stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליהו צבי סולובייצ'יק
קול קורא

בין 1863–1868 כתב ר' אליהו צבי סולובייצ'יק ספר בשם קול קורא אשר מיועד לאחד את התנ"ך התלמוד והברית החדשה, המהדורה הראשונה המצויה היא תרגום לאנגלית משנת 1868, הספר תורגם על ידי כמרים נוצרים, בתחילת הספר מבאר את י"ג עיקרי אמונה בהטיה מסוימת כלפי האמונה הנוצרית, ולאחר מכן מבאר את מתי על פי היהדות.
ב-1870 – ה'תר"ל היגר לצרפת והדפיס שם את הספר בתרגום לצרפתית (על ידי רבין וואג) וב-1875 הדפיס את באורו למרקוס, ב-1877 הדפיס בלייפציג את קול קורא על מתי בגרמנית שתורגם על ידי פרופסור מוריץ גרינוואלד, ב-1879 הספר על מתי תורגם בהדרכת קורצג בארניצקי לפולנית ונדפס בפריז, רק אחרי כל אלו נדפס הספר בעברית ב-1880 בפריז, היו שכתבו שעל ספר זה נמצאו הסכמות מאת הרב הרפורמי נחמיה בריל ועמו הרש"ר הירש אך לא סביר ששניהם יחתמו יחד ולא סביר שרש"ר יתן הסכמה לספר זה, ועל כן יש שפקפקו על עדות זו.
סולובייצ'יק השתמש בתרגומו של פרנץ דליטש ועל כן דבריו לוקים מדי פעם בטעויות.
פירושו לברית החדשה מתאפיין בניסיון להתאים את דברי הספר ליהדות. המחבר מתפאר בכך שהוא היחיד אשר הבין את הספר לאמיתו. הוא הסתמך על רבי יעקב עמדין אשר גם כתב דברים מעין אלו.
בהקדמה למהדורה העברית כתב:
על כן אודה את ה' אשר הנחני בדרך אמת לכוון ולמלאות את דברו בבאורי זה ולהראות לכל אמתת כוונת הברית החדשה וכל מבאריו הראשונים שגו ברואה, מי יתן ויבוא אלוה שאלתי לבצע מעשי אשר החילותי ואז עין בעין יראו שהב"ח הולך אחוי יד עם התלמוד ואחינו בני ישראל ואחינו הכריסטען יתנו יד זה לזה לעבוד את ה' אחד ואז יקויים בנו מקרא שכתוב ביום ההוא יהיה ה' אחד ושמו אחד
המוציאים לאור של ספר זה היו מסיונרים וכן עמותות נוצרית שונות, הספר נדפס בירושלים על ידי יהודי שהתנצר בשם יוסף עצמון, וכן ב-1985 על ידי ג. אקרוט.
משפחתו

אליהו צבי הוא נכדו של רבי חיים מוולוז'ין, ודודו של ר' יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק - הבית הלוי, אבי הרבנים המפורסמים לבית משפחת סולובייצ'יק.
בנו, שמחה, היגר מסלוצק ללונדון ומשם לישראל. בנו של שמחה, זלמן יוסף הלוי סולובייצ'יק, היה רוקח ואיש ציבור; בתו חיה שרה נישאה לרב מרדכי יהושע קרויזר, מאבות משפחת קרויזר.
בנו של זלמן היה יצחק ליב, ובנו של יצחק ליב הוא פרופסור רונלד סאלווי. בנו הוא פטר סאלווי (אנ') נשיא אוניברסיטת ייל, שהוציא לאור את כתבי זקנו אליהו צבי סולובייצ'יק בתרגום לאנגלית.
כתביו

ספר תולדות אדם תולדות רבי זלמן מוולוז'ין עם הערות רבות ודרשות מאת רבי יחזקאל פייבל, במהדורה זה השמיט את כל הדרשות והשאיר רק את התולדות, דנציג ה'תר"ה.
באור קצר על ספר המדע והלכות עכו"ם לרמב"ם, דנציג ה'תר"ה ונדפס שוב במינכן ה'תש"ז. הספר תורגם לגרמנית ויצא בקניגסברג. ולאנגלית, באנגליה ה'תרכ"ג.
קול קורא באור לברית החדשה – מתי על פי היהדות, באנגלית – אנגליה 1868, בצרפתית – צרפת 1870 דפוס שני 1874, בגרמנית – לייפציג 1877, בפולנית – צרפת 1879, בלשון הקודש – פריז, 1880, הבאור למרקוס נדפס פעם אחת בצרפתית ב-1875.
ביאוריו לברית החדשה נדפסו מחדש על ידי פרופסור שאול מגיד (אנ'), בתרגומו של ג'ורדן גייל לוי, עם הקדמה מאת צאצאו פטר סאלווי תחת השם: The Bible, the Talmud, and the New Testament: Elijah Zvi Soloveitchik's Commentary to the Gospels הוצאת אוניברסיטת פנסילבניה 2019.
לקריאה נוספת

