stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמילי אוסמנט
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | The Secret Life of Girls | מירנדה אייקן |  |
| 2002 | ספיי קידס 2: אי החלומות האבודים | גרטי גיגלס |  |
| 2003 | ספיי קידס 3: סוף המשחק | גרטי גיגלס |  |
| 2005 | לילו וסטיץ' 2 - הגליץ' של סטיץ' | דמויות שונות | דיבוב |
| 2007 | שעה מכושפת: אל תחשבו על זה | קאסי קלר |  |
| 2008 | אם הכדורגל | בקה הנדלר |  |
| 2009 | האנה מונטנה: הסרט | לילי טרסקוט |  |
| 2011 | הצ'יוואווה מבוורלי הילס 2 | פפ | דיבוב |
| 2012 | הצ'יוואווה מבוורלי הילס 3 | פפ | דיבוב |
| 2013 | תצפית על גבעת הפרגים | נאבוקו יוקויאמה | דיבוב |
| 2014 | Kiss Me | שלבי |  |
| 2015 | No Way Jose | סאמר שטרן |  |
| 2016 | Love Is All You Need? | קלי ויליאמס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | שרה, פשוטה וגבוהה: סוף החורף | קייסי ויטינג | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 1999 | מפגשים מהסוג האישי | דליה | פרק: "Dick, Who's Coming to Dinner" |
| 2000 | מגע של מלאכים | אליסה | פרק: "With God as My Witness" |
| 2001 | חברים | לילני | פרק: "The One with the Halloween Party" |
| 2006–2011 | האנה מונטנה | לילי טרסקוט / לולה לופטאנגל | תפקיד ראשי; (4 עונות); 98 פרקים |
| 2007 | Shorty McShorts' Shorts | נערה גבוהה / קלי / פינברלי | דיבוב; 3 פרקים |
| 2009 | אבא בצרה | מליסה מוריס | סרט טלוויזיה ערוץ דיסני |
| 2009 | החיים היפים על הסיפון | לילי טרסקוט | פרק: "Double-Crossed" |
| 2009 | המכשפים על הסיפון עם האנה מונטנה | לילי טרסקוט | סרט טלוויזיה ערוץ דיסני |
| 2010 | ג'ונאס | עצמה | פרק: "Boat Trip" |
| 2010–2012 | קיק | קנדל פרקינס | דיבוב; 21 פרקים |
| 2011 | בריונות ברשת | טיילור הילרידג' | סרט טלוויזיה של Freeform |
| 2012 | לחיות עם בנים | עצמה | פרק: "Double Trouble with Boys" |
| 2012–2021 | איש משפחה | רות' קוצ'אמר / קירה / דמויות שונות | דיבוב; 26 פרקים |
| 2013 | שני גברים וחצי | אשלי | פרק: "Bazinga! That's From a TV Show" |
| 2013–2014 | Cleaners | רוקסי | תפקיד ראשי; (2 עונות); 18 פרקים |
| 2014–2018 | רעבה לאהבה | גבי דיימונד | תפקיד ראשי; (5 עונות); 71 פרקים |
| 2014 | סיוט של בת | אריאל מורגן | סרט טלוויזיה של LIfetime |
| 2014 | Rainbow Brite | קשת בענן | דיבוב; 3 פרקים |
| 2014 | אבא אמריקאי | ילדה בחלון | דיבוב; פרק: "Big Stan on Campus" |
| 2015–2016 | ממי | ג'ודי הבארד | 4 פרקים |
| 2018 | Christmas Wonderland | היידי נלסון | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2018–2021 | שיטת קומינסקי | תרזה | 16 פרקים |
| 2019–2020 | כמעט משפחה | רוקסי דויל | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2021 | יופי של אחות | צ'לסי | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2021 | A Very Merry Bridesmaid | לאה טיילור | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2022–2024 | שלדון הצעיר | מנדי מקאליסטר | תפקיד חוזר (עונה 5) תפקיד ראשי (עונות 7-6); 37 פרקים |
| 2022 | דד אנד: שומרי הבית הרדוף | קורטני | דיבוב; 19 פרקים |
| 2023 | Stolen Baby: The Murder of Heidi Broussard | מייגן פייראמוסקה | סרט טלוויזיה של LIfetime |
| 2024 | Georgie & Mandy's First Marriage | מנדי מקאליסטר | סדרת טלוויזיה של CBS |
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Fight Or Flight ‏(2010)
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

