stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב דרפאנה
"שישתו אם אינם רוצים לאכול"

קיקרו מספר, כי התבוסה בקרב הייתה עונש על חילול כבוד האלים. קודם יציאת האוניות לים נהוג היה להסתייע במנחשים, כדי לשאול בעצתם של האלים כיצד יעלה הקרב. אך פובליוס "לעג לאלים בדרך הלצה, וכאשר האפרוחים אשר שוחררו מן הכלוב לא אכלו את מזונם, ציווה להטביעם במים, באומרו שישתו אם אינם רוצים לאכול." ואמנם, בעקבות המפלה הצורבת הועמד פובליוס קלאודיוס למשפט העם לא רק על פזיזותו ומצביאותו הכושלת, אלא גם על פגיעה בכבוד האלים, וקנס כבד הושת עליו.
סווטוניוס מוסיף על כך ומספר, כי גם אחותו של פובליוס "הועמדה למשפט בפני העם - דבר שלא אירע עוד לאישה - בעוון שפגעה בכבודו; כי בשעה שמרכבתה התקדמה ונסעה אך בקושי בתוך ההמון הצפוף, קראה בקול קבל-עם ואמרה: 'הלוואי ואחי פולכר היה קם מקברו, מפסיד מחדש את הצי ומפחית על ידי כך מן ההמון הרומאי!' ".
הערות שוליים

↑  קיקרו, על טבע האלים, ספר שני, 7 (בתרגום אביבה קציר).
↑  סווטוניוס, טיבריוס, 2 (בתרגום א' שור).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph779401
קרול לומברד

| --- | --- |

 לידה:  6 באוקטובר 1908 פורט ויין, ארצות הברית 
 נהרגה:  16 בינואר 1942 (בגיל 33) נבדה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 שם לידה:  ג'יין אליס פיטרס
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1921–1942 (כ־21 שנים) 
 מקום לימודים:  תיכון פיירפקס  בית הספר התיכון הוליווד 
 בן או בת זוג:  ויליאם פאוול (1931–1933)  קלארק גייבל (29 במרץ 1939–16 בינואר 1942) 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 http://carolelombard.org/
 פרופיל ב-IMDb
 
קרול לומברד בקדימון של הסרט Fools For Scandal
קרול לומברד (באנגלית: Carole Lombard;‏ 6 באוקטובר 1908 - 16 בינואר 1942) הייתה שחקנית אמריקנית.

היא זכורה במיוחד בשל תפקידיה הקומיים במספר סרטים קלאסיים במהלך שנות השלושים, הידוע ביותר שבהם הוא הסרט מ-1936 "אישי גודפריי", מכון הסרטים האמריקאי הכליל אותה ברשימת השחקניות הגדולות ביותר בכל הזמנים 

והיא הייתה הכוכבת המתוגמלת בשכר הגבוה ביותר בהוליווד בשלהי שנות השלושים, בעלת רווחים של 500,000$ לשנה (יותר מפי חמישה מאשר משכורתו של נשיא ארצות הברית באותה עת). הקריירה של לומברד נקטעה באיבה כשהיא נספתה בגיל 33 בהתרסקות טיסת טראנס וורלד איירליינס 3.
מוצאה וצעירותה

לומברד נולדה כג'יין אליס פיטרס (באנגלית: Jane Alice Peters) בפורט ויין, אינדיאנה. הוריה היו פרדריק ס. פיטרס (1935-1875) ואליזבט נייט (1877–16 בינואר 1942). מצד אמה היא הייתה נצר לתומאס הייסטינגס שהגיע מאזור מזרח אנגליה למסצ'וסטס ביי קולוני ב-1634.

לומברד הייתה הצעירה מבין שלושה ילדים, ולה שני אחים גדולים ממנה. היא שהתה את ילדותה המוקדמת בבית בן שתי קומות ברחוב רוקהיל 704 בפורט ויין, ליד נהר סנט מארי. אביה נפצע בצעירותו וסבל מכאבי ראש כרוניים שגרמו לו להתפרצויות זעם שהפריעו לשלוות המשפחה. הוריה התגרשו ואמה לקחה את שלושת ילדיה ללוס אנג'לס ב-1914, שם למדה לומברד בבית הספר התיכון וירג'יל ג'וניור ואחרי כן בבית הספר התיכון פיירפקס. היא נבחרה ל"מלכת מאי" ב-1924. היא עזבה את בית הספר כדי להקדיש את מאמציה ולהיות שחקנית, אבל סיימה את לימודיה בפיירפקס ב-1927.

לומברד היא דור שני לבהאים.
הקריירה

הסרט הראשון בו הופיעה לומברד היה בהיותה בת שתים עשרה אחרי שהיא שיחקה כדורסל ברחוב והבמאי אלן דוואן (Allan Dwan) הבחין בה וליהק אותה כטומבוי לסרט "A Perfect Crime" ב-1921. בשנות העשרים היא עבדה במספר הפקות דלות תקציב תחת השם "ג'יין פיטרס" (Jane Peters), ואחרי כן כקרול לומברד (Carol Lombard). חברתה מרים קופר סייעה ללומברד לקבל תפקידים קטנים בסרטיו של בעלה ראול וולש.

