stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ'
לקריאה נוספת

אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ: תולדות חייו כתובות בידי עצמו, עם תמונתו, ורשה: תושיה, תרס"ז.
ד"ר א. צפרוני (עורך), ספר זיכרון: ליובל השבעים של אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ: מקדש לחקירות בספרות ובשפה, תל אביב: הסתדרות הסופרים העברים בארץ-ישראל, תרפ"ד (באתר ארכיון האינטרנט)
יעקב רבינוביץ, ליובלו של א. ז. רבינוביץ, ב-"התקופה" ספר עשרים ואחד, תל אביב: שטיבל תרצ"ד, ע' 476–478.
יעקב פיכמן, א. ז. רבינוביץ: ליובל השבעים, בספרו בטרם אביב: מסות, תל אביב: מחברות לספרות, תשי"ט, ע' 64–66.
ר' בנימין, א. ז. רבינוביץ (למלאות לו פ"ה שנים), ב-"מאזנים" א' ת"ש, ע' 116–118.
אברהם ברוידס, אז"ר, ב-"מאזנים" כ"א תש"ו, ע' 58–59.
נחום בנארי, "לשמותו של א. ז. רבינוביץ (אז"ר)", בספר ערכי רוח וספרות: על סופרים, ספרים ואישים (תל אביב: מדור לספריות שעל ידי מרכז לתרבות ולהסברה, ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ-ישראל, תשי"ד), עמ' 192–197
שמואל שפירא, "חזיון וחזון: במלאת 85 שנים לאלכסנדר זיסקינד רבינוביץ", בספר אשר לאורם הלכתי (תל אביב: הוצאת ידידי העלייה השנייה, תשכ"ו), עמ' 190–193.
בן-עמי פיינגולד, על הפרק" מאת א. ז. רבינוביץ וחשבון-הנפש של "ההשכלה", ב-"מאזנים" תמוז-אלול תשל"ט, ע' 119–126.
הערות שוליים

↑  זאב גלילי, מדוע קראו רבני צפת להעלות על המוקד כתב עת ספרותי ומדוע החליטו לנדות את הסופר אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ, 9 ביולי 2012
↑  דוד כהן, רינת נעורים, עמ' ה'
↑  חג אז"ר, דבר, 25 בפברואר 1934
↑  בְּצֵל הַכֶּסֶף / אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ' - פרויקט בן־יהודה, באתר benyehuda.org
↑  בת העשיר / אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ' - פרויקט בן־יהודה, באתר benyehuda.org
↑  דֶּרֶךְ הָרוּחַ / אלכסנדר זיסקינד רבינוביץ' - פרויקט בן־יהודה, באתר benyehuda.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312798005171  PLWABN: 9810643178505606  GND: 128232617  ISNI: 0000 0000 6681 0613  LCCN: no91002916  NTA: 301157596  SELIBR: 251884  SUDOC: 261944770  VIAF: 23186461   WorldCat (עם VIAF): 23186461
דואר ישראל

| --- | --- |

בניין הנהלת דואר ישראל שפעל בירושלים עד מרץ 2021
בניין הנהלת דואר ישראל שפעל בירושלים עד מרץ 2021
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  "משרד התחבורה, הדואר, טלגרף ורדיו" – 1948 "רשות הדואר" – 1986 חברת דואר ישראל – 2006 – הווה
 חברות בנות:  בנק הדואר
 מיקום המטה:  הקריה הדוארית, שדרות הרכס 21, הפארק הטכנולוגי, מודיעין-מכבים-רעות
 משרד ראשי:  הקריה הדוארית, שדרות הרכס 21, הפארק הטכנולוגי, מודיעין-מכבים-רעות
 שליטה בחברה:  מילגם
 בעלות:  מילגם (51.7%)  הפניקס חברה לביטוח (21.1%)  הפניקס פנסיה וגמל (13.2%)  ליימן שליסל (15%)
 ענפי תעשייה:  דואר 
 מוצרים עיקריים:  שירותי דואר ובנקאות
 הכנסות:  1.623 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  252 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  181 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  (524-) מיליון ש"ח (2023).
 סך המאזן:  8.221 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  גיל וייל
 מנכ"ל:  דוד לרון
 עובדים:  כ-4,000
  
 www.israelpost.co.il
 
מרכז מיון הדואר הארצי הישן בתל אביב, נהרס בשנת 2019
תיבת דואר של רשות הדואר המוצגת במוזיאון הדואר והבולאות שבמוזיאון ארץ ישראל
סמל הדאר, משרד התקשורת, מעל תעלת תקשורת תת-קרקעית באתר חצר גשר הישנה
מכונית מתוצרת פורד ששימשה את רשות הדואר מוצגת במוזיאון הדואר שבמוזיאון הארץ
אוטומט לקבלת דברי דואר בחזית סניף הדואר מול אוניברסיטת תל אביב
מכונית סוסיתא מודל 1965 ששימשה את "משרד הדואר"
מרכז חלוקת דואר בכניסה לאלפי מנשה
דואר מרכזי בפתח תקווה
דואר מרכזי בפתח תקווה (תיבות הדואר)
דֹּואַר יִשְׂרָאֵל בע"מ (לשעבר רשות הדואר) היא חברה המספקת שירותי דואר ושירותי בנקאות. הסמל המוכר של חברת הדואר ושל רשות הדואר, שקדמה לה, הוא אייל הכרמל שלוח. החברה פעלה כחברה ממשלתית עד להפרטתה בשנת 2024 עם מכירתה לקבוצה בראשות חברת מילגם.
היסטוריה > מוזיאון הדואר והבולאות

