stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפרק לסתי-רקתי
אנטומיה > משמעות קלינית > אבחון בעיות מפרק הלסת

שלב האבחון של בעיות במפרק הלסתי-רקתי מתבצע על ידי רופא מומחה ברפואת הפה או כירורג פה ולסתות.
בתהליך האבחון נשללים מקורות דנטליים שונים כגון: זיהומים בשיניים, מחלות חניכיים, שיני בינה כלואות. יתר על כן, גם מחלות ובעיות וסקולריות ובעיות נוירופאטיות עלולות לגרום לכאבים מקומיים ולהוות אבחנה מבדלת.
לאחר שנשללו אבחנות אחרות ואותרה בעיה מפרקית יבוצע המשך בירור רפואי שיכלול גם בדיקות דימות.
אנטומיה > משמעות קלינית > טיפול בבעיות מפרק הלסת

הטיפול בבעיות מפרק הלסת נקבע על פי הגורם שהוביל לאותה לבעיה, כאשר הטיפולים השכיחים הם:
התאמתו של סד לילה (סד סיגרי), טיפול פיזיותרפי וטיפול תרופתי, אלו הם הטיפולים השכיחים ביותר.
ביצוע של ניתוח מפרקים על ידי כירורג פה ולסתות - החלפות מפרקים, ניתוחים לטיפול במצבים של פריקות חוזרות, טיפולים בעת גדילת יתר של המפרק.
לקריאה נוספת

Moore KL, Clinically Oriented Anatomy, 3rd. Baltimore, Williams & Wilkins, 731-734, 1992. ISBN 0-683-06133-X
הערות שוליים

↑  Edward F. Wright, Manual of Tempomandibular Disorders
↑  Okeson JP, Classification of temporomandibular disorders". Management of Temporomandibular Disorders and Occlusion., Elsevier Health Sciences, 21 July 2014
↑  ד"ר טל ברג - רופאת שיניים מומחית ברפואת הפה, טל ברג - טיפול במחלות מפרקי הלסת, באתר http://www.drtalberg.com
| מפרקים עיקריים |
| --- | --- | --- |
| עמוד השדרה | צוואר • מפרק לסתי-רקתי • מפרק העצה והכסל |  |
| גפה עליונה | כתף • מרפק • שורש כף היד • אצבעות |  |
| גפה תחתונה | מפרק הירך • ברך • קרסול • אצבעות כף הרגל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529663205171  BnF: cb11947009g (data)  GND: 4114168-4  LCCN: sh85133793  NKC: ph128091  TA98: A03.1.07.001
מפרק אוניברסלי

מפרק אוניברסלי
מפרק אוניברסלי, הנקרא גם מפרק קרדן, הוא התקן מכני המחבר שני מוטות קשיחים באופן המאפשר לאחד לנוע בכל כיוון ביחס לשני. השימוש העיקרי במפרק אוניברסלי הוא בהעברת תנועה סיבובית מציר סיבוב אחד לציר סיבוב שני, הנמצא בזווית לראשון. המפרק האוניברסלי מורכב משני חלקים בצורת האות U אשר נמצאים בזווית 90 מעלות זה לזה, ומחוברים בציר בצורת צלב.
היסטוריה

את המבנה הבסיסי של המפרק האוניברסלי ניתן למצוא בעיצובם של גימבלים, שהיו בשימוש מאז ימי קדם. המתמטיקאי האיטלקי ג'ירולמו קרדאנו היה הראשון שהציע, בשנת 1545, את השימוש במפרק לשם העברת כוח הינע, אם כי לא ידוע אם בנה התקן כזה. באירופה מקובל לקרוא למפרק האוניברסלי מפרק קרדן על שמו.
מאוחר יותר, הממציא השוודי כריסטופר פולהם (Christopher Polhem) המציא מחדש את המפרק, ולכן בשוודית הוא נקרא "פולהמסקנוט".
התקן זה תואר לאחר מכן בספר Technica curiosa sive mirabilia artis משנת 1664, על ידי גאספאר שוט (Gaspar Schott), שקרא לו "פאראדוקסום" (Paradoxum).
מעט אחר כך, בין השנים 1667 ו-1675, ניתח את המפרק רוברט הוק ומצא כי מהירות הסיבוב שלו אינה אחידה. אולם הוק מצא כי תכונה זו שימושית על מנת לעקוב אחר תנועתו של הצל בשעוני שמש. בספרו של הוק Helioscopes משנת 1676, מופיע המונח "מפרק אוניברסלי" בפעם הראשונה. עקב כך נודע התקן זה בשם "מפרק-הוק" (Hooke-Joint) במדינות הדוברות אנגלית. הוק גם מצא פתרון לבעיית מהירות הסיבוב הלא אחידה של המפרק האוניברסלי: שני מפרקים בזה אחר זה, בזווית 90 מעלות זה לזה, המחוברים בשני קצותיו של ציר ביניים, התקן אשר כיום ידוע בשם מפרק מהירות קבועה (Constant-velocity joint).
במאה ה-18 נעשה שימוש במונח מפרק אוניברסלי. במאה ה-19 כבר ניתן למצוא תיאורים רבים של המפרק האוניברסלי, בשימושים מגוונים כגון מכונות תעשייתיות, התקני שליטה בטלסקופים, מערכות הנעה ברכבות ועוד.
משוואות התנועה

