stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד אבישר
קורות חיים

דוד אבישר נולד בחברון בשנת 1887, בן למשפחת אבישר (אגא-בבא) שעלתה לארץ ישראל מעיראק באמצע המאה ה-19 והתיישבה בחברון. אביו מאיר אבישר היה מלמד, חזן וגבאי בבית כנסת של ר' אליהו מני בחברון.
את ראשית חינוכו קיבל מאביו וממורים פרטיים. למד גם את השפה הערבית בחוגים שהפעילה חברת "למען ציון". בגיל 13 החל ללמוד בישיבתו של רבי חיים חזקיהו מדיני בחברון. למד בישיבה כארבע שנים, עד פטירתו של הרב, ואז עבר להתגורר בירושלים, שם קיבל הכשרה כמורה בבית המדרש למורים של חברת עזרה. בירושלים אבישר החל להיות פעיל בחוגים עבריים והקים ביחד עם חבריו אגודה בשם "מוריה" שפעלה להפצה וללימוד העברית. ביחד עם אישים כגון יהודה בורלא הוא נאבק בבתי הספר של המיסיון הנוצרי ופעל כדי להשיב תלמידים יהודים למוסדות חינוך יהודיים.
בשנת 1911 מונה למורה בתלמוד תורה בחברון. שנה לאחר מכן החל לעבוד בבית הספר "תחכמוני" בירושלים. בשנת 1913 ייסד תלמוד תורה ספרדי בתוך כותלי העיר העתיקה של ירושלים. במהלך מלחמת השפות שהתנהלה בתקופה זאת ביישוב היהודי הוא לקח צד ברור לטובת העברית. בשנת 1918 נמנה עם מייסדי הסתדרות חלוצי המזרח (שהפכה מאוחר יותר לתנועת ספרדים ועדות מזרח) למען מטרות לאומיות כגון יצירת אחדות בין הקבוצות השונות של היישוב היהודי והנחלת השפה העברית כשפת לאומית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה גורש מארץ ישראל לטורקיה על ידי השלטונות העות'מאנים, אך הצליח לחזור אליה עוד במהלך המלחמה. הוא התיישב בגליל ולימד תורה ועברית.
בשנת 1921 נתמנה למדריך קורס המורים של כל ישראל חברים בירושלים. בשנת תרפ"ד (1923-4) יצא לשליחות מטעם קק"ל ביוון ומצרים, לשם גיוס תרומות מהקהילות היהודיות למען היישוב היהודי בארץ ישראל. הוא היה מוכר בתור מרצה כישרוני ונהג לערוך הרצאות גם בירושלים על נושאים היסטוריים או תרבותיים, בהן נכחו אלפי משתתפים לאורך השנים. משנת 1925 לימד בבית הספר העירוני לבנים בירושלים, והתגורר בשכונת זיכרון משה בעיר.
כאיש ציבור אבישר היה פעיל במוסדות רבים, וכיהן שנים רבות כחבר הוועד הלאומי ואספת הנבחרים. בפברואר 1932 נבחר לוועד הקהילה של ירושלים מטעם מפא"י. הוא היה חבר גם בוועד העדה הספרדית, ולאחר קום מדינת ישראל הוא שימש כיו"ר ענף הסתדרות המורים בירושלים. הוא היה ציר בארבעה קונגרסים ציוניים (13, 17, 18 ו-19). תמך בציונות סוציאליסטית והיה פעיל במוסדות המפלגתיים של פועלי ציון, אחדות העבודה ומפא"י, וכן פעל כדי לקרב אליהם את הספרדים ביישוב היהודי. היה פעיל גם בהגנה.
הוא המשיך לעבוד במשרות חינוך והוראה ולעסוק בפעילות ציבורית עד פטירתו בירושלים, בשנת 1963. הוא נקבר בהר המנוחות.
רעייתו, המחנכת מנוחה רדובילצקי-אבישר, נפטרה בשנת 1942 בלידת בנם יחידם.
יצירתו וכתביו

לאורך שנותיו דוד אבישר חיבר שירה, ספרות ואף מחזאות. בין היתר התאים אבישר את השיר הנודע "יפים הלילות בכנען" של יצחק קצנלסון למנגינתו. רבים מכתביו פורסמו בעיתונות העברית והלדינו. הוא נהג לכתוב רבות גם על סוגיות הקשורות בחינוך ועל ענייני השעה. תחום עניין עיקרי של כתביו הם מסורתיהם וחייהם של יהדות ספרד והמזרח. לאחר חורבן קהילת יהודי חברון במאורעות תרפ"ט הוא כתב מאמרים רבים להנצחתה, במיוחד בשבועון "אחדות". הוא נפטר בעודו עובד על ספר המקבץ מאמרים לזכר קהילת יהודי חברון, ואת המשימה השלים אחיינו עודד אבישר שהשלים ופרסם את הספר.
לקריאה נוספת

