שנוצרה על ידי אודי כגן ודנה פוליג, וגם בתפקיד מנחה בסדנת כתיבה בסדרה "בת אל הבתולה", בבימויו של עופר ויצמן.
ב-2021 השתתפה בתפקיד הבלנית בסרט "יותר ממה שמגיע לי" של פיני טבגר, בתפקיד רחלי הגננת בסדרה צומת מילר (עונה 4), בתפקיד ציפי השכנה בסדרה שבאבניקים (עונה 2), ובתפקיד אורח כפנטומימאית בתוכנית פרפר נחמד בכאן חינוכית.
הערות שוליים

↑  דודה הוא השופט בדימוס שלי טימן, ובן דודה של אמה הוא השחקן עודד תאומי.
↑  Reflexive Music: No Voice, No Answer, Voice: Ruti Tamir with REFLEX Ensemble, בערוץ היוטיוב של קרן רוזנבאום
↑  בובי וגוני, באתר "הבמה"
↑  פנטומימה פה, באתר "הבמה"
↑  פנטומימה פה, באתר אורנה פורת
↑  אושר!, באתר "הבמה"
↑  מימה נטו, באתר "הבמה"
↑  הראשים, באתר "הבמה"
↑  ספר, אשה, בית, באתר תיאטרון אורנה פורת
↑  מאחורי המילים, באתר "הבמה"
↑  ארבעה משלים ומלכה, באתר "הבמה"
↑  נירית אנדרמן, אמ"י יעניק פרס מפעל חיים לאריה אליאס, באתר הארץ, 7 במאי 2013
 פרס מפעל חיים של אמ"י יוענק לאריה אליאס, באתר וואלה, 7 במאי 2013
↑  אורח בא לדב, באתר פסטיבל חיפה
↑   ננו שבתאי, "איפה גוגו" שונה לטובה משאר הגירויים הצעקניים המוצעים לילדיכם, באתר הארץ, 13 ביולי 2021
↑  "האריה שבפנים", באתר פסטיבל חיפה להצגות ילדים
רותי תמיר ב"מאחורי המילים", 2012
אליזבת שו

| --- | --- |

שו, 2009
 לידה:  6 באוקטובר 1963 (בת 61) וילמינגטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  מכללת ולסלי  תיכון קולומביה 
 בן או בת זוג:  דייוויס גוגנהיים (1994–?) 
 צאצאים:  Stella Street Guggenheim 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס אגודת מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס לשחקנית הטובה ביותר (1995)  פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית הראשית (1995)  פרס איגוד המבקרים האמריקאי לשחקנית הטובה ביותר (1995) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אליזבת גָ'דסֶן שוּ (באנגלית: Elisabeth Judson Shue; נולדה ב-6 באוקטובר 1963) היא שחקנית קולנוע אמריקאית, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, פרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א לשנת 1995 על תפקידה בסרט "לעזוב את לאס וגאס".
ביוגרפיה

שו נולדה בווילמינגטון, דלאוור, בתם של אן ברוסטר (לבית וולס)- מנהלת בנק, וג'יימס ויליאם שו- פעיל של המפלגה הרפובליקנית ועורך דין של מפלגה זו. אחיה הוא שחקן הקולנוע אנדרו שו (אנ'). הוריה של שו התגרשו כאשר היא הייתה בת עשר.
את מרבית ילדותה העבירה שו בערים אקסס וברגן שבניו ג'רזי. היא סיימה בהצלחה את לימודיה ב"תיכון קולומביה" שבעיירה מאפלווד, ניו ג'רזי, ולאחר מכן למדה ב"מכללת וולסלי" שבמסצ'וסטס.
שו התקבלה ל"אוניברסיטת הרווארד", אולם בתקופת השהייה הראשונה שלה לא סיימה את לימודיה, ורק בשנת 2000 חזרה לאוניברסיטה וסיימה את לימודיה עם תואר בתחום הממשל.
שו נשואה משנת 1994 לבמאי הקולנוע דייוויס גוגנהיים (אנ') (אמת מטרידה), לזוג בת ושני בנים.
קריירה

