stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נגמ"שים כבדים בצה"ל
נגמ"כים מבוססי שוט > נגמ"פופ

נגמ"פופ הוא נגמ"ש תצפית ייעודי המבוסס על נקפדון. הנגמ"פופ צויד בתורן טלסקופי הנפתח לגובה של כ-30 מטר, עליו מותקנת מערכת תצפית מודולרית מדגם POP וכן חיישנים נוספים. התורן ניתן לקיפול ולפרישה באופן אוטומטי.
הנגמ"פופ פותח בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 במיוחד עבור רצועת הביטחון, עקב הצורך בתצפית על השטחים שמסביב למוצבי צה"ל, המאוימים בהפגזת נשק תלול-מסלול (רקטות ופצצות מרגמה). בתקופת האינתיפאדה השנייה נעשה שימוש בכלי זה גם ברצועת עזה בדיוק מאותה סיבה: הצורך לתצפת על השטחים שמהם מבצעים הפלסטינים ירי על יישובים ישראלים. התורן גבוה באופן ניכר מתרנים הקיימים ברכבי תצפית אחרים. המיגון מצמצם את הסיכון לאנשי הצוות. שימוש נוסף נעשה בגזרת הר דב על גבול לבנון מ-2005. בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 שודרגו הנגמפו"פים על ידי התקנת צריח תצפית בדומה לנגמ"חון הרגיל, משתי סיבות: יצירת מראה אחיד ומניעת זיהוי הכלי שנותר האחרון מסוגו עם צריח פתוח, ושיפור תנאי העבודה של התצפיתנים בתוך הכלי שהיו חשופים למזג האוויר מבחוץ.
כאמור, תפקידו של הנגמפו"פ הוא לספק מודיעין קרבי בשטחים מאוימים על מנת לסכל התקפות טרור וירי רקטות על ישראל. הכלי מופעל על ידי חיל האיסוף הקרבי (לשעבר חיל מודיעין השדה).
נגמ"כים מבוססי שוט > פומ"ה

פומ"ה (פורץ מכשולים הנדסי) הוא נגמ"ש הנדסה קרבית כבד המבוסס על תובת טנק צנטוריון ומשרת בחיל ההנדסה. הפומ"ה מדוגמת באמצעים ייחודים (כגון גלאים ושבשים אלקטרומגנטיים) ובכלים הנדסיים לפריצת שדות מוקשים, נטרול מטעני חבלה וביצוע עבודות הנדסיות. ניתן להתקין עליה מגובים, צפע שריון נגרר, משגר רקטות ריצוף, צריחון תצפית, מנוף טלסקופי והתקנים נוספים בעת הצורך. הפומ"ה, שפיתוחו החל ב־1983 והושלם בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20, נחשב לאחד מנגמ"שי ההנדסה המתקדמים והממוגנים בעולם ונמצא בשירות חיל ההנדסה הקרבית.
נגמ"כים מבוססי מרכבה

בניית רכב קרבי משוריין, ובפרט נגמ"שים, על בסיס תובות טנקים מיושנים, שייצורם נפסק, יצרה בעיות תחזוקתיות ולוגיסטיות. מעבר לעלות של הפעלת הכלי (כגון דלק ובלאי) ועייפות החומר נוצרה גם בעיה של מחסור בחלקי חילוף וכן מגבלה על כמות הכלים שניתן לייצר. בעקבות בעיות אלה החל צה"ל בבחינת הרעיון של פיתוח כלי רכב משוריינים ונגמ"שים על בסיס תובת טנק מודרני שנמצא בייצור שוטף. המועמד הטבעי לכך היה טנק המרכבה, ממספר סיבות:
טנק המרכבה הוא פיתוח ישראלי ומותאם לצורכי צה"ל.
הטנק נמצא בייצור שוטף בישראל, דבר שמבטיח זמינות של תובות חדשות וחלקי חילוף, עם תלות מינימלית בייבוא ממדינות אחרות.
שימוש בפלטפורמה קיימת חוסכת זמן ועלויות של תכנון תובה חדשה מאפס.
תובת המרכבה מתאימה במיוחד לשימוש כנגמ"ש ונגמ"ש לחימה בגלל דלת הפריקה האחורית המשוריינת והמסדרון האחורי ומיקום המנוע בחזית הכלי.
בשל כך החל בשנות ה-90 של המאה ה-20 ייצור ניסיוני של נגמ"שים על בסיס תובת מרכבה, אבל בשל מחסור בתקציב הם מעולם לא נכנסו לייצור שוטף. רק בעשור הראשון של המאה ה-21, בעקבות אסון הנגמ"שים ברצועת עזה, החל פיתוח וייצור נגמ"ש כבד באופן סדרתי, הנמ"ר, וזה נכנס לשירות בצה"ל בשלהי 2008. בשל הצלחת הנמ"ר בלחימה ובהגנה על הלוחמים שבתוכו הורחב הפרויקט וייצורו הוגבר, כאשר חלק מהייצור נעשה בארצות הברית, על מנת להגביר את קצב הייצור ולאפשר רכישת נגמ"שים בכסף סיוע החוץ הביטחוני האמריקאי.
נגמ"כים מבוססי מרכבה > נמר"ה

