stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היפומאניה
טיפול

הטיפול בהיפומאניה הוא טיפול תרופתי באמצעות מייצבי מצב רוח כגון ליתיום או אחר, וכן טיפול פסיכודינמי, DBT, טיפול בין אישי, טיפול במקצבים וטיפולים פסיכולוגים נוספים.  בחלק מהמקרים יינתן טיפול מניעתי כדי למנוע מהמצב ההיפומאני להתפתח לאפיזודה מאנית מלאה.
הערות שוליים

↑  Jules Angst, Alex Gamma, Franco Benazzi, Vladeta Ajdacic, Dominique Eich, Wulf Rossler, Toward a re-definition of subthreshold bipolarity: epidemiology and proposed criteria for bipolar-Il, minor bipolar disorders and hypomania, Journal of Affective Disorders 73 (2003) 133-14
↑  American Psychiatric Association., Bipolar Related disorders, Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders (DSM–5), American Psychiatric Association., 2013, עמ' 124-125
1 2 3  חנן מוניץ (עורך), 10 הפרעות מצב רוח, פרקים נבחרים בפסיכיאטריה, שישית, דיונון, 2016, עמ' 275-276
↑  Andrew A. Nierenberg, Edward S. Friedman, Charles L. Bowden, Louisa G. Sylvia, Lithium Treatment Moderate-Dose Use Study (LiTMUS) for Bipolar Disorder: A Randomized Comparative Effectiveness Trial of Optimized Personalized Treatment With and Without Lithium, FOCUS 13, 2015-01-01, עמ' 94–101 doi: 10.1176/appi.focus.130116
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הגביע הארץ-ישראלי 1940

| --- | --- |
 מארחת:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 תקופת התחרות:  ? – 18 במאי 1940
 מספר משתתפות:  24
 הזוכה:  בית"ר תל אביב (1)
 → 19391941 ←
 
הגביע הארץ ישראלי 1940 הייתה התחרות ה-11 מאז היווסדה. המשחקים הסתיימו ב-18 במאי 1940. בתחרות השתתפו 24 קבוצות ולכן היה צורך בסיבוב מוקדם, לפני רבע הגמר.
בית"ר תל אביב זכתה בגביע בפעם הראשונה בתולדות הקבוצה.
התוצאות > השלב הראשון

בשלב זה נערכו שמונה משחקים.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקבוצה המארחת | הקבוצה המתארחת | תוצאה |
| *רגימנט הארטילריה המלכותי מספר 17 | *חיל חימוש, חיפה | 1:2 |
| *הפועל רעננה | *חיל האוויר המלכותי, רמלה | 2:1 |
| *הפועל ראשון לציון | *הכח פתח תקווה | 1:0 |
| *מכבי רחובות | *דגל ציון תל אביב | 3:3 |
| בית"ר תל אביב | *מכבי ראשון לציון | 0:7 |
| *מכבי חדרה | *רגימנט הסקוטי, רחובות | 5:1 |
| *הפועל פתח תקווה | *הפועל חדרה | 1:3 |
| *הגה תל אביב | *אגד תל אביב | 4:1 |
1 2  בהארכה
↑  בעקבות כך שמשחק נמשך רק 80 דקות התוצאה בולטה. במשחק החוזר התותחנים ניצחו 3:5
↑  במשחק החוזר דגל ציון תל אביב ניצחה 1:2 (בהארכה)
משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 18 במאי 1940 | בית"ר תל אביב | 1:3 | מכבי תל אביב | אצטדיון המכביה, תל אביב צופים: 8,000 שיפוט: חודשוני |
| 18 במאי 1940 | מרדכי קרצ'מן  5'   אברהם בוגדנוב  60'   נתן פנץ  87' | (סיקור) | ג'רי בית הלוי  12' | אצטדיון המכביה, תל אביב צופים: 8,000 שיפוט: חודשוני |
הירונימוס בוש

| --- | --- |

ציור של בוש מסביבות 1550
 לידה:  1450 דן בוס, הולנד 
 פטירה:  אוגוסט 1516 (בגיל 66 בערך) דן בוס, הולנד 
 שם לידה:  Jheronimus van Aken 
 מקום קבורה:  דן בוס 
 לאום:  הולנדים 
 תקופת הפעילות:  1474–1516 (כ־42 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור רנסנס, אמנות חזותית, Gothic painting 
 זרם באמנות:  הפלמים הפרימיטיביים, הרנסאנס הצפוני 
 יצירות ידועות:  גן התענוגות הארציים, The Marriage Feast at Cana, The Haywain Triptych, Visions of the Hereafter, The Last Judgment, Ecce Homo, The Seven Deadly Sins and the Four Last Things, Ship of Fools, The Conjurer 
 בן או בת זוג:  Aleyt Goyaerts van den Meerveen 
 חתימה:   
 