'אבישר דוד', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 19–20. (הספר בקטלוג ULI)
עודד אבישר (עורך), ספר חברון: עיר האבות ויישובה בראי הדורות, ירושלים: כתר, תש"ל 1970.
קרן דותן, צורה עושה צורה: סופרים מזרחים בספרות העברית בארץ ישראל במפנה המאה ה-20, הוצאת משגב ירושלים ופרדס, 2022.
Moshe Behar and Zvi Ben-Dor Benite, Modern Middle Eastern Jewish Thought, UPNE, 2013, pp. 114-119.
לקריאה נוספת > ממאמריו

דוד אבישר, אגדות החרבן, דואר היום, 13 באוגוסט 1924.
דוד אבישר, אל התמימים בעם!, דואר היום, 14 בפברואר 1929.
דוד אבישר, זכרונות מימי המלחמה לעברית, הד-המזרח, 28 בינואר 1944.
דוד אבישר, חברון..., הד-המזרח, 8 ביוני 1943.
דוד אבישר, הגאון- קווים אחדים לדמותו הרוחנית של ר' חיים חזקיה מדיני בתוך "ספר חמדת ישראל", ירושלים, תש"ו, עמ' 220–232.
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "מאיר אבישר (אגא-בבא)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 165.
↑  תוצאות הבחירות לועד הקהלה, דואר היום, 3 בפברואר 1932
↑  דוד אבישר באתר GRAVEZ
↑  על פי הערך "יפים הלילות בכנען" באתר זמרשת.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007861089605171  VIAF: 2717158070670208780005   WorldCat (עם VIAF): 2717158070670208780005
קרן תשתיות ישראל

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  2007–הווה (כ־18 שנים)
 בעלות:  יהודה רוה 40% הראל השקעות 40%   ירון קסטנבאום 20%
 ענפי תעשייה:  קרן השקעות פרטיות
 מוצרים עיקריים:  השקעות בתשתיות
 מנכ"ל:  ירון קסטנבאום
  
 אתר קרן תשתיות ישראל
 
קרן תשתיות ישראל (Israel Infrastructure Fund – IIF) היא קרן השקעות בתשתיות אשר נוסדה בשנת 2007 על ידי קבוצת הראל חברה לביטוח ועורך הדין יהודה רוה. הקרן נמצאת בבעלות משותפת של הראל חברה לביטוח, יהודה רוה, באמצעות חברת STG שבשליטתו, וירון קסטנבאום. הקרן מתמחה בהשקעה בתשתיות בעיקר בישראל, בתחומי מים, אנרגיה, לוגיסטיקה, כבישים ותחבורה. השקעותיה, בהיקף של כשלושה מיליארד דולר, מבוצעות באמצעות שלוש קרנות והשקעות שיתוף.
החזקות > כבישים

במסגרת השקעות קרן תשתיות ישראל (תש"י) בתחום התשתיות התחבורתיות, רכשה תש"י בשנת 2012, 75 אחוז מהבעלות בחברת דרך ארץ, המקימה, המתחזקת והמפעילה של כביש האגרה, כביש 6, מהחברות אפריקה ישראל, שיכון ובינוי ו-Canadian Highways.
נתיבי היובל - תש"י היא גם בעלים (75%) של חברת נתיבי היובל, המתפעלת ומתחזקת את כביש 431, מאיילון דרום למודיעין-מכבים-רעות.
החזקות > תחבורה

בתחום התחבורה, קרן תש"י השקיעה 50 אחוז מהבעלות בסיטיפס, החברה שהפעילה את הרכבת הקלה בירושלים עד להעברת הזיכיון לחברת כפיר ב-16 באפריל 2021, וכן בחברת סוויס פורט, המספקת שירותי מטען בנמל התעופה בן-גוריון.
החזקות > התפלת מי ים

קרן תש"י היא הבעלים של חברת Via Maris, המתמחה בהתפלת מי ים ומתפעלת את מתקן התפלה פלמחים, המתפיל כ-100 מיליון מטרים מעוקבים של מי ים מדי שנה. הקרן משקיעה בחברת TowerVision, בעלת כ-10,000 מגדלים סלולריים לתשתיות הטלקום האלחוטי בהודו.
החזקות > אנרגיה

בין החזקותיה והשקעותיה של תש"י בתחום האנרגיה, ניתן למצוא את תחנת הכוח דליה (20 אחוז), הממוקמת בסמוך לכפר מנחם, ומייצרת כ-900 מגוואט באמצעות גז טבעי, תוך עשיית שימוש באנרגיה נקייה. בנוסף, תש"י רכשה שותפות בשדה הגז תמר. תש"י היא מבעליה של חברת Ella Power Energies, המפעילה תחנות כוח. תש"י השקיעה בחברת EMG, הרוכשת גז טבעי ממצרים ומוכרת אותו למדינות החוף המזרחי של הים התיכון תוך שימוש בקו צינור אל עריש-אשקלון.
בבעלות הקרן מחצית מחברת Win Energy, המתמחה בהקמה ובתפעול של תחנות כוח המבוססות על אנרגיית רוח באירופה.
החזקות > תקשורת

