stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גדוד הזרקורים
מטרות הגדוד

הזרקורים שימשו את צה"ל למטרות הבאות:
סיוע בטיווח בלילה
סיוע לכוחות התוקפים בשעות החשכה בזיהוי המטרות על ידי מפגש של 2-3 אלומות זרקורים בנ.צ. של המטרה. סיוע בהתמצאות של כוחות בשטח בשעות החשכה על ידי שימוש באזימוט חוזר (מיקומם המדויק של הזרקורים ידוע לכוחות בשטח והם יכולים לאכן את מיקומם שלהם עצמם על ידי מדידת האזימוט החוזר מנקודת החיתוך של 2 או 3 אלומות זרקור שהאירו היישר כלפי מעלה באלומה צרה).
סיוע לחיל האוויר בזיהוי מטרות ובהתמצאות.
הארת מטרות בזמן קרב, הארת האויב וסינוורו.
הארה עקיפה של שדה הקרב על ידי הארת עננים שמעל לשדה הקרב והקרנת האור מהעננים לקרקע.
פעולות הגדוד

פעולות צה"ל בהם השתתף גדוד הזרקורים:
פעולת קלקיליה באוקטובר 1956. המטרה הייתה לכבוש את מצודת משטרת קלקיליה, חיסול חיילי הלגיון הירדני ופיצוץ בניין המשטרה. המשימה הוטלה על חטיבת הצנחנים 202 בפיקודו של אריק שרון.
מבצע סנונית - פלגת זרקורים הוצבה אך לא הופעלה.
מלחמת ששת הימים, סיוע בטיווח, בעיקר ברמת הגולן.
במלחמת יום הכיפורים, בכיבוש החרמון. בקרב השתתפו שלושה זרקורים שהוצבו בהר אודם, וסייעו לכוחות הקרקע בזיהוי המטרות, בהארתם ובסנוור האויב.
במלחמת יום הכיפורים, בשמירה על מוצבי צה"ל בגדה המערבית של תעלת סואץ – הזרקורים האירו בחשכה את סביבת המוצבים והכוחות בשטח כדי למנוע ניסיונות חדירה של המצרים. כמו כן סייעה הסוללה להתמצאות הכוחות בשטח.
פעולת כראמה – סוללת הזרקורים גויסה למקרה הצורך אך לא הופעלה.
מלחמת של"ג - הופעלו לטובת עוצבת לוז.
פירוק הגדוד

הסיבות לפירוק הגדוד:
המצאת נורות ההלוגן הגדולות, אפשרה ליצור דור מתקדם של זרקורים, יותר קטנים ולא פחות יעילים. הזרקור המוצב בבית התותחן הוא דוגמה לדור השני של זרקורים.
כניסה מסיבית של אמצעי ראיית לילה, שילובם במערכות כינון מתקדמות שבטנקים, הביאו להוצאת הזרקורים מהמערך.
היחידה פורקה בחודש יוני 1988.
גל בן-משה

| --- | --- |
 לידה:  ראשון לציון, ישראל
 סגנון בישול:  המטבח הצרפתי  פיוז'ן
 מסעדות:  גלאס (נסגרה)  פריזם  פאסטל
 
גל בן-משה (נולד בשנת 1985) הוא שף ישראלי הפועל כיום בגרמניה, בעל מסעדת prism בברלין המחזיקה בכוכב מישלן.
בן-משה הוא השף הישראלי השני שזכה בכוכב מישלן על מסעדה בבעלותו, אחרי מושיק רוט.
ביוגרפיה

בן-משה נולד בראשון לציון בשנת 1985 וגדל בתל אביב, והחל את קריירת הבישול בתל אביב במסעדות השף מסה ואורקה.
מאוחר יותר, נדד בן-משה במסעדות בחו"ל לצורכי לימוד ורכישת ניסיון, כולל במסעדות עם כוכבי מישלן בלונדון ובשיקגו תחת השפים הידועים ג׳ייסון את׳רתון, מרקוס ווריינג וגראנט אייצ'ץ.
בשנת 2012 עבר בן-משה לברלין, ושנה לאחר מכן כבר פתח מסעדה בשם "גלאס", שכבר זכתה להמלצה של מדריך מישלן האדום, וכן ב-16 נקודות מטעם מדריך גו-מיו. במשך חמש שנים הוביל את המסעדה, עד שנאלץ לסגור אותה ב-2018.
לאחר שסגרו בן-משה ובת זוגו ג'קי, אותה הכיר בברלין, את מסעדת "גלאס", מצאו בני הזוג חלל חדש והקימו בנובמבר 2018 בהשקעה של פחות מחצי מיליון אירו את מסעדת prism, ביחד עם זוג גרמני שנהג לפקוד את מסעדתו הקודמת.
בשנת 2018 השתתף בן-משה בתוכנית הטלוויזיה על אנחנו על המפית.
במרץ 2020 הוענקה למסעדת prism שבבעלותו כוכב מישלן.
בשנת 2022 נבחר בן משה להוביל את המטבח של מסעדת פאסטל, הממוקמת במוזיאון תל אביב.
חיים אישיים