מפרק קרדן סובל מבעיה אחת עיקרית: כאשר ציר אחד, הציר המניע, מסתובב במהירות קבועה, מסתובב הציר המונע במהירות משתנה, דבר הגורם לוויברציות ושחיקה. השינוי במהירות הסיבוב של הציר המונע, תלוי בזווית בין הציר המניע והמונע. ניתן לתאר את מצב המפרק באמצעות שלושה משתנים:
\gamma _{1} - זווית הסיבוב של ציר 1
\gamma _{2} - זווית הסיבוב של ציר 2
\beta  - הזווית בין ציר 1 לציר 2, כאשר אפס משמעו צירים מקבילים או מפרק ישר לחלוטין.
משתנים אלה מתוארים באיור 1 משמאל. המישור האדום הוא משטח הסיבוב של ציר 1 בעוד המישור הכחול הוא משטח הסיבוב של ציר 2. ציר 1 מחובר לצלב בנקודות האדומות, בעוד ציר 2 מחובר לצלב בנקודות הכחולות. הזוויות  \gamma _{1} ו -  \gamma _{2} הן הסטייה הזוויתית של נקודות החיבור לצלב (הווקטורים  {\hat {x}}_{1} ו -  {\hat {x}}_{2}) מנקודת ההתחלה על ציר x ו-y בהתאמה. מכיוון שהזווית בין הווקטורים  {\hat {x}}_{1} ו -  {\hat {x}}_{2} היא תמיד 90 מעלות, ניתן להראות שהיחס בין הזווית  \gamma _{1} והזווית  \gamma _{2} הוא:
\ \tan \gamma _{1}=\cos \beta \tan \gamma _{2}
כאשר הפתרון עבור  \gamma _{2} הוא:
\gamma _{2}=\tan ^{-1}[\tan \gamma _{1}/\cos \beta ]\,
הזוויות  \gamma _{1} ו -  \gamma _{2} בציר סובב משתנות כתלות בזמן. גזירה של המשוואה הקודמת ביחס לזמן מניבה את היחס בין המהירות הסיבובית של ציר 1,  \ \omega _{1}=d\gamma _{1}/dt, למהירות הסיבובית של ציר 2,  \ \omega _{2}=d\gamma _{2}/dt:
\omega _{2}={\frac {\omega _{1}\cos \beta }{1-\sin ^{2}\beta \cos ^{2}\gamma _{1}}}
כפי שניתן לראות באיור 2 ו-3 משמאל המהירות של הציר המונע אינה קבועה אלא מחזורית במחזור כפול ממחזור הסיבוב של הציר המניע. כאשר הצירים מקבילים,  \beta =0, עוצמת הרעידות היא אפס. ככל שזווית הכיפוף  \beta  גדלה, עוצמת הרעידות גדלה.
ציר קרדן כפול

התקן הידוע בשם ציר קרדן כפול מתגבר חלקית על בעיית הסיבוב הקופצני של המפרק האוניברסלי. בהתקן זה מחוברים שני מפרקים אוניברסליים לציר ביניים, כאשר המפרק השני מסובב ב-90 מעלות ביחס לראשון. במבנה זה, מהירות הסיבוב של הציר המניע תהיה זהה לזו של הציר המונע, כל עוד הזווית בין הציר המניע לציר הביניים זהה לזווית בין הציר המונע לציר הביניים.
התקן זה נמצא בשימוש בכלי רכב בעלי הנעה אחורית, שם הוא מחבר בין המנוע לדיפרנציאל, וידוע בשם גל הינע.
עם זאת, גם כאשר הציר המונע והציר המניע סובבים באותה מהירות, אם הזווית ביניהם גדולה מאפס, עדיין פועלים על הצירים מומנטים מחזוריים, וזאת מכיוון שציר הביניים סובב במהירות משתנה, כפי שמומחש באיור 2 ו-3. תופעה זו גורמת לוויברציות ועומסי שחיקה על המכלולים המכניים.
מפרק קרדן כפול

מפרק קרדן כפול דומה לציר קרדן כפול, אלא שבו מקוצר ציר הביניים עד כמה שאפשר, עד אשר שני המפרקים האוניברסליים מחוברים "גב אל גב", כאשר המפרק השני מסובב ב-90 מעלות ביחס לראשון. מפרק זה הוא מפרק מהירות קבועה, כל עוד נמצא חלק הביניים בזווית זהה לשני הצירים, כפי שתואר לעיל.
ראו גם

