stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנק לואי
עסקים בישראל

בשנת 1990 נכנס לראשונה לעסקים בישראל שהתמודד יחד עם חברת "אזורים" במכרז לבניית פרויקט מרכז השלום (לימים מגדלי עזריאלי) בתל אביב, והפסיד לקבוצת עזריאלי.
בשנת 2000 הצטרף לואי לקבוצת אליהו, בהתמודדות במכרז לרכישת בנק דיסקונט מידי מדינת ישראל. שנה אחר כך היה שותף לחברת קרדן ישראל בניסיון לרכוש את תאגיד אי די בי חברה לאחזקות. בשני המקרים נסוג מהעסקה, אחר כך התעניין ברכישת הבנק הבינלאומי מידי משפחת ספרא.
בשנת 2005 התעניין לואי בהשתתפות במכרז להפרטת בנק לאומי, אחר כך פרסם העיתונאי יואב יצחק כי ראש הממשלה, אהוד אולמרט (בעת שכיהן כממלא מקום שר האוצר ב-2005), פעל עבור לואי במהלך ואחרי המכרז, תוך ניגודי עניינים חמורים הנובעים הן מקשריו האישיים עם פרנק לואי, והן נוכח קשרי המשפחה של אולמרט עם מחותנו, עורך דין יוסף גרוס (בנו שאול נשוי לבתו של גרוס) שייצג את לואי במכרז. פרטים נוספים בפרשה נחשפו גם בתוכנית "עובדה", בין השאר שנציגיו של לואי ביקשו הטבות במכרז תוך שימוש בשמו של אולמרט. עקב כך נפתחה חקירה בעניין נגד אולמרט ובאפריל 2007, צוות מהיחידה הארצית לחקירות הונאה של המשטרה ייצא לאוסטרליה, כדי לבצע חיקור דין ללואי. גם עורכת דין תמי בן דוד, יועצת מומחית במשרד עורכי הדין "גרוס, קלינהנדלר, חודק, הלוי, גרינברג ושות'", שייצג את לואי בהליכי המכרז, נחקרה באזהרה. החשד העיקרי נגדה היה כי היא עשתה שימוש לרעה במסמכים שהשיגה מבנק ישראל בייצוג לואי. התיק נסגר לבסוף מחוסר ראיות, אך אולמרט המשיך בקשרי ידידות עם לואי, בין השאר היה היה אורח הכבוד שלו במשחקים האולימפיים בלונדון (שם היה לואי שותף בקניון ענק שנבנה בכפר האולימפי).
בשנת 2006 שימש כמשקיע העוגן בקרן הגידור ION שהוקמה באותה עת. הקרן נוקטת באסטרטגיית השקעה לונג/שורט מבוססת מחקר, ומתמקדת בהשקעה בחברות ציבוריות הקשורות לישראל. בין החברות בהן השקיעה הקרן נמנים: טבע תעשיות פרמצבטיות, אורמת טכנולוגיות, סייברארק WIX ואורבוטק,
חיים אישיים

לואי התחתן עם שירלי רוסאנוב בשנת 1954, אותה הכיר במסיבת ריקודים של הקהילה היהודית כשהיה בן 21. יש להם שלושה בנים, פיטר, דייוויד וסטיבן, שניהלו את עסקי "ווסטפילד", ולאחר שנמכרה מנהלים את קרן ההשקעות הפרטיות של המשפחה.
בשנת 2001 רכש מחברת הכשרת היישוב בניין ברחוב הירקון 194 בתל אביב, והפך אותו לבית מגורים יוקרתי לו ולמשפחתו בעת שהם מבקרים בישראל. בשנת 2019, בגיל 87, עלה לואי בשנית לישראל עם אשתו שירלי ועבר להתגורר בבית ברחוב הירקון באופן קבוע. בדצמבר 2020 נפטרה שירלי לואי ונקברה בבית העלמין בכפר שמריהו.
תפקידים ציבוריים

1995 עד 2005 - דירקטור של הבנק המרכזי של אוסטרליה.
יושב ראש התאחדות הכדורגל האוסטרלית.
היה חבר הנהלת קונפדרציית הכדורגל של אסיה.
היה חבר הוועד הפועל של פיפ"א.
בישראל: יושב ראש הוועד המנהל של המכון למחקרי ביטחון לאומי.
פעילויות נדבנות

1981 – תרומה של רבע מיליון דולר לאתר חטיבת גולני.
2002 – קיבל את התואר "הפילנתרופ המוביל של אוסטרליה" בזכות תרומות, באותה שנה, של 10 מיליון דולר אוסטרלי.
2003 – תרומה של 30 מיליון דולר אוסטרלי להקמת מכון לואי למדיניות בינלאומית.
2008 – תרומה למכון המחקר הקרדיולוגי ע"ש ויקטור צ'אנג.
2010 – תרומה של 10 מיליון דולר אוסטרלי להקמת מכון לואי למחקר הסרטן באוניברסיטת ניו סאות' ויילס.
תרומות להקמה ותחזוקה של המכון למחקרי ביטחון לאומי בישראל.
פרסים הוקרה

