stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חטיבה 188
הערות שוליים

↑  מלחמת ששת הימים - סיפורם של אנשי החימוש במלחמה, באתר www.himush.co.il
↑  גדוד 275, באתר עמותת חטיבת מרכבות הפלדה
↑  תיאור קבלת הצל"ש באתר 'גבורה', באתר הגבורה
↑   אלה היחידות הזוכות ב"אות הערכה מבצעי", באתר צה"ל, 25 בנובמבר 2021
↑  יואב זיתון, נינה פוקס, אלישע בן קימון, קצין ולוחמים נהרגו מפגיעת נ"ט בפאתי שג'אעיה: "שלושה מהטנק של איתן", באתר ynet, 5 בדצמבר 2023
↑  אפרת קארו, הותר לפרסום: סרן יהל גזית ורס"ר גיל דניאלס נפלו בקרב בעזה, באתר עכשיו 14, ‏כ"ב כסלו ה'תשפ"ד(05/12/23)
↑  ניר דבורי, ‏בלב שג'עייה וגם בח'אן יונס: הכוחות פועלים במעוזי הטרור של חמאס, באתר ‏מאקו‏, 5 בדצמבר 2023
↑  Keungjae Lee, A Suggestion for Translating "אתח תרעה את־עמי את־שראל" in the Second Half of 2 Samuel 5:2 through the Study of Shepherd-King Ideology, Journal of Biblical Text Research 43, 2018-10-31, עמ' 75–97 doi: 10.28977/jbtr.2018.10.43.75
↑  תולדות חיי יהודה בכר, בבלוג של משפחת בכר, באתר בלוגספוט, 21 בינואר 2009
↑  אבירם ברקאי, על בלימה, עמ' 525
↑  יואב זיתון ועינב חלבי, הותר לפרסום: סא"ל סלמאן חבקה, גיבור הקרב בבארי, נפל הלילה בלחימה בעזה, באתר ynet, 2 בנובמבר 2023
1 2   אלה היחידות שיקבלו "אות הערכה מבצעי" מהרמטכ"ל, באתר צה"ל, 9 בדצמבר 2020
↑  יואב זיתון, הטנקים החדשים בצה"ל שלא מפספסים אף מטרה | תיעוד, באתר ynet, 9 בינואר 2021
↑  אפרת פורשר, סא"ל עופר טכורש (33) מראש העין הוא מפקד גדוד 74 בחטיבה 188, באתר ישראל היום, 16 באפריל 2022
↑  שי לוי, ‏צעד דרמטי: ההקפצה החריגה של הלוחמים מלבנון לרצועת עזה, באתר ‏מאקו‏, 8 בנובמבר 2024
↑  יזהר באר, מוות יחדיו, כל העיר, 11 בדצמבר 1987
↑  מיכל קליין, במחנה, הקצין שבטנק ינצח, באתר יד לשריון
↑  אור הלר, אביב פרנקל, עזה סרט מלחמה: כתב חדשות10 עם צוות מרכבה בדיר אל-בלח, באתר nana10‏, 31 ביולי 2014(הקישור אינו פעיל, 16.2.2020)
שי לוי, ‏עם הפגז בקנה בלב שטח אויב: עזה בעיני הטנקיסט, באתר ‏מאקו‏, 31 ביולי 2014
↑  קצין וחייל נהרגו בחדירת מחבלים ממנהרה; חמאס שלח מתאבד לפוצץ דחפור, באתר כלכליסט, 20 ביולי 2014
↑  חמישה חיילי צה"ל נהרגו אתמול בפעילות מבצעית בגבול רצע"ז, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 1 באוגוסט 2014
↑  אריק בנדר, ‏במקצה ריצה של 188 ק"מ: חטיבה 188 מציינת 50 שנה של נחישות, באתר מעריב אונליין, 7 באוקטובר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008729884905171  LCCN: no2009126133   WorldCat (עם LCCN): no2009-126133 
סמל גדוד סופה
טנק מרכבה סימן 3 ד של גדוד סופה, במהלך אימון החטיבה ברמת הגולן
לוחמי גדוד 53 של חטיבה 188 בהתכוננות לתמרון הקרקעי ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל, אוקטובר 2023
לוחמי פחת"ק גדוד 53 במלחמת חרבות ברזל
סמל גדוד סער
חיילי גדוד 74 בחטיבה 188 בסרבלים של שריונרים.
טנק מרכבה סימן 4מ 400 של גדוד 74, 2021.
סמל גדוד רשף
סמל גדוד המח"ץ
דחפור D9 משוריין ומחפר ממוגן של גדוד 605 מפנים שדות מוקשים בבקעת הירדן, 2021
דחפור D9 משוריין ומחפר ממוגן של גדוד 605 מפנים שדות מוקשים בבקעת הירדן, 2021
טנק M51 שרמן מהסוג ששימש את החטיבה במהלך מלחמת ששת הימים.
טנק מרכבה סימן 3 ב"ז של החטיבה במהלך אימון ברמת הגולן, 2012.
צילום מתוך יום כשירויות ברמת הגולן של חטיבת ברק
חלקו המרכזי של אתר ההנצחה, סמוך לעליקה.
הכניסה לאתר מורשת חטיבת ברק במחנה עליקה.
אנדרטת גדוד 71 בצומת בשן, רמה"ג.
חלום אריזונה