ב-1925 היא חתמה על חוזה משחק עם פוקס המאה ה-20 (שהתמזגה עם חברת ההפקות פוקס המאה ה-20 של דריל זנוק ב-1935). היא גם עבדה עם מאק סנט וסרטי Pathé. היא נהפכה לשחקנית ידועה ועברה בהצלחה לסרטים מדברים, בתחילה ב"High Voltage" ‏ (1929). ב-1930 היא החלה לעבוד עם אולפני סרטי פרמאונט אחרי שנטשה את חברת המאה העשרים ואת Pathé.
במקור ניתנו ללומברד תפקידים שיסייעו לחזק את המוניטין של השחקן הראשי. רק בשנת 1934 החלה הקריירה שלה להמריא. באותה שנה, הבמאי הווארד הוקס הבחין שלומברד יש משהו שלא יצא החוצה בסרטים. הוא שכר אותה עבור סרטו הבא, "Twentieth Century", לצדו של הכוכב ג'ון ברימור. לומברד הייתה בתחילה מפוחדת לעבוד ביחד עם כוכב כה גדול, אבל הווארד הוקס לקח אותה הצידה ואיים שיפטר אותה אם היא לא תשחרר את האישיות הזוהרת שלה. הסרט הביא ללומברד מידה מסוימת של תהילה.
באותה שנה, היא כיכבה גם ב"בולרו" ובשל הסרט הזה היא סירבה לתפקיד אלי אנדרוס בסרט "זה קרה לילה אחד".

בשנה שאחרי כן היא כיכבה בסרט "Hands Across the Table" של הבמאי מיטשל לייסן, סרט שסייע לה לבסס את שמה כשחקנית קומית מובילה. 1936 הייתה שנה גדולה עבור לומברד כשהיא לוהקה לקומדיה המטורפת "אישי גודפרי" לצד בעלה לשעבר ויליאם פאואל. הופעתה הקנתה לה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. לאחר מכן שיחקה ב"Nothing Sacred" ב-1937 בבימויו של ויליאם ולמן. היה זה סרטה היחידי של לומברד שהוסרט בטכניקולור.
ב-1938 נחלה לומברד כישלון עם סרטה Fools for Scandal והמשיכה הלאה לסרטים דרמטיים לשנים הבאות. ב-1939 השתוקקה לומברד לגלם את דמותה של סקרלט אוהרה באפוס "חלף עם הרוח", אולם היא אפילו לא נבחנה לתפקיד, בעוד בעלה, קלארק גייבל, נבחר לשחק את רט באטלר. במקום זאת, היא שיחקה בסרט Made for Each Other‏ (1939) וב-In Name Only‏ (1939). היא גם כיכבה בדרמה Vigil in the Night ‏(1940).
מכאן היא פנתה לקומדיה, והופיעה בסרטו של אלפרד היצ'קוק "מר וגברת סמית'" (Mr. & Mrs. Smith) ‏ (1941). הסרט הזניק את הקריירה של לומברד לגבהים חדשים והיא המשיכה להצליח במה שהתברר בדיעבד כסרטה האחרון, ואחד מהמוצלחים ביותר שלה, "להיות או לא להיות" (To Be or Not to Be) ‏(1942).
מותה

כשארצות הברית נכנסה למלחמת העולם השנייה בשלהי 1941, לומברד נסעה לביתה במדינת אינדיאנה לגיוס ניירות ערך לצורכי מלחמה. זמן מה לפני שהמטוס נחת, פנתה לומברד אל מעריציה, ואמרה: "לפני שאני אומרת להתראות לכולכם, בואו והצטרפו אלי בתרועה גדולה! נ' לניצחון!" ב-16 בינואר 1942, לומברד ואמה עלו על מטוס Transcontinental and Western Airlines DC-3 על מנת לשוב לקליפורניה. אחרי שהוא תידלק מחדש בלאס וגאס, טיסת טראנס וורלד איירליינס 3 המריאה ו-23 דקות אחרי כן, התרסק המטוס לתוך "פסגה כפולה" ברום של 2500 מטר ב-Mount Potosi, 52 ק"מ דרום-מערב ללאס וגאס. כל מי שהיה על המטוס, 19 נוסעים ושלושה אנשי צוות, נספו.
מעט אחרי מותה בהיותה בת 33, גייבל (שמיאן להתנחם והיה הרוס ממותה) הצטרף לצבא ארצות הברית אחרי אימוני קצינים, גייבל עמד בראש יחידת הסרטה בת שישה אנשים שנספחה ללהק תקיפה B-17 באנגליה על מנת לצלם מקלעני אוויר בעת קרב, וטס חמש גיחות בעצמו. גייבל היה נוכח בהשקת "Liberty ship SS Carole Lombard", הקרויה לכבודה, ב-15 בינואר 1944.
ב-18 בינואר 1942, ג'ק בני לא שידר את תוכניתו הרגילה, הן מתוך כבוד ללומברד והן מחמת יגון על מותה. במקום זאת, הוא הקדיש את התוכנית לשידור מוזיקה מסוגים שונים.
סרטה האחרון של לומברד, להיות או לא להיות (סרט, 1942), בבימויו של ארנסט לוביטש, כשלצידה כיכב ג'ק בני, היה סאטירה על הנאציזם ומלחמת העולם השנייה, היה מצוי בשלב של אחרי-הפקה בזמן מותה. מפיקי הסרט החליטו לקצץ את הקטע בסרט שבו היא אומרת: "מה יכול לקרות למטוס?" מכיוון שהם חשו שהוא לא היה בטוב טעם, בהתחשב בנסיבות מותה של לומברד.
בזמן פטירתה, לומברד הייתה מיועדת להשתתף בסרט "They All Kissed the Bride", כשההפקה התחילה, ניתן תפקידה לג'ואן קרופורד. קרופורד תרמה את כל שכרה מהסרט לצלב האדום.
לומברד נטמנה ב-Forest Lawn Memorial Park Cemetery בגלנדייל, קליפורניה. השם הרשום על מצבתה הוא "קרול לומברד גייבל". אף על פי שגייבל נישא מחדש, הוא נקבר בסמוך אליה אחרי לכתו לעולמו ב-1960. אמה, אליזבט פיטרס, שנספתה אף היא במטוס שהתרסק והרג את בתה, נטמנה מצדה השני.
פרסים ואותות כבוד

