stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביר להלו

| --- | --- |

 טריטוריה:  סהרה המערבית סהרה המערבית
 גובה:  475 מטרים
 קואורדינטות:  26°21′07″N 9°34′02″W﻿ / ﻿26.351944444444°N 9.5672222222222°W﻿ / 26.351944444444; -9.5672222222222 
 אזור זמן:  UTC+0
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סהרה המערבית מוגדלת) לעיון סמארה בוז'דור דאחלה ביר גנדוז מרוקו א. מאוריטניה האוקיינוס האטלנטי  האיים הקנרייםביר להלו(למפת סהרה המערבית רגילה) לעיון סמארה בוז'דור דאחלה ביר גנדוז מרוקו א. מאוריטניה האוקיינוס האטלנטי  האיים הקנרייםביר להלו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ביר להלו (בתעתוק לאנגלית: Bir Lehlou, בערבית:: بئر الحلو) היא עיירת נווה מדבר בסהרה המערבית הממוקמת 236 ק"מ מסמארה, סמוך לגבול מאוריטניה וממזרח לחומת הגבול, בשטח השייך לחזית פוליסריו. יש בעיירה בית מרקחת, בית ספר ומסגד. היא עומדת בראש האזור הצבאי החמישי של רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית והייתה הבירה הזמנית של הרפובליקה עד שטיפריטי הפכה לבירה הזמנית ב-2008.
השם "ביר להלו" מגיע מערבית מגרבית, ופירושו "באר המים המתוקה" (כלומר טעימה, או לא מלוחה). השם בערבית מודרנית יהיה ביר אל האלו (بئر الحلو)
היסטוריה

הממשלה הגולה של רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית ישבה בטינדוף, אלג'יריה. היא התייחסה לביר להלו כבירה הזמנית שלה, כל עוד בירת סהרה המערבית אל-עיון נמצאת בשליטה מרוקאית. כאן גם הוכרזה קיומה של הרפובליקה ברדיו בליל ה-27 בפברואר 1976, על ידי נשיאה הראשון, אל-עואלי מוסטפא סייד. חלק מהמקורות מציינים את ביר להלו כמקום הולדתו של אל-עואלי.
מאז סוף 1975, הרדיו הלאומי של ה-SADR שידר משם על גלים בינוניים וקצרים, תוך שידור אינטרנטי את התוכניות בערבית חסניה, וגם כמה שעות בספרדית .
ב-20 במאי 2005, במקביל ליום השנה ה-32 לתחילת המאבק המזוין של חזית פוליסריו, נחנך בית ספר יסודי בביר להלו. בית הספר נקרא " חוזה רמון דייגו אגייר " (קולונל והיסטוריון ספרדי, הזר הראשון שזכה באזרחות הכבוד הסהרה) לכבודו.
ב-27 בפברואר 2010 אירחה ביר להלו את יום השנה ה-34 להכרזת רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית, בנוכחות מספר שגרירים מאפריקה ודרום אמריקה.
ב-12 באוקטובר 2011, במהלך חגיגות יום האחדות הלאומית ה-36, חנך מפקד האזור הצבאי החמישי של סהרה, חמה סלמה, הרחבה של בית הספר בעיירה וכן של מסגד.
הערות שוליים

↑  "The National Secretariat calls UN to compel Morocco to conform to the international legality". SPS. 3 במאי 2005. אורכב מ-המקור ב-2009-10-05. נבדק ב-2010-09-22. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sahara : le retour du guerrier
↑  "Radio Nacional de la R.A.S.D." אורכב מ-המקור ב-2010-03-11. נבדק ב-2010-09-09.
↑  "Polisario Front celebrates its 32nd anniversary in the liberated territories". SPS. 2005-05-19. אורכב מ-המקור ב-2009-10-05. נבדק ב-2010-09-09.
↑  "Inauguradas instalaciones en Bir Lehlo en el marco de las celebraciones del 36 Aniversario de la Unidad Nacional" (בספרדית). SPS. 2011-10-17. אורכב מ-המקור ב-2011-10-18. נבדק ב-2011-10-18.
תחנת דלק בביר להלו. 14 באוגוסט 2011.
הנרי פלייש