דב היימן, מסה על אליהו צבי סולובייצ'יק האיש וכתביו, ירושלים ה'תשנ"ה, (להורדה)
חיים קרלינסקי הראשון לשושלת בריסק ירושלים, ה'תשמ"ד עמוד 42 הערה 74.
ישראל יעקב דינסטאג, "חכמי ליטא" בתוך: חסד לאברהם ספר היובל לאברהם גולומב, לוס אנג'לס ה'תש"ל ע' 481.
András Kiss, ‏An unorthodox orthodox rabbi who “loved Jesus:” Eliyahu Soloveitchik’s Jesus image, באתר Academia.edu
Benjamin Sax, ‏Shaul Magid Ed and Jordan Gayle Levy Trans the Bible the Talmud and the New Testament Elijah Zvi Soloveitchik S Commentary to the Gospels, Studies in Christian-Jewish Relations, 2020/11/27, באתר Academia.edu
Alan J. Yuter, ‏Alan J. Yuter, “Mentor’s Work Honors ‘The Rav’ (part 1) – Review of ‘The Rav: The World of Rabbi Joseph B. Soloveitchik’, by Aaron Rakeffet-Rothkoff,” National Jewish Post and Opinion (22 March 2000): 8-10, באתר Academia.edu
הערות שוליים

↑  יש שכתבו שהיו שני אליהו צבי האחד בנו של יוסף מחבר "קיצור תולדות אדם" והשני הוא בנו של יצחק זאב והוא המומר, ראו: דוד מתתיהו ליפמאן, לתולדות היהודים בקובנה וסלבודקה, תרצ"ד, עמ' 152, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  ראה שרגא אברמסון "על דפוסי מוסר השכל וספר תולדות אדם לר' יחזקאל פייבל, סיני עב עמוד קכו ואילך
↑  המכתב באתר הספרייה הלאומית
↑  JON D. LEVENSON, A Tale of Two Soloveitchiks, Mosaic, ‏3 בדצמבר 2019
↑  "לפיכך מרגלא בפומי לא כמחניף חלילה... שהנוצרי עשה טובה כפולה בעולם, מצד אחד חזק תורת משה בכל עוז כנ"ל ואין אחד מחכמינו שדבר יותר מזה בפה מלא בחיוב קיום נצחי לתורה ומצד אחד לאומות העולם היטיב הרבה ובזה תסתלק הסתירה גם מדברי הנוצרי עצמו שבאיזה מקומות מהאוונגליון משמע למלומדי הנוצרים שבא לתת תורה חדשה במקום תורת משה ואיך יאמר בפרוש שלא בא אלא לקיימה, אבל הוא הדבר אשר דברתי שלא בא זה במחשבת כותבי האוונגליון שבא הנוצרי לבטל דת היהדות לגמרי רק לאומות בא ליסד להם דת מן אז והלאה ואף לא חדשה רק ישנה הלא הם שבע מצוות בני נח ושכחום וחזרום שלוחי ישו ויסדום מחדש". נספח לסדר עולם רבה שבהוצאתו
↑  Shaul Magid, ‏Shaul Magid, “The Soloveitchik Who Loved Jesus,” Tablet Magazine (14 December 2012), באתר Academia.edu
↑  יחזקאל פייבל, תולדות אדם <המהדורה המקוצרת - מהדורה חדשה>, ירושלים תשע"ו, באתר אוצר החכמה
↑  מסת"ב 9780812250992
↑  Shaul Magid, ‏*Elijah Zvi Soloveitchik, The Bible, the Talmud, and the New Testament: Elijah Zvi Soloveitchik’s Commentary to the Gospels*, ed. Shaul Magid (Philadelphia: University of Pennsylvania Press, 2019), באתר Academia.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303833605171  PLWABN: 9810623047205606  BnF: cb17875356m (data)  CiNii: DA19316101  GND: 1176755579  ISNI: 0000 0000 5475 7106  LCCN: nr94006253  NTA: 073036137  RERO: 02-A003848024  SUDOC: 244353875  VIAF: 50029053   WorldCat (עם VIAF): 50029053 
הלוגו של ספר קול קורא בו נראים התנ"ך התלמוד והברית החדשה תחת הקריאה לאחדם.
שער הספר בעברית
אניט בריגיטה