ב-1999, מכון הסרטים האמריקני דירג את לומברד במקום ה-23 ברשימת "50 שחקניות הקולנוע האמריקניות הגדולות ביותר". 

היא זכתה במועמדות לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר, עבור הסרט "אישי גודפרי" 
(My Man Godfrey). יש לה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד, בשדרות הוליווד 6930.
בית ילדותה של לומברד בפורט ויין יועד לשימור היסטורי. העיר קראה את הגשר הסמוך מעל נהר סנט מארי "הגשר לזכרה של קרול לומברד" (Carole Lombard Memorial Bridge).
גילמו אותה

גילמו אותה השחקניות הבאות:
ג'יל קלייבורג ב-Gable and Lombard‏ (1976)
שרון גלס ב-Moviola: The Scarlett O'Hara War‏ (1980)
דניס קרוסבי ב-Malice in Wonderland‏ (1985)
אנסטסיה היל ב-RKO 281 ‏(1999)
ונסה גריי ב-Lucy‏ (2003)
ראו גם

פלאפר
הערות שוליים

↑  Obituary Variety, January 21, 1942, page 54.
↑  קרול לומברד במקום ה-23 ברשימת "50 שחקניות הקולנוע האמריקניות הגדולות ביותר" של מכון הסרטים האמריקני
↑  Willard, J., Walker, C.W., Pope, C.H., Willard Genealogy, Sequel to Willard memoir, Boston: Willard Family Association, 1915, 212.
↑  הביוגרפיה של קרול לומברד
↑  The Bahá'í World 1940-1944 p.635. Bahá'í Publishing Trust, Wilmette.
↑  Cooper, Miriam (1973). Dark Lady of the Silents. Bobbs Merrill. pp. 11, 216–217. ISBN 0-672-51725-6.
↑  MacBride, Joseph. Frank Capra, The Catastrophe of Success. New York: St. Martin's Griffin, 2000. P. 303. ISBN.
↑  קרול לומברד במקום ה-23 ברשימת "50 שחקניות הקולנוע האמריקניות הגדולות ביותר" של מכון הסרטים האמריקני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007434152205171  PLWABN: 9812662290705606  BIBSYS: 90854348  BNE: XX1289713  BnF: cb13896764f (data)  CiNii: DA16879549  GND: 118854852  ISNI: 0000 0000 6301 9594  LCCN: n50039478  NARA: 10582765  NKC: xx0182506  NLA: 35517846  NLK: KAC2020Q4528  NTA: 126794464  SNAC: w61g0tmz  SUDOC: 030330874  Trove: 981832  VIAF: 34643748   WorldCat (עם VIAF): 34643748 
קרול לומברד בקדימון לVigil In The Night,‏ 1940
קרול לומברד בקדימון לNothing Sacred,‏ 1937
קרול לומברד בסרט Nothing Sacred‏ (1937)
הכוכב של קרול לומברד בשדרת הכוכבים של הוליווד
רודולף לאבאן

| --- | --- |

 לידה:  15 בדצמבר 1879 ברטיסלאבה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  1 ביולי 1958 (בגיל 78) ווייברידג', הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  Weybridge Cemetery 
 מקום מגורים:  אנגליה 
 השכלה:  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות 
 
רודולף לאבאן
רודולף לאבאן או רודולף פון לאבאן (Rudolf von Laban; ‏15 בדצמבר 1879 – 1 ביולי 1958) היה רקדן, כוריאוגרף ותאורטיקן הונגרי בתחום הריקוד, יליד סלובקיה, מחלוצי הריקוד המודרני באירופה, שפעל בגרמניה, שווייץ ואנגליה. עבודתו הניחה את היסודות לשיטת "ניתוח תנועה לאבאן" לתיאור ופירוש תנועה אנושית. הוא תרם גם לפיתוחים נוספים בשיטות הסמלה של תנועות ריקוד וניתוחן.
ביוגרפיה

