stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שייטת ספינות הטילים
הנצחת חללי השייטת

מהקמת השייטת עד שנת 2016 כולל אבדו לשייטת 27 חללים. מתוכם 4 נהרגו מפעולת האויב. אחד נהרג מתקלה באימונים. שלושה מנפילת מסוק לים במהלך טיסת אימונים לילית. ארבעה נהרגו בתאונות דרכים. שישה נפטרו ממחלה. אחד נרצח מחוץ ליחידה ושישה נפטרו בנסיבות טרגיות. כל האנשים שהלכו לעולמם מוגדרים כחללי צה"ל.
פיקוד חיל הים בכלל ופיקוד השייטת בפרט מקדישים תשומת לב רבה לקשר עם המשפחות השכולות ולהנצחת זכר החללים. מפגש שנתי נקבע לחודש אוקטובר בכל שנה שבו מגיעות המשפחות לבסיס השייטת ונפגשות עם צוותי הספינות ומפקדיהן.
נפילת מסוק לים – ב-16 ספטמבר 1996, במהלך טיסת אימונים לילית, התרסק מסוק דולפין, מטייסת 193 שמספרו 905, לים וכל הנמצאים בו נהרגו. הדבר אירע כ-20 מיל ימי מערבית לנהריה. ההרוגים הם מפקד טייסת המסוקים הימיים סגן אלוף בנצי בכר, טייס המשנה סרן שחק סלע וקצין הסיור המוטס סרן ערן גרביה. גופתו של סרן ערן גרביה לא נמצאה והוא נחשב חלל שמקום קבורתו לא נודע. סיבת ההתרסקות נחקרה על ידי חיל האוויר אך הממצאים לא פורסמו.
מלחמת לבנון השנייה – במהלך מלחמת לבנון השנייה ארעה ב-14 ביולי 2006, פגיעת טיל אויב באח"י חנית. מהפגיעה נהרגו ארבעה חיילים, שלושה מחיל האוויר ואחד מחיל הים.
חללי שייטת המשחתות – בשנת 2012 החליט מפקד השייטת דוד סער סלמה על אימוץ משפחות חללי שייטת המשחתות מרביתם חללי טיבוע המשחתת אילת. מאז נערכים האזכרות ומפגשי המשפחות השכולות במשותף.
כיווני התפתחות לעתיד > שאיפה לעליונות טכנולוגית

השאיפה לעדיפות טכנולוגית על האויב נותרה בעינה. המגמה שמערכי החימוש וההתגוננות של יחידת הלחימה הבודדת יאפשרו לפגוע בכלי השיט של האויב ולהימנע מפגיעה מקבלת חשיבות רבה. בניגוד לאיום היחיד כמעט של טילי הסטיקס שהיה בעבר, ליחידות הלחימה של האויב בעימותים אפשריים בעתיד חימוש מגוון. כלי שיט ומטוסים בעימות עתידי נושאים חימוש מתקדם מתוצרת רוסיה, סין, צרפת או ארצות הברית. ההתבססות על חימוש מתוצרת ישראל נותנת תקווה שהעליונות הטכנולוגית תישמר.
כיווני התפתחות לעתיד > קיצוץ במספר יחידות הלחימה

כמות כלי השיט בשייטת הייתה במשך השנים תוצאה של מגמות סותרות במערכת הביטחון. במלחמת יום הכיפורים כללה השייטת 14 יחידות לחימה. היה זה רק קצת מעל המסה הקריטית שאפשרה היערכות אופרטיבית בשתי גזרות בים התיכון. באותה עת היו עוד ארבע ספינות סער 4 בבנייה עבור זירת הים האדום. לאחר המלחמה היה ברור כי יש צורך ב-18 יחידות לחימה על מנת להתמודד עם המשימות בים התיכון.
הצהרת הכוונות של מפקד חיל הים יוחאי בן-נון בתחילת שנות הששים של המאה העשרים כי ”חיל הים יוצא למרחב עם כמה עשרות, ספינות מהירות נושאות נשק קטלני” התקיימה רק עשרים שנה מאוחר יותר, במחצית הראשונה של שנות השמונים: בתקופה זו הגיעה השייטת לשיא כוחה עם 26 יחידות לחימה. 24 מהן מדגמי ספינות הסער 2, 3 ו-4 ועוד שתי סנפיריות נושאות טילים מדגם זיוונית.
ב-1985 החל תהליך הדרגתי של הוצאת ספינות מהשירות ורק במקום חלק מהם נבנו ספינות חדשות. הדעה שרווחה במטה הכללי הייתה שיש להקטין את חיל הים. עקב אילוצים תקציביים חיל הים הוציא מהשירות בשנת 2015 את שתי ספינות הטילים האחרונות מדגם סער 4, אח"י עצמאות ואח"י ניצחון. לאחר השבתת הספינות מבוסס כושר לוחמת השטח של חיל הים על 11 יחידות לחימה. בשנת 2023 הצטרפו ספינות הסער 6 שהגדילו את מספר יחידות הלחימה ל-15.
כיווני התפתחות לעתיד > הקטנת מהירות הספינות