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1904 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, סון עילית, צרפת 
 פטירה:  10 בפברואר 1985 (בגיל 81) ביירות, לבנון 
 שם לידה:  Henri Robert Fleisch 
 מדינה:  צרפת צרפת
 מעסיק:  אוניברסיטת סן-ז'וזף 
 השקפה דתית:  נצרות קתולית 
 
הנרי פלייש (1 בינואר 1904 – 10 בפברואר 1985) היה כומר, ארכאולוג צרפתי, מיסיונר ומזרחן, ידוע בעבודתו על השפה הערבית הקלאסית והניב הלבנוני ועל תקופת הפרהיסטוריה בלבנון. פלייש הקדיש שנים לתיעוד ולשחזור של כלי אבן מאתרים ארכאולוגיים פרהיסטוריים בלבנון וב-1954, אושר שהוא גילה את התרבות פרוטו-נאוליתית בלבנון, שלא הייתה ידועה קודם לכן, אותה כינה "תרבות קרעון". התרבות השתמשה בתעשיית צור שהוא כינה "נאוליתית כבדה".
ביוגרפיה

פלייש נולד בז'ונוול (אוט-סון) בצרפת. הוא הצטרף לחבר במסדר הישועים של הכנסייה הקתולית בליון בספטמבר 1921 והוסמך לכומר קתולי ב-24 באוגוסט 1933, הוא חגג את מיסתו הראשונה בז'ונוול ב-27 באוגוסט. פלייש היה אוטודידקט והתמחה בלימודי מזרח. על כך קיבל תואר דוקטור מהסורבון במאי 1943 עם עבודת תזה שפורסמה תחת הכותרת "עבודה וזיכרונות מהמכון לאתנולוגיה בפריז". הוא ערך מספר רב של נסיעות מחוץ לצרפת והתיישב בלבנון, שם גילה בביקפאיה בשנים 1923–1926. את שירותו הצבאי עשה בסוריה ונפצע במהלך עימות. גויס בשנת 1939, נלכד בשבי ב-19 ביוני 1940 והוחזק בסטלג XII, ממנו שוחרר בפברואר 1941. החל מאוגוסט 1945 לימד ב"אינסטיטוט דה לטר אוריאנטל" של אוניברסיטת סנט ג'וזף בביירות. זהו המקום שבו אוחסנו רבים ממצאיו הארכאולוגיים, ובשנת 2000 הם היוו את בסיס למוזיאון הפרהיסטוריה הלבנוני, שם אוחסנו והוצגו רבים ממצאיו. המוזיאון חגג את יום השנה העשירי להקמתו עם תערוכה שלאחר מותו של פלייש, שהציגה את צילומיו ועבודתו בנושא "פרהיסטוריה מול אורבניזציה". הוא נפטר בגיל 81 בלבנון, שם גם נקבר.
הוא חיבר מעל למאתיים ארבעים פרסומים, כולל על הניבים המזרחיים, והיה מומחה לערבית, יוונית, לטינית, סורית ועברית. כתב גם חוברת קטנה על אוצר המילים האזורי הצרפתי של ז'ונוול ב-1951. הוא היה מחבר של הסכם הפילולוגיה הערבית בשנים 1961 ו-1977. הוא בלט בשילוב מחקר של פרהיסטוריה וגאולוגיה, גילה את אתר נעמה וביצע עבודות בטל ג'סר וראס ביירות. היצירות המפורסמות ביותר של פלייש הן "מבוא ללימוד שפות שמיות" (1947), "הערבית הקלאסית" (1968) ו"טרטט לפילולוגיה ערבית, 1-2" (1961–1979).
הערות שוליים

↑  Glynendal - Henri Fleisch
↑  Henri Fleisch (1904-1985) on the website of Museum of Lebanese Prehistory. - The obituary P. Henry FLEISCH SJ. (1904-1985) in Paléorient. 1985, Vol. 11 No. 1. p. 5.
↑  Sfeir, Mia., Femme Magazine - Préhistoire VS Urbanisation, le témoignage d'Henri Fleisch - Issue 206 - P.70 Published June 1, 2010 (אורכב 12.08.2011 בארכיון Wayback Machine)
↑  Henri Fleisch (1947). Introduction à l'étude des langues sémitiques: éléments de bibliographie. Librairie d'Amérique et d'Orient. נבדק ב-31 במרץ 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Henri Fleisch (1968). L'arabe classique: esquisse d'une structure linguistique. Dar el-Machreq. נבדק ב-31 במרץ 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Henri Fleisch (1961). Traité de philologie arabe. Impr. catholique. ISBN 9782721456038. נבדק ב-31 במרץ 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261251605171  BnF: cb13518673f (data)  GND: 116636394  ISNI: 0000 0001 1878 4251  LCCN: nr95013900  NKC: jo20241243614  NTA: 067766471  SUDOC: 050192310  VcBA: 495/92931  VIAF: 79151078   WorldCat (עם VIAF): 79151078
אריה ורדי