מפרק מהירות קבועה
הערות שוליים

↑  Mills, Allan, "Robert Hooke's 'universal joint' and its application to sundials and the sundial-clock", Notes & Records of the Royal Society, 2007, accessed online 2010-06-16
↑  "universal, a. (adv.) and n.", para.13, Oxford English Dictionary Online, accessed 2010-06-16
↑  Review of Ferdinand Berthoud's Treatise on Marine Clocks, Appendix Art. VIII, The Monthly Review or Literary Journal, Vol. L, 1774; see footnote, page 565.
↑  Edmund P. Morewood, Improvement in Coating Iron and Copper, U.S. Patent 3,746, Sept. 17, 1844.
↑  G. B. Airy, Account of the Northumberland Equatoreal and Dome Attached to the Cambridge Observatory, Cambridge University Press, 1844; pages 14, 17, 20, 23, 33 and plates VI, VII, IX, XI, XV, XVII.
↑  Ephraim Shay, Locomotive-Engine, U.S. Patent 242,992, June 14, 1881.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4261331-0 
איור 1 - דיאגרמה הממחישה את המשתנים המתארים את מצב המפרק האוניברסלי.
איור 2 - מהירות הציר המונע  \omega _{2} כפונקציה של זווית הציר המניע  \gamma _{1}, עבור זוויות כפוף  \beta  שונות.
איור 3 - זווית הציר המונע  \gamma _{2} כפונקציה של זווית הציר המניע  \gamma _{1}, עבור זוויות כפוף  \beta  שונות.
איור 4 - ציר קרדן כפול: זוג מפרקים אוניברסליים המחוברים דרך ציר ביניים. התקן זה נקרא גם גל הינע.
מפלגת המרכז הליברלי

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 אפיון:  מפלגת מרכז ליברלית
 כנסות:  הכנסת האחת עשרה
 נוצרה מתוך:  המפלגה הליברלית
 התמזגה לתוך:  שינוי-מפלגת המרכז
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז
 
המרכז הליברלי הייתה מפלגת מרכז ליברלית שהוקמה בתחילת 1986 על ידי גורמים יוניים יחסית מהמפלגה הליברלית הישראלית שביקשו לנתק את הקשר עם תנועת החרות. המפלגה הייתה חלק מרשימת "המרכז שינוי" בבחירות לכנסת ה-12, אך ללא נציג במקום ריאלי.
תולדות המפלגה

בשנות ה-70 וה-80 התגבשו שתי סיעות גדולות בכנסת: הליכוד והמערך. גורמים שונים דברו על הקמת גוש מרכזי חילוני, אך כל הניסיונות להקים גוש כזה כשלו. התנועה הדמוקרטית לשינוי אמנם זכתה ל-15 מנדטים בבחירות לכנסת התשיעית, אך היא התפוררה במהירות.
במחצית הראשונה של שנות ה-80, המפלגה הליברלית הישראלית הייתה מסוכסכת מבפנים ונחשבה בציבור הישראלי לסרח עודף בתוך הליכוד אשר חבריו נכנסים לכנסת על חשבון הפופולריות של חרות. בשנת 1985 התקיימו שיחות בליכוד על איחוד מלא של חרות והמפלגה הליברלית למפלגה אחת. גורמים יוניים יחסית במפלגה הליברלית לא היו מרוצים מהיבלעות בתוך הליכוד, שבה חרות הייתה גורם דומיננטי, והחליטו בסוף 1985 להקים את "המרכז הליברלי", בתקווה שהוא יתפוס את המקום של גוש מרכז חילוני בכנסת. המפלגה הוכרזה רשמית בינואר 1986, ובראשה עמדו שלמה להט, יצחק ברמן, אריה דולצ'ין, יחזקאל הרמלך, יחזקאל פלומין, יצחק כספי, אלי הללי, ראש עיריית דימונה, דרור זייגרמן וישראל סחרוב. זמן קצר לאחר הקמת המפלגה מונה יוסף לפיד למזכ"לה ושלמה אהרונסון ויצחק יצחקי הצטרפו למפלגה. במאי 1986 קיימה המפלגה את ועידת הייסוד שלה.
אנשי המפלגה ביקשו ליצור חזית רחבה לריצה משותפת יחד עם ליברלים עצמאיים, מפלגת שינוי ואומץ, ובתחילה דיברו על כך שהם יובילו את הרשימה המשותפת. אולם הסקרים לא היטיבו עם המפלגה. לטענת אנשי המפלגה היה זה בגלל תקדים התנועה הדמוקרטית לשינוי. סכסוכים בין חלקי המפלגה נתגלעו כבר בוועידת הייסוד. בספטמבר 1986 הודיע שלמה להט, שהיה אמור לעמוד בראש הרשימה לכנסת, על פרישה מראשות הרשימה. בתחילת 1987 פרש יוסף לפיד מפעילות במפלגה. לקראת הבחירות לכנסת השתים עשרה הוקמה רשימה משותפת בהובלת שינוי ובהשתתפות הליברלים העצמאיים והמרכז הליברלי, כאשר הנציג הבכיר של המרכז הליברלי ממוקם במקום השביעי והלא ריאלי. בבחירות זכתה הרשימה בשני מנדטים בלבד, שניהם אנשי שינוי.
מצע