| --- | --- |

עטיפת הדי וי די
 בימוי:  אמיר קוסטריצה
 הופק בידי:  קלודי אוסארד   איב מארמיון
 תסריט:  אמיר קוסטריצה   דייוויד אטקינס
 עריכה:  אנדרייה זאפראנוביץ'
 שחקנים ראשיים:  פיי דאנאוויי   ג'וני דפ   ג'רי לואיס
 מוזיקה:  גוראן ברגוביץ'   איגי פופ
 צילום:  וילקו פילאק
 מדינה:  צרפת, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  StudioCanal 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 בינואר 1993
 משך הקרנה:  142 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דרמה קומית, סרט דרמה, סרט הרפתקאות, סרט פנטזיה 
 מקום התרחשות:  אריזונה, ניו יורק 
 הכנסות באתר מוג'ו:   arizonadream
 פרסים:  פרס דוב הכסף של חבר השופטים 
 דף הסרט ב־IMDb
 
חלום אריזונה (באנגלית: Arizona Dream) הוא סרט קולנוע משנת 1993 בבימויו של אמיר קוסטריצה.
עלילה

אקסל (המגולם על ידי ג'וני דפ) חולם על אינואיט הדג דג האליבוט נדיר (סוג של דג משה רבנו) ומביא אותו למשפחתו באיגלו. כמה ימים לאחר מכן, אקסל מגיע לאריזונה בניגוד לרצונו לבקר בחתונת דודו ליאו (המגולם על ידי ג'רי לואיס) לאישה צעירה (המגולמת על ידי פולינה פוריסקובה). בהגיעו לאריזונה מנסה ליאו לשכנע את אקסל להישאר שם ולעבוד בעסק המשפחתי של ממכר מכוניות קדילק. אקסל פוגש שתי נשים: איליין (המגולמת על ידי פיי דאנאוויי) החולמת לעוף באמצעות מכונה שתבנה, וגרייס (המגולמת על ידי לילי טיילור) - בתה החורגת של איליין השואפת להתאבד או להרצח, מתוך אמונה שתקום לתחייה כצב. אקסל מתאהב באיליין מתחיל לבנות עבורה מטוס, בעוד שגרייס הרוצה שאקסל ירצח אותה מנסה שוב ושוב להרוס את המטוס שהם בונים. כאשר מצליח לסיים את המכונה היא עולה לאוויר אך לבסוף מתרסקת לתוך עץ. גרייס משכנעת את אקסל לשחק עימה רולטה רוסית, והוא מנסה להתאבד, גרייס עוצרת אותו, ומאותו רגע הופכת לאהובתו. במהלך תחרות כישרונות בה צופים אקסל, אליין וגרייס מקבל ליאו התקף לב ונפטר. לאחר כמה חודשים שב אקסל לאיליין, ביום הולדתה. לאחר ריב שנגרם בשל ההיעדרות הארוכה משלימים אקסל ואיליין. איליין מקבלת מטוס כמתנת יום הולדת. באותו לילה מתאבדת גרייס וברק פוגע ושורף את המטוס של איליין. הסרט מסתיים כאשר אקסל פורץ לחנות הקדילקים הנטושה של דודו, הולך לישון על קדילק וחולם עליו ועל דודו הדגים את דג ההליבוט. הדג שתפסו נמלט מהם ועף לעבר השמש הזורחת.
הפקה ופרסים

הסרט צולם בשנת 1991 אולם יצא לאקרנים באירופה בשנת 1993, ובארצות הברית ב-9 בספטמבר 1994. הסרט כולל סצנות סוריאליסטיות רבות, בהן דג ההאליבוט עף מעל אלסקה וברחובות העיר דאגלס באריזונה, שם צולם הסרט. באחת הסצנות, ברגע מותו של ליאו, עף האמבולנס בו הוא נלקח לעבר הירח.
הסרט זכה בשני פרסים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. למרות שבבתי הקולנוע בארצות הברית הוצגה הגרסה המלאה, השידורים בטלוויזיה וההפצה ב-VHS כללו גרסה מקוצרת של 119 דקות.
הערות שוליים

↑  Berlinale annual archives, 1993
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb142912492 (data)  GND: 7679115-4  SUDOC: 18041979X  VIAF: 197693294   WorldCat (עם VIAF): 197693294
ההרפתקה המצוינת של ביל וטד