2005 - פרס המרכז הבינלאומי ע"ש וודרו וילסון לאזרחות תאגידית.
2008 – הדואר האוסטרלי הנפיק בול לציון פעילותו הפילנתרופית.
נשיא כבוד המגבית היהודית המאוחדת (Life Governor, United Israel Appeal) בניו סאות' ויילס.
נשיא כבוד של קולג' מסדה.
לקריאה נוספת

ג'יל מרגו, פורץ גבולות: מסע החיים של פרנק לאוי, ידיעות ספרים, 2019
Jill Margo, Frank Lowy: Pushing the Limits: The inside Story of the Man Who Powers Westfield, HarperCollins Publishers (Australia),2001
לי איאקוקה

| --- | --- |

 לידה:  15 באוקטובר 1924 אלנטאון, ארצות הברית 
 פטירה:  2 ביולי 2019 (בגיל 94) בל אייר, ארצות הברית 
 שם לידה:  Lido Anthony Iacocca 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת ליהיי  אוניברסיטת פרינסטון  תיכון ויליאם אלן 
 תקופת הפעילות:  מ-1946 
 מעסיק:  פורד, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תפקיד:  נשיא (1970–1978)  מנהל כללי (1978–1992)  נשיא (1978–1992)  מנהיג (1979–1992) 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 פרסים והוקרה:  מדליית הכבוד של האליס איילנד 
 www.leeiacocca.com
 
לידו אנתוני "לי" איאקוקה  (באנגלית: Lee Iacocca;‏ 15 באוקטובר 1924 – 2 ביולי 2019) היה תעשיין אמריקאי. נודע בעיקר כיושב ראש חברת קרייזלר, שאותה שיקם לאחר שעמדה בפני פשיטת רגל, כתומך נלהב של היצוא מארצות הברית בשנות ה-80, וכן בעיצוב ובפיתוח הדגמים "פורד מוסטנג" ו"פורד פינטו" בשנות ה-60.
ביוגרפיה

איאקוקה נולד באלנטאון, פנסילבניה לניקולא ואנטואנט איאקוקה, מהגרים מאיטליה, בשם לידו אנתוני איאקוקה.
כנער, הרבה לעסוק באהבתו למוזיקת ג'אז, אך נטש עיסוק זה לטובת העיסוק הפוליטי, ונבחר להיות ראש מועצת התלמידים בבית הספר התיכון. אלא שבשנה שלאחר מכן הוא לא נבחר, משום שאיבד קשר אישי עם בוחריו. איאקוקה מספר בספרו האוטוביוגרפי שהאירוע הזה לימד אותו לא רק צניעות, אלא את חשיבותה של התקשורת האישית עם עובדיו.
איאקוקה לא גויס לשירות הצבאי במלחמת העולם השנייה, מסיבות בריאותיות, והחליט ללכת לאוניברסיטה וללמוד הנדסה.
ביוגרפיה > פורד

הוא סיים לימודי הנדסת תעשייה באוניברסיטת ליהיי והחל לעבוד בחברת פורד כמהנדס. עבודה זו לא סיפקה אותו, והוא החליט לעבור לתחום השיווק והמכירות, בו הגה רעיונות מקוריים רבים במהלך שנות החמישים, ביניהם מימון של יצרן הרכב עבור הקונה ויצירת "מכוניות נישה". רעיונות אלו העלו את מעמדו בפורד, והוא קודם במהירות לתפקידי הנהלה בכירים.
איאקוקה הגה את הרעיונות לתכנון מספר מכוניות מצליחות של פורד: המוסטנג, המרקורי קוגאר, והלינקולן סימן 3. הוא אף ניסה להביא לייצור מכונית קטנה וחסכונית בדלק בעלת הנעה קדמית, אך הנרי פורד השני דחה את הרעיון (מכונית זו יוצרה לבסוף כ"פורד פיאסטה"). איאקוקה מונה בשנת 1970 לנשיא חטיבת הרכב של פורד. עם זאת, בשנת 1978 הסתכסך עמו הנרי פורד, שראה בו איום על מעמד משפחת פורד, והביא לפרישתו.
ביוגרפיה > קרייזלר