הדגש על מהירות עליונה גבוהה כדי להכתיב את הקרב עבר מהסדר העקרונות של חיל הים. מהירות זו ירדה מ-40 קשר בסער 2 ל-35 קשר בסער 4, 30 קשר בקורבטות סער 5, ו-24 קשר בקורבטות מדגם סער 6. ההנמקה לוויתור על העדיפות במהירות העליונה שנמסרת היא שעם הארכת טווח החימוש אין צורך לסגור טווח כדי להכריע את הקרב הטקטי. 

גם הדגש על מהירות קבועה גבוהה שהיה בבסיס התפיסה של ספינות סער ואִפשר ליצור היערכות מהירה בין הגזרות השונות ירד מעיקרי החשיבה. מהירות להיערכות של 30 קשר בדגמי סער 2, סער 4 וסער 4.5 ירדה ל-20 קשר בסער 5 ובסער 6.
כיווני התפתחות לעתיד > ספינות המגן

ההזמנה האחרונה של סטי"לים הייתה בשנת 2002 שבה מסרו מספנות ישראל את אח"י חרב (סער 4.5) לחיל הים. הצעת המספנות לרכש מיני קורבטה מדגם סער 72, בדחק כ-800 טון לא אושרה, כיוון שלא ענתה על צורכי חיל הים בשל גודלה.
לאחר שחיל הים לא ביצע רכש של סטי"לים קרוב לעשרים שנה, בשנת 2015 פורסם על רכישת ארבע קורבטות סער 6 בדחק של כ-2,000 טון, שמבוססות על קורבטות מסדרת בראונשווייג Korvette 130 מתוצרת גרמניה. הספינות שיהוו את עמוד השדרה על החיל, יצטרפו לסדר הכוחות בתחילת העשור השלישי של המאה ה-21 ומתוכננים לשרת כשלושה עשורים. הספינה הראשונה אח"י מגן הגיעה לישראל ב-2 בדצמבר 2020, והספינות האחרונות אח"י עצמאות ואח"י ניצחון נמסרו לחיל הים ב-27 ביולי 2021 והגיעו לישראל באוגוסט 2021. כל הספינות נמצאות בהתקנות מערכות הנשק שיארכו כשנה וחצי. בסוף 2023 נכנסו כל קורבטות הסער 6 לשימוש מבצעי ורשמו טבילת אש מבצעית במלחמת חרבות ברזל.
מקורות וקריאה נוספת