בשנת 1998 נפתח לראשונה בארץ מוזיאון הדואר והבולאות במתחם של מוזיאון ארץ ישראל בתל אביב.
היסטוריה > מרכז מיון הדואר הארצי

בשנת 1980 נפתח בתל אביב מרכז מיון הדואר הארצי בכתובת דרך ההגנה 137 בשכונת יד אליהו. בשנת 2017 עבר מרכז המיון הארצי של הדואר מתל אביב אל "הפארק הטכנולוגי" במודיעין וגם שינה את שמו אל: מרכז הסחר המקוון.
בחודש מרץ 2021 סיימה חברת דואר ישראל להעביר את משרדי ההנהלה שלה מתל אביב ומירושלים אל קריית הדואר שבשדרות הרכס 21, הפארק הטכנולוגי, מודיעין-מכבים-רעות.
סמל ונס הדואר

סמל הדואר הישראלי, איילה דוהרת, המסמלת מהירות, לקוח מצירוף המילים "איילה שלוחה", המופיע בברכת יעקב לבניו.
סמל הדואר הראשון עוצב על ידי האחים שמיר בשנת 1948 במסגרת זכייה בתחרות של ועדת הסמלים של המדינה. לאורך השנים עבר הסמל שינויים בהתאם לשינויים שעברו על הארגון ואף אימץ את הצבע האדום, אך "סמל הצבי" המזוהה בישראל עם הדואר עודנו נותר.
סמל החברה הקודם עוצב בידי סטודיו ברוך נאה בשנת 2006 כחלק ממיתוג שערך הארגון עם המעבר לחברה.
הסמל הראשון שעוצב על ידי האחים שמיר, 1948
הסמל הישן של "רשות הדואר"
הסמל הקודם של חברת "דואר ישראל" עד 2017
האחים שמיר גם עיצבו את "נס הדואר", שהשימוש בו עם השנים נעלם. בסניפי "רשות הדואר" נעשה שימוש בדגל ייחודי בצבע אדום למחצה.
נס הדואר
דגל "רשות הדואר"
מינויים פוליטיים

כרשות ממשלתית, הייתה רשות הדואר כר נרחב למינויים פוליטיים ולפי דברי השופט אליקים רובינשטיין הייתה הרשות "ככל הנראה 'רבת שכבות גאולוגיות' ממפלגות שונות לפי השר המכהן". השופט רביבי כתב על כך: "ממסכת הדברים עולה תמונה עגומה של רשות, אשר תופעת המינויים הפוליטיים פשתה בה תחת משטרו של כל שר". בתחילת שנת 2001, עם כניסתו של ראובן ריבלין לתפקיד שר התקשורת, הכין פעיל ליכוד שעבד ברשות מסמך ובו רשימה של 74 עובדי רשות בכירים בהם צוינה לגבי כל אחד השתייכותו הפוליטית והמלצות לגבי המשך עבודתם בהתאם לכך. בעקבות חשיפת המסמך, שכונה "מסמך איקי כהן" פוטר אותו פעיל מהרשות והשר טען שלא התייחס להמלצות ולא פעל על פיהן.
תלונות כנגד תפקוד לקוי של הדואר

כנגד דואר ישראל התרבו תלונות הציבור על תפקוד לקוי. ביולי 2015 פרסם מבקר המדינה יוסף שפירא דו"ח, ממנו עולה כי אחוז התלונות המוצדקות הכי גבוה היה נגד דואר ישראל. 70 אחוז מהתלונות נמצאו מוצדקות.
תלונות כנגד תפקוד לקוי של הדואר > ליקויים בדואר ישראל