לאחר שפוטר מפורד, פנה אליו דירקטוריון חברת קרייזלר וביקש שיעמוד בראשות החברה. קרייזלר עמדה באותה עת על סף הליך פירוק, ואיאקוקה לא היה בטוח ביכולתו להבריא את החברה. לבסוף נענה וקיבל את התפקיד, שהתחוור כקשה בהרבה ממה ששיער, בשל החובות העצומים של קרייזלר והתרבות הארגונית הלקויה שלה. למרות זאת, הצליח איאקוקה לבנות מחדש את קרייזלר מהמסד ועד לטפחות תוך פיטורים נרחבים, מכירת הענף האירופאי של קרייזלר לפג'ו ומינוי מנהלים מוכשרים מקרב ידידיו, שפוטרו או פרשו מפורד.
למרות כל הצעדים, הבין איאקוקה כי החברה לא תשרוד ללא יכולת לגיוס סכום משמעותי של כסף להבראתה. הכרה זו הביאה אותו לקונגרס של ארצות הברית בשנת 1979 בבקשה לערבויות ממשלתיות להלוואות שקרייזלר ביקשה לקחת.
צעד זה היה ללא תקדים בשעתו, והביא לביקורת חריפה על איאקוקה. הוא מצידו הצביע על הערבויות שנתן הממשל הפדרלי לחברות התעופה והרכבות, וטען שהתמוטטות קרייזלר תביא לאובדן משרות גדול בהרבה, ואכן הערבויות אושרו.
לאחר גיוס ההלוואות, הציגה קרייזלר בשנת 1980 את "מכונית ה-K", הרכב הקטן שאותו דחה פורד. רכב חסכוני זה הוצג בדיוק בזמן, לאחר משבר הנפט של שנות השבעים, ונמכר בהצלחה גדולה תחת השמות "דודג' אריאס" ו"פליימות' רלייאנט". בנוסף, קרייזלר הציגה את ה"וויאג'ר" שהיה רכב מסוג חדש - המיניוואן. הוויאג'ר נמכר היטב, ועד היום קרייזלר שולטת בזכותו בשוק המיניוואנים האמריקאי. בזכות הצלחת שתי מכוניות אלו, וצעדי ההבראה של איאקוקה, הצליחה קרייזלר להשתקם ולהחזיר את תשלומיה לממשלה כמה שנים לפני המועד שנדרש.
איאקוקה גם עמד מאחורי הרכישה של אמריקן מוטורס בידי קרייזלר בסוף שנות השמונים, שהכניסה את חטיבת ג'יפ הרווחית לחברה. הוא פרש מקרייזלר בסוף 1992.
ביוגרפיה > לאחר הפרישה מקרייזלר

איאקוקה עמד בראשות חברה לרכבים חשמליים. בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2004, הוא תמך בפומבי במועמד הדמוקרטי, ג'ון קרי.
יחד עם ויליאם נובאק, כתב איאקוקה (1984) ספר אוטוביוגרפי "איאקוקה", שהיה לספר הנמכר ביותר (שאינו סיפורת) ב-1984 ו-1985 בארצות הברית.
ב-1989 כתב איאקוקה ספר נוסף, בשם: "ישר לעניין", בו הוא השלים את האוטוביוגרפיה שלו, וענה לשאלות ומכתבים שהופנו אליו בדואר.
לאחר מותה של אשתו ממחלת הסוכרת, הפך איאקוקה לתומך פעיל במחקר למציאת תרופה למחלה, והיה אחד התורמים הגדולים ביותר למחקרים בנושא.
ציטוטים מספרו האוטוביוגרפי

אנשים רבים שאלו אותו, מעיד איאקוקה, כיצד הפך למצליח כל כך? מדוע פיטרו אותו מפורד? כיצד הפך את חברת קרייזלר מעסק כושל לעסק משגשג? את התשובות לשאלות אלו ניתן למצוא בספרו, שעמד במשך שנתיים בראש רשימות רבי המכר. לשם כך הוא נכתב, אך גם כדי לספר דברים כהוויתם ולישר את ההדורים מכל הפרסומים והכתבות שנכתבו עליו.
כשהיה בבית הספר היסודי הוא הגיש מועמדות להיות קפטן של קבוצה כלשהי. התפקיד קסם לו עקב המדים היפים שלבש הקפטן. איאקוקה הפסיד בבחירות לנער אחר. אלא שהסתבר לו שהקפטן החדש זכה למספר קולות הגדול יותר ממספר התלמידים בכיתה. כשהלך איאקוקה להתלונן בפני המורה, שמספר תלמידים הצביעו פעמיים, הוא נדחה על ידה, משום שרצתה להימנע משערורייה. למקרה הזה הייתה השפעה גדולה על איאקוקה. היה זה השיעור הראשון החשוב שהסב את תשומת לבו לכך שהחיים לא תמיד עומדים להיות הוגנים.
לאחר שהנרי פורד השני פיטר אותו מתפקידו כנשיא פורד, איפשר לו חוזה העסקתו להמשיך ולעבוד בחברה, כשלושה חודשים נוספים, בתפקיד ובמקום אחר, עד שימצא תפקיד חדש בחברה אחרת. נסיבות העסקתו החדשות היו כל כך משפילות עבורו, שהוא שקל את האלטרנטיבות העומדות לרשותו. הוא הבין שחייו של אדם רצופים מכשולים, גדולים יותר וקטנים יותר. יש מקרים שמצב העניינים כל כך גרוע, עד שלא נותר לאדם אלא לגייס את הכעס והזעם שבתוכו, לא כפעולות שיפעלו נגדו אישית, אלא כאנרגיה שתזין את צעדיו לכיוונים חדשים ובונים.
שני הדברים שעוזרים לך להפוך לאיש עסקים מצליח, טוען איאקוקה, הם: הכישרון להיות ממוקד והיכולת להיות יעיל. על האנשים להתמקד במטרה שלהם ולארגן את לוח הזמנים שלהם בדרך שתעזור להם להתקדם אל היעד שהציבו לעצמם. עליהם לקבוע את סדר העדיפויות שלהם, כדי שיעסקו בהם בזמן העומד לרשותם, וכך יצליחו לנצל אותו בדרך הטובה ביותר. אלו כישורים, מוסיף איאקוקה, שלא בהכרח ניתנים כחומר לימודים באוניברסיטאות. על כל אחד לפתח אותם בעצמו.
אזכורים בתרבות