בן-משה חי עם בת זוגו ג'קי, ילידת ברלין ואוצרת יין במקצועה. בני הזוג ושלושת ילדיהם מנישואיה הקודמים של ג'קי גרים בכפר בברנדנבורג, מצפון לברלין.
הערות שוליים

↑  אסף אוני, ‏היסטוריה קולינרית: כוכב מישלן לשף הישראלי גל בן משה בברלין, באתר גלובס, 3 במרץ 2020
1 2 3 4 5 6  אסף אוני, ‏"מתחיל לכוון ל-2 כוכבים": כך הגשים השף גל בן משה את חלום המישלן, באתר גלובס, 7 במרץ 2020
1 2  prismberlin
↑  אנחנו על המפית עם ברק יחזקאלי | פרק 4 - השף גל בן משה, ברלין, באתר YouTube, ‏6 באוגוסט 2018
↑  MICHELIN Guide, guide.michelin.com
↑  תיקי גולן, כוכב מישלן בארץ: השף גל בן משה יהיה השף של מסעדת פאסטל, באתר ynet, 27 במרץ 2022
גיבור של כולם

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  כריסטופר ריב, דניאל סט. פייר, קולין בריידי 
 הופק בידי:  קייל קלארק, איגור קאיט, רון טיפ
 תסריט:  לן בלום 
 עריכה:  ג'ון בריאנט
 שחקנים ראשיים:  ויליאם מייסי, רוב ריינר, בריאן דנאי, רייבן, רוברט ווגנר, מנדי פטנקין, פורסט ויטקר, וופי גולדברג, רובין ויליאמס
 מדבבים:  ג'ייק ט. אוסטין פורסט ויטאקר דיינה ריב מנדי פטינקין רייבן-סימונה רוברט וגנר וופי גולדברג בריאן דנהי (בייב רות') רוב ריינר ויליאם ה. מייסי ג'ו טורה ריצ'רד קינד 
 מוזיקה:  ג'ון דבני
 צילום:  Andy Wang 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  IDT Entertainment Dan Krech Productions
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 15 בספטמבר 2006
 משך הקרנה:  88 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית ועברית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט הרפתקאות, סרט קומדיה, סרט ספורט 
 הכנסות:  $16,627,188
 הכנסות באתר מוג'ו:   everyoneshero
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
גיבור של כולם (באנגלית: Everyone's Hero) הוא סרט אנימציה אמריקאי מ-2006 העוסק בענף הספורט בייסבול. הסרט הוא אחת מההפקות האחרונות של כריסטופר ריב, שמת ב-2004, על הסרט הוא עבד עוד לפני מותו ובהמשך הוחלט להקדיש את הסרט לזכרו.
עלילה

הסרט מתרחש בשנת 1932. יאנקי (ג'ייק ט. אוסטין), הוא אהד בייסבול מושבע של קבוצת היאנקיז ואביו, סטנלי (מנדי פטינקין), עובד כשרת באצטדיון הבייסבול הביתי של קבוצה זו. ליאנקי יש חלום, לשחק באליפות הבייסבול או באליפות השכונתית. במהלך יום אחד, מוצא יאנקי כדור בייסבול ישן מדבר, ששמו הוא סקרואי (רוב ריינר) מתחת לטרקטור ישן.
בלילה אחד, יאנקי מביא לאביו אוכל לעבודתו ואביו מציע לו סיבוב במתחם ההלבשה של השחקנים. יאנקי מביט במחבט של כוכב הקבוצה, בייב רות', ולאחר מכן גנב המתחזה לאיש אבטחה מסלק אותו משם על מנת לגנוב את המחבט. אדם זה מצליח לגנוב את המחבט ואביו של יאנקי מואשם בגנבתו. הגנב, לפטי מיגינס (ויליאם מייסי), הוא שחקן עבר כושל בשיקגו קאבס ועובד עבור מנהל השיקגו קאבס, נפוליאון קרוס, שיצרף אותו שנית לקבוצה בתנאי שיביא לו את המחבט של בייב רות'. קרוס רוצה את מחבטו של רות' כיוון שהחושב הוא שאם יהיה בידו, תנצח קבוצתו באליפות העולמית.
לאחר גנבת המחבט מפוטר אביו של יאנקי מעבודתו, ויאנקי מחליט לנסוע לשיקגו כדי למצוא את המחבט ולטהר את שמו של אביו. לאחר שיאנקי מוצא את המחבט, הוא שוכח ממה שרצה מלכתחילה ומחליט לנסוע לבייב רות' עצמו ולהחזיר לו את המחבט. יאנקי לוקח איתו למסע את סקרואי, שרב ללא הרף עם דארלין המחבט. בחלק גדול מהמסע לפטי מנסה לגנוב אליו שנית את המחבט.
לאחר בעיות רבות וצירופי מקרים מוזרים, יאנקי מגיע עם המחבט לקראת חבטת הסיום במשחק האליפות. בעקבות כך שבייב רות' פסול ולא יכול לחבוט, יאנקי נאלץ לחבוט לחבטת הסיום. בחבטת הסיום לפטי זרק את סקרואי בתור הכדור ויאנקי נעזר בדארלין כמחבט. יאנקי הצליח לחבוט בהצלחה וחושף את קרוס ולפטי שנשלחים למאסר בבית כלא. בסוף הסרט סקרואי מחליט לחזור לאליפויות הבייסבול ונעשה חבר טוב של דארלין, ויאנקי חוזר הביתה לאחר שזיכה את אביו בהצלחה.
מדבבים