All the Right Wrongs ‏(2009)
When I Loved You‏ (2019)
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4823155  BnF: cb15579893c (data)  CANTIC: a11055054  GND: 1327454076  ISNI: 0000 0001 1611 5628  LCCN: no2001056846  MusicBrainz: 882728bd-a6b9-464f-beab-23d3e66143b5  VIAF: 27384179   WorldCat (עם VIAF): 27384179 
אוסמנט בהופעה, 2010
משלי איזופוס

כריכת משלי איזופוס (1867)
משלי איזופוס הם אוסף של משלים המיוחס לאיזופוס, עבד ומספר סיפורים שחי ביוון העתיקה בין 620 ל-564 לפנה"ס. המשלים ברובם קצרים ובמרכזם בעלי חיים אך הם כוללים גם בני אנוש ואלים.
היסטוריה

לא ידוע כיצד סיפוריו של איזופוס הועברו מיוון העתיקה, אולם התיעוד הראשון למשלים נעשה על ידי דמטריוס איש פלרום (Demetrius of Phalerum), נואם אתונאי ומדינאי מהמאה ה-4 לפנה"ס, חסיד של אריסטו, שקטלג את כל האגדות לפי סופרים יווניים מוקדמים לתוך עשרה כרכים.
חלק ממשליו של איזופוס מופיעים במדרשים ובתלמוד ובספרות המדרש מהמאה הראשונה לספירה. מופיעים שם כשלושים משלים. מתוכם שנים עשר משותפים הן למקורות יווניים והן למקורות הודיים. שישה מקבילים רק למקורות הודיים ושישה אחרים רק למקורות יווניים. הצורה התלמודית מתקרבת קצת יותר למקור ההודי. כך, המשל על האריה והחסידה מסופר בהודו על אריה וציפור אחרת. רבי יהושע בן חנניה מתייחס לסיפור בניסיון למנוע התקוממות נוספת נגד רומא, הוא ממשיל את העם למניח ראשו במלתעותיו של אריה. ואומר ”דיינו שנכנסו ללוע הארי ויצאנו בשלום”, כך הנגזרת של הסיפור מצביעה על חיבור לסיפור ההודי.
משלי איזופוס בשפות שונות

משלי איזופט - עיבוד של מספר משלים על ידי המשוררת הצרפתיה מהמאה ה-12 מארי דה פרנס. מוסר ההשכל איתו סיימה כל משל שיקף את הפאודליזם של זמנה.
במאה ה-13 כתב הסופר היהודי ברכיה בן נטרונאי הנקדן את משלי שועלים, הקובץ מכיל 107 משלים, בהם מוצג השועל כחיה ערמומית שהאדם יכול ללמוד ממנהּ מוסר השכל.
התרגומים הראשונים של משלי איזופוס לסינית נעשו בתחילת המאה ה-17, 38 משלים הועברו בעל פה על ידי מיסיונר ישועי בשם "ניקולא טריגולט" (Nicolas Trigault). הסיפורים נכתבו על ידי אקדמאי סיני בשם "אנג גנג" (סינית: 张 赓; פין-יין Zhāng Gēng) בשנת 1625.
המיסיונרים הפורטוגזים שהגיעו ליפן בשלהי המאה ה-16 הציגו את האגדות כאשר מהדורה בלטינית תורגמה לרומאג'י ביפנית ופורסמה ב-1593 תחת השם " Esopo no Fabulas".
משלי ז'אן דה לה פונטן בצרפת פורסמו בשנת 1668 ונוצרו בהשראת הפשטות שבמשלי איזופוס. שישה כרכים נשענים על סיפורי איזופוס המסורתיים, ושישה כרכים נוספים מגוונים יותר ושונים מהמקור.
בתחילת המאה ה-19 עובדו מספר אגדות לרוסית, ולעיתים קרובות זכו לפירושיו של ממשיל המשלים איוון קרילוב.
תרגום אמהרי של 110 משלים הוכן בידי אמארה מאמו ב-1966.
משלי איזופוס בשפות שונות > הגרסה הלטינית