הירונימוס בוש (בהולנדית: Jheronimus Bosch, נקרא גם Jeroen Bosch‏; 1450 – 9 באוגוסט 1516) היה צייר הולנדי שיצר ציורים ורישומים חשובים רבים בסוף המאה ה-15 ובתחילת המאה ה-16. מעט מאוד ידוע על חייו. אביו, אנטוניס ואן אקן (Anthonis van Aken), היה צייר, וכך גם סבו יאן ואן אקן (Jan van Aken), שלושה מדודיו ואחיו. הוא היה מראשוני ציירי נופי עולם.
הנושאים המרכזיים ביצירותיו הם החטא והליקויים במוסר האדם. יצירותיו עמוסות בדימויים מורכבים ובסמלים, חלקם לא היו ברורים גם לבני זמנו. נאמר שציוריו היוו השראה לאמנים רבים שבאו אחריו, ואף לתנועת הסוריאליזם במאה ה-20.
שמו האמיתי היה Hieronymus (Jeroen) van Aken. הוא חתם על חלק מיצירותיו בשם Bosch (ההגייה בהולנדית: "בוס") על שם עיר הולדתו ס'הֶרטוֹחֶנבּוֹס ("היער של הדוכס"), או, בקיצור, דֶן בּוֹס, עיר במרכז הולנד. בשנת 1463, כשהיה בן 13, נשרפו כ-4,000 בתים בעיר בדליקת ענק, שהוא היה כנראה עד לה.
הוא נולד למשפחת ציירים פלמיים, ובילה את רוב שנותיו בדן בוס. הוא הפך לצייר פופולרי, ואף קיבל הזמנות לציורים מחוץ לארצו. בשנת 1488 הצטרף לאחוות "גבירתנו", קבוצה נוצרית שמרנית שמנתה כ-40 מנכבדי העיר.
בוש יצר כמה טריפטיכונים - ציורים על שלושה לוחות עץ המחוברים זה לזה בעזרת צירים. המפורסם שבהם הוא "גן התענוגות הארציים".
גן התענוגות

בוש יצר לפחות 16 טריפטיכונים. הטרפטיכון הידוע ביותר שלו הוא "גן התענוגות הארציים", בהולנדית Tuin der lusten. בלוח השמאלי נראים אדם וחוה בגן העדן יחד עם חיות פרי דמיונו של הצייר. תענוגות החיים מיוצגים על ידי דמויות עירומות, פירות רבים וציפורים, שמופיעים יותר בלוח האמצעי הגדול יותר. בלוח הימני נראה הגיהנום, ובו החוטאים נידונים למיתות משונות ונוראות.
ב"גן התענוגות" מופיעה קבוצת גברים רכובים על חיות משונות במעגל אקראי. במרכז המעגל נמצאת בריכה, ובה נשים הרוחצות להנאתן. כאשר הלוח הימני והשמאלי סגורים, נראה על גבם כדור המתאר את בריאת העולם, ככל הנראה ביום השלישי. הארץ היא מישור בתוך הכדור.
שלושת הלוחות של הטריפטיכון גן התענוגות הארציים:
שטח הפנים של הציורים הוא גס ומחוספס, וזאת בניגוד לסגנון הציור הפלמי שבו שטח הפנים של הציור הוא בדרך כלל חלק.
יצירות נוספות

לקראת סוף ימיו השתנה סגנון ציורו, והוא החל לצייר ציורים בהם מספר קטן של דמויות תופסות שטח גדול יותר בציור כולו, ונראות קרובות יותר לצופה, כגון בציור "ריפויו של שגעון" (או: "הוצאת אבן הטירוף"). כמו כן משתקפות בציוריו של בוש בעיות שהעסיקו את בני תקופתו, ורוב הסמלים שצייר לקוחים מתורות המסתורין של האלכימיה, שבה לכל צורה וצבע ישנו פירוש נסתר. לדוגמה, הביצה הענקית שהיא נקודת השיא של השרשרת האלכימית.
בוש לא תיארך את ציוריו, חתם רק על מעט מהם, ורבות מעבודותיו אבדו ונהרסו בזמן ההתקפה הקנאית של הרפורמציה. נותרו רק כ-25 ציורים המשויכים לו. פליפה השני, מלך ספרד קנה רבים מציוריו אחרי מות הצייר, ולכן רבים מציוריו של בוש נמצאים במוזיאון הפראדו שבמדריד, בהם גם "גן התענוגות הארציים".
השפעתו של הירונמוס בוש ניכרת בציוריו של הצייר הפלמי פיטר ברויגל האב שצייר מספר ציורים בסגנון דומה, ביצירותיהם של אמנים רבים שפעלו אחריו, ואף בזרם הסוריאליזם באמנות.
רשימת ציוריו