בסרט "רובוקופ" משנת 1987 מבקר רובוקופ ילדים בבית ספר יסודי על שם לי איאקוקה.
בסרט "פורד נגד פרארי" מגלם את לי איאקוקה השחקן ג'ון ברנטל בימי איאקוקה בחברת פורד.
בסדרה " נרקוס: מקסיקן " כשסוכני הDEA מנסים להבין מי מאחורי הקרטל החדש האלה שנשאלת : "מי הלי איאקוקה של מקסיקו"
בסדרה "הסופרנוס" בעונה 3 פרק 5, אומר ראלף ל-טוני סופרנו "2 דקות הוא אחראי וכבר הוא פ***ינג לי איאקוקה" כשהוא מדבר על ג'יג'י
הערות שוליים

↑  Robert D. mcFadden, Lee Iacocca, visionary automaker, who led, both, Frod and Chrysler, is dead at 94
The New York Times, July 2nd, 2019
1 2 3 4 5 6  Lee Iacocca, Iacocca; an Autobiogrpahy, Bantam Books, 1985
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307696105171  PLWABN: 9810598529705606  BIBSYS: 90098651  BNE: XX947009  BnF: cb126987842 (data)  CiNii: DA01275070  GND: 118800493  ICCU: CFIV009961  ISNI: 0000 0001 0909 761X  LCCN: n82102536  LNB: 000074642  NARA: 10570002  NDL: 00444155  NKC: jn19990003868  NLA: 35756006  NLG: 87538  NLK: KAC199613283  NSK: 000163511  NTA: 071722343  RERO: 02-A003396751  SNAC: w67m0688  SUDOC: 061100331  Trove: 1073108  VIAF: 64606048   WorldCat (עם VIAF): 64606048 
רכב מדגם דודג' Aries
איילת ולדמן

| --- | --- |

ולדמן ב-2009
 לידה:  11 בדצמבר 1964 (בת 60) ירושלים 
 מדינה:  ארצות הברית, ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וסליין, בית הספר למשפטים בהרווארד 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  אהבה ועוד משימות בלתי אפשריות 
 בן או בת זוג:  מייקל שייבון (1993–?) 
 www.ayeletwaldman.com
 
איילת ולדמן (באנגלית: Ayelet Waldman; נולדה ב-11 בדצמבר 1964) היא סופרת ומסאית ישראלית-אמריקאית.
עבדה במשך שלוש שנים כסנגורית ציבורית, וניסיונה זה שימש השראה לספריה. פרסמה שבעה מותחנים בסדרה "Mommy-Track Mysteries", וארבעה רומנים נוספים. ספרה "Love and Other Impossible Pursuits" ("אהבה ועוד משימות בלתי אפשריות" בתרגום לעברית שיצא לאור בהוצאת אריה ניר) יצא לאור בשנת 2006, ובשנת 2011 עובד לסרט בשם "האישה האחרת", בכיכובה של נטלי פורטמן.
ספריה > מותחנים בסדרה "Mommy-Track"

Nursery Crimes (2000)
The Big Nap (2001)
Playdate With Death (2002)
Death Gets a Time-Out (2003)
Murder Plays House (2004)
The Cradle Robbers (2005)
Bye-Bye, Black Sheep (2006)
ספריה > רומנים

Daughter's Keeper (2003). יצא לאור בעברית בשנת 2004 בהוצאת אריה ניר, בשם "לונה זה ירח בספרדית".
Love and Other Impossible Pursuits (2006). יצא לאור בעברית בשנת 2007 בהוצאת אריה ניר, בשם "אהבה ועוד משימות בלתי אפשריות".
Red Hook Road, Doubleday (2010). יצא לאור בעברית בשנת 2012 בהוצאת מודן בשם "נקודת מפגש"
Love and Treasure, Hodder & Staughton (2014). ISBN 978-1-4447-6311-9. יצא לאור בעברית בשנת 2014 בהוצאת מודן בשם "אהבה ואוצרות אחרים".
ספריה > לא סיפורת

Bad Mother: A Chronicle of Maternal Crimes, Minor Calamities, and Occasional Moments of Grace (2009). יצא לאור בעברית בשנת 2010 בהוצאת מודן בשם "אמא רעה - כרוניקה של חטאי אימהות, אסונות קטנים ורגעי חסד אקראיים".
Kingdom of Olives and Ash: Writers Confront the Occupation (2017) , יצא לאור בעברית בשם חמישים 1967–2017 סופרות וסופרים מן העולם כותבים על הכיבוש, בעריכת איילת ולדמן ומייקל שייבון, ידיעות ספרים, 2017.
משפחתה

