stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבו סאנדו

אבו פארטיי סאנדו (באנגלית: Abu Partey Sando; נולד ב-26 באוגוסט 1986) הוא כדורגלן ליברי בעל אזרחות ישראלית המשחק בעמדת הקשר במ.ס. פרדס חנה-כרכור.
קריירה

סאנדו התחיל את הקריירה שלו במארק פרופשיונלס ממנה עבר למיית'י בארולה מדרום אפריקה ובהמשך שיחק במאבופאנה יאנג מאסטרס ורודפורט.
בינואר 2012 חתם במכבי אום אל-פחם מהליגה הלאומית עד לסיום העונה.
בקיץ 2015 חזר לישראל וחתם בבית"ר כפר סבא, במהלך העונה חתם בהפועל מרמורק. בהמשך הקריירה שלו שיחק גם בהפועל קריית אונו, בני אילת, הפועל נחלת יהודה, עירוני אריאל, הפועל בית שאן. כיום משחק בהפועל רמות מנשה מגידו מליגה ג'.
לזכותו של סאנדו שני הופעות בנבחרת ליבריה.
אביגיל מיי אלקוט ניריקר

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1840 קונקורד, ארצות הברית 
 פטירה:  29 בדצמבר 1879 (בגיל 39) פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונרוז' 
 מקום לימודים:  אקדמיה ז'וליאן 
 תחום יצירה:  ציור 
 בן או בת זוג:  ארנסט ניריקר (1878–1879) 
 צאצאים:  לואיז מיי ניריקר 
 מספר צאצאים:  1 
 
אביגיל מיי אלקוט ניריקר (באנגלית:Abigail May Alcott Nieriker ‏;  26 ביולי 1840 – 29 בדצמבר 1879) הייתה אמנית אמריקאית ואחותה הצעירה ביותר של לואיזה מיי אלקוט. היא הייתה ההשראה לדמות איימי ברומן החצי-אוטוביוגרפי של אחותה "נשים קטנות" (1868).
ביוגרפיה > ראשית חייה

אביגיל מיי אלקוט נולדה ב-26 ביולי 1840 בקונקורד, מסצ'וסטס, הצעירה מבין ארבע הבנות שנולדו לעמוס ברונסון אלקוט ואביגיל סוואל אלקוט.
אחותה הייתה הסופרת לואיזה מיי אלקוט, שתמכה בלימודיה באירופה ועמה ניהלה מערכת יחסים קרובה, אם כי לואיזה מיי קנאה לעיתים בחיי המשפחה של אחותה, כמו גם ביכולתה להשיג את מה שרצתה והייתה זקוקה לו.
היא הייתה כשרונית באמנות מגיל צעיר, ודמותה הייתה אחת האחיות ב"נשים קטנות" של לואיזה מיי אלקוט, שתוארה כך: "היא מעולם לא הייתה מאושרת כמו בעת שהעתיקה פרחים, עיצבה פיות או איירה סיפורים עם דמויות מוזרות."
ביוגרפיה > חינוך ציבורי

היא למדה הוראה בבית ספר ציבורי בבוסטון, החל מינואר 1853. מאי הייתה גננת בגן הילדים הראשון שהקימה אליזבת פאלמר פיבודי. החל מחודש דצמבר 1860, מיי הייתה בסירקיוז, ניו יורק, שם לימדה צורה מוקדמת של טיפול באמנות בבית המחסה של ד"ר וילבור. לאחר מכן חזרה הביתה באוגוסט 1861 או 1862 כדי להתחיל ללמד אמנות בבית הספר קונקורד המנוהל על ידי חברו של אביה פרנקלין בנג'מין סנבורן.
ביוגרפיה > אמנות