תרגום נרחב ראשון של משליו של איזופוס ללטינית נעשה על ידי פדרוס (Phaedrus), שהיה עבד תראקי של אוגוסטוס קיסר, אם כי לפחות משל אחד כבר הופיע בתרגומיו של המשורר אניוס (Ennius) מאתיים שנה קודם לכן, ואחרים נמצאים ביצירותיו של הורטיוס.
הרטוריקנים והפילוסופים היו רגילים להשתמש במשלי איזופוס כתרגיל לחוקרים שלהם. לא רק כדי להזמין אותם לדיון המוסרי של הסיפור, אלא גם כדי להתאמן על שיפור עצמי, מבחינה סגנונית ודקדוקית, על ידי יצירת גרסאות חדשות משלהם. לאחר מכן המשורר אוסוניוס העביר הלאה מספר משלים שתורגמו מאוחר יותר לפרוזה.
הגדול ביותר, הוותיק ביותר, הידוע והמשפיע ביותר מגרסאות הפרוזה של פדרוס הוא זה אשר נושא את שמו של מושל נודע אחר בשם רומולוס. הוא מכיל 83 משלים מהמאה העשירית. האוסף הפך למקור שממנו, במחצית השנייה של ימי הביניים, נכתבו או הורחבו מרבית אוספי המשלים בלטינית.
מקורו של ביטוי לטיני Hic Rhodus, hic salta הוא במשלי איזופוס.
משלי איזופוס בשפות שונות > סיפורי איזופוס לילדים

הגרסה המודפסת הראשונה של משלי איזופוס בשפה האנגלית פורסמה ב-26 במרץ 1484 על ידי ויליאם קקסטון. רבים עשו זאת אחריו במאות השנים שאחרי בפרוזה ובמשלים. ובשנת 1952 בן א. פרי ערך את אגדות איזופוס בבריוס ופדרוס עבור Loeb Classical Library והעניק להם אינדקס ממוספר, הידוע גם בשם סיווג פרי,
עד המאה ה-18 המשלים שימשו בעיקר מורים, מטיפים ואנשי מוסר. היה זה הפילוסוף ג'ון לוק שחשב למקד את הקריאה של המשלים עבור ילדים, ולהשתמש בהם ככלי חינוכי.
משלים נודעים

הצב והארנב
הצרצר והנמלה
השועל והאריה
השועל והעורב
הילד שצעק זאב
עכבר העיר ועכבר הכפר
התרנגולת שהטילה ביצי זהב
השועל והענבים
האריה והעכבר
השועל והאריה החולה
השועל והחסידה
רוח הצפון והשמש
משלים נודעים > משלים המיוחסים בטעות לאיזופוס

משל הצפרדע והעקרב
הנסיכה והצפרדע
תרגומים לעברית

משלי איסופוס, תרגום מיוונית והוסיף מסה והערות - שלמה שפאן, ירושלים: מוסד ביאליק, (תש"ך). גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
מבחר משלים ממשלי איזופוס היווני משוכתבים וחרוזים - יוסף אליעז, להבים (תשע"ה 2014)
26 משלי שועלים, מיוונית: אהרן שבתאי, דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ו', 2016.
משלי איסופוס, מיוונית: אהרן שבתאי, הוצאת שוקן, 2016.
הערות שוליים

↑  בראשית רבה סד,י
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289010305171  PLWABN: 9812734612105606  BNE: XX3386110  BnF: cb12011874n (data)  GND: 4206676-1  LCCN: n81128830  NDL: 00628220  NLG: 13880  SUDOC: 027561984  VcBA: 492/19298  VIAF: 316379002   WorldCat (עם VIAF): 316379002 
Aesopus moralisatus, 1485
איכתיולוגיה

איור של 3 מיני דקראים בספר מ-1856.
סלמון אטלנטי, ציור מאת מרכוס אליעזר בלוך
אִיכְתִּיּוֹלוֹגְיָה (Ichthyology; מיוונית עתיקה: איכתיס "דג" + לוגיה "חקר") היא ענף בזואולוגיה העוסק בחקר הדגים. המילונאי ראובן אלקלעי הציע לכנות את האיכטולוגיה בשם דַּגָּאוּת ואת העוסק בתחום (איכתיולוג) בשם דַגַּאי.
קבוצת הדגים

קבוצת הדגים כוללת שלושה מחלקות עיקריות:
מקריני סנפיר (Actinopterygii), בה מרבית הדגים המוכרים.
בעלי סנפירים בשרניים (Sarcopterygii), בה דגים בעלי אופי אמפיבי שהתפתחו לחולייתנים לסתניים
דגי סחוס (Cartilaginous), בעיקר הכרישים והבטאים.
קבוצה נוספת הדומה לדגים היא חסרי הלסתות (Agnatha), בה הצמדאים והמיקסינות שאינם דגים אמיתיים.
מספר מיני הדגים - 27,000 - גדול יותר מסך כל מיני החולייתנים האחרים יחד, ומחלקה זו חווה אבולוציה זמן רב מאוד באופן יחסי, כ-530 מיליוני שנים מאז הפיצוץ הקמבריוני. קיים מגוון אקולוגי אדיר באוכלוסיית הדגים. על אף המספר העצום של מיני הדגים שתועד, מעט ידוע על הביולוגיה וההתנהגות של הדגים.
אבני דרך בהיסטוריה של האיכתולוגיה