נולד ב-1879 בעיר פוז'ון (ברטיסלבה), אז בממלכת הונגריה שהייתה חלק מאימפריה האוסטרו הונגרית, כיום בירת סלובקיה, למשפחה אריסטוקרטית. אביו היה פילדמרשל בצבא האוסטרו-הונגרי.
בצעירותו עסק לאבאן בציור. למד אדריכלות בפריז, בה שהה 8 שנים, ועבד בציור קריקטורות לעיתונים. בתקופה זו החל להתעניין ביחסים שבין הגוף האנושי והמרחב הסובב אותו. ב-1909 עבר למינכן, גרמניה, והחל לעסוק במחול וכוריאוגרפיה. ב-1915 פתח בציריך שבשווייץ בית ספר למחול וכוריאוגרפיה, ובהמשך נפתחו סניפים גם באיטליה, צרפת, גרמניה ועוד; עד אמצע שנות ה-20 נפתחו 25 בתי ספר של לאבאן ברחבי אירופה.
במקביל לעבודתו האומנותית, חקר לאבאן את התנועה האנושית ואת המוטיבציה הרגשית-מחשבתית המנחה אותה. הוא הרצה על בסיס מחקריו ופיתח תאוריות על התנועה. בתקופה זו פגש גם את הפסיכואנליטיקאי קרל גוסטב יונג, והם הושפעו זה מזה בתאוריות על התנועה האקספרסיבית והרגשות הלא-מודעים המובעים דרכה. לאבאן פיתח את רעיון "כתיבת התנועה" (Dance notation), אותו פרסם ב-1928. שיטה זו נקראת כיום על שמו, "Labanotation".
בשנים 1930–1936 כיהן בתפקידי ניהול שונים בתיאטראות הלאומיים של גרמניה. ב-1937 קיבל אישור מהנאצים ששלטו בגרמניה לבקר בצרפת, ומשם נמלט לבריטניה. שם עזב את העבודה האמנותית והתרכז בהוראה ובמחקר. ב-1945 הקים עם ליסה אולמן את "Laban Art of Movement Guild", וב-1946 הוקם "הסטודיו לאמנות התנועה" במנצ'סטר. ב-1947 פורסם ספרו "Effort", על מאמצי תנועה.
בשנותיו האחרונות עסק בחקר התנועה כהתנהגות, ובצרכי התנועה של עובדי תעשייה וכן של מטופלים פסיכיאטריים. מחקריו תרמו רבות לפיתוח יסודות הטיפול בתנועה.
ניתוח תנועה לאבאן

לאבאן טען כי ניתוח תנועה (כתב מחול) הוא: ”...מעין דקדוק ותחביר של השפה של התנועה, העוסקים לא רק במבנה החיצוני של התנועה כי אם בתוכן המנטלי והרגשי שלה. (הסדר הכוריאולוגי הוא) החוקים והמבנים הנסתרים של התנועה, אשר כשהם מוכרים לנו באופן מודע – הופכים את התנועה לבעלת משמעות מובנת.”
על בסיס התאוריות של לאבאן פותח "ניתוח תנועה לאבאן". ניתוח זה נעשה בלי קשר לסגנון או שיטת תנועה מסוימת (כגון יוגה, בלט, מחול מודרני, אמנויות לחימה ועוד), ולכן ניתן לבחון באמצעותו כל אחד מתחומי התנועה המגוונים. נקודת המוצא של לאבאן היא כי התנועה מייצרת ומבטאת את הצד המנטלי והרגשי של האדם. לטענתו, בין הגוף והנפש ישנם יחסים דו כיווניים: לתנועה ישנה השפעה על הגוף, הדעת והנפש, ובו זמנית היא גם מבטאת צדדים אלו. הנחה זו היא שהפכה את ניתוח תנועה לאבאן לגוף ידע רלוונטי בתחומי הנפש, תחומי הגוף ותחומי אמנות רבים.
רקדנים בבית ספר לריקוד לאבאן בברלין, 1929
קרב תל א-שריעה ותל הוריירה

הגשר של מסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה במעבר מעל נחל גרר. מאחוריו נישא תל א-שריעה
תחנת הרכבת של תל א-שריעה מדרום לנחל גרר. ברקע מופיע התל (צילום מכוון דרום)
חיילים טורקים מחופרים על תל הוריירה
חיילים טורקים בעמדות בקרבת תל א-שריעה
פרשים אוסטרלים בערוץ נחל גרר מתחת לגשר הרכבת ההרוס בקרבת תל א-שריעה. הטורקים הרסו את הגשר בזמן נסיגתם והוא תוקן מאוחר יותר על ידי יחידות ההנדסה של הצבא הבריטי
קרב תל א-שריעה ותל הוריירה הוא קרב, שהתחולל על תל א-שריעה ותל הוריירה, מ-6 בנובמבר עד 7 בנובמבר 1917 בין כוחות בריטים של חיל המשלוח המצרי לבין כוחות של הצבא העות'מאני במסגרת המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה. קרב זה היה חלק מרכזי במערכה הבריטית לפריצת קו ההגנה הטורקי בצפון הנגב. הוא ארך יומיים והסתיים בניצחון הצבא הבריטי, ובנסיגת הכוחות העות'מאנים, דבר שאיפשר לבריטים להמשיך בתנועתם צפונה.
רקע