הנקודות המרכזיות במצע המפלגה היו:
לעם ישראל הזכות על ארץ ישראל בגבולותיה ההיסטוריים שירושלים השלמה היא בירתה הנצחית
עיצובה של מדינת ישראל כמדינה יהודית וקביעת גבולות השלום בהתאם לכך ועל פי שיקולי ביטחון
בתקופת המעבר יקום ביו"ש ובחבל עזה משטר של אוטונומיה
לא תוקם מדינה נוספת בין ישראל וירדן
משטר נשיאותי
עדיפות עליונה למניעת ירידה ולמלחמה בפשיעה הגואה
חופש מלא לבני כל הדתות
מעמד שווה לכל הזרמים ביהדות
הגבלת תקציב המדינה ליכולת המשק
קשר בין שכר לתפוקה
עידוד יוזמה פרטית והפרטה
חיזוק התשתית הכלכלית של עיירות הפיתוח
סבסוד למעוטי יכולת בלבד
הורדת נטל המס
הערות שוליים

↑  יוחנן בדר, למי דרוש איחוד הליכוד?, מעריב, 24 בדצמבר 1985
1 2  אבי בטלהיים, אנו לא חבורת הרפתקנים ולא בוגדים - אומרים הפורשים מהליברלים, מעריב, 16 בינואר 1986
↑  אבי בטלהיים, חבלי לידה, מעריב, 21 במאי 1986
↑  הנינג'ה הישראלי, מעריב, 4 באפריל 1986
↑  אבי בטלהיים, מפולת ד"ש מלווה אותנו כצל, מעריב, 16 במאי 1986
↑  אבי בטלהיים, השיער הלבן בלט ב"הבימה" שם הוכרזה מפלגה ליברלית חדשה, מעריב, 19 במאי 1986
↑  אבי בטלהיים, אישים במרכז הליברלי לאנשי שינוי, מעריב, 18 במאי 1986
↑  הסערות בחרות לא שינו המפה הפוליטית, מעריב, 4 באפריל 1986
עלייה קלה למערך, מעריב, 2 בנובמבר 1986
↑  יצחק בן חורין ומנחם רהט, צ'יץ: התפטרתי כי לא הצלחתי, מעריב, 29 בספטמבר 1986
↑  המרכז הליברלי, מעריב, 13 בפברואר 1986
נבחרת צ'כוסלובקיה בכדוריד

| --- | --- |
צ'כוסלובקיה
 מידע כללי
 התאחדות:  פדרציית הכדוריד הצ'כוסלובקית
 
 אליפות העולם בכדוריד
 הופעות:  11 (הראשונה ב-1938)
 ההישג הטוב:   (1967)
 המשחקים האולימפיים
 הופעות:  4 (הראשונה ב-1972)
 ההישג הטוב:   ‏(1972)
נבחרת צ'כוסלובקיה בכדוריד הייתה הנבחרת לאומית של צ'כוסלובקיה. הנבחרת הייתה בין החזקות בשנות ה-60 של המאה ה-20 כאשר זכתה במספר מדליות באליפות העולם בכדוריד.
הנבחרת הפסיקה להתקיים עם פירוק צ'כוסלובקיה.
הישגי הנבחרת

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | אולימפיאדה | אליפות העולם |
| 1954 |  | 3 |
| 1958 |  | 2 |
| 1961 |  | 2 |
| 1964 |  | 3 |
| 1967 |  | 1 |
| 1970 |  | 7 |
| 1972 | 2 |  |
| 1974 |  | 6 |
| 1976 | 7 |  |
| 1978 |  | 11 |
| 1980 | לא העפילה |  |
| 1982 |  | 10 |
| 1984 | לא העפילה |  |
| 1986 |  | 13 |
| 1988 | 5 |  |
| 1990 |  | 7 |
| 1992 | 9 |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדוריד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מת"ן - מכון תורני לנשים

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 מדרשה תורנית לנשים
 תקופת הפעילות:  1988–הווה (כ־36 שנים)
 מייסדים:  הרבנית מלכה בינה
 בעלי תפקידים
 מנהלת:  ד"ר יעל ציגלר
 מנכ"ל:  חיה בינה-כץ
 מיקום
 מיקום:  רשב"ג 30, ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°45′20″N 35°12′31″E﻿ / ﻿31.755444444444°N 35.208666666667°E﻿ / 31.755444444444; 35.208666666667
 https://www.matan.org.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) מת"ן - מכון תורני לנשים(למפת ירושלים רגילה) מת"ן - מכון תורני לנשים(למפת הרי ירושלים רגילה) מת"ן - מכון תורני לנשים(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מת"ן - מכון תורני לנשים
 