| תפקיד | מדבב באנגלית | מדבב בעברית |
| --- | --- | --- |
| יאנקי אירווינג | ג'ייק ט. אוסטין | עידו דנקנר |
| סקרואי | רוב ריינר | ליאור כלפון |
| דארלין | וופי גולדברג | מרגלית צנעני |
| נפוליאון קרוס | רובין ויליאמס | דודו זר |
| לפטי מיגינס | ויליאם ה. מייסי | עידו מוסרי |
| בייב רות' | בריאן דנהי | גיורא קנת |
| מרטי ברוסטר | רייבן סימון | רוני ברנדשטטר |
| לוני ברוסטר | פורסט ויטאקר | גלעד קלטר |
| סטנלי אירווינג | מנדי פטינקין | אמנון וולף |
| אמילי אירווינג | דיינה ריב |  |
| מר רובינסון | רוברט וגנר |  |
| אנדי | ריצ'רד קיינד | דור סרוגו |
| ג'ק |  | ניר רון |
| לואי | אד הלמס |  |
| ארנולד | קונור ג'יי ווייט | בנחמין רוחאס |
הפקה

הדמויות בסרט אינן מבוססות על שחקני בייסבול אמיתיים, מלבד הקבוצות יאנקיז ושיקגו קאבס. מפיקי הסרט אמרו שמסר הסרט הוא לא לוותר ולהאמין בעצמיך תמיד, והוסיפו שניסו להכניס בכל מקום אפשרי הומור. במהלך הסרט מוזכר גיבור העל סופרמן, אבל עלילת הסרט מתרחשת ב-1932 ואילו סופרמן הופיע לראשונה ב-1938. על פי מפתחי הסרט, אזכור סופרמן נועדה להוסיף מחווה לבמאי הסרט כריסטופר ריב ששיחק דמותו בכמה סרטים.
ביקורת

בשבוע הבכורה הכניס הסרט 6,061,762 דולרים אמריקאיים ובסה"כ מהקרנותיו בארצות הברית 14,522,427 דולרים אמריקאיים וברחבי העולם 16,627,188 דולרים אמריקאיים.
סינדיקציה

הסרט שודר ב-12 באפריל 2008 בקרטון נטוורק, בגרסה של אמריקה הלטינית של קרטון נטוורק הוא שודר ב-23 בנובמבר 2011. ברחבי אסיה, בערוצי דיסני במגוון השפות, הסרט שודר ב-29 במאי 2012, וכן שודר בערוץ דיסני האמריקאי ב-8 באפריל 2013.
הערות שוליים