הנמ"רה הוא נגמ"ש חיל חימוש ואחזקה, ומטרתו לשמש את צוותי חיל החימוש של צה"ל בחילוץ, תיקון והחזקת טנקי המרכבה, כולל בחזית עצמה. הנמר"ה מבוססת על תובות של מרכבה סימן 1 ומרכבה סימן 3 וכוללת מנוף טלסקופי, כננת ואמצעי תחזוקה נוספים. הנמר"ה יוצרה בכמויות קטנות במספר דגמים בהם חט"פ (חוליה טכנית פלוגתית) וטחל"ץ (ARV), אך הפרויקט בוטל והנמ"רה לא נכנסה לייצור סדרתי ושוטף.
נגמ"כים מבוססי מרכבה > נמ"ר

נמ"ר (נגמ"ש מרכבה) הוא נגמ"ש המבוסס על תובת טנק מרכבה ונושא מיגון כבד. פיתוח הנמ"ר החל בעקבות האינתיפאדה השנייה וזורז לאחר התקריות שנודעו כ"אסון הנגמ"שים" בחודש מאי 2004. בשנת 2005 הושלם פיתוח אב-טיפוס של הנמ"ר, שצויד במקלעי מאג, אחד מהם בעמדת רפא"ל (מא"ג הניתן לשליטה מתוך הנגמ"ש) וכן במקלע כבד M2 בראונינג הנשלט מבפנים או "קטלנית" של רפא"ל. מספר נגמ"שי מרכבה נשלחו לבדיקה בחטיבת גבעתי, שתצטייד בהם אחרי חטיבת גולני - אך בקצב איטי עקב מחירם הגבוה.
הנמ"ר חמוש בעמדת קטלנית ובה מקלע כבד M2 בראונינג, מקל"ר או מאג הנשלטים מתוך הכלי, מאג מפקד ומרגמה פנימית 60 מ"מ. הוא יכול לשאת 11 לוחמים על ציודם וכולל מערכת צי"ד לניהול קרב מתקדם ובית שימוש לרווחת החיילים. בתוכנית "תפן 2007–2012" הוחלט על הצטיידות במאות יחידות של הנמ"ר. הנמ"ר נכנס לשירות פעיל בסוף שנת 2008 בחטיבת גולני. הנמ"רים השתתפו במבצע צוק איתן ב-2014 בו הוכיח עצמו מיגונם הכבד כמציל חיים. בעקבות הצלחתו במבצע החליטו צה"ל וממשלת ישראל להגביר את ההצטיידות בנמ"ר. ב-2016 החלה מערכת הביטחון בהתקנת מערכות הגנה אקטיביות מדגם "מעיל רוח" על הנמ"רים.
הנמ"ר קיים במספר תצורות, בהן נגמ"ש חי"ר (התצורה הבסיסית), נגמ"ש פיקוד, נגמ"ש חילוץ ונגמ"ש אמבולנס (נמ"רבולנס) לפינוי פצועים.
ב-2017 הציג משרד הביטחון אב-טיפוס של הנמ"ר בתצורת נגמ"ש לחימה. כלי זה מצויד בצריח בלתי מאויש החמוש בתותח אוטומטי 30 מ"מ, מקלע מקביל, טילי ספייק נגד טנקים, מרגמה 60 ו"מעיל רוח".
נגמ"כים מבוססי מרכבה > נמ"ר הנדסי

הנמ"ר ההנדסי (מכונה לפעמים "נמר"ה") הוא הסבה של נגמ"ש המרכבה לרכב הנדסה קרבית הכולל מיגון משופר, מערכת הגנה אקטיבית "מעיל רוח", אמצעים הנדסיים שונים ומגוונים, עמדת "קטלנית" חמושה הנשלטת מתוך הכלי ומערכת ניהול קרב דיגיטלית (מענ"ק) המשתלבת במערכת התקשוב, השליטה והבקרה צי"ד של זרוע היבשה. בנוסף לשיפורים אלה בנמ"ר ההנדסי יש יותר מקום - הוא יכול לשאת 10 לוחמים-פלסים והכניסה לכלי נעשית מדלת כניסה אחורית (בדומה לנגמ"שים כמו האכזרית וה-M113 ובניגוד לפומ"ה שמבוסס על טנק צנטוריון). הנמ"ר ההנדסי נכנס לשירות גדודי חיל ההנדסה הקרבית בסוף 2016.
נגמ"כים מבוססי מרכבה > אופק

ב-2018, במסגרת תוכנית רב-שנתית גדעון, החל צה"ל במהלך של הסבת טנקי מרכבה סימן 2 ומרכבה סימן 3 שיצאו משירות לנגמ"שים כבדים הנקראים "אופק". אלה נגמ"שים כבדים הבנויים על בסיס תובת מרכבה סימן 3 שהצריח הוסר ממנו והוחלף בתא לוחמים ממוגן, בתוספת שיפורים והתאמות לנשיאת חיילים. ייעודם העיקרי של נגמ"שים אלו יהיה לצורכי פיקוד ושליטה במסגרת טקטית מתמרנת.
נגמ"כים מבוססי מרכבה > פר"ג