מת"ן הוא מכון לימוד תורני לנשים על שם שרה בת יצחק יעקב רעננערט, אשר עוסק בלימוד תורה על רבדיה השונים באופן מעמיק וברמה גבוהה. המכון הוקם בשנת 1988 על ידי הרבנית מלכה בינה, אשת חינוך. מטרתו המוצהרת של המכון היא לשלב נשים בעולם ההנהגה הרוחנית-תורנית. המכון היווה פריצת דרך בלימוד התורני לנשים, ומהווה קרקע לנוכחות של נשים בשיח הלימוד והעשייה היהודיים.
סניפי מת"ן

המכון המרכזי נמצא בירושלים. ב-1993 נפתח סניף ברעננה על ידי הרבנית אשרה קורן, בשם מת"ן השרון, על שם מינדי גרינברג. בהמשך נבנה בית מדרש גדול בו מתקיימת פעילות הסניף. בסניף זה ניתן, מעבר ללימודי התורה, להשתתף גם בשיעורי מחול, יצירה ותנועה.
עם השנים נפתחו סניפים נוספים בארץ: בית שמש, חשמונאים, רחובות, זכרון יעקב, שומרון ומודיעין. לסניפים אלו אין מבנה ייעודי והשיעורים מועברים בבתי כנסת או בבתים פרטיים.
תוכניות הלימודים במכון

הלימוד במת"ן מתחלק בין תוכנית השיעורים לקהל הרחב, ובין תוכניות בית המדרש.
תוכניות בית המדרש מיועדות בעיקר לנשים בעלות רקע רחב בלימודי היהדות, בדרך כלל בעלות תואר ורקע אקדמי, המעוניינות להעמיק את הלימוד התורני. התוכניות הן רב תחומיות ומשלבות שיעורים ולימוד בחברותא. בין הנושאים הנלמדים: מקרא, תלמוד, מחשבה והלכה. התוכניות מתקיימות הן בשפה העברית והן בשפה האנגלית.
במסגרת השיעורים לציבור הרחב מוצעים קורסים מגוונים בנושאי תנ"ך, משנה, מדרש, גמרא, חסידות, הלכה, מחשבה והגות, אליהם ניתן להירשם ככלל או בנפרד ובכל שלב בחיים. ישנם קורסים בעברית, באנגלית ובצרפתית. כמו כן, רבים מהשיעורים מוקלטים ומוצעים ללימוד באופן מקוון.
תוכנית "מורות הלכה" היא תוכנית שמטרתה להכשיר נשים להוות דמות מנהיגה תורנית בקהילה. התכנית מתקיימת יומיים בשבוע, ובמשך שנתיים מקיפות הלומדות בתוכנית את הלכות נדה, ועוד נושאים נוספים מחיי היומיום כגון ברית מילה, אבלות ועוד.
"מתן על הפרק" היא תוכנית ללימוד מקוון של נביאים וכתובים. מטרת התוכנית לשוב ולהתמקד בתנ"ך, והיא יוצרת מסגרת לימודית עצמאית, שיטתית ומסודרת. בכל שבוע לומדים שני פרקים מהתנ"ך וכך לומדים את התנ"ך כולו בשש שנים.
מלבד תוכניות הלימודים לנשים, ישנה תוכנית בת מצווה בינלאומית הכוללת לימוד משותף של אמהות ובנות המופעלת ברחבי הארץ.
בנוסף, מת"ן מקיים ערבי לימוד וימי עיון בהתאם ללוח השנה העברי. כמו כן, ישנה פעילות קהילתית בסניפים, לפי הצורך הקהילתי של המקום.
צוות המכון

צוות המכון כולל מרצים בעלי תארים אקדמיים גבוהים בתחומי לימודי היהדות ולימודים כלליים. מרצות רבות הן בוגרות המכון. ד"ר יעל ציגלר, בוגרת מתן, היא ראש בית המדרש והמנהלת החינוכית, וחיה בינה-כץ היא מנכ"לית המכון.
הערות שוליים

↑  אתר מת"ן, אודות מת"ן (ארכיון)
↑  חגית רוזנבאום, להפיל את המחיצות, באתר ערוץ 7, 4 באפריל 2014
↑  אחרי 33 שנה: הרבנית מלכה בינה פורשת ממכון "מתן", באתר כיפה, ‏2021-06-28
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265001105171  LCCN: no2008167566   WorldCat (עם LCCN): no2008-167566
מריה רייבסקיה-איבנובה

| --- | --- |

 לידה:  1840 Havrylivka, אוקראינה 
 פטירה:  1912 (בגיל 72 בערך) חרקוב, האימפריה הרוסית 
 תחום יצירה:  ציור 
 בן או בת זוג:  סרגיי רייבסקי 
 צאצאים:  אלכסנדר רייבסקי 
 