שמואל יניב, יום שייטת הסטילים, בין גלים, אפריל 1975, עמ' 2.
רמי אנטיאן, פיליטון - יום בחייו של סטילן, בין גלים, אוקטובר 1975 (חוברת שנייה), עמ' 17
שלמה אראל, לפניך הים, סיפורו של ימאי, מפקד ולוחם, ההוצאה לאור משרד הביטחון, 1998
מייק אלדר, האויב והים, פרקים מיומן המבצעים, עמ' 170–181, 191–199, 235–246, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991
אברהם רבינוביץ, ספינות שרבורג, (תרגום מאנגלית: אריה מרמרי, עריכה: אפי מלצר), הוצאת אפי מלצר בע"מ, 2001
יהודה שיף (עורך אחראי), אילן כפיר, יעקב ארז; עורכי הכרך: הירש גודמן, שלמה מן, צה"ל בחילו, אנציקלופדיה לצבא וביטחון, כרך חיל הים, רביבים הוצאה לאור, מהדורת ספרית מעריב, 1982
אלי רהב, ‏ספינות גבריאל, מערכות 296, דצמבר 1984
הדר קמחי, ‏המעבר לסטי"לים, מערכות 332, עמ' 26–28, 33, אוקטובר 1993
שלמה מן, היעד קריית שמונה, פיגוע ראווה נמנע בזכות חיל הים, "בין גלים", אוקטובר 1998
רמי לונץ, ‏הסטי"ל - מרעיון להכרעה בים, מערכות 362, עמ' 16–25, ינואר 1999
אל"ם עידו שבח, הפלגתה של אח"י להב מארצות הברית לישראל, עמ' 48–51, "בין גלים" מגזין עמותת חיל הים, מאי 2005.
משה אימבר וגד אריאל, שייטת 3 - ספינות הטילים בחיל הים, ההוצאה לאור משרד הביטחון, 2005
ידידיה יערי, ‏ספינות גדולות לפתרון בעיה גדולה, מערכות 419, 2008
שלמה אראל, ‏פתרונות לזירה הימית, מערכות , עמ' 420–421, ספטמבר 2008
עמיר רפפורט, ‏"חיל הים בוחן ספינות חדשות", ריאיון עם רמ"ח אמל"ח חיל הים, באתר "IsraelDefense"‏, גיליון 8, מאי-יוני 2012
תוספת דיגיטלית לספר שייטת 3 - ספינות הטילים בחיל הים, שייטת 3, 2014
פסח מלובני, מצפון תפתח הרעה, צבא סוריה - עלילותיו ומלחמותיו - מבט מדמשק, עמ' 465–473, 847-846, המכון לחקר מלחמות ישראל, 2014
אלוף חיים נדל, המעז מנצח, מבצעים מיוחדים ומשולבים של צה"ל בהטסה והשטה בין שתי המלחמות (1967–1973), מודן הוצאה לאור - צה"ל הוצאת מערכות, 2015
ד"ר אביעד רובין וד"ר אהוד ערן, עם ד"ר תמיר מגל לחוף ימים תשכון, הערכה אסטרטגית ימית לישראל 2015, מרכז חיפה למחקרי אסטרטגיה ימית, אוניברסיטת חיפה, 2015
ליאת קציר העתיד כבר פה, הערכת מצב מבצעית זרוע הים, ריאיון עם ראש מספן הים תא"ל דרור פרידמן, "בין גלים" מגזין עמותת חיל הים, ספטמבר 2015
אמנון שפי, 12 פרויקטים לקליטת 12 הסטי"לים, המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית, אוניברסיטת חיפה, 2023
סרטונים

שייטת ספינות הטילים היוותה נושא לסרטים רבים במהלך שנות קיומה.
ליאור מרגולין,  אימונים ראשונים, סרטון  באתר יוטיוב, 1970
יעקב ניצן,  אימונים ראשונים, סרטון  באתר יוטיוב, 1971
אימוני היבנות - שייטת 3, בתחילת דרכה, סרטון  באתר יוטיוב
מצגת טנק ואימונים ראשונים, סרטון  באתר יוטיוב
אימונים ראשונים, סרטון  באתר יוטיוב
שייטת 3, 25 שנים למדינה, סרטון  באתר יוטיוב, אמצעי הלחימה בתערוכה במוזיאון ההעפלה וחיל הים
השקת אח"י רשף במספנות ישראל, סרטון  באתר יוטיוב, 19 בפברואר 1973
שייטת ספינות הטילים בסיור מול חוף לבנון, סרטון  באתר יוטיוב, 15 ביולי 1976
הספינה החדשה שלי | זרוע הים, סרטון בערוץ "Israeli Navy", באתר יוטיוב
ביאורים