עם התרחבות ההזדמנויות החינוכיות במאה ה-19, נשים אמניות נעשו מקצועניות, כולל הקמת אגודות אמנות משלהן. עבודות האמנות שיצרו הנשים נחשבו לנחותות, וכדי לעזור להתגבר על כך, נשים הפכו ל"קולניות ובטוחות יותר ויותר" בקידום עבודתן, וכך הפכו לחלק מהדימוי המתהווה של "האישה החדשה" המשכילה, המודרנית והחופשייה יותר. אמניות "מילאו תפקידים מכריע בייצוג האישה החדשה, הן על ידי ציור תמונות של הנשים והן בהדגמת מהלך חייהם."
החל משנת 1859 למדה מיי אלקוט אמנות בבית הספר של המוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון. לאחר מכן ביקרה בפריז ולמדה באקדמיה ז'וליאן בשנת 1870 והציגה בשתי הערים, כמו גם במקומות אחרים בארצות הברית ובלונדון. היא ציירה בעיקר פרחים, אך גם יצרה עותקים מצוינים בליתוגרפיה. היא למדה אנטומיה באמנות אצל ויליאם רימר בבוסטון, וכן למדה עם ויליאם מוריס האנט, בין היתר.
היא למדה בפריז, לונדון ורומא במהלך שלוש נסיעות באירופה בשנת 1870, 1873 ו-1877, שהתאפשרו לאחר פרסום הספר "נשים קטנות" של אחותה לואיזה בשנת 1868. היא נסעה לפחות באחת מהנסיעות עם אליס ברטלט ואחותה לואיזה מיי, שם היא הוכיחה עצמה כאמנית. היא למדה פיסול, רישום וציור. באירופה היא גילתה שלנשים יש הזדמנויות חינוכיות גדולות יותר מאשר בארצות הברית, אך האקדמיות לאמנות לא אפשרו לנשים לצייר מודלים עירומים חיים. לשם כך למדה בהדרכת קרוג, שאיפשר לסטודנטים ולסטודנטיות לצייר דוגמניות חיות. מיי אלקוט איירה את המהדורה הראשונה של "נשים קטנות", האיורים המוקדמים היו פשוטים ובוצעו לפני לימודיה באירופה.
קריירה

לאחר הלימודים בפריז, היא חילקה את זמנה בין בוסטון, לונדון ופריז. כוחה היה בהעתקה וכציירת טבע דומם, בשמנים או בצבעי מים. הצלחתה כמעתיקה של וילאם טרנר הייתה כזו שקיבלה את שבחיו של מר ג'ון ראסקין, ונתנה חלק מעבודותיה לשם העתקה של התלמידים בבתי הספר של דרום קנזינגטון בלונדון.
בשנת 1877, ציור "טבע דומם" שלה היה הציור היחיד של אשה אמריקאית שהוצג בסלון פריז, היא ציירה דיוקנאות וציורים של מראות חוץ.
היא גרה בלונדון ולמדה אמנות נוף כשפגשה את ארנסט ניריקר. הזוג התחתן ב־22 במרץ 1878 בלונדון. מיי הייתה בת 38, וארנסט ניריקר, סוחר טבק וכנר שווייצרי היה בן 22. ארנסט תמך בקריירת האמנות של מיי ועזר לה. בני הזוג התגוררו בפרבר פריזאי לאחר הנישואים.
בשנה שלאחר מכן היא הכינה את הציור "לה נגרה" שהוצג בסלון פריז, שנחשב ליצירת המופת שלה. זהו ציור ריאליסטי של אישה שחורה המציג את האינדיבידואליות הייחודית שלה מבלי להיות רומנטית או ארוטית.
סוף חייה

ב־8 בנובמבר 1879, בפריז, ילדה מיי בת, לואיזה מיי "לולו". שבעה שבועות לאחר מכן, ב־29 בדצמבר 1879, מיי נפטרה, אולי מסיבוכי הלידה. על פי רצונה, אחותה לואיזה מיי אלקוט, גידלה את לולו עד מותה בשנת 1888, ואז עברה לולו לאביה, ארנסט ניריקר, בציריך, שווייץ.
בשנת 2002, נערכה תערוכת עבודותיה וחייה, "שיעורים, רישום וחלומות: מיי אלקוט כאמנית", הייתה התערוכה הגדולה הראשונה של עבודותיה.
הערות שוליים

↑  From Alcott, a Parable for a Spirited Niece."
↑  Little Women Abroad: The Alcott Sisters' Letters from Europe, 1870-1871.
↑  Caroline Ticknor.May Alcott. Applewood Books; June 2012
↑  Louisa May Alcott (1997). The Journals of Louisa May Alcott. University of Georgia Press. p. 70. ISBN 978-0-8203-1950-6.
↑  Madeleine B. Stern (1999). Louisa May Alcott: A Biography. p. 104. ISBN 978-1-55553-417-2.
↑  Laura R. Prieto. At Home in the Studio: The Professionalization of Women Artists in America. Harvard University Press; 2001. ISBN 978-0-674-00486-3. pp. 145–146
1 2  Ednah D. Cheney. The Life of Louisa May Alcott. Cosimo, Inc.; 1 January 2010. ISBN 978-1-61640-251-8. p. 255.
↑  Deborah Barker, Aesthetics and Gender in American Literature: Portraits of the Woman Artist. Lewisburg, PA: Bucknell University Press, 2000. p. 222,
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15968986m (data)  GND: 136458173  ISNI: 0000 0000 5522 7887  LCCN: n87946516  SNAC: w6m3395j  VIAF: 13846565   WorldCat (עם VIAF): 13846565
You're Mine

