נשים קטנות (סרט, 1949)
תקציר העלילה

בעיירה קונקורד שבמסצ'וסטס בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית חיות האחיות לבית מארץ' – מג (ג'נט לי), ג'ו (ג'ון אליסון), איימי (אליזבת טיילור) ובת' (מרגרט או'בראיין) – יחד עם אמן בעוני יחסי, אחרי שאביהן הפסיד את רכושו לאיש עסקים חסר מצפון. בעוד שמר מארץ' (ליאון איימס) משרת בצבא האיחוד, גברת מארץ' (מרי אסטור), המכונה בפי בנותיה "מרמי", שומרת על המשפחה מאוחדת ומלמדת את הבנות לתת לאלה שמזלם לא שפר עליהם, במיוחד לקראת חג המולד הקרב. על אף שאיימי המפונקת לעיתים קרובות רוטנת על מצבם הכלכלי והעדר העושר והסטטוס החברתי, ג'ו מבדרת את כולם בסיפורים ומחזות שהיא כותבת, ובת' הרגישה והביישנית מלווה את ההפקות הביתיות בנגינה בפסנתר שאינו מכוון.
ג'ו הנמרצת, טומבוי בהופעתה, מתיידדת עם תיאודור "לורי" לורנס (פיטר לאופורד), נכדו של השכן העשיר של משפחת מארץ', ג'יימס לורנס (סי אוברי סמית'). בהמשך אותו חורף ג'ו מרשימה את מר לורנס בהגינותה ובהשפעתה החיובית אל לורי, והוא מזמין את האחיות מארץ' לנשף בביתו המפואר. בנשף מחזר אחרי מג המורה הפרטי של לורי, ג'ון ברוק (ריצ'רד סטאפלי). ג'ו מסכימה לרקוד עם לורי כשנדמה להם שאין איש בסביבה, אבל איימי ובת' צופות בהם במעלה המדרגות. התנהגותו המחוספסת של מר לורנס מתרככת כשהוא פוגש את בת', שמזכירה לו את נכדתו האהובה שמתה. כשהוא מגלה שהיא נגנית מוכשרת, הוא מציע לה לבוא לביתו ולנגן בפסנתר הגדול כרצונה. הערב מסתיים בנימה שלילית כשאיימי ובת' שומעות את גברת גרדינר (איזבל רנדולף) ובתה מרכלות על מרמי.
ככל שהשבועות עוברים גוברת אהבתו של לורי לג'ו, אבל היא דוחה אותו כמחזר, וטוענת שהיא אוהבת אותו כחבר, ולעולם לא תינשא לו. בינתיים ג'ו מנסה לדכא את רגשותיה העמוקים של מג למר ברוק, מחשש שנישאים ינתקו את הקשר בין האחיות. האביב מגיע, ומרמי מקבלת הודעה שמר מארץ' נפצע והוא נשלח לבית חולים צבאי בוושינגטון די. סי. ג'ו מבקשת מדודתה העשירה (לוסיל ווטסון) כסף עבור הנסיעה ברכבת למרמי, אבל השתיים מתווכחות כשג'ו חסרת הסבלנות מסרבת להיענות לדרישותיה של הדודה מארץ'. אחר כך הדודה הולכת לקראת המשפחה ונותנת להם כסף, אבל ג'ו כבר מכרה את שערה היפה עבור הכסף לנסיעה. בהיעדרה של מרמי בת' תופסת את מקומה בעזרה לשכנים ונדבקת במחלת השנית. האחיות המודאגות והמבוהלות מבינות כמה הן תלויות במרמי. כשהאם חוזרת, החום של בת' יורד, וכל המשפחה מתאחדת כשלורי מביא בהפתעה את מר מארץ'.
אחרי כמה חודשים מג מתחתנת עם מר ברוק, ולורי מציע נישואים לג'ו, אבל היא מסרבת לו, ומסבירה שהיא רוצה להקדיש את חייה לכתיבה. לורי המאוכזב עוזב אותה ונוסע לאירופה. ג'ו עצובה מכך שאיבדה גם את מג וגם את לורי, החבר הטוב ביותר שלה, עוברת לגור בניו יורק ולקדם את הקריירה שלה. בבית של משפחת קירקה, שם היא מתאכסנת, ג'ו פוגשת את פרופסור באר (רוסאנו בראצי), המורה לגרמנית של ילדי המשפחה. הוא מציג בפניה את המוזיאונים לאמנות ואת האופרה. באר מסכים לקרוא את סיפוריה של ג'ו, אבל היא נפגעת מהביקורת שלו עליהם. ג'ו מרגישה זנוחה בגלל לורי, ופגועה מכך שהדודה מארץ' שהבטיחה לקחת אותה לאירופה, לקחת במקומה את איימי. פרופסור באר מנחם את ג'ו ומציע לה לכתוב מהלב. ג'ו מחליטה לחזור הביתה שם עזרתה נדרשת כי בת' חולה מאוד. כשג'ו מגיעה לבית המשפחה הכמעט ריק, היא מגלה שבת' נוטה למות, והיא מטפלת במשך שבועות אחדים בנערה האמיצה הנושאת את סבלה ללא תלונות.
אחרי מותה של בת' ג'ו משככת את יגונה בכתיבת רומן בשם "בת' שלי", אותו היא שולחת לפרופסור באר. בהמשך מג, כעת אמא לתאומים, מספרת לג'ו בעדינות שלורי ואיימי התאהבו באירופה והם עומדים להתחתן. על אף שג'ו שמחה עבור בני הזוג, היא מבינה לראשונה כמה היא בודדה, ורוצה להיות נאהבת. לורי ואיימי חוזרים כבעל ואישה, ומשפחת מארץ' חוגגת בשמחה את איחוד המשפחה. החגיגה נקטעת כשפרופסור באר מגיע עם הרומן של ג'ו, אותו הוא דאג להוציא לאור. אולם כשלורי פותח לפניו את הדלת, באר מניח בטעות שג'ו התחתנה, והוא בנימוס מסרב להזמנתו של לורי להצטרף אליהם. ג'ו משיגה אותו, וכשהיא מסבירה את המצב השנים מתחבקים והוא מציע לה נישואים. ג'ו מקבלת בשמחה את הצעתו, ומובילה את בעלה לעתיד לבית החמים שם מחכה להם כל המשפחה.