(רשימה חלקית: תרגום מהולנדית)
הפיתוי של אנתוני הקדוש
עגלת החציר
תיאור שבעת החטאים הקטלניים
יום הדין
יוחנן המטביל בערבה
הצלוב המבוזה
החתונה בקאנה
מעופו וכשלונו של אנתוני הקדוש
סירת השוטים
אנתוני הקדוש במדיטציה
גן התענוגות הארציים
הגיהנום
ג'יימס הקדוש והקוסם
לקריאה נוספת

Larry Silver, Hieronymus Bosch, Abbeville Press; 1st edition, 2006. מסת"ב 978-0789209016
Matthijs Ilsink, Jos Koldeweij, Hieronymus Bosch: Visions of Genius, Mercatorfonds; Illustrated edition, 2016. מסת"ב 978-0300220131
Margaret D. Carroll, Hieronymus Bosch: Time and Transformation in The Garden of Earthly Delights, Yale University Press, 2022. מסת"ב 978-0300255324
גן התענוגות, הלוח השמאלי
גן התענוגות, הלוח המרכזי
גן התענוגות, הלוח הימני
ריפויו של פולי
טרפטיכון הפיתוי של אנתוני הקדוש במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה
היפו היפי

| --- | --- |
 סינגל בביצוע מייק בורשטיין
 מתוך האלבום הפסטיבל הישראלי לשירי ילדים מס' 8
 יצא לאור:  דצמבר 1977
 סוגה:  זמר עברי
 שפה:  עברית
 אורך:  2:44
 חברת תקליטים:  אמיר ואפרת (ישראדיסק)
 כתיבה:  לאה לופנפלד וינקלר
 לחן:  קובי אשרת
 עיבוד:  קובי אשרת
 
היפו היפי הוא שיר ילדים שכתבה לאה לופנפלד, הלחין קובי אשרת וביצע השחקן והזמר הישראלי־אמריקאי מייק בורשטיין. בורשטיין ביצע את השיר בפסטיבל שירי הילדים השמיני, שהתקיים בחנוכה תשל"ח (1977), וזכה במקום הראשון.
השיר זכה לביצועים רבים, בין השאר של דודו זר, אפרת רייטן, חנן גולדבלט, עודד מנשה ודנה דבורין, טל מוסרי וארז בן הרוש, עירית ענבי, דליה עמיהוד, מיכל צפיר וסיון ברטלה, משתתפי ההצגה "ילד פלא", והגרובטרון.
על השיר

כותבת המילים, הפזמונאית לאה לופנפלד, כתבה את השיר כמחווה להיפופוטמים. לופנפלד, שהעידה על עצמה כאוהבת בעלי חיים, ביקרה בספארי ברמת גן, שם סיפרו לה מבקרים אחרים שההיפופוטם שבמקום לא זוכה לתשומת לב. הדבר נגע לליבה. ”החלטתי לקדם את מעמדו של ההיפופוטם, וכתבתי שיר, 'היפו היפי'”, סיפרה. היא מסרה את השיר לקובי אשרת להלחנה משום שהרגישה שהוא יתאים למשימה. מייק בורשטיין ביצע את השיר בפסטיבל שירי הילדים השמיני, שהתקיים ב־1977, וזכה במקום הראשון. לטענתה של לופנפלד, מאז ”מעמדם של ההיפופוטמים ממש השתדרג”.
ביקורת והצלחה

נועם שגב מ־ynet בחר בשיר כאחד מ־25 השירים הטובים של פסטיבלי הילדים (מתוך 87 מועמדים).
השיר הוצג למצעד רשת ג' ב־12 בדצמבר 1977, נכנס למקום ה־25 במצעד בשבוע שלאחר מכן, ויצא ממנו בשבוע שלאחר מכן.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1977)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1977)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1977)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1977)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 25 |  |
הערות שוליים

1 2 3  כל תולדות תחרויות הזמר (פסטיבל הילדים מספר 8), באתר festi.co.il, בדיקה אחרונה ב־11 במאי 2023
↑  הפסטיבל הישראלי לשירי ילדים מס' 8, באתר סטריאו ומונו, בדיקה אחרונה ב־11 במאי 2023
1 2  נתוני היצירה, באתר אקו"ם, בדיקה אחרונה ב־11 במאי 2023
1 2  היצירה בספריה הלאומית, באתר הספרייה הלאומית, בדיקה אחרונה ב־11 במאי 2023
1 2  אלי ניסמן, הפזמונאית לאה לופנפלד מספרת על יצירתה, באתר יוטיוב, 2013, בדיקה אחרונה ב־11 במאי 2023
↑  יעקב בר-און, ‏הפזמונאית המיתולוגית ששיריה זכו בפסטיבלי שירי הילדים בראיון מיוחד, באתר מעריב אונליין, 21 ביולי 2016
↑  דידי הררי, השירים המשחקים, איפה הם עכשיו? | היפו היפי, באתר 103fm, 30 ביולי 2019, בדיקה אחרונה ב־11 במאי 2023
↑  נועם שגב, 25 השירים הגדולים, באתר ynet, 5 בדצמבר 2001
↑  השיר מוצג ב"פינה לשיפוטכם" של רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־11 במאי 2023
1 2  מיקום שיא במצעד השבועי של רשת ג' (25), באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־11 במאי 2023
↑  השיר יוצא ממצעד רשת ג', באתר פזמונט, בדיקה אחרונה ב־11 במאי 2023
הכול בוער