| --- | --- |

 לידה:  1937 (בן 88 בערך) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב, אקדמיית המוזיקה של העיר בזל 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  RCA רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2017)  פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה 
 www.arievardi.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אריה ורדי (נולד במקווה ישראל בשנת 1937) הוא פסנתרן, מורה ומנצח ישראלי המכהן כפרופסור בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב וגם בבית הספר הגבוה למוזיקה בהאנובר (גרמניה). חתן פרס ישראל בתחום המוזיקה לשנת 2017.
קורות חיים

ורדי למד פסנתר אצל אילונה וינצה-קראוס, החל את דרכו על במת הקונצרטים בגיל חמש עשרה, ובגיל שבע עשרה הקליט קונצרטים עבור שידורי קול ישראל. ורדי הוא בוגר האקדמיה למוזיקה בתל אביב והאקדמיה למוזיקה של בזל (שווייץ), שם למד אצל הפסנתרן פאול באומגרטנר, קומפוזיציה עם פייר בולז וקרלהיינץ שטוקהאוזן, ואותה סיים ב-1963. בוגר הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב (1961).
קורות חיים > קריירה מוזיקלית

בעקבות זכיותיו בפרס שופן (תל אביב 1960) ובפרס על שם ג'ורג'ה אנסקו (בוקרשט 1961) הגיע למעמד בינלאומי כאחד המוזיקאים המובילים של ישראל.
ב-1961 הופיע עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית והמנצח הצעיר זובין מהטה.
ורדי הופיע בחמש יבשות כסולן, השתתף בפסטיבל המוזיקה של אספן, בפסטיבל ורבייה, בפסטיבל זלצבורג ועוד. ניצח וניגן כסולן בסדרה חגיגית מיוחדת של התזמורת הקאמרית הישראלית 15 קונצ'רטי שונים. הופיע לצד תלמידיו בקונצרטי סדרת 32 הסונאטות של בטהובן. הופיע כסולן מנצח בביצוע כל הקונצ'רטי של מוצרט.
תקליטיו (שהופקו על ידי RCA רקורדס) זכו בפרסים בינלאומיים.
ורדי כיהן יועץ מוזיקלי לפסטיבל ישראל ויועץ מוזיקלי למרכז למוזיקה ירושלים.
קורות חיים > קריירה אקדמית וחינוכית

כיהן כראש האקדמיה למוזיקה ע'ש רובין באוניברסיטת תל אביב (כיום בית הספר ע"ש בוכמן מהטה), ראש המחלקה למוזיקה באוניברסיטה הפתוחה. עמית כבוד של האוניברסיטה הפתוחה. אזרח כבוד של העיר גוזלר. לימד בכיתות אמן בקונסרבטואר של פריז, בקונסרבטוריונים של מוסקבה, שאנגחאי, באוניברסיטאות של בוסטון, אינדיאנה, סיאול, טוקיו, אוסלו, מילאנו, ורשה, בבתי הספר הגבוהים למוזיקה של לונדון, וינה ועוד. כיהן כ"אמן הבית" בבית הספר ג'וליארד וכפרופסור אורח באוניברסיטת ייל. לימד בפסטיבלים של אספן, רוויניה, מיין, ברכן (הולנד), בלונה (שווייץ), אפן (איטליה), זלצבורג, ורבייה, גוזלאר, לייפציג, שאנגחאי ועוד.
יסד וניהל את ה"סדרה לכל המשפחה" של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. הנחה וניצח על הקונצרטים. יסד וניהל את הסדרה "אינטרמצו על הבוקר" של התזמורת הפילהרמונית הישראלית. הנחה וניצח על הקונצרטים.
עמד בראש סדרות הטלוויזיה: "כיתת אמן", "פרקי בארוק", "שיחות מן המקלדת", "שיחה בעשר אצבעות", "צלילים מן ההיכל" ו"אינטרמצו עם אריק". רוב התוכניות שודרו בטלוויזיה החינוכית הישראלית ומופיעות בYouTube.
תלמידיו זכו ביותר משישים פרסים ראשונים בתחרויות בינלאומיות והם מופיעים בהצלחה על בימות הקונצרטים בארץ ובעולם. בהם אסתרית בלצן, יוסי בן נון, יפים ברונפמן, דוראל גולן, דניאל גורטלר, בוריס גילטבורג, שלמה גרוניך, אורית וולף, אסף זוהר, מיכל טל, תומר לב, ולדימיר סברדלוב-אשכנזי, ויקטור סטניסלבסקי, יאול אום סון, סיון סילבר, סלים עבוד-אשקר, יונתן ענר, אסף פייר, רן צמח, אירית רוב, שלומי שבן, גיל שוחט, להב שני ואחרים.
קורות חיים > שיפוט בתחרויות בינלאומיות