You're Mine (בעברית: אתה שלי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הרכב הפופ-אינדי הישראלי לולה מארש. השיר יצא לאור ב-28 במאי 2015 כסינגל השני מתוך המיני-אלבום You're Mine והאלבום Remember Roses, דרך חברת התקליטים אנובה מיוזיק.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי יעל שושנה כהן וגיל לנדאו והופק על ידי לנדאו. השיר הוא בסגנון הפופ, המאפיין שירים נוספים מהאלבום.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, וצבר מעל ל-11 מיליון השמעות.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה לשיר, בוים על ידי קולין סולל קארדו (צר') והועלה לערוץ ה-Vevo של לולה מארש ב-22 בינואר 2016.
נכון לפברואר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-3 מיליון.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 10 |  |
|  צרפת | SNEP | 135 |  |
הערות שוליים

↑  דודי פטימר, ‏איך הפך "לולה מארש" לאחד ההרכבים המצליחים בחו"ל, באתר מעריב אונליין, 29 באוגוסט 2017
↑  Lola Marsh – charming Israeli indie band or international stars?, The Jerusalem Post | JPost.com
↑  Sarah Moosazadeh, AJMF9: Lola Marsh Connects Fantasy to Indie Pop, Atlanta Jewish Times, ‏2018-03-01 (באנגלית)
↑  You're Mine, נבדק ב-2020-02-10
1 2  Lola Marsh - You're Mine, נבדק ב-2020-02-10
| לולה מארש |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | Remember Roses • Someday Tomorrow Maybe |  |
| מיני-אלבומים | You're Mine |  |
| סינגלים | "Sirens"‏ • "You're Mine"‏ • "Stranger"‏ • "She's a Rainbow"‏ • "Wishing Girl"‏ • "Something Stupid"‏ • "Echoes"‏ • "Only for a Moment"‏ • "What Am I"‏ • "Hold On"‏ |  |
| חברי ההרכב | יעל שושנה כהן • גיל לנדאו • מתי גלעד • דקל דביר • רן גיל |  |
| ערכים קשורים | אנובה מיוזיק |  |
You'll Never Walk Alone

" You'll Never Walk Alone" (בעברית: "לעולם לא תצעדי לבדך") הוא שיר שנכתב על ידי צמד הכותבים האמריקאים ממוצא יהודי, רוג'רס והמרשטיין, למחזמר "קרוסל".
הצגת הבכורה של המחזמר ושל השיר הייתה ב-1945. מאז צבר השיר פופולריות רבה, זכה לגרסאות כיסוי והתפרסם הן כשיר המושר בטקסי סיום של בתי ספר תיכוניים רבים בארצות הברית והן כשיר אוהדים באצטדיוני כדורגל, בפרט של ליברפול, מאז תחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. השיר אף הגיע לראש מצעד הלהיטים הבריטי שלוש פעמים (1963, 1985 ו-1996), בכל פעם בביצוע שונה. בעקבות הפרסום כשיר עידוד בכדורגל, הפך שם השיר למטבע לשון ולסיסמת עידוד המופיעה בכרזות ובשלטים המביעים תמיכה ונאמנות בלתי מותנית בקבוצות ספורט שונות (גם כאלו שאוהדיהן אינם שרים את השיר) ובאנשים (בדרך כלל אנשי ציבור).
קרוסל

השיר מושר במחזמר "קרוסל" פעמיים. בפעם הראשונה שרה אותו נטי, בת דודתה של הדמות הנשית הראשית במחזה, ג'ולי, כדי לעודד אותה לאחר שבעלה של ג'ולי, בילי, הדמות הגברית הראשית, דוקר עצמו למוות בעקבות ניסיון שוד שנכשל בביצועו. הפעם השנייה היא בסיום המחזמר כאשר הוא מושר לכיתה בטקס סיום של בית הספר התיכון בה לומדת לואיז, בתם של בילי וג'ולי. בתמונה זו, חוזר בילי לארץ ומעורר השראה בנערים ובנערות בעזרת מילות השיר. בסצנת הסיום שרה את השיר ג'ולי והמקהלה מצטרפת אליה.
בהפקה המקורית בברודוויי שרו את השיר כריסטין ג'ונסון (נטי) וג'אן קלייטון (ג'ולי) עם המקהלה. כריסטין ג'ונסון הייתה זמרת אופרה מצליחה שערכה גיחה להשתתפות במחזמר ורוג'רס והמרשטיין כתבו שיר זה (וגם שיר נוסף במחזמר, "June is Busting Out All Over") במיוחד עבורה. בסרט, שהופק על פי המחזמר ויצא למסכים ב-1956, שרו את השיר קלרמיי טרנר (נטי) ושירלי ג'ונס (ג'ולי). בעקבות סצנת הסיום, בה מושר השיר בטקס סיום של תיכון, הפך השיר לסטנדרט בטקסי סיום בתיכונים בארצות הברית.
כבר בהופעות הראשונות של המחזמר בברודוויי (הבכורה הייתה באפריל 1945) קיבל השיר פירוש ומשמעות רגשיים וייחודיים מעבר להקשרו ולתפקידו ב"קרוסל". לחלק גדול מהצופים במחזמר היו באותה עת קרובים ואהובים בחזיתות השונות של מלחמת העולם השנייה והשיר נסך בהם עידוד ותקווה.
גרסאות כיסוי