1 2  גיבור של כולם (2006), באתר Box Office Mojo, ב-26 ביולי 2011
ג'ימי רייני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 באוגוסט 1927 לואיוויל, ארצות הברית 
 פטירה:  9 במאי 1995 (בגיל 67) לואיוויל, ארצות הברית 
 שם לידה:  James Elbert Raney
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1944 
 סוגה:  ג'אז
 כלי נגינה:  גיטרה
 חברת תקליטים:  קריס קרוס ג'ז, פרסטיז' רקורדס 
 צאצאים:  Doug Raney 
 פרסים והוקרה:  פרס פול אקט 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס אלברט רייני (20 באוגוסט 1927 – 9 במאי 1995) היה גיטריסט ג'אז אמריקאי יליד לואיוויל, קנטאקי, הידוע בזכות נגינתו, בשנים 1951 עד 1952 ואחר כך משנת 1953 עד 1954 בשלישיית Red Norvo (במקומו של טל פארלו) ובאותה תקופה עם נגן הסקסופון סטן גץ. בשנת 1954 ו-1955 זכה 'בסקר' המבקרים על נגני גיטרה של כתב העת "דאון ביט". רייני ניגן במגוון סגנונות ג'אז, כולל קול ג'אז, ביבופ, פוסט-בופ, הארד-בופ וג'אז מיינסטרימי.
בשנת 1946 ניגן תקופה מסוימת כגיטריסט עם רביעיית מקס מילר בשיקגו, זו הייתה הופעתו הראשונה בתשלום. רייני ניגן גם בתזמורת של ארטי שו ושיתף פעולה עם וודי הרמן במשך תשעה חודשים בשנת 1948. הוא גם שיתף פעולה והקליט עם באדי פרנקו, אל הייג ובהמשך עם בוב ברוקמאייר.
אלכוהוליזם וקשיים מקצועיים אחרים אילצו אותו לעזוב, בשנת 1967, את העיר ניו יורק ולחזור למקום הולדתו. הוא הופיע מחדש בשנות השבעים וגם עבד עם בנו דאג, שהיה גם גיטריסט.
במשך שלושים שנה סבל רייני ממחלת Ménière, מחלה באוזן הפנימית המביאה למצב ניווני, שהוביל כמעט לחירשות בשתי האוזניים, אם כי זה לא הפריע לו לנגן. הוא מת מאי ספיקת לב בלואיוויל ב-10 במאי 1995. בהספד שנכתב עליו בניו יורק טיימס כינה אותו הכתב "אחד הגיטריסטים המחוננים והמשפיעים ביותר אחרי מלחמת העולם".
דיסקוגרפיה > כמוביל

(1953 Jimmy Raney Plays (Prestige
(1954 Jimmy Raney and Sonny Clark Together! (Xanadu
(1954 Jimmy Raney Visits Paris (Vogue
(1954 Too Marvelous for Words (Vogue
(1954 Quartet (New Jazz
(1954 Swingin' in Sweden (Prestige
(1954 Jimmy Raney Quintet (Prestige
(1954 Jimmy Raney Ensemble (New Jazz
(1954 Together! (Xanadu
(1955 Jimmy Raney Quartet (New Jazz
(1955 A (Prestige
(1956 The Fourmost Guitars (ABC-Paramount
(1956 Jimmy Raney featuring Bob Brookmeyer (ABC-Paramount
(1957 Jimmy Raney in Three Attitudes (ABC-Paramount
1964 (Two Jims and Zoot (Mainstream
1972( Strings & Swings (Muse
1974 (Momentum (MPS
1975 (The Influence (Xanadu
1976 (Live in Tokyo (Xanadu
1976 (Solo (Xanadu
1979 (Jimmy and Doug Raney Quartet (Steeplechase
1979 (Duets (SteepleChase
1979 Stolen Moments (Steeplechase) with Doug Raney
1979 Jim and I with Attila Zoller
1980 (Here's That Raney Day (Black and Blue
1981 (Raney '81 (Criss Cross
1983 (The Master (Criss Cross
1983 (Nardis (Steeplechase
1985 (Wisteria (Criss Cross
1990 (But Beautiful (Criss Cross
1997 (Guitar Moments (Steeplechase
2004 (In Paris (Fresh Sound
2007 At Bradley's 1974 (Gambit
1953 ג'ימי ראני מגלם ( יוקרה )
1954 ג'ימי ראני וסאני קלארק ביחד! ( קסנאדו )
1954 ג'ימי ראני מבקר בפריס ( ווג )
1954 מופלא מדי למילים (ווג)
רביעיית 1954 ( ג'אז חדש )
1954 Swingin 'בשוודיה (יוקרה)
1954 חמישיית ג'ימי ראני (יוקרה)
אנסמבל ג'ימי ראני (ג'אז חדש) משנת 1954
1954 ביחד! (קסנאדו)
1955 רביעיית ג'ימי ראני (ג'אז חדש)
1955 א (יוקרה)
1956 הגיטרות הרביעיות ( ABC-Paramount )
1956 ג'ימי ראני בהשתתפות בוב ברוקמאייר (ABC-Paramount)
1957 ג'ימי ראני בשלוש עמדות (ABC-Paramount)
1957 2 גיטרות (יוקרה) עם קני בורל
1964 שני ג'ים וזוט ( מיינסטרים )
מיתרים ונדנדות 1972 ( מוזה )
מומנטום 1974 ( MPS )
1975 ההשפעה (קסאנאדו)
1976 בשידור חי בטוקיו (קסאנאדו)
1976 סולו (קסאנאדו)
1979 ג 'ימי ודאג ראני ( רביעיית המדרגות)
1979 דואטים (SteepleChase)
1979 רגעים גנובים (Steeplechase) עם דאג ראייני
1979 ג'ים ואני עם אטילה צולר
1980 הנה היום הזה של ראני ( שחור וכחול )
1981 Raney '81 ( Criss Cross )
1983 המאסטר (Criss Cross)
1983 נרדיס (Steeplechase)
ויסטריה 1985 (קריס קרוס)
1990 אבל יפה (Criss Cross)
רגעי גיטרה משנת 1997 (מצוקה זולה)
2004 בפריס ( צליל טרי )
2007 בבראדי של 1974 (גמביט)
דיסקוגרפיה > כמלווה