בדו"ח מבקר המדינה לשנת 2013 זוהו מספר כשלים בביצוע תהליך פתיחת שוק הדואר לתחרות ואי-ביצוע ההפרטה שהייתה אמורה להביא לתמריצים לייעול השירות.
בדו"ח נקבע כי עיכוב קידומה של התחרות בשוק הדואר פגע בתמריץ ההתייעלות ושיפור איכות השירות ללקוחות. בנוסף, הסיקו שההנהלה והדירקטוריון לא פיתחו כל תוכנית אסטרטגית לטווח ארוך ובינוני במטרה למצוא מקורת הכנסה חדשים לארגון, הם קיבלו החלטות בעיתיות ביחס להגדלת עלויות השכר ומספר התקנים בתקופה של הידרדרות כלכלית.
מהותם של ליקויים אלה היא שחברה המעסיקה כ-6,500 עובדים נמצאת במשבר כספי מתמשך, וזאת אם לא יינקטו צעדי התיקון הנדרשים בפיתוח העסקי של החברה.
דו"ח מבקר המדינה (2019) הציג מספר ליקויים נוספים. כגון: שיבושים ואי-סדירות בחלוקת דברי דואר לציבור, התעכבות דברי דואר בעת העברתם בין יחידות החברה; עיכוב במיון דברי הדואר ביחידות החברה ובמסירתם לנמענים; חלק מדברי הדואר אבדו כשהיו בחזקת החברה; והטיפול בדברי דואר רשום ובמשלוח הודעות לנמענים היה לקוי. בחלק מהרשויות המקומיות לא פעל מחלק דואר קבוע, דבר שגרם לשיבושים מתמשכים בחלוקת דברי הדואר בכמה אזורי חלוקה.
בנוסף, ישנם ליקויים בעבודת דוורי החברה בחלוקת דברי הדואר לציבור, בין השאר דברי דואר ניזוקו או שמעטפות הגיעו ריקות לנמענים; דברי דואר נמסרו לאדם אחר ולא לנמען עצמו; דברי דואר הונחו ליד תיבות הדואר ובסביבתן. נרשמו פערים בין היקף חלוקת דברי הדואר בפועל ובין הדיווחים במערכות הבקרה בחברה, בין היתר גם בטיפול בדברי דואר רשום.
נמצאו ליקויים גם בדואר הרשום המשמש להעברת מסמכים חשובים ומסמכים רשמיים של המדינה. כגון רישום שגוי של קבלת הדואר על ידי הנמען, נתונים שצוינו באישורי המסירה שאינם עולים בקנה אחד עם הנתונים שהוזנו למערכת הממוחשבת ומצבים בהם הדוור סימן כי דבר הדואר נמסר לנמען, אך באישור המסירה לא צוינו פרטי הנמען.
ביקורת נוספת העולה בדוח מצביעה על המתנה ארוכה לקבלת שירות בסניפים, רמת שירות הנמוכה משמעותית ממה שדואר ישראל מחויב ברישיון, ודרדור פיננסי מתמשך על אף תוכנית התייעלות.
מבנה ארגוני

בראש דואר ישראל עומד המנכ"ל שאליו כפופים ישירות אגפי מטה, מרכזי שירות ומרכזי רווח.
על פי בקשת חופש מידע משנת 2018, ברשות דואר ישראל 886 מבנים ברחבי הארץ.
מבנה ארגוני > יחידות המטה

"יחידות המטה" הן יחידות ניהול ברמה ארצית, שתפקידן קביעת מדיניות ופיקוח פנימי:
אגף כספים וכלכלה
אגף מנהל ומשאבי אנוש
אגף שיווק, חדשנות ופיתוח עסקי
אגף סיכונים
חטיבת הסחר
חטיבת הקמעונאות
חטיבת שרשרת אספקה
דוברת החברה
מבקר הפנים
יועץ משפטי
אגף מערכות מידע
אגף הביטחון והמבצעים
מבנה ארגוני > יחידות שירות ורווח

יחידות אלו עוסקות במתן שירותים ללקוחות פנים וחוץ.
מבנה ארגוני > יחידות שירות ורווח > יחידות שירות בהיקף ארצי

שירותי מיון דואר
השירות הבולאי
שירות בנקאי
שה"ם – שירות העברת מסרים
דואר שליחים ובלדרות מאובטחת
מבנה ארגוני > יחידות שירות ורווח > יחידות שירות גאוגרפיות

מרחב תל אביב והמרכז
מרחב צפון
מרחב דרום
מרחב ירושלים
מבנה ארגוני > יחידות שירות ורווח > חברות בת

בנק הדואר
לקריאה נוספת

אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל – כרך א' פרק כ"ד, סדרי הדואר בארץ ישראל, מזכרונות חיים המבורגר בסוף המאה ה-19 – תנאי משלוח הדואר לפי בתי הדואר: בית הדואר הממשלתי, העות'מאני – הדואר האסטרי – חשבון הדואר הרוסי וכן הדואר היהודי.
הרסטורציה האנגלית