במהלך מרץ ואפריל 1917 נכשלו הבריטים בניסיונותיהם לכבוש את עזה (קרב עזה הראשון ב-26 במרץ וקרב עזה השני ב-19 באפריל). כישלון זה הוביל, מצד אחד, לתגבור הכוחות הבריטים ומצד שני להכנת תוכניות לתקיפת האגף המזרחי של הטורקים על ידי כיבוש באר שבע. תוכנית זו יצאה לפועל ב-31 באוקטובר והצליחה להפתיע את הטורקים (שריכזו כוחות בעזה) ובסופו של יום הקרב נכבשה באר שבע.
הבריטים ניסו לנצל את ההשג ולהתקדם צפונה ולכבוש את השטחים שמצפון לבאר שבע. בין 1 בנובמבר ל-4 בנובמבר נלחמו הבריטים על מנת לכבוש את הקו בין תל חווילפה ודאהרייה אולם שילוב של כח טורקי חזק וחוסר משמעותי במי שתייה לכוחות הלוחמים, לסוסים ולגמלים הביא לכישלון של רוב ההתקפות הבריטיות.
הוצאה לפועל של התוכנית לתקיפת כל קו ההגנה הטורקי דרש את עצירת התקפות ב-4 בנובמבר על מנת לצייד את כל הכוחות, המתוכננים לקרב, במים, מזון ותחמושת. פעילות זו התחוללה במהלך 5 בנובמבר בכל האתרים בהם היו מקורות מים (באר שבע, שלאל, כארם, חלסה ועוד).
מטרות הקרב

חוסר היכולת לפרוץ את קו ההגנה בתל חווילפה הביא את הפיקוד של חיל המשלוח המצרי להחלטה לשנות את האסטרטגיה ולתקוף בו זמנית את כל קו החזית (מעזה ועד חברון) ובמרכזו את תל א-שריעה ותל הוריירה. מטרות הקרב היו:
למנוע מהטורקים אפשרות לניוד כוחותיהם לרוחב הגזרה לצורך תגבור (כמו שקרה בקרב תל חווילפה).
פריצת קו ההגנה עזה - חברון
איגוף הכוחות הטורקים המבוצרים בעזה.
סדר הכוחות > הכוחות הבריטים

קורפוס המדבר הרכוב בפיקוד לוטננט גנרל הנרי שובל שכלל את היחידות הבאות:
דיוויזיית הרגלים הרכובים יומנרי בפיקוד מייג'ור גנרל ג'רג' בארו.
דיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק בפיקוד מייג'ור גנרל אדוארד צ'ייטור.
הדיוויזיה הרכובה האוסטרלית בפיקוד מייג'ור גנרל הנרי הודג'סון.
קורפוס הגמלים הקיסרי בפיקוד בריגדיר גנרל קלמנט לזלי סמית'.
הקורפוס ה-20 בפיקוד לוטננט גנרל פיליפ צ'טווד
הדיוויזיה ה-53 (הוולשית) בפיקוד מייג'ור גנרל סטנלי מוט
הדיוויזיה ה-74 "יומנרי" בפיקוד מייג'ור גנרל אריק גירדווד
הדיוויזיה ה-60 (הלונדונית) בפיקוד מייג'ור גנרל ג'ון שיי
הדיוויזיה ה-10 (האירית) בפיקוד מייג'ור גנרל ג'ון לונגלי
כוחות אלו נתמכו על ידי סוללות ארטילריה רבות של הדיוויזיות עצמן ושל הקורפוסים.
סדר הכוחות > הכוחות הטורקים

קו ההגנה של הצבא הטורקי בין עזה ודאהרייה כלל כ-35,000 לוחמים מהארמיות ה-7 וה-8. מרכז קו ההגנה הטורקי התרכז בקדמת תל א-שריעה ותל הוריירה וכלל 3 דיוויזיות מהקורפוס ה-20 (הדיוויזיה ה-16, ה-19 וה-26). כוחות אלו התבצרו בתעלות קשר מוגנות בגדרות תיל לאורך כ-15 ק"מ על הגדה הדרומית של נחל גרר ממזרח למסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה וממערבה (אזור שנקרא "כאוכבה" ו"רושדי") כשהן נתמכות על ידי מקלעים וארטילריה מתל א-שריעה ותל הרור.
תוכנית הקרב