עם מני אלבאם
1959 Something New, Something Blue
1962(!Jazz Goes to the Movies (Impulse
עם בוב ברוקמאייר
1955 (The Dual Role of Bob Brookmeyer (Prestige
1957 (The Street Swingers (World Pacific
1962 (Trombone Jazz Samba (Verve
1963 (Samba Para Dos (Verve
1964 Revelation
עם טדי צ'ארלס
1951 (New Directions (OJC, 1951–53
1952 (Collaboration West (Prestige
1956 The Teddy Charles Tentet
1956 (Word from Bird (Atlantic
1959 On Campus!
עם סטן גץ
(1950 The Complete Roost Recordings (Roost, 1950–54
1951 (At Storyville (Blue Note
1952 (Stan Getz Plays (Norgran
1955 West Coast Jazz
1968 Prezervation
עם דייב פייק
(1962 (Limbo Carnival (New Jazz
1962 Dave Pike Plays the Jazz Version of Oliver! ((Moodsville
עם קל צ'אדר
1963 (Several Shades of Jade (Verve
1964 (Warm Wave (Verve
עם אחרים
1949 Artie Shaw: The Artistry of Artie Shaw (Fresh Sound)
1954 (Red Norvo: Trio (OJC
1954 Al Cohn, Mr. Music (RCA Victor) – credited as Sir Osbert Habedasher
1955 Al Cohn, Bill Perkins, and Richie Kamuca: The Brothers! (RCA Victor, 1955) – as Sam Beethoven
1955 Urbie Green: Blues and Other Shades of Green (ABC-Paramount)
1957 Barbara Lea: Lea in Love
1958 (Mary Ann McCall: Detour to the Moon (Jubilee
1959 (Irene Kral: SteveIreneo! (United Artists
1962 (Lalo Schifrin: Lalo = Brilliance (Roulette
1962 (Eddie Harris: Bossa Nova (Vee-Jay
1963 (Gary McFarland: Point of Departure (Impulse!
1963 Terry Gibbs: Hootenanny My Way
1963 Oliver Nelson: Full Nelson
1965 Helen Merrill: The Artistry of Helen Merrill (Mainstream)
1965 Dannie Richmond: "In" Jazz for the Culture Set (Impulse!)
1965 (Shirley Scott: Latin Shadows (Impulse!
1975 Al Haig: Strings Attached
1976( Charles McPherson: Live in Tokyo (Xanadu
1985 Ted Brown: In Good Company
הערות שוליים

↑  Kernfield, Barry (Ed.): The New Grove Dictionary of Jazz. London Macmillan. 2nd ed. 2002, Vol. 3 p. 357
↑  "Down Beat Critics Poll". אורכב מ-המקור ב-27 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jimmy Raney". Classic Jazz guitar. אורכב מ-המקור ב-25 באוקטובר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  [ג'ימי רייני, באתר AllMusic
 All Music]
↑  Watrous, Peter (16 במאי 1995). "Jimmy Raney, 67, a Guitarist Known for Versatility in Jazz". Nytimes.com. נבדק ב-22 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jimmy Raney | Album Discography | AllMusic". AllMusic. נבדק ב-5 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jimmy Raney | Album Discography | AllMusic". AllMusic. נבדק ב-5 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1082820  BnF: cb13898814n (data)  CiNii: DA16739120  GND: 134491858  ICCU: LO1V270166  ISNI: 0000 0000 5514 9858  LCCN: n87114941  MusicBrainz: 00efa793-199f-4c5d-a2ce-a96f51b9a5fa  NKC: ola2002153746  NTA: 073782327  SNAC: w62w6g65  SUDOC: 156838893  VIAF: 69116604   WorldCat (עם VIAF): 69116604
גולד פרייד

מועדון כדורגל גולד פרייד (באנגלית: FC Gold Pride) היה מועדון כדורגל נשים מהייוורד, קליפורניה, ארצות הברית.
הקבוצה נוסדה ב-2008 והצטרפה לליגת ה-WPS בעונתה הראשונה ב-2009. לאחר שתי עונות בלבד, הפסיקה גולד פרייד את פעילותה והקבוצה פורקה. את משחקי הבית שלה היא שיחקה באצטדיון פיוניר שהייוורד.
היסטוריה