המלך צ'ארלס השני, המונרך הראשון ששלט לאחר הרסטורציה האנגלית.
הרסטורציה האנגלית החלה בשנת 1660 כאשר הושב שלטון המלוכה האנגלית על הממלכות אנגליה, סקוטלנד ואירלנד, תחת צ'ארלס השני, לאחר אינטרגנום שבא בעקבות מלחמת האזרחים האנגלית (1642-1651). המונח רסטורציה (שחזור) משמש לתיאור גם של אירוע שיבת המלוכה וגם של התקופה שלאחריו שבה נוצרת הסדרה פוליטית חדשה. בראייה ההיסטורית המקובלת, הרסטורציה האנגלית כוללת את כל תקופת שלטונו של צ'ארלס השני (1660-1685), ולעיתים קרובות גם את תקופת שלטונו הקצרה של אחיו הצעיר ג'יימס השני (1685-1688). בהקשרים מסוימים, ניתן להכליל במונח זה גם את תקופת מלכי סטיוארט המאוחרת השלמה עד מותה של המלכה אן וירושת המלוכה על ידי בית הנובר בשנת 1714; לדוגמה קומדיות הרסטורציה (אנ') כוללות גם יצירות מאוחרות שנכתבו בשנת 1710.
הפרוטקטורט

שלטון הפרוטקטורט, שהיה בזמן "חבר העמים האנגלי" וקדם לרסטורציה האנגלית, היה נמשך אלמלא בנו של אוליבר קרומוול, ריצ'רד, שנעשה האדון המגן לאחר מות אביו, נכשל בהמשך יישום מדיניותו של אביו. החולשה העיקרית של ריצ'רד קרומוול הייתה שלא היה לו את אמונו של הצבא. שבעה חודשים לאחר שירש את אביו בתפקיד, ב-6 במאי 1659, קבוצת קצינים בכירים ("סיעת בית ולינגפורד") הדיחה אותו מהשלטון וכינסה פרלמנט חדש. צ'ארלס פליטווד מונה כחבר הן בוועדת הביטחון והן במועצת המדינה, וכאחד משבעת הנציבים לצבא. ב-9 ביוני 1659, מונה לגנרל הכללי של הצבא. עם זאת, הנהגתו התערערה בעיני חברי הפרלמנט, אשר בחרו להתעלם מסמכותו של הצבא, באופן דומה למה שקרה בפרלמנט של לפני מלחמת האזרחים האנגלית הראשונה. התקוממות מלוכנית תוכננה ל-1 באוגוסט 1659, אך סוכלה. עם זאת, סר ג'ורג בות' השיג שליטה במחוז צ'שייר. בות אחז בצ'שייר עד סוף חודש אוגוסט, כאשר הוא הובס על ידי גנרל למברט. ב-12 באוקטובר 1659, מדיח הפרלמנט את הגנרל ג'ון למברט ונושאי משרה נוספים, וממנה את פליטווד כראש המועצה הצבאית תחת סמכותו של היושב הראש. ביום שלמחרת למברט הורה על סגירת דלתות הפרלמנט ומניעת כניסת חבריו. ב-26 באוקטובר מונתה ועדת הביטחון, וכללה את פליטווד ולמברט כחברים. למברט התמנה כגנרל הכללי של כל הכוחות באנגליה ובסקוטלנד, עליהם פיקד קודם פליטווד. ועדת הביטחון שלחה את למברט עם כוח גדול לפגוש את ג'ורג' מונק, מפקדם של הכוחות האנגלים בסקוטלנד, לנהל עמו משא ומתן או להכריח אותו לעמוד בתנאי הוועדה.
מונק, מושל סקוטלנד תחת ה"קרומוולים", צעד דרומה עם צבאותיו מסקוטלנד בעוד שצבאו של למברט החל לנטוש אותו, והוא חזר ללונדון כמעט לבד. צבאו של מונק הגיע ללונדון ללא התנגדות בדרך. הפרסביטריאנים, שהוצאו בטיהור של פרייד ב-1648, הוחזרו וב -24 בדצמבר הצבא השיב את הפרלמנט הארוך. פיקודו של פליטווד נשלל ממנו והוא התייצב בפני הפרלמנט כדי לענות על התנהלותו. ב-3 במרץ 1660, למברט נשלח למגדל לונדון, שממנו הוא נמלט חודש לאחר מכן. הוא ניסה להצית מחדש את מלחמת האזרחים לטובת חבר העמים האנגלי על ידי הכרזה הקוראת לכל התומכים של "הסיבה הישנה והטובה" להתגייס לשדה הקרב באדג'היל. אך הוא נשבה בשנית על ידי קולונל ריצ'רד אינגולדסבי, אחד מרוצחי המלך צ'ארלס הראשון, שקיווה לזכות בחנינה על ידי מסירת למברט למשטר החדש. למברט נכלא ומת במעצר באי דרייק בשנת 1684 וקולונל אינגולדסבי אכן זכה לחנינה.
הרסטורציה של צ'ארלס השני