אניט מריה סיצ'יה בריגיטה-סאלה (בהולנדית: Enith Sijtje Maria Brigitha-Salle; נולדה ב-15 באפריל 1955 בוילמסטאד, קוראסאו) היא שחיינית עבר הולנדית, בעלת שתי מדליות ארד אולימפיות (מונטריאול 1976), סגנית אלופת העולם (בלגרד 1973) וסגנית אלופת אירופה (וינה 1974 וינקפינג 1977).
בריגיטה שנוצחה באולימפיאדה על ידי שתי שחייניות מזרח גרמניה שבדיעבד התברר שהשתמשו באימרוץ, הגדירה את עצמה אלופה אולימפית. בריגיטה הייתה לספורטאית כהת העור הראשונה בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים שזכתה במדליה אולימפית בשחייה.
ביוגרפיה

בריגיטה נולדה בוילמסטאד, קוראסאו. היא למדה לשחות במימי הקריביים. ענף השחייה בארץ מולדתה היה מאוד לא מפותח. לאחר גירושי הוריה, היא היגרה עם אמא שלה להולנד בגיל ההתבגרות וקריירת השחייה שלה קיבלה תפנית חיובית. בשנת 1990 חזרה לארצה ופתחה בית ספר לשחייה.
באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה בריגיטה פעמיים במקום שישי, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.82 דקות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:23.70 דקות ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:00.09 דקות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 59.75 שניות. נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום חמישי, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:01.49 דקות, כשחיינית ראשונה היא קבעה תוצאה של 59.46 שניות ובשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 59.37 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:29.99 דקות, כשחיינית ראשונה היא קבעה בסגנון הגב תוצאה של 1:06.35 דקות.
ביוגרפיה > סגנית אלופת עולם

באליפות העולם הראשונה שנערכה בבלגרד, סרביה (באותה העת יוגוסלביה) בשנת 1973 זכתה בריגיטה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:22.15 דקות, אחרי מליסה בלוט מארצות הברית (2:20.52 דקות) ולפני אנדריאה גיארמטי מהונגריה (2:22.48 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.87 שניות, אחרי קורנליה אנדר ממזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 57.74 שניות ושירלי בבשוף מארצות הברית ששחתה 3 אלפיות השנייה יותר מהר (58.87 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:28.86 דקות, במקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:06.55 דקות ובמקום שישי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:02.16 דקות.
ביוגרפיה > סגנית אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1974 זכתה בריגיטה ב-5 מדליות, 2 כסף ו-3 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:03.73 דקות, אחרי קורנליה אנדר שקבעה שיא עולם חדש של 2:03.22 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:57.08 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.10 שניות, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:05.94 דקות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:21.33 דקות.
באליפות העולם שנערכה בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה בשנת 1975 זכתה בריגיטה ב-3 מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.20 שניות, אחרי קורנליה אנדר שקבעה שיא אליפות חדש של 56.50 שניות ושירלי בבשוף (57.81 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:03.92 דקות, אחרי שירלי בבשוף שקבעה שיא אליפות חדש של 2:02.50 דקות וקורנליה אנדר (2:02.69 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:21.45 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה  שיא אליפות חדש של 4:14.74 דקות וארצות הברית (4:20.47 דקות).
ביוגרפיה > שתי מדליות ארד אולימפיות

באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה בריגיטה בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 56.65 שניות, אחרי קורנליה אנדר שקבעה שיא עולם חדש של 55.65 שניות ופטרה פרימר (56.49 שניות), שתיהן ממזרח גרמניה ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:01.40 דקות, אחרי קורנליה אנדר שקבעה שיא עולם חדש של 1:59.26 דקות ושירלי בבשוף (2:01.22 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:51.67 דקות, כשחיינית אחרונה היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 55.91 שניות ובמקום חמישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:19.93 דקות. במשחה ל-100 מטר גב היא קבעה בשלב חצי הגמר תוצאה של 1:05.21 דקות וסיימה במקום השביעי, אך החליטה להימחק ממשחה הגמר לטובת חברתה לנבחרת שסיימה במקום תשיעי בשלב חצי הגמר.
באליפות אירופה שנערכה בינקפינג, שוודיה בשנת 1977 זכתה בריגיטה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.09 שניות ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.95 דקות.
תארים והישגים

בשנים 1973 ו-1974 זכה בריגיטה בתואר ספורטאית השנה בהולנד.
במהלך הקריירה שלה זכתה בריגיטה ב-21 תוארי אליפות הולנד.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא אניט בריגיטה בוויקישיתוף
הערות שוליים