הפר"ג, ראשי תיבות של פלטפורמת רק"ם גנרית, הוא הסבה של תובות מרכבה סימן 3 ישנות לנגמ"ש כבד שנועד לשמש תומכי לחימה, בעיקר לחיל הטכנולוגיה והאחזקה אך גם צוותי הרפואה, למטרות חילוץ, אחזקה ופינוי פצועים. במסגרת הפרויקט הוסר הצריח והוחלף בתא לוחמים ממוגן ומנוף עם כושר הרמה של 2.5 טונות. פיתוח וייצור הפר"ג החלה ב-2019 על ידי החט"ל ומש"א, וביולי 2021 נכנס מדגים של הכלי לניסויים בזרוע היבשה.
פרג - נגמ
נגמ"כים נוספים > אכזרית

אכזרית היא נגמ"ש כבד המבוסס על תובות טנקי T-55 שנפלו שלל במלחמות ישראל. האכזרית עברה הסבה ושיפוץ כוללים, לרבות החלפת מנוע ושיפור המיגון בשריון ישראלי כבד. היתרון הגדול של האכזרית על סדרת נגמ"שי השוט היא הדלת האחורית, המאפשרת לחי"ר לפרוק בבטחה מהנגמ"ש ולהעמיס עליו בקלות מטען או פצועים. האכזרית, שפיתוחה החל בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 והושלם ב-1988, זכתה להצלחה רבה ונחשבת עד היום לאחד מהנגמ"שים הממוגנים ביותר בעולם. כיום נמצאת האכזרית בשירות חלק מחטיבות חיל הרגלים במילואים, כשבעבר הייתה בשימוש חטיבת גולני וחטיבת גבעתי.
טבלה השוואתית

| נתון | נגמחו"ן | נקפדון | אכזרית | נמ"ר |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| ייעוד | נגמ"ש הנדסה/בט"ש | נגמ"ש הנדסה/בט"ש | נגמ"ש חי"ר/בט"ש | נגמ"ש חי"ר/לחימה |
| תובה | צנטוריון/שוט | צנטוריון/שוט | טנק T-55/טירן 5 | מרכבה סימן 3 |
| מאפיינים | מיגון גחון וצריח עילי פסיבי סגור | מיגון היקפי משופר ותא לוחמים מוגבה | מיגון כבד, דלת אחורית עם גג מתרומם | תא לוחמים ודלת אחורית, מיגון כבד ומערכת צי"ד |
| חימוש |  צריח תצפית פסיבי  2 מקלעי מאג 7.62 מ"מ  4 מדוכות רימוני עשן (10 כ"א) |  מקלע 0.5 (12.7 מ"מ) או מקל"ר 40 מ"מ  3–4 מקלעי מאג 7.62 מ"מ  מדוכות רימוני עשן |  עמדת מאג רפא"ל או עמדת "קטלנית"  3 מאג 7.62 מ"מ  2 מדוכות רימוני עשן (6 כ"א)  מרגמה פנימית 60 מ"מ (סימן 2) |  עמדת "קטלנית" עם M2 בראונינג 0.5  מקלעי מאג 7.62 מ"מ  2 מדוכות רימוני עשן (6 כ"א)  מרגמה חיצונית 60 מ"מ |
| מיגון | פסיבי+ריאקטיבי נגד נ"ט ומטעני צד,   לוחות גחון נגד מוקשים ומטעני גחון | פסיבי+ריאקטיבי נגד נ"ט ומטעני צד,   לוחות גחון נגד מוקשים ומטעני גחון | פסיבי+ריאקטיבי נגד נ"ט ומטעני צד,   לוחות גחון נגד מוקשים ומטעני גחון | פסיבי+ריאקטיבי נגד נ"ט ומטעני צד,   לוחות גחון נגד מוקשים ומטעני גחון. בחלק מהנמ"רים: מערכת הגנה אקטיבית לטנקים "מעיל רוח". |
| פתחים | 2 עליונים | 2–4 עליונים | פתח כבש אחורי, 4–6 עליונים | פתח כבש אחורי, 2 עליונים |
| צוות | מפקד, נהג ו-10 נוסעים | מפקד, נהג ו-10 נוסעים | 3 מפעילים ו-7 נוסעים | 3 מפעילים ו-8 נוסעים |
| מנוע | ADVS-1790 –2AC | ADVS 1790-sa | דטרויט דיזל 8V-71 TTA (סימן 1)   8V-92 TA (סימן 2) | AVDS-1790-9AR דיזל |
| תמסורת | CD-850-76A1 | Allison CD-850-6BX   (מרכבה סימן 1) | אליסון XTG-411-5 | רנק |
| הספק | 750 כ"ס ב-2400 סל"ד | 900 כ"ס | 650 (סימן 1) 850 כ"ס (סימן 2) | 1200 כ"ס (סימן 1) 1500 כ"ס (סימן 2) |
| משקל | 45 טונות (ללא צריח) | 55 טונות | 44 טונות | 60 טונות |
| אורך | 7.84 מטר | כ-7.8 מטר | 6.20 מטר | 9 מטר |
| רוחב | 3.38 מטר, ללא פלטות | כ-3.4 מטר | 3.60 מטר | 3.92 מטר |