ב-4 באפריל 1660, צ'ארלס השני פרסם את "הצהרת ברדה" בה הודיע שיעניק חנינה על כל הפשעים שבוצעו בתקופת מלחמת האזרחים לכל מי שיכירו בו כמלך, למעט מספר קטן של אנשים שהיו מעורבים בהוצאתו להורג של אביו. מונק ארגן אספה חדשה של הפרלמנט, שנפגש בפעם הראשונה ב-25 באפריל. ב-8 במאי הפרלמנט הכריז כי צ'ארלס השני היה המלך החוקי מאז הוצאתו להורג של צ'ארלס הראשון בשנת 1649. "חוקתית, זה היה כאילו תשע עשרה השנים האחרונות מעולם לא קרו". צ'ארלס שב מהגלות, עזב את האג ב-23 במאי ונחת בדובר ב-25 במאי. הוא נכנס לונדון ב -29 במאי, יום הולדתו. כדי לחגוג את "שיבתו של הוד מלכותו לפרלמנט שלו" ה-29 במאי נעשה חג, הידוע בכינוי " Oak Apple Day" (יום תפוח האלון). הכתרתו נערכה במנזר ווסטמינסטר ב-23 באפריל 1661.
כמה מבני התקופה תיארו את הרסטורציה כ"נס במצוות האל". הגאולה הפתאומית והבלתי צפויה מההדרה והעריצות התפרשה כשיקום של סדר הטבעי ואלוהי. הפרלמנט האבירי התכנס בפעם הראשונה ב-8 במאי 1661, והתקיים במשך 17 שנים, עד שפוזר ב-24 בינואר 1679. רוב מכריע של חברי פרלמנט זה היו מלוכנים (תומכים במוסד המלוכה). הוא היה ידוע גם בשם הפרלמנט הפנסיונרי בשל הגמלאות הרבות שהעניק לחסידיו של המלך.
הדמות הפוליטית המובילה בתחילת הרסטורציה הייתה אדוארד הייד, רוזן קלרנדון ה-1. הייתה זו "המיומנות והחוכמה של קלרנדון שעשתה את הרסטורציה בלתי ניתנת לערעור".
מלוכנים רבים שהוגלו חזרו ותוגמלו. רופרט נסיך הריין חזר לשירות הממלכה, הפך לחבר מועצה סודי וקיבל קצבה. ג'ורג גורינג, רוזן נוריץ' ה-1, חזר לתפקיד מפקד משמר המלך וקיבל פנסיה. מרמדוק לאנגדאל חזר ונעשה "הברון לאנגדאל". ויליאם קוונדיש דוכס ניוקאסל ה-1, חזר והצליח להחזיר לעצמו חלק הגדול יותר של אחוזותיו. כמו כן, הוא התקבל מחדש בשנת 1666 למסדר הבירית.
הרסטורציה של צ'ארלס השני > מעמד הכנסייה

הושב מעמדה של הכנסייה האנגליקנית ככנסייה הלאומית באנגליה, על בסיס קוד קלרנדון וחוק האחידות 1662.
סוף הרסטורציה

המהפכה המהוללת סיימה את הרסטורציה. המהפכה המהוללת שהדיחה את המלך, ג'יימס השני, מלך אנגליה, הייתה מונעת על ידי איחוד של חברי פרלמנט אנגלים עם הסטאדהאודר ההולנדי ויליאם השלישי מבית אורנז'-נסאו (ויליאם מאוראנז'). הפלישה המוצלחת של ויליאם לאנגליה עם צי וצבא הולנדיים הובילה לעלייתו לכס המלוכה האנגלי כויליאם השלישי, מלך אנגליה במשותף עם אשתו מרי השנייה, מלכת אנגליה.
באפריל 1688, ג'יימס השני פרסם מחדש את הצהרת המחילה (המבטלת את חוקי הכפיפות לכנסייה האנגליקנית ומאפשרת חופש פולחן לזרמים הנוצריים השונים באנגליה) והורה לכל אנשי הדת האנגליקנית לקרוא אותה לקהילותיהם. כאשר שבעה בישופים, כולל הארכיבישוף של קנטרברי, הגישו עתירה המבקשת בדיקה מחודשת של המדיניות הדתית של המלך, הם נעצרו ונשפטו בגין הוצאת דיבה חתרנית. ב-30 ביוני 1688, קבוצה של שבעה אצילים פרוטסטנטים הזמינה את נסיך אורנז' לבוא לאנגליה עם צבא, בספטמבר התברר כי ויליאם עומד לפלוש לאנגליה. כאשר ויליאם הגיע ב-5 בנובמבר 1688, ג'יימס איבד עשתונות, סירב לתקוף את ההולנדי הפולש וניסה להימלט לצרפת. הוא נתפס בקנט; מאוחר יותר, הוא שוחרר והושם תחת שמירת מגן הולנדית. מכיוון שלא רצה לעשות מג'יימס קדוש מעונה, ויליאם, נסיך אורנז', איפשר לו לברוח ב -23 בדצמבר. ג'יימס התקבל בצרפת על ידי בן דודו ובעל בריתו, לואי הארבעה עשר, שהציע לו ארמון וקצבה.
ויליאם ערך כינוס של הפרלמנט על מנת להחליט כיצד להתמודד עם המצב. מחד, חברי הפרלמנט סירבו להדיח את ג'יימס, אך מאידך הכריזו כי ג'יימס, שנמלט לצרפת, ויתר בכך על זכותו לכתר האנגלי, ולכן כס המלוכה כעת נותר פנוי. כדי למלא את הריק שנוצר, בתו של ג'יימס, מרי הוכרזה כמלכה; היא הייתה חייבת לשלוט במשותף עם בעלה ויליאם, נסיך אורנז', שישמש כמלך. הפרלמנט העביר את חוק הזכויות של 1689 שגינה את ג'יימס בגלל ניצול לרעה של כוחו. ההפרות שנזקפו לחובת ג'יימס כללו את ביטולם של חוקי המבחן (חוקי הכפיפות לכנסייה האנגליקנית), העמדה לדין של שבעה בישופים בשל עתירה כנגד הכתר, הקמתו של צבא קבע בעת שלום, והטלת עונשים אכזריים. החוק מצהיר גם כי מעתה ואילך, לנוצרי קתולי אסור לרשת את כס המלוכה האנגלית, וכן אסור לאוחז בכתר האנגלי לשאת בן זוג קתולי.
ראו גם

