stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי אוגנדה – ארצות הברית

| יחסי אוגנדה – ארצות הברית |
| --- | --- |
אוגנדה: ארצות הברית


אוגנדה: ארצות הברית
שטח (בקילומטר רבוע)
241,038: 9,833,517
אוכלוסייה
50,356,876: 345,891,750
תמ"ג (במיליוני דולרים)
49,273: 27,360,935
תמ"ג לנפש (בדולרים)
978: 79,103
משטר
דמוקרטיה למחצה: רפובליקה נשיאותית פדרלית

יחסי אוגנדה – ארצות הברית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ארצות הברית של אמריקה לרפובליקה של אוגנדה. באמצע שנת 1979 פתחה ארצות הברית את שגרירותה בקמפלה.
היסטוריה

היחסים בין ארצות הברית לאוגנדה היו מתוחים בתקופת השלטון של אידי אמין בשנות השבעים, אך היחסים השתפרו לאחר נפילתו של אמין, ונהיו טובים מאוד מאז שיוורי מוסווני עלה לשלטון, וארצות הברית קידמה בברכה את מאמציו לשים קץ להפרת זכויות האדם ולקידום הרפורמה הכלכלית. ארצות הברית מסייעת לאוגנדה להשיג צמיחה כלכלית בתחום הייצוא על ידי חוק הצמיחה וההזדמנות באפריקה, ובנוסף היא מספקת סיוע משמעותי לפיתוח המדינה.
המטרה בסיוע הפיתוח של ארצות הברית באוגנדה היא לצמצם את העוני במדינה, ורוב הסיוע של ארצות הברית מתמקד בתחומי הבריאות, החינוך והחקלאות. תוכניות אחדות מסייעות בלחימה במחלת ה־HIV (איידס). ישנם תוכניות אחרות המקדמות סחר והשקעות, וארצות הברית גם מספקת סכומי סיוע הומניטריים גדולים לאוכלוסיות ללא נגישות לאספקת מזון נאותה בשל סכסוכים, בצורת וגורמים אחרים.
חיל השלום של ארצות הברית כולל מתנדבים פעילים בהכשרת מורים ראשונית, ומחלקת המדינה מבצעת תוכניות לחילופי תרבות, ובהתאם לתוכנית פולברייט מביאה מרצים וחוקרים לאוגנדה, ונותנת חסות למחקר ותוכניות סיור עבור מגוון רחב של גורמים מן הממשלה, ארגונים לא ממשלתיים והמגזר הפרטי. באמצעות קרן העזרה העצמית של השגרירות, קבוצות מקומיות באזורים עניים מקבלות סיוע לפרויקטים קטנים עם מעורבות גבוהה של הקהילה.
גולים אוגנדים המתגוררים בארצות הברית מקדמים קשרים חזקים יותר בין שתי המדינות.
בשנת 2014 היחסים בין שתי המדינות זועזעו לאחר שברק אובמה קיצץ את המימון לאוגנדה וביטל תרגיל צבאי מתוכנן עם כוחותיהם המזוינים, בשל חוק ההומוסקסואליות שהעבירה ממשלת אוגנדה. ב-20 ביוני באותה שנה האשימה ממשלת אוגנדה את ארצות הברית בסחיטה.
יחסים דיפלומטיים

אוגנדה מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די. סי., ו-4 קונסוליות בשיקגו, דאלאס, מייקון, וסיאטל. מאידך, ארצות הברית מחזיקה באוגנדה רק שגרירות בקמפלה.
יחסי ארצות הברית – סנגל

| יחסי ארצות הברית – סנגל |
| --- | --- |
ארצות הברית: סנגל


ארצות הברית: סנגל
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 196,722
אוכלוסייה
345,891,750: 18,609,434
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 31,014
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,103: 1,667

יחסי ארצות הברית–סנגל הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין רפובליקת סנגל.
סנגל היא אחת מהמדינות הפרו-אמריקאיות בעולם, כאשר 69% מתושביה רואים את ארצות הברית באופן חיובי. המספר עלה ל-81% בשנת 2013, וירד מעט ל-74% בשנת 2014. על פי דוח המנהיגות העולמית של ארצות הברית 2012, 79% מהסנגלים תומכים בהנהגת ארצות הברית, ו-20% מסתייגים.
היסטוריה