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  סטפן הרק
 הופק בידי:  סקוט קרופף   מייקל ס. מרפי   ג'ואל סוויסון
 תסריט:  כריס מת'סון   אד סלומון
 שחקנים ראשיים:  קיאנו ריבס   אלכס וינטר   ג'ורג' קרלין
 מוזיקה:  דייוויד ניומן
 צילום:  טים שוורסטדט 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Interscope Communications
 חברה מפיצה:  סרטי אוריון, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 בפברואר 1989
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט חבר'ה, סרט נעורים, מדע בדיוני קומי, סרט מדע בדיוני, סרט מסע בזמן 
 מקום התרחשות:  אוסטריה, סן דימאס, קאסל, אורליאן, וינה, אנגליה, אתונה, מונגוליה, ניו מקסיקו, הבית הלבן 
 תקופת התרחשות:  1988, 1810, 1901, 1429, 1209, 1863, המאה ה־15, 1879, 410 לפני הספירה, 2688, 1805, התקופה הפלאוליתית התחתונה 
 תקציב:  10 מיליון דולר (משוער)
 הכנסות:  $40,485,039 (ארצות הברית)
 הכנסות באתר מוג'ו:   billandtedsexcellentadventure
 סרט הבא:  מסע הכזבים של ביל וטד
 www.billandted.org
 דף הסרט ב־IMDb
 
ההרפתקה המצוינת של ביל וטד (באנגלית: Bill & Ted's Excellent Adventure) הוא סרט מדע בדיוני-קומי משנת 1989. הסרט בוים על ידי סטפן הרק (אנ') ומככבים בו קיאנו ריבס ואלכס וינטר כטד וביל, שני נערים מטאליסטים ומטופשים שנכשלים בבית הספר, ועל מנת להצליח בפרנזטנציה של שיעור ההיסטוריה, יוצאים למסע בזמן ופוגשים מנהיגים ודמויות משפיעות מהעבר.
עלילת הסרט

עלילת הסרט נסובה סביב שני נערים מטאליסטים ומטופשים, טד (קיאנו ריבס) וביל (אלכס וינטר (אנ')), אשר נכשלים בבית הספר, ועל מנת שלא יסלקו אותם ממנו עליהם להצליח בפרזנטציה של שיעור ההיסטוריה. אביו של טד מציב בפניו תנאי - במידה ויסולק מבית הספר הוא יישלח לאקדמיה צבאית באלסקה, מה שיפריד בינו לבין חברו הטוב ביל, וישים קץ לשאיפתם להקים להקת הבי מטאל בשם Wyld Stallyns ("סוסי ההרבעה הפראים").
לעזרת השניים מגיע מהעתיד אדם בשם רופוס (ג'ורג' קרלין), אשר משימתו היא לוודא שהשניים יצליחו בעבודתם וכך לא יסולקו מבית הספר, יישארו יחדיו ויקימו את להקתם, שהמוזיקה שלה היא הבסיס לעתיד האוטופי ממנו בא. רופוס מספק להם מכונת זמן בדמות תא טלפון, ומדגים להם את שימוש בה באמצעות חזרה בזמן לשנת 1805, לעיצומו של קרב בפיקודו של נפוליאון בונפרטה, אשר מבחין בהם ומורה לתקוף אותם. השלושה מסתלקים מיד, ובטעות לוקחים איתם להווה את נפוליאון שנפל על המכונה. לאחר שסיים להנחות אותם, רופוס עוזב את טד וביל להצליח במשימה בכוחות עצמם. השניים מתכננים יחד תוכנית - לאסוף דמויות היסטוריות נוספות ולהשתמש בהן בפרזנטציה שלהם. הם מפקידים את נפולאיון במשמרתו של אחיו הקטן של טד, ומתחילים בליקוט הדמויות ההיסטוריות.
הדמות הראשונה שבה הם נתקלים היא בילי הנער, שבו הם נתקלים לאחר שזה דורש שחקנים למשחק פוקר שבו הוא מתכנן לרמות, הרמאות מתגלה והשניים מצליחים להציל את בילי מקטטה קטלנית. מייד לאחר מכן הם נוסעים ליוון העתיקה, שם סוקרטס מרצה לגבי השבריריות וחוסר החשיבות של חיים אנושיים בעזרת קערה המלאה בעפר, טד מתקרב לסוקרטס ומחקה את הסגנון שלו תוך כדי שימוש בעפר, וכך משכנע את סוקרטס לבוא איתם. לאחר מכן הם מגיעים לאנגליה של מאה ה-15, ומתאהבים בשתי בנותיו של המלך, לאחר מכן הם עוטים שריון ונלחמים באחת מהקומות של הארמון. טד נדקר על ידי שומר, וביל (המשוכנע שטד מת) מזמין את השומר לדו-קרב שבסופו טד שובר כד על ראשו של השומר, ובכך מכריע את הקרב. הם עולים לקומות העליונות, ותוך כדי פוגשים את הנסיכות אליזבת' וג'והנה, אשר מיועדות להינשא לשני "בחורים מלכותיים מכוערים" (royal ugly dudes) כלשונם של השניים. לאחר מכן הם נתפסים על ידי המלך. זה פוקד על הוצאתם להורג של ביל וטד, אולם השניים ניצלים בסיועם של בילי הנער וסוקרטס, ובורחים מפני חיילי המלך על כרכרה לתקופת זמן אחרת, לא לפני שאחד החיילים מצליח לפגוע באנטנה של מכונת הזמן ובכך לקלקל אותה.
השניים ממשיכים במסעם ואוספים את זיגמונד פרויד, לודוויג ואן בטהובן, ג'ינגיס חאן (שאותו הם מושכים בעזרת טווינקי), ז'אן ד'ארק ואברהם לינקולן. לאחר שהצליחו לתקן את מכונת הזמן בעזרת דבק מאולתר שהורכב ממסטיקים לעוסים, ביל וטד חוזרים להווה ועוזבים את הדמויות ההיסטוריות שאספו בקניון המקומי, בזמן שהם הולכים לחפש את נפוליאון, שננטש על ידי אחיו הקטן של טד. לאחר שהם מוצאים אותו משתעשע בפארק מים, השניים מגלים כי כל הדמויות שאספו התפרעו בקניון ונעצרו על ידי אביו השוטר של טד. ביל וטד פורצים לתא המעצר של תחנת המשטרה ומשחררים את הדמויות ההיסטוריות ויחד איתן מגיעים רגע לפני סיום טקס הצגת עבודות ההיסטוריה השונות ומציגים את עבודתם בצורה של הופעת רוק, זוכים לתשואות הקהל ומצליחים במשימתם. בסוף הסרט מאחד רופוס את ביל וטד עם הנסיכות, ומגלה להם כי הנסיכות יהיו חלק מלהקת Wyld Stallyns שיקימו.
ביל וטד שימשו השראה לאחד מהטרנדים המוכרים ביותר בשנות התשעים, "גיטרת האוויר".
הערות שוליים