לאיילת ולדמן ארבעה אחים חורגים מנישואיו הראשונים של אביה. אחד מהם, יוסי יערי, הוא בעל עיטור המופת ממלחמת יום הכיפורים. היא נישאה בשנת 1993 לסופר מייקל שייבון, ולהם שני בנים ושתי בנות. הם מתגוררים בברקלי שבקליפורניה, ומשתפים פעולה במלאכת הכתיבה שלהם.
הערות שוליים

1 2   מיה סלע, הסופרת איילת ולדמן כועסת על ישראל, באתר הארץ, 27 במאי 2014
↑  Susan Salter Reynolds, Bad mother? Good writer, June 22, 2009
↑  רותה קופפר, זה עשר דקות. זה ישתלם לכן, באתר הארץ, 28 במרץ 2006
↑  Chabon and Waldman for Obama!
↑  Ayelet Waldman, "Too much at stake to be nice", New York Times, March 12, 2010
↑  Ayelet Waldman, "Why it can be good to be a bad mother in a world where modern parenting has become hideously competitive", UK Daily Mail, May 28, 2009
↑  Ayelet Waldman, "Sexy witch or cereal box: which is your teen girl", NPR, March 20, 2009
↑  Ayelet Waldman, "Madonna's Triptych ", Tablet, September 29, 2004
↑  Ayelet Waldman, "Truly, Madly, Deeply", New York Times, March 27, 2005
↑  יואב שי‏, "אהבה ואוצרות אחרים": אם אין מה לומר - לא חובה לכתוב על השואה, באתר וואלה, 6 באוגוסט 2014
↑   גילי איזיקוביץ, מייקל שייבון ואיילת ולדמן, הפאוור קאפל של הספרות האמריקאית, רוצים להציל את ישראל מעצמה, באתר הארץ, 2 במאי 2016
↑   גילי איזיקוביץ, מריו ורגס יוסה ודייב אגרס ישתתפו בספר מאמרים על הכיבוש ביוזמת "שוברים שתיקה", באתר הארץ, 21 בפברואר 2016
מרב יודילוביץ', סופרים מבקרים את הכיבוש, באתר ynet, 21 בפברואר 2016
↑  איתי בלומנטל ואסף רוזן, "למה את קוראת על הכיבוש?": עיתונאית הודית נחקרה בנתב"ג בגלל ספר, באתר ynet, 3 בדצמבר 2017
↑   אלכס ויליאמס, הניו יורק טיימס, איך הציל האל־אס־די את חייה של הסופרת האמריקאית איילת ולדמן, באתר הארץ, 15 בינואר 2017
ליאת אלקיים, דו"ח אישי (מאוד) על מסע אל־אס־די, באתר הארץ, 7 באפריל 2017
↑  דניאל אדלסון, ניו יורק, הסופרת הישראלית שניסתה להכניס שק אורז לעזה: "תרופות לחטופים? לא סותר", באתר ynet, 28 באפריל 2024;
 הארץ, איילת ולדמן: הציונות התנפצה בשבילי ב–7 באוקטובר ובפלישה לעזה, באתר הארץ, 28 ביוני 2024
↑  שהם סמיט, "אמא רעה" מאת איילת ולדמן | יותר מדי אודות אמא, באתר הארץ, 8 ביוני 2010
↑   אורן קקון, "חמישים": סופרי כל העולם הופכים את הכיבוש הישראלי להפנינג ניו-אייג'י, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2017
↑  סגן יוסף יערי, באתר הגבורה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302673205171  PLWABN: 9810551667505606  BnF: cb15056977d (data)  GND: 124125069  ISNI: 0000 0001 1605 0465  LCCN: n99832126  NDL: 01050851  NKC: xx0122731  NLK: KAC201003126  NTA: 292630468  SUDOC: 116463090  VIAF: 20606601   WorldCat (עם VIAF): 20606601
התקווה לניצחון

| --- | --- |

 בימוי:  ז'אן-קלוד ואן דאם 
 הופק בידי:  פיטר מקדונלד 
 תסריט:  פרנק דוקס 
 עריכה:  ג'ון פ. לינק 
 שחקנים ראשיים:  רוג'ר מור (Lord Edgar Dobbs) Abdel Qissi כריסטופר ואן ורנברג Louis Mandylor Pjetër Malota ז'אן-קלוד ואן דאם ג'ק מקגי Aki Aleong ג'יימס רימר Janet Gunn זאב רווח בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  רנדי אדלמן 
 צילום:  דייוויד גריבל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1 באוגוסט 1996 
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אמנויות לחימה, סרט פעולה 
 מקום התרחשות:  תאילנד 
 הכנסות באתר מוג'ו:   quest
 דף הסרט ב־IMDb
 