בדצמבר 2018 נכנסה תש"י למיזם Unlimited לפריסת רשת סיבים אופטיים, והחזיקה ב-35% מהמניות, לצד סלקום (35%) וחברת החשמל (30%). בספטמבר 2020 הוסכם על הצטרפות חברת HOT למיזם, כך שחלקה של תש"י ירד ל-23.33%.
הערות שוליים

↑  עמירם ברקת, ‏קרן תשתיות ישראל רוכשת את חלקה של שיכון ובינוי בכביש 6, באתר גלובס, 23 בדצמבר 2012
↑  עמירם ברקת, ‏אלסטום מכרה חלקה ברכבת הקלה בי-ם לתש"י ולהראל, באתר גלובס, 30 ביוני 2013
↑  רון שטיין והדי כהן, ‏הראל וקרן תש"י חתמו על הסכם לרכישת עד 4% מ"תמר" מידי נובל, באתר גלובס, 4 ביולי 2016
↑  גד פרץ, ‏רווחי סלקום נחתכו ברבעון; מכניסה את תש"י למיזם הסיבים, באתר גלובס, 22 בנובמבר 2018
עומר כביר וליאור גוטמן, סלקום רוכשת את מיזם הסיבים IBC בשותפות עם תש"י, באתר ynet, 13 במרץ 2019
| חברות שירותים פיננסיים והשקעות בישראל |
| --- | --- | --- |
| תאגידים סטטוטוריים | רשות ניירות ערך • רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון |  |
| בתי השקעות | IBI (מחזיקה גם בתמיר פישמן) • אימפקט • אינפיניטי • אלומות • הפניקס בית השקעות • אלטשולר שחם • הלמן-אלדובי  • הראל השקעות • ילין לפידות • מגדל שוקי הון • מור • מיטב • פסגות • פעילים • קלאריטי |  |
| קרנות השקעות פרטיות | קרן פימי • קרן השקעות סקיי • קרן ריאליטי • קרן תשתיות ישראל  • קרן טנא •  פורטיסימו קפיטל |  |
| קרנות הון סיכון | TLV Partners • JVP • פיטנגו • קבוצת ברמ • ויולה ונצ'רס • תעוזה • בנצ'מרק ישראל • ורטקס ישראל |  |
| קרנות נדל"ן | ריט 1 • מגוריט • מניבים • סלע קפיטל |  |
| תעודות סל | תכלית תעודות סל • קסם מדדים |  |
| מוסד פיננסי חוץ-בנקאי | נאוי גרופ • פנינסולה • אמפא • מיכמן • טריא • מימון ישיר |  |
חדשן

| חדשן |
| --- | --- |
     השוואה בין חדשן לבין אדם ממוצע
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: חדשיניים
סוג:: חדשן
מין:: חדשן
שם מדעי
 Monodon monoceros ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה
 מפת תפוצה: כחול - נפוץ, מקווקו - נדיר היות שהים מכוסה בקרח

חַדְשֵׁן (שם מדעי: Monodon monoceros; באנגלית Narwhal) הוא מין יונק מסדרת הלווייתנאים המצוי באזור הארקטי, אחד משני מינים ממשפחת החדשיניים (השני הוא לבנתן לבן) ומין יחיד בסוג חדשן.
מאפיינים

המאפיין הבולט ביותר של הזכרים הוא החט המסולסל, אשר יוצא מצדה השמאלי של הלסת העליונה, החט עשוי להגיע לאורך של 3 מטרים (9.8 רגל) (לעומת אורך גוף של שבעה עד שמונה מטר) ולשקול עד 10 קילוגרם. בערך לאחד מתוך 500 זכרים ישנם שני חטים, הדבר קורה כאשר השן הימנית, הקטנה בדרך כלל, גדלה אף היא. לעיתים נדירות גם לנקבה יש חט, וישנו מקרה אחד מתועד של נקבה בעלת שני חטים.
ישנם חילוקי דעות באשר למטרת החט. בעבר שיערו שהחט מיועד לשבירת מעטה הקרח או שהוא חלק ממערכת האקולוקציה. לפי השערות מאוחרות יותר, החט נועד למשוך נקבות, בשל הנוהג של זכרים לשפשף את חטיהם אחד בשני. בסוף שנת 2005 העלה מחקר של צוות בפקולטה לרפואת שיניים מאוניברסיטת הרווארד בראשות מרטין נוויאה (Martin Nweeia) השערה שהחט משמש למעשה כסוג של איבר חישה. אולם בקנדה פורסם שלפי הממצאים הלווייתנים משתמשים בחט שלהם כדי לצוד - הם נותנים בעזרתם מכות מהירות ומהממים את דגי הבקלה המשמשים להם מזון.
אורך גוף החדשן הוא 7–8 מטרים (23–26 רגל) הזכרים שוקלים עד 1,600 קילוגרם (3,500 ליברות) והנקבות בסביבות 1,000 קילוגרם. צבע הגחון בהיר עם כתמים חומים, אך הגב, הצוואר, הראש והסנפירים כהים, כמעט שחורים.
התנהגות ותזונה