↑  בנימין טוביאס, קיאנו ריבס לא הצליח כי הוא שחקן טוב – אלא כי הוא האנושי והפגיע מכולם, באתר ynet, 3 בספטמבר 2024
| ביל וטד |
| --- | --- | --- |
| סרטים | ההרפתקה המצוינת של ביל וטד (1989) • מסע הכזבים של ביל וטד (1991) • ביל וטד שורפים ת'זמן (2020) |  |
ג'ויס דה ויט

| --- | --- |

ג'ויס דה ויט
 לידה:  23 באפריל 1949 (בת 75) ווילינג, וירג'יניה המערבית, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1962
 מקום לימודים:  בית הספר לתאטרון, סרטים וטלוויזיה של UCLA  אוניברסיטת בול סטייט 
 http://www.joycedewitt.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ויס אן דה ויט (באנגלית: Joyce Anne DeWitt;‏ ‏נולדה ב־23 באפריל 1949) היא שחקנית וקומיקאית אמריקאית, שנודעה כמי שגילמה את ג'נט ווד בקומדיית המצבים של רשת ABC שלושה בדירה אחת בשנים 1977–1984.
ביוגרפיה

ג'ויס דה ויט נולדה בווילינג, וירג'יניה המערבית, וגדלה בספידווי, פרבר של אינדיאנפוליס. היא סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון המקומי. מצד אמה היא ממוצא איטלקי ומצד אביה היא ממוצא הולנדי. דה ויט התמודדה בתחרות נאום ודיבייט במסגרת האגודה המשפטית של בתי הספר התיכוניים של אינדיאנה. לאחר שסיימה תואר בוגרת אוניברסיטה בתיאטרון באוניברסיטת בל סטייט, היא עברה לקליפורניה, שם היא סיימה ב-1974 לימודי מוסמכת אוניברסיטה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
קריירה