קומדיות הרסטורציה
ספרות הרסטורציה
החברה המלכותית
מועדון רוטה
סמיואל פיפס, שהיומן האישי המפורט שכתב מ־1660 עד 1669 הוא אחד המקורות הראשוניים החשובים להכרת אנגליה בתקופת הרסטורציה.
הערות שוליים

↑  CEE staff, Restoration, he Columbia Electronic Encyclopedia (6th ed.). Columbia University Press., ‏2012
↑  EB staff, Restoration, Encyclopedia Britannica Online, ‏2012
↑  A.Yadav, Historical Outline of Restoration and 18th-Century British Literature, ‏2010
↑  N. H. Keeble, The Restoration: England in the 1660s, History of Early Modern England Series., Oxford: Blackwell Publishers, 2002, ISBN 0-631-23617-1
↑  R. Hutton, The British Republic 1649–1660, ed. 2nd, Macmillan, 2000, עמ' 121
1 2 3 4 5  H. Chisholm, Encyclopædia Britannica ,Lambert, John, כרך 16, ed. 11th, Cambridge University Press, 1911, עמ' 108-109
↑  Originally published by His Majesty's Stationery Office, London,, House of Commons Journal Volume 8: 8 May 1660, ‏1802
1 2  T. Harris, Restoration:Charles II and His Kingdoms 1660–1685, Allen Lane, 2005
1 2  היומן של סמיואל פפיס, ‏23 באפריל 1661
↑  Originally published by His Majesty's Stationery Office, London,, House of Commons Journal Volume 8: 30 May 1660
↑  J.R. Jones, Country and Court: England 1658–1714, Edward Arnold, 1978, עמ' 15
↑  Sir G. Clark, The Later Stuarts 1660–1714, ed. 2nd, Oxford University Press, 1953, עמ' 3
| מלכי אנגליה ומלכי הממלכה המאוחדת |
| --- | --- | --- |
| ההפטרכיה (שבע הממלכות) | ההפטרכיה (שבע הממלכות) |  |
| מלכי שבע הממלכות | מזרח אנגליה • אסקס • קנט • מרסיה • נורת'מבריה • סאסקס • וסקס |  |
| ממלכת אנגליה | ממלכת אנגליה |  |
| בית וסקס | אגברט • אתלוולף • אתלבאלד • אתלברט • אתלרד הראשון • אלפרד • אדוארד הראשון • אלפווארד • אתלסטאן • אדמונד הראשון • אדרד • אדוויג • אדגר • אדוארד השני • אתלרד השני • סוון (מדנמרק) • אתלרד השני • אדמונד השני • קנוט (מדנמרק) • הרולד הראשון (מדנמרק) • הארדיקאנוט (מדנמרק) • אדוארד השלישי • הרולד השני • אדגר אתלינג |  |
| המלכים הנורמנים | ויליאם הראשון • ויליאם השני • הנרי הראשון • מתילדה • סטיבן |  |
| בית פלנטג'נט | הנרי השני • ריצ'רד הראשון ("לב הארי") • ג'ון • הנרי השלישי • אדוארד הראשון • אדוארד השני • אדוארד השלישי • ריצ'רד השני |  |
| בית לנקסטר | הנרי הרביעי • הנרי החמישי • הנרי השישי |  |
| בית יורק | אדוארד הרביעי • אדוארד החמישי • ריצ'רד השלישי |  |
| בית טיודור | הנרי השביעי • הנרי השמיני • אדוארד השישי • ג'יין גריי • מרי הראשונה • אליזבת הראשונה |  |
| בית סטיוארט | ג'יימס הראשון • צ'ארלס הראשון • צ'ארלס השני • ג'יימס השני • מרי השנייה וויליאם השלישי (בית אוראנז'-סטיוארט) • אן |  |
| הממלכה המאוחדת | הממלכה המאוחדת |  |
| בית הנובר | ג'ורג' הראשון • ג'ורג' השני • ג'ורג' השלישי • ג'ורג' הרביעי • ויליאם הרביעי • ויקטוריה |  |
| בית סקסה-קובורג-גותה | אדוארד השביעי • ג'ורג' החמישי |  |
| בית וינדזור | ג'ורג' החמישי • אדוארד השמיני • ג'ורג' השישי • אליזבת השנייה • צ'ארלס השלישי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538546105171  LCCN: sh85056801 
תומאס הריסון, האדם הראשון שהורשע על הוצאתו להורג של המלך צ'ארלס הראשון.
דיוקנו של ויליאם השלישי רוכב על סוס, המנציח את תחילת המהפכה המהוללת בשנת 1688. צויר על ידי יאן וויק.
בורו פארק