חדשנים ניזונים בעיקר מדגי בקלה המצויים מתחת למעטה הקרח. באזורים מסוימים תזונתם יכולה לכלול דיונונים, חסילונים וסוגים אחרים של דגים. חוקרים גילו שכאשר ישנו מחסור במזון הם אפילו טורפים גורי כלבי ים. הם משתמשים בחט הארוך שלהם כדי להמם את הטרף.
הם בדרך כלל חיים בלהקות של כ-5 עד 10 פרטים, לעיתים כמה להקות מתאחדות בעיקר בקיץ כאשר הם מתקבצים ליד אותו החוף.
הזכרים לעיתים משפשפים את חטיהם זה בזה, ממצאים גילו שקיימים כ-10 מיליון עצבים זעירים אשר משמשים לחישה וייתכן שפעולת השפשוף היא למעשה דרך לנקות את התעלות הקטנות, פעולה המקבילה לצחצוח שיניים.
חדשן צולל במהירות של 2 מטר לשנייה למשך 8 עד 10 דקות עד לעומק של 1,500 מטר ושוהה בעומק זה במשך מספר דקות לפני שהוא עולה חזרה לפני המים כדי לנשום.
תפוצה

אוכלוסיית חדשן מוערכת בין 20,000 עד 50,000. הם נמצאים בעיקר בחלק הצפוני של האוקיינוס האטלנטי והצד הרוסי של האזור הארקטי. פרטים נצפים באופן תדיר במפרצים שלאורך החוף המזרחי של גרינלנד וברצועה מתמשכת בין צפון גרינלנד מזרחה לרוסיה. הנקודה הצפונית ביותר שבה נצפה חדשן הוא קו הרוחב 85° צפון. בחודשי הקיץ הם מתקרבים לחופים ובחורף כשהים מתחיל לקפוא הם מתרחקים מהחופים ושורדים בעזרת בקעים וחורים הפעורים במעטה הקרח. באביב כשהקרח מתחיל להמס הם שבים למפרצים קרוב לחוף.
הטורפים העיקריים של חדשן הם דובי הקוטב וקטלנים. לאינואיטים מותר לצוד מין זה באופן חוקי כיוון שהם מקור חשוב לוויטמינים באקלים הצפוני. בטקס מסורתי לאחר הציד, חבורת הציידים אוכלת את הכבד חי מתוך כבוד לבעל החיים. ארגוני זכויות בעלי חיים רבים (כגון PETA) מוחים מזה זמן רב-נגד הציד.
חדשן בתרבות

באגדות האסקימואים חדשן נוצר כאשר אישה האוחזת צלצל נמשכה לאוקיינוס, התלפפה מסביב לצלצל והתאחדה עם לבנתן לבן וכך נוצר חדשן.
בימי הביניים באירופה האמינו שהחטים של החדשן מקורם מהחדקרן האגדי והם בעלי כוחות קסומים, הויקינגים וסוחרים צפוניים אחרים מכרו חטים אלו במחיר רב. מהחטים היו יוצרים ספלים, שלפי האמונה, היו יכולים לסתור את השפעתו של כל רעל אשר היה נמסך במשקה שבתוכם. במאה ה-16 קיבלה המלכה אליזבת הראשונה חט בשווי 10,000 לירה שטרלינג (מחירה של טירה דאז) שבו השתמשה בתור שרביט.
האמת על מקורם של החטים התגלתה כאשר חוקרי טבע ומגלי ארצות ביקרו באזור הארקטי. ב-1555 אולאס מגנוס (Olaus Magnus) פרסם איור המתאר יצור דמוי-דג עם קרן על מצחו, וב-1577 תיאר מרטין פרובישר (Martin Frobisher) את הקרן צומחת ישר. האגדות לגבי מקור החטים באו לסיומם באופן רשמי כאשר ב-1638 הזואולוג הדני אולה וורם (Ole Worm) נתן הרצאה פומבית על החט של חדשן.
בספרו של ז'ול ורן 20,000 מיל מתחת למים, מאמינים האנשים בתחילה שהצוללת של קפטן נמו, הנאוטילוס, היא סוג של חדשן.
בסרט הטלוויזיה מבוסס הסדרה פיוצ'רמה, Bender's Big Score, חלק נכבד מן העלילה מלווה את גידולה של נקבת חדשן ושחרורה לחופשי, כסמל של הקרבה למען האחר מצד הדמות הראשית פיליפ ג'יי פריי.
חדשנים מופיעים גם בסרט עידן הקרח 4: יבשת בתנועה כמלוויו של הנבל הראשי, קפטן גאס.
בנוסף חדשני מופיעים בסדרת האנימציה סטאר נגד כוחות הרשע.
גלריה