סנגל נהנית ממערכת יחסים מצוינת עם ארצות הברית, כאשר האחרונה מספקת סיוע כלכלי וטכני רב. ממשלת סנגל ידועה בכבודה לארצות הברית, ותמכה בה לעיתים קרובות באו"ם, כולל בתרומות חיילים לפעילות בשמירת על השלום.
כ-300 סטודנטים סנגלים מגיעים לארצות הברית מדי שנה ללימודים. הנשיא דיוף ערך את ביקורו הרשמי הראשון בוושינגטון הבירה באוגוסט 1983 ונסע מספר פעמים לארצות הברית לאחר מכן. סנגל היה התחנה הראשונה של הנשיא ג'ורג' בוש בביקורו ביולי 2003 באפריקה. ביוני 2001 נפגש הנשיא ווייד עם הנשיא בוש בבית הלבן. סנגל אירחה את הפסגה השנייה של אפריקה-אמריקה ב-1995. הגברת הראשונה הילרי קלינטון החלה את ביקורה באפריקה במרץ 1997 בביקור בסנגל, והנשיא ביל קלינטון ביקר בסנגל בשנת 1998. עוזר המזכיר לענייני אפריקה וולטר קאנסטיינר ביקר בסנגל באוגוסט 2001. שר החוץ גאדיו פגש את מזכיר המדינה קולין פאוול בספטמבר ונובמבר 2001. סנגל נקטה בעמדה חזקה נגד הטרור בעקבות פיגועי הטרור ב-11 בספטמבר 2001 נגד ארצות הברית, ובאוקטובר 2001 אירחה ועידה בנושא הקמת הסכם אפריקני נגד טרור. ב-20 ביולי 2005 השתתף המזכיר רייס בפורום השנתי הרביעי של אפריקה לצמיחה והזדמנות (AGOA) שהתקיים בדקר, סנגל. הפורום של השנה התרכז בהגדלת יוזמות ההשקעה ובהקלה על פיתוח כלכלי ופוליטי באפריקה. ביוני 2007, הגברת הראשונה לורה בוש הפכה את סנגל לתחנתה הראשונה במהלך ביקורה באפריקה, כתמיכה ביוזמת המלריה של הנשיא (PMI) ובתוכנית החירום של הנשיא למען המאבק באיידס (PEPFAR).
הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID) מיישמת את תוכנית הסיוע לפיתוח ממשלת ארצות הברית. האסטרטגיה של הסוכנות מתמקדת בקידום צמיחה כלכלית / פיתוח במגזר הפרטי על ידי הרחבת שירותים מיקרו - פיננסים ופיתוח עסקי ומסחור מוצרים טבעיים ולא מסורתיים; שיפור המסירה המקומית של השירותים ושימוש בר-קיימא במשאבים; הגברת השימוש בשירותי בריאות מבוזרים; ושיפור החינוך התיכון, במיוחד לבנות. בנוסף, קיימת תוכנית ליישוב סכסוכים ושיקום לשיפור התנאים לשלום בשני האזורים דרומיים של סנגל המכונה "קאסמנס". הסוכנות תספק 29.9 מיליון דולר בסיוע בפיתוח לסנגל בשנת הכספים 2005.
במסגרת תוכנית חיל השלום בסנגל כ-150 מתנדבים משרתים בתחומי חקלאות, ייעור, בריאות ופיתוח עסקים קטנים.
ייצוג

שגריר ארצות הברית בסנגל כיום הוא טולינאבו ס. מושינג'י.
ארצות הברית מחזיקה שגרירות הממוקמת בדקר, בירת סנגל.
ראו גם

יחסי החוץ של ארצות הברית
יון מגנוססון

יון מגנוססון (באיסלנדית: Jón Magnússon;‏ 16 בינואר 1859 – 23 ביוני 1926) היה פוליטיקאי איסלנדי שכיהן כראש ממשלת איסלנד בשתי תקופות כהונה. תקופת כהונתו הראשונה הייתה במסגרת חברותו ב"מפלגת שלטון הבית" (Heimastjórnarflokkurinn) מינואר 1917 ועד מרץ 1922 ותקופת כהונתו השנייה הייתה מטעם המפלגה השמרנית, קודמתה של מפלגת העצמאות, ממרץ 1924 ועד יוני 1926.
חייו

יון מגנוססון נולד באחוזת מולי (Múli) שבדרום איסלנד למגנוס יונסון, שהיה כומר ולווילבורג זירגורדרדוטיר. ב-1881 הוא סיים את לימודיו, וב-1891 קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת קופנהגן.
בין השנים 1891 – 1896 כיהן כשופט שלום. בין השנים 1896 – 1904 שימש כמזכיר לענייני קרקעות, בין השנים 1904 – 1908 כשר המשפטים ובין השנים 1909 –1917 כפקיד העיר של רייקיאוויק. ב-4 בינואר 1917 נבחר לתפקיד ראש ממשלת איסלנד ובמקביל שימש גם כשר המשפטים, החינוך וענייני הכנסייה. ב-7 במרץ 1922 עלתה לשלטון ממשלתו של זיגרדור אגרז ממפלגת העצמאות וב-22 במרץ 1924 שב מגנוססון לתפקיד ראש הממשלה, תפקיד אותו מילא עד מותו ב-1926.
יוג'ין סיימון