התקווה לניצחון (באנגלית: The Quest) הוא סרט אמנויות לחימה אמריקאי משנת 1996, שבוים על ידי ז'אן קלוד ואן דאם בבכורה שלו בבימוי, והוא גם כיכב בסרט.
בסרט משתתפים רוג'ר מור, ג'יימס רימר וזאב רווח. התקווה לניצחון יצא לאקרנים בארצות הברית ב-26 באפריל 1996.
תקציר העלילה

העלילה, המתרחשת ב-1925, סובבת סביב טורניר אמנויות לחימה ב"עיר האבודה" המסתורית, הממוקמת בעומק טיבט, עם 16 אמני לחימה מרחבי העולם שנלחמים כדי לזכות בפרס הזוכה, "דרקון הזהב", פסל יקר ערך שנעשה מזהב מלא. המתחרה האמריקאי, מתאגרף, מעניק לואן דאם את הזכות לייצג את ארצות הברית לאחר שמתרשם מיכולותיו. המתחרה המונגולי רוצח בזירה ידיד של ואן דאם ברבע הגמר וואן דאם נשבע לנקום את מותו.
הערות שוליים

↑  The Quest, נבדק ב-2022-11-06
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: unn2010566116 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דאסטי האנאס

| --- | --- |

 לידה:  2 בספטמבר 1993 (בן 31) ליטל רוק, ארקנסו
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.91 מ'
 מספר:  9
 מכללה:  טקסס טק(2012–2014) ארקנסו(2015–2017)
 דראפט:  לא נבחר, 2017
 קבוצות כשחקן
 2019–2017 2019 2019-2020 2020 2020 2021 2021-2022 2022-2023 2023-2024 2024 2025-:  ממפיס האסל ממפיס גריזליס ממפיס האסל ממפיס גריזליס קולוסוס רודוס סנטה קרוז ווריורס אדלייד 36' סנטה קרוז ווריורס עירוני נס ציונה הפועל תל אביב עירוני אילת
 
ג'רלד אליס "דאסטי" האנאס III (נולד ב-2 בספטמבר 1993) הוא כדורסלן אמריקאי-ישראלי שמשחק בעירוני אילת מהליגה הלאומית.
קריירה > ממפיס האסל (2017–2019)

ב-6 באוקטובר 2017 חתם האנאס בממפיס האסל מליגת הפיתוח של ה-NBA, בעונתו הראשונה העמיד ממוצעים של 9.2 נקודות למשחק תוך כדי קליעה של 44% מחוץ לקשת. בעונתו השנייה העמיד ממוצעים של 14.5 נקודות, 1.8 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים למשחק.
קריירה > ממפיס גריזליס (2019)

ב-30 במרץ 2019 חתם האנאס בממפיס גריזליס מליגת ה-NBA לחוזה של-10 ימים.
האנאס ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA ב-31 במרץ 2019 בהפסד 113–96 ללוס אנג'לס קליפרס, ורשם 4 נקודות, 4 אסיסטים וריבאונד אחד.
קריירה > ממפיס האסל (2019–2020)

ב-27 באוקטובר 2019, חזר האנאס לעונה שלישית בממפיס האסל. האנאס נבחר לשחקן השבוע של ליגת הפיתוח של ה-NBA ב-2 בדצמבר 2019 לאחר שקלע 28 נקודות מול אוקלהומה סיטי בלו ו-32 נקודות מול מיין רד טפרים.
קריירה > ממפיס גריזליס (2019)

ב-21 בפברואר 2020 חזר האנאס לממפיס גריזליס בחוזה ל-10 ימים. האנאס שוחרר מאוחר יותר ב-27 בפברואר 2020.
קריירה > קולוסוס רודוס (2020)

ב-27 בנובמבר 2020 האנהס חתם בקולוסוס רודוס מליגת העל היוונית. ב-22 בדצמבר 2020, שוחרר האנאס מהקבוצה בשל עניינים משפחתיים.
קריירה > סנטה קרוס ווריורס (2021)

ב-21 בינואר 2021 חתם האנאס בסנטה קרוס ווריורס מליגת הפיתוח של ה-NBA
קריירה > אדלייד 36' (2021-2022)

ב-20 ביולי,2021 האנאס חתם באדלייד 36' מליגת העל האוסטרלית, במהלך העונה העמיד האנאס ממוצע של 13.5 נקודות למשחק.
קריירה > סנטה קרוס ווריורס (2022–2023)

ב-24 באוקטובר 2022 חזר האנאס לסנטה קרוס ווריורס מליגת הפיתוח של ה-NBA
קריירה > עירוני נס ציונה (2023–2024)

ב-20 ביולי 2023 חתם האנאס בעירוני נס ציונה מליגת העל בכדורסל. ב-28 בספטמבר, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה מול שטרסבורג במסגרת מוקדמות ליגת האלופות בכדורסל ורשם 10 נקודות.
לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל, חזר האנאס לארצות הברית וסירב לחזור לשחק בקבוצה לאחר חזרת הליגה לפעילות.
קריירה > הפועל תל אביב (2024)