איור משנת 1883.
ציור משנת 1820. למטה נראה ישנונן גרינלנדי
איור של גוף החדשן
חדשנים בבאפין
בול עם חדשן
שלד
איור של לבנתן לבן (למעלה) וחדשן (למטה).
גולגולות של חדשן, רגילה ומוטציה בעלת שתי שיניים.
הערות שוליים

↑  חדשן באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Marine Biology Mystery Solved: Function of "Unicorn" Whale's 8-foot Tooth Discovered - Harvard Medical School
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558251405171  BnF: cb12469120f (data)  GND: 4171178-6  LCCN: sh85089872  NDL: 001163926 
גולגולת של נקבת חדשן בעלת שני חטים, מצב נדיר מאוד
להקת לווייתני חדשן
סמל נונאווט
קמנצ'ה

קמנצ'ה
עלמה נערה איראנית מנגנת על קמנצ'ה, ציור משנת 1825
קמנצ'ה (Kamānche, בפרסית: کمانچه), הוא כלי קשת הנפוץ באזור איראן אזרבייג'ן וטורקיה. בדרך כלל בעל ארבעה מיתרים ולעיתים חמישה או שישה. נמצא בשימוש בעיקר במוזיקה האתנית. ב-2017 ארגון אונסק"ו הכריז על תהליך בניית הקמנצ'ה והנגינה עליו כמורשת עולמית באזרבייג'ן ואיראן.
אטימולוגיה

משמעות המילה קמנצ'ה בפרסית היא "קשת קטנה" (kæman = קשת, cheh- = זעיר). ישנו סוג נוסף של קמנצ'ה המכונה "קאבק קאמנה", אשר משמעות הביטוי היא "כלי-הקשת בצורת הדלעת". לא ברור מהי צורת הריבוי של המילה "קמנצ'ה" בעברית, הואיל וזוהי מילה המגיעה מלעז, אם כי ישנם הסבורים כי צורת הרבים היא "קָמַנצָ'איי", צורת ריבוי המזכירה את סיומות הריבוי הלטיניות.
מבנה הקמנצ'ה

הנגינה בקמנצ'ה נעשית באמצעות קשת רופפת שניתן לכוון את רמת המתח שלה במהלך הנגינה. בחלקו התחתון של הכלי יש יתד אותה משעין הנגן על ברכו בזמן נגינה בישיבה, או על הרצפה בזמן נגינה בעמידה, ולכן לפעמים הקמנצ'ה מכונה "כינור ממוסמר". ליתד בדרך כלל מחוברת קשת מתכתית שעוזרת לנגן להשעין את הכלי על ברכו מבלי לפגוע בה.
קיימים הבדלים קטנים במבנה הקמנצ'ה במדינות השונות (למשל באיראן קוטר פתח הקמנצ'ה יהיה קטן מזה של הקמנצ'איי האזרי והטורקי), וכן ישנם כמה סגנונות בבניית קמנצ'ה. תיבת התהודה באזרבייג'ן לדוגמה היא עגולה ומגולפת בעץ תות או באגוז, ובטורקיה נפוצים עוד שני סוגי קמנצ'ה: "קאבק" ו-"קאמנה". גוף ה-"קאבאק קמנצ'ה" (קמנצ'ה דלעת) עשוי מדלעת שהתייבשה בצל, והוא דומה יותר לקמנצ'ה האיראני לעומת סוג הקמנצ'ה השני המכונה "קאמנה קמנצ'ה". סוג זה עשוי גם הוא מדלעת יבשה, אך בשונה מה-"קאבק קמנצ'ה" הוא בעל גודל שונה וקוטר פתחו שונה בחלקו הקדמי. על תיבת התהודה מודבקת יריעה העשויה עור של כבש, יען או דג חדקן. לגוף הכלי מחובר צוואר עליו מורכבים המיתרים.
הקמנצ'ה יכול להיבנות ככלי מפואר, ולעיתים רחוקות אף ניתן למצוא אותו משובץ באבנים צבעוניות ובעל ידיות כוונון מגולפות עשויות שנהב, אך על פי רוב ידיות אלה עשויות עץ.
היסטוריה