מקורות לטבלה.
ראו גם

איתן (נגמ"ש) - נגמ"ש אופני בינוני
חי"ר ממוכן
נגמ"ש
שריון לכלי רכב
הערות שוליים

↑  תמסח באתר Military-Today.
1 2 3 4 5 6  נגמשו"ט ונקפדון באתר Global Security.
1 2 3  נגמשו"ט באתר Israeli Weapons דרך ארכיון האינטרנט.
1 2 3 4 5 6  נגמחון באתר Israeli Weapons דרך ארכיון האינטרנט.
1 2  נקפדון באתר Israeli Weapons דרך ארכיון האינטרנט.
↑  תמונה של הנקפומ"ה והסבר עליו, פורום צבא וביטחון בפרש.
↑  תמונה בפורום צבא וביטחון בפרש.
↑  אזכור הנגמפו"פ באתר זרוע היבשה (צה"ל).
1 2  שי לוי, ‏ממוגן וקטלני יותר: הכלי החדש של חיל ההנדסה, באתר ‏מאקו‏, 19 בינואר 2016.
↑  צה"ל חשף אב טיפוס לרכב פיקוד ושליטה זחלי | Israel Defense, באתר www.israeldefense.co.il
↑   מייא הררי, פיתוח חדש מחזיר את מרכבה 3 לזירה, באתר צה"ל, 6 ביולי 2021.
1 2  אכזרית באתר Israeli Weapons,
אכזרית באתר Israeli Weapons דרך ארכיון האינטרנט.
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
נגמ"ש הקנגורו הקנדי, מבוסס על תובת "פריסט" (שרמן)
נגמ"ש M-113 בתצורה בסיסית. זהו הנגמ"ש הנפוץ בצה"ל (במגוון דגמים) והוא נמצא בשירות משנות ה-70 של המאה ה-20 ועד היום.
נגמשו"ט הנדסי בפעילות (1988).
נגמחו"ן הנדסי בתצורה ישנה פותח ציר בדרום לבנון (1995).
נגמחו"ן בט"ש, כפי שצולם בתערוכת LIC 2004 (מצד ימין: נקפדון)
נגמחו"ן עם מיגון כלוב, כפי שצולם באימון מדריכות חי"ר, 2013
נקפדון, צולם בתערוכת LIC 2004
נקפדון, מבט מהצד, LIC 2004
נגמפו"פ, כאשר תורן התצפית מקופל.
פומ"ה
אב-טיפוס של נמ"ר על בסיס תובת מרכבה סימן 1 מוצג בכנס LIC 2005
נמ"ר חי"ר עם "מעיל רוח"
נמ"ר הנדסי
אכזרית
אימות זהות

אימות (באנגלית: Authentication) הוא מושג באבטחת מידע וקריפטוגרפיה ומשמעו פעולה שנועדה לאשר תקפות פיסת מידע שישות כלשהי טוענת לאמיתותה. האימות כרוך לרוב בצורה אחת או יותר של אמצעי זיהוי כמו תעודה מזהה, בדיקת הרשאה או בדיקת אותנטיות אתר אינטרנט באמצעות תעודת מפתח ציבורי. אימות יכול להיות גם תיארוך ממצא ארכאולוגי, אישור בעלות על נכס או יצירה או אישור שמוצר עומד בהבטחות היצרן המופיעות על האריזה או בתעודת האחריות.
אימות מתחלק לשלוש קטגוריות עיקריות:
ידיעה. משהו שהטוען יודע (כגון סיסמה, מספר זיהוי אישי או מענה על אתגר).
שייכות. משהו ברשותו או בבעלותו של הטוען (כגון תעודה מזהה, כרטיס מגנטי, אסימון אבטחה או טלפון נייד עליו מותקן יישומון אבטחה).
זהות. זיהוי ביומטרי של הטוען. ישנם שני סוגים של זיהוי ביומטרי: תכונה פיזית של הטוען (כמו חתימת יד, טביעת אצבע, זיהוי פנים, סריקת רשתית או דגימת DNA), או פעולה של הטוען (כגון זיהוי קול, זיהוי כתב יד או דינמיקת הקשה (אנ')).
פעולת אימות אלקטרונית שמתבצעת בהיקף רחב החל מהרבע האחרון של המאה העשרים היא זו המשמשת למשיכת כספים ממכשיר בנק אוטומטי. לזיהוי המושך משמש שילוב של שני אמצעים: כרטיס מגנטי שעליו מוטבע זיהוי של המושך, והקשה של סיסמה הידועה רק למושך. גנבה של רק אחד משני אמצעים אלה אינה מאפשרת התחזות.
אימות רב-שלבי

כאשר רמת הודאות הנחוצה עבור האימות נמוכה, נהוג להסתפק באמצעי זיהוי אחד בלבד. לדוגמה, בשעון נוכחות משתמשים בדרך כלל בכרטיס מגנטי בלבד עבור האימות. בכניסה לאתרי אינטרנט רבים, ובכלל זה ויקיפדיה, די בהקלדת זיהוי משתמש וסיסמה, ואין צורך באמצעי זיהוי פיזי. אך כאשר נחוץ אימות ברמת ודאות גבוהה יותר, ניתן להשתמש באימות רב-שלבי שבו משלבים מספר אמצעי אימות השייכים לשתיים או יותר מהקטגוריות המנויות. לדוגמה, בהתחברות לחשבון גוגל ניתן להשתמש באימות דו שלבי הדורש מהמשתמש להקליד סיסמה (קטגוריית ידיעה) ובנוסף להפגין ידיעת מספר אקראי שנוצר באמצעות אפליקציית אבטחה (קטגוריית שייכות).
אימות על ידי סיסמה