↑  כיום (2016), לא משתמשים באלפיות השנייה
אנסמבל טרמולו

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  נתניה, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 סוגה:  כלי הקשה
 פרסים והוקרה:  פרס עדן פרטוש לביצוע מצטיין, משרד התרבות 2017 פרס שר התרבות להרכב קאמרי מצטיין ע"ש דניאל בנימיני, 2021
 https://www.tremolo.co.il/
 חברים
 תומר יריב   דפנה סגל   תומר גלילי   ליאור טל   דניאל סולומונוב
 חברים לשעבר
 ליאור אלדד   נדב עובדיה
 
אנסמבל טרמולו הוא אנסמבל כלי הקשה ישראלי הפועל במסגרת מרכז טרמולו לאמנות כלי ההקשה בישראל, הממוקם בנתניה ופועל תחת חסותה של עיריית נתניה. הרפרטואר של האנסמבל כולל מוזיקה אמנותית, מוזיקת עולם, מוזיקה עממית עתיקה ומוזיקה עכשווית.
פעילות

האנסמבל החל את פעילותו בשנת 2015, שלוש שנים לאחר ייסודו של מרכז טרמולו לכלי הקשה בישראל, נתניה. המרכז כולל מאות כלי הקשה, חלקם מודרניים וחלקם כלים אותנטיים מכפרים בעולם.
האנסמבל מוזמן בדרך קבע להופיע עם גופי התרבות המובילים בישראל - התיאטרון הקאמרי, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, הקאמרטה הישראלית ירושלים, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, חג המוזיקה הישראלית, פסטיבל אבו גוש ופסטיבל ישראל.
אנסמבל טרמולו משתף פעולה גם עם מוזיקאים פופולריים כמו הדג נחש, בניה ברבי, אסתר רדא, דנה ברגר ומאיה אברהם.
האנסמבל מופיע בעולם בפסטיבלים ובסדרות קונצרטים. בין השאר הופיע האנסמבל בפסטיבלים החשובים בעולם לכלי הקשה: PASIC (ארצות הברית, 2019) ו-TIPC (טאיוואן, 2023).
האנסמבל מעורב גם בפעילות חינוכית ותרומה לקהילה. בשנת 2018 הוזמן האנסמבל מטעם סל תרבות ארצי ליצור קונצרט מוסבר לתלמידים להיכרות עם המוזיקה הקלאסית בכלל ועם כלי הקשה בפרט. בקונצרט השתתפו מעל 50,000 תלמידים בישראל. האנסמבל מרכז את תחום כלי ההקשה במשרד החינוך.
חברי ההרכב

תומר יריב - מנהל אמנותי ומייסד מרכז טרמולו, מלחין ומעבד יצירות לכלי הקשה. היה חבר בדואו כלי ההקשה פרקדו. בין השאר הופיע כסולן עם הפילהרמונית של ניו יורק, התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס, תזמורת האופרה של מינכן, התזמורת הלאומית של טאייואן, הפילהרמונית של תאילנד וכל תזמורות ישראל.
דפנה סגל - שירתה בתזמורת צה"ל. ניגנה בשלישיית הוברמן, אנסמבל מיתר ואנסמבל סיסיליה. ניגנה עם התזמורת הקאמרית הישראלית והסימפונית הישראלית ראשון לציון, והשתתפה באופן קבוע בתזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה. ניגנה בפסטיבל ישראל ובפסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה.
תומר גלילי - שירת בתזמורת צה"ל כראש סקציית כלי הקשה. הופיע עם אנסמבל מיתר, אנסמבל המאה ה-21, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, הקאמרטה הישראלית ירושלים והתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.
ליאור טל - הופיעה כסולנית עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הלאומית לביב (אוקראינה), התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הקאמרית הישראלית, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, והקאמרטה הישראלית ירושלים.
דניאל סולומונוב - הופיע כסולן עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, הקאמרטה הישראלית ירושלים, אנסמבל מיתר, אנסמבל המאה ה-21 ,אנסמבל סולני תל אביב, אנסמבל מוזיקה נובה, הפרויקט הקאמרי הישראלי ואנסמבל פוליפוניה. שיתף פעולה עם מספר מקהלות: האנסמבל הקולי הישראלי, מקהלת העפרוני, מקהלת מבשרת ואנסמבל עלמה.
פרסים והוקרה