ב-28 בפברואר 2024 חתם האנאס בהפועל תל אביב מליגת העל בכדורסל, לאחר שזו שילמה לעירוני נס ציונה סכום שמוערך בכ-200 אלף דולרים.
האנאס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-5 במרץ מול בני הרצליה ורשם 9 נקודות ו-4 אסיסטים. בקיץ 2024 עזב את הקבוצה.
הערות שוליים

↑  אור שקדי‏, קיבל אזרחות ישראלית, ברח במלחמה, והצטיין במדי נבחרת ארצות הברית, באתר וואלה, 23 בפברואר 2024
↑  אור שקדי‏, דאסטי האנאס ישחק כישראלי בנס ציונה: "שמעתי רק דברים טובים", באתר וואלה, 20 ביולי 2023
↑  אהרלה ויסברג‏, "לא עניין אותנו הכסף, רצינו ליהנות מדאסטי האנאס ככדורסלן", באתר וואלה, 29 בפברואר 2024
↑  אפרת עמורבן, סתיו איפרגן, דאסטי האנאס חתם בהפועל ת"א, בנס ציונה זועמים על השחקן, באתר ynet, 28 בפברואר 2024
↑  תומר גבעתי, הכניסה את היד עמוק לכיס: כמה שילמה הפועל תל אביב על דאסטי האנאס?, באתר ישראל היום, 28 בפברואר 2024
↑  פרישה של דאסטי האנאס
רותם ישראל

| --- | --- |

ישראל בספטמבר 2017 ככתבת ערוץ הספורט
 לידה:  3 בינואר 1988 (בת 37) חולון, ישראל 
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 עיסוק:  מנחת טלוויזיה
 מעסיק:  ערוץ הספורט רשת 13 בעבר: קשת 12
 סוג כתב:  כתבת ספורט ומגישה
 בן זוג:  גיא בנדלר
 מספר צאצאים:  2
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  rotem.israel.3
 טוויטר:  Rotem_Israel
 
רותם ישראל (נולדה ב-3 בינואר 1988) היא מנחת טלוויזיה ישראלית שבעברה שימשה שדרנית ספורט.
ביוגרפיה

ישראל למדה בתיכון קריית שרת בחולון. בנערותה שיחקה בקבוצת הכדורסל אליצור חולון אך פרשה לפני גיוסה. היא בוגרת תואר ראשון בתקשורת וניהול במכללה למנהל.
את שירותה בצה"ל עשתה כמפקדת כיתת בנים בקורס מ"כים וכמדריכת קליעה בבה"ד 12 בצריפין.
לאחר שחרורה מהצבא עבדה כמלצרית בבראסרי והשתתפה בקורס כתבים ושדרי ספורט מטעם המכללה למנהל. וב-2014 הצטרפה לערוץ הספורט כעוזרת הפקה.
ב-2015 הייתה מגישה מחליפה ומבזקנית בתוכנית הבוקר של הערוץ "בוקר ספורט עם סלוצקי ודומינגז". באותה שנה שימשה כשדרנית קווים במשחקים המרכזיים של ליגת העל בכדורגל, ליגת העל בכדורסל ובמשחקי היורוליג של מכבי תל אביב.
ב-2016, למשך מספר חודשים, שימשה ככתבת הראשית לענייני מכבי תל אביב בכדורגל, אך פרשה מתפקיד זה כדי לממש את שאיפתה להיות מגישה בערוץ. באותה שנה החלה להגיש את התוכנית היומית "מגרש פתוח" בערוץ הספורט יחד עם טל ברמן. ב-2019 המשיכה להגיש את התוכנית לצד שרון פרי ודניאל זילברשטיין.
ב-2017 שבה לקחת חלק בתוכנית "בוקר ספורט", אך הפעם כמגישה הראשית של התוכנית, יחד עם דניאל זילברשטיין.
מקיץ 2018 ועד חורף 2021 שימשה כפרשנית לצד ניב רסקין בתוכנית "נינג'ה ישראל", שמשודרת בקשת 12.
מ-2 במאי 2021 ועד 1 בינואר 2023 הגישה, לצדו של אברי גלעד (כמחליפתה של טלי מץ), ובהמשך, לצידם של מירי מיכאלי וצביקה הדר את התוכנית היומית "העולם הבוקר" ברשת 13.
ב-24 בינואר 2022 החלה להגיש גם את תוכנית המציאות "המסעדה הבאה" ברשת 13.
במרץ 2023 הייתה חברה בוועדת פרס ישראל לספורטאים מצטיינים, אשר החליטה לבסוף שלא להעניק את הפרס לאיש.
בנובמבר 2023 חזרה להגיש את "העולם הבוקר", ביחד עם עומר ירדני, לאחר שגאולה אבן בחרה לפרוש מהגשת התוכנית. במקביל, בראשית 2024 החלה להגיש את המגזין השבועי "נדל"ן בצו השעה", גם הוא ב"רשת 13", לצידו של עורך הדין ירון טיקוצקי.
ישראל היא גם המנהלת המקצועית ומרצה ב"קול הספורט" - הכשרה למקצועות התקשורת, שנוסד על ידי עמית הורסקי ב-2013.
ישראל נשואה לשף גיא בנדלר. השניים הורים לבן ובת.
הערות שוליים