התיאור המדעי הראשון של הדגים הוא של הפילוסוף אריסטו שחי בין השנים 384–322 לפני הספירה, אשר העמיק בחקירותיו את הטבע ותאר פרטים שונים אודות 118 מיני דגים באזור הים האגאי.  הוא ניסה גם לסווג דגים לקבוצות אך לא לפי הטקסונומיה המודרנית.
במאה ה-16 פרסם גיום רונדלה (Guillaume Rondelet)  חוקר ומורה צרפתי, את De Piscibus Marinum  שבו תיאר פרטים של 244 מיני דגים. לכך הוספו 100 מינים על ידי ג'ורג' מרקגרף  (George Markgraf) בספרו Naturalis Brasilae.
(Historia Naturalis Brasiliae) ב-1686 תוארו כבר למעלה מ-400 מיני דגים בספרם של ג'ון ריי ופרנסיס וילובי  חוקרים אנגליים, (John Ray), (Francis Willughby) שנקרא Historia Piscium.
התואר אבי האיכתולוגיה שייך לפטר ארטדי, חוקר ממוצא שוודי מן המאה ה-18 וידידו של קארולוס ליניאוס החוקר השוודי ואבי שיטת הטקסונומיה המודרנית. פטר ארטדי אשר זיהה 5 סדרות של דגים, ביניהן כלל את סדרת הלווייתנאים. ארטדי טבע בתעלה באמסטרדם ב-1735 וכתביו פורסמו על ידי לינאוס אחרי מותו.
בשנות ה-1780 מרכוס אליעזר בלוך(Marcus Elieser Bloch) פרסם את איכתיולוגיה כסדרת כרכים ולאחר מותו שותפו, יוהאן גוטלוב שניידר Johann Gottlob Schneider, פרסם את M. E. Blochii Systemae Ichthyologiae, שבו תוארו כבר 1,519 מינים.
השלב המרכזי הבא בתהליך הזיהוי הסיסטמטי של מיני הדגים חל בין השנים 1817 ו-1830, אז הוציא ז'ורז' קיווייה (אנ') את
Regne animal distribué d’après son organisation. עבודה נוספת של קיווייה, יחד עם תלמידו אכילה ולנסיין (Achille Valenciennes), שנקראה Histoire Naturelle des Poissons (צר') יצאה בשנות ה-1830 ותיארה 4,514 מינים. 6,800 מינים תוארו על ידי אלברט גונטר (Albert Günther) ב-(Catalogue of the Fishes of the British Museum) (בין 1859 ו-1870). גדול האיכתיולוגים של המאה ה-20 נחשב דוויד סטאר ג'ורדן (David Starr Jordan), שכתב כ-650 ספרים ומאמרים על נושא הדגים, בהיותו נשיא אוניברסיטת סטנפורד ואוניברסיטת אינדיאנה.
הערות שוליים

↑  ראובן אלקלעי, מלון עברי שלם, כרך 3, הוצאת גליל, 1994
↑  Benton, M. J., Vertebrate Paleontology, John Wiley, 2005, עמ' P. 14
↑  Kostas Ganias, Charikleia Mezarli, Eleni Voultsiadou, Aristotle as an ichthyologist: Exploring Aegean fish diversity 2,400 years ago, Fish and Fisheries 18, 2017-11, עמ' 1038–1055 doi: 10.1111/faf.12223
↑  Libri de Piscibus Marinis | work by Rondelet | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
↑  Willem Piso, Willem Piso, Joannes de Laet, Georg Marggraf, Franciscus Hackius, Lud Elzevirium, Historia naturalis Brasiliae ... :in qua non tantum plantae et animalia, sed et indigenarum morbi, ingenia et mores describuntur et iconibus supra quingentas illustrantur, Lugdun. Batavorum :||et Amstelodami: Apud Franciscum Hackium ;||Apud Lud. Elzevirium, 1648
↑  S. Kusukawa, The Historia Piscium (1686), Notes and Records of the Royal Society of London 54, 2000-05-22, עמ' 179–197 doi: 10.1098/rsnr.2000.0106
↑  Marcus Elieser Bloch, Marcus Elieser Bloch, J. F. Hennig, Johann Gottlob Schneider, M.E. Blochii ... Systema ichthyologiae iconibus CX illustratum, כרך [Text], Berolini: Sumtibus auctoris impressum et Bibliopolio Sanderiano commissum, 1801
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538537005171  BNE: XX526187  BnF: cb11932089j (data)  GND: 4161191-3  LCCN: sh85064050  NARA: 10645863  NKC: ph114749
קמתי לרקוד