ערך זה עוסק בשחקן. אם התכוונתם לארכנולוג צרפתי, ראו .
| --- | --- |

סיימון, 2018
 לידה:  11 ביוני 1992 (בן 32) וסטמינסטר, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 מקום לימודים:  בית הספר בריאנסטון  בית הספר דאונסייד  St Philip's School 
 פרופיל ב-IMDb
 
יוג'ין מייקל סיימון (באנגלית: Eugene Michael Simon; נולד ב-11 ביוני 1992) הוא שחקן אנגלי. ידוע בגילום דמותו של ג'רום קלארק מהסדרה "בית אנוביס" של ערוץ ניקלודיאון ושל לאנסל לאניסטר מהסדרה "משחקי הכס" של רשת HBO.
ביוגרפיה

סיימון נולד ב-11 ביוני 1992 בלונדון, אנגליה, למשפחה נוצרית. הוא בנם של אנטון ותרזה (לבית סטופפורד) לסיימון יש אח גדול – צ'ארלס סטיבן ואחות קטנה – פלייר. הוא התחנך בבית ספר דאונסייד בסאמרסט ובבית ספר בריאנסטון בדורסט.
קריירה

את תפקידו הראשון כשחקן החל ב-2003 בסדרה "My Dad's the Prime Minister" בתפקיד הארי למשך 4 פרקים. ב-2004 הופיע בסדרת הפשע "Murder in Suburbia" כג'וש טיילור ובסדרה "Noah and Saskia" בתור אדי.
ב-2005 שיחק לראשונה בסרט הקומדיה קזנובה של לאסה הלסטרם בתור ג'קומו קזנובה הצעיר בן ה-11. אותה שנה שיחק גם בסרט הטלוויזיה משפחתי וחיות אחרות, המבוסס על אוטוביוגרפיה תחת אותו שם את חוקר הטבע ג'רלד דארל הצעיר.
בין תפקידיו ידוע בתור יהודה בן חור הצעיר בסדרה בן חור מ-2010, ג'רום קלארק מהסדרה בית אנוביס (2011–2013) של ערוץ ניקלודיאון ושל לאנסל לאניסטר מהסדרה משחקי הכס (2011–2012, 2015–2016). במקור נבחן לתפקיד ג'ופרי באראתיאון, אך זה ניתן לשחקן ג'ק גליסון.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | קזנובה | ג'קומו קזנובה הצעיר |  |
| 2006 | Alpha Male | פליקס מתושלח הצעיר |  |
| 2013 | Before I Sleep | יוג'ין דבלין הצעיר |  |
| 2015 | Eden | קנפיק |  |
| 2017 | הדיירים | שון נלי |  |
| 2018 | Kill Ben Lyk | בן ליק |  |
| 2021 | Sensation | אנדרו קופר |  |
| TBA | Jump Out | רובין |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | My Dad's the Prime Minister | הארי | 4 פרקים |
| 2004 | Murder in Suburbia | ג'וש טיילור | פרק: " A Good Deal of Attention" |
| 2004 | Noah and Saskia | אדי | 7 פרקים |
| 2005 | משפחתי וחיות אחרות | ג'רלד דארל | סרט טלוויזיה של BBC |
| 2010 | בן חור | יהודה בן חור הצעיר | מיני-סדרה |
| 2011 - 2013 | בית אנוביס | ג'רום קלארק | תפקיד ראשי (3 עונות); 190 פרקים |
| 2011 - 2016 | משחקי הכס | לנסל לאניסטר | 16 פרקים |
| 2012 | Summer in Transylvania | מקס | פרק: "I Dated a Teenage Vampire" |
| 2017 | גאון | אדוארד איינשטיין | 2 פרקים |
יון יוסף סנייביינסון

ערך זה עוסק בזמר האיסלנדי שהופיע באירווזיונים 2004 ו-2012. אם התכוונתם לחבר להקת סיגור רוס, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1 ביוני 1977 (בן 47) אקוריירי, איסלנד 
 מוקד פעילות:  איסלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 סוגה:  פופ רוק 
 פרופיל ב-IMDb
 
יון יוסף סְנֲיְיבְּיֵּינְּסוֹן (באיסלנדית: Jón Jósep Snæbjörnsson; נולד ב-1 ביוני 1977) הידוע בשם הבמה יונסי, הוא זמר איסלנדי. ייצג את איסלנד באירוויזיון 2004 ו-2012.
ביוגרפיה