שפט בתחרויות בטהובן (וינה ובון), בוזוני (בולצאנו), בייג'ינג, שופן (ורשה), קליבלנד, ואן קלייברן (טקסס), בכאואר (סולט לייק סיטי), הממצו, לידס, דינו צ'אני (מילנו), ARD (מינכן), סנטנדר, גלאזגו, שנג'ן, שאנגחאי, סידני, צ'ייקובסקי (מוסקבה), טוקיו, אתונה ועוד. מכהן כיושב ראש חבר השופטים בתחרות רובינשטיין.
פרסים והוקרה

פרס "אמנות לעם" על הופעות ביותר משמונים מקומות יישוב בישראל (1986).
פרס שרת החינוך על מפעל חיים (2004).
פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה על מפעל חיים (2006).
פרס ישראל בתחום המוזיקה (2017).
חיים אישיים

בנו, דוקטור אמיר ורדי הוא ראש מחלקת טיפול נמרץ לב ילדים בבית החולים שיבא, לה תרם ורדי במשותף פסנתר "ברודווד", מהסוג ששימש את בטהובן.
הערות שוליים

1 2  ריאיון עם יוסי שיפמן, אתר "הבמה- נותנים במה לתרבות", 30 באפריל 2017
↑  אלכסנדר אוריה בוסקוביץ', מופעי פסנתרנים צעירים, הארץ, 15 ביולי 1960
↑  רדיו, קול העם, 17 באפריל 1955
↑  חתן פרס בודאפשט חזר לארץ, קול העם, 22 בנובמבר 1963
↑  רסיטאל לפסנתר של אריה ורדי, על המשמר, 12 באוקטובר 1962
↑  ש. הניגמן, הפסנתרן הצעיר אריה ורדי שזכה בפרס־אונסקו בבוקארשט, על המשמר, 19 באוקטובר 1961
↑  התזמורת הפילהרמונית הישראלית - לוח קונצרטים 22 עד 29 במאי, חרות, 22 במאי 1961
↑  חזי שלח, מוצרטיזמים, כותרת ראשית, 10 בספטמבר 1986
↑  תקליט דביוסי של אריה ורדי, דבר, 31 במאי 1981
↑   חגי חיטרון, מאחורי הקלעים של "אינטרמצו עם אריק", באתר הארץ, 17 בנובמבר 2015
↑  חגי חיטרון, אריה ורדי יקבל את פרס שרת החינוך, באתר הארץ, 28 בפברואר 2004
↑  ציפי שוחט, פרס רוזנבלום לאריה ורדי ועודד קוטלר, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2006
↑  אמיר מנדל, חתן פרס ישראל למוזיקה: פרופ' אריה ורדי, באתר הארץ, 8 בפברואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274040005171  PLWABN: 9810679797705606  LCCN: n86864978  MusicBrainz: ae26b737-a119-4a32-af73-04cd9214be1b  VIAF: 48269743   WorldCat (עם VIAF): 48269743
אמילי הנרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 במאי 1991 (בת 33) קאלאמזו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  מכללת הופ  Lakota East High School 
 emilyhenrybooks.com
 