↑  בעברית התקבע שמן של הספינות בנוסח "ספינות שרבורג", זאת אף על פי שבצרפתית הוגים את שמה של העיר כ-שרבור.
↑  מפעיל המערכת חניך קורס חובלים, מרדכי דקל, שהגיע לדרגת סא"ל בחיל הים.
↑  אח"י משגב מדגם סער 1 הייתה עדיין ספינת תותחים.
↑  הטבלה מתייחסת לתקופת הלחימה עצמה ואינה כוללת השקעת אמצעים בסיורי אבטחת השיט בשלושת החודשים שלאחר המלחמה.
↑  התמונה להמחשה צולמה במועד מאוחר יותר.
↑  הצילום מתקופה מאוחרת יותר. נשיאת מנוף הכנפיים במקום מוצב הטילים האחורי הפחיתה את החימוש שנשאה לארבעה טילים, תוך שהוא מגדיל את החזר המכ"ם ועושה אותה מטרה בולטת יותר לביות הטיל. המנוף שהותקן ביום השני למלחמה הורד רק ביום החמישי.
↑  מיכה לצרוס יחזור לשייטת כעבור שנה כמפקדה.
↑  התאריך הרשמי של סיום מבצע של"ג הוא יוני 1985, המועד שבו נסוגו כוחות צה"ל עד לאזור רצועת הביטחון שפונתה סופית בשנת 2000. בפרק זה נתייחס רק לשבועיים הראשונים של המלחמה – עד 17 ביוני 1982.
↑  עומדים, מימין לשמאל: סרן רן קפלן – מפקד אח"י סופה (סער 4.5), עודד בריאר, יעקב דיין, נלסון, רפי בנימין, שלמה כהן (קצין) – גף מוטס, רס"ן מיכאל קיסרי – אח"י מולדת, סא"ל צבי מור – אח"י גאולה, אל"מ אריה רונה – מש"ט 3, רס"ן גדי קציר – אח"י חרב (סער 4.5), סא"ל יעקב צוק – מפל"ג 34, רס"ן עמי שגב – אח"י עליה, רס"ן אריה בן יואב מיועד לאח"י מולדת, עמירם רפאל מפל"ג, ליאור מרגולין, סא"ל אריה צוויג. יושבים, מימין לשמאל: רס"ן אלי מרום, אודי דביר, אהרון שחר, עמרם חיימי, גיורא בוקסר, בני חזן, סא"ל רוני איכר – מפל"ג 33, שי ברוש – אח"י רשף.
↑  התפיסה המפורסמת של אוניית הנשק "קארין A" הייתה בים סוף ללא השתתפות ספינות השייטת שלא היו מוצבות שם.
↑  בחקירתם על ידי המודיעין הימי הוברר כי היו בתובלה מנהלתית ללבנון. שם התכוונו להתבסס כדי לצאת לפיגועים בדרך הים לישראל.
↑  למשך שנה אחת פוצלו ספינות הטילים לשתי מסגרות שנקראו: שייטת 3 ושייטת 5, ואחר כך שוב רוכזו בשייטת 3.
↑  זאת הערכה כי המהירות הקבועה העליונה של הקורבטות מדגם סער 6 עוד לא פורסמה.
↑  הכותב אל"ם עידו שבח שימש כמפקד אח"י להב מאוגוסט 1993 עד נובמבר 1995, החל בתהליך הבנייה בארצות הברית עד הכרזתה כספינה מבצעית בחיל הים.
↑  מרבית הכיתובים מתחת לתמונות שגויים.
צ'יטי צ'יטי בנג בנג: המכונית המופלאה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  איאן פלמינג 
 איורים:  ג'ון בורנינגהם 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 הוצאה:  ג'ונתן קייפ 
 תאריך הוצאה:  22 באוקטובר 1964 
 סדרה
 הספר הבא:  Chitty Chitty Bang Bang Flies Again 
 
מכונית ה"צ'יטי בנג בנג 1" של לואי זבורובסקי אשר היוותה את ההשראה ליצירת הסיפור
עטיפת התקליט שבו חיים יבין מספר את הסיפור בעברית
צ'יטי צ'יטי בנג בנג: המכונית המופלאה (באנגלית: Chitty-Chitty-Bang-Bang: The Magical Car) הוא ספר ילדים בריטי מאת איאן פלמינג אשר פורסם במקור בשנת 1964.
פלמינג כתב במקור את הספר עבור בנו קספר, בעת שהוא החלים מהתקף לב גדול. הסיפור פורסם במקור בשלושה כרכים על ידי חברת ההוצאה לאור הבריטית ג'ונתן קייפ, עם איורים מאת ג'ון ברנינגהם, חודשיים לאחר מותו של פלמינג.
לאורך השנים הספר היווה השראה לעיבודים שונים, כולל עיבוד קולנועי פופולרי משנת 1968 ומחזמר.
מקור השראה

המכונית הקסומה בסיפור נוצרה בהשראת מכוניות המרוצים "צ'יטי בנג בנג"(אנ') האמיתיות שנבנו על ידי לואי זבורובסקי בשנות ה-20 של המאה ה-20.
תקציר העלילה

עלילת הספר מתמקדת בהרפתקאותיהם של הממציא האקסצנטרי קרקטקוס פוט, אשתו, ושני ילדיהם, אשר יוצאים להרפתקה במכוניתם הקסומה אשר מכונה צ'יטי צ'יטי בנג בנג. לאורך הסיפור המשפחה נאלצת להתמודד עם אתגרים רבים, כולל פיראטים והנבל המסוכן לורד סקראמפש.
דמויות

קרקטקוס פוט - ממציא אקסצנטרי בעל תושייה אשר מצליח לתקן את מכונית המרוץ צ'יטי צ'יטי בנג בנג.
מימזי פוט - אשתו טובת הלב של קרקטקוס.
ג'רמי וג'מימה פוט - הילדים התאומים בני השמונה של קרקטקוס ומימזי.
לורד סקראמפש - הבעלים העשיר של בית חרושת לממתקים
עיבודים נוספים