הכול בוער הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עברי לידר. הוא יצא לאור בהוצאת חברת התקליטים הליקון, ב-19 באוקטובר 2014, ונכלל באלבום האולפן התשיעי של הזמר הנושא אותו שם, כרצועה העשירית. את מילות השיר חיבר לידר לצד יונתן פריג'.
הצלחה מסחרית

השיר נכנס למצעד השבועי של גלגלצ ב-30 באוקטובר 2014, במקום השישי. בשבוע העוקב עלה למקום השלישי. "הכול בוער" הגיע לשיאו במצעד ב-27 בנובמבר, כשדורג במקום השני. הוא שהה במצעד הסינגלים של גלגלצ זה שמונה שבועות רצופים. במצעד השנתי-עברי של תחנת הרדיו דורג במקום ה-28. כמו כן, הוא ניצב בפסגת מצעד הסינגלים השבועי של רשת ג', ובמקום ה-31 במצעד סוף השנה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2014)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2014)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2014)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2014)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 2 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|  ישראל | המוביל הארצי | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2015)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2015)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2015)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2015)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ לשנת ה'תשע"ה | 29 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 31 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברות תקליטים |
| --- | --- | --- | --- |
| עולם | 19 באוקטובר 2014 | הורדה דיגיטלית • סטרימינג | הליקון |
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי 30.10.2014
↑  המצעד השבועי 06.11.2014
↑  המצעד השבועי 27.11.2014
↑  המצעד השנתי הישראלי תשע:ה
| עברי לידר |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | מלטף ומשקר • יותר טוב כלום מכמעט • האנשים החדשים • זה לא אותו דבר • בקצב אחיד בתנועות של הגוף • מישהו פעם • האהבה הזאת שלנו • עברי לידר עופר מאירי |  |
| אלבומי הופעה | Live CD‏ • Live DVD‏ • עברי לידר ותזמורת המהפכה בהופעה חיה • קיסריה Live |  |
| מיני-אלבומים | FIGHT!‎ • ניו יורק בשמש |  |
| ערכים קשורים | TYP • יועד נבו • הליקון |  |
| עברי לידר - שירים |
| --- | --- | --- |
| מלטף ומשקר | "לאונרדו" • "תמיד אהבה" • "אף אחד משנינו" |  |
| יותר טוב כלום מכמעט | "הכוס הכחולה" • "בחולצת פסים" • "יותר טוב כלום" |  |
| האנשים החדשים | "בתי קפה" • "על קו המים" • "האנשים החדשים" • "איש יקר" |  |
| זה לא אותו דבר | "זכיתי לאהוב" • "ניסים" • "להבין את המים" • "זה לא אותו דבר" |  |
| בקצב אחיד בתנועות של הגוף | "רק תבקש" • "מתעורר" • "הדרכים הארוכות" • "אלוף העולם" • "ביחד מפחד" |  |
| מישהו פעם | "מישהו פעם" • "מזל טוב ישראל" • "תרמיל" • "לרגע קטן" • "אסתר אוכלת פחמימה" |  |
| האהבה הזאת שלנו | "הייתי כאן" • "הכול בוער" • "האהבה הזאת שלנו" • "מקום ליותר" • "ילדות והעיר הגדולה" |  |
| שירים אחרים | "סינדרלה רוקפלה" • "מוגזם" • "נסיכה שלי" • "הנשף" • "מהכפר אל הכיכר" • "לרקוד עם דמעות בעיניים" • "תזכור הכל" • "המזרח התיכון" • "הרגע הריק" • "השמיים נעולים" • "שמח" ‏•‏‏ "חלומות שנמחקים" |  |
המודיעין הצבאי הכללי של סין העממית