דה ויט הופיעה על הבמה בפעם הראשונה בגיל 13. בעת לימודיה באוניברסיטה היא עבדה כמזכירה עד להופעתה הראשונה בסדרה בארטה. בעת שהופיעה בתיאטרון קיץ בשנה שלאחר סיום לימודיה, שכנע אותה פרופסור ובמאי בבית הספר לתיאטרון של אוניברסיטת קליפורניה לעבור לקליפורניה כדי להשתתף בתוכנית התואר השני של בית הספר.
דה ויט נודעה בעיקר בשל דמותה של ג'נט ווד, שאותה היא גילמה בשנים 1977–1984 בקומדיית המצבים שלושה בדירה אחת, תפקיד אותו היא קיבלה לאחר שלוהקה לפרק הפיילוט השני של הסדרה. היא גם גילמה את דמותה של ג'נט בפרק משנת 1979 של סדרת הבת הרופרים.
לאחר סיום שידור שלושה בדירה אחת ב-1984, הופיעה דה ויט בפרק של "מוצאי האהבות האבודות" (Finder of Lost Loves) באותה שנה, ולאחר מכן היא פרשה ממשחק למשך כמה שנים. היא חידשה את קריירת המשחק שלה כאשר קיבלה תפקיד בהפקת המחזה Noises Off ביוני 1991. מאוחר יותר היא הופיעה בקומדיית הטלוויזיה !Spring Fling משנת 1995. דמות המבוססת עליה, שדובבה על ידי שחקנית אחרת, הופיעה בפרק משנת 1997 של פינקי והמוח. היא הופיעה בפרק של הסדרה סיביל ובהופעת קמע בפרק הלפני אחרון של הסדרה Living Single. בעשור הראשון של המאה ה-21 היא הופיעה בסדרה Hope Island ובסרט קול מיער.
ב-2003 הייתה דה ויט שותפה להפקה והנחתה את סרט הטלוויזיה של NBC, "מאחורי המצלמה: הסיפור הבלתי רשמי של שלושה בדירה אחת" (Behind the Camera: The Unauthorized Story of Three's Company), בו גילמה את דמותה השחקנית מלני פקסון. ב-2008 היא הופיעה בסרט העצמאי Failing Better Now.
ב-2009 הופיעה דה ויט בהפקת התיאטרון של Married Alive בקלגרי.
ב-2011 שיחקה דה ויט במחזה "המדריך של מיס אביגיל להיכרויות, שידוך ונישואים" בניו יורק. באותה שנה היא הופיעה בהפקת התיאטרון הקנדית Dinner with Friends בתיאטרון אקווריוס בהמילטון.
ב-2012 הופיעה דה ויט בשתי הפקות תיאטרון נפרדות של Love Letters יחד עם טאב הנטר וטוני דאו. באותה שנה היא הופיעה בתוכנית האירוח של סוזאן סאמרס, שבה הן העלו זכרונות מתקופת משחקן המשותף בשלושה בדירה אחת. סאמרס התנצלה על העימות שהתעורר בין השתיים, והן החליפו אנקדוטות על הפעם האחרונה בה הן דיברו עם שותפם לסדרה המנוח ג'ון ריטר. הופעתה של דה ויט בתוכנית של סאמרס ציינה את הפעם הראשונה בה שתי השחקניות קיימו מפגש או שיחה לאחר ניתוק קשרים של 31 שנים שנבע מסכסוך בנוגע למשכורות.
ב-2018 גילמה דה ויט את תפקיד אם המנזר בהצגה Nunsense בתיאטרון הנטרדון הילס בניו ג'רזי.
חיים אישיים

דה ויט השתתפה עם חברי בית הנבחרים והסנאט של ארצות הברית בפורום של הקפיטול למען חסרי בית ורעבים. היא גם הנחתה מיצגים לתוכנית הסיוע למשפחה של הוליווד. היא הנחתה את טקס הפרסים הבינלאומיים בבית הלבן של פרס הנשיא לסיום הרעב, והייתה שותפה להנחיה, יחד עם ג'ף ברידג'ס, של אירוע הגאלה של יום המזון העולמי במרכז קנדי לאומנויות הבמה.
בשנים 1973–1980 הייתה דה ויט בקשר זוגי עם השחקן והבמאי ריי בוקטניקה (אנ').
ב-4 ביולי 2009 נעצרה דה ויט באל סגונדו, קליפורניה באשמת נהיגה בשכרות. על פי דיווחי העיתונות, המשטרה עצרה את מכוניתה לאחר שהיא חצתה מחסום ליד פארק. שוטר עצר את דה ויט לאחר שהבחין בסימנים שהיא שתתה וביצע לה בדיקת אלכוהול בשטח. היא הובאה לתחנת משטרה, ושוחררה בערבות עצמית. ב-27 במאי 2010 היא הודתה באשמה והוכנסה לתקופת מבחן של שלוש שנים וחויבה לעבור תוכנית גמילה מאלכוהול של תשעה חודשים. היא גם נקנסה בסכום של 510 דולר.
הערות שוליים