סנייביינסון נולד באקוריירי ומגיל צעיר החל להתעניין במוזיקה.
ב-1998 הקים עם מספר חברים את להקת "Í Svörtum Fötum", ב-2001 דורגה הלהקה במקום השני בטבלאות באיסלנד, הם הוציאו ארבעה אלבומים ביחד.
ב-2003 היה מועמד לפרס סולן השנה בטקס פרסי המוזיקה האיסלנדי, בשנה זו גם גילם את דני זוקו בהפקה האיסלנדית של המחזמר גריז.
ב-2004 ייצג את איסלנד באירוויזיון עם השיר "Heaven", וסיים במקום ה-19.
ב-2007 השתתף בתחרות לבחירת נציג איסלנד באירוויזיון, אך לא זכה.
ב-2012 נבחר בשנית לייצג את המדינה שלו באירוויזיון בדואט "Never Forget" לצד הזמרת גרטה סלומה וסיים במקום ה-20.
הוא שר את שיר הנושא של סדרת הילדים "נווה עצלנות".
יוהאן גאורג הראשון, דוכס סקסוניה-אייזנך

יוהאן גאורג הראשון, דוכס סקסוניה-אייזנך (בגרמנית: Johan George I Herzog von Sachsen-Eisenach;‏ 12 ביולי 1634 – 19 בספטמבר 1686), היה דוכס סקסוניה-מרקזהל בין השנים 1662–1686, ודוכס סקסוניה-אייזנך בין השנים 1671–1686.
ביוגרפיה

יוהאן גאורג נולד ב-12 ביולי 1634 בויימאר שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-ויימאר, לוילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר, ולאלאונורה דורותיאה מאנהלט-דסאו, בתם של יוהאן גאורג הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ודורותיאה, רוזנת פפאלץ-זימרן.
בשנת 1662 מת אביו וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר, ונחלתו חולקה בין ארבעת בניו; יוהאן ארנסט השני, דוכס סקסוניה-ויימאר, אדולף וילהלם, דוכס סקסוניה-אייזנך, ברנהרד, דוכס סקסוניה-ינה ויוהאן גאורג, דוכס סקסוניה-מרקזהל. בשנת 1668 מת אחיו אדולף וילהלם, ויוהאן גאורג מונה לעוצר במקום אחיינו וילהלם אוגוסט, דוכס סקסוניה-אייזנך, ולאחר מותו של וילהלם אוגוסט בשנת 1671 ירש יוהאן גאורג את נחלותיו. בשנת 1672 מת קרובו פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-אלטנבורג, ויוהאן גאורג ואחיו ברנהרד ירשו את חלק מנחלותיו של פרידריך.
ב-19 בספטמבר 1686 מת יוהאן גאורג בתאונת ציד במרקזהל, ובנו יוהאן גאורג השני, דוכס סקסוניה-אייזנך עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-23 במאי 1625 התחתן יוהאן גאורג עם יוהאנטה, נסיכת זיין-ויטגנשטיין, בתם של ארנסט, רוזן זיין-ויטגנשטיין ולואיזה יוליאנה, רוזנת ארבאך, ממנה היו לו 8 ילדים:
אלאונורה, נסיכת סקסוניה-אייזנך (1636–1696), התחתנה עם יוהאן פרידריך, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך, ולאחריו התחתנה עם יוהאן גאורג הרביעי, הנסיך הבוחר מסקסוניה.
פרידריך אוגוסט, נסיך הכתר של סקסוניה-אייזנך (1663–1684)
יוהאן גאורג השני, דוכס סקסוניה-אייזנך (1665–1698).
יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-אייזנך (1666–1729).
מקסימיליאן היינריך מסקסוניה-אייזנך (1666–1668).
לואיזה (1668–1669).
פרדריקה אליזבת מסקסוניה-אייזנך (1669–1730), התחתנה עם יוהאן גאורג, דוכס סקסוניה-וייסנפלס.
ארנסט גוסטב מסקסוניה-אייזנך (1672).
יוג'ין זאקרט

יוג'ין מרטין זאקרט (באנגלית: Eugene Martin Zuckert;‏ 9 בנובמבר 1911 – 5 ביוני 2000) היה מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית בין השנים 1961–1965. במהלך תקופות כהונתו הוא חווה את העברת סמכויות קבלת ההחלטות מהמחלקות הצבאיות אל מחלקת ההגנה, תהליך שהתחולל במהלך כל שנות ה-60. הוא צפה שחיל האוויר חייב לחקור טכנולוגיות שישליכו על הפעולות הצבאיות בחלל, והוביל את "מיזם התחזית" (Project Forecast), מחקר שהחל במרץ 1963.
קורות חייו והשכלתו