גולד פרייד הוקמה ב-2008, והייתה התוספת האחרונה לליגת ה-WPS שהוקמה שנה לאחר מכן. בראש הצוות המקצועי עמדו אלברטין מונטויה וכדורגלנית העבר סיסי, וההחתמות כללו שמות נוצצים כמו כריסטין סינקלייר ופורמיגה. למרות התחלה מבטיחה - פציעות וחוסר התאמה של הסגל פגעו בהצלחת הקבוצה, והביאו לכך שגולד פרייד סיימה במקום האחרון בליגה.
בעונה שלאחר מכן נרשמו שינויים משמעותיים בסגל, כשבין הרכישות הבולטות של הקבוצה היו מרטה וסולביי גולברנסן. גולד פרייד זינקה במהלך העונה, סיימה במקום הראשון בליגה וזכתה באליפות ה-WPS הראשונה שלה אחרי ניצחון 0-4 על פילדלפיה אינדפנדנס בגמר הפלייאוף. למרות האליפות, האתגרים הפיננסיים הובילו לפירוקו הפתאומי של המועדון, מה שסימן את קץ הנוכחות הקצרה אך המשפיעה של גולד פרייד בכדורגל הנשים המקצועי.
תארים

אליפות ה-WPS:
2010
הערות שוליים

1 2  WPS champion FC Gold Pride will fold after failing to find investors, באתר The Mercury News‏, 15 בנובמבר 2010
↑  The Lowdown: Remembering FC Gold Pride, באתר The Equalizer‏, 24 בספטמבר 2015
↑  The gold standard of WPS, באתר ESPN‏, 26 בספטמבר 2010
ג'רוויס מקנטי

| --- | --- |

 לידה:  14 ביולי 1828 רונדאאוט, מחוז אלסטר, ארצות הברית 
 פטירה:  27 בינואר 1891 (בגיל 62) רונדאאוט, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Montrepose Cemetery 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אסכולת נהר הדסון 
 הושפע על ידי:  פרדריק אדווין צ'רץ' 
 יצירות ידועות:  Summer Hills, Kauterskill Clove 
 
ג'רוויס מקנטי - דיוקן
ג'רוויס מקנטי (באנגלית: Jervis McEntee;‏ 14 ביולי 1828 – 27 בינואר 1891) היה צייר אמריקאי של אסכולת נהר ההדסון. הוא דמות פחות ידועה בעולם האמנות האמריקני מהמאה ה-19. פרט לציוריו, יומניו של מקנטי הם מורשת מתמשכת, המתעדת את חיי ציירים בניו יורק בתקופתו.
ביוגרפיה

מקנטי נולד ברונדאוט שבניו יורק, ב־14 ביולי 1828. מעט ידוע על ילדותו. משנת 1844–1846 לערך הוא למד במכון הליברלי של קלינטון בקלינטון, ניו יורק.
הוא הציג את ציורו הראשון כאמן באקדמיה הלאומית לעיצוב בעיר ניו יורק בשנת 1850. בסתיו של אותה שנה למד עם פרדריק אדווין צ'רץ', שנחשב אז כוכב עולה בעולם האמנות האמריקני. לאחר שעזב את הסטודיו של צ'רץ' בשנת 1851, מקנטי נשאר חברו לכל החיים, אף כי מקנטי מעולם לא הגיע לתהילה ולמזל של צ'רץ'. לאחר שלמד אצל צ'רץ', מקנטי ניסה את מזלו בקריירה כאיש עסקים, אך לא חווה הצלחה רבה. לאחר שלוש שנים הוא ויתר על עסקים והתמסר במלואו לאמנותו, והפך לאחד מהאמנים ששכרו אולפן בבניין הסטודיו הרחוב העשירי של האדריכל ריצ'רד מוריס האנט בשנת 1857. מכיוון שרבים מדיירי הבניין האחרים היו רווקים או נסעו, מקנטי ואשתו (שהייתה ידוע כמארחת תוססת וסימפתית) הפכו למרכזו של סלון ספונטני אותו פקדו כמה מהאמנים, הסופרים והשחקנים הידועים ביותר של אותה תקופה. לאחר שנפטרה אשתו בשנת 1878, מקנטי נשאר בבניין, אלמן בודד יותר ויותר, עד מותו בשנת 1891.
מקנטי היה חבר קרוב במיוחד של אמני אסכולת נהר הדסון: סנפורד רובינסון גיפורד, וורטינגטון ויטרדג', ג'ון פרגוסון וייר, וכן הצייר הפיגורטיבי איסטמן ג'ונסון. בשנת 1860 הוא נבחר כחבר באקדמיה הלאומית לעיצוב, והתקבל כאקדמאי מן המניין בשנת 1861. בשנת 1869 ביקר באירופה, צייר רבות באיטליה.
הוא נפטר ב־27 בינואר 1891, ונקבר בבית העלמין מונטרפוז בקינגסטון, שבניו יורק.
סגנון אמנותי