העיבוד הראשון לספר היה רצועת קומיקס שפורסמה במקור בבריטניה תחת בשם "Chitty-Chitty-Bang-Bang: Authorized Edition".
בשנת 1968 יצא לאקרנים העיבוד הקולנועי של הספר בו כיכב דיק ואן דייק בתפקיד הראשי. התסריט לסרט נוצר על בסיס תסריט שנוצר בשיתוף פעולה בין רואלד דאל וקן יוז.
בין השנים 2002 עד 2005 הוצג בווסט אנד בלונדון מחזמר המבוסס על הספר. המחזמר זכה להצלחה ניכרת וגרף במהלך שלוש שנים מעל ל-70 מיליון ליש"ט. גרסת ברודוויי של המחזמר הוצגה בניו יורק בין מרץ לדצמבר 2005.
פרנק קוטרל-בויס כתב בעשור השני של המאה ה-21 שלושה ספרי המשך - הראשון פורסם לראשונה באוקטובר 2011, השני פורסם לראשונה בספטמבר 2012, והשלישי פורסם לראשונה בספטמבר 2013.
בישראל הספר בוצע בשנות ה-70 כתסכית בעברית בקול ישראל.
זרם פירוקלסטי

זרם פירוקלסטי גולש מהמורדות הדרום מזרחיים של הר הגעש מאיון בפיליפינים. גובה ההתפרצות הגיע ל-15 קילומטר מעל פני הים, והאפר הגעשי הגיע למרחק של עד 50 קילומטר מההר
זרם פירוקלסטי (מיוונית: πύρό פירו (אש), κλαστός קלאסטוס (שבירה)) הוא תופעה הנגרמת כתוצאה מהתפרצויות געשיות מסוימות. הזרם נראה כענן סמיך בצבעי אפור-שחור המתגלגל ומתערבל במורד צלע הר הגעש. הזרם הפירוקלסטי מורכב מגזים לוהטים ומטפרה, הנעים במהירויות גבוהות (מאות קמ"ש). טמפרטורת הגז עשויה להגיע סביב 1,000 מעלות צלזיוס. הזרמים הפירוקלסטים זורמים מטה במורדות הר הגעש במהירות של מאות קמ"ש, ומתקדמים על פני הקרקע, או מתפשטים לצדדים בהשפעת כוח הכבידה. מהירותם תלויה בצפיפות הזרם, קצב יציאת החומר מהר הגעש, שיפוע צלע ההר ומכשולים בדרכם.
חלק מההתפרצויות הגעשיות מכונות nuée ardente (מצרפתית - "ענן בוער"). השימוש בו נעשה לראשונה בתיאור ההתפרצות ההרסנית של הר הגעש פלה במרטיניק שבים הקריבי, שהתרחשה ב-1902.
היווצרות הזרם

הר הגעש מתפרץ התפרצות פליניאנית, כאשר בהתפרצות כזו פורצים החומרים הפירוקלסטיים לגובה של עשרות קילומטרים בצורת עמוד התפרצות, כעין "נד מים", אבל גבוה בהרבה. העמוד המתהווה בעת התפרצות פליניאנית (שפליניוס הצעיר תיארו כ"עץ אורן ענקי") - קורס, ואז מתחילה נשורת מהירה של אפר געשי, גזים וסלעים, הנוחתים חזרה על צלעות ההר ומדרונותיו, וכל אלו מתערבלים ומתגבשים לכדי נחשול פירוקלסטי.
קריסה של צלע הר הגעש בשעת התפרצות (כפי שקרה בהתפרצות הר סנט הלנס ב-1980).
קריסה של כיפת לבה פעילה (כפי שקרה בסנטיאגואיטו, באונזן ובסופריר הילס).
סדרי גודל

סדר גודל נפח הזרמים הפירוקלסטיים הוא בין מאות מטרים מעוקבים עד לכדי אלף קילומטרים מעוקבים. זרמים גדולים עשויים לנוע למרחק של מאות קילומטרים, הגם שזרמים בקנה מידה כזה לא אירעו מזה מאות אלפי שנים. רוב הזרמים הפירוקלסטיים מוגדרים בנפח של כק"מ מעוקב אחד ועד לעשרה ק"מ-מעוקבים, ועשויים לנוע למרחק של כמה קילומטרים. הזרמים מורכבים משני חלקים: חלק תחתון שנע קרוב לקרקע ומכיל שברי סלע גדולים וגרוֹרוֹת, וזרם בצפיפות נמוכה יותר שגולש מעליו. הצפיפות הנמוכה נגרמת בשל התערבבות עם האוויר שמעל לשכבת הזרם העליונה. האנרגיה הקינטית של הסלעים בשכבת הזרם התחתונה עשויה לגרום לעקירת עצים ובניינים הניצבים במסלול זרימתה. החום הרב של הגזים, והמהירות הגבוהה, הופכים את הזרם הפירוקלסטי לקטלני.
נחשול פירוקלסטי