קמתי לרקוד הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת הישראלית נינט טייב. הוא יצא ב-5 ביולי 2023 תחת הוצאת חברת הליקון ארומה מיוזיק. זהו אלבומה הרביעי של טייב בשפה העברית.
כשנה לאחר שחרור האלבום, בחודש יולי 2024, יצאה מהדורת ויניל מיוחדת בה נוסף כרצועת בונוס הסינגל ״מה קרה״ משנת 2016.
הרכב

באלבום שיתופי פעולה עם מוזיקאים ויוצרים שונים, כאשר יוסי מזרחי מפיק את האלבום, למעט השירים "הורגת", "ככה זה", "משהו טוב", "גיבור" "קמתי לרקוד" ו"רק שלא תיפול הרוח", אותם הפיק דודו טסה. אמנים נוספים ששיתפו פעולה עם טייב באלבום כוללים את שלום חנוך, טונה, אסף אמדורסקי, גלעד כהנא, Garden City Movement, ניר דנן, יונתן גלילה, ויקיר בן טוב.
נינט שיתפה את מחשבותיה על האלבום, והזכירה שהוא נובע ממקום של כאב אבל גם מייצג החלטה להרגיש טוב ולהיות מאושרת ללא רגשות אשמה. היא שאפה שזה יהיה אלבום שמביא שמחה ומאפשר לאנשים להשתחרר, לצחוק ולצעוק. לאורך הפקת האלבום, נינט הוציאה קליפים לחלק מהשירים.
ביקורות

האלבום קיבל ביקורות טובות ברובן מהמבקרים.
דודי פטימר שסקר את האלבום בביקורת שפורסמה ב"מעריב" שיבח את טייב כזמרת רוק שיוצרת DNA ייחודי למוזיקה שלה. הוא ציין שהאלבום מציג את השחרור והאופטימיות של טייב בהשוואה ליצירותיה הקודמות. פטימר רואה בו ”אחד מאלבומי הרוק הטובים בשנים האחרונות”, עם איזון בין בלדות ושירי קצב, מילים אישיות והפקה בוגרת.
בסקירה שפורסמה באתר "וואלה!" על ידי בן בירון בראודה, כתב המבקר כי ”כששומעים עד כמה התוצאה מצוינת אין אלא להוריד את הכובע”, וכן כי האלבום משקף את המסע של נינט מתחילת הקריירה ועד לחקירה ולגילוי העצמי שלה כאמנית, והזמין את המאזינים לגלות מחדש ולהעריך את נינט כנסיכת הרוק שהפכה להיות.
העיתונאי יוסי חרסונסקי כינה את טייב ”יוצרת-זמרת מופלאה” וסיכם את האלבום ככזה ש”יכניסה לפנתיאון של הרוק המקומי בעברית”.
מבקר המוזיקה יובל אראל שיבח את האלבום ואת שיתופי הפעולה המגוונים והמרתקים שבו, לדבריו. אראל טען כי האלבום הוא ”יצירה שכדאי מאוד להאזין לה במלואה”.
עם זאת, בסקירה שפורסמה ב"הארץ" וסיפקה נקודת מבט נגדית, בן שלו טען ”האמוציות הציבוריות סביבה נרגעו, אבל נינט טייב לא מצליחה ליצור אישיות יצירתית מגובשת. אלבומה החדש "קמתי לרקוד", עליו עבדה חמש שנים, לא אחיד ונע בין שירים טובים לחלשים”. בביקורת נוספת שפורסמה ב"הארץ", ניסן שור התייחס לאלבום וטען בין היתר כי ”נינט הפנימה רק את הסממנים האסתטיים החיצוניים של הרוק. היא עודנה תקועה על המימיקות הדרמטיות של אלילה ג'ף באקלי, שאצלה הפכו למחוות מכניות. היא מבינה איך רוק אמור להיות על פני השטח, אבל לא את העומק הרוחני שלו”.
רשימת רצועות