יוג'ין זאקרט נולד בניו יורק. הוא למד בבתי ספר יסודיים ותיכוניים מקומיים, סיים את לימודי בית הספר התיכון בסולסברי, קונטיקט ואת לימודי תואר בוגר אוניברסיטה הוא סיים ב-1933 באוניברסיטת ייל. הוא למד במסלול המשולב של בית הספר למשפטים של ייל ושל בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הארוורד בחסותו של מי שלימים כיהן כשופט בית המשפט העליון, ויליאם אורוויל דאגלס. מסלול זה, שהיה ניסיון חלוצי של שתי האוניברסיטאות, העניק השלמה במנהל ללומדי המשפטים כדי לטפח מודעות לבעיות העסקיות של הלקוחות המשפטיים. לאחר תום לימודיו היה זאקרט לחבר הן בלשכת עורכי הדין של ניו יורק, והן בזו של קונטיקט. בהמשך הוא היה לחבר בלשכת עורכי הדין של מחוז קולומביה.
ב-1940 הוא היה למרצה בתחום היחסים בין הממשל לעסקים בבית הספר למנהל עסקים של הרווארד, ובהמשך היה לעוזר הדקאן. בעת עבודתו בהארוורד הוא שירת גם כיועץ מיוחד לגנרל המפקד של חילות האוויר של צבא ארצות הברית לפיתוח כלי פיקוח סטטיסטיים.
בממשל הפדרלי

ב-1944 התגייס זאקרט לצי ארצות הברית כקצין בדרגת לוטננט ועבד במשרד ראש המבצעים הימיים, שהם הוא הוצב להיות אחראי על תוכנית השליטה במלאי של הצי. בספטמבר 1945 הוא השתחרר מהצי והיה לעוזר האחראי על מנהל עודפי הציוד, סטיוארט סימינגטון. בפברואר 1946, כאשר מונה סימינגטון עוזר מזכיר המלחמה לענייני אווירייה, היה זאקרט לעוזרו המיוחד.
עם העברת "חוק הביטחון הלאומי של 1947" (National Security Act of 1947), שכתוצאה ממנו מונה סימינגטון כמזכיר חיל האוויר הראשון, מונה זאקרט כעוזר המזכיר. עיקר עיסוקיו היו בתחומי המנהל.
הוא סייע לכונן את תוכנית "ניהול השליטה באמצעות השליטה בעלות" של סימינגטון, יוזמה שנוהלה בחיל האוויר על בסיס דמוי-עסקי, וכלל שימוש בנוהגים תעשייתיים כקנה מידה להנהגת נוהלי חיל האוויר. זאקרט ייצג את חיל האוויר בהכנתו של תקציב שנת 1950, שהיה התקציב המשותף הראשון בהיסטוריה של ארצות הברית של שלוש זרועות הכוחות המזוינים.
ההישג שזאקרט החשיב כזה שהביא לו את הסיפוק הרב ביותר מבחינה מקצועית, נבע מהוראתו של הנשיא הארי טרומן ב-1948 שדרשה מכל זרועות הכוחות המזוינים לבטל את ההפרדה הגזעית. בשיתוף עם לוטננט גנרל אידוואל ה. אדוארדס, ראש מערך כוח האדם של חיל האוויר, הוביל זאקרט את תוכנית יישום השילוב הגזעי. בנוסף, שימש זאקרט חבר בוועדה הבין-זרועית שהוקמה על ידי מזכיר ההגנה ג'יימס פורסטל לפתח מערכת משפטית צבאית אחידה עבור מחלקת ההגנה.
זאקרט נשאר בצוות מזכירות חיל האוויר גם תחת תומאס פינלטר שהחליף כמזכיר את סימינגטון, והיה אחראי על הטיפול בבעיה השנויה במחלוקת והמייגעת של המרכיבים האזרחיים של החיל, כולל כוחות המילואים והמשמר הלאומי של חיל האוויר. בשעה שפינלטר התרכז יותר בנושאים כלליים, כמו היחסים עם נאט"ו ופיתוח הנשק הגרעיני, זאקרט עסק בתפעול היומי של המחלקה. בפברואר 1952, כאשר הוא עזב את תפקידו כעוזר המזכיר כדי להתמנות כחבר בוועדה לאנרגיה אטומית, הוא השאיר אחריו את המערכת לבקרת העלויות של חיל האוויר שרשמה נקודת שיא חדשה בניהול עסקי יעיל של גוף צבאי, והוא רכש מוניטין אישי כאחד מפקידי הממשל הבכירים הצעירים ביותר בממשל.
מזכיר חיל האוויר