| --- | --- |
השדרה ה-14
השדרה ה-14
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ניו יורק (מדינה) ניו יורק
 עיר:   ניו יורק
 רובע:   ברוקלין
 שטח:  5.36 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בשכונה:  154,210 (2010)
  ‑ צפיפות:  26,000 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  40°38′01″N 73°59′34″W﻿ / ﻿40.6335°N 73.9929°W﻿ / 40.6335; -73.9929 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבורו פארק(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבורו פארק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
המרפאה של בית החולים המתודיסטי בשדרה ה-16
בורו פארק (באנגלית: Borough Park, ביידיש: באָראָ פּאַרק) היא שכונה בחלקו הדרום מערבי של רובע ברוקלין בעיר ניו יורק שבארצות הברית.
בורו פארק משתרעת על רשת נרחבת של רחובות בין בנסרנהורסט בדרום, ביי רידג' (אנ') לכיוון דרום מערב, סאנסט פארק (אנ') במערב, קנסינגטון בצפון מזרח, פלטבוש במזרח, ומידווד (אנ') בדרום המזרח.
בבורו פארק נמצאת הקהילה היהודית האורתודוקסית הגדולה בניו יורק, ואחת הגדולות ביותר מחוץ לישראל. בשכונה חיים יהודים חרדים רבים. בשנת 2000 הוערך מספר היהודים בשכונה בכ-77,000 יהודים, ובשנת 2011 בכ-140,000. מעריכים שמאז עלה מספרם, הן בשל שיעור הילודה הגבוה של הקהילה והן בשל הצטרפות משפחות רבות לשכונה. מצד שני החלה יציאה של היהודים אל השכונות הסמוכות והרחבת המושג "בורו פארק" אל מעבר לגבולות המוניציפליים של השכונה.
רוב יהודי השכונה הם חסידים, אך יש ביניהם גם מיעוט של ליטאים ודתיים מודרניים. השכונה מהווה את מרכז החצר של חסידות באבוב, רחמסטריבקא, טשרנוביל – ארצות הברית, לעלוב – ארצות הברית, סטוטשין, ספינקא – ארצות הברית, בורשטין, פאלטישאן, ומונקאטש. כמו כן קיימות בשכונה קהילות של חסידויות בעלז, סאטמר, צאנז,גור, לעלוב, סלאנים, ויז'ניץ, ספינקא, פאפא, חוסט, קרלין, וחצרות חסידיות אחרות.
פולמוס העירוב

הרב מנשה קליין ניסה להקים עירוב בבורו פארק כדי לאפשר ליהודים להוציא מרשות לרשות בשבת, אולם ויתר עקב התנגדותם של רבנים רבים מניו יורק ומחוץ לה, בהם הרב משה פיינשטיין, הרב יקותיאל יהודה הלברשטאם (האדמו"ר מצאנז-קלויזנבורג), הרב שלמה הלברשטאם (מבאבוב), הרב משה צבי אריה ביק והרב יחזקאל ראטה. לימינו של הרב קליין עמד הרב חיים ישעיה קניג, מחבר "חוקי חיים" (על התורה ושאלות ותשובות).
המתנגדים לעירוב התנגדו מחמת טעמים שונים: הרב פיינשטיין והרב ביק סברו שעיר ברוקלין נחשבת רשות הרבים מן-התורה, כיוון שעוברים ברחוב המרכזי אוישען פארקוועי 600,000 איש ביום, ובמקום שנחשב רשות הרבים מן-התורה אינו מועיל עירוב של צורת הפתח. האדמו"ר מצאנז-קלויזנבורג סבר שאין בעיה של רשות הרבים מן-התורה, אבל סבר שיש בעיה אחרת, שמאחר שישנם מתנגדים לעירוב, אין אפשרות לעשות העירוב בעל-כרחם. ויש שהתנגדו מחמת טעמים אחרים.
בשנת ה'תש"ס, הוקם העירוב על ידי אפרים הלוי בלומנברג, בהדרכתו של הרב חיים יהודה לייב כ"ץ, מרבני השכונה (בעבר כיהן כרב של חסידי בעלזא בארצות הברית). הקמת העירוב הושלמה בערב-שבת של פרשת שמות, ה'תש"ס. לימינו של הרב כ"ץ עומדים הרב יחזקאל ראטה (על אף שהתנגד לעירובו של הרב קליין), הרב אפרים פישל הרשקוביץ, הרב מנשה קליין (שכבר נפטר מאז), הרב חיים ישעיה קניג, ועוד. מהמתנגדים לעירוב עומדים הרב אברהם יהושע השל ביק (בנו של הרב משה צבי אריה ביק), הרב אברהם חיים שפיצר (מחבר שו"ת "חיי אברהם", נפטר טבת ה'תשע"ד), הרב מרדכי הגר מוויז'ניץ-מונסי, האדמורים מסאטמאר, האדמורים מבאבוב, ועוד.
תושבים ידועים