זרם פירוקלסטי המכיל כמות גדולה של גז ביחס לחומר המוצק - נקרא "נחשול פירוקלסטי". הצפיפות הנמוכה של זרמים כאלה מאפשרת להם לזרום מעל בליטות טופוגרפיות כמו רכסים וגבעות. הנחשולים עשויים להכיל קיטור, מים וסלעים בטמפרטורות נמוכות מ-250 מעלות צלזיוס, טמפרטורה נמוכה יחסית לזרמים פירוקלסטיים אחרים, לכן הם מכונים לעיתים "קרים". גם בטמפרטורה כזאת עלול הזרם הפירוקלסטי להביא לתוצאות קטלניות. נחשולים קרים עשויים להיווצר בעקבות התפרצות מתחת למקווה מים רדוד או ים. ישנן התפרצויות געשיות הפולטות חומר בצפיפות נמוכה בלבד, כלומר - רק התפרצות של נחשולים. כך היה בהתפרצות הר הגעש פלה במרטיניק שבים הקריבי ב-1902. זרם כזה הגיע לעיר סן-פייר וגרם למותם של כ-30,000 איש. היווצרות נחשול פירוקלסטי על ידי זרם פירוקלסטי היא תופעה שכיחה.
נחשול פירוקלסטי > בין נחשול פירוקלסטי וזרם פירוקלסטי

קיים קשר בין נחשול פירוקלסטי לזרם פירוקלסטי: נחשול יכול להיווצר תוך כדי זרם פירוקלסטי, ואף להתפתח כתוצאה מתהליכים בתוך זרם פירוקלסטי. לנחשולים פירוקלסטיים רמת אנרגיה גבוהה, צמיגות נמוכה, הם נעים במהירויות גבוהות ויכולים לטפס מעל מכשולים טופוגרפיים כמו צוקים ועמקים. הנחשולים משקיעים שכבות דקות של סדימנטים, שהופעתן דומה לזו של סדימנטים ימיים.
נחשול פירוקלסטי > דוגמאות

נחשול פירוקלסטי גלש מהר הגעש וזוב, החריב וכיסה את העיירה הרקולנאום, במפרץ נאפולי, ב-79 לספירה.
נחשול דומה התפרץ מהר הגעש פלה שבאי מרטיניק ב-1902 וגרם למותם של כ-30,000 איש בעיירה סן-פייר.
בארץ ניתן לראות עקבות של נחשולים פירוקלסטיים בבריכת רם.
נחשול פירוקלסטי > תיאורים היסטוריים

פליניוס הצעיר, במכתביו לטקיטוס, תיאר את הנחשול הפירוקלסטי שהתהווה בעת התפרצות הווזוב ב-79 לספירה:
"ענן שחור, מפחיד, שמתוכו פרצו להבות מפוצלות ורוטטות, והגיחו לשונות אש, כמו הבזקי ברק עצומים בגודלם... ואז הענן שקע על הקרקע וכיסה את הים".
התפרצות פליניאנית של הר הגעש פינטובו
כיפה געשית בהר סנט הלנס
הר סנט הלנס

| --- | --- |
הר סנט הלנס, 19 במאי 1982
הר סנט הלנס, 19 במאי 1982
 מידע כללי
 סוג הר:  הר געש פעיל, חרוט געשי
 על שם:  Alleyne FitzHerbert, 1st Baron St Helens 
 גובה:  2,549 מטרים
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  מדינת וושינגטון, ארצות הברית
 רכס הרים:  רכס קסקייד
 מספר הר געש:  -1201-05
 התפרצות אחרונה:  2004–2008
 העפלה ראשונה:  1853 על ידי תומאס ג'י דרייר
 מסלול ההעפלה הקל:  צעידה, דרך המדרון הדרומי של הר הגעש
 קואורדינטות:  46°12′00″N 122°11′21″W﻿ / ﻿46.200047°N 122.189203°W﻿ / 46.200047; -122.189203
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה סנט הלנס(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה סנט הלנס(למפת וושינגטון רגילה) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט סנט הלנס(למפת וושינגטון מוגדלת) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט סנט הלנס הר סנט הלנס וסביבתו במבט מהחלל, 1994
 