פרס עדן פרטוש - בשנת 2017 קיבל האנסמבל את פרס עדן פרטוש לביצוע מצטיין מטעם משרד התרבות והספורט. הפרס ניתן על ביצוע היצירה "ציפייה ואבסורד" של דור פישר, בליווי התזמרות הקאמרית הישראלית ובניצוח אריאל צוקרמן.
פרס מפעל חיים על-שם דניאל בנימיני - בשנת 2021 זכה האנסמבל בפרס מפעל חיים מטעם משרד התרבות והספורט. בנימוקי השופטים נכתב שהאנסמבל הוא ייחודי בישראל ושביצועיו מתאפיינים ביצירתיות, בעומק ובהומור.
הערות שוליים

1 2  אודות, באתר אנסמבל טרמולו
1 2 3  משרד התרבות והספורט הכריז על הזוכים בפרסי השר למבצעי מוסיקה בישראל לשנת 2021, באתר משרד התרבות והספורט, ‏23 בפברואר 2022
↑  מרכז טרמולו, באתר היכל התרבות נתניה
↑  lionways.com, Tremolo!, The Israel Camerata Jerusalem, ‏2021-08-12 (באנגלית)
↑  שעון חול – אנסמבל טרמולו – חג המוסיקה הישראלית, באתר www.israelmusicfest.co.il
↑  "מוכרחים להמשיך לנגן" חג המוסיקה הישראלית ה- 23, באתר משרד התרבות והספורט, ‏17 בדצמבר 2020
↑  Concert no 17, פסטיבל המוזיקה אבו גוש (באנגלית אמריקאית)
↑  Israel Music Festival: Celebrating local talent and inspiration, The Jerusalem Post | JPost.com, ‏2023-09-03 (באנגלית אמריקאית)
↑  אנסמבל טרמולו שובר שיאים - רשת מקומונים בשרון | השבוע בנתניה, באתר israelnow.co.il
↑  חינוך מוזיקלי, באתר אנסמבל טרמולו
1 2 3 4 5  נגני טרמולו, באתר אנסמבל טרמולו
↑  הוכרזו הזוכים בפרס שרת התרבות והספורט למבצעי מוסיקה בישראל לשנת 2017 על יצירות שפורסמו בשנים 2015–2016, באתר משרד התרבות והספורט, ‏25 בדצמבר 2017
אר'סרתן הראשון, מלך קאחתי

אר'סרתן הראשון (בגאורגית: აღსართან I) (נפטר ב-1084) היה מלך הממלכה המזרח גאורגית - ממלכת קאחתי-הרתי משנת 1058 ועד למותו בשנת 1084.
אר'סרתן ירש את אביו גאגיק עם מותו בשנת 1058. תקופת שלטונו חפפה לתקופת הפלישות של הסלג'וקים לגאורגיה, ונסיונותיה העקשניים של המלכים הבגרטידים להביא לאיחוד כל הממלכות הגאורגיות.
בשנת 1068, נכנע  אר'סרתן לסולטאן הסלג'וקי, אלפ ארסלאן, הסכים להעלות לו מיסים, וקיבל את תמיכתם של הסלג'וקים במאבקו כנגד בגרט הרביעי, מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, שהשתלט על חלק גדול משיטחי קאחתי.
אר'סרתן המשיך להאבק במדיניות איחוד הממלכות הגאורגיות של המלוכה הגאורגית גם תחת יורשו של בגרט הרביעי, גיאורגי השני, וכרת ברית עם השבט המורד של הליפריטים. אולם העביר מאוחר יותר את תמיכתו לגיאורגי השני ועזר לו במסעו למיגור האופוזיציה הפיאודלית, ומאוחר יותר, בשנת 1074, להילחם כנגד הפלישה הסלג'וקית של מאליק שאח הראשון (ملكشاه).
אף על פי כן, כאשר חתם גיאורגי השני על הסכם שלום עם הסלג'וקים בתחילת שנות השמונים של המאה האחת עשרה, הכיר הסולטאן הסלג'וקי בגיאורגי השני כשליט הלגיטימי היחיד של קאחתי, והשאיר לו כוח סלג'וקי כדי שיוכל לכבוש את המחוז. גיאורגי, שעמד בראש הצבא הגאורגי-סלג'וקי המשותף, הטיל מצור על מצודת וז'יני (בקאחתי), אבל נכשל בניסיון הכיבוש ונסוג. אר'סרתן קפץ מיידית על ההזדמנות, והזדרז למאליק שאח, הבטיח לו את נאמנותו והתאסלם. בכך השיג את הגנתם של הסלג'וקים מול שאיפותיו של מלך גאורגיה.
אר'סרתן נפטר בשנת 1084 ובנו קוויריקה ירש אותו.
הערות שוליים