אמצעי האימות הנפוץ ביותר הוא אימות על ידי סיסמה. היתרון בשימוש בסיסמאות הוא שהן זולות וניתנות להפצה בקלות. מנגד, ישנם מספר חסרונות בשימוש בסיסמאות:
לעיתים קרובות ניתן להשיג את סיסמת המשתמש על ידי שימוש בהנדסה חברתית.
כאשר ישנו מכשיר המגיע עם סיסמת ברירת מחדל, משתמשים רבים משאירים אותה כסיסמה קבועה.
משתמשים רבים מגדירים את אותה סיסמה עבור שירותים שונים. במקרה כזה אם תוקף השיג את הסיסמה בשירות אחד, הוא יכול להתחבר גם לשאר השירותים.
בעיה נוספת הכרוכה בשימוש בסיסמאות היא אחסון הסיסמאות. כאשר מאחסנים את הסיסמאות בקובץ אחד נוצרת לנו בעיה של נקודת כשל יחידה. ניתן לפתור זאת על ידי שימוש בגיבוב ו"ניפוח סיסמה (salting).
אימות ביומטרי

על מנת להשתמש במאפיין ביומטרי לאימות זהות, על המאפיין לעמוד במספר תנאים:
אוניברסליות. המאפיין צריך להיות משהו אוניברסלי שיש לכולם. לדוגמה, צבע שיער הוא מאפיין שאינו אוניברסלי משום שלאנשים קירחים אין שיער.
ייחודיות. המאפיין צריך להיות ייחודי לכל משתמש. לדוגמה, סוג דם הוא מאפיין שאינו ייחודי משום שלאנשים רבים יש את אותו סוג דם.
קביעות. המאפיין צריך להיות קבוע לאורך זמן. לדוגמה, משקלו של המשתמש אינו מאפיין קבוע, משום שהוא משתנה לאורך זמן.
מדידות. המאפיין צריך להיות מדיד.
היתרון באימות ביומטרי הוא שהמאפיין המשמש לאימות נמצא כל הזמן על המשתמש. מנגד, ישנם מספר חסרונות:
אימות ביומטרי מסובך ויקר בהשוואה לשיטות אימות אחרות.
מאפיינים ביומטריים המשמשים לאימות אינם ניתנים להחלפה. אם תוקף הצליח לזייפם, אין למשתמש אפשרות לשנות אותם.
המדידות של המאפיינים הביומטריים משתנות בעקבות תנאים חיצוניים, ולכן צריך לקבוע גבול שבו הזיהוי יחזיר תשובה חיובית גם כאשר המדידה רחוקה מהמדידות השמורות במערכת. אם יוגדר גבול רחב, הדבר יגרום לזיהוי שגוי. אך מנגד אם יוגדר גבול צר, הזיהוי יחזיר מדי פעם תשובה שלילית גם עבור המשתמש.
ראו גם

בקרת גישה
דלת אחורית
אימות מסרים
אימות גישה בסיסי
הערות שוליים

↑  RFC 4949 (עמ' 25)
↑  Stallings, William and Brown, Lawrie, Computer Security: Principles and Practice, USA: Prentice Hall Press, 2014, עמ' 75
↑  Stallings, William and Brown, Lawrie, Computer Security: Principles and Practice, USA: Prentice Hall Press, 2014, עמ' 78-80
↑  Stallings, William and Brown, Lawrie, Computer Security: Principles and Practice, USA: Prentice Hall Press, 2014, עמ' 80
↑  Anil K. Jain, Biometric Recognition: Overview and Recent Advances, Berlin, Heidelberg: Springer Berlin Heidelberg, עמ' 13–19, ISBN 978-3-540-76724-4
↑  Stallings, William and Brown, Lawrie, Computer Security: Principles and Practice, USA: Prentice Hall Press, 2014, עמ' 96-99, 105
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295743005171  BnF: cb11976657c (data)  LCCN: sh85009783  NDL: 01209225
הלן קלר

| --- | --- |

הלן קלר בצילום מ-1904
 לידה:  27 ביוני 1880 טסקמביה, ארצות הברית 
 פטירה:  1 ביוני 1968 (בגיל 87) Easton, ארצות הברית 
 שם לידה:  Helen Adams Keller 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  הקתדרלה הלאומית של וושינגטון 
 מקום מגורים:  Coolidge Hill Road, Dana Street 
 השכלה:  מכללת רדקליף  The Cambridge School of Weston  אוניברסיטת הרווארד  Perkins School for the Blind 
 תקופת הפעילות:  1903–1961 (כ־58 שנים) 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאליסטית של אמריקה 
 השקפה דתית:  The New Church 
 פרסים והוקרה:  מדליית החירות הנשיאותית (14 בספטמבר 1964)  היכל התהילה של העבודה (2010)  היכל התהילה של נשות אלבמה (1971)  היכל התהילה של נשות קונטיקט (2006)  היכל התהילה הלאומי לנשים (1973)  מסדר ברנרדו או'היגינס  מסדר האוצר הקדוש  אביר במסדר הצלב הדרומי  אבירה בלגיון הצרפתי  מסדר ההצטיינות  מסדר סאבה הקדוש  מסדר הצלב הדרומי 
 חתימה:   
 