בדצמבר 1960 המליץ מועמדו של הנשיא הנבחר ג'ון פיצג'רלד קנדי לתפקיד מזכיר ההגנה, רוברט מקנמארה, על זאקרט כמועמד לתפקיד מזכיר חיל האוויר. בינואר 1961 הוגש ואושר מינויו. כמי שהיו מאחוריו כמעט שש שנים של פעילות במסגרת חיל האוויר, היה זאקרט מוכן בצורה טובה יותר לתפקידו והיה ברשותו ידע בנוגע למחלקתו ועל המבנה הארגוני שלה בהשוואה לכל אחד מקודמיו. זאקרט היה מעורב במחלוקות שהיו קשורות למערכות הנשק נורת' אמריקן XB-70 ולקירי, GAM-87 סקיבולט, וה-TFX (בהמשך F-111 ארדוורק) ובנוגע למעורבות הישירה של ארצות הברית במלחמת וייטנאם. הן זאקרט, והן ראש מטה חיל האוויר, גנרל תומאס ד. וייט, התנגדו להחלטות הממשל לקצצ במיזם ה-XB-70. מאוחר יותר הודה זאקרט שהוא שגה בקידום מפציץ זה בשל פגיעותו להגנות האויב.
ה-TFX היה מטוס קרב-הפצצה שתוכנן ונבגנה הן לחיל האוויר והן לצי. במשא ומתן על פיתוח מטוס זה, תמך זאקרט בעמדת הממשל, שהיה מעוניין בבניית המטוס, מול עמדתו של חיל האוויר שלא היה מעוניין בו. בעשותו כן, הוא הביא את יחסיו עם פיקוד חיל האוויר למתיחות ואיבד את מידת האמון שלהם בו. בדצמבר 1962, כאשר בוטל מיזם טילי הסקיבולט, החזיקו זאקרט ומטה החיל בעמדה משותפת, באותו אופן בו הם היו במהלך הוויכוח על מיזם ה-XB-70, אל מול עמדתו של מזכיר ההגנה והממשל. זאקרט מצא את עצמו לעיתים קרובות כ"איש הביניים", בתווך בין חיל האוויר מצד אחד ומזכיר ההגנה והממשל מצד שני.
לאחר פרישתו

זמן קצר לאחר סיום תפקידו בספטמבר 1965, העניק חיל האוויר לזאקרט פרס, שניתן מדי שנה בחודש ספטמבר לקצין בדרגת גנרל או לפקיד אזרחי בכיר על "עשייה ניהולית יוצאת מן הכלל". פרס זה הנציח את מחויבותו של זאקרט לניהול בריא ויעיל של חיל האוויר. זאקרט עצמו נכח בכל טקסי הענקת פרס זה מאז ועד 1998.
עד לפרישתו ב-1988, המשיך זאקרט לעסוק בעריכת דין, עסק בייעוץ והתמיד בעניין רב השנים שלו בממשל. במשך השנים הוא שימש כחבר דירקטוריון בכמה חברות קטנות בעלות זיקה טכנולוגית.
יוג'ין זאקרט נפטר ב-5 ביוני 2000, בגיל 88, כתוצאה מסיבוך של דלקת ריאות.
יוהאן גאורג, הנסיך הבוחר מברנדנבורג

יוהאן גאורג, הנסיך הבוחר מברנדנבורג (בגרמנית: Johann Georg, Kurfürst von Brandenburg und Herzog von Preußen;‏ 11 בספטמבר 1525 – 8 בינואר 1598), היה הנסיך הבוחר של ברנדנבורג בין השנים 1571–1598.
ביוגרפיה

יוהאן גאורג נולד ב-11 בספטמבר 1525 בקלן ליואכים השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ולמגדלנה מסקסוניה, בתו של גאורג, דוכס סקסוניה. בשנת 1545 התחתן יוהאן גאורג עם סופיה מלגניצה, בתם של פרדריק השני, דוכס לגניצה וסופיה מברנדנבורג-אנסבך-קולמבאך, ולאחר מותה התחתן בשנת 1548 עם סופיה מברנדנבורג-אנסבך, בתם של גאורג, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך והדוויג ממינסטרברג-אלס.
בשנת 1571 מת אביו יואכים השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ויוהאן גאורג עלה במקומו לשלטון. עם עלותו לשלטון הטיל יוהאן גאורג מס על התבואה, במגמה לכסות את הגירעון הגדול שהשאיר אביו. זמן קצר לאחר שעלה לשלטון התרחש פוגרום בברלין כנגד יהודי העיר, ורוב בתיהם נבזזו. יוהאן גאורג האשים את יהודי החצר של אביו ליפולד מפראג, שהיה מנהל המטבעה, שהוא גרם להרעלתו של אביו יואכים השני, והוציא אותו להורג. בשנת 1573 גירש יוהאן גאורג את יהודי ברלין, והפעם "לעולמי עד". בשנת 1577 התחתן יוהאן גאורג עם אליזבת מאנהלט-צרבסט, בתם של יואכים ארנסט, נסיך אנהלט ואגנס מבארבי, ובשנת 1582 סירב להתקין במדינה את הלוח הגרגוריאני, והשאיר בשימוש את הלוח היוליאני.
ב-8 בינואר 1598 מת יוהאן גאורג בקלן, ובמקומו עלה לשלטון בנו יואכים פרידריך.
משפחתו