לאור הניסיון הקשה של הבריטים בתקיפה חזיתית של קווי ההגנה הטורקים במהלך קרב עזה הראשון וקרב עזה השני החליטו הבריטים לשנות את האסטרטגיה שלהם וולתקוף את הקווים הטורקים מהאגף המזרחי (ולא מדרום). על פי התוכנית, 3 דיוויזיות רגלים יפרצו במרווח בין תל חווילפה לתל א-שריעה ואז ינועו מערבה לכוון תל א-שריעה ותל הוריירה תוך שהם הודפים את הכוחות הטורקים מעמדותיהם.
מהלך הקרב > קרבות 6 בנובמבר 1917

הקרב החל ב-6 בנובמבר לפנות בוקר ומהלכיו באותו יום היו כדלקמן:
הדיוויזיה ה-74 הייתה הראשונה לתקוף. התקיפה החלה כ-5 ק"מ ממזרח למסילת הרכבת מנחל שורק לקוסיימה ולאחר תפיסת קצה קו העמדות הטורקיות החלה הדיוויזיה לנוע מערבה תוך הדיפת הטורקים. למרות מספר התקפות נגד טורקיות הצליחה הדיוויזיה להגיע עד למסילת הרכבת, בשעות הצהריים, ולהתבסס שם.
הדיוויזיה ה-60 נעה מדרום לדיוויזיה ה-74 ובצהרי היום, לאחר שהדיוויזיה ה-74 הגיעה למסילת הרכבת, פתחה במתקפה על מוצבי כאוכבה ורושדי ממזרח למסילת הרכבת ואלו נכבשו עד שעות אחה"צ. ההתקפה שבוצעה בשטח פתוח ותחת אש ארטילרית ואש מקלעים טורקים הסבה לדיוויזיה נפגעים רבים (כ-1,300). בשעות הערב המוקדמות החלו יחידות הדיוויזיה לנוע צפונה ולאחר קרבות כבשו את תחנת הרכבת שניצבה בקרבת גשר הרכבת שמעל ואדי א-שריעה. בזמן ההכנות למעבר הנחל וכיבוש התל פוצצו הטורקים מאגר תחמושת גדול בקרבת התל (כחלק מההכנות לנסיגה) וחשפו בכך את כוחות הדיוויזיה לאש מקלעים מדויקת וגרמו לעיכוב בתקיפת התל.
הדיוויזיה ה-10 נעה מדרום לדיוויזיה ה-60 ותקפה, גם היא, את מערך הביצורים בכאוכבה והמשיכה בכיבוש מוצבי רושדי ממערב לכאוכבה ולמרגלות תל הוריירה.
הדיוויזיה הרכובה האוסטרלית, שתוכננה לפרוץ קדימה ולכבוש את תל ג'ממה והוג' עזבה את אזור שלאל ונעה לאזור התארגנות מצפון לבאר שבע.
הדיוויזיה ה-53, בתגבור בטליון מבריגדת הגמלים הקיסרית, תקפה שוב את תל חווילפה.
דיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק תקפה בגזרה שממזרח לתל חווילפה ועד דאהרייה ממזרח לתל.
דיוויזיית הרגלים הרכובים יומנרי פרצה בפער בין הדיוויזיה ה-53 (תל חווילפה) והדיוויזיה ה-74.
מהלך הקרב > קרבות 7 בנובמבר 1917

הקרבות ב-7 בנובמבר החלו בשעות הבוקר המוקדמות. במהלך הלילה הסיגו הטורקים את רוב כוחותיהם מסביבות תל א-שריעה (למעט כוחות מאסף בהיקף של כ-1000 חיילים שנשארו על התל) וייצבו קו הגנה שני כ-1500 מטר מצפון לתל שכלל תותחים ומקלעים. מקו זה ירו הטורקים דרומה על הכוחות שניסו לכבוש את התל.
הדיוויזיה ה-60 הייתה אמורה לחצות את ואדי א-שריעה בשעות הבוקר ב 2 נקודות במטרה לכבוש את התל אולם ההתקפה התעכבה בגלל באש אויב שנורתה מהתל ומקו ההגנה שמצפון לו. כיבוש התל התאפשר רק בשעות אחר הצהריים לאחר פעילות של כוחות עתודה של הדיוויזיה ופרשים מהדיוויזיה הרכובה האוסטרלית שפעלו נגד קו ההגנה השני של הטורקים.
הדיוויזיה ה-10 המשיכה את תנועתה מערבה, מהעמדות הכבושות ב"כאוכבה" ו"רושדי", ולאחר עצירה בהתקדמות, עקב אש רתק של הכוחות הטורקים, הצליחה לכבוש את תל הוריירה.
הדיוויזיה הרכובה האוסטרלית נקראה לפעולה כנגד קו ההגנה השני של הטורקים. כוחות מהבריגדה ה-4 עקפו את תל א-שריעה והתקדמו צפונה אולם נעצרו על ידי אש מקלעים של הטורקים. במקביל נעו כוחות מהבריגדה ה-5 ממזרח לתל.
דיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק נעה מערבה ממיקומה וחדרה למרווח לא מוגן שבין תל חווילפה לתל א-שריעה, התקדמה צפונה כ-6 ק"מ וכבשנ את תחנת הרכבת בחירבת עמידת (Kh. Ameidat). יחידת סיור שנשלחה צפונה נתקלה בהתנגדות טורקית בקרבת תל נג'ילה.
הדיוויזיה ה-53, בשיתוף בריגדת קורפוס הגמלים הקיסרי, הצליחה בסופו של היום לכבוש את תל חווילפה.
מהלך הקרב > קרבות 8 בנובמבר 1917

