חוק יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי
המשך הפולמוס לאחר אישור החוק > בישראל

הפולמוס סביב החוק נמשך גם לאחר אישורו. ראש הממשלה, בנימין נתניהו, אמר מיד לאחר אישור החוק כי "זהו רגע מכונן בתולדות הציונות ותולדות מדינת ישראל. 122 שנה אחרי שהרצל פרסם את חזונו קבענו בחוק את עקרון היסוד של קיומנו". ראש האופוזיציה, יצחק הרצוג אמר כי "עצוב לנו מאוד שעקרון השוויון שהוא נכס צאן ברזל בהגנה על שמה של ישראל נעלם מהחוק הזה".
לאחר ההצבעה, חברי הכנסת מהרשימה המשותפת קרעו את דפי נוסח החוק והשליכו אותם באוויר.
סקר דעת קהל שערך אתר וואלה! NEWS לאחר אישור החוק העלה ש-58% מהציבור הישראלי תומכים בחוק.
פרופ' מרדכי קרמניצר מתח ביקורת על סעיף 7 של חוק היסוד, שעניינו התיישבות יהודית, וטען ש"בנוסח החדש מועלית האפליה, גלויה ובוטה, אל ראש הדגל החוקתי". שופט בית המשפט העליון בדימוס, אליהו מצא, אמר כי "חוק הלאום מאמץ את רעיון המדינה היהודית וזונח את הדמוקרטית", ומטרתו היא "להדיר את כל המיעוטים מזכויות אזרחיות בסיסיות".
רבים הביעו מחאה על הפגיעה במעמדה של הלשון הערבית, בהם קבוצה של 130 בלשנים ישראלים שחתמו על עצומה נגד החוק.
שר האוצר, משה כחלון, אמר "חקיקת חוק הלאום נעשתה בפזיזות, טעינו ואנחנו צריכים לתקן". לעומתם אמר השר להגנת הסביבה, זאב אלקין, "החוק הוא נכון ונוסח נכון והגיע לאיזון."
ד"ר נטלי אקון כתבה נגד הענקת "מעמד מיוחד" לשפה הערבית בחוק הלאום, בנימוק שבתי המשפט עלולים בעקבות זאת להרחיב את מעמדה של הערבית. ד"ר אביעד בקשי חלק עליה, בין היתר בנימוק שמאמרה מתבסס על נוסח שגוי של החוק.
שאלת אופייה של ישראל כמדינה דמוקרטית בה כול אזרחיה שווים כמו גם פגיעת חוק הלאום במיעוט הדרוזי זכו להתייחסות נרחבת. עם זאת כמעט ולא התקיים דיון פרטני בפגיעת החוק במיעוטים אחרים – מוסלמים, נוצרים וצ'רקסים.
השר יריב לוין הציג יתרונות מעשיים שהוא רואה בחוק היסוד:
"אם עד היום אי אפשר היה לבוא ולהגיד שרוצים לתת סיוע נקודתי לנצרת עילית כדי לחזק את האחיזה היהודית בה, החוק מאפשר לעשות זאת."
"באמצעות החוק נוכל למנוע איחוד משפחות לא רק ממניעים ביטחוניים, אלא גם ממניע של שמירה על אופייה של המדינה כבית לאומי לעם היהודי."
השר וחבר הכנסת לשעבר חיים רמון אמר שבחוק אין שום אפליה אלא הוא מנסח את המובן מאליו. הוא גם טען שנוסח חוק הלאום מתון יותר מניסוחים שהציעו נשיא בית המשפט העליון לשעבר אהרן ברק ושרת החוץ ציפי לבני, ושהמרכז-שמאל הציוני היה צריך לתמוך בחוק. לפי הצעתי לבני, "מדינת ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי, בה הוא מממש את זכותו להגדרה עצמית; מדינת ישראל היא דמוקרטיה המושתתת על יסודות החרות, הצדק והשלום, ומקיימת שוויון לכל אזרחיה, הכל כאמור בהכרזה על הקמת המדינה." הצעה קודמת עסקה בעקרונות דומים.
נשיא בית המשפט העליון לשעבר פרופ' אהרן ברק אמר כי "אני חושב שזה חוק חשוב אבל היה כדאי שיבוא בסוף תהליך כינון החוקה ולא באמצעו. ... נקודת המוצא שלי היא שמדינת ישראל היא מדינת הלאום של עם היהודי. הסעיף הראשון בחוק הלאום מקובל עליי וגם בכמה פסקי דין כתבתי שישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי, תוך ציטוט של מגילת העצמאות. אבל עדיין קיימים היבטים של השוויון, שלא מטופלים מספיק בחוק." והוסיף: "אני מקבל שאין מקום להכניס התייחסות לשוויון בתוך חוק הלאום, משום שהשוויון נוגע לזכות האישית ומקומן של הזכויות האישיות הוא בחוקים אחרים. הבה נבטיח שזה יהיה חלק מהזכויות האישיות."
פרופ' רות גביזון כתבה כי חקיקת החוק הייתה משגה חמור. גביזון עצמה התבקשה באוגוסט 2013, בהסכמת ראש הממשלה נתניהו וחברי הקואליציה באותה העת, לגבש המלצות שיעניקו ביטוי חוקתי להגדרת ישראל "מדינה יהודית ודמוקרטית". לפי הדוח שהגישה לשרת המשפטים ציפי לבני, היא שללה חקיקת חוק לאום. היא כתבה שאם החקיקה תצא בכל זאת לפועל, היא "צריכה להיעשות בצורה חברתית והדרגתית, ולהתמקד בהגדרת 'חוק חזון' שמעגן את מכלול חזון המדינה - יהודית, דמוקרטית ושומרת זכויות האדם, ולא 'חוק לאום' - שמתרכז רק בחזון המדינה היהודית...". גביזון המליצה כי ההליך צריך ״לשאוף להגיע לתוצאה שתעורר לכידות ולא מחלוקות, כך שחזון המדינה יצא מחוזק ולא מוחלש מתהליך החקיקה; יחזק את הלכידות האזרחית; ישמר את הלכידות היהודית בארץ ובעולם; ויבטא גישה הוגנת, נדיבה ומכילה לבני המיעוט הערבי״.