המודיעין הצבאי הכללי של סין העממית (פין יין: Er Bu Qingbao Bu) הוא ארגון הביון המרכזי של צבא השחרור העממי של סין. הוקם ב-1950.
הארגון אחראי למודיעין אסטרטגי, מודיעין אותות, ותפעול הכוחות המיוחדים של סין העממית. הארגון אחראי לאיסוף מודיעין אודות צבאות זרים ועוסק בריגול מכל התחומים בעבור הצבא הסיני. בעניינים הנוגעים לביטחון המדינה, הארגון משתף פעולה עם המשרד לביטחון המדינה של סין, גם בנושאי איסוף מודיעין כלכלי ופיננסי. על הארגון מפקחת הוועדה הצבאית המרכזית של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של סין. ראש הארגון מתמנה על ידי נשיא הרפובליקה העממית של סין, והרמטכ"ל הסיני אחראי לניהול מבצעים.
הארגון כולל מחלקה מיוחדת שפועלת כנגד טאיוואן - המחלקה השלישית, שאחראית על כלל רשת הריגול הסינית בטאיוואן. נוסף לכך, המודיעין של חיל האוויר הסיני, מודיעין הצי והמודיעין האזורי פועלים בכפיפות למודיעין הצבאי הכללי. ישנם כ-35,000 עובדים וסוכנים במודיעין הצבאי הכללי של סין. הארגון משתף פעולה עם ארגוני ביון זרים וב-1997 חתם גם על הסכם לשיתוף פעולה עם הפס"ב הרוסי.
ערך זה הוא קצרמרבנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הביאס קורפוס

הביאס קורפוס בארצות הברית, 2015
הַבֵּיאָס קוֹרְפּוּס (בלטינית: Habeas corpus – מילולית: "הגוף ברשותך", ובתרגום מקובל: "הביאו את הגוף" או "הביאוהו בגופו", פיזית) הוא צו הקיים במשפט המקובל (אשר חל גם במדינת ישראל מכוח קבלת המשפט האנגלי על פי דבר המלך במועצה על ארץ ישראל). המבקש צו זה מבקש משופט להורות לרשויות להביא בפני בית המשפט, פיזית, אדם הכלוא בידי הרשויות ולדון במעצרו, ואם המעצר בלתי חוקי - לשחרר את האדם. גם במשפט הקונטיננטלי קיימת מקבילה לצו זה, אולם שמה שונה.
מאפייני הצו

כל אדם הכלוא, או המוחזק בידי אחר, ללא משפט או צו מעצר חוקי, זכאי לפנות לבית משפט, כדי שזה יורה לכולא להשיב "מדוע לא יביא 'בגופו' את העציר בפני בית המשפט, או ישחררו".
מקור שמו של הצו בלטינית: Habeas corpus ad subjiciendum ("הביאו את הגוף לצורך הגשתו [לבית המשפט]").
בית המשפט אינו דן באשמתו של העציר, אלא רק בחוקיות המעצר. מקורו של הצו לוט בערפל. ידוע כי בימי הביניים השתמשו בו להעלאת מקרים מערכאות שיפוטיות נמוכות לגבוהות יותר. בגלגולו המודרני משמש הצו לשמירה על חירויות הפרט מפני שרירות לבן של הרשויות. סבורים כי לראשונה נעשה בו שימוש בתקופת שלטונו של הנרי השביעי באנגליה. ניתן להשתמש בצו זה גם ללא קשר לקוד הפלילי (אשפוז אדם בניגוד לרצונו). ההביאס קורפוס מעוגן בחוק האנגלי ומדינות שונות אימצו חלקים שונים ממנו. צו זה מיועד לאדם כלוא, החושב שכליאתו מנוגדת לחוק (הצו יכול שיהיה מוגש הן על ידי הכלוא והן על ידי משפחתו או כל אדם אחר מטעמו). הצו יכול להתייחס לכל מעצר – הן מעצר פלילי, הן מעצר בשל חוב אזרחי, וכן במקרה של בזיון בית משפט.
בישראל, הסמכות להוציא צו הביאס קורפוס נתונה לבית המשפט הגבוה לצדק וזאת מתוקף סעיף 15(ד)(1) לחוק יסוד: השפיטה, המקנה לבג"ץ סמכות במצבים שיורים של שלילת חירות. הסעיף מכוון לאותם מצבים בהם אדם מוחזק על ידי רשויות השלטון מבלי סמכות כלל, ובמובן זה בג"ץ הוא המפקח העליון על חירות אזרחי המדינה, דוגמת מעצרים מנהליים. בעיקר משמש הצו בקשר לדיני משפחה, כאשר יש מחלוקת בין ההורים על משמורת של ילדם.
צו זה דומה מאוד לצו הבאה הקיים במשפט האזרחי והפלילי, על פיו מורה בית המשפט לרשויות המדינה להביא בפניו כל אדם. גם צו ההבאה כונה בעבר צו הביאס קורפוס – קיצור של הביטוי הלטיני: Habeas corpus ad testificandum – "יובא העד בגופו על מנת להעיד".
תולדות צו הביאס קורפוס > צו הביאס קורפוס באנגליה