אמילי הנרי (באנגלית: Emily Henry; נולדה ב-17 במאי 1991) היא סופרת אמריקאית שידועה בעיקר בזכות הרומנים הרומנטיים רבי המכר שלה בניו יורק טיימס: "רומן קיץ", "אנשים שאנחנו פוגשים בחופשה", "אהבה מהספרים", "מקום נעים", ו"סיפור מצחיק".
במאמר לאתר האינטרנט Vulture בשנת 2023, אליסון פ. דייוויס תיארה את ספריה של הנרי כמכילים אלמנטים מהז'אנרים קומדיה רומנטית וצ'יק ליט ומתמקדים בנושאים של "כבוד" כמו גם אהבה.
ספרה השישי למבוגרים "Great Big Beautiful Life" אמור להתפרסם ב-2025.
ביוגרפיה

הנרי למדה בבית הספר התיכון לקוטה איסט בסינסינטי, אוהיו, ולאחר מכן במכללת הופ תחת מלגת כתיבה יצירתית. היא גם השלימה התמחות בכתיבה במרכז ללימודי אמנות ומדיה ניו יורק שהיה חלק מאוניברסיטת בית אל. היא חזרה לסינסינטי לאחר המכללה; כיום היא חיה וכותבת בסינסינטי ובאזור נהר אוהיו בצפון קנטקי. החל משנת 2016, היא הייתה סופרת ומגיהה במשרה מלאה.
קריירת כתיבה

רומן הבכורה של הנרי לצעירים, "האהבה שפיצלה את העולם", פורסם בינואר 2016. לאחר שכתבה מספר רומנים לצעירים, הרומן הרומנטי הראשון שלה למבוגרים, "רומן קיץ" (Beach Read) פורסם בשנת 2020, וזכה להצלחה נרחבת. הנרי המשיכה לכתוב רומנים רומנטיים למבוגרים. "אנשים שאנחנו פוגשים בחופשה" פורסם בשנת 2021. הספר "אהבה מהספרים" יצא לאור בשנת 2022. ספרה מקום נעים פורסם בשנת 2023. נכון למרץ 2023, הנרי מכרה יותר מ-2.4 מיליון ספרים ביחד. "סיפור מצחיק" פורסם באפריל 2024. כל ספריה יצאו לאור בעברית בהוצאת מודן.
ספר הרומנטיקה השישי שלה למבוגרים "החיים הגדולים והיפים" (Great Big Beautiful Life) אמור להתפרסם ב-22 באפריל 2025.
עיבודים לקולנוע של ספריה

כל חמשת ספרי הרומנטיקה למבוגרים של הנרי שיצאו עד כה זכו לעיבוד למסך.
באוקטובר 2022 הוכרז על עיבוד קולנועי של הספר "אנשים שאנחנו פוגשים בחופשה". הסרט יכלול תסריט של יולין קואנג בבימוי של שברט היילי והפקה של טמפל היל. בספטמבר 2024, הוכרז כי טום בליית' ואמילי באדר יגלמו את אלכס ופופי. הצילומים החלו, והסרט אמור לצאת ב-2025.
ב-5 באפריל 2023, הוכרז שיולין קואנג תכתוב ותביים גם עיבוד קולנועי של "רומן קיץ" עבור אולפני המאה ה-20.
ב-28 במרץ 2023 הוכרז על עיבוד קולנועי לספר "אהבה מהספרים" על ידי חברת ההפקה טנגו כאשר שרה הייוורד תכתוב התסריט.
ספריה

ספרים לצעירים
The Love That Split the World (2016) מסת"ב 1595148515
A Million Junes (2017) מסת"ב 0451478185
When the Sky Fell on Splendor (2019) מסת"ב 0451480716
Hello Girls with Brittany Cavallaro (2019) מסת"ב 0062803425
ספרים למבוגרים
Beach Read (2020) מסת"ב 1643856049 יצא בעברית בשם "רומן קיץ" בתרגום נעה בן פורת, הוצאת מודן, 2022
People We Meet On Vacation (2021) מסת"ב 1984806750 יצא בעברית בשם "אנשים שאנחנו פוגשים בחופשה" בתרגום דורית בריל-פולק, הוצאת מודן, 2022
Book Lovers (2022) מסת"ב 0593440870 יצא בעברית בשם "אהבה מהספרים" בתרגום אינגה מיכאלי, הוצאת מודן, 2023
Happy Place (2023) מסת"ב 9780593441275 יצא בעברית בשם "מקום נעים" בתרגום דורית בריל- פולק, הוצאת מודן, 2024
Funny Story (2024) מסת"ב 9780593441282 יצא בעברית בשם "סיפור מצחיק",הוצאת מודן, 2025
Great Big Beautiful Life (2025)
פרסים