חיים זנוויל אברהמוביץ, הרבי מריבניץ
מרדכי דוד אונגר, הרבי מבאבוב-45
בנימין אייזנברגר, רב של קהילת "היכל התפילה"
הלן אילון, אמנית מולטימדיה אקו-פמיניסטית
שמעון נתן נטע בידרמן, הרבי מלעלוב
יעקב דב בלייך, רבה הראשי של העיר קייב ורבה של אוקראינה
ריצ'רד ג'יי ברנשטיין, פילוסוף
אלי גרסטנר, מלחין, מעבד מוזיקלי, מנצח וזמר
מנחם דאום (אנ'), ניצול שואה ויוצר סרטים תיעודיים
אלן דרשוביץ, פרופסור למשפטים, עורך דין, ומחבר ספרים
שרגא פייבוש הגר, הרבי מקוסוב, דיין
בן-ציון אריה לייבוש הלברשטאם, הרבי הנוכחי מבאבוב
נפתלי צבי הלברשטאם, הרבי מבאבוב
שלמה הלברשטאם, הרבי מבאבוב
שמואל דוד הלברשטאם, הרבי מצאנז קלויזענבורג בבורו פארק, אחד מיורשיו של הרב יקותיאל יהודה הלברשטאם - האדמו"ר מצאנז-קלויזנבורג הקודם
יצחק מאיר הלפגוט, חזן ישראלי
משה וולפסון, רב של קהילת "אמונת ישראל"
אשר וייס, ראש בד"ץ "דרכי הוראה".
מנדי ורדיגר, זמר חסידי
מרדכי מנשה זילבר, הרבי מ"קהל תולדות יהודה דתלמידי סטוטשין"
צבי מאיר זילברברג, משפיע חסידי וראש חבורת "נחלת יעקב"
יעקב יוסף טוורסקי, הרבי מסקווירה
אהרן טייטלבוים, הרבי מסאטמר
יקותיאל יהודה טייטלבוים, הרבי מסאטמר
משה טייטלבוים, הרבי מסאטמר
חיים לייב כץ, רב בית הכנסת סרדהלי
יצחק לעזער, רבם של תלמידי 'היכל הקודש' חסידי ברסלב
ג'ון סקסון, שחקן קולנוע
אהרן קוטלר, ראש ישיבת לייקווד
משה קוסביצקי, חזן וזמר
סנדי קופקס, שחקן בייסבול
מנשה קליין, רב של קהילת אונגוואר
לייבי קלצקי, ילד חרדי בן 9 שנחטף ונרצח ביולי 2011
יחזקאל ראטה, רב של קהילת "יראי ה'"
משה יהודה לייב רבינוביץ, הרבי ממונקאץ'
יצחק אייזיק רוזנבוים, הרבי מזוטשקא
יוסף רוזנבלט, חזן קהילת "אנשי ספרד"
מרדכי שטיין, הרבי מפאלטישאן
אליעזר שלמה שיק, רבם של תלמידי 'היכל הקודש' חסידי ברסלב
מיכאל שניצלר, זמר חסידי פופולרי
גבריאל ציננער, רב דקהל ומחבר ספרי "נטעי גבריאל"
אן נויברגר, מנהלת מינהלת אבטחת הסייבר ב-NSA‏
יצחק פוקס זמר ומלחין ידוע. שגם הוציא שיר מיוחד על השכונה
הערות שוליים

↑  ראו שולחן ערוך, אורח חיים סימן שמה סעיף ז.
↑  ראו שולחן ערוך, אורח חיים סימן שסד סעיף ב.
↑  "דברי יציב", אורח חיים חלק ב, סימן קעג (דף שנב).
↑  ראו שולחן ערוך, אורח חיים סימן שסז.
↑  יוסי הטוני, ‏אישה חרדית מונתה למנהלת יחידת הסייבר ב-NSA, באתר "אנשים ומחשבים", 28 ביולי 2019
↑  בא לבורו פארק - יצחק פוקס בקליפ חדש, באתר רדיו גאולה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567353805171  LCCN: n88036963  MusicBrainz: 1fb71a77-8990-4580-a479-32361ccacf62  VIAF: 151372655   WorldCat (עם VIAF): 151372655