הצלחת המחזמר ופרסומו של השיר הביאו לכך שבמשך 18 השנים הראשונות שלאחר בכורת המחזמר (1945) יצאו לו גרסאות כיסוי על ידי מיטב זמרי ארצות הברית. פרנק סינטרה הקליט את גרסתו כבר ב-1945 והקליט גרסה נוספת ב-1963. כמוהו הקליטו את השיר גם מריו לנצה, לואי ארמסטרונג, פרי קומו, נינה סימון (ביצוע אינסטרומנטלי), מהליה ג'קסון, ג'ודי גרלנד, שירלי בייסי, דוריס דיי (כשיר הנושא באלבום בעל אותו שם) ואחרים. ב-1963 זכה השיר לפרסום רב ולמעשה, לחיים חדשים, עם יציאת גרסת הכיסוי של הלהקה הליברפולית המצליחה ג'רי והפייסמייקרס. העיבוד המוזיקלי המוצלח וקולו בעל הגוון המיוחד של סולן הלהקה, ג'רי מרסדן סחפו במהירות את הקהל האנגלי והאירופי והשיר שהה ארבעה שבועות רצופים בראש מצעד הלהיטים הבריטי.
גם לאחר הלהיט של ג'רי והפייסמייקרס המשיכו אמנים שונים להקליט גרסאות כיסוי והמפורסמים בהם הם: ריי צ'ארלס, פטי לבל, The Righteous Brothers, אלביס פרסלי (כשיר הנושא באלבום בעל אותו שם), טום ג'ונס, ארת'ה פרנקלין, שלושת הטנורים, ג'וני קש ואלישה קיז.
בנובמבר 1996 בוצע השיר על ידי צמד השחקנים הבריטי רובסון וג'רום בהפקתם של מייק סטוק ומאט אייטקן והגיע למקום הראשון במצעד הלהיטים הבריטי.
בשנת 1997 ברברה סטרייסנד הוציאה את אלבומה Higher Ground ובדקה 3:25 של השיר הראשון באלבום, Medley: I Believe / You'll Never Walk Alone, הזמרת מתחילה את הגרסה שלה לשיר You'll Never Walk Alone. היא גם שרה את השיר כהפתעה בסיום טקס חלוקת פרסי האמי בשנת 2001 כמחווה לנספי מתקפת הטרור במגדלי התאומים בניו יורק בספטמבר 2001.
ב-16 באפריל 2020 מייקל בול שר בשידור חי ב-BBC את השיר לכבודו של קפטן טום מור בן ה-99, שהשלים באותו היום הליכת 100 פעמים לאורך הגינה שלו במסגרת מבצע גיוס כספים למען שירות הבריאות הלאומי בבריטניה (ה-NHS). השיר נערך לסינגל בהשתתפות מייקל בול, קפטן טום מור, ומקהלת "NHS Voices of Care" ושוחרר למחרת על ידי חברת התקליטים דקה, כשכל הכנסותיו מוקדשים ל-NHS. הביצוע זכה לפופולריות גדולה, וב-30 באפריל, יום הולדתו ה-100 של מור, הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
המנון אצטדיונים