2021 פרסי בחירת קוראי Goodreads - הרומן הטוב ביותר עבור "אנשים שאנחנו פוגשים בחופשה".
2022 פרסי בחירת קוראי Goodreads - הרומן הטוב ביותר עבור "אהבה מהספרים".
2023 פרסי בחירת קוראי Goodreads - הרומן הטוב ביותר עבור "מקום נעים".
הערות שוליים

1 2  Davis, Allison P. (2023-03-29). "Emily Henry Cracked the Modern Romance Novel". Vulture (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-03-30.
↑  "How Cincinnati's Emily Henry captured readers' hearts — and a spot on the NYT Best Seller list". WCPO 9 Cincinnati (באנגלית). 2023-05-18. נבדק ב-2023-07-27.
1 2  "Visiting Writers Series Q and A with Emily Henry". Hope College Calendar (באנגלית). נבדק ב-2023-07-27.
↑  "Emily Henry". Amazon. נבדק ב-7 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Freeman, Ash (15 במרץ 2018). "Did Octopi Come From Space? A conversation with Emily Henry on magical realism, the role of setting in her novels, and how Young Adult literature has shaped her point of view". The Interlochen Review. נבדק ב-7 בפברואר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Willis, Briony (13 אוג' 2020). "Interview | Emily Henry on 'Beach Read' and Writing Romance". The London Magazine. נבדק ב-9 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Happy Place by Emily Henry: 9780593441275 | PenguinRandomHouse.com: Books". PenguinRandomhouse.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-01-06.
↑  "Funny Story". EMILY HENRY (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-03-21.
↑  "Emily Henry's books are coming to your TV. Here's where the adaptations stand". TODAY.com (באנגלית). 2024-07-10. נבדק ב-2024-07-31.
↑  Kroll, Justin (2022-10-11). "3000 Pictures Taps Brett Haley To Direct Adaptation Of 'People We Meet On Vacation'". Deadline (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-06-22.
↑  Kroll, Justin (2023-04-05). "20th Century Adapting Emily Henry's 'Beach Read' With Yulin Kuang Set To Direct". Deadline (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-06-22.
↑  Kroll, Justin (2023-03-28). "Tango To Adapt Emily Henry's Novel 'Book Lovers' Into Movie". Deadline (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-06-22.
↑  "Romance/Erotica Book Review: Beach Read by Emily Henry. Berkley, $16 trade paper (384p) ISBN 978-1-9848-0673-4". Publishers Weekly. 5 מרץ 2020. ארכיון מ-28 ביולי 2020. נבדק ב-7 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Egan, Elisabeth (2021-06-03). "Want the Scoop on Writing and Publishing? Ask Emily Henry". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-06-22.
↑  Virshup, Amy (2022-07-26). "Travel 'Works to Shake Things Up,' Says the Novelist Emily Henry". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-01-06.
↑  "Hardcover Fiction Books - Best Sellers - Books - May 14, 2023 - The New York Times". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-06-22.
↑  "Goodreads Choice - Best Romance". Goodreads. נבדק ב-9 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Goodreads Choice - Best Romance". Goodreads. נבדק ב-9 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Announcing the Goodreads Choice Winner in Best Romance!". Goodreads. נבדק ב-2023-12-10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011046968405171  PLWABN: 9810558022005606  BIBSYS: 1533887369533  BnF: cb179872504 (data)  GND: 1210875977  ISNI: 0000 0004 5471 7656  LCCN: no2016012758  LNB: 000339125  NDL: 033140033  NKC: xx0226981  NLK: KAC202219092  NSK: 000778221  NTA: 422131490  RERO: 02-A029086613  SUDOC: 256207437  VIAF: 173145541828296600154   WorldCat (עם VIAF): 173145541828296600154
גוהר מאמאג'יוולה

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1910 לאהור, הראג' הבריטי 
 פטירה:  28 בספטמבר 1985 (בגיל 74) מומבאי, הודו 
 מדינה:  הודו, הראג' הבריטי, הדומיניון של הודו 
 תקופת הפעילות:  מ-1926 
 בן או בת זוג:  צ'אנדולאל שאה 
 