הלן אדמס קֶלֶר (באנגלית: Helen Adams Keller;‏ 27 ביוני 1880 – 1 ביוני 1968) הייתה סופרת ופעילה חברתית אמריקאית, שנודעה בזכות התמודדותה עם מגבלותיה בהיותה חירשת-עיוורת, מגיל צעיר מאוד.
ביוגרפיה

הלן קלר נולדה בטסקמביה שבאלבמה לקפטן ארתור ה. קלר ולקת'רין (קייט) אדמס קלר. היו לה שני אחים צעירים, מילדרד קמפבל ופיליפ ברוקס קלר, ושני אחים-למחצה מנישואיו הקודמים של אביה, ג'יימס ויליאם סימפסון קלר.
כשהייתה בת 19 חודשים נדבקה במחלה שאותה הרופאים הגדירו כ"גודש חמור בקיבה ובמוח", שהייתה כנראה מחלת שנית או דלקת קרום המוח. קלר הבריאה, אך המחלה הותירה אותה חירשת ועיוורת. התנהגותה נעשתה לבלתי נסבלת. כשהסובבים אותה נכשלו בהבנת רצונה, הייתה נכנסת להתקפי זעם: היא הייתה משתרעת על הרצפה, בועטת, מכה וצורחת. הלן נעשתה גם מאוד מפונקת, מכיוון שהוריה שריחמו עליה נתנו לה לעשות כאוות נפשה תמיד.
בשנת 1887 יצרו הוריה קשר עם אלכסנדר גרהם בל, שעבד עם ילדים חירשים. הוא יעץ להם לפנות למכון פרקינס לעיוורים בבוסטון, מסצ'וסטס. מכון פרקינס שלח אל קלר את אן סאליבן כמורה כדי שזו תנסה למצוא דרך לנפשה של קלר. זו הייתה תחילתן של 49 שנות עבודה משותפת. סאליבן הייתה בת 21, לקויית ראייה וחסרת ניסיון הוראה. הלן מתארת יום זה כיום המשמעותי בחייה ”הגדול בימי חיי, הוא היום בו הגיעה אלי מורתי, אן מנספילד סאליבן, אני מלאה השתוממות בזכרי את הניגוד העצום שבין שתי הנפשות אשר נקשרו זו בזו ביום ההוא”.
סאליבן הסתירה את עובדת מוגבלותה הפיזית מסובביה ולא אפשרה להם לפגוע בהלן. סאליבן תבעה וקיבלה רשות מאביה של קלר לבודד את הילדה משאר המשפחה בבקתה. משימתה הראשונה הייתה לחנך את הילדה המפונקת למשמעת. סאליבן תקשרה עם קלר בעזרת מחוות במגע גופני (כמו הזזת ידה של קלר מחפץ שאסור לגעת בו) ובמישוש הפנים לגילוי הבעות הפנים. סאליבן ניסתה ללמד את קלר את שמותיהם של חפצים שונים כשהיא מאפשרת לקלר למשש את ידיה בזמן שהיא מאייתת את שמות החפצים בשפת הסימנים. היא החלה במילה "בובה", עבור הבובה שנתנה לקלר, אך במשך זמן רב ראתה קלר בסימנים אלה משחק בלבד משום שלא נחשפה לשפה כלשהי מאז גיל 19 חודשים. כמו כן, קלר התקשתה להבין את הסימנים משום שלא הבינה שלכל עצם יש שם משלו. כשניסתה סאליבן ללמד את קלר את המילה "ספל", קלר הייתה כה מותשת, שהיא שברה את הספל שהחזיקה. הפריצה הגדולה של קלר בתקשורת עם סביבתה באה כשהבינה שתנועות מסוימות שמורתה עשתה בכף ידה סימלו את המושג "מים". לאחר מכן התישה את מורתה בתביעותיה לקבל את שמותיהם של כל העצמים המוכרים האחרים בעולם.
סאליבן הצליחה להעניק לקלר כלים לחשיבה וללמד אותה לכתוב בכתב רגיל. בין השנים 1888–1890, היא למדה כתב ברייל בבית הספר פרקינס (Perkins), שהוא בית ספר טיפולי לעיוורים הממוקם בבוסטון, מסצ'וסטס. אלכסנדר גרהם בל, ניסה להניא את אן סאליבן לאפשר להלן לימודי שפות. למעט השפה האנגלית שלטענתו, היא שפת הלימוד היחידה שיש ללמד חרשים. לאור הצלחתה של סאליבן עם הלן קלר, בל רצה שסאליבן תלמד חרשים נוספים בבית הספר פרקינס. סאליבן לא הייתה מוכנה להיפרד מהלן ודחתה את הצעתו בתוקף. בגיל שלוש עשרה הלן ידעה לקרוא ברייל בשפות רבות: אנגלית, גרמנית, צרפתית, יוונית ולטינית. לאחר מכן, למדה קלר לדבר בסיועה של גברת פולר, מנהלת בית ספר לילדים חרשים אילמים בבוסטון, בעזרת שיטת טדומה (Tadoma): נגיעה בשפתיהם של אחרים בזמן שדברו והרגשת התנודות.
כשקלר הייתה בת 24 היא סיימה בהצטיינות את לימודיה בקולג' רדקליף, שם תרגמה בשבילה סאליבן כל מילה בכף ידה.
ב-1 ביוני 1968 מתה קלר בשנתה, 26 ימים לפני יום הולדתה ה-88.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