מיד לאחר הצלחת הלהיט בביצוע להקת המרזיביט הליברפולית "ג'רי והפייסמייקרס", הפך השיר להמנונה של קבוצת הכדורגל ליברפול ואוהדי הקבוצה שרו אותו באצטדיון אנפילד לפני שריקת הפתיחה במשחקיה הביתיים של הקבוצה. המילים "You'll Never Walk Alone" אף מתנוססות בראש "שערי שאנקלי" בכניסה לאצטדיון אנפילד.
על הדרך בה הפך להיט המצעדים להמנון אוהדי הקבוצה יש שתי גרסאות. שחקן העבר של ליברפול, טומי סמית' (אנ'), טען כי בקיץ 1963 העניק ג'רי מרסדן, סולן הלהקה, למנהלה של ליברפול, ביל שאנקלי, את התקליטון שעמד לצאת אל השוק, במהלך מסע אימונים של טרום העונה. שאנקלי אהב את השיר והעיתונאים שהצטרפו למסע והיו צמאים לכל סיפור עיתונאי כתבו לעורכים באנגליה כי הלהיט הקרוב של ג'רי מרסדן אומץ על ידי הקבוצה כ"שיר המועדון".
לעומתו, סיפר ג'רי מרסדן לרדיו ה-BBC כי בשנות ה-60 נהג הדי ג'יי באצטדיון אנפילד לנגן לפני שריקת הפתיחה את "עשרת הגדולים" של מצעד הלהיטים הבריטי בסדר עולה. אוהדי יציע העמידה (ה"קופ") נהגו לשיר בקול את השירים הפופולריים יחד עם מערכת ההגברה של האצטדיון. כך היה גם בשבועות בהם שהה השיר בצמרת המצעד, אלא שגם כאשר ירד השיר מעשרת הגדולים המשיכו האוהדים לשיר אותו.
עוד אוהדים של קבוצות כדורגל אימצו את השיר אחרי אוהדי ליברפול. בהולנד היו אלו אוהדי פיינורד וטוונטה אנסחדה ובסקוטלנד היו אלו אוהדי היברניאן וסלטיק. אוהדי סלטיק טוענים כי הם אלו שהיו הראשונים ששרו את השיר כשיר עידוד, שלוש שנים לפני אוהדי ליברפול, בעת שהשיר היה ידוע רק בשל המחזמר ממנו הוא לקוח, אולם, הדעה המקובלת רואה את אוהדי ליברפול כראשונים.
במאי 1985, לאחר אסון ברדפורד סיטי, בו נספו 56 אוהדי כדורגל אנגלים באצטדיון בברדפורד, ארגן ג'רי מרסדן קבוצה גדולה של מוזיקאים בריטיים מתחום הפופ והרוק שכונו "The Crowd" ויחד הם ביצעו גרסה חדשה של השיר שההכנסות ממכירתו יועדו לתמיכה במשפחות הנספים. בחודש יוני הגיע הביצוע המחודש לראש מצעד הפזמונים הבריטי.
ג'רי מרסדן שר את "You'll Never Walk Alone" באצטדיון ומבלי לפני משחק הגמר של גביע ה-FA שנערך ב-1989 בין ליברפול ובין אברטון. הייתה זו מחווה לאוהדי הקבוצה ש-96 מהם נספו באסון הילסבורו במשחק חצי הגמר בין ליברפול ובין נוטינגהאם פורסט.
אזכורים בתרבות הפופולרית

בסיום השיר Fearless, באלבומה של להקת פינק פלויד, Meddle‏ (1971), בשעה שהשיר דועך ומסתיים, עולה עליו הקלטת יציע העמידה של קבוצת ליברפול, הקופ, כשהוא שר את "You'll Never Walk Alone".
ב-1993 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי של ג'רי מרסדן, אותו כתב יחד עם עורך המלודי מייקר, ריי קולמן, הנקרא "I'll Never Walk Alone".
גרסת הכיסוי של מריו לנצה לשיר מושמעת יחד עם רשימת הקרדיטים בסיום הסרט יצורים שמימיים (1994) בבימויו של פיטר ג'קסון.
שערי שאנקלי באצטדיון אנפילד
U-110

| --- | --- |

ה-U-110 והאה"מ Bulldog
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  הצוללות הגרמניות במלחמות העולם הראשונה והשנייה 
 צי:  הצי הגרמני במלחמת העולם השנייה
 דגל הצי:  
 סדרה:  צוללת סדרה IXB 
 חלק מסדרה:  2nd U-boat Flotilla 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  דויטשה שיף אונט משיננבאו אקציינגזלשאפט 
 תקופת הפעילות:  21 בנובמבר 1940 – 9 במאי 1941 (170 ימים)
 אחריתה:  נלכדה על ידי אוניות בעלות הברית ב-9 במאי 1941 מדרום לאיסלנד; טבעה למחרת
 מיקום:  60°22′00″N 33°12′00″W﻿ / ﻿60.36667°N 33.20000°W﻿ / 60.36667; -33.20000
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם השנייה (המערכה באוקיינוס האטלנטי) 
 מידות
 הֶדְחֶק:  1,051 טון בציפה, 1,178 טון בצלילה
 אורך:  76.5 מטר, 58.7 מטר אורך גוף הלחץ
 רוחב:  6.8 מטר, 4.4 מטר רוחב גוף הלחץ
 נתונים טכניים
 מהירות:  18.2 קשר בציפה, 7.3 קשר בצלילה
 עומק צלילה:  230 מטר
 גודל הצוות:  48 עד 56 איש
 טווח שיוט:  22,200 ק"מ בציפה במהירות 10 קשר, 115 ק"מ בצלילה רציפה במהירות 4 קשר
 הנעה:  2 מנועי דיזל 9 צילינדרים בעלי 4,400 כוח סוס, 2 מנועים חשמליים בעלי 1,000 כוח סוס
 אמצעי לחימה
 חימוש:  6 צינורות טורפדו 22 אינץ' - 4 בחרטום ו-2 בירכתים, תותח 105 מ"מ על הסיפון, 110 פגזים, 44 מוקשים
 