צו זה מקורו במשפט האנגלי. ויליאם בלקסטון מזכיר שימוש בצו זה בשנת 1305 בתקופת מלכותו של המלך אדוארד הראשון, אולם סבורים שהשימוש בצו החל כבר במאה ה-12.
האופן המפורט לשימוש בצו זה הוסדר בחוק של הפרלמנט הבריטי לאחרונה בשנת 1679.
בטרם נחקק חוק זה היה הצו (כמו יתר צווי המשפט המקובל) צו מלכותי המורה לבית המשפט להביא בפני נציג הכתר (בית משפט בערכאה נמוכה, כוחות שיטור, השריף, או כל אדם אחר) את נשוא הצו. כיום הצו מופנה על ידי ערכאה עליונה לערכאות נמוכות ממנה או אל כוחות האכיפה.
במשפט האנגלי ניתן לפנות לכל שופט ערכאה עליונה ולבקש את הצו – בין אם מדובר בזמן דיון בבית משפט ובין אם לאו (ניתן לפנות לשופט גם בהיותו בביתו).
בשנת 1771, במקרה סמרסט, ניתן הצו נגד אדם פרטי על מנת שישחרר עבד שבו החזיק. הנימוק של הלורד מנספילד היה שבאנגליה לא ראוי שתהיה עבדות, או במילותיו של השופט:
במשפט המודרני, במטרה לייעל את ההליך, לא מוצא הצו בהיעדר נשוא הצו – אלא הלה מובא לדיון מכח הצו עצמו.
בעתות חירום מאפשר החוק להגביל את הצו, והדבר בוצע במלחמת העולם השנייה. לאחרונה, חוק מניעת הטרור 2005 שהעבירה ממשלת בריטניה הגביל במידת מה את סמכויות הצו, והדבר מעורר ביקורת רבה בבריטניה.
תולדות צו הביאס קורפוס > צו הביאס קורפוס בארצות הברית

צו זה אומץ במושבות שנהיו ארצות הברית של אמריקה עוד בטרם המהפכה האמריקאית, בהיותו חלק מהמשפט המקובל. הצו מוזכר מפורשות בחוקת ארצות הברית, הקובעת כי "אין להגביל את סמכויות בתי המשפט למתן צו זה אלא במקרה של מרד או פלישה, כאשר הדבר דרוש להגנה על ביטחון הציבור".
"The privilege of the Writ of Habeas Corpus shall not be suspended, unless when in Cases of Rebellion or Invasion the public Safety may require it."
הסמכות להוצאת צווים אלה נתונה לבתי המשפט האמריקניים (על פי סימן 28, סעיף 2254 לקוד ארצות הברית).
גם בארצות הברית, בעתות חירום כגון במלחמת האזרחים האמריקנית (ב-27 באפריל 1861 הגביל הנשיא אברהם לינקולן את סמכויות בית המשפט למתן צו זה בחלק ממדינות מערב ארצות הברית. בית המשפט הפדרלי לאזור מרילנד קבע במקרה אקס פארטה מרימן כי צו הנשיא אינו חוקי (החלטת נשיא בית המשפט העליון רוג'ר טוני, בשבתו כשופט סבב), אולם לינקולן התעלם מהחלטה זו.
גם נשיא מדינות הקונפדרציה, ג'פרסון דייוויס, הוציא צו נשיאותי המבטל את סמכויות בתי המשפט למתן צו הביאס קורפוס.
בשנת 1866, במקרה אקס פארטה מיליגן, קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית כי פסק דין להוצאה להורג בתלייה שנגזר על מיליגן (נעצר בשנת 1864 בגין תוכניתו לגנוב כלי נשק) היה בלתי חוקי כיוון שבתי המשפט האזרחיים עבדו בזמן המלחמה, ואילו את הצו, על פי החוקה, ניתן להקפיא רק במקרה בהם בתי המשפט סגורים בפועל עקב פלישה או מרידה.
על פי החלטות בית המשפט העליון של ארצות הברית, בזמן כהונת נשיא בית המשפט ויליאם רנקוויסט, צומצמו המקרים בהם יינתן הצו.
לאחרונה נעשו ניסיונות להשתמש בצו על מנת להביא בפני שופט עצורים אמריקניים שנעצרו על ידי כוחות ארצות הברית במלחמתם באפגניסטן ובעיראק.
לקריאה נוספת

ישראל צבי גילת ויהושע (שוקי) שגב, "מה קרה להביאס קורפוס? על משמרת החירות בבג"�ץ", המשפט כז 199 (תשע"ז)
ראו גם