| מס' | שם | מילים | לחן | הפקה | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ההולך  | נינט טייב | נינט טייב | יוסי מזרחי | 3:32 |
| 2. | מה יהיה איתך  | נינט טייב | נינט טייב | יוסי מזרחי | 4:15 |
| 3. | קמתי לרקוד  | דודו טסה וגלעד כהנא | דודו טסה | דודו טסה | 3:40 |
| 4. | קמה בבוקר  | נינט טייב, יוסי מזרחי ויונתן גלילה | נינט טייב ויוסי מזרחי | יוסי מזרחי | 3:15 |
| 5. | אליס  | נינט טייב | נינט טייב | יוסי מזרחי | 4:34 |
| 6. | הורגת (בהשתתפות אסף אמדורסקי ו-Garden City Movement)   | נינט טייב, אסף אמדורסקי וגארדן סיטי מובמנט | נינט טייב, אסף אמדורסקי וגארדן סיטי מובמנט | נינט טייב, אסף אמדורסקי וגארדן סיטי מובמנט | 2:57 |
| 7. | משהו טוב  | ניר דנן, איתי זבולון, יקיר בן טוב ונינט טייב |   | ניר דנן, איתי זבולון, יקיר בן טוב ונינט טייב | 3:52 |
| 8. | ככה זה (ביחד עם טונה)   | נינט טייב, איתי זבולון ויונתן גלילה | נינט טייב, איתי זבולון ויונתן גלילה | יונתן גלילה | 4:08 |
| 9. | רק שלא תיפול הרוח  | נינט טייב | נינט טייב | דודו טסה | 4:58 |
| 10. | בין הצללים  | שלום חנוך | נינט טייב | יוסי מזרחי | 4:10 |
| 11. | גיבור  | נינט טייב | דודו טסה | דודו טסה וניר מימון | 3:37 |
| 12. | לא לפחד כלל  | נינט טייב | נינט טייב | יוסי מזרחי | 3:52 |
| 13. | אני הולכת רחוק  | נינט טייב ויוסי מזרחי | נינט טייב ויוסי מזרחי | יוסי מזרחי | 3:41 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 49:36 |
הערות שוליים

↑  5.3.pdf, Google Docs
↑   תקומו לרקוד: נינט חוזרת באלבום חדש בעברית, באתר וואלה, 5 ביולי 2023
↑  נינט טייב - קמתי לרקוד [ויניל לבן | 3 צדדים | 3rd Ear Online Store], באתר third-ear.com
1 2 3 4  יובל אראל, נינט – קמתי לרקוד, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 5 ביולי 2023
↑  דודי פטימר, ‏"קמתי לרקוד": רוק בועט ונוגע, התפור היטב לקולה של נינט, באתר מעריב אונליין, 7 ביולי 2023
↑  בן בירון בראודה‏, כשהיא בשיאה, אין עוד זמרת בארץ שיודעת להגיש כמו נינט טייב, באתר וואלה, 12 ביולי 2023
1 2  נינט קמתי לרקוד האלבום, באתר yosmusic.com, ‏2023-07-13
↑  יובל אראל, נינט - קמתי לרקוד - יובל אראל, באתר הבלוג של יובל אראל, ‏2023-07-05
↑   בן שלו, החדש של נינט טייב הוא יותר מדי ומעט מדי בעת ובעונה אחת, באתר הארץ, 13 ביולי 2023
↑   ניסן שור, נינט טייב עדיין מכורה לקלישאות – וזה וולגרי, מזויף, לא משכנע ולא מעניין, באתר הארץ, 17 ביולי 2023
רחוב הגיא (העיר העתיקה)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 על שם:  תוואי השטח הקדום
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  ירושלים
 רובע:  הרובע המוסלמי
 אתרים:  בית ויטנברג, בית דנון, בית אלחנן, ישיבת עטרת ירושלים, בית הכנסת אהל יצחק, בית הכנסת איגוד לוחמי ירושלים, בית הכנסת אוהל בן ציון ובית הכנסת חזון יחזקאל.
 