בשנת 1545 התחתן יוהאן גאורג עם סופיה מלגניצה, בתם של פרדריק השני, דוכס לגניצה וסופיה מברנדנבורג-אנסבך-קולמבאך, ממנה נולד לו בן אחד:
יואכים השלישי פרידריך, הנסיך הבוחר מברנדנבורג (1546–1608)
בשנת 1548 התחתן יוהאן גאורג עם סופיה מברנדנבורג-אנסבך, בתם של גאורג, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך והדוויג ממינסטרברג-אלס, ממנה נולדו לו 11 ילדים:
גאורג אלברכט (1555–1557)
יוהאן (1557)
אלברכט (1557)
מגדלנה סבינה (1559)
ארדמונטה מברנדנבורג (1561–1623), התחתנה עם יוהאן פרידריך, דוכס פומרניה
מריה (1562)
הדוויג (1563)
מגדלנה (1564)
מרגרטה (1565)
אנה מריה מברנדנבורג (1567–1618), התחתנה עם ברנים העשירי, דוכס פומרניה
סופיה מברנדנבורג (1568–1622), התחתנה עם כריסטיאן הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה
בשנת 1577 התחתן יוהאן גאורג עם אליזבת מאנהלט-צרבסט, בתם של יואכים ארנסט, נסיך אנהלט ואגנס מבארבי, ממנה נולדו לו 11 ילדים:
כריסטיאן, מרקיז ברנדנבורג-ביירוית (1581–1655)
מגדלנה מברנדנבורג (1582–1616), התחתנה עם לודוויג החמישי, רוזן הסן-דרמשטדט
יואכים ארנסט, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך (1583–1625)
אגנס מברנדנבורג, דוכסית פומרניה (1584–1629), התחתנה עם פיליפ יוליוס, דוכס פומרניה, ולאחריו התחתנה עם פרנץ קרל מסקסוניה-לאוונבורג
פרידריך התשיעי, מרקיז ברנדנבורג (1588–1611)
אליזבת סופיה מברנדנבורג (1589–1629), התחתנה עם יאנוש רדזיוויל, ולאחריו התחתנה עם יוליוס היינריך, דוכס סקסוניה-לאוונבורג
דורותיאה זיבילה מברנדנבורג (1590–1625), התחתנה עם יאן כריסטיאן מבז'ג
גאורג אלברכט השני, מרקיז ברנדנבורג (1591–1615)
זיגיסמונד מברנדנבורג (1592–1640)
יוהאן מברנדנבורג (1597–1627)
יוהאן גאורג מברנדנבורג (1598–1637)
יחסי הולנד–פינלנד

| יחסי הולנד–פינלנד |
| --- | --- |
הולנד: פינלנד


הולנד: פינלנד
שטח (בקילומטר רבוע)
41,543: 338,145
אוכלוסייה
18,258,432: 5,618,827
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,118,125: 300,187
תמ"ג לנפש (בדולרים)
61,239: 53,425
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

שגרירות הולנד בהלסינקי
יחסי הולנד–פינלנד הם יחסי החוץ בין הולנד לפינלנד.
סקירה כללית

הולנד הכירה בעצמאות פינלנד ב-28 בינואר 1918. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-18 באוגוסט 1918. שתי המדינות חברות מלאות באיחוד האירופי.
נציגויות דיפלומטיות

הולנד מחזיקה בפינלנד שגרירות בהלסינקי וקונסוליות בקואופיו, מרייהאמן, אואולו, רובניימי, טמפרה, טורקו ובוואסה.
פינלנד מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג, קונסוליית כבוד באמסטרדם וקונסוליות כבוד אחרות ברוטרדם וטרנאוזן.
יחסי איחוד האמירויות הערביות – פולין

| יחסי איחוד האמירויות הערביות – פולין |
| --- | --- |
איחוד האמירויות הערביות: פולין


איחוד האמירויות הערביות: פולין
שטח (בקילומטר רבוע)
83,600: 312,685
אוכלוסייה
11,106,647: 38,438,419
תמ"ג (במיליוני דולרים)
504,173: 811,229
תמ"ג לנפש (בדולרים)
45,394: 21,105
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: רפובליקה