Unterseeboot 110 ‏(U-110) הייתה צוללת מסוג IXB של הקריגסמרינה אשר נתפסה על ידי הצי המלכותי ב-9 במאי 1941 כשבה מכונת ההצפנה אניגמה ומספר מסמכי צפנים סודיים. תפיסת ה-U-110 זכתה בהמשך לשם הקוד מבצע פרימרוס והייתה אחד הסודות הגדולים של המלחמה. תפיסתה נשמרה בסוד במשך שלושים שנה. וינסטון צ'רצ'יל מסר את המידע על תפיסת הצוללת לנשיא האמריקני פרנקלין רוזוולט רק בינואר 1942.
הצוללת יוצרה במספנת AG וזר בברמן שבגרמניה. היא נכנסה לשירות ב-21 בנובמבר 1940 תחת פיקודו של פריץ-יוליוס למפ (Lemp).
U-110 ערכה שני סיורים, היא הטביעה שלוש ספינות במשקל כולל של 10,149 טון ופגעה בשתיים נוספות במשקל כולל של 8,675 טון. ב-23 במרץ 1941, תותח ה-105 מ"מ שעל סיפונה התפוצץ במהלך ירי, ושלושה אנשים נפצעו.
ב-9 במאי 1941 נתפסה הצוללת. U-110 התקיפה שיירה יחד עם U-201 באוקיינוס האטלנטי הצפוני דרומה מאיסלנד. למפ שגה כאשר צפה בפריסקופ במשך זמן רב מדי, ואז הבחינו בו אוניות הליווי. אוניית הליווי, הקורבטה אה"מ Aubretia הבחינה בצוללת והחלה להטיל פצצות עומק. הצוללת שרדה את התקיפות הראשונות אך כאשר הצטרפו למתקפה המשחתות אה"מ Bulldog ו-Broadway, נפגעה U-110 ונאלצה לעלות אל פני הים. Bulldog התכוונה למסלול התנגשות; למפ ראה את מסלולה והורה לנטוש את הצוללת, כנראה מאחר שהניח שהספינה עומדת להתנגש בה ולהטביעה, וסודותיה - כדוגמת ספרי קוד ורשימות הגדרת אניגמה - יהיו בטוחים.
מפקדה של Bulldog, הקברניט ג'ו בייקר-קרסוול הבחין כי תפיסת הספינה אפשרית ושינה את מסלולו. למפ ראה שהצוללת לא טבעה וניסה לשחות חזרה אליה על מנת להשמיד את החומר המסווג. הוא לא נראה עוד. ייתכן שנורה במים על ידי מלח בריטי (כפי שהעיד עד ראייה גרמני), אך גורלו לא נודע. ישנן סברות שאיבד עצמו לדעת לאחר שהבין שסודות הצוללת נחשפו. 15 איש (כולל למפ) נהרגו בפעולה ו-32 נתפסו.
צוותה של Bulldog רוקן את U-110 מכל ציוד נייד ובכלל זה מסמכיה הסודיים ומכונת ההצפנה האניגמה. U-110 נגררה לאנגליה אך טבעה בדרכה לסקפה פלו שבאיי אורקני, סקוטלנד. ההטבעה הייתה ספק תאונה וספק מכוונת; האדמירליות הבריטית הבינה שעדיף שדבר הלכידה לא ייוודע, ולכן מוטב שהצוללת תטבע בים. הסוד אכן נשמר, ואפילו אנשי צוותה של הצוללת לא ידעו שציודה נלכד.
המסמכים שנתפסו ב-U-110 סייעו לשוברי הצפנים בבלצ'לי פארק לפצח את נוהל הגיבוי הידני שהיה שיטת הצפנה ידנית לגיבוי במקרה שהאניגמה אינה פועלת.
ראו גם