במהלך היום בוצעו הפעולות הבאות:
דיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק המשיכה בתנועתה צפונה וכבשה את תל נג'ילה ואת חרבת ג'ממה (ממערב לקיבוץ רוחמה).
הדיוויזיה ה-60 והדיוויזיה הרכובה האוסטרלית כבשו את הוג'.
דיוויזיית הרגלים הרכובים יומנרי עברה להחזיק את תל א-שריעה.
תוצאות הקרב

פריצת קו ההגנה הטורקי בגזרת תל א-שריעה היה הישג משמעותי ביותר ממספר היבטים:
הפיקוד הטורקי חשש מאיגוף הכוחות הטורקים בעזה והורה לאנשיו לסגת מגזרה זו ובכך איפשר לקורפוס ה-21 הבריטי להשלים את כיבוש עזה.
כוחות בריטים החלו בהתקדמות מהירה לכוון צפון מערב.
לשני הצדדים נגרמו ב-2 ימי הקרב אבדות כבדות. הבריטים שבו חיילים טורקים רבים ולקחו שלל ציוד ונשק טורקי רב.
העיכוב בהתקפה ב-7 בנובמבר איפשר נסיגה נוחה ומסודרת של הכוחות הטורקים והקמת קו הגנה אחורי.
מצטייני הקרב

לאחר הקרב זכה לוטננט קולונל ארתור דראמונד בורטון (Arthur Drummond Borton) בצלב ויקטוריה על גבורתו בקרב זה. בורטון היה מפקד הבטליון ה-22/2 של קווינס (הבריגדה ה-181 / הדיוויזיה ה-60 הלונדונית / הקורפוס ה-20). לאחר שהשתתף, עם הגדוד, בקרב באר שבע, ב-30 באוקטובר, הוביל את גדודו בקרב תל שריעה שהחל ב-6 בנובמבר. תחילה כבש הגדוד את מתחמי רושדי וקאוקה ופתח את הדרך לבריגדות ה-170 וה-180. ב-7 בנובמבר הסתער בראש חייליו, על כוח טורקי שנסוג מתל שריעה והתבצר על רכס מצפון לתל. לאחר מספר התקפות כושלות הוביל בורטון את כוחותיו להתקפה אחרונה שצלחה
לקריאה נוספת

פילדמרשל ארצ'יבלד פרסיוול ויוול, מסעי המלחמה בארץ ישראל, הוצאת אריאל, 2007. עמודים 116–120
ראיית מנהרה

ראיית מנהרה (גם: ראיית צינור, באנגלית: Tunnel vision) היא אובדן הראייה ההיקפית (אנ') עם שימור הראייה המרכזית, וכתוצאה מכך שדה ראייה מצטמצם לכדי עיגול קטן דמוי מנהרה.
במדינת ישראל, אדם בעל ראיית מנהרה ששדות הראייה שלו 20 מעלות ומטה מוגדר כעיוור על פי חוק (Legally Blind).
ראיית מנהרה אצל אדם הלוקה ברטיניטיס פיגמנטוזה
ראייה רגילה
גורמים

בין הגורמים לראיית מנהרה:
רטיניטיס פיגמנטוזה, מחלת ניוון רשתית.
גלאוקומה, מחלה של העין.
איבוד דם (היפובולמיה).
צריכת אלכוהול.
תרופות פסיכואקטיביות.
תרופות ממריצות המשחררות ו/או מונעות ספיגה חוזרת של דופמין ונוראפינפרין, בפרט אמפטמינים.
פחד או מצוקה קיצוניים, לרוב בהקשר של התקף חרדה.
התרגשות קיצונית הגורמת לעלייה באדרנלין.
מחלת גבהים, היפוקסיה במטוסי נוסעים.
גידולי יותרת המוח.
חשיפה ממושכת לאוויר המזוהם בנוזלים הידראוליים.
קטרקט חמור, הגורם להסרה של רוב שדה הראייה.
מיגרנה.
הרעלת כספית.
מחסור בשינה.
מכשירים אופטיים

משקפות, טלסקופים ומיקרוסקופים גורמים לחוויה של ראיית מנהרה בשל העיצוב של הרכיבים האופטיים.
ראו גם

תסמונת ראיית מחשב
הערות שוליים

↑  הגדרת עיוור, באתר כל זכות
↑  רטיניטיס פיגמנטוזה (RP): לראות את העולם דרך צינור, באתר כללית
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
רודריגו קראסו אודיו