קמנצ'ה היא גלגול קדמוני של הכינור המערבי, ורבים סוברים שהמצאת הכינור נבעה מהשפעותיהם של הקמנצ'ה והלירה – כלי קשת קדום מתקופת ימי הביניים.
בשנת 1896 תיעד הצייר W. M. Thomson נגן קמנצ'ה בירושלים העתיקה, מה שמעיד שהכלי היה קיים במזרח התיכון כבר אז.
נגנים ידועים

נגני הקמנצ'ה המוכרים ביותר בישראל הם אברהם צייטלין, מארק אליהו, יגל הרוש ויערה בארי. חלקם אף מוכרים בכל העולם בקריירת הנגינה שלהם בכלי, עובדה שהופכת את ישראל לאחת המדינות הנחשבות ביותר מבחינת נגינה בכלי[דרוש מקור].
כיום בונה הקמנצ'ה המוכר בעולם הוא ארסלן הזראתי.
הערות שוליים

↑  Art of crafting and playing with Kamantcheh/Kamancha, a bowed string musical instrument, UNESCO Intangible Cultural Heritage
| כלי נגינה מרכזיים במוזיקה המזרחית |
| --- | --- | --- |
| כלי נשיפה | נאי • בנסורי • זורנה | דרבוקה |
| כלי פריטה בעלי צוואר | עוד • סאז • טאר • בגלמה • בוזוקי • ג'ומבוש | דרבוקה |
| כלי פריטה ללא צוואר | קאנון • סנטור | דרבוקה |
| כלי קשת | קמנג'ה • קמנצ'ה • רבאב | דרבוקה |
| כלי הקשה | דף • דרבוקה • תוף מרים • טאבלה | דרבוקה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553885405171  GND: 4349344-0  LCCN: sh90002262  MusicBrainz: a9f76c33-1eaa-48c0-a43c-ee12754eb7bf 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חיל האוויר ההודי

| --- | --- |

 नभःस्पृशं दीप्तम् 
 פרטים
 מדינה:  הודו הודו
 סוג:  חיל אוויר
 בסיס האם:  ניו דלהי 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  8 באוקטובר 1932 – הווה (92 שנים) 
 
דגל חיל האוויר ההודי
רונדל חיל האוויר ההודי
חיל האוויר ההודי (בהינדית: भारतीय वायु सेना; באנגלית: The Indian Air Force; בראשי תיבות: IAF) הוא הזרוע האווירית של הכוחות המזוינים של הודו. הוא נחשב לרביעי בגודלו בעולם. בחיל האוויר ההודי משרתים כ־170,000 חיילים והוא מתפעל 1,130 כלי טיס.
החיל עבר בשנים האחרונות שדרוג משמעותי וקלט במקביל גם מספר גדול של מטוסי קרב מתקדמים בעיקר מתוצרת רוסית. למרות זאת, הוא סובל מרמת תחזוקה נמוכה ובשלוש השנים האחרונות איבד החיל קרוב ל-30 מטוסים כתוצאה מתאונות שונות.
היסטוריה > הקמה (1932-1939)

החיל נוסד ב־8 באוקטובר 1932 בהודו הבריטית כחיל עזר של חיל האוויר המלכותי.  ב-1 באפריל 1933, הוקמה הטייסת הראשונה (מס' 1) עם חמישה טייסים הודים (מוקמיים). הטייסים ההודים אומנו על ידי קצין הטיסה של חיל האוויר המלכותי.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה (1939-1945)

במהלך מלחמת העולם השנייה פעל חיל האוויר ההודי תחת פיקוד ה-חיל האוויר המלכותי מילא תפקיד מרכזי בבלימת התקדמות הצבא היפני בבורמה, שם בוצעה התקיפה האווירית הראשונה של חיל האוויר.
חיל האוויר היה מעורב בעיקר בהפצצה טקטית, סיוע אווירי קרוב, סיור אווירי, ליווי מפציצים ומשימות איתור נתיבים עבור מפציצים כבדים של חיל האוויר המלכותי וחיל האוויר של ארצות הברית. טייסי חיל האוויר המלכותי והטייסים ההודים היו טיסים יחד עם מקבליהם האירופים כדי לצבור ניסיון קרבי ומיומנות תקשורת. מלבד פעולות בבורמה השתתפו טייסי חיל האוויר במבצעים אוויריים בצפון אפריקה ובאירופה.
במהלך המלחמה חווה חיל האוויר שלב של התרחבות מתמדת. מטוסים חדשים שנוספו לצי כללו את הדקוטה, הוקר הוריקן, סופרמרין ספיטפייר ווסטלנד ליסנדר.
בשנת 1945 כהוקרה על השירות האמיץ של חיל האוויר ההודי, המלך ג'ורג' השישי העניק את הקידומת "מלכותי" ושונה השמו לחיל האוויר המלכותי ההודי, רק אחרי כינון הרפובליקה ההודית ב־1950 החיל שב להשתמש בשמו המקורי - חיל האוויר ההודי.
היסטוריה > מלחמת העצמאות ההודית (1947–1950)