טוני פאסון
הצוללת U-505 מסדרת IXC, סדרה דומה ל-IXB
The Good Things in Life

The Good Things in Life (בעברית: הדברים הטובים בחיים) הוא אלבום האולפן ה-33 של זמר הג'אז האמריקאי טוני בנט. את האלבום הוציאה לאור ב-12 באוקטובר 1972 חברת התקליטים ורב רקורדס – אלבומו הראשון של בנט שפורסם לאחר עזיבתו מחברת התקליטים קולומביה רקורדס. האלבום הגיע למקום ה-196 בבילבורד 200.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | The Good Things in Life  | 3:25 |
| 2. | O Sole Mio  | 2:35 |
| 3. | Passing Strangers  | 2:21 |
| 4. | End Of A Love Affair  | 4:26 |
| 5. | Oh Lady Be Good  | 3:30 |
| 6. | Blues For Breakfast  | 2:46 |
| 7. | Mimi  | 1:51 |
| 8. | Invitation  | 3:13 |
| 9. | Someone To Light Up My Life (Se Todos Fossem Iguals A Voce)  | 3:09 |
| 10. | It Was You  | 2:24 |
| 11. | Cute  | 2:39 |
| 12. | The Midnight Sun  | 4:53 |
| 13. | London By Night  | 2:48 |
| 14. | The Good Things In Life (Closing)  | 1:18 |
| משך כולל: | משך כולל: | 41:18 |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 196 |
הערות שוליים

↑  Billboard Sept 23, 1972
↑  "The Good Things in Life - Tony Bennett". AllMusic. נבדק ב-2012-02-18.
↑  Tony Bennett - The Billboard 200
| טוני בנט |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה
| אלבומי אולפן | Because of You • Cloud 7 • Alone at Last with Tony Bennett • Tony • The Beat of My Heart • Long Ago and Far Away • In Person! • Strike Up the Band • Hometown, My Town • To My Wonderful One • Tony Sings for Two • Alone Together • Sings a String of Harold Arlen • My Heart Sings • I Left My Heart in San Francisco • I Wanna Be Around... • This Is All I Ask • The Many Moods of Tony • When Lights Are Low • Who Can I Turn To • If I Ruled the World: Songs for the Jet Set • The Movie Song Album • Tony Makes It Happen • For Once in My Life • Yesterday I Heard the Rain • Snowfall: The Tony Bennett Christmas Album • I've Gotta Be Me • Tony Sings the Great Hits of Today! • Tony Bennett's "Something" • Love Story • Summer of '42 • With Love • The Good Things in Life • Listen Easy • Life Is Beautiful • The Tony Bennett/Bill Evans Album • Tony Bennett Sings 10 Rodgers & Hart Songs • Tony Bennett Sings More Great Rodgers and Hart • Together Again • The Art of Excellence • Bennett/Berlin • Astoria: Portrait of the Artist • Perfectly Frank • Steppin' Out • Here's to the Ladies • Tony Bennett on Holiday • Tony Bennett: The Playground • Bennett Sings Ellington: Hot & Cool • Playin' with My Friends: Bennett Sings the Blues • A Wonderful World • Christmas With Tony Bennett and the London Symphony Orchestra • The Art of Romance • Duets: An American Classic • A Swingin' Christmas • Duets II • Viva Duets • Cheek to Cheek • The Silver Lining: The Songs of Jerome Kern • Love Is Here to Stay • Love for Sale] |  |
| סינגלים | "Because of You" • "Cold, Cold Heart" • "Blue Velvet" • "Here in My Heart" • "Rags to Riches" • "Stranger in Paradise" • "Close Your Eyes" • "Just in Time" • "One for My Baby (and One More for the Road)" • "In the Middle of an Island" • "Climb Ev'ry Mountain" • "I Left My Heart in San Francisco" • "I Wanna Be Around" • "The Good Life" • "This Is All I Ask" • "When Joanna Loved Me" • "A Taste of Honey" • "It's a Sin to Tell a Lie" • "If I Ruled the World" • "The Shadow of Your Smile" • "The Very Thought of You" • "For Once in My Life" • "MacArthur Park" • "(Where Do I Begin?) Love Story" • "Living Together, Growing Together" • "New York State of Mind" • "Just in Time" • "Body and Soul" • "The Lady Is a Tramp" • "Don't Get Around Much Anymore" • "Anything Goes" • "I Can't Give You Anything but Love, Baby" • "Nature Boy" • "Winter Wonderland" • "I Get a Kick Out of You" • "Love for Sale" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: a0879a36-8f86-495f-b9fd-724a66e206ba
The Wolf Among Us 2

| --- | --- |

עטיפת המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  WW‏ 2024
 סוגה:  משחק הרפתקאות גרפי
 פיתוח:  LCG Entertainment   AdHoc Studio
 הוצאה לאור:  LCG Entertainment
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 הפצה:  LCG Entertainment   האחים וורנר אינטרקטיב אנטרטיימנט
 סדרה:  פייבלס
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  Unreal Engine 5
 מצבי משחק:  שחקן יחיד
 פלטפורמות:  Microsoft Windows   Xbox One   Xbox Series X/S   PlayStation 4   PlayStation 5
 המשחק הקודם:  The Wolf Among Us
 אתר רשמי
 