↑  מאליק שאח הראשון (ملكشاه) - מנהיג הסלג'וקים בשנים 1072-1092
אנקסארכוס

| --- | --- |

 לידה:  380 לפנה״ס אבדרה, יוון 
 פטירה:  320 לפנה״ס (בגיל 60 בערך) קפריסין 
 זרם:  האסכולה האטומיסטית, פילוסופיה קדם-סוקרטית 
 תחומי עניין:  פילוסופיה 
 עיסוק:  פילוסוף 
 
אנקסארכוס איש אבדרה (ביוונית: Ἀνάξαρχος;‏ 320-380 לפני הספירה) היה פילוסוף, מורו של פירון. ליווה את אלכסנדר הגדול במסעו לאסיה. כתב חיבור על המלוכה, נושא שהיה לסוגה חשובה בתקופה ההלניסטית. דגל בתורה הסקפטית. השווה את המציאות לתפאורת-תיאטרון.
לקריאה נוספת

The Oxford Classical Dictionary, eds. S. Hornbowler and A. Spawforth, Third Edition, Oxford, p.86, s.v. Anaxarchus
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810562676905606  BnF: cb162965799 (data)  GND: 102379335  NTA: 069747482  SUDOC: 165888989  VIAF: 49613693   WorldCat (עם VIAF): 49613693 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פילוסופים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אסתר חכם

| --- | --- |

אסתר חכם, ביום הולדתה ה-90, 2013
 לידה:  15 באוגוסט 1923 רומניה
 פטירה:  19 ביולי 2023 (בגיל 99) רחובות, ישראל
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  ריצת 100 מטר  קפיצה לרוחק  קפיצה לגובה
 מועדון:  מכבי רחובות
 הישגים
 שיאים אישיים:  100 מטר: 13.8 שניות (1942)  רוחק: 4.86 מטר (1942)  קפיצה לגובה: 1.43 מטר (1942), שיא ארץ ישראל
אסתר חכם, 1937
קלף אספנות מקורי מספר 32 של אסתר חכם בהנפקת דובק, 1940
אסתר חכם-גולדברג (15 באוגוסט 1923 – 19 ביולי 2023) הייתה אתלטית ארצישראלית, אלופת ארץ ישראל (1942) בריצת 100 מטר, אלופת ארץ ישראל (1942) ושיאנית ארץ ישראל בקפיצה לרוחק ושיאנית ארץ ישראל בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה

חכם נולדה ברומניה ב-1923. הוריה, מלכה ודוב, היו ילידי אודסה שברוסיה (כיום באוקראינה), שברחו עקב הפוגרומים במדינה. בהיותה בת שנתיים עלתה לארץ ישראל עם הוריה אחותה הבכורה ציפורה ואחיה הגדול אברהם. בישראל השתקעה המשפחה במושבה רחובות, באזור המחנה של הצבא הבריטי, שכונת ה"קמפ". המשפחה התפרנסה מעבודת הנגרות של אביה ובהמשך של אחיה הגדול, שהצטרף לנגרייה.
מגיל צעיר גילתה חכם עניין בספורט. המורה להתעמלות בבית ספרה זיהה את הכשרון האתלטי שבו ניחנה, טיפח אותה ודאג לצרפה לקבוצת מכבי רחובות שמרבית הספורטאים בה היו גברים. אימוניה באתלטיקה קלה לא נערכו באופן מסודר וללא מאמן אישי. בהיעדר הכוונה מקצועית היא נהגה לקפוץ לגובה מהאמצע ולא מהצד כמקובל. לעיתים אף קפצה יחפה. על אף זאת גברה על מתחרותיה ושברה שיאים בענף זה שהיה החביב עליה מכל יתר הענפים בהם התחרתה. מרבית המתחרות שלה היו מבוגרות ממנה והיא הייתה הספורטאית הצעירה ביותר בקבוצה.
תחרויות האתלטיקה נערכו בשבתות וכאשר הן נערכו בתל אביב, נהגו הספורטאים מרחובות להתארח וללון בשישי שלפני התחרות בבתי מארחים תל אביבים ששודכו להם.
ביוגרפיה > 1938 > שיאנית ארץ ישראל בקפיצה לרוחק

בתחרות שנערכה בתל אביב ב-3 בדצמבר 1938 קבעה חכם שיא ארץ ישראל בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.84 מטר.
ביוגרפיה > 1939 > שיאנית ארץ ישראל בקפיצה לגובה

בתחרות שנערכה בשנת 1939 קבעה חכם שיא ארץ ישראל בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.41 מטר, שיפור לשיא של בן 3 השנים של מרגלית ספיר (1.36 מטר). שיא זה החזיק מעמד עד אפריל 1939 ונשבר על ידי נינה שרירא ממכבי חיפה (1.43 מטר).
ביוגרפיה > 1940

