תוכנית הגרעין האיראנית
מתקני גרעין

באנאראק (Anarak) יש מתקן לאחסנת פסולת גרעינית, קרוב ליזד.
המרכז לטכנולוגיה גרעינית באספהאן הוא מתקן גרעין למחקר אשר מפעיל כעת ארבעה כורי גרעין למחקר קטנים שכולם סופקו לאיראן על ידי סין. המרכז מופעל על ידי ה-AEOI.
המתקן להמרת אורניום באספהאן ממיר עוגה צהובה לאורניום הקספלואורידי (en:Uranium hexafluoride).
אראק היה אחד משני האתרים שנחשפו על ידי דובר מטעם ארגון המוג'אהדין ח'לק בשנת 2002. איראן מקימה באתר 34°22′24.24″N 49°14′26.88″E﻿ / ﻿34.3734000°N 49.2408000°E﻿ / 34.3734000; 49.2408000 כור מחקר בינוני של 40 מגה ואט המופעל בעזרת מים כבדים אשר יחל לפעול ב-2014 ונקרא IR-40. באוגוסט 2006 הכריזה איראן על חנוכת המתקן באראק לייצור מים כבדים.
האפשרות שבארדכאן קיים מתקן גרעיני כלשהו החלה להתפרסם ב-8 ביולי 2003 על ידי המועצה הלאומית העליונה להתנגדות באיראן, האגף הפוליטי של המוג'אהדין ח'לק, ארגון הנחשב כארגון טרור בעיני המערב.
המרכז לחקר אנרגיה אטומית בבונאב חוקר את היישומים של טכנולוגיה גרעינית בחקלאות. המרכז מנוהל על ידי ה-AEOI
תחנת הכוח הגרעינית בבושהר
ב-6 במרץ 2007 הכריזה איראן כי החלה בבניית כור גרעיני של 360 מגה וואט בדארקהובין אשר במחוז ח'וזסתאן.
בטהראן נמצא המרכז למחקר גרעיני של טהראן או TNRC - The Tehran Nuclear Research Center הממוקם ב-35°44′18″N 51°23′18″E﻿ / ﻿35.7384°N 51.3882°E﻿ / 35.7384; 51.3882 הוא הוותיק ביותר והוקם בשנת 1967. הוא מנוהל על ידי הארגון לאנרגיה אטומית של איראן. במסגרת התוכנית האמריקאית "אטום למען שלום" צויד המרכז בכור מחקר גרעיני של 5 מגה ואט בשם TRR המרכז למחקר בטהראן, והפך לפעיל באופן מלא ב-1967 והופעל על ידי אורניום מועשר ברמה גבוהה.
המרכז לעיבוד קרינה ביזד מצויד במאיץ רודוטרון TT200 המיוצר על ידי IBA, בלגיה, עם תפוקות אלומת קרינה של 5 ו-10 מגה אלקטרון וולט והספק מינימלי של 100 קילו ואט. נכון ל-2006 המרכז מעורב במחקר גיאופיסי לצורך גילוי מינרלים באזור העיר.
לאשקאר עבד הוא מתקן נסיוני להפרדת איזוטופים. הוקם ב-2002 ונחשף על ידי אלירזה ג'פרזדה במאי 2003, דבר שהוביל לבדיקתו מצד הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית. ניסויי העשרה בעזרת לייזר נעשו באתר אולם המתקן נסגר מאחר שאיראן הכריזה כי אין בכוונתה להעשיר אורניום על ידי שימוש בהפרדת איזוטופים בלייזר. בספטמבר 2006 טען אלירזה ג'פרזדה כי המתקן חזר לפעילות והעשרה באמצעות לייזר מתבצעת.
בלאביזן-שיאן, צפונית מזרחית לטהראן, קיים מתקן גרעיני שעליו איראן לא הצהירה והאתר נמצא תחת חקירה של הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית.
נתנז: ראו המתקן הגרעיני בנתנז
בסגהנד, 32°28′45″N 55°24′30″E﻿ / ﻿32.479167°N 55.408333°E﻿ / 32.479167; 55.408333, נמצא מכרה עפרות אורניום הראשון של איראן אשר החל לפעול במרץ 2005. המכרה מכיל כמות משוערת של 3000 עד 5000 טון תחמוצת אורניום בצפיפות של 500 חלקים למיליון (ppm) בשטח של 100 עד 150 קמ"ר.
לפי הערכות, בסיס פרצ'ין (אנ'), השוכן כ-30 קילומטרים מטהראן, הוא האתר העיקרי שבו עוסקת איראן בפיתוח הנשק הגרעיני עצמו.
קראי: המרכז למחקר חקלאי ורפואה גרעינית בהאשטגרד הוקם ב-1991 ומנוהל על ידי ה-AEOI.
ליד קום, באתר הנקרא פורדו, נמצא אתר ובו נבנה לפי פרסומים והערכות מתקן העשרת אורניום תת-קרקעי תחת השגחתם הישירה של משמרות המהפכה האסלאמית. לאתר קיבולות של 3000 צנטריפוגות. מיקומם באתר 34°53′4.52″N 50°59′45.46″E﻿ / ﻿34.8845889°N 50.9959611°E﻿ / 34.8845889; 50.9959611 ובאתר 34°56′37.43″N 50°45′38.02″E﻿ / ﻿34.9437306°N 50.7605611°E﻿ / 34.9437306; 50.7605611. ביולי 2011 הכריזה איראן כי הפילה מל"ט אמריקאי מעל האתר.
ב-18 בנובמבר 2013, בכיר בארגון המוג'אהדין ח'לק חשף במסיבת עיתונאים, אתר בעיר מבארכה שלטענתו הוא מתקן גרעין.