גוהר חייאם מאמאג'יוולה (באנגלית: Gohar Khayyam Mamajiwala‏; 19 בנובמבר 1910 - 28 בספטמבר 1985), ידועה גם בשם הבמה גוהר ג'אן, הייתה זמרת, שחקנית, מפיקה ובעלת אולפן הודית.
ביוגרפיה

היא נולדה למשפחה מוסלמית שיעית מדת דאוודי בוהרה (אנ') בלאהור, פנג'אב, הודו הבריטית. העסק של אביה כמעט קרס והמשפחה נקלעה לקשיים כלכליים משמעותיים כאשר חבר משפחה, הומי מאסטר, שעבד באותה תקופה כבמאי עבור סרטי קוהינור, הציע לגוהר להתחיל לשחק בסרטים. ההורים שלה הסכימו.
קריירה

גוהר החלה את הקריירה שלה בתפקידים ראשיים בגיל שש עשרה עם הסרט Baap Kamai" /Fortune and the Fools (1926)", בבימויו של קנג'יבאי ראת'וד (אנ').הסרט הופק על ידי "סרטי קוהינור" והפך ללהיט.
ב-1926 כיכבה יחד עם רובי מאיירס בסרט האילם "הנערה הקלדנית", הסרט בבימויו של בעלה הבמאי צ'נדלאל שאח' (אנ') הופק בתוך 17 ימים והצליח מאוד בקופות. בהמשך היא השתתפה בעוד חמישה סרטים באולפני קוהינור בבימויו של שאח'. מביניהם, המפורסם ביותר היה Gunsundari" (1927)". מכיוון שלא היו מרוצים מאולפני קוהינור עברו שאח' וגוהר לחברת הסרטים ג'גדיש שם שיחקה גוהר בארבעה סרטים שכתב וביים שאח'.
בשנת 1929, יחד עם צ'נדלאל שאח', היא הקימה את אולפני ראנג'יט שהיו בין שלושת האולפנים הגדולים בבוליווד באותה תקופה. הם נסגרו בתחילת שנות ה-70.
היא פרשה בשנות ה-40 של המאה ה-20 ממשחק ובתחילת שנות ה-70 מהפקה.
הייתה נשואה לבמאי צ'נדלאל שאח' (1898 - 1975) שהיה אחד האנשים החזקים והעשירים בבוליווד אך הפסיד את כל כספו בערוב ימיו בהימורים ונפטר עני וחסר כל. גוהר נפטרה בבומביי, מהאראשטרה ב-28 בספטמבר 1985.
פילמוגרפיה

Fortune and the Fools (Baap Kamai) (1925)
Fairy of Ceylon (1925)
Ghar Jamai (1925)
Lanka Ni Laadi (1925)
Briefless Barrister (1926)
Lakho Vanjaro (1926)
Mena Kumari (1926)
Mumtaz Mahal (1926)
Prithvi Putra (1926)
Ra Kawat (1926)
Samrat Shiladitya (1926)
Sati Jasama (1926)
Shrin Farhad (1926)
Thief Of Delhi (1926)
Typist Girl (1926)
Educated Wife (1927)
Gunsundari (1927)
Sati Madri (1927)
Sumari Of Sind (1927)
Grihalaxmi (1928)
Puran Bhagat (1928)
Vishwamohini (1928)
Beggar Girl (1929)
Chandramukhi (1929)
Gulshan-E-Arab (1929)
Magic Flute (1929)
Pati Patni (1929)
Punjab Mail (1929)
Rajputani (1929)
Shirin Khusru (1929)
My Darling (1930)
Raj Laxmi (1930)
The Conqueror (1930)
Wild Flower (1930)
Devi Devyani (1931)
Radha Rani (1932)
Sati Savitri (1932)
Sheil Bala (1932)
Miss (1933)
Vishwa Mohini (1933)
Gunsundari (1934)
Tara Sundari (1934)
Toofani Taruni (1934)
Barrister's Wife (1935)
Desh Dasi (1935)
Kimiti Ansoo (1935)
Derby Ka Shikar (1936)
Gunehgar (1936)
Prabhu Ka Pyara (1936)
Raj Ramani (1936)
Sipahi Ki Sajni (1936)
פרדסי פאנקי (1937)
Achhut (1940)
Usha Haran (1940)
פיגה פריש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בנובמבר 1878 גרודנו, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  30 במאי 1964 (בגיל 85) אסקונה, שווייץ 
 שם לידה:  Fega Lifschitz 
 מדינה:  פולין, שווייץ 
 בן או בת זוג:  Efraim Frisch (1902–?) 
 