לאחר שהפכה לעצמאית מהאימפריה הבריטית ב-1947, הודו הבריטית חולקה למדינות החדשות הודו ופקיסטן. על פי החלוקה הגאוגרפית חולקו נכסי חיל האוויר בין המדינות החדשות. חיל האוויר של הודו שמר על שמו של חיל האוויר המלכותי ההודי, אך שלוש מתוך עשר הטייסות והמתקנים המבצעיים, הממוקמים בגבולות פקיסטן, הועברו לחיל האוויר המלכותי של פקיסטן. הרונדל שונה ל'צ'אקרה' ביניים שנגזר מצ'אקרה אשוקה.
כלי הטיס שברשות החיל > מטוסי קרב

ראפאל - לאחר מכרז גדול על מי היה המטוס הבא של החיל בו ב-2012 זכה הראפאל החליטה הודו לקנות 36 מטוסים.
סוחוי 30MKI - מטוס הקרב העיקרי של החיל. מדובר בגרסה של הסוחוי 30 שנבנתה במיוחד לצורכי חיל האוויר ההודי. החיל מתפעל 272 המטוסים. מרבית המטוסים נבנו על ידי HAL - התעשייה האווירית ההודית. מדובר באחד המטוסים המתקדמים בעולם ומיועד בעיקר להשגת עליונות אווירית.
מיג 29 - 65 מטוסים נמצאים בשירות. חלק מהמטוסים מותאמים לתפעול מנושאת מטוסים (ברשות הודו נושאת מטוסים אחת, נושאת מטוסים שנייה נמצאת בתהליכי בנייה).
מיראז' 2000 -כ-50 מטוסים נמצאים בשירות מבצעי.
יגואר - 130 מטוסים בשירות מבצעי.
מיג-21 - כ-72 מטוסים מדגם משודרג נמצאים בתהליכי הוצאה משירות ולהחלפה במטוסי טג'אס.
טג'אס- כ-130 מטוסים בשירות מבצעי. פרי פיתוחה של HAL פותח במיוחד בעבור חיל האוויר ההודי.
כלי הטיס שברשות החיל > מטוסי תובלה

אנטונוב An-32
אברו 748
בואינג 737
דורניר Do-228
איליושין Il-76
אמבראר EMB-135
C-17
כלי הטיס שברשות החיל > AWACS

פאלקון - איליושין Il-76 - מטוס לבקרה והתראה מוקדמת מתוצרת התעשייה האווירית.
כלי הטיס שברשות החיל > מסוקים

מיל מי 24 - מסוק קרב
מיל מי-8 ו-מיל מי-17
מיל מי 26
ארסוספטיאל אלואט 2
ארסוספטיאל אלואט 3
יורוקופטר דולפין
HAL דרוב- מסוק שאשר פותח בהודו
AH-64 - מסוק קרב חדיש מתוצרת בואינג
חיל האוויר ההודי בעתיד > LCA Tejas

מטוס קרב קל (Light Combat Aircחיל האוויר המלכותיt) שמפותח על ידי התעשייה האווירית ההודית (HAL) האמור להחליף את מטוסי המיג 21 ומיג 27. פיתוח המטוס החל עוד בשנות ה-80 וסובל בינתיים מבעיות רבות. המטוס מכונה גם Tejas. הודו מתכננת ייצור של 150 מטוסים. מטוס נכנס לשירות ב-2015 ועד היום יוצרו 123 מטוסים. הודו מתכננת גם לייצר גרסה של המטוס היכולה להיות מתופעלת מנושאות מטוסים.
חיל האוויר ההודי בעתיד > פרויקט MMRCA

התהדקות היחסים בין סין לפקיסטן אשר הביאה לפיתוח וייצור מטוס ה JF-17 וכן עסקאות הנשק שביצעה פקיסטן האיצו את רצונה של ממשלת הודו להגדיל ולשדרג את מעמדו של חיל האוויר ההודי. לשם כך הקציבה הממשלה ההודית סכום של 12 מיליארד דולר לרכישת 126 מטוסי קרב מתקדמים במה שאמורה להיות עסקת המטוסים הגדולה ביותר מאז שנות ה-90, הפרויקט נקרא Medium Multi-Role Combat Aircחיל האוויר המלכותיt.
המדינות אשר התמודדו על המכרז הן:
רוסיה - רוסיה היא ספקית הנשק העיקרית של הודו. הרוסים הציעו את מטוס המיג-35, שדרוג משמעותי של המיג 29. רוסיה נחשבה למובילה במכרז, ראש הממשלה ולדימיר פוטין אף ערך ביקור במדינה כדי לקדם את מועמדותה של רוסיה. למרות זאת, במהלך השנים האחרונות יחסי שתי המדינות עברו עליות ומורדות בין היתר בשל הסכמתה של רוסיה לספק מנועים לפקיסטן והמועמדות האמריקאית בפרויקט.
ארצות הברית - בשנים האחרונות, חלה התקרבות ביחסי שתי המדינות. בשל כך, ארצות הברית הציעה להודים שני מטוסים - מטוס ה F/A-18 סופר הורנט הגרסה החדשה והמתקדמת של המטוס, וכן את ה-F-16 בגרסה החדשה הנקראת (F-16 V) F-21
צרפת - הציעה שני מטוסים - הדאסו ראפאל .
שוודיה - הציעה את מטוס ה JAS-39 גריפן . [דרוש מקור]
Eurofighter GmbH - חברה אירופאית בבעלות משותפת של בריטניה, גרמניה, צרפת, איטליה וספרד, החברה הציעה את מטוס היורופייטר 2000 טייפון.
ביוני 2012 נבחר מטוס הראפאל של חברת דאסו תעופה הצרפתית כזוכה. כיום הוא פעיל בחיל האוויר ההודי. אך חיל האוויר ההודי בוחן גם הפעלת F-21 (F-16v)
ראו גם