באליפות ארץ ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב במאי 1940 זכתה חכם בשתי מדליות כסף, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.57 מטר, אחרי אמירה זמיר ממכבי חיפה (4.97 מטר) ולפני שובה ממכבי תל אביב (4.28 מטר) ובקפיצה גובה בתוצאה של 1.32 מטר, אחרי נינה שרירא (1.37 מטר) ולפני רות מנדלה מכבי חיפה (1.22 מטר).
ביוגרפיה > 1942

במרץ 1942 השוותה חכם בקפיצה לגובה את השיא הארצישראלי של נינה שרירא בתוצאה של 1.43 מטר.
ביוגרפיה > 1942 > אלופת ארץ ישראל

באליפות ארץ ישראל שנערכה במאי אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 13.8 שניות, לפני רות מנדלה (14.0 שניות) ובקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.86 מטר, לפני אמירה זמיר (4.48 מטר) ורות מנדלה (4.40 מטר). מדליית ארד בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.33 מטר, אחרי נינה שרירא ואמירה זמירה שקפצו שתיהן לגובה של 1.33 מטר, אך הדרוג הוכרע לפי מספר פסילות כמקובל.
חיים אישיים

חכם פרשה מענף האתלטיקה כשמלאו לה 20 ופנתה לעסוק באהבתה הגדולה לילדים בגיל הרך. במשך שנים רבות ניהלה גן ברחובות והייתה גננת מוערכת ואהובה מאוד. ב-1944 נישאה לניצב משנה בדימוס עזרא גולדברג. לזוג נולדו שלושה ילדים. התגוררה ברחובות עד פטירתה ב-19 ביולי 2023.
הנצחה

חברת דובק שיצאה בסדרת קלפי אספנות לספורטאים ארצישראליים הנפיקה קלף על שמה. בקלף זה שמספרו 32, תמונתה של אסתר חכם ותקציר אודות זכייתה בתחרות המשולשת באתלטיקה בתל אביב ושיאה הישראלי בקפיצה לגובה מ-1939.
הערות שוליים

↑  בתל אביב - בספורט, באתר הארץ, 4 בדצמבר 1938
↑  אלכסנדר אלכנדרוביץ, ספורט וספורטאים - ברחובות עושים אתלטיקה קלה, הַבֹּקֶר, 5 בדצמבר 1938
↑  אלכסנדר אלכנדרוביץ, ספורט וספורטאים - אתלטיקה קלה, הַבֹּקֶר, 24 בינואר 1939
↑  שיאים ארצישראליים חדשים, דבר, 29 בינואר 1939
↑  תולדות השיא הישראלי לנשים בקפיצה לגובה, מעריב, 28 ביולי 1971
↑  התוצאות המפורטות של תחרויות הרבנאות, הַבֹּקֶר, 12 במאי 1940
↑  ליפא לויתן, הקפיצות בתחרויות-הרבנאות, המשקיף, 15 במאי 1940
↑  אלכסנדר אלכנדרוביץ, ספורט וספורטאים - הגיעה עד השיא, הַבֹּקֶר, 11 במרץ 1942
↑  הצלחה רבה לתחרויות האתלטיקה הקלה בתל אביב, הַבֹּקֶר, 26 באפריל 1942
אנקילוזאוריים

| אנקילוזאוריים |
| --- | --- |
 שלד של פינקוזאורוס
תקופה
קרטיקון תחתון-קרטיקון עליון, 66–122 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
אינפרא־סדרה:: אנקילוזאוריה
משפחה:: אנקילוזאוריים
שם מדעי
 Ankylosauridae ‏בראון, 1908

דגם של אאופלוצפלוס
אנקילוזאוריים (שם מדעי: Ankylosauridae) היא משפחה של דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף שחיו בתקופת הקרטיקון עד לסיומה לפני 66 מיליון שנה. מאובניהם נמצאו ברחבי מזרח אסיה, אמריקה הצפונית ואירופה והם היו בעלי מראה משוריין מאוד, עם ראש קטן, גוף נמוך בעל שריון שמורכב משורות של לוחות גרמיים (אוסטאודרמים) להגנה ובקצה זנב בעל "אלה" גדולה שיכלה לחבוט באויבם. הם נכללו בקבוצת האנקילוזאוריה ובולטים מביניהם האנקילוזאורוס והאאופלוצפלוס הגדולים.
מיון