מריה רייבסקיה-איבנובה (באוקראינית: Марія Раєвська-Іванова;‏ ‏1840 – 1912) הייתה ציירת ומורה לאמנות. בשנת 1868, היא הפכה לאישה הראשונה באימפריה הרוסית שזכתה בתואר "אמנית חופשית" מטעם האקדמיה הקיסרית לאמנויות.
ביוגרפיה

היא נולדה למשפחה של בעלי קרקע והתחנכה בבית. לאחר מכן, היא למדה באירופה במשך חמש שנים בצרפת, איטליה ודרזדן, והשתתפה בקורסים באתנולוגיה, ארכאולוגיה, תולדות האמנות ובלשנות בנוסף לשיעורי האמנות הרגילים שלה.
כשחזרה ב-1868, עברה את הבחינה ל"אמן חופשי" באקדמיה הקיסרית, ובשנה שלאחר מכן התיישבה בחרקוב, שם פתחה בית ספר פרטי לרישום וציור שסיפק חדר ופנסיון חינם לעניים. בית הספר פעל במשך עשרים ושבע שנים ולימד כ-900 תלמידים, ביניהם אלכסיי בקטוב וקונסטנטין פרבוכין. בתערוכת כל רוסיה של בתי ספר לציור, היא ניצחה את בית הספר סטרוגנוב היוקרתי.
ב-1896 הפך בית הספר למוסד ציבורי, שהופעל על ידי העירייה. ואז, ב-1912, היא הפכה ל"מכללה לאמנות חרקוב"; בית ספר היה קשור לאקדמיה האימפריאלית, בניהולו של אלכסנדר לובימוב. בתקופת ברית המועצות זה היה בית ספר טכני וידוע בשם "האקדמיה הממלכתית לעיצוב ואמנויות של חרקוב".
בנוסף לציור והוראה, היא הייתה מחברת מאמרים וחוברות על הוראת אמנות, וכן ספר לימוד לרישום (1879).
בעלה, סרגיי אלכסנדרוביץ', היה גם מורה וכיהן במועצת העיר חרקוב. בנה, אלכסנדר סרגייביץ', היה מהנדס טכני שעזר לתכנן כמה סוגים מוכרים של קטרים רוסיים.
הערות שוליים

↑  Brief biography from "Famous People from Barvinkove"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1226259782  LCCN: n2021017008  NKC: js20211131883  VIAF: 7365161274891547650006   WorldCat (עם VIAF): 7365161274891547650006
נוקליד

נוקליד (Nuclide) הוא מונח בפיזיקה גרעינית לאפיון אטום בעזרת הרכב הגרעין שלו על פי מספר הפרוטונים והנייטרונים המצויים בו. כל נוקליד הוא איזוטופ של יסוד כימי מסוים. המונח נוקליד נטבע בשנת 1947 והוא אינו זהה למונח "איזוטופ", במשמעותו הכללית. נוקליד הוא מונח שמתייחס לאטום כלשהו בעל מספר אטומי ומסה, ואיזוטופ הוא מונח המתאר אטומים בעלי מספר אטומי זהה אך מסה שונה.
כדי לתאר בקצרה את הנוקליד, כותבים את מספר המסה (מספר הנוקליאונים) בפינה השמאלית העליונה ואת המספר האטומי (מספר הפרוטונים) בפינה השמאלית התחתונה של הסימול הכימי. לדוגמה:  {\ce {^12_6 C}} עבור האיזוטופ הנפוץ ביותר של פחמן. בשנים קודמות, מספר המסה היה נכתב בפינה הימנית העליונה. ניתן להשמיט את המספר האטומי, כיוון שהוא מוגדר באופן ייחודי על ידי הסימול הכימי של היסוד.
מגוון הנוקלידים של יסוד כימי מסוים בעל אותו מספר פרוטונים (מספר אטומי), אבל עם מספרי נייטרונים שונים נקראים האיזוטופים של היסוד. לפני שהמונח נוקליד התקבל באופן בינלאומי (בערך בשנת 1950), השתמשו במונח "איזוטופ" כדי לתאר סוגים שונים של גרעינים, כלומר, נוקלידים. נוקלידים עם אותו מספר מסה אבל עם מספר אטומי שונה נקראים איזובארים (איזובאר = שווה במשקל). איזוטונים הם נוקלידים עם מספר נייטרונים שווה ומספר פרוטונים שונה.
איזומרים גרעיניים הם גרעיני אטומים של נוקליד מסוים בעלי מספרי פרוטונים ומסה שווים, הנבדלים בתכולת האנרגיה ומתקיימים לטווח זמן ארוך. נוקלידים לא יציבים הם רדיואקטיביים ומכונים רדיונוקלידים.
| כינוי   | תכונות   | דוגמאות   | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| איזוטופ   | מספר פרוטונים שווה   |  {\ce {^12_6 C}}  {\ce {^13_6C}}  |  |
| איזוטון   | מספר נייטרונים שווה   |  {\ce {^13_6 C}}  {\ce {^14_7 N}}  |  |
| איזובאר   | מספר מסה שווה   |  {\ce {^17_7 N}}  {\ce {^17_8 O}}  {\ce {^17_9 F}}  | ראו קרינת בטא |
| גרעין מראה   | החלפה בין מספר הפרוטונים למספר הנייטרונים   |  {\ce {^3_1 H}}  {\ce {^3_2 He}} |  |
| איזומר גרעיני   | מצבי אנרגיה שונים   |  {\ce {^99_43 Tc}}  | מתקיימים לטווח זמן ארוך או יציבים |
בטבע קיימים כ-270 גרעינים יציבים ו-70 לא יציבים (רדיואקטיביים). הרדיואיזוטופים הטבעיים הם אלה שזמן מחצית החיים שלהם הוא לפחות באותו גודל כמו גיל כדור הארץ (4.6X109 שנים) (או שחייבים להיות להם חומרי מוצא המתקיימים לטווח הארוך). לדוגמה, 238U שהוא האיזוטופ (T1/2=4.5X109 שנים) של אורניום קיים בטבע, אבל גם 226Ra שהוא האיזוטופ (T1/2 = 1602 שנים) של רדיום קיים בטבע כיוון שהוא צאצא של 238U. למעלה מאלף נוקלידים סונתזו באופן מלאכותי.
ניתן לראות רשימה של הנוקלידים הידועים בטבלאות הנוקלידים (ראו קישורים חיצוניים).
מרידה (ונצואלה)