הפיקוד האווירי המערבי
מטוס הסוחוי 30MKI - מטוס הקרב העיקרי של החייל
ננדור גליד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בדצמבר 1924 סובוטיצה, סרביה 
 פטירה:  31 במרץ 1997 (בגיל 72) בלגרד, הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה 
 תחום יצירה:  ציור, פיסול, הדפס 
 יצירות ידועות:  Menorah in flames 
 צאצאים:  Daniel Glid 
 
ננדור גליד (בסרבית: Nandor Glid,‏ סובוטיצה 12 בדצמבר 1924 – בלגרד, 31 במרץ 1997) היה פסל, צייר ודפס יהודי יוגוסלבי - סרבי.
קורות חיים

גליד נולד במשפחה יהודית. במהלך מלחמת העולם השנייה איבד כמעט את כל בני משפחתו במחנות הריכוז של הגרמנים. הוא הצטרף לתנועת השחרור הלאומית של טיטו. בתקופת המלחמה נפצע מספר פעמים.
לאחר המלחמה, בשנת 1945, נרשם לבית הספר לאמנות שימושית. בשנת 1948 נרשם ללימודים באקדמיה לאמנות בבלגרד, ובשנת 1950 זכה בפרס לפיסול. בשנת 1951 סיים את לימודיו בכיתתם של ראדטה סטנקוביץ' (צר') ומרין שטודין (אנ').
משלהי 1950 עד סוף שנות ה-60 הציג ופעל מחוץ ליוגוסלביה. הוא היה פרופסור בפקולטה לאמנות שימושית ועיצוב, ובין השנים 1985–1989 היה רקטור האוניברסיטה לאמנויות בבלגרד.
יצירות

אנדרטה לזכר קורבנות דכאו, 1978. העתק של האנדרטה מוצג ביד ושם מאז 1979.
אנדרטה ליוגוסלבים שנספו במחנה הריכוז מאוטהאוזן, 1958. האנדרטה מוצגת במאוטהאוזן.
האנדרטה "שולחן לאחד", 1980. האנדרטה מוצגת בקרגוייבץ.
אנדרטת השואה בסלוניקי
הערות שוליים

↑  יד ושם, פסלים במתחם יד ושם, באתר יד ושם, ‏2024
"דכאו – שאת ושבר", מאת ננדור גליד, 1978
פנחס אמתי

| --- | --- |

פנחס אמתי, מצטלם עם "עקרבחול אמיתי", עקרב הקרוי על שמו, 2020
 לידה:  30 באפריל 1928 ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  18 ביוני 2023 (בגיל 95)
 ענף מדעי:  חוקר טבע, אנטומולוג
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 פרסים והוקרה:  פרס פרוינד לקידום החינוך וההסברה המדעיים לציבור הרחב  חבר כבוד בחברה לזואולוגיה לישראל  אות יקיר החברה האנטומולוגית בישראל  מספר מינים של פרוקי-רגליים נקראו על שמו
 
פנחס (פּיניֶה) אמִתַּי (ורכזון) (י' באייר תרפ"ח, 30 באפריל 1928 – כ"ט בסיוון תשפ"ג, 18 ביוני 2023) היה אנטומולוג (חוקר פרוקי-רגליים) שהתמחה בחקר העכבישנים, איש ידיעת הטבע, מחנך וסופר ישראלי. עד מותו היה ותיק המתנדבים בגן החיות התנ"כי בירושלים (מ-1940). היה מרצה לביולוגיה בסמינר דוד ילין. חתן פרס פרוינד לקידום החינוך וההסברה המדעיים לציבור הרחב לשנת 1996. פעל רבות לחינוך ילדים ונוער למחקר וללימוד הטבע.