נופיו של ג'רוויס מקנטי ידועים במצב רוחם המלנכולי והפואטי. השמים מעוננים לרוב - עונת הסתיו. בעוד שג'ספר פרנסיס קרופסי ואמנים אחרים ציירו בדרך כלל עלווה בסתיו בהיר, מקנטי תפס לעיתים קרובות את העונה בסמוך לסופה, כשהעלים דהויים ונופלים מהעצים.
"יש אנשים שקוראים את הנופים שלי קודרים ולא נעימים", כתב מקנטי ביומנו. "אומרים שאני מצייר את הצד העצוב של הטבע ... אבל זו טעות ... הטבע לא עצוב אלא שקט, מהורהר, רגוע."
יומניו

פרט לציוריו, מורשתו המתמשכת של מקנטי הם יומניו המפורטים ששמר מראשית שנות ה-70 של המאה ה-19 ועד מותו. יומנים אלה מספקים מידע מלא ומדויק מחייו של צייר ניו-יורקי מבוגר טיפוסי בתקופה. בכתביו מקנה מקנטיי תיאור מפורט של אמני אסכולת נהר הדסון, את חיי היומיום שלהם, הרכילות וההרהורים האישיים שלהם, ואת הקשת הכוללת של עולם האמנות האמריקני במחצית השנייה של המאה ה-19. הוא דן בהצלחותיו ובמחקריו האמנותיים, במיוחד ככל שהמצוקה גדולה, כי הכסף הפך לנדיר יותר עם הירידה בפופולריות של אמנות אסכולת נהר הדסון.
יומניו מכילים מידע ממקור ראשון על פועלה הפנימי של האקדמיה הלאומית ומועדון המאה, על תערוכת המאה ה-1876 בפילדלפיה, מאמצים להחיות את איחוד האמנות האמריקני, ועל הצמיחה הנמרצת של חברות אמנות ותערוכות ברחבי הארץ.
היומנים חושפים גם את כלכלת האמנות בתקופה, כולל המחירים, דפוסי האיסוף והפטרונות, התלות של האמנים במגעים אישיים דרך מועדונים, מפגשים חברתיים, וחברים משפיעים. קטעים ארוכים מתארים את חרדותיו של מקנטיי בגלל מחסור בכסף וקשיים משפחתיים. הוא לעיתים קרובות בודד ומדוכא ותמיד דואג למעמדו כאמן.
יומניו של מקנטי נשמרים כעת על ידי ארכיון האמנות האמריקאית, מרכז מחקר במוסד סמיתסוניאן. חמישה כרכים של יומנים אלה, משנת 1872 עד 1890, נסרקו דיגיטלית, הועברו לתוכנה וניתנים לדפדוף במלואם באופן מקוון. בנוסף, הארכיונים מחזיקים בעיתונים האישיים של מקנטיי, אשר עברו דיגיטציה בשנת 2007.
הערות שוליים

↑  More Information | A Finding Aid to the Jervis McEntee papers, 1796, 1848-1905 | Digitized Collection, www.aaa.si.edu (באנגלית)
↑  Jervis McEntee Diary A description of his diary at Syracuse University, library.syr.edu
↑  "McEntee, Jervis"
↑  OCIO Website Administrator, "A Hudson River School Diary", www.aaa.si.edu, ‏2015-01-08 (באנגלית)
↑  Chisholm, Hugh, ed, McEntee, Jervis, 1911 Encyclopædia Britannica Volume 17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1058583522  ISNI: 0000 0000 6703 3385  LCCN: nr90026308  RKD: 51705  SNAC: w6z60ngq  SUDOC: 189699310  ULAN: 500024287  VIAF: 4782491   WorldCat (עם VIAF): 4782491 
ג'רוויס מקנטי, סתו ליד הבריכה
גק'רוויס מקנטי, שבת אחר הצהריים
ג'רוויס מקנטי, איסוף עלים בסתיו
ג'ון קולשסקי

| --- | --- |

 לידה:  8 בנובמבר 1966 (בן 57) 
 השכלה:  מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית  אוניברסיטת מרכז פלורידה  אוניברסיטת באקנל 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד החטיבה השנייה בדיוויזיה הרביעית  מפקד דיוויזיית החי"ר הראשונה  מפקד הקורפוס החמישי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת עיראק מלחמת אפגניסטן
 עיטורים
   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה  לגיון ההצטיינות (5)   כוכב הארד (3)
 
ג'ון קולשסקי (באנגלית:  John S. Kolasheski) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית, שירת כמפקד הקורפוס החמישי.
ביוגרפיה