פיגה פריש (8 בנובמבר 1878 - 30 במאי 1964) הייתה מתרגמת שנולדה ברוסיה ופעלה בגרמניה ובשווייץ. היא תרגמה בעיקר מיידיש ורוסית לגרמנית.
ביוגרפיה

פיגה ליפשיץ נולדה בגרודנו שברוסיה ב-8 בנובמבר 1878, למדה פילוסופיה בברלין ובציריך, ועבדה כמתרגמת וכסופרת. היא נישאה לאפרים פריש ב-1903, סייעה לו במפעלי ההוצאה לאור, לרבות בעריכת "דער ניו מרקור".
בעלה אפרים פריש (גר') נולד בסטרי, אוסטריה-הונגריה (כיום אוקראינה) ב-1 במרץ 1874, למד באוניברסיטאות וינה, ברלין וקיל, והתיישב בברלין בסביבות שנת 1900. הוא היה סופר, מחזאי ועיתונאי, והיה עורך "דער ניו מרקור" בשנים 1914 עד 1925. יחד היגרו לשווייץ ב-1933.
ביוגרפיה > יצירתה

פיגה פריש תרגמה מרוסית לגרמנית כתבי איוואן גונצ'רוב, מיכאיל לרמונטוב, אנטון צ'כוב, אלכסנדר פושקין, לב טולסטוי, וסבולוד גרשין, מיכאיל סלטיקוב-שצ'דרין, איוואן טורגנייב ואחרים.
במסגרת Bücherei des Schocken Verlag (ספרוני הוצאת שוקן) תרגמה לגרמנית כתבי שלום עליכם וזלמן יצחק אנכי.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בעלה היה חולה שנים רבות ונפטר חסר כל באסקונה, שווייץ, ב-29 בנובמבר 1942.  פריש נפטרה באסקונה, שווייץ, ב-30 במאי 1964.
הערות שוליים

↑  Collection: Efraim Frisch Collection | The Center for Jewish History ArchivesSpace, archives.cjh.org
↑  Collection: Fega Frisch Collection | The Center for Jewish History ArchivesSpace, archives.cjh.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261328805171  PLWABN: 9810557840805606  BnF: cb12889226w (data)  CiNii: DA02784138  GND: 116819855  ISNI: 0000 0001 1037 3992  LCCN: n85244798  NLA: 35508224  NTA: 069740798  RERO: 02-A003265735  SUDOC: 219549109  Trove: 978534  VIAF: 8149542   WorldCat (עם VIAF): 8149542 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פיגה פריש".
מעורבות איראן במלחמת חרבות ברזל

המעורבות האיראנית במלחמת חרבות ברזל מתארת את הלחימה הישירה והעקיפה שבין ישראל לאיראן במסגרת מלחמת חרבות ברזל ומהווה גם חלק מהסכסוך האיראני-ישראלי.
המעורבות החלה על ידי כוחות הפרוקסי של איראן בלבנון, סוריה ותימן, והגיעה לשיאה במתקפה האיראנית על ישראל באפריל 2024 שבה שיגרה איראן מאות טילים וכטב"מים מאדמת איראן לעבר ישראל.
רקע

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 329 חיילים, 58 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
במלחמה בא לידי ביטוי ציר ההתנגדות בהובלת איראן, וישראל התמודדה, נוסף על הזירה העזתית, גם עם איומים מכיוון לבנון, וסוריה, ולראשונה אף נאלצה להתמודד גם עם איומים מכיוון תימן, על ידי החות'ים.
העימות הישיר > חיסולים של גורמים איראניים

ב-25 בדצמבר 2023 חיל האוויר הישראלי חיסל את רזי מוסאווי בתקיפת ביתו.
ב-20 בינואר 2024, דווח כי בתקיפה ישראלית בסוריה נהרג סאדק אומידזאדה, קצין מודיעין בכוח אל-קודס של משמרות המהפכה בסוריה, יחד עם ארבעה קצינים נוספים של משמרות המהפכה.
ב-1 באפריל 2024 הופצצה הקונסוליה האיראנית בדמשק. בתקיפה, שיוחסה לישראל, נהרג מוחמד רזא זאהדי, מפקד כוח קודס בסוריה ולבנון.