1 2 3 4  Bettelou Peterson (July 21, 1991). "Joyce DeWitt has quit acting". The Times/Beaver Newspapers. Archived from the original on December 15, 2019.
↑  "Notable Alumni Actors". UCLA School of Theater, Film and Television. Archived from the original on October 6, 2014.
1 2 3 4 5 6  "Seven Questions with Joyce DeWitt of Three's Company; The 63rd Primetime Emmy Awards Nominations", at WebCite. Sitcoms Online. July 14, 2011
↑  Cast & Creative Archived August 7, 2011, at the Wayback Machine. MissAbigailGuide.com.
↑   Three's Company Reunion with Suzanne Somers and Joyce DeWitt, סרטון  באתר יוטיוב
↑  Marikar, Sheila (February 3, 2012). "Suzanne Somers, Joyce Dewitt Lay 'Three's Company' Feud to Rest". ABC News.
↑  Antonucci, Alexandra (July 6, 2018). "Television sitcom star Joyce DeWitt to star in "Nunsense" at Hunterdon Hills Playhouse". My Central Jersey.
↑  Armstrong, Lois (August 4, 1980). "Success and Self-Doubt Had Joyce Dewitt Licked—Until She Shed Her Man and Found Herself". People.
↑  "Joyce DeWitt cited for drunken driving". TODAY.com. July 7, 2009.
↑  "Actress Joyce DeWitt Sentenced to Probation in DUI Case". NBC Los Angeles. May 27, 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4974848  ISNI: 0000 0001 1499 661X  LCCN: no00072504  VIAF: 162786102   WorldCat (עם VIAF): 162786102 
דה ויט (משמאל), יחד עם שותפיה לסדרה שלושה בדירה אחת, ג'ון ריטר וסוזאן סאמרס, 1977.
אאוגסבורג (כדורגל)

פ.צ. אָאוּגְסְבּוּרְג (בגרמנית: F.C. Augsburg, ובקיצור FCA) הוא מועדון כדורגל גרמני מהעיר אאוגסבורג שבמחוז בוואריה. המועדון הוקם ב-1907.
המועדון, שנע לאורך שנים ארוכות בין הרמה השנייה לשלישית בגרמניה (היררכיית הקבוצות בכדורגל הגרמני מחולקת לשש רמות, כאשר בכל רמה יש מספר ליגות אזוריות), חווה קשיים בתחילת שנות ה-2000 כאשר ירד לרמה הרביעית למשך שנתיים. המועדון הצליח לחזור לליגות המקצועניות ב-2006. בעונת 2009/2010 הקבוצה אף הגיעה לראשונה בהיסטוריה לחצי גמר הגביע הגרמני, ושנה לאחר מכן, בעונת 2010/2011, העפילה לליגה הגרמנית הראשונה, הבונדסליגה. בעונת 2014/2015 סיימה במקום ה-5 והעפילה לראשונה בתולדותיה לשלב הבתים של הליגה האירופית.
היסטוריה > הקמה

האיחוד בין שתי הקבוצות המצליחות של אאוגסבורג, ט.ס.ו. שוואבן וב.צ. אאוגסבורג נדון לראשונה בסוף שנות ה-40, אך חוסר אמון הדדי ופחד מפני השתלטות של אחד המועדונים גרם לשני הצדדים להסס, למרות הקשיים הכלכליים שבהם היו נתונים המועדונים. הדיון הרציני הראשון נערך בין שתי הקבוצות ב-1964 לאחר פרישתן מהליגה המקומית של דרום גרמניה, אך המהלך לא צלח בעיקר עקב השוני במעמדות שהקבוצות ייצגו – כאשר שוואבן ייצגה את הצד הדרומי העשיר יותר של העיר ואילו אאוגסבורג ראו עצמם כקבוצת מעמד הפועלים הבאים מהצד הצפוני של העיר, אשר נחצית על ידי הנהר ורטאך היוצר מעין גבול בין שני המחנות.
לבסוף, ב-1969, כאשר שתי הקבוצות ירדו, התאחדו המועדונים בשם פ.צ. אאוגסבורג, בעזרתו של ראש עיריית אאוגסבורג. FCA הוקמה כמועדון כדורגל גרידא ללא ענפי ספורט אחרים. קבוצת מתנגדים לאיחוד משוואבן הקימו קבוצת חובבנים בליגה האחרונה ולאחר שנה אף חזרו חברי המועדון לשמם המקורי. לאור זאת, הקבוצה המאוחדת FCA שואבת את מסורותיה בעיקר מ-BCA. ב-1969 נפגשו שתי הקבוצות לדרבי אאוגסבורגי בליגה השלישית. FCA הפסידה בדרבי זה 0–3 בהארכה מול 13,000 צופים.
היסטוריה > השנים המוקדמות: 1969 - 1979