 קואורדינטות:  31°46′48″N 35°13′55″E﻿ / ﻿31.780002°N 35.231953°E﻿ / 31.780002; 35.231953
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) רחוב הגיא(למפת ירושלים העתיקה רגילה) רחוב הגיא(למפת ירושלים רגילה) רחוב הגיא(למפת ירושלים מוגדלת) רחוב הגיא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מפת רחוב הגיא וסביבתו
שלט רחוב הגיא בחלקו הפוגש את ויה דולורוזה
רחוב הגיא (בערבית: الواد; נהגה: אל וואד; נקרא גם רחוב העמק) הוא רחוב ברובע המוסלמי בעיר העתיקה בירושלים. תוואי הרחוב נמצא בעמק הגיא המרכזי על גבי תוואי קדום. רחוב הגיא מתחיל בשער שכם ומסתיים בכניסה הצפונית לרחבת הכותל המערבי.
היסטוריה > העת העתיקה וימי הביניים

הרחוב נבנה בעמק על גבי חורבות קדומים ולאורך תוואה של דרך ראשית, שבה נבנה הקארדו המזרחי בתקופה הרומית וטופח בתקופה הביזנטית.
התוכנית הידועה לתכנון ערים בתקופה הרומאית, כללה, בין השאר, רחוב רוחבי (ממזרח למערב) מרכזי - דקומנוס (רחוב השלשלת, ובהמשך רחוב מעלות דוד), ורחוב אורכי (מצפון לדרום) מרכזי - קארדו (בשם זה ברובע היהודי, ובהמשך, רחוב שוק הקצבים). בגלל צורתה הייחודית של ירושלים - נבנה רחוב קארדו משני, הוא רחוב הגיא.
בתקופה הממלוכית נבנו בגיא מבני ציבור ודת רבים, סמוך להר הבית, שטשטשו את הבדלי הגובה בצפונו של הרחוב.
היסטוריה > העת החדשה

בתקופה העות'מאנית, הוקמו בו שני סבילים לרשות העוברים ושבים, בהם סביל גדול ומפואר הניצב באמצעו של הרחוב (בצומת ממנו מתפצלים הרחובות עלאא' א-דין ומעלות המדרשה).
הרחוב התפתח במאה ה-19, אז נמצאו בו בית ספר לאסלאם לצעירים - מדרסה ("בין חמאם א-סולטאן לבין שוק באב א-סילסילה" - רחוב השלשלת), בית מרחץ "חמאם אל-סולטאן" (כיום במתחם התחנה השלישית בוויה דולורוזה) ו"השוק הערבי". בשנת 1856 נבנתה בקרן הרחובות ויה דולורוזה ורחוב הגיא האכסניה האוסטרית בתמיכתם של אנשי כמורה ודיפלומטים אוסטרים, לאחר שפינו מהאתר גלי אשפה.
בשל הצפיפות הרבה ברובע היהודי, יצאו ממנו משפחות יהודיות במשך המאה ה-19; והתיישבו, בין השאר, באזור רחוב הגיא, בבניינים או מגרשים שהקימו, רכשו או שכרו. בראשית המאה גר ברחוב, ליד שוק הכתנים, הרב והחוקר יהוסף שוורץ. בשנת 1867 רכש כולל שומרי החומות שטח בצידו הדרומי של הרחוב, בסמוך לרחבת הכותל. ובו הוקם בית הכנסת אוהל יצחק.
ב-1874 הוקם סמוך לקרן הרחובות ויה דולורוזה ורחוב הגיא, על חורבות כנסייה צלבנית, מבנה הכנסייה הארמנית-קתולית, (התחנה הרביעית בוויה דולורוזה, שרחוב הגיא מהווה במקטע זו חלק ממנה).
בשנת 1883 נרכש ברחוב בית ויטנברג, על ידי משה ויטנברג, בסיועו של אליעזר בן-יהודה.
בשנות התשעים של המאה ה-19 הוקמה ברחוב, בסמוך לשער שכם, ישיבת תורת חיים על ידי הרב יצחק וינוגרד.
בפרעות תרפ"ט (1929) הציבה  ההגנה ברחוב שישה לוחמים בפיקוד מרדכי גלילי. למרות זאת בליל שבת ברחו תושבי בית ויטנברג עקב חשש חמור לחייהם ועזבה ישיבת תורת חיים את הרחוב.
ב-1948 זמן קצר לאחר כיבוש הרחוב בידי הלגיון הערבי, נבזז ופוצץ בית הכנסת אהל יצחק שברחוב. ב-1964 הקים שלטון ממלכת ירדן בראשותו של המלך חוסיין, מסגד ברחוב מול האכסניה האוסטרית; הוא אחד ממבני הציבור החדשים היחידים שהקים השלטון הירדני בירושלים המזרחית תחת שלטונו.
היסטוריה > העת החדשה > אחרי 1967