רודריגו חוסה רמון דה חסוס קראסו אודיו (בספרדית: Rodrigo José Ramón Francisco de Jesús Carazo Odio;‏ 27 בדצמבר 1926 - 9 בדצמבר 2009) היה נשיא קוסטה ריקה בשנים 1978–1982.
קראסו נולד בקרטגו. לפני שנבחר לנשיא הוא היה המנהל של הבנק המרכזי והמנהל הכללי של "רסופה" - עסקי זיקוק הנפט של קוסטה ריקה.
במהלך כהונתו ולאחר מכן הוא מילא תפקיד מרכזי בהקמתה של "האוניברסיטה לשלום", מוסד חינוכי אשר מציע תוכניות לתואר שני בלימודי שלום ופיתוח. ממשלתו גם התרכזה וקידמה את התעשיית הפטרוכימית במדינה ואף החלה בחפירות ליד רכס ההרים "קורדיירה דה טלמאנקה" בחיפוש אחר נפט. ממשלת קראסו גם הסדירה חפירות של זהב בדרום המדינה.
בחזית המדינית קראסו נאלץ להתמודד עם השינויים הקיצוניים שניקרגואה השכנה עברה. בתקופת נשיאותו של קראסו בקוסטה ריקה, ניקרגואה הייתה תחת שליטתו הרודני של אנסטסיו סומוסה דביילה אשר שלט במדינה שנים רבות, וקוסטה ריקה תמיד התנגדה לשלטונו. כשנוסדה התנועה הסנדיניסטית בסוף שנות ה-70, ניקרגואה התמודדה עם תסיסה אזרחית ועימותים מזוינים קטנים. ממשלתו של קראסו התנגדה בכל הכוח לסומוסה, ונתנה את תמיכתה למורדים הסנדיניסטים.
ראיס מבולחי

ראיס ואהב מבולחי (בערבית: رايس وهاب مبولحي; נולד ב-25 באפריל 1986) הוא כדורגלן אלג'יראי, המשחק בעמדת השוער בבלוזדאד מליגת העל האלג'יראית.
קריירת מועדונים

מבולחי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ראסינג פריז ובגיל 16 הצטרף לזו של אולימפיק מרסיי. בשנת 2003, הצטרף לקבוצת המילואים של המועדון במדיה רשם 49 הופעות.
בינואר 2006, מבולחי חתם בהארט אוף מידלות'יאן מליגת העל הסקוטית, במדיה לא רשם דקות משחק ועזב את המועדון בסיום העונה.
בקיץ 2007, מבולחי חתם באתניקוס פיראוס, ששיחקה אז בהליגה היוונית השנייה. באתניקוס, מבולחי רשם רק 5 הופעות ובמהלך העונה הצטרף לפאנטוליקוס מהליגה היוונית השלישית.
בשנת 2008 מבולחי חתם בריוקיו מהליגה השלישית ביפן.
במאי 2009, מבולחי חתם לשנתיים בסלביה סופיה מליגת העל הבולגרית. ב-14 ביוני 2009, מבולחי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במשחק נגד לוקומוטיב סופיה. אף על פי שבמהלך שנת 2009 שיחק רק כמה חודשים, הוא נבחר לשוער המצטיין של הליגה בשנה זו. בזכות היכולת הטובה שגילה בעונתו הראשונה במועדון, מבולחי זכה להתעניינות מצד קבוצות כמו מנצ'סטר יונייטד, וסטהאם יונייטד וניוקאסל יונייטד.
ב-30 באוגוסט 2010, מבולחי הושאל לצסק"א סופיה עד לסיום העונה.
ב-16 בדצמבר 2010, מבולחי חתם לשלוש וחצי שנים בקריליה סובייטוב סמרה הרוסית. ב-2 באוגוסט 2011, מבולחי חזר לקדנציה שנייה בצסק"א סופיה כאשר הושאל אליה עד לסיום העונה.
במהלך חלון ההעברות של ינואר 2013 מבולחי הושאל לגלזק אז'אקסיו מהליגה הצרפתית השנייה. ב-1 בפברואר 2013, מבולחי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–2 ללאנס.
בקיץ 2013, חזר לקדנציה נוספת בצסק"א סופיה, הפעם חתם לשלוש שנים בקבוצה.
ב-30 ביולי 2014, מבולחי חתם בפילדלפיה יוניון מה-MLS. ב-25 באוגוסט, מבולחי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2–4 נגד סן חוזה ארת'קווייקס.
ב-24 באוגוסט 2015, מבולחי חתם באנטליהספור מליגת העל הטורקית.
ב-11 בינואר 2017, מבולחי חתם בסטאד רן מהליגה הצרפתית, וכעבור שנה חתם באל-איתיפאק מליגת העל הסעודית.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, מבולחי שיחק בנבחרות הצעירות של צרפת. בשנת 2010, מבולחי עבר לייצג את אלג'יריה.
ב-28 במאי 2010, מבולחי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 0–3 לאירלנד. ב-18 ביוני, מבולחי ערך את הופעתו השנייה בנבחרת בתיקו 0-0 נגד אנגליה במסגרת מונדיאל 2010.
מבולחי השתתף עם הנבחרת בשני מונדיאלים וארבעה גביעי אפריקה לאומות, מתוכן אף זכה עמה ב-2019.
נכלל בסגל נבחרת אלג'יריה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.