קולשסקי שירת כמפקד מחלקת טנקים ומרגמות וסגן מפקד פלוגת שריון בדיוויזיה הרביעית. הוא פיקד על פלוגת טנקים ועל פלוגת מפקדה בגדוד השלישי של רגימנט הפרשים השמיני בדיוויזיית הפרשים הראשונה, בתקופה זו הוצב בכווית. הוא שימש עוזרו של מפקד דיווזיית הפרשים הראשונה, סגן מפקד גדוד ברגימנט הפרשים הרביעי של הדיוויזיה הראשונה. בתקופת מלחמת עיראק שירת בטורקיה בתמיכה למבצע. לאחר מכן שימש קצין מבצעים בצוות הקרב החטיביתי השני של הדיוויזיה הראשונה שהוצבה בעיראק. בתפקידו הבא שימש עוזרו של מפקד הארמייה השביעית.
פיקד על הגדוד השלישי ברגימנט הפרשים הראשון של הדיוויזיה השלישית שלחמה בעיראק. בשנים 2009–2012 פיקד על צוות הקרב החטיבתי השני בדיוויזיה הרביעית ולחם עמה במלחמת אפגניסטן.
ב-2014 מונה לסגן לענייני תקשורת של ראש מטה כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי. ב-2015 מונה לסגן לענייני תמרון של מפקד הדיוויזיה הראשונה. ב-2016 מונה למפקד בית הספר לשריון וסגן מפקד המרכז למצוינות בתמרון של צבא ארצות הברית בפורט בנינג. ב-2017 מונה לקצין אג"ם של פיקוד כוחות צבא ארצות הברית.
ביוני 2018 מונה למפקד הדיוויזיה הראשונה. באוגוסט 2020 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד הקורפוס החמישי שהוקם מחדש. פרש מהשירות הצבאי ב-2024.
קולשסקי בעל תואר ראשון בניהול מאוניברסיטת באקנל, בעל תואר שני בניהול הנדסי, הדמיות אינטראקטיביות ותכנון מערכות הדרכה מאוניברסיטת מרכז פלורידה, הוא בוגר לימודי אסטרטגיה במכללת המלחמה של הצבא ובוגר המכללה לפיקוד ומטה של הצבא.
ג'ון קונור

| --- | --- |

 הופעה ראשונה:  שליחות קטלנית 2
 יוצרים:  ג'יימס קמרון
 גילום הדמות:  אדוארד פרלונג ניק סטאל תומאס דקר כריסטיאן בייל  ג'ייסון קלארק
 מידע
 תאריך לידה:  28 בפברואר 1985 
 מין:  זכר
 מקצוע:  טייס, מנהיג, נוסע בזמן, לוחם מחתרת, איש צבא, מהפכן
 אזרחות:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  לוס אנג'לס 
 תאריך פטירה:  4 בפברואר 1998 
 דמויות קשורות
 משפחה:  שרה קונור (אם) קייל ריס (אב) קייט ברוסטר (בת זוג)
 אויבים:  T-1000, סקיינט, T-X 
 
ג'ון קונור (באנגלית: John Connor) הוא דמות בדיונית והפרוטגוניסט הראשי בסדרת סרטי "שליחות קטלנית". הדמות הומצאה על ידי ג'יימס קמרון והוזכרה בסרט שליחות קטלנית ב-1984, ב-1991 הוצגה לראשונה כנער על ידי השחקן אדוארד פרלונג בסרט ההמשך שליחות קטלנית 2. ב-2003 הופיעה הדמות בגילומו של ניק סטאל בסרט שליחות קטלנית 3: עלייתן של המכונות, ב-2008 בסדרת הטלוויזיה שליחות קטלנית: יומני שרה קונור על ידי השחקן תומאס דקר. השחקן כריסטיאן בייל מגלם את דמותו של קונור בסרט שליחות קטלנית: התעוררות וג'ייסון קלארק בסרט שליחות קטלנית: ג'נסיס משנת 2015, שם דמותו של קונור היא האנטגוניסט.
סדרת סרטי "שליחות קטלנית"

בסיפר של העולם הבדיוני בו הוא נמצא, ג'ון קונור הוא דמות משיחית, אשר תוביל את המחתרת לניצחון על הרובוטים המחסלים הנשלטים על ידי סקיינט (מחשב העל הצבאי) שגורם ליום הדין (השתלטות הרובוטים והמחשבים על העולם, המהווים סיכון קיומי לאנושות). כאשר אמו, שרה קונור, הופכת למטרה לרובוט מחסל שנשלח אחורה בזמן בסרט הראשון, ג'ון שולח את לוחם המחתרת קייל ריס במטרה להגן עליה, בידיעה שבשלב מאוחר יותר שרה תכנס להריון מקייל, וג'ון עצמו ייוולד. ג'ון הודף את ניסיונות המחסל להרוג אותו בסרט השני והשלישי, לפני יום הדין. בסרט הרביעי, ג'ון הוא לוחם מחתרת לאחר שסקיינט השתלט והתרחשו אירועי יום הדין.