הר סנט הלנס (Mount St. Helens) הוא הר געש פעיל במדינת וושינגטון שבצפון ארצות הברית, כ-155 ק"מ דרומית לסיאטל. גובהו מעל 2,549 מטר. ההר נקרא על שם הדיפלומט הבריטי לורד סנט הלנס, ידידו של מגלה הארצות ג'ורג' ונקובר, אשר חקר את האזור בסוף המאה ה-18.
הר סנט הלנס הוא הר געש שכבתי, אחד מהרי הגעש המרכיבים את הקשת הגעשית של רכס קסקייד, המהווה חלק מטבעת האש המקיפה את האוקיינוס השקט. ההר נולד בהתפרצות ענק שהתחוללה לפני כ-2,500 שנה.
התפרצותו האחרונה הרת האסון של ההר התחוללה ב-18 במאי 1980. הייתה זו ההתפרצות הקטלנית וההרסנית ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית. 57 בני אדם נהרגו, ו-250 בתים, 47 גשרים וקילומטרים רבים של מסילות רכבת וכבישים נהרסו. קדמו להתפרצות חודשיים של פעילות סייסמית אינטנסיבית, שבעקבותיה נסגר שטח ההר לציבור וניצלו חיי אלפים. ההתפרצות העזה, בדרגה 5 במדד התפרצות געשית, שינתה כליל את צורת ההר, הנמיכה את גובהו מ-2,950 ל-2,550 מטרים, והעלימה את כיפתו, אשר במקומה נפער לוע געשי דמוי פרסה, 1.6 ק"מ רוחבו. כמות האפר הגעשי שנפלט בהתפרצות הוערך בכ-2.9 קילומטרים מעוקבים. בעקבות ההתפרצות נוצר קרחון הלוע.
התפרצויות

תקופת הפעילות המוקדמת של סנט הלנס התרחשה לפני כ-35–40 אלף שנים. תקופות פעילות נוספות היו לפני 18–20 אלף שנים ולפני 8–13 אלף שנים.
בהיסטוריה המודרנית ידע הר סנט הלנס תקופות של התפרצויות גדולות, וביניהן מאות שנות שקט.
בשנת 2500 לפנה"ס החלה תקופת פעילות נוספת. בשנת 1900 לפנה"ס אירעה ההתפרצות הגדולה ביותר של ההר בתקופת ההולוקן שנמשכה עד שנת 1600 לפנה"ס. תקופת פעילות נוספת הייתה בין השנים 1200–800 לפנה"ס, וזו התאפיינה בפעילות בעצימות נמוכה יחסית.
בשנת 400 לפנה"ס החלה תקופת פעילות נוספת. זרמי לבה בסביבות שנת 100 לפנה"ס נעו מספר קילומטרים בעמקי הנהרות מדרום להר. זרמי לבה אחרים באותה תקופה יצרו צינורות לבה. במאה הראשונה לספירה אירעו מספר מפולות בוץ שנעו למרחק של 50 קילומטרים. לאחר 400 שנות שקט, אירעו בהר לפחות שתי התפוצצויות חזקות, היחידות שאינן במחלוקת בתקופה שקדמה ל-1980, בהן עפו חלקים מההר.
אחרי כ-700 שנים של שקט החל ההר בשנת 1480 תקופת פעילות נוספת, שנמשכה כ-150 שנים. ב-1480 נרשמה התפרצות עזה פי כמה מההתפרצות של 1980. ב-1482 הייתה התפרצות גדולה נוספת. בסוף התקופה, בסביבות שנת 1647, הגיע ההר לשיא גובהו ומבנהו הסימטרי המוכר התעצב.
לאחר כ-150 שנות שקט התפרץ ההר שוב בשנת 1800. הייתה זו התפרצות דומה בעוצמתה לזו של 1980, ובעקבותיה החלה תקופת פעילות של 57 שנים. בין השנים 1831–1857 אירעו לפחות 12 התפרצויות שכללו פליטת אפר געשי וקילוחי לבה. משנת 1857 ועד 1980 לא התפרץ ההר.
התפרצויות > ההתפרצות בשנת 1980