נמינם קאפטיוובימוס
הערות שוליים

↑  R. v. Knowles, ex parte Somersett, (1772) 20 State Tr 1
↑  Ex parte Merryman, 17 F. Cas. 144 (1861)
↑  Ex parte Milligan, 71 U.S. 2 (1866)
↑  Boumediene v. Bush, 553 U.S. ___ (2008)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545697705171  BNE: XX542464  BnF: cb11978383k (data)  LCCN: sh85058149  NARA: 10637280  SUDOC: 027825310  VIAF: 213107031   WorldCat (עם VIAF): 213107031
הים הפנימי המערבי

הים הפנימי המערבי במהלך אמצע הקרטיקון, לפני כ-100 מיליון שנים
הים הפנימי המערבי (באנגלית: Western Interior Seaway, קרוי גם ים הקרטיקון, הים הניובררי והים הפנימי הצפון אמריקני) היה ים פנימי שהתקיים בין אמצע לשלהי תור הקרטיקון, כמו גם ממש בתחילת הפלאוגן. הים חצה את יבשת אמריקה הצפונית לשני גושי יבשה, לרמידיה (Laramidia) במערב ואפלאצ'יה (Appalachia) במזרח. הים העתיק השתרע ממפרץ מקסיקו דרך מה שהוא כיום אמצע המדינות המודרניות ארצות הברית וקנדה, והתחבר לאוקיינוס הקרח הצפוני בצפון. בשיאו היה עומקו המקסימלי 760 מטרים, רוחבו 970 קילומטרים ואורכו 3,200 קילומטרים.
מקור וגאולוגיה

הים הפנימי נוצר כאשר לוח פרלון, לוח טקטוני עתיק, החל לעבור הפחתה תחת הלוח הצפון-אמריקאי במהלך הקרטיקון. ככל שהתכנסות הלוחות התקדמה, הליתוספירה הצעירה יותר ובעלת יכולת הציפה הגדולה ביותר של לוח פרלון שקעה בזווית שטוחה, תהליך המכונה "הפחתת גוש-שטוח" (flat-slab subduction). הלוח שהופחת בזווית שטוחה גרם מצד אחד לתהליך בניית הרים במרחק רב מהחוף (הרי הרוקי הדרומיים) ומצד שני הוא התחכך בבסיס הליתוספירה וגרר אותה אחריו כלפי מטה תוך יצירת מסדרון ארוך של אזור נמוך. שקע זה וגובה פני הים, שהיה בתקופת הקרטיקון גבוה יותר, אפשרו למים מאוקיינוס הקרח הצפוני בצפון לזרום דרומה וממפרץ מקסיקו לזרום צפונה ולהיפגש תוך הצפת המישורים המרכזיים, ויצירת ים שהתרחב והתכווץ במהלך הקרטיקון.
השלב המוקדם ביצירת הים החל באמצע הקרטיקון כאשר זרוע של אוקיינוס הקרח הצפוני חדרה דרומה מעל מערב אמריקה הצפונית, תוך יצירת ים מואורי (Mowry Sea), הקרוי על שם פצלי מואורי (Mowry Shales), תצורה גאולוגית עשירה בחומר אורגני. בדרום, מפרץ מקסיקו היה שלוחה של ים תטיס, שנפגש עם ים מואורי בשלהי הקרטיקון תוך יצירת נתיב מים רציף מצפון לדרום.
בשיאו השתרע הים הפנימי המערבי מהרי הרוקי במערב עד הרי האפלצ'ים במזרח, מרחק של כ-1,000 קילומטרים. המקום העמוק ביותר בים היה ככל הנראה בעומק של כ-800 מטרים בלבד, רדוד במונחי ימים אחרים. נהרות משני קווי פרשת המים יבשתיים התנקזו לתוכו ממזרח וממערב, תוך כדי מהילת מים מתוקים רבים במי הים והשקעת טין רב שנסחף במי הנהרות. נהרות אלו יצרו מערכות דלתאות לאורך חופיו הרדודים של הים. לאורך החוף המזרחי של הים שקעו מעט משקעים. לעומת זאת, הגבול המערבי של הים, היה בנוי משכבה עבה של משקעים שנסחפה מזרחה מחגורת האורגנזה הסוויירית (Sevier orogenic belt). קו החוף המערבי היה לכן בלתי יציב והשתנה כתלות בשינויים בגובה פני הים ובכמות המשקעים.
השקעה נרחבת של פחמה מעידה על כך שהים היה חמים וטרופי ובו שפע של אצות גירניות.
כמה פעמים במהלך הקרטיקון עבר הים הפנימי המערבי תקופות של אנוקסיה, שבהם המים בקרקעית הים היו נטולי חמצן ומי הים היו מחולקים לשכבות נפרדות.
בסוף הקרטיקון החל תהליך בניית הרים המכונה האורוגנזה הלרמידית שגרם להתרוממות גדות החול (שהפכו לאבן חול) והלגונות המלוחות והבוציות (שהפכו לפצלים) – הרצפים העבים של טין ואבן חול שנראים כיום בתצורת לרמי (Laramie Formation) כשבמקביל אגנים נמוכים ביניהם שקעו בהדרגה. הים הפנימי המערבי נחצה לשני חלקים לרוחב דקוטה הצפונית והדרומית ונסוג דרומה כלפי מפרץ מקסיקו. בשלב זה שבו הים הלך והתכווץ הוא מכונה לעיתים ים פייר (Pierre Seaway).
בתחילת הפלאוקן עדיין השתרעו חלקים מהים הפנימי המערבי על שטחים במורד נהר המיסיסיפי (Mississippi Embayment), תוך הצפת האתר שבו שוכנת כיום העיר ממפיס. התרחבות הים בתקופה מאוחרת יותר קשורה לרצף טאחס (Tejas sequence) מהקנוזואיקון, מאשר למאורע קודם האחראי לים הפנימי.
בעלי חיים