↑  אורן יוסיפוביץ, הפודיום - רותם נינג׳ה ישראל על תקשורת הספורט והריאליטי | פרק 387, באתר Google Podcasts
↑  רותם ישראל | ייצוג 1, באתר www.yitzug1.co.il (ארכיון)
↑  תמר טרבלסי חדד, חברי הוועדה לא הגיעו להסכמה: לא יחולק פרס ישראל בספורט, באתר ynet, 22 במרץ 2023
↑  אתר 'קול הספורט'
↑  יפעת הללי אברהם, ‏רותם ישראל נישאה לבן זוגה, באתר ‏מאקו‏, 27 ביוני 2019
↑  מיקי לוין, ‏רותם ישראל הפכה לאימא בפעם השנייה, באתר מעריב אונליין, 1 בינואר 2025
של"ח

.
שני מורים לשל"ח בסיור לימודי
של"ח (ראשי תיבות: שדה, לאום, חברה; השם המלא: של"ח וידיעת הארץ) הוא שמו של אגף במינהל חברה ונוער במשרד החינוך של מדינת ישראל, המפעיל במחוזות המשרד ובאמצעות כ-1020 מורים תוכנית לימודים חינוכית ערכית, הנלמדת בחלק מחטיבות הביניים ובתיכונים. כמו כן, אחראי האגף על תחום הטיולים במשרד החינוך, על חידון התנ"ך ועוד.
בעבר פעילויות ידיעת הארץ והיציאה לשדה ולטיולים הופעלו במסגרת הגדנ"ע, עד שהועברו לאגף של"ח במינהל חברה ונוער.
של"ח מופעל בחטיבות הביניים ובתיכונים. קהל היעד העיקרי הוא תלמידי כיתות ח'-ט', אך בבתי ספר רבים נלמד המקצוע גם בכיתות ז' ובתיכונים אחדים גם בכיתות י'-י"א.
נכון לשנת הלימודים תשע"ט, מפקח השל"ח הארצי הוא אלי שיש. שיש משמש בתפקידו מאז שנת 1995, והחל את דרכו כמורה לשל"ח.
תוכנית הלימודים

תוכנית הלימודים של של"ח מתפרסמת בחוברת "דרך ארץ בדרכי הארץ" בהוצאת משרד החינוך משנת 2006, אותה כתב ד"ר טימי בן-יוסף, שהיה ראש גף תכנים בשל"ח ומייסד שיטת מכלול נופאדם. התוכנית במלואה נמצאת באתר מנהל חברה ונוער תחת הכותר של"ח וידיעת הארץ.
תוכנית הלימודים משלבת לימודים בכיתה עם סיורים בשטח, ומבוססת על חזון האגף. חזון זה כולל את היסודות הבאים: הצבת  ההתנסות החווייתית במוקד התהליך, המתרחש במוסד החינוכי, בכיתה ובשדה; טיפוח האחריות האזרחית, המוסרית והדמוקרטית; מימוש עצמי; מעורבות חברתית ומחויבות לארץ ולמדינה.
בשנת הלימודים הראשונה סוקרת התכנית את חבלי ארץ ישראל ועוסקת בהיבט הערכי של כל חבל ארץ: בסדנת המהפך הציוני במישור החוף הדגש הוא על המהפך ההתיישבותי; בסדנת ההר כערש האומה מודגשת התגבשות התרבות היהודית עם היאחזותם של בני ישראל בהר והמעבר מנוודות לחקלאות; בסדנת הבקע כגבול שלום, מודגש ההיבט של השלום עם ממלכת ירדן.
בשנת הלימודים השנייה התכנית עוסקת בארץ ישראל כיחידה כוללת, המזמנת מפגש תרבויות ומפגש טבע ייחודי. פרק מיוחד מוקדש לירושלים ופרק נוסף עוסק באחריות שיש לכל אזרח כלפי הארץ, החברה והמדינה.
תחומי אחריות נוספים של תחום של"ח

במסגרת המקצוע בבית הספר, מוכשרים תלמידים להיות מש"צים - מדריכי של"ח צעירים. המש"צים משתתפים בפעילות שבועית המודרכת על ידי מש"צים בוגרים (משב"ים) ויוצאים לפעילויות בחופשים חנוכה, פסח וחופשת הקיץ העוסקות במיומויות הדרכה, שטח ומחנאות.
בנוסף לתוכנית דרך ארץ בדרכי הארץ, מופקד תחום של"ח במשרד החינוך גם על מינהלת הטיולים ועל הפעלת תוכנית הליבה להסדרת הטיולים במוסדות החינוך בכל שכבות הגיל, מגן ועד י"ב.
כמו כן, תחום של"ח אחראי גם על מסעות הנוער לפולין, וכן על מסע ישראלי (נקרא בעבר גם "מבראשית").