יחסי איחוד האמירויות הערביות–פולין הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של פולין לאיחוד האמירויות הערביות.
היסטוריה

בעקבות הצלחתה של תנועת סולידריות, פולין כוננה יחסים עם האמירויות בשנת 1989. איחוד האמירויות הפכה מאז לשותפה המרכזית של פולין בעולם הערבי בהקשר של דיאלוג פוליטי ושיתוף פעולה כלכלי.
שיתוף פעולה

מאז כינון היחסים בשנת 1989, איחוד האמירויות הערביות הפכה לשותפה המסחרית הגדולה ביותר בפולין בעולם הערבי. קידום האינטרסים הפולניים באיחוד האמירויות מתבצע על ידי לשכת הסחר הפולנית שבסיסה בדובאי, לשכת המסחר הלאומית וארגון התיירות הפולני, ביטוח אשראי, אג"ח ומימון חברה ציבורית, התומכת בפעילות היצואנים הפולנים בשוק המקומי, ומספקת שירותי ביטוח ליזמים פולנים. קבוצת העסקים הפולנית הוקמה במרץ 2006 בחסות לשכת המסחר והתעשייה באבו דאבי והיא פלטפורמת תקשורת בין נציגות ממשלות פולין ואיחוד האמירויות. סוכנות ההשקעות והסחר הפולנית פעילה גם בקידום היחסים.
בשנת 2015 יצאה משלחת מהאמירויות לוורשה כדי לדון בשדרוג הקשר החזק בין שתי מדינות. איחוד האמירויות הערביות מעוניינת להגביר את שיתוף הפעולה עם פולין.
בנובמבר 2019, איחוד האמירויות הערביות ופולין בחנו את סיכויי שיתוף הפעולה ושותפויות דו-צדדיות בשארג'ה במטרה לשדרג את היחסים ועודדו אנשי עסקים פולנים לבצע את עבודותיהם במדינה. חודש לאחר מכן, ד"ר עבדאללה בלחייף אל נועיימי, שר פיתוח התשתיות באיחוד האמירויות ויו"ר רשות התחבורה הפדרלית (FTA) - יבשתית וימית, נפגש עם מארק גרוברצ'יק, שר הכלכלה הפולני, כדי לדון בפתיחת קשרי התחבורה בין המדינות.
שיתוף פעולה > הסכם תנועה חופשית

במאי 2015, איחוד האמירויות הערביות והאיחוד האירופי, אשר פולין חברה בו, חתמו על הסכם ויתור דו-צדדי מוויזה על שהות קצרה, אשר פוטרים את אזרחי האמירויות מוויזה באזור שנגן והופכים את איחוד האמירויות למדינה הערבית הראשונה שקיבלה ויתור כזה עבור אזרחיה. שתי חברות התעופה של דובאי, אמירטס ופליי דובאי, מציעות לנוסעיה שירותים יומיים ישירים לפולין.
שיתוף פעולה > שיתוף פעולה צבאי

ביולי 2019 השתתפו איחוד האמירויות הערביות בתערוכה הבינלאומית ה-27 לתעשיית ההגנה בפולין.
שיתוף פעולה > קשרי חינוך

מאז 2014, פולין ואיחוד האמירויות הערביות הגבירו את שיתוף הפעולה בתחום החינוכי. בשנת 2014 ביקר שגריר פולין אדם קשימובסקי באוניברסיטת סורבון אבו דאבי, שם דן בחילופי סטודנטים בין אוניברסיטאות פולין והאמירויות. באותה שנה השיק משרד המדע הפולני את הגרסה בשפה הערבית של אתר "www.go-poland.pl."
שיתוף פעולה > ביטחון

איחוד האמירויות הערביות שלחה באופן פעיל משלחת שתשתתף בוועידת ורשה בפברואר 2019 שארגנה ארצות הברית בפולין כדי להתמודד עם האיום האיראני.
פולנים באיחוד האמירויות הערביות

ישנם 2,000 פולנים החיים באיחוד האמירויות הערביות, האוכלוסייה הפולנית הגדולה ביותר בעולם הערבי.
נציגויות דיפלומטיות

פולין מחזיקה באיחוד האמירויות הערביות שגרירות באבו דאבי.
איחוד האמירויות הערביות מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה.
יון זליה קודריאנו

יון זליה קודריאנו (ברומנית: Ion Zelea Codreanu)‏ 1871–1941 היה מורה ומחנך רומני, פוליטיקאי ימני קיצוני אנטישמי, חבר בפרלמנט הרומני, חסיד של אלכסנדרו קונסטנטין קוזה, אביו של קורנליו זליה קודריאנו וחמיו של יון מוצה.