בזמן לימודיה בתיכון מצאה שו דרך להרוויח כסף כשהופיעה במספר פרסומות של חברות מסחריות, בהן ברגר קינג ודה בירס.
בתחילת דרכה בתעשיית הקולנוע סירבה שו להצעתו של הבמאי סרג'ו לאונה לקבל תפקיד בסרטו "היו זמנים באמריקה".
את תפקידה הראשון קיבלה שו בסרט האמנויות לחימה/דרמה "קראטה קיד", שם הופיעה בתפקיד הנערה אלי מילס.
שו שיחקה בשני סרטים מטרילוגיית סרטי המדע הבדיוני "בחזרה לעתיד" של המפיק והבמאי רוברט זמקיס, בהם גילמה את דמותה של ג'ניפר פארקר/מקפליי, חברתו, ולאחר מכן אשתו, של גיבור הסדרה מרטי מק'פליי (מייקל ג'יי פוקס).
בשנת 1995 כיכבה שו בסרט "לעזוב את לאס וגאס". בסרט לוהקה שו לתפקיד שרה, פרוצה שמאבדת את הסרסור שלה ונשארת לבד. היא פוגשת בלאס וגאס את בן סנדרסון (ניקולס קייג'), אלכוהוליסט, גרוש טרי ובלתי נסבל בקרב חבריו לעבודה, שבא ללאס וגאס כדי לשתות עד מוות. בן מבטיח לשרה שלעולם לא יבקש ממנה לוותר על הזנות, בעוד שרה נשבעת שלעולם לא תבקש מבן להפסיק לשתות. אולם כשמצבו של בן מחמיר שרה מפרה את שבועתה. שו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב בשנת 1995 על תפקידה בסרט זה.
ב-1997 שיחקה שו בסרט הפעולה "המלאך" וגילמה את ד"ר אמה ראסל, מדענית המחזיקה בידיה תגלית ייחודית, ונאלצת להתמודד עם קסמיו ולהסתיר את הנוסחא הסודית של המלאך סיימון טמפלר, גנב חריף מוח וזריז העוסק במשימות בינלאומיות בעלות אתגר מיוחד.
בנוסף השתתפה אליזבת בקומדיה של וודי אלן "לפרק את הארי" בתור מיי, המאהבת של הארי בלוק (אלן).
בשנת 2000 הופיעה שו בתפקיד ראשי במותחן המדע בדיוני של פול ורהובן "בלתי נראה".
ב-2002 קריינה בסרט "מעיין הנצח".
בשנת 2014 שיחקה בקומדיה "משתוללת" בכיכובה של סלינה גומז. בשנת 2018 שיחקה בסרט "משאלת מוות", מותחן נקמה לצד ברוס ויליס, בבימויו של אלי רות'. הסרט מהווה רימייק לסרט משנת 1974.
ב-2019 שיחקה בסדרת גיבורי-העל של פריים וידאו "הבנים". בשנת 2021 החלה לככב בסדרת הטלוויזיה "מחזיקות מעמד" שיצרה וכתבה ז'ולי דלפי לשירות של נטפליקס.
חיים אישיים

מאז 1994 נשואה לבמאי דייוויס גוגנהיים (אנ') (בנו של המפיק האמריקאי-יהודי, צ'ארלס גוגנהיים), ולהם בן ושתי בנות.
חיים אישיים > אקטיביזם

באוקטובר 2023, שו, יחד עם עוד מאות שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן. הם קראו לשחרור בני ערובה המוחזקים על ידי ארגון הטרור חמאס בעקבות טבח שבעה באוקטובר. הקמפיין שהושק לצד המכתב נקרא #NoHostageLeftBehind. המכתב מדגיש את הרצון לחופש הן לישראלים והן לפלסטינים לחיות בשלום ומגנה את האלימות של חמאס.
פילמוגרפיה > קולנוע

איפשהו מחר (1983)
קראטה קיד (1984)
לינק (1986)
לילה מגניב (1987)
קוקטייל (1988)
בחזרה לעתיד 2 (1989)
בחזרה לעתיד 3 (1990)
בועות של אהבה (1991)
כל הזמן את אשתי (1991)
עשרים דולר (1993)
לעזוב את לאס וגאס (1995)
נפילת מתח (1996)
המלאך (1997)
לפרק את הארי (1997)
פלמטו (1998)
מולי (1999)
בלתי נראה (2000)
המין האנושי (2001)
איימי ואיזבל (2001) - סרט טלוויזיה, המבוסס על ספרה של אליזבת סטראוט
מעיין הנצח (2002)
עור מסתורי (2004)
משחקים נסתרים (2005)
מרוץ של תקווה (2005)
גרייס (2007)
המלט 2 (2008)
דון מקי (2009)
פיראנה 3D‏ (2010)
Waking Madison‏ (2011)
תקווה בהופ ספרינגס (2012)
הבית בקצה הרחוב (2012)
הגלישה הגדולה במאווריקס (2012)
משתוללת (2014)
קרב המינים (2017)
משאלת מוות (2018)
גרייהאונד (2020)
The Good Half‏ (2023)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

CSI‏ (2012- 2015)
Blunt Talk‏ (2015)
הבנים (2019-הווה)
מחזיקות מעמד (2021-הווה)
הבנים מציגים: שטני (2022) - דיבוב
הקרב על אובר (אנ') (2022)
הערות שוליים

↑  Matt Donnelly, Hollywood Stars and Executives Thank President Biden for Leadership, Call for Release of All Hamas Hostages, Variety, ‏2023-10-23 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428871705171  PLWABN: 9810658623905606  BNE: XX1126502  BnF: cb14021962d (data)  GND: 141462965  ISNI: 0000 0001 1030 4313  LCCN: no98090096  MusicBrainz: 752a2b25-4273-42e0-b2dd-e4e5d924518e  NKC: xx0034099  NTA: 07404348X  SNAC: w6nk63sd  SUDOC: 073649333  VIAF: 85511221   WorldCat (עם VIAF): 85511221 
אליזבת שו, (2007)
FIRST Lego League

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1999 
 אתר רשמי
 
תוכנית FIRST LEGO League Challenge (לשעבר FIRST LEGO League) היא תחרות בין-לאומית של עמותת FIRST, בה משתתפים ילדים בכיתות ד' עד ט' המתמודדים עם אתגר חדש מדי שנה הקשור למציאות היום-יומית. האתגר עמו מתמודדים התלמידים כולל בנייה ותכנות רובוט אוטונומי המבצע משימות על גבי לוח משימה ייחודי, חקר ולימוד אודות נושא האתגר תוך חשיבה יצירתית והצגת פתרון חדשני כל זאת תוך פיתוח כישורים חברתיים כגון עבודת צוות, מנהיגות, שיתוף פעולה ומעורבות בקהילה.