ב־1969 הופקעו שני מבנים ברחוב לאחר שהושלכו מהם רימוני יד על יהודים שהיו בדרכם לכותל המערבי. המבנים עמדו בשממונם עד שנות התשעים.
מאז שנות השמונים ערכה עיריית ירושלים שיפוצים ברחוב, שכללו הצבת שלטי הדרכה וסקר ארכאולוגי.
בדצמבר 1987 רכש אריאל שרון דירה ברחוב. בחנוכת הבית השתתפו ראש הממשלה יצחק שמיר, שרים ועשרות חברי כנסת, הרב שלמה גורן וותיקי יחידה 101. שרון נהג מדי פעם להתגורר ולקיים בה כינוסים פוליטיים של חברי הליכוד. לאחר פטירתה של רעייתו, הוא השכיר את הדירה לישיבת עטרת כהנים.
בליל פורים דפרזים תשנ"א - 28 בפברואר 1991 נרצח ברחוב אלחנן אהרן אתאלי בידי שני מחבלים. הרוצחים גררו את גופתו לבית סמוך, ושם התגלתה על ידי כוחות הביטחון הישראלים. אנשי עטרת כהנים נכנסו לשני המבנים שהופקעו ברחוב, אותם כינו בית אלחנן ובית אליהו, על שם הנרצח ועל שם אליהו עמדי, שנרצח בפיגוע ברובע המוסלמי ב־1986. במקום הרצח הוצבה מצבה ועמדת משמר הגבול, ובבית שאליו נלקחה הגופה הוקמה תחנת משטרה.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 שוקם בית הכנסת אוהל יצחק, במימונו של הנדבן ארווינג מוסקוביץ'.
ברחוב, כמו במרבית רחובות העיר העתיקה, ישנה היסטוריה של אלפי מקרי תקיפות מילוליות ופיזיות, שפחתו במידה ניכרת בעקבות פרויקט המצלמות מבט 2000. עם פרוץ גל הטרור הפלסטיני (2015–2016), ברחוב ובשער שכם הממוקם בסופו היו עשרות ניסיונות דקירה שרובם הסתיימו בפציעות בלבד. מאז גל הטרור, מוצבים במספר נקודות ברחוב שוטרי מג"ב באופן קבוע.
במוצאי שבת, ליל הושענא רבה תשע"ו - 3 באוקטובר 2015, נרצחו ברחוב בפיגוע דקירה אהרון בניטה כשהוא ומשפחתו הותקפו על ידי מחבל פלסטיני, והרב נחמיה לביא, ר"מ בישיבת עטרת כהנים אשר התגורר בבית ויטנברג בסמיכות למקום האירוע, שניסה לחסל את המחבל בנשקו.
בפיגוע דקירה שהתרחש ברחוב (בסמיכות לרחוב הברזל) בב' בניסן תשע"ח - 18 במרץ 2018 נרצח עדיאל קולמן. הרצח נעשה במרחק של מטרים בודדים משוטרי מג"ב שהרגו את המחבל.
ארכאולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנות השמונים של המאה ה-20 ערכו השלטונות הישראלים סקר ארכאולוגי, כמו כן הועלו אז אבנים אחדות מהמפלס הקדום ונעשה בהם שימוש משני סמלי בריצוף הרחוב.
בחפירות שנערכו ברחוב התגלו כלים עתיקים עשויים חרס, שרידי בית בד מימי הביניים. "מסעדת בין הקשתות" ברחוב מרוצפת באבנים מתקופת בית שני.
אוכלוסייה וקהילות

מרבית תושבי הרחוב הם ערבים. לאורכו מתחמי מגורים ומוסדות ציבור, כגון ישיבות ובתי כנסת, של יהודים, בהם: בית ויטנברג, בית דנון, בית אלחנן, ישיבת עטרת ירושלים, בית הכנסת אהל יצחק, בית הכנסת איגוד לוחמי ירושלים, בית הכנסת אוהל בן ציון ובית הכנסת חזון יחזקאל.
ברחוב עוברת חלק מויה דולורוזה שמבקרים בה אלפי צליינים מדי יום. הרחוב משמש גם (בעיקר בשבתות) כמעבר מתפללים יהודים אל הכותל המערבי.
כנסיית גבירתנו הדואבת והאכסניה האוסטרית בקרן הרחובות הגיא וויה דולורוזה (דצמבר 2013)
קטע מרחוב הגיא ליד האכסניה האוסטרית
הסביל הגדול באמצע הרחוב