הים הפנימי המערבי היה ים רדוד, שופע בבעלי חיים ימיים. תושבי הים הפנימי כללו זוחלים ימיים טורפים כדוגמת הפלזיוזאורים והמוסאזאורוס שגדלו עד לאורך של 18 מטרים. בעלי חיים ימיים נוספים כללו דמויי כריש כדוגמת קריטוקסירינה ואוכל הרכיכות הענק פטיכודוס (שמשערים כי היה באורך עשרה מטרים). ודגי גרם מתקדמים כולל Pachyrhizodus‏, אנכודוס וקסיפקטינוס – דג באורך 5 מטרים, גדול יותר מכל דג גרם מודרני. בעלי חיים אחרים כללו חסרי חוליות כדוגמת רכיכות, אמוניטים, בלמניטים דמוי הדיונונים (ממחלקת סילוניות), ופלנקטון כולל קוקוליתופורידים שהפרישו טסיות גירניות שנתנו לקרטיקון את שמו (גיר ביוונית), חוריריות וקרנוניות.
הים הפנימי המערבי היה גם ביתן של העופות הקדומים כולל ההספראורניס חסר יכולת התעופה, שהיו לו רגלים חסונות לשחייה במים ונספחים קטנים דמויי כנפיים שנועדו להיגוי במים ולא לתעופה, והאיכתיאורניס דמוי השחפית, שניהם עופות בעלי שיניים. לצד האיכתיאורניס התעופפו בשמים פטרוזאורים גדולים דוגמת הניקטוזאורוס והפטרנודון. מאובני פטרנודון נפוצים מאוד וקרוב לוודאי שהיו בעל חיים מרכזי במערכת האקולוגית של פני השטח, אף שמאובנים אלו נמצאו רק במבואות הדרומיים של הים הפנימי.
הצדפות הענקיות Inoceramus ו-Platyceramus שכנו על קרקעית הים והשאירו מאחוריהם את הקונכיות המאובנות בפצלי פייר (Pierre Shales). לצדפות היו קונכיות עבות מרוצפות ב"מנסרות" של קלציט שהושקעו אנכית לפני השטח, תוך מתן ברק דמוי פנינה כשהצדפות היו בחיים. פלאונטולוגים העלו השערה שהגודל הענקי שלהם נבע מהצורך להסתגל למים החשוכים שעל הקרקעית. שטח הזימים הרחב יכול היה לאפשר להם להתמודד עם המים העניים בחמצן.
הערות שוליים

↑  James S. Monroe ,The Changing Earth: Exploring Geology and Evolution, page 605
↑  Oceans of Kansas Paleontology
↑  באנגלית anoxia סביבה חסרת חמצן
↑  Giant predatory shark fossil unearthed in Kansas
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012403726905171  LCCN: sh2018000431 
תצביר שבור עם מאובנים בתוכו. שלהי הקרטיקון תצורת פצלי פייר (Pierre Shale) בסמוך לאקלאקה (Ekalaka), מונטנה
רישום של אמן: קריטוקסירינה ושני סקואליקורקסים, מקיפים גופה של קלאוזאורוס שטבע בים הפנימי המערבי
Inoceramus צדפה עתיקה מהקרטיקון, דקוטה הדרומית
הכוכבים הם הילדים של הירח (שיר)

"הכוכבים הם הילדים של הירח" הוא שיר מתוך ספר שירי ילדים באותו השם של יהונתן גפן
שפורסם לראשונה בשנת 1974. מאז זכה להפצה רחבה בקרב קוראים רבים, הן ילדים והן מבוגרים.
רקע

יהונתן גפן, שהיה בעת כתיבת השיר הורה צעיר, ניהל שיחה מרתקת עם בתו שירה ששאלה אותו ממה עשוי הירח.
דו-שיח זה הניע אותו לכתוב את השיר שמשלב בין תמימות ילדית למחשבה פילוסופית עמוקה על הקשר שבין הירח והכוכבים.