בעזרת כוח הרצון העצום שלה הפכה הלן לנואמת בעלת שם עולמי ולסופרת. בשנת 1903 הלן פרסמה אוטוביוגרפיה, "סיפור חיי" (Story of my life). הספר הפך לרב מכר ותורגם לשפות רבות. יתר ספריה שפורסמו לא זכו לאותה ההצלחה ונמכרו במספר עותקים מצומצם. קלר הרגישה שהתעניינות בה הייתה בעיקר סביב מחלתה והתמודדותה, בעוד שהיא עברה הלאה ורצתה לקדם נושאים אחרים שעניינו אותה. קלר הפכה את המאבק למען המוגבלים באברי החישה למשימת חייה.
הלן קלר הייתה חברה במפלגה הסוציאליסטית האמריקאית (SPA) ופעלה וכתבה למען מעמד הפועלים משנת 1909 עד שנת 1921. כך היא נימקה את החלטתה להצטרף למפלגה הסוציאליסטית: אני לא אוהבת את העולם כפי שהוא, אני מנסה להפוך אותו להיות טיפה יותר העולם שאני רוצה שיהיה לנו. בשנת 1912, קלר הצטרפה לאיגוד פועלי התעשייה של העולם, לאחר שחשה שהסוציאליזם הפרלמנטרי "טובע בביצה הפוליטית". היא כתבה על עליית הקומוניזם בזמן המהפכה ברוסיה. קלר פעלה במגוון רחב של תחומים. פעלה עבור זכות הצבעה לנשים ולקידום זכויות עובדים.
בשנת 1920 נמנתה על מייסדי האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות, וחמש שנים לאחר מכן הופיעה בפני כנס של ארגון ה-Lions וסיפקה חשיפה חשובה לפעולותיהם למען הקהילה, שנמשכות עד היום. בשנת 1960 יצא לאור ספרה "Light in my Darkness" (אנ') שבו תמכה בתורתו של התאולוג המיסטי השוודי, בן המאה ה-18, עמנואל סוודנבורג.
קלר החלה לעבוד בארגון האמריקאי לעיוורים בשנת 1924, בו הייתה פעילה במשך ארבעים וארבע שנים, עד מותה.
ב-1952 ביקרה קלר בישראל ובספרייה הראשונה בארץ, לעיוורים, הספרייה המרכזית לעיוורים ולבעלי לקויות קריאה, שנוסדה שנה קודם לכן, בנתניה. היא נפגשה עם חיה בם, מייסדת הספרייה לעיוורים והמנהלת הראשונה שלה, התארחה בכנסת וסייעה לאגודת החרשים בישראל. ב-1953 נקרא על שמה "בית הלן קלר" בשכונת יד אליהו בתל אביב. רחובות בערי ישראל, בין השאר בעיר לוד, נקראים על שמה.
ב-1964 העניק לה הנשיא לינדון ג'ונסון את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.
חייה של הלן קלר היוו השראה לאנשים ברחבי העולם וסיפור חייה תואר בסרט "עושת הנפלאות" ואף הומחז והוצג בברודוויי.
גלריית תמונות

הלן קלר פוגשת את צ'רלי צ'פלין, 1919.
הלן קלר בשדה התעופה לוד בשנת 1952. מימין מזכירתה, פולי תומסון, ומשמאל חיים אפטר, יו"ר אגודת החרשים בישראל, וישראל סביר, אוחז במצלמה.
הלן קלר (במרכז) בביקורה בכפר העיוורים כפר אוריאל בשנת 1952. מימין פולי תומסון, ומשמאל ד"ר ניסן הגל, מנהל הכפר.
הערות שוליים