ערך זה עוסק בעיר בוונצואלה. אם התכוונתם למדינה בוונצואלה שעיר זו היא בירתה, ראו .
מרידה (בספרדית: Mérida, רשמית: סנטיאגו דה לוס קביירוס דה מרידה, בספרדית: Santiago de los Caballeros de Mérida) היא בירת מדינת מרידה שבוונצואלה. העיר שמכונה "עיר הג'נטלמנים" נחשבת לאחד מיעדי התיירות המבוקשים בוונצואלה. במרידה מתגוררים כ-200,000 תושבים (נכון לשנת 2001). העיר שוכנת בין שתי שרשראות הרי האנדים של ונצואלה.
היא נוסדה פעמיים, תחילה באופן לא חוקי בשנת 1558, ואחר כך במקום אחר כסנטיאגו דה לוס קביירוס דה מרידה בשנת 1560. מרידה היא ביתה של האוניברסיטה השנייה הוותיקה בוונצואלה, אוניברסיטת האנדים, שנוסדה בשנת 1785. יש בעיר, שנבנתה בין נהרות החוצים אותה, 35 פארקים.
ערים תאומות

ספרד מרידה, אקסטרמדורה, ספרד
ראו גם

התזמורת הסימפונית הממלכתית של מרידה
הבולים של מרידה (ונצואלה)
הערות שוליים

↑  Bonnie Hamre, tripsavvy, Discovering the Beauty of Mérida, Venezuela, ‏6-3-2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564239305171  GND: 4297055-6  LCCN: n79068670  NKC: ge502102  SUDOC: 027435318  VIAF: 134854676   WorldCat (עם VIAF): 134854676 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של ונצואלה ובנושא יישובים באמריקה הדרומית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרידה (מדינה)

מרידה (בספרדית: Mérida) היא אחת מ-23 המדינות המרכיבות את ונצואלה. המדינה, הנמצאת במערב ונצואלה, גובלת בטרוחיו, במובלעת של סוליה, באגם מרקאיבו ובסוליה עצמה בצפון, בטאצ'ירה במערב ובדרום ובברינס בדרום ובמזרח.
המדינה משתרעת על שטח של 11,300 קילומטרים רבועים. במדינה מתגוררים 828,592 תושבים (נכון ל-2011). בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא מרידה.
היסטוריה

הספרדים הגיעו לאזור במאה ה-16, כבשו אותו והוא נותר בשליטתם עד המאה ה-19.
בשנות ה-20 של המאה ה-19 האזור צורף לרפובליקת קולומביה הגדולה ולאחר שזו התפרקה ב-1830 האזור הועבר לוונצואלה. ונצואלה חולקה לפרובינציות והאזור הפך לפרובינציית מרידה.
ב-1864 ונצואלה הפכה למדינה פדרלית והפרובינציה הפכה למדינת מרידה. ב-1874 שם המדינה שונה לגוסמאן בלנקו, על שמו של נשיא ונצואלה באותו זמן אנטוניו גוסמאן בלנקו. ב-1881 מרידה אוחדה עם טאצ'ירה וטרוחיו למדינת לוס אנדס, אך המדינה פורקה ב-1899 בחזרה למרכיבותיה. ב-1909 השם "מרידה" הושב למדינה.
כלכלה