ב-20 במרץ 1980 אירעה בהר רעידת אדמה בעוצמה 4.2 לפי סולם ריכטר. ב-27 במרץ החל ההר לפלוט קיטור. בסוף אפריל החל הצד הצפוני של ההר להתנפח בצורה בולטת.
ב-18 במאי בשעות הבוקר אירעה בהר רעידת אדמה בעוצמה 5.1, ובעקבותיה קרס החלק הצפוני של ההר. הייתה זו מפולת האדמה הגדולה ביותר בהיסטוריה המתועדת. בעקבות המפולת נוצר להאר (זרם בוץ געשי) שזרם לאורך קילומטרים רבים וגרם להרס רב, כולל הרס של גשרים.
כתוצאה מהמפולת, החל ההר להתפרץ. הייתה זו התפרצות פליניאנית בעוצמה 5 לפי מדד ההתפרצות הגעשית. עמוד האפר שעלה מן ההר הגיע לגובה של 20–27 ק"מ. ביום למחרת נמצא אפר געשי מההר באדמונטון שבקנדה, מרחק של כ-1,000 ק"מ מסנט הלנס. לקראת הערב ב-18 במאי דעכה הפעילות בהר.
בפיצוץ איבד ההר כ-400 מטרים מגובהו ונפער במרכזו מכתש ברוחב של כ-1.5 ק"מ. 57 אנשים נהרגו מהפיצוץ, כ-200 בתים נהרסו וכ-300 ק"מ של כבישים נהרסו.
התפרצויות > התפרצויות נוספות

עד שנת 1986 המשיכה הפעילות בהר ובמרכזו נוצרה כיפת לבה חדשה. בין השנים 1989–1991 אירעו מספר התפרצויות בהר.
באוקטובר 2004 חזר ההר לפעילות ונוצרה בו כיפת לבה חדשה מעל זו הקיימת. פעילות דומה המשיכה עד 2006. בכמה מקרים נצפתה מחט געשית עולה כתוצאה מלחץ של המגמה מתחת. בינואר 2008 הסתיימה הפעילות הגעשית בהר.
הערות שוליים

↑  – אתר Global Volcanism Program
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551055205171  BNE: XX5585592  BnF: cb166405278 (data)  GND: 4285733-8  LCCN: no2012025424  NARA: 10038240  NDL: 00628671  SUDOC: 158753771  VIAF: 231861699   WorldCat (עם VIAF): 231861699 
ההר לפני התפרצות 1980
ההר אחרי התפרצות 1980
אשתורי הפרחי

| --- | --- |
 לידה:  כנראה בסביבות 1280 כנראה בסביבות ה'מ' פרובאנס 
 פטירה:  כנראה בסביבות 1355 כנראה בסביבות ה'קט"ו ארץ ישראל, ישראל 
 מדינה:  כתר אראגון 
 מקום מגורים:  פרפיניאן, ברצלונה, מיורקה 
 מקום פעילות:  ספרד, פרובנס וארץ ישראל
 תקופת הפעילות:  ?–1337 
 השתייכות:  רבני ארץ ישראל וצרפת (פרובאנס)
 תחומי עיסוק:  מצוות התלויות בארץ, גאוגרפיה של ארץ ישראל, רפואה, אסטרונומיה
 רבותיו:  אביו רבי משה, רבי אליעזר משינון (או גינון), רבינו אשר (הרא"ש), הרשב"א, ורבי ברוך פנרוך (תלמיד המהר"ם מרוטנבורג) בארץ ישראל
 חיבוריו:  כפתור ופרח, "בתי הנפש", "שושנת מלך" "שער השמים" ותרגום שני ספרי רפואה
 
שלט רחוב בירושלים על שם אשתורי הפרחי.
רבי אֶשְׁתוֹרִי (יש אומרים שזהו שם ספרותי שמשמעותו "אִיש הַתּוֹרִי" (מגלה ארצות), ושמו הנכון: הרב יצחק הכהן) בן ר' משה הַפַּרְחִי (בספרדית: Ishtori haFarhi;‏ נולד: המחצית השנייה של המאה ה-13. נפטר: המחצית הראשונה של המאה ה-14) היה חוקר ארץ ישראל והלכותיה. מקום לידתו אינו ידוע. לפי דעה אחת נולד בצרפת ומוצא משפחתו בפלורנסיה (Florencia) שבספרד, ולפי דעה אחרת הוא גם נולד בפלורנסיה ובעודו נער עבר לצרפת ללמוד תורה אצל סבו ר' נתן מטרונקטילא. לאחר גירוש יהודי צרפת עבר לפרפיניאן שבדרום צרפת (אז לא נכללה בשטחי צרפת), ומשם לברצלונה שבספרד. לאחר מספר שנים עלה לארץ ישראל. בשנת 1313 הגיע לירושלים, וכעבור זמן מה השתקע בבית שאן. ספרו החשוב הוא "כפתור ופרח", ספר הלכה על המצוות התלויות בארץ, ואגב כך הוא עוסק בגאוגרפיה של ארץ ישראל. ייחודו בתחום מחקר תולדות ארץ ישראל הוא בזיהוי מקומות בארץ, על פי אזכוריהם במקורות יהודיים קדומים.