סוג Aletopelta
סוג צדרפלטה (Cedarpelta)
סוג קרייטונזאורוס (Crichtonsaurus)
סוג גוביזאורוס (Gobisaurus)
סוג ליאונינגוזאורוס (Liaoningosaurus)
סוג שמוזאורוס (Shamosaurus)
תת-משפחה Ankylosaurinae
סוג Ahshislepelta
סוג קרייטונפלטה (Crichtonpelta)
סוג Jinyunpelta
סוג Minotaurasaurus
סוג פינקוזאורוס (Pinacosaurus)
סוג סאיצ'נייה (Saichania)
סוג Shanxia
סוג טרכיאה (Tarchia)
סוג Tsagantegia
סוג Zaraapelta
סוג Zhongyuansaurus
שבט Ankylosaurini
סוג Akainacephalus
סוג אנקילוזאורוס (Ankylosaurus)
סוג אנודונטוזאורוס (Anodontosaurus)
סוג דיפולוזאורוס (Dyoplosaurus)
סוג אאופלוצפלוס (Euoplocephalus)
סוג Nodocephalosaurus
סוג Oohkotokia
סוג Platypelta
סוג סקולוזאורוס (Scolosaurus)
סוג תאלרורוס (Talarurus)
סוג זיאפלטה (Ziapelta)
סוג זואול (Zuul)
ארקולה דל ריו

| --- | --- |
 לידה:  1723 Guiglia, איטליה 
 פטירה:  23 במאי 1802 (בגיל 79 בערך) מודנה, איטליה 
 
אחת מבעיות השחמט שהגה
ארקולה דל ריו (באיטלקית: Ercole del Rio; ‏1718 – 1802) היה סופר ועורך דין איטלקי. הוא פרסם ספר שחמט בן 110 עמודים בשנת 1750 שעמד בבסיס עבודתו של גיאמבטיסטה לולי שלוש עשרה שנים מאוחר יותר. בנוסף, הוא חיבר בעיות שחמט רבות.
ראו גם

בעיית שחמט
אנסרימימוס

| אנסרימימוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון, 70 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אורניתומימיים
סוג:: אנסרימימוס
שם מדעי
 Anserimimus ‏ברסבולד, 1988

איור אפשרי של האנסרימימוס.
אנסרימימוס (שם מדעי: Anserimimus; מילולית: "מחקה אווז") הוא סוג של דינוזאור תרופוד בן ל]משפחת האורניתומימיים שחי במשך הקרטיקון העליון במונגוליה לפני 70 מיליון שנה מזמננו.
מאפיינים

המאובנים של הדינוזאור התגלו במדבר גובי במחוז באיינחונגור במונגוליה ותוארו בידי החוקר המונגולי רינחן ברסבולד (אנ') ב-1988. שמו ניתן עקב הדמיון של ראשו לזה של אווזים מודרניים ועקב הסיומת "mimus", המתארת את מרבית הסוגים במשפחתו, לרוב בדמיון לעופות קיימים. הסוג הכיל מין אחד - Anserimimus planinychus, כשמין נוסף חסר שם נטען שהשתייך לסוג, אך הוא התבטל לפי רוב החוקרים.
האנסרימימוס היה דינוזאור קטן יחסית, באורך של 3 מטרים ומשקל 50 קילוגרם לפי החוקר גרגורי ס. פאול, כשאורך עצם הירך הגיע ל-435 מילימטרים. לא נמצאו שרידים של הגולגולת למעט מעט עצמות בצידי הראש, אך ניתן להניח מעצמות של סוגים קרובים שהיה חסר שיניים ובעל מקור דומה לזה של יען. הוא היה אצן שניזון כאוכל כל וכנראה היה מכוסה בנוצות.
המאפיין העיקרי של הדינוזאור הוא עצם השכם ועצם הזרוע הגדולות והארוכות שלו, שבקצותיהם בלטו טפרים ישרים וארוכים. ככל הנראה הם עזרו לבעליהם לאכול צמחייה או אולי להתגונן מטורפים אך מאחר שלא נמצאה גולגולת לא ידוע איך ניזון באמצעותם.
אסטבן ויגו

אסטבן ויגו בניטס (בספרדית: Esteban Vigo Benítez; נולד ב-17 בינואר 1955 בוולס-מאלגה שבספרד) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ספרדי שנודע בשמו הפרטי, אסטבן. כשחקן, שיחק אסטבן כקשר והוא בילה את רוב הקריירה שלו בקבוצות מאלגה וברצלונה, ובנוסף הוא ערך 3 הופעות במדי נבחרת ספרד. כמאמן, עזר לחרס, בפעם הראשונה בהיסטוריה שלה, וכן להרקולס להעפיל לליגה הראשונה בספרד.