כלכלת המדינה מתבססת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול סלרי, תפוחי אדמה, כרובית, חסה, גזרים, שום, כרוב וסלק, גידול מקנה, תיירות, דיג ותעשייה, בעיקר טקסטיל.
הערות שוליים

1 2  מפקד האוכלוסין והדיור הלאומי ה-14 - תוצאות עבור מדינת מרידה, מכון הסטטיסטיקה הלאומי של ונצואלה (בספרדית).
| מדינות ונצואלה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אמסונאס • אנסואטגי • אפורה • ארגואה • בוליבר • ברינס • גואריקו • דלטה אמקורו • ורגאס • טאצ'ירה • טרוחיו • יארקוי • לרה • מונגס • מירנדה • מרידה • נואבה אספרטה • סוליה • סוקרה • פורטוגסה • פלקון • קוחדס • קרבובו |  |
| ישויות פדרליות נוספות | הדפנדנסיות הפדרליות • מחוז הבירה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559642805171  BnF: cb12393073r (data)  GND: 4297056-8  LCCN: n80013523  MusicBrainz: e0fc16ac-997b-420a-a44a-4a7c15b7452b  VIAF: 150090688   WorldCat (עם VIAF): 150090688
משרד החוץ (אוגנדה)

משרד החוץ של אוגנדה (MOFA) הוא משרד ממשלתי האחראי על יישום וניהול מדיניות החוץ של אוגנדה ופעילותה הבינלאומית.
מיקום

מטה המשרד ממוקם ברחוב קולוויל 2A, בגבעת נקאסרו, בחטיבה המרכזית בקמפלה, הבירה והעיר הגדולה ביותר באוגנדה.
סקירה כללית

ההיסטוריה של המשרד מתוארכת לעצמאות אוגנדה ב-9 באוקטובר 1962. בתחילה היא הייתה תחת ניהולו של משרד ראש הממשלה. בשנת 1971 הוא הפך למשרד מן המניין. בשנת 1966 נוצרה תפקיד שר המדינה לעניינים בינלאומיים ובשנת 1988 התווסף תפקיד שר המדינה לעניינים אזוריים.
מנהיגות פוליטית

נכון לאוקטובר 2016, סאם קוטסה הוא השר לענייני חוץ. הוא מילא תפקיד זה מאז 2005. שר המדינה לעניינים בינלאומיים הוא הנרי אוריים אוקלו מאז 2005. מאז ה-1 במרץ 2015, פילמון מטקה הוא שר המדינה לעניינים אזוריים.
מבנה ארגוני

מבחינה אדמיניסטרטיבית, המשרד מחולק למנהל לשיתוף פעולה בינלאומי ולמנהל לשיתוף פעולה אזורי.
יש בו גם את המחלקות הבאות:
מחלקת הכספים והמנהל, האחראית לעניינים פיננסיים ומנהלתיים.
המחלקה לביקורת פנימית, האחראית על הערכת סיכונים ותכנון אסטרטגיות מקלות. המחלקה "אחראית להבטיח שכל המערכות, הבקרות, התקנות והנהלים יהיו נאותים ויעילים".
מרכז המשאבים, האחראי על תקשורת, יחסי ציבור ותקשורת, נושאי טכנולוגיית מידע ותקשורת, הכשרה ומעקב אחר ועידות שרים ושגרירים, ונושאים נלווים.
מחלקת האיחוד האפריקאי, האחראית על תכנון, יישום ותיאום ביצוע המדיניות הלאומית כלפי האיחוד האפריקאי.
מחלקת שירותי התפוצות, האחראית על פיתוח, ביצוע ומעקב אחר מדיניות הנוגעת לאוגנדים החיים ועובדים מחוץ למדינה. הוא נוצר בשנת 2007.
מחלקת אסיה ואזור האוקיינוס השקט, האחראית על פיתוח, יישום ותיאום מדיניות ותוכניות הנוגעות ליחסים עם מדינות אסיה, שפת האוקיינוס השקט והאוקיינוס השקט.
מחלקת הקהילה המזרח-אפריקאית ומדינות הטבעת, האחראית על פיתוח, יישום ותיאום מדיניות ותוכניות ממשלתיות כלפי מדינות הקהילה המזרח-אפריקאית, הוועידה הבינלאומית לאזור האגמים הגדולים והרשות הבין-ממשלתית לפיתוח.
המחלקה ליחסי אירופה, האחראית על גיבוש, יישום ותיאום יחסי אוגנדה עם מדינות אירופה.
ראו גם

שר החוץ של אוגנדה
יחסי החוץ של אוגנדה