↑  קלר הלן, קורות חיי, עם עובד, 1955
↑  Cleve, V &, Vickrey,J, Beyond the Miracle Worker: The Remarkable Life of Anne Sullivan Macy and Her Extraordinary Friendship with Helen Keller, The Journal of American History
↑  Helen Keller's Moment, The Attic, "עמדתי שקטה, מלוא תשומת ליבי נתונה לתנועות אצבעותיה, ומסתורין השפה נגלה לי. ידעתי שמ-י-ם כוונו לדבר הנפלא והקריר שזרם על ידי". (באנגלית)
↑  Nielsen, & Kim E, THE GROWN-UP HELEN KELLER: "Good Will Ambassador to the World, Alabama Heritage
↑  הלן קלר, קורות חיי, עם עובד, 1955
↑  Clark, Brett & Foster J, Helen Keller and the touch of nature: an introduction to Keller's The World I Live in (Selections) / Exerpts from The World I Live in, Organization & Environment
↑  . הורטון ר', סימונס ו', נשים ששינו את העולם, מטר, 2009
↑  ראו אנשים ומעשים: מכתב מהלן קלר למ"מ יו"ר הכנסת יוסף שפרינצק, דבר, 8 באוגוסט 1952(הקישור אינו פעיל, 1.12.2020).
↑  keller,J., Helen Keller's Legacy: Attending the Opening of The Miracle Worker on Broadway, Journal of Visual Impairment & Blindness
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263642705171  PLWABN: 9810635890205606  BIBSYS: 90192602  BNC: 000160887  BNE: XX4578930  BnF: cb119095608 (data)  CANTIC: a11011634  CiNii: DA02319193  GND: 118561103  ICCU: RAVV068425  ISNI: 0000 0001 2278 350X  LCCN: n83158974  LNB: 000203136  NARA: 10677875  NDL: 00445391  NKC: jn20000700876  NLA: 35264173  NLG: 106816  NLK: KAC199614606  NSK: 000011240  NTA: 070467072  RERO: 02-A005366990  SELIBR: 193192  SNAC: w6sc4vq1  SUDOC: 026947234  S2AuthorId: 12058535  Trove: 888339  VIAF: 36920292   WorldCat (עם VIAF): 36920292
SNOBOL

| --- | --- |
 פרדיגמות:  אימפרטיבית, פרוצדורלית, בלתי מובנית
 תאריך השקה:  1962 
 מתכנן:  David J. Farber 
 מפתח:  מעבדות נוקיה בל 
 טיפוסיות:  דינמית, חלשה
 מימושים:  SNOBOL, SPITBOL
 הושפעה על ידי:  COMIT
 השפיעה על:  AWK, SL5, Icon, bs, Lua
 www.snobol4.org
 
SNOBOL היא סדרה של שפות תכנות שפותחו בין השנים 1962 ל־1967 במעבדות בל על ידי דייוויד ג'יי. פארבר, ראלף גריזוולד ואיוון פי. פולונסקי, והגיעו לשיאן ב־SNOBOL4. זו הייתה אחת מכמה שפות שפותחו בשנות ה-50 וה-60 שהתמקדו בעיבוד מחרוזות; אחרות כללו את COMIT ו־TRAC.
SNOBOL4 בולטת יחסית לרוב שפות התכנות מתקופתה בכך שקיים בה טיפוס נתונים בשם "pattern" המהווה אובייקט ממעלה ראשונה – טיפוס נתונים שערכיו יכולים להיות מטופלים בכל הצורות האפשריות כמו כל טיפוס נתונים אחר בשפה; ובכך שהיא מספקת אופרטורים לשרשור (concatenation) ולהחלפה חלופית (alternation). ב־SNOBOL4 דפוסים הם סוג של אובייקט וניתן לבצע עליהם פעולות מגוונות, בדומה לשפות תכנות מונחית עצמים מאוחרות יותר כמו JavaScript, שבהן הדפוסים מוכרים כ־ביטויים רגולריים. בנוסף לכך, ניתן להתייחס למחרוזות שנוצרו במהלך הריצה כאל תוכניות ולפרש או לקמפל ולהריץ אותן (בדומה לפונקציית eval בשפות אחרות).
בשלהי שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70, SNOBOL4 נלמדה בקנה מידה רחב באוניברסיטאות גדולות בארצות הברית, והייתה בשימוש נרחב בשנות ה-70 וה-80 כשפה לעיבוד טקסט בתחום מדעי הרוח.בשנות ה-80 וה-90 השימוש בה דעך, כאשר שפות חדשות יותר דוגמת AWK ו־Perl הפכו את הטיפול במחרוזות באמצעות ביטויים רגולריים לפופולרי.
דפוסי SNOBOL4 כוללים אפשרות להביע דקדוקים בסגנון BNF, השקולים לדקדוק חסר הקשר, וכך הם חזקים יותר מביטויים רגולריים. ה“ביטויים הרגולריים” בגרסאות הנוכחיות של AWK ושל Perl הם למעשה הרחבות של הביטויים הרגולריים במובן המסורתי, אך אין בהם רקורסיביות, בניגוד לדפוסי SNOBOL4, מה שמעניק להם יתרון חישובי מובהק. (ביטויים רקורסיביים כן הופיעו ב־Perl 5.10, ששוחררה בדצמבר 2007.)
השפות SL5 משנת 1977 ו־Icon משנת 1978 פותחו מאוחר יותר על ידי גריזוולד במטרה לשלב את יכולת החזרה (backtracking) של התאמת הדפוסים ב־SNOBOL4 עם מבנה דמוי ALGOL סטנדרטי יותר.
פיתוח > SNOBOL1

שפת SNOBOL הראשונה נוצרה ככלי עזר למחברים שלה בעבודתם על מניפולציה סימבולית של פולינומים. היא נכתבה בשפת סף עבור מחשב IBM 7090. היה לה תחביר בסיסי מאוד, טיפוס נתונים יחיד (המחרוזת), ללא פונקציות, ללא הצהרות, ומעט מאוד בקרת שגיאות. עם זאת, למרות פשטותה ואופייה ה”אישי”, השימוש בה החל להתפשט לקבוצות נוספות. כתוצאה מכך, המחברים החליטו להרחיבה ולשפרה.