לאחר הקמת המועדון בשנת 1969 הקבוצה נעה בין הרמה השנייה לשלישית בגרמניה. בשנים הראשונות נראה היה שאיחוד הקבוצות עדיין לא צלח בעיר. מספר הצופים ירד משנה לשנה עד הגעה לכ-300 צופים בממוצע למשחק. רק בעונת 1972/3 הקבוצה זכתה באליפות הליגה בה שיחקה (הבאיירנליגה שהייתה ברמה השלישית באותה תקופה) וחגגה את האליפות עם כ-15,000 אוהדים מקומיים.
בעונת 1973/1974, תמורת 44,000 מארק גרמני, חזר כוכב הקבוצה לשעבר, הלמוט הלר לאחר 11 שנות משחק ביובנטוס ובולוניה האיטלקיות. ברמה השלישית, בבאיירנליגה, הקבוצה היוותה הצלחה מידית כאשר משכה כ-22,000 צופים בממוצע למשחקי הבית. כאשר הקבוצה שיחקה במינכן נגד מינכן 1860 באצטדיון האולימפי. 80,000 משני המחנות התעמתו ביניהם ובכך נגררה יריבות עמוקה בין שתי הקבוצות עד היום. בסופה של אותה שנה אאוגסבורג זכתה באליפות הליגה.
ב-1974, ברגיונאליגה סוד הנמצאת ברמה השנייה, החמיצה FCA את ההזדמנות לעלות לליגה הראשונה בגרמניה, כאשר סיימה את הליגה בהפרש נקודה מבורוסיה ברלין, אך הצטרפה לליגה החדשה שנפתחה באותה שנה, במקום הרגיונאליגה, הבונדסליגה 2. לאחר 6 שנים בהן הקבוצה התבססה בעיקר במקומות הנמוכים של הליגה, בעונת 1978/9, הקבוצה חזרה לבאיירנליגה.
היסטוריה > הבאיירנליגה: 1979 – 1994

בין השנים 1979 עד 1983 הקבוצה נעה בין הבאיירנליגה לבונדסליגה 2. בעונת 1983/1984 ירדה הקבוצה לבאיירנליגה ומאז לא חזרה לבונדסליגה 2 למשך כמעט רבע מאה.
בשנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90 הקבוצה התבססה היטב בבאיירנליגה. ב-1993 זכתה הקבוצה בתואר היחידי שלה עד היום – אליפות הנוער מתחת לגיל 19, כאשר הביסה את קייזרסלאוטרן בגמר. שתי הפעמים היחידות שהמועדון היה קרוב לעלות לבונדסליגה 2 היו ב-1985, כאשר FCA סיימו את הליגה במקום השני, וב-1994, כאשר הקבוצה העפילה למשחקי הפלייאוף אך לא עברה אותם. במשחקים אלו צפו כ-20,000 אוהדים בממוצע למשחק. באותה השנה אאוגסבורג אומנם לא עלו לבונדסליגה 2, אבל הם שובצו בליגת הרגיונאליגה החדשה שהיוותה את הרמה השלישית החדשה בין הבונדסליגה 2 לבאיירנליגה.
היסטוריה > משפל להצלחה: 1999- 2011

אאוגסבורג העבירו את השנים שלאחר מכן במרכז הטבלה ברגיונאליגה הדרומית אך ב-1999 הקבוצה ירדה עד לרמה הרביעית (כעת הבאיירנליגה) עקב חובות כספיים שהסתכמו ב-1.8 מיליון מארק. בנוסף, נותן החסות של המועדון לא הצליח להעמיד את הערבויות הנדרשות על מנת להשאיר את הקבוצה ברמה השלישית.
ההצלה הכלכלית הגיעה בזכותו של וולטר סייניש, יזם מקומי, שלקח את תפקיד היושב ראש והחזיר את הקבוצה ליציבות כלכלית. בזכות כך הצליחה הקבוצה לחזור לרגיונאליגה ב-2002, שם הייתה הקבוצה להצלחה. לאחר 4 שנים בצמרת הרגיונאליגה, בעונת 2006/2007, 23 שנים לאחר ששיחקו בה בפעם האחרונה, הצליחה הקבוצה להעפיל לבונדסליגה 2. בעונה הראשונה בבונדסליגה 2 הקבוצה סיימה במקום השביעי, 8 נקודות ממקום העלייה לבונדסליגה 1. משחק העונה של אותה שנה היה המשחק מול מינכן 1860 שמשך 69,000 צופים שחזו בניצחונה של אאוגסבורג 0–3 על יריבתה המושבעת. בעונה שלאחר מכן הקבוצה התחמקה מירידה חזרה לרמה השלישית כאשר סיימה את הליגה במקום אחד מעל קיקרז אופנבך בזכות יחס שערים טוב יותר. ב-2009 הקים וולטר סייניש את האימפולס ארנה המכיל 30,660 מקומות ישיבה ואשר צפוי לעבור שדרוג ל-49,000 מקומות. האצטדיון שימש בגביע העולם בכדורגל נשים לשנת 2011.
בעונת 2009/2010 הקבוצה הגיעה לחצי גמר הגביע הגרמני וסיימה את הבונדסליגה 2 במקום השלישי, שממנו העפילה הקבוצה למשחקי הפלייאוף, אלא שבפלייאוף הפסידה לנירנברג. בעונת 2010/2011 העפילה FCA לראשונה בתולדותיה לבונדסליגה 1, תחת שרביטו של המאמן ההולנדי יוש לוחוקאי, לאחר שסיימה את הליגה השנייה במקום השני.
היסטוריה > הבונדסליגה: 2011 - היום