The Wolf Among Us 2 (בתרגום חופשי לעברית: הזאב שביננו 2) הוא משחק וידאו מסוגת הרפתקאות-גרפי, אשר מפותח ומופץ על ידי LCG Entertainment (בשם המסחרי Telltale Games) בשיתוף עם AdHoc Studio ועתיד לצאת לאור ב-2024 למערכת ההפעלה Microsoft Windows ולקונסולות המשחקים Xbox One,‏ Xbox Series X/S, פלייסטיישן 4 ופלייסטיישן 5. המשחק מבוסס על סדרת הקומיקסים "פייבלס" מאת ביל וילינגהאם ומהווה המשך ישיר למשחק הקודם בסדרה, The Wolf Among Us ומתרחש חצי שנה לאחר אירועי המשחק הראשון.
פיתוח

לאחר הוצאתו לאור של המשחק The Wolf Among Us ב-2014, בחברת Telltale Games חשבו על פיתוח עונה שנייה למשחק, אך הפרויקט נדחה עקב פרויקטים אחרים שנמצאים בפיתוח, הכוללים את Tales from the Borderlands,‏ Minecraft: Story Mode ו-Game of Thrones. החברה הייתה מודעת לכך שיש קהל מעריצים גדול אשר חפץ בעונה נוספת ועל כן היא חיכתה לזמן המתאים לפיתוח המשחק.
העונה השנייה, אשר טרם נקבע שמה, הוכרזה במהלך כנס קומיק-קון שהתקיים בסן דייגו ב-2017 ותוכננה לצאת לאור ב-2018 למחשב האישי, לקונסולת המשחקים ולטלפונים החכמים. הוכרז כי ארין יווט ואדם הרינגטון יחזרו לדבב את שלגיה ואת ביגבי. בראיון לאתר PCGamesN, עובד החברה ג'וב סטאפר ציין כי העונה השנייה לא תפתור את הקליף האנגר לגבי הקשר בין נריסה לפיית' וציין כי הסוף של המשחק תוכנן להיות דומה לסרט אפל, בו הצופה חושב על ההשלכות, אך אינו רואה מה באמת מתרחש בסופו של דבר. סטאפר הוסיף כי העונה השנייה תמשיך בעלילה יותר נרטיבית ותתמקד בביגבי ובשלגיה. במאי 2018, חברת Telltale Games הכריזה כי בעקבות שינויים פנימיים בסטאודיו, הוצאת המשחק נדחתה ל-2019. בספטמבר 2018, חברת Telltale Games פשטה רגל ונסגרה, דבר שביטל את פיתוחו של המשחק ביחד עם פרויקטים נוספים.
לאחר קנייתה של Telltale Games על ידי חברת LCG Entertainment, החברה רכשה זכויות בין היתר גם על הכותר של The Wolf Among Us, אך החברה לא הכריזה דבר על משחק ההמשך. בטקס פרסי המשחקים 2019 (אנ') שהתקיים בלוס אנג'לס ב-12 בדצמבר 2019, חברת LCG הכריזה על משחק ההמשך, The Wolf Among Us 2, אשר יהווה המשך ישיר למשחק הקודם, אך עדיין יהיה פריקוול לסדרת הקומיקס. המשחק מפותח על ידי LCG (שמשתמשת בשם Telltale Games כשם מסחרי) בשיתוף עם חברת AdHoc Studio, אשר הוקמה על ידי עובדים לשעבר של Telltale Games, אשר תתמקד בפיתוח הנרטיב והאלמנטים הקלונועיים בעוד LCG תתמקד בפיתוח המשחקיות ואלמנטים נוספים. בנוסף לצוות המקורי של Telltale, הוכרז כי יווט והרינגטון ימשיכו לדבב את שלגיה ואת ביגבי וכן כי המלחין של פסקול המשחק יהיה ג'רלד אמרסון-ג'ונסון (אנ'). בניגוד למשחקי Telltale אחרים, המשחק מפותח על בסיס המנוע הגרפי Unreal Engine 4 במקום Telltale Tool, אך עדיין ישמור על הוצאה לאור מבוססת פרקים. משחק ההמשך מפותח מאפס, לאחר שכלל הרעיונות המקוריים של Telltale Games נגנזו. בניגוד למסורת הפיתוח של כל פרק בנפרד, הוכרז כי כלל הפרקים יפותחו בו זמנית. המשחק תוכנן לצאת לאור ב-2023, אך ב-1 במרץ 2023 הוכרז כי הוצאתו לאור תידחה לשנת 2024, בעקבות המעבר למנוע הגרפי Unreal Engine 5.