ב-15 באוקטובר 2011 השיגה אוגסבורג את ניצחונה הראשון אי פעם בליגה הראשונה, בתוצאה 0–1 נגד מיינץ 05.
באפריל 2012 מונה מרקוס ויינצירל כמאמן אוגסבורג, את עונתה הראשונה בליגה הבכירה סיימה אוגסבורג במקום ה-14.
את עונת 13–2012 סיימה אוגסבורג במקום ה-15. ובעונת 14–2013 במקום ה-8.
את עונת 15–2014, עונת השיא של המועדון, סיימה אוגסבורג במקום ה-5 והעפילה לראשונה בתולדותיה לשלב הבתים של הליגה האירופית.
ביוני 2016 עזב מרקוס ויינצירל את הקבוצה ודירק שוסטר מונה במקומו כמאמן הקבוצה.
בעונת 2015/2016 סיימה במקום ה-12 בבונדסליגה.
אוהדים

לאוגסבורג מספר ארגוני אוהדים
מהבולטים שביניהם:
Legio Augusta - הארגון הוותיק והחזק ביותר.
"Original 1907", ארגון שהוקם על ידי יוצאי ארגון לגיו אוגוסטא בעקבות חילוקי דעות, הוקם בשנת 2007.
Augusta United
Augusta München - בסיס הארגון בעיר מינכן
לאוהדים קשר טוב עם הנהלת הקבוצה ובשל כך נהנים מתמיכה ממנה. לקבוצה מועדון אוהדים בישראל, שעיקר פעילותו היא דרך עמוד הפייסבוק שלו.
הופעות באירופה

| עונה | תחרות | סיבוב | מועדון | בית | חוץ | סיכום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015-16 | הליגה האירופית | שלב הבתים בית - יב' | ספרדאתלטיקו בילבאו | 3-2 | 3-1 | מקום 2 |
| 2015-16 | הליגה האירופית | שלב הבתים בית - יב' | הולנד א.ז. אלקמאר | 1-4 | 0-1 | מקום 2 |
| 2015-16 | הליגה האירופית | שלב הבתים בית - יב' | סרביהפרטיזן בלגרד | 3-1 | 1-3 | מקום 2 |
| 2015-16 | הליגה האירופית | 32 האחרונות | אנגליהליברפול | 0-0 | 1-0 | 1-0 |
מאמנים

להלן רשימת המאמנים הראשיים של אוגסבורג החל משנת 1980 ואילך:
| שם | שנים |
| --- | --- |
גרמניההיינץ הלזנר: 1980-1981
גרמניההיינר שוכמאן (זמני): 1981
גרמניההנס בלדוף: 1982-1984
גרמניהפאול סאוטר: 1984-1986
גרמניההיינר שוכמאן: 1986-1988
גרמניההלמוט הלר: 1989
גרמניהג'ימי הרטוויג: 1989
גרמניהדיטר שצשניידר: 1989-1990
גרמניהגרנוט פוקס: 1990
גרמניהארמין פה: 1990-1995
גרמניהקרסטן ווטברג: 1995-1996
גרמניההלמוט רידל: 1996
גרמניההוברט מולר: 1997-1998
גרמניההלמוט רידל: 1998
גרמניהגרד שוויקרט: 1998-1999
גרמניההלפונס הייגל: 1999
גרמניההיינר שוכמאן (זמני): 1999
גרמניההנס-יירגן בויזן: 2000
איטליהג'ינו לטרי: 2000-2002
גרמניהארנסט מידנדורפ: 2002-2003
גרמניהארמין פה: 2003-2004
גרמניהריינר הורגל: 2004-2007
גרמניהראלף לוס: 2007-2008
גרמניההולגר פאך: 2008-2009
הולנדז'וס לוחוקאי: 2009-2012
גרמניהמרקוס ויינצירל: 2012-2016
גרמניהדירק שוסטר: 2016
גרמניהמנואל באום: 2016-2019
שווייץמרטין שמידט: 2020-2019
גרמניההייקו הרליך: 2020-2021
גרמניהמרקוס ויינצירל: 2021-
אצטדיון

עד 2009 שיחקה הקבוצה באצטדיון רוזנאושטדיון. בשנת 2009 עברה הקבוצה לשחק באצטדיון החדש והמודרני WWK ארנה.
הערות שוליים

↑   מועדון האוהדים של אאוגסבורג בישראל, ברשת החברתית פייסבוק
אוהדי אוגסבורג תומכים בקבוצתם במשחק חוץ
תמונה פנורמית של אצטדיון WWK ארנה